stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיכואקטיב
הערות שוליים

↑  ימי העיון של פסיכואקטיב, באתר פסיכואקטיב
↑  העלון החודשי, באתר פסיכואקטיב
↑  חווה קרייסלר, "נשכח הנשכחים" - על הדינאמיקה של ההכחשה וההשכחה: סיפור אישי על מאג'יד כנאענה, באתר פסיכואקטיב
↑  נייר עמדה פסיכואקטיב- המחאה החברתית בישראל, יולי 2011, באתר "בטיפולנט"
עונת 1968/1969 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  15 באוקטובר 1968
 תאריך סיום:  5 במאי 1969
 מספר קבוצות:  14
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1968
 בחירה ראשונה:  אלווין הייז
 על ידי:  סן דייגו רוקטס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  בולטימור בולטס
 MVP של העונה הסדירה:  וס אנסלד (בולטימור בולטס)
 מלך הסלים:  אלווין הייז (סן דייגו רוקטס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  בוסטון סלטיקס
 אלופת המערב:  לוס אנג'לס לייקרס
 סדרת הגמר
 אלופה:  בוסטון סלטיקס
 MVP של סדרת הגמר:  ג'רי וסט (לוס אנג'לס לייקרס)
 → 1967/19681969/1970 ←
 
עונת 1968/1969 היא העונה ה-23 של ליגת ה-NBA. בעקבות הביקורות שספג וילט צ'מברלין, כוכב קבוצת פילדלפיה 76' וה-MVP המכהן של הליגה, על כישלון קבוצתו בסדרת הגמר של העונה הקודמת, ביקש השחקן לעזוב את הקבוצה אותה הוביל לאליפות בעונת 1967. הסנטר קיבל את מבוקשו כשהועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, הצטרף לצמד כוכבי הקבוצה ג'רי וסט ואלג'ין ביילור והפך את הלייקרס למועמדת המובילה לאליפות. העונה הסתיימה עם סדרת הגמר הקלאסית בין הלייקרס לבוסטון סלטיקס שהוכרעה רק במשחק השביעי. דקות בודדות לסיום המשחק המכריע, שהתקיים באולמה הביתי של לוס אנג'לס,הפורום, נפצע צ'מברלין ברגלו ונאלץ להחמיץ את דקות הסיום הגורליות. כדקה לסיום ההתמודדות קלע דון נלסון מבוסטון סל שהכריע למעשה את המשחק, ובכך זכו הסלטיקס בפעם השנייה ברציפות וה-11 בסך הכול בתואר האליפות. בסיום הסדרה הודיע ביל ראסל על פרישתו ממשחק, לאחר שלקח חלק בכל 11 האליפויות של הסלטיקס כשחקן, ואף אימן את הקבוצה בשלוש עונותיו האחרונות בקבוצה. פרס ה-MVP של סדרת הגמר, שחולק בפעם הראשונה, ניתן לג'רי וסט מהלייקרס לאחר שקלע 37.9 נקודות בממוצע למשחק לאורך הסדרה. נכון ל-2015, זוהי הפעם היחידה בה הוענק הפרס לשחקן מהקבוצה שהפסידה בסדרת הגמר. ג'ון האבליצ'ק הוביל את קלעי הסלטיקס בסדרה, עם 28.3 נקודות למשחק.
בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה הרוקי וס אנסלד מבולטימור בולטס, שהעמיד ממוצעים של 13.8 נקודות ו-18.2 ריבאונדים למשחק, והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (57-25). בתחילת העונה הצטרפו ל-NBA שתי קבוצת – פיניקס סאנס ומילווקי באקס – שהגדילו את מספר קבוצות הליגה ל-14 בסך הכול. כמו כן עברה קבוצת "סנט לואיס הוקס" לאטלנטה שבג'ורג'יה, ושינתה את שמה ל"אטלנטה הוקס".
דראפט 1968

סיבוב הבחירות הראשון בדראפט 1968 התקיים ב-3 באפריל, ו-20 הסיבובים הנוספים התקיימו ב-8 ו-10 במאי, כולם בעיר ניו יורק. סן דייגו רוקטס ובולטימור בולטס, שסיימו אחרונות בבית שלהן בעונה הקודמת, שובצו כשתי הבוחרות הראשונות והסדר ביניהן נקבע על פי הטלת מטבע. בהגרלה זכו הרוקטס, שבחרו במקום הראשון את אלווין הייז מאוניברסיטת יוסטון. בבחירה השנייה בדראפט, שביצעה בולטימור, נלקח וס אנסלד, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה ואף בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. בכך הפך אנסלד לרוקי השני שזוכה בפרס, לאחר שוילט צ'מברלין עשה זאת בעונת 1960. בעונת 1978 זכו הייז ואנסלד, כחברים לקבוצה, באליפות ה-NBA כשחקני וושינגטון בולטס. לאחר פרישתם הוצגו שני השחקנים בהיכל התהילה של הכדורסל, ובשנת 1996 נכללו ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA. בוב קאופמן, שנבחר בבחירה השלישית, הוא שחקן האולסטאר היחיד שנבחר בדראפט, פרט להייז ואנסלד. כמו כן נבחרו בדראפט דון צ'יני, שהוביל את בוסטון סלטיקס לשתי אליפויות כמאמן (בחירה 12), וריק אדלמן, שאימן את פורטלנד טרייל בלייזרס בשתי סדרות גמר (בחירה 79).
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 21 סיבובים):
| מקרא |
| --- | --- |
: מסמל שחקן שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר ולאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר בלבד
: מסמל שחקן שנבחר לאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שלא שיחק מעולם בליגה
| סיבוב ראשון> מספר בחירה | סיבוב ראשון> שם | סיבוב ראשון> מדינה | סיבוב ראשון> מכללה/קבוצה | סיבוב ראשון> קבוצה בוחרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלווין הייז | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת יוסטון | סן דייגו רוקטס |
| 2 | וס אנסלד | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת לואיוויל | בולטימור בולטס |
| 3 | בוב קאופמן | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת גילפורד | סיאטל סופרסוניקס |
| 4 | טום בורווינקל | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת טנסי | שיקגו בולס |
| 5 | דון סמית' | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של איווה | סינסינטי רויאלס |
| 6 | אוטו מור | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת פן אמריקן | דטרויט פיסטונס |
| 7 | צ'ארלי פולק | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה נורת'איסטרן | מילווקי באקס |
| 8 | גארי גרגור | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת קרוליינה הדרומית | פיניקס סאנס |
| 9 | רון ויליאמס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת וירג'יניה המערבית | סן פרנסיסקו ווריורס |
| 10 | ביל הוסקט | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של אוהיו | ניו יורק ניקס |
| 11 | ביל יואיט | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת דרום קליפורניה | לוס אנג'לס לייקרס |
| 12 | דון צ'ייני | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת יוסטון | בוסטון סלטיקס |
| 13 | סקיפ הרליצ'קה | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת קרוליינה הדרומית | אטלנטה הוקס |
| 14 | שיילר הלימון | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של יוטה | פילדלפיה 76' |
אולסטאר 1969

משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-14 בינואר 1969 בבולטימור שבמרילנד.
המאמנים במשחק היו ג'ין שו מבולטימור בולטס וריצ'י גוארין מאטלנטה הוקס. חמישיית המזרח כללה את אוסקר רוברטסון, ארל מונרו, ג'ון האבליצ'ק, ג'רי לוקאס וביל ראסל, וחמישיית המערב כללה את לני וילקינס, ג'רי וסט, דון קוג'יס, אלג'ין ביילור ואלווין הייז. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 123-112, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה אוסקר רוברטסון מסינסינטי רויאלס, שקלע 24 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
טבלת העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בולטימור בולטס* | 57 | 25 | 0.695 | – |
| 2 | פילדלפיה 76'* | 55 | 27 | 0.671 | 2 |
| 3 | ניו יורק ניקס* | 54 | 28 | 0.659 | 3 |
| 4 | בוסטון סלטיקס* | 48 | 34 | 0.585 | 9 |

| 5 | סינסינטי רויאלס | 41 | 41 | 0.500 | 16 |
| 6 | דטרויט פיסטונס | 32 | 50 | 0.390 | 25 |
| 7 | מילווקי באקס | 27 | 55 | 0.329 | 30 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לוס אנג'לס לייקרס* | 55 | 27 | 0.671 | – |
| 2 | אטלנטה הוקס* | 48 | 34 | 0.585 | 7 |
| 3 | סן פרנסיסקו ווריורס* | 41 | 41 | 0.500 | 14 |
| 4 | סן דייגו רוקטס* | 37 | 45 | 0.451 | 18 |

| 5 | שיקגו בולס | 33 | 49 | 0.402 | 22 |
| 6 | סיאטל סופרסוניקס | 30 | 52 | 0.366 | 25 |
| 7 | פיניקס סאנס | 16 | 66 | 0.195 | 39 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | אלווין הייז | סן דייגו רוקטס | 28.4 |
| ריבאונדים למשחק | וילט צ'מברלין | לוס אנג'לס לייקרס | 21.1 |
| אסיסטים למשחק | אוסקר רוברטסון | סינסינטי רויאלס | 9.8 |
| אחוזים מהשדה | וילט צ'מברלין | לוס אנג'לס לייקרס | 58.3% |
| אחוזים מקו העונשין | לארי זיגפריד | בוסטון סלטיקס | 86.4% |
| נקודות מדד | ג'רי וסט | לוס אנג'לס לייקרס | 22.3 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה – וס אנסלד, בולטימור בולטס
רוקי השנה – וס אנסלד, בולטימור בולטס
מאמן העונה – ג'ין שו, בולטימור בולטס
פרסים > חמישיות העונה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


אוסקר רוברטסון (סינסינטי רויאלס): האל גריר (פילדלפיה 76')
ארל מונרו (בולטימור בולטס): ג'רי וסט (לוס אנג'לס לייקרס)
אלג'ין ביילור (לוס אנג'לס לייקרס): ג'ון האבליצ'ק (בוסטון סלטיקס)
בילי קנינגהם (פילדלפיה 76'): דייב דבושר (ניו יורק ניקס)
וס אנסלד (בולטימור בולטס): ויליס ריד (ניו יורק ניקס)
פרסים > חמישיות ההגנה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


וולט פרייזר (ניו יורק ניקס): ג'רי וסט (לוס אנג'לס לייקרס)
ג'רי סלואן (שיקגו בולס): ג'ון האבליצ'ק (בוסטון סלטיקס)
דייב דבושר (ניו יורק ניקס): טום סנדרס (בוסטון סלטיקס)
נייט ת'ורמונד (סן פרנסיסקו ווריורס): ביל ברידג'ס (אטלנטה הוקס)
ביל ראסל (בוסטון סלטיקס): רודי לרוסו (סן פרנסיסקו ווריורס)
פרסים > חמישיית הרוקיז

ארט האריס (סיאטל סופרסוניקס)
ביל יואיט (לוס אנג'לס לייקרס)
גארי גרגור (פיניקס סאנס)
וס אנסלד (בולטימור בולטס)
אלווין הייז (סן דייגו רוקטס)
פלייאוף 1969

סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: ביל ראסל, ג'ון האבליצ'ק, אם בראיינט, סם ג'ונס, ביילי האוול, לארי זיגפריד, דון נלסון, סאץ' סנדרס, דון צ'ייני, ריץ' ג'ונסון ומל גראהם.
מאמן ראשי: ביל ראסל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | חצי גמר אזורי | חצי גמר אזורי |  |  | גמר אזורי | גמר אזורי |  |  | גמר ה-NBA | גמר ה-NBA |
:  
|  | מזרח | מזרח |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | מזרח | מזרח |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (1) בולטימור בולטס |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (1) בולטימור בולטס |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) ניו יורק ניקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) ניו יורק ניקס |  4 |   |   |  (3) ניו יורק ניקס |  2 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (3) ניו יורק ניקס |  2 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (4) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) פילדלפיה 76' |  1 |   |   |  (4) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) פילדלפיה 76' |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  (4) בוסטון סלטיקס |  4 |
|  | מערב | מערב |   |   |  |  |   |   |  (4) בוסטון סלטיקס |  4 |
|  | מערב | מערב |   |   |  |  |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  3 |
|  |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  3 |
|  |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) סן פרנסיסקו ווריורס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) סן פרנסיסקו ווריורס |  2 |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (1) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (2) אטלנטה הוקס |  1 |   |   |  |  |
|  |  (2) אטלנטה הוקס |  4 |   |   |  (2) אטלנטה הוקס |  1 |   |   |  |  |
|  |  (2) אטלנטה הוקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) סן דייגו רוקטס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) סן דייגו רוקטס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1968/1969, באתר nba.com
↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום עונת 1968/1969, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1968, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1969, באתר nba.com
↑  דו"ח משחק האולסטאר 1969, באתר basketball-reference.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
אלווין הייז, הבחירה הראשונה בדראפט ומלך הסלים של העונה
וס אנסלד, זוכה פרס רוקי העונה וכן ה-MVP של העונה הסדירה
ג'רי וסט (משמאל), ה-MVP של סדרת הגמר
פוליה

ערך זה עוסק במחוז בדרום איטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פּוּליה (באיטלקית: Puglia) הוא מחוז בדרום-מזרח איטליה; חלקו הדרומי הוא חצי האי סלנטו, ה"עקב" ב"מגף האיטלקי".
גאוגרפיה

מחוז פוליה גובל בצפון במוליזה, במערב בקמפניה ובבזיליקטה, בדרום במפרץ טאראנטו ובים היוני, ובמזרח בים האדריאטי.
שטח המחוז 19,366 קמ"ר, ומספר תושביו מעל 4 מיליון.
בירת המחוז היא בארי.
המחוז מחולק לשש נפות והן: בארי, ברינדיזי, בארלטה-אנדריה-טראני, פוג'ה, לצ'ה וטאראנטו.
שטח נפת פוג'יה חופף פחות או יותר לשטח של "קפיטנטה" (Capitanata). מקור השם קפיטנטה ("קטפנו" ;Catapano) הוא מן המונח הלטיני "קפיטן" אשר משמעותו קפטן. שטח נפת בארי חופף פחות או יותר לשטח של "טֶרָה דִּי בארי" (Terra di Bari).שטח נפת לצ'ה חופף פחות או יותר לשטח של "טֶרָה ד'אוטרנטו" (Terra d'Ótranto ).
נפת קפיטנטה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 באדום
סמל נפת קפיטנטה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860
נפת "טֶרָה דִּי בארי"
 (Terra di Bari). בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 באדום
סמל "טֶרָה דִּי בארי"
 (Terra di Bari).
נפת "טֶרָה ד'אוטרנטו" 
 (Terra d'Ótranto ). בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 באדום
סמל "טֶרָה ד'אוטרנטו" 
 (Terra d'Ótranto ).
המחוז מרוחק בקצהו הדרומי רק 80 ק"מ מחופי אלבניה הנמצאת מצידו השני של הים האדריאטי.
חקלאות

הגידולים החקלאיים במחוז הם:
זיתים
כרמים
דגנים
שקדים
טבק
תאנים
כבשים
עיזים
פרות
חזירים
היסטוריה

בזמנים קדומים מאוד נקרא רק החלק הצפוני של פוליה בשמו הנוכחי; החלק הדרומי, חצי האי סלנטו (Salento) — ה"עקב" ב"מגף האיטלקי" — נקרא אז קלבריה.
באזור הר סרסנו נמצאו קברים מהמאה ה-9 לפנה"ס.
האזור היה מיושב בתחילה על ידי שבטים איטליים וקבוצות תושבים מיוון הקדומה שישבו במקום עד המאה ה-4 לפנה"ס, אז נכבש המקום על ידי הרומאים.
בזמן המלחמות הפוניות לקח המחוז חלק חשוב במלחמה הפונית השנייה.
לאחר נפילת רומא התיישבו במקום קבוצות של גותים, לומברדים וביזנטים.
במהלך המאה ה-11 נכבשה פוליה על ידי הנורמנים.
מידי הנורמנים עברה פוליה לידי ממלכת סיציליה ומשם לממלכת נאפולי.
מסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13 הייתה פוליה תחת שלטון בית הוהנשטאופן הגרמני.
ערי הנמל של פוליה - בארי וברינדיזי, שימשו כנמל המוצא לספינות המעפילים לארץ ישראל, משלהי מלחמת העולם השנייה ועד הקמת המדינה.
מונופולי
בארי
פיג'ו DMA

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1941–1948
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל אחריו:  Peugeot Q3A
 סיווג:  משאית
 אורך:  4.68 מטר
 רוחב:  2.00 מטר
 גובה:  1.70 מטר
 משקל:  2,000-2,200 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2.80 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,142 סמ"ק המפיק 50 כ"ס (מנוע בנזין, מנוע דגם פיג'ו 402)
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש
 צריכת דלק:  20 ליטר ל-100 ק"מ
 
פיג'ו DMA (בצרפתית: Peugeot DMA) היא משאית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו שיוצרה בין השנים 1941–1948.
סך הכול יוצרו 23,355 יחידות, מהן 15,309 ממרץ 1941 עד 1944, ו-8,049 יחידות לאחר מלחמת העולם השנייה.
בתקופת כיבוש צרפת, דגמי "פיג'ו DMA" יוצרו לשימוש הוורמאכט.
דגמים

"DMA": יוצר ממרץ 1941 - ספטמבר 1944.
"DMA R": יוצר מיוני 1945 - ספטמבר 1946.
"DMAG": יוצר מספטמבר 1942 - ספטמבר 1944, יוצרו 333 יחידות.
"Q5A": יוצר מיולי 1941 - דצמבר 1941, יוצרו 176 יחידות.
"Q5AG": יוצר מינואר 1942 - יוני 1942, יוצרו 114 יחידות.
"DMAH": יוצר מאוקטובר 1946 - יולי 1948, יוצרו 11,045 יחידות.
דגמים > תצורות

משאיות.
כבאיות.
מיניבוסים.
תמונות

"פיג'ו DMA"
"פיג'ו DMA"  (צולם:1 ביולי, 1941)
"פיג'ו DMA", שנת 1948
"פיג'ו DMA", שנת 1948
"פיג'ו DMA" - כבאית
ראו גם

פיג'ו
לקריאה נוספת

דגמי "פיג'ו DMA" - תמונות
פנלופי דלתא

| --- | --- |

פנלופי דלתא, בגיל 33, עם בתה התינוקת
 לידה:  1874 אלכסנדריה, מצרים העות'מאנית
 התאבדה:  2 במאי 1941  (בגיל 67 בערך) אתונה, יוון
 שם לידה:  פנלופי בנאקיס
 מדינה:  יוון 
 לאום:  יוונים
 שפות היצירה:  יוונית
 בן או בת זוג:  סטפנוס דלתא   איון דרגומיס 
 צאצאים:  וירגיניה דלתא, סופיה דלתא, אלכסנדרה דלתא 
 חתימה:   
 
פנלופי דלתא (ביוונית: Πηνελόπη Δέλτα; ‏1874, אלכסנדריה, מצרים העות'מאנית - 2 במאי 1941, אתונה, יוון) הייתה סופרת ילדים ונוער יוונייה, ככל הנראה הראשונה בתרבות היוונית המודרנית. היא חיברה רומנים היסטוריים שזכו להצלחה והשפיעו על תפיסות עממיות של זהות לאומית בקרב הקוראים היוונים.
בשל הקשר ההדוק שלה למהפכן איון דרגומיס, נקלעה דלתא לסערות הפוליטיקה היוונית של ראשית המאה ה-20, החל מהמאבק המקדוני ועד לקרע הלאומי. דלתא התאבדה ביום כניסת צבא גרמניה הנאצית לאתונה בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

דלתא נולדה באלכסנדריה לעמנואל בנאקיס, סוחר כותנה עשיר, ולוירגיניה בנאקיס לבית כורמי. היא הייתה שלישית בין שישה ילדים. היא הנציחה את תעלולי אחיה המבוגרים אלכסנדרה ואנטוניס בספרה "טרלאנטוניס". צעירים ממנה היו קונסטנטינוס, שמת בינקותו, אלכסנדר, וארגיני.
משפחת בנאקיס עקרה זמנית לאתונה בשנת 1882, שם נישאה פנלופי לסטפנוס דלתא, איש עסקים אמיד מאיסטנבול, שהיה אחיינו של המתמטיקאי קונסטנטין קרתיאודורי. לזוג נולדו שלוש בנות: וירגיניה זאנה, סופיה מאברוגורדאטו, ואלכסנדרה פפדופולו. הזוג שב לאלכסנדריה בשנת 1905, ושם פגשה דלתא את איון דרגומיס, שהיה אז סגן הקונסול של יוון באלכסנדריה. על רקע זיקתם המשותפת לכתיבתם על המאבק המקדוני, נקשר בין דלתא ודרגומיס קשר רומנטי לזמן מה. לטובת ילדיה, החליטו דלתא ודרגומיס להפסיק להתראות, אך קיימו חליפת מכתבים נלהבת עד 1912, עת פיתח דרגומיס קשר רומנטי עם שחקנית התיאטרון מריקה קוטופולי. באותה תקופה ניסתה דלתא להתאבד פעמיים.
דלתא עקרה עם משפחתה לפרנקפורט בגרמניה בשנת 1906, בעקבות עסקיו של בעלה, ושם חיברה את הרומן הראשון שלה, για την πατρίδα ("למען המולדת"), שיצא לאור בשנת 1909. עלילת הרומן מתרחשת בימי האימפריה הביזנטית, ובעקבותיו החלה דלתא בהתכתבות עם ההיסטוריון גוסטב שלומברגר, מומחה לאימפריה הביזנטית. על בסיס הדיונים עמו, חיברה את הרומן השני שלה, Τον καιρό του Βουλγαροκτόνου, "בעידן קוטל-הבולגרים", אשר מתרחש בימי הקיסר בסילאוס השני. בשנת 1911 פרסמה את הרומן השלישי שלה, Παραμύθι χωρίς όνομα, ("מעשה ללא שם").
בשנת 1913 שבה דלתא עם משפחתה לאלכסנדריה, ובשנת 1916 עקרה לאתונה, שם הפך בינתיים אביה ראש העירייה, ונשארה שם כל ימיה. באתונה התיידדה דלתא עם אלפתריוס וניזלוס, שהיה בעל ברית פוליטי של אביה. אביה אף שימש שר אוצר בממשלת וניזלוס הראשונה.
הערות שוליים

↑  דף על דלתא (אנגלית) במוזיאון בנאקי, יוון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 8041537  BNE: XX5458214  BnF: cb122030595 (data)  GND: 120653222  ISNI: 0000 0001 2131 0663  LCCN: n84179627  NKC: mub20191033345  NLA: 35772459  NLG: 17577  NTA: 073927988  RERO: 02-A021753995  SUDOC: 069083487  Trove: 1080290  VIAF: 46808706   WorldCat (עם VIAF): 46808706
פנצ'ו וייה

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1878 סן חואן דל ריו, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 נרצח:  20 ביולי 1923 (בגיל 45) פאראל, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  José Doroteo Arango Arámbula 
 מדינה:  מקסיקו 
 תפקיד:  מושל צ'יוואווה (1913–1914) 
 חתימה:   
 
חוסה דורוטאו אראנגו אראמבולה (ספרדית: José Doroteo Arango Arámbula‏; 5 ביוני 1878 - 20 ביולי 1923) הידוע יותר בשם פרנסיסקו וייה (Francisco Villa) או בקיצור פנצ'ו וייה היה אחד הגנרלים הבכירים במהפכה המקסיקנית.
ביוגרפיה

חוסה דורוטאו נולד בעיירה סן חואן דל ריו שבמדינת דורנגו במקסיקו. לא ידוע רבות על מוצאו, בעיקר בשל חוסר תיעוד רשמי. התאוריה הרווחת גורסת כי היה בנו של החוואי לואיס פרמן גורולה.
בתחילת דרכו הועסק כאיכר בחוות אביו, אולם לאחר זמן מה עזב והפך לפורע חוק ושודד בדורנגו, מאוחר יותר היגר למדינת צ'יוואווה הסמוכה ושם המשיך במעשיו. הוא נתפס מספר פעמים באשמות של שוד, גנבות סוסים ובקר, אך הצליח להשתחרר מהאישומים בעזרת קשרים.
שינוי משמעותי בחייו התרחש לאחר פגישתו עם אברהם גונסלס, נציג של המהפכן פרנסיסקו מדרו (שמאוחר יותר יהיה נשיא) בצ'יוואווה. גונסלס חשף אותו לראשונה לעולם הפוליטיקה ושינה את דרכי חשיבתו לגבי יחסו לפוליטיקה ולאנשים בעמדות הכוח. מאותו זמן התחיל להחשיב עצמו למהפכן הנלחם למען עמו.
ב-1911 עזר וייה לניצחון צבא המהפכנים של מדרו (בתמיכת ארצות הברית) על הצבא הפדרלי של הנשיא הדיקטטור פורפיריו דיאס. בתגובה נדון במשפט צבאי שלא בפניו למוות, ועל כן ברח לגבול ארצות הברית עד יעבור זעם. יותר מאוחר המשיך בסדרת המרידות נגד בני בריתו לשעבר, השליט הצבאי החדש ויקטוריאנו אוארטה ולאחר מכן מחליפו ונוסטיאנו קאראנסה.
ב-9 במרץ 1916 הוביל וייה כ-1,500 מורדים מקסיקניים במתקפה על העיירה קולומבוס שבניו מקסיקו, בתגובה להודעת התמיכה של ארצות הברית במשטרו של קאראנסה. במתקפה נהרגו 17 מתושבי העיירה ובתים רבים נשרפו. בתגובה, שלח הנשיא וודרו וילסון משלחת של 12,000 חיילים במטרה לתפוס את וייה ולהביאו למשפט. משלחת זו הוכתרה ככישלון בינואר 1917.
פנצ'ו וייה היה בעליה של מכונית מסוג דודג' 30-35.
ב-1923, נרצח וייה בהתנקשות בעיירה פאראל שבמדינת צ'יוואווה. וייה עדיין זכור במקסיקו כגיבור עממי, שמרד נגד העריצים למען הצדק והעם.
פנלופת ספיקס

| פנלופת ספיקס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: פנלופה
מין:: פנלופת ספיקס
שם מדעי
 Penelope jacquacu ‏שפיקס, 1825
תחום תפוצה


פנלופת ספיקס (שם מדעי: Penelope jacquacu) היא מין של עוף ג'ונגל גדול מסדרת התרנגולאים השייך למשפחה דרום אמריקאית שנקראת הוקיים ולסוג פנלופה.
מאפיינים

הפנלופה מזכירה במראה תרנגול הודו קטן ושוכן עצים, שייכת למשפחה אחרת. צבעה חום-שחור ובעל גרון אדום-עז המצוי רק אצל הזכרים. כמו מינים רבים של תרנגולאים הזכר אינו מטפל בביצים ומשאיר את זה לנקבה החומה ומוסווית הרבה יותר.
פנלופה זו קרויה ע"ש החוקר הגרמני יוהאן פון שפיקס (1781 – 1826) שגילה חיות רבות ביערות דרום אמריקה.
ממדים: אורכה 66-75 ס"מ. המשקל מגיע ל-1.5-1.7 ק"ג.
תפוצה: הפנלופה חיה בעיקר ביערות שפילה בבוליביה, קולומביה, ברזיל, ונצואלה, אקוודור, גויאנה ופרו.
מזון: היא אוכלת כל הניזונה בעיקר מפירות שונים, זרעים וחרקים קטנים. הפנלופות מפיצות עיקריות של עצים רבים ביער הגשם.
איומים: הם עלולות להיטרף על ידי הטורפים הגדולים כמו היגואר והפומה. כמו כן הם נדבקות במחלות ומשמשות קורבן לתולעי מעיים. גם האדם צד אותם אך לעת עתה היא אינה בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  פנלופת ספיקס באתר הרשימה האדומה של IUCN
עידן חיים

| --- | --- |

עידן חיים
 לידה:  31 בדצמבר 1987 (בן 36) עפולה
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 סוגה:  ישראלי
 שיתופי פעולה בולטים:  רון נשר, עומרי סגל
עידן חיים
עידן חיים ביום צילומים
עידן חיים
עידן חיים (נולד ב-31 בדצמבר 1987) הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה

חיים נולד בעפולה. למד בפנימיית כפר הנוער ויצו ניר העמק.
בשנת 2011 התמודד חיים בתוכנית הריאליטי "כוכב נולד" בעונתה התשיעית.
לאחר התוכנית, הוציא חיים סינגל ראשון, "הבטן מתהפכת" ולאחריו המשיך להוציא מספר סינגלים נוספים. השיר "אתה באבא", שיצא לאור ב-2013, נכתב והולחן על ידי חיים לזכר אביו של טום קשתי.[דרוש מקור]
בשנת 2014 הוציא חיים מספר שירים נוספים, בהם "נסיכת הים", ובנוסף הופיע כסולן עם להקת האירועים "מומנטוס".
בשנת 2017 שיתף פעולה עם רון נשר בשיר "תחת אש" ועם עומרי 69 סגל בשיר "Oh my", בשיר "הלילה יורד" עם MC Sapinho, ובשיר "לילה טוב" עם רון נשר וארז שפירא. הוא המשיך לשתף פעולה עם רון נשר בשיר "#דודוזר" שיצא בשנת 2018, ובאותה שנה הקים הרכב אירועים בשם "קונספט".
במקביל להיותו זמר, עובד חיים כנהג. הוא פתח קורס ללימודי גיטרה ופתח קהילה לתלמידי הקורס בשם "ישראל מנגנת".
דיסקוגרפיה > סינגלים

הבטן מתהפכת, 2011, הפיק: תמיר צור
בנית לי אימפריה, 2011, מילים: לי קיסר
המסע של שנינו, 2012, מילים: נועם חורם
רעידת אדמה, 2013, מילים: יוסי גיספן; לחן: עדי לאון
נסיכת הים, 2014, מילים: ארלט ספדיה; לחן: עדי ליאון; עיבוד: דודו קומה
וידוי, 2014
ציפורים שרות, 2014, מילים: רמי לב; לחן: עדי לאון
קורא אלייך, 2014, מילים: אסף אדם ויניב אוחנה
אחת ומיוחדת, 2015, מילים ולחן: עידן חיים ואורן איתן
מזיזה את הגרוב, 2015, מילים ולחן: עידן חיים ואורן איתן
בת של מלך, 2015
נילחם בלילות הקרים, 2015, מילים ולחן: חננאל שמעון
מרגיש רווק, 2016, מילים ולחן: אופיר כהן
תחת אש, 2017, יחד עם רון נשר; מילים: רון נשר, ויק אוחנה ג׳אן ואדיר נגר; לחן: עידן חיים, ורון נשר; עיבוד והפקה מוזיקלית: אדיר נגר
יום שישי (קאבר של בנזין), יחד עם רון נשר
Oh my,‏ 2017, עם עומרי 69 סגל
הלילה יורד, 2017, עם MC Sapinho
לילה טוב, 2017, עם רון נשר וארז שפירא
נעים מאוד, 2018, מילים ולחן: רון נשר
קפוצ'ינו, 2018, מילים: שיר לב ומיתר לב; לחן: רמי לב
האקסית שלי צדקה, 2019, מילים ולחן: עידן חיים
עופי על עצמך, 2019, מילים ולחן: עידן חיים
איזה כייף שכייף, 2019, מילים: רמי לב ושיר לב; לחן: לוצ’יאנו
צלקות מהחיים, 2019, מילים ולחן: אורי אבני ועידן חיים
הערות שוליים

↑  האודישן של עידן חיים באתר Mako
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7edde997-cb55-43c8-a548-75e7e0688970 
עידן חיים בהופעה