stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוד סיבוב (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  תומאס וינטרברג 
 הופק בידי:  סיסה גראום ירגנסן, Kasper Dissing 
 תסריט:  טוביאס לינדהולם, תומאס וינטרברג 
 עריכה:  Janus Billeskov Jansen, Anne Østerud 
 שחקנים ראשיים:  מאדס מיקלסן Per Otto Bersang Rasmussen Dorte Højsted Thomas Guldberg Madsen Michael Asmussen Mercedes Claro Schelin Morten Thunbo Morten Jørgensen Le Münster-Swendsen Jens Basse Dam Lucas Helt Mortensen Niels Jørgensen Max Kaysen Høyrup Christiane Gjellerup Koch אולה דופונט Magnus Millang Susse Wold Lars Ranthe Thomas Bo Larsen Diêm Camille Gbogou Maria Bonnevie Albert Rudbeck Lindhardt Helene Reingaard Neumann Frederik Winther Rasmussen Martin Greis Cassius A. Browning 
 צילום:  Sturla Brandth Grøvlen 
 מדינה:  דנמרק, שוודיה, הולנד 
 חברת הפקה:  זנטרופה, Topkapi Films, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  סרטי סמואל גולדווין, Movies Inspired, ורטיגו מדיה, Microsoft Store 
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 בספטמבר 2020 
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  דנית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט דרמה 
 פרסים:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (תומאס וינטרברג, סיסה גראום ירגנסן, Kasper Dissing, טוביאס לינדהולם)  פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר  פרס אמנדה לסרט הזר הטוב ביותר  פרס גויה לסרט האירופי הטוב ביותר  פרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר (תומאס וינטרברג, Kasper Dissing, סיסה גראום ירגנסן)  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (תומאס וינטרברג, טוביאס לינדהולם)  צדפת הכסף לשחקן הטוב ביותר (מאדס מיקלסן)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לבמאי הטוב ביותר (תומאס וינטרברג)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (מאדס מיקלסן)  Gaudí Award for Best European Film  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
עוד סיבוב (בדנית: Druk; באנגלית: Another Round) הוא סרט דרמה-קומי דני משנת 2020 בבימויו של תומאס וינטרברג ובכיכובם של מאדס מיקלסן, תומאס בו לארסן, לארס רנטה, ומגנוס מילנג. הסרט עוסק בארבעה חברים, כולם מורים בתיכון, שמחליטים לבדוק את ההשפעה של שתיית אלכוהול מתונה על חייהם. הסרט זכה לשבחי המבקרים והקהל, ואף זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2021.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-45 של טורונטו ב-12 בספטמבר 2020, ויצא לאקרנים בדנמרק ב-24 בספטמבר 2020. בטקס פרסי האוסקר ה-93, הוא זכה בפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר, תומאס וינטרברג היה מועמד לבמאי הטוב ביותר. הוא גם זכה בארבעה פרסי האקדמיה האירופית לקולנוע, כולל הסרט הטוב ביותר, וזכה בארבע מועמדויות לפרס באפט"א לקולנוע, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר שלא בשפה האנגלית.
עלילה

העלילה עוקבת אחר מרטין (מאדס מיקלסן), מורה להיסטוריה שמרגיש שחייו המקצועיים והאישיים הגיעו למבוי סתום. יחד עם שלושה חברים נוספים, הם מחליטים לבצע ניסוי ולשתות אלכוהול בצורה מבוקרת במהלך שעות העבודה כדי לבדוק את התיאוריה שלפיה כמות קטנה של אלכוהול בדם יכולה לשפר את חייהם ולגרום להם לתפקד טוב יותר. בהתחלה, הניסוי מוביל לשיפור בחייהם, אך בהמשך הוא מסתבך כשהם מתחילים לאבד שליטה על שתייתם.
צוות השחקנים

מאדס מיקלסן בתפקיד מרטין - מורה להיסטוריה שמרגיש שחייו הגיעו למבוי סתום.
תומאס בו לארסן בתפקיד טומי - אחד מחבריו של מרטין שמצטרף לניסוי.
לארס רנטה בתפקיד פיטר - מורה למוזיקה וחבר נוסף בקבוצה.
מגנוס מילנג בתפקיד ניקולאי - חברם של מרטין, טומי ופיטר, המוביל את הניסוי.
ביקורות

הסרט "עוד סיבוב" זכה לשבחים רבים מצד המבקרים ברחבי העולם, ששיבחו את הבימוי של תומאס וינטרברג, את הופעתו המרהיבה של מאדס מיקלסן, ואת האיזון העדין בין קומדיה לדרמה עמוקה. הסרט זכה בציון של 92% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על מעל 200 ביקורות, וציון של 81 מתוך 100 באתר Metacritic, מה שמעיד על ביקורות חיוביות באופן גורף.
סוחרי הכאב

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של איוון יוז
 בימוי:  דייוויד ייטס
 הופק בידי:  לורנס גריי, דייוויד ייטס
 תסריט:  וולס טאואר
 עריכה:  מארק דיי
 שחקנים ראשיים:  אמילי בלאנט  כריס אוונס
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד
 צילום:  ג'ורג' ריצ'מונד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Wychwood Pictures, Grey Matter Productions 
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 2023
 משך הקרנה:  123 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה 
 תקציב:  50 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
סוחרי הכאב (באנגלית: Pain Hustlers) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 2023 בבימויו של דייוויד ייטס, עם אמילי בלאנט וכריס אוונס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "Pain Hustlers" מאת איוון יוז משנת 2022 המתאר חברת תרופות בשם אינסיס תרפויטיקס (אנ') (בסרט: זאנה) שייצרה תרופה מבוססת פנטניל בשם סאבסיס (בסרט: לונאפן) לטיפול בכאבים קשים של חולי סרטן. מנהלי החברה הועמדו לדין עם רופאים שרשמו את התרופה לחולים רבים כטיפול כמשכך כאבים, גם לא על רקע סרטני כלל וגרמו להם להתמכרות לאופיואידים ואף למקרי מוות.
תקציר העלילה

לייזה דרייק (אמילי בלאנט) היא אם יחידנית קשת יום שגרה עם בתה פיבי (קלואי קולמן). פיבי סובלת מהתקפים אפילפטים על רקע מלפורמציה וסקולרית במוח וזקוקה לניתוח. היא נזרקה מבית הספר לאחר שגרמה שם לשריפה.
לייזה מתפרנסת מריקוד על עמוד במועדון חשפנות. היא משוחחת עם אחד הלקוחות, פיט ברנר (כריס אוונס) שמציע לה משרה מכניסה בחברת התרופות "זאנה תרפויטיק" בה הוא עובד כמנהל בכיר, למרות שאין לה כל הכשרה בנושא.
לייזה מגיעה אליו מחוסר ברירה והוא מזייף את קורות חייה בהם הוא כותב על המקומות שלמדה ועל התארים שיש לה בביוכימיה.
הוא מביא אותה לבעל החברה ג'ק ניל (אנדי גרסיה) שמתרשם ממנה חיצונית ומסביר לה את המצב. חברת "זאנה" נמצאת לקראת פשיטת רגל. הוא פיתח משכך כאבים בשם לונאפן שהוא נגזרת של פנטניל ופועל מהר יותר משאר משאר המשככים אבל אינו יכול התקדם בהפצת התרופה. אחד הרופאים הבולטים בפלורידה שרושמים משככי כאב אופיואידים הוא ד"ר ליידל (בריאן דארסי ג'יימס) ולייזה מקבלת משימה לשכנע אותו בתוך שבוע לרשם מרשמים ללונאפן.
קשה לשכנע את ד"ר ליידל וזמנה של לייזה הולך ואוזל. בפעם נוספת היא מגיעה אליו ושומעת לקוח מתלונן שהתרופה שנתן לא עזרה ובנוכחות הלקוח היא משכנעת את ד"ר ליידל לרשום לו לונאפן. בהמשך מקבל הרופא כסף ומתנות ומתחיל לרשום את התרופה החדשה ובעקבותיו מצטרפים רופאים נוספים. לייזה מגייסת עובדות שאין להן מושג ברפואה ומדריכה אותם לשכנע בדרכן את הרופאים לרשום לונאפן על ידי מתן המחאות שמנות, מסיבות חשק במועדות חשפנות, מתנות, טיסות ועוד.
תוך זמן קצר מגיע שיווק לונאפן ל-86% משוק משככי הכאבים והחברה עוברת הנפקה ראשונה לציבור מוצלחת. לייזי מרוויחה הון, רוכשת דירה מהודרת, רכב יוקרה ומקבלת את אמה ג'קי (קתרין אוהרה) לעבוד כמשווקת ובאותו זמן לקיים יחסים עם הבוס ג'ק ניל. לייזה ופיט ממונים לתפקידים בכירים ואילו פאלי (אמית שאה) וארקין (ג'יי דופלס) שמתנגדים להם, מפוטרים.
כעבור זמן המכירות מואטות וג'ק ניל נותן הוראה לשווק את התרופה שמאושרת רק לחולי סרטן, גם לכאבים שאינם מסרטן כמו מיגרה או כאבי גב. ד"ר ליידל מסכים לכך וזרם החולים התלויים בתרופה הולך וגדל וכן מספר מקרי המוות כתוצאה ממינון יתר.
כאשר השכן שלה סדני (אלכס קליין) מת ממנת יתר מתחיל המצפון להציק ללייזה והיא פונה למשרד התובע הכללי ומבקשת להעיד נגד מנהלי החברה עם קבלת חיסיון של עד מדינה. ליידל, פאלי, ברנר וניל מקבלים עונשי מאסר אך השופטת מטילה בכל זאת מאסר של 15 חדשים על לייזה בגלל חומרת האשמה והתוצאות החמורות שלה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אמילי בלאנט | לייזה דרייק |  |
| כריס אוונס | פיט ברנר |  |
| קתרין אוהרה | ג'קי | אמא של לייזה |
| אנדי גרסיה | ד"ר ג'ק ניל |  |
| בריאן דארסי ג'יימס | ד"ר ליידל |  |
| קלואי קולמן | פיבי | בתה של לייזה |
| אמית שאה | אריק פאלי | מנהל ב"זאנה" |
| ג'יי דופלס | ארקין | מנהל ב"זאנה" |
| אלכס קליין | סידני | שכן של לייזה |
| ניק מקניל | רנדי | לקוח |
סלטימבוקה

| --- | --- |
הכנת סלטימבוקה אלה רומאנה
הכנת סלטימבוקה אלה רומאנה
 
 מאכלים
 סוג:  תבשיל חזיר, מנת בקר, מנת עוף 
 מטבח:  המטבח האיטלקי 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  עגל, פרושוטו, מרווה 
 
סלטימבוקה
סלטימבוקה (באיטלקית: Saltimbocca או Saltinbocca; פירוש הביטוי הוא: "קופץ בפה") הוא מאכל הפופולרי בדרום שווייץ, איטליה, ספרד ויוון ונעשה מפרוסות בשר עגל דקיקות שמעליהן או מתחתיהן פרושוטו ומרווה ומצמידים את המרכיבים בקיסם עץ; משרים ביין, שמן או מי מלח תלוי באזור או בטעמו של כל אחד. לפעמים מכסים את המאכל בצלפים.
גרסה של המאכל הזה הקרויה "סלטימבוקה אלה רומאנה" (באיטלקית: saltimbocca alla Romana), אם כי מקורה כנראה מברשה, מורכבת מעגל, פרושטו או שינקן ומרווה, מגולגלים ומבושלים ביין  מרסלה או בחמאה.
סלטיירנרנס

| --- | --- |
סמל סלטיירנרנס
המגדלור בגרואוטה
המגדלור בגרואוטה
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מחוז:  פידבורגארסוויידיד (מחוז עיר הבירה)
 ראש העיר:  Thor Sigurgeirsson
 תאריך ייסוד:  1947 
 שטח:  2 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  4,674 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  64°09′02″N 21°59′14″W﻿ / ﻿64.15056°N 21.98722°W﻿ / 64.15056; -21.98722
 אזור זמן:  UTC
 http://www.seltjarnarnes.is
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוססלטיירנרנס(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוססלטיירנרנס    מטרופולין רייקיאוויק tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סֶלְטְייַרְנַרְנֵס (באיסלנדית: Seltjarnarnes; נהגה: [ˈsɛlˌtʰja(r)tnarˌnɛːs]‏) היא עיר־בדרום מערב איסלנד, השוכנת בקצהו המערבי של חצי האי עליו ממוקמת הבירה רייקיאוויק ובצמוד אליה. שטחה של העיר הוא 2 קמ"ר בלבד, והיא העיר הקטנה במדינה מבחינה זו. בשנת 2019 מנתה אוכלוסיית העיר 4,664 תושבים.
העיר ממוקמת בחצי אי; היא מוקפת בים כמעט מכל עבריה. מהטיילת שלאורך חופיה נשקפים נופים מרהיבים צפונה למפרץ קודלפיירד'יר ולעבר הר אסיאן, ודרומה אל מפרץ סקריאפיירד'יר. בחלקה המערבי של העיר שמורת טבע וגן ובו מועדון גולף. סמוך לקצה הצפון־מערבי של העיר שוכן חצי האי הקטן גרואוטה (Grótta), שבעת גאות עשוי להפוך לאי. בגרואוטה ניצב מגדלור ובאזור אוכלוסיית ציפורים עשירה. בעיר שני מוזיאונים, לרפואה ולרוקחות.
סיירת פיקודית

סיירת פיקודית היא סוג יחידה צבאית שהתקיימה בצה"ל בין 1955 ל-1974. הסיירת הפיקודית שימשה כחוד החנית של הפיקוד המרחבי לו השתייכה. תפקידה של הסיירת היה למלא משימות באבטחת הגבולות אותם לא יכלו למלא גדודי החי"ר הרגילים (הצנחנים וגולני למשל) עקב משימות דחופות יותר. במהלך שנות קיומן מרבית משימותיהן של הסיירות הפיקודיות היו קשורות לבט"ש.
שלוש הסיירות הפיקודיות היו:
סיירת אגוז תחת פיקוד הצפון. פעלה מ-1956 עד 1957 ומ-1964 עד 1973 (רשמית פורקה ב-1974).
סיירת חרוב תחת פיקוד המרכז. פעלה מ-1967 עד 1973.
סיירת שקד תחת פיקוד הדרום. פעלה מ-1955 עד 1974 ומ-1980 עד 1983.
ראו גם

סיירת (יחידה צבאית)
יחידות מובחרות בצה"ל
ערך זה הוא קצרמרבנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטרז'ניצה

סטרז'ניצה (בצ'כית: Strážnice; בגרמנית: Straßnitz, שטרסניץ; ביידיש: דרעזניץ) היא עיירה במחוז משנה הודונין במחוז דרום מוראביה שבצ'כיה, אשר יש בה כ-5,400 תושבים. מרכז העיר ההיסטורי שמור היטב ומוגן בחוק כאזור מונומנט עירוני. שם העיירה נגזר מ־stráž (כלומר 'שומר') ומתייחס לתפקידה המקורי של הטירה שנבנתה בעיירה במאה ה-13.
גאוגרפיה

סטרז'ניצה ממוקמת כ-14 קילומטרים צפון מזרחית להודונין. הוא שוכן בעמק המורבה התחתון. הנקודה הגבוהה ביותר היא 370 מטר מעל פני הים. נהר המוראבה זורם לאורך הגבול הצפון-מערבי של העיירה. יובל וייליצ'קה זורם לתוך נהר מוראבה דרך החלק הצפוני של סטרז'ניצה. העיירה ממוקמת על תעלת באטה.
החלק הדרומי של סטרז'ניצה שוכן באזור הנוף המוגן של הקרפטים הלבנים, אף על פי שהעיירה אינה משתרעת לתוך רכס ההרים בעל השם. השטח המוניציפלי גובל מעט בסלובקיה בדרום.
היסטוריה

נראה האזור מיושב כבר מהתקופה הנאוליתית. פריטים מתרבות החרס הליניארית הנאוליתית נמצאו כאן.
האזכור הכתוב הראשון של סטרז'ניצה הוא משנת 1302. טירת מים השומרת על הגבול ההונגרי נבנתה כאן לאחר 1260. במאה ה-13, סטרז'ניצה נרכשה על ידי האדונים של קראבאז'ה. פטר סטרז'ניצ'י מקראבאז'ה תרם לשגשוגה של העיירה והרחיב את אחוזת סטרז'ניצה לאחר שהעיירה נפגעה קשות במלחמות ההוסיטיות, היא התאוששה והתרחבה במהלך שלטונו של ז'ירי מקראוואז'ה.
בתחילת המאה ה-16, אחוזת סטרז'ניצה נקנתה על ידי משפחת זירוטין. בתקופת שלטונם השיגה סטרז'ניצה את שגשוגה הגדול ביותר. העיירה בוצרה והטירה הישנה נבנתה מחדש למגורים מתקופת הרנסאנס. בתחילת המאה ה-17 הייתה העיירה אחת הערים המאוכלסות והחשובות ביותר במוראביה.
ב-1605, סטרז'ניצה נשרפה על ידי אישטוואן בוצ'קאי וצבאו ואנשים רבים נהרגו. במהלך מלחמת שלושים השנים, העיירה סבלה עוד יותר והושחתה שוב ושוב. ב-1628 נקנתה סטרז'ניצה על ידי פרנטישק מגניס והחלה הקתוליזציה של העיר. שריפה גדולה ב-1652, ולאחר מכן מגפה ב-1680 ופשיטה הונגרית נוספת ב-1683 גרמו לדעיכת האחוזה והעיר איבדה את משמעותה הקודמת.
סטרז'ניצה ממוקמת על קו רכבת לכיוון הודונין ל־Veselí nad Moravou ו־Vrbovce, סלובקיה.
אתרים

טירת סטרז'ניצה נבנתה מחדש לצורתה הנאו-רנסאנסית הנוכחית עם אלמנטים נאו-קלאסיים באמצע המאה ה-19. כיום שוכן בטירה המכון הלאומי לתרבות עממית. יש תערוכה קבועה של "כלי עמים של צ'כיה" וספרייה היסטורית עם יותר מ-13,000 ספרים. הטירה מוקפת בגן אנגלי גדול עם סמטת דולבים הארוכה ביותר במרכז אירופה שנוסדה במחצית הראשונה של המאה ה-19. אמפיתיאטראות, קולנוע קיץ, אגמים, שביל דנדרולוגי עם לוחות חינוכיים ממוקמים בפארק.
הכבישים המובילים לעיירות השכנות Veselí nad Moravou ו־Skalica מוקפות על ידי מעוזים מאסיביים של המאה ה-16 מסוף המאה ה-16. הם שרידי שערים שנבנו כחלק מביצורי העיירה מפני איום הפלישות הטורקיות.
סטרז'ניצה ידועה במוזיאון הפתוח האתנוגרפי שנקרא Strážnice Museum of the Villages of South East Moravia. הוא נפתח בשנת 1981. הוא מציג מבני כפר מסורתיים באזורי משנה של אזור התרבות של סלובקיה מורביה.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בית הקברות היהודי נוסד באמצע המאה ה-17. מדובר בכ-1,500 מצבות בשטח של כ 5,000 מטרים רבועים (1.2 acre). בית הכנסת שעל יד בית הקברות נבנה בשנת 1804, לאחר שבית הכנסת הישן נהרס בשריפה.
בשנת 1870 שוחזר בית הכנסת. לאחר שנפגע קשות ב-1941 ולאחר מכן שימש כמחסן, הוא הוחזר לקהילה היהודית של ברנו ב-1991 ושופץ. כיום הוא חלק ממוזיאון סטרז'ניצה ומכיל תערוכות שונות הקשורות ליהדות.
אנשים בולטים

ג'ון עמוס קומניוס (1592–1670), פילוסוף ופדגוג; חי ולמד כאן בשנים 1604–1605
יאן אוונגליסטה פורקיני (1787–1869), אנטומיסט ופיזיולוגי; עבד כאן כפדגוג
טומאש מסריק (1850–1937), פוליטיקאי והנשיא הראשון של צ'כוסלובקיה; למד כאן
גלריה

פארק טירה
בית הכנסת
בית הקברות היהודי
הערות שוליים

↑  "Historie města Strážnice" (בצ׳כית). Město Strážnice. נבדק ב-2021-12-03..
1 2 3  "Historie města Strážnice" (בצ׳כית). Město Strážnice. נבדק ב-2021-12-03..
↑  "Detail stanice Strážnice" (בצ׳כית). České dráhy. נבדק ב-2023-06-12..
↑  "Chateau History". National Institute of Folk Culture. 28 באוגוסט 2019. נבדק ב-2021-12-03. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Strážnické brány" (בצ׳כית). Město Strážnice. נבדק ב-2021-12-03..
↑  "The Open-Air Museum Strážnice". Strážnice Museum of the Villages of South-east Moravia. 30 במרץ 2020. נבדק ב-2021-12-03. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "Synagoga a židovský hřbitov – Strážnice" (בצ׳כית). Město Strážnice. נבדק ב-2021-12-03..
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555489305171  LCCN: n84175867  NKC: ge130975  VIAF: 159499688   WorldCat (עם VIAF): 159499688 
טירת סטרז'ניצה
תחנת רכבת
שער וסלי
המוזיאון הפתוח
סיישל במשחקים האולימפיים

סיישל השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מוסקבה (1980). היא נעדרה מאז מהמשחקים רק פעם אחת, כשהחרימה את אולימפיאדת סיאול (1988) לאות הזדהות עם בת בריתה דאז, קוריאה הצפונית. באולימפיאדות החורף לא השתתפה מעולם.
לאורך השנים לא רשמו הספורטאים שייצגו את סיישל הישגים משמעותיים במשחקים האולימפיים. להישג הגבוה ביותר הגיע המתאגרף ריוואל קאדו, שהעפיל לשלב רבע הגמר באולימפיאדת אטלנטה (1996).
ראו גם

סיישל במשחקים הפאראלימפיים
סיישל במשחקים האולימפיים לנוער
המתאגרף אנדריקה אליסופ, שהתחרה באולימפיאדת לונדון ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
סוחמור

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  אל-בקאע
 נפה:  מערב הבקאע
 גובה:  660 מטרים
 קואורדינטות:  33°31′07″N 35°41′08″E﻿ / ﻿33.51861111°N 35.68555556°E﻿ / 33.51861111; 35.68555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסוחמור(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסוחמור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ס֫וֹחְמוֹר (בערבית: سحمر, בתעתיק מדויק: סחמר) היא עיירה בדרום לבנון בנפת מערב הבקאע שבמחוז אל-בקאע. רוב תושביה הם מוסלמים מתואלים, חלקם דרוזים, מרונים ומוסלמים סונים.
מיקום וגאוגרפיה

העיירה ממוקמת על נהר הליטני כ-7 ק"מ דרומית לאגם קרעון. בעיירה ממוקמת תחנת כוח אזורית שהופצצה על ידי ישראל בזמן מלחמת לבנון השנייה.
היסטוריה

משנת 1512 ועד מלחמת העולם הראשונה סוחמור הייתה בשליטת האימפריה העות'מאנית.
בין השנים 1923–1943 הייתה העיירה תחת המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, שבמסגרתו הוקמה מדינת לבנון הגדולה, ובסופו קיבלה לבנון עצמאות.
בין אוקטובר 1982 ליוני 1985 היה הכפר בשליטת מדינת ישראל, בעקבות מלחמת לבנון הראשונה.
בדצמבר 1988 התרחש בעיירה קרב בין חזבאללה לתנועת אמל, כחלק מ"מלחמת האחים" (אנ'). בעקבות הקרב, בינואר 1989 נכנסו כוחות קומנדו סוריים לעיירה כדי לכפות הפסקת אש.
טבח סוחמור

ב־19 בספטמבר 1984, חייל צד"ל שיעי מסוחמור דיווח למפקדיו שחוליית טרור שחיפשו אחריה מתחבאת בכפרו. אם יבואו לקחתו בסביבות חצות, יובילם למקום המסתור של החוליה. באותו לילה יצאו מגדוד ראשיא של צד"ל קומנדקר וג'יפ כדי לקחת את המודיע. הג'יפ נשאר במבואות הכפר בעוד תשעת החיילים שנסעו בקומנדקר המשיכו לעבר העיירה. הם הגיעו לביתו של המודיע ודפקו על הדלת. נאמר להם שהוא לא בבית. הם עלו חזרה על הקומנדקר והתחילו לחזור לכיוון הג'יפ. ואז נורה והתפוצץ טיל אר פי ג'י על מכל הדלק של הרכב. ארבעה חיילים, שלושה מהם דרוזים, נשרפו למוות תוך שניות. חמשת האחרים יצאו בכוויות קשות. ככל הנראה האירוע היה מלכודת מתוכננת לחיילי צד"ל.
בבוקר 20 בספטמבר 1984 אישר צה"ל למפקד צד"ל, הגנרל אנטואן לחד, להטיל מייד סגר על הכפר ולחפש חשודים. קציני צה"ל, שחששו מנקמת דם, אסרו על לחד לשתף דרוזים מראשיא, אבל התירו לו להפעיל יחידה דרוזית מחאצביא. כאשר רוכזו גברי סוחמור לחקירה במרכז הכפר, פרצו לכפר שבעה דרוזים חמושים, קצתם במדי צד"ל, וירו בעצורים. 13 נהרגו ו-25 נפצעו לפני שהגנרל לחד וקציני צה"ל, שנכחו במקום, הצליחו לעצור את מרחץ הדמים.
שבעת הרוצחים נעצרו בידי צד"ל, ובעקבות שאילתה של חבר הכנסת יוסי שריד, שר הביטחון יצחק רבין הבטיח שהם יועמדו לדין. למרות זאת, הם שוחררו כעבור זמן קצר, לאחר שהגנרל לחד יזם סולחה בין השיעים של סוחמור לדרוזים של ראשיא.
בעקבות הטבח, מפקד יחידת הקישור ללבנון, שלמה אליה, מינה ועדת בדיקה. האירוע התרחש כחצי שנה לאחר הקמת צד"ל ומינוי אנטואן לחד למפקדו. הוחלט להדק את הפיקוח על צד"ל, לבצע סיורים בשעות הלילה רק בשיתוף צה"ל ולהגדיל את מספר הקצינים החונכים שצה"ל מינה לכל פלוגה.
הערות שוליים

↑  Israelis bomb major power station in Lebanon: police, Aug 04, 2006
↑  הכינוי למאבק בין חזבאללה לתנועת אמל בשנת 1989 - ראה ערך באנגלית War of Brothers
↑  שפי גבאי, קומנדו סורי נכנס לעיירה סוחמור כ-8 ק"מ מאזור הבטחון בדרום לבנון, מעריב, 16 בינואר 1989
↑  יוסף ולטר, עין תחת עין נוסח דרום לבנון, מעריב, 21 בספטמבר 1984
המשך
↑  מנחם רהט, שפי גבאי, פצועי סוחמור: "צה"ל הציל אותנו, ללא התערבותו היינו נשחטים", מעריב, 23 בספטמבר 1984
↑  יהושע ביצור, שריד לרבין: "יש להעמיד לדין רוצחי סוחמור", מעריב, 7 באוקטובר 1984
↑  סוחמור, אוטובוס, חוקרים, כותרת ראשית, 9 באוקטובר 1984
↑  מנחם רהט, גנרל לחאד: הנוצרים חננו את הרוצחים, מעריב, 16 באוקטובר 1984
↑  אורי שהרבני, סולחה בלבנון ואנו מתערבים, מעריב, 28 באוקטובר 1984
↑  יוסף ולטר, "אם יעזוב צה"ל יקרה בלבנון מה שהיה בשוף", מעריב, 21 בספטמבר 1984
↑  מנחם רהט, יוסף ולטר, הודק הפיקוח של צה"ל על צד"ל בעקבות סוחמור, מעריב, 25 בספטמבר 1984
סיסי קליין

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1929 נרוויק, נורווגיה 
 פטירה:  3 במרץ 1943 (בגיל 13) אושוויץ, פולין 
 שם לידה:  Cissi Pera Klein 
 מדינה:  נורווגיה 
 מקום מגורים:  טרונדהיים 
 
סיסי פֵּרָה קליין (בנורווגית: Cissi Pera Klein;‏ 19 באפריל 1929, נרוויק – 3 במרץ 1943, אושוויץ) הייתה נערה יהודייה נורווגית, שנרצחה בשואה והפכה לסמל לאומי של השואה בנורווגיה (בדומה לאנה פרנק בהולנד).
קורות חיים

סיסי גדלה בעיר טרונדהיים שבצפון נורווגיה, בתם של וולף ומילֶה (מלכה לבית גליק) קליין. אביה וולף (1886–1943) היגר מליטא בשנת 1905 לנרוויק בצפון נורווגיה, הוא היה אחד מעשרות צעירים יהודים שעברו מבית לבית ומכרו דברי סדקית (peddlers). האם מילֶה (1895–1993) הגיעה לנרוויק מלטביה בשנת 1913. הם התחתנו בשנת 1922 נולדו להם שלושה ילדים, אחד נפטר בגיל צעיר, אברהם (1926–1943) וסיסי (1929-1943). בתחילת שנות השלושים הם עברו עם ילדיהם לעיר טרונדהיים, שם הייתה קהילה יהודית קטנה, ופתחו חנות קמעונאית.
קורות חיים > קהילת טרונדהיים - לפני ואחרי המלחמה

בטרונדהיים הייתה קהילה יהודית קטנה שנוסדה ב-1905, בעיקר על ידי יהודים שהגיעו מהארצות הבלטיות. חיי הקהילה היו חמים וקרובים והם כללו בית כנסת, 'חדר', מקווה, בית עלמין יהודי ושוחט. רבים מחברי הקהילה היו אמידים יחסית. ערב מלחמת העולם השנייה, בשנת 1942, היו בנורווגיה כולה 1582 יהודים, ובקהילת טרונדהיים (יחד עם קהילות צפוניות וקטנות ממנה) - היו 255 יהודים. לאחר השואה מנתה קהילת טרונדהיים 123 יהודים, מתוכם רק שמונה, ששרדו את המחנות. היתר גורשו (139) או נרצחו (131). בנורווגיה כולה שרדו וחזרו 38 יהודים. מלבדם 778 גורשו ו-730 נרצחו.
קורות חיים > כניסת הנאצים לנורווגיה

כשהגרמנים פלשו לנורווגיה באפריל 1940, הם נקטו בהתחלה מדיניות מכוונת של שקט, מה שגרם ליהודים רבים שברחו לשוודיה, לחזור חזרה לנורווגיה ולהילכד בציפורניהם. באפריל 1941 בית הכנסת בטרונדהיים הוחרם והפך למגורי חיילים ואורוות סוסים. לאחר שבית הכנסת הוחרם היהודים התפללו בעליית גג של כנסייה בטרונדהיים, וזאת הודות לקשרים של מנהיגי הקהילה ומי ששימש בפועל כרב הקהילה, הרב אברהם ישראל יעקובסון, עם הכומר המקומי של הכנסייה המתודיסטית. בדצמבר 1941 החלו מעצרים ראשונים של גברים יהודים שנכלאו במחנה Falstad. בסתיו 1942 הוחרמו חנויות של יהודים, בין השאר גם החנות של משפחת קליין. באוקטובר 1942 עצרו את כלל הגברים היהודים, ביניהם גם אביה ואחיה של סיסי.
סיסי המשיכה ללמוד בבית הספר עד שב-6 באוקטובר 1942, נכנסה משטרה ועצרה אותה מול בני כיתתה. תחילה שוכנו כל הנשים והילדים בשלוש דירות של יהודים בטרונדהיים, אחת מהן הייתה דירתה של משפחת קליין, וב-25 בנובמבר 1942 נשלחו כל הנשים היהודיות בנורווגיה לבית הסוהר Bredtveidt באוסלו. במהלך השהות במחנה אמה הייתה זקוקה לניתוח ונשלחה לבית חולים באוסלו. כך ניצלה.
בפברואר 1943 גורשו כמעט כל יהודי טרונדהיים וצפון נורווגיה, ובתוכם סיסי, אברהם ואביהם וולף קליין, על ספינת התובלה "גוטנלנד" שיצאה מנמל אוסלו לשצ'צ'ין שבפולין, ומשם נשלחו ברכבת לאושוויץ. חלק ניכר ממגורשי טרונדהיים נרצחו באושוויץ ביום הגעתם, ב-3 במרץ 1943 (כו באדר א תש"ג). סיסי הייתה בת 13 במותה ואחיה אברהם בן 16 בלבד.
הנצחת סיסי קליין כסמל ליהודי נורווגיה שנרצחו בשואה

באמצע שנות התשעים החליטה עיריית טרונדהיים להפוך לסמל את אחד מ-72 תושביה שגורשו, כדי להגביר את ההזדהות וההבנה של תלמידי בתי הספר לרדיפת היהודים במלחמת העולם השנייה. לצורך כך הם בחרו בסיסי קליין. בשנת 1995 קראו על שמה את הרחוב שבו התגוררה; ובשנת 1997 הוצב פסל שלה בפארק סמוך. ב-6 באוקטובר כל שנה, היום שבו היא הוצאה מבית הספר על ידי המשטרה, מבקרים בפארק תלמידי בית הספר היסודי 'קלווסקינט' (Kalvskinnet), ומניחים פרחים לזכרה. המלחין הנורווגי סטולה קלייברג (אנ') אף כתב יצירה מוזיקלית לזכרה.
סיפור הצלת האם והניסיונות להצלת הילדים

מילה ניצלה הודות לרופאי בית החולים Ullevål באוסלו, שדחו את הניתוח שוב ושוב ולא אפשרו לנאצים להחזירה למחנה. לאחר הניתוח הופיעו אנשי מחתרת מחופשים במדים אשר שלפו אותה בכוח מבית החולים והעבירו אותה באישון לילה בסירה לשוודיה. בזמן שהותה בשוודיה ניסתה מילה להציל את ילדיה, מתוך תקווה שהם עודם בחיים. היא ביקשה מהרב יעקובסון שישב בשוודיה (ובעבר היה הרב של קהילת טרונדהיים) שהוא ואשתו יאמצו את ילדיה ובכך תוענק להם אזרחות שוודית ודרכונים של שוודיה הנייטרלית והם יוכלו להוציאם מאושוויץ. הביורוקרטיה הייתה מורכבת וארוכה, ולבסוף, כשהגיע האישור לאימוץ הילדים, היה זה מאוחר מדי.
לאחר המלחמה חזרה מילה לטרונדהיים והצליחה לקבל לידיה בחזרה את החנות. היא ניהלה אותה תקופה מסוימת אך הייתה בודדה ואומללה. בשנות החמישים היא עלתה לישראל לבדה, נישאה לאלמן – אלימלך גוטפריד (אביהם של אברהם אחיטוב, יוסף אחיטוב ומלכה גרוס), וחיה עמו ברמת גן. היא נפטרה בגיל 98 בבית החולים תל השומר.
גלריה

לוח זיכרון לזכרה של סיסי קליין בעיר טרונדהיים
אבן נגף לזכרה של סיסי קליין המוטבעת ליד הבית שבו התגוררה
רחוב סיסי קליין בעיר טרונדהיים
הערות שוליים

↑  "City of Trondheim profile of Cissi Clein" (בנורווגית). City of Trondheim, Norway. אורכב מ-המקור ב-2006-05-14. נבדק ב-2008-01-20.
↑  Bjarte Bruland, Holocaust i Norge, Oslo, 2017
↑  יהודי אוסלו והדרום גורשו קודם לכן באוניית "דונאו" אשר הפליגה כבר ב-26 בנובמבר 1942.
↑  "Cissi Klein, 13 år" (בנורווגית). אורכב מ-המקור ב-2008-04-13. נבדק ב-2008-01-20.
↑  "Death certificate for Cissi Klein issued in Trondheim" (בנורווגית). Trondheim probate court. אורכב מ-המקור ב-2011-07-24. נבדק ב-2008-01-20.
↑  "Art - Cissi Klein". Trondheim.com (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rædergård, Einar. "Cissi Klein (1929-1943)". Trondheim.com (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arkivmusic.com profile of Ståle Kleiberg" (בנורווגית). Arkivmusic. אורכב מ-המקור ב-2011-06-08. נבדק ב-2008-01-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1269170074  VIAF: 3330150808961019000004   WorldCat (עם VIAF): 3330150808961019000004 
משפחת קליין: האם מילֶה (מלכה), האב וולף והילדים אברהם (בן 8) וסיסי (בת 6)
סרן לרבי

סרן לרבי (בדנית: Søren Lerby, נולד ב-1 בפברואר 1958 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן ומאמן עבר דני ששיחק בעמדת הקשר בעיקר באייאקס אמסטרדם, בבאיירן מינכן, ובפ.ס.וו. איינדהובן.