stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיירות המערכה מסדרת ארזאץ יורק
תכנון > חימוש

אוניות הסדרה היו אמורות להיות חמושות בסוללה ראשית של שמונה תותחי 38 ס"מ (15 אינץ') SK L/45 בארבעה צריחי תותחים מסוג Drh LC/1913; זה היה זהה לחימוש העיקרי שנשאו אוניות המערכה מסדרת באיירן. בשני התכנונים הצריחים היו מסודרים בשני זוגות ירי-על, האחד מקדימה והשני מאחור. צריחים אלו אפשרו במקור להנמיך את התותחים ל-8 מעלות ולהגביה ל-16 מעלות, אם כי באיירן שינתה את שלה כדי לאפשר 20 מעלות הגבהה, נוהג נפוץ לתותחי הצי הגרמני במהלך החלק האחרון של המלחמה. היה צריך להחזיר את התותחים ל-2.5 מעלות כדי לטעון אותם מחדש. לתותחים היה טווח מרבי של 20,250 מטרים (66,440 רגל). כל צריח היה מצויד במד טווח סטריאו. אחסון התחמושת היה אמור לכלול 720 פגזים או 90 פגזים לכל תותחים; הפגזים היו במשקל 750 קילוגרם (1,650 ליברות) שהיו קלים עבור תותחים בקליבר שלהם. הקצאת הפגזים חולקה בין גרסאות חודרי שריון וגרסאות סופר נפיצים, עם 60 מהראשונים ו-30 מהאחרונים. בטווח של 20,000 מטרים (66,000 רגל), הפגזים חודרי השריון יכלו לחדור עד 336 מילימטרים (13.2 אינץ') של לוח פלדה. לתותחים היה קצב אש של סביב פגז אחד כל 38 שניות. מהירות הלוע הייתה 805 מטר לשנייה (2,640 רגל לשנייה).
הסוללה המשנית של האוניות הייתה אמורה להיות מורכבת מ-12 תותחי ירי מהיר 15 ס"מ (5.9 אינץ') SK L/45 המורכבים בקזמטים משוריינים לאורך המבנה העילי המרכזי. תותחים אלו נועדו להגנה מפני סירות טורפדו, וסופקו עם סך של 2,240 פגזים. התותחים יכלו לתקוף מטרות עד 13,500 מטרים (44,300 רגל), ולאחר שיפורים ב-1915, טווחם הורחב ל-16,800 מטרים (55,100 רגל). לתותחים היה קצב אש מתמשך של 5 עד 7 פגזים לדקה. הפגזים היו במשקל 45.3 קילוגרם (100 ליברות), והועמסו עם מטען הודף RPC/12 במשקל 13.7 קילוגרם (30 ליברות) בתרמיל פליז. התותחים ירו במהירות לוע של 835 מטר לשנייה (2,740 רגל לשנייה). האוניות היו אמורות להיות מצוידות גם בשמונה תותחי נ"מ 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') SK L/45 בצריחים בודדים. ארבעה היו מסודרים סביב צריח הסוללה הראשי של ירי-העל האחורי וארבעה האחרים סביב מגדל הניווט הקדמי. התותחים הוצבו בתושבות MPL C/13, שאפשרו הנמכה עד -10 מעלות והגבהה ל-70 מעלות. תותחים אלו ירו פגזים במשקל 9 קילוגרם (20 ליברות), והייתה להם תקרה יעילה של 9,150 מטרים (30,020 רגל) ב-70 מעלות.
כפי שהיה התקן עבור אוניות מלחמה של התקופה, אוניות הסדרה היו מצוידות בשלושה צינורות טורפדו שקועים בקוטר 60 סנטימטרים (24 אינץ'): אחד בחרטום, ואחד בכל צד רוחב של האונייה. הטורפדות היו מסוג H8, שהיו באורך 9 מטרים (30 רגל) ונשא ראש נפץ במשקל 210 קילוגרם (463 ליברות) הקסניט. לטורפדות היה טווח של 8,000 מטרים (8,700 יארד) כאשר הם הוגדרו במהירות של 35 קשרים (65 קמ"ש); במהירות מופחתת של 28 קשר (52 קמ"ש), הטווח גדל באופן משמעותי ל-15,000 מטרים (16,000 יארד). האוניות סופקו עם חמש עשרה טורפדות.
תכנון > שריון

אוניות הסדרה היו מוגנות בשריון פלדה מוצק של קרופ, כפי שהיה התקן עבור אוניות מלחמה גרמניות של התקופה. פריסת השריון הייתה זהה לסדרת מקנזן הקודמת, שהייתה בעצמה דומה מאוד לתוכנית השריון על האוניות הקודמות מסדרת דרפלינגר. הייתה להם חגורת שריון בעובי 300 מילימטרים (11.8 אינץ') במצודה המרכזית של האונייה, בה היו ממוקמים החלקים החשובים ביותר של הספינה. זה כלל את מחסני התחמושת ואת חללי המכונות. החגורה צומצמה באזורים פחות קריטיים, ל-120 מילימטרים (4.7 אינץ') מקדימה ו-100 מילימטרים (3.9 אינץ') מאחור. החגורה הצטמצמה ל-30 מילימטרים (1.2 אינץ') בחרטום, אם כי הירכתיים כלל לא היה מוגנים בשריון. מחיצת טורפדו בעובי 45 מילימטרים (1.8 אינץ') נמשכה לאורך הגוף, כמה מטרים מאחורי החגורה הראשית. עובי הסיפון המשוריין הראשי נע בין 30 מ"מ באזורים פחות חשובים, עד 80 מילימטרים (3.1 אינץ') בקטעים שכיסו את האזורים הקריטיים יותר של האונייה.
מגדל הניווט הקדמי היה מוגן בשריון כבד: הצדדים היו בעובי 300 מ"מ והגג היה בעובי 130 מילימטרים (5.1 אינץ'). מגדל הניווט האחורי היה משוריין פחות טוב; הצדדים שלו היו רק בעובי 200 מילימטרים (7.9 אינץ') והגג היה מכוסה בעובי 50 מילימטרים (2 אינץ') של לוח שריון. גם צריחי תותחי הסוללה הראשיים היו ממוגנים בכבדות: דפנות הצריח היו בעובי 270 מילימטרים (11 אינץ') והגגות היו בעובי 110 מילימטרים (4.3 אינץ'). תותחי ה-15 ס"מ היו עם חיפוי שריון בקזמטים בעובי 150 מ"מ; לתותחים עצמם היו מגני תותחים בעובי 70 מילימטרים (2.8 אינץ') כדי להגן על הצוותים שלהם מפני רסיסי פגזים.
בנייה וביטול

החוזים עבור האוניות הוקצו במקור בעודם חלק מסדרת מקנזן. ארזאץ יורק, תחליף לסיירת המשוריינת יורק, הוענק ל-AG Vulcan בהמבורג ב-10 באפריל 1915. ארזאץ גנייזנאו, תחליף לסיירת המשוריינת גנייזנאו, הוענק ל-Germaniawerft בקיל, ו-Blohm & Voss בהמבורג קיבלו את החוזה עבור ארזאץ שרנהורסט, תחליף לסיירת המשוריינת שרנהורסט. העבודה על ארזאץ יורק החלה בהנחת השדרית שלה ביולי 1916, והחלק באמצע האונייה הורכב עד לתכנון מחדש של האוניות.
האוניות מעולם לא הושלמו, בעיקר בגלל שעד 1917, תעשיית בניית הספינות הופנתה במידה רבה כדי לתמוך במערכת הצוללות, שקיבלה את עדיפות של הצי. לאחר 1917, העבודה על ארזאץ יורק התבצעה רק כדי להעסיק עובדי מספנה שלא ניתן היה להעסיק אותם בבניית צוללות. משרד הצי הגיש דו"ח מיום 1 בפברואר 1918, שקבע שבניית אוניות ראשה הופסקה, בעיקר עקב שינוי סדרי העדיפויות למלחמת הצוללות. כתוצאה מכך, מסגרות גוף האונייה שהורכבו נגרטו לאחר מכן על הממשה. קצת מכונות עבור ארזאץ גנייזנאו נבנו, כולל גנרטורים דיזל של האונייה, אשר הותקנו לאחר מכן בארבע צוללות U-151 הראשונות U-151‏, U-152‏, U-153 ו-U-154. לא נערכה עבודה על ארזאץ שרנהורסט לפני שהאוניות בוטלו.
כבר בשנת 1918, צוות התכנון החיה את הקונספט של אוניות מערכה גדולות עם סדרה של מחקרי עיצוב שנעו בין אוניות קטנות יותר מקבילות לסדרה הבריטית קוריג'ס של "סיירות קלות גדולות", לגדולות מאוד, סיירות מערכה 45,000 טון חמושות בתותחי 42 סנטימטרים (16.5 אינץ'). מחקרי התכנון הוכיחו בסופו של דבר שסוג האונייה ששר חפץ בה אינו מעשי בשל מגבלות הגודל שהוטלו על ידי תשתית הצי הגרמני, במיוחד המבדוקים היבשים הקיימים ותעלת הקייזר וילהלם. למרות שאוניות הסדרה לא הושלמו, התכנון היווה את נקודת ההתחלה לעבודה שייצרה בסופו של דבר את אוניות המערכה מסדרת שרנהורסט שנבנו על ידי הקריגסמרינה באמצע שנות ה-30.
תרשים של סיירת מערכה מסדרת מקנזן, עליה הייתה מבוססת סדרת ארזאץ יורק
אה"מ רינואון, שדרבנה את העיצוב מחדש של שלושת סיירות המערכה מסדרת ארזאץ יורק
אוניית המערכה SMS באדן, סוללה ראשית פונה שמאלה; הסיירות מסדרת ארזאץ יורק היו אמורות להיות חמושות באופן דומה.
מראה חמה

מראה חמה ששימשה כחלון כניסה של חיישן (והוסרה ממנו). נועדה למנוע מקרינה תת-אדומה לעבור דרכה ולהגיע אל החיישן. שימו לב להשתקפות הצבעונית של אור הסביבה (אדמדמה במקרה זה), האופיינית לציפוי דיאלקטרי.
מראה חמה היא מראה דיאלקטרית המשמשת להפרדת קרינה תת-אדומה מקרינה בתחום הנראה על ידי החזרת תחום אורכי גל התת אדום והעברה יעילה מאוד של ספקטרום האור הנראה. מראה חמה היא סוג של מסנן דו צבעי המשמשת לעיתים קרובות להגנה על אלמנטים אופטיים מפני חימום יתר שיכול לפגוע ברכיבים אופטיים של מערכת המיועדת לשימוש בתחום הנראה.
בדומה למראות קרות, מראות חמות יכולות להיות מתוכננות לזווית פגיעה הנעה בין אפס ל-45 מעלות, והן בנויות מציפוי דיאלקטרי רב-שכבתי מבוסס התאבכות משכבות דקות.
תחום אורכי הגל המוחזר על ידי מראה חמה הוא בין כ-750 ל-1250 ננומטר, שהם בתחום התת-אדום הקרוב. על ידי העברת אור נראה תוך החזרת תת-אדום, מראות חמות יכולות לשמש גם כמפצלי אלומה דו-צבעים עבור יישומים מיוחדים כמו במיקרוסקופ פלואורסצנטי (אנ') או מעקב עיניים (אנ') אופטי.
שימושים

כמה מהמצלמות הדיגיטליות המוקדמות שתוכננו לצילום באור נראה, כמו Associated Press NC2000 ו-Nikon Coolpix 950, היו רגישות בצורה יוצאת דופן לקרינת תת-אדומה, ונטו לייצר צבעים שגויים בגלל זיהום של קרינה בתחום התת-אדום. רגישות זו הייתה בעייתית במיוחד בסצנות שהכילו מקורות חזקים של תת-אדום, כמו שריפות, אם כי ניתן היה למתן את האפקט על ידי הכנסת מראה חמה כמסנן במסלול האופטי של הקרניים הנאספות לתמונה, כך שרק אור נראה יגיע לגלאי. גם מצלמות דיגיטליות חדשות יותר רגישות לתת אדום הקרוב, באורכי גל עד 1200 מיקרון וברובן מותקן פילטר הצמוד לגלאי ומתפקד כמראה חמה: מחזיר את תחום התת-אדום (והעל סגול) ומעביר רק את התחום הנראה, על מנת לספק צבעים נאמנים למקור.
נורות הלוגן שהוצגו ב-1990 משלבות מראות חמות כציפוי (שקוף לאור נראה) על פנים הנורה. ציפוי זה מגביר את יעילות הנורה על ידי החזרת קרינת החום (תת אדום) הלא רצויה בחזרה אל חוט הלהט כך שתידרש פחות אנרגיה כדי להביאו לטמפרטורה האופטימלית לפעולתה.
ראו גם

מראה
מראה קרה
ניקוי אופטיקה מדויקת
הערות שוליים

↑  A look back at the NC2000 - Continued, robgalbraith.com
↑  Melentijevic, Ilija (2015-03-04). "What is Infrared Photography?". Kolari Vision (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-10-05.
↑  Lee Bartolomei and Bob Crase, LEDs Beware! The Rebirth of the Incandescent Light Bulb, techbriefs, ‏31 בדצמבר 2012 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עין גנים (אתר מקראי)

ערך זה עוסק ביישוב מקראי בנחלת שבט יששכר. אם התכוונתם לעיר מקראית בשפלת יהודה, ראו .
עֵין גַּנִּים הוא אתר מקראי מתקופת התנחלות השבטים שבו הייתה עיר הלויים עין גנים בנחלת שבט יששכר (יהושע, י"ט, כ"א; כ"א, כ"ט).
מיקום

במהלך השנים הוסב שם העיר ל"גינת".[דרוש מקור]
החוקר יואל אליצור סבור כי ייתכן כי שם העיר היה "בית הגן" ומזהה את מיקומה בעיר ג'נין.
חוקרי ארץ ישראל הקדומה, רבי אשתורי הפרחי וישעיהו פרס, זיהו את מיקומה של עין גנים עם מיקומה של ג'נין בת ימינו.[דרוש מקור]
בשתי הפעמים, בספר יהושע, העיר הוזכרה בצמוד לעיר רֶמֶת, או ירמות, אשר גם מיקומה אינו ידוע.
היסטוריה

בספר יהודית מוזכרת "גיני" (יהודית ג', י') כיישוב יהודי אשר סמוך אליו חנה מחנה הוליפרנס. יוסף בן מתתיהו מזכיר בספרו "מלחמת היהודים" (ספר ג', ג', ד') את גנים כיישוב הממוקם בצפון השומרון. כמו כן, ידוע כי יהודים התגוררו בעיר בימי הביניים ועסקו במסחר וברפואה.
בשנת 1922 התגוררו בעיר על פי מפקד האוכלוסין הבריטי, שבעה יהודים אשר מרביתם שרתו במשטרת ג'נין, ובשנת 1931 התגוררו בעיר 4 יהודים בלבד.
בשנת 1943 הכינה מפקדת ההגנה בראשות משה סנה תוכנית התיישבות, אשר הציעה להקים בסביבות ג'נין כעשרה יישובים חדשים, וזאת במטרה להקיף את העיר ביישוב יהודי. במסגרת ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון הוקמו שלושה יישובים, גנים, כדים והיאחזות נח"ל גינת, שמזכירים בשמם את היישוב העברי הקדום. היישובים פונו מתושביהם ונהרסו ב-24 באוגוסט 2005 בתוכנית ההתנתקות.
הערות שוליים

↑  יואל אליצור, עין גנים, בית הגן וג'נין, על אתר ב, מכללת יעקב הרצוג, תשנ"ו, עמ' 77-80 (מידע בקטלוג רמב"י)
↑  זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, עמוד 3340
פלוטיקזון

| --- | --- |
המבנה הכימי של פלוטיקזון
המבנה הכימי של פלוטיקזון
 שם IUPAC
 S-fluoromethyl (6S,8S,9R,10S,11S,13S,14S,16R,17R)-6,9-difluoro-11,17-dihydroxy-10,13,16-trimethyl-3-oxo-6,7,8,11,12,14,15,16-octahydrocyclopenta[a]phenanthrene-17-carbothioate
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C22H27F3O4S 
 מסה מולרית:  444.158215 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  0.51% (תוך אפי)
 קשירה לחלבונים:  91.0%
 מטבוליזם:  כבד (באמצעות CYP3A4)
 זמן מחצית חיים:  10 שעות
 הפרשה:  כליות
 בטיחות
 דרכי מתן:  אינהלציה, מתן דרך האף (נזאלי), מתן מקומי (טופיקלי)
 מזהים
 קוד ATC:  D07AC17, R01AD08, R03BA05 
 מספר CAS:  90566-53-3
 PubChem:  5311101
 ChemSpider:  4470631
 
פלוטיקזון הוא גלוקוקורטיקואיד סינתטי (אנלוג פלואורי של קלוטיקזון) המשמש לטיפול בתסמיני מערכת הנשימה. נגזרות אסטריות שלו: פְלוּטִיקָזוֹן פְּרוֹפִּיוֹנָאט (הנמכר בשמות אלגרו, סרטייד, פלוטיפורם, פלוסלמר, פליקסוטייד, פליקסונז ופליקסרג'י) וגם פלוטיקזון פוּרוֹאָט (הנמכר בתכשירים בשם אבאמיס, טרלג'י אליפטה, רלבר אליפטה) נמצאות בשימוש נרחב להקלת תסמיני דלקת, אצל אנשים עם נזלת אלרגית, דלקת סימפונות, אסתמה ומחלת ריאות חסימתית כרונית.
ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי מופיעה פלוטיקזון כתחליף אפשרי לגלוקוקורטיקואיד סינתטי אחר בשם בּוּדֶנוֹזִיד. בשנת 2021, ברשימת התרופות הנפוצות ביותר בארצות הברית, הגיעה משפחת תרופות הפלוטיקזון למקום ה-23, עם יותר מ-25 מיליון מרשמים בעלות כוללת של כ-3 מיליארד דולר,   ונמכרה גם כתרופה ללא מרשם.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות של פלוטיקזון ונגזרותיה כוללות פטרת בפה ובגרון, צרידות, הופעת חבורות ודלקת ריאות, אך עלולים להתרחש גם דיכאון, תוקפנות, דימומים מהאף, טשטוש ראיה. בעיה נוספת, העלולה להיווצר בשימוש ממושך במינונים גבוהים, היא דיכוי הייצור העצמוני של קורטיזול (אי ספיקה אדרנלית).
הערות שוליים

↑  פלוטיקזונה Fluticasona, באתר מדריך התרופות | שירותי בריאות כללית
↑  "Fluticasone - prescribing information, side effects and uses".
↑  World Health Organization (2021). World Health Organization model list of essential medicines: 22nd list (2021). Geneva: World Health Organization. hdl:10665/345533. WHO/MHP/HPS/EML/2021.02.
↑  "The Top 300 of 2021". ClinCalc. ארכיון מ-15 בינואר 2024. נבדק ב-14 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fluticasone - Drug Usage Statistics". ClinCalc. נבדק ב-14 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fluticasone Nasal Spray". נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  GSK, פליקסוטייד דיסקוס - עלון לצרכן, באתר מאגר התרופות - משרד הבריאות, ‏6/2022
↑  גמילה מסטרואידים | איכילוב, באתר תלות וגמילה מסטרואידים
פטרת הפה, תופעת לוואי שכיחה של טיפול בסטרואידים כגון פלוטיקזון.
האספה המחוקקת של אנדרה פרדש

| --- | --- |
 מדינה:  הודו 
 סוג:  וידהאן סבהה, בית תחתון
 הרכב
 מספר מושבים:  175
 
 קואליציה (164):       טלוגו דזאם (135)  ג'אנה סנה (21)        מפלגת העם ההודית (8)  אופוזיציה (11)      YSR קונגרס (11)
 בחירות
 בחירות קודמות:  13 במאי 2024
 בחירות הבאות:  מאי 2029
 משכן
 בניין האספה המחוקקת של אנדרה פרדש
 
האספה המחוקקת של אנדרה פרדש או אנדרה פרדש וידאהן סבהה (בהינדי: आन्ध्र प्रदेश विधान सभा; בטלוגו ఆంధ్రప్రదేశ్ శాసనసభ), היא הפרלמנט המדינתי של אנדרה פרדש. באספה חברים 175 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
היסטוריה

האספה המחוקקת של אנדרה פרדש הוקמה ב-1 באוקטובר 1953, עם פיצול אנדרה ממדינת מדראס למדינה נפרדת. מספר חברי האספה המחוקקת נקבע ל-140 חברים, מספר שהוגדל ב-1955 ל-194 חברים.
ב-1956 תחת חוק ארגון מחדש של המדינות, אוחדו המחוזות דוברי טלוגו של היידראבאד עם אנדרה, ששמה שונה לאנדרה פרדש. האספה הוגלה ל-302 חברים, בהם אחד ממונה. בבחירות הראשונות שנערכו לאחר האיחוד, ב-1957, הוגדלה האספה ל-288 חברים, שנבחרו מ-218 מחוזות בחירה.
ביולי 1959 הוקמה מועצה מחוקקת (בית עליון) במדינה, אך המועצה בוטלה ב-1985.
ב-1959 נערך שינוי בגבולות אנדרה פרדש ומדראס, בו יושבו מחלוקות גבול בין שתי המדינות. 319 כפרים ואזור חורש הועבר מאנדרה פרדש למדראס, ו-148 כפרים הועברו לאנדרה פרדש. כתוצאה מכך נערכו שינויים במחוזות הבחירה בגבול המדינות, ומושב אחד נגרע מהאספה המחוקקת של אנדרה פרדש, שירדה מ-301 חברים נבחרים ל-300, ואחד הוסף לאספה המחוקקת של מדראס.
בבחירות לאספה ב-1967 נקבע מספר חברי האספה על 287.
ביוני 2014 פוצלו 11 מחוזות מהמדינה והפכו למדינה נפרדת בשם טלנגאנה. בעקבות כך, תוצאות הבחירות לאספה המחוקקת ב-2014 פוצלו בין שתי המדינות, כאשר באספה המחוקקת של אנדרה פרדש מכהנים 175 חברים, בעוד 119 חברים מכהנים באספה המחוקקת של טלנגאנה.
משכן

ב-1953 שוכנה האספה בבירת אנדרה, קורנול. ב-1956 הועברה בירת המדינה להיידראבאד, ומשכן האספה המוחקקת נקבע שם. בעקבות פיצול אנדרה פרדש וטלנגאנה ב-2014 נקבע כי היידראבאד תוסיף לשמש כבירתם המשותפת לתקופה שלא תעלה על עשר שנים, וב-2016 עברה האספה המחוקקת לאמארווטי. בית האספה באמארווטי נחנך ב-2 במרץ 2017.
הרכב נוכחי

ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של אנדרה פרדש היא האספה המחוקקת ה-16, שנבחרה ב-2024. בהרכב שולטת הברית הדמוקרטית הלאומית, קואליציית מפלגות שבאנדרה פרדש הדומיננטית שבהן היא הטלוגו דזאם, המחזיקה ב-135 מושבים מתוך 164 המושבים של הברית. מפלגת הג'אנה סנג מחזיקה ב־21 מושבים ומפלגת העם ההודית מחזיקה ב־8 מושבים. מפלגת YSR קונגרס שבאופוזיציה מחזיקה ב-11 מושבים.
האספה בוחרת את 11 נציגי אנדרה פרדש ברג'יה סבהה.
הערות שוליים

↑  The Andhra State Act, 1953, s. 15 (a)
1 2  G. C. Malhotra, Cabinet Responsibility to Legislature: Motions of Confidence and No-confidence in Lok Sabha and State Legislatures, Lok Sabha Secretariat, 2004, עמ' 164, ISBN 978-81-200-0400-9
↑  General Election, 1957 to the Legislative Assembly of Madhya Pradesh, New Delhi: Electon Commission of India, עמ' 12–13
↑  TheE Andhra Pradesh and Madras (Alteration of Boundaries) Act, 1959, s. 12
↑  Report on the Third General Elections in India, 1962, New Dlehi: Election Commussuon of India, עמ' 5
↑  Delimitation Orders, 1967 (עמ' 649–663), Electon Commission of India
↑  The Andhra Pradesh Reorganisation Act, 2014, s. 17, India Code
↑  Ashish Pandey, Chief Minister Chandrababu Naidu inaugurates new Andhra Pradesh Assembly, India Today, ‏2 במרץ 2017
שמורת הטבע רפטק

בול של טורקמניסטן המוקדש לשמורת הטבע רפטק
שמורת הטבע רפטק (בטורקמנית: Repetek goraghanasy) היא שמורת טבע מדברית במחוז לבאפ בטורקמניסטן, במזרח מדבר קאראקום, סמוך לנהר אמו דריה. היא שוכנת כ-70 קילומטרים דרומית לטורקמנאבאט וידועה בזכות ה"זמזן" (כוח אפור). היא הוקמה בשנת 1928 למחקר ושימור של מערכת אקולוגית של מדבר חול, היא משתרעת על שטח של 346 קילומטרים רבועים.
השמורה צורפה לאתר המורשת העולמית מדבריות החורף הקרים של טוראן של ארגון אונסק"ו שהוכרז בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.
גאוגרפיה ואקולוגיה

הנוף של השמורה צחיח, עם דיונות חול רחבות בגובה של כ-15–20 מטרים ואורך של 8–10 קילומטרים באזורים רבים, שטחים נרחבים של דיונות חול ושקעים דמויי עמקים. גובה ממוצע 185–200 מטרים מעל גובה פני הים. חמד שחור (אנ'), נדיר ברוב חלקי מרכז אסיה מכסה כ-4.5% משטח השמורה. לקרקעות יש תת-קרקע חולית, אך בתוך השמורה צומחים "21 מיני עצים, 104 מיני עשבים, 8 מיני פטריות, מין אחד של אזוב, 68 מיני אצות קרקע ו-197 מיני פטריות".
היסטוריה

התחנה המדעית של מדבר החול רפטק אורגנה ב-1912 בהחלטת החברה הגאוגרפית הרוסית, והשמורה הוקמה ב-1928 על בסיס התחנה המדעית. במהלך התקופה הסובייטית השמורה הייתה שייכת למכון המדבריות של האקדמיה למדעים של הרפובליקה הסובייטית של טורקמניסטן. רשימת הפרסומים המדעיים הנוגעים לתחנת מדבר החול רפטק ושמורת הביוספרה מאז 1982 עד 1991 כוללת כ-250 מאמרים (30% על מבנה נוף וגאוגרפיה, 20% על בוטניקה ו-50% על זואולוגיה).
המכון למדבריות, צמחייה ובעלי חיים של האקדמיה למדעים של טורקמניסטן הוקם בשנת 1962 כדי ללמוד על דרכים לטייב אדמות מדבריות לשימוש כלכלי בשמורה. במקום קיים מוזיאון.
מצב הגנה

שמורת הביוספרה המדינתית רפטק היא חלק מאזור עופות חשוב (IBA) ומאז 1979 נמצאת בפיקוח של אונסק"ו, אך "האתר נמצא בניהולו של המשרד להגנת הטבע של טורקמניסטן". השמורה "תומכת במכלול השלם ביותר של מיני עופות האופייניים למדבר החול של הקאראקום" ו"יש בה אוכלוסייה חשובה של צבי הזפק (Gazella subgutturosa) אשר רשום כפגיע (VU) ברשימה האדומה של IUCN".
אקלים

שמורת הביוספרה המדינתית רפטק היא בעלת אקלים מדברי (סיווג האקלים BWk בשיטת קפן), עם חורפים קרירים וקיץ חם מאוד. כמות המשקעים היא בדרך כלל מועטה ולא קבועה, והם יורדים בעיקר בחודשי החורף והסתיו. ב-28 ביולי 1983, נמדדה בשמורת הביוספירה המדינתית רפטק טמפרטורה של 50.1 מעלות צלזיוס, שהיא הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בטורקמניסטן ובברית המועצות לשעבר, וגבוהה מהטמפרטורות הגבוהות שנרשמו אי פעם באירופה או באמריקה הדרומית.
הערות שוליים

↑  Cold Winter Deserts of Turan
1 2 3 4  https://whc.unesco.org/en/tentativelists/5435/ Repetek Biosphere State Reserve] – UNESCO site
↑  Encyclopædia Britannica
↑  Brummell, Paul (2005). Turkmenistan. Bradt Travel Guides. p. 194. ISBN 978-1-84162-144-9.
↑  "Third National Communication of Turkmenistan Under the United Nations Framework Convention on Climate Change" (PDF). Ministry of Nature Protection of Turkmenistan. 2015. pp. 12–13. ארכיון (PDF) מ-25 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Report on implementation of the UNCCD in Turkmenistan". Ministry of Nature Protection of Turkmenistan. 2000. p. 7. אורכב מ-המקור ב-18 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
רדיו קול רגע

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו אזורי
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1 בספטמבר 1996
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  נצרת, הגליל
 נקלט בתדר:  96FM
 אזור קליטה:  טבריה, עמק הירדן
 נקלט בתדר:  91.5FM
 
 96fm
רדיו קול רגע (המילה "רגע" היא במקור ראשי התיבות "רדיו גליל עמקים") היא תחנת רדיו אזורית, המשדרת חדשות מקומיות, תוכניות מוזיקה, ספורט ומיסטיקה מקיבוץ בית קשת בתדר 96FM לעמקים ולגליל ו־91.5FM לגולן ואצבע הגליל.
לוח המשדרים של רדיו “קול רגע” הוא שילוב של אקטואליה, שעשועונים ומוזיקה.
תחנת רדיו קול רגע הוקמה ב-1 בספטמבר 1996 על ידי חיים הכט לאור מכרז לשידורים באזור זיכיון הגליל, הגולן, עמק יזרעאל ועמק הירדן כזכיין של הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה. מנכ"לית התחנה היא דפנה הכט, בתו של חיים הכט.
בשנת 2020 פתחה התחנה תחנת בת לדוברי השפה הרוסית בשם רדיו "לוצ'שייה" (Лучшее Радио) - "הרדיו הטוב ביותר" בתדר 106.4 FM.
בשנת 2025 נכנס משה מנו כשותף ברדיו קול רגע, לצד חיים הכט.
הערות שוליים

↑  תחנת הבת, קישור מתוך אתר התחנה
↑  יואב איתיאל‏, גם מנו ספנות רוצה כלי תקשורת: הצטרפה כשותפה ב"רדיו קול רגע", באתר וואלה, 4 בפברואר 2025
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וידהאן פרישד

וידהאן פרישד (בהינדי: विधान परिषद, באנגלית: Legislative council; בתרגום: מועצה מחוקקת) הוא בית עליון בבתי המחוקקים של מדינות הודו. במרבית מדינות הודו יש רק בית תחתון, וידהאן סבהה, ורק בשש מדינות קיים בית מחוקקים דו-ביתי ומועצה מחוקקת כבית עליון. גם במדינות בהן קיים בית עליון, הבית התחתון נחשב לבית העיקרי, ורק הוא בעל הסמכות להביע אמון בממשלה.
היסטוריה

החל משלהי המאה ה-19 הוקמו גופים מחוקקים שונים במחוזות הודו הבריטית ובמדינות נסיכותיות שנכללו בה, שהיו בעלות מידות שונות של אוטונומיה ומשטר עצמי, אך מרביתם היו בתי מחוקקים חד-בתיים.
מועצות מחוקקות הוקמו בעקבות חקיקת חוק ממשלת הודו על ידי הפרלמנט הבריטי ב-1935, שקבע את הצורה הבסיסית של בתי מחוקיים בהודו. בחוק נקבע כי יוקמו מועצות מחוקקות בנשיאות מדראס, נשיאות בנגל, נשיאות בומביי, המחוזות המאוחדים (אנ'), ביהר ואסאם. הבחירות הראשונות לאספות במדינות השונות נערכו ב-1937, לאחר שהקונגרס הלאומי ההודי קיבל את אישורו המסויג של מהטמה גנדי להשתתף בהם. המערכת הוקמה רק בשטחים שתחת שלטון בריטי ישיר.
במהלך כתיבת חוקת הודו נידונה קביעת מועצות מחוקקות, והוחלט לאפשר את קיומם, תוך קביעת מגנון המאפשר לבטל את המועצה על פי החלטת המדינה.
חברים ומבנה

בחוקת הודו נקבע כי בכל מדינה תוקם אספה מחוקקת, אך קיומה של מועצה מחוקקת נקבע רק למספר מדינות. מספר חברי המועצה המחוקקת לא יגדל משליש מחברי האספה המחוקקת של המדינה, ונקבע כי המועצה אינה יכולה להיות בת פחות מ-40 חברים. מתוכם, כשליש נבחרים על ידי חברי גופי שלטון מקומי, בקירוב אחד לשנים עשר מחברי המועצה ייבחרו על ידי בוגרי אוניברסיטה הודית שלוש שנים קודם לבחירות, אחד לשנים עשר יבחרו על ידי מורים במערכת החינוך המדינתית מבית ספר תיכון ומעלה במשך לפחות שלוש שנים, כשליש נבחרים על ידי חברי האספה המחוקקת של המדינה, וששית ממונים על ידי מושל המדינה, אשר מוסמך למנות אנשים אשר הם בעלי ידע מיוחד או ניסיון מעשי בספרות, מדעים, אומנות, שירות ציבורי או תנועות קואופרטיביות.
ניתן להקים או לפרק מועצה מחוקקת בהצעה שקיבלה את אישור שני שלישים מחברי האספה המחוקקת של המדינה לצד והפרלמנט ההודי.
חברי אספות מחוקקות נדרשים להיות רשומים בפנקס הבוחרים המדינתי ומעל גיל 30, ואינם יכולים לכהן כחברי הפרלמנט ההודי או באספה המחוקקת.
מועצות מחוקקות אינן מתפזרות באופן מלא, אלא כשליש מחבריהן עומד לבחירה כל שנה שנייה, דבר המעניק לחבריהן כהונה בת שש שנים. בהודו הבריטית נהגו הבחירות מדי שנה שלישית.
מועצות מחוקקות > כיום

| מועצה | משכן | חברים> נבחרים | חברים> ממונים | חברים> סך הכל | תאריך הקמה | מפלגה שלטת | מפלגה שלטת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוטר פרדש | לקנאו | 90 | 10 | 100 | 1937 |  | מפלגת העם ההודית |
| אנדרה פרדש | אמרוואטי | 50 | 8 | 58 | 1 ביולי 1958, 30 במרץ 2007 |  | מפלגת הקונגרס YSR |
| ביהר | פטנה | 63 | 12 | 75 | 1919 |  | ג'נטה דאל (מאוחדת) |
| טלנגאנה | היידראבאד | 34 | 6 | 40 | 2014 |  | בהרטיה ראשטרה סמיתי |
| מהאראשטרה | מומבאי | 66 | 12 | 78 |  |  | שיוו סנה |
| קרנאטקה | בנגלור (חורף) בלגום (אנ') (קיץ) | 64 | 11 | 75 | 1907 |  | מפלגת העם ההודית |
↑  נכון לדצמבר 2023
מועצות מחוקקות > לשעבר

| מועצה | חברים | תאריך הקמה | תאריך פירוק |
| --- | --- | --- | --- |
| אסאם | 42 | 1935 | 1947 |
| בומבי |  | 1861 (כבית יחיד), 1935 (כבית עליון) | 1960 |
| בנגל | 63–65 | 1935 | 1947 |
| ג'אמו וקשמיר | 36 | 1957 | 2019 |
| טמיל נאדו |  | 1861 (בית יחיד) |  |
| טמיל נאדו | 54–56 | 1935 | 1952 |
| טמיל נאדו | 72 | 1952 | 1 באוקטובר 1953 |
| טמיל נאדו | 51 | 1 באוקטובר 1953 | 1956 |
| טמיל נאדו | 50 | 1956 | 1957 |
| טמיל נאדו | 63 | 1957 | 1986 |
| מאדהיה פרדש | 72 | 1956 | 1957 |
| מאדהיה פרדש | 90 | 1957 | 1969 |
| מערב בנגל | 98 | 1952 | 1969 |
| פנג'אב | 39 | 1952 | 1969 |