stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר אייזנמן
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', מתכנן אנדרטת השואה בברלין זכה בפרס וולף, באתר ynet, 3 בפברואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296492705171  PLWABN: 9810678716805606  BIBSYS: 90339370  BnF: cb13481332m (data)  CANTIC: a19191042  CiNii: DA01895905  GND: 118895834  ICCU: CFIV036144  ISNI: 0000 0001 2133 6425  LCCN: n81139667  LNB: 000134977  NDL: 00685181  NKC: ola2009531593  NLA: 35764230  NLG: 321645  NLK: KAC201410435  NSK: 000447250  NTA: 070464669  RERO: 02-A003212760  SELIBR: 184723  SNAC: w6rf61xx  SUDOC: 033233411  Trove: 1076740  ULAN: 500025316  VIAF: 54297401   WorldCat (עם VIAF): 54297401 
האנדרטה לזכר הנספים בשואה בברלין, תכנון - פיטר אייזנמן
פרנטישק זאך

| --- | --- |

פרנטישק זאך
 לידה:  1 במאי 1807 אולומואוץ, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 פטירה:  14 בינואר 1892 (בגיל 84) ברנו, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של ברנו 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:  נסיכות סרביה נסיכות סרביה ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 תקופת הפעילות:  1849–1877 (כ־28 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד האקדמיה הצבאית מפקד חיל התותחנים ראש המטה הכללי הדיוויזיה המערבית במורביה
 פעולות ומבצעים
 מרד נובמבר מהפכת 1848 בהונגריה המלחמה הסרבית-עות'מאנית
 עיטורים
 מסדר סטניסלב הקדוש  מסדר כתר הברזל 
 תפקידים אזרחיים
 שר המלחמה
 
פרנטישק אלכסנדר זאך (בסרבית: Франтишек Александр Зах‏; 1 במאי 1807 – 14 בינואר 1892) היה הרפתקן, מורד ואיש צבא צ'כי. השתתף במרד נובמבר בפולין, במהומות אביב העמים בפראג ובמרד ההונגרי של 1848. השתקע בסרביה והפך לגנרל בצבא סרביה. בין 1876–1877 שימש כראש המטה הכללי הראשון של הצבא הסרבי.
ביוגרפיה

זאך נולד ב-1 במאי 1807 באולומואוץ שבאימפריה האוסטרית. הוא למד בבית ספר גרמני בברנו ולאחר מכן למד משפטים בווינה. ב-1828 הוא סיים את לימודיו והחל לעבוד כפקיד במשרדים שונים ברחבי מורביה. באותה תקופה הוא החל לפתח אידאולוגיה פאן-סלאבית והתנגד לאימפריות גדולות. ב-1830 הוא נסע לפולין והשתתף במרד נובמבר כנגד האימפריה הרוסית. לאחר כישלון המרד חזר לאוסטריה, ובמשך שנתיים הסתובב רגלית ברחבי האימפריה. ב-1832 עבר לצרפת והחל לעבוד כספרן בספרייה המלכותית.
ב-1836 הוא חזר לווינה, שם הקים תנועה לאומית סלאבית. בשל איומי המשטרה, כעבור שנה הוא חזר לצרפת ועבד כמורה לגרמנית. ב-1843 נסע לקונסטנטינופול וסייע בקליטת מהגרים מפולין. כעבור שנה החל לעבוד בקונסוליה הצרפתית בבלגרד. מסעותיו ברחבי סרביה גרמו לו לקשר עמוק עם הארץ. ב-1848 הוא חזר לפראג. במהלך מהומות אביב העמים, הוא התבלט כאחד הקולות הניציים ביותר כנגד השלטון האוסטרי. מאוחר יותר באותה שנה הוא נסע להונגריה שהתמרדה נגד השלטון האוסטרי. הוא הצטרף לגדוד סלובקי שחפץ בעצמאות לסלובקיה ולחם הן נגד האוסטרים והן נגד ההונגרים.
לאחר כישלון המרד, הוא חזר לסרביה והתגייס לצבא נסיכות סרביה. הוא הקים את בית הספר לתותחנים שהפך לימים לאקדמיה הצבאית הסרבית. ב-1850 הוא הועלה לדרגת קפטן. ב-1865 הוא הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה ולמפקד חיל התותחנים. באביב 1867 הוא מונה לממלא מקומו של הנסיך מיכאילו אוברנוביץ' בתפקיד שר המלחמה. ב-1874 הוא עזב את הצבא. ערב המלחמה נגד העות'מאנים הוא מונה לראש המטה הכללי הסרבי, וערך את ההכנות והגיוס לקראת המלחמה. עם פרוץ המלחמה, מונה יובאן דראגשביץ' לתפקיד הרמטכ"ל, וזאך עבר לשמש כמפקד דיוויזיית מורביה המערבית. במהלך המלחמה הוא פיקד על הדיוויזיה בהצלחה, אולם עבר תאונה קשה שבשלה נאלצו הרופאים לכרות את רגלו. בשל כך, הוא נאלץ לעזוב את הצבא. הוא ייעץ למפקדי הצבא הסרבי במהלך המלחמה הבאה נגד העות'מאנים. ב-1880 הוא עזב את סרביה, וחזר למורביה, ארץ הולדתו. הוא התגורר בתחילה בפראג ואז בברנו, שם נפטר ב-14 בינואר 1892.
פרס קיוטו

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לתרומה לשיפור האנושות
 מיקום הטקס:  Kyoto International Conference Center 
 מדינה:  יפן יפן
 הגוף המעניק:  קרן אינאמורי 
 תקופת הפרס:  1985–הווה (כ־39 שנים) 
 נקרא על שם:  קיוטו 
 www.kyotoprize.org
 
פרס קיוטו הוא פרס יפני בינלאומי המוענק מדי שנה, מאז שנת 1985, לתורמים משמעותית לשיפור מדעי, תרבותי, ורוחני של האנושות. דומה במהותו לפרס נובל וניתן בשלוש קטגוריות: טכנולוגיה מתקדמת, מדע ואמנות ופילוסופיה. קרן אינאמורי (Inamori Foundation), שנוסדה על ידי קזואו אניאמורי (Kazuo Inamori), מחלקת את הפרסים הניתנים לא רק לאלה המייצגים את הבכירים מתחומם, אלא גם למי שתרמו לאנושות בעבודתם. הפרס נחשב לאחד מהפרסים היוקרתיים בתחומים שבאופן מסורתי אינם קיימים בקטגוריות פרס נובל, ועל כן זכה לכינוי "המקבילה היפנית לפרס נובל".
חתני וכלות הפרס הם אנשים ולא ארגונים (אדם אחד לכל קטגוריה). עם זאת, במקרים מיוחדים פרס בודד עשוי להיות משותף בין יותר מאדם אחד. הבחירה נעשית ללא קשר ללאום, גזע, מין, גיל, או דת. ולמקבלי הפרס מוענקים תעודה, מדליית זהב 20 קראט, ופרס כספי בגובה של 100 מיליון ין (כ-927,400 דולר) לכל קטגוריה.
בכל קטגוריה קיימים ארבעה תחומי דעת ספציפיים מתוכם נקבעים מדי שנה מקבלי הפרס, בכל קטגוריה מחולק פרס אחד בלבד.
| קטגוריה | טכנולוגיה | מדע | אמנות ופילוסופיה |
| --- | --- | --- | --- |
| דיסציפלינה | אלקטרוניקה | מדעים ביולוגיים (אבולוציה, התנהגות, אקולוגיה, איכות סביבה) | מוזיקה |
| דיסציפלינה | ביוטכנולוגיה וטכנולוגיה רפואית | מדעי המתמטיקה (כולל מתמטיקה טהורה) | אמנויות (ציור, פיסול, אומנות, אדריכלות, צילום ועיצוב) |
| דיסציפלינה | מדע והנדסת חומרים | כדור הארץ ומדעים פלנטריים, אסטרונומיה ואסטרופיזיקה | תיאטרון, קולנוע |
| דיסציפלינה | מידענות | מדעי החיים (ביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה של התא, נוירוביולוגיה) | מחשבה ואתיקה |

המועמדים לפרס מתמנים על ידי הממנים הרשמיים, שנבחרים מדי שנה על ידי קרן אינאמורי, מבין הרשויות המקומיות והבינלאומיות המוכרות. הבחירה נעשית בשלושה שלבים, במהלכם פועלות ועדות נפרדות עבור כל תחום דעת בכל קטגוריה, בנוסף לוועד הפועל של הפרס. לאחר מכן, במהלך חודש יוני מכריזים על חתני וכלות הפרס, ובחודש נובמבר של אותה השנה מתקיים טקס הענקת הפרסים.
גם בפרס זה, שיעור מקבלי הפרס ממוצא יהודי הוא מעל 20 אחוז, בדומה לפרס נובל.
הערות שוליים

↑  Kyoto Prize honors achievement and character, באתר USA TODAY (באנגלית)
↑  ישראלים, יהודים וזכייה בפרסים בינלאומיים, אתר הידען, 10 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph400086
פטמירה אלושי

פטמירה "לירה" אלושי (באלבנית: Fatmire "Lira" Alushi;‏ נולדה ב-1 באפריל 1988) היא כדורגלנית עבר גרמנייה ממוצא קוסוברי ששיחקה בעמדת הקישור. אלושי דורגה בשנת 2010 במקום השלישי בהצבעה על תואר כדורגלנית השנה של פיפ"א.
קריירה > מועדונים

אלושי נולדה כפטמירה באיירמאיי באפריל 1988 בעיר איסטוק שבקוסובו, אשר באותו זמן הייתה מחוז אוטונומי תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. ב-1993, עזבה יחד עם הוריה את העיר ועברה איתם לגרמניה. ב-1993, החלה לשחק בקבוצת הילדים של גייזנקירשן. היא שיחקה שם עד 1998, אז החלה לשחק בקבוצת נוער מהעיר מנשנגלדבך. בשנת 2004, חתמה אלושי על החוזה המקצועני הראשון בקריירה שלה, כשהצטרפה לקבוצת דיסבורג 2001 מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלה בקבוצה היא ערכה בספטמבר 2004, וחודש לאחר מכן היא כבשה את שערה הראשון.
במשך חמש העונות שלה בדיסבורג, לא הצליחה אלושי לעזור לקבוצה לזכות באליפות הליגה, כשמיקום השיא שלה היה המקום השני במשך ארבע עונות רצופות. בעונתה האחרונה בקבוצה, היא הייתה אחת משחקניות המפתח שהובילו את דיסבורג לזכייה בליגת האלופות - בפעם הראשונה בתולדות הקבוצה. באותה עונה, היא כבשה את אחד משערי הניצחון של דיסבורג 0-7 על טורבינה פוטסדאם בגמר הגביע הגרמני. עונה לאחר מכן, עזבה אלושי את דיסבורג וחתמה ביריבה הגדולה של הקבוצה - טורבין פוטסדם. עם פוטסדם זכתה אלושי סוף סוף באליפות הליגה, ואף הוסיפה זכייה שנייה ברציפות עונה לאחר מכן. בעונה הראשונה שלה במועדון, היא הייתה שותפה לזכיית הקבוצה בליגת האלופות, לאחר ניצחון בגמר על אולימפיק ליון. עונה לאחר מכן, נפגשו פוטסדם וליון פעם נוספת בגמר, אך הפעם ידה של ליון הייתה על העליונה.
בעקבות הצלחתה עם פוטסדם, הייתה אלושי מועמדת לפרס שחקנית השנה בעולם ב-2010. בסופו של דבר היא סיימה במקום השלישי, אחרי מרטה הברזילאית, וחברתה לנבחרת - בירגיט פרינץ. לקראת עונת 2011/12, אלושי עזבה את טורבין פוטסדם ועברה לפרנקפורט, בהעברה שנחשבת לעסקה הכי יקרה בתולדות הליגה הגרמנית לנשים.
קריירה > נבחרת גרמניה

באוקטובר 2005, כשהיא בת 17 בלבד, ערכה אלושי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה במשחק נגד סקוטלנד. שנה לאחר מכן, היא הייתה שותפה לזכייה של גרמניה באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19, לאחר ניצחון בגמר על נבחרת צרפת. מספר חודשים אחר כך, היא כבשה שלושה שערים באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ברוסיה, אך גרמניה הודחה כבר ברבע הגמר לאחר הפסד לארצות הברית.
הטורניר הגדול הראשון שלה היה גביע העולם 2007 שנערך בסין. עקב גילה הצעיר, שימשה אלושי בעיקר כשחקנית מחליפה, אך בכל זאת היא זכתה לשחק בגמר הטורניר, בו ניצחה גרמניה 0-2 את ברזיל. שנה לאחר מכן, היא הייתה שותפה לזכייה הקבוצתית של הגרמניות במדליית הארד בטורניר של אולימפיאדת בייג'ינג. במשחק על המדליה נגד יפן, היא כבשה את שני שערי הניצחון, לאחר שנכנסה כמחליפה בדקה ה-60.
ב-2009, זכתה אלושי בתואר האירופי הראשון שלה, כשהייתה חלק מהסגל שזכה באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. היא הייתה אחת משחקניות המפתח של הנבחרת במהלך הטורניר, ואף כבשה שלושה שערים. זו הייתה הזכייה החמישית ברציפות של גרמניה באליפות אירופה, והשביעית בסך הכל. שנתיים לאחר מכן, הוזמנה אלושי לסגל הנבחרת לקראת גביע העולם 2011, אך גרמניה לא עמדה בציפיות והודחה כבר ברבע הגמר על ידי יפן. אלושי לא צורפה לסגל הנבחרת למשחקי גביע העולם 2015 כיוון שנכנסה להריון.
ב-28 בפברואר 2017 הודיעה אלושי על פרישה.
חיים אישיים

הוריה של אלושי איסמט ו-Ganimete שהם אלבנים מקוסובו היגרו מאיסטוק (Istog) קוסובו לגרמניה ב-1993. באוקטובר 2009 היא פרסמה אוטוביוגרפיה בגרמנית "השער שלי לחיים - מפליטות לאליפות העולם" ("Mein Tor ins Leben – Vom Flüchtling zur Weltmeisterin"). ב-2011 היא החלה קשר עם שחקן הכדורגל הקוסובי אניס אלושי ובדצמבר 2013 הם התחתנו. המשפחות הכירו מקוסבו. במשחקי גביע העולם 2015 היא הודיעה שהיא בהריון ולא צורפה לנבחרת.
פיטר באק

| --- | --- |

באק בהופעה עם אר.אי.אם., 2008
 לידה:  6 בדצמבר 1956 (בן 67) ברקלי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Peter Lawrence Buck 
 מוקד פעילות:  קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקום לימודים:  Crestwood High School, אוניברסיטת אמורי 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מנדולינה, בנג'ו, קלידים, סיטאר חשמלי, ציתר
 חברת תקליטים:  האחים וורנר
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר לורנס באק (באנגלית: Peter Lawrence Buck; נולד ב-6 בדצמבר 1956) הוא מוזיקאי מארצות הברית. ידוע בעיקר בתור הגיטריסט של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם.
חוץ מעבודתו עם להקת אר.אי.אם., באק השתתף במספר פרויקטים בתור חבר (בהרכבים כגון Hindu Love Gods, The Minus 5, Tuatara), מפיק או נגן אולפן.
ביוגרפיה

באק נולד בברקלי שבקליפורניה. לאחר מספר מעברים, משפחתו עברה לאטלנטה, שם למד בתיכון. לאחר ניסיון במכללה באטלנטה, עבר באק לעיירה את'נס כדי ללמוד במכללה המקומית. כדי להתפרנס הוא עבד בחנות תקליטים בעיירה (Wuxtry Record), בין לקוחותיו היו חברו ללהקה לעתיד מייקל סטייפ ואמרגן הלהקה, ברטיס דאונס. מאז תחילת העבודה עם הלהקה ועד היום מקדיש באק את זמנו למוזיקה. הוא ידוע כבעל ידע אנציקלופדי בנושאים רבים בתחום וברשותו אוסף של מעל 20,000 סינגלים ואלבומים. סגנון הנגינה של באק על גיטרה הוא פשוט אך ייחודי. באק מרבה להשתמש בפריטה על מיתרים פתוחים בגיטרות מסוג ריקנבאקר.

בניגוד לחברי אר.אי.אם. האחרים, באק אינו גר כיום באת'נס. הוא מתגורר בעיקר בפורטלנד וסיאטל. באק נישא והתגרש פעמיים. מאחת מנשותיו, סטפאני, יש לזוג תאומות. 

ב-21 באפריל 2001, באק היה על טיסה מסיאטל ללונדון לשם הופעה. עדים שנכחו על המטוס דיווחו על התנהגות מוזרה של באק בזמן הטיסה שכללה דחיפת תקליטור לתוך עגלת משקאות, צעקות רמות וריב עם הדיילות על יוגורט. באק הואשם בבית משפט בריטי בעוון תקיפת הדיילות, שכרות בטיסה וגרימת נזק לרכוש בריטיש איירווייז. באק טען כי שתה מעט יין והשילוב עם תרופות השינה שלקח, הוביל למצב בו לא שלט במעשיו. בסיום המשפט, בו העיד גם בונו (חבר להקת U2), הוסרו ההאשמות מבאק.
דיסקוגרפיה

למידע נוסף ראו דיסקוגרפיה של אר.אי.אם.
צבי יבשה

| צבי יבשה |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
על־משפחה:: צבי יבשה
שם מדעי
 Testudinoidea ‏פיטזינגר, 1826

צבי יבשה (שם מדעי: Testudinoidea) הם על-משפחה בתת-סדרת צבים חבויי-צוואר (Cryptodira) שבסדרת הצבים. רק משפחה אחת בקבוצה כוללת צבי יבשה אמיתיים ושאר המינים חיים בביצות ובנהרות איטיים, רוב הזמן בשחייה. עם זאת כולם יכולים לצאת מהמים לפרקי זמן ממושכים או פחות להתחמם בשמש ויכולים לנוע ביעילות על היבשה.
צבי היבשה מתחלקים לארבע משפחות ועוד שלוש שנכחדו:
צבי בריכה (Geoemydidae)
צבים ראשתניים (Platysternidae) בה מין יחיד צב ראשתני (Platysternon megacephalum)
צבים ביצתיים (Emydidae)
צבים יבשתיים (Testudinidae)
Haichemydidae – נכחדה
Lindholmemydidae – נכחדה
Sinochelyidae – נכחדה
פריחה מאוחרת

| --- | --- |

 בימוי:  ז'ולי גברס (אנ')
 הופק בידי:  ברטרנד פאיבר סילביה פיאלט
 תסריט:  אוליבייה דאזה ג'ולי גברס
 עריכה:  פייר הברר
 שחקנים ראשיים:  ויליאם הרט איזבלה רוסליני
 מוזיקה:  Sodi Marciszewer
 צילום:  נטלי דורנד
 מדינה:  צרפת בלגיה בריטניה
 חברה מפיצה:  Gaumont Film Company
 הקרנת בכורה:  18 בפברואר 2011 (ברלין) 13 ביולי 2011 (צרפת)
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית איטלקית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פריחה מאוחרת (באנגלית: Late Bloomers) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2011 בכיכובם של ויליאם הרט ואיזבלה רוסליני שביימה ז'ולי גברס. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-18 בפברואר 2011 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. ב-13 ביולי 2011 הוא יצא לאקרנים בצרפת על ידי חברת גומונט פילם קומפני (אנ')
תקציר עלילה

בני זוג, אדם (ויליאם הרט) ומרי (איזבלה רוסליני), מתקרבים שניהם לגיל שישים, אבל תגובתם לכך שונה לגמרי. מרי, שהיא מורה בגמלאות, מתחילה לשפץ את הבית כדי שיתאים לגיל מבוגר. אדם מתגונן נגד כל שנוי, ומגן בנמרצות על עבודתו כאדריכל. השניים גרים בלונדון, ובבית שלידם גרה נורה, אמה של מרי שגידלה את בתה באיטליה. מרי מודאגת בגלל אירוע של אובדן זיכרון, והרופא שלה המליץ לה להמשיך להיות פעילה. אדם נעלב כשהוצע לו לתכנן בית אבות, ובמקום זאת הוא מקבל את עצתה של מאיה (ארטה דוברושי), עובדת צעירה במשרד, להשתתף בתחרות לעיצוב מוזיאון חדש. אדם מתחיל לעבוד על הפרויקט החדש בלילות יחד עם העובדים הצעירים. מרי מתחילה להתרגל שהבית ריק, אבל גם לה יש מעריץ צעיר שהיא פוגשת במכון הכושר.
צוות השחקנים

ויליאם הרט – אדם
איזבלה רוסליני – מרי
דורין מנטל – נורה
קייט אשפילד - ג'וליה
איידן מקארדל - ג'יימס
ארטה דוברושי – מאיה
לוק טרדאוויי – בנג'מין
לזלי פיליפס – ליאו
הוגו ספיר – פיטר
ג'ואנה לאמלי – שארלוט
סיימון קאלו – ריצ'רד
ניקולס פארל – פארל
קבלה

הסרט "פריחה מאוחרת" קיבל ביקורות מעורבות. אתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 43% על פי 14 סקירות. באתר Metacritic הסרט קיבל ציון של 53/100 בהתבסס על 10 סקירות.
הערות שוליים

↑  'Late Bloomers': A Coming-Of-A-Certain-Age Comedy NPR. 12 April 2012
↑  "Late Bloomers (2011)". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-9 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Late Bloomers". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-9 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
פרס קלייסט

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לספרות בגרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 הגוף המעניק:  קרן קלייסט, אגודת היינריך פון קלייסט 
 סכום הזכייה:  20,000 אירו 
 תקופת הפרס:  1912–הווה (כ־112 שנים) 
 נקרא על שם:  היינריך פון קלייסט 
 אתר רשמי
 
פרס קלייסט הוא פרס ספרותי גרמני. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1912, לרגל מאה שנה למותו של היינריך פון קלייסט. פרס קלייסט היה הפרס הספרותי החשוב ביותר של רפובליקת ויימאר. הפרס הוענק מדי שנה עד שהענקתו הופסקה בשנת 1933.

הפרס נוסד על ידי אגודת Kleist-Stiftung שמושבה בברלין. הפרס יועד למשוררים בשפה הגרמנית, שעוררו השראה אך סבלו מחסרון כיס.
בשנת 1985 חודשה הענקת הפרס. בין השנים 1994 ל-2000 הפך הפרס לדו-שנתי. כיום נלווה לפרס סכום כספי של 20,000 אירו.
הערות שוליים

↑  http://www.kleist.org/index.php/die-kleist-preise/55-kleistpreis-1912-1932/99-satzung
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545796005171  BnF: cb12270091c (data)  GND: 4164181-4  LCCN: sh85072632 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פטריה תומאס

פטריה אן תומאס (באנגלית: Petria Ann Thomas; נולדה ב-25 באוגוסט 1975). היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופה אולימפית בעלת 8 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב. אלופת עולם בעלת 7 מדליות עולמיות, מהן 3 זהב. שיאנית עולם במשחי שליחות 4x100 חופשי ומעורב.
ביוגרפיה

תומאס נולדה בליזמור, ניו סאות' ויילס וגדלה בעיירה ליד במלמביביי.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה תומאס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.82 דקות, אחרי בת ארצה סוזי אוניל (2:07.76 דקות) ולפני מישל סמית מאירלנד (2:09.9 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכתה תומאס ב-4 מדליות מהן 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.08 דקות, אחרי אוניל (2:07.93 דקות) ולפני מיסטי היימן מארצות הברית (2:09.98 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.12 דקות, אחרי ארצות הברית (4:01.93 דקות) ולפני יפן (4:06.27 דקות). מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.97 שניות, אחרי ג'ני תומפסון מארצות הברית (58.46 שניות) ואיארי אויאמה מיפן (58.79 שניות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 8:04.19 דקות, אחרי גרמניה (8:01.46 דקות) וארצות הברית (8:02.88 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה תומאס ב-3 מדליות, מהן 2 כסף ואחת ארד. מדליות כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:58.52 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 7:57.80 דקות ולפני גרמניה (7:58.64 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.59 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:58.30 דקות ולפני יפן (4:04.16 דקות). מדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.12 דקות, אחרי היימן שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:05.88 דקות ואוניל (2:06.58 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.49 שניות, המנצחת הייתה אינגה דה ברוין מהולנד שקבעה שיא אולימפי חדש של 56.61 שניות.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכתה תומאס ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.27 שניות, לפני אוטיליה ינדז'ייצ'אק מפולין (58.72 שניות) ויונקו אונישי מיפן (58.88 שניות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.73 דקות, לפני אניקה מלהורן מגרמניה (2:06.97 דקות) וקייטלין סנדנו מארצות הברית (2:08.52 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.50 דקות, לפני ארצות הברית (4:01.81 דקות) וסין (4:02.53 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה, יפן בשנת 2002 זכתה תומאס ב-5 מדליות מהן 3 זהב. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר (2:08.31 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:39.78 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:00.50 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר פרפר (58.11 שניות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (7:59.25 דקות).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה תומאס ב-4 מדליות מהן 3 זהב. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.72 שניות, לפני ינדז'ייצ'אק (57.84 שניות) ודה ברוין (57.99 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:35.94 דקות, לפני ארצות הברית (3:36.39 דקות) והולנד (3:37.59 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:57.32 דקות, לפני ארצות הברית (3:59.12 דקות) וגרמניה (4:00.72 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.36 דקות, אחרי ינדז'ייצ'אק (2:06.05 דקות) ולפני יוקו נקנישי מיפן (2:08.04 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.40 דקות, המנצחת הייתה ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:53.42 דקות.
בשנת 2005 הוציאה תומאס ספר אוטוביוגרפיה "לשחות נגד הזרם" שבו כתבה על הקריירה שלה, על מצבי הדיכאון שממנו סבלה והפציעות הגופניות שלה.
הישגים ותארים

תומאס זכתה ב-12 מדליות בתחרויות השחייה של משחקי חבר העמים הבריטי מתוכן 9 מדליות זהב. היא זכתה במשחה ל-100 מטר פרפר שלוש פעמים ברציפות ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה של המשחקים שזכתה להשג זה.
בשנים 2001 ו-2002 זכתה תומאס בתואר שחיינית השנה באזור האוקיינוס השקט.
פיטר ארנט

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1934 (בן 89) ריברטון, ניו זילנד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  Waitaki Boys' High School 
 פרסים והוקרה:  Weintal Prize for Diplomatic Reporting (1998)  פרס פוליצר לכתיבה בעניינים בינלאומיים (1966)  פרס העיתונות הבינלאומי של איסקיה (1991)  קצין במסדר ההצטיינות של ניו זילנד 
 
פיטר ארנט (שם מלא באנגלית: Peter Gregg Arnett, נולד ב-13 בנובמבר 1934 בריברטון שבניו זילנד) הוא עיתונאי אמריקאי ממוצא ניו זילנדי.
ביוגרפיה

ארנט כתב לכתב העת נשיונל ג'יאוגרפיק ואחר כך עבד במספר רשתות חדשות, בעיקר ברשת CNN. ארנט ידוע בעיקר בשל עבודתו ככתב מלחמה, וסיקוריו את מלחמת וייטנאם ואת מלחמת המפרץ הראשונה. ב-1997 ראיין ארנט את אוסאמה בן לאדן.
ארנט זכה בפרס פוליצר ב-1966 לסיקור בינלאומי, על עבודתו בווייטנאם (שבה עבד בעיקר בשביל סוכנות הידיעות Associated Press). בנוסף, ארנט נושא באות מסדר התהילה הניו זילנדי (New Zealand Order of Merit).
ארנט החל את דרכו העיתונאית בבנגקוק, והחל להוציא עיתון מקומי בשפה האנגלית בלאוס ב-1960. מאוחר יותר הגיע לווייטנאם, שם עבד כשליח סוכנות הידיעות Associated Press, וחיבר מספר כתבות חשובות, למורת רוחו של הממשל האמריקאי.
באפריל 2003, במהלך מלחמת ארצות הברית בעיראק, התראיין פיטר ארנט לערוץ טלוויזיה עיראקי, ומתח ביקורת על ארצות הברית והנשיא בוש. לדבריו "התוכנית הראשונית למתקפה אמריקנית בעיראק נכשלה בעקבות עקשנות הכוחות העיראקים". דבריו, ובמיוחד העיתוי שבהן הן נאמרו, עוררו סערה בארצות הברית, ובתגובה ארנט כינה את התקרית "טעות בשיפוט" והתנצל על דבריו. עם זאת הוסיף כי "אמרתי בריאיון שנערך בסוף השבוע מה שכולם בכל מקרה יודעים לגבי המלחמה". למרות התנצלותו, רשת NBC בה עבד, החליטה בסופו של דבר לפטרו, ולאחר שיחה שקיים ארנט עם נשיא החברה, ניל שפירו, הודיעה החברה כי הכתב לא יעבוד יותר עבורה.
הערות שוליים

↑  רשת אן.בי.סי. פיטרה את הכתב בבגדד, באתר וואלה, 31 במרץ 2003
↑  אן.בי.סי פיטרה את הכתב פיטר ארנט, באתר nana 10 - חדשות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427668805171  BIBSYS: 97023707  BnF: cb137442918 (data)  CiNii: DA08112915  GND: 119180111  ISNI: 0000 0001 2143 4981  LCCN: n93098627  NDL: 00431732  NKC: jn20000700076  NTA: 117380288  SNAC: w6vb0rsf  SUDOC: 057618860  VIAF: 91644507   WorldCat (עם VIAF): 91644507
פרנטישק סיקוונס

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1836 פלזן, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  14 ביוני 1896 (בגיל 59) העיר העתיקה של פראג, צ'כיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות וישהראד 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 
פרנטישק סיקוונס (בצ'כית: František Sequence;‏ 21 בנובמבר 1836 – 14 ביוני 1896) היה צייר דתי והיסטורי צ'כי.
ביוגרפיה

לאחר שסיים את לימודיו היסודיים בפראג, הוא הפך לסטודנט באקדמיה לאמנויות יפות. בשנה שלאחר מכן (1854) עבר לאקדמיה לאמנויות יפות במינכן, שם למד אצל וילהלם פון קולבאך. מאוחר יותר, הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות באנטוורפן. המדריך הראשי שלו שם היה יוזף ואן לריוס.
בשנת 1860, הוא חזר לזמן קצר לפראג. לאחר מכן בילה שבע שנים ברומא; בזכות מלגה שקיבל. בתחילה הוא יצר ציורים היסטוריים, אך לבסוף נקשר לתנועה הנצרתיים והתמסר כולו ליצירות דתיות. רבים מדיוקנאות הקדושים שלו עוצבו לפי דגמים רומיים וביזנטיים קדומים.
הוא חזר לפלזן ב-1868, שם התחתן עם בתו של פסנתרן מקומי, יוזף גרלאך. הם התיישבו בפראג והוא פיתח יחסי עבודה עם האדריכל יוזף מוקר.
בשנת 1880, הוא ירש את יאן סוורטס כפרופסור לציור דתי והיסטורי באקדמיה של פראג. הוא שימש שם גם כרקטור בשנים 1882- 1887 ו-1890 עד 1893. הרצאותיו היו פופולריות מאוד. מבין תשעים ושמונה תלמידיו, הידועים ביותר כוללים את לודייק מרולד, פרנטישק קופקה, ויקטור אוליבה, יוזף רולצ'ק ומקסמיליאן פירנר.
לאחר 1875, הוא היה חבר באקדמיה הנוצרית ועמד בראש המחלקה לאמנות שם. הוא גם היה חבר פעיל בוועדה לתכנון שיפוץ קתדרלת ויטוס. משנת 1880, הוא ישב בוועדת הפיקוח על מוזיאון העיר פראג. הוא נבחר כחבר באקדמיה הצ'כית למדעים ואמנויות בשנת 1890.
הערות שוליים

↑  "Sequens, Franz (František)". In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol. 12, Austrian Academy of Sciences, Vienna 2005,
↑  ALO docView - 34 Biographisches Lexikon des Kaisertums Österreich (1879), www.literature.at
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118613324  ISNI: 0000 0000 5863 3581  NKC: jn20040227002  RKD: 325402  VIAF: 84103622   WorldCat (עם VIAF): 84103622
פיל איונסיס

| פיל איונסיס> תקופה |
| --- | --- |
סוף פליסטוקן כ-130–10 אלף שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פילאים
משפחה:: פיליים
סוג:: פיל
מין:: פיל איונסיס
שם מדעי
 Elephas iolensis

פיל איונסיס (שם מדעי: Elephas iolensis) הוא מין נכחד של פילאי מהסוג פיל, אשר חי במשך תקופת הפליסטוקן שלפני 130,000 עד 10,000 שנים מימינו. המאובנים שלו התגלו בצפון ומזרח אפריקה, בין השאר בתוניסיה, מרוקו וככל הנראה גם בקניה וסודאן, כשרובם כללו שרידי גולגולת ושיניים. הממצאים שלו השתמרו במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז ותוארו למדע ב-1895 בידי אוגוסט פומל.
על אף שהוא קרוב לפיל האסייתי המודרני, למעשה הוא התקיים באפריקה, ככל הנראה בסוואנות הקדומות של הפליסטוקן. ככל הנראה הוא קרוב למין ממזרח אפריקה Elephas ekorensis או לפלאולוקסודון רקי. עם זאת מראים מחקרים דנטליים שככל הנראה היה קרוב למין האסייתי Elephas hysudricus, אשר פיתח מאפיינים אבולוציוניים דומים אף שחי בבידוד ממנו.
הפיל נכחד עם סיום הפליסטוקן, ככל הנראה עקב התייבשות האקלים או בשל ציד אנושי מופרז.
הערות שוליים

↑  Y. Coppens. M. Gaudant, "Decouverte d'Elephas iolensis Pomel dans le Tyrrhenien de Tunisie", Bulletin de la Société Géologique de France (1976), S7-XVIII (1): 171–177
↑  Todd, N. E. "New Phylogenetic Analysis of the Family Elephantidae Based on Cranial‐Dental Morphology", The Anatomical Record, 2009
פטריוטאס בויאקה

פטריוטאס בויאקה (בספרדית: Patriotas Boyacá S. A) הוא מועדון כדורגל מהעיר טונחה, במחוז בויאקה שבקולומביה. המועדון נוסד ב-18 בפברואר 2003 והעפיל לראשונה לליגה הבכירה ב-2011. הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון לה אינדפנדנסיה וחולקת אותו עם יריבתה העירונית, בויאקה צ'יקו.