stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לה קוקרצ'ה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  La Cucaracha, Dana International community
↑  השיר החדש שלי, לה-קוקרצ׳ה, היה אמור לצאת היום., פייסבוק
↑  לה קוקרצ'ה, 2023-03-05, נבדק ב-2023-07-17
↑  מדיה פורסט - המצעד הישראלי השנתי לסיכום שנת תשפ"ג | Mysong By Media Forest, באתר www.mysong.co.il (באנגלית)
| דנה אינטרנשיונל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים | אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | דנה אינטרנשיונל • אומפטמפה • איפיטמפה • מגנונה • חופשייה • יותר ויותר • החלום האפשרי • הכל זה לטובה |  |
| אלבומים אחרים | דיווה – האוסף • האלבום • אוסף הסינגלים • 101 כלבים דלמטים |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1998 • אירוויזיון 2011 • עופר ניסים • "דנה קמה" • "מחווה לדנה אינטרנשיונל" |  |
| דנה אינטרנשיונל – שירים |
| --- | --- | --- |
| דנה אינטרנשיונל | "פטה מורגנה" • "סמר-מר" • "מי שלא רוצה אותי" • "משחק הדמעות" • "No Alibi" • "ערוסה" • "Yes Sir, I Can Boogie" • "סעידה סולטנה" (2015) • "דנה אינטרנשיונל" • "ההצגה חייבת להמשך" |  |
| אומפטמפה | "לילה טוב אירופה" • "פטראנס" • "אני לא יכולה בלעדיך" • "ישנן בנות" • "Umpatampa" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "Right Now" •‏ "100% גבר" • "בתולה" • "Zomba" • "דרור יקרא" • "נוסעת לפטרה" |  |
| איפיטמפה | "אני רוצה לחיות" • "מי שלא רוקד עומד" • "פלאש גורדון" • "לילה טוב אירופה" • "דנה אינטרנשיונל" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "בתולה" |  |
| מגנונה | "מגנונה" • "Let Kiss" • "דון קיחוטה" • "יש בו אש" • "I'm Gonna Let" ‏• "Cinquemilla" • "מנפנפת" • "אות משמים" • "סיפור אהבתם של חס וחלילה" • "בוא" |  |
| דיווה – האוסף | "Power" • "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" • "זמר שלוש התשובות" |  |
| חופשייה | "Dror Yikra (Traditional Prayer for Freedom)" •‏ "Free" • "מוכר הפרחים" • "Love Is All There Is" •‏ "Language of Love" • "עד סוף הזמן" • "La Vita è Bella" •‏ "Tease Me" •‏ "Glamorous" • "אני אוהבת" • "This Is the Night" •‏ "If You Don't Love Me The Way I Am" •‏ "Woman in Love" •‏ "Diva" |  |
| יותר ויותר | "ניצחתי" • "תן לחיות" • "אלף ימים של אהבה (קשר)" • "יותר ויותר" • "לקום בבוקר" • "אתה הורס" • "אתה הדי.ג'י. שלי" • "הרגשה טובה" • "שיר" • "בדרך אל החופש" • "הכל יהיה ורוד" • "ואחרי הכל" • "עד סוף הזמן" |  |
| החלום האפשרי | "עד היום" • "תחלום" • "תגיד לי, מי?" • "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" • "החלום האפשרי" • "בסוף יהיה טוב..." • "רק לא היום" • "Gotta Move On" •‏ "Superman" • "סיפור קצר" • "ניצחתי" (גרסה אקוסטית) |  |
| הכל זה לטובה | "הכל זה לטובה" • "יום הולדת" • "בראשית" • "לא מאמינה" • "יאללה באלגן" • "סרט הודי" • "Love Boy" • "את מוכנה" • "איפה הלב" • "אתה ממגנט אותי" • "יום אחר" • "חורבות האהבה" |  |
| שירים אחרים | "Power" • "וזה לא מה ש..." • "במקום הכי נמוך בתל אביב" • "האם זו אהבה" • "עליי" • "Ding Dong" • "כשהגברים רוקדים" • "מה לעשות?" • "Loca" • "עיר שלמה" • "Down on Me" • "ילדים זה שמחה" • "אמונות קטנות" • "We Can Make It" • "רותי" • "יש לי אהבה (לה קוסטה)" • "נשארת איתך" • "Diva to Diva" •‏ "Just the Way You Are" • "מקהלה עליזה" • "אחלה גבר" • "לה קוקרצ'ה" • "Big D*** Energy" • "שקיעה אחת" |  |
לואיז ריינר (ציירת)

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1832 מטלוק באת', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 באוקטובר 1924 (בגיל 92) סנט לנרדס-און-סי, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1834–1924 (כ־90 שנה) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
לואיז ריינר, באנגלית: Louise Rayner (21 ביוני 1832 – 8 באוקטובר 1924) הייתה אמנית בריטית בצבעי מים.
ביוגרפיה

ריינר נולד במאטלוק באת' שבדרבישייר. הוריה סמואל ריינר ואן ריינר (לבית מנסר) היו שניהם אמנים ידועים, סמואל התקבל לתערוכה באקדמיה המלכותית כשהיה בן 15. ארבע מאחיותיה של לואיז - אן ("ננסי"), מרגרט, רוז ופרנסס - ואחיה ריצ'רד היו גם אמנים. אחותה הבכורה אן אינגרם ריינר (ננסי) הציגה באגודת הציירים בצבעי מים ושלוש פעמים באקדמיה המלכותית. המשפחה התגוררה במאטלוק באת' ובדרבי עד 1842 כאשר עברו ללונדון.
ביוגרפיה > יצירה

ריינר למדה ציור מגיל חמש עשרה, בהתחלה עם אביה ואחר כך עם אמנים חברים של המשפחה כמו ג'ורג' קטרמול, אדמונד נימן, דייוויד רוברטס ופרנק סטון. עבודתה הראשונה שהוצגה, ציור שמן בשם "מבט פנים בקפלה של האדון", הוצגה באקדמיה המלכותית ב-1852, הראשון בסדרת ציורי שמן שלה.
מ-1860 היה המדיום המועדף שלה צבעי מים, שאותו הציגה במשך למעלה מ-50 שנה באמצעות אגודות שונות, כגון האגודה של נשים אמניות, האקדמיה המלכותית, החברה המלכותית לצבעי מים והאגודה המלכותית של האמנים הבריטיים.
ביוגרפיה > צ'סטר

היא התגוררה בצ'סטר במחוז צ'שייר, וגם טיילה רבות וציירה נופים בריטיים, במהלך תקופות הקיץ בשנות ה-70 וה-1880. ציוריה האופייניים הם סצנות רחוב מפורטות וציוריות המאוכלסות בדמויות, המציגות את אופי "העולם הישן" של עיירות וערים בריטיות בתקופה הוויקטוריאנית. ציוריה פופולריים מאוד כיום כהדפסים וכן על פאזלים.
בסביבות 1910 היא עברה עם אחותה לטנברידג' וולס, ואחר כך לסנט לאונרדס, שם נפטרה ב-8 באוקטובר 1924, בגיל 92.
הערות שוליים

↑  Simon Fenwick, ‘Rayner, Samuel (1806–1879)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
↑  Louise J. Rayner (1832–1924)". Dudley Mail
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AGSA: 2984  ISNI: 0000 0000 9667 6048  LCCN: n79072234  RKD: 65802  ULAN: 500016514  VIAF: 93518391   WorldCat (עם VIAF): 93518391 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לואיז ריינר (ציירת)".
רחוב בקיימברידג'
איירונגט, 1865
כתב טענות

בסדר הדין האזרחי, כתבי טענות הם כתבי בי הדין המוגשים לבית המשפט, בשלב הראשון של הדיון, שמטרתם להגדיר ולתחום את המחלוקת בין הצדדים. בתיק אזרחי רגיל, כתב התביעה הוא המסמך הראשון המוגש בתיק והוא נדרש לשם פתיחתו.
בישראל, כתבי הטענות נחלקים למספר סוגים:
כתב תביעה.
כתב הגנה.
כתב תשובה.
כתב תביעה שכנגד.
כתב הגנה שכנגד.
כתב תשובה שכנגד.
הודעה לצד שלישי והגנת צד שלישי.
כתבי טענות נוספים.
הדין קובע הוראות כלליות, החלות על כל כתבי הטענות לסוגיהם.
ישנם כתבי בי דין שאינם כתבי טענות, כגון בקשה בכתב וסיכומים בכתב. בחלק ניכר מהתיקים האזרחיים, רוב כתבי בי הדין המוגשים אינם כתבי טענות, אלא בקשות וכתבי בי דין הקשורים אליהן (תשובה לבקשה, תגובה לתשובה וכדומה). בקשות עשויות להיות מוגשות בכל שלב משלבי הדיון, בעוד שכתבי הטענות מאפיינים את השלב הראשון של הדיון.
ניסוח כתבי טענות

לניסוח כתבי הטענות יש חשיבות רבה, מכיוון שעל בסיס המידע הכלול בהם נוטה להתנהל הדיון על התיק כולו.
כתב טענות כולל עובדות (ללא פרשנות), אמנם, גם בהמשך הדיון, לאחר הגשת כתבי הטענות, מתנהלים הליכים המיועדים לחשוף מידע נוסף לפני הצדדים ובית המשפט: בירור מקדמי של המחלוקת במסגרת קדם המשפט, הליכי גילוי מסמכים, הגשת תצהירי עדות ראשית, חקירה נגדית וסיכומים. עם זאת, כתבי הטענות הם היסוד, הן לכתבי טענות אחרים (כתב ההגנה וכתב התשובה) והן לניהולם של שאר שלבי הדיון.
אולם, דווקא העובדה שכתבי הטענות מוגשים בשלב הראשון של התיק יוצרת בעיה עבור הצדדים המתדיינים, שכן במועד זה כמות המידע המצויה בידיהם נמוכה יחסית. דבר זה נכון במיוחד במצבים של חוסר שוויון במידע (information asymmetry), לדוגמה, כאשר התובע הוא אדם פרטי ואילו הנתבע הוא נושאי המשרה של תאגיד, או רשות שלטונית. באופן טיפוסי, אלו אוחזים בידיהם את מרבית המידע הנוגע לעילת התביעה. התובע יודע שנגרם לו נזק, או שקמה לו עילת תביעה אחרת, אך אין בידיו את כלל המידע הנדרש כדי להוכיח את התביעה, או כדי לברר את סכום התביעה המדויק. לשם כך נועדו הליכי הגילוי והליכי הבירור הנוספים, המתקיימים במהלך הדיון האזרחי. הדברים נכונים גם כאשר הצד החלש הוא הנתבע, אשר לעיתים עשוי להתקשות להעמיד כתב הגנה מפורט. לא ראוי לחסום את דרכו של המתדיין לבית המשפט, רק מכיוון שאין בידיו את כלל המידע כבר בשלב כתבי הטענות.
על כן, הגישה הנהוגה לגבי ניסוח כתבי טענות היא הגישה של ניסוח כללי, או ניסוח מיידע (notice pleading). לפי גישה זו, הנהוגה הן בישראל, הן בארצות הברית והן בארצות אחרות של המשפט המקובל, כתב התביעה נדרש רק לעורר את העניינים הכלליים הנדונים בתיק. גם כתב ההגנה אינו נדרש להיות מפורט במיוחד. כתבי הטענות אף אינם צריכים להיתמך על ידי תצהיר. זאת, לעומת בקשות בכתב וכתבי בי דין נוספים, אליהם נדרש לצרף תצהיר. רוב הבירור העובדתי והמשפטי נעשה בהמשך הדיון, לאחר שכתבי הטענות הוגשו. לגישה זו אמנם יש גם חסרונות, אך היא מגשימה במידה הרבה ביותר את זכות הגישה לערכאות. מבחינה מעשית, חסרונותיה של גישת ה-notice pleading מצטמצמים אף מבלי להגביה את הרף הנדרש ממנסח כתבי הטענות. צמצום זה נעשה, למשל, בשלב גילוי המסמכים ובשלב קדם המשפט, בו על השופט לגלות מעורבות רבה יחסית כדי לברר מה הן השאלות שהן באמת שנויות במחלוקת.
תיקון כתבי טענות

הדין מאפשר לתקן טעויות שנפלו בכתבי טענות. אפשרות זו נחלקת לתיקון לפי בקשת בעל הדין המתקן ולתיקון מיוזמת בית המשפט או לפי בקשת בעל הדין שכנגד.
"תיקון לפי בקשת בעל הדין המתקן" – "בית המשפט או הרשם רשאי, בכל עת, להתיר לכל אחד מבעלי הדין לשנות או לתקן את כתבי טענותיו בדרך ובתנאים הנראים צודקים, וכל תיקון כזה ייעשה לפי הצורך, כדי שבית המשפט יוכל להכריע בשאלות שהן באמת השאלות השנויות במחלוקת בין בעלי הדין. תיקון של טענה עובדתית או הוספתה, טעונים הגשת תצהיר המאמת את העובדות."
"תיקון מיוזמת בית המשפט או לפי בקשת בעל הדין שכנגד" – "בית המשפט או הרשם רשאי, בכל עת, להורות כי יימחק או יתוקן כל עניין בכתב טענות שאין בו צורך או שהוא מביש או עלול להפריע לדיון הוגן בתובענה, לסבכו או להשהותו. כמו כן רשאי בית המשפט או הרשם להודות על מחיקה או על תיקון של כתב טענות שלא קויימו לגביו הוראות תקנות אלה. [...] בעל דין לא יהא רשאי לבקש מבית המשפט או מהרשם לתת הוראה כאמור בתקנת משנה (א) אלא אם כן פנה לבעל דינו, תוך חמישה עשר ימים מיום המצאת כתב ההגנה האחרון או התשובה, לפי המאוחר, בבקשה למחוק או לתקן את העניין או את כתב הטענות."
לאחר שהוגש כתב טענות מתוקן, "ישיב עליו בעל הדין שכנגד, או יתקן בלי נטילת רשות, את כתב טענותיו הוא, תוך הזמן העומד לרשותו אותה שעה להגשת כתב טענותיו או תוך חמישה עשר ימים מיום שהומצא לו כתב הטענות המתוקן, הכל לפי התאריך המאוחר יותר, אם לא קבע בית המשפט או הרשם מועד אחר. תיקון של טענה עובדתית או הוספתה, טעונים הגשת תצהיר המאמת את העובדות."
ראו גם

סדר דין אזרחי
כתב הגנה
לקריאה נוספת

אסף טבקה, "פרדיגמת מערך כתבי הטענות בסדר הדין האזרחי החדש: מאפיינים דיוניים ומהותיים" משפטים על אתר יח 43 (תשפ"א).
עידו באום ואסף טבקה, "המצאת כתב הטענות הראשון: עליית ההמצאה, ירידת הידיעה ומעמד הבכורה של עורך הדין בתקנות סדר הדין האזרחי החדשות" משפטים על אתר יג 156 (תש"ף).
הערות שוליים

↑  תקנה 8 לתקנות סדר הדין האזרחי, תשמ"ד-1984, ק"ת 2220 (להלן: תקנות סדר הדין האזרחי).
↑  תקנות 8–17 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנות 49–52 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנות 61 ו-64 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנות 52–60 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנה 56 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנה 62 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנות 216–223 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנה 63 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנות 65 ו-67–90 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנה 92 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנה 91 לתקנות סדר הדין האזרחי.
↑  תקנה 94 לתקנות סדר הדין האזרחי.
ליקוטים

ליקוטים הוא שמו של אלבומו התשיעי במספר של מוזיקאי הרוק הישראלי ברי סחרוף שיצא בשנת 2016.
על האלבום

ב-16 בפברואר 2016 הוציא סחרוף את השיר "כשייתמו המילים", סינגל ראשון מהאלבום ליקוטים. את מילות השיר כתב סמי שלום שטרית. ב-29 במרץ יצא השיר השני מתוך האלבום "שיר בנאלי", לחן חדש למילותיו של אברהם חלפי. השיר הופיע בעבר בלחן של שם טוב לוי ובביצוע של אריק איינשטיין באלבומם המשותף "תוצרת הארץ".
ב-15 במאי יצא האלבום המלא, ובו 8 קטעים: 5 שירים ו-3 קטעים אינסטרומנטליים. מלבד שיריהם של שטרית וחלפי, מופיעים באלבום השיר "ירח" שכתב נתן אלתרמן, הפיוט "אלי למה עזבתני" שחיבר ר' דוד בוזגלו ו"רחובות סגולים" שכתב אודי שרבני. את האלבום פותח הקטע האינסטרומנטלי "נשקיני", עיבוד חדש לקטע שהופיע באלבום של ההרכב פוריין אפייר המשותף לסחרוף ורמי פורטיס.
אל סחרוף מצטרפים בעיבודים ובנגינה באלבום חברי ההרכב שהשתתפו בהקלטות "אתה נמצא כאן": בן הנדלר, גידי רז, אורן לוטנברג, איתמר דוארי, שי צברי גרשון וייסרפירר ורונן שפירא. אהובה עוזרי מתארחת בנגינה ברצועה האינסטרומנטלית "טווס כחולבן". האלבום הוקלט באולפני העוגן שבקיבוץ העוגן, ובמהלך ההקלטות אף נגנבו חלק מהן בפריצה שאירעה במקום בסוף אפריל 2014.
בעטיפת האלבום מופיעה תמונתו של איו, אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק.
שירי האלבום

| ליקוטים> מס' | ליקוטים> שם | ליקוטים> מילים | ליקוטים> לחן | ליקוטים> משך | ליקוטים>  | ליקוטים>  | ליקוטים>  | ליקוטים>  | ליקוטים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | נשקיני  | אינסטרומנטלי | ברי סחרוף, רמי פורטיס, Gilles Martin | 5:26 |  |  |  |  |  |
| 2. | ירח  | נתן אלתרמן | בן הנדלר, גידי רז, אורן לוטנברג, ניר מנצור וברי סחרוף | 2:40 |  |  |  |  |  |
| 3. | איו  | אינסטרומנטלי | בן הנדלר, גידי רז, אורן לוטנברג, ניר מנצור וברי סחרוף | 2:02 |  |  |  |  |  |
| 4. | אלי למה עזבתני  | דוד בוזגלו | עממי ממסורת יהודי מרוקו | 4:45 |  |  |  |  |  |
| 5. | שיר בנאלי  | אברהם חלפי | ברי סחרוף | 2:48 |  |  |  |  |  |
| 6. | כשייתמו המילים  | סמי שלום שטרית | ברי סחרוף ורונן שפירא | 5:26 |  |  |  |  |  |
| 7. | טווס כחולבן  | אינסטרומנטלי | ברי סחרוף, בן הנדלר, גידי רז ואיתמר דוארי | 3:58 |  |  |  |  |  |
| 8. | רחובות סגולים  | אודי שרבני | ברי סחרוף | 3:49 |  |  |  |  |  |
משתתפי האלבום

ברי סחרוף: גיטרות, קלידים, פסנתר, בס, קולות, שירה
גידי רז: סמפלר, גיטרות, קלידים, קולות
בן הנדלר: בס
ניר מנצור: תופים, כלי הקשה, שירה, קולות
אורן לוטנברג: גיטרות וקולות
איתמר דוארי: כלי הקשה
שי צברי: קולות, שירה
רונן שפירא: פסנתר, קלידים
גרשון וייסרפירר: עוד, חצוצרה
שלומי גוילי: סימפולים, תכנותים, קולות
אהובה עוזרי: בולבולטרנג
טכנאי מיקסים: אורי ברק, שלומי גוילי
טכנאי הקלטה: שלומי גוילי
מאסטר: Mastered by Matthew Agoglia at the Ranch Mastering, NY
עיצוב: אילת אביב
מפיק: ניצן זעירא
הערות שוליים

↑  בן שלו, אולפני העוגן נפרצו. בין השאר נגנבו הקלטות מאלבומו הבא של ברי סחרוף, באתר הארץ, 1 במאי 2014
| ברי סחרוף |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | הכל או כלום • סימנים של חולשה • חם על הירח • נגיעות • האחר • 11א' • אבן גבירול, אדומי השפתות • אתה נמצא כאן • ליקוטים • היא הופיעה כמו הרוח • בדל של אור |  |
| אלבומי הופעה | ברי סחרוף בהופעה 1993–2002 • אקוסטי |  |
| פסקולים לסרטים | קלרה הקדושה • בסמה מוצ'ו • Made in Israel • תומר והשרוטים • חוכמת הבייגלה |  |
| מיני אלבומים | יומולדת |  |
| הרכבים | מינימל קומפקט • פורטיסחרוף • פוריין אפייר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 927c6356-9e7a-4e49-8689-43d29b05c4be
לוביה (כפר)

| --- | --- |

מבנה נבי שוואמין (ידוע גם בשם שיח׳' אלחמא) בכפר. כנראה קברם של שני מפיצי הדת הדרוזית מהמאה ה-11.
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  הגליל
 נפה:  טבריה
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  התקופה העות'מאנית
 שטח:  39,629 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  18 ביולי 1948
 יישובים יורשים:  לביא, גבעת אבני
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  2,350 (1945)
 קואורדינטות:  32°46′33″N 35°25′46″E﻿ / ﻿32.77588889°N 35.42935°E﻿ / 32.77588889; 35.42935 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל העליון מוגדלת) לוביה(למפת הגליל העליון רגילה) לוביה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לוביה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לוביה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מפת אזור הכפר 1870
לוביה (בערבית: لوبيا תעתיק מדויק: לוביא) היה כפר ערבי מוסלמי בגליל התחתון בצד כביש 77, דרומית-מזרחית למחלף גולני.
שם הכפר

השם לוביה הוא גלגול של השם העברי "לביא", שמה של עיירה יהודית בתקופת המשנה והתלמוד. העיירה הייתה באמצע הדרך בין טבריה לציפורי ולפיכך היה במקום פונדק לשירות עוברי האורח המכונה בתלמוד "פונדק דלוי". השם "לוי" מעיד על כך שאנשי הגליל בעת ההיא לא הבחינו בין ב' רפויה והאות ו'. זאב וילנאי כותב ששם הכפר מזכיר את הקטנית לוביה.
היסטוריה

בחפירה ארכאולוגית שנערכה בשטח הכפר בשנת 2006, נחשפו שרידי יישוב שהתקיים ברציפות מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל ועד המאה ה-5.
הכפר יושב שוב החל מהתקופה הצלבנית בארץ ישראל. הצבא הצלבני חנה בכפר ביולי 1187 בערב שלפני קרב קרני חיטין.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

באפריל 1799 נערך סמוך לכפר קרב בין הצבא הצרפתי לבין כוחות ערביים כחלק ממסע נפוליאון בארץ ישראל.
בתחילת המאה ה-19 ביקר בכפר הסופר האנגלי ג'יימס סילק בקינגהאם, ותיאר אותו ככפר גדול השוכן בראש גבעה רמה. הכפר מוזכר גם ביומניו של הנוסע השווייצרי יוהאן לודוויג בורקהרדט. החוקר האמריקאי אדוארד רובינסון עבר בכפר בשנת 1838 וכתב שהוא ניזוק קשה מרעידת האדמה שפקדה את האזור שנה קודם לכן וגבתה את חייהם של 143 מתושביו. לקראת סוף המאה ה-19 תואר הכפר כבנוי מאבן בראש גבעת אבן גיר ואוכלוסייתו מנתה בין 400 ל-700 תושבים, שעיקר פרנסתם הייתה על כרמי זיתים ותאנים.
החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1875 וכתב: "בכפר 700 תושבים... ויש במקום שרידים של כנסייה".
ב-1895 הוקם בית ספר יסודי בכפר, שפעל בו עד תום תקופת המנדט.
היסטוריה > תקופת המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר מנהלית לנפת טבריה והיה הכפר הגדול באוכלוסייתו בנפה. בכפר התגוררו מספר משפחות עשירות, הודות לאדמה הטובה וריבוי המים. אולם התושבים היו מסוכסכים ביניהם, והכפר היה ידוע בריבוי של מקרי אלימות וגנבות. המשטרה הבריטית הקימה במקום באמצע שנות ה-20 תחנת משטרה והגלתה מהכפר אנשים שהיו חשודים כאחראים למהומות.
במפקד האוכלוסין של 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית הכפר 1,712 תושבים, רובם מוסלמים, אך גרו במקום גם מספר נוצרים ודרוזים. במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-1,849 תושבים אשר שכנו ב-405 בתים.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945 נאמדה בו אוכלוסייה בת 2,350 תושבים, ושטח אדמותיו היה 39,629 דונם טורקי, מתוכם 1,051 דונם בבעלות יהודית ו-5,683 דונם בבעלות ציבורית.
תושבי לוביה התנכלו ליהודים עוד בשנים הראשונות של המושבה סג'רה. בשנת 1913 נרצח שומר בסג'רה והמשטרה עצרה שני נאשמים ברצח מלוביה. בספטמבר 1936, בחודשים הראשונים של המרד הערבי הגדול, עצרו הבריטים 26 מתושבי הכפר כחשודים בסיוע לכנופיות. ב-15 ביוני 1939 הותקפה מכונית נוטרים ליד לוביה והנוטר בנימין קירשון נהרג. בתגובה ביצעה ב-20 ביוני 1939 חוליית ההגנה בפיקוד שלמה שמיר, שכללה את יגאל אלון, יוסי הראל ודוד שאלתיאל, פעולת תגמול בלוביה בה נהרגו מספר גברים ונשים שלא היו קשורים לכנופיות. הפעולה הייתה ככל הנראה יוזמה מקומית של נחום שדמי שלא אושרה על ידי דרגים בכירים יותר בהגנה. פעולה זו ספגה ביקורת קשה. מאמר מערכת בעיתון דבר גינה את הפעולה במילים קשות:
"פשע חדש אירע בכפר לוביה, פשע מבעית, המעיד כי מבצעיו איבדו את שארית ההבחנה ונסתלק מהם זיק אחרון של הרגש האנושי. יריות אלו אשר רצחו ישישים ונשים ושפכו דם תינוק וזקן גוסס, מעידות כי הושלכנו לתוך מדרון אפל, המדרדר תהומה. ... וזכר מעשה לוביה, כזכר כל המעשים המתועבים אשר קדמו לו, ידון לדראון את מבצעיו המחריבים - יהיו אשר יהיו."
היסטוריה > מלחמת העצמאות

עם פרוץ מלחמת העצמאות החלו ערביי לוביה לתקוף את המכוניות היהודיות בדרך לטבריה. ב־24 בפברואר 1948 הניחו ערביי לוביה מארב על הכביש ופתחו באש על אוטובוס אגד ועל טנדר פתוח של נוטרים. התפתח קרב שבו היו מעורבים גם חיילים ערביים מחיל הספר העבר-ירדני, ובהמשך כוח של הצבא הבריטי. בקרב נהרגו שני נוטרים. לאחר מכן נחסם הכביש לתנועה בכלי רכב בלתי ממוגנים, והתנועה היהודית הופנתה לכביש יבנאל - כנרת.
ב-9 ביוני 1948 תקף גדוד "דרור" של חטיבת גולני את לוביה במטרה לכבשה. ההתקפה נכשלה, והכוחות נסוגו לאחר 24 שעות. בקרב נפלו 21 מחיילי צה"ל.
בקרבות עשרת הימים, לאחר שמונה ימים רצופים של התקפות על סג'רה, התמוטט "צבא ההצלה", בפיקודו של פאוזי אל קאוקג'י, והחלה נטישה של משלטים באזור. ערביי לוביה ברחו מהכפר, וב-18 ביולי 1948, לאחר הפגזת הכפר יום קודם לכן, נכנסו כוחות של גדוד "ברק" לכפר ונפתחה הדרך לטבריה.
לאחר מלחמת העצמאות בתי לוביה פוצצו כחלק מהמדיניות הישראלית להריסת השכונות והכפרים הערביים הנטושים. מעט אחרי תום המלחמה הוקם הקיבוץ הדתי לביא בסמוך לאדמות הכפר, ועל חורבותיו החלה קק"ל ב-1964 בנטיעת יער לביא, בו ניתן למצוא שרידי מבנים, קברים ובורות מים. כמו כן, על שטחיו החקלאיים נוסד היישוב הקהילתי גבעת אבני בשנת 1991.
לקריאה נוספת

יוסף ארגמן: מלחמת הצללים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, עמ' 123–140 (פרשת לוביה), 2007
שמואל גרואג, "לוביה ביער לביא: על שימור המורשת הפלסטינית הבנויה בישראל", בתוך: חיים יעקובי וטובי פנסטר (עורכים), זיכרון, השכחה ו[ה]בניית המרחב, מכון ון ליר בירושלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"ב-2011, עמ' 177–209, ISBN 978-965-02-0624-6
הערות שוליים

1 2  זאב וילנאי, הישובים החדשים בגליל ובשומרון, דבר, 30 במאי 1939
↑  בוטרוס חנא - ח' לוביה 09/01/2009 דוח סופי, חדשות ארכיאולוגיות, גיליון 121 לשנת 2009
↑  The survey of western Palestine : memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology
↑  תיאור ארץ ישראל: גיאוגראפי, היסטורי וארכאולוגי -  ויקטור גרן  תרגום: חיים בן עמר
↑  לתיקונו של כפר לוביה, דואר היום, 15 ביולי 1926
↑  Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Nablus, עמוד 24
↑  Mills, 1932, עמוד 60
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  רצח בסגריה, מוריה, 24 בדצמבר 1913
↑  נאסרו מסייעים לכנופיות, דבר, 12 בספטמבר 1936
↑  בנימין קירשון, דבר, 1 ביוני 1939
↑  מאיר פעיל, מן ההגנה לצבא הגנה, עמ' 176
↑  Yigal Allon, Native son, עמוד 96
↑  גילי חסקין, פעולת הנקם בלוביה
↑  דבר היום, דבר, 22 ביוני 1939
↑  Galilee Driver Sees It Through, פלסטיין פוסט, 25 בפברואר 1948
↑  אילניה (סג'רה), באתר ההגנה הרשמי
↑  כיבושים השובים בכל ההזיתות ערב ההפוגה, הארץ, 19 ביולי 1948
↑   גדעון לוי, אלכס ליבק, ההתנצלות המפתיעה בפני עקורי הכפר לוביה, באתר הארץ, 2 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535633805171
לובר אבו דאבי

| --- | --- |

חנוכת מוזיאון הלובר באבו דאבי, 2017
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון אמנות
 כתובת:  האי סעדיאת 
 מיקום:  איחוד האמירויות הערביות אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 מפעיל:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 7 במרץ 2007
 תאריך פתיחה רשמי:  8 בנובמבר 2017 
 אדריכל:  ז'אן נובל 
 מידות
 שטח:  24,000 מ"ר 
 קואורדינטות:  24°31′59″N 54°24′00″E﻿ / ﻿24.533°N 54.40001°E﻿ / 24.533; 54.40001
 www.louvreabudhabi.ae
 he
 
הבוהמיין של אדואר מאנה מ-1862, מוצג במוזיאון בהשאלה
לובר אבו דאבי (בערבית: اللوفر أبوظبي, בצרפתית: Louvre Abou Dabi) הוא מוזיאון לאמנות ותרבות באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות. הוא ממוקם במרכז התרבות שנמצא על האי סעדיאת, בשטח כולל של 64,000 מטר רבוע. 8,000 מטר רבוע מוקדשים לגלריות, והוא המוזיאון הגדול יותר בחצי האי ערב.
במוזיאון מוצגות יצירות מרחבי העולם, תוך דגש ליצירות המגשרות בין אמנות המזרח לאמנות המערבית.
היסטוריה

הקמת המוזיאון אושרה על ידי הפרלמנט הצרפתי בשנת 2007, ובין ממשלת צרפת לעיר אבו דאבי נחתם הסכם שיתוף פעולה לשלושים שנה. לתכנון המוזיאון נבחר האדריכל הצרפתי ז'אן נובל. כחלק מהסכם השימוש בשם לובר, שילמה אבו דאבי כ-525 מיליון דולר אמריקני לממשלת צרפת. כמו כן, הוסכם על תשלום של כ-747 מיליון דולר נוספים תמורת הצגת יצירות אמנות מתחלפות במשך 10 שנים, וניהול מקצועי ואמנותי למשך 20 שנה. בעת הכרזתו כונה המוזיאון "לובר של החולות", אך לא נעשה שימוש בשם בהמשך.
תכנון ובניית המוזיאון התעכבו באופן ניכר, בין השאר עקב השלכות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008. עבודות הבנייה שהחלו ב-2009 באירוע חנוכה בנוכחותו של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי, הגיעו עד לשלב היסודות, אך נפסקו ב-2011 ללא מועד להמשך העבודות. ב-2013 חודשה הבנייה וב-2014 החלה בניית הכיפה שהיקפה 565 מטרים. כשהושלמה בניית הכיפה בסוף השנה, דיווחה החברה המנהלת שחמישים אחוז מהעבודות הושלמו.
המוזיאון נחנך ב-8 בנובמבר 2017 על ידי נשיא צרפת עמנואל מקרון, ראש ממשלת האמירויות מוחמד בן ראשד אאל מכתום ונסיך הכתר של האמירויות מוחמד בן זאיד אאל נהיאן.
אוסף

עם חנוכתו הציג המוזיאון תערוכות שהתבססו בין השאר על יצירות שהושאלו מ-13 מוזיאונים שונים בצרפת וכללו כ-300 יצירות. החל מ-2012, עוד בטרם נחנך המוזיאון, החל צוות המוזיאון ברכישת יצירות אמנות. בין השאר נרכשו יצירות של הציירים פול גוגן ורנה מגריט ושל צלמים שצילמו במזרח התיכון במאה ה-19 כדוגמת רוג'ר פנטון. בין היצירות שהושאלו והוצגו במוזיאון עם פתיחתו היו לה בל פרונייר של לאונרדו דה וינצ'י, עבודות של אנרי מאטיס, דיוקן עצמי של וינסנט ואן גוך, נפוליאון חוצה את האלפים של ז'אק-לואי דויד ויצירה של קלוד מונה.
על פי מנהל המוזיאון, הצרפתי אנרי לורט, שניהל בעבר את מוזיאון הלובר בפריז, יצירות האמנות המוצגות במוזיאון אינן מושפעות מהיותה של איחוד האמירויות מדינה מוסלמית.
הערות שוליים

↑  The Louvre Abu Dhabi, באתר מוזיאון הלובר (באנגלית)
↑  Alan Riding, ‏The Louvre’s Art: Priceless. The Louvre’s Name: Expensive., New York Times, ‏7 במרץ 2007 (באנגלית)
↑  טלי גולדשטיין‏, הייתם כבר בלובר של אבו דאבי?, באתר וואלה, 26 במאי 2009
↑  Showcase projects yield to more urgent needs, באתר gulfnews, ‏10 בנובמבר 2011 (באנגלית)
↑  The story of the Louvre Abu Dhabi’s final puzzle piece, באתר The National,‏ 22 באוקטובר 2014 (באנגלית)
↑   נעמה ריבה, הלובר וגוגנהיים באבו דאבי – אימפריאליזם תרבותי או תעודת עניות?, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2017
↑  Louvre Abu Dhabi acquires its first photographic works, באתר The Art Newspapaer, ‏14 בספטמבר 2012 (מאורכב) (באנגלית)
↑  Van Gogh, Manet, Monet and Matisse among artworks to be lent to Louvre Abu Dhabi, באתר The National, ‏12 באוקטובר 2014 (באנגלית)
↑  Abu Dhabi’s Louvre to get Middle East art, באתר The National, ‏20 באוגוסט 2008 (מאורכב) (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395811705171  LCCN: nb2014017316  NKC: osa20211126565  VIAF: 305230521   WorldCat (עם VIAF): 305230521
למרות

"למרות" הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-1 במרץ 2022.