stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר שלנברג
הערות שוליים

↑  Federal Chancellery Republic of Austria, Curriculum Vitae Alexander Schallenberg (ארכיון)
↑  MATTHEW KARNITSCHNIG, Austria’s Sebastian Kurz resigns, Politico, ‏October 9, 2021 (באנגלית)
↑  https://twitter.com/kann_news/status/1447522966766510080, Twitter
↑  אוסטריה מטילה סגר מלא - וחובת חיסונים, באתר כלכליסט, 19 בנובמבר 2021
↑  Austria’s Chancellor Alexander Schallenberg to step down, POLITICO, ‏2021-12-02 (באנגלית אמריקאית)
↑   רויטרס, הימין הקיצוני ניצח בבחירות באוסטריה, אבל יהיה מחוץ לממשלה החדשה בראשות הקנצלר כריסטיאן שטוקר, באתר הארץ, 3 במרץ 2025
|  הקנצלרים של אוסטריה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קרל רנר  |  מיכאל מאייר  |  יוהאן שובר  |  ואלטר ברייסקי  |  יוהאן שובר  |  איגנץ זייפל  |  |  |  |  |
|  1918–1920  |  1920–1921  |  1921–1922  |  26–27 בינואר 1922  |  ינואר–מאי 1922  |  1922–1924  |  |  |  |  |
|  רודולף רמק  |  איגנץ זייפל  |  ארנסט שטררוביץ'  |  יוהאן שובר  |  קרל ואוגוין  |  אוטו אנדר  |  |  |  |  |
|  1924–1926  |  1926–1929  |  מאי–ספטמבר 1929  |  1929–1930  |  ספטמבר–דצמבר 1930  |  1930–1931  |  |  |  |  |
|  קרל בורש  |  אנגלברט דולפוס  |  קורט שושניג  |  ארתור זייס-אינקווארט  |  קרל רנר  |  לאופולד פיגל  |  |  |  |  |
|  1931–1932  |  1932–1934  |  1934–1938  |  11–13 במרץ 1938  |  אפריל–דצמבר 1945  |  1945–1953  |  |  |  |  |
|  יוליוס ראב  |  אלפונס גורבך  |  יוזף קלאוס  |  ברונו קרייסקי  |  פרד זינובאץ  |  פרנץ ורניצקי  |  |  |  |  |
|  1953–1961  |  1961–1964  |  1964–1970  |  1970–1983  |  1983–1986  |  1986–1997  |  |  |  |  |
|  ויקטור קלימה  |  וולפגנג שיסל  |  אלפרד גוזנבאואר  |  ורנר פיימן  |  ריינהולד מיטרלהנר  |  כריסטיאן קרן  |  |  |  |  |
|  1997–2000  |  2000–2007  |  2007–2008  |  2008–2016  |  9–17 במאי 2016  |  2016–2017  |  |  |  |  |
|  סבסטיאן קורץ  |  בריגיטה בירליין  |  סבסטיאן קורץ  |  אלכסנדר שלנברג  |  קארל נהאמר  |  אלכסנדר שלנברג  |  |  |  |  |
|  2017–2019  |  2019–2020  |  2020–2021  |  אוקטובר–דצמבר 2021  |  2021–2025  |  ינואר–מרץ 2025  |  |  |  |  |
 כריסטיאן שטוקר : 
 2025 ואילך : 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121329615  ISNI: 0000 0000 2297 7681  LCCN: n00094599  RERO: 02-A008904245  VIAF: 40232165   WorldCat (עם VIAF): 40232165 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוסטריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כרטיס אדום

שופט (בחולצה הצהובה) מניף כרטיס אדום במהלך משחק כדורגל
כרטיס אדום וכרטיס צהוב
בכדורגל, כרטיס אדום הוא כרטיס פלסטיק בצבע אדום ששולף שופט במשחק ספורט על מנת לסמן ששחקן כלשהו מורחק מן המגרש.
הכרטיס האדום נשלף כעונש על עבירה חמורה במיוחד, שתי עבירות בינוניות בחומרתן או התנהגות בלתי נאותה (קללות, אלימות וכו'). כאשר השחקן מורחק מן המגרש, לא יכול שחקן אחר למלא את מקומו והקבוצה שממנה הורחק השחקן נאלצת להמשיך לשחק בלי שחקן. להרחקה בכרטיס אדום במסגרת תחרותית נלווים לרוב גם עונשים משמעתיים: הרחקה ממשחק נוסף והעמדה בפני ועדת משמעת שעשויה לפסוק הרחקה ממשחקים נוספים או קנס. השימוש בכרטיסים אדומים וצהובים הונהג בכדורגל החל משנות ה-70 של המאה ה-20.
ניתן להעניק כרטיס אדום לשחקן השותף במשחק. לאחרונה שונו החוקים וניתן להעניק כרטיסים אדומים גם לאנשי צוות (מאמנים עוזרי מאמנים וכו') בגין התנהגות בלתי ספורטיבית כמו מחאה לא לגיטימית על החלטת שופט. כמו אצל שחקנים החוק של כרטיס צהוב שני שווה אדום תופס גם אצל אנשי צוות.
עם השנים, המונח הפך לביטוי שמשמעותו הרחקת אדם מזירת האירועים עקב התנהגות קלוקלת או טעות שביצע. כך דווח למשל כי הממשל האמריקאי הוציא כרטיס אדום ליאסר ערפאת.
סיבות להרחקה

הכללים להנפת כרטיס אדום רשומים בחוקת משחק הכדורגל שנכתבה על ידי ארגון ה-IFAB, תחת חוק מספר 12: עבירות והתנהגות בלתי הולמת:
שחקן מורחק מהמשחק ומונף בפניו כרטיס אדום אם הוא מבצע אחת משבע העבירות הבאות:
אשם בעבירה רצינית.
אשם בהתנהגות אלימה.
יורק על שחקן מן הקבוצה היריבה או על כל אדם אחר.
נוגע בכדור בידיו באופן מכוון, כדי למנוע מן הקבוצה הנגדית הזדמנות ברורה להבקעת שער (למעט השוער בתוך רחבת העונשין).
מונע מהיריב הזדמנות בטוחה להבקעת שער, כאשר הוא נע כלפי השער בעבירה אשר עליה מענישים בבעיטה חופשית או בעיטת עונשין.
משתמש בשפה תוקפנית, פוגעת או מעליבה ו/או מלגלג.
מקבל אזהרה שנייה באותו המשחק.
שחקן שהורחק חייב לעזוב את תחום הראייה של שדה המשחק והאזור הטכני.
ראו גם

כרטיס צהוב
הערות שוליים

↑  יואב יצחק, הממשל האמריקני שיגר אזהרה לערפאת: הפסק מייד לחתור תחת אבו מאזן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 במאי 2003
↑  בסעיף זה, על האזהרה להינתן באמצעות כרטיס צהוב.
הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית (2006)

הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית ב-2006 נערכו ב-25 בינואר 2006 ובמהלכן נבחרו 132 החברים של המועצה המחוקקת הפלסטינית, הגוף המחוקק של הרשות הפלסטינית. בבחירות זכה החמאס, ומאז לא נערכו בחירות למועצה.
תוצאות

בבחירות זכה החמאס ב־42.9% מהקולות וב-74 מושבים במועצה (כ-56% מסך המושבים), הפת"ח קיבל 43 מושבים (כ-33% מסך המושבים) ומספר רשימות עצמאיות נוספות זכו במספר בודד של מושבים.
בין הסיבות לעליית חמאס ניתן למנות את השחיתות והאנרכיה ברשות שמזוהה עם בכירי תנועת הפת"ח, חוסר היעילות של מדיניות אבו מאזן כלפי המחסומים, תפישת הציבור הפלסטיני לגבי תרומת המאבק המזוין של חמאס למהלך ההתנתקות, ותמיכת הציבור הפלסטיני בהמשך הטרור נגד ישראל. סקרים שערכו מכונים פלסטיניים גילו שרוב המצביעים כ-40% עשו זאת בשל השחיתות ברשות, אחוז מסוים נתן קולו לתנועה בגלל התפישות הדתיות של התנועה, ורק כ-10% הצביעו עבורה בשל עמדותיה המדיניות הניציות. כמה מהם הסבירו את ניצחון חמאס במכניזם של הבחירות, במסגרתו כמחצית מהצירים נבחרו באופן אישי ולא על בסיס שיוך תנועתי. בבחירות היחסיות נוצר שוויון יחסי בין פת"ח וחמאס (29% ל-חמאס לעומת 28% ל-פת"ח), בניגוד לבחירות האזוריות, שהיו על בסיס אישי.
חלוקת המושבים הייתה כדלקמן (בסוגריים - החלוקה בין מושבים בבחירות היחסיות והאזוריות ואחוז הקולות בבחירות היחסיות):
השינוי והרפורמה (חמאס): 74 מושבים (30/46, 42.9%)
פת"ח: 45 מושבים (27/16, 39.8%)
החזית העממית: 3 מושבים (3/0, 4.1%)
האלטרנטיבה (קואליציה של החזית הדמוקרטית, מפלגת העם, FIDA ועצמאים): 2 מושבים (2/0, 2.8%)
פלסטין העצמאית (מוסטפא ברגותי ועצמאים): 2 מושבים (2/0, 2.6%)
הדרך השלישית (סלאם פיאד, חנאן עשראווי ואחרים): 2 מושבים (2/0, 2.3%)
עצמאים: 4 מושבים (4/0)
לארגון החמאס לא היה ייצוג במועצה המחוקקת הפלסטינית קודם לבחירות מאחר שהארגון החרים את הבחירות הכלליות ברשות הפלסטינית ב־1996.
משום שהחמאס זכה ברוב הקולות, והדבר הבטיח לו את הזכות להקים ממשלה.
הערות שוליים

↑  חברי המועצה המחוקקת שנבחרו בשנת 1996, 2006, באתר MiddleEastReference.org
1 2  U.S. Foreign Aid to the Palestinians. Jeremy M. Sharp and Christopher M. Blanchard, CRS Report for Congress, 27 June 2006 (RS22370)
1 2  Israel to impose Hamas sanctions. BBC News, 19 February 2006
↑  עלי ואקד וסוכנויות הידיעות, אבו מאזן החליט: מפרק את ממשלת האחדות, באתר ynet, 14 ביוני 2007
↑  אבו מאזן החליט: מפרק את ממשלת האחדות, באתר nrg‏, 15 ביולי 2007
↑  הצהרת הקוורטט מ-16 ביוני 2007, ראו כאן הטקסט המלא.
↑  יואב יצחק, ממשלת חירום פלשתינית בראשות פיאד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 ביוני 2007
↑  הושבעה ממשלת פיאד; אבו מאזן הוציא את הזרוע הצבאית של חמאס מחוץ לחוק, באתר הארץ, 17 ביוני 2007
↑  Hamas vows to boycott Palestinian elections, ‏14 בפברואר 2011
↑  Abbas: No elections without Gaza, Jerusalem; ‘martyrs’ are not terrorists, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Abbas says he will announce first Palestinian elections since 2006, Haaretz.com (באנגלית)
↑  Hamas agrees to the plan for holding Palestinian elections, Middle East Monitor, ‏27 בנובמבר 2019 (באנגלית בריטית)
↑  שחר קליימן, הבחירות ברשות הפלשתינית: אבו מאזן הודיע רשמית על דחייה, באתר ישראל היום, 30 באפריל 2021
| בחירות ברשות הפלסטינית |
| --- | --- | --- |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2005 • 2021 (לא התקיימו) |  |
| בחירות למועצה המחוקקת | 1996 • 2006 • 2021 (לא התקיימו) |  |
| בחירות לרשויות מקומיות | 2004–05 • 2012 • 2017 • 2021–22 |  |
חמאס (74)
  פת"ח (45)
  החזית העממית לשחרור פלסטין (3)
  מפלגת העם הפלסטינית (1)
  החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין (1)
  היוזמה הלאומית הפלסטינית (2)
  הדרך השלישית (2)
  מועמדים עצמאיים (4)
מצנח זהב

מצנח זהב הוא כינוי לסעיפים בחוזה עבודה המבטיחים לעובד חבילה של הטבות לאחר פרישתו. בדרך כלל מובטח מצנח זהב למנהלים בכירים, בחוזה העבודה האישי שלהם, אך במקומות עבודה מאורגנים, שבהם יש הגבלות ניכרות על פיטורי עובדים קבועים, מובטח לעיתים מצנח זהב גם לעובדים מן השורה, כדי שיסכימו לפרוש מרצונם.
הטבות

בחבילת ״מצנח זהב״ יכולות להכלל, בין השאר, ההטבות הבאות:
תשלום מלוא השכר עד סיום המועד הקבוע בחוזה, אף אם העובד פוטר או התפטר מרצונו לפני תום המועד.
מענק הסתגלות – תשלום שכר עבור פרק זמן נוסף לאחר תום החוזה, ולאחר שהעובד אינו עובד בפועל בחברה או בארגון.
פיצויים מוגדלים – פיצויי פרישה החורגים מעבר למה שקבוע בחוק. לעיתים קרובות משולמים פיצויים אף אם העובד סיים מרצונו את העסקתו, או שהחוזה הסתיים.
רכב – הרכב שבו השתמשו בהיותם עובדי החברה יועמד לרשותם או יועבר להם לאחר הפרישה.
מניות או אופציות של מניות החברה.
קידום בדרגה סמוך למועד הפרישה, ועוד.
מנגנון מצנח הזהב נפוץ בעיקר בסקטור הפרטי והוא אחד מסממניו של השוק החופשי, המאפשר למעסיק להביא אל החברה מנהל בכיר או בעל מקצוע מוכשר. סעיפי פרישה בתנאים מפליגים מסוג זה, יוצאים לאור חדשות לבקרים כאשר חברות גדולות מפרסמות את תנאי ההעסקה שנקבעו למנהל בכיר, וחבילת ההטבות שנלוותה להם.
בסקטור הציבורי קיים פיקוח הדוק יותר על תנאי ההעסקה של עובדים, וגופי הפיקוח השונים יכולים להתערב בתנאי פרישה החורגים מהתקנות.
התופעה קיימת במגוון רחב של תחומי העסקה – ממנהלי חברות גדולות ועד מאמנים ושחקני כדורגל. מלבד התנאים המפליגים המתפרסמים אודות הבכירים, קיימים תנאי פרישה מסוג זה גם לעובדים בדרגים נמוכים יותר כמו: מנהלי מחלקות, ראשי צוותים וכדומה.
מצנח הזהב כאמצעי התגוננות מפני השתלטות עוינת

בארצות הברית פורסמו שורה של מקרים בהם ניתנו מצנחי זהב למנהלים בכירים, וזאת על אף ביצועים כושלים של החברות אותן ניהלו. כך למשל פרש הנרי מקינל, מנכ"ל חברת התרופות פייזר, על רקע נפילת ערכן של מניות החברה בכ-50 אחוז, אך קיבל מענק פרישה של 200 מיליון דולר. הדוגמה הקיצונית למצב זה היא כאשר מצנח הזהב נוצר מראש כתגובה להשתלטות עוינת על החברה. כאשר המשתלט מעוניין לרכוש את חברה הוא עשוי להירתע ולא לרכוש אותה כיוון שהחלפת ההנהלה תהיה יקרה מאוד עקב מצנחי הזהב.
חברי בית הנבחרים האמריקאי התבטאו כי "מדובר בדפוס שיצא מכלל שליטה", ולאחר מאבקים שניהלו קבוצות של בעלי מניות נגד החברות בהן השקיעו, אושרה בחודש אפריל 2007 ברוב גדול הצעת חוק הקובעת כי יש לערוך הצבעה בין בעלי המניות של החברה בכל מקרה שהיא מעניקה מצנח זהב במקביל לניהול משא ומתן למכירת החברה או רכישתה.
הערות שוליים

↑  טל לוי, בעלי הבית החדשים של בנק לאומי רוצים את גליה מאור: הסכם השכר שלה חודש לתקופה של 3 שנים, באתר הארץ, 7 בינואר 2007
↑  האוצר ביטל את חוזה הפרישה של מנכ"ל מקפת לשעבר, באתר ynet, 3 באוגוסט 2003
↑  סוכנויות הידיעות, בית הנבחרים בארה"ב אישר חוק המחייב הצבעה סמלית של בעלי המניות על שכר המנהלים, באתר TheMarker‏, 20 באפריל 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532329605171  LCCN: sh94002701
גדעון דרור

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1960 (בן 64) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  למידת מכונה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  דוד הורן 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1993–1995)  המכללה האקדמית תל אביב-יפו (1996)  National ICT Australia (2007–2008) 
 בן או בת זוג:  שולמית דרור 
 מספר צאצאים:  2 
 
גדעון דרור (נולד ב-19 בספטמבר 1960) הוא פרופסור מן המניין במכללה האקדמית תל אביב-יפו. מחקריו עוסקים ביישום של למידת מכונה בביואינפורמטיקה, רפואה, עיבוד תמונה, מערכות המלצה וחיזוי של שיטפונות.
ביוגרפיה

דרור נולד בתל אביב. בילדותו עברה המשפחה לגבעתיים. הוא בוגר תיכון שמעון בן צבי בעיר. בצבא שירת בחיל הים. בשנת 1985 סיים תואר ראשון בפיזיקה בהצטיינות בפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן המשיך במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטת תל אביב אותו סיים בשנת 1993.
קריירה אקדמית

בעת לימודיו באוניברסיטה, שימש עוזר הוראה בפקולטה למדעים מדויקים. בשנים 1993–1995 שימש כחוקר במחלקה לפיזיקה גרעינית, באוניברסיטת תל אביב.
החל משנת 1995 שייך לסגל האקדמי הבכיר במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
משנת 2007–2008 היה פרופסור אורח ב-"NICTA" (אנ'), שם עסק במחקר והנחה תלמידים. בשנת 2006 הקים את חטיבת "בינה מלאכותית", במסגרת לימודי התואר הראשון במכללה, וכיהן כראש החטיבה עד שנת 2013.
משנת 2016 עד שנת 2021 כיהן כדקאן בית הספר למדעי המחשב במכללה. החל משנת 2022 משמש כחבר הוועד המנהל של המכללה.
בתעשיית הייטק

בין בשנים 2007-2005 עבד בתור מדען ראשי בחברת "Massive Impact, Ltd". בחברה הוביל צוות אלגוריתם, למידת מכונה לשוק הסלולר בדרום מזרח אסיה. בין השנים 2010–2013 שימש כמדען מחקר בכיר במעבדות המחקר של Yahoo! בחיפה במגוון פרויקטים מדעיים ובמערכות המלצה באינטרנט.
בין השנים 2013–2017 שימש כסגן נשיא ודירקטור בארגון "ChaLearn", שם עסק עם איזבל גויון בין היתר בארגון, ייזום והפעלה של תחרויות עולמיות בנושא למידת מכונה.
משנת 2021 משמש כמדען אורח במעבדות המחקר של גוגל בנושאים של חיזוי שיטפונות. דרור כתב עשרות מאמרים שפורסמו בכתבי עת ובכנסים מובילים.
חיים אישייים

דרור נשוי לשולמית ולהם שני ילדים ושלושה נכדים.
פטנטים

United States Patent 6255793 (July 3, 2001) Navigation method and system for autonomous machines with markers defining the working area.
United States Patent US 9299081 B2 ( 2011-09-01) Deriving a user profile from questions
United States Patent: US 20130346496 A1  (2012-28-01 ) System and method of predicting community member responsiveness
פרסומים נבחרים

G. Dror, R. Sorek, R. Shamir  (2005) Accurate identification of alternatively spliced exons using support vector machine. Bioinformatics, 21(7), 897-901.
H. Fu, G. Dror, E. Sheffer, D. Cohen Or. (2008)Upright orientation of man-made objects. ACM SIGRAPH 2008)
Q. Shi, J. Petterson, G. Dror, J. Langford, A. Smola and S.V.N. Vishwanathan (2009) Hash Kernels for Structured Data. Journal of Machine Learning Research - Special Topic on Large Scale Learning.
O. Thomas, P. Sunehag, G. Dror, S. Yun, S. Kim, M. Robards, A. Smola, D. Greene and P. Saunders (2010) Wearable-Sensor Activity Analysis Using Semi-Markov Models with a Grammar. Pervasive and Mobile Computing 6(3), 342-350.
G. Dror, N. Koenigstein, Y. Koren. (2011) Yahoo! Music Recommendations: Modeling Music Ratings with Temporal Dynamics and Item Taxonomy. RECSYS 2011.
G. Dror, N. Koenigstein, Y. Koren (2012) Web scale media recommender systems. IEEE special issue on Web-Scale Multimedia Processing and Applications ,100(9): 2722 – 2736.
U. Ruhrmair, J. Solter, F. Sehnke, X. Xu, A. Mahmoud, V. Stoyanova, G. Dror, J. Schmidhuber, W. Burleson, S. Devadas (2013) PUF Modeling Attacks on Simulated and Silicon Data. IEEE Transactions on Information Forensics and Security 8(11): 1876-1891.
A. G. Dror and S. Rozenbaum (2017), Learning handwriting patterns of dysgraphic children. IEEE Transactions on Human-Machine Systems vol. 47, no. 2
הערות שוליים

↑  יניב הלפרין, ‏מה אמר ותיק ההיי-טק לסטודנטים הצעירים?, באתר "אנשים ומחשבים"
↑  https://applicants.mta.ac.il/lecturers/gideon-dror/
↑  CiML book series, Challenges in Machine Learning (באנגלית)
↑  Gideon Dror, scholar.google.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392532005171
פמקה בול

פמקה בול (בהולנדית: Femke Bol; נולדה ב־23 בפברואר 2000) היא אתלטית הולנדית. זוכת 2 מדליות ארד אולימפית (טוקיו 2020, פריז 2024), אלופת העולם (בודפשט 2023), סגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022), אלופת אירופה (מינכן 2022) ושיאנית אירופה בריצת 400 מטר משוכות. אלופת העולם באולם (גלאזגו 2024), אלופת אירופה (מינכן 2022) ושיאנית העולם באולם בריצת 400 מטר.
בשנים 2022 ו-2023 זכתה בול בתואר אתלטית השנה באירופה.
ביוגרפיה

בול נולדה וגדלה באמרספורט שבהולנד. היא הפגינה את כישרון הריצה שלה כבר מגיל צעיר, וזכתה בתחרויות בהולנד בקטגוריות הגיל שלה. היא זכתה בתשעה תארים לאומיים לנוער בשנים 2015–2019: שמונה מהם בריצת 400 מטר ואחת בריצת 400 מטר משוכות, תוך שהיא קובעת שיאים הולנדיים לנוער בשתי הריצות. בתחרויות הבינלאומיות, התקדמה בהדרגה.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער 2015 היא לא עברה את שלב המוקדמות בריצה 400 מטר מכשולים, ואילו שנתיים לאחר מכן, באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 20 2017, היא הגיע לשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2019

בשנת 2019, באליפות הולנד באתלטיקה עד גיל 20, זכתה בול לראשונה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות ובריצת 400 מטר באולם. בחודש יוני זכתה בול בתחרות ריצת 400 מטר משוכות שנערכה בז'נבה שבשווייץ והעפילה לאליפות העולם. באליפות העולם, שנערכה בדוחה, קטר בתחילת אוקטובר 2019 היא סיימה במקום 22 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 56.37 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 55.32 שניות ועלתה מהמקום ה-11 לשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2021 > מדליית ארד

באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בשיא אירופה חדש של 52.03 שניות, אחרי סידני מק'לוכלין שקבעה שיא עולם חדש של 51.46 שניות ואלופה האולימפית היוצאת דלילה מוחמד שאף היא שיפרה את שיא העולם 51.58 שניות, שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:23.74 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.57 שניות, אחרי שוני מילר-אואיבו מבהאמה (50.31 שניות) ולפני סטפני אן מקפירסון מג'מייקה (50.79 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.57 דקות, אחרי ג'מייקה (3:28.40 דקות) ולפני פולין (3:28.59 דקות).
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.27 שניות, אחרי סידני מק'לוכלין שקבעה שיא עולם חדש של 50.68 שניות ולפני האלופה היוצאת דלילה מוחמד (53.13 שניות) וריצת שליחים משולבת 4x400 מטר ביחד עם לימרפין בונפסיה, לייקה קלאפר וטוני ואן דיפן בתוצאה של 3:09.90 דקות, אחרי הרפובליקה הדומיניקנית (3:09.82 דקות) ולפני ארצות הברית (3:10.16 דקות).
ביוגרפיה > 2022 > מצטיינת אליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכהת ב-3 מדליות זהב והייתה לאתלטית המצטיינת של האליפות. מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא לאומי חדש של 49.44 שניות, לפני נטליה קצ'מרק (49.94 שניות) ואנה קילבסינסקה (50.29 שניות), שתיהן מפולין, בריצת 400 מטר משוכות בשיא אליפות חדש של 52.67 שניות, לפני ויקטוריה טקאצ'וק (54.30 שניות) ואנה ריז'יקובה (54.86 שניות), שתיהן מאוקראינה ובריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:20.87 שניות, לפני פולין (3:21.68 דקות) ובריטניה (3:21.74 דקות).
ביוגרפיה > 2023 > שיאנית עולם באולם

בתחרות שנערכה במץ, צרפת באולם ב-11 בפברואר 2023 קבעה בול בריצת 400 מטר שיא הולנד חדש של 49.96 שניות, התוצאה הרביעית בכל הזמנים. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה באולם באפלדורן, הולנד קבעה שיא עולם חדש של 49.26 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-41 השנים של ירמילה קרטוכווילובה מצ'כוסלובקיה (49.59 שניות).
ביוגרפיה > 2023 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 51.70 שניות, לפני שמיר ליטל מארצות הברית (52.80 שניות) וראשל קלייטון מג'מייקה (52.81 שניות) ובריצת 4x400 מטר ביחד עם אוולין סלברך, לייקה קלאפר וקתליין פטרס בתוצאה של 3:20.72 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.88 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.04 דקות). כרצה רביעית היא קיבלה את המקל שלישית מבין הנבחרות, עשרה מטרים לפני קו הסיום הצליחה לסגור את הפער, לעקוף את שתי הרצות שלפניה ולזכות במדליית הזהב. נוסף לכך, ביום הראשון של האליפות,  בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר הייתה בול הרצה הרביעית והובילה לקראת ניצחון ושיא עולם עד 5 מטרים לסיום הריצה, אז מעדה והפילה את המקל, קמה וסיימה שלישית אך ללא המקל ולכן הרביעייה ההולנדית נפסלה.
ביוגרפיה > 2024 > שיאנית ואלופת העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ 2024 זכתה במדליית זהב בשיא עולם חדש של 49.17 שניות, לפני בת ארצה לייקה קלאפר (50.16 שניות) ואלכסיס הולמס מארצות הברית (50.24 שניות).
תארים והישגים

בשנת 2022 זכתה בול בתואר אתלטית השנה באירופה.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 400 מטר: 49.44 שניות (2022), שיא הולנד
ריצת 400 מטר משוכות: 50.95 שניות (2024), שיא אירופה
שיאים אישיים > אולם

ריצת 400 מטר: 49.17 שניות (2024), שיא עולם
בטטה

ערך זה עוסק במין של צמח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בטטה (שם מדעי: Ipomoea batatas), הוא שמה העממי של לפופית נאכלת, מין בסוג לפופית במשפחת החבלבליים. הבטטה היא ירק שורש חשוב למאכל ולמספוא. שורשיה מתאפיינים בחלקי שורש גדולים מעובים המשמשים לאגירה ועשירים בעמילן ובסוכר. היא נפוצה בארצות טרופיות וסובטרופיות.
מבחינה בוטנית, הבטטה רחוקה מתפוח האדמה (Solanum tuberosum). על אף המראה הדומה, בטטה היא שורש מעובה, בעוד תפוח האדמה הוא פקעת שמקורה בגבעול והוא עצמו נחשב מבחינה בוטנית כסוג של גבעול גם כן.
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  77.28 ג'
 
 קלוריות:  86 קק"ל
 
 חלבונים:  1.57 ג'
 פחמימות:  20.12 ג'
 פחמימות זמינות:  4.18 ג'
 שומן:  0.05 ג'
 שומן רווי:  0.018%
 שומן חד בלתי רווי:  0.001%
 שומן רב בלתי רווי:  0.014%
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  709 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.078 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.061 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.557 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.209 מ"ג
  ‑ ויטמין B9:  11 מק"ג
  ‑ ויטמין C:  2.4 מ"ג
  ‑ ויטמין K:  1.8 מק"ג
 
 ברזל:  0.61 מ"ג
 סידן:  30 מ"ג
 מגנזיום:  25 מ"ג
 זרחן:  47 מ"ג
 אשלגן:  337 מ"ג
 נתרן:  55 מ"ג
 אבץ:  0.3 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  3 ג'
 
 מקור: מחלקת החקלאות של ארצות הברית
תפרחת ועלי צמח הבטטה
שדה בטטות בהשקיה באזור השרון הצפוני, ישראל, סתיו 2021
שלושה זני בטטות באינדונזיה (מאחורי הדלעת)
שדה בטטות
השם ומקורו

מקור השם "בטטה" בשפת בני הטאינו, שבאיי בהאמה. בשפות שונות השם עשוי להתייחס לתפוח אדמה, כמו ערבית (بطاطة⁩), פורטוגלית (batata) ואנגלית (potato). באותן שפות הבטטה לרוב תכונה "בטטה מתוקה", לשם הבחנה.
מאפיינים

הבטטה היא צמח מטפס וגם צמח משתרע.
היא לא גדלה בר, וטרם זיהו אב קדמון שממנו היא בויתה. לבטטה זנים רבים השונים, בין השאר, בגודל השורש, צבע חיצוני ופנימי של השורש, זמן הגידול וצורת העלים.
בגידול הבטטה ניכרים שלושה שלבים:
שלב ראשון - גידול איטי של ענפים מעל פני האדמה וגידול מהיר של שורשים המשתרעים לעומק.
שלב שני - גידול מהיר של ענפים ועלים והתחלת יצירה של שורשי אגירה
שלב שלישי - הפסקת גידול הענפים וגידול מהיר של שורשי האגירה
אורך השלבים תלוי באזור הגידול. באזור טרופי השלב הראשון הוא באורך של 4–7 שבועות, והשלב השני קצר. באקלימים אחרים השלב הראשון יכול לארוך עד 9.5 שבועות והשלב השני עד כ-6.5 שבועות. השלב השלישי נמשך עד סוף עונת הגידול.
היסטוריה

מקורה של הבטטה באזור הטרופי של דרום אמריקה או מרכז אמריקה. השרידים הקדומים ביותר של בטטה, אשר תוארכו לפי פחמן-14 כבני 8,000–10,000 שנה, נמצאו באזור צ'ילקה בפרו,[דרוש מקור] אולם אין לדעת עליהם אם הם תוצאה של גידול או של לקיטה מהבר. שרידים של בטטה שזוהו בוודאות כמבויתים נמצאו בעמק קסמה בפרו ותוארכו לסביבות 2000 לפני הספירה. על פי ניתוח לשוני נטען שהבטטה רווחה באזורי המאיה של מרכז אמריקה בין 1000–2600 לפני הספירה. כאשר הגיעו האירופים לאמריקה הייתה הבטטה מזון מקובל אצל תושבי מרכז ודרום אמריקה, אך לא בצפון אמריקה. בשלב כלשהו, כנראה בסביבות 700 לספירה, עוד לפני בא האירופים לאמריקה, הופצה הבטטה בפולינזיה. ישנם הטוענים, על סמך השם הדומה של הבטטה בדרום אמריקה ובפולינזיה, שהעברת הבטטה נעשתה על ידי אנשים פולינזים שהגיעו לדרום אמריקה או דרום אמריקאים שהגיעו לפולינזיה. אחרים שוללים את המעבר של הבטטה על ידי אנשים, מכיוון שאין כמעט ממצאים אחרים דומים שסביר שהיו מועברים על ידי אנשים ביחד עם הבטטה. לטענתם, ייתכן שהשם של הבטטה הועבר על ידי הספרדים מפולינזיה לדרום אמריקה. בהתאם לכך הועלתה ההשערה שזרעי בטטה הועברו מאמריקה לפולינזיה ברגלי ציפורים או בסירה שנטרפה, הגם שאין ראיות ברורות לכך. השערה נוספת היא שזרעי בטטה צפו על זרמים באוקיינוס מדרום אמריקה לפולינזיה, שכן זרעי הבטטה יכולים לנבוט לאחר ציפה על מי ים. טענה זו איננה פופולרית מכיוון שהבטטה באמריקה מתורבתת בעיקר בעזרת שתילת נצרים ולא זרעים. יש אפילו דעה, שכיום כמעט ונזנחה, שהבטטה הובאה על ידי הספרדים לפולינזיה לאחר גילוי אמריקה. הדעות חלוקות לגבי השאלה האם הבטטה הגיעה למלנזיה לפני הגעת האירופאים והספקות עוד יותר גדולים לגבי ההגעה לגינאה החדשה.
ככל הנראה, כבר כריסטופר קולומבוס פגש את הבטטה בהיספניולה וקובה והביא אותה לספרד, ממנה היא נפוצה על פני אירופה. הפורטגזים הפיצו את הבטטה האירופית לאפריקה, הודו ודרום-מזרח אסיה והספרדים העבירו זן מקסיקני לפיליפינים לאחר שנת 1521. קיימת עדות שהבטטה נראתה בסין בקרבת הגבול עם בורמה כבר בשנת 1563, ומעריכים שהיא הגיעה לשם דרך היבשה מהודו, אולם הכניסה העיקרית של הבטטה לסין מיוחסת להגעתה למחוז פוג'יין מהפיליפינים לקראת סוף המאה ה-16. ליפן הובאה הבטטה לראשונה על ידי אנגלים בשנת 1615, אך לא זכתה לפופולריות ונזנחה. היא הובאה שוב בשנת 1674 מסין ושימשה למאבק ברעב. הבטטה המשיכה להיות מופצת ברחבי אסיה ואפריקה במאה ה-17 ובמאה ה-18. מכיוון שהספרדים והפורטוגזים השתמשו בשמות שונים לבטטה, ניתן להתחקות במידה מסוימת אחר מקור הבטטה באזור מסוים על פי השם שניתן לה במקום.
שימושים

הבטטה היא כמעט המין היחיד במשפחת החבלבליים המשמש למאכל והיחיד שמשמש למאכל אדם ולמאכל בהמה בהיקף נרחב.
בסין, כמחצית התוצרת משמשת מאכל לבעלי חיים ומחצית שנייה לבני אדם. בארצות אחרות, למשל באפריקה, כמעט כל התוצרת מיועדת למאכל בני אדם. באזורי החוף בפרו, עלי הבטטה הם מקור חשוב למאכל לבהמות. בסין הבטטה משמשת גם לייצור עמילן ואלכוהול למגוון שימושים.