stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסי בכר (קצין)

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1964 (בן 60) בארי, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תקופת הפעילות:  1983–2018 (כ־35 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים  מפקד סיירת צנחנים  מפקד גדוד 101  מפקד בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים  מפקד יחידת מגלן  מפקד חטיבה 55  מפקד חטיבת הצנחנים  מפקד עוצבת הגליל  קצין חי"ר וצנחנים ראשי  מפקד אוגדת עזה  מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים  מפקד הגיס המטכ"לי  מפקד בית-הספר לפיקוד, שליטה ומטה מבצעי  סגן מפקד פיקוד הדרום
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן מלחמת חרבות ברזל
 
יוסי בכר (מימין) עם אלוף טל רוסו והרמטכ"ל בני גנץ בסיור במהלך מבצע עמוד ענן
יוסי בכר (נולד ב-9 באפריל 1964) הוא קצין צבא בדרגת אלוף המכהן כסגן מפקד פיקוד הדרום במילואים מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל. בתפקידו האחרון בקבע כיהן כמפקד הגיס המטכ"לי. שימש גם כמפקד אוגדת עזה, כמפקד עוצבת הגליל, כמפקד חטיבת הצנחנים, כמפקד גדוד 101, כמפקד יחידת מגלן וכמפקד סיירת צנחנים.
ביוגרפיה

בכר נולד ברחובות, גדל והתחנך בקיבוץ בארי. בשנת 1983 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. שם עבר מסלול הכשרה כלוחם, את קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום קורס הקצינים שב לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד הנח"ל המוצנח ושירת בגדוד עד תפקיד מפקד פלוגה. בשנת 1988 שירת כמפקד פלוגה בבה"ד 1 ובשנים 1990–1992 שירת כמפקד פלחה"ן צנחנים.
לאחר תקופת לימודים במכללה לפיקוד ומטה ותואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, התמנה בשנת 1994 למפקד סיירת צנחנים. בתקופתו ביצעה הסיירת מספר מבצעים מוצלחים בדרום לבנון, ובבולט שבהם, מבצע גוף חימום, הרגה שישה מחבלים מן המארב ללא נפגעים. לאור ההצלחה הרבה של הסיירת בתקופת פיקודו, הוקמה יחידת אגוז המחודשת, שהתבססה על צורת הלחימה שהוא עזר בפיתוחה. למרות הפעילות המבצעית האינטנסיבית, לא נהרג בתקופתו אף חייל מאש אויב. הסיירת בהובלתו שינתה את תפיסת עולמה הקודמת, ולמדה לעבוד בשטח אויב בתקופות זמן ארוכות.
ב-1996 מונה למפקד גדוד 101, ובהמשך פיקד על בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים. בשנים 1999 עד 2001 פיקד על יחידת מגלן. בתקופה זו השתתף בפעילויות רבות בלחימה ברצועת הביטחון מול חזבאללה. ב-2001 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת המילואים 55, במקביל ללימודי משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. בכר פיקד על החטיבה במבצע חומת מגן והוביל אותה בכיבוש טולכרם וסביבתה וקבאטיה ללא נפגעים.
ב-2003, לאחר מותו של דרור וינברג, התמנה למפקד חטיבת הצנחנים, והוביל אותה בלחימה באינתיפאדה השנייה נגד הטרור הפלסטיני, בין היתר במבצע אישית לוחצת בשכם, שבמהלכו הרגו חייליו כ-11 מחבלים מבוקשים ופגעו ברבים נוספים. את תפקידו סיים ב-9 באוקטובר 2005. ב-20 באוגוסט 2006 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לקצין חי"ר וצנחנים ראשי. לאחר מלחמת לבנון השנייה, בעקבות התפטרותו של גל הירש, התמנה למפקד זמני של עוצבת הגליל ולאחר מספר חודשים שב לתפקידו הקודם. בנובמבר 2010 מונה למפקד אוגדת עזה. ביולי 2012 פיקד על כוחות האוגדה בסיכול חדירת מחבלים מסיני אשר השתלטו על נגמ"שים של הצבא המצרי בכוונה לבצע פיגוע באזור מעבר כרם שלום. בכר כיהן בתפקיד עד נובמבר 2012. לאחר מבצע עמוד ענן מונה בכר לנציג צה"ל בשיחות עם נציגי המודיעין המצרי אשר שימשו כמתווכים בשיחות העקיפות מול חמאס על תנאי הפסקת האש. בספטמבר 2013 מונה למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים.
ב-2 בספטמבר 2014 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד הגיס המטכ"לי. במסגרת תפקידו ריכז את תחקירי פעולת כוחות צה"ל במבצע צוק איתן. ב-29 בספטמבר 2016 מונה במקביל למפקד בית-הספר לפיקוד, שליטה ומטה מבצעי. במאי 2018 מונה במקביל לסגן מפקד פיקוד הדרום במסגרת התמודדות צה"ל עם העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה. באוקטובר 2018 הוחלף בתפקיד על ידי אלוף מוטי ברוך ופרש משירות קבע בצה"ל. בשירות המילואים משרת כסגן מפקד פיקוד הדרום.
בשנת 2020 הצטרף לתנועת "הביטחוניסטים". באפריל 2020 מונה בכר לטיפול במשבר הקורונה בעיר ביתר עילית, תפקיד אותו מילא במשך חודש, עד להורדת מספר הנדבקים לאפס.
בעת טבח שבעה באוקטובר באוקטובר 2023, נרצחה אימו גאולה בידי מחבלי חמאס שהשתתפו בטבח בקיבוץ בארי. בכר, ששהה בביתו באותו בוקר, הצטייד בנשק של חבר כיתת הכוננות שלא היה בביתו, ויצא לנסות לחלץ חבר קיבוץ שנפצע מירי במחבלים. במשך שעות ארוכות הוא נלחם במחבלים שחדרו לקיבוץ יחד עם בן קיבוץ נוסף – רמי גולד. הם התמקמו בעמדה מוסווית ומשם צלפו במחבלים שתקפו את הקיבוץ. להערכתם הם הרגו כ-15 מחבלי חמאס שחדרו לקיבוץ. בהמשך, במהלך מלחמת חרבות ברזל שירת, כסגן מפקד פיקוד דרום, והשתתף בתכנון ובפיקוד של התמרון היבשתי שביצעו כוחות הפיקוד ברצועת עזה.
חיים אישיים

בכר נשוי ואב לשישה. הוא תושב קיבוץ בארי. אימו, גאולה, תושבת בארי נרצחה בטבח שבעה באוקטובר.
הערות שוליים

↑    מאיה פולק, ‏כך הפך תא"ל במיל' צ'יקו תמיר לאדריכל המלחמה בצפון ובדרום, בעיתון מקור ראשון, 9 באוקטובר 2024.
↑  אביחי בקר, מלחמות ישראל, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2001
↑  משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 173
↑  גל פרל פינקל, ‏אנשים בצל נחשפים בתקשורת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בספטמבר 2018
↑  אביחי בקר, "גדוד מוטיבציה", מעריב, 15.08.1996, עמודים 4-5
↑  המינוי למח"ט צנחנים הפך לאחת הסאגות הנפתלות בצה"ל, באתר הארץ, 24 באפריל 2003.
↑  בן כספית, גימיקים לא חסרים, באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2005
↑  ארנון רגולר, צה"ל הרג ראשי הזרועות הצבאיות של פתח, חמאס וג'יהאד איסלאמי בשכם, באתר הארץ, 27 ביוני 2004.
↑  מיכל יעקב יצחקי, "לצד החיילים שלי אני מרגיש חי", באתר ישראל היום, 5 באפריל 2013.
↑  חנן גרינברג, חלוץ מינה מחליף זמני להירש באוגדת הגליל, באתר ynet, 21 בנובמבר 2006
↑  אמיר בוחבוט‏, קצין איסוף: הכירו את דור המפקדים החדש של צה"ל, באתר וואלה, 27 ביולי 2012.
↑  יואב זיתון ורועי קייס, צפו: חיל האוויר תוקף את הנגמ"ש שחדר מסיני, באתר ynet, 6 באוגוסט 2012.
↑  אור הלר, אלוף פיקוד דרום טל רוסו: "מופתע מהשקט המהיר שהגיע אחרי המבצע", באתר nana10‏, 27 בנובמבר 2012.
↑  נעם ויטמן, כך מתכוננים המג"דים העתידיים למלחמה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 23 בינואר 2014
↑  תא"ל יוסי בכר הועלה לדרגת אלוף, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 2 בספטמבר 2014
↑   גילי כהן, תחקיר צה"ל על הלחימה בעזה: המנהרות ההתקפיות היו עבור הכוחות "בחזקת נעלם", באתר הארץ, 18 באוקטובר 2016
↑  יוסי יהושוע ואליאור לוי, פיקוד אחד, שני אלופים, באתר ynet, 4 במאי 2018
↑  קובי פינקלר, יוסי בכר פורש מצה"ל - "אתה האיש שהפכת חזון למציאות", באתר ערוץ 7, 3 באוקטובר 2018
↑  מי אנחנו, באתר הביטחוניסטים
↑  יואב לימור, האיש שחילץ את ביתר עילית מהקורונה, באתר ישראל היום, 7 במאי 2020.
↑  גל פרל, ספר לא ראוי לקריאה, הבלוג על הכוונת, ‏ 23 במרץ 2024.
↑  יוסי בכר, קומנדו של איש אחד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 בנובמבר 2023
↑    עמיר רפפורט, ‏הזמן פועל לטובתנו? סיכום השבוע השני למלחמה, בעיתון מקור ראשון, 20 באוקטובר 2023.
↑  חן קוטס, אבא שלי אלוף, באתר ynet, 30 באפריל 2017
סינדרלה (דמות דיסני)

| --- | --- |

 שם סרט:  סינדרלה   סינדרלה 2: חלומות מתגשמים   סינדרלה 3: אהבת אמת   סינדרלה
 הופעה ראשונה:  סינדרלה (1950)
 יוצרים:  מרק דייוויס   וולט דיסני   מארק הן   אריק לארסון   שארל פרו   לס קלארק
 גילום הדמות:  לילי ג'יימס (סרט, 2015)
 דיבוב:  איילין וודס (סרט, 1950)   קת' סוסי (פארקים של דיסני)   תמי טפן (קול שירה בסינדרלה 3)   קרן סטרסמן (מיקי מאוס)   סוזי סטיבנס (קול שירה)   ג'ניפר הייל (1999–הווה)
 דיבוב בשפה העברית:  טל אמיר (סרט משנת 1950)   מיכל צפיר (סינדרלה 2: חלומות מתגשמים)   אלונה אלכסנדר (סינדרלה 3: אהבת אמת)   משי קלינשטיין (סרט משנת 2015)   אורלי תגר (ראלף שובר את האינטרנט)
 מידע
 מקצוע:  scullery maid
 תואר:  נסיכה
 שיוך:  נסיכות דיסני
 דמויות קשורות
 משפחה:  הנסיך (בעל)   אבא (מת בפרולוג)   ליידי טרמיין (אם חורגת)   דריזלה ואנסטסיה טרמיין (אחיות חורגות)   צ'אד צ'רמינג (בן, היורשים)  קלואי צ'רמינג (בת, היורשים)
סינדרלה (באנגלית: Cinderella) היא דמות בדיונית המופיעה בסרט האנימציה ה-12 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, "סינדרלה" שיצא לאקרנים בשנת 1950, ובהמשכונים שלו, "סינדרלה 2: חלומות מתגשמים" שיצא בשנת 2002 ו"סינדרלה 3: אהבת אמת" שיצא בשנת 2007. בסרט המקורי מדובבת סינדרלה על ידי הזמרת והשחקנית האמריקאית איילין וודס. בסרט ההמשך ותוכניות הטלוויזיה שלאחר מכן, הוחלפה וודס בשחקניות האמריקאיות ג'ניפר הייל ותמי טפן, המספקות את קולות הדיבור והשירה של הדמות בהתאמה.
בעקבות מותו של אביה בטרם עת, סינדרלה נותרת בטיפול המזניח של אמה החורגת האכזרית ואחיותיה החורגות הקנאיות שמתעללות בה ללא הרף, גריזלדה ואנסטסיה, מכריחות את סינדרלה לעבוד כעוזרת בית בבית שלה. כאשר הנסיך עורך נשף, אמה החורגת לא מרשה לה ללכת. סינדרלה נעזרת בפיה הסנדקית האדיבה שלה המעניקה לה שמלת כסף יפהפייה וזוג נעלי זכוכית ייחודיות. סינדרלה משתתפת בנשף, כשעליה לעזוב את האירוע בחצות, כשהכישוף מתבטל. מבקרי קולנוע תיארו את הדמות כפסיבית מדי, חד־ממדית ופחות מעניינת מדמויות המשנה בסרט. מבקרים אחרים מצאו אותה חביבה, מקסימה ונצחית. גם מלאכת הדיבוב של וודס זכתה לשבחים. סינדרלה הפכה לאחת הנסיכות המפורסמות והמזוהות בתולדות הקולנוע. היא נסיכת דיסני השנייה. עם נעלי הזכוכית האייקוניות שלה, שמלת הכסף, התסרוקת וסצנת המהפך, אחד מהמהפכים הראשונים שנראו על המסך, הדמות התבססה כסמל אופנה, וזכתה להוקרה והכרה מצד ארגונים בולטים בתעשיית האופנה, ביניהם InStyle, אנטרטיינמנט ויקלי וגלאמור, כמו גם מעצב הנעליים ואייקון האופנה הצרפתי כריסטיאן לובוטן, שבשנת 2012 עיצב והפיץ נעל על בסיס נעלי הזכוכית של סינדרלה. לילי ג'יימס גילמה את גרסת הלייב אקשן של הדמות בחידוש הלייב אקשן לסרט המקורי משנת 1950.
פיתוח הדמות

הגרסה של דיסני לסינדרלה התבססה על הגרסה הצרפתית של הסיפור מאת שארל פרו, Cendrillon, שנכתבה בשנת 1697.
פיתוח הדמות > אישיות

התסריט לסרט המקורי עבר תיקונים של כותבים שונים, לפעמים עם פרשנויות שונות לדמות. מוריס ראפף ניסה להפוך אותה לדמות פחות פסיבית משלגיה, בכך שתהיה יותר מרדנית במשפחתה החורגת. ראפף הסביר, ”המחשבה שלי הייתה שלא יכול להיות לך מישהו שמגיע ומשנה בשבילך הכול. אי אפשר להביא לך את זה במגש. אתה חייב להרוויח את זה. אבל בגרסה שלי, הפיה הסנדקית אומרת, 'זה יהיה בסדר עד חצות אבל לאחר מכן זה תלוי בך.' גרמתי לה להרוויח את זה, ומה שהיא הייתה צריכה לעשות כדי להשיג את זה זה למרוד באמה ואחיותיה החורגות, להפסיק להיות עבד בבית שלה. אז הייתה לי סצנה כתובה שהן נותנות לה פקודות והיא פשוט זורקת דברים עליהן. היא מתקוממת, אז הן נועלות אותה בעליית הגג. אני לא חושב שאף אחד לקח את הרעיון שלי ברצינות.”.
פיתוח הדמות > מראה חיצוני

הדמות הונפשה על ידי מרק דייוויס ואריק לארסון, אך לשני האנימטורים לא הייתה אותה תפיסה לגבי הדמות, דייוויס רצה להדגיש את האלגנטיות של הדמות בעוד לארסון את הפשטות והצניעות. כפי שנעשה בסרטי דיסני אחרים, וולט דיסני שכר את השחקנית הלן סטנלי שתגלם את הדמות אל מול האנימטורים, ואילו הם איירו ביססו את הדמות על תנועות השחקנית. בהמשך סטנלי היוותה סימוכין מסוג זה גם לדמויות כמו הנסיכה אורורה בסרט "היפהפייה הנרדמת" ואניטה רדקליף בסרט "על כלבים וגנבים".
דיסני התעקש כי כל הסצנות הקשורות לדמויות אנושיות צריכות להצטלם תחילה באופן חי כדי להחליט האם הן יעבדו לפני שיאפשר להתחיל את שלב האנימציה היקר. האנימטורים לא אהבו את דרך העבודה הזו, והרגישו שהיא פוגעת ביכולתם ליצור דמות. עם זאת, הם הבינו את הצורך בגישה זו בדיעבד והכירו בדיסני כאדם שמטפל בדברים בעדינות.
המקור באנגלית
Disney insisted that all scenes involving human characters should be shot first in live-action to determine that they would work before the expensive business of animation was permitted to start. The animators did not like this way of working, feeling it detracted from their ability to create character. However, they understood the necessity for this approach in retrospect and acknowledged that Disney had handled things with considerable subtlety.
פיתוח הדמות > דיבוב

בסרט המקורי משנת 1950, סינדרלה מדובבת על ידי הזמרת והשחקנית האמריקאית איילין וודס. בשנת 1948, וודס הייתה זמרת צעירה בת שמונה עשרה בלבד העובדת בתור אשת רדיו בזמן והנחיית תוכנית רדיו משלה. במהלך עבודתה ברדיו ABC, כותבי שירים שונים פנו אל וודס ורצו שהזמרת תבצע את יצירותיהם, ובסופו של דבר היא פגשה והתיידדה עם כותבי השירים של הסרט סינדרלה, מאק דייוויד וג'רי ליווינגסטון.
לבקשת דייוויד וליווינגסטון, וודס הסכימה להקליט סדרת שירים שכתבו הצמד לקראת הסרט. וודס הקליטה את השירים "Bibbidi-Bobbidi-Boo", ‏"So This is Love" ו-"A Dream Is a Wish Your Heart Makes". לאחר מכן, הגישו הכותבים את ההקלטות לדיסני עצמו. דיסני התרשם מהביצועים והתקשר אל וודס כיומיים לאחר מכן. השניים קבעו ריאיון בו הציע לה דיסני לגלם את הדמות של סינדרלה.
מאפיינים

סינדרלה היא אישה צעירה עם שיער בלונדיני המגיע עד שכמותיה, עיניים כחולות ועור בהיר. לאחר שאביה נפטר, היא נאלצת לעבוד בביתה שלה כמשרתת וחווה יחס מחפיר מאמה החורגת, ליידי טרמיין, ושתי אחיותיה החורגות, אנסטסיה ודריזלה. למרות זאת, היא נשארת צנועה, טובה ונחמדה. היא מאמינה שיום אחד חלומותיה יתגשמו וטוב הלב שלה ישתלם. ניכר שיש לדמות גישה ריאליסטית, אך היא גם רומנטית ונוטה לחלום בהקיץ. נראה כי יש לה צד סרקסטי וחד.
בעזרת ידידיה העכברים והציפורים, היא מתקנת ותופרת מחדש את שמלת המסיבות הישנה של אמה כדי שתוכל ללכת לנשף המלכותי. למרות זאת - אחיותיה החורגות מרטשות את השמלה ומשאירות את סינדרלה שבורת לב מכך שחלומה ללכת לנשף לעולם לא יתגשם. הפיה הסנדקית שלה מופיעה והופכת את שמלתה של סינדרלה לשמלת כסף מפוארת ונוצצת, יחד עם סנדלי זכוכית.
הופעות > סינדרלה

בתחילת הסרט סינדרלה עובדת כמשרתת בבית שלה עבור אמה החורגת, ליידי טרמיין ושתי אחיותיה החורגות, אנסטסיה ודריזלה. החברים היחידים שלה הם הציפורים והעכברים החיים גם באחוזה, כולל גאס וג'אק, כלב המחמד שלה ברונו וסוסו של אביה, מייג'ור.
היא מכינה ארוחת בוקר לבעלי החיים ולמשפחתה החורגת לפני שהיא מתחילה במטלות הקבועות שלה. הזמנה לנשף מגיעה וסינדרלה רוצה להשתתף. אמה החורגת אומרת לה שהיא תוכל לבוא בתנאי שתסיים את מטלותיה ותמצא משהו מתאים ללבוש. סינדרלה מגלה את שמלת המסיבות הישנה של אמה שנפטרה ומקווה לתקן אותה כדי להפוך אותה למודרנית יותר, אך היא עסוקה מכדי לעשות זאת. בינתיים, כשהעכברים רואים את אחיותיה החורגות של סינדרלה משליכות את תכשיטיהן הישנים, ג'אק וגאס נאלצים לאסוף אותם בשקט. העכברים משתמשים בפריטים שאספו כדי לתקן את השמלה. מאוחר יותר, סינדרלה חוששת שלא תסיים לעבוד בזמן ולא תוכל להשתתף בנשף, אך חבריה חושפים את השמלה החדשה. סינדרלה מאושרת ומודה לחבריה. היא יורדת במדרגות בדיוק בזמן, אך אחיותיה החורגות מזהות את הפריטים שהושלכו ומאשימות אותה בגניבת תכשיטיהן. הן קורעות את השמלה לגזרים ומשאירות את סינדרלה לבדה. בורחת לגן ובוכה.
הפיה הסנדקית מגשימה את חלומותיה והופכת את שמלתה הקרועה לשמלת כסף מנצנצת ויפה. לפני שסינדרלה עוזבת, הפיה מזהירה אותה שהכישוף יפוג בחצות. בנשף סינדרלה רוקדת עם הנסיך והם מיד מתאהבים זה בזה. כשהשעה חצות מתקרבת, היא ממהרת לעזוב, בתקווה למנוע מהכישוף לפוג כשהיא עדיין בנשף, מה שעלול לגרום לה להיתפס על ידי אמה החורגת או אחיותיה החורגות. בגלל החיפזון היא מאבדת את אחת מנעלי הזכוכית שלה על גרם המדרגות, אך לא מצליחה להחזיר אותו. סינדרלה ממהרת להיכנס למרכבה. בעודה עוזבת את הנשף. הכישוף נשבר וסינדרלה שוב לובדת את השמלה הקרועה שלה. היא נזכרת בריקוד שלה עם הנסיך ומודה לפיה על כל מה שעשתה למענה. למחרת, הנסיך מודיע שהוא יתחתן עם העלמה שכף הרגל שלה תיכנס לנעל הזכוכית. ליידי טרמיין שומעת את סינדרלה מזמזמת את אותו השיר שהתנגן בנשף ומגלה כי סינדרלה הייתה הנערה שהנסיך התאהב בה. סינדרלה ננעלת במגדל על ידי אמה החורגת, שמסרבת לתת לה את ההזדמנות למדוד את הנעל, אך חבריה בעלי החיים עוזרים לה לברוח. היא ממהרת למטה לנסות את נעל הזכוכית בידיעה כי נעל הבית תתאים לה, ליידי טרמיין גורמת לכך שהנעל תיפול ותתנפץ. סינדרלה מגלה שהיא שמרה על הנעל השנייה. היא מודדת את הנעל, והיא מתאימה באופן מושלם. היא והנסיך מתחתנים זמן קצר לאחר מכן.
הופעות > סינדרלה 2: חלומות מתגשמים

גאס וג'אק, בעזרת העכברים האחרים והפיה הסנדקית, יוצאים להכין ספר חדש שיספר את המתרחש לאחר סיום הסרט הקודם באמצעות שלושה סיפורים קצרים. בסיפור הראשון סינדרלה והנסיך חוזרים הביתה ומסיבה מתחילה זמן קצר לאחר מכן. בסיפור השני, סינדרלה עובדת על תכנון פסטיבל. ג'אק הפך לאדם בשם סר יו. ובסיפור השלישי, סינדרלה עוזרת לאחותה החורגת אנסטסיה להתחבר עם האופה, אף על פי שאמה החורגת ליידי טרמיין אסרה זאת. אנסטסיה והאופה מתאהבים. לקראת סוף הסרט היא קוראת את הספר שהעכברים עשו לה.
הופעות > סינדרלה 3: אהבת אמת

בסינדרלה 3: אהבת אמת, המוסר, האופטימיות והמסירות של סינדרלה עומדים למבחן, כאשר היא מאבדת את חייה המאושרים בשל כישוף שעשתה ליידי טרמיין ונאלצת לפעול כדי להשיב אותם ואת מערכת היחסים שלה עם הנסיך. במהלך אירועים אלה מוצגת סינדרלה ערמומית, חכמה ועקשנית המתנגדת לאלה המדכאים אותה. בלי שום קסם, בעודה נאלצת לסמוך אך ורק על האינטליגנציה והאומץ שלה, סינדרלה מצליחה להביס את אמה החורגת, לתקן את מערכת היחסים שלה עם אנסטסיה ולשמור על חיי האושר הראויים לה, ולהוכיח גם את עצמאותה וגם את כוח הרצון העז שלה.
הופעות > הנסיכה סופיה הראשונה: היה הייתה נסיכה

סינדרלה מופיעה בסרט הפיילוט של סדרת הטלוויזיה "הנסיכה סופיה הראשונה", שם היא עוזרת לסופיה להתיידד עם אמבר, אחותה החורגת.
הופעות > סרט הלייב אקשן

לילי ג'יימס מגלמת את הדמות, בשם אלה, בגרסת הלייב אקשן של דיסני משנת 2015. כמו בסרט המקורי, אביה נישא בשנית לאחר מות אמה, אך לאחר שנפטר היא הופכת למשרתת של אמה החורגת ליידי טרמיין ושתי אחיותיה החורגות, אנסטסיה ודריזלה. הן נותנות לה את הכינוי "סינדרלה" כשבבוקר אחד היא מתעוררת עם פיח על הפנים לאחר שישנה ליד האח בלילה הקודם. בשונה מהסרט המקורי, לעומת זאת, היא פוגשת את הנסיך (בשם קיט) לפני הנשף בזמן שהיא ביער. כמו כן, מראים שהיא אסרטיבית יותר כשהיא מתעמתת מול אמה החורגת בסצנה האחרונה של הסרט; ליידי טרמיין מנסה לסחוט את אלה בכך שהיא תסכים לתת לה למדוד את נעלי הזכוכית אם אלה תהפוך אותה לראש משפחת המלוכה ותספק בעלים מתאימים לאחיותיה החורגות, אך אלה דוחה את הרעיון הזה, ומסרבת לתת לליידי טרמיין סמכות על קיט לאחר הדרך בה הרסה את חייה של אלה.
הערות שוליים

1 2 3  "Walt's Masterworks: Cinderella". ארכיון דיסני.
↑  Koenig, David (1997). Mouse Under Glass: Secrets of Disney Animation & Theme Parks. Bonaventure Press. p. 75. ISBN 978-0964060517.
↑  Pierre Lambert. Walt Disney, l'âge d'or. p. 166. ISBN 2950781888.
↑  Pierre Lambert. Walt Disney, l'âge d'or. p. 167. ISBN 2950781888.
↑  John Grant. The Encyclopedia of Walt Disney's Animated Characters. p. 228. ISBN 0060157771.
1 2  "Cinderella Character History". Disney Archives. אורכב מ-המקור ב-2010-03-31.
↑  "Disney princesses and the real voices behind them". The Houston Chronicle. נבדק ב-30 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sibley, Brian (19 ביולי 2010). "Ilene Woods obituary". The Guardian. Guardian News and Media Limited. נבדק ב-30 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harris, Scott (2 ביולי 2010). "Ilene Woods, Voice of Disney's 'Cinderella,' Dead at 81". Moviefone. Aol Inc. אורכב מ-המקור ב-7 באפריל 2014. נבדק ב-30 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ilene Woods, the Voice of Cinderella, Has Passed Away". ComingSoon.net. CraveOnline Media, LLC. 2 ביולי 2010. נבדק ב-30 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reino, Roni (4 ביולי 2010). "Ilene Woods, N.H.-born voice of Cinderella, dies at 81". Fosters.com. Geo. J. Foster Company. נבדק ב-30 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McLellan, Dennis (3 ביולי 2010). "Ilene Woods dies at 81; voice of Disney's Cinderella". Los Angeles Times. נבדק ב-30 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סינדרלה. וולט דיסני. 1950.
↑  John Kafka (director) (2002). סינדרלה 2: חלומות מתגשמים. אולפני דיסניטון.
↑  Frank Nissen (director) (2007). סינדרלה 3: אהבת אמת. אולפני דיסניטון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398758905171  MusicBrainz: e90bd5f6-224e-438d-b317-1f0565f47404 
סינדרלה כשהיא מופיעה בפארקי דיסני.
סנחריב

סַנְחֵרִיב (באכדית: סִין-אחֵ'-אֵרִבּ, סין ערב=פיצה (נתן ערבון, פיצוי) על האח) היה מלך האימפריה האשורית החדשה, בנו ויורשו של המלך סרגון השני. עלה לכס המלכות בשנת 705 לפנה"ס. שלטונו היה בלתי יציב, ומלא מרידות. המלך פיאר את נינוה והפכה למרכז העולם המסופוטמי, ניהל כמה מסעות מלחמה משמעותיים, ביניהם מלחמה מפורסמת בלבנט (כולל ביהודה) והיה איש ארגון מוצלח. סופו שנרצח בידי בנו אדרמלך (או בשמו האשורי - ארד-מוליסו) בשנת 681 לפנה"ס בכ’ בכסלו (לפי המקרא).
שמותיו

השם "סנחריב" הוא שיבוש עברי (בתיווך ארמית, כנראה) של שמו של המלך האשורי. באכדית שמו נהגה - סִין-אַחֵ'-אֵרִבּ.
מעבר להיותו שם תאופורי (כזה המכיל אלמנט דתי), שמו של סנחריב, כמו שמות מסופוטמיים רבים, הוא למעשה משפט פועלי בן שלושה מרכיבים - סין (=אל הירח המסופטמי) - נושא המשפט. אח (=בן לאותם הורים, כבעברית - אשר היא שפה שמית גם כן) - מילה הבאה עם יחסת הדאטיב המציינת מושא עקיף. והפועל אריב - (גוף שלישי, יחיד, זמן עבר של הפועל ʔirabum שמשמעותו לערוב, לפצות, לתת כפיצוי) - המופיע כנהוג באכדית, בסוף המשפט. בניגוד למקבילו העברי, הוא אינו מצריך מילת יחס. תרגום השם מאכדית יהיה אפוא "(האל) סין פיצה על האח".
הנסיבות העומדות מאחורי הענקת השם אינן ידועות, אולם ניתן לשער, כי הסיבה מקבילה לזו של השם "אחיקם" - מות אחיו של סנחריב, ורצון להנציח את זכרו של אח זה בשם התינוק החדש.
על פי התלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ד, עמוד א', לסנחריב היו שמונה שמות אשר מופיעים בתנ"ך, במובאות הנשמעות לעיתים כמלכי אשור אחרים. שמותיו הם: פוּל, תגלת פלאסר, פלנאסר, שלמנאסר, סרגון, אסנפר, רבא ויקירא. השם סנחריב מפורש כקיצור והלחם המילים "ששיחתו ריב".
המערכה הראשונה

עוד בימי אביו שירת סנחריב בתפקיד דיפלומטי בצפון מערב האימפריה. משירש את השליטה באימפריה החלו התפרצויות אלימות בבבל, עקב ההתחזקות רבת השנים של השבטים הארמיים והמדיים. לאחר ההתערבות העילמית באזור, פרץ בבבל מרד, וסנחריב יצא לאזור פעמים רבות כדי לדכא מרידות.
בשנת 703 לפנה"ס הוביל את צבאו מחדש לבבל, היכן שמרדוך-אפלה-אידינה השני חזר לשלטון בחסות העילמים. תופס הכוח סולק בידי סנחריב ובמקומו מונה בֵּל-אִבּנִי הבבלי כמלך. לאחר מכן הצפין סנחריב ויצא להילחם בשבטי הרי הזגרוס, בני בריתם של העילמים.
המלחמה בלבנט

בשנת 705 לפנה"ס, בעקבות מותו של המלך סרגון השני, פרצה שורת מרידות בכל רחבי האימפריה, בין השאר מרד רב ממדים במערב האימפריה האשורית, שלובה על ידי המצרים. סנחריב, המלך החדש של אשור, דיכא ראשית את המרידות בבבל (ראו המשך הערך) ורק בשנת 701 לפנה"ס התפנה לטפל במרד שבמערב האימפריה, ויצא למערב. צידון תחת המלך המורד לולי וערים פניקיות אחרות נכבשו, למעט צור. גם אשדוד, עמון, מואב ואדום נכנעו. ואולם, חזקיהו, מלך יהודה, סירב להיכנע לאשור. יחד עם מלכי אשקלון ועקרון התריסו כנגד הצבא האשורי, ובטחו בביצוריהם, בעזרת מצרים ובמקרה היהודי, בעזרת האלוהים במערכה נגד אשור. סנחריב ניצח את בני הברית המצריים והחל לצעוד לירושלים, כאשר בדרך כבש 46 ערים בצורות, ובהן לכיש, ושלח לגלות כ-200,150 נפש.
חזקיהו, כמתואר במנסרת סנחריב, נכנע לסנחריב, שילם את המס והמצור הוסר. בהתאם לכתוב במקרא, מתארת המנסרה את כיבושיו בערי יהודה, לעומת זאת כלפי ירושלים נכתב (החל משורה 27) ”וספרתי כשלל. [חזקיהו] עצמו, כציפור בכלוב”, ומהיעדר תיאור כיבוש, נראה שהוא כשל בכיבוש ירושלים ככתוב במקרא.
בפרק י"ט בספר מלכים מסופר שכאשר עמד סנחריב להטיל מצור על ירושלים, ”וַיְהִי בַּלַּיְלָה הַהוּא וַיֵּצֵא מַלְאַךְ ה' וַיַּךְ בְּמַחֲנֵה אַשּׁוּר מֵאָה שְׁמוֹנִים וַחֲמִשָּׁה אָלֶף וַיַּשְׁכִּימוּ בַבֹּקֶר וְהִנֵּה כֻלָּם פְּגָרִים מֵתִים” (י"ט, ל"ה). היסטוריונים מודרניים, וגם עתיקים כדוגמת יוסף בן מתתיהו, טוענים כי מדובר במגפה שהכתה במחנה האשורי. ההיסטוריון היווני הרודוטוס כתב כי עכברים באו בליל למחנה אשור ואכלו את כל נשקי החיילים. אין אישור למאורע במקורות חוץ-תנ"כיים בני הזמן, אולם עובדה היא שירושלים לא נכבשה בידי אשור בתקופה זו, וכן שסנחריב המשיך לשלוט עוד שנים ארוכות לאחר מכן. אך אכן נהרג בידי שני בניו.