stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר האלבארכס
תולדות חייו

אלכסנדר נולד בסביבות שנת 10 לפנה"ס, למשפחה יהודית עשירה בעלת אזרחות רומאית. הוא נולד באלכסנדריה או שהוריו התיישבו בעיר לאחר מכן. יוסף בן מתתיהו כותב כי אלכסנדר "היה גם האלאבארכוס באלכסנדריה וראשון בקרב (היהודים) שם (ביחוש) משפחתו ובעושרו". על פי הרכב שמו הרומאי המשולש, המשלב שם ענף של בית-האב (Cognomen) יווני (אלכסנדרוס), לא סביר שמדובר בייחוס רומאי. סביר כי היה זה יוליוס קיסר שהעניק את האזרחות לאביו או אפילו סבו של אלכסנדר.
על פי הנאמר בחיבורו של פילון, "על בעלי החיים", לאלכסנדר ולפילון היה קרוב משפחה בשם ליסימכוס, שייתכן אף כי היה אחיהם הצעיר מצד האב.
יוסף בן מתתיהו מציין כי אלכסנדר היה "ידידו משכבר הימים" של הקיסר קלאודיוס. אמירה זו מרמזת על כך שהשניים די קרובים בגילם. מכיוון שאין עדות לכך שקלאודיוס ביקר אי פעם במצרים, ניתן להניח כי אלכסנדר שהה לתקופה מסוימת ברומא, ככל הנראה לפני שנת 35, אז ביקר אותו אגריפס באלכסנדריה. יוסף מספר כי אגריפס הראשון "נתחנך יחד עם קלאודיוס" ברומא.. ייתכן, אם כך, שכמו אגריפס, גם אלכסנדר נתחנך ברומא והיה חלק מחוגו של קלאודיוס וכך נעשה חברו.
אלכסנדר הצטרף למינהל הפקידות הרומאית במצרים ועלה בסופו של דבר לתפקיד האלבארכס (Alabarches), המוכס הראשי במצרים (אם כי המשמעות המדויקת של התואר אינה ידועה בוודאות). כמו כן הוא הפך למקורב לשושלת היוליו-קלאודית.
יוסף מציין כי אלכסנדר שימש כ"אפוטרופוס" של אנטוניה הצעירה, אמו של קלאודיוס. ההסבר הסביר ביותר לשימוש במילה זו, הוא שאלכסנדר היה מופקד מטעם אנטוניה על נכסיה הקרקעיים במצרים ועל שליחת ההכנסות הכספיות לרומא. מסקנה זו הובילה את החוקר ניקוס קוקינוס (Nikos Kokkinos) לזהות את אלכסנדר עם אדם בשם "גאיוס יוליוס אלכסנדר", שהחזיק בקרקע שמאוחר יותר נמכרה או הועברה לידי אנטוניה.
בזכות תפקידו, הפך אלכסנדר לאיש עשיר.
הוא עשה שימוש בחלק מרווחיו למימון ציפוי הזהב והכסף של תשעה משערי המקדש ובין השנים 32–35 לספירה הלווה סכום כסף גדול לקיפרוס, אשתו של אגריפס הראשון, כדי שזה יוכל לשלם את חובותיו.
בעקבות פרעות ביהודי אלכסנדריה, בשנת 40/39 יצאה לרומא משלחת של יהודי העיר, במטרה להבטיח כתב זכויות ליהודי העיר מן הקיסר קליגולה.
יוסף בן מתתיהו מציין כי "בראש משלחת היהודים עמד פילון, איש מפורסם מכול־וכול, אחיו של אלכסנדר האלאבארכוס". נראה כי אלכסנדר נזכר כאן לטובת הקוראים שלא שמעו על פילון, אולם כן יודעים על אחיו העשיר. אלכסנדר גם נזכר כמי שאינו נוכח במשלחת. עם זאת, ייתכן כי לאחר ששמע על אי הצלחתו של פילון להציג את עמדת היהודים בפני קליגולה, יצא בעצמו לרומא, כדי לסייע למשלחת בכספו ובמעמדו, וזאת משום שיוסף מציין מאוחר יותר כי אלכסנדר נאסר ברומא על ידי קליגולה בשל "כעסו" של הקיסר.
אלכסנדר שוחרר מכלאו כשקליגולה נרצח בשנת 41 וקלאודיוס עלה לכס הקיסרות. חברו, אגריפס הראשון, הומלך אז על ידי הקיסר למלך יהודה. ייתכן שקלאודיוס העלה את אלכסנדר לדרגת פרש.
ידוע על שני בנים של אלכסנדר: טיבריוס יוליוס אלכסנדר ואחיו הצעיר מרקוס, שהתחתן עם ברניקי, בתו של אגריפס הראשון.
בכל כתבי פילון שיש בידינו, ישנה התייחסות אחת בלבד לאחיו, בחיבור "על בעלי החיים" (De Animalibus 8, או "אלכסנדר"), וגם היא עקיפה, ללא ציון שמו. בקטע זה בחיבור, מתואר מפגש בין פילון לאחיינו, טיבריוס אלכסנדר, בעקבות הפצרתו העיקשת של אלכסנדר בבנו, לקבל הדרכה וייעוץ מדודו.
שנת מותו של אלכסנדר לא ידועה, ולא ידוע אם היה בחיים בעת שבנו הבכור, טיבריוס, השתתף כמצביא רומאי בהתקפה על ירושלים ובהחרבה שלה ושל בית המקדש בשנת 70.
ישנן עדויות לכך שצאצאיו של אלכסנדר נעשו סנאטורים רומאים ועשו חיל ברומא במשך מאות שנים.
הערות שוליים

↑  שמו הרומאי הניתן לביסוס הוא: "[שם קדמי (praenomen)] יוליוס אלכסנדר". ייתכן שהשם הראשון היה "גאיוס", ולכן: גאיוס יוליוס אלכסנדר (Evans, p. 593). השם "טיבריוס יוליוס אלכסנדר" נקבע במחקרים הפרוסופוגרפיים המוקדמים (Evans, p. 585). בכמה מסורות של כתבי היד של קדמוניות היהודים, ספר 19, סעיף 276, מופיע השם "אלכסנדר ליסימכוס" או רק "ליסימכוס" (Evans, p. 584), אולם רק בהופעתו הראשונה בסעיף זה (Evans, p. 586).
1 2  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, p. 593
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ה, פסקה ב, סעיף 100.
↑  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, p. 581
↑  Katherine G. Evans,  Alexander the Alabarch, p. 584
↑  Katherine G. Evans,  Alexander the Alabarch, pp. 586, 589, 593
1 2 3 4  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, פרק ה, פסקה א, סעיף 276.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ו, פסקה א, סעיף 143; פסקה ד, סעיף 165.
1 2  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, p. 580
↑  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, p. 590
↑  יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר חמישי, פרק 5, פסקה ג, סעיף 205.
1 2  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, p. 578
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ו, פסקה ג, סעיפים 159–160.
1 2  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, p. 579
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ח, פסקה א, סעיף 259.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, פרק ה, פסקה א, סעיף 277.
↑  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, pp. 581-582
↑  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch, pp. 591, 593
אן שרלי

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  האסופית 
 יוצרים:  לוסי מוד מונטגומרי 
 גילום הדמות:  אן שירלי, ברברה הרשי, מייגן פולווס, אמיבת' מקנולטי 
 מידע
 תאריך לידה:  18 בדצמבר 1865 
 מקום לידה:  נובה סקוטיה 
 מקצוע:  מורה בית ספר, סופר
 אזרחות:  קנדה 
 
מוזיאון אן מהחווה הירוקה
שחקנית בדמותה של אן שרלי
אַן שֶרְלִי (באנגלית: Anne Shirley) היא הדמות המרכזית בסדרת הספרים שכתבה הסופרת לוסי מוד מונטגומרי. דמותה של אן הופיעה לראשונה ב-1908 בספר האסופית, המשיכה לככב לכל אורך סדרת הספרים הכוללת שמונה ספרים ובנוסף הופיעה כדמות שולית בשלושה ספרים נוספים.
ביומנה כתבה מונטגומרי שהרעיון לסיפורה של אן הגיע מקרובי משפחתה שתכננו לאמץ ילד יתום וקיבלו במקומו ילדה. כמו כן כתבה שאת המודל למראה החיצוני של אן שרלי ביססה על דמותה של אוולין נסביט, על פי תמונה שחתכה ממגזין.
אן היא ילדה עתירת דמיון וחולמנית המשתדלת להיות טובה, אך מסתבכת בטעויות שונות ומגוונות בעיקר בשל גאוותה ודמיונה הפורה.
דמותה של אן שרלי עובדה לקולנוע ולטלוויזיה מספר פעמים, וגולמה בין היתר על ידי השחקניות מייגן פולווס ואמיבת' מקנולטי.
קורות הדמות בסדרה

אן התייתמה בינקותה כשהוריה וולטר וברטה שרלי מתו מטיפוס. היא נשלחה לגור עם משפחת תומאס, ומאוחר יותר אצל משפחת המונד. כאשר מת מר המונד נשלחה אן לבית היתומים של הופטאון. מספר חודשים לאחר מכן פנו מתיו קטברט ואחותו מרילה, בעלי "החווה הירוקה" (במקור חוות "גגות ירוקים") שבכפר אבונלי הנמצא באי הנסיך אדוארד, בבקשה לשלוח להם ילד מבית היתומים לעזרה בעבודות המשק שבבעלותם. טעות במסירת הבקשה הובילה לכך, שבמקום לשלוח נער שלח בית היתומים את אן: ילדה בת 11, אדומת שער ופטפטנית. למרות היסוסיה, החליטה מרילה לאמץ את אן ולקחת על עצמה את חינוכה של הילדה המוזרה, הפרועה, הפטפטנית ועתירת הדמיון, השונה כל כך מעולמה הנוקשה והמעשי של מרילה. בחודש הראשון לשהותה בבית הספר נתקלת אן בגילברט בליית' אשר מקניט אותה בשל שערה האדום. מרוב זעם, היא שוברת את לוח הצפחה שלה (מעין "מחברת" עליה היו כותבים התלמידים בעבר) על ראשו ונענשת. במשך השנים הבאות שומרת אן טינה ומסרבת לסלוח גם לאחר שגילברט בליית' מתנצל. במהלך השנים נוחלת אן הצלחה גדולה בבית הספר ומוצאת ידידת נפש בדמותה של דיאנה ברי. כוח דמיונה הפעיל יתר על המידה של אן, אוצר המילים המרשים שלה ומצבי רוחה הקיצוניים משפיעים מאוד על כל הסובבים אותה והיא מביאה אושר ונחמה למרילה ומתיו.
בסוף הספר הראשון בסדרה: "האסופית", מת מתיו. אן, זוכת מלגת "אייברי", מחליטה להישאר עם מרילה באבונלי ולוותר על המלגה כדי שתוכלנה להמשיך ולהחזיק בבית "החווה הירוקה". בספר הבא בסדרה, "אן מאבונלי", הופכת אן למורה בבית הספר באבונלי. לאחר סיום לימודיה בקולג' קווינס וקבלת תואר ראשון, היא ממשיכה במקצוע ההוראה בעיר השנייה בגודלה באי, קינגספורט. בעיר מתגוררת משפחת פרינלגס האליטיסטית, אשר מעמידה בפני אן אתגרים קשים בחינוך, אך למרות הכול אן מצליחה להתמודד מולם בגבורה. לאחר שלוש שנים, אן פוגשת את גילברט בליית',  מכרה הוותיק, שסיים את לימודי הרפואה שלו. הוא מציע לה נישואים אך היא מהססת ומסרבת להצעתו. לאחר סיום לימודיו, מגלה אן בעת חזרתה לאבונלי כי גילברט בליית' גוסס. כאשר גילברט מבריא הוא מציע לה נישואים בשנית והפעם היא מסכימה. הם נישאים ועוברים להתגורר בנקיק סיינט מארי, שם עובד גילברט כרופא ואן מביאה לעולם שבעה ילדים, הראשונה בהם מתה יממה לאחר לידתה.
ספרי הסדרה ותרגומיהם לעברית

התרגום הראשון לסדרה היה של ישראל פישמן, תרגום עשיר ורב הבעה שהוא יצירה בפני עצמו, ועיצב את שפתם של דורות של קוראים צעירים - בעיקר קוראות - עם ביטויים כמו "מִשְׁרַת פְּטָל" (מיץ פטל, ולמעשה יין שאן הגישה לחברתה דיאנה במחשבה שהוא מיץ פטל וגרמה לשכרונה), ושמות פרקים כמו "אן פודה ומושיעה" (במקור Ann to the Rescue), הפרק בו אן מטפלת באחותה של דיאנה ומצילה אותה ממוות.
ספר 1: Anne of Green Gables (אן בת 11–16)
האסופית, תרגום: ישראל פישמן, מ. ניומן, 1951 (הספר בקטלוג ULI)
אן שרלי האסופית מאבונלי, תרגום: יעל רון-לרר, אלומות, 1994 (הספר בקטלוג ULI)
אן שירלי, תרגום ועיבוד: עמיחי הדרי, קוראים, 2005 (הספר בקטלוג ULI)
האסופית : אן מהחוה הירוקה, תרגום: טלי נתיב-עירוני, כתר, 1989 (הספר בקטלוג ULI); כתר, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
האסופית אן מהחווה הירוקה רומן גרפי, מריה מרסדן, ברנה תמלר תרגום: אילת אטינגר ואהד זהבי, כתר, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 2: Anne of Avonlea (אן בת 18-16)
אן מאבונלי, תרגום: ישראל פישמן, מ. ניומן, 1956 (הספר בקטלוג ULI)
אן מאבונלי, תרגום: טליה דאי, כתר, 1989 (הספר בקטלוג ULI); כתר, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
אן מאבונלי, תרגום: דנית הדרי-סלומון, קוראים, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 3: Anne of the Island (אן בת 22-18)
אן שרלי : הנערה מן האי, תרגום: טליה דאי, כתר, 1989 (הספר בקטלוג ULI); כתר, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 4: Anne of Windy Poplars / Anne of Windy Willows (אן בת 25-22)
הספר תורגם לעברית על ידי מור רוזנפלד, והיה מתוכנן לצאת בהוצאת סנדיק, אך ההוצאה נקלעה לקשיים והספר טרם יצא לאור עד שב-2022, עלמה ורות, שתי תלמידות יסודי נמרצות, הקימו עצומה לתרגום הספר הרביעי בסדרה- שאף פעם לא תורגם לעברית והעצומה נענתה בחיוב על ידי הוצאת כתר.
אן מבית עצי הצפצפה, תרגום: מור רוזנפלד, כתר, 2022
ספר 5: Anne's House of Dreams (אן בת 27-25)
בית החלומות של אן, תרגום: אלאונורה לב, כתר, 1994 (הספר בקטלוג ULI); כתר, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 6: Anne of Ingleside (אן בת 40-34)
אן מהעמק הירוק, תרגום: אלאונורה לב, כתר, 1997 ((הספר בקטלוג ULI)
אן מאינגלסייד (אן מהעמק הירוק), תרגום: אלאונורה לב, כתר, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 7: Rainbow Valley (אן בת 43-40)
טרם תורגם לעברית
ספר 8: Rilla of Ingleside (אן בת 53-49)
טרם תורגם לעברית
ספר 9: The Blythes Are Quoted (אן בת 75-40)
טרם תורגם לעברית
ראו גם

האסופית
לוסי מוד מונטגומרי
הערות שוליים

↑  סנדיק ספרים - ככה צריך להוציא ספרים, באתר מילות קישור: חוויות בין הדפים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009831876005171  LCCN: no2013046284  LNB: 000340387  VIAF: 299851213   WorldCat (עם VIAF): 299851213
אפר

ערך זה עוסק בשיירי שריפה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אֵפֶר הוא חומר מפורר הנותר לאחר בעירה.
שרידי עץ מעשן 4 ימים לאחר כיבוי השרפה בכרמל בהר אלון ליד בית הסוהר דמון
בעירה של חומרים אורגניים יוצרת בעיקר פחמן דו-חמצני ואדי מים, אך בעירה לא שלמה תשאיר חלק מהחומר במצבו המקורי. גם אם מתבצעת בעירה שלמה, אם החומרים האורגניים מכילים יסודות שאינם הופכים לגז או נוזל בתהליך הבעירה (כגון יוני מתכת) הם יישארו בצורה מוצקה ואילו שאר החומר יתנדף לחלל האוויר. הישארות אפר נפוצה בשרפת עצים ותוצריהם.
בתרבות

במספר תרבויות האפר מסמל את סיום החיים.
בתרבויות רבות נהוגה שרפת גופות והאפר נשמר או מפוזר, בהתאם למנהגים ולבחירות אישיות.
במיתולוגיה המצרית עוף החול מת בשרפה וקם לתחייה מן האפר שלו.
בתרבות > ביהדות

ביהדות, אפר שריפת פרה אדומה המעורב במי מעיין משמש לטהרה מטומאת מת. כמו כן, את האפר הנותר משרפת הקורבנות היה אחד הכהנים מפנה מדי יום מהמזבח בתרומת הדשן.
כמו כן, היה נהוג לשים אפר על הראש לאות אבלות, כפי ששמה תמר אפר על ראשה לאחר שאמנון אנס אותה ואחר כך גרש אותה מחדרו. על פי נוהג זה נקבע בהלכה כי יש לשים "אפר מקלה" (אפר שנוצר משרפה) בראש חתן בסמוך לחופה כזכר לחורבן בית המקדש, וכפי שנאמר בנבואת ישעיהו: ”לָשׂוּם לַאֲבֵלֵי צִיּוֹן לָתֵת לָהֶם פְּאֵר תַּחַת אֵפֶר” (ישעיהו פרק ס"א פסוק ג'). וכן היו נותנים אפר על גבי התיבה וראשי העם בתעניות שנערכות בשל בצורת.
הערות שוליים

↑  ספר שמואל ב', פרק י"ג, פסוק י"ט.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ס', עמוד ב'.
↑  משנה, מסכת תענית, פרק ב'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532728805171  GND: 4143201-0  LCCN: sh2005007472  NDL: 00576127  NKC: ph156590 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר דשאפל

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1780 Ville-d'Avray, צרפת 
 פטירה:  27 באוקטובר 1847 (בגיל 67) former 6th arrondissement of Paris, צרפת 
 הישג בולט:  נחשב לאלוף עולם לא רשמי בשני העשורים הראשונים של המאה ה-19
 מד כושר מרבי:  2537 (אוגוסט 1836)
 מדינה:  צרפת
 
אלכסנדר לואי אונורה לברטון דשאפל (בצרפתית: Alexandre Louis Honore Lebreton Deschapelles; ‏7 במרץ 1780–1847), שחמטאי צרפתי שנחשב לאלוף עולם לא-רשמי בשני העשורים הראשונים של המאה ה-19. היה ללא ספק השחקן החזק ביותר בצרפת בתקופה האמורה, וצרפת אז הייתה זירת השחמט החזקה ביותר בעולם. דשאפל היה השלישי מבין ארבעת ענקי השחמט הצרפתים - דה קרמר, פילידור, דשאפל ולה בורדונה - ששלטו בעולם השחמט על פני יותר ממאה שנה. לשיא יכולתו הגיע בשנים 9–1838 כאשר היה ממוקם ראשון בעולם, לאחר שמשנת 1821 ועד 1837 היה ממוקם שני בעולם.
ביוגרפיה

לפי כל העדויות היה דשאפל אדם סוער ומוכשר, שניהל חיים מרתקים. אביו ואחיו היו בשירותו של לואי ה-16 ונאלצו להימלט מצרפת בימי המהפכה. אחיו נורה בידי כיתת יורים בשנה השנייה למהפכה. אך דשאפל עצמו היה אחד מהמהפכנים, התגייס לצבא נפוליאון והעפיל עד לדרגת גנרל. הוא זכה לצלב כבוד, אחד הראשונים שהוענקו, על לחימתו בצבא נפוליאון. הוא אף נפצע בקרב, איבד את ידו הימנית במלחמה מול הפרוסים ונחתך בחרב בפניו, שנותרו מעוותות. לאחר שנפוליאון הכתיר עצמו לקיסר, הפנה לו דשאפל עורף וקרע את העיטור היוקרתי מעל צווארו.
הוא הצטיין לא רק בשחמט אלא בעוד משחקים, כמו ויסט וביליארד, משחק שנהג לשחק כשהוא אוחז במקל בגדם ידו הימנית. לאחר פרישתו משחמט הוא התפרנס ברוחב ממשחק הויסט וקנה לו ולרעייתו וילה ליד פריז ובה פסיונים ומטעים. הוא עסק בגידול דלעת וגם בתחום זה הצטיין וזכה בפרסים. השחמטאי האנגלי בן התקופה ג'ורג' פריגל העיר כי דשאפל הוא "שחקן השחמט הגדול בצרפת, שחקן הויסט הגדול בצרפת, שחקן הביליארד הגדול בצרפת, מגדל הדלעות הגדול בצרפת והשקרן הגדול בצרפת". אמירה זו שיקפה לא רק את מגוון כישרונותיו ויכולותיו של דשאפל אלא גם את אופיו ויחסי האנוש הבעיתיים שלו.
דשאפל היה מרותק למיטתו כשנה וחצי לפני שמת וסבל מהזיות. משאלתו האחרונה הייתה להיקבר בלא טקסים מיוחדים כאחד האדם.
משחקו

דשאפל העיד על עצמו שלמד את משחק השחמט על בוריו במשך ארבעה ימים, (גם בעיסוקיו האחרים הצליח לאחר זמן קצר מאוד). הוא הופיע משום מקום בעולם השחמט ב-1798, ומהר מאוד היה לשחקן החזק ביותר בפריז ולמלכו הבלתי מעורער של הקפה דה לה ריז'נס, מועדון השחמט הידוע בעיר. ב-1806 הוא הגיע לברלין עם צבאות נפוליאון וניצח שם את טובי שחקני העיר, על אף שנתן להם יתרון גדול של צריח בפתיחה.
ב-1820 לקח לו לתלמיד את לה בורדונה, שמהר מאוד עלה על מורו והרבה לנצחו. דשאפל פרש אז ממשחק השחמט ולא שב לשחק עד 1836, עת התמודד עם מספר שחקנים חזקים והשיג תוצאות לא רעות. גם משחקים אלה, כמו רוב משחקיו, היו בתנאים לא שווים. לעיתים נדירות שיחק בלא לתת ליריבו יתרון של שני רגלים לפחות.
הערות שוליים

↑  Deschapelles, Alexandre, באתר Edo Historical Chess Ratings
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810615443205606  BnF: cb103919902 (data)  GND: 10046789X  ISNI: 0000 0000 7729 567X  NTA: 159560594  VIAF: 356333   WorldCat (עם VIAF): 356333
אן רמזי (1960)

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1960 (בת 64) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  La Habra High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אן אליזבת רמזי (באנגלית: Anne Elizabeth Ramsay, נולדה: 11 בספטמבר 1960) היא שחקנית אמריקאית הידועה ביותר עבור גילום דמותה של ליסה סטמפל בסיטקום "משתגעים מאהבה" (1992–1999).
ביוגרפיה

רמזי נולדה במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה וגדלה בלה הברה.
רמזי למדה תיאטרון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), וסיימה את לימודיה לתואר ראשון. היא עבדה עם קבוצת שחקנים בשם The Continuum, שכללה בוגרי UCLA. הפקתם משנת 1987 של Waiting, שהיא הייתה שותפה לכתיבתו, זכתה לשבחים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | A Taste of Hemlock | ברברה |  |
| 1991 | Class Action | דבורה |  |
| 1992 | ליגה משלהן | הלן היילי |  |
| 1992 | יצורים 4 | ד"ר מק'קורמיק |  |
| 1995 | Perfect Alibi | פולה סימפסון |  |
| 1996 | The Final Cut | סמלת קתלין הארדי |  |
| 2000 | Woman on Top | במאית טלוויזיה |  |
| 2001 | כוכב הקופים | לוטננט קולונל גרייס אלכסנדר |  |
| 2004 | A One Time Thing | סנדי |  |
| 2005 | Heart of the Beholder | דיבה הולינג |  |
| 2006 | The Cassidy Kids | רבקה ונדרפול |  |
| 2006 | A Merry Little Christmas | קלודיה ולדן |  |
| 2008 | The Human Contract | שריל |  |
| 2009 | Wild About Harry | גב' בראון | סרט זה הופץ גם בשם American Primitive |
| 2009 | Tanner Hall | מוכרת |  |
| 2009 | Off the Ledge | בוני |  |
| 2010 | The Last Rites of Ransom Pride | נערה ששרה |  |
| 2013 | Emanuel and the Truth About Fishes | לקוחה |  |
| 2014 | The Taking of Deborah Logan | שרה לוגן |  |
| 2019 | פצצה | גרטה ואן סוסטרן |  |
| 2021 | ויולט | ונסה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם התוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | A Year in the Life | סינדי | הפרק: "Dixie Chicken" |
| 1988 | Mr. Belvedere | טניה | הפרק: "Fox Trot" |
| 1988 | Something Is Out There | נהגת לימוזינה | מיני-סדרה |
| 1988 | מסע בין כוכבים: הדור הבא | סג"ם קלנסי | הפרק: "Elementary, Dear Data" |
| 1989 | מסע בין כוכבים: הדור הבא | סג"ם קלנסי | הפרק: "The Emissary" |
| 1989 | האנטר | קלי | הפרק: "Teen Dreams" |
| 1990 | Booker | לינדזי סימונס | הפרק: "Crazy" |
| 1990 | Doctor Doctor | ד"ר ליאונה לינוויץ | תפקיד אורח מתמשך (4 פרקים) |
| 1991 | The Man in the Family | לורי | הפרק: "Real News" |
| 1992–1999 | משתגעים מאהבה | ליסה סטמפל | תפקיד קבוע (93 פרקים) |
| 1993 | Murder of Innocence | לינדה קיטון | סרט טלוויזיה |
| 1996 | שיקגו הופ | בטסי הוקאדיי | הפרק: "Papa's Got a Brand New Bag" |
| 1996 | Everything to Gain | שרה קמפנר | סרט טלוויזיה |
| 1997–1998 | Dellaventura | גרי זריאס | תפקיד ראשי (14 פרקים) |
| 2000 | Mysterious Ways | מרת'ה קורדיי | הפרק: "The Midas Touch" |
| 2001 | Bad Haircut | אמא | סרט טלוויזיה |
| 2001 | דארמה וגרג | ננסי | תפקיד אורח מתמשך (4 פרקים) |
| 2001 | CSI | קלודיה גידאון | הפרק: "Organ Grinder" |
| 2004 | The Hollywood Mom's Mystery | ולרי ג'יין רמירז | סרט טלוויזיה |
| 2004–2005 | ישנן בנות | רובין | תפקיד אורח מתמשך (4 פרקים) |
| 2005 | ללא עקבות | לורה מק'אבוי | הפרק: "Penitence" |
| 2005 | עמוק באדמה | ג'קי פלדמן | תפקיד אורח מתמשך (6 פרקים) |
| 2005–2006 | קרובות | טריש הוטון | תפקיד אורח מתמשך (10 פרקים) |
| 2006 | Close to Home | עורכת דין / רוברטה ריכטר | הפרקים: "Homecoming", "There's Something About Martha" |
| 2007 | Close to Home | רוברטה ריכטר | הפרק: "Protégé" |
| 2007 | האוס | אמה סלואן | הפרק: "Fetal Position" |
| 2007 | Tell Me You Love Me | סאלי | הפרקים: "1.3", "1.9" |
| 2007 | הלוחשת לרוחות | אודרי אשר | הפרק: "All Ghosts Lead to Grandview" |
| 2008 | The Cleaner | סטפני ביל | הפרק: "House of Pain" |
| 2008 | דקסטר | אלן וולף | תפקיד אורח מתמשך (6 פרקים) |
| 2009 | המכשפים מוויברלי פלייס | סינדי ון האוזן | הפרקים: "Wizards vs. Vampires on Waverly Place", "Tasty Bites" |
| 2009 | קאסל | ברי בוש | הפרק: "Famous Last Words" |
| 2009–2011 | הות'ורן | ד"ר ברנדה מרשל | תפקיד אורח מתמשך (19 פרקים) |
| 2010–2013 | סודות ההתבגרות | נורה אנדרווד | תפקיד אורח מתמשך (43 פרקים) |
| 2012 | The Finder | מרשל קתרין גיבסון | הפרק: "The Boy with the Bucket" |
| 2012 | גדולה מהחיים | גב' יירדלי | הפרק: "Winning Ugly" |
| 2012 | פרנקלין ובאש | מרת'ה סטראוס | הפרק: "Last Dance" |
| 2013 | Hunt for the Labyrinth Killer | ליסה קופהון | סרט טלוויזיה |
| 2013–2015 | חשיפה לדרום | ויניפרד ווילקס | תפקיד אורח מתמשך (5 פרקים) |
| 2019 | משתגעים מאהבה | ליסה סטמפל | תפקיד ראשי |
| 2020 | שווה (אנ') | סוכנת FIB | פרק "The Birth of a Movement" |
הערות שוליים

↑  Date of birth found on the California Birth Index 1905–1995, under RAMSAY, ANNE E., on September 11, 1960 in Los Angeles County.
↑  "Not Settling for Less Is Her Rx for Success", L.A. Times, October 25, 1990.
↑  Anne Ramsay Biography, TV.com; accessed November 15, 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16265735c (data)  ISNI: 0000 0003 6691 5951  LCCN: no2010201182  NKC: xx0223132  VIAF: 229709613   WorldCat (עם VIAF): 229709613
אניאגרם

ערך זה עוסק בכוכב בעל תשעה קודקודים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בעת בניית אניאגרם בן 9 צלעות מסוג {9/4}, מתקבלים גם בחיתוכים בין צלעותיו, מתושע משוכלל ({9}) ושני אניאגרמים מסוג {9/2} ומסוג {9/3}.
אניאגרם או נונאגרם, הוא צורה גאומטרית דמוית כוכב, בעלת תשעה קודקודים. השם הוא הלחם של שתי המילים היווניות אניאה (תשע) ו-גרמוס (דבר כתב או סמל מצויר).
יש שלוש אפשרויות לבנות אניאגרם: שיטת {9/2} - בה מחברים כל נקודה שנייה, שיטת {9/4} - בה מחברים כל נקודה רביעית, ושיטת הכוכב {9/3} - הנוצר מקודקודיו של מתושע משוכלל, המחוברים כשלושה משולשים שווי-צלעות זה על-גבי זה (ראו איורים לעיל).
האניאגרם משמש, בין היתר, כסמל בהאי וכסמל תשע המתנות והפירות של רוח הקודש בנצרות.
ארז קפריסאי

| ארז קפריסאי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: ארז
מין:: ארז קפריסאי
שם מדעי
 Cedrus brevifolia

ארז קפריסין (שם מדעי: Cedrus brevifolia) הוא מין של מחטנאי מסוג ארז. מקורותיו בהרי הטרודוס  במרכז קפריסין. הוא גדל בעמק הארזים ביער פאפוס שבקפריסין.
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-03-07. נבדק ב-2010-03-07. {{cite web}}:  (עזרה)
אניאגרם (הדרך הרביעית)

שרטוט של אניאגרם עם מספרים ותווים המשויכים לכל זווית
האניאגרם (לעיתים אניאגון) הוא צורה גאומטרית בעלת תשעה קודקודים. השם הוא הלחם של שתי המילים היווניות אניאה (תשע) וגרמוס (דבר כתב או סמל מצויר).
בתרגום ספרו של פטר אוספנסקי "החיפוש אחר המופלא" מכונה האניאגרם "תְשִׁיעוֹן".
סמל האניאגרם משמש למספר מטרות בתורות ומערכות אמונות שונות. במאה ה-20 התבלטה הצורה במערכת שלרוב מכונה "האניאגרם של האישיות". המקורות ההיסטוריים של הסמל שנויים במחלוקת, אך גיאורג איבאנוביץ' גורדייף (שהציג לראשונה את הצורה בעולם המערבי בתחילת המאה ה-20) טען שהצורה פותחה לראשונה במסגרת הזרם הסוּפי באסלאם.
השימוש המודרני בסמל האניאגרם מיוחס בדרך-כלל לגורדייף ולתורתו הרוחנית, "הדרך הרביעית".
סמל האניאגרם, על-פי המסורת של "הדרך הרביעית", מייצג שני חוקים קוסמיים יסודיים: שילוב (קומבינציה, הידוע גם כחוק של שלוש השלשות) ותהליך (פרוצס, הנקרא גם חוק השבע). שילוב הוא ההתקלויות של אותם הכוחות החוברים יחדיו ליצירת מאורע חדש. חוק התהליך הוא הקובע את הסדר בו הדברים מתרחשים.
אנטיוכוס התשיעי

| --- | --- |
מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס התשיעי
מטבע עם דיוקנו של אנטיוכוס התשיעי
 לידה:  135 לפנה״ס 
 פטירה:  95 לפנה״ס (בגיל 40 בערך) 
 מדינה:  הממלכה הסלאוקית 
 בן או בת זוג:  קלאופטרה סלנה הראשונה קלאופטרה הרביעית 
 
אנטיוכוס התשיעי אֵוּסֶבֵּס (? – 96 לפנה"ס) היה מלך הממלכה הסלאוקית משנת 114 ועד מותו. היה בנו של אנטיוכוס השביעי (סידטס) ושל קלאופטרה תאה.
ביוגרפיה

לאחר מות אביו בפרתיה ושובו של דמטריוס השני (ניקטור) לשלטון, שלחה אותו אימו לגלות בקיזיקוס שעל נהר הבוספורוס (ומכאן כינויו "אנטיוכוס קיזיקנוס"). הוא חזר לסוריה ב-116 לפנה"ס ודרש את הכתר מאחיו-למחצה/בן-דודו אנטיוכוס השמיני. באותה עת הגיעה אליו קלאופטרה הרביעית, בתו של תלמי השמיני, שנאלצה להתגרש מבעלה תלמי התשיעי. היא עברה לקפריסין, שם השתמשה באמצעיה הכספיים לגייס צבא. יחד עם הכוח הצבאי שגייסה, עברה לסוריה והציעה את שירותיה לאנטיוכוס התשיעי, שהיה גם בן דודה. בשנת 114 לפנה"ס נשא אנטיוכוס התשיעי את קלאופטרה הרביעית לאישה (הייתה אשתו הראשונה) ובכך חיזק את כוחו. במסגרת מאבק זה, שהחל בשנת 116 לפנה"ס, רדף אנטיוכוס התשיעי אחר אחיו, שניסה לרצוח אותו, והבריח אותו בשנת 113 לפנה"ס מאנטיוכיה. בשנת 112 לפנה"ס צר אנטיוכוס השמיני על אנטיוכיה וכבש אותה. באותה עת שהתה קלאופטרה הרביעית בעיר. היא נמלטה למקדש דפנה שבפאתי אנטיוכיה כדי לקבל מקלט. טריפאינה החליטה שיש להרוג את אחותה, ועל אף התנגדות בעלה אנטיוכוס השמיני, שביקש מאשתו לשקול את קשר הדם שלהם ואת קדושת המקדש, שלחה חיילים שיהרגו את אחותה במקדש. בהמשך, לאחר שאנטיוכוס התשיעי כבש מחדש את אנטיוכיה, הוא עינה את טריפאינה והרג אותה כנקמה על מעשיה.
לאחר מלחמת אזרחים, חילקו האחים ביניהם את הממלכה. אנטיוכוס התשיעי נהרג במהלך קרב עם סלאוקוס השישי (אפיפאנס), בנו של אנטיוכוס השמיני, בשנת 96 לפנה"ס.
הוא היה אביו של אנטיוכוס העשירי, שייתכן שנולד מאשתו הראשונה, קלאופטרה הרביעית.
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of Women in the Ancient World ,p. 50 Joyce E. Salisbury
↑  Encyclopedia of Ancient Egypt: Maps, Timeline, Information about the מאת MobileReference, הפרק Cleopatra IV
אלכסנדר דרווין

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1889 צסיס, ברה"מ 
 הוצאה להורג:  26 בפברואר 1938 (בגיל 48) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  מחנה בוטובו 
 בן או בת זוג:  נדז'דה אודלצבה 
 צאצאים:  Andrey Drevin 
 
אלכסנדר דווידוביץ' דְרֶווין (ברוסית: Александр Давыдович Древин, בלטבית: Aleksandrs Rūdolfs Drēviņš, אלכסנדרס רודולפס דרווינש;  3 ביולי 1889 – 26 בפברואר 1938) היה צייר לטבי-רוסי.