stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Doing All Right
גרסאות סמייל

| --- | --- |
 שיר בביצוע סמייל
 מתוך האלבום Gettin' Smile
 יצא לאור:  23 בספטמבר 1982
 תאריך הקלטה:  1969–1970
 סוגה:  רוק קל, בלדת רוק
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:46
 חברת תקליטים:  מרקיורי
 כתיבה:  בריאן מיי, טים סטאפל
 לחן:  בריאן מיי, טים סטאפל
 הפקה:  ג'ון אנתוני
 
| --- | --- |
 שיר בביצוע סמייל
 מתוך האלבום Bohemian Rhapsody
 יצא לאור:  19 באוקטובר 2018
 תאריך הקלטה:  אפריל 2018
 סוגה:  רוק קל, בלדת רוק
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:16
 חברת תקליטים:  וירג'ין EMI, הוליווד
 כתיבה:  בריאן מיי, טים סטאפל
 לחן:  בריאן מיי, רוג'ר טיילור
 הפקה:  ג'ון אנתוני
 
לאורך השנים הופצו שתי גרסאות של "Doing All Right". הראשונה בהן יצאה לאור בשנת 1982 כחלק מאלבום הבכורה של סמייל, Gettin' Smile שהופץ ביפן בלבד, שתים-עשרה שנים לאחר שהתפרקה. השנייה בהן יצאה לאור בשנת 2018 כחלק מאלבום הפסקול מהסרט הביוגרפי "רפסודיה בוהמית" משנת 2018. גרסה זו הוקלטה מחדש על ידי חברי סמייל לשעבר מיי, סטאפל ורוג'ר טיילור.
גרסאות סמייל > משתתפים

רשימה זו תקפה לשתי הגרסאות.
טים סטאפל – זמרה, בס
בריאן מיי – גיטרה, קולות רקע
רוג'ר טיילור – תופים, קולות רקע
סקואד באסטרס (משחק)

| --- | --- |

סמליל המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  29 במאי 2024
 סוגה:  זירת קרב מרובת משתתפים, משחק יריות
 פיתוח:  Supercell
 הוצאה לאור:  Supercell
 ארץ מקור:  פינלנד 
 שפות:  אנגלית 
 דרישות תוכנה
 גרסה:  5.261.4
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  iOS   אנדרואיד
 מדיה:  הורדה דיגיטלית (דרך App Store ו-Google Play)
 אתר רשמי
 
Squad Busters (בתרגום חופשי לעברית: חוקרי חוליות) הוא משחק וידאו אסטרטגי חינמי שפותח ופורסם על ידי חברת משחקי הווידאו הפינית Supercell. המשחק שוחרר ברחבי העולם ב-29 במאי 2024 עבור פלטפורמות אנדרואיד ו-iOS.
המשחק הוא הצלבה של משחקי וידאו אחרים מבית החברה Supercell, הכוללים דמויות מ-Clash of Clans, קלאש רויאל, בראול סטארס, Hay Day ו-Boom Beach.
משחקיות

במשחק אסטרטגיה סתמית בה עליך לרכוש שידות שבהן הנך יכול לקבל דמויות חדשות להצטרף לנבחרת שלך. אבני חן מאפשרות לך לדרג במשחק, מכיוון שהשחקן עם הכי הרבה אבני חן בסיום הזמן מנצח.
במשחק הווידאו ישנן בסך הכול 44 מפלצות, 26 משנה ו-16 לחשים שונים; השינויים נבחרים באופן אקראי בתחילת המשחק, בעוד שניתן לבטל את הנעילה של הלחשים ככל שמתקדמים במשחק. משחק מורכב מאיסוף כמה שיותר אבני חן במשחק מקוון של 10 שחקנים שניתן להשיג על ידי הבסת מפלצות, כריתת עצים, חיפוש בשיחים, השמדת ארגזים, השגת מטבעות, קטיפת גזרים והבסת אויבים אם יש לך יותר.
בתחילת המשחק הנך מתבקש לבחור בין 3 דמויות אקראיות שברשותך וכדי להשיג דמויות אחרות במהלך המשחק יש צורך לאסוף מטבעות שניתן למצוא באותו אופן כמו אבני חן. כאשר המטבעות הדרושים הושגו השחקן יכול לגשת לחזה אחד שדורש מספר מסוים של מטבעות, שגדל בהתאם למספר הדמויות שיש לך באותו זמן, כדי לבחור שוב 1 מתוך 3 דמויות אקראיות. למרות שלעיתים רחוקות מאוד, אפשר למצוא דמויות "מגה" בשידות, כלומר הרבה יותר חזקות מדמויות רגילות. עם זאת, הם חומרים מתכלים, ולכן השימוש בהם יביא לשימוש ביחידות מגה. אתה יכול לקבל יותר מגה יחידות מהכרטיס או רכישות בתוך האפליקציה.
במשחק הדמויות שברשותכם נמצאות בקבוצה המוזזת על ידי השחקן כולן ביחד, מסביב לקבוצה יש "אזור התקפה" בו אם הקבוצה נייחת ובאזור יש חפץ, מפלצת או אויב, יותקף על ידי המפלגה. אם נבחרו שלוש דמויות זהות, הן מתמזגות לדמות אחת גדולה יותר.
פיתוח והוצאה לאור

משחק הווידאו הוכרז ב-31 בינואר 2023, ולאחר מכן היה מהדורה מוגבלת בגרסת בטא ב-6 בפברואר של אותה השנה בלבד עבור קנדה ולאחר מכן הסתיים ב-16 בפברואר. לאחר מכן, במאי 2023 גרסת בטא מוגבלת נוספת (אנדרואיד בלבד) הוכרזה ונמשכה מ-22 במאי עד 29 במאי והייתה זמינה רק בקנדה, מקסיקו וספרד.
כמעט שנה לאחר גרסת הבטא האחרונה, ב-1 באפריל 2024, הוכרזו "הרבה תכונות חדשות ומרגשות" לעתיד המשחק. לאחר מכן, ב-8 באפריל של אותה השנה הוכרז כי המשחק יהיה זמין בהשקה רכה החל מה-23 באפריל בקנדה, מקסיקו, ספרד, נורווגיה, פינלנד, דנמרק וסינגפור.
ב-25 באפריל 2024, נחשף שמשחק הווידאו ישוחרר ברחבי העולם ב-29 במאי של אותה שנה.
ביקורת

איוואן מוריס מהחברה Pocket Gamer דירג את המשחק ב-4.5 כוכבים מתוך 5. הוא תיאר את המשחק כ"משחק נייד טוב", שיבח את הפשטות והגרפיקה שלו. הוא ציין "אם אתה לא אוהב את הסגנון של Supercell אז זה כנראה לא יסחוף אותך".
הערות שוליים

↑  Squad Busters Global Launch, Supercell (באנגלית)
↑  About squad busters באתר Supercell
↑  Aaron Astle, Supercell reveals crossover game Squad Busters with characters from various IPs, www.pocketgamer.biz, ‏2023-02-01 (באנגלית)
↑  Neil Long, Is Squad Busters Supercell’s next multi-billion dollar smash?, Mobilegamer.biz, ‏2023-02-28 (באנגלית בריטית)
↑  Craig Chapple, Squad Busters launches globally on May 29th, www.pocketgamer.biz, ‏2024-04-25 (באנגלית)
↑  Squad Busters review - "Fast-paced and fun in the Supercell tradition", www.pocketgamer.com, ‏2024-05-30 (באנגלית)
דוקטור לשם כבוד

תעודת דוקטור לשם כבוד שהעניקה האוניברסיטה העברית בירושלים לחיים ויצמן (שהיה דוקטור לכימיה)
נשיא המדינה ראובן ריבלין מקבל תואר ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת פיראוס (אנ'), ינואר 2018 וכן ביוני 2021
טקס הענקת תואר דוקטור לשם כבוד לסר מרטין גילברט על ידי אוניברסיטת בן-גוריון
דוקטור לשם כבוד (בלטינית: .Dr. h. c) הוא תואר כבוד שמעניק מוסד אקדמי, לרוב אוניברסיטה, כדי לכבד אישים שהוא חפץ ביקרם. התואר מוענק לאות הוקרה על הישגים בתחום המדע, על תרומה מיוחדת לחברה או על תרומה כספית נכבדה לאוניברסיטה.
השם העברי לתואר הוא תרגום honoris causa מלטינית. אישים שזכו לכמה תוארי דוקטור לשם כבוד נושאים בתואר .Dr. h. c. mult.
לראשונה הוענק תואר לשם כבוד בשנת 1478 (או 1479) בידי אוניברסיטת אוקספורד לליונל וודוויל (אנ'), גיסו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. בשלהי המאה ה-16 הענקת תואר לשם כבוד הפכה למקובלת באנגליה. אוניברסיטת הרווארד העניקה לראשונה תואר כבוד בשנת 1692, ומאז ועד 2019 העניקה תוארי כבוד ליותר מ-2,300 אנשים.
קיימת גם ביקורת כלפי הנוהג של מתן תואר דוקטור לשם כבוד.
בישראל

אחד האירועים הזכורים בישראל בו הוענק תואר דוקטור לשם כבוד היה הענקת התואר לרמטכ"ל יצחק רבין מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, עם תום מלחמת ששת הימים. בטקס זה נשא רבין את נאום הר הצופים.
אוניברסיטת בר-אילן מעניקה תואר דוקטור לשם כבוד גם לארגונים. בארגונים הזוכים: מגן דוד אדום ותנועת הנוער בני עקיבא.
נשיא המדינה ראובן ריבלין, מקבל תואר ד"ר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אריאל. י"ב בתמוז תשפ"א, 22 ביוני 2021
יהורם גאון ובני גנץ בעת קבלת דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת בר-אילן
אישים בולטים

נלסון מנדלה - זכה ב-50 תוארי דוקטור לשם כבוד
באקמינסטר פולר - אדריכל, ממציא, פילוסוף ואיש רוח אמריקאי. זכה ב-47 תוארי דוקטור לשם כבוד
טנזין גיאטסו (הדלאי לאמה) - זכה ב-43 תוארי דוקטור לשם כבוד
לקריאה נוספת

תמר אלמוג ועוז אלמוג, כל שקרי האקדמיה, ידיעות ספרים, 2020, עמ' 38–40.
הערות שוליים

↑  Honorary Degrees - Early History, Oxford University
↑  Honorary Degrees, Harvard University
↑  אלמוג, תמר ואלמוג, עוז, כל שקרי האקדמיה : מה התקלקל במודל האוניברסיטאי ומה יחליף אותו, ידיעות ספרים, 2020, עמ' 38-40, מסת"ב 978-965-564-948-2
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
בניין ברוד אקסצ'יינג'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין משרדים 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  רחוב ברוד 25, מנהטן, ניו יורק
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1900
 אדריכל:  משרד האדריכלים קלינטון וראסל (Clinton & Russell)
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס 
 קואורדינטות:  40°42′21″N 74°00′41″W﻿ / ﻿40.705833°N 74.011389°W﻿ / 40.705833; -74.011389
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין ברוד אקסצ'יינג(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין ברוד אקסצ'יינג(למפת מנהטן רגילה) בניין ברוד אקסצ'יינג(למפת מנהטן מוגדלת) בניין ברוד אקסצ'יינג
 
בניין ברוד אקסצ'יינג' (באנגלית: Broad Exchange Building) הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב ברוד 25, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים קלינטון וראסל (Clinton & Russell) ונבנה בשנת 1900.
היסטוריה

בניין ברוד אקסצ'יינג' נבנה בשנת 1900 לטובת משרדי חברת פיין וובר (Paine Webber). הוא מושכן בשנת 1909 תמורת 3.5 מיליון דולר אמריקאי.
בשנת 1997 שופץ והוסב מבניין משרדים לבניין מגורים בעל 347 דירות יוקרה.
בשנת 2005 נרכש תמורת 200 מיליון דולר אמריקאי.
ראו גם

גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

1 2  SWIG realty summary of building
↑  "Four Per Cent. Loan of $3,450,000 on Broad-Exchange Building", Aug 31, 1909
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316746582   WorldCat (עם VIAF): 316746582
Wolfenstein 3D

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  דוס: 5 במאי 1992   קוד מקור: 21 ביולי 1995
 סוגה:  משחק ירי בגוף ראשון
 פיתוח:  id Software
 הוצאה לאור:  3D Realms 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  Apogee Software
 סדרה:  Wolfenstein (סדרת משחקים) 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Wolfenstein 3D engine 
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 דירוג:  +13\Mature
 פלטפורמות:  MS-DOS, IBM PC, Apple II, iOS, אמיגה 1200, Game Boy Advance, Atari TOS, Mac OS Classic, Xbox, MorphOS, NEC PC-9800 series, לינוקס, Apple IIGS, Microsoft Windows, אטארי ST, אטארי יגואר, Super Nintendo Entertainment System, ארכימדס, AmigaOS, מחשב כיס (טכנולוגיה), 3DO, פלייסטיישן 3, Xbox 360, אנדרואיד, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מדיה:  הורדה\בין 1 ל-4 תקליטוני ½3
 דרישות מערכת
 בקרים:  מקלדת
 אתר רשמי
 
מסך הפתיחה של המשחק
Wolfenstein 3D (או בקיצור Wolf 3D; מכונה בישראל הטירה הנאצית) הוא משחק מחשב, מז'אנר הפעולה בגוף ראשון. המשחק נוצר על ידי חברת id Software (האחראית גם למשחקים ידועים אחרים, כגון קומנדר קין, דום ו-Quake). רבים מייחסים אליו את הפיכת ז'אנר משחקי-הפעולה מגוף ראשון לפופולרי.
המשחק הופץ ב-5 במאי 1992, על ידי חברת Apogee Software (לעתיד, חברת 3D Realms).
המשחק זכה להצלחה רבה, הן בגלל חדשנותו היחסית, והן משום שהשחקנים קיבלו אפשרות להילחם בנאצים, דבר שמצא חן בעיני רבים (ושוחזר מאז פעמים אין-ספור במשחקים מבוססי מלחמת העולם השנייה).
הגרסה המסחרית של המשחק כללה שלושה פרקים, כל אחד הכיל עשרה שלבים (או "משימות"), ובסוף כל פרק - "קרב בוס" - קרב מול אויב חזק במיוחד אותו צריך השחקן להביס כדי לסיים את הפרק.
כדי לעבור בהצלחה את הפרק, היה השחקן צריך לסיים רק תשע מתוך עשר המשימות - המשימה העשירית הייתה שלב בונוס סודי, שהכניסה אליו הייתה מוסתרת באחת משמונה המשימות הראשונות.
שלושת הפרקים היו Escape from Wolfenstein ("הבריחה מוולפנשטיין"), Operation: Eisenfaust ("מבצע אייזנפאוסט") ו-Die, Fuhrer, Die ("מות!, פיהרר, מות!").
הפרק הראשון של המשחק שוחרר בגרסת Shareware - גרסה שיתופית להפצה בחינם, במטרה ששחקנים שהתנסו ואהבו פרק זה יקנו את המשחק המלא.
זהו אחד מהמשחקים הראשונים למחשב האישי (MS-DOS), מאז טטריס, שהוסב לקונסולת משחקים כלשהי.
עלילת המשחק

במשחק, השחקן הוא מרגל אמריקאי ממוצא פולני בשם ויליאם ג'וזף (בי.ג'יי.) בלאזקוביץ', המנסה לברוח מהמבצר-הנאצי וולפנשטיין, המאוכלס בשומרים נאצים חמושים ובכלבי-תקיפה. בי.ג'יי. החייל מתחיל את המשחק חמוש באקדח וסכין בלבד, לאחר שהתגבר על השומר הנאצי בתאו. ומגלה שאחותו ונסה בלאזקוביץ' שבויה במבצר.
המבצר בנוי כמעין מבוך, עם חדרים נסתרים רבים, מסדרונות ארוכים ומפותלים, ואוצרות רבים הפזורים בו.
השחקן יכול לאסוף תחמושת לכלי הנשק שלו (כל כלי הנשק במשחק משתמשים באותו סוג תחמושת), אוכל וערכות רפואה המחדשים את בריאותו, ואוצרות, הנותנים לו ניקוד.
לאחר שבלאזקוביץ' בורח מתאו, הוא מנסה לחמוק מהטירה הנאצית. הוא נלחם את דרכו החוצה, תוך כדי חיסול אויבים כמו כלבי תקיפה, ושומרים: "נאצים חומים" פשוטים (בין האויבים הזכורים מהמשחק, במדיהם החומים, והקריאה שהשמיעו כשנתקלו בשחקן - "!Halt" - "עצור"), "נאצים כחולים", שהם חיילי אס אס (בעלי תת מקלע מסוג MP-40, כאשר נתקלים בהם הם אומרים "!Schutzstaffel" - השם המלא של ה-SS, ובכך חושפים את עצמם כחיילים של ה-SS, וכאשר הורגים אותם הם צועקים "!Mein Leben" - "החיים שלי!" בגרמנית), וקצינים, או "נאצים לבנים", שמחזיקים אקדח כמו השומרים, אך מהירות ההליכה שלהם מהירה יותר באופן מובהק.
בסוף הפרק הראשון, מגיע בלאזקוביץ' ל"בוס" הראשון, העומד בינו לבין הדרך החוצה מהטירה - שומר הכלא האנס גרוס, שמחזיק שני מקלעים מרובי קנות - אחד בכל יד (מאוחר יותר, בפרקים נוספים ששוחררו למשחק, השחקן נלחם גם באחותו של האנס, גרטל. למעשה, היא אותה דמות, רק בחליפה אדומה במקום כחולה, עם שיער ארוך, ואודם). בי.ג'יי. בלאזקוביץ' מביס אותו ובורח מטירת וולפנשטיין.
לאחר שהוא בורח מהמבצר, מתחיל הפרק השני - "מבצע אייזנפאוסט". מיד עם תחילת הפרק, ברור שבי.ג'יי. כבר אינו בכלא - הסביבה שונה, הקירות מכוסים בצמחייה מוזרה וטחב, והאויבים הם מוטנטים דמויי-זומבים המחזיקים שני אקדחים.
ה"בוס" של פרק זה הוא דוקטור Schabbs הנורא, האדם שמאחורי יצירת המוטנטים, והאחראי על הלוחמה הביולוגית ברייך השלישי. בקרב נגדו, הוא משליך מזרקים מלאים בתמיסה מעוותת-גוף, ואם השחקן נהרג על ידי המזרקים, הוא הופך למוטנט בעצמו.
לאחר תבוסתו של הד"ר בידי בלאזקוביץ', מתחיל הפרק השלישי (והאחרון, בסדר כרונולוגי) - "מות!, פיהרר, מות!". בי.ג'יי. בלאזקוביץ' נלחם דרך שורות של חיילים נאצים, ומגיע לבונקר שמתחת לרייכסטאג (בית הנבחרים הגרמני). בתום הפרק, נלחם השחקן באדולף היטלר, הלבוש בחליפת-קרב רובוטית, ומצויד בארבעה מקלעים קטלניים. לאחר שהחליפה נהרסת בקרב, הוא עובר להילחם בלעדיה, כשהוא אוחז מקלע בכל אחת מידיו. במותו, ממלמל היטלר "Eva, Auf Wiedersehen" ("אווה, להתראות"). בגופתו מוצאים מפתח המשחרר את השבויים וביניהם אחותו ונסה בלאזקוביץ'.
משחקי המשך

Wolfenstein: Spear of Destiny - משחק המשך למשחק זה אשר יצא ב-1992 ודומה במראהו לקודמו. במשחק זה מנסה בלאזקוביץ' להשיב את "חנית הגורל" אשר נגנבה על ידי הנאצים, ושוב צריך להציל את אחותו ונסה.
Return to Castle Wolfenstein - משחק אשר יצא ב-2001 ומכיל גרפיקה משופרת אשר משתמשת במנוע המשחק של Quake 3. פותח על ידי Human Head Studios.
Wolfenstein: Enemy Territory - גרסה מרובת משתתפים למשחק הקודם אשר יצאה ב-2003. נעשתה תוכנת קוד פתוח בתחילת 2004.
Wolfenstein - משחק חדש בסדרה, שיצא ב-2009, אשר מהווה המשך לקודמו, Return to Castle Wolfenstein, ופועל על גרסה משופרת של המנוע של Doom 3. פותח על ידי Raven Software.
Wolfenstein RPG: משחק לסלולרי בו ניתן לירות לפי תור. (RPG- ראשי תיבות של משחק תפקידים.) יוצר בשותפות עם חברת EA.
Wolfenstein: The New Order - יצא ב-2014, משחק הביכורים של חברה קטנה בשם MachineGames שפיתחה את המשחק אחרי שקנתה את הזיכיון מאיד. זה משחק ההמשך לוולפנשטיין מ-2009, ועוסק בהיסטוריה אלטרנטיבית בה הנאצים ניצחו במלחמת העולם השנייה באמצעים טכנולוגיים מתקדמים. המשחק מתרחש ב-1960 כאשר הנאצים שולטים בעולם.
פיתוח

צוות הפיתוח של המשחק מנה את ג'ון רומרו, ג'ון קארמק, מעצב המשחקים תום הול ואמן המשחקים אדריאן קארמק. ארבעתם הכירו כבר קודם כאשר עבדו יחד בחברת Apogee Software, שם פיתחו את סדרת המשחקים Commander Keen.
פיתוח > תוכנות עזר

בעבר הופצה תוכנה לבניית משחקים על בסיס המנוע של WOLF3D, בה היה אפשר לתכנן מבוכים שונים, לשים טקסטורות אחרות על הקירות, ואפילו להחליף את הדמויות.
תגובות למשחק

היו לא מעט ביקורות בעולם כלפי המשחק, במיוחד מטעם יהודים וישראלים, שראו במשחק ככזה שעושה זילות מאירוע טראומטי לניצולי שואה ולצאצאיהם. עם זאת, רבים אחרים ראו בו מחלוצי משחקי ז'אנר היריות בגוף ראשון, ורכשו לו הערכה רבה.
מכיוון שהמשחק מכיל סממנים נאצים כגון צלבי קרס ואת המנון המפלגה הנאצית - שיר הורסט וסל, המשחק נאסר להפצה ומכירה בגרמניה על פי החוק שאוסר על הצגת סמלים נאצים והפצתם.
במגזין WIZ הישראלי, נכתב כי זהו משחק עם סממנים נאצים שטוב שאינו מיובא לארץ באופן רשמי (אף על פי שבסופו של דבר היה ניתן לקנות את הגרסה המלאה דרך מפיצה ישראלית קטנה). ניתן לראות גם במשחק סממנים של עינויים, כמו כלובים רבים המכילים בתוכם שלדים. בנוסף, גופות רבות של הקורבנות קיימות בחדרים שונים.
הערות שוליים

↑  אודי יוגב, 20 לטירה הנאצית: משחקי ה"גוף ראשון" הגדולים, באתר ynet, 25 במאי 2012
↑  Wolfenstein 3D - האם מוסרי היה לשחק בטירה הנאצית?, באתר eureka.org.il
↑  Beschlagnahmen, באתר Atschie's Seiten
| משחקי חברת id Software |
| --- | --- | --- |
| Wolfenstein | Wolfenstein 3D (הרחבה: Spear Of Destiny)‏ • Return to Castle Wolfenstein‏ • Wolfenstein: Enemy Territory‏ • Wolfenstein (2009)‎ |  |
| סדרת DOOM | דום • דום II: גיהנום על כדור הארץ • דום 3 • דום (2016) • דום הנצחי |  |
| סדרת Quake | Quake‏ • Quake 2‏ • Quake 3: Arena‏ • Quake 4‏ • Enemy Territory: Quake Wars‏ • Quake Live‏ • Quake Champions |  |
| סדרת Rage | Rage 2 • Rage |  |
| משחקים אחרים | דייב המסוכן • קומנדר קין • Heretic‏/Hexen‏/Hexen II‏ |  |
| מנועי משחק | Doom Engine‏ • Quake Engine (id Tech 1)‏ • id Tech 2‏ • id Tech 3‏ • id Tech 4‏ • id Tech 5‏ • id Tech 6‏ • id Tech 7‏ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb386230250 (data)  MusicBrainz release group: 5ab2a276-a847-411a-9c6c-21bcf8b0a4f8  MusicBrainz work: 6520f1de-5124-4454-b881-93a3b813c10c  VIAF: 302155238   WorldCat (עם VIAF): 302155238
דיולה טרביטש

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1914 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 בדצמבר 2005 (בגיל 91) המבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה, הונגריה 
 בן או בת זוג:  ארנה סנדר 
 פרסים והוקרה:  Honorary Lock keeper (1985)  פרס הקולנוע הגרמני 
 
דיולה (יוליוס) טרביטש (בהונגרית: Trebitsch Gyula (Julius); בודפשט, 3 בנובמבר 1914 – המבורג, 12 בדצמבר 2005) היה מפיק סרטים ומנהל הפקה יהודי-הונגרי-גרמני.
קורות חייו

דיולה טרביטש נולד במשפחה יהודית כבנם של פקיד הקהילה היהודית של פשט מרק טרביטש ושל מלניה רוזנבאום. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון העליון למסחר ולאחר מכן מיולי 1932 עבד במשרד בודפשט של UFA ה-Universum-Film Aktiengesellschaft (אנ') הגרמנית, שם למד יצירת סרטי קולנוע.
בגיל 22 הקים בממלכת הונגריה את חברת הסרטים הראשונה שלו, .Objektiv Film Kft, ושנה לאחר מכן הוצג סרטו הראשון בשם "אני מפקיד בידיך את אשתי", (Rád bízom a feleségem), בבימויו של יאנוש ואסארי, במימון הלוואה בנקאית. לאחר מכן באו עוד תשע הפקות סרטים. בשנת 1939, עקב חוקים יהודיים, ובמיוחד החוק היהודי השני, היה לו אסור להחזיק בחברה וכך החברה שלו הועברה לידיו על ידי אקוש ראטוני. בשנת 1942 נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). בין היתר נאלץ לחפור תעלות ולחלץ מוקשים בידיים בחזית המזרחית. מאוחר יותר אולץ לעבוד במכרות הנחושת של בור במחנה ריכוז בור. לאחר מכן גורש למחנות הריכוז זקסנהאוזן, ובארת (Barth) (ליד רוסטוק) וובלין (ליד Ludwigslust). אֶחיו נרצחו במהלך השואה, בעוד הוריו שרדו בבודפשט ועלו לישראל אחרי המלחמה.
הוא שוחרר במחנה הריכוז וובלין, ולאחר מכן הצבא הבריטי טיפל בו באיצהו. בשנת 1946, הוא היה אחד מיוזמי הקמת האנדרטה הראשונה בגרמניה להנצחת קורבנות הנציונל-סוציאליזם. האנדרטה תוכננה על ידי אדריכל מהמבורג פריץ הוגר (Fritz Höger). היא ממוקמת כיום במרכז איצהו.
טרביטש קיבל אישור מההנהגה הצבאית הבריטית שלאחר המלחמה להפעיל שני בתי קולנוע. הוא לא חזר להונגריה כי התאהב במעצבת התלבושות ארנה סנדר, איתה התחתן ב-1947.
דיולה טרביטש הקים ב-1947 את חברת הפקת הסרטים Real-Film ביחד עם עמיתו ניצול השואה ולטר קופל (Walter Koppel) ובמסגרתה את סטודיו המבורג, שהפכו ביחד למרכז השירות הגדול ביותר לקולנוע וטלוויזיה בצפון גרמניה ולאחד מאימפריות התקשורת הגדולות באירופה.
הוא עשה את סרטו הראשון לאחר המלחמה "הלילה האחרון" (Die letzte Nacht) ב-1949, בכיכובם של מרגרט האגן (Margarete Haagen) וקרל-היינץ שרוט (Carl-Heinz Schroth). אחרי כמה קומדיות כמו אל תפחד מחיות גדולות ( Keine Angst vor großen Tieren - (1953)) או Des Teufels General (1955) (הגנרל של השטן) בבימויו של הלמוט קאוטנר (Helmut Käutner) עם קורד יורגנס וויקטור דה קובה הביאו לו במהרה הצלחה גדולה.
בשנת 1957, טרביטש אף נחשב למתמודד על פרס האוסקר בקטגוריה של הסרט הזר הטוב ביותר עם סרטו Der Hauptmann von Köpenick (הסרן פון קפניק). בפרס זה זכה בסופו של דבר פדריקו פליני על סרטו לילות כביריה.
סרטים מצליחים רבים באו בעקבותיו, כמו:
Die Zürcher Verlobung (1957)
Liselotte Pulver
Dr. Crippen lebt (1958) עם אליזבת מולר ופיטר ואן אייק,
Der Schinderhannes (1958) עם קורט יורגנס
Frau Warrens Gewerbe (1960) עם לילי פלמר
משנת 1951 היה טרביטש חבר בקהילה היהודית של המבורג, בה תמך כלכלית עד מותו. ב-1992 הוא קיבל את ה-Bürgerpreis מהמפלגה הנוצרי-דמוקרטית הגרמנית (CDU) בהמבורג, אף על פי שהיה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SDP) במשך שנים רבות.
אשתו הראשונה (עוד בהונגריה) הייתה עורכת הסרטים קלרי דצ'י ממשפחת בעלי הקולנוע המפורסמת. בתם, יוליה טרביטש, הייתה העורכת של הטלוויזיה ההונגרית.
היו לו שלושה ילדים מאשתו השנייה ארנה, שמתה ב-1991: קתרינה טרביטש (1949), מרקוס טרביטש (1950), שהפכו שניהם למפיקי טלוויזיה, ואולריקה.
בית ספר בהמבורג-טונדורף נושא את שמו: Gyula Trebitsch Schule Tonndorf.
מסרטיו

Derby (1949)
Second Hand Destiny (1949)
My Wife's Friends (1949)
The Last Night (1949)
Gabriela (1950)
Third from the Right (1950)
The Allure of Danger (1950)
Unknown Sender (1950)
Abundance of Life (1950)
You Have to be Beautiful (1951)
Under the Thousand Lanterns (1952)
Not Afraid of Big Animals (1953)
Secrets of the City (1955)
Operation Sleeping Bag (1955)
A Heart Returns Home (1956)
Three Birch Trees on the Heath (1956)
The Captain of Kopenick (1956)
The Zurich Engagement (1957)
At the Green Cockatoo by Night (1957)
The Heart of St. Pauli (1957)
Thirteen Old Donkeys (1958)
Restless Night (1958)
Doctor Crippen Lives (1958)
Heart Without Mercy (1958)
The Night Before the Premiere (1959)
Pension Schöller (1960)
The Woman by the Dark Window (1960)
Beloved Impostor (1961)
פרסים והצטיינות (בגרמנית)

1979: Ehrenplakette des Senats der Hansestadt Lübeck für seine Verdienste um die Nordischen Filmtage
1983: Goldene Kamera
1984: Verleihung des Professoren-Titels durch den Senat der Freien und Hansestadt Hamburg
1985: Ehren-Schleusenwärter
1992: Hamburger Bürgerpreis der CDU Hamburg
1994: Ehrensenator der Hochschule für Musik und Theater Hamburg
1997: Telestar Sonderpreis für das Lebenswerk
2000: Ehrenpreis des Deutschen Films für sein Lebenswerk
לקריאה נוספת

Michael Töteberg, Volker Reißmann: Gyula Trebitsch, Ellert & Richter Verlag, Hamburg 2004.
Kay Weniger: Zwischen Bühne und Baracke. Lexikon der verfolgten Theater-, Film- und Musikkünstler 1933 bis 1945. Mit einem Geleitwort von Paul Spiegel. Metropol, Berlin 2008. S. 349.
Wolfgang Bittner, Mark vom Hofe: Der Autor ist für mich der größte Star. Gyula Trebitsch. In: Ich bin ein öffentlicher Mensch geworden. Persönlichkeiten aus Film und Fernsehen. Horlemann Verlag, Bad Honnef 2009.
Michael Legband: Das Mahnmal. Erbaut, verdrängt, wiederentdeckt. Verlag Peter Gerbers, Itzehoe 1994.
Trebitsch Gyula az Internet Movie Database oldalán (angolul)
Personifizierte Filmgeschichte Trebitsch Gyula 85. születésnapjára a Die Welt-ben
Löwensohn Enikő: Az igazi Trebitsch (mandarchiv.hu)
filmarchiv.hu, Trebitsch Gyula
hangosfilm.hu - filmenciklopédia (a Magyar Hangosfilm Lexikon alapján)
Magyar filmlexikon. Szerk. Veress József. Budapest, Magyar Nemzeti Filmarchívum, 2005
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári születési akv. 6586/1914. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-08-12.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1154/1913. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-08-12.
↑  Itzehoer Mahnmal für die Opfer des NS-Regimes : Erbaut, verdrängt, wiederentdeckt
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6084976  BnF: cb17016160x (data)  GND: 131655175  ISNI: 0000 0001 1024 4306  LCCN: no2015057112  VIAF: 33137469   WorldCat (עם VIAF): 33137469 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דיולה טרביטש".
אנדרטה לזכר קורבנות הנציונל-סוציאליזם