stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שפריצר
שפריצר ללא אלכוהול

בארצות הברית, כמה מיצים מוגזים שאינם אלכוהוליים נמכרים כשפריצים. אותו סוג של מיץ מוגז (למעשה עשוי ממיץ ומים מינרליים מוגזים) ידוע בגרמניה בשם Saftschorle או Fruuchtschorle. (שניהם קיצור של Fruchtsaftschorle שנמצא בשימוש נדיר) במיוחד Apfelschorle (שפריצר מיץ תפוחים) הוא אחד המשקאות הקלים הפופולריים ביותר בגרמניה.
ראו גם

משקה אלכוהולי
שנדי
אלכופופ
קאלימוצ'ו
דביבוני בונבוני

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים
 כותבים:  מירי מאיירס
 שחקנים:  ענת ניב
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 מפיק:  טל שלם
 חברת הפקה:  היילנדר הפקות
 אורך פרק:  4 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ לולי
 תקופת שידור בישראל:  – משודר כיום
דביבוני בונבוני היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים הנועדה להכרת מזון ונוצרה על ידי חברת האנימציה "היילנדר הפקות" שגם יצרו את משחקי מחבואים וחידני, בישראל הסדרה שודרה בערוץ לולי. באנגלית ובשפות אחרות מכונה הסדרה בשם "Ronny the Racoon" (רוני הדביבון).
שיר הפתיחה בוצע על ידי מקהלת שרונית בהדרכת תמר חתוכה.
עלילה

דביבוני בונבוני הוא דביבון חום, בכל פרק הוא ומשפחתו יצאו לטיול בשדה או בכל מקום אחר כדי להשיג מזון הביתה, כל פרק הולך לפי מבנה קבוע: קודם ניתן לראות את דביבוני בונבוני מתכונן לטיולו כאשר הוא חובש כובע ועונד מיימיה. לאחר הוא ומשפחתו יצאו לטיול במקום כלשהו בו ישנו מזון ובמהלך הקציר, הקטיפה או ההכנה של המזון יתנגן דקלום הנמשך כמה שניות (בפרקים בהם מופיעים פירות או ירקות יקרוץ כוכב לבן) בסוף כל פרק דביבוני ומשפחתו יאכלו את אותו המאכל וגם את מוצריו, אחרי הארוחה יקבל דביבוני תג מהוריו עליו מצויר אותו האוכל שהוא אכל ואז יש הסבר קצר על אותו המאכל, לבסוף ישנו דקלום.
דמויות

כל הדמויות בתוכנית הם דביבונים מסוג דביבון לופת.
דביבוני בונבוני: הדמות המרכזית בתוכנית.
אמא: אימו של דביבוני.
אבא: אביו של דביבוני.
סבתא: סבתו של דביבוני, מופיעה רק בכמה פרקים מביניהם: דלעת, אפונה, פסטה וברוקולי.
חומי: כלב המחמד של סבתא של דביבוני.
פיצי: חתולת המחמד של סבתא של דביבוני.
שאר הדמויות מופיעות רק בפרק אחד.
פרקים

לסדרה כמה פרקים העוסקים באוכל
| שם הפרק | סוג |
| --- | --- |
לחם: פחמימות
פסטה: פחמימות
דלעת: ירקות
עגבנייה: ירקות
תפוח אדמה: ירקות
מלון: פירות
גזר: ירקות
תות: פירות
ברוקולי: ירקות
אורז: פחמימות
גבינה: מוצרי חלב
חלב: משקה
תפוז: פירות
אפונה: ירקות
מלפפון: ירקות
אבוקדו: פירות
קרב ג'זין (1941)

קרב ג'זין (13 ביוני 1941) היה חלק מתמרונה של הדיוויזיה השביעית האוסטרלית לביירות במהלך תמרון בן ארבעה שבועות של המערכה בסוריה ולבנון של בעלות הברית נגד כוחות צרפת של וישי בסוריה ובלבנון.
ג'זין, לבנון, נמצאת בערך באמצע גבול לבנון לארץ ישראל וביירות.
קרב זה היה אחד ממספר קרבות קשים במהלך ההתקדמות האוסטרלית לביירות משטחי המנדט. כוחות אוסטרלים מחטיבה 25 (בלי גדוד 2/33) תקפו את ג'זין ב-1 ביוני 1941, לאחר כיבוש של מרג' עיון, שאותה כבשו בעלות הברית באופן זמני ב-11 ביוני 1941, ואיפשר למפקד הדיוויזיה האוסטרלית השביעית. מיג'ור ג'נרל ג'ון לאווראק, להחליף את משימת חטיבה 25 והורה לה לנוע צפונה לעבר ג'זין, חטיבה 25 השאירה כוח קטן שהחזיק את מרג' עיון וספג התקפה נגדית קשה.
במהלך הלחימה על ג'זין, כשפלוגתו נפגעה מאש מקלעים עזה, טוראי ג'ים גורדון, מגדוד 2/31, זחל קדימה וניטרל את עמדת אויב ברובה ובכידון. לגורדון, במקור מרוקינגהם, אוסטרליה המערבית, הוענק צלב ויקטוריה על מעשיו ליד ג'זין.
בסיס הצבא ג'זין בטאונסוויל, קווינסלנד, נקרא על שם הקרב הזה.
מערבה משם, על החוף, תקפה החטיבה ה-21 האוסטרלית את צידון בין 13 ל-15 ביוני, כחלק מהמערכה על דאמור. יום לאחר נפילת צידון חסמו האוסטרלים את הדרך בין צידון לג'זין.
לקריאה נוספת

Coulthard-Clark, Chris (1998). Where Australians Fought: The Encyclopaedia of Australia's Battles (1st ed.). St Leonards, New South Wales: Allen & Unwin. ISBN 1-86448-611-2.
Dennis, Peter; Grey, Jeffrey; Morris, Ewan; Prior, Robin (1995). The Oxford Companion to Australian Military History. Melbourne: Oxford University Press. ISBN 0-19-553227-9.
הערות שוליים

↑  "Battle Honours of the Australian Army: World War II – Syria" (PDF). Army History Unit. אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 ביוני 2011. נבדק ב-30 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jezzine". Australian War Memorial. נבדק ב-3 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dean, Peter J. (2008). "Man of might: Brigadier Berryman and the battles of Merdjayoun and Jezzine, Syria, 1941". Research Online: Arts Papers and Journal Articles. University of Notre Dame Australia. נבדק ב-1 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2/31st Battalion". Australian War Memorial. נבדק ב-26 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coulthard-Clark 1998, p. 191.
↑  "Road to Damascus". Australia's War 1939–1945. Commonwealth of Australia: Department of Veterans' Affairs. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2015. נבדק ב-3 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jezzine Barracks Museum Proposal" (PDF). North Australian Military Heritage Association. 30 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-4 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dennis et al 1995, p. 578.
↑  Harriott, G.E.W (17 ביוני 1941). "Australians' Hard Fighting in Battle of Sidon". The Courier Mail (Brisbane, Queensland: 1933-1954). National Library of Australia (Trove). נבדק ב-4 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
הלן לינד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1896 לה גראנג', ארצות הברית 
 פטירה:  30 בינואר 1982 (בגיל 85) וורן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת ולסלי 
 מעסיק:  קולג' שרה לורנס, מכללת ואסר 
 בן או בת זוג:  רוברט לינד 
 
הלן מריל לינד (באנגלית: Helen Merrell Lynd; ‏17 במרץ 1896 – 30 בינואר 1982) הייתה סוציולוגית, פילוסופית ומרצה אמריקאית. לינד ידועה בעיקר בזכות מחקריה הסוציולוגים פורצי הדרך, שערכה ביחד עם בן זוגה, רוברט לינד (אנ').
בנוסף לכתיבת המחקרים "Middletown: A Study in American Contemporary Culture" ו-"Middletown in Transition: A Study in Cultural Conflicts", בשיתוף עם בן זוגה, מחקרים שנחשבים לקלאסיקה סוציולוגית, לינד כתבה מחקרים רבים נוספים, רובם עוסקים בחקר משמעות ופעולות האדם.
לינד עבדה גם בתור מרצה במכללת וואסר ובתור פרופסורית במכללת שרה לורנס.
ביוגרפיה

הלן מרל לינד, נולדה בשם הלן מרל (Helen Merrell) ב-17 במרץ 1896 בלה גראנג' אילינוי, ארצות הברית. לאחר שסיימה את בית הספר התיכון, משפחתה עברה למסצ'וסטס, בעקבות אב המשפחה שהחליף את עבודתו. שם היא החלה ללמוד פילוסופיה במכללת ולסלי. בשנת 1919, סיימה את לימודי התואר הראשון שלה, ובשנת 1921 נישאה לסוציולוג רוברט לינד. לבני הזוג לינד נולדו שני ילדים, סטטון קרייג לינד, עורך דין, היסטוריון ופעיל חברתי ואנדראה מרל נולד.
בשנת 1920, לינד סיימה את לימודי התואר השני שלה באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1924 החלה לעבוד על פרויקט ה "Middletown Studies" ביחד עם בן זוגה. משנת 1926 ועד 1928 היא עבדה כמחנכת בבית הספר החדש ע"ש לינקולן בניו יורק. בשנת 1929 היא החלה ללמד בשרה לורנס קולג', ובו בזמן לינד גם עבדה כמרצה במכללת ואסר עד שנת 1930. בשנת 1944 לינד סיימה את לימודי הדוקטורט שלה, בהיסטוריה של הרעיונות, גם מאוניברסיטת קולומביה. לינד לימדה במכללת שרה לורנס עד יציאתה לגמלאות בשנת 1964 ושימשה כפרופסור אמריטה לפילוסופיה חברתית עד מותה בשנת 1984 בוורן, אוהיו, ארצות הברית בגיל 85.
קריירה > "Middletown”

בשנת 1924 הלן מרל לינד ורוברט ס' לינד הגיעו למאנסי, אינדיאנה כדי לחקור את החיים בעיירה אמריקאית ממוצעת.
המחקר שלהם, "Middletown: A Study in American Contemporary Culture" שפורסם בשנת 1929 נחשב לפורץ דרך ועד מהרה קיבל מעמד של קלאסיקה בתחום הסוציולוגיה.
במחקר, הלן ורוברט היו בין הראשונים להשתמש בשיטות של סקרים חברתיים. הם תכננו שאלות ולוחות זמנים שנענו על ידי אנשי העיירה.
בנוסף, הם היו הראשונים לחקור את החיים היום יומיים בעיירה מערבית ממוצעת.
במחקר, בני הזוג ניסו למדוד את השפעת המהפכה התעשייתית על ארצות הברית על ידי השוואה בין מאנסי ב-1890 למאנסי בשנות העשרים.
במחקר, הם מחלקים את החיים החברתיים לשישה חלקים: פרנסה, בניית בית, חינוך הצעירים, פעילויות פנאי, לקיחת חלק בפעילויות דתיות וקהילתיות.
בשנת 1935, בני הזוג חזרו למאנסי כדי לבצע מחקר חדש. בשנת 1937 התפרסם המחקר החדש "Middletown in Transition: A Study in Cultural Conflicts" שחקר את השפעות השפל הגדול על קהילה אמריקאית ממוצעת.
קריירה > פעילות פוליטית

לינד הייתה גם אקטיביסטית פוליטית בנוסף להיותה חוקרת וסוציולוגית. במהלך תקופת המקראת'יזם בארצות הברית לינד סבלה מהטרדות ודרשו את פיטוריה ממכללת שרה לורנס. היא הואשמה בחברות במפלגה הקומוניסטית, הועמדה לדין בפני ועדה ממשלתית ואפילו הייתה צריכה להעיד בפני הקונגרס שהיא אינה קומוניסטית. עוד לפני זה, לינד פרסמה כתב מחאה במגזין "American Scholar" על פיטורי מלומדים וכתבה על החשיבות של חופש אקדמי.
מורשת

בעקבות לינד ובן זוגה, עשרות רבות של חוקרים הגיעו למאנסי וחקרו את תושבי העיר במהלך המאה, שם נפתח "The Center for Middletown Studies" בשנת 1980 שנועד להמשיך את החקר בעיר. בשנת 1984 המרכז הפך לחלק מ-"Ball State University".
בין 1979 ל-1982 פיטר דייוויס, יוצר סרטים אמריקאי, יצר סדרה דוקומנטרית בת שישה פרקים בשם "Middletown" שעלתה לאוויר ברשת PBS.
מחקרים נבחרים

Middletown: A Study in Contemporary American Culture”, 1929", נכתב יחד עם רוברט ס’ לינד
Middletown in Transition: A Study in Cultural Conflicts”, 1937", נכתב יחד עם רוברט ס’ לינד
England in the 1880s: Toward a Social Basis for Freedom”, 1944"
Field Work in College Education”, 1945"
On Shame and the Search for Identity”, 1958"
Toward Discovery”, 1965"
הערות שוליים

1 2  Guide to the Helen Merrell Lynd (1896-1982) Papers
1 2 3  Robert and Helen Lynd, PBS
↑  Robert Staughton Lynd and Helen Merrell Lynd, Middletown A Study In Contemporary American Culture
↑  Robert Lynd and Helen Lynd, Encyclopædia Britannica
↑  Lynd, Helen Merrell
↑  Robert C. Bannister, Lynd, Helen Merrell
↑  Susan Chira, HELEN M. LYND DIES; CO-AUTHOR OF 'MIDDLETOWN', The New York Times
↑  About the Center, Ball State University
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274861305171  PLWABN: 9810571087005606  BIBSYS: 90067473  BnF: cb12351471v (data)  CiNii: DA00422249  GND: 122323785  ISNI: 0000 0001 1477 585X  LCCN: n50043048  LNB: 000346390  NDL: 00448277  NKC: jn20000603836  NLA: 35316999  NLG: 144997  NSK: 000086574  NTA: 068400519  RERO: 02-A003538592  SELIBR: 305329  SNAC: w6vt252k  SUDOC: 035626143  Trove: 909353  VIAF: 92095082   WorldCat (עם VIAF): 92095082
קריאולים

המונח קריאולי או קראולי (Creole) ומונחים ממקור זהה המופיעים בשפות אחרות, כמו - crioulo, criollo, kriolu, criol, kreyol, kreol, kriulo, kriol, krio וכדומה, מתייחסים לאנשים בארצות שונות ובתקופות שונות, עם משמעויות די שונות זו מזו. במונחים אלו, כמעט תמיד נעשה שימוש באזור בהן קיימות קולוניות או שהתקיימו בעבר. במקור התייחס המונח לאנשים בעלי מוצא זר, שנולדו במקום.
מקור השם

המילה האנגלית "קראול" (creole) מקורה במילה הצרפתית "קראול" (créole) שזו בתורה, הגיעה מהמילה הפורטוגזית "קריאולו" (crioulo). מילה זו, נגזרת של הפועל criar (בפורטוגזית: לגדל), נטבעה במאה ה-15 במוצבים הצבאיים והמסחריים שהוקמו על ידי פורטוגל במערב אפריקה ובכף וֶרְדֶּה. המילה התייחסה במקור לצאצאי מתיישבים פורטוגזים אשר נולדו וגודלו מקומית, ואז התפשטה לשפות אחרות. כנראה אומצה מסוחרי עבדים פורטוגזים אשר סיפקו את רוב העבדים לאמריקה הדרומית במהלך המאה ה-16.
צרפת

המונח קריאולים מתייחס בצרפת לצרפתים אפרו-אירופאים ממוצא קריבי ולבני לואיזיאנה הצרפתית שבצפון אמריקה.
המושבות הספרדיות באמריקה

באזורים שהיו בעבר קולוניות של ספרד, המילה הספרדית "קריאויו" (criollo) שמשמעותה "ילידי" או "מקומי", התייחסה באופן היסטורי אל מדרג חברתי במערכת הקאסטות הקולוניאלית, בכוללה ילידי קולוניות ממוצא ספרדי בלתי מעורב. אנשים שמוצאם מאמריקנים-ילידים (אינדיאנים) הוא לכל היותר 1/8, נחשבו גם כן ל"קריאויו", אולם, כלל זה לא הוחל לגבי אנשים ממוצא אפריקני שחור. מערכת קאסטות מבוססת גזע זו, הייתה שלטת בכל מרחב הקולוניות הספרדיות באמריקה, כבר החל מהמאה ה-16.

יחד עם הספרדים ילידי ספרד (הפנינסולרים), היו הקריאולים בני השכבה החברתית, הכלכלית, הפוליטית והתרבותית הגבוהה בחברה הקולוניאלית. אף על פי כן, פָּסַח הכתר הספרדי לעיתים קרובות על קריאולים בנוגע למינויי פסגה בצבא, תפקידים ניהוליים ושלטוניים ומשרות דת, וזאת לטובת הספרדים הפנינסולרים.

במרוצת המאה ה-17 וראשית המאה ה-18, עלה כוחם של הקריאולים במערכת הפוליטית הקולוניאלית. דרכם לעמדות מפתח שונות, שקודם לכן היו סגורות בפניהם, כגון חברים באודיינסיה (בית המשפט במושבה), בקבילדו (המועצה העירונית), בצבא ובכנסייה, נפתחה לפחות באופן יחסי.

עם עליית בית בורבון, ובמיוחד לאחר תחילת יישומן של הרפורמות הבורבוניות, לאחר מחצית המאה ה-18, החל הגלגל להתהפך וקריאולים רבים הודרו מעמדות כוח שונות. עד תחילת המאה ה-19, הפליה זו בנוסף לדוגמה שהיוותה המהפכה האמריקאית ואידיאלי עידן הנאורות, הובילו לבסוף את אליטת הקריאולים האמריקנים-ספרדים, למרוד כנגד השלטון הספרדי. יחד עם תמיכת המעמדות הנמוכים, ניהלו עם ספרד את מלחמות העצמאות האמריקניות-ספרדיות (1810-1826) אשר הסתיימו בהתפרקות השלטון הספרדי האימפריאלי הקודם באמריקה, למספר רפובליקות עצמאיות.


במדינות לטינו-אמריקאיות רבות, עדיין ממשיכים צאצאי המשפחות הקריאוליות להשתייך למעמד הגבוה.
המושבות הספרדיות באמריקה > שימושים מודרניים במונח קריאולו

המילה "קריאולו" היא ממוצא זהה למילה האנגלית "קריאולי" ולעיתים קרובות מתורגמת באמצעותה, על אף שעמים קריאולים רבים אחרים, מעולם באופן היסטורי, לא היו קשורים לספרד או למערכת קולוניאלית ו/או מעולם לא הוגדרו במושגים של טוהר גזע.


במדינות לטינו-אמריקאיות אשר בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 קלטו מהגרים אירופאים רבים, דוגמת ארגנטינה, מוגבל המונח "קריאולי" רק לצאצאי הקריאולים בפנים הארץ, אשר מבחינה גנאלוגית לא הושפעו מההגירה האירופית המתחזקת לאחר המחצית השנייה של המאה ה-19.


במספר מדינות לטינו-אמריקאיות, כגון ונצואלה והרפובליקה הדומיניקנית, משמש המונח לציון אנשים, חיות או כל דבר אחר שהוא בעל צביון לאומי.
ברזיל

בברזיל, הכינוי "קריאולו" (crioulo) התייחס בתחילה לאנשים שנולדו בברזיל עצמה ושלהם הורים פורטוגזים (כהפרדה ממתיישבים שהיגרו מפורטוגל), זאת בדומה למה שהתקיים בקולוניות הפורטוגזיות באפריקה, אך בסופו של דבר, עבר הכינוי להתייחס לאנשים בני תערבות שעיקר מוצאם אפריקני.

בברזיל הקולוניאלית, היה נפוץ להתייחס לעבד יליד ברזיל  כ"קריאולו", בעוד שעבדים מאפריקה, נודעו כ"אפריקנים". כך "קריאולו" הפך למונח התייחסות אל עבדים שנולדו וגודלו בברזיל. מאוחר יותר, נעשה שימוש במונח "קריאולים" בהתייחס אל כל האנשים בני תערובת שיש להם "דם אפריקני".
עבדים אפריקנים יובאו אל ברזיל החל מהמאה ה-17 ועד מחצית המאה ה-19. בגלל שורשיהם האתניים המרובים השונים ומוצאם מתפוצה גאוגרפית נרחבת ושונה, לא נחשבו העבדים וצאצאיהם לקבוצה אתנית אחידה אחת. מצד שני, כמו בקולוניות הפורטוגזיות באפריקה, אנשים ממוצא פורטוגזי אפריקני מעורב, הפכו במהרה להוות חלק גדול מהאוכלוסייה. לא התקיימו חלוקות מעמדיות חדות המבוססות על מורשת אפריקנית.
האיים הקריביים

בחלקים של אזור האיים הקריביים, נעשה לעיתים שימוש במונח "קריאולי" כדי לתאר כל אדם, ללא קשר לשיוכו האתני או הגזעי, אשר נולד וגדל באזור. בגוואדלופ ומרטיניק, "קריאולי" משמש להתייחסות אל אנשים לבנים מגזע מעורב ולאנשים שחורים/מולאטים מעורבים עם גזע לבן, אפריקני או הודי. באיי הודו המערביים הצרפתיים (French West Indies), אנשים המעורבים רק עם אפריקנים והודו-מזרחיים שחורים, מכונים בטה-הודים (Bata-Indians), כינוי שאינו כינוי גנאי או מעליב.

בהאיטי, המונח "קריאולי" אינו מתייחס כלל אל אנשים לבנים.

המונח משמש לפעמים כהתייחסות אל אנשים ממוצא אירופאי, אפריקני או מעורב אפרו-אירופאי כגון אנשיהם מעורבי הגזע של דומיניקה, ג'מייקה, ברבדוס וסורינאם, או כהבחנה תוך הבלטת השוני, בין קבוצות אתניות אחרות כגון הודים בטרינידד וטובגו ובגיאנה, או מסטיסים וקריאולים (מוצא אירופאי ואפריקני) בבליז. המונח גם משמש כהתייחסות לסינקרטיזם של התרבויות המגוונות (אפריקניות, אירופאיות ואחרות, לדוגמה: צרפתית, בריטית, ספרדית ופורטוגזית בין השאר) אשר השפיעו על האזור. כמו כן, משמש המונח כהתייחסות ל"קריאוליזציה של חברה" (כלומר תהליך הפיכתה או היות חברה קריאולית) ובכך מצביע על סוגיות סוציו-תרבותיות מורכבות שגם כן מעורבות בתהליך.
המילים "קריאולית", "קריולית" או "קוואיולית" מתייחסות אל שפות קריאוליות באיים הקריביים, כולל קריאולית-אנטילית וקריאולית-ג'מייקנית בין עוד אחרות.
בחלק מהקריביים הדרומיים, המונח "קריאוליני" משמש להתייחסות אל אנשים דוברי צרפתית מקבוצה אתנית לבנה, במיוחד אם הם מהאיים הקטנים השייכים לסנט וינסנט והגרנדינים.
היום, מאות שנים אחרי העבדות והקולוניאליזם, האנשים הפרנקו-קריביים, לעיתים משתמשים במונח "קריאולי" והטיותיו כמונח העצמה וגאווה בתרבותם המקומית הילידית.
ארצות הברית > לואיזיאנה

בארצות הברית, המונח קריאולים מתייחס לאנשים מכל גזע או תערובת גזעים, אשר הם צאצאי מתיישבים בלואיזיאנה הקולוניאלית (לפני שזו הפכה לחלק מארצות הברית בשנת 1803, עם רכישת לואיזיאנה). כמה אנשי-עת מאזורים אחרים בארצות הברית, הניחו בטעות שהמונח קריאולים מתייחס רק לאנשים ממוצא גזעי מעורב, אך זה אינו השימוש המסורתי הלואיזיאני במונח. במקור, התייחס המונח לאנשים ממוצא צרפתי ואחר כך לכאלה ממוצא ספרדי אשר נולדו בלואיזיאנה, כדי להבדילם ממהגרים. מאוחר יותר, נעשה שימוש במונח "קריאולי" בהתייחס לאנשים ממוצא אפריקני אשר נולדו בלואיזיאנה. מאוחר אף יותר מכך, הובדלו המונחים עוד, כדי לבדל "קריאולים צרפתיים" (ממוצא אירופאי) ו"קריאולים לואיזיאנים" (ממוצא גזעי מעורב).

שימוש עכשווי, הרחיב את המשמעות של "קריאולים לואיזיאנים" לצורך תיאור קבוצה תרבותית נרחבת המורכבת מכל בני הגזעים, אשר להם מוצא אבות צרפתי או ספרדי. לואיזיאנים אשר מזהים עצמם כ"קריאולים" מקורם בדרך כלל מבחינה היסטורית, בקהילות דוברות צרפתית ושאבותיהם הגיעו ללואיזיאנה ישירות מצרפת או דרך קולוניות צרפתיות בקריביים. אנשים אלה באופן כללי, קתולים ומושפעים מהתרבות הצרפתית המסורתית המאפיינת את התקופה המוקדמת של המדינה. המונח גם משמש לעיתים קרובות כדי לציין בפשטות שיוך לניו אורלינס. אנשים "קריאולים לואיזיאנים" ("קריאולים של צבע", באנגלית: Creoles of Color) הם ממורשת (בעיקר) צרפתית, אפרו-אמריקנית ואמריקנית-ילידית (אינדיאנים).


(לואיזיאניים שמוצאם מאקדיאנים אשר מקנדה הצרפתית, בדרך כלל מזהים עצמם כקאג'ונים ולא כקריאולים).
ארצות הברית > קולוניות מפרץ צ'ספיק

במהלך ההתיישבות המוקדמת בקולוניות, ילדי מהגרים שנולדו בקולוניות, כונו לעיתים קרובות "קריאולים". ניתן למצוא זאת לעיתים קרובות יותר בקולוניות של מפרץ צ'ספיק.
אפריקה > אפריקה הפורטוגזית

בעוד שהפורטוגזים היו אלה ששימרו במקור את המונח "קריאולו" כהתייחסות אל אנשים ממוצא אירופאי בלבד, הפכה אוכלוסיית ה"קריאולו" להיות נשלטת על ידי אנשים רבים ממוצא מעורב של פורטוגזים ואפריקנים. ערוב זה התרחש מהר יחסית ברוב הקולוניות הפורטוגזיות של העת ההיא. גידול האוכלוסייה המעורבת אירע כתוצאה מנְדִירוּת נשים פורטוגזיות ילידות בהתיישבויות וכתוצאה ממדיניות הכתר הפורטוגלי של עידוד נישואי תערובת בקולוניות, כדי ליצור אוכלוסיות אחידות ויציבות יותר.
אנשי ה"קריאולוס" (crioulos) ממוצא פורטוגזי ואפריקני, הביאו בסופו של דבר לעלייתן של מספר קבוצות אתניות מרכזיות באפריקה, במיוחד בכֵּף וֶרְדֶּה, גינאה ביסאו, סאו טומה ופרינסיפה, אזור "זיגואינצ'ור" בסנגל, אנגולה ומוזמביק. רק מעטות מקבוצות אלו, שימרו את השם "קריאולו" או וריאציות שלו:
כֵּף וֶרְדֶּה
גינאה ביסאו
סאו טומה ופרינסיפה
אפריקה > קבוצות אתניות באפריקה ממוצא אפרו-אמריקאי

בסיירה לאון (שנוסדה על ידי הבריטים כדי לשמש קולוניה לעבדים משוחררים) יש קבוצה אתנית קריאולית שאבותיה היגרו מקנדה, מקום בו רבים היו אמריקאים שנלחמו בבריטים והתיישבו שם לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית; כמו כן באיי הודו המערביים הבריטיים (British West Indies) וחלקים שונים של מערב אפריקה. צאצאיהם (שנולדו במושבת פריטאון) נודעו כ"קראולס" (Creoles) או "קריאו" (Krio). חלק מקריאולים אלה, היו ממוצא מעורב.

בדומה לכך, ייסדה ארצות הברית קולוניית עבדים משוחררים במה שהפך להיות ליבריה. צאצאי מהגרים אפרו-אמריקאים, או אמריקו-ליברים, נקראו לעיתים קרובות "קראולים".

קריאולים משתי אומות אלו, היגרו לארצות אפריקניות אחרות כמו גינאה המשוונית, שם נודעו כ"קריאוס" (Krios), או ניגריה, שם נודעו כ"סארוס" (Saros). ישנם אנשי אקדמיה שמדווחים שגל חדש של צאצאי מהגרי "קריאוס" של עבדים משוחררים מסיירה-לאונה וליבריה, נודעים בשם פרננדינוס. הפרננדינוס המקוריים של האזור, שהתקיימו על האיים ביאוקו וסאו טומה ופרינסיפה (שניהם התגלו על ידי חוקר הארצות והנווט פרנאו דו פו (Fernão do Pó), מקורם בילידים ממוצא ספרדי ו/או פורטוגזי.
תת-קבוצה נוספת של מוצא אפריקני (מהאיים הקריביים ודרום אמריקה) באי "ביאוקו", הייתה מצאצאי עבדים משוחררים קובנים וברזילאים, שהובאו לאיים בין המאות ה-17 וה-19. אנשים ממוצא מסוים זה, היוו חלק מאוכלוסיית האמנסיפדוס (emancipados) אשר כללה קבוצות נבדלות אחרות שנטמעו בחברה הקולוניאלית המקומית.
אפריקה > מזרח אפריקה האיטלקית

בשנת 1936, מזרח אפריקה האיטלקית הכילה בתוכה את אריתריאה, אתיופיה (שזה עתה נכבשה) ואת סומלילנד האיטלקית. הקולוניה חולקה לשישה מחוזות: אריתריאה האיטלקית וסומלילנד האיטלקית, בנוסף לארבעה מחוזות באתיופיה (אמהרה, גלה-סידמו, סיאואה, הראר). כל אחת מהן נשלטה על ידי מושל איטלקי. השלטון ב"מזרח אפריקה האיטלקית" היה נוקשה בהתייחסותו לעמים המקומיים, במיוחד כלפי האתיופים, היות שהמדיניות הפשיסטית שאפה לשלב את תרבותם לתוך האימפריה האיטלקית. האריתריאים השתלבו היטב ואפילו, בכמה דרכים, הסומלים. בשל שיתוף הפעולה של האריתריאים עם השלטון האיטלקי, אימצו אלה חלק מהתרבות האיטלקית. בשל העובדה שרבים מהחיילים האיטלקיים נמצאו באריתריאה למשך זמן ארוך, הרחק ממשפחותיהם באיטליה, השתקעו רבים מהם עם נשים אריתראיות או אנסו אותן. היום, רבים מהאריתריאים מעורבים עם מוצא אבות איטלקי וגם עם מוצא אבות ערבי (זמן רב לפני היות אריתריאה מדינה, העם המקורי בארץ זו, היה ממוצא ערבי). בשל היות האנשים באריתריאה מקבוצות אתניות מעורבות, נחשב העם האריתראי וארצו לקריאולים.
האוקיינוס ההודי

השימוש ב"קראולי" באיים שבדרום-מערב האוקיינוס ההודי, משתנה בהתאם לאי. בראוניון ובסיישל, המונח "קראולי" כולל בתוכו אנשים שנולדו שם, מכל הקבוצות האתניות. בשונה מכך, במאוריציוס, המונח "קריאולי" אינו כולל אנשים מגזע לבן. בכל שלושת האיים, "קריאולי" או "קריאול" מתייחס גם לשפות שהן נגזרות מצרפתית. כלומר שפות שונות מקומיות שהתערבבו עם צרפתית לכדי יצירת שפות חדשות.
ראו גם

מולאטים
מסטיסים
פנינסולרים
קייג'ון
הערות שוליים

1 2 3 4  Robert Chaudenson. Creolization of Language and Culture. 2001(of translation). CRC press. p. 11. ISBN 9780203440292.
↑  "French Creole Heritage", Louisiana Heritage
↑  "First Generations: Women in Colonial America", Carol Berkin
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533428205171  GND: 4211695-8  LCCN: sh85033926  NKC: ph320464
אוטרנטו

| --- | --- |
סמל

מבט מהמבצר
 מדינה:  איטליה איטליה
 אזור:  פוליה פוליה
 מחוז:  לצ'ה
 עיירה:  אוטרנטו
 ראש העיר:  פרנצ'סקו ברוני (מאז 2023)
 בירת העיירה:  אוטרנטו 
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  77.2 קמ"ר
 גובה:  15 מטרים מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,610 (2024)
  ‑ צפיפות:  72.68 נפש לקמ"ר (2024)
 קואורדינטות:  40°09′03″N 18°28′56″E﻿ / ﻿40.150832196448455°N 18.48217981503379°E﻿ / 40.150832196448455; 18.48217981503379
 אזור זמן:  UTC +1
 comune.otranto
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאוטרנטו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאוטרנטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוטרנטו (באיטלקית: Otranto), היא עיירת חוף בנפת לצ'ה במחוז פוליה בדרום איטליה, באזור פורה שנודע בעבר בזכות גזע הסוסים שגדלו בו. אוטרנטו הוכתרה כאחת מן "הכפרים היפים ביותר באיטליה" (I Borghi più belli d'Italia).
היסטוריה

אוטרנטו בנויה באתרהּ של העיר העתיקה מימי יוון הגדולה Hydrus (ביוונית: Ὑδροῦς) או Hydruntum (בלטינית), הידועה גם בשם Hydrunton, Hydronton או Hydruntu. אוטרנטו הייתה עיירה ממוצא מסאפי (אילירי), אשר במלחמות פירוס וחניבעל צידדה בכוחות שלחמו נגד רומא.
בתקופה הרומית הייתה אוטרנטו במעמד קיוויטאס (אנ') שנהנתה משלטון עצמי. בתקופת הקיסרים הרומאים עלתה חשיבותה על זו של ברונדיסיום (ברינדיזי בהווה), מכיוון שהנמל שלה היה הקרוב ביותר לאפולוניה (באלבניה דהיום) שבחוף המזרחי של הים האדריאטי ושימש כנקודת יציאה למזרח.
במאה ה-8 הייתה אוטרנטו זמן-מה בשליטת דוכסות בנוונטו ששאפה לדחוק את ביזנטים מדרום איטליה. ב-17 באוגוסט 928 העיר נכבשה ונבזזה בפשיטה צי פאטימי בפיקודו של סאבר אל-פתא (אנ') ותושביה נלקחו כעבדים לצפון אפריקה. אוטרנטו נשארה בידי קיסרי האימפריה הביזנטית והייתה בין הערים האחרונות במחוז פוליה שנכנעו למנהיג הנורמנים רובר גיסקאר דה אוטוויל ב-1068 ולאחר מכן הפכה לחלק מנסיכות טרנטו (אנ') שייסד ב-1088 בנו ויורשו בוהמון. בימי הביניים הייתה אוטרנטו מרכז תורני יהודי שעליו נאמר "כי מבארי תצא תורה ודבר ה' מאוטרנטו".
היסטוריה > הפלישה העות'מאנית

בשנת 1480 שלח הסולטאן מהמט השני צי עות'מאני בפיקודו של גדיק אחמד פאשה (אנ')  לפלוש לרומא. הכוח הגיע לחופי פוליה ב-28 ביולי 1480 ואוטרנטו נכבשה בתוך שבועיים, ב-11 באוגוסט 1480. כל הגברים נטבחו על ידי העות'מאנים המנצחים. מתוך 22,000 התושבים נותרו בחיים רק 10,000. כ-800 מאנשי העיר נערפו לאחר שסירבו להתאסלם, ובאותו אירוע נהרג גם הארכיבישוף סטפנו פנדינלי (אנ'). ב-12 במאי 2013 הוכרזו הנספים על ידי האפיפיור פרנציסקוס כ"קדושי אוטרנטו".
בין אוגוסט לספטמבר 1480, הממלכות האיטלקיות והאירופיות לא הצליחו לעזור לפרדיננדו הראשון, מלך נאפולי, ולאחר מכן גם לא הצליחו לעזור לרפובליקה של גנואה. בשנת 1481, האפיפיור, בבהלה, קרא למסע צלב שיובל על ידי המלך פרדיננדו מנאפולי ואליו הצטרפו חיילי המלך ההונגרי מתיאש קורווינוס. העות'מאנים שלטו בעיר במשך 13 חודשים. מהמט השני מת בדרכו לכבוש את שאר איטליה. יורשו, הסולטן באיזיט השני, הורה לתלות את הגדיק אחמד פאשה. ב-11 בספטמבר 1481, העות'מאנים נטשו את העיר.
בשנת 1537, ח'יר א-דין פאשה, המכונה "ברברוסה" (1478–1546), שהיה שודד ים, מדינאי ואדמירל עות'מאני בשירות הסולטאן סולימאן הראשון ואביו, שפעל בים התיכון, ניסה לכבוש מחדש את אוטרנטו ואת מבצר קסטרו, אך הוא נהדף מהעיר ומשאר חלקי פוליה.