stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליז צ'ייני
ביוגרפיה

צ'ייני נולדה במדיסון שבויסקונסין, והיא בתם הבכורה של דיק צ'ייני ולין צ'ייני. אביה כיהן כחבר הקונגרס, כמזכיר ההגנה וכסגן נשיא ארצות הברית, ואמה עמדה בראש הקרן הלאומית למדעי הרוח.
היא סיימה ב-1988 תואר ראשון בקולורדו קולג' וב-1996 תואר JD במשפטים באוניברסיטת שיקגו. בשנים 1989–1993 עבדה בסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי ולאחר מכן עבדה בחברת הייעוץ של סגן מזכיר המדינה לשעבר ריצ'רד ארמיטאג', במשרד עורכי דין White & Case, וכן במחלקת המדינה.
ב-2002 מונתה צ'ייני לסגנית עוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב. היא התפטרה מהתפקיד על מנת לסייע לאביה ולג'ורג' ווקר בוש בקמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004. לאחר הבחירות חזרה למחלקת המדינה ומונתה לסגנית בכירה לעוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב. במהלך הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, סייעה לפרד תומפסון, ולאחר מכן למיט רומני.
ב-2009 ייסדה יחד עם ויליאם קריסטול ודברה בורלינגיים (אחותו של טייס טיסה 77 של אמריקן איירליינס שנחטפה והתרסקה לפנטגון במהלך פיגועי 11 בספטמבר), את ארגון "Keep America Safe", שפעל למנוע מנשיא ארצות הברית ברק אובמה לסגור את מתקן המעצר בגואנטנמו.
ב-2012 החלה לעבוד כפרשנית ברשת פוקס ניוז והתפטרה לאחר כשנה וחצי, אחרי שב-2013 הכריזה על כוונתה להתמודד מול מייק אנזי בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לסנאט. היא נשרה מהמרוץ לאחר שזכתה לשיעורי תמיכה נמוכים. במהלך הקמפיין הסתכסכה עם אחותה מרי, לאחר שהביעה עמדה נגד נישואים חד-מיניים, דבריה של צ'ייני זכו לביקורת פומבית בפייסבוק מצד מרי שהיא לסבית, ובת זוגה.
ביוגרפיה > בבית הנבחרים האמריקאי > ההסתערות על הקפיטול והדחתה

ב-12 בינואר 2021, בעקבות ההסתערות על הקפיטול, הודיעה צ'ייני כי תצביע בעד הליך ההדחה נגד הנשיא דונלד טראמפ, ואמרה כי "מעולם לא הייתה בגידה גדולה יותר" שבוצעה בידי נשיא ארצות הברית. צ'ייני, יו"ר הוועידה הרפובליקנית בבית הנבחרים ולפיכך השלישית בהיררכיה הרפובליקנית בבית הנבחרים אחרי קווין מקארתי וסטיב סקליס, היא הרפובליקנית הבכירה ביותר אשר הביעה תמיכה בהדחתו של טראמפ. בפברואר 2021 התקיימה הצבעה בסיעה הרפובליקנית בו נערכה הצבעה על הדחתה של צ'ייני מתפקידה בהנהגת המפלגה, אך הניסיון נכשל.
בתגובה לנסיקת הקריאות של תומכי טראמפ במפלגה הרפובליקנית להדיח אותה מתפקיד יו"ר הוועידה הרפובליקנית בבית הנבחרים, חיברה צ'ייני מאמר דעה אשר פורסם ב-5 במאי 2021 ב"וושינגטון פוסט" בכותרת ”המפלגה הרפובליקנית נמצאת בנקודת מפנה. ההיסטוריה צופה בנו.” במאמר דעה שבה על עמדותיה בדבר דבקות בעקרונות חוקת ארצות הברית, שמירה על החוק והגנה על "עקרונות היסוד אשר מחזקים ומבטיחים את החופש והתהליך הדמוקרטי שלנו". הסנאטורית ג'וני ארנסט מתחה ביקורת על מאמצי הרפוביקנים להדיח את צ'ייני מהנהגת המפלגה, והשוותה את המהלך לתרבות הביטול. לצדה של צ'ייני התייצבו אישים בכירים במפלגה הרפובליקנית, בהם מיץ' מקונל, ג'ורג' ווקר בוש ופול ראיין. ב-12 במאי צ'ייני הודחה באורח רשמי מתפקידה כיו"ר הוועידה הרפובליקנית בבית הנבחרים, כשבניגוד לפעם קודמת תמך בהדחתה קווין מקארתי, מנהיג הרפובליקנים בקונגרס. הרפובליקנים שתמכו בהדחתה, טענו שההתקפות החוזרות ונשנות שלה על טראמפ אינן מועילות למפלגה אלא מהוות הפרעה, ופגיעה במטרה של המפלגה לזכות בחזרה ברוב בבית הנבחרים. עם זאת, הדחתה התקיימה בהצבעה קולית מאחורי דלתיים סגורים (במקום בהצבעה חשאית) ולפיכך לא ניתן לאמוד את שיעור התמיכה של הסיעה בהדחה. בסקר שערכה cbs כ-80% מהרפובליקנים תמכו בהדחת צ'ייני ו-20% התנגדו. במקומה נבחרה אליס סטפניק שנתמכה על ידי טראמפ.
חיים אישיים

צ'ייני נשואה לפיליפ פרי ששימש כיועץ המשפטי של המחלקה לביטחון המולדת ואם לחמישה ילדים.
איוואן זבלין

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1820 (יוליאני) טבר, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 בדצמבר 1908 (יוליאני) (בגיל 88) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית העלמין וגנקובסקויה 
 תחום יצירה:  היסטוריה, ארכאולוגיה, היסטוריה של רוסיה 
 חתימה:   
 
איוואן זבלין (Ivan Zabelin; ‏ 29 בספטמבר 1820 - 13 בינואר 1909) היה היסטוריון וארכאולוג רוסי בעל נטייה סלבופילית שסייע בהקמת המוזיאון הלאומי להיסטוריה בכיכר האדומה וניהל מוסד זה עד 1906. הוא היה הסמכות הבכירה בהיסטוריה של העיר מוסקבה ודמות מפתח בלאומיות הרומנטית הרוסית של המאה ה-19.
ביוגרפיה

זבלין הצטרף לצוות הקרמלין של מוסקבה בשנת 1837. בהשפעת חוקרים כמו איבן סנגירב ופבל סטרוייב. זבלין היה מהראשונים שחקרו את ההיסטוריה של הפרברים והמנזרים של מוסקבה. זבלין למד את ההיסטוריה של עיבוד מתכת ועבודת אמייל ברוסיה של ימי הביניים. הוא גם נחשב למומחה לציור אייקונים ואדריכלות מוסקובית.
בשנת 1859 הזמין הרוזן סרגיי סטרוגנוב את זבלין לחפור את קברי הטומולוס הסקיתיים בדרום רוסיה ובחצי האי קרים. הוא פעל להחדרת שיטות סטרטיגרפיות בארכאולוגיית השדה הרוסית. הוא זה שחפר את קבר צ'רטומליק, אחד הקברים הסקיתיים הגדולים ביותר. הממצאים שלו הם כעת חלק מאוסף מוזיאון הארמיטאז'. זבלין איחד כוחות עם הרוזן אלכסי אובארוב בהקמת החברה הארכאולוגית הרוסית (ב-1864). הוא סיכם את ממצאיו ב-The Antiquities of Herodotus's Scythia 1866, 1873.
בשנת 1873 עזב זבלין את העיסוקים הארכאולוגיים והקדיש את עצמו לחקר מוסקוביה של סוף ימי הביניים. הוא עמד בראש האגודה להיסטוריה וארכאולוגיה של מוסקבה בין השנים 1872 ו-1888 והיה נערץ על ידי האמנים הלאומיים הרומנטיים כמו אנדריי ריאבושקין, סרגיי מאליוטין וויקטור וסנצוב.  בשנת 1894 נבחר זבלין לאקדמיה למדעים של פטרבורג.
זבלין האמין ש"נשמת העם" מתבטאת לא כל כך במוסדות המדינה ובהיסטוריה הפוליטית (כפי שקבעו עמיתיו הגרמנים) אלא בפרטים השוטפים של חיי הבית ויחסי המשפחה. הוא הרחיב את דעותיו בסדרת המונוגרפיות המפרטות את "החיים הפרטיים של העם הרוסי" במאות ה-16 וה-17.
הטרילוגיה הגדולה של זבלין "חיי הבית של הצארים הרוסים" (1862), "חיי הבית של הצארינות הרוסיות" (1872) עדיין מצוטטים על ידי היסטוריונים מודרניים. הספר שלו "ההיסטוריה של החיים הרוסיים בזמנים הקדומים ביותר" נותר בלתי גמור.
הערות שוליים

↑  ЗАБЕЛИН ИВАН ЕГОРОВИЧ (17.09.1820-31.12.1908), web.archive.org, ‏2012-04-26
↑  Trubachev, S.S. (1892). "Пятидесятилетие ученой деятельности И.Е. Забелина". Istorichesky Vestnik. 48 (6): 746–757.
↑  Russian Humanitarian Dictionary
↑  Забелин Иван Егорович / Большая советская энциклопедия, gatchina3000.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307828805171  PLWABN: 9810681120105606  BNE: XX1158620  BnF: cb137422370 (data)  GND: 119426420  ISNI: 0000 0001 1025 0132  LCCN: n85132496  LNB: 000029658  NKC: js20020925182  NTA: 067795021  RKD: 451447  RSL: 000081223  SELIBR: 235069  SUDOC: 08053709X  Trove: 1092957  ULAN: 500328454  VIAF: 37095382   WorldCat (עם VIAF): 37095382
בונדסראט

ערך זה עוסק בבית העליון של הפרלמנט הגרמני. אם התכוונתם לבית העליון של הפרלמנט האוסטרי שנקרא גם הוא בונדסראט, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 סוג:  בית עליון
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  23 במאי 1949 – הווה (75 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  69
 
 מנהיגים
 נשיא הבונדסראט:  מנואלה שווזיג, SPD החל מ-1 בנובמבר 2023
 סגן נשיא ראשון:  פטר צ'נצ'ר, SPD החל מ-1 בנובמבר 2023
 סגן נשיא שני:  אנקה רלינגר, SPD החל מ-1 בנובמבר 2023
 משכן
 
 בית הלורדים הפרוסי, ברלין, גרמניה
 קואורדינטות:  52°30′33″N 13°22′53″E﻿ / ﻿52.50916667°N 13.38138889°E﻿ / 52.50916667; 13.38138889
 אתר אינטרנט
 www.bundesrat.de
 
בּוּנדֶסרָאט (בגרמנית: Bundesrat, "המועצה הפדרלית") הוא גוף פרלמנטרי המייצג את 16 מדינות המשנה המרכיבות את גרמניה ברמה הפדרלית, והוא משמש כבית העליון של הפרלמנט הגרמני. מקום מושבו של מוסד זה הוא במקום שבו ישב בעבר בית הלורדים של פרוסיה, בברלין. הבונדסראט לוקח חלק בתהליך החקיקה לצד הבונדסטאג. חוקים הנוגעים לסמכויות המדינות וכן כל שינוי חוקתי חייבים את אישורו.
הרכב

הרכבו של הבונדסראט שונה מהרכבם של גופים פרלמנטריים דומים, כלומר כאלה שמייצגים מדינות משנה בפדרציה (כגון מועצת הפדרציה של רוסיה או הסנאט של ארצות הברית). חברי הבונדסראט אינם נבחרים על ידי הציבור בבחירות כלליות, או על ידי הפרלמנטים של המדינות, אלא הם ממונים על ידי הממשלה של המדינה שלהם, שבדרך כלל הם גם חברים בה. לרוב, משלחת המדינה לבונדסראט כוללת את ראש הממשלה של המדינה, ועוד כמה מחברי הקבינט שלו.
הייצוג של המדינות בבונדסראט איננו שווה, והוא נקבע על פי מספר הקולות באוכלוסיית כל מדינה. קבינט המדינה רשאי לשלוח לבונדסראט נציגים ככל שמאפשר מספר הקולות של המדינה; לחלופין, הוא יכול לשלוח נציג בודד, שקולו שווה למספר המושבים של המדינה אותה הוא מייצג. מאחר שהבחירות למדינות אינן מתואמות עם הבחירות הכלליות בגרמניה, ויכולות למעשה להתקיים בכל זמן שהוא, משתנה הרכב הבונדסראט מעת לעת בהתאם לבחירות במדינות גרמניה, ועמו גם הרוב של צד פוליטי זה או אחר.
חלוקת הנציגים בין המדינות מבוססת על החוקה הגרמנית. מספר הנציגים של כל מדינה מבוסס על שיעור האוכלוסייה במדינה, אולם הוא מתוקן בצורה כזאת, שלמדינות הקטנות יהיה ייצוג גדול יותר ממה ששיעור האוכלוסייה בלבד יכול היה להעניק להן. לכל מדינה יש לכל הפחות שלושה נציגים, מעבר לכך, ייצוגה גדל ככל שאוכלוסייתה גדולה יותר, אולם מספר הנציגים למדינה לא עולה על שישה:
למדינות שבהן יותר משני מיליון תושבים יהיו ארבעה נציגים.
למדינות שבהן יותר משישה מיליון תושבים יהיו חמישה נציגים.
למדינות שבהן יותר משבעה מיליון יהיו שישה נציגים.
ע"פ שיטה זו יוצא שלמדינה בעלת אוכלוסייה גדולה, כמו נורדריין-וסטפאליה, שבה למעלה מ-18 מיליון תושבים, יש שישה נציגים בבונדסראט, כלומר נציג אחד לכל שלושה מיליון תושבים; ואילו למדינה כמו ברמן, שהיא בעלת אוכלוסייה של 660 אלף תושבים, יש שלושה נציגים, כלומר נציג אחד לכל 220 אלף תושבים. מספר הנציגים לכל מדינה ביחס לכמות האוכלוסייה שלה מפורט בטבלה הבאה:
| המדינה | המדינה | אוכלוסייה | מספר נציגים |
| --- | --- | --- | --- |
|  | באדן-וירטמברג  Baden-Württemberg | 10,880,000 | 6 |
|  | בוואריה  Bayern | 12,844,000 | 6 |
|  | ברלין  Berlin | 3,520,000 | 4 |
|  | ברנדנבורג  Brandenburg | 2,485,000 | 4 |
|  | ברמן  Bremen | 671,000 | 3 |
|  | המבורג  Hamburg | 1,787,000 | 3 |
|  | הסן  Hessen | 6,176,000 | 5 |
|  | מקלנבורג-מערב פומרניה  Mecklenburg-Vorpommern | 1,612,000 | 3 |
|  | סקסוניה התחתונה  Niedersachsen | 7,927,000 | 6 |
|  | נורדריין-וסטפאליה  Nordrhein-Westfalen | 17,865,000 | 6 |
|  | ריינלנד-פפאלץ  Rheinland-Pfalz | 4,053,000 | 4 |
|  | חבל הסאר  Saarland | 996,000 | 3 |
|  | סקסוניה  Sachsen | 4,085,000 | 4 |
|  | סקסוניה-אנהלט  Sachsen-Anhalt | 2,245,000 | 4 |
|  | שלזוויג-הולשטיין  Schleswig-Holstein | 2,859,000 | 4 |
|  | תורינגיה  Thüringen | 2,171,000 | 4 |
ההצבעות

בניגוד לפרלמנטים דומים, הנציגים לבונדסראט מכל מדינה שהיא נדרשים לפעול בהצבעות כגוף אחד (כיוון שהקול אינו שייך לכל נציג, אלא למדינה שהוא מייצג). יתרה מזאת, ישנה אפשרות (והיא אפילו מקובלת), שרק נציג אחד מטעם המשלחת של המדינה (ראש המשלחת – בדרך כלל מדובר בראש ממשלת המדינה), מצביע בשביל כל נציגי המדינה, אפילו אם הם נוכחים.
בשל העובדה שממשלות קואליציה שכיחות במדינות גרמניה, לעיתים קרובות בוחרות המדינות להימנע בהצבעה במקרה שאין הסכמה בקואליציה על עמדה אחת. מכיוון שכל החלטה של הבונדסראט דורשת רוב מוחלט, להימנעות מהצבעה יש השפעה אפקטיבית ביותר. הצבעה נגד הצעה, בניגוד לעמדת המדינה, פוסלת את ייצוגה של המדינה בהצבעה.
נשיאות

יו"ר נשיאות הבונדסראט הוא התפקיד הרביעי בחשיבותו בגרמניה אחרי נשיא גרמניה, יו"ר הבונדסטאג והקנצלר, ולפני נשיא בית המשפט הפדרלי לחוקה.
ע"פ המסורת, תפקיד הנשיא עובר מדי שנה בין ראשי המדינות. נשיא הבונדסראט מכנס את ישיבות המליאה ומנהל אותן והוא האחראי באופן רשמי לייצג את הרפובליקה הפדרלית הגרמנית בעניינים של הבונדסראט. הנשיא נעזר בשני סגנים, שתפקידם לייעץ לו ולמלא את מקומו בהיעדרו. שלושתם יחד משמשים כוועד המנהל של הבונדסראט.
מבנה ארגוני

בשל העובדה שהבונדסראט קטן מאוד בהשוואה לבונדסטאג, וכן בשל העובדה שהוא מתואם עם הממשלות של המדינות, בניגוד לפרלמנטים אחרים, הוא אינו נזקק למבנה הארגוני הנרחב של הבונדסטאג. הבונדסראט מתכנס בדרך כלל אחת לחודש, לישיבת מליאה, שמטרתה לאשר חוק שהוכן בוועדה. לשם השוואה, בבונדסטאג מתנהלות כחמישים ישיבות מליאה בשנה. הנציגים בבונדסראט נוכחים בישיבות הוועדה לעיתים נדירות בלבד, במקום זאת הם מאצילים את הסמכות הזאת על פקידים ממשלתיים במשרדים שלהם. הנציגים עצמם, נוטים לשהות יותר זמן בעיר הבירה של המדינה שלהם, מאשר בבירה הפדרלית.
כוח וסמכות

הסמכות החקיקתית של הבונדסראט פחותה אמנם מזו של הבונדסטאג, אולם למרות זאת יש לו תפקיד חיוני בחקיקה. הממשלה הפדרלית נדרשת קודם כול להציג את יוזמות החקיקה שלה בפני הבונדסראט, ורק לאחר מכן ההצעה יכולה לעבור אל הבונדסטאג. כמו כן, נדרש אישורו של הבונדסראט בכל חקיקה הנוגעת למדיניות אזורית, במקומות שבהם חוק היסוד העניק את הסמכות למדינות או במקרים בהם המדינות אחראיות לפקח על חוקים פדרליים. במשך השנים הוסיף לעצמו הבונדסראט את האחריות על כל טווח החוקים המשפיעים על ענייניהן של המדינות. ב-1949 רק 10 אחוזים מהחוקים הפדרליים השפיעו על המדינות ודרשו את אישורו של הבונדסראט; אולם ב-1993 קרוב ל-60 אחוזים מהחוקים הפדרליים דרשו את הסכמתו של הבונדסראט.
חוק היסוד מעניק לבונדסראט גם זכות וטו על חקיקה. כנגד שינויי חקיקה נדרשים שני שלישים מהקולות, שנותנים לבונדסראט וטו מוחלט נגד השינוי החקיקתי המוצע. כנגד כל חקיקה אחרת, לבונדסראט אין וטו מוחלט, אלא וטו משהה, וגם וטו זה, יכול להתבטל על ידי העברה מחודשת של החוק. חוק שנתקל בווטו מוחלט בבונדסראט, יכול לעבור שוב בבונדסטאג, אולם לשם כך יש צורך ברוב של שני שלישים. במקרה ונעשה שימוש בווטו מוחלט, יכולים הבונדסטאג, הבונדסראט או הממשלה לכנס ועידה משותפת שתנסה למצוא פשרה. אם נמצאה פשרה, היא איננה ניתנת לשינוי, ושני הבתים (הבונדסטאג והבונדסראט) נדרשים לקבלה כפי שהיא. הכוח הפוליטי של הווטו המוחלט ניכר במיוחד כאשר למפלגות האופוזיציה יש רוב בבונדסראט. מציאות זו הפכה לכמעט קבועה בין השנים 1991 ו-2005. במציאות כזו, האופוזיציה יכולה למעשה לאיים על כל תוכניות החקיקה של הממשלה. חלוקה זו של כוחות השלטון, עלולה להביא כאמור למצב של חוסר הסכמה בין שני בתי הפרלמנט, מה שיכול להקשות מאוד על ניהול המדינה.
ביקורת

יש הטוענים כי שיטה זו המאפשרת מצב של רוב שונה בשני הבתים מבטיחה כי כל חקיקה כאשר היא תאושר תזכה לתמיכה של חלק נרחב מהספקטרום הפוליטי. שיטה זו המחייבת יצירת קונצנזוס בהחלטות היא יקרת ערך וחיונית במיוחד בגרמניה שלאחר האיחוד. הייצוג הפורמלי של המדינות בקבלת ההחלטות ברמה הפדרלית באמצעות הבונדסראט מבטיח את קיומה של במה לתיאום מדיניוּת בין המדינוֹת לבין הממשלה הפדרלית. הצורך בתיאום זה נחוץ במיוחד למדינות מזרח גרמניה. הבונדסראט לטענתם משמש בתפקיד מנגנון השליטה על הבונדסטאג על יד יצירת מערכת של איזונים ובלמים.
מנגד יש הטוענים כי ניגוד ברוב בין הבתים יכול להביא לעסקאות פוליטיות בחדרי חדרים, כאשר ההחלטות החשובות יינתנו בידיהם של מנהיגים של קבוצות קטנות והבונדסטאג יישאר עם הבחירה בין להיכנע להן לבין להישאר בלי כלום. קיימות הצעות של גופים שונים בגרמניה לרפורמה בבונדסראט ולשינוי הרכבו להרכב הדומה לזה של הסנאט האמריקני. בדרך זו טוענים כי הפופולריות של המוסד תעלה, הבירוקרטיה תפחת וכן תפחת האפשרות לרוב מנוגד מה שיהפוך את הליכי החקיקה לשקופים יותר ויציב על פי הטענות סטנדרט של יותר דמוקרטיה ופחות בירוקרטיה.
היסטוריה

הבונדסראט הגרמני נוסד לראשונה יחד עם האימפריה הגרמנית ב-1871, והחליף גוף בעל אותו שם ואותן סמכויות שהיה בקונפדרציה הצפון-גרמנית. בחוקת ויימאר ב-1919 הוחלף הבונדסראט ברייכסראט (Reichsrat;‏ 1919–1934).
צירי הבונדסראט המקורי, כמו אלו של הרייכסראט, מונו על ידי ממשלות המדינות השונות, כמו היום, אולם אז ברוב המקרים מונו פקידי ממשל רמי דרג ולא חברי ממשלה. לבונדסראט המקורי היה כוח רב. כל הצעת חוק הייתה זקוקה לאישורו מה שהפך את הצירים בו לשווי ערך לנבחרי הציבור שברייכסטאג.
לרייכסראט שהחליף את הבונדסראט הייתה השפעה פחותה בהרבה, שכן הוא יכל רק להטיל וטו על הצעות חוק. אמנם וטו זה יכול היה להידחות על ידי הרייכסטאג, אולם לצורך כך הרייכסטאג נדרש לרוב של שני שלישים, ומכיוון שהיה מפוצל להרבה מפלגות, ברוב המקרים הצעת חוק שבוטלה על ידי הרייכסראט בווטו למעשה בוטלה סופית, שכן לא היו מספיק קולות ברייכסטאג כדי לדחות את הווטו.
הרכבו הנוכחי של הבונדסראט

| המדינה | המדינה | אוכלוסייה | מספר נציגים | המפלגות המיוצגות | שיוך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | באדן-וירטמברג  Baden-Württemberg | 10,880,000 | 6 | הירוקים, CDU | נייטרליים, ממשלה |
|  | בוואריה  Bayern | 12,844,000 | 6 | CSU, הבוחרים החפשיים | נייטרליים |
|  | ברלין  Berlin | 3,520,000 | 4 | SPD, השמאל, הירוקים | נייטרליים, ממשלה |
|  | ברנדנבורג  Brandenburg | 2,485,000 | 4 | SPD, CDU, הירוקים | נייטרליים, ממשלה |
|  | ברמן  Bremen | 671,000 | 3 | SPD, הירוקים, השמאל | ממשלה |
|  | המבורג  Hamburg | 1,787,000 | 3 | SPD, הירוקים | ממשלה |
|  | הסן  Hessen | 6,176,000 | 5 | CDU, הירוקים | נייטרליים, ממשלה |
|  | מקלנבורג-מערב פומרניה  Mecklenburg-Vorpommern | 1,612,000 | 3 | SPD, השמאל | נייטרליים, ממשלה |
|  | סקסוניה התחתונה  Niedersachsen | 7,927,000 | 6 | SPD, CDU | נייטרליים, ממשלה |
|  | נורדריין-וסטפאליה  Nordrhein-Westfalen | 17,865,000 | 6 | CDU, ירוקים | נייטרליים, ממשלה |
|  | ריינלנד-פפאלץ  Rheinland-Pfalz | 4,053,000 | 4 | SPD, FDP, הירוקים | ממשלה |
|  | חבל הסאר  Saarland | 996,000 | 3 | SPD | ממשלה |
|  | סקסוניה  Sachsen | 4,085,000 | 4 | CDU, SPD, ירוקים | נייטרליים, ממשלה |
|  | סקסוניה-אנהלט  Sachsen-Anhalt | 2,245,000 | 4 | CDU, SPD, FDP | נייטרליים, ממשלה |
|  | שלזוויג-הולשטיין  Schleswig-Holstein | 2,859,000 | 4 | CDU, ירוקים | נייטרליים, ממשלה |
|  | תורינגיה  Thüringen | 2,171,000 | 4 | השמאל, SPD, הירוקים | נייטרליים, ממשלה |
ראו גם

פוליטיקה של גרמניה
בונדסטאג
בתי מחוקקים לפי מדינה
היירם ברטון

היירם רודני ברטון (באנגלית: Hiram Rodney Burton‏; 13 בנובמבר 1841 – 17 ביוני 1927) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי מלואיס, דלאוור. ברטון, חבר במפלגה הרפובליקנית, כיהן שתי קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור בין השנים 1905 ל-1909.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

ברטון נולד ב-13 בנובמבר 1841 בלואיס, דלאוור. אמו הייתה רות האן רודני. הוא למד באקדמיית סנט פיטר בלואיס, לימד במשך שנתיים בבתי הספר במחוז סאסקס, ועסק בעסקי המוצרים היבשים בוושינגטון הבירה, מ-1862 עד 1865. ברטון סיים את לימודיו במחלקה הרפואית של אוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה בשנת 1868 ועסק ברפואה בפרנקפורד, דלאוור, מ-1868 עד 1872, אז חזר ללואיס.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית ופוליטית

מ-1877 עד 1888, ברטון היה סגן גבאי המכס של נמל לואיס והיה עוזר מנתח בפועל בשירות בית החולים של הצי מ-1890 עד 1893. הוא התמודד ללא הצלחה לסנאט של המדינה ב-1898 ושימש כציר בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1896, 1900 ו-1908.
ברטון נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1904 ונבחר מחדש ב-1906. במהלך הקדנציות הללו, הוא כיהן ברוב הרפובליקני בקונגרסים ה-59 וה-60, במהלך ממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט. הוא ביקש להיבחר מחדש ב-1908 אך איבד את מועמדות מפלגתו לעורך הדין ויליאם ה. הילד, שהמשיך לזכות בבחירות הכלליות וכיהן בקונגרס. ברטון כיהן שתי קדנציות, מ-4 במרץ 1905 ועד 3 במרץ 1909. לאחר שעזב את תפקידו, הוא חידש את העיסוק ברפואה בלואיס.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

ברטון מת ב-17 ביוני 1927 בלואיס, דלאוור ונקבר בחצר הכנסייה האפיסקופלית של סנט פול בג'ורג'טאון, דלאוור. ביתו בלואיס נמצא בבעלות ה-Lewes Historical Society ופתוח לציבור.
ביתו של היירם ר. ברטון ב-Lewes
פנינה טורנה

| --- | --- |

פנינה טורנה, 2008
 לידה:  25 בנובמבר 1962 (בת 62) רמת אביב, ישראל 
 שם לידה:  פרלה עסיס
 מדינה:  ישראל ישראל
 מספר צאצאים:  1 
 http://www.pninatornai.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
פנינה טורנה (נולדה ב-25 בנובמבר 1962 בישראל) היא שחקנית ומעצבת אופנה המתמחה בשמלות כלה ושמלות ערב, בישראל וברחבי העולם. היא הופיעה בסדרות, בתוכניות יומיות וכן בתוכנית מציאות בטלוויזיה בישראל ובעולם. היא קנתה את פרסומה בעולם בעיצוב ומכירת שמלות כלה ובמסגרת תוכנית מציאות לכלות "Say Yes to the Dress" (אנ').
ביוגרפיה

פנינה טורנה נולדה לשאול ורות עסיס בשנת 1962 והיא הבכורה מבין 4 בנות שנולדו לזוג. בלידתה ניתן לה השם פרלה, כשמה של סבתה, ובעברית פירושו פנינה. אביה הוא דיפלומט ישראלי שמוצאו מאלכסנדריה, מצרים ומוצא אמה מטנג'יר, מרוקו. היא השלימה את לימודי התיכון ואחר כך התגייסה לשירות חובה בצה"ל.
בתום השירות הצבאי החליטה לפנות לקריירת המשחק ונרשמה לבית ספר למשחק בפריז, צרפת. שם נישאה ונולד לה בנה היחיד, דוד.
לאחר כ-10 שנות שהות בפריז, טורנה חזרה לישראל עם בנה, ופתחה חנות קטנה בתל אביב, עם תופרת-עוזרת אחת. למרות שהיא עצמה לא למדה תפירה, השתיים החלו ליצור בגדי ערב ושמלות לשימוש יום-יומי. טורנה החלה לייצר שמלות כלה בשנת 1992, כאשר עיצבה שמלת כלולות לאשה שחתונתה הופרעה ממטחי טילים, ותמונת שמלתה פורסמה בהבלטה בעיתונות. בעקבות כך הפכה טורנה את חנותה לסלון לכלות.
החל משנת 2005 טורנה מציגה את עיצוביה בבית הכלבו הגדול לכלות, "קליינפלד" (Kleinfeld Bridal Salon), במנהטן, ניו יורק.
בנוסף להופעות אורח ולתוכניות מיוחדות במסגרת תוכנית הטלוויזיה "Say Yes to the Dress", טורנה מככבת בארצות הברית בסדרות טלוויזיה נוספות, כולל "Ten Years Younger". כן הופיעה בתוכנית החדשות "Good Morning America" של רשת ABC, בתוכנית "What Would You Do?‎" ובערוץ VH1.
טורנה מציגה גם במסגרת "שבוע הכלות" בניו יורק הנערך מדי שנה. היא נמצאת שבועיים בחודש בניו יורק ובשאר זמנה היא מבקרת בחנויות המציגות את עיצוביה ברחבי העולם, במדינות ארצות הברית, קנדה, איי בהאמה, ישראל, איטליה, יוון, גרמניה, קרואטיה, אנגולה, דרום אפריקה וסין.
היא כוללת את משפחתה בעסקיה; בעלה, דוד לבנשטיין, מנהל את עסקיה, אחותה כוכב היא אומנית האיפור שלה ובנה עובד במחלקת העיצוב הגרפי.
בשנת 2009 השתתפה בתוכנית הריאליטי "האח הגדול VIP עונה 1" וסיימה במקום הרביעי בגמר. בין השנים 2009–2015 שיחקה את דמותה של מוניק, אשתו של רובי פולישוק בסדרה הטלוויזיונית "פולישוק".
טורנה הופיעה בישראל בתוכנית הריאליטי "מאסטר שף VIP" בשנת 2015 והגיעה למקום השני בגמר. טורנה חובבת בידור ואירוח, גננית מסורה וכן אספנית של אופנת וינטג', תחביב שהתפתח אצלה במהלך העשור בו שהתה בפריז.
בקולנוע הופיעה טורנה בסרטים "חולה אהבה בשיכון ג'" (1995) ו"אנשים כתומים" (2014).
לקוחות ומדיה תקשורתית

לקוחותיה של טורנה כוללים ידוענים וכוכבי מוזיקה:
כוכבת הסדרה האמריקאית "עקרות בית אמיתיות", קים זולציאק, לבשה 3 שמלות כלה של טורנה בעת חידוש נישואיה. השחקנית וכוכבת הסדרה "עקרות בית אמיתיות", ניני ליקס, נשאה מחדש לבעלה בשמלה של טורנה המכוסה במאות אבני סברובסקי.
דניאל ג'ונאס חגגה את יום הנישואים השישי עם בעלה הזמר קווין ג'ונאס (מהאחים ג'ונאס), כשהיא לבושה בשמלת ערב בעיצובה של טורנה.
שמלות בעיצובה של טורנה מככבות גם בסרטים ובסדרות טלוויזיה ואינטרנט: הזמרת אשנטי לבשה שמלה של טורנה באירוע של ה-MTV. קים קטרל לבשה שמלה בעיצובה בסרט "סקס והעיר הגדולה 2". ג'ניפר גארנר לבשה שמלה של טורנה בסרט "ארתור", השמלות מופיעות גם בסדרת רשת ריאליטי "Love & Hip Hop Live" המשודרת בערוץ VH1 בארצות הברית.
לצד הקריירה העיצובית, טורנה עצמה משתתפת בסדרות טלוויזיה שונות. בעבר הופיעה בישראל בסדרת הטלוויזיה "תמונות יפואיות" ובסרט "חולה אהבה משיכון ג'". בשנת 2009 הופיעה בישראל בתוכנית הריאליטי הטלוויזיונית "האח הגדול VIP", יחד עם מנחם בן ושימי תבורי, השתתפה בעונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה "פולישוק" וגילמה את מוניק, אשתו של השר.
כן הופיעה בתוכנית המציאות הישראלית "מאסטר שף VIP" שהחלה את שידורה בתחילת 2015, והגיעה בגמר התוכנית למקום השני. השיר "חברה" של הזמרת ריטה נכתב במקור על טורנה, בעקבות ירידתה מן הארץ.
הערות שוליים

1 2  Kleinfeld Blog (4 בנובמבר 2011). "Pearl's are a girl's best friend". kleinfeldbridal.com. אורכב מ-המקור ב-2015-08-15. נבדק ב-9 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Pnina Tornai Biography. Imdb.com. Retrieved 9 November 2011.
↑  Say Yes to the Dress. "Best of Pnina Tornai". TLC. נבדק ב-16 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ABC News (8 ביולי 2014). "Pnina Tornai Appears On 'What Would You Do?'". ABC News. נבדק ב-15 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Carroll, Shirea L. (20 במאי 2015). "Love & Hip Hop Live: The Wedding – Get A First Glimpse At Yandy's Wedding Dress Choices". VH1. נבדק ב-15 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Feitelberg, Rosemary (12 באוקטובר 2015). "Kevin Jonas, Devon Still Turn Up at Pnina Tornai". WWD. נבדק ב-15 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Harkov, Lahav (20 במרץ 2012). "'Big Brother' contestants testify over scandal". The Jerusalem Post. נבדק ב-20 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gowner, Eleanor and Watkins, Jade (16 בנובמבר 2011). "Inside Kim Zolciak's wedding album: Real Housewives star wears THREE wedding outfits during $1m nuptials". Daily Mail UK. נבדק ב-16 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Reed, Tami (15 בספטמבר 2013). "Spotted: NeNe Leakes in Boracci & Pnina Tornai Gown Plus SuperTrailer Released!". Talking with Tami. נבדק ב-16 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stars shine. "Ashanti". Stars shine. נבדק ב-16 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Celebrity (18 בספטמבר 2009). "Wedding Bells Keep Ringing For the Ladies of SATC". Popsugar. נבדק ב-10 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Daily Mail Reporter (28 ביולי 2010). "Jennifer Garner gets the royal treatment in regal wedding dress and tiara". Daily Mail Reporter. נבדק ב-10 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299976005171
החוקה הפדרלית של אוסטריה

החוקה הפדרלית של אוסטריה (בגרמנית: Österreichische Bundesverfassung) הוא הגוף של כל המשפט החוקתי של הרפובליקה של אוסטריה. החלק המרכזי הוא החוק הפדרלי (Bundes-Verfassungsgesetz או בקיצור B-VG) שכולל את ההוראות החוקתיות החשובות ביותר.
מלבד B-VG, יש גם מספר גדול של חוקים מעשיים (בגרמנית Bundesverfassungsgesetze או בקיצור BVG), הוראות ותקנות (Verfassungsbestimmung). לדוגמה: VG אינה כוללת מגילת זכויות, אבל כולל סעיפים הנוגעים לחירויות אזרחיות והן מפוזרות בין חוקים שונים. עם הזמן, ה-B-VG וגם המשפט החוקתי עבר תיקונים ועדכונים רבים.
חזית בניין הפרלמנט בווינה