stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלושת המלכים וחמשת הקיסרים
חמשת הקיסרים > הקיסר הצהוב

הקיסר הצהוב נחשב כאב מייסד של התרבות הסינית. חי לפי המסורת בין השנים 2698 לפנה"ס ו2599 לפנה"ס.
בין היתר הוא איחד 40 שבטים שונים וכך יצר את האומה הסינית הראשונה, את בני חאן. מייחסים לו את פיתוחם של: הכתב הסיני, לוח השנה הסיני, המתמטיקה, הרפואה המסורתית, הפקת המשי, חץ וקשת, המצפן.
חמשת הקיסרים > הקיסרים המופתיים

הקיסרים יָאו ושון נקראים "שני הקיסרים", ויחד עם יו' הגדול מייסד שושלת שיה, הם נחשבים למופת של מנהיגים/שליטים מוסריים ונבונים לאורך כל ההיסטוריה הסינית.
חמשת הקיסרים > תחילת שושלת שְׂיָה

המיתוס העיקרי על יו' הגדול מתאר את ההתרחשות שהביאה להקמת שושלת שְׂיָה. במיתוס מתואר כיצד הקיסר שון הטיל על יו' לרסן את מימיו של שיטפון גדול. כהוקרה על עבודתו, התפטר הקיסר שון מתפקידו לטובת יו' שייסד את שושלת שְׂיָה.
חמשת הקיסרים > מקור השם חואנג-די

צ'ין שה חואנג די (בסינית: 秦始皇帝) משמעו הקיסר הראשון מצ'ין, שמו המקורי של צ'ין שה חואנג די היה יינג ג'נג, ובנטילת התואר שה חואנג-די הקיסר רצה לבדל את עצמו מול התואר "מלך" (וָאנְג 王) בו השתמשו בשבע המדינות אותן הוא איחד. ולכן הקיסר הראשון של סין צ'ין שה-חואנג די, יצר את התואר קיסר סין (חואנג-די) מהמילים קיסר (חואנג) ומלך-אל (די).
הערות שוליים

↑  ב"מקראות הקיסריות של עידן טאיפינג" (太平御览) פרק 929 מתוך "עידן הקיסרים" של חואנג-פו מי נאמר: "האדון באושי, נסיך האו, למשפחת פנג. חסד דרקון מזהיר היה לו, לכן היה למושל בעידן הדרקונים". ב"אוסף הספרות" על פי "הלל לפאושי" (庖牺赞) של צאו ג'ה נאמר: "בן פנג לסגולת העץ, שמונה מעלות נחקקו שם, ויבא חסד דרקון לשררה, יכון סדרי-ארץ ויתוה פני-רקיע". ב"רשומות איסוף האבדות (סי')" במגילה 1 "שליט האביב פאו שי" (春皇庖牺) נרשם: "'שליט האביב' הוא כינויו של פאושי. בין הארצות היה אי פורח, שן-מו שוטטה בו, וקשת בהירה הקיפה את שן-מו. כעבור זמן רב צורתה נתעמעמה, ומיד ידעה כי היא הרה, וכעבור 12 שנים ילדה את פאו שי. גבותיו היה ארוכות ועיניו מרהיבות, שיניו שיני צב ושפתיו שפתי דרקון, שיער גבותיו לבן וזקנו מגיע לאדמה".
↑  ב"שורש היוחסין (סי')", בפרק "על הקיסרים" (帝系篇) מתייחסים מראש גם לקיסר הלהט וגם לאדון שנונג בכינוי "האדון שנונג, קיסר הלהט". ב"מראה בפני השליט" בפרק "הערות חיצוניות" נכתב "אימו של אדון שנונג קיסר הלהט נקראה זֶ'ן סְה, השתייכה לשבט יוּאוּגְ'יָאו, נודעה בכינוי האישה דנג, והייתה הפילגש הראשית של האדון שְׂיָאודְייֵן. הקיסר הצהוב, שליט ארץ יוּאוּשְׂיונְ'ג וצאצא של האדון שְׂיָאודְייֵן, אימו נקראה פֿוּשְׁה. לפיכך אימו של קיסר הלהט הייתה מבית יוּאוּגְ'יָאו."
↑  含文嘉
↑  運鬥樞
↑  史记·三皇本纪
↑  史記·五帝本紀
↑  世本
↑  大戴禮記
↑  易傳
↑  禮記
↑  尚書·序
↑  白虎通義
↑  戰國策
↑  禮記·月令
↑  呂氏春秋
↑  淮南子
↑  通鑑外紀, מגילה א' , שורה 468, הרשימה מיוחסת לקיסר וו מליאנג, והיא רק אחת מתוך כמה הרכבים אפשריים לרשימת חמשת הקיסרים המוזכרים שם.
↑  史記正義
↑  唐虞之道
שֶׁנּוֹנְג "האיכר האלוהי"
הקיסר הצהוב
הקיסר יָאוֹ
אלמרות רייט

| --- | --- |

רייט סביב 1900
 לידה:  10 באוגוסט 1861 מידלטון טייאס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 באפריל 1947 (בגיל 85) Farnham Common, הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  אוסטרליה 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג'  Imperial College School of Medicine  School of Medicine, Trinity College Dublin 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  מדלייית ביוקנן (1917)  פרס לקונט (1915)  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית  חבר במסדר האמבט 
 בן או בת זוג:  Jane Georgina Wilson (1889–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  Leonard Wilson-Wright 
 
אֶלְמְרוֹת אֶדוֹארְד רַייט (באנגלית: Almroth Edward Wright; 10 באוגוסט 1861 –  30 באפריל 1947) היה בקטריולוג ואימונולוג בריטי.
הוא בלט בפיתוח מערכת חיסון נגד טיפוס הבטן, זיהה בשלב מוקדם שאנטיביוטיקה תיצור חיידקים עמידים, והיותו חסיד נלהב של רפואה מונעת.
קורות חיים

רייט נולד במידלטון טייאס (אנ'), ליד ריצ'מונד (אנ') בצפון יורקשייר למשפחה ממוצא אנגלו-אירי ושוודי מעורב. הוא היה בנו של הכומר צ'ארלס הנרי המילטון רייט, הדיאקון של מידלטון טייאס, אשר שירת מאוחר יותר בבלפסט, דבלין וליברפול וניהל את "חברת הרפורמציה הפרוטסטנטית". אימו, אבה אלמרות, הייתה בתו של נילס וילהלם אלמרות, מנהל המטבעה המלכותית השוודית בסטוקהולם. אחיו הצעיר צ'ארלס תאודור הגברג רייט (אנ') הפך לספרן של ספריית לונדון (אנ').
בשנת 1882 סיים את לימודיו בטריניטי קולג' (דבלין) בהצטיינות בספרות מודרנית וזכה במדליית זהב בשפות ובספרות מודרנית.  במקביל לקח קורסים ברפואה ובשנת 1883 סיים את לימודי הרפואה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטאות לייפציג, מרבורג ושטרסבורג. בסוף המאה ה-19, רייט עבד עם הכוחות המזוינים של בריטניה כדי לפתח חיסונים ולקדם התחסנות.
הוא התחתן עם ג'יין ג'ורג'ינה וילסון (1861–1926) בשנת 1889 ונולדו להם שלושה ילדים. הראשון, אדוארד רוברט מקאי רייט (1890–1913), נולד בגלבי, סידני. הבן השני לאונרד אלמות וילסון רייט (1891–1972) נולד בדבלין, וכך גם הבת דוריס הלנה מקנוטון רייט (לימים רומנס, שעל שמה נקרא בית הספר הלנה רומנס) (1894–1990).
בשנת 1902, רייט הקים מחלקת מחקר בבית הספר לרפואה בית החולים סנט מרי בלונדון. הוא פיתח מערכת חיסון נגד טיפוס הבטן והפגיש את התאוריות של חסינות הומורלית וחסינות תאית על ידי הצגת שיתוף הפעולה של חומר (שהוא כינה אופסונין) הכלול בנסיוב עם הפגוציטים כנגד פתוגנים. תוך ציון הדוגמה של מלחמת הבורים, שבמהלכה חיילים רבים מתו ממחלות שניתן למנוע בקלות, רייט שכנע את הכוחות המזוינים שיש לייצר 10 מיליון מנות חיסון לחיילים בצפון צרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם הראשונה רייט הקים מעבדת מחקר שהוצמדה לבית החולים של חיל המשלוח הבריטי מספר 13, בית החולים הכללי בבולון-סור-מר. בשנת 1919 רייט חזר לסנט מרי ונשאר שם עד פרישתו לגמלאות ב-1946. בין הבקטריולוגים הרבים שהלכו בדרכו של רייט בסנט מרי היה סר אלכסנדר פלמינג. שבתורו גילה מאוחר יותר את הליזוזים ואת הפניצילין. רייט נבחר לעמית של החברה המלכותית (אנ') במאי 1906. לאונרד קולברוק (אנ') הפך לעוזרו ב-1907 והמשיך לעבוד איתו עד 1929.
רייט הזהיר בשלב מוקדם שאנטיביוטיקה תיצור חיידקים עמידים,  משהו שהוכח כסכנה הולכת וגוברת. דעותיו על רפואה מונעת היו רבי השפעה, והדגיש אמצעי מניעה. רעיונותיו של רייט הוזכרו מחדש - 70 שנה לאחר מותו - על ידי חוקרים מודרניים במאמרים בכתבי עת כגון סיינטיפיק אמריקן. הוא גם טען שמיקרואורגניזמים הם כלי למחלות אך לא הגורם להן, תיאוריה שזיכתה אותו בכינוי "Almroth Wrong" ממתנגדיו. כינוי גנאי נוסף היה "סר כמעט צודק".
הוא גם הציע להכניס את לוגיקה כחלק מההכשרה הרפואית, אך הרעיון שלו מעולם לא אומץ. רייט גם ציין כי פסטר ופלמינג, אף על פי ששניהם חוקרים מצוינים, לא הצליחו למצוא תרופות למחלות שעבורן חיפשו מרפא, אלא נתקלו בתרופות למחלות שאינן קשורות לחלוטין.
רייט היה חסיד מובהק של תאוריית הרעלת מזון כגורם לצפדינה. התיאוריה הייתה שבשרים שנשמרו בצורה גרועה מכילים אלקלואידים שהיו רעילים לבני אדם כאשר הם נצרכים. תאוריה זו הייתה נפוצה כאשר רוברט פלקון סקוט תכנן את המשלחת הגורלית שלו לאנטארקטיקה בשנת 1911. בשנת 1932, הגורם האמיתי למחלה נקבע כמחסור בתזונה של נוטריאנט מסוים, הנקרא כיום ויטמין C (חומצה אסקורבית).
יש מחלקה על שמו בבית החולים סנט מרי, פדינגטון, לונדון.
זכות הצבעה לנשים

רייט התנגד נחרצות לזכויות הבחירה לנשים. הוא טען שהמוח של נשים שונה ביסודו מזה של גברים ואינו בנוי כדי להתמודד עם סוגיות חברתיות וציבוריות. טיעוניו הובאו במלואם בספרו "הטיעון הבלתי מצונזר נגד זכות הבחירה לאישה" (1913). בספר גם רייט מתנגד נמרצות להתפתחותן המקצועית של נשים. רבקה וסט ומיי סינקלייר (אנ'), שתיהן כתבו מאמרים שביקרו את התנגדותו של רייט לזכויות הבחירה לנשים. שרלוט פרקינס גילמן הגיחכה את התנגדותו של רייט לזכויות הבחירה לנשים ברומן שלה ארצן.
ברנרד שו

רייט היה חבר של עמיתו האירי ג'ורג' ברנרד שו. הוא הונצח בתור סר קולנסו רידג'ון במחזה "דילמת הרופא" שנכתב ב-1906, שעלה משיחות בין שו לרייט. שו מציין את רייט כמקור המידע שלו על מדע הרפואה: "יהיה ברור לכל המומחים שהמחזה שלי לא יכול היה להיכתב אלמלא העבודה שעשה סר אלמרות רייט על התאוריה והפרקטיקה של הבטחת חיסון ממחלות חיידקיות על ידי הרכבה של חיסונים העשויים מהחיידקים שלהם". הערה זו של שואו היא אירונית אופיינית. רייט זכה לתואר אבירות זמן קצר לפני כתיבת המחזה, ושו חשד במוניטין הרב של רייט (זה האחרון נודע גם בכינוי Sir Almost Right). שני הגברים נפגשו בשנת 1905, וערכו שורה ארוכה של דיונים ציבוריים, שכללו בשלב מסוים אתגר מצד הקהל הרפואי כי יש להם "כבר יותר מדי חולים". תגובתו של שו הייתה לשאול מה נעשה אם יהיה יותר ביקוש לטיפול ממה שניתן היה להעניק, ורייט ענה: "עלינו לשקול אילו חיים כדאי להציל". זו הפכה ל"דילמה" של המחזה.
שו גם מגלם אותו במערכון שלו "איך הרופאים האלה אוהבים זה את זה!" ומשתמש בתאוריה שלו לגבי מוטציה חיידקית ב-"נכון מדי מכדי להיות טוב". שו, שניהל מערכה למען זכות הבחירה לנשים, חלק מאוד על רייט לגבי המוח של נשים ודחה את דעותיו בנושא כאבסורדיות.
פרסים ומחוות

רייט זכה לכבוד על מעשיו בסך הכל 29 פעמים בחייו - תואר אבירות, 5 תוארי דוקטור לשם כבוד, 5 מסדרי כבוד, 6 הצטרפות לעמותות (2 הוקרה), 4 פרסים, 4 חברויות ו-3 מדליות. ומדליה מיוחדת "על העבודה הרפואית הטובה ביותר בקשר למלחמה").  הוא היה מועמד 14 פעמים לפרס נובל בשנים 1906 עד 1925.
פרסומים

ניתן לפצל את עבודתו של רייט לשלושת השלבים הבאים:
שלב מוקדם (1891–1910) - למעלה מ-20 פרסומים בכתבי עת רפואיים, הרצאות לסטודנטים ועבודות מדעיות אחרות
Upon a new septic (1891)
On the conditions which determine the distribution of the coagulation (1891)
A new method of blood transfusion (1891)
Grocers' research scholarship lectures (1891)
Lecture on tissue- or cell-fibrinogen (1892)
On the leucocytes of peptone and other varieties of liquid extravascular blood (1893)
On Haffkine's method of vaccination against Asiatic cholera (1893, coauthored with D. Bruce)
Remarks on methods of increasing and diminishing the coagulability of the blood (1894)
On the association of serious haemorrhages (1896)
A suggestion as to the possible cause of the corona observed in certain after images (1897)
On the application of the serum test to the differential diagnosis of typhoid and Malta fever (1897)
Remarks on vaccination against typhoid fever (1897, coauthored with D. Semple)
An experimental investigation on the role of the blood fluids in connection with phagocytosis (1903, coauthored with Stewart Rankin Douglas)
On the action exerted upon the tubercle bacillus by human blood fluids (1904, coauthored with Stewart Rankin Douglas)
A short treatise on anti-typhoid inoculation (1904)
On the possibility of determining the presence or absence of tubercular infection (1906, coauthored with S. T. Reid)
On spontaneous phagocytosis (1906, coauthored with S. T. Reid)
Studies on immunisation and their application to the diagnosis and treatment of bacterial infections (1909)
Vaccine therapy—its administration, value, and limitations (1910)
Introduction to vaccine therapy (1920)
שלבי מלחמה (1914–1918 ו-1941–1945) - עבודות בעיקר על פצעים, זיהומי פצעים ונקודות מבט חדשות על הנושא
Wound infections and some new methods (1915)
Conditions which govern the growth of the bacillus of "Gas Gangrene" (1917)
Pathology and Treatment of War Wounds (1942)
Researches in Clinical Physiology (1943)
Studies on Immunization (2 vol., 1943–1944)
Philosophy phase (1918–1941 and 1945–1947) – more or less philosophic works, including thoughts on logic, equality, science and scientific methods
The Unexpurgated Case against Woman Suffrage (1913)
The Conditions of Medical Research (1920)
Alethetropic Logic: a posthumous work (1953, presented by Giles J. Romanes)
מדריכים
Principles of microscopy: being a handbook to the microscope (1906)
Technique of the teat and capillary glass tube (1912)
לקריאה נוספת

Walker, N M (2007), "Edward Almroth Wright", Journal of the Royal Army Medical Corps (פורסם ב-מרץ 2007), vol. 153, no. 1, pp. 16–7, doi:10.1136/jramc-153-01-05, PMID 17575871, S2CID 28405915 {{citation}}:  (עזרה)
Stone, Marvin J (2007), "The reserves of life: William Osler versus Almroth Wright", Journal of Medical Biography, vol. 15, no. Suppl 1, pp. 28–31, doi:10.1258/j.jmb.2007.s-1-06-06, PMID 17356738
Diggins, Francis (2002), "Who was...Almroth Wright?", Biologist (London, England) (פורסם ב-דצמ' 2002), vol. 49, no. 6, pp. 280–2, PMID 12486306 {{citation}}:  (עזרה)
Matthews, J Rosser (2002), "Almroth Wright, vaccine therapy, and British biometrics: disciplinary expertise versus statistical objectivity", Clio Medica (Amsterdam, Netherlands), vol. 67, pp. 125–47, doi:10.1163/9789004333512_006, ISBN 9789042012080, PMID 12215201
Worboys, M (1999), "Almroth Wright at Netley: modern medicine and the military in Britain, 1892–1902", Clio Medica (Amsterdam, Netherlands), vol. 55, pp. 77–97, doi:10.1163/9789004333277_004, ISBN 9789042005464, PMID 10631532
Baron, J H (1997), "Scurvy, Lancaster, Lind, Scott and Almroth Wright", Journal of the Royal Society of Medicine (פורסם ב-יולי 1997), vol. 90, no. 7, p. 415, doi:10.1177/014107689709000726, PMC 1296402, PMID 9290433 {{citation}}:  (עזרה)
Meynell, E W (1996), "Some account of the British military hospitals of World War I at Etaples, in the orbit of Sir Almroth Wright", Journal of the Royal Army Medical Corps (פורסם ב-פבר' 1996), vol. 142, no. 1, pp. 43–7, doi:10.1136/jramc-142-01-09, PMID 8667330 {{citation}}:  (עזרה)
Matthews, J R (1995), "Major Greenwood versus Almroth Wright: contrasting visions of "scientific" medicine in Edwardian Britain", Bulletin of the History of Medicine, vol. 69, no. 1, pp. 30–43, PMID 7711458
Turk, J L (1994), "Almroth Wright—phagocytosis and opsonization", Journal of the Royal Society of Medicine (פורסם ב-אוק' 1994), vol. 87, no. 10, pp. 576–7, doi:10.1177/014107689408701002, PMC 1294842, PMID 7966100 {{citation}}:  (עזרה)
Gillespie, W (1991), "Paul Ehrlich and Almroth Wright", West of England Medical Journal (פורסם ב-דצמ' 1991), vol. 106, no. 4, pp. 107, 118, PMC 5115083, PMID 1820079 {{citation}}:  (עזרה)
Allison, V D (1974), "Personal recollections of Sir Almroth Wright and Sir Alexander Fleming", The Ulster Medical Journal, vol. 43, no. 2, pp. 89–98, PMC 2385475, PMID 4612919
Hatcher, J (1972), "Sir Almroth Wright; pioneer of humanised cows' milk", Midwives Chronicle (פורסם ב-נוב' 1972), vol. 86, no. 18, p. 356, PMID 4485442 {{citation}}:  (עזרה)
Fish, W; Cope, Z; Gray, A C (1961), "Sir Almroth WRIGHT (1861–1947)", Journal of the Royal Army Medical Corps (פורסם ב-יולי 1961), vol. 107, pp. 130–6, PMID 13699916 {{citation}}:  (עזרה)
Colebrook, Leonard (1953), "Almroth Wright; pioneer in immunology", British Medical Journal (פורסם ב-19 בספטמבר 1953), vol. 2, no. 4837, pp. 635–640, doi:10.1136/bmj.2.4837.635, PMC 2029492, PMID 13082064 {{citation}}:  (עזרה)
The Plato of Praed street: the life and times of Almroth Wright. M.S.Dunnill. RSM Press 2000
ביאורים

↑  משחק מילים על שמו הפרטי אלמרות שהפך לאולמוסט (כמעט) ושם משפחתו הנהגה באופן דומה למילה צודק
הערות שוליים

↑  Herrick, C. E. J. (2001). "Wright, Almroth Edward". Encyclopedia of Life Sciences. doi:10.1038/npg.els.0002962. ISBN 0470016175.
↑  Colebrook, L. (1948). "Almroth Edward Wright. 1861–1947". Obituary Notices of Fellows of the Royal Society. 6 (17): 297–314. doi:10.1098/rsbm.1948.0032. JSTOR 768924. S2CID 161950029.
↑  Wright, A.E.; Stewart, R.D. (1 בספטמבר 1903). "An experimental investigation on the role of the blood fluids in connection with phagocytosis". Proceedings of the Royal Society of London. 72 (477–486): 357–370. Bibcode:1903RSPS...72..357W. doi:10.1098/rspl.1903.0062. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Review of Wound Infections by Colonel Sir Almroth Wright". New England Journal of Medicine. 178 (12): 400. 21 במרץ 1918. doi:10.1056/nejm191803211781217. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Oakley, C. L. (1971). "Leonard Colebrook 1883–1967". Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society. 17: 91–138. doi:10.1098/rsbm.1971.0004. PMID 11615432.
1 2  Sally Peters (2003). "Commentary: Bernard Shaw's dilemma: marked by mortality". International Journal of Epidemiology, International Epidemiological Association.
↑  J. H. Baron (ביולי 1997). "Scurvy, Lancaster, Lind, Scott and Almroth Wright". Journal of the Royal Society of Medicine. 90 (7): 415. doi:10.1177/014107689709000726. PMC 1296402. PMID 9290433. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  SIR ALMROTH E. WRIGHT, The_Unexpurgated_Case_Against_Woman_Suffrage
↑  Michael Holroyd, "Bernard Shaw and his lethally absurd doctor's dilemma"The Guardian 13 July 2012,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319794605171  PLWABN: 9810696404205606  BIBSYS: 90558807  BnF: cb10700094j (data)  CiNii: DA09523948  GND: 102737940  ICCU: CUBV163481  ISNI: 0000 0000 8149 5922  LCCN: n84803266  NKC: nlk20000085372  NLA: 35668867  NLG: 210750  NTA: 315487623  RERO: 02-A024785846  SNAC: w6cp4fp0  SUDOC: 080403484  Trove: 1034850  VIAF: 69329154   WorldCat (עם VIAF): 69329154 
אלמרות רייט ב-1887
אייל הראל

| --- | --- |

הראל ביוני 2023
 לידה:  27 באפריל 1974 (בן 50) ה' באייר ה'תשל"ד רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת חיפה  תואר שני בהצטיינות במדעי המדינה וביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה ותואר שני נוסף (MBA) בנתוני עתק ובינה עסקית מהחוג למדעי הנתונים וההחלטות בטכניון.
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 תקופת הפעילות:  מ-אוגוסט 1992
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד דבורה  מפקד אח"י רומח  מפקד פלגה 916  מפקד פלגה 31  סגן מפקד שייטת ספינות הטילים  מפקד שייטת ספינות הטילים  רמ"ח תכנון באגף התכנון.  ראש מספן המודיעין  ראש מספן הים  ראש חטיבת התכנון  ראש אגף תכנון ובניין כוח רב-זרועי
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע חשיפה מלאה    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
 
אייל הראל (נולד ב־27 באפריל 1974) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף, המשרת כראש אגף התכנון ובניין הכוח הרב-זרועי. לפני כן שירת כראש חטיבת התכנון, ראש מספן הים וכראש מספן המודיעין בחיל הים.
אייל הראל על אח"י רומח כמפקד ספינת טילים, 2003
אייל הראל כמפקד שייטת ספינות הטילים, 2013
ביוגרפיה

אייל הראל נולד ברמת גן. בילדותו, עבר עם משפחתו לרמת הגולן והראל למד בבית ספר יסודי "גמלא" קצרין. בהמשך, המשפחה עברה לקריית חיים ואת שנות התיכון הוא עשה בתיכון עירוני מקיף קריית חיים. באמצע שנות ה-90, חזרה משפחתו לקצרין.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

הראל התגייס לצה"ל באוגוסט 1992 והוא בוגר קורס חובלים מחזור פ' במגמת מערכות השטה. שירת כסגן קצין מחלקת מכונה באח"י גאולה. בשנת 1995 עבר קורס פי"ם והוצב כקצין מחלקת מכונה באח"י ניצחון (סער 4) ושימש גם כסגן מפקד הספינה. בהמשך, עבר הסבה לתחום הפיקוד, הוצב בפלגה 914 ושירת כסגן מפקד דבורה. בשנת 1999 עבר בהצטיינות קורס פי"ם במגמת מפקדי דבורות וקיבל פיקוד על דבורה 811. שירת כמפקד דבורה בפלגה 914 ועסק בביטחון שוטף בגזרת דרום לבנון.
בשנת 2000 עבר קורס פי"ם במגמת גנ"ק. חזר לשייטת ספינות הטילים כקצין גנ"ק באח"י יפו בה שירת גם כסגן מפקד. בשנת 2002 הוסמך כמפקד ספינת טילים וקיבל פיקוד על אח"י רומח.
בשנת 2004 יצא ללימודי כלכלה במסלול מלא באוניברסיטת חיפה. במלחמת לבנון השנייה שירת במינוי חירום כמפקד נוסף של סטי"ל. בשנת 2007, לאחר סיום הלימודים, מונה לקצין אג"ם של שייטת ספינות הטילים, תקופה בה השייטת עסקה בשיקום והחזרת כשירות הלחימה לאחר אירוע היפגעות אח"י חנית במלחמת לבנון השנייה.
באוגוסט 2008 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד פלגה 916, פלגת ביטחון שוטף בבסיס אשדוד. הפלגה נטלה חלק מרכזי בלחימה בטרור פלסטיני ובמבצע עופרת יצוקה. במהלך התקופה השתתפה הפלגה במבצע רוחות שמים לסיכול משטי המחאה מחו"ל שניסו לפרוץ את אכיפת הסגר הימי על רצועת עזה. פיקד על מספר מבצעי סיכול ימיים להברחות אמל"ח לרצועת עזה וסיכול חוליית מחבלים באימון צלילה. בתקופת פיקודו בוצע ניסיון פיגוע תופת של סירת דיג על כלי שיט של פלגה 916.
ביולי 2010 מונה למפקד פלגה 31 בשייטת ספינות הטילים, פיקד על הפלגה במהלך מבצע עמוד ענן בתקיפת יעדי טרור מהים ובמהלך מבצע חוק ברזל. כולל תפיסת האנייה "ויקטוריה", שניסתה להבריח נשק לחמאס. בשנת 2011 שירת כסגן מפקד שייטת ספינות הטילים בנוסף לתפקידו כמפל"ג 31.
ב-2013 מונה למפקד שייטת ספינות הטילים והועלה לדרגת אלוף-משנה. בתקופת פיקודו זכתה השייטת במקום ראשון בתחרות כושר קרבי ליחידות מבצעיות ומקום שני בביקורת לפרס הרמטכ"ל. בתקופת פיקודו לחמה השייטת במבצע צוק איתן ותקפה יעדי טרור לאורך חופי רצועת עזה, אכיפת סגר ימי והגנה על אסדות הגז. בנוסף פיקד על כוח הספינות במבצע חשיפה מלאה ללכידת אניית הנשק מאיראן, KLOS C, בים סוף.
ב-2015 מונה לראש מחלקת תכנון באגף התכנון. במסגרת תפקיד זה, היה אחראי, בין השאר, על תכנון תר"ש גדעון והוצאתה לפועל בצה"ל.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי > במטה חיל הים

ביולי 2018 מונה לראש מספן המודיעין בחיל הים. בתפקיד זה ביצע שינוי במבנה הארגוני של המספן לשם התאמתו לצורת התפקוד של אגף המודיעין ולשיטת העבודה במערכות, בעקבות שינוי שהוביל אז מפקד חיל הים, האלוף אלי שרביט. לצורך כך, הוקמה במספן מחלקה שלישית, "מחלקת הפעלה", שתכליתה לנהל יחסי גומלין הדוקים עם חטיבת ההפעלה באגף המודיעין וחטיבת המבצעים של צה"ל. השינוי הוביל להגברת האפקטיביות המבצעית וניהוג מערכות מודיעיניות מורכבות.
באוקטובר 2019 מונה לראש מספן הים בחיל הים. עסק בהתאמת השינוי במטה המבצעי של חיל הים, ביסוס הקמת יחידת השליטה וזירת המים הכלכליים בדרג מחלקה. כתיבת תפיסת הפעלה למטה המבצעי בפעילות אופרטיבית והובלת פעילות חיל הים בתקופת המערכה בין המלחמות.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי > במטה הכללי

במאי 2021 מונה לראש חטיבת התכנון באגף התכנון. כראש חטיבת התכנון עוסק בתכנון ויישום תר"ש תנופה של הרמטכ"ל רא"ל אביב כוכבי. ב-3 במאי 2023 פורסמה ההחלטה למנותו לראש אגף התכנון, בדרגת אלוף, שהוענקה לו ביוני אותה שנה. ב-2 באוגוסט 2023 נכנס לתפקיד ראש אגף התכנון ובניין הכוח הרב-זרועי.
הראל הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בוגר קורס מפקדי חטיבות ובעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מטעם אוניברסיטת חיפה, תואר שני בהצטיינות במדעי המדינה וביטחון לאומי מטעם המכללה לביטחון לאומי ואוניברסיטת חיפה, ותואר שני נוסף בנתוני עתק ובינה עסקית מהחוג למדעי הנתונים וההחלטות של הטכניון.
הראל נשוי ליעל, העובדת באוניברסיטת חיפה, ואב לשלוש בנות. הוא מתגורר בקיבוץ גשר הזיו.
אחיו הגדול, רונן הראל, בוגר בית הספר לקציני ים עכו וקורס חובלים, היה קצין טכני-מהנדס ראשי בצוללת ובתפקידו האחרון היה אל"ם בחיל הים בתפקיד רמ"ח במספן הציוד.
הערות שוליים

1 2  דני זקן, ‏"בקרוב תהיה מערכת לייזר שתציב אותנו במקום אחר מול עזה - זה באמת מלחמת הכוכבים", באתר גלובס, 7 בינואר 2022
↑   קצין חיל הים מדבר מספינת הנשק האירנית שנתפסה, באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2014
↑   המינויים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 14 במאי 2018
1 2   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 28 באוקטובר 2019
↑  יואב זיתון, מינויים במטכ"ל: אלוף פיקוד דרום חדש, תא"ל וינטר שוב לא קודם - ועשוי לפרוש, באתר ynet, 3 במאי 2023
↑  יובל שדה, האלוף שיוביל את התוכנית הרב שנתית: אייל הראל מונה לתפקיד ראש אגף התכנון בצה"ל, באתר כלכליסט, 29 ביוני 2023
↑  דובר צה"ל, אלוף אייל הראל נכנס לתפקידו כראש אגף התכנון לבניין הכוח הרב-זרועי, ‏2.8.2023
חוקת שווייץ

החוקה הפדרלית השווייצרית של 1874
החוקה הפדרלית השווייצרית (בגרמנית: Bundesverfassung der Schweizerischen Eidgenossenschaft; (בצרפתית: Constitution fédérale de la Confédération suisse; (באיטלקית: Costituzione federale della Confederazione Svizzera; (ברומאנש: Constituziun federala da la Confederaziun svizra) היא המסמך המשפטי המחייב והגבוה ביותר בחוק של שווייץ, והשלישי במספר לאורך ההיסטוריה. החוקה מסדירה את היותה של שווייץ קונפדרציה בעלת 26 יחידות מדיניות בעלות אוטונומיה מוגבלת - הקנטונים (מדינות). בנוסף, היא מכילה רשימה נרחבת של זכויות הפרט, אותן החוקה מעגנת.
החוקה התקבלה במשאל עם ב-18 באפריל 1999. חוקה זו החליפה את החוקה הפדרלית השווייצרית של 1874. שתי החוקות בעלות קווי מתאר כלליים דומים, אך בעלות תוכן שונה. בשל יוזמות כנגד החוקה, החוקה השווייצרית נתונה לשינויים מתמידים.
היסטוריה > חוקת 1874

המתחים בין ליברלים ושמרנים, ובין פרוטסטנטים וקתולים הביאו ב-1845 לייסודה של ברית נפרדת של קנטונים שמרנים וקתולים. ה"זונדרבונד" (ברית מיוחדת), כללה את הקנטונים שוויץ, אורי, צוג, אונטרוולדן, לוצרן, זולותורן ופריבור. הקמת ברית נפרדת הייתה בניגוד לאמנה הפדרלית מ-1815, ולאחר כשנתיים נאסף הצבא הפדרלי כנגד הקנטונים המורדים. המלחמה ניטשה למשך פחות מחודש בשנת 1847, היו בה פחות ממאה הרוגים, והיא הסתיימה בניצחון הליברלים. הייתה זו המלחמה האחרונה שנערכה על אדמת שווייץ.
ב-1848 התקבלה חוקה פדרלית חדשה שהביאה לסיום את עצמאות הקנטונים. החוקה, יחד עם תיקונה ב-1874, האחידו את החוק והממשל בכל רחבי שווייץ, יצרו שלטון ריכוזי עם צבא הסר למרותו, והקימו את משאל העם ככלי חשוב בשיטת הממשל השווייצרית. המאבק בדת הקתולית היה חלק חשוב מן החוקה. נאסרה הקמת מנזרים, נישואין אזרחיים הפכו לחובה, והחינוך עבר חילון.
היסטוריה > חוקת 1999

החוקה הפדרלית השווייצרית של 1874, תוקנה באופן משמעותי בפעם השנייה בשנת 1990, החוקה החדשה אושרה ברוב קולות במשאל עם, שנערך במדינה ב-18 באפריל 1999. חוקה זו מחליפה את חוקת 1874, והיא מכילה זכויות יסוד נוספות אשר היו שנויות במחלוקת עד אז. החוקה נכנסה לתוקף משפטי ב-1 בינואר 2000.
עיקרי החוקה > מבוא

המבוא לחוקה נפתח בתפילה לאלוהים, בהתאם למסורת החוקתית של שווייץ. לאחר מכן, קובעת החוקה שהממשל בשווייץ יושתת על "חירות, דמוקרטיה, עצמאות ושלום, לאות הזדהות ופתיחות כלפי העולם". אחרי התפילה, מתחיל פירוט שיטת הקנטונים של שווייץ: הפקדת סמכויות הפנים בידיהם, לעומת סמכויות החוץ והסמכויות הכלליות המופקדות בידי השלטון הפדרלי.
לאחר פירוט שיטת הקנטונים, מוגדרים קווי המתאר הכלליים של הממשל בשווייץ. החוקה קובעת שבשווייץ ישנן שלוש רמות של סמכות: הפדרלית, הקנטונית והעירונית. לאחר מכן, ישנה ספירה של הקנטונים המרכיבים את שווייץ. החוקה מטילה את הסמכות באשר לקביעת השפה הרשמית ואפשרות הבחירה בידי הקנטונים, בין אחת או כמה גם יחד מבין ארבע השפות הלאומיות של שווייץ - גרמנית, צרפתית, איטלקית ורומאנש. פרק המבוא מסתיים בקביעת עקרונות חוקתיים נוספים לשווייץ: "ציות, אמונה, חוק, מידתיות טובה וכיבוד המשפט הבינלאומי".