stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדאר
ביוגרפיה > חיי הבוהמה בפריז

השם נדאר הגיע ממשחקי אנלוגיה לשונית של חבריו לבוהמה, שפתחו מעין "ארגו" פנימי (argot, הסלנג הצרפתי) שמזהה ומגבש את חברי הקבוצה. הארגו שלהם נבנה ממעין צרפתית ימי ביניימית מזויפת, שנוצרה בעיקר מהצמדת ההברה האחרונה של מילה לסיומת נונסנס; הסיומות "dard", “dar”ו-"mar" היו נפוצות מאוד, וכך, למשל, המשפט "טורנשון הוא שם מאוד בורגני" (בצרפתית: Tournachon est un nom trop bourgeois), הפך ל"טוּרְנַשוֹנְדָאר אֶטְרֵגוֹ אנדָאר נוֹמֵיְי טְרוֹמוּש בּוּרְזְ'וּאַזִידָאר" (Tournachondar estergue undar nomaille tropmuche bourgeoisdar). עם הזמן השם המסובך טוּרְנַשוֹנְדָאר קוצר לטוּרְנַדָאר, שוֹנְדָאר, נַדָארְשוֹן, ולבסוף נדאר.
נדאר התפרנס בדוחק מכתיבת מאמרים, סיפורים לעיתונים קטנים. הוא חי חיי בוהמה והיה די עני. חיי החברה, התמיכה ההדדית והאחווה, יחד עם הומור רב, עזרו לו לצלוח ימים אלו. במשך הזמן עבר לעבוד בכמה עיתונים מבוססים יותר, ושם פגש כמה מדמויותיו הנערצות, כמו אלכסנדר דומא ותאופיל גוטייה, ועוד רבים מעולם הספרות.
אחד מחבריו של נדאר היה אנרי מורז'ה, שהתפרסם בעקבות סיפורים שכתב, המחזה על החיים הבוהמיים, הידוע היום כאופרה של פוציני נכתב בשנים 1845-1846 המחזה התבסס על חייהם באותה התקופה.
ב-1845 נדאר פרסם את הספר הראשון, La Robe de Dejanira.
בשנת 1847 החל נדאר לצייר קריקטורות לעיתונים הומוריסטיים בהם עבד, כגון "לה סילואט" (La Silhouette), "רֶּוו קומִיק" (Revue comique) וה"פִּטי ז'וְּרנאל פּוּר רִיר" (Petit journal pour rire). הקריקטורה הייתה מדיום מתאים לאנרגיה המוגזמת של סגנונו, ולעינו החדה שתפסה בקלות מצבים פסיכולוגיים. הקריקטורה הייתה כלי חשוב להבעת עמדות הרפובליקאים בימי המונרכיה של יולי, בעידן בו הודקה הצנזורה על הבעת דעות.
נדאר יצר כמה "גלריות של אנשי-רוח", עם גוף קטן וראש גדול. לאחר תפיסת השלטון בידי נפוליאון השלישי ב-1851, וכינון הקיסרות השנייה, הודקה הצנזורה על העיתונים ולא ניתן היה לבקר או ללעוג לשלטון, מה שהותיר בידי הקריקטוריסטים טווח פעולה מצומצם, בעיקר ציור של אנשים מפורסמים.
ביוגרפיה > "פנתאון נדאר"

לחצו לצפייה בהעתק של "פנתאון נדאר"
מתוך סדרות של קריקטורות כאלו הגה נדאר בשנת 1854 את הרעיון ל"פנתאון נדאר" שלו: ליתוגרפיה שתציג 1000 פורטרטים של ידוענים בני זמנו, בעיקר אמנים, שיהוו מראה של סצנת התרבות הצרפתית בצורה מפורטת הרבה יותר מכל גלריה, מוזיאון או אלבום ביוגרפיות. בשנים ההן, בהן העיתונות עסקה רבות במפורסמים אינדיבידואלים, בזמן בו התפיסה הרומנטית של האמן ההרואי קודמה על ידי תרבות ההמונים, וכאשר בפריז שלט פולחן אישיות, פרויקט של גלריית אישים דגולים היה הדבר הנכון בזמן הנכון.
הפקת ה"פנתאון" הייתה משימה אדירה ומורכבת, ודרשה פגישות עם אין ספור אישים להכנת הקריקטורות, עיבוד של תצלומים וציורים ישנים עבור אלו שלא יכלו להיפגש עמו, איסוף פרטים לביוגרפיות המקוצרות שנלוו לתחריט, וסידור כל הגיוון הפיזיונומי של הדמויות בטווח מעניין של הבעות ותנוחות.
נדאר ובני זמנו הבינו שהפנתאון יאשר וישמר בו זמנית את מעמדם התרבותי המרכזי של הנוכחים בו לדורות הבאים, ולכן רבים שיתפו עמו פעולה. אך ההפקה הייתה מורכבת ויקרה מדי עבורו, ולאחר שנתיים רק דף גדול אחד מבין הארבעה המתוכננים עמד בפני סיום; מצעד מתפתל של 250 אנשי הספר, בראשם ויקטור הוגו המוביל את החבורה אל פסלי ראש של שטובריאן, בלזק, פרדריק סולייה וז'ורז' סאנד, האבות המתים והאם הגדולה של התנועה הרומנטית בצרפת.
ההדפס זכה לתשבחות בפיהם של גוטייה וחברים נוספים, אך מחירו הגבוה (20 פרנק) הביא למכירות איטיות. בנוסף, אחד המצוירים חזר בו מהסכמתו להופיע בקריקטורה והביא עוד מצויר אחד לטעון שתמונתו פורסמה ללא אישורו. שר הפנים הצרפתי הורה בעקבות כך לאסור את מכירת ההדפס. נדאר החליט לבסוף לנטוש את הפרויקט לאחר השלמת רבע אחד בלבד מתוכו. למרות שה"פנתאון" שלו היה כישלון כלכלי, הוא זכה להצלחה תקשורתית, הפך לשיחת היום בפריז ופרסם את שם יוצרו בעיר.
אחיו של נדאר, אדריאן, ניסה את כוחו כצייר, אך שוכנע על ידי אחיו ללמוד צילום. אדריאן, אותו תיאר נדאר כנרגן, נרפה, תימהוני, רברבן ולא יוצלח במיוחד, החל ללמוד צילום אצל גוסטב לה גרה (Gustave Le Gray) ב-1853 ופתח סטודיו בסיוע כלכלי של האח, בשדרות דה קפוצ'ין האופנתיות. נדאר, שראה באיזו מהירות חדר אדריאן לעולם הצילום, החל לגלות עניין במדיום, והבין את יעילותו לפרויקט ה"פנתאון" שלו, עוד בטרם נטש אותו. למעשה, ניתן לומר שנדאר המיר את רעיון הפנתאון המצויר בפנתאון מצולם של בני זמנו המפורסמים והמוכשרים.
הסטודיו של נדאר בשדרות דה קפוצ'ין 35, 1860 ואילך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1860, כדי להגדיל את מספר לקוחותיו, נדאר החליט לעבור מהסטודיו ברחוב סן לזאר מספר 113. כאשר גוסטב לה גרה פינה את הסטודיו שלו בשדרות דה קפוצ'ין 35, שכר אותו נדאר בנוסף לחלל ענק סמוך ובשכר חודשי אדיר של 30000 פרנקים לשנה. נדאר לא שעה לתחינותיו של אחיו, שיחשוב מחדש על הוצאה כה גדולה שעלולה למוטט את העסק שלו, שכבר כך גובה מחירים מהגבוהים בשוק, ולאור העובדה ששוק לקוחותיו מוגבל, בסופו של דבר. כשהסטודיו נפתח ב-1861 חובותיו עמדו על 230,000 פרנק. נדאר נהנה להפגין את שמו שהושב אליו בלבד בשלט עצום המעוצב כחתימתו, שנתלה על חזית הזכוכית של הבניין וככל הנראה אף האיר בלילה. הסטודיו הפך להיות מקום מפגש של שחקנים, אמנים ואינטלקטואליים.
נדאר היה מבוקש מאוד בזכות הפורטרטים שלו. בשלב מסוים השאיר נדאר את העבודה לצלמים שעבדו עבורו, דבר זה אפשר לו פחות לצלם ולעסוק בדברים אחרים.
הוא פנה לכיוון של פיתוח מסחרי של הכארט דה ויזיט. בכך כמעט ונטש את צילומי הפורטרט ואת הפורמט הגדול 180/240 .
נדאר גם השכיר את הסטודיו לתערוכות. ובסטודיו זה התקיימה התערוכה הראשונה של הקבוצה שנקראה Impressionists אימפרסיוניסטים באפריל מאי 1874.
הסטודיו של נדאר בשדרות דה קפוצ'ין 35, 1860 ואילך > כדורים פורחים וצילום אוויר

נדאר מצא מפלט מאפרוריות הסטודיו בפרויקט חדש, ששילב גם הוא, בדומה לצילום, פיתוחים מדעיים עכשוויים ודרש, בנוסף, גם אומץ ודמיון. הפעם ביקש לנצח את השמים. נדאר אהב כדורים פורחים מאז ילדותו. בשנת 1857 עלה לראשונה השמימה עם כדור פורח במטרה לצלם תמונות מהאוויר, כשהוא מטפל בלוחות הצילום הרטובים שלו בתוך הסל של הכדור, ואולם, רק כשנה מאוחר יותר הצליח להפיק תצלומים כאלו, לאחר שהבין שהגז שבבלון פוגע בנגטיבים. ב-1858 הוציא פטנט על צילום אוויר.
נדאר גילה שהכדור הפורח הוא כלי קשה מאוד לניווט ותוך זמן קצר הסיק שעל הכדור להיות כבד מהאוויר. למסקנה זו הגיעו כמה חוקרים לפניו, וב-1863 התכנסו תריסר מהם באטליה של נדאר במטרה לייסד את "האגודה לעידוד תנועה אווירית באמצעיות מכונות הכבדות מהאוויר" (Société d’Encouragement pour la Locomotion Aérienne au Moyen d’Appareils Plus Lourds que l’Air). נדאר עזר גם בייסוד מגזין בנושא, בשם Aeronaut.
בנוסף, החליט נדאר לבנות כדור-פורח עצום משלו, שיעזור בגיוס כספים ודעת קהל לבניית הליקופטר. היקפו של הכדור, שזכה לשם "הענק" (Le Géant) והושלם באוקטובר 1863, היה 45 מטר, והוא יכול היה לשאת תריסר איש. הפרויקט החדש, ושני הספרים שכתב אודותיו, הפכו את נדאר למפורסם בקרב הקהל יותר מכל פרויקט קודם אחר שלו. בטיסת הבכורה, שנערכה ב-4 באוקטובר, צפו כ-500,000 פריזאים (כשליש מאוכלוסיית פריז), שהצטופפו באזור שאן דה מרס בעיר.
נדאר היה הראשון שצילם תצלומים תת-קרקעיים בקטקומבות של פריז ונעזר לשם כך בפנסי חשמל פרימיטיביים שניזונו מסוללות.
נדאר ועימו עוד צלמים, הודאגו מן האופן בו נוצל בבתי הסטודיו הזולים תהליך הקולודיון הבלתי מוגן בפטנטים. בבתי סטודיו אלה הפיקו תצלומי דיוקן בעלי אכות ירודה בשיטת הסרט הנע.
נדאר נפגע כלכלית בזמן המלחמה ב-1870 גם כי סיפק את שירותי הבלון למטרות דואר ומעקב. בתקופה זו החל לצלם עם פחות תשומת לב לכל תצלום.
ב-1885 החזיר לעצמו את עושרו הכלכלי ומשנת 1887 בנו פול נדאר (1856-1939) החליף אותו בסטודיו. בנו המשיך את דרכו ברוח אחרת לכיוון של פורטרטים זוהרים ומלאכותיים.
ב-1891 יסד נדאר את journal paris photographe ונתן לבנו פול לנהל אותו
נדאר היה חלוץ במספר שדות נוספים מעבר לצילום הפורטרטים. בצילום מהאוויר צילומים שביצע מבלונים השונים שהיו לו. נדאר פיתח את השימוש בצילומים במערות הקבורה ובתעלות הביוב בפריס על ידי שימוש במנורות חשמל או מנורות הפועלות על בטריות. הניסיונות הללו לוו במחקר ולימוד של microphotography של צילומי snap באור מלאכותי ובשימוש במגנזיום וכן ניווט אווירי.
נדאר פרסם את הראיון המצולם הראשון, בו ראיין את מישל שוורל לרגל יום הולדתו המאה. הראיון והתצלומים הופיעו בעיתון ז'ורנל אילוסטרה ב-1886.
ב 1899 פרסם נדאר את זכרונותיו Quand j'étais photographe ("כשהייתי צלם") .
נדאר שהה במרסיי מ-1895-1904 וגם פתח שם סטודיו.
נדאר מהווה את אחד הצלמים המרכזיים בתולדות הצילום, יצר גישה בצילום פורטרטים המבוססת על קשר ישיר עם המצולם, הבנה פסיכולוגית המתייחסת להכרותו של הצלם את המצולם ויצירת אווירה המאפשרת למצולמים להביע את אופיים, דבר שבא לידי ביטוי בצילום.
נדאר היה חלוץ בהתאמה טכנית ובהגנה ובפיתוח תחום הצילום.
הנגטיבים של צילומי נדאר נמצאים ב-Caisse Nationale des Monuments Historiques et de Sites בפריז.
נדאר נפטר ב-1910 בגיל 89 ונקבר בבית הקברות פר לשז שבפריז.
הפורטרטים של נדאר > הסטודיו ברחוב סן לזאר 1854-1860

המשורר והמבקר שארל בודלר, 1855
פורטרט של קאמי קורו
הסופר והמשורר תאופיל גוטייה, 1854-55
הקריקטוריסט אונורה דומייה, 1856-58
הצייר אז'ן דלקרואה, 1858
התחריטאי גוסטב דורה, 1856-58
הסופר אלכסנדר דיומא האב
השחקן פרנסואה לואי לסור (Lesueur 1820-1876), ‏ 1854
הצייר גוסטב קורבה
המלחין ג'ואקינו רוסיני, 1856
המלחין הקטור ברליוז, 1856-57
הצייר פול שנבר, 1856-58
קלוד-גיום-שארל פיליפון (1800-1862), אבי הקריקטורה הפוליטית בצרפת, מו"ל של מספר עיתונים, ואחד מפטרוניו המוקדמים של נדאר, 1854 (?)
עירום יושבת, עטופה חלקית בבד, סביבות 1856
האחים והסופרים ז'יל ואדמון דה גונקור, 1854-55. פורטרט משותף לנדאר ואדריאן טורנשון
ההיסטוריון ז'ול מישלה. 1859-59
הפורטרטים של נדאר > הסטודיו בשדרות דה קפוצ'ין

פורטרט של השחקנית שרה ברנאר, סביבות 1864
פורטרט של רקדנית
אליזבט דה גרמונט
פורטרט של הברון איזדור טיילור, 1872-75
הצייר אדואר מאנה
הסופרת ז'ורז' סאנד,1864
המשורר הסימבוליסט סטפאן מלארמה, 1896
המהנדס והאדריכל גוסטב אייפל, 1888
המדינאי לאון גמבטה, 1870
אחד ממנגנוני התעופה (הליקופטר) שהמציא גוסטב פונטון ד'אמקור, וצילם נדאר ב-1863
נדאר מראיין את הכימאי מישל שוורל לרגל יום הולדתו המאה, 1886. הראיון המצולם הראשון (צלם, פול נדאר)
ארנסטין קונסטנס לפברה טורנשון נדאר (1836-1909), רעייתו של נדאר, סביבות 1890 (מזוהה לעיתים בטעות כ"אימו של נדאר")
פרנץ ליסט
אנימציה ל"פורטרט עצמי מסתובב" שצילם נדאר, 1865
דיוקן של לואי פסטר
לקריאה נוספת

Maria Morris Hambourg, Francoise Heilbrun and Paul Neagu (1995). Nadar, New York: the Metropolitan Museum of Art
Roger Greaves, (1980) Nadar ou le Paradoxe vital, Flammarion, Paris
לקריאה נוספת > סרטים

Nadar photographe, film réalisé par Stan Neumann, le Musée d'Orsay, la SEPT-ARTE, les Films d'ici, Réunion des Musées Nationaux, 1994, 26' (VHS)
הערות שוליים

↑  "A Portrait of Nadar", Morris Hambourg, Maria, Francoise Heilbrun and Paul Neagu (1995). Nadar, New York: the Metropolitan Museum of Art, p.3
↑  "A Portrait of Nadar", Ibid. p.5
↑  "A Portrait of Nadar", Ibid. p.5-6
↑  ראו: קינג, רוס, משפט פריס, המצאת דביר, 2010, עמ' 128.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300344805171  PLWABN: 9810618281805606  BIBSYS: 90598299  BNE: XX1153442  BnF: cb119173388 (data)  CANTIC: a11206019  CiNii: DA00910741  DSI: 6105  GND: 118586181  ICCU: CFIV007221  ISNI: 0000 0001 2141 8535  KulturNav: 9b953d9e-cf64-4902-a33d-168ff444989e  LCCN: n50014563  LNB: 000007883  NDL: 00450945  NGV: 2170  NKC: nlk20000089923  NLA: 35553829  NLG: 237303  NTA: 068778864  PIC: 2479  RERO: 02-A000119282  RKD: 233529  SELIBR: 195792  SNAC: w6j68f42  SUDOC: 027043827  Trove: 993911  ULAN: 500005199  VcBA: 495/268580  VIAF: 84808952   WorldCat (עם VIAF): 84808952 
הסטודיו של נדאר בשדרות קפוצ'ין מס. 35, עם שלט ענק בדמות חתימתו של נדאר תלוי על חזית הבניין. 1860
קריקטורה מאת אונורה דומייה של נדאר מצלם מהבלון הפורח שלו, עם הכיתוב: "נדאר, מרומם את הצילום למעלת אמנות", מאי 1862
נדאר, פורטרט עצמי בסל של כדור פורח (בסטודיו), 1865
הקטקומבות של פריז בתצלום של נדאר מתחילת שנות השישים של המאה ה-19, מהתמונות הראשונות שנעשו בעזרת תאורה מלאכותית
תצלום פוסטמורטם של ויקטור הוגו שצילם נדאר
אשכולות

ערך זה עוסק ביישוב קהילתי חילוני בדרום-מערב הר חברון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אשכולות במבט ממרכז ג'ו אלון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: הר חברון
גובה ממוצע: ‎589 מטר
תאריך ייסוד: 1982
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 635 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 635 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הר חברון מוגדלת) אשכולות(למפת הר חברון רגילה) אשכולות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אשכולות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אשכולות31°23′28″N 34°54′18″E﻿ / ﻿31.3910679527181°N 34.9050117170953°E﻿ / 31.3910679527181; 34.9050117170953  heמפת היישובים של מועצה אזורית הר חברון באדום - אשכולות בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

אֶשְׁכּוֹלוֹת היא התנחלות בעלת אופי חילוני במתכונת של יישוב קהילתי בדרום-מערב הר חברון הממוקם כחמישה קילומטרים מזרחית מקיבוץ להב וכשני קילומטרים צפונית לכפר רמאדין. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ולתנועת אמנה.
היסטוריה

היישוב הוקם לראשונה ב-1982 כהיאחזות נח"ל, וב־1983 התקבלה החלטה עקרונית לאזרח אותו. היישוב קם רק באפריל 1991. היישוב נקרא על שם חורבה ארכאולוגית בשם "ח'רבת ענב אלכביר" הנמצאת ממזרח ליישוב ומזוהה עם העיר המקראית ענב.
עד 2017 התגוררו ביישוב כ-70 משפחות. בשנים 2018–2019 הוקמה שכונה חדשה ביישוב אשר מונה כ-64 משפחות נוספות. תושבי המקום עוסקים במקצועות חופשיים ובחקלאות (גידולי ענבים וזיתים). ביישוב קבוצת כדורגל ייצוגית, קבוצת מאמאנט, ומיזמים חברתיים וקהילתיים שונים.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2023, מתגוררים באשכולות 635 תושבים, מתוכם 635 תושבי ישראל.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  שלמה סלוצקי, שירות "חדשות" (וושינגטון), עתי"ם, משרד הביטחון אישר, הסוכנות התנגדה – וההתנחלות קמה, חדשות, 6 באוגוסט 1991
↑  ילקוט הפרסומים 3165 (עמ' 1491), ‏24 בפברואר 1985
↑  סרט קצר על "קונספט אשכולות ארזים", באתר הבית, פברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588162705171
GIMP

| --- | --- |


GIMP 2.10.14, ווינדוס 10
 מפתח:  צוות הפיתוח של GIMP
 מחזור חיים:  29 ביולי 1995 – הווה (29 שנים) 
 גרסה אחרונה:  2.10.38 installer revision 1 (3 באוקטובר 2024) 
 מערכת הפעלה:  חוצה-פלטפורמות
 נכתבה בשפות:  C (GTK+)‎
 סוג רישיון:  הרישיון הציבורי הכללי של גנו
 קוד מקור:  https://gitlab.gnome.org/GNOME/gimp 
 קטגוריה:  גרפיקה ממוחשבת
 www.gimp.org
 
GIMP (ראשי תיבות של GNU Image Manipulation Program – תוכנת עיבוד התמונה של GNU) היא תוכנה חופשית לעריכה גרפית ועריכת תמונות או תצלומים, בתחום מיפוי הסיביות.
GIMP היא תוכנה רב לשונית שזמינה בכ-52 שפות, מתוכן 37 שפות בתרגום במלואן, ושאר השפות, ביניהן עברית, מתורגמות חלקית. היא משמשת בעיקר לליטושי תמונות ולעריכתן. בנוסף ל"ציור חופשי", GIMP יכולה לבצע פעולות בסיסיות כגון שינוי גודל תמונה, עריכת תמונות וגזירתן, שילוב בין מספר תמונות והמרה בין פורמטים שונים של תמונות. GIMP יכולה גם לשמש ליצירת הנפשות בסיסיות בפורמט GIF.
GIMP משמשת חובבנים ומקצוענים להצגת תמונות על גבי צג המחשב ולהדפסתן.
חזונה של GIMP הוא להפוך לתוכנה גרפית יוקרתית ליצירת תמונות מקוריות, צלמיות ואלמנטים גרפיים לדפי האינטרנט ולממשקי משתמש ולעריכתם, ולשמש כלי פיתוח של אלגוריתמים מתקדמים לעיבוד תמונה.
GIMP מספקת תחליף חופשי לתוכנות עריכה גרפית קנייניות שהפופולרית שבהן היא אדובי פוטושופ.
היסטוריה

שמה הראשוני של GIMP היה "General Image Manipulation Program".
פיתוחה החל ב-1995 על ידי ספנסר קימבל ופיטר מאטיס, בתור פרויקט באוניברסיטת ברקלי.
הגרסה הראשונה של GIMP יצאה (לאור) בינואר, 1996.
ב-1997 נהפכה GIMP לחלק מ"פרויקט גנו" (GNU), וראשי התיבות שלה שונו ל-"GNU Image Manipulation Program" ונשארו כך נכון להיום.
כיום GIMP מתוחזקת ומשופרת על ידי קבוצה של מתנדבים תחת החסות של פרויקט GNOME.
GIMP נוצרה במקור עבור המערכות המבוססות Unix: לינוקס, SGI IRIX ו-HP-UX.

מאז המהדורה הראשונה של GIMP, נוספה תמיכה במספר רב של מערכות הפעלה הכוללות כיום גם את Windows ואת macOS.

המעבר לתמיכה ב-Win32 התחיל על ידי מתכנת פיני בשם טור לילקוסט (Tor Lillqvist) בשנת 1997, ותמכה בה החל מגרסה 1.1.
מאז הקמתה היו ל-GIMP שלושה ממשקי גרפיים למשתמש (GUI);
בגרסה הראשונית, השתמשה GIMP בממשק בשם Motif.
באותו שלב פיתח פיטר מאטיס ממשק גרפי משלו בשם GIMP ToolKit (או GTK בקיצור),
שהחל מגרסה 0.60, החליף סופית את ממשק Motif.
לבסוף GTK נכתב מחדש לתכנות מונחה-עצמים ושמו שונה ל-GTK+‎, ששולב בגרסה 0.99 של GIMP.
גרסאות

פיתוח GIMP מתנהל בזוגות של גרסאות: סדרה יציבה עם מספר זוגי, שאחריו סדרת פיתוח עם מספר אי-זוגי. לדוגמה, לענף היציב 2.4 (גרסאות 2.4.0, 2.4.1 ואילך) לא נכנסו חידושים: רק תיקוני באגים. הפיתוח התמקד מאז בענף 2.5. גרסאות 2.5.0, 2.5.1 ואילך כללו שיפורים חדשים, והשיפורים הללו נכנסו לגרסה היציבה הבאה (ענף 2.6).
גרסאות > גרסה 0.54

בינואר, 1996, יצאה גרסה 0.54. הייתה זאת הגרסה הראשונה של GIMP שיצאה לאור.

התוכנה עבדה סביב הממשק הגרפי X Window System, וכללה תמיכה ב-8, 15, 16 ו-24 bit color, צפייה בתמונות כ-RGB, גוני אפור (grayscale) וצבעים ממוספרים (Indexed color), עריכת מספר תמונות בו זמנית, אפשרות זום וגלילת התמונה בזמן אמת ותמיכה בפורמטים GIF, JPEG, PNG, TIFF וגם XPM.
אפילו בתקופה מוקדמת של פיתוחה, כללה GIMP מספר נרחב של פונקציות בהן: יכולת לבחור באמצעות מלבן, אליפסה, בחירה חופשית, ערפול, סיבוב, קנה מידה, גזירת תמונות והפיכתן.
היו בה מילוי, מברשת, מרסס צבע ומיזוג. ניתן היה לשלב אפקטים (כגון טשטוש), ותוספים שאפשרו הכנסה של פורמטים חדשים ואפקטים חדשים לתוכנה. בנוסף תמכה GIMP בביטול ובשחזור של פעולות.
גרסה 0.54 של GIMP רצה על לינוקס 1.2.13, סולאריס 2.4, HP-UX 9.05, ומערכת ההפעלה SGI IRIX.

GIMP אומצה במהירות על ידי משתמשים, שיצרו מדריכים הציגו עבודות ושיתפו טכניקות.

אחת מהצלחות של GIMP הייתה טקס הפינגווין של לינוקס, שנוצר על ידי לארי יואינג, בעזרת GIMP 0.54.
גרסה 0.99 הייתה האחרונה בסדרת GIMP 0.x.
גרסאות > גרסה 1.0

GIMP 1.0.0 יצאה ב-2 ביוני 1998.
וכללה את ערכת הכלים GTK+,
ערכה שנבנתה במיוחד עבור GIMP.

גרסה 1.0.0 כללה גם את הפורמט XCF, שהוא הפורמט של GIMP שמשמש אותה (ווריאציות נוספות המבוססות עליה) עד היום.
מגרסה 1.1 הותאמה GIMP למערכת חלונות.
גרסה 1.2 יצאה ב-25 בדצמבר 2000.

בגרסה בוצעו מספר רב של תיקוני באגים (ב-GIMP וגם ב-GTK+),
שיפור התוספות, צמצום דליפות זיכרון, תפריטים חדשים ועוד.
גרסה 1.2 הייתה האחרונה בסדרת GIMP 1.x.
גרסאות > גרסה 2.0

GIMP 2.0.0 יצאה ב-23 במרץ 2004. השינוי הגדול בה היה מעבר לערכת הכלים GTK+ 2.x.
מספר רב של שינויים משמעותיים בממשק ובערכת הכלים (GTK+‎) הופצו בגרסה 2.4.0, שיצאה ב-24 באוקטובר 2007.

חלק מהעדכונים הרבים היו כתיבה מחודשת של כלי הבחירה (Selection Tools), שימוש בערכת העיצוב Tango ששרטטה קווים מנחים לממשק אחיד בכל המערכות, הוספת הכלי Foreground Selection, ותמיכה בפורמט המברשות ABR (פורמט קובצי המברשות של פוטושופ) ובנוסף שולבה יכולת שינוי גודל המברשת.
מספר שינויים משמעותיים הופצו גם בגרסה 2.6.0, שיצאה ב-1 באוקטובר 2008.

השינויים הגדולים היו בממשק המשתמש, בבחירה חופשית ובמברשת, ושינויים קטנים בקוד הבסיס.

חלק נוסף ששונה, היה שילוב טוב יותר של הספרייה הגרפית GEGL שצפויה להביא לרמה גבוהה יותר בעומק הצבע בעיבוד אינטנסיבי ועם עוצמת עיבוד נמוכה בגרסאות עתידיות. והחל מתיקון הבאגים הראשון, להלן GIMP 2.6.1, מצב "One Window GIMP" שהיה זמין עד אז רק ב-GNOME, הפך פעיל גם בגרסה עבור Windows.
גרסה 2.8.0 ששוחררה ב-3 במאי 2012 כוללת בין השאר אפשרות להריץ את GIMP בחלון בודד במקום בחלון נפרד לכל תמונה.
יחס תקשורתי

בתור תוכנה פופולרית, נתונה GIMP באופן קבוע לביקורות.
הביקורות לעיתים מתייחסות להשוואות סביבתיות;
לדוגמה יש כאלו המציינים ש-GIMP היא תחליף לאדובי פוטושופ.
אף על פי שהשוואות לפוטושופ הן דבר שבשגרה, מדיניות המתחזקים של GIMP היא לא להוות העתק של פוטושופ.
GIMP 2.6 סוקרה פעמים על ידי אתר הטכנולוגיה Ars Technica.
בסקירה הראשונה, ציין ריאן פול כי GIMP מספקת: "יכולות של פוטושופ ומציעה מספר נרחב של אפיונים שעושים אותה פופולרית אצל אמנים חובבים ומעריצי הקוד פתוח. אף על פי ש-GIMP לא נחשבת כתחליף יוקרתי בשוק המסחרי, היא מתחילה להתקבל בשוק המקצועי."
וריאציות

מאחר ש-GIMP מופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, קיימים מספר של וריאציות ונגזרות לתוכנה.
רישיון ה-GPL מאפשר במפורש לכל אחד לקחת את קוד המקור ולהשתמש בו כראות עיניו, כל עוד הם פועלים לפי הכללים הכתובים ברישיון.
האתר הרשמי של GIMP מציע הורדה של קוד המקור בלבד; קובץ הרצה של התוכנה זמין על ידי מקורות אחרים. קובצי התקנה לחלונות אפשר להוריד ממיזם Gimp-win המקביל המאוחסן בסורספורג'.
Seashore היא נגזרת של GIMP המיועדת למערכת macOS. התוכנה כיום נמצאת בגרסת בטא וכוללת תת-מערכות של הכלים והתכונות של GIMP.
GIMP Portable היא גרסה ניידת של GIMP שיכולה להיות מותקנת על כונן USB הכוללת מעבר של מברשות ופריסטים ממחשב למחשב. GIMP Portable עובדת רק על מחשבים המריצים חלונות.
GIMP Animation Package (או GAP) הוא תוסף מתקדם ל-GIMP ליצירת הנפשות, שמרחיב את האפשרויות הבסיסיות של GIMP. הוא מסוגל לייצא הנפשות בכמה פורמטים הכוללים בין היתר את GIF ואת AVI. ההנפשה מבוססת על יכולת השכבות של GIMP (על ידי יצירת שכבות נפרדות והתאמתם לתאים). בנוסף מעניק GAP אפשרויות ליצירת הנפשות מתוחכמות.
GIMPshop היא נגזרת של GIMP שארגנה מחדש את ממשק המשתמש כדי לחקות את Adobe Photoshop. התוכנה לא מתוחזקת. הגרסה האחרונה שלה הייתה מבוססת על GIMP 2.2.11.
וילבר

הדמותג הרשמי של GIMP הוא וילבר.

הוא זאב ערבות שנוצר על ידי תומאס קוסמנן בתאריך לא ידוע בסביבות 25 בספטמבר 1997;

מאז קיבל וילבר אבזרים נוספים ממפתחים אחרים של GIMP. אבזרים אלו ניתן למצוא בקוד המקור של התוכנה.
וילבר גם הוצג על בניין הספרייה הלאומית של צרפת במסגרת פרויקט בלינקילייט (Project Blinkenlights).
ממשק משתמש

ל-GIMP חלון ראשי ומספר חלונות דו-שיח בשביל שימוש בכלים, טבלאות הצבעים וכדומה;
GIMP עצמה נשלטת על ידי חלון ממשק יחיד.
בניית הממשק נבנתה בעזרת ערכת הכלים GIMP tool kit (או GTK+).
ה-GTK+ פותח על מנת להחליף את הערכה הישנה Motif, ערכת כלים קניינית ששמשה את GIMP בעבר.
בתחילה היה GTK+ חלק מקוד המקור של GIMP, אך מאז הוא שונה לספרייה עצמאית.
בעוד ש-GIMP תוכננה לרוץ על מערכות המבוססות UNIX, GIMP עם הערכה GTK+ פנתה גם לחלונות, macOS ומערכות הפעלה נוספות.
ממשק משתמש > צוות השימושיות של GIMP

GIMP הצטרפה לפרויקט OpenUsability. פרויקט העוזר לתכנות קוד פתוח להגביר את השימושיות בהם.
מאז הצטרפותה הוקם צוות המוקדש להנחות את ממשקי העתיד של התוכנה.
בנוסף נפתח בלוג שבו משתמשים יכולים לשלוח הצעות כיצד אפשר לשפר את הממשק.
ממשק משתמש > מצב חלון יחיד

מצב חלון יחיד נחשף בשנת 2008 על ידי פיטר סיקינג, ביחד עם שיפורים נוספים.
חלון יחיד הוא מצב עבודה שבו כל הכלים מרוכזים בחלון יחיד.
הוא התווסף בגרסה 2.8.
פיתוח

GIMP מפותחת בעיקר על ידי מתנדבים. פיתוחו של פרויקט GIMP (כמו פרויקטים רבים המפותחים בקוד פתוח) מתפצל, לגרסה לא יציבה (unstable) ולגרסה יציבה (stable).
תכונות חדשות נוספת לצוות הפיתוח, כאשר המפתחים מחליטים שיש מספיק תכונות חדשות הם מתחילים את ההוצאה.
התהליך מתחיל בהוצאת תוכנה לא-יציבה שעוברת בדיקות תוכנה הכוללים ייצוב ותיקוני באגים עד אשר תהיה מוכנה להחליף את הגרסה היציבה האחרונה.
GIMP אימצה אפיון שכיח אצל תכונות הקוד פתוח, שהמספר השני בגרסה, לדוגמה 2.6.8, יציין אם הגרסה יציבה או לא, מספר אי-זוגי משמעו גרסה לא-יציבה ומספר זוגי משמעו גרסה יציבה.
המספר האחרון מייצג את מספר תיקוני הבאגים אחרי הוצאת הגרסה היציבה או הלא-יציבה.
פיתוח > פגישות LGM

Libre Graphics Meeting (בקיצור LGM) הוא אירוע שנתי שבו מפתחים של GIMP ושל פרויקטים אחרים נפגשים לדון בנושאים הקשורים לתכנות גרפיות בקוד פתוח וחופשי.
פיתוח > הפצה

GIMP יוצאת כקוד מקור תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו בתור תוכנה חופשית.
הגרסה הנוכחית של GIMP עובדת על מערכות הפעלה רבות, הכוללות את "לינוקס", "macOS", "Windows". הפצות לינוקס רבות כגון דביאן, אוּבּוּנטוּ, StartOS ופדורה, כוללות את GIMP כחלק משולחן העבודה של מערכות ההפעלה שלהן, אולם אובונטו הודיעה שהחל מגרסה 10.04 GIMP לא תהיה חלק מהתקנת ברירת המחדל שלה.
הערות שוליים

↑  "GNOME GIMP מצב תרגום, GIMP 2.6".
1 2  "הפרהיסטוריה של GIMP".
↑  הערות הוצאה לגרסה 2.8 - כולל הדגמה של החידושים העיקרים, מתוך אתר גימפ
1 2  ריאן פול (1 באוקטובר 2008). "GIMP 2.6 released, one step closer to taking on Photoshop". אתר Ars Technica. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "File formats supported by the GIMP". אתר gimphelp.org. אורכב מ-המקור ב-2009-08-30. נבדק ב-2010-01-17.
↑  דף הבית של Gimp-win
↑  Portable Gimp
↑  נראה שכיום הוחלפה הגרסה הישנה הזו במה שנראה במבט ראשון כמו סתם גרסה של גימפ לחלונות, עם עוד כמה טולברים לא קשורים. ר' דף השיחה בערך האנגלי
↑  וילבר על בניין הספרייה הלאומית של צרפת
↑  "בלוג GIMP UI brainstorm".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007364980805171  BIBSYS: 3118936  BnF: cb136030339 (data)  GND: 4583056-3  LCCN: n99052816  NKC: ph139309  SUDOC: 053519949  VIAF: 181980291   WorldCat (עם VIAF): 181980291 
GIMP 2.6 מניפולציית תמונה
הנפשה המציגה את תיבת המברשות, הדוגמאות ומדרגי הצבעים ב-GIMP.
הנפשה המציגה את שלוש הלשוניות: שכבות, ערוצים ונתיבים.
GIMP 2.2.8 רצה תחת X11 במערכת macOS
וילבר, הקמע של GIMP