stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחקי שעשוע
טכניקה בסרט > שבירת הקיר הרביעי

נושא הסרט המרכזי הוא האלימות המבוטאת באמצעי התקשורת, ובפרט אלימות פסיכולוגית שיוצרת טשטוש בין בדיון למציאות. לשם יצירת פרודיה על טשטוש זה מפר הסרט בכוונה תחילה כללים דרמטורגיים רבים וכן עושה שימוש חוזר בטכניקת שבירת הקיר הרביעי. בסצנות רבות דמותו של פאול מודעת לעובדה שהיא מככבת בסרט, אך היא גם הדמות היחידה שניחנה בתכונה זו. פאול פונה אל המצלמה בדרכים שונות לכל אורך הסרט, החל מהסתובבות אל המצלמה, קריצה וחיוך בזמן שהוא מכוון את אנה אל מיקום גופתו של הכלב, ועד לפנייה מפורשת אל צופי הסרט בשאלה האם הם מעוניינים להשתתף בהתערבות על הישארותם של בני המשפחה בחיים. הנקה השתמש בטכניקה זו על מנת להדגים לצופים עד כמה הם חשופים למניפולציה פסיכולוגית ובכך מושפעים מן האלימות המבוטאת באמצעי התקשורת. הסצנות המרכזיות בסרט, כמו גילויה של גופת הכלב ורציחתו של הילד לפני הוריו, מפרות את הכלל הדרמטורגי שאוסר על "שבירת האשליה" של הצופה וכן "כללים בלתי כתובים" החלים לכאורה על יוצר קולנועי. האלימות הפיזית שבסרט היא כמעט תמיד נסתרת מעיני הצופים, כאשר למשל רציחתו של הילד מתרחשת בסלון בזמן שהמצלמה מתמקדת בפאול המכין לעצמו כריך במטבח. כמו כן, בזמן שאנה מאולצת להתפשט המצלמה ממוקדת על פניה בלבד.
פאול מביע לעיתים קרובות את כוונותיו לשמור על הכללים המקובלים של התפתחות עלילתית של סרט קולנוע. כאשר הוא מבקש מן הקהל להמר, הוא מנחש כי שאיפתו של הקהל היא שבני המשפחה ינצחו. לאחר היעלמותם של הרוצחים ושובם אל הבית, מסביר פאול כי הוא היה חייב להעניק למשפחה הזדמנות אחרונה להימלט או שהסרט לא יהיה דרמטי מספיק. לקראת סוף הסרט הוא מעכב את רציחתם של שאר בני המשפחה ומנמק זאת בכך שהסרט עדיין לא הגיע לאורך מלא. מאידך, במספר מקרים גורם פאול לעלילת הסרט להתנהל בניגוד למוסכמות. כך למשל הוא רוצח את כל בני המשפחה ולא מותיר "דמות סימפתית" אחרונה בחיים כפי שמקובל במותחנים הוליוודיים. בנוסף, כאשר אנה הורגת את פיטר ברובה שמצא שורשי, לכאורה כתחילתה של הימלטות הרואית של המשפחה, משתמש פאול בשלט רחוק על מנת להריץ אחורה את הסרט עצמו ובכך לבטל את פעולתה של אנה. כך גם בסופו של הסרט בו מחייך פאול שוב בארשת ניצחון כלפי הצופים: כדמות המודעת לעצמה, הוא מסוגל להצהיר על עצמו כ"מנצח" של הסרט בניגוד למשאלת לבם של הצופים.
תגובות > ביקורות

מאיר שניצר טען כי תוצאת ניסיונו של הנקה "לצאת למסע ארוך בעקבות העקרונות הסדיסטיים שמהם מורכבת האלימות הקולנועית" הייתה "מסעירה", והוסיף כי סצנת הרצת הסרט לאחור בידי הדמות פאול נכנסה לקלאסיקה הקולנועית. באתר "רבעון הקולנוע העצמאי" נכתב: ”בסופו של דבר לא נותר ולו אדם אחד ללא פגע, לא הדמויות שעל המסך ולא הצופים בו. כמו ב"סאלו" של פאזוליני, בצופה מוטלת אותה מידה של אשמה כמו במְעַנים עצמם, אך הנקה מוצא בהאשמה זו תקווה שבצופה יישארו מחשבות על מה שראה, וכתוצאה מכך יחול בו שינוי-מה לטובה. אין בקשה נעלה יותר שהקולנוע מסוגל להציג.”
בארצות הברית, על פי אתרי הביקורות "Rotten Tomatoes" ו"מטאקריטיק", הסרט זכה לביקורות מעורבות עד טובות.
סטיבן הולדן מ"הניו יורק טיימס" כינה את הסרט "הגרסה הגרמנית של 'פסגת הפחד'" ושיבח את צוות השחקנים והקצב שלו ואת "שימושו בכלים ברכטיאניים לשם תפיסתו של קהל הצופים בעיצומו של טראנס מציצני".
לעומת זאת, סטנלי קאופמן מה"ניו ריפבליק" התפלא על "בחירתו של במאי מתוחכם כהנקה בנוסחה קולנועית משומשת כל כך".
הסרט נחשב בעיני רבים לאחד מהסרטים מעוררי הזעזוע ביותר שנוצרו אי פעם,
על אף שהאלימות הפיזית בו כמעט ואינה גלויה לעין, וההתרכזות היא בתגובותיהם של הקורבנות ולא במעשי האלימות עצמם.
אורי קליין כינה אותו "אחד הסרטים המטרידים ביותר בתולדות הקולנוע".
כריסטופר שארט, פרופסור לתקשורת באוניברסיטת סטון הול (Seton Hall), טען כי הסרט, בנוסף לסרטי הנקה המוקדמים יותר, "71 פרגמנטים מכרונולוגיה מקרית" ו"הווידאו של בני", הוא מהסרטים עוכרי השלווה ביותר העוסקים בדיון על הטלוויזיה ועל אמצעי תקשורת אחרים, ובפרט על חלקם ב"מחיקתם של הרגש והתודעה". הוא הוסיף כי "משחקי שעשוע" מהווה את "ההערה המטרידה ביותר על סוגת הפעולה ועל יצירות המתיימרות ליצור ביקורת על ההשפעות החברתיות שלה".
מספר מבקרים נרתעו מן הטון הדידקטי או הבוטה מדי של הסרט לדעתם. יאיר רוה טען עם יציאתה של ההפקה האמריקאית כי הסרט "היה במקור, והוא גם כעת, סרט מפלצתי, שאונס את הנשמה ומשחיר אותה. כל ניסיון להעניק לסרט איצטלה פילוסופית ותרבותית הוא אחיזת עיניים".
מודעותה העצמית של הדמות פאול נחשבת לשנויה במחלוקת מבחינה ביקורתית.
במהלך הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל קאן נטשו צופים רבים את אולם ההקרנה, ובהם הבמאי וים ונדרס.
על כך התבטא הנקה כי "לכל אדם שעוזב את האולם אין צורך בַסרט, ולכל אדם שנשאר – יש".
הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה באירופה
אך לא זכה לחשיפה משמעותית בארצות הברית עד ליציאתו של הסרט האמריקאי מ-2007, שנחשב לכישלון קופתי.
תגובות > השוואות לסרטים אחרים

עיסוקו של הסרט בתופעת האדרת האלימות, לכאורה, בקולנוע האמריקאי, הושווה לדרך שבה נתנו הסרטים "שואה" ו"רשימת שינדלר" מענה לסרטים על השואה המפריזים בניסיונות לדון בפשעי הנאצים במונחים רגשניים או פסיכולוגיים. קלוד לנצמן אמר על "שואה" כי הוא "סרט שעוסק בהשמדה, ולכן אין בו אפילו צילום אחד מזמן השואה, כי ההשמדה אינה מותירה עקבות".
בהקשר זה צוינו התרכזותו של "משחקי שעשוע" בסבלם של הקורבנות במקום בפעולות האלימות עצמן שבאה כדי למנוע מן הצופה את הזדהותו עם גורמים פסאודו-פסיכולוגיים כלשהם שהשפיעו על התוקפים, וכן קצב הצילום האיטי שמשאיר לצופה רווח זמן למחשבה.
הסרט "תפוז מכני" אוזכר רבות, גם על ידי הנקה, הן לחיוב והן לשלילה, כהשפעה ישירה על "משחקי שעשוע" ועל גרסתו האמריקאית. דינמיקת "השוטר הטוב והשוטר הרע" בין הדמויות פאול ופטר פורשה כמחווה לדמויות אלכס ודים מתוך "תפוז מכני".
כמה מן הביקורות השליליות על צמד הסרטים טענו כי הם מושפעים באופן ישיר מדי מסצנת האונס מתוך "תפוז מכני", ומהווים לא יותר מאשר מעין מתיחה של הסצנה לכדי סרט שלם.
הביקורת הנוקבת שנמתחה בצמד הסרטים על הקולנוע האמריקאי גררה טענות-נגד מצידם של מבקרים אמריקאיים. רוג'ר איברט טען כי הנקה נכשל בניסיונו לבקר את הקולנוע האמריקאי מכיוון שהוא אינו מבין את המכניזם שמפעיל סרטי מתח כגון "פסיכו" או "חלון אחורי", המפתים את הצופים בתסריט ובדמויות שגרתיים לכאורה, שמאוחר יותר מתברר אופיים האמיתי. הוא המשיך וכינה את היצירה "מימוש מתיש של רעיון מופשט" והשווה אותה לסרט "אמפייר" של אנדי וורהול מ-1964 שבו צולם בניין האמפייר סטייט בילדינג ממרחק במשך שמונה שעות.
בביקורת שלילית באתר "msnbc.com" על ההפקה המחודשת מ-2009 של "הבית האחרון משמאל", כתב המבקר כי "סרטים מסוג זה, המנצלים את הדחפים האפלים ביותר של הצופים, גרמו למיכאל הנקה ליצור את 'משחקי שעשוע' פעמיים".
הסרט האוסטרי נחשב בדרך כלל לאיכותי יותר מן ההפקה האמריקנית המחודשת שלו, בין השאר בזכות צוות השחקנים והצילום.
הגרסה המחודשת

ב-2005 פנה מפיק הקולנוע האמריקאי כריס כהן ("חותכי ורידים: סיפור אהבה") בהצעה אל הנקה לביים גרסה מחודשת לסרט בארצות הברית. הנקה התנה את הסכמתו בליהוקה של נעמי ווטס לתפקיד המקביל לזה של אנה, מכיוון שהאמין כי היא ניחנת בפגיעוּת הדרושה לתפקיד, ובכך שהסרט יהיה העתק מדויק ומתורגם לאנגלית של הסרט מ-1997. הסרט יצא לאקרנים ב-2007 והפך את הנקה לבמאי הראשון שיצר גרסה מחודשת לסרטו הזהה לסרט המקורי. הסרט האמריקאי נוצר בשל החשיפה הבלתי מספקת, לדעתו של הנקה, שלה זכה הסרט האוסטרי בקרב קהל הצופים שלו הוא יועד. סיבה נוספת הייתה העלייה בפופולריות של סרטים שמבקרי קולנוע נוהגים לכנות באירוניה "פורנו עינויים", בתקופה שמאז יציאת הסרט המקורי.
הגרסה המחודשת נכשלה בארצות הברית והדעות עליה היו חלוקות. הנקה סירב להצעה לביים הפקה אמריקנית מחודשת גם לסרטו "מחבואים" מ-2005.
פרסים ומועמדויות > זכיות

פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בשיקגו 1997 – הבמאי הטוב ביותר – מיכאל הנקה
פנטספורטו 1998 – פרס המבקרים, פרס מיוחד מטעם חבר השופטים
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בגנט 1997 – פרס פיפרסקי
פרסים ומועמדויות > מועמדויות

פסטיבל קאן 1997 – פרס דקל הזהב
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בשיקגו 1997 – הסרט הטוב ביותר
פרס המבקרים של לונדון 1999 – הסרט הזר הטוב ביותר, במאי השנה – מיכאל הנקה
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בוויאדוליד 1997 – הסרט הטוב ביותר
לקריאה נוספת

דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "משחקי שעשוע", עמ' 289–291
הערות שוליים

1 2 3 4  קייטי ריץ', ריאיון: הבמאי של "משחקי שעשוע", מיכאל הנקה, באתר cinemablend.com (באנגלית)
↑  מתיו הייס, Dead again, באתר montrealmirror.com (באנגלית)
1 2  אורי קליין, פסטיבל קאן: יצירת המופת שזכתה ב"דקל הזהב", באתר הארץ, 25 במאי 2009
↑  ניל יאנג, "משחקי שעשוע", באתר jigsawlounge.co.uk (באנגלית)
1 2 3 4  כריס ג'סטיס, "משחקי שעשוע", באתר "Senses of Cinema" (באנגלית)
↑  אדם מינס, מיכאל הנקה – משחקי שעשוע – אוסטריה, באתר filmfestivals.com (באנגלית)(הקישור אינו פעיל, 15.04.2018)
1 2  כריסטופר שארט, העולם הגלוי – ריאיון עם מיכאל הנקה, באתר kinoeye.org (באנגלית)
1 2 3 4  סטוארט ג'פריס, כמו המקור, אבל בהוליווד, באתר הארץ, 20 במאי 2008
1 2 3  רוג'ר איברט, "משחקי שעשוע", באתר הרשמי של רוג'ר איברט (באנגלית)
↑  אסף קורמן, צלילי השקט, באתר האוזן השלישית
↑  מאיר שניצר, לא משעשע: מיכאל האנקה חוזר עם "משחקי שעשוע", באתר nrg, באתר nrg
↑  טוד קונראד, משחקי שעשוע, באתר "רבעון הקולנוע העצמאי" (באנגלית)
1 2 3  "משחקי שעשוע", באתר "Rotten Tomatoes" (באנגלית)
↑  "משחקי שעשוע", באתר "מטאקריטיק" (באנגלית)
↑  מייק ד'אנג'לו, הסרט הברוטלי ביותר שנוצר אי פעם, נוצר שוב..., באתר accessmylibrary.com (באנגלית)
↑  יאיר רוה, "משחקי שעשוע", הביקורת , בבלוג הקולנוע "סינמסקופ"
1 2  אורי קליין, משחקי שעשוע: תרגיל בסאדיזם, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2008
↑  קן פוקס, משחקי שעשוע: ביקורת, "טי וי גייד" (באנגלית)
1 2  מטיאס פריי, מיכאל הנקה, באתר "Senses of Cinema" (באנגלית)
↑  איתי שטרן, הסנדק משועשע, באתר nrg, באתר nrg
↑  אורי קליין, "שואה" היא לא מילה צרפתית, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2004
↑  רוב גונזלווס, "משחקי שעשוע" (1998), באתר efilmcritic.com (באנגלית) (לעיתים יש לרענן את הדף)
↑  יובל אברמוביץ', התוספת שתופסת: "משחקי שעשוע" מרהיב אבל חסר, באתר nrg, באתר nrg
↑  אלונסו דורלדה, אל תחנו לצד "הבית האחרון משמאל", באתר msnbc.com (באנגלית)
↑  נועם בוקסבאום, עכבר העיר און ליין, משחקי שעשוע: כשבמאי מעתיק מעצמו, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2008
↑  דייב קלהון, מיכאל הנקה: ריאיון, באתר timeout.com (באנגלית)
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7758835-6  SUDOC: 179259431  VIAF: 198625904   WorldCat (עם VIAF): 198625904 
דרך "משחקי שעשוע" האשים הנקה את הקולנוע האמריקאי בשימוש בכלים מניפולטיביים בדומה לסרט הסובייטי "אוניית הקרב פוטיומקין" (בתמונה).
הפעם הראשונה ב"משחקי שעשוע" שבה נעשה שימוש בטכניקת שבירת הקיר הרביעי, לשם יצירת תחושה של חוסר אונים בקרב הצופים לנוכח האלימות המוצגת בסרט: פאול מסובב פניו אל המצלמה ומחייך חיוך זחוח בעיצומו של משחק "חם קר" עם אנה.
מרטין קאסרס

חוזה מרטין קאסרס סילבה (בספרדית: José Martín Cáceres Silva; נולד ב-7 באפריל 1987) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות הבלם או המגן בלוס אנג'לס גלאקסי ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה

את קריירת הכדורגל שלו החל קאסרס בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג. בשנת 2006 שיחק לראשונה במדי קבוצת הבוגרים. בעונה זו שותף ב-16 משחקים שבהם הבקיע ארבעה שערים. בעונה שלאחריה שיחק בתשעה משחקים בלבד, כיוון שעבר באמצעה קבוצה אחרת.
בקיץ 2007, עזר קאסרס לנבחרתו להגיע למקום השלישי באליפות עד גיל 20 של אמריקה הדרומית. לאחר מכן, קאסרס שיחק היטב באליפות העולם לנוער שנערך בקנדה. הצלחתו בטורנירים אלו הביאה להתעניינות קבוצות אירופיות בו, ולכן וויאריאל החתימה אותו. הוא הושאל מיידית לרקראטיבו ולבה למשך עונה אחת כדי לצבור ניסיון.
בעונתו היחידה במועדון שיחק ב-34 משחקים, הבקיע שני שערים, צבר עשרה כרטיסים צהובים ועזר לקבוצה להישאר בלה ליגה. בסוף העונה הוגדר על ידי אופ"א כאחד מן השחקנים העולים בכדורגל האירופי, לצד שחקנים כמו בויאן קרקיץ'. ביצועיו בעונה זו זיכתה אותו בזימונים ראשונים לנבחרת אורוגוואי. קאסרס הפך לשחקן קבע בנבחרת.
בקיץ 2008 חתם בברצלונה על חוזה לארבע שנים. דווח כי ברצלונה שילמה עבורו 16.5 מיליון אירו.
בקיץ 2009 הושאל קאסרס למועדון הכדורגל האיטלקי יובנטוס בו שיחק עונה אחת, ובקיץ 2010 הושאל לסביליה הספרדית.
לאחר שהצליח בסביליה, החליטה סביליה לקנות אותו מברצלונה תמורת 3 מיליון אירו.
בינואר 2012, חזר קאסרס ליובנטוס, שוב בהשאלה. ב-8 בפברואר ערך הופעת בכורה מחודשת במדי הגברת הזקנה, כששיחק 90 דקות מול מילאן במשחק שהסתיים 1–2 לטובת יובנטוס, כאשר קאסרס כובש את שני הגולים.
ב-16 בפברואר 2017 חתם בסאות'המפטון עד לסוף העונה. ב-5 באוגוסט 2017 חתם בקייבו ורונה. ב-8 בינואר 2018 חתם בלאציו לשנה אחת. ב-29 בינואר 2019 חזר ליובנטוס והושאל עד לסוף העונה. ב-30 באוגוסט 2019 חתם בפיורנטינה לעונה אחת. ב-31 באוגוסט 2021 חתם בקליארי. ב-30 בינואר 2022 חזר לספרד וחתם לשנה בלבאנטה. ב-25 באוגוסט 2022 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי.
תארים > ברצלונה

אליפות ספרד - 2008/2009
גביע המלך הספרדי - 2008/2009
ליגת האלופות - 2008/2009
תארים > יובנטוס

סרייה א' - 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2018/2019
הגביע האיטלקי - 2014/2015, 2015/2016
הסופר קאפ האיטלקי - 2012, 2013, 2015
תארים > נבחרת אורוגוואי

קופה אמריקה - 2011
נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל

נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל הוא שדה התעופה הבין-לאומי הראשי של כף ורדה. שדה התעופה נקרא על שם המנהיג המהפכני אמילקר קברל. הוא ממוקם שני ק"מ דרומית-מערבית מאספרגוס באי סאל. הנמל הוא בסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית של כף ורדה, קאבו ורדה איירליינס, ומשמש כבסיס לחברת ההובלה Cabo Verde Express.
סטטיסטיקה

| שנה | נוסעים | מטען (t) |
| --- | --- | --- |
| 2016 | 914,696 | 816.3 |
| 2017 | 1,092,789 | 617.7 |
| 2018 | 1,184,636 | 429.3 |
| 2019 | 1,192,828 | 443.3 |
סאוועטיש היימלאנד

אחד הגיליונות, 1965
סאָוועטיש הײמלאַנד ("סוֹבייטיש הֵיימלַנד"; יידיש: 'המולדת הסובייטית'; ברוסית: Советская родина) היה כתב עת ביידיש שיצא לאור בברית המועצות בשנים 1961–1991. לאורך כל שנות קיומו היה עורכו הראשי אהרון וורגליס. עד 1965 יצא כתב העת לאור אחת לחודשיים, וב-1965 הפך לירחון.
בכתב העת פורסמו חיבורים ספרותיים, פולקלור יהודי, תולדות השפה וספרות היידיש. לאחר מלחמת ששת הימים החלו להתפרסם ביקורות על מדיניות ישראל. במערכת כתב העת השתתפו סופרים יהודים סובייטים נודעים, כגון: נתן לוריא, הירש אושרוביץ', יחיאל שרייבמן, יוסף רבין, משה טייף, חיים ביידר, חלקם עלו לארץ בשנות השבעים. בכתב העת פורסמו שיעורים ביידיש שהיו מיועדים לדוברי רוסית.
תפוצתו של כתב העת הייתה כל הזמן בירידה, שנבעה כתוצאה מירידה מתמדת במספר דוברי יידיש (כשם שקרה בישראל, בארצות הברית ובמדינות אמריקה הלטינית). בעוד בשנת 1961 הגיעה התפוצה לכדי 25 אלף עותקים, בשנת 1991 היא ירדה ל-2,000 עותקים בלבד.
בשנת 2024 ביוזמת גריגורי רויטברג בוצע דיגיטציה של כול המהדורות של הירחון.
ניסויי הות'ורן

ניסויי הות'ורן (באנגלית: Hawthorne effect) היו סדרת ניסויים סוציולוגיים שהחלו באביב 1927 במפעל הות'ורן, ועסקו בניהול משאבי אנוש תוך התייחסות לגורמים שונים. ניסויים אלו כוונו להמשיך מחקר קודם שהחל בשנת 1924, העוסק בקשר בין תנאי העסקה חומריים (תאורה, שעות מנוחה וכו') לבין התפוקה, אך הביאו לתוצאות מפתיעות שנחשבות לביסוס המדעי הראשון של גישת יחסי אנוש בניהול.
מפעל הות'ורן (אנ') היה גדול מפעלי חברת וסטרן אלקטריק (אנ'), אשר השתייכה למערך חברות התקשורת של חברת הטלפון בל (אנ'), וסיפקה לה ציוד טלפון. המפעל העסיק בתקופת הניסויים כ־29,000 שכירים במקצועות שונים.
חדר הרכבת הממסרים

בניסוי זה (אפריל 1927 - יוני 1929) בחן צוות המחקר, בשיתוף עם צוות בבית ספר למנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד (בניהול פרופ' אלטון מאיו), חמש פועלות שהופרדו פיזית משאר הפועלים והופקדו בידי צוותי המחקר, על־מנת לבחון מהי רמת תנאי העבודה הפיזיים שיובילו ליעילות מרבית. דרך הניסוי הייתה שינוי בגורמים פיזיים שונים (זמני מנוחה, חופשות, מזון, שכר וכו') ומדידת השינויים המקבילים בתפוקה, בהנחה כי אלו הגורמים המשפיעים על תפקוד הפועלות.
תוצאות הניסוי הראו, בניגוד להנחות המחקר, כי התרחשה עלייה מתמדת בתפוקה ובתחושתן החיובית של הפועלות ביחס לעבודה, תוך שיפור תפקודן הכללי (הפחתת ההיעדרויות, נורמות עזרה הדדית, שיפור יחסי הידידות, עליה במורל וכו'). תוצאות אלו יוחסו ל"אפקט הות'ורן" - שיפור בהתנהגות עקב השתתפות במחקר חשוב ורצון הפועלות להצדיק אותה, ובנוסף גם ליחסי האנוש הפתוחים והמתחשבים שהפעילו החוקרים, שהיו מופקדים על ניהול היחידה, על מנת לזכות בשיתוף הפעולה מצד הפועלות, הוא שהביא לשיפור התנהגותן.
מסקנה זו הובילה לסקר מקיף שנערך בקרב עובדי המפעל על־מנת לבדוק מה מביא לאי־שביעות רצון בקרבם, כהכנה לשלב השני של הניסויים.
נערך ניסוי עם קבוצת עובדות, שנבחרו מתוך כלל העובדים בארגון. עורכי הניסוי שינו מדי פעם בפעם את עוצמת האור וסברו, שכאשר יגבר האור, התפוקה תעלה ולהפך. הניסוי הראה תוצאות שונות מהמצופה- בכל מצב הייתה עליה בתפוקה. החוקרים הבינו כי לא התאורה היא הגורם המשפיע על הפריון.
המחקר המשיך – הרחיבו את הניסויים ובדקו השפעות של שינויים בטמפרטורה, בלחות ובזמן מנוחה, בארוחות, בחופשות ובתמריצים כספיים ועוד. התברר כי התפוקה עלתה כל הזמן וכן גדלו המורל ושביעות רצון העובדים. המחקר נמשך כ-8 שנים, נערכו בדיקות, תצפיות וניסויים במחלקות השונות ובסוף הסיקו החוקרים כי ההתנהגות החיובית והפריון הגבוה נבעו מהרגשתם הטובה של העובדים. העובדה שהם נבחרו להשתתף בניסוי תרמה להרגשת יוקרה וחשיבות. התנהגותם החיובית באה להצדיק את ציפיות החוקרים. תופעה זו נקראת "אפקט הות'ורן".
חדר התצפית על תיול סוללות

בניסוי זה (נובמבר 1931 - מאי 1932) צפה צוות המחקר, בלא כל התערבות מלבד הנוכחות בחדר, ב־14 פועלים שעבדו בתיול סוללות של ציוד טלפוני, ובחנו את התנהגותם בשעת העבודה תוך מדידת התפוקה לפני ובמהלך הניסוי.
תוצאות המחקר הראו את קיומה של התנהגות חברתית בלתי־פורמלית, בצד ההתנהגות החברתית הפורמלית, שהתבססה על יחסי אנוש ישירים שיצרו הפועלים זה עם זה תוך יצירת נורמות פנימיות, שלא חפפו את חוקי המפעל.
דוגמה עיקרית להתנהגות כזו הייתה יצירת רמת תפוקה מסוימת שנקבעה בנורמה, ממנה אסור היה לפועל לחרוג (לא בייצור תפוקה נמוכה ממנה ולא בייצור תפוקה גבוהה יותר). חריגה מהנורמה הביאה לסנקציות לא רשמיות שהפעילה קבוצת העובדים ופועלים שינו את דיווחיהם על־מנת שיתאימו לנורמה. נורמה זו התקיימה למרות שחוקי המפעל עודדו את הגברת הייצור בלא התייחסות לכמות התפוקה הרצויה שנקבעה על ידי העובדים.
דוגמה עיקרית נוספת היא דרישות בלתי־פורמליות שנוצרו כלפי הממונים (איסור על הלשנה, איסור על התנשאות וכו'), דרישות שהפרתן עלולה הייתה לגרור סנקציות לא רשמיות (נידוי, לגלוג וכו') וקיומן הביא ליחס מכבד ולעמידה במכסות הייצור.
תוצאה חשובה של הניסוי הראתה כי הקבוצה הועמדה כערך חשוב ביחסי הפועלים, לעיתים אף יותר חשוב מערך הרווח האישי ומהנאמנות למפעל. ערך הקבוצה היה מקובל הן על העובדים עצמם והן על הממונים, שנחשבו לחלק ממנה.
ביקורת

על אף מרכזיותם של הניסויים בתאוריות התנהגותיות של פסיכולוגיה ארגונית, נמתחה ביקורת רבה על הניסויים. הביקורת כוללת טענות בדבר העדר קבוצת ביקורת לחלק מהניסויים, בחירה בקבוצות קטנות מדי, ניתוח שגוי של הנתונים הסטטיסטיים ובניית חלק מניסויי ההמשך על מסקנות שגויות.
הערות שוליים

↑  למשל The Hawthorne Studies: A Radical Criticism, Alex Carey, American Sociological Review, Vol. 32, No. 3 (Jun., 1967), pp. 403-416
Published by: American Sociological Association
סאוד'אורקרוקור

| --- | --- |
סמל סאוד'אורקרוקורסמל סאוד'אורקרוקור
מראה העיירה
מראה העיירה
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מחוז:  נורד'ורלנד וסטרה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,574 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  65°44′46″N 19°38′22″W﻿ / ﻿65.746111111111°N 19.639444444444°W﻿ / 65.746111111111; -19.639444444444 
 אזור זמן:  UTC
 www.skagafjordur.is
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור איילססטאד'יר סלפוססאוד'אורקרוקור(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור איילססטאד'יר סלפוססאוד'אורקרוקור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סאוד'אורקרוקור (באיסלנדית: Sauðárkrókur) היא עיירה בצפון-מערב איסלנד, בירת מחוז נורד'ורלנד וסטרה, והעיר הגדולה בו.
על פי מפקד שנערך בשנת 2011, התגוררו בסאוד'אורקרוקור 2,635 תושבים. העיירה היא הגדולה ביותר בצפון-מערב איסלנד, ושנייה בגודלה בצפון המדינה (אחרי אקוריירי).
תושבי העיירה מתפרנסים מדייג, ייצור מוצרי חלב, תעשייה קלה ושירותים.
נוגד טסיות

נוגדי טסיות (antiplatelet agents), או נוגדי התלכדות (antiaggregants), הם קבוצה של תרופות נוגדות פקקת הפועלות לעיכוב תהליך הקרישה על ידי מניעת הפעלת טסיות הדם. קבוצה זו, הגם שמביאה לתוצאה דומה של עיכוב פעולת הטסיות, מכילה תרופות בעלות מנגנון פעולה שונה, ולעיתים אף ניתנות מספר תרופות ממשפחות שונות במטרה להגביר את עיכוב הטסיות. התרופות הללו משמשות בעיקר באירועי פקקת עורקיים, דוגמת אוטם שריר הלב ושבץ מוחי, שם ריכוז הטסיות בקריש דם ופעילותן גבוהים יותר לעומת אירועי פקקת אחרים.
תפקיד הטסיות בקרישת הדם

כאשר דופן כלי הדם שלמה נמצאות הטסיות בדם במצב לא פעיל, בין היתר בשל הפרשת חנקן חמצני ופרוסטציקלין מתאי האנדותל המצפים את נהור כלי דם. נזק לדופן כלי הדם, למשל בזמן פציעה, מביא לירידה בהפרשת החנקן החמצני והפרוסטציקלין, ולחשיפת הרקמה מתחת לאנדותל. הטסיות שבמחזור הדם נצמדות לקולגן שברקמה הנחשפת, דרך מספר קולטנים על ממברנת הטסיות, בהם גליקופרוטאינים שונים דוגמת GP IIb/IIIa וגורם פון וילברנד, ומשופעלות. בתהליך שפעול הטסיות הן מפרישות ADP ומייצרות תרומבוקסאן A2, המגייסים טסיות נוספות להתלכדות בקריש הדם. במקביל, חשיפת הרקמה גורמת להפעלה של מערכת הקרישה במסלולים האינטרינזי והאקסטרינזי, אשר מחזקת את יציבות קריש הדם על פני אתר הפציעה.
חומצה אצטיל סליצילית (אספירין)

אספירין היא נוגד הטסיות הנפוץ ביותר ואחד מאבני היסוד בטיפול נוגד הטסיות. זוהי תרופה ותיקה מאוד המעכבת בצורה בלתי הפיכה את האנזים ציקלואוקסיגנאז 1 (COX-1), אשר משמש בתהליך היצירה של תרומבוקסאן A2. במינונים גבוהים אספירין גם משמש נוגד דלקת, בעיכובו את האנזים ציקלואוקסיגנאז 2 (COX-2), אך גם מבטל את העיכוב של התלכדות הטסיות על ידי פרוסטציקלין, שכן COX-2 מזרז יצירה של פרוסטציקלין. אספירין משמש לטיפול בתסמונת כלילית חדה וכן משמש למניעה שניונית של אירועי לב וכלי דם, לרבות אוטם שריר הלב ותעוקת לב, שבץ מוחי ומחלת העורקים הפריפריאליים. בהשוואה לפלצבו אספירין נמצא כמפחית את הסיכון להישנות אירועים אלה ב-25%. עם זאת, השימוש באספירין למניעה ראשונית של מחלת לב איסכמית שנוי במחלוקת, ובאוגוסט 2018 פורסם מחקר שלא מצא כי באוכלוסייה בעלת סיכון בינוני ונמוך ללקות במחלות לב וכלי דם אין תועלת בנטילת אספירין לצורך מניעה ראשונית, וכי הסיכון המוגבר לדמם אינו מצדיק את נטילת התרופה באנשים אלה.
אנטגוניסטים לקולטן ל-ADP

התרופות ממשפחה זו מעכבות באופן בלתי הפיך את P2Y12, הקולטן העיקרי ל-ADP על פני הטסיות, ופעמים רבות משמשות בטיפול משולב יחד עם אספירין. תרופות ממשפחת התיינופירידינים, קלופידוגרל ופרסוגרל הן קדם-תרופות, הדורשות שפעול מטבולי על ידי אנזים ממשפחת הציטוכרומים בכבד. לעומת זאת, טיקגרלור וקנגרלור הניתנת בעירוי אינן דורשות מטבוליזם בכבד ועובדת ישירות על הקולטן. קלופידוגרל נבדקה מול אספירין ונמצאה מורידה את הסיכון להישנות אירועי לב וכלי דם בכמעט 9%. טיפול משולב של קלופידוגרל ואספירין נמצא בהתוויה לטיפול לאחר השתלת תומכן. משך הטיפול נקבע לפי סוג התומכן והסיכון לדמם כתוצאה מהטיפול המשולב. כמו כן, השילוב משמש לטיפול בתסמונת כלילית חדה. קלופידוגרל אף משמשת למניעה שניונית של שבץ מוחי ממקור עורקי, אך לא הוכח כי טיפול משולב של אספירין וקלפוידוגרל יעיל יותר לעומת כל אחת מהתרופות לבד למניעה שניונית של שבץ מוחי או למניעה ראשונית של מחלת לב איסכמית.
באנשים עם תסמונת כלילית חדה שהיו עתידים לעבור צנתור לב, נמצאה פרסוגרל יעילה יותר בהשוואה לקלופידוגרל בהפחתת הסיכון לתוצא משולב של תמותה, אוטם שריר הלב ושבץ מוחי ובהפחתת הסיכון לאירוע פקקת בתומכן מושתל. אולם, באנשים שלא עברו צנתור לא נצפתה יעילות דומה, ולכן התרופה ניתנת בהתוויה רק לאנשים שצונתרו או שמיועדים לעבור צנתור. שימוש בפרסוגרל גם כרוך בסיכון מוגבר לדמם מסכן חיים, ועל כן ננקטת זהירות במתן התרופה לאנשים מבוגרים, וקיימת התוויית נגד לתתה לאנשים עם דימום מוחי בעבר.
טיקגרלור אף היא משמשת לטיפול בתסמונת כלילית חדה ונמצאה יעילה יותר מקלופידוגרל למניעת תוצא משולב של תמותה, אוטם שריר הלב ושבץ מוחי, ללא שיעורים מוגברים בדמם מסכן חיים, אך כן בדמם לא משמעותי. לציין כי השיעורים במניעת שבץ מוחי בלבד נמצאו דומים בין שתי התרופות. לפיכך, הקווים המנחים לטיפול בתסמונת כלילית חדה מציינים את טיקגרלור כעדיפה על קלופידוגרל בהתוויה זו. מעבר לסיכון המוגבר לדמם, לטיקגרלור תופעת לוואי נפוצה של קוצר נשימה והחמצה של פעימות חדריות באופן שאינו גורם לתסמינים. אלו תסמינים קלים החולפים מאליהם עם התארכות השימוש בתרופה.
קנגרלור ניתנת בעירוי לפני צנתור לאנשים שלא קיבלו קודם לכן מעכבי קולטן ל-ADP. התרופה פועלת מידית ולזמן קצר.
אנטגוניסטים לקולטן GP IIb/IIIa

תרופות ממשפחה זו משמשות בתסמונת כלילית חדה טרם ביצוע צנתור לב באנשים שלא קיבלו קודם לכן מעכבי קולטן ל-ADP. אף שכולן מעכבות את הקולטן GP IIb/IIIa, הן בעלות מבנה ומנגנון פעולה שונים. אבסיקסימאב הוא מקטע Fab של נוגדן חד-שבטי ממקור עכברי נגד הצורה הפעילה של GP IIb/IIIa. הוא נקשר לקולטן ומונע את קישורו למולקולות ההדבקה של הטסיות. לעומתו, אפטיפיבטיד הוא פפטיד מעגלי בן שבע חומצות אמינו הנקשר למוטיב מסוים בפיברינוגן שאליו הקולטן נקשר, ואילו טירופיבאן הוא נגזרת לא פפטידית של טירוזין הדומה למוטיב אחר בפיברינוגן ובגורם פון וילברנד. מעבר לשימוש בתסמונת כלילית חדה, טירופיבאן ואפטיפיבטיד משמשים גם באנשים עם תעוקת לב לא יציבה בסיכון גבוה. שלוש התרופות ניתנות בעירוי עם מנת העמסה שלאחריה טיפול ממושך בן מספר שעות. התרופות מגבירות את הסיכון לדמם, וגם עלולות לגרום בשיעור נמוך לתרומבוציטופניה במנגנון מתווך חיסונית. תרומבוציטופניה שכיחה יותר עם אבסיקסימאב.
דיפירידמול

דיפירידמול הוא נוגד טסיות חלש כשלעצמו, אולם הוא נמצא בתכשירים בשילוב עם אספירין, אשר משמשים למניעת שבץ מוחי לאחר התקף איסכמי חולף (TIA). התרופה מעכבת פוספודיאסטראז, ועל ידי כך מונעת את הפירוק של cAMP, שרמות גבוהות שלו מעכבות את שפעול הטסיות. כמו כן, התרופה מונעת קליטת אדנוזין על ידי הטסיות, דבר אשר מגביר עוד יותר את רמות cAMP. למרות יתרונותיו של התכשיר המשולב, הוא לא נמצא יעיל לפחות כמו קלופידוגרל במניעת שניונית של שבץ מוחי. בנוסף, הוא אינו מתאים לאנשים עם מחלת לב כלילית פעילה, בניגוד לקלופידוגרל.
וורפקסר

וורפקסר היא אנטגוניסט לקולטן לתרומבין PAR-1, ובכך היא מעכבת את שפעול הטסיות המתווך על ידי תרומבין. במחקר שבדק את התרופה למניעה שניונית היא נמצאה כמפחיתה סיכון לתמותה מאירועי לב וכלי דם, לאוטם שריר הלב ולשבץ, אך במחיר של הגברת הסיכון לדימום תוך-גולגולתי בצורה משמעותית לעומת פלצבו. לפיכך היא רשומה למניעה שניונית של אירועי לב וכלי דם באנשים עד גיל 75, השוקלים 60 ק"ג לפחות, שלא חוו אירועים של שבץ מוחי, התקף איסכמי חולף או דימום תוך-גולגולתי בעברם.