stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחוזת סיטון דלאוואל
היסטוריה

משפחת דלאוואל החזיקה בבעלותה את האחוזה עוד מתקופת הכיבוש הנורמני. אדמירל ג'ורג' דלאוואל, שעשה את הונו בעת ששירת בצי המלכותי, רכש אותה מקרוב משפחה מרושש. ב-1718 הוא הזמין את שירותיו של האדריכל ג'ון ואנברו, ובתחילה רצה להפוך את בית האחוזה המקורי למודרני יותר ולשפרו. אולם, כשביקר ואנברו לראשונה באתר חש כי אין ביכולתו לבצע זאת, וייעץ לאדמירל להרוס את הכל מלבד הקפלה העתיקה שליד הבית. העבודות הסתיימו ב-1728, חמש שנים לאחר מות האדמירל ושנתיים לאחר מותו של ואנברו, כך שהאחוזה הייתה הבית האחרון שהוא תכנן והיא נחשבת ליצירתו הטובה ביותר.
כשהושלמה הבנייה עברה האחוזה בירושה לאחיינו של האדמירל פרנסיס, והוא עבר לגור בה מיד. אולם, ב-1822 נחרב החלק המרכזי של הבית בגלל שרפה, ככל הנראה בגלל כמה קאקים שקיננו בארובה. הבית שוקם באופן חלקי בין 1862 ל-1863, אך נותר שומם. אותות השרפה נראו היטב באולם הגדול, שגובהו המקורי היה 9.1 מטרים והיה פתוח לאוויר עם קירות מושחרים ופסלי מוזה.
עבודות שיקום נוספות בוצעו ב-1959 בעקבות פרסום ספר מטעם הלורד לוטננט של מחוז נורת'מברלנד לכבוד הכתרת המלכה אליזבת השנייה. למרות זאת הבית נותר שומם עד שנות ה-80, אז נכנס לגור באגף המערבי אדוארד דלאוואל הנרי אסטליי, ברון הסטינגס ה-22. האחוזה הפכה לביתו הקבוע עד שמת ב-2007.
ב-1 בספטמבר 2008 הגישה הקרן הלאומית הצעה בגובה 6.3 מיליון לירות שטרלינג על מנת להעביר לחזקתה את האחוזה למטרות שימור, ביחד עם הגנים והאדמות. בדצמבר 2009 הודיעה הקרן כי הצעתה התקבלה.
מבנה

אחוזת סיטון דלאוואל היא יצירתו האחרונה של ואנברו, ונחשבת ליצירת המופת הגדולה ביותר בקריירה האדריכלית שלו; בתקופה זו של הקריירה שלו הוא היה מומחה בעל שם בסגנון בארוק אנגלי, אותו שכלל בהשוואה לסגנון הבארוק היבשתי של טירת הווארד או ארמון בלנהיים המקושט והנוקשה. חלק ניכר מהקישוטים באחוזה היו מוסווים. לצללית של הבית הייתה חשיבות זהה למראה הפנימי שלו.
התפיסה העיצובית של ואנברו בבואו לתכנן את האחוזה הייתה דומה למה שיישם בטירת הווארד ובארמון בלנהיים: חלק המרכזי, המכיל את חדרי המדינה והחדרים העיקריים, ומשני צדדיו אגפים. האגפים מחוברים לחלק המרכזי באמצעות מעברים שבהם שלושה פתחים עם משקוף קשתי, ומעל כל אחד מאלה נמצא גמלון. מכל צד יש שבעה פתחים קשתיים של חלונות הנמצאים מעל הארקדה שבקומת הקרקע. בחלק המרכזי היו שני מגדלים עם מעקות וצריחונים.
באגף המערבי נמצאים חדרים משניים וחדרי שירותים. הוא נפגע בשרפה הראשונה אך שוחזר לצורתו המקורית, והמאפיינים הבולטים שלו הם קולונדה גדולה ומטבח עם קמרונות. האגף המזרחי מכיל את האורווה, שהיא חדר גדול בעיצוב ארמון, עם תאים ואבוסים תואמים. בין שתי הכנפיים הייתה חצר גדולה שאורכה 55 מטרים ורוחבה 46.5 מטרים. הצד החיצוני של הבית הוא עדיין דוגמה טובה לסגנון הבארוק האנגלי, אך החלק הפנימי של חדרי המדינה לא שוקם מאז השרפה.
סיטון דלאוואל היה אחד מהבתים היחידים שוואנברו בנה ללא שיתוף פעולה עם ניקולס הוקסמור. ואנברו, שהיה בשלהי הקריירה שלו, לא התחשב עוד בכללי האדריכלות של הדור הקודם. האבן הכפרית שימשה לבניית כל חזית הבית, כולל חזית הכניסה, וזוג העמודים התאומים תמך בלא יותר מקרניז אבן. לעמודים לא היה ייעוד כלשהו מבחינה מבנית, והם נוצרו מתוך מטרה ליצור שילוב של כח ועוצמה, אך גם של קישוט עדין.
חזית הגן היא בעלת יחסים מושלמים ומראה נוקשה במקצת, ובמרכזה נמצא פורטיקו בעל ארבעה עמודים שמעליהם מרפסת. הקישוט בחזית זו מבוסס על מעקה פשוט המסתיר את קו המתאר של הגג, וארובות המוסוות כקצה מחודד (Finial) במעקות של המגדלים הנמוכים.
בפארק האחוזה, המשתרע על שטח של 1.6 קילומטר רבוע, נמצא מאוזוליאום אבן עם כיפה מצופה בעופרת ופורטיקו הנשען על מונוליתים גדולים. מבנה זה הוקם על ידי לורד דלאוואל לזכר בנו היחיד ג'ון, שמת ב-1775 בגיל 20. בפארק נמצא גם אורנז'רי (חממת הדרים), שמעליו קבוצות של פסלים וכרובים; אחד מהפסלים האלה מתאר את דמותו של דוד המלך עם קלע ריק מעל גופתו של גוליית.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2003

| --- | --- |
 מארחת:  אוסטרליה אוסטרליה
 תקופת התחרות:  5 באפריל 2003 – הווה (21 שנים) 
 מספר משתתפות:  5
 הזוכה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מספר משחקים:  10
 מספר שערים:  88 (8.8 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  5,900 (590 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  ניו זילנד מיה ג'קמן (10 שערים)
 → 19982007 ←
 
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2003 (באנגלית: 2003 OFC Women's Championship) היא המהדורה השביעית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך באוסטרליה והתקיים מ-5 באפריל עד ה-13 באפריל 2003. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בארצות הברית.
האליפות הייתה אמורה להתקיים בנובמבר 2002 בהשתתפות עשר נבחרות, אך נדחתה עקב פרישתן של טהיטי, טונגה וסמואה האמריקנית. בהמשך פרשו גם ונואטו ופיג'י - דבר שגרם לכך שחמש המשתתפות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע.
המארחת אוסטרליה ניצחה בכל ארבעת משחקיה, לא ספגה שער, ודורגה במקום הראשון בבית עם מאזן שערים של 45+. בעקבות הזכייה, היא העפילה לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של אוקיאניה. הייתה זו אליפות אוקיאניה האחרונה בה לקחה חלק, מכיוון שב-2006 עברה התאחדות הכדורגל האוסטרלית מקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה.
תוצאות

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | 12 | 4 | 4 | 0 | 0 | 45 | 0 | 45 |
|  ניו זילנד | 9 | 4 | 3 | 0 | 1 | 29 | 2 | 27 |
|  פפואה גינאה החדשה | 6 | 4 | 2 | 0 | 2 | 10 | 21 | -11 |
|  סמואה | 3 | 4 | 1 | 0 | 3 | 3 | 39 | -36 |
|  איי קוק | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 1 | 26 | -25 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איי קוק | 1 – 5 | פפואה גינאה החדשה   |
|  אוסטרליה | 19 – 0 | סמואה   |
|  אוסטרליה | 11 – 0 | איי קוק   |
|  סמואה | 0 – 15 | ניו זילנד   |
|  איי קוק | 0 – 9 | ניו זילנד   |
|  אוסטרליה | 13 – 0 | פפואה גינאה החדשה   |
|  פפואה גינאה החדשה | 0 – 5 | ניו זילנד   |
|  איי קוק | 0 – 1 | סמואה   |
|  פפואה גינאה החדשה | 5 – 2 | סמואה   |
|  אוסטרליה | 2 – 0 | ניו זילנד   |
איטליה באירוויזיון 2021

איטליה זכתה באירוויזיון 2021. רשות השידור האיטלקית RAI הודיעה באוקטובר 2020 כי הזוכה בפסטיבל סן רמו 2021, מונדסקין עם "Zitti e buoni", תזכה לייצג את המדינה באירוויזיון שהתקיים ברוטרדם, הולנד. ב-23 במאי הוכרז כי הלהקה זכתה באירוויזיון 2021, עם 524 נקודות בסך הכול.
רקע

לפני אירוויזיון 2021, השתתפה בו איטליה 44 פעמים מאז הצטרפותה הראשונה, בתחרות הפתיחה שהתקיימה בשנת 1956. מאז, זכתה איטליה בתחרות בשתי הזדמנויות: בשנת 1964 עם השיר "Non ho l'età" בביצועו של ג'יליולה צ'ינקווטי ובשנת 1990 עם השיר "Insieme: 1992" בביצוע טוטו קוטוניו. איטליה פרשה מהאירוויזיון מספר פעמים, תוך שנעדרה מ-1998 ועד 2010. חזרתה בשנת 2011 עם השיר "Madness of Love", בביצוע רפאל גואלזי, הסתיימה במקום השני – התוצאה הגבוהה ביותר שלה, מאז ניצחונה בשנת 1990 ועד ניצחונה בשנת 2021. בשנת 2018, ארמאל מטה ופבריציו מורו ייצגו את איטליה עם השיר "Non mi avete fatto niente" והגיעו למקום החמישי עם 308 נקודות. בתחרות של 2019 ייצג הזמר מחמוד את איטליה עם השיר "Soldi", וסיים במקום השני עם 472 נקודות. בשנת 2020 דיודאטו היה צריך לייצג את המדינה עם "Fai rumore", אך התחרות בוטלה בעקבות מגפת הקורונה.
בין השנים 2011–2013, נעשה שימוש בפסטיבל סן רמו כאמצעי לבחירת הנציג של המדינה בתחרויות האירוויזיון. המשתתף שנבחר היה אז אחראי לבחירת השיר בו יתחרו. מאז 2015, האמן שזוכה בפסטיבל המוזיקה מקבל הזדמנות לייצג את איטליה באירוויזיון, אם כי בשנת 2016 הזוכה סירב לעשות זאת ובמקומו ייצגה את המדינה מי שסיימה במקום השני.
לפני האירוויזיון

רשות השידור האיטלקי RAI אישרה כי המבצע שייצג את איטליה באירוויזיון 2021 ייבחר כחלק מהאמנים שיתחרו בפסטיבל סן רמו 2021. על פי כללי סן רמו 2021, הזוכה בפסטיבל יזכה לייצג את איטליה. הפסטיבל התקיים בין 2 ל-6 במרץ 2021, כאשר הזוכה נבחר ביום האחרון של הפסטיבל.
עשרים ושישה אמנים התחרו בן רמו 2021. בין האמנים המתחרים היו משתתפי האירוויזיון לשעבר פרנצ'סקה מיקיילין וארמאל מטה, שייצגו את איטליה בשנת 2016 ובשנת 2018 בהתאמה. בנוסף, השירים של נואמי, פרנצ'סקה מיקיילין ופדץ נכתבו יחד על ידי מחמוד, שייצג את איטליה בשנת 2019. המתחרים היו:
| אמנ/ית | שיר | מלחין |
| --- | --- | --- |
| איאלו | "Ora" | אנטוניו איאלו |
| אנליזה | "Dieci" | אנליזה סקארון, דייוויד סימונטה, פאולו אנטונאצ'י, ז'אקו מתאו לוקה "דארגן" ד'אמיקו |
| אריסה | "Potevi fare di più" | ג'יג'י ד'אלסיו |
| בוגו | "E invece sì" | כריסטיאן בוגאטי, סימון ברטולוטי, אנדראה בונומו |
| קולפסה & דימרטינו | "Musica leggerissima" | לורנצו "קולפסצ'ה" אורצ'יולו, אנטוניו די מרטינו |
| קומה_קוסה | "Fiamme negli occhi" | פאוסטו זנארדלי, פרנצ'סקה מסיאנו, פאביו דאלה, קרלו פריג'ריו |
| ארמאל מטה | "Un milione di cose da dirti" | ארמאל מטה, רוברטו קרדלי |
| אקסטרא-לישיו בהשתתפות דייוויד טופולו | "Bianca luce nera" | פצ'יפיקו, מירקו מריאני |
| פאסמה | "Parlami" | טבריו פזיולי, לואיג'י זמארנו |
| פרנצ'סקה מיקיילין & פדץ | "Chiamami per nome" | מחמוד, סימונטה, אלסנדרו ריינה, פדץ, פרנצ'סקה מיקיילין, ז'אקו מתאו לוקה "דארגן" ד'אמיקו |
| פרנצ'סקו רנגה | "Quando trovo te" | רוברטו קאסאלינו, דייוויד פרטלה, דריו "דארסט" פייני |
| פולמינאצ'י | "Santa Marinella" | פיליפו אוטינצ'י |
| גאיה | "Cuore amaro" | גאיה גוזי, ז'אקו אטורה, דניאלה דזי, ג'ורג'יו ספדיקאטו |
| גאמון | "Momento perfetto" | ג'ובאני לוקה פיקריאלו, סימון פריביטרה, ג'וזפה סצ'יה, דניאלה ראסיטי |
| ג'יו אוואן | "Arnica" | ג'ובאני ג'יאנקאספרו, פרנצ'סקו קטי |
| אירמה | "La genesi del tuo colore" | פיליפו מריה פאנטי, ג'וליו ננה, דריו "דארסט" פייני |
| לה רפרזנטנטה די ליסטה | "Amare" | ורוניקה לוקצ'י, דריו מנגיארצינה, דריו "דארסט" פייני, רוברטו קמראטה |
| לו סטאטו סוציאל | "Combat Pop" | לודוביקו גונזי, אלברטו קזולה, פרנצ'סקו דרייצ'יו, מטאו רומנולי, אלברטו גווידטי, אנריקו רוברטו, ז'אקו אטורה |
| מאדאם | "Voce" | פרנצ'סקה גאלנו, דריו "דארסט" פייני, אנריקו "אסטרמו" בוטה |
| מליקה איינה | "Ti piaci così" | מליקה איינה, פצ'יפיקו, אלסנדרה פלורה, רוקו "קונגורוק" רמפינו |
| מונסקין | "Zitti e buoni" | דמיאנו דוד, אית'ן טורצ'יו, תומאס ראגי, ויקטוריה דה אנג'ליס |
| מקס גאז'ה & לה טריפלואופרזין מונסטרי בנד | "Il farmacista" | מקס גאז'ה, פרנצ'סקו גאז'ה, פרנצ'סקו דה בנדטי |
| נואמי | "Glicine" | טטרולי, ג'ינברה לוברנו, פרנצ'סקו פוגאצה, דריו "דארסט" פייני |
| אורייתה ברטי | "Quando ti sei innamorato" | צ'ירו אספוזיטו, פרנצ'סקו בוצ'יה, מרקו רטני |
| רנדום | "Torno a te" | עמנואלה קאסו, סמואל באליצ'ה |
| וילי פיוטה | "Mai dire mai (La locura)" | גוללימו ברונו, דניאל בסטונזו, קרלו קוואלירי ד'אורו, ג'וזפה פטרלי |
לפני האירוויזיון > גמר

26 האמנים שהעפילו לגמר ביצעו ב-6 במרץ 2021 את שירם בפעם האחרונה. לבסוף, לאחר שלבי ההצבעה הוחלט כי מונסקין ושירה "Zitti e buoni" ייצגו את איטליה באירוויזיון 2021.
| גמר – 6 במרץ 2021> מספר | גמר – 6 במרץ 2021> אמנ/ית | גמר – 6 במרץ 2021> שיר | גמר – 6 במרץ 2021> אחוזים | גמר – 6 במרץ 2021> מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גאמון | "Momento perfetto" | 3.01% | 21 |
| 2 | גאיה | "Cuore amaro" | 3.16% | 19 |
| 3 | אירמה | "La genesi del tuo colore" | 5.10% | 5 |
| 4 | ג'יו אוואן | "Arnica" | 2.59% | 23 |
| 5 | ארמאל מטה | "Un milione di cose da dirti" | 5.60% | 3 |
| 6 | פולמינאצ'י | "Santa Marinella" | 3.36% | 16 |
| 7 | פרנצ'סקו רנגה | "Quando trove te" | 2.87% | 22 |
| 8 | אקסטרא-לישיו בהשתתפות דייוויד טופולו | "Bianca luce nera" | 3.60% | 12 |
| 9 | קולפסה & דימרטינו | "Musica leggerissima" | 5.14% | 4 |
| 10 | מליקה איינה | "Ti piaci così" | 3.40% | 15 |
| 11 | פרנצ'סקה מיקיילין & פדץ | "Chiamami per nome" | 6.86% | 1 |
| 12 | וילי פיוטה | "Mai dire mai (la locura)" | 4.80% | 6 |
| 13 | אורייתה ברטי | "Quando ti sei innamorato" | 4.10% | 9 |
| 14 | אריסה | "Potevi fare di più" | 4.03% | 10 |
| 15 | בוגו | "E invece sì" | 2.48% | 24 |
| 16 | מונסקין | "Zitti e buoni" | 6.45% | 2 |
| 17 | מאדאם | "Voce" | 4.16% | 8 |
| 18 | לה רפרזנטנטה די ליסטה | "Amare" | 3.80% | 11 |
| 19 | אנליזה | "Dieci" | 4.38% | 7 |
| 20 | קומה_קוסה | "Fiamme negli occhi" | 3.09% | 20 |
| 21 | לו סטאטו סוציאל | "Combat Pop" | 3.53% | 13 |
| 22 | רנדום | "Torno a te" | 2.23% | 26 |
| 23 | מקס גאז'ה & לה טריפלואופרזין מונסטרי בנד | "Il farmacista" | 3.16% | 17 |
| 24 | נואמי | "Glicine" | 3.49% | 14 |
| 25 | פאסמה | "Parlami" | 3.16% | 18 |
| 26 | איאלו | "Ora" | 2.45% | 25 |
| סופר-גמר – 6 במרץ 2021> מספר | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> אמנ/ית | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> שיר | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> חבר המושבעים (33%) | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> לחץ על חבר המושבעים (33%) | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> בחירת הקהל (34%) | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> Total | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> Place |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארמאל מטה | "Un milione di cose da dirti" | 33.89% | 34.71% | 18.21% | 28.83% | 3 |
| 2 | פרנצ'סקה מיקיילין & פדץ | "Chiamami per nome" | 33.13% | 30.13% | 28.26% | 30.49% | 2 |
| 3 | מונסקין | "Zitti e buoni" | 32.97% | 35.16% | 53.53% | 40.68% | 1 |
הצבעה > נקודות שהוענקו לאיטליה

| ציון | בחירת הקהל | חבר המושבעים |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות | בולגריה בולגריה מלטה מלטה סן מרינו סן מרינו סרביה סרביה אוקראינה אוקראינה | קרואטיה קרואטיה גאורגיה גאורגיה סלובניה סלובניה אוקראינה אוקראינה |
| 10 נקודות | אלבניה אלבניה אזרבייג'ן אזרבייג'ן קרואטיה קרואטיה קפריסין קפריסין צרפת צרפת יוון יוון ליטא ליטא פולין פולין רומניה רומניה רוסיה רוסיה סלובניה סלובניה ספרד ספרד שווייץ שווייץ | בולגריה בולגריה ליטא ליטא מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית רוסיה רוסיה סן מרינו סן מרינו שוודיה שוודיה |
| 8 נקודות | אוסטריה אוסטריה בלגיה בלגיה אסטוניה אסטוניה פינלנד פינלנד גאורגיה גאורגיה מולדובה מולדובה מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | קפריסין קפריסין לטביה לטביה סרביה סרביה שווייץ שווייץ |
| 7 נקודות | אוסטרליה אוסטרליה גרמניה גרמניה ישראל ישראל לטביה לטביה נורווגיה נורווגיה פורטוגל פורטוגל | איסלנד איסלנד |
| 6 נקודות | צ'כיה צ'כיה אירלנד אירלנד | אוסטרליה אוסטרליה אוסטריה אוסטריה צ'כיה צ'כיה גרמניה גרמניה פינלנד פינלנד |
| 5 נקודות | דנמרק דנמרק איסלנד איסלנד | נורווגיה נורווגיה פולין פולין |
| 4 נקודות |  | אלבניה אלבניה יוון יוון |
| 3 נקודות | שוודיה שוודיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | אסטוניה אסטוניה פורטוגל פורטוגל רומניה רומניה |
| 2 נקודות | הולנד הולנד | בלגיה בלגיה |
נקודה:
הערות שוליים

↑  Eurovision 2021: per l'Italia il vincitore di Sanremo. Nessun ritorno automatico per Diodato (ב־)
↑  "Italy Country Profile".
| איטליה איטליה באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
פסטיבל סן רמו • Canzonissima
| השתתפויות | 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1983 • 1984 • 1985 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1997 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | פרנקה ריימונדי & טונינה טוריאלי • נונציו גאלו • דומניקו מודוניו • דומניקו מודוניו • רנאטו רשל • בטי קרטיס • קלאודיו וילה • אמיליו פריקולי • ג'יליולה צ'ינקווטי • בובי סולו • דומניקו מודוניו • קלאודיו וילה • סרג'ו אנדריגו • איווה זניצ'י • ג'אני מורנדי • מאסימו ראניירי • ניקולה די בארי • מאסימו ראניירי • ג'יליולה צ'ינקווטי • ווס ודורי גצי • אל באנו ורומינה פאוור • מיה מרטיני • ריקי אה פוברי • מתיה בזאר • אלון סורנטי • ריקרדו פולי • אליס ופרנקו בטיאטו • אל באנו ורומינה פאוור • אומברטו טוצי וראף • לוקה ברברוסה • אנה אוקסה ופאוסטו ליאלי • טוטו קוטוניו • פפינו די קאפרי • מיה מרטיני • אנריקו רוג'רי • ג'ליסה רפאל גואלאצי • נינה זילי • מרקו מנגוני • אמה מרונה • איל וולו • פרנצ'סקה מיקיילין • פרנצ'סקו גבאני • ארמאל מטה ופבריציו מורו • מחמוד • דיודאטו • מונסקין • מחמוד ובלאנקו • מרקו מנגוני • אנג'לינה מנגו |  |
| שירי המדינה | "Aprite le finestre" & "Amami se vuoi" • "Corde della mia chitarra" • "Nel blu dipinto di blu" • "Piove (Ciao, ciao, bambina)‎‎" • "Romantica" • "Al di là" • "Addio, addio" • "Uno per tutte" • "Non ho l'età" • "Se piangi, se ridi" • "Dio, come ti amo" • "Non andare più lontano" • "Marianne" • "Due grosse lacrime bianche" • "Occhi di ragazza" • "L'amore è un attimo" • "I giorni dell'arcobaleno" • "Chi sarà" • "Sì" • "Era" • "We'll Live It All Again" • "Libera" • "Questo amore" • "Raggio di luna" • "Non so che darei" • "Per Lucia" • "I treni di Tozeur" • "Magic Oh Magic" • "Gente di marel" • "Vivo (Ti scrivo)" • "Avrei voluto" • "Insieme: 1992" • "Comme è ddoce 'o mare" • "Rapsodia" • "Sole d'Europa" • "Fiumi di parole" • "Madness of love" • "L'amore è femmina (Out of Love)" • "L’essenziale" • "La mia città" • "Grande amore" • "No Degree of Separation" • "Occidentali's Karma" • "Non mi avete fatto niente" • "Soldi" • "Fai rumore" • "Zitti e buoni" • "Brividi" • "Due vite" • "La noia" |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1965 • אירוויזיון 1991 • אירוויזיון 2022 • RAI |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה איטליה מהתחרות.
אליאס נח'לה

אליאס נח'לה (בערבית: إلياس نخلة; ‏1913 - 29 ביוני 1990) היה איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בשנים 1959–1974.
ביוגרפיה

נח'לה נולד בראמה, בן למשפחה יוונית קתולית. אביו היה מוכתר העדה בכפר. את לימודיו סיים בתיכון הסקוטי בצפת. בשנים 1930–1948 שירת בחיל הספר העבר-ירדני והגיע לדרגת קפטן. בתקופת מלחמת העצמאות היה חבר בצבא ההצלה ועסק בשטח סוריה בהדרכת המתנדבים, לאחר מכן חזר עם יחידתו לגבולות ישראל והשתתף בקרב רמת יוחנן.
לאחר מבצע חירם היה בין העוזבים ללבנון והשתתף בקרבות מלכיה ובקרב במג'ד אל-כרום. חזרתו לישראל התאפשרה רק בשנת 1952 במסגרת הסכם איחוד משפחות. בשנת 1953 נבחר לחבר המועצה המקומית בכפר ראמה. לקראת הבחירות לכנסת הרביעית התמודד לכנסת מטעם מפלגת קידמה ופיתוח.
כהונתו בכנסת נמשכה לאורך ארבע כהונות רצופות, שבמהלכן היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט וועדת החינוך והתרבות. בכנסת השביעית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת.
באוקטובר 1968 פרש מסיעת שיתוף ופיתוח והקים את אחווה יהודית-ערבית.
הערות שוליים

↑  פילוג ומיזוג בסיעות הכנסת, באתר הכנסת
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליאס סבאדה

אליאס סבאדה (באנגלית: Elias Savada) (נולד ב-1950) הוא חוקר ומבקר קולנוע אמריקאי.
חייו

הוא נולד למורטון סבאדה, בעל חנות תקליטים מוכרת בניו יורק. סבאדה הוא המייסד של החברה Motion Picture Information Service שמספקת להפקות קולנוע וטלוויזיה שירותי ייעוץ ומחקר בנושא זכויות יוצרים. הוא חבר במכון הסרטים האמריקאי, והוא אף הכין את הקטלוג Catalog of Motion Pictures Produced in the United States: Film Beginnings, 1893-1910 שפרסם הארגון בשנת 1995, אשר מתעד את הסרטים שהופקו בארצות הברית בשנים 1893-1910. הביקורות שכתב הופיעו במגזין Film Threat וכן באתר Rotten Tomatoes.‏
בשנת 1995 יצא לאור הספר Dark Carnival: The Secret World of Tod Browning, Hollywood's Master of the Macabre ("קרנבל אפל: עולמו הסודי של טוד בראונינג, אומן היצירה המקברית של הוליווד"), שחיבר סבאדה יחד עם דייוויד ג'. סקאל. הספר Dark Carnival היה הביוגרפיה הראשונה באורך מלא שנכתבה על חייו של טוד בראונינג, שנודע בעיקר בתור הבמאי של הסרטים "פריקס" (1932), "דרקולה" (1931) בכיכובו של בלה לוגוסי וכן כמה סרטים בכיכובו של לון צ'ייני. מרטין פ. נורדן כתב על הספר בכתב העת האקדמי Journal of Popular Film & Television כי הוא מציג "ניתוח מעמיק ומרתק של אחד מבמאי סרטי הפולחן הראשונים של אמריקה". סטיבן א. אלפורד מהיוסטון כרוניקל (Houston Chronicle) כתב כי "הספר Dark Carnival מצליח להשיב את המוניטין האבוד של אחד מהדמויות החריגות של הוליווד, שהושלך מזמן לתהום הנשייה".
הערות שוליים

↑  Dennis Hevesi. "Morton J. Savada, 85, Seller of 78-R.P.M. Records, Dies". New York Times. February 20, 2008. Retrieved on October 27, 2008.
↑  Elias Savada. Washington DC Area Film Critics Association. Retrieved on October 27, 2008.
↑  Gary Houston. "Inside the macabre mind of filmmaker Tod Browning". Chicago Tribune. October 29, 1995. Books, 9.
↑  Martin F. Norden. "Dark Carnival: The Secret World of Tod Browning, Hollywood's Master of the Macabre". Journal of Popular Film & Television. Winter 1997. Vol. 24, Iss. 4. 187.
↑  Steven E. Alford. "Filming Hollywood's nightmares". Houston Chronicle. November 5, 1995. 23.
אליאס מלקמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במאי 1903 אמסטרדם, הולנד
 פטירה:  3 בינואר 1942 (בגיל 38) אושוויץ, פולין
 מידע כללי
 מדינה:  הולנד הולנד
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים 
 
אליאס היימן מלקמן (בהולנדית: Elias Hijman Melkman;‏ 24 במאי 1903 – 3 בינואר 1942) היה מתעמל אולימפי הולנדי יהודי באולימפיאדת אמסטרדם (1928). נספה באושוויץ.
קורות חיים

מלקמן נולד וגדל באמסטרדם, בן למשפחה יהודית. הוא התאמן במועדון ההתעמלות ארנהם 1896 ובמועדון ההתעמלות אפלטון באמסטרדם.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) הוא סיים במקום שמיני בתחרות הקבוצתית, לאחר שהיה המתעמל המצטיין בקבוצה ההולנדית שכללה 8 מתעמלים וביניהם שני מתעמלים יהודים נוספים, מוזס יעקובס וישראל ויינסחנק ומאמן הנבחרת חריט קלירקופר שאף הוא היה יהודי, כל הארבעה נספו בשואה. הוא סיים במקום 56 בקרב-רב אישי בתוצאה של 199.500 נקודות.
קורות חיים > התוצאות באולימפיאדה

| מקצוע | מיקום |
| --- | --- |
קרב-רב אישי: 56
קבוצתי: 8
סוס קפיצות: 55
מקבילים: 64
מתח: 39
טבעות: 41
סוס סמוכות: 65
חייו האישיים

מלקמן היה יהלומן במקצועו ונספה במחנה הריכוז אושוויץ במלחמת העולם השנייה.
איטליה באירוויזיון 1958

איטליה באירוויזיון 1958 השתתפה עם השיר "Nel blu dipinto di blu", שבוצע על ידי הזמר האיטלקי, דומניקו מודוניו. אף על פי שהשיר לא ניצח בתחרות, הוא התפרסם תחת השם "Volare" והפך ללהיט ברחבי ברחבי העולם. השיר זכה חמש בפעמים במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. בנוסף, השיר זכה בפרס גראמי להקלטת השנה ולשיר השנה. השיר נחשב לשיר המפורסם ביותר שיצא מתחרות האירוויזיון בנוסף לשיר "Waterloo" של אבבא ו-"Ding-a-dong" של טיץ'-אין.
לפני האירוויזיון

רשת השידור של איטליה, RAI, בחרה את השיר שייצג אותה באירוויזיון 1958 באמצעות פסטיבל סן רמו. התחרות נערכה במתכונת של שני שלבים - חצי גמר וגמר. בחצי בגמר התמודדו 40 שירים ומתוכם נבחרו 20 שעברו שלב לערב הגמר. עשרים השירים שהעפילו לגמר בוצעו פעמיים בפסטיבל על ידי שני זמרים שונים. דומניקו מודוניו נבחר לבצע את השיר באירוויזיון על פני ג'ינו לטילה.
| # | מבצע | שיר | תרגום לעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ג'ינו לטילה | Amare un' altra | אהבה של אחרים |
| 2 | נילה פיצי | Amare un' altra | אהבה של אחרים |
| 3 | קלאודיו וילה | Campana di Santa Lucia | הפעמון של סנטה לוסיה |
| 4 | ג'ורג'יו קונסוליני | Campana di Santa Lucia | הפעמון של סנטה לוסיה |
| 5 | ג'וני דורלי | Fantastica | פנטסטי |
| 6 | נטלינו אוטו | Fantastica | פנטסטי |
| 7 | קלאודיו וילה | Fragole e Cappelini | תותים וקפליני |
| 8 | אורליו פיירו ושלישיית ג'ויס | Fragole e Cappelini | תותים וקפליני |
| 9 | קלאודיו וילה | Giuro d'amarti cosi | נשבע שאני אוהב אותך מאוד |
| 10 | נילה פיצי | Giuro d'amarti cosi | נשבע שאני אוהב אותך מאוד |
| 11 | נילה פיצי | L'edera | הקיסוס |
| 12 | טונינה טוריאלי | L'edera | הקיסוס |
| 13 | טונינה טוריאלי | Mille volte | אלף פעמים |
| 14 | כריסטינה ג'וירו | Mille volte | אלף פעמים |
| 15 | דומניקו מודוניו | Nel blu dipinto di blu | כחול צבוע בכחול |
| 16 | ג'ינו לטילה | Nel blu dipinto di blu | כחול צבוע בכחול |
| 17 | נטלינו אוטו | Non potrai dimenticare | אתה לא יכול לשכוח |
| 18 | קרלה בוני וג'ינו לטילה | Non potrai dimenticare | אתה לא יכול לשכוח |
| 19 | קרלה בוני וג'ינו לטילה | Timida serenada | סרנדה ביישנית |
| 20 | אורליו פיירו וגלוריה כריסטיאן | Timida serenada | סרנדה ביישנית |
באירוויזיון

ב-12 במרץ 1958, מודוניו הופיע על בימת האירוויזיון. על פי סדר ההופעות, מודוניו עלה ראשון, לפני הולנד. מודוניו ביצע פעם נוספת את השיר בתום כל עשרת הביצועים עקב תקלה טכנית בשידור במהלך הביצוע שלו. בתום ההצבעה, איטליה זכתה במקום השלישי עם עשר נקודות.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לאיטליה

| 10 נקודות | 9 נקודות | 8 נקודות | 7 נקודות | 6 נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודות |
|  |  בלגיה בלגיה גרמניה גרמניה |  |  |  אוסטריה אוסטריה הולנד הולנד צרפת צרפת שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ |
באירוויזיון > נקודות שהוענקו מאיטליה

| ציון | מדינה |
| --- | --- |
10 נקודות: 
9 נקודות: 
8 נקודות: 
7 נקודות: 
6 נקודות: צרפת צרפת
5 נקודות: 
4 נקודות: שווייץ שווייץ
3 נקודות: 
2 נקודות: 
1 נקודות:
שיר היובל באירוויזיון

לכבוד יובל שנים לתחרות, בשנת 2005, איגוד השידור האירופי שידר משדר מיוחד בשם "שיר היובל באירוויזיון", בו נבחר שיר היובל של האירוויזיון. השיר "Nel blu dipinto di blu" הוכרז כאחד מ-14 השירים המתחרים ולאחר מכן הוכרז כי עלה לשלב השני של התחרות. השיר היה השיר היחידי משנות ה-50 והשיר היחידי של איטליה בתחרות הזו. איטליה הייתה אחת משלוש המדינות שבחרו לא לשדר את האירוע (יחד עם הממלכה המאוחדת וצרפת). בסיבוב הראשון השיר בוצע שישי בסדר ההופעות, לפני אבבא עם "Waterloo" (שוודיה) ואחרי ניקול עם "Ein bisschen Frieden" (גרמניה). בניגוד לשאר ההופעות שבוצעו על ידי הזמרים, השיר האיטלקי הוקרן על מסך ענק היות שמודוניו נפטר 9 שנים לפני התחרות ב-1994. השיר הגיע למקום השני עם 200 נקודות והצליח להעפיל לסיבוב הגמר. השיר זכה במקום השני עם 267 נקודות.