stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חינוך קטן לתפילין
הערות שוליים

↑  פרק א' הלכה ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף ב', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ', עמוד א'
↑  בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ', עמוד א'
↑  חידושי הרשב"א למסכת ברכות דף כ
↑  שער א - הלכות תפילין דף סא טור ג
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות תפילין ומזוזה וספר תורה, פרק ד', הלכה י"ג, רא"ש מס' ברכות, פר' ג, מרדכי, אגודה מסכת ערכין פרק א, פסקי ריא"ז - הלכות ציצית, מחזור ויטרי, שיבולי הלקט, אור זרוע, מדרש שכל טוב, ילקוט שמעוני, הסמ"ג, הסמ"ק, אורחות חיים, ספר התרומה, ועוד רבים.
↑  סימן לז סעיף ג'
1 2 3  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ל"ז, סעיף ג', על דברי הרמ"א בהגה
↑  'כתר שם טוב' חלק א', עמוד י"ב - הרב גאגין.
↑  כ"כ רבי יוסף משאש באוצר המכתבים חלק ג', סימן אלף תתיט, רבי מסעוד הכהן, בשו"ת פרחי כהונה אורח חיים סימן כב, רבי שלום משאש 'שמ"ש ומגן' ח"ד חאו"ח סי' ע"ז סעיף ב, רבי דוד עובדיה ב 'נהגו העם' הלכות בר מצווה, סעיף א, רבי אברהם עמאר בקונטרס הערות על ספר 'מגן אבות', הרב שלמה טולדאנו בדברי שלום ואמת חלק ג עמוד 122 הביא שכך המנהג פשוט בצפון אפריקה. וכ"כ בספר זוכר ברית אבות בהלכות ציצית ותפילין, וכן הביא שכך הוא מנהג איזמיר, ושאלוניקי שמגיל 10 מחנכים אותו לתפילין, ועוד רבים.
↑  פסקי הרשב"ץ לברכות שם, כן העיד רבי יוסף משאש בספרו אוצר המכתבים בהערה לעיל, שכן הוא מנהג תלמסאן שבאלג'יריה וכן מנהג כל ארצות המערב, ובתוכן גם אלג'יריה.
↑  'עלי הדס' פרק י"ט סע' ד'
↑  הגאון רבי יוסף מולכו בספרו שלחן גבוה (סימן לז סק"ה) כתב, שבעיר ואם בישראל סלוניקי, אשר ישבו בה כיסאות למשפט גאוני עולם, כמו הגאונים רבי יוסף בן לב, ורבי שמואל די מדינה, ורבי שלמה הכהן, וסיעתם, דור אחר דור, נהגו כדעת מרן לחנך את בניהם במצות תפילין שנה או שנתיים קודם שיגיעו לשלש עשרה שנה, ולא חששו כלל לסברת בעל העיטור והרמ"א כי מי ישמע אליהם בזה נגד דעת כל הפוסקים ומרן שקבלנו הוראותיו.
↑  ספר יפה ללב חלק א' (בקונטרס יושר לבב ס"ס לז)
↑  רבי יוסף ידיד הלוי בשו"ת ימי יוסף (מהדורא בתרא חאו"ח סימן א), האריך בתוכחת מוסר כלפי הנוהגים להשהות הנחת תפילין לבניהם ימים או חודשים לאחר שלש עשרה שנה ויום אחד, עד שתשיג ידם לעשות סעודת בר - מצווה, או עד שישיגו אולם לשמחת וחגיגת הבר מצווה, שזהו איסור גמור וגדול עונם מנשוא, שאיך ייתכן לבטל ממנו מצווה רבה זו בשביל הסעודה, ואדרבה אנו שקבלנו הוראות מרן ראוי לנו להקדים לחנכו במצות תפילין מזמן שידע לשמור גופו בטהרה.
↑  הרב עבדיה יוסף בספרו יחוה דעת חלק ב' סימן ד, קצשו"ע ילקוט יוסף סי' לז סעיף ג
↑  עיין ב'שולחן ערוך המקוצר' להרב יצחק רצאבי, שכתב שנהגו לחנך כבר מגיל 9.
↑  מגן אברהם, קיצור שולחן ערוך סימן י' סעיף כד,
| תפילין |
| --- | --- | --- |
| סוגי התפילין | תפילין של רש"י • תפילין של רבנו תם • תפילין דשימושא רבא |  |
| הנחת תפילין | תפילין של ראש • תפילין של יד • ברכת לשמור חוקיו |  |
| הפרשיות | קדש לי כל בכור • והיה כי יביאך • שמע ישראל • והיה אם שמוע |  |
| חלקי התפילין | קשר של תפילין • ארבע פרשיות (תפילין) • בית התפילין • רצועות התפילין |  |
| שונות | חינוך קטן לתפילין • כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות • מבצע תפילין • חבש פאר • בדיקת תפילין |  |
השושלת השישית של מצרים

|   |
| --- | --- |
 בית האב:  הממלכה העתיקה של מצרים 
 תקופת השושלת:  2345 לפני הספירה – 2181 לפני הספירה 
 
השושלת השישית של מצרים העתיקה (המוזכרת כשושלת VI), יחד עם השושלת השלישית, הרביעית והחמישית, מהווה את הממלכה הקדומה של מצרים השושלתית.
שליטים

הפרעונים הידועים מהשושלת השישית מפורטים בטבלה למטה. מנתון מעניק לשושלת 203 שנות מלכות מטטי לניטוקריס, בעוד שהקנון של טורינו מקצה 181 שנות מלכות, אך עם שלושה מלכים נוספים שסיכמו עם אבא – תוך הנחה על שלטונם של מלכי השושלת השמינית שנוספו, זה מצטמצם ל-155 שנות מלכות. אומדן זה משתנה בין המלומד והמקור.
היסטוריה

השושלת השישית נחשבת על ידי סמכויות רבות לשושלת האחרונה של הממלכה הקדומה, אם כי ההיסטוריה של אוקספורד של מצרים העתיקה כוללת את השושלות השביעית והשמינית כחלק מהממלכה הקדומה. מנתון כותב שהשליטים הללו שלטו מממפיס, מאחר שהפירמידות שלהם נבנו בסקארה, קרובות מאוד זו לזו.
עד לשושלת החמישית, המוסד הדתי ביסס את עצמו ככוח הדומיננטי בחברה; מגמה של צמיחה בביורוקרטיה ובכהונה, וירידה בכוחו של פרעה התבססה בתקופת שלטונו של נפריר כא רע. בתקופת שלטונו של צ'ד כא רע איסי, ניחנו הפקידים בסמכות רבה יותר – מעידים על כך הקברים הפרטיים המפוארים שהם בנו – והובילו בסופו של דבר ליצירת מערכת פיאודלית בפועל. מגמות מבוססות אלו – ביזור סמכויות, יחד עם צמיחה בבירוקרטיה – התגברו במהלך שלושת העשורים של שלטון אוּנַס, והיו עדים גם הם לירידה כלכלית. מגמה זו המשיכה לתוך תקופת השושלת השישית, והובילה לתקופת הביניים הראשונה.
עליית האצולה

עם מספר הולך וגדל של כתובות ביוגרפיות בקברים לא מלכותיים, התרחב הידע האקדמי של ההיסטוריה העכשווית במצרים. יש אמיתות מודרנית לתיעוד של מזימה לא מוצלחת נגד פפי הראשון, ומכתב שכתב המלך הצעיר פפי השני (אנ'), נרגש מכך שאחת המשלחות שלו תחזור עם פיגמים מארץ ים, הממוקמת מדרום לנוביה.
כתובות הקברים הלא-מלכותיות הללו הן רק דוגמה אחת לכוחה הגובר של האצולה, מה שהחליש עוד יותר את שלטונו המוחלט של המלך. כתוצאה מכך, מאמינים כי עם מותו של פפי השני שהאריך ימים, הווסלים שלו היו מושרשים מספיק כדי להתנגד לסמכותם של יורשיו הרבים, מה שאולי תרם לדעיכתה המהירה של הממלכה הקדומה.
ביאורים

↑  תאריכים מוצעים לשושלת השישית: סביב 2460–2200 לפני הספירה, סביב 2374–2200 לפני הספירה, סביב 2370–2190 לפני הספירה, סביב 2345–2181 לפנה"ס, סביב 2323–2150 לפנה"ס, סביב 2282–2117 לפני הספירה.
הערות שוליים

1 2  Dodson & Hilton 2004, p. 70.
1 2  Altenmüller 2001, p. 601.
↑  Grimal 1992, p. 390.
↑  Verner 2001d, p. 473.
↑  Bard 1999, Chronology.
↑  Clayton 1994, p. 30.
↑  Shaw 2003, pp. 482–483.
↑  Allen et al. 1999, p. xx.
↑  Lehner 2008, p. 8.
↑  Shaw, Ian, ed. (2000). The Oxford History of Ancient Egypt. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-815034-3.
↑  Gardiner, Alan, Sir (1964). Egypt of the Pharaohs. Oxford University Press. p. 91.
↑  Grimal 1992, pp. 89–90.
↑  Verner 2001b, pp. 589–590.
↑  Grimal 1992, p. 79.
↑  Verner 2001b, p. 90.
↑  Grimal 1992, p. 80.
↑  Breasted, J.H. (1906). Ancient Records of Egypt. Vol. Part One. Chicago. sections 282–390.
↑  Shaw, Ian (2000). The Oxford History of Ancient Egypt. Oxford University Press. p. 115. ISBN 978-0-19-815034-3.
↑  Breasted, J.H. (1906). Ancient Records of Egypt. Vol. Part One. Chicago. section 310.
↑  Breasted, J.H. (1906). Ancient Records of Egypt. Vol. Part One. Chicago. sections 350–354.
כביש מספר 89

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אייל בוחבוט
 יצא לאור:  1993
 סוגה:  פופ רוק
 חברת תקליטים:  אן אם סי
 הפקה:  עובד אפרת
"כביש מספר 89" הוא אלבום הבכורה של הזמר והשחקן אייל בוחבוט. האלבום הופק על ידי עובד אפרת. האלבום נקרא על שם הכביש המוביל לעיר מעלות, מחוז ילדותו של הזמר. שיר הנושא באלבום נכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי ארקדי דוכין. השיר "בחושך המושלם" נכתב גם הוא על ידי מנור.
רקע

בוחבוט נחשב להבטחה גדולה בתחילת שנות התשעים. הוא היה חלק מלהקת פיקוד הדרום ולאחר השחרור כיכב במחזמר "שיער". האלבום לא הצליח מבחינה מסחרית והיווה, למעשה, את סיום הקריירה של בוחבוט כזמר. בראיונות שנתן הסביר את הכישלון בכך שסמך על הפקה ולא היה מעורב מספיק בקביעת התכנים.
שיר הנושא של האלבום צעד במשך שבועיים במצעד הפזמונים של רשת ג' ובשיאו הגיע למקום ה-22.
רשימת השירים באלבום

| מספר | שם השיר | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | כשהנשר המריא | חנה גולדברג | עובד אפרת | 4:01 |
| 2 | כביש מספר 89 | אהוד מנור | ארקדי דוכין | 4:43 |
| 3 | אף פעם | מאיר גולדברג | אייל בוחבוט | 3:36 |
| 4 | לפני שתעלמי | מאיר גולדברג | אייל בוחבוט | 3:23 |
| 5 | לשם שינוי | חנה גולדברג | עובד אפרת | 3:27 |
| 6 | עוד חורף עבר | אייל בוחבוט | אייל בוחבוט | 4:26 |
| 7 | בחושך המושלם | אהוד מנור | עובד אפרת | 3:41 |
| 8 | אל תגידי לי | חנה גולדברג | אייל בוחבוט ואביב אילן | 2:49 |
| 9 | מתנדנדת | חנה גולדברג | אביב אילן | 3:22 |
| 10 | בר על המים | חנה גולדברג | עובד אפרת | 5:34 |
| 11 | אם זה הזמן | מאיר גולדברג ואייל בוחבוט | אייל בוחבוט | 4:15 |
משתתפים באלבום

תופים - ברק בן-צור
כלי הקשה - אלון הלל
גיטרה בס - אילן אביב
קלידים - ערן דינור
גיטרות - עוז נוי, עובד אפרת ואברהם פלד,
קולות - מיכל מלאכי, עינת ארליך, גור רוזן, מרגו ווסט.
הערות שוליים

↑  אריאל קרס, אייל בוחבוט: "ויתרתי על החלום. עשיתי את כל הטעויות האפשריות", באתר Xnet‏, 28 בפברואר 2018
↑  מצעד הפזמונים 14.4.1993
לאורו נסע ונלך

לְאוֹרוֹ נִסַּע וְנֵלֵךְ (בהגייה אשכנזית לאורו נהגה לאוׂירוׂי) הוא שיר חסידי שמשמש במגזר החרדי כהמנון ליווי לכניסת רב לאירוע,
היסטוריה

השיר הולחן במקור לרגל חתונת נכדת הרב משה יהושע הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ, (בת בנו הרב מנחם מנדל) – שרה רבקה, עם נכד הרב אליעזר הגר האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, (בן בנו הרב יעקב) - ברוך הגר.
השיר הולחן על ידי מנחם מנדל פולק ויצא לאור באלבום בשם "מזל וברכה" בט' בכסלו תשס"א, בביצוע של אברהם ויס.
בסוף הקינה ארזי הלבנון נאמר "לצדק ימלוך מלך... לאורו נסע ונלך", יש שכתבו שההמנון מתבסס על מילים אלו.
כהמנון

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 חידשו את השיר בישיבת פוניבז', לאחר מספר השנים השיר שימש כתחליף להמנון "ימים על ימי מלך" ובכניסת רב לאירוע כל שהו שרו הקהל גם את המנון זה.
ההמנון נתפס בציבור בעיקר לכבוד הרב חיים קניבסקי, ההמנון גם הפך לסיסמה של יהדות התורה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
לשיר הוסיפו גם מילים ביידיש: "הייבט זיך אידן אלע, לעבעדיג און פרייליך, עד כי הוא לבדו ימלוך מלך / אנקעגן גיין משיח, במהרה בימינו, ומלכינו בראשינו".
הערות שוליים

↑  שמעון ברייטקופף, המתלבטים והאדישים, באתר עיתון משפחה, ‏בספטמבר 2022; בושה! כתובת גרפיטי רוססה במהלך הלילה על קיר ביתו של האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק ב'מאה שערים'., באתר בעולמם של חרדים, ‏בנובמבר 2019; מכל רחבי הארץ: תיעודים מיוחדים מההקפות שניות - רדיו קול חי, באתר רדיו קול חי, ‏2 בספטמבר 2022;  "לאורו נסע ונלך" הלהיט הליטאי - סחף את היכל נוקיה, סרטון בערוץ "מנחם קולדצקי", באתר יוטיוב (אורך: 00:30); תיעוד • רבבות שאגו מהיציעים: "לאורו ניסע ונלך", באתר בחדרי חרדים, 21 בינואר 2020
↑  אודותיו ראו: הרב ברוך הגר - תגית באתר בחדרי חרדים
↑  המלחין של חסידות ויז'ניץ, אודותיו ראו: מידע על מנחם מנדל פולק בקטלוג הספרייה הלאומית
↑  חדוותא דמלכא : תיאור שמחות נישואי רבותינו ... לבית קוסוב-ויז'ניץ, חיפה, מכון בחצר המלך, תשס"א.
↑  משה ויסברג, סיפורו של להיט: הלחן הויז'ניצאי שהפך להמנון הליטאי, באתר בחדרי חרדים, 21 בינואר 2020
↑  אליעזר חסיד, מה אתם יודעים על הלהיט שליווה את שר התורה, באתר בחדרי חרדים, 20 באפריל 2022
↑  איתי גדסי, מסע לאורו 15 אלף בני תורה גדשו את בירת הנגב: "ריבוי המצביעים הוא קידוש ה'" - רדיו קול חי, באתר רדיו קול חי, ‏4 במרץ 2019; מנחם קולדצקי, כך הקפיצו את הרבבות בעצרת ההיסטורית, באתר אקטואליק, 8 באפריל 2019.
השיטה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה המשכית   מתח   פעולה
 יוצרים:  אלכסנדר צקאלו
 כותבים:  מילנה קסטקינה אולג מאלוביצ'קו
 בימוי:  יורי ביקוב אלכסנדר ווייטינסקי
 שחקנים:  קונסטנטין חבנסקי פאולינה אנדרייבה אלכסנדר פטרוב  ויטאלי קישצ'נקו יורי קולוקולניקוב
 מדבבים:  קונסטנטין חבנסקי
 פרסים:  פרס TEFI
 פסקול:  ריאן אוטר
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מקום התרחשות:  מוסקבה 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  16
 הפקה
 מפיק:  אלכסנדר צקאלו
 חברת הפקה:  Sreda
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  ניז'ני נובגורוד ומוסקבה
 מוזיקה:  ריאן אוטר 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 1
 פורמט (תמונה):  480i (SDTV) 1080i (HDTV) 1080p (Blu-ray)
 פורמט (קול):  Dolby Digital 5.1
 תקופת שידור מקורית:  18 באוקטובר 2015 – 20 בדצמבר 2015 
 קישורים חיצוניים
 https://kino.1tv.ru/serials/metod
 דף התוכנית ב-IMDb
 
השיטה (ברוסית: Ме́тод) היא סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של יורי ביקוב מז'אנר המותחן הבלשי. הסדרה שודרה בערוץ הראשון ברוסיה כשעונתה הראשונה שודרה בימי ראשון בשעה 23:00 מה-18 באוקטובר 2015 ועד ה-20 בדצמבר 2015. בעקבותיה צולמו שתי עונות נוספות.
את התפקידים הראשיים גילמו קונסטנטין קבנסקי ופאולינה אנדרייבה (שלא הופיעה בעונה השלישית). הצילומים התרחשו בעיקר בניז'ני נובגורוד, מחוז ניז'ני נובגורוד ובמוסקבה. במרץ 2017, מפיק הסדרה אלכסנדר צקאלו הודיע שצילומי העונה השנייה יחלו בחודש יולי 2017, בפועל הם החלו שנה לאחר מכן. העונה השנייה שודרה בערוץ הראשון, ב-8 בנובמבר 2020. העונה השלישית צולמה במהלך שנת 2024.
עלילת הסדרה > עונה 1

הדמות הראשית היא רודיון מגלין (קונסטנטין חבנסקי) גבר מסתורי ואישיות יוצאת דופן, חוקר ברמה הגבוהה ביותר בשירות משטרת הפדרציה הרוסית, אשר חושף את המורכבויות הגדולות ביותר בתיקי רצח. הוא רגיל לעבוד לבד, מבלי שיהיה לו צורך לחשוף את סודות שיטת החקירה שלו. בוגרת בית הספר למשפטים יסניה סטקלובה (פאולינה אנדרייבה) מתקבלת לעבוד כחוקרת בוועדת החקירות של רוסיה ולשמש כעוזרת למגלין. לה יש סיבות אישיות לעבוד עם החוקר המהולל, בתקווה שתוכל בעזרתו למצוא את הרוצח של אמא שלה שנהרגה בנסיבות מסתוריות, אביה מסתיר פרטים חשובים מהאירוע, אך היא עדיין מקווה לעלות על עקבותיו של הרוצח. עד מהרה, עבודתה עם מגלין הופכת עבורה לחוויית התלמדות קשה במיוחד.
עלילת הסדרה > עונה 2

שנה חלפה מאז מותו של מגלין ויסניה מתקשה לשכוח את מה שקרה. רוחות העבר רודפות אותה ומחזירות אותה ליום מותו של מגלין. היא מנסה להתחיל את החיים מחדש, יחד עם בעלה ועם תינוקת, אבל כל מה שהיא משתוקקת לו הוא לחזור לעבודתה כחוקרת.
סדרת רציחות מסתוריות מאפשרות את חזרתה לעבודה: צלף מופיע בעיר והורג את החתנים בחתונה. בתוך הכאוס, הזוג הטרי הבא מקבל שיחה ממספר לא ידוע: קולו של גבר מתלונן על עוול החיים וממליץ בחום "לחלוק את אושרו", שלאחריו מקבל החתן כדור קטלני.
אך עד מהרה היא מאבדת את השותף שלה והיא מבינה שהיא חייבת שיטה, על מנת ללכוד את הרוצח. משמעות הדבר שהיא מוכרחה לשחזר מזכרונה את כל מה שמגלין לימד אותה. החיפושים מובילים אותה לחשיפת סודות העבר.
צוות השחקנים הראשי

קונסטנטין חבנסקי — רודיון מגלין
ניקולאי שיראייב — מגלין הצעיר
פאולינה אנדרייבה — יסניה סטקלובה
ויטאלי קישצ'נקו — אנדריי סטקלוב, אביה של יסניה, יועץ בכיר למשפטים
אלכסנדר פטרוב — יבגני, בן כתתה של יסניה; שוטר ובעלה של יסניה
מקאר זאפורוז'סקי — סשה טיכונוב, בן כתתה של יסניה
אלכסיי סרבריאקוב — אלכסיי אנופרייב ("היורה")
מרינה פרבקינה — ורה סטקלובה, אמה של יסניה
יקטרינה דובקינה — אניולה זכארובה, בת כתתה וחברתה של יסניה
קיריל פולוחין — הבלש היושב
יורי ביקוב — הבלש הרזה
דניס שוודוב — איגור בויקו, גלוח ראש
אלכסנדר צקאלו — "הרוצח החגיגי"
יאן צפניק - "רוצח"
סרגיי גרמאש
השראה

מפיקי הסדרה הדגישו לא פעם כי "השיטה" היא עבודה עצמאית ומקורית, המבוססת על תסריט מקורי. בשלבי ההפקה המוקדמים נטען שהסדרה מהווה אתחול ועיבוד לסדרת הטלוויזיה "דקסטר", אך היוצרים דחו טענה זו, אך אישרו שהושפעו במקצת מהסדרה "בלש אמיתי". למעשה, הסדרה מגוללת אירועים ותיקי חקירה אמיתיים כדוגמת אנדריי צ'יקטילו (שכונה הרוצח מליפצק), תיק החקירה על אנטולי סליבקו, אירועי הירי בבית הספר מספר 263 במוסקבה וכן התייחסות לרוצח אנטולי אונופריינקו, שדמותו שימשה השראה לדמות "היורה" בגילומו של אלכסיי סרבריאקוב.
שיווק

ב¯1 במרץ 2017 המפיק אלכסנדר צקאלו הודיע על מכירת זכויות השידור מחוץ לרוסיה לרשת נטפליקס.
פסקול

את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה כתב ריאן אוטר.
פסקול > רשימת השירים

Pre Pairing
Firebird '69
Distant
Some Sorrow
Suspect 06
Monster
Outro Titles
פרסים

פרסי האקדמיה הרוסית לטלוויזיה בשנת 2016 בקטגוריית סדרת/סרט הטלוויזיה, השחקן הטוב ביותר בסדרה/סרט טלוויזיה (הוענק לקונסטנטין חבנסקי), מפיק העונה (הוענק לאלכסנדר צקאלו, שהפיק באותה שנה מספר סדרות).
הפרס המקצועי של התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בקטגוריות השחקן הטוב ביותר בטלוויזיה, עיצוב ההפקה הטוב ביותר ועבודת הסאונד הטובה ביותר.
פרס "סלובו" בקטגוריית התסריט הטוב ביותר בטלוויזיה.
פרס ז'ורז' בקטגוריית סדרת הדרמה הרוסית של השנה
פרס פסטיבל הסרטים של ניו יורק בקטגוריית דרמת הפשע.
פרס הפלטינה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של יוסטון.
הערות שוליים

1 2  "Мажоры и фарцовщики заинтересовали американцев". Кино-Театр.
↑  Вечерний Ургант. В гостях у Ивана Константин Хабенский. (27.04.2018) //קונסטנטין חבנסקי אישר זאת בריאיון אצל איוואן אורגנט בתוכניתו אורגנט בערב
↑  Второй сезон сериала «Метод» с Константином Хабенским выйдет в эфир осенью 2019 года
↑  Майор Черкасов, акушер Родионов, тренер Ковалев и другие знакомые в новых сезонах популярных сериалов
↑  "RUSSIA 2016 World's Best Television & Films Winners & Finalist Index". New York Festivals. אורכב מ-המקור ב-2017-03-26. נבדק ב-2017-09-09.
↑  "All 2016 Remi winners" (PDF). WorldFest-Houston. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-08-21. נבדק ב-2017-09-09.
| יורי ביקוב |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | לחיות (2010) • הברינקס (2012) • המייג'ור (2013) • השוטה (2014) • עצי אשוח 1914 (2014, נובלת "הדוב") • השיטה (2015) • מעבר לכוכבים (2017, חלקית) • רדומים (2017) • המפעל (2018) • השומר (2019) • אפס (2021) •  בעלים (2021) |  |
חיתוך בלייזר

מכונת חיתוך בלייזר בפעולה
חיתוך בלייזר היא טכנולוגיה שבעזרתה משתמשים בלייזר לחיתוך חומרים שונים. התהליך מתבצע על ידי מיקוד קרן לייזר בעלת הספק גבוה, באמצעות מחשב, אל פני החומר המיועד לחיתוך. החומר סופג את האנרגיה של הלייזר ובהינתן עוצמה מספקת מגיב בהתכה, אידוי או פיזור. הלייזר פועל לפי מרחק מיקוד, כלומר המרחק בין העדשה לבין החומר. לכן החיתוך בלייזר יעיל במיוחד בחיתוך לוחות שטוחים (מרחק קבוע מהעדשה). עובי החומר הניתן לחיתוך תלוי בעוצמה של קרן הלייזר וגם בטווח המיקוד של הקרן. ככל שהקרן ממוקדת יותר כך טווח המיקוד קצר יותר. קיימים סוגים שונים של לייזרים באורכי גל שונים, המתאימים לסוגי חמרים שונים. במתכות למשל נעשה שימוש בקרן לייזר באורך גל קטן (תדר גבוה) שמבטיח פיזור אנרגיה מינימלי. האנרגיה המרוכזת מצליחה לפעול על המתכת. בחמרים אורגניים (עץ, אבן, עור, פלסטיק) שאינם מפזרים אנרגיה, אפשר להשתמש באורכי גל גדולים יותר (תדר יותר נמוך) כדי לחתוך ביעילות.
היתרון הגדול בשימוש בלייזר הוא בכך שהחיתוך מתבצע ללא מגע מכני. פרט לאנרגיה המוקרנת על החומר אין חיכוך מכני ולכן יש שחיקה פחותה של כלי חיתוך. היעדר החיכוך מאפשר תנועות "חופשיות" יותר, ומגדיל את הגמישות הגאומטרית של החיתוך. קרן לייזר היא בדרך כלל צרה יותר מכלים מכניים.
בחיתוך בלייזר מתקיים בין השאר אידוי של חומר או תהליך כימי המפריד בין חמרים. 
כך למשל בחיתוך PVC (פולי ויניל כלוריד) משתחרר גז הידרו-כלוריד שהוא רעיל ביותר וגורם לקורוזיה מואצת גם לחלקי המכונה.
חיתוך לייזר בעידן המודרני

בשנים האחרונות מכונות החיתוך בלייזר נעשו נפוצות יותר ויותר. כיום מצויים מכשירי חיתוך וצריבה בלייזר במגוון רחב של תעשיות ובעסקים קטנים. הטכנולוגיה המתקדמת וירידת המחירים בשל הייצור ההמוני אפשרה לבעלי עסקים פרטיים לרכוש מיכון מתקדם. חנויות אופנה משתמשות בחיתוך לייזר על מנת ליצור בגדי מעצבים. חנויות לממכר אלכוהול צורבות שם ותמונה על בקבוקיהן. אמנים ויוצרים מוערכים משתמשים בחיתוך לייזר על מנת לייצר מתנות ייחודיות ופריטים נוספים לפי דרישה.
חומרים לחיתוך בלייזר

ניתן לחתוך כמעט כל דבר בחיתוך לייזר, מנייר ועד מתכת. מכונות לייזר עם הספק של עד 150W יהיו מסוגלות להתמודד עם: עץ (עד עובי של 1 ס"מ), פרספקס (עד עובי 1 ס"מ), בד וקרטון. במכונות בעלות הספק גבוה יותר ניתן לחתוך גם פחי מתכת ועד חיתוך ברזל. כאשר חותכים חומרים בלייזר יש לדעת כי ככל שצפיפות החומר גבוהה יותר, כך יקשה על הקרן לחדור. לכן כאשר רוצים לחתוך חומר דחוס יותר, יש לקחת בחשבון שיש להאט את מהירות החיתוך כדי לאפשר לקרן לחדור מבעד לחומר.
סוגי מכונות

יש בדרך כלל שלוש תצורות שונות של מכונות חיתוך לייזר תעשייתי: מכונה בה החומר הנחתך זז, מערכות היברידיות ומערכת אופטית נעה. חלוקה זו של מכונות מתייחסים לאופן העברת קרן הלייזר על החומר שיש לחתוך או לעבד. צירי התנועה יהיו בדרך כלל X ו- Y, אם כי ישנן מכונות בהן ראש הלייזר עצמו יכול לזוז אף בציר ה- Z.
במכונה בה החומר עצמו נע יש ראש חיתוך נייח ומזיזים את החומר תחתיו לאחר הפעלת הלייזר. שיטה זו מספקת מרחק קבוע מראש הלייזר לחומר העבודה ונקודה אחת ממנה ניתן להסיר את החומר הנחתך. תצורה זו דורשת פחות אופטיקה, אך מנגד דורשת הנעת חומר העבודה (קרי, צירים, הינע וכדומה). מכונה זו נוטה להיות האיטית ביותר.
מכונה היברידית מספקת הנעה בציר אחד (בדרך כלל ציר ה- X) ובנוסף תזוזת ראש הלייזר בציר הקצר (Y). זה גורם לאורך קרן קבוע יותר ממכונה בה החומר הנחתך זז ועשוי לאפשר מערכת אופטית פשוטה יותר. מכונה בתצורה זו עשוי לתרום לירידה בהפסד אנרגיה בעת העבודה ולאפשר יותר קיבולת לוואט מהמכונה בה החומר הנחתך זז (שתוארה לעיל).
במכונה בעלת מערכת אופטית נעה, השולחן נייח וראש חיתוך (עם קרן לייזר) נע מעל לחומר העבודה בשני הממדים האופקיים. מכונה זו שומרת לעיתים קרובות אינם דורשת הידוק החומר הנחתך ושומרת על יציבות העובד. זוהי מכונה מהסוג המהיר ביותר, ויתרונה הגדול בה לידי ביטוי כאשר חותכים חלקים דקים. בערכות אופטיות נעות בעלות חמישה ושישה צירים מאפשרות גם חיתוך של אובייקטים בעלי גאומטריה משתנה. בנוסף, קיימות שיטות שונות לכיוון קרן הלייזר לחומר מעוצב, שמירה על מרחק מיקוד תקין וכו'.
יתרונות וחסרונות של חיתוך בלייזר > יתרונות

לא מייצר אבק או שבבים שמסוכנים לעובד (אך לעיתים מייצר גזים רעילים).
החתך שנוצר הוא דק מאוד.
התהליך יכול להיות אוטומטי.
לא משאיר קצוות חדים.
יתרונות וחסרונות של חיתוך בלייזר > חסרונות

לעיתים זמן החיתוך ארוך יחסית לצורות עיבוד אחרות.
לעיתים התהליך יקר בעת ייצור המוני יחסית לצורות עיבוד אחרות דוגמת עיבוד שבבי.
אם החומר עבה ייתכן שלא ניתן יהיה לחתוך בלייזר או שיחתך בצורה לא אחידה.
גאומטרית החיתוך מוגבלת.
לעיתים נדרש עיבוד משלים לחתך שנוצר.
החום שנוצר בעת החיתוך עלול להשפיע על תכונות החומר הנחתך.
בעת חיתוך חומרים מסוימים נוצרים גזים רעילים.
ראו גם

חיתוך בסילון מים
וילי וונקה ומפעל השוקולד

ערך זה עוסק בסרט קולנוע משנת 1971. אם התכוונתם לעיבוד מחודש לסרט משנת 2005, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט משנת 1971
 מבוסס על:  ספר הילדים "צ'ארלי והשוקולדה" מאת רואלד דאל
 בימוי:  מל סטיוארט 
 הופק בידי:  סטן מרגוליס דויד ל. וולפר
 תסריט:  רואלד דאל
 עריכה:  דויד סקסון 
 שחקנים ראשיים:  ג'ין ויילדר ג'ק אלברטסון פיטר אוסטרום רוני קיניר דניס ניקרסון לאונרד סטון ג'ולי דאון קול פריס תמן נורה דני
 מוזיקה:  אנתוני ניולי, לזלי בריקוס 
 צילום:  ארתור איבסטון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Wolper Productions
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 ביוני 1970 ישראל30 ביוני 1973
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט לכל המשפחה, סרט ילדים, סרט מוזיקלי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  אירופה 
 תקציב:  $2,900,000
 הכנסות:  $4,000,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   willywonkaandthechocolatefactory
 פרסים:  מועמדות לפרס אוסקר מועמדות לפרס גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזה של הסרט בשחור לבן
אנשים בתחפושות אומפה לומפה
וילי וונקה ומפעל השוקולד (הופץ בישראל תחת השם "מסע בממלכת השוקולדה") הוא עיבוד קולנועי מוזיקלי משנת 1971 לספר הילדים "צ'ארלי והשוקולדה" משנת 1964 מאת רואלד דאל, בבימויו של מל סטיוארט, בו מככב ג'ין ויילדר בתפקיד וילי וונקה. הסרט מתאר את סיפורו של צ'רלי באקט (פיטר אוסטרום, בהופעתו הקולנועית היחידה) כשהוא מקבל כרטיס זהב ומבקר במפעל השוקולד של וילי וונקה ביחד עם ארבעה ילדים אחרים מרחבי העולם.
צילומי הסרט נערכו במינכן בשנת 1970, והסרט הופץ ב-30 ביוני 1971. הסרט זכה לביקורות חיוביות, אבל היה לאכזבה בקופות הכרטיסים. עם זאת, הסרט הפך עם השנים לסרט פולחן, עקב שידורים חוזרים ונשנים בטלוויזיה וכן ממכירות קלטות וידאו ביתיות. בשנת 1972 הסרט היה מועמד לפרס אוסקר עבור הפסקול המקורי הטוב ביותר, וויילדר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב עבור השחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מחזמר.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ין ויילדר | וילי וונקה |  |
| ג'ק אלברטסון | סבא ג'ו | סבו של צ'ארלי |
| פיטר אוסטרום | צ'ארלי באקט |  |
| רוני קיניר | מר סולט | אביה של ורוקה |
| דניס ניקרסון | ויולט ביוריגרד |  |
| לאונרד סטון | מר סם ביוריגרד | אביה של ויולט |
| ג'ולי דאון קול | ורוקה סולט |  |
| פריס תמן | מייק טי.וי. |  |
| נורה "דודו" דני | גב' טי.וי. | אימו של מייק |
| מייקל בולנר | אוגוסטוס גלופ |  |
| דיאנה סול | גב' באקט | אימו של צ'ארלי |
| אורסולה רייט | גב' גלופ | אימו של אוגוסטוס |
| גונתר מייזנר | מר סלאגוורת' / מר ווילקינסון |  |
| אוברי וודס | ביל | המוכר בחנות הממתקים |
| דייוויד באטלי | מר טורקנטי |  |
פיטר קאפל: 
| וורנר הייקינג | מר ג'ופק |  |
| פיטר סטיוארט | מר ווינקלמן |  |

עוד השתתפו בסרט (ללא קרדיט): פרנק דלפינו ככרוז, טים ברוק-טיילור כמפעיל מחשב, וכן ג'ורג' קליידון, ראסטי ג'ופי, אנג'לו מוסקט, רודי בורגסטולר, מלקולם דיקסון, איסמד חסן, נורמן מק'גלן, פפה פופי, מרקוס פאוול ואלברט וינקינסון בתפקיד האומפה לומפה.
במאמר לגארדיאן, ג'ופי כתב כי מאחר שבאותם הזמנים לא היו הרבה שחקנים בריטיים נמוכי קומה, חלק משחקני האומפה לומפה היו זרים, שאינם דוברי אנגלית והיה צורך לתרגם לשפתם את הוראותיו של הבמאי, מל סטיוארט. כמו כן הוא ציין כי הכוריאוגרף הווארד ג'פרי היה צריך לשנות חלק מקטעי הריקוד, על מנת להתאים אותם לרגליים הקצרות במיוחד של השחקנים.