stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניהול
פעולות הניהול

בראשית המאה ה-20, נהוג היה לחשוב שהמנהלים מבצעים חמש פעולות ניהול, והן: תכנון; ארגון; תפיסת פיקוד; תיאום וביקורת. היום, פעולות אלו רוכזו לארבע עיקריות שהן: תכנון, ארגון, הנהגה ובקרה.
ארגונים קיימים לשם השגת מטרות, לכן חייב להיות מישהו שיגדיר את אותן מטרות ואת האמצעים להשגתן.
תחום הניהול נועד לענות על דרישה זו.
פעולת התכנון (Planning) – כוללת בתוכה הגדרת מטרות הארגון, כינון אסטרטגיה להשגת המטרות הנ"ל ופיתוח היררכיית צעדים לפעולה.
פעולת הארגון (Organizing) – תכנון המבנה הארגוני, שכולל בתוכו את הגדרת התפקידים השונים וחלוקתם בין העובדים, קביעת המדרג הניהולי בארגון (מי מדווח למי) והיכן מתקבלות ההחלטות.
פעולת ההנהגה (Leading) – הנהגה ותיאום בין האנשים המועסקים בארגון. מתן מוטיבציה לעובדים, בחירת ערוצי תקשורת יעילים ביותר, פתירת סכסוכים בין העובדים ועוד.
פעולת הבקרה (Controlling) – על מנת לוודא שהכול מתנהל כשורה, מנהלים צריכים להשגיח על ביצועי הארגון. תנאי לקיום בקרה הוא קיום סקר סיכונים שעל פי ניתוחם, ניתן לקבוע את דרכי הבקרה. הביצוע הממשי חייב להיות תואם למטרות שהוצבו קודם לכן. אם קיימות סטיות למיניהן זהו תפקידו של המנהל להסדירן.
תפקידי הניהול

על-פי ממצאי מחקר שערך פרופ' הנרי מינצברג, למנהלים עשרה תפקידים, או דפוסי התנהגות, אשר נחשבים למהותיים לקיום עבודתם. אלה ניתנים למיון על פי שלוש קבוצות, והן: תפקידים בינאישיים, תפקידי מידע ותפקידי החלטה.
תפקידי הניהול > תפקידים בינאישיים

דמות ציבור ייצוגית (Figurehead) – מבצע תפקידי שיגרה סמליים של הארגון. לדוגמה, נשיא אוניברסיטה שמעניק תעודות לבוגרים, מנהל שעורך סיור לקבוצת מבקרים במפעל.
מנהיג (Leader) – אחראי על גיוס עובדים, הכשרתם ומתן מוטיבציה.
איש קשר (Liaison) – מנהל רשת של קשרים פנים וחוץ ארגוניים. לדוגמה, מנהל שיווק שמגייס מהסגל בארגון שלו ומשתמש בקשריו הפנים-ארגוניים ואילו מן הצד השני, נמצא בקשר עם לקוחות חיצוניים על ידי הפעלת קשרים חוץ ארגוניים.
תפקידי הניהול > תפקידי מידע

מפקח (Monitor) – מנהלים כל הזמן נחשפים למידע מגוון שמגיע אליהם. לרוב, מידע זה נאסף מקריאת כתבי עת ושיחות עם אנשים, וכך הם מגלים שינויים בתפיסת הציבור, תכנון אפשרי של מתחרים ועוד.
מפיץ מידע (Disseminator) – מנהלים משמשים כצינור הפצת מידע לשאר העובדים בארגון.
דובר הארגון (Spokesperson) – כאשר נדרש לייצג את הארגון לאנשים חיצוניים, מנהל ממלא את תפקיד דובר הארגון. לדוגמה, פגישות עם נציגים מחו"ל.
תפקידי הניהול > תפקידי החלטה

יזם (Entrepreneur) – במסגרת תפקיד זה המנהלים מקימים ומפקחים על פרויקטים חדשים שישפרו את הישגי הארגון.
מטפל בבעיות (Disturbance handler) – מנהלים יוזמים פעולות מתקנות לבעיות שלא נצפו מראש.
מקצה משאבים (Resource allocator) – מנהלים אחראים על הקצאה של משאבים כגון כוח אדם, תקציב וציוד.
מנהל משא ומתן (Negotiator) – אחד התפקידים של המנהל הוא לדון בנושאים ולהתמקח עם יחידות אחרות בארגון על מנת לשאת תועלת למחלקה שלהם.
מיומנויות ניהול

קביעת תפקידי המנהל נעשית על ידי הגדרת היכולות הדרושות למען השגת מטרות בהצלחה. רוברט קאץ (Robert Katz) זיהה שלוש מיומנויות ניהול הכרחיות: טכנית, חברתית, רעיונית.
האצלת סמכויות

לפי עיקרון אחידות הפיקוד(אנ') כדאי שלכל עובד יהיה מנהל ישיר אחד, שיאציל לו סמכויות גם אם הגיעו מהניהול היותר בכיר, זאת בכדי למנוע טעויות ואי בהירות בנושא סמכויות.
לרוב מומלץ להימנע מהאצלת סמכויות(אנ') ניהול, אולם במידה וקיים עומס עבודה וקושי בניהול זמן ביכולת המנהל לחלק ביעילות עבודה, קבלת החלטות ואחריות לעובדים הכפופים אליו בארגון. האצלת סמכויות עשויה להביא ליצירת שרשרת סמכויות לא טבעיות בארגון והתנערות מלקיחת אחריות על טעויות שבאופן טבעי המנהל הוא האחראי לשאת אותן.
מנהל קשוב ידע להאציל סמכויות תוך כדי נתינת קרדיט נדרש לעובדים לאחר ביצוע משימות בהצלחה, כמו לעמוד מאחורי עובדים במקרי טעויות. ומכאן עליו לעשות את מירב המאמצים למנוע טעויות טרם האצלת סמכויות ובתוך כך: הכוונה, הכשרה, גיבוי והאצלת כלל הסמכויות הנדרשות לביצוע המטלה, תכנון והצגת ציר השלבים הנדרש לביצוע המשימה (כניהול פרויקטים והנחיה), ובקרה סופית ותיקונים על המשימה טרם הגשתה.
האצלת סמכויות > סיבות נפוצות להאצלת סמכויות

להשתחרר לבצע משימות אחרות בקצב שלי.
שהאדם המוסמך ביותר יקבל את ההחלטות.
לחפש נקודת מבט של אדם מוסמך אחר בנושא.
לקדם ולפתח את היכולת של מישהו אחר להתמודד עם משימות בצורה נבונה ומוצלחת.
יעילות מול הצלחה בפעילויות ניהוליות

פרד לות'נס (Fred Lutahns) ועמיתיו בחנו את נושא עבודת המנהלים מנקודת מבט שונה.
הם שאלו את השאלה: האם עבודת המנהלים טובה?
לות'נס ועמיתיו בדקו יותר מ-450 מנהלים וגילו שאלה עסקו בארבע פעילויות ניהוליות:
ניהול מסורתי (Traditional Management) - קבלת החלטות, תכנון ובקרה
תקשורת (Communication) - חילוף מידע שגרתי ועיבוד ניירת
ניהול משאבי אנוש (Human Resource Management) - דירבון, הטלת משמעת, ניהול סכסוכים, איוש והכשרה
רישות (Networking) - פיתוח רשת קשרים עסקיים, פוליטיים וחברתיים גם עם גורמים חיצוניים
אופן חלוקת הקשב לפעילויות הניהוליות של המנהלים היה מגוון. מנהל ממוצע נתן דגש של 32 אחוזים לפעילויות הקשורות בניהול מסורתי, 29 אחוזים לתקשורת, 20 אחוזים לניהול משאבי אנוש ו-19 אחוזים לרישות.
על פי ממצאי הניסוי מנהלים אשר הוגדרו מצליחים (על סמך מהירות התקדמותם בארגון) שמו דגש שונה מאשר מנהלים שהוגדרו יעילים (היעילות נמדדה באמצעות איכות וכמות ביצועיהם ועל-פי מידת שביעות הרצון והמסירות של עובדיהם). מנהל מצליח שם דגש על רישות והכי פחות שם דגש על ניהול משאבי אנוש ואילו מנהל יעיל שם דגש על תקשורת והכי פחות דגש על רישות. כלומר, הדגשים כמעט הפוכים זה לזה.
מחקר זה מוסיף תובנות חשובות לידע הקיים על עבודת מנהלים. ממצאיו מערערים את ההנחה ההיסטורית כי קידום מבוסס על ביצועים, וממחיש בבירור את חשיבותם של כישורים חברתיים ופוליטיים עבור מנהלים לשם התקדמות בארגון.
המנהל בארגון

סמכויות הניהול בארגון מופקדות בדרך-כלל בידי מנהל או מנהלים.
באופן מסורתי, ארגונים מתוארים כפירמידה, שבראשה עומד המנהל הכללי, ובתחתיתה העובדים הפשוטים, העוסקים אך ורק בביצוע ההחלטות של מנהליהם. בארגון קטן, עשוי להיות מנהל אחד, האחראי על כלל פעולת הארגון. בארגונים גדולים, יש בדרך-כלל מספר רב של מנהלים, במספר רמות היררכיות של כפיפות. כל מנהל מקבל הוראות מהממונה עליו, מחליט כיצד לבצע אותן, ומדווח על הביצוע לממונה.
ראו גם

הנדסת תעשייה וניהול
מנהל עסקים
ניהול ידע
ניהול פרויקטים
ניהול משאבי אנוש
התנהגות ארגונית
ניהול סיכונים
מנהל בית ספר
אבולוציה של מערכות ניהול
לקריאה נוספת

יהודה שנהב, "אידאולוגיות ניהול בעידן הרציונליות", האוניברסיטה המשודרת, 1991, 82-36.
מיכל פרנקל, "צמיחתו של שדה הניהול בישראל כדינמיקה בשדות חופפים", סוציולוגיה ישראלית, גיליון י' 1, 2008, עמ' 133–159.
מיכל פרנקל, "ניהוליות", בתוך: אורי רם וניצה ברקוביץ (עורכים), אי/שוויון, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון, 2006, עמ' 282–290.
הערות שוליים

↑  Rani, S., Renugadevi, C., Ravindran, N., Kuppusamy. (2018). Office Management and Secretaryship 12th Std. Tamil Nadu: Department of School Education
↑  Meagher, Kieron J; Wait, Andrew (11 April 2021). "Worker Trust in Management and Delegation in Organisations". The Journal of Law, Economics, and Organization. 36 (3): 495–536.
↑  Rani, S., Renugadevi, C., Ravindran, N., Kuppusamy. (2018). Office Management and Secretaryship 12th Std. Tamil Nadu: Department of School Education
↑  Portny, Stanley E. (2017). Project Management For Dummies. John Wiley & Sons. P.119
| מנהל עסקים |
| --- | --- | --- |
| תחומים | ניהול • מימון • שיווק • חשבונאות • התנהגות ארגונית • אסטרטגיה עסקית • מערכות מידע • יזמות • לוגיסטיקה • חקר ביצועים • קבלת החלטות |  |
| מושגים כלליים | ניהול סיכונים • אסטרטגיה תפעולית • ייעוץ אסטרטגי • SWOT • קרן הון סיכון • תוכנית עסקית • נתח שוק • משאבי אנוש • יועץ עסקי • דירקטוריון • מנכ"ל |  |
| אישים בולטים | פיטר דרוקר • הנרי מינצברג • פרדריק טיילור • ויליאם שארפ • הנרי פורד • מילטון פרידמן • מייקל פורטר |  |
| מוסדות לימוד ומחקר בולטים | הרווארד • וורטון • סטנפורד •  MIT • קלוג • דיוק (פיוקווא) • INSEAD • בית הספר לעסקים של לונדון |  |
| שיטות מחקר | אתנוגרפיה • מחקר איכותני  • מחקר כמותי  • ניתוח אירוע • ניתוח נתוני ארכיון • ניתוח תוכן |  |
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545938805171  GND: 4037278-9  HDS: 014183  LCCN: sh85080336  LNB: 000052723  NARA: 10638999  NDL: 00565308  NKC: ph115217
יצחק גרציאני

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1924 רוסה, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  7 ביולי 2003 (בגיל 78) ישראל 
 מוקד פעילות:  בולגריה 
 
יצחק גרציאני מנצח על תזמורת צה"ל בטקס חלוקת אות מערכת שלום הגליל לחברי מטכ"ל צה"ל, 1983
שלט רחוב יצחק גרציאני בתל אביב
מאחורי הקלעים של הופעת להקת כרמון בלינקולן סנטר בניו יורק, אפריל 1984. משמאל: יצחק גרציאני המנצח והמנהל המוזיקלי של המופע, עליזה קרסלניק (בעבר רקדנית בלהקה ובתקופה זו היא ובעלה מימנו את הלהקה והנסיעה לארצות הברית), רחל הרמתי מפיקת המופע, יונתן כרמון הכוריאוגרף, ויוסי טלגן מנכ"ל הלהקה
אל"ם יצחק (זיקו) גרציאני, 2001
שלט רחוב הנושא את שמו של גרציאני בכפר סבא
לוחית זיכרון על הבית בו התגורר יצחק גרציאני ברחוב אבן גבירול 173 בתל אביב
יצחק (זיקוֹ) גְרַציָאני (4 באוגוסט 1924 – 7 ביולי 2003) היה מנצח, מעבד מוזיקלי וניצול שואה ישראלי יליד בולגריה. גרציאני היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה ומנצחה של תזמורת צה"ל וכן של מקהלת צדיקוב. על פועלו זכה באות יקיר תל אביב.
קורות חיים

יצחק בן יוסף גרציאני נולד ב-1924 ברוסה שבבולגריה למשפחה בת חמש נפשות. לאחר סיום לימודיו בבית ספר תיכון, במהלך מלחמת העולם השנייה, שהה במחנות עבודה, עד כניסת הצבא האדום לבולגריה בספטמבר 1944. מיד עם שחרורו עבר לסופיה, נשא לאישה את דורה, ולמד באקדמיה למוזיקה שם. בסוף 1948, לאחר סיום לימודיו באקדמיה, עלה לישראל עם אשתו, בתו הבכורה והוריו.
עם הגעתו התחיל לנגן בחצוצרה בתזמורת צה"ל. מאחר שבאותם ימים היה מחסור בעיבודים לשירי לכת ישראליים, התזמורת השמיעה שירי לכת אנגלים ואמריקאים. גרציאני נרתם למשימה וכתב שפע של עיבודים לשירי לכת ישראלים, אשר מושמעים עד היום על ידי תזמורות בישראל. כבר בעת לימודיו בבית ספר תיכון הלחין גרציאני שיר לכת שהתפרסם לימים כ"מארש יהודה" ונכלל באלבום "תזמורת צה"ל - מנגינות לכת" בהוצאת הד ארצי ורשות השידור. שיר לכת זה מנוגן על ידי תזמורת צה"ל בטקסים ובמצעדים ונים. עם תום שירותו בצה"ל, בשנת 1952, המשיך כמעבד וכמלחין בתזמורת צה"ל כאיש מילואים.
משנת 1954 ניהל וניצח על מקהלת צדיקוב, והיה מעורב בהפקת מופעים במסגרת תיאטרון גיורא גודיק, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון הבימה, האופרה הישראלית, רביעיית מועדון התיאטרון, הגשש החיוור, שלישיית גשר הירקון, שוקולד מנטה מסטיק, וכן בכינוסי המכביה וכינוסי הפועל.
כמו כן, היה מנצח בתוכנית הרדיו "תיבת נח". הוא ניצח על תזמורת הבידור של קול ישראל, בפסטיבלי הזמר והפזמון, פסטיבלי הזמר המזרחי ובפסטיבל שירי הילדים.
בשנים 1970–1973 היה חבר במועצה הציבורית לתרבות ולאמנות, שיעצה לשר החינוך יגאל אלון.
בשנת 1962 מונה למנצח תזמורת צה"ל, תפקיד שמילא עד יומו האחרון, וממנה פרש בדרגת אלוף-משנה. במסגרת התזמורת הופיע בעצרות ממלכתיות רבות, וערך עם התזמורת מסע הופעות בכל רחבי העולם. ב-1969, עם עלייתה לארץ מרוסיה של הזמרת נחמה ליפשיץ, ערך איתה סיבוב הופעות.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1965 היה אחראי לעיבוד של השיר הזוכה "איילת החן", ללחן של נתן שחר ולמילים של עודד בצר, השיר בוצע בפסטיבל פעם אחת על ידי אריק איינשטיין ופעם אחת על ידי יפה ירקוני.
רגע מרגש במיוחד עבורו היה ניצוח על ההמנון המצרי, בעת קבלת פני אנואר סאדאת ב-1977. לימים אמר שהחלום שלו הוא לנצח על ההמנון של מצרים, ירדן, סוריה ולבנון. הוא אף ניצח בטקס החתימה על הסכם השלום בין ישראל לירדן.
בסך הכול כתב גרציאני כאלף עיבודים ליצירות ישראליות. הוא כתב גם מוזיקה מקורית לסרטים, בין היתר "עץ או פלסטיין", "דליה והמלחים", "הבו בנות לאילת" ו"מוישה ונטילטור".
הוא שיתף פעולה עם המלחין ליאונרד ברנשטיין בניצוח על מקהלת הילדים צדיקוב בביצוע הבכורה העולמי של הסימפוניה "קדיש" עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בדצמבר 1963 עליה הוזמן לנצח גם ב 1976 במסגרת אירוע יובל ה-200 לארצות הברית.
בשנת תשנ"ו-1996 הוענק לו התואר יקיר תל אביב. באירוע מחווה שנערך לכבודו, זמן קצר לפני מותו, כינה אותו שאול מופז "שרביטו של צה"ל". גרציאני נפטר לאחר מחלה ארוכה בביתו ברמת אביב בגיל 79, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו אשה, דורה, שתי בנות, נכדים ונינים. בתו, כוכבה גל-גרציאני, היא מנצחת מקהלות.
בעיר סופיה, בירת בולגריה נקרא רחוב גדול על שמו. נקרא על שמו רחוב בעיר כפר סבא ובעיר רעננה, ובשנת 2016 נקרא על שמו רחוב בשכונה פסגות אפק, בראש העין. בשנת 2021 נקרא על שמו רחוב בתל אביב.
בשנת 2017 קבעה עיריית תל אביב לוחית זיכרון על הבית בו התגורר, ברחוב אבן גבירול 173 בתל אביב.
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
מעיבודיו

כל הקולות. חלק א', תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים בא"י – מפעלי תרבות וחנוך (ספרייה למוזיקה ע"ש נסימוב), 1994
מארש יהודה - בעת לימודיו בבית הספר התיכון הלחין את המארש. המנגינה יצאה לאור בשם "מארש יהודה" באלבום "תזמורת צה"ל - מנגינות לכת", בהוצאת הד ארצי ורשות השידור, בשנת 1975, בעיבודו.
ציון לשבח
דיסקוגרפיה

כל השירים (כמעט); [כל הלחנים והעיבודים: יצחק (זיקו) גרציאני; עריכה והפקה: נחום היימן], חולון: הליקון ('נוסטלגיה עברית'), 2003
הערות שוליים

↑  יצחק גרציאני באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: שלום רונלי-ריקליס | מנצחי תזמורת צה"ל | הבא: מיכאל יערן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312547805171  BnF: cb165471192 (data)  GND: 138809976  ISNI: 0000 0000 2329 4989  LCCN: n83014233  MusicBrainz: 15cc5a9d-190d-43e3-9a07-351e852ed86b  VIAF: 53056106   WorldCat (עם VIAF): 53056106
ה'תקצ"ה

ה'תקצ"ה (5,595) ובקיצור תקצ"ה – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-4 באוקטובר 1834, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 23 בספטמבר 1835.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 11 שעות ו-921 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-295. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 23 (סימנה כגיגא) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,766 לחורבן הבית, ושנת 2,146 לשטרות.
אירועים

ב' בכסלו – הפעם האחרונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בתאריך זה
כ"ט בטבת – ניסיון התנקשות בנשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון - הניסיון הראשון להתנקש בחייו של נשיא בארצות הברית
יצא לאור הספר תשובות רבי עקיבא איגר מהדורה קמא, הספר הראשון שנדפס מתורתו של רבי עקיבא איגר, ונחשב לספר יסוד בישיבות.
נולדו

ה' בכסלו – רבי יצחק פרידמן, האדמו"ר מבוהוש, בנו של רבי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה. (נפטר בה'תרנ"ו)
כ"ז בניסן – רבי שלום מרדכי שבדרון (מהרש"ם), מחשובי פוסקי ההלכה ביהדות גליציה. (נפטר בט"ז בשבט ה'תרע"א)
כ"ז באב – רבי יוסף חיים מבגדאד, מקובל, דרשן, מנהיג יהדות בגדאד ומגדולי הפוסקים של יהדות ארצות האסלאם. נודע בשם ספרו בן איש חי. (נפטר בי"ג באלול ה'תרס"ט)
נפטרו

כ"ח בתשרי – רבי שמואל לנדא, פוסק הלכה, בנו של רבי יחזקאל לנדא ויורשו כראב"ד וראש הישיבה בפראג.
כ"ג בכסלו – דוד פרידלנדר, מאנשי תנועת ההשכלה היהודית, ממבשרי היהדות הרפורמית וממנהיגי הקהילה היהודית בברלין. (נולד בה'תקי"א)
ח' בשבט – הרב חיים יוסף ליג'י, רב ודרשן באזמיר ובקושטא.
כ"א בשבט – רבי יהודה לייב קארלבורג, רב בבון ובקרפלד.
ט' בניסן – רבי שמואל טיקטינסקי, מייסד ישיבת מיר וראש הישיבה הראשון.
כ"א באייר – רבי עקיבא ישראל ורטהיימר, רבה של אלטונה ומדינת שלזוויג-הולשטיין. (נולד בה'תקל"ח)
כ"ה באב – הרב בכור יצחק נאבארו, רב, דיין ופרשן באזמיר.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
בנימין אלון

.
הרב בני אלון נואם לרגל יום המדע בכנסת, 2008
הרב בנימין (בני) אֵלון (10 בנובמבר 1954, ט"ו בחשוון ה'תשט"ו – 5 במאי 2017, ט' באייר ה'תשע"ז) היה רב ומנהיג ציבור ציוני דתי. כיהן כשר התיירות (2001–2004) וכחבר הכנסת (1996–2009), היה יושב ראש מפלגת מולדת ויו"ר הרשימה המאוחדת האיחוד הלאומי-מפד"ל. קודם לכן היה ראש ישיבת בית אורות וממייסדי בית אל. שימש כנשיא הארגון הבינלאומי IIACF המאגד את השדולות הפרו-ישראליות בפרלמנטים ברחבי העולם.
קורות חיים

נולד בשכונת רחביה בירושלים, בנם השלישי של רות ושל השופט פרופ' מנחם אלון (לימים המשנה לנשיא בית המשפט העליון). הוא נכדו של ד"ר מרדכי בוקסבוים.
למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר בירושלים ובישיבה התיכונית מדרשית נעם בפרדס חנה. כנער, הוביל מחאה נגד פעילות מיסיונרית בזכרון יעקב ובמקביל הקים "ביטאון נוער דתי" בשם "בעצם".
לאחר לימודיו התיכוניים המשיך ללימודים תורניים גבוהים בישיבת הנגב, ישיבת מרכז הרב בירושלים אצל רבו הרב צבי יהודה הכהן קוק, ובין השנים תשל"ה–תשל"ח בישיבת האידרא ברמת הגולן. שירת בצה"ל בחיל התותחנים ושוחרר בדרגת סגן.
הוסמך לרבנות בשנת 1978, ובגיל 23 מונה לרב הקיבוץ הדתי שלוחות שבעמק בית שאן. בהמשך היה ר"מ במספר ישיבות, בהן ישיבת ההסדר מעלה אדומים, מכון מאיר וישיבת עטרת כהנים בעיר העתיקה בירושלים. בשנים 1983–1985 היה שליח הסוכנות היהודית בקרב ארגוני סטודנטים יהודיים בארצות הברית.
בשנת 1990 הקים עם הרב חנן פורת את ישיבת בית אורות על הר הצופים, כניסיון ליצור בית מדרש חדשני שהדגש בו יהיה על יצירה. הרב אלון עמד בראשות הישיבה עד כניסתו לחיים הפוליטיים בשנת 1996. ערך והוציא לאור את פירוש הרב אברהם יצחק הכהן קוק על רבות ממסכתות התלמוד במסגרת המכון שייסד, ”טוב רואי”, והקים עם אשתו, הסופרת אמונה אלון, את הוצאת הספרים ספריית בית אל.
קורות חיים > קריירה פוליטית

בסוף שנות השמונים ניסה הרב אלון להחיות את רוח תנועת גוש אמונים באמצעות הקמת "תנועת אמונים". בתקופת חתימת הסכמי אוסלו עמד, יחד עם משה פייגלין ושמואל סקט, בראש תנועת ההתנגדות לממשלת רבין, "זו ארצנו". במהלך תקופה זו נחקר עם חברי התנועה בחשד להמרדה והפרות סדר, אך לא הועמד לדין בזכות חסינות שקיבל לאחר שבשנת 1996 נבחר לכנסת ה-14 מטעם מפלגת מולדת. בכנסת זו שימש כחבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה.
לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה היה מיוזמי איחוד מפלגות הימין בכנסת, ובשנת 1999 נבחר שוב לכנסת ה-15 במסגרת האיחוד הלאומי. בכנסת זו היה יושב ראש הסיעה המאוחדת האיחוד הלאומי-ישראל ביתנו וחבר בוועדת החוץ והביטחון, ועדת האתיקה וועדת הכנסת. לאחר הירצחו של רחבעם זאבי החליף הרב אלון את זאבי בתפקיד שר התיירות. באותה התקופה הגביר השב"כ את השמירה סביבו, בעקבות התראות על כוונת פלסטינים להתנקש בחייו. אלון פרש עם סיעתו מן הממשלה ב-14 במרץ 2002 בשל ויתורו של ראש הממשלה על הסגרת מתנקשי השר זאבי לישראל.
במאי 2002 גבר ברוב של 66% על פלמ"ח זאבי, ונבחר ליו"ר מפלגת מולדת. בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום השני אחרי אביגדור ליברמן בסיעת האיחוד הלאומי, שכללה את ישראל ביתנו, מולדת ותקומה, ונתמנה לשר התיירות בממשלתו השנייה של אריאל שרון. בשתי תקופות כהונתו כשר התיירות התמודד הרב אלון עם ירידה בתיירות לישראל, שנגרמה בשל האינתיפאדה השנייה, ומשרד התיירות בראשותו התרכז בעידוד תיירות נוצרית לארץ.
ב-4 ביוני 2004 פיטר ראש הממשלה שרון אותו ואת השר ליברמן כדי להשיג רוב לתוכנית ההתנתקות בממשלה.
בתחילת פברואר 2006 גילה כי חלה בסרטן הגרון. הוא נותח, עבר טיפול בהקרנות, ובהמשך שב לבריאות מלאה ולתפקוד רגיל. ב-9 בפברואר 2006, עם ההכרזה על הריצה המשותפת של המפד"ל והאיחוד הלאומי, נבחר הרב אלון לעמוד בראש הרשימה המשותפת לכנסת השבע עשרה, למרות מחלתו. בהנהגתו זכתה המפלגה ב-9 מנדטים אך לא הצטרפה לממשלתו של אהוד אולמרט. הוא שימש כחבר בוועדת הכספים ובוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי. באוגוסט 2007 החליף את זבולון אורלב כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה.
ב-18 בדצמבר 2008, בעקבות הצבתו במקום ה-17 ברשימת הבית היהודי (שאיחדה את האיחוד הלאומי והמפד"ל) החליט אלון לפרוש מהרשימה ומהחיים הפוליטיים.
קורות חיים > לאחר הפרישה מהחיים הפוליטיים

מאז פרישתו מהכנסת התמקדה פעילותו הציבורית של הרב אלון בטיפוח מערך של שדולות פרו-ישראליות בקונגרס של ארצות הברית ובפרלמנטים אחרים ברחבי העולם, בעיקר על בסיס הזדהות נוצרית עם ישראל. הקים לשם כך את ארגון IIACF – הקרן הבינלאומית לשדולות חברי פרלמנט אוהדי ישראל, ושימש נשיאו.
הוכרז כחתן פרס מוסקוביץ' לציונות לשנת 2016 בגין היותו "מנהיג ציבור שחזונו ושאר רוחו הייחודיים משפיעים השפעה חשובה על המחנה הלאומי בעשורים האחרונים".
בסוף שנת 2014 חלה שוב במחלת הסרטן. הוא נפטר ממחלה זו ב-5 במאי 2017 ונקבר בהר המנוחות בירושלים לצד קבר אביו השופט פרופ' מנחם אלון.
קורות חיים > הנצחה

ביולי 2020 החליטה ועדת השמות בעיריית ירושלים לקרוא רחוב על שמו. ב-8 בדצמבר 2021 נחנכה "דרך בנימין אלון" הסמוכה ל"בית אורות" שעל הר הצופים, בטקס רשמי שנערך מטעם עיריית ירושלים במעמד ראש העיר משה ליאון ובהנחיית משה שטרן. על שמו נקרא גם רחוב ביישוב בית אל שהוא היה ממייסדיו. בשנת 2022 נקרא על שמו מרכז מורשת ומכון מחקר "בני רחל ע"ש הרב בנימין אלון זצ"ל" במתחם קבר רחל.
בשנת 2024  נוסד  בידי Israel Allies Foundation (אנ') "פרס הרב בני אלון לאומץ פוליטי" (Rabbi Benny Elon Award for political courage), חתן הפרס הראשון היה דאג למבורן חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת קולורדו.
עמדותיו > אמונה לצד פרגמטיות

לצד עמדותיו ה"אמוניות" של אלון (שאף כתב כי "אין ריאליזם ישראלי יכול להתקיים בלי הכרה ביסוד המשיחי"), אלון האמין כי השאלות המדיניות והאסטרטגיות מחייבות התמודדות ריאלית ופוליטית, ולכן ראה כחיונית יצירת תוכנית מדינית על בסיס תפיסת העולם הימנית.
אלון עצמו הסביר את הדואליות בהשקפותיו: ”כך הבנתי את דברי רבי ומורי הרב צבי יהודה קוק, שהסביר את דברי ישעיהו "קוֹל צֹפַיִךְ נָשְׂאוּ קוֹל, יַחְדָּו יְרַנֵּנוּ, כִּי עַיִן בְּעַיִן יִרְאוּ בְּשׁוּב ה' צִיּוֹן" כמודל לאופן ההתבוננות הנדרש בהיסטוריה בעת שיבת ציון: שתי עיניים המתבוננות במקביל; האחת רואה את התמונה הכוללת, שבה אלוהים מניע בהיסטוריה את ישראל לשוב לארצו, והשנייה מתבוננת בעיניים פקוחות, אנליטיות ואנושיות על הדינמיקה המעשית, הפוליטית, ההיסטורית, הסוציולוגית, האסטרטגית שבה התהליך הזה מתממש, על סכנותיו ומשגיו, הזדמנויותיו ותפניותיו”.
עמדותיו > קיר הברזל

לפי אלון, במאה ה-21, לאור עליית ההתנגדות למדינת ישראל שמבוססת על אמונה דתית (אסלאמית פונדמנטליסטית) במקום ההתנגדות בעבר שהתבססה על לאומיות-ערבית חילונית, עולה השאלה האם עדיין תפיסת "קיר הברזל" רלוונטית מולה. אלון הסביר כי: ”ז'בוטינסקי, סביר להניח, כיוון את עיקר חיציו כנגד הרגש הלאומי הערבי, בין בגרסתו הפאן-ערבית ובין בגרסאות של המדינות הסובבות או של הלאומנות הפלסטינית עצמה; ואילו כעת אנו עומדים מול כוחות דתיים רדיקליים, שכביכול שמים לאל את ההתנהלות הרציונלית, זו שעשויה להשתכנע מסרבנותו של קיר נטול סדקים...”
עם זאת, אלון הסיק באופן מוחלט כי תפיסת "קיר הברזל" רלוונטית גם כיום: ”...מי שמבין את האסלאם יודע... כמו בדתות אחרות, גם באסלאם יש מנגנונים היודעים להשלים עם המציאות ולהעניק לבלתי-נמנע משמעות דתית... לא רק ביהדות יש כללים של התחשבות באילוצי המציאות, כגון "אונס רחמנא פטרֵיה". האסלאם עצמו ידע במשך שנים לא מעטות להימנע מהוצאת פַתוות (פסקי דין) המציגות את הגליל ואת יפו כאדמה מוסלמית שאין להשלים עם כיבושה, בניגוד לשטחים שלגביהם הייתה תחושה שניתן לערער את אחיזת ישראל בה... זה דורות רבים שהאסלאם נמנע מלפתח את הרעיון שעל המוסלמים לכבוש מחדש את ספרד או את הונגריה, ארצות שנכללו ללא ספק ב"דאר אל-אסלאם" בימי הביניים... כמו דתות אחרות, האסלאם מגיב למציאות ומצויד במנגנוני גמישות; לפיכך גם אצלו היתקלות בקיר ברזל היא המפתח להשלמה – ואפילו להשלמה דתית”.
עמדותיו > היוזמה הישראלית

בתחילת 2003 הציע אלון את המתווה האזורי לשלום המציע לפתור את הסכסוך הישראלי-פלסטיני על ידי התייחסות לירדן כמדינת הלאום הפלסטינית, שתעניק אזרחות לערביי יו"ש. ב-7 באוקטובר 2007, יצא אלון בקמפיין גדול לקידום "היוזמה הישראלית - מה שטוב לישראל", גרסה חדשה מעודכנת של תוכניתו. היוזמה ראתה באיום האיראני ובהשתלטות חמאס על רצועת עזה הזדמנות לשיתוף אינטרסים בין ישראל לשכנותיה הערביות, תוך נטרול הרשות הפלסטינית. היוזמה הושתתה על שלושה עקרונות: שיקום הפליטים באמצעות פיצוי נדיב ופירוק מחנות הפליטים, המרת הפרטנר הפלסטיני בפרטנר ירדני, וסיפוח יו"ש, הן בשל הזכות הטבעית וההיסטורית של ישראל שם והן כאמצעי לייצוב האזור ולמניעת נפילתו בידי ארגון החמאס.
עמדותיו > שיתוף פעולה עם נוצרים אוהבי ישראל

אלון פעל לחיזוק הקשר האידאולוגי בין הימין הישראלי לאוונגליסטים בארצות הברית, השותפים לתפיסה הרואה את שיבת ישראל לארצו כהתגשמות נבואות התנ"ך. הוא שימש יו"ר השדולה לקידום היחסים עם הקהילות הנוצריות בעולם בכנסת ה-17, וערך מסעות גיוס תמיכה פוליטית בקרב קהילות נוצרים אוונגליסטים ברחבי ארצות הברית. הוא נמנע מלגייס כספים שם, מסיבות אידאולוגיות. תוכניתו המדינית זכתה לתמיכה של מספר דמויות בצד השמרני-ימני של הפוליטיקה האמריקאית. אלון גם טיפח את הקשר עם קהילת המקויה ביפן וקהילות יהודיות בחו"ל.
משפחתו

הרב אלון הוא בנו של שופט בית המשפט העליון מנחם אלון. אחיו הם הסופר ארי אלון, הרב מרדכי אלון ונשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע השופט ספי אלון. עד לפטירתו היה הרב אלון נשוי לסופרת אמונה אלון, בתם של הרב פרופ' פינחס פלאי ופנינה פלאי. לבני הזוג שישה ילדים, בהם הסופר אורי אלון (מיוצרי סדרות הטלוויזיה "שטיסל" ו"אוטונומיות"). בתו שרה היא אמנית ונשואה למשורר והסופר הרב אלחנן ניר ובתו מרים נשואה למשורר והקולנוען עמיחי חסון. התגורר שנים רבות בבית אל ובירושלים.
ספריו

מאמר הדור לראי"ה קוק – מפורש ומבואר, ספריית בית אל, 1990
בפי ישרים: פרקים במסילת ישרים לרמח"ל, ירושלים, 2018
God's Covenant with Israel, New Leaf Publishing Group, 2005