stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדד תל אביב רשתות שיווק

מדד תל אביב רשתות שיווק הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של מניות של חברות בענף רשתות השיווק. המדד החדש מתמקד ברשתות שיווק פיזיות ומקוונות המתמחות בשיווק קמעונאי של מוצרי צריכה.
במדד נכללות המניות שסווגו בתת-ענף "רשתות שיווק" הנכללות מאגר "תמר"(תכולת מניות ראויות למדדים), עם תקרת משקל של 10% למניה במדד.
היסטוריה

ב-1 באוגוסט 2021, פוצל תת-ענף מסחר לשני תתי ענפים: "רשתות שיווק" ו"מסחר". דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב אישר את השקת המדד ב-29 ביולי, 2021 ומועד השקתו בפועל היה ב-5 בספטמבר, 2021. מדד הבסיס של המדד היה זהה למדד הבסיס של מדד ת"א-SME150 במועד ההשקה.
על פי סימולציה שבוצעה על ידי הרשות לניירות ערך טרם השקת המדד, ולפי צפי של 19 מניות שנכללו, המדד ייצג שווי שוק של כ-34.2 מיליארד ש"ח, מתוכן שווי החזקות ציבור של כ-18.2 מיליארד ש"ח.
ניר פרידמן

ערך זה עוסק בזמר, מדבב ושחקן ישראלי. אם התכוונתם לפרופסור למדעי המחשב וביולוגיה חישובית באוניברסיטה העברית, ראו .
| --- | --- |

ניר פרידמן
 לידה:  15 בפברואר 1971 (בן 53) ישראל תל אביב, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ניר פרידמן (נולד ב-15 בפברואר 1971) הוא זמר, מדבב ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

פרידמן נולד, גדל והתחנך בתל אביב. בין השנים 1986–1989 היה חבר ב"להקת צעירי תל אביב", יחד עם הלהקה הופיע כזמר וכשחקן במספר מסגרות, בין היתר בתוכנית הבידור "זהו זה!" שם הייתה ללהקה פינה קבועה ובסדרת הטלוויזיה "החופש האחרון", הסדרה הראשונה בהשתתפות הלהקה, אשר שודרה בשנת 1989.
לאחר שרותו הצבאי בלהקת פיקוד צפון שיחק בסדרות הטלוויזיה "עניין של זמן", "קפה פריז" ו"פלורנטין".
במקביל למשחק, פתח פרידמן בקריירה כזמר. תחילה הקים ב-1993 את להקת הרוק "השוונג של הפיתה", יחד עם אלעד קרן, נעם רוקח ורן שמעוני. ב-1993 זכתה הלהקה במקום הראשון בתחרות להקות צעירות במועדון הרוק הידוע רוקסן, בעקבות הזכייה הוחתמה הלהקה בחברת הד ארצי. האלבום הראשון והיחיד של הלהקה, "עכשיו בחנויות", יצא בשנת 1995 וזכה להצלחה רבה ומתוכו בלט הלהיט "אוכלת מהצד" (אשר כתב והלחין אלדד זיו).
ב-1999 הקים יחד עם השחקנית אסי לוי את הצמד "מונטנה". באותה השנה הוציא את אלבומו הראשון כסולן, "מסתובב בשכונה שלי", שלא זכה לרמת ההצלחה של אלבום הלהקה "השוונג של הפיתה", אולם בלט ממנו השיר "פרחים לבנים". כמו כן הוא הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של אורי בנאי "פרפרים".
בשנת 2000 במקביל למשחקו בסדרה "פלורנטין" הוא הוציא את הסינגל "חי בפלורנטין".
בשנת 2006 השתתף בסדרת הטלוויזיה "ילדות רעות", והשתתף בעונה השלישית של הסדרה "השיר שלנו".
בשנת 2007 הוציא את אלבומו השני כסולן, "אפס מעלות".
כמו כן משמש פרידמן כקריין בפרסומות ברדיו ובטלוויזיה. השתתף גם בדיבוב סדרות שונות, ביניהן "סיפורי ספר הג'ונגל" (קא), "פאוור ריינג'רס" (גולדאר וארני), "האופנוברים ממאדים" (בור גריז) ו"ספיידרמן" (הארי אוסבורן ואביו, ניק פיורי, המעניש, קרנג' ובלייד), "חתולי החלל".
בשנת 2012 שב לשחק בסדרה "עניין של זמן" את דמותו של ניר בן-בנישתי.
בשנת 2016 השתתף בעונה השביעית של סדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים+".
בשנת 2024 השתתף בעונה הרביעית של סדרת הנוער "מקיף מילאנו" בתפקיד אביה של נעמי לצד אשתו.
חיים פרטיים

מאז 2004 פרידמן בזוגיות עם השחקנית שחר רוזנצוויג הצעירה ממנו ב-14 שנה, ולהם שלוש בנות.
התגורר במשך שלוש שנים במושב חד נס ברמת הגולן, ובשנת 2016 חזר להתגורר שוב בתל אביב.
כתב יד פארמה

צילום קטע מכתב יד פארמה (משנה, מסכת כלים, פרק ט"ו).
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
כתב יד פארמה למשנה (כתב יד פארמה 3173 או דה רוסי 138) הוא אחד משלושת כתבי היד החשובים של כל המשנה (יחד עם כתב יד קאופמן, וכתב יד קיימברידג'), אשר השתמר בספריית פאלאטינה בעיר פארמה שבאיטליה. כתב היד מנוקד בניקוד ארצישראלי-טברני, והוא מהווה מקור חשוב בחקר המשנה ובחקר הלשון העברית.
תולדות כתב היד > זמן כתיבתו

החוקרים הראשונים תיארכו אותו לאמצע המאה ה-13. הראיה שכתב היד הועתק לכל המאוחר באמצע המאה ה-13 היא שמעתיק כתב יד ליידן של תלמוד ירושלמי (שנכתב בשנים 1288-1289) העתיק ממנו. גדעון הנמן וחיים שירמן זיהו כי כתב ידו של אחד ממחברי כתב יד פארמה זהה (או לכל הפחות דומה להפליא) לכתב יד אחר של הספרא, שנכתב בשנת ד'תתל"ג (1072/1073), ולכן תיארכו אותו למאה ה-11. למסקנה דומה הגיעו משה דוד קאסוטו
 ולואיזה קאומו, אך לא מניתוח פלאוגרפי אלא מניתוח הלעזים האיטלקיים שבשולי הגליונות.
תולדות כתב היד > גלגולי כתב היד

במקור, כתב היד הכיל את כל שישה סדרי המשנה ואת מדרש ספרא, כפי שניתן לראות מחתימת הבעלים בעמוד השער "זאת המשנה משישה סדרים עם תורת כהנים כולו שלי משה ב"ר בנימין פינצי". מידיו של רבי משה ב"ר בנימין, עבר כתב היד לידי בנו "יהודה ב"ר משה דפינצי". האב ובנו חיו סביב מפנה המאה ה-15, ומכאן שבתקופה זו עוד היה מחובר כתב היד הזה עם תורת כהנים. בעלים נוסף ששמו חתום בעמוד השער הוא "עמינדב בן שלמה", שהיה מראשי הקהילה היהודית במנטובה.
כתב היד הגיע לידיו של ההבראיסט ג'ובאני ברנרדו דה-רוסי (אנ'), איש פרמה, שאסף בספרייתו מאות כתבי יד עבריים. בשנת 1816 מכר דה-רוסי את אוספו לספריית פאלאטינה, וכתב היד של המשנה קוטלג כ"דה-רוסי 138".
בשנת ה'תש"ל יצאה בירושלים מהדורת צילום מצומצמת (135 עותקים בלבד) של המשנה בכתב יד פארמה, בשני כרכים.
באוקטובר 2013, במסגרת מיזם "כתיב" לכתבי יד עבריים של המכון לתצלומי כתבי יד עבריים בספרייה הלאומית, בשיתוף עם עמותת "פרידברג" לכתבי יד יהודיים (FJMS) והמשרד ירושלים ומורשת, נחתם הסכם עם ספריית פאלאטינה על החלת תהליך של סִפְרוּת (דיגיטציה) של כל כתבי היד העבריים המצויים בספריית פאלאטינה. התהליך הושלם, וכיום כתב היד מוצג לעיון באתר "כתיב".
תיאור כתב היד

בסגנון הכתיבה הוא איטלקי מובהק. מחיקה ותיקון בכתב היד מוסמנים בנקודתיים לפני המילה הנמחקת ולאחריה.
בשולי הגליונות נכתבו תרגומי מילים לאיטלקית.
בעמוד האחרון מופיעה חותמתו של הצנזור דומניקו ג'רוזלימיטנו משנת 1589.
נוסח המשנה

יעקב נחום אפשטיין כתב כי נוסח כתב היד שייך לענף הנוסח הארצישראלי-איטלקי.
פיינטוך טען שנוסח המשנה בכתב יד פארמה אינו אחיד, ומורכב מענפי נוסח שונים. לעיתים השינויים נובעים מהבדלי היגוי, שאז מסתבר שהמעתיק תיקן על פי צורת ההיגוי השגורה בפיו, ולעיתים הם שייכים לנוסח. לטענתו, הדבר נובע מכך שהמעתיק, או לפחות אחד מהם, היה בקיא במשנה בגרסתה הבבלית, וכתב היד שהיה מונח לפניו היה בגרסה הארצישראלית, וכך לעיתים תיקן תוך כדי העתקה לפי הנוסח שהכיר, ולעיתים לאחר שהבחין בכך תיקן את מה שכתב על פי הנוסח שלפניו.
נוסח המשנה > הניקוד

חלקו הראשון של כתב היד מנוקד בניקוד מלא, וחלקו השני בניקוד חלקי. הניקוד הוא על פי המסורת הארצישראלית הטברנית.
כתב יד פארמה ב

בספריית הפאלאטינה השתמר כתב יד נוסף של המשנה, על סדר טהרות בלבד, המכונה "כתב יד פארמה ב'" (דה רוסי 497). הוא נחשב לכתב יד המייצג את הענף הבבלי.[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

ישראל צבי פיינטוך, משהו על כתב-יד פארמה (דה רוסי 138), בתוך ספרו "מסורות ונוסחאות בתלמוד", ה'תשמ"ה, עמ' 87–108.
גדעון הנמן, תורת הצורות של לשון המשנה על פי מסורת כתב יד פארמה למשנה, חלק א' - הפועל, תל אביב ה'תש"ם, עמ' 5.
גד בן עמי צרפתי, הגליונות של כתב-יד פארמה 138, לשוננו 45 2 (ה'תשמ"א) עמ' 93–94.
מיכאל קרופ, על היחס בין משנה כ"י פארמא דה-רוסי 138 לבין ספרא לסדר אליהו רבא וזוטא כ"י ואטיקאן 31, תרביץ מט (ה'תש"ם), עמ' 194–196.
מ' כהנא, אוצר כתבי יד של מדרש הלכה תשנ"ה עמ' 64 הע' 25
לואיזה קאומו, Antichissime Glosse Salentine nel Codice hebraico di Parma, de Rossi 138, בתוך: (Medioevo Romanzo IV (1977 עמ' 185–271 (באיטלקית).
הערות שוליים

↑  למשל בהקדמת הרב  לוצקי לדקדוקי סופרים (פלדבלום) למסכת גיטין, ניו יורק ה'תשכ"ו, עמ' 14, ועוד
↑  ראו: ישראל צבי פיינטוך, על המשנה שלפני הירושלמי כ"י ליידן, תרביץ שנה מה ה'תשל"ו, עמ' 178–212. עם-זאת, יש לציין שמספר חוקרים הראו שכתב יד ליידן איינו זהה לכתב יד פארמה, אלא שסופר ליידן השתמש בכתבי יד נוספים של המשנה. ראו פינצ'ובר, משנה מסכת שקלים: בעיות נוסח ומהדורה ביקורתית, תשנ"ח, עמודים 61-69; רוזנברג, משנה 'כיפורים' - מהדורה ביקורתית בצירוף מבוא, חלק א, עמוד 94; פוקס, מהדורה ביקורתית של משניות מסכת סוכה עם מבוא והערות, חלק א, עמודים כו-כז.
↑  כתב יד וטיקן 31, וראה במאמרו של קרופ ב"לקריאה נוספת".
↑  הנמן, עמ' 5
↑  "חורבן הישיבות באיטליה הדרומית במאה הי"ג", בתוך: "ספר זיכרון לאשר וגלק ולשמואל קליין", ירושלים ה'תש"ב, עמ' 151 ובהערה 2
↑  ראו לקמן ב"לקריאה נוספת"
↑  קאסוטו, שם, הערה 2
↑  מפארמה לכל העולם - כתבי יד עבריים נדירים יעלו לרשת, באתר "הספרייה הלאומית"
↑  למשל: משנה, מסכת סנהדרין, פרק ג', משנה ז': "איש פלוני אתה זכאי :ואתה: ואיש פלוני אתה חייב", שבה נמחקה המילה "ואתה". יעקב נחום אפשטיין טוען שסימנים אלו באים גם כאשר הסופר מציע נוסח אחר (מבוא לנוסח המשנה עמ' 1212). פיינטוך חולק עליו וסובר שסימנים אלו באים רק כאשר הסופר טעה בכתיבתו ורצה לתקן ולכתוב את הנוסח שהמתוקן בנוסח שהיה לפניו (עמ' 101).
↑  מבוא לנוסח המשנה עמ' 1269
↑  עמ' 88. ראו דוגמאות בעיקר בעמ' 98-89.
↑  ראו דוגמאות בעמ' 101-98
מערכת כוכבי לכת

הדמיית אמן של מערכת כוכבי לכת
צילום חלל מעובד של מערכת כוכבי לכת HR8799
מערכת כוכבי לכת או מערכת פלנטרית (באנגלית: Planetary System‏) היא מערכת בה גרמי שמים שונים כמו כוכבי לכת, כוכבי לכת ננסים, אסטרואידים, מטאורואידים, שביטים ואבק קוסמי נמצאים במסלול סביב כוכב בודד או מערכת מרובת כוכבים.
מערכת כוכבי הלכת בה נמצא כדור הארץ, המכונה מערכת השמש, מורכבת מהשמש, שמונה כוכבי לכת, כמה כוכבי לכת ננסיים, אסטרואידים, שביטים ומספר רב של גופים קטנים יותר.
בתחילת המאה ה-21, חקר מערכות כוכבי לכת נמצא בחיתוליו היות ששיטות לאיתור כוכבי לכת וגופים גדולים אחרים הנמצאים במסלול סביב כוכבים החלו להתפתח רק בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. טלסקופ החלל קפלר לדוגמה הוא אחד הכלים שמאתר כוכבי לכת חוץ שמשיים ומערכות שלהם. למרות המגבלות התצפיתיות, קיים מחקר תאורטי נרחב בנוגע למבנה והיווצרות של מערכות פלנטריות.
המודלים המקובלים משערים כי מערכת פלנטרית נוצרת מדיסקה קדם-פלנטרית. מנגנונים כגון ספיחה על ליבה מסבירים את המבנים של חלק מהמערכות הפלנטריות. למרות המידע המוגבל, כבר ניתן להבחין במגמות סטטיסטיות במערכות מוכרות.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
OGLE-2005-BLG-390Lb – כוכב הלכת הסלעי הראשון שהתגלה מחוץ למערכת השמש
מערכת השמש
דיסקה קדם-פלנטרית
הערות שוליים

↑  Formation of Giant Planets by Fragmentation of Protoplanetary Disks, אתר Science
↑  Formation of Giant Planets: Dependences on Core AccretionRate and GrainOpacity, אתר Astrophysical Journal
↑  ON THE RELATIVE SIZES OF PLANETS WITHIN KEPLER MULTIPLE-CANDIDATE SYSTEMS, אתר Astrophysical Journal
↑  A possible correlation between planetary radius and orbital period for small planets, אתר MNRS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409255505171  GND: 4126386-8  LCCN: sh2015000439 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאנגבאן

אחת התמונות הראשונות של אנשים ממעמד היאנגבאן שצולמה ב-1863
יאנגבאן (בקוריאנית: 양반) הוא שמו של מעמד המשכילים הקונפוציאנים שהפכו לחלק מן האליטה השלטת בקוריאה לפני 1910. משמעותו המילולית של השם "יאנגבאן" היא "שני המעמדות", והיא מתייחסת לשני המעמדות בתוך היאנגבאן: המונבאן (המעמד הספרותי) והמובאן (מעמד אמנויות הלחימה). השם מתייחס רק למשכילים עצמם (שהיו כולם גברים), אך בפועל נחשבו גם בני המשפחה (ילדים ונשים) כחלק מבני המעמד. במונח המקורי מתייחס למעמד שהיה קיים בתקופת שושלת קוריאו ושושלת ג'וסון.
כיום מתייחס המעמד לאליטות בקוריאה. בקוריאה הדרומית הוא מתייחס למנהיגות השמרנית; בקוריאה הצפונית למעמד המבוסס על האליטה של המפלגה השלטת, הצבא והמשכילים.
יעקב רוזנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1903 גרמניה
 פטירה:  26 באוגוסט 1950  (בגיל 47 בערך) תל אביב, ישראל
 לאום:  יהודי, ישראלי
 תחום יצירה:  צילום
 הושפע על ידי:  אלפרד סטיגליץ
 
יעקב רוזנר, 30 בנובמבר 1947: המוני צוהלים בכיכר מוגרבי בתל אביב, יום לאחר כ"ט בנובמבר, שבו הוחלט באו"ם על סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל.
יעקב רוזנר דר' (ז'אק) Jakob (Jack) Rosner, (26 במאי 1902 – 26 באוגוסט 1950) צלם ישראלי יליד מינכן, גרמניה. צלם ישראלי בולט שהביא את רוח הצילום הגרמני לארץ ישראל עסק גם בקולנוע ובעיצוב גרפי, באמצעותם נתן ביטוי להישגי הציונות ביצירה חדשה בארץ ולנופיה.
ביוגרפיה

דר' יעקב (ז'אק) רוזנר Jakob (Jack) Rosner נולד במינכן שבמינכן שבגרמניה להוריו שרה ואוסקר. בעקבות תקרית על רקע אנטישמי שחווה בבית הספר הוא החל להיות מודע ליהדותו והוביל אותו להיות ציוני פעיל, בתחילה בתנועת הנוער "בלאו וייס" ('כחול לבן' Blau-Weiss) במינכן ואף הדריך בה. ב-1921 רוזנר סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי, ואחריו למד במכללה למסחר במינכן 1920-1922. רוזנר החל בלימודי כלכלה ומשפט באוניברסיטת פרנקפורט ב-1922. בשנת 1925 קבל תואר דוקטור במדעי הכלכלה והחברה על מחקרו בתחום פריון העבודה בתעשייה. במקביל עבד בתחום ההנעלה אצל אביו, וככתב לענייני כלכלה ביומון פרנקפורטר צייטונג. ב-1926 נישא למרגוט קלאוזנר  (Margot Klausner) בברלין, וכציוניים, את ירח הדבש שלהם שנמשך כחצי שנה, בילו בארץ ישראל, בתל אביב ובקבוץ בית אלפא, ובסופו שבו לברלין. רוזנר סייע לרעייתו מרגוט קלאוזנר במאמציה להעלות את שחקני תיאטרון הבימה ממוסקבה לתל אביב אשר נחנך במרס 1928 כתיאטרון הלאומי בארץ-ישראל, ובתוך כך ב-1927 נולדה לבני הזוג בתם מרים. בין יהושע ברנדשטטר  (Yehoshua Brandstaetter) מנהל הבימה ומרגוט התפתח רומן שבעקבותיו היא התגרשה מרוזנר ושניהם נישאו והשתקעו בתל אביב, בעוד רוזנר חזר לברלין. רוזנר נשא לאשה את מעצבת הכובעים אדית גרוסווקס (Edith Grosswachs) ב-1934 ושנתיים מאוחר יותר בשנת 1936 עלו לארץ ישראל והתיישבו בתל אביב שם נולדה ב-1940 בתם נעמי.
בשנים 1926-27 נסע רוזנר ללימודי פרסום ותעשייה בארצות הברית, שם פגש את הצלם אלפרד סטיגליץ – מפגש שהשפיע רבות על יצירתו. אהבתו לצילום החלה ברלין כאשר במקביל לעבודתו ברשת הנעליים Leiser של אביה של מרגוט החל לעסוק בצילום, קולנוע, ועיצוב גרפי והיה לאוטודידקט בתחום. כאשר נואש מניסיונו להקים מפעל לנעליים בארץ ישראל עבד בשיתוף עם פרנץ קראוס  (Franz Kraus) מחלוצי העיצוב בארץ, הפיק סרטים, עסק בטיפוגרפיה ובעיצוב גרפי ובעיקר התמסר לצילום. הצטרף ב-1939 לחבריו הצלמים היקים אנשי העלייה החמישית בתל אביב לאגודה שהקימו במטרה לסייע לעצמם בהתמצאות בעבודת הצלם בארץ, האגודה נקראה "התאחדות הצלמים המקצועיים בארץ-ישראל" (PPPA-Palestine Professional Photograpers Association ) והתנהלה בגרמנית .
רוזנר היה הצלם הראשי בקק"ל, צילם עבור קרן היסוד, ויצ"ו ומוסדות ציוניים אחרים, האוניברסיטה העברית, הפיק את שנתון הממשלה הראשון, וסקירה מאוירת של ירושלים שנועדה להצגה באו"ם, הפיק חוברות רבות לפרסום ושווק לחברות וליישובים והפיק סרטים .
יעקב רוזנר נפטר בי"ג באלול תש"י בתל אביב, ונטמן בבית העלמין קריית שאול.[3] הותיר אישה ושתי בנות .
לאחר מותו תרמה בתו, נעמי שוורץ, אוסף מתצלומיו והנגטיבים שלהם למוזיאון ישראל.
תערוכות

מבחר תערוכות
1944 תערוכת צילומים מאת יעקב רוזנר, בית הנכות בצלאל, ירושלים,  (תערוכת יחיד)
1991 יעקב רוזנר, 1903-1950, מוזיאון ישראל, ירושלים, (תערוכת יחיד)
1954 הצילום בישראל: צילום אמנותי בישראל, זאת היא ישראל, בית הנכות בצלאל, ירושלים
1991 Judische Lebenswelten, (עולם החיים היהודי), מוזיאון גרופיוס באו, ברלין
2000 מראה מקום: מאה שנות צילום בארץ ישראל, מוזיאון מאנה כץ, חיפה
2000 מסגרת זמן, מאה שנות צילום בארץ-ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים
2008 קרן קיימת ומצלמת: תמונות מהקופסה הכחולה 1903-2003, תחנת הכוח, תל אביב
2010 Unbelichtet: Münchener Fotografen in Exil, (לא נחשף: צלמי מינכן בגלות), המוזיאון היהודי במינכן
הוראה

יעקב רוזנר היה אוטודידקט בצילום
ספריו

A Palestine Picture Book (1947), Schocken Books, New York
האלבום האבוד, תצלומי התימנים של יעקב רוזנר, מוזיאון ישראל, ירושלים ותימא, האגודה לטיפוח חברה ותרבות, 2024  .  The Lost Album Jakob Rosner's Yemenite Photographs, The Israel Museum, Jerusalem and the Association for Yemanite Society, Culture Reserch and Documentation, 2024  תלת לשוני: כולל טקסט מקורי בגרמנית ותרגומו לעברית ולאנגלית. סרט דוקו, מולי לנדסמן, סיפור המתחיל בתמונה, (Saga of a Photo), 2013
מבחר פרסומים:
אלבום לבולי הקרן הקיימת לישראל, יעקב רוזנר, מועצת המורים למען הקרן הקימת לישראל, ג׳ויש נתנאל פונד, 32 עמודים
אלבום Returned from Cyprus, (השיבה מקפריסין), 10.2.1940
אלבום Jewish Women Go to War, (נשים יהודיות הולכות למלחמה), 1942 בקירוב
אלבום WIZO, (ויצ"ו), 1949
אלבום The Youth of the Emek, Founding New Settlements, (נוער העמק, הקמת יישובים חדשים), בלי תאריך
אלבום  Uncovering History, (חשיפת ההיסטוריה), בלי תאריך
אלבום The University of the Jewish People, (האוניברסיטה של העם היהודי), בלי תאריך
אלבום The Road to Jerusalem, (הדרך לירושלים), בלי תאריך
הערות שוליים

↑  לעיתים כתב את שמו בכיתוב Jacob מתוך: מסגרת זמן, מאה שנות צילום בארץ-ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2000, עמ' 50,58,60,64,71
↑  מתוך טקסט קיר מתוך תערוכה שהתקיימה במוזיאון ישראל בשנת 1991, ארכיון מוזיאון ישראל ירושלים.
↑  Meir Rossen, Faces of Zionism, 9 באוגוסט 1991, עיתון הג'רוזלם פוסט
↑  אוצר הצילום של המוזיאון, באתר "זמן מבשרת".
↑  ארכיון מרגוט קלאוזנר, באתר הארכיון הציוני המרכזי
↑  יהודית קפלן, האלבום האבוד, תצלומי התימנים של יעקב רוזנר, ירושלים: מוזיאון ישראל, ירושלים, ותימא, האגודה לטיפוח חברה ותרבות, 2024, עמ' 8-25
↑  טקסט קיר מתוך תערוכה שהתקיימה במוזיאון ישראל בשנת 1991, ארכיון מוזיאון ישראל, ירושלים.
↑  האלבום האבוד, תצלומי התימנים של יעקב רוזנר, ירושלים: מוזיאון ישראל, ירושלים ותימא, האגודה לטיפוח חברה ותרבות, 2024, עמ' 23-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277640  NLI: 987007500831405171  GND: 131876597  ISNI: 0000 0000 7872 7892  LCCN: no2006088604  NTA: 238068757  PIC: 272755  VIAF: 8531844   WorldCat (עם VIAF): 8531844
בוב מקדונל

רוברט פרנסיס מקדונל (באנגלית: Robert Francis McDonnell;‏ ‏נולד ב־15 ביוני 1954) הוא עורך דין, איש עסקים, איש מנהל באקדמיה, איש צבא לשעבר, ופוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1992–2006, לאחר מכן ועד 2009 כתובע הכללי ה-44 של מדינתו, ובשנים 2010–2014 כמושל וירג'יניה ה-71.
מקדונל נולד בפילדלפיה, ושירת כקצין בדרגת לוטננט קולונל בצבא ארצות הברית. הוא נבחר לתפקיד המושל לאחר שבמסע הבחירות שלו עשה שימוש בסיסמה "Bob's for Jobs" (בוב למען המשרות). הוא הביס את חבר הסנאט המדינתי מטעם המפלגה הדמוקרטית קריי דידס בהפרש של 17 אחוזים בבחירות של 2009, שעמדו בסימן המיתון הגדול. מקדונל ירש בתפקיד את הדמוקרט טים קיין, שנמנע ממנו להתמודד על תקופת כהונה שנייה כמושל עקב הגבלת כהונה בחוקת וירג'יניה.
לאחר שהושבע כמושל, קידם מקדונל הפרטה וקידוחים ימיים מול חופי וירג'יניה. הוא פעל להרחבת החוזה למיקור חוץ של מערכות המחשוב של המדינה ושאף לממן שיפורים בתחבורה באמצעות מכירת נכסים, כולל הצעה למכירת חנויות למשקאות חריפים שהופעלו על ידי הרשות לפיקוח על משקאות חריפים של וירג'יניה. שיעור האבטלה במדינה ירד מ-7.4 אחוזים בינואר 2010 כאשר הושבע מקדונל כמושל, ל-5.2 אחוזים בדצמבר 2013, זאת בהשוואה לירידת שיעור האבטלה הלאומי באותה תקופה מ-9.8 אחוזים ל-6.7 אחוזים.
בינואר 2014 הואשמו מקדונל ורעייתו מורין בהליך משפטי פדרלי באשמת שחיתות כאשר קיבלו מתנות והלוואות מאיש עסקים מווירג'יניה. הם הורשעו ברוב סעיפי האישום על ידי חבר מושבעים פדרלי בספטמבר אותה שנה. מקדונל, שהיה ראשון מושלי וירג'יניה שהואשם והורשע בעבירה, נידון בינואר 2015 לשנתיים מאסר שלאחריהם היה אמור להיות שנתיים בשחרור על-תנאי. לאחר גזר הדין הוא שוחרר בערבות לצורך הערעור. ביוני 2016 הפך בית המשפט העליון של ארצות הברית פה אחד את הרשעתו של מקדונל על פיה, והחזיר את התיק לבית המשפט בערכאה הנמוכה. פחות משלושה חודשים לאחר מכן, הודיעה מחלקת המשפטים של ארצות הברית שהם לא יגישו את התיק שוב ופעלו לביטול ההרשעות נגד מקדונל ורעייתו. עלות ניהול כל התיק הגיעה ל-27 מיליון דולר.
כיום משמש מקדונל כפרופסור באוניברסיטת ריג'נט. הוא מנהל את קבוצת מקדונל, חברה לייעוץ מקרקעין, יחד עם אחותו.
ראשית חייו

בוב מקדונל נולד בפילדלפיה, כבנם של אמה ב. מטה (לבית מילר) וג'ון פרנסיס מקדונל. כשהיה בן שנה עברה המשפחה למחוז פיירפקס שבווירג'יניה. במשך ארבע שנים בתקופת ילדותו הוא גדל בגרמניה לאחר שאביו, קצין בחיל האוויר של ארצות הברית, הוצב שם. אימו של מקדונל עבדה במאונט ורנון. ב-1972 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון על שם הבישוף אירטון באלכסנדריה.
מקדונל למד באוניברסיטת נוטרדאם שבסאות' בנד, אינדיאנה במסגרת מלגה של גיס האימונים לקציני מילואים, וב-1976 סיים תואר בוגר אוניברסיטה במנהל עסקים. מיד לאחר מכן הוא שירת כקצין אספקה רפואית בצבא ארצות הברית במשך ארבע שנים. בשירותו הצבאי הוא היה מוצב במרפאות בגרמניה בשנים 1976 - 1979, ולאחר מכן ועד 1981 בניופורט ניוז שבווירג'יניה.
במקביל הוא למד בלימודי ערב, וב-1980 קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בוסטון. לאחר סיום שירותו הצבאי ב-1981, עבד מקדונל בתאגיד האמריקאי לאספקה לבתי החולים.
מסלול הקריירה של מקדונל עבר מעסקים למשפטים ולמדיניות ציבורית כאשר הוא בחר ללמוד בתוכנית ללימודי תואר משותף באוניברסיטה של רשת השידור הנוצרית, שכיום ידועה בשם אוניברסיטת ריג'נט, שם הוא סיים ב-1989 תואר בוגר אוניברסיטה ותואר במשפטים. במהלך לימודיו שם, התמחה מקדונל אצל חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, הרפובליקני ג'רי לואיס מקליפורניה.
חבר בית הנבחרים של וירג'יניה

ב-1991 התמודד מקדונל בבחירות לבית הנבחרים של וירג'יניה, ונבחר לאחר שהביס את נציג המפלגה הדמוקרטית המכהן, גלן מקלנן ביחס קולות של 53 מול 47 אחוזים. ב-1993 הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת כאשר התמודד מול תומאס קירנס וניצח אותו ביחס קולות של 64 מול 36 אחוזים. בשנים 1995, 1997, 2001 ו-2003 הוא נבחר מבלי שניצבו מולו מתמודדים יריבים, ובסך הכול הוא כיהן בבית הנבחרים בשבע תקופות כהונה. הבחירות של 1999, בהן הוא התמודד מול היריב הפופולרי, שריף פרנק דרו, היה מסע הבחירות היקר ביותר שנערך אי פעם לנציג בבית הנבחרים בהיסטוריה של וירג'יניה. הסכום הכולל של יותר מ-985,000 דולר שבר שיאים קודמים. מקדונל ייצג את מחוז הבחירה ה-84 בוירג'יניה ביץ'. על פי הסדר שהיה בתוקף בשנים 2001-1998 בין נציגי בית הנבחרים הדמוקרטים והרפובליקנים, היה מקדונל יושב ראש הוועדה לנהר צ'ספיק ויובליו בשנים 2001-2000. ב-2003 הוא נבחר כיושב ראש ועדת בתי המשפט. בשנים 2005-2000 הוא שימש כחבר ועדת הכללים, וכן היה עוזר מנהיג הרוב. בזמן כהונתו בבית הנבחרים, המשיך מקדונל לשרת בכוחות המילואים של צבא ארצות הברית כקצין משפטי עד לפרישתו בדרגת לוטננט קולונל ב-1997. ב-1994 היה מקדונל שותף לקידום יוזמת החקיקה לביטול האפשרות לחנינה למורשעים בעברות פליליות.
התובע הכללי של וירג'יניה

ב-2005 התמודד מקדונל על משרת התובע הכללי של וירג'יניה. את מסע הבחירות שלו הוא ניהל על בסיס סוגיות שכללו את ההגנה על ילדים מפני תקיפות מיניות, אכיפת חוקי הסמים, גניבת זהויות, וטרור. תוצאות הבחירות הראשוניות הצביעו על יתרון שלו בהיקף של 323 קולות מתוך 1.9 מיליון בעלי זכות בחירה, מול יריבו, חבר הסנאט של וירג'יניה, הדמוקרט קריי דידס. דידס דרש ספירת קולות חוזרת, שהחלה ב-20 בדצמבר. החלטת בית משפט הגבילה את הספירה החוזרת לעיבוד מחדש של חישובי הקולות ולא לבחינה פרטנית של טופסי ההצבעה שנסרקו באופן אופטי. לאחר שהמספרים הגולמיים הראו על 37 קולות נוספים לטובת מקדונל, ושדידס לא היה יכול בכל מקרה להירשם כמנצח, הוא הודה בהפסדו, וכך הוכרז מקדונל כמנצח בהפרש של 323 קולות.
תקציב מסע הבחירות של מקדונל עלה על זה של דידס בכמעט מיליון דולר. ב-14 בינואר 2006 הוא הושבע לתפקידו לצד המושל הדמוקרטי טים קיין וסגן המושל הרפובליקני ביל בולינג.
ב-2007 היה למקדונלד תפקיד מפתח במשא ומתן המוקדם על חבילת התחבורה שהייתה סוגיית מפתח שבמחלוקת באספה הכללית של וירג'יניה. בסופו של דבר הוכרזה חבילה זו כנוגדת את החוקה על סמך ההסתייגויות שהגיש נגדה סנאטור רפובליקני.
טרם הצגת "מופע האומנות של עובדות תעשיית המין" בקולג' ויליאם ומרי ב-2008, אסר מקדונל את מכירת הספרים של הקבוצה בתחומי המוסד. הוא נקט בעמדה בתביעת המקרקעין של הקבוצה הפורשת של האפיסקופלים של צפון וירג'יניה על פני זו של הדיוקסיה האפיסקופלית של וירג'יניה להשבת רכוש הכנסייה.
בפברואר 2009 התפטר מקדונל מתפקידו כתובע הכללי כדי להקדיש את כל זמנו למסע הבחירות על משרת מושל וירג'יניה.
מסע הבחירות לתפקיד המושל

מקדונל הודיע על ריצתו לתפקיד מושל וירג'יניה בכינוס נערי הלגיון האמריקאי  של וירג'יניה ב-2007, ובכך היה לתובע הכללי השביעי שהתמודד על תפקיד המושל. מועמדי המפלגה הרפובליקנית לתפקידי הממשל המדינתי, כולל לתפקיד המושל, נבחרו בוועידת הרפובליקנים המדינתית, ולא בבחירות מקדימות.
פחות משבועיים לאחר מכן, ניצח קריי דידס בבחירות המקדימות של מפלגתו, ובכך נוצרה התמודדות חוזרת זהה לזו שהייתה ארבע שנים קודם לכן על תפקיד התובע הכללי. בראשית יוני 2009 רשם דידס לזכותו יתרון קל ביחס של 47 מול 41 אחוזים בסקר דעת קהל של רסמוסן ריפורטס. בהמשך מערכת הבחירות, נטו תוצאות הסקרים יותר לטובתו של מקדונל, כשבכמה מהם הוא הוביל.
כאשר פרסם הוושינגטון פוסט את התזה של מקדונל שכתב באוניברסיטת ריג'נט, בה הוא תיאר נשים עובדות ופמיניסטיות כ"מזיקות" למשפחה ואמר שמדיניות הממשלה צריכה להעדיף זוגות נשואים על פני "חולקי דיור משותף, הומוסקסואלים או זנאים", ההובלה שלו התנדנדה סביב שני אחוזים בלבד. אך עם התקרב יום הבחירות, צבר מסע הבחירות של מקדונל תאוצה. בבחירות הכלליות הוא הביס את דידס ביחס קולות של 59 מול 41 אחוזים וקיבל את התוצאה הגבוהה ביותר של כל המועמדים למשרת המושל מאז 1961. בה בעת, לשני התפקידים הבכירים הנוספים בממשל המדינתי, סגן המושל והתובע הכללי, נבחרו גם רפובליקנים.
מסע הבחירות לתפקיד המושל > סוגיות במערכת הבחירות

באקלים הפוליטי והכלכלי שעמד בסימן המיתון הגדול, הבטיח מקדונל שסדר העדיפויות שלו כמושל יהיה תעסוקה לתושבי וירג'יניה, תוך שהוא עשה שימוש בסיסמאות בחירות דוגמת "Bob's for Jobs" (בוב למען המשרות). הוא תמך בחוקי הזכות לעבוד (Right-to-work law), בעלות נמוכה לפעילות הממשל, ופישוט חוקי המס. כמי שהתגורר בחלקים שונים של וירג'יניה, שלטי התעמולה שלו לצידי הדרכים השתנו על פי המיקום הגאוגרפי, ותיארו אותו כבן המקום הרלוונטי.
אסטרטגיית מסע הבחירות של מקדונל התמקדה בסוגיות כלכליות, תחבורתיות ושל בטיחות הציבור. סעיפי המצע שלו כללו יוזמות למשרות חדשות, חיזוק התיירות, הכנסת האורחים ותעשיית הסרטים במדינה, הפיכת האי וולפס (אנ') לנמל החלל המסחרי המרכזי של ארצות הברית, והרחבת צמיחתה של וירג'יניה הכפרית.
בתחום החינוך, הוא הציע העברת 480 מיליון דולר בשנה מגופי המנהל החינוכיים והעברת ישירות לבתי הספר, הקמת בתי ספר מקצועיים בהתמחויות ספציפיות כדי לענות על דרישות ענפי התעשייה, הרחבת ההוראה המקוונת באמצעות בתי ספר וירטואליים, ותמיכה בתוכניות הפיקוח החינוכי. לעיתים קרובות הביע מקדונל את תמיכתו ברעיונות של הנשיא ברק אובמה להרחבת האפשריות של בחירות הוריות באמצעות בתי ספר בזיכיון.