אסתר עופרים
ביוגרפיה > קריירה בינלאומית - צמד העופרים

בשנת 1962 הוחלט בקול ישראל לשלוח את אסתר לפסטיבל בסופוט שבפולין עם השיר "סתיו" ("כבר נושרים העלים...") של משה וילנסקי ושמשון חלפי. בפסטיבל היא הגיעה למקום השני בהפרש של עשר נקודות מהמקום הראשון והשיר היה השיר המושמע ביותר בישראל באותה שנה. הזוג התמקם בז'נבה שבשווייץ ושם הקליטה בעבור תחנת רדיו מקומית בזמן שאלבומה של עופרים "היו לילות" קצר הצלחה רבה בישראל.
שווייץ שלחה את עופרים לייצגה באירוויזיון שנערך בלונדון בשנת 1963. עופרים שרה בצרפתית את השיר T'en vas pas (אנ') ("אל נא תלך") וכמעט שזכתה במקום הראשון, אלמלא שינתה נורווגיה את הצבעתה ברגע האחרון לטובת השיר הדני עקב טעות בהקראת השירים הזוכים והקראתם מחדש. "אל נא תלך" זכה להצלחה גדולה ותורגם לגרמנית ולאיטלקית. העופרים חתמו על חוזה הקלטות עם חברת פיליפס ההולנדית והצליחו בהולנד עם הגרסה האנגלית של "עוד ריקוד אחד". הצמד הקליט את האלבום הראשון שלו בארצות הברית "שירים מהעולם", הכולל את "לילה לילה" ו"אדמה אדמתי" של מרדכי זעירא.
במהלך השנים הבאות הופיעו העופרים באירופה ובארצות הברית, בעוד שקריירת הזמרה של אסתר נסקה גם כסולנית. בשנת 1964 הופיעה כבת הים בתוכנית טלוויזיה הולנדית בשיר Split Personality. התוכנית זכתה בפרס ורד הכסף (Silver Rose of Montreux) בשווייץ, ובשנת 1965 קיבלה בהולנד את פרס האדיסון והקליטה בארצות הברית אלבום שירי מחזות זמר עם תזמורת גדולה בעיבודו ובניצוחו של בובי סקוט.
עופרים, שכונתה בעיתונות הגרמנית "הזמיר מחיפה", נבחרה לזמרת השנה בגרמניה בשנת 1966 וזכתה בשני תקליטי זהב על אלבומיה "That's Our Song" ו"Sing Hallelujah" ובפריז זכתה בפרס התקליטים היוקרתי Grand Prix International du Disques Academy Charles Cross על אלבום הסולו הצרפתי שלה. בשנת 1967 עברו בני הזוג ממינכן ללונדון, שם הכירו את עדי סמל, ישראלי שהפך למנהלם האמנותי. באותה שנה הקליטה אלבום סולו של שירי ילדים מכל העולם בשם "Esther im Kinderland" ("אסתר בארץ הילדים"), בהם שירי לידר קלאסיים (השיר האמנותי) של גתה, היינה ואחרים. הצד השני של התקליט הוקדש כולו לשירי ערש, בהם "שכב בני" של עמנואל הרוסי ושיר הערש של ברהמס.
העופרים הופיעו בשנת 1968 בתוכנית טלוויזיה באנגליה עם השיר "סינדרלה רוקפלה" וזכו להצלחה גדולה. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי. הסינגל של "סינדרלה רוקפלה" הודפס במספר רב של מדינות, בהן ישראל, אוסטרליה, אנגליה, צרפת, גרמניה, ארצות הברית ורבות אחרות. העופרים קיבלו תוכנית קבועה ב-BBC, ואף הופיעו במופע המלכותי באלברט הול והוצגו בפני המלכה אליזבת השנייה. הצמד הוזמן להופיע בשידור הצבע הראשון בגרמניה. "סינדרלה רוקפלה", שהיה פופולרי בקרב צרכני המוזיקה, לא הושמע בתחילה בישראל בעקבות חרם שהוטל על שידור שירי הזוג בגלל פעילותם בגרמניה והתבטאויותיהם שם[דרושה הבהרה]. חיים טופול הצליח לבסוף לגרום לשידורו ברדיו של השיר ושל שירים ישנים אחרים שהיו אהובים על קהל המאזינים, ולהפסקת החרם.
עופרים תמיד שרה גם שירים שאהבה, הן כסולנית והן יחד עם בן זוגה, אך לא רצתה להמשיך ולהתפשר על שירים שהיא שרה. אבי משך לסגנון הדיסקו, שהיה מאוד פופולרי באותה תקופה ולחומר הומוריסטי כגון "סינדרלה רוקפלה", ואילו אסתר הסתייגה מכך. במרץ 1969 ערכו השניים קונצרט משותף אחרון בקלן, ולאחר מכן נפרדו השניים. אסתר נסעה לצילומים בארצות הברית ואבי עבר ללונדון, פנה לאמרגנות וניסה כוחו בהקלטת אלבום משלו.
בהמשך הופיעה אסתר בברלין בתוכנית טלוויזיה והפיקה בכוחות עצמה אלבום סולו נוסף בחברת פיליפס. באלבום ניכר השינוי שהזמרת ייחלה לו. לא היו בו להיטי מצעדי פזמונים ובמקומם היו שירי לאדינו ושירי משוררים כמו "Bird On A Wire" של לאונרד כהן וגם שירים מתקופת הרנסאנס. האלבום כלל אף הוא שירים רבים שייזכרו כלהיטים, כגון שחרחורת ("Morenica") שמקורו בשיר לאדינו. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית כפי שזכו לו האלבומים של הצמד, ואסתר אמרה אז "שהיא מקבלת זאת כמחמאה".
בני הזוג עופרים התגרשו בנובמבר 1970.
ב 1970 השתתפה באלבום של סקוט ווקר "Til the Band Comes" וביצעה שם את השיר "Long About Now" שכתבו עדי סמל (שהיה האמרגן שלה אז) וסקוט ווקר. סקוט לא היה מוכן לבצע את השיר מכיוון שזה שיר המתנה של אישה לגבר שלה ו"עדיף שיושר על ידי אשה". באותה תקופה לקח עדי סמל גם את נינה סימון תחת חסותו בנוסף לווקר ועופרים.