stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חידת הכובעים
מספר בן מניה של פרופסורים > פתרון סעיף 2

הפתרון כאן משלב את פתרון סעיף 1 עם הפתרון של הגרסה עם מספר סופי של כובעים. כמו בסעיף הקודם, כל פרופסור רואה את כל הכובעים שלפניו, ולכן הוא יודע מהו המייצג של סידור הכובעים. הפרופסור הראשון יכול לראות שיש לפניו k כובעים (מספר סופי) שאינם תואמים את צבע הכובע המתאים להם בסידור המייצג. הוא אומר "שחור" אם k זוגי ו"לבן" אם k אי-זוגי.
כעת, לכל n≥2, הפרופסור במקום ה-n יודע כי כל הפרופסורים ממקום 2 ועד מקום n-1 אמרו את צבע הכובע האמיתי שלהם (במקרה של n=2, אלה יהיו 0 פרופסורים). הוא גם יכול לראות את כל הכובעים שלפניו, לכן הוא יודע בדיוק אילו מבין הכובעים בסידור אינם תואמים את המייצג, פרט לכובע שלו. אם הוא קיבל מספר שהזוגיות שלו זהה לזו שאמר הפרופסור הראשון - סימן שהוא אינו אחד מ-k הכובעים השונים, ולכן הוא יכול להגיד בבטחה את צבע הכובע שבמקום n במייצג. אם הוא קיבל תוצאה שונה - סימן שהוא כן אחד מ-k הכובעים האלו, ולכן הוא אומר את צבע הכובע ההפוך לזה שבמקום n במייצג.
קל לראות שלפי אסטרטגיה זו כל הפרופסורים ממקום 2 ואילך, כלומר כולם חוץ מאחד לכל היותר, ינחשו נכון.
ניחוש סימולטני

בגרסה הזו יש n פרופסורים ו-n צבעים שונים אפשריים של כובעים. הסטודנטים חובשים לראשו של כל פרופסור כובע באחד הצבעים כראות עיניהם (אין הכרח שכל הצבעים האפשריים יופיעו). הפרופסורים מכונסים יחד בחדר כך שכל פרופסור יכול לראות את כובעי הפרופסורים האחרים, אך לא את הכובע שלו עצמו. הפרופסורים צריכים לנחש בו זמנית את צבע הכובע שלראשם ועל פרופסור אחד לפחות לצדוק. בהנחה שלפני כן ניתן לפרופסורים זמן לתכנן אסטרטגיה כיצד יעשו זאת?
ניחוש סימולטני > פתרון

נציג תחילה פתרון למקרה הפרטי n=2. במקרה הזה ישנם שני פרופסורים שרואים כל אחד את צבע הכובע של הפרופסור השני, וישנם שני צבעי כובעים אפשריים: לבן ושחור. הפרופסורים קובעים ביניהם שהפרופסור הראשון מנחש שלשניהם יש כובע באותו צבע והשני מנחש שיש להם כובעים בצבעים שונים (כלומר הפרופסור הראשון מנחש לבן אם לשני יש לבן ושחור אם לשני יש שחור. הפרופסור השני מנחש שחור אם לשני יש לבן ולבן אם לשני יש שחור). אחד מהפרופסורים צודק בהנחה שלו לכן אחד מהם יצדק בניחוש.
המקרה הכללי מכליל את הפתרון של n=2. ראשית הפרופסורים מסכימים ביניהם על מספור, כך שכל פרופסור מקבל מספר בין 0 ל-n-1 וכל צבע אפשרי מקבל מספר בין 0 ל-n-1. נסמן ב- a_{k} את מספר צבע הכובע של הפרופסור ה-k וב- S את הסכום מודולו n של מספרי כל n הכובעים שעל ראשיהם של הפרופסורים:  S\equiv \sum _{k=0}^{n-1}a_{k}{\pmod {n}}.
הפרופסור ה-k יכול לסכום את כל מספרי צבעי הכובעים שהוא רואה על n-1 הפרופסורים האחרים וכך לחשב את:  b_{k}\equiv S-a_{k}{\pmod {n}}. כעת הפרופסור ה-k ינחש כי צבע הכובע שלו הוא  k-b_{k}{\pmod {n}}.
אחד מהפרופסורים הוא זה שמספרו הוא  k=S. הניחוש של הפרופסור הזה יהיה:  S-b_{S}\equiv a_{S}{\pmod {n}}, ולכן הפרופסור הזה (ורק הפרופסור הזה) צודק בניחוש שלו.
לקריאה נוספת

Martin Gardner, "The 'jump proof' and its similarity to the toppling of a row of dominoes", Mathematical Games, Scientific American, May 1977.
טלמן איסמאילוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוקטובר 1956 (בן 67) Goychay District, אזרבייג'ן 
 מדינה:  ברית המועצות, אזרבייג'ן, טורקיה, רוסיה 
 מקום מגורים:  טורקיה 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה לכלכלה של אזרבייג'ן 
 מעסיק:  אוניברסיטת המדינה לכלכלה של אזרבייג'ן 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
טלמן מרדנוביץ' איסמאילוב (באזרית: Telman İsmayılov; נולד ב-26 באוקטובר 1956) הוא איש עסקים אזרי ויזם יהודי ממוצא יהודי-אזרי. מאחר שאזרבייג'ן לא מתירה לאזרחיה להחזיק ביותר מאזרחות אחת, טלמן עזב את המדינה והוא מחזיק באזרחות רוסית וטורקית. מכהן כיושב ראש קבוצת AST הרוסית הפעילה במספר מדינות. עד לשנת 2009, בבעלותו של איסמאילוב היה השוק הגדול ביותר באירופה, שוק צ'רקיזובו במוסקבה.
קורות חיים

טלמן איסמאילוב נולד בבאקו, אז בשליטת ברית המועצות, בשנת 1956. הוא הילד העשירי למשפחה בעלת 12 ילדים. יש לו קרובים מוסלמים הן מצד אביו והן מצד אמו וגם יהודים מיהדות ההרים.
בשנת 1989 רשם את תאגיד AST המהווה ראשי תיבות של שני בניו, אלקפר ושחרן, וכן את שמו הפרטי. לאחר שפתח בית מלון מפואר באנטליה, ולדימיר פוטין ביקר אותו בחריפות וטען כי הוא מאוכזב מכך שבעוד רוסיה חווה משבר אשראי, טלמן השקיע כה רבות מכספו מחוץ למדינה ומתהדר בעושרו.
בשנת 2009 נפתח מלון מרדן פאלאס בבעלות איסמאילוב.
ב-6 ביוני 2013 התעניין ברכישת קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים, אך בסופו של דבר רכש את הקבוצה איש העסקים אלי טביב.
איסמאילוב ידוע באורח חייו הראוותני, הוא שילם מיליוני דולרים בעבור הופעות פרטיות של זמרים מפורסמים כגון ג'ניפר לופז, מריה קארי, טום ג'ונס ואחרים. הוא שילם סכום של 1.4 מיליון דולרים לג'ניפר לופז כדי שתשיר בעבורו למשך 10 דקות בלבד. השיר, בה הזמרת מאחלת לו מזל טוב לרגל הולדתו, זמין לצפייה באתר יוטיוב. איסמאילוב אף הזמין לאירועיו השונים שחקנים מפורסמים דוגמת שרון סטון, ריצ'רד גיר, מוניקה בלוצ'י, פריס הילטון ועוד רבים.
באוקטובר 2021 נעצר בפודגוריצה, מונטנגרו בשל עברות כלכליות שבהם מואשם ברוסיה. בהמשך שלטונות מונטנגרו סירבו להסגיר אותו לרוסיה והוא קיבל מקלט מדיני.
הערות שוליים

↑  https://www.bbc.com/russian/news-59016556
טלמטריה

טלמטריה (באנגלית: Telemetry) היא טכנולוגיה המאפשרת מדידה מרחוק ודיווח של מידע באופן אוטומטי. מטרתה לאסוף מדידות של המכשירים הנמצאים על מערכת מרוחקת (כדוגמה: חלליות, מטוסים, מכוניות) ולשדר את הנתונים לחדר הבקרה שמנהל ומפקח על המערכת המרוחקת. שידור הנתונים נעשה לרוב מיידית בזמן אמת, או בהשהיה במקרים של קצב שידור נמוך במסלולים מרוחקים.
המילה נגזרת מהשורש היווני טלה=רחוק, מטרון=מדידה. המונח מתייחס בדרך כלל למנגנוני העברת נתונים אלחוטית (למשל באמצעות רדיו או מערכות תת-אדום), אך הוא כולל גם נתונים המועברים באמצעות מדיה אחרת, כגון טלפון או מחשב, קישור אופטי או תקשורת קווית אחרת.
שימושים

דוגמאות לשימושי טלמטריה:
בחלל, טלמטריה משמשת לוויינים ומעבורות חלל מאוישות או בלתי מאוישות, להעברת נתונים ממרחקים העשויים להגיע למיליארדי קילומטרים, לדוגמה על ידי וויאג'ר 1.
בספורט מוטורי, טלמטריה היא גורם מפתח במרוצי מכוניות מודרניים המאפשרת למהנדסים לפרש נתונים שנאספו במהלך מבחן או מרוץ ולהיעזר בהם לכיוון המכונית לביצועים מיטביים.
במטאורולוגיה, שידור נתוני המדידה מבלוני חיזוי מזג אוויר.
בתעשיית הנפט והגז, משודרים נתוני מדידה ממכונות קידוח בארות הנמצאות מתחת לפני הקרקע.
ראו גם

טלמטיקה
זה היה בחנוכה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  נתן אלתרמן 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  מחזה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1933 
 
זה היה בחנוכה או: נס גדול היה פה היא יצירה ספרותית מאת המשורר נתן אלתרמן שראתה אור במוסף "דבר לילדים" בחנוכה 1933. במקורה, נועדה היצירה להיות מסכת לחג.
היצירה > מבנה

ליצירה מבנה שירי. השיר מכיל 28 בתים בני 4–8 שורות כל אחד. השורות מתחרזות זו עם זו בחלקן בחריזה צמודה ובחלקן בחריזה מסורגת.
היצירה > תוכן

תוכן היצירה, ברובד הגלוי, עוסק בארגון של "משחק חנוכה" - אירוע שבתחילה טיבו לא ברור אך מתברר בהמשך העלילה. ליצירה שלושה חלקים ניכרים:
הרקע למשחק, חלוקת התפקידים ומשחק החנוכה.
היצירה > תוכן > הרקע למשחק

הרקע למשחק מתרחש כמשתמע בכיתה בבית הילדים או בבית ספר בקיבוץ, בו נהוגה לינה משותפת. החפצים הדוממים שבכיתה - כלי מטבח, כלי ניקוי, עציצים וכדומה, מוצאים עצמם באווירה מפחידה ולאחר ריב מילולי מחליטים על קיום "משחק חנוכה".
היצירה > תוכן > חלוקת התפקידים

בשלב זה מתברר כי משמעות המשחק תהיה מכבים נגד יוונים. המטאטא לוקח על עצמו את תפקיד מנהל המשחק ומתתיהו החשמונאי ומחלק את התפקידים לשאר הנוכחים בחדר. לתפקיד יהודה המכבי הוא בוחר את הפרימוס, העציצים ללוחמיו, והמשפך לתפקיד "בכיין". מאידך, חלוקת התפקידים לצד שמנגד נתקלת בקשיים, אך לבסוף מתגייסים הכיסאות לתפקיד היוונים והקומקומים לתפקיד הפילים, בעוד שהכלבלב נבחר בניגוד לרצונו לתפקיד אנטיוכוס.
היצירה > תוכן > משחק החנוכה

לאחר חלוקת התפקידים מתחיל קרב דרמטי - שראשיתו בנאום מתלהם של יהודה המכבי ובהמשכו קרב "לחיים ולמוות" בין הפרימוס והעציצים ובין הכיסאות והקומקומים. הקרב מתואר כמבולבל, אך בסיומו חל מפנה שסיבתו אינה ברורה והמחנה היווני נמלט. המילה האחרונה היא של הסביבון, המכריז על ניצחון המכבים.
היצירה > תוכן > הדמויות

שעון - קינטורו הוא אשר מעיר את הכלים למשחק החנוכה.
כלבלב - נלקח בניגוד לרצונו בידי הקומקומים למלא את תפקיד אנטיוכוס.
מטאטא - מנהל את חלוקת התפקידים ומשחק בתפקיד מתתיהו.
פרימוס - משחק בתפקיד יהודה המכבי.
עציצי צבר - משחקים את תפקיד המכבים.
כיסאות - משחקים את תפקיד היוונים.
קומקומים - משחקים את תפקיד פילי המלחמה.
סביבון - משקיף נייטרלי, מכריז על תוצאת המשחק.
היצירה > אמצעים פרוזאיים

היצירה עושה שימוש במגוון רחב של אמצעים פרוזאיים. מלבד החריזה המוקפדת, משתמש אלתרמן בשפה גבוהה ואף גולש לעברית מקראית. הטקסט רומז לפסוקים ידועים מהתנ"ך (למשל בנאומו של יהודה). אמצעי נוסף הוא השימוש בהאנשה, ודילוג בין שימוש בשם הכלי המואנש לבין הדמות ההיסטורית אותה הוא מייצג המגביר את ההקשר ההיסטורי של היצירה.
פרשנות

ברובד הגלוי, היצירה היא כאמור מסכת לחנוכה שמותאמת להעלאה על ידי ילדים. אך לקוראים בוגרים זוהי אלגוריה הנפרשת על תחומים רבים, מהם היסטוריים ומהם אקטואליים.
פרשנות > רעיונות ומסרים מרכזיים

ברובד הגלוי, כאמור, היצירה בנויה כאפוס המספר סיפור גבורה אודות המאבק האקטואלי לעצמאות ישראל תוך שימוש בסיפור ההיסטורי של חנוכה, אותו מחיה המשורר באמצעות מגוון כלי בית, על רקע של כיתה ריקה. המסר הגלוי לילדים הוא מסר של גבורה, של מאבק לעצמאות.
אולם היצירה בנויה בצורה פארודית - ה"גיבורים" כלל אינם גיבורים, התנהגותם מגוחכת, וגם ה"ניצחון" מושג ללא כל פעולה מצדם וכנגד כל הגיון. מדובר במסכת שהיא פרודיה הן על תרבות המָסַכות, והן על גבורה ומלחמות. היצירה עמוסה בפרדוקסים ואוקסימורונים: מחנה הטובים, הם "בני האור", מצוי בחשיכה ובפחד. את יהודה המכבי מייצג הפרימוס - בעל השם היווני המובהק (פרימוס=ראשון), המטאטא נעלב מכך שהוא מכונה "כלים כבודים" (והרי המטאטא מכבד את הרצפה) וכשהוא מטיח בשעון את המשפט המפורסם ”שתוק טיפש אמרת שטות,/בעצמך אתה סמרטוט” הרי שהוא בבירור פוסל במומו.
פרשנות > משמעויות מפורשות וסמויות

המשורר מקשר את הכלים לתפקידיהם בצורה מובנת לילדים: שילוב של זקן וצליל דומה הופך את המטאטא למתתיהו, הפרימוס בעל בלורית הלהבה אשר אישו מציתה את הקרב הוא יהודה המכבי, עציצי הצבר הדוקרניים, שמזוהים בתרבות הישראלית עם ילידי ישראל, הם צבא המכבים, הקומקומים השמנים ובעלי האפים המתעקלים הם פילי המלחמה.
אולם, בפני המבוגרים מתגלה תמונה שונה לגמרי. היצירה מתארת תהליך של הפקת הצגה - ההכנות הנעשות מאחורי הקלעים, הליהוק, פעולותיו של מנהל התיאטרון והבמאי הראשי. היצירה מציגה את "הדרמה שמאחורי הדרמה". האנלוגיה לעולם התיאטרון מתגלית גם בבחירתו את הנפשות הפועלות, שם רומז אלתרמן ליריבות שהתקיימה בעת כתיבת היצירה בין שני תיאטראות סאטיריים - הקומקום והמטאטא.
הרקע לכתיבת היצירה

את היצירה פרסם אלתרמן לראשונה לאחר שובו מארבע שנות לימודים בצרפת. באותה התקופה, ניסה אלתרמן להשתלב באווירה הקלה והתוססת של "תל אביב הקטנה". אלתרמן עסק הן בתרגום ספרי ילדים, והן בכתיבה לקהל התל אביבי הנהנתן (למשל, פזמונים לתיאטרון הסאטירי המטאטא), כתיבה שברבות הימים הפכה לאחד מסימני ההיכר שלו - שילוב של תמימות מחד, וניוון ונלעגות מאידך. הייתה זו גם תקופה שוחרת שלום בכתיבתו של אלתרמן, בהשפעתו של אברהם שלונסקי, ומכאן הלעג לכל הקשור במלחמה המשתקף ביצירה.
מעמד בתרבות הישראלית

מעבר להעלאת היצירה כמסכת, או כחלק ממסכת חנוכה, היצירה הפכה לנכס צאן ברזל בקרב ישראלים רבים שהתחנכו עליה. משפטים כמו "שתוק טיפש אמרת שטות/ בעצמך אתה סמרטוט" שגורים על פיהם של בני הדורות השונים.
בשנת 2001 הוציאה הוצאת הקיבוץ המאוחד את היצירה כספר, מלווה באיוריו של דני קרמן שצוירו בהשראת ציוריו של יוסל ברגנר.
השיר נלמד בבתי ספר בישראל לקראת חג החנוכה.
לקריאה נוספת

זיוה שמיר, תיבת הזמרה חוזרת – על שירי הילדים של נתן אלתרמן, עמ' 42–48
זיוה שמיר, נו"ן = "ניצחון" או "נס"? על "נס גדול היה פה" מסכת לחנוכה מאת נתן אלתרמן, במה: רבעון לדרמה, גיליון 169, 2003
הערות שוליים

↑  יעל דר, עכבר העיר אונליין, אלתרמן נכנס למרחב המשפחתי, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2009.
↑  סיגל חסון, יחידת הוראה סביב "זה היה בחנוכה"
↑  סרטון הדרכה: יחידת " זה היה בחנוכה" סרטון באתר YouTube.
| כתבי נתן אלתרמן |
| --- | --- | --- |
| ספרי שירה  (ושירים בולטים מתוכם) | כוכבים בחוץ (1938) (עוד חוזר הניגון • פגישה לאין קץ • האם השלישית) • שמחת עניים (1941) • שירי מכות מצרים (1944) • עיר היונה (1957) (ליל חניה) • חגיגת קיץ (1965) (שיר משמר) |  |
| משירי הטור השביעי | הלשון השוודית • מגש הכסף • מכל העמים • מכתבו של מנחם מנדל • מסביב למדורה • נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי • ניו פומבדיתא • עוד יסופר • על זאת • צריף בנגב |  |
| מחזות | פונדק הרוחות • כנרת כנרת • משפט פיתגורס • אסתר המלכה • ימי אור האחרונים |  |
| הבמה הקלה | לי-לה-לו • שוק המציאות • צץ וצצה |  |
| פזמונים ושירים נוספים | אל תיתנו להם רובים • אליפלט • זה היה בחנוכה • זמר שלוש התשובות • חנה'לה התבלבלה • כלניות • ליל חניה • ערב עירוני • קונצרטינה וגיטרה • שיר הסנדלר • שיר ערש |  |
| תרגומים | שלמה המלך ושלמי הסנדלר (תרגום ופזמונים) • בלדות ישנות ושירי עם סקוטיים • שייקספיר: יוליוס קיסר • אותלו • נשי וינדזור העליזות • מולייר: תעלולי סקפן • הקמצן • דון ז'ואן • החולה המדומה • ז'אן רסין: פדרה • ז'אן אנוי: אנטיגונה |  |
חסידות צ'ורטקוב

הקלויז של חסידות צ'ורטקוב
ארון הקודש בקלויז
חזית בית הכנסת טשורטקוב בעיר העתיקה של צפת
בית הכנסת של חסידות צ'ורטקוב באנטוורפן
חסידות צ'ורטקוב (נכתבת על ידי החסידים בכתיב היידי: טשורקוב) היא חצר חסידית שנוסדה בעיר צ'ורטקוב (כיום באוקראינה), על ידי ענף למשפחת חסידות רוז'ין שהייתה מהגדולות שבחצרות מזרח אירופה עד תחילת המאה ה-20. רוב חסידי צ'ורטקוב נרצחו בשואה אך היא המשיכה להתקיים עד פטירת אדמו"רה האחרון בשנת 1958. כיום נותר לה זכר בדמות בתי כנסת קטנים בשכונת מאה שערים בירושלים, בצפת, במנצ'סטר, באנטוורפן ובלונדון.
היסטוריה > רבי דוד משה פרידמן

החסידות נוסדה בשנת תרכ"ה (1865) בידי רבי דוד משה פרידמן, בנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. הוא רכש ארמון גדול שהיה בעיר והפכו למרכז החסידות. היה חתנו של רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל.
היסטוריה > רבי ישראל פרידמן

אחר פטירתו של רבי דוד משה בכ"א תשרי תרס"ד ירש אותו בנו רבי ישראל מצ'ורטקוב, שניהל את חצרו בצ'ורטקוב עד למלחמת העולם הראשונה. היה חתנו של דודו רבי אברהם יעקב מסדיגורה. במלחמת העולם הראשונה, ברח רבי ישראל לווינה שבאוסטריה, ושם השתקע יחד עם בני משפחתו, אך היה מגיע לצ'ורטקוב פעמיים בשנה, לחג השבועות, ולחג שמחת תורה. מסע זה בין וינה לצ'ורטקוב היה אירוע מרגש ואף כונה "צעדת מלכים". בווינה הקים הרבי את "הסתדרות החרדים", שלימים השתלבה באגודת ישראל. הרבי נודע באהבתו לארץ ישראל, ולכל מי ששאל אותו אמר לעלות לארץ, שלח שליחים מחסידיו לקנות עבורו אדמות בארץ-ישראל, והתכוון לעלות בעצמו ולהקים בהן יישוב.
בתקופתו הוקמו בתי כנסיות לחסידי צ'ורטקוב בירושלים, בעיר העתיקה פעל בית כנסת שכונה "בית כנסת העגונה", במתחם חצר דיסקין. בשכונת מאה שערים הוקם בית כנסת בשנת תרס"ו, והוא פועל גם היום.
הרבי כיהן כנשיא אגודת ישראל לצידו של האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר מגור, וכינוסי האגודה הנודעים בשם ה"כנסייה הגדולה" התקיימו בווינה לכבודו של הנשיא שהתגורר שם. יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל רבי מאיר שפירא רבה של לובלין היה מחסידיו הנודעים של הרבי מצ'ורטקוב. הרבי נפטר בי"ג כסלו שנת תרצ"ד (1933) והותיר אחריו שני בנים: רבי נחום מרדכי ורבי דב בֶּר (בער), ושתי בנות, מרים אשת רבי מנחם נחום מאיצקן וחוה אשת רבי צבי אריה טברסקי שלימים שימש אף הוא כאדמו"ר מצ'ורטקוב.
היסטוריה > רבי נחום מרדכי פרידמן

רבי נחום מרדכי נולד בי"ז בשבט תרל"ד. היה חתנו של דודו רבי שלמה בנו של רבי אברהם יעקב מסדיגורה. הנהיג את הקהילה בווינה עד שנת תרצ"ט (1939), עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. הקים בית כנסת קטן בביתו, והיה חבר במועצת גדולי התורה. חיבר ספר בשם "דורש טוב" על המועדים. נפטר בי"ח באדר ב' תש"ו.
רבי דב בֶּר אחיו של נחום מרדכי ירש את עסקנותו של אביו רבי ישראל מצ'ורטקוב באגודת ישראל אך כשנה לאחר פטירת אביו חלה, ונפטר בכ"ד באלול תרצ"ה. היה חתנו של דודו רבי יצחק מבויאן. בנו של רבי דוב בר - דוד משה עונה בווינה על ידי הגרמנים, וברח יחד עם אמו ואחותו לבריטניה, התיישב בלונדון בשכונת הענדן. בנו הרב דוב בר הוא רב בית הכנסת חסידי צ'ורטקוב באנטוורפן, ובנו הרב ישראל הוא רב בית הכנסת חסידי צ'ורטקוב במנצ'סטר. הוציא מדברי תורתו את הספר "שבט מישראל" (ירושלים תשס"ז).
היסטוריה > רבי שלמה פרידמן

בנו של רבי נחום מרדכי, רבי שלמה המשיך להנהיג את החסידות עד ט"ו בחשוון תשי"ט (1958) אך אז נפטר ממחלה. היה חתנו של דודו רבי ישראל מסדיגורה. חיבר את הספר "דברי שלמה" על המועדים.
לאחר פטירת רבי שלמה, זקני החסידים הכתירו את דודו, רבי צבי אריה טברסקי ששימש עד אז כאדמו"ר מזלטפולי (שושלת צ'רנוביל), וכונה אדמו"ר מזלטפולי-צ'ורטקוב, נפטר בכ"ז אב-תשכ"ח (1968). נכדו, רבי חיים מיכאל ביברפלד (בן חתנו הרב פינחס ביברפלד (אנ'), רב במינכן), פתח בית הכנסת "גנזי ישראל - צ'ורטקוב" בשכונת טוטנהאם בלונדון, רבי חיים מיכאל הוא חתנו של הרב יהושע זאב מייזליש, רב בית הכנסת ליעז' בלונדון.
החסידות כיום

כיום אין אדמו"ר לחסידות צ'ורטקוב. רבים מחסידי צ'ורטקוב הצטרפו לחסידויות אחיות של שושלת רוז'ין, סדיגורא ובויאן.
בירושלים קיים בית כנסת של החסידות, ברחוב מאה שערים, בשם "עזרת ישראל". הוקם בשנת תרס"ו על ידי החסידים שגרו בעיר. גבאי בית הכנסת במשך שנים רבות היה דוד משה שפיגל, אביו של ישראל שפיגל. בצפת קיים בית הכנסת של החסידות בשם "תפארת ישראל", הוקם בשנת תרמ"ח (1888) על ידי האדמו"ר הראשון רבי דוד משה. במהלך מלחמת לבנון השנייה נפגע בית הכנסת מטיל וניזוק.
בשנים האחרונות הוקמו בתי כנסיות צ'ורטקוב באנטוורפן, על ידי הרב דב בער פרידמן נין רבי ישראל מצ'ורטקוב, ובמנצ'סטר על ידי אחיו רבי ישראל, ובלונדון על ידי רבי חיים מיכאל ביברפלד נכד רבי צבי אריה טברסקי, חתנו של רבי ישראל מצ'ורטקוב וממלא מקומו של האדמו"ר האחרון מצ'ורטקוב רבי שלמה פרידמן.
גלריית תמונות

רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב (תקפ"ז-תרס"ג, 1827-1903)
רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב (תרי"ד-תרצ"ד, 1854-1933)
רבי דב בר פרידמן מצ'ורטקוב (תרמ"ב-תרצ"ו, 1882-1936)
רבי נחום מרדכי פרידמן מצ'ורטקוב (תרל"ד-תש"ו, 1874-1946)
קברו של רבי נחום מרדכי פרידמן מצ'ורטקוב בהר הזיתים
רבי שלמה פרידמן מצ'ורטקוב (תרנ"ד-תשי"ט, 1894-1958)
הרב ישראל פרידמן מצ'ורטקוב-מנצ'סטר
הרב חיים מיכאל בירברפלד מצ'ורטקוב-לונדון
חסידים מפורסמים

רבי מאיר שפירא
רבי שלום מרדכי הכהן שבדרון
רבי מאיר אריק
הרב דב בעריש ווידנפלד - "הרב מטשיבין".
הרב משה חיים לאו - רבה של העיר פיוטרקוב, ואביו של הרב ישראל מאיר לאו
טלמון מרקו

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 51 בערך) ישראל 
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל 
 מעסיק:  Viber 
 
טלמון מרקו (נולד ב-1973) הוא יזם ואיש עסקים אמריקאי-ישראלי, מוכר בעיקר כמנכ"ל והמייסד של Viber, יישום קנייני חוצה-פלטפורמות המשמש להעברת מסרים מיידיים וביצוע שיחות על גבי רשת האינטרנט (VoIP). ליישום יש 400 מיליון משתמשים ברחבי העולם.
ביוגרפיה

מרקו נולד בישראל, בזמן שירותו בצה"ל, שירת בתפקיד מנהל מערכות מידע בפיקוד המרכז. הוא השלים תואר במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. מאוחר יותר עבר לארצות הברית, שם העביר את רוב חייו הבוגרים.
בשנת 1997, היה חלק ממייסדי חברת אקספנד נטוורקס. מרקו שימש כנשיא החברה עד שנת 2004.
בשנת 1998 ייסד את iMesh (אנ'), שם שימש כנשיא עד 2010.
בשנת 2010, הוא ייסד את חברת Viber יחד עם איגור מגזיניק, חברו מצה"ל. מרקו שימש כמנכ"ל Viber עד לעזיבתו בשנת 2014.
בשנת 2016 הוא ייסד את חברת ג'ונו (אנ'), ובשנת 2017 מכר את החברה לחברת Gett תמורת 200 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑   אלירן רובין, גט רכשה את ג'ונו של טלמון מרקו ב-200 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 26 באפריל 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טולנה

ערך זה עוסק בעיירה בהונגריה. אם התכוונתם למחוז שבו העיר נמצאת, ראו .
טולנה (בהונגרית: Tolna) היא עיירה במחוז טולנה בחלקה הדרום-מערבי של הונגריה, כ-10 ק"מ מצפון מזרח לסקסארד.
היסטוריה

האזור היה מיושב ככל הנראה עוד בתקופת האימפריה הרומית. במאה התשיעית נכלל האזור בתחומי ההתיישבות הראשונה של המדיארים במרכז אירופה ומאוחר יותר נכלל בתחום שלטונו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה ובתחום שלטונם של צאצאיו. בתקופת שלטונו של אישטוון נבנתה ככל הידוע טירת טולנה. במאה ה-11 נוסד במקום מנזר בנדיקטיני וכתב הזכות של הנזירים (אנ') הוא המסמך העתיק ביותר הידוע בו רשומות מילים בשפה ההונגרית.
במאה ה-15 הייתה טולנה עיירת שוק, מרכז שלטוני הונגרי ואחד מבסיסי המערכה נגד האימפריה העות'מאנית. בקרב מוהאץ' ב-1526 נכבשה העיר על ידי הטורקים ורבים מתושביה עזבוה. בסוף המאה ה-17 נותרו בעיר ככל הנראה עשרות משפחות בלבד, אך בהדרגה החלו להגיע אל העיר משפחות שהיגרו מגרמניה. משפחות אלה רכשו אדמות וקיבלו זכויות להקמת שווקים.
בתחילת המאה ה-18 שבה והשתלטה האימפריה הרומית הקדושה על העיר. ב-1745 נפגעה העיר קשות בשרפה, אך שיקומה היה מהיר והתפתחותה הואטה רק במעט. בעיר התפתחו תעשיית הדיג והמטוויות, שנעזרו בטחנות המים שנבנו בעיר.
יהודים

יהודים ראשונים התיישבו באזור במאה ה-16 לפי יוסף שפיצר יהודים אלו עזבו עם הצבא הטורקי, והקהילה התחדשה שוב בשנת 1735 אז התיישבה באזור משפחה אחת והקהילה החלה להתפתח עד לשנת 1861 אז הוקמה רשמית ובשנת 1864 היו במקום כבר בית כנסת וחברה קדישא.
בשנת 1939 גויסו גברים יהודים מהעיר לשירות העבודה של הצבא ההונגרי. בתקופה זו היו בעיר כ-200 יהודים שהשתייכו לקהילה הנאולוגית. בשנת 1942 גויסו גברים יהודים נוספים מהעיר לפלוגות העבודה, ורבים מהם נספו בחזית אוקראינה.
במרס 1944 כבשו הגרמנים את הונגריה, ובמאי 1944 הוקם גטו בטולנה. בגטו רוכזו יהודי טולנה ומאות יהודים נוספים, פליטים. ביוני או יולי 1944 הועברו תושבי הגטו לפקש וביולי גורשו משם לאושוויץ.
ילידי המקום

מור גרינוולד (1851 – 1912) היה רופא מיילד-גינקולוג, בלנאולוג, "יועץ מלכותי", בעל בית הבראה.
שטפניה הלאס, (במקור שטרן 1914 – 1978) הייתה דוקטור לרפואה (MD) יהודייה-הונגרייה.
הערות שוליים

↑  "קהילות הונגריה" עמוד 170
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530922505171  GND: 4203796-7  LCCN: n93031237  MusicBrainz: a544f624-00d6-4312-8a16-6a46cf4f7a1d  VIAF: 133152284   WorldCat (עם VIAF): 133152284
טורסטן מילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1927 
 פטירה:  21 בנובמבר 1991 (בגיל 64) 
 ידוע בשל:  פעיל התנגדות אנטי נאצי בתנועת ההתנגדות הוורד הלבן ובקבוצת נערי הסווינג
 
טורסטן מילר (בגרמנית: Thorsten Müller;‏ 29 ביולי 1927 – 21 בנובמבר 1991) היה חבר בתנועת ההתנגדות לנאצים, הוורד הלבן, חבר בקבוצת נערי הסווינג ועיתונאי גרמני.
ביוגרפיה

בגיל 14 גורש מילר מבית הספר בגלל התנהגות שאינה הולמת.
מילר היה חבר בקבוצת נערי הסווינג בהמבורג והשתייך לחברי תנועת ההתנגדות הוורד הלבן בעיר. הוא וחבריו לקבוצת נערי הסווינג אהבו ג'אז והאזינו באופן קבוע לתחנות רדיו זרות אשר היו אסורות להאזנה. קבוצה זו הייתה קבוצת נערים חובבי סווינג בגרמניה של שנות ה-30 וה-40, בעיקר מהמבורג ומברלין. גילם של הנערים נע בין 14 ל-18, רובם תלמידי תיכון, הגם שהיו בקרבם מבוגרים יותר. חברי הקבוצה הלא מאורגנת (מתוך אידאולוגיה, אין מנהיג) לבשו חולצות משובצות עם צווארון לבן ומכנסיים רחבים. הנערים לבשו מעיל ארוך שהגיע עד ברכיהם. נערי הסווינג חיפשו אחר דרך החיים הבריטית, ומצאו אותה במוזיקת הסווינג אשר הייתה אסורה בגרמניה הנאצית. בגרמניה שאז, מוזיקת הסווינג הוגדרה כ"מוזיקה מנוונת". חברי התנועה התנגדו לאידאולוגיה ולמשטר הנאצי, ובמיוחד לתנועת "הנוער ההיטלראי".
הוא וחבריו ברונו הימפקמפ, גרד שפיצברט והנס לייפלט, באו במגע עם קבוצת ההתנגדות של סניף המבורג של הוורד הלבן. המשתתפים שהיו בודדים ניהלו דיונים על ביצוע הפגנות ומצעדי מחאה נגד המשטר הנאצי. הם חשבו לארגן מצעד מעל יונגפרנשטיג ולפוצץ את מפקדת הגסטפו של המבורג בשטאדטהאוסברוק או את גשר לומברד הממוקם מעל נהר האלסטר. רעיונות אלה לא יושמו.
ב-3 ביוני נעצר מילר בעוון מה שהשלטונות הגדירו "נטיות אנגלופיליות, המהוות סכנה לשלום הציבור". הגסטפו עצר גם את חבריו לתנועת ההתנגדות ולקבוצת נערי הסווינג ברונו הימפקמפ וגרד שפיצברד. בעת ההפצצות על העיר המבורג הצליח מילר להימלט והגיע לבית הוריו, שם ציידו אותו במזון ובכסף. במשך חודשים רבים, נדד מילר בן ה-16 ביער השחור, בפרייבורג, באזור הפולני של פוזנן, בלייפציג ובדרזדן. לעיתים ישן באכסניה או במלון, ברכבות ובאורוות בדרך. הוא נעזר במכרים ובכומר שסיפק לו מחסה.
ב-7 בדצמבר נתפס מילר ונכלא בכלא ברובע פילביטל בהמבורג יחד עם עוד פעילים בהם שפיצברד, הימפקמפ ופליקס יוד.
בספטמבר הוגש נגד מילר כתב אישום בפני בית הדין העממי. התביעה ביקשה לגזור עליו 10 שנות מאסר. המשפט העיקרי נגדו הופסק. בסוף מאי 1945, לאחר שכוחות הכיבוש הבריטיים נכנסו לעיר, הצליח מילר לברוח מבית המעצר שם נכלא.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היה עיתונאי. הוא היה חבר בקרן הוורד הלבן שהנציחה את פעילותם והיה למרצה מבוקש על תקופת שלטון הנאצים בגרמניה.
לקריאה נוספת

ינינה אלטמן, הוורד הלבן: סטודנטים ואנשי רוח בגרמניה לפני ואחרי עלייתו של היטלר לשלטון, תל אביב, הוצאת פרדס, 2007
הערות שוליים

↑  Gedenkstätte Deutscher Widerstand: Bruno Himpkamp, abgerufen am 14. Januar 2020.
↑  Ulrich Herrmann: Jung und uneinig, abgerufen am 14. Januar 2020.
חוק עובדים זרים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  12 במרץ 1991
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ו באדר תשנ"א
 גוף מחוקק:  הכנסת השתים עשרה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים מרץ 1991, עמ' 112
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הכלכלה והתעשייה
 מספר תיקונים:  22
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק עובדים זרים, תשנ"א-1991 הוא החוק המסדיר את העסקתם של עובדים זרים בישראל. החוק אושר בכנסת השתים עשרה ב-12 במרץ 1991 ומאז עבר שינויים רבים שהרחיבו במידה ניכרת את הוראותיו.
עובד זר, לעניין חוק זה, הוא עובד שאינו אזרח ישראל או תושב בה.