stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיעורים בכימיה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בוני גרמוס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  Literary fiction
 מקום התרחשות:  דרום קליפורניה
 תקופת התרחשות:  שנות ה-60 של המאה ה-20
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי
 הוצאה בשפת המקור:  Doubleday
 מקום הוצאה:  ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  5 באפריל 2022
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  תכלת
 תאריך:  אוגוסט 2022
 תרגום:  הדסה הנדלר, עריכת תרגום:איריס גרבוז
 מספר עמודים:  402
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9780385547345
שיעורים בכימיה (באנגלית: Lessons in Chemistry) הוא נובלה מאת בוני גרמוס. הספר יצא לאור בהוצאת דאבלדיי, והוא רומן הביכורים של המחברת. הספר מספר את סיפורה של אליזבת זוט, שעשור לאחר פיטוריה מעבודת החלומות שלה ככימאית במעבדה, מקבלת משרה של מנחת תוכנית בישול בערוץ נידח בדרום קליפורניה של שנות ה-60, שהופכת ללהיט.
רקע

שיעורים בכימיה, מגיע לאחר כ-100 דחיות על עבודות קודמות של הסופרת. זכויות ההוצאה של הספר, שבמקור נקרא "Introduction to Chemistry" נמכרו במכירה פומבית. שמו של הספר שונה על ידי הסוכנת של גרמוס. המחברת קיבלה את ההשראה לסיפור מחוויותיה שלה כמנהלת מחלקה בסוכנות פרסומות, בעיקר לאחר פגישה מתסכלת במיוחד עם קולגה גבר שלה, שלקח קרדיט על אחד מרעיונותיה. במהלך הכתיבה גרמוס הייתה מוציאה לאור במשרה מלאה ולמדה כימיה בעצמה מתוך ספר. גם את החתירה כתחביב של הגיבורה בחרה גרמוס בעקבות העניין שלה בתחום.
ביקורות

הספר נמכר לתרגום לארבעים מדינות שונות, עמד בראש רשימות רבי המכר, כולל זו של הניו יורק טיימס, בארצות הברית כשישה חודשים, ונבחר לספר השנה של בארנס אנד נובל.
בעיתון הבריטי הגרדיאן שיבחה סטפני מאריט את יכולות המחברת ליצור ״נובלה עשירה וקומית סביב דמות כמו זוט״, וכינתה את הספר ״מבריק, מצחיק ומעורר מחשבה״. אליזבט איגן, במאמר בניו יורק טיימס כתבה כי אי אפשר לעמוד בפני הספר ושהוא מספק ומלא בחיות ובפמיניזם.
בהארץ, כתבה מאשה צור-גלוזמן כי "במידה רבה "שיעורים בכימיה" הוא אגדה מודרנית" וש"הפרספקטיבה של גרמוס מלאה עקיצות קטנות דווקא כלפי הדמויות שהיא אוהבת". התרגום העברי לספר זכה לשבחים מאת צור-גלוזמן על כך שהוא "מצליח לתווך תוכן אמריקאי מאוד, מבחינת הרקע והאווירה, באופן אוניברסלי לגמרי".
עיבוד קולנועי

הספר עובד למיני סדרה בשם זהה בת 8 פרקים, שפיתח לי אייזנברג. שני פרקיה הראשונים הוזרמו ב-13 באוקטובר 2023 בשירות אפל TV פלוס.
הערות שוליים

↑  Stein, Sadie (2022-11-16). "Beneath Its Pink Cover, 'Lessons in Chemistry' Offers a Story About Power". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-10-05.
↑  Bonnie Garmus wrote ‘Lessons in Chemistry.’ She learned the formula for TV would bring changes, Los Angeles Times, ‏2023-08-31 (באנגלית אמריקאית)
1 2  "Lessons in Chemistry" author Bonnie Garmus on channeling "constructive anger" - CBS News, www.cbsnews.com, ‏2023-06-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Barnes & Noble, Barnes & Noble's Best Fiction of 2022, Barnes & Noble's Best Books of 2022, Books, Barnes & Noble (באנגלית)
↑  Melissa Gouty, Why Lessons in Chemistry, a Fearless Novel, is Exciting Millions of Readers, LiteratureLust.com, ‏2023-01-09 (באנגלית)
↑  Merritt, Stephanie (2022-04-19). "Lessons in Chemistry by Bonnie Garmus review – the right comic formula". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-10-05.
↑  אליזבת' איגן, ‏She Moved From the Chem Lab to the Kitchen, but Not by Choice, New York Times, 4.4.2022
1 2   מאשה צור-גלוזמן, "שיעורים בכימיה" מזכיר כמה ארוכה הדרך להגשמת המשאלות של כל מי שמאמין בשוויון, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2022
↑  Lessons in Chemistry, Apple TV+ Press (באנגלית אמריקאית)
קלינינגרד

ערך זה עוסק בעיר נמל ברוסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מראה מהאוויר של הקתדרלה העתיקה בעיר
קלינינגרד (ברוסית: Калининград) היא עיר נמל לחוף הים הבלטי ובירתו של מחוז קלינינגרד, מובלעת רוסית בין פולין לבין ליטא. שטחה של העיר 215.7 קילומטר רבוע והיא מאכלסת כ-460,000 תושבים (2016). העיר הייתה סגורה לתיירים עד 1989, ושימשה עיר אסטרטגית צבאית, עקב קרבתה לנמל היחיד באזור שאינו קופא בחורף.
בעבר הייתה קלינינגרד ידועה בעיקר בשם הגרמני קניגסברג (בגרמנית: Königsberg, ‏האזנהקובץ:De-Königsberg.ogg‏Ⓘ‏) וכן בשם הפולני קרולבייץ (Królewiec) והליטאי קרליאוצ'יוס (Karaliaučius). היא הייתה בירת המחוז פרוסיה המזרחית של גרמניה, לפני כן בירת דוכסות פרוסיה ולפני כן בירת מדינת פרוסיה של המסדר הטווטוני הגרמני. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה (1944) הופצצה קניגסברג על ידי חיל האוויר הבריטי וחלקים גדולים ממנה נחרבו. לאחר כיבושה על ידי הצבא האדום ב-1945 גורשה כל אוכלוסייתה הגרמנית-פרוסית, כ-550,000 נפש, לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה - מזרח גרמניה מ-1949, והוחלפה באוכלוסייה רוסית שמנתה כ-600,000 נפש.
גאוגרפיה

קלינינגרד ממוקמת בשפך הנהר פרגוליה, הנשפך ללגונה של הוויסלה. מן הנמל יכולות הספינות להגיע למפרץ גדנסק ולים הבלטי דרך הלגונה של הוויסלה ומצר בלטיסק.
היסטוריה

קניגסברג (בגרמנית הר המלך) נוסדה בשנת 1255 על ידי מלך בוהמיה אוטוקאר השני, שבא לעזרת האבירים הטווטונים במהלך כיבוש פרוסיה, שהוסווה כניסיון לנצר את האוכלוסייה הפגנית, ולכן היה קרוי מסעות הצלב הצפוניים. במשך כמה עשרות שנים הכניע המסדר הטווטוני בעזרת אבירים ממערב אירופה את העמים הבלטים, שהפכו בסופו של דבר לגרמנים. עם זאת, השפה הבלטו־פרוסית השתמרה עד המאה ה-18.
קניגסברג הייתה בירת "סמביה", אחד מארבעה מחוזות הכנסייה של פרוסיה על פי החלוקה מ-1243, שנקבעה על ידי נציג האפיפיור ויליאם ממודנה. נבנתה בה קתדרלה (Königsberger Dom), ו"אדלברט מפראג" נקבע בה כקדוש הראשי. קניגסברג הייתה חברה בברית ההאנזה ונמל חשוב לפרוסיה, ולליטא.
כתוצאה ממלחמה בת 13 שנים בין המסדר לכתר הפולני, נחתם הסכם טורון השני ועל פיו מדינת המסדר הפכה לדוכסות פרוסיה תחת שלטון הכתר הפולני.
היסטוריה > דוכסות פרוסיה

יחד עם תהליך החילוניות שעבר על שטחי המסדר (1525), אלברכט פון ברנדנבורג-אנסבך, אחרון מפקדי המסדר הטווטוני, התפטר מתפקידו, המיר את דתו לנצרות פרוטסטנטית, ובהסכם עם זיגיסמונד הראשון מלך פולין קיבל את התואר דוכס פרוסיה. ההסכם כלל את הקמת דוכסות פרוסיה שבירתה קניגסברג תחת שלטונו של אלברכט, דוכסות הכפופה לממלכת פולין.
קניגסברג התפתחה והפכה לעיר הגדולה ביותר בדוכסות פרוסיה, שעתה הייתה חלק מחבר העמים הפולני-ליטאי ונהנתה מאוטונומיה ניכרת, פרלמנט נפרד, וזכות למטבע נפרד.
אנה מפרוסיה, בתו של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה (שלט 1568-1618) נישאה ליוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. נישואין אלה איפשרו ליוהאן זיגיסמונד לספח את דוכסות פרוסיה כשחמיו נפטר ב-1618. מכאן ואילך נשלטה פרוסיה על ידי האלקטורים של ברנדרבורג.
בתקופה הזו קניגסברג הפכה גם למוקד הראשון של ספרות ליטאית כתובה. בשנת 1653 הודפס בה הדקדוק הראשון של השפה הליטאית, אשר נכתב על ידי דניאל קליין.
היסטוריה > ברנדנבורג-פרוסיה והאימפריה הגרמנית

על פי הסכם שנחתם בשנת 1660 השתחרר בית הוהנצולרן מהכפיפות למלך פולין עד שהשושלת תיכחד (מה שקורה בפועל רק ב-1918), ובמקרה זה פרוסיה הייתה אמורה לחזור לשלטון המלך הפולני. בטקס ההכתרה שנערך בקניגסברג בשנת 1701 הפכו בני הוהונצלורן להיות מלכי פרוסיה, עצמאיים סוף סוף משלטון המלך הפולני, וב-1795 תחת שלטון נפוליאון, פרוסיה עזבה את הקיסרות הרומית הקדושה של האומה הגרמנית. קניגסברג הייתה בירת מחוז פרוסיה מחוץ לגבולות הרשמיים של הקונפדרציה הגרמנית (Deutscher Bund) בשנים 1815–1866, עד איחוד גרמניה, שאז נכללה באימפריה הגרמנית (1871).
קניגסברג הפכה מרכז לחינוך כאשר נוסדה אוניברסיטת אלברטינה בשנת 1544 על ידי אלברכט פון ברנדנבורג-אנסבך. קניגסברג הייתה עיר הולדתו של המתמטיקאי הידוע כריסטיאן גולדבך (1690) וביתו של הפילוסוף עמנואל קאנט. ב-1736 המתמטיקאי לאונרד אוילר השתמש בצורה בה מסודרים הגשרים והאיים של קניגסברג כבסיס לבעיית 7 הגשרים של קניגסברג, שהובילה לפיתוח תורת הגרפים.
קניגסברג שגשגה כבירת מזרח פרוסיה. ב-1860 הושלמה מסילת הברזל שחיברה את ברלין עם סנקט פטרבורג, והפכה את קניגסברג למרכז מסחרי חשוב.
היסטוריה > רפובליקת ויימאר

יצירת הפרוזדור הפולני לים הבלטי אחרי מלחמת העולם הראשונה ניתקה את מזרח פרוסיה מיתר גרמניה. האוסטמסה (Ostmesse, יריד מזרח אירופה) שנערך כל שנה החל ב-1920 בגני ה"טירגרטן" נועד לפצות על המרחק הגאוגרפי שהגביל את ההתפתחות הכלכלית של מזרח פרוסיה ובירתה קניגסברג. בשנת 1921 החל לפעול נמל תעופה "דבאו" והחלו טיסות סדירות למוסקבה, ריגה וברלין. ב-1929 הורחבה קניגסברג כשאוחדה עם חלק מהפרברים שסבבו אותה.
היסטוריה > הרייך השלישי

ב-1932 סילק הקנצלר פרנץ פון פאפן את ממשלתה החוקית של פרוסיה בראשות אוטו בראון והגאולייטר אריך קוך החליף את הממשל המקומי בין 1933 ל-1945.
קניגסברג הופצצה על ידי חיל האוויר המלכותי הבריטי באוגוסט 1944. חלקים מהאוכלוסייה הגרמנית נמלטו מפני התקדמות הצבא האדום בתחילת 1945, אך חלקם חזרו לאחר שהעיר נכנעה ב-9 באפריל 1945 במהלך מבצע פרוסיה המזרחית. עם זאת, כל התושבים הגרמנים שנותרו בעיר בסוף המלחמה, כ-200,000 איש מתוך אוכלוסייה מוערכת של 316,000 שלפני המלחמה, גורשו בכוח או נהרגו על ידי הסובייטיים בשנים 1945–1949. רבים מתו הן ברעב במהלך השלבים האחרונים של המלחמה והמחסור שנבע ממנה, והן במהלך הגירוש הסובייטי.
רבים מהפליטים והמגורשים הצטרפו לארגון "הטריטוריות של מזרח פרוסיה" (Landsmannschaft Ostpreussen, ארגון שמטרתו להחזיר את מזרח פרוסיה לגרמניה), בעוד שתושבים רבים אחרים התפזרו ברחבי העולם. במוזיאון העיר של דואיסבורג יש אוסף קטן העוסק בהיסטוריה של קניגסברג, אף שרוב המסמכים ההיסטוריים אבדו בתקופת השלטון הקומוניסטי, בשל הניסיון הקומוניסטי לשכתב את ההיסטוריה ולטעון כי קניגסברג הייתה שטח סלאבי.
היסטוריה > ברית המועצות והפדרציה הרוסית

העיר סופחה לברית המועצות וב-1946, לאחר מותו של נשיא ברית המועצות מיכאיל קלינין, שונה שמה לקלינינגרד.
אירוע בולט התרחש ב-1948 עת תוך שלושה חודשים הועמסו 40,000 נפש ממוצא גרמני על 21 משלוחים וגורשו מקלינינגרד[דרוש מקור], בהוראה ישירה של סטלין, לשטחה של מה שכעבור שנה תהיה מזרח גרמניה. כתוצאה מכך, אלפי ילדים גרמנים שנותרו יתומים ונטושים לאחר הגירוש, מתו בשטח הכיבוש הסובייטי במזרח גרמניה. בסופו של דבר, מסוף מלחמת העולם השנייה ב-1945 ועד תחילת 1950, גורשו או נמלטו כל התושבים הגרמנים של העיר.
במהלך המלחמה הקרה הייתה קלינינגרד נמל צבאי חשוב, והשליש הצפוני של מזרח פרוסיה, שהפך לחלק מרוסיה בשם "קלינינגרד אובלסט" של ברית המועצות, היה סגור למבקרים.
בתחילת שנות ה-90, עם פירוק ברית המועצות, הפכו ליטא ובלארוס למדינות עצמאיות, דבר שהפך את מחוז קלינינגרד למובלעת רוסית. בשנת 2004 התקבלו פולין וליטא כחברות באיחוד האירופי, כך שהמחוז כולו היה מוקף על ידי מדינות האיחוד האירופי. עקב כך הוגדרו הסדרי נסיעה מיוחדים לתושבי האזור. במחוז פעלה חברת התעופה ק.ד. אוויה אשר הקלה על המעבר מהמובלעת ואליה, אך חברה זו פשטה את הרגל בסתיו 2009.
לאחר התמוטטות ברית המועצות נערך דיון האם להחזיר לעיר את שמה הקודם, כפי שנעשה בערים אחרות ברוסיה כדוגמת סנקט פטרבורג והעיר טבר, שגם שמה שונה ל"קלינין" בתקופה הסטליניסטית. לאחר דיונים הוחלט להשאיר את השם קלינינגרד לפחות למשך השנים הקרובות. עם זאת, פרסומות של חברות תיירות מקומיות נוהגות להשתמש בשם "קניג" (צורה רוסית מקוצרת של קניגסברג) לעיר.
בעיר נמצאת המפקדה הראשית של הצי הבלטי של רוסיה. בקיץ 2018 העיר אירחה ארבעה משחקים בשלב הבתים במונדיאל 2018, לאחר שנחנך בה אצטדיון קלינינגרד החדש.
בעיר פועלת האוניברסיטה הפדרלית הבלטית.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה חרברובו הנמצא במרחק של כ-24 קילומטרים צפונית לעיר ומציע בעיקר טיסות לערים מרכזיות ברוסיה וביתר מזרח אירופה.
ספורט

בעיר משחקות כמה קבוצות ספורט כשהחשובה שבהן היא קבוצת הכדורגל בלטיקה קלינינגרד, המתמודדת בליגת הכדורגל הלאומית המארחת את משחקיה באצטדיון קלינינגרד המכיל 35,000 מושבים (בעבר אירחה את משחקיה אצטדיון בלטיקה קלינינגרד המכיל 14,660 מושבים). קלינינגרד היא אחת מהערים המארחות במונדיאל 2018.
בשנים 2006–2013 קבוצת כדורעף הנשים דינמו ינטאר ייצגה את העיר באליפות רוסיה בכדורעף נשים והיכל הבית שלה ינטארני המכיל 7,000 מושבים משמש כמגרש הבית של נבחרת רוסיה בכדורעף.
בעבר ייצגו את העיר מועדוני כדורגל אחרים כדוגמת וסט קלינינגרד, "בלטיקה-2", אך אלה היו קבוצות חובבניות.
בתחום הרוגבי העיר הייתה מיוצגת על ידי "וסט-זבזדה" שזכתה בגביע הרוסי ברוגבי בעונת 1994 והתמודדה בצמרת אליפות רוסיה ברוגבי בשנים 1994–1995.
בעיר ובמחוז כמה מועדוני הוקי קרח ובנדי ומאז יוני 2014 פועלת בה ליגת ההוקי האזורית של קלינינגרד (ברוסית: «Калининградская региональная хоккейная лига» ,КРХЛ).
מנובמבר 2013 יש בעיר גם מועדון פוטבול מקצועני שהתמודד בליגת הפוטבול האמריקאי.
יהודים בקניגסברג

יהודים החלו להתיישב בקניגסברג החל מסוף המאה ה-17, ובמחצית המאה ה-18 כבר הייתה בקניגסברג קהילה יהודית מבוססת. רבים מתושביה היהודים של קניגסברג למדו באוניברסיטה של עיר זו והתערו בחיי התרבות הגרמנים. לקראת סוף המאה ה-18 הפכה קניגסברג למרכז ההשכלה היהודי השני בחשיבותו אחרי ברלין ויצא בה לאור העיתון העברי "המאסף". גם אבי תנועת המוסר, רבי ישראל מסלנט, חי בעיר בשנותיו האחרונות ונפטר בה.
בקניגסברג היה כנראה בית דפוס גדול ועתיק למדי, ייתכן שבבעלות יהודית. יואל משה סלומון למד כאן את מלאכת הדפוס בנעוריו. ספרים רבים וייחודיים הודפסו בקניגסברג, כולל ספרים מראשוני החסידות כמו כתבי המגיד ממעזריטש, אך גם ספרים נגד החסידות כמו זמיר עריצים.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 היו בקניגסברג כ-4,000 יהודים. הגרמנים במזרח פרוסיה היו בעלי נטיות לאומניות ואנטישמיות חזקות, והקהילה הקטנה, שהייתה מפולגת בין זרמים דתיים ופוליטיים, נאלצה להתאחד מול החקיקה האנטי יהודית. כך למשל הוקם בשנת 1934 בית ספר יהודי בקניגסברג. יומנו של בית הספר וקורותיו מתועדים באתר יד ושם, ותמונת בית הכנסת הגדול עם הניגונים המיוחדים שבו הונצחו על גבי תקליטור של בית התפוצות.
בלילה שבין ה-9 ל-10 בנובמבר 1938, הוא ליל הבדולח, שרף המון גרמני את חמשת בתי הכנסת של קניגסברג וחלק מבית הספר ששכן באחד מבתי הכנסת. חלק מהיהודים הצליח להגר ורובם נשלחו לטרזיינשטט (Theresienstadt) עד סוף 1942. עם כבוש העיר על ידי הסובייטים נותרו בה יהודים מעטים, בעיקר כאלה שהיו נשואים ללא-יהודים. בשנת 1948 גורשו יהודים אלה יחד עם תושביה הגרמנים של העיר שהפכה לקלינינגרד.
בשנים האחרונות חודשה בקלינינגרד הקהילה היהודית בידי איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה, משמש כרב העיר והמחוז הרב דוד שוועדיק.
כמו כן פועל בעיר בית חב"ד בהנהלתו של שליח חב"ד הרב אברהם ברוך דייטש.
בעיר גם קברו של מייסד תנועת המוסר רבי ישראל מסלנט ורבים באים לקברו ביום היארצייט שלו.
אתרי תיירות

קתדרלת קניגסברג
קתדרלת ישו המושיע
גן החיות של קלינינגרד (לשעבר פארק טירגרטן)
מרכז העיר
האוניברסיטה של קלינינגרד
הביצורים העתיקים
ערים תאומות

דנמרק אולבורג, דנמרק
פולין ביאליסטוק, פולין
פולין אלבלונג, פולין
פולין גדנסק, פולין
פולין לודז', פולין
פולין גדיניה, פולין
פולין אולשטין, פולין
פולין טורון, פולין
פולין זאבז'ה, פולין
הולנד חרונינגן, הולנד
הולנד זוולה, הולנד
שוודיה מאלמה, שוודיה
שוודיה קאלמאר, שוודיה
ליטא שאולאי, ליטא
ליטא קלייפדה, ליטא
גרמניה ברמרהאפן, גרמניה
גרמניה קיל, גרמניה
מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו
ארצות הברית נורפוק, ארצות הברית
יוון פטרס, יוון
ראו גם

הגשרים של קניגסברג
הערות שוליים

↑  ברוכים הבאים לחלום של פוטין שמעורר חרדה ברחבי העולם
↑  Калининград примет матчи чемпионата мира по футболу 2018 года. «РИА Новости» // ria.ru (29.09.2012)
↑  "Ósemkowa kulminacja - PLFA". plfa.pl.
↑  "ВЛАФ. «Рыси» обыграли «Янтарных Ястребов» и взяли титул – First & Goal". First & Goal.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550525105171  BnF: cb153803910 (data)  GND: 4031541-1  LCCN: n81086433  MusicBrainz: 859d0728-69cb-49b7-839c-6a969f38765c  NARA: 10045601  NDL: 01111417  NKC: ge151717  SELIBR: 237709  SUDOC: 02752809X  VIAF: 145427148   WorldCat (עם VIAF): 145427148 
בית הכנסת המרכזי של קלינינגרד
שיידלישצ'ה

| --- | --- |

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  חלם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,367 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°11′N 23°09′E﻿ / ﻿51.183°N 23.150°E﻿ / 51.183; 23.150
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישיידלישצ'ה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישיידלישצ'ה(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהשיידלישצ'ה(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהשיידלישצ'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שיידלישצ'ה (בפולנית: Siedliszcze; ביידיש: שעדלישטשע) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נוסד במאה ה-16 ככפר בבעלות כנסייתית, ובמאה ה-18 עבר לידי משפחות אצולה פולניות. בשנת 1750 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בתחילת המאה ה-19, בעקבות מספר שריפות שפקדו את היישוב, הוא הוחזר למעמד כפרי.
יהודי שיידלישצ'ה

קהילה יהודית מאורגנת התקיימה בכפר מהמאה ה-18, ובתקופה זו היוו היהודים כ-70% מתושביו. מהמאה ה-19 התקיימה ביישוב פעילות חסידית.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי היישוב מפרעות מצד הקוזקים שהצטרפו לצבא הרוסי, אשר כללו אונס נשים, שוד רכוש ושריפת בתים. לאחר המלחמה שבו להתגורר בכפר רק חלק מיהודיו.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 1,360 יהודים, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי היישוב מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים.
יהודי שיידלישצ'ה > בשואה

לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים ב-15 בספטמבר 1939, החלו אלו בביצוע מעשי שוד, השפלה והתעללות ביהודיו, בסיוע פולנים מקומיים. באוקטובר 1939 רצחו אנשי ס"ס שהגיעו ליישוב כמה יהודים בו באופן אקראי, וכן חייבו את הקהילה בתשלום סכום כופר גבוה, תוך רצח 12 בני הערובה שנלקחו. מעת לעת המשיכו אנשי הס"ס לפקוד את הכפר, ובכל ביקור ריכזו את יהודיו בכיכר המרכזית בו, וביצעו בהם מעשי התעללות, תוך שריפת ספרי תורה וגזיזת זקנים ופיאות. בדצמבר 1939 פוצצו הגרמנים את אחד מבתי הכנסת שבכפר. בהמשך, יודנרט שמונה במקום נצטווה לספק לגרמנים דרך קבע עובדי כפייה יהודים לעבודות פרך.
באביב 1941 הובאו ליישוב כמה מאות פליטים יהודים מלובלין ומקרקוב, והרעב בקרב היהודים בכפר גבר, כאשר רבים מהם מתו ממגפת טיפוס הבהרות.
ב-18 במאי 1942 פשטו על היישוב חיילי ס"ס וכוחות אוקראיניים, וריכזו את כל יהודיו בכיכר המרכזית בו, תוך ירי במסתתרים, והשלכת ילדים קטנים מחלונות הבתים בשעת האקציה. מכיכר הכפר הוסעו והוצעדו היהודים לתחנת הרכבת בולידאווה, תוך ירי בנחשלים. בתחנה נדחסו היהודים בקרונות משא, ושולחו למחנה ההשמדה סוביבור. יהודים מעטים מהכפר שעברו סלקציה, הוחזרו ליישוב, ושוכנו במחנה עבודה שהוקם בו. ב-22 באוקטובר 1942 חוסל גם מחנה זה, תוך שליחת כל היהודים שנותרו בו, יחד עם מאות יהודים נוספים מהסביבה, לסוביבור.
מקהילת שיידלישצ'ה שרדו את השואה יהודים בודדים, חלקם בשורות הפרטיזנים.
אנדרטה לזכר יהודי שיידלישצ'ה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
שלמה ערמן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 בינואר 1953 י"ג בשבט ה'תשי"ג חיפה
 נהרג:  8 באוקטובר 1973 (בגיל 20) י"ב בתשרי ה'תשל"ד תעלת סואץ, סיני
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  שלומי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן משנה
 תפקידים בשירות
 סמל מחלקת טנקים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור הגבורה
 
שלמה ערמן (28 בינואר 1953 – 8 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור הגבורה, העיטור הגבוה ביותר שניתן בצה"ל, על לחימתו במלחמת יום הכיפורים. הועלה לדרגת סגן-משנה לאחר מותו.
ביוגרפיה

שלמה ערמן נולד בחיפה לאסתר ואברהם ולו אחות ושני אחים נוספים. הוא למד שנה בבית-הספר היסודי "אפגני", ואחר-כך בבית-הספר "קישון". את לימודי התיכון עשה בבית הספר הריאלי, והיה פעיל בתנועת הצופים. ארבעה ימים לאחר סיום בחינות הבגרות התגייס לשירות סדיר בצה"ל.
ערמן גויס לצה"ל בתחילת אוגוסט 1971 והוצב בחיל השריון. לאחר הטירונות השלים קורסים שונים למקצועות השריון, נשלח לקורס מפקדי טנקים, והוצב בגדוד 9 של חטיבה 14 בסיני.
לאחר מותו

דבר מותו של ערמן נודע להוריו רק בתום שלושה שבועות, משום ששמו נרשם בטעות כהרמן במקום ערמן. ראש עיריית חיפה, אלוף (במיל.) עמרם מצנע הקים אתר זיכרון לזכרו בגן, הנושא את שמו, ברחוב טבנקין בעיר, ליד בית הוריו.
לקריאה נוספת

משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, תל אביב: הוצאת 'מערכות' ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד-1994, עמ' 397 - 428.
אנדרטה לזכרו של סג"ם שלמה ערמן, בגן הנושא את שמו, בשכונת נווה שאנן שבחיפה
רומל מתקשר לקהיר

| --- | --- |

 בימוי:  ולפגנג שליף 
 תסריט:  Heinz Oskar Wuttig 
 עריכה:  הרמן לודוויג 
 שחקנים ראשיים:  אדריאן הובן 
 מוזיקה:  Wolfram Röhrig
 צילום:  Kurt Grigoleit 
 מדינה:  גרמניה 
 חברת הפקה:  Omega Film GmbH 
 הקרנת בכורה:  1959 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  סרט מלחמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רומל מתקשר לקהיר (גרמנית: Rommel ruft Kairo) הוא סרט מלחמה משנת 1959. הסרט בוים על ידי אדריאן הובן, אליזבת מולר (אנ') ופיטר ואן אייק. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי מהמערכה בצפון אפריקה בעת מלחמת העולם השנייה. תפאורת הסרט עוצבה על ידי הארט דיירקטורים, לודוויג רייבר והנס סטרובל. הסרט צולם במצרים.
ליהוק

אדריאן הובן כסרן יוהנס אפלר, כינויו של חוסין גפאר
אליזבת מולר בתפקיד סגן קיי מוריסון
פיטר ואן אייק בתפקיד סרן גרף פון אלמסי (שיחק את אותה דמות גם בסרט שוחה בקהיר)
פול קלינגר בתפקיד מרשל השדה ארווין רומל
ליילה אימאן בתפקיד אמינה
הרברט טייד בתפקיד אל"ם רוברטסון
ארנסט ריינהולד בתפקיד סנדי
וולף אקווה בתפקיד רב-סרן. נַפָּח
טיל קיווה בתפקיד איימיס
סלימן כאכמד
אלברט הן בתפקיד לדינגהאוזן
הורסט אושה בתפקיד שמיץ
זיגפריד דורנבוש בתפקיד שולזה
גוסטל וישאפל בתפקיד גרובר
מנפרד אנדרה בתפקיד אוברפלדוובל
ורנר סטוק בתפקיד אבלה
היינץ לאוש
לילי שונבורן-אנספך
פאנוס פאפאדופולוס כשראני
קארין האק בתפקיד ליילה
היינץ סימון בתפקיד בכמן
ראו גם

שוחה בקהיר
לקריאה נוספת

Davidson, John & Hake, Sabine. Framing the Fifties: Cinema in a Divided Germany. Berghahn Books, 2007.
הערות שוליים

↑  Davidson & Hake p. 54
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2009545270 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים ובנושא מלחמת העולם השנייה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכיבי תזונה חיוניים

רכיבי תזונה חיוניים הם רכיבי תזונה, אשר היצור החי אינו מסוגל לייצרם בעצמו, אך הם חיוניים לו על מנת שיוכל לחיות ולהתקיים באופן תקין, ולכן הוא חייב לצרוך אותם במזונו.
רכיבי התזונה החיוניים כוללים מים, ויטמינים, מינרלים (כמו ברזל, סידן וכו'), חומצות אמינו חיוניות, וליפידים מסוימים.
לאורגניזמים שונים ישנם רכיבי תזונה חיוניים שונים; כך למשל האדם זקוק לחומצות אמינו מסוימות אותן הוא לא יכול לייצר לבד, בעוד רוב הצמחים מסוגלים לייצר לבד את כל חומצות האמינו הדרושות להם, כל עוד יש להם את המינרלים הנדרשים לכך (חנקן, זרחן, גופרית).
רבים מרכיבי התזונה החיוניים נדרשים עבור האורגניזם בכמויות קטנות בלבד, והוא מסוגל לאגור אותם לשימוש עתידי. לפיכך, סימפטומים של חוסר ברכיב החיוני עשויים להופיע רק תקופה ממושכת לאחר שהאורגניזם חדל לצרוך אותם במזונו.
ראו גם

אבות המזון
חומרי מזון
ערך תזונתי
הערות שוליים

↑  עבור בעלי חיים מסוימים ייתכן שמים אינם רכיב תזונה חיוני, כי הם מייצרים מספיק מים במסגרת המטבוליזם שלהם (מים מטבוליים)
שמורת ים דור-הבונים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע ימית
 תאריך הקמה:  11 ביוני 2002 
 כניסה בתשלום:  בחינם
 נתונים ומידות
 שטח:  5.19 קמ"ר
 גובה ממוצע:  0
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מועצה אזורית חוף הכרמל 
 קואורדינטות:  32°39′11″N 34°55′16″E﻿ / ﻿32.653171577806°N 34.921178093549°E﻿ / 32.653171577806; 34.921178093549
  (למפת הכרמל מוגדלת) שמורת ים דור-הבונים(למפת הכרמל רגילה) שמורת ים דור-הבונים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת ים דור-הבונים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת ים דור-הבונים
 
שמורת ים דור-הבונים היא שמורת טבע ימית מול חוף דור-הבונים שהוכרזה ב-11 ביוני 2002, ושטחה הוא כ-5,192 דונם. כמו כן, רצועת החוף "חוף דור-הבונים" הגובלת בשמורה נכללת בתחום שמורת חוף הבונים.
החי

בסקר שנערך בשמורה בשנת 1994[דרוש מקור], אותרו בה כ-100 מיני חסרי חוליות ימיים, ובכללם כ-39 מיני רכיכות וכ-20 מיני סרטנים.
שמורת יער סינהראג'ה

שמורת יער סינהראג'ה (בסינהלית: සිංහරාජ වනාන්තරය; מילולית: "ממלכת האריות) היא פארק לאומי המגן על יער גשם טרופי בדרום סרי לנקה. הפארק הוכרז ב-1978, ובאותה שנה הוכרז כשמורה ביוספרית. ב-1988 הוכרז כאתר מורשת עולמית. הפארק משתרע על פני שטח של 88.64 קמ"ר.
החי

בין היונקים המצויים בפארק שלושה מיני איילים: אייל סמבר, מונטיאק מצוי ואייל חזירוני. הטורף העיקרי בפארק הוא הנמר הסרי לנקי, וטורפים קטנים יותר כוללים את הנמייה מפוספסת-הצוואר וגחן הדקלים האסייתי. כן מצויים ביער קופי לנגור סגול פנים. בעבר נמצאו ביער גם פילים.
אחת התופעות הייחודיות בפארק עניינה העופות המאכלסים אותו, ושרבים מהם נעים ביחד בקבוצות בהם מינים שונים. כמה מהמינים המצויים בפארק הם עופות נדירים האנדמיים ליערות הגשם של סרי לנקה, ובהן קוקייה אדומת פנים (Phaenicophaeus pyrrhocephalus), עקעק כחול סרי לנקי (Urocissa ornata), זרזיר כתום-פנים (Turdoides rufescens) וקוקל ירוק-מקור (Centropus chlororhynchos).
הזוחלים הנפוצים בפארק הם מיני חרדוניים, הצב המימי צב הודי שחור (Melanochelys trijuga) ונחשי גומצן אסייתי וצפעון מדובש-אף (Hypnale). כן זוהו בפארק תשעה מיני דו-חיים אנדמיים.
הצומח

הצמחייה ביער אופיינית ליער גשם טרופי. צפיפות הצמחייה נאמדת בכ-24 אלף פרטים לדונם, 95% מהם צמחים צמודי אדמה (עד גובה של מטר אחד). גובה העצים מגיע ל-35 עד 40 מטרים, וכמה מהם אף מתנשאים לגובה של 50 מטרים. 211 מיני עצים זוהו ביער, מהם 139 אנדמיים.