stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורבן (שיר)
הערות שוליים

↑  פלוטניק, ישי סוויסה, סימה ברמי, סלאח אל-כוויתי
↑   איך עשו את - קורבן של רביד פלוטניק, סרטון בערוץ "גלגלצ, הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 08:12)
↑  יאיר מור, דירוג ספוטיפיי: השיר המפתיע שרשם הישג היסטורי, באתר אייס, 3 באוקטובר 2021
↑  המצעד השבועי 28.10.2021, באתר גלגלצ
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏אתם בחרתם: "סתלבט בקיבוץ" שיר השנה של תשפ"ב במצעד הישראלי של mako וגלגלצ, באתר ‏מאקו‏, 22 בספטמבר 2022
| רביד פלוטניק |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | "תחיית המתים" (2010) • "צדיק אחד בסדום" (2011) • "בור ועם הארץ" (2013) • "ברוכים הבאים לפתח תקוה" (2015) • "שפל וגאות" (2017) • "ועכשיו לחלק האומנותי" (2019) • "תוך כדי תנועה" (2021) |  |
| סינגלים | "קפה וסיגריה" • "איידישע ראסטה מאן" • "חסידה צחורה" • "יום חדש" • "כל הזמן הזה" • "כפרה שלי" • "בדיוק כמו שאני" • "נתראה בגלגול הבא" |  |
| השתתפות בסינגלים | "יהיה בסדר" • "עולם משוגע" • "אל תיקח ללב" • "כנען (12 מרגלים)" |  |
| שירים אחרים | "שיר ארץ" • "סם הרדמה" • "שלווה בארמונותייך" |  |
| ערכים קשורים | פרודוקס • התו השמיני • היי פייבר הפקות |  |
קורט מינצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 ביוני 1879 גליביצה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  27 באפריל 1944 (בגיל 64) ציריך, שווייץ 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 שם עט:  Georg Fink 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אוניברסיטת אינסברוק, אוניברסיטת ציריך 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
קורט מינצר (בגרמנית Kurt Münzer, נולד ב-18 באפריל 1879 בגלייוויץ, כיום גליוויצה בפולין; מת ב-27 באפריל 1944 בציריך) היה סופר יהודי-גרמני.
קורות חיים

על פי עדותו שלו, הייתה לו "ילדות של זהב": הוא היה בנם של מאייר ("מוריץ") מינצר (1824-1908), סוחר יהודי-דתי, וקלרה לבית לוויזון (1846-1922), בתו של הרב אברהם לוויזון, שקורט היה קשור אליו במיוחד. ב-1887 עברה המשפחה לברלין, שם השלים מינצר את לימודיו התיכוניים ולמד משפטים, פילוסופיה ותולדות האמנות. מ-1904 ואילך הוא המשיך את לימודיו בציריך, בלי להתמקד במקצוע ספציפי, שם הוא גר עם המחזאי קרל פייגל. באותה התקופה מתועדת גם היכרותו של מינצר עם אריך מיהזם וידידו יוהנס נול (שהיה תקופה מסוימת גם בן-זוגו של מיהזם). בעקבות ניסיון סחיטה תחת איום לחשוף גילויים אישיים נגד מגנוס הירשפלד ובנדיקט פרידלנדר ריצה מינצר עונש מאסר. מיד לאחר עלייתם של הנאצים לשלטון ב-1933 היגר מינצר לשווייץ, שם התגורר בעיקר בברן.
כתיבתו

כבר ברומן הראשון שלו, "אמנותו של האמן" (1905), הצליח מינצר למצוא לו מו"ל. בשמונה-עשרה השנים הבאות הופיעו יותר מעשרים רומנים, נובלות, מחזות וסיפורים קצרים, שחלקם הודפסו בתפוצה רחבה למדי ורובם עסקו בנושאים הומוסקסואליים. מינצר קידם את פניה של מלחמת העולם הראשונה באסופת שירים פטריוטית ("מעשים וזֵרים, שירים לעת מלחמה", 1914). הרומן "יהודי על הצלב" (1928) חזה מראש את רדיפת היהודים תחת השלטון הנאצי. הצלחתו הגדולה ביותר היה הרומן "אני רעב" (1929) שפורסם בשם העט "גיאורג פינק" ועסק בחברותם של בן עניים יהודי למחצה וחברו לספסל הלימודים, בנו של מנהל בית הספר. אחרי "אני רעב" הוא לא נהנה עוד מהצלחות ספרותיות משמעותיות.
ספריו

Das verlorene Lied, Vier Einakter, Berlin (Harmonie-GmbH) o. J. 1907
Der Weg nach Zion, Roman (1910)
Taten und Kränze. Lieder zum Kriege, Berlin (Axel Juncker) 1914
Der weiße Knabe. Die Geschichte einer seltsamen Liebe, Hannover/Berlin (Paul Steegemann) 1921
Dichter und Bürger, Schwedt (Beccards) 1922
Das kalte Herz, München (Rösl & Cie.) 1922
Mamuschka. Der Roman meiner Mutter, Freiburg im Breisgau (Walter Heinrich) 1923
Jude ans Kreuz, Roman (Wien & Leipzig 1928: R. Löwit)
Mich hungert (als „Georg Fink“), Berlin (Bruno Cassirer) 1929
לקריאה נוספת

גיאורג פינק, אני רעב, הוצאת זמורה-ביתן, מגרמנית: צבי ארד (תשמ"ד)
גיאורג פינק, אני רעב, הוצאת שטיבל, תל אביב-ברלין, מגרמנית: י' פישמן (תרצ"א)
צ'ינגליש

שלט משנת 2010 על החומה המקיפה את פגודת הטיגר היל המזהיר תיירים לא לעלות למעלה, הוא מדגים את מורכבות התרגום.
צ'ינגליש הוא סלנג לשפה האנגלית המדוברת או הכתובה, אשר מושפעת מאחת השפות הסיניות או מתורגמת בצורה גרועה. בהונג קונג, מקאו, גואנגדונג וגואנגשי, המונח "צ'ינגליש" מתייחס בעיקר לאנגלית המושפעת מקנטונזית. המונח משמש לעיתים קרובות לתיאור אנגלית לא דקדוקית או חסרת משמעות בהקשרים סיניים, והוא עשוי לשאת קונוטציות שליליות או מזלזלות. מונחים אחרים המשמשים לתיאור התופעה כוללים "אנגלית סינית", "אנגלית סין", "אינגריש" ו"אנגלית סינית". מידת קיומה של גרסה סינית של אנגלית או האפשרות להחשיבה כלגיטימית עדיין נמצאת בדיון.
היסטוריה והתפתחות

היסטורית האנגלית חדרה לסין בעיקר דרך הקולוניאליזם הבריטי במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בתקופות אלו, במיוחד בהונג קונג, מקאו ואזורים נוספים בדרום סין, החלה השפעת האנגלית על השפות המקומיות, בעיקר קנטונזית ומנדרינית. תהליך זה יצר שילובים לשוניים ייחודיים, בהם מונחים אנגליים שולבו בשפות המקומיות ולהפך.
עם הזמן, ובמיוחד לאחר פתיחתה של סין לעולם במאה ה-20, התגברה חשיבות האנגלית ככלי לתקשורת בין-לאומית ולעסקים. כתוצאה מכך, יותר ויותר סינים החלו ללמוד אנגלית, אך לעיתים קרובות ההוראה והלמידה נעשו באיכות נמוכה, מה שהוביל לשימוש נרחב באנגלית גרועה או לא נכונה מבחינה דקדוקית.
מאפיינים לשוניים

צ'ינגליש מאופיין במגוון תופעות לשוניות ייחודיות. בין היתר, ניתן למצוא טעויות דקדוקיות, תרגומים מילוליים שגויים, שימוש שגוי במילים וביטויים, והשפעות מבניות מהשפות הסיניות. לדוגמה, באנגלית המושפעת מקנטונזית, ניתן למצוא משפטים שבהם הסדר התחבירי אינו נכון, מילים מיותרות או חסרות, ושימוש שגוי בזמנים.
בנוסף, לעיתים קרובות קיימת תופעה של תרגום מילולי מדי, כאשר ביטויים ומונחים סיניים מתורגמים לאנגלית בצורה ישירה, מה שגורם לאי הבנה ולשגיאות. דוגמאות לכך כוללות שלטים ציבוריים עם תרגומים שגויים, תפריטים במסעדות, ומסמכים רשמיים.
הערות שוליים

↑  Jing, Xiao; Zuo, Niannian (באוגוסט 2006). "Chinglish in the oral work of non-English majors" (PDF). CELEA Journal. 29 (4). אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 ביולי 2011. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  He, Deyuan & Li, David C.S. (2009). Language attitudes and linguistic features in the 'China English' debate. World Englishes Vol. 28, No. 1
↑  Hu, Xiaoqiong. (2004). "Why China English should stand alongside British, American, and the other ‘world Englishes’." English Today. 78 (20.2). 26–33
קרולין הנסי

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1962 (בת 62) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 https://carolynhennesy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קרולין הנסי (באנגלית: Carolyn Hennesy; נולדה ב-10 ביוני 1962) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

הנסי נולדה בשכונת אנסינו בלוס אנג'לס, אביה היה מעצב אומנותי בתעשיית הקולנוע. היא אחייניתה של השחקנית ברברה ראש (אנ').
ב-1992 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "I Don't Buy Kisses Anymore", ב-2003 גילמה תפקיד קטן של אישה עשירה בסרט "שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות" ובאותה שנה גילמה תפקיד קטן של חברת קונגרס בסרט "לא רק בלונדינית 2". היא דיבבה את אמא של במבי בסרט "במבי 2". ב-2006 גם הופיעה בסרט הקומי "קליק", ב-2007 גילמה שופטת בסרט "Cougar Club".
בטלוויזיה שיחקה תפקיד קבוע בקומדיית המצבים "ג'ני" עם ג'ני מקארתי ובסדרה דוסון קריק, היא שיחקה את ברב, סוכנת נדל"ן שעובדת עם ג'ולס בסדרה קוגר טאון.
בשנת 2022 השתתפה לצדה טטיאנה עלי במותחן הטלוויזיוני "Vanished: Searching For My Sister" מבית ערוץ לייפטיים.
ב-2011 הוציאה את הרומן שכתבה "The Secret Life of Damian Spinelli".
צ'ינגלהורן

| --- | --- |

הצ'ינגלהורן (במרכז מאחור) והוטרהורן (מימין מלפנים)
 מידע כללי
 גובה:  3,562 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  שווייץ שווייץ, גבול הקנטונים ואלה וברן
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 העפלה ראשונה:  6 בספטמבר 1865 - היינריך פיוז ואחרים
 קואורדינטות:  46°28′43.3″N 7°50′53.5″E﻿ / ﻿46.478694°N 7.848194°E﻿ / 46.478694; 7.848194
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.צ'ינגלהורן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.צ'ינגלהורן
 
צ'ינגלהורן (גרמנית: Tschingelhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,562 מטר מעל פני הים, וממוקם בגבול הקנטונים ואלה וברן בשווייץ.
גאוגרפיה

ההר ממוקם ברכס היונגפראו בין ההרים ברייטהורן (ממזרח) בירגהורן (ממערב) ומוטהורן (מצפון).
להר שתי פסגות, פסגת הצ'ינגלהורן ופסגה נמוכה יותר הנקראת קליין צ'ינגלהורן (מילולית: "צ'ינגלהורן קטן", גובה 3,495) השוכנת מזרחית צפונית לפסגה הגבוהה, הפסגה הנמוכה מפרידה בין עמק לאוטהרברונן (Lauterbrunnental) ובין עמק קנדר (Kandertal) בקנטון ברן ואילו הגבוהה מפרידה בין שני העמקים האלו ועמק לוצ'נטאל (Lötschental) שבקנטון ואלה.
העפלה

הראשונים לטפס על ההר ב 6 בספטמבר 1865 היו, היינריך פיוז (Heinrich Feuz), ו.ה. הוקר (W. H. Hawker), ואולריך (Ulrich) וכריסטיאן (Christian) לונר (Lauener).
הכלבה המפורסמת "צ'ינגל" (שכבשה 11 פסגות, והייתה מועמדת להצטרף למועדון האלפים האנגלי) של המטפס המפורסם ו.א.ב. קולידג' (W. A. B. Coolidge) ניתנה לקולידג' במתנה על ידי המדריך כריסטיאן אלמר בשנת 1868 ונקראה על שם ההר צ'ינגלהורן.
תחנות

במעלה ההר ישנן מספר תחנות בהן ניתן לרכוש מזון וציוד:
Mutthornhütte בגובה 2,898 מטר
Schmadrihütte בגובה 2,262 מטר
קצר פה כל כך האביב

| --- | --- |

 סינגל בביצוע יהודה פוליקר
 יצא לאור:  2011
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית 
 אורך:  04:09
 כתיבה:  דויד גרוסמן
 לחן:  יהודה פוליקר
 
קצר פה כל כך האביב הוא שיר ישראלי שכתב דויד גרוסמן והלחין יהודה פוליקר, שאף מבצע את השיר.
היצירה

דויד גרוסמן כתב את השיר הזה על בנו, סמ"ר אורי גרוסמן, שנפל במלחמת לבנון השנייה. הוא פנה לזמר יהודה פוליקר בבקשה שילחין את השיר, וזה ראה אור ב-9 במרץ 2011.
גרוסמן אמר שבעיניו זהו שיר על מלאות החיים, על הצמיחה והלבלוב שבהם ועל האובדן. הוא פנה לפוליקר בבקשה להלחנת השיר, מכיוון שהרגיש שיש בפוליקר "שילוב חזק ונוגע ללב של כאב ושמחת חיים".
זהו השיר השני שנכתב לזכרו של אורי גרוסמן. ב-2010, נכתב השיר הראשון "הודעה נמסרה למשפחה" על ידי יואב גינאי, ידידה של משפחת גרוסמן. גם את השיר הזה הלחין פוליקר, וירדנה ארזי שרה אותו.
במהלך הקריירה שלו הלחין וביצע פוליקר שירים נוספים שיוחסו לבנים או לבנות שנפלו או הלכו לעולמם, ביניהם השירים "יורם" ו"פרח". שירו "כשתגדל" הפך לשיר המזוהה עם אבל על נפילת בן, גם אם לא לכך התכוון יעקב גלעד, שכתב אותו. השירים הנוספים שהלחין פוליקר כוללים גם שירים שנכתבו על השואה, ביניהם "אפר ואבק" ו"חלון לים התיכון".
"קצר פה כל כך האביב" סיים במקום ה-31 במצעד השירים השנתי של וואלה! ושל רשת ג' תשע"א. במצעד שירי העשור של וואלה! NEWS לשנים תש"ע - תשע"ט, הגיע השיר למקום הרביעי.
הערות שוליים

↑  נדב מנוחין‏, מברי סחרוף ועד נטע ברזילי: השירים שעשו את העשור - מקומות 1-25, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019
קונצנזוס מדעי

אחוז המדענים בתחום האקלים שלדעתם תרומת האדם להתחממות העולמית היא משמעותית (משמאל) וזניחה (מימין) לפי מחקרים שונים.
קונצנזוס מדעי (או מִסְכָּם מדעי) הוא העמדה המוסכמת על הקהילה המדעית בתחום מסוים של מחקר מדעי. המונח קונצנזוס משמעו כאן הסכמה נרחבת, כפי שהיא משתקפת בפרסומים המדעיים הרשמיים, בעיקר בספרי הלימוד ובמאמרים מדעיים שעברו ביקורת עמיתים, אך אין פירושו בהכרח הסכמה פה אחד על כל החוקרים בתחום המדובר.
קיום קונצנזוס מדעי איננו כשלעצמו טיעון מדעי, והשיטה המדעית אינה מסתמכת עליו בתהליך הרגיל של חקירה מדעית. עם זאת, קונצנזוס מדעי מתבסס על השיטה המדעית ועל טיעונים מדעיים.
קונצנזוס מדעי מתגבש לרוב באמצעות תקשורת בין מדענים בוועידות מדעיות, במאמרים מדעיים, בתהליך ביקורת העמיתים ובמדידות וניסויים חוזרים. אלו לעיתים קרובות מוליכים למצב שבו חוקרים בתחום מדעי מסוים יכולים לזהות קיומו של קונצנזוס. עם זאת, קשה לעיתים לשכנע אנשים מחוץ לתחום בקיומו של הקונצנזוס, משום שהדיונים האופייניים לתהליך השגתו עלולים להיראות לאנשים כאלו כמחלוקות. מוסדות מדעיים לעיתים מפרסמים ניירות עמדה על-מנת ליידע את הציבור מחוץ לקהילה המדעית בדבר קיומו של הקונצנזוס. קונצנזוס מדעי עשוי לגרור דיון ציבורי ופוליטי בנושאים אשר נתונים במחלוקת בציבור הרחב, אך אין לגביהם מחלוקת ממשית בקהילה המדעית העוסקת בהם.
דרך גיבושו של קונצנזוס מדעי

גיבושו של קונצנזוס מדעי מתרחש לרוב באמצעות טיעונים מנומקים, תוך הסתמכות על השיטה המדעית המוסכמת של ניסוח ניבויים ובדיקת השערות. מחלוקות מיושבות באמצעות תצפיות מאוששות, ניסויים ובדיקות חוזרות. הטיעונים מועלים ונידונים בפורומים ובמסגרות הרשמיות המקובלות במדע, כמו מאמרים מדעיים בכתבי עת מדעיים עם ביקורות עמיתים, והרצאות בוועידות וכינוסים מדעיים.
משקלם של ספרי מדע בגיבוש קונצנזוס מדעי הולך ופוחת בעשרות השנים האחרונות, בעיקר משום שהם נתונים לרוב לביקורת עמיתים הרבה פחות מחמירה מזו של מאמרים בכתבי-עת מן השורה הראשונה. עם זאת לספר הנכתב על ידי מספר גדול של מומחים בתחום, למשל לאסופות של מאמרים (אשר לפעמים מהוות סיכום של ועידות מדעיות) עשוי עדיין להיות משקל רב. עמדות בספרי לימוד בדרך כלל מהוות אישור לקונצנזוס שכבר הושג, שכן מחברי ספרים כאלו לרוב משתדלים לכלול בהם רק מידע מוסכם ובדוק. לספרים הפונים לציבור הרחב ולקהל קוראים שאינו מומחה הייתה לעיתים חשיבות רבה בהיסטוריה של המדע, לדוגמה השיחה על שתי שיטות העולם הגדולות של גלילאו גליליי או מוצא המינים של צ'ארלס דרווין, אך בעשרות השנים האחרונות תפקידם בגיבוש קונצנזוס מדעי כמעט זניח, בעיקר עקב ההתמחות הרבה הנדרשת במדע המודרני.
להעדפות ואמונות של מדענים לא אמור להיות משקל בביסוס קונצנזוס מדעי, שכן מצופה ממדען שיכריע על פי השיטה המדעית, אפילו כאשר תוצאותיה מנוגדות לדעתו האישית. מסיבה זו סקרים אינם מהווים כלי בגיבוש קונצנזוס מדעי, אלא לכל היותר בחקר סוציולוגיה ופוליטיקה של הקהילה המדעית. קונצנזוס מדעי גם אינו מתגבש באמצעות הצבעות דמוקרטיות, ולאחוז המדענים התומכים או מתנגדים לעמדה מסוימת אין חשיבות רשמית כלשהי, אם כי הוא עשוי לסייע בשכנוע הציבור הרחב בקיומו של קונצנזוס מדעי שכבר הושג.
שינויים ומהפכות בקונצנזוס המדעי

כשלעצמו, קונצנזוס מדעי איננו משמש בשיטה המדעית כטיעון לנכונותה של עמדה מסוימת, שכן באישושה של השערה רק משום שרוב מקרב המדענים תומך בה יהיה משום כשל של פנייה אל הסמכות. גם השערות החולקות על הקונצנזוס אמורות להיבדק באותה מידה של רצינות, כל עוד הן מנוסחות באופן הניתן לבדיקה מדעית. ואכן, מרבית המהפכות המדעיות מתרחשות כאשר השערות המנוגדות לקונצנזוס הרווח באותו זמן נבדקות ונמצאות מתאימות לתוצאות. עם זאת, בפועל מדען אשר חולק על הקונצנזוס עשוי למצוא שאין עניין רב לקהילה המדעית בפרסום השערתו או בבדיקתה. הפלאונטולוג וההיסטוריון של המדע סטיבן ג'יי גולד סבר כי עובדה מדעית היא טענה כל-כך מבוססת עד כי המדענים סבורים שאין עוד טעם להשקיע מאמץ נוסף בבדיקתה. תומאס קון, בחיבורו הקלאסי המבנה של מהפכות מדעיות, הראה שבמהלך ההיסטוריה של המדע, הצלחתה של מהפכה חדשה דרשה קודם כל קיום "אנומליות" – בעיות מדעיות בלתי ניתנות ליישוב אשר יוצרות מידה של אי-נוחות בקרב הקהילה המדעית בתחום מן הקונצנזוס לגבי הפרדיגמה הישנה.
גיבושו של קונצנזוס מדעי אינו מחייב הסכמה פה אחד של כל המדענים בתחום, ולמעשה ידועים מן ההיסטוריה של המדע מקרים של גיבוש קונצנזוס חדש על אף התנגדותם של כמה מן החוקרים המכובדים ביותר בתחום. למשל, לאחר כנס סולווה החמישי ב-1925, אשר בו יישב נילס בוהר מספר התנגדויות של אלברט איינשטיין לטבעה ההסתברותי של מכניקת הקוונטים, טבע זה הפך במידה רבה לקונצנזוס מדעי בפיזיקת החלקיקים על אף המשך התנגדותו של איינשטיין, הפיזיקאי התאורטי המכובד ביותר באותו זמן, ובעצמו אחד מאבותיה של מכניקת הקוונטים. המשך התנגדותו של איינשטיין לקונצנזוס בא לידי ביטוי באמירתו המפורסמת כי "אלוהים לא משחק בקוביות", ובהצגתו בשנת 1935 את הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, שנועד להצביע על קשיים נוספים במכניקת הקוונטים (אף כי בסופו של דבר הסתבר שאיננו פרדוקס, ושיש לו תרומה חשובה בהבנתה). זוהי דוגמה לתופעה נפוצה בהיסטוריה של המדע, שבה מדענים מסוימים, מהם וותיקים וידועי שם מאוד, אינם משתכנעים בקונצנזוס המדעי החדש עד סוף חייהם. תומאס קון סבר שפרדיגמה המודחת מן הקונצנזוס המדעי נעלמת לחלוטין רק כאשר אחרון המדענים הדוגלים בה עובר מן העולם. הוא ציטט את הפיזיקאי מקס פלאנק באוטוביוגרפיה שלו כי "אמת מדעית חדשה אינה מנצחת באמצעות שכנוע מתנגדיה עד שיראו את האור, אלא משום שמתנגדיה מתים לבסוף, ודור חדש גדל להכיר אותה". רעיון זה בוטא לפעמים באמרה פופולרית כי "המדע מתקדם מלוויה ללוויה".
בקהילה המדעית מתייחסים לפעמים אל מדענים וחובבים המתעקשים בניגוד לכל הגיון על דעה המנוגדת לקונצנזוס המדעי, למשל טענה להוכחה קצרה של משפט פרמה או בניית פרפטאום מובילה, כאל טרחנים כפייתיים (בסלנג אנגלי crackpot ,crank, או kook).
מחלוקות בציבור עם הקונצנזוס המדעי

מכיוון שהקונצנזוס המדעי איננו ממלא תפקיד רשמי בעצם המחקר המדעי, חשיבותו העיקרית היא חינוכית וציבורית. לעיתים גורמים מסוימים בציבור מתנגדים לקונצנזוס מדעי בתחום כלשהו מסיבות שאינן מדעיות, למשל מסיבות אידאולוגיות, דתיות, פוליטיות או כלכליות, ומנסים להפחית מחשיבותו ואף להכחיש את קיומו. חוקרים מסוימים תיארו תופעה זו כ"הכחשתיות" (denializm), בעוד המתנגדים עצמם מעדיפים לרוב להשתמש במונח "חולקים" (dissenting) או "ספקנים" (skeptic). התנגדות חזקה לקונצנזוס מדעי בציבור בדרך כלל מתאפיינת בלפחות חלק מהתופעות הבאות:
ערעור על תוקפה של השיטה המדעית.
ערעור על תוקפו של תחום מסוים או של תאוריה מסוימת במדע.
הצגת תאוריות קשר לפיהן המדענים מונעים משיקולים לא-מדעיים.
הצגת תחומים מדעיים מסוימים בציבור באופן מוטעה ומטעה.
הצגת השערות ותאוריות חלופיות בהליכים שאינם מקובלים בקהילה המדעית.
הדגשת המיעוט בקרב הקהילה המדעית אשר חולק על הקונצנזוס, ולעיתים אף הצגת "מומחים" מזויפים.
הדגשת קשיים ובעיות מדעיות בעמדת הקונצנזוס תוך התעלמות מיתרונותיה (בסלנג אנגלי "cherry-picking the evidence").
השפעה מבחוץ על תהליך גיבוש הקונצנזוס המדעי, על ידי תמיכה במתנגדים ואף על ידי פגיעה בתומכים.
הפעלת כוח פוליטי, למשל על ידי מנהיגים שמתנגדים לקונצנזוס המדעי.
להלן כמה דוגמאות מפורסמות של מחלוקות ציבוריות עם הקונצנזוס המדעי, שבהן התגלו חלק מתופעות אלו.
מחלוקות בציבור עם הקונצנזוס המדעי > נגיף ה-HIV כגורם לאיידס

במדע הרפואה קיים קונצנזוס שמחלת האיידס נגרמת על ידי נגיף ה-HIV. הנגיף זוהה לראשונה בשנת 1981, ומגליו זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008. עם זאת, מיעוט זעיר של מדענים מחוץ לקונצנזוס העלו השערות שונות לפיהן איידס אינו נגרם על ידי HIV, או אף שמחלת האיידס אינה קיימת והחולים למעשה נפגעים ומתים מן התרופות לטיפול באיידס. מספר אנשי ממשל בכירים באפריקה, בראשם ראש ממשלת דרום אפריקה בשנים 1999–2008, תאבו מבקי, העדיפו טענות אלו על עמדת הקונצנזוס המדעי. מבקי סירב במשך שנים להתיר משלוחי תרופות נגד איידס לארצו, שבה כ-12% מהאוכלוסייה נגועה ב-HIV. שרת הבריאות של מבקי, מנטו צ'באללה מיסמנג, אף ניסתה לטפל במגפת האיידס בעזרת ירקות, כמו סלק ושום. רק לאחר מחאות חריפות הוקלו ההגבלות על ייבוא התרופות, ובשנת 2002 הכיר הפרלמנט הדרום אפריקני באופן רשמי בנגיף ה-HIV כגורם לתסמונת האיידס. עד אז, אלפי אמהות בדרום-אפריקה העבירו את המחלה לילדיהן משום שלא קיבלו תרופות, ומומחים שונים העריכו את מספר הדרום-אפריקנים שמתו בגלל מדיניות הכחשת האיידס בלמעלה מ-300,000.
מחלוקות בציבור עם הקונצנזוס המדעי > ההשפעות הבריאותיות של עישון טבק

החל משנות ה-50 התגבש קונצנזוס במדע הרפואה באשר לנזקים הבריאותיים כתוצאה מעישון טבק, בעיקר החמרת הסיכון לסרטן הריאות. ארגון הבריאות העולמי מעריך שעישון טבק הורג כל שנה למעלה מ-8 מיליון אנשים ברחבי העולם, מתוכם כ-1.2 מיליון אנשים שאינם מעשנים בעצמם, ונחשפים לעישון של אנשים אחרים ("עישון פסיבי"). ואולם תעשיית הטבק ניסתה במשך שנים להכחיש קונצנזוס זה, גם בציבור וגם בתוך הקהילה המדעית. למשל, חברות הטבק מימנו בסכומים גבוהים מכוני מחקר שבדקו גורמים אפשריים אחרים לסרטן הריאות מלבד עישון, מהם הגיוניים כמו זיהום אוויר ואזבסט ומהם מופרכים כמו גידול ציפורי מחמד, והעסיקו "מומחים" שדעותיהם היו מנוגדות לקונצנזוס. גם כאשר הקשר בין עישון וסרטן כבר היה מבוסס היטב במדע, חברות הטבק דרשו מחקר נוסף בנושא כטקטיקת השהיה. בשנות ה-80, כאשר נזקיו הישירים של העישון כבר היו מוסכמים על הציבור, תעשיית הטבק השתמשה בשיטות דומות על-מנת ללחום נגד הראיות לנזקים כתוצאה מעישון פסיבי. במדינות מסוימות כמו גרמניה, חברות הטבק הצליחו לעכב חקיקה להגבלת עישון למשך שנים רבות. בשנות ה-90 פעולות אלו עמדו במרכזן של תביעות נזיקין נרחבות נגד חברות הטבק.
מחלוקות בציבור עם הקונצנזוס המדעי > תורת האבולוציה, בריאתנות ותכנון תבוני

תורת האבולוציה היא קונצנזוס מדעי בתחום הביולוגיה לפחות מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, עם הצגתה של הסינתזה האבולוציונית המודרנית. למרות זאת עד היום ציבורים נרחבים בעולם מתנגדים לה, בעיקר משום שהיא יוצרת קשיים עם נוסח כתבי הקודש של הדתות המונותאיסטיות. מוסדות וסופרים בריאתנים לעיתים קרובות משתמשים באופן מאורגן בטקטיקות הנזכרות למעלה על מנת לערער על הקונצנזוס המדעי בנוגע לתורת האבולוציה. למשל, הם מציגים תאוריות חלופיות כמדעיות – מדע הבריאה ותכנון תבוני – ומנסים לבסס אותם כחומר לימוד במדעים בבתי ספר, אף שבפסקי-דין תקדימיים בארצות הברית נקבע שתאוריות אלו אינן מדע, והן למעשה דת במסווה. בפסק דין אדוארדס נגד אגילארד כתב שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית ויליאם ברנן, שהניסיון להציג חוק המחייב יחס מאוזן בין "מדע הבריאה" ומדע האבולוציה כבעל תכלית חילונית של קידום הוגנות וחופש אקדמי הוא התחזות ("a sham"), ושתכליתו האמיתית של חוק זה היא לקדם השקפה דתית. בית משפט מחוזי בפנסילבניה קבע במשפט שנודע כמשפט הפנדה של דובר, שפסק דין זה אוסר גם על לימוד של "תכנון תבוני" בבתי ספר ציבוריים. בריאתנים לעיתים קרובות מציגים את תורת האבולוציה כספקולטיבית וכבלתי-מדעית. מסיבה זו, בפסק הדין התקדימי נגד "מדע הבריאה", נקבע שתורת האבולוציה "איננה ספקולטיבית יותר מכל תחום אחר במדע הביולוגיה". בריאתנים ותומכי תכנון תבוני לעיתים קרובות מדגישים מספר קטן של מדענים החולקים על הקונצנזוס המדעי בנוגע לתורת האבולוציה, ולעומת זאת נמנעים ככל האפשר מלציין כי מדענים אלו לא הציגו את המחלוקת במאמרים מדעיים שעברו ביקורת עמיתים. על-מנת להציג מאמרים מדעיים העוסקים בתכנון תבוני, מוסדות בעלי אוריינטציה נוצרית בארצות הברית השקיעו במימון מדענים שחקרו תכנון תבוני, בייסוד מכוני מחקר פרטיים ואף בכתבי-עת משלהם, אך אלו אינם מצליחים לזכות בהכרה בקהילה המדעית. מוסדות כאלו גם לעיתים קרובות מאשימים את הקהילה המדעית בקשר (קונספירציה) נגד בריאתנות, למשל: בזיוף מאובנים וראיות אחרות לאבולוציה.
מחלוקות בציבור עם הקונצנזוס המדעי > התחממות עולמית

בעשור השלישי של המאה ה-21 ישנו קונצנזוס בקרב חוקרים מתחום מדעי האקלים, שפני השטח של כדור הארץ התחממו בעשרות השנים האחרונות בשיעור ממוצע של כ-1.1 מעלת צלזיוס, בעיקר כתוצאה מן העלייה באותו זמן של גזי חממה כמו פחמן דו-חמצני ומתאן באטמוספירה של כדור הארץ. כמו כן התגבש קונצנזוס שעלייה זו היא ברובה תוצאה של פעילות אנושית, בעיקר שרפה של דלקים מאובנים לצורך הפקת אנרגיה. למרות זאת, ציבורים נרחבים חולקים על תרומת האנושות להתחממות ולעיתים אפילו על עצם ההתחממות, בעיקר משום שהן מצביעות על צורך בהקצאת משאבים נרחבים מאוד לצמצום צריכת דלקים והפליטה מהם. מספר מחקרים מצאו כי אמצעי התקשורת במדינות המערב נותנים ייצוג בלתי-פרופורציונלי לאחוז הקטן של מדענים אשר חולקים על הקונצנזוס. נראה כי חברות פחם, גז ונפט, וחוגים שונים המקורבים אליהם, תורמים לאווירה זו. למשל, מכון הנפט האמריקני (American Petroleum Institute), שמאגד כ-400 חברות נפט אמריקניות, פיתח בשנת 1998 תוכנית משלו להתמודדות עם ההתחממות, שגייסה "מדענים המסכימים עם עמדות התעשייה במדעי האקלים ויכולים לסייע בשכנוע כתבי עיתונות, פוליטיקאים והציבור שהסיכון של התחממות עולמית אינו ממשי מספיק להצדיק בקרה על פליטת גזי חממה". במקביל הועלו תאוריות קשר לפיהן ההתחממות העולמית או היבטים שונים שלה אינם אלא הונאה פסאודו-מדעית של ארגונים סביבתנים וירוקים. למשל, ב-2009 נפרצו חשבונות דואר אלקטרוני של מוסדות מדעיים החוקרים את הנושא, והודלפו לתקשורת מסרים אשר נטען כי הם מראים על קשר להטות ולהעלים תוצאות מדעיות. הפרשה קיבלה בפי החולקים על הקונצנזוס את הכינוי אקלים-גייט (על משקל פרשת ווטרגייט), אף כי חקירות רשמיות לא העלו ראיות להונאה או אי-סדרים מדעיים כלשהם. נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ הצהיר מספר פעמים שאינו מאמין בתרומת האדם להתחממות העולמית, ובשנת 2017 הודיע על פרישת ארצות הברית מהסכם פריז לצמצום עולמי של פליטת גזי חממה והגבלת ההתחממות, החלטה שבוטלה על ידי הנשיא הנוכחי ג'ו ביידן.
מחלוקות בציבור עם הקונצנזוס המדעי > ...0.999=1

השיטה העשרונית בה נעשה שימוש לכתיב מספרים מוגדרת כך שכל ספרה מייצגת, לפי מיקומה, כפולה של חזקה שלמה של המספר 10. ספרות משמאל לנקודה העשרונית מייצגות חזקות חיוביות של 10 וספרות מימין לנקודה מייצגות חזקות שליליות של 10. לפי שיטה זו המספר ...0.999 שבו מימין לנקודה העשרונית חוזרת הספרה 9 אינסוף פעמים הוא סכום אינסופי שניתן להוכיח כי הוא שווה בדיוק ל-1. כלומר ...0.999=1. ככל תוצאה מוכחת, שוויון זה מצוי עמוק בתוך הקונצנזוס המדעי המתמטי. אולם, כמו תוצאות מתמטיות אחרות הנוגדות את האינטואיציה, גם על שוויון זה יש אי-הסכמה בקרב חוגים שונים בציבור הרחב. המתנגדים רואים בביטוי ...0.999 "תהליך" המתקרב ל-1 או מספר ה"שואף" ל-1, אבל לא המספר 1 עצמו. אי קבלת השוויון תגרור תוצאות מופרכות (למשל במקרה זה ייתכן כי  \ a+x=b+x אף על פי ש- \ a\neq b).
ראו גם

טרחן כפייתי
פסאודו-מדע
סוחרי הספק
השיטה המדעית
ראיה מדעית
לקריאה נוספת

תומאס קון, המבנה של מהפכות מדעיות, מוציא לאור: ספרי עליית הגג, ידיעות אחרונות, 2001.
Pascal Diethelm and Martin McKee (2009) Denialism: what is it and how should scientists respond?, European Journal of Public Health, Vol. 19, pp. 2-4.