stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס מנכ"ל רשות השידור
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, Take it easy: איזי מן יקבל את פרס מנכ"ל רשות השידור, תכניתו זכתה בפרס בני ברית, באתר ביזפורטל, 26 באפריל 2015
1 2  וואלה! ברנז'ה‏, פרס מנכ"ל רשות השידור יוענק לכתבים בני דודקביץ' ובני טיטלבוים, באתר וואלה, 12 במרץ 2013
↑  ארנולד נטייב, כאן חדשות הכריזה על הזוכים בפרס הצטיינות עיתונאית ע"ש אילן רועה לשנת 2020, באתר אייס, 30 בדצמבר 2020
↑  בגיל 26 בלבד: העיתונאי מיכאל שמש מ"כאן" זוכה בפעם השנייה, באתר אייס, 28 במרץ 2023
↑  רנן פריד‏, קרקובסקי ובנימיני זוכי פרס מנכ"ל רשות השידור, באתר וואלה, 20 בפברואר 2007
↑  3 אנשי קול ישראל – זוכי פרס רשות השידור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בפברואר 2008
↑  ענת קם‏, כרמלה מנשה וגל ברגר יקבלו את פרס מנכ"ל רשות השידור, באתר וואלה, 24 בפברואר 2009
↑  ענת קם‏, בוטון ולחובר זכו בפרס מנכ"ל רשות השידור, באתר וואלה, 16 בפברואר 2010
↑  אמילי גרינצווייג‏, הוכרזו זוכי פרס מנכ"ל רשוה"ש ל-2011, באתר וואלה, 22 בפברואר 2011
↑  הודעות כלליות, פרס מנכל רשות השידור על שם אילן רועה ז"ל ניתן השנה לדני דבורין ולשמעון וילנאי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 בינואר 2012
↑   גילי איזיקוביץ, פרס מנכ”ל רשות השידור לכתבים בני טייטלבוים ובני דודקביץ’, באתר הארץ, 11 במרץ 2013
↑  פרס מנכל רשות השידור על שם אילן רועה 2013 להילה מרינוב ולדקלה אהרון, באתר "טלנירי", 12 בינואר 2014
↑  פרס מנכ"ל רשות השידור יוענק לכתבת רשת ב' הסרוגה דקלה אהרון, באתר כיפה, ‏2014-01-12
↑  דוד אברהם‏, פרס מנכ"ל רשות השידור יוענק ל"יומן צהריים", באתר וואלה, 26 באפריל 2015
↑  אלכסנדר כץ, רגע לפני הפירוק: פרס רשות השידור לאריה גולן, מירית הושמנד מיטראני וז'רמן כהן, באתר ביזפורטל, 20 ביוני 2016
↑  מתוך הטוויטר של קרן נויבך
קרב הימרה

תיאור רומנטי מדומיין של הקרב
קרב הימרה (ביוונית: Ἱμέρα; בלטינית: Himera; בפיניקית: 𐤇𐤌𐤓) היה קרב שהתרחש ליד העיר הימרה בסיציליה בשנת 480 לפנה"ס בין קרתגו ובעלות בריתה המקומיות לבין ברית של ערים יווניות שהתאגדו כנגד הפלישה הקרתגנית. בקרב זה הובסו הקרתגנים ונדרשו לשלם פיצויים בסך 2,000 טאלנטים כסף ולוותר על שאיפות ההתפשטות שלהם באי – עם זאת הם לא פינו שטחים שהיו ברשותם, ושימרו באי מצב של אי לוחמה שנמשך כ-70 שנה.
הקרב התרחש בסמיכות לקרב סלמיס ולקרב תרמופילאי בו הביסו היוונים את ממלכת פרס ושמו קץ לשאיפות ההתפשטות וההשתלטות שלה על הערים היווניות בצד האירופי. הפיניקים היו בעלי בריתם של הפרסים אך ככל הנראה פעלו בסיציליה מתוך אינטרסים פנימיים שלא היו קשורים למאבק היווני-פרסי. מרבית החוקרים מסכימים כי הקרב הביא להיחלשותה הניכרת של קרתגו ולקץ שאיפותיה הטריטוריאליות בסיציליה למשך שנים רבות.
רקע

החל מהמאה ה-9 לפנה"ס ביססה קרתגו את מושבותיה באגן המערבי של הים התיכון בעוד היוונים היו מרוכזים באגן המזרחי. הניסיון של היוונים לערער על ההגמוניה של קרתגו במערב הים התיכון הביא לסדרה של התנגשויות שנקראו בשם הכולל המלחמות היווניות-פוניות (אנ').
אחד המאבקים החריפים ביותר התרחש סביב השליטה בסיציליה שם הוקמו מאז 750 לפנה"ס מושבות יווניות וערים עצמאיות במזרח האי ששאפו להתפשט ברחבי האי, ובכך הביאו להתנגשות בלתי נמנעת עם קרתגו בקרב הימרה, שנחשב לאחד הקרבות המרכזיים במלחמות היווניות-פוניות.
הצדדים הלוחמים > היוונים

בשנים 750–650 לפנה"ס הקימו היוונים שורה של מושבות באגן המערבי של הים התיכון ובסיציליה, הפיניקים נמנעו בהתחלה מעימות ישיר עם היוונים עד הגעתם של היוונים לחופי ספרד - דבר שהתפרש בעיני הפיניקים לחציית קו אדום, הואיל והפיניקים היו מעוניינים לשמר את שליטתם הבלעדית על מצר גיברלטר על מנת לשמר בלעדיות על המסחר בבדיל (שהובא באוניות מהאיים הבריטיים), והגישה לנמלי הסחר שלהם בחופיה הצפון מערביים של אפריקה. כמו כן השליטים היווניים הטירנים של הערים היוניות שהשתחררו זה מכבר מהשלטון הקרתגני שאפו להרחיב את תחומי ההשפעה הכלכלית והפוליטית שלהם על ידי התפשטות טריטוריאלית לאזורים הפנימיים והמערביים של האי על חשבון שכניהם המקומיים - דבר שסיכן את ההגמוניה הקרתגנית באי.
הצדדים הלוחמים > קרתגו

קרתגו הייתה זה מכבר מעצמה ימית דומיננטית שחלשה על מושבות רבות בצפון אפריקה ובאיים במערב הים התיכון. בשנים הראשונות של הקמת המושבות היווניות בסיציליה (החל מ-750 לפנה"ס) נמנעו הקרתגנים מעימות עם המתיישבים היוונים - מצב זה של סטטוס קוו נמשך במשך עשרות שנים עד לעלייתה של שושלת בני מאגו במאה ה-6 לפנה"ס, שאז פרץ העימות הצבאי הראשון באי, בשנת 580 לפנה"ס, כאשר הקרתגים חברו לתושבים המקומיים האלימים לקרב עם היוונים מסלינוס ורודוס ליד ליליבאיום. מסופר כי בשנת 540 לפנה"ס הגיש מלכוס "הגדול" מקרתגו את סיציליה כשי לעיר האם צור אולם ככל הנראה מדובר בהתפארות שווא. ההתנגשות הצבאית הבאה בין הצדדים התרחשה 70 שנה מאוחר יותר, בשנת 510 לפנה"ס והסתיימה בחתימת הסכם שלום שהביא תועלות כלכליות מרובות ליוונים.
הצדדים הלוחמים > התושבים המקומיים

התושבים המקוריים של סיציליה הורכבו משלוש קבוצות אתניות של תושבי איטליה הקדומים שהתיישבו באי. הקבוצה האתנית הבולטת ביותר וככל הנראה הקדומה ביותר שהתיישבה באי היא של הסיקאנים, שהיגרו ככל הנראה מחצי האי האיברי. בסיציליה התגלו ציורי קיר במערות המתוארכים לאלף ה-8 לפנה"ס המצביעים על התיישבות כבר בסוף עידן הפליסטוקן (כ-12,000 שנה קודם זמננו), כמו כן נמצאו עצמות של קרנפים ופילים גמדיים שהוכחדו ככל הנראה בעקבות התיישבות שבטים אלה. הקבוצה השנייה היא של האלימים, שהיגרו ככל הנראה מאנטוליה בסוף תקופת הברונזה (המאה ה-12 לפנה"ס). הקבוצה השלישית היא של הסיקלים או הליגורים, שהיגרו מחצי האי האיטלקי ב-1200 לפנה"ס והתיישבו באזור המרכזי של סיציליה.
עם התבססותה של קרתגו בסיציליה הפכו שבטים אלו לבני חסותה ובעלי בריתה במאבק מול המושבות היוניות העצמאיות באי.
השתלשלות המאורעות

הערים היווניות העצמאיות בסיציליה נשלטו ברובם על ידי טירנים, שליטים עצמאיים ששאפו להרחיב את תחומי השפעתם. הבולט שבהם היה גלון הטירן של גלה שהשתלט זה מכבר על עיר הנמל המרכזית סירקוזה בדרום מערב סיציליה ועל ערים נוספות והיה מעוניין לערער את ההגמוניה הקרתגית באי. אליו חבר תרון הטירן של אקרגאס שכרת עמו ברית פוליטית שחוזקה על ידי קשרי נישואין בין המשפחות.
העיר הימרה נשלטה על ידי טרילוס (שהיה ידידו האישי של חמלקרת, ראש הצבא הקרתגני), אולם ב-483 לפנה"ס הוא הודח על ידי תרון שהוסיף את העיר לתחום שליטתו. טרילוס פנה בבקשת עזרה לקרתגו אולם זו השתהתה במשך 3 שנים - לבסוף ב-480 לפנה"ס שלחה קרתגו את חמלקרת המצביא הקרתגני שהחזיק גם בתואר "שופט" לעזרת טרילוס. לפי המקורות העתיקים גייס חמלקרת צבא של 300,000 חיילים מאיבריה, קורסיקה, איטליה, גאליה ואפריקה אולם קרוב לוודאי כי מספרים אלו מוגזמים. לפי הערכות סבירות יותר מנה צבאו כ-50,000 חיילים שנשלחו באניות בצי שמנה 200 אניות קרב וכ-3,000 אניות אספקה - המטרה הייתה להקים בסיס בסמוך לעיר הימרה ומשם לתקוף את העיר, אולם בסמוך לחופי סיציליה בעיר פנורמוס התחוללה סערה וחלק ניכר של הצי טבע יחד עם הסוסים ומרכבות המלחמה שיכלו להוות מרכיב מכריע בקרב.
חמלקרת הקים מחנה בסמוך לפנורמוס (כיום פלרמו) והחל לארגן את כוחותיו ואת התיקונים ההכרחיים בספינות שנפגעו. לאחר 3 ימי התארגנות יצא בראש כוחותיו לכיוון הימרה כשהוא מצעיד את חילותיו לאורך החוף (ומלווה על ידי ספינות ששטות במקביל) והקים מחנה בסמוך לעיר.
בינתיים התכונן תרון לקרב בתוך העיר. חמלקרת הוביל כוח סיור בסמוך לעיר והביס את היוונים בהתנגשות הראשונה בין הצדדים שהתרחשה מחוץ להימרה - בתגובה חסמו היונים את שערי העיר ושלחו בקשת עזרה לגלון שהגיע עם צבאו וחנה מעבר לנהר. גלון שילח את הפרשים שלו שעשו שמות בכוח הסיור ושיפר את מצבם ואת המורל של היוונים הנצורים בעיר שפתחו מחדש את שערי העיר.
לגבי מה שהתרחש בהמשך קיימות שתי גרסאות זאת של הרודוטוס וזאת של דיודורוס סיקולוס ואחרים.
השתלשלות המאורעות > הגרסה של הרודוטוס

היוונים והפיניקים לחמו מעלות השחר ועד שקיעת החמה, כאשר חמלקרת צופה במתרחש מתוך מחנהו ומעלה קרבנות לבעל, לשם הצלחתו בקרב, במדורה ענקית. כאשר נוכח חמלקרת שצבאו עומד להיות מוכרע בקרב הוא מתאבד בקפיצה לתוך המדורה. גופתו מעולם לא נמצאת והיוונים בונים במקום אנדרטה לזכרו. הרודוטוס מוסיף ומציין שלפי מסורת הסיקילים קרב הימרה וקרב סלמיס נערכו באותו היום.
השתלשלות המאורעות > הגרסה של דיודורוס

בתגובה למתקפה של גלון שלח חמלקרת (בעודו מקריב קרבנות לפוסידון) בקשת עזרה לבעל בריתו היווני בסלינוס, אולם השדר יורט על ידי גלון שהחליט להתחזות לכוח היווני שבושש מלהגיע. כך הצליח חיל הפרשים של גלון להסתנן לתוך המחנה הימי הקרתגני כשהוא מעלה באש את ספינותיו של חמלקרת. לאחר מכן צעד הצבא היווני לעבר הקצה הדרומי של הימרה לכיוון המחנה היבשתי. הצבא הקרתגי עזב את המחנה והתארגן במורד הגבעה כשהוא כופה על היוונים להילחם במעלה הגבעה. הקרב שניטש היה עז וממושך כאשר אף צד אינו מצליח להשיג יתרון.
בזמן הפלישה למחנה הימי הצליח פרש יווני מחופש להרוג את חמלקרת בעוד זה מקריב קרבנות. ברגע שהחדשות על מותו של המפקד הקרתגני הגיעו לשדה הקרב החלה דמורליזציה בשורות המחנה הקרתגני והיוונים הצליחו להכריעו כשהם מניסים את הקרתגנים בחזרה למחנה. הצבא של גלון שטף את המחנה והיוונים החלו לבזוז את האוהלים באי סדר. האגף האיברי של הצבא הקרתגני התארגן והצליח לגרום אבדות כבדות לצבא היווני שהיה עסוק בביזה, היוונים לחמו בחזרה אולם בשלב זה הייתה ידם של האיברים על העליונה. ברגע קריטי זה של הקרב החליט תרון להצטרף למערכה כשהוא תוקף את הקרתגים מהאגף ומעורפם ומכריע את הקרב שרידי הכוחות נכנעים או נסוגים לעבר האניות והקרב מסתיים.
תוצאות הקרב

בקרב זה השיגו היונים בראשות הטירנים גלון ותרון ניצחון מכריע. בחוזה השלום שנחתם עם קרתגו נדרשה זו לשלם לגלון פיצויים בסך 2,000 טאלנטים כסף ולבנות שני מקדשי זיכרון בהימרה. גלון הגדיל לעשות ותבע מהקרתגים לבטל את מנהג הקרבת קורבנות אדם שהיה נהוג אצלם, אם כי תנאי זה היה ברמה ההצהרתית בלבד. עם זאת למרות ניצחונו המרשים לא תבע גלון מהקרתגנים ויתורים טריטוריאליים כלשהם בסיציליה והם המשיכו את אחיזתם האיתנה באי. בעקבות חתימת הסכם שלום זה הגיעו המושבות היווניות והקרתגניות בסיציליה למצב של סטטוס קוו של אי לוחמה ושימור המצב הקיים שנמשך כ-70 שנה.
לקריאה נוספת

* כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. 2 כרכים. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. עותק דיגיטלי בתוך: אתר דעת. (ספר שביעי, סעיפים 153-167.)
הרודוטוס, היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998. (ספר ז', 153-167.)
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
צבי הרמן. קרתגו - המעצמה הימית. תל אביב, עמ' 111–116, הוצאת מסדה, 1963.
Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather and others. Cambridge (MA) Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1933-1967. Digitized copy of books 1-32 in:  LacusCurtius. (Battle of Himera: book 11.20 ff.)
הערות שוליים

↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 131
הלנה מטרויה (מיני-סדרה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 מבוסס על:  סיפור מלחמת טרויה
 סוגה:  דרמה תקופתית, סרט שמבוסס על ספרים 
 בימוי:  ג'ון קנט הריסון 
 שחקנים:  סיינה גילורי מתיו מרסדן דניאל לאפיין ג'ון ריס-דייוויס רופוס סוול ג'יימס קליס
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  2
 הפקה
 מפיק:  טד קרדילה
 הפצה:  Universal Studios Home Entertainment 
 מוזיקה:  ג'ואל גולדסמית' 
 אורך פרק:  168 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  USA Network
 תקופת שידור מקורית:  20 באפריל 2003 – 20 באפריל 2003 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הלנה מטרויה (באנגלית: Helen of Troy) היא מיני-סדרת טלוויזיה בריטית-אמריקנית משנת 2003 המבוססת על סיפור מלחמת טרויה.
שיטור יתר

שיטור יתר הוא מונח המתאר נוכחות ופעילות משטרתית לא פרופורציונלית, בהיקף או בחומרה, באזור גאוגרפי נתון. שיטור יתר מוביל למעצרים כנגד עבירות של בני אוכלוסייה מסוימת, לרוב בני מיעוט אתני. שיטור יתר פוגע במרקם קהילתי של קבוצות אתניות ושכונות עוני.
שיטור יתר בא לידי ביטוי בסיורים מוגברים בשכונות עוני או של בשכונות בהן יש מתגוררות קבוצות אתניות, עיכובים וחיפושים אקראיים, בדיקות מחמירות יותר במעברי גבול ונמלי תעופה, פעילויות עוקץ ושיעור גבוה של מעצרים בקרב אוכלוסייה הנתונה לשיטור יתר, על עבירות שוליות. שיטור יתר יכול להיות תוצאה של מדיניות, גזענות משטרתית, תפיסות שליליות של המשטרה כלפי אוכלוסיות מסוימות או מחסומי שפה ותרבות בין המשטרה לקבוצות שהם משרתים.
במקרים רבים, העבירות עליהן מועמדים בני האוכלוסייה הנתונה לשיטור יתר לדין, הן תוצאה של החיכוך עם המשטרה (למשל, הפרעה לשוטר במילוי תפקידו), והעבירות כלל לא היו קורו אילו המשטרה הייתה נמנעת משיטור יתר.
שיטור יתר משמש כהסבר לרמות הרשעה גבוהות יותר בקרב אוכלוסיות מיעוט. עם זאת, במקרים מסוימים חוקרים שוללים את האפשרות שרמות ההרשעה הגבוהות יותר נובעות רק משיטור יתר, וטוענים שיש שיעורי פשיעה גבוהים יותר בקרב אוכלוסיית המיעוט.
שיטור יתר ותת שיטור

במדינות רבות פעילות המשטרה משקפת את המטען התרבותי של קבוצת הרוב ועל כן לא פעם מתגבשות תחושות של ריחוק וזרות בין המשטרה לקבוצות אתניות ואחרות. הרקע ההיסטורי תרבותי מגביר את הסטריאוטיפים ההדדיים, ומחריף את הפוטנציאל לחיכוך.
קבוצות מיעוטים יכולות לסבול הן משיטור יתר והן מתת שיטור. שיטור יתר הוא גישה אגרסיבית לאכיפת החוק על מיעוטים. תת-שיטור הוא מצב בו המשטרה אינה אוכפת את החוק בשכונות מיעוטים. שיטור יתר ותת שיטור אינם סותרים זה את זה. מיעוטים, במיוחד "מיעוטים גלויים", עשויים לסבול משילוב של שניהם, ומשפיעים על האמון שלהם במשטרה, וכתוצאה מכך, על הלגיטימיות והיעילות של פעילות המשטרה. שני המצבים מיצרים חוסר אמון בין הקהילות לבין המשטרה.
ישראל

בישראל, מועלות טענות על כך שמשטרת ישראל מפעילה שיטור יתר כנגד קבוצות שונות כגון ישראלים יוצאי אתיופיה וערבים.
בשנת 2015 אמר מפכ"ל המשטרה, יוחנן דנינו, כי יש בסיס לטענות אלו. ביוני 2016 אמר מפכ"ל המשטרה, רוני אלשיך, כי המשטרה בודקת האם הופעל שיטור יתר כלפי יוצאי אתיופיה[דרושה הבהרה].
בשנת 2019 במהלך פרשיית סלומון טקה, עלתה טענה של שיטור יתר כלפי אתיופים.
ערבים אזרחי ישראל סובלים הן משיטור יתר והן מתת שיטור. בהפגנות ערבים מדווחים על התנהגות ברוטלית של המשטרה במקביל כמעט ואין טיפול בפשיעה מאורגנות ובאלימות נגד נשים ביישובים הערבים.
טענות לשיטור יתר עלו גם בתקופת המחאה נגד תוכנית ההתנתקות, שבמהלכן נעצרו מפגינים שבהם גם קטינים.
ארצות הברית

בארצות הברית השחורים מהווים 13% מהאוכלוסייה, אך בשנת 2012 31% מהאנשים שנהרגו על ידי המשטרה. ב-2017, אחוז ההרוגים השחורים ירד ל-25%. היסטוריונים וחוקרים אחרים טוענים כי שיטור יתר כלפי אפרו-אמריקאים והיספנים קשור להיסטוריה האמריקאית. שורשי שיטור היתר מגיעים לעבדות ולפערים גזעיים.
הערות שוליים

↑  David Hare, Partnerships for Better Policing in Low Income Communities, Rethink Criminal Justice (באנגלית)
↑  Police and Roma and Sinti: Good Practices in Building Trust and Understanding, page 8, April 2010
↑  Over-Policing of Racialized Youth in Toronto
↑  Knowledge of Life: Aboriginal and Torres Strait Islander Australia, page 63
1 2 3  Guy Ben-Porat, Fany Yuval, Minorities in democracy and policing policy: from alienation to cooperation, Policing and Society 22, 2012-06-01, עמ' 235–252 doi: 10.1080/10439463.2011.636814
↑  Knowledge of Life: Aboriginal and Torres Strait Islander Australia, page 65
↑  Changing Police Culture: Policing in a Multicultural Society, page 35
1 2  Guy Ben-Porat, Fany Yuval, Shlomo Mizrahi, The challenge of diversity management: police reform and the Arab minority in Israel, Policy Sciences 45, 2012-06-29, עמ' 243–263 doi: 10.1007/s11077-012-9154-x
↑  אהוד עוזיאל, שיטור-יתר ויחס מפלה כלפי יוצאי אתיופיה, אתר האגודה לזכויות האזרח בישראל, 18 בנובמבר 2014
↑  דנינו: השוטר שתקף חייל ממוצא אתיופי פוטר מהמשטרה, באתר ynet, 13 במאי 2015
↑  ירון דורון, אלשיך: היועמ"ש מוחא כפיים למשטרה על מסמך הח"כים, באתר nrg‏, 29 ביוני 2016
↑  משה נוסבאום, ‏פרשת הירי בסלמון טקה ז"ל: בגופו נמצאה כמות אלכוהול גדולה, צרך סם מסוג חשיש, באתר ‏מאקו‏, 17 ביולי 2019
↑  Edna Erez, Peter R. Ibarra, Oren M. Gur, At the Intersection of Private and Political Conflict Zones, International Journal of Offender Therapy and Comparative Criminology 59, 2014-05-15, עמ' 930–963 doi: 10.1177/0306624x14532602
↑  השד הרדום של ימי ההתנתקות ממשיך לאיים גם היום, בעיתון מקור ראשון
↑  קלמן ליבסקינד, ‏בגוש קטיף נולדה הדרישה לרפורמה במערכת המשפט | 18 שנים להתנתקות - פרויקט מיוחד, באתר מעריב אונליין, 21 ביולי 2023
↑  צלילה להליכים המשפטיים בעניינם של חוסמי הכבישים בהתנתקות מגלה כמה סיפורים מקוממים, באתר מעריב אונליין, 18 במרץ 2023
↑  טל רוזנר, נתוני המחאה: 688 קטינים נעצרו, כ-10 עדיין עצורים, באתר ynet, 9 באוגוסט 2005
↑  Smith, Mychal Denzel (2018-06-05). "Rough Justice". The New Republic. ISSN 0028-6583. נבדק ב-2023-04-29.
↑  Colleen Walsh Harvard Staff Writer, Solving racial disparities in policing, Harvard Gazette, ‏2021-02-23 (באנגלית אמריקאית)
סדרה של צרות (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 מבוסס על:  סדרת הספרים "סדרה של צרות", מאת למוני סניקט
 שיר הנושא:  "Look Away" בביצוע ניל פטריק האריס
 סוגה:  דרמה קומדיה שחורה מסתורין
 יוצרים:  מארק הודיס
 כותבים:  דניאל הנדלר אמילי פוקס ג'ו טראקז טטיאנה סוארז-פיקו סיגריד גילמר ג'ושוע קונקל
 בימוי:  בארי זוננפלד מארק פלסנקי בו וולץ' אלן ארקוש לוני פריסטייר ג'ונתן טפליצקי ליזה ג'ונסון
 שחקנים:  ניל פטריק האריס פטריק ווברטון מלינה וייסמן לואי היינס קיי. טוד פרימן פרסלי סמית' לוסי פאנץ' (עונות 2–3) אבי לייק (עונה 2) דילן קינגוול (עונה 2-3)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  ונקובר 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  25
 הפקה
 מפיק:  ניל פטריק האריס 
 מפיקים בפועל:  סינדי הולנד דניאל הנדלר בארי זוננפלד
 חברת הפקה:  סרטי פרמאונט נטפליקס
 הפצה:  נטפליקס
 מוזיקה:  ניק אורטה
 אורך פרק:  36-64 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  13 בינואר 2017 – 1 בינואר 2019
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סדרה של צרות (באנגלית: A Series of Unfortunate Events) היא סדרת דרמה קומית שחורה אמריקאית של נטפליקס, שנוצרה על ידי מארק הודיס. הסדרה מבוססת על סדרת הספרים הפופולרית "סדרה של צרות" מאת למוני סניקט, ומככבים בה ניל פטריק האריס, מלינה וייסמן, לואי היינס, קיי טוד פרימן ופרסלי סמית. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-13 בינואר 2017.
במרץ 2017 אושרה עונה שנייה לסדרה. ב-5 באפריל אותה שנה אושרה עונה שלישית, כשלעונה השנייה הופקו 10 פרקים הכוללים את עלילת הספרים 5–9, ולעונה השלישית הופקו 7 פרקים הכוללים את עלילת ספרי 10–13.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 13 בינואר 2017 | 13 בינואר 2017 |
|  | 2 | 10 | 10 | 30 במרץ 2018 | 30 במרץ 2018 |
|  | 3 | 7 | 7 | 1 בינואר 2019 | 1 בינואר 2019 |
עלילה > עונה 1

פרקים 1–8 (8 פרקים). העונה הראשונה מהווה עיבוד לארבעת הספרים הראשונים בסדרה: "התחלה נוראה", "חדר הזוחלים", "החלון הרחב" ו"המנסרה המחפירה". כל פרקיה עלו ב-13 בינואר 2017.
עלילה > עונה 1 > התחלה נוראה

כאשר שרפה מסתורית הורסת את ביתם והורגת את הוריהם, ויולט, קלאוס, וסאני בודלר נשלחים לחיות עם קרוב המשפחה הרחוק שלהם, הרוזן אולף, אשר מאלץ אותם לעבוד בשבילו ובשביל חבורת המשחק שלו. לרוזן אולף גבה מחוברת וקעקוע בצורת עין על קרסולו. פרטים אלו יסיעו לבני בודלר לזהות את הרוזן לאורך הסדרה. בינתיים נראים זוג הורים המוחזקים בניגוד לרצונם על ידי שובה מסתורי. האחים בודלר מנסים לספר לבנקאי המשפחה, מר פו, על תוכניותיו האמיתיות של הרוזן: השתלטות על הון המשפחה, אותו ירשה ויולט במיתת הוריהם. כאשר אולף נותן לויולט את התפקיד הראשי בהצגה החדשה שלו, שמסתיימת בכך ששתי הדמויות הראשיות נישאות, האחים מבינים כי אולף מתכוון לרכוש את הונם על ידי נישואיו לויולט. קלאוס מתעמת עם אולף, אשר מאיים להרוג את סאני אם ויולט לא תעשה כדבריו ותשתתף בהצגה. עם זאת, ברגע האחרון ויולט חותמת על תעודת הנישואין עם ידה השמאלית ומערערת בשל כך על חוקיות ההליכים בשל העובדה כי היא ימנית. אולף בורח כשתוכניתו נכשלת, וילדי בודלר נשלחים לאפוטרוטפוס הבא שלהם. הפרק כמו כל שאר פרקי הסדרה, מלווה בהערות והסברים של אדם בשם למוני סניקט, שמציין כי הוא חוקר את קורות חייהם של הבודלרים. סניקט מניא את הצופים בכל פרק מלהמשיך לצפות, והוא חוזר ומזהיר מפני האירועים המצערים והצרות שיקרו לבודלרים ולאנשים שסובבים אותם. למוני נוהג לציין פרטי מידע כללי, שמתקשרים לאירועי הסדרה ובכך הוא מעשיר ומבהיר לצופים את המתרחש.
עלילה > עונה 1 > חדר הזוחלים

בני בודלר נשלחים לחיות עם דוד נוסף שלהם, מונטגומרי ("מונטי") מונטגומרי, הרפטולוג שבדיוק גילה זוחל חדש הנקרא "הצפע הקטלני להפליא", שבניגוד מוחלט לשמו הוא צפע נחמד, ידידותי ולא קטלני כלל. בעודו מנסה ללמוד עוד על מונטגומרי, קלאוס מגלה כי מבוך הצמחים בגינתו של מונטגומרי הוא באותה צורה כמו קעקוע העין בקרסולו של אולף. אולף רוצח את עוזרו הקודם של מונטגומרי, ומתחזה לעוזרו החדש "סטפאנו". אולף מנסה לחטוף את הילדים אך מונטגומרי מסכל את התוכנית בשוגג לאחר שהוא מקבל הודעה מוצפנת מסרט קולנוע שמורה לו לקחת את הילדים לפרו. מונטגומרי משוכנע שסטפאנו הוא מרגל שנשלח כדי לגנוב את מחקרו, ומפטר אותו. מיד לאחר הפיטורים מונטגומרי מבחין כי הדלת לחדר הזוחלים שלו פתוחה. בעודו בודק זאת הוא מותקף על ידי דמות בלתי מזוהית. ביום המחרת, בני בודלר מוצאים את אולף עומד מעל גופתו של מונטגומרי. אולף מאיים להרוג את סאני אלא אם הם יתלוו אליו לפרו. התוכנית מסוכלת עם בואו של מר פו ברגע האחרון. כשהחבורה של אולף בתחפושות של המשטרה מעמידים פנים כי "הצפע הקטלני להפליא" הרג את מונטגומרי, האחים מסבירים כי הצפע אינו קטלני כלל וחושפים את מזימתו אולף. אולף נמלט דרך מבוך הצמחים בעוד שהאחים רצים אל אישה מסתורית המספרת להם שהיא מצאה את דודתם ג'וזפין.
עלילה > עונה 1 > החלון הרחב

מר פו לוקח את הילדים לחיות עם דודתם ג'וזפין: אישה שפוחדת וחרדה מאוד מכל סכנה קטנה, ושחיה בבית רעוע על קצו של צוק המשקיף על אגם "עצבות". הדודה מסרבת לדבר על הוריהם של בני בודלר ועל עברה כאישה אמיצה. אולף עוקב אחר הילדים, ומתחזה למלח בשם "קפטן בלוף" שמעמיד פנים שהתאהב בג'וזפין. חרף אזהרות הילדים, ג'וזפין מקבלת בברכה את בואו. מאוחר יותר באותו לילה, הילדים מגלים שג'וזפין קפצה מחלון הספרייה והשאירה פתק המיידע אותם שהקפטן בלוף הוא האחראי עליהם. כאשר מר פו מעביר אותם לידיו של "קפטן בלוף", האחים מגלים שגיאות דקדוק בפתק, משהו שג'וזפין לא הייתה עושה מאחר שהייתה אובססיבית לדקדוק. מר פו לוקח את הילדים למסעדה ומתכונן להשלמת העברתם, אך מאפשר להם לעזוב אחרי שלארי, מלצר שאויים על ידי קפטן בלוף, חושף את האלרגיה של ילדי בודלר למנטה. לאחר שובם לבית, הילדים מפענחים את פתק ההתאבדות של ג'וזפין ומגלים שהיא עדיין חיה, רגעים לפני שסערת הוריקן משליכה את הבית הרעוע מבעד לצוק. הם מצליחים להימלט עם תצלום של הוריהם ושל אנשים נוספים העומדים מול מנסרה ומוצאים את ג'וזפין במערה סמוכה אך נאלצים להתעמת עם אולף שנוטש את ג'וזפין להיאכל על ידי עלוקות המאכלסות את האגם. בשובם לחוף, אולף נמלט לאחר שנחשפה מזימתו למר פו. פו מבריח את היתומים החוצה והם יוצאים למצוא את המנסרה שבתמונת ההורים שלהם.
עלילה > עונה 1 > המנסרה המחפירה

עם הגעתם אל "מנסרת ריחות־המזל", בני בודלר נאלצים לעבוד בעבודת פרך עבור בעל המנסרה הנקרא "אדוני", שמאשים את הוריהם בכך שהחלו את השרפה שכילתה את העיירה בה ממוקמת המנסרה. במהלך עבודתו נשברים משקפיו של קלאוס והוא מבקר את האופטומוטריסטית ג'ורג'ינה אורוול, שמכניסה אותו למצב היפנוטי. בזמן זה ניתן לראות את ההורים שהופיעו בפרק הראשון, לאחר שהם ברחו משבים והם בדרך חזרה אל ביתם וילדיהם. מאוחר יותר באותו יום, האחים לומדים ששני מבקרים מחכים לראות אותם מאחורי דלת צהובה, וניתן לראות את ההורים מתקרבים אל דלת דומה אל זו שנראית במנסרה. מתוך אמונה שהוריהם עדיין בחיים, השלושה נדהמים למצוא את אורוול והמזכירה שלה "שירלי", שהיא בעצם הרוזן אולף שמסווה את עצמו בתחפושת. האב והאם שהוחזקו בשבי מתבררים כהוריהם של האחים דנקן, קוויגלי ואיזדורה קוואגמייר, ולא כהוריהם של בני בודלר כפי שהצופה עשוי לחשוב. כאשר קלאוס מחבל באחת ממכונות המנסרה, אדוני מאיים לשלוח את ילדי בודלר אל שירלי. אורוול פוקדת על קלאוס לקשור את עוזרו של אדוני, צ'ארלס, אל גזיר עץ ושולחת אותו למסור בעודה מבחינה באולף ובאיש בעל ידי הקרסים. ברגע האחרון, האיש בעל יד הקרסים משחרר מבלי משים את עובדי המנסרה, אורוול נופלת לתוך כבשן ומתה ואולף והאיש בעל יד הקרסים נמלטים. לאחר שהם מגלים שהוריהם מנעו את שריפת עלוביוויל, שלושת יתומי בודלר מתאחדים שוב עם מר פו רק כדי לגלות שהוא קוּדם וכבר אינו אחראי על ביטחונם. פו מעניק לקלאוס את המשקפת השבורה שאולף גנב ממנו לפני שהוא שולח את הילדים לפנימיית "פרופרוק". בינתיים, יתומי קוואגמייר נשלחים אף הם לאותה הפנימייה, לאחר שביתם נהרס ביחד עם אחיהם הצעיר והוריהם בשרפה שהובערה על ידי דמות מסתורית.
עלילה > עונה 2

פרקים 9–18 (10 פרקים). העונה השנייה מהווה עיבוד לספרים "הפנימייה המחמירה", "המעלית המזויפת", "הכפר הנתעב", "המרפאה המסוכנת" ו"הקרנבל צמא הדם". העונה עלתה במלואה ב-30 במרץ 2018.