stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הילדגרד מבינגן
חשיבות

בימים שלנשים אסור היה לטייל ובפרט לנזירות שהיו סגורות במנזרים, פעילויותיה הרבות והמגוונות של הילדגרד, אישה במאה ה-12, מעוררי השראה ויוצאי דופן לתקופתה, בין אם אלו מסעותיה לפגישות עם אישים בעלי חשיבות ובין אם זו הקמתם של שני מנזרי נשים חדשים. כבר בתחילת דרכה ניכר כי הילדגרד סיגלה לעצמה דרך חיים ייחודית, ומעשיה החלו להתפרסם ברחבי אירופה. כתביה הרבים והתכתבויותיה עם קיסרים, אפיפיורים, ארכיבישופים ועוד מהווים עדות יוצאת מן הכלל של תקופתה ושל אישיותה. אבל עובדת היותה המלחינה האישה הידועה הראשונה היא המשמעותית ביותר, ומחזה המעלות הטובות שכתבה הוא הראשון הידוע מסוגו בתקופתה. בעבודותיה המדעיות הילדגרד מכסה היקף עצום של חומר ובתיאורו יורדת לפירוט נדיר, כתבים אלה הקנו לה את התואר 'הרופאה והמדענית הראשונה'.
האסטרואיד 898 Hildegard(אנ') שהתגלה על ידי מקס וולף נקרא על שמה.
קופר (נהר)

| --- | --- |
נהר קופר ליד צ'יטינה, בדרום מרכז אלסקה
נהר קופר ליד צ'יטינה, בדרום מרכז אלסקה
 מידע כללי
 אורך:  460 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  1,600 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  63,000 קמ"ר
 מוצא:  קרחון קופר ליד הר וראנגל
 גובה מוצא הנהר:  1,335 מטרים
 יובלים:  Chitina River, Bremner River, Canyon Creek, Tonsina River, Wernicke River, Klutina River, Tiekel River, Gakona River, Chistochina River, גולקאנה, Slana River, Tazlina River, Tasnuna River 
 שפך:  מפרץ קופר באוקיינוס השקט
 מדינות באגן הניקוז:  אלסקה בארצות הברית
 
 
נהר קופר (אנגלית: Copper River) הוא נהר שאורכו כ-460 ק"מ, הנמצא באלסקה, שבארצות הברית.
בחלקו הגדול זורם נהר קופר לאורך הרי וראנגל והרי צ'וגאץ'. הנהר מפורסם במערכת האקולוגית שבשפך הדלתה שלו, וכן בדגי הסלמון שבשפכו, הנחשבים בין הדגים היקרים מסוגם.
מקורות המים של נהר הקופר הם במי קרחונים שהפשירו בפסגות הר וראנגל. מקור השם הוא במחצבי הנחושת (copper בשפה האנגלית), ששימשו את האינואיט - תושביה הקדומים של אלסקה, לאחר מכן, את המתיישבים מהאימפריה הרוסית, ובהמשך את המתיישבים האמריקנים.
נוקמי טוקיו

| --- | --- |
 

 מאנגה
 יוצר:  קן וואקוי
 הוצאה:  יפן 	Shōsetsuka ni Narō
 תקופת הפרסום המקורית:  יולי 2018 – יולי 2021
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  4 כרכים

 אנימה
 אורך פרק:  23-24 דקות
 במאי:  קואיצ'י האטסומי
 תסריטאי:  יסויוקי מוטו
 אולפני אנימציה:  Liden Films
 רשת שידור:  MBS, TV Tokyo, TV Aichi, TVh, TVQ, BS Asahi, AT-X, TSK, QAB, RKK
 תקופת שידור מקורית:  יפן 11 באפריל 2021 – 19 בספטמבר 2021
 מספר העונות:  2
 מספר הפרקים:  37
נוקמי טוקיו (ביפנית: 東京卍リベンジャーズ) היא סדרת מאנגה יפנית שנכתבה ואויירה על ידי קן וואקוי. היא הועלתה כסדרה במגזין Weekly Shōnen של Kodansha מאז מרץ 2017. עיבוד לייב אקשן שודר ביפן ביולי 2021. נכון לינואר 2022, למנגה היו יותר מ-50 מיליון עותקים. המנגה זכתה בפרס המנגה ה-44 של Kodansha עבור קטגוריית שונן בשנת 2020. עיבוד של סדרת אנימה הופק על ידי Liden Films. העונה הראשונה של הסדרה שודרה מאפריל עד ספטמבר 2021 והעונה השנייה שודרה בינואר–אפריל 2023.
תקציר העלילה

טקמיצ'י האנגקי, בן 26, מגלה יום אחד שחברתו לשעבר בחטיבת הביניים, הינאטה טאצ'יבנה, ואחיה הצעיר נאוטו נהרגו על ידי כנופיית טוקיו מאנג'י. בצערו הוא מגיע לתחנת הרכבת. כאשר הוא נדחף על ידי אלמוני אל פסי הרכבת, רגע לפני הופעתה, הוא נוסע בזמן 12 שנים לעבר לשנת 2005. בעודו משחזר את שנות חטיבת הביניים שלו, טקמיצ'י נפגש עם נאוטו הצעיר וחושף את התאריך המדויק שבו הוא והינאטה ימותו. כאשר הם לוחצים ידיים, טקמיצ'י מועבר לפתע בחזרה להווה, ונוצר פרדוקס זמן, שבו נאוטו שורד ועובד כבלש. נאוטו מסיק שבכל פעם שהם מחזיקים ידיים, טאקמיצ'י מועבר 12 שנים לעבר. תוך שימוש בידע שלו מהעתיד, טקמיצ'י נשבע להציל את הינאטה.
טקמיצ'י זוכה להערכתו של מייקי, מנהיג כנופיית טומאן שמבחין בנחישות של טקמיצ'י להגן על חבריו. טקמיצ'י מגלה שהחברות החדשה שלו עם מייקי חשובה מאוד להישרדות של הינאטה, נאוטו ויתר חבריו.
דמויות

הדמויות הראשיות מימין: מייקי, טאקמיצ'י, דראקןטאקמיצ'י האנאגקי - טאקמיצ'י הוא בחור פחדן ובכיין אשר מגלה כי ביכולתו לחזור אחורה בזמן ולהשפיע על ההווה. בעזרתו ובהדרכתו של נאוטו הוא חוזר אחורה בזמן וחוקר את הסיבות למקרי המוות אשר קורים סביבו ונשבע להחזיר לחיים את חברתו לשעבר הינאטה.
נאוטו טאצ'יבנה - בלש. אחיה של הינאטה אשר נשבע למצוא את האחראיים למותה של אחותו ולהביא לשינוי של עתידה הטראגי. נאוטו הוא היחיד אשר מכיר את סיפורו של טאקמיצ'י ואשר מסוגל לגרום לו לחזור לעבר זאת על ידי כך שהם לוחצים ידיים.
הינאטה טאצ'יבנה - נערה אמיצה ונחושה. חברתו מהעבר של טאקמיצ'י ונהרגת על ידי כנופיית טוקיו מאנג'י.
מאנג'ירו סאנו / מייקי - מייסד כנופיית טוקיו מאנג'י ומנהיג את כנופיית טומאן. אמן לחימה צעיר המאופיין בבעיטות מהירות ועוצמתיות. מייקי, אשר נוכח בנחישותו של טאקמיצ'י להגן על חבריו בקרב, מקרב אותו אליו ומצרף אותו כחבר בלתי רשמי לכנופיה.
קן ריוג'וג'י / דראקן - חבר מייסד בכנופיית טוקיו מאנג'י ויד ימינו של מייקי וקפטן בכנופיית טומאן. לרוב דראקן משמש כדמות האחראית והבוגרת בכנופיה ותמיד נמצא לצידו של מייקי.
קייסקה באג'י - חבר מייסד בכנופיית טוקיו מאאנג'י וקפטן בכנופיית טומאן עד אשר החליט לפרוש מתפקידו ולעבור לכנופיה היריבה וואלהלה, זאת ללא ידיעתם של חבריו לכנופיה, על מנת לדלות מידע ולהביס את טטה קיסאקי ולהציל את קאזוטורה מידיו.
קאזוטורה האנמיה - חבר מייסד בכנופיית טוקיו מאנג'י. הוא היה חבר בכנופיית טומאן עד שהצטרף לכנופיית וואלהלה. קזוטורה נידון לעשר שנים בכלא כגמול על עבירותיו.
טאקאשי מיטסויה - חבר מייסד בכנופיית טוקיו מאנג'י וקפטן בכנופיית טומאן.
הארוקי האיאשידה / פה-צ'ין - הוא חבר מייסד בכנופיית טוקיו מאנג'י. הוא היה קפטן בכנופיה של טומאן עד שנעצר לאחר מעורבותו בקרב עם נובוטקה אוסנאי. שנתיים לאחר מכן, הוא משוחרר מעונשו ונכנס מחדש לתפקידו הקודם בטומאן עם עלייתה של כנופיית טוקיו מאנג'י מהדור השני.
נהויה קאוואטה / סמיילי - קפטן בכנופיית טומאן.
יושירו מוטו /מוצ'ו - קפטן בכנופיין טומאן.
טטה קיסאקי - האנטגוניסט הראשי של הסדרה. עלה לפסגת הטומאן על ידי מניפולציות שעשה על מייקי ואחראי לרוב הרציחות המתרחשות בסדרה.
דמויות נוספות

מאסאטאקה קיומיזו - מארגן קרבות והובס על ידי מייקי. בהמשך הסדרה הוא מנסה לרצוח את טאקמיצ'י ואת דראקן אך מובס על ידי טאקמיצ'י.
נובוטקה אוסאנאי - מנהיג כנופיית מוביוס.
צ'יפויו מאטסונו - סגן הקפטן של באג'י, ולאחר מכן נהפך לסגנו של טאקמיצ'י אשר נהפך לקפטן בהמלצתו.
ריוהיי האיאשי / פה-יין - סגן הקפטן של פה-צ'ין.
שוג'י האנמה - יד ימינו של טטה קיסאקי, קפטן בכנופיית וואלהלה.
אטסושי סנדו - חבר ילדות של טאקמיצ'י, חולם להיות מעצב שיער מצליח.
טאקויה יאמאמוטו - חבר ילדות של טאקמיצ'י, חלש ושונא להילחם.
מאקוטו סוזוקי - חבר ילדות של טאקמיצ'י.
קאזושי יאמאגישי - חבר ילדות של טאקמיצ'י.
קאזושי יאמאגישי - חבר ילדות של טאקמיצ'י.
הערות שוליים

↑  Adrian Mark Pilanga, "Tokyo Revengers: Season 2 Episodes Guide – Release Dates, Times & More", culturedvultures.com, updated April 2, 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נוקמי טוקיו".
הייקיו!!

| --- | --- |
  עטיפת הכרך הראשון של סדרת המאנגה
 סוגה:  ספורט   קומדיה   התבגרות
 יוצר:  הרויצ'י פורודאטה

 מאנגה
 יוצר:  הרויצ'י פורודאטה
 מאייר:  הרויצ'י פורודאטה
 הוצאה:  Shueisha
 התפרסם לראשונה במגזין:  שונן ג'אמפ השבועי
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  20 בפברואר 2012 – 20 ביולי 2020
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  45

 אנימה
 אורך פרק:  24 דקות
 במאי:  סוסומו מיטסונאקה   מאסאקו סאטו
 תסריטאי:  טאקו קישימוטו
 אולפני אנימציה:  Production I.G
 רשת שידור:  MBS   Crunchyroll
 תקופת שידור מקורית:  6 באפריל 2014 – 19 בדצמבר 2020
 מספר העונות:  4
 מספר הפרקים:  85 (5 פרקי OVA)

 סרטים
 Gekijō-ban Haikyu!! Owari to Hajimari   Gekijō-ban Haikyu!! Shōsha to Haisha  Haikyu!! Sainō to Sense  Haikyu!! Concept no Tatakai
הייקיו!! (ביפנית: ハイキュー!!) היא סדרת מאנגה יפנית, שנכתבה ואויירה על ידי הרויצ'י פורודאטה, כשהיא פורסמה במגזין שונן ג'אמפ השבועי בין פברואר 2012 ליולי 2020. הסדרה עוקבת אחר שויו הינאטה, תלמיד תיכון נמוך, ושאר קבוצת הכדורעף של תיכון קאראסונו, עבורה הינאטה משחק.
בעקבות הצלחת המנגה, נוצר עיבוד לאנימה, שנעשה על ידי סטודיו Production I.G. סדרת האנימה כללה ארבע עונות, 84 פרקים, 5 פרקי OVA ושודרה מאפריל 2014 עד לדצמבר 2020.
בנוסף לכך, הסטודיו Production I.G יצרו גם 4 סרטים שונים, בין השנים 2015 ל-2017. מחוץ ליפן, האנימה שודרה תחת שירות הסטרימינג Crunchyroll. בישראל צפויה לעלות האנימה בספריית האנימה עם תרגום עברי.
תקציר עלילה > עונה 1

שויו הינאטה, גיבור הסדרה, החל לאהוב כדורעף ולהשקיע בזה לאחר שצפה במשחקיו ובעליונתו של נער המכונה "הענק הקטן", מתיכון קאראסונו, שלמרות גובהו הנמוך, הפך להצלחה. הינאטה, נחוש להידמות אליו, מתחיל לשחק כדורעף בחטיבה, בה הייתה רק קבוצת כדורעף לבנות והינאטה היה צריך לאלתר אימונים בעצמו. בסופו של דבר, הוא הצליח לשכנע תלמידים אחרים שלומדים איתו בחטיבה להירשם לטורניר הכדורעף לחטיבה. כבר במשחק הראשון הדרך שלהם בטורניר מסתיימת, לאחר תבוסה מוחצת מחטיבת קיטאגווה דאיצ'י בראשות טוביו קאגיאמה, שידוע בשל היכולות שלו, אך גם בשל אופי המשחק האגרסיבי והאנוכי שלו.
לאחר שנה, הינאטה מגלה שהוא וקאגיאמה, אותו נשבע לנצח, נרשמו לאותו תיכון, קאראסונו. בשביל למצות את הפוטנציאל של קבוצת הכדורעף ולהגיע להישגים, השניים חייבים ללמוד להסתדר ביחד ולתפקד על המגרש ולנצל את יכולות ההגשה של קאגיאמה עם יכולות ההנחתה של הינאטה. ביחד עם ההובלה והניסיון השנה השלישית, דאיצ'י סאוואמורה, קפטן הקבוצה, קושי סוגאוורה ואזומנה אסהיי, הנחשב לכוכב הקבוצה, תלמידי השנה השנייה, ריו טאנאקה, יו נישינויה, ותלמידי שנה ראשונה נוספים, קיי טסוקישימה וטדשי ימגוצ'י, הקבוצה מנסה לפלס את דרכה להצלחה. בדרך, התלמידים החדשים מתוודעים ליריבות של קאראסונו נגד נקומה, שזכה בשנות השיא של היריבות לכינוי "קרב במזבלה", כשקאראסונו מיוצגת על ידי עורב ונקומה על ידי חתול.
הקבוצה ערכה כנגד נקומה משחקי הכנה, עבור טורניר התיכונים של מחוז מיאגי.
תקציר עלילה > עונה 2

הקבוצה מתמקדת בטורניר האביב, ומתחילה בסדרה של הכנות לקראתו, שכללו מחנה אימונים נגד קבוצות בכירות מטוקיו.
תקציר עלילה > עונה 3: תיכון קאראסונו נגד אקדמיית שיראטוריזוואה

עונה 3 עקבה אחרי משחקה של קאראסונו נגד אקדמיית שיראטוריזוואה, בגמר של טורניר האביב. שיראטוריזוואה נחשבת לקבוצה הטובה ביותר במחוז מיאגי, בראשות הכוכב שלה, אושיג'ימה וואקאטושי.
תקציר עלילה > עונה 4

אחרי הניצחון על שיראטוריזוואה בטורניר האביב, שקבע שקאראסונו תהיה הקבוצה שתייצג את מיאגי בטורניר הלאומי, הינאטה, קאגיאמה, ושאר השחקנים, מחיים מחדש את "קרב המזבלה" נגד נקומה.
דמויות > קאראסונו

שויו הינאטה (日向 翔陽) - הדמות הראשית בסדרה, תלמיד שנה ראשונה. לובש את מספר 10 בהשראת הענק הקטן, שגרם להינאטה להתאהב בכדורעף. הינאטה הוא בעל אינסטינקטים מהירים ויכולות קפיצה, מה שמסייע לו על המגרש בתור מנחית ופיתיון, ויוצר שיתוף פעולה של טוביו קאגיאמה.
טוביו קאגיאמה (影山 飛雄) - תלמיד שנה ראשונה. הגיע לקאראסונו מחטיבת קיטאגווה דאיצ'י. לצד הכישרון הגדול של קאגיאמה, הוא התאפיין בסגנון משחק אגואיסטי ואגרסיבי, ונהג לבקר באופן קבוע את פעולותיהם של חברי קבוצתו בקיטאגווה דאיצ'י, דבר שגרם להם לנטוש אותו בסופו של דבר ולהפסיד את טורניר החטיבה. בקאראסונו, קאגיאמה לומד את חשיבות הקבוצתיות ולומד להתאים את עצמו אל חברי קבוצתו, הוא והינאטה יוצרים את "ההתקפה המהירה", שמחברת בין ההגשה של קאגיאמה להנחתה של הינאטה.
קיי טסוקישימה (月島 蛍) - תלמיד שנה ראשונה. מתקשה להסתדר עם הינאטה וקאגיאמה והשחקן הגבוה ביותר בקבוצה. מצטיין בהנחתה וחסימה. ידוע בהיותו קריר וסרקסטי אבל בעל אופי ילדותי למדי וחיבה עזה לדינוזאורים.
אזומנה אסהי (東峰 旭) - תלמיד שנה שלישית. נחשב לכוכב של קאראסונו אך למרות זאת מאופיין לפעמים בחוסר ביטחון עצמי ושעמום. מנחית.
דאיצ'י סוואמורה (澤村 大地) - קפטן הקבוצה, תלמיד שנה שלישית.
יו נישינויה (西谷 夕)  - ליברו הקבוצה, תלמיד שנה שנייה שמאופיין עם יכולות הגנתיות. נישינויה נמוך אפילו יותר מהינאטה והחבר הטוב ביותר של  אסהי.
טדשי ימגוצ'י (山口 忠) - תלמיד שנה ראשונה וחוסם אמצע בקבוצה. החבר הטוב ביותר של טסוקישימה ונוהג לכנות אותו "טסוקי".
קושי "סוגה" סוגאוורה (菅原 孝支) - תלמיד שנה שלישית. ידוע בשל השלווה הנפשית שלו והביטחון שהוא מקנה לשאר חברי הקבוצה. בשל העובדה שגם הוא מגיש, הוא מאבד את המקום שלו בהרכב לקאגיאמה.
ריוסונקה 'ריו" טאנקה (田中 龍之介) -  תלמיד שנה שנייה, מנחית. חמום מוח ואמוציונלי במהלך משחקים.
קיוקו שימיזו (清水 潔子) - תלמידת שנה שלישית בקאראסונו. משמשת כמנהלת הקבוצה, לא נוהגת להתבטא ולהביע את עצמה, אך זוכה לגילוי חיבה רבים מטאנקה ונישינויה.
שיקארה אנושיטה (縁下 力) - תלמיד שנה שנייה.
נזוהיטו נריטה (成田 一仁) - תלמיד שנה שנייה.
היסשי קינושיטה (木下 久志) - תלמיד שנה שנייה.
קיישין אוקאי (烏養 繫心) - מאמן הקבוצה ונכדו של המאמן אוקאי, שהיה המאמן המיתולוגי והידוע של קאראסונו.
איטטסו טאקדה (武田 一鉄) - יועץ הקבוצה. חסר ידע וניסיון כלפי הענף, אך עדיין מדרבן ומשמש כעוזר.
קפלת הזיכרון של היינץ

| --- | --- |
קפלת הזיכרון של היינץ – קפלה נאו-גותית באוניברסיטת פיטסבורג, ארצות הברית
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 מיקום:  פיטסבורג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  אוניברסיטת פיטסבורג 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  צ'ארלס קלאודר 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 
 קואורדינטות:  40°26′43″N 79°57′06″W﻿ / ﻿40.445278°N 79.951667°W﻿ / 40.445278; -79.951667
 www.heinzchapel.pitt.edu
 he
 
אנה מרגרטה היינץ
קפלת הזיכרון של היינץ (באנגלית: Heinz Memorial Chapel) היא מונומנט היסטורי לאומי וקפלה נאו-גותית באוניברסיטת פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית.
היסטוריה

הקפלה הייתה מתנה של הנרי ג'ון היינץ, מייסד חברת H.J. Heinz שרצה לכבד את אמו, אנה מרגרטה היינץ, במבנה באוניברסיטה. בעת מותו ב-1919, שלושת ילדיו של היינץ שהיו עדיין בין החיים (הווארד, איירין וקליפורד) נוספו לירושתו כדי להנציח את זכר סבתם ולכבד את אביהם. בחירתם בקפלת זיכרון הודרכה בידי ערכי החינוך והדת שאנה מרגרטה היינץ הנחילה לילדיה.
הווארד היינץ, הנגיד ג'ון גברט בואומן, וג'ו ובר, המנהל העסקי של אוניברסיטת פיטסבורג, היו הכוח המניע מאחורי רעיון ובניית הקפלה. ביחד איתם עבדו עוד מבני משפחת היינץ, ושני אנשי כמורה ידועים: ד"ק יו תומסון קר, הכומר של כנסיית שדסייד הפרסביטריאנית וד"ר הנרי סלואן קופין, נשיא איחוד הסמינר התאולוגי.
הקרקע הוכשרה לבנייה ב-1933 ואבן הפינה הונחה ב-1934. הקפלה נחנכה ב-20 בנובמבר 1938 ובנאום ההקדשה דיבר הווארד היינץ על משמעות קפלת הזיכרון:
היא ממוקמת בקהילה בה אבי נולד וחי את חייו. היא [נמצאת] בקמפוס של אוניברסיטה. כחלק מהאוניברסיטה, היא מוקדשת לתרבות, ולהבנת תגובה ליופי, ולפולחן דתי.
הנגיד בואומן העיר בהנחת אבן הפינה:
הקפלה מתוכננת כמרכז מתאים של פולחן שיעלה בדרכים שונות באוניברסיטה. האופי, העצימות, הרמה של אותו פולחן יכולים להשתנות מדור לדור. הגאות הרוחנית בקרב בני האדם עולה ויורדת. במהלך שינויים אלה, הקפלה תעמוד, רגועה ובלתי מופרעת.
מאז חניכתה, משפחת היינץ וקרן היינץ, וכן תורמים פרטים, מספקים תמיכה כספית מתמשכת. ב-1996 נוספה לקפלה מעלית בצד הצפוני כדי לאפשר כניסה לבעלי מוגבלויות. תוספת זו מומנה על ידי מענק מקרן Heinz Endowments של האוניברסיטה.
היסטוריה > מאורעות חשובים

ינואר 1914: העיתון Pittsburgh Gazette Times מודיע על תרומה של $100,000 מהנרי ג'ון היינץ להקים בניין לזכר אמו, אנה מרגרטה היינץ. מכתב הממוען למועצת הנאמנים של אוניברסיטת פיטסבורג מהנרי ג'ון היינץ מכריז שהמבנה חייב להיות "מיועד אך ורק לפעילות דתית וחברתית של הסטודנטים באוניברסיטה".
4 בנובמבר 1929: התרומה מחולקת בין הווארד היינץ, קליפורד היינץ, איירין גיבן והאוניברסיטה.
15 באוגוסט 1933: הכשרת הקרקע לבניית הקפלה, על ידי הקבלנים W. F. Trimble and Sons, General Contractors.
פברואר 1934: טקס הנחת אבן הפינה.
20 ביוני 1934: הווארד היינץ חותם חוזה על סך $24,000 לרכישת עוגב Aeolian-Skinner אופוס 922 בעל 4,295 צינורות ו-89 סטופים.
20 בנובמבר 1938: הקפלה נחנכת בשעה 14:30 בצהריים עם התקנת העוגב. ד"ר ראסך ויצ'מן, נגן העוגב הראשון בקפלת הזיכרון של היינץ, מנגן בעוגב לחניכת הקפלה. רביעיית הכנסייה הפרסביטריאנית של שדסייד ומקהלת אוניברסיטת פיטסבורג משתתפים גם הם במוזיקה.
23 בנובמבר 1938: תפילה ראשונה של סטודנטים בקפלה. יום לפני, התנהלה בקפלה תפילת חג ההודיה. ד"ר ויצ'מן מנב על העוגב ומלווה את מקהלת אוניברסיטת פיטסבורג. ביטאון הבוגרים The Alumni Review דיווח שכל המושבים היו תפוסים עוד לפני תחילת התפילה.
1938: הכומר ריימונד פ. בריטיין, ממחלקת ההיסטוריה של הדתות, ממונה למנהל התוכניות הדתיות של הקפלה.
4 בינואר 1939: תוכניות תפילה יומיות ב-9:00 ו-13:00 מונהגות בקפלה עם רבע שעה של נגינת עוגב, ואחריה 10 דקות של קריאה, שירה ותפילה.
18 בדצמבר 1939: תפילת פעמונים ראשונה בקפלה, בשעה 14:30.
25 בדצמבר 1939: תפילת חג המולד (בשעה 14:30) עם ד"ר ויצ'מן כנגן העוגב והופעת בכורה למקהלת הקפלה.
11 בינואר 1946: החתונה הראשונה בקפלה.
1996: הוספת מעלית לצד הצפוני של הקפלה.
שימושים

קפלת הזיכרון של היינץ משמשת למגוון טקסים ותפילות דתיים, אך כפי שהיא יועדה היא מיועדת לכל פלגי הנצרות. הקפלה פתוחה באופן יומיומי במהלך השנה למעט חופשים של האוניברסיטה. מדי שנה נערכים בה כ-1500 אירועים בהם נוכחים כ-100,000 אנשים. האירועים כוללים תפילות, חתונות, קונצרטים, שיעורים, תפילות אזכרה וסיורים מודקרכים. מדי שנה נערכים בקפלה בין 170 ל-190 חתונות, המוגבלות לאנשים הקשורים לאוניברסיטה ולקפלה (כגון אנשי סגל, סטודנטים, עובדים וכדומה). בנוסף, הקפלה היא הבית של מקהלת קפלת היינץ.
המבנה > אדריכלות

קפלת הזיכרון של היינץ, תוכננה בסגנון נאו-גותי על ידי האדריכל צ'ארלס קלאודר שתכנן גם את קתדרלת הלמידה ואת יד הזיכרון לסטפן פוסטר בקמפוס של אוניברסיטת פיטסבורג. קלאודר נעזר באדריכל קלימצ'ק, בד"ר בואומן, נגיד האוניברסיטה, ובג'ון ובר, מזכיר האוניברסיטה, אותו שלח בואומן לאירופה ללמוד אדריכלות כנסיות כרקע לתכנון הקפלה. הללו עבדו בצמוד עם קלאודר לבניית קפלה נאו-גותית שמשמשת כקפלה אוניברסיטאית.
צורת הקפלה היא כשל צלב ששונה במקצת, עם קמרונות אבן, תקרה גבוהה, קשתות חוזרות ושימוש נרחב בזכוכית, דבר שהיה שכיח באדריכלות אמריקאית דתית ואקדמית באותה תקופה. קירות המבנה עשויים מאבן גיר מאינדיאנה. הצריח המחודד שברכז הקפלה מתנשא לגובה 77 מטר (253 רגל).
קלאודר מת מספר שבועות לפני השלמת הקפלה.
ב-1996, הותקנה מעלית בעלות של 1.3 מיליון דולר אמריקני בצפון הקפלה, כדי לאפשר גישה לאנשים בעלי מוגבלויות בהתאם ל"חוק אמריקאים עם מוגבלויות" המעלית תוכננה כך שתשתלב עם שאר הקפלה.
המבנה > גילוף באבן

הן בפנים והן בחוץ, קירות הקפלה בנויים מאבן גיר אפורה מאינידיאנה. תקרת פנים המבנה מרוצפת באריחי קרמיקה אקוסטיים הדומים לאבן. רצפת הקפלה עשויה מאבן "פרדס" ביחד עם צפחה ירוקה מוורמונט בספינות המשניות. רצפת מזרח הקפלה עשויה משיש בעוד שהמזבח עצמו עשוי משיש נומידי ממצרים.
התגליפים על קירות הקפלה נעשו על ידי אמן הגילוף באבן ז'וזף גאטוני (Joseph Gattoni) מניו יורק, ועוקבת אחרי המסורת הגותית של הוראה באמצעות תמונות ומבטאת את נושאי הקפלה וערכיה הרוחניים בחינוך.
המבנה > גילוף באבן > גילוף בחזית המערבית (חוץ)

הטימפנון משקף הן את האומנות הימי-ביניימית של הוראה באמצעות תמונות ואת עניינו של הנרי היינץ בלימודים רוחניים בכנסייה שלו, מניסיונו בבית הספר של יום ראשון. נושא זה קבע את העיצוב האמנותי של כל הקפלה.
הדמות המרכזית בטימפנון היא ישו כילד, הקשור להצגתו בפני החכמים בבית המקדש (לוקאס 2:46). הוא מחזיק ספר עליו חקוקות האותיות הראשונה והאחרונה באלפאביתא היווני, האלפא והאומגה, שביניהם כל החוכמה והמחשבה האנושית מוכלת. לשמאלו דמותו של משה רבנו עם לוחות הברית. מתחת למשה, סבוך בתוך ענפי עץ החיים נמצאים המדליונים עם דיוקני הנביאים ישעיהו וירמיהו, האבות אברהם ויעקב והכהנים אהרון ומלכיצדק והמלך דוד. מימינו של ישו נמצאת דמותו של לוקאס הקדוש ומתחת לוקאס מדליונים בעץ החיים. הם מייצגים את התוצאות הרוחניות של ישו: בצדקה, פרנציסקוס מאסיזי; בדמיון, לאונרדו דה וינצ'י; בהבנה, אייזק ניוטון; בריפוי, לואי פסטר; ברהיטות, ויליאם וורדסוורת'; במנהיגות, אברהם לינקולן; במחשבה, ראלף ולדו אמרסון.
בחוץ, על הגמלון חקוקים הסמלים של 12 האוניברסיטאות העתיקות באירופה. מתחת, על המעקה חקוקים סמליהן של אוניברסיטאות וקולג'ים שנוסדו בארצות הברית לפני 1820. במשולשים שבין הקשת לכרכוב (ספנדרל) נמצאים חותמיהן של אלה נוסדו אחרי 1820 ועל התמיכות מצויים החותמים של קולג'ים לנשים.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > שער הכניסה

חותם אוניברסיטת פיטסבורג בגרסת הנר של שנות ה-30 של המאה ה-20 נמצא מעל הכניסה הראשית ומאוגף על ידי חותם העיר פיטסבורג והקהיליה של פנסילבניה. בפנים נמצא תגליפי אבן הכוללים את התורה, התנ"ך והביטיטיודה (תחילת הדרשה שעל ההר בספר מתי מהברית החדשה) וכן מגינים עבור שנים עשר השליחים. רוב התגילפים מתקשרים בנושאם לחלונות הקרובים אליהם ומרחיבים אותם.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > מעקים

בגמלון והמעקה המקיפים את בית הרוחב בשיא גובהו ומסמלים את הקדשת הקפלה לחינוך, נמצאים מגינים הנושאים את הסמלים של 12 האוניברסיטאות העתיקות ביותר באירופה לפי סדר הקמתן.
לאורך המעקה הנמוך מגולפים חותמיהם של מכללות ואוניברסיטאות אמריקניות שנוסדו לפני 1820 לפי סדר הקמתן. חותמיהן של האוניברסיטאות שנוסדו אחרי 1820 מסותתים על הספנדרלים מתחת למעקה, וחותם המכללות לנשים מגולפות על התמיכה.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > נרתקס

משני צידי הכניסה נמצאים שני מגנים המייצגים את התנ"ך והחמישה חומשי תורה ואת הברית החדשה.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > מזרח הקפלה

בבסיס חלונות האמונה, התקווה והצדקה נמצאים מגנים של שנים עשר השליחים, כל אחד מהם מיוצג על ידי סמלו.
מתחת לחלונות הצדק והחוכמה נמצאים 14 מגנים המייצגים את 14 הביטיטיודות, "מתנות הנשמה", כמו שהם מופיעים בתגליפים בקתדרלת שארטר.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > הדלת הצפונית

מעל הדלת הקטנה, משמאל לה (כאשר פונים לכיוון הפנים) מגולפת "המונוגרמה הקדושה" מעל עץ החיים. משני צידי הדלת היא מאוגפת בידי חדי קרן, סמל לטוב, ועוף החול, סמל לחיי נצח.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > דלתות האמבולטוריום

בשני צידי הדלתות המובילות לאמבולטוריום נמצאים מגנים המייצגים את ארבעת הנביאים העיקריים: ישעיהו (מלקחיים ופחם הנשרף במזבח), ירמיהו (שרביט ובקצהו כוכב), יחזקאל (טטרמורף) ודניאל (אייל עם קרניים).
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > מגני חלון הזיכרון

בחיזוק הנושאים שבחלון הזיכרון, במגנים נמצראים סמלי המוזיקה: הנבל והלירה, כלי נגינה קדומים המשמשים בשירי שבח.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > טרנספט

בספנדרלים של הקשתות הגדולות מקום המצלב נמצאים שמונה מגנים גדולים המייצגים את שמונת הביטיטיודות שניתנו בדרשה שעל ההר.
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > מגני חלונות הספינות המשניות

בספינה הצפונית - מגנים ובהם סמלי מורי הכנסייה המערבית (הלטינית).
בספינה הדרומית - מגנים ובהם סמלי מורי הכנסייה המזרחית (היוונית).
המבנה > גילוף באבן > חותמים ומגנים > מגני קומת התאורה

בבסיס חלונות קומת התאורה, בין הקשתות הקטנות של הטריפוריום נמצאים 14 מגנים המייצגים את שבע האמנויות החופשיות ושבעה מקצועות ומשלחי יד מימי הביניים.
המבנה > עבודות ברזל ועץ

כל העץ הנראה בקפלה, כולל דלתות הכניסה (שכל אחת מהן שוקלת 800 ק"ג), הוא עץ אלון. המסך שמאחורי המזבח (Reredos), ספסלי המקהלה, מסילות החלק המזרחי, דוכן הדרשה, הקתדרה ומסך הנרתקס עשויים מאלון מצוי. הספסלים ותקרת הנרתקס עשויים מעץ אלון מהרי האפלצ'ים. את הגילופים בעץ עשתה חברת Irving and Casson, A.H. Davenport Company מבוסטון. ארבע הדמויות המגולפות במסך שמאחורי המזבח מייצגים את הקדושים פטרוס, יוחנן בן זבדי, פאולוס ויעקב בן זבדי.
כל עבודות הברזל המחושל, כולל המנורות, מסגרות הדלתות, מעקות המדרגות, צלב המזבח ופמוטי הנרות נעשו בידי סמואל ילין מפילדלפיה. ילין היה גם אחראי לעבודות הברזל בקתדרלת הלמידה).
החלונות > מעצב

23 החלונות של קפלת הזיכרון של היינץ תוכננו בידי צ'ארלס ג'יי. קוניק (Charles J. Connick) ונוצרו בסדנה שלו בבוסטון. השטח הכולל של החלונות הוא כ-4,000 רגל רבוע (כ-372 מטר רבוע) והם מורכבים מ-250,000 פיסות זכוכית. בויטראז'ים יש כ-391 דמויות הניתנות לזיהוי, עוד מספר רב של דמויות אלמוניות ומבחר רב של פלורה ופאונה (צמחים ובעלי חיים).
קוניק היה בעברו אמן חבר בצוות The Pittsburgh Press ויוצרו של הספר "Adventures in Light and Color" בה הוא מלמד על אומנות הזכוכית הצבעונית. קוניק תכנן גם חלונות עבור קתדרלת פטריק הקדוש (ניו יורק) וקתדרלת סנט ג'ון דה דיוויין בניו יורק, הקפלה של אוניברסיטת פרינסטון והכנסיות Calvary Episcopal ו-East Liberty Presbyterian Church בפיטסבורג. קפלת הזיכרון של היינץ ייחודית בכך שכל חלונותיה נעשו על ידי קוניק, מנהג חריג שכן רוב הכנסיות מעדיפות מגוון של יצירות שייצג מגוון של אמנים. ברם, מאחר שבקפלת היינץ ניתן לראות את רוב החלונות במבט אחד, ומאחר שקוניק עבד באופן הדוק על חלונות הקפלה, וכן מאחר שנחשב לאמן מכובד ובעל שם, הוחלט להזמין ממנו את כל חלונות קפלת הזיכרון של היינץ.
החלונות > עיצוב

בדומה לגילוף באבן, גם כאן סמלים משמשים במקום מילים, אך בחלונות הוויטראז' גם לצבעים יש משמעות. ביצירתו הקומדיה האלוהית קובע דנטה את המשמעויות של סמלים וצבעים, וקוניק השתמש בשפה זו בקפלת הזיכרון של היינץ כדי להביע משמעויות ורגשות מעבר למילים.
אדום - צבע פעיל וחם; מרמז על דבקות מלאת תשוקה, אהבה שמיימית, הקרבה עצמית, גבורה ואומץ.
כחול- צבע קר המהווה הד לאור השמיימי; סמל לחוכמה האלוהית, למדיטציה עמוקה, נאמנות ונצח.
לבן - הישג אוחני, אוצר בגן עדן.
ובשילובים:
זהב - צהוב מתמזג לחום ומשתמ לזהב; מסמל את אוצרות האדמה ונדיבות לב.
ירוק - מאחד את החוכמה של הכחול עם עושר הזהב; מסמל תקווה וניצחון, אושר ועליזות, אביב ונעורים.
סגול בהיר - מאחד את החוכמה של הכחול עם האהבה של האדום; מסמל צדק, ענווה ומלכות.
בעוד שהנושא הדומיננטי של הקפלה הוא צדקה, כפי שמכריז חלון הצדקה, הממוקם גבוה מעל האפסיס, הצבע השולט בחלונות הוא כחול, וזאת עקב דרישות אמנותיות. קוניק התבטא בנושא ואמר ש"כחול זה האור בעצמו" והתייחס לצבע הכחול כצבע היקר והיפה ביותר בזכוכית הצבעונית.
החלונות > החלונות המזרחיים

חמשת החלונות המזרחיים, המקיפים את האפסיס מייצגים את המעלות צדק, אמונה, צדקה, תקווה וחוכמה. החלונות מציגים מעשים של ישו ודמויות מן התנ"ך והברית החדשה. את החלונות משלימים מכל צד חלונות קטנים יותר מעל ספסלי המקהלה המאפרים את המוזיקה ומכירים בחשיבותה בפולחן הנוצרי.
הנושא של כל חלון זוכה לפיתוח תוך שימוש בסמלים הקשורים לעץ החיים. הוורד, סמל האהבה, מופיע בחלון הצדקה, עץ התאנה מייצג אמונה, עץ הרימון מייצג תקווה, הגפן מייצג צדק ו-12 הפירות המוזהבים של עץ החיים מייצגים חוכמה.