stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גשר אדם
היסטוריה

גשר זה הוא העתיק בגשרי בקעת הירדן, והוקם בידי השליט הממלוכי ביברס בשנת 1266 כדי לאפשר תנועה בטוחה בציר א-סלט-שכם. בין חוקרי המקרא יש המזהים את הגשר עם העיר המקראית "אדם" (מזוהה עם תל א-דאמיה, כ-1 ק"מ ממזרח לגשר), אשר לידה היה מעבר ששימש את בני-ישראל בחצותם את נהר הירדן:
"וַיַּעַמְדוּ הַמַּיִם הַיֹּרְדִים מִלְמַעְלָה, קָמוּ נֵד אֶחָד, הַרְחֵק מְאֹד מֵאָדָם הָעִיר אֲשֶׁר מִצַּד צָרְתָן, וְהַיֹּרְדִים עַל יָם הָעֲרָבָה יָם הַמֶּלַח תַּמּוּ, נִכְרָתוּ, וְהָעָם עָבְרוּ נֶגֶד יְרִיחוֹ."
הגשר העתיק, באורך 93 מטרים, עוד עמד על תילו בתחילת המאה ה-20, אולם לא היה בשימוש מכיוון שתוואי נהר הירדן עבר מזרחה, והגשר נותר בריחוק של כמה עשרות מטרים מהנהר. בשנת 1933 הוכרז על תחילת עבודות לבניית גשר חדש, ובשנת 1934 הוקצבו 12,000 לא"י לחידוש הגשר ונפתחה במקום תחנת מכס. בשנת 1935 תוכנן להעמיד במקום גשר דמיה את הגשר הישן של גשר אלנבי לאחר החלפתו של זה בגשר חדש.
בליל הגשרים (יוני 1946), פוצץ גשר אדם בידי יחידה מיוחדת של הפלמ"ח. המטען הוצמד לגשר עם השהיה אך לא התפוצץ. למחרת כאשר ניסה קצין בריטי לנטרלו, המטען הופעל והגשר קרס, הקצין הבריטי נהרג. הבריטים הקימו בסמוך גשר חדש, דרכו נכנסו לארץ ישראל כוחות צבא ההצלה בינואר ופברואר 1948. הנציב העליון, אלן קנינגהם הורה למשטרת המנדט לחסום את הגשר ולמנוע כניסת כלי רכב של צבא ההצלה, אולם כוחות הלגיון הערבי פירקו את המחסומים ואפשרו לצבא ההצלה להכניס את כוחותיו. דרך הגשר פלשו במאי 1948 הלגיון הערבי וחיל הפלישה העיראקי. בזמן מלחמת סיני העבירה סוריה שתי חטיבות טנקים דרך הגשר לאזור השומרון.
במלחמת ששת הימים (1967) נכבש הגשר בידי עוצבת געש ופוצץ בידי חטיבה 45 של צה"ל. לאחר המלחמה, עם התגבשות מדיניות "הגשרים הפתוחים", הוחל בהעברת סחורות ליד הגשר ההרוס, בהעברה בין משאיות בפריקה מגב לגב. בינואר 1968 נבנה במקום גשר ביילי.
הגשר שימש למעבר סחורות ואנשים, אולם במקביל התרחשו בסביבתו קרבות עם מחבלים וחילופי אש בין צה"ל והלגיון. במהלך פעולת כראמה הופגז הגשר על ידי הירדנים שבקשו למנוע את מעבר הטנקים של צה"ל עליו, והגשר ניזוק. בעקבות זאת המעבר בגשר נסגר עד יולי 1968. במהלך ספטמבר השחור בשנת 1970 נסגר הגשר למספר ימים בגלל הקרבות. בתחילת 1975 ביצעו הירדנים עבודות תחזוקה בגשר בעקבות שיטפונות בנהר הירדן. תיקונים נוספים בוצעו בינואר 1976.
באמצע שנות ה-90 הועברה הפעילות המסחרית מירדן לגשר אלנבי. גשר אדם והמסוף הסמוך אליו נסגרו והושבתו לחלוטין. המעבר נמצא באחריות צה"ל, שלא כמו שאר מעברי הגבול לישראל ולירדן שהם באחריות רשות שדות התעופה. אזור הגשר נמצא מעבר לגדר המערכת, ואין לאזרחים גישה אליו. לפי דיווחים בעיתונות מ-2007 הייתה תוכנית להקים מחדש את הגשר למעבר סחורות, בשיתוף ממשלת יפן.
הערות שוליים

↑  הירדן, חבצלת, 8 בינואר 1909
↑  יוסף ברסלבי, איך עברו בני ישראל בירדן, דבר, 31 בדצמבר 1936
↑  גשר עבה"י - א"י, דבר, 30 במאי 1933
↑  תקוני דרכים בתקציב החדש, דבר, 10 ביוני 1934
↑  מידיעות המשטרה, דבר, 22 בפברואר 1934
↑  לא ברור האם הודעה זאת מעידה שהייתה במקום תחנה או שהייתה כוונה לפתוח כזאת: הודעה, דואר היום, 30 באוקטובר 1924
↑  1934 - שנה פוריה למחלקת העבודות הציבוריות, דואר היום, 6 במרץ 1935
↑  עוד 1000 אנשי כנופיות פלשו מיום ה', על המשמר, 9 בפברואר 1948
↑  Yoav Gelber, Palestine, 1948: War, Escape and the Emergence of the Palestinian Refugee, page 50
↑  יואל מרקוס, מה המזימה בתכונה בירדן ובסוריה, דבר, 25 בנובמבר 1956
↑  יעקב העליון, הציפיות ממלחמת ששת הימים, מעריב, 6 ביוני 1980
↑  שמשון עופר, מלחמה ושלום או מראה על פני הגשר, דבר, 16 בפברואר 1968
↑  מנחם שמואל, אדם ורכב בגשר אדם, מעריב, 11 ביולי 1969
↑  גדר בבקעת הירדן למניעת חדירת חבלנים, דבר, 22 באפריל 1968
גשר דמיה ייפתח היום, דבר, 23 ביולי 1968
גשר דמיה שוב נפתח לתנועה מהגדה לירדן, מעריב, 23 ביולי 1968
↑  הותר בואם של 370 סטודנטים, מעריב, 11 ביולי 1968
↑  דיין הורה למפקדי הגשרים, דבר, 24 בספטמבר 1970
↑  הירדנים תקנו את גשר אדם, דבר, 24 באפריל 1975
↑  גשר אדם ייסגר לתיקונים, דבר, 27 בינואר 1976
↑  אתר רשות המיסים
↑  יואב שטרן, יפאן תתרום עד 100 מיליון דולר לפרויקט חקלאי ליד יריחו, באתר הארץ, 27 ביוני 2007
איי מריאנה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט, האוקיינוס הצפון פסיפי 
 קואורדינטות:  16°42′N 145°47′E﻿ / ﻿16.7°N 145.78°E﻿ / 16.7; 145.78
 שטח:  1,018 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Agrihan
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  201,165 (2020)
 אזור זמן:  UTC+10
 על שם:  מריאנה מאוסטריה 
  (למפת האוקיינוס השקט מוגדלת) איי מריאנה(למפת האוקיינוס השקט רגילה) איי מריאנה
 
איי מריאנה (באנגלית: Mariana Islands) ולעיתים המריאנה (עד תחילת המאה ה-20 כונו גם "איי הגנבים", בספרדית: Islas de los Ladrones) הם קבוצת האיים הצפוניים ביותר שבאיי מיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט, הנמצאים בשליטת ארצות הברית, מטעם האו"ם. שטח האיים הוא 1,007 קמ"ר, מגואם עד קרוב ליפן. מבחינה פוליטית נחלקים האיים לשתי יחידות נפרדות: גואם (האי הדרומי ביותר) ואיי מריאנה הצפוניים.
רוב התושבים הם בני תערובת (אינדונזים, ספרדים, פיליפינים ויפנים) שעוסקים בחקלאות, ומגדלים בעיקר קוקוס, אורז, טבק, סוכר וכותנה. מלבד אלו, במספר איים יש מחצבים שונים, כגון מנגן.
בני צ'אמורו שהם האוכלוסייה המקורית של האיים מהווים כיום כ-70 אלף תושבים מסך של כ-210 אלף של תושבי האי. בארצות הברית קיימת קהילה משמעותית של בני צ'אמורו.
מפת האיים
היסטוריה

האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה פרדיננד מגלן, אשר בשנת 1521 הגיע לגואם והכריז עליה כשטח בשליטת ספרדית. הספרדים התקבלו בהכנסת אורחים על ידי הילידים בני הצ'אמורו, אולם הבדלי התרבויות הביאו להתפרצות אלימה כאשר נעשה שימוש על ידי הילידים בסירה ספרדית ללא קבלת רשותם, כמקובל אצלם, דבר שנתפס על ידי הספרדים כגנבה. במעשי האלימות נהרגו שישה ילידים, וכפר בן 40 בתים נשרף לחלוטין. שלושה ימים לאחר מכן נמלט מגלן מהאיים.
בשנת 1667 התיישבו באיים מיסיונרים ספרדים, שנשלחו מטעם מריאנה, מלכת ספרד. ספרד דרשה רשמית את השליטה באיים וכי ייקראו על שם המלכה מריאנה, כפי שאכן קרה. האיים הוכרזו כשטח חסות ספרדי ונשלטו מן הפיליפינים כחלק מאיי הודו המזרחית הספרדיים. גואם נחשבה כתחנת עצירה חשובה בדרך ממקסיקו עבור ספינות הסוחר הספרדיות בדרכן אל הפיליפינים. בשנת 1668 נקבע שמם של האיים על שם המלכה מריאנה מאוסטריה, אלמנתו של המלך הספרדי פיליפה הרביעי.
רובה המוחלט של אוכלוסיית הילידים באיים מת או נישא בנישואי תערובת לכובשים האירופאים, בהתאם לחוק הספרדי. החוק דרש בין היתר שהייה בגואם לצורך חיזוק תהליך ההיטמעות בתרבות הספרדית על חשבון המקומית. הספרדים העבירו מתיישבים חדשים לאיים בעיקר מן הפיליפינים ומאיי קרוליין. על אף את נשמרה השפה הילידית של בני הצ'אמורו, ובנוסף להבדלים אתניים אחרים, מובחנים בני איי מאריאנה כקבוצה אתנית משלהם.
ביוני 1898, במסגרת מלחמת ארצות הברית–ספרד, כבשו כוחות של ארצות הברית את איי מריאנה. ביולי 1898 הציגה ארצות הברית לספרד, בין תנאיה לסיום המלחמה, את הדרישה להעברת השליטה באחד מאיי מריאנה לידי ארצות הברית, כדי שתוכל לשמש כתחנת אספקה לאוניות של ארצות הברית. ממשלת ארצות הברית בחרה באי גואם ואילו איי מריאנה הצפוניים ואתם איי מרשל ואיי קרוליין נשארו בידי ספרד. ביוני 1899 מכרה ספרד את איי מריאנה הצפוניים לגרמניה תוך שניתנה לספרד האפשרות להחזיק באיים תחנת אספקה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נלקחו שטחים אלו מגרמניה, וחבר הלאומים החליט להשאיר אותם בחזקת האימפריה היפנית, מלבד גואם, שנשאר בידי ארצות הברית.
לאחר מלחמת העולם השנייה ניתנה לארצות הברית מנדט גם על איי מריאנה הצפוניים ובשנות ה-70 הוכרזו איי מריאנה הצפוניים כחלק מארצות הברית. בימינו נכללים כל איי מריאנה בטריטוריות ארצות הברית.
מאיים אלו יצא במלחמת העולם השנייה המפציץ "אנולה גיי" להפיל על יפן את פצצת האטום הראשונה בהיסטוריה.
אוכלוסייה מקורית

האיים אוכלסו על ידי בני צ'מורו בסביבות 1500 לפני הספירה. הם הגיעו מאיים הפיליפינים. אחרי הכיבוש בספרדי רובם התנצרו ובשפה השתלבו מילים רבות מספרדית.
אפשרות להגר לשטח ארצות הברית הביאה לכך שמעל ל-100 בני צ'מורו מתגוררים בה לעומת כ-65 אלף באי גואם וכ-19 אלף באיי מריאנה הצפוניים. חלק מהם השתלבו בחברה לתרבות אמריקאית דוגמת הזמרת פיה מיה, אדמירל פטר גומאטאואטו וציירת ג'יזלה מק'דניאל.
הערות שוליים

↑  סאן פרנציסקה, המליץ, 13 ביוני 1898
האנגקאנג, המליץ, 6 ביולי 1898
↑  וואשינגטאן, המליץ, 1 באוגוסט 1898
↑  וואשינגטאן, המליץ, 2 באוגוסט 1898
↑  מדריד, המליץ, 5 ביוני 1899
| האימפריה הקולוניאלית הגרמנית 1871–1919 הקיסרות הגרמנית |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | מזרח אפריקה הגרמנית: טנגניקה, רואנדה-בורונדי, וויטולנד, משולש קיונגה דרום-מערב אפריקה הגרמנית: נמיביה מערב אפריקה הגרמנית: קמרון הגרמנית, טוגולנד |  |
| האוקיינוס השקט | גינאה החדשה הגרמנית: קייזר-ווילהמסלנד, ארכיפלג ביסמרק, איי שלמה הגרמנים, בוגנוויל, נאורו, איי מרשל הגרמנים, איי מריאנה, איי קרוליינה, מיקרונזיה, פלאו סמואה הגרמנית |  |
| סין | אזור הזיכיון במפרץ ג'יאוג'ואו, צ'ינגדאו, אזור ההשפעה בשאנדונג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562324405171  BNE: XX456598  BnF: cb12196971x (data)  GND: 4249309-2  LCCN: n85231275  NARA: 10046187  NDL: 00629290  NKC: ge841576  VIAF: 3146824834807631354   WorldCat (עם VIAF): 3146824834807631354 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוג'י אנונובי

| --- | --- |

אנונובי בשנת 2018
 לידה:  17 ביולי 1997 (בן 27) לונדון שבאנגליה, הממלכה המאוחדת
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטר
 מספר:  8
 מכללה:  אוניברסיטת אינדיאנה (2015–2017)
 דראפט:  בחירה מספר 23, 2017 טורונטו ראפטורס
 קבוצות כשחקן
 2017–2023 2023–:  טורונטו ראפטורס ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2019)   בחירה לחמישיית ההגנה השנייה של העונה (2023)  מלך החטיפות של ה- NBA  (2023)
אוגוגוה "אוֹג'י" אָנוּנוֹבּי הבן (באנגלית: .Ogugua "OG" Anunoby Jr; נולד ב-17 ביולי 1997) הוא כדורסלן בריטי-ניגרי-אמריקאי, המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד. נחשב לשחקן הגנה מצוין בזכות יכולותיו האתלטיות ומוטת ידיו הארוכה (2.29 מטרים), ובולט גם כקלעי שלשות.
נעורים ומכללות

אנונובי נולד בלונדון שבאנגליה, וגדל בעיר ג'פרסון סיטי שבמיזורי, בה שימש אביו כמרצה לעסקים (באוניברסיטת לינקולן).
בשנת 2015 החל ללמוד ולשחק באוניברסיטת אינדיאנה, ובסיומה של עונת פרשמן סולידית פרץ לתודעה של סקאוטים רבים במהלך טורניר אליפות המכללות הודות לתצוגות הגנתיות מרשימות. בעונתו השנייה באינדיאנה הפך לשחקן חמישייה קבוע וקלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק, אך באמצע העונה נפצע בברכו הימנית ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו עד סיום העונה. באפריל 2017, לאחר שנתיים בלבד באוניברסיטת אינדיאנה, הודיע כי החליט לוותר על המשך לימודיו לטובת רישום לדראפט ה-NBA.
קריירה ב-NBA

בדראפט ה-NBA לשנת 2017 נבחר אנונובי בבחירה ה-23 על ידי טורונטו ראפטורס. כבר לאחר 12 משחקים עם הראפטורס, בהם הרשים את המאמן דוויין קייסי, קנה את מקומו הקבוע בחמישייה הפותחת של הקבוצה. במהלך עונתו השנייה ב-NBA נבחר להשתתף במשחק הכוכבים העולים, כשחקן "קבוצת העולם".
ימים ספורים לפני פתיחת פלייאוף 2019 עבר אנונובי ניתוח אפנדקטומיה בשל דלקת בתוספתן, ונאלץ להחמיץ את שלוש סדרות הפלייאוף הראשונות של קבוצתו, אשר העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר ה-NBA. מאוחר יותר דווח כי אנונוני סבל מקרע בתוספתן לפני הניתוח, וכי התפתח באזור זיהום אשר האט את קצב החלמתו. בהיעדרו של אנונובי זכתה טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על גולדן סטייט ווריורס.
בדצמבר 2020 חתם בטורונטו על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות, החל מעונת 2021/2022, בסך כ-72 מיליון דולר.
בדצמבר 2023 נשלח מטורונטו לניו יורק ניקס, יחד עם מלאכי פלין ופרשס אוצ׳יווה, תמורת אר. ג׳יי. בארט, עמנואל קוויקלי, ובחירת דראפט בסיבוב השני.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2015 | אינדיאנה | 34 | 0 | 13.7 | 0.569 | 0.448 | 0.476 | 2.6 | 0.5 | 0.8 | 0.8 | 4.9 |
| 2017/2016 | אינדיאנה | 16 | 10 | 25.1 | 0.557 | 0.311 | 0.563 | 5.4 | 1.4 | 1.3 | 1.3 | 11.1 |
| קריירה | קריירה | 50 | 10 | 17.4 | 0.563 | 0.365 | 0.522 | 3.5 | 0.8 | 1.0 | 0.9 | 6.8 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | טורונטו | 74 | 62 | 20.0 | 0.471 | 0.371 | 0.629 | 2.5 | 0.7 | 0.7 | 0.2 | 5.9 |
| 2018/2019 | טורונטו | 67 | 6 | 20.2 | 0.453 | 0.332 | 0.581 | 2.9 | 0.7 | 0.7 | 0.3 | 7.0 |
| 2019/2020 | טורונטו | 69 | 68 | 29.9 | 0.505 | 0.390 | 0.706 | 5.3 | 1.6 | 1.4 | 0.7 | 10.6 |
| 2020/2021 | טורונטו | 43 | 43 | 33.3 | 0.480 | 0.398 | 0.784 | 5.5 | 2.2 | 1.5 | 0.7 | 15.9 |
| 2021/2022 | טורונטו | 48 | 48 | 36.0 | 0.443 | 0.363 | 0.754 | 5.5 | 2.6 | 1.5 | 0.5 | 17.1 |
| 2022/2023 | טורונטו | 67 | 67 | 35.6 | 0.476 | 0.387 | 0.838 | 5.0 | 2.0 | 1.9 | 0.7 | 16.8 |
| קריירה |  | 368 | 294 | 28.4 | 0.471 | 0.375 | 0.744 | 4.3 | 1.5 | 1.2 | 0.5 | 11.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | טורונטו | 10 | 10 | 23.8 | 0.558 | 0.448 | 0.727 | 2.1 | 0.7 | 0.6 | 0.4 | 7.9 |
| 2019/2020 | טורונטו | 11 | 11 | 35.7 | 0.455 | 0.415 | 0.643 | 6.9 | 1.2 | 1.0 | 1.2 | 10.5 |
| 2021/2022 | טורונטו | 6 | 6 | 36.1 | 0.476 | 0.341 | 0.750 | 4.0 | 2.5 | 1.0 | 0.2 | 17.3 |
| קריירה |  | 27 | 27 | 31.4 | 0.486 | 0.396 | 0.691 | 4.5 | 1.3 | 0.9 | 0.7 | 11.0 |
הערות שוליים

1 2  How OG Anunoby went from an undiscovered recruit to a March Madness sensation, באתר sbnation.com,‏ 23 במרץ 2016
↑  Indiana's OG Anunoby could be the NBA's next great lockdown defender, באתר sportingnews.com,‏ 25 במרץ 2016
↑  Young British forward O.G. Anunoby already an excellent role player, באתר givemesport.com,‏ 21 בדצמבר 2017
↑  סטטיסטיקות המכללות של אנונובי, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2017, באתר basketball-reference.com
↑  אנונובי עשוי להחמיץ את שתי סדרות הפלייאוף הראשונות בשל ניתוח אפנדקטומיה, באתר bleacherreport.com,‏ 13 באפריל 2019
↑  אנונובי סבל מקרע בתוספתן, באתר thescore.com,‏ 29 במאי 2019
↑  טורונטו מחתימה את אנונובי על הארכת חוזה, באתר ESPN,‏ 21 בדצמבר 2020
↑  אנונובי עובר לניקס, בארט וקוויקלי לראפטורס, באתר ONE‏, 30 בדצמבר 2023
המאה ה-20

ערך זה עוסק בסוף האלף השני. אם התכוונתם לאולפני קולנוע, ראו .
המאה ה-20 היא התקופה שהחלה בשנת 1901 והסתיימה בשנת 2000 (בין התאריכים 1 בינואר 1901 ל־31 בדצמבר 2000). זו הייתה המאה האחרונה באלף השני.
במאה ה־20 חלו תמורות מרחיקות לכת בעולם, מבחינה דמוגרפית מדינית, כלכלית, חברתית, תרבותית ומדעית. אוכלוסיית העולם גדלה בריבוי טבעי מהיר פי 3.6 מאשר בכל מאה אחרת בהיסטוריה, והגיעה לשישה מיליארד נפש בסוף המאה.
דמוגרפיה

כבר עם כניסת המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית העולם 1.65 מיליארד נפש, יותר מאשר בכל תקופה קודמת בתולדות האנושות. אך שיעור הריבוי הטבעי המשיך לנסוק במהירות, ובשנות ה-60 של המאה הגיע לשיא כל הזמנים של 2.1% בשנה. ריבוי מהיר זה היה בעיקר תוצאת ההפחתה של עשרות אחוזים בתמותת תינוקות וילדים, בזכות השיפור בתזונה, ברפואה ובמניעת מחלות זיהומיות. מאז ירד הריבוי הטבעי לכ-1.2% לשנה בסוף המאה, בעיקר כתוצאה מירידת שיעור הפריון מממוצע של 5 ילדים לאישה באמצע המאה ל-2.7 ילדים לאישה בסופה. בסיומה של המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית העולם למעלה משישה מיליארד נפש, והוא ממשיכה לגדול בקצב מתון יותר במאה ה-21. בראשית המאה ה-20, מוקדי הריבוי המהירים ביותר היו בעיקר באירופה ובצפון אמריקה, אך במהלך המאה הם עברו לדרום ומזרח אסיה, ולקראת סופה לאפריקה שמדרום לסהרה.
במקביל עלתה תוחלת החיים במהלך המאה בעשרות שנים, עלייה המשקפת בעיקר את הירידה הדרסטית בתמותת תינוקות, ובמידה מועטה יותר את שיפור הרפואה והתזונה בגילאים מבוגרים יותר.
נפילת האימפריות והקמת המדינות החדשות

לאחר מלחמת העולם השנייה, נסוגו (או גורשו) מדינות אירופה ששלטו בשאר חלקי העולם מרוב מושבותיהן, ובמיוחד האימפריה הבריטית שהייתה הגדולה שבהן, דבר שהביא לסיום האימפריאליזם והקולוניאליזם. במקום האימפריות האירופיות, קמו מדינות חדשות רבות ברחבי העולם, ובהן בין היתר מדינת ישראל.
מלחמות העולם

שתי מלחמות העולם התרחשו במאה ה-20: מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) ומלחמת העולם השנייה (1939–1945). במלחמות אלו נהרגו עשרות מיליוני אזרחים וחיילים, נשפכו נהרות של דם, הוגדרו מחדש בכוח הזרוע מדינות, גבולותיהן, ושיטת הממשל בהן, במיוחד ביבשת אירופה שהייתה המקור והבמה הראשית למאבקים אלו אולם גם בכל שאר העולם. במהלך מלחמת העולם השנייה התרחשה השואה.
עם זאת, קטלנותה של המאה ה-20 במונחי מספרים מוחלטים נבעה במידה רבה מאוכלוסיית עולם שהייתה גדולה פי כמה וכמה מאשר בכל המאות שקדמו לה. במונחי אחוז האבדות מתוך אוכלוסיית העולם היו לאורך ההיסטוריה מאות מלחמות קטלניות במידה דומה, ואולי אף קטלניות יותר. יתר-על-כן, במחציתה השנייה של המאה ה-20 פסקו כמעט לחלוטין מלחמות בין מעצמות, ומלחמות בין מדינות כלשהן, ובעיקר בין מדינות דמוקרטיות ומפותחות, פחתו מאוד.
מאבק האידאולוגיות

במישור החברתי-כלכלי הייתה המאה ה-20 במה למאבקים בקנה מידה עולמי בין האידאולוגיות המודרניות העיקריות: הליברליזם (האידאולוגיה השלטת בתחילת המאה ובסופה) הטוטליטריזם היפני, הפשיסטי והנאצי והטוטליטריזם הקומוניסטי, מאבקים המאפיינים את רובה של המאה.
ציונים עיקריים למאבק זה:
הקמת ברית המועצות (1922) – ניסיון היסטורי לכונן משטר קומוניסטי.
הקמת רפובליקת ויימאר והדמוקרטיות החדשות במזרח אירופה לאחר מלחמת העולם הראשונה והתפרקותן על רקע מלחמת העולם השנייה.
הכרזת הרייך השלישי בגרמניה הנאצית (1933), עליית המיליטריזם היפני, עליית הפשיזם באיטליה ושאר המשטרים הטוטליטריים, ונפילתם בסוף מלחמת העולם השנייה.
עליית כוחה היחסי של ארצות הברית והתבצרות מעמדה כמעצמה מספר אחת בעולם, במקום האימפריה הבריטית הדומיננטית מן המאה ה-19. ארצות הברית ניסתה למצב את עצמה בהדרגה כמנהיגת "העולם החופשי", וכסמל לדמוקרטיה ליברלית.
השתלטות סין העממית על סין והקמת הדמוקרטיות העממיות במזרח אירופה כחלק מהגוש הקומוניסטי.
המלחמה הקרה בין הגוש הקומוניסטי בהנהגת ברית המועצות לבין המדינות הדמוקרטיות בהנהגת ארצות הברית והקמת גוש המדינות הבלתי-מזדהות.
הגל השני והשלישי של הדמוקרטיזציה ודעיכתם – מדינות רבות ברחבי העולם, חלקן מדינות צעירות שרק קיבלו עצמאות, עוברות בין ניסיונות למשטרים דמוקרטים לבין הפיכות דיקטטוריות.
עליית כוחו של האסלאם הקיצוני, כולל עליית האייתולות וח'ומייני באיראן בשנת 1979 וארגון הטרור אל-קאעידה.
התפרקות ברית המועצות, שהובילתה להתפרקות הגוש הקומוניסטי ולהתקרבות של חלק מחברותיו למערב. נפילת הגוש הקומוניסטי מחזקת גל עולמי של דמוקרטיזציה וגורמת למדינות רבות באמריקה הלטינית, אסיה ומקומות נוספים לפתח מאפיינים שונים של דמוקרטיות ליברליות.
התאגדות מדינית בין-לאומית

לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם חבר הלאומים במטרה לשמור על שלום העולם. ארגון זה הוחלף בארגון האומות המאוחדות לאחר מלחמת העולם השנייה, בה הוכיח את אי-יעילותו. אלו הארגונים הראשונים לאגד את רובה המוחלט של אוכלוסיית העולם. כמו כן בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם האיחוד האירופי שמהווה עד היום מסגרת מחייבת ודמוקרטית שמאחדת כמעט ממחצית ממדינות אירופה תחת פרלמנט וממשלה משותפים.
פוסטמודרניזם

לקראת סוף המאה, עם קריסתה של הגרסה המזרח אירופית לקומוניזם והופעתם של תהליכי הגלובליזציה המהירה עברו המאבקים להיות יותר בין תרבויות ופחות בין אידאולוגיות. תהליך זה הוביל לעידן המכונה "העידן הפוסט מודרני", ולצידו תפיסת עולם חדשה – הפוסטמודרניזם. בבסיס הגישה, שלה ביטויים רבים ורחבים בפילוסופיה, בחברה ובתרבות, עומד הערעור על קיומן של ודאות אפיסטמולוגית ומשמעות, תוך ספקנות כלפי האידאולוגיות והמטא־נרטיבים המודרניים. כלומר, הפוסטמודרניים נוטים בדרך כלל להביע ספקנות לגבי הסברים כוללניים ומוחלטים אשר מתיימרים להיות תקפים לכלל הקבוצות האנושיות, התרבויות, המסורות והמוצאים השונים – ומתארים את האמת כיחסית. על פי הפוסטמודרניזם, אין אפשרות גישה ל"מציאות בלתי אמצעית" או לידע רציונלי ואובייקטיבי משום שכל הפרשנויות מותנות בפרספקטיבה ממנה הן יוצאות, המחשבה שישנן עובדות אובייקטיביות נחשבת כריאליזם נאיבי.
תמורות חברתיות > זכויות אדם כרעיון אוניברסלי

במחצית הראשונה של המאה ה-20 בוצעו מספר ניסיונות לעגן באופן אוניברסלי את זכויות האדם – אלו הוכרו קודם לכן במדינות מסוימות אולם התייחסו בדרך כלל לחלקים מהאוכלוסייה, למשל, רק לבני דת, גזע, מגדר או מעמד חברתי מסוימים. הרעיון זכה להכרה בין-לאומית בשנת 1948 כאשר אושרה באו"ם ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. המהלך הפך את נושא זכויות האדם מעניינה הפרטי והלאומי של המדינה שנוגע לשיקול דעתה, לנושא בעל לגיטימציה להתערבות בין-לאומית.
ההשפעה של ההכרזה הייתה משמעותית, ועקרונות מההכרזה שולבו עד סוף המאה בחוקות של מרבית מדינות העולם. המגמה העולמית הפכה לכזו ששוללת באופן כללי את הלגיטימציה של פגיעה באוכלוסיות מוחלשות, ומכירה בזכויות אדם שונות, אם כי נותרו הבדלים רבים בין מדינות שונות בעולם. במהלך המאה קמו ארגוני זכויות אדם בין-לאומיים אשר מפעילות לחצים על מדינות העולם לפעול בהתאם להכרזת האו"ם ולכבד את זכויות האדם.
תמורות חברתיות > זכויות נשים

מעמד האישה עבר תמורות משמעותיות לאורך המאה, שהחלה בהמשך המגמה מסוף המאה הקודם של התחזקות התנועה הפמיניסטית. פעילותן של התנועות הפמיניסטיות במאה ה-20 מחולקת בדרך כלל ל-3 גלים עיקריים.
הגל הראשון, שהחל במאה ה-19, התמקד בזכות הצבעה לנשים. טרם תחילת המאה ה-20, ניו זילנד הייתה המדינה היחידה בעולם שהעניקה זכות הצבעה באופן שוויוני לגברים ונשים גם יחד. בתחילת המאה ה-20 הצטרפו מספר מדינות מעטות, כאשר המפנה הגדול החל מימי מלחמת העולם הראשונה. עד סוף המאה עמד מספר המדינות שהכירו בזכות הצבעה לנשים למעלה מ-100 מדינות.
הגל השני החל בשנות ה-60, כחלק מעוררות אקטיביסטית רחבה יותר שעסקה בזכויות אזרח, והוא התמקד בשוויון בפני החוק בין גברים לנשים. בעוד הגל הראשון התקיים בעיקר במערב, הגל השני של הפמיניזם היה גלובלי יותר באופיו.
הגל השלישי שהחל בשנות ה-90 עסק במגוון נושאים, כמו מיניות וזהות נשית, גבולות הלגיטימציה החברתית ועוד.
גלים אלו, לצד פיתוחים מדעיים וטכנולוגים מקבילים, יצרו שינויים גדולים במבנה החברה. כך למשל, מחקר של אוניברסיטת הרווארד הראה על קשר בין המצאת הגלולה למניעת היריון, וזמינותה בקרב נשים צעירות בחברות שונות, לדחיית גיל הנישואין, תופעה שבתורה אפשרה להתפתח יותר מבחינת הכשרה מקצועית, והזדמנות זו התרגמה בתורה לירידה בקצב הריבוי הטבעי והגברת שיעור התעסוקה של הנשים, אם כי התהליך האחרון צבר תאוצה בעיקר במערב. כך למשל, על פי מחקר של אוניברסיטת מונטריאול, שיעור התעסוקה של נשים נשואות עמד בשנת 1900 על 5%, ואילו בשנת 1980 על 51%, כחלק ממגמה הדרגתית. המחקר הצביע על תרומה אפשרית שנתנו לכך המצאות חשמליות למשק הבית כמו מכונת הכביסה והמיקרוגל, שהפחיתו, על פי המחקר, את משך הזמן הממוצע שאישה משקיעה בעבודות משק הבית מ-58 שעות שבועיות בשנת 1900 ל-18 שעות שבועיות בשנת 1975.
התפתחויות במבנה הכלכלה

במהלך המאה ה-20 חלו שינויים רבים במבנה הכלכלה העולמית.
לאחר שבמאה הקודמת השטרלינג הבריטי היה המטבע החזק בעולם, והכלכלה הבריטית הייתה החשובה בעולם, בתחילת המאה ה־20 השתנה מאזן הכוחות, ובמהלך המאה ה־20 הפכה בהדרגה ארצות הברית לכלכלה העולמית הדומיננטית, בין היתר בזכות אופי השווקים הצעירים שלה שהיטיבו להתמודד עם השינויים בטכנולוגיה ובחברה. הדולר הפך למטבע החשוב בכלכלה העולמית.
נבנתה תעלת פנמה שמקשרת בין האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי.
עלייתו ונפילתו של הגוש הקומוניסטי הביאה ליצירתה של כלכלה שיתופית רחבה שהייתה תקפה לגבי אוכלוסייה גדולה במיוחד.
מאבקי עובדים רבים הביאו לשינויים במבנה הכלכלי של מדינות רבות, ולהקמתה של הסוציאל-דמוקרטיה.
תחילת המאה ה־20 הייתה רצופה משברים כלכליים, בשיאם השפל הגדול. באמצע המאה ה־20 נבנו בהדרגה מספר מוסדות בין-לאומיים – דוגמת קרן המטבע הבין-לאומית, הבנק העולמי, ארגון הסחר העולמי – במטרה לשמור על היציבות הכלכלית העולמית ולהפחית את עוצמתם ותדירותם של המשברים.
מדינות רבות עברו, בייחוד בהשפעת ארצות הברית, לכלכלה קפיטליסטית לאחר מלחמת העולם השנייה, ורבות מהן עברו תהליכי הפרטה ממושכים. במסגרת המעבר נוצרו מודלים שמגדירים ומודדים את הצמיחה העולמית, היא מידת העלייה בתמ"ג לנפש, שהפכה למושג מפתח בקביעת מדיניות כלכלית. במאה זו ארצות הברית הצטיינה באופן בולט בהשגת צמיחה, והייתה המעצמה הכלכלית הבולטת ביותר.
על פי ההערכות המקובלות בכלכלה, השיעור העולמי של העוני המוחלט (שמוגדר כהשתכרות של פחות מ-2 דולר ביום במונחים ריאלים, כלומר בשכלול כוח קנייה בקיזוז אינפלציה) ירד לאורך המאה מסביבות ה-70% מהאוכלוסייה העולמית, לסביבות 33%. השיפור המשמעותי ביותר במאה זו נעשה במדינות יבשת אסיה, ומרבית העוני המוחלט בסוף המאה נותר ביבשת אפריקה.
התפתחו תאגידי ענק בין-לאומיים בבעלות פרטית וציבורית.
התפתחויות טכנולוגיות מהירות בתחומים חדשניים רבים, יצרו מצב בו מדינות, אפילו כאלו שמפגרות מבחינה כלכלית, עשויות ליצור פריצת דרך מהירה ולהגיע לחזית העולמית בתחום מסוים. הדוגמה הבולטת של מגמה זו היא תעשיית הרכב היפנית במחצית השנייה של המאה.
ולקראת סוף המאה:
הוקם האיחוד האירופי.
זוהתה והוגדרה הגלובליזציה ככוח חזק ומאיץ בכלכלה העולמית. יש המכנים את העולם כ"כפר גלובלי".
אסונות ואיכות סביבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע על תחילת שיתוף הפעולה העולמי בהקשר הסביבתי.
במחצית הראשונה של המאה, אפריקה, שנשלטה בידי אימפריות קולוניאליסטיות, טיפחה כלכלות מקומיות שתמכו בייצוא נרחב של משאבים, אולם התמקדות מהירה ואינטנסיבית במשאב מסוים הביאה לשינויים סביבתיים. השנהב, שהיה משאב הייצוא העיקרי מהיבשת במאה ה־19, ירד מגדולתו במאה ה־20 בעקבות הכחדה של רוב אוכלוסיית הפילים המקומית. את מקומו תפס בתחילת המאה הגומי, אולם בהדרגה תעשיית הגומי המקומית יצרה הרס רב של משאבי טבע חסרי תחליף, לצד שינויי הגירה מהירים – לצורך הקמת תעשיות הגומי באזורים הרלוונטיים – שהפרו איזונים אקולוגיים. שילוב נסיבות אלו גרם בתורו לתופעות נוספות, כמו התגברות בצורת בחלק מהאזורים.