stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן-עמי בן-ישראל
מערכת היחסים עם היהודים

בן-עמי האמין, שהאפריקאים העבריים מליבריה אינם יהודים אלא הצאצאים האמתיים של בני ישראל הקדומים. הוא אמר שאברהם ומשה היו שחורים במקור, וכי העבריים האפריקאים הם היורשים האמיתיים של עם ישראל.
בעודו מבטל את הצורות המודרניות של היהדות והנצרות, הוא המשיך לשאוב השראה מהתנ"ך ואף ראה בישו חלק משורה של משיחים שנשלחו לבני ישראל כדי לעזור להם לשמור על דרכי הצדק. הליבה של אורח חייהם של האפריקאים-עבריים היא התנ"ך. על פי אמונתם התנ"ך הוא האור והמקור לחזרה של האדם לאלוהיו ומציאת דרכו בחיים. למרות זאת, הקבוצה דוחה את הרבנות היהודית והתלמוד כהמשך אותנטי של העם העברי.
דעתו של בן-עמי היא שהאפריקאים היו תחת שלטון אכזרי וסבלו במשך ההיסטוריה, מפני שלא צייתו לאלוהים, ושכדי להתגבר על ההיסטוריה של העבדות באמריקה הם חייבים לבחון ולהגדיר דברים מחדש. צריך לשאול ולפקפק בכל היבט של קיום היהדות תחת השליטה האירופאית הלא-יהודית. את היכולת לכנות ולסווג מילים ומושגים חברתיים בן-עמי מכנה "הכוח של ההגדרה", שתחת הידיים הלא נכונות יכול לשמש כ"אחד מכלי הנשק הטובים ביותר שאפשר להשתמש כדי לשלוט בגברים ובעמים" אבל הוא גם המפתח לגאולה מהדיכוי.
בן עמי לקח את הבעיות הרוחניות שהוא ראה באפריקאים ותרגם אותם למערכת עמדות חברתיות-פוליטיות, כלכליות, חקלאיות ובריאותיות. הוא הדגיש את הצורך של מנהיגים אפריקאים ללמוד מההיסטוריה וממערכת הערכים של התרבות האפריקנית.
במהלך ראיון של ה-Redding News Review בשנת 2002, הביע בן-עמי ביטחון ביכולת של קהילת האפריקאים להחזיק מעמד ולהמשיך לפעול גם אם הוא יעזוב. כאשר נשאל באופן ספציפי מה הם התנאים הנדרשים בקהילה כדי להמשיך לטפל בה אם קורה לו משהו, השיב שהמילים שהוא אומר, האמת שהוא אומר, טבועות עמוק בנשמותיהם. הוא בשר, דם ורוח, אבל רוחו היא הרוח של הנביאים העתיקים, אשר יש לה חשיבות רבה בגאולת העם.
מקומו בקהילת העבריים

בן-עמי בן-ישראל נחשב לדמות משיחית בקהילה, ותמונתו מקשטת לפחות קיר אחד בכל דירה. בראיון תיאר בן עמי את מעמדו כנביא וכמנהיג רוחני[דרוש מקור]: "המשיחות שלי באה רק אחרי שהגענו לארץ, האל שלח נביא כדי למשוח אותי ולהודיע לי על המשך או חלק גדול של המשימה שלי ... בזמן שהוא משח אותי ... קיבלתי את השם: "נשיא השלום" ... בהמשך אותו נביא חזר ואמר לי על פי דבר ה', כי במועד מאוחר יותר ישלח מישהו למשוח אותי לשבת על כס דוד, כדי להגשים את הנבואה של זה שישב על כס דוד. דברי נביא אמיתי, הם בהחלט התרחשו בדיוק כפי שהוא אמר. לאחר מכן, שמי שונה מנשיא השלום לרבי ואדוני רבי".
פרסים והוקרה

במרץ 2010 קיבל בן-עמי פרס מפעל חיים מממשלת גאנה. בדבריו בטקס אמר מנהל מועצת הפרס, שבן-עמי "סייע לגשר על הפער בין רוחניות להתפתחות, יותר טוב מכל מנהיג אחר בהיסטוריה העולמית, תוך יצירת אפשרויות חדשות ומתקדמות להצלחה בבניית קהילות ופרויקטים על בסיס צדיקים, עקרונות ותרבות אפריקאים".
בשנת 2000, מגזין ה-BBC "פוקוס על אפריקה" כינה את בן-עמי בתור "אחד מהאפריקאים המשפיעים ביותר של המילניום".
הערות שוליים

↑  Ben Ammi Ben-Israel Dies at 75: Led Black Americans in Migration to Israel, mobile.nytimes.com (באנגלית)
↑  Benjamin Beit-Hallahmi, Black Hebrews in the Promised Land, Middle East Research and Information Project: Critical Coverage of the Middle East Since 1971 160, September/October 1989
↑  African Hebrew Israelites of Jerusalem – "Spirituality in Practice", africanhebrewisraelitesofjerusalem.com (באנגלית)
↑  Yvonne Patricia Chireau, Nathaniel Deutsch, Black Zion: African American Religious Encounters with Judaism, Oxford University Press, 2000. (באנגלית)
↑  Eugene V. Gallagher, Introduction to New and Alternative Religions in America [Five Volumes], Greenwood Publishing Group, 2006. (באנגלית)
↑  Stephen C. Finley, Torin Alexander, African American Religious Cultures, ABC-CLIO, 2009. (באנגלית)
↑  SABC (2011-05-19), 3 days in Dimona: African Hebrew Israelites (Part 1), נבדק ב-2017-11-19
1 2  Paul Adom-Otchere (2013-03-26), GOOD EVENING GHANA-EXCLUSIVE WITH H.E. BEN AMMI BEN ISRAEL, נבדק ב-2017-11-19
1 2 3 4  Ghana, The Country Awards Council,. "Country Awards Council Ghana has Honoured H. E. Dr Ben Ammi ---With Lifetime Achievements Award in Accra". Modern Ghana (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-11-19.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590957905171  GND: 1146179979  ISNI: 0000 0000 3536 7233  LCCN: n94071533  SUDOC: 184016975  VIAF: 28763995   WorldCat (עם VIAF): 28763995
כביש 722

| --- | --- |

מבט על עמק יזרעאל וכביש 722 מרכס בקריית טבעון משמאל חלקו הדרומי של מתחם מערות המנורה בבית שערים
מבט על עמק יזרעאל וכביש 722 מרכס בקריית טבעון משמאל חלקו הדרומי של מתחם מערות המנורה בבית שערים
 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  7.5 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  יקנעם עילית, קריית טבעון
 נקודת התחלה:  מחלף יקנעם
 נקודת סיום:  צומת השומרים
 
 קואורדינטות:  32°40′55″N 35°07′16″E﻿ / ﻿32.6819°N 35.1211°E﻿ / 32.6819; 35.1211
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) כביש 722(למפת הכרמל רגילה) כביש 722(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 722(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 722  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 722 ליד צומת השומרים
כביש 722 הוא כביש אורך אזורי המתחיל במחלף יקנעם שבכניסה הדרומית לעיר יקנעם עילית, יורד בתוואי נחל יקנעם לעמק יזרעאל, ממשיך בו ומסתיים בצומת השומרים שליד קריית טבעון. אורכו של הכביש הוא 7.5 ק"מ.
תולדות הכביש

כביש 722 היווה עורק תחבורה מרכזי, שקישר בין אזור המרכז לבין צפון-מזרח ישראל. בשל כך, נרשמו בכביש בעומסי תנועה כבדים, במיוחד בסופי השבוע.
בין השנים 2012 ל-2014, כחלק מהקמת מסילת העמק, בוצעו עבודות להקמת הפרדה מפלסית בין המסילה לכביש. העבודות כללו הקמת גשר מעל המסילה ומעל נחל קישון והפיכת הצומת המרומזר, המהווה מפגש של כביש 722 עם דרכי הגישה לכפר יהושע ולקריית חרושת, למחלף.
במסגרת תוכנית נתיבי ישראל, נבנה הקטע הדרומי של כביש 77 בסמוך לתוואי של כביש 722. מטרת התוכנית היא לקשר את כביש 6 לצפון-מזרח הארץ באמצעות כביש 77 ("הזרוע המזרחית") ולהפוך אותו לעורק תחבורה מרכזי במקום כביש 722. ב-14 בנובמבר 2018 נפתחו לתנועה שני הקילומטרים הראשונים של קטע כביש זה. החל מאותו יום, שבו נפתחו לתנועה גם קטעים 3 ו-7 של כביש 6 (מחלף אליקים-מחלף העמקים), קטע הכביש ממחלף יקנעם ועד צומת התשבי מסומן גם הוא ככביש 722 במקום כביש 70.
מחלפים וצמתים לאורך הכביש

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 722 מדרום לצפון
| 0 | מחלף יקנעם |  | יקנעם עילית |   כביש 6 |
| 0.5 | צומת ללא שם |  | יקנעם עילית | רחוב הכרמל |
| 1 | צומת ללא שם |  | יקנעם עילית | רחוב התמר |
| 1.8 | צומת יקנעם |  | יקנעם עילית | דרך העמק (יקנעם המושבה), רחוב התנופה |
| 2.5 | צומת התשבי |  | יקנעם עילית |   כביש 66 |
| 4.2 | מחלף כפר יהושע |  | ליד כפר יהושע | גישה לכפר יהושע ולשכונת קריית חרושת (קריית טבעון) |
| 6.5 | צומת ללא שם |  | שדה יעקב | כניסה לשדה יעקב |
| 6.6 | צומת ללא שם |  | שדה יעקב | כניסה לבית זייד ולקריית טבעון |
| 7 | צומת ללא שם |  | שדה יעקב | כניסה לישיבת תקוות יעקב |
| 7.5 | צומת השומרים |  | קריית טבעון |   כביש 75 |
ראו גם

תחנת הרכבת יקנעם-כפר יהושע
שייח' אבריק
כבישי ישראל
כביש 717

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  3.8 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  מועצה אזורית הגלבוע 
 נקודת התחלה:  צומת מולדת
 נקודת סיום:  מולדת
 
 קואורדינטות:  32°35′03″N 35°24′51″E﻿ / ﻿32.584197224968°N 35.414211526886°E﻿ / 32.584197224968; 35.414211526886
 he
 
כביש 717 הוא כביש רוחב אזורי העובר ברמת יששכר, בתחומי מועצה אזורית הגלבוע. אורכו 3.8 קילומטרים והוא משמש כדרך גישה למושבים רמת צבי ומולדת ואל הכפר הערבי טייבה.
צמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 717 ממערב למזרח
| 0 | צומת מולדת |  | רמת יששכר |   כביש 716 |
| 1.7 | צומת ללא שם |  | רמת צבי | כניסה לרמת צבי |
| 3.8 | צומת ללא שם |  | מולדת | כניסה למולדת ולטייבה |
מעלה אלישע

חלקו המזרחי של כביש 717 נקרא "מעלה אלישע". זהו כביש תלול במזרח הגליל התחתון בגבול בקעת הירדן. הכביש מסתעף מכביש 90, בין קיבוץ גשר לנווה אור, לכיוון מערב, ועולה אל מרומי רמת יששכר ואל מבצר כוכב הירדן. המעלה נקרא על-שם אלישע סולץ, חבר קיבוץ מעוז חיים, אשר כיהן כראש המועצה האזורית בקעת בית שאן בין השנים 1956–1969 ונפטר בעודו מכהן[דרוש מקור]. אורך המעלה הוא כ-6 ק"מ והוא עולה כ-500 מטרים לגובה. הכביש נחנך בשנת 1970.
ראו גם

כבישי ישראל
כביש 716
הערות שוליים

↑  תצ"א משולב של מעלה אלישע באתר המרכז למיפוי ישראל
↑  זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, כרך ל-נ, הוצאת עם עובד - תרבות וחינוך, 1977, עמ' 4485
↑  נחנך כביש מבקעת בית שאן לכוכב הירדן, מעריב, 24 באוגוסט 1970
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כביש 585

| --- | --- |


 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  15.4 ק"מ
 מיקום
 נקודת התחלה:  באקה א-שרקייה
 נקודת סיום:  כביש 60
כביש 585 הוא כביש רוחב אזורי המתחיל ביציאה מהכפר באקה א-שרקייה ומגיע עד לכביש 60 ליד הכפר מרכה.
מסלול הכביש

אורכו של הכביש הוא 15.4 ק"מ, והוא חד מסלולי לכל אורכו.
| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 557 ממערב למזרח
| 0 | כניסה לבאקה א-שרקייה |  | באקה א-שרקייה | כניסה לכפר |
| 3.9 | צומת חרמש |  | חרמש | כניסה ליישוב |
| 6.2 | צומת מרייכה (צומת אפס) |  |  |   כביש 596 |
| 9.7 | צומת מבוא דותן |  | מבוא דותן | כניסה ליישוב |
| 15.4 | צומת דותן (צומת עראבה) |  | מִפקדת חטיבת מנשה לשעבר, עראבה |   כביש 60 |
| כבישי השומרון |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 446 • כביש 466 • כביש 578 (כביש אלון) • כביש 596 • כביש 5444 • כביש 5066 • כביש 5504 • כביש 5788 (מעלה שי) |  |
| כבישי רוחב | כביש 5 • כביש 55 • כביש 57 • כביש 465 • כביש 505 • כביש 555 • כביש 557 • כביש 585 • כביש 611 • כביש 4775 • כביש 5050 • כביש 5533 • כביש 5615 • כביש 6115 • כביש 6513 • כביש 6235 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גנג'ה

| --- | --- |
סמל גנג'הסמל גנג'ה
פוטומונטז' של גנג'ה
פוטומונטז' של גנג'ה
 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 מחוז:  גנג'ה
 ראש העיר:  אלמר ולייב
 שפה רשמית:  אזרית 
 תאריך ייסוד:  859
 שטח:  110 קמ"ר
 גובה:  408 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  344,108 (2021)
  ‑ צפיפות:  2,985 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  40°40′58″N 46°21′38″E﻿ / ﻿40.682777777778°N 46.360555555556°E﻿ / 40.682777777778; 46.360555555556 
 אזור זמן:  UTC +4
 http://www.ganca.az
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אזרבייג'ן מוגדלת) באקו סומגאיט מינגצ'ביר לנצ'ראן שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה טורקיה איראן הים הכספי גנג'ה(למפת אזרבייג'ן רגילה) באקו סומגאיט מינגצ'ביר לנצ'ראן שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה ט. איראן הים הכספי גנג'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ערך זה עוסק בעיר באזרבייג'ן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גנג'ה (באזרית: ‏Gəncəקובץ:Az-Ganja.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר בצפון-מערב אזרבייג'ן הממוקמת בפאתי הרי הקווקז על שפת נהר גיינדג'אי (יובל של נהר הקורה), כ-300 ק"מ צפון-מערבית לבאקו בירת אזרבייג'ן. העיר מהווה מרכז של אראן (Arran) (אנ') - חבל היסטורי בקווקז. בשנת 1804, עם סיפוחו של האזור לאימפריה הרוסית, שם העיר שונה ל"יליזבטפול" לכבוד יליזבטה, אשת אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. בשנים 1935–1989 העיר נקראה "קירובאבד" על שם סרגיי קירוב. בשנת 2021 מנתה אוכלוסיית העיר 344,108 בני אדם והיא העיר השלישית בגודלה באזרבייג'ן, אחרי באקו וסומגאיט.
היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 859 כתחנת מעבר על דרך המשי, למרות שההתיישבות במקום הייתה קיימת גם לפני זה. עם היחלשות הח'ליפה, הוקמו באזור ממלכות עצמאיות, וגנג'ה נהייתה לבירה של אחת מהן. העיר הייתה ידועה בבעלי המלאכה שעבדו בה. במחצית המאה ה-11, האזור התחיל לסבול מפלישת סלג'וקים. בשנת 1086 העיר נכבשה על ידם, והופסקה שושלת של שליטים מקומיים. השליטה בעיר, ובאזור כולו, הועברה לפולשים החדשים. במחצית המאה ה-12, האזור הועבר לשליטתה של גאורגיה, והעיר הייתה תחת שליטתה עד לפלישת המונגולים לאזור. בשנת 1139 העיר נהרסה כליל ברעידת אדמה חזקה.
במאות ה-12 וה-13, העיר הפכה לבירת הממלכה הסלג'וקית המקומית. זו הייתה תקופת הזוהר של העיר. מוצרים של בעלי המלאכה בה היו ידועים בכל האזור. במשך מספר שנים השטח היה חלק מהאימפריה העות'מאנית. בשנת 1747 הוקמה חאנות גנג'ה החזקה, אומנם מדינה זו הייתה צריכה לנהל מדיניות זהירה בהיותה ממוקמת בין האימפריה הרוסית לבין ממלכת פרס. במסגרת מלחמת רוסיה–פרס (1804–1813), הרוסים, בפיקוד פאבל ציציאנוב, כבשו את העיר. הממלכה העצמאית בוטלה, ושטחה הועבר לאימפריה הרוסית. שם העיר שונה ל"יליזבטפול" לכבוד אשת אלכסנדר הראשון. 
בשנת 1868 העיר נהפכה למרכז גוברניית יליזבטפול. בשנת 1868 העיר חוברה על ידי מסילת הברזל לבאקו, טביליסי ובתומי.
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1892 אוכלוסיית העיר הייתה מעורבת.  מ-26 אלף התושבים כ-14 אלף היו מוסלמים ו-10.5 אלף ארמנים. בשנת 1905 היו מהומות אתניות בעיר, וכתוצאה מכך, כל הארמנים התמקמו בגדה השמאלית של הנהר, והאוכלוסייה המוסלמית התרכזה בגדה הימנית.
בשנת 1920 העיר נכבשה על ידי כוחות של הצבא האדום. בתקופה הסובייטית העיר התפתחה ונהפכה למרכז תעשייתי ותרבותי. עם תחילת מלחמת נגורנו קרבאך גם בעיר זה החלו מהומות אתניות. כתוצאה מכך, כל האוכלוסייה הארמנית עזבה את העיר.
בניינים בולטים

המאוזוליאום של ניזאמי (אנ') - הוקם בשנת 1991 לזכרו של המשורר חכים ג'מאל א-דין נזאמי.
אכסניית הסוחרים של שאה עבאס.
מסגד שאה עבאס (אנ') - המסגד הגדול בעיר שנבנה בשנת 1606.
ערים תאומות

רוסיה דרבנט, סנקט פטרבורג, רוסיה
רוסיה מוסקבה, רוסיה
גאורגיה כותאיסי, גאורגיה
ארצות הברית ניוארק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
איראן תבריז, איראן (מ־2015)
צ'כיה אולומואוץ, צ'כיה (מ־2012)
טורקיה קארס, טורקיה (מ־2001)
טורקיה אורדו (אנ'), טורקיה
טורקיה אקסאראי (אנ'), טורקיה
הערות שוליים

↑  https://worldpopulationreview.com/world-cities/ganca-population
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537707505171  BnF: cb15187687x (data)  GND: 4220035-0  LCCN: n95043787  MusicBrainz: 0fd9836b-26b5-4f1e-9678-f2d44a0acbda  NKC: ge995738  VIAF: 132686722   WorldCat (עם VIAF): 132686722
כביש 654

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  1.9 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  בנימינה-גבעת עדה
 נקודת התחלה:  צומת עם כביש 653
 נקודת סיום:  מפגש עם כביש 6533
 
 קואורדינטות:  32°31′07″N 34°59′26″E﻿ / ﻿32.518710481906°N 34.990626098776°E﻿ / 32.518710481906; 34.990626098776
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) כביש 654(למפת הכרמל רגילה) כביש 654(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 654(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 654  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 654 הוא כביש אורך אזורי בבקעת הנדיב, שמתחיל בצומת עם כביש 653 ליד גבעת עדה, ומסתיים לאחר עיקול בכביש, שם מתחיל כביש 6533, ליד המושב אביאל. אורכו הוא 1.9 ק"מ, והוא אחד מהכבישים הארציים הקצרים ביותר בישראל. הכביש נועד בעיקר ליצירת גישה אל יישובי המועצה האזורית אלונה ואל פארק אלונה.
צמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 654 מדרום לצפון
| 0 | צומת ללא שם |  | בנימינה-גבעת עדה |   כביש 653 |
| 0.35 | צומת ללא שם |  | בנימינה-גבעת עדה | רחוב הארזים |
| 1.5 | צומת ללא שם |  | אביאל | רחוב התאנה |
| 1.9 | עיקול בכביש |  | אביאל | כביש 6533 |
ראו גם

כביש 653
מועצה אזורית אלונה
בנימינה-גבעת עדה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרכז אמיר

| --- | --- |

מרכז אמיר (מימין) ומלון לאונרדו פלאזה ירושלים (משמאל)
 מידע כללי
 סוג:  מבנה מגורים
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  1961 
 אדריכל:  דוד רזניק
 מידות
 קומות:  7 
 
 קואורדינטות:  31°46′33″N 35°13′04″E﻿ / ﻿31.7757°N 35.2178°E﻿ / 31.7757; 35.2178
 he
 
מרכז אמיר (ידוע גם בכינוי "בניין השופרסל") הוא בית מגורים בפינת הרחובות המלך ג'ורג' ואגרון בירושלים, מול כיכר צרפת.
תכנון ובנייה

את המגרש שעליו הוקם הבניין רכשה חברת הכשרת הישוב בשנת 1944. המגרש היה חלק מהשכונה הערבית-נוצרית אל אמירה (הנסיכה) ושם הבניין מרמז על שמה המקורי של השכונה.
הבניין תוכנן בידי האדריכל דוד רזניק ב-1958, כחלק מקומפלקס של שלושה בניינים בני 9 קומות לאורך רחוב המלך ג'ורג', שמתחתם מרכז מסחרי ואודיטוריום. הוועדה לתכנון ובנייה לא אישרה את בניית הבניינים לגובה של 9 קומות עקב התנגדות הרבנות הראשית להקמת בניינים גבוהים יותר מהיכל שלמה, שמעברו השני של רחוב המלך ג'ורג', והבניין נבנה עם 7 קומות בלבד. עם הבניין נבנה המרכז המסחרי שכלל את הסופרמרקט הראשון של ירושלים, שהשתייך לרשת שופרסל, ועל כן הבניין כולו מכונה גם "בניין השופרסל".
הבנייה הושלמה ב-1961. עוד קודם לכן, בספטמבר 1960 נחנך הסופרמרקט. לאחר בניית הבניין נגנזה התוכנית לבנות שני בניינים נוספים, וחברת אמיר שקלה להקים במקום בית מלון. רוב שטח המגרש המקורי נמכר לעיריית ירושלים, שבקשה לבנות במקום בניין למשרדי העירייה. בסופו של דבר הוקם על המגרש מלון פלאזה, כיום מלון לאונרדו פלאזה ירושלים.
הבניין נבנה על ידי "חברת אמיר", שותפות של שיכון עובדים וחברת "פרץ ובן גיאת חברה להנדסה ובניין בע"מ" בהליך מהיר שארך שבעה חודשים בלבד, הודות לשימוש בטכנולוגיה חדישה לאותה תקופה, של שילוב חלקי בניין טרומיים בבנייה רגילה, כך שהיה ניתן להעמיד קומה ביום אחד. לצורך הבנייה הובא עגורן מיוחד משוודיה. בשנת 1963 הוענק לקבלנים שיזמו את הקמתו פרס קפלן בשל החידושים הטכנולוגיים שבו.
הדירות בבניין נחשבו אז לדירות פאר. שטח הדירות היה כ-150 מ"ר, עם מטבח של 12 מ"ר, שני בתי שימוש, 3-4 חדרים וסלון של כ-40 מ"ר.
אופי הבניין

המרכז המסחרי שמתחת לבית המגורים מנותק ממנו ושונה ממנו באופיו. המרכז המסחרי פונה לרחוב אגרון, והוא מחופה אבן ירושלמית, ואילו חזית בית המגורים פונה לרחוב המלך ג'ורג'. רזניק בחר בסגנון מודרני, שלא דומה למבנים אחרים באזור. כל אחת מקומותיו מוקפת מרפסת פתוחה. בזמן הבנייה שימשו המרפסות כפיגומים לבניית הקומות שמעליהן. במרכז הבניין ארבע חצרות פנימיות עבור תשתיות הסקה ואוורור. הבניין נשען על עמודים בצורת האות V באופן שקומת הקרקע פתוחה כולה לנוף ומאפשרת לעוברים ושבים על רחוב קינג ג'ורג' לראות את הנוף לכיוון העיר העתיקה.
לדברי האוצרת צופיה דקל-כספי, קומת הקרקע המפולשת מזכירה את יחידת המגורים של לה קורבוזיה, ואילו הקונסטרוקציה של הבניין היא מחווה ל"אדריכלות השלדית" של בניין סיגראם בניו יורק בתכנון מיס ון דר רוהה.
במהלך השנים

הציבור הרחב לא אהד את המבנה, ובמשאלי רחוב שונים נבחר פעם אחר פעם לבניין המכוער ביותר בירושלים. רזניק עצמו אמר על הבניין: ”הבניין באמת היה מהפכני, אבל מהתחלה היה בו משהו לא מוצלח, קודר. עכשיו הוא נראה נורא... אבל אני לא שונא את הבניין. לא זונחים ילד, גם אם הוא לא מוצלח. בסופו של דבר, הבניין גם הועיל למוניטין שלי. מרוב שנאה לבניין נהפכתי לדמות מפורסמת בירושלים וקיבלתי הרבה הצעות עבודה”.
לאורך השנים הידרדר מצבו של המבנה, חלק ממרפסותיו נסגרו או הוסבו למחסנים ונוספו בו מזגנים. על כך אמר רזניק: ”זה כואב לי מאוד מפני שהבניין הזה התפרסם בכל העולם בגלל החדשנות שלו. כשאני עובר שם היום אני מפנה את הראש לצד השני של הכביש. אני לא יכול לסבול את מה שעשו לו”. גם בית המשפט לעניינים מקומיים בירושלים מתח ביקורת על סגירת מרפסות בבניין בדיון בבקשה של עיריית ירושלים להוצאת צו הריסה לאחת מהן: ”סגירת המרפסות בבניין הנדון מהווה פגיעה במרקם התכנוני והאדריכלי, והופכת מבנה אדריכלי סימטרי... לגיבוב של תוספות בנייה מכוערות, העומדות בראש חוצות, בטבורה של עיר הבירה”.
בשנת 2011 עלתה יוזמה להרוס את המבנה במסגרת תוכנית פינוי בינוי. היוזמה אושרה בידי ועדת השימור העירונית בשנת 2022. נכון למאי 2022 מתוכנן לקום במקום מגדל מגורים של 30 קומות, כאשר החזית הפונה לכיוון רחוב המלך ג'ורג' תשמש כאזור מסחרי ותכיל חנויות שונות.
הערות שוליים

↑  יהושע בן אריה, ירושלים היהודית החדשה בתקופת המנדט: שכונות, בתים, אנשים , ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 2011, עמודים: 476-482
↑  יעקב גורן, הסופרמרקט בא לירושלים, מעריב, 13 בספטמבר 1960
↑  חברת אמיר תסרב למכור קרקע לבניין עירית הבירה, דבר, 26 ביולי 1962
↑  ביתה החדש של עירית ירושלים מול היכל שלמה, דבר, 1 בנובמבר 1962
↑  בנינים מוכנים מראש, דבר, 15 ביולי 1963
↑  עגורן מטפס, דבר, 30 בדצמבר 1959
↑  נילי פרידלנדר, בונים לזוגות צעירים, מעריב, 21 ביולי 1963
↑  על מה ולמי חולק הפרס, דבר, 18 ביולי 1963
↑  ו. אריאל, שיכון בונה דירות פאר בבירה, מעריב, 22 בדצמבר 1960
↑  נילי פרידלנדר, בית צריך לחבוק את יושבו, מעריב, 4 בפברואר 1965
↑  אסתר זנדברג, האיש שכבש את ההר, באתר הארץ, 17 בפברואר 2005
↑  נועם דביר, תוכנית פינוי בינוי מאיימת על אחד הבניינים האיקוניים בירושלים, באתר הארץ, 1 בפברואר 2011
↑  ת"פ 2274/08 מדינת ישראל נ' יהודה פייגלין (לא פורסם)
↑  קותי פונדמינסקי, אחרי 60 שנה: יהרס אחד המבנים המפורסמים והשנויים ביותר במחלוקת בירושלים, באתר mynet‏ ירושלים, 09.05.22;
גיא נרדי, סופר אגרון האיקוני: האב תכנן, הבן יהרוס, באתר כלכליסט, 16 במאי 2022
מרכז אמיר (מימין) ומלון לאונרדו פלאזה ירושלים (משמאל)
מרכז אמיר (2022)
ג'סי סמולט

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1982 (בן 42) סנטה רוזה, קליפורניה, ארצות הברית
 סוגה מועדפת:  R&B עכשווי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  Paramus Catholic High School 
 פרסים והוקרה:  פרס NAACP Image - פרס יושב הראש (2016)  NAACP Image Award for Outstanding New Artist (2016)  פרס NAACP Image לשיר הטוב ביותר (2016)  פרס NAACP Image לצמד או קבוצה (2016)  פרס NAACP Image לשחקן המשנה בסדרת דרמה (2017) 
 http://jussiesmollettmusic.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סי סמולט (באנגלית: Jussie Smollett; נולד ב-21 ביוני 1982) הוא שחקן, במאי וזמר אמריקאי ממוצא יהודי. שיחק בסרטים "אלופים על הקרח" משנת 1992 ו"הורים בהזמנה" משנת 1994. ב־2015 זכה סמולט לביקורות נלהבות על גילום דמותו של ג'מאל ליון בסדרה הדרמה-מוזיקלית המצליחה "אימפריה" ברשת Fox.
ביוגרפיה

סמולט נולד בסנטה רוזה, קליפורניה, בנם של ג'ואל סמולט וג'נט (לבית האריס). יש לו שלושה אחים ושתי אחיות: ג'ייק, ג'וקוי, ג'וג'ו, ג'רני סמולט, וג'אז; אחיו הקטן ואחותו הקטנה, ג'ייק וג'רני, גם הם שחקנים. מוצאו של סמולט הוא דו-גזעי. אמו אפרו-אמריקאית ואביו יהודי. אביו נעדר מחייו במשך רוב ילדותו. המשפחה עברה להתגורר בקווינס בניו יורק כשהיה בן שנתיים, ואז ללוס אנג'לס כשהיה בערך בן שבע. סמולט סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הקתולי פאראמוס בפרמוס, ניו ג'רזי.
קריירה

סמולט החל את קריירת המשחק שלו כילד, כשכיכב בפרסומות של רשת ארצית בניו יורק. בהמשך שיחק בסרטים "אלופים על הקרח" משנת 1992 ו"הורים בהזמנה" משנת 1994. בטלוויזיה, הוא כיכב לצד חמשת אחיו בקומדיית המצבים הקצרה "On Our Own" בשנים 1994–1995.
ב-2012, חזר סמולט למשחק עם התפקיד הראשי בסרט הלהט"ב "הרזה". הוא בהמשך התארח בסדרות "מינדי" ו"נקמה". ב-2014, לוהק סמולט לאופרת הסבון של רשת פוקס, "אימפריה" בתור ג'מאל ליון – מוזיקאי הומו שנאבק לזכות באישורו של אביו.
סמולט הוא גם זמר-יוצר; ב-2012 הוא הוציא מיני-אלבום בשם "The Poisoned Hearts Club". בפברואר 2015, הוא אישר כי חתם על חוזה הקלטות עם קולומביה רקורדס ויוציא אלבום בעתיד. סמולט היה שותף לכתיבה של השירים "I Wanna Love You" ו-"You're So Beautiful" בפסקול הרשמי של העונה הראשונה של "אימפריה", שיצא במרץ 2015.
ביוני 2015, נודע כי סמולט יתארח לצד אחותו הקטנה ג'ורני סמולט בסדרה שלה "Underground" שעלתה לשידור ב-2016.
בשנת 2017 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הנוסע השמיני: קובננט" שביים רידלי סקוט, הסרט השישי בזיכיון של סדרת הסרטים "הנוסע השמיני". וכן, גילם את הפעיל החברתי לנגסטון יוז בסרט הדרמה המשפטית "מרשל"; סרט אודות ת'ורגוד מרשל, שופט בית המשפט העליון השחור הראשון.
תקרית התקיפה המבוימת

בינואר 2019, התלונן סמולט כי הותקף על ידי שני אנשים חובשי מסכות שהכו אותו וניסו לחנוק אותו על רקע הומופבי וגזעני. הוא טען שהתוקפים היו תומכי טראמפ, וקיללו אותו תוך כדי קריאת קריאות תמיכה בנשיא דאז. לאחר חקירה משטרתית התגלה כי השחקן שילם לתוקפיו והיה צפוי לעמוד למאסר על כך, אך התובע המחוזי הגיע עמו לעסקת טיעון ובוטלו כל ההאשמות נגדו.. בחודש דצמבר הוא הועמד למשפט על חמש עבירות בהן שקר לשוטר והגשת תלונה כוזבת על פשע שנאה לתחנת המשטרה. במרץ 2022 נידון ל-30 חודשי מאסר, מהם 5 חודשי מאסר בפועל. סמולט ריצה שישה ימים בלבד, ולאחר מכן שוחרר בערעור. בנובמבר 2024 ביטל בית המשפט העליון באילינוי את הרשעתו. השופטים קבעו כי סמולט עבר רדיפה משפטית לא מוצדקת, לאחר שכבר הגיע להסכם לסיום התיק ללא עונש מאסר. פסק הדין הוא האחרון בסאגה משפטית שנמשכה יותר מחמש שנים. נגד סמולט מתנהלת עדיין תביעה אזרחית מצד עיריית שיקגו, שדורשת ממנו יותר מ-130 אלף דולר כדי לכסות את עלויות החקירה בתיק.
חיים אישיים

כשהיה בן 19, סמולט יצא מהארון בפני הוריו ומשפחתו. סמולט אישר שהוא הומו בריאיון עם אלן דג'נרס במרץ 2015.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: Sum of My Music
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2012: Poisoned Hearts Club
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | אלופים על הקרח | טרי האל |  |
| 1994 | הורים בהזמנה | אדם |  |
| 2012 | The Skinny | מגנוס |  |
| 2014 | Born to Race: Fast Track | טאריק |  |
| 2014 | תשאלו כל דבר | ניקו דמסטר |  |
| 2017 | הנוסע השמיני: קובננט | ריקס |  |
| 2017 | מרשל | לנגסטון יוז |  |
| 2021 | B-Boy Blues |   | במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2024 | The Lost Holliday | ג'ייסון הולידיי | גם במאי, תסריטאי ומפיק |