stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוריאל פרוקצ'יה
ספריו

The Law of Subrogation, an unpublished S.J.D. thesis, submitted to the University of Pennsylvania (1972).
זכויות הנכים בישראל: בעיות יסוד. בשיתוף עם אריה ל’ מילר. ירושלים, (תשל"ה) 1974.
זכויות הנכים בישראל: הצעות לקראת רפורמה. בשיתוף עם דוד קרצמר ואריה ל’ מילר, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים - הפקולטה למשפטים - המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי סאקר, (1979).
דיני פשיטת רגל והחקיקה האזרחית בישראל. ירושלים: המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי סאקר - הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית, תשמ"ד 1984.
דיני חברות חדשים בישראל: דין נוהג, דין רצוי והדרך לחקיקה. ירושלים: המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש סאקר - הפקולטה למשפטים - האוניברסיטה העברית, תשמ"ט 1989.
Russian Culture, Property Rights and the Market Economy, Cambridge University Press, 2007.
לקריאה נוספת

משפטים לו(1) (2006), כתב העת של הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים. חוברת לכבודו של פרופ' אוריאל פרוקצ'יה לרגל פרישתו.
אלון הראל, "הרצאה: אוריאל כמשל" משפטים לו(1) 12-3 (2006)
הערות שוליים

↑  תארי בוגר במשפטים, דבר, 19 בפברואר 1968
↑  הוסמכו 138 עורכי דין, דבר, 1 בנובמבר 1968
↑  איתי גורמז, פרס מפעל חיים לפרופ' אוריאל פרוקצ'יה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 במרץ 2010
↑  "דיני פשיטת רגל והחקיקה האזרחית בישראל" (הוצאת המכון למחקרי חקיקה ומשפט השוואתי, האוניברסיטה העברית, 1984).
↑  ראו גם אוריאל פורקצ'יה ואיריס אגמון-בלהוסקי, זירות מסחר חלופיות לניירות ערך, עיוני משפט, לא 565.
↑  "דיני חברות חדשים לישראל" (הוצאת המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי, האוניברסיטה העברית, 1989).
↑  Russian Culture, Property Rights and the Market Economy, Cambridge University Press, 2007.
↑  אתר הקרן החדשה לישראל.
↑   אוריאל פרוקצ'יה, בג"ץ מצפה כרמים: מעין שופטים קבעו מעין עקרונות של מעין צדק, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2022
↑  "מי אנחנו", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.
↑  התנועה הדמוקרטית האזרחית, באתר "גיידסטאר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298356505171  CiNii: DA15951356  GND: 1050438671  ISNI: 0000 0000 6693 638X  LCCN: n87910313  RERO: 02-A003713262  SUDOC: 125987862  VIAF: 4003472   WorldCat (עם VIAF): 4003472
אלקו ואן דר חייסט

אלקו ואן דר חֶייסט (בהולנדית: Elco van der Geest; נולד ב-4 במאי 1979) הוא ג'ודוקא עבר בלגי יליד הולנד אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. ואן דר חייסט ייצג בתחילת הקריירה את הולנד ובשנת 2009 עבר לייצג את בלגיה.
ואן דר חייסט התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2004 ו-2012. באתונה 2004 הוא סיים במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לאריק זאבי הישראלי.
ואן דר חייסט מחזיק בארבע מדליות מאליפויות אירופה, שתי מדליות זהב (2002 ו-2010), מדליית כסף (2003) ומדליית ארד (2001).
אלקו הוא בנו של מאמן הג'ודו קור ואן דר חייסט ואחיו של הג'ודוקא המצליח דניס ואן דר חייסט.
הישגים בטורנירים בסבב העולמי

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | ARAL Grand Prix 2001 Prague | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2001 | Polish Open Warsaw | 2 | עד 100 ק"ג |
| 2001 | Grand Prix Città di Roma | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2001 | Dutch Open Grand Prix Rotterdam | 1 | עד 100 ק"ג |
| 2002 | Grand Prix Città di Roma | 1 | עד 100 ק"ג |
| 2002 | A-Tournament Dutch Open Rotterdam | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2002 | Grand Prix Moscow | 1 | עד 100 ק"ג |
| 2002 | World Masters Bucharest | 2 | עד 100 ק"ג |
| 2004 | Super A-Tournament Moscow | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2004 | A-Tournament Budapest | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2004 | A-Tournament Dutch Open Rotterdam | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2005 | Super World Cup Hamburg | 2 | עד 100 ק"ג |
| 2005 | World Cup Rome | 2 | עד 100 ק"ג |
| 2005 | Super World Cup Tournoi de Paris | 5 | עד 100 ק"ג |
| 2008 | Super World Cup Hamburg | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2001 | World Cup Sao Paulo | 1 | עד 100 ק"ג |
| 2012 | World Cup Oberwart | 3 | עד 100 ק"ג |
| 2012 | World Cup Lisbon | 3 | עד 100 ק"ג |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אלוודאלית

| --- | --- |
 מדינות:  שוודיה 
 אזורים:  Älvdalen 
 דוברים:  2,000 (נכון ל־2009) 
 כתב:  אלפבית לטיני 
 קוד שפה:  ovd 
 קוד ISO 639-3:  ovd 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
אלוודאלית (övdalską באנגלית: Elfdalian; בשוודית: älvdalska) היא שפה גרמאנית צפונית.
למרות שבאופן רשמי אין לה מעמד כשפה מוכרת, מספר רב של בלשנים, כמו גם הדוברים עצמם, מחשיבים אותה לשפה. הדוברים נמצאים בקשר עם ממשלת שוודיה על-מנת להשיג מעמד שפת מיעוטים רשמית בשוודיה, בדומה לסאמית (לאפית), יידיש, פינית וכו'.
אלוודאלית מדוברת באלװדאלן, מחוז שלפנים הווה ישות מנהלית נפרדת עם מספר כפרים וכפר ראשי עם כנסייה. היום כוללת הרשות המקומית של אלװדאלן שני מחוזות נוספים כאלה.
מספר הדוברים הוא לערך 2500 איש. בנוסף לכך, לרבים מ-2500 התושבים הנותרים במחוז אלװדאלן המסורתי ידע פאסיבי של השפה. תושבי המחוזות השכנים כמעט אינם מבינים את השפה, ולא כל שכן דוברי שוודית או ניבים סקנדינבײם אחרים.
אלוודאלית היא ניב אחד מקבוצת הניבים הדארלקאלײם, שהתפתחו מהסקנדינבית העתיקה. בעוד ששאר הניבים הושפעו רבות במרוצת השנים מהשוודית הסטנדרטית וכמעט נעלמו, אלוודאלית נשמרה הרבה יותר טוב ודובריה נחושים לשמרה אף לעתיד. מצד אחד, השפה שמרה הרבה תופעות לשוניות מן הסקנדינבית העתיקה, שבחלקן נעלמו אף מאיסלנדית (כמו האפיות). מצד שני, הרבה תופעות חדשות התפתחו באלוודאלית. התוצאה הכללית של שילוב זה היא שפה עם ייחודים רבים שאינה נגישה לרוב דוברי השפות והניבים הסקנדינבײם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1118124464
אי המלך ג'ורג' (איי שטלנד הדרומיים)

ערך זה עוסק באי באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
משמאל: בסיס המחקר הצ'יליאני בסיס פרזידנטה אדוארדו פריי. מימין: בסיס בלינגזהאוזן הרוסי
משמאל: בסיס המחקר הצ'יליאני בסיס פרזידנטה אדוארדו פריי. מימין: בסיס בלינגזהאוזן הרוסי
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי
 קואורדינטות:  62°02′0″S 58°21′0″W﻿ / ﻿62.03333°S 58.35000°W﻿ / -62.03333; -58.35000
 ארכיפלג:  איי שטלנד הדרומיים
 שטח:  1,150 קמ"ר
 אורך:  95 קילומטר
 רוחב:  25 קילומטר
 גובה מרבי:  655 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 אוכלוסייה:  500  (צוותי מחקר)
 עיר ראשית:  None 
 מגלה:  ויליאם סמית'
 תאריך גילוי:  16 באוקטובר 1819
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאי המלך ג'ורג'(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאי המלך ג'ורג'(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאי המלך ג'ורג'(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאי המלך ג'ורג'
 
מפת האי
חוף באי המלך ג'ורג'
אי המלך ג'ורג' הוא אחד המקומות המזוהמים ביותר באנטארקטיקה
אי המלך ג'ורג' (באנגלית: King George Island, ובספרדית (צ'ילה): Isla Rey Jorge, בספרדית (ארגנטינה): Isla 25 de Mayo (אי ה-25 במאי), ברוסית: Ватерло́о (ווטרלו)) הוא האי הגדול ביותר באיי שטלנד הדרומיים, המהווים חלק מהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, השוכן במרחק 120 ק"מ מחופי אנטארקטיקה. האי נקרא על שם ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
גאוגרפיה

לאי יש שלושה מפרצים עיקריים: מפרץ מקסוול (Maxwell Bay), מפרץ אדמירליטי (Admiralty Bay) ומפרץ המלך ג'ורג' (King George Bay). מפרץ האדמירליות מורכב משלושה פיורדים והוא מוגדר כאחד מהאזורים האנטארקטים בניהול מיוחד (ASMA) על פי הפרוטוקול להגנה סביבתית של הברית האנטארקטית.
האי התגלה וקיבל את שמו על ידי מגלה הארצות וויליאם סמית' ב-16 באוקטובר 1819. אורכו של האי הוא כ-95 קילומטרים, רוחבו כ-25 קילומטרים ושטחו הוא 1,150 קילומטרים רבועים. מעל 90% משטחו מכוסים קרח.
היסטוריה

רב החובל ויליאם סמית' גילה את איי שטלנד הדרומיים בשנת 1819; ב-16 באוקטובר 1819 הגיע סמית' לאי המלך ג'ורג', קרא לאי על שמו של ג'ורג' השלישי, והכריז על הארכיפלג של איי שטלנד הדרומיים כטריטורייה בריטית.
ב-1908 סופח האי רשמית כחלק מאיי פוקלנד וכיום הוא חלק מהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה. החל משנת 1940 טוענת צ'ילה לבעלות עליו כחלק מאנטארקטיקה צ'ילנה והחל מ-1943 טוענת ארגנטינה לבעלות עליו כחלק מאנטארקטיקה הארגנטינאית. ארצות הברית ורוסיה אינן מכירות בתביעות אלה ושומרות את עצמם את הזכות לתבוע שטחים ביבשת. ב-1821 שרדו 11 אנשים, שהפליגו בספינה "לורד מלוויל" (Lord Melville), את החורף באי, הראשונים לעשות כן באנטארקטיקה.
בעלי חיים

אזורי החוף של האי הם בית לצמחייה ולאוכלוסיית בעלי חיים מגוונות יחסית, כולל פילי ים, כלבי ים, הידרורגה נמרית, פינגווין אדלי, פינגווין רצועת-הסנטר ופינגווין לבן אוזן. כמה סוגי עופות ימיים מקננים באי בעונת הקיץ, כולל חמסניים, ויסעור ענק.
פעילות אנושית

הפעילות האנושית באי המלך ג'ורג' מוגבלת לתחנות המחקר של המדינות הבאות: ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, סין, אקוודור, קוריאה הדרומית, פרו, פולין, רוסיה, אורוגוואי וארצות הברית. רוב התחנות מאוישות באופן קבוע ומבצעות מחקרים מגוונים בתחומי הביולוגיה, האקולוגיה, הגאולוגיה, והפלאונטולוגיה. התחנה הצ'יליאנית, מתפקדת כישוב קבוע לכל דבר ופועלים בה שדה תעופה, בנק, סניף דואר ובתי מגורים למשפחות עם ילדים.
ב-2004 הוקמה ליד בסיס בלינגסהאוזן (Беллинсгаузен) של רוסיה, כנסייה רוסית פרבוסלבית. הכנסייה, אחת מהדרומיות ביותר בעולם, היא אחד ממבני הקבע היחידים באנטארקטיקה ומכהן בה כומר באופן קבוע.
בדצמבר 2013 הופיעה להקת מטאליקה בבסיס קרליני הארגנטינאי. פעילות תיירותית מצומצמת מתקיימת באי בחודשי הקיץ, כולל ריצת מרתון שנתית הידוע בתור המרתון של אנטארקטיקה. באי ניצב המגדלור הדרומי ביותר בעולם מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית (NOAA) מקיים מחקר עונתי על הפינגווינים במפרץ האדמירליות. תחנת המחקר הקטנה שמשמשת למחקר זה פעילה רק בקיץ, אך משמשת כבקתת הישרדות בחורף.
לקריאה נוספת

• A. G. E. Jones, , The Geographical Journal 141, no. 3 (1975): 445-61. Accessed January 19, 2021. doi:10.2307/1796478.
הערות שוליים

↑  Admiralty Bay ASMA
↑  תיאור גילוי איי שטלנד הדרומיים
↑  Enter Snowman: Watch Metallica's Historic Antarctica Concert, spin.com, December 23 2013
↑  ANTARCTICA FROM A-Z
↑  http://swfsc.noaa.gov
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544554505171  GND: 4265114-1  LCCN: sh97006728  NKC: ge426662  VIAF: 315528289   WorldCat (עם VIAF): 315528289
אליפות ישראל באתלטיקה 2001

אליפות ישראל באתלטיקה ה-65 נערכה בין התאריכים 8 - 9 ביולי 2001 באצטדיון הדר יוסף.
האתלטיות המצטיינות

אירנה לנסקי, זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת 100 מטר משוכות.
האתלטים המצטיינים

גדעון יבלונקה, זכה ב-2 מדליות זהב אישיות, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
תוצאות נשים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | אירנה לנסקי   | 11.77 שניות |  |  |  |  |
| ריצת 200 מטר | אירנה לנסקי   | 24.23 שניות | מאיה מוטולה   | 25.22 שניות |  |  |
| ריצת 400 מטר | אולה דור   | 56.47 שניות |  |  |  |  |
| ריצת 800 מטר | נועה בייטלר   | 2.06.33 דקות |  |  |  |  |
| ריצת 1500 מטר | נועה בייטלר   | 4:32.27 דקות | דועה סלימן   | 4.35.06 דקות | נילי אברמסקי   | 4.36.63 דקות |
| ריצת 5000 מטר | נילי אברמסקי   | 16:52.71 דקות |  |  |  |  |
| ריצת 10000 מטר | נילי אברמסקי   | 36:16.42 דקות |  |  |  |  |
| ריצת 100 מטר משוכות | אירנה לנסקי   | 13.25 שניות | סבטלנה גנזדילוב   | 13.42 שניות |  |  |
| ריצת 400 מטר משוכות | אולה דור   | 1:00.09 דקות |  |  |  |  |
תוצאות נשים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | אולגה קורקולינה   | 1.79 מטר |  |  |  |  |
| קפיצה במוט | ויקטורה ארגוס   | 3.55 מטר |  |  | ז'אנה ברר   | 3.05 מטר |
| קפיצה לרוחק | קרן סרי   | 6.10 מטר |  |  |  |  |
| קפיצה משולשת | ליאור גרטנר   | 12.91 מטר   שיא ישראלי |  |  |  |  |
| הדיפת כדור ברזל | אולגה קורקולינה   | 12.88 מטר |  |  |  |  |
| זריקת דיסקוס | יעל דרור   | 40.71 מטר |  |  |  |  |
| יידוי פטיש | גלית סעדה   | 33.83 מטר |  |  |  |  |
| הטלת כידון | דורית נאור   | 43.35 מטר | חן אדרי   | 38.45 מטר |  |  |
| קרב שבע | סבטלנה גנזדילוב   | 5333 נקודות |  |  |  |  |
תוצאות גברים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | גדעון יבלונקה   | 10.43 שניות |  |  |  |  |
| ריצת 200 מטר | גדעון יבלונקה   | 21.20 שניות | אטילה פרקש   | 21.66 שניות |  |  |
| ריצת 400 מטר | מאור גרין   | 47.09 שניות |  |  |  |  |
| ריצת 800 מטר | גבריאל טיגבו   | 1:53.73 דקות | דורון גיאת   | 1:54.00 דקות |  |  |
ריצת 1500 מטר: 
| ריצת 5000 מטר | היילה סטאין   | 14:21.69 דקות | וודג' זבדיה   | 14.38.56 דקות | כוכב ביטאו   | 14.41.33 דקות |
| ריצת 10000 מטר | וודג' זבדיה   | 30:18.21 דקות |  |  |  |  |
| ריצת 110 מטר משוכות | אופיר שמואלי   | 14.70 שניות |  |  |  |  |
| ריצת 400 מטר משוכות | דוד נחימובסקי   | 54.42 שניות | אלון פאר   |  |  |  |
| ריצת 3000 מטר מכשולים | מיכאל מיילר   | 9:25.20 דקות |  |  |  |  |
תוצאות גברים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | יואב שוסטר   | 2.21 מטר | קונסטנטין מטוסביץ'   | 2.14 מטר |  |  |
| קפיצה במוט | אלכס אברבוך   | 5.50 מטר | דניס חולב   | 5.40 מטר | דני קרסנוב   | 5.30 מטר |
| קפיצה לרוחק | מרק מליסוב   | 7.33 מטר | רוגל נחום   | 7.32 מטר |  |  |
| קפיצה משולשת | אבי טיירי   | 16.42 מטר |  |  |  |  |
| הדיפת כדור ברזל | שי שלו   | 17.10 מטר |  |  |  |  |
| זריקת דיסקוס | ליאור פרץ   | 52.41 מטר |  |  |  |  |
| יידוי פטיש | שלומי בן שושן   | 59.27 מטר | איסר יזבין   | 58.78 מטר |  |  |
| הטלת כידון | ודים בביקין   | 78.08 מטר | אבינועם זלנקו   | 49.67 מטר |  |  |
הערות שוליים

↑  אקסל גירקן(אנ') (טורקיה טורקיה), סיימה ראשונה (11.67 שניות)
↑  אקסל גירקן(אנ') (טורקיה טורקיה), סיימה ראשונה (24.10 שניות)
↑  ילנה רורק (אוקראינה אוקראינה), סיימה ראשונה (53.01 שניות)
↑  ילנה רורק (אוקראינה אוקראינה), סיימה ראשונה (2:05.99 דקות)
↑  אנה פיטידו(אנ') (קפריסין קפריסין), סיימה ראשונה (3.90 מטר)
↑  אלנה טלוני (אנ') (קפריסין קפריסין), סיימה ראשונה (13.65 מטר)
↑  אפריל וייכמן (ארצות הברית ארצות הברית), סיימה ראשונה (42.18 מטר)
↑  אלנה טלוני (קפריסין קפריסין), סיימה ראשונה בשיא ישראלי בינלאומי חדש של 57.14 מטר
↑  אנדריי טוודוסטופ(אנ') (אוקראינה אוקראינה), סיים ראשון (46.54 שניות)
↑  ז'ק אשכנזי (אוסטרליה אוסטרליה), שהגיע למשחקי המכביה השש-עשרה, סיים ראשון (1:52.61 דקות)
↑  ז'ק אשכנזי  (אוסטרליה אוסטרליה), שהגיע למשחקי המכביה השש-עשרה, סיים ראשון (3:57.32 דקות)
↑  ולדימיר בלוקון (אוקראינה אוקראינה), סיים ראשון (14.48 שניות)
↑  דומיניק ג'ונסון(אנ') (סנט לוסיה סנט לוסיה), סיים ראשון, (5.60 מטר)
↑  יאצק קז'ימירובסקי(אנ') (פולין פולין), סיים ראשון (16.44 מטר)
|  אליפויות ישראל באתלטיקה |
| --- | --- | --- |
| אליפויות ארץ-ישראל באתלטיקה | 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 |  |
| אליפויות ישראל באתלטיקה | 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
אלקווין

| --- | --- |

אלקווין (באמצע, רבנוס מאורוס בשמאל), מקדיש את עבודתו לארכיבישוף אוטגר (אנ') ממיינץ. ציור מ-831
 לידה:  735 בקירוב ממלכת נורת'מבריה יורק, נורת'מבריה
 פטירה:  19 במאי 804 טור, האימפריה הפרנקית
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית, הכנסייה האורתודוקסית, השיתוף האנגליקני
 חג:  20 במאי
אלקווין (אנגלית: Alcuin‏; 735 בקירוב – 19 במאי 804) היה מלומד, נזיר, מחנך ותאולוג אנגלי.
חייו

אלקווין נולד בממלכת נורת'מבריה ליד העיר יורק שבצפון אנגליה. למד בבית הספר של מנזר קתדרלת יורק, שנוסד בידי הארכיבישוף מיורק אתלברט. בית ספר זה נודע כמרכז ללימוד התאולוגיה, הספרות והמדע. תוכנית הלימודים כללה את שבע האמנויות החופשיות: דקדוק, לוגיקה, רטוריקה, גאומטריה, אריתמטיקה, אסטרונומיה ומוזיקה. לאחר שסיים את חוק לימודיו הפך אלקווין למורה באותו בית ספר.
ב-781 נשלח על ידי מלך נורת'מבריה לרומא כדי לקבל את אישורו של האפיפיור אדריאנוס הראשון להסמכתו של אינבאלד הראשון כארכיבישוף של יורק. בדרכו בחזרה פגש בקרל הגדול מלך הפרנקים ששכנע אותו להצטרף לחצרו בעיר אאכן (כיום בגרמניה), שאליה הוזמנו גם מלומדים אחרים, כדי ללמד בבית הספר של ארמון המלך. בית ספר זה, שנוסד על ידי אבותיו של קרל הגדול, נועד בעיקר ללמד את ילדי חצר המלכות גינוני טקס. אך המלך שאף לכלול בתוכנית הלימודים גם את שבע האמנויות החופשיות, ובעיקר את לימוד התאולוגיה הנוצרית.
בשנת 782 החל אלקווין את שירותו כמנהל בית הספר של הארמון.
הוא הביא מאנגליה ספרים ומורים, ובהם עוזריו מן העיר יורק. עד מהרה הפך בית הספר של הארמון למרכז פעיל של לימודים ושל העתקת כתבי יד רומיים עתיקים. נערכה רפורמה חינוכית שהתפשטה בכל רחבי הממלכה. נוסדו בתי ספר במנזרים שמהם התפתחו אחר כך האוניברסיטאות הראשונות של אירופה. התלמידים היו: קרל הגדול עצמו, אשתו, אחותו גיזלה, בניו פפין ולואי (לימים לואי החסיד מלך הפרנקים), מזכירו איינהרד ורבים אחרים. אלקווין הפך לידידם של המלך, של אנשי חצרו ושל גבירות החצר שכולם היו תלמידיו.
נוטקר המגמגם (אנ') (Notker Balbulus) מספר שלא נמצא באימפריה הפרנקית מלומד שלא היה תלמידו או תלמיד של תלמידו של אלקווין. איינהרד, הביוגרף של קרל הגדול, מכנה את אלקווין בספרו, "האיש המלומד ביותר עלי אדמות". לפי איינהרד, מונה אלקווין ליצור תקן לכתיבה מסוגננת אחידה לשפה הלטינית. בין 782 ל-796, פיתח יד (hand - ביטוי שמשמעותו סגנון קליגרפי) חדשה וקרא לה על שם פטרונו, הכתב הקרולינגי.
אלקווין החל בנוהג שפשט בין אנשי החצר של קרל הגדול, של שימוש בכינויים תנ"כיים וקלאסיים שהוצמדו להם: קרל הגדול עצמו נקרא "דוד", על שם דוד המלך, ואילו אלקווין קרא לעצמו "פלאקוס" על שם המשורר הרומי הורטיוס, או "אלבינוס", על שם הפילוסוף בן המאה ה-2, אלבינוס (אנ').
ב-790 שב אלקווין לאנגליה, אך משלא עלה בידו להשפיע על מלך נורת'מבריה בענייני ניהול הממלכה, חזר לחצרו של קרל הגדול ב-792. משם כתב סדרת מכתבים למלך נורת'מבריה ולבישופים אנגליים. מכתבים אלה מהווים מקור חשוב להכרת החברה הקרולינגית.
ב-796 נתמנה אלקווין לאב מנזר מרטין מטור (בעיר טור כיום בצרפת). שם פיקח על עבודתם של נזירים שהעתיקו כתבי יד נוצריים עתיקים ושירה וספרות רומית. כמעט כל השירה והספרות הלטינית שיש בידינו כיום נשתמרו בזכות עבודה זו שנעשתה על ידי נזירים בתקופה הקרולינגית.
אלקווין הכין מהדורה מתוקנת לוולגטה של הירונימוס. את הנוסח הסופי שלה הגיש לקרל הגדול כשי לרגל הכתרתו האימפריאלית בשנת 800, ומאז הועתק נוסח זה בעותקים רבים.
אלקווין נפטר במנזר מרטין מטור ב-804.
הערות שוליים

↑  אנרי פירן, מוחמד וקרל הגדול, חלק שני, פרק ג; בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ד, יחידה 9 (עורכות: איריס שגריר ואורה לימור), עמ' 191.
↑  איינהרד, חיי קרל הגדול, האוניברסיטה הפתוחה, מהדורת 2021, מבוא מאת המתרגם יצחק חן, עמ' 29, הערה 39.
↑  איינהרד, חיי קרל הגדול, 25.
↑  יצחק חן, ראשיתה של אירופה, כרך ג, יחידה 7, עמ' 150; איינהרד, חיי קרל הגדול, תרגום יצחק חן (מהדורה 2021), עמ' 88, הערה 138.
↑  יצחק חן, ראשיתה של אירופה, כרך ג, יחידה 7, עמ' 173.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257393105171  PLWABN: 9810694670905606  BIBSYS: 90199308  BNE: XX1724031  BnF: cb120306790 (data)  CANTIC: a10486975  CiNii: DA00800801  GND: 118502026  ICCU: CFIV054367  ISNI: 0000 0001 1578 8089  LCCN: n50042175  MusicBrainz: ff72ce32-9229-4099-ac28-5d18056b5082  NKC: kup20030000001334  NLA: 35002772  NLG: 89284  NSK: 000547281  NTA: 068824955  RERO: 02-A000005431  SELIBR: 175140  SNAC: w6g16h4s  SUDOC: 028479289  Trove: 785496  ULAN: 500114373  VcBA: 495/27627  VIAF: 96533523   WorldCat (עם VIAF): 96533523
אלכסנדרה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1878 הקיסרות הגרמנית קובורג, סקסוניה-קובורג-גותה 
 פטירה:  16 באפריל 1942 (בגיל 63) גרמניה הנאצית שווביש האל (אנ'), וירטמברג 
 שם מלא:  אלכסנדרה לואיז אולגה ויקטוריה
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקום קבורה:  לאנגנבורג 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 בן או בת זוג:  Ernst II, Prince of Hohenlohe-Langenburg (20 באפריל 1896–16 באפריל 1942) 
 פרסים והוקרה
 מסדר הכתר של הודו 
 
אלכסנדרה, נסיכת אדינבורו וסקסה קובורג גותה (1 בספטמבר 1878 – 16 באפריל 1942) הייתה בתם הרביעית של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. כאשתו של ארנסט, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג, היא הייתה הנסיכה בת הזוג של הוהנלוהה-לגנבורג. היא הייתה נכדתם של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ושל הצאר אלכסנדר השני, קיסר רוסיה.
ראשית חיים

הנסיכה אלכסנדרה נולדה ב-1 בספטמבר 1878 בטירת רוזנאו שבקובורג לאלפרד, דוכס אדינבורו, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ולמריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה ומריה, נסיכת הסן. היא הוטבלה בשם המלא אלכסנדרה לואיז אולגה ויקטוריה ב-2 באוקטובר 1878 בארמון אדינבורו, קובורג, ככל הנראה על ידי הכומר של אמה. הסנדקים שלה כללו את דודה מצד אמה, אלכסיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
במהלך שנותיה הראשונות של אלכסנדרה, אביה, עסוק בקריירה שלו בחיל הים ומאוחר יותר כשליט בקובורג, הקדיש תשומת לב מועטה למשפחתו. הייתה זו אמה של אלכסנדרה שהייתה הנוכחות השולטת בחיי ילדיהם. לאלכסנדרה היו ארבעה אחים: אלפרד, מארי, ויקטוריה מליטה וביאטריס. לאורך כל חייה, היא נחשבה פחות יפה ומאופקת ממארי וויקטוריה מליטה.
אלכסנדרה, שזכתה לכינוי 'סנדרה' על ידי משפחתה, בילתה את ילדותה תחילה בממלכה המאוחדת, ולאחר מכן מ-1886 עד 1889 במלטה, שם שירת אביה בצי הבריטי. בשנת 1889 עברה המשפחה לקובורג שבגרמניה, כיוון שאביה היה היורש של דוכסות סקסה-קובורג וגותה. היא הייתה שושבינה בחתונתה של דודתה ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת בשנת 1885 עם הנרי, נסיך בטנברג, ובחתונת הדוכס והדוכסית מיורק בשנת 1893. באותה שנה, ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (אחיו של סבה מצד אביה, אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה) מת ללא יורשים. מפני שהנסיך אלברט נפטר, ואדוארד השביעי ויתר על תביעתו לדוכסות, הדוכס מאדינבורו ירש את הדוכסות. אף על פי שאלכסנדרה נותרה נסיכה בריטית, היא קיבלה את התואר הנסיכה אלכסנדרה מסקסה-קובורג וגותה.