stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-61 (בריטניה)
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-48 הוקמה הדיוויזיה ה-61. בעוד שהדיוויזיה מעולם לא נפרסה מעבר לים, צוות המטה שלה נפרס לנורווגיה ונלחם לזמן קצר במערכה הנורווגית. לאחר מכן, הדיוויזיה נפרסה בצפון אירלנד במשך כמעט שלוש שנים כתוצאה משמועות על כוונה גרמנית לפלוש לשם. בצפון אירלנד איישה הדיוויזיה הגנות סטטיות, ניהלה אבטחה פנימית והתאמנה לפעולות עתידיות. בחזרה לאנגליה, הדיוויזיה השתתפה בתרגילים צבאיים והייתה אמורה להצטרף לקבוצת הארמיות ה-21 למבצע אוברלורד, פלישת בעלות הברית לצרפת הכבושה על ידי הגרמנים. היא איבדה את התפקיד הזה בסוף 1943, והוטלה להכשיר מחליפים ליחידות קרביות. במהלך 1944, הדיוויזיה סייעה לאוברלורד בפורמטים שונים של הונאה, בעוד שרוב הלוחמים הוצבו לעוצבות קרב בתוך קבוצת הארמיות ה-21. בסוף 1945, אורגנה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיה קלה ועמדה להיפרס למזרח הרחוק כדי להילחם ביפן האימפריאלית. המהלך בוטל בעקבות הכניעה היפנית, והדיוויזיה פורקה בנובמבר 1945.
מפקדים

בריגדיר-גנרל ג'יימס גסקוין-ססיל, המרקיז הרביעי מסולסברי, ספטמבר 1915 – דצמבר 1916
מייג'ור-גנרל ריצ'רד בנאטין-אלסון, דצמבר 1915 – פברואר 1916
מייג'ור-גנרל סר קולין מקנזי, פברואר 1916 – מאי 1918
מייג'ור-גנרל פ. ג'ון דאנקן, 1918
הערות שוליים

1 2 3  "61st (2nd South Midland) Division". The Long, Long Trail. נבדק ב-21 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Becke, Archibald Frank (1935). Order of Battle of Divisions. H. M. Stationery Office. p. 33.
↑  "Richard Bannatine-Allason". Centre for First World War Studies, University of Birmingham. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2006. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "British Divisional Commanders During the Great War - First Thoughts: Note 19". Western Front Association. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
החברה הכי טובה שלי אנה פרנק

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  בן סומבוגארט 
 הופק בידי:  הנס דה ורס  פאול רובן
 תסריט:  פאול רובן  מריאן בטאווייר
 שחקנים ראשיים:  אייקו בימסטרבור  ג'וזפין אנדרסן
 מוזיקה:  מרלין סניטקר 
 מדינה:  הולנד 
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 2021
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  הולנדית
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה 
 תקציב:  2.5 מיליון יורו
 דף הסרט ב־IMDb
 
החברה הכי טובה שלי אנה פרנק (בהולנדית: Mijn beste vriendin Anne Frank) הוא סרט דרמה היסטורית הולנדי משנת 2021 בבימויו של בן סומבוגארט. הסרט מספר את סיפורה של ניצולת השואה חנה גוסלר, אשר התפרסמה בתור חברתה הטובה ביותר של אנה פרנק.
זהו הסרט ההולנדי היחידי עד כה שעוסק באנה פרנק. הסצנות בסרט שמתרחשות בהולנד, צולמו ברובע היהודי של אמסטרדם, בעוד הסצנות בברגן בלזן צולמו באולפן בבודפשט.
עלילה

הסרט נע במקביל בין שני קווי עלילה: הראשון מתרחש באמסטרדם, 1942. הסרט עוקב אחר ידידות האמיצה בין שתי נערות שונות בעליל: אנה פרנק (אייקו בימסטרבור), הנמרצת, שובבה דומיננטית וחופשייה. לעומתה חנה גוסלר (ג'וזפין אנדרסן) היא ילדה שקטה, מופנמת ובת למשפחה דתית. קו העלילה השני מתרחש בברגן בלזן, 1945. מכיוון שיש לה דרכון זר, הנלי גוסלר כלואה במחנה בתנאים טובים יחסית לשאר האסירים, ומנסה לשמור על אחותה הקטנה גבי. להנלי נודע שאנה פרנק נמצאת גם היא במחנה והיא מחליטה לנסות לעזור לה.
האנק עזריה

| --- | --- |

עזריה, נובמבר 2005
 לידה:  25 באפריל 1964 (בן 60) ארצות הברית קווינס, ניו יורק
 שם לידה:  Henry Albert Azaria 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1980)  אוניברסיטת טאפטס  בית הספר קיו-פורסט 
 בן או בת זוג:  הלן האנט (1999–2000)  קייטי רייט   ג'ולי וורנר 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי (2016)
 פרופיל ב-IMDb
 
האנק אלברט עזריה (באנגלית: Hank Albert Azaria; נולד ב-25 באפריל 1964) הוא שחקן, מדבב, קומיקאי ומפיק טלוויזיה יהודי-אמריקאי. מועמד פרס טוני לשחקן הטוב היותר במחזה על "ספאמאלוט" לשנת 2005 ומועמד ל-15 פרסי אמי, מתוכם זכה בשישה.
ביוגרפיה

האנק עזריה נולד ברובע קווינס שבניו יורק, להורים יהודים ספרדים ילידי סלוניקי שביוון.
קריירה > קולנוע

בשנת 1990 הופיע לראשונה בקולנוע בדמותו של בלש בסרט "אישה יפה" של הבמאי גארי מרשל ובכיכובם של ג'וליה רוברטס וריצ'רד גיר.
בשנת 1996 עזריה הופיע בסרטו של מייק ניקולס "כלוב הציפורים" בתפקיד של אגאדור ספרטקוס, שזכה בפרס גילדת שחקני המסך על צוות השחקנים הטוב ביותר. ב
ב-2001 שיחק בסרט "אמריקה מאוהבת", לצד בילי קריסטל שגם כתב והפיק את הסרט. באותה שנה שיחק עזריה בסרט "התקוממות" של רשת NBC, על מרד גטו ורשה בתפקיד ראשי בדמות מרדכי אנילביץ', מנהיג המרד. בשנת 2002 שיחק בסרט "נביחה!", לצד וינסנט ד'אונופריו.
בשנת 2004 שיחק בדרמה הקומית "מת על ההספד" בכיכובה של זואי דשנל. ב-2007 שיחק בקומדיה "הטורניר" בכיכובו של וודי הרלסון.
בשנת 2009 שיחק בסרט ההמשך "לילה מוטרף במוזיאון 2" לצד בן סטילר, איימי אדמס ואואן וילסון בתור הנבל הראשי "פרעה". ושיחק בקומדיה התנכ"ית "פרה היסטרי" לצד ג'ק בלאק ופול ראד.
בשנת 2011 גילם עזריה בסרט "הדרדסים" את גרגמל. ב-2013 חזר לגלם אותו בסרט ההמשך "הדרדסים 2". כמו כן הוא דיבב אותו בשני סרטים קצרים שיצאו בצמוד לסרטים – "חג מולד מדורדס" ו"הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי". בשנת 2017 השתתף בסרטו של יוסף סידר, "נורמן", לצד ליאור אשכנזי וריצ'רד גיר. בשנת 2017 גם שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "אשף השקרים" ב-HBO, שמבוסס על פרשיית ברנרד מיידוף. עזריה גילם את דמותו של פרנק דיפאסקאלי ג'וניור, שכיהן כסגנו של מיידוף במשך שלושה עשורים.
קריירה > טלוויזיה

משנת 1989 עזריה ידוע בעיקר בשל היותו אחד המדבבים בסדרת האנימציה הפופולרית "משפחת סימפסון". במהלך השתתפותו בתוכנית דיבב עזריה מעל 160 דמויות, ובהן דמויותיהם של אפו נהספימפטילון, מו סיזלאק, מפכ"ל המשטרה צ'יף וויגאם, בעל חנות הקומיקס (ג'ף אלברטסון, המכונה "קומיק בוק גאי"), קליטוס ופרופסור פרינק. על תפקידו כמדבב בסדרה קיבל 8 מועמדויות לפרס אמי מתוכם זכה בארבעה. זכייה (1998, 2001, 2003, 2015), ומועמדות (2009, 2010, 2012, 2019).
בשנת 1990 גילם שוטר בסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר" בפרק "טעות בזיהוי".
בשנת 1994 גילם בתפקיד אורח את דמותו של דייוויד, אחד מחבריה לשעבר של פיבי בסדרת טלוויזיה המצליחה "חברים". עזריה שב לעוד מספר הופעות אורח בפרקי הסדרה, אחד מהם בעונה 7, והשתתף בעוד שלושה פרקים בעונה 9. בשנת 2003 היה מועמד שוב לפרס אמי לשחקן אורח בסדרה קומית, אך זה הפסיד לג'ין ויילדר. עוד בשנת 1994 דיבב בסדרת האנימציה "ספיידרמן: סדרת האנימציה", את דמותו של ונום/אדי ברוק למשך שמונה פרקים.
בשנת 1995 הצטרף לקאסט העונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "משתגעים מאהבה" ב-NBC, בתפקיד חוזר של נאט, הדוג-ווקר של פול וג'יימי. את תפקיד זה גילם עד העונה השביעית, ועל תפקידו היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח בסדרה קומית לשנת 1998.
בשנת 1999 שיחק בסרט הטלוויזיה "ימי שלישי עם מורי" ב-ABC, בתפקיד של העיתונאי מיצ' אלבום לצד ג'ק למון. על תפקידו עזריה זכה בפרס אמי לשחקן משנה במיני-סדרה או סרט לשנת 2000.
בשנת 2004 החל לשחק בסדרת הדרמה של Showtime האף בתור הפסיכיאטר קרייג "האף" האפסטודט. בשנת 2005 שב לשחק בעונה השנייה של הסדרה, והיה מועמד לפרס אמי לשחקן ראשי מצטיין בסדרת דרמה על משחקו בעונה הראשונה. עזריה היה גם מפיק בפועל של הסדרה.
בשנת 2013 שיחק בדרמה הביוגרפית "לאבלייס" על חייה של כוכבת הפורנוגרפיה לינדה לאבלייס שם גילם את דמותו של במאי סרטי הפורנו ג'ררד דמיאנו.
בשנת 2014 הצטרף לעונה השנייה של הסדרה "ריי דונובן", בתפקיד של ג'יימס קוקרן, מנהל יחידת ה-FBI במחוז לוס אנג'לס. ב-2016 זכה בפרס אמי לשחקן אורח בסדרה דרמה. ב-2017 היה מועמד שוב לפרס אמי באותה קטגוריה אך הפסיד לג'רלד מק'רני.
החל מאפריל 2017 מגלם עזריה את ג'ים ברוקמאייר בסדרה הקומית "ברוקמאייר" לצדה של אמנדה פיט.
בשנת 2018 התארח בסדרה הקומית של נטפליקס "מטורף" בגילום דמותו של האנק לנדסברג.
בשנת 2022 החל לגלם את איש העסקים טים קוק בסדרת הדרמה הביוגרפית ""הקרב על אובר" (אנ') ברשת שואוטיים. באותה שנה שיחק לצד דיאן קרוגר בסרט המותחן "בלתי צפוי" (אנ') בבימויו של ניל לביוט.
בשנת 2023 כיכב לצד בילי קרודופ בסדרת המדע הבדיוני הקומית "שלום, מחר!" (אנ') מבית אפל TV פלוס; בסדרה גילם את אדי, עד לביטול הסדרה לאחר עונה אחת.
קריירה > תיאטרון

בשנת 2003 הופיע בתיאטרון לונדוני בתפקיד ברנרד במחזה "סטיות מיניות בשיקגו", לצדם של מת'יו פרי ומיני דרייבר.
הוא גם הופיע כסיר לאנסלוט וכדמויות נוספות בגרסת המחזמר הבימתי של "מונטי פייתון והגביע הקדוש", שנקראה "ספאמאלוט", עד יוני 2005.
חיים אישיים

לאחר מספר שנים של חיים במשותף, נישא האנק עזריה לשחקנית הלן האנט, ב-18 ביולי 1999. הם התגרשו ב-18 בדצמבר 2000.
בשנת 2007 נישא עזריה לשחקנית קאת'י רייט ובשנת 2009 נולד לזוג ילד.
פרסים

האנק עזריה זכה עד היום בפרס אנני ושישה פרסי אמי.
דשן גת

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־39 שנים)
 מיקום המטה:  קריית גת
 ענפי תעשייה:  דשנים
  
 www.deshengat.co.il
 
מפעל דשן גת באלון התבור
חברת דשן-גת היא יצרנית בינלאומית של דשנים נוזליים ומוצקים אשר הוקמה בקריית גת בשנת 1985.
היסטוריה

המפעל הראשון של החברה הוקם ב-1985 בקריית גת באזור התעשייה, על שטח מפעל סוגת שפעילות ייצור הסוכר בו נסגר. המפעל הוקם בהשקעה של 2 מיליון דולר וכלל מערכת בקרת ייצור אוטומטית ממוחשבת. המפעל קם להתחרות במפעל "דשנים וחומרים כימיים" במפרץ חיפה שהחזיק עד אז במונופול על מכירת דשנים בישראל. התוכנית העסקית של דשן גת התמקדה ביתרון של דשן נוזלי, כמו גם על הקרבה היחסית של המפעל בקריית גת למקור האשלגן והזרחן בים המלח ולצרכנים באזורים החקלאיים בדרום ישראל. מכירות המפעל הגיעו כבר בשנת 1986 למיליוני דולרים בשנה והקמת המפעל הביאה לירידת מחירים של הדשנים בישראל.
ב-1992 הוקם מפעל נוסף, בצפון הארץ, אשר הועתק בשנת 1999 לאזור התעשייה באלון התבור. הצורך בשני מפעלים במדינה קטנה כמו ישראל הוא בשל הבעייתיות של הובלת דשן נוזלי ממקום הייצור לנקודות היישום.
בשנת 1993 הוחלט לפרוץ עם הידע הנצבר לשווקים נוספים בחו"ל והיעד שנבחר היה ספרד. המפעל הראשון הוקם בעיר סביליה במחוז הדרומי של ספרד - אנדלוסיה. בתחילת המאה ה-21 הוקם המפעל השני בעיירה לובון במחוז אקסטרמדורה. מפעל זה נותן מענה גם לשוק הפורטוגלי הקרוב יחסית. המפעל האחרון שהוקם ב-2004 נמצא בעיר אלמריה, גם היא במחוז אנדלוסיה, הידועה באזור החממות האדיר שלה שמספק פירות וירקות לכל אירופה.
ההתמחות של החברה היא בייצור דשן נוזלי בתרכובות NPK (חנקן, זרחן ואשלגן) שונות. היתרון בשימוש של דשן נוזלי לעומת שימוש בדשן מוצק הוא ביכולת היישום המדויקת שלו, חיסכון במשאבי מים ושליטה מדויקת על כמויות הדשן המיושם. לדשן גת דשן מבוסס קומפוסט, בשם "שפע חפר" המיועד לחקלאות אורגנית.
לחברה גם פעילות ייצוא של דשן מוצק מסיס למדינות כדוגמת קניה, קוריאה הדרומית, אקוודור, טורקיה, קפריסין ועוד. והחברה זכתה בתעודת יצואן מטעם משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה (תמ"ת) בשנים 2008 ו-2009.
חברת דשן גת היא בבעלות קבוצת פדרמן ובניו (אחזקות) בע"מ.
הערות שוליים

↑  מונופול אחד הם כבר שברו, מעריב, 24 באוקטובר 1986
↑  הכימיה המוצלחת של סוגת, מעריב, 13 בינואר 1987
↑  תכשירים לחקלאות אורגנית, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, 2007
דרום-מזרח אירופה

דרום-מזרח אירופה (באנגלית: Southeast Europe; בראשי תיבות: SEE) הוא אזור גאוגרפי באירופה, המורכב בעיקר מהבלקן. מדינות ושטחים ריבוניים הכלולים באזור הם אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, יוון, קוסובו, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה, סרביה וטורקיה. לפעמים נכללות גם מולדובה ואוקראינה בדרום-מזרח אירופה, אך לרוב הן נכללות במזרח אירופה וכן סלובניה, שלעיתים נכללת במרכז אירופה.
העיר הגדולה ביותר באזור היא איסטנבול, ואחריה בוקרשט, סופיה, בלגרד ואתונה.
יש הגדרות חופפות וסותרות של האזור, בשל שיקולים פוליטיים, כלכליים, היסטוריים, תרבותיים וגאוגרפיים.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, התגוררו בדרום-מזרח אירופה מעל מיליון יהודים.
הגדרה

השימוש הידוע הראשון במונח "דרום-מזרח אירופה" היה על ידי החוקר האוסטרי יוהאן גיאורג פון האן (1811–1869) כמונח רחב יותר מהבלקן המסורתי, מושג המבוסס על גבולות חצי האי הבלקן. המדינות בהן תוארו ככולם באזור הבלקן הן אלבניה, קוסובו, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית.
מדינות המתוארות גאוגרפית, לפחות חלקית, באזור, הן:
אלבניה אלבניה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בולגריה בולגריה
קרואטיה קרואטיה
יוון יוון
קוסובו קוסובו
מולדובה מולדובה
מונטנגרו מונטנגרו
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
רומניה רומניה
סרביה סרביה
סלובניה סלובניה
טורקיה טורקיה (תראקיה המזרחית)
הגדרה > ספר העובדות העולמי

על פי ספר העובדות העולמי של ה-CIA, המדינות הבאות נכללות בדרום-מזרח אירופה:
אלבניה
בוסניה והרצגובינה
בולגריה
קרואטיה
קוסובו
מונטנגרו
מקדוניה הצפונית
רומניה
סרביה
טורקיה (תראקיה המזרחית)
על פי ספר זה, יוון נמצאת בדרום אירופה, סלובניה במרכז אירופה ומולדובה במזרח אירופה.
שיתופי פעולה והסכמים

הסכם היציבות בדרום-מזרח אירופה (SPSEE) כלל את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, קוסובו, מולדובה, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה וסרביה כשותפות חברות. תהליך שיתוף הפעולה בדרום-מזרח אירופה (SEECP) כולל את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, יוון, קוסובו, מולדובה, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה, סרביה, סלובניה וטורקיה כשותפות חברות. היוזמה השיתופית בדרום-מזרח אירופה (SECI) כוללת את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, מולדובה, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה, סרביה, סלובניה וטורקיה כשותפות חברות.
התוכנית לשיתוף פעולה בין-לאומי של דרום-מזרח אירופה, הממומנת על ידי האיחוד האירופי, כוללת את אלבניה, אוסטריה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, יוון, הונגריה, מקדוניה הצפונית, מונטנגרו, מולדובה, רומניה, סרביה, סלובקיה, סלובניה וחלקים מאיטליה ומאוקראינה כחלק מאזור התוכנית.
מחקרים של הבנק העולמי מתייחסים לאלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, מולדובה, מקדוניה הצפונית, רומניה וסרביה כשמונה המדינות בדרום-מזרח אירופה (SEE8). פרסום משנת 2006 של ארגון הבריאות העולמי (WHO) ובנק הפיתוח של מועצת אירופה (CEB) מונה את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, מקדוניה הצפונית, מולדובה, רומניה וסרביה ומונטנגרו כמדינות דרום-מזרח אירופה.
המשרד האזורי של נציבות האו"ם לפליטים בדרום-מזרח אירופה מפרט כיום את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, מקדוניה הצפונית ומונטנגרו כחלק מדרום-מזרח אירופה.
ראו גם

צפון-מערב אירופה
הערות שוליים

1 2 3  Geography M. A., Geography B. A., Where Exactly Are the Balkan States?, ThoughtCo (באנגלית)
↑  יהודי דרום מזרח-אירופה, באתר south-eastern-europe.html
↑  Greece - The World Factbook, www.cia.gov
↑  Slovenia - The World Factbook, www.cia.gov
↑  Moldova - The World Factbook, www.cia.gov
↑  South-East Europe, www.southeast-europe.net
↑  Regional Office in South Eastern Europe | Global Focus, reporting.unhcr.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4058449-5  NKC: ge128614  VIAF: 238996100   WorldCat (עם VIAF): 238996100 
אזורי אירופה, על פי ספר העובדות העולמי של ה-CIA. דרום-מזרח אירופה מסומן בחום
האנק גרינשפון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1909 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  23 ביולי 1989 (בגיל 79) לאס וגאס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאלם ממוריאל 
 בן או בת זוג:  ברברה גרינשפון 
 פרסים והוקרה:  חבר היכל התהילה של העיתונות של נבאדה 
 
הרמן מילטון "האנק" גרינשפון (27 באוגוסט 1909 – 23 ביולי 1989) היה המו"ל של עיתון סאן לאס וגאס. הוא רכש את העיתון בשנת 1949, ושימש כעורך ומפרסם עד מותו. גרינשפון היה גם מפתח נדל"ן בולט בלאס וגאס.
שנים מוקדמות

גרינשפון נולד למשפחה יהודית בברוקלין, בנם של מהגרים מפולין בחלק שנשלט אז על ידי רוסיה. במהלך מלחמת העולם השנייה, בעת שהותו בצפון אירלנד, פגש גרינשפון את אשתו, ברברה, בארוחת ערב שערכה מורין בלק (לבית פרס), ביתם של הרולד פרס מסולומון ופרס ואשתו של איש העסקים הבריטי רוי קית' בלק. בצעירותו, גרינשפון היה מעורב עם באגסי סיגל בפתיחתו מחדש של קזינו פלמינגו. גרינשפון עבד כסוכן הפרסום של הפלמינגו. בעקבות רצח סיגל בלוס אנג'לס בשנת 1947, גרינשפון חידש את התעניינותו במורשתו היהודית והפך לדמות בולטת בתמיכה במאבק להקמת מדינת ישראל.
אספקת הנשק לישראל

בשנת 1947, כשההגנה כבר הייתה בסכסוך מזוין עם הכוחות הערביים, גרינשפן העביר מקלעים וחלקי מטוס לארגון. זו הייתה הפרה של פעולות הנייטרליות האמריקאיות, פשע שבגינו נעצר והורשע בסופו של דבר ב-10 ביולי 1950. הוא נקנס ב-10,000 דולר אך לא קיבל עונש מאסר. ב־18 באוקטובר 1961 העניק לו הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי חנינה. עם מותו של גרינשפון בשנת 1989, כינה אותו שמעון פרס "גיבור ארצנו ולוחם לחירות".
מחלוקות עם ג'ו מקארתי

גרינשפון החל מאבק עם הסנטור הרפובליקני ג'וזף מקארתי בשנת 1952, ופרסם כמה מאמרים שתקפו אותו כדמגוג. הוא כתב מאמרים שהאשימו את מקארתי בהיותו הומוסקסואל, מעשה שהביא על גרינשפן ביקורת ניכרת, אפילו בקרב אויבי מקארתי. גרינשפון התבצר עוד יותר בפוליטיקה המקומית כאשר הועלו טענות לפיו הוא מחזיק במידע סחטני נגד מועמדים בולטים לנשיאות דמוקרטיות.
הקשר לשערוריית ווטרגייט

ב־17 ביוני 1972, וירג'יליו גונזלס, ברנרד בארקר, ג'יימס וו. מקקורד, ג'וניור, אוג'ניו מרטינס ופרנק סטורגיס נעצרו בעת שהציבו מכשירים אלקטרוניים במשרדי הקמפיין של המפלגה הדמוקרטית בגוש דירות בשם ווטרגייט, בוושינגטון די. סי. מאוחר יותר. התברר כי אנשים העובדים עבור הנשיא ריצ'רד ניקסון רצו להאזין לשיחותיו של לארי אובריאן, יו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית. פרשת ווטרגייט התפתחה מאירוע זה, והובילה לחקירות רחבות היקף, לדיונים בקונגרס ולסיקור תקשורתי יציב בשנתיים הבאות.
ב־23 במאי 1973 הודה מקורד כי קבוצה זו (המכונה "השרברבים") הייתה מעורבת בכמה פעילויות סמויות. זה כלל מזימה לגניבת מסמכים מהכספת של האנק גרינשפון. מקקורד העיד כי היועץ המשפטי לממשלה, ג'ון ניוטון מיטשל, אמר לו כי לגרינסשפון יש מידע שעלול לשמש לסחיטת המועמד הדמוקרטי לנשיאות. מכיוון שגרינשפון היה רפובליקני מושבע, ההנחה הייתה כי גרינשפון ישתמש בהשפעתו הפוליטית ובקשרים שלו בכדי להשפיע על הבחירות.[דרוש מקור]
עסקאות ועסקים

מיד לאחר מותו של גרינשפון נכנסה משפחתו להסכם הפעלה משותף עם "לאס וגאס סקירה-ג'ורנל". כתוצאה מכך, הסאן פעל בשעות אחר הצהריים מדי יום משנת 1990 ואילך. החל מאוקטובר 2005, במסגרת הסכם הפעלה משותף מתוקן, החל העיתון להגיש את ה-Review-Journal כנספח.
גרינשפון הקים את תאגיד גרינשפון לניהול נכסי המשפחה.
גרינשפון עסק גם רבות בנדל"ן, ורכש את רוב החלק המערבי של הנדרסון עבור פיתוח שהפך בסופו של דבר לעמק הירוק. חלק ניכר מכספי הזרע המקוריים עבור השקעת הנדל"ן נרכשו באמצעות הלוואה מטעם איגוד הצוותים. משפחתו שולטת ברוב שטחי הקרקע ובפיתוחי נדל"ן נלווים, כולל מסלולי גולף וחווה, אתר הנופש והספא גרין וואלי, באמצעות תאגיד גרינשפן.
גרינשפון הקים את תחנת הטלוויזיה הראשונה בנבאדה, KLAS-TV.
בשנת 2008 הפיקה SGP Media את סרט תיעודי עלילתי על חייו של האנק גרינשפון, על פי אנתוני הופקינס.
חיים אישיים

בשנת 1944 הוא התחתן עם ילידת צפון אירלנד, ברברה ג'ואן ריצ'י, שהייתה גם כן יהודייה. נולדו להם 4 ילדים: בריאן גרינשפון, נשיא ועורך סאן ויו"ר תאגיד גרינשפון; דניאל גרינשפון, נשיא קבוצת המדיה גרינשפון וסגן נשיא הסאן; סוזן גרינספון פיין, חברת מועצת הליגה נגד השמצה וג'יין גרינספון גייל, פעילה למען זכויות בעלי חיים. ברברה נפטרה בשנת 2010 בגיל 88. בית הספר התיכון "ברברה והאנק גרינשפון", חטיבת ביניים בהנדרסון (נבדה), נפתח בשנת 1991 לכבוד השניים.
הערות שוליים

↑  "Las Vegas Sun Founder Hank Greenspun Dead At 79". Associated Press. 23 ביולי 1989. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Greenspun, Brian (19 ביוני 2011). "WHERE I STAND: Unsung hero to Israel, and humanity May all fathers, on their special day, learn from life of Al Schwimmer". Las Vegas Sun. נבדק ב-15 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sun Staff (23 יולי 1989). "World Mourns 'Man of Great Spirit, Courage'". Las Vegas Sun. נבדק ב-14 מרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Where I Stand | PaletteMusic
↑  Koch, Ed (1 ביוני 2010). "Sun publisher, family matriarch Barbara Greenspun dies at 88". Las Vegas Sun. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Barbara Greenspun". University of Nevada Las Vegas Libraries Southern Nevada Jewish Heritage Product.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278547905171  ISNI: 0000 0000 2227 1443  LCCN: n81092139  SNAC: w6c57nss  VIAF: 11171537   WorldCat (עם VIAF): 11171537 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "האנק גרינשפון".
אנשים הניצבים על טרסת האנק גרינשפון של ניוזאום, המשקיפה על שדרת פנסילבניה והקניון הלאומי בוושינגטון הבירה, קפיטול ארצות הברית, הבניין המזרחי של הגלריה הלאומית לאמנות ושגרירות קנדה נראים ברקע.
הוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי

הוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי (ברוסית: Антисионистский комитет советской общественности,‏ АКСО) הוקם ב-29 במרץ 1983 על ידי מזכירות הוועד המרכזי שאישרה החלטה 101/62ГС ”לתמוך בהצעה של אגף התעמולה של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והק.ג.ב. בדבר הקמה של ועד אנטי ציוני...”.
היסטוריה

בתחילת שנות ה-80 פיתחו השלטונות הסובייטים נשק תעמולתי חדש למלחמה הקרה, כמו גם לתנועת הדיסידנטים המתגברת בתוך ברית המועצות, כדי להוביל לאי-לגיטימציה של הציונות ולצמצם את העלייה היהודית מברית המועצות לישראל.
יהודים אתניים היוו את ליבו של הוועד. אחת מחברות הוועד, הבלרינה מאיה פליסצקאיה הייתה תחת איומים מצד השלטונות שאם לא תהיה חברה בוועד יישלל ממנה דרכונה ולא תוכל להופיע מחוץ לברית המועצות. השימוש ביהודים כדי להרוס מוסדות ותרבות יהודיים היה כדי למנוע האשמות של אנטישמיות מצד השלטונות. היהודים שהיו חברים בוועד כונו בקרב בני עמם "יהודי כיס" ("карманные евреи"). בראש הוועד האנטי-ציוני עמד גנרל דוד דרגונסקי, פעמיים גיבור ברית המועצות שלחם במלחמת העולם השנייה והיה ידוע בברית המועצות ומחוצה לה.
לפי הצעותיהם, הכי קיצונים בגישתם מתוך חברי הוועד היו צזאר סולודר ובלאייב, בעוד זיבס וזימאנאס נחשבו מתונים יותר. הוועד היה מקיים כנסים בו היו מבקרים את הציונות ומחליטים על דרכים לפעול נגדה. בנוסף לתעמולה השוטפת באמצעי תקשורת הוועד תכנן גם לערוך "סימפוזיום בינלאומי על הבעיות העכשוויות של האנטי-ציונות" ואף לקיים "קונגרס אנטי-ציוני בינלאומי". במרץ 1985, עם עליית מיכאיל גורבצ'וב לשלטון, איבד הוועד מחשיבותו, והתפרק סופית באוקטובר 1994. חלק מחומריו שימשו את התנועה הרדיקלית פאמיאט.
חברי הוועד

דוד דרגונסקי - יושב ראש הוועד.
מארק קרופקין - סגן יושב ראש. קרופקין עבד סגן עורך בהוצאה לאור "נובוסטי".
יורי קולסניקוב - סגן יושב ראש. באופן רשמי הוצג כסופר. שמו האמיתי - יונה גולדשטיין. היה קולונל דימוס בקג"ב. במהלך מלחמת העולם השנייה היה מפקד יחידת פרטיזנים סובייטים ולאחריה ביצע משימות ריגול ברומניה ובארץ ישראל, שם פעל במסווה של עולה מרומניה.
סמואל זיבס - פרופסור בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה.
גריגורי בונדרבסקי - פרופסור בפקולטה להיסטוריה.
אלינה ביסטריצקאיה - שחקנית תיאטרון וקולנוע.
מרטין קבצ'ניק - פרופסור לכימיה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
תאודור אויזרמן - פרופסור לפילוסופיה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
מטוויי בלנטר - מלחין.
טטיאנה ליאוזנובה - במאית קולנוע.
אהרן ורגליס - משורר יידי.
צזאר סולודר - משורר ועיתונאי.
בוריס שיינין - תסריטאי ובמאי קולנוע.
גנריך גופמאן - סופר. במהלך מלחמת העולם השנייה היה טייס קרב, גיבור ברית המועצות.
יעקב פישמן - הרב של בית הכנסת הכורלי של מוסקבה. אולץ להצטרף וכשנפטר כעבור זמן קצר, הוחלף על ידי יורשו בתפקיד, הרב אדולף שייביץ'.
ולדימיר קודריאבצב - משפטן, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. הלא יהודי היחיד בין חברי הוועד.
הערות שוליים

↑  בנימין פינקוס, עמוד 56
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257594905171
הוביג דמירג'יאן

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1989 (בן 35) ניקוסיה, קפריסין 
 מוקד פעילות:  קפריסין 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק גרופ 
 www.hovig-music.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הוביג דמירג'יאן (ביוונית: Χοβίγκ Ντεμιρτζιάν, בארמנית: Հովիկ Դեմիրճյան; נולד ב-3 בינואר 1989) הוא זמר קפריסאי שנולד למשפחה ארמנית בניקוסיה, קפריסין. ייצג את קפריסין באירוויזיון 2017.
קריירה

בתחילת דרכו עסק במכירות ולאחר מכן כזמר. בתחרות שירה שנערכה בלרנקה זכה במקום השני והפך לזמר מוכר במדינתו. בשנת 2009 נבחן להשתתף בעונה השנייה של תוכנית המציאות The X Factor בגרסתה היוונית, תחת שמו הפרטי כשם במה. הוא צלח את שלב האודישנים, שובץ לנבחרת הבנים והודח מהתוכנית בשלב רבע הגמר עם מקום שביעי. בשנים 2010 ו-2015 התחרה בגמרים הלאומיים לייצוג קפריסין באירוויזיון. הוא הוכרז על ידי רשות השידור הקפריסאית לייצג את המדינה באירוויזיון 2017 וב-2 במרץ שוחרר שירו "Gravity" ששובץ במקום החמישה-עשר בסדר ההשמעה של חצי הגמר הראשון. השיר העפיל לגמר וסיים במקום ה-21.
דשובה

דשובה או δ בעקרב הוא כוכב בקבוצת עקרב, המרכזי מבין שלושת הכוכבים היוצרים את ראשו של העקרב (מעליו נמצא גרפיאס ומתחתיו π בעקרב).  שמו של הכוכב הוא שיבוש של המילה הערבית "גַ'בְּהַה" (جبهة) שפירושה מצח ושבמקור תיארה את שלושת הכוכבים שיוצרים את פני העקרב. בשל קרבתו למישור המילקה הירח מסתיר אותו מדי פעם ולעיתים רחוקות גם כוכבי הלכת כוכב חמה, נוגה ומאדים עוברים על פניו.
מאפיינים

דשובה הוא תת-ענק כחול מטיפוס ספקטרלי B0, שנמצא לקראת סיום שלב היתוך המימן בליבתו. לכוכב מסה של כ-13 מסות שמש ורדיוסו כ-6.5 רדיוסי שמש. הכוכב מאיר בעוצמה גדולה פי 38,000 מעוצמת ההארה של השמש, אך למעלה מ-90% מקרינתו הם בתחום העל-סגול ובאור נראה הוא מאיר בעוצמה של פי 2,500 מהשמש. בשנת 2000 בהירות נראית הכוכב החלה לעלות מדרגה 2.3 והגיעה לדרגה 1.6 שנתיים לאחר מכן והכוכב הפך מהחמישי הכי בהיר בקבוצה לשני הכי בהיר. לאחר מכן בהירות הכוכב ירדה חזרה לדרגה 2.3 בשנת 2005. בשנת 2010 הבהירות שוב החלה לעלות עד שהגיעה לדרגה 1.7 ב-2011. השינויים והפתאומיים וחסרי הסדירות בבהירות מיוחסים לזריקה של חומר מאזור קו המשווה של הכוכב, שמסתובב על צירו במהירות של לפחות 180 קילומטר בשנייה, אך ככל הנראה הרבה יותר מכך. החומר שנזרק יוצר דיסקה המקיפה את הכוכב וההתנגשויות בתוך הדיסקה גורמות להתחממות הגז ולשינויי הבהירות, שמסווגים את דשובה כמשתנה γ בקסיופאה.
מאפיינים > דשובה B

לדשובה יש בן זוג עמום - דשובה B שהוא כוכב הסדרה הראשית מטיפוס B1‏, B2 או B3, מסתו כ-8 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא בערך פי 4,000 מזו של מהשמש, אך מכיוון שהטמפרטורה על פניו היא יותר מ-20,000 קלווין, רובה המוחלט של הקרינה היא בתחום העל-סגול ובאור נראה הוא מאיר רק פי 200 מהשמש. זוג הכוכבים מקיפים זה את זה במסלול אליפטי מאוד בזמן הקפה של כ-10 שנים.