stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לשון-פר

| לשון-פר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: זיפניים
סוג:: לשון-פר
שם מדעי
 Anchusa ‏לינאוס, 1753
לְשׁוֹן-פַּר (שם מדעי: Anchusa) הוא סוג של צמחים עשבוניים חד-שנתיים, דו-שנתי או רב-שנתיים ממשפחת הזיפניים הכולל 35 מינים מתוכם 6 בישראל וסביבתה. תחום תפוצתו משתרע מהאזור הים-תיכוני אל צפון אירופה ועד מונגוליה ופקיסטן, וגם בדרום אפריקה. הצמח גדל בעיקר באזורים בעלי אקלים ממוזג. הוא התפשט לצפון אמריקה, לארגנטינה, לבריטניה, אירלנד, לקמרון באפריקה, ולבנגלדש ורוסיה.
מאפיינים מורפולוגיים

חלק ממיני לשון-הפר הם צמחים חד-שנתיים, חלקם צמחים דו-שנתיים וחלקם רב-שנתיים, והם בעלי המאפיינים הכללים של משפחת הזיפניים. הם לרוב צמחים עשבוניים המכוסים בשערות זיפיות. עלי הצמח הם פשוטים או תמימים, ומכוסים בשערות קשות.
לפרחי לשון-הפר סימטריה רדיאלית. צבעי הפרחים משתנים בין מיני הסוג. על הצמחים נראים מספר פרחים בעלי חמישה עלי גביע המאוחדים בבסיסם, וחמישה עלי כותרת היוצרים צינור צר שכיוונו מעלה.
שימושים ותועלות

מיני לשון-הפר נאכלים על ידי הזחלים של מספר מיני פרפראים. ופרחיהם זוכים לביקורים תכופים על ידי דבורים.
שורשי לשון-הפר מכילים anchusin, שהוא שרף חום-אדום המשמש לצביעה. הוא אינו מסיס במים, אך כן מסיס באלכוהול, בכלורופורם ובדיאתיל אתר.
עלי לשון הפר גם מותרים לאכילת אדם ונעשה בהם שימוש בין היתר כבעלי גפן עבור "ממולאים". בערבית העלים נקראים "עלי הלשון" (ورق اللسان).
מקורות השם

השם העברי של הסוג נלקח משמו הערבי, ליסאן אלת'ור, המדמה את העלה המוארך ומחוספס ללשונו של הפר. השם המדעי נגזר ככל הנראה מהמילה ἄγχουσα (ankhousa או anchousa) בשפה היוונית העתיקה, שהתייחסה לצמח שממנו הפיקו פיגמנט אדום-סגול לצביעת אריגים ולשימושים רפואיים. הדבר מתקשר לכך שמינים מסוימים בסוג Anchusa ובסוגים קרובים (כגון אלקנה) מכילים תרכובות צבע (למשל, אלקנין) בשורשיהם. כך, השם המדעי משקף את ההיסטוריה של השימוש בצמח כמקור לצבע.
מאפיינים מורפולוגיים

צמחים עשבוניים חד-שנתיים, דו-שנתיים או רב-שנתיים.
הגבעולים גליליים.
העלים מסורגים או כולם מרוכזים בשושנת ותמימים.
התפרחות מלוות עלים או חפים.
הגביע מחולק כמעט עד לבסיסו או עד לשליש התחתון או למחציתו (בישראל, רק לשון-פר מצויה), משתייר בפרי ומתארך מעט עם ההבשלה.
הפרחים דו-מיניים, סימטריים, בעלי עטיף כפול, עלי כותרת מאוחים ושחלה עילית. כל פרח יוצא מחיקו או קרוב לחיקו של חפה או עלה.
הכותרת דמוית מסמר, כלומר כותרת שצורתה צינור ארוך ודק, שפתחו לפתע מתרחב מאוד ואז היא פרושה כגלגל או כצלחת ורק בסיסה מאוחה.
אוגן הכותרת לעיתים מעט א-סימטרית; צינור הכותרת ישר או מעוקל, כאורך אוגן הכותרת או ארוך ממנה; הלוע סגור על ידי 5 קשקשים בולטים: קהים, שעירים או מצויצים ולעיתים מכוסים גבשושיות קטנות.
האבקנים 5, מעורים בצינור הכותרת וחבויים בה.
עמוד השחלה ארוך, דקיק יוצא מבין 4 אונות השחלה. הצלקת כדורית או מפוצלת לשתי אונות.
הפרי (בייחוד כשהוא צעיר) עשוי 4 פרודות חד-זרעיות שביניהן צומח ועולה עמוד השחלה. הפרודות קירחות, ואינן חלקות והן חלולות בחלקן התחתון. בסיס כל פרודה מוקף טבעת נפוחה, הנשארת לפעמים על מצעית הפרח לאחר התנתקות הפרודות. הפרודות ישרות או כפופות ובעלות מקור.
מיני הבר הגדלים בישראל

בישראל נפוצים ששה מינים, שלושה מתוכם רב-שנתיים: לשון פר-איטלקית, לשון-פר מצויה ולשון-פר סמורה, ולשלושה חד-שנתיים: לשון-פר מדברית, לשון-פר מזרחית ולשון-פר מצרית.
בעבר, המין לשון-פר מגובבת (Anchusa aggregata), צמח חד-שנתי, נחשבה כמין בסוג לשון-פר. כיום, מקובל לסווגה תחת סוג נפרד בשם לשון-שור, והמין נקרא לשון-שור מגובבת (Hormuzakia aggregata). בשנת 2000, צמח רב-שנתי בשם לשון-שור נגבית תואר למדע תחת השם לשון-פר נגבי. לשון-שור נבדל מלשון פר בטבעת הקבועה בבסיס הפרודה שמופרדת לשתי קשוות.
לשון-פר איטלקית

לשון-פר איטלקית (Anchusa azurea, שם נרדף: Anchusa italica) היא צמח עשבוני רב-שנתי, בעל פרחים בצבע סגול עמוק ופרודות באורך של 4 עד 6 מ"מ. היא דומה מאוד ללשון-פר סמורה, אך ישנם כמה הבדלים בולטים: הזיפים המכסים את כל הצמח הם רכים והדוקים, ולכן הצמח אינו דוקרני למגע. בנוסף, הזיפים פזורים ומכסים את כל הגב של עלי הגביע ואינם ערוכים בטורים כל שהם, בניגוד ללשון-פר סמורה, שבה הזיפים מסודרים בשלושה טורים מובהקים.
תחום התפוצה הטבעי של לשון-פר איטלקית משתרע ממרכז אירופה המזרחית ועד לאגן הים התיכון והרי ההימלאיה המערביים. היא גדלה בעיקר באזורים בעלי אקלים ממוזג, באזורים המשתייכים לאזור האירו-סיבירי, הים-תיכוני והאירנו-טורני.
בישראל, מין זה נדיר ונמצא בעיקר בקרקעות חרסיתיות עמוקות, גם אם הן חרושות, ובבתי גידול לחים יותר בהשוואה לאלה של לשון-פר סמורה. הוא נפוץ בחבל הספר ובשדרת ההר, ובעיקר מאכלס מורדות וקרקעות עמקים במרכז החבל הים-תיכוני.
העלווה מתפתחת מתחילת נובמבר ונמשכת עד אמצע יולי. הפריחה מתחילה בסוף פברואר ונמשכת עד תחילת יוני, ואילו פיזור הזרעים מסתיים בסוף אוגוסט.
לשון-פר מדברית

לשון-פר מדברית (Anchusa milleri) - היא צמח עשבוני חד-שנתי נמוך, נדיר, הדומה הדומה ללשון-פר מצרית. היא מאופיינת בכותרת שצבעה ורוד חיוור עד לבן, בצינור כותרת שארוך מהגביע פי 2 עד 1.5 ובאוגן כותרת עקום במקצת. הכותרת, שצבעה לבן-ורוד, עקומה, כלומר צינורה כפוף במחציתו התחתונה ואונות האוגן שונות זו מזו. קשקשי הלוע של הכותרת קרחים בקצותיהם. הפרודות ארוכות מרוחבן, זקופות, שטחן מרושת וראשן חד.
תפוצה עולמית: תחום התפוצה הטבעי של לשון-פר מדברית, משתרע במזרח הים -התיכון : מצרים, סיני, ערב-הסעודית, ישראל ירדן סוריה ולבנון וגם בפקיסטן. בעיקר במדבר ובערבות שיחים באזורים אירנו-טורני - סהרו-ערבי.
התפוצה בישראל: בישראל היא גדלה באזור ים המלח, בערבה, בנגב הדרומי ובסיני.
העלווה מתפתחת בתחילת נובמבר ונמשכת עד תחילת מאי. הפריחה נמשכת מתחילת פברואר ועד סוף אפריל. הפצת הזרעים מסתיימת באמצע יוני.
לשון בר מזרחית

לשון-פר מזרחית (שם מדעי: Anchusa ovata, שם נרדף: Anchusa arvensis subsp. orientalis (L.) Nordh.) היא צמח עשבוני חד-שנתי, נמוך, נדיר ובסכנה הכחדה בישראל. גובהו 15 עד 30 ס"מ, ועל כולו פזורים זיפים לבנים. הגבעול זקוף או מתרומם, מפוצל מעט בחלק התחתון ונושא תפרחת מפוצלת בחלק העליון. העלים תמימים סרגליים-אזמלניים, הולכים וקטנים בגודלם כלפי מעלה לאורך הגבעול. התפרחות דמויות זנב-עקרב, ערוכות בקצות סעיפי הגבעול.
צינור הכותרת כפוף מתחת לאמצעו כמו לשון-פר מדברית, ואינו בולט מהגביע בשונה מלשון-פר מדברית; צבע הכותרת כחול אורכה קטן מס"מ אחד, האונה התחתונה לבנה הנוטה מעט כלפי מעלה. הגביע בעל 5 אונות צרות, משתייר ומתפרה (אונות הגביע מתארכות). אונות הגביע, נפרשות לרוחב ככוכב עם תום ההבשלה, והן חושפות 4 פרודות זעירות באורך 3 עד 4 מ"מ. הפרודות דמויות ביצה ורחבות במקצת מאורכן וראשן מכופף למצב אופקי, פניהן מגובששות.
תפוצה עולמית: לשון-פר מזרחית נפוצה מדרום-מזרח אירופה ועד אתיופיה ומונגוליה. היא גדלה בעיקר בבתי גידול בעלי אקלים ממוזג (אירנו-טורני).
התפוצה בישראל: בישראל לשון-פר מזרחית גדלה רק בגליל ובעמק יזרעאל. בגליל התחתון היא נמצאת בעיקר באזורי בית קשת, אלון תבור, צומת גולני, מע'ר, בקרבת נחל צלמון, שורשים ושמורת מצוק ארבל. בגליל העליון הוא נמצא ממש בגבולו עם הגליל התחתון בבקעת חנניה וברמה. בעמק יזרעאל היא נותרה רק בנחל עדשים ובנחל מזרע עקב המעבר לחקלאות מודרנית הכולל חריש עמוק וריסוסים.
בית גידול: בקרקעות טרה-רוסה ובזלת הנושאות צומח עשבוני. טרה רוסההיא סוג של קרקע חרסיתית חומה-אדומה המתהווה מבלייה של סלע גיר קשה (או דולומיט). בישראל הוא שורד בשטחי חקלאות מסורתית, במיוחד בשדות קטנים ובמטעי זיתים.
העלווה מתפתחת בתחילת נובמבר ונמשכת עד אמצע מאי. הפריחה נמשכת מסוף פברואר ועד אמצע מאי. הפצת הזרעים מסתיימת באמצע יולי.
לשון-פר מצויה

לשון-פר מצויה (שם מדעי: Anchusa hybrida, שם נרדף: Anchusa undulata) היא צמח עשבוני דו-שנתי או רב-שנתי נמוך, מסתעף מבסיסו וגובהו נע בין 20 ל-50 ס"מ. הגביע מחולק לאונות עד לאמצען לכל היותר. בשאר המינים עלי הגביע מפורדים עד לבסיסם או כמעט כך. הכותרת דמוית מסמר, באורך 1.6 ס"מ, וצבעה סגול כהה או ארגמן כהה. הגביעים משתיירים בפרי, מתפרים ומתנפחים, כאשר הפירות הקרובים לבסיס "זנב העקרב" בוגרים יותר ונראים נפוחים יותר.
בית גידול: לשון-פרי מצויה גדלה בעיקר בבתות (צמחיית בני שיח) ובמידה מצומצמת בקרב צומח עשבוני בחבל הים-תיכוני, בעיקר על קרקעות טרה-רוסה וקרקעות המתפתחות על בזלת.
תפוצה עולמית: תחום התפוצה הטבעי לשון-פר מצויה משתרעת באזור הים התיכון המרכזי והמזרחי. היא גדלה בעיקר בבתי גידול בעלי אקלים סובטרופי (ים-תיכוני).
תפוצה בישראל: בישראל, לשון-פר מצויה נפוצה בחוף הגליל. היא מצויה בגולן, בבקעת חולה, בגליל העליון, בעמק עכו, בשרון ובגלעד. היא נדירה בגליל התחתון, בדרום מישור החוף, בשפלה ובהרי יהודה (נדירה בירושלים). היא נדירה מאוד בחרמון, בבקעת כנרות, בכרמל, בשומרון ובמדבר שומרון.
פנולוגיה: שורש שיפודי רב-שנתי אוגר מזון מצוי רדום בקרקע ובראשו ניצן ההתחדשות. לאחר הגשמים הראשונים מלבלבים עלים גדולים (שושנת עלים הנותרים צמודים לקרקע) מניצני התחדשות שבשורש השיפודי. העלים מחוספים ומוארכים, ההולכים ונעשים צרים בבסיסם ושפתם גלונית. עלי הגבעול קצרים בהרבה מעלי השושנת והם חובקים את הגבעול בבסיסם. בבוא האביב מתפתח גבעול תפרחת המסתעף בראשו ונושא תפרחות המכונות “עקרביות” בהיותן דומות לעוקץ של העקרב. החלק הצעיר של התפרחת מעוקל והחלק הבוגר ישר. הפרחים המגיעים לשלב הפתיחה מצויים בקטע המעבר מהחלק הישר למעוקל. במהלך הבשלת הזרעים מתנפחים הגביעים ומסייעים אחר כך להפצת הזרעים ברוח.
הפריחה נמשכת מסוף פברואר עד תחילת יוני.
לשון-פר מצרית

לשון-פר מצרית (Anchusa aegyptiaca) היא צמח עשבוני חד-שנתי, נמוך, זוחל או מתרומם ואורכו נע בין 5 ל-35 ס"מ. כל הצמח מכוסה בשכרות זיפניות לא נעימות למגע. העלים מסורגים, דמויי אזמל, באורך של עד 20 ס"מ וברוחב של עד 3 ס"מ, ומכוסים ביבלות לבנות הנראות כנקודות. הגביע מחולק כמעט עד לבסיסו, וצינור הכותרת בולט ממנו ונפתח לחמש אונות מעוגלות, שצבען נע בין צהוב בהיר לקרם ולעיתים רחוקות לבן. אורך הגביע שווה לאורך צינור הכותרת, והוא משתייר לאחר נשירת הכותרת. הזרעים בעלי קליפה עבה, ובבסיסם מצוי גופיף שומן (אלאיוזום), המסייע להפצתם.
בית גדול: לשון-פר מצרית גדלה בוואדיות, מישורים, מדרונות, ושטחים חקלאיים במדבר, כמו גם בבתי גידול של בתות ושיחיות באזור הספר ובחבל הים-תיכוני.
תפוצה עולמית: תחום התפוצה הטבעי של לשון-פר מצרית משתרע מהאזור המזרח-ים-תיכוני: מסיציליה בצפון הים התיכון ותוניסיה בדרומו ועד דרום איראן וחצי האי ערב. תחום תפוצה בעיקר סהרו-ערבי עם חדירה לאזור הים-תיכוני והאירנו-טורני.
תפוצה בישראל: לשון-פר מצרית הוא אחד הצמחים המועטים הנפוצים לכל אורכה של ישראל. היא נפוצה בבקעת כנרות, בבקעת בית שאן, בחוף הכרמל, במדבר שומרון, בערבות הירדן, בשפלה ובמדבר מצוי יהודה; מצויה בגליל התחתון, בכרמל, בעמק יזרעאל, בדרום מישור החוף, בשומרון, בהרי יהודה, בבקעת ים המלח (למעט מלחות), בצפון הנגב, בהר הנגב, בגלעד, במואב ובאדום; נדירה בגולן, בגליל העליון, בשרון, במערב הנגב, ובערבה; נדירה מאוד בגלבוע, בחוף הגליל ובעמון.
העלווה מתפתחת בתחילת ינואר ונמשכת עד תחילת יוני. הפריחה נמשכת מסוף ינואר ועד סוף מאי. הפצת הזרעים מסתיימת באמצע יולי.
לשון-פר סמורה

לשון-פר סמורה (Anchusa strigosa) היא צמח עשבוני דו-שנתי או רב-שנתי מכוסה בשערות זיפניות דוקרניות לעומתה השעירות עליה לשון-פר איטלקית היא רכה יותר ולא זיפנית. הפרחים כחולים ולא בצבע סגול עמוק כמו אצל לשון-פר איטלקית. הגביע מורכב מ-5 עלים, המופרדים כמעט עד לבסיסם או לחלוטין. עלי הגביע מכוסים בשלוש שורות של זיפים סמירים: שתי שורות לאורך שפת העלה ושורה נוספת לאורך העורק המרכזי.
אורך הפרודות 6 עד 12 מ"מ.
תמונות

לשון-פר מצויה
לשון-שור מגובבת, נס ציונה
לשון-פר איטלקית בספרד
הערות שוליים

1 2  Anchusa L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  לשון-פר, באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏12-2024
↑  לשון-שור מגובבת, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  לשון-פר איטלקית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2  אורי פרגמן-ספיר, פרחי עין גדי וחוף ים המלח, ירושלים: העמותה לעידוד וקדום שמירת הטבע במזרח התיכון, 2008, עמ' 98
1 2 3  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 361, 372
↑  לשון-פר מדברי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 542-544
לשון-פר איטלקית באזור אנדלוסיה בדרום ספרד, סמוך לעיר סביליה
לשו-פר מדברית בירדן
לשון-פר מדברית בירדן
לשון-פר מצרית מפארק בריטניה, ישראל
לשון-פר מצרית בקפריסין
מדרג BBGKY

בפיזיקה סטטיסטית, מדרג BBGKY (מדרג בוגוליובוב-בורן-גרין-קירקוווד-איבון, לעיתים נקראת מדרג בוגוליובוב) הוא סט משוואות, המתארות את הדינמיקה של מערכת בעלת מספר רב של חלקיקים הנמצאים באינטראקציה זה עם זה.
במסגרת מערכת משוואות זו, פונקציית ההתפלגות הפיזיקלית (פונקציית צפיפות הסתברות) של s חלקיקים כוללת בתוכה את פונקציית ההתפלגות של s+1 חלקיקים, כך שנוצרת שרשרת משוואות מצומדות.
מדרג BBGKY נקראת על שמם של ניקוליי בוגוליובוב, מקס בורן, הרברט ס. גרין, ג'ון גמבל קירקווד, וז'אק איבון.
שימושים ופירושים פיזיקליים

סכמטית, משוואת ליוביל נותנת לנו את ההתפתחות בזמן של מערכת שלמה בעלת N חלקיקים החל מ- Df_{n}=0 - ביטוי לזרם הבלתי-דחיס של צפיפות ההסתברות במרחב הפאזה. לאחר מכן, ניתן להגדיר באופן הדרגתי את פונקציות ההתפלגות המופחתות על ידי ביצוע אינטגרציה על דרגת חופש נוספת של החלקיק  f_{s}\thicksim \int f_{s+1}.
משוואה במדרג BBGKY מספרת לנו שההתפתחות בזמן של  f_{s} ניתנת כתוצאה ממשוואת ליוביל, אבל עם תיקון המייצג את השפעת הכוח של N-s החלקיקים העצורים:
Df_{s}\varpropto div_{p}{\langle \!grad_{q}\Phi _{i\ s+1}\rangle }_{f_{s+1}}.
הבעיה העיקרית עם פתרון מדרג BBGKY עבור מקרים שונים, היא שהמדרג קשה לפתירה כמעט כמו פתרון משוואת ליוביל המקורית. עם זאת, ניתן בצע קירובים למדרג BBGKY בקלות, וקירובים אלו מאפשרים קיטוע של שרשרת המשוואות, כך שמתקבלת מערכת משוואות סופית. הערך של קירובים אלו הוא שמשוואות התפלגות מסדרים גבוהים יותר -  f_{s+2},f_{s+3},... ישפיעו על ההתפתחות בזמן של  f_{s} באופן מרומז בלבד, על ידי  f_{s+1}.
קיטוע של שרשרת BBGKY הוא נקודת התחלה שכיחה ליישומים רבים של תאוריה קינטית שניתן להשתמש בהם על מנת לגזור את משוואות הקינמטיקה הקלאסיות או הקוונטיות. בפרט, באמצעות קיטוע ההירכייה במשוואה הראשונה, או בשתי המשוואות הראשונות ניתן לגזור את משוואות בולצמן הקלאסיות או הקוונטיות.
קירובים נוספים, כמו ההנחה שפונקציית צפיפות ההסתברות תלויה רק במרחק היחסי בין החלקיקים, או ההנחה של שליטת ההידרודינמיקה, יכולים גם כן להפוך את שרשרת BBGKY לנגישה לפתרון.
ביבליוגרפיה

פונקציות התפלגות של s חלקיקים הוצגו לראשונה במכניקה סטטיסטית קלאסית על ידי ז'אק איבון בשנת 1935. מדרג BBGKY של משוואות התפלגות נכתבה ויושמה עבור גזירת משוואות קינטיות על ידי בוגוליובוב, התקבלה בשנת 1945 ופורסמה בשנת 1946 ברוסית ובאנגלית. תיאורית הטרנספורטציה הקינטית הוצגה על ידי קירקווד במאמר שהתקבל באוקטובר 1946, ופורסם במרץ 1946. כמו כן, פורסמו מאמרים עוקבים בנושא זה. המאמר הראשון שפרסמו בורן וגרין עסק בתיאוריות קינטיות כלליות של נוזלים, פורסם בדצמבר 1946.
ראו גם

משוואת פוקר פלאנק
משוואת ולסוב
הערות שוליים

↑  Harold Grad, On the kinetic theory of rarefied gases, Communications on Pure and Applied Mathematics 2, 1949-12, עמ' 331–407 doi: 10.1002/cpa.3160020403
1 2  N. N. Bogoliubov, "Kinetic Equations", Journal of Experimental and Theoretical Physics (in Russian), עמ' 691–702
1 2  N. N. Bogoliubov, "Kinetic Equations", Journal of Physics USSR (265-274)
↑  N. N. Bogoliubov, K. P. Gurov (1947), "Kinetic Equations in Quantum Mechanics", Journal of Experimental and Theoretical Physics (in Russian)
↑  Harris, S., An introduction to the theory of the Boltzmann equation. Courier Corporation., 2004
↑  J. Yvon (1935), La théorie statistique des fluides et l'équation d'état (in French), Actual. Sci. & Indust. № 203 (Paris, Hermann)
↑  John G. Kirkwood (March 1946), "The Statistical Mechanical Theory of Transport Processes I. General Theory, The Journal of Chemical Physics
↑  John G. Kirkwood (January 1947), "The Statistical Mechanical Theory of Transport Processes II. Transport in Gases", The Journal of Chemical Physics
↑  M. Born and H. S. Green (31 December 1946), "A General Kinetic Theory of Liquids I. The Molecular Distribution Functions", Proc. Roy. Soc. A. 188
מורפוגנזה

| --- | --- |

 שיוך:  תהליך ביולוגי 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (1926–1947) 
 מזהים
 קוד MeSH:  G07.345.500 
 מזהה MeSH:  D009024 
 
מורפוגנזה (מהמילים היווניות: μορφή, צורה, Γένεσις, יצירה) היא תהליך מורכב ממנגנונים דינאמיים שונים, פיזיקליים, כימיים וביולוגים שיוצרים סדר ברמות השונות בהתפתחות הצורה והמבנה (הצבע והתבנית) של יצור חי. זהו אחד משלושה אופנים עיקריים של התפתחות ביולוגית (השניים האחרים הם גדילת תאים והתמיינות תאים). תהליך זה מבקר את הארגון המרחבי של התאים במהלך התפתחות היצור החי. התהליך מושפע על ידי הורמונים, כימיקלים, מזהמים, או כוחות מכניים שנובעים מהתבניות המרחביות שיוצרים התאים. מורפוגנזה מתרחשת במהלך התפתחות העובר, האורגניזם הבוגר, בתרבית תאים או בגידול סרטני.
כמה מהרעיונות הראשונים לגבי מורפוגנזה פורסמו על ידי דארסי וונטוורת תומפסון (1917) ואלן טיורינג (1952). עבודות אלה ניבאו את נוכחותם של אותות כימיים ותהליכים כגון דיפוזיה, אקטיבציה ודאקטיבציה במהלך גדילת תאים ואורגניזמים.
במחקר המורפוגנזה ישנן גישות שונות. אחת הגישות הבולטות היא הגישה הביו-כימית, המצביעה על כך שהתהליכים ההתפתחותיים שבאמצעותם נוצרים הצורה והמבנה נשלטים על ידי ריכוז מולקולות שנקראות מורפוגנים. לפי הגישה הביו-פיזיקלית, שדות פיזיים כגון שדות חשמליים ושדות מכניים יכולים גם לספק סיגנלים מקומיים. הגישה המכנית מתמקדת בתפקיד הכוחות הפיזיים בהתפתחות הצורה. הגישה הפיזיקלית המכנית לחקר תהליכי המורפגנזיה מתמקדת בתפקיד הכוחות הפיזיים בהתפתחות הצורה, ומדגישה את ההיבטים של הארגון העצמי במהלך ההתפתחות בדיפוזית תגובה.
תצפיות, שנעשו על מנת לבדוק את השפעת התהליכים הפיזיקליים על המורפוגנזה, מצאו שחיבור בין מנגנונים מכנים זזים בצורה זהה יכול לחסן את המורפגנזה נגד שינויים במערכת האקולוגית. בנוסף, נמצא שהגירויים המכנים מתאמים את תנועת המורפגנזה בכל העובר.
הערות שוליים

1 2  Shani-Zerbib.L., Structural Inheritance of the Actin Cytoskeletal Organization Determines the
Body Axis in Regenerating Hydra, Cell Reports, 2016
↑  5.Von Dassow. M, Davidson. L, Physics and the canalization of morphogenesis: a grand challenge in organismal biology, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000171011  NDL: 00565399  NKC: ph122983 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוכלי מוות

| --- | --- |

הלורד וולדמורט ומאחוריו לוציוס מאלפוי, בלטריקס לסטריינג' ושלושה אוכלי מוות עם מסכה, הסרט החמישי
 סוג:  קבוצת קוסמים
 הופעה ראשונה:  הארי פוטר וגביע האש
 יוצרים:  ג'יי קיי רולינג
 מידע
 בסיס:  אחוזת מאלפוי
 חברוּת בקבוצה:  אין (הקבוצה התפרקה לאחר תבוסתם במלחמת הקוסמים השנייה)
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  הלורד וולדמורט (מנהיג), סוורוס סנייפ, בלטריקס לסטריינג', איגור קרקרוף, אנטונין דולוחוב, לוציוס מאלפוי, אלקטו, אמיקוס קארו, ברטי קראוץ' הבן, דראקו מאלפוי, פיטר פטיגרו
 דמויות קשורות
 אויבים:  מסדר עוף החול, רמוס לופין, הארי פוטר, אלבוס דמבלדור, סיריוס בלק 
 
אוכלי המוות (באנגלית: Death Eaters) הם קבוצת דמויות בדיונית שמופיעה בסדרת ספרי הארי פוטר מאת ג'יי. קיי. רולינג. על פי העלילה, "אוכלי המוות" הוא הכינוי לקבוצה של קוסמים ומכשפות אפלים, המובלים על ידי אדון האופל לורד וולדמורט, הקוסם האפל המרושע ביותר במאה ה-20. חברי הקבוצה דוגלים באידאולוגיה שלפיה יש להשליט סדר עולמי חדש בו הקוסמים ישלטו בגלוי על המוגלגים, אותם הם רואים כחיות נחותות, ולטהר את עולם הקוסמים מבני-מוגלגים, כך שרק קוסמים טהורי-דם (שכל דורות משפחותיהם היו קוסמים) יהיו רשאים להתקיים בעולם הקוסמים.
אוכלי המוות הופיעו כקבוצה לראשונה בספר "הארי פוטר וגביע האש". בספר, אוכלי המוות מתוארים כלבושי גלימות שחורות וברדסים, ועוטי מסיכות. סימן ההיכר שלהם הוא "האות האפל" המוטבע על זרועם: מעין קעקוע מכושף, איור ובו גולגולת אדם ונחש היוצא מתוך פיה, שמשמש גם כאמצעי תקשורת: אוכל מוות יכול לגעת באות שעל זרועו כדי לזמן את וולדמורט, ולחלופין, כאשר וולדמורט נוגע באות האפל של אחד מאוכלי המוות, אוכלי המוות נדרשים להתאסף מיד סביבו.
סמל

האות האפל הוא סמלם של לורד וולדמורט ואוכלי המוות. הסמל מורכב מגולגולת ונחש הזוחל ממנה. כל אוכל מוות נושא כתובת קעקע שחורה של הסימן האפל על אמתו השמאלית. סמל זה אף מזומן לשמיים על ידי הלחש מוֹרְסְמוֹרְדְרֶה. המילה מורסמורדרה היא הלחם בסיסים של המילה הלטינית mors ("מוות"; זהו גם שמה של התגלמות המוות במיתולוגיה הרומית) והמילה הצרפתית mordre ("לנשוך", "לנגוס"). פירושן יחד הוא "קח נגיסה מן המוות", ומכאן השם "אוכלי מוות". לרוב השימוש בלחש המורסמורדרה יעשה מעל זירת רצח, או מעשה נפשע אחר. זאת כדי להטיל מורא באלו הצופים בו, וכן כדי לבשר את חזרתו של הלורד וולדמורט.
לפני מפלתו הראשונה של וולדמורט, הלחש היה ידוע רק לקומץ מעריציו הקרובים. לאחר שנפל, הלחש כבר לא נראה עוד בשמיים, מאחר שאותם חברים במעגל הפנימי ירדו למחתרת או נשלחו לאזקבאן. הלחש הופיע שוב לראשונה בהארי פוטר וגביע האש. ברטי קראוץ' הבן השתמש בו מיד לאחר גביע העולם בקווידיץ'. בכך הוא גרם לפאניקה ומנוסה המונית.
אוכלי מוות בולטים > בלטריקס לסטריינג' (לבית בלק)

בלטריקס לסטריינג' (Bellatrix Lestrange) לבית בלק (1951–1998) היא מכשפה טהורת דם. בלטריקס היא בת למשפחת בלק טהורת הדם ועתיקת היומין: היא דודניתם של רגולוס וסיריוס בלק, ואחיותיה הן נרקיסה מאלפוי ואנדרומדה טונקס. גם בעלה, רודולפוס, ואחיו רבסטאן הם אוכלי מוות, בנים למשפחת לסטריינג' שבדומה למשפחת בלק גם היא משפחת קוסמים עתיקת יומין, וייתכן שהם צאצאים של לסטריינג' מסוים (שלא ידוע שמו הפרטי) שמוזכר בספר השישי כאחד מחבורתו של וולדמורט במהלך לימודיו בהוגוורטס.
בלטריקס נחשבת לאחד מאוכלי המוות הנאמנים ביותר לוולדמורט, וכן למכשפה אכזרית וסדיסטית במיוחד, ולבעלת מומחיות רבה באומנויות האופל, אותן למדה מוולדמורט בעצמו, לטענתה. היא התמחתה בשימוש בקללת קרושיאטוס במטרה לענות אנשים ולייסר אותם בכאבים. נטייה ידועה לשמצה זו בלטה במאורע שהתרחש לאחר תום מלחמת הקוסמים הראשונה: בלטריקס הייתה בין אוכלי המוות שחטפו ועינו ממושכות את בני הזוג פרנק ואליס לונגבוטום, הילאים וחברים במסדר עוף החול והוריו של נוויל לונגבוטום, במטרה להוציא מהם מידע על מקום הימצאו של אדונם. כתוצאה מכך נגרם נזק מוחי לצמיתות לבני הזוג, ועל מעשה זה נידונה למאסר עולם בבית הכלא אזקבאן. היא שהתה שם במשך 14 שנים, ולאחר שובו של וולדמורט לחיים, ברחה יחד עם עשרה אוכלי מוות נוספים במהלך הבריחה הגדולה שתוארה בספר החמישי.
עם הזמן מתגלה שבלטריקס פיתחה משיכה רומנטית כלפי וולדמורט, וזו באה לידי ביטוי בכך שנכנסה להריון ממנו, וילדה בת בשם דלפי רידל.
במהלך מלחמת הקוסמים השנייה היא נטלה חלק בקרבות רבים תחת פיקודו של וולדמורט. היא השתתפה בקרב במחלקת המסתורין, שם הצליחה להביס בדו-קרב ולגרום למותו של בן דודה סיריוס בלק, והייתה אוכלת המוות היחידה שהצליחה להימלט מזירת הקרב (מלבד וולדמורט) לאחר סיומו, ולחמוק ממאסר. מאז היא עסקה בזריעת הרס ופחד לפי פקודתו של וולדמורט. במהלך הספר השביעי היא רוצחת את גמדון הבית דובי, לאחר שזה הציל מידיה את הארי, רון והרמיוני, אותם עינתה בבית משפחת מאלפוי. בסוף הספר היא נוטלת חלק פעיל בקרב על הוגוורטס, והורגת את אחייניתה נימפדורה טונקס. היא הייתה בין אוכלי המוות הבודדים שנשארו עם וולדמורט עד הסוף, והפגינה כישרון רב בלחימת דו-קרב קוסמים: היא הצליחה להילחם ב-3 מכשפות מוכשרות - הרמיוני, ג'יני ויזלי ולונה לאבגוד - בו זמנית.
סופה היה שחוסלה על ידי אמה של ג'יני, מולי ויזלי, לאחר שניסתה להרוג את ג'יני.
בסרטים היא מגולמת על ידי השחקנית הבריטית הלנה בונהם קרטר. כשאר בני משפחת בלק, שרובם נקראים בשמות של גרמי שמיים, גם בלטריקס קיבלה את שמה מכוכב בעל אותו השם.
אוכלי מוות בולטים > לוציוס מאלפוי

לוציוס מאלפוי (Lucius Malfoy) הוא קוסם טהור-דם, צאצא למשפחת מאלפוי טהורת הדם, בית אצולה עשיר ובעל השפעה רבה על עולם הקוסמים. סבו ברוטוס ייסד עיתון אנטי-מוגלגי, אולם לא ידוע אם המשפחה המשיכה אותו בדור זה. נולד ב-1954 וגר בוויטשרי. ללוציוס יש השקפת עולם שדוגלת בעליונות טהורי-הדם על פני שאר הקוסמים, ובעקבות כך הצטרף לשורות אוכלי-המוות והשתתף במלחמת הקוסמים הראשונה. עד מהרה, הפך לוציוס לאחד מאוכלי המוות הנאמנים ביותר לוולדמורט, ושימש בפועל כיד ימינו. וולדמורט סמך עליו כל כך, שהפקיד בידיו את אחד מאוצרותיו היקרים ביותר: היומן שאותו ניהל בתקופת לימודיו בבית הספר הוגוורטס, שהכיל הוראות לפתיחת חדר הסודות שלבסוף אף התברר שהיה אחד ההורקרוקסים של וולדמורט. באותה תקופה הוא פגש בנרקיסה לבית בלק, נשא אותה לאשה ומנישואים אלו נולד בנם היחיד, דראקו.
לאחר תבוסתו הראשונה של וולדמורט, בה הוא איבד את גופו הגשמי, לוציוס הצליח להתחמק ממאסר בטיעון שהוא היה נתון תחת קללת אימפריוס. בכך הצליח לשמור על מעמדו וקשריו עם החברה הגבוהה של עולם הקוסמים, תוך כדי כך שהוא מטפח קשר קרוב עם בכירי משרד הקסמים ותורם על מנת לקדם מטרות חשובות. למרות זאת לוציוס לא הפסיק לדבוק ברעיונותיו והמשיך לעסוק באומנויות האופל. במהלך תקופה זו, ניסה לוציוס להפליל את משפחת ויזלי בכך שהשתיל את יומן בית-הספר של וולדמורט בין ספרי הלימוד של בת המשפחה ג'יני ויזלי, וגרם לכך ששבריר הנשמה של וולדמורט שהיה בפנים ישתלט עליה ויגרום לפתיחתו של חדר הסודות ושחרור הבסיליסק ששכן בפנים. מזימה זו נכשלה בזכות להארי פוטר, שהביס את הבסיליסק והשמיד את היומן. שנתיים לאחר מכן, השתתף מאלפוי בעינוי ומעשי איבה כלפי אנשים שאינם יכולים לעשות קסם ושלא נולדו לקוסמים/מכשפות במהלך אליפות העולם בקווידיץ'.
עם שובו של וולדמורט, לוציוס היה אחד מאוכלי המוות שהתייצבו מיד כאשר וולדמורט קרא לכלל אוכלי המוות. עם זאת, אובדן היומן של רידל, והעובדה שלוציוס העדיף להציל את עורו מאשר לשמור על נאמנות לוולדמורט, גרמו לפיחות במעמדו של לוציוס. שנה לאחר מכן, לוציוס הוביל קבוצה של אוכלי-מוות אל משרד הקסמים במטרה לגנוב משם נבואה שעסקה בהארי ובוולדמורט. כישלונו של לוציוס בהשגת הנבואה הוסיפה עוד יותר לתחושות האכזבה של וולדמורט מלוציוס, והוא החל להתייחס אל לוציוס ומשפחתו בזלזול, ואף התעלל בבני המשפחה נפשית במספר הזדמנויות. לוציוס, שיותר מכל היה קנאי ביותר לשלומה של משפחתו, החליט בסופו של דבר יחד עם אשתו לערוק משורותיו של וולדמורט במהלך הקרב על הוגוורטס, כאשר הוא מסרב להשתתף בלחימה ומעייניו נתונים אך ורק בהבאת בנו, דראקו, למקום מבטחים, וכאשר אשתו רימתה את וולדמורט בכך ששיקרה לו שהארי פוטר מת, ובכך הצילה את חייו. בעקבות מעשים אלו, ניצלו בני הזוג ממאסר לאחר מלחמת הקוסמים השנייה.