stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאול וקסלר
הערות שוליים

↑  George Johnson, Scholars Debate Roots of Yiddish, Migration of Jews New York Times 29 October 1996.
↑  Paul Wexler, 'On the Schizoid Nature of Modern Hebrew,' in Russell A. Stone, Walter P. Zenner (eds.
↑  Paul Wexler, "Yiddish—the fifteenth Slavic language.
↑  Paul Wexler (1992), "From Serb Lands to Sorb Lands," in The Balkan Substratum of Yiddish: A Reassessment of the Unique Romance and Greek Components, Harrassowitz Verlag, 1992, p. 111
↑  Rose Kaplan,  Tablet (magazine), 26 April 2016.
↑  Kutzix, Jordan (28 April 2016).
↑  Philologos, 'The Origins of Yiddish, Part Dray,' The Forward20 July 2014.
1 2 3  Bernard Spolsky, The Languages of the Jews: A Sociolinguistic History, Cambridge University Press 2014 p.184.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Paul Wexler, Two-tiered Relexification in Yiddish: Jews, Sorbs, Khazars, and the Kiev-Polessian, Walter de Gruyter 2002 pp.9,55-56.71.
↑  Alexander Beider, Origins of Yiddish Dialects, Oxford University Press, 2015 p.526.
↑  Deborah Hertz, 'Contacts and Relations in the Pre-Emancipation Period: A Comment,' in R. Po-Chia Hsia, Hartmut Lehmann, (eds.
↑  Paul Wexler,'Languages in Contact: The Case of Rotwelsch and the Two Yiddishes,' R. Po-Chia Hsia, Hartmut Lehmann, (eds.
1 2 3 4  Cherie Woodworth (2014).
1 2 3 4  Batya Ungar-Sargon,'The Mystery of the Origins of Yiddish Will Never Be Solved,' Tablet 23 June 2014.
↑  Paul Wexler,  The Non-Jewish Origins of the Sephardic Jews, SUNY Press 2012.
↑  Paul Wexler, Explorations in Judeo-Slavic Linguistics, BRILL 1987 p.x.
↑  Das, R.; Wexler, P.; Pirooznia, M.; Elhaik, E. (2016).
↑  מוצא האשכנזים מאיראן וטורקיה גלובס 21 באפריל 2016
↑  Dov-Ber Kerler, History of Yiddish Studies: Papers from the Third Annual Oxford Winter Symposium in Yiddish Language and Literature, 13-15 December 1987 , Taylor & Francis, 1991 pp=149-152.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269815105171  PLWABN: 9810661584105606  BNE: XX1046844  BnF: cb121092021 (data)  GND: 1015405452  ISNI: 0000 0001 0924 2362  LCCN: n79150933  NKC: jo2012695610  NTA: 072564954  SUDOC: 029471338  VIAF: 91590496   WorldCat (עם VIAF): 91590496
קנת' רינג

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1935 (בן 89) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מעסיק:  אוניברסיטת קונטיקט 
 kenring.org
 
קנת' רינג (באנגלית: Kenneth Ring, נולד ב-1936) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה באוניברסיטת קונטיקט, וחוקר ידוע בתחום חוויות סף-מוות.
קריירה

רינג הוא מייסד-שותף ונשיא לשעבר של האגודה הבינלאומית למחקרי מקרי סף-המוות (IANDS), והוא ייסד והיה העורך של כתב העת Journal of Near-Death Studies.
רינג נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה ומתגורר בקנטפילד.
ספרו "החיים במוות" פורסם על ידי "ויליאם מורו והחברה" ב-1980. ב-1984, פרסמה החברה את ספרו השני, לכיוון אומגה. שני הספרים עוסקים בחוויות סף מוות, וכיצד הן משנות את חייהם של אנשים. ספרים אחרים מאת רינג הם:
פרויקט אומגה: חוויות סף מוות, מפגשים עם עב"מים, והמוח בגדול (1992)
מצב נפשי: חוויות סף מוות וחוויות חוץ-גופיות בעוורון (1999)
שיעורים מהאור (2000).
שיטות של טירוף: בתי חולים לחולי נפש כמוצא אחרון.
רינג מבקר חריף של ישראל ומחבר משותף של "מכתבים מפלסטין" (2011).
הערות שוליים

↑  Author biography in Kenneth Ring and Evelyn Elsaesser Valarino, Lessons from the Light: What we can learn from the near-death experience, Needham, MA: Moment Point Press (1998).
↑  Sharon L. Bass. You Never Recover Your Original Self New York Times August 28, 1988.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442221905171  BIBSYS: 90215496  BNE: XX1049103  BnF: cb119220102 (data)  CiNii: DA07987551  GND: 110946820  ICCU: UMCV012823  ISNI: 0000 0003 7415 3635  LCCN: n79151544  NDL: 00454252  NKC: nlk20040147695  NLA: 35453405  NSK: 000125197  NTA: 068326319  RERO: 02-A003747707  SUDOC: 027100839  VIAF: 49230744   WorldCat (עם VIAF): 49230744
ישראל סרוג

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־16 מצרים 
 פטירה:  המאה ה־17 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ? – המאה ה־17 
 
רבי ישראל סרוג (סרוק) (המאה ה-16–17), ידוע גם בראשי תיבות שמו - הרי"ס, היה מקובל ומפיץ קבלת האר"י באירופה.
ביוגרפיה

תולדות חייו לוטים בערפל. יש הטוענים שנולד במצרים. רבי שלמה שלומיל, מחבר ספר "שבחי האר"י", שהגיע לצפת במחצית הראשונה של המאה השבע-עשרה מספר באגרותיו כי נשא לאשה את בתו של סרוג, ומספר כי סרוג ליקט את כל הכתבים המצויים של כתבי האר"י והשקיע בהם הון רב.
את מסלול מסעותיו של הרב סרוג והאישים אותם פגש ולימד, מסכם יוסף אביב"י, על פי עדויות האישים בכתביהם:
לפני שנת שנ"ג (1592): ביקר בשלוניקי, שם נפגש עם ר' דוד שמריה וכנראה גם עם ר' יהודה הכהן.
לפני שנת שנ"ג (1592): ביקר ברגוזה, איליריה ודוברובניק, שם נפגש עם ר' אברהם הירידה ור' שלמה אוהב.
משנת שנ"ג עד שנת ש"ס (1592–1600): ביקר בפירארה, ונציה שם נפגש עם ר' מנחם עזריה מפאנו, ר' עזרא מפאנו, ר' נתן אוטולינגו, ר' ברוך בן ן' ברוך, ר' שמעון כהן, ר' אהרן ברכיה מודינא, ר' יהודה אריה ממודנה ושוחח עמו "אלף פעמים".
בין השנים ש"ס - שס"ג (1600–1603): ביקר בקוניאן ונפגש שוב עם ר' נתן אוטולינגו, ובעיר גוריציה עם ר' יששכר בער איילינבורג ור' מנחם עזריה מפאנו.
בשנת שס"ג (1603): ביקר בוונציה ונפגש עם ר' נתן אוטולינגו ור' נפתלי בן דוד זכריה מנדל.
בין השנים שס"ג - שס"ו (1603–1606): ביקר בפרנקפורט ונפגש עם ר' אלכסנדר כ"ץ.
כמו כן ביקר בתאריכים לא ידועים: בקראקא שם נפגש עם ר' יהודה הכהן, וכנראה ביקר גם בקושטא ומצרים שם נפגש עם ר' אפרים פנצירי.
תורתו

הוא גילה לתלמידיו את שורש נשמתם בגלגול קודם, ולימד אותם את שיטתו הממזגת בין הקבלה לפילוסופיה. במסעותיו הפיץ את הקבלה הלוריאנית, בשיטה שונה משיטת רבי חיים ויטל. שיטתו התבססה על כתבי רבי חיים ויטאל ורבי יוסף אבן טבול תלמידי האר"י שהיו ברשותו, בתוספת חידושיו שלו. במשך שנים שררה הדעה באירופה כי היה תלמיד האר"י בעצמו, כפי שאמר בעצמו לתלמידיו. למרות זאת, ברשימה שכתב וסידר ר' חיים ויטל מהתלמידים שנכנסו ללמוד אצל האר"י שמו נעדר, ובכתבי תלמידי האר"י הידועים אין זכר לשמו של סרוג, וכן בספרים שכתב לא הזכיר את האר"י כרבו.
מקובל לייחס לו את ראשית התפשטות הקבלה הלוריאנית באירופה, והשפעת כתביו ניכרת בכתבי המקובלים האשכנזים, ובפרט בשיטת החסידות. הספר עמק המלך נכתב על פי שיטתו.
בין תלמידיו היה המקובל האיטלקי רבי מנחם עזריה מפאנו, שכל כתביו מבוססים על קבלתו. כמו כן קיבל ממנו את השקפתו הפילוסוף-מקובל הספרדי-הולנדי רבי אברהם כהן דה-הירירה.
קיימת מחלוקת בין גרשם שלום לש"א הורודצקי ואחרים על קביעתו של הורודצקי כי רבי ישראל סרוק היה תלמיד האר"י.
מספריו

דרוש שיעור קומה
שבר יוסף
קיצור עולם התיקון
דרוש המלבוש
פירוש על ספרא דצניעותא
נעים זמירות ישראל
פירוש זמירות של שבת
תקון קרי לליל יום הכפורים, נדפס עם פירוש מאת רבי מאיר ביקייאם.
לקריאה נוספת

גרשום שלום, ישראל סרוג - תלמיד האר"י?, ציון כרך ה חוברת ג/ד, תמוז ת"ש, עמ' 214 - 243.
יוסף אביב"י, קבלת האר"י, ירושלים 2008, ע' 224–244.
הערות שוליים

↑  יוסף אביב"י, קבלת האר"י, מכון בן צבי, ירושלים תשס"ח, כרך א' ע' 235
↑  גרשם שלום, "ישראל סרוק - תלמיד האר"י?", פורסם שוב בתוך: קבלת האר"י, אוסף מאמרים מאת גרשם שלום (ההדיר דניאל אברמס), הוצאת כרוב, לוס אנג'לס, תשס"ח-2008, עמ' 295 - 329; ראו גם יוסף אביב"י, קבלת האר"י, ובפרט פרק שביעי, כתבי ר' ישראל סרוק (א) ו - (ב), עמ' 224 - 244.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306973805171  GND: 141389125  ISNI: 0000 0000 7889 6397  LCCN: nr94019849  NTA: 401015440  VIAF: 14652383   WorldCat (עם VIAF): 14652383 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה שוקד

| --- | --- |

משה שוקד
 לידה:  10 בדצמבר 1936 (בן 88) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 מנחה לדוקטורט:  מקס גלקמן 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חקר החברה והתרבות של יוצאי צפון אפריקה
 
משה שוקד (נולד ב-10 בדצמבר 1936) הוא פרופסור אמריטוס לאנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב ומכהן במכללת רופין כראש תוכנית מ.א. בהגירה ושילוב חברתי.
חייו ופועלו

משה שוקד נולד בשכונת פלורנטין בתל אביב. בספרו "מסע ישראלי", הוא מתאר את החיים בשכונה כחיים של שלום בין עדות שונות, דתיים וחילוניים.
לימודיו לתואר ראשון היו בסוציולוגיה ובהיסטוריה של המזרח התיכון, ואת התואר השני סיים בסוציולוגיה, שניהם באוניברסיטה העברית. בתקופת לימודי התואר השני (בראשית שנות ה-60) עבד במחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית כסוציולוג של חבל הנגב. שם עמד על בעיות קליטת העלייה בקרב העדות השונות, מתוך מציאות קרובה ולא בשאלונים, ומכאן הגיע לאנתרופולוגיה. את עבודת המאסטר עשה בהנחיית פרופ' יוסף בן דוד בנושא: "ארגוני המשפחה בתהליך ההסתגלות למושב". את הדוקטורט השלים באוניברסיטת מנצ'סטר שבאנגליה בשנים 1968-1964 בהנחייתו של פרופ' מקס גלקמן, אשר הכשיר רבים מראשוני האנתרופולוגים הישראלים כמו שלמה דשן, עמנואל מרקס, יצחק עילם ודון הנדלמן.
בשנת 1969 מונה למרצה באוניברסיטת תל אביב.
במשך השנים היה קשור בביצוע והנחיה של מחקרים יישומיים בישראל, איראן, ופרו. רבים מספריו של שוקד נכתבו בשיתוף עם חברו לספסל הלימודים החל מהשנה הראשונה באוניברסיטה, פרופסור שלמה דשן, כשכל אחד חוקר בנפרד, אולם חלק ממחקריהם פורסמו במשותף.
שוקד היה מרצה וחוקר אורח באוניברסיטת מנצ'סטר, במכון הטרופי המלכותי באמסטרדם, בקווינס קולג' (אוניברסיטת ניו יורק), באוניברסיטת סטוקהולם, באוניברסיטת איווה, במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, ובאוניברסיטת ברלין.
שוקד נמנה עם מייסדי כתב העת "קתרסיס" ומשמש כיום כחבר מועצת המערכת.
שוקד אימץ את שם המשפחה "שוקד" כמחווה למושב שחקר במסגרת עבודת המאסטר שלו, שוקדה (בעבודתו כינה את היישוב "רוממה").
פעילותו הציבורית

כשהתחילה האינתיפאדה הראשונה פרסם משה שוקד מכתב למערכת עיתון הארץ שכותרתו הייתה: "הגיעה העת למרי אזרחי בציון", הוא חתם עליו אז כיו"ר האגודה האנתרופולוגית הישראלית. בעקבות מכתב זה, שעמד על מה שראה שוקד כחטא השתיקה מול הכיבוש המתמשך, התארגנה קבוצה שכללה את אבישי ארליך, ליאון שלף, ענת בילצקי, אורי מאור, טובה רוזן, ישראל גרשוני, אריאלה פרידמן ואחרים שהתקבצו ממחלקות שונות באוניברסיטה להקים את "עד כאן". הייתה זו תנועה של אנשי האוניברסיטה נגד הכיבוש, והמשיכה להתקיים עד הסכמי אוסלו. הם ענדו על דש בגדם כפתור עם הכיתוב: "עד כאן! לדבר עם אש"ף". אוניברסיטת תל אביב הייתה האוניברסיטה היחידה שהתקיימה בה פעילות רציפה של חברי סגל כנגד הכיבוש. הפעילות שכללה ארגון כנסים, הפגנות בקמפוס ומחוצה לו, וכיוצא בזה נעשתה כולה על ידי חברי הקבוצה. באותה תקופה הרבה שוקד לכתוב בענייני השעה בעיתון הארץ.
ספריו > The Dual Heritage: Immigrants from the Atlas Mountains in an Israeli Village

ספר המבוסס על הדוקטורט של שוקד שראה אור במהדורה ראשונה ב-1971 ועליו קיבל את פרס יצחק בן-צבי. בעבודת הדוקטורט שב למושב של יוצאי הרי האטלס בנגב סמוך לנתיבות, בו עבד במסגרת תפקידו במחלקה להתיישבות, והתגורר בו תקופה של שנה וחצי (1967-1965). הוא עקב אחרי הפעילות בתחומי הכלכלה, המשפחה, הדת והפוליטיקה הקהילתית. הספר עוסק בתהליכים העוברים על בני קהילה אחת שהגיעו כולם מהרי האטלס שבמרוקו, שם הם היו סוחרים נודדים בין שבטי הברברים, סנדלרים, נפחים, נגרים, ואשר הפכו בארץ לחקלאים במושב קואופרטיבי. הספר נסב סביב המתרחש בחיי המשפחה, הקהילה, הדת, ומתאר כיצד קהילה שהייתה מפוצלת למשפחות שדירוגן נקבע על פי התעסוקה ומעמד כלכלי-חברתי, הופכת לקהילה של שווים במושב - באמצעים ובמעמד. אין זה תהליך קל, והספר מתאר את הקונפליקטים והקשיים שהיו כרוכים במעבר - למשל, כשמנהיג הקהילה שהיה עשיר במרוקו הופך בארץ לרועה צאן קשה יום. חידושו של שוקד במחקר הוא בניתוח תהליך הטרנספורמציה של קהילה מסורתית לכלכלה מודרנית ולמבנה חברתי חדש, שינוי שהתרחש במהירות יחסית. הם נחלו הצלחה, הם הפכו לחקלאים מיומנים והצליחו לבסס כפר מפותח למדי באותה תקופה.
ספריו > The Predicament of Homecoming

ספרם של שוקד ושלמה דשן שראה אור ב-1974, העוסק בבעיות חברה ותרבות של יוצאי צפון אפריקה, מעין פרק ב' של ספר הדוקטורט. הספר דן בשאלות ספציפיות: שוקד בעולמם של עולים ממרוקו ודשן בעולים מתוניס. הספר עוסק בבעיות של שינוי תרבותי. אחד מפרקיו עסק בשאלת העקרות של גברים. בהרי האטלס, גברים לא הואשמו בעקרות, ואילו בישראל הרפואה מייחסת עקרות גם לגברים. שוקד מראה כיצד מתמודדים עם דילמה קשה זו, ואיזה חידוש תרבותי מאפשר השלמה עם פגיעה זו במעמד הגברים. בנוסף, בודק שוקד, מה קורה ליחסי המשפחה המורחבת כשחבריה אינם חיים כולם במקום אחד, כשנוצר פיזור, וכיצד מתמודדים עם מציאות זו.
ספריו > דור התמורה: שינוי והמשכיות בעולמם של יוצאי צפון-אפריקה

ספר זה מסכם את מחקריהם של שוקד ושלמה דשן על יוצאי צפון אפריקה. מהדורה ראשונה שלו התפרסמה ב-1977 ומהדורה שנייה ומעודכנת, הכוללת פרקים נוספים יצאה ב-1999. שניהם עבדו בקהילות שונות בנגב. הספר מנסה להראות את החוויה של העלייה מצפון אפריקה בממדי חיים שונים. דשן ושוקד עמדו במיוחד על שאלת הדת. תרומתו של שוקד לנושא היא בהיותו הראשון שכתב על תופעת המסורתיות של יוצאי צפון אפריקה ועדות המזרח בכלל. הוא קרא לזה 'דתיות של מסורת' והסביר את הגורמים החברתיים והתרבותיים המעודדים דפוס דתיות זה. כיום מובן מאליו שמסורתיות שכיחה יותר אצל עדות המזרח מאשר אצל האשכנזים. שוקד תיאר זאת במאמר שהתפרסם לראשונה בכתב העת מגמות (1984).
ספריו > Distant Relations: Ethnicity and Politics among Arabs and North African Immigrants in Israel

גם ספר זה משותף לשוקד ושלמה דשן, וראה אור ב-1982. בספר זה מוצגת עבודתו של שוקד בקרב ערביי יפו יחד עם המחקר של דשן על יהודי צפון אפריקה. מעמידים הם זה לצד זה את הערבים מחד ויהודי המזרח מאידך, קבוצות המצויות בשוליים של החברה הישראלית. תובנה שהייתה חדשנית לזמנה.
את מחקרו ביצע שוקד בשנים 1972–1974, בקהילה המהווה את שארית הפליטה של ערביי יפו שעד 1948 הייתה העיר הערבית הגדולה בישראל. היו בה מעל מאה אלף ערבים, ובעת המחקר נותרו בה כ-10,000 ערבים ממוצא מוסלמי ונוצרי. שוקד ניסה לבדוק את אופי וארגון חיי הקהילה ביפו. הנושא המרכזי בחלק מן הפרקים הוא מאבקם של צעירים מוסלמים בוועד הממונה על רכוש הואקף המוסלמי, שהתמנה על ידי הממשלה. התזה של שוקד הייתה שהמניע של המאבקים הוא קוד הכבוד. קוד הכבוד הזיק מצד אחד לניהול הקהילתי, אבל מצד שני הוא נתן ביטוי לתרבות הייחודית, לתחושת הזהות הלאומית, ולקשר בין אנשים.
ספריו > Children of Circumstances: Israeli Immigrants in New York

ספרו זה של שוקד, ראה אור ב-1988, והוא עדיין המחקר האתנוגרפי המקיף ביותר שעוסק בישראלים היורדים. שוקד בדק את היורדים בני המעמד הבינוני ברובע קווינס בניו יורק. הוא חי בקרבם עם משפחתו במשך שנתיים (1984-1982), וילדיו הלכו שם לבית ספר. שוקד לא מצא שם חיי קהילה ייחודיים של היורדים, ולא ניתן היה לזהות ארגונים ישראליים במרחב ניו יורק. הוא תיאר כיצד מתבטאת הישראליות אצל היורדים על אף העדר גיבוש קהילתי. דוגמה לכך נמצאת בפרק בו הוא מתאר את מפגשי השירה בציבור. היורדים מבטאים את הזהות הישראלית במיוחד באמצעות שירה בציבור. שוקד קרא לאירועים מסוג זה מפגשים מזדמנים, שאינם כרוכים במחויבות מתמשכת. הוא טען בספר, מה שאכן קרה, שרוב היורדים לא ישובו ארצה.
ספריו > A Gay Synagogue In New York

ספרו של שוקד שיצא לאור לראשונה ב-1995. בארצות הברית קיימים כעשרים בתי כנסת הומוסקסואלים, הממוקמים בערים הגדולות, ובניו יורק מצוי בית הכנסת ההומוסקסואלי הגדול מביניהם, המונה כאלף חברי קהילה ונוסד ב-1972. כאן למד להכיר אנשים המבטאים זהות כפולה: זהות של הומוסקסואלים ולסביות, אבל גם זהות של יהודים. מסקנות מחקרו מדגישות מאבק על זהות כפולה זו. הוא בחן כיצד הם מתמודדים עם בעיות ומצוקות, אישיות וחברתיות ומחפשים להן פתרון. בבית הכנסת יש כיום גם מיעוט משתתפים הטרוסקסואלים. הם יצאו למשל למאבק לצורך השתתפותם במצעד התמיכה בישראל המתקיים מדי שנה בשדרה החמישית בניו יורק. שוקד תיאר גם את תהליך המיסוד - כיצד הופך בית הכנסת מחבורה וולונטרית למבנה ביורוקרטי הדומה לבית כנסת אמריקאי רגיל. הם מתחילים כחבורה רדיקלית מורדת והופכים את בית הכנסת למוסד ממוסד ומפותח, שונה מאוד ממה שהכיר בשנותיו הראשונות. במהלך השנים המשיך שוקד לפרסם מאמרים על בית הכנסת.
שוקד גם כתב מספר מאמרים העוסקים בחיי הומוסקסואלים במסגרות אחרות, ובמיוחד בנושאי קבוצות תמיכה, לביסקסואלים, קשישים, המכורים למין. מחקרים הדנים באנשים העומדים בפני בעיות אישיות-חברתיות ומחפשים להם פתרון. בכל מאמר ניסה לחשוף את הסיבה ואת התמורה של ההצטרפות לקבוצה. אלו אינם תמיד מה שאנו מניחים מראש, מה שהאיש ברחוב מדמיין כשהוא רואה כותרת של מפגשי קבוצות.
ספריו > יהודי המזרח

ספר מקורות בעריכת שוקד ודשן שיצא לאור ב-1983 של המחקרים האנתרופולוגיים על העבר וההווה של יוצאי ארצות האסלאם. הספר כולל מבוא לנושא העדתיות ומעבודותיהם של העורכים.
ספריו > החוויה הבין-תרבותית

ספר מקורות שהתפרסם ב-1998 להוראת האנתרופולוגיה בעריכת שוקד ודשן. הספר כולל מבוא של העורכים אודות התפתחות האנתרופולוגיה ומציג מבחר של מחקרים מישראל ומהקלאסיקה העולמית.
ספריו > מסע ישראלי

ספרו של שוקד שהתפרסם בשנת 2002. זהו תיאור אוטוביוגרפי של אנתרופולוג יליד הארץ, המשחזר את המסלול שהוביל למתודה ולשדות המחקר. הוא עוסק גם באקדמיה הישראלית, מברר את יחסו של האקדמאי הישראלי למצב הפוליטי הישראלי הייחודי, ואת המעורבות של אקדמאי בחיי היום-יום.
ספריו > הרצל לא גר כאן יותר

ספרו של שוקד משנת 2005, המתמקד בפרידה מהמציאות הפוליטית. בספר זה הוא חושף את המגבלות במעורבותו של איש אקדמיה במציאות היומיומית. מבטא הוא את הקושי להיות ישראלי, את תחושות התקווה המתרחקת וחוסר האונים בסביבה המסרבת להתמודד עם מהלך ההיסטוריה.
שוקד ממשיך כיום בעיבוד חומרים המצויים בידו ממחקרים קודמים ומפתח התעניינות במצבם של יוצאי אתיופיה בישראל.
רשימת ספריו

מינקוביץ (שוקד) משה (תשכ"ח), מחמולה לאגודה: ארגונים משפחתיים בתהליך ההסתגלות למושב. ירושלים: בית הספר לכלכלה ולמדעי החברה ע"ש קפלן, האוניברסיטה העברית.
שוקד משה ודשן שלמה (תשל"ז, מהדורה מורחבת תשנ"ט), דור התמורה: שינוי והמשכיות בעולמם של יוצאי צפון אפריקה. ירושלים: יד יצחק בן-צבי.
שוקד משה, מרקס עמנואל ודשן שלמה (עורכים, תש"מ), פרקים באנתרופולוגיה חברתית. ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן.
דשן שלמה, ושוקד משה (עורכים, תשמ"ד), יהודי המזרח: עיונים אנתרופולוגיים על העבר וההווה. ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן.
שוקד משה, ודשן שלמה (עורכים, תשנ"ח), החוויה הבין תרבותית. ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן.
שוקד משה (תשס"ג), מסע ישראלי: תל אביב, ניו יורק ומה שביניהן. תל אביב: ידיעות אחרונות, ספרי חמד.
שוקד משה (תשס"ה), הרצל לא גר כאן יותר. ירושלים: הוצאת כרמל.
Moshe Shokeid, Three Jewish Journeys through an Anthropologist’s Lens: From Morocco to the Negev, Zion to the Big Apple, the Closet to the Bimah. Brighton MA: Academic Studies Press, 2010. אסופה של מבחר ממאמריו.
שוקד משה (2012), מסע אנתרופולוגי: תצפית מרחוק ומקרוב, הוצאת רסלינג.
Moshe Shokeid, Gay Voluntary Associations in New York: Public Sharing and Private Lives, University of Pennsylvania Press, 2014
Moshe Shokeid, Can Academics Change the World: An Israeli Anthropologist’s Testimony on the Eise and the Fall of a Protest Movement on Campus, New York, Berghahn, 2020
שקד משה, תמונות מפסיפס אתנוגרפי: מפגשים, חוויות ותובנות, הוצאת כרמל, 2022
מאמרים נבחרים מתוך ספרים וכתבי עת

וינגרוד, אלכס ומינקוביץ (שוקד) משה (תשנ"ג), "דפוסי קליטה של דור שני במושבי עולים". מגמות, כרך י"ב (4) עמ' 363–372.
מינקוביץ (שוקד) משה (תשנ"ג), "קשרי שארות בתהליך ההסתגלות למושב". מגמות, כרך י"ב (3), עמ'
מינקוביץ (שוקד) משה (תשכ"ז), "דיון: בעיות דמוגרפיות ואקולוגיות" מתוך מיזוג גלויות (עורכים ש.נ. אייזנשטדט וא. זלוצ'ובר), ירושלים: האוניברסיטה העברית, הוצאת מאגנס, עמ' 164–167.
שוקד משה (תשל"א), "רשתות חברתיות, תמריצים כלכליים ושינויים בחלוקת העבודה בין גברים ונשים במושב עולים". מגמות, כרך י"ז (3), עמ' 241–253.
שוקד משה (תשל"ב), "סלע-כפר במשבר קליטה" מתוך מושבי עולים בישראל (עורך ע. שפירא) ירושלים: המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית, עמ' 75–88.
שוקד משה (תשל"ט), "תהליכי מיסוד ארגוני במושב העולים". מתוך ישראל דור ההתהוות (עורך א. אריאן), תל אביב: זמורה, ביתן, מודן, עמ' 185–202.
שוקד משה (תש"מ), "משררה אישית לרב ממונה – שינויים במעמד המנהיגות הדתית בקרב יהודי הרי האטלאס מהתקופה הקולוניאלית ועד ההתיישבות בארץ". מתוך יהדות צפון צפון אפריקה במאות י"ט, כ' (עורך מ. אביטבול) ירושלים, מכון בן-צבי, עמ' קט-קיט.
שוקד משה (תש"מ), "עבר והווה במבנה ההנהגה הדתית בקהילת יוצאי הרי האטלס". מתוך פרקים בתולדות החברה היהודית בימי-הביניים ובעת החדשה (מוקדשים לפרופ' יעקב כ"ץ, עורכים עמנואל אטקס, יוסף שלמון) ירושלים: הוצאת מאגנס, עמ' תע'-תפא.
שוקד משה (תש"מ), "קיום יהודי בסביבה ברברית". פעמים 1 (4) עמ' 60–71 (הופיע גם, בקובץ פעמי מערב, בעריכת יצחק בצלאל, מכון בן-צבי, תשמ"ג, עמ' 96–108).
שוקד משה (תשמ"א), "היבט אנתרופולוגי לבעיית האינטגרציה – אירועים בבית ספר אזורי". מגמות, כרך כ"ו (1), עמ' 56–70.
שוקד משה (תשמ"ג), "להבהרת דפוסי התוקפנות בקרב יוצאי מרוקו". מגמות, כרך כ"ז (4) עמ' 397–411.
שוקד משה (תשמ"ד), "מצוות מול מסורת: מגמות בדתיות עדות המזרח". מגמות כרך כ"ח (3-2), עמ' 250–264.
שוקד משה (תשמ"ו), "חיי הדת בעולמם של יוצאי המזרח". מתוך מחצית האומה (עורך ש. דשן), רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 107–130.
שוקד משה, (תשמ"ח), "חותם העלייה על חיי המשפחה של יוצאי מרוקו בישראל". חברה ורווחה, כרך ח' (1), 1987, עמ' 3–14.
שוקד משה (תשמ"ט), "אלימות ברפרטואר העדתי" מתוך אלימות וסובלנות (עורכים צ. רוזן, צ. טאובר), פפירוס, אוניברסיטת ל-אביב, עמ' 148–153.
שוקד משה, (תשנ"א), "יורדים בניו יורק: אתניות ישראלית כהוויה של מפגשים מזדמנים" מגמות, כרך ל"ג (2) עמ' 145–163.
שוקד משה, (תשנ"ג), "עם הזמר: ילדי הנסיבות – מהגרים מישראל בניו יורק". מתוך עלון למורה במדעי החברה, ירושלים: משרד החינוך והתרבות, המזכירות הפדגוגית, עמ' 97–110.
שוקד משה (תשנ"ט), "קבר הצדיק וזכות-אבות בראי התקופה". סוציולוגיה ישראלית כרך א' (1) עמ' 39–53.
שוקד משה (תש"ס), "על חטא שלא כל-כך חטאנו במחקר יהודי המזרח". מקרוב, 3, עמ' 79–89.
הערות שוליים

↑  העלאות ומינויים בסגל האוניברסיטה של ת"א, מעריב, 13 באוגוסט 1969
↑   יורם בילו, האנתרופולוגים היו אשכנזים ונחקריהם היו מזרחים, באתר הארץ, 3 במאי 2023
↑   יורם בילו, האנתרופולוגים היו אשכנזים ונחקריהם היו מזרחים, באתר הארץ, 3 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268005905171  PLWABN: 9810663072405606  BIBSYS: 90919737  BNE: XX1249380  BnF: cb126813304 (data)  CiNii: DA03243632  GND: 1067695710  ISNI: 0000 0001 0914 1991  LCCN: n82165945  NTA: 069137714  RERO: 02-A003828399  SUDOC: 050126768  VcBA: 495/107728  VIAF: 71514482   WorldCat (עם VIAF): 71514482
קרישנאסוואמי אלאדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1955 (בן 69) טריוונדרום, הודו 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, תורת המספרים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדראס  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 מנחה לדוקטורט:  ארנסט גאבור שטראוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת פלורידה 
 תלמידי דוקטורט:  Salai T. Dhavakodi, Frank Emmett Daniels, Zoltan Reti, Todd Molnar 
 פרסים והוקרה:  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013) 
 
קרישנאסוואמי אלאדי (באנגלית: Krishnaswami Alladi; נולד ב-5 באוקטובר 1955) הוא מתמטיקאי הודי-אמריקאי המתמחה בתורת המספרים.
אלאדי הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פלורידה, וכיהן כראש המחלקה למתמטיקה שם מ-1998 עד 2008. הוא משמש גם כעורך הראשי של כתב העת "רמנוג׳אן", (The Ramanujan Journal - Springer-Verlag) שנוסד על ידיו בשנת 1997.
חייו

אלאדי נולד בטירווננתאפורם ולמד תואר ראשון באוניברסיטת מדראס אותם סיים בשנת 1975. עוד בהיותו סטודנט לתואר ראשון, הוא כתב לפאול ארדש בנוגע למחקרו על פונקציה הממפה כל מספר שלם לסכום הגורמים הראשוניים שלו (עם חזרות); ארדש הגיע למדראס לפגוש אותו, ושיתוף הפעולה ביניהם
בנושא זה הוביל למאמרו הראשון של אלאדי. הדוקטורט של אלאדי הוענק לו מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1978 תחת הדרכתו של ארנסט ג. שטראוס. לאחר ביקור באוניברסיטת מישיגן, המכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון, ואוניברסיטת הוואי, הוא מונה בשנת 1981 לפרופסור חבר במכון למדעי המתמטיקה ב-Chennai שנוסד על ידי אביו, אלאדי רמקרישנאן (Alladi Ramakrishnan). בשנת 1986 עבר לאוניברסיטת פלורידה.
בשנת 2012 נבחר לאחד העמיתים הראשונים של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
במרץ 2016, לרגל יום הולדתו ה-60, נערך לכבודו כנס במשך חמישה ימים על תורת המספרים, בהשתתפות מתמטיקאים רבים מרחבי העולם.
הערות שוליים

1 2 3 4  Curriculum vitae, retrieved 2015-01-11.
↑  The Ramanujan Journal, Springer-Verlag, retrieved 2015-01-11.
↑  Alladi, K.; Erdős, P. (1977), "On an additive arithmetic function", Pacific Journal of Mathematics, 71 (2): 275–294, doi:10.2140/pjm.1977.71.275, MR 0447086.
↑  Krishnaswami Alladi and Paul Erdős, VarahaMihira Gopu, YouTube, December 28, 2013, retrieved 2015-01-11. Video of a talk in which Alladi recounts his story about meeting Erdős.
↑  קרישנאסוואמי אלאדי באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
↑  List of Fellows of the American Mathematical Society, retrieved 2015-01-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425092805171  GND: 117706736  ISNI: 0000 0001 1081 3812  LCCN: n82085859  MGP: 7565  NKC: jo20181004300  NTA: 069161968  SUDOC: 083448136  VIAF: 108802507   WorldCat (עם VIAF): 108802507 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרישנאסוואמי אלאדי".
קארל האוסהופר

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1869 מינכן, ממלכת בוואריה 
 התאבד:  10 במרץ 1946 (בגיל 76) Pähl, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  War Academy  אוניברסיטת מינכן 
 צאצאים:  היינץ האוסהופר, אלברכט האוסהופר 
 דרגה:  מייג'ור גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 מסדר האוצר הקדוש, דרגה 2 
 
קארל האוסהופר (בגרמנית: Karl Haushofer; ‏27 באוגוסט 1869 – 13 במרץ 1946) היה גאוגרף, גנרל וגאופוליטיקאי גרמני. רעיונותיו המדעיים השפיעו על התפתחות האסטרטגיה של גרמניה הנאצית ומלחמת העולם השנייה. הוא פיתח את התאוריה של מרחב מחיה, והיה מראשי אגודת תולה.