stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרעה (בימי משה)
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"א, עמוד א'
↑  המילה "פרמשתקו" מפורשת לרוב ככינוי לאבר מינו, ורש"י פירש "אמתו"
↑  תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף י"ח, עמוד א'
↑  ספר שמות, פרק א', פסוק י"ב.
↑  ספר שמות, פרק א', פסוק י"ט.
↑  בפרק ב' בספר שמות, מצוין: ”וַיְהִי בַיָּמִים הָרַבִּים הָהֵם וַיָּמָת מֶלֶךְ מִצְרַיִם”, אך חז"ל במדרש אמרו, שלא מת אלא ”נצטרע, והמצורע חשוב כמת”.
↑  ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, "ראשית ישראל".
↑  אילן שרון, "קריסת תקופת הברונזה ועליית תקופת הברזל", 2014.
| ספר שמות |
| --- | --- | --- |
| פרשת שמות | גזירות פרעה • שעבוד מצרים • משה בתיבה • בתיה בת פרעה • בריחת משה למדין • הסנה הבוער • צפורה במלון • משה בארמון פרעה |  |
| פרשת וארא | עשר מכות מצרים • מכת דם • מכת צפרדע • מכת כינים • מכת ערוב • מכת דבר • מכת שחין • מכת ברד |  |
| פרשת בא | מכת ארבה • מכת חושך • פסח מצרים • מכת בכורות • יציאת מצרים • קידוש בכורות • תפילין |  |
| פרשת בשלח | עמוד הענן ועמוד האש • קריעת ים סוף • שירת הים • שירת מרים • מרה • אילם • מן • פרשת המן • תחום שבת • מסה ומריבה • רפידים • מלחמת עמלק |  |
| פרשת יתרו | יתרו וצפורה • עצת יתרו • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לא תעשון אתי |  |
| פרשת משפטים | עבד עברי • אמה עברייה • חובל • נזקי בהמה (קרן, שן ורגל) • נזקי בור • נזקי אש • גנבה והבא במחתרת • דיני שומרים • מפתה • כל אלמנה ויתום לא תענון • טרפה • אחרי רבים להטות • ברית האגנות • לוחות הברית |  |
| פרשת תרומה | בניית המשכן • ארון הברית • הכפורת • הכרובים • השולחן • המנורה • יריעות המשכן • קרשי המשכן • האדנים • הפרוכת • מזבח הנחושת • קלעי חצר המשכן. |  |
| פרשת תצוה | הדלקת הנרות במקדש • בגדי כהונה • קורבן התמיד • שבעת ימי המילואים • חנוכת המשכן • מזבח הזהב |  |
| פרשת כי תשא | מחצית השקל • כיור הנחושת • קטורת הסמים • שמן המשחה • חטא העגל • שבירת הלוחות • שלש עשרה מידות הרחמים • קרינת פני משה |  |
| פרשת ויקהל | יריעות המשכן • קרשי המשכן • הארון • השולחן • המנורה • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • כיור  • קלעי החצר |  |
| פרשת פקודי | סיכום הקמת המשכן • חנוכת המשכן |  |
| דמויות בספר | שפרה ופועה • עמרם • יוכבד • משה • אהרן • מרים הנביאה • פרעה • בתיה • יתרו • צפורה • נחשון בן עמינדב • יהושע בן נון • בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
חוסה בורדאלאס

חוסה בורדאלאס חימנס (בספרדית: José Bordalás Jiménez; נולד ב-5 במרץ 1964) הוא כדורגלן עבר ספרדי ומאמן כדורגל המאמן את קבוצת חטאפה.
קריירת מועדונים

בורדאלאס נולד באליקנטה, ולנסיה (קהילה אוטונומית). במהלך הקריירה שלו, אף פעם לא שיחק מעבר לליגה הספרדית הרביעית ובליגות האזוריות. הוא היה תחת חוזה בהרקולס במשך שבע שנים, אך מעולם לא הופיע באופן רשמי בקבוצה, כאשר הוא מושאל למספר קבוצות לאורך השנים. לאחר שעבר בעשר קבוצות מעבר להרקולס, פרש ממשחק פעיל בגיל 28 עקב פציעה.
קריירת אימון

תפקידו הראשון של בורדאלאס כמאמן היה בקבוצת המילואים של אליקנטה, עיר הולדתו, את התפקיד קיבל בשנת 1993. בשנה שלאחר מכן מונה למאמן הקבוצה הבכירה של המועדון.
אחרי שלוש שנים בהן אימן מספר קבוצות אחרות בליגות נמוכות גם כן, חזר בורדאלאס לקדנציה שנייה באליקנטה והעלה אותם מהליגות האזוריות לליגה הספרדית השלישית בשלוש עונות בלבד. הוא הגיע לשיא קריירת האימון כשמונה למאמנה של הרקולס מהליגה הספרדית השנייה באמצע עונת 2005/2006 אך פוטר במחזור השביעי של העונה שלאחריה.
בורדאלאס חזר לליגה השלישית כשמונה למאמנה של אלקויאנו, לאחר שנתיים וחצי במועדון חתם באלצ'ה מליגת המשנה.
לאחר שלוש עונות באלצ'ה, ושתי קדנציות באלקורקון, מונה בורדאלאס ב-11 ביוני 2015 למאמנה של דפורטיבו אלאבס. הוא הוביל את הקבוצה בחזרה ללה ליגה אחרי עשר שנים כבר בעונתו הראשונה, כשאר סיים עם הקבוצה במקום הראשון בליגה השנייה, אך אף על פי כן פוטר מתפקידו ב-21 ביוני 2016.
בספטמבר 2016 מונה למאמנה של חטאפה, והחליף את חואן אסניידר המפוטר בעסקה עד סוף העונה. גם בעונה הזו העפיל ללה ליגה, הפעם עם חטאפה, לאחר ניצחון בפלייאוף 2–3 על טנריפה.
בעונתו הראשונה כמאמן בלה ליגה, סיים עם חטאפה במקום השמיני בליגה. בעונה שלאחריה, עונת 2018/2019, הוביל את הקבוצה למיקום הגבוה בתולדותיה, המקום החמישי, כאשר הקבוצה מפספסת מיקום בליגת האלופות רק במשחק האחרון של העונה. בעקבות ההצלחה, זכה במאמן העונה בלה ליגה. הקבוצה גם העפילה לשמינית גמר הליגה האירופית בעונת 2019/2020 שם הודחה על ידי אינטר מילאנו.
במאי 2021 מונה בורדאלאס למאמנה של ולנסיה וחתם על חוזה לשנתיים. בתום עונת 2021/2022 פוטר מתפקידו.
ב-29 באפריל 2023 חזר לאמן את חטאפה ועזר לה להשיאר עונה נוספת בלה ליגה לאחר שהייתה ברוב העונה מתחת לקו האדום.
תארים > קבוצתיים > דפורטיבו אלאבס

אליפות הליגה הספרדית השנייה: 2015/2016
תארים > אישיים

מאמן העונה בלה ליגה: 2018/2019
הערות שוליים

↑  Diario AS, Bordalás: "Vengo ilusionado", AS.com, ‏5 בנובמבר 2009 (בספרדית)
↑  El Deportivo Alavés cierra el fichaje de José Bordalás  | Alavés - Web Oficial, El Deportivo Alavés cierra el fichaje de José Bordalás  | Alavés - Web Oficial (בספרדית)
↑  Rodrigálvarez, Eduardo (2016-05-29). "El Alavés vuelve a Primera". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2020-08-15.
↑  Bordalás deja de pertenecer a la disciplina del Alavés | Alavés - Web Oficial, Bordalás deja de pertenecer a la disciplina del Alavés | Alavés - Web Oficial (בספרדית)
↑  Getafe appoint José Bordalás as new boss, AS.com, ‏27 בספטמבר 2016 (באנגלית)
↑  Getafe vs. Tenerife - Football Match Report - June 24, 2017 - ESPN, ESPN.com (באנגלית)
↑  Valencia Club de Fútbol, www.valenciacf.com
טבח סינג'אר

טבח סינג'אר או הטבח בעם היזידי בוצע במהלך חודש אוגוסט 2014 על-ידי כוחותיו של ארגון המדינה האסלאמית (דאעש), בעיירה סינג'אר ובכפרים ועיירות יזידיים נוספים הסמוכים לרכס הרי סינג'אר, הנמצא בחלקו המערבי והמישורי של מחוז נינווה, כ-120 ק"מ ממערב לעיר מוסול ובקרבת הגבול הסורי-עיראקי. במהלך הטבח הוצאו להורג כ-5000 יזידים על-ידי כוחות ארגון המדינה האסלאמית, בין 5000–7000 נחטפו ובהם נשים רבות שנמכרו לעבדות או שנאלצו להתאסלם וכ-50,000 יזידים שחיו בסכנת השמדה חולצו על-ידי הכוחות הלוחמים.
כ-280,000 מן היזידים תושבי אזור סינג'אר נפלו קורבן לטבח. חלקם ברחו לחבל הכורדי, חלקם ברחו להר סינג'אר ונלכדו עליו משום שאנשי המדינה האסלאמית הקיפו אותו, ואחרים נפלו בידי המדינה האסלאמית. הניצולים חולצו ב-7 באוגוסט 2014, בעזרת לוחמי ארגון ה-YPG. ארצות הברית ובריטניה העניקו סיוע אווירי לכוחות היחידות להגנת העם (YPG) שפרצו נתיב מילוט בשטחים שנכבשו על-ידי המדינה האסלאמית ומיליטו באמצעותו את היזידים הנצורים על ההר לשטח סוריה. כחלק מהמאבק על הכרה ברצח העם, במאי 2021 צוות חוקרים של האו"ם קבע שארגון המדינה האסלאמית ביצע רצח עם כנגד העם היזידי בעיראק. צוות החוקרים קבע שעדויות היזידים "ברורות ומשכנעות" וכי לאנשי המדינה האסלאמית קיימת אחריות בלעדית לפשע רצח העם כנגד העם היזידי.
רדיפת היזידים

היזידים נרדפו במשך שנים ארוכות, עוד קודם לרדיפת הארגון המדינה האסלאמית. לאורך ההיסטוריה, שכניהם המוסלמים של היזידים ראו בהם "עובדי שטן", והאחרונים נאלצו לחיות במנוסה מתמדת. הם חוו רדיפות בידי גורמים אסלאמיים עוד מימי האימפריה העות'מאנית, ובתוך כך בוצעו בהם מעשי טבח במהלך התקופה החמידית 1891 –1894 (במקביל לרצח העם הארמני). הרדיפות וההתקפות הרבות שחוו היזידים, נבעו בשל תפיסת מוסלמים רבים את דתם הייחודית כעבודת שטן ובייחוד לאור הבידוד וההסתגרות שאפיינו את קהילתם. המערך האמוני של היזידים, הבידוד הקהילתי שייחד אותם מהמוסלמים שסביבם וכמו גם העובדה שדתם איננה מונותיאיסטית, סימנה אותם ככופרים בעיני השייח'ים של המדינה האסלאמית, המאמינים בשריעה. אמירות אלה עולות בדבריהם של חיילי המדינה האסלאמית כשהם קראו לעריפת ראשי הגברים היזידים, שעבוד נשותיהן לשפחות, וקריאה לאסלם את ילדיהם או להפוך אותם לעבדים.
רדיפת היזידים טרם 2014

לאחר הפלישה האמריקאית לעיראק בשנת 2003 ועם תחילת פעילותו של ארגון אל-קאעדה במדינה, הפכה רדיפת היזידים בעיראק לקשה ואלימה מאוד. ארגון אל-קאעדה הגדיר את היזידים ככופרים ולפיכך אישר את הריגתם ללא הבחנה. ארגון אל-קאעדה פעל בעיראק ואפריל 2007 חטפו כמה פעילי אל-קאעדה אוטובוס ובו פועלי טקסטיל שחזרו מיום עבודה במוסול. אנשי אל-קאעידה הורו לכל היזידים, 23 מכלל יושבי האוטובוס, לרדת. שאר יושבי האוטובוס, מוסלמים ונוצרים המשיכו בנסיעתם. היזידים שהורדו מהאוטובוס נרצחו. מעשה זה נעשה כתגובה על סקילתה למוות של נערה יזידית בת-17 שהודיעה על כוונתה להתאסלם בשל רצונה להתחתן עם מוסלמי – דבר המהווה את הפשע החמור ביותר בדת היזידית.
האירועים הללו החמירו בקיץ 2007, ובמהלכו ביצע ארגון אל-קאעדה פיגוע ראווה עצום שהביא להריסת שני כפרים יזידים, "גיר עוזייר" ו"סיבא שיח' ח'דרי" באזור סינג'אר ולהריגתם של 796 יזידים ופציעתם של 1,562 נוספים בפיצוץ מתוזמן של 4 משאיות תופת. כשנתיים לאחר מכן, פוצצו עצמם שני מחבלים מתאבדים בבית קפה שבעיירה סינג'אר והביאו למותם של 21 יזידים.
עליית המדינה האסלאמית בעיראק

עלייתו של ארגון "המדינה האסלאמית" בעיראק הוא פועל יוצא של שלוש התפתחויות מרכזיות; ראשית היא הופעתו של ארגון "אל-קאעדה" בזירה הבינלאומית בשל חתירתו לקדם תפיסה אסלאמיסטית-ג'האדיסטית בעולם. הארגון נתפס כאיום על יציבות המערכת הבינלאומית והביטחון הבינלאומי, בעיקר לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001. גישתו הקיצונית משכה אליו צעירים מוסלמים רבים ותרמה להקמת ארגונים נוספים מסוגו. ארגון המדינה האסלאמית, או בשמו הקודם "המדינה האסלאמית בעיראק ובסוריה, הוא התוצאה של התפתחות זו. התפתחות שנייה היא ההתערבות הצבאית האמריקאית בעיראק בשנת 2003. כיבושה של עיראק הביא למהפך במאפייניה הפוליטיים והחברתיים וביכולות האסטרטגיות של המדינה. לפיכך, השלטון המרכזי נחלש מאוד. כמו כן, פירקו האמריקאים את צבא עיראק, שהיה הצבא הגדול ביותר במזרח התיכון בשנות ה-90 של המאה ה-20. במקומו הוקמו כוחות הביטחון העיראקיים, כוח שמנה בשנת 2014 כ-650,000 איש. על אף גודלו, לכוחות לא היה שום יכולות להגן על עיראק אל מול אויב חיצוני. לעיראק לא היה חיל אוויר ממשי, טילים או נשק לא קונבנציונלי, אלא כוח שריון קטן בלבד שאף הוא נכשל, בין היתר בשל מאבקים בין העדות השונות שהרכיבו אותו. יתרה מכך, יציאתה של ארצות הברית מעיראק בסוף שנת 2011 הותירה את השטח למאבקים פנימיים שהובילו להשתלטות דאעש על עיראק. ההתפתחות השלישית היא מלחמת האזרחים בסוריה. החלל השלטוני שנוצר בסוריה אפשר לארגון המדינה האסלאמית להקים בסוריה בסיס מבצעי שסייע להגיע להישגים בעיראק.
ארגון המדינה האסלאמית התפצל מ"אל-קאעדה" עקב סכסוך בין מנהיגיו, אבו בכר אל-בגדאדי ובין מנהיג "אל קאעדה", איימן א-זוואהירי, על הנהגת הג'יהאד העולמי. ארגון המדינה האסלאמית ראה עצמו כיורש האמיתי של אל קאעדה, שכן לפי תפיסתו, אל קאעדה סטתה מדרכה של המייסד אוסאמה בן לאדן, ולכן סמכותו של אל זוואהרי איננה לגיטימית. באפריל 2013, התפרצה העוינות אל פני השטח, כשאל בגדאדי הודיע שהוא מרחיב את המדינה האסלאמית, ומשנה את השם לארגון המדינה האסלאמית של עיראק וסוריה. באביב 2013, החל המדינה האסלאמית להעביר את כוחותיו מסוריה למערב עיראק, ובתחילת 2014, החלו להשתלט על ערים בעיראק. ביוני 2014, הצליח ארגון המדינה האסלאמית להשתלט על מוסול, העיר השנייה בגודלה בעיראק. בעקבות הישגי הכיבוש הרבים של הארגון, הכריז אל בגדאדי על הקמת הח'ליפות האסלאמית ומינה עצמו לח'ליפה שינהיג אותה. הוא קיצר את שם הארגון ל"מדינה האסלאמית" כדי להדגיש שאינו מקבל את פיצול העולם למדינות לאומיות שגבולות חוצצים ביניהן.
בדומה לאל קאעדה, גם ארגון המדינה האסלאמית רדף את היזידים בשל רצונם "לטהר" את עיראק והמדינות השכנות מהשפעות לא-אסלאמיות וכופרות השוכנות בעיראק.
מעשי הטבח ביזידים

בבוקר 3 באוגוסט 2014, פשטו כוחות המדינה האסלאמית על העיירה סינג'אר והכפרים היזידים הסמוכים, כוחות המגן הכורדים של צפון עיראק, הפשמרגה, שהגנו על האזור בעשור שקדם לטבח נטשו את עמדותיהן בסינג'אר ובכך סללו את הדרך להשתלטות המהירה והחלקה של כוחות המדינה האסלאמית בכיבוש האזור כולו. במשך שנים המפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן KDP אחת משתי מפלגות השלטון האזור כורדיסטן העבירה כספים ליזידים בסינג'אר שהיו מוכנים להצטרף למפלגה ובתמורה הציעו להם הגנה משום שהיזידים היו למיעוט נרדף. היזידים הצביעו למפלגת KDP בבחירות וסללו את הדרך לכוח הפוליטי הכורדי במחוז נינווה. עוד בטרם ההשתלטות על סינג'אר, כוחות המדינה האסלאמית כבשו את מוסול ויזידים רבים בסינג'אר רצו לעזוב את האזור, אך כוחות מקומיים הקשורים ל-KDP לחצו על היזידים להישאר וממשלת הכורדים הבטיחה לאזרחים כי כוחות הפשמרגה ישמרו עליהם, אך לא כך היה, והאחרונים נטשו את עמדותיהם כאשר לוחמיו של ארגון המדינה האסלאמית הגיעה לסינג'אר.
בכיבושם, אילצו אנשי המדינה האסלאמית את הנוצרים ובני המיעוטים להתאסלם, בעוד שליזידים כלל לא ניתנה האפשרות להתאסלם.
כ-280,000 יזידים תושבי העיירה סינג'אר והכפרים שסביב לרכס סינג'אר נכחו בטבח. חלקם ברחו לחבל הכורדי, חלקם ברחו להר סינג'אר ונלכדו עליו ואחרים נפלו בידי המדינה האסלאמית.
אלה שלא הצליחו להימלט מידי המדינה האסלאמית מצאו עצמם מבודדים ברכס הרי סינג'אר, מוקפים באנשי המדינה האסלאמית, שהיו מוצבים בתחתית ההר. האחרונים נשבעו להשמיד את היזידים בשל היותם עובדי השטן כחלק מתהליך שלקח מספר חודשים הופרדו נשים, נערות וילדות מהגברים שנטבחו. הנשים רוכזו על משאיות כדי להימכר כשפחות מין בשווקים של מוסול ללוחמי המדינה האסלאמית.
היזידים הנצורים על הר סינג'אר, נמצאו במצור ברכס הצחיח, תוך שנחשפו לשמש חזקה וטמפרטורות הנעות בין 40–45 מעלות צלזיוס. היזידים מצאו עצמם ללא מים, מזון או תרופות. מצבם של היזידים על ההר היה חמור מאוד, שכן רכס סינג'אר היה נצור כולו על-ידי לוחמי המדינה האסלאמית שלא אפשרו כניסת סיוע הומניטרי בסיסי דרך היבשה. ב-7 באוגוסט 2014, החלו ארצות הברית ובריטניה לספק סיוע הומניטרי ליזידים הנצורים על ההר ובנוסף, העניקו סיוע אווירי ללוחמי ארגון ה-PKK ולוחמי היחידות להגנת העם (YPG) הסיוע האווירי הופיע במארזים שהוצנחו על-ידי הצבא האמריקאי וחלקם של המארזים הגיעו דווקא למדינה האסלאמית, בנוסף, חלק ממסוקי הסיוע של צבא עיראק הפכו למונית אד הוק לפינוי לכודים.
המבצע לחילוץ היזידים הנצורים

ב-7 באוגוסט 2014, החל מבצע לחילוץ היזידים בעזרת לוחמי ארגון ה-YPG. ארצות הברית ובריטניה העניקו סיוע אווירי לכוחות ה-YPG, שהחלו בחילוצם של מרבית היזידים מההר, תוך שהשתמשו בנתיבי מילוט שהיו מוכרים ללוחמי המדינה האסלאמית אך לוחמי ה-YPG אבטחו את המסדרון שפתחו כנתיב חילוץ ולכן לוחמי ארגון המדינה האסלאמית לא הצליחו לפגוע במחלצים, שעברו בליבו של השטח הנשלט על-ידי המדינה האסלאמית. פתיחת נתיב החילוץ חיבר בין ההר לבין הגבול הסורי שבו הם שלטו, וכך אבטחו אותו וחילצו את היזידים. חילוץ הנצורים נעשה בעזרת משאיות וטרקטורים.
היזידים שחולצו הועברו למחנות פליטים ממערב לדהוכּ, בחבל הכורדי האוטונומי שבצפון עיראק. אליהם הצטרפו יזידים נוספים מאזור שייח'אן – מובלעת יזידית גדולה באזור "מישור נינווה", המאוכלס רובו בבני מיעוטים, הממוקמת כ-30 קילומטר מצפון-מזרח למוסול. אזור זה חווה פלישה חלקית של המדינה האסלאמית באוגוסט 2014, לאחר הפלישה להרי סינג'אר. פלישתם של אנשי המדינה האסלאמית הייתה לעיירות נוצריות ויזידיות של מישור נינווה.
מבצע החילוץ ארך כשלושה שבועות, עד שרובם המוחלט של היזידים הועבר לאזור בטוח. לאחר החילוץ דווח כי כ-300 יזידים מצאו את מותם כתוצאה מהתנאים בהם חיו במהלך המצור על הר סינג'אר.
המאבק להכרה כרצח עם

בשנת 2016, הכריזה ועדה של האו"ם על פעולותיו של ארגון המדינה האסלאמית כלפי היזידים בסוריה כרצח עם. במאי 2021, קבע צוות האו"ם כי ארגון "המדינה האסלאמית" ביצע רצח עם כנגד העם היזידי בעיראק. צוות החוקרים, בראשו של עורך הדין הבריטי כרים ח'אן, קבע שעדויות היזידים "ברורות ומשכנעות" וכי לפעילי המדינה האסלאמית מוטלת האחריות הבלעדית לביצוע פשע רצח העם כנגד העם היזידי. לדבריו, המדינה האסלאמית "ניסתה להשמיד את היזידים פיזית ואיימה על תושבי כפרים יזידים רבים באולטימטום "להתאסלם או למות". עדויות שנאספו על-ידי צוות החקירה תמכו בטענות שלפיהן ארגון המדינה האסלאמית אחראי למעשי השמדה, רצח, אונס, עינויים, שעבוד, רדיפות ופשעי מלחמה ופשעים כנגד האנושות שבוצעו כנגד היזידים.
כחלק מהמאבק על ההכרה ברצח העם, נאדיה מוראד, יזידית שנחטפה והוחזקה בתנאי שעבוד החלה לשמש כשגרירת היזידים בעולם ולהפיץ את סיפור רצח העם היזידי ברחבי העולם. מוראד התגוררה בכפר היזידי קוצ'ו שבאזור סינג'אר, עד אשר כוחות המדינה האסלאמית פשטו על האזור באוגוסט 2014. במתקפות על סינג'אר אביה ואחיותיה של מורד נרצחו, והיא נחטפה והוחזקה בתנאי שעבוד. בנובמבר 2014 הצליחה מוראד להימלט מהבית בו היא הוחזקה, דרך דלת שנשארה לא נעולה וחברה לאנשים שהבריחו אותה אל מחוץ למוסול. היא הצליחה להגיע למחנה פליטים יזידים בדוהוק שבכורדיסטן העיראקית, ומשם לגרמניה. ב-16 בדצמבר 2014 הביאה את דברן של הנשים היזידיות ואת עדותה המצמררת על זוועות ארגון המדינה האסלאמית לתודעת העולם, כאשר נשאה דברים מול מועצת הביטחון של האו"ם. מאז הפכה מוראד לסמל למאבקן של הנשים היזידיות המוחזקות עדיין בשבי של לוחמי המדינה האסלאמית ומספרן מוערך בין 3,500 ל-5,000 במרחב שבשליטת המדינה האסלאמית בשטחים שהיו בעבר עיראק וסוריה.
נדיה מוראד פועלת יחד עם אמל קלוני, עורכת דין המתמחה במשפט בינלאומי ובזכויות אדם, שהחליטה לייצג את הנשים היזידיות הכלואות בידי לוחמי המדינה האסלאמית אל מול מערכת המשפט הבינלאומית ובתוך כך החלה לפעול לצורך העמדתם לדין של פושעי המדינה האסלאמית.
הערות שוליים

1 2 3 4  אוריאל לוי, ‏שנתיים לנסיון של דאע"ש לבצע רצח עם ביזידים בעירק, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 באוגוסט 2016
↑  צור שיזף, דאעש מסע אל מפתנו של השטן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2016, עמ' 12
↑  Raya Jalabi, Who are the Yazidis and why is Isis hunting them?, the Guardian, ‏11.8.2014 (באנגלית)
↑  עידן בריר, עם בסכנת הכחדה, באתר nrg
↑   עידן בריר ותומר פרסיקו, חשש לרצח עם | דעה, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2014
↑  עידן בריר, עם בסכנת הכחדה, באתר nrg
↑  אפרים קם, עלייתה של המדינה אסלאמית, באתר www.inss.org.il
↑  עידן בריר, היזידים וכורדיסטאן העיראקית: כרוניקה של בגידה ידועה מראש, באתר מרכז משה דיין, ‏10.9.2014
1 2  צור שיזף, דאעש מסע אל מפתנו של השטן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2016
↑  (ללא כותב), השמדת היזידים בעיראק, באתר הוועד למאבק ברצח עם, ‏12 באוגוסט 2014 (ארכיון)
↑  Valeria Cetorelli, Isaac Sasson, Nazar Shabila, and Gilbert Burnham, ISIS’ Yazidi Genocide, Foreign Affairs, ‏8.6.2017 (באנגלית)
↑  VOA News, UN Team Says Islamic State Committed Genocide Against Yazidis | Voice of America - English, Voice of America (VOA), ‏10.5.2021 (באנגלית)
אמבלייז

"אמבלייז" (Emblaze Ltd) הייתה חברת היי-טק שמרכזה בישראל, שנסחרה בבורסה לניירות ערך בלונדון. המשרד הראשי של החברה היה ברעננה.
היסטוריה > שנותיה הראשונות של החברה

בשנת 1994 הקימו אלי רייפמן, שרון כרמל וצור דבוש, שהיו אז בשנות ה-20 שלהם את חברת "גיאו אינטראקטיב" (Geo Interactive), שלימים שינתה את שמה ל"אמבלייז", כשם הטכנולוגיה שפיתחה.
היזמים שימשו בתפקידי מפתח אלי רייפמן בתפקיד סמנכ״ל השיווק וגיוס משאבים, צור דבוש בתפקיד סמנכ״ל תוכן ועיצוב ושרון כרמל כסמנכ״ל טכנולוגיה והם גייסו איש עסקים מנוסה, נפתלי שני, לתפקיד מנכ״ל החברה.
"גיאו אינטראקטיב" פיתחה טכנולוגיה לווידאו דיגיטלי על גבי תקליטורים בתקופה בה המדיה במחשבים הייתה מוגבלת לטקסט ותמונות בעיקר. באמצעות טכנולוגיה זו יצרו השותפים מוצרי הדרכה (כותרים) ובהם סימולטור לזיהוי עמית-טורף לחילות אוויר ונ"מ בעולם, שיעורים בגאוגרפיה לחטיבות ביניים בארצות הברית, כלי הדרכה לבנקים שווייצריים בסחר חוץ ועוד.
פריצת הדרך של החברה הייתה כאשר ב-1996 הציגה החברה טכנולוגיה שפיתחה להזרמת מדיה (וידאו, קול, תמונות ואנימציות) באינטרנט ורשמה על הטכנולוגיה פטנטים, הראשון כבר בשנת 1996. על בסיס הטכנולוגיה באוקטובר אותה שנה הונפקה החברה בבורסת AIM, בורסת משנה חדשה לחברות צמיחה שהקימה בורסת לונדון באותה עת, וגייסה 18 מיליון דולר לפי שווי שוק של 160 מיליון דולר, עוד לפני שהיו לה הכנסות משמעותיות. את שנת 1997 סיימה עם הפסד נקי של 9.8 מיליון דולר מתוך סך מכירות של כ-3 מיליון דולר.
ביוני 1998 גייסה החברה 42 מיליון דולר נוספים בהנפקת מניות שנייה בלונדון, לפי שווי של 276 מיליון דולר אחרי הכסף. בעקבות ההנפקה טיפס שווי החברה למעלה מ-300 מיליון דולר. אך זמן קצר אחר כך הודיעה החברה כי לא תוכל לעמוד בתחזיות האנליסטים, ומחיר מנייתה צנח ממחיר של 1.6 ליש"ט ל-18 פני בלבד. את השנה סיימה החברה הישראלית עם פחות ממיליון דולר מכירות והפסדים של 17.5 מיליון דולר. עקב כך הוחלט לגייס את שי שילר כמנכ"ל. שילר היה קודם מבכירי חברת קומברס, בה שימש כנשיא חטיבת הבילינג, ומנהל חטיבת אסיה ופסיפיק.
שילר מיקד את החברה בפיתוח מוצרים לשוק התאגידי, לחברות טלפוניה וספקיות גישה לאינטרנט ובפיתוח פלטפורמה לבניית יישומים להזרמת מדיה. תוך זמן קצר הכריזה החברה של שורה של שיתופי פעולה טכנולוגיים בעלי פוטנציאל עתידי גדול, בין השאר עם אינטל, סמסונג, נוקיה, אריקסון וחברות נוספות.
היסטוריה > בזמן בועת הדוט-קום

בסוף 1999, בשיא של בועת הדוט-קום, הגיע שווי השוק של החברה לכ-2.3 מיליארד דולר. בתחילת שנת 2000 שווי השוק של גיאו כבר עמד על כ-4.4 מיליארד דולר, עלייה של יותר מ-14,000% מאז התמנה שילר למנכ"ל החברה, והחברה הודיעה על ביצוע הנפקה הפרטית הגדולה ביותר של חברה ישראלית עד אז בסך 400 מיליון דולר. ארבעת היזמים המקוריים הספיקו למכור חלק ממניותיהם לפני התפוצצות בועת הדוט-קום ביולי 2000 והרוויחו כך כ-40 מיליון דולר כל אחד. שבמקביל המשיכה החברה באותה עת להכריז על שיתופי פעולה חדשים. בנוסף רכשה שתי חברות בעסקת החלפת מניות.
בספטמבר 2000 הודיע מנכ"ל החברה שי שילר במפתיע על התפטרותו, ובמקומו מונה אלי רייפמן, שהיה אז בן 30. חודש אחר כך הצטרף שילר כשותף מנהל לקרן ההון סיכון קונקורד. זמן קצר אחר כך עזב גם צורי דבוש את החברה והשקיע את הונו ברכישת קליל תעשיות.
לאחר עזיבת שני המייסדים, רייפמן יזם מיזמי טכנולוגיה ובמסגרתם שאף לייצר טלפון סלולרי פרי פיתוח ישראלי. הפרויקט הראשון בתחום הסלולרי, שקיבל את השם "אלפאסל" (AlphaCell), נכשל לאחר שכ-20,000 יחידות נמכרו בישראל. רייפמן המשיך במטרתו למרות הכישלון ורכש מפעל לייצור מכשירים סלולריים בקוריאה. לאחר שנתיים וכ-300 מיליון דולר של מכירות נכשל גם מיזם זה. רייפמן המשיך לנסות ובשיתוף עם חברת שארפ ועוד חברות ישראליות מתחומי הסלולר, הקים באמבלייז את פרויקט "ELSE" לבניית מכשיר סלולרי חדש. פרויקט זה הופסק באמצע 2010.
באוגוסט 2005 רכשה אמבלייז את חברת ויקון (VCON), חברה ישראלית שנוסדה ב-1994 והונפקה בבורסת פריז ב-1998 ויקון סיפקה לארגונים מערכות חומרה ותוכנה לשיחות ועידה בווידאו ואודיו ונקלע לקשיים באותה עת. בינואר 2006 רכשה את חברת "סמארט קונטנט" שנוסדה על ידי נבות וולק.
היסטוריה > רכישת השליטה בחברת "פורמולה מערכות"

בספטמבר 2006 רכשה חברת אמבלייז את השליטה בחברת החזקות ההיי-טק פורמולה מערכות שבשליטת דני גולדשטיין וקרן פימי, בתמורה ל-67 מיליון דולר. אמבלייז מימנה את הרכישה באמצעות 40 מיליון דולר שהיו בקופתה ואת שאר הסכום גייסה בהלוואות תמורת שעבוד מניות החברה.
בעקבות הרכישה, עיקר הפעילות של קבוצת אמבלייז היה בפורמולה מערכות, המעסיקה מעל 5,000 עובדים במחזור שנתי של מעל לחצי מיליארד דולר.
בפברואר 2010 תבעה אמבלייז את חברת אפל וחברת מיקרוסופט על הפרת פטנט שנוגע לווידאו סטרימינג ואף ניסתה להגיע להסכם תמלוגים בגין השימוש בטכנולוגיה שהיוותה בסיס להנפקתה הראשונית.
בספטמבר 2010 מכרה אמבלייז את השליטה בפורמולה מערכות תמורת כ-139 מיליון דולר.
היסטוריה > מאבק השליטה בחברה

בשנת 2003 רכש רייפמן את החזקותיהם של שני המייסדים האחרים של "אמבלייז", כרמל שרון (תמורת 115 מיליון שקל) וצורי דבוש (תמורת 85 מיליון שקל), והגיע לאחזקה של כ-30% ממניות החברה. בשנת 2006 החל ניסיון השתלטות על קבוצת אמבלייז מצד קרן גידור אמריקאית בשם "Sturm Family Foundation" מדנוור קולורדו. לאחר שדירקטוריון אמבלייז פנה לקרן בבקשה להצהרת כוונותיה במקרה שישתלטו, הבהירה הקרן באופן רשמי שתוכניותיה כוללות סגירת פעילויות רבות ומכירה של הקבוצה בחלקים.
בתגובה החל רייפמן להגדיל את החזקותיו במניות מתוך הונו האישי (כ-60 מיליון דולר) והלוואות נוספות שלקח מגופים רבים ביניהם איש "השוק האפור" שלי נרקיס. ביוני 2006 הוציאה חברת אמבלייז מקופתה 70 מיליון דולר לרכישת חלק ממניותיו של רייפמן, כדי לאפשר לו לממן את איגרות החוב הפרטיות שהנפיק.
החובות האישיים שצבר רייפמן עקב מלחמות השליטה נאמדים בכרבע מיליארד שקלים.[דרושה הבהרה] מיד לאחר ניצחונו באספת בעלי המניות החלה התדרדרות מהירה במצבו של רייפמן, כאשר שניים מתוך כ-30 נושיו הגישו לבית המשפט המחוזי בתל אביב בקשה לכינוס נכסים. בית המשפט מינה מנהל מיוחד לכינוס נכסיו, והורה לרייפמן להעביר את מניות "אמבלייז" שבידיו לידי המנהל המיוחד. לאחר שלא הועברו המניות במועד שהוגדר לכך, הואשם רייפמן בבזיון בית המשפט ונשלח למאסר של 45 ימים. בעקבות זאת השעה אותו דירקטוריון "אמבלייז" מכל תפקידיו בחברה. ביולי 2011 הרשיע בית המשפט המחוזי בתל אביב את רייפמן, בעבירות של קבלת דבר במרמה, זיוף ושימוש במסמך מזויף. וגזר עליו ארבע שנות מאסר בפועל. ב-2012 תבע שלי נרקיס את אמבלייז בטענה שרייפמן חתם על שטר משכון על פיו משכן לטובת נרקיס מניות שלו בחברת אמבלייז בשווי של כ-99 מיליון שקל.
בתביעת פיצויים סביב פרשת אמבלייז פסק בית המשפט המחוזי מרכז שעורכי דין שייצגו את קרן דאבל יו טריידינג, שהעניקה הלוואה לרייפמן, ישלמו לקרן 5.5 מיליון ש"ח וסכום דומה ישלמו לקרן חברת אמבלייז ומזכירתה, אלי רייפמן ישלם לעורכי דין אלה 9.1 מיליון ש"ח, וחברת אמבלייז ומזכירתה ישלמו לעורכי דין אלה 2.3 מיליון ש"ח ולקרן וינטון - 6.7 מיליון ש"ח.
היסטוריה > מכירת החברה לאלכסנדר גרנובסקי

במרץ 2009 הפכה קרן פורטיסימו קפיטל לבעלת עניין בחברה כשהגיעה לאחזקה של 16% מאמבלייז. ב-2010 מכרה החברה את כל פעילותה ונותרה כשלד בורסאי עם קופת מזומנים של כ-140 מיליון דולר. ב-2013 רכש איש עסקים האוקראיני אלכסנדר גרנובסקי את השליטה באמבלייז במטרה לשים יד על קופת מזומנים של החברה. המזומנים יועדו לרכישת השליטה באי די בי חברה לאחזקות, ביחד עם נוחי דנקנר, אך הרכישה לא יצאה לפועל. כמו כן שם החברה שונה לBSD קראון (BSD Crown). בהמשך, השתמש בקופת המזומנים של אמבלייז לרכישת מניות השליטה ביבואנית המזון ויליפוד מידי האחים צבי ויוסי ויליגר תמורת כ-285 מיליון שקל. ביולי 2015, שלוש שנים אחרי שרכש את השליטה, החליט אלכסנדר גרנובסקי לעזוב את עסקיו בישראל ומכר את החברה לאיש העסקים האוקראיני גרגורי גורטובוי.
בינואר 2018, הואשמו גרגורי גורטובוי ואלכסנדר גרנובסקי בעבירות גנבה בידי מורשה, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים, עבירות הלבנת הון ועבירות דיווח. לפי כתב האישום, גרנובסקי וגורטובוי העמידו את כספי החברות הציבוריות שבשליטתם (BSD לשעבר אמבלייז ווילי פוד השקעות) כבטוחות לטובת בנקים באוסטריה ובאזרבייג'ן, לצורך הבטחת החזר הלוואות שיקבלו חברות פרטיות זרות הקשורות לגרנובסקי, וזאת במסווה של הפקדת כספי החברות הציבוריות בפיקדונות בבנקים. עובדה זו לא הובאה לידיעת החברות הציבוריות, נושאי המשרה שלהן ומוסדותיהן, והוסתרה מהחברות הציבוריות תוך הצגת מצגי-שווא, הימנעות מקבלת אישורים ממוסדות החברות כנדרש וללא דיווחים מתאימים לציבור.