stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאבה

ערך זה עוסק בעיירה מצרית. אם התכוונתם למעבר גבול, ראו .
| --- | --- |
כיכר הדגל בטאבה
כיכר הדגל בטאבה
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:   דרום סיני
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  7,097 (2015)
 קואורדינטות:  29°29′33″N 34°53′49″E﻿ / ﻿29.492468°N 34.896882°E﻿ / 29.492468; 34.896882 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףטאבה(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףטאבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מסוף הגבול בטאבה מהצד הישראלי
טאבה (בערבית: طابا, תעתיק מדויק: טאבא) היא עיירה מצרית קטנה ליד הקצה הצפוני של מפרץ אילת סמוך לגבול ישראל–מצרים. טאבה מחולקת לשני חלקים: החלק הראשון, בתוך העיירה, בו נמצאת טאבה בורדר, ומעבר הגבול העמוס ביותר בין מצרים וישראל. והחלק השני מחוץ לעיירה עצמה (כ-15 ק"מ ממנה), בו שוכנת העיירה טאבה הייטס, מתחם בו מרוכזים 4 בתי מלון.
במקום ישנם תחנת אוטובוסים ו-4 מלונות ומלון עם קזינו – הילטון טאבה, בית חולים עירוני לתיירים, 3 צימרים על חוף מפרץ אילת וקניון קטן.
באזור נמצא אגם שמש.
טאבה משמשת בעיקר כתחנת מעבר לישראלים ותיירים בדרכם לנופש בחצי האי סיני. עיקרם של תושבי טאבה הם בדואים. ב-2006 מנתה אוכלוסיית העיירה, כולל היישובים הסמוכים אליה, 4,680 נפש.
היסטוריה מודרנית > בוררות טאבה

טאבה הייתה החלק האחרון מחצי האי סיני שהעבירה ישראל למצרים במסגרת הסכמי השלום בין שתי המדינות, לאחר בוררות בינלאומית שנסתיימה בשנת 1989.
המחלוקת על מיקום הגבול באזור טאבה נבעה מכך שלא הוצבה אבן גבול במקום בשנת 1906, בעת שסומן "קו רפיח עקבה", שהיה הגבול המנהלי בין מצרים העות'מאנית (שהייתה בפועל בשליטה בריטית) ליתר שטחי האימפריה העות'מאנית. הסכם השלום בין ישראל למצרים קבע את קו הגבול המנדטורי כקו הגבול המוסכם והמוכר בין המדינות, ולא את קו 1906 שקדם לו. במפות משנת 1906 מסומן אזור טאבה כשייך למצרים הבריטית במפות הבריטיות, וכשייך לאימפריה העות'מאנית במפות העות'מאניות. נראה כי הצדדים לא טרחו ליישב את המחלוקת כיוון שהמקום באותה תקופה היה שומם וגודלו לא היה משמעותי. עם הקמת העיר אילת, ומאוחר יותר הקמת אתרי הנופש והתיירות הישראליים והמצריים לאורך חוף מפרץ אילת, הפך מיקום הגבול למשמעותי.
הצעת הפשרה המרכזית ("הנייר האמריקאי") קבעה כי טאבה תוכר כשטח ריבוני מצרי, אך בפועל תנוהל על ידי ישראל. הצעה זו נדחתה על ידי ישראל, שטענה כי כל אזור טאבה נמצא בצד שלה של הגבול ודרשה כי ריבונותה תישמר במקום. בנוסף, ראש הממשלה שמיר העדיף קביעת קו גבול סופי על פני הסדרים למיניהם. הטענה המצרית הייתה שאבן גבול 91 המנדטורית היא אבן הגבול הסופית, וממנה יש להמשיך את קו הגבול ישר אל הים (תוך התעלמות מ"אבן פרקר" שהייתה מוצבת בתקופת המנדט על החוף). טענת ישראל שהגבול המנדטורי לא רלוונטי כלל, ושעמוד הגבול הסופי המקורי של 1906 נמצא בבאר טאבה.
לבסוף, מוסד הבוררות הבינלאומי קבע שקו הגבול על פי הסכם השלום מ-1979 מתייחס בזיקה לקו המנדטורי (שבו טאבה מצרית) ולא לקו 1906 המקורי (שבו טאבה בארץ ישראל), שכן זה נכתב מפורשות בהסכם השלום. הבוררות קבעה שאכן אבן גבול 91 המנדטורית מחייבת כאבן גבול בהסכם השלום (כטענת המצרים), עם זאת היא דחתה את טענת המצרים שמדובר באבן הגבול האחרונה, אך לא קבעה מה מיקומה של אבן הגבול האחרונה - מאחר שנושא זה לא היה בשטר הבוררות - והשאירה זאת למשא ומתן בין הצדדים.
לאור פסיקת הבוררים, פתחו ישראל ומצרים במשא ומתן שבו נקבע כי אבן הגבול על החוף תהיה אבן הגבול המנדטורית ("אבן פרקר"). לפיכך, ישראל נאלצה לפנות את מלון אביה סונסטה של משפחת פפושדו, (כיום הילטון טאבה) ואת כפר הנופש של רפי נלסון, שנחשב לאחד מסמלי הבוהמה הישראלית של שנות השבעים והשמונים. עד אותה עת הייתה טאבה כפר קטן. מאז התחלת בניית המלונות ופיתוח התיירות באזור גדלה אוכלוסייתה.
כחלק מההסכם נקבע שבטאבה יוקם מעבר גבול מהיר שיפעל כמעט ללא הפסקה. כמו כן נקבע שישראלים יוכלו לבקר בחלק המזרחי של סיני ללא צורך בוויזה לפרקי זמן של עד שבועיים. באופן דומה, מתירה ישראל כניסה לאזרחים מצרים לנגב ללא צורך בוויזה לפרק זמן של עד שבועיים. המצרים התירו הקמת קזינו במלון הילטון טאבה, לפיכך נשארה טאבה מקום בילוי פופולרי לישראלים.
לצד הכניסה של צה"ל ללבנון ב-1982 (מלחמת לבנון הראשונה), החיכוך בין ישראל ומצרים על הריבונות בטאבה פגע במומנטום של הסכמי השלום עם מצרים.
היסטוריה מודרנית > פיגועים בטאבה לאחר הסכם השלום

ב-8 באוקטובר 2004 פוצץ מלון הילטון טאבה באמצעות משאית תופת. בפיגוע נהרגו 31 בני אדם, מהם 12 ישראלים. ועדת חקירה של משרד הפנים המצרי קבעה, לאחר 24 יום, כי המחבלים לא קיבלו סיוע מן החוץ, בניגוד להשערות שהעלו בכירים ישראלים, לפיהן הפיצוץ היה קשור לאל-קאעידה.
כתוצאה מפיגועי הטרור בטאבה ובסיני ב-2004–2005 והתרעות של משרד החוץ התמעטה התיירות הישראלית בטאבה, אם כי לא נעלמה לחלוטין.
בשנת 2005, נפתח כ-15 ק"מ מדרום לטאבה מתחם נופש גדול בשם 'טאבה הייטס'. במתחם הנופש מרוכזים כחמישה בתי מלון מפוארים, אליהם מגיעים בעיקר תיירים מאירופה בטיסות צ'רטר ישירות לשדה התעופה בטאבה.
בפברואר 2014, מטען שהונח על ידי מחבלים מארגון אנצאר בית אל-מקדס המשויך לדעא"ש, באוטובוס תיירים מקוריאה הדרומית, התפוצץ, והרג שלושה תיירים ואת הנהג. הפיגוע התרחש 100 מטרים בלבד ממעבר טאבה.
לקריאה נוספת

מתיו טיג, סיני - חלום ושברו - מרירות המולידה טרור רוחשת בקרב שבטי הבדואים בחצי האי סיני, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 130, מארס 2009
הערות שוליים

↑  נתוני אוכלוסייה בערי מצרים (הקישור אינו פעיל, 24 בספטמבר 2019)
↑  חוזה השלום עם מצרים, 1979, באתר הכנסת
↑  רובי סיבל, המשא ומתן לפשרה בסכסוף טאבה, מחקרי משפט 2 - השלום: היבטים משפטיים ואחרים לזכרו של יצחק, 1998, עמ' 513
↑  כפי הנראה, את אבן גבול זו ניתן לראות בתמונה שצולמה על ידי בנו רותנברג במחודש מרץ 1949 באתר הספרייה הלאומית (פריט מספר 997008137360105171)
↑  רובי סיבל, המשא ומתן לפשרה בסכסוף טאבה, מחקרי משפט 2 - השלום: היבטים משפטיים ואחרים לזכרו של יצחק, 1998, עמ' 516
↑  עמוס הראל, טל לוי ורוי-שטיין, מתקפת טרור בסיני: עשרות הרוגים בסדרת פיצוצים; משאית ממולכדת התפוצצה ליד מלון הילטון טאבה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2004
↑  רועי קייס ומאיר אוחיון, פיגוע בגבול: הרוגים באוטובוס תיירים בטאבה, באתר ynet, 16 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475959105171 
צילום אוויר ממפרץ אילת לכיוון טאבה
טורקסיב

טורקסיב- (ברוסית: Турксиб) מסילת רכבת באורך של כ-1442 ק"מ שמקשרת את אסיה המרכזית (טורקסטן) עם סיביר. היא נבנתה במסגרת תוכנית החומש הראשונה בשנים 1926–1932.
תוואי המסילה
הרעיון לבנות מסילת רכבת שתקשור את אסיה המרכזית הרוסית עם ערי סיביר נבדק כבר בשנת 1886. המטרה הייתה ליצור ציר תחבורתי להעברה של כותנה לערי סיביר ודגנים משדות סיביר לאסיה המרכזית. בשנת 1906 הפרויקט תוקצב והחלו עבודות הכנה לבניית המסילה. חלק קטן מהמסילה נבנה בתקופת האימפריה הרוסית והתחיל לפעול לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה. לקראת שנת 1919 נבנו כבר 140 ק"מ מסילה שפורקו מסיבה לא ברורה לאחר תבוסת אלכסנדר קולצ'ק.
בניית המסילה

בניית טורקסיב היה בין אתרי הבנייה המפורסמים של תוכנית החומש הראשונה. החלטה על הפרויקט התקבלה ב-3 בדצמבר 1926. הכנות לבנייה החלו באפריל 1927. ב-15 בספטמבר 1927 החלה בנייה בצד הדרומי, שהתחבר למסילה הטרנס-כספית וב-19 בנובמבר בצד הצפוני. לקראת מאי 1929 נבנו 911 ק"מ מסילה. במסגרת הקמת הפרויקט הוקמו מספר גשרים כולל גשר ארוך מעל נהר אירטיש. ב-21 באפריל 1930 הבנאים מ-2 הצדדים נפגשו. לקראת 1 במאי 1930 במקום אורגנה מסיבה גדולה בהשתתפו עיתונאים ידועים וראשי המדינה.
ניצול המסילה

בשנים הראשונות של ניצול המסילה היקף הסחורות המועברות היה מוכפל כל חמש שנים. אך עד מהרה יכולת המסילה כבר לא ענתה על דרישות המשק. לאחר מלחמת העולם השנייה היקף הסחורות המועברות במסילה ירד, אך המסילה הייתה חשובה. בשנת 1960 נבנה חלק נוסף שקישר את המסילה עם גבול ברית המועצות-סין. אומנם לאור התקררות ביחסים בין המדינות חלק זה של המסילה לא היה מועמס באופן סדיר והיה נתיב חשוב להעברות כוחות במידה ויתרחש משבר צבאי בין המדינות. בשנות ה-80 החל חישמול של המסילה שלא הסתיים עד היום.
עם התפרקות ברית המועצות המסילה הפכה להיות מסילה שמקשרת בין רוסיה לבין קזחסטן ומדינות נוספות באסיה המרכזית. המסילה מהווה ציר תחבורתי חשוב במזרח קזחסטן וחוצה אותו מגבולה הצפוני ועד לגבול הדרומי.
חסידות שינאווא

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  יהדות 
 זרם:  יהדות חרדית 
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקור השם:  שיניאווה 
 התפלג מ:  חסידות צאנז 
 מקום ייסוד:  שיניאווה 
 מייסד:  יחזקאל שרגא הלברשטאם 
 
חסידות שינאווא הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות צאנז. מקים החסידות היה רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משִינוֹבַה, בנו הגדול של רבי חיים מצאנז. מחסידות זו השתלשלה חסידות סטרופקוב הקיימת עד היום. כמו כן מחסידי שינאווא הוקמה חסידות פשעווארסק באנטוורפן.
תולדות החסידות

רבי יחזקאל שרגא נולד בשנת תקע"ו. היה רב חריף ומחמיר בהלכה, וזכה להערצה כאחד מגדולי צדיקי דורו. היה תלמידו של אביו, אך נסע גם לרבי צבי הירש מרימנוב, לרבי ישכר בר מרדושיץ, לרבי אשר ישעיהו מרופשיץ ולרבו המובהק רבי שלום רוקח מבעלז. לאחר פטירת אביו נסעו אליו רוב חסידי אביו מגאליציה והונגריה. היה נשוי חמש פעמים (לאחר שהתאלמן לראשונה נסע לבעלז וישב בבית המדרש עם ה"יושבים", ורבי שלום רוקח אמר לו להתחתן). ילדיו נולדו מזיווגו הראשון, בתו של רבי אריה לייבוש ליפשיץ ה"אריה דבי עילאי", מזיווגו השני בתו של הרב מרדכי זילברשטיין (חתנו של האריה דבי עילאי) והרביעי בתו של הרב צבי הירש רמר"ז. ארבעה מבניו שימשו באדמו"רות לאחר פטירתו.
רבי משה בנו של רבי יחזקאל שרגא מילא את מקומו ברבנות ואדמו"רות שינובה. בשנת תרס"ג עבר לצאנז שם נפטר בי"ב בחשוון תרע"ט ונקבר ליד סבו רבי חיים.
רבי שמחה ישכר בער מצישינוב בנו של רבי יחזקאל שרגא כיהן אף הוא כאדמו"ר ורבים מחסידי אביו נהרו אליו. אביו חיבבו מאוד. היה חתנו של רבי יהושע רוקח מבעלז. לחם נגד הציונות. חיבר ספר בשם "דברי שמחה". נפטר בכ' בטבת תרע"ד. תלמידים מפורסמים שלו היו: רבי משה יצחק גבירצמן האדמו"ר מפשעווארסק ורבי יוסף אריה לייב פרישרמן מיאריטשוב. לאחר פטירתו פנו חלק מחסידיו אל אחיינו רבי חנה הלברשטאם, בן גיסו רבי מנחם מנדל.
רבי אברהם שלום בנו של רבי יחזקאל שרגא כיהן כאדמו"ר בחיי אביו. אבי חסידות סטרופקוב.
רבי אריה לייבוש בנו של רבי יחזקאל שרגא, היה חתנו של אחיו רבי משה. כיהן בטורנא. היה מקפיד גדול בהלכה. נפטר בשנת תר"צ.
תולדות החסידות > הדור השלישי והרביעי

בניו של רבי משה משינאווא:
רבי אריה לייבוש מרדכי (תרל"ב - כ"ז בחשוון תרצ"א). ממלא מקום אביו ברבנות שינובה. היה חתנו של רבי ישראל יעקב טייטלבוים אב"ד ברבשט. נפטר בצאנז ונקבר על יד אביו.
רבי יקותיאל יהודה (תרנ"ג - תש"ג). כיהן בצאנז. חתנו של רבי שמואל שפירא מראדום בנו של רבי מנדל מלנצהוט. נרצח בשואה.
רבי יחזקאל שרגא. כיהן כרב ואדמו"ר, הרביעי בשולשלת שינובה. היה חתנו של רבי יהושע מבוכניה, נכדו של רבי יוסף זאב מקשאנוב.
רבי דוד. כיהן כרב בסוקולוב מאלופולסקי ואדמו"ר בווינה. חתן הרב אברהם אבלי אינגבר מריישה.
חתנו רבי יעקב שמשון קנר. כיהן כאדמו"ר בצ'כוב. ממנו יצאה שושלת טשכויב.
חתנו אחיינו רבי אלימלך בינדיגר. כיהן כרב בשינובה ואדמו"ר בדעש.
חתנו וקרובו, רבי בן ציון אונגר מצאנז-דומברובה.
חתנו ואחיינו של רבי שמחה ישכר בער, רבי אריה לייבוש רובין (גזע גלגוב) מילא את מקומו בצישינוב עד שגיסו רבי יחזקאל שרגא גדל אז עבר לטומשוב, בנו רבי שלום יחזקאל שרגא כיהן כאדמו”ר בארצות הברית ושם נקבר. רבי יחזקאל שרגא נולד בשנת תר"ס. לאחר פטירת אביו גדל אצל דודו רבי ישכר דב מבעלז. היה קנאי כאביו. היה חתנו של רבי חיים צבי טייטלבוים מסיגט. נרצח עם בניו בשואה בג' בשבט תש"ג בלובטשוב. חתנו של רבי שמחה ישכר בער היה רבי משולם זושא טברסקי (משושלת הורניסטייפול) שימש כאדמו"ר בקייב.
בניו של רבי אריה לייבוש מטורנא:
רבי נחום אפרים ממלא מקומו בטורנא. חתנו של דודו רבי נפתלי רובין רבה של וישניצה. חתניו היו רבי ישראל בן רבי אביגדור מבארנוב ו (בזיווג שני) רבי חנניה יום טוב ליפא מוואלווא.
רבי צבי הירש כיהן בסאטמר. חתן רבי מאיר מלינסק.
רבי יחזקאל שרגא כיהן בפרמישלא.
אדמו"ר נוסף מצאצאי רבי יחזקאל שרגא היה רבי אליעזר ליבר הלברשטאם כיהן במטלסקה. היה חתנו של הרב שלמה יהודה וינברגר אב"ד באגאד.
צאצא נוסף של רבי יחזקאל שרגא דרך בתו אשת רבי מנחם מנדל מדוקלא נכדו של רבי דוד מקשאנוב (אחיו של רבי יחזקאל שרגא), היה רבי חנה הלברשטאם מקולשיץ.
טייסת המסוקים הראשונה של חיל הנחתים

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   חיל הנחתים של ארצות הברית
 סוג:  מטוסי נוסעים ותובלה
 בסיס האם:  קוונטיקו, וירג'יניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1947–הווה (כ־77 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:  המשרד הצבאי לבית הלבן
 דרגת המפקד:  קולונל
טייסת המסוקים הראשונה של חיל הנחתים (באנגלית: Marine Helicopter Squadron One ידועה גם: HMX-1) היא טייסת מסוקים תחת חיל הנחתים של ארצות הברית האחראית על ההובלה בטיסות אוויריות קצרות של נשיא ארצות הברית, סגן הנשיא, חברי ממשלה, ובכירים אחרים.
בסיס האם של הטייסת נמצא בבסיס חיל הנחתים בקוונטיקו, בווירג'יניה. בנוסף לטייסת בסיסי משנה נוספים בבסיס אנאקוסטיה-בולינג בסמוך לוושינגטון הבירה ובבסיס אנדרוז במרילנד.
הטייסת מפעילה את צי המסוקים הנשיאותיים כאשר הוא מורכב ממסוקים מדגם : VH-60N סי-קינג, VH-3D Sea King. בנוסף הטייסת מפעילה גם מסוקים מדגם V-22 בל בואינג מיועדים לתובלת פמליית הנשיא במסעותיו.
בשעה שנשיא ארצות הברית נמצא על סיפון אחד המסוקים אות הקריאה של המסוק מכונה מארין 1, כאשר כלי טיס של חיל הנחתים מטיס את סגן נשיא ארצות הברית, הוא מכונה מארין 2.
גלריה

מסוק מארין 1 מדגם VH-60N Whitehawk, טס מעל נהר הפוטומק בוושינגטון הבירה,
מסוק V-22 המספק תובלה לוגיסטית לפמליית הנשיא
מסוק מארין 1 מדגם סיקורסקי VH-3D המשמש לרוב את הנשיא בנסיעותיו הקצרות
צי מסוקי מארין 1
מסוק מארין 1 בעת נחיתה במדשאה הדרומית של הבית הלבן
הבית הלבן מתוך תא הטייס של מארין 1
מסוק מארין 1 בביקורו של הנשיא דונלד טראמפ באירוע פתיחת העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק
ראו גם

כנף תובלה 89 שיל חיל האוויר של ארצות הברית
המכונית הנשיאותית (ארצות הברית)
הערות שוליים

1 2  Marine Helicopter Squadron One (HMX-1) VH-3D, VH-60N, V-22, Squadron Posters (באנגלית אמריקאית)
טייפודונג-2

טייפודונג־2 אן TD-2‏ (בקוריאנית: 대포동 2호, בעברית: "תותח גדול") הוא הכינוי שניתן לטיל בליסטי תלת־שלבי תוצרת קוריאה הצפונית. קדם לו הטייפודונג־1. מעט ידוע על תכנון הטיל. ב־5 ביולי 2006 דווח כי צפון קוריאה ביצעה ניסוי טיסה של הטיל, ועל־פי דיווחים ראשוניים, הטיל כשל לאחר 35–40 שניות לאחר השיגור, והתרסק לתוך הים. על־פי דיווח של NBC תוכנן שיגור של טיל שני וייתכן שלישי.
על־פי גודלו של הטיל, הרכב הדלק, ונפח הדלק האפשרי, מוערך כי גרסה דו־שלבית של הטיל היא בעלת טווח של כ־4,000 ק"מ (2,500 מייל) וגרסה תלת־שלבית של הטיל מסוגלת להגיע עד למרחק של 4,500 ק"מ (2,800 מייל). זמן הבעירה של כל שלב הוא מעט יותר מ־100 שניות, מה שמאפשר לטיל לבעור 5 או 6 דקות. גרסאות עתידיות אפשריות של הטיל עשויות להיות בעלות טווח של 9,000 ק"מ (5,600 מייל). בטווח המרבי שלו, יכול הטייפודונג־2 לשאת ראש קרב במשקל קטן מ־500 ק"ג. זהו כנראה גודל קטן בסדר גודל מהמשקל של התקן גרעיני כלשהו הנמצא ברשות צפון קוריאה.
פרטים

על־פי קים קיל סאן, עובד לשעבר במחלקת הפרסומים של אחד ממרכזי המחקר החשובים של צפון קוריאה, צפון קוריאה החלה בפיתוח הטיל ב־1987. מעט מידע על המפרט הטכני של הטיל נחשפו לציבור, אפילו השם "טייפודונג־2" הוא כינוי שניתן על ידי סוכנויות מחוץ לקוריאה הצפונית למה שמאמינים שהוא היורש של הטייפודונג־1. השלב הראשון של הטייפודונג־2 ככל הנראה עושה שימוש בנגזרת של מנוע דלק נוזלי (דלק TM-185 ומחמצן AK-27I), והשלב השני ככל הנראה משתמש בטיל הרודונג. תלוי בטווח, המשקל המוערך של ראש הקרב נע בין 700-1,000 ק"ג לטווחים קצרים, מה שהופך אותו מתאים לנשיאת ראש קרב קונבנציונלי או בלתי קונבנציונלי, כמו גם לוויין. בטווח המרבי שלו, הטייפודונג־2 יכול על־פי הערכות לשאת ראש קרב של במשקל קטן מ־500 ק"ג. צפון קוריאה טרם הציגה יכולת לייצור רכב לכניסה מחדש לאטמוספירה שעובד. קיימים ספקות לגבי היכולת של הטייפודונג־2 לשאת נשק במדויק בעתיד הקרוב.
ניסוי טיסה

ניסוי טיסה של הטייפודונג־2 בוצע ב־5 ביולי 2006 מאתר הניסויים מוסודאן־רי. על־פי דיווחים ראשוניים, הטיל כשל בסביבות 35–40 שניות לאחר השיגור, והתרסק לתוך הים. על־פי הדיווחים, בנוסף לטייפודונג־2 שיגרה קוריאה הצפונית עוד לפחות חמישה טילים, בהם שני טילי רודונג־2, טיל סקאד, ואפשר שטייפודונג־2 נוסף.
הערות שוליים

↑  Bush calls for diplomacy on N. Korea crisis
↑  Taep'o-dong 2 (TD-2)
חימום השראתי

חימום השראתי של מוט מתכת
חימום השראתי הוא תהליך בו מחממים עצם העשוי מחומר מוליך חשמל, באמצעות השראה אלקטרומגנטית הגורמת לזרמי מערבולת במוליך, שהתנגדותו מייצרת בו הפסדים ג'אוליים (אנ') וכתוצאה מכך הוא מתחמם. כל שימוש בטכנולוגיה זו, כולל סליל שבו מוזרם זרם חילופין בתדר גבוה. ניתן לייצר חום גם באמצעות הפסדי היסטרזיס מגנטי, בחומרים שמקדם המגנטיות שלהם הוא מהותי. התדר הנבחר הוא בהתאם לגודל החלק שיחומם, החומר, החיבור המגנטי בין סליל העבודה לחלק ועומק החדירה הרצוי.
יישומים

חימום השראתי מאפשר חימום ממוקד ליישומים כגון חיסום שטח, התכה, הלחמה, ריתוך, חישול ועוד. ברזל וסגסוגותיו, הם החומרים המתאימים ביותר לחימום השראתי בזכות תכונותיהם הפרומגנטיות, אך ניתן להשתמש בטכנולוגיה, בכל חומר מוליך שניתן ליצור בו זרמי מערבולת וכן בכל חומר פרומגנטי. שימושים נוספים בטכנולוגיית החימום ההשראתי הם: חימום נוזלים (כגון מתכות ניתכות) וגזים מוליכים (פלזמות), חימום כורי היתוך העשויים גרפיט (כשבתוכם חומרים המיועדים להתכה), חימום צורן בתעשיית המוליכים למחצה, וייצור מרקעים שטוחים.
יישומים > חיסום

חיסום הוא תהליך בו מתכת חמה מקוררת מהר מאוד על מנת להקשותה. השינוי בתכונות המתכת חשוב בהרבה מוצרים, לדוגמה שיניי גלגל שיניים, להבי חיתוך ועוד. בניגוד לחימום רגיל באמצעות מקור חום, חימום השראתי מאפשר חימום סלקטיבי של חלקו החיצוני של המוצר, מה שמוביל לחסכון אנרגיה ולשליטה מדויקת יותר בתכונותיו.
כיריים
קיימות כיריים אשר עושות שימוש בחימום השראתי לשם "בישול אינדוקציה" (שיבוש של Induction). בכיריים אלו, משטח הכיריים מחולל השראה אלקטרומגנטית שמחממת את תחתית כלי הבישול.
חימום השראתי בישראל > פיתוח

רוב פיתוח הטכנולוגיה נמצא במדינות מתועשות, בהן ארצות הברית, מדינות האיחוד האירופי, יפן, סין והודו. בישראל אין כעת יצרן מחוללי חימום השראתי, אך חברת סלם, יצרנית של קבלים לשימוש במתנד בתחום התדר הגבוה (מעל 50 קה"צ), נמצאת בירושלים. מתנהל גם מחקר מוגבל בהיקפו בנושא, באוניברסיטאות. לחלק מהיצרנים הגדולים באירופה יש נציגויות בישראל.
חימום השראתי בישראל > שימוש

הטכנולוגיה נמצאת בשימוש רחב בישראל בתעשיות שונות, כולל ייצור צינורות, פיתול מקדחים, חיבור שיני דיסקות יהלום ועוד.
ראו גם

בדיקה באמצעות זרמי ערבולת
טל (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1989 (בת 34) ישראל ישראל
 שם לידה:  טל בניזרי
 שם במה:  Tal 
 מוקד פעילות:  צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  זמרת, כותבת שירים, רקדנית, גיטריסט, פסנתרן
 סוגה:  פופ, R&B, דאנס
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, מערכת תופים
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק, וורנר מיוזיק גרופ
 שיתופי פעולה בולטים:  שון פול, טובה לו, לאלג'רינו, אליזה, פלו ריידה, ליטל מיקס
 http://www.tal-officiel.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טל בניזרי (נולדה ב-12 בדצמבר 1989), הידועה בשמה הפרטי, טל (Tal), היא זמרת, כותבת שירים ורקדנית צרפתיה-ישראלית. מכונה לעיתים בתקשורת כ"ריהאנה הצרפתייה". היא חתומה בשלוחה הצרפתית של וורנר מיוזיק גרופ. בערוץ היוטיוב שלה כ־450 מיליון צפיות.
ביוגרפיה

טל בניזרי נולדה בחדרה, ישראל. משפחתה היגרה לצרפת כשהייתה תינוקת בת כמה חודשים. היא נולדה לבית מוזיקלי, אביה היה נגן גיטרה, אמה זמרת מקצועית ששרה תחת השם "סם עזר", אחיה כותב שירים ודודתה ובן דודתה הן זמרות.
בגיל 3 החלה טל ללמוד פסנתר וגיטרה ונרשמה לשיעורי מחול וג'אז מודרני. בגיל מאוחר יותר השתתפה גם בקבוצת התיאטרון "Compagnie Les Sales Gosses". היא התחילה לנגן בפסנתר בברים ועשתה פרשנות מוזיקלית לקלאסיקות ולשירים עכשוויים. השיר והקליפ הראשון שלה הוא "La Musique mon ange".
לאחר שנתיים של פעילות משותפת עם הפזמונאית והמפיקה לורה מרציאנו, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Le droit de Rêver, אשר בעיקר מסוגת פופ ולעיתים היו בו עיבודים קלאסיים. בין הזמרים איתם שיתפה פעולה היה שון פול, בשיר "Waya Waya", לו נעשה מיקס על ידי ורוניקה פרארו. כמו גם שיתפה פעולה עם הראפר לאלג'רינו בגרסה מחודשת לשיר "Le sens de la vie" בה ג'ון היינס היה אחראי על הנדסת הקול.
הסינגל הראשון שלה מתוך האלבום היה "On avance" הגיע למקום 29 במצעד הסינגלים הצרפתי הרשמי (SNEP) בעקבות הפרסום לו זכה הסינגל "Waya Waya". הלהיט הגדול ביותר שלה מהאלבום היה "Le sens de la vie" אשר הגיע למקום הרביעי במצעד הצרפתי. האלבום מכיל גם גרסת בונוס של השיר שמציע הראפר הצרפתי-אלג'יראי, לאלג'רינו.
טל מעורבת באירועי צדקה. היא הייתה דוברת הקמפיין של MTV לתמיכה באגודת צדקה צרפתית לחולי איידס, "Sidaction".
בספטמבר 2013, הצטרפה לעונה הרביעית של הגרסה הצרפתית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" (צר').
האלבום השני שלה, L'Infini, יצא בספטמבר 2013 וכולל שיתוף פעולה עם זוכות העונה השמינית של אקס פקטור בריטניה, Little Mix, ועם הראפר פלו ריידה.
ב-28 באוקטובר 2016 יצא אלבומה השלישי TAL, ממנו יצאו הסינגלים "Are We Awake" ו "Le Temps Qu'il Faut" שזכו להצלחה יחסית בצרפת.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של טל (בצרפתית)
↑  עמוד היוטיוב הרשמי של סם עזר
↑  Tal, sur les traces de Shy'm
↑  TAL, LA MUSIQUE EST MON ANGE (בצרפתית)
↑  Interview de Tal, ‏10 באוקטובר 2011 (בצרפתית)
↑  Découverte : En Studio avec Tal, ‏26 בנובמבר 2011 (בצרפתית) (ארכיון)
1 2  Tal chante "Le sens de la vie" : son nouveau single, ‏13 בינואר 2012 (בצרפתית)
↑  Tal, nouveau clip, ‏20 באוגוסט 2011 (בצרפתית)
↑  ON AVANCE (בצרפתית)
↑  SIDACTION 2012 : MTV suit le quotidien des jeunes malades (בצרפתית)
↑  TAL feat. FLO RIDA - Danse, ‏17 ביוני 2013
↑  Le Top de la semaine : Top Singles Téléchargés (בצרפתית) (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404181905171  BnF: cb16186505c (data)  GND: 1164462970  ISNI: 0000 0000 7759 3255  MusicBrainz: 0c7083e0-d1fd-426a-a663-2ee49de4093e  VIAF: 107614157   WorldCat (עם VIAF): 107614157
חיפושית גוליית

| גוליית |
| --- | --- |
 חיפושית גוליית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Polyphaga
משפחה:: זבליתיים
סוג:: גוליית
שם מדעי
 Goliathus ‏לאמארק, 1801

חיפושית גוליית (שם מדעי: Goliathus) היא סוג של חרק ממשפחת הזבליתיים בסדרת החיפושיות והיא בין החרקים הגדולים בעולם ומכאן נובע שמה. ניתן למצוא אותה במרבית יערותיה הטרופיים של אפריקה, שם היא ניזונה בעיקר מצוף
ומפירות.
אורך הזכר הבוגר נע בין 60–110 מ"מ והנקבה 50–80 מ"מ. משקל הזחל נע בין 80–100 גרם, בעוד משקל הבוגר מגיע למחצית מזה.
צבע הזכרים הוא חום-לבן-שחור או שחור-לבן ואילו צבע הנקבות נע בין חום כהה ללבן.
קרויה על שם הדמות התנכית של הענק גוליית.
מאפיינים

חיפושית גוליית נמנית עם החרקים בעלי גלגול מלא. זחלי חיפושית זו שונים במקצת מזחלי חיפושיות זבל אחרות, בזה שיש להם צורך גדול יותר במזון עשיר בחלבונים מאשר רוב הסוגים האחרים. גם בתנאים אופטימליים, לוקח לזחל מספר חודשים להגיע לבגרות מלאה וזאת בגלל הממדים הגדולים אליהם הוא אמור להגיע. ביכולתו להגיע לאורך של 150 מ"מ ולמשקל של 100 גרם. בהגיעו לגודל המרבי, בונה הזחל פקעת בעלת קליפה דקה, מוקשה ואטומה מאדמה חולית, שבה הוא יתחיל את תהליך השינוי למצב בוגר. עם סיום בניית הפקעת, עובר הזחל לשלב הגולם, שהוא שלב הביניים בין זחל לבוגר. במהלך תקופת שלב הגולם, רקמות החרק מתפרקות ומתארגנות מחדש לצורת חיפושית בוגרת. כשתהליך זה מסתיים, החרק משיל את עור הגולם ומתחילה תקופה של תרדמת כחיפושית בוגרת עד לסיום עונת היובש. כשמתחילים הגשמים, שוברת החיפושית את קליפת הפקעת ויוצאת החוצה. החיפושית הבוגרת ניזונה מחומרים עשירים בסוכר, במיוחד צוף ופירות. בתנאי שבי, חיפושית בוגרת יכולה לחיות כשנה מאז שיצאה מהפקעת. אורך חייה בטבע הוא כנראה קצר יותר כתוצאה מאויבים ותנאי מזג אוויר. תקופת הבגרות מוקדשת כולה אך ורק להתרבות ולאחר שמהלך זה נעשה, זמן חייה של החיפושית הבוגרת מוגבל, דבר הנכון לגבי מרבית סוגי החרקים האחרים.
טבלן צפון-אמריקאי

| טבלן צפון-אמריקאי |
| --- | --- |
 טבלן מערבי וטבלן קלארק
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טבלנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טבלניים
סוג:: טבלן צפון-אמריקאי
מינים
 Aechmophorus clarkii  Aechmophorus occidentalis
שם מדעי
 Aechmophorus ‏קוס, 1862

טבלן צפון-אמריקאי (שם מדעי: Aechmophorus) הוא סוג של עופות מים ממשפחת הטבלניים החיים באמריקה הצפונית. בסוג זה יש שני מינים דומים מאוד.
הטבלנים מצויים בנהרות, באגמים ולעיתים גם בחופי ים של מערב קנדה וארצות הברית. הם מדרימים עד לצפון מקסיקו. הם בעלי מקור צהוב, עיניים אדומות וכיפה ועורף שחורים. הרגליים בעלות קרומי שחייה. הם צוללים מוכשרים היכולים לרדוף במהירות אחרי דגים.
בעונת הרבייה, כחלק מטקס החיזור, שני הזוויגים של הטבלן רצים במקביל, ובתיאום, ריצה מהירה על פני המים.
מינים

טבלן מערבי (Aechmophorus occidentalis)
טבלן קלארק (Aechmophorus clarkii)
בעבר היה מין נוסף בסוג - Aechmophorus elasson.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544538805171
טבלן קלארק

| טבלן קלארק |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טבלנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טבלניים
סוג:: טבלן צפון-אמריקאי
מין:: טבלן קלארק
שם מדעי
 Aechmophorus clarkii ‏לורנס, 1858
תחום תפוצה


טבלן קלארק (שם מדעי: Aechmophorus clarkii) הוא מין של עוף מים ממשפחת הטבלניים החי במערב אמריקה הצפונית. הוא דומה למין טבלן מערבי.
אורך הטבלן 56-74 ס"מ ומשקלו 550-1225 גרם. הטבלן בעל מקור צהוב ארוך, עין אדומה, ראש לבן עם כיפה ועורף שחורים וכנפיים אפורות. הטבלנים מותאמים לחיים במים ויש להם רגליים בתחתית הגוף עם קרומי שחייה גדולים איתם הם נעים בזרמים.
הטבלנים ניזונים בעיקר מדגים קטנים שהם תופסים במים. לאחר הדיג הם יכולים לנוח על המים כמו ברווזים.
לטבלנים ריקוד חיזור זוגי בו שני הזוויגים קופצים ורצים יחדיו מעל המים בתיאום.
תת-מינים

A. c. clarkii - מצוי בצפון ובמרכז מקסיקו
A. c. transitionalis - מצוי במערב קנדה ומערב ארצות הברית
הערות שוליים

↑  טבלן קלארק באתר הרשימה האדומה של IUCN