stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות יוצרים בהלכה
הגישות המכירות בזכויות יוצרים > דינא דמלכותא דינא

יש שהכירו בזכויות יוצרים על בסיס חוקי מדינת ישראל – חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007 ושאר החוקים המעגנים את זכות הקניין בנכסים מופשטים. זאת על פי הכלל התלמודי "דינא דמלכותא דינא" - דהיינו לדין המדינה יש תוקף הלכתי מחייב. באחרונים נידונה השאלה מה היקף כלל זה (האם הוא חל במדינת ישראל או רק במדינה זרה) ואילו חוקים הוא כולל. רבים מהפוסקים סוברים שדינא דמלכותא דינא חל על כלל החוקים המגנים על זכויות יוצרים. כך פסקו לדוגמה הרב עובדיה יוסף, וכן הרב דוד חי הכהן:
"על פי חוקי המדינה ואולי כל מדינות העולם, מקובל להגן על זכות המפיקים והיוצרים, שלא יעתיקו את יצירותיהם ללא הסכמתם. ממילא יש בכך דינא דמלכותא דינא."
הכרת ההלכה בחוק המדינה מבוססת על כך שמדובר בסוגיה ממונית מובהקת, וחכמים קבעו כי ניתן להתנות על ענייני ממון, ומשום שבהלכה אין מקורות ברורים בנושא. הכרה בזכויות יוצרים על בסיס חוק המדינה תתיר שימוש פרטי וביתי ביצירות אם החוק מתיר זאת. הקושי בביסוס זכויות יוצרים על 'דינא דמלכותא דינא' בלבד, נעוץ כאמור בעובדה שישנה מחלוקת פוסקים בדבר היקף תחולתו של הכלל 'דינא דמלכותא דינא - האם הוא חל על חוקי מדינת ישראל או רק בחוץ לארץ. בנוסף, לחוק האזרחי יש תוקף הלכתי רק אם המדינה אוכפת אותו. אם המדינה אינה אוכפת ואינה נוקטת סנקציות כנגד מפירי זכויות יוצרים, יהיה קשה להגדיר זאת כאיסור הלכתי מכוח דין המדינה.
הגישות המכירות בזכויות יוצרים > מנהג הסוחרים

יש שרצו להכיר בזכויות יוצרים מתוקף מנהג הסוחרים. לפי דין התלמוד רשאים בני העיר להתנות על המידות, על השערים (= המחירים) ועל שכר הפועלים, ולהסכמתם יש תוקף מחייב. לפי גישה זו כללי התנהגות מקובלים ומוסכמים על הציבור מחייבים לא מכוח חוק אלא מתוקף העובדה שהציבור נוהג על פיהם. כך למשל כתב הרב עזרא בצרי ביחס להגנה על זכות יוצרים בספרים: "הנה כיוון שנהגו כיום כל סוחרי הספרים בסדר מסוים ונעשה הדבר למנהג קבוע וברור, אסור לעבור על מנהג זה לכולי עלמא". אולם ישנם קשיים גם בביסוס זכויות יוצרים על מנהג. בתלמוד נאמר שאם יש אדם חשוב בעיר צריך לקבל את הסכמתו למנהג, ולכן יש שטענו שלא ניתן לתת תוקף לחוקים של זכויות יוצרים כמנהג בלא הסכמת אדם חשוב. כך למשל כתב בשו"ת דברי חיים:
"והנה מנהג זה נתיסד על פי גאונים שלפנינו ורק שצריך הסכמה מגדול... וכתבו הראשונים הטעם דהצורבא מרבנן [שהחכם, הגדול] יעיין שלא יזיק לבני העיר או לבני אותה מדינה, ולכן אם עושים על פי הסכמת רב חשוב וגדול במדינה בודאי אסור להסיג גבול".
לדעת הצמח צדק לא מספיקה הסכמה שבשתיקה של 'אדם חשוב', אלא נדרשת הסכמה מפורשת מצידו. קושי נוסף בהכרה בחוקי זכויות יוצרים מכוח מנהג נובע מן העובדה שרבים לא מצייתים לחוקים אלה ואינם שומרים על זכויות יוצרים, ומנהג שרבים לא מקפידים עליו אינו נחשב מנהג. גם לצורך מסחרי היו יש מי שפקפקו בתוקפו של המנהג, על רקע המניע להקפדה על חוקי זכויות היוצרים (פחד מהרשויות, להבדיל מכיבוד המנהג).
הגישות המכירות בזכויות יוצרים > מוסר וסברה

הרב יוסף שאול נתנזון היה מן הראשונים שהתייחסו לסוגיית זכויות היוצרים בהלכה. לדעתו, למחבר ספר יש זכות ברורה למנוע מאחרים להדפיס את ספרו. הזכות מבוססת על סברה ומוסר טבעי, ואין בהכרח צורך למצוא לזכות כזו ביסוס במקורות ההלכה עצמם. לדברי הרב נתנזון, העובדה שקניין רוחני מעוגן בחוקיהן של מדינות רבות, מצביעה על כך שזכויות אלו מחויבות על פי ההיגיון והמוסר הטבעי: 'מעשים שבכל יום שהמדפיס ספרים יש לו זכות בדבר'. הבעיה העיקרית בגישה זו שקשה לתת לה תוקף משפטי מחייב והיא נשארת בתחום המוסרי בלבד והמוסר אינו יכול לייצר חיוב הלכתי בלא תקדים או מכשיר הלכתי אחר. מאידך, גישה זו מאפשרת לדעת חלק מהפוסקים להרחיב את היקף הזכות, במקום שבו ההלכה לא תכיר בה. כך לדברי הרב אשר וייס אסור להעתיק יצירות אף לשימוש פרטי שכן מדובר בהתנהגות לא מוסרית: "ונראה עוד לענ"ד שיסוד גדול יש בתורת הצדק והמשפט, שכל מעשה שאילו יעשוהו רבים יש בו עול ואון, אף ליחיד אסור לעשותו".
הגישות המכירות בזכויות יוצרים > בעלות מכוח יצירה - בור

רבי שמעון שקופ מציע לבסס את הבעלות על קניין רוחני באמצעות דין 'בור': אדם שחפר בור ברשות הרבים מתחייב על הנזקים שנגרמו מהבור, למרות שהשטח הוא ציבורי, והבור אינו שלו. מכאן נובע שהתורה מתייחסת למי שחפר את הבור כבעליו, המסקנה היא אפוא, שניתן לייחס לאדם בעלות על אובייקט שאותו יצר, בין אם מדובר בבור ברשות הרבים, ובין אם מדובר ביצירת מופת ספרותית. כך גם נימק הרב ברוך יצחק לוין בפסק דין שנתן בעניין:
"למה חייב בור ברה״ר הא בתורה כתיב בעל הבור וברה״ר לאו בעל הבור הוא החופר...דכיון דהחופר המציא דבר חדש שלא היה מקודם הוא נקרא בעלים של ההמצאה, ואמרה תורה דבעל הבור ישלם דבעלים של המזיק צריך לשלם".
הגישות המכירות בזכויות יוצרים > תקנות חכמים

לחכמים נתנה הסמכות לתקן תקנות במקום שהם רואים צורך בכך, אם כי היקף הסמכות לתקן תקנות נתון במחלוקת. עם המצאת הדפוס, גזרו פוסקים חרם על מי שיפגע בזכויותיו של מדפיס. כך, למשל, בשנת שי"ד (1554) תקנה שתיקנו רבני איטליה בהקשר לספרו של ר' שבתי הכהן (שפתי כהן על השו"ע) הקובעת שבעלי דפוס לא יוכלו להדפיס ספר שנדפס בעבר כי אם ברשות ובהסכמת שלושה רבנים. יש שראו בכך מעין תקנת חכמים. מנגד, ה'צמח צדק' טען שגם אם התקנה תקפה (מדין הפקר בית דין הפקר), מדובר בתקנה נקודתית שיש לתקן מחדש בכל מקרה, ולא בתקנה כללית שיכולה לפתור את הבעיה העקרונית של זכויות יוצרים. היו שהציעו שיש להרחיב את התקנה, ולתקן תקנות דומות בנוגע להפרות בתחום זכויות היוצרים ככלל. אולם נראה שאין בכוחן של תקנות אלה כדי להגן על כלל הזכויות הנוגעות לזכויות יוצרים משום שהתקנות התייחסו ספציפית להדפסת ספרים, ולכן תחולתן מוגבלת. בנוסף, ייתכן שכיום אין כלל סמכות לפוסקים לתקן תקנות חדשות, ובפרט תקנות שיכללו הגנה רחבה יותר מפני הפרת זכויות יוצרים.
הגישות המכירות בזכויות יוצרים > דין שיור

ניתן לבסס את ההגנה על זכויות יוצרים על דרישה של היוצר כי יצירתו תשמש למטרה מוגדרת בלבד, ולא מעבר לכך (הבעלים משייר לעצמו זכות בנכס, גם לאחר שהוא מקנה אותו). לפי התלמוד הבבלי אדם יכול ליתן צדקה תוך דרישה מפורשת שהצדקה תשמש למטרה מסוימת. כך לדברי הרב זלמן נחמיה גולדברג אדם יכול לייחד את יצירתו לשימוש מסוים, וכל מי שישתמש בו לשימוש אחר יחשב כגזלן. גם הכרה בזכויות יוצרים על בסיס דין שיור אינה חפה מקושיות. הרב גנוט העלה ספק האם ניתן לשייר דבר שאין בו ממש – כלומר דבר שאינו נכס פיזי. זכויות יוצרים אינן נכס ממשי, שכן הערך הכלכלי של המוצר המקורי עצמו אינו גבוה; הפגיעה הכלכלית היא רק בזכות המופשטת להעתיק אותו בהעתקים רבים. לא ברור אפוא שניתן לשייר בנכס שאינו ממשי, שמעיקרו הוא אינו באחריותו ושליטתו של המוכר. כדי לאפשר שיור ניתן להציע שיוצרי הקלטות ימסרו את יצירותיהם בשכירות ולא במכירה, לצורכי האזנה ושימוש פרטי ולא לצורכי העתקה. הצעה זו אף היא בעייתית, מאחר שגם זכות העתקה היא דבר שאין בו ממש ואינה מצויה ברשות הבעלים. את ההעתקה ניתן לבצע ללא נזק לגוף היצירה, ומבלי שיורגש בו כל שינוי, ועל כן היוצר לכאורה לא יכול להגביל זכות זו.
הגישות המכירות בזכויות יוצרים > דין 'נהנה מממון חברו'

לפי הלכת התלמוד והשולחן ערוך אדם הנהנה מממון חברו צריך לשלם לו על מה שנהנה. הרב זלמן נחמיה גולדברג סובר כי ניתן להכיר בזכויות יוצרים על בסיס הלכה זו. לדבריו, מי שנהנה מפירות יצירת חברו ואינו משלם לו על כך, עושה עושר ולא במשפט:
"אם הקליט הקונה - או אדם אחר - מקסטה של המוכר יש לדון שחייב לשלם מטעם נהנה. הדין הוא שהנהנה מממון חבירו והלה חסר חייב לשלם, וכאן חסר המוכר, שאילו לא הקליט היה המוכר יכול למכור חפצו ביוקר ועל ידי זה שהקליט נתרבו בעולם קסטות, ולכן נתמעטו קונים למוכר."
הקושי בהכרה בזכויות יוצרים מכוח דין נהנה, הוא שדין זה ביסודו מתייחס לתשלום עבור הנאה ללא רשות מנכס מוחשי. לעומת זאת, בהגנה על זכויות יוצרים הדרישה היא לאסור הנאה ללא תשלום, לא מן הנכס הממשי שייתכן שנקנה כדין, אלא מטרחת היוצר. ניתן להתמודד עם קושי זה, בהסתמך על שיטתו של הנודע ביהודה שחייב בדין נהנה על הנאה שאינה מנכס ממשי. לפי פסיקת הנודע ביהודה, דין נהנה מחייב להשתתף בהוצאות שאיפשרו את ההנאה, ולא ברווחים שהפיק הנהנה. במקרה שנידון שם, בעל בית דפוס השתמש בסידור אותיות שנעשה עבור ספר אחד, לטובת ספר אחר. הנאתו באה מסידור האותיות, ועליה הוא צריך לשלם. הוא לא נדרש לשלם עבור הרווחים שהפיק בהוצאת הספר האחר. כמו כן, לפי גישה זו אין איסור להעתיק מיצירה אחרת, אלא יש חובה לשלם לבעל זכויות היוצרים דמי הנאה עבור השימוש ביצירתו.
המסתייגים מהענקת תוקף הלכתי לזכויות יוצרים

הרב יהודה סילמן הסתייג מהניסיון להשוות בין ההלכה לבין שיטות משפט אחרות. לטענתו, שיטות המשפט של הגויים בנויות על סברות אנושיות המגדירות מהו יושר, מה שאין כן דיני התורה. כך גם טען הרב שמואל דוד מונק. לדבריו, כל הדיון בזכויות יוצרים בהלכה הוא טעות גמורה ומגיע מ'נימוסי הגויים', ולדעתו אין מושג של בעלות על יצירה בהלכה.
שיטה נוספת, היא שיטתו של הרב דוב ליאור הגורס כי גם אם ההלכה מכירה בזכויות יוצרים הרי שחברות התקליטים ותוכנות המחשב מתייאשות מההעתקות הרבות ולכן יש בזה דין של אבדה ששטפה נהר שלפי הגמרא הבעלים מתייאש ממנה ומאבד את בעלותו על החפץ ששייך לו. לאור זאת נטען כי מותר להעתיק יצירה. אולם היו שהקשו על טיעון זה משום שלא ניתן לדמות יצירה לאבדה. במקרה של אבדה, ברגע שהחפץ נפל לנהר הבעלים הפסידו את ממונם, זאת בניגוד ליצירה שעצם הפרסום באינטרנט אינו גורם להפסד שלה. בנוסף נטען כי לדברי מומחים, החברות אינן מתייאשות מרווחים, למרות היקף ההעתקות.
זכויות יוצרים בפסקי דין רבניים

בפסק דין של בית דין לירושלים לדיני ממונות ולבירור יוחסין, בראשות אב בית הדין הרב אברהם דב לוין, נערך דיון ביחס לזכויות יוצרים של אומנית ביצירתה. האומנית הייתה שכירה של סופר סת"ם ואיירה מגילת אסתר לבקשת הנתבע. סופר הסת"ם טען לבעלות על האיורים שלה ולכן מכר צילומים מהמגילה לסוחרים וכתב בצידם שכל הזכויות שמורות לו בלא לשלם תמלוגים למאיירת. בית הדין הביא בפסק הדין את דבריו של ר' שמעון שקופ שכל דבר חדש שאדם יוצר או ממציא שייך לו, על פי דין בור. לאור זאת קבע בית הדין שניתן להחשיב את הציירת כבעלת זכויות יוצרים באיור. עם זאת בית הדין דחה את תביעתה, מאחר שהייתה שכירה של הבעלים, ועל כן להם הזכויות על היצירה שנעשתה במסגרת עבודתה.
בפסק דין אחר שנדון בבית הדין של ארץ חמדה גזית נידון שימוש בתמונה של צלם ללא רשותו. הנתבעת פרסמה באחד מהגיליונות שלה תמונה שצילם התובע והעלה לאינטרנט, בלי לתת לו על כך קרדיט. בית הדין קבע שמאחר שהתמונה אינה דבר פיזי, קשה לראות בשימוש בה משום גזל. עם זאת בית הדין חייב את הנתבעת לשלם משני נימוקים: ראשית, החוק הישראלי אוסר שימוש מעין זה בתמונה, ועל פי הכלל 'דינא דמלכותא דינא' ובצירוף לכך שהמוסר מחייב לשמור על זכויות יוצרים, יש לחייב את הנתבעת. שנית, בית הדין הכיר בחובה לשלם מדין נהנה, שצריך לשלם על הנאתו. לבסוף, החיוב נקבע מצד 'דינא דמלכותא דינא', משום שהוא היה בסכום גבוה יותר מהחיוב מצד נהנה, שכן לפי החוק התשלום עבור זכויות יוצרים רחב יותר מאשר התשלום עבור ההנאה עצמה. בנוסף, החיוב לפי החוק כולל את הזכות המוסרית של אדם ששמו יוזכר על יצירתו.
חיל האוויר ה-24 של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  חיל האוויר של ארצות הברית פיקוד הסייבר של ארצות הברית
 סוג:  לוחמה קיברנטית
 בסיס האם:  הבסיס המשותף סן אנטוניו-לקלנד שבטקסס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  18 באוגוסט 2009 – 11 באוקטובר 2019 (10 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית
 דרגת המפקד:  מייג'ור גנרל
חיל האוויר ה-24 של ארצות הברית (באנגלית: Twenty-Fourth Air Force) שימש פיקוד הסייבר של חיל האוויר של ארצות הברית (בקיצור: AFCYBER). הפיקוד פעל תחת פיקוד החלל של חיל האוויר ומשרת את פיקוד הסייבר של ארצות הברית.  באוקטובר 2019 מוזג הפיקוד לתוך חיל האוויר ה-16 של ארצות הברית.
היסטוריה

בדצמבר 2005 פרסמו מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית וראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית עדכון למשימת חיל האוויר בה נכלל לראשונה תחום הסייברספייס. המשימה על הקמת פיקוד סייבר הוטלה על חיל האוויר השמיני של ארצות הברית מתוך כוונה שיחל בפעילותו ב-2008. הפעלת הפיקוד הושהתה לאחר התפטרותם של מזכיר חיל האוויר וראש המטה במהלך 2008, וארגונו נבחן מחדש. ב-2009 הוחלט על הקמת חיל נפרד: חיל האוויר ה-24 שישמש כפיקוד הסייבר ובסיסו נבחר להיות לקלנד שבטקסס. מחיל האוויר השמיני הועברו היחידות הקשורות לתחום. ב-18 באוגוסט אותה שנה נחנך החיל החדש וב-1 באוקטובר 2010 הוכרז כמבצעי באופן מלא.
בספטמבר 2019 הוחלט על מיזוג יכולות מחיל האוויר ה-24 עם חיל האוויר ה-25 ליצירת חיל האוויר ה-16 של ארצות הברית שיספק יכולות לוחמת מידע לפיקוד הקרביים. המיזוג יצא לפועל באוקטובר 2019.
ארגון ויחידות

חיל האוויר ה-24 הורכב ממרכז מבצעים ושתי כנפות הממוקמים בבסיס המשותף סן אנטוניו-לקלנד שבטקסס ולהק תקשורת קרבית הממוקם בבסיס חיל האוויר רובינס בג'ורג'יה. בחיל משרתים כ-5,400 איש מתוכם כ-3,500 חיילים, 800 אזרחים ו-900 עובדי קבלן. בנוסף שויכו אליו עוד כ-11,000 אנשי כוחות מילואים.
מרכז המבצעים 624
כנף הסייברספייס 67 - אחראית לאספקת יכולות לוחמת רשת לחיל האוויר, כוחות משותפים והפיקודים הקרבים המאוחדים. כמו כן אחראית להגנת סייבר לחיל האוויר וכוחות משותפים
כנף הסייברספייס 688 - אחראית למבצעי לוחמת מידע
להק התקשורת הקרבית 5 - תפקיד הלהק לאמן, להכשיר ולשלוח שירותי מידע, הנדסה, בקרה אווירית ושירותי מזג אוויר עבור נשיא ארצות הברית, מזכיר ההגנה של ארצות הברית, הפיקודים הקרבים המאוחדים וכוחות תקשורת קרביים.
טטאקי

טטאקי של הדג אטונס שחור קווים.
טטאקי (ביפנית: たたき, בתרגום לעברית: לחבוט או לקצוץ) היא שיטת הכנה של דגים או בשר שמגיעה מהמטבח היפני.
בשיטת הטטאקי, הבשר או הדג נצרבים לזמן קצר מאוד על להבה חמה או במחבת, ולאחר מכן ניתן לכבוש אותם בחומץ, לפרוס אותם לפרוסות דקות ולתבל בג'ינג'ר טחון (קציצתו של הג'ינג'ר היא מקור השם "טטאקי"). אוכל שמבושל בצורה כזו יכול להיות מוגש גם עם רוטב סויה וקישוטים נוספים, בדומה לסשימי.
מקור השיטה במחוז טוסה, כיום חלק ממחוז קוצ'י, שם נעשה בה שימוש כדי לבשל דגי בוניטו. לפי האגדה, השיטה פותחה על ידי סאקאמוטו ריומה, סמוראי מורד מהמאה ה-19, שלמד מהמתיישבים הזרים בנגסאקי את השיטה האירופאית של צליית בשר.
הערות שוליים

1 2 3  
Dave Lowry (2005). The Connoisseur's Guide to Sushi: Everything You Need to Know about Sushi. Harvard Common Press. p. 123. ISBN 1-55832-307-4.
↑  Lafferty, Jefferey (2020-10-16). "Japan's delicious fire-seared delicacy". BBC.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרזן (סרט, 2013)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  טרזן מלך הקופים מאת אדגר רייס בורוז
 בימוי:  ריינהרד קלוס 
 הופק בידי:  רוברט קולזאר
 תסריט:  יוני ברנר ג'סיקה פוסטיגו
 עריכה:  אלכסנדר דיטנר 
 שחקנים ראשיים:  קלן לוץ ג'יימי ריי ניומן ספונסר לוק
 מדבבים:  ג'יימי ריי ניומן ספנסר לוק רוברט קפרון בריאן בלום מארק דקלין קלאן לוץ בריאן הוסקאי טרבור סנט ג'ון 
 מוזיקה:  דייוויד ניומן 
 מדינה:  גרמניה גרמניה צרפת צרפת
 חברה מפיצה:  Constantin Film
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  גרמניה 25 ביולי 2013 ישראל 13 במרץ 2014
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
טרזן (באנגלית: Tarzan) הוא סרט הנפשה גרמני-צרפתי לכל המשפחה, בבימויו של הבמאי הגרמני ריינהרד קלוס. הסרט יצא לאקרנים ב-25 ביולי 2013.
תקציר העלילה

בחלק מרוחק של אפריקה, בחיפוש מינרלים נדירים במערה, יזם צעיר בשם ג'ון גרייסטוק ואשתו אליס, נספים בהתרסקות מטוס טרגית, ומשאירים אחריהם תינוק רך בשם ג'ון גרייסטוק ה-III, שמחולץ על ידי קופת אדם בשם קאלה. התינוק מקבל את השם "טרזן" (לבן עור) ולומד את דרכי הטבע עד להיותו גבר צעיר וחזק. בגיל 14, טרזן נתקל בפעם בראשונה בבן מינו, נערה יפה ואמיצה בשם ג'יין פורטר, שמבקרת באפריקה עם אביה, חוקר הטבע. לאחר מכן, ג'יין עוזבת, וטרזן כמה לראות אותה שוב.
המנהיג הוותיק של שבט הגורילות נפטר, ואת מקומו יורש קוף כסוף גב אכזרי בשם טובלאט, שמגרש את טרזן. משוטט לבד, טרזן נתקל בהריסות המטוס, ומפעיל בטעות אות לחברה של אביו המנוח. ויליאם קלייטון, מנהל בכיר, אכזרי ושאפתן ב"תעשיות גרייסטוק", שוכר את ג'יין ואת אביה עם שכירי חרב, על מנת שיהרסו את המערכת האקולוגית כולה. ג'יין, בתקווה לשבש את התוכנית, מתחברת מחדש עם טרזן והופכת למטרה עבור קלייטון וטובלאט. כדי שיוכל לעמוד בפני האתגרים הקטלניים שקלייטון וטובלאט הציבו בפניו, טרזן חייב להשתמש באינטואיציה החייתית והשכל האנושי שלו על מנת להציל את ביתו ואת האישה שהוא אוהב.
מדבבים

| מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית | דמות | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| קלן לוץ | איזי | טרזן | טרזן המבוגר, אדם שגדל אצל קופים מינקות בעקבות התרסקות המטוס שבה הוריו נספו |
| אנטון זטרהולם | דניאל קונטיצ'לו | טרזן | טרזן בנערותו |
| קרייג גראנר |  | טרזן | טרזן בינקותו |
| ספנסר לוק | מאיה מיטלפונקט | ג'יין פורטר | מושא אהובתו של טרזן |
| רוברט קפרון |  | טארק | קוף אדם שהופך לחברו הטוב ביותר של טרזן |
| מארק דקלין | אלדד פריבס | ג'ון גרייסטוק | אביו הביולוגי של טרזן, היה בעליו של "תעשיות גרייסטוק" עד שנספה בהתרסקות מטוס |
| ג'יימי ריי ניומן | הילה זיתון | אליס גרייסטוק | אשתו של ג'ון ואימו הביולוגית של טרזן, נספתה יחד עם בעלה |
| טרבור סנט ג'ון | דדי זהר | ויליאם קלייטון | מנכ"ל "תעשיות גרייסטוק" החמדן, ששולח צבא שכירי חרב כדי לחסל את טרזן וג'יין |
| בריאן הוסקאי | שרון כהן | סמית' |  |
| פנטון מילאנאג' |  | מיילס |  |
הערות שוליים

↑  Promo Posters and Synopses for TARZAN 3D and THE IMPOSSIBLE; First Synopsis for THE MORTAL INSTRUMENTS: CITY OF BONES
| טרזן |
| --- | --- | --- |
| ספרים (אנ') וקומיקסים (אנ') | טרזן מלך הקופים (1912) • חזרתו של טרזן (1913) • הבהמות של טרזן (1914) • בנו של טרזן (1915) • טרזן ותכשיטי אופר (1916) • סיפורי הג'ונגל של טרזן (1919) • טרזן הלא מאולף (1920) • טרזן האיום (1921) • טרזן ואריה הזהב (1922-23) • טרזן ואנשי הנמלה (1924) • טרזן: אדום הג'ונגל (1927-28) • טרזן והאמיפריה האבודה (1928-29) • טרזן בבטן הארץ (1929-30) • טרזן הבלתי מנוצח (1930-31) • ניצחונו של טרזן (1931-32) • טרזן ועיר הזהב (1932) • טרזן ואיש האריה (1933-34) • טרזן ואיש הנמר (1932-33) • חידתו של טרזן (1935-36) • טרזן והעיר האסורה (1938) • טרזן המפואר (1939) • טרזן ולגיון הזרים (1947) • טרזן והמטורף (1964) • טרזן והניצולים (1965) |  |
| סרטים (אנ') | גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים (1984) • טרזן (1999) • טרזן וג'יין (2002) • טרזן 2 (2005) • טרזן (2013) • האגדה של טרזן (2016) |  |
| דמויות | טרזן • טרזן - דמויות |  |
| סדרות (אנ') | אגדת טרזן • טרזן וג'יין • טרזן • טרזן: אפוס ההרפתקאות • Tarzán • טרזן: אדון הג'ונגל • טרזן |  |
| מחזות | טרזן |  |
טטאמאילאו

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,986 מטר
 מדינה:  מזרח טימור מזרח טימור
 מיקום:  מחוז ארמרה
 רכס הרים:  רמלאו 
 קואורדינטות:  8°54′24″S 125°29′36″E﻿ / ﻿8.9066666666667°S 125.49333333333°E﻿ / -8.9066666666667; 125.49333333333
  (למפת מזרח טימור מוגדלת) דילי אילאו איינרו באוקאו פנטה מקאסאר אינדונזיה אינדונזיה אינדונזיה ים בנדה ים סאבו ים טימורטטאמאילאו(למפת מזרח טימור רגילה) דילי אילאו איינרו באוקאו פנטה מקאסאר אינדונזיה אינדונזיה אינדונזיה ים בנדה ים סאבו ים טימורטטאמאילאו
 
טטאמאילאו (בטטום: Foho Tatamailau), המכונה לפעמים הר רמלאו, הוא ההר הגבוה ביותר במזרח טימור ובאי טימור כולו. ההר מגיע לגובה של 2,986 מטרים (לפי מקורות אחרים, גובהו הוא 2,963 מטרים), והוא ההר ה-97 בגובהו בעולם. ההר נמצא במחוז ארמרה, וממוקם כ-70 קילומטרים מדרום לדילי, בירת מזרח טימור. בתקופה שבה מזרח טימור הייתה קולוניה פורטוגלית, טטאמאילאו היה נחשב להר הכי גבוה בפורטוגל, מכיוון שההר הגבוה ביותר בפורטוגל עצמה, הר פיקו, נמוך מטטאמאילאו בכ-600 מטרים. השם "טטאמאילאו" מגיע במקור משפת ממבאי (אנ') המקומית ומשמעותו "הסבא של הכל". "רמלאו" הוא שמו של המסיב של ההר. הר טטאמאילאו מוקדש למרים הבתולה, והוא מוקד לעלייה לרגל שנתית ב-25 במרץ לציון הבשורה למרים. על פסגת ההר נמצא פסל של מרים הבתולה בגובה שלושה מטרים, שהגיע מאיטליה והוצב במהלך הכיבוש האינדונזי ב-1997.
בתחילת שנות ה-80 ההר היה מכוסה בהרחבה ביער הררי עתיק וסומן על ידי ארגון הצפרות הבינלאומי BirdLife International כאזור ציפורים חשוב, שכן הוא תמך במספר מיני ציפורים אנדמיים ובעלי טווח מוגבל. מאז חל שינוי סביבתי ניכר, ונותרו מעט מאוד עצים טבעיים על ההר. כריתת יערות לצורכי מרעה הותירה רק אזורים מעטים שבהם נותר עוד מהיער המקורי, בעיקר ליד פסגות הרים. המדרונות התחתונים מכוסים בעיקר בדשא, כאשר המדרונות העליונים מאופיינים בצמיחה מחודשת.
הערות שוליים

↑  "Mountains of the Indonesian Archipelago" Peaklist.org.
↑  Ramelau, East Timor, peakbagger
↑  "Tata Mailau". Important Bird Areas factsheet. BirdLife International. 2014. נבדק ב-2014-03-27.
חסידות נובומינסק

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  יהדות
 ענף:  יהדות חרדית
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מייסד:  רבי יעקב פרלוב (הראשון)
 
רבי יעקב ישראל קורף מזווהיל-מז'יבוז' עורך טיש משפחתי עם הרבנים מרחמסטריווקא, נובומינסק, סקווירא, קופיטשניץ, בויאן, צ'רנוביל, קוסון, קוברין, שאץ, ברוד, טולנה וויז'ניץ. 1947
חסידות נובומינסק היא שושלת אדמו"רים שפעלה בפולין ובהמשך בארצות הברית.
היו שכינו אותו "פוילשע קרלינרס", "פוילשע", כי חסידות נובומינסק משתייכת  לחסידי פולין, שזה התאפיין בלבוש פולני במיוחד בכובע הפולני ספודיק. אך מנהגים היו של חסידי קרלין  וכן אדמו"רים שינו את שם משפחתם מקנצלבויגן לפרלוב, כמו שם משפחתם של אדמו"רי קרלין.
מייסד השושלת רבי יעקב פרלוב היה מצאצאי רבי מרדכי מנסכיז ורבי שלמה חיים מקוידנוב. נינו, רבי יעקב פרלוב, כיהן כאדמו"ר מנובומינסק בניו יורק כמו כן שימש כיושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית.
אדמו"רי החסידות > רבי יעקב פרלוב

מייסד חסידות נובומינסק, היה רבי יעקב פרלוב (תר"ז – כ"ג באדר א' תרס"ב, 1902), בן נינו של רבי מרדכי מנשכיז. אביו, רבי שמעון מזאוויחוואסט, נשא את שם משפחת חותנו, רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב. רבי יעקב התייתם מאביו בגיל צעיר וגדל בבית סבו בקוידנוב. לאחר נישואיו לבתו של רבי לייבוש מפרוסקורוב התגורר בעיירה סטארשלה וכיהן שם ברבנות. בשנת תרל"ב (1872) עבר לנובומינסק (מינסק-מזובייצקי) הסמוכה לוורשה, שם זכה לפרסום רב ורבים נהרו לפתחו. בשנת תרנ"ו (1896) הקים בנובומינסק ישיבה שבה למדו כ-200 תלמידים. חתנו היה רבי משה מרדכי ממזיבוז'-פלצוויזנה (אביו של הוגה הדעות אברהם יהושע השל).
בניו, רבי אלתר ישראל שמעון, רבי יהודה אריה ורבי שלמה חיים, כיהנו כאדמו"רים.
אדמו"רי החסידות > רבי אלתר ישראל שמעון פרלוב מנובומינסק וצאצאיו

רבי אלתר ישראל שמעון פרלוב (תרל"ד – ו' בטבת תרצ"ג) היה בנו הבכור של רבי יעקב פרלוב. לאחר נישואיו לבתו של רבי ברוך מאיר מאזרניץ (בן רבי מנחם נחום בן רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל) התמנה לראש הישיבה שהקים אביו. באותן שנים היה צמוד לאביו ורשם את דברי תורתו. בשנת תרס"ב (1902), בגיל 28, נפטר אביו והוא התמנה כאדמו"ר במקומו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבר לוורשה והמשיך שם להנהיג את עדתו. התפרסם בגדולתו בתורה ובצדיקותו ועמד בקשר עם גדולי האדמו"רים בפולין. נפטר בשנת תרצ"ג. דברי תורתו נאספו בספר "תפארת אי"ש" (על הגדה של פסח - ורשה תרצ"ג, על המועדים - ירושלים תשכ"ט). שניים מבניו, רבי נחום מרדכי ורבי יוסף, כיהנו כאדמו"רים. גידל את אחיינו, אברהם יהושע השל שהתייתם מאביו.
רבי נחום מרדכי פרלוב מנובומינסק-ניו יורק (תרמ"ז – ט' באלול תשל"ו) היה חתנו של רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב. בשנת תרפ"ז, היגר לארצות הברית והקים את חצרו בלואר איסט סייד, ניו יורק, ואחר כך בקראון הייטס, ברוקלין. היה מגדולי האדמו"רים ומראשי אגודת ישראל בארצות הברית. ספרו "פאר נחום".
רבי יעקב פרלוב (השני), בנו של רבי נחום מרדכי, היה מראשי היהדות החרדית בארצות הברית. כיהן כיושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית, ונפטר ביום י"ג ניסן ה'תש"ף ממחלת הקורונה. היה ידוע בלמדנותו ובכושרו הרטורי. ספרו "עדת יעקב" על הש"ס. חתנו של רבי אברהם מזידיטשוב-שיקגו. לפי צוואתו ממלאים שני בניו את מקומו בשווה – רבי יהושע השיל בבורו פארק, ורבי אלתר ישראל שמעון בלייקווד.
רבי יוסף מנובומינסק-ורשה הוכתר כאדמו"ר בוורשה בגיל 17. היה חתנו של רבי שלמה טאוב מוולומין. בתקופת השואה שהה בגטו ורשה ובמחנה אושוויץ. ב-1944 השתתף בצעדה הרגלית למחנה ברגן-בלזן ונפטר ממחלה שבועיים לאחר שחרור המחנה. משפחתו נספתה אף היא.
אדמו"רי החסידות > רבי יהודה אריה פרלוב מנובומינסק - וואלדובה - ויליאמסבורג

רבי יהודה אריה פרלוב (תרל"ז – י' באלול תשכ"א, 1961), בנו השני של רבי יעקב מפרלוב, היה חתן רבי דוד טברסקי ממקארוב. התיישב בוואלדובה ושימש שם רב ואדמו"ר. בשנת תרפ"ב היגר לארצות הברית, והקים את חצרו בויליאמסבורג, ברוקלין. היה ממיסדי אגודת האדמורי"ם ואגודת ישראל בארצות הברית. ספריו "לב אריה החדש" ו"קול יהודה".
אדמו"רי החסידות > רבי שלמה חיים פרלוב מבולחוב

שלמה חיים פרלוב (תר"מ – י"א בתמוז תש"ג, 1943), בנו השלישי של רבי יעקב פרלוב, התפרסם כגדול בתורה כבר בצעירותו ובגיל 12 כבר שלח מכתבים לגדולי דורו. לאחר פטירת דודו-חותנו, רבי יהושע השל פאדובה מבולחוב, התמנה כאדמו"ר ורב במקומו. הקים ישיבה בעירו. היה חותנם של הרב אלימלך בן ציון שפירא בנו של האדמו"ר מפיאסצנא ושל רבי דוד משה מגוואדז'יץ. בתקופת השואה עודד וחיזק את בני קהילתו. בשנת תש"ג נלקח לגטו סטרי ובי"א בתמוז הוצא שם להורג בכיכר העיר כשהוא עטוף בטלית. בני משפחתו נספו גם הם בשואה מלבד בתו וחתנו. ספריו: "קהלת שלמה", "מקדש שלמה" ו"מעשה אבות".
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, תורת החסידות, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, 2009, חלק ב'
יצחק אלפסי, החסידות, מעריב, 1977 עמ' 94–96
אברהם יצחק ברומברג, מגדולי התורה והחסידות. ספר כ: אדמו"רי נסכיז, לכוביץ, קידנוב נובמינסק, תשכ"ג
אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אלטר ישראל שמעון פערלאוו זצ"ל", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 99, באתר היברובוקס
אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' נחום מרדכי פערלאוו שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 100, באתר היברובוקס
אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' יהודה אריה פערלאוו שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 100, באתר היברובוקס