stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ח'יר אל-דין אל-רמלי
על השימוש במונח "פלסטין"

ההיסטוריון חיים גרבר מצא בפתוות של אל-רמלי מספר אזכורים לשם "פלסטין" בתור יחידה גאוגרפית מוכרת לקוראים בני תקופתו. לפי גרבר, "חשיבות ספרו של אל-רמלי נובעת מעצם הצבעתו על המודעות לזהות קולקטיבית שהייתה בקרב הפלסטינים במאה השבע עשרה ומכך שספר נפוץ זה יצא לאור במחצית השנייה של המאה התשע עשרה בשלוש מהדורות לפחות, ובכך אף תרם רבות להפצת מודעות זו בקרב תושבי הארץ".
ראו גם

מופתי
מעמד האישה באסלאם
התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
לקריאה נוספת

חיים גרבר, "הציונות, האוריינטליזם והפלסטינים", המזרח החדש כרך מ"ג, ע' 26–47.
Guy Burak, The Second Formation of Islamic Law: The Hanafi School in the Early Modern Ottoman Empire, Cambridge Studies in Islamic Civilization, Cambridge University Press, 2015.
Sabrina Joseph, Islamic Law on Peasant Usufruct in Ottoman Syria: 17th to Early 19th Century, Brill 2012.
Judith Tucker, In The House of the Law: Gender and Islamic Law in Ottoman Syria and Palestine, University of California Press, 1998.
הערות שוליים

↑  טאקר ע' 31-32
↑  ג'וזף 2012
↑  גרבר 2002, ע' 40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437634505171  ISNI: 0000 0000 6333 237X  LCCN: n92076114  NTA: 181270595  SELIBR: 249013  SUDOC: 233106111  VcBA: 495/182821  VIAF: 90076304   WorldCat (עם VIAF): 90076304
ריאה פרלמן

| --- | --- |

פרלמן, 2011
 לידה:  31 במרץ 1948 (בת 76) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Rhea Jo Pearlman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  מכללת האנטר  בית ספר תיכון לאפאייט  בית ספר תיכון פרוספקט הייטס 
 בן או בת זוג:  דני דה ויטו (1982–2016) 
 צאצאים:  לוסי דה ויטו, גרייסי דה ויטו, ג'ייק דה ויטו 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1984)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1986)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1985)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1989) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריאה ג'ו פרלמן (באנגלית: Rhea Jo Perlman; נולדה ב-31 במרץ 1948) היא שחקנית וסופרת -יהודייה-אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור קרלה טורטלי בקומדיית המצבים "חופשי על הבר" (1982–1993). במהלך 11 עונות, פרלמן הייתה מועמדת לעשרה פרסי אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר - וזכתה ארבע פעמים - והיא הייתה מועמדת לשבעה גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה.
ביוגרפיה

פרלמן נולדה בקוני איילנד ברוקלין, בתו של פיליפ פרלמן (1919–2015), מהגר פולני שהיה מנהל במפעל לחלקי בובות ואדל (1922–2016), מנהלת חשבונות. היא גדלה בבנסונהרסט במשפחה יהודית ממוצא רוסי. יש לה אחות, היידי, שהיא תסריטאית טלוויזיה, עורכת ומפיקת טלוויזיה. באמצע שנות ה-80 עברו הוריהם ללוס אנג'לס. אביה היה ניצב בסדרה "חופשי על הבר". דמותו נודעה בשמו האמיתי פיל, והוא הצליח להשיג כמה שורות לאורך השנים כשהופיע ביותר מ-30 פרקים. הוא הופיע בכמה סרטים ותוכניות טלוויזיה וסרטי קולנוע.
היא למדה דרמה בקולג' האנטר בניו יורק, וקיבלה תואר ראשון באמנויות בשנת 1968.
קריירה

פרלמן החלה את קריירת המשחק שלה בתפקיד קטן בהצגה באוף ברודוויי, שנמשכה מספטמבר 1970 עד יוני 1971. בשנת 1972 שיחקה תפקיד קטן בסרט "נקניקיות עבור גוגן". באותה שנה היא הופיעה בהפקה של UP, יחד עם בעלה לעתיד, דני דה ויטו.
אחד התפקידים הבולטים הראשונים שלה היה תפקיד חוזר בתוכנית הטלוויזיה TAXI בתפקיד ג'נה, חברתו המתוקה של לואי דה פלמה (בגילומו של דה ויטו).
בעקבות זאת היא קיבלה תפקיד במחזה קטן, בדמות של אישה קשוחה. המפיקים גלן ולס צ'ארלס צפו בה בהצגה ההיא, מה שהוביל לליהוקה בתפקיד המלצרית והברמנית החכמה והחוצפנית קרלה טורטלי בסיטקום חופשי על הבר בשנת 1982. רייטינג הסדרה היה נמוך בעונתה הראשונה, אך עד שהסתיימה בשנת 1993, הייתה אחת התוכניות הפופולריות והמצליחות בכל הזמנים, וזכתה ב-20 פרסי אמי מתוך 95 מועמדויות.
פרלמן זכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בקומדיה ארבע פעמים: ב-1984, 1985, 1986 ו-1989. במהלך 11 העונות שלה בסדרה חופשי על הבר, היא הייתה מועמדת לאמי בכל שנה למעט בשנת 1992, והפכה לכוכבת הסדרה שזכתה למספר הגדול ביותר של זכיות ומועמדויות. כמו כן, היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר שש פעמים, יותר מכל אחד אחר בקטגוריה זו. בשנת 2011, רשת CBS בחרה ב"קרלה טורטלי" כאחת מדמויות הטלוויזיה הגדולות בכל הזמנים.
בשנת 1986 פרלמן שיחקה בפרק בסדרה סיפורים מופלאים של סטיבן ספילברג, שכותרתו "טבעת הנישואין", בה כיכב גם דה-ויטו כבעלה בסדרה.
בשנות התשעים פרלמן שיחקה בכמה סרטי טלוויזיה וסרטי קולנוע. ב-1992 היא כיכבה בסרט המיועד לטלוויזיה, "לבית סבתא אנחנו הולכים" בהשתתפות מרי קייט ואשלי אולסן. היא גילמה חוטפת, ואת בעלה גילם ג'רי ואן דייק. בני הזוג חטפו את התאומות, בתקווה לפדות כופר לפני חג המולד.
סרטי טלוויזיה אחרים בהם שיחקה כללו את הדרמות "מקום להיות נאהב" ו"למרות האהבה".
תפקידי הקולנוע של פרלמן כללו בין היתר את "בייקון קנדי" משנת 1995 ו"מטילדה" בשנת 1996.
בהמשך היא כיכבה בקומדיית המצבים "פרל" ב-1996 כדמות הראשית וכן בדרמת הטלוויזיה "קייט בראשר" משנת 2001. בין הופעות האורח שלה הייתה בבכורת העונה הרביעית של קומדיית המצבים בקר, בכיכובו של טד דנסון עמיתה לשעבר בסדרה חופשי על הבר.
פרלמן הופיעה גם בסרט טלוויזיה משנת 2000 "איך להתחתן עם מיליארדר: סיפור חג המולד". היא גם גילמה מטפלת בשם ד"ר פארלה בסרט "חיתוך סודי" משנת 2000 העוקב אחר סיפורה של ילדה צעירה בשם דון הפוגעת בעצמה.
בשנת 2007 הופיעה פרלמן בווסט אנד של לונדון בקומדיה "בואינג בואינג".
בשנת 2008 שיחקה בסרט המקורי של ערוץ הולמרק, "מקהלת חג המולד", ובאותה שנה הופיעה בסרט "ההפסקה הגדולה של בטהובן".
בשנת 2009 היא הופיעה כאמה של טניה בסדרה מצויד. בשנת 2011 פרלמן הופיעה בתפקיד אורח כמיטס בפרק אחד של הסדרה וילפרד.
בשנת 2009, פרלמן ובתה לוסי דה - ויטו כיכבו במחזה באוף ברודוויי "אהבה, הפסד ומה לבשתי", בעיבודם של נורה ודליה אפרון, בתיאטרון ווסטסייד.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "אראה אותך בחלומותיי".
בין השנים 2014 ל-2017, היא כיכבה בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "מינדי" בתפקיד אמו של דני, אנט קסטלאנו.
בשנת 2023 התארחה בסדרת הטלוויזיה "Not Dead Yet" מבית רשת ABC. כמו כן גילמה את דמותה של רות הנדלר בסרט "ברבי", ושיחקה באחד מפרקי סדרת הפשע האנתולוגית "נאשמים" של רשת Fox; אשר מבוססת על הסדרה הבריטית באותו שם מאת ה-BBC.
קריירה > כתיבה

פרלמן חיברה סדרת ספרי הילדים המאוירת "Otto Undercover" (אנ').
חיים אישיים

פרלמן הכירה את השחקן דני דה ויטו ב-17 בינואר 1971 כאשר נסעה לראות חבר בהצגה "הכלה המתכווצת", בה השתתף גם דה ויטו. הם עברו להתגורר יחד שבועיים לאחר שנפגשו ונישאו ב-28 בינואר 1982. יש להם שלושה ילדים: לוסי צ'ט דה ויטו (נולדה במרץ 1983), גרייס פאן דה וויטו (נולדה במרץ 1985) וג'ייקוב דניאל דה וויטו (נולד באוקטובר 1987). פרלמן, יהודייה, ודה ויטו, שגדל קתולי, גידלו את ילדיהם כשהם חוגגים את חגי שתי הדתות, אך לא העניקו לילדיהם זהות דתית. פרלמן אמרה בריאיון ל"לוס אנג'לס טיימס" בשנת 1998:" אנחנו חוגגים את כל החגים כדי לשמור על המסורות והתרבות, אבל באמת אין לי חיבור לגבי שום דת מסודרת מסוימת, ואני לא חושבת שזה נכון לכפות. אני מרגישה שאני מחנכת אותם להיות אנשים טובים, וזה כל העניין."
המשפחה מתגוררת בבוורלי הילס, קליפורניה, ובבעלותם בית נופש באינטרלאקן, ניו ג'רזי.
לאורך מערכת היחסים שלהם פרלמן ודה ויטו פעלו זה לצד זה מספר פעמים, בין היתר בסדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים Taxi ובסרט העלילתי מטילדה.
פרלמן ודה-ויטו נפרדו באוקטובר 2012. עם זאת, במרץ 2013 דווח כי הם התפייסו. מאוחר יותר הזוג נפרד שוב בפעם השנייה במרץ 2017. למרות שהשניים כבר לא התגוררו יחד, פרלמן אמרה כי אין בכוונתה להתגרש מדה-ויטו. בשנת 2019 אמרה פרלמן למראיין אנדי כהן שהיא ודה-ויטו הפכו לחברים קרובים יותר לאחר פרידתם מאשר בשנים האחרונות שלהם כזוג.
יהב וינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביוני 1986 כ"ו באייר ה'תשמ"ו כפר עזה, ישראל 
 נרצח:  7 באוקטובר 2023 (בגיל 37) כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד כפר עזה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  2010–2023 (כ־13 שנים)
 עיסוק:  שחקן, מפיק וצלם קולנוע
 בן או בת זוג:  שי-לי עטרי 
 מספר צאצאים:  1 
 nm7674280/ פרופיל ב-IMDb
 
יהב וינר (4 ביוני 1986 – 7 באוקטובר 2023) היה יוצר קולנוע, שחקן, מפיק וצלם קולנוע ישראלי. ב-7 באוקטובר 2023, נרצח בטבח בכפר עזה על ידי מחבלי חמאס.
ביוגרפיה

וינר נולד בקיבוץ כפר עזה ב-4 ביוני 1986. עם סיום שירותו הצבאי התקבל ללימודי משחק בסטודיו ניסן נתיב, ובעקבות כך עבר לתל אביב-יפו.
במאי 2008 בשישי אחר הצהרים פגעו בכפר עזה שלוש פצצות מרגמה (פצמ"רים). השלישית פגעה פגיעה ישירה בג'ימי קדושים, שכנו של יהב, שכיסח את הדשא בסמוך לביתו. יהב רץ לסייע, ראה את שכנו ההרוג. הטראומה, בנוסף למה שחווה קודם, השפיעה עליו עמוקות, וכנראה גם על יצירתו הקולנועית.
במהלך לימודיו הכיר את שי-לי עטרי (השניים התחתנו ב-2017). עם סיום לימודיו, התמקד וינר במשחק בבתי התיאטרון הבימה ותיאטרון הקיבוץ, ובתפקידים שונים בסרטי קולנוע, ובפרסומות טלוויזיה.
בשנת 2017, הגשים יחד עם עטרי, את חלומם המשותף ללמוד קולנוע. וינר החל ללמוד בבית הספר מנשר לאמנות. ועטרי בחוג הקולנוע באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו צילם, ביים וכתב סרטים קצרים רבים אשר זכו להצלחה בפסטיבלים שונים בארץ ובעולם. ובמקביל, הפיק לאשתו שי-לי עטרי את סרטיה הקצרים.
בשנת 2019 יצא סרטו הקצר "שלוש נשימות", המספר את סיפורה של אישה המדמיינת את בעלה המת, שמנסה לגרום לה לעבור הלאה. את הסרט וינר ביים וכתב, ובנוסף גם שיחק יחד עם עטרי את הדמויות הראשיות הנושאות את שמותיהם האמיתיים. באותה שנה, יצא סרטו הקצר "Faith", אשר זכה בפרס סרט הסטודנטים הטוב ביותר בפסטיבל סולידריות לשנת 2020, וכן בפרס התסריט הטוב בפסטיבל Little Wing Film Festival.
בשנת 2020 הפיק את סרטה הקצר של עטרי, "נעורים", אשר הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בקאן, ובפסטיבל פאלם ספרינגס, קליפורניה. באותה שנה, יצא סרטו הקצר והנסיוני "קבר אינדיאני", המספר על צעיר המבקש מאביו לקבור אותו בעודו בחיים. בסרט, וינר ואביו שיחקו את התפקידים הראשיים.
בסרטו הקצר האחרון "הילד", אשר יצא בשנת 2022, בחר וינר לכתוב על תקופת נעוריו בקיבוץ כפר עזה. הסרט מתמקד באב ובנו הפוסט-טראומטי המתמודדים מול הירי הרקטי מרצועת עזה. הסרט זכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל הסטודנטים הבינלאומי בתל אביב לשנת 2023. הסרט התקבל גם לפסטיבל הקולנוע לסרטי סטודנטים במינכן, אליו וינר תכנן לנסוע.
מיד לאחר סיום לימודי הקולנוע, עבד וינר במשך שנה וחצי בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה של מכללת ספיר כמנהל ההפקות במכללה.
ארבעה חודשים לפני מותו, צילם וינר את סרט ביכוריו, "הגדת קיבוץ", שהפך לאחר מותו גם לסרטו האחרון. בסרט, הגיבור מחליט יחד עם אשתו ההריונית, לחזור לקיבוץ ילדותו כפר עזה, על מנת להקים משפחה. בסרט, וינר ועטרי שיחקו את הדמויות הראשיות, וכך גם אביו, ושאר אנשי הקיבוץ.
וינר נרצח בביתו שבקיבוץ כפר עזה ב-7 באוקטובר 2023, בטבח בכפר עזה על ידי מחבלי חמאס, שפרצו את חלון הממ"ד של בית המשפחה. וינר חסם את החלון, ונאבק במחבלים על מנת לתת לאשתו ובתו להימלט. היה בן 37 במותו.
וינר נחשב בתחילה כנעדר וגופתו זוהתה ב-11 באוקטובר 2023. אשתו שי-לי התבשרה על מציאת גופתו במהלך ראיון לרשת סקיי ניוז הבריטית.
היה נשוי לשי-לי עטרי. כחודש לפני הרצחו, נולדה לשניים בת.
הוקרה והנצחה

מ-5 בנובמבר 2023, מוקרן הסרט הקצר "הילד" ברשת בתי הקולנוע לב, במחיר כרטיס מיוחד של 20 שקלים (כל ההכנסות ממכירת הכרטיסים יועברו כתרומה למשפחתו של וינר). הסרט משמש גם כמחווה ליצירתו של וינר וגם כשיקוף של המציאות הקשה איתה מתמודדים המתגוררים באזור עוטף עזה.
הוקרה והנצחה > זכייה בפרס של הסרט "הילד"

ביוני 2023 הסרט הוקרן במסגרת התחרות הישראלית של הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים וזכה בפרס הצילום הטוב ביותר. הפרס הוענק לצלם הסרט בן פלד.
בנובמבר 2023 זכה הסרט בשני פרסים בפסטיבל סרטים במינכן. פרס בפרס התסריט הטוב ביותר ובפרס הרב-תרבותיות.
בספטמבר 2024, זכה הסרט בפרס הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי האופיר. אלמנתו של וינר, שי-לי עטרי, קיבלה את הפרס בשמו.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | היום שאחרי לכתי | קוסם | משחק |
| 2019 | שלוש נשימות | יהב | סרט קצר – בימוי, תסריט ומשחק |
| 2019 | Faith | – | סרט קצר – בימוי ותסריט |
| 2020 | נעורים | – | סרט קצר – הפקה |
| 2020 | קבר אינדיאני | יהב | סרט קצר – בימוי, תסריט ומשחק |
| 2022 | שמחה וצהלה | – | צילום |
| 2022 | הילד | – | סרט קצר – בימוי ותסריט |
| – | הגדת קיבוץ | אדם | סרט באורך מלא – בימוי, תסריט ומשחק |
הערות שוליים

↑  "יהב וינר". Nissan Nativ. ארכיון מ-19 באוקטובר 2023. נבדק ב-19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yahav Winner". taasiya.co.il. ארכיון מ-19 באוקטובר 2023. נבדק ב-19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  יאיר רוה, "הבמאי והשחקנים נרצחו, הלוקיישן נהרס כולו", באתר כלכליסט, 17 באוקטובר 2023
1 2   נירית אנדרמן, יהב וינר רצה לתת קול לקיבוץ שכה אהב. בשבת השחורה נרצח, והקיבוץ נמחק איתו, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2023
↑  "הזוכים בפרסי פסטיבל סולידריות". efitriger.com. ארכיון מ-14 במאי 2021. נבדק ב-19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2020 Award Winners". Little Wing Film Festival (באנגלית). ארכיון מ-3 ביוני 2023. נבדק ב-19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יעקב בר-און, ‏"הסיפור האישי שלי": הסרט של שי-לי עטרי התקבל לפסטיבל קאן, באתר מעריב אונליין, 26 ביולי 2020
↑  "Israeli Director Yahav Winner Found Dead After Hamas Terrorist Attack". Hollywood Reporter (באנגלית). ארכיון מ-19 באוקטובר 2023. נבדק ב-19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "הבמאי יהב וינר ז"ל הובא היום למנוחות". efitriger.com. ארכיון מ-19 באוקטובר 2023. נבדק ב-19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רן בוקר, סוף עצוב: הזרע של יהב, בעלה של שי-לי עטרי שנרצח בעוטף עזה - לא שמיש, באתר ynet, 11 באוקטובר 2023
↑  תום נחום, מזעזע: קיבלה את ההודעה על מות בעלה מול המצלמות, באתר אייס, 11 באוקטובר 2023
↑  גיל משעלי, ‏סרטו האחרון: המחווה ליהב וינר שנרצח בכפר עזה, באתר ‏מאקו‏, 1 בנובמבר 2023
↑  הילד - הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים
↑  זוכים 2023, באתר הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים תל-אביב
↑  הסרט "הילד" של יהב וינר שנרצח בטבח בכפר עזה זכה בשני פרסים בפסטיבל סרטים במינכן, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 5674171976983418240002   WorldCat (עם VIAF): 5674171976983418240002
גארי ביוסי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1944 (בן 80) בייטאון, טקסס, ארצות הברית 
 שם לידה:  William Gary Busey 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה בפיטסבורג  Coffeyville Community College  Robert E. Lee High School  Nathan Hale High School 
 צאצאים:  ג'ייק ביוסי 
 מספר צאצאים:  3 
 https://www.garybusey.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי ביוסי, 2007
ויליאם גארי ביוסי (באנגלית: William Gary Busey; נולד ב-29 ביוני 1944) הוא שחקן קולנוע אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1978 על תפקידו בתור באדי הולי בסרט "סיפורו של באדי הולי".
ביוגרפיה

ביוסי נולד בבייטאון שבטקסס לאם אירית סיידי וירג'יניה ולאב אמריקאי דלמר לויד ביוסי.
ביוסי גדל באוקלהומה
החל להתעניין לראשונה במשחק כאשר למד באוניברסיטת פיטסבורג, לאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת אוקלהומה ולא סיים בהצלחה יתרה.
קריירה

ביוסי התעסק במוזיקה לתקופה קצרה והיה מתופף עבור מספר להקות, עבד בין היתר עם ליאון ראסל .
היה שותף בלהקת "קארפ" שהוציאה אלבום אחד.
ביוסי התחיל את קריירת המשחק שלו בטלוויזיה ובמספר הפקות קולנוע קטנות כשהבולטת הייתה סרט הביכורים של מייקל צ'ימינו "חזיז ורעם", שם שיחק לצידם של קלינט איסטווד וג'ף ברידג'ס.
התגלה לראשונה בדרמה המוזיקלית "כוכב נולד" משנת 1976, ברברה סטרייסנד שכיכבה והפיקה את הסרט התרשמה מכישוריו ונתנה לו את תפקיד בובי ריצ'י המנהל של זמר הרוק המצליח ג'ון האוורד (קריס קריסטופרסון).
בשנת 1978 שידרג ביוסי את מעמדו כשגילם את דמותו הביוגרפיות של הזמר פורץ הדרך באדי הולי בדרמה הביוגרפית "סיפורו של באדי הולי". ההופעה המשובחת הקנתה לביוסי מספר פרסי מבקרים ואת פרס באפט"א לשחקן הצעיר המבטיח ביותר, האקדמיה לא התעלמה והעמידה אותו לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
באותה שנה מוצלחת שיחק גם בסרט הגלישה הקלאסי של ג'ון מיליוס "יום רביעי הגדול".
לאחר שנעלם למספר שנים, חזר ביוסי לתודעה ב-1987 במותחן הפעולה "נשק קטלני" בתפקיד מר ג'ושוע יד ימינו של ברון הסמים "הגנרל" פיטר מק'ליסטר.
במהלך שנות ה-90 שיחק ביוסי במספר רב של סרטי פעולה, מהופעותיו הבולטות היו בתור קריל מפקד הספינה המושחת בסרט הפעולה "מצור ימי", סוכן האפ.בי. איי אנג'לו פאפס שותפו של ג'וני יוטה (קיאנו ריבס) במותחן "נקודת פריצה", פיטר קייס הסוכן המיוחד של מחלק הסמים בסרט האימה הבדיוני "הטורף 2" וקפטן צ'ורץ' מפקד היחידה של חייל העלית המיושן טוד (קורט ראסל) בסרט הפעולה העתידני "חייל קטלני".
ביוסי הופיע בשני מותחנים בולטים "הפירמה" של סידני לומט בו גילם את החוקר הפרטי אדי לומקס ו"כביש אבוד" של דייוויד לינץ' בתור ביל אביו של המכונאי פיט דייטון (בלת'זר גטי).
השתתף בעיבוד ההוליוודי הקומי של טרי גיליאם לרומן "פחד ותיעוב בלאס וגאס" בדמות שוטר המקוף שעוצר את ראול דיוק (ג'וני דפ).
ב-2006 שיחק רופא יהודי-אמריקאי בסרט הפעולה הטורקי הגזעני מעורר המחלוקת "עמק הזאבים: עיראק". בשנת 2014 שיחק בקומדיה "משתוללת" בכיכובה של סלינה גומז.
בשנת 2014 השתתף ביוסי בעונה ה-14 של תוכנית המציאות הבריטית "האח הגדול VIP" שם זכה במקום הראשון.
חיים אישיים

בשנת 1968 נישא לשחקנית ג'ודי הלקנברג; נולד להם בן, השחקן ג'ייק ביוסי ב-1971. השניים התגרשו ב-1990, לאחר 22 שנות נישואין.
בשנת 1993 נולדה בתו השנייה, אלקטרה ביוסי, צלמת במקצועה, ממערכת יחסים שניהל עם השחקנית טרייסי האצ'ינסון. ב-1996, ביוסי נישא בשנית לשחקנית טיאני וורדן עד שהתגרשו ב-2001.
בנו השלישי של ביוסי, לוק, נולד בפברואר 2010, כשהוא בן 66, מחברתו השחקנית סטפני סמפסון, הצעירה ממנו בשלושים שנה. כשהיה בן 11 חודשים, אובחן בנו עם מחלת קווסאקי.
מוות קליני

בשנת 1988 עבר תאונת אופנוע קשה ללא קסדה, בה כתוצאה מהפגיעה, שבר את הגולגולת. ביוסי תיאר חוויית סף מוות אופיינית אשר שינתה את אופן חייו לאחר ממנה. כחלק מהחוויה מתאר יציאה מהגוף וחוויות רוחניות אחרות כולל פגישה עם ישויות ומלאכים. לאחר החוויה הפך ביוסי לנוצרי אדוק ופעיל למען מודעוּת והבנה.
פילמוגרפיה נבחרת

המסע של שבעת המופלאים (1972)
בילי הקטן והמלוכלך (1972)
מלחמתה של לולי מדונה (1973)
הקס (1973)
הגיבור האמריקאי האחרון (1973)
הוצאתו להורג של טוראי סלוביק (1974)
חזיז ורעם (1974)
כוכב נולד (1976)
ראלי גאמבל (1976)
סיפורו של באדי הולי (1978)
שעת מבחן (1978)
יום רביעי הגדול (1978)
קארני (1980)
משתעשעים (1980)
ברבוסה (1982)
מונית די.סי (1983)
הדוב (1984)
עניין שולי (1985)
קליע הכסף (1985)
עין הנמר (1986)
בואו נקרא להארי (1986)
נשק קטלני (1987)
חסין אש (1984)
חיים מסוכנים (1988)
מתחבא בבית (1989)
הטורף 2 (1990)
נקודת פריצה (1991)
מצור ימי (1992)
הפירמה (1993)
טירון השנה (1993)
המשחק האחרון (1994)
צניחה חופשית (1994)
כבשה שחורה (1996)
מעשים של אהבה (1996)
כביש אבוד (1997)
רוכבים נוקשים (1997)
חייל קטלני (1998)
עיקוף (1998)
פחד ותיעוב בלאס וגאס (1998)
אין מחר (1999)
חור ברצפה (2000)
סלאפ שוט 3: ליגת הצעירים (2002)
ברוכים הבאים לאיביזה (2003)
להיצרב (2004)
ילדי המוטוקרוס (2004)
דרקון לטיני (2004)
איש הג'ינג'ר המת (2005)
עמק הזאבים: עיראק (2006)
ד"ר דוליטל 3 (2006)
טורף אדם (2007) - סרט טלוויזיה
אדם זקוף (2007)
מאחורי הזירה (2008)
ציידת ראשים (2013)
משתוללת (2014)
נאום גטיסברג (2025)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

אל המערב (2005)
הערות שוליים

↑  וידאו של ראיון בו מתאר גארי את החוויה, באתר youtube
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515451105171  PLWABN: 9810583023205606  BNE: XX890736  BnF: cb139877999 (data)  GND: 141566760  ISNI: 0000 0001 1454 0524  LCCN: nr96008638  MusicBrainz: 0c0e3477-d726-4371-be37-b34824e55e8b  NKC: xx0108757  NTA: 072393092  SNAC: w6p117n5  SUDOC: 070749981  VIAF: 103619681   WorldCat (עם VIAF): 103619681
ג'וליה סרנו

| --- | --- |

ג'וליה סרנו, 2007.
 לידה:  1967 (בת 57 בערך) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  אוקלנד 
 ידועה בשל:  פעילת זכויות טרנסג'נדרים וביסקסואלים סופרת טרנס-פמיניסטית משוררת ספוקן וורד
 השכלה:  בעלת דוקטורט בביוכימיה וביופיזיקה מולקולרית מאוניברסיטת קולומביה
 מקצוע:  ביולוגית אבולוציונית
 http://www.juliaserano.com/
 
ג'וליה סרנו (נולדה ב-1967) היא סופרת, משוררת ספוקן וורד, ביולוגית ופעילה טרנסג'נדרית וביסקסואלית אמריקאית. סרנו מתגוררת באוקלנד שבקליפורניה. היא כתבה מספר ספרים העוסקים בנושאים קוויריים ופמיניסטיים.
עבודותיה של סרנו פורסמו במספר מגזינים קוויריים ופמיניסטיים, כמו גם ב-San Francisco Chronicle וב-NPR. עבודותיה שימשו גם כחומר לימוד במספר קורסים בלימודי מגדר ברחבי ארצות הברית.
חייה המוקדמים

סרנו החלה לחוש בדיספוריה מגדרית בגיל 11, ומספר שנים לאחר מכן היא החלה להתלבש בבגדי נשים. בתחילה בסתר אך בהמשך החלה להזדהות כגבר קרוס-דרסר. בשנת 1994 הצטרפה לקבוצת תמיכה לקרוס-דרסרים בקנזס. זמן קצר לאחר מכן, סרנו עברה לסן פרנסיסקו. בסוף שנות ה-90 החלה סרנו להזדהות כטרנסג'נדרית וכביג'נדרית, ובשנת 2001 החלה בהליך רפואי של שינוי מגדרי והחלה להזדהות כאישה טרנסית.
פועלה

סרנו היא פואטרי סלאמרית והופיעה במספר אוניברסיטאות כמו גם באירועים כגון מצעד הגאווה והפסטיבל הלאומי לאומנות קווירית בסן פרנסיסקו.
סרנו היא גם ביולוגית העובדת כחוקרת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בתחומי ביולוגיה אבולוציונית והתפתחותית. היא קיבלה את הדוקטורט שלה בביוכימיה וביופיזיקה מולקולרית מאוניברסיטת קולומביה.
ספריה

Either/Or – ספר שירה. בהוצאת ‏Hitter Press, ‏2002.
Whipping Girl: A Transsexual Woman on Sexism and the Scapegoating of Femininity. בהוצאת ‏Seal Press, ‏2007.
Excluded: Making Feminist and Queer Movements More Inclusive. בהוצאת ‏Seal Press, ‏2013.
Outspoken: A Decade of Transgender Activism and Trans Feminism. בהוצאת ‏Switch Hitter Press, ‏2016.
Sexed Up: How Society Sexualizes Us, and How We Can Fight Back. בהוצאת ‏ Seal Press, ‏2022.
הערות שוליים

↑  The National Queer Arts Festival, TransForming Community.
↑  אודות ג'וליה סרנו באתרה הרשמי.
↑  Whipping Girl: A Transsexual Woman on Sexism and the Scapegoating of Femininity, Seal Press, 2007.
↑  Serano's biography, Amazon.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007324324905171  BNE: XX6197089  BnF: cb169413682 (data)  GND: 1109063571  ISNI: 0000 0000 3687 3429  LCCN: n2007007045  SUDOC: 132262584  VIAF: 73299133   WorldCat (עם VIAF): 73299133
מיילס פולארד

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1972 (בן 51) פרת', אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיילס פולארד (באנגלית: Myles Pollard נולד ב-4 בנובמבר 1972) הוא שחקן אוסטרלי. הוא ידוע בתפקידו כד"ר ג'יימס אדמונדס באופרת הסבון קרוב רחוק   ותפקידו כניק ראיין בסדרת הטלוויזיה בנות מקלאוד.
ביוגרפיה

מיילס פולארד נולד בפרת', וגדל בקהילות נידחות במערב אוסטרליה, שם אביו היה מנהל בית ספר ואמו לימדה מוזיקה. למרות שהם עברו כל שנתיים עד חמש שנים, פולארד בילה את שנתו האחרונה בתיכון שלו בפרת'. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה עם תואר ראשון בחינוך (אנגלית ודרמה) ב-1994.
קריירה

לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה, עבר פולארד לסידני כדי להתמקצע בקריירת משחק. הוא הופיע במחזה של שייקספיר, "המלך ליר" בתיאטרון החדש ונבחן כדי להתקבל למכון הלאומי לאמנות דרמטית (NIDA) בשנה שלאחר מכן. הוא התקבל לתוכנית התלת שנתית שלהם, וסיים את לימודיו ב-1998.
תפקיד הפריצה שלו היה בשנת 2001 כשהחל לשחק בתפקיד ראשי סדרת הדרמה "בנות מקלאוד". הוא היה מועמד לפרס לוג'י בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר בטקס פרסי הלוג'י בשבוע הטלוויזיה האוסטרלי בשנת 2003.
בשנת 2005, הוא הודיע על עזיבתו את הסדרה כדי לחפש הזדמנויות משחק בארצות הברית.
משנת 2007 שיחק באופרת הסבון "קרוב רחוק".
בשנת 2009 שיחק בסרט "אקס-מן המקור: וולברין".
בשנת 2013 שיחק בסרט "סחף מסוכן".
בשנת 2024 גילם את סמל בופורט בסרט המלחמה "Before Dawn" לצד לוי מילר.
חיים אישיים

פולארד שיחק כדור מים במשך שנתיים בשנים 1989/90 ו-1990/91 עם מועדון ה-Triton Water Polo בפרת', מערב אוסטרליה. הוא התחתן עם בריגיטה ווטה ב-2006. בנם, רונין ווילסון פולארד, נולד ב-2007. הוא מתגורר בעיירה דנסבורו שבמערב אוסטרליה, כעת יש לו עבודה במשרה חלקית כיועץ לאנגלית בבתי ספר שונים בדרום-מערב מערב אוסטרליה, ולימד בתיכון בוסלטון  וקייפ נטורליסט קולג'   כיועץ,  הוא זכה לביקורת על יחסו מתלמידים בשני בתי הספר.
הערות שוליים

↑  "Home and Away Favourite Set For New Love Interest". Her.ie (באנגלית). נבדק ב-2020-04-08.
↑  Kilkelly, Daniel (2015-07-06). "Home and Away romance plot for Roo?". Digital Spy (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-04-08.
↑  Bergmeier-Varian, Emma (24 ביוני 2015). "Pollard set for Summer Bay". The West Australian. נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "McLeod's Daughters star Myles Pollard's new passion project". 7NEWS.com.au (באנגלית). 2019-07-03. נבדק ב-2020-04-08.
↑  "McLeods fans must prepare to say goodbye to newlywed golden couple Nick and Tess -- they're leaving Drovers Run!". Woman's Day. נבדק ב-14 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Myles Pollard teaches students". Manjimup Bridgetown Times (באנגלית). 2017-07-28. נבדק ב-2021-06-23.
↑  "Actor fronts education program". Busselton-Dunsborough Times (באנגלית). 2014-08-18. נבדק ב-2021-06-23.
↑  "Chance to learn about film online". Busselton-Dunsborough Times (באנגלית). 2020-05-21. נבדק ב-2021-06-23.
↑  MARTIN, AMY (2014-06-28). "Australian actor Myles Pollard makes film with Mandurah students". Busselton-Dunsborough Mail (בAustralian English). נבדק ב-2021-06-23.
↑  "Friends thankful for call on referendum". The West Australian (באנגלית). 2021-03-19. נבדק ב-2021-06-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb167756324 (data)  ISNI: 0000 0003 6080 1523  LCCN: no2011190128  SUDOC: 224948903  VIAF: 220830212   WorldCat (עם VIAF): 220830212