דורה שוורץ
פנסיון דורה שוורץ > ראשיתו של בית ההחלמה דורה שוורץ

שוורץ הייתה חסידת הצמחונות, ציונית נלהבת ותמיד חלמה לעלות ארצה. בגיל 23 היא נסעה לציריך לסנטוריום המפורסם של ד"ר מקסימיליאן בּירכֶר-בֶּנֶר (אנ'), אשר התבסס על חיי צמחונות ובריאות, והשתלמה שם בקורסים לריפוי. היא רכשה מקצוע שהאמינה שיהיה לו שימוש חשוב בעתיד בארץ ישראל.
בריאיון שנתנה לימים שוורץ לשבועון "לאשה" סיפרה על תחילת דרכה: ”בימי מלחמת העולם הראשונה, כשהייתי בת עשרים, פגשתי בבית הכנסת חייל יהודי מצ'כיה. שוחחנו על ספרו של הרצל "אלטנוילנד", והוא הכניס אותי בסודות הציונות”. עם החייל היהודי, רוברט ולטש, שהפך לאחר שנים לעיתונאי ידוע, הקימה דורה שורץ סניף של תנועת הנוער הציונית "תכלת לבן" בזלצבורג ובאינסברוק שבאוסטריה.
עוד באותו ראיון ”באותו זמן התחלתי גם עם הצמחונות אשר גרמו לכך שני מקרים: יום אחד פגשתי מכר של בעלי, משלחצתי את ידו הוא הבחין כי ידיי קרות, וכשהעיר לי על כך סיפרתי לו כי בנוסף לקור המתמיד שאני חשה, יש לי כאבי ראש חזקים מאז היותי בת שנתיים. הוא אמר לי: "את חייבת לעבור לצמחונות, זה יעזור לך”. בהמשך הוא שלח לה חוברות שכתב, וכך עורר את התעניינותה בנושא הצמחונות.
רק בגיל 38, ביולי 1933, הגשימה שוורץ את חלומה לעלות לארץ ישראל והצטרפה עם בנה הצעיר בנימין, לשני בניה הגדולים, הוגו ורפאל, שכבר שהו באותה עת בבנימינה, והחלה לחפש מקום כדי להקים מרכז בריאות צמחוני כדוגמת המקום של ד"ר בּירכֶר-בֶּנֶר שהעריצה.
בעת ביקורה במושבה זכרון יעקב הוקסמה שוורץ מחצר כרמל – אחוזת לנגה, אחוזה מפוארת שנבנתה בשנת 1911 על ידי משפחה אמידה מאנגליה – וראתה בה את המקום האידיאלי למרכז הבריאות. היא חכרה את הנכס לתקופה של עשר שנים מבעלת האחוזה, ליליאן פרידלנדר (שעברה להתגורר באחוזה עם משפחתה לאחר שבעלה ישראל פרידלנדר נרצח ב-1920 באוקראינה בעת שהיה בשליחות הג'וינט), שיפצה במהרה את המקום, ובשנת 1935 פתחה את דלתות בית ההבראה שלה. בשנים הראשונות נקרא בית ההבראה "בית מרגוע -חצר כרמל", כיוון שאז כולו היה ממוקם באחוזת לנגה, שהיא "חצר כרמל".
תוך זמן קצר הפך בית ההבראה לפופולרי מאוד בשל אופי המקום ודרך ניהולו. האנשים שהתארחו שם היו אוהבי בריאות וצמחונות, הגיעו לשם בעיקר יוצאי מרכז אירופה (היֶקים) וכן אנשי רוח, סופרים, מלחינים, אמנים, שחקנים ומדינאים. בין האורחים הקבועים שם לאורך השנים היו אנשי הציבור זלמן שזר, משה שרת וארתור רופין, השחקנים חנה רובינא ויהושע ברטונוב, ההוגים הוגו ברגמן ואחד העם, התעשיין דב לאוטמן ואחרים. באחד מראיונותיה של שוורץ לעיתון היא סיפרה: ”דוקטור רוּפין אמר לי פעם כי הפנסיון שלי משרת שתי מטרות: את בריאות האנשים ואת הקיבוצים המגדלים פירות וירקות”,[דרוש מקור] וזאת מאחר שהמזון שהוגש שם היה על טוהרת הצמחונות. האורחים שהגיעו לבית ההבראה נפגשו עם שוורץ אישית, היא ערכה להם בדיקות כדי לאבחן את מצב בריאותם, והתאימה להם את הדיאטה והפעילות שנזקקו לה. שוורץ האמינה ששיניים בריאות מעידות על גוף בריא, ולכן חלק מתהליך קבלת האורחים הייתה בדיקה אצל רופא השיניים המקומי, ד"ר ינאי.
ספורט היה חלק ניכר במהלך היום יום של בית ההבראה. בבוקר כולם התעמלו יחדיו, ומכיוון ששוורץ האמינה שההליכה ברגל חשובה מאוד לגוף ולנפש, היא עודדה את אורחיה לצאת כל יום לצעידות. כמו כן היו כאלה ששיחקו טניס במגרש שהיה סמוך לאחוזה, והיחידי בכל האזור, ספורט שלא היה כל כך מקובל באותם הימים בארץ.
בהיותה צמחונית אדוקה האמינה שוורץ שאכילת בשר מזיקה מאוד לבריאות ושתזונה צמחונית עשויה לרפא ולמנוע מחלות. שוורץ נלחמה בחירוף נפש נגד העישון, היא הזהירה מפני סכנת העישון שנים רבות לפני שההכרה בה נמצאה בקונצנזוס, והעישון היה אסור בכל שטח בית ההבראה, כולל פנים המבנים. ככל הנראה, היה זה אחד המקומות הראשונים בעולם שבו הקפידו לאכוף איסור מוחלט על עישון מטעמי בריאות.
בצמוד לביתה של שוורץ היה גן ירק שבו גידלה ירקות, נטעה עצי פרי, ובאמצעות זרעים, שאת רובם הביאה מאירופה, גידלה שיחי תבלינים וצמחי מרפא אשר היו חלק בלתי נפרד ממרכיבי הארוחות וגם שימשו לריפוי האורחים. בעקבות הצלחתו של בית ההבראה והמוניטין שרכשה שוורץ, שינתה את שמו ל"בית ההחלמה דורה שוורץ". בנוסף, רכשה שמונה דונמים נוספים בסמוך לאחוזה ובנתה עליהם שלושה בניינים למגורי האורחים. את הבתים כינתה בשמות: ולטר, בית-שלום ובנימין. חדר האוכל, הקבלה והמטבח נשארו בבניין האחוזה. בית ההבראה היה בדרך כלל מלא, ולעיתים אף נאלצה שוורץ לשכור חדרים באופן זמני בבתיהם של משפחות בזכרון יעקב אשר היו מוכנות להלין את אורחיה. בית ההבראה היה פתוח לאורחים מפסח עד חנוכה בלבד. בתקופת החורף נערכו בו קורסים לתזונה נכונה ובישול צמחוני, וכל העובדים יצאו לחופשה בשכר.
בית ההחלמה היה במשך יותר מ־30 שנה אחד המעסיקים הגדולים של זכרון יעקב.[דרוש מקור] פקדו אותו אורחים מכל קצווי הארץ והעולם, חולים ובריאים. אורח החיים ששוורץ הטיפה לו כבר במחצית הראשונה של המאה ה-20, זכה להכרה רק שנים רבות לאחר מכן, והיום, חלקים גדולים בתורתה הפכו למשנה מקובלת על הרפואה הקונבנציונלית ועל הכלל. כך למשל ההכרה שהעישון מזיק לבריאות, הצורך באכילת פירות וירקות טריים וצריכת דיאטה מאוזנת.