stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטוני סטאר
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | זינה: הנסיכה הלוחמת | מסאס | פרק: "פרסות וזונות" |
| 1996 | זינה: הנסיכה הלוחמת | דוד | פרק: "הרוצח הענק" |
| 2000–2002 | רחוב שורטלנד | סטראפורד וילסון | תפקיד אורח |
| 2000 | street legal | דארן |  |
| 2001–2003 | מרסי פיק | טוד ואן דר ולטר | 21 פרקים |
| 2003 | שיא הטרור | ג'ייסון |  |
| 2003 | Hard Out | סטבו |  |
| 2003 | עור ועצם | סיימור קולינס | סרט טלוויזיה |
| 2004 | רוצחים סידרתיים | דין קרוקר | פרק אחד |
| 2004 | לא רק אלא תמיד | נהג מונית בלוס אנג'לס | סרט טלוויזיה |
| 2005–2010 | מזל שערורייתי | ג'טרו ווסט/ ואן ווסט | תפקיד ראשי |
| 2008 | יומני ג'קי בראון | שיחק את עצמו | פרק: "אהבה חומה" |
| 2010 | מרגלים ושקרים | סידני רוס | סרט טלוויזיה |
| 2011 | Rush | צ'ארלי לואיס | תפקיד ראשי ( עונה 4 ) |
| 2011 | Bliss | תום מילס | סרט טלוויזיה |
| 2012 | טריקי ביזנס | מאט סלואן | תפקיד ראשי |
| 2012 | Lowdown | סטוארט קינג | 5 פרקים |
| 2013–2016 | בנשי | לוקאס הוד | תפקיד ראשי, 38 פרקים |
| 2013–2014 | Banshee Origins | לוקאס הוד | סרט טלוויזיה בשני חלקים |
| 2016 | אמריקן גותיק | גארט אווטרוון | תפקיד ראשי |
| 2019-הווה | הבנים | ג'ון / הומלנדר | תפקיד ראשי, 22 פרקים |
| 2020 | בית הכיף הגדול של דודה דונה | איש תועה | פרק: "שותפים לבית" (בתפקיד אנתוני סטאר) |
| 2022 | הבנים מציגים: שטני | ג'ון / הומלנדר (קול) | 2 פרקים |
פרסים ומועמדויות

| שָׁנָה | פרס | קטגוריה | העבודה | תוֹצָאָה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | פרסי המסך של אייר ניו זילנד | הופעה של שחקן | מזל שערורייתי | מועמדות |
| 2007 | פרסי המסך של אייר ניו זילנד | השחקן הטוב ביותר בדרמת טלוויזיה | מזל שערורייתי | זכייה |
| 2007 | מדריך הטלוויזיה של NZ Best on the Box פרסי People's Choice | השחקן הטוב ביותר | מזל שערורייתי | זכייה |
| 2008 | פרסי הקולנוע והטלוויזיה של Qantas | הופעה של שחקן בטלוויזיה הכללית | מזל שערורייתי | זכייה |
| 2009 | פרסי הקולנוע והטלוויזיה של Qantas | הופעה של שחקן בטלוויזיה הכללית | מזל שערורייתי | מועמדות |
| 2011 | פרסי הקולנוע והטלוויזיה של Aotearoa | ההופעה הטובה ביותר של שחקן | מרגלים ושקרים | מועמדות |
| 2011 | פרסי הקולנוע והטלוויזיה של Aotearoa | השחקן הראשי הטוב ביותר בסרט עלילתי | אחרי המפל | מועמדות |
| 2012 | פרסי חוג מבקרי הקולנוע של אוסטרליה | שחקן המשנה הטוב ביותר | הלוואי שהיית כאן | זכייה |
| 2012 | פרסי האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | הלוואי שהיית כאן | זכייה |
| 2021 | פרסי הסופר של בחירת המבקרים | השחקן הטוב ביותר בסדרת גיבורי על | הבנים | זכייה |
| 2021 | פרסי הסופר של בחירת המבקרים | הנבל הטוב ביותר בסדרה | הבנים | זכייה |
הערות שוליים

↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, Cinemax's Alan Ball-Produced New Series 'Banshee' Casts Antony Starr As Its Lead, Deadline, ‏2012-03-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘The Boys’: Antony Starr, Chace Crawford, Dominique McElligott & Jessie Usher Cast In Amazon’s Superhero Drama Series, Deadline, ‏2018-01-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Danielle Turchiano, Danielle Turchiano, ‘The Boys’ Renewed for Season 3 at Amazon, Adds After-Show, Variety, ‏2020-07-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Josie Adams, New Zealand’s Antony Starr on playing an all-American monster in The Boys, The Spinoff, ‏2020-09-06
↑  Zack Sharf, Zack Sharf, ‘The Boys’ Actor Antony Starr Arrested in Spain for Alleged Assault, Variety, ‏2022-03-04 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb150266607 (data)  GND: 1067467580  ISNI: 0000 0000 0254 4088  LCCN: no2015120662  NTA: 364285265  SUDOC: 185800068  VIAF: 69210812   WorldCat (עם VIAF): 69210812
בן ציון הלברשטאם

ערך זה עוסק באדמו"ר מבאבוב בעל קדושת ציון. אם התכוונתם לאדמו"ר הנוכחי מבאבוב, ראו .
רבי בן-ציון הלברשטאם (מכונה ה"קדושת ציון" על שם ספרו; י' באייר ה'תרל"ד, 1874 – ד' באב ה'תש"א, 28 ביולי 1941) היה האדמו"ר השני מבאבוב, ומקים רשת ישיבות עץ חיים בגליציה. נרצח בשואה.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

נולד בבוקובסק שבגליציה לאדמו"ר מבאבוב רבי שלמה הלברשטאם (תר"ז-תרס"ה), שלימד בישיבת וישניצה, ולרבקה הענא. אביו היה בנו של ר' מאיר נתן הלברשטאם, מבני ר' חיים הלברשטאם מצאנז, ואמו הייתה בת רבי יהושע מקמינקא. נישא לתרצה בתו של רבי נפתלי ממעליץ, ולאחר שהתגרש ממנה נישא לחיה פראדיל (נפטרה בט"ז באדר ה'תשל"ד) בתו של רבי שלום אליעזר הלברשטאם (בנו של רבי חיים מצאנז וחתנו של רבי מרדכי דב מהורניסטייפול חתנו של רבי חיים מצאנז) ממנה נולדו לו ילדיו. בשנת תרנ"ב (1892) עברה המשפחה לבאבוב, בשל מחלת האב. העיירה באבוב נחשבה למקום שקט יותר ובריא יותר עבור האב. לאחר זמן מה החריפה מחלת האב, ורבי בן ציון קיבל על עצמו את הרבנות במקומו. בא' בתמוז תרס"ה (4 ביולי 1905) נפטר אביו, והחסידים הכתירו אותו כאדמו"ר מבאבוב.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה ר' בן ציון פליט באימפריה האוסטרו-הונגרית, ושב לפולין לאחר המלחמה. הוא הקים מחדש את הישיבה בבאבוב, וקרא לה "ישיבת עץ חיים". הישיבה מנתה 300 בחורים. בהמשך הקים עשרות סניפים ברחבי גליציה ופולין והשפעתו על הנוער הייתה מרובה, ורבים שהתרחקו מהדת, חזרו בתשובה בזכותו. השפעתו התפשטה במערב גליציה, וחסידות באבוב הייתה לחסידות הגדולה ביותר באזור. בשנת 1931 עבר מבאבוב לטשיבין ווהקים בה את חצרו, וכן פתח במקום את ישיבתו. בשנת 1936 חזר לגור בבאבוב.
הקים את "אגודת הרבנים דמערב גליציה", לארגון פעולות הדת. היה בעל דעות קנאיות והתנגד לציונות ולאגודת ישראל, אך עם זאת גילה פתיחות בפעולותיו עם הנוער, ובשל כך נמתחה עליו ביקורת מחוגים קנאיים יותר.
הלחין למעלה מ-100 ניגונים, בין המפורסמים שבהם: "יה ריבון" "מקדש מלך" ו"מה אשיב". שניים מלחניו הפכו לחלק בלתי נפרד מניגוני חב"ד ליובאוויטש, הניגון בך ה' חסיתי והניגון פרזות תשב ירושלים.
היה גם בעל כישרון ציור.
צאצאיו

רבי שלמה מבאבוב. ירש את מקומו והחיה את חסידות באבוב שמרכזה בארצות הברית.
רבי חיים יהושע, נרצח בשואה. בניו מכהנים ברבנות ואדמו"רות בארצות הברית.
הרב יחזקאל דוד (תרע"ד - כ"ה באדר ב' תשל"ח) האדמו"ר מפאקשיווניץ בבורו פארק, חתן רבי אברהם מפאקשיווניץ. ילדיו מכהנים כיום כאדמו"רי פאקשיווניץ.
משה אהרן נרצח יחד עם אביו בד' באב ה'תש"א
דבורה לאה אשת רבי יעקב ישראל טברסקי מהורניסטייפול מילוואקי.
רבקה ביילא אשת רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם (בן רבי ישעיה מטשכויב) ובזיווג שני אשת הרב חיים פרלמן.
נחמה גולדה אשת הרב משה סטמפל (נרצח בשואה) ובזיווג שני אשת הרב יהושע פרישווסר (בניהם הם העשירים מלונדון).
ברכה אשת רבי שלמה רובין. לאחר המלחמה נישאה לרבי יהודה לייב למברגר אב"ד סרנץ', אחיו של רבי משה נתן נטע למברגר ממאקאווא.
שיינדיל רייצא אשת הרב ישראל דוב ווייץ (נכד הרב ישראל דוב בער גילנרטר אב"ד ישניצה, בעל רביד הזהב).
גיטשא אשת הרב מרדכי צבי ליפשיץ.
מלכה אשת הרב ישראל יעקובר.
לקריאה נוספת

מכון בית צדיקים, דער קדושת ציון פון באבוב, תשע"ג
אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ה, בני ברק, תשמ"ח, עמ' עא-קלב.
גולדמן, בן ציון - בייגל אהרון בן ציון, "נר המערבי ונרותיו שהדליק", ה'תשנ"א, באתר אוצר החכמה
צבי בריננער, רבינו הקדוש מראצפערט, מכון "זיכרון משה", בני ברק תשס"ח, עמ' שפג-שצב.
הערות שוליים

↑  שר התורה, עמוד 82–83
↑  ישראל כהן, ‏בבאבוב-45 מציגים: פרוכת מציורי הרה"ק הקדושת ציון מבאבוב זי"ע, באתר כיכר השבת, 10 באוקטובר 2016
↑  אדמו"רים שניספו בשואה, מנשה אונגר, ירושלים תשס"ז, עמ' 58.
↑  Eilah Azkerah, by Naftoli Eherenberg, V. 1, page 141
↑  אדמו"רים שניספו בשואה, מנשה אונגר, ירושלים תשס"ז, עמ' 58. בקדושה ובגבורה, יהושע אייבשיץ, עמ' 147.
↑  ראו חסידות באבוב#חצרות נוספות מבית באבוב.
↑  רבי משה נתן נטע למברגר אב"ד מאקאווא, בבלוג תולדות ושורשים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רבי שלמה הלברשטאם (הראשון) | אדמו"רי באבוב  תרס"ה - תש"א | הבא: רבי שלמה הלברשטאם (השני) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311674405171  GND: 1046443224  ISNI: 0000 0000 6693 2805  LCCN: nr92001580  VIAF: 66329215   WorldCat (עם VIAF): 66329215
סנז'נקה (מערה)

| --- | --- |
חלל במערה
חלל במערה
 מיקום
 מדינה:  בולגריה
 מיקום:  פשטרה 
 קואורדינטות:  42°0′12″N 24°16′13″E﻿ / ﻿42.00333°N 24.27028°E﻿ / 42.00333; 24.27028
  (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סנז'נקה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סנז'נקה(למפת מחוז פאזארדז'יק רגילה) פאזארדז'יק ולינגראד פשטרה פנגיורישטה סופיה פלובדיב סמוליאן בלגואבגרדסנז'נקה(למפת מחוז פאזארדז'יק מוגדלת) פאזארדז'יק ולינגראד פשטרה פנגיורישטה סופיה פלובדיב סמוליאן בלגואבגרדסנז'נקה
 
סנז'נקה (בולגרית: Снежанка; "שלגיה") היא מערה בהרי רודופי, 5 ק"מ מהעיר פשטרה, בדרום בולגריה.
מבנה המערה

אורכה של המערה 145 מטרים והטמפרטורה בה היא 9 מעלות צלזיוס באופן קבוע.
המערה מורכבת מאוסף של נטיפים, זקיפים, וילונות ואגמי גיר. המערה מורכבת ממספר היכלים, לדוגמה: ההיכל הגדול, היכלי העטינים והיכל המוזיקה. ההיכל מכיל בתוכו זקיף הדומה לצורת ילדה ובצבע לבן ומכאן השם שלגייה. ההיכלים שבמערה נחשבים מהיפים בבולגריה, כמו גם המערה בכללותה.
היסטוריה

המערה נוצרה על ידי נהר נובומאלנסקה לפני 3.5 מיליון שנים באותו התהליך של כל מערת נטיפים.
במרכז המערה ישנן אבנים מעוגלות עליהן חממו ובישלו. לידן נמצאו שרידי עצמות אנושיות ובעלי חיים המתוארכים לתקופת האבן.
התראקים השתמשו במערה כמחסה בעת מלחמה.
המערה נתגלתה מחדש בשנת 1961.
תיירות

סנז'קה היא אחת ממאה אתרי התיירות הלאומיים של בולגריה. דרך ההגעה הלא ממונעת היא טיפוס של כחצי שעה על ההר הסמוך.
ססיליה מרגרט ניירן

| --- | --- |
 לידה:  1791 דבלין, ממלכת אירלנד 
 פטירה:  4 ביוני 1857 (בגיל 66 בערך) דבלין, אירלנד
 שם לידה:  ססיליה מרגרט קמפבל
 תקופת הפעילות:  1809–1847 (כ־38 שנים)
 תחום יצירה:  פסלית שעווה, ציירת
 בן זוג:  ג'ורג' ניירן
 
ססיליה מרגרט ניירן (באנגלית: Cecilia Margaret Nairn;‏1791 – 4 ביוני 1857) הייתה פסלת בשעווה וציירת אירית. היא התמחתה בציור בצבעי מים והרבתה לצייר נוף ופרחים. ציוריה של ניירן הוצגו באקדמיה המלכותית היברניאן (אנ') בשנים 1826–1851.
ביוגרפיה

נולדה בשם ססיליה מרגרט קמפבל ולמדה אמנות מאביה ג'ון הנרי קמפבל (1757–1829) שהיה בעצמו צייר. בגיל 18 החלה להציג את עבודתה בגלריות שונות. בשנת 1809 שלחה את עבודתה לתערוכה ברחוב הוקינס בדבלין לצפייה והמשיכה להוסיף ציורים לתערוכה זו עד 1821. לאחר תקופה זו, תרמה באופן משתנה את עבודותיה לאקדמיה המלכותית היברניאן בשנים 1826–1847 בעיירות קילרני וויקלו.
חיים אישיים

ניירן נישאה לצייר הסוסים האירי ג'ורג' ניירן (1799 – 25 בינואר 1850), ונולדה להם בת, אנה לנגלי ניירן (1844–1848), גם היא הייתה ציירת. נפטרה ב-4 ביוני 1857 בגיל 66 בערך.
הערות שוליים

1 2  ULAN Index - Cecilia Margaret Nairn
↑  oxfordindex-Cecilia Margaret Nairn
↑  Clara Index - Cecilia Margaret Nairn
↑  Artnet - Cecilia Margaret Campbell
1 2 3  Strickland, Walter (2012), "HERALD-PAINTERS", A Dictionary of Irish Artists, Cambridge University Press, pp. 569–576, doi:10.1017/cbo9781139382113.016, ISBN 9781139382113
↑  Gray, Sara (2009). "O". The Dictionary of British Women Artists. Casemate. ISBN 978-0718830847. (listed as "O'Connor, Cecilia Margaret", father: "J.A. O'Connor")
1 2  National Gallery of Ireland, ed. (1987). Irish Women Artists: From the Eighteenth Century to the Present Day. National Gallery of Ireland. p. 178. ISBN 0903162407.
↑  Crookshank, Anne; FitzGerald, Desmond (1995). Irish watercolors and drawings: works on paper c. 1600-1914. Abrams. pp. 91, 299, 308. ISBN 0810934663.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עיינו גם בפורטלים: |   | פורטל אישים |   | פורטל אירלנד |   | פורטל אמנות |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 14993  ULAN: 500022828  VIAF: 95821853   WorldCat (עם VIAF): 95821853 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ציירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ססיליה מרגרט ניירן".
ציור הדיו וצבעי המים של ניירן, ראש בריי
חנוך גד יוסטמן

רבי חנוך גד יוסטמן מפילץ (תרמ"ד, 1884–י"ד בתשרי תש"ג, 1942) היה רב, אדמו"ר וראש ישיבה בפולין. בנו של בעל ה"שפתי צדיק" מפילץ, ואחיינו של בעל ה"שפת אמת" (אביו היה בן בתו של חידושי הרי"ם וגיסו של ה"שפת אמת"). נרצח בשואה.
ילדותו

נולד לרבי פנחס מנחם אלעזר יוסטמן שנודע כמחבר ספר החסידות "שפתי צדיק" ומייסד חסידות פילץ, ולמרת לאה הנדיל, והיה בן הזקונים מבין עשרת ילדיהם. לאחר פטירת ה"שפת אמת", חלק מחסידיו מינו את רבי פנחס מנחם יוסטמן לאדמו"ר, והמשפחה עברה לפילץ שהתפרסמה כמרכז חסידי וה"שפתי צדיק" היה לאחד מהאדמו"רים החשובים בדורו. בתקופה מאוחרת יותר עברה המשפחה לווירשוב ובזמן מאוחר יותר עברה לצ'נסטוחובה, שבה החל רבי חנוך גד בפעולותיו התורניות. שם הקים את ישיבת "שפתי צדיק" על שם ספרו וכינויו של אביו. הוכתר כאדמו"ר מפילץ בתרפ"א לאחר פטירת אביו. בהיותו אדמו"ר כיהן גם כרבה של העיירה ויילון, אך המשיך לדאוג לענייני הישיבה מרחוק.
בלט בענוותו ובנועם הליכותיו, והיה מקובל מאוד על הציבור. החמיר בהלכה על עצמו והשתדל להקל על האחרים. עסק בייחוד בענייני צדקה. היה פעיל באגודת ישראל והיה חבר במועצת גדולי התורה בפולין וב"מועצת גדולי התורה" העולמית, אך התאמץ לא להתבלט. למרות זאת התחשבו בדעותיו וזכה להערכה רבה.
בימי השואה

בתחילת הכיבוש הנאצי ברח האדמו"ר מפילץ יחד עם בני קהילתו מזרחה, כשהוא נוטל עמו רק את התפילין והטלית. דרך גטו לודז' וגטו ורשה חזר לצ'נסטוחובה, ובתנאים הקשים בגטו צ'נסטוחוב המשיך ללמד תורה וחסידות. חיזק ועודד את יהודי הגטו ולימד הלכות קידוש השם. וכן עסק בצדקה וחסד בגופו: אסף כספי תמיכה בנזקקים עד כמה שאפשר היה להשיג במצב הזה, הקים מטבחים לפליטים מהעיירות הקרובות, ובמיוחד דאג לחסידי גור צעירים שלמדו תורה וחסידות בסתר במרתפים מוזנחים וחשוכים. ארגן בדירתו אספות חשאיות של רבנים ועסקנים שבהם, בין השאר, חיברו תפילות מיוחדות כדי לעורר את רחמיו של הבורא, אולי יבטל את הגזרה. באחת האספות תיקנו להתפלל בכל יום מנחה של ערב יום הכיפורים.
שכנע עשירים שהגיעו לגטו ממקומות אחרים לתת מכספם גם לאחרים, וזירז את כל מי שבא אליו להתחלק בלחם עם האחרים.
על פי אחת העדויות יום אחד הגיע לביתו בורח מחלמנו שסיפר לו באופן אישי על הרצח ההמוני המתרחש במחנות. הדברים גרמו לרב יוסטמן זעזוע קשה והוא נפל למשכב במשך כמה ימים. בעקבות עדות זו עודד את הצעירים בני העיירה ווילון לברוח מהגטו והורה אף לצעירות לעשות כן כדי שינצלו ממחנות ההשמדה, למרות הסתייגות בני המשפחות. במקרים אחרים התיר לשלוח ילדים לבתים נוצריים על אף החשש שימירו דתם. נראה שהנימוק לכך הוא שסכנת החיים הייתה וודאית והמרת הדת רק ספק.
במוצאי יום הכיפורים תש"ג (1942) החל גירושם של מרבית יושבי הגטו בצ'נסטוחובה למחנה ההשמדה טרבלינקה. בתחילה שוכנע הרב על ידי חסידיו להסתתר בבונקר עם בני משפחתו, אך לאחר זמן מסוים החליט "אני אלך עם כל היהודים!. הרב גורש עם עוד למעלה מ-6,000 מיהודי הגטו במשלוח השני שיצא מהגטו בערב חג הסוכות. הגרמנים ציוו עליו בתקיפות לפשוט מעליו את בגד הציצית, אך הרבי סירב בתוקף. כפי הנראה הוא נרצח עם משפחתו בתאי הגז בטרבלינקה ביום הראשון של חג סוכות תש"ג. מבני משפחתו הקרובה, ניצל רק חתן אחד ואולי שניים.
משפחתו

היו לו שש אחיות ושלושה אחים שהיו גדולים ממנו. נשא לאישה את דבורה-מאטיל הלפרין, ממנה היו לו ארבעה בנים וחמש בנות שרובם הגדול עם בני זוגם וילדיהם נספו בשואה:
חיה טויבה בריינדל - נישאה לשלום ארליך (תר"ס-תש"ג), בן שלמה יוסף ארליך, שנולד בכפר פשירוב במחוז צ'נסטוחובה (באזור המנהלי שלזיה) בדרום פולין. חי בצ'נסטוחובה לפני המלחמה ועד שגורש ממנה. נספה בעיירה סקרז'יסקו-קמיינה במחוז סקרז'יסקו (Skarżysko) בצפון האזור המנהלי שוויינטוקז'יסקיה בדרום-מזרח פולין. נולדו להם בן אחד, שלמה יוסף, ושלוש בנות: גיטל, אסתר, שרה והנדיל-לאה לבית זנדר (היחידה שניצלה מהשואה עם בעלה).
יצחק מאיר יהודה לייב יוסטמן - נישא לחיה-בלומה. ילדיהם: מנדל (יליד תרפ"ח), מוטל (יליד תרפ"ט) והנדיל (ילידת תר"צ). יצחק מאיר יהודה לייב, חיה בלומה ומנדל נפטרו משחפת במהלך השואה. מוטל והנדל נרצחו בטרבלינקה בשנת תש"ג.
אברהם שמחה בונם יוסטמן - נשא לאישה את מרת מרים, בת ישראל ברומברג. נולדו להם שלושה ילדים.
יוכבד רבקה - נישאה לאברהם ישראל רוזנשטריך, בן יצחק מאיר רוזנשטריך. יוכבד רבקה נתפסה ברכבת בעקבות הלשנה.
חנה פייגה - נישאה לאברהם משה ליפשיץ. בנם היחיד נולד בשנות השואה עם מוגבלות גופנית שנגרמה מתנאי הלידה הקשים.
דוד אליהו יוסטמן - נשא לאישה את מרת חנה. נולדה להם בת אחת.
ישראל יהושע השיל יחזקיהו יוסטמן - נשא לאישה את מרת חיה-אסתר. בנם יצחק מאיר נולד בשנת תרצ"ה.
הנדיל-לאה - נקראה על שמה של אם אביה. חלתה בשחפת כתוצאה מטיפול באחייניה החולים, בני יצחק מאיר יהודה לייב יוסטמן, ונרצחה ביריות במהלך אקציה במחנה טרבלינקה. נישאה לבנימין אליעזר בורזיקובסקי שניצל וחי אחרי המלחמה.
שרה פעסא - נישאה לבנימין אליעזר ורדיגר. זוג זה עלה ארצה לפני המלחמה והיה לענף המשפחתי היחיד שניצל. בתם היא לאה מרקסון.
לקריאה נוספת

ד"ר יצחק אלפסי, החסידות, "ספריית מעריב", תל אביב תשל"ז (מהדורה שנייה - במהדורה הראשונה בתשל"ד הדברים על ר' חנוך גד בעמ' 202)
ד"ר יצחק אלפסי, החסידות מדור לדור : חלק ב - מדור ששי עד לימינו, "מכון דעת יוסף", ירושלים תשנ"ח, עמ 444.
ספר זיכרון לקהילת וילון, ארגון יוצאי וילון בישראל, תל אביב תשל"א (1971), עמ' 119 וגם 124-123 (הספר דו-לשוני בעברית וביידיש עם תמצית באנגלית).
וירושוב : ספר יזכור (בעריכת יהושע אייבשיץ שאחראי על החלק העברי ואברהם קלוישנר שאחראי על החלק היידי ובשיתוף יוסף זלקוביץ - מרכז ענייני הספר), תל אביב תש"ל, עמ' 77-75. הספר כולל "השואה בתמונות" בעמ' 865-811 בעריכת יוסף זלקוביץ.
ספר צ'נסטוחוב כרך א' (מסדרת "אנציקלופדיה של גלויות : ספרי-זיכרון לקהלות הגולה"), הוצאת "אנציקלופדיה של גלויות", ירושלים תשכ"ז, עמ 571 ואילך. חובר על ידי חברי הוועד הציבורי להוצאת ספר-זיכרון להנצחת קהילת צ’נסטוחוב (הכרך השני יצא בתשכ"ט).
מנשה אונגר, אדמו"רים שנספו בשואה, מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ט, עמ 101-99. ההוצאה הדפיסה דפוס צילום בתשס"ז עם מפתח שמות האישים שנערך על ידי צבי לרר.
הרב פרופ' יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, כרך ו', "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשכ"ה, עמ' 234-229
פנקס הקהילות : פולין : כרך שביעי - לובלין קיילצה, בעריכת אברהם ויין בשיתוף ברכה פרוינליך ווילה אורבך, יד ושם, ירושלים תשנ"ט, עמ 426.
אסתר פרבשטין, בסתר רעם : הלכה, הגות ומנהיגות בימי השואה, מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"ב
הערות שוליים

↑  אסתר פרבשטין, הרבנים היו שם, המודיע, י"ז באלול תשס"ט, מתוך: "בסתר רעם", הוצאת מוסד הרב קוק, פרק ראשון.
↑  אסתר פרבשטין, מסתור בקרב משפחות נוצריות, אתר 'זכור', מתוך: "בסתר רעם".
סוזי אורמן

| --- | --- |

סוזי אורמן, סתיו 2008
 לידה:  5 ביוני 1951 (בת 73) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 שם לידה:  Susan Lynn Orman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פלורידה, ניו יורק וסן פרנסיסקו
 ידועה בשל:  "המופע של סוזי אורמן"
 השכלה:  תואר ראשון בעבודה סוציאלית אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
 מקצוע:  יועצת פיננסית, סופרת
 מעסיק:  Prudential Securities 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 בת זוג:  קאת'י טרוויס (באנגלית: Kathy Travis) כינוי KT
 פרסים והוקרה:  פרס ויטו רוסו של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (2009)  דוקטור לשם כבוד (2009)  פרס אימי על הנחיית אירועים (2004)  פרס אימי על הנחיית אירועים (2006)  דוקטור לשם כבוד (2010) 
 חתימה:   
 http://www.suzeorman.com/
 
סוזן (סוזי) לין אוֹרְמן (באנגלית: Susan (Suze) Lynn Orman; נולדה ב-5 ביוני 1951 בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית). היא יועצת פיננסית, מגישת פודקסטים בנושאי מוטיבציה וכלכלה, סופרת, מנחת טלוויזיה וידוענית יהודייה-אמריקאית. בשנת 1987 הקימה את קבוצת הייעוץ הפיננסית "Orman Financial Group". עד שנת 2015 היא הגישה תוכנית יומית בטלוויזיה בשם "The Suze Orman Show" ברשת CNBC. היא כתבה עשרה ספרים שנכנסו לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. בנוסף, היא כתבה טור קבוע בערוץ הכלכלה של Yahoo!. אורמן כתבה, הפיקה והנחתה שש תוכניות מיוחדות המבוססות על ספריה לרשת הטלוויזיה הציבורית של ארצות הברית PBS. היא נחשבה כמגייסת התרומות המובילה בהיסטוריה של הטלוויזיה הציבורית. תוכניות נוספות שהנחתה ברשת ערוצי הקניות המובילה QVC הציבו אותה גם הן כמובילה במכירות. אורמן היא מנחת תוכנית הפודקאסטים של עצמה שנקראת הפודקאסטים של סוזי אורמן לנשים ועל כסף - "Suze Orman Women & Money Podcast".
קדם קריירה

אורמן נולדה בדרום שיקגו ב-5 ביוני 1951, להורים יהודים ממוצא רוסי ורומני, אן ומורי אורמן. אמה עבדה כמזכירה אצל רב מקומי, ואילו אביה, עולה מקייב, עבד במפעל לעיבוד בשר עוף וניהל את המעדנייה "מוריס דאלי" בהייד פארק שיקגו (אנ').
היא למדה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, שם סיימה תואר ראשון בעבודה סוציאלית בשנת 1976. בשנת 2009 אורמן קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד כאות הוקרה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה – שמפיין. בשנה שלאחר מכן הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד במדעי המסחר מאוניברסיטת בנטלי (אנ').
קריירה

לאחר סיום הלימודים עברה אורמן לברקלי, קליפורניה, שם עבדה כמלצרית. בשנת 1980 היא לוותה 52,000 דולר מחברים לצורך פתיחת מסעדה.
קריירה > שכירה בחברת מריל לינץ'

לדברי אורמן, כטירונית בהשקעות, היא השקיעה את הכסף באמצעות ברוקר, נציג חברת מריל לינץ', שמיד הפסיד את כל השקעתה במסחר באופציות. מאוחר יותר, אורמן השתלמה והוכשרה לתפקיד מנהלת תיקי לקוחות עבור מריל לינץ', במסגרת הכשרתה היא הבינה שסוג ההשקעה שנציג מריל לינץ' השקיע את האופציות שלה לא התאים לצרכיה, שכן המסחר באופציות נחשב להשקעה בסיכון גבוה מאידך התגמול גבוה. השקעה מסוג שכזה מתאימה רק ליחידים בעלי הון והכנסות גבוהים. אורמן הוסיפה שהוסבר לה שמכיוון שהנציג שעבד מולה היה הנציג בעל התוצאות הטובות ביותר במשרד, מעשיו לא נבדקו ולא עברו ביקורת. לאחר שסיימה את הכשרתה במריל לינץ', היא נשארה במשרד עד 1983, אז עזבה והתמנתה לתפקיד סמנכ"לית השקעות בחברת Prudential Bache Securities.
קריירה > ניהול עסק פרטי

בשנת 1987 התפטרה אורמן מחברת Prudential והקימה את קבוצת הפיננסים סוז אורמן בעיר אמריוויל, קליפורניה (אנ'). תוך כדי עבודתה בקבוצה, היא פרסמה מאמר בחוברת בשם "The Facts on Single Premium Whole Life". היא הפיצה עותקים של החוברת בחינם לכל מי שביקש. היא ניהלה את המשרד עד 1997.
קריירה > פרסום ספרים

אורמן פרסמה אחד עשר ספרים מקוריים בין השנים 1995–2020:
1995 הרווחתם את זה, אל תאבדו את זה: טעויות שלא תוכלו להרשות לעצמכם לעשות כשאתם פורשים,
1997 תשעת הצעדים לחופש כלכלי: צעדים מעשיים ורוחניים כדי שתפסיק לדאוג,
1999 האומץ להיות עשיר: יצירת חיים של שפע חומרי ורוחני,
2001 הדרך לעושר: כל מה שאתה צריך לדעת בתקופות טובות ורעות,
2003 חוקי הכסף, שיעורי החיים,
2005 ספר הכסף לצעירים, נאים ושבורים,
2007 נשים וכסף: בעלות הכוח לשלוט בגורלכן,
2009 תוכנית הפעולה של סוזי אורמן: כללים חדשים לזמנים חדשים,
2011 מחלקת הכספים: למדו ליצור את החלום האמריקאי החדש שלכם,
2017 הרפתקאות בילי ופני (ספר ילדים מאויר על ידי בת הזוג שלה, KT)
2020 מדריך הפרישה האולטימטיבי לגילאי 50+.
אורמן פרסמה גם שלוש גרסאות מעודכנות של הספרים שלה רבי המכר:
2010 תוכנית הפעולה של סוזי אורמן: כללים חדשים לזמנים חדשים,
2012 מחלקת הכספים: איך לעמוד באמת שלך וליצור את העתיד שמגיע לך,
2018 נשים וכסף: תהיו חכמות, חזקות ובטוחות,
קריירה > הופעות בתקשורת

אורמן כתבה, הפיקה והנחתה תשע תוכניות מיוחדות המבוססות על ספריה לרשת הטלוויזיה הציבורית של ארצות הברית PBS והופיעה במספר תוכניות טלוויזיה נוספות. היא הוקרה כמגייסת התרומות המובילה בהיסטוריה של הטלוויזיה הציבורית האמריקאית. תוכניות נוספות שהנחתה ברשת ערוצי הקניות המובילה QVC הציבו אותה גם הן כמובילה במכירות. היא התארחה בתוכנית "המופע של אופרה וינפרי" 29 פעמים ובתוכנית "לארי קינג לייב" למעלה מ־30 פעמים.
ההקרנה בטלוויזיה של המופע של סוזי אורמן החלה ברשת CNBC בשנת 2002.
בפברואר 2008, אורמן חילקה בחינם עותקים של ספרה "נשים וכסף" בעקבות הופעתה בתוכנית "המופע של אופרה וינפרי", שהניבה כמעט שני מיליון הורדות.
בשנים 2008–2010, היא הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב" של קריסטן ויג.
בינואר 2011 אורמן הופיעה באולסטארס של אופרה.
בינואר 2012 התכנית של אורמן עלתה לראשונה ברשת OWN "הרשת של אופרה ווינפרי" (אנ'). זו הייתה סדרת הטלוויזיה של אורמן, בת שישה פרקים "מחלקת הכספים Class of Money" בכיכובה של סוזי אורמן בעצמה.
אורמן כתבה טור ייעוץ פיננסי ב-O, מגזין אופרה (אנ') המגזין הוא ירחון של אופרה ווינפרי.
היא כתבה לאתר יאהו! את המדור "ענייני כסף" וכמו כן כתבה עבור מגזין הלקוחות של רשת חנויות Costco. היא שיתפה פעולה עם The Philadelphia Inquirer, Lowes MoneyWorks ועם המגזין Home.
הפרק האחרון של אורמן בתוכנית "סוזי אורמן" שודר ב־28 במרץ 2015. על פי הדיווחים ברשת אורמן הפסיקה את התוכנית כדי שתוכל להתפנות ולפתח סדרה חדשה, שנקראה "מלחמות הכסף של סוזי אורמן", עבור האחים וורנר. אורמן קיוותה שהתוכנית תעלה בבכורה בשנת 2016 אך היא לא הופקה בסופו של דבר.
בשנת 2016 אורמן מונתה כמדריכה פיננסית אישית של חיילי צבא ארצות הברית וחיילי המילואים.
בשנת 2018 סוזי החלה לשמש כפרקליטה מיוחדת למוקד הלאומי ללטיפול באלימות במשפחה (אנ'), כדי לסייע בהפצת המודעות אודות התעללות כלכלית במשפחה.
סוזי מגישה את הפודקאסט שלה שנקרא, פודקאסט הנשים והכסף של סוזי אורמן, פעמיים בשבוע.
קריירה > פרסים

בשנים 2004 ו-2006 זכתה אורמן בפרס אמי לתוכנית יומית. בנוסף, היא זכתה במהלך השנים בשישה פרסי גרייס אלן (אנ') על שם האמנית גרייסי אלן. ביולי 2009 מיקם אותה מגזין פורבס במקום ה-18 ברשימת הנשים המשפיעות ביותר במדיה. באותה שנה היא זכתה בפרס הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה וכן הוענק לה דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. בשנה שלאחר מכן, בשנת 2010, הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד במדעי המסחר מאוניברסיטת בנטלי. בשנים 2008 ו-2009 היא הופיעה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים.
ביקורת

בשנת 2012 הציגה אורמן את כרטיס החיוב המיידי prepaid debit card, המגובה ובשימוש בנק בנקורפ. הכרטיס יצר מחלוקת רבה בשל העמלות הנסתרות שלו והבטחה לא ברורה לתרום לציון FICO של האוחזים בכרטיס. מחזיקי הכרטיס חויבו בתשלום חודשי של 3 דולר ובנוסף חלק מהבטחות הקשורות בכרטיס לא מומשו. כעבור שנתיים ביולי 2014 הופסק השימוש בכרטיס.
אורמן זכתה גם לביקורת על הצהרות מטעות המתייחסות לתעודותיה ולהישגיה, בעיקר בתקופת לימודיה באוניברסיטת פיניקס.