stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נילי מרגלית
פועלה בשבי

במהלך תקופת השבי, במנהרות החמאס, לשם נלקחה עם שאר החטופים, הזדהתה נילי בפני השובים כאחות בבית החולים סורוקה וטיפלה בחטופים במקצועיות ובמסירות, בעיקר בקשישים שבהם. היא דאגה לרישום קפדני של תרופותיהם, הקפידה לתת להם את המינונים הנכונים בהתאם למה ששוביה הואילו לתת לה, נתנה אינפוזית נוזלים במידת הצורך, וכאשר נתנו לה מד לחץ דם, רשמה את המדידות מדי יום והשתמשה במדידות האלה כדי להראות לשובים כמה זה דחוף שיגיעו התרופות וכך האיצה בשוביה לספק תרופות חיוניות, באיום שללא התרופות החטופים עלולים למות במשמרתם.
נילי טיפלה במגוון רחב של מחלות וחבלות, תוך שימוש בידע המקצועי שלה וביצירתיות שלה. לדוגמה, כאשר אחת החטופות, תמי מצגר, נפצעה באופנוע, נילי נתנה לה אנטיביוטיקה, אך הפצעים לא השתפרו. נילי נזכרה שיש בארון דבש, והחליטה לנסות חבישה עם דבש. החבישה עבדה, והפצעים של תמי החלו להחלים.
במשך כ-50 ימים ולילות טיפלה בחבריה ועשתה כל שביכולתה לעזור להם ולשפר את מצבם, בין השאר במתן טבליות קלונקס כעזר לשינה. השבי במנהרות הסגורות, הניתוק המוחלט מאור יום ומידיעת המתרחש בארץ היה קשה מנשוא והקשישים, כל אחד ומצבו הרפואי ודאגותיו למשפחה ולחברים, מצאו מעט עידוד וחיזוק בטיפולה המסור. נילי לא חששה להתעמת עם שוביה ואף לפנות אל בכירי החמאס שעברו במנהרות בדרישה לשיפור מצב החטופים. פנייה זו הרגיזה את שוביה, שראו בכך עקיפת סמכות והענישו את המסורים להשגחתם בצמצום שעות תאורה ואוורור.
הרגע הקשה ביותר בתקופת השבי של נילי התרחש לדבריה ממש לפני שחרורה, כשאנשי החמאס טענו בפני ירדן ביבס, אחד החטופים ששהה איתה, כי אשתו שירי וילדיו אינם בחיים.
לאחר חזרתה מהשבי

לאחר שחזרה מהשבי החלה מרגלית להיות פעילה הן למען שחרור החטופים והן למען הכנסת תרופות לחטופים. מרגלית נפגשה בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס עם בכירי חברות אמריקאיות, בהם מנכ"ל פייזר אלברט בורלא, ושיתפה אותם בצרכים הרפואיים של החטופים. כמו כן נפגשה ב-18 בינואר 2024 באותו הפורום גם עם מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש.
ב-16 באפריל 2024 הייתה אחת מ-30 אחים ואחיות שקיבלו אות הוקרה מטעם נשיא המדינה יצחק הרצוג ושר הבריאות אוריאל בוסו על פועלם להצלת חיים מתחילת מלחמת חרבות ברזל.
בחודש מאי 2024 קיבלה את אות נשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, כהערכה לפועלה.
ראו גם

הטבח בניר עוז
החטיפה לעזה (מלחמת חרבות ברזל)
הערות שוליים

1 2   האחות הרפואית שהמשיכה לסייע למטופלים - גם בזמן שהותה בשבי, סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 03:13)
↑  נילי מרגלית שבה הביתה | חמל, באתר hamal.co.il
↑  משמרת לילה - פרק מלחמה - פודקאסט לכבוד נילי מרגלית, באתר Spreaker (באנגלית)
1 2  תומר ממיה בן שני, ‏עדותה של נילי מרגלית מהשבי, האחות מניר עוז: "אמרתי תנו לי את הדף, אעשה רשימת תרופות", באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2024
1 2  תומר ממיה בן שני, ‏עדותה של נילי מרגלית מהשבי, האחות מניר עוז: "אמרתי תנו לי את הדף, אעשה רשימת תרופות", באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2024
↑  נילי מרגלית, האחות שנחטפה וטיפלה בפצועים בשבי חמאס, חוזרת הביתה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 בנובמבר 2023
↑  האחות מניר עוז שהפכה לרופאה בשבי: "כשנגמרה האנטיביוטיקה, חבשתי אותם עם דבש"
↑  עמית סלונים‏, את התכנית הזאת של "עובדה" יקרינו בוועדת החקירה שתקום פה אחרי המלחמה, באתר וואלה, 5 בינואר 2024
↑   הארץ, נילי מרגלית: הייתי בחדר כשחמאס צילמו את הסרטון של ירדן ביבס, ואז הופרדנו, באתר הארץ, 4 בינואר 2024
↑  אמזון, מטא ופייזר: אלה הבכירים שנפגשו עם משפחות החטופים, באתר אייס, 18 בינואר 2024
↑  מתן וסרמן, ‏חוזר בו? מזכ"ל האו"ם נפגש לראשונה עם חטופות ששוחררו מהשבי, באתר מעריב אונליין, 18 בינואר 2024
↑  רוני גרין שאולוב, איתמר אייכנר, הוקרה מהנשיא לאחיות ולאחים, בהם לנילי מרגלית שחזרה מהשבי: "המקצוע שמר עליי", באתר ynet, 16 באפריל 2024
↑  דני בלר, אוניברסיטת בן-גוריון העניקה תוארי דוקטור  לאות כבוד ליהודית רביץ, יונית לוי ונילי מרגלית, באתר "חדשות באר שבע והנגב",  23 במאי 2024
ביתה השרוף של נילי מרגלית, לאחר טבח שבעה באוקטובר.
הרצל פינת רפאלי

| --- | --- |

 סוגה:  תעודה
 בימוי:  דוד דרעי
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 שידור
 רשת שידור:  HOT בידור ישראלי
 תקופת שידור מקורית:  2008–הווה
 
הרצל פינת רפאלי היא סדרה תיעודית בת 5 פרקים אשר שודרה לראשונה בערוץ HOT בידור ישראלי בשנת 2008 לקראת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. דוד דרעי, יוצר הסדרה, יצא בה למסע ביקורתי אל ה"אייקונים" שהובילו את התרבות בששים שנות קיומה של המדינה, ובחן באמצעותם את השינויים התרבותיים והערכיים שהתחוללו בישראל. בתוך כך, שרטט דרעי את המעבר של "גיבורי התרבות" של אז, ל"כוכבים" שבאו אחריהם ועד ל"סלבס" בני ימינו.
"הרצל פינת רפאלי" קיבלה מועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית הסדרה התיעודית הטובה ביותר לשנת 2008.
תוכן

הסדרה חוזרת אל הדמויות, הגיבורים והסמלים שעיצבו את עולם התרבות של ישראל, מתבוננת בדמויות שמרכיבות את התרבות הישראלית הפופולרית ומציפה שאלות ערכיות העומדות בבסיסה של תרבות זו: מה הביא להכתרת גיבורי התרבות שלנו ומהם הכוחות שגרמו להסתלקותם מהבמה, חושפת את המנגנונים הבלתי נראים שממציאים, יוצרים ומפיצים את אבק הכוכבים, כמו גם את "ביצת המפורסמים" המקומית – בבידור ובתרבות, ביופי ובזוהר, בפוליטיקה ובצבא.
בין גיבורי התרבות שהסדרה עוסקת בדמותם: אהוד אולמרט, נעמי פולני, יעל אבקסיס, בר רפאלי, רינה מור, פנינה רוזנבלום, חנה רובינא, דודו טופז, אילנה דיין, שרון איילון, מיכל מודעי, זיוה רודן, שמעון פרס, בנימין נתניהו, אהוד ברק, ירדנה ארזי, עופרה חזה, מירה אברך, שולה יריב-"רחל המרחלת", בייגה שוחט, קארן דונסקי, יפה ירקוני, צביקה פיק, זוהר ארגוב, רבקה מיכאלי, רות דיין, טומי לפיד, אורי אבנרי, אדם, טל פרידמן, איל קיציס. ואחרים.
פרקי הסדרה עסקו בשלושה נושאים:
"היופי והזוהר של ישראל" (פרק 1 ופרק 2) - סיפורן של מלכות היופי ו"נערות הזוהר" מהשנים הראשונות לאחר הקמת המדינה ועד שנת ה-60.
"הבידור והבמה של ישראל" (פרק 3 ופרק 4) - עסק בכוכבי הבידור והבמה וכלל בין השאר: ראיון אחרון עם חנה רובינא בחייה, ראיון עם מי שכונתה "זמרת המלחמות" - יפה ירקוני, בו התמודדה עם הטענה שבנתה את הקריירה הארוכה שלה על גב הצבא. ותיאור של התחרות בין שתי הזמרות הפופולריות של שנות ה-80 - ירדנה ארזי ועופרה חזה.
"הבידור והרכילות בפוליטיקה הישראלית" (פרק 5) - מסע מאסיפות עם בכיכרות ומנאומים חוצבי להבות, אל תוכניות אירוח צעקניות ומדורי רכילות נוצצים, בעקבות הפוליטיקאים, והגנרלים. והצורך הקיומי שלהם לזכות בתשומת הלב, באהבת הציבור, בכוח ובהשפעה. מהמאבק להשגת הראיון הראשון עם פולה בן-גוריון ועד המאבק היומיומי של פנינה רוזנבלום על דקות מסך, מסיפורי הבגידות הסודיות של משה דיין ועד "פרשת הקלטת הלוהטת" של "בנימין נתניהו. הכל בניסיון לברר שתי שאלות חשובות: איך הפכו הפוליטיקאים שלנו מאידאולוגים – לכוכבי טלוויזיה, והאם הדרך פתוחה משני הכיוונים - ועיתונאים וכוכבי טלוויזיה יכולים להיות מנהיגים ראויים?
הערות שוליים

↑  עכבר העיר, רד בנד היא הזוכה הגדולה של טקס פרסי האקדמיה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009
↑  עכבר העיר, ראש השנה בטלוויזיה: גיבורי התרבות הישראלית, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2013
↑  דוד דרעי, "אני לא דוגמנית עבר", באתר ynet, 16 במאי 2008
דוד דרעי, "רק לא לעשות פדיחות", באתר ynet, 18 באפריל 2008
↑  דוד דרעי, "אני לא זמרת מלחמות", באתר ynet, 5 במאי 2008
↑  דוד דרעי, בייגה חוזר למעגל, באתר ynet, 22 באפריל 2008
הצלצול הוא בשבילי

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיה לילדים ובני נוער
 כותבים:  חיים אידיסיס, אלון גור אריה, נועם שגב, שחר סיטנר
 שחקנים:  הדר לוי, טל מוסרי, דקלה קידר, קובי מחט, מיקי גבע, רודריגו גונזלס, שירה קצנלנבוגן, עודד מנשה, ליאת אחירון, סופי צדקה, סתיו אידיסיס
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  7
 הפקה
 אורך פרק:  כ-25 דקות לפרק
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  1 בספטמבר 2005 – 20 באוקטובר 2005
 
הצלצול הוא בשבילי היא סדרת טלוויזיה ישראלית קומית לילדים מ-2005, המספרת סיפוריו של בית ספר "חגבים". הסדרה משודרת ללקוחות "HOT" ומשתתפים בה מנחי ערוץ הילדים. זוהי סדרת המשך לסדרה "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים".
דמויות

אורנה שמעוני (הדר לוי): מנהלת בית הספר "חגבים". ילדותית וסמכותית ומאוד רוצה ששם בית הספר לא יבייש אותה.
גלית (דקלה קידר): מלכת הכיתה המקובלת. סודהּ הכמוס הוא שאמהּ היא המורה השנואה ציפי. מאוהבת בדורון החתיך שבמהלך הסדרה נהיה החבר שלה. את רונן שמאוהב בה היא שולחת למטרותיה השונות.
רונן (טל מוסרי): החנון של הכיתה. מכין את שיעורי הבית ביסודיות ולא מאחר להגיע לכיתה. מאוהב בגלית, מלכת הכיתה, אך היא מנצלת אותו למטרותיה השונות. חבורת הנמרים מציקה לו רוב הזמן והוא מפרש זאת כאהבה שלהם אליו. בשנת 2007 עלתה תוכנית בערוץ לוגי בשם "רונן ורננה". לצד הדמות כיכבה גם דמות חדשה בשם רננה (המגולמת על ידי איתי שגב).
רוני (מיקי גבע): המאבטח של בית הספר "חגבים". מדבר בעברית עילגת, יחס לאנשים רע וגם משמש כמאבטח לא מוצלח במיוחד. עושה כל מה שהמנהלת מבקשת ממנו ואפילו יותר מכך.
אבי (רודריגו גונזלס): חברו הטוב של מושיק. הוא בחור טיפש ורכרוכי שנגרר אחרי חברו מושיק. סימן ההיכר שלו הוא המשקפיים שמרכיב כל הזמן והשרירים הנפוחים שלו.
ציפי (סופי צדקה): המורה ללשון בבית הספר "חגבים". המורה הכי רעה שיש - נותנת הרבה שיעורי בית, קשוחה ומאיימת. היא לא תתן שידרכו עליה או שלא יעשו את מה שהיא אומרת. אמה של גלית.
מושיק (עודד מנשה): המנהיג של חבורת הנמרים ובריון של בית הספר. אוהב להציק ולרמות את רונן. בחבורה שלו נמצאים בוזי ואבי שמעריצים אותו ומבצעים כל פקודה שלו.
יוסף (עודד מנשה): אב הבית של בית הספר "חגבים". חכם, שנון ותמיד יש לו עיצה או סיפור למתרחש סביבו. אופטימי לגמרי ומאמין לכל שקר שבוקע מפי המורים או התלמידים. יד ימינה של מנהלת בית הספר, אורנה שמעוני, המנצלת אותו ללא הרף.
בוזי (קובי מחט): חברו הטוב של מושיק. חבר בחבורת "הנמרים" שנגרר אחרי מושיק. חזק אך טיפש וסימן ההיכר הבולט שלו הוא השיער הארוך שלו.
דורון (רודריגו גונזלס): חכם וספורטאי מצטיין, החתיך של השכבה והחבר של גלית. כל הבנות אוהבות אותו.
האחות (שירה קצנלנבוגן): האחות של בית הספר "חגבים". בעלת חיבה סאדיסטית לדקירה עם מחטים, לקשירת תחבושות ולשים תכשירים שונים. כבר מגיל צעיר ידעה שרוצה היא להיות אחות. נוהגת לנהל עם עצמה שיחות נפש מדי פעם.
חדווה (ליאת אחירון): היועצת של בית הספר "חגבים". נוטה להוציא את עצביה על מי שבא אליה. תמיד כועסת על מי שלא משתף אותה בחלומותיו. אוהבת לשתות תה ירוק. הפכה את השעה הקבועה שלה לתוכנית בה היא מגלה לשאר הכיתה סודות של ילדים שבאו אליה.
הירנפיין (כדורגל)

מועדון הכדורגל הירנפיין (בהולנדית Sportclub Heerenveen, לעיתים נהגה בעברית "הירנביין") הוא מועדון כדורגל מהעיר הירנפיין שבהולנד. קבוצת הכדורגל, שנחשבת במובנים אירופיים כקבוצה קטנה יחסית, הגיעה להישג השיא שלה באירופה כשהעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2000/2001. בהולנד נחשבת הירנפיין, בנוסף לעוד מספר מועט של מועדונים כגון איי. זי. אלקמאר ואוטרכט, כקבוצה המאיימת על שלושת המועדונים המצליחים במדינה, אייאקס אמסטרדם, פ.ס.וו. איינדהובן ופיינורד.
סמל הקבוצה דומה לסמל מחוז פריסלנד, בו נמצאת העיר הירנפיין ובמשחקי הבית של הקבוצה נוהגים האוהדים לשיר את המנון המחוז בפתיחת המשחקים.
הישג השיא של הקבוצה בליגה ההולנדית הוא סגנות האליפות של עונת 1999/2000, בה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן וכן הקבוצה סיימה פעמיים כסגנית מחזיקת הגביע ההולנדי, בשנת 1993 הפסידה בגמר לאייאקס אמסטרדם ובשנת 1997 לרודה.
הופעות אירופיות

הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בשנת 1995 בגביע האינטרטוטו, אז הוגרלה בשלב הבתים המוקדם מול קבוצות לייריה הפורטוגלית, טון פנטרה הוולשית, בקשקאבאי ההונגרית ונסטבד BK הדנית והגיע למקום הראשון בבית, דבר שהקנה לה עליית לשלב שמינית הגמר, בו גברה על קבוצת פארול קונסטנצה אך הפסידה ברבע הגמר לקבוצת בורדו הצרפתית. בעונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לאינטרטוטו ופגשה בשלב הבתים בקבוצות נאנט הצרפתית, סלייגו רוברס האירית, FBK קאונאס הליטאית ולילסטרום הנורווגית אך סיימה במקום השלישי ולא עלתה לסיבוב הבא. בעונה לאחר מכן שוב שיחקה הירנפיין באינטרטוטו, אז הוגרלה מול קבוצות דיסבורג הגרמנית, דינמו מינסק הבלארוסית, פולוניה ורשה הפולנית ואולבורג בולדספילקלאב הדנית אך סיימה במקום הרביעי בבית זה ולא עברה לסיבוב הבא.
בעונת 1998/1999 הגיעה הקבוצה לגביע המחזיקות, בו גברה בסיבוב הראשון על הקבוצה הפולנית אמיקה ורונקי, אז עברה לסיבוב השני בו הפסידה לקבוצת וורטקס הקרואטית. עונה אחר כך, בעונת 1999 הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו, בו גברה בסיבוב השלישי על קבוצת המארבי השוודית אך הפסידה בחצי הגמר לקבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית.
בעונת 2000/2001, שנה אחרי שהוכתרה כסגנית אלופת הולנד, הגיעה הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, בו הוגרלה מול קבוצות ולנסיה הספרדית, אולימפיאקוס היוונית ואולימפיק ליון הצרפתית אך סיימה במקום האחרון בבית עם מאזן של ארבעה הפסדים, תוצאת תיקו אחת וניצחון יחיד, מול אולימפיאקוס. בעונה לאחר מכן, עונת 2001, חזרה הקבוצה לאינטרטוטו, אז גברה בסיבוב השני על קבוצת לייאפיס מטאלורגס הלטבית אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצות פ.צ. בזל השווייצרית. בעונת 2002/2003 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת נאסיונל בוקרשט הרומנית. בעונת 2003 הקבוצה חזרה לאינטרטוטו, וניצחה בסיבוב השלישי את קבוצת לירסה הבלגית וניצחה בחצי הגמר את קבוצת פ.צ. קופר הסלובנית אך הפסידה בגמר לקבוצת ויאריאל הספרדית.
בעונת 2004/2005 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז עברה הקבוצה על פני קבוצת מכבי פתח תקווה הישראלית בדרך לשלב הבתים, בו הוגרלה מול קבוצות שטוטגרט הגרמנית, בוורן הבלגית, דינמו זאגרב הקרואטית ובנפיקה ליסבון הפורטוגלית, הירנפיין סיימה שלישית בבית זה ועברה לשלב הבא, בו הפסידה לקבוצת ניוקאסל יונייטד האנגלית. בעונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לגביע אופ"א, אז גברה הקבוצה בסיבוב הראשון על קבוצת באניק אוסטרבה הצ'כית, אז הגיעה לשלב הבתים בו הוגרלה מול קבוצות צסק"א מוסקבה הרוסית, דינמו בוקרשט הרומנית, אולימפיק מרסיי הצרפתית ולבסקי סופיה הבולגרית וסיימה במקום השלישי בבית ועלתה לסיבוב 32 הגדולות, בו הפסידה לקבוצת סטיאווה בוקרשט הרומנית.
בעונת 2006/2007 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת ויטוריה סטובאל הפורטוגלית ועלתה לשלב הבתים בו הוגרלה מול קבוצות פארמה האיטלקית, אודנזה הדנית, אוסאסונה הספרדית ולאנס הצרפתית אך סיימה במקום האחרון בבית והודחה מהמפעל. גם בעונת 2007/2008 שיחקה הירנפיין בגביע אופ"א, בו הוגרלה בסיבוב הראשון מול קבוצת הלסינגבורג השוודית. בעונת 2008/2009 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של גביע אופ"א, אך סיימה במקום החמישי והאחרון בבית ולא המשיכה לשלבי הנוקאאוט.
סגל הקבוצה

נכון ל-17 בספטמבר 2024
שחקנים מפורסמים

הולנד אבה לנסטרה
הולנד קלאס יאן הונטלאר
הולנד רוד ואן ניסטלרוי
בלגיה בריאן ואנדנבושה
ארצות הברית מייקל בראדלי
ברזיל אפונסו אלבס
פולין רדוסלאב מאטוסיאק
קנדה וויל ג'ונסון
פינלנד ניקלאס טארבאיארבי
פינלנד מיקה וירינן
אוסטריה תומאס פרגר
דנמרק דניאל ינסן
דנמרק יון דאל תומאסון
שוודיה מרכוס אלבק
קרואטיה דניאל פראניץ'
הולנד מיטשל ואן ברגן
תארים

אליפות הולנד
סגנית (1): 2000
הגביע ההולנדי:
מחזיקת הגביע (1): 2009
סגנית (2): 1993, 1997
הערות שוליים

↑  TRES- tres.nl, Selectie, sc Heerenveen (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0404 4078
הנרגנות

| --- | --- |

פתיח הסדרה
 סוגה:  סדרה תיעודית
 יוצרים:  BBC
 בימוי:  יואב פז, דורון פז
 משתתפים:  חנה לסלאו, ציפי פינס, שולמית אלוני, אביגיל אריאלי, גלית בן-שמחון, רבקה מיכאלי, שרית ישי לוי, דניאלה לונדון דקל, אורלי זילברשץ, אגי משעול, ד"ר רוני הלפרן, נרי ליבנה, סנדרה שדה, ענת וקסמן, מרים קיני, דפנה שפיגלמן.
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 חברת הפקה:  גיא בהר, שי אינס, עמיר גולן, ורד רייזינגר, דנה זרעוני - ארצה הפקות
 עורכים:  נעמה תורן
 אתר צילומים:  ישראל
 אורך פרק:  כ-35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes
 רשת שידור בישראל:  yes דוקו
 תקופת שידור מקורית:  29 באפריל 2009 – הווה
 קישורים חיצוניים
 yes.walla.co.il?w=2%2F7995
הנרגנות היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 8 פרקים ששודרה בערוץ yes דוקו, המבוססת על הסדרה הבריטית המצליחה, Grumpy Old Women, מבית ה BBC, ששודרה אף היא ב-yes דוקו, ומהווה את סדרת ההמשך לסדרה הנרגנים.
הסדרה נותנת פורקן לתסכולים שהצטברו אצל נשים בשנות ה-40 וה-50 לחייהן, נשים מנוסות, שעברו מספיק בחיים בשביל שיהיה להן על מה להתנרגן: משפחה, קריירה, המצב הכלכלי, מצב הצלוליטיס, גברים, ילדים ומשפחה. נשים עם תובנות שיודעות להסתכל על החיים ועל עצמן במבט ביקורתי, משועשע ומבלי לעשות הנחות לאף אחד, גם לא לעצמן. הנשים, נרגנות ישראליות, כולן בעלות כושר התבטאות יוצא דופן, דעות נחרצות על כל נושא בעולם, חוש הומור מפותח, וחוסר מודעות למושג "תקינות פוליטית".
הערות שוליים

1 2  רותה קופפר, נעמה תורן תערוך את "הנרגנות", באתר הארץ, 26 בנובמבר 2008
1 2  רותה קופפר, גרסה עברית ל"הנרגנות", באתר הארץ, 28 באפריל 2008
שמחה בונים מפשיסחה

קברו של שמחה בונים מפשיסחא בעיירה פשיסחה שבפולין
רבי שמחה בּוּנֶים בונהורד מפשיסחה (תקכ"ה, 1765 / תקכ"ז 1767 – י"ב באלול ה'תקפ"ז, 1827) היה אדמו"ר, ממשיך דרכו של היהודי הקדוש מפשיסחה.
קורות חייו

נולד להמגיד רבי צבי הירש בוודז'יסלאב שבפולין  מחבר ספרי הדרושים "ארץ צבי" ו"עשרה למאה". אמו שרה בת הרב בצלאל מז'ולקווה הייתה נצר לרבי יואל סירקיש (הב"ח). רבי שמחה בונים למד בישיבתו של רבי מרדכי בנעט בניקלשבורג ובישיבתו של רבי ירמיהו רוזנבוים ממטרסדורף. על ידי המגיד מקוז'ניץ התקרב לבית  הנגיד בר ברגסון  ואשתו תמר'ל ברגסון והיה מנהל חשבונות וממונה על מסחר היערות, לאחר זמן השתלם ברוקחות, למד שפות אירופיות ומדעים ופתח בית מרקחת בעיר פשיסחא.
נישא לרבקה בת ר' משה אורברגר (אורווערגער) מבנדין. לאחר חתונתו התקרב לחסידות, נסע לרבי משה לייב מסאסוב ולרבי ישראל מקוז'ניץ, ואחר כך נעשה תלמידו של החוזה מלובלין. החוזה קירבו למרות מלבושיו הקצרים ועיסוקיו השונים, ואף קראו "חכם". נסע תקופה אל הצדיק ר' פישל מסטריקוב (מתלמידי המגיד ממזריטש).
למד אצל היהודי הקדוש ומילא את מקומו משנת תקע"ד. העמיק ושכלל את שיטת פשיסחה. בתקופתו התרבו התלמידים בבית מדרשה של פשיסחה, ומאידך גברה ההתנגדות לשיטה זו, עד לפיוס שנערך בעת החתונה הגדולה באוסטילא. שם העיד בנו של היהודי הקדוש רבי ירחמיאל בפני ראש וזקן האדמו"רים בפולין וגליציה, רבי אברהם יהושע השיל מאפטא, ה"אוהב ישראל", שאביו אמר שרבי בונים הוא נקודת לבו. לעת זקנותו נעשה עיוור, וגם אז הוא זיהה אנשים. מסופר שכשבא אליו לראשונה רבי שלמה מרדומסק והושיט לו את ידו, אמר עליו רבי בונם "זה יש לו חכמת שלמה בקרבו".
רבי שמחה בונים נפטר בי"ב באלול ה'תקפ"ז ונקבר בעיירה פשיסחה. ליקוטי תורתו בספר "קול שמחה" ו"קול מבשר".
אחר פטירתו קיבלו עליהם  רוב החסידים  ובראשם רבי יצחק מאיר אלתר את הנהגתו של רבי מנחם מנדל מקוצק, אחרים ובראשם רבי יצחק מוורקא העדיפו את בנו של רבי שמחה בונים, רבי אברהם משה (חתנו של הרב שמואל רפאל'ס חתנו של היהודי הקדוש), אולם הוא לא האריך ימים ונפטר שנתיים אחרי אביו.
אשתו רבקה (תקל"ז - י"ד בסיוון תרי"ח) הייתה נחשבת לדמות רבנית בעירה. הבחורים היו נוהגים לעלות אליה מדי שבת להיבחן על לימודיהם במשך השבוע.
בתו ליבא התחתנה עם בנו של רבי שרגא פייבל דנציגר אבי הרבי הזקן מאלכסנדר, אך לא היו להם ילדים. בתו של בונים ביילה נישאה לרב אלימלך אוסטרייכר ונולד להם בן אחד, הרב יצחק שמחה בונים אוסטרייכר מראדום. בנו, צבי אוסטרייכר, היה אב בית הדין של ליפסק.
תלמידיו

רבי מנחם מנדל מקוצק - ממשיך דרכו.
רבי יצחק מוורקה - ממשיך דרכו.
רבי יעקב אריה מרדזימין בעל "בכורי אביב" ו"דברי אביב"
רבי שרגא פייבל מגריצה, אביו של רבי יחיאל מייסד חסידות אלכסנדר
רבי יצחק מאיר אלתר בעל ה"חידושי הרי"ם", ומייסד חסידות גור.
רבי חנוך העניך מאלכסנדר
רבי אלכסנדר זושא מפלוצק
רבי מרדכי יוסף ליינר בעל "מי השילוח"
רבי שמואל משינאווא מח"ס רמתיים צופים
רבי מאיר קוואלער.
רבי הירש'לי מאפטשנע (דישקיס) חותנו של רבי דוד מקוצק.
רבי משה נחמיה הכהן, בעל תפלה
לקריאה נוספת

צבי מאיר רבינוביץ, רבי שמחה בונם מפשיסחה: חייו ותורתו, תל אביב: תבונה בסיוע מוסד הרב קוק, תש"ה.
מנחם יהודה בוים, הרבי רבי בונם מפשיסחא, בני ברק, תשנ"ז.
הרב ישראל דנדרוביץ, ויכוח נוקב בבית מדרשה של פשיסחא; הסברים מנוגדים בפתגמו של הר"ב מפשיסחא על מעשה יהודה, בתוך: קובץ היכל הבעש"ט, גיליון כד, תשרי תשס"ט, עמ': נג-עב.
בנימין בראון, 'Individualism, truth and the repudiation of magic as the tsadik's prerogative - Pshiskhe-like Elements in the Theology of Rabbi Menahem Mendel of Kosov'
זאב קיציס, המורים הגדולים של החסידות, ידיעות ספרים 2023, עמ' 258–283
הערות שוליים

↑  צבי מאיר רבינוביץ', אישים ושיטות בחסידות פולין, עמ' 295
↑  רמתים צופים מערכת הרבי רבי בונם מפשיסחא, אות נט. אבל מנחם יהודה בוים, הרבי רבי בונם מפשיסחא, בני ברק, תשנ"ז, עמ' לה-לו כתב שכנראה לא למד שם מעולם.
↑  צבי מאיר רבינוביץ, אישים ושיטות בחסידות פולין, עמ' 299-303
↑  רמתים צופים, מערכת הרבי רבי בונם מפשיסחא, אות סג
↑  שיח שרפי קודש, תולדות שבח הצדיקים, רבי שמחה בונים מפשיסחא, אות ג: יהודה מנחם בוים, הרבי רבי בונם, חלק שני, עמ' שצה - שצז
↑  ראו הערך "החתונה הגדולה באוסטילה", באתר המכלול.
↑  צבי מאיר רבינוביץ, אישים ושיטות בחסידות פולין, עמ' 323
↑  יועץ קים קדיש ראקאץ, שיח שרפי קודש, כרך ג, עמ' 10, בשם רבי יוסף לווינשטין, אב"ד סעראצק.
↑  מוסף שבת המבשר פרשת בהעלותך תשע"ד, מדור "פסיפס", בשם ר' משה אהרן בוים ששמע מאחיו רבי הירש לייב שהכירה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309678205171  PLWABN: 9810554158505606  GND: 1023477785  ISNI: 0000 0000 6693 6996  LCCN: n84036822  VIAF: 6327774   WorldCat (עם VIAF): 6327774
חשופים

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה יומית
 יוצרים:  רם לנדס שחר מגן
 כותבים:  שחר מגן מאיה הפנר
 בימוי:  רני סער
 שחקנים:  יעל בר זוהר גיא לואל נעמה שנדר אנחל בונני צופית גרנט חלי גולדנברג
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  160
 הפקה
 חברת הפקה:  קודה הפקות
 עורכים:  תומר אבירם
 אורך פרק:  35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT3
 תקופת שידור מקורית:  1 ביוני 2008 – 27 במאי 2009
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חשופים היא דרמה יומית ישראלית, ששודרה בערוץ HOT3 החל מ-1 ביוני 2008 ועסקה בחייהם של מגישי מהדורת חדשות פופולרית פיקטיבית בשם "חדשות ערוץ 4". הסדרה נוצרה על ידי רם לנדס ושחר מגן ובוימה על ידי רני סער וכוללת 160 פרקים בשתי עונות. מעורבותו של לנדס, ששימש בעבר מנכ"ל חדשות ערוץ 10 הצביעה, לדעת רבים,[דרוש מקור] על קשר בין הדמויות הבדיוניות בסדרה לדמויות אמיתיות בתעשיית הטלוויזיה הישראלית.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 80 | 80 | 1 ביוני 2008 | 18 בספטמבר 2008 |
|  | 2 | 80 | 80 | 1 בפברואר 2009 | 27 במאי 2009 |
עלילה > עונה 1

שירה מזור מצטרפת לחברת החדשות כמבזקנית ויוצרת קשר חברי עם גלי ארזי, אך זוממת לנקום בה, בגלל הקשר של ארזי להתאבדותו של אביה. מזימותיה נקשרות בתלאות נישואיה של גלי ארזי לאיתן ארזי, עמו היא מגישה את מהדורת החדשות, ועם עלילותיהם של שאר אנשי המהדורה.
עלילה > עונה 2

גלי ארזי נוסעת לאינדונזיה, הצפייה במהדורת החדשות דועכת וכתבים חדשים מגויסים למערכת. דניאל, בתו של גידי פאר, נהרגת בתאונה ובהלווייתה שבות מלכה לב ארי וגלי ארזי לארץ. גלי נפרדת מאיתן ארזי וקושרת קשר עם עמוס ירדן, מקים מפלגת הנשים החדשה. שניהם, ביחד עם מירי לביא, קושרים קשר לנקום בחדשות ערוץ 4. אילנה, אשתו של גידי פאר, מנסה לגייס את גלי ארזי לשוב להגיש את תוכנית שישי בערב ואילו שירה מזור מתאהבת בטרי ומגלה כי היא לסבית. עם סיום הסדרה משלימה מירי לביא עם סמדר גורן ופיצוץ במעלית מביא את סמדר גורן ללדת במעלית.
דמויות > דמויות ראשיות

גלי ארזי (יעל בר זוהר): מגישת המהדורה המרכזית. אשתו של איתן.
איתן ארזי (גיא לואל): מגיש המהדורה המרכזית ובעלה של גלי.
שירה מזור (נעמה שנדר): מבזקנית, ולבסוף מגישת המהדורה המרכזית, אחרי שגלי פוטרה. רצתה לנקום בגלי ארזי עקב מות אביה.
מרב בן בסט (צופית גרנט): עורכת מהדורת החדשות. דמותה של מרב בן בסט נמצאת גם בסדרה "תנוחי".
אופיר זדוף (אנחל בונני): כתב צבאי, נולד בארגנטינה.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, חשופים 2 - יעל בר זוהר עדיין בחופשה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2009
המקום

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לאחד מכינויי אלוהים ביהדות, ראו .
| --- | --- |
 ארץ מקור:  ישראל 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ עשר 
 תקופת שידור מקורית:  2008–2009
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המקום היא סדרת טלוויזיה ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2008–2009, הסדרה עוקבת אחר המתרחש בבר מסעדה תל אביבי בבעלותה של משפחת פיין.
שחקנים ודמויות

נעמי רפאלי (דורית לב ארי – עונה 1, נתי קלוגר – עונה 2) – מנהלת המסעדה ואשתו של אסף.
ענת בן טובים (רננה רז) – מלצרית בעלת עבר אפל שנמצאת ברומן עם מנו ואורן.
מנו קדמי (זהר שטראוס) – עורך דין שמנהל רומן עם ענת .עובד אצל בן עמי שהוא מאפיונר ומסתבך איתו.
אסף רפאלי (יונתן סגל) – בעלה של נעמי ושף במסעדה.
שולמית פיין (לאורה ריבלין) – אמא של נעמי ובעלת המסעדה.
אורן לוי (אלי אלטוניו) – מלצר במסעדה המתאהב בענת ולומד משחק.
קרן גליק (ליאת אזר) – זמרת רוק לסבית, שאביה אמנון גליק הוא זמר מאוד ידוע והיא מנסה להצליח בזכות עצמה תחת שם אנונימי ולא בגלל היותה "הבת של".מלצרית.
גיא בכרך (אולי שטרנברג) – ברמן במקום וחבר טוב של אסף.
אמנון גליק (שמיל בן ארי) – אבא של קרן וזמר עבר מצליח. הוציא דיסק שלא הצליח ובעקבות כך הפסיד כסף.
בן עמי (אבי אוריה) – מאפיונר שמנו עובד בשבילו.
נתן סליפקין

| --- | --- |

הרב נתן סליפקין עם למור צווארון שחור לבן
 לידה:  25 ביוני 1975 (בן 49) מנצ'סטר
 מדינה:  ישראל ישראל הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  ישיבת מדרש שמואל  ישיבת אור שמח 
 השתייכות:  אותרתודקסיה מודרנית
 
 תפקידים נוספים:  זואולוג, מייסד מוזיאון הטבע התנ"כי
 
נתן סליפקין (נולד ב-25 ביוני 1975) הוא מיסד מוזיאון הטבע התנ"כי בבית שמש. ידוע במיוחד בשל עניינו בזואולוגיה ובמדע, ובשל ספריו על נושאים אלה השנויים במחלוקת ביהדות החרדית. הוא רב אורתודוקסי מוסמך, הידוע גם כ"רב של גן החיות", ובעל דוקטורט בהיסטוריה יהודית מאוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

נתן סליפקין נולד וגדל במנצ'סטר, שם הוא למד בישיבה מקומית. הוא עזב אותה ב-1995 כדי להמשיך בלימודים בישיבת מדרש שמואל ואחרי כן בישיבת מיר בירושלים. הוא הוסמך לרבנות על ידי ישיבת אור שמח, ומתגורר עם משפחתו ברמת בית שמש. הוא בעל תואר שני בלימודי יהדות ממכון לנדר בירושלים ובעל דוקטורט מאוניברסיטת בר-אילן אותו קיבל ב-2016.
סליפקין חוקר בספריו את היהדות הרבנית ודן בשאלה איך אפשר לקשור אותה עם נושאים בעלי עניין במדע המודרני. סליפקין הוא מחברם של ספרים רבים העוסקים בתורה, מדע וזואולוגיה. בגישתו של סליפקין למציאת גשר בין סיפור הבריאה והתאוריה המדעית המודרנית הוא טוען שיהדות המסורתית אינה נוקטת בפירוש מילולי לקוסמולוגיה המקראית וכן אינה סבורה שחז"ל צדקו תמיד בנושאים מדעיים. דעות כאלה התקבלו במידה מסוימת בתוך עולם היהדות הרבנית. היה דיון ציבורי בקשר לספריו של סליפקין בשאלה עד כמה צריכה היהדות האורתודוקסית לפרש בצורה מילולית את התורה וכמה משקל יש לתת לדיונים מדעיים אצל חז"ל.
בשנת 2014 הקים את מוזיאון הטבע התנ"כי בבית שמש.