stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הברית הגדולה

הברית הגדולה (כונתה בראשית דרכה: ליגת אוגסבורג) הייתה קואליציה אירופאית בה השתתפו בזמנים שונים: אוסטריה, אירלנד, אנגליה, בוואריה, ברנדנבורג, האימפריה הרומית הקדושה, הולנד, סבויה, ספרד, סקוטלנד, סקסוניה, פורטוגל ושוודיה. הברית נוצרה לראשונה בשנת 1686, בתור "ליגת אוגסבורג", ועם הצטרפות אנגליה וסקוטלנד (בשנת 1689) קיבלה את שמה "הברית הגדולה". השפעתה של הקואליציה נמשכה במובן מסוים עד לראשית ימי מלחמת העולם הראשונה.
הקואליציה נוצרה בראשיתה כדי להגביל את השפעתו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. הקואליציה יצאה למלחמה בשנת 1688 כנגד כיבושיו של לואי הארבעה עשר, במה שכונה לאחר מכן מלחמת תשע השנים, שנגמרה בחתימת הסכם רייסווייק. הקואליציה הייתה מעורבת גם במלחמת הירושה הספרדית, שנגמרה בהסכם אוטרכט. למרות שהקואליציה הלכה למעשה התפרקה לאחר-מכן, רעיון זה של איחוד אירופאי, כמו גם עקרונות לוחמה שונים שנקבעו על ידי צבא הברית נשארו רלוונטיים גם מאה שנים לאחר מכן, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
לקריאה נוספת

Andrew Thompson, The Grand Alliances, European History Online
אח"י תרשיש (סער 4)

| --- | --- |

אח"י תרשיש  עוגנת בהדסון מול ניו יורק יולי 1976.
אח"י תרשיש  עוגנת בהדסון מול ניו יורק יולי 1976.
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 4
 סדרה קודמת:  סער 3
 סדרה עוקבת:  סער 4.5
 אוניות בסדרה:  אח"י רשף, אח"י קשת, אח"י רומח, אח"י כידון, אח"י מולדת, אח"י קוממיות, אח"י עצמאות, אח"י ניצחון
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנות ישראל, ישראל
 הוזמנה:  1967 במספנות ישראל ספינה חמישית מתוך 6  ספינות במסגרת פרויקט "תכלית"- סער 4.
 הושקה:  27 באוקטובר 1974
 תקופת הפעילות:  1975–2008 (כ־33 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לצ'ילה בשנת  1997 ושירתה בשם  LM PAPUDO
 מידות
 הֶדְחֶק:  415 טון; מקסימלי 450 טון
 אורך:  58 מטר
 רוחב:  7.8 מטר
 שוקע:  2.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  מרבית 35 קשר
 גודל הצוות:  50-45 לוחמים, חוגרים וחובלים
 טווח שיוט:  4,800 מיל ימי ב-19 קשר, 2,200 מיל ימי ב 30 קשר.
 גובה התרנים:  10 מטר
 הנעה:  4 מנועי דיזל מאייבך MTU 538 16v
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 כמות הדלק:  60,000 ליטר
 מתקני התפלה:  שני מעבים
 אמצעי לחימה
 חימוש:    6 × משגרים לטילי גבריאל נגד ספינות.  2 × תותחי אוטו מלרה 76 מ"מ 2 × תותחי אורליקון 20 מ"מ  2 × מקלעים מא"ג 7.62 מ"מ  פצצות עומק
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם דגון תוצרת אלתא מכ"ם בקרת אש אוריון תוצרת חברת סילניה באיטליה.
אח"י תרשיש הייתה ספינת טילים של חיל הים הישראלי, מסדרת סער 4. הספינה נבנתה במספנות ישראל, הושקה בשנת 1975 ושירתה רוב ימיה בבסיס חיפה.
הספינות מסדרת סער 4 יועדו לשרת בזירת ים סוף. תעלת סואץ הייתה אז חסומה לשיט ספינות, והעברתן לים סוף תוכננה בהפלגה מחיפה למפרץ שלמה סביב יבשת אפריקה. מועד היציאה נקבע ל-15 באוקטובר 1973, אך הפלגתן נדחתה בשל פרוץ מלחמת יום הכיפורים. שתי הספינות הראשונות מתוך הסדרה השתתפו באופן פעיל במלחמה והיוו תוספת כוח משמעותית בזירת הים התיכון.
בספינות סער 4 ובמערכותיהן הוכנסו שיפורים רבים שנלמדו בספינות הטילים מהדגמים הקודמים. באח"י תרשיש הוכנסו שיפורים שנלמדו על ידי מספנות ישראל בעת בניית הספינות הקודמות בסדרה. צוות אח"י תרשיש למד את המערכות החדשות, את נוהלי התפעול ואת תרגולת הקרב עוד כאשר הספינה הייתה בבנייה.
הפלגות ומבצעים > הפלגה לארצות הברית

זוג ספינות סער 4, "אח"י תרשיש" בפיקוד שאול חורב ו"אח"י יפו" בפיקוד בני אריאלי, הפליגו לניו יורק בקיץ 1976 וייצגו את ישראל בחגיגות 200 שנה לעצמאות ארצות הברית. אל"ם אלי רהב שסיים תפקיד מפקד שייטת הסטי"לים פיקד על המבצע ומפקד חיל הים האלוף בנימין תלם הצטרף להפלגה.
בתום הביקור המוצלח בארצות הברית וביוזמת התעשייה הביטחונית המשיכו הספינות לביקור בנמל קרטחנה בקולומביה, בו נעשתה הצגת יכולות לחיל הים של קולומביה. הביקור שודר בטלוויזיה על ידי צוות שהגיע במיוחד מעיר הבירה בוגוטה. הספינות עשו רושם מצוין והאדמירל הקטור סלאזר, מפקד הצי האטלנטי של קולומביה, היה מלא התפעלות. עם זאת, החליטה קולומביה בסופו של דבר לרכוש כלי שיט מאיטליה.
הפלגות ומבצעים > ניסוי הנחתת מסוק

אח"י תרשיש הייתה הראשונה לבצע ניסוי הנחתת מסוקים. בשנת 1977 הותקן בירכתי הספינה מנחת במקום תותח 76 מ"מ. נעשו ניסויי הנחתה עם מסוק בל 205 ביום ובלילה.
הפלגות ומבצעים > פעילות נגד מחבלים

באותה תקופה נעשו פעולות רבות למניעת הברחות נשק מהים. אח"י תרשיש יחד עם ספינת דבור תקפו סירת מחבלים והשמידו אותה בדרכה לחופי ישראל.
הפלגות ומבצעים > פעילות אח"י תרשיש  בין השנים 1977-1979

אח"י תרשיש, הסטיל החמישי דגם "תכלית" סער 4, מתוך 6 סטילים מדגם זה,  נבנה במספנות ישראל והוכנס לשרות בשנת 1975 עד שנמכר לצ'ילה בשנת 1997.
אח"י תרשיש,  שהושקה בשנת 1975 הייתה ספינה שלישית בשם זה בשיירות חיל הים . הראשונה הייתה טרפדת ט-152 ששירתה בפלגת הסטר"ים בים סוף. השנייה הייתה נחתת טנקים בשירות חיל הים בים סוף, בין השנים 1970  ו-1974.
רס"ן פטוקה ישעיהו קיבל את הפיקוד על הספינה מרס"ן ליאור מרגולין, היה זה לאחר שינוי משמעותי בגוף הספינה. מירכתי הספינה הורד תותח 76 מ"מ ובמקומו הותקן מנחת נחיתה למסוקים שהאריך מעט את הספינה . האמונים שעשינו ופתיחת מעטפת טיסה הייתה עם מסוקי "אנפה" בל 205 ,שנחתו על המנחת הן ביום והן בלילה. המנחת הראשון היה מוגבה מעל הסיפון ולאחר מכן שונה והותקן מנחת מסוקים מעט רחב יותר וארוך יותר בצמוד לסיפון ירכתיים ועליו נערכו הנחתות המסוקים.
בתקופה שבין ספטמבר 1978 ועד הירידה בתעלת סואץ בדצמבר 1979 עסקה הספינה כשבחרטומה תותח 76 מ"מ, 2 תותחי 20 מ"מ בצידי הגשר ו-2 מקלעי 0.5 בצידי הדפנות, בסיורים במרחבי הים התיכון ועצרה כלי שיט רבים ששימשו להובלת אמל"ח וסמים מלבנון למצרים. הספינה הייתה שותפה במניעת הגעת מחבלים ב"סירונית" מלבנון לחופי צפון מדינת ישראל. יחד עם דבור שהטביע את אותה "סירונית", כשאחי "תרשיש" מהוה ספינת חפ"ק ולאחר ההטבעה, איסוף שברי אותה "סירונית" וגופתו של המחבל.
הפלגות ומבצעים > מעבר בתעלת סואץ

גולת הכותרת במהל שרותו של רס"ן ישעיהו פטוקה כמפקד אח"י תרשיש הייתה המעבר בתעלת סואץ, מבצע " בואך לשלום" בדצמבר 1979. סטי"ל ראשון של חיל הים הישראלי שחצה את תעלת סואץ לזירת ים סוף ולא עבר מסביב ליבשת אפריקה.
הספינה עליה מפקד חיל הים האלוף זאב אלמוג, מפקד בסיס חיפה תת-אלוף אלי רהב, מפקד שייטת הסטיל"ים אל"ם אברהם בן שושן, אל"ם יצחק אלמוג (קורל) שהיה אמור להיות הנספח הצבאי הימי הראשון במצרים, מפקד הפלגה סא"ל יוסי לוי וצוות גדול של עיתונאים ושדרים מהטלוויזיה, מקול ישראל ומגלי צה"ל ,יצאנו מנמל חיפה בתאריך 15 דצמבר  1979 . למחרת בבוקר הגענו לפתח נמל פורט סעיד הכניסה לתעלת סואץ.  על הסיפון עלה הנתב, שהיה בעברו מפקד סטי"ל מצרי וליווה את הספינה לכל אורך השייט בתעלת סואץ.
במהלך אותו יום עגנה הספינה בנמל פורט סעיד ומפקד בסיס הצי המצרי ערך קבלת פנים בבסיסו לחיילי וקציני הספינה. בערב הדליק מפקד הספינה חנוכייה גדולה שהותקנה על גג גשר הפיקוד . תפילת ושירת ימאי הספינה נשמעה בכל המעגן . בשעה 0200 למחרת יצאה הספינה דרומה . הנתב שהיה צמוד למפקד הספינה נתן הוראה שאין לשוט בתעלה במהירות העולה על 7 קשרים. לאור זאתנתן מפקד הספינה הוראה לא להוריד את מד המהירות ע"מ שלא תהיה תצוגה בגשר של מהירות ההפלגה .
לכל אורך ההפלגה הפליגה הספינה במהירות כפולה ובאגם המר הגדול ואגם המר הקטן אף במהירות גדולה יותר. עם הגעת הספינה לנמל "אופירה" בשארם א שיך, התקבלה בהתלהבות על ידי כלי השייט והצוותים שהיו אותו זמן בזירת ים סוף.
הספינה החלה את אימוניה בזירת ים סוף ולאחר כחודש ימים החליף לתקופה קצרה רס"ן, עמירם רפאל (ז"ל) את ישעיהו פטוקה שעלה חזרה לזירת ים תיכון ואחריו קיבל את הפיקוד על הספינה רס"ן אלי רונן.
לאחר תקופה של כחצי שנה הוחזרה אח"י תרשיש לים התיכון  וכך בשנת 1982 השתתפה במערכת "שלום הגליל" ובלכידת כלי שיט עוינים.
שירות נוסף

הספינה סיימה את תפקידיה בחיל הים בשנת 1995. היא נמכרה לצ'ילה בשנת 1997, ושירתה בשם LM PAPUDO, על שם קרב ימי שנערך בשנת 1865 בין צ'ילה לאימפריה הספרדית. בשנת 2008 נגרטה.
מפקדי הספינה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדי אח"י תרשיש
| דרגה ושם | תקופת הפיקוד | הערות | תמונה |  |  |
| רס"ן אפרים אשד | אוקטובר 1974 - אוגוסט 1975 | השקה והכנסה לשירות |  |  |  |
| רס"ן שאול חורב | אוגוסט 1975 - אוקטובר 1976 | מבצע פעמון החירות |  |  |  |
| רס"ן יוסי לוי | אוקטובר 1976 - 1977 |  |  |  |  |
| רס"ן ליאור מרגולין | 1977 עד ספטמבר 1978 | ניסויי הנחתת מסוקים |  |  |  |
| רס"ן ישעיהו פטוקה | ספטמבר 1978 - 31 דצמבר 1979 | ספינת הפיקוד במשט ההצדעה לביקורו של הנשיא המצרי אנואר סאדאת על היכטה המלכותית אל חורייה בספטמבר 1979.  |  |  |  |
| רס"ן אלי רונן | ינואר 1980 - 1981 | מבצעים ואימונים בזירת ים סוף ובהמשך בים התיכון. |  |  |  |
| רס"ן רון גינזבורג | 1981 | העברת הספינה צפונה מזירת ים סוף לים התיכון דרך תעלת סואץ. |  |  |  |
| רס"ן עוזי טישל | 1981 - 1982 | מלחמת לבנון |  |  |  |
| רס"ן גיורא בוקסר | ינואר 1982 עד אפריל 1983 |  |  |  |  |
רס"ן יצחק וינרב: 
| רס"ן יצחק קרמונה | 1985 - 1986 |  |  |  |  |
| רס"ן אילן בן גיגי | 1986 - 1987 |  |  |  |  |
| רס"ן כוכבי אזרן | 1987 - 1988 |  |  |  |  |
| רס"ן לוי שאפט | 1988 -1989 |  |  |  |  |
| רס"ן עמית לבני | 1989 - 1990 | העברת הספינה לבסיס חיפה עם מעבר פלגה 31 לב"ח |  |  |  |
| רס"ן מאיר בן צוק | אוקטובר 1992- מרץ 1994 |  |  |  |  |
| רס"ן עדי גרוסבך | מרץ 1994 - נובמבר 1994 |  |  |  |  |
| רס"ן רם רוטברג | 1994 - 1995 |  |  |  |  |
גלריה

צוות אח"י תרשיש (סער 4) בעת עגינת הספינות בפילדלפיה במסגרת מבצע פעמון החירות, יולי 1976.
הצוות הראשון של הספינה בפיקודו של רס"ן אפרים אשד, 1975.
ניסוי הנחתת מסוק על אח"י תרשיש (סער 4) עם מנחת גבוה, בפיקדו של רס"ן ליאור מרגולין .
אח"י תרשיש (סער 4) ספינת הפיקוד , בפיקדו של רס"ן ישעיהו פטוקה  מלווה את נשיא מצרים אנואר סאדאת ביאכטה הנשיאותית אל חוריה, בביקורו בחיפה, ספטמבר 1979.
ספינת טילים אח"י תרשיש (סער 4) בפיקדו של רס"ן ישעיהו פטוקה בפתחה של תעלת סואץ דצמבר 1979.
מעבר ספינת טילים אח"י תרשיש (סער 4)בפיקדו של רס"ן ישעיהו פטוקה בתעלת סואץ, דצמבר 1979.
רון גינזבורג מתמרן את אח"י תרשיש ברוח דרומית חזקה ליציאה מרציף מספנת אילת 1981.
רס"ן כוכבי אזרן המפקד בגשר אח"י תרשיש (סער 4) 1987.
מקורות והסברים > ביאורים

↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  מעבר ראשון של כלי שיט של חיל הים הישראלי בתעלת סואץ דרומה מחיפה לשארם א-שייח' בדצמבר 1979.
↑  מפקד מחליף לאלי רונן שהפליג על סיפון LM-31 Chipana (אח"י קשת) לצ'ילי וחזר לפקד על התרשיש.
↑  עם מנחת מסוק בגובה הסיפון.
מקורות והסברים > הערות שוליים

↑  הסטי"לים "יפו" ו"תרשיש" דחו שובן; עגנו בברמודה, מעריב, 10 באוגוסט 1976
↑  אח"י תרשיש – LM PAPUDO באתר מורשת חיל הים.
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
לורן אמברוז

| --- | --- |

לורן אמברוז בשנת 2000
 לידה:  20 בפברואר 1978 (בת 46) ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
 שם לידה:  Lauren Anne D'Ambruoso 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  בית הספר צ'ואט רוזמרי הול  המרכז החינוכי ACES לאמנויות  תיכון וילבור קרוס  מכון טנגלווד למוזיקה של אוניברסיטת בוסטון 
 בן או בת זוג:  סם הנדל (2001–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לורן אמברוז (באנגלית: Lauren Ambrose; נולדה ב-20 בפברואר 1978) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון וזמרת אמריקאית. מועמדת שני פרסי אמי על גילום קלייר פישר בסדרת הדרמה "עמוק באדמה" ומועמדת פרס טוני על המחזמר "גבירתי הנאווה".
ביוגרפיה

אמברוז נולדה בשם לורן אן ד'אמברוזו בעיר ניו הייבן שבקונטיקט, בתה של אן (לבית ווטצ'אל), מעצבת פנים ושל פרנק ד'אמברוזו, ספק קייטרינג. היא ממוצא איטלקי מצד אביה, וממוצא גרמני, אנגלי ואירי מצד אימה. אמברוז למדה בארבעה בתי ספר שונים. לאחר לימודי התיכון למדה במכון טנגלווד למוזיקה מאוניברסיטת בוסטון.
קריירה

אמברוז החלה את דרכה בתיאטרון ניו יורק, כאשר השתתפה במחזה של אוף ברודוויי "Soulful Scream of a Chosen Son" מאוגוסט עד ספטמבר 1990. הקריירה המוקדמת שלה כללה גם הופעות משחק בטלוויזיה, ובמיוחד היא ידועה מהתפקיד האורח שביצעה בסדרה "חוק וסדר" בתפקיד של ולרי מקסוול, צעירה מאותגרת נפשית שנאנסה על ידי קבוצה של תיכוניסטים. תפקידה הקולנועי הראשון היה "בפנים ובחוץ" בכיכובו של קווין קליין משנת 1997.
בשנת 1998 קיבלה תפקיד מרכזי בסרט הנעורים "לא יכולים להתאפק", ובשנת 2000 שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "מסיבת חוף מוטרפת".
בשנת 2001 החלה לשחק בתור קלייר פישר בסדרת הדרמה "עמוק באדמה" של רשת HBO כבת הזקונים בבית משפחת פישר. אמברוז שיחקה בכל עונות הסדרה (5 סה"כ) עד לתום שידוריה ב-2005, ואף קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה בשנים 2002 ו-2003.
בשנת 2006 ביצעה את הבכורה שלה בברודוויי בחידוש של המחזה "Awake and Sing!". במרץ 2018 שבה אמברוז לברודוויי כאשר החלה לגלם את אלייזה דוליטל במחזמר "גבירתי הנאווה" בהפקה של ברודוויי. על תפקידה במחזמר קיבלה אמברוז מועמדות לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר ומועמדות לפרס הגראמי. סיבובי ההופעות רצו עד חודש אוקטובר.
באוקטובר 2024, יצא לאור הסרט "Caddo Lake", בו מגלמת אמברוז את סלסט, אמא שנמצאת במתח עם בתה. העלילה מתרחשת באזור אגם קאדו, בגבול בין טקסס ללואיזיאנה, מקום בעל אווירה אפלה ומסתורית.
חיים אישיים

אמברוז נישאה לצלם סאם הנדל בספטמבר 2001. יש להם שני ילדים. כיום אמברוז מתגוררת עם משפחתה במערב מסצ'וסטס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | בפנים ובחוץ | ויקי רייבורן |  |
| 1998 | לא יכולים להתאפק | דניס פלמינג |  |
| 2000 | Swimming | פרנקי ווילר |  |
| 2000 | מסיבת חוף מוטרפת | פלורנס "צ'יקלט" פורסט |  |
| 2004 | Admissions | אייבי ברייטון |  |
| 2006 | Diggers | זואי |  |
| 2007 | Starting Out in the Evening | הת'ר וולף |  |
| 2009 | נשמות קרות | סטפני |  |
| 2009 | ארץ יצורי הפרא | KW | דיבוב |
| 2009 | האישה האחרת | מינדי |  |
| 2011 | About Sunny | אנג'לה | גם מפיקה |
| 2012 | Sleepwalk with Me | אבי |  |
| 2012 | את, אני והשאר | אלמונד |  |
| 2012 | Grassroots | אמילי באוון |  |
| 2018 | ג'וזף פוליצר - קול העם | קייט דייוויס |  |
| 2024 | Caddo Lake | סלסט |  |
| TBA | Tonight at Noon | מיי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992, 1993, 1998 | חוק וסדר | ג'סיקה / מורין מקינון / ולרי מקסוול | 3 פרקים |
| 1999 | שולחן לחמישה | מיירה ורינגלר | 5 פרקים |
| 2005-2001 | עמוק באדמה | קלייר פישר | תפקיד ראשי (5 עונות); 63 פרקים מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה בסדרת דרמה (אנ') (2002, 2003) |
| 2008 | חזרתה של איבלה ג'יימס | קוקו תומפקינס | 6 פרקים |
| 2009 | לאהוב את לאה | לאה לבר | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2009 | שנת הכלב | אמה | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2011 | טורצ'ווד | ג׳ילי קיצינגר | 7 פרקים |
| 2012 | קומה | סוזן ווילר | 2 פרקים |
| 2013 | רובוט צ'יקן | אניטה רדקליף / נטשה פאטל | דיבוב; פרק: "Papercut to Aorta" |
| 2013 | חוק וסדר: מדור מיוחד | ונסה מאייר | 2 פרקים |
| 2014 | Deliverance Creek | בת' גאטלין בארלו | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | דיג | דבי מורגן | 8 פרקים |
| 2018-2016 | תיקים באפלה | הסוכנת ליז איינשטיין | 3 פרקים |
| 2019 - הווה | סרבנט | דורות'י טרנר | תפקיד ראשי; (2 עונות); 20 פרקים |
| 2023 - הווה | הצהובות | ונסה פאלמר | 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  Pete Hammond, ‘Caddo Lake’ Review: Dylan O’Brien & Eliza Scanlen Caught Up In Head-Scratching Family Mystery In Paranormal Thriller Produced By M. Night Shyamalan, Deadline Hollywood, ‏October 8, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339868705171  GND: 102817005X  ISNI: 0000 0000 4476 701X  LCCN: no2003057055  MusicBrainz: 6a511df8-a50e-47c7-9732-753f33eef275  SUDOC: 161669123  VIAF: 73149066359665600769   WorldCat (עם VIAF): 73149066359665600769
המלך ואני (מחזמר)

| --- | --- |

כרזת המחזמר המקורית
 מילות השירים:  אוסקר המרשטיין 
 מבוסס על:  אנה ומלך סיאם 
 מוזיקה:  ריצ'רד רוג'רס 
 שפה:  אנגלית 
 
המלך ואני (באנגלית: The King and I) הוא המחזמר החמישי של צמד כותבי השירים ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין. המחזמר מבוסס על ספר משנת 1944 של מרגרט לנדון, "אנה ומלך סיאם" ("Anna and the King of Siam"), שמקורו בזיכרונותיה של אנה לאונוונס, האומנת לילדיו של המלך מונגקוט מסיאם בראשית שנות ה-60 של המאה ה-19. העלילה מתארת את חוויותיה של אנה, מורה בריטית שנשכרה כחלק מכוונתו של המלך לבצע מודרניזציה בארצו. הספר והמחזמר מתארים את מערכת היחסים המורכבת בין השניים, שבסופו של דבר מתאהבים זה בזה, אך מתקשים להודות בכך. המחזמר הוצג לראשונה ב-29 במרץ 1951, בתיאטרון St. James בברודוויי. המחזמר עלה 1,246 פעמים בברודוויי, במשך קרוב לשלוש שנים. מאז, המחזמר הועלה מספר רב של פעמים, בהפקות מחודשות ובסיבובי הופעות בארצות הברית, וכן ברחבי העולם, לרבות בישראל.
רקע היסטורי

מונגקוט, מלך סיאם, היה כבן 57 בשנת 1861. הוא חי כמחצית חייו כנזיר בודהיסטי, היה מלומד ומוכשר, וייסד סדר חדש של בודהיזם ומקדש בבנגקוק (במימון אחיו-למחצה, המלך ננגקלאו). במשך עשרות שנים של מסירות, אימץ מונגקוט אורח חיים סגפני ורכש תפיסה מוצקה של שפות מערביות. כאשר ננגקלאו מת בשנת 1850, הפך מונגקוט למלך. באותו הזמן, מדינות אירופאיות שונות חתרו להשגת דומיננטיות, וסוחרים אמריקאים חיפשו דריסת רגל בדרום מזרח אסיה. מונגקוט הצליח בסופו של דבר לשמור על סיאם כאומה עצמאית, בין השאר על ידי חשיפת יורשיו ואנשי הארמון שלו לתרבות המערב.
ב-1861 כתב מונגקוט לטאן קים צ'ינג, נציגו בסינגפור, וביקש ממנו למצוא אישה בריטית כדי להיות אומנת לילדי המלוכה. הקהילה הבריטית בסינגפור הייתה אז קטנה, והבחירה נפלה על מי שהגיעה לשם זמן קצר לפני כן, אנה לאונוונס (1831-1915), שבאותו הזמן ניהלה גן ילדים קטן בקולוניה הבריטית. לאונוונס הייתה הבת האנגלו-הודית של חייל צבא הודו ואלמנתו של תומאס אוונס, פקיד ושומר במלון. היא הגיעה לסינגפור שנתיים קודם לכן, וטענה שהיא אלמנתו של קצין צבא ממעמד גבוה, והסבירה את גון פניה הכהה בכך שהיא וולשית מלידה. סודה זה לא נחשף אלא זמן רב לאחר מותה, ועדיין לא היה ידוע לכל כאשר המחזמר "המלך ואני" נכתב.
עם קבלת ההזמנה של המלך, שלחה לאונוונס את בתה, אוויס, לבית ספר באנגליה, כדי להעניק לה את היתרון החברתי של חינוך בריטי יוקרתי, בעוד היא עצמה נסעה לבנגקוק עם בנה בן החמש לואי. המלך מונגקוט חיפש בריטים שילמדו את ילדיו ונשותיו לאחר שניסו את המיסיונרים המקומיים, שהשתמשו בהזדמנות זו כדי לשדל את המקומיים להמיר דתם. בתחילה, לאונוונס ביקשה תשלום של 150 דולר סינגפורי לחודש. בקשתה הנוספת, לחיות בקהילת המיסיונרים או בקרבתה, כדי להבטיח שהיא לא תתנתק מהחברה המערבית, עוררה חשד במונגקוט, שכתב לה במכתב: "אין לנו צורך במורה לנצרות שכן יש כאן כאלו בשפע". המלך מונגקוט ולאונוונס הגיע להסכם: 100 דולר לחודש ומגורים ליד הארמון המלכותי. בתקופה שבה רוב התחבורה בבנגקוק הייתה בעיקר באמצעות סירות, מונגקוט לא רצה לדאוג כיצד המורה תגיע למקום עבודתה מדי יום. לאונוונס ולואי התגוררו באופן זמני כאורחי ראש ממשלת מונגקוט, ואחרי שהבית הראשון שנמצא עבורם לא היה מתאים, עברה המשפחה לבניין בנוי לבנים (מבנים מעץ התפוררו במהירות באקלים של בנגקוק) במרחק הליכה מהארמון.
בשנת 1867, לאונוונס לקחה חופשה של שישה חודשים כדי לבקר את בתה אוויס באנגליה, מתוך כוונה להשאיר את לואיס בבית ספר באירלנד ולחזור לסיאם עם אוויס. עם זאת, בשל עיכובים בלתי צפויים, לאונוונס עדיין שהתה מחוץ לסיאם בסוף 1868, כאשר מונגקוט חלה ומת. לאונוונס לא חזרה לסיאם, אף כי המשיכה להתכתב עם תלמידה לשעבר, המלך החדש צ'וללונגקורן.
דמויות ושחקנים

| שם הדמות | אודות הדמות | הפקת ברודוויי המקורית | שחקנים בולטים נוספים שגילמו את הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| אנה לאונוונס | אלמנה בריטית, מורה במקצועה, נמצאת בסיאם על מנת ללמד את ילדיו של המלך | גרטרוד לורנס | איילין ברנן, איליין פייג', אנג'לה לאנסברי, היילי מילס, סלסט הולם |
| מלך סיאם | גרסה בדיונית של המלך מונגקוט | יול ברינר | ג'ייסון סקוט לי, דניאל דיי קים, לו דיאמונד פיליפס, קן ואטאנבה, רודולף נורייב, רמון טיקרם |
| ליידי טיאנג | אשתו הראשית של המלך | דורות'י סרנוף |  |
| לון-טהא | אהובה של טאפטים | לארי דגלאס |  |
| טַאפְּטִים | בחורה שהמלך קיבל במתנה | דורטה מוארו |  |
| הנסיך צ'וללונגקורן | יורש העצר של המלך, הבן של המלך ושל ליידי טיאנג | ג'וני סטיוארט | סאל מינאו |
| הקרלהום | ראש הממשלה | ג'ון ג'וליאנו |  |
| לואי לאונוונס | בנה של אנה | סנדי קנדי | ג'סי ספנסר |
שירים

| מס' | שם השיר | ביצוע |
| --- | --- | --- |
| 1 | אוברטורה | תזמורת |
| 2 | ‏I Whistle a Happy Tune‏ | אנה, לואי |
| 3 | ‏My Lord and Master‏ | טַאפְּטִים |
| 4 | ‏Hello, Young Lovers‏ | אנה |
| 5 | ‏March of the Royal Siamese Children‏ | תזמורת |
| 6 | ‏A Puzzlement‏ | המלך |
| 7 | ‏The Royal Bangkok Academy‏ | אנה, הנשים, הילדים |
| 8 | ‏Getting to Know You‏ | אנה, הנשים, הילדים |
| 9 | ‏We Kiss in a Shadow‏ | טַאפְּטִים, לון-טהא |
| 10 | ‏A Puzzlement (reprise)‏ | לואי, הנסיך צ'וללונגקורן |
| 11 | ‏?‏Shall I Tell You What I Think of You‏ | אנה |
| 12 | ‏Something Wonderful‏ | ליידי טיאנג |
| 13 | ‏Buddhist Prayer/Act I finale‏ | המלך, הלהקה |

| מס' | שם השיר | ביצוע |
| --- | --- | --- |
| 1 | ‏Entr'acte‏ | תזמורת |
| 2 | ‏Western People Funny‏ | ליידי טיאנג, הנשים |
| 3 | ‏I Have Dreamed‏ | טַאפְּטִים, לון-טהא |
| 4 | ‏Hello, Young Lovers (reprise)‏ | אנה |
| 5 | ‏The Small House of Uncle Thomas (Ballet) ‏ | טַאפְּטִים, הנשים |
| 6 | ‏Song of the King‏ | המלך, אנה |
| 7 | ‏?‏Shall We Dance‏ | אנה, המלך |
| 8 | ‏I Whistle a Happy Tune (reprise)‏ | אנה |
| 9 | ‏Something Wonderful (reprise, finale ultimo)‏ | תזמורת |
הפקות > הפקות מקוריות > הפקת לונדון המקורית

ההפקה המקורית בלונדון עלתה ב-8 באוקטובר 1953 בתיאטרון דרורי ליין והתקבלה בחום על ידי הקהל והמבקרים כאחד. ההפקה עלתה 946 פעמים. את ההצגה ביים ג'רום וייט. צוות השחקנים כלל את ואלרי הובסון, בתפקידה האחרון, כאנה; את הרברט לום בתפקיד המלך; ואת מיוריאל סמית בתפקיד ליידי תיאנג. מרטין בנסון גילם את דמות הקראלהום, תפקיד שהוא שב לגלם גם בעיבוד הקולנועי. איב ליסטר הייתה שחקנית מחליפה עבור הובסון, ובטווח הארוך, ג'ורג' פסטל החליף את לום. ברוקס אטקינסון, בעל טור בניו יורק טיימס, צפה בהצגה בכיכובם של ליסטר ופסטל, וחשב שצוות השחקנים חסר ייחוד, למעט סמית, שאותה הוא שיבח הן על משחקה והן על קולה. אטקינסון כתב: "המלך ואני היא דרמה מוזיקלית כתובה היטב, היא יכולה לשרוד ביצועים בינוניים".
הפקות > הפקות מקוריות > הפקות מקוריות נוספות

זמן קצר לאחר מכן, המחזמר הועלה באוסטרליה, ביפן ובאירופה כולה.
הפקות > הפקות מקוריות > המחזמר בישראל

המחזמר הועלה לראשונה בישראל בתיאטרון גיורא גודיק ב-1966. העיבודים המוזיקליים הוכנו בידי נעמי שמר, יצחק גרציאני ורפי פסחזון. את הטקסטים עיבד יורם קניוק. השחקנים הראשיים היו אריק לביא, יוסי גרבר, רבקה רז ונחמה הנדל.
בשנת 2000 הועלה מחזמר נוסף, שנכתב ובוים על ידי ירון כפכפי, והוצג בתיאטרון הסינרמה בתל אביב. במחזמר, ליאת אחירון כיכבה בתפקיד אנה לאונוונס. את תפקיד מלך סיאם גילם אלי יצפאן ולצידה תום אבני בתפקיד הנסיך צ'וללונקורן, מיכאל עינב, עידן יסקין שגילם את ניי צ'י, ארז בן שושן בתור הקרלהום, נדב ניר שלום בתפקיד לואיס לאונוונס, הדר פיינר בתפקיד הנסיכה יינג יו ועוד.
בשנת 2010 הופיעה גרסה אחרת של הסיפור, את תפקיד אנה גילמה איה כורם ומיקי גבע גילם את מלך סיאם. בנוסף, השתתפו בגרסה זו דובי גל בתור ראש הממשלה, עודד פז ומאיר סוויסה לסירוגין בתפקיד עוזרו דים סאם, אבי קורניק גילם את בנו של מלך סיאם, צ'ולה לונגה ואלין לוי את הנסיכה טופ טים.
ב-2012 הועלה מחזמר נוסף שהופק על ידי תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, והוצג בכל רחבי ישראל, את תפקיד אנה גילמה קלייר בן דוד  ומיקי לאון גילם את מלך סיאם.