לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית
התוכניות של לשכת ניהול הקרקעות

מרעה – הלשכה מנהלת שטחי מרעה של חיות משק על כמעט 630,000 קילומטרים רבועים על בסיס חוק המרעה של טיילור (Taylor Grazing Act) מ-1934. הסוכנות העניקה יותר מ-18 אלף אישורים והסכמי חכירה לחוואים הרועים את חיות המשק שלהם, בעיקר בקר וכבשים, לפחות בחלק מהשנה על אדמות ציבוריות של הלשכה. האישורים והסכמי ההחכרה מכסים בדרך כלל תקופה של 10 שנים והם ברי חידוש אם הלשכה החליטה כי השוכרים קיימו את התנאים וההגבלות של האישור או החכירה שפג תוקפם. דמי המרעה הפדרליים משתנים מדי שנה ומחושבים לפי נוסחה שנקבעה במקור על ידי הקונגרס בחוק שיפור אדמות המרעה הציבוריות (Public Rangelands Improvement Act) מ-1978. על פי נוסחה זו, דמי המרעה אינם יכולים לרדת מתחת ל-1.35 דולר ל"חודש של יחידת בעל חיים" (Animal Unit Month בקיצור AUM), ואין להגדיל או להקטין את העלויות מעל ל-25% השנה הקודמת. דמי המרעה ל-2014 נקבעו ל-1.35 דולר ל-AUM, זהה לרמה של 2013. במהלך השנים הולך ומצטמצם המרעה על אדמות הלשכה. המרעה על אדמות הציבור הצטמצם מ-18.2 מיליון AUM ב-1954 ל-7.9 מיליון AUM ב-2013.
כרייה – ייצור מקומי ממעל ל-63,000 בארות נפט וגז על אדמות הלשכה מהווים 11% מסך ההפקה של גז טבעי ו-5% מההפקה של נפט בארצות הברית. ברשומות של הלשכה יש בסך הכול 290,000 בקשות לכרייה על בסיס חוק הכרייה של 1872. ביחס לאנרגיה הלשכה תומכת בגישת כל הרשום דלעיל, הכוללת: נפט וגז, פחם, מינרלים אסטרטגיים, ומשאבי אנרגיה מתחדשים כדוגמת רוח, גאותרמי וסולארי שכולם יכולים להיות מפותחים על אדמות ציבור וכפופים לכללי השוק החופשי. גישה זו מחזקת את ביטחון האנרגיה, מעודדת יצירת מקומות עבודה ומחזקת את תשתית האנרגיה בארצות הברית. הלשכה גם נוקטת בצעדים להפוך פיתוח אנרגיה על אדמות ציבור לתהליך קל יותר באמצעות בחינה מחדש וייעול של התהליכים העסקיים שלה במטרה לשרת את התעשייה ואת הציבור האמריקאי. אפילו תחת כהונתו של דונלד טראמפ והמדיניות המוצהרת של "אמריקה תחילה" ושל שאיפה לעצמאות במשאבי אנרגיה הצטמצמו הבקשות לאישורי כרייה באדמות הלשכה בעוד שמספר הבקשות שנדחו נמצא במגמת עלייה. עם זאת, 89% הם מכרות שנסגרו ורק קצת מעל ל-10% עדיין פעילים. מרבית הבקשות שאושרו והאתרים עדיין פעילים הם בנבדה עם 202,623 אתרים. המדינה הבאה היא קליפורניה עם 24,406.
זיכיונות לכריית פחם – בבעלות הלשכה זכויות לכריית פחם מתחת לפני הקרקע בשטח של 2,300,000 קילומטרים רבועים, כשהבעלות על פני השטח היא של הממשל הפדרלי, ממשלת המדינה או הרשות המקומית או ישות פרטית. נכון ל-2013 העניקה הלשכה בתחרות 309 זיכיונות לכריית פחם בשטח של 1,919 קילומטרים רבועים, גידול של קרוב ל-3% בשטח הקרקע שבו מותרת כריית פחם במהלך 10 שנים, אם כי בהשוואה לתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 חלה ירידה משמעותית.
נופש – הלשכה מנהלת 330,717 קילומטרים של נחלים ונהרות שבהם אפשר לדוג, 8,900 קילומטרים רבועים של אגמים ומאגרי מים, 10,600 קילומטרים של נהרות שבהם אפשר לשוט, מעל ל-500 אתרים שבהם אפשר להוריד סירות למים, 69 כבישים נופיים ו-300 אתרים לצפייה בחיות הבר. הסוכנות גם מנהלת 7,200 קילומטרים של שבילי נופש, ושבילים נופיים, היסטוריים לאומיים, כמו גם אלפי קילומטרים של שבילים לשימוש מרובה של אופנועים, מטיילים, רוכבים על סוסים ורוכבים על אופני הרים, וכאמור, הלשכה גם מנהלת קרוב ל-30 מונומנטים לאומיים. ב-2013 ביקרו באדמות הלשכה 61.7 מיליון נופשים. מעל ל-99% מהאדמות המנוהלות על ידי הלשכה פתוחים לציד ודיג.
אזור שימור המדבר של קליפורניה (California Desert Conservation Area) – שטח של 100,000 קילומטרים רבועים בדרום קליפורניה שהוגדרו על ידי הקונגרס ב-1976 במסגרת חוק המדיניות והניהול של אדמות פדרליות (Federal Land Policy and Management Act). הלשכה אחראית לנהל כ-40,000 קילומטרים רבועים מאזור פגיע זה במטרה להשתמש בו הן לנופש והן לנצל את משאביו.
אדמות עצים לתעשייה (Timberlands) – הלשכה מנהלת 220,000 קילומטרים רבועים של יערות וחורשות, כולל 45,000 קילומטרים רבועים של יערות מסחריים ו-18,000 קילומטרים של יערות פתוחים ב-11 מדינות במערב ארצות הברית ואלסקה.
כיבוי שריפות – לשכת ניהול הקרקעות מעסיקה מעל ל-3,000 לוחמי אש. הסוכנות טיפלה ב-2,573 שריפות על אדמות בניהול הלשכה בשנת 2013.
זכויות מינרלים על אדמות אינדיאנים – כחלק מחובותיה כנאמן מספקת הלשכה ייעוץ טכנולוגי לפעילות כריית מינרלים על 230,000 קילומטרים רבועים של אדמות אינדיאנים.
מדידות קדסטרליות (Cadastral surveys) – הלשכה היא מנהלת הרשומות הרשמית של למעלה מ-200 שנים של רשומות של מדידות קדסטרליות ושרטוטים כחלק ממערכת מדידות האדמות הציבוריות (Public Land Survey System). בנוסף, הלשכה עדיין משלימה מדידות מרובות כל שנה, בעיקר באלסקה, ועורכת מדידות חוזרות במקרה של רשומות של מדידות שנהרסו או אבדו.
מכרות נטושים – הלשכה מתחזקת מלאי של מכרות נטושים ידועים על קרקעות שהיא מנהלת. נכון לאפריל 2014 כולל המלאי קרוב ל-46,000 אתרים ו-85,000 תוואי נוף אחרים. בערך 23% מהאתרים שוקמו, או בתהליך שיקום, או שמתכונן עבורם שיקום, או שלא נדרשה פעולה נוספת בגינם. דו"ח של המבקר הכללי מ-2008 טען שהלשכה הזניחה במשך עשורים את הסכנות שמכרות נטושים אלו מייצגים.
מסדרונות אנרגיה – קרוב ל-8,000 קילומטרים של מסדרונות אנרגיה של צינורות נפט וקווי חשמל ממוקמים על אדמות הלשכה.
הליום – הלשכה מתפעלת את מאגר ההליום הלאומי (National Helium Reserve) סמוך לאמרילו בטקסס, מיזם שהחל ב-1925 בתקופת מלחמות הצפלין. אף שתוכנן להעביר את המאגר לידיים פרטיות, הוא נשאר בפיקוח של הלשכה על בסיס הסעיפים של חוק הניהול האחראי של ההליום (Responsible Helium Administration and Stewardship Act) מ-2013.
הכנסה ותגמולים – הלשכה מייצרת הכנסה משמעותית לתקציב של ארצות הברית. ההערכה ב-2009 הייתה שהקרקעות הציבוריות ייצרו הכנסה בך 6.2 מיליארד דולר, בעיקר מפיתוח אנרגיה. 43.5% מהכנסה זו מועברת ישירות למדינות ולמחוזות במארה לסייע בסלילת כבישים, בניית בתי ספר ושירותים נוספים לקהילה.