stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיסה 370 של מלזיה איירליינס
השערות אפשריות > התרסקות אנכית

פרופסור למתמטיקה מאוניברסיטת טקסס A&M טוען כי ייתכן שהמטוס נכנס למי האוקיינוס בצורה אנכית, שכן כל זווית אחרת הייתה גורמת להתפרקות המטוס לרסיסים רבים, שהיו אמורים להימצא
.
השערות אפשריות > הקשר לטיסה QZ8501

ב-17 ביולי 2014, טיסה 17 של מלזיה איירליינס הופלה מעל אוקראינה. מכיוון שהמטוס בטיסה זו היה גם כן בואינג 777, עלתה השערה מצד חוקרים עצמאיים כי המטוס שהופל בה היה המטוס שהיה בשימוש בטיסה 370. הדבר מבוסס על צילומים שהראו קווי דמיון בין שני המטוסים, אולם מומחים פסלו על הסף את התיאוריה הזו, וטענו שמדובר בקשר מקרי בלבד ששני המטוסים שייכים לאותה חברה.
כשטיסה 8501 של אייר אסיה אינדונזיה התרסקה ב-28 בדצמבר 2014 צוינו קווי דמיון שונים, ביניהם ששני המטוסים היו בבעלות מלזית.
בעקבות האסון

כדי למנוע הישנות מקרה של היעלמות מטוס, הוחלט בכינוס מיוחד של האו"ם לקיים מעקב לווייני אחר שידורי רדיו של מטוסי נוסעים.
פרק של הסדרה "תעופה בחקירה" הופק על הטיסה.
בשנת 2023 הפיקה נטפליקס סדרה תיעודית על הטיסה.
השלכת החזיז במלחה

השלכת החזיז במלחה (מכונה גם "משחק החזיז" או "פרשת החזיז") הייתה אירוע שהתרחש ב-11 בנובמבר 2007, בעונת 2007/2008, במהלך משחק כדורסל בהיכל הספורט מלחה בירושלים, בו התמודדו הפועל ירושלים והפועל חולון, כשהושלך לפרקט חזיז. בזמן שיואב גליצנשטיין, אחד המאבטחים במקום, פינה את החזיז, הוא התפוצץ וגרם לקטיעה של שלוש מאצבעותיו. המשחק הופסק ונדחה קיומם של מספר משחקי כדורסל שהיו אמורים להתקיים בימים שלאחר האירוע. משליך החזיז, יוסי מלאך, נידון לשלוש שנות מאסר. המקרה נחשב לאחד המקרים החמורים ביותר של אלימות בספורט הישראלי. כמה חודשים לאחר מכן חוקק חוק איסור אלימות בספורט, וכוננה המועצה למניעת אלימות בספורט.
רקע

היריבות בין הפועל חולון להפועל ירושלים החלה להתפתח בשנות ה-90 כאשר היו שתיים מהקבוצות, אשר בעזרת קהל אוהדים גדול, ניסו לערער על ההגמוניה של מכבי תל אביב. ב-1993 עברה חולון לבעלותו של איש העסקים נחום מנבר בעוד הפועל ירושלים נקלעה לקשיים כלכליים. דורון שפע, אחד מכוכביה של ירושלים, עבר להפועל חולון וכעבור שנה הצטרפו אליו עדי גורדון ופיני לוי. ב-1995 סיימה חולון את העונה הסדירה במקום השני והגיעה לגמר גביע המדינה שם הפסידה לבני הרצליה לאחר שעדי גורדון קלע רק נקודה אחת במשחק. לקראת סוף המשחק החלו אוהדי חולון להתפרע ומנבר, בפנייתו לאוהדים באמצעות מיקרופון, איים כי יעזוב את הקבוצה אם האוהדים ימשיכו להתפרע. בסיום העונה מנבר אכן עזב את חולון, ובעידודו של גורדון, העביר את תמיכתו הכלכלית להפועל ירושלים כאשר גורדון, פיני לוי ודורון שפע חזרו בעקבותיו לירושלים. השתלשלות עניינים זו הובילה בקרב אוהדי חולון לתחושת איבה כלפי עדי גורדון והפועל ירושלים, כפי שהסביר דורון שפע: "הם בעיקר כעסו על עדי, גם בגלל המהלך וגם משום שהביא מיד לאחר מכן במשך שנתיים רצופות גביעים לירושלים. אני תמיד צוחק עליו שהמשחק הגרוע ביותר שלו בקריירה היה באותו גמר ב-1995 נגד הרצליה".
מאז התקיימו המפגשים בין הפועל ירושלים לחולון באווירה מתוחה. במהלך עונת 1995/96 חזר גורדון לאולם הפחים במדי הפועל ירושלים כאשר הוא מלווה במאבטחים בעקבותיו איומים שנשלחו אליו. לאחר משחק נוסף בין הקבוצות ב-1999 (לאחר פרישתו של גורדון) בו ניצחה ירושלים באולם הפחים, עוכבו אוהדי ירושלים על ידי המשטרה ביציאתם מהאולם כדי למנוע חיכוך בין מחנות האוהדים. ב-2004 שיחקה ירושלים באולם הפחים נגד בני השרון במסגרת גביע המדינה ולאחר המשחק נרשמו עימותים בין אוהדי ירושלים לבין אוהדים מקומיים.
עם הגעתו של מנבר לירושלים השתלבה הקבוצה בצמרת הליגה, זכתה בשני גביעי מדינה והגיע לראשונה לגמר הפלייאוף. ירושלים שמרה על מעמדה כקבוצת צמרת גם לאחר מאסרו של מנבר בשל קשריו עם איראן. הפועל חולון איבדה את מעמדה כקבוצת צמרת לאחר עזיבתו של מנבר והידרדרה עד לליגה הארצית. ב-2007 חזרה חולון לליגת העל ולקראת עונת 2007/08 החתים מיקי דורסמן, הבעלים והמאמן של הקבוצה, שחקנים בכירים והעמיד תקציב גבוה. הפועל ירושלים החלה את עונת 2007/08 כמחזיקת הגביע לאחר שבסוף עונת 2006/07 הייתה קרובה להשלים זכייה בדאבל אך הפסידה למכבי תל אביב בגמר הפיינל פור לאחר ששמטה יתרון בשניות הסיום. חולון התייצבה למשחק במלחה במסגרת המחזור השלישי לאחר שניצחה בשני משחקיה הראשונים. ירושלים הגיעה למשחק עם מאזן של ניצחון והפסד. שתי הקבוצות נחשבו על ידי פרשנים למועמדות להשתתפות בפיינל פור באותה עונה ובאתר One נכתב ביום המשחק כי "ירושלים וחולון הן מהטוענות הבולטות ביותר בליגה לתואר 'הקבוצה השנייה בטיבה בישראל'". המשחק נערך ביום ראשון, 11 בנובמבר 2007 ושודר על ידי ערוץ הספורט.
חקירת המשטרה והליכים משפטיים

על-פי דו"ח המשטרה מהאירוע, החזיז הושלך לפרקט מיציע העמידה שבו רוכזו אוהדי הפועל חולון. ב-12 בנובמבר עצרה המשטרה את יוסי מלאך, אוהד הפועל חולון, תושב רמת גן, בן 20 שהודה בהשלכת החזיז והביע חרטה. המשטרה עצרה גם את חבריו של מלאך, ניר ראובן בן 18 מרמת גן ודניאל יצחק בן 18 מתל אביב. נער נוסף בן 17, שהיה מעורב באירוע, שוחרר בתנאים מגבילים. כעבור מספר ימים נעצרה גם אמו של מלאך בחשד שניסתה לטשטש ראיות בחדרו של בנה. ב-16 בנובמבר הובא מלאך להארכת מעצר בבית משפט השלום בירושלים וחזר בו מהודאתו בטענה שהופעלו עליו לחצים. המשטרה טענה כי מלאך מסר הודאה מרצונו החופשי ובית משפט השלום הורה לשחררו למעצר בית עד 1 בדצמבר. המשטרה ערערה על ההחלטה לבית המשפט המחוזי שקיבל את העתירה והורה להשאיר את מלאך במעצר. בדיון בהארכת המעצר אמר פקד יורם סגל, שניהל את החקירה, כי ברשות המשטרה "צילום וידאו שיש בו אינדיקציה ברורה שקושרת את יוסי מלאך למעשה". ב-19 בנובמבר הוגש כתב אישום נגד יוסי מלאך וניר ראובן בו הם הואשמו בנשיאת נשק, שיבוש הליכי משפט וחבלה חמורה בנסיבות מחמירות. מלאך וניר ראובן נותרו במעצר עד 9 בדצמבר, אז שוחררו למעצר בית. באפריל 2008 הורשע מלאך במסגרת עסקת טיעון בחבלה חמורה, מעשה פזיזות, רשלנות בחומר נפץ ואיומים. בשלב הטיעונים לעונש התעמתו גליצנשטיין ומלאך בבית המשפט המחוזי בירושלים כאשר גליצנשטיין סירב לסלוח למלאך וטען כי יש להחמיר עמו. מלאך טען מנגד כי לא התכוון לפגוע באיש וכי מדובר במעשה קונדס. בספטמבר גזר עליו בית המשפט המחוזי בירושלים שלוש שנות מאסר בפועל, שנה מאסר על תנאי ו-150 אלף שקל פיצויים. מלאך הגיש ערעור שנדחה על ידי בית המשפט העליון באוקטובר 2009. ניר ראובן הורשע באי מניעת פשע וזוכה מהצתת החזיז. בית המשפט גזר עליו חודש מאסר בפועל (אותו לא ריצה לאחר שנוכתה ממנו תקופת מעצרו) וחמישה חודשי עבודות שירות. כמו כן הורחק ראובן מאירועי ספורט למשך חמש שנים וחויב ראובן לפצות את גליצנשטיין ב-35 אלף שקלים.
ב-2008 הגיש גליצנשטיין תביעה אזרחית כנגד הפועל חולון, הפועל ירושלים, חברת האבטחה באולם מלחה, עיריית ירושלים, איגוד הכדורסל, משטרת ישראל ושלושת אוהדי חולון: יוסי מלאך, ניר ראובן וויקטור תשובה. גליצנשטיין תבע פיצוי כספי בין השאר בשל אובדן השתכרות והוצאות רפואיות. באפריל 2016 קבע בית המשפט המחוזי בירושלים כי על יוסי מלאך וניר ראובן שהורשעו בתיק הפלילי לפצות את גליצנשטיין. בית המשפט גם הטיל אחריות על ויקטור תשובה שמכר למלאך את הכרטיס. כמו כן קבע בית המשפט כי אוהדי חולון שהגיעו למלחה נכנסו דרך שער שבמקור לא היה אמור להיפתח וכי משטרת ישראל הייתה אחראית לבדוק את הנכנסים באותו שער ולכן גליצשנטיין זכאי לקבל פיצוי ממשטרת ישראל. הפועל חולון, הפועל ירושלים, מנהלת הליגה, איגוד הכדורסל ועיריית ירושלים זוכו. סכום הפיצוי, בניכוי תשלומים שקיבל גליצנשטיין מביטוח לאומי ובתוספת שכר טרחת עורך דין נקבע על כ-867 אלף שקלים.
תגובות במנהלת הליגה ואיגוד הכדורסל

בתגובה להשלכת החזיז במלחה הקימה מנהלת הליגה ועדה בראש ניצב בדימוס דוד צור. הוועדה הגישה את מסקנותיה בדצמבר 2007 והמליצה בין השאר להקים רשות למאבק באלימות במגרשים, למנות איש קשר בין האגודות לאוהדים, לשפר את התנאים הפיזיים במגרשים ולבטל את יציעי העמידה. כמו כן הציעה הוועדה למשטרה להקים דסק שירכז את נושא הספורט והמליצה לאמץ מספר סידורי אבטחה במגרשים. באפריל 2008 אימצה מנהלת הליגה את המלצות ועדת צור וקבעה כי יציעי העמידה יבוטלו וכן שכל קבוצה תחויב להחזיק קצין ביטחון קבוע במשחקים וכן שלכל קבוצה יהיה איש קשר מול הקהילה והאוהדים.
ב-20 בנובמבר התקיים דיון בבית הדין של איגוד הכדורסל. תובע האיגוד, עו"ד שוקי קרמר טען כי חולון נושאת באחריות שילוחית להשלכת החזיז ודרש להטיל עליה קנס כספי שיוקצה לחינוך הסברתי בקרב האוהדים ועונש של שמונה משחקים ללא קהל, מהם ארבעה בפועל. בחולון טענו מנגד כי למשליך החזיז, יוסי מלאך, אין קשר לחולון ואין להעניש את הקבוצה בשל מעשיו. מיקי דורסמן עזב את הדיון בכעס ואמר כי הוא מתכוון לפרוש מאימון הפועל חולון. כעבור יומיים הרשיע בית הדין של איגוד הכדורסל את הפועל חולון וקבע כי חולון תארח שמונה משחקים ללא קהל. בית הדין קבע כי העונש יוקל לארבעה משחקים אם הקבוצה תציג תוכנית למיגור האלימות. עוד נקבע כי חולון תספוג הפסד טכני להפועל ירושלים בתוצאה 20:0 ולא תזכה בנקודה המוענקת במקרה של הפסד (לעומת שתי נקודות לניצחון). דורסמן אמר בתגובה כי הוא מתכוון לעזוב את הפועל חולון ויעסוק רק בענייני מחלקת הנוער. לאחר שחולון אירחה ארבעה משחקים ללא קהל והציגה תוכנית למיגור האלימות בקרב אוהדיה החליט האיגוד בפברואר 2008 להמיר את ארבעת המשחקים הנותרים לעונש על תנאי. במהלך העונה ביקשה חולון לקבל את הנקודה המוענקת במקרה של הפסד אולם בקשה זו נדחתה על ידי בית הדין של איגוד הכדורסל.
תגובות במערכת הפוליטית

השלכת החזיז המלחה נדונה במליאת הכנסת ב-14 בנובמבר. כמו כן נדונה השלכת החזיז בישיבה של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת ב-21 בנובמבר בנוכחותם של אבנר קופל וירמי אולמרט.
בעקבות המקרה הואצה חקיקת החוק למניעת אלימות בספורט אותו ניסו לקדם במערכת הפוליטית ובהתאחדות לכדורגל. בסוף נובמבר אושר החוק בקריאה טרומית. בדיון בכנסת ביקשה השרה רוחמה אברהם בלילא לדחות את ההצבעה עד לאחר שוועדת השרים לענייני חקיקה תקיים דיון בנושא, אולם חברת הכנסת רונית תירוש, שיזמה את החוק ביחד עם אבשלום וילן, טענה כי בעקבות השלכת החזיז במלחה אין לדחות את ההצבעה. שר הספורט ראלב מג'אדלה אמר לאחר ההצבעה: "לצערי הגדול, בתקופה האחרונה אנחנו עדים לאירועים חמורים באירועי ספורט, השיא באירועים אלו היה פציעתו הקשה של מאבטח במגרש הכדורסל במלחה, ירושלים". החוק אושר בקריאה שלישית ביולי 2008. החוק מאפשר להטיל עונש מאסר של עד חמש שנים למי שמכניס לאירוע ספורט חפץ אסור, שנתיים מאסר למי שמתבטא באופן גזעני במהלך אירוע ספורט ועד שנה מאסר למי שמתפרץ למגרש במהלך משחק. עוד נקבע בחוק כי יש להקים מועצה מיוחדת לטיפול באלימות בספורט.
המשך העונה

ב-18 בנובמבר שיחקה ירושלים נגד מכבי תל אביב בהיכל נוקיה. באותו יום עצרה המשטרה 13 אוהדים של הפועל חולון לאחר שבפשיטת המשטרה נתפסו כ-600 חזיזים, נפצים ואמצעי לחימה. המשטרה חשדה כי האוהדים תכננו לפוצץ את המשחק במטרה להוכיח כביכול שאוהדי ירושלים הם האלימים. לאחר השלכת החזיז הודיע דורסמן כי הוא לוקח פסק זמן מאימון. הוא נסע לארצות הברית לתקופה קצרה ואף שקל לפרוש. הקבוצה הודרכה על ידי עוזרו, עופר חירותי, ונקלעה למשבר כאשר הפסידה במשחק חוץ לבני השרון ובמשחק ביתי שנערך ללא קהל להפועל עפולה. דורסמן חזר בסופו של דבר לאמן את חולון בתחילת דצמבר. ירושלים וחולון הוגרלו לשחק זו מול זו במשחק חצי גמר גביע המדינה שהתקיים בתחילת פברואר 2008. בעקבות השלכת החזיז במלחה את משחק חצי הגמר איבטחו 150 שוטרים ו-215 סדרנים. גליצנשטיין נכח במשחק כאורח כבוד של איגוד הכדורסל. ירושלים ניצחה במשחק ועלתה למשחק הגמר שם גברה על מכבי תל אביב וזכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות ופעם הרביעית בהיסטוריה של המועדון. במעמד הענקת הגביע הזמין קפטן הקבוצה, ארז מרקוביץ', את גליצנשטיין להניף עמו את הגביע. לקראת סוף העונה נקלעה ירושלים לשרשרת הפסדים. מאמן הקבוצה, דן שמיר, התפטר והוחלף על ידי עוזרו זיו ארז. ירושלים סיימה את העונה במקום השישי והחמיצה את הפיינל-פור. חולון גילתה שיפור ביכולתה וסיימה את העונה במקום הראשון וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות המדינה לאחר שגברה על מכבי תל אביב בגמר הפיינל פור.
בורסת המשי בוולנסיה

חזית המבנה מכיוון הכיכר המרכזית
בורסת המשי (בוולנסית: Llotja de la Seda בספרדית: Lonja de la Seda) או גם בשמה המקורי בורסת הסוחרים (בוולנסית: Llotja dels Mercaders, בספרדית: Lonja de los mercaderes) היא מבנה מפואר של שוק סחורות שנבנה במאה ה-15, בוולנסיה שבמזרח ספרד. המבנה מפגין את העוצמה הכלכלית של העיר בשלהי אותה מאה, שהייתה תור הזהב של העיר, ותוכנן כמקדש של מסחר. המבנה הבנוי בסגנון גותי ולנסיאני (אנ') שוכן במרכז ההיסטורי של ולנסיה, בכיכר השוק (Plaça del Mercat) מספר 31, מול כנסיית יוחנן המטביל (Iglesia de los Santos Juanes) והשוק המרכזי של ולנסיה (אנ').
בורסת המשי של ולנסיה צורפה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו ב-7 בדצמבר 1996.
רקע היסטורי

תור הזהב של ולנסיה היה שלב של התפתחות כלכלית רבה והשפעה פוליטית ותרבותית רבה, שבמהלכם הוקם בנק עירוני (Taula de canvi) שנועד לתמוך בפעולות מסחריות. התעשייה המקומית, בייחוד טקסטיל, התפתחה בצורה משמעותית, והעיר הפכה למרכז מסחרי, שאליו הגיעו סוחרים מכל רחבי אירופה. בורסת המשי, מרכז עסקים ומקדש מסחר, שנבנתה בשלהי המאה ה-15 הייתה מאפיין בולט לשגשוג זה.
לאחר כמה שנים של חוסר יציבות שנגזרו ממאבקי הירושה, בה הוחלפה שושלת המלכים מבית ברצלונה בשושלת הקסטיליאנית של טראסטמרה, העיר שגשגה לאורך כל המאה ה-15. ממלכת ולנסיה התבססה כבירה התרבותית והכלכלית של כתר אראגון, והצליחה להיות אחת הערים החשובות באירופה במאה ההיא. אחד הבנקאים שהיה בעלים של עסקים נוספים, תושב ולנסיה ממוצא יהודי בשם לואיס דה סנטאנחל (Luis de Santángel), היה המממן העיקרי של המסע של כריסטופר קולומבוס לאמריקה, והאדם אשר שכנע את המלכים הקתולים להשקיע במסע קולומבוס, לואיס השקיע בעצמו מיליון מאה וארבעים אלף מראוודיס, יותר מחמישים אחוז עלות המסע. בורסת המשי הייתה סמל לעוצמה ולעושר של תור הזהב של העיר.
באשר להשפעה פוליטית, מאז סוף המאה הארבע עשרה הלכה וגברה ההשפעה של ולנסיה בכתר אראגון עם דמויות כמו הקדוש ויסנט פרר, ואף יותר לאורך כל המאה החמש עשרה, עד כדי כך שהפעמיים היחידות בהן הוכתר בישוף ספרדי לאפיפיור היו של שני בישופים מוולנסיה: קליקסטוס השלישי, ואחיינו, אלכסנדר השישי, בני משפחת בורג'ה.
בתחום האמנות והתרבות, מלבד הבורסה, נבנו מגדל קוארט (ספ'), קפלת המלכים במנזר סנטו דומינגו, קמרון המזבח הגבוה של קתדרלת ולנסיה (אנ') או ארמון ממשלת ולנסיה (ספ'). בציור ובפיסול פעלו בעיר יקומרט (אנ'), רודריגו דה אוסונה (אנ'), פאולו דה סן לאוקדיו (ספ'), ויסנטה מסיפ (ספ'), דמיאן פורמנט (ספ') ואחרים, בספרות אאוזיאס מרק (ספ'), ז'ואן רואיס דה קורליה (ספ'), ז'אומה רוץ' (ספ'), איזבל דה ויליינה (ספ') וז'ואנוט מרטורל, מחבר טיראנט לו בלאנש. כתוצאה מפריחה תרבותית זו, הוקם בוולנסיה בית הדפוס השני בחצי האי האיברי, שבו הוציא האמן למברט פאלמרט (ספ') לאור את היצירה הספרותית הראשונה שהודפסה בספרד בשנת 1474. גם המילון הראשון בשפות רומאניות: Liber Elegantiarum, הופיע גם הוא. המחקר הראשון בנושא שחמט מודרני הוא ככל הנראה כתב של פרנססק ויסנט (ספ'), שנדפס ופורסם בוולנסיה בסוף המאה ה-15. ב-30 באפריל 1499 הוקמה אוניברסיטת ולנסיה.
אולם העמודים
מגדל קוארט (1460)
קפלת המלכים במנזר סנטו דומינגו
קמרון המזבח הגבוה של קתדרלת ולנסיה
ארמון ממשלת ולנסיה
רקע היסטורי > שוק השמן

בסמוך לפלסה דה לה קומפניה (Plaza de la Compañía), מאחורי בורסת המשי, היה מבנה קדום יותר, שקיומו תועד מ-1341, שכונה "שוק השמן" (Llotja de l'Oli). לדברי ההיסטוריון המודרני מנואל סנקיס אי גוארנר (קט'), היה שוק זה פתוח בחלקו, כלומר הוא נבנה בסגנון של הלוג'יה האיטלקית (בנייה פתוחה מצד אחד או יותר, נתמכת על ידי קשתות או עמודים). שוק השמן לא שימש רק לסחר במוצר זה, אלא לכל מיני פעולות עסקיות.
רקע היסטורי > המשי

מקור השם שניתן למבנה בורסת המשי מהעובדה שאריגת משי הייתה התעשייה החזקה ביותר בעיר מהמאה ה-14 עד המאה ה-18. במאה הארבע עשרה היו כבר סוחרי משי מקומיים, רובם יהודים, ואחר-כך מומרים, שהתקבצו בשנת 1465 ב"אחוות הבתולה של הרחמים" (cofradía de la Virgen de la Misericordia) שתרמה להקמת קפלה בבורסת המשי שנבנתה בין השנים 1484–1486.
כאשר נבנתה בורסת המשי, כבר הייתה תעשיית משי גדולה בוולנסיה, שהתבטאה ב-293 אומני משי שנרשמו בעיר בשנת 1487. בסוף המאה ה-17, היה המשי כה חשוב בעסקאות מסחריות, עד שבורסת הסוחרים נודעה בכינוי בורסת המשי. במחצית השנייה של המאה ה-18 היה שיא הייצור של המשי: עשרים וחמישה אלף איש עסקו בתעשיית המשי בעיר, שהיו בה יותר משלושת אלפים נולים. החל משנת 1790 החלה הידרדרות בענף המשי בוולנסיה, שמעולם לא חזר למה שהיה. עם זאת, בורסת המשי שמרה על שמה המסורתי עד היום, כאות הוקרה למה שהייתה תעשייה חלוצית בוולנסיה במשך כל כך הרבה מאות שנים.
המבנה > רקע

בניית שוק הסחורות בוולנסיה התרחשה על רקע השגשוג במסחר שפרח בוולנסיה במאה החמש עשרה, ונועדה לסמל את היכולת של העיר למשוך אליה סוחרים, בתקופה שבה החלו להופיע קשיים עבור הכלכלה המקומית כתוצאה מגילוי אמריקה, ועקב כך מעבר המסחר מהים התיכון לאוקיינוס האטלנטי.
שוקי הסחורות בכתר אראגון נבנו על פי אותה תוכנית: חדר בצורת מלבן הנתמך על עמודים. לשוק הסחורות של ולנסיה קדמו שוק הסחורות של ברצלונה (Lonja de Barcelona‏; נבנה 1380–1392) ושוק הסחורות של פלמה דה מיורקה (Lonja de Palma de Mallorca ‏; נבנה 1420–1448), עם עמודים מחורצים בסלילים התומכים בקמרונות צלעות של שלוש ספינות. בין השנים 1541–1551 נבנה שוק הסחורות בסרגוסה באותה תוכנית, אך בסגנון הרנסאנס. בהתחשב בכך שהתוכנית האדריכלית הייתה תמיד זהה, התעקשה המועצה הכללית של העיר בשנת 1469, על יופיו של הבניין שיהיה: "יפה מאוד, נפלא ומפואר, כך שיהיה הכבוד והקישוט של העיר המכובדת הזו".
המבנה > הבנייה

לתכנון המקורי של המבנה אחראי הבנאי האומן הקטלאני פרנססק בלדומר (Francesc Baldomar) הוא החל לפתח אותו בין השנים 1470–1471. תלמידיו ז'ואן איווארה (Joan Ivarra) ופרה קומטה (Pere Compte) קיבלו בשנת 1481, חמש שנים לאחר מותו (1476), את המנדט לסיים את בניית המבנה על פי התוכניות המקוריות המרהיבות שצייר בלדומר בשנות חייו האחרונות.
עשרים וחמישה בתים קרובים לשוק נקנו ונהרסו כדי לבנות את הבניין. העבודות החלו ב-16 בינואר 1483 בהריסת הבתים, ביישור הקרקע ובמסירת חומרים לבנאי הראשי של העיר פרנססק ביולאיגואה (Francesc Biulaygua), והעברת אבנים לסתתים ב-15 בפברואר. רשמית החלו העבודות ב-5 בפברואר 1483 וב-14 במרץ שולם השכר הראשון לפרה קומטה וז'ואן איווארה. באוקטובר 1483 סיים הבנאי הראשי של העיר ביולאיגואה את עבודתו בשדה ונעלם מכל תיעוד.
המבנה > הארכיטקטורה

מבנה שוק הסחורות מורכב מארבעה חלקים, שהם: המגדל, בו יש צינוק לתוכו הושלכו גנבי המשי והסוחרים הרמאים עד שהגיעו הרשויות הרלוונטיות לטפל בהם, אולם הקונסוליה של הים (Sala del Consulado del Mar), החצר המכונה "פטיו דה לוס נארנחוס" (Patio de los Naranjos) ואולם החוזים או אולם העמודים. שטח המונומנט עולה על 2,000 מטרים רבועים, בנויים ובלתי בנויים. המבנה שוכן על חלקה מלבנית, בדרום הוא פונה לפלסה דל מרקדו, במערב לכיוון רחוב דה לוס קורדייאטס (Calle de los Cordellats), בצפון לכיוון רחוב לה לונחה (Calle de La Lonja) והחלק המזרחי לכיוון רחוב פרה קומטה (Calle de Pere Compte). מול החזית שוכנים כנסיית יוחנן המטביל (Iglesia de los Santos Juanes) והשוק המרכזי של ולנסיה (אנ').
כפי שנראה מכיכר השוק, הצד הימני של הבניין הוא החלק העיקרי במבנה, המכונה גם אולם החוזים או אולם העמודים (נבנה 1483–1498); משמאלו נמצא המגדל המרכזי (נבנה 1483–1498), שבו קפלה (הקומה התחתונה) וכלא (שתי הקומות העליונות). החלק השמאלי כולל את שלוש הקומות של קונסולית הים, שנוספה בהמשך (נבנתה 1498–1548). הפטיו דה לוס נארנחוס משלים את הצלע האחורית של המונומנט.
שוק הסחורות של פלמה דה מיורקה, שהוקם ב-1448 שימש מודל לשוק הסחורות של ולנסיה, אבל השוק בוולנסיה גדול ומעוטר יותר ממנו. השוק בוולנסיה בולט בעושר העיטור הסגנון הגותי הלוהב על החלונות, בשערים המונומנטליים עם קשתות מחודדות, הפסלים הקטנים ועשרים ושמונה הגרגוילים, רובם מייצגים מצבים סאטיריים או ארוטיים. בנוסף, יש בו שפע רב של שלטי אצילים עם ארבעת הפסים של מלך אראגון, שביניהם בולט השלט על אבן הראשה בקמרון המרכזי של אולם החוזים, ובעיקר אלה שנמצאים בפינות הבניין מוקפים במלאכים.
המבנה > הארכיטקטורה > אולם העמודים

אולם העמודים (Salón Columnario) או אולם החוזים (Sala de Contratación) הוא אולם פנימי גדול שבו רצפת שיש איטלקי, עם שלוש ספינה אורכיות (ברוחב כולל של 21.4 מטרים) וחמש ספינות רוחביות (עומק כולל של 35.6 מטרים), שתקרתם מקבץ של קמרונות צלעות, בגובה 17.4 מטרים, הנתמכים על 8 עמודים דקים מחורצים בחריצים לולייניים ושישה עשר פילסטרים מאותו סגנון התומכים בקמרונות. מהעמודים בגובה אחד עשר מטרים מתפצלים כמה צלעות המשתרעות על מקטעים מרובעים באותו גובה ויוצרים קמרונות כמעט כדוריים. גאומטריה כדורית זו מאפשרת צלעות ואבני ראשה מרובים, תשעה לכל מקטע.
הגישה לאולם החוזים היא דרך שערים של קשתות מחודדות המסודרים בין צריחונים ארוכים, השוכנים בחזית הראשית (פלאסה דה מרקדו), כמו גם בחזית האחורית (פלאסה דה לונחה). ישנן גם שתי דלתות צדדיות, האחת נפתחת לרחוב פרה קומטה והשנייה לפטיו דה לוס נארנחוס. החזיתות מעוטרות בשינות.
המבנה תוכנן כמקדש למסחר והאולם אמור לסמל את גן העדן, בו העמודים מייצגים גזעי עצי דקל והכיפות מייצגות את כיפת השמים, אשר במקור נצבעה כחול עם כוכבי זהב. העירייה התקינה כאן את הבנק (canula de canvis), שנוצר בשנת 1407 כזיכיון שהוענק לעיר על ידי מרטין הראשון, מלך אראגון, לבצע פעולות בנקאיות במאה ה-15, שם נערך שטר החוב הראשון. תוך חמש עשרה שנים בלבד (1483–1498) הם הצליחו לסיים את אולם החוזים, הגוף העיקרי של הבניין. לאורך החלק הגבוה ביותר מבין ארבעת הקירות, הגובלים בקמרונות, יש כתובות בלטינית שנעשו בזהב על רקע כהה, המזכירות לסוחרים את תפקידם כסוחרים ונוצרים טובים שלא לעסוק בהלוואות בריבית קצוצה בעסקיהם, במטרה להשיג חיי נצח. הכתובת משוכפלת, פעם אחת על הקירות הדרומיים והמערביים ופעם שנייה על אלה של החלק הצפוני והמזרחי.
המבנה > הארכיטקטורה > המגדל

מגדל הבורסה, שנבנה באותו זמן כמו אולם העמודים, הוא ריבועי ובערך גבוה בשליש משאר הבניין. הפסל ז'וזפ איישה (Josep Aixa) הוסיף למגדל שינות, בין 1885 ל-1902, כהעתק של השינות שהיו לאולם העמודים וקונסולית הים.
מאולם העמודים יש גרם מדרגות לולייני לגישה למגדל. בגלל חוסר במעקה, לא ניתן לבקר גם בגרם המדרגות, יצירה של וירטואוזיות רבה, בה מודגשת השליטה בטכניקות אדריכליות. גרם המדרגות המפואר הזה מורכב מסליל פתוח כשהמדרגות מחוברות לקיר המעגלי. דרכם ניגשים לחדרי המגדל העליונים. במקור היו מאה ועשר מדרגות, אך בשיקום שבוצעו על ידי הפסל ז'וספ איישה והאדריכל אנטוני פרר, נוספו שלושים ושתיים נוספות, שכן המגדל נחשב כלא גמור. גובה גרם המדרגות של המגדל הוא עשרים ושישה מטרים, ולכן יש לו בסך הכול מאה וארבעים ושתיים מדרגות בגובה שמונה עשרה סנטימטרים. הקומות העליונות של המגדל שימשו כבית כלא לסוחרים שהשתמטו מתשלום חובות.
קומת הקרקע של הבניין הייתה הקפלה, שנבנתה בשנים 1484–1486, המיוחסת לחואן גואס (Juan Guas), שיש בו קמרון מצולע שבזיזים שלו יש הייצוג של ארבעת המבשרים. חואן דה קורדובה (Juan de Córdoba) קיבל חמישה עשר ליברות במאי 1484 עבור "תשלום עבודות שבוצעו בקפלה של שוק הסחורות". העיצוב של קמרון הצלעות בקפלה, שלא היה מוכר עד אז בוולנסיה, מרמז כי חואן זה היה למעשה חואן גואס, האדריכל הראשי של המלך פרננדו השני, מלך אראגון, אשר השתמש באותו עיצוב בבניין בסגוביה. קמרון זה מורכב משמונה אבני ראשה קטנים עם שלטי אצילים של העיר ומלאכים עם כלי נגינה המקיפים תבליט של הבתולה של הרחמים, הקדושה המגינה של אחוות יצרני המשי, שנמצאת באבן הראשה המרכזית. לקפלה שתי כניסות, האחת מעוטרת יותר בדמותו של הבורא ובקישוטים גותיים, והשנייה דרכה נכנסים לקונסוליה עם שלט האצילים של העיר במרכזו.
המבנה > הארכיטקטורה > פטיו דה לוס נארנחוס

אלמנט נוסף בבורסה הוא הגן שלה, המכונה פטיו דה לוס נארנחוס (Patio de los Naranjos), אליו ניגשים דרך דלת מאולם החוזים, המלא בפרטים פיסוליים. המקום הוא מרחב רגוע ומרגיע שיש בו עצי תפוז וברוש שונים ומזרקה מרכזית מתומנת. מסביב, ישנם כמה ספסלי אבן למנוחה תוך התבוננות בגרגוילים הסאטיריים, בפרטי החזית המערבית של אולם החוזים ואלה בדלת של בקונסוליה של הים, שאליהם ניתן להגיע מאותה חצר אל דרך גרם מדרגות אבן חיצוני רחב. לדברי ז'ואן פוסטר אי אורטלס, נערכו בחצר זו מסיבות וטקסים כשהגיעו מלכי השושלת האוסטרית.
המבנה > הארכיטקטורה > הקונסוליה של הים

בצד השמאלי של הפטיו דה לוס נארנחוס נמצאת הקונסוליה של הים (Consulado del Mar), מוסד שנוצר בשנת 1238 בו קיימו שופטים או קונסולים למסחר משפטים בעניינים הקשורים לסחר ולחוק הימי. את המבנה התחיל פרה קומטה. לאחר מותו בשנת 1506, המשיך את העבודה ז'ואן קורברה (Joan Corbera), והיא הושלמה בשנת 1548 על ידי הבסקי דומינגו אורטיאגה (Domingo Urtiaga). תוכנית הקונסוליה הזו מלבנית והיא בסגנון הרנסאנס והייתה מחוברת לקיר המערבי של שוק הסחורות המקורי.
על פי תיאורו של ההיסטוריון המודרני מנואל סנקיס אי גוארנר (קט'), התקיימה הקונסוליה, עם עיטור איטלקי מפואר וחינני למדי, בנישואין מאושרים עם אולם החוזים הגותי.
בקומה הראשונה, המקום בו נמצא החדר המוזהב, אליו ניתן להגיע דרך גרם מדרגות אבן מונומנטלי, מפטיו דה לוס נארנחוס. חדר זה מעוטר בגג עץ שנעשה בין 1418 ל-1445, שאת התחלתו ניהל הבנאי הראשי של העיר ז'ואן דל פויו (Joan del Poyo‏; 1418–1428), הגג חולץ מבית בעיר העתיקה בעת הריסתו במהלך המאה ה-19. הוא הוטמע באופן משביע רצון מאוד בחדר המוזהב בסביבות שנת 1921. תקרה זו, העשויה מעץ רב גוני, נחנכה על ידי אלפונסו החמישי, מלך אראגון במיקומה המקורי, יש בה מאות חלקים של גלגל המזלות, סצנות מלחמה, דמויות גרוטסקיות, צמחים, כלים מוזיקליים ושלטי אצולה כמו שלט האצולה של העיר ולנסיה, החוזר על עצמו עשרות פעמים.
בקומת הקרקע של הקונסוליה, המשמשת לתערוכות ותצוגות אורקוליות, יש תקרה מעניינת בסגנון הרנסאנס. ניתן להגיע אליו מהפטיו דה לוס נארנחוס או מהקפלה.