stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגאדיר
אגאדיר שלאחר רעידת האדמה

לאחר רעידת האדמה, הייתה הסכמה רחבה בין המומחים בתחומים השונים, שאגאדיר חייבת להיבנות מחדש על בסיס בטון מזוין בפלדה באזור העיר החדשה (la Ville Nouvelle) ובאזור התעשייה המזרחי. המשמעות הייתה "לסתום את הגולל" על הבנייה המרוקנית המסורתית באגאדיר על רובעיה העתיקים: הקסבה, טאלבורג'ט ופאונטי, רבעים שבהם התגוררה רוב האוכלוסייה המרוקנית זה דורות. המלך מוחמד החמישי תמך בגישה זו, ואישר תוכנית אורבנית שאפתנית להקמת עיר חדשה "שתהווה ביטוי נאמן למרוקו המודרנית". גם המפלגה האופוזיציונית למלוכה, אל-איסתיקלאל המרוקנית (Al-Istiqlal), ראתה בשיקום מודרני של העיר באתרה החדש, מודל לעתיד האומה בכללה. רעידת האדמה החישה את "הגירת" רוב האירופאים מאגאדיר ומערים אחרות לארצות מוצאם באירופה. עובדה זו סיפקה למלוכה הזדמנות, לאחר ארבע שנות עצמאות בלבד, לבטא את סמכותה, ולהשתמש בסיוע האמריקאי שקיבלו כדי להפחית את תלותה בצרפת. המלך התעלם מדרישות של יזמים ואינטרסים פרטיים באגאדיר, כיוון שרצה להעצים את הסמכות המלוכנית שלו במרוקו. המחקר החדש מציין מקרים רבים בהיסטוריה שבהם אסונות ומאמצי השיקום בעקבותיהם, היו קשורים לשלטון סמכותי, שראה בתנופת השיקום והפיתוח המודרני שייצור, הזדמנות להעצים את סמכותו, ולהפך. כך שיקומה של ליסבון לאחר רעידת האדמה (1755), היווה הזדמנות לז'וזה הראשון, מלך פורטוגל באמצעות עושה דברו ראש הממשלה סבשטיאאו קאראבלו דה מלו, לבסס את שלטונו באמצעות שיקום מהיר של העיר. אחרי מגפת הכולרה השנייה (אנ') בצרפת בשנת 1830, הציבור המשכיל קרא ל"הפיכה" של טכנוקרטים שיקיימו שלטון הירארכי, שיתאם את מאמצי השיקום שיכלו להציל את צרפת, אך החשש של השלטון הרפובליקאי מהלאמת רכוש פרטי והחשש מעימותים עם האינטרסים של הבורגנים, האטו בצורה דרמטית את מאמצי השיקום. כך גם לאחר השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 ורעידת האדמה בסן פרנסיסקו (1906). חסן השני, מלך מרוקו שירש את הכתר רק שנה אחרי רעידת האדמה, לא יכול היה להרשות לעצמו שהמקרים של צרפת, לונדון וסן פרנסיסקו יחזרו גם במרוקו, ויזם תוכנית רחבה של הפקעה, הלאמה ורגולציה קשוחה לעניין הבנייה מחדש. עבור חסן השני, העיצוב האורבני של אגאדיר החדשה היווה ביטוי לשאיפות הלאומיות המרוקניות באמצעות הבנייה החדשה במרחב הזה. כמו אביו, מוחמד החמישי, שהציב את המונרכיה במרכז הסיוע ההומניטרי והתגובה המהירה לתוצאות רעידת האדמה, כך בְּנוֹ, קשר את הבנייה המודרנית מחדש של אגאדיר לאחדות הלאומית של מרוקו, ואחדות זו התגלמה כולה במלך עצמו - כך המחקר החדש בעניין זה.
כיום אגאדיר היא שוב עיר תיירותית לחופו של האוקיינוס האטלנטי.יש בה 10 קילומטרים של חוף, שווקים עם יותר מ-6,000 חנויות, ופסטיבלים אתניים. מבצר קסבה מפואר ששרד את רעידת האדמה, הגם שקיימת ביקורת אקדמית על איכות השחזור והשימור ומוזיאונים שמוקדשים לתרבות הברברית וקולינריה. באגאדיר שדה תעופה בינלאומי.
ערים תאומות

לאגאדיר ברית ערים תאומות עם הערים:
ארצות הברית מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
ארצות הברית אוקלנד, קליפורניה, ארצות הברית
ארגנטינה מאר דל פלאטה, ארגנטינה
הפיליפינים ויגאן, הפיליפינים
פורטוגל אולחאו (אנ'), פורטוגל
צרפת נאנט, צרפת
נורווגיה סטוונגר, נורווגיה
איראן שיראז, איראן
גלריה

אוקיינוס חוף אגאדיר ובתי מלון במבט מבית המלון אנסי הסמוך לחוף אגאדיר (נוצר ב-16 במאי 2015 על ידי אנתר)
נוף יפהפה באגאדיר בשעות הלילה
אגאדיר 2.8.2013
אגאדיר החוף
אגאדיר חוף הים
אגאדיר שדרות מוחמד
נמל הדיג
חוף אגאדיר האגדי
פתח שער העיר
פנורמה מרינה באגאדיר 2020 ה'תש"פ
פארק הדגים באגאדיר 22 במאי 2016
פארק התנינים באגאדיר 1998
פני אגאדיר הישנה במרכז העיר
ראו גם

רעידת האדמה באגאדיר (1960)
אריה פרידמן-לבוב

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1884 ויטבסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 בפברואר 1955 (בגיל 70) חיפה, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  אופרה, שירה בציבור 
 סוג קול:  טנור 
 צאצאים:  רות הילמן 
 
אריה פרידמן-לְבוֹב (7 בפברואר 1884, שבט תרמ"ד, ויטבסק – 6 בפברואר 1955, י"ד בשבט תשט"ו, חיפה) היה זמר, מחנך ועסקן ישראלי, זמר טנור, זמר אופרה ברוסיה, מחלוצי הזמרה העממית היהודית ברוסיה, מראשוני הזמרים בעלי רמה אמנותית אירופית בארץ ישראל, מחלוצי הזמרה העברית העממית והשירה בציבור בארץ, מורה לזמרה ומנצח מקהלות בחיפה, ממייסדי המכון למוזיקה בחיפה וחבר הנהלתו. גיסו של דוד בן-גוריון.
משפחתו

בתו היחידה, רות הילמן (1917–2010), מאשתו הראשונה, שרה, הייתה פסנתרנית ומורה למוזיקה, בוגרת האקדמיה למוזיקה בווינה, מייסדת ומנהלת הקונסרבטוריון העירוני באר שבע. הייתה נשואה לישראל הילמן, תעשיין ומנהל (בנו של התעשיין הלל הילמן).
אשתו השנייה, צפורה בן-גוריון, נולדה ב-1890 בפלונסק שבפולין הרוסית, בתם הצעירה של שיינדל ואביגדור גרין. נסעה ללמוד גננות בפֶּסטָלוֹצי-פּרֶבֶּל האוס (אנ') בברלין, ושם הכירה את ד"ר משה קוריטני, סטודנט לרפואה, שהיה לכירורג. השניים נישאו ושבו לרוסיה, שם כיהן קוריטני כמנהל בית חולים ממשלתי ביליזבטגרד. בשנת 1922 נרצח בעלה, וב-1923 עלתה ארצה. תחילה עבדה כאחות בבית החולים הראשון של קופת חולים שבצריף על החולות בתל אביב. כעבור שנה עברה לעטרות שליד ירושלים למרפאת שדה לפועלים שהקימו את שדה התעופה קלנדיה עבור ממשלת המנדט. לאחר שהסתיימה העבודה, אמורה הייתה להישלח לכפר גלעדי, אולם בישיבה של מרכז קופת חולים בחיפה הוטל עליה לפתוח מרפאה בהדר הכרמל כאחות ראשית. ב-1946 פרשה מתפקידיה כאחות ראשית ומרכזת האחיות בחיפה, והקדישה את זמנה לעבודה ציבורית בארגון אמהות עובדות, ובפרט בבית הילדים "אומנה" שבנווה שאנן. נפטרה בשנת 1965, בגיל 75.
בנה הבכור של אשתו, אריה בן-גוריון, היה ממייסדי קיבוץ בית השיטה, פעיל חינוך ותרבות, מקים ארכיון החגים הבין-קיבוצי.
בנה הצעיר, עמנואל בן-גוריון, היה כתב לענייני מדע בעיתוני הארץ ומחבר ספרים פופולריים בנושא תעופה.
ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל

תבנית:מוסד לימודי
ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל היא חטיבת ביניים וישיבה תיכונית בדרום גבעת שמואל. בישיבה לומדים כ-1,000 תלמידים והיא כללה בעבר פנימייה.
היסטוריה

הישיבה נוסדה כחטיבת ביניים בשנת 1973 ונקראה המכינה המרכזית לישיבות בני עקיבא שלוחת כפר הרוא"ה בגוש דן חטיבת ביניים ארצית גבעת שמואל (כיתות ז'-ט'), ובשנת 1999 הורחבה מסגרת הלימודים של המוסד לתוכנית שש-שנתית והחלה לתפקד כישיבה תיכונית. טרם השינוי נחשבה ישיבת בני עקיבא כפר הרואה למשלימתה של חטיבת הביניים.
מייסדיה של המכינה הם משה ברנשטיין והרב יעקב לוינגר. ראש הישיבה הוא הרב שרגא פרוכטר ומנהל החטיבה העליונה הוא הרב אריק פוגלמן. מנהל חטיבת הביניים הוא הרב ספי וייל.
הישיבה כוללת שלושה בנייני כיתות, בניין בתי מדרש (הכולל שלושה בתי מדרש שהגדול בהם שופץ בה'תשע"ה), בניין לימודי מדע (ששופץ והורחב בה'תשע"ב) ומשמש גם כבנין כיתות נוסף, חדר אוכל, פנימייה, אודיטוריום וספרייה.
ברחבי הישיבה ישנם מגרשי ספורט (בהם מגרש כדורגל סינתטי ומגרש כדורגל אספלט, שני מגרשי כדורסל ומגרש כדורעף), מתקני כושר וטניס שולחן.
הפנימייה שנסגרה יועדה במקור לתלמידי התיכון, והיו בה כ-20 תלמידים בכל שכבה. הפנימייה כללה מדריכי מחזורים, חונכים לימודיים, אם בית ואבי בית. בשנת 2014 הוחלט על ידי הצוות הניהולי של הישיבה, על סגירת הפנימייה ופעילותה נפסקה לגמרי בשנת 2016.
בשנת הלימודים ה'תשע"ב הוסיפה הישיבה כיתה ניסיונית המיועדת לבעלי לקויות למידה בשכבת כיתות ז'. לאחר שנתיים הוחלט להעביר את תלמידי הכיתה לכיתות הרגילות. בשנת ה'תשע"ה חזרו כיתות המיועדות ללקויי למידה בכיתות ז', והם שולבו בכיתה ט' בכיתות הרגילות. בשנת התשפ"ב (2021) נוספה כיתה לילדים בעלי אוטיזם בשכבת כיתות ז'.
ב-5 בפברואר 2018 נרצח מחנך כיתה ח' בישיבה, הרב איתמר בן גל, בפיגוע בצומת אריאל.
מסדרון בית-הכנסת של הישיבה שימש לצילום סרט על ישיבת פוניביז' ששמו "הבלתי רשמיים".
לישיבה נבחרת כדורסל שהגיעה להישגים רבים במסגרת ליגת הישיבות התיכוניות. בשנת התשע"ז זכתה נבחרת הישיבה בכדורסל באליפות ליגת הישיבות התיכוניות לאחר ניצחון 61-45 במשחק הגמר על ישיבת אמי"ת רחובות. בשנת התשע"ח הגיעה הנבחרת עד לחצי הגמר שם הודחה. שנה לאחר מכן, בשנת התשע"ט העפילה שוב הנבחרת לגמר ליגת הישיבות שם הפסידה לתיכון הימלפרב. הנבחרת העפילה גם בשנה העוקבת, התש"ף לגמר הליגה אך הגמר בוטל עקב מגפת הקורונה. גבעת שמואל זכתה פעם נוספת בתואר אלופת ליגת הישיבות בעונת התשפ"ב לאחר ניצחון דרמטי 60-55 על תיכון הימלפרב, בהובלתם של הקפטן אוריה כהן, ושחקן מכבי ת״א לנוער, בניה שרייבר, אשר זכה בתואר השחקן המצטיין.
גלריית תמונות

אולם בית המדרש המחודש, 2019
אולם בית המדרש המקורי
בניין כיתות
הערות שוליים

↑  עמי שרון, הרב איתמר בן גל מישיבת גבעת שמואל נרצח בפיגוע הקטלני באריאל, באתר מקומנט גבעת שמואל, 5 בפברואר 2018
↑  יהודה לוינגר, ‏יש לה את זה: ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל היא אלופת הליגה לשנת התשע"ז, באתר "סרוגים", 27 במרץ 2017
↑  יהודה לוינגר, ‏הגמר הגדול: הימלפרב מול שדה יעקב על האליפות, באתר "סרוגים", 4 במרץ 2018
↑  יהודה לוינגר, ‏ליגת חמ״ד סל: הימלפרב עם הכתר אחרי מהפך, באתר "סרוגים", 28 במרץ 2019
↑  מערכת one, ‏גבעת שמואל זכתה באליפות הישיבות התיכוניות, באתר ONE‏, 31 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356548605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוראת כימיה

חינוך כימי הוא תחום מחקר משותף לדיסציפלינות הכימיה והחינוך, המתמקד בלימוד ובהוראת הכימיה בבתי ספר, באוניברסיטאות, ובמוסדות אקדמאיים אחרים. האוניברסיטאות והטכניון, כמו גם מכללות להוראה מכשירות מורים להוראת הכימיה והמדעים, לכל הגילים. חומרי לימוד והעשרה לתלמידי בית הספר התיכון כיתות י'-י"ב, מפתחים בקבוצת הכימיה של המחלקה להוראת המדעים במכון ויצמן למדע ברחובות, ובקבוצת הוראת הכימיה בטכניון בחיפה.
הוראת כימיה בבתי ספר תיכוניים בישראל > הרציונל והחשיבות של הוראת מקצוע הכימיה

מדע הכימיה עוסק בחומרים שמהם בנוי העולם, טבעיים או מלאכותיים אשר מורכבים מאותם יסודות המגיבים ביניהם בתגובות כימיות. ידועים למעלה מ-20 מיליון חומרים כאלו.
הוראת הכימיה עוסקת בחקר תהליכים הגורמים לשינויים בחומרים, למעבר בין מצבי הצבירה ולהיווצרות חומרים חדשים ובתיאוריות השונות המסבירות תהליכים אלו. מושם דגש על הבנת משמעותה של תאוריה מדעית: הסבר תופעות טבע ובחינת יכולת הניבוי שלה לתופעות נוספות ועתידיות. הבנת תהליך החקר המדעי-ניסויי ורכישת מיומנויות חקר תוך הכרה בכך שהניסוי הוא אמפירי וניתן להפרכה.
הוראת כימיה בבתי ספר תיכוניים בישראל > מבנה הלימודים ב-70 שנים

ד"ר יוסף לוריא, כמנהל מחלקת החינוך של ההסתדרות הציונית, הקים צוות שקבע את מבנה בחינות הבגרות בחינוך היהודי בארץ ישראל בתקופת המנדט, בסוף שנות ה-20. הצוות אימץ את המקובל במרכז אירופה וקבע שני מסלולים לבגרות שבכל אחד מהם שש בחינות חובה ומקצוע בחירה אחד. המגמה ספרותית שבה הושם דגש על לימודי ספרות, לשון, תנך, היסטוריה ואנגלית, מתמטיקה מצומצמת ומקצוע בחירה נוסף. והמגמה הריאלית שבה נלמדו מתמטיקה מוגברת, פיזיקה, תנך היסטוריה ולשון ומקצוע מדעי מוגבר שהיה כימיה. בחינות הבגרות בשנים הללו היו בנויות משאלות פתוחות הדורשות הבנה אבל הרבה מאוד שינון ידע. במהלך השנים הצטרפו לרשימה מגמה חברתית/כלכלית, מגמה ביולוגית שבה בצד הביולוגיה נלמד גם מקצוע הכימיה.
בשנת 1977 פורסם חוזר מיוחד א' (תשל"ז) החטיבה העליונה: עקרונות, לימודים בחינות, חוזר זה שינה את מבנה הבחינות וקבע יחידות לימוד במקום מגמות. מאז אין יותר מגמות אלא מקצועות בחירה – וכל השילובים אפשריים – בתלות בבית הספר. הצימוד שהיה קיים הרבה שנים של שילוב מדעים בין פיזיקה-כימיה, ביולוגיה-כימיה איננו מחייב.
הוראת כימיה בבתי ספר תיכוניים בישראל > תוכנית הלימודים וספרי הלימוד

המגמה היא לבנות אצל התלמידים בסיס מוצק להבנה מעמיקה ככל האפשר של מדע הכימיה כמדע ניסויי הנמצא בחזית המחקר המדעי. הכימיה כ"צומת מדעים" המקשר בין הביולוגיה לפיזיקה ומקושר גם לתחומים אחרים. בין השנים 1958–1980 היה ד"ר זכריה נצר המפקח על הוראת הכימיה, והוא בלחצם של המורים כתב ספרי לימוד שנלמדו באותן שנים " כימיה כללית" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בשנות ה-60 הותאמו ספרי הלימוד לגישת ה-chemstudy שפותחה בארצות הברית באוניברסיטת ברקלי והשתמשה בסרטים להדגמת ניסויים להוראת הכימיה. התכנית נקראה "כימיה מדע ניסויי" והייתה מבוססת על הרעיון של המושגים המרכזיים של מקצוע הכימיה. לאחר כעשור של ניסיונות, התברר כי התכנית איננה מתאימה למבנה החינוך בישראל – והיא דלה בנושאים הקשורים לתרכובות הפחמן ולתעשייה. לפיכך, בשנות השבעים הוחל בפיתוח תוכנית הלימודים כימיה לבית הספר התיכון חלקים א'-ג' שפותחו במחלקה להוראת המדעים במכון ויצמן למדע ברחובות. הרעיון בבסיסה של התכנית היה לשים דגש על עקרונות הכימיה המודרנית ולהציג בפני התלמיד את הדרכים שבהם עובד הכימאי במעבדה ובתעשייה.
בין השנים 1980–1998 המפקח על הוראת הכימיה היה פרופ' אבי הופשטיין ממכון ויצמן – המחלקה להוראת המדעים. בתקופתו הוכנסה תוכנית מודולרית ללימודי הכימיה:
הרמה הבסיסית של 3 יחידות לימוד (יח"ל): מושגים בסיסיים בכימיה: מבנה האטום, קשר כימי, חומצות ובסיסים, חמצון חיזור, אנרגיה ושיווי משקל כימי. הכימיה של תרכובות הפחמן והשלמה לרמה מוגברת של 5 יח"ל: שכללה 2 פרקי חובה: 1. תאים אלקטרוכימיים ותרמודינמיקה 2. תעשייה כימית – תעשיית הדשנים או תעשיית הברום – פרקים שפותחו בשיתוף עם מדעני התעשייה הכימית בארץ, ו-2 פרקי בחירה מתוך הנושאים: פולימרים, חלבונים, סוכרים, אלקטרוכימיה, אינטראקציה. בשנים אלו יחידת המעבדה האנליטית המעשית שבה תלמידים הכירו שיטות כימיות לזיהוי חמרים ונבחנו במעבדה, הוצאה בהדרגה מתוכנית הלימודים והשימוש במעבדות החל להיעלם.
הוראת כימיה בבתי ספר תיכוניים בישראל > תוכנית הלימודים החדשה 2000–2020

בסוף המאה העשרים והעשור הראשון של המאה ה-21 חלו שינויים מהותיים עקב התפתחויות בכל העולם. לאור הגידול העצום בכמויות המידע קיימת מגמה להפחית בכמויות הידע לשמו ולהרבות בהקניית מיומנויות למידה ומיומנויות ספציפיות למקצוע הנלמד. מערכת החינוך הישראלית מיטלטלת בין שתי מטרות מנוגדות: שוויון מול מצוינות. מדע לכול או מקצועות מדעיים ברמה מוגברת. בנוסף, מתנהל ויכוח בין המצדדים בהעמקה בדיסציפלינה מסוימת לבין המצדדים בטיפוח מיומנויות חשיבה ופיתוח סקרנות כדי לאפשר למידה עצמית מאוחר יותר. מסגרת הלימודים מושפעת מכך שמערכת החינוך העל-יסודי מנותבת על ידי בחינות הבגרות, ומוערכת על-פי שיעורי הזכאות לתעודת בגרות. כל הגורמים הללו משפיעים על בניית התכנית והדרישות מהתלמידים.
בשנים אלו חלה פריחה למקצועות ההייטק – מחשבים ומערכות מידע בעקבות שילוב האינטרנט והמחשבים, וכן נולד מקצוע הביוטכנולוגיה המשלב כימיה וביולוגיה. במערכת החינוך "בוטלה" באופן לא רשמי החובה ללמוד מקצוע מדעי בכיתות י', דבר שגרם לירידה במספר הבוחרים במקצועות מדעיים שכן ללא החובה התלמידים העדיפו לבחור מקצועות אטרקטיביים ו"קלים" יותר. כתוצאה מכך מספר הבוחרים בלימודי כימיה ירד. בניסיון להתמודד עם ירידה במספרי הלומדים פותחה תוכנית לימודים חדשה – רלוונטית, מעודכנת, אינטגרטיבית – המשלבת דרכי הוראה והערכה חדישות (בהסתמך על פרויקט בגרות 2000). הוחזרה המעבדה כחלק מרכזי בשעות הלימוד וגם בהערכה, ופותחו יחידות לימוד שבהן הושם דגש על פיתוח חשיבה ביקורתית של התלמיד להצגת שאלות וביצוע ניסויים אשר יתנו תשובות לשאלותיו.
בין השנים 1998–2011 המפקחת על הוראת הכימיה הייתה ד"ר ניצה ברנע, מורה בתיכון ליאו באק ומרצה בפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה בטכניון, ובמהלכן חל תהליך הדרגתי של שינוי תוכנית הלימודים ועדכונה. בשנות ה-2000 נכתבה תוכנית לימודים חדשה שבנוסף לשינויים תכניים, והחזרת יחידת המעבדה התמקדה בחשיבות הכימיה בחיי היום יום ומרכזיותה בתחומים רבים כגון: רפואה, מזון, חקלאות, טקסטיל, מחשבים ועוד.
הושם דגש על הבנת המעברים בין יצוגי מיקרו-מקרו של הכימיה, ופותחו דרכי הוראה והערכה שבמרכזם:
למידה המשלבת קריאה ביקורתית של מאמרים הקשורים בכימיה ובישומה בתחומים רבים. שילוב מעבדה חוקרת, מעבדה ממוחשבת ומעבדה ממוזערת. שימוש במחשב כאמצעי לקידום הידע, ההבנה וכסימולציה להצגת מודלים להדמיה ממוחשבת ואירועים כימיים אותם לא ניתן לבצע בכיתה. למידה באמצעות פרויקטים תוך שימוש באינטרנט, כמקור לחיפוש מידע.
במקביל הודגש הצורך לגוון את דרכי ההערכה של הישגי התלמידים בכלי הערכה חלופיים המתאימים לשיטות ההוראה המוצעות, בנוסף למבחנים כתובים לבדיקת הישגי התלמידים עם שאלות פתוחות וסגורות. כגון:הערכת עבודת המעבדה. הערכת קריאה מבוקרת של מאמרים והערכת פרויקטים.
החל משנת 2011 המפקחת על הוראת הכימיה היא ד"ר דורית טייטלבאום, מורה לשעבר בתיכון שמעון בן צבי, ודואגת להמשך הפעלת המקצוע ולקידומו.
נכון לשנת 2025, בחינת הבגרות החיצונית בכימיה כוללת את הנושאים הבאים: מבנה האטם, מבנה וקישור, כימיה חישובית, חומצות ובסיסים, חמצון-חיזור, כימיה של מזון/חומצות שומן ואנרגיה.
מחקר בהוראת הכימיה

מחקר בהוראת הכימיה בעולם בכלל ובישראל בפרט החל במאה הקודמת וכלל הדגשים על הישגים של הלומדים, שיטות הוראה והמחשה ועוד. בעבר המחקרים היו ברובם כמותיים כגון השוואות בין שיטות הוראה או המחשה, השוואת הישגים בין מדינות וכדומה. כמו כן, היו מחקרים שכללו חקרי מקרה כגון תיעוד המתרחש בכתה אחת או בית ספר אחד. כיום מתמקדים החוקרים גם בדגש על דרכי הוראה ולמידה בסביבה דיגיטלית, שיטות הערכה מגוונות וכן היבט המורה למול היבט התלמיד. כמו כן, שיטות המחקר מגוונות יותר וכוללות שיטות כמותיות, איכותניות ומשולבות לצורך הגדלת התוקף של ממצאי המחקר.
לפירוט ודוגמאות ניתן לקרוא פרסומים של חוקרים מובילים בתחום הוראת הכימיה בישראל:
במכון ויצמן למדע: פרופסור אבי הופשטיין, ד"ר רחל-ממלוק נעמן, פרופסור רון בלונדר.
בטכניון: פרופסור יהודית דורי, ד"ר אורית הרשקוביץ, ד"ר שירלי אברג'יל, ד"ר ניצה ברנע
מחקר בהוראת הכימיה בדגש על הוראה בתיכון מתמקד בבחינה של שילוב תוכניות לימודים חדשות, הטמעת דרכי הוראה והערכה מגוונות, והשפעתן על מידת העניין, ההבנה והידע בתחום הכימיה ונושאים הקשורים לתחום זה כגון: כימיה של מזון, ביוכימיה, כימיה וסביבה בדגש על קיימות ועוד. מחקרים המתמקדים בתלמידים כוללים:
בהיבט של דרכי הוראה ולמידה מגוונות נחקרה השפעת הדמיה מולקולרית על הבנה מושגית ותפיסה מרחבית של מבנה ותכונות של חומרים
בהיבט של תפיסות תלמידים מושגים ותופעות נחקרו יכולתם לבצע מעברים בין רמות ייצוג שונות: מאקרוסקופי, מיקרוסקופי, סמל ותהליך.
בהיבט הריגושי נבחנו רמת העניין של התלמידים ורצונם להמשיך ללמוד ולבחור קריירה בתחום המדעים בכלל והכימיה בפרט
במחקרים המתמקדים במורים נבחנו סוגי ידע שלהם, שלבים שונים בהתפתחותם המקצועית, הקריירה שלהם והתייחסויותיהם לתוכניות הלימודים, לדרכי הוראה ולדרכי הערכה "ציטוט", וכן מחקרי פעולה של המורים עצמם על כיתתם או במהלך השתלמויות שהשתתפו בהן.
מחקר בהוראת הכימיה בדגש על הוראה ולמידה בהשכלה הגבוהה התמקד בתחומי הכימיה והנדסה כימית הן בהיבט המרצים והן בהיבט הסטודנטים, כמו גם בחירה בקריירה בכימיה.
שלושת העיתונים הבינלאומיים המפרסמים מחקרים אלו הם:
Chemistry Education Research and Practice – כתב עת המפורסם בידי החברה המלכותית לכימיה ואשר מתמקד בהוראת הכימיה ברמה אוניברסיטאית. כתב העת רואה אור ארבע פעמים בשנה והוא מופץ בחינם באופן מקוון. כתב העת החליף ואיחד בסוף שנת 2004 את שני כתבי העת University Chemistry Education, אשר הופץ גם הוא בידי החברה המלכותית לכימיה, ואת Chemistry Education Research and Practice אשר ראה אור בחסות אוניברסיטת איואנינה (Ioannina), יוון.
Education in Chemistry – כתב עת המפורסם בידי החברה המלכותית לכימיה ואשר מתמקד בהוראת הכימיה ברמה הבית ספרית.
Journal of Chemical Education מוכר גם בראשי התיבות: JCE – המתפרסם בידי המחלקה לחינוך כימי של האגודה האמריקנית לכימיה. ה-JCE הוא ירחון המופץ למנויים בלבד, ואשר נגיש בדפוס ובצורה מקוונת גם יחד. כתב העת מכיל מאמרים קצרים רבים המפרטים ניסויים שונים ושיטות הוראה אחרות להוראת הכימיה. על אף שכתב העת מכסה את הוראת הכימיה בכל רמות החינוך השונות, רבים מהמאמרים בו מתרכזים בהוראת הכימיה לסטודנטים לתואר ראשון.
אנדרה נהר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  22 באוקטובר 1914 אוברנה, צרפת 
 פטירה:  23 באוקטובר 1988 (בגיל 74) ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 השקפה דתית:  יהדות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שטרסבורג, Lycée Kléber 
 מוסדות:  אוניברסיטת שטרסבורג  אוניברסיטת תל אביב 
 עיסוק:  תאולוג, מרצה באוניברסיטה, רב, פילוסוף, סופר 
 מדינה:  צרפת 
 יצירות ידועות:  משה ויעודו של עם ישראל 
 בן או בת זוג:  רנה נהר-ברנהיים 
 
אנדרה (אשר דב) נֶהֶר (André Neher;‏ 22 באוקטובר 1914 אוברנה, אלזס – 23 באוקטובר 1988 ירושלים) היה פרופסור, חוקר, הוגה דעות ופילוסוף יהודי-צרפתי, ישראלי החל משנת 1974.
קורות חיים

יליד אוברנה שבחבל אלזס שבצרפת. בילדותו למד בבית הספר הכללי ולימודי יהדות אצל רב המקום הרב ז'רום לוי. כמה חודשים לפני הגיעו לגיל בר-מצווה עבר עם הוריו לגור בעיר שטרסבורג. בנעוריו למד בישיבת עץ חיים במונטרה שבשווייץ בראשותו של הרב ירחמיאל אליהו בוצ'קו והיה קשור מאוד לישיבה זו. לימד גרמנית בשטרסבורג לפני מלחמת העולם השנייה, אך עם תחילת השואה פוטר ממשרתו. לאחר מכן שימש כראש המכון למדעי היהדות של אוניברסיטת שטרסבורג. ב-1948 התמנה כפרופסור.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה נהר אחד ממעצבי דמותה הרוחנית של יהדות צרפת לאחר השואה, יחד עם יעקב גורדין, עמנואל לוינס והרב יהודא ליאון אשכנזי. מא 1957 שימש אחד ממובילי הכנסים של האינטלקטואלים היהודים דוברי הצרפתית, שהיו זירת התרחשות מרכזית של ההגות היהודי הצרפתית עד סוף המאה העשרים.
בין תלמידיו: תיאודור דרייפוס, ברנארד (יששכר) פיקאר ובנימין (בנו) גרוס. במשך שנים שמע שיעורים מפי רבו מר שושני.
בשנת 1974, בגיל 60, עלה לישראל עם רעייתו רנה והתגורר בשכונת רחביה בירושלים. הרצה באוניברסיטת תל אביב.
נהר חיבר את הספר משנתו של המהר"ל מפראג, שבעזרתו החל את תנועת לימוד המהר"ל באירופה בכלל ובצרפת בפרט. בהשפעת ספרו נפתח מדור ללימודי מהר"ל באוניברסיטת שטרסבורג, בה נהיה לאחר מכן מרצה ופרופסור למהר"ל.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
השקפתו

בהשקפתו של נהר, החידוש של היהדות לעומת דתות אחרות הוא החשיבות שהיא מעניקה לעולם החולין.
את ייחודה של היהדות בהקשר הקיומי האנושי ראה כתגובה יהודית של תקווה, נוכח אבסורד הקיום. נהר הגדיר כ"שלושה מונחי מפתח של ההיסטוריה היהודית" את: "אושוויץ" כמסמל את חיפוש המשמעות והתקווה גם במקום של אבסורד, "תל אביב" כמסמלת את היכולת לשקם את החרב ולתת לו משמעות ו"ירושלים" כמסמלת את היכולת להעניק משמעות נוספת לצד משמעות שכבר הייתה קודם לכן.
בהיבט הפוליטי, נהר הראה כי "בכל משבר חשוב בתרבות המודרנית מתבלטים היהודים בעת ובעונה אחת גם כפעילים בשורות החלוץ וגם, מתוך תגובה אוטומטית, כקרבנות מועדפים".
ביחס לסטודנטים יהודים הפעילים בתנועות אנטי-ציוניות ו"מגנים את מדינת ישראל כהתגלמות שטנית", נהר מאמין כי הפעולות נגד ישראל קורעות את הסטודנטים אך הם "נושאים את הקרע הפנימי הזה בהנאה מזוכיסטית, כאילו היה תכשיט או הילת מעונים או קדושים" ולהבנתו הדבר נובע מיישום שגוי של הייעוד העמוק של הסטודנט היהודי להוביל ל"תיקון עולם", ולכן נדרש להאיר את עיניו ולהראות לו ש"תיקון העולם" ייעשה דווקא באמצעות תמיכתו בישראל ופעולתו למענה.
ספריו

בעברית:
1973 - משה ויעודו של עם ישראל, הוצאת מסדה.
1977 - ובכל זאת, הוצאת ראובן מס.
1982 - דוד גנז וזמנו, הוצאת ראובן מס.
1985-6 - קורות עם ישראל לאור המקרא, שני כרכים (עם רנה נהר), הוצאת ראובן מס.
1994 - זהותנו היהודית, הוצאת ראובן מס.
1999 - נבואות ונביאים: מהות הנבואה, הוצאת מאגנס.
2003 - משנתו של המהר"ל מפראג, הוצאת ראובן מס.
בצרפתית:
1991 - Le puits de l'exil: tradition et modernité: la pensée du mahal de prague, פריז, les éditions du cerf.
לקריאה נוספת

יהוידע עמיר (עורך), נצח בעתות של שינוי: אנדרה נהר וההגות היהודית הצרפתית לאחר השואה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד וירושלים: מכון ון ליר, 2005.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו, עמ' 651
↑  ארכיון אנדרה נהר, בספרייה הלאומית
1 2 3 4  שלמה וילק, ‏הפרופסור מול הסטודנטים שלו: הסטודנט היהודי במשבר, השילוח, 5 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265971905171  PLWABN: 9810663740205606  BIBSYS: 99001129  BNE: XX1073844  BnF: cb119175186 (data)  CiNii: DA00045596  GND: 115733914  ISNI: 0000 0001 1031 5303  LCCN: n80026780  NDL: 00451087  NKC: jx20050817005  NTA: 069383928  RERO: 02-A000121327  SUDOC: 02704596X  VcBA: 495/343565  VIAF: 97126360   WorldCat (עם VIAF): 97126360
סרנגטי

ערך זה עוסק באזור הסוואנה בצפון טנזניה. אם התכוונתם לפארק הלאומי סרנגטי, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1951 
 נתונים ומידות
 שטח:  30,000 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  טנזניה טנזניה קניה קניה
 קואורדינטות:  2°19′51″S 34°50′00″E﻿ / ﻿2.3308333333333°S 34.833333333333°E﻿ / -2.3308333333333; 34.833333333333
  
 
נדידה של גנואים בסרנגטי
ברדלס וצבי תומסון בנוף הסרנגטי
סֵרֵנְגֵטִי היא סוואנה אפריקאית גדולת ממדים, המשתרעת על כ-30,000 קילומטרים רבועים בטנזניה ובקניה.
תיאור

האזור מכיל מספר פארקים לאומיים, וביניהם הפארק הלאומי סרנגטי, המשתרע על שטח של יותר מ-14,000 קילומטרים רבועים. השם "סרנגטי" מקורו בשפתם של בני המסאי, ופירושו "ערבות אין-סופיות". עולם החי שבסרנגטי עשיר, ומצויים בו למעלה מ-2 מיליוני פרטים של פרסתנים אוכלי עשב לצד אלפי טורפים ממינים שונים, בעיקר חתוליים. גנואים כחולים, צבאים, זברות ותאו אפריקני הם מבעלי החיים הנפוצים ביותר באזור.
בסמוך לסרנגטי נמצא אתר מורשת עולמית אזור השימור נגורונגורו, בו נמצאו מאובני אדם המראים את התפתחות האדם לאורך כ-4 מיליון שנים עד לתקופה המודרנית.
באזור נפוץ מנהג ניומבה נטובהו.
הנדידה הגדולה

בסרנגטי מתקיימת "הנדידה הגדולה" הדו-שנתית של לוחכי עשב; אחת מהנדידות היבשתיות הגדולות ביותר של בעלי חיים בכדור הארץ. בסביבות חודש אוקטובר, כשני מיליון פרסתנים נודדים מהגבעות הצפוניות של הסרנגטי אל עבר הערבות הדרומיות, תוך כדי חציית נהר המארה, בעקבות הגשמים והעשב הטרי, שצומח בזכות מימיהם. בערבות הדרומיות הפוריות מעמידים רבים מהפרסתנים צאצאים. בחודש אפריל הפריטים חוזרים בנדידה לצפון, וחוצים את נהר המארה פעם נוספת. הנדידה מעמידה לבעלי החיים תלאות רבות, ורבים מהם אינם שורדים אותה. כ-250,000 גנואים מתים מדי שנה במהלך המסע מטנזניה אל מסאי מארה, מרחק של כ-800 קילומטרים. סיבות המוות הנפוצות ביותר בעת זו הן פציעות, אפיסת כוחות, או נפילה כטרף. החתולים הגדולים המצויים בסרנגטי ותניני היאור השורצים בנהר המארה מהווים עבורם טורף עיקרי. אחד ההסברים המשוערים למנגנון הניווט של בעלי החיים הנודדים הוא אוזן רגישה, המסוגלת לקלוט את התדרים הנמוכים שמחוללים גשמים וסערות, גם כאשר הללו רחוקים מהם עשרות קילומטרים.
גלריה

נוף אופייני בסרנגטי - מישור מכוסה בעשב גבוה
זוג אריות במישורי הסרנגטי
שני צבועים נקודים בסרנגטי
עדרי של זברות וגנואים בסרנגטי
הערות שוליים

↑  Olduvai Gorge | Archaeological Site, Tanzania, Human Evolution | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
שימי אטיאס

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1977 (בן 47) קריית אתא, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 www.shimiatias.co.il
 
שימי אטיאס (נולד ב-17 באוגוסט 1977) הוא אמן חושים ובידור ומנטליסט ישראלי.
ביוגרפיה

שימי אטיאס נולד וגדל בקריית אתא, ובגיל 25 עבר להתגורר בתל אביב. הוא נשוי ואב לשני בנים ובת.