stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגל אתיופיה
דגלים קודמים של אתיופיה > הדגל האימפריאלי המודרני

במהלך 1897 הדגל האתיופי שונה והצבעים של הדגל השאווני נהפכו וחזרו לטריקלור המקורי, לדגל זה התווסף האריה עם הצלב - הסמל המסורתי של השושלת הסולומונית הנוצרית. דגל זה היה הדגל המודרני של האימפריה האתיופית המתחדשת תחת הקיסרים מנליק השני, זאודיתו והיילה סלאסי עד למהפכה האתיופית ב-1974. דגל זה כיום משמש את תומכי הקיסרות האתיופית ברחבי העולם בנוסף לתנועת הראסטפארי הג'מייקנית.
דגלים קודמים של אתיופיה > הכיבוש האיטלקי

ב-1936 הצליחו האיטלקים לכבוש את אתיופיה ושטחה, יחד עם אריתריאה וסומלילנד האיטלקית, אוחדו לקולוניה חדשה אחת, מזרח אפריקה האיטלקית. כתוצאה מכך בוטלה המדינה "אתיופיה", אף על פי שמלך איטליה זכה לתואר קיסר אתיופיה ("Imperatore d' Etiopia"). בתקופת הכיבוש האיטלקי שימש דגל איטליה כדגל הקולוניה ושטח אתיופיה לשעבר, האיטלקים החזיקו בשטחי אתיופיה עד להפסדם במלחמת השחרור האתיופית ב-1941.
דגלים קודמים של אתיופיה > הדגל העממי

דגל זה נוצר והיה לדגל הרשמי של אתיופיה בין 1987–1991 כאשר אתיופיה הייתה מדינה סוציאליסטית וגרורה של ברית המועצות ביבשת אפריקה. הדגל נוצר למעשה מהטריקלור המקורי עם סמל אתיופיה בזמנו.
ראו גם

סמל אתיופיה
המנון אתיופיה
דגל האימפריה האתיופית 1889–1897.
דגל איטליה אשר שימש גם כדגל מזרח אפריקה האיטלקית 1936–1941.
האגודה האמריקאית לצפרות

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  דלאוור סיטי 
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־56 שנים) 
 www.aba.org
 
האגודה האמריקאית לצפרות (ABA) הוא ארגון ללא כוונת רווח המיועד לאנשים המעוניינים לצפות בציפורים בצורה מאורגנת. החברות באגודה פתוחה לכל, אך בפועל רוב חברי האגודה, הם חוקרים, המתמחים בזיהוי מיני ציפורים נדירות, המפרסמים, את ממצאיהם באמצעות האגודה.
בשנים האחרונות החלה האגודה לעסוק גם בשימור.
האגודה תומכת בצפרות תחרותית, בכך שהיא מעודדת את חבריה, להציג את מספר המינים שהם צפו בהם במהלך חייהם, במשך שנה אחת וביום אחד. האגודה מפרסמת את התוצאות בטבלאות על פי האזורים השונים.
מפרסומי האגודה

Birding - דו-ירחון.
North American Birds - כתב עת עונתי המציג עדויות של צפרים, על חיי ציפורים בצפון אמריקה.
Winging It - ידיעון דו-חודשי בענייני צפרות.
A Bird's-Eye View - ידיעון בענייני צפרות, המיועד לבני נוער.
ABA ניסחה את "קוד האתיקה של הצפרות" להגנה על ציפורים, על הסביבה ועל שטחים פרטיים ובעליהם, מלהיטות יתר של צפרים. בהתאם לקוד זה מציעה האגודה תוכניות חונכות לצפרים, המיועדות לצעירים ומבוגרים כאחד.
כדי לממן את פעולותיה ההתנדבותיות, הקימה האגודה חברת בת בשם ABA Sales, ובאמצעותה היא מוכרת לציבור ציוד צפרות כגון ספרי הדרכה, משקפות ועוד.
דב מגן

| --- | --- |
דב מגן חבר קיבוץ רמת השופט
דב מגן חבר קיבוץ רמת השופט
 לידה:  12 בדצמבר 1915 ה' בטבת ה'תר"עו פוניבז', בליטא
 פטירה:  29 במרץ 2010 (בגיל 94) י"ד בניסן ה'תש"ע
 שם לידה:  ברל ליפשיץ
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  רמת השופט
 תאריך עלייה:  1935
 מקום מגורים:  רמת השופט
 כינויים נוספים:  בורקה, ברצ'יק
 פעילות בולטת:  ליווי מעפילים
 ידוע בשל:  שירות בפלי"ם
 תפקיד:  מפקד אונייה
 בת זוג:  הניה
 צאצאים:  גל מגן
 פרסים והוקרה:  עיטור לוחמי המדינה
דב מגן (ברצ'יק) (12 בדצמבר 1915 – 29 במרץ 2010) היה ממייסדי קיבוץ רמת השופט, מדריך ומפקד בפלי"ם, מפקד אוניות המעפילים 'ווג'ווד' ו'עצמאות', מדריך כ"ג יורדי הסירה.
ילדות

ברל ליפשיץ, לימים דב מגן, נולד ב-12 בדצמבר שנת 1915 בליטא. הצעיר שבאחים למשפחה אורתודוקסית מרובת ילדים. אביו אריה ליפשיץ ייעד לו עתיד להיות רב.
למד בחיידר ובגיל ההתבגרות התעוררו בו שאלות וספקות על מהות חייו. שם הצטרף לשומר הצעיר ולהכשרה לעלייה לארץ ישראל. למורת רוחו של אביו עזב את הישיבה בפוניבז', בה למד, כדי לעלות לארץ ישראל.
עליה

בקיץ 1934 ניסה מגן להעפיל לארץ מנמל וארנה אשר בבולגריה באוניה ולוס (אוניית מעפילים) השנייה. לאחר שלושה ניסיונות נפל להוריד את המעפילים בחופי ארץ ישראל, ולאחר שסבבה בים במשך כחודשיים, שבה ולוס לנמל סלוניקי. מגן חזר לליטא ומשם עלה לארץ ישראל באופן חוקי.
שירות בהעפלה

מגן נמשך לים וגויס על ידי כתריאל יפה לפלוגה הימית של "הפועל" שהתאמנה בשפך הירקון. בשנת 1936 עם פרוץ המאורעות, השתתף מגן בהקמת נמל תל אביב. בו עבד עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. במהלך תקופה זו גויס לקורס הימי הראשון של ה"הגנה" ולאחר סיומו שימש כמדריך בקורס השני.
כשהוקם הפלמ"ח היה מגן מראשוני הפלוגה הימית וממדריכי השיט של כ"ג יורדי הסירה. במהלך שנת 1943, בעת היותו מדריך בקורס מפקדי סירות של הפלי"ם בקיסריה כתב את הנוסח העברי לשיר הרוסי של אנדמן ”סואן בדמי הליל מלח בנמל מרסיי”
במהלך מלחמת העולם השנייה סייע מגן לבריטים בפעולות אימון של יוונים ויוגוסלבים שברחו מארצם. עם הקמת הפלי"ם ב־1943 ירד למחתרת ושימש כמאמן בשדות ים. עם תום המלחמה נשלח לאיטליה כדי לתאם שם בין אנשי "החבורה" לבין אנשי הפלי"ם.
בשנת 1945 השתתף בקורס החובלים הראשון של הפלי"ם. מגן היה בין המקבלים בחוף נהריה, כאשר האוניה חנה סנש (אוניית מעפילים) הורידה את מעפיליה.
בשנת 1946 פיקד על אוניית המעפילים יאשיה ווג'ווד יחד עם ישראל אוירבך, צבי כצנלסון והאלחוטאי משה ירושלמי. על האוניה היו 1257 מעפילים.
בשנת 1947 פיקד מגן על עצמאות (אוניית מעפילים) שהביאה כ-7,500 מעפילים אך עוכבה בקפריסין.
עם פרוץ מלחמת העצמאות לקח חלק בתיקון והכשרת ספינות חיל הים הראשונות, לאחר מכן סייע בהקמת החברות שוהם וצים.
לאחר השתתפות במלחמת סיני סייע רבות לעלייה ממרוקו עד 1960, אז, יצא למילואים.
דב מגן בתקופת הפלי"ם
דב מגן בפלמ"ח.
דב מגן בגשר אוניית המעפילים עצמאות, 1947.
תפקידים מיוחדים

מגן היה מראשוני חיל הים, והמשיך בפעילות מיוחדות. ממלחמת קדש עד 1960 פעל להעלאת יהודי צפון אפריקה בדרך הים.
בשנת 1961 כאשר האוניה אגוז טבעה בחופי מרוקו, נשלח מגן על ידי ראש ה"מוסד" לחקור את האסון, וכתב את הדו"ח על טביעתה.
משפחה ממשיכה

בשנת 1942 הכיר את הניה והם התחתנו בתל אביב ושם נולד בנם גל. מגן היה פעיל בהגנה ונעדר רבות מהבית. בשנת 1943 הם הצטרפו לקיבוץ רמת השופט.
מגן עבד במפעל העץ של הקיבוץ. בנו גל נפטר ממחלה בשנת 1995. השאיר את אלמנתו שולמית מגן ושתי בנות. הן סעדו את דב מגן בשנותיו האחרונות.
מגן נפטר בקיבוצו רמת השופט ב-29 במרץ שנת 2010. ספד לו חברו שמואל טנקוס במילים הבאות:”נמל, העפלה, חיל הים, קיבוץ, תרומה למדינה - זה מה שבן אדם יכול לעשות.”
מקורות וקריאה נוספת

שמואל ינאי ויוסף אלמוג, השערים פתוחים – אסופת זכרונות, בהוצאת קרן הפלי"ם, 2001, עמ' 319–321.
הערות שוליים

↑  "סואן בדמי הליל", באתר זמר רשת. מילות השיר ופרטים על מעורבותו של דב מגן.
↑  יוסף אלמוג, רשימת חניכי קורס החובלים הראשון של הפלי"ם באתר ההעפלה והרכש.
↑  הלל ירקוני, אוניית המעפילים וג'ווד, בספרו "אוניות מעפילים מא' עד ת'" עמ' 121.
↑  המידע הובא באדיבות מדור "אחרי מות" בעריכת אורי דרומי, בעיתון "הארץ".
האגודה האמריקנית לחקר הסרטן

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  פילדלפיה 
 תקופת הפעילות:  1907–הווה (כ־117 שנים) 
 www.aacr.org
 
האגודה האמריקנית לחקר הסרטן (באנגלית: American Association for Cancer Research; בראשי תיבות: AACR) היא האגודה המקצועית הוותיקה ביותר והגדולה ביותר בעולם המוקדשת לחקר הסרטן. במקום מושבה בפילדלפיה מתמקדת האגודה בכל ההיבטים של חקר הסרטן, ובכללם מחקר בסיסי, מחקר תרגומי (שימוש במנגנונים ביולוגים למטרות רפואיות), ניסויים קליניים, אפידמיולוגיה, מניעה, אבחון וטיפול בסרטן. בנוסף עוסקת האגודה בהסברה לציבור הרחב ובשתדלנות פוליטית למען חקר הסרטן.
כדי להגשים את מטרותיה, מעניקה האגודה מענקי מחקר ומלגות לחוקרים ורופאים ברחבי העולם, ומפיצה את הידע שנאגר בקהילה המדעית ובציבור הרחב. האגודה מקיימת קורסים להשתלמות סגל רפואי ומפרסמת כתבי עת, בכללם מגזין CR לחולי סרטן ובני משפחותיהם. האגודה מכנסת מספר כינוסים ממוקדי נושא בשנה בנוסף לכנס השנתי הגדול.
האגודה נוסדה בשנת 1907 על ידי 11 רופאים, כיום היא מונה יותר מ-28,000 חברים מרחבי העולם.
כתבי עת מדעיים

האגודה מוציאה לאור שישה כתבי עת מדעיים מבוקרים בתחום חקר הסרטן, כתבי עת אלו נחשבים למובילים בתחומם:
Cancer Research - חקר הסרטן: כתב עת לפרסום מחקרים משמעותיים ופורצי דרך או סקירות בכל תחומי חקר הסרטן: מדע הבסיסי, מחקר תרגומי (Translational research) (אנ'), אטיולוגיה, מניעת הסרטן, ביולוגיה של הסרטן, המיקרו סביבה הסרטנית, אפידמיולוגיה, ניסויים קליניים, פרמקולוגיה, ביוכימיה ועוד. כתב עת זה הוא היוקרתי ביותר מפרסומי ה-AACR, בעל פקטור השפעה של 7.514 בשנת 2008,  כתב העת הוא גם הוותיק ביותר - פרסומו החל בשנת 1941.
Clinical Cancer Research - חקר הסרטן קליני: כתב עת לפרסום מחקרים רפואיים ותרגומיים תוך כדי גישור הפער שבין המעבדה לקליניקה. כתב העת מפרסם מחקרים קליניים בפזה ראשונה ולעיתים שנייה להערכת טיפולים חדשניים בסרטן, ניתוח של מנגנונים מולקולריים ואונקוגנים המעורבים בהתמרה הסרטנית, בחיזוי התגובה לטיפול ובפרוגנוזה. כתב העת הוא בעל פקטור השפעה 6.488. פרסומו החל בשנת  1995.
Cancer Epidemiology, Biomarkers & Prevention: אפידמיולוגיה, ביו-סמנים ומניעת הסרטן- כתבv עת מפרסם מחקרים, דעות וסקירות בנושאים: גורמים ותהליכים המשפעים על קרצינוגנזה, מניעת הסרטן והשפעת ההתנהגות על התפתחות הסרטן, סמנים ביולוגים, פרוגנוזה, ואפידמיולוגיה ברמה המולקולרית. כתב העת הוא בעל פקטור השפעה 4.77, פרסומו החל בשנת  1991.
Molecular Cancer Research - חקר סרטן מולקולרי: מפרסם מחקרים חדשניים בתחומי הביולוגיה התאית והמולקולארית של הסרטן. בין הנושאים הנידונים בכתב העת: אנגיוגנזה, התהליך הגרורתי, מיקרו סביבה תאית, גנטיקה של התא הסרטני, מחזור התא, אפופטוזה, תיקון נזקי DNA בקרה והעברת אותות תוך תאיים. רוב המחקרים המוצגים עוסקים בביולוגיה של שורות תאים נצחיות ולא של חולים. כתב העת הוא בעל פקטור השפעה 4.53, פרסומו החל בשנת 2002.
Molecular Cancer Therapeutics - טיפול מולקולארי בסרטן- מפרסם מחקרים, סקירות ודעות בנושא מחקר תרגומי, איתור מטרות לטיפולים אנטי סרטניים, הערכת הפוטנציאל של מולקולות שונות לשמש כתרופות חדישות, ביולוגיה מבנית, פרמקולוגיה והבסיס המולקולארי של יחסי הגומלין בין התרופה והגידול הסרטני. כתב העת הוא בעל פקטור השפעה 5, פרסומו החל בשנת 2001.
Cancer Prevention Research - חקר מניעת הסרטן: מפרסם מחקרים בנושא הערכת סיכונים, גילוי מוקדם, התהליך הסרטני והדרכים לעצירתו. הפרסומים מבוססים על מודלים בבעלי חיים ובבני אדם. פרסום כתב העת החל בשנת 2007.
ראו גם

החברה האמריקנית לאונקולוגיה קלינית
החברה האמריקנית לסרטן
ד'ת"ק

ד'ת"ק (4500)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 739 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 באוגוסט 740. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
דונלד מרטינו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1931 פליינפילד, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בדצמבר 2005 (בגיל 74) אנטיגואה, אנטיגואה וברבודה 
 מוקד פעילות:  ניו אינגלנד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סירקיוז, אוניברסיטת פרינסטון, תיכון פליינפילד 
 סוגה:  שיטת שנים-עשר הטונים, אמנות מוזיקלית, מוזיקה קלאסית עכשווית, הרמוניה אטונאלית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1967)  פרס פוליצר למוזיקה (1974)  תוכנית פולברייט  מלגת גוגנהיים (1982)  מלגת גוגנהיים (1973)  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1967) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דונלד מרטינו (באנגלית: Donald Martino;‏ 16 במאי 1931 – 8 בדצמבר 2005) היה מלחין אמריקאי, זוכה פרס פוליצר.
קורות חייו > לימודים

מרטינו נולד בפליינפילד שבניו ג'רזי. הוא למד לתואר ראשון במוזיקה באוניברסיטת סירקיוז ולתואר שני באוניברסיטת פרינסטון, וכן למד הלחנה אצל ארנסט בייקון (Ernst Bacon), רוג'ר סשנס, מילטון בביט במלגת פולברייט בשנים 1954-56 והשתלם בפירנצה אצל לואיג'י דאלאפיקולה. רוב יצירותיו הבוגרות (בהן יצירות פסאודו-טונאליות כמו "מקהלות פאראדיזו" ו"שבעה קטעי קדושה") חוברו תוך שימוש בשיטת שנים-עשר הטונים; עולם הצלילים שלו דמה יותר לעולמו הלירי של דאלאפיקולה מאשר לאלה של יתר מוריו.
קורות חייו > קריירת הלחנה והוראה

הפסנתרן איזלי בלקווד ( Easley Blackwood) הזמין אצל מרטינו את היצירה "סונאטה פיאניסיסימו" בבקשה מפורשת, שתהיה זו אחת היצירות הקשות ביותר שנכתבו מאז ומעולם. התוצאה אכן מציבה דרישות נשגבות למבצע, אך אף על פי כן הוקלטה פעמים אחדות (אם כי לא בידי בלקווד, שנמנע מלנגן אותה).
מרטינו הגיש למילטון באביט לפחות שתי ברכות יום-הולדת מוזיקליות: "B,a,b,b,it,t" ביום הולדתו ה-50 ו"קונצ'רטו משולש" ביום הולדתו ה-60.
יש סבורים, שלו היה מרטינו אירופאי ולא אמריקאי, היה זוכה להכרה רבה פי כמה ולתמיכה ממשלתית, שהייתה מאפשרת לו להקדיש את חייו להלחנת דנטה, כפי שעשה ב"מקהלות פאראדיזו" שלו, לשנים סולנים, שתי מקהלות, סרט הקלטה ותזמורת. עם זאת, גדולתו באה לביטוי רק ב"סונאטה פיאניסיסימו" שלו.
בשנת 1978 הקים הוצאה לאור בשם דנטאליאן לקידום המוזיקה שלו. הדמיון העשיר וההקפדה על שלמות היצירה ניכרים בכתיבתו של מרטינו, הן ביצירות להרכבים מוזיקליים והן ביצירות סולו, שם הוא מוודא שלמות ודיוק בהפקת הצלילים ממש כפי שהתכוון להם בכתיבתו באמצעות הוראות ביצוע דקדקניות ככל האפשר. עם זאת, הוא מאפשר למבצע גמישות בלתי מבוטלת בתוך המסגרת הקפדנית שהוא מכתיב לו. לא זו בלבד, שמרטינו ידע לנצל כהלכה את סגולותיו המיוחדות של כלי נגינה מסוים, אלא שאף הרחיב אותן ליצירת רושם של כלי חדש, שלא היה קיים לפניו. האזנה למוזיקה של מרטינו העניקה לשומע חוויה חדשה, מעשירה ואפילו שונה מכל מה שהכיר, הן של כלי הנגינה והן של המוזיקה עצמה. הוא השתמש במצלול ובטכניקה הייחודים לכל כלי נגינה לביטוי דרמטי ורעיוני באמצעות המוזיקה, וכן למתן הזדמנויות לווירטואוזיות מרשימה.
מרטינו לימד באוניברסיטת ייל, בקונסרבטוריון ניו אינגלנד למוזיקה, באוניברסיטת ברנדייס ובאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1973 היה מלחין הבית במרכז ברקשייר למוזיקה, שם נשא כמה שנים הרצאות בנושא מוזיקה עכשווית בקורסי קיץ.
בשנת 1974 זכה בפרס פוליצר למוזיקה על יצירתו הקאמרית "נוטורנו". התזמורת הסימפונית של בוסטון, קרן סרגיי קוסביצקי וקרן קולידג' הזמינו אצלו יצירות.
כתב העת "פרספקטיבות של מוזיקה חדשה" הקדיש ב-1991 מנחה בת 292 עמודים למרטינו.
ב-2005 נפטר מרטינו בעת הפלגת נופש בדרך לאנטיגואה. קונצרט לזכרו התקיים בקונסרבטוריון ניו אינגלנד ב-8 במאי 2007. חברת נאבונה הוציאה הקלטה של הקונצרט בשנת 2009.
פרסים ואותות הוקרה

פרס BMI ‏ (1953, 1954)
פרס המכון הלאומי לאמנויות ולספרות (1967)
פרס NEA ‏ (1977, 1987, 1989)
פרס אמנויות היצירה של אוניברסיטת ברנדייס (1964)
שלושה מענקי גוגנהיים (1967-8, 1973-4, 1982-3)
פרס פוליצר (1974)
פרס מרכז קנדי (1985)
חבר במכון של האקדמיה האמריקאית
חבר במכון לאמנויות ולספרות
עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
הערות שוליים

↑  נורמן לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים", לדורי, עמ' 506
↑  א. בארקין ומ. ברודי, "דונלד מרטינו", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592209805171  PLWABN: 9810666966305606  BnF: cb14026168g (data)  GND: 103776435  ISNI: 0000 0000 6309 1692  LCCN: n80144601  LNB: 000216646  MusicBrainz: 7080628e-7306-4169-819d-a118830bc5a2  NLA: 35639896  NTA: 30187218X  SELIBR: 265817  SNAC: w6s46wvk  Trove: 252603  VIAF: 22341208   WorldCat (עם VIAF): 22341208
ד'ת"ל

ד'ת"ל (4430)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-1 בספטמבר 669 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 20 בספטמבר 670. שנה מסוג זשה, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
ד'ת"ף

ד'ת"ף (4480)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 719 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 6 בספטמבר 720. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
דונלד מקלין

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1913 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  6 במרץ 1983 (בגיל 69) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  טריניטי הול St Ronan's School בית ספר גרשם 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 במרץ 1983 
 עיטורים:  עיטור הדגל האדום  עיטור הדגל האדום של העמל 
 בן או בת זוג:  Melinda Marling 
 
דונלד מקלין (באנגלית: Donald Durat Maclean; ‏25 במאי 1913 - 6 במרץ 1983) היה דיפלומט בריטי שריגל עבור ברית המועצות. הוא היה מאנשי רשת קיימברידג', חבורת מרגלים שפעלה כנגד מעצמות המערב והעבירה את סודותיהן לסובייטים לפני המלחמה הקרה ובמהלכה. בשנת 1951, כאשר נפל עליו חשד, ערק ביחד עם איש המודיעין גאי ברג'ס חברו לרשת, לברית המועצות וחי במוסקבה עד למותו.
ראשית דרכו

דונלד מקלין נולד בלונדון בשנת 1913 כבנו של פוליטיקאי מן המפלגה הליברלית הבריטית. בצעירותו למד באוניברסיטת קיימברידג'. באוניברסיטה התוודע מקלין לסטודנטים גאי ברג'ס, קים פילבי ואנטוני בלאנט כולם תומכי הקומוניזם. ארבעתם גויסו לשירותו של המודיעין הסובייטי בשנות השלושים על ידי סוכנים מהאגף לביון חוץ בנ.ק.וו.ד בפיקודו של אברהם סלוצקי. לימים הגיעו ארבעתם לתפקידים בכירים בשירות המודיעין ובשירות החוץ בבריטניה והעבירו את הסודות הכמוסים ביותר לברית המועצות. הכינוי שניתן להם כשנחשפו ברבות השנים היה רשת קיימברידג'.
בשנת 1935 הצטרף מקלין, שהיה כבר מגויס של המודיעין הסובייטי, למשרד החוץ הבריטי. מתוקף תפקידו הוא נחשף לחומרים חסויים והעביר, באמצעות מפעיליו, כמות רבה של צילומי מסמכים חסויים למוסקבה. בשנת 1937 הגיעה אל מקלין מפעילה חדשה, קיטי האריס (Kitty Harris‏; 1899-1966), אז בת 38, בת למשפחה יהודית מרוסיה שהיגרה ללונדון. האריס עברה בצעירותה לקנדה, הצטרפה למפלגה הקומוניסטית האמריקאית והפכה לסוכנת של השירותים החשאיים הסובייטיים.
פריז

בשנת 1938 נתמנה מקלין לתפקיד מזכיר שלישי בשגרירות בריטניה בפריז. קיטי האריס נלוותה אליו כאהובתו. הרומן ביניהם נמשך עד לשנת 1940 כאשר מקלין נשא לאשה את מלינדה מרלינג (Melinda Marling). באותה עת ערק למערב ולטר קריביצקי והיה לראשון מבכירי הביון הסובייטי שערקו למערב. בינואר 1940 הובא קריביצקי ללונדון על מנת להיחקר על ידי ה-MI5 - שירות הביון הבריטי. בין היתר מסר על 61 סוכנים סובייטים שפעלו בבריטניה שידע על קיומם אך לא ידע את שמותיהם. ביניהם מסר תיאור של שתי "חפרפרות" (אנשי שירותי הביון המוסרים מידע לשירותים זרים ועוינים), שהיטיב לתאר את דמותם והרקע שלהם. התיאורים תאמו את דמותם של דונלד מקלין וקים פילבי, חברי רשת קיימברידג', אך הביון הבריטי לא היה משוכנע בוודאות הזיהוי ולא המשיך בחקירה.
העברת סודות האטום

במאי 1940, כאשר הוורמכט התקדם בצרפת לקראת כיבושה. שב מקלין לבריטניה. הוא המשיך להעביר מידע למוסקבה מלונדון, ובספטמבר 1941, שלושה חודשים לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות דיווח למוסקבה כי בבריטניה מתבצע מיזם לפיתוח פצצת אורניום שתהיה לדבריו מוכנה תוך שנתיים. מידע זה היה נכון כי הבריטים ניסו בשלב זה לפתח נשק גרעיני במקביל לאמריקאים, אשר בסופו של דבר עלה על ידי האמריקאים לפתחו. ב-1944 נתמנה מקלין למשרת מזכיר ראשון של המחלקה לענייני גרמנית בשגרירות בריטניה בוושינגטון בירת ארצות הברית. היה זה בשיאו של פרויקט מנהטן לפיתוח פצצת אטום, כאשר ארצות הברית כבר התקדמה בו בצורה ניכרת, ומקלין מתוקף תפקידו ידע פרטים על הפרויקט והעביר על כך מידע ומסמכים חסויים לסובייטים.
עריקה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה המשיך מקלין בתפקידו בשגרירות בוושינגטון, וזאת עד לשנת 1948. מקלין היה מקור המידע העיקרי של סטלין על התכתובות שבין וינסטון צ'רצ'יל ופרנקלין רוזוולט, ובהמשך שבין מחליפיהם קלמנט אטלי והארי טרומן. אף על פי שלא העביר לסובייטים פרטים טכניים על פצצת האטום, הוא דיווח להם על ההתקדמות בפיתוחה. בשנת 1948 נתמנה מקלין לתפקיד ראש הלשכה בשגרירות הבריטית בקהיר. באותה עת הייתה בריטניה בגדר מעצמה אזורית במזרח התיכון, שהחזיקה גייסות באזור תעלת סואץ ובארץ ישראל. בשל כך הייתה משרתו של מקלין רבת חשיבות למפעיליו הסובייטים ששאפו לערער את מעמדם של בריטניה ושל מלכי ערב באזור.
בתקופת היותו בקהיר החל המתח הנפשי, הכרוך בניהול חיים כפולים של דיפלומט בריטי מצד אחד ומרגל בשרות הסובייטים מצד שני, לתת את אותותיו במקלין. הוא נהג להשתכר והסתבך בתגרות. אשתו הודיעה לשגריר כי בעלה חולה ועליו להגיע לרופא בלונדון. ב-1950 שב מקלין ללונדון וחזר לעבוד בעבודה משרדית במשרד החוץ. עיתונאי שפגש בו בלונדון תיאר אותו כמי שידיו רועדות, פניו צהובות וכל חזותו אומללה.
ב-1951 שם מקלין קץ לחייו הכפולים וערק לברית המועצות. היה זה כאשר לחברו של מקלין ברשת קיימברידג', גאי ברג'ס, נודע כי מקלין נמצא בחקירה של MI5 בחשד לריגול. ברג'ס סבר כי גם הוא בין החשודים, וביחד עם מקלין נמלטו למוסקבה. היה זה ביום הולדתו ה-38 ב-25 במאי 1951. באותו ערב חזר מקלין מעבודתו במשרד החוץ לביתו בקנט, אז הגיע גאי ברג'ס לביתו. לאחר שסעד את סעודת יום ההולדת נפרד מקלין לשלום מאשתו ומילדיו, נכנס למכוניתו של ברג'ס, ושניהם נסעו לסאות'המפטון שם עלו על מעבורת לצרפת, הגיעו לפריז ונעלמו.
היעלמותם של הדיפלומט ואיש המודיעין הבריטים, בשיאה של המלחמה הקרה, עורר הד רב בעולם ובתקשורת. פרס של 1,000 לירות שטרלינג הוצע למי שיגלה את מקום הימצאם. 15 אלף בלשי משטרה בכל רחבי אירופה ניסו להעלות על עקבותיהם וחקרו ידיעות שונות וסותרות על מקום הימצאם, אך ללא תוצאות.
למעשה הייתה מוסקבה יעד מנוסתם של השניים, אליה הגיעו במסלול שהוביל מצרפת לאיטליה ובהמשך לאוסטריה, ממנה לצ'כוסלובקיה ועד למוסקבה. בשנת 1953 הצטרפו אל מקלין במוסקבה אשתו מלינדה ושלושת ילדיו. לימים, בשנת 1965, עזבה מלינדה את מקלין ועברה לחיות עם עריק אחר, קים פילבי. בשנת 1968 עזבה את פילבי לאחר שמצא לו אהובה אחרת, אספה את ילדיה ועברה להתגורר בארצות הברית.
בשנת 1955 הודה משרד החוץ הבריטי כי מזה זמן ידוע לו שמקלין וברג'ס ערקו למוסקבה, לאחר שפעלו במשך שנים כמרגלים סובייטים.
חייו במוסקבה

מקלין חי חיים נוחים בברית המועצות. הוא קיבל אזרחות סובייטית, התגורר בדאצ'ה, עבד במשרד החוץ הסובייטי ובמכון הסובייטי לכלכלה עולמית וליחסים בינלאומיים. בשנת 1956 הופיעו הוא וברג'ס בגלוי במוסקבה. בשנת 1970 התפרסם בהוצאת ספרים בריטית ספרו British Foreign Policy Since Suez, 1956-68 (מדיניות החוץ הבריטית מאז סואץ, 1956-68). בספר מתח מקלין ביקורת, שנחזתה לאובייקטיבית, על מדיניות החוץ הבריטית ועל השתתפותה במבצע מוסקטר, שנערך באוקטובר 1956 על ידי כוחות משותפים של בריטניה וצרפת, שמטרתו הייתה השתלטות על תעלת סואץ בעקבות הלאמת התעלה על ידי מצרים.
שותפו של מקלין לעריקה גאי ברג'ס, שלא כמו מקלין, לא נקלט במוסקבה, הוא לא למד את השפה הרוסית, ומת כשתיין בשנת 1963.
גם במוסקבה המשיך ללוות את מקלין קונפליקט פנימי, הוא נשא דברים בפני דיסידנטים, מתנגדי המשטר ותרם כספים למשפחות אלה מהם שנאסרו. מקלין נפטר בשנת 1983 מהתקף לב. גופתו נשרפה ומעט מאפרו פוזר על קברו של גאי ברג'ס באנגליה.
קלסתרוניהם של ברג'ס (ימין) ומקלין (שמאל) על מודעת מבוקשים
ד'ת"ע

ד'ת"ע (4470)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-9 בספטמבר 709 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 29 באוגוסט 710. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דינוזאור בחיים!

ערך זה עוסק בסרט דינוזאורים. אם התכוונתם לתצוגה, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  בראט לאונרד 
 הופק בידי:  דייוויד קלארק Giant Screen Film Maryland Science Center
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  30 במרץ 2007 
 משך הקרנה:  40 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דינוזאור בחיים! (באנגלית: Dinosaurs Alive!) הוא סרט דוקומנטרי שיצא ב-30 במרץ 2007 בידי חברת IMAX באורך 40 דקות. סרט זה מציג בהנפשה ממוחשבת את חיי הדינוזאורים שחיו לפני כ-65–251 מיליון שנה ברחבי העולם ואת גילויים של דינוזאורים בסין ומונגוליה ובארצות הברית, בהם נמצאו שלדים רבים של דינוזאורים ויצורים דומים.
קריין הסרט הוא השחקן האמריקאי מייקל דאגלס.
הדינוזאורים הנראים בסרט

ארצות הברית:
סיסמוזאורוס (נחשב לדיפלודוקוס)
פטרוזאור - ככל הנראה פטרודקטילוס או מסדקטילוס
אלוזאורוס (מוזכר)
אפטוזאורוס (מוזכר)
סטגוזאורוס (מוזכר)
צלופיזיס
אפיגיה
רדונדזאורוס
פוסטוסוכוס
סין-מונגוליה:
ולוצירפטור
פרוטוצרטופס
אובירפטור
פינקוזאורוס (מתואר)
טרכיאה
טרבוזאורוס
טירנוזאורוס (מוזכר)
טריצרטופס (מוזכר)
קונפוציוסאורניס
מיקרורפטור (כשלד)
סינאורניתוזאורוס (כשלד)
ד'ת"ס

ד'ת"ס (4460)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-1 בספטמבר 699 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 17 בספטמבר 700. שנה מסוג בחה, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
די-קיור

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  רמת גן 
 מייסדים:  בועז משעולי 
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה) 
 www.d-cure.org.il
 
די-קיור - ריפוי סוכרת בישראל היא עמותה רשומה המהווה ארגון גג לחקר מחלת הסוכרת בישראל.
די-קיור נוסדה בשנת 2004 על ידי פרופ' איתמר רז ומר בועז משעולי, מתוך מטרה להוביל את המחקר למציאת תרופה לסוכרת ולסיבוכים הנגרמים ממנה. לעמותה מספר שותפים לדרך, כאשר השותפה המרכזית היא קרן ראסל ברי (Russell Berrie Foundation). בבסיס הקמת העמותה עמדה התחושה כי קיים חסר בגופי מחקר סוכרת המתמקדים בריפוי (Cure), לעומת הדגש הקיים במרבית המוסדות על טיפול (Care).
על פי העמותה, לישראל יתרונות יחסיים המאפשרים לה התמחות בחקר ריפוי הסוכרת, ובהם: מספר רב של מדענים ומוסדות ברמה גבוהה, המתמקדים בחקר הסוכרת; תעשיית ביוטכנולוגיה פורחת; עלות מחקר נמוכה יחסית הנובעת מרמת שכר נמוכה מאשר במדינות מפותחות אחרות; וכן קרבה גאוגרפית בין המוסדות, המאפשרת שיתוף פעולה יעיל.
פעולות העמותה

העמותה פועלת לשיתוף מדענים ומוסדות מחקר בישראל בחקר המחלה, במטרה להגדיל את קצב המחקר ואת ערכו המוסף. היא יוזמת שיתופי פעולה רב-תחומיים בחקר המחלה, בארץ ובעולם, ומקיימת כנסים בינלאומיים, מפגשים וסדנאות. כן היא תומכת במחקרים רלוונטיים לנושא בכל המוסדות האקדמיים בישראל, ומשתפת פעולה עם תעשיות היי-טק בישראל למציאת פתרונות חדשניים.
יוזמות נוספות של העמותה הן הקמת מרכזים לחקר הסוכרת וליישומו הראשוני בטיפול בחולים, כגון מרכז מחקר והשתלת תאי בטא, הקמת מרכז תזונה, ייזום תוכנית למניעת גורמי סיכון לסוכרת, ושיתופי פעולה עם גורמים המוכרים כמובילים בעולם בתחום הסוכרת.