stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרץ אבו קיר
ממצאים ארכאולוגים

בימי קדם היה מפרץ אבו קיר מוקף באדמת ביצות והכיל מספר איים. כבר במאה ה-7 לפנה"ס הוקמו במפרץ ערי נמל. המפרץ מכיל כיום את האתרים הארכאולוגיים התת-ימיים של שלוש ערים מהתקופות הטרום-הלניסטית, ההלניסטית והרומית. חלקה המזרחי של העיר העתיקה קאנופוס שקוע במפרץ, יחד עם שרידי מנוטיס והעיר הרקליון-ת'וניס השוכנת כיום 7 ק"מ מהחוף. ערים אלו נחפרו על ידי הארכאולוג התת-ימי הצרפתי פרנק גודיו (אנ').
בנובמבר 2017 הודיעה המשלחת המצרית בשיתוף עם המכון האירופי לארכאולוגיה תת-ימית על גילוין של שלוש ספינות טרופות בנות 2,000 שנה המתוארכות לתקופה הרומית במפרץ אבו קיר באלכסנדריה. המטען השקוע כלל ראש עשוי קריסטל מלכותי חוקרים משערים שייתכן והיה שייך למפקד הצבאות הרומיים של "אנטוניו". נמצאו גם שלוש מטבעות זהב מתקופת הקיסר אוקטביוס אוגוסטוס, קרשי עץ גדולים וכלי חרס.
ביולי 2019, מקדש יווני קטן יותר ועמודי גרניט עתיקים, ספינות עמוסות אוצרות, יחד עם מטבעות ברונזה מתקופת שלטונו של תלמי השני, כלי חרס מהמאות השלישית והרביעית לפני הספירה נמצאו בעיר השקועה הרקליון, המכונה אטלנטיס של מצרים. החקירות נערכו על ידי צוללנים מצריים ואירופאים בראשות הארכאולוג התת-ימי פרנק גודיו. הם גם חשפו מקדש תת-ימי היסטורי הרוס לחלוטין (המקדש הראשי של העיר) מול החוף הצפוני של מצרים. מספר ספינות טבועות נחפרו מהמפרץ, כולל סירה טקסית המוקדשת לאוזיריס וכמה ספינות מהתקופה הרומית.
קרב הנילוס

ב-1 באוגוסט 1798 נלחם הורציו נלסון ב"קרב הנילוס" הימי, המכונה לעיתים קרובות "קרב מפרץ אבו קיר". (לא להתבלבל עם קרב אבו קיר (1799) וקרב אבו קיר (1801). ב-1 במרץ 1801 עגנו כ-70 אניות מלחמה בריטיות, יחד עם אניות הובלה שנשאו 16,000 חיילים, במפרץ אבו קיר שליד אלכסנדריה. הכוונה הייתה להביס את חיל המשלוח הצרפתי שנשאר במצרים לאחר שובו של נפוליאון לצרפת. מזג אוויר גרוע עיכב את הירידה מהאנייה בשבוע, אך ב-8 במרץ, קפטן אלכסנדר קוקרן פרס 320 סירות, בקו כפול, כדי להביא את הכוחות לחוף. סוללות החוף הצרפתיות התנגדו לנחיתה, אך הבריטים הצליחו להדוף אותן בחזרה, ולמחרת כל הצבא הבריטי של סר ראלף אברקרומבי כבר היה על החוף. לאחר מכן הביסו הבריטים את הצבא הצרפתי בקרב אלכסנדריה. המצור על אלכסנדריה נמשך לאחר מכן, והעיר נפלה ב-2 בספטמבר 1801. ל'אוריינט, ספינת הדגל של נפוליאון, נהרסה על ידי הצי של נלסון וכיום היא שוכנת במפרץ על קרקעית הים. האוניה נשאה חמישה מיליון פרנק בזהב ומיליון בלוחיות כסף שנלקחו מהאבירים ההוספיטלרים במלטה. בין 1998 ל-1999 הוביל הארכאולוג הצרפתי פרנק גודיו משלחת שביצעה מחקר ארכאולוגי תת-ימי על האתר ההרוס.
האי של נלסון

ידוע גם בשם האי אבו קיר. זהו אי באורך 350 מטר במפרץ אבו קיר המשמש לפיקניקים ונופש. האי הצטמצם במידה ניכרת מאז ימי קדם כתוצאה משחיקה וחציבת אבן חול. במצרים העתיקה הוא היה כנראה מחובר ליבשת במה שהוא כיום בסיס חיל הים אבו קיר. בתקופה הפרעונית שכן האי על נתיב מסחרי ראשי לנהר הנילוס והפך למרכז דתי ומסחרי חשוב. ישנן עדויות ארכאולוגיות לכך שנקרופוליס בעל מעמד גבוה אותר באי. בתקופת הממלכה התלמאית היה האי מבוצר. לאחר קרב הנילוס בשנת 1798, מספר הרוגים בריטים נקברו באי. קבריהם התגלו בשנת 2000. מכיוון שהם היו בסכנת סחף ים, שלושים גופות נקברו מחדש בבית הקברות של קברי מלחמה של חבר העמים הבריטי באלכסנדריה, צ'טבי, בשנת 2005.
ראו גם

אבו קיר
לקריאה נוספת

The BP exhibition Sunken cities Egypt 's lost worlds' edited by Franck Goddio and Aurelia-Berghoff,2016
הערות שוליים

↑  Ansari, Abid A.; Singh, Gill Sarvajeet; Lanza, Guy R.; Rast, Walter, Eutrophication: causes, consequences and control, כרך 1, Springer Science & Business Media, (2010), עמ' 174, ISBN 9789048196258
↑  Cooper, John., The Medieval Nile: Route, Navigation, and Landscape in Islamic Egypt., The American University in Cairo Press, 2014, עמ' 30, 58–59, 74, ISBN 9789774166143
↑  Shenker, Jack., "Lost cities #6: how Thonis-Heracleion resurfaced after 1,000 years under water", The Guardian., 15 Aug 2016
↑  Steve Mirsky, Cleopatra's Alexandria Treasures, Scientific American (באנגלית)
↑  Rothstein, Edward (3 June 2010).. Retrieved 23 July 2015., "Cleopatra's Underwater Kingdom", The New York Times., 2010
↑  Scientists, archaeologists and historians will unravel the mystery of Egypt's sunken cities: 12/00, news.stanford.edu
↑  Lost underwater city explored in documentary, NEOS KOSMOS, ‏3 במאי 2013 (באנגלית)
↑  Sunken vessels dating back to Roman era discovered in Alexandria, Egypt Independent, ‏2017-11-21 (באנגלית)
↑  Remains of 3 ships dating back to Roman era Found in Alex., EgyptToday, ‏21 בנובמבר 2017
↑  "2,000-year-old Roman Shipwrecks Discovered Near Coast of Alexandria, Egypt". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2022-10-29.
↑  Daily Mail Online, Archaeologists discover a sunken ancient settlement underwater, Head Topics, ‏24 ביולי 2019 (באנגלית)
↑  Ancient Egypt: Underwater Archaeologists Find Temple Ruins in Sunken City, Newsweek, ‏23 ביולי 2019 (באנגלית)
↑  Archaeologists discover a sunken ancient settlement underwater | Nosy Media, web.archive.org, ‏2019-08-17
1 2  Associated Press, Archeologists discover three Roman-era shipwrecks in Egypt's north coast, Daily Sabah, ‏2017-11-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Khalil, Emad; Mustafa, Mohamed, Underwater archaeology in Egypt, New York: Kluwer Academic, 2002, ISBN 978-0-306-46345-7
↑  KW, Battle at the Nile - Napoleon's sunken fleet, Franck Goddio - Underwater Archaeologist (באנגלית)
↑  "Graves Found Shows Women Fought With British in the 1798 Battle of the Nile". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2022-10-29.
↑  Smith, Tannalee, "30 Members of British Fleet Reburied"., Associated Press, April 18, 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315166578   WorldCat (עם VIAF): 315166578 
ההיערכות לקרב על הנילוס
סברינה יונסקו

סברינה איליין יונסקו (באנגלית: Sabrina Elaine Ionescu; נולדה ב-6 בדצמבר 1997) היא כדורסלנית אמריקאית המשחקת בעמדת הרכזת בניו יורק ליברטי מליגת ה-WNBA.
היא שיאנית תחרות השלשות (37 נקודות מתוך 40), יותר מכל שחקן או שחקנית אחרת בתולדות התחרות ב-NBA או ב-WNBA. היא שיאנית כל הזמנים של ה-NCAA בטריפל דאבלים, שיאנית כל הזמנים של אזור Pac-12 באסיסטים והכדורסלנית היחידה בחטיבה I של ה-NCAA שרשמה 2,000 נקודות, 1,000 אסיסטים ו-1,000 ריבאונדים בקריירה.
קריירה בתיכון

יונסקו למדה ושיחקה כדורסל בתיכון מירמונטה באורינדה, קליפורניה. בשנתה הראשונה בתיכון, בעונת 2012/13, היא עלתה בחמישייה הפותחת ב-14 מתוך 29 משחקים, העמידה ממוצעים של 13.8 נקודות, 3.9 אסיסטים ו-3.9 חטיפות למשחק ועזרה לקבוצתה להגיע למאזן 27–3 ולסיים כסגנית אלופת אזור צפון קליפורניה. בעונה הבאה עזרה לקבוצתה להגיע למאזן 30–2. בשנתה השלישית בתיכון רשמה יונסקו ממוצעים של 18.7 נקודות, 7.7 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים ו-4.7 חטיפות למשחק, ועזרה לתיכון מירמונטה להגיע למאזן 30–2 ולחצי גמר הליגה הפתוחה של ה-CIF.
בשנת הסיניור הובילה יונסקו את מירמונטה לגמר הליגה הפתוחה של ה-CIF לאחר שהעמידה ממוצעים של 25.3 נקודות, 8.8 אסיסטים, 7.6 ריבאונדים, 4.5 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק. היא רשמה טריפל דאבל בהפסד בגמר לתיכון צ'מינאדה עם 24 נקודות, 10 אסיסטים ו-10 ריבאונדים, כולל קליעה ממחצית המגרש בסיום המחצית. יונסקו הכרה ארצית כשחקנית השנה בכדורסל הבנות של USA Today, שחקנית השנה של Max Prep, שחקנית השנה במדינה של Cal-Hi Sports ושחקנית השנה במדינה של Gatorade. יונסקו נבחרה למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן 2016, והוכתרה כ-MVP לאחר שקלעה שיא של 25 נקודות, כולל שבע שלשות, לצד 10 ריבאונדים.
יונסקו עזבה את מירמונטה עם מאזן ניצחונות-הפסדים בקריירה של 119–9 ושיא בית ספר של 2,606 נקודות. היא גם המובילה בכל הזמנים באסיסטים (769), חטיפות (549) וטריפל דאבל (21) של התיכון. בנוסף לשיאי הקריירה, יונסקו גם סיימה כמלכת הסלים של קבוצתה בשלוש עונות רצופות: 598 (2013/14), 760 (2014/15) ו-834 (2015/16). יונסקו גם החזיקה בשיא הנקודות למשחק בודד, 43 נקודות מול פיינווד.
קריירת מכללות > עונת סיניור

ב-13 בנובמבר 2019, במשחק השני של עונתה האחרונה, עברה יונסקו את רף 2,000 הנקודות ו-800 האסיסטים בקריירת המכללות שלה בניצחון 109–52 על אוניברסיטת המדינה של יוטה. ב-17 בינואר 2020 היא רשמה שיא קריירה של 37 נקודות, לצד 11 ריבאונדים ו-7 אסיסטים, בניצחון 87–55 על אוניברסיטת סטנפורד, ושברה את שיא הנקודות בקריירה באורגון, 2,252 נקודות, בו החזיקה אליסון לאנג. במשחק ה"דרבי" נגד אוניברסיטת המדינה של אורגון ב-24 בינואר רשמה יונסקו 24 נקודות, 9 אסיסטים ו-4 ריבאונדים ושברה את שיא ה-Pac-12 של כוכב אורגון סטייט וה-NBA לשעבר, גארי פייטון, עם 938 אסיסטים בקריירה. ב-14 בפברואר רשמה יונסקו את האסיסט ה-1,000 שלה בקריירה מול UCLA והצטרפה לקורטני ונדרסלוט כשחקנית היחידה בהיסטוריה של כדורסל גברים ונשים ב-NCAA עם לפחות 2,000 נקודות ו-1,000 אסיסטים. עשרה ימים לאחר מכן, בניצחון 74–66 על סטנפורד, היא הפכה לשחקנית ה-NCAA הראשונה אי פעם עם 2,000 נקודות, 1,000 אסיסטים ו-1,000 ריבאונדים בקריירה. באותו משחק רשמה יונסקו את הטריפל דאבל השמיני שלה בעונה זו, והשוותה את השיא שלה מהעונה שעברה. מוקדם יותר באותו יום היא נאמה בטקס האזכרה של קובי בראיינט, שהפך לחבר אישי קרוב שלה בשנתיים הקודמות.
ב-14 באפריל זכתה יונסקו בפרס הונדה לשחקנית הכדורסל הטובה ביותר בארצות הברית. היא זכתה גם בפרס נייסמית' לשחקנית השנה בפעם השנייה ברציפות, גביע וייד, שחקנית השנה של Associated Press ושחקנית השנה לנשים של USBWA.
קריירה מקצועית > ניו יורק ליברטי (2020–הווה)

ב-17 באפריל 2020 נבחרה יונסקו במקום הראשון בדראפט ה-WNBA על ידי ניו יורק ליברטי. היא ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-WNBA ב-25 ביולי וקלעה 12 נקודות בלבד בהפסד 71–87 לסיאטל סטורם, אך כעבור ארבעה ימים רשמה 33 נקודות, 7 אסיסטים ו-7 ריבאונדים ב-34 דקות בהפסד 80–93 לדאלאס וינגס. ב-31 ביולי היא נפצעה בקרסול השמאלי במשחקה השלישי בליגה מול אטלנטה דרים. היא אובחנה למחרת עם נקע ולא שיחקה יותר בעונת הרוקי שלה.
ב-18 במאי 2021 רשמה יונסקו את הטריפל דאבל המקצועני הראשון שלה עם 26 נקודות, 12 אסיסטים ו-10 ריבאונדים בניצחון 86–75 על מינסוטה לינקס, ובכך הפכה לשחקנית הצעירה ביותר בתולדות ה-WNBA שרשמה טריפל דאבל, לעשירית בליגה שעושה זאת והראשונה במדי הליברטי.
ב-6 ביולי 2022 רשמה יונסקו 31 נקודות, 13 ריבאונדים ו-10 אסיסטים בניצחון 116–107 על לאס וגאס אייסז, הטריפל הראשון בתולדות הליגה עם לפחות 30 נקודות.
במסגרת משחק האולסטאר של ה-WNBA שנערך בלאס וגאס ב-14 ביולי 2023 ניצחה יונסקו בתחרות השלשות עם שיא חדש של 37 נקודות מתוך 40 (25 קליעות מתוך 27 זריקות), יותר מכל שחקן או שחקנית אחרת בתולדות התחרות (שיא תחרות השלשות של ה-NBA שייך לסטפן קרי ועומד על 31 מתוך 40 נקודות). ב-17 בפברואר 2024, במסגרת סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA, התמודדה יונסקו מול קרי בדו-קרב שלשות, בו הפסידה 26–29.
יונסקו הובילה את הליברטי לשני גמרים רצופים, כשב-2023 הפסידה 1–3 ללאס וגאס אייסז וב-2024 ניצחה 3–2 את מינסוטה לינקס.
קריירה בנבחרת הלאומית

יונסקו זכתה עם הנבחרות הצעירות של ארצות הברית באליפות האמריקות עד גיל 16 ב-2013 ובגביע העולם עד גיל 17 ב-2014.
באפריל 2018 התמודדו יונסקו וחברותיה לקבוצה באורגון, ארין בולי, אוטיונה גילדון ורותי הבארד, באליפות ארצות הברית בכדורסל 3x3 לנשים במרכז האימונים האולימפי של ארצות הברית בקולורדו ספרינגס, קולורדו. יונסקו הובילה את קבוצתה לזכייה בטורניר ללא הפסד ואף נבחרה ל-MVP שלו, והיא וקבוצתה ייצגו את ארצות הברית בגביע העולם בכדורסל 3x3 ביוני 2018 בפיליפינים. הן היו הנבחרת הצעירה ביותר בטורניר, אך סיימו את שלב הבתים עם ארבעה ניצחונות ללא הפסד. יונסקו וחברותיה הודחו ברבע הגמר על ידי האלופה בסופו של דבר, איטליה.
יונסקו זומנה לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים לקראת גביע העולם בכדורסל נשים 2022, וזכתה עם הנבחרת במדליית זהב בטורניר לאחר שרשמה 3 נקודות, 3 ריבאונדים ו-2 אסיסטים למשחק.
חיים אישיים

יונסקו נולדה בוולנאט קריק (אנ'), קליפורניה, להורים רומנים-אמריקאים. אביה, דן יונסקו, נמלט מרומניה הקומוניסטית בסביבות מהפכת 1989, וביקש מקלט מדיני בארצות הברית. סברינה הייתה כבת שלוש כששיחקה לראשונה כדורסל. יש לה אח תאום, אדוארד ("אדי"), שנולד 18 דקות אחריה. במרץ 2024 נישאה לשחקן הפוטבול הרוניס גראסו, גם הוא ממוצא רומני.
גדי טאוב

| --- | --- |

גדי טאוב, 2009
 לידה:  19 באפריל 1965 (בן 59) י"ז בניסן ה'תשכ"ה ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת ראטגרס 
 עיסוק:  דוקטור ומרצה בכיר להיסטוריה
 מעסיק:  ידיעות אחרונות 
 סוג כתב:  פובליציסט
 פרסים והוקרה:  פרס זאב לספרות ילדים ונוער (2001) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  gadi.taub
 טוויטר (X):  GadiTaub1
 טלגרם:  shomersaf
 www.gaditaub.com/hblog
 
גדי טאוב (נולד ב-19 באפריל 1965, י"ז בניסן ה'תשכ"ה בירושלים) הוא היסטוריון, סופר, תסריטאי, עיתונאי ופובליציסט ישראלי; ד"ר להיסטוריה של ארצות הברית, מרצה בכיר באוניברסיטה העברית בירושלים, במגמה לתקשורת ומדיניות ציבורית. מהמבקרים הבולטים של הפוסטמודרניזם בישראל.
ביוגרפיה

גדי טאוב נולד בירושלים, בנו של העיתונאי והפרשן הכלכלי יצחק טאוב. למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. בצעירותו, הגיש בימי שבת בבוקר ברשת א' של קול ישראל את תוכנית התסכיתים "מי ישן".
לאחר שירותו הצבאי בחיל האוויר, הגיש בערוץ הראשון את רצועת תוכניות הילדים "זאפ לראשון", וכן מספר תוכניות בגלי צה"ל ובהן, "ציפורי לילה". ב-1990 שר בפסטיגל את השיר "הצגה" שכתב דני רובס.
טאוב בעל תואר ראשון ושני בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר דוקטור מאוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בהיסטוריה של ארצות הברית ובפרגמטיזם האמריקאי.
בשנת 1992 יצא לאור ספרו הראשון למבוגרים "מה היה קורה אם היינו שוכחים את דוב" בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ערך את כתב העת לספרות ולחברה "מקרוב" יחד עם נסים קלדרון, כתב במשך השנים טורי דעה ב"מעריב" וב"ידיעות אחרונות", כמו כן טאוב כתב בעמוד הדעות של עיתון "הארץ" במשך שנים רבות עד ינואר 2023, אז החליט "הארץ" להפסיק לפרסם את מאמריו עקב חילופי השלטון בישראל ותמיכתו ברפורמה המשפטית. הוא היה משתתף קבוע בתוכנית "מועצת החכמים" בערוץ 10, ומשמש כחבר בוועד המנהל של מרכז מציל"ה למחשבה ציונית, יהודית, ליברלית והומניסטית. טאוב מעיד על עצמו שהוא אתאיסט בעל זהות יהודית. הוא מלמד בבית הספר למדיניות ציבורית ובחוג לתקשורת באוניברסיטה העברית. באוגוסט 2011 התמנה למרצה בכיר.
על ספרו "המכשפה מרחוב מלצ'ט 3" זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת תשס"א (2000-2001). הספר עובד לסרט טלוויזיה בבימויה של דינה צבי-ריקליס.
הרומן רב המכר מפרי עטו "אלנבי" עובד על ידו, יחד עם ארז קו-אל, לסדרת טלוויזיה בערוץ 10 הנושאת את אותו שם. בנוסף, הוא תסריטאי שותף והבמאי של הסדרה "הרמון", אשר שודרה ברשת 13, ומבוססת על סיפוריהן האמיתיים של כתות בישראל, וביניהן הכת של גואל רצון.
טאוב מגיש פודקאסט בשם "גדי טאוב: שומר סף" החל ממאי 2020. הוא עוסק בענייני דיומא, בייחוד בפוליטיקה ישראלית ואמריקנית, סוגיות מדיניות ומערכת המשפט. הפודקאסט זכה במקום השני בקטגוריית פודקאסט האקטואליה ופוליטיקה של השנה "בתחרות פודקאסט השנה של גיקטיים" בשנת 2023.
טאוב הוא עמית-אורח במכון המחקר ההונגרי MCC (אנ') המקושר לוויקטור אורבן ולמפלגת הפידס.
בסוף שנת 2022 החל להגיש לצד אורי משגב, מוסי רז ופולי ברונשטיין תוכנית שבועית בערוץ כנסת בשם "מבקרי המדינה".
החל ממרץ 2023 עד ינואר 2024 הגיש טאוב תוכנית רדיו יומית בשם "שומר סף" ברדיו גלי ישראל.
מספטמבר 2023 טאוב משתתף בתוכנית אקטואליה שבועית "אולפן שישי של משמר הסף", תוכנית אותה יזם טאוב ביחד עם אתר מידה.
דעותיו וכתיבתו > ביקורתו על הפוסט-מודרניזם

עיקר ביקורתו של טאוב על הפוסטמודרניזם הישראלי מתמקדת בממד ה"מפרק" שבו. ההגות הפוסטמודרנית טוענת, לרוב, שמסגרות לאומיות, אידאולוגיות, ערכים וכלל התפיסות התרבותיות שיש לבני-האדם הן תבניות שנוצרות באופן חברתי והיסטורי, ויש בהן ממד מדכא (הן קודמות לסובייקט ו"מבנות" אותו). עיקר ההגות הפוסט-מודרנית עוסקת בפירוק של מבני השיח ושל "הנרטיבים הגדולים", שכן לטענתה אין תרבות "גבוהה" או "נמוכה", ואין תרבות "טובה יותר" או "טובה פחות". בישראל בא הדבר לידי ביטוי בעיקר בביקורת של הוגים האמונים על קו מחשבה זה, כלפי כור ההיתוך הישראלי, שהדיר לטענתם את המהגרים היהודים הלא-אשכנזים, וכן את הפלסטינים ואת ערביי ישראל. לטענת חלק מהמבקרים הפוסט-מודרניים והפוסט-ציונים יש לאפשר מציאות רב-תרבותית, שכן, בין השאר, לא ייתכן מכנה משותף שאינו משקף מבנה כוח, והעדפה תרבותית של קבוצה אחת על אחרת. לטענת טאוב, מה שנתפס בטיעונים הללו כביקורת חברתית-שמאלנית אינה אלא תפיסה ימנית אינדיבידואליסטית. לטענתו, יש בביקורת על הערכים המשותפים משום קריאה לפירוק החברה, הפוגעת בחלשים יותר, שכן התוצאות הפרקטיות של מהלכים כאלו הן פירוקה של מדינת הרווחה, הפרטתה הכלכלית והחברתית של החברה, והעדר האפשרות לסולידריות וחיים משותפים. מה שנראה לטענתו כשמאל רדיקלי (פוסט-מודרניסטי) אינו בעצם אלא ימין רדיקלי.
דעותיו וכתיבתו > ביקורתו על התקינות הפוליטית

טאוב מותח ביקורת חריפה על התקינות הפוליטית, וטוען שמדובר בתופעה הרסנית ופגיעה בחופש המחשבה והדיבור. הוא ביקר בחריפות את התקינות הפוליטית בהקשר לטרור האסלאמי וטען שהריאקציה לתקינות זו תהייה עליית הימין הקיצוני. הוא ביקר את התבטאות התקינות הפוליטית והפוסט-מודרניזם באקדמיה בארצות הברית, בייחוד בחוגים להיסטוריה ולימודי מגדר, שם הפרופסורים מצהירים שמטרתם היא לקדם נרטיבים מוטי-אג'נדה (למען המדוכאים ואוכלוסיות מוחלשות) ולא לחתור לגילוי האמת ולהציג תמונה נכונה של המציאות. הוא סיכם שהתקינות הפוליטית היא לדעתו "איסור לומר את האמת".
בשנת 2009, לאחר שנחשף שמפקד חיל הים אלי מרום נוהג לבלות במועדוני חשפנות, פרסם טאוב בידיעות אחרונות מאמר דעה שבו הביע תמיכה במועדונים אלו. המאמר עורר דיון ציבורי בנושא.
דעותיו וכתיבתו > הסכסוך הישראלי-פלסטיני

טאוב ראה עצמו בעבר חלק ממחנה השמאל הציוני. בשנת 2010 פרסם מאמר ב"ניו יורק טיימס" בו כתב כי המתנחלים מסכנים את קיומה של ישראל ואת הציונות, וכי סיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל יהפכו אותה למדינת אפרטהייד. לאחר מבצע עמוד ענן והאביב הערבי, גיבש בהדרגה עמדות ימניות, הביעה תמיכה בליכוד ובבנימין נתניהו. טאוב מגדיר את עצמו איש מרכז. לדבריו הוא תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים, אך סבור שפתרון זה בלתי ניתן ליישום בעתיד הקרוב, עקב הכאוס ששורר במזרח התיכון וברשות הפלסטינית בפרט. לטענתו, סיום השלטון הישראלי ביהודה ושומרון באופן חד-צדדי על ידי ישראל רק ירע את מצבם של הפלסטינים, שייפלו קורבן לשלטון כנופיות אלים שיפגע בזכויות אדם.
במאמרים רבים הביע טאוב תמיכה בממשל חמאס ברצועת עזה, בטענה שהוא עדיף משליטת הרשות הפלסטינית וכי לדעתו שליטה זו מאפשרת לחמאס לפתח תשתיות אזרחיות בעזה ולכן יימנע מהסלמה.
בראיון לאתר Quillete ב-29 ביולי 2024, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, אמר בין השאר שעל ישראל לספח את צפון רצועת עזה, וכי היא חייבת לנצח ניצחון מוחץ במלחמתה נגד טבעת אויביה, וכי הוא מקווה שישראל היא זו שתצליח להעיר את המערב "הפרוגרסיבי" מתרדמתו המסוכנת.
דעותיו וכתיבתו > ביקורת על האקטיביזם השיפוטי וה-"Deep State"

טאוב מותח ביקורת חריפה על האקטיביזם השיפוטי. לדבריו, הדבר מתבטא במשפטיזציה של הפוליטיקה ובפוליטיזציה של המשפט ופוגע בדמוקרטיה ובמשילות וגם באמון הציבור במערכת המשפט. בפוסט בפייסבוק הוא כתב: ”אלה שעשו פוליטיזציה של המשפט כדי לכפות את דעתם, יקבלו פוליטיזציה של המשפט בחזרה. הם רצו שהכל יהיה שפיט, ומה שיצא להם זה שהכל פוליטי”.
טאוב מקדם את גרסתו לתאוריית הקונספירציה "Deep state", לפיה לשופטים ופקידים בישראל חסרים איזונים ובלמים חיוניים, הם לעיתים מונעים מנבחרי הציבור לממש את מדיניותם, ועוד.
דעותיו וכתיבתו > ניידים נגד נייחים

בשנת 2020 פרסם גדי טאוב את ספרו "ניידים ונייחים: מאבקן של האליטות כנגד הדמוקרטיה הישראלית". בספר זה פורש טאוב את הגותו לפיה שני המחנות העיקריים במדינות המערב הם הניידים והנייחים. על פיו, מאז נפילת חומת ברלין ועד ימינו, הוויכוח הפוליטי החשוב ביותר הוא לא ימין מול שמאל אלא ניידים מול נייחים.
לטענת טאוב, הנייחים הם אנשים שמאופיינים כבעלי מעמד כלכלי נמוך עד בינוני ולכן הם נוטים להיות תלויים יותר במדינה ובגלל זה הם קהילתיים יותר, לאומיים יותר ומסורתיים יותר. לעומתם הניידים, כבעלי מעמד כלכלי בינוני עד גבוה, אינם תלויים במדינה מבחינה כלכלית ולטענת טאוב הם מסוגלים לקחת את חפציהם ואת פרנסתם ממדינה למדינה בלי שפרנסתם תיפגע. הם אינם תלויים במדינה מבחינה כלכלית ולכן לשיטת טאוב הם פוסט־לאומיים, קוסמופוליטיים וגלובליסטים, ולפי טאוב הם רוצים עולם בעל שוק חופשי גלובלי ולא מדינות לאום שמגבילות את האנושות.
חיים אישיים

טאוב נישא לקטי קמחי בשנת 1998, ובשנת 1999 הם התגרשו. לאחר מכן היה מספר פעמים בקשר זוגי, בין השאר עם סמדר קילצ'ינסקי ועם העיתונאית נטשה מוזגוביה. החל מ-2017 חי בזוגיות עם ולדה טאוב, אזרחית אוקראינה, ביוני 2019 נישא לה בנישואים אזרחיים מחוץ לגבולות ישראל, וכעבור שנים מספר התגרש. מתגורר בתל אביב.
ספריו > ספרי עיון

המרד השפוף: על תרבות צעירה בישראל (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997)
המתנחלים - והמאבק על משמעותה של הציונות (ידיעות ספרים, 2006)
הנאורות אוסף מאמרים, בעריכת גדי טאוב, חלקם נכתב בעברית וחלקם מתורגם. המאמרים עוסקים בנאורות, בתנועת ההשכלה העברית, באסכולה הסקוטית ובגישה הצרפתית. (מוסד ביאליק, 2016)
ניידים ונייחים: מאבקן של האליטות כנגד הדמוקרטיה הישראלית (סלע מאיר, ספריית שיבולת, 2020)
ספריו > סיפורת

מה היה קורה אם היינו שוכחים את דוב (הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן קריאה, תשנ"ג 1992)
אלנבי (ידיעות ספרים, 2009)
נגד בדידות - רשמים, למשכל, 2011.
נגד בדידות - מחשבות (ידיעות ספרים, 2016)
ספריו > ספרי ילדים

דברים שאני לא מגלה (כתר, 1990) (הספר בקטלוג ULI)
דברים שאני לא מגלה ליעל (כתר, 1992)(הספר בקטלוג ULI)
המכשפה מרחוב מלצ'ט 3 (כתר, 2000) (הספר בקטלוג ULI)
הג'ירף שאהב לרחם על עצמו (כתר, 2003)(הספר בקטלוג ULI)
האיל שאהב נקיון (כתר, 2005)(הספר בקטלוג ULI)
האריה שחשב שהוא פחדן (ידיעות ספרים, 2007) (הספר בקטלוג ULI)
ספריו > תרגומים

הגיבן מנוטרדאם / סרטי וולט דיסני (תל אביב: ידיעות אחרונות, 1996)
101 דלמטים / סרטי וולט דיסני (תל אביב: ידיעות אחרונות, 1997)
הסכתים

גדי טאוב: שומר הסף (2020-היום)
לקריאה נוספת

על השפה הרזה, גדי טאוב, נדפס ברחוב, 1, 1994.
פוסט-ציונות: הקשר הצרפתי-אמריקאי-ישראלי, גדי טאוב, נדפס במקרוב, 8, 2002.
שנות השישים האמריקניות בישראל: ממרד לקונפורמיזם, גדי טאוב, נדפס בעיונים בתקומת ישראל, 13, תשס"ד 2004.
אהבה על קצות האצבעות, מאת מנחם רגב, על ספרו של גדי טאוב "המכשפה מרחוב מלצ’ט 3", נדפס ברוח אחרת, 11, תשס"א 2001.
הערות שוליים

↑   יש תשובה למרד האליטות נגד העם, אומר שי קלך, מקים "נצח ישראל". שומר סף 194, סרטון בערוץ "גדי טאוב: שומר סף", באתר יוטיוב, 13 בספטמבר 2023
↑   תוכניות הילדים והנוער - 31.8.1989 (לא מלא), סרטון בערוץ "ארכיוניר", באתר יוטיוב
↑  פסטיגל 1990 (1990), באתר סטריאו ומונו
↑  "זהו זמן של מגננה": 'הארץ' יפסיק לפרסם מאמרים של גדי טאוב, באתר "סרוגים", 25 בינואר 2023
↑  גדי טאוב תוקף את "הארץ" לאחר הדחתו: "עוסק בהבערת האנטישמיות", באתר מעריב אונליין, 26 בינואר 2023
↑  יוני קמפינסקי, כתבת וידאו, באתר ערוץ 7, 21 במאי 2010
↑  העלאות ומינויים, ידיעון האוניברסיטה העברית בירושלים, אוגוסט 2011
↑  רן בוקר, בתפקיד גואל רצון: אלון אבוטבול או צחי גראד, באתר ynet, 30 ביוני 2016
↑  עידן בן טובים, אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר של השנה, באתר Geektime, ‏7 במרץ 2024
↑  Gadi Taub, באתר המכון
↑  תוכנית הרדיו "שומר סף" של גדי טאוב
↑   ציוץ של גדי טאוב ברשת החברתית אקס (טוויטר)
↑  אלטרנטיבה לאולפן שישי? | אתר מידה משיק לראשונה - אולפן שישי בהשתתפות: גדי טאוב, רן ברץ, אבי בראלי, ארז תדמור ולימור סמימיאן דרש, באתר רוטר
↑  "אי אפשר כבר לראות את ערוצי התבהלה": היוזמה החדשה של הימין החילוני, באתר מעריב אונליין, 3 בספטמבר 2023
↑   גדי טאוב, אסור לומר את האמת — למה אובמה מסרב להכיר בטרור האיסלאמיסטי?, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2015.
↑  גדי טאוב « ארכיון » אז מה חושבות החשפניות על כל זה?, באתר של גדי טאוב, ‏19 במרץ 2009.
↑  דוד מרחב, גדי טאוב: המתנחלים מסכנים את קיומה של המדינה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בספטמבר 2010
↑   מה גרם למהפך של גדי טאוב ולמי הוא הולך להצביע הפעם?, סרטון  באתר יוטיוב, 12 בפברואר 2020
↑  גדי טאוב, עדיף שהחמאס ישלוט, באתר nrg‏, 1 בנובמבר 2005
↑   ציוץ של אסור למוטט את החמאס ברשת החברתית אקס (טוויטר), 21 במאי 2021
↑  יאיר איזנברג, נכנסים בעובי הקורה – פרק 7 – "הדיפ סטייט", באתר הרדיו הבינתחומי, ‏17 בדצמבר 2019
↑  אסף ענברי, סוף עונת החילונים, באתר המרכז הישראלי לנפגעי כתות, ‏ספטמבר 1999.
↑  רונן טל, חכם על קטנים, באתר ynet, 10 באוגוסט 2005
↑  פוסט של גדי טאוב ברשת החברתית פייסבוק, 13 באוקטובר 2019
↑   האם בג"צ יתיר זכות שיבה זוחלת באמתלה של "איחוד משפחות"? שומר סף #254 עם עו"ד דוד פטר, סרטון בערוץ "גדי טאוב: שומר סף", באתר יוטיוב (אורך: 53:01), סוף דקה 7
↑  פרטים בהודעה לעיתונות של ידיעות ספרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298728705171  PLWABN: 9810587181905606  BnF: cb15528116q (data)  GND: 140055290  ISNI: 0000 0001 1680 3121  LCCN: no93009032  NKC: js20051010027  RERO: 02-A018052418  SUDOC: 154479896  VIAF: 84239552   WorldCat (עם VIAF): 84239552 
עטיפת הספר הנאורות בעריכת גדי טאוב
הסתברות פוסטריורית

הסתברות פוסטריורית היא מושג מרכזי בסטטיסטיקה בייסיאנית. המייצגת את ההסתברות, או ההתפלגות, שמתקבלת  מעדכונים של ההסתברות הפריורית על סמך מידע המתקבל מתצפיות.
העדכון נעשה על ידי שימוש בכלל בייס. הההסתברות הפוסטריורית עשויה לשמש כהסתברות פריורית במהלך נוסף של עדכון בייסיאני.
הגדרה בהקשר של התפלגות

בסטטיסטיקה בייסיאנית, הפרמטרים של המודל, שיסומנו ב-  \theta , הם בעצמם משתנים מקריים. ההתפלגות הפריורית שלהם, כלומר ההתפלגות שלהם בהיעדר כל מידע מוקדם, תסומן ב  p(\theta ) .
ההסתברות הפוסטריורית היא ההסתברות של הפרמטרים   \theta  בהינתן תצפיות  x, ומסומנת  p(\theta |x) .
לעומת זאת, פונקציית הנראות היא ההסתברות של התצפיות בהינתן הפרמטרים של המודל, כלומר  p(x|\theta ) .
בהינתן הסתברות פריורית  p(\theta ) וכי ההסתברות לתצפיות  x היא  p(x|\theta ), אז ההסתברות הפוסטריורית מוגדרת באמצעות כלל בייס
כלומר, ההסתברות הפוסטריורית פרופורציונית לפונקציית הנראות המוכפלת בהסתברות הפריורית. p(x) הוא קבוע הנירמול המחושב על ידי
אם  \theta  היא פרמטר רציף, או על ידי סיכום של  p(x|\theta )p(\theta ) על כל הערכים האפשריים של  \theta , אם  \theta  הוא פרמטר בדיד.