stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת פוויס
היסטוריה > בית גוורד'ריוניון (430-855)

מי שנחשב להיות המלך הראשון של פוויס הוא וורטיגרן שמעט מאוד ידוע על חייו. עם זאת, שושלת המלכים הראשונה של פוויס טענו שמוצאם מוורטיגן ואשתו סבירה (Sevira), ביתו של הקיסר הרומי מגנוס מקסימוס. ישנן עדויות לכך שבשנותיה הראשונות, ניסתה הממלכה לייצר שלטון בריטו-רומי הנשען על אופי השלטון והאדמיניסטרציה של האימפריה הרומית. דרכים, מבצרים ומספר יישובים שרדו את עזיבת השלטון הרומי וככל הנראה המשיכו לשרת את הממלכות החדשות בבריטניה ובהם פוויס. המלכים הראשונים אף טענו לכך שהם נצר לדמויות שלטוניות רומיות, כמו במקרה של וורטירגן שכאמור אשתו הייתה הבת של הקיסר הרומי.
בשנת 549 פקדה את הממלכה 'מגפת יוסטיניאנוס' (זן של המגפה השחורה), מגפה שהייתה נפוצה פחות באנגליה ממזרח (ככל הנראה משום פחות קשרי מסחר עם היבשת באירופה), אך בוויילס היא גרמה לכפרים וקהילות שלמות להיעלם. משום הדעיכה באוכלוסיית הממלכה ונוכח התגברות האיום מהגבול המזרחי, בתקופה זו מלך פוויס ברוכוואל איסגית'רוג העביר את מרכז השלטון מהעיר הרומית וירוקוניום קורנוביורום (Viroconium Cornoviorum) מערבה לאזור שרוסברי. בשנת 616 הממלכה נכנסה לעימות עם ממלכת נורת'מבריה כשפוויס סירבה להעניק לצבא נורת'מבריה גישה לכיוון ממלכת גוויניד', כתגובה לכך את'לת'ריף מלך נורת'מבריה פלש לאזור הצפוני של פוויס וניצח בקרב צ'סטר בו נהרג מלך פוויס סליף אפ סינאן. בשנים הבאות התקפות נוספות מכיוון מזרח הביאו לשטחים רבים של הממלכה לעבור לידי ממלכת מרסיה כולל אזור פנגוורן (כיום בשרופשייר).
בשנים שלאחר מכן, הצליחה פוויס לנהל מספר מערכות מוצלחות נגד ממלכות אנגליה בשנים 655, 705-707 ו-722, בהם חלקים מהאדמות באזורי הגבול חזרו לידי פוויס. בתקופה זו, ככל הנראה משום המתח באזור הגבול, הועבר מרכז הממלכה וכס השלטון לטירת מת'ראפל (ליד וולשפול), שנותרה במעמד זה עד שהושמדה במלחמה עם ממלכת גוויניד' ב-1212.
היסטוריה > בית מנאו (855-1063)

בשנת 855, לאחר שמלך פוויס סינגן נפטר ללא בן יורש, היה זה מלך גוויניד' רודרי הגדול שירש את ממלכת פוויס מאחר שאביו נישא לאחותו של מלך פוויס ורודי הבא בסדר הירושה של פוויס. כך החלה למעשה שושלת חדשה שמלכה הראשון היה למעשה מלך של שתי הממלכות בנוסף לאזורים נוספים בוויילס. עם מותו של רודרי בשנת 878, הממלכה המאוחדת והרחבה שהצליח להקים בוויילס התפצלה שוב בין בניו, כאשר מרווין קיבל את ממלכת פוויס.
בשנים הבאות, קשרי המשפחה בין מלכי שלוש הממלכות הוולשיות הובילו ללא מעט חילופי שלטון בין בתי המלוכה, כולם כאמור נצר לרורדי הגדול. בשנת 986 מרדוב אפ אווין ירש את ממלכת דהייברת' (בדרום-מערב ויילס) ויחד איתה גם את ממלכת פוויס וגוויניד' (דרך קשרי הדם של אביו ומותם של מלכי הממלכות ללא יורש). בתקופתו הוא ניהל מערכות צבאיות כנגד האנגלים לאורך גבולה המזרחי של פוויס, כמו גם כנגד פשיטות ויקינגים לאורך חופי גוויניד'.
היסטוריה > שושלת מת'ראפל (1063-1160)

בשנת 1063, עלה לשלטון בלד'ין אפ סינפין. הוא לקח את כס השלטון כאשר אחיו למחצה מצד אימו (בתו של מראדוב אפ אווין שמלך 60 שנים לפני כן), גרופיד' אפ ל'ואלין, נפטר ללא בן יורש. כך נוצרה למעשה השושלת החדשה אשר נקראה מת'ראפל על שם מרכז השלטון בטירת מת'ראפל. שלטונו של בלד'ין הוכר על ידי מלך אנגליה אדוארד המודה ובמהלך כהונתו הוא ביצע שינויים לקובץ החוקים הוולשי (חוקי הוול) שהיו נהוגים בוויילס בתקופה.
בלד'ין ואחיו ריוואלון נלחמו לצד האנגלו-סקסים כנגד הפלישה הנורמנית בשנת 1066, שנה מאוחר יותר הם נלחמו לצד צבא מרסיאני בפיקודו של אאדיק סילווטיקוס כנגד הנורמנים בהרפורד ושנה מאוחר יותר השתתפו בהתקפה של דוקסי מרסיה ונורת'מבריה פעם נוספת כנגד הצבא הנורמני. לבסוף, אם ביסוס השלטון הנורמני באנגליה, דרום ויילס הפכה לשטח חסות אשר התחלק בין ברונים נורמנים שנקראו 'אדוני המארשים'. מעתה נכנסה פוויס לעימות צבאי מתמשך נגד אדוני המארשים מדרום, הנורמנים ממזרח וממלכת גוויניד' ממערב, עד לשנת 1090 רובה של פוויס כמו גם רוב חלקי ויילס נכבשו על ידי הנורמנים. באזור נוסדה רוזנות שרוסברי כאשר הרוזן רוג'ר דה מונטגומרי שלט מטעם הממלכה הנורמנית בחלקים הכבושים של פוויס.
שלושת בניו של בלד'ין ניהלו מלחמה כנגד הכיבוש הנורמני ברחבי צפון ויילס ועד לשנת 1196 הצליחו להשיב את רוב חלקי הממלכה, כולל כיבוש טירת מונטגומרי ממנה שלט רוג'ר מונטגומרי באזור. רוג'ר בעצמו גם מרד בשלטון הנורמני של ויליאם השני, מלך אנגליה ואדמותיו נלקחו בשנת 1102. בשנת 1160 נפטר מאדוג אפ מרדוד' ומעט לאחר מכן גם בנו היורש ל'ואלין אפ מאדוג, מה שהוביל לקרב ירושה ולמעשה פיצול הממלכה בין שני יורשים; גרופיד' מיילור שמלך בפוויס פאדוג (הצפונית) ואווין סיפיליוג שמלך בפוויס ונווינווין (הדרומית).
לאחר מכן לא שבה פוויס מעולם לאחדותה, שתי הממלכות אוחדו עם שאר ויילס תחת הנהגתו של ל'ואלין הגדול בשנת 1216 כממלכות חסות של נסיכות ויילס. בהמשך, נכבשה פוויס פאדוג על ידי האנגלים ב-1277 ופוויס וונווינווין נכבשה בשנת 1283.
ראו גם

נסיכות ויילס
ממלכת גוויניד'
נסיכות ויילס בשנת 1267, עם פוויס פאדוג ופוויס ונווינווין (בכחול בצפון-מזרח ויילס).
חמאם דאוט-פאשין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חמאם, גלריה 
 מיקום:  סקופיה 
 מדינה:  מקדוניה הצפונית 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות עות'מאנית 
 קואורדינטות:  41°59′55″N 21°26′09″E﻿ / ﻿41.998611111111°N 21.435833333333°E﻿ / 41.998611111111; 21.435833333333
  (למפת סקופיה מוגדלת) חמאם דאוט-פאשין(למפת סקופיה רגילה) חמאם דאוט-פאשין
 
חמאם דאוט-פאשין (במקדונית: Даут-пашин амам) הוא חמאם טורקי שנמצא בבזאר הישן בסקופיה, ליד כנסיית דימיטרי הקדוש (מק'). המבנה נבנה בסוף המאה ה-15, כמונומנט לזכרו של קושה דאווד פאשה (אנ'). כיום, החמאם משמש כגלריה לאמנות והוא מאכלס את המטה של הגלריה הלאומית (אנ'), שחלק מהתערוכות נמצאות בחמאם צ'יפטה.
היסטוריה

החמאם נבנה 1489–1497, כמונומנט לזכרו של קושה דאווד פאשה (אנ'). הבניין ניזוק קשות בשריפה של 1689, והתחיל להתפרק בהדרגה. המבנה שופץ ב-1948, כאשר הוסב לגלריה לאמנות. המבנה ניזוק גם ברעידת האדמה של 1963, אך שופץ במהרה. כיום, זהו המבנה היחיד ששרד מהטרויקה האסלאמית לשעבר, שעדיין היה מורכב ממסגד איבני פג'קו והקרוואנסראי.
גלריה

המבנה לאחר רעידת האדמה בסקופיה ב-1963
המבנה לאחר רעידת האדמה בסקופיה ב-1963
ראו גם

הבזאר הישן (סקופיה)
חמאם צ'יפטה
סטארה נובה ואניה
חמאם גולצ'ילר
הערות שוליים

↑  Национална галерија на Македонија (אורכב 21.11.2021 בארכיון Wayback Machine), официјално мрежно место.
1 2  Даут-пашин амам(הקישור אינו פעיל, August 2021), Проект „Стара скопска чаршија“.
↑  Даут-Пашин Амам – Скопје (אורכב 23.09.2021 בארכיון Wayback Machine), Културна мапа.
מנולו גאביאדיני

מנולו גאביאדיני (באיטלקית: Manolo Gabbiadini; נולד ב-26 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בא-נסר. מנולו הוא אחייה של הכדורגלנית מלאינה גאביאדיני.
קריירה

ב-14 במרץ 2010 ערך את הבכורה שלו במדי אטאלנטה כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד פארמה. ב-9 ביולי 2010 הושאל לסיטאדלה תמורת 500 אירו לעונה אחת, בעונה זו הוא הבקיע 5 שערים ב-27 משחקים. ביוני 2011 חזר לאטלנטה. ב-24 במרץ 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון על בולוניה. ב-24 באוגוסט 2012 עבר גאביאדיני ליובנטוס תמורת 3.5 מיליון אירו וכרטיס השחקן של ג'יימס טרויסי וכעבור כמה ימים השואל לבולוניה.
ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה עד גיל 21 במשחק נגד טורקיה. ב-29 במרץ 2011 הבקיע את שערו הראשון במסגרת בינלאומית נגד גרמניה. בסך הכל רשם 16 הופעות ו-10 שערים במדי הנבחרת הצעירה.
ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במסגרת משחק ידידות נגד אנגליה שנערך בברן.
בשנת 2013 עבר השחקן לשורות סמפדוריה מהליגה האיטלקית הבכירה.
בשנת 2015 עזב גאביאדיני את סמפדוריה ועבר לנאפולי.
ב-31 בינואר 2017 חתם בסאות'המפטון מהפרמייר ליג. ב-11 בינואר 2019 חזר לסמפדוריה וחתם לארבע וחצי שנים.
ב-29 ביולי 2023 חתם בא-נסר מאיחוד האמירויות.
מנג'ול בהרגבה

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1974 (בן 50) המילטון, קנדה 
 ענף מדעי:  תורת המספרים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת פרינסטון  תיכון פליינאדג' 
 מנחה לדוקטורט:  אנדרו ויילס 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת ליידן 
 תלמידי דוקטורט:  מלאני ווד, Owen Biesel, Samuel Ruth, Ila Varma, Piper Harron, Fabian Gundlach, Kevin Wilson, Michael Volpato, אליסון מילר, Wei Ho, Levent Alpoge, Arul Shankar, Evan O'Dorney 
 פרסים והוקרה:  מדליית פילדס (2014)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  פרס מורגן (1996)  מלגת גוגנהיים (2022)  עמית החברה המלכותית (2019)  פרס אינפוסיס (2012)  פרס פרמה (2011)  פרס בלומנטל (2005)  פדמה באושן במדע והנדסה (2015)  פרס קול בתורת המספרים (2008)  עמית פקארד למדע והנדסה (2004)  פרס המחקר של מכון קליי 
 
מנג'ול בהרגבה
מנג'ול בהרגבה (נולד ב-8 באוגוסט 1974) הוא מתמטיקאי אמריקאי-קנדי ממוצא הודי. במחקריו עוסק בעיקר בתחום תורת המספרים. הוא משמש כפרופסור באוניברסיטאות הבאות: פרינסטון, ליידן, מוסד טאטא למחקר בסיסי (אנ'), המוסד הטכנולוגי בבומבי (אנ') ובאוניברסיטת הידראבאד (אנ').
על לתרומותיו, זכה פרופ' בהרגבה בפרסים רבים, אשר הגבוה מהם הוא העיטור הגבוה ביותר במתמטיקה – מדליית פילדס – לשנת 2014 אשר הענק לו "על פיתוח שיטות חדשות בגאומטריה של המספרים, בהן השתמש לספירת חוגים מדרגה נמוכה ולחסום את הדרגה הממוצעת של עקומים אליפטיים". בנוסף, הוא חתן פרס פרמה (אנ') ופרס מורגן.
ביוגרפיה

מנג'ול בהרגבה נולד בהמילטון (אונטריו), קנדה, למשפחה ממוצא הודי. הוא גדל בלונג איילנד, ניו יורק, ארצות הברית. אמו, מירה בהרגבה, הייתה פרופסורית למתמטיקה באוניברסיטת הופסטרה, והיא הייתה מורתו הראשונה למתמטיקה. כבר מגיל צעיר התגלה ככישרון מתמטי, וסיים בהצטיינות את לימודי המתמטיקה ומדעי המחשב בתיכון בגיל 14 בלבד. הוא סיים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת הרווארד בגיל 22, וקיבל את פרס מורגן בשנת 1996. הוא השלים את הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בשנת 2001 בפיקוח אנדרו ויילס, ובמימון ארגון "מענקי הרץ". היה חוקר אורח בשנת הלימודים 2001–2002 במכון למחקר מתקדם, ובשנת הלימודים 2002–2003 באוניברסיטת הרווארד. בשנת 2003 הוא מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת פרינסטון.
מעבר למתמטיקה, לתארים ולפרסים, בהרגבה מטפח תחביבים רבים הקשורים לארץ מוצאו הודו: הוא למד לנגן על טאבלה. מורו היה גורו מוערך בשם זאקיר חוסיין. הוא למד את השפה העתיקה סנסקריט, אחת השפות העתיקות של השפות ההודו-אירופיות. מנג'ול בהרגבה למד את השפה מסבו (Purushottam Lal Bhargava (אנ')) אשר היה חוקר השפה סנסקריט וחוקר ההיסטוריה ההודית העתיקה.
תחום המחקר ותרומותיו

בדוקטורט שלו פרופ' בהרגבה הכליל תוצאה קלאסית של גאוס להרכבה של תבניות ריבועיות בינאריות. במחקריו התעסק גם בתרומה לתורת ההצגות של תבניות ריבועיות, לאינטרפולציה של אנליזה p-אדית, חבורת מחלקות האידיאלים של שדות מספרים אלגבריים ואריתמטיקה של עקומים אליפטיים.
בין תרומותיו:
פיתח טכניקות חדשות לספירת אובייקטים בתורת המספרים האלגברית, אשר שינתה את התפיסה שהאובייקטים הבסיסיים בתורת המספרים האלגבריים הובנו באותן שנים.
הוכחות למשפט 15 ומשפט 290 (עם יונתן הנקס), והרחבות להוכחות רבות נוספות, כמו הוכחות הקשורות במספרים ראשוניים.
הוכחות ששונו או נפתרו לאחר עשרות שנים, כמו הכללה של פונקציית עצרת, או פתרון השערת פוליה.
קביעת צפיפות טבעית לדיסקרימיננטה של מספרים ממעלה רביעית וחמישית בשדה מספרים.
אחד מממצאיו הוא קוביית בהרגבה. בקובייה זו, שתי פאות נגדיות מהוות משוואה ריבועית. כאשר לכל אחת משלוש המשוואות הריבועיות יש אותה דיסקרימיננטה. בהרגבה הוכיח בעזרת חוקי הקומפוזיציה של גאוס שהדיסקרימיננטה היא איבר יחידה. בהרגבה הוכיח בהמשך עוד 14 משפטים לחוקי הקומפוזיציה של גאוס בעזרת קובייה זו.
פרסים

פרופ' בהרגבה זכה בפרסים רבים, החשוב ביניהם הוא מדליית פילדס. להלן רשימת הפרסים:
"פרס מורגן" בשנת 1996, ו"מענק הרץ" באותה השנה.
"פרס SASTRA רמנוז'אן" (אנ'), בשנת 2005.
"פרס קול" בשנת 2008.
"פרס פרמט" (אנ') בשנת 2011.
"פרס אינפוסיס" (אנ') בשנת 2012.
"פרס פילדס" בשנת 2014.
מלחמת שלושים השנים השנייה

מלחמת שלושים השנים השנייה הוא מונח המתאר תיקוף היסטורי בו משתמשים חלק מההיסטוריונים. מונח זה נועד לתאר את תקופת המלחמות באירופה בין 1914 ל-1945 בכלל, ואת שתי מלחמות העולם בפרט, אשר התחוללו במהלך תקופה זו: מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. על פי טענת ההיסטוריונים הללו, המלחמות בתקופה זו התנהלו בדיוק באותו אופן בו התנהלה מלחמת שלושים השנים הראשונה: כמספר סכסוכים, אשר חלו בסמיכות זה לזה והם מכונים בשם אחד. במהלך תקופה זו ניסו מדינות אירופה למנוע את עלייתה של גרמניה, לנוכח עלייתן של אידאולוגיות חדשות, כגון קומוניזם, פשיזם ונאציזם.
השימוש במונח

את המונח טבע לראשונה נשיא צרפת לימים, שארל דה גול, בעת נאום שנשא בבר-לה-דוק שבצפון צרפת ב-28 ביולי 1946. דה גול התייחס בנאומו ל"דרמה של מלחמת שלושים השנים בה ניצחנו זה עתה". לדבריו, שתי מלחמות העולם היו סכסוך אחד גדול, כשהתקופה בין המלחמות הייתה לא יותר מאשר הפסקת אש ארוכה. ראש ממשלת בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה, וינסטון צ'רצ'יל, התייחס אף הוא למונח במבוא לסדרת ספרים שכתב, בשם "מלחמת העולם השנייה". במבוא, ציין צ'רצ'יל כי אם יסיים לכתוב את סדרת הספרים, היא וסדרת ספרים נוספת שכתב על מלחמת העולם הראשונה יצטרפו "לתיאור של מלחמת שלושים שנים שנייה".
סכסוכי מלחמת שלושים השנים השנייה כוללים, בין השאר, את מלחמת העולם הראשונה (1914–1918), את מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1923) המלחמה הפולנית-סובייטית (1919–1921), את מלחמת האזרחים הספרדית (1936–1939) ואת מלחמת העולם השנייה (1939–1945). יש הכוללים את מלחמת החורף (1939-1942) ואת מלחמת הבלקן הראשונה ואת מלחמת הבלקן השנייה (1912–1913)  מלחמת שלושים השנים השנייה, אף שהסתיימו טרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ראו גם

מלחמת עולם
הערות שוליים

↑  נאומו של שארל דה גול (בצרפתית)
מנולה מרכוס

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1928 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  12 באוקטובר 1994 (בגיל 66) בוקרשט, רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית לתיאטרון ולקולנוע "יון לוקה קאראג'אלה" 
 תקופת הפעילות:  מ-1953 
 
מנולה מרכוס (ברומנית: Manole Marcus‏; 8 בינואר 1928 - 12 באוקטובר 1994) היה במאי קולנוע יהודי רומני, שביים עשרים וארבעה סרטים.
מרכוס הוא בוגר האוניברסיטה הלאומית לאומנות התיאטרון והקולנוע בבוקרשט. בשנות החמישים של המאה העשרים, כשברומניה נדרשה יצירה בסגנון פרולטקולט, מרכוס הפיק מספר קומדיות. מהמחצית השנייה של שנות השישים של המאה העשרים עולה רמת הסרטים המופקים על ידו.
למרכוס היה בן אחד, מרטין, שנולד ב-1955 ועלה לישראל ב-1977.
סרטיו

1953 La mere (אל תפוחי העץ)
1957 Viața nu iartă (החיים לא סולחים)
1960 Nu vreau să mă însor (אני לא רוצה להינשא)
1962 Străzile au amintiri (לרחובות יש זכרונות)
1964 Cartierul veseliei (שכונת השמחה)
1966 Zodia Fecioarei (מזל בתולה)
1968 Singur (לבד)
1969 Canarul și viscolul (הקנרית והסופה)
1971 Puterea și adevărul (הכוח והאמת)
1972 Conspirația (קונספירציה)
1973 Departe de Tipperary (הרחק מטיפרארי)
1974 Capcana (המלכודת)
1975 Actorul și sălbaticii  (השחקן והפראים)
1976 Operațiunea Monstrul (מבצע המפלצת)
1978 Cianura și picătura de ploaie (הציאניד וטיפת הגשם)
1980 Omul care ne trebuie (האיש הדרוש לנו)
1980 Punga cu libelule (השקית עם השפיריות)
1981 Orgolii (יוהרה)
1981 Non stop (בלי עצירה)
1983 Ca-n filme (כמו בסרטים)
1984 Mitică Popescu (מיטיקה פופסקו)
1989 Marea sfidare
1989 Vâltoarea
לקריאה נוספת

Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație, הוצאת HASEFER‏ 2004, עמוד 555. (ברומנית)
Evrei din România, הוצאת HASEFER‏ 2008, עמודים 252 - 253. (ברומנית)
מלכה (שחמט)

מלכה לבנה
| כלי שחמט |
| --- | --- | --- |
|  | מלך |  |
|  | מלכה |  |
|  | צריח |  |
|  | רץ |  |
|  | פרש |  |
|  | רגלי |  |
כלי שחמט אגדתיים
המלכה היא הכלי החזק ביותר במשחק השחמט. ערכה מוערך ב-3נקודות. לכל שחקן יש מלכה אחת, אך ניתן להכתיר רגלים ולקבל בצורה זו מלכות נוספות במקום המלכה שנלקחה או בנוסף למלכה הקיימת. המלכה יכולה לנוע באלכסון, אופקית או אנכית, אך איננה יכולה לדלג מעל כלים אחרים. לרוב אין המלכה זזה ממקומה בפתיחה, או נעה מרחק קצר ויוצאת למרכז הלוח רק באמצע המשחק. בתחילת המשחק, המלכה ניצבת בשורה הראשונה, במשבצת בצבע "שלה" ד1 ללבן ו-ד8 לשחור.
במשחק צ'טורנגה העתיק המלכה הייתה כלי חלש למדי והייתה יכולה לנוע באלכסון בלבד למרחק של ערוגה בודדת. התנועות המודרניות של המלכה הופיעו לראשונה במאה ה-15 באירופה. המלכה יכולה לנוע בקו ישר בכל כיוון למספר בלתי מוגבל של ערוגות, בתנאי שהן לא תפוסות על ידי כלים אחרים. בהכאה המלכה עוברת למקומו של הכלי המוכה.
המלכה חזקה מעט משילוב של צריח ורץ וחלשה מעט משני צריחים. בגלל ערכה הרב, המלכה משמשת מטרה מועדפת להתקפות היריב. בדרך כלל לא מחליפים את המלכה באף כלי אחר זולת מלכת היריב, למעט מצבים נדירים שבהם הקרבת המלכה יכולה להביא לשיפור בעמדת השחקן או לכפיית מט על היריב. איבוד מלכה במהלך המשחק (שלא בהקרבה יזומה) מביא פעמים רבות לכניעת השחקן שהפסיד את מלכתו.
המלכה נמצאת בשיא כוחה כשהלוח מדולדל מכלים או כשהמלך היריב לא מוגן כהלכה. בדרך כלל המלכות מוחלפות עד לסיום ולכן היא משמשת בעיקר בשלב המציעה. בגלל יכולת התנועה הרבה שלה המלכה היא אחד הכלים האידיאליים לביצוע תכסיסי מזלג מורכבים ותחבולות אחרות.
| שחמט |
| --- | --- | --- |
| שלבי המשחק | פתיחה • מציעה • סיום |  |
| כלי המשחק | מלך • מלכה • צריח • רץ • פרש • רגלי |  |
| חוקי המשחק | שח • הצרחה • הכתרה • הכאה דרך הילוכו • מט • פט • תיקו |  |
| אסכולות שחמט | האסכולה הרומנטית בשחמט • האסכולה המודרנית • האסכולה ההיפרמודרנית |  |
| תת-תחומים משיקים | שחמט בהתכתבות • חידת שחמט • בעיית שחמט • וריאציות של משחק השחמט • תוכנת שחמט • בליץ |  |
| שונות | פיד"ה • האיגוד הישראלי לשחמט • שחמט בישראל • שעון שחמט |  |
ראו גם פורטל שחמט • קטגוריית שחמט
זכות הבחירה לנשים באוסטרליה

קתרין הלן ספנס (1825–1910) הייתה האישה הראשונה שהייתה מועמדת לתפקיד פוליטי באוסטרליה, היא עשתה זאת בשנת 1897 כאשר התמודדה על מקום בפרלמנט של דרום אוסטרליה רק כ-3 שנים לאחר שנשים בדרום אוסטרליה קיבלו את הזכות להצביע.
וידה גולדשטיין (1869-1949) הייתה אחת מארבע הנשים שהיו מועמדות בבחירות הפדרליות של שנת 1903, הבחירות הראשונות באוסטרליה שבהן לנשים הייתה זכות להתמודד.
אדית קוואן (1861-1932) נבחרה כנציגה באספה המחוקקת של מערב אוסטרליה בשנת 1921, היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לאיזשהו פרלמנט אוסטרלי.
זכות בחירה לנשים באוסטרליה הייתה אחת מהמטרות הראשונות של התנועה למען שוויון מגדרי באוסטרליה. חוקים המתירים זכות בחירה לנשים התחילו להיות מחוקקים בסוף המאה ה-19, כשתחילה זה קרה בדרום אוסטרליה בשנת 1894 ואחר כך במערב אוסטרליה בשנת 1899. ב-1902, כשהוקם הפרלמנט האוסטרלי אחד החוקים שקבע הוא ה-Commonwealth Franchise Act אשר קבע כי לנשים יש זכות הצבעה מלאה באוסטרליה וכי הן יכולות להיבחר לפרלמנט האוסטרלי, החלטה זאת סיימה באופן רשמי את האפליה על בסיס מגדר בבחירות לפרלמנט האוסטרלי. עד שנת 1911, שאר המדינות באוסטרליה חוקקו גם הן חוקים המתירים זכות בחירה לנשים בבחירות הפנימיות במדינה.
היסטוריה > לפני המאה ה-19

הנשים הצאצאיות של המורדים מהמרד על הבאונטי שחיו על איי פיטקרן יכלו להצביע מ-1838, זכות זו הועברה להן גם כאשר נשלחו ליישוב מחדש באי נורפוק (עכשיו טריטוריה אוסטרלית) בשנת 1856.
היסטוריה > זכות הבחירה לגברים באוסטרליה

הממשל הראשון בסגנון אירופאי הוקם באוסטרליה בשנת 1788. הוא היה אוטוקרטי ונוהל על ידי מושלים. תהליכים פוליטיים התחילו במדינה בעיקר בגלל השפעות של החוק האנגלי במסמכים כמו המגנה כרטה או חוק הזכויות מ-1689 אשר הובאו מבריטניה על ידי המתיישבים. תביעות לממשל נבחר התחילו באוסטרליה מיד לאחר שהאנגלים החלו ביישוב של הקולוניות השונות.
ב-1825 מינה מושל ניו סאות' ויילס את המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס, הגוף המחוקק הראשון באוסטרליה. בשנת 1840 הוקמו שתי מועצות עירוניות באדלייד ובסידני שבהן הייתה זכות הצבעה לגברים בלבד. הבחירות הפרלמנטריות הראשונות באוסטרליה נערכו ב-1843 ובהן נבחרו הנציגים למועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס. במקרה זה זכות ההצבעה הייתה קשורה למעמד כלכלי ובעלות על רכוש והוענקה לגברים בלבד. זכויות הבוחר לכלל הגברים הורחבו בניו סאות' ויילס בשנת 1850 ובחירות לגופים מחוקקים התקיימו גם בוויקטוריה, דרום אוסטרליה וטסמניה.
עד אמצע המאה ה-19 היה רצון רב לממשל נבחר במושבות של אוסטרליה, רצון זה הושפע מהתנועות הרפורמטיות הגדולות בארצות הברית ובאימפריה הבריטית כמו התנועה הצ'רטיסטית, שרעיונותיהן הגיעו לאוסטרליה על ידי מחפשי הזהב. "חוק הממשל בקולוניות האוסטרליות" (The Australian Colonies Government Act), שנחקק בשנת 1850, היה ציון דרך משמעותי שהבטיח ממשל נבחר בניו סאות' ויילס, בוויקטוריה, בדרום אוסטרליה, ובטסמניה. בעקבות כך, הקולוניות השונות אמצו חוקות אשר יצרו פרלמנטים דמוקרטיים אבל גם שימרו את המעמד של ציבור המתיישבים העשירים ואת האינטרסים הכלכליים והחברתיים של המלוכה הבריטית, שהוכרזה כראש המדינה. ב-1855 הוענקה בדרום אוסטרליה זכות הצבעה לכל הגברים ילידי בריטניה מעל גיל 21. זכות זו הורחבה גם לוויקטוריה בשנת 1857 ולניו סאות' ויילס ב-1858. עד 1896, שאר המושבות העניקו גם הן זכויות דומות, כשטסמניה הפכה לאחרונה להעניק זכות בחירה לכלל הגברים ילידי בריטניה.
היסטוריה > התנועה למען זכות בחירה לנשים

התנועה למען זכות בחירה לנשים התהוותה באוסטרליה במהלך המאה ה-19. בין קולוניות שונות היו הבדלים רבים בדרכי הפעולה ובהישגים, כמו גם בארגונים שהשתתפו במאבקים לשוויון.
בשנת 1861 נשים בעלות רכוש בדרום אוסטרליה קיבלו את הזכות להצביע בבחירות המקומיות, אבל לא בבחירות לפרלמנט. רק בשנת 1894 הפרלמנט של דרום אוסטרליה אישר את זכות הבחירה ואת הזכות להיבחר לפרלמנט, והחוק קיבל הסכמה מלכותית בשנת 1895. החוק יושם באופן שווה גם בטריטוריה הצפונית, שהייתה אז חלק מדרום אוסטרליה. בשנת 1897, קתרין הלן ספנס הפכה לאישה הראשונה שהייתה מועמדת לתפקיד פוליטי, כשניסתה להיבחר ללא הצלחה כנציגה לאספה הפדרלית בבחירות בדרום אוסטרליה.
בשנת 1899 העניקה אוסטרליה המערבית זכות הצבעה לנשים בהצעות שעברו ברוב קולות בשני בתי הפרלמנט לאחר מאבק של ה-WCTU (או Women's Christian Temperance Movement) וכתבות חיוביות במספר עיתונים במושבה.
בוויקטוריה, חוק הבחירות של 1863 נתן זכות הצבעה לכל מי שהיה רשום ברשימות העירוניות כמשלם מיסים, כלומר בעיקר אנשים בעלי רכוש. ב-1864 היו נשים ששילמו מיסים בוויקטוריה וחלקן הצביעו בבחירות של המושבה. עם זאת, הרשות המחוקקת התייחסה לעניין כטעות בניסוח החוק ותיקנה אותו ב-1865. לאחר מכן בבחירות של 1866 הצביעו רק גברים המשלמים מיסים. בשנת 1884, הנרייטה דגדייל, שתמכה בפומבי בזכות הצבעה לנשים מאז 1868, ואנני לאו הקימו את "האגודה הוויקטוריאנית לזכות בחירה לנשים" (Victorian Women's Suffrage Society), שהייתה הארגון האוסטרלי הראשון שעסק בזכות בחירה לנשים. האגודה קראה לקביעת קריטריונים אחידים להצבעה לגברים ונשים. המאבק נמשך עד 1908 אז נשים קיבלו לראשונה זכות הצבעה בוויקטוריה, ולאחר מכן הצביעו לראשונה בבחירות של המושבה ב-1911. ויקטוריה הייתה המדינה האחרונה באוסטרליה שנתנה זכות בחירה לנשים. האגודה הוויקטוריאנית לזכות בחירה לנשים התפרקה בשנת 1908, אחרי שהנשים במדינה קיבלו באופן רשמי את זכות הבחירה.
בשנת 1889, עזרו רוז סקוט ומרי וינדייר להקים את אגודת הנשים הספרותית (Women's Literary Society) בסידני, אשר עתידה הייתה להפוך לליגה הנשית לזכות בחירה לנשים (Womanhood Suffrage League) ב-1891.
בקווינסלנד, התאחדות הנשים לזכות הצבעה שווה הוקמה בשנת 1894, ועסקה בהחתמה של אנשים על שתי עצומות הקוראות לזכות הצבעה לנשים. על העצומה הראשונה חתמו 7,781 נשים ועל העצומה השנייה חתמו 3,575 גברים. העתירות קראו גם למערכת בה כל הקולות שווים זה לזה מכיוון שבאותה תקופה לגברים עם רכוש רב הייתה זכות להצביע מספר פעמים בהתאם לרכושם.
בשנת 1897 הוחתמה עצומה שלישית על ידי הסניף של ה-WCTU בקווינסלנד שבה הוחתמו 3,869 גברים ונשים שקראו לזכות הצבעה שווה לגברים ונשים. גם אגודות אלה התפרקו לאחר מתן זכות בחירה לנשים במדינה ב-1905.
בשנת 1889 הוקמה האגודה האוסטרלית למתן זכות בחירה לנשים, גוף שאיחד את המאבק בכל אוסטרליה ושם לו למטרה לחנך גברים ונשים על הזכות להצביע ולהיבחר לפרלמנט. דמויות מפתח באגודה היו: בדרום אוסטרליה מרי לי וקתרין הלן ספנס; במערב אוסטרליה אדית קוואן; בניו סאות' ויילס מייבנק אנדרסון, לואיזה לוסון, דורה מונטיפיורי ורוז סקוט; בטסמניה אלישיה אושיי פיטרסון וג'סי רוק; בקווינסלנד אמה מילר; ובוויקטוריה אנט בר-קרופורד, הנרייטה דגדייל, וידה גולדשטיין, אליס הנרי ואנני לאו.
האגודות השונות למתן זכות בחירה לנשים אספו חתימות בעצומות רבות והגישו אותן על שולחנות הפרלמנטים השונים אך התוצאות היו שונות ממקום למקום.
היסטוריה > לקראת זכות הצבעה מלאה

בשנת 1901 התרחשו הבחירות הראשונות לפרלמנט החדש של חבר העמים של אוסטרליה. הבחירות האלה היו מבוססות על החוקים האלקטורלים של שש המושבות, כך שלנשים הייתה את הזכות להצביע ולהיבחר לפרלמנט של המדינה אף על פי שלא כל המושבות אישרו זכות כזאת בעצמן. ב-1902, חברי הפרלמנט העבירו את חוק זכות ההצבעה של חבר העמים (Commonwealth Franchise Act 1902), אשר קבע כי נשים מגיל 21 יכלו להצביע בבחירות לפרלמנט הפדרלי. לאחר מכן שאר המדינות שעוד לא נתנו זכות זו נתנו גם הן זכות הצבעה לנשים מגיל 21: בניו סאות' ויילס בשנת 1902, בטסמניה בשנת 1903, בקווינסלנד בשנת 1905, ולבסוף בוויקטוריה בשנת 1908.
עם זאת, חוק זה לא חל על האבוריג'ינים שחיו באוסטרליה, גברים ונשים כאחד. האבוריג'ינים קיבלו זכות הצבעה לממשל הפרלמנטרי רק בשנת 1962, כאשר תוקן חוק ההצבעה מ-1918 תחת ממשלתו של רוברט מנזיס, ולפרלמנטים בכל המדינות רק בשנת 1967.
היסטוריה > סיכום

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | זכות הצבעה | הזכות להיבחר לפרלמנט |
חבר העמים האוסטרלי : 1902
ברמת המדינה 
דרום אוסטרליה: 1895
| מערב אוסטרליה | 1899 | 1920 |
| ניו סאות' ויילס | 1902 | 1918 |
| טסמניה | 1903 | 1921 |
| קווינסלנד | 1905 | 1915 |
| ויקטוריה | 1908 | 1923 |