stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת אמה סויר
ביוגרפיה

אליזבת אמה ג'ונס נולדה בלונדון בשנת 1813, ולמדה צרפתית, איטלקית ומוזיקה. בגיל צעיר מאוד היא הפכה לתלמידה של הצייר הבלגי פרנסואה סימונאו (1783–1859), שב-1820 נשא לאישה את אמה שלה. כשגילה כי לאמה יש כישרונות ציור, הקדיש סימונאו את כל זמנו להוראתה, ולפני גיל שתים עשרה היא "ציירה יותר ממאה דיוקנאות בנאמנות גדולה". היא גם הפכה לפסנתרנית מוכשרת בהדרכתו של ז'אן אנקוט.
ב-12 באפריל 1837 היא נישאה לאלכסיס סוייר, השף במועדון הרפורמים. לאחר מכן היא הפנתה את תשומת לבה לציור פורטרטים בשמן, ועם סימונאו נסעה ברחבי אנגליה ועבדה בקנטרברי, רמגסייט ושרוסברי וצברה פופולריות רבה. עם שובה ללונדון הפיקה את "הילד העיוור", וציורים אחרים. ב-1842 השלימה את עבודתה האחרונה, "שני נערי האורגן". היא גם הציגה שני ציורים בסלון פריז של 1842. דיוקנה של סויר נחקק על ידי הנרי בריאן הול.
ב-29–30 באוגוסט 1842 היו לה סיבוכים בזמן ההריון והיא מתה באותו לילה במגוריה ליד צ'רינג קרוס, לונדון. היא נקברה בבית הקברות קנסל גרין, לונדון ב-8 בספטמבר, שם הקים בעלה אנדרטה גדולה לזכרה.
בין 1823 ל-1843 ארבע עשרה מתמונותיה הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות (RA), שלושים ושמונה הוצגו במוסד הבריטי, וארבע עשרה בגלריה של החברה המלכותית של האמנים הבריטים (RBA) שברחוב סאפוק, לונדון.
ביוני 1848 מאה וארבעים מיצירותיה הוצגו בבזאר של הנסיך מוויילס והודפס קטלוג.
שניים מיצירותיה, נחרטו על ידי ז'רארד. בפריז, שבה הוצגו רבות מתמונותיה, המוניטין שלה היה גבוה יותר מאשר בארץ הולדתה.
גלריה

אלקסי סואייה, 1843
שני ילדים "שחורים", 1830
מארי טליוני, 1840
הערות שוליים

↑  Ruth Cowen (2010). Relish: The Extraordinary Life of Alexis Soyer, Victorian Celebrity Chef. Orion Publishing.
↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club
↑  Alexis Benoît Soyer - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית)
↑  Paths of Glory. Friends of Kensal Green Cemetery. 1997. p. 94.
↑  Boase, George Clement (1898). "Soyer, Elizabeth Emma" . In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 53. London: Smith, Elder & Co.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AGSA: 3890  BnF: cb147986847 (data)  ISNI: 0000 0000 6658 3908  LCCN: n97875755  RKD: 74066  ULAN: 500011825  VIAF: 56875241   WorldCat (עם VIAF): 56875241 
האנדרטה על קברה של אמה סויר
אלכסנדר סונג

אלכסנדר דמיטרי סונג בילונג (בצרפתית: Alexandre Dimitri Song Billong; נולד ב-9 בספטמבר 1987 בדואלה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר האחורי. הוא אחיינו של שחקן העבר ריגובר סונג.
קריירה

סונג החל את הקריירה שלו בספורטינג קלאב דה בסטיה, אליו הצטרף בעונת 2003/2004 והפך לשחקן הרכב קבוע בעונה שלאחר מכן עם 34 משחקים. בזמן ששיחק בבסטיה הוא זכה לתשומת לבם של מספר מועדוני כדורגל ידועים כגון אינטר מילאנו, מנצ'סטר יונייטד, אולימפיק ליון ומידלסברו. אולם, הוא הצליח להרשים את ארסן ונגר מארסנל בזמן מבחני קדם-עונה שנערכו באוסטריה, והנהלת ארסנל שאלה אותו עבור עונת 2005/2006. ביוני 2006 הסכימה הנהלת ארסנל לשלם סכום של מיליון לירות שטרלינג, והחתימה את סונג על חוזה לארבע שנים.
משחקו הראשון של סונג באנגליה היה לאחר שעלה כמחליף במהלך הניצחון 2–0 על אברטון ב-19 בספטמבר 2006. הוא השתתף במספר משחקים בליגת האלופות ופתח מספר פעמים בהרכב לקראת סיום העונה, כאשר שחקנים כגון ססק פברגאס וז'ילברטו סילבה היו פצועים או נזקקו למנוחה. שערו הראשון בארסנל הובקע בניצחון 6–3 על ליברפול באצטדיון אנפילד, במשחק גביע הליגה שנערך ב-9 בינואר 2007. ב-30 בינואר 2007 הוכרז כי המועדון צ'רלטון אתלטיק החתים את סונג בהשאלה עד סוף עונת 2006/2007. אף על פי שסונג שיחק היטב בצ'רלטון המועדון ירד ליגה, והוא חזר לארסנל.
בתחילת עונת 2007/2008 סונג שיחק בעמדת הבלם המרכזי במשחקי גביע הליגה של ארסנל, אך החמיץ את ההדחה בחצי הגמר על ידי טוטנהאם הוטספר כיוון ששיחק עבור נבחרת קמרון בגביע אפריקה לאומות, אף על פי שמעולם לא זומן לנבחרת קודם לכן. משחקו הראשון של סונג בנבחרת קמרון היה בניצחון 4–2 על נבחרת מצרים בשלב הבתים של הטורניר; הוא החליף את סטפן מביה במחצית והצטרף לדודו ריגוברט על המגרש. סונג הצטיין בהמשך הטורניר ואף זכה בתואר השחקן המצטיין של חצי הגמר, אך נפצע במהלך משחק הגמר נגד מצרים. למרות זאת הוא נבחר לנבחרת הטורניר ביחד ז'רמי מניוקאסל יונייטד.
סונג שיחק בעמדה המגן המרכזי גם במשחקי הליגה האחרונים של העונה, בעיקר במשחק החשוב באולד טראפורד נגד מנצ'סטר יונייטד, שבו המגן המרכזי הקבוע קולו טורה החליף את בקארי סאניה כמגן ימני. הוא הבקיע שער בניצחון החוץ 5–2 על פנרבחצ'ה בליגת האלופות. ב-11 באפריל 2009 הבקיע את שער הבכורה בליגה בניצחון 4–1 על ויגאן את'לטיק.
הוא החל היטב את עונת 2009/2010, והשתתף בכל 12 משחקי הליגה הראשונים של ארסנל. ב-25 בנובמבר 2009 האריך את חוזהו בארסנל עד 2014. ב-30 בדצמבר 2009 הבקיע את שערו השני בליגה, בניצחון 4–1 על פורטסמות'.
ב-18 באוגוסט 2012 חתם סונג בברצלונה לחמש שנים.
סונג נכלל בסגל של נבחרת קמרון לקראת מונדיאל 2010 בדרום אפריקה ובמונדיאל 2014 בברזיל. בשנת 2014, פרש מהנבחרת.
ב-30 באוגוסט 2014 הושאל סונג לווסטהאם יונייטד האנגלית לעונה אחת. בסוף העונה הושאל לעונה נוספת.
ב-1 באוגוסט 2016 עבר סונג לרובין קאזאן בהעברה חופשית, בשורותיה שיחק עד 2018 כשעזב. הוא התלונן נגד הנהלת הקבוצה על כך שלא שילמה לו 9 מיליון יורו ממשכורתו. התלונה הביאה לכך שאופ"א פתחה בחקירה נגד הקבוצה וכך עשו גם אנשי הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל.
באוגוסט 2018 חתם סונג בפ.צ. סיון מליגת העל השווייצרית.
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Elisabeth Alexandrine von Mecklenburg-Schwerin; ‏10 באוגוסט 1869 - 3 בספטמבר 1955), הייתה אשתו של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג.
ביוגרפיה

אליזבת אלכסנדרינה נולדה ב-10 באוגוסט 1869 בשוורין שהשתייכה לדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ומריה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט, בתם של אדולף, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט ומתילדה, נסיכת שנבורג-ולדנבורג. אליזבת אלכסנדרינה הייתה אחותו של היינריך, דוכס מקלנבורג-שוורין, בעלה של וילהלמינה, מלכת הולנד, ואחותם למחצה של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ומריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, אשתו של ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה אליזבת אלכסנדרינה עם פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. ב-11 בנובמבר 1918 התפטר בעלה פרידריך אוגוסט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר התפטרותו מהשלטון חיו בני הזוג באולדנבורג כאדם פרטי, ואף אושרה להם קצבה שנתית בסך 150,000 מארק מממשלת המדינה החופשית אולדנבורג. בשנת 1931 מת בעלה פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ובשנת 1937 היא הופיעה בחתונת אחייניתה יוליאנה, נסיכת אורנז' עם ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד. ב-3 בספטמבר 1955 מתה אליזבת אלכסנדרינה בטירת שאומבורג.
משפחתה

ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה אליזבת אלכסנדרינה עם פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
ניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג (1897–1970)
פרידריך אוגוסט, דוכס אולדנבורג (1900)
אלכסנדרינה, דוכסית אולדנבורג (1900)
אינגבורג אליקס, דוכסית אולדנבורג (1901–1996), התחתנה עם שטפן, נסיך שאומבורג-ליפה
אלטבורג, דוכסית אולדנבורג (1903–2001), התחתנה עם יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט
אליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט

אליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט (בגרמנית: Elisabeth Amalie van Hessen-Darmstadt; 20 במרץ 1635 – 4 באוגוסט 1709), הייתה אשתו של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ, וחמותם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וקרלוס השני, מלך ספרד.
ביוגרפיה

אליזבת אמליה נולדה ב-20 במרץ 1635 בגיסן שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, לגאורג השני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולסופיה אלאונורה מסקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה. אליזבת אמליה הייתה נערה מאוד יפה, והיא חונכה על ידי אמה שהייתה לותרנית אדוקה.
ב-3 בספטמבר 1653 התחתנה אליזבת אמליה עם פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה 17 ילדים. זמן קצר אחר חתונתה המירה אליזבת אמליה את דתה לקתולית, בנוכחות ארכיבישוף קלן מקסימיליאן היינריך מבוואריה. נישואי השניים היו מאושרים, וביחד הם טיפחו את הנסיכות ובנו הרבה כנסיות ומנזרים. ב-4 באוגוסט 1709 מתה אליזבת אמליה בנויבורג על הדנובה, והיא בת 74 שנים.
משפחתה

ב-3 בספטמבר 1653 התחתנה אליזבת אמליה עם פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה 17 ילדים:
אלאונורה מגדלנה מנויבורג (1655–1720)
מריה אדלייד אנה (1656)
סופיה אליזבת (1657–1658)
יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1658–1716)
וולפגנג גאורג פרידריך מפפאלץ-נויבורג (1659–1683)
לודוויג אנטון מפפאלץ-נויבורג (1660–1694)
קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1661–1742)
אלכסנדר זיגיסמונד מפפאלץ-נויבורג (1663–1737)
פרנץ לודוויג מפפאלץ-נויבורג (1664–1732)
פרידריך וילהלם מפפאלץ-נויבורג (1665–1689)
מריה סופיה מנויבורג (1666–1699)
מריה אנה מנויבורג (1667–1740)
פיליפ וילהלם אוגוסט מפפאלץ-נויבורג (1668–1693)
דורותיאה סופיה מנויבורג (1670–1748)
הדוויג אליזבת אמליה מנויבורג (1673–1722)
יוהאן (1675)
לאופולדינה אלאונורה יוזפה מנויבורג (1679–1693)
איזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ

איזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ (גרמנית: Isabella Auguste Prinzessin Reuss zu Greiz‏, 7 באוגוסט 1752 - 10 באוקטובר 1824), היא אם קדמונית של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ביוגרפיה

איזבלה אוגוסטה נולדה באוברשלוס ב-7 באוגוסט 1752, להיינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ ולקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ, בתם של היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס-קסטריץ ומריה אלאונורה, ברונית פון פרומניץ-דיטרסבאך.
ב-1 ביוני 1771 התחתנה איזבלה אוגוסטה עם וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג, ובשנת 1772 נולדה בתם היחידה לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג. בשנת 1777 מת בעלה וילהלם גאורג, ובשנת 1788 התחתנה בתה עם פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג. בשנת 1816 עלה נכדה וילהלם, דוכס נסאו לשלטון, וב-10 באוקטובר 1824 מתה איזבלה אוגוסטה בהכנבורג.
אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה

אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה (7 ביולי 1878 – 13 במרץ 1960; ‏ בגרמנית: Elisabeth Amalie Eugenia Maria Theresia Karoline Luise Josepha von Österreich), הייתה אחייניתו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ואמו של פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין.
ביוגרפיה

אליזבת אמליה נולדה ב-7 ביולי 1878 בעיר רייכנאו על הרקס, לקרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה, שהיה אחיו הצעיר של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ולאשתו השלישית מריה תרזה, נסיכת פורטוגל בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג.
ב-20 באפריל 1903 התחתנה אליזבת אמליה בווינה עם אלויס, נסיך ליכטנשטיין, ודודה פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה הגיע לחתונה להראות שאלו נישואים לגיטימיים והוא מרוצה מהנישואים הללו. פרנץ יוזף היה מרוצה מכך שהתחתנה עם נסיך במעמד ראוי, ולא עשתה כאחיה פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה שהתחתן בנישואים מורגנטיים עם סופיה, דוכסית הוהנברג.
אליזבת אמליה הייתה חובבת נהיגה מושבעת, והחזיקה באוסף של 31 מכוניות. לצורך החזקת המכוניות, המירה אליזבת אמליה את האורוות של טירתה בהונגריה למוסכים.
בשנת 1923 ויתר בעלה אלויס, נסיך ליכטנשטיין על זכויותיו לרשת את נסיכות ליכטנשטיין לטובת בנם, ובשנת 1938 עלה בנם פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין לשלטון, לאחר מותו של פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין. בשנת 1955 מת בעלה אלויס, וב-13 במרץ 1960 מתה אליזבת אמליה בביתה בוואדוץ.
משפחתה

ב-20 באפריל 1903 התחתנה אליזבת אמליה עם אלויס, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין (1906–1989)
מריה תרזה, נסיכת ליכטנשטיין (1908–1973), התחתנה עם ארתור, רוזן שטראכוויץ פון גרוס-צאושה וקאמינץ
קרל אלפרד, נסיך ליכטנשטיין (1910–1985)
גאורג הרטמן, נסיך ליכטנשטיין (1911–1998)
אולריך, נסיך ליכטנשטיין (1913–1978)
מריה הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין (1914–2011), התחתנה עם פטר, רוזן פון אלץ לבית פאוסט פון שטרומברג
אלויס, נסיך ליכטנשטיין (1917–1967)
היינריך, נסיך ליכטנשטיין (1920–1993)
אלכסנדר סטופין

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1776 (יוליאני) ארזאמאס, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 ביולי 1861 (יוליאני) (בגיל 85) ארזאמאס, האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4 
 
אלכסנדר סטופין (ברוסית: Александр Ступин;‏ 24 בפברואר 1776 – 12 באוגוסט 1861) היה צייר ומורה לאמנות רוסי. הוא ייסד והוביל את בית הספר לציור בארזמאס.
ביוגרפיה

הוא היה בנו הבלתי חוקי של אציל. בשנת 1787 הפך לחניך בבית המלאכה לציור אייקונים בטמניקוב.  עם סיום הקורס בשנת 1799, הוא נסע לסנט פטרסבורג ללימודים נוספים באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל איוואן אקימוב. ב-1802 סיים עם תעודה (תואר שני) ו-200 רובל להוצאות, באדיבות מנהל האקדמיה.
לאחר מכן חזר לארזמאס, שם השתמש בחלק מהכסף כדי להקים את בית הספר הראשון לאמנות מחוץ לעיר גדולה. בשנת 1809, האקדמיה גילתה עניין בבית ספרו, כיבדה אותו בתואר "אקדמי" ושלחה יצירות אמנות מקוריות או יציקות גבס לתלמידיו להעתיק.
אמנים ידועים רבים החלו את לימודיהם אצל סטופין, ביניהם אבגרף קרנדובסקי, וסילי ראב ו-וסילי פרוב.  בשנת 1836, לאחר שמצא את עצמו עסוק בהפעלת בית הספר ובהוראה, הוא שכר את אחד מתלמידיו לשעבר להיות מפקח.
שבע שנים לאחר מכן, בית הספר וביתו נהרסו בשריפה. הוא טען כי השריפה נעשתה על ידי אנשים "קנאים", ככל הנראה שבחרו להתעלם מהעובדה שהייתה מתיחות בין בית הספר לקהילה עקב השימוש בדוגמניות עירום ובפסלי גבס, אותם גינה כומר מקומי אחד כ"אלילים ". עם זאת, הוא התאושש ובנה מחדש, ועד 1846 היה המקום גם מוזיאון קטן עם ספרייה. ב-1862, זמן לא רב לאחר מותו של סטופין, נסגר בית הספר.
הערות שוליים

↑  Русские художники. Ступин Александр Васильевич., www.artsait.ru
1 2  Richard Stites: Serfdom, Society, and the Arts in Imperial Russia, Yale University Press,
↑  Они здесь родились, жили, работали, бывали..., tmn13.ucoz.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 128799595  ISNI: 0000 0000 3777 5847  LCCN: n2003014737  VIAF: 23201823   WorldCat (עם VIAF): 23201823
איזבלה, נסיכת ספרד

האינפנטה איזבלה קלרה אאוחניה מספרד (ספרדית: Isabel Clara Eugenia de Austria; הולנדית: Isabella Clara Eugenia van Spanje; ‏12 באוגוסט 1566 - 1 בדצמבר 1633) הייתה נסיכה ספרדייה ששימשה יחד עם בעלה, אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, כשליטת (סטאדהאודר) של ארצות השפלה של בית ההבסבורג מ-1621 ועד מותה. במספר מקורות מכונה Clara Isabella Eugenia.
ביוגרפיה

איזבלה נולדה בסגוביה ב-12 באוגוסט 1566, כבתו של פליפה השני, מלך ספרד ואשתו השלישית, אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת. סבה וסבתה מצד אביה היו הקיסר קרל החמישי ואיזבלה, נסיכת פורטוגל. מצד אמה, היו סבה וסבתה אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י. אחותה קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד נולדה בשנת 1567 והאם נפטרה בדיוק שנה לאחר מכן במהלך הלידה של בן שנפטר אף הוא. איזבלה ואחותה גדלו בחצר המלוכה תחת השגחתה של המינקת מאריה דה מסה. פליפה השני נישא לאחר מות אשתו לאחייניתו, אנה, שהייתה בתו של הקיסר מקסימיליאן השני. בין האם החורגת לבנותיה נרקם קשר חם ואמיץ. גם יחסיה עם האב היו הדוקים ביותר, שלא כמו יחסיו עם בנו מנישואיו הראשונים, יורש העצר קרלוס.
ב-1 בדצמבר 1633 מתה איזבלה בבריסל.
איזבלה אראזובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1936 (בת 88) רוסטוב על הדון, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ארמניה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג, קונסרבטוריון קומיטאס של ירוואן 
 שפה מועדפת:  ארמנית 
 
איזבלה אראזובה (בארמנית: Իզաբելլա Արազովա; נולדה ב-25 בספטמבר 1936) היא מלחינה ארמנית.
חייה

איזבלה קונסטנטינובנה אראזובה (אראזיאן) נולדה ברוסטוב על הדון, ברית המועצות. היא למדה מוזיקה בקולג' מליקיאן למוזיקה מ-1955 עד 1958, ובהמשך למדה הלחנה אצל אורסט יבלאחוב בקונסרבטוריון של לנינגרד מ-1961 עד 1963, ואצל אדוארד מירזויאן בקונסרבטוריון של ירוואן מ-1964 עד 1967. אחרי השלמת לימודיה, לימדה תזמור, הלחנה והרמוניה במכון הפדגוגי בירוואן עד 1990. ב-1967 התקבלה כחברה באיגוד המלחינים הארמני.
יצירותיה של אראזובה מבוצעות בארמניה, רוסיה, אסטוניה, אוקראינה, ארצות הברית, יפן, צרפת ושווייץ. היא מתגוררת בירוואן מאז 1942.
רשימת יצירות נבחרות

רביעיית מיתרים מס' 1, 1965
"מקהלות פוליפוניות" (ס. קאפוטיקיאן), 1966
קונצ'רטו לתזמורת, 1967
"אלגוריות" (ו. גריגוריאן), לכינור ופסנתר, 1969
"אלגיה", לצ'לו ופסנתר, 1969
"טריפטיך", סימפוניה (קאפיטיקיאן) למקהלה ותזמורת 1972
3 פואמות יפניות מימי הביניים (yaponskikh stikhotvoreniy) לכינור ופסנתר, 1979
"5 רטרוספקציות" לפסנתר, 1983
סונאטה מס' 1 לצ'לו, 1983
סונאטה מס' 2 לצ'לו ופסנתר, 1984
"פרפטואום מובילה" לצ'לו ופסנתר, 1984
סונאטה לפסנתר, 1985
סונאטה מס' 3, "סונאטת מסתורין", צ'לו ופסנתר, 1987
"העולם הוא רק חלום" (פואמות יפניות מימי הביניים), כינור ופסנתר, 1988
סונאטה לכינור ופסנתר, 1991
רביעיית מיתרים מס' 2, 1991
"קוואטרו", 4 צ'לי, 1995
"תפילה", תזמורת, 1996
הערות שוליים

↑  אהרון כהן, אנציקלופדיה בינלאומית של מלחינות, כרך 2, הוצאת ספרים ומוזיקה ארצות הברית, 1987
↑  אוקספורדמיוזיק אונליין, "איזבלה אראזובה (אראזיאן) קונסטנטינובנה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1089735456  ISNI: 0000 0000 1952 9052  LCCN: n00048742  VIAF: 55379320   WorldCat (עם VIAF): 55379320
אליעזר אבי הבעל שם טוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום מגורים:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 ידוע בשל:  אביו של הבעל שם טוב
 בת זוג:  שרה
 צאצאים:  רבי ישראל בעל שם טוב
אליעזר היה יהודי במזרח אירופה במאה ה-17, שפרסומו העיקרי הוא הודות לבנו הבעל שם טוב. אין כמעט תיעוד היסטורי ומחקרים אודותיו, והידוע עליו הוא בעיקר מסיפורי שבחי הבעש"ט, שם מופיעים עליו סיפורים רבים והוא מתואר כ"צדיק נסתר". פרטים נוספים עליו קיימים במסורת החב"דית.
ביוגרפיה

שנת הולדתו אינו ידועה. על פי המסורת החסידית, הבעל שם טוב נולד כשהיה קרוב למאה שנה, ואם כן נולד לערך בשנים ה'ש"נ–ה'ש"ס. נשא את שרה. הזוג התגורר ב"ולאכיה". רבי יוסף יצחק שניאורסון זיהה את המקום כנסיכות ולאכיה, הזוג התגורר בעיירה "אוקופ" (כיום אוקופי (אנ')), הסמוכה לקמניץ-פודולסק, או טלוסט. לפי משה אידל אזור מגוריהם הוא יותר צפונית-מערבית: בצפון נסיכות מולדובה שכונתה מולדו ולאכיה בעבר. בספר "שבחי הבעל שם טוב" נכתב שהם היו גרים סמוך לגבול.
על פי המסורת החסידית, רבי אליעזר היה עשיר, אך חי בפשטות ואת רוב כספו השקיע בהכנסת אורחים בביתו. לפרנסתו עסק בממכר לחם, והיה מחלק כיכרות רבים לעניים בלא לגבות מהם תשלום. אשתו הייתה תופרת, ואף היא לא נטלה שכר על עבודות שביצעה עבור משפחות נזקקות. לפי גרסאות אחרות, פרנסתם של הזוג הייתה מעיסוקה של שרה, כמיילדת. הוא נחשב כצדיק נסתר, והרבה היו מזכירים אצלו שמות לתפילה. אחרים מציינים אותו סתם כ"איש המוני".
אליעזר ואשתו היו עקרים במשך שנים רבות, ובנו - רבי ישראל בעל שם טוב - נולד לו רק לעת זקנתו.
במסורת חב"ד מתוארכת פטירתו לטווח השנים שבין ה'תנ"ה–ה'תס"ה. בעת פטירתו היה בנו רבי ישראל בן חמש שנים. אשתו נפטרה זמן קצר לאחר מכן.
בספר ההגיוגרפי "שבחי הבעל שם טוב" מסופר שהגיעו לעירו שודדים, ששבו ומכרו אותו לאחד מיועצי המלך, ובזכות עצה מוצלחת שנתן למלך, התמנה למשנה למלך, אולם כאשר ביקשה בת המלך להינשא לו, נאלץ רבי אליעזר לגלות שהוא יהודי. לאחר מכן, באישורה של בת המלך ברח וחזר אל רעייתו.
המסורת החסידית מייחסת לרבי אליעזר מעשה מיוחד שבזכותו זכה שנולד לו בן. על פי הספר "שבחי הבעש"ט", היה זה בזכות עמידתו בניסיון והימנעותו מלהתחתן עם בתו של המלך, נגלה אליו אליהו הנביא והבטיח לו בן (הבעל שם טוב) שנולד לו כשהוא קרוב לגיל מאה, אולם על פי הגרסה החב"דית, הדבר היה בזכות שהסכים לקבל אורח שהגיע לעיירתו במהלך השבת, שהתברר בסוף כאליהו הנביא.
על פי המסורת החב"דית, לפני פטירתו ציווה את בנו הילד שני דברים: 1. לא לפחד משום יצור, אלא רק מה'. 2. לאהוב כל יהודי באשר הוא.
לקריאה נוספת

שבחי הבעל שם טוב, ה'תקע"ה, עמ' א'.
הערות שוליים

↑  יצחק אלפסי, "לזיהוי השמות בספר שבחי הבעש"ט", בשדה החסידות, תל אביב: אריאל, תשמ"ז, עמ' 110.
↑  שבחי הבעש"ט, תקע"ה, דף א' עמוד ב'.
↑  משה רוסמן, הבעש"ט: מחדש החסידות, הוצאת מרכז שז"ר, ירושלים 2000, עמ' 88, על פי שבחי הבעל שם טוב עמ' 44
↑  יצחק אלפסי, "רבי ישראל בעל שם טוב מייסד החסידות", בתוך: מחקרי חסידות, ישראל תשל"ח, עמ' 60, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי יוסף יצחק שניאורסון, ספר השיחות, תרצ"ו, עמ' 130.
↑  משה אידל, R. Israel Ba‘al Shem Tov "In the State of Walachia", בתוך: Holy Dissent; Jewish and Christian Mystics in Eastern Europe, Wayne State University Press, 2011
↑  שבחי הבעל שם טוב, ה'תש"נ, עמ' 47.
↑  אברהם חנוך גליצנשטיין, אוצר סיפורי חב"ד, חלק א', עמ' 35.
1 2 3  רודרמן, עמ' 26.
1 2  צבי הירש מסליאנסקי, ספר ההטפה : רבי ישראל בעל שם טוב, בתוך: כתבי מאסליאנסקי, חלק ב', ניו יורק תרפ"ט, עמ' 188, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי יוסף יצחק שניאורסון, ספר השיחות, ה'תש"א, עמ' 43–44.
↑  שבחי הבעל שם טוב, ה'תש"נ, עמ' 47–49.
1 2  שבחי הבעל שם טוב, ה'תש"נ, עמ' 50.
↑  רבי יוסף יצחק שניאורסון, ספר השיחות - תש"א, עמ' 43-44.
↑  צבי הירש מסליאנסקי, ספר ההטפה : רבי ישראל בעל שם טוב, בתוך: כתבי מאסליאנסקי, חלק ב', ניו יורק תרפ"ט, עמ' 189, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
איזאק דויטשר

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1907 כשאנוב, גליציה
 פטירה:  19 באוגוסט 1967 (בגיל 60) רומא, איטליה
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, הממלכה המאוחדת, הרפובליקה הפולנית השנייה, פולין 
 לאום:  יהודי פולני
 מקום לימודים:  האוניברסיטה היגלונית, אוניברסיטת ורשה 
 שפות היצירה:  אנגלית, פולנית, יידיש 
 נושאי כתיבה:  היסטוריה, ביוגרפיות
 יצירות בולטות:  מחקריו על היסטוריה סובייטית; ביוגרפיות של לאון טרוצקי ושל יוסיף סטלין
 בן או בת זוג:  Tamara Deutscher 
 
איזאק דויטשר (Isaac Deutscher, ‏3 באפריל 1907, כשאנוב, גליציה – 19 באוגוסט 1967, רומא) היה סופר יהודי מרקסיסטי והיסטוריון של הקומוניזם.
ביוגרפיה

איזאק דויטשר גדל בבית יהודי שומר מצוות. הוא למד בחדר ואף התעניין בציונות. בערך בגיל בר-המצווה הוא איבד את האמונה באלוהים, כשהוא אכל מזון לא-כשר ביום כיפור על קבר צדיקים, כדי "לבדוק את אלוהים", ולא קרה שום דבר. אז הפך להיות אתאיסט. בגיל 16 הוא התחיל לפרסם שירים ביידיש ובפולנית ותרגם מעברית, מלטינית, מגרמנית ומיידיש לפולנית. בשנת 1926 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פולין, שבזמן שלטונו של יוזף פילסודסקי הייתה מחוץ לחוק. בשנת 1932 הוא גורש משורות המפלגה, כי הוא "הגזים בסכנת הנאצים" ו"הפיץ פאניקה בקרב הקומוניסטים".
בשנת 1936 הוא הפיץ חוברת על משפטי מוסקבה וחשף את השיטה מאחורי המשפט. הוא הצליח לעזוב את פולין באפריל 1939 בתור כתב של עיתון פולני ללונדון. הוריו ושני אחים נרצחו על ידי הנאצים.
בשנת 1947 הוא התחתן עם העיתונאית תמרה פרימר והחל לכתוב מחקרים היסטוריים רחבים. הביוגרפיה שלו על סטלין תורגמה ל-12 שפות.
תורתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יחסו ליהדות ולציונות

דויטשר בתחילה התנגד לציונות כמו גם ליידישיזם, מתוך גישתו המרקסיסטית השוללת את הלאומנות. הוא הגדיר את עצמו כהומניסט יהודי כאתאיסט וכאזרח העולם, ותבע את המונח "non-Jewish Jew" (תרגום חופשי: יהודי שאינו שותף ליהדות) עבור אנשים מסוגו. הוא החשיב את אלישע בן אבויה כמודל לחיקוי.
אחרי השואה הוא שינה את דעתו וקבע שהקמת מדינה יהודית היא חובה היסטורית. אבל ברבות השנים הוא נהיה למבקר של המדינה שקמה ושל יחסה לפלסטינים וחשב שהניצחון ב-1967 יביא אסון לישראל.
דויטשר סיכם את הסכסוך בין ישראל לפלסטינים כך:
”"איש קופץ מבניין בוער, ונופל על איש אחר. משפחתו של האיש הראשון נספתה בשריפה, ידיו ורגליו של האיש השני נשברו. לאיש הראשון לא הייתה ברירה, אבל עבור האיש עם הגפיים השבורות הוא המקור לצרותיו.
אם השניים ינתבו את המצב בצורה רציונלית הם לא יהפכו לאויבים. האיש שניצל מהשריפה יוכל לעזור ולתמוך בשני בסבלותיו, והשני יוכל להסיק שהוא קורבן של נסיבות שלאיש מהם לא הייתה עליהן שליטה. אבל צפו וראו מה קורה כשהשניים לא נוהגים ברציונליות, הפצוע נשבע לנקום באיש שנפל עליו ותולה בו את כל האשמה. והוא מצידו מאימת הנקמה: עולב בו, בועט בו, והולם בו בכל אשר יפגשו. והאיש כשהוא נבעט חוזר ומחזק את שבועת הנקמה שלו, ושוב נענש ושוב מוכה. העוינות, כה מקרית בתחילה, מקשה, מרעילה את לבם ומוחם, והופכת למהות המעצבת של כל קיומם וחייהם."”
ספרו בעברית

סטאלין ביוגרפיה פוליטית. הוצאת כתובים, 1951.
אליעזר אבן שנג'י

| --- | --- |
 לידה:  1660 ה'ת"ך איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1712 (בגיל 52 בערך) ה'תע"א איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום מגורים:  קושטא, האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  1690–1712 (כ־22 שנים) 
 רבותיו:  מהר"י קצבי
 חיבוריו:  דת ודין
 אב:  רבי נסים
 צאצאים:  רבי חיים
 חתימה:   
 
הרב אליעזר אבן שאנג'י או שנג'י או שנגי (ה'ת"ך - התע"א) היה אב"ד ומגדולי דורו בקושטא, ומחבר ספר דת ודין.