stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיסה 006 של סינגפור איירליינס

טיסה 006 של סינגפור איירליינס הייתה טיסה מסחרית וסדירה של חברת התעופה סינגפור איירליינס מנמל התעופה סינגפור צ'אנגי לנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס דרך נמל התעופה הבינלאומי צ'יאנג קאי-שק, הידוע כיום בשם נמל התעופה הבינלאומי טאויואן. ב-31 באוקטובר 2000, בשעה 23:18 שעון מקומי, מטוס הבואינג 412–747 שהפעיל את הטיסה התנגש בציוד בנייה לאחר שניסה להמריא מהמסלול הלא נכון עקב טעות אנוש.
| --- | --- |

המטוס שהיה מעורב בתאונה, כחמישה חודשים לפני התקרית
 תאריך:  31 באוקטובר 2000
 שעה:  23:18
 מיקום:  נמל התעופה הבין-לאומי טאויואן, טאיוואן
 גורם:  טעות אנוש
 קואורדינטות:  25°04′53″N 121°13′48″E﻿ / ﻿25.0815°N 121.23°E﻿ / 25.0815; 121.23
 הרוגים:  83
 פצועים:  71
 נעדרים:  0
 ניצולים:  96
 המעורבים באסון

 סוג:  בואינג 412–747
 מוצא:  נמל התעופה סינגפור צ'נגי, סינגפור
 יעד:  נמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס, ארצות הברית
 חניות ביניים:  נמל התעופה הבין-לאומי טאויואן, טאיוואן
 מפעיל:  סינגפור איירליינס
 נוסעים:  159
 אנשי צוות:  20
 he
רקע > המטוס

המטוס המעורב בתאונה היה בואינג 412–747, מופעל על ידי ארבעה מנועי פראט אנד ויטני PW4000. המטוס היה הבואינג 747 ה-1,099 שיוצר וטיסת הבכורה שלו התקיימה ב-12 בינואר 1997. המטוס היה אחד משני מטוסי הבואינג 412–747 של סינגפור איירליינס שנצבעו בצבעים "טרופיים" כדי לקדם את החברה. המטוס עבר את בדיקת התחזוקה האחרונה שלו ב-16 בספטמבר 2000 ולא נמצאו פגמים במהלך הבדיקה.
רקע > הצוות

קברניט הטיסה היה פוונג צ'י קונג, בן 41, בעל כ-11,235 שעות טיסה, מתוכן כ-2,017 במטוסי בואינג 400–747. טייס המשנה של הטיסה היה לטיף סיראנו, בן 36, בעל כ-2,442 שעות טיסה, ביניהן כ-552 במטוסי הבואינג 400–747.
התאונה

בשעה 23:15:22 קיבלה הטיסה אישור המראה במסלול 05L, אולם הקברניט קונג וטייס המשנה סיראנו פנו בטעות למסלול 05R, שהיה סגור לתיקונים באותו הזמן. עקב תנאי מזג אוויר קשים שנגרמו מהטייפון זאנגסאן (אנ'), לא ראו קונג וסיראנו את ציוד הבנייה על המסלול, שכלל, בין השאר, טרקטורים, מחסומים וגלילים גדולים. כ-3.5 שניות לאחר שהמטוס הגיע למהירות V¹, ממנה לא ניתן לבטל המראה בבטחה, פגע המטוס לראשונה בציוד הבנייה והתפרק לשלושה חלקים עיקריים. כן הנסע והמנועים נפרדו מגוף המטוס והוא עלה באש.
נפגעים

מתוך 179 הנוסעים ואנשי הצוות, 81 נהרגו במקום, ושני נוסעים מתו מאוחר יותר בבית החולים. מתוך 96 הניצולים, 25 לא נפגעו ו-71 נפצעו, ביניהם 39 קשה ו-32 קל. בין 179 הנוסעים ואנשי הצוות, היו שלושה תינוקות ושלושה ילדים.
נפגעים > נפגעים לפי לאום

| מדינה | סך הכל | הרוגים | ניצולים |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 0 | 1 |
| קמבודיה קמבודיה | 1 | 0 | 1 |
| קנדה קנדה | 1 | 0 | 1 |
| גרמניה גרמניה | 1 | 0 | 1 |
| הודו הודו | 11 | 10 | 1 |
| אינדונזיה אינדונזיה | 5 | 1 | 4 |
| אירלנד אירלנד | 1 | 0 | 1 |
| יפן יפן | 1 | 1 | 0 |
| מלזיה מלזיה | 9 | 4 | 5 |
| מקסיקו מקסיקו | 3 | 0 | 3 |
| הולנד הולנד | 1 | 1 | 0 |
| ניו זילנד ניו זילנד | 2 | 0 | 2 |
| הפיליפינים הפיליפינים | 1 | 1 | 0 |
| סינגפור סינגפור | 28 | 12 | 16 |
| ספרד ספרד | 1 | 0 | 1 |
| טייוואן טייוואן | 57 | 26 | 38 |
| תאילנד תאילנד | 2 | 0 | 2 |
| בריטניה בריטניה | 4 | 2 | 2 |
| ארצות הברית ארצות הברית | 47 | 24 | 23 |
| וייטנאם וייטנאם | 2 | 1 | 1 |
| סך הכול | 179 | 83 | 96 |
החקירה

התאונה נחקרה על ידי המועצה לבטיחות תחבורה בטאיוואן (אנ'), שפרסמה את הדו"ח הסופי שלה ב-24 באפריל 2002. בדו"ח נקבע כי גורם התאונה היה טעות אנוש של צוות הטיסה, שפנה מוקדם מדי בדרך למסלול ההמראה 05L, והגיע בטעות למסלול 05R, שהיה סגור לתיקונים באותו הזמן. כמו כן, ציין הדו"ח כי צוות הטיסה היה מודע לסגירת מסלול 05R אך חשב שהוא על מסלול 05L.
אחרית דבר

לאחר התאונה, מטוס הבואינג 747 השני של סינגפור איירליינס שהיה צבוע בצבעים "טרופיים" הוצא משירות ונצבע בצבעים הרגילים של החברה. רק לאחר כ-15 שנה, ביום העצמאות ה-50 של סינגפור, הציגה סינגפור איירליינס שני מטוסים נוספים שנצבעו בצבעים מיוחדים, אך הפעם אלה היו מטוסי איירבוס A380.
מיד לאחר התאונה, שינתה החברה את מספר הטיסה מסינגפור ללוס אנג'לס עם עצירה בטאיוואן ל-030 ולאחר מכן ל-028. הקו בוטל בשנת 2008 וכיום פועל עם עצירה בנמל התעופה הבין-לאומי נריטה ובנמל התעופה סיאול אינצ'און תחת מספר הטיסה 12.
למרות החלטת תובע טאיוואני לא להעמיד לדין את צוות הטיסה ששרד את התאונה בשלוש השנים שאחרי התקרית, סינגפור איירליינס פיטרה את הקברניט פוונג צ'י קונג ואת טייס המשנה לטיף סיראנו לאחר פרסום הדו"ח הסופי.
בתרבות הפופולרית

פרק 3 בעונה ה-12 של הסדרה תעופה בחקירה סקר את התאונה. הפרק נקרא "המראת טייפון".
ראו גם

טיסה 3352 של אירופלוט
הערות שוליים

↑  Singapore Airlines 006 CVR Transcript, Cockpit Voice Recorder Database (באנגלית)
↑  Singapore Air Boeing 747-412 9V-SPK (Flight 006) by DipperBronyPines98 on DeviantArt, www.deviantart.com, ‏2021-10-19 (באנגלית)
↑  TIMEasia.com | Fatal Error | 11/13/2000, web.archive.org, ‏2007-10-19
↑  Channelnewsasia.com : Fate of SQ006, web.archive.org, ‏2008-11-05
↑  Singapore Airlines Flight 006 - Casualties, www.liquisearch.com
↑  Accident Boeing 747-412 9V-SPK, Tuesday 31 October 2000, asn.flightsafety.org
↑  Singapore Airlines A380s Adopt Special Livery To Celebrate Singapore's 50th, web.archive.org, ‏2021-11-01
↑  Singapore Airlines Flight 006
↑  Singapore Airlines sacks two pilots involved in crash - Taipei Times, www.taipeitimes.com, ‏2002-07-27
שרידי אף המטוס
שרידי זנב המטוס
מסלול המטוס לפני הפנייה הלא נכונה   הפנייה הלא נכונה   המסלול הנכון בו היה צריך לנסוע המטוס
מטוס הבואינג 747 השני שנצבע בצבעים "טרופיים", לפני צביעתו מחדש
מטוס הבואינג 747 השני שנצבע בצבעים "טרופיים", לאחר צביעתו מחדש
דונש בן לברט

| --- | --- |
 לידה:  920 פאס, השושלת האידריסית 
 פטירה:  990 (בגיל 70 בערך) קורדובה, ספרד 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ספרד, מרוקו
 הערות:  היה גם משורר
 תרומות עיקריות
 כתב מספר ספרים בדקדוק עברי, היה המדקדק הראשון שהבחין בין פועל עומד לפועל יוצא, וגם הראשון שמיין פעלים לבניינים כבדים וקלים באמצעות השורש פע"ל.
 
דונש הלוי בן לברט או בשמו העברי אדונים הלוי (920 - סביבות 990) היה פרשן, משורר ומדקדק יהודי-ספרדי בתור הזהב של יהדות ספרד.
שמו

השם 'דונש' היה רווח בין היהודים בספרד המוסלמית ובצפון אפריקה, אך לא ברור כיצד יש לקרוא את השם 'דונש'. גם משמעות השם ומקורו אינם ידועים. יש המשערים כי מקור השם במילה הספרדית Don שפירושה אדון. הסבר זה מסתייע מכך שהיה מקובל לתרגם שם זה לעברית כ'אדונים' או 'אדוניה'. רש"י בפירושו על התורה מביא אותו בשם 'דונש' (ד' בשורוק ונ' בקמץ). אולם, יש חוקרים הסוברים שמקור השם הוא ברברי.
קורות חיים

נולד והתחנך בפאס שבמרוקו, ובצעירותו נסע ללמוד בישיבות בבל אצל רבי סעדיה גאון, ויש אומרים אף שהיה נכדו. בשבתו בבבל כתב דונש שירים רבים, ושמו התפרסם מאוד, ואף נכתבו לכבודו מספר שירים. הוא לימד דקדוק ושירה.
רבי חסדאי אבן שפרוט ששהה אז בקורדובה הזמין את דונש לספרד. קורדובה הייתה אז מרכז התרבות והשירה של עולם האסלאם, ורבי חסדאי טרח להביא לשם את טובי המוחות. בקורדובה דונש פגש את מנחם בן סרוק, מדקדק חשוב אף הוא, אך שניהם לא הסתדרו אחד עם רעהו, בשל מחלוקות דקדוקיות רבות, ובשל ביקורתו העזה של מנחם על רס"ג, רבו של דונש. המחלוקת ביניהם הפכה ליריבות אישית שכללה חיבורים פולמוסיים רבים וחילופי השמצות בפני רבי חסדאי אבן שפרוט.
דונש נפטר בקורדובה בשנת 990.
קורות חיים > כמשורר

מקובל לראות בדונש את מייסד האסכולה של שירת החול בספרד. אף על פי שכבר בדורות לפניו כבר נכתבו גם שירים שאינם משרתים מטרה דתית-ליטורגית (פיוט) אלא נכתבו למטרות חברתיות ולאו דווקא דתיות, דונש הוא הראשון שכתב שיר שבח חילוני בסגנון הערבי (קצידה) בעברית, ובתפישתו מתגלה אידאה הרואה ערך בכתיבת שירה לשם מטרה אמנותית.
דונש היה הראשון שהכניס את משקל השירה הערבית (המשקל הכמותי) לשירה העברית.
בשירה הערבית מבחינים בין תנועות קצרות לארוכות. השירה הערבית בנויה על סירוג של תנועות קצרות, המסומנות בקערית, ותנועות ארוכות, המסומנות על ידי קו. בעברית אין הבדל באורך התנועות, רק באיכותן, לכן דונש קבע את השווא הנע והחטפים במקום התנועות הקצרות. משקל זה מכונה משקל יתדות ותנועות: התנועה היא הברה שבה תנועה ארוכה, והיתד היא הברה שבה תנועה קצרה ואחריה תנועה ארוכה. דונש ספג ביקורת על כך: נטען נגדו, בעיקר על ידי תלמידי מנחם בן סרוק, שהוא משחית את השפה העברית על ידי התערבות (ערביזציה של השפה) ומשנה צורות מקראיות כדי להתאימן למשקל הערבי ולחרוז.
למשל בפיוט דרור יקרא (הפיוט במשקל יתד ושתי תנועות יתד ושתי תנועות. היתדות מודגשות):
דְּרוֹר יִקְרָא לְבֵן עִם בַּת.

וְיִנְצָרְכֶם כְּמוֹ בָבַת.

נְעִים שִׁמְכֶם וְלֹא יֻשְׁבַּת.

שְׁבוּ נוּחוּ בְּיוֹם שַׁבָּת:
המילה "בבת" היא על פי רוב סמיכות (בצורה "בבת עין"), וכאן הייתה אמורה להיות בבה, אך דונש שינה אותה כדי שתתאים לחרוז. כמו כן, כדי להתאים למשקל הערבי, דונש שינה את המילה נעים לצורת הנסמך (בשווא נע) ולא כפי שהייתה אמורה להיות, כשם תואר (בקמץ).
באותו משקל חיבר גם את הפתיחה לזימון דוי הסר, הנהוגה בקרב יהדות אשכנז בסעודת שבע ברכות.
לדעת חלק מהחוקרים המודרניים המשקל הערבי שהנהיג דונש אינו מתאים לשפה העברית ונכפה עליה. לעומת זאת, לדעת יוסף טובי, המשקל הערבי תאם לעברית ע"פ מסורת ההגייה של יהודי בבל, שבה חידש דונש את המשקל. משוררים בני הדורות הבאים בספרד (ובראשם יהודה הלוי) היו גמישים יותר מדונש בשימוש במשקל, ואף המציאו משקלים חדשים וייחודיים - בעוד שדונש היה עקבי בשמירתו על חוקי המשקל הערבי, הכמותי.
קורות חיים > כמדקדק

בתחום הדקדוק העברי כתב דונש ספר שיצא בתקיפות נגד "המחברת" של מנחם בן סרוק. בספר "תשובותיו על מחברת מנחם", הוא תקף תחילה בענייני דת והוקיע אותו על כך שהתנגד לדברי חז"ל. את ספרו הקדיש לנשיא חסדאי אבן שפרוט.
דונש היה המדקדק הראשון שהבחין בין פועל עומד לפועל יוצא, וגם הראשון שמיין פעלים לבניינים כבדים וקלים באמצעות השורש פע"ל. הוא גינה את בן סרוק על כך שנמנע מהשוואה ללשון הערבית. הספר שכתב, "תשובות דונש בן לברט" (עם הכרעות רבנו תם), קובץ שנים אחר-כך בשתי מהדורות - מהדורת לונדון מ-1885 ומהדורה חדשה בהוצאת בדיליוס (גרנדה) משנת 1980.
בנוסף על כך, כתב גם בערך 200 השגות על רס"ג. המהדורה של ספר זה נקראת "תשובת דונש בן לברט על רס"ג". אולם יש מן החוקרים הסבורים כי אדוניה בעל ההשגות האלה איננו דונש בן לברט. רבי אברהם אבן עזרא כתב ספר הגנה על רס"ג מפני ההשגות האלה.
על השגות דונש על מנחם השיבו תלמידי מנחם בן סרוק, הם תקפו אותו על שימושו בערבית במשקלים ובדקדוק. הם חלקו עליו בנושאים רבים באמונה ובדקדוק. יהודי בן ששת, תלמידו של דונש, נחלץ להגנתו ויצא בכעס רב-נגד ההתקפות על דונש.
רבנו תם כתב את ספר "הכרעות" להכריע בין שתי האסכולות, וברוב המקרים תמך בדעתו של מנחם. ייתכן שזאת בעקבות סבו, רש"י, שאימץ לרוב את דרכו של מנחם במחלוקותיו עם דונש. רבי יוסף קמחי, אביו של רד"ק צידד בדונש.
עצם השגותיו של דונש והפולמוס עוררו את מודעותם של אנשים רבים לבעיות הלשון. חלקים רבים מהפולמוס לא הוכרעו גם בימינו.
ראו גם

פילולוגיה
פרשני המקרא
שירת ימי הביניים של יהדות ספרד
לקריאה נוספת

דונש בן לברט - שירים, מבוא והערות על ידי נחמיה אלוני, הוצאת מוסד הרב קוק, ה'תש"ז.
יוסף טובי, "מבבל לספרד: דונש בן לברט מייסד האסכולה של שירת החול העברית בימי הביניים", דחק ד (תשע"ד), עמ' 15–43.
הערות שוליים

↑  שמות כח, כח.
↑  נחמיה אלוני, מבוא, דונש בן לברט – שירים, מוסד הרב קוק ה'תש"ז, באתר פרויקט בן-יהודה.
↑  יוסף יובל טובי, השקפה חדשה על המשקל של דונש, בין עבר לערב ט (תשע"ז), עמ' 7–36.
↑  דונש הלוי בן לברט, ‏תשובות דונש בן לברט לרב סעדיה גאון, באתר "דעת"
↑  רעיה חזון, ספר תיקון השגגות: תשובות אדניה על רס"ג - זהות מחבר התשובות וסוגיות נוספות, משאת אהרן: מחקרים בלשון מוגשים לאהרן דותן, ירושלים תש"ע, עמ' 304-289
| פרשני המקרא בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| פרשני המזרח | רס"ג • שמואל בן חפני הכהן גאון • אברהם בן הרמב"ם • תנחום הירושלמי |  |
| פרשנים פילולוגיים מספרד והמגרב | יהודה אבן קריש • מנחם • דונש • דוד בן אברהם אלפאסי • חיוג' • שלמה פרחון • אבן ג'נאח • משה הכהן אבן ג'יקטילה • יהודה אבן בלעם |  |
| פרשני ספרד | יצחק אבן גיאת • ראב"ע •  רמב"ן • רבנו בחיי • בעל הטורים • בעל העקידה • אברבנאל |  |
| פרשני צרפת | מנחם בן חלבו • רש"י • יוסף קרא • רשב"ם • אהרן בן יוסי הכהן • בכור שור • אליעזר מבלגנצי • חזקוני |  |
| פרשני פרובאנס | יוסף קמחי • משה קמחי • רד"ק • מנחם בן שמעון • יוסף אבן כספי • רלב"ג |  |
| פרשני אשכנז | יהודה החסיד • מנחת יהודה • אביגדור כ"ץ • רא"ש |  |
| פרשני איטליה | הרי"ד • עובדיה המון • רקנאטי • ספורנו |  |
| פרשני תימן | נתנאל בן ישעיה • אברהם בן שלמה • זכריה הרופא • סעדיה עדני • דוד הלוי חמדי |  |
| פרשני המגרב | רבנו חננאל • יהודה אבן קריש • יוסף בן יהודה אבן עקנין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260773805171  BNE: XX1141459  BnF: cb12200732b (data)  GND: 1057550434  ISNI: 0000 0000 6668 0943  LCCN: nr88006878  MusicBrainz: b9ee4d72-4ba4-4ef3-888d-162eccb0723a  NTA: 074345494  RERO: 02-A013138719  SELIBR: 50105  SUDOC: 121296741  VIAF: 71437573   WorldCat (עם VIAF): 71437573 
"ספר תשובות דונש הלוי בן לברט על רבי סעדיה גאון", 1866 ורוצלב. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5
יצחק רייך

יצחק (איצ'ה) רייך (נולד בשנת 1957) הוא איש ציבור חרדי, ראש המועצה המקומית רכסים. בעבר ממלא מקום וסגן ראש המועצה. בשנים 2013–2018 וקודם לכן בשנים 2003–2008 כיהן כראש המועצה. בשנים 2009–2014 היה ממלא מקום וסגן ראש המועצה וכן מנכ"ל רשת הגנים של אגודת ישראל.
ביוגרפיה

נולד בחדרה למרדכי ולתמר רייך. למד בישיבת היישוב החדש, ומשם המשיך לישיבת איתרי בירושלים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת בית מאיר בבני ברק. היה פעיל בהקמתו של עיתון יתד נאמן, וניהל בו את תחומי ההפצה, הגבייה והמנויים בשלוש השנים הראשונות להקמתו. בסוף שנות ה-80 היה עוזרו, באופן לא־רשמי, של מנחם כרמל בניהול רשת בר כל (שנקראה אז "צרכניית דגל התורה", ולאחר מכן "ברכת הארץ").
בשנות ה-90 שימש ראש לשכתו של ח"כ משה גפני בתקופת כהונתו כסגן שר הדתות. כאשר התפטר גפני כחלק מרוטציה, פרש גם רייך מהמשרד והחל לעבוד באופן רשמי בהנהלת הרשת.
בשנת 1994 עבר להתגורר ברכסים בעידוד הרב שך, כדי לשמש כמזכיר המועצה ומנהל תיק החינוך במועצה, תפקיד אותו מילא כעשר שנים. בשנת 2003 נבחר לראשות המועצה כנציג דגל התורה, לאחר הסכם עם מפלגת ש"ס בו פרש מועמד המפלגה בתמורה להסכם רוטציה.
בבחירות בשנת 2008, בעקבות הסכם רוטציה עם נציג מפלגת ש"ס, דן כהן, לא התמודד לכהונה נוספת ומונה כממלא מקום ראש המועצה וסגנו בתואר. לאחר עזיבתו את ראשות המועצה חזר לרשת בר־כל בה פעל להקמת סניפיה בצפון הארץ.
ביולי 2009 מונה לעוזרו של יו"ר ועדת הכספים משה גפני ויועצו הפרלמנטרי. זמן קצר לאחר מכן עבר לשמש כמנכ"ל רשת גני ילדים של אגודת ישראל.
בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2013 נבחר שוב לראשות המועצה. שנה לאחר מכן, בסוף 2014 עזב את תפקידו כמנכ"ל הרשת עקב בעיית כפילות תפקידים, והוחלף על ידי ישראל גולומב.. בבחירות 2018 נבחר שוב דן כהן לראש המועצה, ורייך מונה לסגנו.
ב-17 בפברואר 2019 הוצב במקום השביעי ברשימת דגל התורה לבחירות לכנסת העשרים ואחת ובכך במקום ה-14 ברשימת יהדות התורה אך לא נכנס לכנסת.
בבחירות ב-2024, על פי הסכם הרוטציה הקבועה בין ש”ס לדגל התורה, דגל הייתה אמורה להציג את רייך כמועמד יחיד לראשות המועצה, לאחר הסכמה בין כלל הסיעות ובהיעדר בחירות. אך בש"ס החליטו, כחלק מהמאבק עם דגל בערים אחרות, לפתוח את ההסכם ולהריץ מועמד מטעמם לתפקיד. רייך התמודד לראשות המועצה מול מוטי ויזגן וניצח בהפרש של 77 קולות.
הערות שוליים

↑  גיורא גולדברג, עליית הכוח המזרחי בשלטון המקומי, מדינה וחברה 5 (1), 2005, עמ' 1061–75‏, JSTOR 23637409
↑  ישראל כהן, ‏אושר: ישראל גולומב יחליף את יצחק רייך, באתר כיכר השבת, 31 בדצמבר 2014
↑  גפני נשאר, פינדרוס רביעי: החלטת המועצת הדגלאית - היכלי הישיבות - בחצרות - בחדרי חרדים, באתר חדרי חרדים
↑  בנימין ברגר, ‏אחרי מאבק צמוד: יצחק רייך ניצח בפער קטן את מועמד ש”ס ברכסים, באתר JDN‏, 28 בפברואר 2024
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12172, התשפ"ד, 10 במרץ 2024, עמ' 4669
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503136305171  VIAF: 315206898   WorldCat (עם VIAF): 315206898
קונבאייר F-102 דלתא דאגר

הקונבאייר F-102 דלתא דאגר (באנגלית: Convair F-102 Delta Dagger) היה מטוס יירוט סילוני על-קולי, חלק ממטוסי סדרת המאה מתוצרת חברת קונבאייר ששירת בחיל האוויר האמריקאי בין השנים 1956 ל-1976. המטוס שימש כמגשר בין מטוסי יירוט מהדור הראשון לדור השני והיה למטוס הראשון שתוכנן קודם כל כמערכת נשק, כאשר המערכת העיקרית והראשונה שתוכננה היא מערכת בקרת ירי, והמשנית היא מערכת המנוע וגוף המטוס.
המטוס ראה שירות מצומצם בפיקוד ההגנה האווירית כמיירט ראשי וכן במלחמת וייטנאם ועבר לשירות המשמר האווירי הלאומי באמצע שנות ה-60 המוקדמות. כמו כן יוּצא המטוס ליוון ולטורקיה בשנות ה-60 המאוחרות ופרש משירותם בשנת 1979.
ראו גם

קונבאייר F-106 דלתא דארט – המטוס פותח על בסיס ה-F-102 דלתא דאגר
סדרת המאה
קשרי הון-שלטון

קשרי הון-שלטון הם קשרים עסקיים בין אנשי עסקים ובין משרתי ציבור (פוליטיקאים, אנשי רגולציה, פקידים בכירים), במסגרתם משרתי הציבור עושים שימוש בשררת השלטון כדי להטיב עם אנשי עסקים מסוימים. קשרים אלו מתווכים פעמים רבות על ידי שדלנים או עורכי דין הנשכרים לצורך זה. קשרי הון-שלטון הם סוג של שחיתות שלטונית.
מבחינתו של איש עסקים, קשרים עם משרתי ציבור עשויים להניב רגולציה הנוחה לבעל ההון, כגון חקיקה המקלה עם פעילותו העסקית או כזו המפריעה או מונעת תחרות של עסקים אחרים והפרטה המאפשרת לו לרכוש נכסי מדינה, וכן הטיה של המדיניות לפי השקפת עולמו, גם בתחומים שבהם לא צומחת לו תועלת עסקית.
מבחינתו של משרת הציבור, קשרים עם איש העסקים מספקים לו טובות הנאה כגון תמיכה בדרכו הפוליטית מצד אדם בעל השפעה, ואפשריות העסקה עתידיות (בשכר גבוה) לאחר תום הקדנציה הציבורית, ועוד.
בעולם המודרני, פוליטיקאים בדרך כלל צריכים לחזר אחר תרומות כספיות עבור מסעי הבחירות שלהם. תמיכה של פוליטיקאי בעמדות גופים שסייעו למימון מסע הבחירות שלו תביא לרינונים בדבר קשרי הון-שלטון. במדינות רבות ובכללן ישראל מנסה שלטון החוק להתמודד עם בעייתיות זו באמצעות חקיקה מסוג חוק מימון מפלגות, שתפקידו להסדיר ולהגביל את גובה ואופן התמיכה הכספית של גורמי הון במתמודדים. זאת במטרה למנוע "קניית" מועמדים בידי גורמים בעלי עניין, או אף מראית עין של השפעה כזו. הצלחת חקיקה מסוג זה בהשגת היעד היא חלקית ומוגבלת.
בקרב הדרג המקצועי בשירות הציבורי נעשה ניסיון להגדיר תקופת צינון שבמהלכה מנועים משרתי ציבור לשעבר מלעבוד עבור גורמים עסקיים עליהם פיקחו במסגרת תפקידם. בתחום זה הושם דגש תקשורתי ניכר על המעברים התכופים של בכירי משרד האוצר ופקידי רגולציה בכירים אל השוק הפיננסי הפרטי.
התפתחות המושג קשרי הון-שלטון

הקשר בין קבלת החלטות של השלטון ובין קבוצות אינטרס שמשתמשות בהון על מנת להטות את התהליך הזה הוא קשר עתיק. עם זאת לא תמיד לאנשי עסקים יש יכולת השפעה פוליטית מכיוון שיש צורך לאנשי עסקים לגבש אינטרס אחיד ולהתגבר על בעיית הפעולה הקולקטיבית.
אחת ההתפתחויות של קשרי הון-שלטון קשורה בהתפתחות הדמוקרטיה. בכללי המשחק הדמוקרטיים מועמדים נדרשו לנהל מערכות בחירות על מנת לגייס קולות ולשמור על קשר עם הבוחרים גם במהלך כהונתם. לשם כך היה צורך לגייס משאבים רבים שלא תמיד היו בידי הפוליטיקאים. בשל כך התפתחה מגמה של תמיכה כספית, גלויה או סמויה, של בעלי הון בפוליטיקאים כאשר תמורת התמיכה אותם בעלי הון קיבלו השפעה על תהליך קבלת ההחלטות. מרכיב נוסף בהתפתחות קשרים אלה היו בשל שינוי התנאים הכלכליים מה שיצר מעמד חדש של מתעשרים שהיו בעלי הון אבל לא נמנו בהכרח עם הכוחות הפוליטיים הדומיננטיים. השימוש בהון אפשר לאותם מתעשרים לרכוש כוח פוליטי וליצור אינטגרציה בין כלכלה לפוליטיקה. האינטגרציה הזאת היא שהובילה לתופעה גדלה של תנועת אנשים בין כלכלה לפוליטיקה כאשר פוליטיקאים שסיימו את תפקידם בפוליטיקה עברו לעבוד בחברות גדולות ואנשי עסקים נכנסו לפוליטיקה, מה שיצר ניגוד אינטרסים בין נושאי המשרות בממשל ובין קבלת החלטות הנוגעות לאותם גופים מסחריים. הסבר נוסף לתופעה הוא הסבר מקרו כלכלי ליברלי שגורס כי קשרי הון שלטון התפתחו בשל מעורבות המדינה המודרנית, ובפרט מדינת הרווחה, בשדה הכלכלי. ככל שאחריות המדינה מתרחבת, החלטות כלכליות ושליטה על משאבים עברו לאחריותם של מוסדות פוליטיים והקצאת המשאבים נעשית על בסיס הקצאה שלטונית ולא על בסיס היצע וביקוש של השוק החופשי. בין השאר מדובר ברגולציה של אספקת שירותים, סובסידיות, מתן רישיונות, תשלומי העברה ואספקה ישירה של שירותים חברתיים. ככל שמעורבות המדינה עמוקה יותר כך נוצרים עיוותים של ערך הסחורות והשירותים לעומת הערך שלהם לולא נקבעו על ידי היצע וביקוש. במצב הזה ישנו תמריץ לקשרים בין הון ושלטון כאשר בעלי ההון ינסו לתקן את העיוותים שנגרמו מהתערבות המדינה ולהפחית את העלויות. הסבר זה לא רואה את הקשר בין הון ושלטון בהכרח כגרום מושחת אלא כאמצעי לתיקון עיוותים שנגרמים מהתערבות הממשלה בשוק.
הון-שלטון במזרח אירופה לאחר סיום המלחמה הקרה

המשק הסובייטי ששלט במזרח אירופה עד סוף המלחמה הקרה היה משק אשר היה כולו בבעלות המדינה. בשל כך נוצרו 2 בעיות מרכזיות - הקצאה לא יעילה של משאבים על פי צורכי המדינה שלא תמיד תאמו את צורכי השוק ושחיתות רבה שנועדה להתגבר על הכשלים הביורוקרטיים ועל העובדה כי איסור יוזמה פרטית הביא לדיווחים כוזבים של גביית מיסים בעוד שחלק מהמיסים נשארו בכיסיהם של פקידים מקומיים ופרטים.
תהליך ההפרטה של תקופת גורבצ'וב ולאחריו ילצין נועד לשחרר את כוחות השוק ולעודד יוזמה פרטית. אך בפועל אי יעילותה של התעשייה הסובייטית בשילוב עם התערבות של פוליטיקאים מקומיים ומנהלי חברות הביאו למכירת התעשייה הסובייטית במחירי הפסד. כך נמכרו כ-100 מיליון מניות עד שנת 1994 במחיר לא גבוה מ-20$ למניה כך שהתעשייה הסובייטית נמכרה בשווי של 20 מיליארד דולר בלבד. זה הוביל לכך שאנשי עסקים יכלו להשתלט על תעשיות אסטרטגיות במחירי מציאה ובכך שחברות אלה העסיקו מאות אלפי עובדים להשפיע על הפוליטיקה הרוסית באמצעות לחץ לשמירת האינטרסים הכלכליים שלהם כדי לא לפגוע בחברות וכן על ידי תמיכה כספית בפוליטיקאים. צמיחתו של מעמד האוליגרכים ומעורבותם בפוליטיקה הוביל אף חלק מהם להתמודד בבחירות למשרות פוליטיות. אחד מהמפורסמים היה רומן אברמוביץ שהפך בשנת 1999 למושל מחוז צ'וקוטקה, אוליגרך נוסף הוא בוריס ברזובסקי, שהואשם במימון מסע הבחירות של ילצין ומאוחר יותר של נשיא אוקראינה יושצ'נקו. הצד השני של המטבע היה מעורבותם של פוליטיקאים בחברות דרך אספקת הלוואות זולות לאותן חברות ורגולציה. עם עלייתו של ולדימיר פוטין לשלטון בשנת 1999 החלה רדיפה של אוליגרכים תומכי אופוזיציה והלאמת נכסיהם. כיום ע"פ הערכה יותר מ-30% מתעשיית הנפט נמצאת בבעלות המדינה.
הון ושלטון במזרח אסיה

מדינות רבות במזרח אסיה מאופיינות בקשרי הון שלטון כמאפיינים מרכזיים של הכלכלה הפוליטית. מדובר לרוב בקשרים שמבוססים על קשרי משפחה או הכרות אישית בין פוליטיקאים ותאגידים, שלרוב הם תאגידים בשליטה משפחתית כדוגמת הזאיבצו היפניים או הצ'אבול הדרום קוריאניים. במדינות אלה מטרת הממשל הייתה לספק הצלחה ורווחה כלכלית וזאת ניתן היה להשיג על ידי תמיכה בתאגידים. יפן לפעמים מוגדרת כ"יפן בע"מ", תאוריה הגורסת כי יפן מתנהלת כתאגיד כאשר קבלת ההחלטות מתבצעת של 3 כוחות - אנשי עסקים, הביורוקרטיה הכלכלית והפוליטיקאים. ביפן הממשלה תמכה בתאגידים כדי לאפשר להם להתמודד טוב יותר בשוק העולמי ורוב קבוצות האינטרס המעורבות בהשפעה על מדיניות החוץ של המדינה הם תאגידים. אותם תאגידים גם הקימו ארגון גג (keidanren) שמהווה שחקן מרכזי ביחסם עם מדינות אחרות ובפרט עם ארצות הברית. גם מבחינת הפוליטיקה ביפן יש חשיבות רבה לסוכנויות כלכליות, אם זה ה-MITI, משרד המסחר הבינלאומי ואם זה משרד האוצר שנחשב לשחקן מרכזי בקביעת מדיניות הפנים.
למרות התפיסה של קשרי הון שלטון כשחיתות במזרח אסיה זה לא תמיד נתפס כך. בחלק מהמדינות קשרי הון שלטון עזרו להתגבר על עלויות עסקה של הממשלה והקשר בין חברות עסקיות והממשלה עזרו להתגבר גם על בעיית שיתוף פעולה והיעדר מידע ובכך תרמו לצמיחה הכלכלית. בקוריאה הדרומית הממשלה נתנה הלוואות זולות לצ'אבול ועודדה את התאגיד לצמיחה מתוך הבנה כי פגיעה בו תהפוך לפגיעה בכלכלת המדינה.
ממד נוסף בקשרי הון-שלטון במזרח אסיה היה הניסיון לגבור על כשלים ביורוקרטיים. כך במלזיה רוב המשק הוחזק בידי סינים בעוד האוכלוסייה המלזית חיה ברמת חיים נמוכה יותר. בשנות ה-50 וה-60 החלו לעלות במלזיה דרישות להעלות את רמת החיים של האוכלוסייה על ידי שינוי השליטה במשק. במצב שנוצר חברות נשלטו על ידי גורמים מקורבים פוליטית לשלטון והאוכלוסייה הסינית החלה לחשוש מפני הדרה ממעמדה. לכך, לאור חוסר היכולת להשיג גישה חוקית לשלטון ולנוכח החשש מעליית הלאומנות המלזית החלו להתפתח קשרים בין אנשי עסקים סיניים לבין השלטון. בין השאר הפורום של אנשי עסקים סיניים (Towkay) תמך כספית במועמדים בבחירות וע"י כך הבטיחו את קידום האינטרסים שלהם.
ראו גם

שדלנות (לוביזם)
שיטת השקשוקה
הריכוזיות במשק הישראלי
רגולציה
שחיתות שלטונית
לקריאה נוספת

בן פורת, גיא. "עסקים ושלום: עלייתו ונפילתו של המזרח התיכון החדש," מתוך שלטון ההון, עורכים דני פילק ואורי רם, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, עמ' 181 - 197
אייל סולגניק, לירון קונסטנטין ויצחק סוארי, מיפוי רשת הדירקטורים בישראל, ינואר 2008
גבאי, יורם. כלכלה פוליטית : בין מראית עין כלכלית למציאות כלכלית. תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2009.
זליכה, ירון. הגווארדיה השחורה. אור יהודה : כנרת, זמורה-ביתן, 2008.
נבות, דורון. שחיתות פוליטית כרך א',ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2008.
רם, אורי. הגלובליזציה של ישראל: מק'וורלד בתל אביב, ג'יהאד בירושלים. תל אביב: רסלינג, 2004.
Boycko, Maxim, Shleifer, Andrei and Vishny, Robert. Privatizing Russia, Cambridge, Mass : The MIT Press, 1995.
Grandin, Greg. The last colonial massacre: Latin America in the cold war. Chicago: the university of Chicago press, 2004.
Kang, David. " Transaction costs and crony capitalism in east Asia," Comparative Politics 35, n. 4. July 2003, pp. 439-458.
Montinola, Gabriella and Robert Jackman, " Sources of corruption- a cross country study," British Journal of Political Studies, 32, N. 1. January 2002, pp. 147-170.
Olson, Mancur. Power and prosperity : outgrowing communist and capitalist dictatorships, New York : Basic Books, 2000.
Shleifer, Andrei and Robert Vishny, " Corruption," The Quarterly Journal of Economics 108, N.3. August 1993, pp. 599-617.
White, Nicholas. "The beginnings of crony capitalism: business, politics and economic development in Malaysia, 1955-1970," Modern Asian Studies 38, N. 2 ,May 2004, pp. 389-417.