stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צו קנופוס
תוכן הכתובת

הכתובת מכנה את תלמי וברניקה "האלים המטיבים", היא עוסקת במסעות קרב צבאיים, הדת המצרית, בעיות נפגעי רעב, וארגון ממשלתי בתקופה התלמיית. הכתובת מציינת את תרומותיו של המלך למקדשים, את תמיכתו בפולחן לאל הפר אפיס והאל מנביס שהיה האל הראשי של הליופוליס. שני אלים אלה היו פופולריים בתרבות המצרית-ההלניסטית בתקופה זאת. כן מצוינים החזרת פסלי האלים שנלקחו על ידי כנבוזי השני. הכתובת מהללת את הצלחתו של תלמי בדיכוי ההתקוממויות של התושבים ילידי מצרים. פעולות אלה מכונות בכתובת כ"שמירת השלום" במצרים. הכתובת מציינת שבתקופה שבה הצפה הנילוס הייתה נמוכה, המלך הוריד מיסים וייבא תבואה מפניקיה, סוריה, קפריסין וממדינות אחרות למצרים.
הכתובת מציינת את הקמת שבט חמישי נוסף של כהנים. ובכל שנה יחגגו ברחבי הארץ את כהונתם של "המלכים המיטיבים".
הכתובת גם מציינת את חניכת הלוח השנה המצרי החדש, שהפך מותאם יותר לעונות השנה במעבר ללוח של  365.25 ימים בשנה. הכתובת מכריזה על הפיכתה של הנסיכה ברניקי לאלה, תוך יצירת פולחן מיוחד עבורה שכלל טקסים מיוחדים, עוגת לחם מיוחדת, וקהל מאמינים של נשים וגברים.
הכתובת מסתיימת בצווי לחקוק את הצו על גבי ברונזה ואבן בכתב חרטומים ובכתב יווני, ולהציג את הצו במקומות ציבוריים במקדשים.
[...] כיוון שהמלך תלמי, הבן של תלמי וארסינואה, האלים האחים, והמלכה ברניקה, אחותו ואשתו – האלים המיטיבים, מעניקים ללא הרף חסדים גדולים למקדשים שברחבי הארץ ומגדילים עוד ועוד את כבוד האלים ומגלים דאגה מתמדת לאפיס ומנביס וכל שאר החיות הקדושות המפורסמות שבארץ. כל זאת בנדיבות רבה, וכיוון שהמלך במערכה מחוץ לארץ הביא בחזרה למצרים את הפסלים הקדושים שנלקחו מהארץ על ידי הפרסים והשיב אותם למקדשים שמהם נלקחו, וכיוון שסייע לשמור על שלוות הארץ על ידי שנלחם להגנתה נגד עמים רבים ושליטיהם [וכיוון] שהם הנהיגו ממשל טוב כלפי כל ילידי הארץ ושאר נתיני הממלכה [...] הם הראו דאגה לשוכנים במקדשים ושאר התושבים בארץ, וראו את הנולד והקדישו חלק נכבד מן ההכנסות שלהם למען ישועת האוכלוסייה.... במזל טוב, יוחלט על יד הכוהנים במדינה להגדיל את הכיבודים, אשר כבר קיימים במקדשים, למען תלמי והמלכה ברניקה, האלים המיטיבים, ולהוריהם, האחים האלוהיים, ולהורי הוריהם, האלים המושיעים ו[יוחלט] שהכוהנים בכל מקדשים שברחבי הארץ ייקראו גם כוהנים של האלים המיטיבים, וכך יירשמו בכל המסמכים הרשמיים, ושהכהונה של האלים המיטיבים תיחרט גם על כל הטבעות שהם עונדים, ויוחלט, שבנוסף לארבעת השבטים של הכוהנים בכל מקדש הקיים עתה יתוסף חמישי של האלים המיטיבים [...] החגיגה צריכה לכלול ענידת נזרים, הקרבת קורבנות, נסכים ושאר פולחנים המקובלים...
רפורמת לוח השנה

לוח השנה המצרי האזרחי עד לרפורמה כלל 12 חודשים של 30 ימים כל חודש וכן תוספת של 5 ימים אפלים שניצבו בין סוף השנה שעברה לחגיגות השנה החדשה, סה"כ 365 ימים. הרפורמה הוסיפה יום אחד בכל שנה רביעית ובכך יצרה לוח של 365 ימים ועוד רבע יום. הסיבה שניתנה לשינוי הייתה ההתקדמות בזריחתו של הכוכב "סותיס" בכל ארבע שנים. כוכב זה נחשב על ידי המצרים הקדמונים ככוכב בעל משמעות. (במחקר המודרני מזהים כוכב זה עם סיריוס). התוספת של היום נעשתה כדי להתאים את מחזורו של הכוכב עם עונות השנה.
הרפורמה שהוצעה על ידי תלמי השלישי נכשלה, והיא יושמה בסופו של דבר במצרים על ידי אוגוסטוס בשנת 25/26 לפנה"ס ונקראת עכשיו "לוח אלכסנדריה" (או הלוח הקופטי). היום הנוסף הוסף לראשונה ב-29 באוגוסט שנת 22 לפנה"ס. יוליוס קיסר יישם את תוספת רבע היום ברומא בשנת 45 לפנה"ס, ביצירת הלוח שנקרא על שמו - הלוח היוליאני.
לקריאה נוספת

E. A. Wallis Budge, Decrees of Memphis and Canopus, London, K. Paul, Trench, Trübner & co., ltd., 1904, Vol. 3
הערות שוליים

↑  צו קנופוס באנציקלופדיה בריטניקה
↑  E. A. Wallis Budge, Decrees of Memphis and Canopus, London, K. Paul, Trench, Trübner & co., ltd., 1904, Vol. 3, pp. 3-4.
↑  צו קנופוס באתר מוזיאון הבריטי
↑  כתובת קנופוס
↑  תולדות התקופה ההלניסטית, בנימין שמרון ורחל צלניק, האוניברסיטה הפתוחה, כרכים 6-5, עמ' 122-121
↑  תולדות התקופה ההלניסטית, כרכים 6–5, עמ' 122–121
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287358305171  LCCN: sh85036354
פסל הלבלר היושב

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  אמנות מצרים העתיקה
 תאריך יצירה:  2620–2500 לפני הספירה
 טכניקה וחומרים:  אבן גיר צבועה, מגנזיט, עץ, נחושת
 ממדים בס"מ
 רוחב:  44 ס״מ 
 גובה:  53.7 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  E 3023 (Department of Egyptian Antiquities of the Louvre) 
 מיקום:  מוזיאון הלובר פריז שבצרפת
 
פסל הלבלר היושב או פסל הסופר היושב הוא פסל אבן גיר שמור במצב מצוין שהתגלה ב-1850 בסקארה שבמצרים. הפסל מהווה דוגמה לסוגת פסלי לבלרים יושבים שהיו מקובלים באמנות המצרית העתיקה. הפסל מתוארך לתקופת השושלת הרביעית של מצרים (2620–2500 לפני הספירה) ומוצג כיום במוזיאון הלובר בפריז. הדמות ריאליסטית מאוד בהשוואה לפסלים ייצוגיים אחרים שנוצרו באותה תקופה.
תיאור הפסל וחשיבותו

בפסל מתואר תיאור ריאליסטי ונטורליסטי ביותר של אדם לבוש בחצאית רשמית לבנה, בתנוחת ישיבה ברגליים משוכלות. על ברכיו מונח פפירוס וידו הימנית נמצאת במצב כתיבה. ככל הנראה היה בידו של האיש קולמוס שאבד. תפקידו של הלבלר במצרים העתיקה היה תפקיד רם דרג בהיררכיה המדינית ובחצר הפרעה. המשרה הייתה שמורה לאישים ממשפחת המלך והעוסק בה נגע בניהול הממלכה, תיעוד אירועים, כתיבת מכתבים, יצירת קשרים מדיניים, קשרי מסחר חוץ ופנים, וטיפול בענייני דת בקברים ובמקדשים.
הפסל מציג דמות הנמצאת בתווך בין הדמויות המשניות של משרתים והעבדים לבין דמויות הפרעונים והפקידים הבכירים. הן מבחינת התנוחה הייחודית והן מבחינת העיצוב המוקפד עומדת הדמות בקטגוריה ייחודית.
הפסל, בגובה כ-54 ס"מ עשוי ברובו מאבן גיר צבועה. אצבעות ידיו וציפורניו מפוסלים בדייקנות ובפרטי-פרטים. גופו חזק ורחב אך רפוי בשל תנוחת הכתיבה (וניתן להשוות את שרירי הגב המתוחים מול קפלי השומן של הבטן והחזה). הפטמות עוצבו על ידי שתי פיסות עץ. פניו של האיש גלויות, נסוכה עליהן הבעת ערנות ועניין ומבטן חד ומלא חיים. מבט חד זה הושג באמצעות עיצוב העיניים תוך שילוב של אבני מגנזיט שחורות מחוררות במקומם של האישונים. החלק הלבן של העין עשוי זכוכית לבנה והיא ממוסגרת בשני פסי נחושת צבועה.
גילוי הפסל

הפסל התגלה ב-19 בנובמבר 1850 בחפירה ארכאולוגית שערך אוגוסט מארייט (Auguste Mariette) בסקארה. המקום המדויק בו נמצא הפסל אינו ידוע.
ראו גם

ממלכת מצרים הקדומה
הערות שוליים

↑  דף הפסל, באתר מוזיאון מצרים בקהיר (באנגלית)
פפירוס ירושלים מתקופת בית ראשון

פפירוס ירושלים הוא תעודה הכתובה על פפירוס, שנחשפה בשנת 2016, בה נזכר לראשונה במקור חוץ מקראי השם ירושלים בעברית.
הכתובת

בתעודה שרדו שתי שורות כתובות בכתב העברי הקדום, וזה לשונן:
[מ(שם השולחת) א]

מת המלך מנערתה נבלים יי

ן ירשלמה
גילוי הפפירוס

התעודה הגיעה לידי רשות העתיקות בפעולה מבצעית של היחידה למניעת שוד עתיקות בה, והסברה היא כי מקורה באחת ממערות מדבר יהודה. ב-26 באוקטובר 2016 נערכה ברשות העתיקות מסיבת עיתונאים, ובה הוצגה התעודה לפני הציבור.
ממצאי המחקר

התעודה נחקרה, פוענחה ופורסמה על ידי פרופ' שמואל אחיטוב מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ד"ר איתן קליין ואמיר גנור מרשות העתיקות. על בסיס תוצאות בדיקת פחמן 14 התברר כי הפפירוס נוצר בין אמצע המאה השמינית לפני הספירה לשליש האחרון של המאה החמישית לפני הספירה. על פי ניתוח הכתב, תוארך הפפירוס למאה השביעית לפני הספירה, תקופת בית ראשון.
הצעת השחזור היא כי האותיות הקודמות ל'מת' בתחילת החלק ששרד הן 'מא', כלומר 'מֵאֲמַת המלך', וכי קודם לכן הופיע שמה.
מהטקסט ששרד מהתעודה ניתן ללמוד על העברת סחורה או תשלום מיסים אל ירושלים מהיישוב נַעֲרָתָה, המוכר מהתנ"ך וממקורות חז"ל, ואשר חורבותיו נמצאות מצפון ליריחו. משלוח יין זה נעשה לפי הכתוב בהוראת אחת מפקידותיו של המלך.
המונח "נֵבֶל יין" נזכר רבות בתנ"ך, וכן מופיע בחרסי שומרון בקשר לתשלום מיסים מיישובי שבט מנשה לעיר שומרון. במקרה זה נראה כי יש לקרוא את המילה "נִבְלַיִם", דהיינו שני נבלים.
חשיבות הפפירוס

לפפירוס חשיבות מדעית והיסטורית רבה בשל מספר טעמים. ראשית, המדובר באזכורה הראשון של העיר ירושלים בכתב העברי במקור חוץ מקראי. האזכורים החוץ מקראיים הקודמים לירושלים הם מצריים ואשוריים (לדוגמה מכתבי אל-עמארנה). שנית, מהכתובת מסתמנת חשיבותה ומרכזיותה המנהלית של ירושלים עוד באותה התקופה, בהיותה יעד לתשלום מיסים או להעברת סחורות מרחבי ממלכת יהודה.
בהנחה ששחזור השולח כ'אמת המלך' נכון, הדבר מלמד על מעמד הנשים בתקופה זו.
בנוסף, ממצא של תעודת פפירוס מתקופת בית ראשון הוא נדיר ביותר, הן משום שמדובר בחומר מתכלה מן הצומח, והן משום שתקופה זו התאפיינה בכתיבה על חרסים. השתמרות התעודה נבעה כנראה מהימצאותה במדבר יהודה היבש, בניגוד לאקלים הירושלמי הלח. למעט פפירוס אחד נוסף מתקופת בית ראשון שנתגלה במערות מורבעת, לא נתגלו עוד פפירוסים מתקופת בית ראשון בארץ. חלקם של הפפירוסים קטן גם בקרב המגילות שנתגלו במדבר יהודה מתקופת בית שני, המרד הגדול ומרד בר כוכבא; רובן עשויות עור או קלף.
לאחר הצגת הפפירוס במסיבת העיתונאים, היו שפקפקו בחשיבות החשיפה כיון שהפפירוס לא נמצא בחפירה מסודרת (ואף מקום הימצאו לא ידוע), אלא אצל סוחרי עתיקות. לכן יש חשש כי מדובר בזיוף: בדיקת הגיל, שתאורכה בין אמצע המאה ה-8 לפני הספירה למאה ה-5 לפני הספירה, נעשתה לגבי הפפירוס ולא לגבי הדיו שבו נכתב, וייתכן שהפפירוס מקורי והכתובת מזויפת. עם זאת, טוענים החוקרים כי מחקר אפיגרפי העלה כי האותיות נראות אותנטיות ותואמות לכתב העברי הקדום מתקופת המאה ה-7 לפני הספירה, וכן כי המילים "נערתה" ו"ירשלמה" נדירות ומקטינות את הסיכוי, להערכתם, שנהגו בידי זייפן.
ראו גם

פפירוס ישמעאל
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
לקריאה נוספת

שמואל אחיטוב, איתן קליין ואמיר גנור, 'ירושלמה' – תעודת משלוח מהמאה הז' לפסה"נ, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה, כרך י', 2016
הערות שוליים

↑  שמואל אחיטוב, איתן קליין ואמיר גנור, 'ירושלמה' – תעודת משלוח מהמאה הז' לפסה"נ, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה, כרך י', 2016, עמ' 239-251
↑  ספר שמואל א', פרק א', פסוק כ"ד, ספר שמואל א', פרק י', פסוק ג', ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק י"ח, ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק ל"ז, ספר שמואל ב', פרק ט"ז, פסוק א', ספר ירמיהו, פרק י"ג, פסוק י"ב.
↑   ניר חסון, חוקרים מטילים ספק באותנטיות הפפירוס עם הכתובת "ירושלים", באתר הארץ, 28 באוקטובר 2016
אחוז

| אחוז |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| סימני פיסוק | סימני כתב נוספים |  |  |  |  |  |
|  נקודה .   פסיק ,   נקודה ופסיק ;   סוגריים ( ) [ ] { }  נקודתיים :   מקף ־   שלוש נקודות …   קו מפריד –   סימן שאלה ?   סימן קריאה !   אפוסטרוף ’   גרש ׳   גרשיים ״   מירכאות “ ” ‘ ’   לוכסן /   סימן תמיהה ?!   |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
|  סימן קריאה הפוך ¡  סימן שאלה הפוך ¿  סימן אירוניה ⸮  |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
אחוז הוא דרך להביע גודל יחסי של דבר מה, כמספר ממשי בצירוף הסימן "%" מימין לו. אחוז אחד הוא מאית השלם – 1/100, והשלם (1) הוא "מאה אחוז".
באמצעות האחוז ניתן לבטא חלק מהשלם כמספר ממשי כלשהו, בין 0 לבין 100 אחוזים (למשל: חצי מהשלם הם 50%). עם זאת, מספר באחוזים יכול להיות גדול מ-100. למשל, 200% ממספר הם כפליים המספר האמור. זוהי למעשה הוספה של 100%, בעוד שהוספה של 200% תניב מספר הגדול פי שלושה מהערך המקורי. כך ניתן לראות את הקשר בין עלייה באחוזים לעלייה בהכפלה.
התו המסמל אחוז, "%", הוא סימון מעוצב של שני אפסים. הוא התפתח מסמל דומה שכלל קו מאוזן במקום זה האלכסוני (1650 לערך).
מקור השם > בשפה העברית

אף על פי שבמקורה המילה אחוז אינה מבטאת דווקא 1/100, (לדוגמה: בספר במדבר, פרק ל"א, פסוק ל', מוזכר "אחד אָחֻז מן-החמשים...", כלומר 1/50) מקובל היום להתייחס לאחוז כ-1/100, ולכן, לדוגמה, "45%" (ארבעים וחמישה אחוזים) הוא למעשה קיצור למספר 45/100.
למשל, הביטוי
הוא למעשה דרך לומר:
או:
מקור השם > בשפה הלועזית

המילה הלועזית ל"אחוז", "Percent", היא הלחם בסיסים של המילים Per (=לכל) ו-Cent (=מאה). הסיבה לכך היא שכך מחשבים את האחוזים. לדוגמה: נאמר ואנחנו רוצים לקבל עשרים וחמישה תפוזים לכל מאה (Per Cent) תפוזים, נקבל עשרים וחמישה תפוזים לכל מאה תפוזים, חמישים תפוזים לכל מאתיים תפוזים, מאה תפוזים לכל ארבע-מאות תפוזים וכן הלאה – כולם מהווים 25% מהכלל.
בלבול כתוצאה משימוש באחוזים

שימוש באחוזים יכול להוביל לבלבול, בעיקר עקב שימוש לא עקבי או חוסר הבנה באריתמטיקה בסיסית.
בלבול כתוצאה משימוש באחוזים > שינויים

בשל שימוש לא עקבי, לא תמיד ברור מההקשר למה מתייחסים האחוזים. כשמדברים על "עליה של 10%" או "ירידה של 10%" של מדד כלשהו, הפירוש הרגיל הוא ביחס לערך ההתחלתי של אותו מדד. למשל, עליה של 10% במחירו של פריט שעלה בתחילה 100 ש"ח, היא עליה של 10 ש"ח, המניבה מחיר חדש של 110 ש"ח.
במקרה של שערי ריבית מקובל להשתמש באחוזים באופן שונה: נניח שערך הריבית ההתחלתי נקוב באחוזים, למשל 20%. נניח שהריבית עולה ל-30%. ניתן לתאר זאת כעליה של 50%, על ידי מדידת העלייה ביחס לערך המקורי של הריבית. אולם בפועל, אנשים רבים יאמרו כי "הריבית עלתה ב-10%", כשכוונתם ל-10% מתוך ה-100% המקוריים, בנוסף ל-20% הראשונים של הריבית (מה שנותן סך של 30%). כדי להימנע מבלבול זה, משתמשים לעיתים במונח נקודות אחוז (בראשי תיבות: נ"א). כך, בדוגמה הקודמת ניתן לומר כי "הריבית עלתה ב-10 נקודות אחוז", ולא יהיה כל כפל משמעות – ברור שהריבית החדשה היא 30%. משתמשים גם במונח נקודות בסיס (בראשי תיבות: נ"ב), כשכל נקודת בסיס היא מאית של נקודת אחוז. לפיכך, הריבית לעיל עלתה ב-1,000 נקודות בסיס.
בלבול כתוצאה משימוש באחוזים > ביטול הדדי

טעות נפוצה, כשמשתמשים באחוזים, היא ההנחה שעליה באחוזים, ולאחריה ירידה באותו מספר אחוזים, מובילים לביטול הדדי (כלומר הירידה מבטלת את העלייה). למעשה, זה אינו המצב. למשל, עליה של 50% מ-100 נותנת  50+100, דהיינו 150. ירידה של 50% מ-150 נותנת  150-75, דהיינו 75. באופן כללי, התוצאה המתקבלת היא:
\!\,1-x+x(1-x)=1+x-x(1+x)=(1+x)(1-x)=1-x^{2}

[ \ x – מסמל אחוזים]

כלומר הירידה הכוללת היא פרופורציונית לריבוע השינוי באחוזים.
עם זאת, כדאי לשים לב שאין חשיבות לסדר שבו מתבצעים השינויים. למשל, בדוגמה שלעיל העלאה ואחריה הורדה הובילה לסכום סופי של 75. לעומת זאת, הורדה של 50% מ-100 נותנת 50, והעלאה של 50% ל-50 נותנת 75. הדבר אינו מקרי ומתקיים תמיד (וניתן לראות זאת מהנוסחה לעיל).
כך למשל, מחזיקי מניות "דוט קום" גילו שגם אם מניה ירדה ב-99% מערכה, היא עדיין יכולה לרדת 99% נוספים. באופן דומה, אם מניה עלתה במאות אחוזים, עדיין, ערכה יהיה אפס אם היא תרד ב-100%.
בלבול כתוצאה משימוש באחוזים > 25% תוספת חינם

כאשר כתוב על מוצר כי מקבלים, כאשר קונים אותו, 25% נוספים חינם, אין הדבר שקול להנחה של 25%. הלקוח מקבל 25% נוספים של מוצר על כמות המוצר שהתכוון לקנות מלכתחילה. כלומר, הלקוח רוכש חמישה רבעים מן המוצר שהתכוון לרכוש, אך משלם רק עבור מוצר אחד. בפועל ההנחה היא של 20%, כאשר כמובן נותרת פתוחה השאלה האם הלקוח זקוק לכל המוצר הנוסף.
בלבול כתוצאה משימוש באחוזים > התווים יכובדו ב-90% מערכם

רשתות מזון גדולות הצהירו לעיתים קרובות כי הן מכבדות תווי קנייה לפי 90% מערכם הנקוב. אם נניח כי הלקוח רכש את התווים ב 85.5% מערכם הנקוב, הרי שהלקוח שילם 85.5 שקלים על כל 90 שקלים מוצר שהוא מקבל. אחוז ההנחה בפועל הוא 4.5/90 *100, כלומר 5%.
ההגייה בעברית

ההגייה בעברית של האחוזים נהגית באופן הבא:

1% יאמר: אחוז אחד, ואילו 2% יאמרו: שני אחוזים.

3%: שלושה (ולא שלוש) אחוזים, היות שהמילה "אחוז" היא בזכר.
כמו כן, שברים של האחוזים יאמרו לאחר המילה עצמה. 

לדוגמה: 14.5%: ארבעה-עשר אחוז וחצי, כך גם עם שאר השברים.
המילה "אחוז" מתייחסת רק לכמות אחוזים, ולא כהתייחסות כללית ליחס בין מספרים, עבורה משתמשים במילה "שיעור".
כך, אין לומר:
"אחוז הנושרים מבתי הספר עלה בשנה האחרונה";
יש לומר:
"שיעור הנושרים מבתי הספר עלה בשנה האחרונה".
ראו גם

פרומיל
אסתר רדא

| --- | --- |
אסתר רדא, 2012
אסתר רדא, 2012
 לידה:  7 במרץ 1985 (בת 39) קריית ארבע, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  זמרת, שחקנית, מנחה
 סוגה:  ג'אז, בלוז, רוק, מוזיקת נשמה
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  עצמאית
 בן זוג:  גל דהן
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר רָדָא (נולדה ב-7 במרץ 1985) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

רדא נולדה וגדלה ביישוב קריית ארבע, להורים שעלו מאתיופיה שנה קודם לכן במבצע משה עם אחיה הבכור. ב-1994 כשהייתה בת 10 עברה משפחתה להתגורר בנתניה, שם למדה משחק בבית הספר למשחק ותיאטרון נוער "יצירתי" של הבמאית שירלי עודד דורן. כילדה שרה ב"מקהלת שבא" שפעלה יחד עם המוזיקאי שלמה גרוניך. התחנכה במהלך לימודי החטיבה והתיכון בבית ספר אלדד וסיימה בהצטיינות, במגמת מחשבים וסוציולוגיה.
את שירותה בצה"ל עשתה רדא כסולנית בלהקת מז"י.
קריירה > משחק

את קריירת המשחק החלה במחזמר "הלהקה" שהוצג בתיאטרון הבימה בבימויו של אילן רונן בשנת 2006. במחזמר גילמה רדא את דמותה של מלי, וזכתה בפרס תגלית השנה של "הבימה" על התפקיד (2007).
בשנים 2008–2010 שיחקה בסדרת המתח "דאוס" בערוץ הילדים, בתפקיד ראשי לצד מיכאל מושונוב, עדי הימלבלוי ומייקל לואיס.
בנוסף ב-2007 שיחקה בתיאטרון גם במחזה, "סדקים בבטון", שעלה בבימה בבימויה של דליה שימקו.
ב-2008 שיחקה רדא בסרט הקולנוע, "עוד אני הולך", בבימויו של יקי יושע, על פי ספרו בשם זה, ובאחד התפקידים הראשיים בסרט "זרובבל" בבימויו של שמואל ברו. ב-2009 שיחקה בסרט "קירות" בבימויו של דני לרנר.
ב-2012 שיחקה באחד מהתפקידים הראשיים בסדרה הדרמה המשטרתית "המיוחדת", בזכיינית רשת שבערוץ 2. באותה שנה שיחקה רדא בסדרה הפשע של yes "נויורק", בסדרה גילמה את שאניקווה, נערת ליווי מהרחוב שנדב לוקח אותה תחת חסותו ומתחתן איתה.
בשנת 2013 לקחה חלק בהצגה "גזע" בתיאטרון חיפה בבימויו של משה נאור ולצדם של רמי הויברגר, נורמן עיסא ושרון אלכסנדר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה בפרסי התיאטרון. בנוסף, המשיכה לעונה השנייה של "נויורק" למספר פרקים. וכן, שיחקה במיני-סדרת המתח "המגפה" שביים ימי ויסלר ושודרה ב-HOT.
בשנת 2014 השתתפה בסדרה ״משפחה טובה״ בתור אסתר, פעילה חברתית אשר מתחברת ליהלי(ידין גולדמן).
בשנת 2015 יצא סרט הדרמה "הגננת" של הבמאי נדב לפיד בו שיחקה, אשר זכה לשבחים רבים והשתתף בשבוע המבקרים של פסטיבל קאן.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקצר "אשת השגריר" שכתבה עלמה גניהר וביימה דינה צבי-ריקליס.
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של גור בנטביץ' "קצפת ודובדבנים".
בשנת 2021 פורסם שהיא תשתתף בעונה החדשה של פרפר נחמד בכאן חינוכית.
קריירה > הנחיה

בשנת 2017 הנחתה את מגזין התרבות היומי "מועדון תרבות" בכאן 11, לצד שפרה קורנפלד, דפנה לוסטיג ולוסי איוב. חרף ביטולה של התוכנית, עדיין הצליחה לזכות בטקס פרסי הטלוויזיה 2017 (ששודר ב-2018) בקטגוריית "תוכנית התרבות הטובה ביותר".
בחורף 2018 הנחתה את תוכנית המציאות המוזיקלית הישראלית "The Four", של רשת 13.
בשנת 2020 הנחתה את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל לצד גיא זו-ארץ.
בשנת 2024 השתתפה כיועצת בתוכנית הטלוויזיה "מוקד 11" ששודרה בכאן 11.
חיים אישיים

רדא הייתה נשואה למוזיקאי ממוצא אתיופי, גילי יאלו.
מאז 2014 רדא בזוגיות עם הסקסופוניסט גל דהן, ולהם שני בנים.
ב-2017 סיפרה בריאיון ל"פנאי פלוס" על כך שפעילי BDS וגורמים אנטי-ישראלים נוספים ניסו להחרים את המופע שלה באירופה.
דודניתה היא הזמרת תמר רדה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2014: Ester Rada
2017: Different Eyes
2020: חסד
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2013 Life Happens
2015: I Wish
2019: Lady
הערות שוליים

↑  שיר זיו, אסתר רדא: "התחלתי רחוק מעצמי ולאט-לאט התקרבתי", באתר ישראל היום, 11 באוגוסט 2022
↑  אסתר רדא: "אני מפחדת מחושך ורוחות רעות" באתר מגזין "את"
↑  זרובבל באתר קרן הקולנוע הישראלי(הקישור אינו פעיל, 15.12.2019)
↑  שגיא בן נון‏, הגולם נפתח: "פרפר נחמד" חוזרת עם שורה של ליהוקים חדשים, באתר וואלה, 5 באפריל 2021
↑  Save a Little Love for Me
↑  עמי פרידמן, אסתר המלכה, באתר nrg‏, 25 בינואר 2013
↑  נועה הרשקוביץ‏, עדי אולמנסקי ואסתר רדא: ההבטחות הגדולות של האינדי המקומי, באתר וואלה, 29 בינואר 2013
↑  ערן גלובוס, ״אסתר רדא – אינדי סיטי ירושלים (סיקור הופעה + ראיון)״, Andy Was Wrong, ב-3 באוגוסט 2013
↑  ערן גלובוס, ״טרי פויזן – Gorgeous״, Andy Was Wrong, ב-15 ביולי 2013
↑  אסף נבו, ‏מצעד סיכום השנה במוזיקה הישראלית: אייל גולן זמר השנה עם שיר השנה "כל החלומות", באתר ‏מאקו‏, 4 בספטמבר 2013
↑   בן שלו, האלבום של אסתר רדא חושף את הכאב, באתר הארץ, 20 באפריל 2014
↑  גל אוחובסקי, ‏אסתר רדא היא הדבר הכי טוב שקרה למוזיקה הישראלית מזה הרבה זמן, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2014
↑   לעוף, לראות דינוזאורים וגם להעיר את אמא. מה ששמעתם, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2021
↑   אביתר בנאי, אורפנד לנד, The Girls ועוד בפסטיבל יערות מנשה 2017, באתר וואלה, 20 במרץ 2017
↑  "כאריות נהיה בציון": בוב מארלי בגרסה הישראלית הפטריוטית, באתר "את", 30 ביולי 2024
↑    ציפי שמילוביץ, ניו־יורק, פנינה, באתר "ידיעות אחרונות", 3 באפריל 2018
↑  יפעת מנהרדט, "החזרה לישראל הצילה אותי": ארבע מוזיקאיות מדברות על החיבור שלהן לארץ, באתר ynet, 13 במאי 2024
↑  אפרת וכטל, אסתר רדא: "ניסו להחרים את המופע שלי באירופה", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 26 ביולי 2017
↑   בן שלו, תמר רדה: "הראש שלי מורם מילדות, בגלל זה אני לרוב לא מרגישה גזענות", באתר הארץ, 26 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528300405171  PLWABN: 9810602163105606  BnF: cb16717498r (data)  GND: 109636235X  ISNI: 0000 0004 2341 2139  MusicBrainz: 38d6b5cc-8166-4a7c-b85f-eb2116ef7258  VIAF: 305406591   WorldCat (עם VIAF): 305406591
מלאני לורן

| --- | --- |

לורן בטקס פרס סזאר, 2016
 לידה:  21 בפברואר 1983 (בת 41) פריז, צרפת צרפת
 שם לידה:  Mélanie Eugénie Laurent 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  2 פרסי סזאר 1 פרס לומייר
 פרופיל ב-IMDb
 
מלאני לורן (בצרפתית: Mélanie Laurent; נולדה ב-21 בפברואר 1983) היא שחקנית קולנוע, במאית ותסריטאית יהודייה-צרפתייה. היא התפרסמה בעיקר בזכות כיכובה בסרט המלחמה הקומי "ממזרים חסרי כבוד" (2009) של קוונטין טרנטינו.
ביוגרפיה

לורן נולדה בפריז שבצרפת למשפחה יהודית-אשכנזית ממוצא פולני, ויהודית-ספרדית ממוצא תוניסאי. אימה, אניק, הייתה בלרינה ואביה, פייר לורן, עסק בדיבוב, בין השאר דיבב לשפה הצרפתית את דמותו של נד פלנדרז מסדרת האנימציה "משפחת סימפסון". סבה גורש מפולין במהלך הכיבוש הנאצי על המקום. סביה מצד אימה היו עורכי פוסטרים לסרטים. לורן גדלה ברובע התשיעי של פריז.
קריירה

היא כיכבה בלא פחות מ-20 סרטים בין השנים 1999 ל-2009, הבולטים שבהם היו הסרטים הצרפתיים המצליחים "ליבי החסיר פעימה" שזכה בפרס באפט"א, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין וב-8 פרסי סזאר ו"ימי התהילה" שקיבל מועמדות לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, זכה בשני פרסי פסטיבל הקולנוע בקאן ובפרס סזאר.
תפקידה הבולט ביותר בקולנוע הצרפתי היה בשנת 2006 בדרמה הצרפתית "אל תדאג אני בסדר", תפקיד זה זיכה את לורן בפרס סזאר היוקרתי ובפרס לומייר לשחקנית המבטיחה ביותר.
בשנת 2009 נבחרה לורן על ידי הבמאי האמריקאי קוונטין טרנטינו לככב בתור שושנה דרייפוס בסרט דרמת המלחמה "ממזרים חסרי כבוד" בו מככב גם בראד פיט, העוסק בחבורה פיקטיבית של יהודים הנוקמים בנאצים.
בנוסף ב-2009 שיחקה בסרט הקומי-רומנטי "החצי השני" לצד ג'סטין ברת'ה.
ב-2010 שיחקה בקומדיה הרומנטית "בגינרס" עם יואן מקגרגור. בנוסף באותה שנה, כיכבה בסרט הצרפתי "נקודת איסוף" העוסק בגירוש היהודים מפריז בשואה.
במאי 2011 הנחתה את טקס הפתיחה והסגירה של פסטיבל קאן ובהמשך החודש הוציאה לורן את אלבום הבכורה שלה "En T’Attendant", בנוסף בחודש נובמבר יצא לאקרנים בצרפת סרט אותו לורן ביימה כתבה ובו גם שיחקה בשם "Les Adoptés" ("המאומצים").
ב-2013 כיכבה בסרט המתח האמריקאי "אויב" לצידו של ג'ייק ג'ילנהול. שיחקה גם בסרט "רכבת לילה לליסבון" עם ג'רמי איירונס. בנוסף בשנה זו, שיחקה בסרט "האשליה" לצד ג'סי אייזנברג.
במאי 2014 סרטה השני אותו ביימה וכתבה "לנשום" הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן וזכה לשבחים רבים. הסרט מבוסס באופן רופף על פי ספר צרפתי באותו השם, אשר נכתב על ידי אן-סופי בראסם. בינואר 2015 הוכרז כי "לנשום" קיבל שתי מועמדויות לפרס סזאר היוקרתי בקטגוריית "השחקנית המבטיחה ביותר" לכוכבות הסרט ז'וזפין לאפי ולו דה לאז'.
ב-2018 ביימה את העיבוד הקולנועי "Galveston" ("הכי רחוק שאפשר"), המבוסס על הספר "גלווסטון" מאת ניק פיזולאטו, ובכיכובם של בן פוסטר ואל פנינג.
ב-2018 יצא לאקרנים הסרט האמריקאי "מבצע פינאלה" בו היא מככבת בתור חנה, לצד אוסקר אייזק וליאור רז. הסרט המתאר את מאמצי המוסד ללכידת קצין האס אס אדולף אייכמן והבאתו למשפט בישראל.
ב-2019 שיחקה בסרט הפעולה "מחתרת השישה" מבית נטפליקס. בשנת 2020 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "אמריקה הקטנה" של שירות הסטרימינג אפל TV פלוס.
בסוף 2019 פורסם כי לורן תביים את הסרט "הזמיר" המבוסס על הרומן באותו שם מאת כריסטין האנה, ולתפקידים הראשיים לוהקו השחקניות דקוטה פנינג ואל פנינג והוא עתיד לצאת לאקרנים במהלך שנת 2025.
בשנת 2023 שיחקה בסרט של נטפליקס "תעלומת רצח 2" יחד עם אדם סנדלר וג'ניפר אניסטון.
חיים אישיים

בשנים 2005–2009 לורן הייתה בזוגיות עם השחקן הצרפתי, ז'וליין בויסלייר.
במרץ 2013 חשפה כי היא התחתנה אך סירבה לנקוב בשמו של בן זוגה. בריאיון לעיתון הבריטי "אינדיפנדנט" אמרה: "הוא היה חבר צוות ואני הייתי שחקנית". בנם הראשון ליאו נולד בספטמבר 2013. בתם המשותפת מילה נולדה ב-2019. אז גם היגרה המשפחה ללוס אנג'לס, קליפורניה.
לורן פעילה בתחום איכות הסביבה, ואף הייתה ל"שגרירת אקלים" מטעם הפורום ההומניטרי הגלובלי של קופי אנאן. היא ביקרה משלחת של גרינפיס להצלת יערות הגשם באינדונזיה. ב-2012 קריינה בסרט הדוקומנטרי הצרפתי "Surpêche" (המבוסס על הספר "The End of the Line") העוסק בביצוע פעילויות דיג בהיקף מוגזם עד לרמה של סיכון אקולוגי. היא המשיכה בקמפיינים בנושא זה בצרפת ובאירופה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: En t'attendant