stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות איטליה בכדורגל 1921/1922 (CCI)
מהלך התחרות > דרום איטליה

שלב ראשון: חלוקה לבתים
לאציו – התחרות התקיימה בהשתתפות 9 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. פורטיטודו רומא זכתה באליפות המחוז.
מארקה – התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות שוחלקו ל-2 בתים ששוחקו בשיטת משחקי בית-חוץ. אנקוניטאנה אלופת המחוז.
סיציליה התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות בבית אחד ששוחק בשיטת משחקי בית-חוץ. פלרמו עלתה לשלב השני.
קמפניה – התחרות התקיימה בהשתתפות 7 קבוצות בבית אחד ששוחק בשיטת משחקי בית-חוץ. פוטאולנה עלתה לשלב השני.
פוליה – התחרות התקיימה בהשתתפות 4 קבוצות בבית אחד בשיטת משחקי בית-חוץ. אודקה טרנטו עלתה לשלב השני.
שלב שני: משחקי הגמר
בשלב זה התבצעו משחקי נוקאאוט בין אלופות המחוז מהשלב הקודם.
בסיבוב הראשון:
פוטאולנה ניצחה את אנקוניטאנה 0–3.
אודקה טרנטו ניצחה את פלרמו 0–1.
בסיבוב השני:
פורטיטודו רומא ניצחה את אודרה טרנטו 4–9.
בסיבוב השלישי:
פורטיטודו רומא ניצחה את פוטאולנה 0–2 – ועלתה לשלב הגמר הארצי.
מהלך התחרות > הגמר הארצי

משחקי הגמר נערכו ב-11 ביוני וב-18 ביוני, בו ניצחה פרו ורצ'לי (אלופת מחוז צפון) את פורטיטודו רומא (אלופת מחוז דרום), בתוצאות 3:0 ו-5:2 וזכתה באליפות איטליה הארצית של איגוד הכדורגל האיטלקי.
אלברט ארויו

אלברט (אברהם) ארויו (4 בינואר 1931, איסטנבול, טורקיה – 25 בינואר 2011, תל אביב יפו, ישראל) היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקיצוני הימני בקבוצת מכבי יפו.
קורות חייו

אלברט ארויו נולד באיסטנבול לליאון-יהודה ולליזה-לאה לבית היווה. ב-1948 במהלך העלייה ההמונית עלתה המשפחה לישראל והתיישבה בשכונת תל כביר. ב-1950 מספר חדשים לאחר הקמת קבוצת מכבי יפו הצטרף לשורותיה, שיחק בתפקיד הקיצוני הימני וכונה "טוּרְקוֹ" (Turko, מלאדינו: "הטורקי") על ידי חבריו השחקנים. בסיום עונת 1954/1955 עלה עם הקבוצה לאחר משחקי מבחן, מליגה ב' שהייתה השנייה בישראל לליגה הלאומית בכדורגל, שנקראה בעונות הקודמות ליגה א' והייתה הליגה הבכירה בישראל. ב-1955 זומן על ידי המאמן ג'קי גיבונס לסגל נבחרת ישראל בכדורגל, נכלל בסגל המורחב אך לא הופיע במשחקים רשמיים. בעונת 1955/1956 בליגה הלאומית השתתף במשחקי הקבוצה והיא הצליחה להישאר בליגה לאחר משחקי מבחן. ב-6 ביולי 1957 השתתף במשחק גמר גביע המדינה בכדורגל 1956/1957 בו הפסידה מכבי יפו להפועל פתח תקווה 1–2.
את עונת 1956/1957 בליגה הלאומית סיימה מכבי יפו במקום האחרון עם 10 נקודות ליגה. עם זאת, בשל ההחלטה להגדיל את מספר הקבוצות בליגה הראשונה ל-12 קבוצות, בשילוב אי סדרים שהתגלו במשחקי הליגה שנייה לא ירדה מכבי יפו ליגה, ושובצה למשחקי מבחן מול הכח תל אביב. את שני המשחקים שנערכו בשלהי נובמבר 1957 ניצחה מכבי יפו, ובכל אחד מהם הבקיע ארויו שער. ארויו שיחק בשורות מכבי יפו עד לסיום עונת 1958/1959 בליגה הלאומית ומשחק הליגה האחרון שלו נערך ב-31 בינואר 1959 מול הפועל חיפה בקריית אליעזר. בסך הכל הופיע ב-38 משחקים בליגה הראשונה ובהם כבש 8 שערים.
במהלך שנות החמישים עבד ארויו כשוטר במשטרת ישראל במקביל לקריירה ככדורגלן, אך פוטר מתפקידו לאור השקעתו בקבוצה שבאה על חשבון עבודתו במשטרה. ב-1960, לאחר שפרש ממשחק פעיל עבד כשכיר במספר מקומות עבודה. במהלך מלחמת ששת הימים נקרא ארויו לשירות מילואים ונפצע קשה בחזית המצרית. הוא אושפז בבית החולים סורוקה ונזקק לתקופת שיקום ארוכה. בהמשך עבד בעיריית תל אביב-יפו עד לפרישתו לגמלאות. ארויו היה נשוי לרחל, הם התגוררו בשכונת תל כביר בתל אביב, היו הורים ל-2 ילדים וסבים לנכדים ונינות. אלברט ארויו הלך לעולמו ב-2011 והוא בן 80 והובא למנוחות בבית העלמין ירקון.
הישגים

סגנית מחזיקת הגביע: 1956/1957
לקריאה נוספת

ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.
הערות שוליים

↑  33 כדורגלנים ישתתפו באימוני סגל הנבחרת הישראלית הלאומית, דבר, 5 באוקטובר 1955.
↑  הפועל פ"ת זכה בגביע ישראל, חרות, 7 ביולי 1957.
↑  מכבי יפו ניצח את הכח ת"א 0:2 במשחק המבחן הראשון, הארץ, 24 בנובמבר 1957.
↑  מכבי יפו נשאר בליגה הלאומית, קול העם, 3 בדצמבר 1957.
↑  ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמודים 59, 237. נתונים היסטוריים: ירון משעל.
אליפות איטליה בכדורגל חופים

| --- | --- |
 שם מלא:  אליפות איטליה בכדורגל חופים
 כינוי:  ליגת החובבים הלאומית
 תחום:   כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל האיטלקית
 מדינות:  איטליה איטליה
 קבוצות:  20
 תקופת הפעילות:  1999 (לא רשמי)   2004 (בחסות התאחדות הכדורגל האיטלקית) – הווה
 אלופה נוכחית:  ויארג'יו
 מירב הזכיות:  מילאנו (4)
 מפעל מקביל:  הגביע האיטלקי בכדורגל חופים
 מפעל נמוך:  סרייה ב' בכדורגל חופים
 https://beachsoccer.lnd.it/it/beach-soccer
 
אליפות איטליה בכדורגל חופים (באיטלקית: Campionato italiano di beach soccer) היא האליפות הלאומית והליגה הבכירה במדינה בתחום כדורגל חופים אשר מנוהלת על ידי מחלקת כדורגל החופים של ליגת החובבים הלאומית (האחראית לקיום אירועי כדורגל החופים הרשמיים). האליפות נערכת מדי שנה באופן רשמי מאז שנת 2004, במשך שלושה חודשים בחודשי הקיץ. בעבר, האליפות נוהלה באופן בלתי רשמי בין השנים 1999 ל-2003.
האליפות כוללת 20 קבוצות, שהשיטה לקיומה היא על ידי שלב בתים אשר מחלקים עשר קבוצות על פני שני בתים. ארבע הקבוצות מכל בית שמסיימות את שלב הבתים בארבע המקומות הראשונים מעפילות לשלב הפלייאוף. שתי הקבוצות אשר צולחות את רבעי הגמר וחצאי הגמר שלהן מעפילות לגמר והן מתחרות ראש בראש על אליפות הליגה. במקביל, משוחקים משחקי מיקום למקומות 3 עד 8.
אלופות הליגה > מהדורות לא רשמיות

1999 -  אבירי חוף ויארג'יו
2000 -  קטנזארו
2001 -  וסטו
2002 -  קטנזארו
2003 -  קטנזארו
אלופות הליגה > מהדורות רשמיות בארגון של התאחדות הכדורגל האיטלקית-ליגת החובבים הלאומית

| שנה | אלופה | תוצאה | סגנית | תאריך הגמר | מיקום הגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 |  אבירי חוף ויארג'יו | 1–0 (ה) | פריולפסקה מרנו לגונאר | 29 באוגוסט 2004 | סלרנו |
| 2005 |  אבירי חוף ויארג'יו | 10–4 | קויל ליגנאנו סביאדורו | 4 בספטמבר 2005 | ליגנאנו סביאדורו |
| 2006 |  מילאנו | 7–2 | פריולפסקה אודינה | 13 באוגוסט 2006 | קטנזארו |
| 2007 |  מילאנו | 3–3 (6–5 בפנדלים) | קויל ליגנאנו סביאדורו | 12 באוגוסט 2007 | טרצ'ינה |
| 2008 |  קטניה | 4–4 (7–6 בפנדלים) | טרנובה טרצ'ינה | 30 באוגוסט 2008 | סן בנדטו דל טרונטו |
| 2009 |  נאפולי | 6–5 | מילאנו | 16 באוגוסט 2009 | אוסטיה |
| 2010 |  מילאנו | 6–5 (ה) | קטנזארו | 15 באוגוסט 2010 | אוסטיה |
| 2011 |  טרנובה טרצ'ינה | 6–4 | קולוסיאום | 28 ביולי 2011 | אוסטיה |
| 2012 |  טרנובה טרצ'ינה | 7–4 | ויארג'יו | 19 באוגוסט 2012 | טרצ'ינה |
| 2013 |  מילאנו | 4–3 | טרנובה טרצ'ינה | 4 באוגוסט 2013 | סן בנדטו דל טרונטו |
| 2014 |  סמבנדטסה | 4–3 | מילאנו | 3 באוגוסט 2014 | קטניה |
| 2015 |  טרנובה טרצ'ינה | 7–4 | ויארג'יו | 9 באוגוסט 2015 | ליגנאנו סביאדורו |
| 2016 |  ויארג'יו | 7–6 | לאציו | 7 באוגוסט 2016 | ריצ'יונה |
| 2017 |  סמבנדטסה | 8–7 (ה) | קטניה | 6 באוגוסט 2017 | סן בנדטו דל טרונטו |
| 2018 |  קטניה | 7–4 | סמבנדטסה | 17 באוגוסט 2018 | קטניה |
| 2019 |  סמבנדטסה | 6–5 | ויארג'יו | 11 באוגוסט 2019 | קטניה |
2020: האירוע בוטל עקב מגפת הקורונה.
| 2021 |  פיזה | 5–3 | טרצ'ינה | 8 באוגוסט 2021 | ליניאנו סביאדורו |
| 2022 |  פיזה | 3–2 | ויארג'יו | 7 באוגוסט 2022 | קליארי |
| 2023 |  ויארג'יו | 9–2 | קטניה | 30 ביולי 2023 | ויארג'יו |
סטטיסטיקה

| קבוצה | אליפויות | סגנויות |
| --- | --- | --- |

|  מילאנו | 4 (2006, 2007, 2010, 2013) | 2 (2009, 2014) |
|  טרצ'ינה | 3 (2011, 2012, 2015) | 3 (2008, 2013, 2021) |
|  סמבנדטסה | 3 (2014, 2017, 2019) | 1 (2018) |
|  קטניה | 2 (2009, 2018) | 2 (2017, 2023) |
|  ויארג'יו | 2 (2016, 2023) | 4 (2012, 2015, 2019, 2022) |
|  אבירי חוף ויארג'יו | 2 (2004, 2005) | — |
|  פיזה | 2 (2021, 2022) | — |
|  נאפולי | 1 (2009) | — |
|  קויל ליניאנו סביאדורו | — | 2 (2005, 2007) |
|  לאציו | — | 1 (2016) |
|  קולוסיאום | — | 1 (2011) |
|  קטנזארו | — | 1 (2010) |
|  פריולפסקה אודינה | — | 1 (2006) |
אחסאן חדאדי

אחסאן חדאדי (בפרסית: احسان حدادی; נולד ב-20 בינואר 1985 בטהראן שבאיראן) הוא אתלט איראני, סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012), זוכה מדליית ארד באליפות עולם (דאיגו 2011) ושש פעמים אלוף אסיה (2005, 2007, 2009, 2011, 2017 ו-2019) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה > 2003

באליפות אסיה שנערכה בספטמבר במנילה שבפיליפינים סיים במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 54.40 מטר.
ביוגרפיה > 2004 > אלוף אסיה עד גיל 20

באליפות אסיה עד גיל 20 שנערכה ביוני באיפוה שבמלזיה זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) בתוצאה של 62.24 מטר.
ביוגרפיה > 2004 > אליפות העולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביולי בגרוסטו שבאיטליה זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) בתוצאה של 62.14 מטר.
ביוגרפיה > 2005 > אלוף אסיה ושיאן אסיה

באליפות אסיה שנערכה בספטמבר באינצ'ון שבקוריאה הדרומית זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אסיה חדש של 65.25 מטר.
ביוגרפיה > 2005 > אלוף משחקי מערב אסיה

במשחקי מערב אסיה שנערכו בדצמבר בדוחה שבקטר זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 63.63 מטר.
ביוגרפיה > 2006 > אלוף משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בדצמבר בדוחה זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.79 מטר.
ביוגרפיה > 2007 > אלוף אסיה בפעם השנייה

באליפות אסיה שנערכה ביולי בעמאן שבירדן זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 65.38 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט באוסקה שביפן סיים במקום שביעי בתוצאה של 64.53 מטר.
ביוגרפיה > 2008 > שיאן אסיה

בתחרות שנערכה ב-3 ביוני בטאלין שבאסטוניה קבע שיא אסיה חדש של 69.32 מטר בזריקת דיסקוס.
באולימפיאדת בייג'ינג שנערכה באוגוסט סיים במקום 17 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.34 מטר.
ביוגרפיה > 2009 > אליפות אסיה בפעם השלישית

באליפות אסיה שנערכה בנובמבר בגואנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.83 מטר.
ביוגרפיה > 2010 > אלוף משחקי אסיה בפעם השנייה

במשחקי אסיה שנערכו בנובמבר בגואנגג'ואו זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 67.99 מטר.
ביוגרפיה > 2011 > אלוף אסיה בפעם הרביעית

באליפות אסיה שנערכה ביולי בקובה שביפן זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.27 מטר.
ביוגרפיה > 2011 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בדאיגו שבקוריאה הדרומית זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.08 מטר, אחרי רוברט הרטינג מגרמניה (68.97 מטר) וגרד קנטר מאסטוניה (66.95 מטר).
ביוגרפיה > 2012 > סגן אלוף אולימפי

באולימיפאדת לונדון שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.18 מטר, אחרי רוברט הרטינג (68.27 מטר) ולפני גרד קנטר
(68.03 מטר).
ביוגרפיה > 2014 > אלוף משחקי אסיה בפעם השלישית

במשחקי אסיה שנערכו בספטמבר באינצ'ון זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.11 מטר.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיים במקום 24 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.39 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיים במקום 24 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.15 מטר.
ביוגרפיה > 2017 > אלוף אסיה בפעם החמישית

באליפות אסיה שנערכה ביולי בבובנשוואר שבהודו זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.54 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיים במקום 15 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.03 מטר.
ביוגרפיה > 2018 > אלוף משחקי אסיה בפעם הרביעית

במשחקי אסיה שנערכו באוגוסט בג'קרטה שבאינדונזיה זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.71 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > אלוף אסיה בפעם השישית

באליפות אסיה שנערכה באפריל בדוחה זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 65.95 מטר.
באליפות העולם שנערכה בספטמבר בדוחה סיים במקום שביעי בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 65.16 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי סיים במקום 26 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 58.98 מטר.
ביוגרפיה > 2023 > סגן אלוף משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו באוקטובר בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.82 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

זריקת דיסקוס: 69.32 מטר (2008), שיא אסיה
איי זובייר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג הר:  חרוט מגן
 גובה:  191 מטר
 מדינה:  תימן 
 מיקום:  הים האדום, תימן
 מספר הר געש:  =221020
 התפרצות אחרונה:  ספטמבר-אוקטובר 2013
 קואורדינטות:  15°03′0″N 42°10′0″E﻿ / ﻿15.05000°N 42.16667°E﻿ / 15.05000; 42.16667
  (למפת תימן מוגדלת) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף איי זובייר(למפת תימן רגילה) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף איי זובייר
 
איי זובייר (בערבית: مجموعة جزر الزبير; "קבוצת איי זובייר"; תעתיק מדויק: מג'מועת ג'זר אלזביר; או בפשטות: جزر الزبير; "איי זובייר"; תעתיק מדויק: ג'זר אלזביר) הם קבוצה של עשרה איים געשיים עיקריים, איונים וגושי סלעים הממוקמים על חרוט מגן הנמצא בים האדום, מכסים שטח של כ-258 קמ"ר ומגיעים לגובה 191 מטרים בנקודה הגבוהה ביותר. איים אלה משתייכים לתימן ושוכנים כ-74 ק"מ צפונית-מערבית מחופה.
האיים

הגדול באיי הקבוצה ואחד הצעירים שבהם מבחינה גאולוגית הוא האי זובייר. איים צעירים אחרים הם סנטר פיק (Centre Peak), סאבא (Saba), הייקוק (Haycock) וסאדל (Saddle), כאשר האחרון ידוע בפעילותו הגעשית במהלך ההיסטוריה.
האיים בנויים על בקע בכיוון צפון-צפון-מערב-דרום-דרום-מזרח שהחל בתקופה של התפרצויות געשיות, תקופת שקט בה התרחשה בליה חופית ולאחריהן תקופת התפרצויות מחודשת וזרימת לבה אשר יצרה את קבוצת האיים החשופים הקיימת בימינו.
התפרצויות אחרונות

התפרצות געשית בינונית (VEI2) עם רמה נמוכה של פעילות ארעה ב-1824 באי סאדל. התפרצות נוספת ולא מאומתת ארעה באותו אי ב-14 באוגוסט 1846.
ב-19 בדצמבר 2011 ארעה התפרצות געשית מקרקעית הים. תצלום לוויין הראה ענן עשן באזור שבין האיים ראגד (Rugged) והייקוק, כאשר דייגים מקומיים דיווחו על מזרקת לבה בגובה 30 מטרים מעל פני הים. ההתפרצות התת-ימית יצרה אי חדש כחצי קילומטר צפון-צפון-מזרחית מהאי ראגד ומים שחדרו לסדקים הביאו להתפרצות סירטסיינית אשר התבטאה בפליטת קיטור ועשן.
ב-12 בינואר 2012 גדל האי החדש לסביבות 530 על 710 מטרים וזרימת הלבה המשיכה. האי כונה "פרינסיפאטו די סן ברנרדינו" (Principato di San Bernardino). תצלומי לוויין מה-15 בינואר 2012 הראו שהפעילות הגעשית פסקה והותירה במקומו את האי החדש.
ב-28 בספטמבר 2013 החלה התפרצות געשית תת-ימית חדשה דרומית מערבית מאזור ההתפרצות ב-2011 שהתבטאה בשינוי צבע המים ובענני עשן וקיטור. מדענים העריכו כי ההתפרצות החלה בעומק של פחות מ-100 מטרים מתחת לפני הים כאשר ישנה אפשרות להתפרצות סירטסיינית חדשה. הפעילות באתר החדש נמשכה לתוך אוקטובר וענני העשן הגדולים תועדו הן בתצלומי לוויין והן על ידי התושבים המקומיים. בסוף אוקטובר הופיע אי חדש נוסף מתוך הים.
האי החדש נקרא ג'אדיד, כאשר האי שנוצר לפניו ב-2011 נקרא שולאן (Sholan).
תיירות

צלילה, שיט, ותצפיות על הרי הגעש הן פעילויות פופולריות לתיירים ומבקרים. האיים עצמם אינם מיושבים.
לקריאה נוספת

Wenbin Xu, Joël Ruch, Sigurjón Jónsson. (26 May 2015) Birth of two volcanic islands in the southern Red Sea. Nature Communications  6, Article number: 7104
הערות שוליים

1 2 3 4  Global Volcanism Program
↑  "Volcanic Activity in the Red Sea". December 28, 2011. NASA Earth Observatory
↑  "Earth's Newest Island, Burped from a Volcano, Is a Keeper". January 10, 2012. Live Science
↑  "Another new island formed during underwater volcano eruption in Red Sea". November 3, 2013. The Watchers — Watching the world evolve and transform
↑  "Surtseyan eruption along the coast of Yemen forms a new island - January 15 new ALI satellite image". January 17, 2012. Earthquake-Report.com
↑  "Volcanic activity worldwide 29 Sep 2013: Sakurajima, Jebel Zubair, Etna". September 29, 2013. Volcano Discovery.com
↑  "Jebel Zubair (Red Sea, Jemen): new island, current volcanic activity unknown". November 03, 2013. Volcano Discovery.com
↑  "Red Sea Parts for 2 New Islands". May 30, 2015. SCIENTIFIC AMERICAN
↑  "Diving in Al Zubair group of islands". Yementourism.com
אימרה ורגה

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1923 שיופוק, הונגריה 
 פטירה:  9 בדצמבר 2019 (בגיל 96) בודפשט, הונגריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות (1956) 
 תקופת הפעילות:  1950–2005 (כ־55 שנים) 
 תחום יצירה:  פיסול, ציור, עיצוב גרפי 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1973)  פרס הרדר (1982)  אזרחות כבוד של בודפשט (2004)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2002)  פרס מונקאצ'י (1969)  צלב המפקדים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית 
 צאצאים:  Tamás Varga 
 
אימרה ורגה (בהונגרית: Varga Imre;‏ 1 בנובמבר 1923 – 9 בדצמבר 2019) היה פסל, צייר ומעצב גרפי הונגרי, שנחשב לאחד הכישרונות הגדולים ביותר בתחום הפיסול בהונגריה.
ביוגרפיה

ורגה נולד בעיירה שיופוק שבהונגריה. כבר כילד, בהיותו תלמיד בית ספר, הוצגו ציוריו בתערוכות קטנות. הוא למד אווירונאוטיקה באקדמיה הצבאית בבודפשט. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין בחיל האוויר ההונגרי ונפל בשבי ארצות הברית. ורגה חזר להונגריה ב-1945 ופנה לעסוק באומנויות חזותיות. מ-1950 עד 1956 למד ורגה באקדמיה לאומנויות יפות בבודפשט אצל שנדור מיקוש ופאל פטזאי. הוא סיים את לימודיו עם תואר. מאז פעל בתחומים אומנותיים שונים. הוא יצר גם פסלים קטנים ומטבעות וגם יצירות מונומנטליות עבור מקומות ציבוריים, ובכלל זה פסל ראול ולנברג ברחוב הנושא את שמו של ולנברג בתל אביב.
אחד הפסלים הידועים שלו במקומות ציבוריים הוא אנדרטת הערבה הבוכייה לזכר יהודי הונגריה שנספו בשואה מאחורי בית הכנסת הגדול של בודפשט ברובע היהודי ההיסטורי של פשט. האנדרטה בנויה בצורת עץ ערבה בוכייה שהעלים שלו נושאים שמות של יהודי הונגריה קורבנות השואה.
עוד יצירה של ורגה שמרבים לבקר בה היא קבוצת פסלי נשים שנראות בתצוגת קבע בכיכר באובודה שבבודפשט, בקרבת אוסף היצירות של ורגה.
ורגה השתתף בתערוכה הראשונה של אמנויות יפות בהונגריה, בה הוצגה יצירתו "פועלי ברזל". את יצירתו הבולטת הראשונה, "פרומתאוס" יצר בשנת 1965 והיא נמצאת בסקסארד שבהונגריה.
בשנות השבעים של המאה ה-20, ורגה התרחק מן המונומנטליזם המקובל שנראה בדרך כלל במדינות הקומוניסטיות. הוא יצר מגוון רחב של יצירות, החל מפסלים של ולדימיר לנין עד לפסלים הקשורים לשואה, וכן פסלים של פֶרֶנץ ראקוצי השני, ראול ולנברג, וינסטון צ'רצ'יל, בלה בארטוק, קונראד אדנאואר ושארל דה גול.
כ-300 יצירות של אימרה ורגה מוצגות בלמעלה מעשר מדינות.
ורגה נפטר בבודפשט ב-9 בדצמבר 2019.
גלריה

פרנץ ליסט על המרפסת בחזית ארמון הבישוף
גיולה דרקוביץ (אנ'), סומבטהיי 1977
לרינץ סבו (אנ'), מישקולץ
בלה בארטוק, מאקו
מיהאי קארואי, בודפשט 1975
(הפגר) La Charogne, שיופוק
ראול ולנברג, בודפשט 1987
מוכר היין (ברונזה ואבן גיר), בודפשט 1983
אם ובת, ואץ 1974
פרוטומה של וינסטון צ'רצ'יל, בודפשט 2003
אנדרטה לזכרו של בלה קון, בודפשט
לקריאה נוספת

Márta Harangozó; Imre Varga; Bálint Ördögh; Judit Ruska (2003), The world of Imre Varga, Kossuth, ISBN 9789630945066.
Steves, Rick (2011), Rick Steves' Budapest, Avalon Travel, p. 84, ISBN 9781598807714.
Lajos, Németh (1992). "Responsibility of the Architect". PERIODICA POLYTECHNICA SER. ARCHITECTURE. 36: 142.
Berlitz: Budapest Pocket Guide.
הערות שוליים

↑  Imre Varga Collection - Gallery in Óbuda & Buda Hills, Lonely planet.
↑  ראו הערך Mikus Sándor בוויקיפדיה ההונגרית, הערך Микуш, Шандор בוויקיפדיה הרוסית, והערך Sándor Mikus בוויקיפדיה באספרנטו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519002405171  PLWABN: 9810569083605606  BnF: cb12116268f (data)  GND: 119032910  ISNI: 0000 0000 7830 9295  KulturNav: d3144903-f030-417d-ac4f-881ff108a2f8  LCCN: n78047628  RKD: 305498  SUDOC: 241394775  ULAN: 500068862  VIAF: 96159456   WorldCat (עם VIAF): 96159456 
הפסל של ראול ולנברג בכניסה לרחוב הנושא את שמו בתל אביב
אנדרטת הערבה הבוכייה בבודפשט לזכר הנספים בשואה, בודפשט 1991
הפסל של נשים עם מטריות באובודה, בודפשט 2015
פסל פרומתאוס, סקסארד 1978
איי וייוויי

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1957 (בן 67) בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין 
 לאום:  סיני 
 מקום לימודים:  בית הספר החדש לעיצוב ע"ש פרסונס (1983)  אוניברסיטת פנסילבניה  אקדמיה הסרטים של בייג'ינג  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק (1986)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 תחום יצירה:  אמנות, אמנות מושגית, אקטיביזם, אדריכלות, אמנות חזותית, civic engagement 
 זרם באמנות:  אמנות מושגית 
 יצירות ידועות:  זרעי חמניות 
 פרסים והוקרה:  פרס שגריר המצפון (2015)  זכוכית ההיגיון (2010)  מלגת השלום של לנון-אונו (2016)  פרס ואצלב האוול (2012) 
 בן או בת זוג:  Lu Qing 
 www.aiweiwei.com
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
אַיי וֵייוֵיי (בסינית: 艾未未; בפין-יין: Ài Wèiwèi; נולד ב-28 באוגוסט 1957) הוא אמן, אוֹצֵר, מעצב ופעיל חברתי סיני.
קורות חייו

איי נולד ב-1957 בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין. אביו איי צ'ינג (艾青,‏ Aì Qīng;‏ 1910–1996), היה משורר נודע, אימו הייתה הסופרת גאו יינג, יש לו 4 אחים נוספים ו-2 אחיות למחצה מנישואיו השניים של אביו.
עיקר פעילותו האמנותית של איי נעשתה החל משנות ה-90, ובשנים האחרונות הוא משמיע דעות נחרצות בעניין מצב זכויות האדם בסין. הוא השתתף בעיצוב האצטדיון הלאומי הסיני של אולימפיאדת 2008, יחד עם ז'אק הרצוג ופייר דה-מרון ("קן הציפור"). יצירתו "זרעי חמניות" מוצגת בגלריית טייט בבריטניה כחלק מסדרת יוניליוור. לחמניות משמעות סמלית בסין, באשר הם שימשו להאדרת שמו של מאו דזה טונג בזמן מהפכת התרבות.
הוא השתתף בחשיפת שחיתות בבניית מבני ציבור שקרסו ברעידת אדמה בשנת 2008. בנובמבר 2010 הוטל עליו מעצר בית; לדבריו, הדבר נעשה על מנת למנוע ממנו לקיים מסיבה לציון הריסתו הצפויה של הסטודיו החדש שלו בשאנגחאי, בטענה שהוא מבנה בלתי חוקי.
ב-3 באפריל 2011 נעצר איי על ידי השלטונות בחשד ל"פשעים כלכליים", ושוחרר לאחר כחודשיים וחצי.
על אף תנאי השחרור שלו, בהם נאסר עליו לבקר את המשטר הסיני למשך שנה, פרסם חודשיים לאחר שחרורו מאמר נוקב באתר ניוזוויק אודות בייג'ינג אותה כינה עיר-סיוט.
ביולי 2015 החזירו לו השלטונות את דרכונו לאחר 4 שנים.
בספטמבר 2015 ארגן בלונדון עם עמיתו אניש קאפור צעדת הזדהות עם 60 מיליוני הפליטים בעולם.
בשנת 2016, איי עבד על סרט דוקומנטרי בנושא פליטים. עיסוקו זה הביא אותו בדצמבר 2015 לאי לסבוס, במרץ 2016 לאיסטנבול, ובמאי 2016 לישראל ולעזה.
באפריל 2018, בעקבות ניסיונות ישראל להטיל ספק בזהותו של הצלם יאסר מורטג’ה, שנורה למוות בידי חיילי צה”ל, פרסם תמונות של הצלם שעבד איתו בעזה ואמר: "ירי על עיתונאי הוא סימן לברבריות".
איי פעיל רבות באינסטגרם ובטוויטר.
חיים אישיים

בנו איי לו נולד בשנת 2009, אימו של בנו היא ואנג פן. הוא נשוי לאמנית לו זינג.
חיים אישיים > מיצירותיו

בקיץ 2022 הציב האמן בסטוקהולם כלוב מתכת בגובה 12 מ' שממרכזו חתוכה צורה של דמויות אנוש משולבות. הפסל הוצג לראשונה בניו יורק בשנת 2017 כחלק ממיצב בנושא גדרות בקריאה למעבר חופשי ולעולם ללא גבולות. הוא יישאר בסטוקהולם.
חיים אישיים > כתביו שתורגמו לעברית

וֵייוֵיי־אִזְמִים, אסופת רעיונות וראיונות מאת איי וייוויי ערך לארי וארש ובתרגום ערן צלגוב. הוצאת פרדס 2016.
הערות שוליים

↑  Chinese artist Ai Weiwei held for 'economic crimes', ‏BBC,‏ 7 באפריל 2011
↑  רויטרס, שוחרר האמן הסיני מתנגד המשטר איי ויי ויי, באתר הארץ, 22 ביוני 2011
↑  עינת פישביין, איי וויווי: הבית שלי הוא האינטרנט, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 14 במאי 2016
↑  עינת פישביין, האמן הבינ"ל איי וויווי: ההרוג בעזה – צלם עיתונות שעבד איתי, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 8 באפריל 2018
↑  Cajsa Carlson, Ai Weiwei unveils cage-like art installation in Stockholm, July 12, 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007580660905171  PLWABN: 9810621443405606  BIBSYS: 8052677  BnF: cb15866354p (data)  CANTIC: a11189162  CiNii: DA17481832  GND: 129428205  ICCU: UBOV337192  ISNI: 0000 0001 1578 8134  LCCN: no2004022393  LNB: 000210142  MusicBrainz: 6386d3db-cdb2-410c-a6c1-64b8cad39f71  NCL: 1304783  NDL: 01174190  NKC: xx0148362  NLA: 49862612  NLK: KAC201007594  NSK: 000783472  NTA: 308000676  PIC: 384412  RKD: 239820  SELIBR: 348310  SNAC: w6ng5g98  SUDOC: 080572588  ULAN: 500125586  VIAF: 96607499   WorldCat (עם VIAF): 96607499
אליפות איטליה בכדורגל 1912/1913

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  20 באוקטובר 1912 – 1 ביוני 1913 (225 ימים)
 מספר משתתפות:  30 (מהם 10 בשלב מוקדם)
 הזוכה:  פרו ורצ'לי
 מספר משחקים:  195
 → 1911/19121913/1914 ←
 
אליפות איטליה בכדורגל 1912/1913 הייתה העונה ה-16 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-20 באוקטובר 1912 והסתיימו ב-1 ביוני 1913.
בתחרות השתתפו 30 קבוצות, זאת תוך שילוב קבוצות ששיחקו עד לעונה זו בליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פרו ורצ'לי זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדות המועדון וזאת בפעם השלישית ברציפות.
מהלך התחרות

כשלב מוקדם, התקיימו מפגשי העפלה וכתוצאה מהם רומא,יובנטוס רומה, נובארה, פרו רומא ורסינג מילאנו עלו למשחקים אזוריים.
מהלך התחרות > צפון איטליה

פיימונט - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. פרו ורצ'לי וקאזלה עלו לשלב השני.
ליגוריה-לומברדיה - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מילאן וגנואה עלו לשלב השני.
ונטו - אמיליה-רומאניה התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. הלאס ורונה וויצ'נצה עלו לשלב השני.
בשלב השני של התחרות האזורית, 6 קבוצות קיימו סבב נוסף. נקודות במשחקים בין הקבוצות שנערכו בשלב הקודם, נחשבו גם בשלב זה. פרו ורצ'לי ניצחה בסבב זה והתקדמה לשלב הארצי.
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרו ורצ'לי | 8 | 7 | 1 | 0 | 21 | 1 | 20 | 18 | עלייה למשחק הגמר |
| 2 | מילאן | 8 | 4 | 2 | 2 | 16 | 6 | 10 | 12 |  |
| 3 | קאזלה | 8 | 4 | 2 | 2 | 22 | 12 | 10 | 11 |  |
| 3 | גנואה | 8 | 4 | 1 | 3 | 17 | 8 | 9 | 11 |  |
| 5 | ויצ'נצה | 8 | 0 | 2 | 6 | 6 | 21 | 15- | 4 |  |
| 6 | הלאס ורונה | 8 | 0 | 0 | 8 | 3 | 37 | 34- | 2 |  |