stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעסוקה גמישה
טכנולוגיה ותעסוקה גמישה

פיתוחים טכנולוגיים שתרמו למזעור מוצרים ולאפשרות לניידם ממקום למקום, מקלים היום על מגמות אלו, ובעזרת הטלפון והמחשב הנייד עובדי ידע (Knowledge Workers) יכולים היום לבצע עבודתם ממקומות שונים ובזמנים שונים, לאו דווקא מאתר העבודה הרשמי של הארגון.
ראו גם

עבודה מרחוק
איזון עבודה חיים
שיתוף במשרה
הערות שוליים

↑  חוק חדש בגרמניה אסור לבוס לשלוח מיילים לאחר שעות העבודה, news1, אתר וואלה
↑  כלי עזר לתעסוקה גמישה בשירות המדינה בתקופת הקורונה, באתר שירות המדינה
↑  יעל אלנתן, ‏מעבדות לחירות: איך לגמול את הישראלים מהתמכרות לעבודה?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 5 באפריל 2018
↑  Garti Anat, Tzafrir Shay, Work–family triangle synchronization, De Gruyter, 2022
↑  נירית כהן, ‏דעה: הזדמנות לחדשנות תעסוקתית, באתר גלובס, 12 במרץ 2020
↑   סוזי סופר-רוט, גמישות כאסטרטגיה: ניהול קריירה במציאות משתנה, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2021
↑  דניאל דותן, גמישות תעסוקתית מגדילה רווחים
↑  גמישות בשוק העבודה, באתר Future Mobility IL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529382805171  GND: 4157575-1  LCCN: sh85062533  NDL: 00576301
אילן עמית

ערך זה עוסק במתמטיקאי והוגה דעות. אם התכוונתם לסופר, ראו .
| --- | --- |

אילן עמית, 2009
 לידה:  19 בינואר 1935 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  11 במרץ 2013 (בגיל 78) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים 
 
אילן עמית (19 בינואר 1935 - 11 במרץ 2013) היה מתמטיקאי והוגה דעות ישראלי, מעובדי חברת רפא"ל ו"המוסד".
ביוגרפיה

אילן כרוך (עמית) נולד ב-19 בינואר 1935 בחיפה, בן לאריה כרוך, מורה למתמטיקה, סגן מנהל בית הספר הריאלי בחיפה וממייסדי "הצופים העבריים". עמית למד בבית הספר הריאלי ונמנה עם תלמידיו של יוסף שכטר (ה"שכטריסטים"). בשנת 1960 נמנה עם מקימי המושב השיתופי יודפת, שנוסד ברוח ערכיו של שכטר.
ב-1962 סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה בטכניון. עבד במחלקת חקר ביצועים של חברת "מקורות" וב-1965 מונה למנהל המחלקה, תפקיד אותו מילא עד שנת 1967. היה מנהל משותף של חברת נת"ם - חברה לניתוח מערכות וחקר ביצועים. בשנת 1967 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מהטכניון, על עבודה שכותרתה "שיטה וריאציונית עבור המשוואה הדיפרנציאלית של לבנר ושמושיה", בהנחייתו של אלישע נתניהו. היה מרצה למתמטיקה בפקולטה למתמטיקה של הטכניון.
בסוף שנות ה-70 הצטרף למחלקה למחקרים צבאיים ברפא"ל. במהלך עבודתו זו, בגיל 46 התעוור עקב מחלה.
בסוף שנות ה-80 צורף על ידי עוזי ארד, סגן ראש אגף המודיעין ב"מוסד", לצוות שעסק בהערכות מודיעין וגיבש המלצות מדיניות ואסטרטגיות.
בנוסף לעבודתו עסק בפעילות רוחנית בהשפעת המיסטיקן גורדייף.
שימש עורך-שותף של אחדים מגליונות כתב העת "מחשבות".
עמית נישא שלוש פעמים והוליד ארבעה ילדים. נפטר בחודש מרץ 2013 ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
ספריו

גורדייף והעבודה הפנימית, הוצאת מפה, 2005.
חידת הנוכחות - פרקים בעבודה הפנימית, ספרי עליית הגג, 2013.
המנורה - אוטוביוגרפיה (לא ממש) רוחנית, עליית הגג ומשכל, 2014.
The Lamp - A (Not Quite) Spiritual Biography, Eureka Editions, 2009
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499243505171  ISNI: 0000 0003 8887 103X  LCCN: n2015030287  NTA: 325809372  VIAF: 282109940   WorldCat (עם VIAF): 282109940
סיאט ארונה

| --- | --- |

SEAT Arona
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סיאט
 שנות ייצור:  2017 -
 הרכבה:  ספרד ספרד
 מודל קודם:  סיאט איביזה 
 חברת אם:  פולקסווגן
 סיווג:  SUV
 מרכב:  מנוע קדמי הנעה קדמית
 פלטפורמה:  "MQB A0"
 אורך:  4,138 מ"מ
 רוחב:  1,780 מ"מ
 גובה:  1,552 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,566 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים 999 סמ"ק המפיק 95 כ"ס, יחס דחיסה 10.5:1 (מנוע בנזין, מגדש טורבו)  3 צילינדרים 999 סמ"ק המפיק 115 כ"ס, יחס דחיסה 10.5:1 (מנוע בנזין, מגדש טורבו)  4 צילינדרים 1,498 סמ"ק המפיק 150 כ"ס, יחס דחיסה 10.5:1 (מנוע בנזין, מגדש טורבו)  4 צילינדרים 1,598 סמ"ק המפיק 95 כ"ס, יחס דחיסה 16.2:1 (מנוע דיזל  4 צילינדרים 1,598 סמ"ק המפיק 115 כ"ס, יחס דחיסה 16.2:1 (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 7 מהירויות
 קשר:  פולקסווגן T-קרוס סיאט איביזה
 
סיאט ארונה (בספרדית: SEAT Arona) הוא קרוסאובר קומפקטי, המשלב תכונות של SUV, מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית סיאט, חברת בת של קונצרן הרכב הגרמני פולקסווגן אשר מיוצר משנת 2017 ועד היום.
"סיאט ארונה"

"סיאט ארונה" הוצגה לראשונה ב-26 ביוני 2017 בברצלונה.
"סיאט ארונה"  משתמשת בפלטפורמת "MQB A0" החדשה המשמשת את הסיאט איביזה, עמה היא חולקת עיצוב וגם מכלולים.
5 דלתות.
5 נוסעים.
מנוע הנעה קדמית.
"סיאט ארונה" משווקת בישראל.
"סיאט ארונה" > דגמי מנועי בנזין

"TSI 95 1.0".
"1.0 TSI 115".
"1.5 TSI".
"סיאט ארונה" > דגמי מנועי דיזל

"1.6 TDI 95".
"TSI 115 1.6".
תמונות

"סיאט ארונה" (צולם בחיפה)
"סיאט ארונה"  - שנת 2018
"סיאט ארונה"  - שנת 2018
"סיאט ארונה"  - שנת 2018
"סיאט ארונה"  - שנת 2017
"סיאט ארונה"
"סיאט ארונה"
"סיאט ארונה"  - מבט למושבים האחוריים
"סיאט ארונה" - מבט לתא הנהג
"סיאט ארונה" - מבט ללוח מחוונים
"סיאט ארונה"  - מבט למושבים הקדמיים
ראו גם

סיאט
הערות שוליים

↑  סיאט ארונה החדשה seat-mediacenter.com/newspage/presskits/seatarona/newseatarona
↑  סיאט ארונה seat.com/carworlds/arona/overview
↑  הצגת סיאט ארונה בברצלונה, ב-26 ביוני 2017 laopinion.es/tenerife/2017/06/17/presentacion-mundial-seat-arona
↑  סיאט ארונה autoevolution.com/news/seat-to-debut-the-arona-suv-in-barcelona-on-june-26
↑  סיאט איביזה, סיאט ארונה - פעימות diariomotor.com/noticia/seat-ibiza-seat-arona-beats
↑  סיאט ארונה - מבחן דרכים gear, חזי גורן, 12 במרץ 2018
קולין אודונהיו

| --- | --- |

קולין בקומיקון 2014 שהתקיים בסן דייגו.
 לידה:  26 בינואר 1981 (בן 43) דרוהדה, מחוז לאות', אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 עיסוק:  שחקן,מוזיקאי
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק גייטי  בית ספר דאנדוק 
 בת זוג:  הלן אודונהיו
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.colinodonoghue.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קולין אודונהיו (באנגלית: Colin O'Donoghue; נולד ב-26 בינואר 1981) הוא שחקן ומוזיקאי אירי. הוא מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור קפטן קיליאן "הוק" ג'ונס בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "עד עצם היום הזה" (אנ') ובתור מייקל קובאק בסרט "הפולחן".
ביוגרפיה

קולין אודונהיו, בנם של קון ומארי אודונהיו, נולד וגדל בדרוהדה, מחוז לאות' שבאירלנד למשפחה קתולית. יש לו אח גדול בשם אלן. הוא בן דודו של המוזיקאי הארי אודונהיו (אנ').
הוא למד בבית ספר מקומי ולאחר מכן למד בשבית ספר למשחק גייטי (אנ') שבטמפל בר. בגיל 16 נסע לפריז למשך חודש כדי ללמוד צרפתית.
קריירה

הקריירה המוקדמת שלו התפצלה בעיקר בין תיאטרון לעבודה בטלוויזיה באירלנד ובבריטניה. ב-2003 זכה בסרט האירי ובפרס הטלוויזיה "הכישרון החדש הטוב ביותר" עבור תפקידו כנורמן ב"הביתה לחג המולד".
בשנת 2009 הופיע בתור הדוכס פיליפ בסדרת הטלוויזיה "שושלת טיודור". הוא עשה את הסרט ההוליוודי הראשון שלו לצד אנתוני הופקינס ב-2011, סרט מותחן אימה ושמו "הפולחן" (אנ') הוא עשה את סרטון האודישן עבור הסרט באולפן ביתי של חברו ושלח אותו לארצות הברית.
בשנת 2012 לוהק אודונהיו כקפטן הוק/קיליאן ג'ונס בעונה השנייה של הסדרה המצליחה "עד עצם היום הזה" ושיחק בסדרה עד סיומה (מעונה 2–7). ב-2014 לוהק לדמות הראשית בסרט "The Dust Storm", בתור מוזיקאי שנקרא "ברנן".
כריסטינה פרי כתבה את השיר "The Words" שהקדישה אותו לאופיו של דמותו של קולין, קפטן הוק ב"עד עצם היום הזה".
קריירה > מוזיקה

אודונהיו היה חבר בלהקה האירית, "The Enemies" בת חמישה חברים אשר הוקמה בשנת 2003 על ידי אודונהיו וחברו הטוב, רונאן מקווילאן.
הם הוציאו מיני-אלבום בכורה בשם "The Enemies" ב-7 במרץ 2011. הוא שר וניגן בגיטרה ב-EP הראשון ובאלבום הבכורה של הלהקה.
למרות שהלהקה לא הייתה חתומה באף חברת תקליטים ופעלה באופן עצמאי, היא הוזמנה על ידי ג'נרל מוטורס להקליט להם שירים עבור מסע הפרסום שלהם. הלהקה עבדה גם על המוזיקה לפרויקט "5BY20" של קוקה קולה. אלבום הבכורה שלהם "Sounds Big on the Radio" היה אמור לצאת במרץ 2013, שמאוחר יותר נדחה ל-2014. במאי 2013, הוא הודיע שהוא עוזב את הלהקה עקב לוח הזמנים צפוף.
חיים אישיים

בשנת 2009 נישא לחברתו מהתיכון, הלן אודונהיו, מורה בבית ספר היסודי. יש להם ילד בשם איוון ג'יימס. ב-14 במאי 2017 נולדה לזוג בת בשם מילי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | הפולחן (אנ') | מייקל קובאק |  |
| 2012 | Storage 24 | מארק |  |
| 2016 | The Dust Storm | ברנן |  |
| 2016 | קרי פילבי (אנ') | פרופ' דייוויד האריסון |  |
| 2018 | What Still Remains | פיטר |  |
| 2021 | ציידי הטרולים: עלייתם של הטיטאנים (אנ') | דוקסי | דיבוב |
| 2022 | מזל | גרי | דיבוב |
| TBA | Fairytale | שיין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Rebel Heart | רואו | פרק: "#1.1" |
| 2002 | Home for Christmas | נורמן קווסטד | סרט טלוויזיה |
| 2004 | Love Is the Drug | פיטר | 2 פרקים |
| 2005 | Proof | ג'יימי | 2 פרקים |
| 2005 | Fair City | אמט פיצג'רלד | 3 פרקים |
| 2006–08 | The Clinic | קונור אליוט | 14 פרקים |
| 2009 | שושלת טיודור | פיליפ, רוזן פפאלץ-נויבורג | פרק: "The Undoing of Cromwell" |
| 2009 | Wild Decembers | מאבטח | סרט טלוויזיה של RTÉ One (אנ') |
| 2012–18 | עד עצם היום הזה | קפטן הוק / קיליאן ג'ונס | תפקיד ראשי (עונות 2–6) תפקיד אורח (עונה 7); 130 פרקים |
| 2018 | ציידי הטרולים | דוקסי | דיבוב; 3 פרקים |
| 2019 | שלושה בהסוואה: סיפורי ארקדיה (אנ') | דוקסי | דיבוב; 2 פרקים |
| 2019 | דולי פרטון: מיתרי הלב (אנ') | ג'יי ג'יי סניד | פרק: "JJ Sneed" |
| 2020 | הצוות המובחר (אנ') | גורדון קופר | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2020 | מכשפים: סיפורי ארקדיה (אנ') | דוקסי | דיבוב; 10 פרקים |
| 2022, 2024 | The Great North | ד"ר קלהאן | דיבוב; 2 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | 2:22 A Ghost Story | סאם | תיאטרון אולימפיה (אנ'), דבלין |
תשבץ

תשבץ רגיל
תשבץ בריטי
תשבץ אמריקאי
תשבץ הוא חידת מילים או מספרים המשתלבים בהצלבה, במאוזן ובמאונך, בתוך תבנית משורטטת של משבצות ריקות, לפי רמזים הניתנים לצד התבנית או בתוכה. בין המילים מפרידים באמצעות משבצות המכילות צבע או צורות שונות. יש גם תשבצים בהם המילים מופרדות באמצעות קווים מעובים. במסורת הבריטית מציבים את המשבצות המפרידות בתבנית סימטרית, אך במסורות אחרות (האמריקנית, היפנית) נהוגות שיטות אחרות.
פתרון תשבצים הוא אתגר ליכולות חשיבה שונות או לאוצר הידע הכללי והלשוני של הפותר. יש המשתמשים בתשבצים ככלי להוראת השפה ומשלבים אותם בספרי לימוד, ויש אף מחקרים המראים שהם יכולים לשמש כרפואה מונעת לשיטיון ולמחלת אלצהיימר.
היסטוריה

אפשר לראות באקרוסטיכון את רעיון היסוד של התשבץ, רעיון שפותח בהמשך.
התשבץ הראשון מיוחס לארתור וין (Arthur Wynne), ופורסם ב-21 בדצמבר 1913 בכתב העת New York World (עדיין ללא משבצות שחורות). אך כבר במאה ה-19 הופיעו משחקי מילים דמויי תשבץ בחוברות ילדים בבריטניה, בצרפת ובאיטליה. בשנת 1924 פרסמה הוצאת הספרים "Simon and Schuster" את קובץ התשבצים הראשון.
לפנים קראו לתשבץ בעברית "חידת שתי וערב"; את השם "תשבץ", המקובל בימינו, נתן לו קדיש סילמן, לשונאי ומשורר.
התשבצאי הפורה ביותר היה רוג'ר סקוויירס (Roger Squires) מבריטניה, שב-14 במאי 2007 פרסם את תשבצו ה-66,666 (התשבץ פורסם בחמשת העיתונים החשובים ביותר בבריטניה).
מבנה התשבץ

בתשבץ המקובל הגדרת כל מילה אמורה להיות מנוסחת בצורה מדויקת וחד-משמעית, ולפיה ניתן למצוא את המילה המבוקשת, אלא אם הפותר אינו מכיר את המילה או המושג ואז הוא יכול להיעזר בכלים שונים כגון מילונים ואנציקלופדיות, אולם תמיד קיימת אפשרות לתשובה מתאימה עליה לא חשב מחבר התשבץ. בדרך כלל ההגדרה מנוסחת כשאלה ממנה נגרעו מילות השאלה (מי, מה, איפה וכדומה) והמענה לשאלה היא המילה המבוקשת.
מבנה התשבץ משתנה גם לפי הארץ בה הוא מתפרסם, יש מבנים מקובלים בצפון אמריקה, מבנים אחרים בבריטניה, מבנים מקובלים ביפן וכך הלאה בארצות שונות.
לפעמים (בעיקר בתשבצים המופיעים בביטאונים מקצועיים) מפרסמים תשבץ בנושא ספציפי (למשל תשבץ בנושא "רפואה ובריאות" ב"מכביתון", כתב העת של מכבי שירותי בריאות). במקרה כזה מקובל שרוב ההגדרות עוסקות באותו נושא (שכן כמעט אי אפשר שכולן יהיו באותו נושא).
מספר גדול יחסית של משבצות שחורות בתשבץ מעיד על איכות נמוכה. היחס מחושב על ידי חלוקת סך כל משבצות התשבץ במספר המשבצות השחורות שיש בו. למשל, תשחץ ברוחב של 13 משבצות ובאורך של 18 משבצות מכיל בסך הכול 234 משבצות. אם יש בו 50 משבצות שחורות (או משבצות שבהן מצויות ההגדרות בתשחץ) זה יחס של 4.68=234:50, יחס טוב למדי, אך אם היחס יהיה מספר נמוך בהרבה כמו 3.25=221:68, זה תשבץ באיכות טכנית נמוכה.
סוגי תשבצים

לפי דרך הגשת השאלות, מחלקים את התשבצים לשלוש קבוצות:
תשבץ רגיל - בתשבץ רגיל מגישים את ההגדרות לפי הסדר הרץ במאוזן ואחרי כן במאונך. לכל הגדרה יש מספר סידורי נפרד ומיקום המספר במסגרת התשבץ מציין מהיכן מתחילים לכתוב את התשובה.
תשבץ איטלקי - בתשבץ איטלקי מגישים את ההגדרות לפי סדר השורות במאוזן (מסומנות במספרים) והטורים במאונך (מסומנים באותיות). בין הגדרות שונות באותה שורה או טור מפרידים בעזרת מקף.
תשחץ - בתשחצים השאלות נכתבות בתוך מסגרת התשבץ ומסמנים בעזרת חיצים מהיכן מתחילים לכתוב את התשובה.
בנוסף לתשבץ המלבני המקובל, קיימים תשבצים מסוגים נוספים, שחלקם נוסחים השאובים ממנו, וחלקם מוסיפים לחידה גורמים חדשים. סוגים עיקריים של תשבצים מעין אלו הם:
תשבץ קו - תשבץ שבו ההפרדה בין המילים אינה באמצעות משבצת שחורה, אלא באמצעות קו מעובה.
תשבץ לבן - תשבץ שמודפס ללא המשבצות השחורות או הקווים המעובים שמפרידים בין המילים. בתשבץ כזה על הפותרים לגלות ולמקם, בנוסף לתשובות של ההגדרות, גם את המשבצות השחורות או הקווים המעובים.
תשחץ - תשבץ שבו ההגדרות מוצבות בתוך המשבצות המפרידות וחצים היוצאים מתוך המשבצת מבארים לפותרים היכן צריך להציב את המילה המוגדרת. בגלל המקום המצומצם הניתן להגדרות בתשחצים, הן שטחיות וכוללניות יותר, אך הנוחות לפותר, שאינו צריך להעביר את מבטו מההגדרות לתשבץ ומהתשבץ להגדרות, מושכת רבים לסוג זה של תשבץ. בארצות מסוימות מכונה התשחץ "תשבץ שוודי".
תשבץ מוצפן - תשבץ פתור שבו הוחלפו האותיות במספרים לפי קוד מסוים. הפותרים מקבלים חלק מהקוד והם אמורים להשלים את גילוי הקוד.
תשבץ היגיון - תשבץ שמבחינה טכנית דומה לתשבץ הרגיל, אך שונה ממנו באופי ההגדרות. ההגדרות בתשבצי היגיון מבוססות על "תרתי-משמע" - כלומר הגדרה המורכבת משני חלקים, כך שהפתרון מתאים למשמעות של כל אחד מחלקי ההגדרה. דוגמה: "הקרקס יסתדר בלי החיה, די להם בקוסם" התשובה: הארי פוטר (הסבר: הארי פוּטר, כלומר הקרקס יסתדר בלי החיה, והארי פוטר הוא הקוסם). ההגדרה יכולה גם לתת רמזים למובנים שונים של המילה כמו בדוגמה: "אנרגיה פוליטית", התשובה היא "מרץ" - גם אנרגיה וגם פוליטיקה.
תשבץ הקשרים - תשבץ רגיל, אך במקום ההגדרות למילים, שצריכים לשבץ בו, ניתנים הקשרים או צירוף מילים או מטבע לשון או פתגם, שחסרה בהם מילה, המילה המבוקשת. למשל בהגדרה "צה"ל הפעיל יד ... ברצועה" מבוקשת המילה "חזקה" או בהגדרה "הפוליטיקאית שזכורה במטבחה, בנעליה ובמחדל" מבוקשת ראש הממשלה לשעבר "מאיר".
תשבץ מספרים - תשבץ שהפתרונות להגדרותיו הם מספרים. דוגמה להגדרה: 12 מאונך כפול 1 מאוזן.
תשבץ פסיפס - תשבץ בו המספרים, המפנים להגדרות, משובצים בתוך התשבץ לסירוגין. המראה של התשבץ, מזכיר פסיפס.
תשבץ פירמידה - תשבץ בעל מבנה של פירמידה ובו המילה הארוכה שבבסיס הפירמידה מורכבת מאותיות המילה שמעליה, בתוספת אות אחת וכך הלאה מקומה לקומה.
תשבץ שלד - תשבץ חסר הגדרות בו נתונות כל המילים והפותר צריך לשבץ אותן במקומות הנכונים כשהוא מתאים את המילים למקומן על פי אורכן ועל פי הצטלבותן.
תשבץ תלת-מישורי - תשבץ המשתרע על שלושה משטחים, שפוגשים זה את זה ויוצרים אשליה של שלושה מישורים. בשנת 1985 פורסמו 3 תשבצים בשם "תשבצים מהסוג השלישי" או "תשבצים תלת-ממדיים" שחיבר דב (דובה) פרימרמן. לסוג זה של תשבצים לא היה המשך.
תשבץ חילזון - תשבץ שבנוי בצורת חילזון.
תשבצים בישראל

בישראל מתקיימת פעילות ערה בתחום התשבצים:
במוספי סוף השבוע מתפרסמים תשבצים (תשבץ רגיל, תשבץ היגיון ותשחץ).
בעיתונים היומיים מתפרסמים תשבצים (תשבץ רגיל ותשחץ)
מתפרסמים ירחוני תשבצים.
מתפרסמים חוברות וקובצי תשבצים.
באינטרנט מתקיימים פורומים אחדים העוסקים בנושא זה.
בתשבצים בשפה העברית לא תמיד ברור מהו הכתיב הנכון לצורך שיבוץ המילים בתשבץ. יש תשבצאים המשתמשים בכתיב חסר, יש המשתמשים בכתיב מלא, ויש המשתמשים בדרך ביניים. בעבר היה מקובל בקרב התשבצאים מתן הגדרות בכתיב חסר, תוך ציון כל הגדרה החורגת מכלל זה, אך כיום יש שינוי במגמה, ורוב התשבצים מבוססים על כתיב ביניים, הדומה לכתיב המקובל בבתי הספר ובעיתונות. יש בין התשבצאים מי שמפרסם את דרך הכתיבה הנהוגה בתשבצים שלו, יש שאינם מפרסמים, ויש אף תשבצאים  שאינם עקביים, המשתמשים לעיתים בכתיב חסר ולעיתים בכתיב מלא.
מוסכמה נוספת בכתיבת המילים בתשבצים היא שהגרסה המבוקשת היא הגרסה המילונאית, ללא הטיות. במקרים חורגים מקובל לציין זאת בהבלטה.
ראו גם

תפזורת
תשבץ היגיון
תשחץ
הערות שוליים

↑  ראו למשל:

Raza Naqvi et al., Preventing cognitive decline in healthy older adults, CMAJ July 09, 2013 185 (10) 881-885; DOI: 10.1503/cmaj.121448
↑  George Eliot, Brief History of Crossword Puzzles, American Crossword Puzzle Tournament
↑  המילה תשבץ מופיעה בתנ"ך בהקשר לכתונת הכהנים (שמות, כ"ח, ד'): ”וְאֵלֶּה הַבְּגָדִים אֲשֶׁר יַעֲשׂוּ: חֹשֶׁן וְאֵפוֹד וּמְעִיל וּכְתֹנֶת תַּשְׁבֵּץ מִצְנֶפֶת וְאַבְנֵט”. רש"י מפרש, שהיו אלה כעין גומות שבתוכן משבצים אבנים יקרות. מכאן הדמיון לתשבץ - משבצות לשיבוץ אותיות ומלים.
↑  אסתר גולדנברג, "רגע של עברית – לתולדות ה'תשבץ'", לשוננו לעם מז, א (תשנ"ו), עמ' 29
↑  תשבץ תלת-מישורי באתר הוצאת ענבר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533510405171  BnF: cb11932541x (data)  GND: 4033096-5  LCCN: sh85034303  LNB: 000085482  NKC: ph117217 
תשבץ קו איטלקי
אנגרמה
תשבץ תלת-מישורי ("תלת-ממדי")
תשחץ
אריאל וינשטיין

אריאל משה וינשטיין (2 במאי 1932 – 10 במרץ 1996) היה עיתונאי ואיש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד.
ביוגרפיה

וינשטיין נולד בירושלים, דור חמישי בירושלים מצד שני הוריו. בנעוריו שירת בארגון ההגנה ובשנים 1950–1954 שירת בצה"ל. שימש מדריך בקורס קצינים והשתחרר בדרגת סגן-אלוף, בתפקיד מפקד גדוד בחטיבת ירושלים.
בהשכלתו היה וינשטיין בוגר לימודים אקדמאיים.
הוא עבד ככתב לענייני כלכלה בעיתון "הבקר" ושימש כתב כלכלי בכיר ב"מעריב" ועורך של מספר כתבי עת מקצועיים בנושאי כלכלה. במקביל החל לפעול בפעילות ציבורית ומפלגתית. בשנת 1977 הוסמך כשמאי מקרקעין ושימש בשנים 1978–1982 יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין. כיהן מספר שנים כיו"ר מועצת המנהלים של חברת "עמיגור". כמו כן הוא כיהן כיושב ראש ועדת הכספים של ההסתדרות הציונית העולמית וכמשנה ליושב ראש רשות השידור.
וינשטיין היה חבר המפלגה הליברלית ולאחר פטירתו של דוד שיפמן, בשנת 1982, נכנס במקומו לכנסת העשירית. כהונתו נמשכה לאורך ארבע כנסות, במהלכן הוא כיהן כחבר ועדת הכספים, ועדת הפנים ואיכות הסביבה וועדת הכלכלה. לכנסת ה-13 נכנס ב-1993 לאחר התפטרותו של רוני מילוא, שנבחר לראשות העיר תל אביב-יפו. אריאל וינשטיין נפטר בשלהי כהונתה של הכנסת ה-13, עקב כאבי חזה. הותיר אחריו את רעייתו, צביה (שימשה חברה בהנהלת ויצו העולמית) וארבעה ילדים. בתו הייתה נשואה לעורך הדין ציון אמיר, ונכדתו היא השחקנית רוני גולדפיין.
הערות שוליים

↑  עמית סגל, סיפורה של הפוליטיקה הישראלית, עמ' 189.
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נלי אגסי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1973 (בת 51 בערך) תל אביב
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  מיצג, פיסול, וידאו ארט
נלי אגסי (נולדה ב-1973) היא אמנית ישראלית, העוסקת בזמן ובתנועה תוך שימוש במגוון טכניקות: רישום, פיסול רך, רקמה, עבודות גוף, וידאו, מיצגים ומיצבים. אגסי מציגה מאז שנת 1997 וכיום היא חיה בשיקגו, ארצות הברית.
ביוגרפיה

נלי אגסי נולדה בתל אביב בשנת 1973. בתם של האמנים מאיר אגסי ורותי אגסי. גדלה בצפון תל אביב ולמדה בבית הספר היסודי אוסישקין ונדדה בין כמה תיכונים אך בעיקר בתיכון חדש. מבית הספר תיכון חדש עברה לויצו צרפת ולמדה שם אמנות, ריקוד, ציור ומשחק.
במסגרת לימודיה באנגליה, התחילה אגסי בלימודי תואר ראשון בפיסול בסנטרל סט. מרטינ'ס, בית הספר גבוה לאמנות, המשיכה בלימודי תואר שני במכללת צ'לסי לאמנות ועיצוב, וכן השלימה לימודיה בארץ בקמרה אובסקורה ובבית הספר של רקפת לוי.
עם שובה לארץ הוכרה עבודתה עד מהרה, והיא הציגה תערוכות יחיד רבות והשתתפה בהרבה תערוכות קבוצתיות. בין השאר הציגה מעבודותיה במוזיאון ישראל במוזיאון תל אביב במוזיאון הרצליה חיפה ופתח תקווה. וכן הוצגו עבודותיה מחוץ לישראל. נלי אגסי עובדת עם גלריה דביר.
זכתה בפרס גוטסדינר, 2003, לאמנים צעירים. זכתה בפרס שרת התרבות והספורט לאמנות פלסטית לשנת 2011.
אגסי נשואה לאמן אסף עברון.
השכלה

1994–1998 – אקדמיה סנטרל סנט מרטין, לונדון
1999–2000 – קמרה אובסקורה, תל אביב
2000–2001 – תואר שני, מכללת צ'לסי לאמנות ולעיצוב, לונדון.
יצירה ופעילות אמנותית

יצירותיה של אגסי עושות שימוש בגוף ככלי מרכזי לביטוי אמנותי. בעבודותיה המוקדמות השתמשה במדיום המיצג ככלי לבדיקת גבולות הגוף. עבודת המיצב והמיצג "אסור לצאת מהקווים ואסור לגעת ברצפה" (1999), עשתה אגסי שימוש בחוטים אדומים שבאמצעותם בדקה את היחס שבין הגוף הנשי לסביבה. יחס דומה מופיע גם בעבודות כדוגמת "שמלת קיר" (2002) או "נוף שאול", בהן הפך בגד שנוצר בתהליך עבודה עמלני, לאלמנט אדריכלי. בנוסף, שילוב המדיומים משמש אותה על מנת לבחון את נקודות המפגש והחיכוך בין הפרטי לחברתי, ובין האינטימי לציבורי. בריאיון לעיתון הארץ אגסי מעידה על עצמה: "לאורך תהליך העבודה שלי אני בוחנת את החשיפות וההיחשפות של עצמי, את הטריטוריה הפרטית האינטימית שלי תוך שהיא נתונה בתוך טריטוריה ציבורית".
סיום לימודי האמנות של אגסי ותחילת פעילותה כאמנית מיצג, שלובים בחוויה של אובדן ומוות. מאז 1998 ועד היום יש באמנות הגוף, במיצגים, בהצבות ובעבודות הנייר והתפירה של אגסי, מרכיב ריטואלי של ריפוי, ניסיון למצוא מרפא בהווה על ידי ריפוי, חבישה, של פצעי העבר.
בעבודותיה של אגסי יש הדים לאמנות שנות השבעים ומודעות רבה לתולדות אמנות הגוף, אך העיסוק שלה בגוף הוא אישי יותר, קרוב לחוויה אוטוביוגרפית. קולה לא מבקש לתקן, לעורר טראומות משותפות או לעסוק בשאלות של מגדר, אף על פי שיש בו התייחסות לקודים חברתיים ותרבותיים, אלא יש בו רצון לשתף בחוויה רגשית.
מרבים לקשור את עבודתה אל אגסי לאמנות הבינלאומית העכשווית - שאלות של גוף ומרחב, זהות ומגדר, מתחברות לעבודותיהן של אמניות אחרות כמו קיקי סמית, רבקה הורן ואווה הסה. עם זאת, ניתן למצוא בעבודותיה של אגסי, במיוחד במאוחרות שבהן, חיבור אל מסורות באמנות הישראלית-יהודית.
אחד המאפיינים הבסיסיים בעבודותיה של אגסי הוא שהן פונות אל הצופה באופן ישיר ובלתי אמצעי, מציעות את עצמן באופן אינטימי. לאגסי יש את היכולת להמיר ולהפעיל אובייקטים, חללים או מצבים ובכך להפוך אותם לייחודים לה. בעבודות המיצב והמיצג לרוב אגסי יוצרת סביבה פיסולית רכה, המעצימה ומרחיבה את נוכחותה בחלל, בכך מאתגרת את שאלת היחסים בינה לבין המרחב הציבורי שבו היא פועלת ומציגה. בעבודות אלה, וגם בעבודות הנייר, הרקמה והבד, היא פורטת לקווים, לחוטים ולרפרופים את נימי הנימים של תודעתה ושל נפשה באופן שאינו נרטיבי מחד אך גם אינו מופשט מאידך.
יצירה ופעילות אמנותית > עבודות וידאו

עבודות הווידאו תופסות מקום מרכזי ביצירתה של אגסי. ב-2012 היא הציגה תערוכה שלמה המוקדשת להן במוזיאון ישראל. עבודות הווידאו שהוצגו בתערוכה הן תיעוד בן כמה דקות של פעולה חוזרת ואפשר לקרוא אותן כיומן מצולם המשלב את התיעודי הארכיוני עם הסימבולי והרגיש. באמצעות פעולות טקסיות וסמליות שהיא מבצעת, העבודות משמשות כמעין תיעוד של מצב נפשי. פעולות אלו לעיתים כרוכות בכאב פיזי כמו שיוף או סיבון חזרתיים של עור גופה.
עבודות אלו מתאפיינות בגישה כמעט אינטואיטיבית כפעולת הצילום נעשית בתנאים מינימליים ופשוטים והתהליך עצמו הוא חלק שאינו משני לתוצר הסופי. ברוב עבודותיה אגסי מצטלמת חזיתית, מקו החזה ומעלה, ללא לבוש או פריטים מזהים נטולת הגדרות לאומיות, חברתיות או מעמדיות. במובן זה עבודתה אוניברסלית, לא תלוית מקום, ומעבירה חוויה שניתנת להזדהות – מבט מול מראה, מבט נשי של נערה-אישה הבוחנת את עצמה בעין לא-בוטחת וכנה. צורת צילום זו יוצרת אצל הצופה תחושה כמעט מציצנית. המפגש שנוצר במעמד זה בין הפרטי לציבורי יוצר בו-זמנית חוסר נוחות והגברה של אותנטיות המפגש.
מאפיין נוסף ביצירות הווידאו שלה הוא העיסוק בצבע אדום דם. האדום מבליט את העיסוק בגוף הפצוע ויש בו גם היבט חושני. בעבודתה "להבה אדומה" למשל, אגסי עומדת מול המצלמה כשהיא מאופרת באודם אדום. היא נראית כמי שעומדת לצאת מהבית ועוצרת רגע להעיף מבט במראה (מצלמה) אלא שאז היא מתחילה למרוח את האודם משפתיה אל פניה עד שאלו נהיים בעצמם אדמדמים. האוצר אמיתי מנדלסון מציין כי האודם מייצג מיניות התחומה בקווים ברורים המייצגים את הקודים החברתיים. בפעולתה אגסי "חוצה את הקווים" כפי שהאודם שהיא מורחת חוצה את גבולות השפתיים. האודם המופיע בעבודה זו ובאחרות, מציג קשר לייצוגים נשיים מקובלים והפיכתם למזיקים וחסרי שליטה כניסיון לחתור תחת הסדר חברתי אותו הוא מייצג.
כל עבודה כמו מתעדת מצב נפשי באמצעות פעולה סמלית וטקסית, שלעיתים כרוכה בכאב פיזי. העבודה Peel-In מ-2002 מציגה טכניקה קוסמטית של Peeling, הורדת שכבות עור לצורך החלקתו ו"מניעת הזדקנות", אך הקילוף שואף לגעת הכי קרוב במהות, במרכז העצבים הרגשי. עבודה זו מעידה על בקשתה של אגסי להיכנס פנימה ולחשוף, בלי מילים ולעיתים אף בלי נושא מוגדר, רגש, מחשבה או מצב נפשי. בעבודות הווידאו, שהן דיוקנאות של האמנית בפעולה, יש עיסוק אינטימי חף מדרמה – והוא זה שהופך אותן לבעלות עוצמה רבה, פיוטיות ורגישות. האינטימיות מעניקה אותנטיות למסרים ולסמלים הנוגעים לקודים חברתיים ותרבותיים, לתולדות האמנות ואף לאיקונוגרפיה דתית.
יצירה ופעילות אמנותית > מוטיב בית החזה

אלמנט מרכזי החוזר על עצמו ומופיע בעבודתה המסועפת של אגסי לאורך השנים הוא הטיפול החוזר באזור בית החזה. עבודותיה של אגסי חוזרות ונוגעות באופנים שונים באזור בית החזה. ניתן לזהות את אחת הדוגמאות המוקדמות לעיסוק זה כבר בעבודה "ללא כותרת" (1999), שבה תפרה מאות חוטי שיער לאזור בית החזה של חולצה בד עדינה או מאוחר יותר בעבודות הווידאו "Burnt" משנת 2000, או "Sand It Better" משנת 2002. העקשנות של אגסי על הטיפול באזור בית החזה היא מעניינת שכן היא פולשנית אגרסיבית ואובססיבית אך גם תראפויטית ומזככת. אזור זה בעבודותיה של אגסי הפך עם השנים לטריטוריה מוכרת ביתית שדווקא במסגרתה האמנית מבקשת לפעול ולהעמיק. על פי התפיסה הרווחת במערב אזור בית החזה הוא אזור הרגשות שבו מצטברות תחושות של שמחה ושל עצב דאגה הקלה או כאב. בהקשר זה ניתן לחשוב על עבודותיה של אגסי ככאלו המנסות לפרק מטענים רגשיים, לשחרר אותם ולגלם אותם באמצעות מטפורות ייצוגיות מרומזות או ריטואלים רפטטיביים ממשיים.