stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארוו פרט
קורות חיים

פרט נולד בפאידה (Paide). השכלתו המוזיקלית של ארוו החלה בגיל 7, ובגיל 14 או 15 כבר כתב יצירות משלו. כאשר למד קומפוזיציה (אצל המורה היינו אלר) בקונסרבטוריון של טלין, נאמר עליו, "נדמה שדי לו לנער את שרווליו והתווים פשוט נושרים מתוכם." ההשפעות מן העולם שחוץ לברית המועצות היו מועטות מאוד בשנים ההן, לא יותר מאי-אילו סרטי הקלטה ופרטיטורות, שהגיעו באופן בלתי חוקי.
אף כי בשנותיו הראשונות של פרט הייתה אסטוניה מדינה עצמאית, ברית המועצות כבשה אותה בשנת 1940 כתוצאה מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב בין הסובייטים לנאצים. אסטוניה נשארה בשלטון סובייטי (מלבד תקופה של שלוש שנים בכיבוש גרמני) למשך 51 השנים הבאות.
מכלול יצירתו של פרט מתחלק באופן כללי לשתי תקופות. יצירותיו המוקדמות כתובות בסגנון נאו-קלאסי מחמיר, בהשפעת שוסטקוביץ', פרוקופייב וברטוק. אחר החל להשתמש בחיבוריו בטכניקת שנים-עשר הטונים ובשיטה הסריאלית של שנברג. גישה זו לא רק העלתה עליו את חמת הממסד הסובייטי, אלא התגלתה גם כמבוי סתום מבחינה יצירתית. אומר הביוגרף של פרט, פול הילייר:
"...הוא הגיע למצב של יאוש מוחלט, שבו הלחנת מוזיקה הצטיירה בעיניו כמחווה הסתמית וחסרת התוחלת ביותר שבנמצא, והוא לא מצא בעצמו את האמונה המוזיקלית וכוח הרצון לכתוב ולו תו יחיד."
בהצהרה זו יש אולי מן ההגזמה, מאחר שהסימפוניה השלישית שלו, המצביעה על סטיה מן הסגנון הקודם (1971), חוברה בתקופה זו. עם זאת, ברור שפרט חוה משבר אישי עמוק. בתגובה למצב זה של בין המצרים השתקע המלחין במוזיקה עתיקה - חזר, למעשה, לשורשי המוזיקה המערבית. הוא חקר את הקנטוס פירמוס, המזמור הגרגוריאני מן המאה השישית, ואת הופעת הפוליפוניות בתקופת הרנסאנס. באותה זמן החל לרדת לעומקה של הדת והצטרף לכנסייה האורתודוקסית הרוסית, מה שמצביע אולי על כך, שהמשבר שעבר נבע, בחלקו, מסיבות רוחניות, ולא רק ממניעים מוזיקליים בלעדיים.
המוזיקה שהחלה להגיח לאוויר העולם לאחר תקופה זו הייתה שונה באופן קיצוני. פרט מתאר אותה כ"טינטינאבולרית" - דומה לצלצול פעמונים. המוזיקה מאופיינת בהרמוניות פשוטות, לא פעם צלילים בודדים, נטולי קישוטים, או אקורדים משולשים, שהם הבסיס להרמוניה המערבית. אלה מזכירים צלצולי פעמונים, ומכאן השם. האקורדים הפעמוניים כתובים במקצבים פשוטים ובמהירות קבועה. השפעת המוזיקה העתיקה ברורה. מאפיין נוסף ביצירותיו המאוחרות של פרט הוא, שלעיתים קרובות הן כתובות לטקסטים מעבודת הקודש, אם כי על פי רוב הוא בוחר בלטינית או בשפה הסלבונית המקובלת בליטורגיה האורתודוקסית, במקום בשפת אמו, אסטונית.
פרט נודע ביותר ביצירותיו אלה, המאוחרות, ומצבו יוצא דופן כמלחין מודרני בהיותו פופולרי מאוד עוד בחייו.
פרט אמר, כי המוזיקה שלו דומה לאור העובר דרך מנסרה: המוזיקה עשויה להגיד משהו שונה במקצת לכל מאזין, וכך היא יוצרת ספקטרום של חוויה מוזיקלית, בדומה לקשת הצבעים של שבירת האור.
המוזיקה שלו שימשה ביותר מ-50 סרטי קולנוע בין השנים 1962 ל-2004. ה"שיר לזכר בנג'מין בריטן" הופיע בסרט "הנאהבים מפריז" של לאיוש קאראס (1991) ובסרטו של מייקל מור "פרנהייט 9/11", כרקע למתרחש לאחר התקפות ה-11 בספטמבר 2001 בניו יורק.
בישראל, קטע מתוך היצירה "Te Deum" הופיע בסדרת הדרמה טירונות,
קטע מתוך יצירה "Fur Alina" הופיע ב"אנאפאזה" של להקת בת שבע.
Hello, I Love You

"Hello, I Love You" (בעברית: "שלום, אני אוהב אותך") הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הרוק האמריקאית הדלתות עבור אלבומם Waiting for the Sun משנת 1968. אלקטרה רקורדס הוציאה אותו כסינגל באותה שנה, שהגיע לראש המצעדים בארצות הברית ובקנדה. אף על פי שהדלתות זוהו ככותבי השירים, שירים של אמנים אחרים זוהו כמקורות אפשריים.
מלבד הצלחת הסינגל, חלק ממעריצי הלהקה דחו את הלחן בטענה שהוא אינו מייצג את הצליל של הדלתות, בשל אופיו המסחרי ומילותיו הרדודות. הדלתות עצמם התנגדו נחרצות כאשר אלקטרה רקורדס לחצו עליהם להקליט את השיר לאלבומם השלישי, מכיוון שזה היה אחד השירים הראשונים שניגנו יחד והם הרגישו שהוא מייצג גישת פופ רדודה שהם כבר מזמן התפתחו מעבר לה.
הרכב

"Hello, I Love You" נכתב והוקלט לראשונה בשנת 1965. זה היה אחד משישה שירים שהוקלטו על ידי ריק והרייבנס (מבשרי הדלתות) באולפני וורלד פסיפיק ג'אז שהלהקה השתמשה בהם כדי לנסות להשיג חוזה הקלטות. המילים נוצרו בהשראת נערה שחורה צעירה שג'ים מוריסון ראה בחוף וניס: "Do you hope to pluck this dusky jewel".
הסינגל וההערות של Waiting for the Sun מציינים את השיר כיצירה קבוצתי; ארגון זכויות הביצוע ASCAP מציג את הכותבים כחברי הדלתות בנפרד. רוב מבנה השיר מנוגן במפתח של לה מז'ור.
מחלוקת

בהערות ל-The Doors: Box Set, רובי קריגר הכחיש את הטענות כי המבנה המוזיקלי של השיר נגנב מריי דייוויס, שם ריף דומה לו מופיע בשיר "All Day and All of the Night" של הקינקס. במקום זאת, קריגר אמר כי קצב התופים של השיר נלקח מהשיר "Sunshine of Your Love" של קרים. דייוויס אמר בריאיון למגזין מוג'ו ב-2012:
הדבר הכי מצחיק היה כשהמו"ל שלי בא אליי לסיבוב הופעות ואמר שהדלתות השתמשו בריף של "All Day and All of the Night" עבור "Hello, I Love You". אמרתי שבמקום לתבוע אותם, אנחנו יכולים פשוט לגרום להם להיות בעלות? המו"ל שלי אמר, "יש להם, בגלל זה אנחנו צריכים לתבוע אותם!" (צוחק) ג'ים מוריסון הודה בזה, וזה היה בעיניי הדבר החשוב ביותר. הדבר החשוב ביותר, למעשה, הוא לקחת (את הרעיון) למקום אחר.
בריאיון לרולינג סטון ב-2014 טען דייוויס כי הושג הסדר מחוץ לבית המשפט עם הדלתות. הקלידן ריי מנזרק, הודה בריאיון למגזין Musician כי השיר "דומה מאוד לשיר של הקינקס".
איסאק פוסטובסקי

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1898 (יוליאני) אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 בנובמבר 1980 (בגיל 82) יקטרינבורג, ברה"מ 
 מקום קבורה:  Shirokorechenskoe Cemetery 
 מנחה לדוקטורט:  הנס פישר 
 תלמידי דוקטורט:  Oleg Chupakhin 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  עיטור אות הכבוד  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  עיטור מהפכת אוקטובר  מדען כבוד של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 
איסאק פוסטובסקי (בפולנית: Исаак Яковлевич Постовский ‏(17 במרץ 1898, אודסה - 21 בנובמבר 1980, סברדלובסק) היה כימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתעשייה לייצור תרופות.
איסאק פוסטובסקי נולד בשנת 1898 באודסה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. בתחילת המאה ה-20 לאור התגברות אנטישמיות באזור המשפחה עברה לגרמניה בה גדל פוסטובסקי.
בשנת 1924 פוסטובסקי סיים לימודי כימיה באוניברסיטה הטכנית של מינכן והמשיך לתואר שלישי בהדרכת הנס פישר. לאחר סיום תואר שלישי פוסטובסקי קיבל הזמנה לעבור לברית המועצות.
בשנת 1926 פוסטובסקי הגיע לסברדלובסק והחל ללמד כימיה אורגנית באוניברסיטה מקומית. זמן קצר לאחר הגעתו אליו הצטרפה אשתו שהייתה ממוצא גרמני. הוא כיהן כראש קתדרה לכימיה אורגנית ומשנת 1933 כיהן כפרופסור. בשנת 1940 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים" ללא הכנת עבודת פוסט-דוקטורט ספציפי.
לאחר תחילת קרבות מלחמת העולם השנייה פוסטובסקי עבד על פיתוח תהליכים ליצירת תרופות. אשתו, כיתר אזרחים בעלי מוצא גרמני נשלחה לעבודות כפייה. פוסטובסקי הצהיר שהיא צריכה להיות ולעבוד לידו או שהוא ייסע למחנה בו היא הוצבה לעבודות כפייה. בעקבות כך היא שוחררה וחזרה לסברדלובסק.
על עבודות לפיתוח תהליכים לייצור תרופות לפוסטובסקי הוענק פרס ברית המועצות פעמיים (1946 ו-1952), עיטור לנין, עיטור הדגל האדום של העמל ועיטורים נוספים.
הוא פרסם כ-400 מאמרים מדעיים ולזכותו נרשמו כ-70 פטנטים. בשנת 1970 הוא התקבל כחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות
פוסטובסקי נפטר בשנת 1980 ונטמן בסברדלובסק.
לזכרו הסניף של אוראל של האקדמיה למדעים הרוסית מעניק פרס החל משנת 2010.
Gulaab Gang (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  סומיק סן
 הופק בידי:  אנובהב סינהה Alumbra Entertainment אבהיניי דאו
 תסריט:  אנובהב סינהה סומיק סן
 שחקנים ראשיים:  מדהורי דיקסיט ג'והי צ'אולה
 מוזיקה:  סומיק סן 
 מדינה:  הודו הודו
 חברת הפקה:  Sahara Movie Studios
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 במרץ 2014
 משך הקרנה:  139 דקות
 שפת הסרט:  הינדית
 סוגה:  דרמת פשע
 תקציב:  ₹290 מיליון
 הכנסות:  ₹165 מיליון
 דף הסרט ב־IMDb
 
Gulaab Gang היא דרמת פשע הודית משנת 2014, שבמרכזו מאבק של נשים נגד אלימות כלפי נשים, בבימויו של סומיק סן. בסרט מככבים מדהורי דיקסיט וג'והי צ'אולה. הסרט מבוסס באופן חלקי על קורות כנופיית גולאבי ומייסדתה, סמפט פל דווי.
תקציר העלילה

חברות הכנופיה "גולאב" (הוורודה) הן אקטיביסטיות וויג'ילנטיות הפעילות בבונדלקהאנד אוטאר ובמאדיה פרדש. הנשים לובשות סארי ורוד, ונלחמות נגד תופעות אלימות ודכאניות שנשים סובלות מהן, כמו אלימות במשפחה, שיטת הנדוניה, אונס וחינוך. המנהיגה של הקבוצה, ראג'ו (מדהורי דיקסיט), מתעמתת עם פוליטיקאית ממולחת וערמומית, סומיטרה דווי (ג'והי צ'אולה), שנוהגת לנצל אנשים למטרותיה.
ראג'ו מנהלת את כנופייתה בכפר מדהופור, שם היא מלמדת ילדות קטנות קרוא וכתוב, ואת הבוגרות כיצד להילחם. בנוסף לפעולות בשטח שהיא מובילה, ראג'ו מחליטה לרוץ בבחירות המקומיות נגד סומיטרה דווי, ולהדיח אותה מתפקידה. מכאן העלילה מתפתחת, כאשר סומיטרה מוכנה לעשות הכל כדי למנוע את הגשמת תוכניותיה של ראג'ו, ומסדרת מארב בו רוב חברותיה נהרגות. ראג'ו מתכננת את נקמתה בסומיטרה, כאשר זו מתכננת כיצד לחסל את הגולאב אחת ולתמיד. בעימות הסופי בין השתיים, ראג'י כורתת את ידה של סומיטרה כשהיא מנסה לירות בה ובחברותיה בנשק אוטומטי. בסוף, סומיטרה נעצרת ונגזרת למאסר עולם, וראג'ו מגשימה את חלומה ומייסדת בית ספר לילדות במצוקה.
צוות השחקנים הראשי

מדהורי דיקסיט בתפקיד ראג'ו
ג'והי צ'אולה בתפקיד סומיטרה דווי
טנישתה צ'טרג'י בתפקיד קג'רי (חברה בגולאב)
דיוויה ג'גדלה בתפקיד מאהי (חברה בגולאב)
פריאנקה בוז בתפקיד סנדהיה (חברה בגולאב)
לאטה ס. סינג בתפקיד טארה (חברה בגולאב)
מחלוקת

מספר ימים לפני יציאת הסרט לאקרנים, סמפט פל דווי, המנהיגה המקורית של גולאבי גאנג האמיתית, הגישה עתירה נגד יוצרי הסרט, בטענה שהסרט מבוסס עליה, ושאין ליוצרים זכויות על סיפורה. ב-5 במרץ 2014, בית המשפט בדלהי הוציא צו עיכוב נגד הפצת הסרט ברחבי הודו, לפיו הסרט יפגע במוניטין של סמפט פל דווי באופן "שעליו אי אפשר לפצות בכסף". למחרת, בית המשפט העליון התיר את שחרורו של הסרט.
ביצועים וקבלה

הסרט יצא לביקורות מעורבות, אך ביצועיה של ג'והי צ'אולה זכו לתשבחות ואף לפרסים בתור כוכבת המשנה. הסרט הפסיד כסף בקופות, ונחשב לכישלון על ידי המפיקים.
פרסים

| פרס | קטגוריה | מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי פילמפייר | שחקנית משנה הטובה ביותר | ג'והי צ'אולה | מועמדות |
| Star Screen Awards | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד נבל | ג'והי צ'אולה | מועמדות |
| IIFA Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'והי צ'אולה | מועמדות |
| Dadasaheb Phalke Award | השחקנית הטובה ביותר | ג'והי צ'אולה | זכייה |
| Bollywood Hungama Surfers Choice Movie Awards | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד נבל | ג'והי צ'אולה | מועמדות |
| IBNLive Movie Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'והי צ'אולה | זכייה |
הערות שוליים

↑  "Madhuri Dixit gets abusive". Mumbai: The Times of India. 1 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gulaabi Gang leader Sampat Pal files case against Madhuri Dixit’s ‘Gulaab Gang’, Indian Express, March 4, 2014.
↑  Delhi High Court stays release of Madhuri Dixit's 'Gulaab Gang'
↑  Gulaab Gang flopped and can't lead to defamation anymore, producers tell HC - Hindustan Times
מדהורי דיקסיט בתפקיד ראג'ו
Highwayman (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע Highwaymen
 מתוך האלבום Highwayman
 יצא לאור:  6 במאי 1985 
 תאריך הקלטה:  14 ביוני 1984
 סוגה:  קאנטרי
 אורך:  3:05
 חברת תקליטים:  קולומביה
 כתיבה:  ג'ימי ווב
 הפקה:  צ'יפס מומן
 
"Highwayman" הוא שיר שכתב הזמר והיוצר האמריקאי ג'ימי ווב (אנ'), המתאר גלגולים שעוברת נשמתו של גיבור השיר: כשודד דרכים, ספן, בנאי בסכר הובר, וכמפקד חללית. השיר הושפע מקורות חייו של הפושע הבריטי ג'ונתן ויילד.
השיר זכה ב-1985 להצלחה בעקבות הגרסה של הסופרגרופ שהקימו ג'וני קאש, ויילון ג'נינגס, ווילי נלסון וקריס קריסטופרסון. האלבום Highwayman הפך לאלבום הפלטינה הנמכר ביותר, והגרסה שלהם לשיר שהתה במקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי של מגזין הבילבורד במשך 20 שבועות. הגרסה שלהם זיכתה את ווב בפרס גראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר ב-1986.
גרסאות השיר

הגרסה של ווב לשיר התפרסמה לראשונה באלבום El Mirage במאי 1977. ווב כלל גרסה משלו באלבומו Ten Easy Pieces משנת 1996, גרסה מהופעה חיה באלבומו Live and at Large משנת 2007, גרסה עם בניו (כריסטיאן, ג'סטין וג'יימס) The Webb Brothers באלבומם Cottonwood Farm משנת 2009, ודואט עם מארק קנופלר באלבום Just Across the River משנת 2010.
גלן קמפבל, הקליט אותו ב-1978 ופרסם אותו באלבומו Highwayman באוקטובר 1979.
הזמר הנורווגי Finn Kalvik הקליט גרסה מתורגמת של השיר לאלבומו "Natt og Dag" מ-1981.
הגרסה של להקת highwaymen
בזמן שחברי הלהקה הקליטו את אלבומם הראשון, המוזיקאי מרטי סטיוארט השמיע להם את השיר, והם אימצו את שם השיר לשם הלהקה שהקימו, [The Highwaymen (אנ') ולשם האלבום הראשון שלהם, Highwayman. מבחינתם, תאם השם את תדמיתם כ"פורעי חוק" בעולם מוזיקת קאנטרי.
בגרסה של להקת The Highwaymen לשיר, כל בית בשיר הושר על ידי מבצע אחר: תחילה נלסון בתור שודד הדרכים, אחר כך קריסטופסון כספן, ג'נינגס כבנאי בסכר, ולבסוף קאש כמפקד החללית. ווב ציין מאוחר יותר, "אני לא יודע איך הם החליטו מי ייקח איזה פסוק, אבל זה שג'וני אחרון היה כמו שאלוהים שר את השיר שלך."
בעקבות הצלחת השיר פורסם קליפ בשחור-לבן, המתאר באמצעות שחקנים את עלילת השיר. בנוסף, כל אחד מהמבצעים נראה לזמן קצר בשמיים שר כמה שורות מהשיר. הסרטון מסתיים שכשפניהם של ג'נינגס, נלסון, קאש וקריסטופרסון מוצגות כחצובות בסלע, בדומה לנשיאים בהר ראשמור.
הגרסה של הרביעייה נכנסה למצעד שירי הקאנטרי של מגזין הבילבורד ב-18 במאי 1985, עלתה למקום הראשון ושהתה 20 שבועות במצעד. השיר הגיע למקום החמישי בדירוג השמעות שירי הקאנטרי ב-1985.
פרסים

פרס גראמי עבור שיר הקאנטרי הטוב ביותר של 1985.
לקריאה נוספת

יואב קוטנר, ‏גיבור גיטרה, באתר גלובס, 12 בינואר 2006
מתן חרמוני, הדרך, קורמאק מקארתי, באתר הארץ, 18 במרץ 2009
הערות שוליים

↑  Hurst, Hawkeye, "Waylon and Johnny Walk the Straight and Narrow Together", Orlando Sentinel. - July 21, 1985
↑  Campbell, Mary, "High-powered Highwaymen are musical outlaws", Associated Press - (c/o The Augusta Chronicle). - June 1, 1995
↑  The Highwaymen - Highwayman, יוטיוב, ‏1985
↑  Hot Country Songs, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  MacDonald, Patrick, "Proud Time for Pop", The Seattle Times. - December 29, 1985
↑  "Billboard's Ratings of 1985's Top Pop Music Artists, San Francisco Chronicle January 1, 1986
↑  "Highwayman - Grammy Awards", c/o grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d578b9cd-8dd0-406a-866e-37135a15b3c9  MusicBrainz work: 40c81c5e-8e3b-3b7d-a6f1-f63fafce4708
Frente!

| --- | --- |

 מקום הקמה:  מלבורן 
 תקופת הפעילות:  1989–1998 2004–2005 2010–2011 2014–הווה
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי 
 חברת תקליטים:  מאשרום רקורדס 
 חברים
 אנג'י הארט סימון אוסטין
 חברים לשעבר
 טים אוקונר מארק פיקטון אלסטייר ברדן ביל מקדונלד פריז'ר ברינדלי ג'סי טוביאס פיט לאסקומב
 
Frente! (פרנטה!) היא להקת רוק אלטרנטיבית ופולק-פופ אוסטרלית, אשר הוקמה במקור ב-1989. הלהקה התפרקה ב-1997, אך הוקמה מחדש בשנת 2003.
היסטוריה > הופעות שלאחר פירוק הלהקה

בסוף 2003 מייסדי פרנטה, אוסטין והארט, ששניהם חיו אז בארצות הברית, החלו שוב לכתוב שירים ביחד. אחד השירים החדשים שלהם, "Sleeping", הופיע על ה-EP של Splendid, States of Awake משנת 2004. בסוף 2004 אוסטין והארט הקימו את פרנטה מחדש כדי לצאת לסבב הופעות אקוסטיות בניו יורק ולוס אנג'לס. בחודש ינואר 2005 פרנטה הופיעה גם בהופעות בחוף המזרחי של אוסטרליה, יחד עם מקדונלד ופיט לסקומב על התופים. הקבוצה הוציאה EP עם שלוש רצועות, Try to Think Less. ב-28 בנובמבר 2010, פרנטה הופיעה במלבורן בהופעת איחוד של מגוון להקות מהעיר משנות ה-1990, שהארט ארגנה. ב-2011 פרנטה הופיעה בפסטיבל המוזיקה של בריזביין.
ב-2014 אוסטין והארט יצאו לסבב הופעות ברחבי אוסטרליה בתור פרנטה, לכבוד יום ה-21 שנה לאלבום Marvin the Album.הם הודיעו על הוצאה מיוחדת מחודשת לאלבום במאי של אותה השנה.
בתרבות הפופולרית

התוכנית "The Late Show" שידרה פרודיה לשיר "accidently Kelly Street". השיר "Jungle" מהאלבום Shape השתתף בפרק של סדרת הטלוויזיה הבריטית Teachers. הלהקה גם הופיעה בהופעת אורח בסדרה Home and Away ב-1993. השיר "accidently Kelly Street" נכלל בסרט הטאיוואני משנת 2002, Blue Gate Crossing.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם | מקום במצעדים> AUS  | מקום במצעדים> NZ  | מקום במצעדים> US 200  | מקום במצעדים> US Heat  | מקום במצעדים> UK  | הסמכות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Marvin the Album | 4 | 4 | 75 | 1 | — |  AUS: פלטינה |
| Shape | 35 | — | — | — | 109 |  |
| Live At Fez, New York 2004 | — | — | — | — | — |  |
דיסקוגרפיה > EP

| שם | מקום במצעדים> AUS  | מקום במצעדים> NZ  | מקום במצעדים> US Heat  | הסמכות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Whirled | 63 | — | — |  |
| Clunk (EP) | 3 | 30 | — |  AUS: זהב |
| Labour of Love | — | — | 10 |  |
| Lonely | 7 | — | — |  AUS: זהב |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | Year | מקום במצעדים> AUS  | מקום במצעדים> NZ  | מקום במצעדים> UK  | מקום במצעדים> US Hot  | מקום במצעדים> US Mod  | הסמכות | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "accidently Kelly Street" | 1992 | 4 | 4 | 80 | — | — |  AUS: פלטינה| | Marvin the Album |
| "No Time" | 1993 | 50 | — | — | — | — |  | Marvin the Album |
| "Ordinary Angels"  (North America and Europe only) | 1993 | — | — | — | — | — |  | Marvin the Album |

| "Lonely" | 1994 | 88 | — | — | — | — |  | Lonely (EP) (Australia) |
| "Bizarre Love Triangle" | 1994 | — | — | 76 | 49 | 10 |  | Lonely (EP) (Australia) / Labour of Love (EP) |
| "Labour of Love" | 1994 | — | — | — | 106 | 9 |  |  |
| "Sit on My Hands" | 1996 | 66 | — | — | — | — |  |  |
| "Horrible" | 1996 | — | — | 163 | — | — |  |  |
| "What's Come Over Me" | 1996 | 116 | — | 83 | — | — |  | Shape |
| "Goodbye Goodguy" | 1997 | 197 | — | — | — | — |  |  |
| "Jungle" | 1998 | — | — | — | — | — |  |  |
| "Try To Think Less " | 2005 | — | — | — | — | — | - |  |
הערות שוליים

↑  McFarlane, Ian (1999). "Encyclopedia entry for 'Frente!'". Encyclopedia of Australian Rock and Pop. St Leonards, NSW: Allen & Unwin. ISBN 1-86508-072-1. אורכב מ-המקור ב-25 ביוני 2002. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Holmgren, Magnus. "Frente". Australian Rock Database. Passagen (Magnus Holmgren). אורכב מ-המקור ב-8 בפברואר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jenkins, Jeff; Meldrum, Ian (2007). Molly Meldrum presents 50 years of rock in Australia. Melbourne, Vic: Wilkinson Publishing. pp. 81, 93, 226. ISBN 978-1-921332-11-1.
↑  "Hottest 100 History 1991". Triple J. Australian Broadcasting Corporation (ABC).
↑  "'Labour of Love' at APRA search engine". Australasian Performing Right Association (APRA).
↑  Clunk (Media notes). Frente!. Mushroom White Label Records. 1992. d11125.{{cite AV media notes}}:  תחזוקה - ציטוט: others in cite AV media (notes) (link)
↑  Australian (ARIA Chart) peaks:
↑  "ARIA Awards – History: Winners by Year 1993: 7th Annual ARIA Awards". Australian Recording Industry Association (ARIA). אורכב מ-המקור ב-12 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Australia 1993 ARIA Awards". ALLdownunder.com. אורכב מ-המקור ב-23 בפברואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Henderson, Alex. "Marvin the Album – Frente!". AllMusic. Rovi Corporation.
↑  Everson, John (בספטמבר 1996). "Frente: Small Voice from Down Under Molds the World a New Shape". Illinois Entertainer. אורכב מ-המקור ב-1 בפברואר 2003. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Blackman, Guy (16 בינואר 2005). "Bleeding Hart". The Age. Fairfax Media. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mathieson, Craig (17 בדצמבר 2004). "Music from the Hart". The Age. Fairfax Media. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mathieson, Craig (26 בנובמבר 2010). "Yesterday's Heroes Unite for the Love of a Punt". The Age. Fairfax Media. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Frente Reunite For 'Marvin The Album' Anniversary Tour". The Music. Street Press Australia. 5 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Accidentally Was Released' – Frente Parody". YouTube. 20 בספטמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hung, Steffen. "Discography Frente!". New Zealand Charts Portal. Hung Medien (Steffen Hung). אורכב מ-המקור ב-2016-08-27.
↑  "Billboard > Artists / Frente! > Chart History > Billboard 200". Billboard.
↑  "The ARIA Australian Top 100 Singles 1994". Australian Record Industry Association Ltd. אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  UK chart peaks:
↑  "Billboard > Artists / Frente! > Chart History > The Hot 100". Billboard.
↑  "Billboard > Artists / Frente! > Chart History > Alternative Songs". Billboard.
↑  Ryan, Gavin (2011). Australia's Music Charts 1988–2010. Mt. Martha, VIC, Australia: Moonlight Publishing.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1011 1730  MusicBrainz: 6739a15f-2430-4b47-957c-4f2903c55ea7
יעקב פרנס

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1884 Mokriany, אוקראינה 
 פטירה:  29 בינואר 1949 (בגיל 65) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום מגורים:  הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  Danylo Halytsky Lviv National Medical University 
 מנחה לדוקטורט:  ריכרד וילשטאטר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ורשה  אוניברסיטת לבוב 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין 
 
יעקב פרנס (בפולנית: Jakub Karol Parnas ‏ 16 בינואר 1884, טרנופול - 29 בינואר 1949, מוסקבה) היה כימאי פולני-סובייטי ממוצא יהודי.
יעקב פרנס נולד בשנת 1884 בטרנופול (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. בשנת 1904 הוא סיים לימודים באוניברסיטה הטכנית של ברלין והמשיך ללימודי תואר שלישי. את העבודה הוא סיים בשנת 1907 בציריך. בשנת 1913 הוא עבד באוניברסיטת שטרסבורג. בשנת 1918 פרנס הגיע לפולין והחל ללמד באוניברסיטת ורשה.
בשנת 1920 פרנס הקים מכון לכימיה רפואית באוניברסיטת לבוב (אז בשטח פולין). הוא התמקד בחקר גליקוליזה. על הישגיו בתחום הוא התקבל לאקדמיה לאופולדינה וקודם לדגת פרופסור באוניברסיטה.
בשנת 1939 בעקבות פלישת ברית המועצות לפולין לביב עברה לשטח של ברית המועצות. פרנס היה יכול לעזוב אך החליט להמשיך ולנהל את המכון אותו הקים. כאשר הנאצים פלשו לברית המועצות פרנס הצליח להימלט לחלקים פנימיים של ברית המועצות.
בהיותו בברית המועצות פרנס נפגש עם יוסיף סטלין וקיבל ממנו אישור להקמת מעבדה במוסקבה. הוא התקבל כחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות בשנת 1942. הרצאותיו משכו קהל רב.
בשנת 1947 הוא כבר היה חולה סוכרת וביקש לשחרר אותו מתפקידיו. בקשתו אושרה וב-28 במאי 1948 הוא פרש לגמלאות.
בסוף ינואר 1949 פרנס נעצר כחלק של פרשת הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. לפי מסמכי הק.ג.ב. הוא נפטר כבר במהלך החקירה הראשונה ב-29 בינואר 1949.
בנו של פרנס לחם בצבא אנדרס, עבד כרופא ונפטר בפולין בשנת 1995.
לזכרו של יעקב פרנס איגוד ביוכימאים של פולין ואיגוד ביוכימאים של אוקראינה מארגנים פעם בשנתיים ועידה מדעית. הוועידה ה-9 נערכה בשנת 2013 בירושלים.
קנוסוס

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות המינואית 
 תקופות:  התרבות המינואית 
 נבנה:  7000 לפנה״ס 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  ארתור אוונס 
 מיקום
 מדינה:  יוון 
 קואורדינטות:  35°17′53″N 25°09′47″E﻿ / ﻿35.297961111111°N 25.163155555556°E﻿ / 35.297961111111; 25.163155555556
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקנוסוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקנוסוס
 
הארמון המינואי בקנוסוס
קנוסוס (ביוונית: Κνωσός), הידוע גם כארמון קנוסוס, הוא האתר הארכאולוגי הגדול ביותר מתקופת הברונזה בכרתים. קנוסוס שימשה כנראה, כמרכז המסחרי והפוליטי של התרבות המינואית. האתר שוכן על גבעה במרחק של 6 ק"מ מהחוף הצפוני של כרתים ליד הרקליון.
הארמון נראה כמו מבוך של חדרי עבודה, מקומות המגורים, מחסנים קרוב לכיכר המרכזית. קירות הארמון מכוסים בציורים המתארים את החיים בכרתים בתקופת הברונזה המאוחרת. ציורים אלה שוחזרו על ידי הארכאולוג ארתור אוונס. האתר משמש כיעד תיירותי.
העיר קנוסוס, נשארה עיר חשובה בתקופת יוון הקלאסית ובתקופה הרומית, במאה ה-9 עברה אוכלוסייתה להתגורר בעיר חדשה בשם "הנדק" (היום הרקליון). הבישופים של גורטין המשיכו לכנות עצמם עד המאה ה-19 בשם הבישוף של קנוסוס. היום השם קנוסוס משמש רק לשמו של האתר הארכאולוגי.
גילוי האתר וחפירות ארכאולוגיות

שרידי העיר התגלו לראשונה בשנת 1878 על ידי סוחר וחובב עתיקות מכרתים בשם מינוס קלוקאירינוס (Μίνως Καλοκαιρινός), הוא ביצע את החפירה הארכאולוגית הראשונה באתר. בחפירותיו גילה חלק מהמחסנים באגף המערבי, וחלק מהחזית המערבית. אחריו ניסה היינריך שלימן שחפר בטרויה, להשיג פירמאן מהשלטונות הטורקים ששלטו בכרתים, כדי לחפור במקום, אבל הוא לא השיגו.
בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19, נהג אוונס לשוטט בשוקי יוון. הוא נתקל שם באבני חן מגולפות ובחותמות שנשאו סמלים שזיהה קודם לכן על גבי כדים מיקנים. הוא הבחין בכתובות זעירות שהופיעו על גביהן. אוונס חקר מה מוצאן, והתשובה שקיבל הייתה שמקורן בכרתים. בשנת 1894 הגיע אוונס לכרתים כדי לבדוק את אמינות המידע שקיבל. הוא עלה על גבעה ומצא בה שברי חרס בסגנון מיקני. לאחר משא ומתן שארך 5 שנים קנה אוונס את השטח. במרץ שנת 1900 החל אוונס, ללא כל ניסיון מוקדם בחפירות ארכאולוגיות, לחפור באתר. לשם כך הוא שכר כמות גדולה של פועלים מקומיים. לאחר מספר שבועות מצא מבנה גדול מאוד, שכלל מערכת של חדרים ומסדרונות. זה היה הארמון של קנוסוס.
בחפירות התגלו גם אלפי ממצאים שכללו כדי אחסון מחרס בגובה אדם, אבני חן, גביעים, קנקנים וכן מאות לוחות חרס עם כתובות. בנוסף התגלו על קירות הארמון ציורי קיר רבים.