stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספריית הנשים
היסטוריה > האגודה הלונדונית של הסופרז'יסטיות / אגודת פוסאט

תחילתה של הספרייה באגודה הלונדונית לנשים סופרז'יסטיות, קבוצה שהוקמה בשנת 1867 במטרה לנהל קמפיין לקידום זכות בחירה לנשים. אוסף "הליבה" היה ספריית קוונדיש-בנטינק שהוקמה בשנת 1909 על ידי רות קבנדיש בנטינק. האוסף אורגן על ידי הספרנית הצעירה וורה דואי, שמונתה לתפקיד ב-1 בינואר 1926. בתקופה זאת, ובמשך שנים רבות לאחר מכן, נקראה הספרייה "ספריית השירות לנשים", בהתאמה לאגודה האחראית לשירות הנשים במלחמת העולם הראשונה. דואי ניהלה את הספרייה 41 שנה, והפכה אותה מספריה קטנה של אגודה למרכז משמעותי בעל מוניטין בינלאומי.
במקורה שכנה הספרייה בבניין ציבורי ברחוב מרשהאם שבסיטי של ווסטמינסטר. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הפך הבניין  למרכז שירות לנשים, בקרבת בית הנבחרים. חברות האגודה והספרייה כללו סופרות כמו ורה בריטן ווירג'יניה וולף, ופוליטיקאיות כאלינור רת'בון.
במהלך מלחמת העולם השנייה ספג הבניין נזק מהפצצה, וכתוצאה מכך עד לשנת 1957 לא היה לספריה בית קבע. באותה שנה הועברה הספרייה לרחוב וילפרד, ליד תחנת ויקטוריה.
בשלב זה, שינו החברה והספרייה את שמם לאגודת פוסאט ולספריית פוסאט, לזכרה של הסופרז'יסטית המתונה המיליסנט גארט פוסאט, ובתה פיליפה פוסאטש, שהייתה אשת חינוך מוערכת ותמכה כספית האגודה.
היסטוריה > המוסד הפוליטכני של לונדון / אוניברסיטת גילדהול בלונדון / אוניברסיטת מטרופוליטן בלונדון

בשנות ה-70 נקלעה אגודת פוסאט לקשיים בתחזוקת הספרייה. בשנת 1977 נרכשה הספרייה על ידי האוניברסיטה הפוליטכנית בלונדון, ששינתה את שמה בשנת 1992 לאוניברסיטת גילדוול בלונדון. לאחר מכן מוקמה הספרייה כמעט 25 שנה במרתף צפוף ומועד להצפות, ובו בזמן האוסף שלה והביקוש לשירותיה הלכו וגדלו, והקשרים בתוך המדינה ומחוצה לה התרחבו והסתעפו.
בשנת 1998 העניקה קרן הפיס לאוניברסיטה מענק בסך 4.2 מיליון לירות אנגליות לבניית בניין ספרייה חדש. האתר שנבחר, ברחוב אולד קאסל באלדגייט באיסט אנד לונדון, היה בעבר מכבסה. האדריכלים שימרו את החזית, אך שינו את שמו מ"ספריית פוסאט" ל"ספריית הנשים", המוסד החדש נפתח לקהל בפברואר 2002. הבניין תוכנן ונבנה על ידי משרד האדריכלים רייט ורייט. הוא כלל חדר קריאה עם מדפים פתוחים, אולם תצוגה לתערוכות, מספר חללים המיועדים לפעילויות חינוכיות, ואזור אחסון לאוספים המיוחדים. הבניין זכה בפרס המכון המלכותי לאדריכלים בריטים. באוגוסט אותה שנה התאחדה אוניברסיטת גילדהול בלונדון עם אוניברסיטת צפון לונדון וביחד הפכו לאוניברסיטת מטרופוליטן לונדון.
בחסות אוניברסיטת מטרופוליטן לונדון קיימה הספרייה תצוגות מתחלפות במוזיאון שלה. הנושאים שהוצגו היו זכות בחירה של נשים, מלכות יופי, עבודות משרד, פוליטיקה של שנות השמונים, שחרור נשים, עבודת נשים ומלאכות יד של נשים. התוכנית החינוכית והמוזיאלית של הספרייה בנושא הזנות הייתה מועמדת לפרס גולבנקיאן בשנת 2007. בספרייה התקיימו דיונים פומביים, הקרנת סרטים, קבוצות קריאה וקורסים קצרים,  סיורים מודרכים ושיתופי פעולה עם בתי ספר וקבוצות קהילתיות.
שלושה אנשים קיבלו הוקרה פומבית על עבודתם בספריה על ידי מערכת ההוקרה הבריטית: וורה דואי OBE; דייוויד דיואן MBE (תרומה ותמיכה בתחום לימודי נשים); וז'אן פלורנס הולדר MBE (על ההתנדבות בספריית הנשים).
היסטוריה > בית הספר לכלכלה בלונדון (LSE)

באביב 2012 הודיעה אוניברסיטת מטרופוליטן בלונדון, כי אינה יכולה עוד לשמש מעון לספרייה, מכיוון שרוב מבקרי הספרייה אינם שייכים לאוניברסיטה. היא אף איימה להגביל את השימוש בספרייה ליום בשבוע אם לא יימצא ספונסר חדש לספרייה. האוניברסיטה תכננה גם להפוך את בניין הספרייה למרכז תיאטרון והרצאות ששייך לאוניברסיטה. קמפיין מיוחד ל"הצלת ספריית הנשים" שאורגן על ידי הסניף הלונדוני של יוניסון פעל להבטיח את שימור אוספי הספרייה בכללותו, שימור הצוות המומחה שלה והשארתה בבניין הייעודי שנבנה במיוחד בשביל הספרייה. יותר מ-12000 חתימות נאספו לעתירה המתנגדת לצמצום או סגירת ספריית הנשים שהיא "אחת מספריות המומחים המפוארות בעולם" ו"נכס לאומי".
האוניברסיטה הזמינה הצעות ממוסדות שהתעניינו לקבל חסות על ספרית הנשים, וההצעה של בית הספר לכלכלה בלונדון (LSE) התקבלה. בהצעה זאת הבטיחה האוניברסיטה לשמר, לתחזק ולפתח את האוספים כחלק נפרד ועצמאי בתוך הספרייה למדע המדינה וכלכלה, עם חדר קריאה ייעודי ומרחב ארכיוני. ה-LSE הסכימה להמשיך להעסיק את העובדים הקבועים בצוות שרצו להמשיך לעבוד בספרייה. ההעברה נכנסה לתוקף ב־2 בינואר 2013. הבניין הקיים ברחוב אולד קסטל נשאר כחלק מאוניברסיטת מטרופוליטן בלונדון.
אוספים מרכזיים > הארכיונים הפרטיים בספריית הנשים

בספרייה נמצאים, בין השאר, המסמכים של לסלי עבדלה, אדלייד אנדרסון אליזבת גארט אנדרסון, לואיזה גארט אנדרסון, מרגרט קורבט אשבי, לידיה בקר, הלן בנטוויץ', רוזה מאי בילינגהרסט, צ'ילי בושייה, טלזי באורמן, ג'וזפין באטלר, ברברה קרטלנד, ג'יל קרייגי, אמילי וילדינג דיוויסון, שארלוט דספרד, ג'ודית האבאק, אמילי פייטפול, מיליסנט גארט פוסאט, וידה גולדשטיין, תרזה בילינגטון-גרייג, אלסבת האו, מרי לונדס, איליין שוולטר.
אוספים מרכזיים > ארכיוני האגודות והארגונים

בספרייה נמצאים, בין השאר, האוספים של אגודת פוסאט, ליגת האמניות הסופרז'יסטיות, האגודה הלונדונית של הסופרז'יסטיות, האיחוד הלאומי של הסופרז'יסטיות, מרשם האוכלוסין של הנשים, משפחות חד הוריות, קמפיינים לביטול חוקי מחלות מידבקות, והאגודה להיגיינה מוסרית וחברתית, מועצת הנשים הבינלאומית, מועצת "הדלת הפתוחה", בתי החולים הסקוטים לנשים לשירות החוץ, קבוצת שש הנקודות, הליגה לחירות נשים, נשים בשחור בריטניה, הפדרציה הלאומית של ארגוני הנשים, הליגה הלאומית נגד הסופרז'יסטיות, והליגה להתנגדות נשים למיסים.
ידידי ספריית הנשים

ידידי ספריית הנשים מילאו גם תפקיד חיוני בקידום והבטחת המשך הצמיחה וההכרה של ספריית הנשים. ידידי ספריית הנשים תמכו בספריה במשך למעלה משלושים שנה, ובנסיבות רבות ומשתנות. החברים מגייסים כספים נדרשים להעצמת האוספים, ורכשו פריטים נדירים במכירה פומבית, מימנו דיגיטציה של ראיונות מוקלטים והעניקו חסות לתערוכות. הם גם מארגנים ביקורים במקומות ואוספים בעלי עניין מיוחד בתולדות הנשים הבריטיות.
הספרייה הפמיניסטית, גם היא בלונדון.
Fawcett Society, קבוצת צדקה ולחץ ברחבי בריטניה.
ספריית נשים בגלאזגו.
זכות נשים בבריטניה.
כתיבת נשים (קטגוריה ספרותית).
הערות שוליים

↑  "About The Women's Library @ LSE collection". The London School of Economics. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Double celebration for The Women's Library". London Metropolitan University. נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "UNESCO recognition for Women's Library". London Metropolitan University. אורכב מ-המקור ב-2012-07-21. נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crampton, Caroline (15 במאי 2014). "The Women's Library: a treasure house of women's literature". New Statesman. נבדק ב-25 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Doughan, David, "Bentinck, Ruth Mary Cavendish- (1867–1953)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, May 2006. Retrieved 25 November 2017.
↑  "Women's Library finds home". BBC News. 1 בפברואר 2002. נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Women's Library wins architecture prize". London Metropolitan University. אורכב מ-המקור ב-2004-04-21. נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Women's Library, London Metropolitan University: Prostitution: What's Going On?". The Gulbenkian Prize. אורכב מ-המקור ב-2017-02-14. נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fellowships". The Women's Library, London Metropolitan University. נבדק ב-23 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "New year's honours". Times Higher Education. 5 בינואר 2001. נבדק ב-23 באפריל 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New Year honours list: MBEs". The Guardian. 31 בדצמבר 2009. נבדק ב-23 באפריל 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Atkinson, Rebecca (10 באפריל 2012). "Campaign to save the Women's Library". Museums Journal. נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "A Vindication of the Rights of the Women's Library". נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flood, Alison (11 באפריל 2012). "Women's Library campaign gathers steam". The Guardian. נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Who we are". Friends of the Women's Library. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2005008492  VIAF: 153385918   WorldCat (עם VIAF): 153385918
עושים צחוק

| --- | --- |

עושים צחוק
 סוגה:  בידור, ראיון
 יוצרים:  מולי שגב
 מנחים:  עידן אלתרמן (עונה 1) יאיר ניצני (עונה 2)
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר עונות:  2
 הפקה
 מפיק:  שי שטרן
 חברת הפקה:  מעגלות
 עורכים:  אבי כהן
 אורך פרק:  כ-30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  שידורי קשת (ערוץ 2)
 תקופת שידור מקורית:  2006–2007
"עושים צחוק" היא תוכנית ראיונות של שידורי קשת בערוץ השני. את התוכנית הנחה בעונה הראשונה עידן אלתרמן ובעונה השנייה יאיר ניצני.
רקע

במהלך הסדרה ראיינו אלתרמן וניצני בדרנים, סטנד-אפיסטים וקומיקאים ישראליים מוכרים. בראיונות הם חקרו את המקורות שהשפיעו על אותם בדרנים, את תחילת דרכם, את תהליך עבודתם, את תפיסת עולמם ואת הנקודות העיקריות בקריירה שלהם ובעיקר חוקר את השאלה, מהו ההומור בשבילם, וכיצד פועלים דרכו. התוכנית, אשר שודרה במשבצת שידור נוחה בימי שישי, לרוב לאחר "ארץ נהדרת" (ולאחר מכן בימי שבת), זכתה להצלחה ולנתוני רייטינג מובילים.
רשימת האורחים

עדי אשכנזי
שלום אסייג
אורנה בנאי
גורי אלפי
טל פרידמן
אדיר מילר
זאב רווח
יעקב כהן
מיה דגן
ספי ריבלין
ישראל פוליאקוב
חנה לסלאו
שמואל וילוז'ני
מאיר סוויסה
אבי גרייניק
ארז טל
איל קיציס
רותם אבוהב
צביקה הדר
שי גולדשטיין
עוגת שוקולד מותך

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח, עוגת שוקולד 
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  עוגת שוקולד, עוגת ספוג, שוקולד 
 
עוגת שוקולד מותך / עוגת לבה
עוגת שוקולד מותך או עוגת לבה, נקרא בישראל לרוב "סופלה שוקולד", היא קינוח פופולרי המשלב את האלמנטים של עוגת שוקולד נטולת קמח, וסופלה. שמות אחרים לקינוח: "שוקולד מותך", שוקולד רך (בצרפתית moelleux) ועוגת לבה משוקולד.
היסטוריה

השף האמריקאי-צרפתי ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן טען כי הוא המציא את עוגת השוקולד המותך בניו יורק בשנת 1987, אך יצרן השוקולד והשף הצרפתי ז'ק טורס חלק על טענה זו וציין כי מקור הקינוח בצרפת. לפי גרסתו של וונגריכטן, הוא הוציא מהתנור עוגת ספוג-שוקולד טרם סיום אפייתה וגילה שמרכזה נותר נוזלי, אך הוא היה חם וגם המרקם וגם הטעם שלו מצאו חן בעיניו. בין אם אכן המציא את העוגה או לא, וונגריכטן עזר לעוגה להיות פופולרית בארצות הברית, וכיום היא מוצעת בתפריטי קינוחים במסעדות רבות.
הכנה

עוגות שוקולד מותך תמיד נאפות בצלוחיות והן כוללות ארבעה רכיבים עיקריים: חמאה, ביצים, סוכר ושוקולד. החמאה והשוקולד מומסים ביחד. דרך אחת להשתמש בביצים היא להקציף אותן עם הסוכר עד ליצירת עיסה עבה, המעניקה לעוגה מרקם דחוס. דרך שנייה היא להפריד בין החלמונים לחלבונים, להקציף את האחרונים וכך לתת לעוגה מרקם אוורירי וקל יותר.
הגשה

במקום להגיש לסועדים את העוגה בצלוחית או להניחה על צלחת, האופה יכול לבחור בדרך נאה יותר להגשת העוגה. גרגרי פטל, מיץ פטל ו/או רוטב שוקולד עם אבקת סוכר - כל אלה יכולים להעצים את טעמה של העוגה, וכן עלה נענע יכול להוסיף אסתטיות למנה. על מנת להעשיר את טעם השוקולד של העוגה, האופה יכול להוסיף כף של קפה חזק למנה.
עדנאן (אפונים)

מפת מיקומם המוערך של שבטי חצי האי ערב בסביבות שנת ה-600 לספירה
עדנאן (בערבית: عدنان) היא דמות מיתולוגית ערבית (בהמשך מוסלמית) שהוא אב קדמון-אֶפּוֹנִים לכל ערביי צפון, מרכז ומערב חצי האי ערב. בכך הם נבדלים משאר ערביי דרום חצי האי צאצאי קחטאן (כנראה שמו של יקטן במסורת הערבית). המסורת המוסלמית מציגה את ישמעאל כאביו הקדמון ומוחמד כצאצאו בדור ה-21.
פרט לכך שעדנאן הוא צאצא של ישמעאל אין אחדות דעים אודות אבותיו הקדמונים ומספר הדורות ביניהם, אך השתמרו מסורות יוחסין שמראות שמוחמד הוא מצאצאיו. רוב ההיסטוריונים המוסלמים טענו שהוא צאצא של קדר, בנו של ישמעאל ורובם גם מתנגדים לבחינה מחדש של אילן היוחסין. אבן אסחאק הניח כי אביו הקדמון דווקא היה נביות בנו האחר. במסורת האסלאמית נטען שבקרב בני עדנאן נשתמרה אמונה במונותאיזם עד מספר דורות לפני מוחמד, כשעמרו בן לחי, אחד מנכבדי העיר מכה הביא את פולחן האל בעל מאזור א-שאם.
אילן יוחסין של עדנאן בהתאם לאבן הישאם
לפי מסורות ערביות ואסלאמיות, עדנאן נולד לאדד, אחד מאצילי שבט קֵדָר שישבו באזור המדבר הסורי. לאחר שאדמתם נכבשה על ידי צבאות נבוכדנצר השני ונחרבה ממלכתם, עדנאן ואביו נדדו דרומה והתיישבו בחג'אז, בעיר מכה, בעוד שאר אחיהם נפוצו והוגלו למסופוטמיה. לעדנאן נולדו שני בנים: מעד ועכ. מעד ירש את אביו והוליד בנים שלימים יקומו מהם מרבית שבטי צפון ערב ועכ התיישב בתימן בעקבות נישואיו עם בת לשבט כהלאן בן שבא שגרו באזור ועבר לדבר בשפתם.
במסורת הטרום איסלאמית

הדמות מוזכרת בשירה אפית טרום איסלאמית אצל פייטנים טרום איסלאמיים לביד אבן רביעה ועבאס אבן מרדאס.
דמותו של עדנאן נזכרה כאב נכבד של כלל שבטי צפון ערב (כנאנה, קייס, תמים, קמעה) ושימש כסמל להתנשאות על שבטי קחטאן שהיו מיעוט ביניהם. כאשר לילה בת לכיז, משוררת בת לשבט רביעה בן נזאר בן מעד בן עדנאן, נחטפה על ידי אחד מאצילי האימפריה הסאסאנית, היא שלחה לבני עמה שיר שתוכנו קריאה אליהם לבוא לעזרתה מתוך מחויבותם אליה כאחיה בני עדנאן.
פרט למסורות הטרום אסלאמיות השם עדנאן מוזכר בכתובות ת'מודיות. אצל הנבטים חשיבותו הגיע לכדי כך שחלק מן הכתובות חתומות ב"עבד עדנאן".
על פי המסורת הערבית צאצאי עדנאן כונו בני קייס (על שם אחד מנכדיו של עדנאן, שממנו יצא אחד מגדולי שבטיהם ונהיה לשם כולל) ואלערב אלמסתערבה (הערבים המשוערבים, שאמצו את הערביות ולא היו מיושבי חצי האי ערב המקוריים). לעומתם בני קחטאן (שעליהם נמנו בין היתר בני חמיר, סבא ושבט ע'סאן) כונו בני ימן על שם ארץ מולדתם תימן ואלערב אלעארבה (שפירושו - ״הערביים ביותר שבערבים").
היריבות בין ערביי החג'אז שראו בעדנאן ובישמעאל את אבותיהם הקדמונים, לבין ערביי תימן והדרום מבני קחטאן (יקטן), הייתה מקור למלחמות שבטיות שנמשכו עוד מאות שנים לאחר עליית האסלאם, שבאו לידי ביטוי ביריבות המסורתית של שבטי קייס וימן.
הקשר בין עדנאן למוחמד

השושלת המסורתית בין עדנאן למוחמד
השושלת שלטה לפרקים בעיר מכה והייתה בעלת החזקה על הכעבה.
עדנאן (عدنان)
מעד (معد)
נזאר (نزار)
מצ׳ר (مضر)
אליאס (إلياس)
מדרכה (مدركة)
ח׳זימה (خزيمة)
כנאנה (كنانة)
אלנצ׳ר (النضر)
מאלכ (مالك)
פהר (فهر) המכונה קורייש (قريش)
ע'אלב (غالب)
לואי (لؤي)
כעב (كعب)
מרה (مرة)
כלאב (كلاب)
קצי (قصي)
עבד מנאף (عبد مناف)
האשם (هاشم)
עבד אלמטלב (عبد المطلب)
עבדאללה (عبد الله)
מוחמד (محمد)
ראו גם

האשמיה
שבט קורייש
שבטי קייס וימן
Qahtanite (אנגלית)
קחטאן
הערות שוליים

↑  al Mughiri, Abd al-Rahman. The chosen record of the Ancestries of Arab tribes Volume 1. p. 58.
↑  Al Azzawi, Abbas. Clans of Iraq Volume 1. p. 13
↑  Kathir, Ibn. Al-Bidaya wa'l-Nihaya (The Beginning and the End) Volume 2. p. 187
1 2  Ahmad al-Qalqashandi. Fulfilling the need of Knowing the origins of Arabs Volume 1. p. 118
↑  Azraqi, Akhbar Makkah, vol. 1, pp. 58-66
↑  Hughes Thomas Patrick. A Dictionary of Islam: Being a Cyclopaedia of the Doctrines, Rites, Ceremonies, and Customs, Together With the Technical and Theological Terms, of the Muhammadan Religion. — New Delhi: Asian Educational Services, 1995. — P. 19.
↑  Al-Fusool Fe Sirat Ar-Rasul. p. 87
↑  al Mughiri, Abd al-Rahman. The chosen record of the Ancestries of Arab tribes Volume 1. p. 60
↑  Ibn Wahaf Al-Qahtani, Dr.Sa'eed. Rahmat-ul-lil'alameen Volume 2. pp. 14–17.
Ahmad al-Qalqashandi. Qala'ed Al-Joman Volume 1. p. 31
↑  Abu Shaba, Dr. Mohammad. Al-Isra'eliyyat Wa Al-Mawdu'at Fe Kutub At-Tafsir. p. 259
↑  Ibn Kathir. Al-Bidaya wa'l-Nihaya (The Beginning and the End) Volume 3. p. 203
↑  Siratu Rasulillah, Volume 1, Page 1
↑  Ali, Prof. Jawwad. The Detailed History of Arabs before Islam Volume 1. p. 393
↑  Abu Al-Hasan Al-Maroudi. A'lam An-Nobouwwah. p. 215
↑  Ali, Prof. Jawwad. The Detailed History of Arabs before Islam Volume 1. p. 372
↑  Yamit Al-Bayrouti, Bashir (1934). The Arab Female Poets during the "Jahiliyyah" and Islamic eras. p. 33
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: adnan
עושת הנפלאות (סרט, 1962)

| --- | --- |
כרזת הסרט עושת הנפלאות
כרזת הסרט עושת הנפלאות
 מבוסס על:  המחזה "עושת הנפלאות"של ויליאם גיבסון
 בימוי:  ארתור פן 
 הופק בידי:  פרד קו 
 תסריט:  וילאם גיבסון 
 עריכה:  ארם אבאקיאן 
 שחקנים ראשיים:  אן בנקרופט פטי דיוק
 מוזיקה:  לורנס רוזנטל 
 צילום:  ארנסטו קפרוס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 ביולי 1962
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  500,000‏$
 הכנסות:  2,500,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   miracleworker
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (פטי דיוק)  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (אן בנקרופט)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עושת הנפלאות (באנגלית: The Miracle Worker) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1962 על אן סאליבן והלן קלר בבימויו של ארתור פן.
התסריט הוא של ויליאם גיבסון ומבוסס על מחזה שלו באותו שם שהועלה בברודוויי ב-1959. המחזה התבסס על האוטוביוגרפיה של הלן קלר "סיפור חיי" מ-1903. הוא הועלה גם בישראל בתיאטרון אורנה פורת, בתיאטרון המדיטק ובבית צבי.
המחזה בברודוויי בוים גם הוא על ידי ארתור פן והשתתפו בו בתפקידים הראשיים אן בנקרופט ופטי דיוק ששיחקו גם בסרט. ב-1979 וב-2000 הופקו סרטי טלוויזיה על אותו נושא. מפיקי הסרט היססו בתחילה לתת את התפקיד לפטי דיוק כי היא הייתה אז בת 15 ואמורה לגלם ילדה בת שבע. בהפקה ב-1979 גילמה פטי דיוק את תפקיד אן סאליבן.
פרסים

הסרט זכה בשני פרסי אוסקר:
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - אן בנקרופט
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - פטי דיוק
כן היה מועמד לפרסי אוסקר על הבימוי, התסריט ועיצוב התלבושות.
תקציר העלילה

רופא בודק את התינוקת הלן, בתם של קפטן ארתור קלר (ויקטור ג'ורי) וקייט קלר (אינגה סוונסון) ומודיע כי מחלתה חלפה. קייט מתבוננת בתינוקת ועד מהרה מגלה לחרדתה כי היא אינה רואה ושומעת ומפיה נפלטת צווחה המביאה את הקפטן במהירות לתינוקת ולבשורה המרה.
לאחר שבע שנים, הנערה הלן קלר (פטי דיוק) מתפרעת כל הזמן, שוברת דברים ואין אפשרות להשתלט עליה. קפטן קלר מבקש להעבירה למוסד סגור לחולי נפש אבל האם מסרבת ומבקשת למצוא לה אשה שתוכל לטפל בה בבית. לאחר היסוסים מתרצה הקפטן וכותב מכתב בקשה לבית ספר לעיוורים בבוסטון. הם מציעים את העבודה לאן סאליבן (אן בנקרופט), כבדת ראייה שהתחנכה במוסד ויש לה ניסיון בלימוד עיוורים וחירשים.
קפטן קלר מקבל את אן בספקנות בגלל ראייתה הכבדה. המפגשים הראשונים שלה עם הלן הם טראומטיים. הלן מתקיפה אותה פיזית, שוברת לה שן ונועלת אותה בחדר. בעת הארוחה המשפחתית עוברת הלן ליד כל אחד מהמשפחה ולוקחת אוכל מצלחתו. אן אומרת לקפטן שהם מפנקים אותה ויש להפסיק את זה. היא מבקשת להשאיר אותם לבד ואז מתפתחת מריבה גדולה בין שתיהן עם מכות ושבירת כל החפצים בחדר. הקפטן רוצה לפטר את אן ולהחזירה לבוסטון. היא מבקשת לתת לה הזדמנות אחרונה ולהעביר אותה עם הלן לבקתה בפאתי האחוזה המשפחתית שם תהיה נתונה להשפעתה בלבד. הקפטן מסכים לשבועיים בלבד.
בזמן הזה עם עליות וירידות היא מצליחה ללמד את הלן נימוסי שולחן ואת אותיות האלפבית בעזרת מישוש אצבעות.
כאשר הן חוזרות למשפחה מתחילה שוב הלן להתפרע ליד שולחן האוכל. אן סוחבת אותה החוצה ומצליחה ליד משאבת המים ללמד אותה את הקשר בין המילה מים (water) אותה היא מעבירה לה באצבעותיה, למים הזורמים מהמשאבה ולאחר מכן הלן מאייתת לאן את המילה מורה (teacher) ומקבלת אישור ממנה בהנהון הראש - כן, כך נפתחת להלן הדרך ללימוד השפה.
עולם מערכה

עולם מערכה הוא בדרך כלל עולם בדיוני המשמש כבסיס למשחק תפקידים או משחקי מלחמה. עולם מערכה ספציפי מיועד ברוב המקרים למשחק ספציפי (כגון ממלכות נשכחות עבור מבוכים ודרקונים) או ז'אנר מסוים של משחק (כגון פנטזיה מימי הביניים או הרפתקה בחלל החיצוני/מדע בדיוני). ישנם עולמות מערכה רבים, כאשר לחלקם קיימים ספרים וחוברות קומיקס המתארים התרחשויות המתרחשות בעולם המערכה.
בנוסף לעולמות המערכה הקיימים, מנחי משחקים רבים יוצרים עולמות מערכה משלהם.
ערך זה הוא קצרמרבנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עומאר ח'ריבין

עומאר ח'ריבין (בערבית: عمر خربين; נולד ב-15 בינואר 1994) הוא כדורגלן סורי המשחק בעמדת הקיצוני באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת סוריה.
קריירת מועדונים

ח'ריבין התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הדורגל של אל-וחדה דמשק. בקיץ 2013 חתם באל-קווה אל-ג'וויה מליגת העל העיראקית במדיה שיחק שנתיים. ב-6 באוגוסט 2015 הושאל לאל-מינא העיראקית.
ב-19 ביוני 2017 חתם לארבע שנים באל-הילאל מליגת העל הסעודית תמורת 44 מיליון ריאל סעודי. ב-10 באוגוסט הבקי את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3-4 נגד א-תעאון. ב-10 באוגוסט, עומר כבש את שערו הראשון מול אל-טאאוון בדקה ה-14, כשהוא מנצח 4–3. בעונתו הראשונה במועדון היה שערי ליגת האלופות האסיאתית עם 7 שערים ועזר לאל-הילאל להגיע לגמר המפעל בו הפסידה לאוראווה רד דיימונדס. בסיום השנה נבחר לכדורגלן השנה באסיה והיה השחקן הסורי הראשון שעושה זאת.
בינואר 2019 הושאל לפירמידס מליגת העל המצרית. בקיץ 2019 חזר לאל-הילאל עמה השתתף בגביע העולם למועדונים והיה לשחקן הסורי הראשון שעושה זאת.
בינואר 2021 חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. בעונת 2022/2023 הושאל לשבאב אל-אהלי עד לסיום העונה עמה זכה באליפות האמירויות.
קריירה בינלאומית

ב-20 בנובמבר 2012 ח'ריבין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סוריה בהפסד 2-1 לפלסטין. ב-26 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לעיראק.
בספטמבר 2019 ההתאחדות לכדורגל בסוריה הודיעה כי הושעה מהנבחרת בשל היעדרויות רבות. כחודש לאחר מכן ח'ריבין חזר מאוחר לשחק במשחק נגד המלדיביים.
תארים

ליגת העל הסעודית: 2016/2017, 2017/2018, 2019/2020
גביע המלך הסעודי: 2017, 2019/2020
הסופר קאפ הסעודי: 2018
ליגת האלופות האסיאתית: 2019
גביע מערב אסיה: 2012
מלך השערים בליגת האלופות האסיאתית: 2017
שחקן השנה האסיה: 2017
עונת 1962/1963 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  13 באוקטובר 1962 – 4 במאי 1963 (204 ימים)
 מספר משתתפות:  12
 הזוכה:  הפועל פתח תקווה
 מספר משחקים:  132
 מספר שערים:  330 (2.5 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל זכריה רצאבי (12 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל גדעון טיש   ישראל יעקב חודרוב
 → 1961/19621963/1964 ←
 
עונת 1962/1963 בליגה הלאומית הייתה העונה השמינית של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים. הליגה כללה 12 קבוצות. הליגה נפתחה ב-13 באוקטובר 1962 והסתיימה ב-4 במאי 1963. העונה הסדירה בפעם החמישית ברציפות הסתיימה בניצחון של הפועל פתח תקווה. שיא זה לא נשבר עד היום. המבקיע המצטיין של העונה היה זכריה רצאבי  מהפועל פתח תקווה שכבש 12 שערים.
בעקבות ההחלטה להרחיב את הליגה ל-15 קבוצות, אף קבוצה לא ירדה ליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל פתח תקווה | 22 | 13 | 6 | 3 | 38 | 17 | 32 |  |
| 2 | הפועל תל אביב | 22 | 9 | 9 | 4 | 31 | 16 | 27 |  |
| 3 | מכבי יפו | 22 | 10 | 4 | 8 | 35 | 24 | 24 |  |
| 4 | שמשון תל אביב | 22 | 9 | 6 | 7 | 32 | 33 | 24 |  |
| 5 | בני יהודה תל אביב | 22 | 9 | 4 | 9 | 30 | 33 | 22 |  |
| 6 | הפועל ירושלים | 22 | 9 | 3 | 10 | 21 | 24 | 21 |  |
| 7 | מכבי תל אביב | 22 | 7 | 7 | 8 | 22 | 26 | 21 |  |
| 8 | הפועל טבריה | 22 | 8 | 4 | 10 | 26 | 29 | 20 |  |
| 9 | מכבי חיפה | 22 | 7 | 5 | 10 | 36 | 41 | 19 |  |
| 10 | הכח מכבי רמת גן | 22 | 5 | 8 | 9 | 20 | 31 | 18 |  |
| 11 | הפועל חיפה | 22 | 6 | 5 | 11 | 20 | 26 | 17 |  |
| 12 | מכבי פתח תקווה | 22 | 6 | 5 | 11 | 19 | 30 | 17 |  |
1 2  עבור המשחק בין מכבי יפו לבין מכבי פתח תקווה שהסתיים בתוצאה 3:1 לא הוענקו נקודות מחשד לשוחד
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עדן רוטברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1998 (בת 26) תל אביב, ישראל
 עמדה:  קלעית
 גובה:  1.70 מטר
 מספר:  4
 קבוצות כשחקנית
 2014–2015   2015–2016   2016–2017  2017–2019  2019–2020   2020–2021  2021–2022   2022–:  הפועל עמק יזרעאל  אליצור חולון  הפועל זיכרון/מעגן   א.ס. רמת השרון  אליצור רמלה   מכבי עירוני רמת גן ליאז' פנתרס   אליצור רמלה
 הישגים כשחקנית
 גביע המדינה (2020/21)  אליפות המדינה (2020/21, 2022/23, 2023/24)
 
עדן רוטברג (נולדה ב-1 ביולי 1998) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הקלעית בקבוצת אליצור רמלה וקפטנית נבחרת ישראל.
ביוגרפיה

רוטברג נולדה בתל אביב וגדלה בזכרון יעקב. החלה לשחק כדורסל במועדון המקומי לפני שעברה בכיתה ז' לשחק בבמחלקת הנוער של הפועל עמק יזרעאל. בגיל ילדות, בעונת 2010/11 זכתה בגביע ובעונת 2011/12 זכתה באליפות. בעונת 2012/13 זכתה בגביע ואליפות נערות ב'. בעונת 2013/14 זכתה באליפות נערות א' ובעונת 2014/15 הפסידה בגמר אליפות הליגה לראשון לציון.