stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכה פרי
קורות חייו > במלחמת העצמאות

עם פרוץ מלחמת העצמאות חזר מקפריסין לארץ, והוכשר בקורס מזורז שאורגן על ידי יצחק שדה כמפקד גדוד שריון. הוא מונה למפקד פלוגת המשוריינים של הגדוד הרביעי של חטיבת הראל שהוצב בקריית ענבים. בתקופה זו היה פרי בין פורצי דרך בורמה, השתתף בקרבות בדרך לירושלים ובעיר עצמה, ונפצע מרסיסים בבאב אל ואד.
במהלך קרב נבי סמואל במבצע יבוסי, פיקד פרי על כוח המשוריינים שיצא דרך מעלה החמישה לכיוון נבי סמואל כדי לחלץ את הנפגעים הרבים במתקפה שכשלה. המשוריינים נתקלו במחסום ליד גבעת הרדאר, ונפגעו מאש כוחות ערביים מקומיים וחיילי הלגיון הירדני ששהו במוצב הרדאר. 15 לוחמים נפלו בקרב. ביקורת נמתחה על פרי שנסוג מהקרב ונטש פצועים והרוגים מאחור ( לטענתו - נטש בכדי להזעיק תגבורת ) . ברבות הימים כתב הסופר יורם קניוק את סיפורו "עיטים" בהשראת אירוע זה בו ננטש בשטח וסיפר על כך שוב בספרו תש"ח.
לאחר קרבות קטמון עבר פרי לחטיבת הנגב ומונה למפקד פלוגת הג'יפים של החטיבה, חיות הנגב.
ערב מבצע יואב מונה פרי לסגנו של חיים בר-לב, מפקד הגדוד התשיעי בחטיבת הנגב. במסגרת זו השתתף בקרבות מבצע מוות לפולש, במבצע יואב ובמבצע חורב.
במהלך מבצע מוות לפולש פיקד פרי על קרב הסחה אבוד במשלטי חוליקאת (מצפון לחלץ של היום), לאחר שמפקד  הגדוד השביעי עוזי נרקיס וסגנו מאיר פעיל סירבו לפקד עליו. במהלך הקרב נקלעה מחלקה של אנשי גח"ל וחברי קיבוצים מהאזור, חסרי הכשרה קרבית, לאש כבדה של הצבא המצרי מטווח קצר, ונסוגה כשהיא משאירה 21 נפגעים בשטח. גופותיהם נמצאו בקבר אחים לאחר כארבעה חודשים, עם כיבוש משלטי חוליקאת על ידי חטיבת גבעתי במבצע יואב.
במבצע עובדה – מהלך הסיום של מלחמת העצמאות – היה פרי בחפ"ק מפקד חטיבת הנגב, שבניגוד להוראות חצתה את הגבול המצרי והגיעה לפני כוחות חטיבת גולני למשטרת אום רשרש, שננטשה על ידי הלגיון הירדני. פרי הנציח במצלמתו את התמונה האיקונית של הנפת דגל הדיו על ידי אברהם אדן (ברן).
לאחר סיום המלחמה פיקד על יחידת הסיור 17.
קורות חייו > בחייו האזרחיים

ב-1949 עברת, בעקבות אביו, את שם משפחתו לפרי. ב-1950 השתחרר מצה"ל, כרבים ממפקדי הפלמ"ח, ויצא ללימודי הנדסה בטכניון. ב-1960 חבר לגיסיו, האדריכלים משה זרחי ויעקב רכטר, ועסק באדריכלות ובהנדסת בניין במסגרת משרד "רכטר-זרחי-פרי". כמהנדס בנה פרויקטים גדולים כדוגמת בית החולים וולפסון ומלון הילטון בתל אביב. ב-1975 פרש פרי מהשותפות והקים משרד הנדסה אזרחית משל עצמו.
פרי היה מעורב כל ימיו בהנצחת מורשת הפלמ"ח. הוא נמנה עם יוזמי אנדרטת חטיבת הנגב שיצר הפסל דני קרוון ליד באר שבע. משנת 1983 ועד פטירתו ב-1998, ניהל את עמותת דור הפלמ"ח. בתפקידו זה הוביל את תכנונו, מימונו והקמתו של מוזיאון הפלמ"ח ברמת אביב, שנפתח זמן לא רב לאחר מותו. נקבר בבית הקברות של קיבוץ יקום.
ראו גם

העפלה
אקסודוס (אוניית מעפילים)
מבצע אואזיס
מחנה אם שטאו
פריצת מחנה עתלית
אמפייר רייוול
דגל הדיו
אנדרטת חטיבת הנגב
מוזיאון הפלמ"ח
לקריאה נוספת

נתן שחם, ספר זיכרון למיכה פרי, הוצאת פרטית, 2007
צביקה דרור, הראל – הקרב על ירושלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005
אביבה חלמיש, אקסודוס – הסיפור האמיתי: פרשת אניית המעפילים "יציאת אירופה תש"ז", הוצאת עם עובד, 1990.
מאיר מינדל, הם משלנו – ליל הקרב בחוליקאת - 17-18 ביולי 1948, הוצאת המועצה האזורית שער הנגב, מאי 2008.
נחום ברוכי, בארות יצחק בהתיישבות ובמלחמה, הוצאת אריאל, 2009.
משה גבעתי, בדרך המדבר והאש תולדות גדוד 9, הוצאת מערכות, 1994.
יעל ויילר ישראל, 'חבורתיות של חברי קיבוץ ולוחמים - הפלמ"ח בקרית-ענבים תש"ח', מפנה, 53, הוצאת יד טבנקין, אייר תשס"ז אפריל 2007, עמ' 61–65.
יורם קניוק, תש"ח, הוצאת משכל (ידיעות ספרים), 2010
הערות שוליים

↑  הקבר של מיכה פרי בבית הקברות ביקום, באתר BillionGraves.
↑  עדותו של פרי על מטען החבלה באוניית הגירוש "אמפייר רויאל"
↑  יורם קניוק, תש"ח, פרק 15, עמ' 142-137.
↑  המשרד המשותף היה קיים ב-1975. ראו: מי האחראי, מעריב, 27 בנובמבר 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527164205171  ULAN: 500479649  VIAF: 308269479   WorldCat (עם VIAF): 308269479 
הנפת דגל הדיו באום רשרש (כיום אילת), 1949, כפי שצולמה על ידי מיכה פרי.
מלך טוקיו

| --- | --- |

עטיפת המשחק בגרסתו החדשה משנת 2016
 כללי
 תאריך הוצאה:  2011 
 סוגה:  משחק קוביות, משחק לוח 
 מספר שחקנים:  2-6
 פיתוח:  ריצ'רד גרפילד
 גילאים:  8 ומעלה
 זמן למידת המשחק:  10 דקות
 זמן המשחק:  30 דקות
 מיומנות:  אסטרטגיה ומזל
 
מלך טוקיו (אנגלית: King Of Tokyo) הוא משחק קוביות שמשלב אסטרטגיה ומזל, לשניים עד שישה שחקנים. המשחק נוצר בשנת 2011 באנגלית, על ידי ריצ'רד גארפילד (ממציא המשחק מג'יק).
המשחק סובב סביב מפלצות דמיוניות שמשחקים השחקנים אשר נלחמות אחת בשנייה כדי לשלוט בעיר טוקיו ולהישאר בחיים עד לסוף המשחק. המשחק יצא בעברית על ידי חברת "הקוביה".
למשחק יצאו מספר הרחבות ובשנת 2016 יצאה למשחק מהדורה חדשה באנגלית. כמו כן, יצאה גרסה נוספת למשחק שנקראת "מלך ניו יורק" (King Of New York).
מייקל קלייטון

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טוני גילרוי 
 הופק בידי:  סידני פולאק  סטיב סמואלס ג'ניפר פוקס קרי אורנט
 תסריט:  טוני גילרוי 
 עריכה:  ג'ון גילרוי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ורג' קלוני   טום וילקינסון   טילדה סווינטון
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  רוברט אלסוויט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Section Eight Productions, קאסל רוק אנטרטיינמנט, אולפני מיראז' 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 5 באוקטובר 2007
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט בלשי, סרט דרמה, מותחן משפטי 
 תקציב:  25 מיליון דולר
 הכנסות:  92,991,835 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   michaelclayton
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (טילדה סווינטון) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מייקל קלייטון (באנגלית: Michael Clayton) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2007 בבימויו של טוני גילרוי, אודות העורך דין מייקל קלייטון (ג'ורג' קלוני) המתמודד עם התמוטטות עצבים לכאורה של עמיתו. בסרט משחקים גם טום וילקינסון, טילדה סווינטון וסידני פולאק. הסרט זכה לביקורות חיוביות והיה מועמד לשבעה פרסי אוסקר שמתוכם הוא זכה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור משחקה של סווינטון.
הסרט יצא בארצות הברית באוקטובר 2007 וב-28 בספטמבר 2007 בבריטניה. בישראל הסרט יצא ב-15 בנובמבר 2007.
עלילה

מייקל קלייטון (ג'ורג' קלוני) הוא עורך דין שעובד בחברת עורכי הדין "קינר, בק ולידין" שבניו יורק. לאחר שנגמל מהתמכרות להימורים, החברה נתנה לו תפקיד להיות "מתקן" החברה שמשמעותו שימוש בקשריו כדי לעזור ללקוחות החברה. לאחר שקלייטון עוזר לאחד הלקוחות, הוא נוסע ללא סיבה. ולאחר שהוא יוצא מרכבו, הרכב מתפוצץ.
הסרט קופץ ארבעה ימים קודם לכן. כשקלייטון נקרא לרסן את עורך דין החברה, ארתור אדנס (טום וילקינסון), שסובל מהתמוטטות עצבים במהלך תצהיר בתובענה ייצוגית נגד חברת החקלאות "יו-נורט'". קלייטון מצליח להשתלט על אדנס, אך הוא בורח ממנו במהלך הלילה.
קארן קראודר (טילדה סווינטון), חברת מועצת המנהלים של "יו-נורט'", מגלה שאדנס מחזיק ברשותו חומר מסווג של החברה העלול לסכן אותה. היא שוכרת שני סוכנים שיעקבו אחריו. במעקב מתגלה שאדנס צובר ראיות נגד "יו-נורט'" שבעבר הוא ייצג אותה. קראודר מחליטה לחסל את אדנס באמצעות סוכניה שמדמים את מותו להתאבדות.
בהמשך, קלייטון מגלה שקראודר אחראית למותו של אדנס. הוא מביים את מותו לאחר שמכוניתו מתפוצצת. בסוף, הוא גורם למעצרה של קראודר ומנהלי חברת "יו-נורט'" על פשעיהם בפרשה.
צוות שחקנים

ג'ורג' קלוני – מייקל קלייטון
טום וילקינסון – ארתור אדנס
טילדה סווינטון – קארן קראודר
סידני פולאק – מרטי בק
מייקל או'קיף – ברי גריסום
אוסטין ויליאמס – הנרי קלייטון
מריט וובר – אנה
ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 90%. הסרט זכה להיות הסרט הטוב ביותר לשנת 2007 של מגזינים רבים כמו: USA Today ‏ וטיים. הופעתים של ג'ורג' קלוני, טום וילקינסון וטילדה סווינטון זכו לביקורות מהללות. בנוסף, הסרט קיבל מספר רב של מועמדויות וזכיות לפרסים יוקרתיים.
הסרט הופיע לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ולאחר מכן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הוא שוחרר בהפצה מוגבלת ב-5 באוקטובר בארצות הברית ובהפצה כללית שבוע לאחר מכן. בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט הכניס כ-10.3 מיליון דולר. נכון ל-2011 הסרט הכניס כ-49,033,882 מיליון דולר בארצות הברית וכ-43,957,953 מיליון דולר בחוץ לארץ.
פרסים ומועמדויות > זכיות

פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (טילדה סווינטון)
פרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר (טילדה סווינטון)
פרסים ומועמדויות > מועמדויות

פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (טוני גילרוי)
פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (טוני גילרוי)
פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (ג'יימס ניוטון הווארד)
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ג'ורג' קלוני)
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (טום וילקינסון)
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (ג'ורג' קלוני)
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (טום וילקינסון)
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (טילדה סווינטון)
פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר - סרט קולנוע (ג'ורג' קלוני)
פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (טום וילקינסון)
פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (טילדה סווינטון)
פרס אריה הזהב של פסטיבל הסרטים של ונציה (טוני גילרוי)
ממד פרויקטיבי

באלגברה מופשטת, ממד פרויקטיבי של מודול הוא אורך הרזולוציה הפרויקטיבית הקצרה ביותר של המודול. הממד הפרויקטיבי שווה לאפס אם ורק אם המודול עצמו פרויקטיבי. הממד הפרויקטיבי הגדול ביותר של מודולים מעל חוג  R נקרא הממד הגלובלי של החוג.
הממד הפרויקטיבי של  M קטן או שווה ל- n אם יש שרשרת מדויקת מהצורה  0\rightarrow P_{n}\rightarrow \cdots \rightarrow P_{0}\rightarrow M\rightarrow 0, כאשר כל ה- P_{i} פרויקטיביים. מקובל לסמן אותו ב- \operatorname {pd} (M).
אפשר לחסום את הממד של מודול מנה, של תת-מודול ושל הרחבה, באמצעות הממדים של המודולים האחרים המעורבים בבניה: לכל סדרה קצרה מדויקת  0\rightarrow M'\rightarrow M\rightarrow M''\rightarrow 0 מתקיים  \operatorname {pd} (M)\leq \max\{\operatorname {pd} (M'),\operatorname {pd} (M'')\}, 
 \operatorname {pd} (M')\leq \max\{\operatorname {pd} (M),\operatorname {pd} (M'')-1\} ו-
 \operatorname {pd} (M'')\leq \max\{\operatorname {pd} (M),\operatorname {pd} (M')+1\}.
מעל חוג קומוטטיבי נתרי, אם למודול יש ממד פרויקטיבי סופי, אז הממד הפרויקטיבי שלו קטן או שווה מממד קרול של החוג.
ראו גם

ממד (אלגברה)
ממד פיניטיסטי
לוקוב

ערך זה עוסק בעיר בפרובינציית לובלין שבפולין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל לוקובסמל לוקוב

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  לוקוב
 שטח:  35.75 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  27,906 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°55′N 22°23′E﻿ / ﻿51.917°N 22.383°E﻿ / 51.917; 22.383
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.lukow.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטילוקוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטילוקוב(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהלוקוב(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהלוקוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מיקום לוקוב במפת פולין
לוקוב (בפולנית: Łuków 'ווקוף'; ביידיש: לוקאוו) היא עיר בנפת לוקוב בפרובינציית לובלין שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

לוקוב הייתה עיר עתיקה, עתיקה הייתה מכל הערים וכבר במאה ה-13 לספירה ישנן עדויות על כך.
לוקוב נזכרת כיישוב מבוצר משנת 1233.
הסיבה להתיישבות הייתה בעיית ביטחון צבאי, לוקוב שכנה בגבול בין פולין לליטא.
תושבי פודלאשיה הליטאית היו תוקפים את אזורי פולין השכנים. על מנת להגן מפני פלישות אלו, הקימו שליטי פולין בסיס צבאי באזור שמתפקידו היה להגן על האזור.
במאה ה-13 הקים המלך בולסלב הוסטידליוי טירת עץ והעביר לשם את חברי ארגון הטמפלרים כדי שאלו יגנו על פולין. בולסלב הרשה להקים שם כנסייה על מנת להעביר את תושבי האזור, עובדי האלילים, לנצרות.
לשם פיתוח האזור העביר בולסלב לאצולה שטחי אדמה גדולים לעיבוד. כך הפכה לוקוב לצומת תנועה חשוב בין פולין לליטא.
עם כיבוש גדנסק גברה התנועה וחשיבותה עלתה משום שהקשר שקיבלה פולין עם הים הפתוח איפשר לה לשלוח תוצרת חקלאית לארצות המערב.
בשנת 1403 הוענקו לה זכויות עיר.
בנוסף, לוקוב הפכה מקום מעבר ושהייה של מלכי פולין במסעותיהם לליטא.
בשנת 1652 לאחר שהקוזקים תקפו את פולין ובתוכה לוקוב (במרד בוגדן חמלניצקי), ביקר בעיר המלך יאן קזימיר ועזר לתושבי העיר שנגרמו להם אבדות בנפש וברכוש. רבים מהסובלים במרד הנ"ל היו יהודים, אשר חלקם ברחו או נרצחו.
לוקוב הייתה נתונה לסמכותו הבלעדית של המלך ולכן יכול היה רק הוא לתת את הזכויות ליהודים.
כתב הזכויות המקורי נשרף בבית הכנסת בזמן המרד. בביקורו בעיר חידש המלך יאן קזימיר את כתב זכויות היהודים שקיבלו מהמלך שקדם לו.
בכתב הזכויות שנתן ביום 10 במאי 1659 ליהודי לוקוב, המבוסס על ה"פריוילגיה" השרופה, נאמר: "ליהודים זכות מגורים בלוקוב, חופש מסחר, מותר להם לעסוק בהכנת שעווה, להיות בעלי גתות, בעלי בתים וכן זכותם לבית כנסת מעץ או אבן ובית קברות.
בשנת 1782 נשרפה העיר כמעט לחלוטין בדליקה גדולה שפרצה בה. בחלוקת פולין בשנת 1795 סופחה העיר לשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית.
הסטטוס הרשמי של יהודי לוקוב

הזכות החוקית ליישוב יהודי בלוקוב מבוססת על כתב זכות שהמלך יאן קזימיר וקודמו או קודמיו נתנו ליהודים שהתיישבו בלוקוב. סוג זה של כתב זכות לא היה יחיד במינו אלא היה מסמך הדומה לכתב הזכות הכללי שקיבלו יהודי פולין מהמלך קזימיר הגדול. יצוין כי לבית הדין היהודי הייתה סמכות לשפוט יהודים ואף להטיל עונש מוות. הנאשם יכול היה לערער בפני המלך שבתורו היה בעל סמכות לביטול פסק הדין.
חופש המסחר המובטח בכתב הזכות, בפועל לא היה דבר פשוט. ליהודי לוקוב היה הדבר קשה יותר מליהודי ערי הפריצים, משום שהשפעת העירוניים (כלל התושבים) הייתה גדולה יותר בערי הכתר שבהן יכלו טוב יותר להילחם במסמחר היהודי.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב

חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > תחילת המאה - כלכלה

האוכלוסייה היהודית בלוקוב הייתה באופן כללי ענייה. הסנדרלים והחייטים, בעיקר העוסקים בהלבשה, מכרו את תוצרתם בירידים ובעיירות בסביבה. בין בעלי המלאה והפועלים היהודים נמצאו נגרים, נפחים, אופים, עושי חבלים ומספר ניכר של סופרי סת"ם. ידוע כי סוחרים לקחו מזוזות, תפילין וכדומה והעבירו אותם ליישובים יהודיים ברוסיה. כמו כן נשלחה תוצרת סופרי הסת"ם מלוקוב לאמריקה.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > שיפור הכלכלה

בשנים 1906-1907 התעוררה העיר מבחינה כלכלית בשל העברת בית החרושת לנעליים של גסטמן מוורשה ללוקוב. בית חרושת זה העסיק מאות של עובדים. כמו כן נפתח בית חרושת קטן יותר לנעליים של יוסף מנדל הוכמן. מאיר ליברמן הקים בית חרושת לאלבומים. שני בתי חרושת אלו העסיקו עשרות עובדים. החיים של האוכלוסייה היהודית הוטבו ועימם הוטב לשכנים הפולנים.
בשנת 1928 הוקמה בלוקוב קופת חולים-מרכז רפואה. נציגי המפלגות שהיו שם ניהלו אותה. כמו כן היו שני בנקים בלוקוב.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > קשר עם ארץ ישראל (ציונות)

מנהיג הקבוצה הציונית בלוקוב היה הרשל איזנברג שהיה מופיע בשיעורים על ארץ ישראל והציונות. קבוצה זו אספה ספרים ביידיש, עברית ושפות אחרות והקימה ספריה (לא-חוקית) בחנות הספרים והעיתונים של בנותיו של בורנשטין. בשנת 1912 הביאו מנהיגי הספרייה להרצאה פומבית את הלל ציטלין ולאחר מכן את ראובן בריינין. שתי הרצאות אלו הביאו להתעוררות חברתית חדשה.
בשנת 1914 התקיים הקונצרט הציבורי הראשון שהיה מורכב מדקלומים ושירה של שירי פולקלור יהודיים. במופע הופיעו מכל שכבות האוכלוסייה היהודית. כמו כן היה תכנון להקים ספריה חוקית אך שלטונות הצאר סירבו לתת את אישורם לכך.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > תקופת מלחמת העולם הראשונה (1914-1917/18)

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נהרסו החיים החברתיים והכלכליים בלוקוב. בתי החרושת הקטנים נסגרו, בית החרושת של גסטמן עבד רק בחלקו, לסופרים לא הייתה בכלל עבודה. כמו כן נפסק כל המסחר. רוב האוכלוסייה היהודית נותרה ללא פרנסה.
בשנת 1915 נכבשה פולין על ידי צבאות גרמניה ואוסטריה. בתחילה נכבשה לוקוב על ידי האוסטרים.
במהלך המלחמה פרצה מגפת טיפוס.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > שיפור המצב

המצב בעיר התאזן כשכולם "התרגלו" לכובשים הגרמניים. הפעילות החברתית שוב קמה לחיים. נפתחה ספריה יהודית ב"קולטור פאראיין", נוסד גם גן הילדים וכן כיתת לימודים ראשונה של בית ספר יסודי. גן הילדים נוהל על ידי העלמה שידלובסקי, ובית הספר על ידי המורה קון, שהובא מוורשה. בשל מחסור בתקציב, בית הספר לא פעל זמן רב.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > עזרה מאמריקה ללוקוב

ביום 11 בנובמבר 1918 הפכה פולין לעצמאית. הארץ הייתה הרוסה לאחר שנות המלחמה הקשות. כך גם האוכלוסייה בלוקוב שחיה בעוני גדול. אנשי העיר (לשעבר) באמריקה הביעו רצונם לשלוח עזרה למען יהודי לוקוב העניים.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > בחירות

לבחירות לעירייה בשנת 1929 קיבלה האוכלוסייה היהודית רק 8 מנדטים.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > חינוך

בשנת 1928 נפתח בית הספר היסודי של "צישא" בן 4 כיתות ו-4 מורים. עזרו בהחזקת בית הספר אנשי העיר שהיו באמריקה וארגון בתי הספר המרכזי בוורשה. השלטונות הפולניים נתנו רשות לפתוח את בית הספר. חדרי הכיתה היו גדולים, נקיים ונוחים. קיבלו ילדים מגיל 6 ומעלה. לאחר כ-3 שנים נאלץ בית הספר להיסגר.
שנות ה-20 וה-30 היו לתנועה הציונית בלוקוב שנות שיא.
מערכת החינוך בלוקוב פעלה בחסותן של התנועות הפוליטיות. בסוף שנות ה-20 וה-30 התנהלו חיי הקהילה בלוקוב בצל מחלוקות ויריבויות קשות בין התנועות הפוליטיות השונות. המדיניות הכלכלית האנטי-יהודית של ממשלת פולין, והחרם בשנות ה-30 המאוחרות, פגעו קשות בסוחרים היהודים בלוקוב.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > תרבות

ליד בית הספר היה פעיל חוג דרמטי בהנהלת ליבל קרמז'. בחוג הדרמטי היו מספר חברים. הנהלת בית הספר ארגנה ערב ריקודים ובילויים. מפעם לפעם התקיימו פעילויות ברחוב.
כבר בשנת 1918 נוסדה במקום תנועת "צעירי ציון", שפעילותה כללה מפגשים ספרותיים והרצאות בנושאים שונים.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > חיי דת

העיר לוקוב הייתה מרכז לחיים וחסידות. בעיר נמצאו בתי כנסת, בתי מדרש וחברות שונות, כגון: חברת תהילים, חברת משניות, חברת מקרא, חברות בעלי מלאכה וחברת תפארת בחורים. היו גם שטיבלך של חסידים מרבנים שונים, ישיבה ותלמוד תורה. מכל המקומות הללו נשא תמיד ניגון של לימוד תורה.
בלוקוב היה בית כנסת גדול ומפואר, שהכיל מקום למאות מתפללים. הוא נצבע על ידי הצבעים הטובים בעיר, הרש ליבר וחיים מטס מנדלבוים. ליד בית הכנסת היה גם בית מדרש קטן, שבו התפללו יהודים פשוטים כמו בעלי עגלה, קצבים ובעלי מלאכה. בכל ערב בין מנחה למעריב ובשעת אחרי הצהריים למדו חומש עם ר' אהרון מקרא-רבי. גם בבית הכנסת הגדול ישבו בכל ערב קבוצת יהודים מסביב לשולחן ארוך ועימם למד ר' אפרים ליכטנברג. בתלמוד התורה למדו מאות ילדים עניים. התלמוד תורה קויים על ידי הקהילה.
היה גם בית מדרש ע"ש הצדיקה חיה שרה. שם התפללו הרבה יהודים עשירים מן העיר, והם החזיקו כספית את בית המדרש.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > הרעת המצב והשפעה גרמנית-נאצית לקראת מלחמת העולם השנייה

הרוחות הקרות שהחלו לנשב מגרמניה ההיטלראית הגיעו לפולין. החלה הפוליטיקה האנטישמית בצורת ה"אובשם", כלומר מצור כלכלי על היהודים והאיסור על שחיטה יהודית. יחד עם שאר היהודים, קיימו יהודי לוקוב אספת מחאה שבה השתתפו יהודים מכל הזרמים. החנויות נסגרו והעבודה בבתי המלאכה ובתי החרושת הופסקה. היהודים בעיר קיימו התנגדות לפעולת המצור של הפולנים. קצבים ופועלים יהודיים נהגו לגרש את שומרי המצור שעמדו ליד חנויות יהודיות על מנת שלא להכניס קונים פולניים.
הסוחרים הקטנים ובעלי המלאכה שחיו מנסיעות בשווקים ועיירות בסביבה, סבלו קשה מן המצור הכלכלי ומהאנטישמיות. מצבם נעשה קריטי. מספר מנהיגים - עסקני החברה בעיר - קראו לאספה, על מנת לטפל בעניין וליצור קופת גמילות חסדים. כתוצאה מפנייה לאנשי העיר באמריקה, נשלחו מייד 500 דולרים לפי כתובתו של מוטל פלדמן.
חיי תרבות, חברה ודת בלוקוב > חינוך - המוסדות הדתיים והסוציאליים

בעיר התקיימו מוסדות דתיים, חינוכיים וסוציאליים שנתנו את שירותם לאוכלוסייה הדתית בעיר.
התלמוד תורה התקיים בבניין הצמוד לבית הכנסת הגדול ושם לימדו ילדים, בעיקר כאלה שלא השיגה יד הוריהם לשלם שכר לימוד למלמדים פרטיים. ועד מיוחד של גבאים עסק באיסוף כספים כדי לאפשר לשלם למלמדים וכולם היו נזהרים בבני עניים שמהם תצא תורה.
ב"חוק", בית מדרש ע"ש חוק לישראל, התקיימה הישיבה העירונית, ובה למדו התלמידים מכל חוגי התושבים, גם אלה שגמרו את התלמוד תורה וגם אלה שהיו בעלי אמצעים ולמדו קודם לכן אצל מלמדים פרטיים. דרך המלמדים, ר' וועלוויל ור' בן ציון ועוד, שלימדו בישיבה זו, עברו כל הנוער העירוני ודרך לימודיהם הראשונה עוצבה במקום זה. המנהיג הרוחני ורוח החיים של הישיבה היה ר' גציל למפיטר (מנישעס) שהטיל את מרותו על כולם.
מקום מיוחד תפסה בעיר החברה קדישא.
רבים היו המאבקים לקראת הבחירות למשרת גבאים ופרנסים של החברה.
התקיימו בעיר גם חברות ביקור חולים ולחם לעניים שאספו תרומות בצורות שונות.
כמובן לבבות היהודים היו תמיד פתוחים לעזור לזולת, ולא היה איש שהרגיש את עצמו בודד בעת שמחתו או חס וחלילה צרתו.
המשפט נגד המפקח הנאצי של גטו לוקוב

בשנת 1970 התקיים בעיר דיסלדורף שבגרמניה משפטו של יוז'ף בירגר שהיה בשנות ה-40 המפקח הנאצי של גטו לוקוב. בירגר היה אחראי על גירוש יהודי לוקוב למחנות ההשמדה, ונידון למאסר עולם. במשפט שהחל במאי 1970 העידו שלושה-עשר שורדי שואה, שהיו עדים למעשיו הנוראיים של בירגר, וביניהם: גב' פרידה רוזמרין, מר אנשל כץ ומר יצחק לסט.
משפטו של בירגר היה אחד מתוך משפטים רבים של פושעי מלחמה נאצים. למרות המאמצים להביא פושעים אלה למשפט, התברר שהייתה קיימת בעיה להרשיע בשנות ה-60 בגלל חוק ההתיישנות. מסיבה זאת חוקק הבונדסטאג הגרמני חוק שדחה את חוק ההתיישנות לעוד 10 שנים, עד ל-31 בדצמבר 1979. ארצות רבות וגם הפרלמנט האירופי לחצו כדי שכלל לא תהיה התיישנות לגבי פשעי מלחמה נגד האנושות. ביולי 1979 הבונדסטאג הגרמני ביטל לגמרי את חוק ההתיישנות על פשעים נגד האנושות. כפועל יוצא מכך, אפשר היה להמשיך ולקיים משפטים נגד פשעי רצח נאצים.
נכתב על יוז'ף בירגר:
"כינויים רבים הודבקו במרוצת השנים לאיש הגסטאפו, יוז'ף בירגר. אלה שהכירוהו מקרוב ושיחק להם מזלם להישאר בחיים טוענים, כי שטן הוא הכינוי ההולם אותו. אחרים סבורים, כי הענקת תואר זה לבירגר הוא עלבון צורב לשטן".
לקריאה נוספת

מ. צאנין, לוקוב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 129–133 (תיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
הערות שוליים

↑  Podczas Święta Niepodległości Łuków przedstawi nowy miejski sztandar, dzieje.pl (בפולנית)
↑  Jurek Blacharz (2024-09-01), Łochów 1 IX 2024, נבדק ב-2024-09-04
1 2 3  מ. צנין (ע), תל עולם, תל אביב: מנורה, 1962
↑  Łuków. Budynek przy ulicy Józefa Piłsudskiego., 2018-05-01, נבדק ב-2024-09-04
1 2  אברהם ויין, פנקס הקהילות: פולין, כרך שביעי, יד ושם, עמ' 280-275
↑  העלער ב. (ע), ספר לוקאוו, תל אביב: הוצאת ארגון יוצאי לוקאוו בישראל, 1968, עמ' 41-43, 54-57, 70-82, 276-279, 228-229
↑  שבתי פוטנוי, "האוכל אינו יורד לקרבי אם אינני הורג יהודים" ידיעות אחרונות, בעמ' 19 (8.9.1970)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555389305171  GND: 4267221-1  LCCN: n83306790  VIAF: 136086058   WorldCat (עם VIAF): 136086058 
רחוב בעיר לוקוב
בית עץ טיפוסי בחורף. לוקוב.
תחנת כיבוי האש בלוקוב.
אוטובוס אופייני לתחבורה בלוקוב. ראשית המאה ה-21.
לוקוב, 1930.
אנדרטה לזכר יהודי לוקוב שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
מייקל קרטר-ויליאמס

| --- | --- |

קרטר-ויליאמס בשנת 2014
 לידה:  10 באוקטובר 1991 (בן 32)  המילטון שבמסצ'וסטס
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.96 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת סירקיוז
 דראפט:  בחירה מספר 11, 2013 פילדלפיה 76'
 קבוצות כשחקן
 2013–2015   2015–2016   2016–2017   2017–2018  2018–2019   2019–2022 2023 2023–:  פילדלפיה 76'   מילווקי באקס   שיקגו בולס   שארלוט הורנטס   יוסטון רוקטס   אורלנדו מג'יק אורלנדו מג'יק קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו
 הישגים כשחקן
 זוכה פרס רוקי העונה (2014)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (2014)
מייקל קרטר-ויליאמס (באנגלית: Michael Carter-Williams; נולד ב-10 באוקטובר 1991 בהמילטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו מליגת הפיתוח של ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת ה-NBA > פילדלפיה 76'

לאחר שנתיים בליגת המכללות, העמיד עצמו קרטר-ויליאמס לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-11 על ידי פילדלפיה 76', שנחשבה לאחת הקבוצות החלשות בליגה. במשחק הבכורה שלו בליגה, מול אלופת ה-NBA בשנתיים הקודמות מיאמי היט הוא קלע 22 נקודות, מסר 12 אסיסטים, הוריד שבעה ריבאונדים וחטף תשעה כדורים, מספר החטיפות הרב בהיסטוריה, ומספר האסיסטים השני בגבהו בהיסטוריה לשחקן בהופעת הבכורה בליגה. במשחקו השלישי בקריירה, מול שיקגו בולס, קלע 26 נקודות ומסר עשרה אסיסטים והיה לשחקן השני בלבד בהיסטוריה שנבחר לשחקן המצטיין בליגה בשבוע הבכורה לאחר שאקיל אוניל ב-1992. בזכות יכולת זאת נבחר קרטר-ויליאמס כשחקן הרוקי של חודש נובמבר במזרח. קרטר-ויליאמס נבחר בשלושה חודשים לרוקי החודש וסיים את העונה עם 16.7 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-6.3 אסיסטים בממוצע למשחק, יותר מכל רוקי אחר בקטגוריות אלו, והוא גם הוביל את שחקני הרוקיז בממוצע חטיפות למשחק ונבחר לרוקי השנה.
קריירת ה-NBA > מילווקי באקס

בפברואר 2015, לאחר עונה וחצי בפילדלפיה, הועבר למילווקי באקס כחלק מטרייד משולש עם פיניקס סאנס. עד סיום עונת 2014/2015 קלע קרטר-ויליאמס 14.1 נקודות ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע למשחק עבור הבאקס.
קריירת ה-NBA > מאז 2016

באוקטובר 2016 הועבר בטרייד לשיקגו בולס, בתמורה לטוני סנל.
לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה לעונה אחת בשארלוט הורנטס.
ביולי 2018 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס. בינואר 2019 נשלח בטרייד לשיקגו בולס, ומיד שוחרר ממנה.
במרץ 2019 חתם באורלנדו מג'יק על שני חוזים עוקבים ל-10 ימים, ובאפריל חתם על חוזה נוסף עד לסיום עונת 2018/2019.