stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוף פוין
היסטוריה > מקור השם

לארסן קרא לחוף על שמו של סוונד פוין - צייד לווייתנים נורווגי מטונסברג, אשר המציא את צלצל הרימון אשר הקל מאוד על צייד לווייתנים בעת החדשה.
ראו גם

נקודת פוין
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  קורות חייו של קארל אנטון לארסן
טבלת מתודות וירטואלית

טבלת מתודות וירטואלית (virtual method table, virtual function table, virtual call table או vtable) היא מנגנון הממומש בשפות תכנות רבות שמאפשר הקצאה דינמית של שגרות (מתודות) בזמן הריצה, ולא בשלב ההידור. הודות לכך ניתן לקרוא למתודה של מחלקת האם, כשבפועל אין יודעים את המופע המדויק של האובייקט אלא בזמן הריצה, ורק בזמן הריצה ניתן לקבוע את המתודה המדויקת שתופעל.
מימוש

לכל אובייקט יש מצביע לטבלת הצבעות וירטואלית בה נשמרות כתובות של מתודות דינמיות. קריאה למתודות מתבצעת על ידי קריאת הכתובת של המתודה מתוך הטבלה והרצתה. עבור אובייקטים מאותה המחלקה יהיה מימוש אחד של הטבלה והם יחלקו בה. לאובייקטים היורשים מאותה מחלקה תהיה טבלה דומה, הכתובת של מתודות דומות יהיו במיקום זהה בטבלה, אך הכתובות יכולות להיות שונות (עבור מימושים שונים של המתודות).
בדרך כלל, המהדר יוצר טבלה זמנית מופרדת עבור כל מחלקה, כאשר נוצר אובייקט, מצביע לטבלה הווירטואלית (שנקרא VPTR או VPointer) נוצר ומתוסף לחבר נסתר במחלקה. המהדר יוצר בנוסף קוד "חבוי" בבנאי של כל מחלקה כדי לאתחל את המצביע לטבלה הנכונה.
דוגמה

נניח שתוכנית מכילה מספר מחלקות היורשות אחת מן השנייה. מחלקה על Car ושתי מחלקות יורשות, Bus ו PrivateCar. המחלקה Car מגדירה מתודה וירטואלית stop. שתי המחלקות היורשות יספקו מימוש שונה למתודה.
כאשר התוכנית קוראת למתודה stop מתוך מצביע מסוג Car (שיכול להצביע למחלקה מסוג Car או לשתי המחלקות שיורשות ממנה), ההחלטה לאיזה מימוש לקרוא נעשית בהתאם לטיפוס המחלקה האמיתי שהיא משויכת אליו. כיוון שטיפוס המצביע לא נקבע בזמן הקומפילציה, ההחלטה לא יכולה להתבצע בזמן זה, והיא נעשית רק בזמן הריצה.
ישנן דרכים שונות ליישום המנגנון אולם פתרון הטבלה הווירטואלית נפוץ בעיקר בסביבת C++ ושפות קשורות נוספות (כמו C#). שפות אשר מפרידות את תכנון הממשק (interface) מיישומו כמו Visual Basic ו-delphi משתמשות אף הן במנגנון הטבלה הזמנית מכיוון שהיא מאפשרת לאובייקטים להשתמש במתודות שונות באמצעות סט של מצביעים.
תרשים ירושה
חוסה מגריניה

חוסה מגריניה (בספרדית: José Magriñá;‏ 14 בדצמבר 1917 – 2 באוגוסט 1988) היה כדורגלן קובני, ששיחק בעמדת החלוץ.
מגריניה השתתף עם נבחרת קובה במונדיאל 1938 ואף כבש בו בתיקו 3–3 נגד רומניה. לאחר שעברו את הסיבוב הראשון הם הובסו 8–0 על ידי שוודיה ברבע הגמר.
חואן גבריאל ואסקס

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 51 בערך) בוגוטה, קולומביה 
 מדינה:  קולומביה, ספרד 
 מקום לימודים:  סורבון, אוניברסיטת דל רוסאריו, Anglo Colombian School 
 שפות היצירה:  ספרדית, אנגלית, צרפתית 
 סוגה:  מסה 
 יצירות בולטות:  קול הדברים הנופלים 
 פרסים והוקרה:  פרס רוז'ה קייואה (2012)  מסדר איזבלה הקתולית (2018)  פרס האקדמיה המלכותית הספרדית (2014)  פרס פרס העיתונאות הלאומי על שם סימון בוליבאר (2012)  אביר מסדר האמנויות והספרות (2016)  פרס פרס העיתונאות הלאומי על שם סימון בוליבאר (2007)  פרס הספרות הבינלאומי IMPAC  של דבלין (2014)  פרס אלפגוארה (2011) 
 
חואן גבריאל ואסקס (בספרדית: Juan Gabriel Vásquez;‏ נולד בבוגוטה ב-1 בינואר 1973) הוא סופר, עיתונאי ומתרגם קולומביאני. הנחשב לאחד הסופרים החשובים ביותר באמריקה הלטינית הפועלים כיום. הוא מחברם של שבעה רומנים, שני כרכים של סיפורים ושני ספרי מאמרים ספרותיים, כמו גם מאות עמודי פרשנות פוליטית. הרומן שלו "קול הדברים הנופלים", שפורסם בספרדית בשנת 2011, זכה בין היתר בפרס אלפגוארה (Alfaguara) ובפרס הספרות הבינלאומי של דבלין לשנת 2014. בשנת 2012, לאחר שש עשרה שנה בפריז ובברצלונה, חזר לבוגוטה. ספריו פורסמו ב-28 שפות.
ביוגרפיה > ילדותו ולימודיו בבוגוטה

ואסקס נולד לאלפרדו ופאני ואסקס, שניהם עורכי דין. הוא החל לכתוב כבר בגיל צעיר, ופרסם את סיפוריו הראשונים במגזין בית ספר בגיל שמונה. בשנות ההתבגרות שלו החל לקרוא בין סופרים לטינו-אמריקאים של דור הבום הלטינו-אמריקאי: גבריאל גרסיה מרקס, מריו ורגס יוסה וקרלוס פואנטס, בין היתר.
בשנת 1990 החל ואסקס ללמוד משפטים באוניברסיטת דל רוסאריו. האוניברסיטה ממוקמת במרכז העיר בוגוטה, מוקפת ברחובות ובאתרים היסטוריים בהם מתרחשים הרומנים של ואסקס. במהלך לימודי התואר במשפטים הוא קרא בזריזות את חורחה לואיס בורחס וחוליו קורטאסר, יצירות של מחברים אחרים באמריקה הלטינית, ולמד את יצירותיהם של ג'יימס ג'ויס ווירג'יניה וולף. הוא סיים את לימודיו בשנת 1996 בתזה שכותרתה "נקמה כאב-טיפוס משפטי באיליאדה", שפורסם מאוחר יותר על ידי האוניברסיטה. עד שקיבל את התואר כבר החליט להמשיך בקריירה כסופר
ביוגרפיה > בפריז (1996-1998)

ימים ספורים לאחר קבלת התואר נסע ואסקס לפריז, ללימודי תואר שני בספרות אמריקה הלטינית בסורבון, אך מעולם לא סיים אותם. הוא הצהיר כי היו סיבות ספרותיות מאחורי הבחירה בפריז, עיר המקושרת במוחו ליצירתם של סופרים גולים שהיו חשובים לו: ורגס לוסה, קורטזר, ג'ויס. אך הייתה גם סיבה נוספת לעזוב את קולומביה: האלימות ואקלים של פחד שרווחו במדינה מאז שנות השמונים.
בפריז סיים ואסקס את הרומן הראשון שלו, פרסונה (1997). זהו רומן קצר המתרחש בפירנצה; ניכרת בו ההשפעה של המודרניזם, ובמיוחד וירג'יניה וולף, אליה תמיד הרגיש וואסקס קרוב מאוד. הוא נטש את כתיבת התזה ב-1999 כדי להתרכז בכתיבה. וסיים את הרומן השני שלו, אלינה סופליקנטה.
ואסקס הביע שוב ושוב את חוסר שביעות רצונו משני ספריו הראשונים, שנראים בעיניו כיצירות של חניך. הוא סירב להוציא אותם מחדש לאחר פרסומם הראשוני. שניהם רומנים קצרים באווירה אינטימית, אך יש להם מעט מאוד משותף. הוא אמר כי עוד לפני שפרסם את אלינה סופלינטה, חוסר שביעות הרצון שחש מהיצירות לאחר שהושלמו הביא אותו למשבר עמוק. הוא עזב את פריז בתחילת 1999 וחיפש מקום להמציא את עצמו מחדש.
בין ינואר לספטמבר 1999 התגורר בעיירה קטנה באזור הארדנים בבלגיה. שם, בביתם של זוג מבוגר, בילה תשעה חודשים בכתיבה.
ביוגרפיה > בברצלונה (1999-2012)

בספטמבר 1999 התחתן ואסקס עם מריאנה מונטויה. הם התיישבו בברצלונה.
בשנת 2000 החל ואסקס לעבוד כעורך במגזין "לטראל" (Lateral), כתב עת עצמאי בברצלונה שהתפרסם בין השנים 1994-2006. בהנחייתו של יוצא הונגריה, מיהלי דס, הפגיש המגזין דור של סופרים חדשים, כמו הסופר הצרפתי מתיאס אנארד. ומבקר התרבות הקטאלוני ג'ורדי קאריון. הסופר הצ'יליאני רוברטו בולניו היה קשור גם הוא למגזין.
בזמן שעבד ב-"לטראל" כתב ואסקס סדרת סיפורים קצרים על פי קורותיו במהלך השנים שבילה בצרפת ובבלגיה. אוהבים ביום כל הקדושים פורסמו בקולומביה באפריל 2001; אף על פי שהוא התקבל היטב, ועורר השוואות לריימונד קארבר וחורחה לואיס בורחס, המבקרים הופתעו מהעובדה שסופר קולומביאני צריך לכתוב ספר עם דמויות בלגיות או צרפתיות. הביקורות המעטות שהופיעו בספרד שיבחו את "הדקויות של מספר מרכז אירופי" ודנו בהשפעה בו זמנית של בורחס והמינגווי. ואסקס מחשיב את המאהבים ביום כל הקדושים כספרו הבוגר הראשון.
ביוגרפיה > החזרה לבוגוטה (2012)

בשנת 2012, לאחר שש-עשרה שנה באירופה, חזר ואסקס עם משפחתו לקולומביה. בשנה שלאחר מכן היה עבד באוניברסיטת סטנפורד, בקליפורניה, ארצות הברית. שם סיים את הרומן הקצר "מוניטין, סיפורו של קריקטוריסט פוליטי". הספר פורסם באפריל 2013 וזכה בפרס האקדמיה המלכותית הספרדית ובפרמיו קאזה דה אמריקה לטינה דה ליסבואה, בין היתר. לאחר פרסום בארצות הברית, The New York Review of Books כינה אותה "העבודה הנבונה והמשכנעת ביותר" של ואסקס.
ספריו > רומנים

1997 - Persona
1999 - Alina suplicante
2004 - Los informantes (The Informers, 2008)
2007 - Historia secreta de Costaguana (The Secret History of Costaguana, 2010)
2011 - El ruido de las cosas al caer (The Sound of Things Falling, 2013)
2013 - Las reputaciones (Reputations, 2015)
2015 - La forma de las ruinas (The Shape of the Ruins, 2018)
ספריו > סיפורים קצרים

2001 (Colombia; 2008, expanded version, Spain) - Los amantes de Todos los Santos (UK: The All Saints’ Day Lovers; US: Lovers on All Saints’ Day, 2016)
2018 - Canciones para el incendio
ספריו > מאמרים

2004 - Joseph Conrad. El hombre de ninguna parte
2009 - El arte de la distorsión
2011 - La venganza como prototipo legal alrededor de la Ilíada
2017 - Viajes con un mapa en blanco
ספריו > בעברית

המלשינים - רומן בקולומביה, תרגום: פרידה פרס-דניאלי, הוצאת כתר ספרים, 2011
קול הדברים הנופלים, תרגום: פרידה פרס-דניאלי, הוצאת כתר ספרים, 2015
שם טוב, תרגום: פרידה פרס-דניאלי, הוצאת כתר ספרים, 2018
הערות שוליים

↑ ביקורת:
יוסי קליין, ספר האי-נחת, באתר "העוקץ", 24 במאי 2011
עמיחי שלו, המלשינים מאת חואן גבריאל ואסקס - מטען צד קיומי, באתר הארץ, 11 במאי 2011
↑ ביקורת:
נורית וורגפט, הספר שנכנס לקרביים של הטרור בקולומביה, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2015
לי פלר, ‏עיר האלוהים: הסופר חואן גבריאל ואסקס על החיים בצילם של ברוני סמים, באתר "Time Out ישראל", 20 במאי 2015
↑ ביקורת:
רמי סערי, "שם טוב" של חואן גבריאל ואסקס: חיות הטרף נמצאות בכל מקום, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2019
אלעד זרט, ספר טיסה: שם טוב - חואן גבריאל ואסקס, באתר "ידיעות אחרונות", 13 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309495405171  PLWABN: 9810688923105606  BIBSYS: 9027189  BNE: XX1619521  BnF: cb145913564 (data)  CANTIC: a10392609  CiNii: DA18554862  GND: 140538933  ICCU: TO0V610753  ISNI: 0000 0000 7980 380X  LCCN: no2001088845  NDL: 001223853  NKC: jo2003184035  NLA: 41031034  NLK: KAC201605151  NTA: 288544668  SUDOC: 083216227  Trove: 1451418  VIAF: 102277914   WorldCat (עם VIAF): 102277914
חוטם האיילה (יישוב עתיק)

חוטם האיילה היה שם שניתן במצרית עתיקה ליישוב כנעני עתיק שהתקיים בארץ ישראל ("חאריושה" במצרית: "ארץ שוכני החולות") באלף השלישי לפנה"ס.
היישוב נזכר בכתובת של וני הזקן, קצין צבא של פרעה פפי הראשון מהשושלת השישית, שמזכיר כי המקום מרד בשלטון מצרים העתיקה (לא ידוע כי בתקופת הברונזה הקדומה הייתה ארץ ישראל תחת שלטון מצרי, אך ידוע שבדרומה חיו אנשים ממוצא מצרי בתוך יישובים כנעניים ושהארצות ניהלו קשרי מסחר) וכי פרעה פפי הראשון הורה על מלחמה כנגדם, הקרב נערך בשתי חזיתות: אחת ימית - מה שמעיד ש"חוטם האיילה" היה מקום שישב על קו החוף, והשנייה קרקעית. בתום המלחמה הוכנע המקום (בהוראת פרעה הצבא המצרי החריב את הגפנים והיינות ושרף את המקום), רבים ממורדיו נהרגו והמצרים טוענים שלקחו רבים מהמורדים שנשארו בחיים כשבויי מלחמה יחד איתם בחזרה למצרים.
הוצע בעבר כי "חוטם האיילה" הוא הר הכרמל, אמנם אין תעודות שמפריכות או תומכות בזה.
הערות שוליים

↑  The Campaigns of Pepi I in Canaan
↑  אמנון בן תור, "מבוא לארץ ישראל בתקופת הברונזה", האוניברסיטה העברית, 2014.
↑  שרית פז, "עיור וערים בתקופת הברונזה בארץ ישראל", האוניברסיטה העברית, 2015.
חוה טל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בת 77 בערך) הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת ילדים
 שפות היצירה:  עברית 
 מספר צאצאים:  3 
 
חוה טל (נולדה בשנת 1947) היא סופרת ילדים ישראלית.
ביוגרפיה

חוה טל נולדה בגרמניה להורים ילידי פולין. עלתה לישראל בגיל שנתיים וגרה במעברה ולאחר מכן ביפו. כשהייתה בת 13 המשפחה עברה לחולון.
לאחר מכן עברה עם בעלה ושלושת ילדיה לירוחם לשנתיים ואז ליבנה בה היא גרה עד היום. במהלך חייה עסקה בהנהלת חשבונות עד שיצאתה לפנסיה בגיל שישים ושלוש.
ספריה

העגלה בורחת (תל אביב: ספרית פועלים, 1985)
ילד חדש בא לגן (תל אביב: ספרית פועלים, 1994)
אני רוצה הביתה! (תל אביב: ספרית פועלים, 1998)
לא מפחד מכלבים (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2000)
ילד חדש (Denver, CO: Milk and Honey Press, 2006) מהדורה דו-לשונית
הערות שוליים

↑  חוה טל, מעברים בחייה של סבתא חוה טל, באתר הקשר הרב דורי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462205605171  VIAF: 58956524   WorldCat (עם VIAF): 58956524
חומצת קטו

חומצה פירובית (למעלה), חומצה אצטואצטית וחומצה לוולינית (למטה)
בכימיה אורגנית, חומצות קטו או קטואצידים (הנקראות גם חומצות אוקסו או אוקסואצידים) הן תרכובות אורגניות המכילות קבוצת חומצות קרבוקסיליות (-OOH) וקבוצת קטון (>C=O). לעיתים, קבוצת הקטו עוברת הידרציה (חיבור עם מולקולת מים). חומצות קטו מסוג אלפא חשובות במיוחד בביולוגיה מכיוון שהן מעורבות במעגל חומצת הלימון על שם קרבס ובגליקוליזה שהם תהליכים מרכזיים בחילוף החומרים וייצור אנרגיה בתא.
סוגים נפוצים של חומצות קטו כוללים:
חומצות קטו מסוג אלפא (חומצות אלפא-קטו או 2-אוקסואצידיות ) - להן יש קבוצת קטו הצמודה לחומצה הקרבוקסילית. לעיתים קרובות הם נוצרים על ידי דה-אמינציה חמצונית של חומצות אמינו, ובהיפוך התהליך, הם קודמנים שלהן. לחומצות אלפא-קטו יש תפקיד כימי במגוון תהליכי אצילציה. יתר על כן, חומצות אלפא-קטו כגון חומצה פניל-פירובית משמשות כמקורות אנדוגניים לפחמן חד-חמצני (כמולקולות איתות גזי) ואף הוצעו כ'פיגומים' לקדם-תרופה. נציגים חשובים:
חומצה פירובית, תוצר ביניים נפוץ בחילוף החומרים.
חומצה פוספו-אנול-פירובית (אנ'), תוצר ביניים נפוץ נוסף בחילוף החומרים, בעל קשר זרחני עתיר אנרגיה.
חומצה אוקסלואצטית, מרכיב במעגל קרבס .
אלפא-קטוגלוטרט, חומצת קטו בעלת 5 פחמנים המופקת מחומצה גלוטמית . אלפא-קטוגלוטרט משתתפת באיתות תאי על ידי תפקודה כקו-אנזים . היא משמשת בדרך כלל בתגובות טרנסאמינציה.
חומצות קטו מסוג בטא, חומצות בטא-קטו, או 3-אוקסואצידיות, כגון חומצה אצטואצטית - להן יש קבוצת קטו בפחמן השני מהחומצה הקרבוקסילית. במעבדה, הם נוצרים בדרך כלל על ידי קונדנסציית Claisen (אנ') . הנוכחות של קבוצת הקטו בעמדה בטא מאפשרת להם לעבור בקלות דקרבוקסילציה תרמית.
חומצות קטו מסוג גמא, חומצות גמא-קטו, או 4-אוקסואצידיות - אצלן קבוצת הקטו נמצאת בפחמן השלישי מהחומצה הקרבוקסילית. דוגמה לחומצת גמא-קטו: חומצה לוולינית, הנוצרת מפירוק תאית.
חומצות קטו מופיעות במגוון רחב של מסלולים אנבוליים בחילוף החומרים. לדוגמה, בצמחי רוש, כדנית ופטרוזיליית השוטים (אנ'), חומצה 5-אוקסו-אוקטנואית מומרת בצעדים אנזימטיים ולא אנזימטיים למשפחה המעגלית של אלקלואידים רעילים בשם קונאין (אנ') .
כאשר רמות הסוכרים בתזונה נמוכות (למשל במצב קטבולי), הופכים שומנים וחלבונים למקור ייצור האנרגיה העיקרי. חומצות אמינו גלוקוגניות (אנ') המתקבלות מחלבונים מומרות לחומצות אלפא-קטו על ידי דה-אמינציה (הרחקת אמין) ובהמשך מומרות לגלוקוז. כך למשל הופכת החומצה האמינית אלנין לחומצה פירובית, שהופכת בהמשך לחומצה אוקסלואצטית, ממנה לחומצה פוספואנול-פירובית וממנה לגלוקוז.
הערות שוליים

↑  הידרציה של קטונים ואלדהידים - יצירת הידראט, נבדק ב-2024-04-13
↑  Nelson, D. L.; Cox, M. M. "Lehninger, Principles of Biochemistry" 3rd Ed. Worth Publishing: New York, 2000. מסת"ב 1-57259-153-6.
↑  Penteado, Filipe; Lopes, Eric F.; Alves, Diego; Perin, Gelson; Jacob, Raquel G.; Lenardão, Eder J. (16 באפריל 2019). "α-Keto Acids: Acylating Agents in Organic Synthesis". Chemical Reviews. 119 (12): 7113–7278. doi:10.1021/acs.chemrev.8b00782. PMID 30990680. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hopper, Christopher P.; De La Cruz, Ladie Kimberly; Lyles, Kristin V.; Wareham, Lauren K.; Gilbert, Jack A.; Eichenbaum, Zehava; Magierowski, Marcin; Poole, Robert K.; Wollborn, Jakob; Wang, Binghe (2020-12-23). "Role of Carbon Monoxide in Host–Gut Microbiome Communication". Chemical Reviews. 120 (24): 13273–13311. doi:10.1021/acs.chemrev.0c00586. ISSN 0009-2665. PMID 33089988.
↑  Tingting Meng, Jing Han, Pengfei Zhang, Jing Hu, Junjie Fu, Jian Yin, Introduction of the α-ketoamide structure: en route to develop hydrogen peroxide responsive prodrugs, Chemical Science 10, 2019-08-14, עמ' 7156–7162 doi: 10.1039/c9sc00910h (באנגלית)
↑  Kerber, Robert C.; Fernando, Marian S. (באוקטובר 2010). "α-Oxocarboxylic Acids". Journal of Chemical Education. 87 (10): 1079–1084. doi:10.1021/ed1003096. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hewitson, K.S.; McNeill, L.A.; Elkins, J.M.; Schofield, C.J. (1 ביוני 2003). "The role of iron and 2-oxoglutarate oxygenases in signalling". Biochemical Society Transactions. 31 (3): 510–515. doi:10.1042/bst0310510. PMID 12773146. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Smith, Michael B. (2017), "Functional Group Exchange Reactions", Organic Synthesis (באנגלית), Elsevier: 137, doi:10.1016/b978-0-12-800720-4.00003-9, ISBN 978-0-12-800720-4, נבדק ב-2022-06-01
↑  Leete, E.; Olson, J. O. (1970). "5-Oxo-octanoic acid and 5-oxo-octanal, precursors of coniine". Journal of the Chemical Society D: Chemical Communications (באנגלית) (23): 1651–1652. doi:10.1039/C29700001651. ISSN 0577-6171.
חוף ריימיל

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  אין ערך
 על שם:  ג'ון רידוך ריימיל 
 קואורדינטות:  71°00′S 67°30′W﻿ / ﻿71°S 67.5°W﻿ / -71; -67.5 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחוף ריימיל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחוף ריימיל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף ריימיל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף ריימיל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חוף ריימיל (באנגלית: Rymill Coast) הוא אזור חוף בחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
חוף ריימיל הוא אזור החוף שבין כף ג'רמי ונונאטאקי באטרס.
חוף ריימיל נמצא 65 קילומטרים ממזרח לחוף אינגליש שבאי אלכסנדר (שנמצא מעברו השני של מצר ג'ורג' השישי).
אזור החוף כולל את הרי באטרבי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי החוף

החוף צולם מהאוויר באופן חלקי על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו ביום 23 בנובמבר 1935.
החוף צולם מהאוויר ונסקר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם באוקטובר – נובמבר 1936.
האזור נסקר בשנת 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, ובין השנים 1948–1950 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
החוף צולם מהאוויר בשנת 1947, על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, ובשנת 1966 על ידי צי ארצות הברית.
היסטוריה > מקור השם

שמו של החוף ניתן לו בשנת 1985 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
החוף נקרא על שמו של ג'ון רידוך ריימיל מאוסטרליה שעמד בראש המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם - משלחת גאופיזית ומחקרית אל ארץ גרהאם באנטארקטיקה בין השנים 1934 ל-1937.
לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, , P 170
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , USGS
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  ראו ב"לקריאה נוספת" בספרה של Ute Christina Herzfeld
| אנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה • המשלחת האנטארקטית הבלגית • המשלחת השוודית לאנטארקטיקה • משלחת הקוטב הדרומי • משלחת טרה נובה • אמנת אנטארקטיקה |  |
| תביעות טריטוריאליות |  ארץ אדלי •  אנטארקטיקה הארגנטינאית • אוסטרליה הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית •  הטריטוריה האנטארקטית הבריטית • צ'ילה אנטארקטיקה צ'ילנה • ניו זילנד שטח חסות רוס • ברזיל "אזור האינטרסים" של ברזיל באנטארקטיקה • נורווגיה ארץ המלכה מוד ואי פטר הראשון •  שוואביה החדשה (1939–1945) • ארץ מרי בירד |  |
| המדינות והטריטוריות של אוסטרליה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית • אוסטרליה המערבית אוסטרליה המערבית • ויקטוריה (אוסטרליה) ויקטוריה • טסמניה טסמניה • ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס • קווינסלנד קווינסלנד |  |
| טריטוריות פנימיות | טריטוריית הבירה האוסטרלית טריטוריית הבירה האוסטרלית • הטריטוריה הצפונית הטריטוריה הצפונית • טריטוריית מפרץ ג'רוויס |  |
| טריטוריות חיצוניות | איי אשמור וקרטייה • איי ים האלמוגים • איי קוקוס • האי הרד ואיי מקדונלד • הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית • אי חג המולד • נורפוק |  |
טבולרה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפרת אולביה 
 קואורדינטות:  40°54′22″N 9°42′48″E﻿ / ﻿40.9062°N 9.7133°E﻿ / 40.9062; 9.7133
 שטח:  6 קילומטר רבוע
 אורך:  6 קילומטר
 רוחב:  1 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אוכלוסייה:  20
 אזור זמן:  UTC+1
  (למפת סרדיניה מוגדלת) קליארי סאסארי קוארטו סנט'אלנה  אולביה אלגרו נואורו אוריסטאנו קורסיקה הים הטירני  הים התיכון טבולרה(למפת סרדיניה רגילה) קליארי סאסארי קוארטו סנט'אלנה  אולביה אלגרו נואורו אוריסטאנו קורסיקה הים הטירני  הים התיכון טבולרה
 
טבולרה (איטלקית: Tavolara) הוא אי קטן בסמוך לחוף הצפוני של סרדיניה. הוא בנוי ממצוקי סלע גיר
גאוגרפיה

אורכו 5 ק"מ ורוחבו ק"מ. רובו מוקף מצוקים תלולים מלבד הקצה שלו. הנקודה הגבוהה באי היא 565 מטר מעל פני הים. ההיסטוריה שלו קשורה אל המלך צ'ארלס אלברט מסאבויה, שעל פי האגדה, כשהגיע לחופיו לחפש את העזים האגדיות עם שיני זהב, שכנראה היו צהובות מאכילת הילישריסום. באי מתגוררות משפחות בודדות - כולן בני משפחה אחת, אשר אביה הגיע לאי בראשית המאה ה-19. הוא זכה להכרה כמלך, וממלכתו נחשבה לאחד מהממלכות העתיקות של אירופה. זו הממלכה הקטנה ביותר בעולם. בבית הקברות של האי, שבו קבורים אבות המשפחה, מעוטרות המצבות ב"כתר מלכות".
באי שתי מסעדות לאירוח תיירים. הים מסביב לאי נוח לספורט ימי. העיר ממנה מקבלת האי טבולרה שירותים נמצאת ב"יבשת" האי סרדיניה ושמה אולביה, אחת מבירות נפת אולביה טמפיו. לאי מגיעים מנמל דייגים קטן בשם Porto San Paolo בחוף סרדיניה, המצוי מעבר למצר ים צר, בין טבולרה לבין סרדיניה. עוד שני איים קטנים לידו: מולרה (Molara) ומולרוטו (Molarotto). טבולרה, במיוחד באזור הדרומי הידוע בשם Tedja Liscia, ושני האיים הללו מהווים גן עדן לצוללנים בשל המגוון הביולוגי העשיר של הדגים שבים.
בשנת 1962 עזבה רוב אוכלוסיית האי את מקומה בעקבות הקמת בסיס נאט"ו והתגברות סכנת הקרינה בשל התחנות שהוצבו באי. כמו כן, הוגבלה כניסת התושבים למחצית האי. באי מוצבת אנטנה לשידורים עבור צוללות.
בשנת 1997 הוכרזו האי וסביבתו כשמורה ימית. בכך הוגבלה פעילות האדם באזור.
עמוד סלע טבעי מצוי על חוף האי והוא דומה לאדם. הוא מכונה בשמות: "the Stone Sentry" ו-"Pope's Rock".סלעים נוספים דומים לשער טבעי: "Ulysses' Bow". באי יש גם מערה עם שרידים של האדם הקדמון: "Grotta del Papa".
הערות שוליים

↑  SARDEGNA Tourismo, Tavolara
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 242322225   WorldCat (עם VIAF): 242322225
חומצה קרבוקסילית

חומצות קרבוקסיליות (באנגלית: Carboxylic acids) הן קבוצה של תרכובות אורגניות. חומרים ידועים רבים הם חומצות קרבוקסיליות, ביניהם חומצה אצטית (חומץ), חומצה לקטית (חומצת חלב) והתרופה אספירין (חומצה אצטילסליצילית). חומצות השומן, המרכיבות את רוב השומנים והשמנים, הן חומצות קרובוקסיליות ארוכות שרשרת.
כל החומצות הקרבוקסיליות מכילות קבוצה פונקציונלית משותפת: קבוצת הקרבוקסיל (COOH), המורכבת מאטום פחמן, שני אטומי חמצן ואטום מימן. קבוצה זו מורכבת למעשה משתי קבוצות אחרות: קבוצת קרבוניל (C=O, אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן) וקבוצת הידרוקסיל (OH, אטום חמצן הקשור לאטום מימן). שמה של קבוצת הקרבוקסיל מהווה גם הוא חיבור (במקרה הזה, הלחם בסיסים) בין שמותיהן של שתי הקבוצות.
בתנאים מסוימים (למשל - כשהחומצה מומסת במים) נוטה אטום המימן לעזוב את המולקולה, בהותירו אחריו מטען שלילי יחיד; במצב זה מכונה החומר יון קרבוקסילט. חומצה קרבוקסילית המכילה בנוסף לקבוצת הקרבוקסיל גם קבוצת קרבוניל נוספת מכונה חומצת קטו (Keto). דוגמה לחומצה כזו היא חומצה פירובית. חומצת α-קטו (אלפא-קטו) היא חומצה בה קבוצת הקרבוניל נמצאת בסמיכות לקבוצת הקרבוקסיל; בחומצת β-קטו קיים מרווח של אטום פחמן אחד בין קבוצת הקרבוניל וקבוצת הקרבוקסיל; וכן הלאה (תוך שימוש באותיות יווניות).
מונחון IUPAC מגדיר את הדרך לקביעת שמותיהן של החומצות הקרבוקסיליות. שמה הכימי של חומצה קרבוקסילית מורכבת מתחילית המציינת את מספר אטומי הפחמן במולקולה, ומהסופית -וֹאית (חומצות דו-קרבוקסיליות יקבלו את הסיומת -דִיוֹאִית). דוגמאות:

השייר Ph מייצג קבוצת פֵנִיל (טבעת בנזן החסרה אטום מימן אחד: C6H5).
לחומצות קטו מתווספת התחילית אוקסו לציון קבוצת הקרבוניל, בתוספת ספרה מציינת את מיקום הקרבוניל. שמה הכימי של חומצה פירובית, למשל, הוא חומצה 2-אוקסופרופנואית; היא מכיל 3 אטומי פחמן (פרופ-) וקבוצת קרבוניל הקשורה לאטום הפחמן השני בשרשרת.
חומצות קרבוקסיליות חשובות

החומצות מסודרות לפי שמותיהן המוכרים; השמות הכימיים ניתנים בסוגריים:
חומצת נמלים (חומצה מתָנואית; שם טריוויאלי נוסף: חומצה פוֹרמית; בלטינית פורמיקה פירושו "נמלה"): זוהי החומצה הקרבוקסילית הפשוטה ביותר, והשייר R מייצג בה אטום מימן בודד. היא משמשת בתעשיית העור והגומי, ומופקת בתעשייה על ידי תגובה בין נתרן הידרוקסידי ופחמן חד-חמצני. זהו תוצר התסיסה הסופי של מספר סוגי חיידקים.
חומצה אצטית (חומצה אתָנואית; ידועה יותר כחומץ; בלטינית אצטוּם פירושו "חומץ"): בנוסף לתפקידה הידוע בתחום המזון, משמשת החומצה האצטית כחומר מוצא להפקת עשרות חומרים אורגניים אחרים בתעשייה הכימית. זהו תוצר התסיסה הסופי של מספר סוגי חיידקים.
חומצה סוּקצינית (חומצה בוטַנדיואית; בלטינית סוקצינום פירושו "שרף"; החומצה התגלתה לראשונה בשרף של עצים): מהווה מרכיב חשוב בתהליך הנשימה התאית, המתרחש בתאיהם של רוב היצורים, ביניהם האדם.
חומצה בוּטירית (חומצה בּוּטָנואית; חומצת חמאה): אחד מהמרכיבים הנותנים לחמאה ולגבינה את טעמן. זהו תוצר התסיסה הסופי של מספר סוגי חיידקים.
חומצה סליצילית (2-חומצה הידרוקסיבנזואית; בלטינית סַלִיקְס פירושו "עץ ערבה"; החומצה מצויה בקליפת העץ): ידועה מאז ימי קדם כחומר משכך כאבים. בתוספת שייר אצטיל מתקבל חומר הידוע כאספירין, התרופה הנמכרת ביותר בכל הזמנים.
חומצה טרטרית (3,2-דיהידרוקסי-חומצה בוטֵנדיואית): נמצאת בפירות רבים; מלח האשלגן שלה נוטה להצטבר בחביות יין, כתוצר של תהליך תסיסת הגלוקוז בענבים. החומצה הטרטרית הביאה, בעזרתו של לואי פסטר, ללידת מדע הסטריאוכימיה (ראו ערך זה לפירוט).
חומצה פלמיטית (חומצה הקסהדקנואית): אחת מחומצות השומן הנפוצות והפשוטות ביותר. מורכבת מקבוצת קרבוקסיל המלווה בשרשרת פחמימנית בעלת 16 פחמנים. זוהי חומצת השומן הראשונה שמיוצרת בתאיהם של בעלי חיים, והיא מהווה חומר מוצא לחומצות שומן אחרות.
חומצה פלמיטית
חוף רופרט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חוף 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  75°45′S 141°00′W﻿ / ﻿75.75°S 141°W﻿ / -75.75; -141
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף רופרט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף רופרט
 
חוף רופרט (באנגלית: Ruppert Coast) הוא חוף בארץ מרי בירד, במערב אנטארקטיקה.
חוף רופרט הוא החוף שבין נקודת ברנאן לבין כף ברקס. ובין חוף זונדרס שממערב לו, לבין חוף הובס שממזרח לו.