stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגירת יהודים מגרמניה הנאצית ומאירופה הכבושה בידי הגרמנים
גירוש היהודים מתחומי הרייך השלישי > הקמת הלשכה המרכזית להגירת יהודים

באוגוסט 1938 הקים האס.אס בווינה את המשרד הראשון של הלשכה המרכזית להגירת יהודים במטרה להאיץ וליעל את גירושם של יהודי אוסטריה. המשרד נוהל על ידי אדולף היטלר.
אופן הפעולה של הלשכה, שהועתק לאחר מכן ללשכות הנוספו שנפתחו בארצות אחרות כלל: ריכוז היהודים, קביעת מכסות יומיות לגירוש והטלת האחריות על מילוי המכסות ועל מימון ההגירה על היהודים.
לשכות נוספות הוקמו:
ברלין, ב-11 בפברואר 1939 בהוראתו הישירה של גרינג, כדי לזרז את הגירת היהודים מגרמניה.
באמסטרדם, בסוף מרץ 1941 במטרה לגרש את יהודי ארצות השפלה.
בפראג, ב-26 ביולי 1939 במטרתה לגרש את יהודי הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה.
מלחמת העולם השנייה פרצה בספטמבר 1939. 70,000 יהודים הצליחו להימלט מהשטחים שבשליטת גרמניה הנאצית לפני שהגירתם נאסרה כליל באוקטובר 1941. בשנת 1941, משנוכחו לדעת שמדיניות הגירוש אינה יעילה ואינה ישימה מבחינה לוגיסטית, גבר לחצם של ראשי המפלגה הנאצית על אדולף היטלר למצוא דרך יעילה יותר להשגת "מרחב גרמני נקי מיהודים".
ב-20 באוקטובר 1942 התכנסה בברלין ועידת ואנזה, בהשתתפות ראשי המפלגה הנאצית, פקידי ממשלה בכירים וקציני אס.אס, על מנת לגבש פתרון יעיל וקבוע ל"בעיה היהודית". כפועל יוצא ממסקנות ועדה זאת אומצה והוצאה לפועל תוכנית הקמת מחנות ההשמדה.
ארגונים שסייעו להגירה > חברת עזרה של יהודי גרמניה

החברה (Hilfsverein der Deutschen Juden) נוסדה בשנת 1901 במטרה לסייע ליהודי מזרח אירופה. החל משנת 1933 משרדה בברלין התחיל לסייע ליהודים שרצו להגר לארצות שאינן ארץ ישראל. היא הציעה קורסים להוראת שפות זרות וללימוד מקצועות ותמיכה כספית. הארגון עבד בשיתוף פעולה עם הג'וינט ועם היצ"ם. המשרד נסגר בשנת 1939.
ארגונים שסייעו להגירה > היצ"ם (HIECM)

הארגון הוקם בשנת 1927 על ידי מיזוג הארגונים היא"ט, יק"א ו־Emigdirect במטרה לסייע בהגירת יהודי אירופה. הארגון הכין את הפליטים להגירה ועזר להם ביציאתם ובהגעתם ליעד. לאחר פלישת גרמניה לצרפת באמצע שנת 1940 הארגון העביר את משרדו מפריז לליסבון. החל משנה זאת, פעולות הארגון נתמכו באופן חלקי על ידי הג'וינט. שני הארגונים סיפקו לפליטים כרטיסי נסיעה, מידע על ויזות והובלה ועזרו להם לעזוב את אירופה על אוניות פורטוגזיות. כ-90,000 יהודים הצליחו להימלט מאירופה בעזרת ארגון זה.
ארגונים שסייעו להגירה > הג'וינט (JDC)

לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה וסיפוח אוסטריה וצ'כוסלובקיה, הג'וינט התמקד במתן סיוע ליהודים שרצו להגר על ידי כיסוי עלויות הנסיעה והשגת ויזות לארצות היעד. עד סוף 1939 הארגונים שנתמכו על ידי הג'וינט סייעו לכ- 100,000 יהודים לעזוב את אירופה. בין השנים 1939 ל־1944 הוא איפשר את הגירתם של כ־80,000 יהודים.
ארגונים שסייעו להגירה > הסוכנות היהודית

הסוכנות היהודית הייתה הגורם הפעיל המרכזי שסייע ליהודי גרמניה לעלות לארץ ישראל.
ב-25 באוגוסט 1933 נחתם בין השלטונות הנאציים לבין הסוכנות היהודית הסכם ההעברה. מטרת ההסכם הייתה לאפשר ליהודי גרמניה למכור נכסי דלא ניידי, טובין ורכוש אחר, שנמצאו בבעלותם בשטחים שתחת שלטון גרמניה הנאצית, ולהעביר את תמורת המכירה לארץ ישראל בסחורות שנרכשו בגרמניה. הסכם זה פעל עד שנת 1939 ואיפשר לכ-50,000 יהודים לעלות לארץ בעלייה החמישית.
ארגונים שסייעו להגירה > משלוח הילדים

משלוח הילדים (בגרמנית Kindertransport) היה מאמץ מאורגן שנוהל, באישורה של ממשלת בריטניה, על ידי יחידים וקבוצות חילוניות ודתיות בארצות שונות, להצלת כ-10,000 ילדים מתחת לגיל 17 על ידי העברתם מגרמניה, אוסטריה, צ'כוסלובקיה פולין והעיר החופשית גדנסק לבריטניה. המשלוח הראשון הגיע לבריטניה ב-2 בדצמבר 1938. המשלוח האחרון מגרמניה יצא ב-1 בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. המשלוח האחרון מהולנד יצא ב-14 במאי 1940 כאשר צבא הולנד נכנע לכוחות הגרמנים.
גורמים שעיכבו או מנעו את ההגירה

התנגדות היהודית להגירה, אשר נבעה מתוך תקווה כי גל האנטישמיות יחלוף.
ההגבלות שהטילו השלטונות על לקיחת רכוש. היהודים חששו שלא יוכלו להסתדר בארצות היעד ללא מקורות כספיים ובלי ידיעת השפה.
ההגבלות שהטילו המדינות על מספר המהגרים הנכנסים, כולל הגבלות המנדט הבריטי על הכניסה לארץ ישראל.
גורמים שעיכבו או מנעו את ההגירה > ועידת אוויאן

ועידת אוויאן התכנסה בין 6 ל-15 ביוני 1938 ביוזמתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט על מנת לדון בבעיית הפליטים היהודים. בוועידה השתתפו 32 ארצות. כל הארצות שהשתתפו בוועידה, פרט לרפובליקה הדומיניקנית חששו שקליטת פליטים יהודים בתחומן תגביר את המצוקה הכללית בארצותיהם לכן לא היו מוכנות לקלוט מספר גדול של פליטים. התוצאה המעשית היחידה של הוועידה הייתה הקמת ועדה בין-ממשלתית לענייני פליטים (ICR).
ראו גם

הנציגות הארצית של יהודי גרמניה
יהודי גרמניה הנאצית
הערות שוליים

↑  Emigration, 1933-1941 – The Holocaust Explained: Designed for schools, ‏1924-12-20 (באנגלית בריטית)
↑  German Jewish Refugees, 1933–1939, encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
↑  הצופה, 2 בפברואר 1941, מזימת הנאצים לרוקן את וינה מיהודים
↑  The Evian Conference – The Holocaust Explained: Designed for schools, ‏1924-12-20 (באנגלית בריטית)
↑  (ה)לשכה המרכזית להגירת יהודים
↑  Shoah resources center, Refugees
↑  Deportation of German Jews, September 1941 – The Holocaust Explained: Designed for schools, ‏1924-12-20 (באנגלית בריטית)
↑  EHRI - Hilfsverein der Deutschen Juden, portal.ehri-project.eu
↑  Shoah Resource Center, HICEM
↑  History of JDC: 1930s | JDC Archives (באנגלית אמריקאית)
↑  Kindertransport, 1938–1940, encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
↑  The Evian Conference, encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
חיים דוד קורינאלדי

| --- | --- |
 לידה:  1705 
 פטירה:  1775 (בגיל 70 בערך) ה'תקל"ה 
 תקופת הפעילות:  ?–1775 
 חיבוריו:  "בית דוד"
 
הרב חיים דוד קורינאלדי (נפטר בשנת תקל"ה, 1775), רב ברוויגו וליוורנו שבאיטליה, מחבר הספר "בית דוד" על המשנה וספרים נוספים.
ביוגרפיה

הרב קורינאלדי מתאר (באחת מדרשותיו) שרוב ימיו למד תורה "מתוך ייסורים קשים".
היה בקי במדעים שונים, כפי שניכר מהקדמתו לספר "בית דוד", שם מופיע "קונטרס הצורות", ובו משפטים בגאומטריה שידיעתם נחוצה להבנתם המשנה. בפירושו לסנהדרין (פ"י מ"א) העיר על השוללים את קריאת ספרי אריסטו, שספריו בענייני חכמת הטבע והרפואה ראויים ומומלצים ללימוד.
היה חתנו של רבי יצחק פאציפיקו, מרבני ונציה, מחבר השו"ת "משפט שלום".
בהיותו ברוויגו חיווה דעתו על צורת האות ו' במילה "שלום" בפסוק "הנני נותן לו את בריתי שלום" (במדבר כה, יב). לדעתו (על פי דברי התלמוד הבבלי) ו' זו צריכה להיות קטועה ולא בצורת ו' רגילה, ובכך פסל את רוב הספרים שהיו באותה עת ברוויגו. הדבר עורר פולמוס נרחב בין חכמי רוויגו, שהתגלגל גם לוונציה והוכרע לאחר כעשר שנים על ידי הרב אריה ליב מאמסטרדם, שפסק כנגד דעת הרב קורינאלדי.
ספרו "בית דוד"

הספר "בית דוד" (אמסטרדם תצח-תצט) כולל הערות על המשנה ועל כמה ממפרשיה: פירושי רבי עובדיה מברטנורא, התוספות יום טוב, "קול הרמ"ז" לרבי משה זכות ו"מים חיים" לבעל פרי חדש. הספר זכה להסכמות מגדולי חכמי איטליה פולין ואשכנז.
לקט מחידושי "בית דוד" נדפס בספרי המשניות הנפוצים במדור 'תוספות אנשי שם'.
היו שטענו כנגדו שספר זה הוא גנבה ספרותית ממחבר אחר, ורבי יצחק למפרונטי, בעל "פחד יצחק", יצא להגנתו.
הערות המחבר מתאפיינות לעיתים בתקיפות, ולכן זכו לביקורת חריפה מאת אחד מחכמי דורו, הרב דוד פארדו בספרו על המשנה "שושנים לדוד" (ונציה תקי"ב), בו הרבה להשיג על דברי ה"בית דוד". הפולמוס עורר מתח בין אישים אלו, וחכמי ונציה טרחו להשכין שלום ביניהם. ואכן, בהקדמת החלק השני של ה"שושנים לדוד" התנצל הרב דוד פארדו בפני בעל "בית דוד" על חריפות סגנונו בחלק הראשון, והוסכם על התחייבות הדדית שלא לקנטר זה את זה.
.
חיבורים נוספים

הערות על ארבעת חלקי השולחן ערוך. חלק מהם הובא על ידי החיד"א בספרו "שיורי ברכה" וספרים נוספים.
דרשות שדרש בעיר טריסט היו בכתב יד.
קונטרס "דברי שלום ואמת" על צורת הכתיבה הנכונה של האות ו' בפסוק "הנני נותן לו את בריתי שלום" (במדבר כה, יב), ראה לעיל.
לקריאה נוספת

תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליא, עמ' 75.
הרב שמחה חסידה, "קונטרס בדין ו' קטיעא דשלום", 'מוריה' שלט עמ' כט-לא.
הערות שוליים

↑  על ביקורתו של רבי דוד פארדו בחלק הראשון והשני פירוט אצל מאיר בניהו, מבוא ל'פירוש ספרי לרבי אליעזר נחום', עמ' מד-מט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306080305171  GND: 1089687079  ISNI: 0000 0000 6846 1314  LCCN: n85369451  NTA: 265173302  VcBA: 495/19772  VIAF: 40840154   WorldCat (עם VIAF): 40840154
ממוצע זהותי

במתמטיקה, ממוצע זהותי הוא גודל מתמטי המייצג את הממוצע של שני מספרים ממשיים חיוביים.
עבור שני מספרים ממשיים חיוביים ושונים  a ו- b, הממוצע הזהותי שלהם מוגדר להיות:
I(a,b):=\exp \left({\frac {a\ln a-b\ln b}{a-b}}-1\right)={\frac {1}{e}}{\sqrt[{a-b}]{\frac {a^{a}}{b^{b}}}}
כאשר  a=b מגדירים  I(a,b):=a=b
מוטיבציה

משפט הערך הממוצע של לגרנז' קובע כי בהינתן שני מספרים ממשיים  a<b ופונקציה  f:[a,b]\to \mathbb {R}  רציפה בקטע הסגור  [a,b] וגזירה בקטע הפתוח  (a,b), אזי קיים  a<c<b כך ש:
f'(c)={\frac {f(b)-f(a)}{b-a}}
אם הנגזרת  f' היא פונקציה חד-חד-ערכית,  c זה הוא יחיד וניתן להתייחס אליו כממוצע של  a ו- b לפי הפונקציה  f.
הממוצע הזהותי מתקבל מקביעת  f(x)=x\ln x.
תכונות > סימטריות

הממוצע הזהותי הוא סימטרי:
I(a,b)=\exp \left({\frac {a\ln a-b\ln b}{a-b}}-1\right)=\exp \left({\frac {b\ln b-a\ln a}{b-a}}-1\right)=I(b,a)
תכונות > מונוטוניות

ניתן להוכיח כי הממוצי הזהותי עולה מונוטונית בשני משתנים. כלומר, בהינתן  a_{1}\leq a_{2} ו- b_{1}\leq b_{2} ניתן להוכיח כי  I(a_{1},b_{1})\leq I(a_{2},b_{2})
תכונות > הומוגניות

הממוצע הזהותי הוא הומוגני. כלומר, לכל  a ו- b ולכל מקדם  \alpha >0:
{\begin{aligned}I(\alpha a,\alpha b)=\exp \left({\frac {\alpha a\ln(\alpha a)-\alpha b\ln(\alpha b)}{\alpha a-\alpha b}}-1\right)\\=\exp \left({\frac {a\ln(\alpha a)-b\ln(\alpha b)}{a-b}}-1\right)\\=\exp \left({\frac {a\ln a+a\ln \alpha -b\ln b-b\ln \alpha }{a-b}}-1\right)\\=\exp \left({\frac {a\ln a-b\ln b}{a-b}}+\ln \alpha -1\right)\\=\alpha \exp \left({\frac {a\ln a-b\ln b}{a-b}}-1\right)\\=\alpha I(a,b)\end{aligned}}
תכונות > רציפות

הממוצע הזהותי  I(x,y) הוא רציף בשני משתנים. בנקודות שבהן  x\neq y הרציפות נובעת מכך שהממוצע הזהותי הוא הרכבה של פעולות אלמנטריות רציפות כגון חיסור, כפל, חילוק, אקספוננט ולוגריתם. עבור הנקודות שבהן  x=y ניתן להיעזר בגבול:
\lim _{x\to y}{\frac {x\ln x-y\ln y}{x-y}}=\ln y+1
כדי לקבל ש:
\lim _{x\to y}{I(x,y)}=\lim _{x\to y}{\exp \left({\frac {x\ln x-y\ln y}{x-y}}-1\right)}=\exp(\ln y+1-1)=y=I(y,y)
קשר לממוצע סטולרסקי

עבור שני מספרים ממשיים חיוביים  a ו- b ומספר ממשי  p\neq 0,1, ממוצע סטולרסקי מחזקה  p מוגדר להיות:
S_{p}(a,b):={\begin{cases}a&{\text{if }}a=b\\\left({\frac {a^{p}-b^{p}}{p(a-b)}}\right)^{\frac {1}{p-1}}&{\text{otherwise}}\end{cases}}
ניתן להוכיח כי על אף שממוצע סטולרסקי אינו מוגדר עבור  p=1, מתקיים:
\lim _{p\to 1}{S_{p}(a,b)}=I(a,b)
מסיבה זו ניתן להתייחס לממוצע הזהותי כמקרה פרטי של ממוצע סטולרסקי מחזקה 1.
הערות שוליים

↑  ממוצע זהותי, באתר MathWorld (באנגלית)
המטבח היהודי ספרדי

בויוז, מהמאכלים הפופולריים ביותר באיזמיר, טורקיה, הובא למטבח המקומי בידי מגורשי ספרד.
המטבח היהודי הספרדי הוא שם כולל למסורות הבישול הנהוגות בקרב יהודי ספרד.
ערך זה מתמקד במטבח של צאצאי מגורשי ספרד ובהם מרבית עולי ארצות הבלקן, חלק גדול מעולי צפון אפריקה וצאצאי הישוב הספרדי הוותיק בארץ ישראל, ולא במטבח הכללי והרחב יותר של יהודי עדות המזרח.
היסטוריה

יהדות ספרד הייתה הקהילה היהודית שהתקיימה בחצי האי האיברי החל מהתקופה הרומית בספרד דרך השלטון הוויזיגותי, המוסלמי ובעקבות הרקונקיסטה, בממלכת ספרד הנוצרית, עד גירוש ספרד בשנת 1492. שיא תפארת הקהילה היה במאות ה-9 ועד ה-13, תחת השלטון המוסלמי בתקופה הנקראת "תור הזהב של יהודי ספרד". בעקבות הגירוש ב-1492 נאלצו היהודים שלא התנצרו להגר לפורטוגל הסמוכה, ממנה גורשו לאחר מכן, והיגרו צפון אפריקה, לאימפריה העות'מאנית, למערב אירופה, לאזורים אחרים במזרח התיכון ולאיטליה. בהמשך, חלק מהמגורשים וכן מהאנוסים, היגרו גם לעולם החדש.
התחלקו לשתי קבוצות מרכזיות בהתאם למקום מושבם החדש: "ספרדים מערביים" ל"ספרדים מזרחיים". בחלק מהאזורים הללו נטמעו הקהילות היהודיות הוותיקות בקרב היהודים הספרדים (לדוגמה: בבלקן, בטורקיה, בסוריה ובארץ ישראל), שכן המגורשים, שבלטו מבחינה תרבותית ודתית, השליטו בהדרגה את מסורותיהם ואת נוסח התפילה שלהם על הקהילות המקומיות, כמו המוסתערבים והרומניוטים. במקומות אחרים היהודים הספרדים נטמעו בקרב הקהילות המקומיות, על אף שנודעה להם השפעה גדולה על אורחות חייהם (לדוגמה, במגרב), וגם שם נוסח התפילה והמסורות הספרדיות תפסו בהדרגה. כך נוצרה זהות דתית-הלכתית משותפת שבעטייה כונו כולם "ספרדים" בערך מן המאה ה-19.
המטבח של היהודים הספרדים כולל גם את המטבח של אלה שהפכו לספרדים המערביים שהתיישבו בהולנד, באנגליה, ובמקומות אחרים באירופה. הספרדים המערביים, אנוסים שיצאו מחצי האי האיברי בזרם קבוע במאות השנים לאחר גירוש ספרד, ושבו לחיק היהדות בהולנד, אנגליה וכו'. ב-1654 הגיעו 23 יהודים ספרדים לניו אמסטרדם (ניו יורק של ימינו) והביאו עמם את המסורת הקולינרית שלהם למושבות שהפכו לאחר מכן לארצות הברית. המטבח היהודי האמריקאי המוקדם הושפע מאוד מענף זה של המטבח הספרדי.
הסוחר הגרמני בן המאה ה-16 הנס דרנשוואם דיווח שהיין היהודי באימפריה העות'מאנית הוא הטוב ביותר, והתלונן שהיוונים מוסיפים מים ליינות שלהם. כיוון שיהודים באימפריה העות'מאנית נמנעו מצריכת חמאה מזוקקת, אופים טורקים שהכינו גזלמה ולוקמה עבור לקוחות יהודיים עשו זאת עם שמן שומשום.
מאז הקמת מדינת ישראל ולאור קיבוץ הגלויות שהתהווה בה, המסורות הקולינריות של הקהילות היהודיות השונות, על כל השונות ביניהם, נודעו בכינוי המשותף "המטבח היהודי ספרדי".
יסודות המטבח היהודי-ספרדי

בראשית ימיו, המטבח הספרדי הושפע מהמטבחים המקומיים של ספרד ופורטוגל, הן תחת המשטר הנוצרי והאיסלאמי. זיקה מסוימת למאכלים אקזוטיים שמקורם מחוץ לספרד התגברה תחת השלטון המוסלמי בעקבות סחר עם אזורים אחרים בעולם.
המטבח הספרדי שם דגש על סלטים, ירקות ממולאים ועלי גפן, שמן זית, עדשים, פירות טריים ויבשים, עשבי תיבול, אגוזים וחומוס. בתבשילי בשר כוללים לרוב בשר טלה או טחון. מיץ לימון סחוט משמש במגוון רחב של מאכלים, מרקים ורטבים. מנות בשר ואורז רבות משלבות פירות יבשים כמו משמשים, שזיפים מיובשים וצימוקים. צנוברים משמשים לקישוט.
כמון, כוסברה וכורכום הם תבלינים שכיחים מאוד בבישול היהודי ספרדי. קימל וצלפים הובאו לספרד על ידי המוסלמים והם גם כן שכיחים במטבח זה. תבלין ההל משמש לתיבול קפה. כוסברה טרייה קצוצה ופטרוזיליה הם קישוטים פופולריים. לסלטים ולתבשילים מבושלים מוסיפים נענע קצוצה, ועלי נענע טריים מוגשים בתה. קינמון משמש לעיתים לתיבול בשר, במיוחד במנות הכוללות בשר טחון. זעפרן, שגדל בספרד, משמש במנות רבות במטבח הספרדי. לאורך השנים נטמעו במטבח היהודי הספרדי תבלינים נוספים שהיו נפוצים במקומות בהם מגורשי ספרד התיישבו.
מנות שבת וחג > שבת

תבשיל השבת הידוע ביותר בקרב יהדות ספרד הוא החמין (מהמילה "חם"), המקביל לצ'ולנט האשכנזי ונודע בשמות נוספים בקהילות ישראל השונות. לאחר גירוש ספרד ב-1492, רבים נמלטו לצפון אפריקה דרך מצר גיברלטר. בצפון אפריקה, החמין התאים את עצמו לחומרי הגלם המקומיים ובמרוקו נודע גם בשם דפינה ("מכוסה").
בבוקר שבת היה נהוג להכין בורקס, בולמאס ובויוס. הבולמאס הוא מאפה בצורת שבלול העשוי מבצק דק ובתוכו מלית של גבינות עם תרד, מנגולד (פזי) או חצילים. הבויוס הוא מאפה העשוי מתערובת של קמח, שמן חמניות ומעט טחינה, לרוב ללא מלית, ומקובל להגישו לצד תה שחור וביצה קשה עם פלפל שחור.
מאפה נוסף, הפסטליקוס, המצופה בשומשום ובתוכו מלית בשר, צנוברים, ובצל, גם כן נחשב למאפה אופייני לבוקר שבת במטבח היהודי ספרדי, וכן הסמבוסק, כיס חצי עגול של בצק במילוי מחית חומוס, בצל מטוגן ותבלינים. על-פי היסטוריון האוכל גיל מרקס, הסמבוסק נעשה חלק מסורתי מסעודת השבת הספרדית במאה ה-13.
האבס קון ארוז הוא מאכל יהודי ספרדי שמקורו בירושלים. מאכל זה כולל אורז לבן ושעועית יבשה המבושלת ברוטב עגבניות, והוגש בעבר בצהרי שבת. היום הוא מוגש במסעדות פועלים בירושלים, לעיתים בליווי בקר, ונקרא בשפה העממית: "אורז שעועית".
במאה ה-16, יהודים שהתגוררו בחבל אנדלוסיה נהגו לאכול בשבת דגים מטוגנים בבלילה ("פסקדו פריטו"). מגורשי ספרד הביאו איתם את המנה כשהתיישבו באנגליה במאה ה-16, ובמרוץ השנים הוא הפך לבסיס למאכל הבריטי הידוע פיש אנד צ'יפס.
מנות שבת וחג > חנוכה

בחנוכה מוגשות מנות כמו קסולה (לביבות גבינה מתוקה), בורמואלוס (פריטר המטוגן בשמן עמוק), קציצות תרד ("קפטס דה אספינאקה"), קציצות כרישה ("קפטס דה פראסה") ושמליאס (מאפה מסולסל מטוגן).
מנות שבת וחג > ט"ו בשבט

לרגל ט"ו בשבט, נהוג להכין תבשיל חיטה מתוק הידוע בשם אשורה או טריגו קוצו. החיטה מבושלת בתערובת של סוכר, אגוזים קצוצים, קינמון ולעיתים גם פירות יבשים. היסטוריון האוכל הטורקי איילין אוניי טאן סבור כי מקור המנה דווקא בקהילה היהודית הרומניוטית שחיה באסיה הקטנה תחת השלטון הביזנטי, ולאחר מכן היא אומצה בידי מגורשי ספרד שהתיישבו באזור בסוף המאה ה-15, שעתה כבר היה חלק מהאימפריה העות'מאנית. בחלק מהקהילות היהודיות היה נהוג להכין מאכל זה כדי לחגוג את בקיעת השן הראשונה של תינוק. מאכל זה ידוע גם במטבח הארמני ובמטבח הטורקי בשם אשורה. בארמניה מכינים אותו בחג המולד ואילו בטורקיה מכינים אותו באזורים מסוימים לרגל העשוראא. במסורת של ערבי הגליל ישנו תבשיל דומה בשם "סנונייה", שגם אותו מקובל להכין עם צאתה של השן הראשונה של תינוק.
מנות שבת וחג > פורים

בפורים נהוג להגיש פזואלוס, בצק דק, מטוגן ופריך העשוי מקמח והרבה ביצים, ומקביל לאוזני המן. במטבח של יהדות מרוקו נהוג מאכל דומה בשם שבקיה.
מנות שבת וחג > פסח

ישנו הבדל ניכר בין המטבח הספרדי למטבח האשכנזי הנהוג בפסח בשל נושא הקטניות, שנאסרו למאכל ביהדות אשכנז. בעוד שהחרוסת הנהוגה אצל אשכנזים היא תערובת של תפוחים קצוצים ואגוזים מתובלים ביין וקינמון, החרוסת הספרדית מבוססת על צימוקים או תמרים ובדרך כלל סמיכה יותר.
בחג הפסח נהוג להגיש מנה קרה של דג קרפיון מטוגן עם רוטב אגריסטדה. מינה (המכונה סקאצ'י באיטליה) היא פשטידת בשר או ירקות עם מצות.
בקהילות יהודי ספרד יוצאי טורקיה נהוג להכין בורמואלוס לחג הפסח, אשר מוכנים מתערובת בסיסית של מצות, מים וביצים ממנה מלבבים לביבות בגדלים שונים ומטגנים בשמן עמוק. על גרסה אחת, מתוקה, בוזקים אבקת סוכר, וגרסה אחרת, מלוחה, נאכלת עם תבלינים, בצל קצוץ וגבינה בולגרית.
מאכלים נוספים

אגריסטדה: בלילה חמצמצה מביצים, קמח העשוי מחיטה, הוגשה כמנה ראשונה לפני ארוחות שלושת הרגלים
אפיו: מתאבן העשוי משורש סלרי וגזר ומוגש קר
דולמה: עלי גפן ממולאים
מרנג'נה אסאדה: מחית חצילים
פסטל: מאפה במלית של תפוחי אדמה ובשר טחון
קולופידיה פריטה - כרובית מטוגנת עם לימון
מאכלים נוספים > קינוחים

ביסקוצ'וס: כעכים יבשים אפויים
טרבדוס: עוגיות אפויות מבצק פריך במילוי אגוזים, טבולות לאחר האפייה בסירופ סוכר
ממבריו: ג'לי חבושים
ראו גם

המטבח היהודי
המטבח הספרדי
בארוד (מסעדה)
הערות שוליים

↑  Zhou, Weibiao (2014-06-04). Bakery Products Science and Technology. Wiley Blackwell. ISBN 9781118792070.
↑  "Ashkenazi Jews Embrace Sephardic Fare - My Jewish Learning". myjewishlearning.com. נבדק ב-23 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Mary., Isin, Priscilla (2018). Bountiful Empire : a History of Ottoman Cuisine. Reaktion Books, Limited. pp. 131, 198. ISBN 978-1-78023-904-0. OCLC 1038459466.
1 2  Gitlitz and Davidson, pg. 5
↑  "Dafina - My Jewish Learning". myjewishlearning.com. נבדק ב-23 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Encyclopedia Judaica: Jewish Foods". אורכב מהמקור ב-2016-10-01. נבדק ב-2009-05-18.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  "Gems in Israel: Sabich – The Alternate Israeli Fast Food". אורכב מ-המקור ב-2013-11-22. נבדק ב-2014-01-13.
↑  Marks, Gil (11 במרץ 2008). Olive Trees and Honey: A Treasury of Vegetarian Recipes from Jewish Communities Around the World. Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 978-0544187504. נבדק ב-23 במרץ 2018 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Aylin Öney Tan, ‘Be Merry, Around a Wheat Berry!’, p. 352.
↑  Isin, Mary (2021). "Adam and Eve's Wheat Porridge". Petits Propos Culinaires (119): 72–85.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546652005171  LCCN: sh91000647 
פלפלים ממולאים באורז
ביצי חמינאדוס בחמין
בורקס תפוחי אדמה בשוק מחנה יהודה, ירושלים
פסקאדו פריטו, מאכל ספרדי מערבי, קודמו של הפיש אנד צ'יפס, שהוכנס במאה ה-17 על ידי יהודים מספרד ופורטוגל, וכיום גם מנה אופיינית למטבח הבריטי
חיים סתהון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1871 י"ח בשבט ה'תרל"א צפת
 פטירה:  1918  (בגיל 46 בערך) מקובל ו' באייר תרע"ו צפת
 מקום קבורה:  בית הקברות העתיק בצפת
 מקום פעילות:  צפת
 תקופת הפעילות:  ?–1916 
 חיבוריו:  "ארץ חיים" (סתהון)
 
רבי חיים סתהון (י"ח בשבט ה'תרל"א, 9 בפברואר 1871, צפת - ו' באייר תרע"ח 1918, צפת), היה מרבני העיר צפת, ולמשך תקופה כיהן כרב הראשי של העיר. מחבר הספר ארץ חיים בעניין מנהגי ארץ ישראל.
קורות חייו

נולד בצפת לרב מנשה סתהון, רבה לשעבר של ארם צובא. אביו נישא בצפת לאשה ממוצא אשכנזי בשם חיה, לאחר שהתאלמן מאשתו הראשונה, ומנישואים אלו נולד רבי חיים. בשנת תרל"ב, בהיותו בן שנה חזרה משפחתו לחלב. בכ"ד אלול תרל"ו התייתם מאביו בעודו בן חמש שנים, ואמו שבה לצפת ונישאה בשנית לרב יצחק יעקב סאליצר. בצפת חונך כמנהג האשכנזים, ולמד בישיבות רבני האשכנזים. אחר כך המשיך ללמוד אצל רבני הספרדים: רבי אברהם חי שאקי ורבי יוסף חכים. קיימת מסורת שאכל מצמח הבלדור הידוע בסגולתו כמחזק את הזיכרון, אך הוא ניזוק מכך.
נמנה עם חכמי צפת, יחד עם חביריו רבי ישועה ואעיש, רבי ישמעאל הכהן, רבי רחמים מזרחי, רבי חיים עזרא הכהן. בשנת תרס"ב נתמנה לרב ראשי בצפת, אך עזב את התפקיד זמן קצר לאחר מכן. באחרית ימיו חלה במחלת הטיפוס.
קורות חייו > פטירתו

אודות מועד פטירתו לא נשמרו דברים ברורים. בהקדמת ספרו במהדורה חדשה צוין שיום פטירתו הוא ו' באייר תרע"ו. אולם בקובץ התורני "נזר התורה" התפרסמה איגרת של ר' חיים סתהון ששיגר לר' משה קליערס רבה של טבריה ותאריך כתיבתה הוא ו' באדר תרע"ח (1918). גם בספרו של ר' שמואל הורביץ, "ימי שמואל"  הוא מעיד שרבי חיים סתהון שהיה ידידו של אביו נפטר "אחרי פסח" בשנת תרע"ח. בשעת פטירתו נכחה בביתו בת אחותו מרים שטרן (בנארי) שכתבה בספרה "אני מצפת" שנפל וטבע בבור המים עקב מחלת הטיפוס שסבל ממנה. נקבר בבית העלמין בצפת.
אחיו הגדול מצד אביו הוא הרב הלל דוד סתהון שהיה מפוסקי חלב ומחבר ספרים.
ארץ חיים

חיבר ספר מנהגים על מנהגי ארץ ישראל הנקרא "ארץ חיים". הספר הוא אסופה של דינים ומנהגים הקשורים לארץ ממגוון רחב של פוסקים, שנאספו ונערכו בידי סתהון. הספר כולל את הסכמותיהם של הרבנים הרב יעקב שאול אלישר, הרב יצחק משה אבולעפיא, הרידב"ז, הרב חיים ברלין והרב אליהו בכור חזן.. הוא סיים לכתוב את הספר ביום הולדתו ה-35 וכעבור שלוש שנים הביאו לדפוס.
מספריו

רבי חיים סתהון, ארץ חיים, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 487)
דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר בארץ (תשס"ט), אות תג - רבי חיים סיתהון (עמ' 213).
הערות שוליים

↑  בראש ספרו ארץ חיים קבע ברכה לאביו החורג: ועל הכל יזכר שם הרה"ח יו"ש חו"נ בעל מ' אמי מנב"ת כש"ת כמהר"ר יצחק יעקב סאליצר הי"ו, אשר נתגדלתי על ברכיו כגידול בן אצל אב, זכרה לו ה' לטובה".
↑  מאיר בניהו, על ה"בלאדור" היפה לזיכרון, סיני לו (עמ' סח).
↑  ראו קהלת צפרו חלק ה עמ' שב.
↑  גיליון ג' [יא] מנחם אב ה'תשס"ה
↑  חלק א' פרק ל'
↑  על ספר ארץ חיים, באתר bookgallery
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307524005171  GND: 1053485611  ISNI: 0000 0000 5456 9009  LCCN: nr95020460  NTA: 306213699  VIAF: 19569357   WorldCat (עם VIAF): 19569357
טמאשי

טמאשי (בהונגרית: Tamási) היא עיירה במחוז טולנה, הונגריה. נכון לשנת 2023 מתגוררים בה 7,591 תושבים.
היסטוריה

טמאשי, על שם תומאס הקדוש, עם אוכלוסייה של כ-7,600 נפש, שוכנת 30 ק"מ מזרחית לאגם בלטון (Balaton). העיירה הוקמה בתקופה הרומאית והכנסייה הקתולית במרכז העיר בנויה על חורבות מקדש שהוקם על ידי הרומאים. בין השנים 1525–1665 היה האזור כבוש על ידי הטורקים הפולשים. אופייה של עיירה זו חקלאי, ובה יש חורבות של טירה שנחרבה בעיקר בתקופת מהפכת 1848–1849 על ידי האוסטרים הכובשים. על ראש "וארהגי" (Várhegy) - גבעת הטירה לצד המרחץ התרמי והעיירה, ישנו מגדל תצפית ממנו ניתן לראות את הכרמים ומרתפי היין. הצבא הסובייטי שלט בעיר בין השנים 1945–1989 עד שנפל הגוש המזרחי הסובייטי.
תיירות וטבע

האטרקציה התיירותית העיקרית של טמאשי היא הספא והמרחצאות באוויר הפתוח. זהו אחד ממכוני הספא היוקרתיים בהונגריה. הסביבה הטבעית ואיכות המים הגבוהה הפכו את טמאשי לספא בעל מוניטין בינלאומיים. המים התרמיים הם בחום 52 צלזיוס ומכילים ריכוזי נתרן, סידן ואשלגן גבוהים. הספא ממוקם בחורשה בגודל 7 דונם והוא פתוח בכל ימות השנה, עם בריכות באוויר הפתוח ובריכת ילדים נפרדת. שביל אופניים באורך 6 קילומטר מקשר בין טמאשי לבין כפר קטן (Pári) וחוצה את הנוף.
שמורת חיות הבר של יער ג'ולאי (Gyulaj) ידועה ביופייה הטבעי. בעבר הייתה בבעלות משפחת אסתרהאזי ושימשה את המשפחה לציד. בתקופה הקומוניסטית בין השנים 1945–1989 הגיעו פקידי המפלגה מבודפשט למסיבות ציד גדולות מאורגנות וקיימו סעודות אכילה ושתייה. תמונות מאירועי ציד אלה ניתן לראות בבית ההארחה המקומי. בשטח של 7.8 דונם ובו עצים מזני אלון ואולמוס, מתגוררת אחת מאוכלוסיית הצבאים הגדולים בעולם. ציפורי מים (צולל ביצות, לבנית) ועופות דורסים (נצים, נשר קירח) נראים באזור אגם פצ'מג (Pacsmag) הסמוך. באזור מאורגנות קייטנות צפרים בהדרכת אורניתולוגים.
יהודים

בשנות הארבעים היו בעיירה פחות מ-200 יהודים. במאי 1944, מספר שבועות לאחר פלישת הגרמנים להונגריה, רוכזו בגטו שהוקם בעיירה יהודים מקומיים ויהודים מיישובי הסביבה. הם הועברו לקאפושוואר ומשם גורשו לאושוויץ ביולי.
ערים תאומות

רוסיה וולגודונסק, מחוז רוסטוב, רוסיה
הערות שוליים

↑  טמשי (Tamási), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559760905171  GND: 1127561502  LCCN: n81122081  NKC: ge766639  VIAF: 132537082   WorldCat (עם VIAF): 132537082