stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרכב מדלפוי
הפסל

הפסל מציג דמות רכב, המפוסל בגובה קומת אדם ובידו הימנית הוא מחזיק שרידי מושכות. ידו השמאלית של הפסל חסרה.
הדמות הייתה כנראה חלק ממערך פיסולי של מרכבה אשר הייתה רתומה לארבעה סוסים. ייתכן כי לצד דמות הרכב הופיע בפסל גם בעל המרכבה, אשר גופו נוטה מעט לכיוונו. 

בבסיס הפסל מופיעה ביוונית הכתובת: "[P]OLUZALOS MA nETHÊK[EN] ...]ON AES EUONUM APOLL[ON]", שפירושה: "פוליזלוס הקדיש אותי... עשו אותו משגשג, כבדו את אפולו". כתובת זו מציינת את פוליזלוס (Polyzalus), טיראן המושבה היוונית גלה (Gela) שבסיקיליה, כמזמין הפסל, לזכר ניצחון ספורטיבי של קבוצת רכבים במירוץ מרכבות במשחקים הפיתיים שנערכו בדלפי בשנת 474 לפנה"ס.
סגנון הפסל ממקם את הפסל בראשיתה של האמנות הקלאסית ביוון. תנוחת הפסל היא סטאטית ביחס לסיטואציה המתוארת. הפרופורציות של הפסל אינן מושלמות לפי האידיאל הקלאסי - ראשו קטן מעט וגופו מוארך. עם זאת, הפסל בעל דיוק אנטומי גבוה. בייחוד בולט הדבר בעיצוב שיערו של הרכב. הדמות לובשת בגד המחולק לחלקים ובעל קפלים רבים, המסודרים בקפידה ונופלים בצורה סימטרית. פניו של הפסל שלוות ומאופקות בהתאם לאידיאל הקלאסי, אך אין בהן אותה אטימות המופיעה בפיסול הארכאי. יתר על כן, עיניו של הפסל עוצבו בעזרת "חומר לבן ובתוכו נקבע האישון העשוי שני עיגולים של אוניכוס (שהם) חום. מילוי זה משווה לעיניים מבע חי, ער ומאופק כאחד".
ביאורים

↑  ההגייה ביוונית עתיקה היא 'דלפוי' ולא ההגייה היוונית המודרנית 'דלפי'.
הערות שוליים

↑  אבי-יונה, מיכאל, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 100.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLG: 303960 
ראשו של הפסל
השטן הקטן

השטן הקטן (בפרסית: شیطان کوچک) הוא כינוי גנאי אנטי-ציוני המשמש במיוחד מנהיגים איראנים כשהם מתייחסים לישראל.
מקור הכינוי

על פי מספר מקורות, אייתוללה רוחאללה ח'ומייני, מנהיג המהפכה האיראנית, השתמש לראשונה במונח במשמעותו העכשווית. ח'ומייני כינה את ישראל "השטן הקטן" ב-1979, כשהתייחס לתמיכתה של ישראל בשאה האיראני בתקופה שלפני המהפכה האסלאמית, לקשריה ההדוקים עם ארצות הברית, ולסכסוך הישראלי-פלסטיני המתמשך.
על פי מקורות אחרים, כגון ה-Glasgow Herald, מועמר קדאפי, שליט לוב לשעבר, הצהיר כי "ישראל היא השטן הקטן" ביולי 1980.
ב-2015, במהלך ביקור בארצות הברית, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו השתמש בביטוי זה כשהתייחס לרטוריקה האיראנית כשאמר: "בעיני המולות ששולטות בטהראן, ישראל היא השטן הקטן וארצות הברית היא השטן הגדול.
שימוש עכשווי

המונח משמש לעיתים קרובות על ידי טרוריסטים איסלאמיסטים לגיוס טרוריסטים ומטיפים שיעים כדי להפיץ שנאה כלפי ישראל. הכינוי מופיע גם בתעמולה האיראנית העכשווית.
בשער פאטמה, מעבר גבול סגור בין ישראל ללבנון, הוקמו שני עמודים שהם שבהם אנשים יכולים לבצע סקילה סמלית של השטן הקטן (ישראל) והשטן הגדול (ארצות הברית). ארגון הטרור חזבאללה, שמחזיק באותה אידאולוגיה פוליטית כמו איראן, מתייחס לישראל כ"הישות הציונית" ו"השטן הקטן".
המזרחן הישראלי זאב מגן כתב ב"וול סטריט ג'ורנל": "יש הבחנה קריטית בעמדות איראן כלפי 'השטן הגדול' ו'השטן הקטן', שאין להתעלם ממנה; אף על פי שהאיראנים שרים "מוות לאמריקה" ו"מוות לישראל" בלהט זהה, הם יודעים טקטית "שהשטן הגדול הוא... גדול."  בנאום בפני ועדת הרפורמות של בית הנבחרים של ארצות הברית אמר בנימין נתניהו כי "חיילי האסלאם המיליטנטי" קוראים לישראל 'השטן הקטן' "כדי להבחין בבירור בינה לבין המדינה שתמיד הייתה ותמיד תהיה השטן הגדול.."
ראו גם

יחסי איראן-ישראל
אנטי-ציונות
אנטישמיות באיראן
ישות ציונית
הערות שוליים

↑  Mark Hitchcock (2013). Iran and Israel. Harvest House Publishers. pp. 16 and 40. ISBN 978-0-7369-5335-1.
↑  יוני מנדל‏, "השטן הגדול" ו"השטן הקטן" נולדו ב-1979, באתר וואלה, 10 במרץ 2007
↑  John Hagee (5 בדצמבר 2011). In Defense of Israel, Revised: The Bible's Mandate for Supporting the Jewish State. Charisma Media. p. 70. ISBN 978-1-59979-681-9. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "The Glasgow Herald - Google News Archive Search". news.google.com. נבדק ב-2016-01-11.
↑  "This Week in History: Ayatollah Khomeini returns to Iran - Features - Jerusalem Post".
↑  JPOST.COM Staff (1 בספטמבר 2015). "Netanyahu: For Iran's mullahs 'Israel is the small Satan and American is the great Satan'". The Jerusalem Post. נבדק ב-2 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Buck, Christopher (2015-04-01). God & Apple Pie: Religious Myths and Visions of America (באנגלית). Educator's International Press. ISBN 9781891928222.
↑  Falk, Avner (2008-01-01). Islamic Terror: Conscious and Unconscious Motives (באנגלית). ABC-CLIO. ISBN 9780313357640.
↑  Ganor, Boaz; Knop, Katharina von; Duarte, Carlos A. M. (2007-01-01). Hypermedia Seduction for Terrorist Recruiting (באנגלית). IOS Press. ISBN 9781586037611.
↑  Joseph Elie Alagha (2006). The Shifts in Hizbullah's Ideology: Religious Ideology, Political Ideology and Political Program. Amsterdam University Press. pp. 117 and 134. ISBN 978-90-5356-910-8.
↑  Maghen, Ze'ev. "Eradicating the 'Little Satan'". Wall Street Journal. נבדק ב-4 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rydelnik, Michael (2007). Understanding the Arab-Israeli conflict:what the headlines haven't told you (Rev. and updated. ed.). Chicago: Moody Publishers. ISBN 978-0-8024-2623-9. נבדק ב-4 בינואר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
ויל הובס

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1991 (בן 33) פאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם במה:  פאוורהאוס הובס ויל.איי.איס ויל הובס ויל רוד
 משקל:  122 ק"ג
 גובה:  1.85 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  18 ביולי 2009 – הווה (15 שנים)
 מאמנים:  דונובן מורגן איזיקיאל ג'קסון פרנק מורדוך מייקל מודסט
 ליגות:  AEW
 
ויל הובסון (באנגלית: Will Hobson) הידוע יותר בשם הבמה שלו, פאוורהאוס הובס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW). הוא חבר בקבוצת טים טאז לצד ריקי סטארקס והוק. בנוסף, הוא הופיע בארגוני היאבקות עצמאיים, כשהבולטים ביניהם הם All Pro Wrestling‏ (APW) ו-Championship Wrestling From Hollywood‏ (CWFH).
קריירת היאבקות מקצועית > ארגונים עצמאיים (2009–2020)

הובס ערך את קרב הבכורה שלו בקריירה ב-18 ביולי 2009 עבור ארגון ההיאבקות All Pro Wrestling‏ (APW) תחת שם הבמה ויל רוד. בקרב זה שהיה מסוג קרב רויאל ראמבל וקבע את זהות הטוען לכתר לאליפות האינטרנט הכלל עולמית של APW, הוא כשל במשימתו. לעומת זאת, הוא הצליח לזכות בתואר זה שלוש פעמים במהלך שהותו בארגון, ואף זכה שלוש פעמים באליפות הזוגות יחדיו עם מרקוס לואיס.
קריירת היאבקות מקצועית > All Elite Wrestling‏ (2020–היום)

ביולי 2020, הובס החל לעבוד עבור ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW), כשעשה זאת בתוכנית השבועית המשנית של הארגון, Dark, והפסיד לרוב יריביו. באירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, הובס השתתף בקרב קזינו באטל רויאל של 21 משתתפים, שבסופו לאנס ארצ'ר ניצח. טוני חאן, המשמש כנשיא וכמנכ"ל הארגון, התרשם מיכולותיו בקרב ולכן ב-16 בספטמבר, הודיע על החתמת הובס ב-AEW. ב-16 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, הובס נחלץ לעזרת אלוף העולם של AEW, ג'ון מוקסלי, מתקיפה של בריאן קייג' וריקי סטארקס; מעשה זה ביסס את דמותו כדמות הטובה. הובס כשל בניסיונו לזכות באליפות ה-FTW ב-7 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite. ב-18 בנובמבר בתוכנית, הובס ביצע את מעברו לדמות הרעה, כשחבר לשורותיהם של טאז, קייג' וסטארקס לאחר שתקף את קודי רודס עם חגורת אליפות ה-FTW של קייג' ואף עזר להם בתקיפתם נגד רודס ודארבי אלין. שבוע לאחר מכן בתוכנית, הוא הופיע תחת שם במה חדש פאוורהאוס הובס, כשבאותו הפרק גבר על לי ג'ונסון. בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, הובס וסטארקס הפסידו בקרב זוגות לרודס ואלין. ב-21 באפריל 2021, הובס נחל הפסד לכריסטיאן קייג'. ב-11 ביוני, הובס וקייג' הפסידו בקרב זוגות לאדם פייג' ופרסטון ואנס. ב-26 ביוני, הובס נוצח בקרב יחידים על ידי אדם פייג'. ב-1 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, הובס גבר על בריאן קייג'. שבוע לאחר מכן בתוכנית, הובס רשם ניצחון נוסף, הפעם על דאנטה מרטין. ב-22 באוקטובר בפרק של התוכנית Rampage, הובס נחל הפסד לאורנג' קאסידי במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר ההדחות על המועמדות לאליפות העולם של AEW. ב-12 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Dynamite, הובס הפסיד במפתיע לדאנטה מרטין לאחר התערבות של ג'יי לית'ל. ב-18 בפברואר בפרק של התוכנית Rampage, הובס גבר על דאנטה מרטין והעפיל לקרב סולם פני המהפכה של האירוע Revolution. ב-1 באפריל בפרק של התוכנית Rampage, הובס נחל הפסד לקית' לי. ב-13 באפריל בפרק של התוכנית Dynamite, הובס וסטארקס ניצחו בקרב זוגות את קית' לי וסוורב סטריקלנד.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות All Pro Wrestling - APW
אליפות האינטרנט הכלל עולמית של APW‏ (3 פעמים)
אליפות הזוגות של APW‏ (3 פעמים)  - עם מרקוס לואיס
הישגים בארגון ההיאבקות Championship Wrestling From Hollywood - CWFH
אליפות הזוגות של UWN (פעם אחת)  - עם דמיאן גרנדי
הישגים בארגון ההיאבקות Gold Rush Pro Wrestling - GRPW
אליפות מחלקת Dynamite של GRPW (פעם אחת)
טורניר אליפות מחלקת Dynamite של GRPW‏ (2013)
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Championship Wrestling - PCW
אליפות הזוגות של PCW (פעם אחת)  - עם מיץ' ולנטיין
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותו במקום ה-263 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הערות שוליים

↑  AEW מאשר את החתמת הובס
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה (ברוסית: Советская Социалистическая Республика Абхазия) הייתה רפובליקה סובייטית לזמן קצר (1921–1931). היא נוסדה ב-31 במרץ 1921, ועצמאותה הוכרה על ידי גאורגיה הסובייטית ב-21 במאי של אותה שנה. בפברואר 1922 נחתם הסכם לאיחוד אבחזיה וגאורגיה, הקושר ביניהן בקשר קונפדרטיווי. גאורגיה הסובייטית יחד עם אבחזיה, הצטרפו לרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז, ב-20 במרץ 1922. בסופו של דבר כחלק מהרפובליקה הפדרטיווית, הצטרפה אבחזיה לברית המועצות ב-30 בדצמבר 1922.
רקע

במהלך המלחמה הרוסית-צ'רקסית ומלחמת קווקז כבשה רוסיה את נסיכות אבחזיה מידי האימפריה העות'מאנית והפכה אותה לאוקרוג סוחומי.
ב-1916 הגיעה משלחת אבחזית לטביליסי, במטרה לפתח פרויקטים כלכליים ותרבותיים, כשהם מביעים את התנגדותם להפרדת הכנסייה באבחזיה מהאיפרכיה של הכנסייה הגאורגית. הדאגה הובעה על ידי ראש המשלחת האבחזית, הנסיך שרוואשידזה. ב-1917, חברי אותה משלחת ייסדו את מועצת האבחזים, שנשלטה על ידי אנשים שהמוצא האתני שלהם היה אבחזי. האספה אימצה חוקה של מועצת האבחזים והכריזה על עצמאותה. ב-9 בפברואר 1918, לפני הכרזת העצמאות של גאורגיה, הגיעה המשלחת של מועצת האבחזים לטביליסי, כדי לסכם את ההסכם בין מועצת האבחזים לבין הממשלה הגאורגית. מועצת האבחזים והממשלה המנשביקית של נואה רמישווילי, הסכימו להעניק לאבחזיה מעמד של אוטונומיה בתוך גאורגיה. המסמכים והחוקה החדשה אושרו ביוני 1918, נחתמו על ידי הממשלה המנשביקית של גאורגיה ונציגי מועצת האבחזים. החוקה נתנה למועצת האבחזים את הסמכות למשול בתוך אבחזיה. השלטון המרכזי בטביליסי מינה את שרי אבחזיה, ומינה את נסיך אבחזיה, רוואז אמחבארי, כשר לענייני אבחזיה. בשנת 1920 ערכו מועצת האבחזים ושרי אבחזיה טיוטה חדשה של חוקת אבחזיה, שמדגישה את מעמדה של אבחזיה כרפובליקה אוטונומית בתוך גאורגיה. בשנת 1921, ראש ממשלת גאורגיה, נואה ז'ורדניה, אשרר את החוקה החדשה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, כשהם מציינים את אבחזיה כרפובליקה אוטונומית. במרץ 1921, הבולשביקים כבשו את גאורגיה, והוכרז על הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה. למרות זאת, מבחינה פוליטית וכלכלית, אבחזיה הסובייטית הייתה תלויה לחלוטין ברפובליקה הסוציאליסטית של גאורגיה וברפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. הוועדה המרכזית ("Центральный комитет", ועדה מרכזית, הגוף האחראי על מדיניות המפלגה במפלגות קומוניסטיות) הסובייטית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, לא החשיבה את אבחזיה כישות עצמאית והצהירה:
ב-1 בנובמבר 1921, לנשיאות לשכת הקווקז היו מספר דיונים לגבי אבחזיה; הוועדה המיוחדת הונחתה להגיע לטיוטת הסכם בין אבחזיה והרפובליקה הגאורגית
אבחזיה ס.ס.ר. אימצה את חוקתה ב-1 באפריל 1925. במשך כל תקופת הרפובליקה היא הונהגה על ידי נסטור לאקובה. ב-19 בפברואר 1931, מעמדה של אבחזיה הורד לרמה של רפובליקה אוטונומית.
מעמדה של אבחזיה בתקופה שבין 1921 לבין 1931, לא היה לגמרי ברור ולעיתים הוגדרה כרפובליקה אוטונומית. חלק מההיסטוריונים הגאורגיים טוענים כי מעמדה של אבחזיה באותה תקופה לא היה שווה ערך למעמדה של הרפובליקה הסובייטית של גאורגיה.
הערות שוליים

↑  Declaration Of The Revolutionary Committee Of The Soviet Socialist
1 2 3  דויד, לנג מ. "ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה", 1962
↑  צ'רבוניה, סווטלנה מיכאילובנה, "קונפליקט בקווקז: גאורגיה, אבחזיה, וההשפעה הרוסית", Gothic Image Publications, 1994
↑  מרשנייה ל., "טרגדיה של אבחזיה מוסקבה", 1966, עמ' 45
↑  ברמר, יאן & טאראס, ראי, "אומות חדשות, פוליטיקות חדשות: בניית האומות הפוסט סובייטיות", עיתון אוניברסיטת קיימברידג', 1997
↑  CONSTITUTION OF THE SOVIET SOCIALIST REPUBLIC OF ABKHAZIA OF 1 APRIL 1925
↑  Resolution Of Vi Congress Of Councils Of Workers, Peasants And Red
| רפובליקות ברית המועצות |
| --- | --- | --- |
| רפובליקות סובייטיות | אוזבקיסטן • אוקראינה • אזרבייג'ן • אסטוניה • ארמניה • בלארוס • גאורגיה • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • לטביה • ליטא • מולדובה • קזחסטן • קירגיזסטן • רוסיה |  |
| רפובליקות קצרות ימים | עבר הקווקז • קרלו-פינית • אבחזיה • המזרח הרחוק • ליטא-בלארוס • בוכרה • ח'ווארזם |  |
| רפובליקות אוטונומית | אבחזיה אסס"ר • נחצ'יבאן אסס"ר |  |
| גאורגיה הסכסוך הגאורגי-אבחזי אבחזיה |
| --- | --- | --- |
| מאורעות עיקריים | הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה • מלחמת אבחזיה • פלישת רוסיה לגאורגיה • מלחמת אבחזיה השנייה • הסכם מוסקבה (1994) • מהומות סוחומי (1989) |  |
| מוקדי סכסוך | אבחזיה עילית • מחוז גאלי • טקווארצ'לי |  |
| מעורבים בסכסוך | אבחזיה • גאורגיה • רוסיה • UNOMIG • יחסי רוסיה-גאורגיה • הממשל דה יורה של אבחזיה • כוח שמירת השלום באבחזיה |  |
| רקע | אבחזיה ססר • אבחזים • גאורגים • מגרלים • סוואנים • ממלכת אבחזיה • נסיכות אבחזיה • אבחזיה אסס"ר • מלחמת האזרחים הגאורגית |  |
| גאורגים בסכסוך | ז'יולי שרטאווה • סומבט סאקיאן • גורם גביסקיריה • ראול אשבה |  |
| אבחזים בסכסוך | סרגיי בגאפש • ולדיסלב ארדזינבה |  |
ראו גם היסטוריה של אבחזיה • היסטוריה של גאורגיה
ויטאליאן

ויטאליאן (בלטינית: Papa Vitalianus) היה אפיפיור מ-30 ביולי 657 עד מותו ב-27 בינואר 672. נולד בעיר סגני שבמחוז לאציו, איטליה. בימיו נמשכה המחלוקת לגבי היחס למונותליטיזם.
נבחר לכס האפיפיור לאחר מותו של קודמו, אאוגניוס הראשון. כמו קודמו, ניסה ויטאליאן לחזק את הקשר עם בירת האימפריה הביזנטית המזרחית, קונסטנטינופול, ונפגש עם הקיסר הביזנטי, קונסטנס השני.
השימוש בנגינת עוגב בכנסיות מיוחס לראשונה לתקופתו של ויטאליאן.
ויטאליאן נחשב לקדוש על ידי הכנסייה הקתולית. יום חגו הוא 27 בינואר.
השחתת איבר המין הנשי באריתריאה

אריתריאה היא מדינה בצפון-מזרח אפריקה, בה מושרש תרבותית מנהג מילת הנשים עתיק היומין. מילת נשים מוגדרת כתהליך הכולל כריתה חלקית או מלאה של חלקו החיצוני של איבר המין הנשי. הדבר נעשה מסיבות תרבותיות דתיות או אסתטיות ולא מסיבות רפואיות, ומוגדר כאלימות נגד נשים . הסרת חלקים מאיבר המין הנשי מבטלת או מקטינה משמעותית את יכולתה של האשה ליהנות מיחסי מין ולהגיע לאורגזמה .
המנהג באריתריאה

באריתריאה מבוצעים שלושה סוגים של מילת נשים. הסוג הראשון הוא הסרת עורלת הדגדגן מבלי להסיר את הדגדגן כולו. הסוג השני הוא הסרת הדגדגן כולו עם הסרת חלק מהשפתיים הקטנות. הסוג השלישי הוא הסרת חלק או כל איבר המין החיצוני (דגדגן, שפתיים קטנות, שפתיים גדולות), ותפירה להצרת הפתח הוגינאלי. רוב הנשים באזורים הכפריים עברו הליך מהסוג השלישי, בעוד באזורים העירוניים רוב הנשים עברו הליך מסוג הראשון או השני. באופן כללי יותר משליש מהנשים באריתריאה עברו הליך מהסוג השלישי, הכולל את הצרת פתח הנרתיק. ההליך לרוב מבוצע על ידי בן/בת משפחה בבית, והשימוש בכלים מעוקרים נדיר. עיקור הוא תהליך השמדת כלל החיידקים הנדרש למניעת זיהומים (העלולים לסכן את חיי החולה) בעת פרוצדורות כירורגיות, והיעדרו חושף את הנשים לסכנות בריאותיות רבות. לאחר ההליך נקשרות רגלי הילדה/הנערה, והיא שוכבת כך מספר ימים על מנת שהתפרים יחלימו.
הסיבות לביצוע ההליך

לפי סקר שנערך בקרב 5054 נשים באריתריאה בשנת 1997, 90% עברו את אחד מסוגי מילת הנשים, רובן לפני גיל שבע. המילה מבוצעת בקרב הנוצרים והמוסלמים במדינה. לפי סקר שנערך על ידי UNICEF בשנת 2002, המילה מתבצעת על ידי 99% מהמוסלמים, 89% מהקתולים ו־85% מהפרוטסטנטים. רוב האזרחים שדוגלים במילת נשים מאמינים כי זוהי מצווה דתית, לזה מתלווה לחץ משפחתי וחברתי לבצע את המנהג בקרב הבנות. חשוב לציין כי המנהג של מילת נשים (בניגוד למילת גברים) אינו מוזכר בברית החדשה או בקוראן, הוא מוזכר בחדית' (אוסף סיפורים והלכות אודות הנביא מוחמד) אך לא כחובה אלא כ"קישוט", ועל כן אינו מצווה דתית אלא מנהג תרבותי שהשתרש. נהוג לחשוב כי נשים שאינן מבצעות תהליך זה יגדלו להיות מופקרות ועל כן יתקשו במציאת בעל. ראיונות עם נשים במדינה הראו כי סיבה נוספת לביצוע המנהג הוא סיפוק הבעל העתידי. בנוסף נהוג לחשוב כי פעולה זו גורמת להפחתת החשק המיני, מה שיוביל לכך שנערות ישמרו על צניעותן, ולא יבגדו בבעליהן. על אף שלא נעשו מספיק מחקרים בנושא על מנת לפסוק באופן חד משמעי, חוקרים רבים טוענים כי מיניות האדם מורכבת ומכילה יותר מההיבט הפיזי, ולכן גם אם נרשמת ירידה בחשק המיני בקרב נשים שעברו את התהליך, ייתכן כי נובעת מכאב המתרחש בזמן אקט מיני או עקב הטראומה.
הארגון הלאומי לנשים אריתראיות

בשנת 1979 הוקם הארגון הלאומי לנשים אריתראיות (NUEW) שחרת על דגלו להעלות את המודעות לנושא מילת הנשים ולהילחם בקיום מנהג זה באריתריאה. בין השנים 1995–2002, סקרים שנערכו על ידי הארגון הראו כי בין 89-95% מהנשים האריתראיות עברו מילה. הארגון הנהיג מערכה להפסקת המנהג תוך ניסיון לשנות את התפיסה החברתית שלו. בקמפיין זה השתתפו מנהיגים מקומיים, מנהיגי דת נוצרים ומוסלמים, איגוד הנוער, נציגים ממשרדי הבריאות והעבודה ונציגי ארגונים הומניטריים. ראשית, התחיל דיון ער בנושא, וכבר בשלבים המוקדמים של הקמפיין הגיעו נציגים ל-90% מהכפריים במדינה כדי להציג את הסכנות ולהעלות את המודעות בקרב כלל התושבים. בנוסף הוקמה הוועדה נגד מילת נשים שכללה חברים בארגון ואנשי ממשל מקומיים שיסדו קבוצות דיון בנושא, והכשירו מורים בנושאי מגדר, נישואים מוקדמים ומילת נשים. השלב השני בקמפיין היה השגת אחדות בקהילות השונות בהצהרות נגד מילת נשים. הערכים שקודמו הוכנסו לתוכניות טלוויזיה, רדיו, תחרויות ידע כללי ומופעי דרמה. משרד הבריאות הפיק סרט בנושא, "מבעד לוילונות הייסורים", שהקים הד ויצר שינוי התנהגותי בקרב האזרחים. מהלכים אלו הובילו לצמצום המנהג, כך שבשנת 1995 חל קצב ירידה של 39% בתהליך, ובהמשך ירידה ל-49% בשנת 2000 ו־82% בשנת 2010, לאחר שההליך הוצא מהחוק.
הוצאת המנהג מחוץ לחוק

במרץ 2007 חוקקה ממשלת אריתריאה חוק האוסר על מילת נשים. חוק מס' 158/2007 הורה על ביטול מילת נשים במדינה, ובכך הפך המנהג לפלילי באריתריאה. החוק מבהיר את סיכוני ההליך על בריאות וחיי האישה ומדגיש שהמילה היא אלימות כנגד נשים, המהווה מעבר על זכויות האדם שלהן ושוללת מהן באופן פיזי ומנטלי את הזכות לחירות והחופש מאלימות ואפליה. בחוק נכתב כי קידום המנהג יכול להוביל לעונש של קנס בשווי מאות דולרים ועד 10 שנים בכלא. אכיפת החוק נעשית על ידי הרשויות תוך עבודה עם מתנדבים מעמותת לשמירה על זכויות ילדים ונשים.
ירידה בהיקף ביצוע מילת נשים במדינה

בסקר שנעשה בשנת 2010 נמצא כי 33% מהנערות עד גיל 15 ו־12% מהילדות עד גיל 5 עברו מילה. מידע שנאסף בשנת 2014, וכלל מיפוי של 112 כפרים, מראה ירידה נוספת. 18% מהנערות עד גיל 15 ו7% מהילדות עד גיל 5 עברו מילה. נתונים אלו מראים כי מגמת הירידה נמשכת מאז הוצאת ההליך אל מחוץ לחוק והעלאת המודעות בקרב תושבי אריתריאה. עם זאת, המידע אינו נמצא בהתאמה מוחלטת לירידה בשיעורי התמיכה להליך, שם נראית מגמה חדה יותר. ב-1995 57% מהאזרחים תמכו בהליך, ב-2002 49% וב-2010 10-12%. כלומר ניתן היה לצפות שבפועל פחות נערות יעברו את ההליך. ישנה בעיה בהסתכלות על הנתונים בנ"ל וזאת עקב ההשפעה החברתית והלגאלית הקיימת במדינה. האחוזים המדווחים עלולים להיות מושפעים מכך שההליך אינו חוקי ולכן פורמלית מובעת התנגדות אך בפועל ההליך מבוצע. בנוסף, הסקרים לעיתים נוטים להתקשר להשקפת מממני הסקר ולאו דווקא משקפים את המציאות. על מנת לעקור את התופעה לחלוטין, נדרשת המדינה להגביר את מאמציה ולתקוף את הנושא בשלוש חזיתות: אכיפת החוק, סיפוק שירותי הגנה, מניעה וטיפול לנערות וקידום שינוי חברתי-תפיסתי.
הערות שוליים

1 2 3  Combating FGM/C in Eritrea, shabait Administrator, ‏16 March 2016(הקישור אינו פעיל)
1 2 3  Jack Kimball, aeritrean custom stronger than law on cutting girls, REUTERS, ‏June 12, 2007
1 2  Eritrea: Report on Female Genital Mutilation (FGM) or Female Genital Cutting (FGC), Office of the Senior Coordinator for International Women's Issues,, ‏June 1, 2001
↑  Female Genital Mutilstion/Cutting: Data and Trends: UPDATE, UNICEF, ‏2010
↑  Female Genital Mutilation/Cutting: A statistical Exploration UNICEF (2010)
↑  Robert Burriss, Does FGM Make Women Less Interested in Sex?, Psycology Today
1 2  Johnsdotter Sara & Essén Brigitta, ). Culture and sexual scripts in and out of Africa: Understanding FGC in relation to sexuality. In Management of Women with FGM/C: 1st International Consultation, ‏2015, 27-28 January
↑  Accelerating the Eradication of Female Genital Mutilation/Cutting in Eritrea, FXB CENTER FOR HEALTH & HUMAN RIGHTS | HARVARD UNIVERSITY
↑  Charlene Thompson, Making the practise of FGM/C a thing of the past, UNICEF global site
וילה פיובנה

וילה פיובנה (איטלקית: Villa  Piovene) היא אחת הווילות הכפריות שבנייתה מיוחסת לאדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה ממוקמת היישר ממול ובסמיכות רבה לווילה גודי שבנה פלאדיו בראשית דרכו. מאחר שווילה פיובנה איננה נזכרת בספרו של פלאדיו  "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות", ייחוסה לפלאדיו איננו בטוח. הווילה נבנתה בשנים 1539-1540 מול וילה גודי ודומה שהדבר נעשה מתוך תחרות בין שתי המשפחות. 
למרות אי הביטחון בייחוסה לפלאדיו גם וילה פיובנה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.
חזית הבניין נשלטת על ידי מבואה גדולה המורכבת משישה עמודים יוניים התומכים בגמלון. גרם המדרגות העולה אליה משני הצדדים הוא תוספת מאוחרת. לווילה שלוש קומות, כמקובל בווילות של פלאדיו, כאשר מעל קומת שירותים נמצאת קומת האדון בעלת החלונות המלבניים הגבוהים, ומעליה קומה בעלת חלונות קטנים שנועדה לאחסון תוצרת חקלאית.
ראו גם

הווילות הפלדיאניות בוונטו
לקריאה נוספת

M. Wundram, T. Pape and P. Marton, Andrea Palladio 1508-1580, Architect between Renaissance and Baroque, Taschen Koeln, 2004, pp. 20-25 .
הצהרת חיפה

ערך זה עוסק בהצהרה בנושא בני מיעוטים. אם התכוונתם להצהרת בנושא מגדר, ראו .
הצהרת חיפה היא מסמך חזון שפורסם בשנת 2007, בחסות מרכז מדה אל-כרמל, על ידי קבוצה של אקדמאים ואנשי רוח ערבים ישראלים, בהם מוסלמים, נוצרים ודרוזים.
אודות הפרויקט

הפרויקט החל בשנת 2002 בחסות מדה אל-כרמל, מרכז ערבי למחקר חברתי בחיפה. משתתפי הפרויקט, כולם בני מיעוטים ישראלים, בהם אנשי רוח, אמנים, אנשי חינוך, אקדמאים ופעילים חברתיים, התחלקו לקבוצות עבודה, אשר דנו בנושאים שונים שעל הפרק. המשתתפים מזוהים עם המפלגות השונות בציבור הערבי, בהן בל"ד וחד"ש.
האספה הכללית של הפורום התכנסה כתריסר פעמים עד לאישור הסופי של ההצהרה. הפרויקט הובל על ידי הוועד המנהל שהורכב מפרופ' נדים רוחאנא, מנכ"ל מדה אל-כרמל עו"ד חסן ג'בארין ופרופ רמזי סלימאן, בשנת 2006 הצטרפו אל הוועד המנהל גם פרופ' מוחמד חאג'-יחיא וד"ר נדירה שלהוב-קיבורקיאן. ההצהרה פורסמה ב-15 במאי, תאריך יום הנכבה.
בין חותמי ההצהרה פרופ' מחמוד יזבק, פרופ' מרואן דווירי, פרופ' קייס פירו, חברת הכנסת חנין זועבי, חבר הכנסת איימן עודה, עלאא חליחל וסלמאן נאטור.
"הצהרת חיפה" היא הרביעית בשורת מסמכי חזון, אשר ניסחו קבוצות שונות של ערביי ישראל. קדמו לה "חוקה שוויונית לכל" של מרכז מוסאווא, "מסמך החזון העתידי" של ועדת המעקב העליונה, והצעת "החוקה הדמוקרטית" של מרכז עדאלה.
תוכן ההצהרה

הצהרה חיפה נועדה על ידי כותביה להציג את יסודות זהותם, את שאיפותיהם ביחס לעתידם הקיבוצי ואת התנאים הנדרשים לשיטתם לפיוס בין העם הפלסטיני לבין העם היהודי הישראלי. רוב תוכנה עוסק בשלושה נושאים: ציון עוולות התנועה הציונית כנגד הפלסטינים על פי תפיסת מנסחי ההצהרה, הצגת פתרונם לפיוס בין הפלסטינים ליהודים הישראלים והתייחסות לתיקונים נדרשים בתוך המגזר הערבי.
תוכן ההצהרה > השתייכות לעם הפלסטיני וציון עוולות לכאורה של ישראל

הכותבים דוחים את הזהות ה"ערבית ישראלית" כמעוותת, ומאששים את דבקותם בעם הפלסטיני ובאומה הערבית, תוך מתן מקום לערכים ולתרבות האוניברסליים יחד עם התרבות הערבית והאיסלאמית. הם דוחים את הציונות כתנועה קולוניאליסטית שתכליתה כיבוש מולדתם והפיכתה למדינה ליהודים. הם מונים רשימת עוולות שמדינת ישראל עשתה לערבים, בהן הנכבה שבו לדבריהם התנועה הציונית "ביצעה מעשי טבח נגד בני עמנו, הפכה את מרביתם לפליטים, הרסה מאות מכפרינו ועקרה מערינו את רוב יושביהן", מניעת שיבת הפליטים, גירוש ערבים בתוך המדינה, טבח כפר קאסם, הממשל הצבאי, גזילת אדמות, "חקיקת חוקי הקרקעות, ההגירה והאזרחות הגזעניים", אפליה במגורים, תעסוקה, חינוך, פיתוח וחלוקת משאבים וניסיון לעוות את הזהות הערבית תוך טיפוח ניהיליזם לאומי. כן מתייחסים הכותבים אל כיבוש השטחים במלחמת ששת הימים ומאשימים את ישראל בהפעלת מדיניות דיכוי ורדיפה החורגת אף מזו שהפעיל משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, תוך ביצוע פשעי מלחמה נגד הפלסטינים, הרג וגירוש של אלפים, התנקשות במנהיגים, מאסר עשרות אלפים, שימוש בעינויים פיזיים ופסיכולוגיים, ניצול משאבים פלסטיניים פרטיים וציבוריים, כמו אדמות ומים, הקמת חומת הפרדה גזענית והריסת אלפי בתים. הם מציינים בגאווה את "המועדים הלאומיים המפוארים שיצרו ערביי ישראל, שביניהם בולטים במיוחד יום האדמה ויום אל-קודס ואל-אקצא באוקטובר 2000".