stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערב שבת
במקרא

ציווי על הכנות מיום שישי ליום שבת מוזכר בפרשת המן, בה נאמר לבני ישראל לאסוף מן ביום שישי גם לצורך שבת, בו לא ירד המן:
וְהָיָה בַּיּוֹם הַשִּׁשִּׁי, וְהֵכִינוּ אֵת אֲשֶׁר-יָבִיאוּ...
מפסוק זה המדבר על איסוף המן במדבר סיני נלמד ציווי כללי יותר, לעשות הכנות כלליות לשבת ביום שישי:
אמר רב חסדא: לעולם ישכים אדם להוצאת שבת, שנאמר: "והיה ביום הששי והכינו את אשר יביאו"
הכנות לשבת

ערב שבת מאופיין בהכנות לקראת שבת, בעיקר במלאכות שאסורות בשבת, לדוגמה קניה, הכנה ובישול של המזון לסעודות שבת, ניקיון הבית, רחיצה, החלפת בגדים לקראת השבת והכנת תאורה לליל שבת. בהלכה מובאת השוואה לפיה ההכנות לשבת צריכות להיות כמו ההכנות הנעשות לקראת אדם חשוב. אחת מתקנות עזרא היא כיבוס הבגדים ביום חמישי, וזאת לכבוד שבת.
בקשר להכנות לשבת, נאמר בתלמוד:
מִי שֶׁטָּרַח בְּעֶרֶב שַׁבָּת - יֹאכַל בְּשַׁבָּת, מִי שֶׁלֹּא טָרַח בְּעֶרֶב שַׁבָּת, מֵהֵיכָן יֹאכַל בְּשַׁבָּת?!
על כל אדם ישנה מצווה (או אף חובה) ליטול חלק בהכנות לקראת שבת:
אע"פ שהיה אדם חשוב ביותר ואין דרכו ליקח דברים מן השוק ולא להתעסק במלאכות שבבית, חייב לעשות דברים שהן לצורך השבת בגופו, שזה הוא כבודו. חכמים הראשונים מהם מי שהיה מפצל העצים לבשל בהן, ומהן מי שהיה מבשל או מולח בשר או גודל פתילות או מדליק נרות, ומהן מי שהיה יוצא וקונה דברים שהן לצורך השבת ממאכל ומשקה, אף על פי שאין דרכו בכך. וכל המרבה בדבר זה - הרי זה משובח.
יש שראו בעמל ההכנות לשבת פעולה מזככת:
הזיעה שהאדם מזיע לכבוד שבת, מוחק מעוונותיו כמו דמעות, שבזכות זה הקב"ה יכבדו בגן עדן ויגמול עמו חסד
הכנות לשבת > בישול לשבת

ישנו מנהג לטעום מעט מהמזון המוכן לשבת בערב שבת, על מנת לבחון שהמזון אכן מוכן, דבר המכונה 'טועמיה חיים זכו' (בהשאלה מביטוי מתפילת מוסף של שבת).
על מנת לשמור על חום המזון המבושל, מניחים את הכלים ובהם המזון על גבי מקור חום קודם לכניסת השבת, פעולה המכונה השהיה (הנחה ישירה של מזון על גבי מקור חום בשבת עצמה אסורה). כיום מקובל להשאיר את המזון על גבי פלטת שבת, שהיא מכשיר חשמלי בעל גוף חימום עם עוצמת חום בלתי ניתנת לשינוי. הלכה זו אינה רלוונטית לערב יום טוב, היות שהבישול מותר ביום טוב.
הכנות לשבת > רחיצה לקראת שבת

בגמרא מובאות שתי דעות לגבי חיוב הרחצה לקראת שבת:
דאמר רב נחמן בר רב זבדא ואמרי לה אמר רב נחמן בר רבא אמר רב: הדלקת נר בשבת - חובה, רחיצת ידים ורגלים בחמין ערבית - רשות, ואני אומר - מצווה.
על פי גמרא זו נכתב בשולחן ערוך:
מצווה על כל אדם לרחוץ כל גופו בחמין בערב שבת, ואם אי אפשר לו, ירחץ פניו ידיו ורגליו.
בנוסף לרחיצת הגוף, יש הנוהגים לטבול במקווה לקראת שבת.
איסורים במהלך היום > הילוך ונסיעה בערב שבת

בגמרא מובאת ברייתא לפיה אין ללכת בערב שבת מרחק גדול מ־12 קילומטרים:
אמר אייבו משום רבי אלעזר בר צדוק: אל יהלך אדם בערבי שבתות יותר מג' פרסאות (פרסה = כ־4 קילומטרים).
איסור זה מוסבר בצורך לקבוע זמן מספיק להכנות לשבת, ובחשש שלא יוכן די מזון אם יגיע אדם למקום בזמן סמוך מדי לכניסת שבת (או אף שיכינו מזון לצורכו תוך חילול שבת):
אמר רב כהנא: לא אמרן אלא לביתיה אבל לאושפיזיה (מקום אכסניה), אמאי דנקיט סמיך. ואיכא דאמרי אמר רב כהנא: לא נצרכא אלא אפילו לביתיה. אמר רב כהנא: בדידי הוה עובדא, ואפילו כסא דהרסנא לא אשכחי.
איסור זה בטל במקרה ובו הודיע אדם על בואו, כך שיוכן עבורו מזון לשבת, וכן פוחת במקרה ובו אדם אינו הולך ברגליו אלא נוסע, כך שזמן הנסיעה לפי מרחק קצר יותר. עם זאת ישנה אזהרה לכוון את הנסיעה כך שאדם יגיע למחוז חפצו זמן רב קודם לכניסת שבת, ולא יסתכן בחילול שבת במקרה של איחור או עיכוב.
איסורים במהלך היום > קביעת סעודה בערב שבת

ישנו איסור לקבוע סעודה (שאינה נהוגה כל השבוע) בערב שבת. דבר זה הוא משום כבוד שבת. עם זאת הותרה קביעת סעודות מצווה שזמנן ביום ו', כגון סעודת פורים (כשחל ביום ו') סעודת ברית מילה, פדיון הבן ונישואים.
מותר לקבוע סעודות שרגילות גם ביום חול בערב שבת, וכן מותר לאכול ולשתות (ללא קביעת סעודה) עד כניסת השבת (לאחר כניסת שבת חל איסור לאכול קודם לקידוש), אולם ישנה מצווה להימנע מאכילה יתירה כ־3 שעות קודם לשבת, על מנת שאדם ייכנס לשבת כשהוא רעב ומתאווה לאכול, ולא כשהוא שבע, וזאת מכבוד שבת. היו שנהגו להתענות בערב שבת, מסיבה זו של כניסה לשבת בהרגשת רעב קל.
איסורים במהלך היום > מלאכה אחר הצהרים של ערב שבת

בברייתא המובאת בגמרא נאמר:
העושה מלאכה בערבי שבתות וימים טובים מן המנחה ולמעלה - אינו רואה סימן ברכה לעולם
על יסוד ברייתא זו נאמר בהלכה כי אין לעשות מלאכה בערבי שבתות, החל משעת המנחה ומעלה, כאשר המובן המקובל לשעת ה'מנחה' היא מנחה קטנה, כ-3 שעות קודם לשקיעת החמה של יום שישי.
עם זאת לא נאסר מסחר בזמן זה או ישיבה בחנות, וכן מלאכה בדרך ארעי או מלאכה לצורך שבת (כמו תפירת בגד המיועד לשבת), בתנאי שאינה בשכר. כן לא נאסרה מלאכה לעני הנצרך לכסף לצורך הוצאות שבת, וכן תספורת, אפילו בשכר.
איסורים במהלך היום > יציאה עם משא סמוך לכניסת שבת

במשנה נאמר:
לא יצא החייט במחטו סמוך לחשכה, שמא ישכח ויצא.
סיבת גזרה זו היא בחשש שאדם יצא קודם לשבת לרשות הרבים, ישכח כי הוא נושא משא, וימשיך לשאת משא גם בשבת, דבר האסור מכח מלאכת הוצאה מרשות לרשות במקום בו אין עירוב. גזרה זו אינה רק לבעלי אומנות, אלא לכל אדם. עם זאת לא נאסרה יציאה עם משא באופן שלו היה נעשה בשבת היה נחשב רק לאיסור דרבנן, כגון מחט התחובה בבגד, או עם תפילין, כלפיהם יש חובה שלא להסיח מהם את הדעת בעת לבישתם, ועל כן מניחים שהאדם לא ישכח שהוא לבוש בהם בשבת.
בנוסף ישנה מצווה על האדם לבדוק את בגדיו קודם השבת ולוודא שאין בהם חפצים, על מנת שלא לעבור בשוגג על איסור הוצאה מרשות לרשות:
תניא חנניא אומר: חייב אדם למשמש בבגדו ערב שבת עם חשכה. אמר רב יוסף הלכתא רבתי לשבת.
כיום במרבית היישובים בישראל ישנו עירוב, ועל כן פוחת החשש שאדם יעבור בשוגג על מלאכת הוצאה מרשות לרשות, אך עדיין נשאר חשש קל יותר שבבגדים יהיו חפצי מוקצה.
תפילת מנחה של ערב שבת

בערב שבת מתפללים תפילת מנחה רגילה של חול, למעט תחנון. בשל ההכנות לשבת, יש שהנהיגו בדורות האחרונים להתפלל תפילת מנחה גדולה בערב שבת. לאחר תפילת מנחה אומרים קבלת שבת, המציינת את כניסת השבת. כאשר תפילת מנחה סמוכה לקבלת שבת, יש המוסיפים לפני מנחה את פרק ק"ז בתהלים ('יודו לה' חסדו'), בעיקר בקרב החסידים.
הפעלת כלים לפני שבת

מותר להתחיל בערב שבת הפעלה של כלים שימשיכו לעשות מלאכה אסורה בשבת, היות שאין צורך בשמירת שבת על ידי כלים העושים מלאכה בעצמם. עיקרון זה מכונה "אין שביתת כלים". בגלל עיקרון זה, מקובל כיום להשתמש בשעון שבת, שהוא התקן קוצב זמן בעל מחזור של 24 שעות, המכבה ומדליק מכשירי חשמל ביתיים על פי זמנים מוגדרים מראש. כמו כן, מקובל להכין מראש פלטת שבת ולהפעילה לפני כניסת השבת או באמצעות שעון שבת.
הפעלת כלים לפני שבת > הכנת מדורת אש לשבת

בזמן עבר, קודם לתפוצתם של מכשירי חשמל, היה שימוש נרחב באש לצורך מאור וחימום. היות שישנו איסור על הדלקת אש בשבת או על הגברתה, היה צורך להכין את האש קודם לכניסת השבת. ישנן הלכות לגבי הכנת מדורה לשבת, שעיקרן הצורך שהמדורה תדלק היטב קודם לכניסת השבת, על מנת למנוע חשש שיבואו להגביר את האש בשבת. הכלל העיקרי הוא שהמדורה תדלק באופן שהאש תימשך מעצמה לחומרי הבעירה שטרם נדלקו, ללא צורך בסיוע של אדם.
הלכות נוספות ישנן לגבי נרות המשמשים למאור, כאשר בהם החשש הוא שמא אדם יטה את הנר כדי להגביר את עוצמת האור.
כניסת שבת

זמן כניסת שבת הוא הזמן שבו מפסיקים מכל מלאכה ומדליקים נרות שבת, שהיא המלאכה האחרונה הנעשית בערב שבת על ידי נשים (ביום טוב נהוג להדליק נרות בליל יום טוב עצמו).
כניסת שבת > ג' דברים צריך אדם לומר בתוך ביתו

במשנה מובאות שלוש תזכורות אותן צריך בעל הבית להזכיר לבני הבית סמוך לזמן כניסת שבת:
שְׁלֹשָׁה דְּבָרִים צָרִיךְ אָדָם לוֹמַר בְּתוֹךְ בֵּיתוֹ עֶרֶב שַׁבָּת עִם חֲשֵׁכָה: עִשַּׂרְתֶּן? עֵרַבְתֶּן? הַדְלִיקוּ אֶת הַנֵּר!
תזכורות אלו מכוונות למלאכות שצריכות להעשות קודם השבת, ואסורות בעשייה בשבת. התזכורת הראשונה היא לגבי הפרשת תרומות ומעשרות, השנייה לגבי עירוב חצרות (או עירוב תחומין), ואילו השלישית מכוונת להדלקת נרות שבת, שנעשית בסיום כל מלאכות החול.
בגמרא מובא כי תזכורות אלו צריכות להאמר בנחת, כדי שיתקבלו על ידי בני הבית.
כניסת שבת > זמני הדלקת נרות שבת

על פי המקובל כיום זמן הדלקת נרות שבת הוא כ־20 דקות קודם לשקיעת החמה ברוב ארץ ישראל, כ־30 דקות בחיפה, וכ־40 דקות בירושלים ובפתח תקווה (שיעורי זמן אלו קבועים ואינם משתנים לפי התארכות וקיצור הימים).
קביעת זמן זה מתבססת על שיטת הגאונים בקביעת זמן בין השמשות (שיטה שעל פיה בין השמשות מתחיל מיד עם שקיעת החמה), יחד עם הספק היסודי בדין בין השמשות המוביל לכך שנוהגים בו כמו בעיקר השבת, ויחד עם דין תוספת שבת המחייב את תחילת השבת עוד קודם לזמן המחויב שלה (דין זה נהוג כיום אף שמובא בשולחן ערוך בלשון 'יש אומרים').
הרב עובדיה יוסף התנגד לחיוב קבלת הנוהג של 40 דקות בירושלים, ודעתו היא כי זו תקנה של הרבנים האשכנזים בירושלים, אך הרבנים הספרדיים קבעו את זמן הדלקת הנרות כ־20 דקות לשקיעת החמה.
כניסת שבת > תקיעות לציון כניסת השבת

בתקופת בית שני, היה נוהג סדר תקיעות מיוחד כדי להודיע לציבור על השבת המתקרבת. התקיעות היו נעשות במקומות ישוב יהודיים, ובירושלים היה מקום מיוחד בבית המקדש שכונה בית התקיעה שיוחד למטרה זו. התקיעות היו נעשות באמצעות שופר או חצוצרה. סדר התקיעות היה שלוש תקיעות בודדות בהפרשי זמן שנועדו להכריז בהתאמה על הפסקת המלאכה החקלאית בשדות, הפסקת המסחר והתעשייה בעיר, הפסקת המלאכות הביתיות, וכעבור זמן קצר מהתקיעה השלישית שלוש תקיעות נוספות רצופות (תקיעה־תרועה־תקיעה) שמציינות את כניסת השבת.
בקהילות יהודיות רבות היה נהוג למנות אדם שיודיע על כניסת השבת באמצעות חצוצרה או באמצעות תזכורת פרטנית לאנשים. כך למשל בקהילת יהודי קולאשי שבמערב גאורגיה שכונתה "ירושלים הקטנה", נהגו בערב שבת לתקוע בשופר, כדי להודיע על כניסת שבת קודש. בשכונות דתיות מקובל כיום להשתמש בצפירת שבת, צופר המודיע על כניסת שבת פעמיים: פעם ראשונה זמן מה קודם כניסת השבת (בדרך כלל כ־20 דקות קודם זמן הדלקת נרות שבת), ופעם שנייה סמוך לכניסת השבת (בדרך כלל 10 דקות קודם זמן הדלקת הנרות).
כניסת שבת > קבלת שבת מוקדמת

אדם פרטי או קהילה יכולה להקדים את זמן כניסת שבת מסיבות שונות (לדוגמה עקב אריכות היום בתקופת שעון הקיץ), ומאותו זמן חלה עליהם השבת לכל דיניה, כמו עיקר השבת. ניתן לקבל את השבת החל מזמן פלג המנחה, כשעה ורבע קודם לשקיעת החמה, ולהתפלל את סדר קבלת שבת ותפילת ערבית של שבת עוד קודם לשקיעת החמה, וכן לערוך קידוש ואת סעודת ליל שבת.
עם זאת, היות שהאפשרות להתפלל תפילת ערבית עוד לפני שקיעת החמה היא לפי שיטת רבי יהודה, יש להתפלל במקרה זה את תפילת מנחה קודם לפלג המנחה, מאחר שעל פי שיטת רבי יהודה זמנה של תפילת מנחה הוא עד פלג המנחה. בנוסף, יש להקפיד לקרוא שוב את קריאת שמע של ערבית לאחר צאת הכוכבים.
אף על פי שהשבת חלה על כל דיניה על מי שקיבל אותה מוקדם, מותר לבקש מיהודי שטרם קיבל שבת לעשות מלאכה בשביל מי שכבר קיבל שבת.
לפי כמה פוסקים, אופציה אחרת היא לקדש מבעוד יום, ולהתפלל ערבית אחרי הסעודה בצאת הכוכבים.  ואולם, יש פוסקים ששוללים אפשרות זו.
לפי הרבה פוסקים, כדאי לאכול עוד כזית פת אחרי צאת הכוכבים כדי לצאת ידי הראשונים שסוברים שאין יוצאים ידי סעודת שבת מבעוד יום.
בין השמשות של ערב שבת

בין השמשות הוא משך זמן בין שקיעת החמה וצאת הכוכבים המסופק בשייכותו ליום או ללילה. בשל כך הוא נידון לחומרא ונחשב לחלק מעיקר השבת, וכל דיני השבת מהתורה נוהגים בו. לדוגמה, אסור להדליק בפרק זמן זה נרות שבת.
עם זאת, חלק מדיני שבת שתוקפם דרבנן אינם נוהגים בו. ישנו כלל לפיו 'דכל דבר שהוא משום שבות - לא גזרו עליו בין השמשות', ועל כן מלאכות דרבנן שנאסרו משום שבות יהיו מותרות בזמן בין השמשות, אך רק בזמן שיש צורך רב בדבר או שמדובר בדבר מצווה. מותרת גם הפרשת תרומות ומעשרות מדמאי, הטמנת תבשיל ועשיית עירוב חצרות, וכן אמירה לגוי לעשות מלאכה במקרה שיש צורך גדול או הפסד מרובה.
בכל מקרה, לאחר שענו ברכו בתחילת תפילת ערבית של שבת, כבר אסור להקל בכל הקולות הללו, כי אמירת 'ברכו' נחשבת כקבלת שבת יותר חזקה, ושוב אי אפשר לסמוך על קולות אלה.
נחלקו הפוסקים לגבי דיני בין השמשות במוצאי שבת: יש סוברים שדיני בין השמשות במוצאי שבת שווים לדיני בין השמשות בערב שבת, ויש מחמירים בדבר.
הערות שוליים

↑  בשנים האחרונות במקרים רבים מציינים את היום, או משמיטים את המושג ערבי שבת, אך מותירים את המושג ערב חג. ר' למשל אתר משרד המסחר והתעשייה לגבי עבודת יום חול, או תקנות המפקח על הבנקים לגבי שעות פעילות.
↑  במשפט יעקביאן הפך נשיא בית הדין לעבודה השופט סטיב אדלר את פסיקת המחוזי, וקבע שהמונח "שבת" המופיע בחוק - ללא ספק מדבר על המונח הקשור במסורת ישראל, על פי התאריך העברי, המתחיל מהערב ומסתיים בצאת הכוכבים.
1 2  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן ר"נ, סעיף ד'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף פ"ב, עמוד א'
↑  לא ניתן לקבוע בוודאות אם האמורא המצוטט בפסקה זאת הוא רב כהנא הראשון, השני, השלישי, או  הרביעי.
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רמ"ט, סעיף ג'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ל', הלכה ד'
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רמ"ט, סעיף ז'
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רמ"ט, סעיף ט'
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"א, סעיף ב'
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"א, סעיף ג'
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"ב, סעיף י"ז
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"ב, סעיף י"ח
↑  שולחן ערוך או"ח רסז:א.  ועיין בביאור הלכה שם שדן אם צריכים לומר תחנון כשמתפללים מנחה גדולה בערב שבת, אבל להלכה מסיק שאין לומר.
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"ה, סעיף א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ד, עמוד א'
↑  זמן הדלקת נרות שבת, אתר הלכה יומית
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ה', הלכה י"ט
↑  ראו שולחן ערוך רלג:א, ונושאי כלים שם.
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רס"א, סעיף ט"ו
↑  משנה ברורה רעא:יא.
↑  מעשה רב בשם הגר"א.
↑  משנה ברורה רסז:ה.
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רס"א, סעיף י"א
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רס"א, סעיף י"ג
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רס"א, סעיף ד'.
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רס"א, סעיף י"ד, וכן במשנה ברורה, סימן תרכ"ו, סעיף קטן י"ב.
↑  ביאור הלכה רסא ד"ה ושיעור זמן בה"ש.
| סדר השבת |
| --- | --- | --- |
| ערב שבת | מנחה לערב שבת • תוספת שבת • הדלקת נרות |  |
| ליל שבת | קבלת שבת • תפילת ערבית של שבת • קידוש • סעודת ליל שבת |  |
| יום השבת | תפילת שחרית של שבת • תפילת מוסף של שבת • סעודת יום שבת • דרשת השבת • תפילת מנחה של שבת • סעודה שלישית |  |
| מוצאי שבת | תפילת ערבית למוצאי שבת • הבדלה • מלווה מלכה |  |
פורטל שבת ומועדי ישראל
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ברוב גני הילדים בישראל, בציבור החילוני והדתי כאחד, נוהגים לאפות בימי שישי חלות לשבת. וכן ממנים "אבא של שבת" ו"אמא של שבת".
הרב צבי מנדסבך, חבר במשלחת ליפן, מתכונן לאפות חלות לקראת שבת.
"זכור את יום השבת לקדשו" הכרזה לסגירת החנויות והפסקת העבודה בערב שבת - חיפה 1920
תקיעה בשופרות בשוק מחנה יהודה כדי להאיץ במוכרים ובקונים לסיים את הקניות לקראת שבת.
צ'ה דו-רי

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
צ'ה דו-רי (הנגול: 차두리; ‏נולד ב־25 ביולי 1980)  הוא כדורגלן עבר דרום קוריאני ששיחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סיאול, בנו של הכדורגלן צ'ה בום-קון.
קריירה

צ'ה, יליד פרנקפורט, התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצות ארמיניה בילפלד ואיינטרכט פרנקפורט, איתה ירד לליגת המשנה בעונתו הראשונה אך חזר עונה לאחר מכן. אמנם כרטיס השחקן היה שייך לבאייר לברקוזן. את עונת 2006/2007 עשה במיינץ 05, אך לא הצליח למנוע מהקבוצה לרדת לליגה השנייה. את השנתיים הבאות עשה בטוס טובלנץ מהליגה השנייה בגרמניה. לאחר שנתיים עבר לפרייבורג. בקיץ 2010 עבר ביחד עם חברו לנבחרת קי סונג-יונג לסלטיק הסקוטית לאחר 8 שנים בגרמניה. בשנת 2012 חזר לגרמניה ושיחק בקבוצת פורטונה דיסלדורף. בשנת 2013 עבר לשחק בקבוצת סיאול.
ב-2001 נהייה צ'ה לשחקן בינלאומי. ב-20 באפריל 2002 כבש את שערו הראשון בנבחרת נגד קוסטה ריקה. צ'ה שיחק במדי הנבחרת בשני מונדיאלים (2002 ו-2010), בגביע הזהב אחד (2002) ובגביע אסיה אחד (2004). פרש מהנבחרת לאחר גביע אסיה 2015 בה נבחרתו סיימה כסגנית.
פורשה 356

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורשה 
 מודל קודם:  פורשה 356/1 
 מודל אחריו:  פורשה 911 
 רוחב:  1,670 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,100 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
פורשה 356 ספידסטר
הפורשה 356 היא מכונית ספורט אשר יוצרה בין השנים 1948 ל-1965. זו הייתה המכונית הראשונה בייצור סדרתי של חברת פורשה.
היסטוריה

ה-356 נוצרה על ידי פרדיננד "פרי" פורשה, בנו של ד"ר פרדיננד פורשה, מייסד החברה.
ללא שוני רב מקודמתה, החיפושית של פולקסווגן, ה-356 ממונעת על ידי מנוע אחורי בעל ארבעה צילינדרים וקירור אוויר. כמו כן, גם הפורשה הייתה בעלת הנעה אחורית.
עיצובה של ה-356, למרות הדמיון הרב לחיפושית, נעשה בידי ארווין קומנדה במיוחד עבור פורשה. בעברו הוביל קומנדה גם את צוות העיצוב של החיפושית.
רוב חלקיה המכניים של ה-356 הראשונה הובאו מהחיפושית של פולקסווגן, ביניהם מרכיבי המנוע, מתלים ושלדה.
מהלך זה נעשה במטרה לחסוך בעלויות הייצור, אך במרוץ הזמן החליטו בפורשה על כיוון חדש שה-356 צריכה לקחת ושיפרו את מערך רכיבי המכונית במטרה לשפר את ביצועיה בפן הספורטיבי.
דגמים

בדומה לאופי הפעולה בחברת פורשה היום, ה-356 עברה לאורך חייה שיפורים קלים מדי מספר שנים ולא הוצגה כדגם חדש בכל 7-8 שנים, שיטה הנהוגה ברוב יצרניות הרכבים.
ה-356 הוצגה בגרסת גג פתוח כבר מההתחלה (אב הטיפוס דגם פורשה 356/1), ובשנות ה-50' המוקדמות אף היוו דגמים אלו 50% מסך הייצור.
הגרסה פתוחת-הגג הפופולרית ביותר הייתה ה-356 ספיידר, אשר בשנת 1957 פורשה ייצרה 1,171 רכבים מדוגמתה. הסיבה העיקרית לאהדה הרבה אשר נחלה הספיידר היא בעקבות מכונית ה-550 ספיידר אשר פורשה ייצרה במקביל באותה תקופה עבור מרוצי מכוניות וזכתה להצלחה רבה בסבבי המרוצים.
במרוצת השנים יוצרה ה-356 במגוון גרסאות, כאשר לאורך השנים הוצגו דגמים יותר מהירים, מפוארים ואמנם גם יותר יקרים. מחירה של ה-356 בארצות-הברית בשנות ה-50' היה כ-$4,000, בעוד שכיום הדגמים הללו נמכרים במחירים שבין $20,000 ל-$100,000 בהתאם לחשיבות ונדירות הרכב המוצע.
בתחילת חייה הציעה פורשה את ה-356 עם מנוע בעל 40 כ"ס אשר יוצר בידי פולקסואגן, אך דגמיה האחרונים הוצעו עם מנועים בעלי 130 כ"ס.
ה-356 במרוצים

ה-356 השתתפה במגוון סבבי מרוצים, ביניהם מרוצי ראלי (אספלט), מרוץ 24 השעות של לה מאן, מילה מילייה (מרוץ אלף המיילים) וטארגה פלוריו. בכולן הוכיחה ה-356 שליטה ללא עוררין.
בין דגמי המרוצים החשובים של ה-356 ניתן למצוא את ה-356A קאררה GT, שם אשר זכה לתחייה מחודשת בשנת 2003 עם השקת מכונית העל של פורשה, הפורשה קאררה GT.
בשנות ה-60' שיתפה פורשה פעולה עם סדנת הביצועים והמרוצים של פיאט, אבארת', בפיתוח גרסאות המרוץ של פורשה.
עובדה זו מקבלת משמעות קוריוזית בימים אלו מאחר שפרארי, אשר בבעלות פיאט, היא יריבתה הגדולה ביותר של פורשה כיום, בין אם על מסלולי המרוצים או במכירות רכבי הכביש.
ראו גם

DKW מונזה
פורשה 356/1
גרסאות המרוצים של ה-356
פיתון גמדי

| פיתון גמדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פיתוניים
סוג:: פיתון קטן
מין:: פיתון גמדי
שם מדעי
 Antaresia perthensis ‏סטול, 1932

פיתון גמדי (שם מדעי: Antaresia perthensis) הוא מין של נחש ממשפחת הפיתוניים החי במערב אוסטרליה.
מאפיינים

זהו הפיתון הקטן ביותר בעולם ואורכו מגיע ל-50 ס"מ בלבד ולמשקל של 210 גרם (בהשוואה, המין הארוך ביותר במשפחה, פיתון מרושת יכול להגיע לאורך של 7.9 מ'). פיתונים אלה הם אדמדמים או כתומים בצבעם, כשפרטים בוגרים הופכים למעט יותר כהים מאחרים, ובעלי כתמים חומים לאורך הגוף עד לזנבם המעוגל. הם פעילים בעיקר בלילה.
תפוצתם היא במערב אוסטרליה ובכמה איים בחופים לידה באזורים טרופיים. תפוצתו העיקרית היא באזורי סלעים, במערות ובתלי טרמיטים. הם ניזונים מטרף קטן הכולל יונקים וזוחלים קטנים.
הנקבה מטילה 6 ביצים באדמה שבוקעות כעבור חודשיים.
הערות שוליים

↑  פיתון גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פיתוניים |
| --- | --- | --- |
| פיתון קטן | פיתון צ'ילדרן • פיתון מנומר • פיתון גמדי • פיתון סטימסון |  |
| פיתון איריאן (סוג ומין יחיד) | פיתון איריאן |  |
| פיתון מפוספס | פיתון שחור-ראש • פיתון וומה |  |
| פיתון ביסמרק טבעתי (סוג ומין יחיד) | פיתון ביסמרק טבעתי |  |
| פיתון לבן-שפה (סוג ומין יחיד) | פיתון לבן-שפה |  |
| פיתון מים | פיתון מים חום  • פיתון מקלוט • פיתון זית |  |
| פיתון עצים | פיתון השיחים • פיתון בולן • פיתון ברדלי • פיתון עבה-קשקשים • פיתון אונפלי • פיתון השטיחים • פיתון עצים ירוק |  |
| פיתון | פיתון טימור • פיתון מלכותי • פיתון דם • פיתון הודי • פיתון בורמזי • פיתון אנגולה • פיתון ברונגרסמה • פיתון בורנאו • פיתון סלעים אפריקני • פיתון מרושת • פיתון מיאנמר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פורשה 597

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Porsche 597 Jagdwagen
 יצרן:  פורשה-דיזל
 שנות ייצור:  1955–1958
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 חברת אם:  פורשה
 סיווג:  רכב שטח פתוח 4x4
 אורך:  3,600 מ"מ
 רוחב:  1,560 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  990-1,090 ק"ג (ריק), מטען - 380 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,060 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,500 סמ"ק המפיק 37 כ"ס, מנוע קירור אוויר, מנוע אחורי, מנוע פורשה 356, מנוע בוקסר  4 צילינדרים, 1,582 סמ"ק המפיק 50 כ"ס, ב-4,200 סל"ד, יחס דחיסה 6.5:1 מנוע קירור אוויר, מנוע אחורי, מנוע פורשה 356, מנוע בוקסר
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות, מסונכרנים, כולל הילוך קצר
 מהירות מרבית:  100 קמ"ש
פורשה 597 (בגרמנית: Porsche 597, קרוי גם: Porsche 597 Jagdwagen) היה רכב שטח, בעל הנעה כפולה 4x4, אשר הוצג בשנת 1953 על ידי יצרנית הרכב הגרמנית פורשה, ויוצר בין השנים 1955–1958.
יוצרו 71 יחידות, מתוכן 49 יחידות לשוק האזרחי.
שר ההגנה הגרמני "Theodor Blank" (אנ') ביקש לייצר רכב צבאי קל למטרות צבאיות בממד קטן כתחליף לאופנועים עם הסירה של מלחמת העולם השנייה. 3 חברות ניגשו למרכז, כולל "פורשה" אך הדגם לא הגיע ליצור המוני.
עלות הפיתוח של הפרויקט הסתכם ב-1.8 מיליון מרק.
"פורשה 597"

מכונית פתוחה - גג ברזנט
הנעה כפולה 4x4
מנוע אחורי אשר נלקח מדגם פורשה 356
מנוע בוקסר, מחזור ארבע פעימות
4 נוסעים + נהג
מכל דלק - 60 ליטר
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 19.0 שניות
מידות צמיגים: 6,00x16
תמונות

"פורשה 597"
"פורשה 597" - מבט לתא הנהג
"פורשה 597"
"פורשה 597"
"פורשה 597", שנת 1958
"פורשה 597"
"פורשה 597"
"פורשה 597"
ראו גם

פורשה
לקריאה נוספת

פורשה 597 - תמונות
הערות שוליים

↑  "פורשה 597" blessthisstuff.com/stuff/vehicles/cars/porsche-597-jagdwagen
↑  פורשה 597 autoweek.com/article/classic-cars/porsche-597-jagdwagen
↑  "פורשה 597" bonhams.com/auctions/23595/lot/138
↑  פורשה 597 autofans.be/nieuws/fun/34758-porsche-597-cayennes-grootvader
↑  "פורשה 597" hemmings.com/blog/2016/02/22/when-porsche-built-a-jeep-the-type-597-jagdwagen
צבא ההגנה לישראל במלחמת העצמאות

טקס הקמת צה"ל בגימנסיה רחביה בירושלים, 1948, משה מרלין לוין, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
מוצב צה"ל בקיבוץ מנרה, בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
מלחמת העצמאות הייתה המלחמה הראשונה והגדולה שידע צבא הגנה לישראל, אשר הוקם במהלך המלחמה עצמה. המלחמה החלה ב-30 בנובמבר 1947, ומעורבותו של צה"ל החלה מיד עם הקמתו בסוף מאי 1948.
הרמטכ"ל ומפקדו הראשון של צה"ל במלחמה היה רא"ל יעקב דורי. בשל מחלתו של דורי, במשך כמה חודשים היה  ראש אגף המבצעים האלוף יגאל ידין הרמטכ"ל בפועל.
מבנה צה"ל במלחמה > חטיבות צה"ל

עם הקמתו של צה"ל, הוכפפו אליו 12 החטיבות של ההגנה:
| שם | מפקדים | כוח | מיקוד גאוגרפי |
| --- | --- | --- | --- |
| חטיבת גולני | משה מן, מישאל שחם ונחום גולן | חמישה גדודים וגדוד פשיטה ממוכן | צפון |
| חטיבת כרמלי | משה כרמל ומרדכי מקלף | ארבעה גדודים ו-2,238 חיילים ומפקדים | צפון |
| חטיבת אלכסנדרוני | דן אבן | חמישה גדודים | אזור השרון |
| חטיבת קרייתי | מיכאל בן-גל | שלושה גדודים | הגנת אזור גוש דן, ולאחר מכן אזור הדרום |
| חטיבת גבעתי | שמעון אבידן | שבעה גדודים ו-3,229 חיילים ומפקדים | הגנת אזור גוש דן |
| חטיבת עציוני | ישראל עמיר, דוד שאלתיאל ומשה דיין | 3,166 חיילים ומפקדים | הרי ירושלים, גוש עציון |
| חטיבה 7 | שלמה שמיר, בן דונקלמן | שלושה גדודי חי"ר וגדוד ממוכן | ירושלים (לטרון), הגליל |
| חטיבה 8 | יצחק שדה | חטיבת שריון - גדוד קומנדו וגדוד שריון. הורכבה בעיקר אצ"ל ולח"י ושריונרים ששירתו בחילות השריון בצבאות זרים. | הנגב, לכיש, חבל שלום |
| חטיבת עודד | אורי יפה, יצחק פונדק | שלושה גדודים | צפון |
| חטיבת הראל | יצחק רבין ויוסף טבנקין | שלושה גדודים | פרוזדור ירושלים, הדרום |
| חטיבת יפתח | שמואל (מולה) כהן | שלושה גדודים | כל הארץ |
| חטיבת הנגב | נחום שריג | שלושה גדודי חי"ר וגדוד משוריין | הנגב |
מבנה צה"ל במלחמה > חילות צה"ל

| חיל | מפקד ראשון | תאריך הקמה | הוקם על בסיס | ציוד וכוח |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| חיל הים | סא"ל פול שולמן | דצמבר 1948 | אנשי הפלי"ם קצינים מקצועיים, אנשי מח"ל מהצי הבריטי וחיל הים האמריקאי. מתנדבי היישוב לצי הבריטי הצי המסחרי חברי אגודות ימיות | 4 קורבטות, נחתת טנקים, 7 נחתות מכוניות, יחידת סירות נפץ ויחידת צוללים |
| חיל האוויר | ישראל עמיר | 1947 כ"שירות האוויר"; אפריל 1948 כ"חיל האוויר" | שירות האוויר של ההגנה. | במסגרת החיל פעלו כמספר טייסות: טייסת 101, טייסת 103, טייסת 69, טייסת 1 וטייסת 106. |
| חיל השריון | יצחק שדה | 24 בפברואר 1948 | שירות המשוריינים של הפלמ"ח | 10 טנקי הוצ'קיס, שני טנקי קרומוול, וטנק שרמן אחד. בהמשך המלחמה נרכשו עוד כמספר טנקי שרמן. |
| חיל ההנדסה הקרבית | אל"ם עמנואל שחר | 1947 | לוחמי הנדסה מהבריגדה היהודית | מחלקת סליקים "המחלקה הטכנית" - תכנון ביצורים "בצר" - בוני הביצורים מחלקת החבלה של הפלמ"ח - חומרי נפץ ופיצוץ תשתיות אויב |
| חיל התותחנים | אל"ם שמואל אדמון | 12 במרץ 1948 | שירות התותחנים של ההגנה | כ-5 תותחי שדה בלבד. |
| ש"י | סא"ל איסר בארי | 1940 |  |  |
| חיל הקשר (כיום חיל הקשר והתקשוב) | אל"ם יעקב ינאי | 14 באוקטובר 1948 | שירות הקשר | עודפים מתקופת מלחמת העולם השנייה |
| חיל המשטרה הצבאית | סא"ל דני מגן | סוף 1947 | שוטרים מן הבריגדה היהודית |  |
| שירות החימוש (כיום חיל הטכנולוגיה והאחזקה) | אל"ם אשר פלד | ינואר 1948 |  |  |
| חיל המדע | סא"ל אהרן קציר ואפרים קציר | 1948 | מחלקה למחקר מדעי של ההגנה |  |
| חיל נשים | סא"ל מינה בן צבי | 26 במאי 1948 |  |  |