stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות וימבלדון 1953

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  22 ביוני 1953 – 4 ביולי 1953 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  67 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:ויק סיישס (ארצות הברית) נשים:מורין קונולי (ארצות הברית) זוגות גברים:לו הוד/קן רוזוול (אוסטרליה) זוגות נשים:שירלי פריי/דוריס הארט (ארצות הברית) זוגות מעורבים: ויק סיישס/דוריס הארט (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1952 אליפות וימבלדון 1954 ← 
 
אליפות וימבלדון 1953 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-22 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
פרנק סג'מן (אוסטרליה) שזכה ב-3 תארים בשנה הקודמת עבר למקצוענים ולא היה יכול להמשיך בהשתתפות בתחרויות וימבלדון.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
קן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה), הודח ברבע הגמר
ויק סיישס (ארצות הברית ארצות הברית), ניצח בתחרות
מרווין רוז (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בחצי הגמר
ירוסלב דרובני (מצרים מצרים), הודח בחצי הגמר
גרדנר מלוי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הרביעי
לו הוד (אוסטרליה אוסטרליה), הודח ברבע הגמר
ארתור לרסן (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
קן מקגרגור (אוסטרליה אוסטרליה), הודח ברבע הגמר
אנריקה מוראה (ארגנטינה ארגנטינה), הודח בסיבוב השני
במשחק הגמר, ויק סיישס (ארצות הברית), נפגש עם קורט נילסן (דנמרק) שלא היה מדורג וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא הגיע לשלב הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
מורין קונולי (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1952 ניצחה בתחרות
דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1951, הפסידה במשחק הגמר
שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
דורותי נוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
אנג'לה מורטימר (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
הלן פלטשר (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב הרביעי
סיו שאטרי (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השליש
נלי אדמסון (לנדרי) (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב הרביעי
במשחק הגמר מורין קונולי מארצות הברית ניצחה את דוריס הארט, גם היא מארצות הברית, בשתי מערכות. בשנה זו מורין קונולי ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה, אליפות ארצות הברית הפתוחה ואליפות אוסטרליה הפתוחה. בכך היא הייתה הראשונה שזכתה ב-4 תוארי גראנד סלאם בתחרויות נשים. רק בשנת 1970 מרגרט קורט האוסטרלית הצליחה לחזור על הישג זה.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי תחרות 1952 קן מקגרגור ופרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה) לא השתתפו. 4 זוגות דורגו:
לו הוד וקן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
גרדנר מלוי ודיק סביט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
רקס הרטוויג ומרווין רוז (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
ירוסלב דרובני (מצרים מצרים) ובאדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
במשחק הגמר לו הוד וקן רוזוול מאוסטרליה שיחקו נגד זוג אוסטרלי נוסף רקס הארטוויג ומרווין רוז וניצחו אותם ב-4 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה, באליפות צרפת הפתוחה ובכך זכו ב-3 תוארי גראנד סלאם בתחרויות זוגות הגברים במהלך שנת 1953.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
שירלי פריי ודוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות 1951-1952, ניצחו בתחרות
ג'ולי סמפסון ומורין קונולי (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
הלן פלטשר וג'יין רינגלי-קורטלי (בריטניה בריטניה), הודחו בחצי הגמר
ברברה דייווידסון ודורותי נוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
במשחק הגמר שירלי פריי ודוריס הארט מארצות הברית ניצחו את ג'ולי סמפסון ומורין קונולי גם הן מארצות הברית בשתי מערכות. בכך הן זכו בתחרות זו בפעם השלישית ברציפות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה, באליפות צרפת הפתוחה ובכך זכו ב-3 תוארי גראנד סלאם בתחריות זוגות נשים בשנת 1953.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. מזוג מנצחי 1952 פרנק סג'מן (אוסטרליה) ודוריס הארט (ארצות הברית) בתחרות השתתפה רק דוריס הארט והיא ניצחה בתחרות עם פרטנר חדש. 4 זוגות קיבלו דירוג:
ויק סיישס ודוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
מרווין רוז (אוסטרליה אוסטרליה) ומורין קונולי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הרביעי
ג'ף פאיש וג'יין רינקל-קורלי (בריטניה בריטניה), הודחו ברבע הגמר
אנריקה מוראה (ארגנטינה ארגנטינה) ושירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
במשחק הגמר ויק סיישס ודוריס הארט (ארצות הברית) ניצחו ב-3 מערכות את אנריקה מוראה (ארגנטינה) ושירלי פריי (ארצות הברית). באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה ובכך זכה ב-3 תוארי גראנד סלאם בתחרויות זוגות מעורבים במהלך שנת 1953.
ויק סיישס, מנצח התחרות
מורין קונולי, מנצחת תחרות הנשים
מקלאוד (נהר)

| --- | --- |
המפלים התחתונים בנהר מקלאוד
המפלים התחתונים בנהר מקלאוד
 מידע כללי
 אורך:  124 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  21.9 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  1,750 קמ"ר
 מוצא:  דרום-מזרחית להר שסטה, מחוז סיסקיו בקליפורניה
 גובה מוצא הנהר:  1,426 מטרים
 קואורדינטות מוצא:  41°13′12″N 121°46′21″W﻿ / ﻿41.22000°N 121.77250°W﻿ / 41.22000; -121.77250
 שפך:  זרוע נהר מקלאוד של אגם שסטה (אנ'), סקרמנטו, מחוז שסטה בקליפורניה
 קואורדינטות שפך:  40°46′13″N 122°18′13″W﻿ / ﻿40.77028°N 122.30361°W﻿ / 40.77028; -122.30361
 מדינות באגן הניקוז:  קליפורניה בארצות הברית
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמקלאוד(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמקלאוד
 מוצא הנהר מקלאוד
Darmera peltate (אנ') על גדת הנהר מקלאוד במאי
הנהר מקלאוד (באנגלית: McCloud River) הוא נהר באורך 124.1 קילומטרים, הזורם מזרחית לנהר סקרמנטו העליון ובמקביל לו, במחוזות קליפורניה סיסקיו ושסטה בצפון קליפורניה בארצות הברית. מוגן תחת חוק הנהרות הפראיים והנופיים של קליפורניה (1972), הוא מנקז אזור הררי נופי של רכס קסקייד, כולל חלק מהר שסטה. זהו יובל של הנהר פיט, אשר בתורו זורם לנהר סקרמנטו. שלושת הנהרות מתלכדים באגם שסטה (אנ'), שנוצר על ידי סכר שסטה (אנ') מצפון לרדינג (אנ').
היסטוריה

הנהר נודע במקור בשם "הנהר מקלאוד", על שם הצייד ולוכד הבונים של חברת מפרץ הדסון אלכסנדר רודריק מקלאוד (Alexander Roderick McLeod) שחקר אותו במהלך החורף של 1829–1830. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נעשה שימוש נרחב באיות "McCloud", כנראה משום שזה היה האיות האמריקאי המקובל של השם הסקוטי, ואולי בחלקו כדי לכבד את המתיישב החלוץ של קליפורניה רוס מקלאוד (אנ'), שהתיישב כאן ב-1855.
גאוגרפיה

אגן הניקוז של הנהר מקלאוד מנקז 1,750 קילומטרים רבועים. הוא נוצר מכמה נחלים המוזנים ממעיינות ב"כרי הדשא קולבי" (Colby Meadows) ברכס הקסקייד, כ-15 קילומטרים דרומית-מזרחית להר שסטה במחוז סיסקיו. הוא זורם בתחילה מערבה, עובר מדרום להר שסטה ומקבל נחלים המנקזים את המדרון הדרומי של הפסגה. מזרחית ליישוב מקלאוד (אנ') הוא יוצר סדרה של מפלים הנופלים מעל קילוחי לבה בזלתיים, הידועים ביחד כמפלי הנהר מקלאוד (McCloud River Falls).
מתחת למפלים הנהר זורם בדרך כלל מדרום-דרום מערב דרך מאגר המים אגם מקלאוד (אנ') ודרך קניון עמוק ביער הלאומי שסטה-טריניטי. הוא מצטרף לאגם שסטה, שנוצר על ידי סכר שסטה, כ-25 קילומטרים צפונית לרדינג, כאשר 16 הקילומטרים התחתונים של הנהר יוצרים את הזרוע האמצעית של האגם. זרוע מקלאוד מצטרפת לזרוע הנהר פיט ממש מזרחית לגשר הנהר פיט (אנ') של כביש בין-מדינתי 5, 8 קילומטרים צפונית לעיר שסטה לייק (אנ').
יובלים עיקריים לנהר מקלאוד העליון כוללים את מאד קריק (Mud Creek) וטייט קריק (Tate Creek) בתוספת ביג ספרינגס (Big Springs). סקאוו ואלי קריק (Squaw Valley Creek), הוקינס קריק (Hawkins Creek), קליבורן קריק (Claiborne Creek) וצ'טרדאון קריק (Chatterdown Creek) הם היובלים העיקריים של נהר מקלאוד מעבר למאגר מקלאוד.
שינויים בנהר

הנהר נסכר בסכר הנהר מקלאוד (McCloud River Dam), כדי לספק מים למיזם ההידרואלקטרי מקלאוד-פיט (McCloud-Pit Hydroelectric Project). מנהרת מקלאוד (McCloud Tunnel) מטה מים מהנהר מקלאוד מזרחה אל מאגר קניון איירון (Iron Canyon Reservoir); המים נשפכים לנהר פיט בתחנת הכוח ג'יימס ב. בלאק (-James B. Black Powerhouse). בהמשך הזרם, המים המוטים מגבירים את ייצור החשמל בסכרים פיט 6 ופיט 7 לפני שהם זורמים לאגם שסטה. כושר הייצור הכולל הוא 364 מגה-ואט. המערכת נבנתה בסוף שנות ה-60, בבעלותה של חברת הגז והחשמל הפסיפית (אנ') (PG&E) ומופעלת על ידיה.
כתוצאה מסכירת הנהר, הספיקה הממוצעת בנהר מקלאוד התחתון ירדה מאוד, מממוצע שנתי של 48.1 מטרים מעוקבים בשנייה בין 1946 ל-1965 לממוצע שנתי של 21.9 בין 1967 ל-2013. ההשפעה הגדולה ביותר על זרימת הנהר היא בחודשי הקיץ כאשר הסכר משחרר רק 5.7 מטרים מעוקבים בשנייה. עם זאת, יש השפעה מועטה על ספיקות השיא בחורף, שמקורן בעיקר באזור אגן הניקוז שמתחת לסכר.
פעילויות נופש

הנהר מקלאוד מחולק בדרך כלל לשני חלקים. המקלאוד העליון מעל מאגר מקלאוד, והמקלאוד התחתון המשתרע מהמאגר עד אגם שסטה. המפלים שהוזכרו לעיל נמצאים כולם במקלאוד העליון. המקלאוד העליון הוא יעד פופולרי לשייטי קיאקים. יש אתר מחנאות משופר בשם Fowlers on the Upper McCloud. דגים מובאים למקלאוד העליון מעל המפלים העליונים לעיתים נדירות, ואיתור הדגים מוכיח את עצמו לעיתים קרובות כאתגר למרבית הדייגים הנלהבים, בעוד שלקטע מהמפלים התחתונים למפלים העליונים נוהגים להוסיף דגים והוא פתוח לדיג פיתיון. המקלאוד התחתון הוא בדרך כלל אתר לדיג זבובים/פיתויים מלאכותיים, ומדיניות הדיג בו מחייבת לשחרר דגים שנלכדים.
הקילומטרים האחרונים של המקלאוד כוללים שני מועדוני דיג פרטיים - מועדון הנהר מקלאוד (McCloud River Club, קילומטר 6.4) ומועדון בוליבוקה (Bollibokka Club, קילומטר 16), שנוסדו ב-1902 וב-1904, בהתאמה. הקרקע המקיפה את 11 הקילומטרים התחתונים של מועדון בוליבוקה נרכשה ב-2007 על ידי נפת המים וסטלנדס (Westlands Water District), שממשיכה להפעיל את מועדון בוליבוקה ההיסטורי. וסטלנדס רכשה את הנכס כדי למנוע סיכון לפיתוח הנכס, וכדי להגדיל את זכויותיה לשחרור מים ממאגר שסטה באמצעות בעלות על 12 קילומטרים באגן הניקוז, וכדי להשקיט את ההתנגדות לתוכניות להגדלת גובה סכר שסטה, מיזם שבו היא בעלת העניין הגדול ביותר. 5 הקילומטרים העליונים של אחזקות הנהר של המועדון נרכשו ב-2006 על ידי איל הנדל"ן מעמק הסיליקון ג'ון ארילאגה (אנ'). דייגים אינם רשאים להיכנס מעל סימן המים הגבוהים בכל אחד מהנכסים. ל"חברה לשימור הטבע" (The Nature Conservancy) יש אתר במקלאוד התחתון, מתנה ממועדון הנהר מקלאוד השכן, המרשה עשר חכות ליום ומטיילים או צפרים ללא הגבלה.
ישנם שני אתרי מחנאות על הנהר מקלאוד התחתון - Ash Camp ו-Ah Di Nah Campground‏. Ash Camp הוא אזור מחנאות קטן פשוט כ-1.5 קילומטר במורד הזרם מסכר מאגר מקלאוד עם 4 אתרים ותא שירותים ללא מים. הוא שוכן בצומת של הוקינס קריק והמקלאוד התחתון.
Ah Di Nah Campground שוכן כ-5 קילומטרים בהמשך הזרם מ-Ash Camp, הגישה לאתר היא בדרך עפר באורך 11 קילומטרים. זהו אתר מחנאות ביער הלאומי של שסטה-טריניטי ותשלום מחויב עבור שהיה לילית באתר. Ah Di Nah פופולרי בקרב תרמילאים ודייגים בשל קרבתו לשביל הרכס הפסיפי ולאזור של החברה לשימור הטבע על הנהר מקלאוד. שירותים ומים זמינים באתר.
אקולוגיה

המקלאוד הכיל פעם אוכלוסייה מקומית של טרוטת השור, אך המין נכחד מאגן הניקוז של המקלאוד לאחר שמאגר מקלאוד ניתק את הדגים משטחי ההטלה שלהם. טרוטות השור האחרונות שעליהן דווח (שזוהו בטעות כ-Salvelinus malma (באנגלית Dolly Varden trout). באותה תקופה, מין זה לא היה קיים בקו רוחב דרומי זה) נלכדו בשנות ה-80 של המאה ה-20.
המקלאוד העליון והיובלים שלו מעל המפלים האמצעיים הם משכנו של "טרוטת הפס האדום מנהר מקלאוד" (McClud-Randband‏, Oncorhynchus mykiss stonei), תת-מין מקומי של טרוטת עין-הקשת. טרוטת הפס האדום הוצעה למעמד של מין בסכנת הכחדה, מכיוון שהגנטיקה שלהם נפגעה מהכלאה עם דגי טרוטת עין-הקשת. מפלי נהר מקלאוד מהווים מחסום טבעי לנדידת טרוטת עין-הקשת מבחינה היסטורית. מחקר פולימורפיזם של אורך מקטע משופר מראה שהגנטיקה של "טרוטת הפס האדום משיפהוון קריק" (Sheepheaven Creek) שונה במידה מספקת כדי להצדיק מעמד של תת-מין ספציפי. מאמצי השימור כללו העברה של תת-מין של טרוטה זו לסוואמפ קריק (Swamp Creek) ב-1972 ו-1974 ולטראוט קריק (Trout Creek) ב-1977.
הערות שוליים

1 2  "Boundary Descriptions and Names of Regions, Subregions, Accounting Units and Cataloging Units". United States Geological Survey.
1 2  Geographic Names Information System
↑  Boxall, Bettina (26 במרץ 2019). "How California is defying Trump's environmental rollbacks". Los Angeles Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chip O'Brien, The History of the McCloud River and its World-Famous Fish
↑  "McCloud River Watershed". Sacramento River Watershed Program.
↑  PG&E McCloud-PitHydroelectric Project
↑  McCloud River above Shasta Lake, CA
↑  "Lower McCloud Watershed Analysis, Shasta-McCloud Management Unit, Shasta-Trinity National Forest" (PDF). U.S. Forest Service. דצמ' 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Greg Lucas, Tom Stienstra (2007-01-28). "Land sale fuels fear of higher dam at Shasta" (PDF). San Francisco Chronicle.
↑  Haas, Gordon R.; McPhail, J. D. (1991). "Systematics and Distributions of Dolly Varden (Salvelinus malma) and bull Trout (Salvelinus confluentus) in North America". Canadian Journal of Fisheries and Aquatic Sciences. 48 (11): 2191–2211. doi:10.1139/f91-259.
↑  "McCloud River Redband Trout". Department of Fish and Wildlife: Resource Management. California Department of Fish and Wildlife.
1 2  Rachel E. Simmons; Phil Lavretsky; Bernie May (2010). "Introgressive Hybridization of Redband Trout in the Upper McCloud River Watershed". Transactions of the American Fisheries Society. 139 (1): 201–213. doi:10.1577/t08-245.1.
↑  Stephens, Molly Rebecca (2007). Systematics, genetics and conservation of golden trout (תיזה). University of California, Davis. p. 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546777805171  LCCN: sh93000794 
המפלים התיכוניים של הנהר מקלאוד
הנהר מקלאוד מתחת למפלים התיכוניים
ניואס

| --- | --- |

מפה של שלושת האיים המרכיבים את ניואס
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  15°58′S 173°47′W﻿ / ﻿15.967°S 173.783°W﻿ / -15.967; -173.783
 שטח:  71.69 קמ"ר
 גובה מרבי:  560 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טונגה טונגה
 אוכלוסייה:  1,150 (2021)
 עיר ראשית:  ניחיפו
 מגלה:  וילם סכאוטן, יאקוב לה מייר
 תאריך גילוי:  1616
 
 
ניואס היא קבוצת איים בממלכת טונגה, קבוצת האיים הצפונית ביותר בממלכה. היא מורכבת משלושה איים (ניואפואו, ניואטופוטאפו (אנ') וטאפאהי (אנ')) ששטחם יחדיו 71.69 קמ"ר ואוכלוסייתם מונה 1,150 נפשות. הכפר הגדול ביותר הוא ניחיפו על ניואטופוטאפו. פיו טאפאהי היא הנקודה הגבוהה ביותר עם גובה של 560 מ'.
גאוגרפיה

האיים שוכנים בקווי רוחב 15° דרום ו-175° עד 173° קו אורך מערבי, כ-600 ק"מ צפונית לבירת טונגה, נוקואלופה, 300 - 375 ק"מ צפונית-מערבית לואוואו, ו-320 - 470 ק"מ דרומית או דרום-מערבית לסמואה. ניואפואו מופרד גאוגרפית מהאיים האחרים, השוכנים 200 ק"מ מערבה. השטח הכולל של האיים הוא 71.69 קמ"ר (27.68 מייל רבוע).
גאוגרפיה > אקלים

לאיים יש אקלים טרופי, עם טמפרטורה ממוצעת של 27 מעלות צלזיוס (81 מעלות פרנהייט) וכמות משקעים שנתית ממוצעת של 2,453 מ"מ (100 אינץ') (ניואפואו) או 2,374 מ"מ (90 אינץ') (ניואטופוטאפו).
גאוגרפיה > גאוגרפיה

האיים הם פסגות הרי געש תת-מימיים, המתנשאים מהים. ניואטופוטאפו וטאפאהי הם חלק משרשרת הרי הגעש טופואה, ואינם פעילים. ניואפואו שוכן במרכז לוח ניואפואו (אנ') והתפרץ באופן קבוע מ-1814. ישנם הרי געש נוספים בחלק זה של שרשרת הטופואה שאינם מגיעים לגובה פני הים, אלא יוצרים הרים עם בין 1200 ל-1500 מטר מים מעל הפסגות שלהם. זה כולל את קבוצת מאטה, הר הגעש קורקואה (אנ') ואת הקלדרה הגדולה ניואטאהי (אנ').
היסטוריה

עדויות ארכאולוגיות מראות שהניואים התיישבו על ידי הלפיטה (אנ'). מאוחר יותר זה היה חלק מהאימפריות  וטואי טונגה.
הניואס גולתה לראשונה על ידי האירופאים בשנת 1616 על ידי וילם סכאוטן ויאקוב לה מייר במהלך ההקפה שלהם.
שלטון

האיים הם חלק מממלכת טונגה. האנשים שלהם מיוצגים בהאספה המחוקקת של טונגה (אנ') דרך אזור הבחירה ניואה 17 (אנ'), בעוד שהאצילים שלהם מיוצגים דרך אזור הבחירה של ניואה נובלס (אנ').
הערות שוליים

↑  "CLIMATE CHANGE PROFILE: KINGDOM OF TONGA" (עמ' 10), GLOBAL CLIMATE CHANGE ALLIANCE: PACIFIC SMALL ISLAND STATES PROJECT, ‏2013
↑  "TIN CAN ISLAND" (עמ' 6), The Press, ‏20 April 1957
↑  "Niuatahi", Global Volcanism Program
↑  Rogers, Garth, "Archaeological discoveries on Niuatoputapu Island, Tonga", Journal of the Polynesian Society, 1974‏, JSTOR https://www.jstor.org/stable/20705007
↑  "TALES OF TIME: Tui Manu'a Empire of Samoa", The Coconet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7737226-8
מצעד האביונים

מצעד האביונים (באנגלית: Poor People's March on Washington) או המערכה למען העניים (באנגלית: Poor People's Campaign) היה שמה של תנועת מחאה, שפעלה בארצות הברית בשנת 1968 לצמצום אי-השוויון הכלכלי והעוני בארצות הברית (אנ'). מנהיגי התנועה היו מרטין לותר קינג והתאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית. הם ארגנו מצעד תמיכה ממיסיסיפי לוושינגטון, בדומה למצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות והמצעדים מסלמה למונטגומרי.
התנועה דרשה זכויות אדם וזכויות כלכליות עבור תושבי ארצות הברית מכל מוצא אתני וצבע-עור – שחורים, אינדיאנים, לבנים, אסייתים, לטינים ופורטו-ריקנים. קינג דרש תעסוקה עבור כל מי שמסוגל לעבוד, סיוע כלכלי לאלו שאינם מסוגלים לעבוד, דיור ציבורי לחסרי הבית והפסקת האפליה הגזעית בדיור (אנ').
קינג נרצח באפריל 1968, והמצעד לוושינגטון התרחש לאחר מותו. במהלך חודש מאי השתתפו כ-3,000 מפעילי התנועה במחאת אוהלים במול בוושינגטון, ולאחר מכן המאבק עצמו התמוסס וגווע נוכח מריבות פנימיות והתנגדות לקיומו.
רקע

נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון קידם עם כניסתו לתפקיד בשנת 1964 את חוק זכויות האזרח, ובחודש יולי חתם עליו בבית הלבן, בנוכחות מרטין לותר קינג וחברי קונגרס רבים שתמכו בחוק. כמו כן הוא השיק תוכנית כלכלית בת מספר שלבים, בשם "החברה הגדולה (אנ')", שמטרתה הייתה חיסול העוני והגזענות בחברה האמריקאית. התוכנית כללה רפורמות בחינוך, שירותי בריאות, תחבורה, ופרק בשם "המלחמה בעוני (אנ')" ובו דרכים לצמצום העוני בערים ובכפרים של ארצות הברית.
באותה תקופה בין 22 ל-33 אחוזים מתושבי ארצות הברית חיו מתחת לקו העוני. המלחמה בעוני הגבירה את כוחם הפוליטי של המעמדות הנמוכים בארצות הברית, וקינג ניסה להעלות את מודעות הציבור לעניים באוכלוסייה באמצעות מצעד לוושינגטון. הוא אמר: "אנחנו נבוא בעגלות רתומות לפרדות, כלי רכב ישנים וכל כלי תחבורה שאנשים יוכלו להשיג. אנשים יבואו לוושינגטון ויישבו באמצע הרחוב, אם יש צורך, ויאמרו – אנחנו פה, אנחנו עניים, אין לנו כסף, אתם הבאתם אותנו לכך... ואנחנו באנו לכאן ונישאר כאן עד שתעשו משהו בעניין."
במדינות הדרום השתמשו במס גולגולת כדי למנוע משחורים להצביע. רבים מהם העדיפו לא להצביע בגלל תשלום המס. מרטין לותר קינג פעל כבר משנת 1965 לביטול מס זה.
יוזמת המערכה למען העניים הייתה שנויה במחלוקת. אזרחים אמריקאים רבים נרתעו ממלחמת מעמדות, והייתה הסתייגות גם בקרב הארגונים למען זכויות האזרח. אחד המתנגדים הבולטים היה ביירד רסטין, ממנהיגי הציבור האפרו-אמריקאי, שטען כי מטרות התנועה מעומעמות ודרישותיו של קינג אינן מציאותיות, והוא חשש כי בסיכומו של דבר המערכה תיכשל ויגבר הלחץ על השכבות החלשות ועל הציבור האפרו-אמריקאי.
התארגנות למצעד

מרטין לותר קינג שקל להביא המוני עניים לבירת ארצות הברית לפחות מאוקטובר 1966, כאשר פעילים למען מדינת רווחה קיימו מצעד של יום אחד במול בוושינגטון די. סי. במאי 1967, במהלך פגישה עם אנשי התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית אמר קינג כי ההתאחדות תצטרך להגביר את רמת הפעילות הלא-אלימה כדי להפעיל לחץ על הקונגרס להעברת חוק זכויות כלכליות לעניי האומה. ההתאחדות החליטה להרחיב את המאבק לזכויות האזרח כך שיכלול דרישות לצדק כלכלי וכן התנגדות למלחמת וייטנאם. בפגישה נוספת שהתקיימה בנובמבר–דצמבר 1967 הוחלט לקיים את מצעד האביונים לוושינגטון. קינג אמר: "לא יהא זה סתם מצעד של יום אחד לוושינגטון, אלא מסע אל הבירה הנערך על ידי אזרחים סובלים וזועמים, אשר יישארו שם עד אשר תיעשה פעולה החלטית וחיובית לתת תעסוקה והכנסה לעניים."
בינואר 1968 פרסמה ההתאחדות נייר עמדה כלכלי ובו נתונים סטטיסטיים אודות העוני בארצות הברית, וכן פרטים על המצעד המתוכנן, עם דגש על מחויבות התנועה לאי-אלימות. על פי התכנון, הצועדים היו אמורים להגיע לוושינגטון ב-2 במאי.
בפברואר 1968 יצא קינג למסע גיוס תמיכה במצעד ברחבי ארצות הברית, והציג את מטרות התנועה: הקצאת 30 מיליארד דולר למניעת עוני, תעסוקה מלאה, הבטחת הכנסה ובניית 500,000 יחידות בשנה של דיור בר-השגה לשכבות החלשות.
ב-18 במרץ 1968 ביקר קינג בעיירה מרקס (אנ') במיסיסיפי. בבית הספר של העיירה הוא ראה מורה מחלק לתלמידים ארוחת צהריים המורכבת רק מפרוסת תפוח וכמה קרקרים, והתרגש עד דמעות. כמה ימים לאחר הביקור הוא נאם בוושינגטון ואמר: "אנחנו מגיעים לוושינגטון במערכה למען העניים. הייתי לפני כמה ימים בעיירה מרקס, מיסיסיפי, שנמצאת במחוז קיטמן, המחוז העני ביותר בארצות הברית, וראיתי שם מאות ילדים וילדות שחורים אביונים מסתובבים יחפים ברחובות." בעקבות הביקור החליט קינג שהמצעד יתחיל במרקס.
מנהיגי המערכה גייסו משתתפים רבים למצעד, בתחילה במזרח ובדרום ארצות הברית, ולאחר מכן בטקסס ובחוף המערבי. רבים מהמתנדבים ציינו שהם מעוניינים להשתתף בהחלטות שישפיעו על חייהם. רובם גרו בשכירות בשכונות בעלות מעמד סוציו-אקונומי נמוך, ולא קיבלו סיוע פדרלי כלשהו.
באחד הצעדים החשובים ביותר במערכה, התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית ארגנה ב-14 במרץ 1968 כנס של כ-80 נציגים של ארגוני קבוצות מיעוט אחרות, בהם היספנים מאטלנטה, כורי פחם לבנים מקנטקי וממערב וירג'יניה, פעילים אינדיאנים ופורטו-ריקנים, וארגוני חקלאים. בסוף הכנס החליטו מרבית הנציגים להשתתף בפעילויות התנועה, מתוך אמונה כי זו תשרת את מטרותיהם. כמו כן תמכו בתנועה ארגון המורים בארצות הברית, ימק"א, ארגוני קווייקרים וארגונים נוספים.
שביתת עובדי התברואה בממפיס

בפברואר–מרץ 1968 שבתו עובדי התברואה של ממפיס, וקינג הכריז על השביתה כחלק מרכזי מהמערכה למען העניים. הוא נסע קינג לממפיס לסייע לפועלי זבל שחורים ששבתו מול בניין העירייה, וזכו ליחס עוין. באותה תקופה סבלו עובדים שחורים מאפליה בתעסוקה (אנ'), ובכללם פועלי הזבל. בין היתר הם לא הורשו ללון במבנים בעיר, ונאלצו לפעמים ללון בתוך הזבל או מתחת למשאית. שני פועלים מתו כאשר נמחצו מתחת לרכב לפינוי אשפה.
ב-28 במרץ התרחשו תקריות אלימות במחאה בממפיס, דבר שגרר פרסומים שליליים אודות המערכה למען העניים של קינג. בעיתונים פורסמו מאמרים שליליים (מאוחר יותר נחשף שהם נכתבו על ידי אנשי ה-FBI) ובהם נכתב כי ההתפרצויות ממפיס הן רק ההקדמה למהומות דומות שעלולות להתרחש במצעד האביונים בוושינגטון. בתגובה פרסמה התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית מאמרים בהם נכתב: "הנושא המונח על כף המאזניים הוא לא אלימות לעומת אי-אלימות, אלא מאבק בעוני ובגזענות".
תגובת הממשל

ההכנות למצעד האביונים בוושינגטון עוררו חשש למהומות, וממשל ג'ונסון התכונן למצעד כאל אירוע ביטחוני. צבא ארצות הברית הציב 20,000 חיילים בוושינגטון, מוכנים לפעולה צבאית במקרה של התפרצות אלימה.
מספר חברי קונגרס סיפרו על הפחד שלהם מהמצעד, וניסו למצוא דרכים למנוע אותו. ריצ'רד ניקסון, שהתמודד באותה עת לתפקיד נשיא ארצות הברית, ביקש מחברי הקונגרס שלא להיכנע לדרישות המוחים.
הבולשת הפדרלית (FBI) ניסתה לשבש את פעילות התנועה, במבצע שנקרא POCAM (קיצור של Poor People's Campaign). אנשי הבולשת ביצעו האזנות סתר לשיחות הטלפון של קינג משנת 1962 וניסו להפריע לפעילותו במסגרת מבצע COINTELPRO. הם חששו מהשפעתו על שחורים וכן חששו מהתנגדותו למלחמת וייטנאם. הם הפיצו שמועות לפיהן קינג הוא קומוניסט והוא "מופעל על ידי כוחות חתרניים המבקשים לערער את יסודות האומה."
במבצע POCAM גויסו אלפי מלשינים בגטאות השחורים, ובוצעו בו האזנות סתר רבות. ה-FBI הפיץ שמועות שווא על סכסוכים פנימיים בין הגופים המארגנים את המצעד, וכן הפיץ שמועות שקריות לפיהן מי שישתתף במצעד יאבד את זכותו לקבל קצבאות רווחה. שמועות אלה הצליחו להקטין את מספר המתנדבים בתנועה במספר ערים בארצות הברית. כמו כן הוקם ארגון קש בשם "האמת על המרי האזרחי" (TACT) שקיים אירועים בהשתתפות אישה שחורה בשם ג'וליה בראון, שלטענתה הצליחה להסתנן לשורות התנועה לזכויות האזרח, ו"חשפה" כי חברי ההנהגה הם בעצם קומוניסטים.
ההתנקשות במרטין לותר קינג

ב-29 במרץ 1968 יצא קינג לממפיס, טנסי, כדי להצטרף למחאת פועלי התברואה האפרו-אמריקאים בעיר, ששבתו מ-12 במרץ במטרה לשפר את תנאי העסקתם ולהשוותם לפועלי התברואה הלבנים. ב-3 באפריל נשא קינג את הנאום "הייתי על פסגת ההר (אנ')", בו התייחס לשביתת עובדי התברואה בממפיס וקרא לאחדות, לחקיקת חוקים כלכליים לטובת העניים ולמחאה לא אלימה, תוך התבססות על ערכי היסוד של ארצות הברית.
קינג נרצח למחרת, בשעות הערב של 4 באפריל. בהלוויה של קינג ב-9 באפריל 1968 צעדו עשרות אלפים באטלנטה עם קורטה סקוט קינג, בעקבות ארונו של קינג שנישא על עגלת פרדות.
ברצח הורשע אסיר נמלט בשם ג'יימס ארל ריי שנעצר ב-8 ביוני 1968 בנמל התעופה לונדון הית'רו כשברשותו דרכון קנדי מזויף. לא ברור מה היו המניעים שלו ברצח קינג, וכיצד הגיע מביצוע עבירות רכוש לביצוע של רצח פוליטי. כמו כן התפתחו מספר תאוריות קשר סביב הרצח.
ההתנקשות בחייו של קינג פגעה קשות במערכה למען העניים, שכן הנהגת המחאה נותרה ללא מנהיג כריזמטי ומשפיע, ובהמשך פרצו מאבקים וסכסוכים בקרב ההנהגה.