stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלאני אמרו

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1992 (בת 32) מיאמי, פלורידה
 שם לידה:  מלאני אן אמרו
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכוני פלנטיישן 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ, רית'ם אנד בלוז, Adult contemporary music, מוזיקת נשמה
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  זמרה
 חברת תקליטים:  סיקו מיוזיק
 www.melanieamaroofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מלאני אן אמרו (באנגלית: Melanie Ann Amaro; נולדה ב-26 ביוני 1992) היא זמרת ילידת ארצות הברית שגדלה באיי הבתולה הבריטיים. הזוכה הראשונה של תוכנית המציאות "אקס פקטור" בגרסתה האמריקאית, ובפרס שכלל חוזה הקלטות של 5 מיליון דולר עם חברת סוני מיוזיק וסיקו מיוזיק. נוסף לחוזה, היא הופיעה בפרסומת לפפסי, שעלתה לאוויר ב-NBC במהלך הסופרבול (5 בפברואר 2012).
ביוגרפיה

אמרו נולדה במיאמי, פלורידה וגדלה בטורטולה, שבאיי הבתולה הבריטיים. היא החלה לשיר בגיל 11 במחזות זמר שבבית הספר, במקהלות של כנסייה.
בשנת 2011, נבחנה אמרו לעונה הראשונה של The X Factor ארצות הברית לפני השופטים סיימון קאוול, פאולה עבדול, ניקול שרזינגר ואל. איי. ריד, בשיר "Listen" של ביונסה נואלס. היא נבחרה ל-32 המועמדים הסופיים, בהמשך היא הופיעה בשירו של מייקל ג'קסון "Will You Be There" בביתו של המנטור שלה, קאוול. בתחילה, סיימון לא העביר את מלאני לשלב ההופעות החיות אך מאוחר יותר, הפתיע אותה קאוול בביתה שבפלורידה, והזמין אותה חזרה לתחרות לאחר שהחליט שהוא עשה "טעות גדולה" כשלא כלל אותה. בתוכנית הגמר שרה אמרו דואט עם אר. קלי את שירו "I Believe I Can Fly" וסולו את השיר "Listen" של ביונסה. בלילה שאחרי תוכנית הגמר, אמרו הוכתרה כמנצחת כאשר הייתה המתמודדת בגמר עם מירב הקולות של צופי התוכנית וזכתה בחוזה בשווי חמישה מיליון דולר. בנוסף, מאחר שסיימון היה המנטור שלה, הוא זכה בתואר "המנטור המנצח".
מיכאיל יאנגל

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1911 (יוליאני) Kirensky Uyezd, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 באוקטובר 1971 (בגיל 60) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  מדע הטילים 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  המכון לתעופה במוסקבה (1937) 
 מוסדות:  TsNIIMash  Pivdenne Design Office 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1967)  פרס לנין (1960)  מדליית הפטיש והמגל (26 ביוני 1959)  עיטור לנין (23 ביולי 1969)  מדיילת הזהב של קורוליוב (1970)  מדליית הפטיש והמגל (17 ביוני 1961)  עיטור מהפכת אוקטובר (26 באפריל 1971)  עיטור לנין (25 באוקטובר 1961)  עיטור לנין (20 באפריל 1956)  עיטור לנין (26 ביוני 1959)  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מדליית זהב להישג כלכלי  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליית ההגנה על מוסקבה  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
מיכאיל קוזמיץ' יאנגל (ברוסית: Михаил Кузьмич Янгель;‏ 7 בנובמבר 1911 - 25 באוקטובר 1971), היה מחשובי מתכנני הטילים בברית המועצות.
ביוגרפיה

יאנגל נולד במשפחת חקלאים בת 12 ילדים בכפר סיבירי. בשנות ה-20 עבר להתגורר עם אחיו במוסקבה, ובשנת 1931 החל ללמוד הנדסה. החל את עבודתו כמהנדס אווירונאוטי לאחר סיום לימודיו במכון האווירונאוטי במוסקבה בשנת 1937. בצעירותו עבד יאנגל עם מתכנני המטוסים הסובייטיים פוליקרפוב וארטיום מיקויאן. יאנגל החל לעסוק בתחום של טילים בליסטיים לאחר מלחמת העולם השנייה, ובתחילה הופקד על תכנון של מערכות הנחיה לטילים.
יאנגל עבד בצמוד לסרגיי קורוליוב, וביצע עבורו עבודות תכנון שונות, לפני שקיבל לידיו משרד תכנון משלו - משרד התכנון 586 (לימים - "משרד התכנון יאנגל", חלק של מפעל יוז'ני לבניית מכונות) שהיה ממקום בעיר דנייפרופטרובסק (אוקראינה של היום).
הוא נפטר במוסקבה בגיל 60 לאחר התקף לב חמישי.
טילים בליסטיים מתכנונו של יאנגל

יאנגל היה חלוץ בתחום פיתוח מנועים המונעים על ידי דלק היפרגולי - הניצת במגע. משרד התכנון שלו היה אחראי לפיתוח מספר דגמים של טילים בליסטיים, ובהם:
R-12
R-16
R-36
מטילים בליסטיים אלה פותחו עם השנים משגרי הלוויינים ציקלון, קוסמוס וDS. יאנגל ניצל ממוות בעת אסון נדלין בשנת 1960, כשטיל בליסטי בניסוי התפוצץ על כן השיגור והרג כ-200 איש.
פרסים

יאנגל עוטר בעיטורים סובייטיים רבים, ובהם:
כוכב הזהב של גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים)
פרס לנין
פרס ברית המועצות
עיטור לנין (ארבע פעמים)
עיטור מהפכת אוקטובר
מילאנו – סן רמו

| --- | --- |
אלסנדרו פטאקי מנצח בשנת 2005
אלסנדרו פטאקי מנצח בשנת 2005
 כינוי:  הקלאסיקה של האביב
 מדינות:  איטליה איטליה
 סוג:  אחד מחמשת המונומנטים
 אורך המסלול:  בין 280 ק"מ ל-300 ק"מ (המאה ה-21 לערך)
 חודש:  מרץ
 משך:  יום אחד
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1907
 מרוצים עד כה:  115
 מנצח ראשון:  צרפת צרפת לוסיין פטי ברטון
 מוביל במספר הניצחונות:  בלגיה בלגיה אדי מרקס (7)
 מנצח אחרון:  בלגיה בלגיה, יספר פיליפסן
 שנת מרוץ אחרונה:  2024
 
מילאנו – סן רמו הוא מרוץ אופניים חד-יומי אשר פותח את עונת המרוצים הקלאסיים באירופה ועל כן נקרא גם "לה פרימוורה" (האביב). המרוץ, המתקיים בריביירה האיטלקית, לאורך החוף הצפוני של הים הליגורי, נחשב למרוץ החד-יומי הארוך ביותר. הוא נמנה עם חמשת המרוצים הקלאסיים החשובים ביותר, הנקראים גם "חמשת המונומנטים".
ההיסטוריה של המרוץ

יצירתו של המרוץ החלה בשנת 1906 עת חברו יומון הספורט האיטלקי הגאזטה דלו ספורט וגורמים אשר חפצו לפרסם את הריביירה האיטלקית, ובעקבות הצלחת הטור דה פראנס בצרפת, החליטו ליצור מרוץ אופניים באיטליה. המרוץ הראשון יצא לדרך בשנת 1907 בהשתתפות 36 רוכבים אשר זינקו ממילאנו והמנצח אשר הגיע ראשון לסן רמו היה הרוכב הצרפתי לוסיין פטי-ברטון. מייסד ומארגן המרוץ היה אאוגניו קוסטמניה. המרוץ אשר מוזנק מדי שנה, בשבת השלישית של חודש מרץ, התקיים כבר 113 פעמים. השנים היחידות בהן לא התקיים המרוץ (בשל מלחמה) הן: 1916, 1944 ו-1945. הרוכבים האיטלקיים, להם נחשב ניצחון במרוץ זה כשיא בקריירה שלהם, זכו ב-51 פעמים מתוך ה-115.
ב-1910 נערך המרוץ בתנאי מזג אוויר קיצוניים של סופת שלגים. מתוך 63 רוכבים שזינקו למרוץ סיימו שבעה רוכבים בלבד. המנצח, אז'ן כריסטוף, אושפז מיד בסיום המרוץ ושהה במרפאה פרטית במשך כחודש לאחר המרוץ.
ב-1928 קוסטנטה ג'יררדניו מנצח בפעם השישית במרוץ ומשלים השג של 11 פעמים על פודיום המנצחים ב-12 השנים שמ-1917.
ב-1946 נערך המרוץ שוב לאחר שב-1944 וב-1945 המרוץ בוטל עקב מלחמת העולם השנייה. המועמד המוביל לפני המרוץ היה ג'ינו ברטלי. פאוסטו קופי יצא לבריחה כבר אחרי 50 קילומטרים, פעולה שנחשבה כחסרת סיכוי. למרות זאת, הצליח קופי לשמור על יתרונו ואף להגדילו וניצח במרוץ 14 דקות לפני המקום השני. מרוץ זה היה פתיחתה של היריבות הגדולה בין קופי לברטלי אשר פילגה את אוהדי הספורט באיטליה לשני מחנות.
ב-1954 שודר המרוץ בפעם הראשונה בטלוויזיה. ניצח הבלגי ריק ון סטנברגן לאחר שניצח במיאוץ הסיום רוכבים מנוסים דוגמת קופי, ברטלי ובובה.
ב-2024 ניצח הבלגי יספר פיליפסן בשיא מהירות חדש – 46.113 קמ"ש ושבר את השיא שנקבע ב-1990 על ידי האיטלקי ג'אני בוניו, 45.806 קמ"ש.
מסלול המרוץ

מרוץ מילאנו–סן רמו נחשב כמרוץ מישורי בדרך כלל. במרוץ, אשר נמשך כיום בין 280 ק"מ עד 300 ק"מ (קיימים שינויים קלים במסלול מדי שנה), קיימות מספר עליות מפורסמות. העלייה הגדולה ביותר היא מעבר הטורקינו, הנמצא באמצע הדרך (בק"מ ה-143). מעבר זה נחשב ברוב שנות המרוץ כמכשול העיקרי, אבל ברבות השנים, הצליחו רוכבים רבים לצמצם בהמשך המרוץ את הפערים שנוצרו על הטורקינו. על מנת ליצור מכשולים נוספים לרוכבים נוספו לקראת סיום תווי המרוץ חמש גבעות אשר מכונות ה"קאפי". שתי הגבעות הבולטות ביותר בחשיבותן להתפתחות המרוץ הן הגבעה עליה נמצאת עיירת החוף צ'יפרסה, אשר נמצאת כ-22 ק"מ לסיום, ואשר נוספה למרוץ ב-1982 וגבעת הפוג'ו די סן-רמו, אשר נמצאת כ-6 ק"מ לסיום, ואשר נוספה גם היא (בשנת 1960), כדי ליצור עניין במרוץ לקראת סיומו. שתי הגבעות האחרונות משמשות תמיד להתקפות של רוכבים אשר מנסים לברוח מדבוקת הרוכבים ולהימנע ממאוץ המוני בסיום. למרות ניסיונות בריחה אלו, חלק מהמרוצים מסתיימים במאוצים המוניים.
רוכבים אשר צברו מספר ניצחונות גדול במרוץ

בלגיה אדי מרקס – שבעה ניצחונות
הממלכה האיטלקית קוסטנטה ג'יררדניו – שישה ניצחונות
איטליה ג'ינו ברטלי – ארבעה ניצחונות
גרמניה אריק צאבל – ארבעה ניצחונות
איטליה פאוסטו קופי – שלושה ניצחונות
בלגיה רוז'ה דה ולאמינק – שלושה ניצחונות
ספרד אוסקר פריירה – שלושה ניצחונות
רשימת המנצחים בשנים האחרונות

1998 – גרמניה אריק צאבל
1999 – בלגיה אנדרי צ'מיל
2000 – גרמניה אריק צאבל
2001 – גרמניה אריק צאבל
2002 – איטליה מריו צ'יפוליני
2003 – איטליה פאולו בטיני
2004 – ספרד אוסקר פריירה
2005 – איטליה אלסנדרו פטאקי
2006 – איטליה פיליפו פוצאטו
2007 – ספרד אוסקר פריירה
2008 – שווייץ פביאן קנצ'לרה
2009 – בריטניה מרק קוונדיש
2010 – ספרד אוסקר פריירה
2011 – אוסטרליה מת'יו גוס
2012 – אוסטרליה סיימון גרנס
2013 – גרמניה ג'רלד צ'יולק
2014 – נורווגיה אלכסנדר קריסטוף
2015 – גרמניה ג'ון דגנקולב
2016 – צרפת ארנו דמאר
2017 – פולין מיכל קוויאטקובסקי
2018 – איטליה וינצ'נצו ניבאלי
2019 – צרפת ז'וליאן אלאפיליפ
2020 – בלגיה ווט ואן ארט
2021 – בלגיה יספר סטויבן
2022 – סלובניה מאטיי מוחוריץ'
2023 – הולנד מתייה ואן דר פול
2024 – בלגיה יספר פיליפסן
הערות שוליים

↑  Letter From a Tunnel, אתר pezcyclingnews, ‏18 במרץ 2009
מילארד המפטון

מילארד פרנק המפטון ג'וניור (באנגלית: Millard Frank Hampton Jr.‎;‏ נולד ב־8 ביולי 1956) הוא אתלט עבר אמריקאי שזכה במדליית זהב אולימפית (מרוץ שליחים 4X100 מטר) ומדליית כסף (ריצת 200 מטר) באלימפיאדת מונטריאול (1976).
ביוגרפיה

מילארד המפטון נולד ב-1956 בפרזנו, קליפורניה למילארד המפטון סיניור שהיה אף הוא אתלט שעסק בריצות קצרות. למד בתיכון סילבר קריק (אנ') שבסאן חוזה. כבר בתקופה זו החל לעסוק בספורט ומחזיק עד היום בשיא התיכון בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. ב-1974 החל המפטון ללמוד במכללת סאן חוזה (אנ'). לאחר סיום לימודיו במכללה החל ללמוד בUCLA
קריירה ספורטיבית > 1976

בתחרות איגוד האתלטים החובבים זכה המפטון במדליית זהב בריצת 200 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1976 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מונטריאול זכה המפטון, יחד עם נבחרת ארצות הברית, במדליית זהב במרוץ שליחים 4X100 מטר בתוצאה של 38.33 שניות לפני נבחרת מזרח גרמניה (38.66 שניות) ונבחרת ברית המועצות (38.78 שניות) וכן במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.29 שניות אחרי דון קווארי מג'מייקה (20.23 שניות) ולפני דוויין אוונס מארצות הברית (20.43 שניות).
קריירה ספורטיבית > 1980

באליפות ארצות הברית באתלטיקה (אנ') זכה המפטון במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.37 שניות אחרי למונטה קינג (שיא אליפות 20.08 שניות) ולפני פרדריק טיילור (20.48 שניות).
המפטון היה מועמד להתחרות באולימפיאדת מוסקבה אך ההשתתפות נמנעה ממנו בגלל החרם שהטיל המערב על ברית המועצות.
אותות הערכה

תחרות בתי ספר תיכון בסאן חוזה נקראת על שמם של המפטון ואנדרה פיליפס (זוכה ריצת 400 מטר משוכות באולימפיאדת סיאול 1988) שלמדו בתיכון סילבר קריק
הערות שוליים

↑  תחרויות התיכונים בבתיכון סילבר קריר (אורכב), באתר hampton-phillips2010.com, ‏2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14351581
מנהל תפעול ראשי

מנהל תפעול ראשי (באנגלית: Chief operating Officer; בקיצור: COO) הוא תפקיד בדרג הניהולי הבכיר של חברה או ארגון. נושא משרה זו מטפל בתפעול היומיומי של הארגון, והוא בדרך כלל בדרג של סמנכ"ל או משנה למנכ"ל. פעמים רבות הוא נחשב למספר 2 בארגון, לאחר המנכ"ל.
במפעל יצרני מנהל התפעול הראשי אחראי על מערך הייצור במפעל, כולל הלוגיסטיקה הכרוכה בכך. במפעל שירותים מנהל התפעול הראשי אחראי על השירות השוטף ללקוחות. מנהל התפעול הראשי מבצע את מדיניות הארגון, כפי שהוכתבה על ידי מועצת המנהלים ועל ידי המנכ"ל.
הכישורים הנדרשים לאיוש משרה זו הם פחות חד-משמעיים מאלה הנדרשים במשרות כמו מנהל כספים ראשי, שיהיה בדרך כלל רואה חשבון, או מנהל טכנולוגיות ראשי, שיהיה בעל השכלה טכנולוגית בתחום עיסוקו. מנהל תפעול ראשי נדרש להיכרות מעמיקה עם הארגון ועם הסביבה שבה הוא פועל, ובהתאם לכך הוא יכול לצמוח לתפקיד מתוך כל אחד מהתפקידים הבכירים האחרים בארגון.
מייק סטאם

מייקל יוג'ין "מייק" סטאם (באנגלית: Michael Eugene "Mike" Stamm; נולד ב-6 באוגוסט 1952) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות, מהן 1 זהב, אלוף עולם ושיאן עולם.
ביוגרפיה

סטאם נולד בסן פדרו, לוס אנג'לס, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה ושחה בהדרכתו של המאמן הנודע "דוק" קונסילמן, לצידו של מארק ספיץ.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, ב-20 באוגוסט 1970 קבע סטאם במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:06.3 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של רולנד מאתס ממזרח גרמניה (2:06.4 דקות). כעבור שלושה שבועות מאתס החזיר לעצמו את השיא והעמיד אותו על 2:06.1 דקות.
ביוגרפיה > מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת מינכן (1972) זכה סטאם ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם, טום ברוס, כוכב המשחקים מארק ספיץ וג'רי היידנרייך בשיא עולם חדש של 3:48.16 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:52.26 דקות) וקנדה (3:53.26 דקות), את סגנון הגב הוא שחה בתוצאה של 57.97 שניות. שיא עולם זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי רביעייה אמריקאית אחרת באולימפיאדת מונטריאול (1976). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.70 שניות, אחרי יריבו רולנד מאתס שקבע שיא אולימפי חדש של 56.58 שניות ולפני בן ארצו ג'ון מרפי (58.35 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.09 דקות, אחרי מאתס שקבע שיא עולם חדש של 2:02.82 דקות ולפני בן ארצו מיצ'ל איבי (2:04.33 דקות).
ביוגרפיה > מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד באותה עת יוגוסלביה בשנת 1973 זכה סטאם בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם ג'ון הנקן, ג'ו בוטם וג'ים מונטגומרי בתוצאה של 3:49.49 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:53.24 דקות) וקנדה (3:56.37 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.77 שניות, אחרי מאתס (57.47 שניות) ולפני לוץ ואניה אף הוא ממזרח גרמניה (59.08 שניות).
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
מחסור בוויטמין A

| --- | --- |

 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  126004 
 MeSH:  D014802
 סיווגים
 ICD-10:  E50 
 ICD-11:  5B55 
 
מחסור בוויטמין A הוא מצב המתרחש כאשר יש חוסר בוויטמין A בגוף. ויטמין A, הידוע גם בשם רטינול, הוא רכיב תזונתי חיוני הנדרש לתפקוד תקין של העיניים, העור, המערכת החיסונית ואיברים אחרים. מחסור בוויטמין זה עלול להוביל למגוון של בעיות בריאותיות, כולל עיוורון, זיהום ומוות.
תפוצה

מחסור בוויטמין A נפוץ בעיקר במדינות מתפתחות, בהן המקורות התזונתיים של ויטמין A מוגבלים. ההערכה שילדים רבים מושפעים ממחסור בוויטמין A ברחבי העולם, כאשר מחסור בוויטמין A הוא הגורם המוביל בעולם לעיוורון ילדות הניתן למניעה, וכ-250,000 עד 500,000 ילדים מתעוורים מדי שנה ממחסור בוויטמין A בשל תזונה לקויה, כאשר כמחציתם מתים בתוך שנה מאז שהפכו לעיוורים.
תסמינים

תסמינים של מחסור בוויטמין A יכולים לכלול עיוורון לילה, יובש בעיניים ומחלות עור. עיוורון לילה, הידוע גם בשם ניקטלופיה, הוא התסמין השכיח ביותר של מחסור בוויטמין A, והוא חוסר היכולת לראות בבירור באור עמום או בחושך. זה קורה מכיוון שוויטמין A חיוני לתפקוד תקין של הרשתית, האחראית על המרת האור לאותות חשמליים הנשלחים למוח. ככל שהמחסור הופך לחמור יותר, הקרנית עלולה להתייבש, מה שמוביל ליובש בעיניים (אנ'), קסרוזיס של הלחמית והקרנית, והתפתחות נקודות ביטו (אנ').
במקרים חמורים, המחסור עלול להוביל לעיוורון מוחלט, רגישות מוגברת לזיהומים ואף למוות. בנוסף, אנשים עם מחסור בוויטמין A רגישים יותר לזיהומים שונים ולחצבת, שעלולים להוביל לתחלואה ותמותה מוגברת.
הגורם העיקרי למחסור בוויטמין A הוא תזונה חסרת ויטמין A או בטא-קרוטן. בטא-קרוטן נמצא בפירות וירקות, כמו גזר, בטטה, תרד, כרוב וקייל. מזונות אלו עשירים בוויטמין A ובטא-קרוטן, והם מומרים לוויטמין A בגוף. עם זאת, במדינות מתפתחות רבות, התזונה מתבססת לרוב על מזונות כמו אורז ומזון המבוסס על מניהוט מצוי, שהם דלים בוויטמין A ובטא-קרוטן. התזונה הלקויה בשילוב עם גישה לקויה לטיפול רפואי, עלול להוביל לשכיחות גבוהה של מחסור בוויטמין A.
גם הפרעות ספיגה, כגון צליאק או סיסטיק פיברוזיס, יכולות למנוע ספיגה תקינה של ויטמין A. בנוסף, הפרעות גנטיות מסוימות, כגון אבטאליפופרוטאינמיה, יכולות למנוע את ההמרה התקינה של בטא-קרוטן לוויטמין A, מה שמוביל למחסור.
הערות שוליים

↑  Vitamin A, Linus Pauling Institute, ‏2014-04-22 (באנגלית)
↑  In Preventing Vitamin A Deficiency, a Little Friendly Bacteria Might Go a Long Way, www.rutgers.edu (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543711005171  BnF: cb119647825 (data)  LCCN: sh85143953
מילאנו – סן רמו 2020

| --- | --- |
 מדינות:  איטליה איטליה
 סוג:  חד-יומי
 אורך המסלול:  305 קילומטרים
 חודש:  8 באוגוסט
 
מילאנו – סן רמו 2020 (באיטלקית: Milano-Sanremo 2020) הייתה המהדורה של ה-111 של מרוץ מילאנו – סן רמו, אחד מחמשת המונומנטים שמהווים את חמשת מרוצי האופניים החד יומיים היוקרתיים והחשובים ביותר. התאריך המקורי של המרוץ היה אמור להיות ה-21 במרץ, אך בשל מגפת הקורונה באיטליה נדחה המרוץ ל-8 באוגוסט וכלל מרחק של 305 קילומטרים ממילאנו עד לסן רמו.
במרוץ ניצח ואוט ואן ארט (יומבו–ויסמה), לאחר שהקדים בספרינט אחד על אחד את ז'וליאן אלאפיליפ (דקונינק קוויק–סטפ). הפלוטון, שתי שניות אחריהם, הובל בידי מייקל מת'יוס (Team DSM) שסגר את תמונת הפודיום עם מקום שלישי. ואן ארט ואלאפיליפ ברחו לשאר הדבוקה לקראת סוף הטיפוס האחרון בפוג'יו.
קבוצות

במרוץ השתתפו כל 19 קבוצות הוורלד טים ועוד 8 קבוצות מדרג הפרו טים שקיבלו כרטיס חופשי על ידי המארגנים (RCS). שכל קבוצה התבקשה לרשום שישה רוכבים בלבד.
קבוצות > קבוצות וורלד טים

| לאום | קבוצה | רוכבים |
| --- | --- | --- |
| בלגיה בלגיה | דקונינק קוויק-סטפ | צרפת ז'וליאן אלאפיליפ   אירלנד סם בנט   דנמרק קספר אסגרן   צ'כיה זדנק שטיבר   לוקסמבורג בוב יונגלס   בלגיה טים דקלרק   |
| צרפת צרפת | AG2R La Mondiale | בלגיה אוליבר נאסן   בלגיה לורנס נאסן   איטליה אנדרה ונדראמה   צרפת ז'וליאן דובאל   ארצות הברית לארי ווארבאס   בלגיה סטיין ואנדנברח |
| איחוד האמירויות הערביות | יו. איי. אי. אמירטס | קולומביה פרננדו גאביריה   איטליה דווידה פורמולו   סלובניה טאדיי פוגאצ'אר   איטליה דווידה פורמולו   ארגנטינה מקסימיליאנו ריצ'זה   איטליה אוליביירו טרויה   נורווגיה אלכסנדר קריסטוף |
| גרמניה גרמניה | קבוצת סאנווב | בלגיה טיש בנוט   אוסטרליה מייקל מת'יוס   גרמניה ניקיאס ארנדט   הולנד קייס בול   דנמרק סרן קראו אנדרסן   גרמניה יאשה סוטרלין |
| פולין פולין | קבוצת אינאוס | פולין מיכל קוויאטקובסקי   איטליה ג'אני מוסקון   איטליה פיליפו גאנה   הולנד דילן ואן בארלה   בריטניה בן סוויפט   איטליה סלבטורה פוצ'יו |
| קזחסטן קזחסטן | אסטנה | קזחסטן אלכסיי לוצנקו   ספרד אלכס אראנבורו   ספרד גורקה איסאגירה   ספרד עומאר פראיילה   איטליה מנואלה בוארו |
| צרפת | קופידיס | צרפת כריסטוף לאפורט   איטליה סימונה קונסוני   איטליה אליה ויוויאני   צרפת סיריל לימונייה   בלגיה קנת ואנבילסן   איטליה פאביו סבטיני |
| ישראל | Israel Start-Up Nation | קנדה גיום בויבין   גרמניה ריק צאבל   בריטניה אלכס דאוסט   איטליה דווידה צ'ימולאי   שווייץ ריטו הולנסטיין   אוסטרליה רורי סוטרלנד |
| ארצות הברית | EF Pro Cycling | אוסטרליה סיימון קלארק   איטליה אלברטו בטיול   דנמרק מגנוס קורט   קנדה מייקל וודס   אוסטרליה מיצ'ל דוקר   ארצות הברית לאוסון קראדוק |
| פולין פולין | CCC | איטליה פאוסטו מאסנאדה   בלגיה גרג ואן אוורמאט   גרמניה יונאס קוך   איטליה אלסנדרו דה מרקי   פולין מיכל שאר   איטליה מטאו טרנטין |
| גרמניה גרמניה | בורה–הנסגרוהה | סלובקיה פטר סאגאן   איטליה צ'זרה בנדטי   איטליה דניאל אוס   גרמניה מרכוס בורגהארדט   אוסטריה פליקס גרוסשארטנר   איטליה אוסקר גאטו |
| בחריין בחריין | בחריין מקלארן | אוסטריה מרקו האלר   בלגיה דילן טונס   איטליה דמיאנו קרוסו   איטליה סוני קולברלי   סלובניה מאטיי מוחוריץ'   ספרד איוואן גרסיה קורטינה |
| צרפת צרפת | Groupama–FDJ | צרפת ארנו דמאר   ליטא איגנאטס קונוואלוובאס   אוסטרליה מיילס סקוטסון   הולנד רמון סינקלדם   איטליה ג'אקופו גווארניירי   שווייץ שטפן קינג |
| בלגיה בלגיה | לוטו–סודאל | אוסטרליה קיילב יואן   בלגיה פרדריק פריסון   בלגיה פיליפ ז'ילבר   בלגיה ניקולס מאס   בלגיה יספר דה בויסט   בלגיה טוש ואן דר סאנדה |
| הולנד הולנד | יומבו–ויסמה | בלגיה ווט ואן ארט   הולנד ברט-יאן לינדמן   הולנד טימו רוסן   הולנד אנטואן טולהוק   גרמניה פול מרטנס   נורווגיה אמונד גרונדהל יאנסן |
| אוסטרליה אוסטרליה | מיצ'לטון - סקוט | איטליה אלכסנדר קוניישב   שווייץ מייקל אלבזיני   ארצות הברית מטאו יורגנסון   אוסטרליה דיון סמית   אוסטרליה רוברט סטאנרד   אוסטרליה קמרון מאייר |
| ספרד ספרד | מוביסטאר | ספרד הקטור קארטרו   איטליה דווידה ויללה   ארצות הברית מטאו יורנגסון   ארגנטינה אדוארדו ספולבדה   איטליה דריו קאטלדו   בריטניה גבריאל קוליי |
| דרום אפריקה דרום אפריקה | NTT Pro Cycling | איטליה ג'אקומו ניצולו   נורווגיה אדוואלד בואסון האגן   צ'כיה רומן קרויציגר   אוסטריה מייקל גוגל   דנמרק מייקל ואלגרן   גרמניה מקס ואלשייד |
קבוצות > קבוצות פרו טים

| לאום | קבוצה | רוכבים |
| --- | --- | --- |
| הולנד הולנד | אלפסין–פיניקס | הולנד מת'יו ואן דר פול   איטליה קריסטיאן סברלי   בלגיה סן לייסין   בריטניה סקוט טוואיטס   הולנד אוסקר ריסביק   בלגיה דריס דה בונט |
| איטליה איטליה | ויני–צאבו KTM | איטליה ג'ובאני ויסקונטי   פנמה רוברטו קרלוס גונזאלס   איטליה מרקו פראפורטי   איטליה לורנצו רוטה   ניו זילנד ג'יימס מיטרי   איטליה אומברטו מארגנו |
| צרפת צרפת | טוטאל דיירקט אנרז'י | איטליה ניקולו בונפאציו   איטליה לאונרדו בונפאציו   צרפת ז'ופרה סופה   צרפת אנתוני טורז'י   צרפת אדריאן פטי   בלגיה דריס ואן גסטל |
| צרפת צרפת | ארקאה–סאמסיק | צרפת תומא בודה   צרפת נאסר בוהאני   צרפת לורן פישון   בריטניה דן מקליי   צרפת פלוריאן ואשון   צרפת קלמו רוסו |
| איטליה איטליה | אנדרוני–ג'יאקטולי | קרואטיה יוסיפ רומאץ   איטליה מאתיה באיס   איטליה ניקולה באג'יולי   איטליה פרנצ'סקו גאוואצי   איטליה ניקולה ונצ'יארוטי   קולומביה ג'ונתן רסטרפו |
| רוסיה רוסיה | גזפרום רוס-ולו | איטליה סימונה ולסקו   רוסיה איגור בואב   איטליה מרקו קנולה   איטליה אימריו צ'ימה   איטליה דמיאנו צ'ימה   רוסיה סטפן קוריאנוב |
| בלגיה בלגיה | סירקוס ואנטי–גובר | בלגיה איימה דה חנט   בלגיה סאנדרו מוריס   בלגיה לואיק וליגן   בלגיה יאן בקלאנטס   איטליה אנדראה פאסקואלון   הולנד דני ואן פופל |
| איטליה | ברדיאני–CSF–פאייזנה | איטליה פאביו מאזוקו   איטליה אלסנדרו טונלי   איטליה איורי פילוסי   איטליה וינצ'נצו אלבנסה   איטליה פיליפו פיורלי   איטליה דניאל סביני |
תוצאות > עשירייה ראשונה

| מקום | רוכב | קבוצה | זמן |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | בלגיה ווט ואן ארט | יומבו–ויסמה | 07:16.09 שעות |
| 2 | בלגיה ז'וליאן אלאפיליפ | דקונינק קוויק-סטפ | ז.ז |
| 3 | אוסטרליה מייקל מת'יוס | סאנווב | +2 |
| 4 | סלובקיה פטר סאגאן | בורה–הנסגרוהה | ז.ז |
| 5 | איטליה ג'אקומו ניצולו | NTT Pro Cycling | ז.ז |
| 6 | אוסטרליה דיון סמית | מיצ'לטון - סקוט | ז.ז |
| 7 | ספרד אלכס אראנבורו | אסטנה | ז.ז |
| 8 | בלגיה גרג ואן אוורמאט | CCC | ז.ז |
| 9 | בלגיה פיליפ ז'ילבר | לוטו–סודאל | ז.ז |
| 10 | סלובניה מאטיי מוחוריץ' | בחריין מקלארן | ז.ז |
ז.ז = זמן זהה
הערות שוליים

↑  Milano-Sanremo 2020 | Startlist, procyclingstats.com
מגדל צבעייא

מגדל צבעייא (גם מגדל צבעיה, מגדל דצבעיא, ומגדל צבעים) הייתה עיירה יהודית קדומה בגליל התחתון, אשר נזכרת רבות בספרות חז"ל.
העיירה נזכרת בתלמוד הבבלי, בתלמוד הירושלמי ובמדרש איכה רבה כעיירה יהודית גדולה שחרבה במהלך מרד בר כוכבא או לאחר מכן, לצד מספר עיירות נוספות בגליל התחתון, ובהן שיחין וכבול:
”שלש עיירות היה קטמוס (ספר המיסים) שלהן עולה לירושלם בעגלה (מרוב כובדו), כבול ושיחין ומגדול צבעייא, ושלשתן חרבו. כבול מפני המחלוקת, שיחין מפני כשפים, ומגדל צבעייא מפני הזנות ... אמר ר' יוחנן שמונים חנויות של אורגי פלגס היו במגדל צבעייא”.
העיירה נזכרת בתלמוד הירושלמי גם כיישוב ממנו העלו מעשרות לבית המקדש, לצד מהלול וציפורי, ובהקשר אחרת נזכרת בתלמוד הירושלמי ובמדרש בראשית רבה כמקום בו גידלו עצי שקמים, אך נהגו בהם איסור כיוון ששימשו בעבר הרחוק לבניית המשכן: ”וְכֹל אֲשֶׁר נִמְצָא אִתּוֹ עֲצֵי שִׁטִּים ... אָמַר רַבִּי לֵוִי מִמִּגְדַל צְבָעֲיָא קְצָצוּם וֶהֱבִיאוּם עִמָּהֶם לְמִצְרַיִם וְלֹא נִמְצָא בָהֶם לֹא קֶשֶׁר וְלֹא פֶקַע. אָעִין דְּשִׁטִּים הֲוָה בְּמִגְדְּלָא וְהָיוּ נוֹהֲגִים בָּהֶם אִסּוּר מִשּׁוּם קְדֻשַּׁת הָאָרוֹן, אֲתוֹן וְשָׁאֲלוּן לְרַבִּי חֲנִינָא חַבְרֵיהוֹן וְרַבָּנָן, אָמַר לָהֶם אַל תְּשַׁנּוּ מִמִּנְהַג אֲבוֹתֵיכֶם”.
העיירה נזכרת אצל חז"ל גם במדרש אגדה חוזר על נערי איוב, לפיו יצאו מכפר קרנוס, ולמעט אחד, כולם מתו במגדל צבעייא.
בנוסף, נזכרת העיירה במדרש קהלת רבה בסיפור מעשה על רבי יונתן: ”רַבִּי יוֹנָתָן נְשַׁר שַׂעֲרֵיהּ אֲזַל לַהֲדָה מִגְדְּלָה דְּצַבָּעַיָּה”. כמו כן, נזכרת העיירה כמקום בו עבר רבי שמעון בר יוחאי לאחר שטיהר את טבריה מעצמות המתים בה לאחר צאתו מהמערה: ”וַעֲבַר בְּהָדֵין מִגְדְּלָא דְּצַבָּעַיָא”.
יש המציעים את זיהויה של העיירה באתר ח'רבת ואדי חמאם שלמרגלות הר ארבל, בו אותרו שרידי כפר ובית כנסת מתקופת התלמוד, או לחלופין בחרבת מג'דל הסמוכה, כהצעת החוקר ישעיהו פרס. מג'דל זו מזוהה כשלעצמה עם מגדל נוניא (בארמית - מגדל הדגים) שבמקורות חז"ל ועם טריכאי (ביוונית – ערימת דגים ממולחים) שבכתבי יוסף בן מתתיהו. מנגד, ולאור המדרש על קרבתה היחסית של העיירה לכפר קרנוס, היו שהציעו לזהותה באתר דרומי יותר, ובפרט בחרבת דובר (ח'רבת א-דוויר) שבעמק הירדן, בסמוך לירמוך.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה', וכן בשינויי נוסח תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד א', איכה רבה, פרשה ב, ד'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מעשר שני,  פרק ה', הלכה ב'.
↑  בראשית רבה, פרשה צ"ד, ד', וכן בשינויי נוסח תלמוד ירושלמי, מסכת פסחים,  פרק ד', הלכה א' וכן תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק א', הלכה ו'.
↑  ויקרא רבה, פרשה יז, ד, וכן רות רבה, פרשה ב, י.
↑  קהלת רבה, פרשה א, ח'.
↑  בראשית רבה, ע"ט, ו'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף מ"ו, עמוד א'.
↑  עוזי ליבנר, מדרש גאוגרפי גלילי על מסע נערי איוב, קתדרה 120, תמוז תשס"ו, 54-33.
מיכאיל טיכאנוב

| --- | --- |

 לידה:  1789 
 פטירה:  7 באוקטובר 1862 (יוליאני) (בגיל 73 בערך) 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 
מיכאיל טיכאנוב (ברוסית: Михаил Тиханов;‏ 1789–1862) היה אמן רוסי שליווה את מסעותיו של קפטן ואסילי גולובנין על סיפון הפריגטה "קמצ'טקה".