stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איברהים בסיט
קריירת מועדונים

סזאר נולד גאנה, ושיחק עבור קינג פייסל בייבס המקומית במשך כשנתיים. ב-2009 עזב את יבשת אפריקה והצטרף לבני סכנין. לקראת עונת 2009/10 חתם בהפועל פתח תקווה ובתום עונה אחת עזב והצטרף להפועל באר שבע אך התקשה לתבוע את חותמו בסגל הקבוצה והושאל למכבי אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
ב-2012, חתם בהפועל נצרת עילית עמה שיחק כשנתיים. ב-2016 עזב בסיט את ישראל והצטרף לאל-נהדה מהליגה הראשונה בעומאן.
אכסניית קאזה נובה (ירושלים)

| --- | --- |
פתח האכסניה
פתח האכסניה
 מיקום:  קאזה נובה 10, ירושלים
 סוג המלון:  הוסטל
 חדרים:  87
 בעלות:  משמורת ארץ הקודש
 ניהול:  המנזר הפרנציסקני
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1755
 תאריך שיפוץ:  1966
 קואורדינטות:  31°46′43″N 35°13′39″E﻿ / ﻿31.77867°N 35.22744°E﻿ / 31.77867; 35.22744
 http://he.custodia.org/default.asp?id=2161
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) אכסניית קאזה נובה(למפת ירושלים העתיקה רגילה) אכסניית קאזה נובה(למפת ירושלים רגילה) אכסניית קאזה נובה(למפת ירושלים מוגדלת) אכסניית קאזה נובה
 
מפת הרובע הנוצרי
אכסניית קאזה נובה (בלטינית מאוחרת: Casa Nova) שוכנת ברובע הנוצרי בירושלים בסמיכות למנזר הפרנציסקני מנזר סן סלוודור, ברחוב הנושא את שמה של האכסניה. האכסניה נמנית עם רשת אכסניות קאזה נובה הנמצאות בבעלותה של משמורת ארץ הקודש, והיא מופעלת על ידי המנזר הפרנציסקני הסמוך. פירוש שמה של האכסניה בלטינית הוא "בית חדש", והיא קרויה כך משום שהאכסניה חדשה יחסית למנזר הסמוך אליה.
היסטוריה

מבנה האכסניה הוקם בשנת 1755 על גבי בית קברות פרנציסקני במטרה לשמש מקום מגורים לצליינים קתולים העולים לרגל לירושלים. בשנת 1806 הוספו חדרים עליונים יותר לאכסניה, ואילו ב-1866 נבנה המבנה מחדש. האכסניה בנויה סביב חצר פנימית ובחצר מצוי דקל המתנשא לגובה של כעשרה מטר. באכסניה תשעים חדרים המרוהטים בפשטות יחסית, אם כי יש שירותים בכל חדר.
לצד הכניסה מצוי שריד לתקופה שקדמה להגעת כלי הרכב לירושלים - מדרגה ששימשה לעליית נוסעים על גב חמורים או סוסים. באכסניה שמורה דלת עץ שאורחי האכסניה בתקופת המאה ה-16 - המאה ה-18, ביניהם עולי רגל מפורסמים, חרטו את שמם עליה.
בשנת 1964 ביקר האפיפיור פאולוס השישי במדינת ישראל ובממלכת ירדן, ובעת שהותו בירושלים, שהייתה באותה עת בשליטת ירדן, התגורר באכסניה זו.
בשנת 1966, במלאת מאה שנים להקמת המבנה, הוא שופץ והותקנה לו דלת מודרנית.
לקריאה נוספת

יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה, א, ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, עמ' 258, 264, 268.
דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור, 1996.
אירגסמצ'ה

| --- | --- |
סמל אירגסמצ'הסמל אירגסמצ'ה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  דרום טרנסדנוביה
 מחוז:  טולנה (מחוז) טולנה
 נפה:  נפת טמאשי
 תאריך ייסוד:  1938 
 שטח:  64.64 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,440 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  46°41′52″N 18°10′50″E﻿ / ﻿46.697680555556°N 18.180619444444°E﻿ / 46.697680555556; 18.180619444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.Iregszemcse.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אירגסמצ'ה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אירגסמצ'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אירגסמצ'ה (בהונגרית: Iregszemcse) הוא כפר במחוז טולנה שבמרכז הונגריה.
יהודי אירגסמצ'ה

לא ידוע הרבה על יהודי הכפר. במפקד קהילות הונגריה נכתב שהיו במקום 95 יהודים, בהם רופא, וטרינר וכמה בעלי אחוזות. יהודי העיר נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 152
איראג-סאמצ'א, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 30. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
אכסניית בארנארד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין, מוסד חינוכי 
 מיקום:  לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  51°31′04″N 0°06′35″W﻿ / ﻿51.5177°N 0.1098°W﻿ / 51.5177; -0.1098
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאכסניית בארנארד(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאכסניית בארנארד(למפת הסיטי של לונדון רגילה) אכסניית בארנארד(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) אכסניית בארנארד
 
אכסניית בארנארד (באנגלית: Barnard's Inn) הייתה אכסניית אוצר בלונדון בירת אנגליה. האכסניה הייתה ממוקמת בשכונת הוברן. כיום המבנה משמש את מכללת גרשאם (אנ').
היסטוריה

ראשיתה של אכסניית בארנארד באמצע המאה ה-13. תעוד משנת 1232 מציין כי שטח האכסניה היה חלק מאחוזתו של סר אדם דה בייסינג, הלורד ראש העיר של לונדון. שטחי האדמה עברו לג'ון מקוורת', דיקן לינקולן, אשר במותו, בשנת 1451, הוריש את האכסניה למוסדות הכנסייה של לינקולן. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1454 נוסדה במקום אכסניית אוצר ששימשה כבית מגורים לתלמידי אכסניות המשפט גריי וסטייפל.
מבנה האכסניה ניזוק במהלך מהומות גורדון בשנת 1780 עת מבנה מזקקה סמוך, שהיה בבעלות נוצרי קתולי הוצת על ידי הפורעים. השריפה פגעה באולם הראשי של האכסניה ובחלק ממבני המגורים.
במהלך המאה ה-17 שימשה האכסניה למגורי עורכי דין, ובשנת 1830 הפכה למשרדי עורכי דין. בשנת 1888 בוטל התפקיד של "דיקן לינקולן" והאכסניה נרכשה על ידי גילדת האורגים על מנת לשמש כבית ספר. בית הספר פעל עד שנת 1959 ומאז שנת 1991 המבנה משמש את מכללת גרשאם.
תיאור המבנה

חדרי עורכי הדין במבנה הנוכחי מקורם במאה ה-18. חלקים מאולם הסעודות מקורם במאה ה-15. חיפוי העץ ועיטורי הזהב של האולם מקורם במאה ה-16. חלק מלבני קירות המרתף מקורם במבנה מהתקופה הרומית. לאחר שהמבנה הוזנח במאה ה-19, דאגה גילדת האורגים לשיקומו, ועבודות השיקום נערכו בשנת 1932. במסגרת שיקום אולם הסעודות הוסר גג המבנה, שופץ ושוחזר והושב למקומו. בנוסף הותקנו שני אחים בסגנון טיודור. האולם שופץ לאחרונה בשנת 1990 על מנת להתאימו לצורכי מכללת גרשאם.
אזכורים בספרות

פיפ, גיבור ספרו של צ'ארלס דיקנס "תקוות גדולות" התגורר על פי הספר באכסניית בארנארד. דיקנס עצמו התגורר באכסניה סמוכה.
אכסניית קאזה נובה

הכניסה לאכסניית קאזה נובה בירושלים
אכסניית קאזה נובה (לטינית Casa Nova - "בית חדש") היא רשת אכסניות בארץ ישראל, הנמצאת בבעלותה של משמורת ארץ הקודש ומופעלת על ידה.  אכסניות קאזה נובה שוכנות סמוך לאתרים בהם קיים עניין תאולוגי נוצרי, והן נועדו לספק שירותי הלנה לעולי רגל קתולים הפוקדים את המקומות הקדושים לנצרות. האכסניות מודרניות אם כי בדרך כלל צנועות באופיין, ובהן מסעדה, קפלה ואולם כנסים; ולעיתים מטבח לצליינים, קפיטריה או שירותים אחרים.
האכסניות

אכסניית קאזה נובה בירושלים - האכסניה שוכנת ברובע הנוצרי בירושלים, סמוך למנזר הפרנציסקני מנזר סן סלוודור, ברחוב הנושא את שמה. מבנה האכסניה הוקם בשנת 1755 על גבי בית קברות פרנציסקני, במטרה לשמש מקום מגורים לצליינים קתולים העולים לרגל לירושלים. בשנת 1806 הוספו לאכסניה חדרים נוספים, ואילו ב-1866 נבנה המבנה מחדש. באכסניה 87 חדרים.
אכסניית קאזה נובה בבית לחם - האכסניה צמודה לכנסיית המולד מצפון ולכנסיית קתרינה הקדושה ממערב. באכסניה 63 חדרים. בקרבת האכסניה, בצידו האחר של כיכר מאנגר, שוכן בית מלון חדש יותר של משמורת ארץ הקודש, המכונה "קאזה נובה אוריינטל פאלאס" (Casa Nova Oriental Palace) ובו 24 חדרים.
אכסניית קאזה נובה בנצרת - האכסניה בנצרת שוכנת ברחוב אל-בישארה ("הבשורה"), מול בזיליקת הבשורה. המבנה הוקם בראשית מאה ה-19 ושימש כאכסניית צליינים במקום מבנה המנזר הפרנציסקני בעיר. הוא חרב ברעידת האדמה שפקדה את הגליל ב-1 בינואר 1837, אך הוקם מחדש באותה שנה. המבנה שופץ מספר פעמים והוא ממשיך ופועל כאכסניה בעיר. באכסניה 75 חדרים.
אכסניית קאזה נובה במתחם הפרנציסקני על הר תבור - האכסניה שוכנת על פסגת ההר, מערבית לכנסיית ההשתנות ובצמוד למנזר הפרנציסקני. באכסניה 22 חדרים.
אכסניית קאזה נובה בטבריה - האכסניה שוכנת בבניין עשוי בזלת ברח' הירדן, מצפון לעיר העתיקה של טבריה, לא הרחק מחוף הכנרת, והיא מתאפיינת במגדל שעון קטן. באכסניה 25 חדרים.
אכסניית קאזה נובה בעין כרם.
גלריה

אכסניית קאזה נובה בבית לחם. מאחוריה נראות כנסיית המולד וכנסיית קתרינה הקדושה
הקאזה נובה בנצרת (בימין התמונה) - מראה מגן בזיליקת הבשורה
אכסניית קאזה נובה על הר תבור. בחזית התמונה נראה פסל של האפיפיור פאולוס השישי
השעון בחזית הקאזה נובה בטבריה
הערות שוליים

↑  האכסניה הפרנציסקאנית (הקזה נובה)
אכסניית קליפורד

אכסניית קליפורד
אכסניית קליפורד (באנגלית: Clifford's Inn) הייתה אכסניית אוצר הממוקמת במקום בו עובר כיום מעבר אכסניית קליפורד (Clifford's Inn Passage), בסמוך לרחוב פליט.
האכסניה נוסדה בשנת 1344 ונסגרה בשנת 1903. מבנה האכסניה נהרס בשנת 1934.
אכסניית קליפורד הייתה הראשונה מבין אכסניות האוצר, האחרונה מביניהן שמבנייהָ נהרס בעקבות ביטול תפקידן של אכסניות האוצר.
האכסניה שימשה למגורי סטודנטים למשפטים אשר למדו באכסניית אינר טמפל. בשנת 1903 הצביעו חברי אכסניית קליפורד על פירוקה של האגודה, ועל לתרומת הכספים לתובע הכללי של אנגליה וויילס.
היסטוריה

אכסניות האוצר התפתחו לצידן של אכסניות המשפט. במהלך המאה ה-12 וראשית המאה ה-13 לימודי המשפטי התנהלו בתחום הסיטי של לונדון כאשר המלמדים היו אנשי כמורה. באמצע המאה ה-13 צו מלכותי של המלך הנרי השלישי אסר על לימוד משפטים בתחומי הסיטי, וכן צו אפיפיור אסר על הכמורה ללמד משפטים, הביאו להפסקת לימודי המשפטים. כתוצאה מכך עזבו עורכי הדין את תחומי הסיטי ועברו להתגורר באכסניות בכפר הוברן, הממוקם בין הסיטי של לונדון לבין הסיטי של וסטמינסטר (בה היו ממוקמים בתי המשפט המלכותיים). הראשונה באכסניות אלה שהפכה לאכסניית האוצר הייתה אכסניה הממוקמת על אדמותיו של רוברט דה קליפורד, ברון קליפורד. האדמה להקמת האכסניה ניתנה ב-24 בפברואר 1310, והיא נקראה על שמו של הברון. לאחר מותו של הברון בשנת 1314 עברה הבעלות בשטח לידי אחיו, רוברט, ולאחר מותו של רוברט בשנת 1344 חכרה אלמנתו את האדמה לסטודנטים למשפטים שהתגוררו באכסניה בעבור 10 ליש"ט לשנה. חכירה זו הפכה את אכסניית קליפורד לאכסניית האוצר הראשונה (אכסניה בבעלות שותפות עורכי דין, בה לימדו את הבסיס של לימודי המשפטים). האכסניה רכשה רשמית את האדמה הנחכרת ב-29 במרץ 1618 מבעלי השטח פרנסיס קליפורד, רוזן קמברלנד הרביעי בעלות של 600 ליש"ט, וכן בתמורה לדמי שכירות שנתיים של 4 ליש"ט. תנאי הסכם השכירות נשארו בתוקפם עד שנת 1800.
בשנת 1903 החליטו חברי האגודה לפרק את האגודה, למכור את מבני האכסניה ולתרום את הכסף לתובע הכללי של אנגליה וויילס (העומד בראש לשכת עורכי הדין של אנגליה). המכירה הפומבית נערכה ב-14 במאי באותה שנה, והאכסניה נמכרה בעבור 100,000 ליש"ט. מבני האכסניה (למעט בית השער) נהרסו בשנת 1934. בית השער ניצב עד ימינו.
הנהלת האכסניה

האכסניה נוהלה על ידי מועצה שבראשה עמד מנהל האכסניה. במועצה היו חברים 12 עורכי דין אשר נבחרו על ידי כל עורכי הדין החברים באגודה המהווה את האכסניה. מנהל האכסניה נבחר בהצבעה בין כל החברים, והיה אחראי על פעילות האכסניה ופיקוח על משרתיה.
בעבר נבחרו המנהלים לכל ימי חייהם, אולם בהחלטה מה-15 ביוני 1668 הוחלט כי המנהלים יבחרו לתקופה של שלוש שנים. יחד עם זאת נותר המנהג לבחור את אותו מנהל לכל ימי חייו, והוא נבחר שוב ושוב עד שלא יכל להמשיך בתפקידו. מסיבה זו רק 21 מנהלים ניהלו את האכסניה בין השנים 1668 ו-1890.
האכסניה נחשבה לאכסניה המסונפת למידל טמפל, אולם חברי האכסניה הקפידו להצהיר על עצמאותה, ובשל כך התקיים במשך השנים המנהג לפיו שלחה מידל טמפל הודעה בידי שליח מדי שנה לאכסניה, והאכסניה קיבלה את ההודעה ולא השיבה לה.
ראו גם

אכסניות האוצר
מידל טמפל
איברהים דורו

איברהים דורו (בבוסנית: Ibrahim Duro; נולד ב-26 באפריל 1970) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הקשר ובעיקר בעמדת הקיצוני השמאלי, וזאת בשל מהירותו הרבה ויכולת הכדרור שלו.
קריירת משחק

דורו נולד בעיר קוניץ' שביוגוסלביה ובגיל נוער שיחק בקבוצה המקומית בסרייבו. דורו עלה לקבוצת הבוגרים אך עד מהרה נאלץ לעזוב את הקבוצה בעקבות השבתת הליגה המקומית עקב המלחמות באזור ועבר לשחק בקרואטיה. תחילה חתם בהיידוק ספליט ובהמשך עבר לשיבניק.
בעונת 1997/1998 חתם דורו במכבי חיפה שאותה אימן גיורא שפיגל. הקבוצה לא הצליחה במאבקיה בליגה ושפיגל אף פוטר במהלך העונה. אולם, תחת הדרכתו של מחליפו, דניאל בריילובסקי, זכתה הקבוצה בגביע המדינה לאחר שניצחה בגמר את הפועל ירושלים, משחק שבו דורו בישל את השער הראשון והשני בהארכה. גם עונת 1998/1999 לא הייתה מוצלחת עבור חיפה בזירה המקומית, אולם כמחזיקת גביע המדינה, השתתפה הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע ורשמה קמפיין מוצלח כשהודחה רק בשלב רבע הגמר לאחר שניצחה בשלבים הקודמים את גלנטורן, ס.ו. ריד ופריס סן ז'רמן. דורו שותף ברוב המשחקים ואף כבש שער במשחק נגד ריד בקריית אליעזר.
דורו נחשב לשחקן אמוציונלי המרבה להתווכח עם השופטים, ובמהלך הקדנציה בחיפה הורחק פעמיים.
בעונת 1999/2000 עבר מחיפה להפועל כפר סבא עמה ירד לליגה השנייה. את העונה הבאה פתח באותה הליגה במדי מכבי אחי נצרת.
ב-2001 שב לקבוצה ממנה הגיע לישראל, נ.ק. זאגרב, ובעונת 2001/2002 זכה עמה באליפות היחידה בתולדותיה. ב-2003 עבר לשחק ברייקה וב-2004 עבר לשחק בססבטה מהליגה השנייה.
דורו רשם שתי הופעות במדי נבחרת בוסניה. בסוף שנות התשעים, כשהוענקה לו אזרחות קרואטית, כבר לא יכול היה לשחק בשורות נבחרת קרואטיה בשל ההופעות שערך בנבחרת בוסניה קודם לכן.
לדורו אח בשם סמיר המשחק בזניצה.
איברהים דאוד נונו

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בן 64 בערך) 
 מדינה:  בחריין 
 תפקיד:  מועצת השורא של בחריין
 תקופת כהונה:  2001-2006
 
איברהים דאוד נונו (בערבית: إبراهيم داوود نونو, בעברית: אברהם דוד נונו; נולד ב-1960) הוא איש עסקים ופוליטיקאי יהודי-בחרייני. כיהן בין השנים 2001–2006 בבית העליון (הממונה על ידי מלך בחריין), במועצת השורא של הפרלמנט הבחרייני, החבר היהודי הראשון והיחיד במועצה. כיום הוא המנכ"ל הנוכחי של חברת בסמה ונשיא איגוד הקהילות היהודיות במפרץ.
משפחת נונו מקורה מבצרה שבעיראק, לאחר שהיגרה לבחריין לפני למעלה ממאה שנה יחד עם מאות יהודים מעיראק שתרו אחר הזדמנויות כלכליות שם, אך המשיכו לדבר את הדיאלקט הבצראווי (שהוא דיאלקט של הערבית-עיראקית). בשנת 2006 מימן נונו תיקונים לבית הכנסת היחיד במדינה.
הערות שוליים

↑  العضو اليهودي بمجلس الشورى البحريني: ولائي للبحرين ولا أخطط لزيارة إسرائيل, أخبــــــار, archive.aawsat.com
↑  Ramadan reminds me how lucky I am to be a Jew living in the Gulf, blogs.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
1 2  President | AGJC (באנגלית אמריקאית)
↑
↑  إبراهيم سليل عائلة نونو البحرينية اليهودية يروي قصة أول كنيس في الخليج وذكريات «يهود المنامة», جيمينا (בערבית)
↑  יוני מנדל‏, בחריין: יהודיה תכהן בפרלמנט, באתר וואלה, 6 בדצמבר 2006
↑  Lazar Berman, Beth Din of Arabia: Jews in Gulf countries announce first communal organizations, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא בחריין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגף התקציבים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד אחראי:  משרד האוצר
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 שר:  בצלאל סמוטריץ'
 ראש:  יוגב גרדוס
 מטה מרכזי:  רחוב קפלן 1 גבעת רם, ירושלים
 אגף התקציבים
 
אגף התקציבים הוא יחידה מקצועית ומרכזית במשרד האוצר והוא אחראי על קביעת המדיניות הכלכלית של הממשלה. בין תפקידיו העיקריים: הכנת תקציב המדינה והגשתו לאישור הממשלה וכן גיבוש המדיניות המאקרו-כלכלית של הממשלה והגשתה לאישור מקבלי ההחלטות.
האגף עוסק בהכנת תקציב המדינה וחוק ההסדרים והגשתו לממשלה, ביצוע שינויים בתקציב המדינה לאורך השנה, גיבוש המדיניות המאקרו-כלכלית של הממשלה והגשתה לאישור מקבלי ההחלטות, קידום רפורמות כלכליות ושינויים מבניים בממשלה ובמשק הישראלי.
עם השנים האגף צבר כוח רב הנובע מיכולתו להשפיע על פעילות משרדי הממשלה וסדרי העדיפויות שלהם ולהשפיע על הכלכלה הישראלית.
ראש האגף, הממונה על התקציבים, נמצא בדירוג של מנכ"ל משרד ממשלתי. בראש אגף התקציבים עומד יוגב גרדוס, שמונה לתפקידו ב-2021.
תפקידי האגף

תפקידי האגף המרכזיים הם:
התווית מדיניות פיסקאלית: גיבוש מתווה רב שנתי להוצאה ולגרעון התקציבי ומעקב אחר התפתחות התקציב החזויה (הוצאות והכנסות).
הכנת תקציב המדינה: בניית תקציב, הגשתו לאישור הממשלה והכנסת, יישום מדיניות הממשלה בתחום תקציב המדינה, ליווי משרדי הממשלה במהלך שנת התקציב, מעקב וביצוע שינויים והתאמות בתקציב במהלכה.
גיבוש ויישום מדיניות מקרו-כלכלית: קידום רפורמות כלכליות ושינויים מבניים בענפי המשק השונים והמבנה שלהם, הגשת הרפורמות לאישור מקבלי ההחלטות, וייעוץ לשר האוצר ולממשלה בנושא זה.
ייזום פעולות לחיסכון, הגברת התחרות, ייעול והקצאת משאבים נכונה בכל משרדי הממשלה ובמגזרי משק שונים: הצעות לשינויים מבניים בגופים ובמגזרים המצריכות לעיתים גם שינויי חקיקה.
טיפול בהיבט הכלכלי תקציבי בתהליך קבלת ההחלטות בממשלה: בהצעות חוק ממשלתיות, בהצעות חוק פרטיות ובכל הנוגע למדיניות הממשלה.
תפקידי האגף > תקציב המדינה

תפקידו העיקרי של האגף הוא הכנת תקציב המדינה. האגף מכין את טיוטת התקציב ומלווה את דיוני התקציב – הליך אישור חוק תקציב המדינה בממשלה ובכנסת. ההוראות להכנת חוק תקציב המדינה נגזרות מתוקף חוק יסוד: משק המדינה וחוק יסודות התקציב הקובע שהממשלה תגיש לאישור הכנסת חוק תקציב שנתי מדי שנה טרם תחילת שנת הכספים. חוק יסוד: הכנסת אף קובע שאם לא אישרה הכנסת תקציב תוך שלושה חודשים מיום תחילת שנת הכספים הכנסת תפוזר ויערכו בחירות.
האגף מקיים משא ומתן עם משרדי הממשלה על גודל תקציבם, בוחן את ההשלכות המאקרו כלכליות לגבי המשק ואת משמעויות המיקרו-כלכלה לגבי יחידות עסקיות. הוא עורך או מקבל לבדיקה את תחשיבי כדאיות הפרויקטים שהמדינה נדרשת להשתתף במימונם או שמשרדי הממשלה מעוניינים לקדם. את סיכומיו הם מגיש לאישור הממשלה. לאחר קבלת האישור, מכין האגף את ספרי התקציב המהווים את חוק התקציב: לכל משרד ולכל יחידה תקציב והם מונחים לדיון בפני הכנסת. התוכן המאושר, בכפוף לשינויים, הוא הבסיס לתקציב המדינה בפועל.
ביצוע שינויים בתקציב המשרדים לאורך השנה והסטת תקציבים בין סעיפים תקציביים טעונים אישור של אגף התקציבים המגיש את בקשות השינוי לוועדת הכספים של הכנסת. היעדר עצמאות המשרדים ביכולת לנהל את תקציבם השוטף והשארת השליטה גם לאורך השנה בידי אגף התקציבים עוררה לאורך השנים ביקורת רבה ומתח בין המשרדים לאגף התקציבים.
ניהול ובקרה על הוצאת התקציב בפועל היא בידי משרדי הממשלה וחשבויות המשרדים ותחת פיקוח אגף החשב הכללי.
תפקידי האגף > חוק ההסדרים

אגף התקציבים אחראי לגיבוש חוק ההסדרים והרפורמות המבניות הנערכות במסגרתו. חוק ההסדרים הוא שם מקוצר לאגד תיקוני חקיקה שממשלת ישראל מגישה לחקיקה בכנסת, כמעט מדי שנה מאז 1985, במגוון נושאים שהממשלה מעוניינת לקדם. מטרת חלק מהסעיפים להקטין את ההוצאה התקציבית באותה שנה, אך חלקם נועדו לקדם רפורמות במשק, כגון הפרטות וצעדים אחרים התואמים את עקרונות הליברליזם הכלכלי. לשינויים אלה משעויות ארוכות טווח, והם לעיתים מבטלים חוקים שהכנסת חוקקה. על השימוש בחוק ההסדרים למטרות ארוכות טווח נמתחה ביקורת לאורך השנים.
הדיונים בחוק ההסדרים נערכים בדרך כלל במקביל לדיונים בחוק התקציב, וזאת משני טעמים עיקריים: ברמה ההצהרתית, הממשלה טוענת כי החוק נועד לאפשר את יישום מדיניותה הכלכלית כפי שהיא מתבטאת בתקציב. באופן מעשי, מאחר שלפי סעיף 36א לחוק-יסוד: הכנסת, אי אישורו של תקציב המדינה מוביל לפיזור הכנסת והקדמת הבחירות, הבאתו של חוק ההסדרים לאישור הכנסת ביחד עם חוק התקציב מבטיחה את אכיפתה של המשמעת הקואליציונית גם לגבי חוק זה.
שליטתו של האגף בהליך גיבוש חוק ההסדרים הוא שהעניק לאגף כוח רב במרוצת השנים מאז תוכנית הייצוב ב-1985. לאורך השנים זכה החוק לביקורת לאור הליך החקיקה המהיר בה נדרשת הכנסת לאשר שינויים ורפורמות משמעותיות וכריכתו יחד עם תקציב המדינה שעלול להוביל לפיזור הכנסת.
תפקידי האגף > רפורמות כלכליות

במרוצת השנה האגף עוסק בגיבוש המדיניות המאקרו כלכלית של הממשלה ובוחן אפשרות לקידום רפורמות כלכליות ושינויים מבניים בענפי המשק השונים.
היסטוריה

ראשיתו של אגף התקציבים ב"מחלקה לתקציב" במשרד האוצר עם הממשלה הראשונה ב-1948 אשר קיבלתה את תקציבי המשרדים ועיבדה אותם לתקציב ממשלתי אחד לאישור הכנסת.ב-1953, תחת לוי אשכול כשר האוצר ופנחס ספיר כמנכ"ל המשרד הפכה המחלקה לאגף בניהולו של ד"ר יעקב ארנון. תפקידו של הממונה על התקציבים הופרד מכפיפות לחשב הכללי וביסס את האגף כמוסד הכלכלי המתכנן הראשי של משק המדינה. מטרת הקמת האגף הייתה למסד את תהליכי תכנון התקציב.
עובדיו הראשונים של האגף נבחרו מקרב סטודנטים בוגרי החוג לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, בראשותו של פרופ' דן פטנקין. לפי-כך נקראו עובדי אגף התקציבים "נערי פטנקין" או "נערי ארנון" על שם מנהל האגף הראשון. פטנקין, אשר היה יועץ כלכלי לשר האוצר סייע לפיתוח מגמה. גיוס כלכלנים צעירים לאגף יצר תדמית ייחודית שניסו לשוות לה מקצועיות וניתוק משיקולים פוליטיים. במקביל, משרדי הממשלה האחרים, ובראשם המשרדים הכלכליים כמו משרד המסחר והתעשייה החלו לגייס סטודנטים בוגרי כלכלה למשרדיהם במטרה להידמות לאגף ולקיים שפה משותפת עם עובדיו.
תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 סימנה נקודת מפתח בחיי אגף התקציבים שבמסגרתה נחקקו חוק יסודות התקציב ולראשונה נחקק חוק ההסדרים. חוק יסודות התקציב מהווה את הבסיס החוקי להעברת חוק התקציב השנתי וחוק ההסדרים הוא מסגרת להעברת רפורמות כלכליות משקיות משמעותיות. שני אלה מהווים הכלים המשמעותיים העומדים בידי אגף התקציבים ומקור כוחו הפוליטי-כלכלי. באמצעותם האגף שולט, הלכה למעשה, על תקציב המדינה, כולל זה שבניהול המשרדים המקצועיים השונים ומאפשר לו להעביר רפורמות הנוגעות לכלל המשק. האגף קיבל שליטה על תקציבי המשרדים ויכולת לנהל את סעיפי התקציבים וצומצמה הגמישות של משרדי הממשלה והשרים הממונים בניהול תקציב המשרדים.
בתקופת כהונתו של אהוד ברק כראש הממשלה הוא ניסה להעביר את אגף התקציבים תחת משרד ראש הממשלה אך נכשל בכך.
מבנה האגף

בראשות אגף התקציבים במשרד האוצר עומד הממונה על התקציבים הכפוף לשר האוצר. החל מסוף שנות ה-70 נוצר נוהג במסגרתו הממונה על התקציבים הוא עובד ותיק של האגף אשר יצא לעבוד מחוץ לאגף (במגזר הפרטי או במגזר הציבורי) וחוזר לצורך כהונה כממונה על התקציבים.
תחת הממונה על התקציבים שישה צוותים המחולקים לתחומים מקצועיים שבראשות כל אחד מהם עומד סגן הממונה על התקציבים:
צוות נדל"ן ושלטון מקומי – עוסק בתחומי פנים ורשויות מקומיות, שיכון, דתות ופריפריה, מינהל מקרקעי ישראל, תכנון והגנת הסביבה.
צוות ביטחון ומינהלי – עוסק בתחומי ביטחון, ביטחון פנים, ממשל ומינהל.
צוות חברתי – עוסק בתחומי בריאות, חינוך, ביטוח לאומי, רווחה וקליטה.
צוות תשתיות – עוסק באנרגיה, מים וחקלאות, תחבורה ותחבורה ציבורית.
צוות מאקרו – עוסק במאקרו-תקציב, תרבות וספורט, פיננסים ומחירים, מגזר ציבורי וכלכלה.
צוות כלכלי – עוסק במו"פ, מדע, השכלה גבוהה, כלכלה, תקשורת ותיירות, תעסוקה.
תחת סגני הממונה על התקציבים עובדים רכזים ולהם כפופים רפרנטים. באגף מועסקים כ-70 כלכלנים בין הגילאים 25-40. עובדי האגף הם בוגרי תואר בכלכלה שלרוב מגויסים לאגף בסמוך לסיום לימודיהם, ללא רקע מקצועי או קריירה משמעותית טרם לכן. האגף בולט בכך שסגני הממונה על התקציבים צמחו באגף והתקדמו מתפקידי רפרנטים ורכזים ומעולם לא כיהן סגן ממונה על התקציבים שלא צמח באגף.
לאורך השנים עלתה ביקורת כנגד האגף על היעדר הגיוון בקרב עובדיו, ייצוג היתר של בוגרי המחלקה לכלכלה באוניברסיטה העברית ("נערי פטנקין") והעדר ייצוג לאוכלוסיות כמו מיעוטים וחרדים.
האגף מקיים יום עיון שנתי שנערך לזכרם של ארבע מעובדי האגף שנפלו במלחמת יום הכיפורים, במסגרת יום העיון, שנערך בהשתתפות בוגרי האגף, נערכות הרצאות בנושאי כלכלה.
ביקורת על האגף

לאורך שנים זכה אגף התקציבים לביקורת רבה על הכוח הרב שהוא צבר, בעיקר אל מול הדרג הפוליטי ואל מול יתר משרדי הממשלה. כוח רב זה החל להתרכז בידי האגף לאחר תוכנית הייצוב ב-1985 ולדעת מבקרי האגף הכוח שהיה אמור לרסן ולבקר את ההוצאה הממשלתית גדל יתר על המידה.
ביחס לדרג הפוליטי האגף קיבל ביקורת על כך שהוא מגיש לממשלה תקציב מוכן לאישור ותהליך אישור התקציב אינו מתחיל בקבלת הנחיות ומדיניות מדינית-חברתית מהדרג הנבחר. עיקר ראייתו של האגף היא במטרה לשמור על הקופה הציבורית ולחסום הוצאות ציבוריות. בנוסף, בניגוד לדרג הנבחר, אגף התקציבים נושא בסמכות אך לא באחריות לתקצב וזו נשללת מהדרג הנבחר. הליך בניית התקציב, הכרוך במשא ומתן מול שרים וחברי כנסת הוביל לביקורת על האגף על כניסתו לזירה הפוליטית וניתוק של מהלכיו משיקולים מקצועיים גרידא או השארת הליך המשא ומתן הפוליטי לשר האוצר עצמו.
ביחס למשרדי הממשלה האגף יכול לקבוע את תקציבי משרדי הממשלה גם ללא התייעצות עמם ונותן לו כוח רב בהשפעה על פעילות הממשלה, המשרדים ורפורמות כלכליות שונות. ועדת קוברסקי קבעה ב-1989 שאגף התקציבים (והממונה על השכר במשרד האוצר) ריכוזי יתר על המידה ומחזיק בכוח רב מדי אל מול משרדי הממשלה ומקבלים החלטות גם בנושאים מקצועיים ולא רק תקציביים, פוגע ביכולת התכנון והמוטיבציה של משרדי הממשלה השונים – "ה"רפרנטים" של האגף רואים עצמם מוסמכים להתערב בהחלטות של המשרדים בתחומים ייעודיים-מקצועיים טהורים, כיוון שלהחלטות אלו השלכות תקציביות". הוועדה המליצה להעביר סמכויות מאגף התקציבים למשרדי הממשלה.
במסגרת הליך בניית תקציב המדינה אין גוף שתפקידו לבקר ולבדוק את ההנחות העומדות בבסיס תקציב המדינה ולהציע חלופות ותקציב אלטרנטיבי. עם זאת, לאורך השנים המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה, בנק ישראל ומרכז המחקר והמידע של הכנסת קיבלו על עצמם סמכויות לבחון את הצעות אגף התקציבים.
אנשי אגף התקציבים הם ברובם כלכלנים צעירים ולאור כוחם הרב אל מול מנכ"לים ותיקים ועתירי ניסיון טוענים לעיתים מזומנות כי הם הממשלה מנוהלת על ידי אנשים צעירים שאינם בקיאים כל צרכם בחומר המקצועי הרלוונטי, מהווים דרג נמוך יחסית בהיררכיה הממשלתית ומקבלים באופן עצמאי החלטות מדיניות משמעותיות. כחלק מביקורת זו זכו פקידי אגף התקציבים לכינוי "נערי האוצר". כך לדוגמה ראש הממשלה יצחק רבין אמר על עובדי אגף התקציבים ב-1992: "פקידי האוצר לא ידעו בחיים שלהם להזיע ולעבוד. זוהי חבורת ילדים שלא מבינה מה קורה לעם ומה קורה לממשלה." חוסר ניסיון והגיל הצעיר של העובדים באגף, ובתוך כך הממונים על התקציבים, הוביל גם להאשמות כי במסגרת קבלת ההחלטות של עובדי אגף תקציבים מתערבבים שיקולים זרים בנוגע להמשך הקריירה שלהם לאחר שיסיימו את תפקידם באגף בגיל צעיר יחסית.
הממונים על התקציבים

| מספר | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | יעקב ארנון | 1952 | 1957 |
| 2 | דב בן דרור | 1957 | 1958 |
| 3 | שמחה סורוקר | 1958 | 1964 |
| 4 | משה זנבר | 1964 | 1968 |
| 5 | אברהם אגמון | 1968 | 1970 |
| 6 | ארנון גפני | 1970 | 1975 |
| 7 | שר-שלום שירן | 1975 | 1978 |
| 8 | איתן ברגלס | 1978 | 1979 |
| 9 | ישראל חיים ארקין | 1979 | 1980 |
| 10 | יעקב גדיש | 1980 | 1983 |
| 11 | אהרון פוגל | 1983 | 1987 |
| 12 | דוד בועז | 1987 | 1991 |
| 13 | דוד ברודט | 1991 | 1995 |
| 14 | רן קרול | 1995 | 1997 |
| 15 | דוד מילגרום | 1997 | 2000 |
| 16 | אוהד מראני | 2000 | 2002 |
| 17 | אורי יוגב | 2002 | 2004 |
| 18 | קובי הבר | 2004 | 2007 |
| 19 | רם בלינקוב | 2007 | 2009 |
| 20 | אודי ניסן | 2009 | 2011 |
| 21 | גל הרשקוביץ | 2011 | 2013 |
| 22 | אמיר לוי | 2013 | 2017 |
| 23 | שאול מרידור | 2017 | 2020 |
| 24 | יוגב גרדוס | 2020 | מכהן |