stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבעות אדסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס הריטג' 
 קואורדינטות:  79°50′00″S 83°39′00″W﻿ / ﻿79.8333°S 83.65°W﻿ / -79.8333; -83.65
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות אדסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות אדסון
 
גבעות אנדסון (באנגלית: Edson Hills) הם קבוצה של גבעות שאינן מכוסות קרח, ברכס הריטג', בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

הגבעות ממוקמות מדרום למפל הקרח דרייק; וממערב לקרחון יוניון.
גאוגרפיה > אתרי הרכס

| גבעות אדסון |
| --- | --- | --- |
| פסגות | אלברס • באגיש • לסטר • קוסקו |  |
| קרחונים | הייד • יוניון |  |
| מפלי קרח | דרייק |  |
היסטוריה > מקור השם

שמן של הגבעות ניתן להן על ידי משלחת חקר הרי אלזוורת' (Ellsworth Mountains Party) מאוניברסיטת מינסוטה ממדינת מינסוטה שבארצות הברית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
הגבעות נקראות על שם (Dean T. Edson), שהיה מהנדס טופוגרפיה בסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר היה חבר במשלחת החקר.
לקריאה נוספת

• E.M. Duebendorfer and M.N. Rees, , Antarctic Journal of the United States Review 1996
• Michael L. Curtis, , TECTONICS, VOL. 16, NO. 1, PAGES 172-181, FEBRUARY 1997
• Delpupo, Caroline; Schaefer, Carlos Ernesto Gonçalves Reynaud; Roque, Mariane Batalha; de Faria, André Luiz Lopes; da Rosa, Katia Kellem; Thomazini, André; de Paula, Mayara Daher, , Geomorphology, Volume 295, p. 134-146., October 2017, DOI: 10.1016/j.geomorph.2017.07.002
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
| מסיב אנדרסון |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גריימס • ספלטסטוסר |  |
| בתרונות | שדה הבתרונות בואי |  |
| רכסים, רמות ומצוקים | רמת אנדרסון • רכס סיפקר |  |
| הרים | האגלר • ראלמן |  |
| גבעות אדסון |
| --- | --- | --- |
| פסגות | אלברס • באגיש • לסטר • קוסקו |  |
| קרחונים | הייד • יוניון |  |
| מפלי קרח | דרייק |  |
| גבעות אנטרפרייז |
| --- | --- | --- |
| עמקים | עמק בל • עמק הורסשו • קניון קונל |  |
| רכסים | רודס |  |
| הרים | דולנס • פאריש • צ'אפל • שוק |  |
| מצוקים | נקודת אורבן |  |
| קרחונים | אהרנסבראק • ארבן • סיל |  |
| רכס פרייז'ר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון ובסטר |  |
| הרים | מויר |  |
| אתרים נוספים ברכס הריטג' |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גוואן • מינסוטה • סטיגול |  |
| זרמי קרח | ראטפורד |  |
| מצוקים | פאונדרז |  |
| נונאטאקים | היי • ויבר • פאסקו |  |
| פסגות | הוטו • לינדר • לנדמארק • רובינסון |  |
| הרים | ברסיק • ג'ונס • וולארד • רודג'ר |  |
דייוויד אהרונוביץ'

| --- | --- |
צילום משנת 2012
צילום משנת 2012
 לידה:  8 ביולי 1954 (בן 70) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת מנצ'סטר  בית ספר הולוויי  בית ספר ויליאם אליס  בייליול קולג'  אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר 
 מעסיק:  אינדפנדנט, ניו סטייטסמן, ג'ואיש כרוניקל, הגרדיאן, הטיימס 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  DAaronovitch
 
דייוויד אהרונוביץ' (באנגלית: David Aaronovitch; נולד ב-8 ביולי 1954) הוא עיתונאי בריטי, מנחה טלוויזיה ומסאי. הוא בעל טור קבוע בעיתון טיימס בלונדון.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

דייוויד אהרונוביץ' נולד בלונדון, בנם של הכלכלן הבריטי ממוצא יהודי סם אהרונוביץ', שמילא תפקידים במפלגה הקומוניסטית של בריטניה ושל לבנדר ג'רלדין לבית וולמסלי, שהיא ממוצא אירי-קתולי. הוריו היו אתאיסטים. הוא אח של השחקן אוון אברונוביץ' ושל הסופר בן אהרונוביץ'. בנעוריו חיי המשפחה הושפעו מקרוב על ידי פעילות ההורים במפלגה הקומוניסטית.
אהרונוביץ' למד בבית ספר מקיף בצפון לונדון ואחר כך למד היסטוריה בבייליול קולג' באוקספורד. עבר משם לאוניברסיטת מנצ'סטר וסיים בה תואר ראשון בשנת 1978. אירוקומוניסט בהתחלה, בימי הלימודים האוניברסיטאיים היה פעיל מאוד בחיים הפוליטיים ובשנים 1980–1982 נבחר מטעם ברית השמאל כיושב ראש אגודת הסטודנטים הארצית של בריטניה.
ביוגרפיה > פעילותו העיתונאית

אהרנוביץ' החל את הקריירה התקשורתית שלו בתחילת שנות ה-80 כתחקירן טלוויזיה ואחר כך מפיק של תוכנית "ITV Weekend World" של רשת ITV. ב-1988 החל לעבוד ב-BBC כעורך מייסד של תוכנית האקטואליה הפוליטית "On the Record".
הוא עבר לעיתונאות המודפסת ב-1995, ועבד אינדפנדנט ככתב בכיר, מבקר טלוויזיה, כתב פרלמנטרי ובעל טור עד סוף 2002.
בשנת 2003 עבר לגארדיאן ועיתון יום הראשון שלו האובזרבר, כבעל טור וכתב קולנוע. מאז יוני 2005, הוא כתב טור קבוע ב"טיימס". הוא גם היה בעל טור בג'ואיש כרוניקל. בנוסף, כתב אהרונוביץ' עבור מגוון ירחונים וכתבי עת מרכזיים אחרים בבריטניה, דוגמת הניו סטייטסמן. הוא גם כתב עבור ה"ניו הומניסט", והוא "עמית כבוד" של המוציא לאור שלה, האגודה הרציונליסטית, שמטרתה לקדם תפיסות עולם הומניסטיות ורציונליות.
בשנת 2005 פרסם את הספר "Voodoo Histories: The Role of Conspiracy Theory in Shaping Modern History" הבוחן את תיאוריות הקונספירציה הבולטות של המאה העשרים. לדעתו הסיבה שבגללה קשה למצוא אירוע בינלאומי מרכזי שאינו מיוחס לזדון של המוסד, ישראל או היהדות העולמית, הוא פשוט אנטישמיות, המשנה את פניה בהתאם לרוח התקופה.
דעותיו

אהרונוביץ' תמך במלחמת עיראק ב-2003, כי היא משחררת את העיראקים, והמעיט בחשיבות מציאת הנשק להשמדה המונית של עיראק, שהיה העילה למלחמה. הוא כתב ב-2003: "אם בסופו של דבר לא יימצא דבר, אני עדיין תומך במלחמה". הוא נותר תומך נלהב של מנהיג הלייבור וראש הממשלה לשעבר, טוני בלייר, שהוביל את ההחלטה לצאת למלחמה.
באוגוסט 2014, אהרונוביץ' היה אחד מ-200 אישיי ציבור שחתמו על מכתב ל"גרדיאן" המביע את תקוותם שסקוטלנד תצביע להישאר חלק מהממלכה המאוחדת, במשאל העם שנערך בספטמבר בנושא זה.
בשנת 2016, אהרנוביץ' תמך בהמשך חברותה של הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי במשאל העם ב-23 ביוני. מאוחר יותר טען אהרונוביץ' כי ההחלטה על ברקזיט תשתנה בסופו של דבר בעתיד, כאשר מספר המצביעים השמרנים המבוגרים, שבדרך כלל הצביעו בעד עזיבת האיחוד, ימותו בהדרגה.
חיים אישיים

אהרונוביץ' מתגורר בלונדון. הוא נשוי ואב לשלוש בנות.
פרסים והוקרה

2001 - פרס אורוול לעיתונאות פוליטית
2003 - הוכרז כבעל טור השנה - על ידי תוכנית הטלוויזיה "What The Papers Say"
ספריו

Paddling to Jerusalem: An Aquatic Tour of Our Small Country. London : Fourth Estate, 2000 ISBN 978-1-84115-540-1.
Arson, rape and bloody murder. London : Fourth Estate, 2002.
The end of the poisoned embrace, in: Simon Rogers (Hrsg.): The Hutton Inquiry and its impact. London : Politico's Guardian Books, 2004.
Voodoo Histories: The Role of Conspiracy Theory in Shaping Modern History, London : Jonathan Cape, 2009, ISBN 978-0-224-07470-4.
מבוא לספר Karl Marx, Friedrich Engels: The communist manifesto. London : Vintage Books, 2010.
Party Animals: My Family and Other Communists. Jonathan Cape, 2016.
הערות שוליים

↑  באתר הגנאלוגי Ancestry
↑  Rachel Cooke, David Aaronovitch: Me, Mum, Dad… and Stalin, The Guardian, ‏Sun 10 Jan 2016
↑  שאול אדר, לונדון, מה גילה דיוויד ארונוביץ' בחקירתו אחר תיאוריות הקונספירציה הבולטות של המאה ה-20?, באתר הארץ, 18 במרץ 2010
↑  David Aaronovitch, Was I wrong about Iraq?, The Guardian, ‏17 Feb 2004
↑  "Scottish independence: Celebrities call for Scots No vote", BBC News Scotland, 7 August 2014
↑  "BBC Two - Newsnight, 'The Brexit generation is dying out'". Bbc.co.uk. 2018-01-04. נבדק ב-2020-01-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257211505171  PLWABN: 9810529879305606  GND: 138573832  ISNI: 0000 0000 5161 5727  LCCN: nb99147468  NDL: 01230384  NKC: jo2012689723  NTA: 268787905  SUDOC: 200613715  VIAF: 48727122   WorldCat (עם VIAF): 48727122
דפנה (מיתולוגיה)

| --- | --- |

אפולו ודפנה, של הצייר ג'ון וויליאם ווטרהאוס (אנ'); 1908.
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 אב:  פניוס (עם קראוסה) לדון (עם גאיה או עם סטימפאליס) אמיקלס
 אם:  קראוסה (עם פניוס) גאיה (עם לדון) סטימפאליס (עם לדון)
אפולו ודפנה (1622-1625) הוא פסל של האמן האיטלקי ג'ובאני לורנצו ברניני (1598-1680). ברניני הושפע במידה רבה מתיאוריו של אובידיוס למיתוס כמות שהם מופיעים במטמורפוזות. הפסל נמצא היום בגלריית בורגזה ברומא.
דפנֵה (ביוונית: Δάφνη) היא דמות במיתולוגיה היוונית. דפנה היא אחת מהנאיאדות, נימפה המקושרות למעיינות, בארות, נחלים ומקורות אחרים של מים מתוקים. על פי הסיפור, אפולו התאהב בדפנה ורדף אחריה, וכשהיא ראתה שלא תוכל לברוח, ביקשה מאביה שיעזור לה והוא הפך אותה לעץ דפנה. מאז העץ מקודש לאפולו, ובמשחקים הפיתיים שנערכו כל ארבע שנים בדלפי, לכבודו של האל אפולו, למנצחים הוענק זר דפנה שעליו נאספו בעמק טמפה שבתסליה.
המיתוס

ישנן כמה גרסאות למיתוס על דפנה. בחלקן, דפנה משכה את תשומת לבו של האל אפולו משום יופיה. אפולו רדף אחריה ורגע לפני שנתפסה, דפנה העלתה תפילה לאביה אל הנהר, וזה הפך אותה לעץ דפנה (בעברית: ער אציל).
על פי גרסה נוספת המופיעה במטמורפוזות של אובידיוס, דפנה סירבה לכמה חתנים וביקשה מאביה, פניוס, אל הנהר המקומי, שיתיר לה להישאר בבתוליה. אולם ארוס קופידון נוקם באפולו שלגלג על יכולות הקשתות שלו, ומשלח בו חץ שגורם לאפולו להתאהב בה ואפילו להתחיל לרדוף אחריה:
"כָּכָה הָאֵל וְהַבְּתוּלָה – אוֹתוֹ הַתִּקְוָה תִשָּׂא וְאוֹתָהּ – הַפַּחַד
... עָיְפָה הַנִּימְפָה וְחָוְרוּ פָּנֶיהָ, מֵרוּץ וּבָרֹחַ כֹּחָהּ עֲזָבָהּ,
בִּרְעָדָה אֶל גַּלֵי פֶּנֶיוְס תִּתְחַנֵּן:
"חוּשָׁה, אוֹי, אָבִי, עָזְרֵנִי! אִם יֶשְׁנָהּ יַד אֵלִים בִּנְהָרוֹת
“תַּרְאֶה נִפְלָאוֹת וְאָסְפָה אֶת יָפְיִי, לִי נֶהְפַּךְ לְמַשְׁחִית!”
עוֹד אֲמָרֶיהָ בְּפִיהָ...
תַּעֲטֶה קְלִיּפַת-עֵץ רַכָּה אֶת עֶדְנַת עֲלוּמֵי חָזֶהָ,
הָיְתָה הַזְּרוֹעַ לְעָנָף וְשַׂעֲרוֹת-רֹאשָׁהּ לְעָלִים,
...וְנִצְּבוּ בְּלִי-נוֹעַ רַגְלֶיהָ הַקַּלוֹת"
(אובידיוס, ספר א' שורות 535-550, בתרגום יהושע פרידמן).
על פי הגרסה של הייגינוס, כשאפולו רדף אחרי דפנה, אלת האדמה גאיה היא שהפכה אותה לעץ דפנה.
הצמח דפנה

העץ ער אציל, שהשם "דפנה" הוא כינוי נפוץ שלו, הוא ממוצא ים-תיכוני, אך מגדלים אותו בארצות רבות כצמח תבלין ונוי. הוא גדל בצפון ישראל כעץ בר בחורשים לחים, וכדמוי שיח בגבול הדרומי של תפוצתו.
בתרבות

המיתוס של דפנה והמטמורפוזה שעברה מנימפה בעלת דמות אנושית לעץ, הצית את דמיונם של אומנים לאורך מאות שנים. נכתבו אודותיה כמה אופרות (בין השאר מאת יאקופו פרי, ומאת היינריך שיץ) וכן ישנם פסלים וציורים שלה. רוב התיאורים האמנותיים של המיתוס מתמקדים ברגע המטמורפוזה של דפנה, שבו הפכה לעץ.
האסטרואיד 41 דפני שהתגלה על ידי הרמן גולדשמידט ב-1856, נקרא על שמה.
דניאל ג'ונסטון

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1961 סקרמנטו, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בספטמבר 2019 (בגיל 58) וולר, טקסס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Daniel Dale Johnston 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1978–2019 (כ־41 שנים) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הנוצרית של אבילין, תיכון אוק גלן, Kent State University at East Liverpool 
 סוגה:  רוק, מוזיקה גולמית, אינדי רוק, לו-פיי, פופ אוונגרדי 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  Homestead Records, אטלנטיק רקורדס 
 www.hihowareyou.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל דייל ג'ונסטון (באנגלית: Daniel Dale Johnston;‏ 22 בינואר 1961 – 10 בספטמבר 2019) היה זמר-יוצר, משורר וצייר אמריקאי, שסבל מהפרעה דו-קוטבית וסכיזופרניה. שיריו מאופיינים בנימה הילדותית והתמימה שלהם, המשלבת גם רבדים אפלים יותר. הוא ניחן בקול גבוה במיוחד ובהופעותיו נראה לרוב לא בטוח ומבולבל, מה שהפך לסימני ההיכר שלו ושל אמנותו.
ביוגרפיה

ג'ונסטון נולד בסקרמנטו, קליפורניה, אך גדל במערב וירג'יניה. הושפע רבות מהביטלס ובעיקר מג'ון לנון בצעירותו. את הקלטותיו הראשונות ביצע על טייפ ביתי, ובהן הוא ביצע את השירה והנגינה הן על פסנתר והן על מפוחית וגיטרה. את הקלטותיו חילק לכל מי שפגש. כמו כן עבד על ספר קומיקס, שאותו יצר בו בעת.
ג'ונסטון העביר את שנתו הראשונה מחוץ לבית הוריו באוניברסיטה הנוצרית באבילן. בשנים אלו התפתח אצלו הדיכאון הכרוני, שילווה אותו כל חייו. משם הוא עבר לאוניברסיטה הקרובה יותר לבית הוריו. באוניברסיטה זו פגש אישה בשם לורי אלן, שהייתה לגורם המשפיע על יצירתו. ברבים משיריו היא משמשת כדמות לאידיאל הנשי הנמנע מג'ונסטון, ומניעה זו היא מקור למוזה המלנכולית שלו. אלן שימשה לג'ונסטון השראה לאורך כל הקריירה שלו, גם כשהיה מצוי במערכות יחסים עם נשים אחרות.
ב-10 בספטמבר 2019, בגיל 58, נפטר מהתקף לב, לאחר מאבק ארוך שנים בסוכרת ומחלת שיגדון.
קריירת מוזיקה

ג'ונסטון צבר לעצמו קהל מעריצים גדול באוסטין, טקסס, כאשר חלק מהם רואים בו סוג של קוריוז ואילו אחרים רואים בו גאון יוצר. הוא ידוע ביכולתו ליצור מלודיות קליטות וכן בשימוש המושכל שלו במילים ומשחקו איתן.
ג'ונסטון התגנב לתוכנית מיוחדת של MTV על סצנת המוזיקה המקומית באוסטין טקסס. בזכות הופעתו שם, הוא הצליח לקבל חשיפה לקהל רחב אשר גרמה לעליה במכירות קלטותיו הביתיות, על ידי חנויות מחוץ לעיר.
אלבומו "HI, HOW ARE YOU" מ-1983 היה יצירתו הראשונה שזכתה להכרה ברחבי ארצות הברית, הודות לחשיפה הרבה שנתן לו קורט קוביין, סולנה של נירוונה, שנהג ללבוש חולצה עם איור של האלבום, בצילומים פרסומיים שונים של נירוונה באותן שנים.
למרות החשיפה, קריירת המוזיקה שלו המשיכה לדשדש, עקב התדרדרות במצבו הנפשי, שגרמה לסכסוכים עם האמרגן שלו ויוצרים אחרים, אי עמידה בהתחיבויות להופעות, תקיפה תמהונית של אשה אקראית שג'ונסטון טען שהשטן שוכן בה, ולבסוף תאונת מטוס פרטי בו נסעו ג'ונסטון ואביו שנגרמה על ידו.
ג'ונסטון המשיך לפרסם מוזיקה, וככל שסיפורו נודע יותר ברבים, ככה הוא הפך ל"אמן של אמנים". המוזיקה שלו זכתה להוקרה מאמנים מפורסמים רבים וביניהם: דייוויד בואי, יו לה טנגו, סוניק יות', אדי ודר, בק ועוד.
ב-2005 יצא הסרט הדוקומנטרי "השטן ודניאל ג'ונסטון", העוקב אחר הזמר מתחילת שנות השמונים וההתמודדות המורכבת שלו ושל משפחתו עם הפארנויה ואי היציבות הנפשית של ג'ונסטון.
הערות שוליים

↑  Kevin Curtin, Austin Songwriting Genius Daniel Johnston Dead at 58, www.austinchronicle.com, ‏11 בספטמבר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811789465505606  BIBSYS: 4078873  BNE: XX5217009  BnF: cb14190985f (data)  GND: 134961552  ICCU: UBOV845111  ISNI: 0000 0001 1478 1520  LCCN: n92063231  MusicBrainz: 8a7ca8b0-d23c-4eff-8fe9-6220ba5c9c76  NKC: js20061117009  RERO: 02-A011267150  RKD: 294707  SNAC: w6f782sf  SUDOC: 142538752  ULAN: 500125097  VIAF: 3965149198219074940002   WorldCat (עם VIAF): 3965149198219074940002
דוד אריה פרידמן

תמונה קבוצתית בגימנסיה הרצליה, 1924. בשורת המורים מזוהים מימין: השלישי דוד אריה פרידמן, החמישי - ברוך בן יהודה
דוד אריה פרידמן (1889–1957) היה רופא עיניים, סופר, מבקר ספרות, בלשן ועורך כתב העת המדעי "הרפואה" משנת 1928 עד 1957.
ביוגרפיה

דוד אריה פרידמן נולד בסובלקי שברוסיה, לרבקה ולחיים מנחם, שהיה סוחר עשיר ולמדן וממייסדי אגודת הסוחרים "נס ציונה". למד ב"חדר" בישיבה ובתיכון עברי-רוסי בווילנה. סיים את לימודי הרפואה במוסקבה ב-1915.
פרידמן גויס לצבא ונטל חלק במלחמת העולם הראשונה, במהלכה זכה במספר אותות הצטיינות.
לאחר המלחמה שב לסובלקי ועבד כרופא כללי. בהמשך יצא להשתלמות ברפואה טרופית בהמבורג, ולאחר מכן השתלם 4 שנים ברפואת עיניים בברלין ובווינה.
במוסקבה היה ממייסדי "חברת מדע" ועורכיה, חברה להוצאת ספר לימוד עבור האוניברסיטה העברית (בעתיד), יחד עם פרופ' רוזנטל, ופרופ' מינץ, ד"ר יהודה לייב קצנלסון (בוקי בן יוגלי), ד"ר שאול טשרניחובסקי וד"ר יהושע השל ייבין.
פרידמן היה בין מייסדי אגודת הסטודנטים הציוניים הראשונה במוסקבה – "יבנה", והיה מחברי "אזע" – החברה לשמירת הבריאות של היהודים.
פרידמן עלה לארץ-ישראל בשנת 1925, התיישב בתל אביב. עבד כרופא בגימנסיה הרצליה, והיה ממייסדי הפלוגות לעזרה ראשונה ליד "הפועל".
פרידמן חיבר את הלוחות העבריים לבדיקות הראיה.
בשנת 1936 היה ממארגני הקונגרס העולמי של רופאים יהודים בתל אביב.
עד שנת 1948 פרסם כ-400 מאמרי ביקורת ומחקר, בנושאים רפואיים וספרותיים. רובם בעברית ומיעוטם ביידיש.
היה יו"ר המועצה הארצית של הברית העולמית של רופאים יהודים.
כיהן כעורך הרפואה במשך 29 שנים.
הניח אשה סופיה יזרסקי, ילידת גרודנו, ושתי בנות: אסתר ומרים.
דוד אריה פרידמן המבקר

דוד אריה פרידמן התחנך על טובי ספרי הביקורת שברוסית, ומהם נחל נפשיות עמוקה, והזדהות עם רוח הסופר וזמנו. היה בקיא הן בספרות העברית החדשה והן בספרות העולמית. חיבר מסות ביקורתיות מקוריות וקולעות על ביאליק, פיכמן, זלמן שניאור, דוד שמעוני, מנדלי מוכר ספרים, י. ד. ברקוביץ, טשרניחובסקי, ברנר, אורי צבי גרינברג, עגנון, אשר ברש, יצחק למדן, יהודה בורלא, יהודה לייב קצנלסון, נחום סוקולוב, ועוד; וכן על שייקספיר, דנטה, סרוואנטס, רומן רולן, ואחרים. לא בכדי נחשב לאחד מהמשובחים שבמבקרי הספרות בתקופת התחייה השנייה בא"י. בשיא יצירתו פרש, או הפסיק לפרסם ביקורת ספרות, ככל הנראה לאחר שנוכח שספרות אינה מעניינת אלא חלק קטן מהעם בישראל.
מהחוברות והספרים שכתב

מחיי העיירה (ביקורת), אחיאסף, אודסה, תרס"ב, (הוצאה מיוחדת מתוך "תשלח", כ"ו).
יוסף חיים ברנר: אישיותו ויצירתו, יודישער פערלאג, ברלין, תרפ"ג, 1923.
די טרעכאמע / באשריבן און דערקלערטפון א. ניישטעטער און ד.א. פרידמן, מו"ל: פארלאג אזע, בערלין, 1923 (24 עמודים).
אלף בית: ניסיון לקביעת חלקי הכתוב והמכתב העברי, מו"ל: דפוס הארץ, תרפ"ט, 1929, (290 עמודים).
לוחיות עבריים ובינלאומיים חדשים לבחינת הראיה, דפוס "אחדות", תל אביב, 1929, (הוצאה מיוחדת מ"הרפואה", כרך ג', חוברת ב', 6 עמודים).
אמא: מתוך יומן המלחמה של רופא צבאי, מו"ל: אוניברסט, תל אביב, תר"ץ, 1930, (ספריה אוניברסלית ד'), (26 עמודים).
ההיגינה של העין, מו"ל: אמנות, תל אביב, תרצ"א, 1931, (44 עמודים), (ספרית בריאות העם ד').
ספריה אוניברסלית, דוד אריה פרידמן ביחד עם: ז. לרסון, ראובן אבינועם, יהושע השל ייבין, יוסף קלוזנר. פירוט: (כרך א-ב -"בימי שיבת ציון" | קלוזנר יוסף, התוכן א-ב: "בימי שיבת ציון" < נחמיה > תר"ץ), (כרך ג' - "בסוד חללים: (מסיפורי שכות מכונית המתים), ה' ייבין), (4. "אמא: מתוך יומן מלחמה של רופא"), (ג. יבין יה: "בסוד החלם", תר"ץ), (ד. פרידמן: ד.א. אמא תר"ץ), (ה. אבינועם ראובן, "ארבעה איים", תר"ץ), (ו-ז: לרסון פריטיוף, "הטרגדיה בקוטב הצפוני", תרץ-תרצ"א). מו"ל: אוניברסל, תר"ץ -תרצ"א, 1931, ( 7 כרכים: א-ב, ג-ה, ו-ז).
לוח רפואי של ארץ ישראל, ביחד עם יוסף שטיין, תרצ"ב-תרצ"ג, מו"ל לא ידוע, תל אביב, 1933, (רשימת הרופאים, בתי המרקחת ורופאי השיניים באה גם בעברית וגם באנגלית).
הרמב"ם כרופא וסופר רפואי, מו"ל לא ידוע, תל אביב, תרצ"ה, 1935, (העתרה מ"הרפואה" כרך ח', חוברת ב' (ג'), 91 עמודים).
פרופ' מקס עמנואל מנדלשטם > 1939 - 1839 <, דפוס הארץ, מו"ל לא ידוע, תל אביב, ת"ש, 1939, (11 עמודים).
טוביה כהן - טוביה הרופא < 1729 _ 1652 >, מו"ל לא ידוע, תל אביב, ת"ש, 1939, (13 עמודים).
יוסף שלמה דילמדיגו: המכונה יש"ר מקנדיא למלאת 360 שנה להולדתו 1591<1951, הוצאת עלי-עין, תל אביב, תשי"א, 1951, (31 עמודים).
עיוני שירה: מסות ומאמרים על משוררים ושירה, מו"ל:  מחברות לספרות, תל אביב, תשכ"ד, 1963, (324 עמודים).
עיוני פרוזה: מסות ומאמרים על מספרים וספרות, מו"ל: מחברות לספרות, תל אביב, תשכ"ו, 1965, (336 עמודים).
מאמרי ביקורת על יצירות שמואל יוסף עגנון, פ. גינוסר, "סיטרא אחרא או שעה של ביקורת לסופרים שלא הכירו בהם", גינוסר אסף קטעי סופרים על עגנון: 1. דב סדן מתוך "לעניין ספר המעשים", 2. מיכה יוסף ברדיצ'בסקי על "והיה העקוב למישור", 3. א.ל. מינץ, 4. דוד אריה פרידמן, 5. שלמה צמח,
מהספרים שערך

דער גרויסער בעל תשובה... ראמאן | פערפאסט פון דאקטער מענדעל: ..., אי בערזעצט פון ד"א פרידמן, מו"ל: ווילנא י' פונק, תר"ע, 1910, (21 עמודים).
ערבית: שירי חיים נחמן ביאליק בימים האחרונים, דפוס היילפרין, אודסה, תר"ע - תרע"א, 1911, (הוצאה מיוחדת מתוך "השלח" כ"ה).
תפתה ערוך / חברו הד"ר משה זכות, מעובד ומבואר בצירוף מבוא על ידי ד.א. פרידמן, מו"ל: עינות, ברלין, תרפ"ב, 1922, (22 עמודים).
עין הקורא: לבקרת ולביבליואגרפיה, בעריכת ד.א. פרידמן ובהשתתפותו הקבועה של צבי ויסלבסקי, מו"ל: "יודישער פערלאג" ו - "מוריה", תרפ"ג, 1922, (גיליון א-ג (טבת-אלול תרפ"ג), ( 3 גליונות בכרך 1).
שערי בריאות: ירחון עממי לשאלות הבריאות, עריכה ביחד עם י. בן רענן, מו"ל: בריאות-תל אביב, 1931.
עזרה ראשונה במקרי אסון, ד"ר אריה אלוטין, עורך: ד"ר ד.א. פרידמן, מו"ל: הרפואה, תרצ"א, 1931, (76 עמודים).
עזרה ראשונה במקרי אסון, ד"ר אריה אלוטין, עורך: ד"ר ד.א. פרידמן, מו"ל: הרפואה, תל אביב, מהדורה ב', תרצ"ב, 1932.
עזרה ראשונה במקרי אסון, ד"ר אריה אלוטין, עורך: ד"ר ד.א. פרידמן, הוצאת מגן דוד אדום, תל אביב, תרצ"ג, 1934, (79 עמודים).
ספר הקונגרס העולמי הראשון של רופאים יהודים, ערוך בידי ד"ר ד"א פרידמן, הרפואה, תל אביב, תרצ"ו, 1936, (93 עמודים).
אמרות תורות של הרמב"ם: בשמירת הבריאות וברפואה, לוקטו וסודרו על ידי ד"א פרידמן, מו"ל: הרפואה, תל אביב, תרצ"ה, 1936, (26 עמודים).
שמירת הבריאות לפי הרמב"ם, לוקטו וסודרו על ידי ד"א פרידמן, מחבר: משה בן מימון, מו"ל: ציון, תל אביב, תשמ"א.
קיבוץ גלויות: שנים עשר רישום | רות בלומנטל, פתח דבר ד"א פרידמן, מו"ל: ר. מס, ירושלים, 1957.
ספר ומאמר לכבודו

מחברת העיינין: רשימה בבלוגרפית לכתבי ד.א. פרידמן < תרע"ב - תש"ב >, ערוכה בידי בנימין שאולי, מו"ל: אסיף, תל אביב, תש"ב, 1941 (36 עמודים).
אורי צבי גרינברג - דברים עליו, מאוזנים, א-ד, עמודים 11–12, תרפ"ט, 1929,
ספר לזכרו

בשוט לשון: ...דין ודברים בענייני הלשון הרפואית העברית: לזכר דוד אריה פרידמן - עורך הרפואה, יוסף בן-אודם, מו"ל:י. בן אודם, הרצליה, תשי"ט, (296 עמודים).
לקריאה נוספת

דוד אריה פרידמן, "הרפואה" 53, 1957, עמוד 3.
דוד אריה פרידמן, "מכתב לחבר", (ירחון של ההסתדרות הרפואית בישראל), 18.8.1957, עמוד 2026.
הערות שוליים

↑  ד"ר אפרים סיני, "במלוא העין - מעולמו של רופא", צ'ריקובר, 1994, עמ' 214
↑  דוד תדהר (עורך), "ד"ר דוד אריה פרידמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1022.
↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, עמוד 347
↑  ברוך קרוא, דוד אריה פרידמן המבקר
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: דוד אריה פרידמן,
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: דוד אריה פרידמן, פריט 19, ארכיון ש"י עגנון, סדרה 3: מאמרי ביקורת על יצירות עגנון, פ. גינוסר
↑  ארכיון אורי צבי גרינברג, אתר הספרייה הלאומית, ערך: דוד אריה פרידמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261458905171  PLWABN: 9810625847605606  BnF: cb15619552w (data)  GND: 1065902425  ISNI: 0000 0000 6662 9785  LCCN: no91023245  SUDOC: 234046767  VIAF: 54472881   WorldCat (עם VIAF): 54472881
גרשון ברגסון

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1913 שרפץ, רפובליקת פולין 
 פטירה:  14 בינואר 2009 (בגיל 95) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרות נוער 
 פרסים והוקרה:  פרס זאב לספרות ילדים ונוער (2004) 
 
גרשון בֶּרגסוֹן (21 באוגוסט 1913, שרפץ, פולין הרוסית – 14 בינואר 2009, ירושלים) היה מחנך וסופר ילדים ונוער ישראלי, מנהל מחוז ירושלים במשרד החינוך (1971–1983), מייסד המדור לספרות ילדים במשרד החינוך וראשו ומייסד כתב העת "ספרות ילדים ונוער" ועורכו במשך יותר משלושה עשורים.
כתביו

ג’ ברגסון, א[ברהם] מלמד, המנהל בבית ספרו: פרקי הדרכה למנהל בית הספר היסודי, תל אביב: אוצר המורה, תשכ"ד 1963.
שלושה דורות בספרות הילדים העברית; העורך המקצועי: משה חלפן; הביא לדפוס: דויד פאיאנס, תל אביב: יסוד, תשכ"ו 1966 (שער א: ספרות ילדים מהי?; שער ב: לתולדות ספרות הילדים העברית; שער ג: היוצרים לדורותיהם)
ג’ ברגסון, א[ריה] לוי, "בית ספר ליום לימודים ארוך: עמדת המורים והערכתם", ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המזכירות הפדגוגית לחינוך יסודי ולהכשרת מורים – המרכז למוסדות חינוך טעוני טיפוח, תשכ"ט. (ספרון)
מערכת השיעורים בבית הספר, תל אביב: אוצר המורה, תש"ל.
קורצ’אק סופר ילדים, תל אביב: ספרית פועלים ('השכלה וחינוך'), 1978.
הפעמון מצלצל והפסקה אין, תל אביב: מרכז הסתדרות המורים בישראל, תש"ם 1980.
צחוק בין קמטים: סבים ונכדיהם בספרות הילדים העברית, תל אביב: דביר, תשמ"ז 1987.
מצא את הנושא: נושאים ייחודיים בספרות הילדים והנוער, ירושלים: קרן הספריות לילדי ישראל, תשנ"ז.
אוטוביוגרפיה:
תשעה עשורים במראה: השתקפות במארג חיי, תל אביב: ספריית פועלים, תשס"ב.
כתביו > בעריכתו

אברהם ליבוביץ, "חוג הבולאים"; ערך: ג. ברגסון, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המזכירות הפדגוגית לחינוך יסודי ולהכשרת מורים – המרכז למוסדות חינוך טעוני טיפוח, תשכ"ו. (ספרון)
ג’ ברגסון (עורך), הקריאה המונחית בבית הספר: ליום לימודים ארוך, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המזכירות הפדגוגית לחינוך יסודי ולהכשרת מורים – המרכז למוסדות חינוך טעוני טיפוח, תשכ"ח.
ג’ ברגסון (עורך), השיעור בעיתון לילדים, ירושלים: מפעלי תרבות וחינוך; משרד החינוך והתרבות – המזכירות הפדגוגית לחינוך יסודי ולהכשרת מורים – המרכז למוסדות חינוך טעוני טיפוח, תשכ"ח 1968.
גרשון ברגסון וירחמיאל וינגרטן (עורכים), תורה לבית הספר: ... באור ולקוטי רש"י לכתות ב’–ג’, 5 כרכים, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ה 1975–תשל"ז 1977. (התוכן: כרך א: בראשית; כרך ב: שמות, ויקרא ... לכתה ג’; כרך ג: בראשית – מחברת עבודה; כרך ד: בראשית – חוברת למורה; כרך ה: שמות, ויקרא – מחברת עבודה) ("באישור משרד החינוך והתרבות") (הופיע בהדפסות נוספות)
אליעזר שמואלי, גרשון ברגסון (עורכים), לדמותו של יוסף שוחט, ירושלים: מחלקת הפרסומים; המזכירות הפדגוגית, משרד החינוך והתרבות, תשמ"ד.
גרשון ברגסון (עורך), באֹמר ובשיח: לקט ספרותי לבית-הספר היסודי, 3 כרכים, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ה 1985–תשמ"ז 1987. (מקראה) (התוכן: ספר א: לכתות ג–ד; ספר ב: לכתות ד–ה; ספר ג: לכתות ה–ו) (כרך ג בהוצאת דביר)
גרשון ברגסון (עורך), מולדתי ואני בבגדי חג: לקט ספרותי ליום העצמאות לגן חובה ולכיתות א–ג, ירושלים: כנה, תשמ"ח 1988.
גרשון ברגסון (עורך), ספרי קריאה לילדים: קטלוג מנומק ומפתחות, ירושלים: קרן ספריות לילדי ישראל (משרד החינוך והתרבות – המזכירות הפדגוגית – המדור לספרות ילדים, קטלוג מס' 5), תשמ"ט.
גרשון ברגסון (עורך), ש’ שלום בן 85: מבחר שירים לבית-הספר היסודי והעל-יסודי מלווה פרשנות, ירושלים: קרן ספריות לילדי ישראל, תש"ן.
גרשון ברגסון (ליקט), פגישת חכמים: לקט מיצירות אשר ברש לשנת ה-500 לגירוש ספרד, גבעתים: מסדה, 1991.
גרשון ברגסון (עורך), ירושלים בשיר ובסיפורת: הרצאות שנישאו בכנס המוקדש לירושלים לרגל ההכרזה על הנושא השנתי במערכת החינוך, ירושלים: קרן ספריות לילדי ישראל, תשנ"ג.
יעל פישביין, רוח באלונים: שיחות עם בוגרים לרגל יובל ה-50 של כפר הנוער אלוני יצחק, 1998-1948; עריכה: גילי פרל וגרשון ברגסון; עיצוב והפקה: תמר אלידע, כפר גליקסון: אלוני יצחק, 1999.