stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חבר העמים של אנגליה
הפרוטקטורט, 1653–1659 > ריצ'רד קרומוול ופרלמנט הפרוטקטורט השלישי

עם מותו של אוליבר קרומוול בשנת 1658, בנו, ריצ'רד קרומוול, ירש את התואר, לורד פרוטקטור. ריצ'רד מעולם לא שירת בצבא, מה שאומר שהוא איבד את השליטה על המייג'ור-גנרלים שהיו מקור הכוח של אביו שלו. פרלמנט הפרוטקטורט השלישי זומן בסוף 1658 וכונס ב-27 בינואר 1659. המעשה הראשון שלו היה לאשר את תפקידו של ריצ'רד בתור לורד פרוטקטור, וזה הועבר ברוב לא מבוטל, אך לא מוחץ. עם זאת, מהר מאוד התברר שלריצ'רד אין שליטה על הצבא ומהר מאוד התפתחו סיעות בפרלמנט. סיעה אחת קראה להחזיר את הפרלמנט המקוצץ ולחזור לחוקת חבר העמים, בעוד שסיעה אחרת העדיפה את החוקה הקיימת. ככל שהצדדים הפכו יותר ויותר ניצים, ריצ'רד פיזר את הפרלמנט. הוא הודח מהשלטון במהירות, והנהגת הצבא הנותרת נזכרה בפרלמנט המקוצץ, והכינה את הבמה לחזרתה של המלוכה שנה לאחר מכן.
1659–1660

לאחר שהגרנדים בצבא המודל החדש הדיחו את ריצ'רד, הם כינסו מחדש את הפרלמנט המקוצץ במאי 1659. צ'ארלס פליטווד מונה לחבר בוועדת הביטחון ובמועצת המדינה, ולאחד משבעת הנציבים של הצבא. ב-9 ביוני הוא מונה כלורד הכללי (מפקד העליון) של הצבא. עם זאת, כוחו התערער בפרלמנט, שבחר להתעלם מסמכות הצבא באופן דומה לפרלמנט שלפני מלחמת האזרחים. ב-12 באוקטובר 1659 מינה בית הנבחרים את הגנרל ג'ון למברט וקצינים אחרים, והעמיד את פליטווד כראש מועצה צבאית בסמכותו של יושב ראש בית הנבחרים הבריטי. למחרת הורה למברט לסגור את דלתות הבית ולהשאיר את החברים בחוץ. ב-26 באוקטובר מונתה "ועדת ביטחון", שבה היו חברים פליטווד ולמברט. למברט מונה לגנרל של כל הכוחות באנגליה ובסקוטלנד, עליהם פיקד קודם לכן פליטווד. למברט נשלח כעת, על ידי ועדת הביטחון, עם כוח גדול לפגוש את ג'ורג' מונק, שהיה מפקד הכוחות האנגלים בסקוטלנד, ולנהל עמו משא ומתן או להכריח אותו לעמוד בתנאי הוועדה.
לתוך האווירה הזו צעד הגנרל ג'ורג' מונק דרומה עם צבאו מסקוטלנד. צבאו של למברט החל לנטוש אותו, והוא חזר ללונדון כמעט לבדו. ב-21 בפברואר 1660, החזיר מונק את החברים הפרסביטריאניים בפרלמנט הארוך "המטוהרים" על ידי פרייד, כדי שיוכלו להכין חקיקה לפרלמנט חדש. פליטווד הודח מתפקידו והצטווה להופיע בפני הפרלמנט כדי לענות על התנהגותו. ב-3 במרץ נשלח למברט למצודת לונדון, ממנה ברח חודש לאחר מכן. למברט ניסה להצית מחדש את מלחמת האזרחים לטובת חבר העמים על ידי הוצאת כרוז הקורא לכל תומכי "המטרה הישנה והטובה" להתכנס בשדה הקרב של אדג'היל. עם זאת, הוא נתפס מחדש על ידי קולונל ריצ'רד אינגולדסבי, רג'יסייד שקיווה לזכות בחנינה על ידי מסירת למברט למשטר החדש. הפרלמנט הארוך פיזר את עצמו ב-16 במרץ.
ב-4 באפריל 1660, בתגובה להודעה סודית ששלח מונק, פרסם צ'ארלס השני את הצהרת ברדה, אשר הודיעה על תנאי קבלתו לכתר אנגליה. מונק ארגן את פרלמנט הוועידה, שהתכנס לראשונה ב-25 באפריל. ב-8 במאי הכריזה הוועידה כי המלך צ'ארלס השני היה המלך החוקי מאז הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון בינואר 1649. צ'ארלס חזר מהגלות ב-23 במאי. הוא נכנס ללונדון ב-29 במאי, יום הולדתו. כדי לחגוג את "שובו של הוד מלכותו לפרלמנט שלו" 29 במאי הפך לחג ציבורי, הידוע בכינויו "יום תפוח האלון". הוא הוכתר במנזר וסטמינסטר ב-23 באפריל 1661.
ראו גם

חבר העמים הבריטי
הערות שוליים

↑  An Act declaring England to be a Commonwealth
↑  27 September 1650 "Act for the Repeal of several Clauses in Statutes imposing Penalties for not coming to Church" (Firth & Rait 1911, pp. 423–425)
↑  "November 1650: An Act for turning the Books of the Law, and all Proces and Proceedings in Courts of Justice, into English. | British History Online". www.british-history.ac.uk.
↑  Culture 24. "Parliament Week: A Cromwellian Act and Seal from the Cromwell Museum". Culture24.org.uk. אורכב מ-המקור ב-18 באוגוסט 2017. נבדק ב-10 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "House of Commons Journal Volume 8: 8 May 1660 | British History Online". www.british-history.ac.uk.
1 2  "Tuesday 23 April 1661". The Diary of Samuel Pepys.
↑  "House of Commons Journal Volume 8: 30 May 1660 | British History Online". www.british-history.ac.uk.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7504658-1  VIAF: 244828187   WorldCat (עם VIAF): 244828187 
מהדורה מהמאה ה-21 של חוק ההכרזה והקמת חבר העמים של אנגליה כחבר העמים ומדינה חופשית שנחקק ב-19 במאי 1649
איחוד זהב משנת 1653
שלט האצולה של אוליבר קרומוול בתור לורד פרוטקטור, בשימוש על החותם הגדול מ-1655 עד 1659.
גמר אליפות המדינה בכדורסל 2024

סדרת גמר פלייאוף אליפות ישראל בכדורסל לעונת 2023/2024 הייתה סדרת משחקי כדורסל בין מכבי תל אביב להפועל תל אביב ששוחקה בשיטת הטוב משלושה משחקים. מכבי תל אביב הבטיחה את יתרון הביתיות, ולכן אירחה את המשחק הראשון (13 ביוני 2024) ואת המשחק השלישי (17 ביוני 2024) בהיכל מנורה מבטחים, בעוד שהפועל תל אביב אירחה את המשחק השני (15 ביוני 2024) בהיכל הדרייב אין. הסדרה הסתיימה בניצחון 2:1 של מכבי תל אביב, שהוכתרה כאלופת המדינה לעונת 2023/2024. הסדרה התאפיינה באלימות רבה, שחרגה מהמוכר בכדורסל הישראלי.
רקע

היריבות בין שתי הקבוצות התל אביביות ידועה כיריבות חמה במיוחד, ומשחקי הדרבי בסדרת הגמר של עונת 2022/2023 לוו אף הם במקרי אלימות, שהוגדרו בין השאר כ"האירוע הכי מביש בכדורסל הישראלי זה שנים רבות".
לאחר העונה ולאור חומרת המעשים, התקיימו דיונים בוועדת הספורט של הכנסת, במסגרתם ציינו אנשי כדורסל וחברי הכנסת כי יש לפעול למיגור האלימות בספורט.
שתי הקבוצות הגיעו לסדרת הגמר כשלפחות אחד משחקני המפתח שלהם לא כשיר לשחק, עקב פציעה. במכבי היו אלה וייד בולדווין וג'וש ניבו, ובהפועל בריאן אנגולה. בסופו של דבר רק בולדווין (שנפצע במהלך סדרת חצי הגמר מול הפועל ירושלים) לא נרשם לסדרת הגמר, אך לקבוצות ניתנה זכות להחליף שחקן אחד במהלך הסדרה, מה שאיפשר גמישות במידה ששחקן פצוע חוזר לכשירות.
המשחקים

המשחק הראשון בסדרה נערך בהיכל מנורה מבטחים ב-13 ביוני 2024. המשחק התאפיין ביכולת שווה של שתי הקבוצות לאורך רובו, כשהיתרון עבר מצד לצד כ-24 פעמים. בסופו של דבר ניצחה מכבי בתוצאה 84:76. במהלך המשחק הדליקו אוהדי הפועל תל אביב אבוקות, שהביאו לעצירת המשחק עד להתפזרות העשן.
המשחק השני נערך בהיכל הדרייב אין ב-15 ביוני 2024. בדומה לחצי גמר גביע ווינר באותה עונה, גם כאן התעכבה תחילת המשחק עקב בידוק ביטחוני קפדני במיוחד של משטרת ישראל כלפי אוהדי הפועל תל אביב. המשחק אמור היה להתחיל ב-21:15, והמנהלת הודיעה על דחייה של רבע שעה ל-21:30, ובסופו של דבר נפתח המשחק באיחור של עשרים דקות, ב-21:35. כבר בדקה הראשונה הופסק המשחק לאחר שאוהדי הפועל הדליקו אבוקות שמילאו את האולם בעשן, והניפו שלטים בגנות המשטרה. המשחק הופסק פעם נוספת, וחודש כעבור כחצי שעה, ב-22:05. הפועל הובילה לאורך כל המשחק, ובסופו של דבר ניצחה בתוצאה 85:67, וכפתה בכך משחק שלישי שעתיד היה להתקיים בהיכל הספורט מנורה מבטחים. במהלך המשחק קראו אוהדי הפועל קריאות גנאי שונות כלפי רגב פנאן, מאמן הכושר של מכבי ובנו של מוני פנאן, מנכ"ל הקבוצה בעבר ששם קץ לחייו, כלפי שמעון מזרחי, יו"ר הקבוצה, כלפי מכבי תל אביב עצמה, וכלפי משטרת ישראל.
במשחק השלישי חזרו הקבוצות להיכל מנורה מבטחים, והוא נערך ב-17 ביוני 2024, ווייד בולדווין חזר לשורות מכבי תל אביב. במשחק זה חרגה האלימות מצד אוהדי הקבוצות מעבר לזו שנצפתה בשני המשחקים הקודמים, ואף מעבר לזו של סדרת הגמר בשנה הקודמת. עוד לפני תחילת המשחק התלוננו אוהדי הפועל על אלימות משטרתית נגדם. המשטרה הודיעה לאוהדי הפועל שלא יוכלו להכניס לאולם אביזרי עידוד, מה שהביא את אוהדי הפועל לחסום את השערים לאולם. בהמשך טענו אנשי הפועל שפרשי המשטרה דרסו אוהדים, ביניהם ילדים, במהלך המהומה מחוץ לאולם. המחצית הראשונה נגמרה בתוצאה 39:38 לזכותה של מכבי, אך דקה וחצי לתחילת הרבע השלישי הדליקו אוהדי הפועל תל אביב אבוקות, והשליכו אותן אל מעבר לרשת שנועדה למנוע השלכת חפצים מהיציע העליון אל היציעים התחתונים תוך שאלה כמעט פוגעות בשוטרים ובאוהדי מכבי. בשלב זה הופסק המשחק, וחודש רק לאחר דקות ארוכות, במהלכן התלהטה האווירה בין השחקנים והצוות המקצועי של שתי הקבוצות, עד כדי כמעט קטטה, שנמנעה כשמספר שחקנים הפרידו בין הנצים. גם במהלך ההפסקה הכפויה המשיכו חפצים להיזרק לעבר המגרש ואוהדי הפועל הניפו שלטים בגנות המשטרה, והמשטרה ומכבי האש נאלצו להתערב. במהלך האירוע רואיין עופר ינאי, אז ספונסר מרכזי ולימים בעל הקבוצה, והאשים באירועים את המשטרה שלדבריו "נירמלה אלימות", ולכן ספגה אלימות משמעותית יותר בהמשך. עם חידוש המשחק עברה השליטה להפועל שהובילה בבטחה על מכבי. באמצע הרבע החלו אוהדי מכבי לזרוק חפצים לעבר ספסל הפועל מה שהביא לעצירת המשחק למספר דקות. באמצע הרבע השלישי פגעו חפצים שונים שהושלכו מכיוון אוהדי מכבי באנשי הפועל, והמשחק הופסק פעם נוספת, כשהפועל מוליכה 48:54, עצירת המשחק עצרה גם את המומנטום של הפועל, והמחצית הסתיימה בתוצאה 55:54 לזכותה של הפועל. הרבע הרביעי היה כולו בשליטת מכבי, והמשחק הסתיים בתוצאה 82:74 לזכותה של מכבי, שזכתה באליפות המדינה בפעם ה-57 בתולדותיה. מספר שניות לפני סיום המשחק, כשניצחונה של מכבי כבר היה מובטח, הדליקו אוהדי מכבי תל אביב אבוקות.
לאחר הסדרה

כבר בערב הזכייה באליפות, נכנס שמעון מזרחי לברך את שחקני מכבי תל אביב, וניצל את ההזדמנות כדי לעקוץ את הפועל באומרו "הפועל לא זכתה בתואר 55 שנה - והיא תצטרך לחכות עוד 50 שנה".
אנשי תקשורת וספורט ביקרו את התנהלות המועדונים, המשטרה והמנהלת, על כך שלא הפיקו לקחים מאירועי השנה שעברה, ולמרות הכתובת שהייתה על הקיר, לא השכילו למנוע את האירועים, בעיקר בכל הקשור למשחק השני והשלישי. מיקי זוהר, שר הספורט, נדרש אף הוא לסוגיה והביע זעזוע מהאירועים.
בסופו של דבר החליט בית הדין של איגוד הכדורסל שהפועל תל אביב תיענש בהפחתת נקודת ליגה בעונה העוקבת, ובשישה משחקי בית בהם יהיה היציע המערבי, בו יושב הגוש המעודד של הקבוצה, סגור. ההחלטה ציינה כי שניים מהמשחקים יהיו משחקי הדרבי הראשונים שתארח הקבוצה בעונה העוקבת. הפועל נקנסה בנוסף ב-38,000 ש"ח, והוטל עליה עונש על תנאי לפיו במקרה של שימוש באמצעים פירוטכניים או אלימות חמורה, תיקנס הקבוצה בשתי נקודות ליגה נוספות. מכבי תל אביב קיבלה עונש של שלושה משחקי רדיוס, לפיו משחק הבית הראשון שלה בעונה העוקבת ישוחק במגרש המרוחק לפחות 75 ק"מ מביתה, והשניים הבאים במרחק של לפחות 50 ק"מ. בנוסף נקנסה הקבוצה ב-69,000 ש"ח. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה בה קיבלה מכבי תל אביב עונש של משחקי רדיוס. בנוסף הוטל עליה משחק רדיוס נוסף על תנאי אם אוהדיה ישתמשו שוב באמצעים פירוטכניים.
במהלך הקיץ שלאחר העונה, ולקראת עונת 2024/2025, עבדו מנהלת ליגת העל ואיגוד הכדורסל על תוכנית שתביא לצמצום האלימות בכדורסל, בדרכים כמו הפרדה פיזית בין ספסלי הקבוצות לקהל, שיפוט מהיר ועונשי חובה לקבוצות שאוהדיהן יפרו את הכללים.
הערות שוליים

↑  אבי סגל, השנה, יותר מתמיד: מכבי והפועל תל אביב צריכות להתעלות לגודל השעה, באתר ישראל היום, 13 ביוני 2024
↑   אריה ליבנת, "חייבים לעשות לזה סוף, או שיהיה לנו סוף": הכנסת ערכה דיון על האלימות בדרבי, באתר הארץ, 19 ביוני 2023
↑  ההחלטה של מכבי תל אביב לגבי ווייד בולדווין וג'וש ניבו, באתר ישראל היום, 12 ביוני 2024
↑  משה ברדה, ‏אבוקות גרמו לעצירת הדרבי התל אביבי בכדורסל, באתר ONE‏, 13 ביוני 2024
↑  בן גולדפריינד, ‏בתום משחק דרמטי ורווי בעצירות: הפועל ת"א ניצחה 67:85 את מכבי בדרבי והשוותה את סדרת גמר הפלייאוף, באתר ‏מאקו‏, 15 ביוני 2024
↑  אוהדי הפועל הדליקו אבוקות, המשחק נעצר וחודש, באתר ONE‏, 15 ביוני 2024
↑  יובל אביב, גמר הכדורסל הופסק: אוהדי הפועל תל אביב השליכו אבוקות, פורסם באתר חדשות מבזק לייב ב-17 ביוני 2024
↑  חן ביאר אנה פינס יואב בורוביץ', מכבי תל אביב זכתה באליפות המדינה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 ביוני 2024
↑  נרי וייס, מכבי תל אביב - אלופת המדינה בכדורסל, פורסם באתר ערוץ 7 ב-17 ביוני 2024
1 2  הפחתת נקודת ליגה ויציע סגור להפועל תל אביב, רדיוס למכבי תל אביב, באתר ישראל ספורט, פורסם בתאריך 8 ביולי 2024
↑  אפרת עמורבן, מכבי ת"א חגגה את האליפות: "עברנו שנה מטורפת, ידענו שאנחנו ראויים לזה", באתר ynet, 18 ביוני 2024
↑  תום שנער, האחראים לדרבי לא מפיקים לקחים | תוכן גולשים, באתר ynet, 23 ביוני 2024
↑  אפרת עמורבן, אלימות של שוטרים, אבוקות שכמעט גרמו לאסון: הביזיון במשחק האליפות, באתר ynet, 17 ביוני 2024
↑  גידי ליפקין, ‏זוהר: האסון דופק על דלתנו, בואו נתעורר עכשיו, באתר ONE‏, 18 ביוני 2024
↑  תומר גבעתי, תביא בשורה? חשיפה: התוכנית למיגור האלימות בכדורסל הישראלי, באתר ישראל היום, פורסם בתאריך 30 בספטמבר 2024
פלך פולטבה

| --- | --- |
סמל פלך פולטבהסמל פלך פולטבה

סמל פלך פולטבה
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 בירת החבל ההיסטורי:  פולטבה
 תאריך ייסוד:  1802
 שטח:  49,894 קמ"ר
 תאריך נטישה:  1 באוגוסט 1925 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ההיסטורי:  2,778,151 (1897)
 קואורדינטות:  49°34′28″N 34°34′07″E﻿ / ﻿49.574444444444°N 34.568611111111°E﻿ / 49.574444444444; 34.568611111111 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפה היסטורית של פלך פולטבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלך פולטבה היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו פולטבה. שטח הפלך היה 49,894 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 2,778,151 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. הוא גבל בפלך קייב במערב, בפלך קורסק ופלך צ'רניגוב בצפון, בפלך חרקוב במזרח, בפלך יקטרינוסלב ובפלך חרסון בדרום.
הפלך נוסד בשנת 1802 בעקבות חלוקה מנהלתית חדשה של שטחי רוסיה הקטנה. הפלך היה מחולק ל-15 אוייזדים. פלך פולטבה התקיים כיחידה מנהלית עד לסופה של האימפריה הרוסית. גם בישויות המדיניות שקמו לאחר האימפריה הרוסית (הרפובליקה העממית של אוקראינה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית) המשיך להתקיים פלך פולטבה, עד שפורק ב-1 באוגוסט 1925. על שטחו נוסדו מחוז פולטבה, חלק מהשטח הועבר למחוז קייב, מחוז צ'רקסי ומחוז חרקוב.
אוכלוסייה

חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם ב-1897:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שפה | מספר תושבים | % מהתושבים |
| אוקראינית | 2,583,133 | 93.0 |
| יידיש | 110,352 | 4.0 |
| רוסית | 72,941 | 2.6 |
| גרמנית | 4,579 | 0.2 |
| פולנית | 3,891 | 0.1 |
| שפות אחרות | 3,255 | 0.1 |
מבחינה דתית, 95.6% מהתושבים היו נוצרים אורתודוקסים ו4.0% - יהודים.
ערים מרכזיות בפלך

קרמנצ'וג
פולטבה (בירת הפלך)
רומני
פרילוקי
פריאסלאב
מירהורוד
לובני
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
Up All Night (אלבום של ואן דיירקשן)

Up All Night (בעברית: ער כל הלילה) הוא האלבום הבכורה של להקת הבנים אנגלית-אירית ואן דיירקשן, שיצא לאור על ידי חברת התקליטים סייקו מיוזיק בנובמבר 2011 באירלנד ובבריטניה, ולאחר מכן יצא לאור ברחבי העולם במהלך 2012. ארבעה חודשים לאחר שסיימו במקום השלישי בעונתה השביעית של תוכנית המציאות הבריטית "The X Factor" בדצמבר 2010, ואן דיירקשן החלו להקליט את האלבום בשוודיה, הממלכה המאוחדת וארצות הברית, יחד עם מגוון כותבים ומפיקים. התוכן הלירי של האלבום נוגע לשנות ילדות, זוגיות, לשברון לב ולהעצמה.
האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, ורבים מהם העריכו את השילוב של האלבום בין שירים מלודית וחומרים קליטים, מוכווני פופ, שאומנם הופקו בצורה חלקה, אך נמנעו מהציניות המסחרית והיציבה העכשווית המבוגרת. האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטים ובסופו הפך לאלבום הבכורה הנמכר ביותר בבריטניה מ-2011. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 של ארצות הברית, ונמכר 176,000 עותקים בשבוע הראשון. Up All Night זכה להצלחה בין-לאומית, האלבום עמד בראש המצעדים בשש עשרה מדינות. לפי הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית, Up All Night היה האלבום השלישי הנמכר ביותר בעולם ב-2012 עם מכירות של 4.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ואן דיירקשן סיימה את שנת 2012 עם שניים מחמשת האלבומים הנמכרים ביותר מאותה שנה בארצות הברית; האלבום הגיע למקום השלישי ואלבום האולפן השני שלהם, Take Me Home, במקום החמישי, מה שהופך את הלהקה למערכה הראשונה שהציבה שני אלבומים מתוך החמישייה בעידן על פי לומינייט. בנוסף, Up All Night הפך לאלבום הנמכר ביותר שבוצע על ידי להקה ולאלבום הבכורה השלישי הנמכר ביותר משנת 2012. מהאלבום יצאו לאור ארבעה סינגלים, וכולל את עשרת הלהיטים המובילים במצעד הסינגלים הבריטי "What Makes You Beautiful", "Gotta Be You" ו-"One Thing". לקידום האלבום, הלהקה הופיעה בתוכניות טלוויזיה רבות ובטקסי פרסים, כולל את פרסי הווידאו של MTV לשנת 2012. יתרה מכך, ואן דיירקשן יצאו למסע ההופעות הראשון שלהם. קטעים מהופעות הוקלטו ושוחררו באלבום בהופעה חיה, בשם "Up All Night The Live Tour".
רקע ופיתוח

לאחר הקמת הלהקה והשתתפותה בעונתה השביעית של תוכנית המציאות הבריטית "The X Factor" משנת 2010, ואן דיירקשן הוחתמו על ידי סיימון קאוול על חוזה של חברת התקליטים סייקו מיוזיק בסך של כ-2 מיליון פאונד. ההקלטות לאלבום הבכורה שלהם החלו בינואר 2011, כשהם טסו ללוס אנג'לס כדי לעבוד עם המפיק המרוקאי-שוודי, רדוואן. בפברואר 2011, ואן דיירקשן ותשעה מתמודדים נוספים השתתפו בסיבוב ההופעות החי של התכנית "X Factor". לאחר סיום סיבוב ההופעות באפריל 2011, הלהקה המשיכה לעבוד על אלבום הבכורה שלהם. ההקלטות התקיימו בשוודיה, ארצות הברית והממלכה המאוחדת, כאשר דיירקשן עבדו בין היתר עם המפיקים קרל פאלק, סוואן קוטצ'ה, סטיב מאקי, רדוואן, טובי גד, רמי יעקב. האלבום כולל גם שירים שנכתבו על ידי אד שירן, קלי קלרקסון, טום פלטצ'ר. במאי 2011, קוטצ'ה דיבר "דיגיטל ספיי", ואמר כי ואן דיירקשן "התנסו" עם צלילים באלבום הבכורה שלהם. קוטצ'ה אמר שהוא היה מעורב ב"שלבים המוקדמים" בהפקה: "הדברים ששמעתי היו ממש קליטים, וזה פשוט ללכוד את זה במוזיקה שלדעתי זה מה שהם הולכים לעשות". סוני טכר, המנהל הכללי של סייקו מיוזיק, בגיליון אוגוסט 2011 של מיוזיק ויק, תיאר את תהליך ההקלטה כ"תקופה אינטנסיבית מאוד" עבור הלהקה. טכר הוסיף בדבריו שהאלבום שהתקבל הי אחד מתקליטי הפופ הטובים ביותר שיצרו סייקו מיוזיק בשנים האחרונות, וציין בנוסף שהאלבום יצליח. בנובמבר 2011, הלהקה חתמו על חוזה עם חברת התקליטים קולומביה רקורדס בצפון אמריקה. סטיב בארנט, היושב ראש המשותף של קולומבי רקורדס, אמר שזו לא החלטה קשה לחתום בהפקת תהליכם של ואן דיירקשן: "אמנים אחרים בקטגוריה הזו התבגרו קצת".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 18 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  אורוגוואי | מוניטור לטינו | 19 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 1 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 6 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 16 |
|  דנמרק | היטליסטן | 4 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 7 |
|  הונגריה | Mahasz | 6 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 2 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 27 |
|  יוון | IFPI Greece | 7 |
|  יפן | אוריקון | 6 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 9 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 4 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 2 |
|  פולין | ZPAV | 6 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 3 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 4 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 7 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 12 |
|  צרפת | SNEP | 15 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 18 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2011> מדינה |   ‏‏‏  2011> מצעד |   ‏‏‏  2011> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 47 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 10 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 16 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 17 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 44 |
|   ‏‏‏  2012> מדינה |   ‏‏‏  2012> מצעד |   ‏‏‏  2012> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 2 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 12 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 8 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 5 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 37 |
|  הונגריה | Mahasz | 34 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 15 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 68 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 22 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 51 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 17 |
|  צרפת | SNEP | 46 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 3 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 29 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 55 |
|   ‏‏‏  2013> מדינה |   ‏‏‏  2013> מצעד |   ‏‏‏  2013> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 50 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 59 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 13 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 43 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 42 |
|  יפן | אוריקון | 52 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 12 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 26 |
|  צרפת | SNEP | 136 |
|   ‏‏‏  2014> מדינה |   ‏‏‏  2014> מצעד |   ‏‏‏  2014> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 80 |
מיקומי שיא > מצעדי עשור

|   ‏‏‏  2010–2019> מדינה |   ‏‏‏  2010–2019> מצעד |   ‏‏‏  2010–2019> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 15 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 37 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 35 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | זהב | 10,000 |
| אוסטרליה (ARIA) | 5× פלטינה | 350,000 |
| איטליה (FIMI) | 2× פלטינה | 120,000 |
| אירופה (IFPI) | פלטינה | — |
| אירלנד (IRMI) | 2× פלטינה | 30,000 |
| ארגנטינה (CAPIF) | פלטינה | 40,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | 3× פלטינה | 3,000,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 100,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | 3× פלטינה | 90,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 4× פלטינה | 1,200,000 |
| הפיליפינים (PARI) | 4× פלטינה | 60,000 |
| ונצואלה (APFV) | 4× פלטינה | 40,000 |
| יוון (IFPI Greece) | זהב | 3,000 |
| יפן (RIAJ) | פלטינה | 250,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | יהלום | 300,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | זהב | 30,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | 3× פלטינה | 45,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | זהב | 20,000 |
| פולין (ZPAV) | פלטינה | 20,000 |
| פורטוגל (AFP) | זהב | 7,500 |
| פינלנד (Musiikkituottajat) | זהב | 10,000 |
| פרו (UNIMPRO) | זהב | 3,000 |
| צ'ילה (IFPI Chile) | פלטינה | 15,000 |
| צרפת (SNEP) | זהב | 50,000 |
| קולומביה (ASINCOL) | 2× פלטינה | 20,000 |
| קנדה (Music Canada) | 3× פלטינה | 240,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה | 50,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 6,103,500 |
קמילה מאגאלובה

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1950 (בת 74) ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  סלובקיה, צ'כוסלובקיה 
 השכלה:  Academy of Performing Arts in Bratislava 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 
קמילה מאגאלובה (בסלובקית:Kamila Magálová, נולדה ב-16 בנובמבר 1950), היא שחקנית קולנוע ותיאטרון, זמרת ויזמית. היא מועמדת משולשת לפרסי OTO טלוויזיוניים. נוסף לאמנויות הבמה, מנהלת מאגאלובה מלון הקרוי על שמה בצ'רנה וודה.
ביוגרפיה

מאגאלובה היא בתו של המנצח לדיסלאב סלובאק ואחותה של השחקנית מריאן סלובאק. היא גידלה שני ילדים, בת ובן, שמת ב-2024.
מאגאלובה למדה משחק באקדמיה לאמנויות הבמה בברטיסלבה, וסיימה את לימודיה בשנת 1975. מ-1973 עד 1982 הייתה חברה בהרכב הפואטי של הבמה החדשה (Poetický Súbor Novej Scény) בברטיסלבה, ומאז 1982 היא חברה בבמחלקת הדרמה של התיאטרון הסלובקי הלאומי ((Činohra Slovenského Národného Divadla), גם היא בברטיסלבה.
מאגאלובה מוכרת לקהל צופי הקולנוע הסלובקי כאחת הדמויות הראשיות בסרטיה של מארי פולניאקובה.
בשנת 2012 התגרשה מסלאבומיר מגאל, שעמו הביאה לעולם שני ילדים, מרטין ודניאלה ויש לה שלושה נכדים. היא מנהלת עם בעלה לשעבר את מלון קמילה בצ'רנוודה, שם מקום מגוריה.
מאגאלובה היא שגרירת רצון טוב של קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים, יוניצ"ף ומייצגת את סלובקיה מאז 1995.
הערות שוליים

↑  סוניה בוראנובה 22 בספטמבר 2024
↑  קמילה מאגאלובה: המשבר הנוכחי הוא בעיקר מוראלי, כתוצאה מהפרזה 30 ביוני 2012
↑  [https://www.unicef.org/people/people_nationalambassadors.html שגרירי ארגון יוניצ"ף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123985935  ISNI: 0000 0000 8275 1756  LCCN: no00009038  MusicBrainz: 08ffa427-fc02-431e-826b-490009e2b601  NKC: jn20010525354  VIAF: 79490059   WorldCat (עם VIAF): 79490059
חיים שמואלי

| --- | --- |

 לידה:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת תל אביב
 מספר צאצאים:  4 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד וקצין הדרכה ביחידה 33  מפקד יחידת העיקוב של היחידה המרכזית בירושלים  ראש לשכת מודיעין ובילוש מרחב ציון  ראש זרוע מבצעית בימ"ר ירושלים  מפקד תחנת שפט  מפקד מרחב דוד  מפקד מרחב קדם  מפקד מרחב שרון  סגן מפקד מחוז דרום  ראש אגף התנועה במשטרת ישראל
 
חיים שמואלי הוא ניצב במשטרת ישראל, ראש אגף התנועה. שירת במגוון תפקידים בכירים במשטרה, כולל סגן מפקד מחוז דרום ומפקד מרחב שרון.
ביוגרפיה

חיים שמואלי נולד בירושלים.
שירת בצה"ל כלוחם ומפקד בחטיבת גבעתי, והשתחרר בדרגת סרן. לאחר שירותו הצבאי עבד כקצין ביטחון בתעשייה האווירית.
בשנת 1993 התגייס למשטרת ישראל ומאז שירת במגוון תפקידים, היה לוחם, מפקד וקצין הדרכה ביחידה 33, ומפקד יחידת העיקוב של היחידה המרכזית בירושלים. בהמשך היה ראש לשכת מודיעין ובילוש מרחב ציון, ראש זרוע מבצעית בימ"ר ירושלים, ומפקד תחנת שפט. לאחר מכן שירת כסגן מפקד מרחב דוד, ומפקד מרחב קדם. בשנים 2014-2020 שירת כמפקד מרחב דוד ומפקד מרחב שרון. בין 2022 ל-2024 היה סגן מפקד מחוז דרום.
בשנת 2024 מונה לראש אגף התנועה.
חיים אישיים

שמואלי בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון והיסטוריה כללית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני במזרח תיכון בן זמננו מאוניברסיטת תל אביב.
בוגר תוכנית מעוז - רשת מנהיגים בשלטון המקומי והציבורי.
הוא נשוי ואב לארבעה ילדים. מתגורר בירושלים.
הערות שוליים

↑  רעות הדר, חילופים של מפקדי המשטרה בירושלים, באתר ערוץ 7, 23 באוגוסט 2017
↑  הענקת דרגות ומינויים לקצינים בכירים במשטרת ישראל, ‏24 בפברואר 2020
↑  רשימת מקבלי הדרגות והמינויים במשטרת ישראל, באתר פורטל הכרמל
↑  חיים שמואלי, באתר Maoz
סוניה קולודני

| --- | --- |

 לידה:  1901 פינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  17 במאי 1999 (בגיל 98 בערך) 
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  צילום 
 
סוניה קוֹלוֹדְנִי (1901 – 1999) הייתה הצלמת הראשונה בחדרה וסביבתה ונחשבת גם לאחת מהצלמות העבריות הראשונות. קולודני שייכת לדור הצלמים היהודי שרובו עלה מרוסיה בתחילת המאה העשרים. החלה לצלם עם עלייתה לארץ ישראל בשנת 1922 והייתה פעילה עד שנות השישים.