stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עירוב חצרות
הערות שוליים

↑  אולם ישנה דעה חולקת המובאת בגמרא (עירובין מט א, וברש"י שם דיבור המתחיל עירוב שמו), הסוברת שהטעם שנקרא עירוב הוא מפני שמטרתו היא שיהיו כולם מעורבים ומרוצים בו, שלא ימחה זה בחבירו, אלא שותפות נוחה ועריבה
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ד, עמוד ב'
1 2 3  ראו ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף ב
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף ג
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות עירובין, פרק ח', הלכה ד'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף י"ב, עמוד ב'.
↑  מגיד משנה הלכות יום טוב פרק א הלכה ד והלכות עירובין פרק ח הלכה ד.
↑  חידושי הרשב"א ביצה יב עמוד א דיבור המתחיל ומ"מ משמע, מובא גם במגיד משנה הלכות עירובין ח ד.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקכ"ח, סעיף א', וראו גם משנה ברורה שם סעיף קטן א.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקי"ח, סעיף א'.
↑  חידושי הריטב"א ביצה דף יב עמוד א דיבור המתחיל וכתב הריטב"א ז"ל, מובא גם בביאור הלכה סימן תקי"ח דיבור המתחיל ואם הניח עירוב.
↑  משנה ברורה סימן תקיח סעיף קטן י.
↑  ערוך השולחן אורח חיים שע סעיף יח
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שע סעיף טז
↑  משנה, מסכת עירובין, פרק ג', משנה א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף כ"ו, עמוד ב', ד"ה בכל מערבין; כן דעת רבי יהונתן, על פי רבי שלמה עדני, פירוש "מלאכת שלמה", על עירובין, ג', א'
↑  פירוש ברטנורא על עירובין, ג', א', ד"ה בכל מערבין; משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות עירובין, פרק א', הלכה ח'; תוספות על תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף כ"ו, עמוד ב', ד"ה בכל מערבין
↑  ראו חידושי הרשב"א על מסכת עירובין, דף פ"א, עמוד א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שס"ו, סעיף א'
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסח סעיף ג
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף יד
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף טו
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף יז
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף טז
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסז
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסט סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף יח
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף יט
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף כ–כב
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסח סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסח סעיף ז
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף יא
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף יג
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף ח
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף ט
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצד סעיף ג
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצד סעיף ד
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצג סעיף ד
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שצג סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף כה
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצד סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצד סעיף ב
↑  ערוך השולחן אורח חיים שפב סעיף כט
1 2  ערוך השולחן אורח חיים שפה סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שעב סעיף ח
↑  ערוך השולחן אורח חיים שעג סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שעב סעיף טו
↑  תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף מ"ט, עמוד א'
↑  ערוך השולחן אורח חיים שסו סעיף ז
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
עומר מואב

| --- | --- |

 לידה:  1960  (בן 65 בערך) ירושלים
 ענף מדעי:  כלכלה
 מוסדות:  אוניברסיטת רייכמן  אוניברסיטת ווריק 
 
עומר מואב (יליד 1960) הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת רייכמן ופרופסור באוניברסיטת ווריק (University of Warwick). בין תחומי מחקרו צמיחה כלכלית, כלכלת פיתוח, וכלכלת ישראל.
ביוגרפיה

נולד וגדל בירושלים, בנם של יהודית ופרופ' רם מואב. סיים את לימודי תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים (בהצטיינות) באוניברסיטה העברית בשנת 1993, ובשנת 1995 סיים את לימודי מוסמך בכלכלה (בהצטיינות יתרה). את לימודי הדוקטורט סיים באוניברסיטה העברית בשנת 1999 ושב למחלקה לכלכלה כמרצה לאחר שנת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת MIT. עבודת הדוקטורט, בנושא "אי-שוויון, ניידות בין-דורית בהכנסה, וצמיחה כלכלית", נכתבה בהדרכת פרופ' עודד גלאור ופרופ' יורם מישר.
מואב זכה בשנת 2002 במלגת אלון למדענים צעירים מצטיינים, ובשנת 2006 בפרס רקטור האוניברסיטה העברית על הצטיינות במחקר ובהוראה. בדצמבר 2012 זכה מואב בפרס מפעל הפיס למדעים ומחקר ע"ש לנדאו בקטגוריה:מדעי החברה – מקרו כלכלה.
מחקריו של מואב על כלכלת ישראל זכו להתייחסות נרחבת בתקשורת הישראלית. בולט בעיקר מחקרו עם פרופ' אריק גולד על "בריחת המוחות מישראל" שתיעד לראשונה את הרכב ההגירה מישראל על פי השכלה ומקצוע, והעלה לתשומת הלב הציבורית את העובדה שהרכב היורדים מישראל אינו מייצג את האוכלוסייה, אלא מאופיין בבעלי השכלה גבוהה.
מואב מפרסם את עמדותיו הכלכליות-חברתיות ומפרש התפתחויות כלכליות בטורי הדעות בעיתונות הישראלית. בנוסף הוא מופיע לעיתים בטלוויזיה כפרשן כלכלי וכמי שקורא לרפורמות שוק במשק הישראלי.
מאז נובמבר 2020 מואב מגיש את הפודקאסט "עושים חשבון" מבית רשת עושים היסטוריה.
תפקידים

בשנת 2008 מונה מואב לחבר בוועדת החקירה הממלכתית בנושא הסיוע לניצולי השואה בראשות דליה דורנר.
מאפריל 2009 ועד אפריל 2010 שימש מואב כיועץ הכלכלי הבכיר של שר האוצר יובל שטייניץ. הוא פרש מן התפקיד לאחר כשנה.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל הצטרף כחבר בקבינט הקורונה האזרחי.
מואב היה חבר ומזכיר קיבוץ קליה. כיום מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  המרכז לפיתוח קשרי אוניברסיטה-קהילה | סדרת הרצאות מדוע | הרצאות מדוע תשע"ב | תפקיד המחקר הכלכלי והערכים בעיצוב מדיניות
↑  פודקאסט עושים חשבון, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  פרופ' עומר מואב, קצבאות הן לא הפתרון, ‏09.11.2010
↑  מואב: "אני סוציאל-דמוקרט אמיתי", בעיתון מקור ראשון
1 2  אורן מג'ר, עומר מואב: "הסיבה הראשונה למחאה - בעיית הריכוזיות", באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2011
↑  עומר מואב ושני שרייבר, "כיצד ניתן לצמצם את הצפיפות בכבישים על ידי אימוץ אגרות גודש", נייר מדיניות, מכון אהרון, 2017
↑  עומר מואב, מדריך מקוצר לטענות על אגרות גודש, באתר בעיקר כלכלה, ‏2021-07-19
↑  עומר מואב, ‏אם לא יהיו אגרות גודש הפקקים ימשיכו | דעה, פרופ' עומר מואב, באתר גלובס, 27 באפריל 2021
↑  Estonia’s free county public transport did not fulfill goals | Eltis, www.eltis.org
↑  רכב פרטי? שלמו, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  עומר מואב ואסף צימרינג, האם חוק עידוד השקעות הון תורם לכלכלה ולחברה ומשיג את מטרותיו המוצהרות?, באתר אוניברסיטת רייכמן
↑   גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, פרופ' עומר מואב: "ללא אגרות גודש לא נצליח לשפר את העומס בכבישים", באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2018
↑  חנייה חינם Archives, באתר בעיקר כלכלה, ‏2021-01-11
↑  יובל שדה ושלמה טייטלבאום, "חניה חינם גורמת לזיהום והורגת אנשים", באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2022
↑  חושבים שחניה צריכה להיות בחינם? אתם טועים, באתר ynet, 1 באפריל 2021
↑   עומר מואב, חניה חינם עולה לנו ביוקר, באתר הארץ, 19 ביולי 2021
↑  [עושים חשבון] לא מגיעה לכם חניה חינם, נבדק ב-2024-01-09
↑  עומר מואב, ההפיכה המשפטית וטענות מופרכות, באתר בעיקר כלכלה, ‏2023-03-05
↑  הרפורמה המשפטית. כל מה שרצית לדעת ולא העזת לשאול [מיט אפ דמוקרטיה], נבדק ב-2024-01-09
↑  הרפורמה המשפטית - עומר מואב בשיחה עם ד"ר דותן רוסו, נבדק ב-2024-01-09
↑  כאן 11 25.1.2023 - מכתב הכלכלנים נגד הרפורמה המשפטית, נבדק ב-2024-01-09
↑  פרופ' עומר מואב: הרפורמה המשפטית תפגע בזכויות קניין ובכלכלה בישראל, נבדק ב-2024-01-09
↑  לילך ויסמן, ‏הפתעה: פרופ' מואב מציג - התוכנית הכלכלית של עלה ירוק, באתר גלובס, 6 בינואר 2013
↑  שטייניץ ימנה את פרופ' עומר מואב לעמוד בראש פורום מייעץ לשר האוצר, באתר וואלה, 22 באפריל 2009
↑  יעל גרונטמן, ‏פרופ' עומר מואב פורש מתפקיד היועץ הכלכלי הבכיר של שטייניץ, באתר גלובס, 26 באפריל 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310886705171  GND: 132033461  ISNI: 0000 0000 3205 1508  LCCN: n00111164  NTA: 174351615  ORCID: 0000-0002-0087-3894  VIAF: 72542032   WorldCat (עם VIAF): 72542032 
מואב ביום הולדת 7 לרשת עושים היסטוריה, 5 באפריל 2022
אליאס אליאס

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  ראש מועצה מקומית (1993–2003)  ראש מועצה מקומית (2008–2024) 
 
חנא אליאס אליאס (ערבית: الياس الياس) הוא ראש מועצת ג'ש לשעבר אשר כיהן בין השנים 1993-2003 ו-2008–2024.
ב-1993 ניצח בבחירות לראשות המקומית ברוב של 53.61% מול 46.15% להם זכה זכי ג'ובראן אשר כיהן בראשות המועצה החל מסיום הממשל הצבאי ב-1963.
בבחירות בשנת 1998 זכה ב-46% מהקולות (הנרי עלם זכה ב-24.7% מהקולות ואיברהים עלם ב-19.28%).
בשנת 2003 קיבל 41.54% מהקולות בבחירות, והפסיד להנרי עלם שזכה ב-58.46% מהקולות. עלם כיהן בתפקיד קדנציה אחת, ובשנת 2008 נבחר אליאס פעם נוספת עם 48.84% מהקולות.
בשנת 2013 זכה ל-54.96% מהקולות מול ג'ובראן פאוזי שקיבל 34.87%.
בשנת 2018 קיבל בסיבוב הראשון רק 39.68% מהקולות, מעט פחות מיריבו עלם עלם שקיבל 39.83% (חנא אליאס קיבל 20.49%). בסיבוב השני מול עלם עלם זכה ב-51.62% מהקולות.
בשנת 2024 לא התמודד בבחירות, ובמקומו נבחר לתפקיד שריף ניג'ם.
הערות שוליים

↑  תוצאות הבחירות 1993
1 2  ג'יש שבגליל העליון, כמחצית אוכלוסייתו נוצרית וכמחציתה מוסלמית - עמירם במשעולי ישראל, באתר עמירם במשעולי ישראל, ‏26 במאי 2020
↑  תוצאות הבחירות ב-1998
↑  תוצאות הבחירות 2003
↑  תוצאות הבחירות ב-2008
↑  תוצאות הבחירות 2013
↑  תוצאות הבחירות 2018
↑  ראשי המועצה באתר ג'ש
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלד

ערך זה עוסק בכלל עצמותיו של בעל חיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

שלדי חיות שונות לרבות אדם (בקצה השמאלי העליון).
 שיוך:  בעלי חיים 
 תיאור ב:  Desktop Encyclopedic Dictionary 
 מזהים
 לטינית (TA98):  systema skeletale 
 קוד MeSH:  A02.835 
 מזהה MeSH:  D012863 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0816871 
 
שלד של אדם על סוס המוצג במוזאון האוסטרלי שבסידני
שלד הוא אוסף מסודר של עצמות שנמצאות בבעלי חיים השייכים למערכת המיתרניים. השלד מאפשר את גדילת הגוף בעזרת התארכות העצמות והחלפת הסחוס בעצם. התהליך בו הופך הסחוס לעצם נקרא "התגרמות" או גם "הסתיידות" (מלשון סידן). לרוב, תהליך הגדילה מסתיים כשכל הסחוס הפנוי הופך לעצם, מעט אחרי הבגרות המינית של הפרט. השלד נועד לתמוך באיברים הפנימיים ולהגן עליהם. הוא מאפשר לבעלי החיים תנועות חדות שלא אפשריות בלעדיו.
עצמות השלד מחוברות זו לזו במפרקים בעזרת רצועות, סחוס ורקמת חיבור. לעיתים, המפרק כולל יותר משתי עצמות. חלק מהמפרקים נועדו לאפשר תנועה קלה של העצמות כגון מפרק הכתף שמאפשר תנועה בשלושה כיוונים (ימין – שמאל, למעלה – למטה וסיבוב) וחלקן נועדו לאפשר תנועה מוגבלת יותר כמו המפרק המרוחק של האגודל שמאפשר רק תנועה אחת – כיפוף האגודל למטה ולמעלה. סוג שלישי של מפרקים אינם מאפשרים תנועה כלל – כמו בגולגולת.
בהשאלה המונח מתאר את החלק הקשיח של דברים שונים או של בעלי חיים חסרי עמוד שדרה כגון: שלד חיצוני, שלד קונכייה או שלד בניין.
מערכת השלד

מערכת השלד הנקראת לעיתים גם "המערכת המבנית" היא המערכת בגוף החולייתנים (בעלי חוליות) הכוללת את השלד, על עצמותיו ומפרקיו.
מערכת השלד > תפקידי מערכת השלד

יציבות: תמיכה מבנית לרקמות הגוף הרכות
הגנה על איברים פנימיים מפני חבלה
מאחז לשרירים
עזרה בתנועתיות
שמירה על הומאוסטזיס של משק הסידן ומשק הזרחן
ייצור תאי דם (מח עצם אדום)
אחסון שומנים (מח עצם צהוב)
גדילה
שלד האדם

בגוף האדם הבוגר יש 206 עצמות, אם כי הוא נולד עם 270 עצמות. ההפרש נוצר בגלל הצורך לאפשר את התארכות הגוף. תינוק נולד עם עצמות קטנות המחוברות ברקמת חיבור גמישה. עם גדילת האיברים המתאימים, רקמת החיבור נעלמת ועצמות קטנות מתחברות לעצמות גדולות יותר.
רקמת העצם היא המרכיב העיקרי של השלד. היא נותנת לגוף את הצורה שלו. רקמת העצם מורכבת מתאי עצם, חומר בין-תאי ומינרלים.
שלד האדם > מבנה שלד האדם

שלד האדם מורכב משני חלקים:
1. שלד צירי (Axial skeleton): גולגולת, עמוד השדרה, צלעות ועצם החזה.
2. שלד תוספי (Appendicular skeleton, נקרא גם "שלד גפיים"): גפיים עליונות, גפיים תחתונות, חגורת כתפיים (pactoral girdle), חגורת אגן (pelvic girdle), עצמות הפנים. יש שמשייכים את האגן לשלד הצירי הואיל ועצם העצה ועצם העוקץ (עצם הזנב) שבעמוד השדרה מהוות את הקיר האחורי בטבעת האגן.
הגו בנוי סביב ציר אנכי חלול הנקרא "עמוד השדרה". עמוד השדרה בנוי מעצמות הנקראות "חוליות". בתוך עמוד השדרה עובר חוט השדרה. למעלה מתחברת אליו הגולגולת בעזרת החוליה הראשונה (C1) שנקראת "אטלס".
מהשלד הצירי יוצאות הגפיים העליונות והתחתונות. הגפיים העליונות קצרות וחלשות יותר. הן מסתיימות בכף היד שבעזרתה יכול האדם לבצע פעולות שונות. הגפיים התחתונות מסתיימות בכפות הרגליים.
ניתן למנות את 206 עצמות השלד בדרך הבאה:
32 בכל גפה עליונה (סך הכל 64 בשתי הגפיים העליונות)
31 בכל גפה תחתונה (סך הכל 62 בשתי הגפיים התחתונות)
29 בגולגולת
26 בעמוד השדרה (אשר חלקן הן איחוי של מספר חוליות)
25 בבית החזה
ספירת העצמות אינה קבועה שכן ניתן למצוא שונות בין אנשים. דוגמאות לכך הן קיומה של חוליה צווארית נוספת (C8), או הוספה/החסרה של זוג צלעות. בנוסף, ניתן למנות בדרכים שונות את העצמות, כגון ספירת עצמות האגן כעצם אחת מאוחה בספירה לעיל או כשלוש העצמות שמרכיבות את האגן, וכן עצמות העצה והזנב שמספר החוליות המרכיבות אותן יכול להשתנות. הבדלים אלה קיימים בעיקר בקרב ילדים, שאצלם עצמות אלה לא סיימו להתגרם.
שלדים בתרבות

שלד, לרבות השלד האנושי מסמל רבות את המוות. ניתן לראות שלדים וגולגולות אנושיות באומנות לאורך השנים. ממנטו מורי לדוגמה היא סוגה של יצירות אמנות שמטרתן להזכיר לבני האדם כי סופם למות והיא מכילה רבות אלמנטים חזותיים של שלדים אנושיים. האנשה של המוות מקובלת היא שלד אנושי עם חרמש בידו. שלד מהלך הוא אל-מת המופיע רבות בסיפורי אימה ובמשחקי מחשב.
ראו גם

רשימת עצמות ומפרקים בגוף האדם
הערות שוליים

↑  ראו e.a. april, anatomy, ניו יורק, 1983, עמ' 13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546130405171  BnF: cb11942223c (data)  GND: 4133111-4  LCCN: sh85123119  NDL: 00566284  NKC: ph121900 
"ואניטאס" של פיליפ דה שאמפן
אנסטסיה (סרט, 1997)

| --- | --- |

 מבוסס על:  אנסטסיה 
 בימוי:  דון בלות', גרי גולדמן 
 הופק בידי:  דון בלות' גארי גולדמן
 תסריט:  ברוס גרהאם, בוב צודיקר, נוני וייט 
 עריכה:  בוב בנדר 
 שחקנים ראשיים:  מג ראיין ג'ון קיוזק קלסי גראמר כריסטופר לויד
 מדבבים:  מג ראיין (אניה) האנק עזריה (Bartok) אנג'לה לאנסברי ג'ון קיוזאק (Dimitri) כריסטופר לויד (גריגורי רספוטין) קלסי גראמר ברנדט פיטרס 
 מוזיקה:  דייוויד ניומן סטיבן פלארטי לין ארנס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Fox Family Films אולפני ההנפשה של פוקס
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 1997
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית, סרט מונפש, סרט דרמה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  פריז, סנקט פטרבורג 
 תקציב:  $53,000,000
 הכנסות:  $139,804,348
 הכנסות באתר מוג'ו:   anastasia
 פרסים:  פרס אנני 
 סרט הבא:  ברטוק המשגע
 www.anya.com/main.html
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנסטסיה (באנגלית: Anastasia) הוא סרט הנפשה אמריקאי, אשר הופק על ידי Fox Family Films ואולפני ההנפשה של פוקס, שבבעלות פוקס המאה ה-20. הסרט בוים והופק על ידי דון בלות' וגארי גולדמן. הרעיון ביצירת סרט זה בא מסרט אחר בעל אותו שם משנת 1956. הסרט זכה להצלחה גדולה מאז סרט אחר של דון בלות', "גן עדן לכלבים", והרוויח כ-139 מיליון דולר.
דמויות ומדבבים

הדוכסית הגדולה אנסטסיה ניקולאיבנה/אניה (גדולה): דיבור – מג ראיין; שירה – ליז קלאוואי
דימיטרי: דיבור – ג'ון קיוזק; שירה – ג'ונתן דוקוצ'יטס – הפגיש בין אנסטסיה לסבתה לאחר שנים שלא ראו זו את זו.
רספוטין: דיבור – כריסטופר לויד; שירה – ג'ים קאמינגס – מת-חי אכזרי במיוחד.
ולדימיר: קלסי גראמר – חברו של דימיטרי
בארטוק: האנק עזריה – עוזרו של ראספוטין. בסוף הסרט נמצאה לו במפתיע בת-זוג שהוא מצא-חן בעיניה.
סופי: ברנדט פיטרס
אנסטסיה (הילדה): דיבור – קירסטן דנסט; שירה – לייסי שאבר
הקיסרית מריה פיודורובנה: אנג'לה לאנסבורי
הצאר ניקולאי השני: ריק ג'ונס
פלגמנקוף: אנדראה מרטין
דמויות ומדבבים > מדבבים בעברית

הדוכסית הגדולה אנסטסיה ניקולאיבנה/אניה (גדולה): דיבור ושירה (לימור שפירא)
דימיטרי: דיבור ושירה (אקי אבני)
רספוטין: דיבור ושירה (דב רייזר)
ולדימיר: דיבור (עמי מנדלמן), שירה (אלי גורנשטיין)
בארטוק: דיבור (דור צויגנבום)
סופי: דיבור (מיקי קם), שירה (טל אמיר)
אנסטסיה (הילדה): דיבור ושירה (אנה שפיץ)
הקיסרית מריה פיודורובנה: דיבור ושירה (ליא קניג)
הצאר ניקולאי השני: (שמעון כהן)
פלגמנקוף: (אפי בן ישראל)
רשימת השירים לפי סדרם בסרט (על פי הפסקול)

A Rumor in St. Petersburg (השמועה שבסנט פטרבורג)
Journey to the Past (יישאני לעבר)
Once Upon a December (שוב כאז בדצמבר)
In the Dark of the Night (באופל הליל)
Learn to Do It (אם לי יש היכולת, לך יש היכולת)
Learn to Do It [Waltz Reprise] (אם לי יש היכולת, לך יש היכולת)
Paris Holds the Key (To Your Heart) (פריס היא מפתח לבך)
At the Beginning
Journey to the Past (יישאני לעבר)
Once Upon a December (שוב כאז בדצמבר)
Prologue
Speaking of Sophie
The Nightmare
Kidnap and Reunion
Reminiscing with Grandma
Finale
Viaje Tiempo Atrás
ספין-אוף

בעקבות הצלחת הסרט "אנסטסיה", הוציאה חברת פוקס המאה ה-20 ספין אוף הנקרא "ברטוק המשגע" בכיכובו של ברטוק, העטלף של רספוטין. קלסי גראמר, שדיבב את ולדימיר באנסטסיה, דיבב את זוזי הדוב.
מחזמר

בשנת 2016, עלה מחזמר המבוסס על הסרט בהרטפורד, קונטיקט. המחזמר הועלה בברודוויי בשנת 2017.
רוהנו

| --- | --- |

כנסיית העץ של רוהנו
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפרץ ריגה 
 קואורדינטות:  57°48′N 23°15′E﻿ / ﻿57.8°N 23.25°E﻿ / 57.8; 23.25
 שטח:  11.9 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אסטוניה 
 אוכלוסייה:  127 (1 בינואר 2017)
 אזור זמן:  UTC+2
  (למפת אסטוניה מוגדלת) טאלין נארווה טרטו ולגה קורסארה פרנו ויליאנדי רקוורה קרדלה פאידה וורו פינלנד לטביה רוסיה הים הבלטירוהנו(למפת אסטוניה רגילה) טאלין נארווה טרטו ולגה קורסארה פרנו ויליאנדי רקוורה קרדלה פאידה וורו פינלנד לטביה רוסיה הים הבלטירוהנו
 
הנפות במחוז סארה. נפת רוהנו היא מספר 11
המגדלור של רוהנו
רוּהְנוּ (באסטונית: Ruhnu, בשוודית ובגרמנית: Runö, בלטבית: Roņu sala) הוא אי אסטוני וגם נפה במחוז סארה. הוא ממוקם במפרץ ריגה בים הבלטי. עד שנת 1944 היו רוב תושבי האי דוברי שוודית והאי נקרא בפיהם רונה (Runö).
נפת רוהנו

שטחה של נפת רוהנו 12 קמ"ר, זו הנפה הקטנה ביותר באסטוניה.
רוהנו מרוחקת בקו אווירי 40 קילומטרים מלטביה ו-96 קילומטרים מפרנו.
באי יש רק כפר אחד ואוכלוסייתו מונה כ-100 תושבי קבע בלבד.[דרוש מקור]
נפת רוהנו היא המקום המיושב ברציפות המבודד ביותר באיחוד האירופאי.
היסטוריה

הממצאים הארכאולוגיים העתיקים ביותר ברוהנו, שמשוער כי הם קשורים לציד כלבי-ים עונתי, מתוארכים ל-5000 לפנה"ס בערך. עת הגעת הסקנדינבים הקדומים לרוהנו ותחילתו של יישוב שוודי קבוע אינה ידועה. היא כנראה התחילה אחרי המאה ה-13, שכן אז נכפתה הנצרות על תושבי מפרץ ריגה בידי המסדר הטבטוני.
הפעם הראשונה בה הועלתה רוהנו ואוכלוסייתו דוברת השוודית לכתב הייתה במכתב שנשלח בשנת 1341 על ידי בישופ קורלנד, הנותן אישור לתושבי רוהנו לחיות ולנהל את נכסיהם על-פי החוק שוודי.
משנת 1621 עד שנת 1721 הייתה רוהנו שייכת לממלכת שוודיה, ולאחר מכן לאימפריה הרוסית עד מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1644 נבנתה כנסייה מעץ ובניית הצריח שלה הסתיימה ב-1755.
אוכלוסיית האי הייתה מבודדת ביותר ונישואי קרובים היו נפוצים בקרבה.
ב-1877 הובא לאי מגדלור שיוצר בצרפת ועוצב בידי גוסטב אייפל. המגדלור הוקם בנקודה הגבוהה ביותר באי.
בשנת 1915, נכבש האי בידי הקיסרות הגרמנית, עד שנת 1918.
בשנת 1919, לאחר סיום המלחמה, חרף ניסיונות מקומיים להצטרף מחדש לשוודיה, וטענות טריטוריאליות של לטביה, הסכימו בני האי להצטרף לאסטוניה שזה עתה הוקמה.
על-פי מפקד אוכלוסין משנת 1934, התגוררו באי 282 נפשות, מתוכם 277 שוודים ו-5 אסטונים אתנים.
במלחמת העולם השנייה, רוהנו, יחד עם שאר אסטוניה, נכבשה תחילה בידי ברית המועצות (1940 עד 1941) ואחר כך בידי גרמניה הנאצית (1941 עד 1944). בנובמבר 1943, 75 מבני האי נטשו אותו ועברו לשוודיה. ב-4 באוגוסט 1944, זמן קצר לפני הכיבוש הסובייטי השני, כל התושבים שנשארו על האי, פרט לשתי משפחות, ברחו באונייה לשוודיה.
במהלך השלטון הסובייטי אוכלס האי מחדש בידי אסטונים אתנים בעיקר מן האיים קיהנו וסארמאה, וגם שירת בסיס צבאי סובייטי. מספר התושבים מעולם לא עבר את ה-400.
בשנות השבעים, אחרי שסופה פגעה ברוהנו, רוב התושבים יושבו במקומות אחרים בברית המועצות ובשוודיה.[דרוש מקור]
אחרי שאסטוניה קיבלה מחדש את עצמאותה בשנת 1991, כל המבנים, השטח והנכסים הוחזרו לבעליהם המקוריים לפני הכיבוש הסובייטי או לצאצאיהם, אשר במקרה של רוהנו, התגוררו ברובם בשוודיה. אף על פי שרובם לא חזרו לאי, הם עדיין מבקרים לעיתים בארץ אבותיהם.
רוהנו כיום

לאי יש מנחת מטוסים קטן. בחורף יוצאת טיסה בשבוע מקורסארה ומפרנו לרוהנו. בקיץ יוצאות שתי טיסות בשבוע.
משני יעדים אלה יש גם שירות מעבורות.
רק תושבי הקבע באי רשאים להשתמש ברכב מנועי, על תיירים אסורה הכניסה ברכב מנועי.
מבנה כנסייה מאבן שהוקם ב-1912 משמש כיום לתפילה.
באי ישנו זן כבשים ייחודי המשמש להפקת צמר.
רוהנו כיום > פרשת הדוב

באביב 2006 דווח על כך שדוב במשקל של כ-150 קילוגרם צף על גבי קרחון ממפרץ ריגה והגיע לרוהנו. הסיפור עורר עניין רב בתקשורת האסטונית והלטבית. בזכות הגעתו של הדוב הגיעו גם תיירים רבים מן הרגיל, מתוך תקווה לצפות בו. הדוב לא נתפס והרשויות מניחות שהצליח לעזוב את האי ולחזור ללטביה.
הערות שוליים

↑  ראו: Ruhnu Parish.
↑  http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/6533703.stm
| הנפות והיישובים של מחוז סארה |
| --- | --- | --- |
| נפות כפריות | מוהו • סארמאה • רוהנו |  |
| נפות לשעבר | אוריסארה • ואליאלה • טורגו • ליימיאלה • לייסי • לימאנדה • מוסטיאלה • סאלמה • פיידה • פיהטלה • קארלה • קארמה • קורסארה (נפה עירונית) • קיהלקונה |  |
| יישובים | סאלמה • קורסארה • קיהלקונה • רוהנו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539579205171  GND: 4398382-0  LCCN: sh92006354  VIAF: 247813328   WorldCat (עם VIAF): 247813328
אלדד רגב

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1980 קריית מוצקין, ישראל
 נהרג:  12 ביולי 2006 (בגיל 25) זרעית, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי בחיפה
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא פרחי אהרון
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    רב-סמל
 תפקידים בשירות
  לוחם חטיבת גבעתי   חייל מילואים בחטיבה 5
 פעולות ומבצעים
 אירוע זרעית
אלדד רגב (16 באוגוסט 1980 – 12 ביולי 2006) היה חייל ישראלי שנחטף ביחד עם אהוד גולדווסר על ידי חזבאללה כחלק מאירוע חטיפת חיילי צה"ל בגבול ישראל–לבנון, שבו גם נהרגו 3 חיילים ובעקבותיו יצאה ישראל למלחמת לבנון השנייה.
החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם מיום 12 באוגוסט 2006, קראה, בין השאר, להחזרת החטופים ללא תנאי. ב-16 ביולי 2008, שנתיים לאחר החטיפה, הוחזרו גופות שני החיילים שנחטפו לישראל כחלק מעסקה עם חזבאללה. ההערכה היא כי השניים נהרגו כבר ביום החטיפה, אולם לציבור ולבכירי הצמרת המדינית-ביטחונית בישראל לא היה מידע חד משמעי על מצבם.
ביוגרפיה

אלדד רגב נולד וגדל בקריית מוצקין לצבי וטובה רגב, הבן הצעיר מבין שלושה אחים. אמו טובה נפטרה כשהיה בכיתה י"ב.
הוא למד בישיבת בני עקיבא פרחי אהרון שבקריית שמואל. רגב התנדב ושירת בצה"ל בחטיבת גבעתי. לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, נסע למזרח הרחוק כחלק מטיול אחרי צבא, שצעירים ישראלים נוהגים לעשות לאחר השירות הצבאי.
לאחר ששב לישראל הוא נרשם למכינה קדם אקדמית לקראת לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן, חודשיים לאחר חטיפתו ולקראת תחילת שנת הלימודים, הודיעה האוניברסיטה כי רגב התקבל ללימודים לתואר ראשון, ואף נשיא האוניברסיטה, משה קוה כתב לבני המשפחה כי הוא מקווה שרגב יוחזר לישראל, ויתחיל בלימודי המשפטים שרצה.
רגב היה ידוע בחיבתו הרבה לספורט והיה מאוהדי מכבי תל אביב.
רגב היה גם שחקן כדורגל בעברו בקבוצת הכדורגל מכבי נווה שאנן אלדד החיפאית, אשר מאז 2006 קרויה על שמו. שחקני הקבוצה נושאים את שמו על חולצתם בכל משחק.
ביוגרפיה > חטיפתו

בבוקר 12 ביולי 2006 בשעה 09:05, פתח ארגון חזבאללה בהפגזת יישובי צפון ישראל בירי מרגמות וקטיושות כפעולת הסחה. באותו זמן באזור מושב זרעית סמוך למוצב ליבנה (שלא היה מאויש), בקו דיווח 105, במקום שבו כביש זרעית-שתולה נושק לגדר המערכת, עברה חוליית חזבאללה בסולם את גדר המערכת ולא התגלתה. החוליה תקפה בטילי נ"ט שני כלי רכב של צה"ל מסוג האמר שנקראו לסיור על קו הגבול. מהרכב הראשון בו נסעו רגב וגולדווסר, הצליחו שני חיילים להיחלץ כשאחד מהם פצוע קשה. אנשי החזבאללה לא גילו אותם. הרכב השני ספג פגיעת נ"ט ישירה ובו נהרגו שלושה לוחמים – אייל בנין, שני תורג'מן, וואסים סלאח נזאל. מיד לאחר מכן פרצה חוליית חזבאללה נוספת את גדר המערכת, חדרה לשטח ישראל וחטפה שני חיילי מילואים מחטיבה 5 של צה"ל, את רגב ואת רס"ל אהוד גולדווסר שככל הנראה מצאו את מותם כבר בפיגוע או נפצעו קשה בו ומתו מפציעהם זמן קצר לאחר מכן. החוליה נסוגה עם החיילים לשטח לבנון, שם עמד רכב סמוך לגדר שהעביר אותם במהירות למקום מסתור בכפר עייתא א-שעב. חוליה נוספת חמושה ברובים ובמקלעים גיבתה את החוטפים. העיתון הלבנוני "אל-אחבאר" תיאר את ההכנות הרבות ופירוט של החטיפה.
האירוע התרחש בוואדי נמוך ולא נראה על ידי תצפית מעמדות צה"ל, ולכן לקח שלושת רבעי שעה לגלות את דבר החטיפה ולהכריז על נוהל חניבעל בתגובה טנק צה"לי מגדוד 82 ונגמחון נשלחו לאחר כשעה ללבנון בעקבות החטופים במטרה לאתרם. הטנק עלה על מטען גחון שנאמד בחצי טון של חומר נפץ וארבעת אנשי צוותו נהרגו. בהמשך נהרג חייל נוסף מגדוד 50 מירי מרגמה.
ביוגרפיה > עסקת השבויים וקבורתו בישראל

ב-29 ביוני 2008 אישרה ממשלת ישראל ברוב של 22 מול 3 עסקת חילופי שבויים, שהושגה בתיווכו של עופר דקל..
על פי ההסכם, שוחררו הרוצח סמיר קונטאר, 4 אסירים נוספים וכ-199 גופות של מחבלי חזבאללה שנקברו ארעית בישראל. בתמורה קיבלה ישראל מחזבאללה את שני החיילים החטופים (רגב ואהוד גולדווסר). עד לרגע ביצוע ההסכם עצמו לא נמסר לישראל מידע מפורש האם הם חיים או מתים.
השלב השלישי והאחרון של ההסכם הוגדר מחווה לעם הפלסטיני, ובו שוחררו כ-5 אסירים פלסטינים. זהותם של אסירים נקבעה על ידי מדינת ישראל.
ב-17 ביולי 2008, יום לאחר ביצוע העסקה, הובאו לקבורה החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, בעוד בלבנון התקיימו חגיגות ראווה והוכרז על יום חג. בהלוויותיהם השתתפו רבבות אנשים. אהוד גולדווסר נקבר בבית הקברות הצבאי בנהריה ואלדד רגב נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה. לאחר השבת ארונותיהם הועלו השניים בדרגה. ב-6 באוגוסט שוחררו מספר אסירים נוספים.
הנצחתו

לאחר מותו של רגב, נמצא באחת המחברות בחדרו השיר "ידעת שזה זמני".

במסגרת פרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל לשנת 2009, הולחן השיר על ידי דורון מדלי ואייל גולן התגייס לבצע אותו.
על שמו של אלדד קרויות 2 קבוצות כדורגל; מכבי נווה שאנן אלדד שבמדיה שיחק בעונת 2004/2005 וקבוצת נערים ג' של מכבי תל אביב, אותה אהד.