stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובן דריו
ביוגרפיה > בארגנטינה

בארגנטינה, נערכה לדריו קבלת פנים נאותה על ידי אמצעי התקשורת העיוניים של בואנוס איירס. הוא שיתף פעולה עם מספר עיתונים בנוסף להאומה. בבירת ארגנטינה, לצד האפשרויות הכלכליות שעומדות לפניו, הוביל דריו סגנון חיים נטול עכבות מוסריות, ובאירועים מסוימים נזקק לטיפול רפואי עקב שימושו לרעה באלכוהול.
ב-3 במאי 1895, נפטרה אמו של דריו, רוסה סרמיינטו. מותה של אמו השפיעה על יצירותיו במידה ניכרת. באוקטובר של אותה שנה, התקיימה תקרית נוספת, בה פוטר דריו מתפקידו כקונסולה של קולומביה בבואנס איירס, ובכך נשלל מקור הכנסתו העיקרי, אך קיבל עיסוק חדש כמזכיר.
בשנת 1896 בבואנוס איירס, פרסם דריו שניים מספריו המכריעים: הגנדרנים, אוסף של מאמרים על מספר מחברים, שמסיבה כזו או אחרת, עוררו בו עניין רב; ומעל הכל, ספרו סיפורים ושירים אחרים, שהיה הבסיס לספרות הספרדית המודרנית. כפי שהצהיר דריו באוטוביוגרפיה שלו, זמן מה לאחר שפורסם, נהפך הספר לפופולרי בקרב דוברי השפה הספרדית בעולם. בכל אופן, יש לציין שבהתחלה, לא התקבל הספר באהדה רבה כמצופה.
דריו הגיש עצומה לממשלה הניקרגואית לעמדה דיפלומטית, שלא גררה אחריה תומכים; בכל אופן, המשורר מצא הזדמנות לנסוע לספרד, לאחר שגילה שכתב העת האומה זקוק לכתב, על מנת שימסור אודות המדינה האירופית באותה התקופה, שהייתה מעט לאחר האסון שפקד אותה בשנת 1898. מאז התערבותו של צבא ארצות הברית בקובה, טבע רובן את הניגוד המטאפורי בין אריאל (האנשה לאמריקה הלטינית) לבין קליבן (מפלצת שמייצגת באופן מטאפורי את ארצות הברית). ב-3 בדצמבר 1898, עלה דריו לאניה פעם נוספת לעבר אירופה, וב-22 בדצמבר 1898 הגיע לברצלונה.
ביוגרפיה > בין פריס לספרד

רובן הגיע לספרד תחת התחייבות, אותה מילא, לשלוח ארבע כתבות לכתב העת האומה על מצב הרוח שרווח בתושבי ספרד באותה תקופה, לאחר התבוסה ואובדן אדמות קובה, פוארטו ריקו, הפיליפינים וגואם לארצות הברית. בעת הכתיבה, על אף הייאוש שהותירו פעולות ארצות הברית בספרד, ביטא רובן את חיבתו העזה לספרד ואת אמונתו בחידושה. בספרד, העיר דריו את ההערצה למודרניות (זרם ספרותי שלא היה מוסכם באופן מוחלט על כלל הסופרים והמשוררים) בעיניה של קבוצת משוררים צעירים. בין אותם משוררים צעירים ניתן למצוא את חואן רמון חימנס.
צ'ריטי המתוקה

| --- | --- |

 מילות השירים:  דורותי פילדס 
 מבוסס על:  סרט הקולנוע "לילות כביריה" מאת פדריקו פליני
 ליברטיסט:  ניל סיימון (מחזאי) דורותי פילדס (שירים) בוב פוסי (במאי)
 מוזיקה:  סי קולמן
 מקום ההתרחשות:  ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוגה:  מחזמר
 הצגת בכורה:  1966, ברודוויי
 מספר מערכות:  2
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  הועמד ל-12 פרסי טוני
 
צ'ריטי המתוקה הוא מחזמר, פרי עטו של המחזאי ניל סיימון. כל שירי צ'ריטי המתוקה נכתבו על ידי דורותי פילדס והולחנו על ידי סיי קולמן. המחזמר, שהועלה בברודוויי בוים על ידי בוב פוסי, אשר תרם את חלקו גם בכוריאוגרפיה.את צ'ריטי גילמה גוון וורדוֹן, אשתו של בוב פוסי, ולצידה שיחק ג'ון מק'מרטין כאוסקר לינדקוויסט.
המחזמר מבוסס על סרטו של פדריקו פליני - לילות כביריה, המתמקד בעליות ובמורדות של פרוצה בעלת תקווה אינסופית. לעומת זאת במחזמר הומר תפקידהּ של הדמות הראשית, צ'ריטי, לרקדנית בתשלום במועדון ריקודים בטיימס סקוור. המחזמר הועלה לראשונה בברודוויי בשנת 1966, והועמד ל-12 פרסי טוני. בנוסף, הוצג המחזמר גם בווסט אנד וכן הועלה פעמים רבות בהפקות מחודשות ברחבי העולם. המחזמר אף זכה לגרסה קולנועית ב-1969 בכיכובה של השחקנית שירלי מקליין וג'ון מק'מרטין לצידה, המגלם את דמותו של אוסקר לינדקוויסט. גם בַּגִּרְסָה הקולנועית נטל בוב פוסי, את שרביט הכוריאוגרף והבמאי.
עלילה > מערכה שנייה

אוסקר וצ'ריטי נחלצים מן המעלית וצ'ריטי חוזרת לעבודתה במועדון. אוסקר מזמין את צ'ריטי להתלוות אליו לכנסייה, וזו מסכימה בהיסוס. בעודם פוסעים תחת גשר מנהטן לעבר הכנסייה, נשמע מרחוק בכי-העילפון של האדם הבא להיתקע במעלית.
כנסיית "קצב החיים" מסתברת כהעמדת-פנים חיצונית לתרבות ההיפים (אז מבוצע במחזמר השיר "קצב-החיים"). פשיטה של המשטרה מפזרת את האספה ובנסיעה הביתה ברכבת-התחתית, אוסקר מציע לצ'ריטי להיפגש בשנית ומנסה לנחש במה היא עוסקת, תוך שהוא מחליט כי היא עובדת בבנק. צ'ריטי משקרת בתגובה וממציאה לעצמה עבודה. אוסקר מנשק את ידה ומכנה אותה "צ'ריטי המתוקה" (ואז מבוצע השיר "צ'ריטי המתוקה").
לאחר כשבועיים, אוסקר וצ'ריטי עדיין ממשיכים לצאת יחד, כשצ'ריטי ממשיכה להסתיר מאוסקר את מקצועה. בלונה פארק הם נלכדים שוב כאשר אחד המתקנים נשבר. הפעם, אוסקר רגוע ושלו ואילו צ'ריטי מבועתת, חוששת שמא תתחיל להיות תלויה בו. היא אף מאבדת עשתונות כאשר היא חושבת לספר לו על מקום עבודתה האמיתי. בעוד הקהל מביט בזוג, הם מתנשקים.
במועדון בו היא עובדת, בערב ריק מאדם, צ'ריטי נכשלת ללכוד לקוח. נגעלת מעבודתה, היא עוזבת. מאידך, בטיימס סקוור, היא תוהה איזו אלטרנטיבה נוספת יש לה (אז מבוצע השיר "לאן אני הולכת?"). צ'ריטי שולחת מברק לאוסקר ומבקשת לפגוש אותו. היא מודה שהיא רקדנית בתשלום והוא מודה שהוא כבר יודע, שכן הוא עקב אחריה למועדון וצפה בה רוקדת אך הדבר לא מפריע לו והוא מעוניין להינשא לה. חשה הקלה ומרוממת, צ'ריטי עוזבת (אז נשמע השיר "אני תזמורת כלי נשיפה"), אורזת את חפציה במזוודה ושמה שלט "כמעט נשואה".
לאחר מסיבת פרידה במועדון הריקודים (עם השיר "אני אוהבת לבכות בחתונות"), צ'ריטי ואוסקר פוסעים בפארק, כשלפתע אוסקר מודיע כי לא יוכל להמשיך בהכנות לחתונה, כיוון שאינו מפסיק לחשוב על ה"גברים האחרים". לבסוף, הוא דוחף אותה אל האגם ובורח.
לאחר שיצאה מהאגם, צ'ריטי פונה ישירוֹת לקהל, ושואלת "האם גם לכם היו כאלה ימים?". צ'ריטי שמבינה, כי בניגוד לצ'ארלי, אוסקר לא גנב לה את התיק, מושכת בכתפייה ומבצעת רפריזה לריקוד הפתיחה.
הבמה מחשיכה עד שנגלים נורות ניאון בצורת אותיות: "והיא חיה... בתקווה... עד עצם היום הזה".
שירים במחזמר > מערכה ראשונה

אוברטורה
שיר הנושא של צ'ריטי
היית צריך לראות את עצמךָ
Big Spender - בזבזן גדול
נאום המונולוג של צ'ריטי
קמצנות האדם העשיר
אילו חברותיי יכלו לראותי כעת
יותר-מידי ימי מחר
חייב להיות דבר-מה יותר טוב מזה!
אני האינדיבידואל האמיץ ביותר
שירים במחזמר > מערכה שנייה

קצב החיים
רושם טוב
תינוקת, תחלמי את חלומך
צ'ריטי המתוקה
לאן אני הולכת?
אני תזמורת כלי נשיפה
אני אוהבת לבכות בחתונות
אני האינדיבידואל האמיץ ביותר (רפריזה)
דמויות

צ'ריטי הופ וולנטיין (ובתרגום מאנגלית: צדקה תקווה ולנטיין) - הבחורה שרצתה להיות נאהבת.
אוסקר לינדקוויסט - בחור עמו צ'ריטי מתיידדת ולבסוף בו היא גם מתאהבת.
צ'ארלי - בן זוגה של צ'ריטי בתחילת המחזה, והשם המקועקע על גופה.
ניקי והלן - חברותיה הקרובות ביותר של צ'ריטי במועדון הריקודים בו שלושתן עובדות.
הרמן - הבעלים הקשוח של המועדון, הבוס של צ'ריטי.
ויטוריו וידאל - כוכב קולנוע איטלקי מפורסם.
אורסולה מארש - בת זוגו של ויטוריו.
אבא'לה (דאדי) בּרובּק - מנהיג כנסיית "קצב החיים".
לקריאה נוספת

Don B. Wilmeth and Christopher Bigsby (Ed.), The Cambridge History of American Theatre, Vol. 3, Post-world war II to the 1990's.
אירווינג לאנגמיור

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1881 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  16 באוגוסט 1957 (בגיל 76) וודס הול, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה, פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן  בית הספר להנדסה ולמדע שימושי של קרן פו  Springside Chestnut Hill Academy 
 מנחה לדוקטורט:  ולטר נרנסט 
 מוסדות:  ג'נרל אלקטריק 
 תלמידי דוקטורט:  קטרין בר בלודג'ט 
 פרסים והוקרה:  פרס פאראדיי (1939)  מדליית הולי (1934)  פרס ג'ון קרטי לקידום המדע (1950)  מדליית פרנקלין (1934)  פרס ויליאם ה. ניקולס (1920)  חבר זר של החברה המלכותית (27 ביוני 1935)  פרס ויליאם ה. ניקולס (1915)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1989)  מדליית פאראדיי (1944)  פרס וילארד גיבס (1930)  פרס נובל לכימיה (1932)  פרס רומפורד (1920)  מדלית ג'ון סקוט (1937)  מדליית יוז (1918)  מדליית פרקין (1928)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 תרומות עיקריות
 כימיה של פני שטח רובד חד-מולקולרי שיפורים לנורת הליבון המושגים קליפת ערכיות, איזוטופ, טמפרטורה אלקטרונית חיישן לנגמויר משאבת דיפוזיה פליטה תרמיונית ופלזמה
 
אירווינג לאנגמיור (באנגלית: Irving Langmuir; ‏ 31 בינואר 1881 בברוקלין, ניו יורק – 16 באוגוסט 1957 בוודס הול, מסצ'וסטס) היה כימאי ופיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1932, "על עבודתו בכימיה של פני שטח".
הפרסום הידוע ביותר שלו היה המאמר המפורסם משנת 1919, "סידור האלקטרונים באטומים ומולקולות" ("The Arrangement of Electrons in Atoms and Molecules"). במאמר, בהתבסס על תיאורית האטום הקובייתי של גילברט לואיס ותאוריית הקישור הכימי של ולתר קוסל, תיאר לאנגמיור את "התאוריה הקונצנטרית של המבנה האטומי". במהלך עבודתו בג'נרל אלקטריק בין השנים 1909 עד 1950, פיתח לנגמויר מספר תחומים בסיסיים בכימיה ופיזיקה, המציא את נורת הליבון ממולאת הגז, וטכניקת ריתוך במימן. הוא היה הכימאי התעשייתי הראשון שזכה בפרס נובל. מעבדת לנגמויר למחקר אטמוספירי בניו מקסיקו קרויה על שמו, כמו גם כתב העת למדע של פני שטח של האגודה האמריקנית לכימיה, הקרוי "Langmuir".
קורות חייו

לאנגמיור נולד בברוקלין, ניו יורק, ילדם השלישי (מתוך ארבעה) של צ'ארלס לאנגמיור וסיידי (קאמינגס, בנעוריה). בילדותו, עודדוהו הוריו לצפות בטבע ולנהל תיעוד מסודר של תצפיותיו הקודמות. כאשר היה בן 11, נמצא כי ראייתו חלשה. כאשר תיקנו בעיה זו בעזרת משקפיים, התגלו לו פרטים שקודם לכן חמקו ממנו. עניינו בטבע ותופעותיו השונות התגבר מאוד. במהלך ילדותו הושפע לאנגמיור מאוד מאחיו הבוגר, ארתור לאנגמיור. ארתור היה כימאי מחקר שעודד את אירווינג לגלות סקרנות לגבי הטבע ודרכי פעולתו. ארתור סייע לאירווינג להקים את מעבדת הכימיה הראשונה שלו, בפינת חדרו, ושמח לענות על מגוון השאלות שהציב לו אירווינג.
בין תחביביו של לאנגמיור נמנו טיפוס הרים, סקי, הטסת מטוסו, ומוזיקה קלאסית. בנוסף להתעניינותו המקצועית בפוליטיקה של אנרגיה אטומית, התעניין מאוד בשימור השטחים הפתוחים.
חינוך

לאנגמיור התחנך במגוון בתי ספר ומוסדות חינוכיים בארצות הברית ובפריז (1892-1895). ב-1903 קיבל תואר בוגר במדעים בהנדסת מתכות מבית הספר לכרייה של אוניברסיטת קולומביה. ב-1906 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה אצל חתן פרס נובל ולטר נרנסט בגטינגן, על מחקר שנעשה תוך שימוש ב"זוהר נרנסט", מנורה חשמלית שהמציא נרנסט. כותרת התזה שלו הייתה: "על הרקומבינציה החלקית של גזים מומסים במהלך קירור". לאחר מכן ביצע עבודת פוסט-דוקטורט בכימיה. לאנגמיור לימד אז במכון סטיבנס לטכנולוגיה בהובוקן ניו ג'רזי עד 1909, עת החל לעבוד במעבדת המחקר של ג'נרל אלקטריק בשנקטאדי ניו יורק. ב-1912 נישא למריון מרסרו.
עבודתו המדעית

תרומותיו הראשונות למדע היו בתחום הנורות (כהמשך של עבודת הדוקטורט שלו). הפיתוח המשמעותי הראשון שלו היה המצאת משאבת הדיפוזיה, שהובילה מאוחר יותר להמצאת שפופרת הריק ללחצים נמוכים במיוחד. שנה לאחר מכן, גילו לנגמויר ועמיתו, לווי טונקס, כי ניתן להאריך מאוד את אורך חיי תיל טונגסטן (חוט להט) בנורה על ידי מילוי הנורה בגז אציל, כמו ארגון. הוא גילה גם כי ליפוף התיל לסליל הדוק משפר את יעילותו. אלה היו התקדמויות חשובות בהיסטוריה של נורת הליבון.
כאשר המשיך לחקור תיילים בוואקום וסביבות גזיות שונות, החל לבחון את הפליטה של חלקיקים טעונים מתיילים חמים (פליטה תרמיונית). הוא היה אחד המדענים הראשונים שעבדו עם פלזמה, והיה זה שנתן לה את שמה, כיוון שהזכירה לו פלזמת דם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה מעבדת המחקר של ג'נראל אלקטריק שבה עבד הצטרפה לוועד המייעץ לצי שהקים מזכיר הצי האמריקאי ג'וזפוס דניאלס על מנת להכין את הכוחות הימיים האמריקניים לקראת כניסה אפשרית לעימות שהתרחש באירופה, ובעקבות איום הצוללות הגרמניות. המהנדסים של ג'נרל אלקטריק, בהובלת לאנגמיור, הצליחו לפתח שיטה לאיתור צוללות בהתבסס על מתקן בריטי קיים המכונה הידרופון. המתקן הזה השתמש בעיקרון של הקלטת קול משני כיוונים (binaural principle), שמאפשר לאתר קול בצורה החזקה ביותר כאשר נמצאים ישירות מולו. המהנדסים של לאנגמיור החליפו את ציפוי המנגנון הבריטי ממתכת לגומי, וכך הגדילו את טווח המכשיר בכשלושה מייל.
לאנגמיור הציג לראשונה את רעיון הטמפרטורה האלקטרונית, וב-1924 המציא את השיטה הדיאגנוסטית למדידת טמפרטורה וצפיפות בעזרת חיישן אלקטרוסטטי, הקרוי כיום "חיישן לאנגמיור", ונפוץ בשימוש בפיזיקת פלזמה. הזרם החשמלי של קצה החיישן, המוחזק במתח חשמלי, נמדד כפונקציה של המתח לקביעת טמפרטורת וצפיפות הפלזמה בסביבות החישן. לנגמויר גילה גם מימן אטומי (בניגוד לצורה הנפוצה בטבע, מימן מולקולרי - דו אטומי), אותו ניצל בתהליך ריתוך שהמציא - ריתוך הפלזמה הראשון אי פעם. טכניקת הריתוך בפלזמה פותחה מאז לריתוך בקשת בעזרת גז וטונגסטן.
שנותיו המאוחרות

לאחר מלחמת העולם הראשונה תרם לאנגמיור לתאוריה האטומית ולהבנה של המבנה האטומי בעזרת הגדרת המושגים המודרניים קליפת ערכיות ואיזוטופים.
הוא חבר לקטרין בלודג'ט לחקור שכבות דקות וספיחה על משטח. הוא הציג לראשונה את רעיון הרובד החד-מולקולרי (מונולייר - שכבת חומר בעובי מולקולה אחת), ואת הפיזיקה הדו־ממדית לתיאור משטח כזה. ב-1932 קיבל פרס נובל לכימיה "על תגליותיו ומחקריו בכימיה של פני שטח".
ב-1938 פנתה התעניינותו המדעית של לאנגמיור לכיוון מדעי האטמוספירה ומטאורולוגיה. אחד ממחקריו הראשונים, על אף שאינו קשור ממש לעיקר, היה הפרכה של טענותיו של האנטומולוג צ'ארלס טאונסנד, לפיה זבוב הצבאים טס במהירות העולה על 1280 קמ"ש. לאנגמיור העריך את מהירות הטיסה בכ-40 קמ"ש.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד לאנגמיור על שיפור הסונאר הימי לגילוי צוללות, ומאוחר יותר על פיתוח מסכי עשן הגנתיים ושיטות להסיר קרח מכנפי מטוסים. מחקר זה הוביל אותו להשערה, כי החדרת קרח יבש ויודיד לענן לח מספיק בטמפרטורות נמוכות עשויה לגרום להורדת גשם (זריעת עננים); שיטה זו נמצאת בשימוש נרחב כיום, במיוחד באוסטרליה ובסין, אף כי יעילותה מוטלת בספק.
ב-1953 טבע את המונח "מדע פתולוגי", לתיאור מחקר המבוצע בהתאם לשיטה המדעית, אך מוכתם על ידי הטיה לא מודעת, או השפעות סובייקטיביות. זאת בניגוד לפסבדו-מדע, לו אין יומרה לפעול לפי השיטה המדעית. בנאומו המקורי הציג את תחומי התפיסה העל-חושית ועב"מים כדוגמאות למדע פתולוגי; מאז שימש המושג לתחומים כמו פולי-מים, והיתוך קר.
לאחר מחלה קצרה, נפטר לאנגמיור מהתקף לב ב-1957. הודעת הפטירה שלו הופיעה בעמוד הראשון של הניו יורק טיימס.
ראו גם

גלי לאנגמיור
לאנגמיור וויליס רודני ויטני, 1920
Know-It-All

Know-It-All (בעברית: יודע-הכל) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הקנדית אלסיה קארה. האלבום יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015 על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ודאף ג'אם. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד 200.
רשימת רצועות

| Know-It-All> מס' | Know-It-All> שם | Know-It-All> משך | Know-It-All>  | Know-It-All>  | Know-It-All>  | Know-It-All>  | Know-It-All>  | Know-It-All>  | Know-It-All>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Seventeen  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Here  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Outlaws  | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | I'm Yours  | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Four Pink Walls  | 3:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Wild Things  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Stone  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Overdose  | 3:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Stars  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Scars to Your Beautiful  | 3:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 35:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| Know-It-All — מהדורה דלוקס> מס' | Know-It-All — מהדורה דלוקס> שם | Know-It-All — מהדורה דלוקס> משך | Know-It-All — מהדורה דלוקס>  | Know-It-All — מהדורה דלוקס>  | Know-It-All — מהדורה דלוקס>  | Know-It-All — מהדורה דלוקס>  | Know-It-All — מהדורה דלוקס>  | Know-It-All — מהדורה דלוקס>  | Know-It-All — מהדורה דלוקס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. | Here (2:00 AM Version)   | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | River of Tears  | 4:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | My Song  | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 47:38 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015-17)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015-17)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015-17)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 16 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 52 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 9 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 99 |
|  דנמרק | היטליסטן | 19 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 34 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 14 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 86 |
|  נורווגיה | VG-lista | 15 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 26 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 80 |
|  צרפת | SNEP | 120 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 8 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 21 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 50 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 42 |
|  דנמרק | היטליסטן | 61 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 22 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 112 |
|  דנמרק | היטליסטן | 72 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 80 |
הערות שוליים

1 2  Know-It-All, Discogs (באנגלית)
↑  Alessia Cara, Billboard
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a3a64704-39a5-4c5b-87b9-ff35d56fc9cb
איזבל הרלה

איזבל הרלה (בגרמנית: Isabelle Härle; ‏ 10 בינואר 1988, באד זאולגאו) היא שחיינית עבר גרמניה. היא השתתפה בתחרויות בשחייה במים פתוחים וזכתה באליפויות העולם בתחרויות קבוצתיות.
ביוגרפיה

איזבל הרלה נולדה בבאד זאולגאו. היא זכתה באליפות גרמניה בשחייה מספר פעמים. ב-2010 היא זכתה בתואר ב-800 מטר (8:38.02 דק') ו-1500 מטר חופשי (16:22.05 דק'). באליפות גרמניה ב-2011 היא זכתה בתחרויות של 400 (4:12.81 דק'), 800 (8:34.83 דק') וב-1500 מטר חופשי (16:20.17 דק'). עם זאת, היא לא הצליחה להעפיל לתחרויות באליפות העולם בשחייה, ולכן עברה להתחרות בשחייה במים פתוחים.
בשנת 2011 באליפות העולם בשנגחאי יחד עם תומאס לורץ ויאן וולפגארטן, היא זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית לחמישה קילומטרים עם תוצאה 57:44.2 דקות אחרי ארצות הברית (57:00.6 דקות) ואוסטרליה (57:01.8 דקות).
בשנת 2013 באליפות העולם בברצלונה, היא זכתה בזהב בתחרות הקבוצתית יחד עם תומאס לורץ וכריסטיאן רייכרט עם תוצאה 52:54.9. בשחייה אישית ל-5 ק"מ היא הייתה חמישית.
באליפות העולם בקאזאן 2015, היא זכתה בזהב בתחרות הקבוצתית יחד עם רוב מופלס וכריסטיאן רייכרט עם תוצאה 55:14.4.
באליפות אירופה 2014 היא ניצחה בשחייה ל-5 ק"מ במסלול הרגאטה ברלין-גרונאו ב-57:55.7 דקות לפני שרון ון רוונדאל ההולנדית (58:29.9 דקות) והספרדייה מיריה בלמונטה (58:41.4 דקות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הרלה השתתפה בתחרות ל-10 ק"מ במים פתוחים וסיימה במקום השישי.
דומיניק סטראוס-קאהן

דומיניק סטראוס-קאהן (לעיתים גם שטראוס-קאהן; בצרפתית: Dominique Strauss-Kahn, נהגה סטרוֹס-קָאן וידוע גם בכינוי דֶ-אֶס-קַ, ראשי התיבות של שמו D.S.K; נולד ב-25 באפריל 1949) הוא כלכלן ופוליטיקאי צרפתי-יהודי, חבר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, כיהן כשר האוצר בממשלת צרפת וכיושב ראש קרן המטבע הבינלאומית.
קורות חיים > ילדות ונעורים

סטראוס-קאהן נולד בניי-סיר-סן למשפחה יהודית מתבוללת, סוציאליסטית. אביו ז'ילבר סטראוס, יועץ מס במקצועו, נולד לאיבון שטנגל, קתולית מלורן, ולגסטון שטראוס, ממשפחה יהודית עתיקה מאלזס. אמו ז'קלין פלוס (Fellus) הייתה עיתונאית יהודייה שמשפחתה היגרה מאוקראינה לתוניסיה.
בגיל שנתיים עברה משפחתו לגור באגאדיר שבמרוקו, ובעקבות רעידת האדמה באגאדיר (1960) עקרה למונקו ומשם לפריז. הוא למד בבית הספר התיכון הידוע "ליסֶה קארנו". לאחר מכן למד לתואר בבית הספר למינהל עסקים HEC, בסיאנס פו בפריז שם קיבל תואר בשנת 1972, ובמכון לסטטיסטיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי. באותה שנה רכש גם תואר ראשון במשפט ציבורי ובשנת 1975 למד לתואר דוקטור בכלכלה באוניברסיטת פריז X בננטר. עבודת הדוקטור שלו, שפורסמה בשנת 1977, עסקה ב"כלכלה משפחתית וצבירת עושר". בנוסף ללימודים המקצועיים, סטראוס-קאהן רכש גם השכלה יהודית ולמד תלמוד, וכן רכש שליטה בשפות גרמנית, ספרדית, אנגלית, ומעט ערבית.
קורות חיים > עבודתו

סטראוס-קאהן לימד בשורה של מוסדות להשכלה גבוהה, עם הפסקות עקב פעילותו הציבורית: בשנים 1977–1980 לימד באוניברסיטת ננסי, ובשנת 1981 לימד באוניברסיטת פריז בננטר ובבית הספר למינהל ENA. עד לשנת 2007 לימד מיקרו-כלכלה בסיאנס פו.
בשנת 1971 עבד במרכז לחקר החיסכון ובשנת 1982 פרסם עם דני קסלר ספר על חיסכון וגמלאות.
סטראוס-קאהן הצטרף למפלגה הסוציאליסטית בשנת 1976, הוא מונה ב-1982 לחבר "ועדת התכנון" (ועדה שהוקמה על ידי שרל דה גול ב-1946 לצורכי תכנון כלכלי ובפרט להכנת תוכניות חומש). בשנת 1986 נבחר לנציג בבית הנבחרים של צרפת מטעם סבואה עילית וכעבור שנתיים נבחר שוב, הפעם כנציג עמק האואז (Val-d'Oise). בתקופה זו היה ליושב ראש ועדת הכספים של הפרלמנט.
בתקופת נשיאותו של פרנסואה מיטראן, ב-1991, מונה לשר התעשייה וסחר חוץ בממשלתה של אדית קרסון. הוא המשיך לכהן בתפקיד גם בממשלתו של פייר ברגובואה, עד לתבוסת הסוציאליסטים בבחירות לאספה הלאומית בשנת 1993, אז החל לעבוד כעורך דין למשפט מסחרי וייסד את חברת הייעוץ DSK שהתמקדה בפעילות שדלנות בבריסל (מרכז האיחוד האירופי). ב-1995 נבחר לראשות עיריית סרסל, קומונה בפרברים הצפוניים של פריז.
בשנת 1997 מינה אותו ראש הממשלה וידידו הוותיק ליונל ז'וספאן לשר האוצר, הכלכלה והתעשייה. סטראוס-קאהן הפך לאחת הדמויות המרכזיות בממשלה. התוצאות המצוינות אליהן הגיעה הכלכלה הצרפתית, ובעיקר הירידה החדה באבטלה, חיזקו את מעמדו בתוך המפלגה הסוציאליסטית. בתקופת כהונתו הושק האירו שהחליף את הפרנק הצרפתי, וחברת הטלפונים הממשלתית פרנס טלקום עברה הפרטה חלקית ויצאה להנפקה בבורסה. בנובמבר 1999 התפטר במפתיע מתפקידו, עקב מעורבותו בשערורייה משפטית מהתקופה בה עבד כעורך דין, ממנה זוכה. הוא נבחר לפרלמנט שוב מטעם עמק האואז בשנת 2001 וכיהן כנציגו עד 2007. בסוף 2004 הצטרף שוב להנהגת המפלגה הסוציאליסטית לצדם של ז'אק לאנג ומרטין אוברי. בנובמבר 2005 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד בכלכלה בפקולטה למדעי החברה של אוניברסיטת פרייבורג בשווייץ.
לקראת משאל העם על אישור החוקה האירופית, תמך סטראוס-קאהן באישורה והשתתף במסע הבחירות, בניגוד לחלק מהסוציאליסטים שהתנגדו לה (במשאל הצביעו 54% מהצרפתים נגד האישור).
בנובמבר 2006 התמודד בבחירות הפנימיות של המפלגה הסוציאליסטית לנשיאות, אך הפסיד לסגולן רויאל. הוא הוזכר כמועמד מוביל של המפלגה מול הנשיא המכהן סרקוזי, בבחירות לנשיאות צרפת ב-2012, וזכה לאחוזי תמיכה גבוהים בסקרים. סטראוס-קאהן נחשב כמאמין יותר בליברליזם כלכלי ואיזון תקציבי מראש מפלגתו הסוציאליסטית מרטין אוברי.
בספטמבר 2007 מונה ליו"ר קרן המטבע הבינלאומית, בתמיכת נשיא צרפת ניקולא סרקוזי. הוא מילא תפקיד חשוב בקרן עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008, והיה פעיל מרכזי בגיבוש חבילת סיוע של כטריליון (אלף מיליארד) דולר למדינות שונות. ב-19 במאי 2011 התפטר מתפקידו, לאחר שהואשם בתקיפה מינית ובניסיון אונס. ג'ון ליפסקי מונה לממלא מקומו. בהמשך, שרת האוצר הצרפתית כריסטין לגארד נבחרה לעמוד במקומו בראש הקרן.
לאחר מכן, פנה שטראוס-קאהן לשירותי ייעוץ, במיוחד באפריקה.
קורות חיים > חיים אישיים

אשתו השלישית הייתה העיתונאית אן סינקלייר, נכדת סוחר האמנות היהודי-צרפתי פול רוזנברג, לה נישא בטקס חתונה יהודי בשנת 1991.‏ השניים נפרדו באוגוסט 2012. לסטראוס-קאהן ארבע בנות, שלוש מאשתו הראשונה ואחת מאשתו השנייה. מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים הפיחו בסטראוס-קאהן את הזיקה ליהדותו, ובתקופה זו הוסיף לשם משפחתו את שם משפחת סבו החורג, מריוס קאהן, כדי להדגיש את יהדותו. ב-2014 עבר להתגורר במרקש שבמרוקו.[דרוש מקור] בשנת 2017 נישא שטראוס-קאהן למרים ל'אופיר (צר'), מומחית לתקשורת דיגיטלית.
קורות חיים > חיים אישיים > פרשיות מין

סטראוס-קאהן ידוע כאדם המנהל חיי מין ליברליים מאוד, והיה מספר פעמים לחשוד בעבירות מין. באוקטובר 2008 פתחה קרן המטבע בחקירה פנימית לבחינת חשדות שסטראוס-קאהן ניצל את מעמדו כדי לקדם את פירושקה נג' (כלכלנית הונגרייה שעבדה בקרן המטבע), עימה קיים רומן. חקירת המועצה ניקתה את סטראוס-קאהן מחשד הטרדה ומחשד ניצול מעמדו, והותירה אותו בתפקידו, אך במסקנות הוועדה צוין שהרומן "מצער ושיקף כושר שיפוט לקוי באופן חמור".
במאי 2011 נעצר סטראוס-קאהן בארצות הברית בחשד להתעללות מינית, ניסיון אונס וכליאת שווא של חדרנית בבית מלון במנהטן. בעקבות מעצרו התייצבה אשתו לצדו, והביעה ביטחונה בחפותו. היא אף העמידה לרשותו את אמצעיה הכלכליים הרבים למען שחרורו למעצר בית מאובטח והגנתו על ידי עורך הדין בנג'מין ברפמן. הוגש נגדו כתב אישום, והוא כפר באישומים נגדו. ב-1 ביולי שוחרר ממעצר הבית בו היה נתון, עקב ערעור אמינותה של החדרנית המתלוננת. באוגוסט 2011 ביטל בית המשפט בניו יורק את האישומים נגדו, ובדצמבר 2012 הגיעו השניים להסדר פיצויים בתביעה אזרחית שהגישה החדרנית.
ביולי 2011 פתחה התביעה הכללית בצרפת בחקירה מקדימה בעקבות תלונתה של הסופרת טריסטן בנון שסטראוס-קאהן ניסה לאנוס אותה בשנת 2003, ובאוקטובר 2011 נסגר התיק מחוסר ראיות. חקירה נוספת של התביעה הכללית בצרפת, שעסקה בהאשמה שהיה מעורב באונס קבוצתי, נסגרה אף היא בספטמבר 2012, לאחר שהצעירה חזרה בה מההאשמות ולא הגישה תלונה.
ביוני 2015 זוכה במשפט שבו עמד לדין באשמת סרסרות.
קורות חיים > יחסו לישראל ועמדותיו בסכסוך הישראלי-ערבי

סטראוס-קאהן הצהיר פעמים רבות על תמיכתו במדינת ישראל. בזמן מלחמת המפרץ הראשונה, עת עיראק שיגרה עשרות טילי סקאד על ישראל, אמר כי על כל יהודי בתפוצות, ובפרט בצרפת, לעשות כל שביכולתו לסייע לישראל. לכן גם חשוב לדעתו שיהודים יהיו מעורבים פוליטית, אחרת, זה לא יהיה מוצדק להתלונן על מדיניות פרו-ערבית מדי של צרפת. הוא אף ציין כי הוא מנסה בדרכו הצנועה לעשות כן מדי יום.
במלחמת לבנון השנייה קרא סטראוס-קאהן להפסקת אש מצד ישראל על בסיס שחרור חיילי צה"ל שנחטפו על ידי חזבאללה ופירוקו מנשקו. בהקשר הסכסוך הישראלי-פלסטיני הוא הביע תמיכה ביוזמת ז'נבה ובפתרון של שתי מדינות לשני עמים.
ספריו

1982: L'épargne et la retraite" (החיסכון והיציאה לגמלאות).
2002: La flamme et la cendre ("הלהבה והאפר", הספר עוסק בשרשי הסוציאליזם ועל שאיפתו לפתח אותה באופן מודרני)
2004: Oui! Lettre ouverte aux enfants d’Europe ("כן! מכתב פתוח לילדי אירופה", על ההיבטים השונים של ייסוד האיחוד האירופי)