stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשק קל של צה"ל
הערות שוליים

↑   נגב עוצמתי וקטלני יותר נכנס לשימוש מבצעי, באתר צה"ל, 2 בנובמבר 2023
↑  יובל אזולאי וגולן חזני, אורן אנקונינה ואביחי סטולרו יספקו לצה"ל עשרות אלפי רובים בעד 100 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 30 בנובמבר 2024.
אלן גרינספן

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1926 (בן 98) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  בית הספר ג'וליארד  בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קולומביה  הקמפוס החינוכי ג'ורג' וושינגטון 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Paul A. Volcker Lifetime Achievement Award for Economic Policy (2019)  איש השנה של הפיננשל טיימס (1998)  מפקד בלגיון הכבוד  פרס פרנסיס בויאר (1996)  מדליית החירות הנשיאותית  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (1989) 
 בן או בת זוג:  אנדריאה מיצ'ל (1997–?) 
 
אלן גרינספן (באנגלית: Alan Greenspan; נולד ב-6 במרץ 1926) הוא כלכלן אמריקאי יהודי. היה במשך 19 שנים יושב ראש מועצת הנגידים של הפדרל ריזרב, הבנק הפדרלי המרכזי של ארצות הברית. הוא מונה ליושב ראש הבנק הפדרלי על ידי הנשיא רונלד רייגן, ב-1987, ואחר כך הוארכה כהונתו ארבע פעמים נוספות, עד לפרישתו ב-31 בינואר 2006. ב-2005 הוענקה לגרינספן מדליית החירות הנשיאותית, שהוא עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. אחרי פרישתו, עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008, הוטחו בגרינספן האשמות רבות בדבר אחריותו למשבר. גרינספן הודה בפני הקונגרס של ארצות הברית כי טעה בשיקול דעתו, וכי היה צריך לחזות את עצמת המשבר ולא היה צריך להתנגד לרגולציה בתחום הפיננסי.
קורות חיים

גרינספן נולד ב-1926 בעיר ניו יורק למשפחה יהודית ממוצא הונגרי. הוא למד נגינה על קלרינט בבית הספר ג'וליארד מ-1943 עד 1944, ואחר כך למד באוניברסיטת ניו יורק, שם קיבל תואר ראשון (1948) ושני (1950) בכלכלה. עם תום לימודיו בניו-יורק המשיך גרינספן ללימודים באוניברסיטת קולומביה, אך לא השלים את תוארו. גרינספן זכה לתואר דוקטור בכלכלה מטעם אוניברסיטת ניו-יורק רק בשנת 1977. במהלך שנות החמישים והשישים היה גרינספן אחד החברים הבולטים במה שכונה 'הקולקטיב' - חבורת אינטלקטואלים שהייתה מקורבת מבחינה רעיונית ואישית לאיין ראנד.
בקיץ 1968 נעתר גרינספן להצעה לשמש מתאם מדיניות פנים ארצית במהלך מסע הבחירות לנשיאות של ריצ'רד ניקסון. במקביל, בשנים 1955–1987, אז מונה לתפקיד יושב ראש הבנק הפדרלי, שימש גרינספן נשיא ויו"ר בחברת הייעוץ הכלכלי טאונסנד-גרינספן. בשנים 1974–1977 נטל גרינספן חופשה מתפקידו זה, כדי לשמש בתפקיד יו"ר מועצת היועצים הכלכלים של הנשיא הרפובליקני ג'רלד פורד.
בראש הבנק הפדרלי

זמן לא רב אחרי מינויו לתפקיד יושב ראש הבנק הפדרלי נדרש גרינספן להתמודד עם משבר המניות שפרץ בארצות-הברית בשנת 1987. התמודדותו השקולה והמפוכחת עם המשבר, שלפי הערכתו לא היה אמור להאריך ימים, העניקה לו יוקרה רבה, וסללה את דרכו להארכות כהונתו בעתיד. אל מול המשבר הכלכלי שהתחולל בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים בארצות-הברית, נקט גרינספן עמדה תקיפה של הפחתת שיעור הריבית. הפחתה זו הובילה, החל מאמצע שנות התשעים, לגאות בשוק המניות בוול-סטריט. משנוכח כי הגאות בשוק המניות צוברת תאוצה והופכת לבועה הזהיר גרינספן, במימרה שזכתה לפרסום רב, מפני "התרוממות רוח לא רציונלית" בשוק המניות. גרינספן נהנה אז מתהילה רבה, ונחשב מי שעצם הבעת דעתו עשויה לחולל שינויים של ממש בשוק המניות, אך אזהרתו לא הובילה לשינוי בכיוון בשוק המניות. כיושב ראש מועצת הנגידים דחף אז גרינספן להעלאת הריבית, העלאה שהייתה מן הגורמים שהובילו בסופו של דבר לפקיעת בועת הדוט-קום בארצות-הברית.
בסוף שנת 2000, משנוכח גרינספן כי התפקעות בועת הדוט-קום מובילה למיתון בארצות-הברית נקט היושב ראש צעדים חריפים של הורדת הריבית, אותה הותיר בשפל המדרגה, ברמה הקרובה לאפס, עד לשנת 2004–2005. מדיניות זו של גרינספן הייתה בשורש ההאשמות הרבות שהוטחו בו, עם פרוץ המשבר הכלכלי בשנת 2008, כי לא חזה את העתיד להתרחש ולא נקט צעדים כדי לבלום את התנפחות בועת הנדל"ן. גרינספן, שהצביע במהלך שנות האלפיים על תרומתה של מדיניות משכנתאות מרחיבה של גופים כפאני מיי ופרדי מק, והיה מודע לסכנה האורבת משימוש במכשירים פיננסיים משוכללים, מאן לנקוט צעדים של ממש להעלאת הריבית וגרס, כמוהו כממשיכו, בן ברננקי (משנת 2006) כי הסכנה האורבת מאלו אינה חמורה. מאוחר יותר, בשנת 2008, הכה גרינספן על חטא, אך הבליע את מעורבותו הפעילה במדיניות הריבית והטעים דווקא את התייחסותו מקלת הראש לשימוש במכשירים פיננסיים, כגורם שהייתה לו חשיבות משנית יחסית בהתחוללות המשבר.
אחרי הבנק הפדרלי

מיד עם פרישתו מהבנק הפדרלי, גרינספן יסד חברת ייעוץ כלכלי בשם "גרינספן אסושיאטס". הוא גם קיבל תפקיד כבוד ללא תשלום במשרד האוצר הבריטי. במקביל, גויס גרינספן על ידי חברות כפימקו (Pimco) ודויטשה בנק בתפקידי ייעוץ, כדי להעניק משמו המכובד לחברות פיננסיות אלו. בינואר 2008 גויס גרינספן כיועץ באופן בלעדי לקרן הגידור פולסון. במקביל, חל שינוי דרמטי במעמדו הציבורי של גרינספן. עם פרישתו מתפקידו בראש הבנק הפדרלי נחשב גרינספן ליו"ר המצליח והמשפיע ביותר של הבנק הפדרלי מעודו. המשבר הכלכלי והתפישה הרווחת לפיה מילא גרינספן תפקיד מרכזי בהתחוללותו הובילו לצניחה חדה במעמדו הציבורי ולהצגתו כמי ששיקול דעתו הלקוי תרם לתפיחתן של שתי בועות כלכליות הרסניות.
לקריאה נוספת

אלן גרינספן, עידן התהפוכות (The Age of Turbulence: Adventures in a New World), תרגום: מיכל אילן, הוצאת מטר, 2009.
יוסף שידא

יוֹסֵף שִׁידָא הוא שֵׁד המוזכר בתלמוד הבבלי, כמי שמקיים שיחות עם האמוראים.
אזכורים > תלמוד בבלי

במסכת עירובין ישנו דיון האם קיים איסור יציאה חוץ לתחום אף מעל עשרה טפחים. אחת מהוכחות הגמרא היא ממעשה שהיה:
הני שב שמעתא דאיתאמרן בצפרא בשבתא קמיה דרב חסדא בסורא בהדי פניא בשבתא קמיה דרבא בפומבדיתא מאן אמרינהו לאו אליהו אמרינהו אלמא אין תחומין למעלה מעשרה לא דלמא יוסף שידא אמרינהו
פירוש הדברים: נאמרו שבע הלכות בשבת בבוקר לפני רב חסדא שהתגורר בסורא, ובאותה השבת קודם שיצאה נאמרו אותן ההלכות לפני רבא בפומבדיתא, ומאחר שאותו תלמיד חכם שאמר את ההלכות וודאי שמר שבת, האפשרות היחידה הוא שהוא לא עבר על איסור תחומין בהליכה זו הוא בכך שעשה את הדרך למעלה מעשרה טפחים. ראיה זו נדחית בגמרא בכך שאפשר שאותו אדם היה 'יוסף שידא'.
רש"י מפרש שיוסף השד לא שמר שבת. מדברי רש"י ניתן להבין ששאר השדים הם שומרי שבת. הרב דוד יואל ווייס כתב שהבנה זו ברש"י אינה מוכרחת וכוונתו שהוא לא שמר שבת כשאר השדים. בספר אור זרוע כתב בשם רבי יהודה החסיד שהשדים מקיימים את כל מצוות התורה ויוסף שידא לא חילל שבת כיוון שיצר קשר עם שד אחר שסיפר לו את הדברים. רבי אלעזר מגרמייזא הוכיח מסיפור זה של יוסף שידא שאף ששדים שומרים תורה ומצוות עדין אינם שומרים שבת. הרב חיים אלעזר שפירא כתב שיוסף שידא שמר שבת והוא מ"קליפת נוגה".
המאירי בפירושו במקום כותב שהגמרא שואלת ב"דרך צחות" שאולי ההלכות נמסרו על ידי מחלל שבת. מהר"ל מפראג כתב שכוונת הגמרא אליגורית: ההלכות המדוברות הגיעו ממקור גרוע.
יוסף שידא הוזכר גם במסכת פסחים על ידי רב יוסף ורב פפא המצטטים בשמו דברים הנוגעים להלכות זוגות. יש שביארו שרב יוסף אמר את הדברים בעצמו, והוא מכונה "יוסף שידא" כדי לבטא את הבנתו בכוחות הרע שבעולם. הרמ"ז כתב פירוש דומה: יוסף שידא הוא היצר הרע של רב יוסף.
אזכורים > זוהר

בספר הזוהר נכתב שיש שדים יהודים "שדין יהודאין" והם עוסקים בתורה, אחד מהם הוא "יוסף שידא" שנקרא כך מכיוון ש"אוליד ליה שד" (=ילד אותו שד). יש שגרסו במקום "אוליד" "אוליף" והכוונה שלמד משד לפי גרסה זו יהודה אבידע הבין שכוונת הזוהר היא שיוסף שידא לא היה שד אלא נקרא כך מפני שלמד משד. כך הבין גם חגי דגן.
בזוהר חדש רבי יהושע בן לוי מספר על היתקלות איתו: פעם אחת נקלעתי להר הסלע של עיטם ומצאתי בשני צידי הסלע שני גברים, בעלי שני פיות, והיו מדברים זה עם זה: בוא ונעביר אותו מן העולם. הזדמן להם אותו איש גדול של אגרת בת מחלת ושמו יוסף שידא. אמר להם: זהו הרב הגדול, העליון של הדור, שבגזרת פיו העברירני מהישוב של הארץ, וזהו שמכריזים עליו ברקיע.
אזכורים > מקורות מאוחרים

רבי אברהם אזולאי כתב שביוסף שידא היו בחינות טובות, הוא הזדכך, וזכה לבחינה מסוימת של השארות הנפש כמעט כשל חסידי אומות העולם.
על הגמרא המספרת על יונתן שידא כתב רש"י שייתכן והוא אדם הבקי בשדים. רבי לוי בן אברהם בן חיים כתב כך גם על יוסף שידא.
הגמרא במסכת חולין מספרת שלרב פפא היה שד שהיה משמש אותו, יש שכתבו שהוא יוסף שידא. רבי חיים ויטאל גרס כך בגמרא בחולין.
הרשב"א למד ממספר מקרים המובאים בתלמוד ובמדרשי אגדה, ובכללן סיפורו של יוסף שידא, שלעומת "מעשה כשפים", אין איסור ב"מעשה שדים"
רבי מנחם ציוני כתב בספרו "צפוני ציוני" מספר פרטים על מלכי השדים בשם "קבלת יוסף שידא בן אחיו של שמהוריש הגדול". הוא מוזכר גם בהשבעה לגירוש רוחות מהמאה ה-17 כדמות שלילית. ובקערת השבעה כדמות חיובית.
הרב יהודה אסאד כתב שלא ייתכן שלשד יש שם יהודי ועל כן טען שזה כינוי שניתן לו על ידי חז"ל. מנגד רבי צדוק הכהן מלובלין כתב ששדים נוצרים מפגם הברית ויוסף שידא נקרא "על שם יוסף הצדיק כדי לבטא את העובדה שהוא שד שנוצר בדרך קדושה".
בתרבות

הרב יהודה יודל רוזנברג בספרו "נפלאות מהר"ל" כתב שהמהר"ל מפראג קרא לגולם שיצר "יוסף", מפני ש"המשיך" בו את רוחו של יוסף שידא.
הרב חיים הירשנזון שילב את דמותו של יוסף שידא בסיפור "למואל מלך" שבספר מוצאי מים.
בספרו של שי צ'רקה, "לעזאזל עם בבא", פוגש גיבור הסיפור את יוסף שידא המספר שהוא מקור כל הידע של חז"ל אודות שדים.
בספר חרשתא מאת יהודית קגן יוסף שידא הוא תלמיד חכם, בנו של אשמדאי אשר מתמנה לבסוף למלך השדים.
ביאורים

↑  האופציה שהוא מציע היא שהוא דיבר באמצעות קנה חלול, יש שהציעו מעבר מתחת לקרקע, ראו: טל אילן, ‏2016 “Rav Joseph the Demon in the Rabbinic Academy in Babylonia: Another Connection between the Babylonian Talmud and the Magic Bowls”, Let the Wise Listen and Add to Their Learning, ברלין 2016, עמ' 381-394, באתר Academia.edu 
 בהלכה אין ביסוס להתר זה.
↑  בסעיף שלאחר מכן סותר את עצמו וכותב ששומרים שבת
↑  יש שכתב שיוסף שידא הוא היפוכו של יוסף בן יעקב, ראו: רבי יהודה אריה ליב בן יהושע האשקי, לב אריה, ווילהרמשדארף, תל"ד, פרשת ויגש עמ' 135, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) וז"ל: "שכמו שיש יוסף הצדיק בקדושה, כך יש יוסף שידא בטומאה".
↑  מכיוון שרב פפא ציטט אותו במסכת פסחים. ראו: הרב יהודה לייב אינדעך, זהרי הש"ס, חלק א, עירובין מג., באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  בנוסח נוסף של הטקסט על מלכי השדים יוסף שידא מכונה רבי, ראו: גרשום שלום, מספר מקורות של דמונולוגיה יהודית-ערבית, שדים, רוחות ונשמות, מכון בן צבי, ירושלים תשס"ד, עמ' 112
↑  יש גורסים אחיו של שמהוריש ולא בן אחיו, ראו: שרה צפתמן, צא טמא, הוצאת מאגנס, ירושלים 2015, עמ' 426
↑  שמהוריש הוא אחד ממלכי השדים, שולט ביום חמישי או רביעי. לפי גרסאות אחרות הוא מלך השדים אחר אשמדאי, ראו: גרשום שלום, פרקים חדשים מענייני אשמדאי ולילית, תרביץ, כרך יט, עמ' 160–175, ירושלים תש"ח, באתר JSTOR
↑  הדעה הרווחת במחקר שאין בסיס עובדתי לסיפורי הגולם. היו שדנו דיונים הלכתיים בהקשר של הגולם ויוסף שידא, ראו: רבי מנשה קליין, משנה הלכות, ו, סימן ריח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
הערות שוליים

↑  הרב דוד יואל ווייס, מגדים חדשים, ירושלים תשמ"א, עירובין מג.
↑  הלכות שבת ועירובין אות קמז
↑  רבי אברהם ראובן הכהן סופר, עונג שבת, אות לט בשם ספר הקולות
↑  הסבר לכך ראו: רבי צבי הירש בן דוד, צבי קודש, זולצבאך תק"א, עמ' עא:, באתר היברובוקס
↑  ספר דברי תורה, חלק ח, אות פח
↑  נצח ישראל (כח), הובא גם בפרי צדיק, מקץ אות יד
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"י, עמוד א'
↑  נתנאל אריה, מיהו יוסף שידא?, אסיף, גיליון ה (תשע"ח), עמ' 213.
↑  מקדש מלך, חלק ג, דף רעז.
↑  הרב יצחק גינזבורג כתב שהוא החלק הרע שביוסף, ראו: שיעורים והתוועדויות, תשע"ג א, עמ' קמה, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  זוהר, חלק ג, דף רנג.
↑  בספר עמק המלך (שער יד פרק טז), כך גרס גם רבי מנשה בן ישראל בספרו "נשמת חיים" ג יב
↑  יהודה אבידע, מעשה ירושלמי, ישראל תש"ז, מבוא עמ' 27, באתר היברובוקס
↑  חגי דגן, שדים יהודים: קטלוג מוער, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2019, עמ' 94
↑  כך לפי רבי דניאל פריש בפירוש מתוק מדבש
↑  זוהר חדש, דף כ"ז, עמוד ב' בתרגום תורת אמת.
↑  רבי אברהם אזולאי, חסד לאברהם, אבן שתייה, עין גדי כ
↑  רש"י, מסכת יבמות, דף קכ"ב, עמוד א'
↑  חיים קרייסל (מהדיר), רבי לוי בן אברהם, לוית חן, סתרי האמונה, שער ההגדה, הוצאת אוניברסיטת בן גוריון, תשע"ד, עמ' 291, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  רבי חיים ויטאל, אבן השהם, ו (חו"מ), עמ' קלו, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  תשובות הרשב"א המיוחסות לרמב"ן, סימן רפ"ג
↑  שלום וייס (מהדיר), רבי מנחם ציוני, צפוני ציוני, ניו יורק תשמ"ה, עמ' עט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  שרה צפתמן, צא טמא, הוצאת מאגנס, ירושלים 2015, עמ' 406
↑  טל אילן, ‏2016 “Rav Joseph the Demon in the Rabbinic Academy in Babylonia: Another Connection between the Babylonian Talmud and the Magic Bowls”, Let the Wise Listen and Add to Their Learning, ברלין 2016, עמ' 381-394, באתר Academia.edu
↑  יהודה אסאד, תשובות מהרי"א <יהודה יעלה>, או"ח, סימן קצט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  רבי צדוק רבינוביץ, צדקת הצדיק <נעימות הצדק>, אות קג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  יהודה יודל רוזנברג, נפלאות מהר"ל, עמ' 14, באתר היברובוקס.
↑  למואל מלך, באתר ויקיטקסט
| --- | --- |
ערך טוב:
קארוי מאנדי

| --- | --- |

 לידה:  1817 זרניאנין, סרביה 
 פטירה:  4 ביוני 1871 (בגיל 54 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים האמריקנית  המהפכה ההונגרית של 1848 
 
קארוי מאנדי, (במקור מאנדל, בהונגרית: Mándy Károly; באנגלית: Charles Mundee-Mándy; זרניאנין, 1817 – ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית, 4 ביוני 1871) היה איש צבא אמריקאי-יהודי ילידי הונגריה, בריגדיר ג'נרל (גנרל כוכב אחד) (Brevet) של מלחמת האזרחים האמריקנית.
ביוגרפיה

קארוי מאנדי נולד במשפחה יהודית, הוא היה סוחר, ואחר כך סגן ארטילריה במהפיכת 1848 בהונגריה שמכונה "מלחמת העצמאות ההונגרית", אחר כך הפך לשופט צבאי. לאחר כישלון מלחמת העצמאות הוא נאלץ להגר, והגר לארצות הברית, שם בחר לו את השם מנדי (Mundee). בשנת 1850 התיישב בקנזס בעיירה בשם Leavenworth. הוא השתלב בחיים הציבוריים של העיר, והפך להיות מזכיר העיר.
הקריירה הצבאית האמריקאית שלו הורכבה בעצם על ידי הונגרי בשם ינה פיבאן, על פי ההיסטוריון גזה קנדה. מאנדי התגייס לצבא בקנזס תחת דגל האיחוד. ב-24 באוגוסט 1861 קיבל דרגן קפטן (סרן). ב-16 באוגוסט 1862 קיבל דרגת מייג'ור (רב-סרן). הוא התבלט בגבורתו בקרבות ליד וינצ'סטר בווירג'יניה, פישר היל וסידר קריק (Fischer's Hill and Cedar Creek), ולכן הועלה לדרגת קולונל ב-19 באוקטובר 1864. הוא נלחם באומץ ליד פטרסבורג (וירג'יניה), ולכן באביב 1865 הוענק לו דרגת בריגדיר ג'נרל ((תא"ל-(Brevet)). הוא שוחרר משירות ב-15 בספטמבר 1866.
בנוגע לסגנון הלחימה של צ'ארלס מאנדי בקשר עם קרב פטרסבורג, כתב מ' ברבר, עוזר בריגדת ורמונט, את הדברים הבאים:
"על הפיקוד השתלט קולונל צ'ארלס מאנדי, שמילא אותו בגבורה הגדולה ביותר במהלך התנועות הצבא הבאות. כאילו היה בטוח לחלוטין שחייליו ילכו אחריו לאן שהוא ילך, הוא צעד עד תחילת קו החזית, תוך התעלמות מוחלטת מכל הסכנות. הדוגמה ההירואית שלו, כמו גם המיומנות בה הוביל את המאבק, העשירו מאוד את מעשי המלחמה המפוארים שביצעה חטיבת ורמונט באותו יום."
מנדי חזר לחיים אזרחיים לאחר מלחמת האזרחים ויחד עם משפחתו עבר למדינת פלורידה לטלהסי. הוא השתתף בקביעות בפגישות ותיקי מלחמת האזרחים. מאנדי נפטר בנסיבות מוזרות. הוא נסע מביתו לבוסטון, מסצ'וסטס, לפגישת ותיקי ארמיית הפוטומאק. הוא קטע את דרכו והגיע לניו יורק וקנה חלק בפאב, שידע זמנים טובים יותר, תמורת 250 דולר. הוא נעצר באשמת הונאת לקוח והועבר לכלא המרכזי בניו יורק, לטומס, שם נפטר בלילה של 4 ביוני 1871, מסיבה לא ידועה.
חייו הפרטיים

ב-5 במאי 1851 במיזורי הוא נשא את אליס ראיין, אותה לקח עמו לעיירה ליוונוורת'. שם ונולדו להם שישה ילדים.
לקריאה נוספת

Lincoln's Hungarian heroes; the participation of Hungarians in the Civil War, 1861-1865 / by Edmund Vasvary. Washington D.C.; The Hungarian Reformed Federation of America, 1939. Mándy Károly lásd 68-69. és 145-146. p. (angolul) és (magyarul).
Kende Géza: Magyarok Amerikában . az amerikai magyarság története. I. köt. Cleveland, Ohio; Szabadság kiadása, 1927. Mundee Károly lásd 339. p.
Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában
Vida István Kornél: Világostól Appomattoxig: magyarok az amerikai polgárháborúban. Budapest, Akadémiai Kiadó, 2011. Mándy (Mundee) Károly lásd 273-275. p.
הערות שוליים

↑  Az amerikai forrásokban 1826, 1830 is szerepel születési dátumként, lásd Vida István Kornék forrásokban i.m.
נזיפה

נזיפה היא אחד מהעונשים הנהוגים בדין משמעתי. לעיתים נקבעות לעונש זה שתי רמות: נזיפה ונזיפה חמורה. בניגוד לעונשים כגון קנס או מאסר, שבהם יש פגיעה ממשית במורשע, בנזיפה הפגיעה היא במוניטין של המורשע, פגיעה שעלולה לפגוע במסלול הקידום שלו בעבודתו. לעיתים נלווה לנזיפה עונש נוסף, כגון קנס.
עונש נזיפה נקבע באחדים מחוקי מדינת ישראל:
בחוק שירות המדינה (משמעת), תשכ"ג-1963, נזיפה היא העונש השני בחומרתו (לאחר התראה). הסמכות להטיל עונש זה נתונה לוועדת משמעת, לשר, למנהל כללי ולבית דין למשמעת. לבית דין למשמעת נתונה גם הסמכות להטיל עונש של נזיפה חמורה.
בחוק השיפוט הצבאי, תשט"ו-1955, מנויים ארבעה עונשים משמעתיים, בסדר חומרה עולה: התראה, ריתוק למחנה או לאניה, נזיפה ונזיפה חמורה. הטלת עונש של נזיפה נמצאת בסמכותם של כל דרגי השיפוט בצה"ל, החל מקצין שיפוט זוטר. הטלת עונש של נזיפה חמורה נמצאת בסמכותם של קצין שיפוט בכיר ומעלה. הליך הנזיפה מפורט בפקודת מטכ"ל 33.0333.
בחוק המשטרה, תשס"ו-2006, נזיפה ונזיפה חמורה הם הקלים שבעונשים שניתן להטיל בדין משמעתי לשוטר.
חוק רואי חשבון, תשט"ו-1955, מקנה למועצת רואי חשבון בישראל סמכות להטיל על רואה חשבון, עקב בהתנהגות שאינה הולמת את כבוד המקצוע, עונשים של התראה, נזיפה, הפסקת תוקף הרישיון לתקופה שתקבע וביטול הרישיון.
חוק לשכת עורכי הדין, תשכ"א-1961, מקנה ללשכת עורכי הדין בישראל סמכות להטיל על עורך דין שהורשע בעבירת משמעת את העונשים הבאים: אזהרה, נזיפה, קנס (עד סך של 25,000 שקלים כנגד כל עבירה), השעיה מן הלשכה והוצאה מן הלשכה.
חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם מקנה לוועדת האתיקה של הכנסת סמכות להעניש חבר הכנסת על הפרת כלל מכללי האתיקה. בעונשים גם נזיפה.
בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות בישראל כולל נזיפה בסל העונשים שלו.
הנזיפה ביהדות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

סדר נזיפה
הערות שוליים

↑   נזיפה פיקודית 33.0333, באתר צה"ל, 7 במרץ 2010
↑  סעיף 13ד לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם
↑  דוגמה: מיקי רוזנטל נ' יואב יצחק ואתר NEWS 1, באתר של מועצת העיתונות בישראל
ארנסט הס

| --- | --- |

ארנסט הס
 לידה:  20 במרץ 1890 גלזנקירכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  14 בספטמבר 1983 (בגיל 93) פרנקפורט, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 תפקיד:  שופט 
 השקפה דתית:  נצרות פרוטסטנטית 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  צלב הכבוד  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
ארנסט  מוריץ הס (בגרמנית: Ernst Moritz Hess; ‏20 במרץ 1890 – 14 בספטמבר 1983)  היה גרמני-יהודי אשר שירת ביחד עם אדולף היטלר במלחמת העולם הראשונה, וזכה להגנתו של היטלר בחלק מתקופת השואה.
ביוגרפיה

ארנסט הס נולד בשנת 1890 בגלזנקירשן. אביו יוליוס היה עורך דין ואמו אליזבת הייתה בת למשפחת בנקאים יהודית מוצלר. הוא הוטבל לנצרות, אך מכיוון שאמו הייתה יהודייה נחשב ליהודי על פי חוקי הגזע הנאצים. התגורר בדיסלדורף לפני מלחמת העולם הראשונה.
הס התגייס לצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה והוצב ביחידת חיל הרגלים של בוואריה. הס שירת לכל אורך תקופת המלחמה בין השנים 1914 ועד 1918 באזור פלנדריה שבחזית המערבית. במהלך שירותו נפצע פעמיים, עוטר בעיטורי גבורה, וזכה לקידום בדרגה. בתקופה מסוימת בשנת 1916 שימש אף כמפקדו הישיר של היטלר.
בתקופה שלפני עליית הנאצים לשלטון שימש הס כשופט בעיר וופרטל ומאוחר יותר בעיר דיסלדורף, שם התגורר עם אשתו מרגרטה ובתו אורסולה.
בשנת 1936, לאחר חקיקת חוקי הגזע, הודח מתפקידו, הותקף בידי פעילים נאצים ועבר להתגורר עם משפחתו באיטליה.
בתקופת שהותו באיטליה פנה הס להיטלר באמצעות פריץ וידמן, חבר משותף מתקופת השירות הצבאי אשר שימש כעוזרו של ראש לשכתו של היטלר, בבקשת רחמים, ולביטול הסיווג היהודי במסמכיו. היטלר נענה לבקשה, הורה להעביר להס את כספי הפנסיה שלו לאיטליה ואף פטר אותו מחובת הזיהוי כיהודי במסמכי הזהות שלו.
בשנת 1939, בעקבות ההסכם בין גרמניה ואיטליה, נאלץ הס לחזור למולדתו לאחר שניסיונו להגר לשווייץ נכשל. למרות זאת לא נרדף על ידי השלטונות ובמסמך מאוגוסט 1940 הורה היינריך הימלר ליחידות הס"ס שלא לגרש או לרדוף את הס ומשפחתו וזאת על פי בקשתו האישית של היטלר אשר שירת איתו במלחמת העולם הראשונה.
למרות זאת, ביוני 1941 נדרש להתייצב בפני השלטונות, והובהר לו כי כתב ההגנה שקיבל אינו בתוקף, הוא אינו זכאי לפריבילגיה כלשהי והמסמך עצמו אף נלקח ממנו. הס גורש למחנה ריכוז ליד מינכן וביצע שם עבודות כפייה. הוא זכה להגנה מינימלית בזכות נישואיו לנוצרייה פרוטסטנטית. אחותו ואמו נשלחו לטרזיינשטט. בהמשך הועברה אחותו לאושוויץ שם נרצחה. אמו הצליחה להימלט לשווייץ עם בנה מנישואים אחרים.
לאחר המלחמה המשיך הס להתגורר בגרמניה. הוא סירב לחזור לתפקידו כשופט עקב חוסר רצונו לעבוד לצד עמיתים ששיתפו פעולה עם המפלגה הנאצית. ועבד כמנהל בכיר בחברת הרכבות בפרנקפורט. על עבודתו ברכבת קיבל את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. הס נפטר בשנת 1983.
U6 (הרכבת התחתית של וינה)

קו U6 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של וינה. בקו זה, שאורכו 17.3 קילומטרים (מתחנת Floridsdorf לתחנת Siebenhirten), פועלות כ-24 תחנות. נכון לשנת 2016. קו זה, הארוך ביותר ברשת ה-U-Bahn של וינה, צפוי לאבד תוארו לקו U1 בשנת 2017, עם השלמת עבודות ההרחבה בו.
U6 פוגש את קו U4 בתחנת לנגנפלדגאסה (Längenfeldgasse), את קו U3 בתחנת וסטבאנהוף (Westbahnhof) ואת קו U4 בתחנת שפיטלאו (Spittelau). החלק הראשון של הקו נפתח בשנת 1989 והגיע לאורכו הנוכחי עם סיום העבודות בשנת 1995. הקו נבנה על רשת המסילות הישנה של ה-Wiener Stadtbahn (מערכת הרכבות העירוניות של וינה), ומאחר שכך מקטעים נרחבים ממנו נמצאים מעל פני הקרקע, בעיקר על מערכת הגשרים הישנה ששירתה את ה-Wiener Stadtbahn.
חן ליבגוט

חן ליבגוט (נולד ב-15 בדצמבר 1996, ראשון לציון) הוא שחקן כדוריד המשחק במועדון כדוריד חולון ובנבחרת ישראל בכדוריד. ליבגוט משחק עם החולצה מספר 96 בתפקיד הקיצוני הימני וידו החזקה היא יד שמאל.
קריירה

ליבגוט גדל והתחנך במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון והוקפץ לקבוצת הבוגרת בשנת 2012, כבר בגיל 15 (ותלמיד כיתה י"א) על ידי סער פרנקל, שאימן אותו בקבוצת הנוער וגם את קבוצת הבוגרים.
עם סיום גיל הנוער, בעונת 2015/16, עבר ליבגוט לעונת השאלה באס"א ת"א - עמה הגיע לשלב חצי גמר גביע המדינה, ולרבע גמר הפלייאוף.
בסיום אותה העונה החליט עידן מימון, אשר שימש כמאמן הקבוצה, להשיב את ליבגוט מן ההשאלה, היישר אל סגל הקבוצה הבוגרת של הפועל ראשון לציון לעונת 2016/17 - אך פציעה שספג בפתיחת העונה השביתה אותו מפעילות עד סופה, ולאחר ניתוח ושיקום ארוך - חתם ליבגוט בא.כ. נס ציונה מליגת העל, לעונת 2017/18.
לקראת עונת 2018/19, ליבגוט נענה בחיוב להצעה שקיבל ממ.כ. חולון, והשתתף איתה בליגת העל בכדוריד ובגביע האתגר האירופי. ויחד עם חולון הגיע לגמר גביע היסטורי שבו הם הפסידו למכבי ראשון לציון (כדוריד), והוא היה שותף לעונה היסטורית כאשר מ.כ. חולון סיימה במקום ה-2 בליגת העל בכדוריד. בחודש יולי 2020, חתם ליבגוט על חוזה בקבוצת וילרבאן הצרפתית כשהייתה בליגה השלישית, ואיתה העפיל לליגה הצרפתית השנייה והחזקה, פרו-ליג. וילרבאן סומנה בתחילת העונה כמועמדת ודאית לירידת ליגה, אך לאחר עונה מלאת תהפוכות ליבגוט וחבריו עשו את הבלתי ייאמן ורשמו הישג חסר תקדים כשהצליחו להישאר בליגה השנייה.
עם תום חוזהו בוילרבאן בשנת 2022, החליט ליבגוט לסיים את הפרק האירופי שלו ולחזור למועדון נעוריו, הפועל ראשון לציון.
נבחרות ישראל

ליבגוט נמנה עם סגל נבחרת ישראל בכדוריד.
ליבגוט לקח חלק בנבחרות ישראל החל מגיל הילדים ועד גיל העתודה (21).
ליבגוט סיים את טורניר מוקדמות אליפות אירופה 2016 אשר התקיים בגיאורגיה, עם 14 שערים ב-3 משחקים, ונבחרתו הייתה רחוקה ניצחון אחד מההעפלה לאליפות אירופה.
את מוקדמות אליפות העולם פספס עקב פציעה.
החל משנת 2020 ליבגוט נמנה בסגל נבחרת הנבחרת הבוגרת.
חיים אישיים

חן ליבגוט הוא בנו של שוער הכדוריד טולי ליבגוט, והוא אחיינו של דני ליבגוט. אחיו הם מושיקו אלימלך ואיליי ליבגוט.
דייוויד פקארד

דייוויד פקארד (באנגלית: David Packard‏; 7 בספטמבר 1912 – 26 במרץ 1996) היה סגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית במהלך ממשלו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. לפני כן ייסד לצד ויליאם היולט את חברת היולט פקארד בשנת 1939, וכיהן כנשיאה (1947–1964) כמנכ"ל (1964–1968) וכיו"ר מועצת המנהלים (1964–1968, 1972–1993)
בשנים 1976–1981 שימש כנשיא the Uniformed Services University of the Health Sciences. בנוסף כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של Regents בשנים 1973–1982.
ב-1988 עוטר במדליית החירות הנשיאותית והוא ידוע בשל חידושים טכנולוגיים רבים כמו גם בזכות עשייה פילנתרופית משמעותית ביותר.
פרטים אישיים

פקארד נולד בפואבלו, קולורדו ולמד בבית הספר התיכון Centennial High School שם הפגין התעניינות במדעים, הנדסה וספורט, כמו גם יכולות מנהיגות. אביו היה עורך דין. פקארד סיים את התואר הראשון באוניברסיטת סטנפורד ב-1934, וזכה שם ל"אותיות" (מנהג אמריקאי לפיו ספורטאים מחוננים בתחומים להם מעניק המוסד האקדמי חסות, יכולים להרוויח "אותיות" אותן ניתן לתפור על המעיל) בפוטבול ובכדורסל וזכה לחברות ב-Phi Beta Kappa Society והפך ל"אח" ב-Alpha Delta Phi (אחווה ספרותית). בסטנפורד פגש פקארד שני אנשים שהשפיעו רבות על חייו: לוסיל סולטר וויליאם היולט. באותה נקודת זמן פנה פקארד ללימודים קצרי טווח באוניברסיטת קולורדו, בטרם עזב לטובת משרה אותה קיבל בג'נרל אלקטריק ב-Schenectady שבניו יורק. ב-1938 חזר לסטנפורד מניו יורק, שם השלים באותה השנה תואר שני בהנדסת חשמל. עוד באותה שנה, נשא פקארד לאישה את לוסיל סולטר, איתה הביא במהלך השנים ארבעה ילדים לעולם: דייוויד, ננסי, סוזן וג'ולי. לוסיל פקארד הלכה לעולמה ב-1987.