stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליטלה דימון
הערות שוליים

↑  Lítla Dímun, Atlas Obscura
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012403688505171  LCCN: sh2018002292
כל המפרשים מעלה!

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ראדו טודוראן
 שפת המקור:  רומנית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1954
 
כל המפרשים מעלה! (ברומנית: ‏!Toate pînzele sus) הוא ספר, שכתב הסופר הרומני ראדו טודוראן ב-1954. הספר נכתב כרומן לבני נוער, אך לאחר הופעתו הפך במהרה לרב-מכר לבני כל הגילים וזכה למהדורות נוספות רבות. הספר נכתב בהשפעת ספרו של ג'ושוע סלוקום, על מסעו סביב העולם ובהשפעת הרפתקאותיו של יוליוס פופר.
בשנת 1976 הפיקה הטלוויזיה הרומנית סדרת טלוויזיה עלילתית לפי הספר ולשם כך גם נבנתה ספינת מפרשים לפי התיאור המקורי. ב-1986 הופק, על בסיס הסדרה הטלוויזיונית, סרט קולנוע, שנשא את אותו שם.
עלילה

הספר עוסק בבנייתה של הסקונר Speranța (התקווה) והפלגותיה סביב לעולם ובהרפתקאות צוותה בראשות אנטון לופאן.
לופאן, יחד עם חברו ושותפו, פייר ואיין, תכנן מסע סביב העולם במסלולו של צ'ארלס דרווין, אך ספינתם, L'Esperance, בהפלגה המסחרית הראשונה שלה, בפיקודו של ואיין, נחטפה על ידי שודדי ים ונשרפה חלקית – ואיין נלקח בשבי. לופאן, שלא הצטרף להפלגה ולא ידע מה קרה, חיפש את הספינה ואת חברו במשך שנים. כעבור חמש שנים, במקרה, גילה את הספינה השרופה חלקית. הוא גייס צוות ויחד איתו שיפץ את הספינה ויצא איתה להפלגות.
הדמויות

צוות האוניה כלל שישה גברים, אישה אחת וכלב אחד. בנוסף לצוות מוזכרות הדמויות של פייר ואיין, ספנו (שודד הים) והנוסע האמריקאי מרטין סטריקלנד.
אנטון לופאן (ברומנית: Anton Lupan) הוא מהנדס רומני, שהיה שותף עם חברו, המהנדס הצרפתי פייר ואיין, בבעלות על אונייה, L'Esperance (התקווה). הספינה בפיקודו של ואיין אבדה יחד עם ויין. אנטון לופאן, שמצא את שרידי הספינה, משקם אותה, מגייס צוות ויוצא לאותן הפלגות שתכנן לעשות עם חברו האבוד.
פייר ואיין (בצרפתית: Pierre Vaillant) הוא מהנדס צרפתי, נכדו של שודד ים צרפתי, שהיה הגאי בספינתו של צ'ארלס דרווין. ואיין הוא חברו של לופאן ושותפו בבעלות על האוניה L'Esperance, שיצאה בפיקודו להוביל מטען ונחטפה על ידי שודדי ים.
קריסטאה בוסויוק (ברומנית: Cristea Busuioc) הוא שייט רפסודות על ביסטריצה וקיבל הזמנה מלופאן לספק לו גזעי עצים עבור תרני ספינתו. במקום לשלוח את גזעי העצים בהובלה יבשתית יצר בוסויוק רפסודה מגזעי העצים והפליג בה עד הים השחור. הוא הצטרף לצוות של לופאן.
ירמיה (ברומנית: Iermia) הוא קלע מומחה, בעל ניסיון כנגר באוניה.
הרלמביה (ברומנית: Haralambie) הוא בן דודו של ירמיה, צעיר נאה הכרוך אחר נשים.
ישמעיל (ברומנית: Ismail) הטבח הטורקי, מוסלמי המדבר רומנית משובשת.
הערות שוליים

↑  Lucruri mai puţin cunoscute despre Radu Tudoran, autorul romanului „Toate pânzele sus!“ (ברומנית)
↑  Bucureștiul evreiesc până la 1918 (ברומנית)
ליטא במשחקים הפאראלימפיים

ליטא השתתפה בכל משחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז הכריזה על עצמאותה ב-1991. עד המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) התחרו ספורטאים ליטאים במסגרת משלחת ברית המועצות. במשחקי החורף לקחה ליטא חלק פעם אחת בלבד, במשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994).
היסטוריה

ב-1991 הכריזה ליטא על עצמאותה. מרבית המדינות שהרכיבו את ברית המועצות יוצגו באולימפיאדת ברצלונה במשלחת אחת, ואולם ליטא, בדומה לשכנותיה לטביה ואסטוניה, שלחה משלחת עצמאית. ליטא שלחה למשחקים משלחת של ארבעה ספורטאים, שלוש נשים וגבר אחד, שזכו בשבע מדליות פאראלימפיות, מהן ארבע מדליות כסף ושלוש מארד.
במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) נשלחו תשעה ספורטאים לייצג את המדינה (שישה גברים ושלוש נשים) ששבו למולדתם עם שיא לאומי של 11 מדליות פאראלימפיות, בהן שלוש מדליות זהב. האתלטית מלדה באומגרטה הייתה לאחת הספורטאיות הבולטות במשלחת כשזכתה בשתי מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם בקטגוריה בה התחרתה (קטגוריה F41) עם מרחק של 9.07 מטרים בהדיפת כדור ברזל, ותוצאה של 30.80 מטרים בזריקת דיסקוס. ספורטאית נוספת שבלטה במשלחת הייתה אלדונה גריגלינינה (Aldona Grigaliūnienė) שזכתה בתחרות הקפיצה לרוחק, עם שיא עולם של 4.49 מטרים.
גריגלינינה זכתה במדליית הזהב הרביעית בהיסטוריה של ליטא בתחרות הדיפת כדור הברזל במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) כשקבעה שיא עולם של 11.07 מטרים.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) | 0 | 4 | 3 | 7 |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 3 | 2 | 6 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 0 | 2 | 1 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 1 | 1 | 5 | 7 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 0 | 2 | 0 | 2 |
המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012): 0
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 2 | 1 | 0 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 0 | 0 | 3 | 3 |
| סה"כ | 6 | 12 | 18 | 36 |
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי החורף

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994): 0
סה"כ: 0
ראו גם

ליטא במשחקים האולימפיים
ליטא במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים בברצלונה 1992
↑  המשתתפים באטלנטה 1996
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Women's Shot Put F41
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Women's Discus F41
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Women's Long Jump F34-37
↑  ATHENS 2004 Paralympic Games Athletics Women's Shot Put F37/38
כף ז'רלאש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אדריאן דה ז'רלאש 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  66°30′00″S 99°02′00″E﻿ / ﻿66.5°S 99.0333°E﻿ / -66.5; 99.0333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ז'רלאש(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ז'רלאש
 
כף ז'רלאש (באנגלית: Cape Gerlache) הוא כף, או לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפון-מזרחי של חצי האי דייוויס, אנטארקטיקה, 6.4 ק"מ דרומית-מזרחית לאי דייוויד.
היסטוריה

את לשון היבשה גילתה בנובמבר 1912 משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, 1914-1911, בראשות דאגלס מוסון, שכינה אותה על שם לויטננט אדריאן דה ז'רלאש, מנהיג המשלחת האנטארקטית הבלגית, 1899-1897.
ליטל קיימן

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  19°41′00″N 80°03′00″W﻿ / ﻿19.683333333333°N 80.05°W﻿ / 19.683333333333; -80.05
 שטח:  28.5 קילומטר רבוע
 אורך:  16 קילומטר
 רוחב:  1.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  198 (2010)
 אזור זמן:  UTC-5
 מגלה:  כריסטופר קולומבוס 
 תאריך גילוי:  10 במאי 1503 
  (למפת אמריקה המרכזית מוגדלת) ליטל קיימן(למפת אמריקה המרכזית רגילה) ליטל קיימן
 
ליטל קיימן (באנגלית: Little Cayman; "קיימן הקטן") הוא הקטן בגודלו ובמספר תושביו מבין שלושת איי קיימן שהם טריטוריה שמעבר לים של הממלכה המאוחדת.
גאוגרפיה

האי נמצא בים הקריבי כ-140 ק"מ צפונית מזרחית לאי גרנד קיימן וכ-8 ק"מ מערבית לאי קיימן בראק. אורכו כ-16 ק"מ, רוחבו כ-1.6 ק"מ, ומתגוררים בו כ-170 תושבים.
האי שטוח, וגובהו מטרים ספורים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא 12 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

האי התגלה לראשונה על ידי כריסטופר קולומבוס ב-10 במאי 1503, במסעו הרביעי והאחרון לאיי הודו המערבית. האי התגלה לאחר שרוחות עזות הסיטו את ספינתו ממסלולה. קולומבוס קרא לו ולאי קיימן בראק בשם "לאס טורטוגוס" בשל הצבים הרבים שהיו בהם. בשנת 1585 הגיע לאי סר פרנסיס דרייק אשר קרא לאי בשם "לאס קיימאנאס", שמשמעה תמסח בשפת הקריב, וזאת בשל מספר רב של איגואנות שראה על האי ואשר זוהו בטעות כתמסחים (ראו קיימן שחור וקיימן גמדי של שניידר).
האי יושב לראשונה במאה ה-17, על ידי דייגי צבי ים שבנו באי מחנות. בעקבות תקיפה של שודדי ים ספרדיים בשנת 1671 ננטשו המחנות. האי יושב בשנית בשנת 1833, והוקם בו כפר בשם "כפר בלוסום" ("כפר הניחוח" - Blossom Village).
כלכלה

בראשית המאה ה-20 התבססה עיקר כלכלת האי על יצוא פוספטים, גידול אגוזי קוקוס ויצירת חבלים.
כיום עיקר כלכלת האי מבוססת על תיירות. האי ידוע באתרי הצלילה הסמוכים אליו.
חברת התעופה קיימן איירוויז מקיימת טיסות סדירות מקיימן בראק ומגרנד קיימן לשדה התעופה אדוארד בודן שבאי.
באי נמצאת כנסייה אחת וסניף דואר אחד, וכן מרכז מבקרים המציג את בעלי החיים הייחודים של האי, ובהם ציפורי סולה אדומת-רגל (Sula sula) המקננים באי, האיגואנה הייחודית (Cyclura nubila caymanensis), וכן ברווזי הודו המערבית (Dendrocygna arborea) וצבי הים (Eretmochelys imbricata) המצויים בסכנת הכחדה.
לב בנימין

| --- | --- |
 פעילות:  עזרה וסיוע לבעלי צרכים מיוחדים ולמשפחותיהם
 מדינה:  ישראלישראל
 מקום פעילות:  מועצה אזורית בנימין
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 
לב בנימין היא עמותה רשומה הפועלת באזור מועצה אזורית מטה בנימין, במטרה לתת מענה לאוכלוסיות מיוחדות על פני רצף החיים, מגיל ינקות ועד בגרות
העמותה נוסדה בשנת 1998. פעילים בה כ-400 ילדים ובוגרים הסובלים מפגיעות, נכויות התפתחותיות או מחלות כרוניות ותורשתיות שונות כגון: תסמונת דאון, תסמונת ויליאמס, חירשות, עיוורון,שיתוק מוחין, פיגור מנטלי וקשיים אחרים.
מסגרות העמותה > מעון שיקומי

בשנת 2015 העמותה הקימה מעון שיקומי ביישוב עפרה לתינוקות בעלי מגוון אבחנות. המעון מעניק לפעוטות שגרת יום טיפולית ומגוון פעילויות אשר מסייעות לקידום וטיפוח היכולות של הילדים.
מסגרות העמותה > מועדונית

עמותת לב בנימין מפעילה מועדונית מזמן הקמת העמותה, בשנת 1998. המועדונית מספקת  מסגרת יומיומית בשעות אחה"צ הכוללת פעילות חווייתית, אישית וקבוצתית לכלל הגילאים. במועדונית ניתנת הזדמנות להקניית כישורי חיים ומיומנויות אישיות וחברתיות דרך פעילויות בתחומים שונים כגון: מוזיקה, תנועה, יצירה, ספורט ועוד.  המועדונית התחילה בשיתוף פעולה עם אולפנת עופרה, שאף הקצתה לשם כך שני קרוואנים בשטחה.
מסגרות העמותה > נופשון

עמותת לב בנימין מפעילה בית מותאם לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים, בו מתאפשר לילדים לשהות לילות מחוץ לבית ההורים בהתאם לזכאות מטעם המדינה. הלינה כוללת טיפול ודאגה לכל צורכיהם על ידי צוות העמותה, וכן התנסות במיומנויות של ניהול בית.
מסגרות העמותה > דיור חוץ ביתי

העמותה מפעילה דירות ביישובי מועצת מטה בנימין, לבנים ובנות עבור בוגרים בעלי צרכים מיוחדים מעל גיל 21.
פעילויות

לאורך השנה מקיימת העמותה גם פעילויות חווייתיות לילדים ולמשפחות. כגון קייטנות, שבת למשפחות של ילדי העמותה, אירוח ילדי העמותה בקהילות שונות ברחבי המועצה, מפגשי הורים ומערך חונכות אישית לכל ילד.
הערות שוליים

↑  המגזין הדיגיטלי של מטה בנימין, אלול תשעט
כלכלה מבוססת משאבים

כלכלה מבוססת משאבים היא גישה חברתית-כלכלית, אותה המציא ופיתח המהנדס החברתי ז'אק פרסקו במהלך המאה ה-20.
בהשפעת אירועי השפל הכלכלי הגדול שהחל ב-1929, החל פרסקו להטיל ספק בגישות המקובלות ולגבש תפיסה חדשה של התנהלות כלכלית-חברתית. לפי פרסקו, כלכלה מבוססת משאבים מציעה מערכת ערכים חדשה שתאפשר עולם ללא עוני, עם הרבה פחות פשע, מלחמות וניצול. מערכת זו פועלת ללא כסף, ללא סחר חליפין ועושה שימוש באוטומציה, בנייה טרומית ואוסף טכנולוגיות נוספות על מנת לייצר שפע ולהגיע למצב שבו ההיצע עולה בהרבה על הביקוש ומספק אותו ביתירות. פרסקו טוען כי על בסיס טכנולוגי זה, יחד עם שינויים בהסדרים החברתיים ובצורת החשיבה המקובלת, ניתן יהיה לשקם את הנזק אשר נעשה לכדור הארץ על ידי האנושות ולספק את צורכי המחיה של כל בני האדם.
בסיס טכנולוגי

במהלך חייו פיתח פרסקו מאות המצאות במגוון תחומים. הרקע של פרסקו כמעצב תעשייתי וכממציא בתחום ההנדסה, המכשור הרפואי וכמתכנן מטוסים איפשר לו לעצב את הבסיס הטכני הנחוץ כדי לממש את ההיבטים הטכנולוגיים של כלכלה מבוססת משאבים.
במסגרת שיטתו, שילוב של אוטומציה ובניית-טרומית (prefabrication) ישמש בתור מערך לייצור המוני של מבנים ללא מגע ידי אדם. מערכות קיברנטיות יחוברו לחיישנים באדמה, במים ובאזורים החקלאיים כדי להזרים חומרים מתאימים במקרים של זיהום או מחסור בדשנים. סחורות ייוצרו (באמצעי ייצור אוטומטיים) מחומרים עמידים ויחזיקו מעמד (בניגוד להשבתה המתכוננת של ימינו).
כלכלה מבוססת משאבים גורסת כי מטרתה העיקרית של טכנולוגיות אלו ואחרות, היא לאפשר לבני אדם להשתחרר מעבודות חוזרניות, מסוכנות ומשעממות, ולהתפנות לעסוק בדברים הנעלים יותר בחיים, כמו מחקר, יצירה, זמן איכות עם הקרובים, התמקצעות בתחביבים, התפתחות אישית ופיתוח הסביבה, ולא לשעבד בני אדם כפי שרבות מהטכנולוגיות (כמו הרשתות החברתיות) עושות תחת מערכות כלכליות של מחסור ורווח אישי, במטרה לשרת את בעליהן (שהוא כמובן לא הציבור הרחב).
התנהגות אנושית

חלק ניכר מהשינוי בצורות החשיבה המקובלות אותו מציע פרסקו קשור בתפיסה אודות הגורמים האחראיים להתנהגות אנושית. בדומה לסקינר, אבי תורת הביהביוריזם ופסיכולוג אמריקאי. פרסקו דוגל בפרדיגמת "סביבה מעצבת התנהגות", אשר שוללת הסברים הטוענים כי התנהגות אנושית נקבעת "בתוך האדם" בצורה בלתי תלויה בסביבה. לפיכך, כלכלה מבוססת משאבים שואפת לאפשר את התנאים האופטימליים להתנהגות תרבותית שלומנית ומיטיבה, ולהעלים את התנאים שאחראיים להתנהגויות פוגעניות.
בדומה לפילוסוף סם האריס, פרסקו גורס כי הטענה שלאנשים יש רצון חופשי אינה מבוססת ואינה תואמת את הממצאים המדעיים העדכניים, ולפיכך סביבה מותאמת מאפשרת פתרון להתנהגויות לא רצויות.
כלכלה ללא כסף

כלכלה מבוססת משאבים שמה לעצמה כיעד להתעלות מעל הצורך בכסף (או סחר חליפין) באמצעות ייצור של שפע. על פי עקומות הביקוש וההיצע המקובלות בימנו, ניתן לראות כי בעולם שבו מוצרים ושירותים נגישים בצורה יתירה, כלומר בכמות גבוהה יותר מאשר הביקוש, מחירם יורד לאפס, כלומר הם נעשים נגישים באופן חופשי לכל אדם ללא תג מחיר, ובעצם הופכים לזכות בסיסית בחברה וכך גם הצורך בכסף נעלם. לדוגמה, במקום שבו עצי תפוז גדלים בשפע והם נגישים לכל מי שרוצה, אין בסיס למכור תפוזים.
תמריצים

המניעים ליצירה, לימוד, פתרון בעיות, מחקר ופיתוח בכלכלה מבוססת משאבים הם אינם מניעים כספיים, אלא מניעים מגוונים שונים כגון: סקרנות, עניין, רצון בביטוי עצמי, רצון בהכרה, דחף שכלי לפתור בעיות, רצון לשפר את חייהם של הקרובים אליהם, רצון לשייכות, ההנאה שבשיפור המיומנויות וכו'. פרסקו מדגים כי מניעים כאלה אכן קיימים אצל אנשים וכי כסף אינו המניע היחיד לפעולה על ידי אזכור של אנשים כמו [מרטין לותר קינג] ו[מהאטמה גנדי] אשר פעלו מתוך אמונה במה שהם עושים ולא משיקולים כספיים.
אי לאומיות

הטענה היא שלאומיות היא גורם מעכב בהתפתחות אנושית, וכי כל משאבי כדור הארץ צריכים להפוך להיות המורשת המשותפת של כל בני האדם. הוא סבור שאם מדינות מסוימות שולטות ברוב המשאבים של כדור הארץ תתפתחנה תחרותיות ועוינות שמקורה בצורך של עמים להבטיח את הישרדותם. לפיו, הדרך היחידה לפתור סכסוכים מסוג זה הוא לבטל את הגבולות הטריטוריאליים שבין מדינות, ולאחד את בני האדם לקהילה אחת שתשמור על כדור הארץ ותטיב עם כל האנשים ללא הבחנה לאומית.
שלילת פוליטיקה

כלכלה מבוססת משאבים מבקשת ליישם את פירות השיטה המדעית ישירות אל תוך המערכת החברתית בניגוד לצורה בה השיטה המדעית מתווכת לחברה היום באמצעות אנשי עסקים, בעלי הון ופוליטיקאים אשר הם הבעלים של רוב פירות השיטה המדעית. היא שוללת תהליכי קבלת החלטות שמבוססים על שיקולים של עסקנות פוליטית וטוענת כי רוב הבעיות האנושיות שהחברה מתמודדת איתה הן טכניות מעיקרן ואינן פוליטיות. בכלכלה מבוססת משאבים אין פוליטיקאים ואין לוביסטים מאחר שקבלת ההחלטות לא תהיה מבוססת על שכנוע אנשי ציבור או גיוס כספים או מתוך אינטרסים צרים של בעלי עניין.
היתכנות המימוש של כלכלה מבוססת משאבים

פרסקו בעצמו אמר במספר ראיונות שהסיכוי למימוש של כלכלה מבוססת משאבים הוא נמוך, ולדעתו הסיכוי למלחמה קטלנית עולמית הוא גדול יותר. הוא טוען כי הזרז הסביר שעשוי להביא אנשים לשקול יישום של כלכלה מבוססת משאבים הוא אסון כלכלי חברתי כמו זה שהיה בזמן השפל הכלכלי הגדול. זרז נוסף שיכול להיות הוא משבר האקלים, נגיף קטלני כלל עולמי, או כל אסון בקנה מידה גלובלי שיגרום לתחושת איום ממשית על מסה משמעותית באוכלוסייה.
ביקורת על כלכלה מבוססת משאבים

אחת הביקורות כנגד כלכלה מבוססת משאבים טוענת כי מדובר בשיטה שמסכנת את האנושות בהשתעבדות למכונות ולרובוטים, ובכך צריך להתרחק ולהימנע ממנה. בתגובה לכך אומר פרסקו כי הפחד מהשתלטותם של מכונות על בני האדם נובע מ"טריקים הוליוודיים" ואינו מבוסס במציאות. הוא מציין כי מכונות אינן פועלות על פי רגשות, ואין שום בסיס לחשוב שמכונה יכולה לפתח רגשות של קנאה, שנאה, כעס כפי שקיימים אצל בני אדם. הוא מוסיף שמכונות לאורך ההיסטוריה תמיד התעלו על בני האדם בייעוד לו הן נוצרו. כך למשל, מכ"ם דופלר מסוגל למדוד מרחק טוב יותר מכל אדם, מחשבי-על מסוגלים לבצע חישובים טוב יותר מכל קבוצת בני אדם ומנופים מסוגלים להרים משאות שאף אדם אינו מסוגל להרים. בכלכלה מבוססת משאבים עובדות אלו לא מאיימות בהשתעבדות לרובוטים, להפך, מדובר בשחרור בני האדם מעבודות חוזרניות, משעממות ולעיתים מסוכנות שמכונות מסוגלות לבצע בצורה טובה יותר. תחת המערכת הכלכלית המכונה קפיטליזם, רכישת מנוף אכן עשויה לגרום לפיטור פועלים רבים - ובמובנים אלו הטכנולוגיה באמת מסוכנת לקיומן של עבודות אנושיות.
מבין אלו שמסכימים עם הרעיון הכללי של כלכלה מבוססת משאבים, יש האומרים כי למרות הכל מדובר ברעיון אוטופי.
בתשובה לכך עונה פרסקו כי אין מדובר באוטופיה מכיוון שהעקרונות עליהם מושתתת כלכלה מבוססת משאבים הם עקרונות משתנים, ולכן לא ניתן לייצר חברה אוטופית קבועה. עם הזמן הרעיונות יעברו שינויים בהתאם למידע החדש ולהתנהלות של הדורות הבאים.
ביקורת נוספת מעלה כי רעיונות אלו של שיתוף פעולה מנוגדים לטבע האדם, ואין דרך לשנות את החמדנות, תאוות הבצע והרוע שבו. בתגובה לכך טוען פרסקו כי הרעיון של "טבע האדם" הוא מיתוס שנועד לשמר סטטוס קוו, וכי אין למעשה "טבע" שכזה אלא אך ורק התנהגויות אנושיות בטווחים שונים. בכלכלה מבוססת משאבים התנהגויות אלו הן בבסיסן ניתנות לשינוי ולפיכך "טבע האדם" אינו דבר קבוע אלא תלוי בנסיבות.
ביקורת נוספת טוענת כי הגישה מתעלמת מרגשות אנושיים בסיסיים ומדחיקה אותם.
ראו גם

ז'ק פרסקו
אוטומציה
קיברנטיקה
פרדריק סקינר
רובוטיקה
השבתה מתוכננת
לקריאה נוספת

ז'ק פרסקו, הטוב ביותר שכסף אינו יכול לקנות, פרויקט ונוס, 2002
כף ורדה במשחקים הפאראלימפיים

כף ורדה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה כף ורדה חלק מעולם.
המשלחת הראשונה אותה שלחה כף ורדה למשחקים הורכבה משלושה ספורטאים. אתלט, אתלטית ומרים כוח. אל המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) נשלחה שנית האתלטית, הפעם לבדה. במדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדותיה, זכה האתלט גרסלינו טבארס ברבוסה, שזכה במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) במדליית הארד בריצת 400 מטר (קטגוריה T20) עם תוצאה של 48.55 שניות.
ראו גם

כף ורדה במשחקים האולימפיים
כף ורדה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Men's 400m - T20
מארק סחיר

| --- | --- |
 משתמשים:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 ISO 4217:  BAM
 יחידות משנה
 1:100:  פניגה
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  50 פניגה 1, 5, 10, 20, 20, 100, 200 מארק
 מטבעות בשימוש:  5, 10, 20, 50 פניגה, 1, 2, 5 מארק
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  8.2%
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של בוסניה והרצגובינה
 הבנק המרכזי של בוסניה והרצגובינה
 → Bosnia and Herzegovina dinar 
 
מארק סחיר או מארק בוסני (קרואטית, בוסנית, סרבית konvertibilna marka; סרבית קירילית конвертибилна марка) הוא המטבע של בוסניה והרצגובינה. כמו המארק הגרמני מחולק המארק הסחיר ל-100 פנינגה (feninga או фенинга).
המארק הסחיר אומץ בשנת 1995 לאחר הסכם דייטון והחליף את המטבעות השונים שנהגו במדינה עד אז (דינר בוסני, קונה קרואטית ודינר של הרפובליקה סרפסקה) ב-1998. שער המארק הסחיר הוצמד למארק הגרמני, ומאז שנת 2002, עת המארק הגרמני חדל להתקיים כמטבע סחיר, הוצמד שער המארק הסחיר לאירו ביחס של 1 אירו ל-1.95583 מארק סחיר, ומכאן שמו.
למעט השטר של 200 מארק סחיר, מנפיקות הפדרציה של בוסניה והרצגובינה והרפובליקה סרפסקה שטרות שונים בעיצובם אך כל השטרות סחירים בכל המדינה.
הערות שוליים

↑  The world factbook 2006
מארק נתנסון

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1850 שווינציאן, ליטא 
 פטירה:  29 ביולי 1919 (בגיל 68) ברן, שווייץ 
 מפלגה:  זמליה אי ווליה, המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, People's Rights Party, המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (שמאל) 
 
מארק אנדרייביץ' נתנסון (ברוסית:  Марк Андреевич Натансон; נודע בכינוי Бобров, בּוֹבְּרוֹב;‏ 25 בדצמבר 1850, שווינציאן, גוברניית וילנה, האימפריה הרוסית – 29 ביולי 1919, ברן, שווייץ) היה מהפכן רוסי ממוצא יהודי, ממנהיגי הנרודניקים וחבר המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית בתחילת המאה ה-20.
קורות חיים

מארק נתנסון נולד במשפחת סוחרים יהודית בעיירה שווינציאן שבסביבת וילנה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר המקומי עבר ללמוד רפואה בסנקט פטרבורג. כבר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 החל להשתתף בפעילות נגד השלטון וסולק מהלימודים עקב פעילות מהפכנית. יחד עם אשתו היה נתנסון בין מארגני החוג של ניקולאי צ'איקובסקי. במהלך השנים 1869–1871 הוא נעצר מספר פעמים, ובסופו של דבר נשלח לגלות בגוברניית ארכנגלסק.
בשנת 1876 חזר לסנקט פטרבורג. היה בין מארגני בריחת פיוטר קרופוטקין ממעצר במבצר פטרופבלובסקיה. פעל נמרצות לאיחוד כל ארגוני הנרודניקים. פעילות זו הביאה להקמת ארגון "זמליה אי ווליה". הוא היה בין מארגני ההפגנה בכיכר מול קתדרלת קאזאן בסנקט פטרבורג. בשנת 1877 נתנסון נעצר שוב ונשלח למזרח סיביר. בהיותו בסיביר התחיל לעבוד כרואה חשבון במשרד מסילת הרכבת המקומית.
בשנת 1878 נעצרה גם אשתו, היא נשלחה לסיביר ונפטרה בשנת 1881.
בשנת 1889 חזר נתנסון לסראטוב, והמשיך לעבוד במשרדי מסילות ברזל. הוא פעל לאיחוד כל הארגונים המהפכניים, ובשנת 1893 הצליח להביא להקמת ארגון-גג חדש. בשנת 1894 נעצר שוב ונשלח למזרח סיביר ל-5 שנים.
עם סיום תקופת הגלות שב נתנסון לבאקו, ועבד בעירייה. בשנת 1904 הוא עזב את רוסיה, ועבר לשווייץ. לאחר התלבטויות הצטרף למפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, והפך לאחד ממנהיגיה. לאחר מספר התנקשויות בפקידים בכירים, התחיל לתמוך במדיניות טרור אישי של המפלגה.
בשנת 1904 הציג נתנסון את המפלגה בוועידת פריז, שבה היה ניסיון לאחד את כל המפלגות המהפכניות ברוסיה. לאחר תחילת מהפכת 1905 הוא חזר לתחומי האימפריה הרוסית והתיישב בפינלנד (שהייתה אז בתחומי האימפריה). בוועידת המפלגה נבחר לחבר בוועד המרכזי (המוסד העליון של המפלגה). נתנסון הסתייג מפעילויות טרור, ולא תמך בהריגת גאורגי גפון (מעשה שבו היה מעורב פנחס רוטנברג). כאשר בשנת 1908 החלו שמועות על כך שיונה אזף הוא סוכן השלטונות, הוא לא האמין בכך והיה בין מגיניו.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה גיבש נתנסון דעה שרק הפסד האימפריה הרוסית במלחמה יוכל להביא למהפכה. לאחר מהפכת פברואר שב לרוסיה. הוא התנגד למדיניות המפלגה באשר להמשך השתתפות רוסיה במלחמה, והיה בין מנהיגי הזרם השמאלי במפלגה. נתנסון תמך בהעמקת המהפכה, חלוקת האדמה לאיכרים ושלטון מלא לסובייטים. תמך באופן גלוי בוולדימיר איליץ' לנין ובמדיניותו.
לאחר מהפכת אוקטובר תמך נתנסון במהלך, ובכך גרם לפילוג במפלגה. בנובמבר 1917 היה נתנסון ביו מקימי מפלגה חדשה – "המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (שמאל)" (Партия левых социалистов-революционеров), ונבחר לוועד המרכזי של המפלגה. הוא תמך בפיזור הוועדה המכוננת על ידי הבולשביקים. גם לאחר התקוממות של יולי 1918 נגד השלטון הבולשביקי, שאורגנה על ידי מפלגתו, המשיך נתנסון לתמוך בלנין. הוא הקים מפלגה חדשה, שהתפלגה מ"הסוציאל-רבולוציונרים השמאליים" – "מפלגת הקומוניזם המהפכני".
בתחילת שנת 1919 ציין נתנסון שיחסיו עם לנין התערערו. הוא נסע לשווייץ, ונפטר במהלך ניתוח.
כל המוסיף גורע

כל המוסיף גורע הוא ביטוי שמקורו בתלמוד, ופירושו: מי שמגזים ומוסיף על איסור, או קביעה כלשהם – עלול, בסופו של דבר, לגרום לנזק בהבנה או ביישום. הביטוי נמצא בשימוש גם בעברית המודרנית בבחינת המלצה שלא להוסיף דברים מיותרים.
המקור

בתלמוד בבלי, במסכת סנהדרין, נאמר: "אמר חזקיה מניין שכל המוסיף גורע שנאמר (בראשית ג) אמר אלהים לא תאכלו ממנו ולא תגעו בו". רבי חזקיה מביא דוגמה לתוספת שמזיקה באמצעות משפטה של חוה אל הנחש בבראשית פרק ג': "וַתֹּאמֶר הָאִשָּׁה אֶל־הַנָּחָשׁ מִפְּרִי עֵץ־הַגָּן נֹאכֵל, וּמִפְּרִי הָעֵץ אֲשֶׁר בְּתוֹךְ־הַגָּן אָמַר אֱלֹהִים לֹא תֹאכְלוּ מִמֶּנּוּ וְלֹא תִגְּעוּ בּוֹ פֶּן־תְּמֻתוּן".מעיר על דבריה רש"י: "הוסיפה על הציווי, לפיכך באה לידי גירעון, הוא שנאמר (משלי ל ו) אל תוסף על דבריו". משמע, חוה הוסיפה על דבריו של אלוהים שציווה רק על איסור אכילה מהעץ (בפרק ב') ולא איסור נגיעה. מכיוון שהוסיפה איסור נגיעה, באה לידי חטא, משום שהנחש דחף אותה כלפי העץ, ונגעה בו מכוח הדחיפה. מאחר שלא מתה - הצליח לשכנע אותה גם לאכול מהפרי.
מוצאו מדאורייתא של הביטוי הוא בספר דברים: "אֵת כָּל־הַדָּבָר אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוֶּה אֶתְכֶם אֹתוֹ תִשְׁמְרוּ לַעֲשׂוֹת לֹא־תֹסֵף עָלָיו וְלֹא תִגְרַע מִמֶּנּוּ". ואומר הרמב"ם בספרו "משנה תורה": "שלא להוסיף על מצוות התורה, בין תורה שבכתב בין בפירושה שקיבלו על פה, שנאמר 'את כל הדבר, אשר אנוכי מצווה אתכם--אותו תשמרו לעשות: לא תוסף עליו" (דברים יג,א)".
גם קהלת חזר על הוראה זו "יָדַעְתִּי, כִּי כָּל-אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה הָאֱלֹהִים הוּא יִהְיֶה לְעוֹלָם עָלָיו אֵין לְהוֹסִיף, וּמִמֶּנּוּ אֵין לִגְרֹעַ".
חז"ל צירפו, למעשה, את שני הפעלים המנוגדים של ההוראה: "להוסיף" ו"לגרוע" - ובמעין משחק מילים יצרו ביטוי שנותן מסר חד משמעי: כל המוסיף - גורע.
שימושים בעברית המודרנית

הביטוי: "וכל המוסיף גורע" השתרש היטב בשפה העברית המודרנית.
בשנת 1940 מייעץ עמנואל בן-גוריון (ברדיצ'בסקי) לכותבי הביקורת הרבים ומתרבים: "כל המוסיף גורע, וכל המרבה לדוש בנושא אחד - מזיל"
בשנת 1960 מנחה חבר קיבוץ גבת כיצד לנהל טקס חתונה בקיבוץ על פי המסורת היהודית, ומסכם: "לכל צלילי הרמקול חולף הזמן. הגיע העת לסעודת ערבית. כל הקרואים מוזמנים לחדר האוכל לארוחת ערב חגיגית [...] תם טקס החתונה וכל המוסיף גורע"
בשנת 1971 מתאר עיתונאי הספורט את שערו של גיורא שפיגל במילים: "שער מרהיב - וכל המוסיף גורע"
ראו גם

בל תוסיף ובל תגרע
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"ט, עמוד א'
↑  ספר בראשית, פרק ג', פסוקים ב'–ג'
↑  ספר דברים, פרק י"ג, פסוק א'
↑  משה בן מימון, משנה תורה, סעיף שי"ג
↑  מגילת קהלת, פרק ג', פסוק י"ד
↑  עמנואל בן-גוריון (ברדיצ'בסקי), "עם קריאה ראשונה", דבר, 26 בדצמבר 1940
↑  "כאשר עורכים חתונה יהודית", חרות, 3 באוקטובר 1960
↑  ישראל רוזנבלט, "מתנת הפרידה למאמן שפר", מעריב, 3 במרץ 1971