stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ניפר וסטפלדט
קריירה > לנשק את ג'סיקה שטיין

ב-1997 וסטפלדט כתבה ושיחקה יחד עם הת'ר יורגנסן במחזה אוף ברודוויי המבוסס על סדרת מערכונים בשם "Lipschtick: The Story of Two Women Seeking The Perfect Shade", שמשך את תשומת לבם של אולפני הוליווד הגדולים. המחזה נבחר על ידי Radar Pictures להפוך לסרט, אך לאחר שנתיים של פיתוח, וסטפלדט ויורגנסן קנו בחזרה את הזכויות על התסריט והחליטו ליצור את הסרט באופן עצמאי.
הסרט "לנשק את ג'סיקה שטיין" הופיע לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוס אנג'לס בשנת 2001, שם זכה בפרס הקהל לסרט הטוב ביותר, ובפרס מיוחד של חבר השופטים לכתיבה ומשחק עבור וסטפלדט ויורגנסן. הסרט הופץ על ידי "Fox Searchlight Pictures" במרץ 2002.
וסטפלדט קיבלה את פרס סטלייט הזהב לשחקנית הטובה ביותר במחזמר או קומדיה על תפקידה כג'סיקה, ומועמדות אינדי ספיריט לתסריט הראשון הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשיקגו, בפרס הקהל בפסטיבל הסרטים במיאמי, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים היהודי של לואיוויל ובפרס המדיה GLAAD, והוא נכלל ביותר מתריסר רשימות של עשרת הסרטים המובילים לשנת 2002.
בשנת 2014 ציין "The Advocate" שהסרט חיוני לצופי להטב"ק+ ו"מעודד חקירה ומודעות עצמית".
בשנת 2020 בחנה מארה ריינשטיין ההשפעה שהייתה לסרט ה"אותנטי" וה"ניואנסי" הזה, וכתבה, "אני לא יכולה להפריז עד כמה לנשק את ג'סיקה שטיין הייתה חלוצת ה-rom-com ההומואי".
קריירה > עבודות קולנוע נוספות

הסרט הבא של וסטפלדט, "אירה ואבי", סימן את הניסיון הראשון שלה כתסריטאית עצמאית. הסרט עלה לראשונה בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס בשנת 2006, שם זכה בפרס הקהל לסרט הטוב ביותר. הוא נרכש על ידי Magnolia Pictures ושוחרר בסתיו 2007 אז זכה לביקורות טובות.
וסטפלדט זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל האמנויות הקומדיה האמריקאיות של HBO באספן בשנת 2006 על הופעתה בתור אבי, שם גם הסרט אירה ואבי זכה בפרס חבר השופטים עבור הסרט הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס הקהל עבור הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים היהודי בבוסטון.
ב-2011 כתבה, הפיקה, כיכבה וביימה לראשונה את הסרט "חברים עם ילדים", שהיה להיט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2011. Lionsgate and Roadside Attractions השיגו את הזכויות על הסרט, והוא יצא לאקרנים ב-2012. וסטפלדט כיכבה בסרט לצד אדם סקוט, עם צוות שחקנים הכולל את מאיה רודולף, קריסטן ויג, כריס או'דאוד, אדוארד ברנס, מייגן פוקס וג'ון האם.
פיטר טראוורס מ"רולינג סטון" כינה את "חברים עם ילדים" "קומדיה מצחיקה ונוגעת ללב עם עוקץ אמיתי בסופה", וראה בוסטפלדט "שחקנית בעלת שנינות וחן נדירים, וכעת יוצרת קולנוע עם עין חדה לניואנסים. מול המצלמה ומאחוריה, היא הזרם החי שמושך אותנו פנימה וגורם לנו לאכפתיות." הסרט נכלל ברשימת עשרת הגדולים של מגזין ניו יורק, וכן ברשימת 12 המובילים של NPR לשנת 2012.
באוקטובר 2024 פורסם שאולפני אמזון מפתחים סרט המבוסס על הרומן "The Sweet Spot" מאת איימי פופל. וסטפלדט מעבדת את הספר לתסריט ותשחק בו. וסטפלדט גם תפיק את הסרט יחד עם לאורה לואיס מחברת Rebelle Media.
קריירה > טלוויזיה

אחרי עונה אחת ב"שני גברים, נערה ופיצריה" ליהקו אולפני פוקס המאה ה-20 את וסטפלדט לתפקיד הראשי של סדרה קצרת-ימים אחרת, "להחזיק את התינוק", ששודרה ברשת פוקס.
בשנת 2006 היא לוהקה לתפקיד הראשי הנשי ב-"Notes from the Underbelly", ששודרה במשך שתי עונות. אנדרו ג'ונסטון כתב ב-TimeOut: "ג'ניפר וסטפלדט היא מותק מוחלטת, עם כישורים פיזיים-קומיים שאם מושחזים כהלכה, יכולים להתקרב לטריטוריה של לוסיל בול. במילים אחרות, היא בעצם נולדה לטלוויזיה. היא זוכה להראות גם את הצד הרציני שלה, ואם הסדרה תיתן לה מספיק חשיפה כדי להתחיל להתחרות עם הופ דייוויס ולורה ליני על תפקידים בלונדיניים-WASP, הסדרה תצדיק יותר את קיומה."
הקרדיטים המגוונים שלה בטלוויזיה כוללים את "יאנגר", "האנטומיה של גריי", "24", "המשפט של איימי" ו"האק", והשתתפות כאורחת בדרמה המצליחה של NBC "החיים עצמם", בסדרה "בנות" של HBO ועוד. ב-2012 היא סיפקה את קולה של קיט לונטיין בפרקים של "מרתה מדברת".
ב-2022 היא כתבה כמה פרקים בסדרת "הגברת הראשונה" של שואוטיים.
קריירה > תיאטרון

וסטפלדט עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי בסתיו 2003 בלהיט הביקורתי והמסחרי "עיר נהדרת", בכיכובה לצד זוכת שני פרסי הטוני דונה מרפי ובבימויה של זוכת שלושת פרסי הטוני קתלין מרשל. וסטפלדט קיבלה מועמדות לפרס טוני לשנת 2004, פרס עולם התיאטרון לבכורה המצטיינת בברודוויי, ופרס ליגת הדרמה על תפקידה בתור איילין שרווד.
עוד הופיעה על במות התיאטרון בבכורה העולמית של הספרייה של סקוט ז. ברנס בתיאטרון הציבורי יחד עם קלואי גרייס-מורץ, בבימויו של סטיבן סודרברג; The Explorers Club של נל בנג'מין ב-Manhattan Theatre Club, בבימויו של מארק ברוני; הסרט Too Much Sun של ניקי סילבר בתיאטרון הכרם יחד עם לינדה לאבין, בבימויו של מארק ברוקאו; הפינקס של ג'ו גילפורד עם ג'וש רדנור ב-The Powerhouse Theatre, בבימויו של צ'רלי סטראטון; The Power of Duff של סטיבן בלבר עם גרג קינאר ב-The Powerhouse Theatre בבימויו של פיטר דובואה, ועוד.
חיים אישיים

וסטפלדט הייתה במערכת יחסים ארוכת טווח עם השחקן ג'ון האם בשנים 1997–2015. כיום היא מחלקת את זמנה בין ניו יורק ללוס אנג'לס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | ראה את ג'יין ראן | לא ידוע | סרט בכורה |
| 2001 | לנשק את ג'סיקה שטיין | ג'סיקה שטיין | גם מפיקה שותפה וכותבת |
| 2004 | איך לאבד את המאהב שלך | ואל |  |
| 2005 | תשמור מרחק | מלודי נגר |  |
| 2006 | אירה ואבי | אבי ווילובי | גם מפיקה וכותבת בפועל |
| 2011 | חברים עם ילדים | ג'ולי קלר | גם במאית, מפיקה וכותבת |
| 2017 | ילד קרקס | דוקומנטרי; מפיקה בלבד |  |
| 2024 | Parachute |  |  |
| 2024 | הרעיון שהוא אתה (אנ') | — | תסריטאית |
| יפורסם בהמשך | The Sweet Spot | יפורסם בהמשך | גם מפיקה ותסריטאית |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם הסדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | שני בחורים, נערה ופיצריה | מליסה | סדרה רגילה (13 פרקים) |
| 1998–2001 | מחזיק את התינוק | קלי אומאלי | סדרה רגילה (13 פרקים) |
| 1999 | סנופים | איירין הוליס | פרק: "חרדת פרידה" |
| 2000 | המשפט של איימי | ליישה אלדון | 3 פרקים |
| 2001 | בריכת הגנים | ג'יין אנדרסון | סרט טלוויזיה |
| 2003 | Hack | אמילי קרסון | 2 פרקים |
| 2003 | פיילוט ללא שם | קתרין | סרט טלוויזיה |
| 2005 | מספ7ים | ד"ר קרן פישר | פרק: "ציד אדם" |
| 2005 | דנטה | לא ידוע | סרט טלוויזיה |
| 2007 | Wainy Days (אנ') | נורה | פרק: "Dorvid Days" |
| 2007–2010 | הערות מהבטן | לורן סטון | סדרה רגילה (23 פרקים) |
| 2009 | מרפאה פרטית | ג'ן הרמון | פרק: " Ex-Life " |
| 2009 | לפני שאתה אומר 'אני עושה' | ג'יין גרדנר | סרט טלוויזיה |
| 2009 | האנטומיה של גריי | ג'ן הרמון | 3 פרקים |
| 2010 | 24 | מרדית ריד | תפקיד חוזר (6 פרקים) |
| 2012 | מרתה מדברת | קיט (תפקיד קולי) | פרק: "קורה! קורה! /Cora Encore!" |
| 2012 | בית חולים לילדים | ג'סיקה מיטצ'ר | פרק: "מאחורי הקלעים" |
| 2014 | בנות | אנאליז פרסלר-גוינגס | פרק: "ילד יחיד" |
| 2017–2021 | יאנגר | פאולין טרנר-ברוקס | תפקיד חוזר (12 פרקים) |
| 2018 | המלכה אמריקה | מנדי גרין | תפקיד חוזר (3 פרקים) |
| 2019 | משתגעים מאהבה | דונה לוסון | פרק: "נדל"ן למתחילים" |
| 2020 | החיים עצמם | קלייר | פרק: "גיהנום של שבוע: חלק שני" |
| 2024 | וויל טרנט (אנ') | ארין קארי | פרק: "You Don't Have to Understand" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003–2004 | עיר נפלאה | איילין שרווד | מחזמר בברודוויי |
| 2008 | פינקס | נטלי מלצר | The Powerhouse Theatre/NYSAF |
| 2009 | שריפה לכל החיים | אמה | שלבים ראשוניים |
| 2011 | שלוש אחיות | מאשה | LA Theatreworks |
| 2012 | כוחו של דאף | לתבוע | תיאטרון הכוח |
| 2013 | מועדון החוקרים | פילידה ספוט-הום | מועדון התיאטרון של מנהטן |
| 2014 | יותר מדי שמש | חתלתול | תיאטרון הכרם |
| 2014 | הספרייה | אליזבת גבריאל | התיאטרון הציבורי |
| 2016 | שמיים גדולים | ג'ן | הגפן |
| 2016 | זריקת הכסף | קארן | LA Theatreworks |
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | פרס לוויין הזהב | השחקנית הטובה ביותר במחזמר או קומדיה | לנשק את ג'סיקה שטיין | זכייה |
| 2003 | Independent Spirit Awards | התסריט הראשון הטוב ביותר | לנשק את ג'סיקה שטיין | מועמדות |
| 2003 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בלוס אנג'לס | פרס מיוחד של חבר השופטים לכתיבה ומשחק | לנשק את ג'סיקה שטיין | זכייה |
| 2004 | פרסי טוני | שחקנית מומלצת במחזמר | עיר נפלאה | מועמדות |
| 2004 | פרס עולם התיאטרון | הופעת בכורה יוצאת דופן בברודוויי | עיר נפלאה | זכייה |
| 2004 | פרס ליגת הדרמה |  | עיר נפלאה | זכייה |
| 2007 | HBO US פסטיבל אמנויות הקומדיה | השחקנית הטובה ביותר | אירה ואבי | זכייה |
חצות בפרה פאלאס (סדרה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה תקופתית
 ארץ מקור:  טורקיה
 שפות:  טורקית
 מקום התרחשות:  מלון פרה פאלאס 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  16 
 הפקה
 הפצה:  נטפליקס 
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  3 במרץ 2022 – 12 בספטמבר 2024 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חצות בפרה פאלאס (בטורקית: Pera Palas'ta Gece Yarısı) היא סדרת טלוויזיה טורקית מסוג דרמה תקופתית היסטורית, שהופקה והופצה על ידי נטפליקס. הסדרה מבוססת על ספרו של צ'ארלס קינג, "חצות בפרה פלאמס: המהפכה של איסטנבול". ועלילתה נעה בקווי זמן מרובים בתוך העיר איסטנבול, מתמקדת בתקופת הרפובליקה הטורקית הראשונה והשינויים שחלו בעיר ובמדינה.
העונה הראשונה מורכבת מ-8 פרקים. הסדרה, שהתרכזה סביב מלון פרה פאלאס האמיתי. הסדרה חודשה לעונה שנייה שיצא בספטמבר 2024.
עלילה

הסדרה מתרחשת במלון פרה פלאמס המפורסם באיסטנבול, ומגוללת את סיפורן של דמויות שונות מהתקופה שבין מלחמות העולם הראשונה והשנייה. העלילה מתמקדת במארג של חיי האורחים והעובדים במלון, אשר משקפים את השינויים הפוליטיים והחברתיים שעוברים על טורקיה והעולם כולו. המלון, שהיה מקום מפגש של סופרים, פוליטיקאים ומרגלים, מהווה רקע לדרמה המרתקת של תקופה זו.
העלילה מסתעפת בין ההווה לעבר, כאשר אסרה הגיבורה הראשית, עיתונאית טורקית מודרנית, מגיעה למלון פרה פלאמס כדי לכתוב כתבה על המלון ההיסטורי. במהלך לילה סוער, היא מועברת בזמן אל שנת 1919, תקופה ראשונה שלאחר מלחמת העולם הראשונה ובתחילת המאבק על הקמת הרפובליקה הטורקית.
הפקה

הסדרה צולמה במלון פרה פלאמס האמיתי באיסטנבול, אשר נוסד בשנת 1892 והיה למרכז תרבותי חשוב בעיר. הצילומים נעשו בצורה נאמנה לתקופה, תוך הקפדה על הפרטים ההיסטוריים והרקע החברתי והפוליטי של אותה תקופה.
ביקורות וקבלה

הסדרה זכתה לביקורות מעורבות. חלק מהמבקרים שיבחו את ההפקה המרשימה ואת היכולת לשחזר את התקופה ההיסטורית בצורה מדויקת, בעוד אחרים ציינו שהעלילה מורכבת ויכולה להיות מבלבלת לצופים שלא מכירים את ההקשר ההיסטורי.
הערות שוליים

↑  "The Turkish Fantasy series 'Midnight at the Pera Palace' opens a door of the palace to 1919, what to expect from the exciting thriller?". Netflix Junkie (באנגלית אמריקאית). 2022-02-17. נבדק ב-2022-03-30.
↑  "Midnight at The Pera Palace Season 2 Release Date: Step into Glamour! -" (באנגלית אמריקאית). 2023-08-22. נבדק ב-2023-09-15.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חצות בפרה פאלאס (סדרה)".
עוזי וייל

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1964 (בן 60) קיבוץ גזית
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סאטיריקן, מתרגם, עיתונאי, סופר, תסריטאי
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה 
 
עוזי וייל (נולד ב-29 במאי 1964) הוא סאטיריקן, מתרגם, תסריטאי, עיתונאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

עוזי וייל נולד בקיבוץ גזית, ובגיל שנה וחצי עבר עם הוריו לתל אביב. שירת בצה"ל במערך הנ"מ.
קובץ סיפוריו הראשון "ביום שבו ירו בראש הממשלה - סיפורי אהבה" (בעריכת גבריאלה אביגור-רותם) יצא לאור בנובמבר 1991 ונחשב לאחד הספרים המייצגים של ז'אנר הכתיבה הרזה והתל אביבית (עם מבשריה נמנים גם אתגר קרת ואורלי קסטל-בלום), וזכה להצלחה רבה אצל קהל הקוראים. סרט המבוסס על הנובלה "בקרוב יקרה לך משהו טוב" מתוך הקובץ, עובד לסרט קולנוע בבימויו של אייל שיראי ובכיכובו של אסי דיין.
ב-1990 התחיל וייל לערוך ולכתוב את "השער האחורי" של המקומון התל אביבי "העיר". "השער האחורי", שהורכב עד אז מציטטות ומודעות שהשאירו הקוראים בטלמסר, הפך על ידי וייל לאוסף של ציטטות אמיתיות ובעיקר מומצאות של דמויות קבועות והזויות (ובהן שלום טוקשה, פרופ' קרל גוסטב, דב הכותל וצל הרים אביגדור). הטור נחשב לטור קאלט שלא היסס להתייחס בהומור לנושאים לא מקובלים. הטור כלל גם סיפורים קצרים, שירים וציורים מפעם לפעם (עם כותבי 'השער' נמנו גם יוסף אל דרור ומודי בר און). בשנת 2000 פסל עורך העיר טור של וייל שעסק בפדופיליה, וייל בתגובה פרסם את הטור באינטרנט והתפטר מהעיתון, ובכך גם הגיע לסיומו "השער האחורי".
טורו בנענע "הגבול הדק" היה במתכונת "השער האחורי" והתפרסם מדי יום באתר (כאשר בכל שבוע הופיע גם תרגום של וייל לשירה אמריקאית מודרנית).
אך גם שם עורר וייל את זעמם של הגולשים בקטעי הומור שהתעקשו לעסוק בפרות קדושות (השואה למשל) ובעקבותיהם החליט וייל למנוע את אפשרות התגובות למאמרים. קובץ מטורי "הגבול הדק" התפרסם גם כספר.
וייל היה מהכותבים הראשיים של החמישייה הקאמרית. יצר יחד עם המוזיקאי יוסי בבליקי את סדרת האיגיון "8 דקות ביום" (ערוץ 1, 2003), שהייתה ההמשך הישיר של השער האחורי, וכתב טקסטים לשני שירים באלבום דצמבר של בבליקי ובועז כהן שיצא בדצמבר 2005, ולאלבום הרביעי של להקת פונץ', "פינוקיו". מ-2003 עד 2006 היה וייל הכותב הראשי של התוכנית הרצועה בערוץ הטלוויזיה בכבלים ביפ. ב-2006 עבר להיות כותב משני בתוכנית, לאחר שהחל לעבוד על פרויקט בחברת הלוויין yes. ב-2007 כתב במשותף עם שירי ארצי פרקים לעונתה השנייה של "בטיפול". ב-2008 כתב לסדרה "גם להם מגיע" בערוץ 10 שירדה משידור לאחר זמן קצר לאחר בקורת על אחת הדמויות בתוכנית שהייתה עם תסמונת טורט. ב-2010 כתב את התסריט לגרסה הישראלית של סדרת הטלוויזיה המשרד. בשנת 2019 כתב את התסריט לסדרת המתח "עיר מקלט" שמשודרת ב–yes.
וייל מתרגם מאנגלית סופרים ומשוררים אמריקאים כדוגמת מארק סטרנד, ארנסט המינגוויי וריימונד קארבר שאסופת שירים שלו בתרגומו ועריכתו של וייל זכתה להערכה רבה (בנוסף תרגם וערך וייל טקסטים להצגה על פי סיפורי קארבר "על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה").
בחודש אפריל 2013 פנה וייל לציבור בבקשת מימון המונים, בניסיון לגייס 55 אלף ש"ח, לצורך סיום כתיבת ספרו "חמישה חלומות". הפניה זכתה להצלחה: תוך שעות גויס הסכום המבוקש ובימים שלאחר מכן גויס סכום העומד על 230% מסכום היעד. לתורמים הבטיח וייל כי יקבלו את ספרו בהקדשה אישית ובמחיר זול יותר, עוד בטרם יופיע בחנויות הספרים. אולם הספר, אשר יצא לאור בהוצאת מודן, החל להימכר בחנויות הספרים בשבוע הראשון של חודש יוני 2013, עוד בטרם קיבלו התורמים עותק ממנו. בתגובה למחאות תורמיו הכחיש וייל כי יצר מצג שווא ולפיו הספר יצא בהוצאה פרטית והתנצל על האיחור במשלוח הספר לתורמים.
חיים אישיים

נשוי לאמנית איריס דה בוטון, ולהם בן אחד.
ספריו

ביום שבו ירו בראש הממשלה: סיפורי אהבה (עם עובד, 1991)
לאן הולך הזיכרון אחרי שאנחנו מתים? (כנרת זמורה-ביתן דביר, 1996)
אושר (הוצאת מודן, 2001)
הגבול הדק: מילון ציתותים (כנרת זמורה-ביתן דביר, 2002)
חייו ומותו של השער האחורי (הוצאת ידיעות ספרים, 2006)
חמישה חלומות (מודן הוצאה לאור, 2013)
האיש שמחק את העולם (הוצאת כתר, 2020)
קורה שאדם נולד לתוך ארץ זרה (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2023)
ספריו > ספרי ילדים

אוזניים \ אף \ עיניים \ פה - סדרת ספרי ילדים בשיתוף איריס דה בוטון (מודן, 2001)
פנדה פנדה- איירה: איריס דה בוטון (עם עובד, 2001)
מקס הילד הלוחם - איירה: איריס דה בוטון (הוצאת ידיעות ספרים, 2006)
שלוש ילדות ציירו שלוש פיות איירה: איריס דה בוטון (הוצאת ידיעות ספרים, 2008)
ספריו > עריכה ותרגום

שירים ריימונד קארבר (מודן, 1997)
טאו שיאצו : ריוקו אנדו (בשיתוף צביקה קליסר, הד ארצי, 1997)
שירים - מבחר מארק סטרנד (הוצאת ידיעות ספרים, 2007)
10 סיפורים - ארנסט המינגוויי (מתרגם שותף, הוצאת פן, ידיעות ספרים, 2007)
סיפורי ניק אדמס - ארנסט המינגוויי (מתרגם שותף, הוצאת פן, ידיעות ספרים, 2010)
כמעט בלתי נראה - מארק סטרנד (הוצאת ידיעות ספרים, 2014)
התעוררתי לבד - פיונה מאזל (הוצאת כתר, 2015)
קולנוע וטלוויזיה

המשרד - יוצר הסדרה (הישראלית), ותסריטאי יחיד.
להרוג את הסבתא - תסריטאי 3 פרקים.
בטיפול - תסריטאי (ארבעה פרקים) ובמאי (פרק אחד).
גם להם מגיע - תוכנית סאטירה שבועית בערוץ 10. עורך ראשי, תסריטאי ראשי.
בקרוב יקרה לך משהו טוב - תסריט לסרט קולנוע. בימוי :איל שיראי.
החמישייה הקאמרית - חמש עונות. טלעד/רשות השידור. כותב קבוע.
פלורנטין - תסריט של שני פרקים לסדרת הטלוויזיה.
טייק אווי - תסריטאי של שני פרקים לסדרת הטלוויזיה של אופק ומדמוני.
הרצועה - תוכנית סאטירה יומית בערוץ ביפ. כותב ראשי ובמאי שחקנים.
שמונה דקות ביום - סדרת מערכונים יומית בערוץ 1. כתיבה ובימוי.
לילה גוב - כתיבת מערכונים לתוכניתו של גידי גוב בערוץ 2.
סיפור מהסרטים - סדרת מוקיומנטרי על תולדות הקולנוע הישראלי. חמישה תסריטים.
החנות שיש בה הכל - עונה אחת, 8 פרקים, כאן 11. יוצר הסדרה.
קולנוע וטלוויזיה > עורך תסריט

מרי לו (סדרה) - עורך תסריט.
עבודה ערבית - עורך תסריט. עונה 3, עבור "קשת".
פרסים

פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה - התסריט הטוב בסדרת דרמה בטיפול (2008) (עם אורי סיון, קרן מרגלית, יעל הדיה, שירי ארצי, אסף צפור ודפנה לוין)
לקריאה נוספת

גדי טאוב, "המרד השפוף" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997)
גדי טאוב, "על השפה הרזה", רחוב: כתב עת לספרות, 1, 1994
הערות שוליים

↑   סוכן תרבות | 16.06.23, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 52:00)
↑  עמי ברנד, ‏השער האחורי מת, והוא חי בפייסבוק, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2011
↑  חמישה חלומות - רומן, באתר הדסטארט
↑  ג'וני זילבר, עידו קינן, מחיר ההצלחה של קמפיין הספר של עוזי וייל, באתר הארץ, 4 ביוני 2013
↑   אמיתי זיו, ההמון הזועם // עוזי וייל עונה למתלוננים: "התחרפנתם כולכם?", באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2013
↑  יניב מגל, ‏מודל בסכנה, באתר גלובס, 9 ביוני 2013
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2007 - רונית ויס-ברקוביץ, עמית ליאור ושוקי בן-נעים ("מרחק נגיעה") | פרס האקדמיה לטלוויזיה- התסריט הטוב בסדרת דרמה 2008 - אורי סיון, קרן מרגלית, יעל הדיה, שירי ארצי, אסף ציפור, דפנה לוין ועוזי וייל ("בטיפול") | הבא: 2009 - חווה דיבון, אליעזר שפירא, יעל רובינשטיין, אילן אשכולי, רננית פרשני, שמואל חיימוביץ' וישי גולדפלם ("סרוגים") |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298728505171  BnF: cb155304202 (data)  ISNI: 0000 0001 1984 7154  LCCN: n91128116  NDL: 032473206  SUDOC: 233853723  VIAF: 10157061   WorldCat (עם VIAF): 10157061
בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1941 
 אתר רשמי
 
 קואורדינטות:  33°58′50″N 118°23′24″W﻿ / ﻿33.9806°N 118.39°W﻿ / 33.9806; -118.39
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק(למפת לוס אנג'לס רגילה) בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק
 
האנדרטה על קברו של אל ג'ולסון בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק
בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק (באנגלית: The Hillside Memorial Park; גן הזיכרון מורד הגבעה) הוא בית קברות יהודי בקלבר סיטי (אנ') שבמחוז לוס אנג'לס, קליפורניה.
בית הקברות ידוע בשל מצבת קברו המיוחדת של אל ג'ולסון המצויה בו, חלקת הקבר תוכננה בידי הארכיטקט פול ויליאמס (אנ') והיא כוללת אנדרטה וכיפה על עמודים המוצבים כולם בראש גבעה מעל מפל מים הנראה למרחקים.
בבית הקברות קבורים יהודים רבים מאנשי תעשיית הבידור האמריקאית ובהם: ג'ק בני, הנרי ברגמן (אנ'), הגיטריסט מייק בלומפילד, בן בלו (אנ'), ריצ'רד ברוקס, אדי קנטור, נל קרטר, ג'ף צ'נדלר, סיד צ'ריס, האחים ג'וליוס ופיליפ אפשטיין, המאפר מקס פקטור ובנו מקס פקטור ג'וניור (אנ'), ארתור פריד, פריץ פרילינג, המלחין ג'רי גולדסמית', מרק גודסון (אנ'), אידי גורמה, שחקן הבייסבול האנק גרינברג, רות הנדלר, מו הווארד, מייקל לנדון, לנרד נימוי, סוזאן פלאשט, דברה ראפין, ג'רי רובין, הארכיטקט ג'וליוס שולמן (אנ'), דינה שור, לו וסרמן (אנ'), אהרון ספלינג, שלי וינטרס, ויק מורו, דן ליגנט, לואי ניי (אנ'), קוני סויר, סורל בוק (אנ'), דיק שון (אנ'), פרנק בנק (אנ'), מונטי הול, טום פוסטון (אנ'), טוני מרטין (אנ'), ג'ון בלייפר (אנ'), הארי סוקמן (אנ'), שלדון אולמן (אנ'), דן סימור (אנ'), סטנלי ראלף רוס (אנ'), שלדון לנרד (אנ') ורבים אחרים.
אלברט כהן (לוחם מחתרת)

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1916 ארגנטינה
 פטירה:  28 במרץ 2003 (בגיל 86) ישראל
 
 קצין בצבא הצרפתי וחבר "בצבא היהודי
 פרסים והוקרה
 צלב המלחמה עם כוכב ברונזה
אלברט כהן (29 בספטמבר 1916 – 28 במרץ 2003) היה קצין בצבא הצרפתי וחבר "בצבא היהודי" – המחתרת היהודית שעזרה להציל יהודים רבים, ולחמה באופן פעיל נגד הנאצים בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא הפך ליד ימינו של ראש המחתרת אברהם פולונסקי ושימש כמפקד הזרוע הצבאית של הצבא היהודי בטולוז. היה ידוע בכינויו המחתרתי "בבה" (Bébé).
ביוגרפיה

כהן נולד בארגנטינה בחבל קולוניה דורה, ובהמשך חזר עם משפחתו לבולגריה, ארץ מוצאה של הוריו. מתוקף האזרחות הצרפתית שקיבלו הוריו, אלברט ואחיו הגדול סימון התגייסו לצבא הצרפתי בשנת 1935. אלברט כהן הוצב בגדוד 403 ולאחר מכן בגדוד 401 בבלפורט, ובמסגרת שירותי הצבאי ב־24 במאי 1940 הוא הוצב בביירות. ב־14 בדצמבר הוא הוחזר לצרפת עקב החוקים האנטי יהודיים של משטר וישי ועבר לטולוז. בשנת 1950 הוא עלה לישראל, התחתן עם לורה ונולדו להם שני ילדים.
כהן הוא בנם שאול כהן ואסתר אלקלעי, והיו לו 2 אחים: סימון ומוריס. אחיו הבכור סימון התגייס איתו למחתרת היהודית בצרפת, השתייך לתנועת הצופים היהודים, השתתף בפעילויות רבות ונפצע בהתקפה על רכבת נאצית שהייתה אמורה להעביר כספים ונשק לקו החזית. במסגרת התקפה זו נלקחו בשבי קצינים נאצים.
פעילותו במחתרת היהודית

עם כיבוש צרפת על ידי הגרמנים גויס כהן לצבא היהודי על ידי אברהם פולונסקי, דוד קנוט ואריאן קנוט, והפך ליד ימינו של אברהם פולונסקי, מייסד המחתרת היהודית בצרפת. הוא ניהל את החנות לחלקי חילוף ברחוב טריפייר 17 בקרבת המשטרה הצרפתית בטולוז. החנות הוקמה ככיסוי להקמת קבוצת ה"קורפ פרנק", קבוצת הגרילה הראשונה של הצבא היהודי בטולוז, ושימשה ככיסוי לפעילות המחתרתית בטולוז. בעיר זו נוהלה פעילות הצבא היהודי בכל רחבי צרפת, כולל אספקת נשק ואמצעים כספיים לחברי יחידות המאקי (Maquis) – קבוצות צבאיות קטנות שנקטו בפעולות גרילה נגד האויב. בנוסף פעלה המחתרת היהודית בטולוז להצלת ילדים באמצעות איסוף, הסתרה והעברתם אל מעבר לגבול.
החנות נוהלה כעסק לכל דבר, בעוד שבחלקה האחורי התנהלה הפעילות המחתרתית, מעבדה לתעודות מזויפות, קבלת מכשירי רדיו ששימשו להסתרת אקדחים ומקום בו ארגן כהן קורסי הכנה צבאיים. בנובמבר 1941 מונה כהן לקצין קישור בין מפקדת הצבא היהודי שבסיסה בטולוז לבין יחידות המאקי שפעלו בניס, גרנובל, מז'ב וליון. הוא היה אחראי להקמת תאים עצמאיים של הצבא היהודי בכל רחבי צרפת, לרבות גיוס חברי מחתרת, ארגון אימונים צבאיים, הסתרת יהודים והעברתם אל מעבר לגבול. בנובמבר 1943, יחד עם ז'אק לזרוס וראול ליאונס, הוא הכשיר מגויסים למאחז המחתרת באספינסיה (Espinassier). ב-25 בינואר 1944 מונה לראש קבוצת הפשיטה של הצבא היהודי בטולוז בדרגת סגן.
כהן נמלט מספר פעמים ממעצרים. ב-17 במאי 1944 נעצר על ידי גרמנים בקאסטְר, יחד עם ז'אק לזארוס ורנה קאפל, בעודו נושא מסמכים סודיים של המחתרת, אך השלושה לבסוף שוחררו. ב-7 ביוני 1944, בדרכו לפגישה במשרד ברחוב טריפייר 10, הבחין באנשי המיליציה הצרפתית – המשטרה החשאית של משטר וישי. הוא ראה את איציק פרידמן (פראן), שכבר נעצר על ידי המיליציה הצרפתית, והצליח להימלט. ב-22 ביולי 1944 הוא הגיע לרחוב לה פום ונקלע למארב של המיליציה הצרפתית. הוא שמע יריות וראה את כל המתרחש. הוא הצליח לחלץ את ראול לאונס הפצוע, להביא אותו לכירורג ולאחר מכן העביר אותו לד"ר אמריק אפשטיין, שהיה חבר ב"צבא היהודי.
כהן השתתף בקרבות לשחרור טולוז בדרגת סגן משנה בצבא הצרפתי. החל מ-28 באוגוסט 1944, לאחר השחרור, הוא פשט על מפקדת המשרד לעניינים יהודיים של הגסטפו ועל הנציבות לשאלות יהודיות בטולוז והחרים כמות עצומה של מסמכים המתעדים את פשעי הנאצים ומשטר וישי. לאחר שחרור טולוז, שובץ בגדוד הביטחון ה-17 ולאחר מכן בגדוד הרכב ה-17 של המטה הכללי בצבא הצרפתי. הוא שוחרר מהשירות ב-31 בינואר 1945 בדרגת סגן בכוחות הפנים הצרפתיים.
כהן היה חלק מצוות להכשרת צעירים יהודיים שהקים פולונסקי לבקשת בן-גוריון לעלייה ג', לקראת עלייתם לארץ. ההכשרה כללה לימודי עברית וציונות, ונועדה לסייע לצירופם לקיבוצים ולכוח המגן בארץ ישראל.
עיטורי כבוד

צלב המלחמה עם כוכב ברונזה
הערות שוליים

↑  יהודה בן-דוד, ביד חזקה: אברהם פולונסקי והמחתרת היהודית בצרפת במלחמת העולם השנייה, משרד הביטחון, מסת"ב 965-05-1189X, 2002, עמ' 66-67
↑  Albert Cohen (dit Bébé), Musée de la résistance en ligne
↑  צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור: הרזיסטנס היהודי בצרפת, שואה ותקומה 1940–1949, הוצאת צ'ריקובר, 2003, עמ' 96
↑  Albert Cohen, ajpn, ‏5 באוקטובר 2010
↑  ענת גואטה, הצבא היהודי בצרפת: קורותיה של מחתרת ציונית לוחמת, תל אביב: משרד הביטחון, 2001
↑  ד"ר צילה הרשקו, רשתות ההתנגדות היהודיות בצרפת במלחמת העולם השנייה, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלברט כהן (לוחם מחתרת)".