stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טביעת הצוללת סקורפיון
בעיית הטורפדות

תצורת פעולת טורפדו רגילה היא: טורפדו מאוחסן במדור, מצבר לא פעיל, מחובר לכבל מדידת טמפרטורה.

המדחפים נעולים עם מחבק נעילה. לקראת השימוש מוכנס הטורפדו לצמ"ט מחובר לכבל העברת נתונים דרכו יקבל פקודות והתקנות.

לקראת הירי מותקנים נתוני המטרה, חלל הצמ"ט מוצף מים ונעשית השוואת לחצים עם הים בחוץ.

עם פקודת הירי – מכל האלקטרוליט נפרץ ושופך את החומצה לתוך המצבר. תוך 2 שניות המצבר פעיל, המנוע מופעל, כבל ההתקנות נחתך והטורפדו יוצא לדרך.
הוועדה שבדקה את הנושא הטכני מצאה כי תחום המצברים היה בעייתי. יצרן המצברים עבור טורפדו Mk37 התקשה לספק את הכמות הנדרשת עקב קושי בעמידה במפרט. הוספת יצרן מצברים לא משפרת משמעותית.

בדיקות חדשות של מחלקת החימוש מחריפות את הפער. דיווח יצרן החימוש התת-מימי למחלקת חימוש –ענף נשק תת-מימי. מציג כשלים של המצברים. ברעידות חזקות המצבר מפעיל את עצמו והופך ל"חם".

היו אירועי הפעלה לא רצוניים מהם פעמיים בצוללות. טורפדו פעל במדור נתקבלה התרעת התחממות וקורר עם צינור מים. במקרה אחר הופעל הטורפדו בתוך הצמ"ט והוא נורה לים.
כשלים במצברים יצרו תובנה שקיימים בצי מצברים בצי "לא תקינים", נעשה תהליך החזרת מצברים לכל הסדרות עם תוצאות חשודות.

'סקורפיון' קיבלה מברק לים להחזיר מצברים לבדיקה כשהייתה בסיור בים התיכון. נאמר לה שבחזרתה לנמל הבית תפרוק טורפדו "חשודים" לבדיקה. מספר מצברי טורפדו בצוללות אחרות נפסלו לשימוש.
טורפדו Mark 37E בשימוש ישראלי.
הסיבות לטביעה

ניתוח חוזי של הקלטות מהסונאר הציג 3 אירועים:
פיצוץ ראשון של טורפדו בודד פוער חור בגוף לחץ צד ימין.
לאחר שניות בודדות פיצוץ גדול – הערכה מספר טורפדו מתפוצצים במדור
פיצוץ שלישי רעש הקריסה של הצוללת סקורפיון.
שלושת הפיצוצים הביאו את קרייבן למסקנה שאירע פיצוץ בחימוש הצוללת.

הסיבות נבדקו על ידי כחמש ועדות במשך מספר שנים ולא הגיעו למסקנה סופית. באופן רשמי ה'סקורפיון' טבעה מסיבה לא ידועה.
הערכה הסבירה ביותר היא תקלה במצבר הטורפדו דגם 37 שנשאה. נוזל האלקטרוליטי במצבר נמצא בנפרד ורק בעת הירי עובר וממלא את חלל המצבר. הצוללת הפליגה לכיוון נמל הבית במהירות תת-ימית גבוהה, קרוב ל-20 קשר. במהירות זאת התפתחו רעידות שגרמו למצבר באחד הטורפדות לעבור למצב פעיל. הטורפדו פעל בעודו במחסן והתחמם. ללא התנועה במים לא היה מה שיקרר אותו.
תהליך החירום למקרה כזה הוא הטלת הטורפדו עם מדחפים נצורים שיטבע. הצוות לא הצליח להעביר את הטורפדו לצינור ההטלה. המפקד הפנה את קורס הצוללת ב-180 מעלות ובכך ביטל את פעולת מרעום הטורפדו. 

הטורפדו שפעל במחסן יצר שרפה ופיצוץ. הפיצוץ גרם לטורפדות נוספים שהיו בקרבתו להתפוצץ. הפיצוצים פתחו את גוף הלחץ. מים חדרו לצוללת והיא שקעה במהירות.
ב 2 ניסויים בלתי תלויים שנערכו בצי, נמצא שכאשר מצבר מופעל בטורפדו באוויר ולא טבול במים לוחית ההפרדה בין המצבר לראש הקרבי מותכת והחום יוזם את פיצוץ מרעום הטורפדו.
לאחר הטביעה נעשה שינוי בטורפדות, המצבר הורחק מהראש הקרבי והועבר אחורנית לקרבת המנוע.
תאוריות קונספירציה

היו מי הגיעו למסקנה שהצוללת הוטבעה על ידי הסובייטים. וכי הממשל בארצות הברית יודע על כך ונמנע מפרסום כדי לא ליצור עימות גלובלי. ואף כתבו ספרים על כך. ” Sunk by the Soviets, Buried by the Pentagon”
ההנחה שהצי הסובייטי היה מסוגל באותה עת לגלות בלב האוקיינוס צוללת אטומית אמריקאית בתנועה תת-מימית. ועוד להטביע אותה בלי שצי ארצות הברית ידע על כך, מתארת נחיתות מבצעית אמריקאית קיצונית בתחום החשוב ביותר של המלחמה הקרה.
הנצחה

לוח זיכרון לצוללות צי ארצות הברית שאבדו במוזיאון הצי בוושינגטון.
לוח זיכרון ל'סקורפיון וצוותה בביס הצי בנורפוק (וירג'יניה)
בדיקות למניעת זיהום סביבתי

החשש מזיהום רדיואקטיבי באזור השברים נובע מהכור האטומי של הצוללת ומשתי פצצות אטום שהיו חלק מחימוש הצוללת ונמצאות בין השברים.
מקורות וקריאה נוספת

אברהם פלג, מצגת והרצאה במוזיאון ההעפלה וחיל הים, 5 ביולי 2019.
CINCLANTFLEET History Log June 1968 to July 1969, page 104 at 4. a
Sherry Sontag and Christopher Drew, Blind man's Bluff, Death of a Harper Paperbacks, 1998 pgs 124-170.
Ed Offley, Scorpion Down Sunk by the Soviets, Buried by the Pentagon: The Untold Story of the USS Scorpion
Sewell, Kenneth; Preisler, Jerome (2008). All Hands Down: The True Story of the Soviet Attack on the USS Scorpion. New York: Simon & Schuster. ISBN 978-1-43910-454-5
John Pina Craven (2001). The Silent War: The Cold War Battle Beneath the Sea, New York: Simon & Schuster. ISBN 0-684-87213-7
Charles River (editors) The Disappearance of the USS Scorpion
ביאורים

↑  1 – מערך הסונאר, 2 – חדר טורפדו, 3 – חדר המבצעים והשליטה, 4 – הכור האטומי, 5 – חלל מערכות העזר ו-6 – חדר מכונות.
↑  אדמירל אוסטין השתתף גם בוועדת החקירה על טביעת הצוללת ת'רשר
↑  הצילום נעשה על ידי צוות הבתיסקף "טריאסטה II" ב-1968 ופורסם על ידי צי ארצות הברית מספר שנים מאוחר יותר.
↑  הלוחית הייתה דקה בעובי 1.2 מ"מ.
הערות שוליים

↑  קייל מיזוקמי בקישורים חיצוניים.
↑  המקור Blind man's Bluff עמ' 150
↑  אד אופלי בכותרת ספרו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4547681-0
מדינה בסחרחורת

"מדינה בסחרחורת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי בניה ברבי. את השיר הוציאה ב-1 בדצמבר 2024 לאור חברת התקליטים D-Music, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ברבי ואבי אוחיון, שגם הלחינו אותו לצד מתן דרור, האחראי על ההפקה המוזיקלית. השיר מציג תמונה מורכבת של החיים במדינת ישראל, המשלבים בתוכם קשיים, תסכולים ואופטימיות. הוא נוגע בבעיות מוכרות במדינה, דוגמת יוקר המחיה, פקקי תנועה והמתיחות הביטחונית. ביטויים כמו "ביומיים הלכה המשכורת" ו"הצדק סגור בבית סוהר" מותחים ביקורת נוקבת על מצבה הסוציו-אקונומי במדינה.
בחלק השני, ניכרת תחושת תקווה שמלווה בכמיהה לשינוי. דימויים כמו "פותחים שולחן פה למשיח" ו"אני מחכה לו פה" מבטאים אופטימיות כמעט נאיבית, המהולה בכאב ובציפייה לעתיד טוב יותר. המסר של השיר משלב בין ביקורת כנה ואהבה למקום שבו חי היוצר, כשהוא מדגיש שגם ברגעים קשים, קיימת תקווה לעתיד משופר שבו הדברים ייפתרו.
הצלחה מסחרית

"מדינה בסחרחורת" הושמע רבות בתחנות הרדיו השונות בישראל. הוא הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד של מדיה פורסט, המאגד את נתוני האיירפליי השבועיים במדינה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
הערות שוליים

↑   בניה ברבי - מדינה בסחרחורת, סרטון  באתר יוטיוב, 1 בדצמבר 2024
| בניה ברבי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חלקים מהניגון • מישהו איתי כאן • קרן שמש |  |
| ערכים קשורים | The Voice ישראל • NMC |  |
| בניה ברבי - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| חלקים מהניגון | "אמונה (תחזיקי חזק)" • "מהכפר אל העיר" • "מיתרי הלב" |  |
| מישהו איתי כאן | "מישהו איתי כאן" • "תפסת לי מקום" • "עכשיו הלב פתוח" • "ממה את מפחדת" |  |
| קרן שמש | "במקום הכי רחוק" • "קחי את הפחדים" • "מנגינה קטנה" • "כמה רקדנו" • "עכשיו" • "מי לא יבוא" • "עד שזה נגמר" • "גומות" • "מה שבא בא" • "קרן שמש" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אל תשאלי" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: abd0daa6-ef6f-486b-a4fb-370d03a2a7b7  MusicBrainz work: fdb3e6f9-c589-4b3d-918a-e3e870cf0faf
קבורה משנית

גלוסקמות כלקוליתיות מארץ־ישראל לקבורה משנית
קבורה משנית (בלשונות זרות גם "הלוויה כפולה") היא צורה של קבורה, בה שרידיו או עצמותיו של נקבר מוּצאות מהקבורה הראשונית לקבורה מחדש, לרוב לאחר ריקבון הבשר והיעלמותו.
סקירה כללית

מנקודת מבט ארכאולוגית ואתנוגרפית, קבורת המתים מחולקת לשתי קטגוריות: קבורה ראשונית וקבורה משנית. קבורה ראשונית מתייחסת לקבורה הראשונה שנעשתה לגופת המת, עם ניתוק זמני או סופי של כל המגע הפיזי של בני המשפחה והקהילה עם הנפטר. קבורה משנית ניכרת בתיעוד הארכאולוגי והאתנוגרפי. ישנם התייחסויות, תהליכים ומאפייני זיהוי רבים ושונים של קבורה משנית, וכיצד היא שונה מקבורה ראשונית. הם יכולים להיות דומים במובנים מסוימים. ישנם גם מניעים רבים ושונים לביצוע הקבורה המשנית. קבורה משנית עשויה להתרחש לאחר טקס ההלוויה הראשוני, שבמהלכו ישנה עיסוק פיזי מחודש בשרידים האנושיים. העיסוק עשוי לכלול טקס הלוויה שני, הנחשב לפעמים כמשנה את מצבו הרוחני של הנפטר.
סקירה כללית > זיהוי קבורה משנית

ארכאולוגים מגדירים את הקבורה המשנית במקרים רבים לפי חוסר במאפיינים מסוימים הקיימים לרוב בקבורה ראשונית. אם ישנו שלד מלא, שלם ובמנח אנטומי נכון, כנראה שמדובר בקבורה ראשונית. תרבויות מסוימות מנקות מבשר את הגופה לאחר המוות (אנ'), תהליך שיכול לתפוס את מקום הקבורה הראשונית. לאחר מכן הם אוספים את כל העצמות המנוקות וקוברים אותן בקבר כשלד "שלם" ו"אנטומי" (גם אם חסרות כמה עצמות). עקב חוסר שימור, כמה עצמות קטנות, כגון הגלילים, החוליות או הצלעות עשויות להיות חסרות. לכן, היעדר עצמות קטנות עשוי שלא להעיד על קבורה משנית. כאשר יש שלד מלא, ארכאולוג יכול לבחון את האדמה מתחת לשרידים ומסביבם, על מנת לזהות נוכחות של חומר אורגני באדמה המסמל את ריקבון הבשר באתרו. בעיות של טפונומיה באתר או נסיבות מוות עלולות לתרום לשלדים לא שלמים. נזק זה עשוי להיגרם מתהליכים טבעיים (רעידת אדמה, שיטפון, בליה וסחיפה), מבעלי חיים (בדרך כלל מכרסמים אך גם נחשים), או שוד קברים והזזת עצמות, או מפעולות אנושיות שאינן קשורות לקבורה או או למסורות הלוויה (למשל בנייה או חקלאות).
בסהר הפורה > בתרבויות טרום־היסטוריות

בבתי המתים של האתר האנטולי הנאוליתי צ'טלהויוק מהתקופה הנאוליתית, התרחשה קבורה משנית של גולגולת של אדם אחד עם אחר, ונוצרו גם גולגולות מכוירות בתרבות הנאוליתית הקדם־קרמית ב' (אנ').
שכיחות הקבורה בלבנט החלה להתגבר בתקופה הנאטופית (10,500–8,500 לפנה"ס). ניצני הקבורה המשנית התפתחו בתקופה זאת, והיא שכיחה בכמה אתרים בה, אך עיקר הקבורה בתקופה זאת הייתה ראשונית. בתקופה הנאטופית המאוחרת בעינן (שכבה Ic), בה התגלו 35 פרטים קבורים, התגלו שלוש קבורות משניות. גם במערת היונים בה הקבורה הראשונית היא הנפוצה, התגלתה קבורה משנית נאטופית, במקרים מוקדמים ומאוחרים. ניצני הקבורה המשנית בתקופה הנאטופית הודגשו בתקופה הנאוליתית הקדם־קרמית א' (8,000–7,500 לפנה"ס). בתקופה הנאוליתית הקדם־קרמית ב' (7,500–6,000 לפנה"ס) התקיימו קבורות ראשוניות ומשניות בו־זמנית במרבית האתרים. עיסוק בשלד שנים לאחר שהמת נדבר היה נפוץ בתקופה הנאוליתית, וב"פחי האשפה" של אתרי מגורים מהתקופה (כמו עתלית־ים, ביסמון, קריית בעל ויריחו) נמצאו, נוסף על עצמות בעלי־חיים וכלים שובים גם עצמות אדם רבות, דבר המעיד על עיסוק אינטנסיבי בשלדים ועל היותם משולבים במערכות החיים. העדויות על קבורה בארץ ישראל באלף ה־6 לפנה"ס כוללות שלדים בודדים בלבד, אך מעדויות רבות שנמצאו בגבל מהתקופה הנאוליתית הקדומה ניתן ללמוד על קבורה בקנקנים, בעיקר של ילדים ותינוקות. הממצאים מייצגים את מנהגי הקבורה באותו אלף, והקבורה בקנקנים היא חידוש בולט במסורת הקבורה בדרום הלבנט, אף שבשלב זה הופיע רק בחוף הלבנון ולא בארץ־ישראל. באלף ה־5 לפנה"ס בארץ ישראל בלטה, על אף קיטוע המידע מאתרי התקופה, קבורת הילדים והתינוקות בקנקנים, מהצפון (בתל דן, תל תאו ונחל זהורה) ועד הדרום (באתר קטיף Y-3). בתקופה הכלקוליתית הפכה רוב הקבורה למשנית, ומכלי הקבורה, כעת בדמות גלוסקמות, משמשים באופן נרחב לקבורת בוגרים. המכלים הם כלים מעוטרים ועמוסים בסימנים סמליים רבים. המעבר מקבורה ראשונית למשנית היה תהליך רציף וסדיר מהתקופה הנאטופית לכלקוליתית. קבורה משנית באותה תקופה קשורה ביישובי קבע בעוד שקבורה ראשונית קשורה בחיי נוודות.
יש המשערים שהדולמנים שנמצאו בלבנט שימשו לקבורה ראשונית בלבד, מתוך אמונה בהבדל בין גופה עם בשרה לעצמות בלבד, ולאחר כילוי הבשר עברו העצמות לקבורה משנית.
בסהר הפורה > בתקופת הברונזה

בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת נמצאו קבורות משניות מעטות יחסית לקבורות ראשוניות, בין השאר בתל נאמי (בין נווה ים להבונים) בו נמצאו קבורות משניות של חלקי שלדים עם מנחות קבורה – שם ייתכן שהקברים רוקנו לצורך שימוש חוזר, אולם ייתכן ששם שודדי קברים הם שקברו מחדש את הנקברים מהקבורה הראשונית שנשדדה מתוך כבוד להם.
בארמון המלכותי שבעיר קטנה נמצאה מערת קבורה מלכותית, שממצאיה לא נבזזו. המערה הורכבה מחדר ראשי, ממנו היו כניסות לשלושה חדרים צדדיים, ולכל חדר היה תפקיד שונה. בחדר המרכזי התבצעה הקבורה ונערכו הטקסים, כולל טקס המשתה הראשי (המרזח). בצדו השמאלי של החדר נמצא ארון קבורה מבזלת ללא מכסה, ובו שרידי שלושה אנשים, שלושתם אינם שלמים – עצמותיהם נלקחו לשם מקבורתם הראשונית. הקבורה הראשונית נעשתה בחדר הימני, בו נמצאו שני ספסלי אבן שעל אחד מהם שכב השלד היחיד בכל המערה שנותר שלם ותקין מבחינה אנטומית – ככל הנראה הנקבר החדש ביותר, היחיד שלא הספיקו להזיז; כן נמצא בו ארון האבן השני במערת הקבורה, גם הוא ללא מכסה, ובו שרידי שני פרטים, מספר כלי חרס וקערות זהב. החדר השמאלי שימש כולו כגלוסקמה (כלומר, מאספה), ובו הונחו, כשהובאו מכל שאר חדרי המערה, עצמות האנשים (וכן עצמות בעלי חיים) במקום מנוחתם הסופי. כמו בשאר המערה, גם שם נמצאו קערות עם מנחות למתים. ניתן לשער מממצאי המערה על תהליך הקבורה כולו, הראשונית והמשנית: כשהמלך מת, גופתו ככל הנראה חוממה, לא ברור איפה אך כנראה בחוץ, אולי כטקס ציבורי. לאחר מכן הובאה הגופה למערה לקבורתה הראשונית, כנראה בחדר הימני. בקבורה המשנית הגופה שכבר נרקבה הועברה לארון אבן, שם נהנו ממנחות ומטקסי המשתה למתים. הקבורה השלישית (tertiary burial) בוצעה לנקברים הישנים ביותר, שהעברו לחדר השמאלי, המשמש כגלוסקמה.
בסהר הפורה > בתקופת הברזל

בתקופת הברזל ביהודה הייתה נפוצה קבורה פתוחה (הנחת הנפטרים על מדפים, ללא כל כיסוי) במערות קבורה משפחתיות (אך נמצאו גם קבורות יחידים או זוגות, כנראה למעמד העליון בעיקר). הקבורה המשפחתית במערה לדורות רבים לא אפשרה הקצאת מקום לכל אחד מבני המשפחה, ולכן, בעוד שאבות ואמהות המשפחה נקברו בחדר מיוחד בקבורה ראשונית לעד, קבורת בני המשפחה הצאצאים נעשתה בשלבים: בשלב הראשון נקברה הגופה, ובשלב השני לוקטו העצמות, שללא הבשר נפחן קטן הרבה יותר, קיבוצן והבאתן לקבורה משנית. בסלע נחצבו חללים מיוחדים שנועדו להוות מכלים לקליטת העצמות של שלב הקבורה המשנית – חללים אלה נקראים באנגלית repository או depository (ולעיתים גם pit אן well), ובעברית מודרנית לעיתים נקראים "מאספים", וייתכן שאיסוף העצמות בהם קשורים לביטוי המקראי "נאסף אל עמיו". החללים נחצבו בירכתי המערה, מעבר למדפים עליהם הונחו הגוויות או מתחת למפלסי המדפים. צורתם לא הייתה אחידה – נמצאו חללים עגולים, דמויי באר, חדרים מלבנים או סגלגלים, ואף חסרי צורה מוגדרת; לעיתים נחצבו בקפידה, ולעיתים מערת הקבורה נחצבה בדייקנות, בעוד שחללי הקבורה המשנית נחצבו ברישול. למתים הוגשו מנחות קבורה – לרוב מספר גדול של בקבוקים קטנים ופכיות, ומנחות כאלה נמצאו גם במאספות. ביהודה הייתה גם ידועה קבורה במתקנים דמויי שקתות חצובים באבן; במערות בהן הקבורה נעשתה בשקתות לא נמצאו חללים לליקוט עצמות, ומכאן שקבורה מסוג זה הייתה קבורה ראשונית וסופית, ללא קבורה משנית. לעיתים שקתות כאלה נמצאו במערות משפחתיות, בהן, כאמור, אבות המשפחה נקברו בקבורה ראשונית סופית, בעוד שאר בני המשפחה, בחדרים אחרים, נקברו גם בקבורה משנית. לעיתים נמצאו במאספות חפצים אחרים כמו קמעות (כמו למשל לוחיות ברכת כהנים).
בסהר הפורה > בתקופת הברזל > במקרא

לאחר מות שאול ויונתן בגלבוע וקבורתם בידי אנשי יבש גלעד תחת האשל ביָבֵשָׁה (שמואל א', ל"א, י"א–י"ג), מוציא דוד את עצמותיהם מקבורתם הראשונית וקובר אותם בארץ בנימין בנחלת קיש: ”וַיֵּלֶךְ דָּוִד וַיִּקַּח אֶת עַצְמוֹת שָׁאוּל וְאֶת עַצְמוֹת יְהוֹנָתָן בְּנוֹ מֵאֵת בַּעֲלֵי יָבֵישׁ גִּלְעָד [...] וַיַּעַל מִשָּׁם אֶת עַצְמוֹת שָׁאוּל וְאֶת עַצְמוֹת יְהוֹנָתָן בְּנוֹ וַיַּאַסְפוּ אֶת עַצְמוֹת הַמּוּקָעִים. וַיִּקְבְּרוּ אֶת עַצְמוֹת שָׁאוּל וִיהוֹנָתָן בְּנוֹ בְּאֶרֶץ בִּנְיָמִן בְּצֵלָע בְּקֶבֶר קִישׁ אָבִיו וַיַּעֲשׂוּ כֹּל אֲשֶׁר צִוָּה הַמֶּלֶךְ וַיֵּעָתֵר אֱלֹהִים לָאָרֶץ אַחֲרֵי כֵן.” (שמואל ב', כ"א, י"ב–י"ד).
בסהר הפורה > בתקופת בית שני

| --- | --- |
 :  ראו גם – ליקוט עצמות
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בתקופת בית שני הייתה נפוצה מאוד הקבורה המשנית בגלוסקמות.
ציון עוזיה מלך יהודה מצביע על הזזת גופת עוזיהו מלך יהודה מקבורתו הקדומה, בין אם הייתה ראשונית או משנית, לקבורה אחרת, כלומר קבורה משנית (או שלישית, tertiary burial).
באירופה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
באירופה התקיימה קבורה משנית מתקופות טרום־היסטוריות, כולל בתקופה המזוליתית. המנהג ניכר שם בימי הביניים.
באירופה > בארצות גרמאניות

ידועות דוגמות לקבורה משנית (בגרמנית: Nachbestattung או Sekundärbestattung) מהתקופה הפלאוליתית בגרמניה (כולל מהתרבות המוסטרית הפלאוליתית התיכונה ומהתרבות המגדלנית הפלאוליתית העליונה).
באירופה > בלטביה

באתר הקבורה Zvejnieki (אנ') בלטביה נמצאו עדויות להפרעת קברים מכוונת, בה הפרט נקבר תחילה, ולאחר מכן מחולץ מקברו איבר מסוים.
באירופה > באנגליה

קבורה משנית ניכרת בתקופת הברזל באנגליה.
במזרח הרחוק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חלק ניכר מתיעוד טקסי הקבורה מגיע מתצפיות של חוקרים, מיסיונרים ואנשי מנהל שחיו בקרב עמים ילידים. שלוש דמויות חשובות בניתוח דיווחים אלה היו הרץ, שרר ושטהר. חוקרים אלה אפיינו את הקבורות המשניות של קהילות נגדג'ו־דייה, שהיו חלק מתרבות הדיאק (אנ') באינדונזיה, בעלת מבנה ברור לטקסי קבורה משניים. הטקסים המובנים מאוד עזרו לקהילה להרגיש למראית עין כאילו יש לה שליטה על המוות. התרגום והפרשנות בתזה של הרץ היו מכריעים בתחום, ועדיין משמשים כבסיס להבנה ולפרשנות של פרקטיקות תרבותיות עדכניות של קבורה משנית. התמה המנחה של הרץ הייתה שבקהילות נגדג'ו־דייה קיימת חובה מוסרית הן מהמשפחה והן מהקהילה להועיל לנפטר בחיים שלאחר המוות. בנוסף לסיפוק צורכי הנפטרים, הדגיש טקס זה את טובת הקהילה על פני אינדיבידואליזם. חשוב לציין שהרץ, שרר או שטהר לא חיו בין הילידים.
קבורה משנית נראית גם בתרבויות רבות לאורך מאות שנים מחוץ לנגאדג'ה־דייה. המאפיינים הייחודיים והתדירות של קבורה משנית משמשים לעיתים קרובות כדי לסייע בזיהוי ואפיון יישובי עבר. עוד כמה דוגמאות ידועות כוללות את המגליתים מתרבות ה־Funnelbeaker (אנ'), הנהלים המחמירים בקברי הבודדים בתרבות גרזן־הקרב (אנ'), והייחודיות של תרבות ה־Pitted Ware (אנ'). תרבויות מסוימות אף מכילות שרידים של פרטים רבים החשופים לאש, אך גם לאיכול הבשר.
קבורה משנית קיימת בתקופה המודרנית בטאיוואן.
באפריקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
באמריקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

גלוסקמה
ליקוט עצמות
גולגולת מכוירת
לקריאה נוספת

יובל ברוך, אנט לנדס־נגר, מנהג ליקוט עצמות (Ossilegium) וקבורתן בגלוסקמות באזור דרומא לאחר ימי הבית השני: נקודת מבט ארכיאולוגית, מחקרי יהודה ושומרון קובץ כז 1, 2018, עמ' 19–47
Åsa M. Larsson, Secondary Burial Practices in the Middle Neolithic: Causes and Consequences, Current Swedish Archaeology 11, 2021-06-10, עמ' 153–170 doi: 10.37718/csa.2003.08
ביאורים

↑  אין לבלבל עם קבורה כפולה שבה נקברות שתי גופות יחד
מארי בורדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביוני 1892 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  12 ביולי 1963 (בגיל 71) ברלין, גרמניה המזרחית 
 מדינה:  גרמניה, הרייך הגרמני 
 מקצוע:  לוחמת מחתרת, אלטע זאכן 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (14 בפברואר 2012) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מארי בורדה
 
מארי גרטרוד אנה בורדה, שכונתה "מיצה" (בגרמנית: Marie Gertrud Anna Burde ‏ 9 ביוני 1892 – 12 ביולי 1963), הייתה אישה גרמנייה שהתפרנסה מאיסוף ומכירת גרוטאות. בתקופת השלטון הנאצי היא נתנה מחסה לשלושה צעירים יהודיים, האחים יוסף(גר') ואלפרד וולף וארתור פורדנסקיו, וכך הצילה את חייהם. בתחילה חיו בורדה והצעירים בדירת המרתף הדלה שלה בברלין, אך לאחר שהבניין נהרס בהפצצה, עברו לאזור שונאו ליד ברנאו, שם הקימו מחסה מאולתר על קרקע שבבעלותה. מארבעת הניצולים, אלפרד יוזף היה כלוא במחנה ריכוז בתקופת המלחמה. מרבית המידע על חייה של בורדה מגיע מזיכרונותיו של רולף יוזף (1920–2012), בן למשפחה יהודית דתית.
לאחר מותה קיבלה בורדה מספר עיטורים, בין השנים 2012 ל-2015, כולל התואר חסידת אומות העולם ופרס "גיבורי הדממה". לוח זיכרון הוקם לכבודה בברלין, סמוך לאתר דירתה לשעבר, ברחוב טגלה 15 ברובע ודינג. רולף יוזף עצמו קיבל את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בשנת 2002.
רקע

במהלך מלחמת העולם השנייה רדפו הנאצים יהודים בארצות הכבושות, וכשנלכדו, נשלחו למחנות השמדה.
ביוגרפיה

מארי גרטרוד אנה בורדה נולדה ב-9 ביוני 1892 בברלין, בת יחידה להוריה, אנה וקארל בורדה. היא התפרנסה מאיסוף חפצים ישנים ומכירת עיתונים. בורדה חיה כרווקה בדירת מרתף ברחוב טגלה 13 ברובע וודינג, שהיה אז שכונת פועלים. יוזף תיאר אותה כ"אישה מוזרה". כשהייתה בת 51 נודע לה על שלושה צעירים יהודים הזקוקים לעזרה, והיא החליטה להסתירם. היא נפטרה ב-12 ביולי 1963 במזרח ברלין בגיל 71.
ביוגרפיה > מקלט בתקופת מלחמת העולם השנייה

רולף יוזף ראה את הוריו מגורשים ביוני 1942 ונמלט למסתור יחד עם אחיו אלפרד (1921–2014). הם חיו ארבעה חודשים בתחנות רכבת וביערות. בשנת 1943 הפנה אותם מכר של אמם למארי בורדה, שכבר הייתה ידועה בסיועה ליהודים. היא קיבלה אותם יחד עם ארתור פורדנסקי בדירתה בוודינג.
האם הותירה כסף אצל שכנים לרכישת מזון, ובורדה, שהייתה צמחונית, מסרה להם את תלושי המזון לבשר. בנוסף, אספה ירקות שנזרקו מהשווקים המקומיים. החדר היה עמוס בעיתונים, בהם ישנו הצעירים והשתמשו בהם כבידוד בחורף. יוזף תיאר את בורדה כאישה אינטליגנטית ששלטה בכמה שפות.
באחד הימים, רולף יוזף נעצר על ידי הוורמאכט ונחקר באלימות על זהות מי שהסתיר אותו. הוא לא הסגיר את בורדה וברח פעמיים – פעם אחת מרכבת בדרכה לאושוויץ ופעם נוספת מחלון בית החולים היהודי. הוא חזר לדירתה של בורדה, שם נותרו אחיו ופורדנסקי. שכנים תמהו על נוכחותם, אך בורדה טענה כי הם אחייניה. המשטרה הגיעה לדירה כדי לחקור.
בסוף 1943 נהרס ביתה של בורדה בהפצצה, והיא ברחה עם שלושת הגברים לשונאו ליד ברנאו, שם הקימו מחסה ארעי. באביב 1944 עברה לדירה אחרת בברלין. באוגוסט 1944, בעקבות הלשנה, נעצר אלפרד ונשלח לזקסנהאוזן ולברגן-בלזן.
אחרי המלחמה

אלפרד שרד את המחנות והתאחד עם אחיו. פורדנסקי גם ניצל. רולף חיכה עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום באפריל 1945. שני האחים תמכו במארי בורדה לאחר המלחמה, אז התגוררה במזרח ברלין עד מותה בשנת 1863.
רולף יוזף הקדיש את חייו לשיתוף סיפור הישרדותו והוקרת חסידי אומות העולם, בעיקר בקרב תלמידים. ב-2002 קיבל את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. הוא נפטר ב-2012, ואחיו אלפרד נפטר ב-2014.
הכרה

בשנת 2003 נקרא על שמה רחוב בשונאו, ברנאו.
ב-14 בפברואר 2012 הוענק לה התואר חסידת אומות העולם ביד ושם.
ב-12 ביוני 2015 נכללה בין ארבע נשים שהונצחו ב-"אתר ההנצחה הגיבורים השקטים" בטקס בחסות שגרירות ישראל.
ב-13 ביולי 2015 הוצב לכבודה לוח זיכרון ברחוב טגלה 15 בברלין, ובו כתוב: "כאן סמוך, בבניין מגורים שנהרס במלחמת העולם השנייה, חיה מארי בורדה. אף שחיה בשולי החברה, הסתירה במרתפה ובבקתה שלה בשונאו שלושה צעירים יהודים והצילה את חייהם.
הערות שוליים

↑  Herrmann, Manja (בדצמבר 2021). "Travelling Heroes—A Transcultural Re-evaluation of Kurt R. Grossmann's Unbesungene Helden (1957), an Early Compilation of Rescue Stories". German History. 39 (4): 590–591. doi:10.1093/gerhis/ghab069. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Marie Burde". Yad Vashem. ארכיון מ-2023-04-07. נבדק ב-2023-04-07.
1 2 3 4  Kosmala 2015, p. 13.
1 2  Tuchel, Johannes (17 באוגוסט 2016). "Widerstand als Reaktion auf Krieg und NS-Gewaltverbrechen". Bundeszentrale für politische Bildung (בגרמנית). ארכיון מ-2023-04-08. נבדק ב-2023-04-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Schönow: Gedenken an vier Widerstandskämpfer". www.bernau.de. ארכיון מ-2023-04-08. נבדק ב-2023-04-08.
1 2  Kosmala 2015, pp. 12–13.
1 2  Kosmala 2015, p. 12.
1 2  Kosmala 2015, pp. 12, 14.
1 2 3 4  "Gedenkstätte Stille Helden: Biografie Marie Burde [Silent Heroes Memorial: Marie Burde Biography]". www.gedenkstaette-stille-helden.de. ארכיון מ-2023-03-15. נבדק ב-2023-04-08.
1 2 3 4  Kosmala 2015, p. 14.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי בורדה".
לוח ההנצחה של ברלין הוקם לכבודה ב-Tegeler Straße 15 בברלין-חתונה ב-13 ביולי 2015
סרט שצולם על ידי חיל האוויר האמריקאי ביולי 1945, המראה את ההרס במרכז ברלין
דוזנברג מודל A

| --- | --- |

Duesenberg Model A
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Duesenberg Straight Eight  Duesenberg Model A Tourer
 יצרן:  Duesenberg Automobile & Motors Company, Inc (אנ')
 שנות ייצור:  1926–1921
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  אין
 מודל אחריו:  Duesenberg Model X  דוזנברג מודל J
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 רוחב:  1,400 מ"מ
 משקל:  1,588 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,581-3,404 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 4,256 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 3 מהירויות
 מעצב:  Fred Duesenberg (אנ')  August Duesenberg (אנ')
דוזנברג מודל A (באנגלית: Duesenberg Model A, קרויה גם: Duesenberg Straight Eight) היא מכונית סלון בסגנון "Touring" (אנ') שהייתה ראשונית לתקופה במפרט המכני ובפאר מתוצרת יצרנית מכוניות המרוץ ומכוניות הפאר Duesenberg Automobile & Motors Company, Inc (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1926–1921 ב-ארצות הברית
ממאפייני "דוזנברג מודל A"

"דוזנברג מודל A" הייתה המכונית הראשונה בארצות הברית שהורכב מנוע 8 צילינדרים
מנוע מתוצרת "דוזנברג" מסוג "Duesenberg Straight-8 engine" (אנ')
מנוע קדמי
מנוע בנזין
מנוע קירור מים
סוג הנעה: הנעה אחורית
1 מאייד מתוצרת "Carburatore Schebler"
מערכת שמן: מכל רטוב, שימון בלחץ מלא
בלמים: הידראולים (אנ')
גלגל רזרבי
מחיר היחידה (שלדה ללא עיצוב) עמד על 8,500 דולר. הלקוח יכול להלביש כל צורת מרכב בעלות נוספת של 3,000 דולר (שנת 1921, ארצות הברית), מחיר פורד מודל טי מבית פורד עמד על 300 דולר על הכביש, לאמור במקום "דוזנברג" אחת הלקוח יכול היה לקבל 39 "פורד מודל טי".
גלריה

"דוזנברג מודל A", שנת 1923
"דוזנברג מודל A", שנת 1922
"דוזנברג מודל A"
"דוזנברג מודל A", שנת 1922
"דוזנברג מודל A", שנת 1922
"דוזנברג מודל A", שנת 1926
"דוזנברג מודל A", שנת 1922
לוגו "דוזנברג מודל A", שנת 1922, ממוקם במרכז החלק העליון של מסגרת הרדיאטור
"דוזנברג מודל A", שנת 1922 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

דוזנברג מודל J
דוזנברג ספיישל / מורמון מטאור