stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרידריך הראשון, מלך וירטמברג
משפחתו

ב-15 באוקטובר 1780 התחתן פרידריך עם אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתם של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואוגוסטה, נסיכת בריטניה אחותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. ממנה היו לו 4 ילדים:
וילהלם הראשון, מלך וירטמברג (1781–1864).
קתרינה, נסיכת וירטמברג (1783–1835); התחתנה בשנת 1807 עם ז'רום בונפרטה, מלך וסטפאליה (1784–1860).
סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג (1783–1784).
פאול, נסיך וירטמברג (1785–1852).
ב-18 במאי 1797 התחתן פרידריך עם שארלוט, הנסיכה המלכותית, בתם של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. ממנה היה לו בת אחת שמתה בלדתה:
שארלוט, נסיכת וירטמברג (1798).
הערות שוליים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
פרידריך הראשון, מלך וירטמברג   בית וירטמברג   נולד:6 בנובמבר 1754 מת:30 באוקטובר 1816
| פרידריך השני | דוכסות וירטמברג   1797–1803 | שדרוג המדינה |
| הקמה חדשה | נסיכות הבוחר מוירטמברג   1803–1806 | שדרוג המדינה |
| הקמה חדשה | ממלכת וירטמברג   1806–1816 | וילהלם הראשון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810556500305606  BnF: cb10680884x (data)  GND: 118703218  ISNI: 0000 0003 8678 5453  LCCN: n84113592  NTA: 310420806  SUDOC: 157748251  VcBA: 495/69518  VIAF: 262690344   WorldCat (עם VIAF): 262690344 
פרידריך הראשון מלך וירטמברג
קטנא (נפה)

| --- | --- |
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  מחוז ריף דמשק
 בירת הנפה:  קטנא
 שטח:  995.48 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  207,245 (2004)
 קואורדינטות:  33°43′51″N 36°08′28″E﻿ / ﻿33.73083°N 36.14111°E﻿ / 33.73083; 36.14111
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת נפת קטנא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת קטנא (בערבית: منطقة قطنا) היא נפה במערב מחוז ריף דמשק שבסוריה. העיר המרכזית בנפה היא העיר קטנא. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2004 התגוררו בנפה 81,213 איש.
הנפה ממוקמת ממערב לעיר דמשק, בין הפרברים שלה לבין המדרונות הדרום-מזרחיים של הר החרמון והגבול הדרומי עם לבנון. הנפה מאופיינת באזור כפרי והררי ברובו, כאשר בחלקה הדרומי עובר הכביש המהיר מס' 7, אשר עובר בין דמשק לקו הגבול והעיר קוניטרה. משום שאזור זה מהווה את הנתיב הקצר ביותר בין הגבול הישראלי-סורי לבין עיר הבירה דמשק, הוא מאופיין בנוכחות צבאית רבה, בסיסים ומערכי הגנה מסוגים שונים.
במהלך מלחמת יום הכיפורים, שטחי הנפה היו חלק במובלעת הסורית שנכבשה על ידי צה"ל.
חלוקה לנאחיות

הנפה מחולקת ל-3 תת-נפות (נאחיות; נתוני האוכלוסייה לשנת 2004):
נאחיית קטנא (ناحية قطنا) - 146,344 איש.
נאחיית בית ג'אן (ناحية بيت جن) - 15,668 איש.
נאחיית סעסע (ناحية سعسع) - 45,233 איש.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קטלוג גליזה לכוכבים קרובים

קטלוג גְלִיזֶה לכוכבים קרובים (גרמנית: Katalog der Sterne näher, אנגלית: Catalogue of Nearby Stars) הוא קטלוג של כוכבים שמרחקם ממערכת השמש קטן מ-25 פארסק (81.5 שנות אור) שערך האסטרונום הגרמני וילהלם גליזה, יצא לראשונה בשנת 1957 וזכה מאז למספר תוספות ועדכונים.
המהדורות הראשונות

המהדורה הראשונה של הקטלוג יצאה לאור בשנת 1957 ונערכה על ידי וילהלם גליזה בלבד. הקטלוג במהדורה זו כלל 915 כוכבים ומערכות כוכבים שמרחקם ממערכת השמש לא עלה על 20 פארסק (65 שנות אור). הכוכבים בקטלוג סודרו על פי העליה הישרה שלהם וכוכבים ששייכים למערכת קיבלו תוספת של אות לטינית אחרי המספר הסידורי כדי להבחין ביניהם. כך למשל קיבל סיריוס A את הציון גליזה 244 A ובן זוגו קיבל את הציון גליזה 244 B. בשנת 1969 הוציא גליזה מהדורה מעודכנת של הקטלוג ובה 1,529 כוכבים שמרחקם ממערכת השמש לא עולה על 22 פארסק (72 שנות אור). מהדורה זו פורסמה בשפה האנגלית, לעומת המהדורה הראשונה שפורסמה בגרמנית, ועל מנת לשמור על הסדר המקורי על פי העלייה הישרה של כוכבי הקטלוג, הכוכבים שנוספו למהדורה זו קיבלו ציון עם נקודה עשרונית כדי למקמם בין שני כוכבים מהמדורה הראשונה. כך למשל קיבל הכוכב אלדברן את הציון גליזה 171.1.
התוספות והמהדורה השלישית

בשנת 1970 פרסם האסטרונום הבריטי ריצ'רד וולי תוספת של 850 כוכבים לקטלוג של גליזה. הוא מספר את הכוכבים בתוספת מ-9001 עד 9850. בעבר היה מקובל לציין כוכבים אלו עם הקידומת WO ואחריה המספר, אבל כיום משתמשים עבורם בקידומת GJ. בשנת 1979 פרסמו גליזה והאסטרונום הגרמני הרטמוט יארייס תוספת של 453 כוכבים לקטלוג. הקטלוג עם התוספות נקרא מאז קטלוג גליזה-יארייס ובסימון מקוצר GJ, במקום הקיצור GL שהיה מקובל עד אז. למרות זאת, הכוכבים בעלי ציון GJ עד 915 עדיין נקראים גם בשם "גליזה XXX", בעיקר כאשר אין להם שם מקובל יותר (למשל גליזה 229). הכוכבים שבתוספת חולקו לשתי קבוצות: הכוכבים שמרחקם היה בוודאות נמוך מ-23 פארסק מוספרו 1001 עד 1294 וכוכבים שמרחקם המדויק לא היה ידוע בזמן פרסום התוספת, אבל נראה שמרחקם לא עולה על 23 פארסק, מוספרו 2001 עד 2159.
בשנת 1991 פרסמו גליזה ויארייס את המהדורה השלישית של הקטלוג שכללה 3,803 כוכבים, מהם 1,388 כוכבים שלא הופיעו במהדורות הקודמות ובתוספות שלהן, ומוספרו 3001 עד 4388. כוכבים אלה מופיעים לפעמים עם הקידומת NN‏ (Not numbered) או עם הקידומת הרגילה GJ. בשנת 1998, כחמש שנים לאחר מותו של גליזה פרסם יארייס עדכון לקטלוג, אבל הגרסה הנפוצה היא עדיין המהדורה מ-1991, אם כי נעשו תיקונים של מיקום ומרחק הכוכבים שבקטלוג.
הערות שוליים

↑  W. Gliese: Katalog der Sterne näher ALS 20 Parsek für 1950.0, Astronomisches Rechen-Institut, Heidelberg (1957)
↑  W. Gliese: Catalogue of Nearby Stars, Veröffentlichungen des Astronomischen Rechen-Instituts Heidelberg, Nr. 22 (1969)
↑  W. Gliese & H. Jahreiß: Nearby Star Data Published 1969-1978, Astronomy and Astrophysics, Suppl. Ser. 38, p. 423 (1979)
↑  W. Gliese & H. Jahreiß: Preliminary Version of the Third Catalogue of Nearby Stars, The Astronomical Data Center CD-ROM: Selected Astronomical Catalogs (1991)
↑  J. Stauffer, A. M. Tanner, G. Bryden, S. Ramirez, B. Berriman, D. R. Ciardi, S. R. Kane, T. Mizusawa, A. Payne, P. Plavchan, K. von Braun, P. Wyatt & J. D. Kirkpatrick: Accurate Coordinates and 2MASS Cross Identifications for (Almost) All Gliese Catalog Star, Publications of the Astronomical Society of Pacific, Vol. 122, Iss. 894, p. 885 (2010)
קלרי סרבש

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 במאי 1911 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 בינואר 2007 (בגיל 95) 
 מוקד פעילות:  ישראל, הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט, Pálné Veres High School, Nemzeti Zenede 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  נבל 
 
קלרי סָרְבַש-ויְסגֶרבֶּר (Klari Szarvas-Weissgerber;‏ 12 במאי 1911 – 17 בינואר 2007) הייתה נבלאית ישראלית ומורה לנבל.
חייה

קלרה (קלרי) סרבש נולדה ב-1911 בבודפשט בירת הונגריה בבית יהודי מתבולל, בתם הבכורה של נלי (קורנליה) לבית וולפסון ופליקס סרבש, גינקולוג ומיילד, ולה אחות צעירה ממנה בשלוש שנים, אילי (אילונה).
מגיל שש למדה נגינה בפסנתר, ובגיל עשר עברה לנגינה בנבל. בנעוריה ובצעירותה הרבתה בסיורי הופעות ברחבי אירופה. בשנת 1932 נישאה ללאצי (לדיסלב) פטקי, שהיה מהנדס כימיה בהכשרתו ובמקצועו, אך העדיף את עיסוקו החלקי כמבקר מוזיקה.
בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, הציף גל אנטישמיות את אירופה ובעיקר את גרמניה. נגנים יהודים פוטרו מן התזמורות שבהן ניגנו. בשנת 1936 סייר הכנר ברוניסלב הוברמן בארצות אירופה ובחר את טובי הנגנים ליצור את הגרעין להקמת התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בשנת 1938 הזמין הוברמן את קלרי סרבש להצטרף לתזמורת, שחסרה נבלאי. היא הגיעה לביקור ניסיון של חמישה שבועות בארץ ישראל ולאחריו החליטה להיענות בחיוב להזמנתו של הוברמן. בספטמבר 1938 עלתה ארצה עם בעלה והתיישבה בתל אביב, שם המשיכה לחיות עד 1961, אז עברה לירושלים. בשנת 1940 נולדה לזוג בתם אילנה, אך כעבור חודשים אחדים החליטו להיפרד. בשנת 1946 נישאה סרבש ליוסף (בֶּפּוֹ, Beppo) וַיְסגֶרבֶּר, צ'לן בתזמורת הפילהרמונית. בנם רוני נולד בשנת 1947.
סרבש וויסגרבר הופיעו יחד גם בקונצרטים קאמריים, עד מותו של יוסף בסוף שנת 1954. סרבש זכתה בפרסים בתחרויות נבל באירופה לפני עלותה לארץ וכן שפטה בתחרות הנבל הבינלאומית בישראל. לצד נגינתה כחברה בתזמורת, הופיעה סרבש גם כסולנית עם תזמורות שונות.

כמו כן, לימדה נגינה בנבל. בין תלמידיה: עדנה בוכמן.
בשנות חייה בירושלים ניגנה סרבש בתזמורת הסימפונית ירושלים.
בשנותיה האחרונות, בהן לא יכלה עוד לגור לבדה, עברה סרבש מירושלים לחיפה, וגרה עם בתה אילנה ובעלה רפי, מקיץ 1997 ועד למותה ב-17 בינואר 2007.
בתה של סרבש, אילנה סיון, היא אלמנתו של רפאל (רפי) סיון (זוסמן) (1935–2011), פרופסור להנדסת חשמל בטכניון, מומחה לבקרה אוטומטית, שאף כיהן בתפקידי מִנהל בכירים במוסד. בנם אורי סיון (נכדהּ של סרבש) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה.

בנה, ד"ר רון (רוני) כוזר (Kuzar), הוא בלשן ופרופסור חבר בחוג לשפה וספרות אנגלית באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2008 יצא סרטו הדוקומנטרי של אורי סיון "מאחורי המיתרים" (33 דק'), על סבתו קלרי סרבש (הסרט הוקרן בפסטיבל קולנוע דרום ב-2009).

בשנת 2010 יצא סרטו הדוקומנטרי של סיון בשם "זובין ואני", הנסב על המנצח זובין מהטה ועל סבתו של אורי סיון, קלרי סרבש (הסרט שודר בערוץ 8 במסגרת הסדרה "גיבורי תרבות").
הערות שוליים

↑  36 מתחרים בפריטה על נבל, דבר, 7 בספטמבר 1959; תקוה ויינשטוק, המורה – שופטת, התלמידה – מנגנת, מעריב, 11 בספטמבר 1959.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3258 112X  LCCN: n2002127343  VIAF: 11674096   WorldCat (עם VIAF): 11674096
קוטר בגובה חזה

קוטר בגובה חזה (באנגלית: Diameter at breast height, בראשי תיבות DBH) הוא שיטה תקנית לבטא את הקוטר של גזע של עץ ניצב. שיטה זו היא אחת המדידות הנפוצות ביותר בתחום הדנדומטריה.
קליבר אלקטרוני יכול למדוד קוטר בגובה חזה (DBH) ולשלוח את המידע בבלוטות' למחשב נייד
קוטר של גזעי עצים נמדד בגובה החזה של אדם מבוגר. עם זאת, גובה זה מוגדר באופן שונה במדינות שונות ובמצבים שונים. המוסכמה כיום היא 1.3 מטרים מעל פני הקרקע. בחלק מהמדינות, דוגמת אוסטרליה, ניו זילנד, בורמה, הודו, מלזיה ודרום אפריקה מודדים את קוטר הגזע בגובה 1.4 מטרים, אבל בשל המחקר הפעיל מאוד בנושאי אלומטריה כפי שיושמו לגבי עצים ויערות, המוסכמה של 1.3 מטרים מתאימה טוב יותר. בעבר נהגו בארצות הברית להשתמש בגובה של 4.5 רגלים (1.37 מטרים). הקוטר הנמדד יכול להשתנות באופן משמעותי עם הגובה. עצי נוי נמדדים בדרך כלל בגובה 1.5 מטרים מפני הקרקע.
עם זאת, כמה חוקרים טוענים שיש לבטל את המונח DBH משום שהגבהים שבהם מודדים את הקוטר כל כך משתנים ומשום שהם יכולים להשפיע מאוד על חישובים בתחום הייעור כדוגמת ביומסה. במקום זאת הם מציעים מדד חדש Dx שבו ה-x מסמן את הגובה המדויק מהקרקע (ולאורך הגזע) שבו מודדים את הקוטר. לדוגמה, D130 מציין קוטר שנמדד בגובה 130 סנטימטרים מהקרקע ולאורך הגזע.
על מדרון, נקודת ההתייחסות "מעל הקרקע" נלקחת בדרך כלל כנקודה הגבוהה ביותר על הקרקע הנוגעת בגזע, אך יש המחשבים זאת בממוצע בין הנקודה הגבוהה והנמוכה ביותר. אם נקודת ה-DBH נופלת על אזור בגזע שהתנפח, נהוג למדוד את ההיקף מתחת לאזור הנפוח בנקודה שבה הקוטר הוא הקטן ביותר. הגדרות מעורפלות אחרות לקביעת המקום המדויק שבו למדוד את הקוטר מתוארות במאמר של Dahdouh-Guebas & Koedam מ-2006.
טריטק (Treetec), חברה שמקום מושבה במלבורן פיתחה מחשבון מקוון חינמי לקבוע את ה-DBH עבור עצים עם גזע מפוצל בהתייחס לתקן האוסטרלי להגנה על עצים באתרי פיתוח (AS 4970-2009 Protection of Trees on Development Sites).
שני המכשירים הנפוצים ביותר למדידת DBH הם סרט מידה למדידת ההיקף וקליבר:
סרט מדידת היקף (girthing tape) – מודד בפועל את ההיקף של העץ, כשיחידות המידה מכוילות בחלוקות של π סנטימטרים (3.14159 סנטימטרים). המדידה מניחה שחתך הרוחב של הגזע הוא מעגלי ומציגה ישירות את המדידה המחושבת של הקוטר. היא מדויקת למרבית עצי המטע.
קליבר למדידת עצים
קליבר (Tree caliper) - בנוי משתי זרועות מקבילות, האחת קבועה והשנייה יכולה להחליק לאורך סרגל. הקליברים מוחזקים בזווית ישרה לגזע כשהזרועות משני צדי הגזע. אפשר לשפר את דיוק המדידה של גזעים שאינם עגולים על ידי ממוצע בין שתי מדידות של הקליבר הנלקחות בזווית ישרה האחת מהשנייה. קיימים גם קליברים אלקטרוניים המאפשרים ביצוע מדידות מדויקות ביותר ושמירת המידע במאגר מידע לניתוח עתידי.
משתמשים ב-DBH על מנת להעריך את כמות העץ בעץ בודד או בחורשת עצים תוך שימוש במתאם האלומטרי שבין קוטר הגזע, גובה העץ והנפח. אפשר גם להשתמש בו להערכת גילם של עצים עתיקים, בתנאי שהגידול בקוטר הוא "מאפיין קבוע ובלתי הפיך של הגידול של העץ".
ביאורים

↑  Dendrometry, ענף בבוטניקה העוסק במדידות של ממדים שונים של עצים: גובה, קוטר, גיל וכו'
↑  Allometry, תחום המחקר של השינויים בפרופורציות של חלקים מגוף אורגניזם בזמן גדילה
הערות שוליים

↑  Cris Brack, PhD (UBC) Standard point on tree bole for measurement. Forest Measurement and Modelling.
↑  [https://www.biogeosciences.net/8/1081/2011/bg-8-1081-2011.pdf Feldpausch et al 2011, Height-diameter allometry of tropical forest trees. Biogeosciences 8, 1081-1106.
↑  How to Measure a Tree
↑  Paul, K.I. et al. 2017. Measurements of stem diameter: implications for individual- and stand-level errors. Environmental Monitoring and Assessment 189, 416.
↑  Brokaw, N. & J. Thompson, 2000.  The H for DBH.  Forest Ecology and Management 129: 89-91.
↑  Dahdouh-Guebas, Farid; Koedam, Nico (15 ביוני 2006). "Empirical estimate of the reliability of the use of the Point-Centred Quarter Method (PCQM): Solutions to ambiguous field situations and description of the PCQM+ protocol". Forest Ecology and Management. 228 (1): 1–18. doi:10.1016/j.foreco.2005.10.076 – via ScienceDirect. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Cashmore, Mark. "TREETEC - Tree Protection Zone (TPZ), Structural Root Zone (SRZ), DBH calculator". www.treetec.net.au.
↑  White, J. (1998). Estimating the Age of Large and Veteran Trees in Britain Forestry Commission Information Note 12. Surrey
ציונות בגרמניה

ניתן לחלק את ציונות גרמניה לארבע תקופות: הראשונה מהקונגרס הציוני העולמי הראשון ב-1897 ועד לסיום מלחמת העולם הראשונה. התקופה השנייה מסיום מלחמת העולם הראשונה בחוזה ורסאי וכינון רפובליקת ויימאר ב-1918 ועד עליית הנאצים לשלטון ב-1933. התקופה השלישית מתחילת שלטון הנאצים (וחקיקת חוקי נירנברג בפרט) עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. התקופה הרביעית החלה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, איחודה בשנית ועד עתה.
היסטוריה > קודם לקונגרס הציוני הראשון

רבים משורשיה של הציונות נעוצים ביהדות גרמניה. בנוסף לעובדה כי תנועת ההשכלה (ממקורותיה הרוחניים של הציונות) שאבה את כוחה מיהדות גרמניה, הרי בין מבשרי הציונות ניתן למנות את פעילותם של הרב צבי הירש קלישר והרב אליהו גוטמכר, הגותו של משה הס ואחרים.
היסטוריה > 1897 - 1918

חזונו של בנימין זאב הרצל להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, כפי שנוסח בתוכנית בזל, הכה גלים מעטים יחסית בקרב יהדות גרמניה באותה עת. יהודי גרמניה נהנו משוויון זכויות תחת "כתב הסובלנות", ועקב תנועת ההשכלה והיקף התנועה הרפורמית וההתבוללות הנרחבת, לא חשו בצורך שבפתרון "בעיית היהודים", כפי שהגדיר זאת הרצל. בעוד שבחלקים אחרים באירופה סבלו היהודים באורח קבע מרדיפות ומהפליה, ותחושת השייכות למדינה בה התגוררו הייתה נמוכה, אם בכלל, הרי שיהודי גרמניה ראו את עצמם כגרמנים לכל דבר, אך בעלי דת שונה ממרבית האוכלוסייה.
לכן, הציונות נחלה הצלחה לרוב בקרב בני הקהילות האורתודוקסיות שבגרמניה, או ביהודים בני מהגרים ממזרח אירופה ("אוסט-יודן"). כך או כך, השפעתה של הציונות בקרב יהדות גרמניה הייתה מעטה מבחינת היקף חבריה. שלושה חודשים לאחר הקונגרס הציוני הראשון, נוסדה התאחדות ציוני גרמניה ("Zionistische Vereinigung Für Deutschland", או בראשי-תיבות: 'ZFAD), אך היקף השפעתה היה מצומצם יחסית. באוניברסיטת ברלין הוקם בשנת 1899 סניף של "בר כוכבא", ואוטו ורבורג היה ממנהיגיה הבולטים של הציונות באותה תקופה.
לעומת ההיקף הקטן יחסית של יהודי גרמניה בתוך התנועה  הציונית, נודע להם משקל נרחב. הסיבה המרכזית לכך הייתה מעמדם הכלכלי האיתן יחסית והיותם לרוב בעלי השכלה אקדמאית נרחבת ביחס ליהודי מזרח-אירופה, שלעיתים קרובות נאסר עליהם כליל (או תחת הגבלות מחמירות) ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה.
היסטוריה > בין שתי מלחמות העולם

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה וספיחיה, נוצרה מציאות חדשה בגרמניה (אז "הרייך הגרמני", או "רפובליקת ויימאר"). תנועות לאומניות, כמו גם תנועות סוציאליסטיות, החלו לתפוס תאוצה ברחבי המדינה. כחלק מהתעוררות זו גם הציונות החלה לפרוח בקרב יהודי גרמניה. ניתן לשייך זאת גם להתחזקות האנטישמיות וגלי ההגירה הגדולים של יהודים ממזרח-אירופה אל תוך גרמניה.
בתקופה זו התווספו לשורות הציונות מקרב יהודי גרמניה מספר הוגי-דעות חשובים, ממעצבי פני הציונות בתקופה זו, ובכללם: שמואל הוגו ברגמן, פנחס רוזן (אז: פליקס רוזנבליט), אלפרד קלה, קורט בלומנפלד ואחרים.
היסטוריה > עליית הנאצים לשלטון

התחזקות הנאציזם בגרמניה, ובייחוד עם מינויו של אדולף היטלר בראשית 1933 לקנצלר גרמניה וחקיקת חוקי נירנברג שנתיים לאחר מכן, גרמה להתחזקות הציונות בקרב יהדות גרמניה. באופן מעניין, למשטר הנאצי באותה תקופה היה אינטרס משותף לעידוד העלייה היהודית לארץ-ישראל דאז. הפתרון הסופי וההחלטה על השמדה פיזית של היהודים תחת שלטון הרייך עדיין לא נהגה, והמדיניות בה נקט המשטר הנאצי היה כי מוטב לעודד את יהודי גרמניה לעזוב ברצונם את שטחי הרייך.
באותה תקופה נהנתה התנועה הציונית בגרמניה מתמיכת השלטונות, וביטאונה הרשמי של הציונות הגרמנית "יידישה רונדשאו" הפך לנפוץ, ועורכו רוברט ולטש הפך לאחד מדובריה הבולטים של היהדות הגרמנית.
המשטר הנאצי ערך הסכם עם התנועה הציונית שכונה בשם "הסכם העברה", שבו איפשר לעולים לארץ ישראל להוציא חלק מרכושם בהגדרת "ייצוא", במטרה לנשל את מרבית רכושם של היהודים ולפגוע בחרם האנטי-נאצי. החלטה זו עוררה גלי ביקורת כנגד התנועה הציונית, ויש שקראו לכך "ברית עם השטן".
גלי העלייה הגדולים של יהדות גרמניה, כחלק מהעלייה השלישית, יצרו בארץ ישראל מעמד בורגני, חיזקו את הערים החדשות, פיתחו תעשייה זעירה ומסחר ומוסדות תרבות ואקדמיה שונים. בד בבד, הלחץ הגובר והולך והביקוש הרב לסרטיפיקטים, גרם להאצת ולפיתוח תנועת ההעפלה.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה עד דורנו

עם סיום מלחמת העולם השנייה והבנת היקף ההרס שחוותה יהדות גרמניה, היוותה הציונות מענה מידי לשארית הפליטה שבגרמניה. גופים ציוניים שונים הוקמו ברחבי שתי מדינות גרמניה, המזרחית והמערבית, אולם בזו המזרחית, הממשל הקומוניסטי בתחילת שנות החמישים פתח במסע אנטי-ציוני.
כיום, פעילים ברחבי גרמניה מספר מוסדות ציוניים, בין השאר סניף של קק"ל בפרנקפורט, שליחים של הסוכנות היהודית בברלין ועוד.
הערות שוליים

↑  כך למשל, בשיאה, בשנת 1920 היו חברים בהתאחדות כ-20,000 חברים מתוך למעלה מחצי מיליון יהודים ברחבי המדינה.
↑  http://www.education.gov.il/tochniyot_limudim/history/ahi0005.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007476153005171
קונג

| --- | --- |

 מידע כללי
 ספיקה ממוצעת:  5,400 מ"ק לשנייה 
 יובלים:  Xe Kaman River, Xe Sap River, Xé Rôn 
 שפך:  Tonlé San 
 מדינות באגן הניקוז:  וייטנאם, לאוס, קמבודיה 
 
נהר קונג
ילד לאוטי קטן חותר בסירה על נהר הסקונג
נהר קונג (בלאית: ເຊກອງ; בקמרית: សេកុង; בווייטנאמית: sông Sê Kông) הוא נהר במרכז וייטנאם.
מקורו של הנהר במחוז Thừa Thiên–Huế שבמרכז וייטנאם, משם הוא זורם 480 קילומטרים (300 מיל) דרך דרום לאוס ומזרח קמבודיה. הוא מצטרף לנהר מקונג ליד העיירה Stung Treng בקמבודיה.
חלק מהנתיב שלו מהווה את גבול לאוס–קמבודיה.
יובלים

נהר Xe Kaman
קוטקה באסקט

מראה חיצוני של ההיכל הביתי, "סטבקו ארנה"
מועדון הספורט קוטקה (בפינית: Kotkan Työväen Palloilijat), היא קבוצת כדורסל פינית מהעיר קוטקה, המתמודדת בליגה הפינית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1927 כחלק מ"מועדון הספורט של קוטקה" (Kotkan Työväen Palloilijat). הקבוצה משתתפת בליגה הבכירה מאז הקמתה, ובמשך השנים שמרה על מקומה בצמרת הליגה וזכתה באליפויות ובגביעים.
היסטוריה > השתתפות באירופה

בעונת 1991/92 השתתפה הקבוצה בגביע ספורטה, ובהמשך בשלבים המוקדמים של הסופרוליג (1993, 1994, 1995). בעונת 2013/14 תשתתף בשלב הבתים של היורוצ'לנג'.
הקבוצה מארחת בסטבקו ארנה, המכיל 2,000 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הליגה הפינית :
אליפות (6): 1958, 1967, 1988, 1991, 1993, 1994
מקום שני:  1960, 1961, 1985, 1986, 1987, 1990, 2013
חצי גמר: 2002, 2003, 2004, 2007, 2011
הגביע הפיני :
זכייה (9): 1978, 1983, 1984, 1985, 1987, 1990, 1993, 2003, 2004
חצי גמר: 2013
קנת' ר. טימרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1953 (בן 70) ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  מרצה, סופר פוליטי ופעיל שמרני
 מקום לימודים:  קולג' גודארד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 http://www.kentimmerman.com/
 
קנת ר. טימרמן (באנגלית: Kenneth R. Timmerman; נולד ב-4 בנובמבר 1953) הוא סופר פוליטי ופעיל שמרני אמריקאי. חיבר את הספר "הטילטול: חשיפת את ג'סי ג'קסון האמיתי". טימרמן גם כתב על התפשטות הנשק להשמדה המונית במזרח התיכון. מומחה ל-Wikistrat (אנ'). היה המועמד הרפובליקאי לשנת 2012 להיות נציג מחוז מרילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית, אשר התמודד מול כריס ואן הולן הדמוקרט. טימרמן הפסיד לוואן הולן, כשהוא זוכה ב-33 אחוזים בעוד ואן הולן נתמך על ידי 63% מהבוחרים. בשנת 2000 היה טימרמן המועמד הרפובליקאי להיות סנטור ארצות הברית ממרילנד. טימרמן הוא מנכ"ל הקרן לדמוקרטיה באיראן (אנ'), ארגון הפועל לתמיכה בתנועות דמוקרטיות באיראן.
ביוגרפיה

נולד בניו יורק ב-1953. קיבל תואר ראשון ממכללת גודארד ב-1973 ותואר שני מאוניברסיטת בראון ב-1976. עבר לצרפת, שם עסק בקריירה כסופר, בשנת 1976 הוציא לאור רומן ונובלה.
בתחילת שנות ה-80 הפך טימרמן לכתב המזרח התיכון של "אטלנטה ג'ורנל-קונסטיטושן" (אנ') ופיתח מומחיות בנושאי המזרח התיכון וסחר בנשק. ב-1982 נלקח בשבי למשך 24 יום על ידי לוחמי גרילה של הפת"ח בלבנון. היה העיתונאי הראשון שכיסה את אירוע הפצצת החמושים האיסלאמים את שגרירות ארצות הברית ב-1983. בין השנים 1985 ל-1987 טימרמן כיסה כעיתונאי את מלחמת איראן–עיראק ואת תעשיית הנשק במזרח התיכון. זכה בפרס ג'ו פטרוסינו לחקר הדיווחים ב-1987 של קבוצת הרכש האיראנית.
בין השנים 1987 ל-1993 פרסם טימרמן את "חדשות ההגנה במזרח התיכון" והיה לכתב בינלאומי לבנושאי ביטחון אלקטרוני. כתב גם מונוגרפות למרכז שמעון ויזנטל על המאמצים של עיראק, של סוריה ושל לוב לרכוש נשק להשמדה המונית. בשנת 2006 היה מועמד לפרס נובל לשלום.
הערות שוליים

↑  "Conservative Timmerman tries to capitalize on shift in 8th Congressional District". MarylandReporter.com. October 8, 2012. Retrieved October 21, 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6t86x5q
קולקטיב המטופלים הסוציאליסטי

קולקטיב המטופלים הסוציאליסטים
קולקטיב החולים הסוציאליסטים (בגרמנית: Sozialistisches Patientenkollektiv; ידוע גם כ-SPK) היה קולקטיב של חולים שנוסד בהיידלברג שבגרמניה, בפברואר 1970, על ידי וולפגנג הובר. גרעין התוכנית האידאולוגית של ה-SPK ניתן לסיכום בסלוגן: "aus der Krankheit eine Waffe" (להפוך את המחלה לכלי נשק), אשר מייצג אתוס אשר בא לידי ביטוי פעיל ומתמשך תחת כנפיו של ארגון שנקרא כיום Patientenfront/Sozialistisches Patientenkollektiv(H) – PF/SPK)H)) (חזית החולים/קולקטיב החולים הסוציאליסטים). הקבוצה המקורית, ה-SPK, הכריזה מיוזמתה על פירוקה ביולי 1971, כנסיגה אסטרטגית.
הנחת ה-SPK היא כי החולי קיים כעובדה בלתי ניתנת להכחשה וכי הוא נגרם על ידי המערכת הקפיטליסטית. ה-SPK מקדם חולי כמחאה נגד הקפיטליזם, ומחשיב את המחלה כבסיס ליצירת המין האנושי. ה-SPK מתנגד לרופאים, בהתחשב בכך שהם המעמד השליט של הקפיטליזם ואחראים להרעלת המין האנושי. הטקסט המוכר ביותר של ה-PF/SPK(H) הוא הקומוניקט "aus der Krankheit eine Waffe", טקסט לו נכתבו הקדמות הן על ידי מייסד ה-SPK, וולפגנג הובר, הן על ידי הפילוסוף ז'אן-פול סארטר.
כשהם דוחים את התפקידים ואת האידאולוגיות המקושרים לרעיון המהפכני כהסבר מדעי, טענו פעילי ה-SPK ב-"aus der Krankheit eine Waffe", כי מי שטוען שהם רוצים "להתבונן בעובדות הפשוטות בקור רוח" הוא או "אידיוט" או "פושע מסוכן".
ההתפרקות ו-IZRU

עוד בטרם נעצר הובר ביוני 1971, התמוסס ה-SPK.‏ IZRU‏ (Information Zentrum Rote Volks-Universität - מרכז המידע של אוניברסיטת העם האדום) נוסד על ידי חברים לשעבר ב-SPK. עם זאת, IZRU לא היה ממשיך דרכו הרשמי, או אף הבלתי רשמי, של ה-SPK. הוא ארגן קונגרסים בין-לאומיים, ייסד עיתון (RVU‏ - Rote Volksuniversität - אוניברסיטת העם האדומה), תמך באסירים, והדפיס מחדש חלק מספרות ה-SPK.
ה-SPK כיום

מאז 1973, המשיך ה-SPK את דרכו כ-Patientenfront/Sozialistisches Patientenkollektiv(H) – PF/SPK)H)) (חזית החולים/קולקטיב החולים הסוציאליסטים). הייסוד מחדש של הקולקטיב כחזית החולים, הוכרז על ידי הובר בעת ששהה בתא בידוד בכלא סטאמהיים, אשר נקרא מאוחר יותר PF/SPK(H). כמייסד ה-SPK ו-PF/SPK(H), הפקיד הובר את כל העניינים המשפטיים הנוגעים לקבוצות בידיה של אינגבורג מילר, חברה פעילה ב-SPK מאז 1970, עורכת דין ובעלת תואר שני במדעי המחשב.
התעניינות והשפעה

הדיון הכתוב ב-SPK התעצם במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 והגיע לשיאו בסביבות 1980, אז צנח העניין בארגון לפני שטיפס שוב בתחילת-אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.
עם הפרויקטים שכללו ציטוטים והתייחסויות לקולטיב נמנים:
להקת האינדסטריאל והנויז, SPK, אשר נוסדה ב-1978 והתפרקה ב-1988, ואשר נקראה על שם הקולקטיב.
Surrealist Eylem Turkiye (פעולה סוריאליסטית טורקיה) - קבוצת סופרים, אמנים ואינטלקטואלים מאיזמיר, איסטנבול ואנקרה, אשר נוסדה ב-2007 והתפרקה ב-2013.
מגזין האינטרנט Cryzine, אשר מתייחס ל-SPK כבעל השפעה חשובה עליו, כמו גם עבודתו המוקדמת של קרל מרקס, הסוריאליסט אנדרה ברטון, וגאי דבורד.
פרנק קלסו

פרנק בנטון קלסו השני (באנגלית: Frank Benton Kelso II;‏ 11 ביולי 1933 - 23 ביוני 2013) היה קצין בדרגת אדמירל, ששירת בצי ארצות הברית ובשנים 1990–1994 היה ראש המבצעים הימיים. במחצית הראשונה של שנת 1993 הוא כיהן כמזכיר הצי בפועל.
ראשית חייו

פרנק קלסו נולד בפאייטוויל, טנסי. לאחר סיום לימודיו בבית ספר ציבורי הוא למד באוניברסיטת הדרום בסוואני, טנסי וב-1952 החל את הכשרתו באקדמיה הימית של ארצות הברית.