stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק מנדלברוד
פיתוח ושינויים בשיטת פאולה

מנדלברוד גילה עניין רב בשיטת פאולה, לאחר שפאולה גרבורג, מפתחת השיטה הקרויה על שמה, הצליחה לרפאו מבעיית עיניים קשה באמצעות טיפול בשיטתה. היה תלמידה הראשון ולמד אצלה במשך שנה. הצלחת השיטה, המבוססת על גירוי השרירים הטבעתיים בגוף, דרבנה את מנדלברוד להעמיק בנוירופיזיולוגיה על מנת לאשש לה בסיס מדעי. במשך עשרות שנים הוא פיתח את השיטה בכיוון מעט שונה מזה של פאולה וסייע באמצעותה לחולים רבים.
חיים אישיים

מנדלברוד נישא בשנת 1964 לבלה טיטלבאום ונולדו להם שתי בנות ובן.
הערות שוליים

↑  האליפות הארצית ה-9 של הפועל באתלטיקה קלה, באתר עיתונות יהודית הסטורית, ‏8.7.1949
↑  אורי גולדבורט, אריק קוקס, דוד אייגר, אתלטיקה 83 - 1982, תל אביב
1 2  אורי גולדבורט ודוד אייגר, התפתחות שיאי האתלטיקה בישראל, המכללה האקדמית בוינגייט: המכללה האקדמית הוינגייט, 2020
↑  גלין, חבס וויטנברג עברו את המינימום האולימפי, באתר עיתונות יהודית הסטורית, ‏6.5.1956
↑  מאיר יעקובי (1961) - הפטיש וכדור הברזל לא משו מידיו, דבר, 8 ביולי 1973
↑  יצחק מנדלברוד, האתלטים שחזרו ומאמנם, באתר עיתונות יהודית הסטורית, ‏10.6.1959
1 2  ד"ר גלעד ויינגרטן: לזכרו של ד'ר איציק מנדלברוד, האתר החופשי של בני קריית חיים, באתר האתר החופשי של בני קריית חיים, ‏2.2.2022
↑  בריאות האישה במעגל החיים | יוגה | יוגה נשית | שיטת פאולה | תנועה, באתר מרכז מאפשרים: קליניקה טיפולית ומרכז לימוד
ויקטור צ'רנומירדין (שוברת קרח)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  שוברת קרח 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  סנקט פטרבורג, רוסיה
 הוזמנה:  2011
 תחילת הבנייה:  2013
 הושקה:  2020
 תקופת הפעילות:  30 בספטמבר 2020 – הווה (4 שנים)
 מידות
 תפוסה:  20,431 
 אורך:  142.4 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  17 קשר 
 גודל הצוות:  36
 צורת הנעה:  דיזל
 
ויקטור צ'רנומירדין (ברוסית: Ви́ктор Черномы́рдин) הוא שמה של שוברת קרח רוסית מונעת דיזל מפרויקט 22600 ("LK-25"), על שם ויקטור סטפנוביץ' צ'רנומירדין. כלי שיט זה נחשב לאחת משוברות הקרח הלא-אטומיות החזקות והגדולות ביותר בעולם.
היסטוריה

תאגיד המספנות המאוחד קיבל הזמנה מהסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות לבניית שוברת קרח בשנת 2011. עלות החוזה עמדה על 7.95 מיליארד רובל והעבודות החלו באוקטובר 2012 במספנה הבלטית (BZS). תוכנן להשיק את שוברת הקרח בקיץ 2014 ולהשלים את בנייתה בסוף 2015. אך הבנייה התעכבה.
היסטוריה > סכסוך עם Nordic Yards

באוגוסט 2013 חתמו המספנה הבלטית ומספנת "Nordic Yards" על חוזה לייצור שלדה עבור ה-LK-25. על פי תנאי החוזה, משקלו יהיה כ-2.5 אלף טון ובשווי 1.5 מיליארד רובל שאמור היה להיבנות במפעל גרמני ויועבר לסנקט פטרבורג דרך הים. Nordic Yards קיבלה מקדמה של 223 מיליון רובל. עם זאת, שגיאות בתיעוד התכנון שנחשף השעו עד מהרה את ביצוע החוזה ובשנת 2016 החוזה הופסק מכיוון שלאחר המשבר הכלכלי בשנת 2014 הפך רווחי יותר לבנות שלדה ברוסיה. בעניין זה התגלע ויכוח בנושא החזרת חלק ממקדמת הסכום בסך 185 מיליון רובל. בשנת 2017 סירב בית המשפט להחזיר את המקדמה למפעל הבלטי.
היסטוריה > שגיאות בפרויקט

בשנת 2013, הפרויקט נקל בקשיים לאחר שנודע כי ישנו עודף משקל בלתי מקובל של הספינה המתוכננת והחוזה הופסק מול לשכת העיצוב "אייסברג". פרויקט שוברת הקרח תוכנן מחדש על ידי לשכת העיצוב וימפל בניז'ני נובגורוד. ב-30 בדצמבר 2016 שוברת הקרח נגררה למעגן המספנה מספר 2.
בספטמבר 2017, המשך העבודות על שוברת הקרח הועבר למספנות האדמירליות לצורך השלמת עבודתו. באוגוסט 2018 החלו ניסויי עגינה של הספינה.
היסטוריה > שרפה

ב-27 בנובמבר 2018 פרצה שרפה על שוברת קרח בבנייה עקב פיצוץ אדים דליקים. הסיפון השלישי והרביעי נפגעו, שטח של 300 מ"ר נשרף והשרפה גרמה להפסדים של כ-150 מיליון רובל ושוב עיכבה את המשך הבנייה.
ניסויי עגינה חוזרים החלו באביב 2019 ובאוקטובר 2019 עברה שוברת הקרח לניסויים בים. ביולי 2019 הודיע המנכ"ל הסוכנות לתחבורת ימים ונהרות כי בדיקות קרח של שוברת הקרח יתקיימו בים קארה במרץ-אפריל 2020, לאחר שהספינה הועברה ללקוח.
נכון לקיץ 2019, העלות הכוללת של בנייתה נאמדה בכ-12 מיליארד רובל. במרץ 2020 הודיע ראש הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות אלכסנדר פושיבה, כי שוברת הקרח שתוזמן בשנת 2020 לפעול באזור החוג הארקטי והים הבלטי. באפריל 2020, שר התעשייה והמסחר של הפדרציה הרוסית, דניס מנטורוב, הודה שהעלות הראשונית של בניית שוברת הקרח גדלה מ-8 מיליארד רובל ליותר מ-10 מיליארד רובל. הנפת דגל על שוברת הקרח וכניסתה לשירות צי שוברות הקרח הרוסי התרחשה ב-30 בספטמבר 2020.
מאפיינים

אורכה של שוברת הקרח הוא 142.4 מטר, רוחבה – 29 מטר, הדחק – 22,258 טון, מהירות – כ-17 קשרים, בעלת יכולת שהייה במים של 60 יום, ובעלת יכולת שבירת קרח של 2 מטר. תכולת צוות – 38 איש.
הערות שוליים

1 2  Ледокол "Виктор Черномырдин" планируют спустить на воду в конце года, רי"א נובוסטי
1 2  Самый мощный дизельный ледокол в мире назовут в честь Черномырдина, Vesti.ru
↑  «Виктор Черномырдин» подорожал в 1,5 раза, ודומוסטי
↑  «Виктору Черномырдину» аванс не вернут
↑  Балтийский завод задерживает строительство ледокола мощностью 25 МВт
↑  Ледокол «Виктор Черномырдин» спустили на воду, Росбалт
↑  «Адмиралтейские верфи» начали швартовые испытания ледокол «Виктор Черномырдин», ПортНьюс
↑  Пожар на ледоколе «Виктор Черномырдин» локализован на площади в 300 кв. метров, Интерфакс
↑  «Виктор Черномырдин» выйдет на ходовые испытания в августе 2019 года
↑  Ледокол «Виктор Черномырдин» завершил ходовые испытания
↑  Ледокол «Виктор Черномырдин» будет введен в эксплуатацию в 2020 году для работы в Арктике и на Балтике - Росморречфлот, ПортНьюс
↑  Мантуров заявил, что ледокол "Виктор Черномырдин" передадут Росморпорту в этом году, ТАСС
↑  Дождались: ледокол «Виктор Черномырдин» передали заказчику
שוברת הקרח "ויקטור צ'רנומירדין" ביוני 2019.
אהרן זאבי-פרקש

| --- | --- |

זאבי-פרקש ב-2019
 לידה:  7 במרץ 1948 (בן 76) בקליאן, רומניה רומניה
 תאריך עלייה:  1962
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר לעסקים של הרווארד  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1966 – 5 בינואר 2006 (כ־40 שנה)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידה 8200  ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה  ראש אגף המודיעין
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים  מבצע יונתן    מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה
 תפקידים אזרחיים
 נשיא חברת FST Biometrics  נשיא המכון לתכנון מדיניות עם יהודי
 
ראש אגף המודיעין, האלוף אהרן זאבי פרקש.
אהרן זאבי-פַרקַש (נולד ב-7 במרץ 1948 בבקליאן, רומניה) הוא איש צבא ישראלי; אלוף במילואים בצה"ל. כיהן כראש אמ"ן (2001–2006), כראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל) (1998–2001), וכמפקד יחידה 8200 (1990–1993). מאוקטובר 2009 מכהן כנשיא המכון לתכנון מדיניות העם היהודי.
ביוגרפיה

זאבי נולד לדב וחנה, ניצולי שואה דתיים, ברומניה, בעיירה בקליאן בטרנסילבניה. עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1962 בגיל 14, והמשפחה התיישבה בצפת. למד בכפר הנוער הדתי בן יקיר בכפר הרא"ה. בגיל 20 יצא בשאלה.
זאבי שירת בצה"ל במשך כארבעים שנה. ב-1966 התגייס לקורס טיס ולאחר שהודח ממנו, עבר למודיעין חיל האוויר. במלחמת יום הכיפורים היה אחראי על האיסוף במערך ההגנה האווירית בסיני. בשנים 1976–1990 שירת במגוון תפקידי פיקוד בחיל המודיעין. בוגר קורסי מח"טים, מפקדי אוגדות ותורת המערכה. במהלך שירותו בחיל המודיעין השתתף במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת שלום הגליל. כמו כן, השתתף במבצע יונתן ובמבצעים נוספים. היה סגן ומפקד היחידה לתכנון אסטרטגי באגף המודיעין, ובשנים 1990–1993 פיקד על יחידה 8200. בין השנים 1993–1996 שירת כעוזר ראש אג"ת ובשנים 1996–1998 שימש כסגנו (אז היה שאול מופז ראש אג"ת). בשנת 1998 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אט"ל, תפקיד בו שירת עד שנת 2001. בשנים 2001–2006 שימש כראש אמ"ן. ב-5 בינואר 2006 הוחלף על ידי אלוף עמוס ידלין והשתחרר מצה"ל.
ביוגרפיה > תקופתו כראש אגף המודיעין

בתחילת 2003, לקראת מלחמת עיראק, הוחלט באמ"ן להורות לאזרחים לפתוח את ערכות המגן עקב חשש מפני התקפה עיראקית, החלטה שעלתה למשק הישראלי מאות מיליוני שקלים. בסופו של דבר ישראל לא הותקפה. כישלון נוסף היה ההפתעה מתוכנית הגרעין המתקדמת של לוב, עליה למדה קהילת המודיעין משירותי ביון זרים. בשל כישלונות אלה ספג אמ"ן ביקורת קשה. מצד שני פרקש העריך נכונה כי מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, עלול לתקוף ולפתוח בירי ארטילרי מדרום לבנון.
במרץ 2004 אמר זאבי-פרקש שתוכנית ההתנתקות מתפרשת אצל הפלסטינים כ"ניצחון הטרור, וכזרז להגברת הפיגועים ולזינוב בכוחות צה"ל". בעקבות פרסום הדברים הוציא דובר צה"ל הבהרה שהאמירות היו ביחס לתגובות הפלסטיניות האפשריות לתוכניות שרון ועבודת המטה בנושא טרם הושלמה. חודש לאחר מכן אמר ש"לאחר היציאה מרצועת עזה, הטרור בגדה לא יגדל ואף יפחת" ושההתנתקות "תביא לשיפור המצב הביטחוני". הוא העריך שהמוטיבציה להוציא פעולות טרור תעלה, אך שצה"ל יהיה ממוקד יותר בפעילותו ביהודה ושומרון ושכוחות פלסטיניים ירסנו את הטרור. לאחר ביצוע ההתנתקות, בספטמבר 2005, הוא אמר ש"ישראל תיאלץ לעשות יותר ויותר צעדים חד-צדדיים בעתיד, כדי לשלוט על התהליכים". בסוף 2005 חזה זאבי-פרקש שרצועת עזה תעבור לשליטת חמאס, כפי שקרה באמצע 2007. לאחר מבצע צוק איתן הצדיק זאבי-פרקש את תמיכתו בהתנתקות ואמר "אני חושב בדיעבד כי ההחלטה להתנתק מהרצועה הייתה חכמה", וש"הבעיה היא שאנו לא משלימים את ההתנתקות עד הסוף". הוא טען ש"בלתי אפשרי לעבור את עזה ולנקות אותה כדי להבטיח שאף רקטה לא תישאר".
כראש אמ"ן היה זאבי-פרקש ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004.
ביוגרפיה > לאחר שחרורו מצה"ל

בעשור השני של המאה ה-21 שימש כנשיא חברת "FST Biometrics" (בעבר, "FST21"), שהיה בין מייסדיה. הייתה זו חברת סטארט אפ שפיתחה טכנולוגיות זיהוי ביומטרי. החברה נסגרה ב-2018 בשנתה ה-11.
החל מ-1 בינואר 2022 מכהן כיושב ראש המרכז למורשת המודיעין (המל"מ) בגלילות, לאחר שנבחר לתפקיד זה בבחירות שהתקיימו במרכז במהלך החודשים אוקטובר-נובמבר 2021.
כיהן כיו"ר המועצה הציבורית של מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי. בתקופת כהונתו עלו טענות על רתימת המכון לצרכים פוליטיים באמצעות ארגון מופעי בידור בערים שבהם ראש העיר מזוהה עם הליכוד ותוך חריגה מהמנדט של המרכז. בחודש אוגוסט 2023 התפטר מתפקידו לאור מכתב התנגדות חריף בו תמכו למעלה מ-150 היסטוריונים.
בשנת 2023 נמנה ממתנגדי הרפורמה המשפטית בישראל. בפברואר 2023 הוא חתם על עצומה שקראה לנשיא לא לחתום על חוקי הרפורמה. בתחילת מרץ 2023 הוא הגיב להצהרה של אנשי מילואים כי יימנעו משירות אם הרפורמה המשפטית תיושם, באומרו: "עד שדברים לא קורים, עד שההסכם בין המדינה לחייל - שבו המדינה מעניקה לו את זכויות הפרט והכלל המגיעות לו - לא מופר, אסור להכניס את צה"ל לתמונה הזאת". ביולי 2023 הוא היה בין החותמים על עצומה שגיבתה לוחמים שהודיעו על השעיית התנדבות לשירות מילואים.
בינואר 2024 נכלל זאבי-פרקש בצוות לתחקור אירועי טבח שבעה באוקטובר, בראשות הרמטכ"ל לשעבר שאול מופז, שמונה על ידי הרמטכ"ל הרצי הלוי.
השכלה ומשפחה

זאבי-פרקש הוא בעל תואר ראשון במזרחנות מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון גם הוא מאוניברסיטת תל אביב. ב-1996 למד בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד בתוכנית למנהלים בכירים.
זאבי-פרקש הוא אב לשלושה ומתגורר במושב ניר צבי. במלחמת לבנון השנייה הוענק לבנו עמית, קצין בדרגת רב-סרן ששימש כמ"פ מילואים ביחידת מגלן, צל"ש אלוף פיקוד מרכז על אומץ לב בלחימה נגד חזבאללה.
מאמרים

ההונאה המצרית, 20 שנה למלחמת יום הכיפורים - סדרת סימפוזיונים לסכום חלקו של המודיעין במלחמת יום הכיפורים - תקצירים, חיל המודיעין, 1993, עמ' 23–29, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
הסביבה האסטרטגית של ישראל, "עדכן אסטרטגי", כרך 5 גיליון 2, אוגוסט 2002
הסביבה האסטרטגית של ישראל — 2005, "עדכן אסטרטגי", כרך 8 גיליון 3, נובמבר 2005
לקריאה נוספת

אהרון פרקש, ההונאה המצרית בתוכנית מלחמת יום הכיפורים - עבודת תזה, אוניברסיטת תל אביב, 1980
אהרן זאבי-פרקש ודב תמרי, ואיך נדע? מודיעין, מבצעים, מדינאות, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011
הערות שוליים

↑  השם "פרקש" בהונגרית פירושו 'זאב'.
↑  דיאנה בחור ניר, אבא אמר: "אם אשמע ממך שחטפת מכות ולא החזרת, יהיה לך עסק איתי", באתר כלכליסט, 13 בינואר 2011
↑  ליאת רון, ‏"אני לא יכול לסבול מי שלא עומד בסטנדרטים של אמינות וערכיות", באתר גלובס, 17 בנובמבר 2010
↑  ריאיון לתוכנית "פוליטיקה" עם עודד שחר, 10 באוקטובר 2016, הערוץ הראשון
↑  גל פרל פינקל, איך באמת יודעים?, הבלוג על הכוונת, ‏ 19 ביוני 2015.
↑  יוסי עבדי, אולמרט וחלוץ התעלמו מהתרעת אמ"ן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 באוגוסט 2006
↑  דובר צה"ל: ראש אמ"ן לא תקף את תוכנית שרון, באתר וואלה, 10 בפברואר 2004
↑  שירות גלובס, ‏ראש אמ"ן: הנסיגה תפחית הפיגועים; הלם ואנרכיה בחמאס מאז חיסול רנטיסי, באתר גלובס, 20 באפריל 2004
↑  דיאנה בחור-ניר, ראש אמ"ן: ההתנתקות תביא לשיפור המצב הביטחוני, באתר ynet, 27 ביולי 2004
↑  ניו יורק טיימס, שירות "", ראש אמ"ן: ההתנתקות תביא להפחתת הפיגועים; החמאס "בהלם ואנרכיה", באתר הארץ, 20 באפריל 2004
↑  ראש אמ"ן, אלוף זאבי-פרקש: "ישראל תזדקק בעתיד לעוד צעדים חד-צדדיים", באתר גלובס, 28 בספטמבר 2005
↑  רוני סופר, "בעזה תוקם חמאסטן; בגדה - פתחיסטן", באתר ynet, 18 בדצמבר 2005
↑  ראש אמ"ן לשעבר: "חזבאללה עובד על מנהרות בצפון", באתר וואלה, 4 באוגוסט 2014
↑  Chris Burt, Israeli media reports FST Biometrics is shutting down, 2018
↑  חברי המועצה, באתר מרכז זלמן שזר - אודות
↑   עידו דוד כהן, אייל גולן יופיע ב-14 רשויות מקומיות. איש לא מוכן להודות שהזמין אותו, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2023
↑   עידו דוד כהן, על רקע ביקורת חריפה, התפטר יו"ר מרכז זלמן שזר, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2023
↑  קורין אלבז-אלוש, איתמר אייכנר, בין החותמים - ראש השב"כ הקודם ארגמן: מאות בכירים לשעבר נגד המהפכה המשפטית, באתר ynet, 16 בפברואר 2023
↑  אלכסנדרה לוקש, ניר כהן, ראש אמ"ן לשעבר על הטייסים שלא יגיעו לאימונים: "נוריות אזהרה לפני סכנה", באתר ynet, 6 במרץ 2023
↑  מכתב האלופים לנתניהו: "אתה אחראי לפגיעה בביטחון ישראל", באתר חדשות 13, 22 ביולי 2023
↑  יואב זיתון, רונן ברגמן, הרמטכ"ל החליט לחקור תוך כדי מלחמה: זה הצוות שיתחקר את מחדל 7/10, באתר ynet, 5 בינואר 2024
↑  רס"ן עמית זאבי, באתר הגבורה
| ראשי אגף המודיעין (אמ"ן) |
| --- | --- | --- |
| מחלקת המודיעין | איסר בארי • חיים הרצוג |  |
| אגף המודיעין | בנימין גיבלי • יהושפט הרכבי • חיים הרצוג • מאיר עמית • אהרן יריב • אלי זעירא • שלמה גזית • יהושע שגיא • אהוד ברק • אמנון ליפקין-שחק • אורי שגיא • משה יעלון • עמוס מלכא • אהרן זאבי-פרקש • עמוס ידלין • אביב כוכבי • הרצי הלוי • תמיר הימן • אהרון חליוה • שלומי בינדר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310255005171  BnF: cb16637696v (data)  ISNI: 0000 0003 7008 8952  LCCN: no2011172919  SUDOC: 084015381  VIAF: 235282185   WorldCat (עם VIAF): 235282185
סעדיה עמיאל

| --- | --- |

 לידה:  1929 רפובליקת פולין 
 פטירה:  8 באוגוסט 1978 (בגיל 49 בערך) 
 ענף מדעי:  פיזיקה גרעינית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ויצמן למדע 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  המרכז למחקר גרעיני שורק 
 
סעדיה עמיאל (1929 – 8 באוגוסט 1978) היה פרופסור לכימיה ופיזיקה גרעינית ומבכירי מדעני האטום בישראל. הוא היה ממקימי הכור הגרעיני בשורק. בצד היותו מדען הוא היה מעורב בחייה וסבך בעיותיה של המדינה והחברה, מפורצי הדרך בתחום התכנון והחשיבה הביטחונית-אסטרטגית. חתן פרס האוואסי לשנת 1977 על תרומה בולטת בתחום האנליזה בשיטות הגרעיניות.
חייו > ילדות ונעורים

נולד בפולין. בשנת 1936, בהיותו בן שבע, עלה עמיאל עם משפחתו לארץ ישראל. למד והתחנך במסגרת של חינוך דתי, היה בתנועת-נוער של "המזרחי" ולמד בגימנסיה הרצליה. בין השנים 1945 - 1946, כמי שקפץ כיתות וסיים מוקדם את לימודיו, הצטרף להגנה, לגדנ"ע של אז, ומיד עבר לפלוגה הדתית של החי"ש (חיל-שדה). כבר בכיתה י"א היה מפקד בחג"ם, שהייתה חלק מפעילות נוער ב'הגנה'.
עמיאל החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, בפקולטה למדעי הטבע. במסגרת שנת שירות, שירת בתור נוטר במרכזיית הטלפונים של מפקדת חיל האוויר המלכותי הבריטי (R.A.F.). מדי בוקר היה עולה להר הצופים ללמוד, לוקח איתו את המדים, ובערב לובש אותם ונכנס לתפקיד. לאחר חצות היה רץ להעביר דו"ח לשירות הידיעות של ה'הגנה'. עקב מלחמת השחרור ערק סעדיה מתפקידו בשירות הבריטי, ואת המלחמה עשה ב'גבעתי', כמפקד כיתה וכמפקד מחלקה. בזמן המלחמה ירד לבן-שמן, אשר הייתה נתונה תחת מצור. "זו הייתה תקופה של עייפות מתישה. אני זוכר את עצמי ישן בעמידה, כמעט. היינו כל כך מעטים, ועמדנו בעומס בלתי רגיל ובתנאי לחץ. יצאנו תוך כדי קרב מבן-שמן".
עמיאל למד בצורה מסודרת מ-1947 במשך חודשיים בלבד, ולאחר מכן, עם פרוץ המלחמה, נקראו כל חברי ה'הגנה' להצטייד בנשק ולצאת לכיוון העיר העתיקה. רק לאחר שנתיים, ביולי 1949, שב ללמוד בצורה עקבית. עמיאל ניצל את הזמן ביעילות מרבית, וב-1952 כבר סיים את מרבית הקורסים שהיה עליו לקחת, והחל מיד בעבודת-גמר בכימיה פיזיקלית. הוא בחר בנושא מודרני ולא נפוץ אז, עבודה באיזוטופים רדיואקטיביים.
חייו > לימודים ותחילת המחקר בנושא גרעין

בשנת 1952, בהיותו בן 23, הצטרף לצוות הוועדה לאנרגיה אטומית ושימש בין היתר כיועץ מדעי בנושאי גרעין.
הוא פעל במחלקה למחקר איזוטופים במכון ויצמן ובמסגרת זו סיים את הדוקטורט ב-1954. את עבודת המאסטר בפיזיקה עשה במסגרת המחלקה לפיזיקה גרעינית, למרות שהיה כימאי. ב-1955 נסע לארצות הברית במסגרת הפוסט-דוקטורט והיה לעמית מחקר במעבדות הגרעיניות של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ולאחר מכן במעבדה הלאומית ברוקהייבן שליד ניו-יורק, שם עסק במחקר כימי גרעיני. בארצות הברית שהה במשך שנתיים וחצי.
עם שובו מארצות הברית חזר תחילה רק לתחום המדע הטהור, זו הייתה לו תקופה של פרסומים רבים והתמודדות על מציאת מקומו במערכת המדעית-ביטחונית.
בשנת 1958 הטיל עליו ארנסט דוד ברגמן, שהיה מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, להקים את המחלקה לכימיה גרעינית בכור שבנחל שורק. עמיאל הקים את המחלקה ובכך היה בין מקימי הכור האטומי הראשון בנחל שורק. לימים הקים את בניין "המעבדות החמות" ובכך אפשר לו ולקבוצות המחקר שלו לפעול באותם כיוונים שהוא חשבם לחשובים, הערכה אשר הצדיקה את עצמה יפה.
רק ב-1961, לאחר שהמציא שיטה מהפכנית לגילוי והפקת אורניום בהוצאה קטנה יחסית, הוא זכה להכרה.
בגיל 33 היה פרופסור לכימיה גרעינית וכימיה של אנרגיות גבוהות, בקתדרה ע"ש מ"ב קרנצברג של האוניברסיטה העברית בירושלים.
במסגרת הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. הוא שימש יועץ גרעין במדינות רבות כגון ארצות בדרום מזרח אסיה, טורקיה, יפן, מקסיקו ויוון. כמו כן, היה לחבר בפנלים בינלאומיים והיה לחבר הראשון בוועדה הישראלית לאנרגיה אטומית ששימש יו"ר בכנסים בינלאומיים בתחום הגרעין.
במקביל לעבודתו כמדען וכאיש במערכת הביטחון בשנים שלאחר מכן, עסק בהוראת כימיה גרעינית ורדיוכימיה באוניברסיטה העברית ירושלים, במכון ויצמן למדע ברחובות, חיפה, באר-שבע ובאוניברסיטת תל אביב.
חייו > פעילות פוליטית וביטחונית

עמיאל הצטרף למפלגת רפ"י בשנת 1965 וניסח את מצעה ומדיניותה המדעית (המדע היה בעיניו דרך להגשמת החזון הציוני הלאומי). הוא תלה ברפ"י תקוות להתחדשות פוליטית והתרעננות מחשבתית ציונית וחברתית. מאחר שהיה עובד מדינה הכפוף למגבלות ברורות בשטח זה, הייתה פעילותו הפוליטית במסגרת רפ"י מצומצמת כך שלא היה רשאי להופיע בפומבי ומרבית פעילותו הייתה פנימית והצטמצמה להופעה בפני חוגים סגורים למיניהם.
עמיאל היה בעד האיחוד של רפ"י עם מפא"י להקמת מפלגת העבודה. הוא היה חבר במוסדותיהם המרכזיים של רפ"י ומפלגת העבודה, אך סירב להציג מועמדותו לחברות בכנסת, למרות שהדבר הוצע לו. הוא היה פעיל בצוותי החשיבה של מפלגת העבודה ובמיוחד בצוות לענייני חינוך ומדע. כמו כן, סעדיה הקים עם מספר חברים את התנועה לשינוי שיטת הבחירות והיה חבר בהנהלתה ובנוסף היה ממקימי המכון למחקרי מדיניות ואסטרטגיה (סטרטיס).
משנת 1971 היה יועץ לשרי הביטחון השונים, כמדען בכיר במשרד הביטחון. כמו כן, היה ראש היחידה לתכנון לטווח ארוך במשרד הביטחון (אסטרטגיה חברתית, כלכלית וביטחונית) בין השנים 1971–1976.
כתוצאה מן הידע שרכש, תרם עמיאל לדיאלוג האסטרטגי בין ישראל לארצות הברית. בזמן כהונתו פתח במסע בארצות הברית שמטרתו שישראל תרכוש ידע אמריקני בנשק גרעיני כדי שתוכל להגן על עצמה.
אחרי מלחמת יום הכיפורים התזה שלו הייתה שאם הכול יעמוד על מערכת מטה אחת ומערכת תכנון אחת, שתהיה נעולה בקו ישר עם מערכת קבלת ההחלטות, לא יהיה ויכוח מפרה, לא יכוסו כל האפשרויות והאלטרנטיבות, וסופו של דבר שיתבצעו טעויות קריטיות. לכן, שאף לעמוד בראש יחידה עצמאית, נפרדת, לתכנון וחשיבה, יחידה שתיצור את הניגודיות והאתגרים המפרים בתוך המערכת.
עמיאל היה ממארגני המאמץ המדעי של ביטחון ישראל וחלק ניכר מעבודותיו היה בעל אופי חסוי. אחת מהמצאותיו שהותרו לפרסום הייתה עבור חיל האוויר, כפי שתיאר אליעזר כהן בנוגע לפשיטה על נמל התעופה של ביירות (28 בדצמבר) בספר "השמיים אינם הגבול- סיפורו של חיל האוויר הישראלי". "בחשיכה ובדממת אלחוט טסו מעל הים, רואים ואינם נראים. למרות שאורות הזיהוי שלהם היו כבויים, הם "ראו" אחד את השני הודות ללוחיות עשויות מחומר פלסטי רדיו-אקטיבי, שהיו מחוברות לקצות כנפי הרוטור, ובעת סיבובו יצרו מעל המסוק הילה זוהרת. הפנסים הלא נראים למרחוק היו פרי המצאתו של פרופ' סעדיה עמיאל ז"ל, פיזיקאי הגרעין וחבר הוועדה האנרגיה אטומית, אשר נרתם לפתח אותם ביוזמתו של צ'יטה. מפקד הטייסת חיפש אמצעי תאורה לא תלוי במערכת החשמל של המסוק, אשר טווח קרני האור שלו יהיה מוגבל לטווח המסוקים במבנה. פרופ' עמיאל שקד על המצאתו במעבדות הכור הגרעיני בנחל שורק. לוחות אלו הוצמדו לכל מסוקי החייל, ותוך זמן קצר בכל כוח מסוקים המכבד את עצמו בצבאות זרים, שרכשו את הלוחות מהתעשייה האווירית הישראלית. זהו הפטנט הרדיו-אקטיבי הזוהר של פרופ' עמיאל".
מותו

בינואר 1977 לקה בסרטן קטלני במוחו, סרטן מסוג גליאובלסטומה-מוליפורה. בתקופת מחלתו כתב את ספרו "עד כלות". הספר יצא לאור בהוצאת ספריית מעריב.
עמיאל נפטר ב-8 באוגוסט 1978. היה נשוי לאסתר אייזנשטדט (ארדון) ואב לשתי בנות.
בישיבה מיוחדת של הנהלת ארגון מסיימי האוניברסיטה העברית בירושלים הוחלט להקים קרן מלגות לסטודנטים ע"ש פרופ' סעדיה עמיאל כדי לגייס סכומים נוספים ולהגדיל את קרן המלגות אשר תסייע בחינוך דור חדש של מדענים. כמו כן, הבניין למדעי הגרעין במרכז למחקר גרעיני (ממ"ג) בנחל שורק ובניין המעבדות החמות בממ"ג הוקדש על שמו של פרופ' סעדיה עמיאל. הטקס נערך ביום השנה לפטירתו.
ב-24 בדצמבר 2014 נחנכה כיכר סעדיה עמיאל בקריית האוניברסיטה בתל אביב, בין רחוב שלום רוזנפלד לרחוב ג'ורג' וויז.
לקריאה נוספת

סעדיה עמיאל, עד כלות: המלחמה לחיים, תל אביב: ספרית מעריב, 1979.
הערות שוליים

↑  נורית ברצקי, סיפורם של שני מחזורים, מעריב, 3 באוקטובר 1975
↑  דויד מושיוב, הכור האטומי יופעל באביב, דבר, 19 בפברואר 1960
↑  אטום: מים כבדים הוטלו בכף, חרות, 25 באפריל 1958
↑  אורי דן, חוקר ישראלי המציא שיטה לגילוי אוראניום בהוצאות קטנות, מעריב, 31 במרץ 1961
↑  דברי חברים בכנס היסוד, דבר, 5 באוגוסט 1965
↑  שאול בן-שמחון, בעד עצמאות רפ"י, דבר, 30 בנובמבר 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257634105171  BIBSYS: 90211449  CiNii: DA10495599  GND: 1089112726  ISNI: 0000 0001 1595 1499  LCCN: n81005108  NLA: 35006019  NTA: 072631503  RERO: 02-A002925693  SUDOC: 227423771  Trove: 786884  VIAF: 11159972   WorldCat (עם VIAF): 11159972
הפועל באר שבע דימונה

ערך זה עוסק בקבוצת כדורסל. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל, ראו .
סמל המועדון עד 2014
הפועל באר שבע/דימונה היא קבוצת כדורסל ישראלית המיצגת את הערים באר שבע ודימונה, המתמודדת בליגת העל ובעבר גם בליגה הבלקנית.
קבוצת בת

באוגוסט 2022 הודיעה הקבוצה על הסכם שיתוף פעולה עם עיריית דימונה במסגרתו תארח דימונה את משחקי הקבוצה בליגה הבלקנית, הקמת בית ספר לכדורסל בעיר, חיזוק מחלקות הנוער של מכבי דימונה ושיתוף פעולה מקצועי עם קבוצת הבוגרים. בסיום עונת 2022/23 העפילה מכבי דימונה לליגה הארצית לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה א' דרום.
תארים

2022/2023
שחקנים בולטים בעבר

שמעון קיגלר
אילן ברקוביץ'
טיק רוג'רס
איילון זגורי
דור צבר
אורן בן חמו
מאיר בר דוד
עדי וינוגרד
אורן דומפרוכט
אנטון שוטבין
אלעד הופמן
טמיר אריאלי
ג'ורדן לואיס
קית' קלנטון
דובי ליבוביץ'
תומר אטלס
אור סלע
ריקי וודס
מייק קינג
ויקטור יונה
דודי אזולאי
מרסל טובול
פול מאריגני
ריימונד סייקס
ברוך סמולר
יניב סולומון
ג'ף אלן
יואב דביר
אוהד כהן
עדי כהן סבן
ספנסר וייס
טרוויס ווריק
אנתוניו בלקני
דרק פרדון
כריס ווטסון
דראגן קליקוביץ'
אוון קונטי
הערות שוליים

↑  [https://balkanleague.net/en/news.php?id=21216 הפועל באר שבע דימונה, היא האלופה החדשה של הליגה הבלקנית
↑  "מפגש שמסמל תפיסת עולם של נגב מאוחד"
↑  מכבי דימונה מציגה: חממה דרומית
↑  השחקנים|באתר הרשמי של הפועל באר שבע דימונה
משרד הספורט של רוסיה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 סוכנות אם:  ממשלת רוסיה 
 סוכנות בת:  האוניברסיטה הממלכתית הרוסית לתיירות, נוער ספורט וחינוך גופני 
 תאריך הקמה:  12 במאי 2008
 סוכנות קודמת:  הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף 
 שר:  מיכאיל דגטיאריוב
 תאריך כניסה:  12 במאי 2024
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 עובדים:  275 (נכון ל־2012) 
 http://www.MinSport.Gov.RU
 
משרד הספורט של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Министерство спорта Российской Федерации) הוא המשרד הממשלתי האחראי לניהול כלל ענפי הספורט והעיסוק הספורטיבי במדינה, כשבתחום זה נכללים בין השאר תמיכה בספורטאים רוסים וארגון השתתפות רוסית באירועי ספורט בינלאומיים כדוגמת האולימפיאדה.
המשרד הוקם ב-12 במאי 2008 כמשרד ממשלתי הממונה על התיירות, מדיניות הנוער וניהול הספורט ברוסיה. ב-21 במאי 2012 פוצלו ממנו תפקידי הטיפול במדיניות הנוער והתיירות והוא הפך למשרד הספורט.