stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנומה אליש
עלילה > פתיחה

| --- | --- |
 כאשר ממעל השמים היו חסרי שם, ומתחת הארץ טרם נקראה, היה אפסו הקדמון אביהם, ותיאמת שהולידה את כולם, מימיהם התערבבו יחדיו. שדה עוד לא נמצא וביצה לא נראתה בזמן שהאלים טרם נוצרו:   e-nu-ma e-liš la na-bu-ú šá-ma-mu šap-liš am-ma-tum šu-ma la zak-rat  ZU.AB-ma reš-tu-ú za-ru-šu-un mu-um-mu ti-amat mu-al-li-da-at gim-ri-šú-un  A.MEŠ-šú-nu iš-te-niš i-ḫi-qu-ú-ma gi-pa-ra la ki-iṣ-ṣu-ru ṣu-ṣa-a la še-'u-ú e-nu-ma DINGIR DINGIR la šu-pu-u ma-na-ma
אנומה אליש ומיתוסים כנענים

חוקרים עמדו על כך שהתרבות המסופוטמית הייתה בין שני נהרות ולא ליד ים, ולכן הגיוני שאת היחס שלה לאל ים היא שאבה מתרבות אחרת כדוגמת התרבות הכנענית שהייתה לחוף הים התיכון. בתרבות זו כפי שאנו מכירים מתוך השירה האוגריתית (אוגרית הייתה עיר נמל) ישנו מאבק איתן על ההגמוניה בין בעל, אל הגשם והסערה - מקבילו הכנעני של מרדוך, לבין זבול ים, אל הים השולט על מפלצות נוראות ואיומות. בסופו של המאבק גובר בעל על ים באמצעות כלי נשק מאגיים שמכין לו כושר וחסיס, אל האומנויות, וזוכה בשלטון על האלים. עם זאת, הבדל מהותי בין שני הסיפורים הוא שבתרבות הכנענית סיפור המלחמה בין האלים לא מופיע כמיתוס בריאה.
אנומה אליש וסיפורי הבריאה במקרא

ישנן נקודות דמיון מסוימות בין "אנומה אליש" לבין סיפורי בריאה מקראיים שונים, בהם לדוגמה ספר איוב, פרק ט' פסוקים ח'-י"ג וספר איוב, פרק ל"ח, ובתיאורים כבספר תהילים, פרק ע"ד פסוקים י"ג-י"ד, ספר תהילים, פרק ק"ד פסוק כ"ו, ספר ישעיהו, פרק נ"א ועוד. בדומה לאנומה אליש, מאוזכר בסיפורים אלו קרב של האל עם מפלצת ימית (שר של ים, רהב, לווייתן, תנין וכדומה).
מסורת זו מתפרשת ומבוארת בתלמוד:
אמר רב יהודה אמר רב: בשעה שביקש הקב"ה לבראות את העולם, אמר לו, לשר של ים: פתח פיך ובלע כל מֵימות שבעולם. אמר לפניו (=שרו של ים): ריבונו של עולם, די שאעמוד בשלי. מיד בעט בו והרגו, שנאמר "בכוחו רָגַע הים, ובתבונתו מָחַץ רהב.
בניגוד לסיפורים אלה עומד סיפור הבריאה הקלאסי מספר בראשית, פרק א', שבו אין סימן וזכר למאבק. הפרשן משה דוד קאסוטו מסביר הבדלים אלה בכך, שספר בראשית א' מתפלמס עם מסורות הבריאה האחרות, היונקות מהמסורת הבבלית והסותרות את הגישה המסורתית של היהדות. למשל, מסיבה זו הופכת בבראשית א' האלה תיאמת ל"תהום". בנוסף, מוזכרים בנפרד "התנינים הגדולים" – רמז למפלצות ימיות מהמיתולוגיה של המזרח הקרוב, אשר בבראשית א' אלוהים אינו נלחם נגדם, אלא להפך - הם מצייתים לו כשאר החיות.
לפיכך, טוען קאסוטו, נכנס סיפור הבריאה המתפלמס הזה לתוך התורה, שהרי הוא מבטא את הגישה הקאנונית; ואילו המסורות האחרות אשר רווחו באותה תקופה נכנסו לספרי הנביאים והכתובים, משום שהן כנראה היו בשימוש באותה תקופה ולכן הועלו על הכתב. עם זאת, היה סיכון מועט יותר שסיפורים אלה יתקבלו כלשונם, שהרי הטקסטים שבנביאים וכתובים משופעים במטפורות ובדימויים.
לעומתו סבור ג'ון ד. לוינסון וחוקרים נוספים שהתיאורים שבספרי הנביאים והכתובים מתעדים מסורת ישראלית מקבילה, שהאמינה בסיפור בריאה הדומה למיתוס הבבלי.
אנומה אליש והמקור הקדום

על פי יעקב קליין וש. שפרה 'אנומה אליש' מבוסס על מקורות שונים. התיאוגניה, סיפור בריאת העולם ובריאת האדם - לקוחים כולם מן המקורות השומריים, לדוגמה, האל הראשי במיתולוגיה השומרית היה אנו (אל השמים) ובנו שירש אותו אנליל, הוא מקבילו של האל מרדוך במיתולוגיה הבבלית. בנוסף למוטיבים השומריים יש מוטיבים אכדיים (אלים צעירים המפריעים לאלים הזקנים ובריאת האדם מדמו של אל מומת) ואף מוטיבים שמיים מערביים (מלחמת מרדוך אל הסערה בתיאמת אלת הים).
חוקרים מסוימים ניסו לטעון שמוטיב מלחמת מרדוך בתיאמת איננו ממקור שמי-מערבי אלא ממקורות מסופוטמיים קדומים (למשל אגדת לבו), כנגדם נטען ש'אנומה אליש' מכיל מוטיבים ייחודיים מהספרות השמית-מערבית שלא קיימים במיתוסים השומריים והאכדיים.
לקריאה נוספת

| --- | --- |
פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב:  לפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב
ש. שפרה, י. קליין, אנומה אליש, בימים הרחוקים ההם – אנתולוגיה משירת המזרח הקדום, עם עובד, 1996.
משה ויינפלד, "האל הבורא בבראשית א' ובנבואת ישעיהו השני", תרביץ לז (תשכ"ח), עמ' 105–132
נגה איילי-דרשן, ודורך על במתי ים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"ו, עמ' 151-156
Jon D. Levenson, Creation and the Persistence of Evil: The Jewish Drama of Divine Omnipotence. San Francisco: Harper and Row, 1988, pp. 7-13.
הערות שוליים

↑  למרות זאת, העיר הראשונה במסופוטמיה הייתה ארידו, ששכנה לחופו של המפרץ הפרסי
↑  ש. שפרה ויעקב קליין, בימים הרחוקים ההם – אנתולוגיה משירת המזרח הקדום, תל אביב: עם עובד, 1996, עמ' 8
↑  נגה איילי-דרשן, ודורך על במתי ים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"ו, עמ' 151-156
| מסופוטמיה |
| --- | --- | --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה | ממלכות בתקופת הברונזה |  |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה •  דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |  |
| אכד | אכד • מארי • גותים |  |
| אמורים | אמר • תותול • איסין • ארך • לרסה • בבל • כיש • מרי • תרקה • ימחֿד • אכלתום |  |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |  |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |  |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |  |
| נושאים מרכזיים | נושאים מרכזיים |  |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |  |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |  |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |  |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |  |
| המיתולוגיה המסופוטמית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון השומרי והאכדי | אבזו – אפסו (אנ') • אוּתוּ – שַמַש (אנ') • איננה – אשתר • אנו • אנכי – אאה • אנליל • אשור • מרדוך • נינגל (אנ') – נִכַּל • נינורתה • נינחורסג – בלת־אילי • נינליל • נינקאסי • נינתינוגה (אנ') • נרגל • ננה – סין • שלמנו • תיאמת • דומוזיד – דואוזו (תמוז) |  |
| יצירות ספרותיות חשובות | אנומה אליש • הוראות שורופק • עלילות גילגמש |  |
| יצורים מיתולוגיים | אנזו (מפלצת) • חומבבה • למסו • פזוזו • פר השמיים (אנ') |  |
| גיבורים | אותנפישתים • אנכידו • גילגמש • זיאוסודרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260846705171  BnF: cb15942020b (data)  GND: 4383835-2  LCCN: n80089883  SUDOC: 027555216  VIAF: 185885738   WorldCat (עם VIAF): 185885738
אסטון מרטין V8

| --- | --- |

Aston Martin DBS
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אסטון מרטין
 שנות ייצור:  1969–1989
 יחידות שיוצרו:  4,021 
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  אסטון מרטין DBS
 מודל אחריו:  Aston Martin Virage
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  2 דלתות
 אורך:  4,585 מ"מ
 רוחב:  1,830 מ"מ
 גובה:  1,330 מ"מ
 משקל:  1,590 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,610 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 5,340 סמ"ק המפיק 243 כ"ס, 293 כ"ס, 340 כ"ס, 374 כ"ס, 400 כ"ס, 432 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (תוצרת ZF Friedrichshafen), תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  257 קמ"ש
 
אסטון מרטין V8, סדרה 3, שנת 1975
אסטון מרטין V8, קבריולה, שנת 1986
אסטון מרטין V8, קופה
אסטון מרטין V8 - מבט לתא הנהג
אסטון מרטין V8 (באנגלית: Aston Martin V8) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, בתצורות קופה, וקבריולה, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1969–1989.
סך הכול יוצרו 4,021 יחידות.
תצורות אסטון מרטין V8

2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה
סדרות אסטון מרטין V8 > סדרת קופה

סדרה  DBS V8, יוצרו 402 יחידות
סדרה 2  - (דגם קופה V8 ), יוצרו 288 יחידות
סדרה 3 - (1973-1978), יוצרו 967 יחידות
סדרה 4 - (1978-1985), יוצרו 352 יחידות
סדרה 5 - (1986-1989), יוצרו 405 יחידות
סדרות אסטון מרטין V8 > סדרת V8 Vantage

סדרה 1 - 656 יחידות
סדרה 2 - 245 יחידות
סדרה 1 - 38 יחידות + 13 יחידות לארצות הברית
סדרה 2 - 304 יחידות + 14 יחידות לארצות הברית
V8 Vantage Volante -  סך הכל : 192 יחידות + 56 יחידות ל- ארצות הברית
V8 Vantage Zagato/Vantage Volante Zagato -  סך הכל : 89  יחידות
אסטון מרטין V8 בסרטי ג'יימס בונד

בשנת 1987  דגם של "אסטון מרטין V8" כיכב בסרט "007 באזור המסוכן" מסדרת סרטי ג'יימס בונד בכיכובו של טימותי דלטון, וגם בסרט "לא זמן למות" בכיכובו של דניאל קרייג.
תמונות

אסטון מרטין V8 , סדרה 2
אסטון מרטין V8 קופה, סדרה 4, שנת 1982
מנוע אסטון מרטין V8
אסטון מרטין V8 קבריולט
אסטון מרטין V8 דגם Volante, קבריולט
ראו גם

אסטון מרטין
אסטון מרטין 2 ליטר ספורט
ליאונל מרטין
אסטון מרטין DB2/4
אסטון מרטין DB Mark III
אסטון מרטין DB5
אסטון מרטין DB4
אסטון מרטין DB6
אסטון מרטין DBS
007 באזור המסוכן
ארבע (דמות מקראית)

ארבע הוא שם של ענק המוזכר בספר יהושע כ"האדם הגדול בענקים" וכ"אבי הענק". ויש הסבורים שעל שמו קרוי השם הקדום של העיר חברון - קריית ארבע. צאצאיו הם הענקים המוזכרים בתנ"ך מספר פעמים בקשר להתנחלות בארץ:
”וְשֵׁם חֶבְרוֹן לְפָנִים קִרְיַת אַרְבַּע, הָאָדָם הַגָּדוֹל בָּעֲנָקִים הוּא” (ספר יהושע, פרק י"ד, פסוק ט"ו)

”וּלְכָלֵב בֶּן יְפֻנֶּה, נָתַן חֵלֶק בְּתוֹךְ בְּנֵי יְהוּדָה, אֶל פִּי ה' לִיהוֹשֻׁעַ, אֶת קִרְיַת אַרְבַּע אֲבִי הָעֲנָק, הִיא חֶבְרוֹן. וַיֹּרֶשׁ מִשָּׁם כָּלֵב, אֶת-שְׁלוֹשָׁה בְּנֵי הָעֲנָק אֶת שֵׁשַׁי וְאֶת אֲחִימַן וְאֶת תַּלְמַי, יְלִידֵי הָעֲנָק.” (ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים י"ג–י"ד)
"אבי הענק"

ניתן לפרש, שכינוי זה בא לומר שבנו נקרא ענק והוא היה אביהם של "שלושת בני הענק" - אחימן, ששי ותלמי - ענקים שישבו בחברון בתקופת ההתנחלות ונהרגו בכיבוש חברון על ידי כלב בן יפונה.
אפשרות אחרת לפרש, היא שזהו כינוי ספרותי הבא לומר שהוא היה ראש משפחת הענקים - בדומה לשימוש בביטוי "אבי המשפחה" בימינו - או החזק שבהם (מצודת דוד).
ניתן לומר שישנו קשר בין הענקים לבין הנפילים המתוארים בספר בראשית כאחד הגורמים למבול. קשר זה מופיע כבר בספר הזוהר.
גישת המדרש

חז"ל בילקוט שמעוני מפרשים את הפסוק בפרק י"ד, המופיע לעיל, אחרת:
האדם הגדול בענקים. אדם זה אדם הראשון. הגדול אלו אברהם יצחק ויעקב שנקראו גדולים.
לפי פירושם, "קריית ארבע" איננה "עירו של אדם בשם ארבע", אלא עירם של ארבעה אנשים חשובים שעליהם נאמר שהם גדולים בענקים, והם, אדם הראשון, אברהם, יצחק, ויעקב. חברון, היא קריית ארבע, נקראה דווקא על שם אישים אלו כיוון שהם אלו שנקברו במערת המכפלה. (קבורת אברהם יצחק ויעקב במערת המכפלה מופיעה במפורש בתורה, וקבורת אדם הראשון במערה היא על פי חז"ל).
בהמשך המדרש מופיעות דעות נוספות על משמעות הכינויים "קריית ארבע" ו"האדם הגדול בענקים".
הערות שוליים

↑  כך משתמע מספר יהושע, אמנם בספר בראשית נקרא המקום "קִרְיַת הָאַרְבַּע" וייתכן שהיידוע מלמד שאין מדובר בשם אדם. וראו להלן גישת המדרש.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארבנור מויה

ארבנור מויה (באלבנית : Arbnor Muja; נולד ב-29 בנובמבר 1998) הוא כדורגלן אלבני יליד קוסובו המשחק כקיצוני שמאלי במועדון הבלגי רויאל אנטוורפן ובנבחרת אלבניה.
קריירה

מויה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת המילואים של איינטרכט בראונשווייג מהליגה הגרמנית החמישית. ב-2019 חתם בסקנדרבאו קורצ'ה מליגת העל האלבנית.
בקיץ 2021 חתם מויה בדריטה מליגת העל הקוסוברית. ביולי 2022 חתם באנטוורפן הבלגית, ששילמה עבורו כ-400 אלף אירו. באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 1–2 לקורטרייק.
נבחרת לאומית

מויה שיחק בנבחרות הצעירות של קוסובו, אך בחר לייצג את נבחרת אלבניה הבוגרת וערך את הופעת הבכורה שלו בספטמבר 2023.
הערות שוליים

↑  ZYRTARE/ Skënderbeu e la të lirë 1 vit më parë, klubi shqiptar fiton 400 mijë euro nga sulmuesi, newsport
↑  FSHF-ja konfirmon se Arbnor Muja do të ftohet në shtator nga Sylvinho, koha
דייגו קלימוביץ'

דייגו פרננדו קלימוביץ' (בספרדית: Diego Fernando Klimowicz, נולד ב-6 ביולי 1974 בקילמס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק לאורך הקריירה בעמדת החלוץ בקבוצות שונות בארגנטינה, בספרד ובגרמניה.
קריירת מועדונים

קלימוביץ' החל בשנת 1993 את קריירת הבוגרים באינסטיטוטו דה קורדובה, ששיחקה אז בליגת המשנה הארגנטינאית. לקראת עונת 1996/97 נמכר קלימוביץ' למועדון הספרדי ראיו ואיקאנו, ששיחק אז בליגת העל הספרדית. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע קלימוביץ' 11 שערים בליגה ושבעה שערים בגביע המלך שזיכו אותו בתואר מלך השערים של הגביע, אך ראיו ואיקאנו נשרה בתום עונה זו אל ליגת המשנה הספרדית. את עונת 1997/98 פתח קלימוביץ' בליגת המשנה עם ראיו ואיקאנו, אך בפגרת החורף חזר לליגה הבכירה כאשר עבר לריאל ואיאדוליד, שם הבקיע שלושה שערים עד לתום העונה, ונשאר בוויאדוליד עונה נוספת, בה הבקיע שער אחד בלבד. לקראת עונת 1999/00 חזר קלימוביץ' לארגנטינה כאשר חתם בלנוס, שם חזר להבקיע במספרים דו ספרתיים, 16 שערים בעונה הראשונה ו-17 שערים בעונה השנייה. את עונת 2001/02 החל קלימוביץ' בלנוס, והבקיע שמונה שערים עד לפגרת החורף, בה עבר לוולפסבורג מהבונדסליגה, והוסיף עוד עשרה שערים עד לתום העונה.
קלימוביץ' נשאר בוולפסבורג עוד חמש עונות מלאות, כאשר בעונת 2003/04 הבקיע 15 שערי ליגה ובעונת 2005/06 הבקיע 12 שערי ליגה. בתום עונת 2006/07, לאחר חמש עונות וחצי בוולפסבורג, בהן הבקיע קלימוביץ' 57 שערי ליגה ב-149 הופעות, וקבוצתו הייתה לרוב בחצי העליון של הטבלה, עזב קלימוביץ' את וולפסבורג, וחתם בבורוסיה דורטמונד. בעונתו הראשונה בדורטמונד הבקיע קלימוביץ' שישה שערי ליגה וארבעה שערים בגביע הגרמני, שבו הגיעה בורוסיה דורטמונד לגמר, והפסידה 2-1 לבאיירן מינכן בהארכה, כאשר קלימוביץ' נכנס כמחליף בדקה ה-71 במקומו של אלכסנדר פריי. את עונת 2008/09 החל קלימוביץ' בדורטמונד, אך לא הבקיע כלל בחצי העונה הראשון במשחקי הליגה, ובפגרת החורף עבר לבוכום, שם הבקיע ארבעה שערים בחצי השני של העונה, וסייע לקבוצה להינצל מירידה לבונדסליגה השנייה. בעונת 2009/10 קלימוביץ' נשאר בבוכום והבקיע ארבעה שערים עד לחודש מרץ 2010, בו הודיע על פרישה ממשחק פעיל בגין פציעה חוזרת בירך. בוכום נשרה לבונדסליגה השנייה בתום עונה זו. בדצמבר 2010 חזר קלימוביץ' מהפרישה וחתם על חוזה לעונה אחת באינסטיטוטו דה קורדובה, מועדון נעוריו, שם שיחק שמונה משחקים ופרש בשנית.
קריירה בינלאומית

סבו של קלימוביץ' נולד בפולין לפני מלחמת העולם השנייה, בשטח שהיום שייך לאוקראינה. מסיבה זו, קלימוביץ' היה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת פולין, נבחרת אוקראינה או לייצג את מולדתו בנבחרת ארגנטינה. בסופו של דבר, קלימוביץ' לא שיחק באף נבחרת לאומית.
חיים אישיים

אחיו הצעיר של דייגו קלימוביץ', חאבייר קלימוביץ', הוא כדורגלן פעיל המשחק כשוער בקבוצת אמלק מליגת העל האקוודורית, ולזכותו שתי הופעות בנבחרת אקוודור.
תארים

עם ראיו ואיקאנו:
מלך השערים של גביע המלך: 1996/97
דורון סולומונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 55 בערך) לונדון, אנגליה
 לאום:  יהודי, ישראלי
 תחום יצירה:  וידאו ארט
 בן או בת זוג:  דינה שנהב 
 
שפיכן דורון סולומונס (נולד ב-1969) הוא אמן וידאו ארט ישראלי ומנהל מחלקת הווידאו בכאן דיגיטל - תאגיד השידור הישראלי.
ביוגרפיה

דורון סולומונס נולד בלונדון שבאנגליה. בוגר תיכון לאומנויות תלמה ילין. משנת 1991 ועד שנת 1994 למד אומנות במדרשה לאמנות ברמת השרון. משנת 1994 ועד שנת 2016 עבד כעורך וידאו בחברת החדשות. סולומונס לימד אמנות בבית הספר לאומנות קלישר בתל אביב ובמדרשה לאומנות ברמת השרון, והקים יחד עם סרג'יו אדלשטיין את ארכיון הווידאו ארט בסינמטק תל אביב 2001. החל משנת 2017 משמש מנהל מחלקת הווידאו בכאן - תאגיד השידור הישראלי.
עבודות הווידאו ארט שלו עוסקות ברמה הישירה בתרבות הצריכה, וברמה הרחבה יותר מסריו הם חברתיים ופוליטיים.
בהתייחסו לקשר שבין עבודתו בתאגיד השידור והיותו אומן הוא אומר כי מבחינתו כל כתבה היא סיפור, וכמו כל סיפור, אם מספרים אותו טוב, הוא מעניין, מרגש ומשנה תודעה. הרעיון הוא לספר אותו מזווית פחות צפויה ובכלים שאינם בהכרח שגרתיים.
כיום הוא מתגורר ברמת גן יחד עם אשתו, האומנית דינה שנהב, ושלושת ילדיהם..
תערוכות נבחרות

1998: ביאנלה לווידאו ארט, סאו פאולו, ברזיל
1999: אמנות אירופית, ז'נבה, שווייץ
2001: פצצה חכמה, מוזיאון חיפה לאומנות, חיפה
2002: דורון סולומונס, זומר, גלריה לאומנות עכשווית, תל אביב.
2003: הביאנלה לאומנות, ונציה, איטליה
2004: הקרנת וידאו ארט ופרפורמנס, המוזיאון היהודי, ניו-יורק
2005: העברים החדשים: 100 שנות אומנות ישראלית, מרטין-גרופיוס-באו, ברלין
2010: השקט שלפני הסערה, מרכז לאומנויות ווינזבוד, מוסקבה
סרטים

Doron Solomons, My Collected Silences ינואר 1996.
פרסים

2004: פרס שר החינוך התרבות והספורט, משרד החינוך התרבות והספורט
2006: מענק יצירה ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין, ארטיק 9, קרן שרת, קרן תרבות אמריקה - ישראל
הערות שוליים

1 2  סולומונס, ד', דורון סולומונס הוא הארטיסט, באתר בלוג הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי, ‏2017
↑  הוימן. מ', בין השואה לירושלים: יצירות וידאו ארט ישראליות שאתם צריכים להכיר, באתר ynet, 28 בספטמבר 2020
↑  לייבמן, ר', ). על אומנות הווידאו בארץ: שלוש הערות על וידאו-ארט בישראל, טרמינל : כתב עת לאומנות המאה
1 2  אזולאי, א', דורון סולומונס | מלאך ההיסטוריה, באתר herzliyamuseum, ‏2000
1 2 3  דובדבן, ד', ביקורת התרבות מאסכולת פרנקפורט ועד ג'ון ברגר: מקרה של דורון סולומונס, ‏2007
↑  דנה גילרמן, ובערוץ 2 שותקים, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2006
↑  דליה לוין, דורון סולומונס | קולות של שתיקה, באתר מוזיאון הרצליה, ‏2006
↑  אתר ה-CCA, יום קניות / הערב בחדשות, באתר ה-CCA, ‏2006
↑  Y תרבות, הורה עם אולמרט, באתר ynet, 29 באפריל 2009
↑  מוסף התרבות של הארץ, מיקס ארט - הביאנלה לאמנות ראשון לציון - פסח 2008, באתר הארץ, ‏2008
↑  בן מאיר, ק', לילה טוב, באתר מוזיאון ישראל, ‏2012
↑  צרפתי, ר', בין השופר לצפירה: מועדי הזיכרון בתצוגה שבמוזיאון ישראל, באתר מוזיאון ישראל, ‏2013
↑  גוטליב, כ', משפחה מורכבת – תערוכת וידאו ארט, באתר כרמל גוטליב קמחי -הפואטיקה של הבית, ‏2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275370  NLI: 987007268488005171  ISNI: 0000 0001 0800 9171  LCCN: nr2007005204  RKD: 258497  SUDOC: 17811748X  ULAN: 500389223  VIAF: 62630014   WorldCat (עם VIAF): 62630014
ארסטנוזאורוס

| ארסטנוזאורוס |
| --- | --- |
 ממצאי ארסטנוזאורוס אפשריים
תקופה
קרטיקון עליון, 85–84 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
משפחה:: הדרוזאוריים
סוג:: ארסטנוזאורוס
מין:: Arstanosaurus akkurganensis
שם מדעי
 Arstanosaurus akkurganensis

ארסטנוזאורוס (שם מדעי: Arstanosaurus; מילולית: "לטאת באר ארסטן") הוא סוג דינוזאור צמחוני מקבוצת האורניתופודים אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 85 עד 84 מיליון שנה מזמננו במרכז אסיה והוא נחשב לקרוב של ההדרוזאוריים או לפי מספר חוקרים לקרוב של הצרטופסים. מספר חוקרים אף טוענים שדינוזאור זה הוא "כימרה" (אנ') משולבת משני דינוזאורים נפרדים. מספר חוקרים גם קבעו שהסוג המבוטל Gadolosaurus, כנראה שייך לסוג זה.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בתצורות בוסטוב (Bostobe Formation) שבקזחסטן והוא נאסף בשנות ה-90 מממצאים בודדים שכללו רק שרידים של חלק מהלסת העליונה וחלקים מעצם הירך, אשר דמו להדרוזאורים קדומים כמו הבקטרוזאורוס או אף לאיגואנודוניים. לצידו התגלו שרידי הדרוזאור לא מזוהה נוסף - Batyrosaurus. הסוג תואר בידי החוקרים Shilin ו-Suslov ב-1982 ונכלל בו מין יחיד - Arstanosaurus akkurganensis.
ככל הנראה היה זה אוכל צמחים בינוני שנע על רגליו האחוריות והיה בעל שורת שיניים שהתחלפו כל הזמן כדי למנוע שחיקה.
דימורפודונטיים

| דימורפודונטיים |
| --- | --- |
 שחזור של דימורפודון
תקופה
טריאס עליון-יורה תחתון 208–182 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
משפחה:: דימורפודונטיים
שם מדעי
 Dimorphodontidae

דימורפודונטיים (שם מדעי: Dimorphodontidae) היא משפחה של פטרוזאורים פרימטיביים, אשר חיו בין הטריאס העליון ליורה התחתון לפני 182–208 מיליון שנה. לא כל החוקרים רואים בקבוצה זו משפחה ויש הרואים בה ענף בשם "Dimorphodontia". ענף זה הוגדר ב-1870 בידי החוקר הבריטי הארי סיילי. משפחה זו נחשבת לקרובה רחוקה של הרמפורינקוסיים, והשתייכה בעבר לקבוצה הפרפילטית Rhamphorhynchoidea.
משפחה זו כוללת בעיקר את הסוג דימורפודון, שעל שמו קרויה המשפחה. לצידו שויכו גם הפטיינוזאורוס הקדום וכמה חוקרים משייכים לפה גם את הסוג Parapsicephalus הדומה לרמפורינקוס, ולעיתים משויך למשפחה זו. בשנת 2018 שויך למשפחה גם הקיילסטיבנטוס שהתגלה במדבר של יוטה.
משפחה זו כוללת מינים שהגיעו למוטת כנפיים עד אורך מטר וחצי והיו קרובי הפטרודקטיליים המאוחרים יותר. הם היו בעלי לסתות מוארכות בעלות שיניים רבות ונראה שהיו ציידי זוחלים קטנים ולא רק דגים.
מיון

קיילסטיבנטוס (Caelestiventus)
דימורפודון (Dimorphodon)
Parapsicephalus?
פטיינוזאורוס (Peteinosaurus)?
ארסאקס הראשון

ארסאקס הראשון (יוונית Αρσάκης Α; פרסית ارشک یکم (ארשק); פרסית עתיקה 𐎠𐎼𐏁𐎣; פרתית: 𐭀𐭓𐭔𐭊) היה המייסד והשליט הראשון של האימפריה הפרתית. פרטים רבים על מוצאו ועל חייו אינם ברורים. רוב החוקרים מאמינים, שהוא היה ראש שבט נוודים ממוצא סקיתי, בשם "פארני", הפרני שעבדו ביחד עם עוד שני שבטים יצרו את הקונפדרציה של דאהה אשר הסתמכה במיוחד על כוחם של סוסים מה שהפך אותם לבלתי ניתנים לכיבוש בידי אימפריות רבות. הקונפדרציה השתלטה על מחוז פרתיה, בצפון מזרח איראן של ימינו, סביב אמצע המאה ה-3 לפנה"ס, שם ייסד ארסאקס את שושלת המלוכה הפרתית, שנודעה בשם "השושלת הארסאקידית" (Arsacid dynasty), ככל הנראה זה קרה בשנת 247 לפנה"ס שם הפך ארסקאס למלך של אסק.
סביב שנת 250 לפנה"ס מרד אנדראגורס, המושל של "פרתיה" כנגד השלטון המרכזי הסלאוקי, תחת המלך סלאוקוס השני קאליניקוס והשתלט על המחוז. אראסקס ניצל מצב זה, ואת חולשתה של האימפריה הסלאוקית, כדי לפלוש בראש שבטו לתוך פרתיה, ולהשתלט עליה, לאחר שהביס והרג את אנדראגורס. בשנת 247 לפנה"ס הוא הכריז באופן רשמי על עצמאות משלטון האימפריה הסלאוקית, ובכך ייסד את שושלת המלוכה הפרתית. מספר ניסיונות של המלך הסלאוקי סלאוקוס השני להשתלט מחדש על המחוז המורד נכשלו, וה"פראני" (ששינו את שמם ל"פרתים", על שם המחוז אותו כבשו) הצליחו לשמור על שליטתם על אזור פרתיה עד למותו של אראסקס.
לפי ההיסטוריון אפיאנוס, החל משנת 246 לפנה"ס אחיו של ארסאקס, טרידיטס הראשון, הוא ששלט על פרתיה בשמו של ארסאקס, או שהיה שותף בשלטון. ייתכן גם שלאחר מותו של ארסאקס (כנראה בשנת 211 לפנה"ס), טירידטס ירש את כסאו, ואימץ את השם ארסאקס השני כסימן להמשכיות שושלת המלוכה, אולם מספר חוקרים סוברים, ש"ארסאקס השני" (ששלט בממלכה הפרתית בשנים 191-211 לפנה"ס) היה בנו, או בן אחיו, של ארסאקס. האימפריה הפרתית לאחר מכן התפתחה וכבשה את הממלכה הסלאוקית והפכה להמשכיות של האימפריה הפרסית. השם ארסאקס עבר מעל 50 שליטים פרתים עד לכיבוש השושלת בידי הסאסאנים לאחר יותר משלוש מאות שנה.
דייגו ראמירס דה ארייאנו

| --- | --- |

 לידה:  1565? שטיבה, כתר אראגון 
 פטירה:  27 במאי 1624 (בגיל 59 בערך) סביליה, כתר קסטיליה 
 מדינה:  ספרד 
 
דייגו ראמירס דה ארייאנו (בספרדית: Diego Ramírez de Arellano;‏ בסביבות 1580 – 27 במאי 1624) היה ימאי וקוסמוגרף ספרדי. קוסמוגרפיה הייתה ענף במדע של תקופת הרנסאנס, שנודעה לו חשיבות מיוחדת בספרד, שם השתדלו מדענים לגלות ולארגן מידע על העולם החדש. טווח עיסוקיו של קוסמוגרף כלל גאוגרפיה, קרטוגרפיה, אתנוגרפיה, היסטוריה של הטבע וכן, במידה פחותה, אסטרונומיה. הקוסמוגרפים הקדומים ניסו להתאים את ממצאיהם ליסודות הקלאסיים וההומניסטיים, אך ויתרו תוך זמן קצר על המאמץ ופיתחו גישות חדשות להבנה ולארגון החומר שמצאו.
ראמירס דה ארייאנו זכה לתהילה כשניווט את משלחת גארסייה דה נודאל אל אזור מצר מגלן. המשלחת גילתה את איי דייגו ראמירס, הנקודה היבשתית הדרומית ביותר שרגל אירופאית דרכה בה עד שג'יימס קוק גילה את ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' בשנת 1775.
רקע

מצר מגלן התגלה על ידי הספרדים בשנת 1520 ושימש מעבר בין האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט, כנתיב ימי בין דרום-אמריקה לארכיפלג של ארץ האש. רוחבו הממוצע של המצר עולה במעט על 6 ק"מ, מצטמצם הרבה יותר במקומות מסוימים ויוצר צורת V שחודה פונה דרומה. רוחות מערביות או דרום-מערביות נושבות במצר רוב השנה, לעיתים קרובות בעוצמה של סערות. זרמי הגאות חזקים ובלתי צפויים וכתוצאה מכך, המצר קשה ומסוכן למעבר ספינת מפרש.
בראשית המאה ה-17 נודע שהספנים ההולנדים יאקוב לה מייר ווילם סכאוטן מצאו נתיב חדש ובטוח יותר דרומית למצר מגלן.
פליפה השלישי מלך ספרד ארגן משלחת של שתי ספינות לאימות התגלית. המשלחת הפליגה מליסבון בספטמבר 1618.
משלחת גארסייה דה נודאל

דייגו ראמירס דה ארייאנו נולד בחאטיבה בוולנסיה בסביבות 1580. הוא התמנה לנווט ראשי במשלחת של 1618, שיצאה בפיקודם של האחים ברתולומיי וגונזאלו גארסייה דה נודאל לחקור את אזור מצר מגלן. המשלחת כללה שתי ספינות קלות מטיפוס ספרדי. ראמירז נדרש לבצע תצפיות אסטרונומיות ולהכין מפות בעזרת חואן מאנזו ועוד שבעה נווטים, ארבעה בכל ספינה. היו להם אצטרולבים מודרניים, שיכלו למדוד זוויות של חמש דקות קשת ולהגיע לדיוק רב פי כמה מזה של מכשירים ישנים יותר.
המשלחת הפליגה מליסבון ב-27 בספטמבר 1618 וחזרה לסאנלוקאר דה באראמדה כעבור תשעה חודשים, ב-8 ביולי 1619. שתי הספינות שייטו ללא קושי בשוליה הדרומיים של יבשת אמריקה, ובדרך עצרו לכמה ימי מנוחה בריו דה ז'ניירו. ב-6 בדצמבר 1618 יצאו מנמל ריו דה ז'ניירו וב-6 בינואר 1619 מצאו איים, שאותם כינו בשם "לוֹס רֶיֶיס". ב-19 בינואר הגיעו אל "כף הבתולות", וב-22 בינואר אל כף לה מייר, שאותו כינו בשם כף סן ויסנטה.
הספינות עברו דרך מצר סן ויסנטה ומשם אל האוקיינוס השקט. ב-10 בפברואר מצאו קבוצת איים קטנה בכיוון דרום-מערב, שאותה כינו על שם הקוסמוגרף של המשלחת: איי דייגו ראמירס.
המשלחת הפליגה צפונה, נכנסה אל הקצה המערבי של מצר מגלן וחזרה מזרחה אל האוקיינוס האטלנטי דרך המצר. המסע עבר ללא קשיים מיוחדים, מעבר לאלה שאפשר לצפות להם בסביבה הקשוחה של האזור. ראמירס אסף, בעזרת הנווט חואן מאנסו, את החומר הדרוש לשרטוט מפת הים הראשונה המקיפה של החלק הדרומי של פטגוניה. הקפת הארץ לימדה, שארץ האש היא אי, לא השלוחה הצפונית של היבשת הדרומית טרה אוסטרליס, כפי שסברו קודם לכן.