stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יו יו האקושו

| --- | --- |
  עטיפת הטאנקובון (Tankōbon) הראשון של המאנגה
יוּ☆יוּ☆הָאקְשוֹ
 סוגה:  הרפתקאות, אמנויות לחימה, על-טבעי, אקשן
 יוצר:  יושיהירו טוגאשי (冨樫義博)

 מאנגה: יו יו האקושו
 יוצר:  יושיהירו טוגאשי
 מאייר:  יושיהירו טוגאשי
 הוצאה:  Shueisha
 התפרסם לראשונה במגזין:  שונן ג'אמפ השבועי
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  3 בדצמבר 1990 – 25 ביולי 1994
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  19

 אנימה: יו יו האקושו: לוחמי הרוחות
 אורך פרק:  24 דקות
 במאי:  נורייוקי אבה
 תסריטאי:  יוקייושי אוהשי
 אולפני אנימציה:  סטודיו פיירו
 רשת שידור:  Fuji TV (יפן)   Cartoon Network (אוסטרליה)   Animax Asia (דרום-מזרח אסיה)   Adult Swim,‏ Cartoon Network‏ (Toonami),‏ Toku (ארצות הברית)   ערוץ הילדים (ישראל)
 מדבבים בשפה העברית:  גיא רושיניאק   אמנון וולף   עודד פז   נדב אסולין   מיכל רשף   שירה נאור   יובל סגל   יואב בר לב   אפי בן ישראל   אורית מזור טוויג   מאי יעקובסון   רוברט הניג   דניאל זילברשטיין   מירון אהרונוביץ'
 תקופת שידור מקורית:  10 באוקטובר 1992 – 17 בדצמבר 1994
 מספר העונות:  4
 מספר הפרקים:  112

 סרט: יו יו האקושו: חותם הזהב
 במאי:  נורייוקי אבה
 תסריטאי:  סוקהירו טומיטה
 סטודיו:  סטודיו פיירו
 הופעת בכורה:  10 ביולי 1993
 משך הקרנה:  30 דקות

 סרט: יו יו האקושו: דו"ח פולטרגייסט
 במאי:  נורייוקי אבה
 תסריטאי:  סוקהירו טומיטה
 סטודיו:  סטודיו פיירו
 הופעת בכורה:  9 באפריל 1994
 משך הקרנה:  94 דקות

 OVA: יו יו האקושו: איזוהו האשוקו: אנוקו בוג'וצוקאי נו שואו
 במאי:  נורייוקי אבה
 סטודיו:  סטודיו פיירו
 אורך פרק:  26 דקות
 מספר הפרקים ששודרו:  2
 תקופת שידור מקורית:  21 בספטמבר 1994 – 5 באוקטובר 1994

 OVA: יו יו האקושו: איזוהו האשוקו 2
 במאי:  נורייוקי אבה
 סטודיו:  סטודיו פיירו
 אורך פרק:  23 דקות
 מספר הפרקים ששודרו:  4
 תקופת שידור מקורית:  16 בדצמבר 1995 – 7 בפברואר 1996

 OVA: יו יו האקושו: שתי יריות
 במאי:  נורייוקי אבה
 תסריטאי:  שיגרו צ'יבה
 סטודיו:  סטודיו פיירו
 אורך פרק:  15 דקות
 מספר הפרקים ששודרו:  2
 תקופת שידור מקורית:  26 באוקטובר 2018

 סדרת דרמה: יו יו האקושו
 במאי:  שו צוקיקאווה
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  14 בדצמבר 2023 – רץ
 מספר הפרקים ששודרו:  5
יו יו האקושו (ביפנית: 幽 遊 白書; ברומאג'י: Yū Yū Hakusho, בתעתיק לעברית: יוּ יוּ הָאקְשוֹ, מסוגנן: יו☆יו☆האקושו, ביפנית: 幽☆遊☆白書) היא סדרת מאנגה יפנית מסוגת השונן, שנכתבה ואוירה בידי יושיהירו טוגאשי (冨樫義博).
המאנגה פורסמה במקור במגזין שונן ג'אמפ השבועי מדצמבר 1990 ועד יולי 1994, עם 175 פרקים שאוגדו לתוך 19 כרכים. באמריקה הצפונית, המאנגה פורסמה במגזין שונן ג'אמפ האמריקאי מינואר 2003 ועד ינואר 2010. סדרת המאנגה עובדה לסדרת אנימה בת 4 עונות ו-112 פרקים, שבוימה על ידי נורייוקי אבה והופקה על ידי סטודיו פיירו בשיתוף עם Fuji TV ו-Yomiko Advertising. סדרת האנימה שודרה מ-10 באוקטובר 1992 עד 17 בדצמבר 1994. מאוחר יותר זכויותיה נרכשו על ידי Funimation והיא שודרה באמריקה הצפונית ב-2001 בערוץ Cartoon Network ברצועת Toonami וכן בערוצים נוספים כמו Adult Swim ו-Toku. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בדיבוב עברי שהופסק לאחר פרק 42, וכן גם ביפנית, כחלק מרצועת "טלמאנגה" ששודרה בשעות הערב המאוחרות.
סדרת המאנגה מתמקדת ברובה בקרבות אמנויות לחימה ובתחרויות. טוגאשי החל בכתיבת הסדרה בסביבות נובמבר 1990 והושפע רבות מתורת הנסתר, מסרטי אימה וכן מהמיתולוגיה של הבודהיזם.
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת אחר יוסקה אוראמשי (בדיבוב העברי: יו יו האקושו), נער עבריין שנדרס ונהרג      בתאונת דרכים על ידי רכב בעודו מנסה להציל את חייו של ילד אחר. לאחר מותו, יוסקה נבחן במבחנים אצל קואנמה, הבן של השליט של העולם התחתון ולאחר שעובר אותם, יוסקה קם      לתחייה בתור "הבלש של העולם התחתון". בתפקידו החדש, יוסקה חוקר תיקים הקשורים לשדים ורוחות רפאים המופיעים בעולם בני האדם
תקציר העלילה > דמויות בסדרה

בסדרה קיימות דמויות מעולם החיים, עולם הרוחות ועולם השדים.
בין הדמויות הבולטות ניתן למצוא את:
קואנמה- בנו של אנמה שליט עולם הרוחות, לא נלחם כלל, במראהו דומה לתינוק עם מוצץ בפיו וקעקוע j על מצחו, קואנמה יכול לשנות את מראהו לדמות בוגרת אך גם שעושה זאת נשאר עם המוצץ בפיו.
בוטאן- העוזרת של קואנמה, מורת דרך מעולם הרוחות שמדריכה את יוסקה כיצד להפוך לבלש רוחות, במראה נערה בגיל 15 עם שיער כחול, יכולה לעוף בעזרת משוט עץ.
יוסקה אוראמשי- גיבור הסדרה, מת מתחילת הסדרה וזכה להזמנות חדשה לחיים עבור שירותיו כבלש רוחות, אומן לחימה שפותר תעלומות וקרבות רבים על מנת לשמור על השקט בעולם בני האדם, בהמשך מגלים כי אביו ראיזן היה שד, לרוב מופיע עם חליפה ירוקה.
קאוברה- יריבו של יוסקה, למראית עין בריון טיפש בעל בלורית שיער חום לרוב מופיע עם חליפה כחולה, מעריך את יוסקה ומכבד אותו, אדם של כבוד ונאמן לחבריו.
קייקו- אוהבת את יוסקה ומצילה אותו בשביל שיוכל לחזור לחיים.
גנקאי- המורה של יוסקה, לוחמת חזקה בעלת טכניקות לחימה רבות, החברה החמישית בצוותו של יוסקה בטורניר האופל.
קוראמה- בעברו היה שד שועל ומנהיג כנופיית שודדים בעולם השדים, נולד מחדש בגוף של בן אדם, מצטרף לאוסקה והחבורה בהרפתקאות השונות. לרוב מופיע עם חליפה וורודה.
היאיי- שד בעל עין שלישית, שד מהיר ומיומן בחרב, בהתחלה מופיע כאויבו של יוסקה אך בהמשך לומד לכבד את כוחו ועוזר לו במצבים שונים. לרוב מופיע עם חליפה שחורה.
האחים טוגרו- אחים שדים מומחים באומנויות לחימה, נלחמים בצוותו של יוסקה בטורניר האופל.
| פרקים | שם הסאגה | תיאור קל |
| --- | --- | --- |
| עונה 1 פרקים 1-5 | בלש הרוחות החדש | יוסקה מת וצריך לעבור מבחן האם הוא ראוי לחזור לעולם החיים ולקבל הזדמנות שניה כ״בלש עולם הרוחות״ |
| עונה 1 פרקים 6-8 | המשימה הראשונה | גנבים שדדו 3 חפצים מסוכנים מעולם הרוחות, משימתו הראשונה של יוסקה כבלש עולם הרוחות היא להשיב את חפצים אלו ולהתמודד עם הגנבים לפני שהמלך אנמה יגלה |
| עונה 1 פרקים 9-13 | גנקאי! | על יוסקה מוטלת המשימה למנוע מאומנויות הלחימה של גנאי ליפול לידי השד האכזרי ראנדו |
| עונה 1 פרקים 14-20 | ארבע מפלצות הקודש | יוסקה וחבריו נלחמים בארבעת מפלצות הרוצות לחיות בעולם בני האדם |
| עונה 1 פרקים 21-26 | חילוץ יוקינה | יוסקה וחבריו במסעם לחלץ את יוקנה הכלואה, היכרות עם האחים טוגרו! |
| עונה 2 פרקים 27-66 | טורניר האופל | סאגת טורניר האופל! יוסקה עם עוד ארבעה מחבריו מוזמנים להתחרות בטורניר האופל |
| עונה 3 פרקים 67-94 | בלשי עולם הרוחות | הקרב נגד סנסואי, יוסקה וחבריו נלחמים בקרבות חדשים |
| עונה 4 פרקים 95-112 | טורניר מלך עולם השדים | ראייזן מת, האיזון העדין בין שלושת מנהיגי עולם השדים נשבר, מה יעלה בקרב על מנהיגות עולם השדים ואיך יוסקה מעורב |
הזיכיון

זיכיון המדיה של יו יו האקושו כולל בנוסף למאנגה גם שני סרטי אנימה, סרטי OVA, אלבומי אודיו, משחקי וידאו, צעצועים ומוצרים נוספים.
כמו כן, הסדרה עובדה לסדרת לייב אקשן יפנית בת 5 פרקים בהפקת נטפליקס, אשר עונתה הראשונה עלתה לאוויר ב-14 בדצמבר 2023.
קבלה

הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות, כאשר המאנגה מכרה מעל 50 מיליון עותקים ביפן בלבד וכן זכתה בפרס המאנגה של Shogakukan בקטגוריית השונן ב-1993. סדרת האנימה זכתה בפרס Anime Grand Prix של Animage לאנימה הטובה ביותר ב-1994 ו-1995. הסדרה נצפית על ידי קהל גדול ביפן ובארצות הברית. האנימה זכתה גם כן לביקורות חיוביות, אשר שיבחו את הכתיבה, הדמויות, הקומדיה וכן את כמות האקשן.
הערות שוליים

↑  Animerica: Animerica Feature: Yû Yû Hakusho, web.archive.org
המלט (סרט, 2000)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המלט 
 בימוי:  מייקל אלמרידה 
 הופק בידי:  אנדי פיירברג אמי הובי
 תסריט:  לפי המחזה של ויליאם שייקספיר   מייקל אלמרידה
 עריכה:  קריסטינה בודן 
 שחקנים ראשיים:  אית'ן הוק, קייל מקלכלן ביל מארי דיאן ונורה, ג'וליה סטיילס לייב שרייבר
 מוזיקה:  קרטר בורוול 
 צילום:  ג'ון דה בורמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  מיראמקס פילס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 במאי 2000 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   hamlet2000
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלט (באנגלית: Hamlet, מכונה גם "המלט 2000") הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2000, אשר הופק ובוים על ידי מייקל אלמרידה. הסרט מתרחש בעיר ניו יורק ומבוסס על המחזה של ויליאם שייקספיר "המלט".
הסרט משמר את הדיאלוגים של המחזה, הנאמרים על רקע עלילה מקורית בעת העכשווית.
הסרט זכה לביקורות מעורבות. הצילום התקבל בהערכה: רקע כחול כהה, צילום חלקי בשחור לבן, שימוש במראות ובהשתקפויות המתקבלות מתוכן. מאידך אימוץ הדיאלוגים מהמחזה ומשחקם של חלק מהשחקנים בסרט היה מושא לביקורת.
התאמות

בסרט קלאודיוס הוא יושב ראש מועצת המנהלים ומנכ"ל (Chief Executive Officer), המכונה גם "המלך", של תאגיד בשם "דנמרק" (Denmark Corporation), אשר השתלט על החברה לאחר רצח אחיו, אביו של המלט.
אית'ן הוק, סטודנט לצילום, משחק את תפקידו "המלט הנסיך", וג'וליה סטיילס, צלמת חובבת, את תפקיד אופליה. לייב שרייבר ממלא את תפקיד לארטס, קייל מקלכלן את תפקיד המלך קלאודיוס וביל מארי את פולונימוס, אביהם של אופליה ולארטס.
בסרט בוצעו התאמות אחדות לעומת המחזה בהתאם לשוני במקום ובזמן:
העלילה מתרחשת במלון אלסינור (Hotel Elsinore) בניו יורק במקום טירת קרונבורג בעיר אלסינור בדנמרק.
המלט מפיק את הסרט "מלכודת עכברים" בסגנון וידאו ארט כהצגה "בתוך ההצגה" במחזה המקורי.
דייל האוויר המלווה את המלט במטוס, המגרש אותו לממלכה המאוחדת הוא צאצאו של המפקד הצבאי הנערץ מדנמרק.
אופליה בעת שיגעונה מפזרת תמונות ממצלמה לשימוש חד פעמי במקום פרחים.
רכישת חברות באמצעות עורכי דין בא במקום הכיבושים הצבאיים של טריטוריות.
ההזמנה לדו-קרב לקראת סוף הסרט מועברת פקס ולא על ידי איש חצר.
המלט, לארטס והמלך נהרגים באמצעות אותו אקדח ולא על ידי ראשה המורעל של החרב.
עלילה

בפתיחת הסרט מופיעות שלוש כותרות, כסגנון המקובל של כותרות החדשות בכיכר טיימס:
המלך, ויושב ראש מועצת המנהלים המנכ"ל של "דנמרק קורפורשיין", מת.
אלמנתו של המלך נישאה לאחיו הצעיר.
הבן של המלך המנוח, המלט, עוקב בחשדנות בתחושה כי משהו רקוב התרחש בדנמרק - החברה העסקית.
בסצנה הראשונה המלט בוהה במסך המחשב וקורא את המונולוג :"אני אגיד לכם למה" ("I will tell you why") – לאמר "למה אין בי עוד שמחת חיים בעוד האדם, כמו מלאך עליון, ממלא את תפקידו בתבל במלוא תפארתו".
הסצנה הבאה היא מסיבת עיתונאים ב"מלון אליסינור" – מושב הנהלת החברה. הסצנה מקבילה למושב המלכות בתחילת המחזה: האלמנה מביעה רגשות חיבה למנהל החדש – בעלה, המנהל מודיע על תוכניות העתיד, האמא מנחמת את המלט על מות אביו והזוג המלכותי נפרד לשלום מלארטס, בנו של יועץ החברה שבא לטקס חילופי ההנהלה. במהלך המסיבה ולאחריה הזוג המלכותי הפגין ביטוי חיבה, כמקובל בסרטי המאה ה-20: חיבוקים, נשיקות, גיפופים והתעלסות בפומבי ובהמשך אפילו התנהגות ב"חדר המיטות".
עלילה > המפגש עם האב

העלילה עוברת לרחובות ניו יורק. המלט הגיע לבניין הדירות בו גר הורציו יחד עם ידידתו מרצ'לה. הורציו סיפר להמלט כי יום קודם, הוא, ידידתו ושומר הבניין ראו את אביו משוטט בפרוזדורים. הם בקשו מהאב לעצור או להגיב אך הוא לא נענה ונעלם. הוסכם כי למחרת, באותן נסיבות, המלט ינסה לפגוש את אביו (המת).
המפגש מאורגן על ידי הורציו וידידתו הנמצאים בחדר הבקרה יחד עם שומר הבניין. הם צופים באחד המסכים לעבר מרפסת חדרו של הורציו, בו המלט הוזמן להרדם, עד למועד הופעת ה"רוח". כאשר הם מבחינים בקיומה של האב, הם מצלצלים אליו באינטרקום ומעירים אותו משנתו. המלט מבחין באביו הממתין במרפסת החיצונית של הדירה, בחליפה ובמעיל מקופל תחת ידו, כפי שנהג ללכת בהיות מנכ"ל החברה. הוא מזמין אותו להיכנס לחדר. הדיאלוגים בינם זהים לאלו שבמחזה, הסיפור אותו דבר, אך במהלכם מופגנת התנהגות אנושית ביניהם. לא מדובר ב"רוח" המהלכת בין ערפילים אלה ב"בשר ודם": שיח אוהב ומלא רגישות בין האב (המת) לבין בנו (החי).
בפינת החדר, בחלק התחתון, מצוי מסך טלוויזיה דלוק. במרקע מוקרנים צילומים של להבות הבוקעות מבעירה ענקית באסדת קידוח בים, תימרות אש העולות כלפי מעלה ילוו את המפגש ברקע.
אור היום עולה, האב חוזר למרפסת ונעלם. גם מהמצלמות של חדר הבקרה לא רואים יותר דבר. המלט מודע לנסיבות מותו, כמו שמובאות במחזה - האב הורעל על ידי אחיו – יורשו לניהול החברה.
עלילה > מהותו של שיגעון

על מסך המחשב הופיע הוגה דעות, דמות מהמזרח הרחוק, המסביר "למה כדאי להיות" – על משקל המונולוג המפורסם "להיות או לא להיות – זאת השאלה". החכם מהמזרח קובע כי להיות פירושו להיות עם משפחה, עם חברים, עם הטבע ועם העולם. המלט מאזין לדברים ומתבונן בתמונות בהן מצולמת אופליה, אהובתו, וכותב לה שיר (לנייר יהיה שימוש בהמשך). בסיום כתיבתו הוא יוצא לבקר אותה במעבדה הפרטית שלה לצילום, בה היא מפתחת את התמונות שהיא מצלמת. בשונה מהמחזה, הם מבטאים אהבה זה לזה ולא מתנכרים האחד לשני. אביה מנסה לשכנע אותה לנתק מגע עם המלט. שכן, לאחר מות אביו ונישואי אימו החפוזים, הוא כנראה השתגע.
בסרט שלא כמו במחזה השגעון של המלט אינו משכנע. אמנם המלט מכוון אקדח לרקתו ולכל הכיוונים ואפילו נכנס לחדרו של המנכ"ל – "המלך" (הריק), תוך השמעת הזעקה, הלא משכנעת "להיות או לא להיות". אך בזה מתבטאת כמעט כל הסטייה מהתנהגות נורמלית, זאת, לעומת מגוון ההדגמות למצבו השיגעוני במחזה – עד שגם הצופה כמעט משתכנע.
אביה של אופליה מכריז בפני אימו של המלט, הנמצאת בבריכת שחיה בבנין המשרדים, כי המלט הוא משוגע, שכן, כמו במחזה הוא כינה אותו "מוכר דגים". אופליה הנלווית אליו, אינה מרוצה מחוות דעת אביה על המלט. היא מנסה למנוע ממנו להציג בפניהם את שירי האהבה שכתב לה המלט, אשר לדברי אביה מוכיחים את אי-שפיותו. היא אינה מקבלת את דברי אביה, כפי שהוא מצטט מדיאלוג המחזה, אודות השיגעון של המלט. היא מתבוננת בבריכה ומדמה לעצמה שהיא טובעת בה – מה שיקרה בהמשך.
עכשיו מגיע הרגע בו המלט מציג את המונולוג המפורסם: "להיות או לא להיות" ואת זאת הוא עושה על רקע המדפים בחנות להשאלת סרטים הנושאים את הכותרת: "פעולה", "פעולה". הוא הגיע לבר משקאות ושם הוא מוצא את הצמד "רוזנקרנץ וגילדנשטרן" בשליחות אימו. הם מבקשים לאמת את הדיאגנוזה של פוֹלוֹנִיוּס כי המלט השתגע. לאחר שהוא מכריז (כמו במחזה) כי דנמרק היא בית כלא אחד גדול, הם מדווחים להנהלה כי אכן הוא השתגע.
מבחן אחרון נעשה למדידת שפיותו, אופליה נשלחת להמלט עם מכשיר האזנה בחזייה על-מנת לבחון סופית את מצבו הנפשי. היא מחזירה לו צרור מכתבי אהבה ששלח לה בעבר. בהמשך, הוא מנסה לגפף אותה ומגלה את מיקרופון ההקלטה מוחבא בחזייתה. בתגובה, המלט שולח לה מסר, כמו בהצגה, אין יותר נישואין.
עלילה > "מלכודת העכברים"

כמו ב"ההצגה בתוך הצגה" שם המחזה הוא "מלכודת עכברים". באי בית המלוכה מוזמנים לאולם הקרנות פרטי בבנין משרדי החברה. שם הם צופים בסרט שהוכן על ידי הסטודנט לצילום והנושא את שם המחזה. העלילה נסבה על חייה של משפחה רגילה מהעם: אבא, אמא וילד קטן (הוא המלט), החיה בשלוה. עד, הרגע בו האב נרדם ומישהו, שלא נראה, מטיף רעל לאזנו והוא מת. הילד נבהל. מכאן עוברים לדמויות מהעת העתיקה ורואים כיצד ממליכים מלך חדש. קלאודיוס, מנהל החברה החדש, הצופה בסרט נבעת וזועק אור! אור! ההקרנה מסתיימת.
המלט נמלט ממקום ונוהג במכונית המנכ"ל. מנהל החברה לא שם לב מי הנהג ונכנס למושב האחורי ומצווה עליו לנסוע. בנסיעה המנכ"ל כורע כרך לפני מסך הטלוויזיה במושב האחורי ומבקש סליחה על הרצח שביצע. המלט שומע זאת, שולף אקדח ורוצה לנקום את מות אביו וכמו במחזה, הוא נסוג ! הוא מגיע לבית אימו, שם ממתינה לו תוכחה על מעשיו ופוליניוס, המסתתר, במטרה להווכח כי אכן האם מילא את תפקידה החינוכי. שלא כמו במחזה, הוא הורג אותו באקדח ולא בחרב. הדם זורם כמים (הצבע האדום אופייני לסרט - ראו להלן). האם מוכיחה אותו על הרצח שבצע זה עתה, אך הוא מסביר לה שזה לא פחות גרוע ממה שהם עשו: רצח אביו.
הסרט מקבל כאן תפנית על ידי הצגת התנהגות בנוסח שנת ה-2000: קלאודיוס מחפש את פולוניוס וזוכה לתשובות החכמות כמו במחזה:" ארוחת ערב, התולעים סועדים את לבם בגוויתו". קלואודיוס חסר הסבלנות נותן לו מכת אגרוף בבטנו בנוסח קרבות אגרוף. המלט נפרד בדרכו לגלות באנגליה ומבקש ברכה מפי האב. הוא נהדף בגסות טיפוסית מהעידן המודרני. ולארטס, בכעסו על מות אביו, מנסה כמו, בקרב היאבקות, לחנוק את קלאודיוס - כל אלה דפוסי התנהגות שלא היו עולים על הדעת במחזה מהמאה ה-16.
עלילה > סוף העלילה

הצמד "רוזנקרנץ וגילדנשטרן" מלווים את המלט במטוס לגלות המתוכננת לבריטניה. בטיסה, כאשר הם בתנומה, המלט פותח את המחשב הנייד בתיק שלהם ומגלה כי יש הוראה לבריטים: ראשית, להרוג אותו ושנית, להחזיר את הצמד מיד חזרה לביתם. הוא מקליד שינוי בהודעה ומשנה את סדר הדברים: להרוג את הצמד ולהחזיר את המלט בחיים הביתה. הורציו מחכה לו בשדה התעופה ועל אופנוע הוא לוקח אותו לבית הקברות, שם נקברת אופליה, שטבעה בבריכת המים של בניין משרדי החברה.
בסצנה האחרונה, הדו-קרב בין המלט וללארטס, מתקיים במתכונת התחרות האולימפיות בסיף עם שעון עצר ברקע. ברגע האמת נעצר הדו-קרב, האקדח נשלף והסרט מגיע לסיומו הטרגי. המלט ולארטס לבושים בבגד הלבן, של שחקני סיף, נופלים שותתי דם בצורה גורפת. הצבע האדום שולט בשטח. המלך והמלכה נפרדים מהעולם הזה, הוא מיריות אקדח של המלט והיא משתייה בטעות (או לא) של כוס יין עם רעל שהמלך הכין עבור המלט.
הקריין מסיים, עם דברי השחקן במחזה "ההצגה בתוך הצגה":
ראו גם

המלט (סרט, 1948)
הערות שוליים

↑  מערכה ב' תמונה ב' עמ' 68 - תרגום אברהם שלונסקי - דברים הנאמרים לקראת בוא להקת השחקנים המוזמנת להוציא אותו מדיכאונו
↑  מקביל לשם מרצ'לו, שם השומר בהצגה, המלווה את הורציו לחיזיון עם הרוח
↑  אולי הגיהנום ממנו באה רוחו של האב שלא מוצאת מנוחה
↑  מערכה ג' תמונה ב' מדברי השחקן הבעל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4763737-7  LCCN: n2003053808  VIAF: 219199622   WorldCat (עם VIAF): 219199622
גיבורי על (שיר)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"גיבורי על" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הלהקה הישראלית התקווה 6 ויצא ב-19 בפברואר 2024. השיר יצא בתקופת מלחמת חרבות ברזל ומצדיע לחיילי המילואים אותם הוא מתאר כגיבורי-על שעוזבים את חייהם באזרחות ויוצאים להילחם להגנת ישראל.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על-ידי אסף פרי, איש חינוך וסופר, ועמרי גליקמן, סולן הלהקה, אשר גם הלחין את השיר יחד עם עמית שגיא. השיר, אשר מצדיע למערך חיילי המילואים, נכתב בהשראת פוסט של אסף פרי בפייסבוק ויצא בתגובה למלחמת חרבות ברזל.
השיר נכנס לפלייליסט גלגלצ ולפלייליסט כאן גימל, וכן היה בשיאו לשיר המושמע ביותר בישראל במצעד השבועי של מדיה פורסט.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על-ידי אביב לוסקי והועלה לערוץ היוטיוב של התקווה 6 ב-19 בפברואר 2024. בקליפ ניתן לראות את גליקמן ואת חברי הלהקה בנופים שונים בעיר תל אביב. ברגע השיא מונפים מאחורי הלהקה כדורים פורחים החובשים כומתות צה"ל.
נכון לפברואר 2025, מונה הצפיות של הקליפ באתר יוטיוב עומד על כ-9.6 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 6 |  |
|  ישראל | היטליסט | 21  |  |
|  ישראל | המושמעים ביותר של אקו"ם | 1 (מרץ 24) |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
|  ישראל | היטליסט | 25 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 4 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 25 |  |
|  ישראל | רדיו דרום | 9 |  |
הערות שוליים

↑  אריאל פייגלין, התקווה 6 בשיר מרגש: 'אנחנו עם של גיבורי על', באתר ערוץ 7, ‏19-02-2024
↑  הרב ליאור לביא, מדינה של גיבורי על, באתר ערוץ 7, 14 במאי 2024
↑  מיכל יוסקוביץ, ‏"גיבורי על": התקווה 6 בשיר הצדעה לחיילים, באתר "סרוגים", 19 בפברואר 2024
1 2  התקווה 6 - גיבורי על, נבדק ב-2024-03-06
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט, ‏11 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: f52a587c-67aa-47e3-86d6-7e446b904b17  MusicBrainz work: d5f296d1-d418-4377-8774-04a26be26d52
ענת קוריאל

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1970 (בת 54) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  משוררת, סופרת, מורה לספרות
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית 
 מספר צאצאים:  2 
 anat.hetzroni.com
 
ענת קוריאל (נולדה ב-15 באוגוסט 1970) היא סופרת, משוררת ומורה ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה ברמת גן. היא נצר למשפחת אנוסים ענפה מספרד, מהכפר קוריאל שליד טולדו, שהוגלתה לפורטוגל ב־1492.
בשנים 1992–1995 למדה לתואר ראשון ולתעודת הוראה בלשון וספרות עברית באוניברסיטת בר־אילן. השלימה את התואר השני בספרות עברית מאוניברסיטת בר־אילן בשנת 1997. עבודת התזה שלה הייתה מונוגרפיה על המשורר יאיר הורוביץ.
משנת 1995 ועד 2013 שימשה ענת מורה לספרות בתיכון חדש בתל אביב, היא עזבה את מקצוע ההוראה עם הסימנים הראשונים למחלת פרקינסון, שאובחנה אצלה בגיל 46.
בשנת 2013 ייסדה קוריאל, יחד עם המשוררת רונית ליברמנש, את האתר לשירה עברית חדשה ליריקה, לזכר המשורר שי אריה מזרחי. האתר היה פעיל עד לסגירתו בשנת 2024.
קוריאל החלה לכתוב בעקבות מות אחיה, ששם קץ לחייו. ספר הפרוזה חתכים יצא לאור בהוצאת הספריה החדשה בעריכת מנחם פרי בשנת 1999. בשנת 2019 החלה ענת בכתיבת סדרת הסיפורים הקצרים בשם "גברת פרקינסון", היוצאים לאור באתר ליריקה ועיקרם סיפורים מהווי חולי הפרקינסון. ספר שיריה את נמצאת, אני מרגישה יצא לאור בינואר 2023. בשנת 2024 זכתה בפרס היצירה לסופרים עבריים על שם לוי אשכול.
כמו כן, קוריאל פרסמה שירים במגזינים עמדה, יקום תרבות, חדרים, עכשיו, מאזנים, עתון 77, גג, מוטיב "זוטא" ו"פואמה", ובעיתונים ידיעות אחרונות, הארץ, ynet ומעריב.
ענת קוריאל גרושה ולה שני ילדים: איתמר ויואב. מתגוררת בכפר סבא.
פרסומים > ספרים

חתכים, הוצאת הספריה החדשה, 1999
את נמצאת, אני מרגישה, הוצאת הספריה החדשה, 2023
פרסומים > פרסומים נבחרים אחרים

"חד הורית", ידיעות אחרונות, 2 בפברואר 2007, עמוד 27
ענת קוריאל, קח את פניי כשעון כיס, באתר ynet, 1 בדצמבר 2009
ענת קוריאל, איילת אברהם, שבויי תקוות שווא, באתר ynet, 16 באוקטובר 2009
ענת קוריאל, שחר סריג, חשוכי מרפא, באתר ynet, 15 בינואר 2010
ענת קוריאל, מרי מטרני, דיאלוג, באתר ynet, 16 ביולי 2010
ענת קוריאל, ההבלגה מגרדת, באתר ynet, 23 בינואר 2011
"קקטוס", הארץ, 17 במרץ 2020, עמוד 10
הערות שוליים

↑  ענת קוריאל 1971, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה, ‏נלקח ב-26 בינואר 2023
↑  שני שירים, באתר הספריה החדשה, ‏נלקח ב-26 בינואר 2023
↑  נגב, אילת, "חתכים וחתיכות", ריאיון עם הסופרת הצעירה ענת קוריאל, עם צאת ספרה "חתכים", ידיעות אחרונות, 7 ימים, 29 באוקטובר 1999, עמ' 68
↑  הופמן, חיה, גומרים באוזן, ידיעות אחרונות, המוסף לשבת, 12 בנובמבר 1999, עמ' 26
↑  חתכים - ענת קוריאל, באתר הספריה החדשה, ‏נלקח ב-26 בינואר 2023
↑  כתבי טמקא, סופרים את הזמן לאחור, באתר ynet, 7 באוגוסט 2010
↑  מלצר, יורם, "חיים? ספרות?", מעריב, מוסף שבת – ספרות וספרים, 19 בנובמבר 1999, עמ' 26
↑  ישראל, יעל, "תפסנית בשדה שיפון", עיתון 77, גיליון 242, אפריל 2000, עמ' 12
↑  ענת קוריאל, גברת פרקינסון, באתר ליריקה, ‏נלקח ב-26 בינואר 2023
↑  ציפי גון־גרוס מראיינת את ענת קוריאל בתוכניתה "ספרים רבותי ספרים" לכבוד צאת הספר "את נמצאת, אני מרגישה"
↑  טיפול/ ענת קוריאל, באתר nrg‏, 27 בספטמבר 2001
↑  ענת קוריאל, באתר יקום תרבות, ‏נלקח ב-26 בינואר 2023
↑  ראות לקויה, באתר ynet, 10 ביוני 2011
↑  ענת קוריאל, הבוקר התעוררתי בתוך סלקל, באתר ynet, 13 באפריל 2010
↑  יובל גלעד, הפואטיקה של האיפוק, באתר עתון 77, ‏2018
↑   מי־טל נדלר, קוריאל מיטיבה להציג את גסותה ואלימותה של החברה הישראלית, באתר הארץ, 11 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450760905171  BnF: cb15518326c (data)  ISNI: 0000 0000 3753 6731  LCCN: no00012303  VIAF: 15079737   WorldCat (עם VIAF): 15079737
בואינג AH-64 אפאצ'י

בואינג AH-64 אפאצ'י (באנגלית:  Boeing AH-64 Apache) הוא מסוק קרב דו-מושבי בתצורת טנדם, בעל שני מנועי סילון מסוג טורבו-ציר, מתוצרת ארצות הברית. מערכת הכינון והחימוש של האפאצ'י כוללת מערכת חיישנים המותקנת בחרטומו שנועדה לרכישת מטרות ולראיית לילה, תותח אוטומטי M-230 בקליבר 30 מ"מ המותקן בין שני כני הנסע הראשיים בחלקו הקדמי של גוף המסוק ועוד ארבע נקודות לתליית חימוש המותקנות על הכנפיים הקצרות של המסוק. על נקודות החימוש ניתן להתקין טילי AGM-114 הלפייר נגד טנקים ופודים לרקטות מסוג הידרה 70. בתכנון המסוק הושקע מאמץ רב לבניית יכולת הישרדות, ביניהן יתירות של מערכות.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 החל צבא ארצות הברית בתוכנית שנקראה "מסוק קרב מתקדם" (Advanced Attack Helicopter, AAH) ונועדה להחליף את מסוקי הקרב מדגם בל AH-1 קוברה. חברת יוז איירקראפט החלה בתכנונו של המסוק, שנקרא תחילה דגם 77. אב הטיפוס, שסומל YAH-64, המריא לראשונה ב-30 בספטמבר 1975. ב-1976 העדיף הצבא את הדגם של חברת יוז על פני הדגם המתחרה של חברת בל, וב-1982 אושר ייצור המסוק בקנה מידה מלא. בצבא ארצות הברית נקרא המסוק "אפאצ'י", על שם השבט הילידי בעל אותו שם, כחלק מהמסורת בצבא ארצות הברית לכנות מסוקים על שם שבטים אלה.
פיתוח המסוק וייצורו המשיך גם לאחר שחברת יוז נרכשה על ידי מקדונל דאגלס ב-1984, והמסוק נכנס לשירות בצבא ארצות הברית באפריל 1986. במרץ 1997 סופקו לצבא המסוקים הראשונים מדגם AH-64D לונגבאו. ייצור המסוק ממשיך גם לאחר המיזוג בין מקדונל דאגלס ובואינג. נכון לשנת 2020 יוצרו למעלה מ-2,400 מסוקי AH-64, מן הדגמים השונים.
צבא ארצות הברית הוא המפעיל הגדול ביותר של המסוק. בנוסף לארצות הברית מופעל המסוק על ידי הכוחות המזוינים של מדינות רבות, ובהן יפן, הולנד, סינגפור ואיחוד האמירויות הערביות. המסוק נבנה ברישיון בממלכה המאוחדת, בה הוא מכונה אגוסטה וסטלנד אפאצ'י. המסוק מופעל גם על ידי חיל האוויר הישראלי, ובישראל הוא מכונה פתן (דגם A) ושרף (דגם D, לונגבו).
מסוקי האפאצ'י של צבא ארצות הברית הופעלו בזירות עימות רבות, כולל בפנמה, במפרץ הפרסי, בקוסובו, אפגניסטן ועיראק; בשתי הזירות האחרונות הופעלו גם מסוקים של חיל האוויר המלכותי הבריטי. מסוקי אפאצ'י של חיל האוויר הישראלי הופעלו בזירות הלחימה בלבנון וברצועת עזה ולקחו חלק באלפי גיחות תקיפה נגד מטרות טרור ובסיכולים ממוקדים נגד מחבלים פלסטינים.