stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדולף לנדאו
עבודתו העיתונאית והספרותית > עבודתו בעיתון דְייֵן

העיתון "דְייֵן" יצא לאור בין השנים 1869–1871 בעיר אודסה על ידי קבוצת משכילים יהודים מקומיים. באותו זמן כשהוחלט על הוצאת "דיין" אלכסנדר צדרבוים בנוסף ל"המליץ" העברי ו"קול מבשר" היידי החליט להוציא לאור עיתון ברוסית - "פוסרדניק". לנדאו החליט לשתף פעולה עם דיין, מבחינתו צדרבוים היה בן דור משכילים ישן.
לנדאו נעשה לשליח העיתון בבירת האימפריה, פטרבורג וכתב בין היתר על המתרחש בקהילה היהודית של העיר.
לנדאו מתח ביקורת על ראשי הקהילה היהודית בפטרבורג על גבי דפי דין, הוא כתב על צורך בביטול תחום המושב ומתן שוויון ליהודי רוסיה, לתפיסתו ראשי הקהילה המייצגים את כלל יהודיה של האימפריה הרוסית אינם עיקשים בתביעתם למתן זכויות ומשאירים את התביעות האלו לרוסים. כמו כן הוא מתח ביקורת על חברת מפיצי ההשכלה על חוסר יעילות בעבודתם. לעומת זאת הוא שיבח את פעילותם של באי-כוח של יהודי מערב שהתעניינו בגורלם של אחיהם שבמזרח. הוא תמך בפרסומו של תרגומו הרוסי של התנ"ך.
עבודתו העיתונאית והספרותית > ספרים בתולדות ישראל

בתקופת עבודתו בדיין החל לנדאו בפרסום ספרים בשפה הרוסית הקשורים בתולדות עם ישראל ויהדות. הדחף לכך היה התגברות האנטישמיות באימפריה הרוסית, אז הופיע ספרו, ספר הקהל של המומר יעקב ברופמן שהיה נפוץ בקרב משכילים ופקידי ממשל של רוסיה, הם ראו בו ספר הדרכה על היהדות והתלמוד.
ב-1870 לנדאו תרגם לרוסית והוציא לאור שלשה חיבורים שחוברו ונתפרסמו קודם לכן במערב. הראשון שבהם היה של אדולף ילינק האומה היהודית (Der Jüdische Stamm) שיצא לאור בווינה ב-1869. בחיבור זה מנסה המחבר לברר איך מצליח עם ישראל לחיות עם ההפכים הקיימים בתוכו (שמרנות דתית מול רצון להשתלב בחברה הסובבת, אופטימיזם מול פסימיזם וכו'), לדעתו כל ההפכים האלו משתלבים טוב אצל היהודים ומגיעים לסינתיזה גמורה.
החיבור השני שתורגם צורף לספרו של ילינק, היה זה מאמרו של איזידור קאים מאה שנות אמנציפציה היהודית וסנגוריה הנוצרים, במאמר זה סוקר המחבר את התפתחות זכויותיהם של היהודים ומגיע למסקנה כי ארצות אשר העניקו ליהודים שוויון זכויות זכו לברכה.
המאמר השלישי עסק בתלמוד, מהו התלמוד של עמנואל דויטש שהתפרסם לראשונה באוקטובר 1867 בכתב עת האנגלי Quarterly Review, כוונת המחבר הייתה כפי שעולה משמו של המאמר להסביר את מהותו של התלמוד לקורא הלא יהודי.
עבודתו העיתונאית והספרותית > הספרייה היהודית

ב-1871 החל לנדאו להוציא לאור את הספרייה היהודית (ייבריסקייה ביבליאוטקה). היה זה קובץ ספרותי-היסטורי שחקר נושאים יהודיים, בין השנים 1871 - 1880 יצאו לאור שמונה כרכים. ב-1901 לנדאו הוציא לאור כרך תשיעי, שנתיים מאוחר יותר יצא לאור כרך עשירי שהוכן ברובו על ידי לנדאו.
לצורכי הוצאה לאור פנה לנדאו לקבלת העזרה מחברת מרבי השכלה, הם הלוו לו 300 רובל לצורך ההוצאה. חוץ מזה הם רכשו 50 עותקים בכל שנה וברון גינצבורג רכש 200 עותקים. ב-1875 לאחר הוצאת הכרך החמישי של הספרייה החליט לנדאו להפסיק את הוצאתו בגלל בעיות תקציביות, ההוצאה חודשה בשנת 1878. בסוף 1880 נתקבל אישור מצד השלטונות להפוך את הספרייה לירחון, כך נוסד ווסחוד.
עבודתו העיתונאית והספרותית > רזסוויט

במהלך שנת 1880 במשך חצי שנה היה לנדאו בין הכותבים בעיתון זה, כמו כן בתקופה זו הודפס העיתון בבית הדפוס שהיה שייך ללנדאו.
בעיתון רזסוויט ניהל לנדאו את המדור לידיעות שהגיעו מחו"ל, אך לא תמיד ניתן לזהות את מאמריו כיוון שהופיעו בעילום שם. הוא גם כתב על המתרחש בקהילה היהודית בסנקט-פטרבורג. השידוך בין לנדאו לבין רזסוויט לא החזיק זמן רב, כאמור חצי שנה בלבד, אחת הטענות לקץ שיתוף הפעולה ביניהם גורסת כי לנדאו דרש סכום רב מדי בשביל הוצאתו לאור של העיתון.
עבודתו העיתונאית והספרותית > ווסחוד

כאמור הווסחוד נוסד לאחר שב-1880 נתקבל האישור מצד שלטונות האימפריה הרוסית להפוך את הספריי היהודית לירחון. כתב העת יצא לאור בין השנים 1881–1906, לנדאו היה בעליו של הווסחוד ועורכו הראשי בין השנים 1881 - 1899. 
כאשר פרסם פינסקר יהודה לייב פינסקר את ספרו אוטואמנציפציה, התנגד לנדאו לתוכנית להקים בית לאומי ליהודים שהקמתה תארך מאות שנים ופרסם בעיתון את רעיונו: יש להשקיע מאמצים ולהקים חברה ליברלית ונאורה שתקבל את היהודים.   ב-1899 מכר לנדאו את העיתון לקבוצת יהודים ממוסקבה.
שנותיו האחרונות

לאחר מכירת ווסחוד הוא ניסה, ללא הצלחה, להוציא לאור כתב עת חדש בשם היסטוריה. עקב מצבו הבריאותי הקשה הוא עבר טיפולים במערב אירופה. שנה לאחר מכן הוא חזר לפטרבורג וחידש את הוצאתה של הספרייה היהודית.
הוא נפטר ב-1902 בברלין ונטמן בפטרבורג.
לקריאה נוספת

יהודה סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, מוסד ביאליק, 1970.
יהודה סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה העשרים, אוניברסיטת תל אביב, 1978.
בנימין נתנס, מחוץ לתחום: המפגש היהודי עם האימפריה הרוסית המאוחרת, מרכז שז"ר, 2013.
הערות שוליים

↑  סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 71.
↑  סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 75.
↑  סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 76.
↑  סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 80.
1 2  סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 84.
↑  אדולף לנדאו, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
↑  סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 115
↑  סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 116
↑  תבנית:ככל עם ועם, אניטה שפירא עמ' 14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517255705171  LCCN: n2003050158  LNB: 000122433  NKC: js20040328001  VIAF: 55986459   WorldCat (עם VIAF): 55986459
בוני & קלייד (מחזמר)

| --- | --- |
 מילות השירים:  דון בלק
 מבוסס על:  חייהם של בוני וקלייד
 מוזיקה:  פרנק וילדהורן
 תקופת ההתרחשות:  השפל הגדול
 הצגת בכורה:  22 בנובמבר 2009
 מספר מערכות:  2
 
בוני & קלייד (באנגלית: Bonnie & Clyde) הוא מחזמר עם מילים מאת דון בלק, לחן מאת פרנק וילדהורן ותסריט מאת איוון מנצ'ל. המחזמר מגולל את סיפורם של בוני וקלייד אשר פעלו בתקופת השפל הגדול. וילדהורן תיאר את המוזיקה כשילוב של קאנטרי, טקסס בלוז, גוספל ורגטיים.
בנובמבר 2009 התקיימה הבכורה העולמית של המחזמר בסן דייגו, קליפורניה. לאחר מכן, בשנת 2010, המחזמר עלה בסרסוטה, פלורידה.
בדצמבר 2011, המחזמר עלה לראשונה בברודוויי, והיה מועמד לשלושה פרסי מעגל המבקרים החיצוני, לחמישה פרסי דרמה דסק ולשני פרסי טוני. הפקות נוספות של המחזמר הועלו בווסט אנד, ביפן, בבלגיה, ובפולין.
הפקות

בפברואר 2009, נערכה קריאה של המחזמר בחברת התיאטרון ראונאבאוט, בהשתתפותם של לורה אוסנס בתפקיד בוני פארקר וסטארק סנדס בתפקיד קלייד בארו.
הפקות > סן דייגו (2009)

הפקת הבכורה עולמית של המחזמר התקיימה בתיאטרון לה ג'ולה בסן דייגו, קליפורניה. הצגות מקדימות החלו ב-10 בנובמבר 2009, ערב הפתיחה התקיים ב-22 בנובמבר. ההפקה הסתיימה ב-20 בדצמבר, לאחר 15 הצגות מקדימות ו-33 הופעות רגילות. צוות השחקנים כלל את לורה אוסנס בתפקיד בוני פארקר, סטארק סנדס בתפקיד קלייד בארו, ויין דובאל בתפקיד שריף שמיד, קלייבורן אלדר בתפקיד באק בארו, כריס פלוסו בתפקיד טד הינטון, מייר וינינגהם בתפקיד אמה פארקר ומליסה ואן דר שיף בתפקיד בלאנש בארו.
הפקות > סרסוטה (2010)

המחזמר עלה בהרצה מוגבלת בתיאטרון הרפרטוארי אסולו בסרסוטה, פלורידה. הצגות מקדימות החלו ב-12 בנובמבר 2010, והפתיחה הרשמית התקיימה ב-19 בנובמבר. ההרצה הסתיימה ב-19 בדצמבר, עם ג'רמי ג'ורדן בתפקיד קלייד.
הפקות > ברודוויי (2011)

בשנת 2011 התקיימה הופעת הבכורה של המחזמר בברודוויי בתיאטרון ג'רלד שונפלד, כשההצגות המקדימות החלו ב-4 בנובמבר וערב הפתיחה התקיים ב-1 בדצמבר. אוסנס וג'ורדן שבו לגלם את בוני וקלייד בהתאמה. ההפקה נסגרה ב-30 בדצמבר באותה שנה, לאחר 33 הצגות מקדימות ו-36 הופעות רגילות.
הפקות > קונצרט, וסט אנד (2022)

ב-17 וב-18 בינואר 2022, המחזמר עלה בשני קונצרטים בתיאטרון דרורי ליין, וסט אנד. בהפקה היו אמורים להופיע השחקנים ג'רמי ג'ורדן ולורה אוסנס מההפקה המקורית בברודוויי בתפקידים שגילמו במקור. ב-5 בנובמבר 2021 דווח כי אוסנס הוחלפה על ידי פרנסס מיילי מקאן. הפקת הקונצרט הוקלטה עבור הפצה עתידית. ביום הקונצרט השני, הוכרז כי תעלה הפקה של המחזמר בווסט אנד בבימויו של ניק וינסטון אשר תתחיל בהצגות מקדימות בתיאטרון האמנויות ב-9 באפריל 2022.
הפקות > וסט אנד (2022)

ב-23 בפברואר 2022, פורסם כי פרנסס מיילי מקאן וג'ורדן לוק גייג' יככבו בתור בוני וקלייד בהתאמה, בהפקת המחזמר העתידה לעלות בתיאטרון האומנויות. כמו כן פורסם כי צוות השחקנים יכלול את גורג'י מגווייר בתפקיד באק, נטלי מקווין בתפקיד בלאנש, קליב ספטמבר בתפקיד טד, אקו מיטשל בתפקיד מטיף, אליסטר סו בתפקיד שריף שמיד וגרייסי לאי בתפקיד אמה פארקר. ההפקה נפתחה ב-9 באפריל ונסגרה ב-10 ביולי באותה שנה.
הפקות > פתיחה מחודשת, וסט אנד (2023)

ב-25 באוקטובר 2022 הוכרז שהפקת המחזמר בווסט אנד תיפתח מחדש בשנת 2023. ב-7 בנובמבר באותה שנה פורסם כי פרנסס מיילי מקאן וג'ורדן לוק גייג' ישובו לגלם את בוני וקלייד. רוב צוות השחקנים שב לגלם את תפקידיהם, מלבד נטלי מקווין שהוחלפה על ידי ג'ודי סטיל בתפקיד בלאנש בארו. ההפקה נפתחה ב-4 במרץ 2023 בתיאטרון גאריק ונסגרה ב-20 במאי באותה שנה.
עלילה

מקור:
עלילה > מערכה ראשונה

בוני פארקר וקלייד בארו, יישובים מתים במושב הקדמי של מכוניתם. הבזק לֶעָבָר למערב טקסס לתקופת השפל הגדול, כשבוני הצעירה חולמת על חיים ככוכבת קולנוע, וקלייד הצעיר, חולם על חיים דומים לאלו של אל קפונה ובילי הנער ("Picture Show"). השניים גדלים, נאחזים באותם חלומות ורודפים אחריהם, למרות שאף אחד מהם לא נמלט מחייהם במערב טקסס - בוני מלצרית בדיינר וקלייד אסיר שנכלא שוב ושוב בכלא המחוזי.
קלייד, שזה עתה נמלט מהכלא עם באק, אחיו ושותפו לפשע, מוצא את בוני תקועה עם מכונית מקולקלת לבד וללא אמצעים בצד הדרך. השניים מתחברים מיד, וקלייד מתקן את המכונית של בוני בתמורה לכך שתסיע אותו לדאלאס ("This World Will Remember Me"). בינתיים, באק בורח אל אשתו בלאנש, שדוחקת בו להסגיר את עצמו בחזרה משום שברגע שיסדר את הדברים עם החוק ועם האל, הם יוכלו להתחיל מחדש את חייהם ("You're Goin' Back to Jail").
בוני וקלייד מעבירים יחד את הימים הבאים. היא משתפת אותו בחלומותיה להיות כוכבנית, משוררת וזמרת. קלייד משכנע אותה לשיר עבורו ("How 'Bout a Dance"). בוני לוקחת אותו חזרה לביתה כדי להישאר שם ללילה ולהתחמק מהחוק. אך טד, קצין משטרה וחבר של משפחת פארקר, מופיע לבדוק מה שלום בוני ולהזהיר אותה מפני אסיר חופשי שנצפה באזור שלה. הביקור הבלתי צפוי מאלץ את קלייד לברוח, לאחר שהוא משכנע את בוני שחלומותיהם יתגשמו אם יברחו יחדיו מהעיר – הוא יחיה בלי לדאוג לכסף, והיא תחיה עם תהילה יוצאת דופן. הוא אומר לה לפגוש אותו בבית אחיו באק, ויוצא למצוא אותו.
בתחילת המפגש, האחים נרגשים לראות זה את זה שוב ומדברים על לעזוב את העיר במכונית ("When I Drive"). בוני מגיעה וקלייד מאיץ באחיו להצטרף אליהם. אולם, בלאנש מאלצת את באק להתוודות על תוכניותיו לחזור לכלא, ויכוח פורץ בין הארבעה. הוויכוח מביא לכך שקלייד סוטר לבוני על שהציעה לו ללכת בעקבות באק ולפרוש מחיי הפשע. בוני, בתורה, סוטרת לקלייד והשניים עוזבים בכעס.
באק מסגיר את עצמו, והרשויות תופסות גם את קלייד ("God's Arms Are Always Open"). בלאנש ובוני מבקרות את באק וקלייד ומגלות שקלייד עובר תקיפות בלתי פוסקות מצד האסירים האחרים, בעידוד הסוהרים בכלא. טד, שנמצא על המשמר בכלא, מגלה על דבר קיומה של מערכת היחסים בין בוני לקלייד. הוא מקונן על כך שהוא האדם הטוב יותר עבור בוני, בעוד קלייד מתעקש שאהבתו שלו היא האהבה היחידה הראויה לה ("You Can Do Better Than Him").
בלילה שלאחר מכן, ערב השימוע של האחים בארו, בלאנש ובוני מתמודדות עם ביקורת מצד חבריהן ובני משפחתן על כך שהן נשארות לצד הפושעים, אך הנשים מבינות שהן אינן יכולות לעזוב את מושא הערצתן ("You Love Who You Love"). הן מוצאות את עצמן עם שאר בני משפחת בארו, שבאים לשמוע על גורל האחים: באק ישוחרר על התנהגות טובה וקלייד ירצה עוד שש-עשרה שנים בכלא על שבעה סעיפי שוד ובריחה מהכלא.
שישה חודשים לאחר מכן, בוני מבקרת את קלייד המוכה קשות, והשניים זוממים לשחרר אותו ("Raise a Little Hell"). בוני חוזרת למחרת עם אקדח חבוי בחזייה ומשאירה אותו אצל קלייד, שמאיים להשתמש בו על הסוהר אם הוא לא ישחרר אותו. הסוהר נאלץ לעשות כן, ובתוך זמן קצר, קלייד חוזר לגנוב כסף כדי להסתדר. בזמן שחבריהם ובני משפחתם מגיבים לחדשות על הבריחה הגדולה, בוני וקלייד נמלטים במכוניתם, נחושים להגשים את חלומותיהם ("This World Will Remember Us").
עלילה > מערכה שנייה

החברה נעה בין הצדק בחיים תחת החוק, לבין האהדה לניסיון לחיות חיים טובים יותר בזמנים קשים ("Made in America"), ומראה שהבריחה של בוני וקלייד לא רק משכה את תשומת הלב של העיתונות, אלא גם את תמיכת הציבור הרחב. אולם, במהלך שוד חנות מכולת שהשתבש, קלייד הורג סגן ש"ניסה להיות גיבור". כשקלייד מספר לבוני על המעבר המקרי משוד לרצח, בוני ההיסטרית רוצה לפרוש אבל מגלה שמאוחר מדי לחזור לחייה הקודמים ("Too Late to Turn Back Now"). אירוע הירי בחנות המכולת מעלה את השניים למעמד גיבורים ברחבי המדינה, כששוטרים בכל מדינות הדרום רודפים אחריהם. קלייד שולח מכתבים באופן לא סדיר לבאק ולבלאנש, וכותב על ההרפתקאות וההזדמנויות שהם מצאו לעצמם בדרכים. באק רואה שהחיים האלה אפשריים גם עבורו ועבור אשתו, ומנסה לשכנע את בלאנש שהם צריכים להצטרף לבוני ואחיו, אך היא מסרבת ("That's What You Call a Dream").
הצמד ממשיך במסע השוד שלהם, הופכים בהדרגה ליותר נועזים ושודדים בנקים במקום חנויות ("What Was Good Enough for You"). קלייד מציע לבוני לשלוח את השיר האחרון שכתבה על קורותיהם לעיתון מוכר. השיר לא רק מזכה את השניים בתהילה נוספת, אלא גם מעורר את זעם צוות החוקרים מטקסס. מושלת טקסס מרים פרגוסון מתערבת ומגייסת את פרנק האמר, שוטר טקסס ריינג'רס בדימוס, לערוך מצוד אחרי בוני וקלייד. באמצע שוד בנק הרסני, קלייד נורה בכתף. כשבאק שומע את החדשות, הוא עוזב את הבית כדי לעזור לקלייד, ובלאנש נקרעת בין צדקתה לבין אהבתה לבאק.
במקום המסתור שלהם, בוני וקלייד חולקים רגע עדין ("Bonnie"), שנקטע במהירות עם הגעתו של באק. בלאנש המהוססת, שבחרה באהבה על פני חוק, מלווה אותו. ימים לאחר מכן, באק וקלייד יוצאים לשוד נוסף ("Raise a Little Hell (reprise)"). בזמן ששתי הנשים מחכות בדאגה לשובם של האחים, בלאנש מבררת כיצד בוני יכולה להיות מאושרת, כשהיא חיה בצורה כזו. בוני מתעקשת שהיא וקלייד הם האנשים היחידים שבאמת חיים את חייהם במלואם ("Dyin' Ain't So Bad"). האחים חוזרים בשלום, אך החגיגה נקטעת כשהם מגלים שהשלטונות מקיפים את מקום המסתור שלהם. מתפתח קרב יריות, בו קלייד ובוני מצליחים להימלט, אך באק נפצע אנושות ומת בזרועותיה של בלאנש. בלאנש נעצרת מיד ("God's Arms Are Always Open (reprise)").
בעודם חוזרים לדאלאס לבקר את הוריהם, קלייד מוטרד האם משפחתו תסלח לו אי פעם על שנטש את באק והשאיר אותו למות. בוני מרגיעה אותו שמותו של באק לא היה באשמתו, אך שניהם מתחילים להבין שההרפתקאות שלהם מגיעות לסופן ("Picture Show (reprise) / Dyin' Ain't So Bad (reprise)"). כל אותו הזמן, טד ושאר השוטרים שרודפים אחרי הזוג מגלים את ההרגל של השניים לבקר את הוריהם. ב-23 במאי 1934, על כביש בלואיזיאנה, בוני וקלייד נקלעים למארב, המסמן את סוף מסעם.
מוזיקה

| מערכה ראשונה | מערכה שנייה |
| --- | --- |
• "Picture Show" – בוני בצעירותה, קלייד בצעירותו, בוני, קלייד: • "Made in America" – מטיף, אנסמבל
• "This World Will Remember Me" – קלייד, בוני: • "Too Late to Turn Back Now" – קלייד, בוני
• "You're Goin' Back to Jail" – בלאנש, באק, נשות הסלון: • "That's What You Call a Dream" – בלאנש
• "How 'Bout a Dance" – בוני: • "What Was Good Enough for You" – קלייד, בוני
• "When I Drive" – קלייד, באק: • "Bonnie" – קלייד
• "God's Arms Are Always Open" – מטיף, קהילה: • "Raise a Little Hell (reprise)" – קלייד, באק, טד
• "You Can Do Better Than Him" – טד, קלייד: • "Dyin' Ain't So Bad" – בוני
• "You Love Who You Love" – בוני, בלאנש: • "God's Arms Are Always Open (reprise)" – בלאנש, מטיף
• "Raise a Little Hell" – קלייד: • "Picture Show (reprise)" – בוני בצעירותה, קלייד בצעירותו
• "This World Will Remember Us" – קלייד, בוני: • "Dyin' Ain't So Bad (reprise)" – בוני, קלייד
צוות שחקנים

| דמות | סן דייגו> 2009 | סרסוטה> 2010 | ברודוויי> 2011 | קונצרט, וסט אנד> 2022 | הפקת וסט אנד> 2022 | פתיחה מחודשת, וסט אנד> 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בוני פארקר | לורה אוסנס | לורה אוסנס | לורה אוסנס | פרנסס מיילי מקאן | פרנסס מיילי מקאן | פרנסס מיילי מקאן |
| קלייד בארו | סטארק סנדס | ג'רמי ג'ורדן | ג'רמי ג'ורדן | ג'רמי ג'ורדן | ג'ורדן לוק גייג' | ג'ורדן לוק גייג' |
| בלאנש בארו | מליסה ואן דר שיף | מליסה ואן דר שיף | מליסה ואן דר שיף | נטלי מקווין | נטלי מקווין | ג'ודי סטיל |
| באק בארו | קלייבורן אלדר | קלייבורן אלדר | קלייבורן אלדר | ג'ורג' מגווייר | ג'ורג' מגווייר | ג'ורג' מגווייר |
| טד הינטון | כריס פלוסו | קווין מסיי | לואי הובסון | ליאם טיים | קליב ספטמבר | קליב ספטמבר |
| מטיף | מייקל לאנינג | — | מייקל לאנינג | טרוור דיון ניקולס | אקו מיטשל | דום הארטלי-האריס |
| שריף שמיד | ויין דובאל | ויין דובאל | ג'ון הארט | ג'רמי סקומב | אליסטר סו | ― |
| אמה פארקר | מייר וינינגהם | מימי בסט | מימי בסט | ג'ולי יאמאני | גרייסי לאי | — |
אלבום הקלטות

ב-2 בינואר 2012 הוקלט אלבום של צוות השחקנים המקורי בברודוויי הכולל את כל 20 השירים וקטע בונוס – השיר "This Never Happened Before". אלבום ההקלטות הופץ ב-24 באפריל באותה שנה.
מספר שירים מהמחזמר עובדו מחדש לסגנון ג'אז עבור הופעה חיה של צוות השחקנים בברודוויי ב-Feinstein's/54 Below; אלבום ההקלטות הופץ ב-3 ביוני 2016 בשם: "פרנק וילדהורן וחברים: בוני & קלייד והרבה ג'אז".
ב-28 ביולי 2023, הופץ אלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בווסט אנד.
פרסים ומועמדויות > ברודוויי

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרס דרמה דסק | מחזמר יוצא מהכלל | מחזמר יוצא מהכלל | מועמדות |  |
| 2012 | פרס דרמה דסק | שחקנית משנה יוצאת מהכלל במחזמר | מליסה ואן דר שיף | מועמדות |  |
| 2012 | פרס דרמה דסק | תזמור יוצא מהכלל | ג'ון מקדניאל | מועמדות |  |
| 2012 | פרס דרמה דסק | מילים יוצאות מהכלל | דון בלק | מועמדות |  |
| 2012 | פרס דרמה דסק | לחן יוצא מהכלל | פרנק וילדהורן | מועמדות |  |
| 2012 | פרס מעגל המבקרים החיצוני | שחקנית משנה יוצאת מהכלל במחזמר | מליסה ואן דר שיף | מועמדות |  |
| 2012 | פרס מעגל המבקרים החיצוני | מוזיקה חדשה יוצאת מהכלל | דון בלק, פרנק וילדהורן | מועמדות |  |
| 2012 | פרס מעגל המבקרים החיצוני | מחזמר ברודוויי חדש יוצא מהכלל | מחזמר ברודוויי חדש יוצא מהכלל | מועמדות |  |
| 2012 | פרס עולם התיאטרון | פרס עולם התיאטרון | ג'רמי ג'ורדן | זכייה |  |
| 2012 | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | לורה אוסנס | מועמדות |  |
| 2012 | פרס טוני | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | דון בלק, פרנק וילדהורן | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2  Osnes and Sands Are La Jolla's Bonnie & Clyde; Winningham and Van der Schyff Also Cast, Playbill, ‏13 ביולי 2009
↑  Robert Diamond, VIDEO: BONNIE & CLYDE Opens in Tokyo - Highlights!, BroadwayWorld.com (באנגלית)
↑  Bonnie & Clyde; meer dan het beroemdste boevenstel uit de 20ste eeuw - Musical Vibes, web.archive.org, ‏2020-04-07
↑  Instytut Teatralny, Bonnie & Clyde - Teatr Muzyczny Adria | e-teatr.pl, Teatr w Polsce - polski wortal teatralny (בפולנית)
↑  Stark Sands and Laura Osnes Are Bonnie and Clyde in NYC Reading of Wildhorn Musical, Playbill, ‏4 בפברואר 2009
1 2  Osnes and Sands Are Shooting Stars of Bonnie & Clyde, the Musical, Opening in CA, Playbill, ‏22 בנובמבר 2009
↑  Frank Wildhorn's Bonnie & Clyde Musical, Revised Since CA Run, Opens in Florida, Playbill, ‏19 בנובמבר 2010
↑  Laura Osnes & Jeremy Jordan Are Singin' and Shootin' in Bonnie & Clyde, Opening on Broadway Dec. 1, Playbill, ‏1 בדצמבר 2011
1 2 3 4  Bonnie & Clyde, Playbill
↑  Greg Evans, Laura Osnes Out As Bonnie In London ‘Bonnie & Clyde’ Concert Event, Deadline, ‏2021-11-05 (באנגלית)
↑  Stephi Wild, BONNIE & CLYDE In Concert, Starring Jeremy Jordan and Frances Mayli McCann, Will Be Captured Live For Film Distribution, BroadwayWorld.com (באנגלית)
↑  Bonnie and Clyde to run in the West End from April, ‏2022-01-19 (באנגלית)
1 2  West End Bonnie and Clyde to star Frances Mayli McCann and Jordan Luke Gage, ‏2022-02-23 (באנגלית)
↑  Best of Theatre Staff, BONNIE AND CLYDE THE MUSICAL Announces George Maguire and Natalie McQueen as Buck and Blanche Barrow, Best of Theatre News (באנגלית)
1 2  Further cast for Bonnie and Clyde in the West End announced, ‏2022-02-23 (באנגלית)
1 2  Bonnie and Clyde in London: Get Tickets Now! | WhatsOnStage- 263393, ‏2023-06-10 (באנגלית)
↑  ”Bonnie and Clyde”, ‏2022-10-25 (באנגלית)
↑  Best of Theatre Staff, Frances Mayli McCann and Jordan Luke Gage Reunite in BONNIE & CLYDE THE MUSICAL, Best of Theatre News (באנגלית)
1 2  Bonnie and Clyde in London: Get Tickets Now! | WhatsOnStage- 284869, ‏2023-05-24 (באנגלית)
↑  Full Synopsis, Music Theatre International (באנגלית)
↑  Sarah Rebell, A complete guide to all the songs in 'Bonnie & Clyde', London Theatre, ‏2023-02-19 (באנגלית)
↑  Bonnie and Clyde, Internet Broadway Database
↑  Bonnie and Clyde at The Mertz Theatre 2010, www.abouttheartists.com
↑  Stephi Wild, BONNIE & CLYDE In Concert, Starring Jeremy Jordan and Frances Mayli McCann, Will Be Captured Live For Film Distribution, BroadwayWorld.com (באנגלית)
↑  Broadway's Bonnie & Clyde Will Live On in Cast Recording, Playbill, ‏22 בדצמבר 2012
↑  Broadway's Bonnie & Clyde Cast Album, Featuring Jeremy Jordan and Laura Osnes, Now Available on ITunes, Playbill, ‏21 באפריל 2012
↑  Jeremy Jordan and Laura Osnes Featured on Frank Wildhorn Live Album, Playbill, ‏14 באפריל 2016
↑  West End Cast Recording of Bonnie & Clyde The Musical Sets Release Date, Playbill, ‏21 ביולי 2023
אסיקס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (29 במאי 1972–7936) 
 מוטו:  Anima Sana in Corpore Sano (נפש בריאה בגוף בריא)
 מייסדים:  קיהצ'ירו אוניצוקה
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־76 שנים)
 חברות בנות:  NISHI Athletic Goods  ASICS Sports Facilities  ASICS Tryus Service  ASICS playsure  ASICS Ventures  ASICS Japan  ASICS America Corporation  ASICS TRADING  asics apparel industry 
 מיקום המטה:  קובה 
 משרד ראשי:  יפן קובה, יפן
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטקסטיל 
 מוצרים עיקריים:  נעלי ספורט, בגדי ספורט
 הכנסות:  354 מילארד ין יפני (2014)
 רווח:  22.3 מיליארד ין יפני (2014)
 יו"ר:  קיומי וודה
 מנכ"ל:  מוטוי אוימה
 עובדים:  5,937 (2013)
  
 www.asics.com
 
סמליל החברה הקודם
אסיקס (ביפנית: アシックス, באנגלית: Asics) היא יצרנית נעלי ספורט וביגוד יפנית.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1949 על ידי קיהצ'ירו אוניצוקה ונקרא תחילה Panmure Co. החברה החלה לייצר נעליים לכדורסל ובהמשך התרחבה לייצור נעליים לענפי ספורט רבים. בשנת 1951 זכה אצן יפני במרתון בוסטון היוקרתי כשהוא נועל את דגם ה-Tiger של אסיקס. השם Asics הוא ראשי תיבות לטיניות של "anima sana in corpore sano" ("נפש בריאה בגוף בריא").
מרכז החברה ממוקם בעיר קובה ביפן, והיא מעסיקה כ-5937 עובדים (נכון לשנת 2013).
בהתאם לנתוני שנת 2008 66% ממכירות החברה מהווה הנעלה, 24% בגדי ספורט והיתר ציוד ספורט שונה. כ-45% מסך המכירות הן ביפן.
סקצ'רס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (9 ביוני 1999–SKX) 
 מייסדים:  רוברט גרינברג מייקל גרינברג
 תקופת הפעילות:  1992, ארצות הברית ארצות הברית – הווה
 מיקום המטה:  מנהטן ביץ' 
 משרד ראשי:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית הביגוד 
 מוצרים עיקריים:  נעליים, ביגוד
 הכנסות:  1.4 מיליארד דולרים בשנת 2009
 רווח:  285,359,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2016) 
 עובדים:  9,800 (נכון ל־31 בינואר 2017) 
  
 skechers.com
 
המטה של סקצ'רס במנהטן ביץ', בסמוך ללוס אנג'לס
סקצ'רס (באנגלית: Skechers USA, Inc.) היא חברת נעליים אמריקאית שנוסדה על ידי רוברט גרינברג ובנו מייקל בשנת 1992, מיד לאחר שרוברט עזב את חברת LA Gear - גם אותה הוא הקים, בשנת 1983.
המוצרים הראשונים של החברה היו מגפיים בסגנון של מגפי "ד"ר מרטינס" ונעלי סקייטבורד. לאורך השנים התפתחה החברה באופן ניכר, וכיום היא מוכרת  מאות דגמי נעליים שונים מסוגים שונים, עבור גברים, נשים וילדים כאחד.
נעלי החברה מיוצרות במפעלים הממוקמים בסין, מקסיקו, ברזיל ורומניה.
נכון ל-2012, נמכרו נעלי סקצ'רס במעל ל-100 מדינות ברחבי העולם באמצעות רשת של כ-30 מפיצים.
מאז 1999, מניית החברה נסחרת בבורסת ניו יורק תחת הסימול - SKX.
כדי להיתפס כמותג אופנתי, פרסמה סקצ'רס במהלך השנים את מוצריה באמצעות ידוענים שונים.
בשנת 2012, נאלצו אנשי סקצ'רס ליישב תובענה ייצוגית נגדם, שהתבססה על הטענה כי הם הטעו את לקוחותיהם בקמפיין הפרסום של דגם הנעליים Shape-Ups, תמורת סכום על סך 40 מיליון דולר.
הערות שוליים

1 2  History of Skechers U.S.A. Inc. – FundingUniverse
↑  Skechers agrees to $40 million settlement for claims about shoes’ benefits - The Washington Post
יעקב בריט

| --- | --- |

רבי יעקב בריט, 1883 לערך
 לידה:  12 בספטמבר 1797 סימנה, ליטא 
 פטירה:  6 במרץ 1883 (בגיל 85) וילנה, האימפריה הרוסית 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 במרץ 1883 
 
רבי יעקב בַּרִיט (לעיתים: באריט או ברי"ט, כונה גם: רבי יעקב קובנר; כ"א באלול תקנ"ז, 12 בספטמבר 1797 - ליל כ"ז באדר א' תרמ"ג, 5 במרץ 1883) היה רב וראש ישיבה ומדינאי יהודי-ליטאי.
קורות חיים > נעוריו, לימודיו ונישואיו

נולד בעיירה סימנה הסמוכה לסובאלק לאסתר ולרב יהודה לייב. הוא התפרסם כילד פלא, ובגיל שמונה כבר ידע על-פה את התנ"ך ואת שישה סדרי המשנה. זקן אחד למד עמו בבית המדרש המקומי גמרא, והוא רכש ידיעה בכמה מסכתות בתלמוד.
הוא התייתם מהוריו בגיל צעיר; בהיותו בן עשר נפטרה אמו, ושנתיים לאחריה, בי"ד בכסלו תקס"ט, 3 בדצמבר 1808, עוד בטרם נהיה לבר מצווה, נפטר אביו. יהודים מבני העיירה גידלו אותו במשך כשנתיים, ובהיותו בן 14 נסע לפרוור הקובנאי סלובודקה, בו מצא ישיבה, נבחן על ידיעותיו בתלמוד והתקבל כתלמיד מן המניין. בישיבה בסלובודקה למד שלוש שנים, ובהגיעו לגיל 18 קנה לו ידיעה רחבה בתלמוד.
קורות חיים > פטירת שתי נשותיו הראשונות

הוא נישא לבתו של אדם עשיר מקובנה, ממשפחת ברי"ט, וכונה מאז ואילך על שם משפחתה של אשתו. חמיו פירנס אותו, ובמשך חמש שנים ישב ולמד בקובנה. אך בשנת תק"פ (1820) בהיותו בן 23, נפטרה אשתו והותירה אותו עם בתם. חמיו חפץ להשיאו לבתו הקטנה יותר, אך הוא לא רצה להמתין עד שתגיע לגיל הנישואים, ובחודש חשוון תקפ"ב, עזב את קובנה ונסע לווילנה, בה נישא לנכדת הרב יצחק מקלווריה, קרובת משפחתו של רבי אבלי פאסוועלער. הוא קבע את מקום לימודיו ב"בית המדרש של ר' לייב'לי ר' בער'ס", לצד כמה מלומדי וילנה המופלגים.