stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאטמה בת מוחמד
ראיית הסונים

לטענת היסטוריונים סונים, פאטמה זהראא הייתה בתו החמישית הצעירה ביותר של מוחמד מאשתו ח'אדיג'ה. החדית'ים הסוניים שעוסקים בה משבחים לעיתים את שלושת הח'ליפים הראשונים, וסונים בולטים אחרים. כך, למשל, מתואר כי כאשר עלי ניגש למוחמד לבקש את ידה של פאטמה, מוחמד הסכים ושאל אותו אם יש לו משהו לתת כמוהר. עלי ענה כי אין לו, ומוחמד הזכיר לו כי יש לו מגן שאותו הוא יכול למכור. עלי פנה לעות'מאן, שקנה ממנו את המגן תמורת 100 דירהאמים, אולם כשגילה עות'מאן מהי מטרת המכירה, הוא החזיר לעלי את המגן, כמתנת חתונה. מסורת סונית אחרת מספרת על מקרה שבו פאטמה לוותה את מוחמד בעת שהתפללו בכעבה; מספר אנשים משבט קורייש התקהלו סביבו וניסו לחנוק אותו באמצעות בגדיו. פאטמה זעקה לעזרה, ואז הופיע אבו בכר, שחילץ את הנביא; הקהל תקף אז את אבו בכר, ודם פרץ מראשו. בראיית הסונים, פאטמה נפטרה בנסיבות טבעיות, בגיל 23 או 24, מספר חודשים לאחר אביה. ההיסטוריונים הסונים מתנגדים לטענות השיעים כי פאטמה סבלה הפלה ופציעות מידיהם של עומר בן אל-ח'טאב ואנשיו. במקורות הסוניים, אבו בכר ותומכיו שכנעו את עלי לתמוך באבו בכר, ללא כפייה או אלימות. על פי השקפת הסונים, פאטמה חולקת את מעמדן של עאישה וח'דיג'ה (נשותיו של מוחמד) כדוגמה מופתית לאישה המוסלמית; עם זאת, החדית'ים וההיסטוריונים הסוניים אינם עוסקים בפאטמה רבות, בשל קרבתה לעלי בן אבי טאלב.
ראיית השיעים

לטענת חלק מהחוקרים השיעים, פאטמה זהראא הייתה בתו היחידה של מוחמד מאשתו ח'דיג'ה. גרסת הסונים, כי היו למוחמד בנות נוספות, פוסלת בכך את היותו של עלי בן אבי טאלב, חתנו היחיד של מוחמד (ראו בהמשך עוד סיבה מדוע השיעים מכחישים לעיתים את קיומן של אחיותיה של פאטמה).
בראיית השיעים, פאטמה היא האישה המושלמת, הנחשבת לצדיקה וטהורה, ומקבילה במידה מסוימת למרים, אם ישו בנצרות, אחד מהכינויים שלה הוא "מריָם אל-כוברה" ("מריה הגדולה").
באיראן, יום הולדתה הוא יום האישה הלאומי, ונשות איראן עורכות מסיבות לכבוד האירוע. הדרשות באירועים האלו מהללות את פאטמה על הדוגמה המופתית שהיא מהווה, כבת ואשה נאמנה, בת אוהבת, ועל אורח החיים הצנוע שניהלה.
ראיית השיעים > עאישה

על פי השקפת השיעים, אשתו הצעירה של מוחמד, עאישה, לא חיבבה את פאטמה ובעלה עלי בשל קנאתה ליחסים הטובים בין השניים, ובשל היחס המיוחד שהפגין מוחמד לבתו. השיעים גורסים כי עאישה גם קנאה בכך שמוחמד העניק יותר תשומת לב לעלי, מלאביה אבו בכר.
ראיית השיעים > ההפיכה ב-632

השיעים מאמינים כי מוחמד מינה את עלי ליורשו (בדרשה בע'דיר חֹם), אולם לאחר מותו של מוחמד, עאישה ואביה אבו בכר, זממו לתפוס את השליטה בקהילה המוסלמית באמצעות הפיכה. לאחר שאבו בכר תפס את השלטון, הוא דרש מהמוסלמים כי ישבעו לו אמונים, כמנהג אותם הימים; עלי וחסידיו סירבו, ועל כן סבלו מהטרדות ואיומים מצד תומכיו של אבו בכר.
בראיית השיעים, עומר בן אל-ח'טאב לא היה רק מתומכיו הנלהבים של אבו בכר, אלא גם שותף למזימה, ולעיתים אף מנהיגה. יומיים לאחר מותו של מוחמד, עמר הוביל קבוצה של אנשים חמושים לביתו של עלי באל-מדינה, וקרא לעלי ואנשיו לצאת מהבית ולהישבע אמונים לאבו בכר, שאנשי המזימה החליטו כי יהפוך לשליט בכינוס הבא של מנהיגי השבטים המוסלמים בסאקיפה. עמר וח'אלד אבן ואליד, איימו לשרוף את הבית אם תומכי עלי יעמדו בסירובם.
עומר בן אל-ח'טאב ואנשיו פרצו את הדלת. לטענת מקורות שיעים, פאטמה שהייתה בחודש השישי להריונה באותה תקופה, עמדה מאחורי הדלת, שנלחצה עליה בחוזקה, כאשר גבה על הקיר. הלחיצה גרמה לה להפיל את בנה, לו קוראים השיעים אל-מוחשין או מושבאר. במצבה הקשה, היא זעקה אז: "אתם עזבתם את גופתו של שליחו של אללה (מוחמד) אצלנו, והחלטתם בינכם (מי יהיה יורשו) מבלי להיוועץ עימנו. אללה עדי, אני אומרת, או שתעזבו מפה מיד, או שאבקש זאת מאללה (עכשיו), כששערי פרוע.". פצעיה של פאטמה היו קשים, ובסופו של דבר הם יגרמו למותה (כך שעמר ואבו בכר אחראים למות בתו ונכדו של הנביא מוחמד, בראיית השיעים).
על פי מקורות שיעים, בשלב זה אחד ממתנגדיו של עמר, בשם זובייר אבן אל-אום, ניסה לצאת מהבית, אולם הוא פורק מנשקו, ועלי נאסר. שניהם הובאו לאבו בכר, אולם לאור האירוע עם פאטמה, אבו בכר לא הציב לעלי אולטימטום כלשהו, בדרישה כי הוא וביתו ישבעו אמונים לאבו בכר. עלי סירב להשבע, עד מותה של פאטמה.
השיעים סבורים כי מעשיה של פאטמה נבעו מרצונה להגן על האימאם עלי, וכי היא הצליחה להגן על עלי מעמר אבן אל-ח'טאב ואנשיו. כשהיא התעמתה עם עמר וחייליו, היא היוותה דוגמה לכל השיעים (מאחד והיא התעמתה איתם כאחת מהשיעה (סיעה) של עלי, ולא כאשתו), ופעולה זו, הגדירה בחלקה הגדול את תפקידה כמופת שיעי ונשי.
הסונים טוענים בתגובה, כי עלי לא הגיע לפגישה בסאקיפה, מאחר שהיה עסוק בהכנות להלוויה (כי היה ממשפחתו הקרובה של מוחמד). לטענתם, האירועים בסאקיפה התרחשו באופן לא צפוי, והיו צירוף מקרים. בראיית הסונים, עומר בן אל-ח'טאב הציע את מועמדותו של אבו בכר לח'ליף, רק מכיוון שהשבטים הערביים שהתקבצו במקום, הציעו מועמדים גרועים יותר, והיו נחושים להכתיר את הח'ליף באותו הכינוס. הסונים גורסים כי עלי לא נשבע באופן מיידי לאבו בכר בשל העיסוק המתמשך בהכנות להלוויה, ולא בשל התנגדות כלשהי לח'ליפותו של אבו בכר. לאחר מכן, כשהתפנה עלי, הוא נשבע אמונים לאבו בכר, ללא כל התנגדות. מקורות סונים מוסיפים כי פאטמה ילדה בן בשם מוחשין, אולם הוא מת בילדותו.
ראיית השיעים > ירושת מוחמד

לטענת השיעים, לאחר הצלחת אבו בכר לתפוס את השלטון, הוא המשיך לנסות ולפגוע בפאטמה, הפעם בפן הכלכלי: לקיחת כל ירושה ואת אדמת פאדאק, שבראיית השיעים הוריש מוחמד לביתו פאטמה לפני שכבש את מכה ההחרמה בוצעה לאחר שאבו בכר היה היחיד ששמע ממוחמד כי "נביאים אינם מותירים ירושה, כל מה שאנו מותירים הוא צדקה", מסורת שהשיעים טוענים כי אבו בכר זייף.
פאטמה התנגדה להחרמה, והתעמתה עם אבו בכר והוכיחה כי טענתו שגויה, אבו בכר סירב להחזיר לה את קניינה, מחשש ליציבות שלטונו. פאטמה עשתה ניסיון אחרון בעת שקטעה את נאומו של אבו בכר במסגד במדינה, בנאום ארוך משלה. לאחר הנאום, אבו בכר ניסה להחזיר לה את שטר הקניין על אדמת פאדאק, אולם עומר בן אל-ח'טאב עצר אותו, על ידי תפיסה בזקנו, ודרישה כי יסביר את מעשיו, ויפסיק להפריע לתוכניתם לשלוט על המוסלמים. אבו בכר שינה את דעתו ולא החזיר לפאטמה את רכושה.
ראיית השיעים > יחסיה עם אבו בכר

על פי מקורות שיעיים (ואף מספר חדית'ים סוניים), התנהלותו זו של אבו בכר, גרמה לקרע ביחסיהם, ופאטמה סירבה לדבר עמו עד מותה. סוגיית הירושה נותרה לאחת נקודות המחלוקת העיקריות בין סיעת (שיעת) עלי לסונה. למעשה, אבו בכר לא יכול היה לעשות הרבה, אם היה מכיר בזכותה לאדמת הפאדאק, הוא היה מעניק אמינות לדרישת שושלת היוחסין מצידה לירושת מוחמד כמנהיג המוסלמים.
השיעים טוענים כי זמן מה לאחר מכן, התברר כי פאטמה לא תחלים מהפציעות שספגה מידי אנשיו של עומר בן אל-ח'טאב. היא עדיין הייתה בעלת השפעה, בשל היותה בתו האהובה של מוחמד, שגם הייתה אמם של נכדיו היחידים (חסן וחוסיין). אבו בכר ועמר ניסו לבוא לביתה, כדי לזכות בסליחתה, ובקשו רשות להיכנס. פאטמה סירבה להכניסם, אולם בסופו של דבר, עלי פתח את הדלת. פאטמה שעדיין כעסה על אבו בכר, שסירב לתת לה את ירושתה, נזפה בהם בכעס: "אללה עדי ששניכם פגעתם בי. בכל תפילה שלי, אני מקללת אתכם, ואמשיך לקלל אתכם עד שאראה את אבי (בשמים) ואתלונן עליכם".
ראיית השיעים > ימיה האחרונים

מקורות שיעים מראים כי בימיה האחרונים, נשים של מלוויו של מוחמד באו לבקרה, ולדרוש בשלומה. בתגובה, פצחה בנאום על עוולות העולם, ושליטיו הרודניים ומחרחרי המלחמה, שבעתיד ייקחו הכול מהאנשים ויהפכום לעבדים.
ראיית השיעים > מותה

פאטמה לא שרדה זמן רב לאחר מותו של אביה, התקופה נעה על פי המקורות השונים בין חודש אחד לשישה. לטענת מספר רב של מקורות שיעים, לפני מותה, פאטמה ביקשה מבעלה כי יבצע את טקסי ההלוויה, שאלו שגרמו לה לאי נחת לא ישתתפו בהלוויה, ושגופתה תיטמן בבית הקברות בלילה.


עלי עשה כפי שביקשה, והיא נקברה בלילה, בלווית בני משפחתה ובניה, הטקס התבצע בחשאי, כדי שאבו בכר ועומר בן אל-ח'טאב לא ישתתפו. הטקס החשאי והפרטי חידד עוד יותר את המתח בקהילה המוסלמית המפולגת.
השיעים מאמינים כי פאטמה מתה בגיל 18 במדינה, ומותה גרם לבעלה צער רב. בסופו של דבר, בהתאם לסעיף בצוואתה של פאטמה, עלי נישא לאישה אחרת, על פי בחירתה, כדי שילדיה יזכו לטיפול הראוי. לאחר מותה, עלי חידש את התביעה לנכסיה של פאטמה, אך נדחה שוב על ידי אבו בכר.
ביאורים

↑  מקור הכינוי אינו ברור. יש הטוענים כי הוא קשור לצבע העור של פאטמה שהיה לבן-אדום וזהר. מסורת טוענת שכאשר פאטמה הייתה נעמדת לתפילה, המחראב היה מחזיר את זוהר פניה. יש הגורסים כי השם נגזר מהמילה "פרח", יש המפרשים אותו כצמיחה ויש אלה הסבורים כי הוא קשור לכוכב הלכת נוגה, הנקרא בערבית "א-זהרה". פרשנות השם קשורה בעיצוב דמותה בקרב הזרמים שונים באסלאם.
↑  מספר ציטוטים: "בשם אללה אני חיה בעוד אין בי אלא בוז כלפי העולם הזה, אני מתעבת את אנשיכם. לאחר שניסיתי להראות להם מיהו אויבם האמיתי, והם לא הקשיבו, הם לא מענייני יותר".
"כמה מכוערים קצותיהן המחודדים של חרבות (התייחסות מרומזת לאבו בכר, עמר וגוזלי הח'ליפות מעלי), כשהם נשברים, ומשחקים בניסיונם ובמאמצם של אנשים רבים, הורסים את הביצורים, שוברים את החניתות, מקבלים החלטות ערמומיות ועומדים במורד התלול של רצונות אישיים וגשמיים. איזה עתיד נורא הם (הקצוות המחודדים) מכינים, על ידי הבאת זעמו של האל על האנשים, ולפיכך מביאים לעינוי תמידי עבור עצמן".
"...אלו שיבואו בעתיד יגלו ויבינו את ההשלכות הנוראיות של מה שאבותיהם עשו. כך שאתן צריכות להיות מרוצות מענייני היום יום שלכן, ולחיות בשלום לפני הסערה והמרידות הנוראיות".
"כי אז, החרבות החדות של שליטת המדכאים, אנרכיה ושלטונם של הרודנים יגברו עליכן. המדכאים יהפכו אתכם לעבדים. שום נכסים ציבוריים לא יוותרו, למעט כמות קטנה. הם יטפחו בכוח, את מה שאתם שתלתם באהבה. בזמן הזה, אתם רק תיאנחו, שכן לא תוכלו לעשות דבר, מאחר שהייתם עיוורים ולא יכולתם לראות את האמת. הם (הרודנים) יחייבו אתכם, בשל שהפניתם את ראשיכם מהדרך הנכונה, ולא קיבלתם אותה.
↑  בצוואה השיעית נכתב ששם האישה הזו היה אמאמה שהייתה בת של אחות פאטמה, זינב (בתו של הנביא מוחמד). זינב הייתה נשואה לאדם בשם אבו אל-עאץ בן אל-רביע משבט אמיה, השנוא על השיעים. חכמי הדת השיעים אימצו שתי גישות בעניין זה: גישה שהכחישה שלנביא היו בנות חוץ מפאטמה וכך שללו שעלי התחתן עם אישה משבט אמיה; וגישה שנייה שניסתה לתת לגיטימציה דתית לנישואיו של עלי על ידי גיוס מסורות והצגת הצוואה, שנועדה להדגיש כי אמאמה נבחרה רק בשל היותה בת אחותה של פאטמה, ומטרתה העיקרית הייתה לשרת את חסן וחוסיין הקטנים.
הערות שוליים

↑  Sahih Bukhari Translation, Vol. 5, Book 57, Number 111
↑  ראו מאותו מקור סוני, עמוד 7.
↑  ראו פה, עמוד 5
↑  אותו מקור סוני, עמוד 2
↑  ראו כאן
↑  Kassam-Hann 2002, p 84.
↑  Kalinock, Sabine. "Between party and devotion: Mowludi of Tehran women." Critique: Critical Middle Eastern Studies. Fall 2003, Vol. 12 Issue 2, pp 173-187.
↑  Umar abu Nasr, cited in Jafri 1970, p 95
↑  Thomson, Ahmad (1993). Fatima Az-Zahra. Ta-Ha Publishers. ISBN 1897940068.
↑  לילות פשאוור, ראו כאן מאתר אל-אסלאם
↑  Jafri 1979 p 52, citing Baladhuri,1 pp585 f; Ya'qubi II, p126; al-Tabari I p1818; Abu Bakral Jawhari in his Sharh Nahj al-Balagha II p47,50,56f. Iqd IV p259f. al-Imama Wa's-Siyasa, I, pp 12-13
↑  גם מלילות פשאוור, כאן מאתר אל-אסלאם
↑  Jafri 1979 p53 citing Yaqubi II 126 Baladhuri I 586, al-Tabari I 1825 Iqdd IV 260 and Hadith II 22;
 הוא טוען כי זוהי אחת מהחדית'ים העתיקות והמוכרות ביותר, אולם קיימות מספר וריאציות שונות במסורות חדשות יותר.
↑  ראו מהמקור הסוני הזה, נימוקים לשקריות, בראייתם של הטענות השיעיות
↑  Jafri 1979 p 62; citing Yaqubi II p 127, Tabarsi Ihtijaj I pp 131-149 ואחרים.
↑  Jafri 1979 p 62; citing Bukhari and Yaqubi; וגם Sahih Muslim, Kitab al-Jihad was-Siyar, no 49
↑  Thomson, Ahmad (1993). Fatima Az-Zahra. Ta-Ha Publishers
↑  Sahih Bukhari, Sahih Muslim
↑  Jafri 1979 p 63
↑  Tarikh al-Khulafa, vol 1 p 20 cited in Muhammad al-Tijani Then I was Guided
↑  כאן בלילות פשאוור
↑  Shariati, Ali. Fatima is Fatima. Tahrike Tarsile Quran, 1982 ISBN 0940368099, ציטוטים נבחרים כאן.
↑  Jafri, S.H.M. The Origins and Early Development of Shi'a Islam. Longman, New York; 1979 ISBN 0582780802, p 59.
↑  at-Tabari I p1825; Bukhari Sahih V p288 and others, cited in Jafri 1979, p 63
↑  צחיח מוסלם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261038105171  PLWABN: 9810600938005606  BnF: cb13622076r (data)  GND: 118532030  ISNI: 0000 0001 2126 3430  LCCN: n82010587  NTA: 102573441  SELIBR: 136967  SUDOC: 125424019  TDVİA: fatima  VcBA: 495/64692  VIAF: 26151776785718011714   WorldCat (עם VIAF): 26151776785718011714
ירוסלבה מהוצ'יך

ירוסלבה אולקסייבנה מהוצ'יך (באוקראינית: Ярослава Олексіївна Магучіх; נולדה ב-19 בספטמבר 2001) היא אתלטית אוקראינית, האלופה האולימפית (פריז 2024), זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), אלופת העולם (בודפשט 2023), פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (דוחה 2019 ויוג'ין 2022), אלופת העולם באולם (בלגרד 2022), פעמיים רצופות אלופת אירופה (מינכן 2022, רומא 2024), שלוש פעמים רצופות אלופת אירופה באולם (טורון 2021, איסטנבול 2023, אפלדורן 2025) ושיאנית העולם בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

מהוצ'יך זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה באליפות העולם באתלטיקה לנוער שהתקיימה ביולי 2017 בניירובי, לאחר שהשוותה את שיא האליפות של 1.92 מטר שנקבע ב-2003 על ידי בת ארצה אירנה קובלנקו. בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער (גיור 2017) זכתה במדליית זהב בתוצאה של 1.89 מטר. באליפות אירופה לנוער 2019 שהתקיימה אף היא בגיור שבהונגריה, זכתה במדליית זהב בשיא אליפות של 1.94 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס שהתקיימה באוקטובר 2018, זכתה במדליית זהב לאחר שעברה גובה של 1.92 מטר בחלקה הראשון של התחרות וקבעה שיא אישי של 1.95 מטר בחלקה השני.
ביוגרפיה > 2019

בינואר 2019 קבעה שיא אישי באולם של 1.99 מטר, היא השוותה בכך את שיא העולם עד גיל 20 של ושתי קנינגהם. בתחרות ליגת היהלום שהתקיימה בדוחה במאי 2019 ניצחה בשיא אישי של 1.96 מטר, היא הייתה בכך לספורטאית הצעירה ביותר שזוכה בתחרות ליגת היהלום. ביוני 2019 שיפרה את שיאה האישי ל-2.00 מטר במהלך תחרות ליגת היהלום בסטנפורד.
ביוגרפיה > 2019 > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-30 בספטמבר 2019 זכתה במדליית כסף בשיא עולם לנוער של 2.04 מטר, אחרי מריה לאסיצקנה אתלטית הנייטרלית המורשית (2.04 מטר) ולפני ושתי קנינגהם מארצות הברית (2.00 מטר). למעשה היא החליטה שלא להמשיך לקפוץ ולנסות לסיים בגובה יותר גבוה וסיימה את התחרות עם שיא זה. על הישגיה זכתה בפרס האתלטית העולה של השנה מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
ביוגרפיה > 2020

בינואר 2020 שיפרה את שיא העולם לנוער באולם כשעברה גובה של 2.01 מטר במהלך תחרות בלבוב, בהמשך החודש שיפרה אותו שוב ל-2.02 מטר במהלך תחרות בקרלסרוהה.
ביוגרפיה > 2021

בפברואר 2021 עברה גובה של 2.06 מטר באולם. במרץ 2021 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה באולם בתוצאה של 2.00 מטר. ביולי 2021 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 23 בשיא אליפות של 2.00 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, אחרי מריה לאסיצקנה מהוועד האולימפי הרוסי (2.04 מטר) וניקולה מקדרמוט מאוסטרליה (2.02 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר, לפני אלינור פטרסון מאוסטרליה (2.00 מטר) ונדז'דה דובוביצקאיה מקזחסטן (1.98 מטר).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2.02 מטר, אחרי אלינור פטרסון (2.02 מטר) ולפני אלנה ולורטיגארה מאיטליה (2.00 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט זכתה במדליית זהב בתוצאה של 1.95 מטר, לפני מריה ווקוביץ' ממונטנגרו (1.95 מטר) ואנג'לינה טופיק מסרביה (1.93 מטר).
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת, במרץ 2024 האי זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1.97 מטר, אחרי ניקולה אוליסלאגרס מאוסטרליה (1.99 מטר) וליה אפוסטולובסקי מסלובניה (1.95 מטר). באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני היא זכתה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות, בתוצאה של 2.01 מטר, לפני אנג'לינה טופיק (1.97 מטר) ובת ארצה אירינה גראשצ'נקו (1.95 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > שיאנית עולם

במסגרת ליגת היהלום שנערכה בפריז ב-7 ביולי אותה שנה קבעה שיא עולם חדש של 2.10 מטר, שיפור לשיא הוותיק בן 37 השנים של סטפקה קוסטדינובה מבולגריה (2.09 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה ב-4 באוגוסט זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.00 מטר, לפני ניקולה אוליסלאגרס מאוסטרליה (2.00 מטר) ואירינה גראשצ'נקו מאוקראינה ואלינור פטרסון מאוסטרליה (1.95 מטר).
הישגיה הובילה לבחירתה לאתלטית השנה בעולם במקצועות השדה לשנת 2024.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.10 מטר (יולי 2024), שיא עולם
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.06 מטר (פברואר 2021)
אליקנטה

אליקנטה (בספרדית: Alicante; בוולנסית: Alacant) היא עיר בספרד, בירת מחוז אליקנטה בדרום ולנסיה. בעיר נמל היסטורי לחוף הים התיכון. אוכלוסיית העיר על פי הערכה מונה 358,608 נפש, נכון ל-1 בינואר2024. אילו אוכלוסיית האזור העירוני כולו מונה 452,462 נפש והיא העיר השנייה בגודלה בוולנסיה. אוכלוסיית המטרופולין (הכולל ערי פרברים) מונה 757,443 נפש נכון לשנת 2008. זהו האזור המטרופוליני השמיני בגודלו בספרד.
אקלים

אחוזי העננות באזור אליקנטהנמוכים יחסית. מחודש אוקטובר ועד סוף דצמבר, היא התקופה המעוננת יותר, בשיעורים ממוצעים של 40-42%. בחודש יולי ואוגוסט השמים בהירים בדרך כלל, כסות העננים הממוצעת בתקופה זו עומדת על 10-16% בלבד. אוגוסט הוא החודש החם בשנה, בשעות היום ממוצע הטמפרטורות מגיעות עד ל-31 מעלות צלזיוס, ובלילות 22 מעלות בממוצע. בחודשים דצמבר, ינואר ופברואר הטמפרטורה הממוצעת בשעות היות עומדת על 17 מעלות, והלילות קרים ביותר בממוצע בינואר, 8 מעלות בלבד. ממוצע הגשם הרב שנתי מסתכם ב-395.2 מ"מ, ממוצע מספר ימי הגשם השנתי בנמל עומד על 36.5 ימים, חודש אוקטובר הוא הגשום ביותר, הן לפי מספר ימי הגשם, והן בכמות במילימטרים. לא נמצאו סטטיסטיקה או נתונים אודות שלג באזור העיר.
כלכלה

אליקנטה היא אחת הערים בעלות שיעור הצמיחה המהיר ביותר בספרד. התעשייה המקומית מבוססת בחלקה על תיירות לחופי קוסטה בלנקה ועל דיירי דירות נופש, מגמה שהחלה עוד בשנות ה-60 של המאה ה-20 והתגברה בסוף שנות ה-90. תעשיית השירותים והמינהל הציבורי גם כן מהוות מקור הכנסה משמעותי בכלכלת העיר. בשנת 202 היו 23.54% מועסקים בסקטור הפיננסי והתעשייתי. הבנייה המהירה עוררה שאלות רבות בתחום שמירת הסביבה, זאת היות שממשלת הנפה האוטונומית ומועצת העיר נמצאות תחת פיקוח של האיחוד האירופי. הפיתוח האורבני המהיר הוא מוקד לדיונים בין מדינאים ותושבים כאחד והתוכניות של רשות הנמל לפתח את הנמל התעשייתי בעיר היו לאחד הנושאים הבולטים בדיונים אלה.
בעיר נמצא מטה המשרד להרמוניזציה בשוק הפנימי שהוא זרוע של האיחוד האירופי ולכן התיישב בעיר מספר גדול של עובדי ציבור המועסקים על ידי האיחוד האירופי. סמוך לעיר שוכנת אף אוניברסיטת אליקנטה שבה למעלה מ-30,000 סטודנטים.
מאז שנת 2005 פועל בעיר אחד מאולפני הסרטים הגדולים באירופה: Ciudad de la Luz.
דמוגרפיה

על פי פרסומים רשמיים בשנת 2024 גרו בעיר 358,608 תושבים ובאזור המטרופוליני ישבנו 757,443 תושבים. כ-19.6% מתושבי העיר אינם אזרחי ספרד, עיקר אוכלוסיית הזרים היא מארגנטינה, אקוודור וקולומביה, אשר היגרו לעיר ב-10 השנים האחרונות. קיימות בעיר אף קהילות מהגרים מרומניה, רוסיה, אוקראינה ומרוקו, רבים מהם ללא אשרת שהיה ולכן אינם נמנים במפקדי האוכלוסין בעיר. כמו כן, בעיר ובסביבותיה קיימת אוכלוסייה גדולה של גמלאים ממדינות צפון אירופה, הממשיכים להחזיק באזרחותם המקורית ואף הם אינם נמנים באופן רשמי על תושבי העיר. בין קבוצות האוכלוסין הגדולות שאינן דוברות ספרדית והיושבות באליקנטה נמנים אזרחים בריטים. לכן, אחוז התושבים הזרים בעיר כנראה גבוה יותר מן הנתונים הרשמיים.
תחבורה

נמל התעופה אליקנטה-אלש מיגל ארננדס שליד אליקנטה, הוא שדה התעופה העמוס ביותר בוולנסיה ואחד העמוסים בספרד. בשנת 2024 עברו דרך נמל התעופה למעלה מ-18 מליון נוסעים. עבודות לפיתוח ולהרחבת השדה מתבצעות כמעט ללא הפסק. טיסות סדירות מקשרות בין אליקנטה למדריד ולברצלונה וכן לערים רבות במערב אירופה. מן העיר יוצאות טיסות ישירות גם למדינות מזרח אירופה, לממלכה המאוחדת, לאלג'יריה, ולמרוקו.
מתחנת הרכבת של אליקנטה יוצאות רכבות לעריה המרכזיות של ספרד. בתוך העיר קיימת מערכת רכבת קלה המקשרת בין מרכז העיר לפרברים לאורך חוף קוסטה בלנקה. מערכת הרכבת הקלה נמצאת אף היא בשלבי הרחבה.
אוטובוסים מחברים את אליקנטה עם הערים הקרובות, אלש, מורסיה, וסנטה פולה, וגם עם ערים מרכזיות בספרד, הרחוקות יותר.
מנמל העיר קיים שירות מעבורות סדיר לאיים הבלאריים ולאלג'יריה.
ערים תאומות

רשימת ערים תאומות עם אליקנטה:
צרפת ניס, צרפת
איטליה קרלופורטה, איטליה
ישראל הרצליה, ישראל
ניקרגואה לאון, ניקרגואה
אלג'יריה אוראן, אלג'יריה
הממלכה המאוחדת ברייטון, הממלכה המאוחדת
הרפובליקה העממית של סין ונז'ו, הרפובליקה העממית של סין
הערות שוליים

1 2  Alicant (Alicante, Valencian Community, Spain) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de (באנגלית)
↑  Alicante Climate, Weather By Month, Average Temperature (Spain) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
↑  Alicante History, www.whatalicante.com (באנגלית)
↑  Ancient Roman Ruins of Alicante, Atlas Obscura (באנגלית)
↑  Guy Pelham, The Roman city of Alicante - exploring Lucentum, View from La Vila, ‏2023-02-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  15 Facts on the Moors in Spain, Black History Studies (באנגלית אמריקאית)
↑  Alicante: History, www.upv.es
↑  Guy Pelham, Landmarks of the Civil War in Alicante, View from La Vila, ‏2019-04-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Alicante.com | Economy of Alicante, www.alicante.com (באנגלית)
↑  Metroverse | Harvard Growth Lab, metroverse.cid.harvard.edu (באנגלית)
↑  Ciudad de La Luz Film Studios, Alicante Film Office (באנגלית אמריקאית)
↑  Alicante-Elche Airport smashes records, Euro Weekly News, ‏2025-01-16 (באנגלית בריטית)
↑  Destinations | Alicante-Elche Miguel Hernández Airport | Aena, www.aena.es (באנגלית)
↑  Sister Cities of Alicante, Spain, sistercities.app (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557357905171  BNE: XX451397  GND: 4079702-8  LCCN: n80001322  MusicBrainz: 3eba1671-51f3-465d-bd24-45455c20fddb  NARA: 10045334  NKC: xx0028787  VcBA: 497/1629  VIAF: 157098819   WorldCat (עם VIAF): 157098819 
מראה אליקנטה לחוף הים התיכון
מבט ממעגן היאכטות אל הר בנקנטיל החולש על העיר אליקנטה
רכבת קלה באליקנטה
קבלן קולות

קבלן קולות הוא כינוי לאדם העוסק בגיוס מצביעים למען מועמד מסוים או עמדה מסוימת, כך שהצבעתם אינה נעשית על בסיס אידאולוגי, אלא על בסיס טובת הנאה, מפורשת או מרומזת, שמובטחת להם. קבלן קולות מנצל את כללי הדמוקרטיה, שבמסגרתם לכל אדם יש זכות הצבעה, כדי להטות את תוצאות ההצבעה לכיוון הרצוי לו או לשולחו.
הגדרת המושג

קבלני קולות פעילים בהקשרים אחדים:
בבחירות לכנסת או לרשויות המקומיות, לגיוס אנשים שיצביעו בעד מועמד מסוים.
בבחירות מקדימות במרכז המפלגה.
באיסוף חתימות הנחוצות לקראת הגשתה של רשימה עצמאית בבחירות לכנסת.
משקלם של קבלני קולות גדול יותר בפורומים מצומצמים, כגון מרכזי מפלגות או רשויות מקומיות קטנות, שבהם כוחו היחסי של כל קול חזק יותר.
קבלנות הקולות נתפסת כעניין שלילי, המעיד על שחיתות. אחת הטענות נגד קבלני הקולות היא שפעילותם אינה נעשית ממניעים אידאולוגיים, אלא מתוך שאיפה לקבל טובות הנאה מהאדם שלו סייעו בגיוס קולות. הדבר מגיע לכדי אבסורד במקרים שבהם קבלני קולות פועלים במספר מפלגות במקביל. טענה נוספת היא שיש בכך כדי להטות את תוצאות ההצבעה באופן שלא ישקף את רצונו האמיתי של הציבור, ובכך יש משום פגיעה בעיקרון הדמוקרטי. לעיתים, קבלני הקולות מגייסים מצביעים ממגזר מסוים, ובכך יוצרים אצל הפוליטיקאי שנבחר בעזרתם תחושת מחויבות לאינטרסים של אותו מגזר.
עורכי סקרי דעת קהל טוענים כי תופעה של קבלנות קולות מקשה על עריכת סקרים אמינים. פרופ' אבי דגני הודיע לאחר כישלון תחזיותיו לגבי תוצאות הפריימריז לראשות מפלגת העבודה ב-2005 כי לא יעסוק יותר בעריכת סקרים של פריימריז. הוא ציין כי כאשר הבחירה אינה אידאולוגית, אלא בבחירה המבוססת על קבלנות קולות, אין טעם בבדיקה מדעית של עמדות הבוחרים, אלא בבדיקה מודיעינית של זהותו של האדם שפקד אותם. מינה צמח קיבלה החלטה דומה לאחר כישלון תחזיות המדגמים של ערוצי הטלוויזיה בפריימריז לראשות קדימה בשנת 2008.