stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגירה של נוצרים מהמזרח התיכון

הגירה של נוצרים, בעיקר ערבים נוצרים, מהמזרח התיכון מתרחשת מאז המאה ה-19 וביתר שאת במאה ה-20 וה-21.
לנוצרים ערבים ונוצרים בני עמים אחרים (לדוגמה פרסים או אשורים) שחיים באזור הייתה השפעה משמעותית שתרמה לתרבות של העולם הערבי, טורקיה ואיראן. קהילות הנוצרים באזור הן הקהילות העתיקות ביותר של נוצרים. במהלך המאה ה-21 היגרו או ברחו מהאזור מיליוני נוצרים. נוצרים עדיין ממלאים תפקידים חשובים בעולם הערבי, ויחסית לאוכלוסייה המוסלמית הם אוכלוסייה משכילה ומבוססת. הגירה של נוצרים מהמזרח התיכון היא חלק ממגמה גדולה יותר של הגירת נוצרים, באופן כללי נוצרים מהווים את קבוצת המהגרים הגדולה בעולם, כאשר חלק קטן מתוכם מגיעים מהמזרח התיכון.
הגירת נוצרים מהמזרח התיכון התרחשה בגלל מספר סיבות, כולל סכסוכים פוליטיים וצבאיים ורדיפות. אירועים היסטוריים שגרמו להגירה נוצרית גדולה מהמזרח התיכון כוללים: סכסוך אזרחי בהר לבנון ודמשק ב-1860, רצח העם הארמני, רצח העם היווני-פונטי, רצח העם האשורי, הרעב הגדול של הר לבנון בשנים 1915–1918, חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה ב-1923, מלחמת העצמאות, יציאה וגירושים ממצרים 1956–1957, מלחמת האזרחים בלבנון מ-1975, מלחמת עיראק החל מ-2003. באירועים אלה נהרגו מאות אלפי נוצרים.
בעשורים האחרונים קיימת עליה בהגירה העולמית. נוצרים הם הקבוצה המהגרת הגדולה ביותר בעולם, יותר מאשר חלקם באוכלוסייה. יש סיבות שונות שבגללן אנשים מהגרים כמו פרנסה, אבל יש קשר בין דת לבין הגירה – שכן סיבות חשובות להגירה הן כדי להימלט מרדיפה דתית וכדי לעבור למדינות בהן יש רוב של אנשים בעלי אמונה דתית דומה. בנוסף קיימת מגמה של מהגרים מכל הסוגים להגר למדיניות עשירות ויציבות יותר.
שורשי הנצרות מצויים במזרח התיכון, אך גורמים בעולם חוששים כי בחלקים שלו הקהילות הנוצריות יעלמו לפי דו"ח בנושא משנת 2019, ברשות הפלסטינית מספר הנוצרים ירד מתחת ל-1.5 אחוזים; בסוריה האוכלוסייה הנוצרית ירדה מ-1.7 מיליון ב-2011 לפחות מ-450 אלף, ובעיראק, מספר הנוצרים ירד מ-1.5 מיליון לפני 2003 אל מתחת ל-120 אלף.
הגירה ממדינות שונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הגירה ממדינות שונות > הגירה נוצרים ממצרים

נוצרים קופטים מהגרים ממצרים למדינות אחרות. הקופטים היגרו ממצרים הן כדי לשפר את מצבם הכלכלי והן כדי להימלט מהטרדות ורדיפות שיטתיות. אף כי נוצרים הם מיעוט במצרים (כ-10%), חלק ניכר מהמצרים שהיגרו ממצרים הם נוצרים. מגמה זו דומה למגמה במדינות אחרות במזרח התיכון וכן במידה מסוימת לגירוש וההגירה של יהודי מצרים על רקע גרוש, רדיפות וקשיים כלכליים.
ההגירה של קופטים אל מחוץ למצרים החלה בעיקר בשנות החמישים של המאה ה-20, כתוצאה מאפליה, רדיפת קופטים והכנסה נמוכה במצרים. לאחר עליית גמאל עבד אל נאצר לשלטון, התנאים הכלכליים והחברתיים הידרדרו ומצרים עשירים רבים יותר, במיוחד קופטים, היגרו לארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.
בשנים 1956–1957, על רקע מלחמת סיני עלתה שנאת הזרים במצרים. גירוש יהודי מצרים התרחשה יציאת וגירוש של המוטמסירון של מצרים. המוטמסירון היו מצרים עם אורנטייציה אירופאית, שכללו מצרים ממוצא המעצמות הקולוניאליות הבריטיות והצרפתיות, וכן יוונים נוצרים, איטלקים, סורים-לבנונים, ארמנים. ב-1967 ההגירה של קופטים גברה שוב בעקבות מלחמת ששת הימים. הגירתם של קופטים עניים ופחות משכילים גברה לאחר 1972, כאשר מועצת הכנסיות העולמית וקבוצות דתיות אחרות החלו לסייע להגירה הקופטית. ההגירה של קופטים מצרים גברה תחת שלטונו של אנואר סאדאת – רבים ניצלו את מדיניות "הדלת הפתוחה" של סאדאת כדי לעזוב את המדינה ותחת חוסני מובארכ. קופטים רבים הם בוגרי אוניברסיטאות במקצועות, כגון רפואה והנדסה. המהגרים החדשים שלאחר 2011 לארצות הברית כללו גם קופטים משכילים ממעמד הביניים וגם קופטים עניים יותר, כפריים יותר.
מספר הקופטים מחוץ למצרים גדל בחדות מאז שנות ה-60. אוכלוסיות הפזורה הקופטיות הגדולות ביותר הן בארצות הברית, בקנדה ובאוסטרליה, אך לקופטים יש נוכחות במדינות רבות אחרות.
הגירה ממדינות שונות > הגירת נוצרים מעיראק

הנוצרים בעיראק נחשבים לאחת הקהילות הנוצריות הרציפות העתיקות בעולם. רובם המכריע של הנוצרים העיראקים הם ילידים אשורים אתניים דוברי ארמית מזרחית הטוענים למוצאם מאשור העתיקה, ועוקבים אחר המסורת הנוצרית הסורית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו האשורים של צפון עיראק, דרום מזרח טורקיה, צפון מזרח סוריה וצפון מערב איראן מרצח העם האשורי, שבו נרצחו עד 65% מכלל האוכלוסייה האשורית. האשורים תמכו בממשל הקולוניאלי הבריטי באזור. ב-1933 בשנת עצמאותה הרשמית של עיראק, ביצע הצבא העיראקי את טבח סימל שבו נרצחו אלפי אשורים.
בעקבות מלחמת עיראק בין השנים 2003–2011, קרסה האוכלוסייה הנוצרית בעיראק. לפי הערכות, לפני 2003 חיו בעיראק כ-1.5 מיליון נוצרים. לפי הארכיבוש של אירביל בעיראק הכורדיסטנית, Bashar Warda, רק 250 אלף נוצרים נותרו במדינה נכון ל-2019
אשורים דוברי סורית רבים ונוצרים אחרים נמלטו מהמדינה ומצאו מקלט בסוריה, בירדן ובמקומות נוספים. האחוז שלהם באוכלוסייה ירד מ-12% ב-1948 (מתוך 4.8 מיליון תושבים), ל-7% ב-1987 (מתוך 20 מיליון) ו-6% ב-2003 (27 מיליון). אף על פי שהאשורים מהווים רק 3% מאוכלוסיית עיראק, באוקטובר 2005 דיווח הנציב העליון של האו"ם לפליטים על 700,000 עיראקים שמצאו מקלט בסוריה בין אוקטובר 2003 למרץ 2005, 36% היו "נוצרים עיראקים". כלומר פי 10 מחלקם באוכלוסייה.
בעקבות הטרור והמאבקים במדינה, נוצרים עיראקים נמצאים תחת איום מתמיד של אלימות אסלאמית קיצונית. הכומר הקתולי רגהיד גאני (אנ') מהעיר מוסול קיבל איומים על חייו. בניסיון להגן עליו התלוו אליו 3 דיקונים. ב-2007 עצרו חמושים את מכוניתו של גאני, דרשו מהם להתאסלם וכאשר סירבו רצחו אותם ביריות. בפברואר 2008, נחטף ונרצח הארכיבישוף הקתולי פאולוס פראג' ראחו וכן נורו למוות נהגו ושני שומרי ראשו.
לפי הערכת הקרדינל Louis Raphael Sako, ראש הכנסייה הקתולית בעיראק, נכון לשנת 2023, מעל מיליון נוצרים עיראקאים נמלטו מהמדינה מאז החלה המלחמה ב-2003 ובעקבות הפשיטה של המדינה האיסלמית על מוסול ועל נינווה ב-2014. רבים מתוכם ברחו לירדן וללבנון וחלקם המשיכו לאירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. לדבריו הדבר נובע מ"עקירה שיטתית" של הנוצרים. לטענתו בין 2003 ל-2018 נרצחו 1,200 נוצרים עיראקים, ומתוכם כ-700 נרצחו בהתבסס על זהותם כנוצרים. לדבריו 85 כנסיות ומנזרים הופצצו על ידי קיצונים איסלמיים, בערים כמו בגדד, מוסול ובצרה, וכן הוחרמו כ-23,000 בתים של נוצרים.
הגירה ממדינות שונות > הגירת נוצרים מסוריה

הנוצרים בסוריה הם אחת הקהילות הנוצריות העתיקות בעולם. דו"ח של הארגון הנוצרי, Aid to the Church in Need, טוען כי מספר הנוצרים בסוריה ירד בתוך עשור מ-1.5 מיליון אנשים שהיוו 10% מאכולוסיית המדינה, לכ-300 אלף, נכון לשנת 2022, והם מהווים (פחות מ-2% מהאוכלוסייה).
ראש הכנסייה הסורית-אורתודוקסית בעיר חלב הארכיבישוף Youhanna Ibrahim Yohanna Ibrahim נחטף באפריל 2013, יחד עם Paul Yazigi (אנ') ארכיבישוף מטרופוליטני של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית האנטיוכית. לפי הערכות הם נחטפו על ידי השלטון הסורי. נוצרים רבים בסוריה סבלו גם תחת שלטון המדינה האסלאמית על חלקים גדולים מהמדינה – רכושם הוחרם והכנסיות שלהם הוסבו למפקדות צבאיות. גם לאחר החלשות המדינה האיסלמית, הרדיפות של נוצרים בסוריה נמשכו ולפי הד"וח מצב הנוצרים שם גרוע אף יותר מאשר בזמן תקופ שלטונה.
הגירה ממדינות שונות > הגירה נוצרים מאיראן

נוצרים חיו באיראן החל משנים הראשונות של הדת בתקופת ישו, לפני האסלאם. הם תמיד היו מיעוט במדינה, ורובם משתייכים לכנסייה האפוסטולית הארמנית. נוצרים רבים עזבו את איראן מאז המהפכה האסלאמית באיראן משנת 1979. כיום נוצרים ומיעוטים דתיים אחרים מהווים נתח גבוה באופן לא פרופורציונלי מהפזורה האיראנית.
ב-2 בפברואר 2018, ארבעה מומחי זכויות אדם של האו"ם אמרו כי בני המיעוט הנוצרי באיראן, במיוחד אלו שהתנצרו, עומדים בפני אפליה חמורה ורדיפות דתיות באיראן.
אשורים המתגוררים בקליפורניה וברוסיה נוטים להיות מאיראן. הקהילה הארמנית באיראן הייתה מבוססת היטב ומשולבת, אך לא נטמעה, באוכלוסיות מקומיות. המהפכה האיראנית של 1979 תרמה רבות לנהירה של ארמנים מזרח תיכוניים לארצות הברית. העיר גלנדייל באזור המטרופולין של לוס אנג'לס נחשבת כמרכז החיים של ארמנים אמריקאים (ארמנים רבים נוספים חיים בשכונת "ארמניה הקטנה" בלוס אנג'לס) וחלקם הגיעו מאיראן.
ראו גם

פליטים יהודים ממדינות ערב
רדיפת קופטים במצרים
רצח נוצרים על ידי המדינה האסלאמית
הערות שוליים

1 2 3  Iraq's Christians facing 'systematic displacement' since US-led invasion, says patriarch, the new arab, 25 September, 2023
1 2 3 4 5  Report: Number of Christians in Syria Dropped from 1.5 Million to 300,000, syrian observer, November 18, 2022
↑  Christian migrants around the world, מרכז המחקר פיו, 19 באוגוסט 2024
↑  The Religious Composition of the World’s Migrants, מרכז המחקר פיו, 19 באוגוסט 2024
↑  ניר דבורי, ‏כך הפכו הנוצרים למיעוט נרדף במזרח התיכון, באתר גלובס, 1 בנובמבר 2012
↑
↑  Haaretz Podcast, LISTEN: Why Christians and Christianity are disappearing from the Middle East - Podcasts, Haaretz, ‏6 בדצמבר 2021
↑  Will Christians Disappear Entirely From the Middle East? - Israel Today, Israel Today, ‏9 בינואר 2020
↑  Sara Sidner, Christians are disappearing from the Middle East, CNN, ‏25 בדצמבר 2015
↑  Patrick Wintour, Persecution of Christians 'coming close to genocide' in Middle East – report, The Guardian, ‏3 במאי 2019
↑  StandWithUs, Christians are being ethnically cleansed from Middle East, except in Israel, StandWithUs, ‏2019-12-27 (באנגלית)
↑  Interim Report, Christian Persecution Review (באנגלית בריטית)
↑  "Christian persecution 'at near genocide levels'". BBC News (באנגלית). 2019-05-03. נבדק ב-2023-10-25.
↑  A timeline of disaster and displacement for Iraqi Christians
↑  Iraq's Christians 'close to extinction', BBC, 23 May 2019
↑  Fr Ragheed Ganni, אינדפנדנט, 14 ביולי 2007, בארכיון האינטרנט
↑  Paulos Faraj Rahho
↑  עיראק: נמצאה גופת הארכיבישוף הקתולי שנחטף, באתר ynet, 13 במרץ 2008
↑
איוב בועדי

איוב בועדי (בצרפתית: Ayyoub Bouaddi; נולד ב-2 באוקטובר 2007 בסנליס שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ליל מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים

בועדי נולד בצרפת למשפחה ממוצא מרוקאי. הוא גדל במחלקת הנוער של AFC קריי, ובאוגוסט 2021 הצטרף למחלקת הנוער של ליל. ב-21 באוגוסט 2023 חתם על חוזה מקצועני ראשון לשלוש שנים במועדון.
ב-5 באוקטובר 2023 ערך בוועדי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של ליל, בתיקו 0-0 נגד קלאקסוויק במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של הקונפרנס ליג לעונת 2023/2024, ובגיל 16 ושלושה ימים הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שעורך הופעת בכורה במפעלים האירופיים, ולשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שמשחק עבור ליל. ב-22 באוקטובר הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של ליגת העל הצרפתית, כששיחק בניצחון 1-0 על ברסט במסגרת המחזור התשיעי לעונת 2023/2024. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה בעונה זו. ב-17 בספטמבר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 2-0 לספורטינג ליסבון במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2024/2025.
הערות שוליים

↑  Ayyoub Bouaddi, plus jeune joueur de l'histoire des Coupes UEFA, Maghress
↑  Ayyoub Bouaddi signe professionnel | LOSC, www.losc.fr
↑  Pierre-Louis Käppeli, à Torshavn, Klaksvik - Lille : le milieu du LOSC Ayyoub Bouaddi bat deux records de précocité, La Voix du Nord, ‏[node:publisheddate-cxense] (בצרפתית)
↑  KÍ vs. Lille - 5 October 2023 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  Lille : Ayyoub Bouaddi devient le plus jeune joueur de l'histoire des Coupes d'Europe (Foot), L'Équipe (בצרפתית)
↑  Raphael Marcant, Ayyoub Bouaddi, plus jeune joueur de l’histoire à porter les couleurs du LOSC, Le petit Lillois, ‏2023-10-05 (ב־)
↑  Lille vs. Brest - 22 October 2023 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  Ligue des champions : Le Real Madrid avec Camavinga et Endrick, mais sans Mbappé contre Lille, qui titularise le jeune Bouaddi, L'Équipe (בצרפתית)
↑  Sporting Lisbon vs. Lille - 17 September 2024 - Soccerway, int.soccerway.com
שנות ה-50 של המאה ה-1

שנות ה-50 של המאה ה-1 היו העשור השישי של המאה ה-1, החלו ב-1 בינואר 50 והסתיימו ב-31 בדצמבר 59.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

50 – הלגיון הרומי, תחת פיקודו של מושל בריטניה פבליוס אסטוריוס סקפולה, פותחים במערכה צבאית נגד השבטים הסילורים בדרום ויילס, אשר הונהגו על ידי קרטקוס.
51 – בבריטניה, המושל פבליוס אוסטריוס סקפולה מביס את קרטקוס והשבטים הסילורים בטריטוריה של השבטים האורדוביקים במרכז ויילס. קרטקוס מחפש מקלט אצל קרטימנדואה, מלכת השבטים הבריגנטים בצפון אנגליה, אבל היא בעלת ברית של הרומאים ומוסרת אותו לידיהם.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

50 – קלן מקבלת מעמד של עיר.
50 – הרומאים מקימים את המבצר (קסטלום) אוטרכט, על גבול הריין, כיום בהולנד.
50 – קלאודיוס, קיסר רומא, מאמץ את נירון, בנה של אשתו השלישית, אגריפינה הצעירה.
50 – לונדיניום (כיום לונדון), איסקה דומניאורום (כיום אקסטר), טריפונטיאום (ליד רוגבי של ימינו) ומצודת מנדואסדום (כיום את'רסטון) נוסדות.
50 – קלאודיוס, קיסר רומא, ממנה את אגריפס השני למושל כלקיס.
51 – הקונסולים הרומאים: הקיסר קלאודיוס וטיטוס פלביוס אספסיאנוס (לימים קיסר רומא התשיעי).
51 – קרטקוס מובל בשלשלאות במצעד הניצחון של קלאודיוס ברומא, אך נוכח התנהגותו המכובדת מחליט הקיסר לחוס על חייו ונותן לו ולמשפחתו לחיות ברומא כאזרחים חופשיים.
51 – וונונס השני, מלך האימפריה הפרתית, מת. בנו, וולוגסס הראשון, עולה לשלטון.
51 – השליח פאולוס מתחיל את משימתו השנייה.
51 – באיגרת אל הגלטים תומך פאולוס בהפרדה בין היהדות לנצרות.
52 – נחקק החוק האוסר על הוצאה להורג של עבד זקן או נכה.
52 – יוחנן בן נדבאי, הכהן הגדול בירושלים, נשלח לרומא בעקבות תלונות כנגדו על היותו אדם אלים.
52 – פליניוס הזקן כותב על המלחמות הגרמניות.
52 – אנטוניוס פליקס מתמנה לנציב יהודה.
52 – טירידאטס הראשון, אחיו של וולוגאסס הראשון, עולה לשלטון בארמניה כיריבם של הרומאים.
52 – בבריטניה, המושל פבליוס אסטוריוס סקפולה מת בזמן מערכתו נגד השבטים הסילוריים בדרום ויילס. בעקבות מותו, הלגיון השני אוגוסטה הרומאי מובס בקרב מול הסילורים. מחליפו, אאולוס דידיוס גאלוס, מדכא את המרד ומשמר את הצלחות האימפריה שהושגו עד כה, אך לא מחפש הישגים חדשים.
52 – היואג'ו שו, הגאזטיר הסיני הראשון, יוצא לאור.
52 – תומאס הקדוש, אחד משנים עשר שליחיו של ישו, מגיע לקודוגאלור שבהודו, כדי להפיץ את הבשורה הנוצרית.
13 באוקטובר 54 – נירון קיסר עולה לכס השלטון ברומא
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
55 – לראשונה הכנת מים ב"בוילר" (מתקן לחימום מים) בפומפיי
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית > דת

51 – האיגרת הראשונה אל התסלוניקים, מספרי הברית החדשה, נכתב.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים > מנהיגי עולם בולטים

העולם בשנת 50 לספירה
כרון

כרון (באנגלית: Chron) או כרונוזון (Chronozone) היא יחידה בכרונוסטרטיגרפיה המוגדרת על ידי אירועים כגון היפוכים גאומגנטיים (מגנטוזונים), או מבוססת על נוכחות של מאובנים ספציפיים (ביוזון או ביוכרונוזון). לפי הוועדה הבין-לאומית לסטרטיגרפיה (ICS), המונח "כרונוזון" מתייחס לסלעים שנוצרו במהלך פרק זמן מסוים, בעוד "כרון" מתייחס לתקופת זמן זו.
כרונים הוכרו כסמנים שימושיים או אמות מידה של זמן ברשומות הסלע. כרונים אינם היררכיים כי אינם תואמים תמיד גבולות גאוגרפיים או גאולוגיים, ולא שווים באורכם. אילוץ מוקדם דרש שכרונוזון יוגדר כקטן משלב גאולוגי. שימוש מוקדם נוסף היה היררכי בכך שהרלנד ואח' (-Harland et al.,1989) השתמשו ב"כרונוזון" לתיאור פיסת הזמן הקטנה משלב הפאונה המוגדר בביוסטרטיגרפיה. ה-ICS החליף את הביטויים הקודמים הללו בשנת 1994.
הגורם המרכזי והמקובל בין-לאומית בקביעת כרון הוא האם עמודת המאובנים הכוללת היא ברורה, חד משמעית ונפוצה. כמה כרונים מקובלים מכילים עמודות מאובנים אחרות, וסומנו כרונים גדולים שמשתרעים על פני יחידות זמן גאולוגיות שלמות מוגדרות, גדולות וקטנות כאחד. לדוגמה, הכרון פליוקן הוא תת-קבוצה של הכרון נאוגן, והכרון פליסטוקן הוא תת-קבוצה של הכרון רביעון (תור בעידן הקנוזואיקון).
ראו גם

גאוכרונולוגיה
לוח הזמנים הגאולוגי
מיקום מייצג
הערות שוליים

↑  
Salvador, Amos, ed. (1994). "Chapter 8. Magnetostratigraphic polarity units". Stratigraphic Guide (Second (abridged) ed.). International Commission on Stratigraphy. ארכיון מ-12 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  An early use in Harland, W.B., Armstrong, R.L., Cox, A.V., Craig, L.E., Smith, A.G., and Smith, D.G. (1989) A Geologic Time Scale Cambridge Univ. Press, Cambridge
ג'ורג'יה

ערך זה עוסק במדינה בארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ג'ורג'יה (באנגלית: Georgia ‏האזנהקובץ:En-us-Georgia.ogg‏Ⓘ‏) היא מדינה בדרום-מזרח ארצות הברית, ובירתה היא אטלנטה. מדרום היא גובלת בפלורידה, במזרח באוקיינוס האטלנטי ובקרוליינה-הדרומית, במערב באלבמה ובצפון בקרוליינה הצפונית ובטנסי.
ג'ורג'יה הייתה אחת מ-13 המדינות שהרכיבו את ארצות הברית עם הקמתה. המושבה הפכה למדינה הרביעית של ארצות הברית לאחר שאישרה את חוקת ארצות הברית ב-2 בינואר 1788. אוכלוסיית ג'ורג'יה, נכון לשנת 2019, מונה 10,617,423 תושבים, לפי מפקד האזרחים בארצות הברית. זוהי אחת המדינות המהירות בגידול הדמוגרפי בארצות הברית. המדינה ידועה גם בכינויים "מדינת האימפריה של הדרום" ו"מדינת האפרסק".
המנון המדינה "ג'ורג'יה במחשבתי" (Georgia on My Mind) נכתב במקור על ידי הוגי קרמייקל וביקס ביידרבק על אישה בשם ג׳ורג׳יה. זאת לאחר שהזמר ריי צ'ארלס, שסירב להופיע באולם בג'ורג'יה בו הוחלה הפרדה גזעית, שר את השיר, ואז בית המחוקקים הפכו להמנון. פעולה זו הייתה בעלת חשיבות רבה שכן הגדירה את ההפרדה הגזעית והגזענות במדינה.
מקור השם

ג'ורג'יה נוסדה כמושבה בריטית בתוך ארצות הברית, והיא קרויה על-שם המלך הבריטי, ג'ורג' השני.
היסטוריה

במאה ה-16 חקרו מספר חוקרים ספרדים את פנים שטחה של ג'ורג'יה והשאירו מאחוריהם שובל של הרס. האינדיאנים הילידים שתוארו בכתביו של הרנאנדו דה סוטו בשנת 1540 נעלמו לגמרי עד 1560.
הוויכוח בין ספרד לבריטניה על השליטה בג'ורג'יה החל בסביבות 1670. הבריטים, אשר נעו דרומה ממושבתם קרוליינה (היום קרוליינה הדרומית), פגשו בספרדים אשר נעו צפונה מבסיסם בפלורידה. בשנת 1724 הוחלט שהאזור שהיה עתה מושבת בריטית יקרא ג'ורג'יה, לכבוד ג'ורג' השני, מלך בריטניה.
יישוב בריטי מאסיבי החל בשנת 1732 כאשר ג'יימס אוגלת'ורפ, חבר פרלמנט בריטי, קידם את הרעיון להשתמש בחבל ארץ זה כבית סוהר לבעלי חוב. ב-12 בפברואר 1733 ירדו 113 מתיישבים מהספינה הבריטית "אן", במקום בו תוקם לימים העיר סוואנה. יום זה ידוע כעת כ"יום ג'ורג'יה" ומצוין בבתי הספר ובמוסדות הציבור במדינה. בשנת 1752 הפכה ג'ורג'יה להיות מושבה מלכותית. החוקה הראשונה של ג'ורג'יה נחתמה בשנת 1777 אך שונתה לאחר מכן.
ב-18 בינואר 1861 הצטרפה ג'ורג'יה לקונפדרציה והפכה לרקע לכמה מההתרחשויות החשובות במלחמת האזרחים האמריקנית. בדצמבר 1864 נהרסה רצועה גדולה מהמדינה במצעדו של הגנרל ויליאם שרמן אל עבר החוף האטלנטי. אירוע זה שימש כרקע היסטורי לספר חלף עם הרוח משנת 1936, ולאחר מכן לסרט האפי באותו השם בשנת 1939. ב-15 ביולי 1870, לאחר בנייה מחודשת, הפכה ג'ורג'יה לחברה האחרונה בקונפדרציה אשר התקבלה מחדש לארצות הברית.
לג'ורג'יה היו חמש בירות במהלך שנות קיומה: סוואנה הקולוניאלית, אוגוסטה, לואיסוויל והחל משנת 1806 ובמשך כל מלחמת האזרחים מילדג'וויל שימשה כבירה. בשנת 1868 הפכה אטלנטה לבירה החמישית של ג'ורג'יה.
פרטים היסטוריים נוספים על ג'ורג'יה:
ארננדו דה סוטו היה האירופאי הראשון אשר חקר את ג'ורג'יה בשנת 1540.
ג'ורג'יה הייתה המדינה הראשונה בארצות הברית שיסדה אוניברסיטה ציבורית, היא אוניברסיטת ג'ורג'יה, אשר נוסדה ב-1785.
ג'ורג'יה הייתה המדינה הראשונה שהורידה את גיל זכות הבחירה מ-21 ל-18, בשנת 1945.
בשנת 1980 נבנתה אנדרטה בשם אבני ג'ורג'יה כ-140 ק"מ מאטלנטה, על ידי אדם תחת שם בדוי, למטרות לא ידועות - והאנדרטה הפכה לאחד האתרים המוכרים במדינה, ונושא לתאוריות קונספירציה.
ביצת אוקיפנוקי אשר נמצאת בג'ורג'יה היא הביצה הגדולה ביותר בצפון אמריקה. גודלה 1,770 קמ"ר.
גאוגרפיה

ג'ורג'יה גובלת בדרום במדינת פלורידה, במזרח באוקיינוס האטלנטי
ובקרוליינה הדרומית, במערב באלבמה, ובצפון בטנסי ובצפון קרוליינה. רכס בלו רידג'
(בתרגום: "ההרים הכחולים"), אשר מהווים חלק מהרי האפלצ'ים, נמצא בצפון המדינה. אזור הפיידמונט (piedmont) משתרע מהגבעות לאזור שפך הנהרות בדרום. הנקודה הגבוהה ביותר בג'ורג'יה היא בראסטאון בולד (Brasstown bald), בגובה של 1,458 מטרים. הנקודה הנמוכה ביותר היא החוף.
הבירה אטלנטה ממוקמת בצפון מרכז המדינה. המדינה היא יצרנית חשובה של כותנה, טבק ומוצרי יער (כגון טרפנטין ושרף מיערות האורן).
ג'ורג'יה היא גם המדינה הגדולה ביותר מזרחית לנהר המיסיסיפי.
ממשל ופוליטיקה > השלטון המדיני

בירת ג'ורג'יה היא אטלנטה.
ככל שאר מדינות ארצות הברית והממשל הפדרלי, ג'ורג'יה מבססת את שלטונה על הפרדת רשויות השלטון השונות. הרשות המבצעת היא בראשות המושל המכהן בריאן קמפ. סגן המושל המכהן, ג'ף דנקן, נבחר בהצבעה נפרדת. שניהם נבחרים לכהונות בנות ארבע שנים.
בניגוד לממשל הפדרלי, אך בדומה למדינות רבות אחרות בארצות הברית, רוב נציגי הציבור אשר מרכיבים את הקבינט המדיני נבחרים גם הם על ידי הציבור ולא ממונים על ידי המושל.
הרשות המחוקקת היא "האספה הכללית", אשר מורכבת מהסנאט ובית הנבחרים. סגן המושל מכהן כיושב ראש הסנאט בעוד שבית הנציגים בוחרים יושב ראש משלהם. חוקת המדינה מכתיבה מספר מקסימלי של 56 סנאטורים, אשר נבחרים כמייצגים בלעדיים של מחוזותיהם. כמו כן, החוקה מכתיבה שיהיו לפחות 180 חברים בבית הנבחרים. משך הכהונה הן עבור הסנאטורים והן עבור חברי בית הנבחרים הוא שנתיים.
הרשות השופטת במדינה היא בית המשפט העליון לערעורים, לו סמכות מדינית. בנוסף, ישנם בתי משפט קטנים יותר האחראים על אזורים מוגדרים בתוך המדינה. שופטים לבית המשפט העליון נבחרים בבחירות ללא חלוקה למפלגות למשך כהונה של שש שנים. שופטים לבתי משפט מקומיים נבחרים על ידי התושבים של אותו אזור לכהונה בת ארבע שנים.
ממשל ופוליטיקה > ממשל מקומי

הממשל המקומי מחולק ל-159 מחוזות ג'ורג'יה. לפני 1932 היו 161, אך מחוז מילטון וקמפבל אוחדו למחוז פולטון בסוף 1931, בזמן השפל הגדול. המחוזות קרואים על שם אישים בולטים בהיסטורית המדינה ובהיסטוריית ארצות הברית.
למחוזות השונים יש בית מחוקקים משלהם אשר גם הוא נבחר על ידי תושביו, אשר מהווה לרוב גם את הרשות המבצעת באותו מחוז. חוקת ג'ורג'יה מאפשרת למחוזות ולערים להפעיל חוקי עזר משלהם.
ממשל ופוליטיקה > מרקם פוליטי

עד לאחרונה, ממשלת מדינת ג'ורג'יה הייתה בעלת המסורת הארוכה ביותר של מפלגה שלטת אחת בכל ארצות הברית. למשך יותר מ-130 שנים, החל משנת 1872 וכלה בשנת 2003, תושבי ג'ורג'יה בחרו אך ורק במושלים דמוקרטים והמפלגה הדמוקרטית החזיקה ברוב מושבי האספה הכללית. דמוקרטים אלו היו שמרנים, במיוחד במהלך תקופת ההפרדה הגזעית בשנות ה-60.
ג'ורג'יה יזמה מספר שינויים חשובים בזכויות האזרח במהלך שנות ה-60 וה-70. בזמן זה הגדילה הכלכלית מוקדה בעיר אטלנטה והמדינה הפכה לנושאת הדגל במהפך ה"דרום החדש". בעשורים האחרונים ההתקדמות בכיוון זה פסקה עקב התחזקות גורמים דתיים-שמרנים במדינה.
שלטון המפלגה הדמוקרטית הסתיים בשנת 2003 כאשר המושל לשעבר רוי בארנס הובס על ידי סאני פרדו, במה שהוגדר כמהפך מדהים. בעוד שהדמוקרטים שמרו על השליטה בבית הנציגים, הם איבדו את הרוב בסנאט כאשר ארבעה מחבריהם עברו למפלגה היריבה. הם איבדו את אחיזתם בבית הנציגים בבחירות בשנת 2004. כעת, הרפובליקנים חולשים על כל שלושת ענפי הממשל. המדינה נתנה את קולותיה ותמיכתה לג'ורג' בוש הבן בשנת 2004 ויוזמות שמרניות, כגון הגבלה על הפלות, זכו לתמיכה רבה. החל 2012, הוגדרה כמדינת מתנדנדת. בשנת 2020, ניצח המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן בפער של 0.2 אחוזים. זאת אחרי 16 שנים של ניצחון של רפובליקנים.
המחשה נוספת לגידול האוכלוסייה המהיר של ג'ורגיה ניתן לראות בעלייה במספר החברים בבית הנבחרים המייצגים את המדינה. ב-2001 עלה מספר חברי בית הנבחרים מ-11 ל-13 ובהמשך בשנת 2013 עלה מספר חברי בית הנבחרים ל-14. בכך לג'ורגיה יש 16 אלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
בבית הנבחרים מייצגים את ג'ורגיה 14 חברי קונגרס שמתוכם, נכון לשנת 2023, 5 ממפלגה הדמוקרטית ו-9 מהמפלגה הרפוליקנית.
בסנאט מייצגים את ג'ורגיה הסנטורים הדמוקרטים ג'ון אוסוף ורפאל וורנוק, שניהם נבחרו לראשונה ב-2021. כאשר מאז 2005 לא היו סנטורים המייצגים את ג'ורגיה ממפלגה הדמוקרטית.
כלכלה

בשנת 2003 התל"ג בג'ורג'יה היה 320 מיליארד דולרים. ההכנסה לנפש באותה שנה שמה אותה במקום ה-31 בארצות הברית עם הכנסה שנתית ממוצעת של 29,000 דולרים.
התוצר החקלאי של ג'ורג'יה הוא בעיקר עופות וביצים, בוטנים, בקר, חזירים, מוצרי חלב וירקות. התוצרים התעשייתיים הם בעיקר טקסטיל, ציוד תחבורה, עיבוד מזון, מוצרי נייר, מוצרים כימיים ואביזרי חשמל. תיירות מהווה גם היא תרומה נכבדת לכלכלה.

אטלנטה בעלת השפעה גדולה על התפתחות המדינה וכן על מדינות דרומיות אחרות. העיר היא מרכז לתעשיות שונות, תקשורת, תחבורה, תיירות וממשל.