stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר ג'יימס
פרסים (רשימה חלקית)

ג'יימס זכה או היה מועמד לכ-40 פרסים ספרותיים.
1967 פרס השירה של בית הספר צ'רטרהאוס
מלגת כבוד לשנת 1999, פרס אמריטוס FHS מטעם האגודה להיפנוזה
2004 מועמדות באפט"א עבור הסרט הסוחר מוונציה
2005 קרימי-בליץ, סופר ספרות הפשע הטוב ביותר של השנה בגרמניה
פרסי הספרים הבריטיים של ריצ'רד וג'ודי גלקסי לשנת 2007 - מותחן הפשע של השנה, ברשימת הקצרים, Looking Good Dead
תואר דוקטור לשם כבוד לאותיות לשנת 2009 באוניברסיטת ברייטון
פרס הספר הבריטי הלאומי של ספקסייוורס (אנ')
הספר המועדף על הקוראים בקריאה מהירה לשנת 2010, על הספר הרצח המושלם
פרס בארי (אנ') לשנת 2011 ו-2015
פרס משטרת סאסקס לשנת 2012, פרס שירות הציבור המצטיין
2015 WHSmith. מחבר הפשע הטוב ביותר בכל הזמנים - זוכה
2015 תואר שני לשם כבוד של האוניברסיטה הפתוחה
פרס טס גריטסן לסדרה הטובה ביותר – סדרת רב פקד רוי גרייס
פרס CAMEO לשנת 2017 - לא לגמרי מת מספיק
גיבור חיי סאסקס לשנת 2017 בחגיגת חיי סאסקס - הזוכה
ביבליוגרפיה

רומנים מסדרת רב פקד רוי גרייס
פשוט עד מוות (20059
המתים נראים טוב (2006)
לא לגמרי מת (2007)
עקבותיו של מת (2008)
מת מחר (2009)
מתה כמוך (2010)
אחיזה של מת (2011)
עדיין לא מתה (2012)
זמן של מת (2013)
רוצה אותך מתה (2014)
את מתה (2015)
אוהבת אותך מת (2016)
צריך אותך מת (2017)
פחד מוות (2018)
למות במבט ראשון (2019)
למצוא אותן מתות (2020)
אמנות או למות (2021)
Wish You Were Dead (2021)
Picture You Dead (2022)
18 מתוך 20 הספרים תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת קוראים.
רומנים אחרים
Dead Letter Drop (1981)
Dead Letter Drop (1982)
Dead Letter Drop (1983)
Travelling Man (1984)
Biggles: The Untold Story (1986)
Possession (1988)
Dreamer (1989)
Sweet Heart (1990)
Twilight (1991)
Prophecy (1992)
Host (1993)
Alchemist (1996)
Getting Wired (1996)
The Truth (1997)
Denial (1998)
Faith (2000)
The Perfect Murder (2010) (נובלה)
Perfect People (2011)
A Twist of the Knife (2014) (אוסף סיפורים קצרים)
The House on Cold Hill (2015)
Absolute Proof (2018)
The Secret of Cold Hill (2019)
I Follow You (2020)
אף אחד מהספרים לא תורגם לעברית.
ספרי עיון
Death Comes Knocking (2016)
Babes in the Wood (2020)
חיים אישיים

סוגות הכתיבה שלו כוללים קרימינולוגיה, דת, ומדע כמו גם אוכל ויין. לג'יימס טורי ביקורת מסעדות.
כמו כן ג'יימס עוסק הרבה ברכבים, בצעירותו ישב שלוש שנים בכלא על נהיגה מופרעת, אך לאחר מכן התמתן, הוא מחזיק ברישיון מרוצים בינלאומי, ובעבר התחרה בסדרת בריטקאר הן בהונדה אקורד והן באליפות בריטניה לשעבר במכוניות אספנות, והגיע למקום העשירי הכללי בגביע סנט מרי בתחיית גודווד ב-2013. ג'יימס תרם שתי מכוניות משטרה למשטרת סאסקס, הנושאת את שמו, וניידת משטרה למשטרת מדינות ג'רזי.
החל מ-2015 הוא נשוי ללארה ג'יימס. נישואיו הראשונים במשך 19 שנים, היו לג'ורג'ינה וילקין, מ-1979 עד 1998.
הערות שוליים

↑  "Peter James delivers twice the thrills". .canada.com. 8 בינואר 2012. נבדק ב-1 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "All Eight Roy Grace Novels by Peter James Now Available in e-Book Format in the United States". Prweb.com. 31 בינואר 2013. נבדק ב-1 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Peter James Golf Classic – Action Medical Research". www.action.org.uk. 29 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Crime writer Peter James to receive honorary doctorate". brighton.ac.uk. 24 ביולי 2009. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2012. נבדק ב-4 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Me and My Motor: The Sunday Times, Peter James (באנגלית בריטית)
↑  Millard, Rachel (22 בספטמבר 2015). "Crime writer's wedding bash goes off with a big bang". The Argus. נבדק ב-20 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Interview with Peter James". diabetes.co.uk. 15 בינואר 2019. נבדק ב-20 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299776105171  PLWABN: 9810655473205606  BIBSYS: 98069137  BNE: XX1427315  BnF: cb121445808 (data)  CANTIC: a11520267  GND: 120028972  ISNI: 0000 0001 2005 7651  LCCN: n88020545  LNB: 000075463  MusicBrainz: fb09539f-7797-4ef0-b21d-81025e1b0eae  NDL: 00468904  NKC: jo20010082975  NLA: 36536461  NLG: 63724  NSK: 000444735  NTA: 074153056  RERO: 02-A012343207  SELIBR: 352236  SUDOC: 029923409  VIAF: 9884130   WorldCat (עם VIAF): 9884130
נורוז (ראפר)

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1999 (בן 25)
 שם לידה:  אור יעקב נורוזי
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון חדש הרצליה
 עיסוק:  ראפר
 סוגה:  היפ הופ • טראפ
 חברת תקליטים:  NMC United
 שיתופי פעולה בולטים:  אורי שוחט, דודו פארוק, מיכאל סוויסה, לוקץ', נוה צור, יאנג בויז, טונה, בוי אצ'י
 
אור יעקב נורוזי (נולד ב-8 בספטמבר 1999) המוכר בשם הבמה נורוז (לעיתים כדי ג'יי פנחס), הוא ראפר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

נורוזי נולד בבת ים למשפחה ממוצא פרסי, ובגיל שש עבר עם משפחתו להרצליה, שם גדל והתחנך.
ביוגרפיה > קריירה

נורוז העלה לאתר יוטיוב את שירו הראשון, "ס.ע.מ.כ", ב-15 במרץ 2016, כשהיה בן 16.
ב-4 באפריל 2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "ק.ק.י" (ראשי תיבות של "קשקוש קרימינלי יצירתי"). באלבום מתארחים לוקץ', מיכאל סוויסה, דאוד מהשטחים ונוה צור.
ב-25 ביוני 2017 הוציא את השיר "לואי וי" בשיתוף דאוד מהשטחים ויאנג הפנר. השיר הוא חלק מהמיקסטייפ המשותף של נורוז ודאוד מהשטחים, "קושי Vol. 1". ב-9 בנובמבר 2017 יצא המיקסטייפ.
ב-27 בנובמבר 2017 הוציא מיני-אלבום משותף עם הראפר לוקי, שכלל בתוכו שלושה שירים, "קיפוד" בהשתתפות אורי שוחט, "מי אתה" ו-"300". ב-10 באפריל 2018 הוציא את הסינגל "מבסוטון". ב-23 ביוני של אותה שנה התארח בשירו של דודו פארוק ״אחותך״. ב-23 באוקטובר של אותה שנה, הוציא את הסינגל "לופ". בקליפ של השיר התארח המנחה הישראלי דני רופ. ב-11 בדצמבר של אותה שנה, הוציא את הסינגל "איי איי איי" בשיתוף הראפר הישראלי בוי אצ'י.
ב-24 במרץ 2019 הוציא אלבום משותף עם המפיק המוזיקלי אורי שוחט בשם "אבוד". את כל האלבום הפיק שוחט.
ביולי 2019 החל נורוז להנחות בסדרה "הקומה האחרונה" בערוץ TeenNick.
ב-24 בספטמבר 2019 הוציא את השיר "מרגיש נפלא" בשיתוף פעולה עם בוי אצ'י. השיר זכה להצלחה רבה ברשת החברתית טיק טוק ונכלל במיני-אלבום המשותף של נורוז ובוי אצ'י שיצא לאור ב-2020 הנושא את אותו השם.
ב-7 בנובמבר 2019 יצא השיר "חפץ חשוד" של אורי שוחט בו השתתף לצד מיכאל סוויסה.
בדצמבר 2019 התארח באלבומו השלישי של הראפר טונה, "ועכשיו לחלק האינטרגלקטי", בשיר "קלאנג", לצידו של מיכאל סוויסה.
ביוני 2020 החל להצטלם לעונה החמישית של הסדרה "כפולה", בכיכובה של נועה קירל. עוד באותה השנה, עלתה לשידור העונה השנייה של הסדרה "הקומה האחרונה" בערוץ TeenNick, אותה מנחה. באוקטובר, הוכרז כי הועמד יחד עם בוי אצ'י לייצג את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה. בנובמבר, הוציא את האלבום "תמונה".
ב-12 בדצמבר הוציא את אלבומו "מרגיש מוגזם", שהופק על ידי טהר שפי, בן בליעל, בוי אצ'י ואורי שוחט. בהמשך, הוציא עם שחר סאול ואגם בוחבוט את "דובשנייה".
ב-2022 הוציא את השיר "משוגעת" עם גל אדם והופק על ידי טריאנגל, השיר הוביל במקום הראשון במצעדים. באותה השנה היה שותף להוצאת השיר "ברוך הבא לבלאגן" עם הראל סקעת ודולי ופן.
ב-23 במאי 2024 הוציא את השיר "הכל טוב" אחרי שנה שלא הוציא מוזיקה חדשה. חודש לאחר מכן, ב-28 ביוני, הוציא את השיר "חם מדי" וב-11 ביולי הוציא את האלבום "לא מתגעגע". האלבום הופק על ידי בוי אצ'י ובן בליעל.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2019: אבוד (יחד עם אורי שוחט)
2020: תמונה
2021: מרגיש מוגזם
2024: לא מתגעגע
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2017: ק.ק.י
2017: קושי, Vol. 1 (יחד עם דאווד מהשטחים)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

Noroz X Luqi :2017 (יחד עם לוקי)
2020: מרגיש נפלא (יחד עם בוי אצ'י)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | פרויקט |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זמר השנה | נורוז | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שיר השנה | "דובשנייה" | מועמדות |
הערות שוליים

↑   כפולה 5: ההתחלה | החל מה-1.9.2020, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:05)
↑  MTV EMA 2020 VOTING, www.mtvema.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008209585505171  MusicBrainz: 1a5afdce-cfd7-469c-bd7c-89836f884642  VIAF: 96158790761038852715   WorldCat (עם VIAF): 96158790761038852715
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1927

| --- | --- |

אצטדיון מועדון הטניס וסט סייד
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  22 באוגוסט 1927 – 17 בספטמבר 1927 (27 ימים) 
 מספר תחרות:  47 
 עיר מארחת:  ניו יורק, בוסטון
 אצטדיון:  מועדון הטניס וסט סייד מועדון הקריקט לונגווד
 זוכה:  גברים:רנה לקוסט (צרפת) נשים:הלן וילס (ארצות הברית) זוגות גברים:ביל טילדן/פרנק הנטר (ארצות הברית)  זוגות נשים:קתלין מקיין-גודפרי/ארמינטרוד הרווי (ארצות הברית) זוגות מעורבים:איילין בנט (ארצות הברית)/אנרי קושה (צרפת)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1926 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1928 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1927 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא. למעט תחרות זוגות גברים התחרויות התקיימו במועדון הטניס וסט סייד שבקווינס. התחרות התחילה ב-22 באוגוסט בתחרות נשים שהסתיימה ב-30 באוגוסט. תחרויות זוגות הגברים התקיימו בפרברי בוסטון.הם החלו ב-12 בספטמבר והסתיימו ב-17 בספטמבר.
התחרות > תחרות הגברים

לתחרות זו נרשמו 64 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות, 16 הטניסאים החזקים דורגו כדלקמן: (לטניסאים אמריקאים וטניסאים זרים בנפרד).
| --- | --- |
 ביל טילדן (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בגמר  ביל ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר  מנואל אלונסו (ספרד ספרד), הודח ברבע הגמר  פרנק הנטר (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר  ג'ורג' לוט (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הראשון  ריצ'רד ויליאמס (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הראשון  ליואיס וייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השלישי  ג'ון דוהג (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השלישי:  רנה לקוסט (צרפת צרפת), ניצח בתחרות  אנרי קושה (צרפת צרפת), הודח בסיבוב השלישי  ז'אן בורוטרה (צרפת צרפת), הודח ברבע הגמר  ז'אק בריניון (צרפת צרפת), הודח ברבע הגמר  ז'אן וושר (בלגיה בלגיה), הודח בסיבוב השלישי  ג'ק וייט (קנדה קנדה), הודח בסיבוב השלישי  יושירו אוטה(יפן יפן), הודח בסיבוב השני  ריוקי מיקי (יפן יפן), הודח בסיבוב הראשון
מנצח אליפות וימבלדון 1926 רנה לקוסט ניצח ב-3 מערכות את ביל טילדן וזכה בתחרות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות, מספר הטניסאיות החזקות דורגו כדלקמן:
הלן וילס ארצות הברית ארצות הברית, מנצחת תחרות 1925, ניצחה בתחרות
מולה מלורי ארצות הברית ארצות הברית, מנצחת תחרות 1926, הודחה ברבע הגמר
מנצחת תחרות 1926 מולה מלורי הודחה ברבע הגמר. במשחק הגמר הלן וילס מארצות הברית נפגשה עם בטי נאטהול מממלכה המאוחדת וניצחה אותה ה-2 מערכות. להלן וילס זה היה הניצחון הרביעי בתחרות נשים באליפות ארצות הברית.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצח תחרות 1925 ביל טילדן שיחעם פרטנר אחר. במשחק הגמר ביל טילדן ופרנק הנטר נפגשו עם זוג אמריקאי נוסף ביל גונסון ונוריס ויליאמס וניצחו אותם ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. הזוגות החזקות זכו בדירוג:
קתלין מקיין-גודפרי/ארמינטרוד הרווי (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
קורנליה בואומן (הולנד הולנד)/מולה מלורי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
מנצחות תחרות 1926 אליזבת ריין ואלאנור גרוס מארצות הברית לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר קתלין מקיין-גודפרי/ארמינטרוד הרווי מארצות הברית נפגשו עם בטי נאטהול/ג'ואן פריי מבריטניה וניצחו ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 28 זוגות. התחרות נערכה ב-28 באוגוסט/5 בספטמבר בפרברי בוסטון, מסצ'וסטס. במשחק הגמר איילין בנט מבריטניה ואנרי קושה מצרפת נפגשו עם הייזל הוצ'קיס וייטמן מארצות הברית ורנה לקוסט מצרפת (שהיו מנצחי תחרות 1926) וניצחו ב-3 מערכות.
הערות שוליים

↑  מיקום תחרויות
רנה לקוסט, מנצח תחרות הגברים
הלן וילס, מנצחת תחרות הנשים
היסטוריה של לוקסמבורג

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 |  ארצות השפלההבורגונדיות |  ארצות השפלההבורגונדיות |  ארצות השפלההבורגונדיות |  דוכסות לוקסמבורג עד 1441 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 | 1384/1473–1482 | 1384/1473–1482 | 1384/1473–1482 | 1384/1473–1482 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 | ארצות השפלה הספרדיות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1581–1713 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 | ארצות השפלה האוסטריות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1713–1790 |  |
| המדינות הבלגיות המאוחדות | המדינות הבלגיות המאוחדות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1790 |  |
| בישופות לייז' 1790–1795 | ארצות השפלה האוסטריות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1790–1794 |  |
|  הרפובליקה הצרפתיתהראשונה |  הרפובליקה הצרפתיתהראשונה |  הרפובליקה הבטאווית 1795–1806 |  הרפובליקה הבטאווית 1795–1806 | 1795–1804 |  |
|  הקיסרות הצרפתית |  הקיסרות הצרפתית | ממלכת הולנד 1806–1810 | ממלכת הולנד 1806–1810 | 1804–1815 |  |
 
|  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג |  הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג |
|  בלגיה מאז 1830 |  בלגיה מאז 1830 | הולנד מאז 1830 | הולנד מאז 1830 | (באוניה פרסונלית עם הולנד עד 1890) |  |

ההתיישבויות המוקדמות בעיר לוקסמבורג לפני המאה ה-10
ההיסטוריה של לוקסמבורג שזורה בהיסטוריה של המדינות, התושבים ושושלות-האצולה שמסביבה. במהלך השנים הלך שטחה של לוקסמבורג ונשחק, והבעלות עליה עברה מיד אל יד במקביל לעלייה בעצמאותה הפוליטית.
אף על פי שלפי מספר עדויות ההיסטוריה הלוקסמבורגית התחילה בזמן האימפריה הרומית, מקובל (ראו גם פירוט) להתייחס לשנת 963 כנקודת ההתחלה שלה. בחמש מאות השנים שלאחר מכן עלה כוחו של בית לוקסמבורג, וחיסולו גרר את ביטול העצמאות של לוקסמבורג. לאחר תקופה קצרה של שלטון דוכסות בורגונדיה עברה לוקסמבורג לידיו של בית הבסבורג ב-1477.
לאחר מלחמת שמונים השנים הפכה לוקסמבורג לחלק מארצות השפלה הדרומיות בחזקת מלכי ספרד, וחזרו לחזקתה של שושלת הבסבורג האוסטרית ב-1713. לאחר הכיבוש בזמן המהפכה הצרפתית, ולפי חוזה פריז, הוענק ללוקסמבורג מעמד של דוכסות גדולה הנמצאת באוניה פרסונלית עם הולנד. לפי ההסכם חולקה לוקסמבורג, דבר שנעשה בעבר ב-1659 ופעם נוספת ב-1839. אף כי ההסכמים הללו גרמו להקטנת השטח של לוקסמבורג, הם חיזקו את מידת העצמאות שלה, עצמאות שקובעה לאחר משבר לוקסמבורג ב-1867.
בעשורים שלאחר מכן נכנסה לוקסמבורג למעגל ההשפעה של גרמניה, בייחוד לאחר שנפרדה מהולנד ב-1890. לוקסמבורג הייתה נתונה תחת שלטון כיבוש גרמני בין 1914 ל-1918 (מלחמת העולם הראשונה) ופעם נוספת בין 1940 ו-1944 (מלחמת העולם השנייה). החל מהתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה הפכה לוקסמבורג לאחת המדינות העשירות בעולם, כאשר היא נשענת על מערכת בנקאית מפותחת, יציבות פוליטית ואינטגרציה אירופית.
לקראת עצמאות

לוקסמבורג נותרה תחת שלטון צרפתי עד לתבוסתו של נפוליאון בונפרטה ב-1815, כאשר קונגרס וינה העניק אוטונומיה רשמית ללוקסמבורג. הפרוסים הצליחו כבר ב-1813 לכבוש חלקים מלוקסמבורג על מנת לחזק את דוכסות יוליץ' שהייתה נתונה לשליטתם. הבורבונים מצרפת טענו בתוקף כי לוקסמבורג שייכת להם, ומצד שני קיסר אוסטריה שלט בדוכסות עד שהכוחות המהפכניים צירפו אותה לרפובליקה הצרפתית (ישנה טענה כי הקיסר לא היה מעוניין לשלוט בלוקסמבורג וארצות השפלה וכן שהוא גילה עניין רב בבלקן). מלך פרוסיה טען כי הוא היורש הראשי של אנה. טענה נוספת לירושה הייתה של וילם הראשון, מלך הולנד ששלט בהן בתקופה זו, ושאמו ואשתו היו צאצאיות של משפחת המלוכה הפרוסית כך שהן היו גם צאצאיות של היורשת הלוקסמבורגית האחרונה. פרוסיה ואורנז'-נסאו סיכמו ביניהן על העסקה הבאה: פרוסיה תקבל אדמות שהיו שייכות לה בעבר בנאסאו שבגרמניה המרכזית (דילנברג, דיטץ, סייגן, האדאמאר וביילסטיין); נסיך אורנז' יקבל את לוקסמבורג.
לוקסמבורג, שגודלה הצטמק בעקבות פעולותיהם של היורשים הצרפתיים והפרוסיים הורחבה בדרך אחרת על ידי כך שהועלתה למעמד של דוכסות גדולה והושמה תחת שלטונו של ויליאם הראשון מארצות השפלה. הייתה זו הפעם הראשונה שבדוכסות שלט מונרך שלא הייתה לו זכות טיעון לירושה של השליטים מימי הביניים. אולם, החשיבות הצבאית של לוקסמבורג עבור פרוסיה מנעה ממנה להפוך לחלק של הממלכה ההולנדית. המבצר, שהיה מקום המושב העתיק של הלוקסמבורגים, נכבש על ידי כוחות צבא פרוסיים בעקבות תבוסת נפוליאון, ולוקסמבורג התקבלה כחברה בקונפדרציה הגרמנית כאשר פרוסיה אחראית על הגנתה.
ביולי 1819 ביקר בלוקסמבורג נורוויץ' דאף שהיה קצין בצי המלכותי. דאף כתב ביומנו:
לוקסמבורג נחשבת לאחד מהמערכים המבוצרים החזקים ביותר באירופה, ו... נראה שאכן זה כך. היא נמצאת בהולנד  אבל בגלל הסכם היא יש בה חיל מצב פרוסי המונה 5,000 חיילים הכפופים לנסיך הסן. הממשלה האזרחית סרה למרות ההולנדים ואחראית על גביית המסים. העיר איננה גדולה במיוחד אך הרחובות נקיים ורחבים מאשר (בתוך) הערים הצרפתיות והבתים הם טובים... (אני) שהיתי בבית המרחץ הזול ביותר שאי פעם ביקרתי בו בימי חיי. המחיר היה פרנק אחד.
רוב האוכלוסייה הלוקסמבורגית הצטרפה למהפכה הבלגית נגד השלטון ההולנדי. מלבד המבצר והאזור שמסביבו, לוקסמבורג נחשבה כפרובינציה של המדינה הבלגית החדשה בין 1830 ל-1839. לפי הסכם לונדון ב-1839 המעמד של הדוכסות הגדולה אושר כמדינה ריבונית תחת שלטונו של מלך הולנד. לאחר מכן, החלק דובר הצרפתית של הדוכסות הועבר לבלגיה תחת השם פרובינציית לוקסמבורג. אובדן שטח זה הותיר את לוקסמבורג כמדינה גרמנית במהותה, למרות שהשפעתה של התרבות הצרפתית נותרה חזקה. אובדן השווקים הבלגיים גרם לבעיות כלכליות במדינה. מתוך הכרה בבעיות, הדוכס הגדול שילב את לוקסמבורג לתוך איחוד המכס הגרמני ב-1842. למרות זאת, לוקסמבורג עדיין הייתה מדינה חקלאית לא מפותחת במשך רוב המאה. כתוצאה מכך כחמישית מתושביה היגרו לארצות הברית בין 1841 ל-1891.
רק ב-1867 אושררה עצמאותה של לוקסמבורג, וזאת לאחר תקופה של אי שקט שבה נשקלה האפשרות לספח אותה לבלגיה, גרמניה או צרפת. בעקבות משבר לוקסמבורג ב-1867 כמעט ופרצה מלחמה בין צרפת ופרוסיה על המעמד של לוקסמבורג. נושא זה נפתר בהסכם לונדון שהבטיח את עצמאותה הקבועה ואת הנייטרליות של לוקסמבורג. קירות המבצר הופלו וחיל המצב הפרוסי נסוג מהמדינה.
במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 ביקרו בלוקסמבורג כמה מבקרים מפורסמים ובהם המשורר הגרמני יוהאן וולפגנג פון גתה, הסופרים הצרפתיים אמיל זולא וויקטור הוגו, המלחין פרנץ ליסט והצייר האנגלי ויליאם טרנר.
ההיפרדות ומלחמות העולם

לוקסמבורג נותרה תחת שלטונם של מלכי ארצות השפלה עד מותו של וילם השלישי, מלך הולנד ב-1890, כאשר מכיוון שלא היה לו בן, הדוכסות הגדולה עברה לבית נסאו-ויילבורג בעקבות התנאים של הסכם הירושה של נסאו מ-1783. בכך נפרדה לוקסמבורג מהולנד בה ירשה בתו של וילם השלישי את כסאו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מחלקה של הארמייה הרביעית של גרמניה כבשה את לוקסמבורג כדי לשמור על מסילות הברזל. לוקסמבורג נשלטה על ידי גרמניה במהלך כל המלחמה, אך הממשלה ומארי אדלייד, הדוכסית הגדולה הורשו להישאר במשרתם לאורך תקופת הכיבוש (שהסתיימה ב-1918), מה שגרר טענות צרפתיות בדבר שיתוף פעולה עם הגרמנים. לוקסמבורג שוחררה על ידי חיילים אמריקניים וצרפתיים. שתי דיוויזיות אמריקניות הוצבו במדינה בשנים שלאחר המלחמה. בוועידת השלום בפריז נדחתה טענתה של בלגיה לבעלות על לוקסמבורג ועצמאותה של המדינה אושררה מחדש.
ב-1930 התדרדר המצב הפנימי בלוקסמבורג, כיוון שהפוליטיקה הפנימית הושפעה מאוד ממפלגות אירופיות ימניות ושמאליות. הממשלה ניסתה לפעול נגד המתיחות שהונהגה על ידי הקומוניסטים באזורי התעשייה ודגלה במדיניות ידידותית כלפי גרמניה הנאצית, מדיניות שזכתה לגינויים חריפים. הניסיונות לדיכוי המתיחות הגיעו לשיאם בחוק המחסום שהיה ניסיון להוציא אל מחוץ לחוק את המפלגה הקומוניסטית הלוקסמבורגית. החוק לא התקבל לאחר משאל עם שנערך ב-1937.
במהלך מלחמת העולם השנייה הממשלה והמונרכיה הלוקסמבורגית יצאו לגלות לאחר הפלישה הגרמנית ב-10 במאי 1940, למרות שחיילים גרמניים כבשו את העיר לוקסמבורג במהלך הלילה של ה-9 במאי. במשך המלחמה, שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג שידרה ללוקסמבורג באמצעות ה-BBC על מנת להעניק תקווה לתושבים. המדינה הייתה תחת כיבוש צבאי עד אוגוסט 1942, כאשר היא סופחה באופן רשמי לרייך השלישי כחלק מהגאו מוסלנד.
הלוקסמבורגים הוכרזו כאזרחים גרמנים ו-13,000 מתוכם נקראו לשירות צבאי. 2,848 לוקסמבורגים נהרגו בשורות הצבא הגרמני במהלך המלחמה. האמצעים שננקטו על מנת לדכא את האופוזיציה הלוקסמבורגית נתקלו בהתחלה בהתנגדות קלה כגון סירוב לדבר גרמנית. כיוון שהדיבור בצרפתית נאסר, לוקסמבורגים רבים "החיו" מחדש מילים לוקסמבורגיות ישנות, דבר שהוביל לתחייה מחודשת של השפה. אמצעי דיכוי אחרים כללו הגליה, עבודת כפייה, גיוס בכפייה, ובאופן יותר דרסטי גירוש למחנות ריכוז והוצאות להורג.
האמצעי האחרון יושם לאחר שביתה כללית בין ה-1 בספטמבר ל-3 בספטמבר 1942. השביתה שיתקה את המנהלה, חקלאות, תעשייה וחינוך והיא החלה כתגובה להכרזה של השלטון הגרמני ב-30 באוגוסט 1942 על גיוס כפוי. השביתה דוכאה באלימות: 21 שובתים הוצאו להורג ומאות גורשו למחנות הריכוז. המנהל האזרחי של לוקסמבורג באותה תקופה, הגאולייטר גוסטב סימון, הכריז שהגיוס נחוץ על מנת לספק תמיכה למאמץ המלחמה הגרמני. השביתה הייתה אחת מבין שתי השביתות הגדולות היחידות שנערכו נגד מכונת המלחמה הגרמנית במערב אירופה.
כוחות צבא אמריקניים שחררו את רוב המדינה בספטמבר 1944, למרות שהם נסוגה לתקופה קצרה במהלך קרב הארדנים, שבמהלכו נכבש למשך כמה שבועות רוב החלק הצפוני של לוקסמבורג על ידי חיילים גרמנים. הגרמנים גורשו בסופו של דבר בינואר 1945. בסופו של דבר איבדו את חייהם במהלך המלחמה 5,259 לוקסמבורגים.
היסטוריה מודרנית

לאחר מלחמת העולם השנייה נטשה לוקסמבורג את גישת הנייטרליות הפוליטית כאשר היא הפכה לאחת מהחברות המייסדות של נאט"ו (1949) והאו"ם. לוקסמבורג חתמה על הסכם רומא ב-1957, והקימה איחוד מוניטרי עם בלגיה והולנד (הבנלוקס).
לוקסמבורג נחשבת לאחד מתומכות האיחוד האירופי לפי המסורת של רובר שומאן. ב-1957 היא הפכה לאחת משש המדינות המייסדות של הקהילייה האירופית (שמאוחר יותר הפכה לאיחוד האירופי) וב-1999 היא הצטרפה למדינות המשתמשות באירו.
ב-1985 המדינה סבלה משורת פיצוצים שכוונו בעיקר נגד עמודי חשמל ומתקנים אחרים.
ב-1995 כיהן ז'אק סאנטה הלוקסמבורגי כנשיא הנציבות האירופית, אך הוא התפטר מתפקידו לאחר שהועלו נגדו האשמות בשחיתות.
ב-24 בספטמבר 1999 הודיע ראש הממשלה יונקר כי הדוכס הגדול ז'אן (שירש את אמו, הדוכסית הגדולה שארלוט, ב-12 בנובמבר 1964) מוותר על כתרו החל מה-7 באוקטובר 2000 לטובת הנסיך אנרי. אנרי קיבל את מעמד "יורשו של הדוכס הגדול" ב-4 במרץ 1998. לאחר שז'אן פרש מתפקידו בשנת 2000, קיבל אנרי את סמכויותיו השלטוניות. יורש העצר הוא בנו הבכור של אנרי, גיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג.
ב-10 ביולי 2005 אושרה במדינה החוקה האירופית ברוב של 56.52% לאחר שראש הממשלה יונקר איים להתפטר אם ההצעה לא תעבור.
הערות שוליים

↑  יוליוס קיסר התייחס לטריטוריה שבה נמצאת לוקסמבורג המודרנית בספרו "פרשנות על המלחמה הגאלית" . ראו גם באתר האנציקלופדיה הקתולית
↑  המשמעות המילולית היא "יערות", כשהכוונה היא לארדנים.
↑  קיצור עבור האנגלים באותה תקופה לארצות השפלה
↑  גוף שהוקם בין חלק ממדינות הקונפדרציה הגרמנית כדי לעקוף את הבעיה שיצרו מחסומי המכס הפנימיים
↑  הליכות עולם, המליץ, 15 באוקטובר 1890
↑  ההתנגשיות הראשונות בין גרמניה וצרפת, מוריה, 4 באוגוסט 1914
שלוש החלוקות של לוקסמבורג
התקדמות הוורמאכט דרך לוקסמבורג במאי 1940
ביאטריש, מלכת פורטוגל

ביאטריש, מלכת פורטוגל (בפורטוגזית: Beatriz de Portugal; ‏7 בפברואר 1373–1420), הייתה מלכת פורטוגל לתקופה קצרה מאוד בשנת 1383.
ביוגרפיה > ראשית חייה

ביאטריש נולדה בקוימברה בפורטוגל ב-7 בפברואר 1373, לפרננדו הראשון, מלך פורטוגל ולאונור טלס, בתם של מרטין אפונסו טלו דה מנסס ואלדונסה אאנס דה ואסקונסלוס.
ב-14 במאי 1383 התחתנה ביאטריש עם חואן הראשון, מלך קסטיליה. זמן קצר לאחר מכן מת אביה, ולפני מותו חתם על הסכם שחואן וביאטריש יירשו אותו. אולם, האצולה הפורטוגזית לא קיבלה את ההסכם, אשר משמעותו הייתה העברת השלטון בפועל לשושלת החדשה, ולמעשה השתלטות של מלכי קסטיליה על פורטוגל. גם מעמד הסוחרים העשירים של ליסבון התנגד לו.
ביוגרפיה > משבר 1383–1385

סדרת מעשי עוינות הדדים החלה מיד עם מותו של המלך בדצמבר 1383. קרב משמעותי ראשון, "קרב אטולירוס", התרחש באפריל 1384 בין קבוצת קרב קסטיליאנית לכוח פורטוגזי בפיקודו של הגנרל נונו אלוורש פריירה (Nuno Álvares Pereira), אשר נתמך בכוחות סיוע אנגלים. הקרב הסתיים בניצחון פורטוגזי ללא נפגעים. כוח קסטיליאני גדול יותר, בפיקודו של המלך עצמו, הטיל מצור על ליסבון, אך נסוג לאחר כ-4 חודשים כתוצאה משיבושי ההספקה והטרדות מצד כוחות פורטוגזים אשר זינבו בו.
באפריל 1385 הכריז על עצמו ז'ואאו, דוכס אביש, בתמיכת ממלכת אנגליה, כמלך ז'ואאו הראשון מפורטוגל. הוא החל במסע לגיוס תמיכה עממית גם בערים אשר הביעו את תמיכתן בעבר בנסיכה ביאטריש והמלך חואן הראשון מקסטיליה, והעביר את תמיכתן אליו.
הקסטיליאנים אשר ראו במעשיו של ז'ואאו הראשון מעשה מרידה, פלשו בכוח לפורטוגל עם 31,000 חיילים, תוך שהם מגרשים ושורפים יישובים מאוכלסים בדרכם. כוחות פורטוגזים אשר התנגשו בכוח הקסטיליאני, הביסו אותם ב"קרב טרנקוסו" בתחילת יוני. בשלב זה החליט ז'ואאו הראשון, בהתייעצות עם הגנרל פריירה ובעלי בריתו האנגלים, ליזום קרב מכריע נגד הכוחות הקסטיליאנים. הפורטוגזים בחרו לפגוע ממארב בכוח קסטיליאני באזור אלז'וברוטה ובקרב אלז'וברוטה הביסו הכוחות הפורטוגזים את הכוחות הקסטיליאנים והנחילו להם תבוסה מוחצת.
באוקטובר 1385 פתחו הפורטוגזים במתקפת מנע נגד העיר הקסטיליאנית מרידה והביסו ב"קרב ולוורדה" כוח קסטיליאני גדול יותר אף מזה שהובס בקרב אלז'וברוטה. תקריות גבול בין שתי המדינות נמשכו עד שנת 1390, ועד מותו של חואן הראשון מלך קסטיליה.
הניצחונות החד משמעיים של הכוחות הפורטוגזיים הבטיחו את המשך השלטון של המלך ז'ואאו ושושלת בית אביש כשליטי ממלכת פורטוגל.
ביוגרפיה > אחרית ימיה

בשנת 1390 נהרג חואן הראשון בתאונת רכיבה, ובנו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. לאחר מות בעלה קיבלה ביאטריש סיוע מקסטיליה, בשל טענתה לכתר הפורטוגזי, אך עם הזמן איבדה את תמיכתה, ובשנת 1420 היא מתה בקסטיליה ללא ילדים.