stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלך הפולקה (סרט, 2018)
הערות שוליים

↑  Dominic Patten, Dominic Patten, Sundance 2017: Robert Redford, New Rashida Jones Netflix Series, ‘Rebel In The Rye’ & More On Premiere, Docu, Midnight & Kids Slates, Deadline, ‏5 בדצמבר 2016 (באנגלית)
↑  Matt SingerMatt Singer, New on Netflix: January 2018, ScreenCrush (באנגלית)
↑  Ali Jaafar, Ali Jaafar, Jack Black To Star In And Produce Jan Lewan Biopic ‘The Man Who Would Be Polka King’, Deadline, ‏10 במרץ 2016 (באנגלית)
↑  Filming for ‘The Polka King’ gets started, The Valley Breeze (באנגלית)
↑  Andy Smith, Shooting in Cranston, Jack Black movie looking for extras, The Providence Journal (באנגלית)
↑  The Polka King (באנגלית), נבדק ב-2022-09-19
↑  The Polka King, נבדק ב-2022-09-19
ג'ק בלאק יחד עם יאן לוואן בפסטיבל סאנדנס 2017
מלכישליו

| מלכישליו |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: רליתיים
סוג:: מלכישליו
מינים
 Crex crex  Crex egregia
שם מדעי
 Crex ‏בכשטיין, 1803

מַלְכִּישְׂלָו (שם מדעי: Crex) הוא סוג של עוף ממשפחת הרליתיים שבסדרת העגוראים.
מאפיינים

המלכישלווים קרויים כך עקב דמיונם לשלווים בדוגמת הנוצות שלהם ובהתנהגותם וכן עקב העובדה שהפרטים הנודדים עם להקות שלווים אמתיים, נראים כמנהיגי הלהקה.
עופות אלה, בניגוד לשאר בני המשפחה, מעדיפים אזורים פתוחים וחמים כמו ערבות, סוואנות ומישורים צחיחים. לעיתים הם נודדים דרומה כשקר להם מדי. הם נפוצים בטבע באירופה, אסיה ואפריקה.
הם עופות קטנים שמגיעים לאורך 28 ס"מ בממוצע והם מתמחים בהסוואה כהגנה נגד טורפים.
מינים

מלכישליו חלודי (Crex crex)
מלכישליו אפריקני (Crex egregia)
הערות שוליים

↑  מלכישליו חלודי באתר טבע ישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563689505171
מפריד נתיבים

מפריד נתיבים (מוכר גם כשטח הפרדה בנוי) הוא התקן על גבי המיסעה ומיועד להפריד בין נתיבי נסיעה בדרכים דו-סטריות ודרכים חד-סטריות.
לרוב, מפריד נתיבים מורכב מ2 חלקים: גוף המפריד המותקן על גבי המיסעה ואביזר מוגבה המיועד להבלטת נראותו של מפריד הנתיבים מעל גוף המפריד.
גוף המפריד עשוי לרוב מחומר פלסטי קשיח כך שיוכל לעמוד בפגיעות צידיות של צמיגי רכבים. לעומת זאת האביזר המוגבה עשוי לרוב מחומר פלסטי גמיש, כך שבמקרה של פגיעת רכב, הגוף המוגבה יתקפל, מבלי שיגרום נזק לרכב או לגוף עצמו.
השימוש במפרידי נתיבים נפוץ בעיקר בדרכים דו-סטריות צרות, בחניונים, ברמפות מעגליות צרות (בעיקר במעבר קומות בין חניונים) וגם בפיצולי נתיבים בכבישים – בעיקר בעיקולים כמו עליה למחלף או ירידה מכביש מהיר לנתיב יציאה.
מפרץ הרלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  69°12′S 157°45′E﻿ / ﻿69.2°S 157.75°E﻿ / -69.2; 157.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ הרלד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ הרלד
 
מפרץ הרלד (באנגלית: Harald Bay) הוא מפרץ בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
רוחבו של המפרץ 7 קילומטרים, והוא ממוקם בין נקודת ארצ'ר וראש ויליאמסון.
בשטח המפרץ מצוי האי קרטוגרפוב (אי הקרטוגרפים).
אזור עופות מיוחד

אזור מפרץ הרלד, בשל מושבת פינגווין אדלי שבקרבתו הוא אזור עופות מיוחד אנטארקטי מספר 161.
על פי ארגון BirdLife International, אזור הר ארצ'ר הוא אזור בעל חשיבות סביבתית, בשל מושבות העופות הסמוכות לו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, בשנת 1947.
המפרץ צולם ומופה ב-20 בפברואר 1959 על ידי פיליפ לו, שעמד בראש משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.
המפרץ נקרא על שמו של רב החובל הרלד מולר פדרסון (Harald Moller Pederson), שפיקד על הספינה מאגא דן (Magga Dan), אשר שימשה את משלחת החקר האנטארקטית האוסטרלית.
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , P 134
• Defense Mapping Agency 1992, , P 409
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  אזורי עופות מיוחדים באנטארקטיקה
↑  מפרץ הרלד באתר birdlife
מלקוש

אפיק רום רדוד (צורת ה"קערה") קרוב מאוד לישראל. כשהוא מגיע, הוא גורם למזג-אוויר מעונן עם גשמים מקומיים, אך בדרך כלל לא יותר מכך. מערכות אלה הן אלה שבדרך כלל מביאות את המלקוש (מפת 500 מ"ב)
מלקוש הוא הגשם האחרון שיורד בעונת הגשמים, לקראת האביב. תופעת המלקוש ייחודית לאקלים הים תיכוני, שרק בו יש עצירת גשמים במשך עונת הקיץ. באזורי האקלים הממוזג לא מפסיקים הגשמים לפרק זמן ממושך בשנה ולכן לא מיוחסת שם חשיבות לגשמים האחרונים באביב.
המלקוש הוא גשם סמלי בתרבויות האזור, והוא מבשר על סוף עונת הגשמים - ועל בוא הקיץ, העונה היבשה בארץ ישראל.
פריסת הגשמים

בדרך כלל יורד המלקוש בחודשים אפריל או מאי. במהלך הקיץ יכולים לרדת גשמים קלים כתוצאה מהתעמקות האפיק הפרסי שהיא מערכת שקע תרמי הנוכחת באורח קבוע בחודשי הקיץ. במהלך הסתיו עשויים לרדת גשמי זעף גם כתוצאה מפעילות של אפיק מים סוף, אשר גם היא מערכת שקע תרמי ברמה העקרונית, אולם בדרך כלל גשמים אלו לא יורדים בתפרוסת נרחבת.
פירוש המילה

המילה "מלקוש" מוזכרת כבר במקרא בספר דברים, כחלק מהברכות שה' מבטיח לבני ישראל אם יקיימו את מצוותיו: ”וְנָתַתִּי מְטַר אַרְצְכֶם בְּעִתּוֹ, יוֹרֶה וּמַלְקוֹשׁ” (דברים יא יד), וניתנו לה מספר פירושים:
רש"י (תענית ו, ע"א) פירש כי המלקוש הוא "גשם היורד בניסן, קצת לפני הקציר, שממלא ומקשה את התבואה"; גשם זה חשוב במיוחד כי בלעדיו לא יהיה אפשר להתחיל בקציר בעתו, והתבואה שנשמרה באסמים מעונת הקציר הקודמת תיגמר.
רש"י גם פירש על פי השפה הארמית, שהשורש לקש משמעו "מאוחר", ולפי זה, מלקוש = גשם מאוחר, גשם של סוף העונה.
בדעת זקנים נכתב כי ייתכן שהמילים יורה ומלקוש מציינות סוגים מסוימים של גשמים: יורה = גשם דליל, ומלקוש = גשם סמיך, מלא וקשה.
ראו גם

מטאורולוגיה - מונחים
יורה – הגשם הראשון
מפרץ המלך ג'ורג' (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק במפרץ באיי שטלנד הדרומיים, הסמוכים לאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°06′00″S 58°05′00″W﻿ / ﻿62.1°S 58.0833°W﻿ / -62.1; -58.0833
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהמפרץ המלך ג'ורג'(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהמפרץ המלך ג'ורג'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ המלך ג'ורג'(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ המלך ג'ורג'
 
מפרץ המלך ג'ורג' (באנגלית: King George Bay) הוא מפרץ בחוף הדרומי של אי המלך ג'ורג' - האי הגדול ביותר באיי שטלנד הדרומיים, השוכן במרחק 120 ק"מ מחופי אנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרץ 11 קילומטרים; והוא ממוקם בין לשון היבשה לייונז ראמפ, ולשון היבשה נקודת טרט.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה ב-22 בינואר 1820, על ידי אדוארד ברנספילד, שעמד בראש המשלחת הבריטית לחקר האזור.
המפרץ צולם מהאוויר (ומופה בעקבות זאת), על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו ב-24 בינואר 1820, על ידי אדוארד ברנספילד, שעמד בראש המשלחת הבריטית לחקר האזור.
האי נקרא על שמו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ששלט באותה עת.
אזור אנטארקטי מוגן מיוחד

אזור המפרץ הוגדר כאזור אנטארקטי מוגן מיוחד מספר 151, בשל החשיבות הגאולוגית, והאקולוגית שלו.
לקריאה נוספת

• Rafał Pudełko, Piotr Jan Angiel, Mariusz Potocki, Anna Jędrejek and Małgorzata Kozak, , Remote Sens. 2018, 10(6), 892; https://doi.org/10.3390/rs10060892
• ANGIE DÍAZ, CLAUDIO ALEJANDRO GONZÁLEZ-WEVAR, CLAUDIA S. MATURANA, ALVARO T. PALMA, ELIE POULIN & KARIN GERARD, , Rev. chil. hist. nat. vol.85 no.4 Santiago dic. 2012 http://dx.doi.org/10.4067/S0716-078X2012000400008
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  מידע היסטורי
↑  הרשימה הרשמית של האזור האנטארקטיים המוגנים המיוחדים
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
מפה איזוסייסמית

מפה איזוסייסמית של רעידת האדמה 11 יולי, 1927 בארץ ישראל.
מפה איזוסייסמית היא מפה המציגה אזורים שווי עוצמות סייסמיות שנצפו במהלך ומיד אחרי רעידת אדמה.
מרכיבי המפה

המשתנה היחידי שמשתמשים בו להכנת המפה האיזוסייסמית הוא העוצמה הסייסמית. זו מוערכת ברוב המקרים על בסיס סולמות סייסמיים מאקרוסייסמיים כגון: סולם מרקאלי האמריקאי, או הסולם האירופאי EMS.
מתודולוגיה

המתודולוגיה לפרטיה מפורטת ב-שימושים של הערכות העוצמה הסייסמית.
שימושים

הערכת משתנים כמותיים של רעידות אדמה היסטוריות (כגון מגניטודה, אורך מישור ההעתק שפעל בזמן הרעידה, עומק מוקד רעידת האדמה והאפיצנטר שלה).
הערכת עוצמות תאוצת הקרקע המקסימלית שהתרחשה באזורים שנכללים במפה ובאתרים שונים.
הערכת מנגנון התנועה במוקד (אנ') - מנגנון תנועה זה מחושב בעיקר באמצעות נתונים מסייסמוגרפים, אך קיימת מידה של אי ודאות מכיוון שתמיד אפשריים שני מישורי שבר פוטנציאליים. הציר הארוך באליפסה במפה שמייצגת את העוצמה הסייסמית המקסימלית, מייצג בדרך כלל את אורך מישור השבר שפעל בעת רעידת האדמה.
הכנת תרחישים לרעידות אדמה עתידיות.
לפירוט יתר ראו בערך עוצמה סייסמית.
ראו גם

עוצמה סייסמית
סולם סייסמי
רעידת האדמה בנאפולי (1857)
הערות שוליים

↑  Bruce A. Bolt, 1988. Earthquakes - a Primer. W.H. Freeman & Company, New York, p. 107-110
1 2  אבני, ר., 1999. רעידת האדמה של שנת 1927 - מחקר מאקרוסייסמי על בסיס מקורות התקופה. אונ' בן-גוריון בנגב, עמ' 27.
↑  אבני, ר., 1999. רעידת האדמה של שנת 1927 - מחקר מאקרוסייסמי על בסיס מקורות התקופה. אונ' בן-גוריון בנגב, עמ' 23 - 26.
↑  אבני, ר., 2008. הכנת תרחישים לרעידות אדמה באזורים בעלי רמה סייסמית בינונית. אופקים בגאוגרפיה 70 עמ' 92–104.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4279733-0
מנזר וסטמינסטר

מנזר וסטמינסטר כעשור אחרי חנוכתו; מחזה הלווייתו של המלך אדוארד המודה בשטיח באייה (סביבות 1077)
החזית המערבית של מנזר וסטמינסטר בציורו של קאנאלטו, 1749
החזית הצפונית של מנזר וסטמינסטר
החזית של בית הרוחב הצפוני של מנזר וסטמינסטר
תמיכות דואות בכנסיית המנזר
קפלת הגבירה של הנרי השביעי
מנזר וסטמינסטר בלילה
הכנסייה הקולגיאלית של פטרוס הקדוש בווסטמינסטר הידועה כמנזר וסטמינסטר (באנגלית: Westminster Abbey) היא כנסייה ברובע וסטמינסטר שבלונדון, מערבית לארמון וסטמינסטר, בניין הפרלמנט. הכנסייה היא משכן ההכתרה של מלכי בריטניה, ושל מלכי אנגליה לפניהם. במקום קבורים רבים מגדולי הממלכה. האתר היה מנזר בנדיקטיני עד פירוק המנזרים במאה ה-16, ומכאן שמו.
היסטוריה

על פי המסורת נבנתה הכנסייה הראשונה במקום בשנת 616. אז היה האזור אי באמצע התמזה שנקרא "אי הקוצים". הכנסייה נבנתה במקום שבו ראו הדייגים שדגו בנהר את דמותו של פטרוס הקדוש. את המנזר בנה המלך אדוארד המודה בין השנים 1045–1065.
המנזר נבנה לראשונה בסגנון נורמאני, ונבנה מחדש בין השנים 1245–1517 בסגנון גותי אנגלו-צרפתי שהושפע מהסגנון גותי קורן (Rayonnant) וכלל קמרונות בגובה 31 מטר, מהגבוהים באנגליה. הבנייה מחדש החלה בתקופת הנרי השלישי והסתיימה בתקופת הנרי השביעי שבנה את קפלת הגבירה (שבנייתה הסתיימה בשנת 1503 בסגנון גותי ניצב). במנזר ניתן לראות קמרונות מניפה האופייניים לתקופה הגותית האנגלית המאוחרת. קמרונות אלה מגיעים לשיא מורכבותם בקפלת הגבירה.
הנרי השמיני הלאים את המנזר ואת יתר המנזרים באנגליה ב-1534 אך לא הרס אותו, בשל מסורת הכתרת המלכים בו. המנזר נותר סגור עד 1540. בשנים 1546–1556 שימש המנזר כקתדרלה.
מאז 1579 מוגדר המבנה כבעל מעמד של Royal peculiar, כלומר מבנה דת המצוי בבעלות ישירה של הכתר, ולא של הבישוף המקומי.
המגדלים המערביים של המנזר נבנו בין השנים 1722 ו-1745 על פי תכנונו ותחת פיקוחו של סר כריסטופר רן.
חלון הרוזטה הצפוני הוצב ב-1722 ומתאר את 12 השליחים למעט יהודה איש-קריות. חלון הרוזטה הדרומי, לעומת זאת, נחנך רק ב-1902.
במלחמת העולם השנייה, במהלך הבליץ, נפגע אחד מאגפי הכנסייה.
אונסק"ו הכריז בשנת 1987 על הכנסייה ועל ארמון וסטמינסטר הסמוך כאתר מורשת עולמית.
ב-1995 הושלמו עבודות תיקונים, שיפוצים ושחזורים בכנסייה.
ב־6 בספטמבר 1997 התקיימו במקום מסע האשכבה וטקס האשכבה של דיאנה, הנסיכה מוויילס, שנהרגה בתאונת דרכים כמה ימים קודם לכן.
ב-29 באפריל 2011 נישאו בכנסייה הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' וקתרין, דוכסית קיימברידג'.
הכתרות

מאז חג המולד בשנת 1066 שבו הוכתר במנזר ויליאם הכובש למלך אנגליה הוכתרו כל מלכי אנגליה במנזר. היוצאים מן הכלל היו אדוארד החמישי ואדוארד השמיני שלא הומלכו כלל. נהוג שהארכיבישוף מקנטרברי מכתיר את המלך.
ההכתרה האחרונה בכנסיית וסטמינסטר התרחשה ב-6 במאי 2023 ובה הוכתר צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. טקס ההכתרה, כקודמיו במאות הקודמות, נערך בקדמת המזבח הראשי, על גבי הרצפה ההיסטורית, שנוצרה ב-1268 על ידי אומני קוסמאטי.
קברים בכנסייה

הנרי השלישי בנה את המנזר מחדש לכבוד המלך אדוארד המודה - קדוש נוצרי. לאחר מותו נקבר הנרי השלישי במנזר, ואחריו נקברו במקום רוב מלכי אנגליה, למעט הנרי השמיני, צ'ארלס הראשון וכל המלכים שמלכו מאז המלך ג'ורג' השני, שנקברו בטירת וינדזור. גם מרי, מלכת הסקוטים, נינתו של הנרי השביעי, מלך אנגליה, הועברה להיקבר במנזר לאחר שנקברה בקתדרלת פטרבורג.
בני האצולה נקברו בצדי הכנסייה, ופשוטי העם נקברו במנזר עצמו. במהלך השנים נקברו במנזר מדענים, סופרים, פוליטיקאים ומשוררים.
אוליבר קרומוול נקבר בכנסייה, אך הוצא ממנה בהוראת צ'ארלס השני.
קברים בכנסייה > מרכז הכנסייה

קבר הלוחם האלמוני של בריטניה
צ'ארלס דרווין
בן ג'ונסון
דייוויד ליווינגסטון
סר אייזק ניוטון
סטיבן הוקינג
קברים בכנסייה > האולם הצפוני

ויליאם יוארט גלאדסטון
ויליאם פיט האב
ויליאם פיט הבן
ויליאם וילברפורס
קברים בכנסייה > האולם הדרומי > פינת המשוררים

רוברט אדם
רוברט בראונינג
ויליאם קמדן
תומאס קמפבל
ג'פרי צ'וסר
צ'ארלס דיקנס
ג'ון דריידן
דייוויד גריק
ג'ון גאי
גאורג פרידריך הנדל
תומאס הרדי
רודיארד קיפלינג
ג'ון מנספילד
לורנס אוליבייה
אלפרד טניסון
קברים בכנסייה > קפלת הגבירה של הנרי השביעי

הנרי השישי, מלך אנגליה
ג'יימס הראשון, מלך אנגליה
אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה
מרי הראשונה, מלכת אנגליה
מרי, מלכת הסקוטים
מצבות זיכרון

בכנסייה מצבות זיכרון למספר אישים שאינם קבורים בה:
ויליאם שייקספיר, קבור בסטרטפורד על האייבון
וינסטון צ'רצ'יל, קבור באוקספורדשייר
בנג'מין דיזראלי, קבור בבקינגהאמשייר
תומאס סטרנס אליוט (ת"ס אליוט), קבור בכנסיית East Coker (אנ') ב-סומרסט
בקפלת הגבירה ישנה קפלה קטנה יותר המוקדשת לחיל האוויר המלכותי (RAF) וכוללת לוח זיכרון וחלונות ויטראז' צבעוניים. קפלה זו הוקמה ב-1947 לזכר הטייסים שנפלו בקרב על בריטניה במלחמת העולם השנייה.
מלכיצדק תבנו

| --- | --- |

 לידה:  בערך 1620 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  29 באוקטובר 1692 איסי לה מולינו, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הבין-לאומי של השחייה (1990) 
 
מן הספר "אומנות השחייה"
מלכיצדק תבנו (בצרפתית: Melchisédech Thévenot; בסביבות 1620 – 29 באוקטובר 1692 באיסי שבצרפת)
היה סופר, איש אשכולות, ממציא, מזרחן ודיפלומט צרפתי. המציא את פלס הבנאים, וידוע גם בזכות כתיבת הספר "אומנות השחייה".
תכופות מבלבלים את מלכיצדק תבנו עם אחיינו, איש המסעות ז'אן דה תבנו. הדיוקנאות המיוחסים לו הם למעשה של אותו אחיין.
קורות חייו

תבנו נולד למשפחת אצולת גלימה עשירה, שהחזיקה במשרות במנגנון הממלכה. הוא ידע אנגלית, יוונית, לטינית, עברית, ערבית וטורקית. שמו הראשון היה ניקולא אליו נוסף השם מלכיצדק, כנראה לזכר סבו מצד אימו, שהיה עורך דין בפרלמנט של פריז. לאור בחירת השם מהברית הישנה, נראה שסבו היה הוגנוט.
תבנו היה מדען חובב ומצנט למדענים ומתמטיקאים רבים. הוא למד אסטרונומיה, פיזיקה, רפואה ומגנטיות. הוא ניהל התכתבות ענפה עם אישים ככריסטיאן הויגנס ויאן סוואמרדם. את האחרון עודד לחקור את מקור האורגניזמים. חלקם התארח אצלו באיסי שמדרום־מערב לפריז כמו נילס סטנסן הדני, שניתח בביתו מוח אנושי בפני קהל צופים. מעגל המלומדים שנוצר סביבו קרא לעצמו "אקדמיית תבנו" בדומה לאקדמיה שקדמה לה "אקדמיית מונמור" אותה ארח הנרי לואי האבר דה מונמור. מאקדמיות אלה ואחרות נוסדה ב־1666 האקדמיה המלכותית למדעים (היום האקדמיה הצרפתית למדעים).
חלק ממחקריו, כדוגמת הטענה שהאטמוספירה היא גורם בתנועות הלב והמוח, היו מופרכים וחסרי גישה מדעית קפדנית, מה שמאפיין את התקופה.
בין 1658 ל־1661 ביצע ניסויים על נימיות וסיפונים. תבנו הציע להשתמש במיץ לימון לריפוי מחלות שונות ושימוש בסירופ מצמח האיפקה (ipeca) לריפוי דיזנטריה (שימוש בצמח זה כבר אינו מומלץ).
ב־1661 המציא תבנו את פלס הבנאים. הוא השתמש בסרגל אבן חלול מצויד בעדשה שאותו מילא באלכוהול. הוא שיתף בהמצאתו את רוברט הוק בלונדון ווינצ'נצו ויויאני בפירנצה. הפלס הוצע לשימוש במשלחת המיועדת למדגסקר ב־1666.
הוא שימש כשגריר ונשלח לג'נובה ב־1647 ולרומא מספר שנים לאחר מכן. עם מותו של האפיפיור אינוקנטיוס העשירי ב־1665 הוא השתתף בקונקלווה שבחרה באפיפיור הבא אלכסנדר השביעי. ב־1684 התמנה לספרן המלכותי של לואי ה־14 מלך צרפת. הוא מת באיסי.
לייבניץ אמר עליו שהיה אחד האנשים הסקרנים שפגש מעודו ודימה אותו להקאטונכיר, מפלצת במיתולוגיה היוונית בעלת חמישים ראשים ומאה ידיים.
ספרי מסעות

סיפורי מסע היוו מוקד לסקרנותו. בערוב ימיו היו ברשותו 290 כתבי יד שנרכשו לאחר מותו על ידי ספריית המלך. בין 1663 ל־1672 הוא מפרסם אסופה שכותרתה "מסעות שונים ומוזרים שנערכו על ידי צרפתים, ספרדים, גרמנים, פורטוגזים, אנגלים, הולנדים, פרסים, ערבים ועוד בני עמי המזרח [...] מלווה בתיאור צמחים וחיות שלא היו מוכרים באירופה ומפות גאוגרפיות שטרם פורסמו". האסופה שעזרו בכתיבתה רבים מחבריו כללה 1700 עמודים בני ארבעה חלקים. ראוי לציון הוא התרגום לצרפתית בן 216 העמודים אודות סין (אזור) על ידי מרטינו מרטיני האיטלקי, הראשון אחרי מרקו פולו שנתן תיאור ממצה. התרגום צמוד למקור ותבנו אינו מבקר את הנכתב אלא מסתפק בלמסור אותו כלשונו.
הספר כולל דיווחים מרוסיה, קרים, טרטריה (אנ') (שם שניתן בתקופתו למרחב במרכז אסיה מהרי אורל ועד לאוקיינוס השקט), סין, פורמוזה, הודו, פרס (היום איראן), חצי האי ערב, ארץ הקודש, סיאם (היום תאילנד), בנגל, בורנאו, הפיליפינים, יפן, מצרים, אפריקה ואמריקה. המפות באסופה פורסמו, כפי שציין, כבר קודם לכן, אך חלקן לא היו מוכרות עד אז לציבור הרחב.
בן תקופתו ז'אן שאפלן אמר שמטרת האסופה "היא לאפשר לקורא להתוודע לאופן מחשבתם של הבוחנים את הטבע". למעשה, האסופה עונה לסקרנות האירופאים בעידן של גילוי ארצות ובזמן הקמת חברות הודו המזרחית השונות.
הוא השתתף גם בריכוז חיבורים של קונפוציוס שהופיע ב־1687 בשם "הפילוסוף של הסינים" (בלטינית "Sinarum Philosophus").
הספר "אומנות השחייה"

ארבע שנים אחר מותו ב־1696 התפרסם ספרו שהיה בין הראשונים בנושא. הספר נקרא על ידי רבים במהלך המאה ה־18 והפך את שחיית החזה לפופולרית. בנג'מין פרנקלין ממציא הסנפיר היה בין קוראיו. בספר תוארו גם סגנונות נוספים, כגון צלילה וקפיצת ראש.
שישים שנה אחר כך מחברי האנציקלופדיה הגדולה ביקרו את הספר קשות. בערך "שחייה" נאמר שלא חידש דבר יחסית לקודמיו אורארד דיגבי האנגלי וניקולאוס ווינמאן הגרמני והוסיפו: "לו טרח להשקיע בקריאת בורלי [פיזיולוג שלמד את אופן התנועה בבעלי חיים] חצי מהכוחות שבהם קרא את שני האחרים, הוא לא היה טוען שהאדם מסוגל לשחות כיתר החיות, אלמלא הפחד התוקף אותו ומגביר את הסכנה".
הערות שוליים

↑  "Thévenot, Melchisédech"
באתר Encyclopedia.com (באנגלית)
↑  Le sirop d'ipéca n'est plus recommandé au Québec (בצרפתית)
↑  L'Art de Nager (אומנות השחייה): קפיצת ראש ( פרק 35), צלילה (פרק 36)
↑  הערך "שחייה" באנציקלופדיה הגדולה
(בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307059305171  BIBSYS: 14017227  BNE: XX1533815  BnF: cb12512128n (data)  CiNii: DA1157212X  GND: 117624519  ICCU: UBOV455632  ISNI: 0000 0001 1028 2804  LCCN: n50014413  NLA: 35545539  NTA: 070328366  RERO: 02-A003900503  SNAC: w68h8dpf  SUDOC: 034357599  Trove: 991005  VcBA: 495/273492  VIAF: 125149066390465600931   WorldCat (עם VIAF): 125149066390465600931 
מפת אוסטרליה (ניו הולנד) כפי שצוירה על ידי תבנו
מקסים שצקיך

מקסים אלכסנדרוביץ' שצקיך (ברוסית: Максим Александрович Шацких; נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר אוזבקי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצת דינמו קייב מליגת העל האוקראינית. שצקיך הוא מלך השערים של נבחרת אוזבקיסטן בכל הזמנים. כיום (2022) משמש שצקיך כמאמן של קבוצת פחטקור טשקנט.
קריירה

שצקיך החל את הקריירה שלו בקבוצות נוער של מועדוני כדורגל אוזבקים בעיר הולדתו, טשקנט. לאחר מכן הוא עבר לרוסיה, והחל את הקריירה המקצוענית שלו במספר קבוצות מהליגות הנמוכות במבנה ליגות הכדורגל ברוסיה. הוא שיחק בקבוצות סוקול סראטוב וטורפדו וולז'סקי ב-1996, לדה טוגליאטי ב-1997, וגזוביק גזפרום איז'בסק ב-1998. בעונת 1999 הוא עבר לקבוצת בלטיקה קלינינגרד, ששיחקה בליגה הרוסית הראשונה.
בעונת 1999/2000 עבר שצקיך לדינמו קייב מליגת העל האוקראינית. הוא יועד להחליף בחוד ההתקפה של דינמו את אנדריי שבצ'נקו, שעזב קודם לכן למילאן. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא כבש 20 שערים, וסיים כמלך השערים של העונה בליגה האוקראינית. הוא זכה עם קבוצתו בעונה זו בדאבל של אליפות אוקראינה והגביע האוקראיני. בעונה הבאה, 2000/2001, הוא זכה עם דינמו באליפות שנייה ברציפות. בעקבות הצטיינותו כבר בתחילת הקריירה שלו באוקראינה, הוא כונה "שבצ'נקו" ברחבי אוזבקיסטן.
דינמו קייב איבדה את האליפות לשחטיור דונצק בשנת 2002. עם זאת, בעונת 2002/2003 זכה שצקיך באליפות השלישית שלו עם דינמו קייב וכן בגביע השני שלו שהשלים זכייה בדאבל באותה עונה. בנוסף, הוא זכה בפעם השנייה בקריירה בתואר מלך השערים של הליגה האוקראינית, עם 22 שערי ליגה. בעונת 2003/2004 הוא זכה עם קבוצתו באליפות רביעית בתוך חמש שנים.
לאחר שנתיים ללא זכייה באליפות, הוביל שצקיך את דינמו קייב לאליפות הליגה בעונת 2006/2007, תוך שהוא כובש תשעה שערים ומסיים כמלך השערים של קבוצתו. בעונה שלאחר מכן הוא כבש עשרה שערים, אך לא עזר לקבוצתו שאיבדה את האליפות לשחטיור דונצק. לקראת סיום עונה זו הוא מיצב עצמו במקום השני בדירוג מלכי השערים של הליגה בכל הזמנים, מאחורי חברו לקבוצה, סרהי רברוב. הוא שב וזכה עם דינמו באליפות בעונת 2008/2009.
מלבד הצלחתו בליגה האוקראינית, שיחק שצקיך במשך תשע עונות במדי דינמו בליגת האלופות, וכבש 11 שערים לאורך הקריירה שלו במסגרת המפעל.
בקיץ 2009 עזב שצקיך את דינמו קייב ועבר לשחק בליגה הקזחית, בקבוצה החדשה לוקומוטיב אסטנה, אך כבר לאחר 15 משחקים במדי הקבוצה חזר לאוקראינה וחתם בארסנל קייב. לאחר מכן עבר לצ'רנומורץ אודסה ולאחר תקופה קצרה חזר לאסנל קייב. בשנת 2014 עבר להוברלה אוז'הורוד. בשנת 2015 עבר לשחק בקבוצת החובבים רוך ויניקי. בשנת 2016 הודיע על פרישה מהמשחק הפעיל.
לאחר הפרישה הצטרף לצוות האימון של דינמו קייב.