stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תפילת אבינו מלכנו
מנהגים

במנהג אשכנז המזרחי נוהגים לפתוח את הארון בכל פעם שאומרים אבינו מלכנו; בקהילות אשכנז המערבי, פותחים את הארון רק בשחרית של ראש השנה ובתפילות יום כיפור, אבל במנחה של ראש השנה ובתפילות עשרת ימי תשובה, אין פותחים את הארון כלל. בקהילות אשכנז המערבי נוהגים שהחזן אומר כל משפט ואחריו הקהל, כאשר חלק מהמשפטים נאמרים במנגינה קצרה וחלקם במנגינה מיוחדת. בנוסח אשכנז המזרחי נהוג ברוב הקהילות שאת התחלת וסוף התפילה אומר כל אחד לעצמו, אולם מספר שורות באמצע התפילה אומר החזן והקהל חוזרים אחריו כל שורה בנפרד; המנהג הרווח הוא כיום לומר כך תשע שורות באמצע. בעבר היה מנהג לומר רק את חמשת פסוקי כתבנו ביחד חזן וקהל ובספר מטה אפרים כתב שנהגו לומר חזן וקהל החל מ"אבינו מלכנו קרע רוע גזר דיננו", כלומר שבע שורות נאמרו במתכונת של חזן אומר וקהל חוזר. היה מי ששיער שהאמירה המשותפת של חלק מהפסוקים נובע מהרצון למנוע טעות בגלל בלבול בין הנוסח של עשרת ימי תשובה לזה של תעניות ציבור. היו שיצאו נגד מנהג זה לומר רק את הפסוקים האמצעיים בקול חזן וקהל כי הוא מראה שמחשיבים את הבקשות האמצעיות הפרטיות מעל לבקשות הכלליות שבשאר חלקי תפילת אבינו מלכנו. אחרים קראו להחזיר את המנהג הישן לומר את כל התפילה במתכונת חזן-קהל בטענה שהמנהג התבטל מחמת עצלות. הרב צבי הירש שפירא מציין מנהג עתיק שהיו אומרים את אבינו מלכנו ביחד כל הקהל ביחד בנעימה ולא במתכונת של חזן וקהל חוזר אחריו.
במקומות רבים נהוג לשיר את השורה האחרונה: "אבינו מלכנו חננו ועננו כי אין בנו מעשים". לעומת זאת, היו שכתבו שיש לומר פסוק זה בלחש כאדם המתבייש מחדלון מעשיו, בדומה לאמירת תחנון, וכן נוהגים בקהילות אשכנז המערבי.
לעומת זאת, בקהילות הספרדיות אומר החזן את כל הקטע בקול רם, בדומה ליתר התפילה. ביחס לציבור המתפללים ישנם שני מנהגים נפוצים אצל הספרדים: יש נוהגים שאת מרבית התפילה לא אומר הציבור אלא עונים "אמן" על כל שורה, ורק על מקצת השורות חוזר הקהל בקול רם, אך יש נוהגים שהקהל אומר את כל התפלה בלחש ביחד עם החזן. יוסף היינימן משער שבעבר היה נהוג שהחזן אומר את הבקשות והקהל היה עונה אחריו "אבינו מלכנו", ומעין זה נהוג אצל חלק מהתימנים.
הבית יוסף כותב שאין לומר בראש השנה את השורה "חטאנו לפניך" כיוון שלא אומרים וידוי בראש השנה, ויש הנוהגים כך, אך יש נוהגים לאומרו גם בראש השנה.
אצל קהילות האשכנזים, נאמרת תפילת אבינו מלכנו ביום כיפור בין סוף תפילת נעילה לתקיעת השופר. אצל חלק מהקהילות מקפידים לסיים את תפילת נעילה לפני שקיעת החמה כדי לומר ברכת כהנים לפני השקיעה, ומקפידים שלא לתקוע בשופר לפני צאת הכוכבים. מנהג זה יוצר מרווח של כ-18 דקות לאמירת תפילת אבינו מלכנו וישנן קהילות בהם נוהגים למלא את המרווח באמירת התפילה שורה אחר שורה על ידי החזן והקהל לסירוגין ובשירת חלק מהבקשות.
לחנים

קטעים בודדים מן התפילה זכו במהלך השנים לניגונים בהם:
”אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ אֵין לָנוּ מֶלֶךְ אֶלָּא אָתָּה”, לחן של בעל התניא.
”תְּהֵא הַשָּׁעָה הַזֹּאת שְׁעַת רַחֲמִים וְעֵת רָצוֹן מִלְפָנֶיךָ”. לחן של שלמה קאליש מחסידות בעלז.
”אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ חָנֵּנוּ וַעֲנֵנוּ כִּי אֵין בָּנוּ מַעֲשִׂים עֲשֵׂה עִמָּנוּ צְדָקָה וָחֶסֶד וְהוֹשִׁיעֵנוּ”. לחן של חיים בנט.
”אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ פְּתַח שַׁעֲרֵי שָׁמַיִם לִתְפִלָּתֵנוּ”, לחן של שלמה קאליש.
”אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ אֵין לָנוּ מֶלֶךְ אֶלָּא אָתָּה” (ועוד) לחן של מקס ינובסקי - ידוע בביצועם של ברברה סטרייסנד, דוד ד'אור ואחרים.
”אבינו מלכנו עשה למענך אם לא למעננו: אבינו מלכנו עשה למענך והושיענו: אבינו מלכנו נקם נקמת דם עבדיך השפוך:” - מרדכי בן דוד.
במסורת החזנות הספרדית-ירושלמית וכן בכמה מקהילות טורקיה והבלקן החזן מבצע אלתור שירתי במקאם חוסיני (ולעיתים אף במקאם חיג'אז) על ארבעת הקטעים האחרונים.
לקריאה נוספת

יום טוב ליפמן צונץ, מנהגי תפילה ופיוט בקהילות ישראל, האיגוד העולמי למדעי היהדות, ירושלים תשע"ו, עמודים 120-122
יעל לוין, "'אבינו מלכנו': תפילה ותוספת", מקור ראשון, כ"ט באלול תשע"ג, 4 בספטמבר 2013, מוסף ראש השנה, עמ' 14–15.
335

שנת 335 היא השנה ה-35 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 335 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

בניית כנסיית הקבר בירושלים.
נפטרו

31 בדצמבר – סילבסטר הראשון, אפיפיור (נולד ב-285)
ראו גם

ילידי 335‎
נפטרים ב-335‎
Astron

| --- | --- |

תיאור החללית
 מידע כללי
 יצרן:  לאבוצ'קין
 תאריך שיגור:  23 במרץ 1983 
 משגר:  פרוטון
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  טלסקופ חלל
 לוויין של:  כדור הארץ
 נטייה:  51.5 מעלה 
 משך המשימה הכולל:  23 במרץ 1983 – 23 במרץ 1991 (8 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  3,250 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  13901
 מאגר המידע הלאומי:  1983-020A
 
Astron הוא טלסקופ ששוגר על ידי ברית המועצות בשנת 1983. הוא כלל מכשירים לביצוע תצפיות בתחום אולטרה סגול וקרני רנטגן ופעל כ-8 שנים.
משימה

החללית נבנתה במשרדי "לאבוצ'קין" על בסיס גשושיות מתוכנית ונרה שנבנו על ידי המשרד. על הלוויין הותקנו טלסקופ בתחום אולטרה סגול ומערכת ספקטרומטרים שפעלו בתחום קרני רנטגן. מערכת זו הייתה רגישה בתחום  kEv ‏ 25 - 2. פיתוח מכשירים מדעים בוצה בשיתוף פעולה עם מצפה כוכבים בחצי האי קרים ובמרסיי (צרפת). מערכת פאנלים סולאריים הוגדלה והייתה יכולה לספק למכשירי הלוויין 652 ו"ט.
השיגור בוצע ב-23 במרץ 1983 מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם פרוטון.
הלוויין היה מתוכנן לפעילות של כשנה אבל פעל כ-6 שנים. במהלך פעילותו התקבלו נתונים מ-30 גלקסיות, עשרות ערפיליות וכוכבי שביט. בשנים 1985 ו-1986 בוצעו תצפיות של שביט האלי. בשנת 1987 התגלה סופרנובה 1987A בענן מגלן הגדול.
הערות שוליים

↑  תיאור גיולי סופרנובה
18 באוקטובר 1977

| --- | --- |

"מתה" (667-1)
 מידע כללי
 צייר:  גרהרד ריכטר 
 תאריך יצירה:  1988 
 טכניקה וחומרים:  צבע שמן, קנבס 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  169.1995.a-o (המוזיאון לאמנות מודרנית) 
 מיקום:  המוזיאון לאמנות מודרנית
 
18 באוקטובר 1977 (בגרמנית: October 18 1977) הוא שמה של סדרת ציורים, משנת 1988, מאת הצייר הגרמני גרהרד ריכטר. הסדרה נחשבת לאחת מן העבודות הידועות של ריכטר, והחל משנת 1995 היא נמצאת באוסף המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
ההיסטוריה של המחזור

קבוצת היצירות, המכילה 15 ציורים שנושאיהם לקוחים מצילומי עיתונות ומארכיונים שונים, מתארת את האירועים הקשורים ל"סיעת הצבא האדום", ארגון טרור שפעל בגרמניה וידוע גם בשם "כנופיית באדר-מיינהוף". התאריך, המהווה את שמו של מחזור ציורים זה, מציין את היום שבו שלושה מחברי הארגון נמצאו מתים בתאם שבכלא הגרמני וכן את היום שבו נרצח נשיא איגוד המעסיקים האנס מרטין שלייר (Hanns-Martin Schleyer) על ידי הארגון.
הציורים הוצגו לראשונה בתערוכה שנפתחה ב-12 בפברואר 1989 במוזיאון "האוס אסטרס" ("Haus Esters") שבקרפלד (Krefeld), גרמניה. באותה שנה הוצג המחזור בשני מוזיאונים נוספים באירופה. ריכטר סירב לפרק את הסדרה לציורים בודדים. בשנת 1995 רכש המוזיאון לאמנות מודרנית בניו-יורק את כל 15 ציורי הסדרה. רוברט סטור, אוצר המוזיאון, טען אז כי יצירות אלו הן "תמונות אבל, רקוויאם על התפרקותה של חברה אזרחית וקינה על אבדן התקווה". בשנת 1995 הוצגה הסדרה גם בישראל, כחלק מתערוכה רטרוספקטיבית מיצירות ריכטר, אשר הוצגה במוזיאון ישראל.
תיאור ופרשנות

הציורים, המהווים יצירת אמנות אחת, מצוירים על בדים בגדלים שונים ובגווני שחור ולבן בלבד. חלק מן הדימויים מצוירים כמה פעמים, לעיתים בגדלים שונים. חלק מן הציורים מתאר מאורעות מיום זה בעוד אחרים מתארים דימויים שאינם קשורים בהכרח לאותו יום, כגון "דיוקן נעורים" (Jugendbildnis), המצויר על פי תצלום משנת 1970 של אולריקה מיינהוף, או "פטיפון" (Plattenspieler) המציג מכשיר פטיפון שבו הסתירו חברי הקבוצה כלי נשק. הדימויים לקוחים מתצלומים תיעודיים שונים. שלושת הציורים הנקראים "מול" (Gegenüberstellung) נוצרו על פי צילומים משטרתיים של גודרון אנסלין. בכל אחד מהם הדמות ניצבת בצורה שונה כלפי הצלם או הצופה. באחד מהם היא מביטה כלפי מטה, גם באחרים מבטה של אנסלין חומק מן הצופה.
הציור "תא" (Zelle), המציג את תא הכלא של אנדריאס באדר לאחר התאבדותו, ו"תלויה" (Erhängte), המציג את גודרון אנסלין תלויה בתאה, הם בעלי פורמט מלבני. הדימוי המתואר בהם מטושטש ומובלע והמוות המתואר בהם איננו מפורש. תיאור ברור יותר נמצא בתנוחת הגוף שבציורים כגון "מתה" (Tote) או "ירוי" (Erschossener). אולם בעוד "ירוי" מעוצב בקומפוזיציה דרמטית, הנוסעת מן התיעוד המפורט של הגופה, הרי "מתה" מבודד את הדמות מכל סממן היסטורי או אקטואלי.
"מותם של הטרוריסטים, והאירועים הקשורים, לפני ואחרי", כתב ריכטר בשנת 1988, "מציינים אימה המייסרת אותי ורודפת אותי כדבר בלתי גמור מאז, על-אף כל המאמצים שלי לדכאה". הזיהוי של ריכטר עם האירועים נתפש בעיניו כמורכב - "האנרגיה של הטרוריסטים הרשימה אותי, ההחלטיות הבלתי-מתפשרת והאומץ המוחלט; אולם איני יכול למצוא בליבי גינוי למדינה לתגובתה החמורה. זהו טבען של מדינות, וידעתי אחרות אכזריות יותר".
יחד עם זאת ריכטר סירב להיות מזוהה עם אידאולוגיה זו או אחרת: "ללא כל ספק אידאולוגיות הן דבר מסוכן, ולכן עלינו לקחת אותן ברצינות, כהתנהגות, ולא בשל תוכנן (כתוכן הן כולן מטופשות במידה דומה)". מסיבת עיתונאים, שנערכה בשנת 1989 לרגל התערוכה, הציג ריכטר את מבוכתו בקשר לסדרת הציורים: "אינני יכול לבאר את הציורים האלה, כי הם רגשיים מדי: הם מביעים מבוכה עד-אין-מילים ומהווים ניסיון חסר-אונים כמעט לשוות צורה לתחושות החמלה, האבל והפלצות (כאילו החזרה על ההתרחשויות בציור מאפשרת להבינם, לחיות עמם)".
במאמרו "הערה על '18 באוקטובר 1977' של גרהרד ריכטר" (1989) עמד מבקר האמנות בנג'מין ה. ד. בוכלו על הבעיתיות, העולה מן הציורים, בכל הקשור ליצירתו של ציור היסטורי בסופה המאה ה-20. החוויה הציבורית, טוען בוכלו, היא חוויה של קטסטרופה קולקטיבית, אשר איננה יכולה להיות מיוצגת, אלה באמצעות אמצעי הצילום, הנתפש כעובדתי וכאובייקטיבי. אולם, הספציפיות של הדימויים, איננה יכולה להיוותר בגדר ייצוג בלבד. ואסור שתהפך לעוד דימוי של מוות אחד מני רבים. טכניקת הציור, אשר מצד אחד מוחקת את עקבות מעשה הציור ומצד שני מערפלת את הדימוי המצולם, מחזקת גישה זו. בכך, טוען בוכלו, יוצר ריכטר בעבודות "הנצחה רפלקסיבית" של הדמויות, הנצחה היוצאת כנגד המגמות ההיסטורית אשר דחקו את "סיעת הצבא האדום" והאירועים הקשורים אליה ממרכז העיסוק הציבורי הגרמני באותה עת.
במאמרה "מחיקת המבט" (1995), הציעה בירגיט פלצר פרשנות פסיכואנליטית לעבודות, ברוחו של הפילוסוף ז'אק לאקאן. הציורים, והדימויים שבהם, טענה פלצר, מקיימים יחס מורכב בין היותם אובייקט ניתן לצפייה לבין ניסיון לחמוק ממבט זה. בכך הם יוצרים "אובייקט-מבט", ש"עצם הגדרתו היא בכך שהוא מחוץ למשמעות, מחוץ לייצוג".
ציורי הסדרה

| --- | --- |
 "מתה", 67x62 ס"מ (667-1)  "מתה", 62x62 ס"מ (667-2)  "מתה", 40x35 ס"מ (667-3)  "תלויה", 140x200 ס"מ (668)  "ירוי (1)", 140x100 ס"מ (669-1)  "ירוי (2)", 140x100 ס"מ (669-2)  "תא", 140x200 ס"מ (670):  "מול (1)", 102x112 ס"מ (671-1)  "מול (2)", 102x112 ס"מ (671-2)  "מול (3)", 102x112 ס"מ (671-3)  "דיוקן נעורים", 62x67 ס"מ (672-1)  "פטיפון", 83x62 ס"מ (672-2)  "לוויה", 320x200 ס"מ (673)  "מעצר (1)", 126x92 ס"מ (674-1)  "מעצר (2)", 126x92 ס"מ (674-2)
הערות שוליים

↑  הציטוט מתוך: לנדאו, סוזן (אוצרת), גרהרד ריכטר, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1995, עמ' 3.
1 2  Quotes, באתר Gerhard Richter
↑  הציטוט מתוך: לנדאו, סוזן (אוצרת), גרהרד ריכטר, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1995, עמ' 6.
↑  ראו: בוכלו, בנג'מין ה. ד., "הערה על '18 באוקטובר 1977' של גרהרד ריכטר", בתוך: המדרשה, גיליון מס' 6, 2003, עמ' 85-95.
↑  פלצר, בירגיט, "מחיקת המבט", בתוך: לנדאו, סוזן (אוצרת), גרהרד ריכטר, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1995, עמ' 5.
↑  מספר המציין את מספר היצירה של האמן, בספירה שהחל בה בשנת 1962.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16144251d (data)  GND: 4211274-6  LCCN: n99038690  VIAF: 176729645   WorldCat (עם VIAF): 176729645 
גרהרד ריכטר עומד לפני "דיוקן נעורים".
"תא" (670)
At (פקודה)

at הוא כלי במערכות הפעלה דמויות יוניקס המשמש לתזמון עבודה להרצה בודדת, בזמן מוגדר בעתיד.
פעולה

הפקודה at קורא סדרה של פקודות מתוך הקלט הסטנדרטי, ואוסף אותם לעבודה אחת, אשר תתבצע בתאריך עתידי. העבודה יורשת את סביבת העבודה הנוכחית, כך שכאשר היא תרוץ, היא תתבצע באותה תיקיה ועם אותם משתני סביבה כמו בזמן הגדרתה.
נוסף על כך, at מסוגל לשלוח דואר אלקטרוני כאשר הוא מסיים להריץ עבודה, להגדיר מספר תורים לעבודה, ולקרוא רשימת עבודות מקובץ.
ברוב מערכות ההפעלה, at משתמש ב-daemon (תהליך רקע) בשם atd לשם תזמון והרצת העבודות. התהליך atd מחכה ובודק בכל דקה האם קיימות עבודות חדשות להרצה.
תחביר

באופן כללי, התחביר לקביעת עבודה חדשה הוא כדלקמן:
at [-q queue] [-f file] [options] TIME
דוגמה לתזמון עבודה להידור, בשעה 11:45 ב-31 בינואר תהיה:
$ echo "cc -o foo foo.c" | at 1145 jan 31
לפקודה at קיים גם מצב אינטראקטיבי, לדוגמה:
$ at 1145 jan 31
 at> cc -o foo foo.c
 at> ^D #(Control-D)
הפקודה atq משמשת להצגת רשימת העבודות הנוכחית, בעוד הפקודה atrm משמשת להסרת עבודות מהתור. דוגמה לשימוש בהם:
$ atq
1234 2011-08-12 11:45 cc -o foo foo.c user
 $ atrm 1234 
 $ atq
 $
ראו גם

cron
339

שנת 339 היא השנה ה-39 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 339 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
נולדו

אמברוזיוס, ההגמון של מילאנו, זכה למעמד קדוש נוצרי (תאריך משוער; נפטר ב-397)
נפטרו

אביי, מגדולי האמוראים.
30 במאי – אוזביוס מקיסריה, הארכיבישוף של קיסריה, הנחשב לאבי ההיסטוריה הכנסייתית (נולד בסביבות 275).
ראו גם

ילידי 339‎
נפטרים ב-339‎
337

שנת 337 היא השנה ה-37 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 337 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

נצרות דת המדינה בגאורגיה.
6 בפברואר – יוליוס הראשון נבחר לאפיפיור
נולדו

אמברוזיוס, ממורי הכנסייה (מת ב-397)
נפטרו

22 במאי – קונסטנטינוס, קיסר רומא (נולד ב-272)
ראו גם

ילידי 337‎
נפטרים ב-337‎
At Home

At Home (בתרגום חופשי: בבית) הוא האלבום השישי של אבישי כהן, שיצא באפריל 2005 בהוצאת רזדאז רקורדז בארצות הברית.
הפקה

At Home כולל 11 יצירות אינסטרומנטליות שהולחנו על ידי כהן. הסגנון, כמו באלבומיו הקודמים של כהן, הוא היתוך של ג'אז עם סוגות נוספות. ניתן לזהות ב-At Home רכיבים ממוזיקה מזרח-תיכונית, מערב-אפריקאית, פאנק ועוד. בדומה ללחנים של כהן בדרך כלל במהלך קריירת הסולו שלו, גם כאן משקל עיקרי בהלחנה מושם על מורכבויות הקצב, וכולל שימוש באמצעים כמו משקלים מורכבים ופוליריתמיקה.
בבסיס ההרכב המבצע באלבום עומדת שלישיית ג'אז (ה"טְרִיוֹ") בהרכב בס-פסנתר-תופים, המלווה לעיתים בנגנים נוספים, בעיקר בכלי נשיפה. זהו האלבום הראשון של כהן שמציג את הרכב הטריו בהובלתו, Avishai Cohen Trio, והוא מסמל את תחילת המעבר ברפרטואר של כהן מההתבססות על הרכב שישייה כמו ברב אלבומיו הקודמים להרכב מצומצם יותר של שלישייה. מעבר דומה עשה כהן במסגרת נגינתו בהרכבים בהובלת צ'יק קוריאה: ב-1996 ניגן כהן לצד קוריאה בהרכב השישייה Origin, כאשר ב-2001 צמצם קוריאה את ההרכב לשלישייה שנקראה The Chick Corea New Trio, שבה לצד קוריאה על פסנתר, ניגן כהן על קונטרבס עם המתופף ג'ף בלרד שמתארח באלבום (ברצועה Gershon Beat, היחידה שבה לא מנגן הטריו).
השלישייה בבסיס האלבום כוללת את כהן בתפקיד הבסיסט (בעיקר על קונטרבס ולפעמים על גיטרת בס), את מארק ג'וליאנה שהשתתף גם באלבומו הקודם Lyla בתפקיד המתופף (תופים וכלי הקשה), ואת הקלידן סאם בארש בהופעת בכורה באלבום של כהן, בתפקיד הפסנתרן (כולל נגינה על כלי מקלדת נוספים, כמו אורגן האמונד ומלודיקה). לשלישייה מצטרף בחלק מהרצועות הרכב מוזיקלי רחב יותר (ה"אנסמבל"), הכולל בין היתר את יוסבני טרי ודיאגו אורקולה שהיו חלק מההרכב The International Vamp Band בהובלתו של כהן, שאיתו הוקלטו שני אלבומיו הקודמים של כהן, Lyla ו-Unity.
רשימת השמעה

| מס' | שם | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Feediop  | Avishai Cohen | 5:50 |
| 2. | Madrid  | Avishai Cohen | 6:15 |
| 3. | Leh-Lah  | Avishai Cohen, Mark Guiliana, Sam Barsh, Yosvani Terry | 4:58 |
| 4. | Remembering  | Avishai Cohen | 5:12 |
| 5. | Renouf's Last Tooth  | Avishai Cohen, Mark Guiliana, Sam Barsh | 6:02 |
| 6. | Gershon Beat  | Avishai Cohen | 4:04 |
| 7. | No Words  | Avishai Cohen | 3:17 |
| 8. | Punk (DJN)  | Avishai Cohen | 5:23 |
| 9. | Mediterranean Sun  | Avishai Cohen | 4:17 |
| 10. | Saba  | Avishai Cohen | 8:08 |
| 11. | Toledo  | Avishai Cohen | 7:33 |
המשתתפים באלבום

שלישיית הג'אז:
אבישי כהן – קונטרבס, גיטרת בס
מארק ג'וליאנה (Mark Guiliana) – תופים, כלי הקשה
סאם בארש (Sam Barsh) – פסנתר, פסנתר חשמלי (Fender Rhodes), אורגן האמונד, מלודיקה
אנסמבל:
ג'ף בלרד (Jeff Ballard) – תופים, כלי הקשה
יוסבני טרי (Yosvany Terry) – סקסופון, צֵ'קֵרֶה
דיאגו אורקולה (Diego Urcola) – פלוגלהורן
אן דראמונד (Anne Drummond) – חליל צד
תומר צור – כלי הקשה
תנועות נגד הזכות להפלה מלאכותית

תנועות נגד הזכות להפלה מלאכותית, המכונות לעיתים תנועות פרו-חיים (באנגלית: Pro-life movements), מעורבות בדיון בהפלות ומתנגדות לזכות האישה לבצע הפלה מלאכותית ולחוקיותה. חלק מהתנועות נגד זכות ההפלות החלו כתגובות נגד ללגליזציה של ההפלות.
תנועות לפי מדינה > אירופה

באירופה חוקי ההפלות משתנים בהתאם למדינה, והם הועמדו לחוק באמצעות מעשים פרלמנטריים במדינות מסוימות, ואסורים או מוגבלים ביותר, על פי חוקה במדינות אחרות. במערב אירופה זה השפיע בבת אחת על ויסות הדוק יותר של השימוש בהפלה, ובאותה עת מתווך ומקטין את ההשפעה שיש למבצעי הנחת הפלות על החוק.
תנועות לפי מדינה > אירופה > צרפת

הארגון הראשון במיוחד נגד הפלות בצרפת, Laissez-les-vivre-SOS futures mères, נוצר בשנת 1971 במהלך הוויכוח שעתיד היה להוביל לחוק הרעלה בשנת 1975. דוברו העיקרי היה הגנטיקאי ג'רמה ליג'ונה. מאז 2005, התנועה הצרפתית נגד הפלות מארגנת מצעד חיים שנתי.
חוקי ההפלות של צרפת ב-1920 לא בוטלו לחלוטין והובילו לעמימות במדיניות המדינה. עד 1975, שרת הבריאות, סימון וייל, הציגה חקיקה שבאופן ספציפי במקרים של מצוקה "סבלה" הפלה עד עשרה שבועות. הפלות לאחר מועד זה מנוקות על ידי הממשלה רק אם ההיריון מסכן את בריאות האישה או יביא להולדת ילד עם מחלה קשה ובלתי חשוכת מרפא. לאחר שנים-עשר שבועות, הפלה, למעט "הפלה טיפולית, על פי תנאי סעיף 317 לחוק הפלילי, היא פשע שדינו 6 חודשים עד 10 שנות מאסר, קנס בין 1800 ל-250,000 פרנקים, וכן אובדן רישיון מקצועי."
קתולים וקבוצות פוליטיות ימניות ממשיכים למחות על הפלות. "החזית הלאומית", מפלגת ימין קיצונית נגד עלייה בהנהגת ז'אן-מארי לה פן, ניסתה לצמצם למימון הפלות ללא הצלחה, אף על פי שיש בהן כ-10% מהבחירות הצרפתיות.
תנועות לפי מדינה > אירופה > אירלנד

ישנן כמה קבוצות עיקריות נגד הפלות ברפובליקה של אירלנד, קמפיין פרוייף, הגנת נוער ומכון יונה. למרות חוק ההפלות משנת 1967 שהיה ציון דרך משמעותי לנשים בבריטניה, הוא לא חל על צפון אירלנד. נשים אלו נאלצו לנסוע לבריטניה כדי לקבל תרופות או להתמודד עם אישום פלילי בגין רכישת כדורי הפלה שלא כדין.
תנועות לפי מדינה > אירופה > ליכטנשטיין

בליכטנשטיין נדחתה בקשה למתן לגליזציה של הפלות ברוב קלוש במשאל עם בשנת 2011. המתנגדים, שכללו את הנסיך אלואה, קיבלו 500 קולות יותר ובסופו של דבר הסתפקו ב-52.3 אחוזים לעומת 47.7 אחוזים.
הנסיך אלואה הודיע מראש על השימוש בווטו שלו במידת הצורך כדי למנוע הפלה.
תנועות לפי מדינה > אירופה > ספרד

בספרד, למעלה ממיליון מפגינים השתתפו בצעדה במדריד באוקטובר 2009 במחאה על תוכניות ממשלתו של ז'וזה לואיס זפאטרו להכשיר את ההפלות בבחירות ולהיפטר מגבלות הסכמת ההורים.
בשנת 2010, 1,067,315 ספרדים חתמו על עצומה נגד מדיניות ההפלות הליברלית של הממשלה. העצומה הושקה על ידי הארגונים "Derecho a vivir" (זכות לחיים) ו-"Hazteoir" (השמע את עצמך). האזטואר קשור למפלגת הימין ווקס, שמנהיגה סנטיאגו אבאסקל הוא חבר האזטואר.
תנועות לפי מדינה > אירופה > אוקראינה

מתנת החיים היא ארגון צדקה, הפועל למטרות רפואיות ונגד הפלות, באוקראינה.
תנועות לפי מדינה > אירופה > הממלכה המאוחדת

בבריטניה, הארגון הבולט ביותר נגד הפלות הוא החברה להגנה על ילדים שלא נולדו. הוא נוצר כדי "לקיים את עקרון הכבוד לחיי אדם, בפרט חייו של הילד שטרם נולד" בעת ביצוע חוק ההפלות משנת 1967, אשר ליברליזציה של חוק ההפלות. הקבוצה מתמודדת נגד הפלות, לעיתים קרובות תוך שימוש בתביעות מפוקפקות, ותומכת בהפגנות במרפאות ההריון. לחוק נגד הפלות משנת 1967 הייתה השפעה משמעותית בבריטניה (למעט צפון אירלנד). במקום לבטל את החוק הקיים, החוק קובע כי אם לפחות שני רופאים יראו את הסיבות להפלה בהתאמה לחוק, ניתן היה לבצע זאת באופן חוקי. פירוש הדבר עדיין היה כי העונש על נשים שהגיעו להפלות בניגוד למעשה התמודד עם מאסר עולם פוטנציאלי. ניתן היה להעמיד לדין גם רופאים אם יימצאו שהם מבצעים הפלות ללא סיבה סבירה. עד היום יש הרבה מרפאות בבריטניה שפעילות נגד הפלות עומדות באופן שגרתי בחוץ; מטרתם הייתה להרתיע את הנשים שנכנסות להפלות. זאת באמצעות שני תהליכים המכונים "משמרות תפילה" שלעיתים לוחשים בשקט ופעמים אחרות נאמרים בקול רם כדי להניא את עצמם באופן פעיל, ו"ייעוץ מדרכות "בהם פעילים ניגשים להיכנס לנשים כדי לשכנע אותם להמשיך בהריונותיהם. זהו נוהג שמתייחס ביחס מועט של נשים המבקשות הפלות והארגונים הנותנים את השירות כפי שהיה ידוע כגורם חרדה ומצוקה.
תנועות לפי מדינה > המזרח התיכון וצפון אפריקה > ישראל

בישראל, הארגון העיקרי נגד הפלות הוא אפרת. לעומת התנועה העולמית ששמה את מטרתה לאסור בחוק ביצוע הפלות, אגודת אפרת מתמקדת בפעילות הסברתית ותמיכה כספית בנשים ששוקלות הפלה בעקבות מצב כלכלי. פעילי אפרת מגייסים בעיקר כספים כדי להעניק תמיכה כלכלית לנשים בהריון, השוקלות לבצע הפלה, לצורך גידול התינוק ובכך להפחית את "הלחצים הכספיים והחברתיים" הקיימים עליהן. עם זאת, פעילות זו מתבצעת רק במגזר היהודי בחברה הישראלית, שכן אפרת רואה באופן רשמי את ההפלות בקרב היהודים כעבירה מהתורה וכאיום דמוגרפי על העם היהודי.
תנועות לפי מדינה > אמריקה > ארצות הברית

התנועה נגד ההפלות של ארצות הברית התגבשה כתגובה לנקודת ציון הדרך 1973 Roe v. Wade and Doe נגד בולטון; החלטות בית המשפט העליון. ארגונים רבים נגד הפלות הופיעו מאז. יש תנועה קטנה יותר בשם "מוסר חיים" אשר מתנגדת לכל צורות הרג, כולל הפלות, מלחמה, המתת חסד, ועונש מוות.
התנועה הנוכחית היא בחלקה המשך של דיונים קודמים בנושא הפלות שהובילו לאיסור ביצוע הפלות, בכל המדינות בסוף המאה ה-19. את התנועה הראשונית הובילו רופאים, אך כללו גם פוליטיקאים ופמיניסטיות. בקרב הרופאים, ההתקדמות בידע הרפואי מילאה תפקיד משמעותי בהשפעה על הדעה נגד הפלות. ההתחדשות, שנחשבה בעבר לנקודה בה הנפש נכנסה לאדם התגלתה כצעד לא חשוב יחסית בהתפתחות העובר, וגרמה להם לחשוב מחדש על עמדתם בהפלות מוקדמות. אידאולוגי, השבועה ההיפוקרטית והמנטליות הרפואית של אותו גיל להגן על ערך חיי האדם כמוחלט, מילאו גם הם תפקיד משמעותי בעיצוב דעות על הפלות.
פמיניסטיות נטו לראות בהפלות צורך בלתי רצוי שנשים מאולצות אליו על ידי גברים חסרי מחשבה. האגף "האהבה החופשית" של התנועה הפמיניסטית סירב לתמוך בהפלה והתייחס לפרקטיקה כדוגמה לקיצוניות המחרידה אליהם הנישואים המודרניים מניעים נשים. אונס בזוגיות ופיתוי נשים לא נשואות היו מחלות חברתיות שלדעת הפמיניסטיות גרמו לצורך להפלה, מכיוון שגברים לא כיבדו את זכותם של נשים להתנזרות.
תנועות לפי מדינה > אמריקה > קנדה

בגלל ראש הממשלה השמרני, קנדה שמרה על דיון בהפלה בהמתנה. מאז שנות השמונים של המאה העשרים, לפחות ארבעים ושלוש הצעות חוק פרטיות החברות נגד הפלה נשלחו לבית הנבחרים, אולם אף אחת מהן לא הועברה. במחקרים שנערכו על חוקי האנטי-הפלה בקנדה, גורמים רבים מראים את ההבדלים בין השקפות העבר של האנטי-הפלה לבין טיעונים עכשוויים. השיח הקנדי נגד הפלות מתגבר יותר ויותר"(א) מתמקד מעבר לשינוי בחקיקה למטרותיו. (ב) נוקט נימה "פרו-נשים"; (ג) נמנע מפניות פומביות ביחס ליסוד עמדתו; ו (ד) מעסיק חדש טיעונים מפורשים (טיעון ההפלה-פוגעת בנשים) ומתקן את הטיעונים הישנים יותר (הטיעון המרכזי העובר-ישן יותר) בדרכים שמשתנות לפרספקטיבה לעבר עמדות מודרניות יותר ויותר-נשים מאשר הקודמות."
התקיימו שני מצעדים לאומיים להפלות הפלה במפגן החיים שאספו למעלה מ־10,000 מפגינים בגבעת הפרלמנט. בהפגנות אלה התכנסו אלפים בניסיונות ליצור מספיק מהומה כדי לחולל שינוי. בנוסף להפגנות הלאומיות, תנועות נגד הפלות נוהגות להפגין מול מרפאות הפלות ברחבי המדינה.
תנועות לפי מדינה > אפריקה > דרום אפריקה

בדרום אפריקה קיים ארגון נגד הפלות שנקרא Pro-Life Generation.
תנועות לפי מדינה > אוסטרליה

באוסטרליה מיוצגת התנועה נגד ההפלות על ידי מספר ארגונים ובהם Cherish Life, Right to Life Australia והלובי הנוצרי האוסטרלי. ארגונים אלה מבצעים פעולות קמפיין שונות לרבות התרמה של קמפיין פוליטי.
כאשר בוחנים את חוקי ההפלה של אוסטרליה, חשוב להסתכל בעדשה בינלאומית שכן חלק גדול מהחוק האוסטרלי נגזר מהחוק הבריטי. עד 1967 קובע החוק הבריטי כי "הפלה המושרה אינה חוקית בכל המצבים מצילה את החריג (הסביר) של סיטואציות בהן יש צורך להציל את חיי האם." אוסטרליה השתתפה בחוק זה עד שבריטניה שינתה אותו בשנת 1967 לעבר עמדה ליברלית יותר.
כעשרים ושתיים לאלף נשים בגילאי חמש עשרה וארבעים וארבע עוברות הפלה בכל שנה מה שגורם לאי שקט גדול אצל האנטי-הפלות של אוסטרליה. ברחבי אוסטרליה, במיוחד בויקטוריה ובקווינסלנד, התרחשו שפע של פעולות נגד הפלות והפגנות. בבריזביין בשנת 1985 המשטרה פשטה על מרפאת הפלות ולקחה בהצלחה את רישומי הנשים שטופלו במקום. עם הפרה זו של הפרטיות, רבים התאספו בניסיון להשיג תמיכה פוליטית לסיום הפשיטות. בתוך הממשלה נודע גם כי מדובר בקבוצה חבורה רופפת של פוליטיקאים שקדמו לחייהם שניסו לשלול הנחות ממשלתיות על סיום אולם נדחתה בשל הצורך בהבהרה.
תנועות לפי מדינה > רוסיה

הפלה חוקית ברוסיה כהליך בחירה עד השבוע ה-12 להריון, ובנסיבות מיוחדות בשלבים מאוחרים יותר. נושא ההפלות זכה לתשומת לב מחודשת בשנת 2011 בוויכוח שלדברי הניו יורק טיימס "החל להישמע כמו הוויכוח בארצות הברית". הפרלמנט עבר והנשיא דמיטרי מדבדב חתם על מספר הגבלות על הפלות לחוק כדי להילחם ב"שיעור לידה נופל" ו"אוכלוסייה צוללת". המגבלות כוללות דרישה של ספקי ההפלות להקדיש 10% מעלויות הפרסום לתיאור הסכנות בהפלה לבריאות האישה ולהפוך אותה לחוקית לתאר את ההפלות כהליך רפואי בטוח. אשתו של מדבדב, סבטלנה מדבדבה, תפסה את מטרת החיים ברוסיה בקמפיין לאומי של שבוע נגד הפלות שנקרא "תן לי חיים!" ו"יום של משפחה, אהבה ונאמנות "של הקרן שלה ליוזמות חברתיות ותרבותיות בשיתוף הכנסייה האורתודוקסית הרוסית.