stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי לבון
פעילות עסקית

בשנת 1933 הוקמה חברת "שיכון עובדים", אשר שמה לה למטרה להקים שיכונים לחברי ההסתדרות. צבי לבון נמנה עם הגרעין המייסד של שיכון עובדים, אולם עד מהרה נוכח כי מחירי הדיור המאמירים מותירים ציבור רחב ללא פתרונות דיור מתקבלים על הדעת. לצורך זה הוא הקים בשנת 1935 את "החברה לשיכון עממי" שהפכה לאחת מחברות הבניה הגדולות בא"י המנדטורית. יעודה של "שיכון עממי" היה לספק קורת גג במחיר סביר למעמד הביניים ולבני השכבות החלשות. לאחר מלחמת העולם השנייה הקים את חברת "שיכון עולים" שנועדה לסייע בקליטת שארית הפליטה מהשואה וגלי העלייה מארצות המזרח. תחת ניהולו של לבון פעלו שתי החברות ללא כוונת רווח ובנו אלפי דירות שיכון שנמכרו או הושכרו ברמת מחירים שווה לכל נפש. לחלופין, שווקו קרקעות שנרכשו על ידיהן לבניה עצמית של משתכנים. "שיכון עממי" ו"שיכון עולים" בנו שכונות מגורים בתל אביב, חולון, נתניה, רמת גן, גבעתיים, ראשון לציון ועוד. חברת "שיכון עממי" הקימה למעשה את היישוב גבעת שמואל כאשר בנתה בו בשנת 1944 את 1,000 יחידות הדיור הראשונות.
צבי לבון היה פעיל מאוד בשנות המנדט בתחום גאולת הקרקעות. הוא טווה רשת ענפה של קשרים באמצעותם נרכשו מערבים וגרמנים טמפלרים קרקעות רבות בשירות המפעל הציוני. בולטת במיוחד הייתה רכישת האדמות שהשתרעו מדרום לירקון וממזרח לרחוב אבן גבירול בתל אביב - רכישה שאיפשרה את התרחבות העיר לשטחים אלו.
במקביל לפעילותו ב"חברה לשיכון עממי" וב"שיכון עולים" פעל צבי לבון בתחום הקרקעות גם באופן פרטי, בעיקר במקרים בהם נדרשה "נשימה ארוכה" מרגע התשלום עבור הקרקע ועד הנגשתה לבניה לציבור הרחב. כך, למשל, רכש את קרקעות הכפר עג'ור יחד עם מייסד המכביה, יוסף יקותיאלי. כן פעל בשותפות עם יהודה מוזס, בעליו של העיתון "ידיעות אחרונות", בחברת "יסודות".
פעילות התנדבותית

לאורך שנות פעילותו נודע צבי לבון כמי שתורם בעין יפה לנזקקים ולמטרות ציבוריות שונות. יוצאת דופן לתקופתה הייתה התמיכה הכספית המתמשכת שהעניק בשנות ה-30 וה-40, בהשפעת רעייתו אסתר, לציירים ואמנים בראשית דרכם. בין האמנים שנתמכו על ידו היו יוסף זריצקי, אביגדור סטימצקי, יחזקאל שטרייכמן, אריה ארוך ואחרים, אשר לולא תמיכתו היו חלקם מגיעים עד פת לחם. חברת "שיכון עממי" אף בנתה בצפון תל אביב שיכון במיוחד עבור אמנים.
בזמן מלחמת העולם השנייה נמנה עם מקימי "הוועד הארצי למען החייל היהודי" אשר דאג לחיילים המגויסים לצבא הבריטי ולבני משפחותיהם. לאחר קום המדינה שינה הוועד את שמו והפך ל"ועד למען החייל" שייעודו תרומה לרווחתם של חיילי צה"ל. צבי לבון החל להקדיש את מרב זמנו לפעילות ההתנדבותית במסגרת הוועד, בו כיהן מספר שנים כסגן היו"ר וראש מחוז תל אביב. הוא יזם את הקמת בית החייל בת"א (המודל על פיו קמו אחר כך בתי חייל נוספים ברחבי הארץ) ואת הקמת בית השריון בשכונת יד אליהו.
בשנת 1962 תרם את מרבית הונו להקמת קרן מלגות הנושאת את שמו ויעודה מתן תמיכה לתלמידים ממשפחות מצוקה. "הקרן ע"ש צבי לבון" פועלת במסגרת האגף לחינוך של עיריית תל אביב והיא הגדולה בקרנות בתחום החינוך הפועלות בעיר. בעשרות שנות קיומה העניקה הקרן אלפי מלגות לתלמידי בתי ספר וסטודנטים בסכום כולל של למעלה מ-10 מיליון ש"ח.
הנצחה

על שמו, בית הספר היסודי "נופי ים" בשכונת "נופי ים" בתל אביב.
חורבת חשק

חורבת חשק (Khirbet Heshek - Hesheq) (ערבית: قصر العشاق קסר אל-עשאק) (בגוגל Khirbet Hahk) היא חורבה קדומה במערב הגליל העליון, כקילומטר מדרום-מזרח ליישוב לפידות והשדות של כפר כיסרא, מצפון לדיר אל-אסד, בלב חבל תפן בגליל המערבי. האתר הוא שלוחה טרשית של רכס כישור בלב גוש תפן (נ״צ 1756/2619) על מזלג וואדיולת של נחל בית העמק ונחל חשק שהוא יובל שלו. החורבה כ-500 מטר מעל פני הים. החורבה צופה לכיוון דרום אל נחל בית העמק (ואדי מג'נונה) ולכיוון צפון לנחל חשק. מרחוק, מעבר לוואדי בית העמק, תשקיף עלינו חורבת תפן, בעבר מצודה הלניסטית - רומית, הממוקמת בנקודה אסטרטגית מעל ערוצו של נחל בית העמק. תפקידה של מצודת תפן הייתה בלימת כיבוש מכיוון מערב של העיר עכו (פטולמאיס). חורבת חשק נמצאת 200 מ‘ צפונית לחורבת מחוז. בחורבת חשק ישנו רק מבנה אחד (כנסייה) לעומת המבנים הרבים בחורבת מחוז. סביר שמקימי הכנסייה בחורבת חשק היו תושבי חורבת מחוז.
עליה לחורבת חשק מחורבת מחוז
תולדות חורבת חשק

בתקופה ההלניסטית כאו היה הגבול המערבי של ממלכת החשמונאים. האתר אוכלס לראשונה בתקופה הביזנטית (במאות ה-4 עד ה-6 לספירה) והתפתחה עם אוכלוסייה נוצרית. בעבר הייתה סברה שהיה מנזר במקום, אך היום סוברים שלא היה מנזר בחורבת חשק. היישוב נהרס ונעזב כמו יישובים אחרים באזור בתחילת המאה השביעית – בפלישה הפרסית 614 או בפלישה המוסלמית 638. בתקופה הצלבנית הכנסייה שוקמה. המקום ניטש בצורה מסודרת. כמה שנים לאחר הנטישה עמדה הכנסייה בשממונה, ואז הושחתו דמויות האדם בפנלים שבכנסייה, והמקום הועלה באש.
מקור השם

חורבת חשק משמרת את השם הערבי. בערבית שמה של החורבה הור ‘(קסר אל-עאשק)’ – ״ארמון החשק״ שהוא תרגום מדויק יותר מ״אהבה״. נוקדי הסביבה מספרים שהחורבה הייתה מקום מסתור אהבה בין רועים לרועות מהאזור.
סקרי ארכאולוגיה

ויקטור גרן (Victor-Honoré Guérin) בשנת 1875
קלוד קונדר וקיצ׳נר (C.R. Conder and H.H. Kitchener) מטעם ה-PEF בשנת 1881
רפי פרנקל בשנות ה-70 של המאה ה-20. פרנקל הציע על סמך צורת הקשתות שהחלק התחתון הוא מן התקופה הביזנטית וחלק העליון ומאגר המים במערב הם מן התקופה הצלבנית.
בסוף שנות ה-70 נערך שוב סקר על ידי לדרמן ואביעם.
סקר הארכאולוגי בגליל המערבי נערך בשנים 1985-1988. ד״ר מרדכי אביעם עשה במקום 3 עונות חפירה בעזרת נערים. נחשפה כנסייה עם פסיפסים, עמודים, כותרות קורינטיות, קבר, בור מים יפה עם קשתות, שרידים מקודשים בעלת פייה ליציקת שמן, וכן 6 כתובות. אביעם קבע שהמבנה היה כנסייה וכולה מן התקופה ביזנטית.
בקיץ-סתיו 2018 מתוכננת חפירה נוספת לוודא אם קיימת עוד כנסייה בחורבת חשק.
כתובות חורבת חשק

התגלית המיוחדת של חורבת חשק היא ריבוי הכתובות. בכנסייה נחשפה רצפת פסיפס עם חמש כתובות ביוונית, רובן מוקדשת לבונה הכנסייה דמטריוס ולבני משפחתו, כמו גם לקדושים גיאורגיוס וסרגיוס. הכתובות פוענחו על ידי די סנגי (Di Sengi). בכתובת אחת מופיע פסוק מספר תהילים ”אוהב ה‘ שערי ציון מכל משכנות יעקב“. כתובת שישית התגלתה על גבי מזבח קטן מאבן שיש, וכתובה לטינית. מזבח זה מפתיע שכן הכתובת בו מוקדשת לשלושה אלים – אל השמש, ונוס ומרקיור. הכתובת רשומה בצורה מקוצרת ומאפיינת את התקופה הרומית. מן הכתובות למדים שאבי המשפחה היה שמי. יש השפעה יהודית בנוסחאות. הופעת סרגיוס בחורבת חשק קשורה לקרבת המקום למרכז העירוני הגדול של עכו.
הקדשת הכנסייה לגיאורגיוס על ידי בוניה דימטריוס: " הוי ה' אלוהי הקדוש המהולל גיאורגיוס, זכור לטוב את עבדך דימטריוס אשר בנה בנין קדוש זה, את גיאורגיוס בנו ואת כל בני ביתו". (ניכרת השפעה יהודית).
מיקום: באפסיס הדרומי – הקדשה לבני משפחתו של בונה הכנסייה: " למען ישועת דימטריוס השמש, גיאורגיוס בנו ולמנוחת סומאס אביו ודימטריוס ותיאודורה ילדיו".
מיקום: בכניסה המערבית צפונית – תאריך בניית הכנסייה: " לישועת דימטריוס השמש וגיאורגיוס בנו וכל בני ביתם, כל העבודה הושלמה בחודש אפריל בשנת 582 לאינדיקציה ה-12". (519 לפי ספירת הבישופות של ציפורי).
מיקום: בכניסה המערבית דרומית – תהילים פ"ז 2 : " אוהב ה' שערי ציון מכל משכנות יעקב". (השפעה יהודית).
מיקום: בכניסה לאפסיס הדרומי – הקדשה לקדוש נוצרי נוסף – סנט סרגיוס: " הוי ה' אלוהי הקדוש סרגיוס, רחם על עבדך דימטריוס השמש, על גיאורגיוס בנו ועל כל בני ביתם". (כנראה הוקדש האפסיס הדרומי לקדוש זה. כאן באפסיס נמצא רליקואריום נוסף, דומה לזה שנמצא באפסיס המרכזי).
מיקום: נייד – כתובת לטינית חרוטה על שיש: " ... כומר של יופיטר אופטימוס מקסימום היליופוליטנוס, של וינוס ושל מרקיור, המפקד של המושבה (קולוניה), לישועתו ולישועת אשתו יוליה קוריה ובניו, ביצע את נדרו בלב חפץ". (האבן הובאה כנראה מעכו. זוהי ברכה אלילית רומית. מן הסתם בתקופה הביזנטית לא ידעו תושבי מחוז לקרוא את הכתוב על האבן).
הפסיפסים בכנסיית גיאורגיוס הקדוש

פסיפס הסיטרה הדרומית מורכב מצמה של אבנים בארבעה צבעים אפור-כחלחל, לבן, כתום, ואדום במסגרות מרובעות עם מעוינים וצלב בתוך עיגול.
בפסיפס של אולם התווך יש שטיח של צלבים מסוגננים בצבע אדום. במרכז כל צלב יש מעוין שבמרכזו ארבעה צלבים קטנים סביב נקודה לבנה.
בפסיפס האפסיס המרכזי רוב שטחו נהרס.
הפסיפס שבין העמודים - נחשפו שלשה שטיחים במרווחים בין העמודים.
פסיפס הגלריה - על סמך קטעי פסיפס שהתגלו במפולת הגלריות ניתן להניח שפסיפס הגלריה הדרומית היה זהה לפסיפס הסיטרה הדרומית.
כנסיית גיאורגיוס הקדוש

בחורבת חשק ישנו רק מבנה אחד – זוהי כנסייה מבודדת שנמצאת כ-250 מ׳ צפונית לחורבת מחוז. השטח ביניהם הוא טרשי ואין כל שביל סלול בין הכפר למבנה. הכנסייה בחורבת חשק נחפרה בשנים 1985-1988. אורכו של המבנה 21 מ׳ ורוחבו 17 מ׳. מבנה הכנסייה כולל בסיליקה, נרתקס ואטריום, כאשר האטריום והנרתקס נבנו מעל מאגר המים. אורכו של אולם הכנסייה כ-11 מ׳ ורוחבו 8.5 מ׳. הוא מחולק לשתי סיטרות, שרוחב כל אחד 2 מ׳ ואולם התווך 4.5 מ׳. האפסיס המרכזי אל מול הפתח הראש השתמר באופן יוצא מן הכלל. באולם התווך נמצאה במה. שרידיהן של הגלריות שנישאו מעל שורת העמודים נמצאו על הרצפה, ולא נשדדו, יחד עם חלק עמודים ורעפי חרס. הכנסייה היא מבנה האבן דו - קומתי - בסגנון כנסייה ביזנטית. שהמבנה הוא יחידה שנבנתה במכלול אחד. הכנסייה הוקמה סמוך לצוקי נחל חשק. הכנסייה באתר היא הכנסייה הביזנטית השמורה ביותר בצפון הארץ, והיחידה שהיו לה שתי קומות. הפתח היחיד נמצא בצד צפון.
הכנסייה בנויה מעל חדר קבורה ובור מים תת-קרקעיים עם קימרון. גובה הכניסה לבור המים חייב את הנכנס להתכופף - זה טיפוסי לבורות מים בכנסיות אחרות בתקופה הביזנטית בגליל.[2] מבנה האבן של הכנסייה המתוארכת למאה השישית לספירה. פסיפס ב-nartex של הכנסייה מציין שתאריך הבנייה היה ב-518 לספירה. בקומה התחתונה נמצא חדר עם קימרון שכנראה היה קריפטה או בור מים. בקיר המערבי של הכנסייה יש ארבעה פתחים.
מתחת לסיטרה הדרומית נמצא פתח לחלל הקריפטה - חדר הקבורה חצוב בחלקו בסלע הטבעי, ובצמוד אליו נמצא מאגר מים (10 מ׳ אורך 3.4 מ׳ רוחב) שתיקרתו נישאת ע“י קשתות אבן. חדר הקבורה ומאגר המים הם ה״פודיום״ של הכנסייה. דפנות המאגר מכוסות שכבת טיח ובה חרסים מן התקופה הביזנטית. בגג המאגר נחשף פתח לשאיבת מים. בין שני קמרונים נוצר מפתח וגומחה חצי עגולה שייתכן ששימש מקום תפילה - קפלה. על גבי אחד הקמרונים התגלה חרותת של שני טווסים הפונים זה אל זה המחזיקים זר בפיותיהם .
באתר נחשפו עמודים באתרם ועמודים נפולים, כותרות מעוטרות, יציעים, שלשה אפסיסים (גומחה) בקיר המזרחי, ואבן גדולה ששימשה כנראה בסיס לשולחן המזבח. יציעיו התמוטטו, עמודיו נפלו. באולם התווך נשתמרה רצפת הפסיפס מעטורת בארבעה צבעים בכתובות ובצורות גאומטריות - ללא דמויות בעלי חיים או אנושים. כתובת ליד המזבח המקדישה את הכנסייה לגיאורגיוס הקדוש ובני ביתו. זה גיאורגיוס הקדוש שנולד, חי ונקבר בעיר לוד. חוקרים הסיקו שזוהי כנסייה פרטית, שנועדה להנצחה משפחתית.
האמנות בכנסייה מבטא פשטות כפרית עד כדי רשלנות.
בחפירה התגלו שברי לוחות אבן גיר מעוטרים בדמויות בעלי חיים שהושחתו. משקוף הכניסה היה באתרו לפחות עד שנת 1978 ,ועליו נחקק צלב ובמרכזו חור לקיבוע צלב מתכת. בכנסייה התגלו עמודים, כותרות קורינתיות – שעוטרו גם בצלבים – וקטעים רבים של רצפת פסיפס צבעונית מעוטרת בדגמים גאומטריים. התגלו באתר רליקווריומים (תיבות לשמירת חפצים מקודשים).
שילוב הקבר, הכתובת הגדולה (אורכה 8.2 מ‘), והרליקווריום שבאפסיס, מרמזים כי זו כנסיית הנצחה לקדוש, וכפי הנראה הוקמה ע“י משפחה עשירה, אולי מן היישוב הסמוך בחורבת מחוז. חוקרים הסיקו שזוהי כנסייה פרטית, שנועדה להנצחה משפחתית.
"דמטריוס הדיאקון וגיאורגיוס בנו בנו את המקום הקדוש הזה לכבודו של גיאורגיוס הקדוש ולכבוד כל בני ביתם"
כנסיית גיאורגיוס הקדוש > מקור ההקדשה לגיאורגיוס הקדוש

ייתכן שהייתה מסורת מקומית לדמות הזאת. מאידך ייתכן שדמטריוס הדיאקון, מייסד הכנסייה, החליט לקרוא לבנו על שם קדוש זה ולכן הקדיש את הכנסייה המשפחתית שבנה על שם הקדוש החביב עליו.
כנסיית גיאורגיוס הקדוש > תיארוך הכנסייה

מבנה הכנסייה הוקם בסוף המאה החמישית-ראשית המאה השישית לספירה. אחת מהכתובות נוקבת בחודש אפריל בשנת 582 לאינדיקציה ה-12 כתאריך סיום העבודה. לפי הלוח הגריגוריאני, מדובר על שנת 519 לספירה. (לפי אביעם ודע-סגני על פי המניין הפומפואני הנהוגה בבית שאן בירת הפרובינציה של פלשתינה סקונדה.) אבל אפשר לפענח גם 535 לסה״נ לפי המניין של עכו. טרם הוהר אם חבל תפן הייתה שייכת לתחומה של עכו או לשטחה של בית שאן בתקופה זו.
כנסיית גיאורגיוס הקדוש > המיוחד בכנסיית גיאורגיוס הקדוש

מצב ההשתמרות הטוב במיוחד של חורבת חשק ומציאת רוב הפריטים האדריכליים מאפשרים שיחזור מלא של מבנה הכנסייה, מקרה נדיר בארכאולוגיה של ארץ ישראל.
זהו המבנה הראשון בארץ שנמצאו בו שרידים מוגדרים וברורים של גלריות מעל קומת העמודים.
זוהי הכנסייה השמורה ביותר שהתגלתה עד עתה בצפון הארץ.
זוהי הכנסייה היחידה המוכרת לנו שנועדה להנצחה משפחתית ונמצאו עדויות שהיא פרטית. ייתכן שהיה במקום קבר או סרקופג משפחתי עוד לפני הכנסייה. אכן נמצא סרקופג מעבר לנחל חשק מול חורבת מחוז.
היא הוקדשה ליותר מקדוש אחד.
היא בנויה משילוב אבני גזית מאבן גיר מקומי ואבנים קטנות ומלט - שיטה שאיה מוכרת מאתרים באזור הגליל.
כנסיית גיאורגיוס הקדוש > שוד עתיקות בחורבת חשק

ב- 7 בספטמבר 2015, שודדי עתיקות עקרו במכות מכוש את רצפת הפסיפס המפוארת מהמאה ה-6 שבכנסייה. הפסיפס פורק לחתיכות. השודדים גם הפילו את עמודיה. שודדים היו שני בני מיעוטים צעירים בשנות ה-20, תושבי הכפר כיסרא הסמוך.
צמחייה

בחורבת חשק למרגלות החורבה לצד השביל פורח האירוס הנצרתי – מקבוצת אירוסי ההיכל, פרח ייחודי לארץ ישראל. זוהי האוכלוסייה היחידה שנמצאת מערבית לקו פרשת המים. כנראה שהם הובאו לכאן בעבר, והם אינם צומחים כאן באופן טבעי. מוסלמים נוהגים לשתול אירוס נצרתי בבתי קברות. אוכלוסיות מסוימות הובאו למקומן על ידי האדם. אוכלוסיות אחדות שגדלות בבר כנראה התפתחו מצמחים שנשתלו בבתי הקברות המוסלמיים. פריחת האירוס הנצרתי חלה בחודש מרס. רוב השטח נטוע בכרמי זית וגפן. בטראסות שבין עצי הזית, פורחים בה בעת גם כלניות בשלל צבעים, כרמלית נאה ושקדיות.
מדרונות תלולים של חורש ים-תיכוני מפותח (בין היתר עצי אדר סורי ושיחי מורן החורש). סבכי החורש מהווים מקום מחסה לחזירי בר, תנים ודלקים.
גאולוגיה

האתר ישב על מסלע קשה וקרקע טרה רוסה. זהו אזור של טרשים - מסלע גירני חשוף שעבר המסה קרסטית. הוא אינו שופע במעיינות, אין בו אדמה חקלאית רבה ולכן קשה להתיישבות. עקב מחסור המעיינות מקומיים, נכרו בחורבת מחוז בורות מים רבים.
מיקום

בכביש 854, בין כרמיאל לתפן, שני ק”מ דרומית ליישוב לפידות חונים במפרץ חנייה מכורכר בעיקול. חמש מאות מטר עליה רגלית (כ- 20 דקות), בין כרמי זיתים סבך וטראסות האבן הישנות, צפונה על השלוחה, בשביל המסומן ירוק.
טיפים למטייל

כניסה וחניה בחינם
לא נגיש
בשטח בורות מים רבים ועשבייה גבוהה.
עונה מומלצת: אביב - בחודש מרס פורח האירוס הנצרתי. בעונת המסיק יש הרבה מוסקים ואפשר לחוש את האווירה של המסיק.
הערות שוליים

↑  תיבה לשרידים מקודשים בעלת פייה ליציקת שמן, באתר www.imj.org.il(הקישור אינו פעיל)
↑  אורי ערד ואורי רמון, סקר דרום הגליל המערבי, באתר www.deshe.org.il (ארכיון)
↑  L. Di Segni, Dated Greek inscriptions from Palestine from the Roman and Byzantine periods
↑  אמית וגד, חורבת מחוז וחשק, באתר http://www.mytrips.ws/guides, ‏24/04/2009
↑  ארץ צפון חמישה אתרים כנסייתיים בגליל העליון המערבי עמוד 164-165, ירושלים : רשות העתיקות
↑  Eitan Klein and Nir Distelfeld, Khirbat el-Waziya, Hadashot Arkheologiyot, ‏31.12.2014
↑  A._Tavger_Z._Amar_and_M._Billig_eds._In_the_Highlands_Depth_Ephraim_Range_and_B, Three_Byzantine_Graffiti_inside_Water_Reservoirs_in_the_Galilee_and_the_Judean_Foothills, www.academia.edu, ‏2015
↑  אפי אליאן, שני בני מיעוטים נתפסו לאחר שבזזו והרסו שרידי כנסיה עתיקה בתפן, באתר http://www.mapah.co.il/, ‏26/09/2015
↑  זיו ריינשטיין‏, "פיגוע תרבותי": עקרו פסיפס והרסו כנסייה עתיקה בגליל, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2015
↑  יותם דהאן, חורבת חשק וחורבת מחוז, באתר yotkesh.blogspot.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007393876705171 
פסיפס בכנסייה הביזנטית אשר שוכנת בחורבת חשק. גליל מערבי ,ישראל.
המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון

| --- | --- |

המקהלה בדצמבר 2016
 תאריך ייסוד:  1974 בישראל
 מייסד:  פרופסור יוסף כצנלסון
 מיקום:  קריית טבעון, ישראל
 מנצח:  דור מגן
 www.tivonchoir.org
 
המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון היא מקהלה ישראלית, אשר בסיסה הוא בקריית טבעון. היא נוסדה בשנת 1974 ומונה כ-45 זמרים וזמרות מצפון הארץ.
המנצחת על המקהלה, מאז שנת 1996 הייתה יעל וגנר-אביטל. לאחר פרישתה לגמלאות ב-2019, מונה איתי ברקוביץ למחליפה בתפקיד.
בשנת 2022 התמנה דור מגן לנצח על המקהלה, והוא מנצחה הנוכחי.
היסטוריה

נוסדה ב-1974 על ידי פרופ' יוסף כצנלסון, תושב קריית טבעון ומונה 45 זמרים, אנשי טבעון וסביבתה. המנצחים על המקהלה, קודם ליעל וגנר-אביטל, היו גידי חצור, יהונתן בר און, מלכה סברדלוב, יואל סיון, לאה סילבר.
המקהלה מוגדרת כעמותה, והוועד הנבחר מנהל אותה על בסיס התנדבותי. חזרות שבועיות מתקיימות בקונסרבטוריון בקריית טבעון ונתמכת על ידי המתנ"סים של קריית טבעון ומשרד המדע, התרבות והספורט.
בהופעותיה הרבות המקהלה הופיעה בצוותא עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת הבארוק ירושלים ועם מקהלות ותזמורות זרות.
הרפרטואר כולל א-קפלה ואורטוריות מתקופת הרנסאנס והבארוק, מוזיקה קלאסית, מוזיקה רומנטית, מוזיקה בת-זמננו, מוזיקה ישראלית ושירי עמים.
המקהלה מבצעת מוזיקה אשר עובדה במיוחד עבורה על ידי המלחינים גיל שוחט, דב כרמל וערן דינור.
משנות קיומה, הופיעה המקהלה בפסטיבלים מרכזיים כגון פסטיבל אבו גוש, ב"פסטיבל ווקאליזה" בעכו ובפסטיבל "החג של החגים" בחיפה.
המקהלה שרה עם התזמורת הסימפונית חיפה בהפקה קונצרטית של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בהפקה של אופרות וקונצרטים עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
המקהלה הקאמרית של קריית טבעון ארחה את מקהלת קאליו מפינלנד, את תזמורת ה"קאמרטה אקדמיקה זלצבורג", את מקהלת "פרייבורגר קנטטה" מפרייבורג גרמניה ואת מקהלת "היינריך שיץ" מבזנסון מצרפת וביצעה עמן סדרת קונצרטים.
היסטוריה > הופעות בחו"ל

בינואר 2014 המקהלה קיימה שמונה קונצרטים בגרמניה ובשויץ.
באוגוסט 2015 ביצעה המקהלה שורת קונצרטים בהלסינקי, פינלנד עם מקהלה מקומית.
בדצמבר 2017 המקהלה השתתפה בפסטיבל החזן והמלחין לואי לבנדובסקי בברלין.
באפריל 2018 הופיעה המקהלה, בשיתוף מקהלת משגב, מקהלה ותזמורת מקומיות, בערים פרייבורג ופילינגן שבדרום גרמניה. המקהלות והתזמורת ביצעו את האורטוריה המפורסמת אליהו של פליקס מנדלסון-ברתולדי. חודש לאחר מכן המקהלות והתזמורת הופיעו עם "אליהו (אורטוריה)" בחיפה, במעלות-תרשיחא ובהרצליה.
הערות שוליים

1 2  המקהלה, באתר האינטרנט של המקהלה
↑  המקהלה הקאמרית של טבעון, באתר "במה - נותנים במה לתרבות"
↑  מפגש מקהלות מהסוג הצפוני, באתר האינטרנט של רשת המתנ"סים בקריית טבעון, 20 באוקטובר 2014
↑  טבלת קונצרטים, באתר האינטרנט של המקהלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 158818620   WorldCat (עם VIAF): 158818620
חוק איסור התערבות גנטית

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  1999
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 מספר תיקונים:  4 (2004, 2009, 2016, 2020)
 
חוק איסור התערבות גנטית אוסר לשבט אדם או להתערב בגנים שלו לצורכי רבייה, לאור היבטיים מוסרים, חברתיים ומשפטיים.
החוק נחקק בשנת 1999 התשנ"ט ותוקן לאורך השנים (2004, 2009, 2016, 2020). את החוק יזם חבר הכנסת חגי מירום, חבר מפלגת העבודה באותם זמנים. הוועדה הראשונה שעוררה שיח בעניין, הייתה ועדת הלסינקי, שמונתה לפי תקנות בריאות העם, בשנת 1980.
היסטוריה

החוק נחקק בשנת 1999 התשנ"ט ולאחר דיונים מעמיקים בנושא, הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ברוב קולות.
העונש בגין העברה על החוק הוא מאסר שאורכו ארבע שנים או קנס.
הוועדה הראשונה בעולם שדנה בנושא הייתה ועדת הלסינקי הבינלאומית, אשר שמה דגש על החשיבות בקיום ניסויים רפואיים בצורה אתית ובהתאם למשפט לאומי ובינלאומי.
מטרת החוק הייתה לתת "תקופת ניסיון" של חמש שנים בהם לא תתבצע התערבות גנטית כלל במדינה, כדי לאפשר דיונים בקרב הציבור על סוגיית חוק התערבות הגנטית בהיבטים שונים.
לקראת מועד פקיעת החוק המקורי, בחודש ינואר 2004 קיימה ועדת המדע והטכנולוגיה דיונים לבחינת הצורך בהארכת תוקף החוק ובתיקונו. לפי החלטת הוועדה, הוארך תוקף החוק לחמש שנים נוספות והוכנסו בו מספר שינויים.
הדעות לגבי החוק חלוקות, ולאורך השנים עוררו סערה. בשנת 2004, לאחר שפגה הארכת החוק, יו"ר ועדת המדע, ח"כ מלי פולישוק-בלוך, אישרה את החוק לצמיתות. מאחר שח"כ מלי פולישוק-בלוך הייתה היחידה שנכחה בזמן קבלת ההחלטה, היא קיבלה את החלטה בעצמה ללא הצבעה/סקר, אף על פי שרוב משתתפי ועדת המדע התנגדו לחוק ואמרו שאין להפוך אותו לקבוע.
ח"כ ד"ר לאה נס, ביוכימאית העוסקת בתחום הפוריות, אשר מתנגדת לשיבוט בני אדם לרבייה, טענה שיש לקבוע איסור זמני בלבד לחמש שנים מאחר שהמדע והחקר הרפואי מתקדם במהלך השנים - והחוק אכן הוגבל ל-5 שנים.
תיקונים בחוק

בשנת 2009 הוחלט כי ניתן להעמיד אדם לדין אשר ביצע התערבות גנטית.
בשנת 2016 הוחלט לתקן את החוק לשבע שנים ולא לחמש כפי שהיה עד כה.
בשנת 2020 הובהר בחוק כי אין להגביל את חופש החקר והמדע אך עם זאת, יש לערוך פיקוח. הוועדה המייעצת תעקוב אחר התפתחות הרפואה, המדע והביוטכנולוגיה בתחום הניסויים הגנטיים בבני אדם, תגיש על כך לשר דין וחשבון מדי שנה ותייעץ לשר בעניינים אלה.
עיקרי החוק

מטרת החוק לקבוע תקופה קצובה של חמש שנים, שבה לא יתבצעו סוגים של התערבות גנטית בבני אדם, לשם בחינת ההיבטים המוסריים, המשפטיים, החברתיים והמדעיים של סוגי התערבות אלה והשלכותיהם על כבוד האדם.
החוק אוסר לשבט אדם או להתערב בגנים שלו לצורכי רבייה תוך כדי התחשבות בחופש החקר המדעי למען צורכי רפואה וכדומה-במקרים מסוימים, אם השר יראה זאת לנכון, ברשותו להתיר שימוש בתאי רבייה שעברו שינוי גנטי מכוון קבוע במטרה לגרום ליצירת אדם. העונש על העובר על החוק הוא מאסר ארבע שנים או קנס פי שישה מן הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, ה'תשל"ז-1977, לפיו, הקנס הוא 226,000 ש"ח.
הערות שוליים

↑  חוק איסור התערבות גנטית
↑  חוק איסור התערבות גנטית יוחזר לדיון בוועדת המדע, באתר ynet, 12 בינואר 2004
↑  הכנסת-מרכז המחקר והמידע, חוק איסור התערבות גנטית
↑  הממשלה, הצעות חוק (2020)
↑  חוק איסור התערבות גנטית (1999)
↑  הכנסת-ועדת המדע והטכנולוגיה, חוק איסור התערבות גנטית(2004)
אנדריי מארגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1946 (בן 78) בוקרשט, ממלכת רומניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינסטר  אוניברסיטת באבש-בויאי 
 עיסוק:  דיפלומט, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף, היסטוריון 
 הושפע מ:  הרברט מרקוזה, יורגן הברמאס
 מדינה:  רומניה 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2003) פרס הרדר (2005) 
 www.andreimarga.eu
 
אנדריי מארגה (ברומנית: Andrei Marga‏ נולד ב- 22 במאי 1946 בבוקרשט) הוא פילוסוף, חוקר מדע המדינה ופוליטיקאי רומני, היה שר החוץ של רומניה בשנת 2012 ושר החינוך שלה בשנים 2000-1997, כמו כן כיהן פעמיים כרקטור אוניברסיטת קלוז'-נפוקה (האוניברסיטה באבש-בויאי), ב-1993-2004 וב-2008–2012, הוא פרופסור לפילוסופיה בת זמננו וללוגיקה באוניברסיטה זו.
שנותיו המוקדמות

אנדריי מארגה נולד בבוקרשט כבן אמצעי מבין שלושה ילדים של משפחה רומנית שמקורה בטרנסילבניה. אביו, יליד ביסטריצה, עבד במחצבות אבן וערק בשנת 1940 לבוקרשט בעקבות סיפוח צפון טרנסילבניה להונגריה של הורטי. הוא ניהל את אחוזתו של מהנדס ממוצא גרמני בשם אנדריאס אקהארט. מארגה קיבל את השם הפרטי אנדריי מאותו מעסיק של אביו, שהיה לסנדקו. האם הייתה ילידת העיר מדיאש. מילדותו נמצא אנדריי מארגה במגע עם התרבות הגרמנית. כשבשנת 1947 המשפחה חזרה לטרנסילבניה, היא קנתה בית בכפר נוידורף או סאטו נואו שעל יד ביסטריצה, ושרוב תושביו היו סקסונים טרנסילבנים.
למד בבית הספר התיכון "שטפאן לודוויג רוט" במדיאש, במגמה הריאלית. מפני שסיים את מבחני הבגרות עם הציון המרבי התקבל אוטומטית לפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת קלוז', ללא בחינת כניסה. בימי הלימודים פקד את חוגי הסטודנטים והאקדמאים שנפגשו באופן קבוע בבית הקפה "אריזונה". מארגה הצטיין כסטודנט הטוב ביותר במחזורו בקלוז' וברמה ארצית. היה זמן-מה יושב ראש איגוד הסטודנטים הקומוניסטים באוניברסיטה. עקב הפשרת היחסים בין רומניה ובין ארצות הברית, נשלח יחד עם עוד 74 סטודנטים רומנים לביקור של חודש בצפון אמריקה. בשנת 1971 סיים תואר שני בפילוסופיה וסוציולוגיה. בהמשך לימד כמדריך האוניברסיטה, משנת 1979 כמדריך בכיר. בשנת 1975 זכה למלגה אקדמית גרמנית לצורך עבודת הדוקטורט בפילופסיה, ועשה למשך שנה באוניברסיטת פרייבורג. באותה תקופה עשה עבודת מחקר גם באוניברסיטאות בילפלד ו "גתה" בפרנקפורט. בשנים 1990- 1984 נסע להשתלמויות נוספות באוניברסיטת ארלנגן, מינסטר ובמכון "מאקס פלנק" בשטארנברג.
פעילותו האקדמית ובתחום התרבות

מארגה לימד באוניברסיטה פילוסופיה של ההיסטוריה ולוגיקה כללית, לצידו של פרופ' אלואש. החל משנת 1979 לימד פילוסופיה בת זמננו.
מארגה חיבר ספרים בתחום מדעי המדינה, הפילוסופיה הפוליטית והפילוסופיה של ההיסטוריה. בין השאר כתב מסות הנוגעות לתורות הפילוסופיות של הרברט מרקוזה ושל יורגן הברמאס, על טבעו של הפוזיטיביזם ועל מגמות בפילוסופיה בת זמננו. הירצה הרצאות על היסודות הפילוסופיים של המעבר מהמשטר הקומוניסטי לכלכלת השוק ועל התפתחות העקרונות המנחים את האינטגרציה האירופית. כמו כן חקר סוגיות הקשורות לפילוסופיה של הדת ולמעמד הדת בעידן הגלובליזציה.
פריצת הדרך בקריירה שלו כפרופסור התחוללה אחרי המהפכה הרומנית משנת 1989.
אחרי שכיהן כדקאן של הפקולטה להיסטוריה ופילוסופיה וכפרורקטור, בשנים 1993 -2004 ושוב ב-2008–2012 כיהן מארגה כרקטור של אוניברסיטת קלוז'.
בתוקף תפקיד זה קידם רפורמה של המוסד האוניברסיטאי, כולל אימוץ חוקה של האוניברסיטה בשנת 1995 והקמת 11 פקולטות חדשות. מארגה נבחר להנהלת איגוד האוניברסיטאות באירופה ובוועד לחינוך גבוה של מועצת אירופה.
בשנת 2010 התקבל לאיגוד הסופרים הרומנים.
בשנת 2011 נבחר ליושב ראש אוניברסיטת האומות המאוחדות בטוקיו.
החל מספטמבר 2012 נבחר אנדריי מארגה, בחסות הסנאט הרומני, לעמוד בראש מפעל מכוני התרבות של רומניה בעולם.