זכויות להט"ב בטנזניה
היסטוריה

לפני הגעתה של תופעת הקולוניאליזם לשטחה של טנזניה, קבוצות אתניות טנזניות שונות של ימינו היו בעלות קבלה חברתית כלפי הומוסקסואליות או התייחסו אליה באדישות כמו להטרוסקסואליות.
לשבט הסוואהילי (אנ') היו מסורות של קבלה חברתית רחבה כלפי הומוסקסואליות. הומוסקסואלים היו ידועים במונח "שוגה" (באנגלית: Shoga) או ברבים "משוגה" (באנגלית: Mashoga) ומבחינה היסטורית היו בעלי תפקידים חברתיים כגון תיפוף ונגינה בעת אירועי נישואים ופסטיבלים שונים. המילה שוגה שומשה גם על ידי נשים כדי להתייחס לחבריהן. עם הזמן הפכו היחסים בין המשוגות ליחסים כלכליים, כאשר צעירים עניים יותר קיבלו כספים על ידי גברים מבוגרים עשירים יותר שנודעו במונח "באשה" (באנגלית: Basha) או ברבים "מבשה" (באנגלית: Mabasha) עבור קיום יחסי מין איתם. מבחינה חברתית, רק המשוגות נחשבו כהומוסקסואלים בעוד שהמבשות הוגדרו בדרך כלל כהטרוסקסואלים בעלי אישה.
"המשוגה של המבשה היו הומוסקסואלים פסיביים שהציעו את עצמם תמורת כסף. הם הציגו את עצמם בלבוש גברי צמוד במקומות ציבוריים, בדרך כלל, אבל גם היו עלולים כשהם מתערבבים עם נשים בחתונות, לעטות בדים לנשים, לשים איפור ולבצע תנועות "יסמין". למשוגה היו את כל החירויות של גברים והם התקבלו בברכה גם בהקשרים רבים שהיו בלעדיים עבור נשים".

—  גיל שפרד.
יחסים הומוסקסואלים בין נשים לסביות היו גם כן מוגדרים כשגרתיים בחברה הסוואהילית. לסביות, שהיו ידועות כ-"מסאג'יג'י" או "מסאגו" (באנגלית: Msagaji או Msago) וברבים "ואסאג'ג'י" או "מיסאגו" (באנגלית: Wasagaji או Misago) היו בעלות תפקידים חברתיים גם כן, שכללו ביצוע משימות שהיו קשורות בדרך כלל לגברים. בדומה ליחסי המשוגה, יחסי הואסאג'גי הוגדרו גם עבור מטרות כלכליות אבל ברמה פחותה יותר. בת הזוג המבוגרת יותר מבין השתיים - "מאמא" (באנגלית: Mama) וברבים: "מוואנה" (באנגלית: Mwana) הייתה בדרך כלל עשירה יותר ובעלת מעמד חברתי גבוה יותר בקרב האוכלוסייה. נשים שהתנגדו לביצוע נישואים עם בני זוגן והתעניינו במקום בנושאי חינוך ופיתוח קריירה נתפסו כואסאג'גי, ללא קשר לנטייתן המינית בפועל.
בקרב שבט המסאי, מסורות של קרוס-דרסינג היו נפוצות ובוצעו בדרך כלל בטקסים. במהלך טקסי חניכה, מסאי צעיר היה מתלבש לעיתים קרובות כאישה ועונד את הסורוטיה (טבעות אוזניים שענדו נשים כדי להראות שהן נשואות) ובגדים נשיים אחרים.
בקרב אנשי הקוריה (אנ'), נישואים חד-מיניים בין זוגות לסביות היו, ועדיין במידה מסוימת, מוגדרים כדבר שגרתי למדי. אף על פי שהם אינם נתפסים כעת כהומוסקסואלים, נישואים אלה מבוצעים למטרות כלכליות ודיפלומטיות, בין היתר כאשר למשפחה לא קיים בן זכר.
הקבלה החברתית כלפי מערכות יחסים הומוסקסואליות וביצועי קרוס-דרסינג נעלמו במהירות לאחר הגעתם של הקולוניאליסטים האירופאים. בעקבות כך, נחקקו חוקים שמענישים פעילות הומוסקסואלית בהסכמה כעבירה פלילית ובמשך השנים הבאות, הומופוביה החלה להשתרש עמוק בדפוס המחשבה של האוכלוסייה הטנזנית. בשנת 2015, אדביסי אדמולה אלימי, מרצה ניגרית-בריטית באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, דנה בהומופוביה ה-"נוכחת בכל מקום ביבשת אפריקה" ובין היתר גם בטנזניה, באומרה:
"גורם אחד הוא הפופולריות המוגברת של הנצרות הפונדומנטליזטית, דרך הטלוינגליזם (אנ') האמריקאי מאז שנות ה-80. בעוד שהאפריקאים טוענים שהומוסקסואליות היא ייבוא מערבי, הם בתורם משתמשים בדת המערבית כבסיס לטיעון שלהם. כשאתגרתי אנשים שהם אנטי-הומוסקסואלים, רבים אמרו שזו לא התרבות שלנו. עם זאת, כשאתם חוקרים יותר בנושא, הם טוענים שפעילות הומוסקסואלית אינה נתמכת על ידי הביבליה, אבל הביבליה אינה התרבות ההיסטורית שלנו. זה מראה שיש בלבול אמיתי לגבי העבר של אפריקה".

— אדביסי אדמולה אלימי.