stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חזקיה שבתי
חיבוריו

דברי חזקיהו – חלק א, שו"ת, חידושי סוגיות ודרושים, ירושלים, תרצ"ה (דפוס צילום)
דברי חזקיהו – חלק ב, שו"ת, ירושלים, תשי"ב (דפוס צילום)
מגילת ספר - קונטרס דרוש לסיום כתיבת ספר תורה, ירושלים ה'תרנ"ד
תקפו של יוסף - תרגום של חיבור בנושא מכירת יוסף מאת הרב יוסף שבתי פרחי ללאדינו על ידו ועל ידי הרב נחמן בטיטו
חלק מכתבים נוספים שלו אבדו בחייו, בעקבות מהומות שהתחוללו בירושלים
לקריאה נוספת

דוד תדהר (עורך), אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו (עמ' 193 - 194)
הערות שוליים

↑  יעקב סרדאר הלוי, ארם-צובה, דואר היום, 5 בדצמבר 1921
↑  רבנות ראשית כרך א', באתר ארכיון המדינה, עמ' 51
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310304405171  ISNI: 0000 0000 6693 3584  LCCN: nr90022846  VIAF: 297255743   WorldCat (עם VIAF): 297255743 
הרב שבתי
חיל האוויר של סינגפור

| --- | --- |
 סמל חיל האוויר  דגל השירות של חיל האוויר
 "מעל הכל"
 פרטים
 מדינה:  סינגפור סינגפור
 שיוך:  הכוחות המזוינים של סינגפור
 סוג:  חיל אוויר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1975–הווה (כ־50 שנה) 
 מלחמות:  מלחמת עיראק   מלחמת אפגניסטן (2001–2021)   כוח משימה משולב 151   מלחמה נגד המדינה האסלאמית
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  6,000 משרתים, 7,500 במילואים
 פיקוד
 מפקדים:  נשיאה: חלימה יעקוב   משרד ההגנה: נג אינג' הן   ראש כוחות ההגנה: לוטננט גנרל מלווין אונג   מפקד חיל האוויר: מייג'ור גנרל קלווין קונג
חיל האוויר של הרפובליקה של סינגפור (בטמילית: சிங்கப்பூர் ஆகாயப்படை; באנגלית: Republic of Singapore Air Force; בראשי תיבות: RSAF; בסינית: 新加坡空军部队; במלאית: Angkatan Udara Republik Singapura) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של סינגפור. הוא נוסד בשנת 1968 בשם "Singapore Air Defence Command". בשנת 1975 שונה שמו ל"חיל האוויר של הרפובליקה של סינגפור" או בקיצור "חיל האוויר של סינגפור".
לחיל האוויר כ-13,500 חיילים ו-262 מטוסים ומסוקים, בין היתר מתוכם כ-100 מטוסי קרב מסוג F-16C/D ,F-15SG וכ-80 מסוקים מלבד 19 מסוקי Apache AH-64D. בנוסף 11 מטוסים בעלי יכולת תדלוק אוויר. [דרוש מקור]
מבנה וארגון

RSAF מובל על ידי מפקד חיל האוויר (באנגלית: CAF) אשר מדווח ישירות למפקד כוחות ההגנה ומסתייע במפקד הכללי (של חיל האוויר). הפיקוד העליון (Air Staff) מורכב משש מחלקות עיקריות: כח אדם אווירי, מודיעין אווירי, מבצעים אווירי, לוגיסטיקה אווירית, תכנון אווירי ואימונים אוויריים. בנוסף יש שתי מחלקות מומחים, חוקר אווירי וקצין רפואה אווירית (CAMO).
הערות שוליים

↑  בשונה מהדגל הטקסי של חיל האוויר הסינגפורי
ערך זה הוא קצרמרבנושא סינגפור ובנושא תעופה צבאית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
F-15SG Strike Eagle של חיל האוויר של סינגפור
ברוריה דייוויד

| --- | --- |

ברוריה דייוויד עם אביה הרב יצחק הוטנר
 לידה:  1938 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  9 באפריל 2023 (בגיל 85 בערך) י"ט בניסן ה'תשפ"ג ירושלים 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ירושלים 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  יונתן דייויד 
 
ברוריה דייוויד (1938 – י"ט בניסן ה'תשפ"ג, 9 באפריל 2023) הייתה אשת חינוך והגות חרדית, מנהלת סמינר "מכון שרה שנירר" בירושלים. בתו של הרב יצחק הוטנר, ועורכת ספרי פחד יצחק.
קורות חיים

דייוויד הייתה בתו היחידה של הרב יצחק הוטנר, שהיה ראש ישיבת רבי חיים ברלין. הייתה יחד עם הוריה ובעלה באחד המטוסים שנחטפו לשדה דוסון על ידי מחבלי החזית העממית לשחרור פלסטין, בשנת 1970.
הייתה בעלת תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. התואר הוענק לה בשנת 1971, והנושא של העבודה היה 'תפקידו הכפול של הרב צבי הירש חיות: מסורתי ומשכיל'. בעבודה מתארת דייוויד את הסינתזה שקיים הרב חיות בין העולם הרבני האורתודוקסי ובין עולם ההשכלה.
דייוויד ערכה יחד עם בעלה את סדרת ספריו של אביה "פחד יצחק" ותרגמה את דבריו מיידיש לעברית.
הרבנית הייתה נשואה לרב יונתן דייוויד, ראש ישיבת פחד יצחק בהר נוף בירושלים.
נפטרה בי"ט בניסן ה'תשפ"ג, 9 באפריל 2023.
הערות שוליים

↑  גדול הדור שבחר לחיות במסתרים • פרופיל, באתר בחדרי חרדים, 12 באפריל 2017
↑  הבת של ה'פחד יצחק' ואשת ראש הישיבה, באתר בחדרי חרדים
ויליאם פוג

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1930 אוקמה, אוקלהומה, ארצות הברית 
 פטירה:  3 במרץ 2014 (בגיל 84) קוקו ביץ', פלורידה
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  האוניברסיטה הבפטיסטית של אוקלהומה  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה בסטילווטר  Charles Page High School 
 עיסוקים נוספים:  טייס קרב, טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1966 – 1 בספטמבר 1975 (כ־9 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  84 ימים, שעה אחת, ו-15 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  2
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  13 שעות ו-37 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ויליאם פוג
 משימות
 סקיילאב 4
 
 עיטורים
 
 
ויליאם ריד פוג (באנגלית: William Reid Pogue;‏ 23 בינואר 1930 – 3 במרץ 2014) היה אסטרונאוט אמריקאי, טייס קרב וטייס ניסוי בחיל האוויר של ארצות הברית, מורה, נואם וסופר. השתתף במשימת סקיילאב 4, במסגרתה שהה בחלל במצטבר 84 יום, שהיה שיא לאותו זמן. במהלך משימת סקיילאב 4 היה מעורב בשביתה הראשונה בחלל.
בצעירותו

פוג נולד ב-23 בינואר 1930, באוקמה (אנ'), אוקלהומה לאלכס וואליס פוג ומרגרט פרנסס (מקדואל). הייתה לו אחות גדולה, מרגרט, שנפטרה ב-2012. פוג היה ממוצא אידיאני, משבט הצ'וקטאו. פוג למד בביסודי ובתיכון בסנד ספריגס אוקלהומה. הוא היה בצופים האמריקאיים והגיע לדרגה שנייה.
בשנת 1951 פוג קיבל תואר ראשון בחינוך והוראה מהאוניברסיטה הבפטיסטית של אוקלהומה. הוא השלים תואר שני במתמטיקה מאוניברסיטת המדינה של אוקלהומה ב-1960. בשנת 1974 הוענק לו תואר כבוד דוקטורט לשם כבוד במדע מהאוניברסיטה הבפטיסטית של אוקלהומה.
בחיל האוויר

פוג נמשך לטיסה עוד מגיל צעיר, והטיס מטוס לראשונה עוד כשהיה בתיכון. הוא התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ב-1951 וקיבל את הדרגה ב-1952. פוג שירת בחיל האוויר החמישי של ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה, בין השנים 1953–1954, במהלכם הוא השלים סבב לחימה במטוסי קרב כאשר טס למעלה מ-40 משימות קרביות. בין השנים 1955-1957, הוא היה חלק מטייסת האליטה (USAF Thunderbirds).
פוג היה בעל ניסיון בטיסה של למעלה מ-50 סוגים של מטוסים אמריקאים ובריטים והיה מוסמך כמדריך טיסה אזרחי. כמו כן, בין השנים 1960-1963 שימש פוג מרצה בכיר במחלקה למתמטיקה של אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בקולורדו ספרינגס, קולורדו. בספטמבר 1965, פוג סיים סבב של שנתיים כטייס ניסוי בתוכנית החלפה שבו הוא טס בחיל האוויר המלכותי הבריטי, לאחר שסיים לימודים בבית הספר לטייסי ניסוי המלכותי (אנ') בפארנבורו אנגליה.
באוקטובר 1965, פול היה קולונל, ומדריך בבית הספר לטייסי ניסוי U.S. Air Force Test Pilot School. בבסיס חיל האוויר אדוארדס, קליפורניה. הוא נבחר כאסטרונאוט ב-1966.
פוג צבר למעלה מ-7200 שעות טיסה, כולל 4,200 שעות במטוס סילון ו-2,017 שעות טיסה בחלל.
ב-1975, פוג פרש מחיל-האוויר האמריקאי.
בנאס"א

פוג ניסה לראשונה להתקבל לנאס"א ב-1962 אבל נדחה כי לא היה לו מספיק שעות טיסה. הוא הצליח להתקבל והיה אחד מתשעה-עשר האסטרונאוטים שנבחרו על ידי נאס"א בקבוצת האסטרונאוטים 5 עבור תוכנית אפולו באפריל 1966.
הוא היה חלק מצוות התמיכה הקרקעי עבור משימות אפולו 7, אפולו 11 ואפולו 14. כמו כן היה מתוכנן להיות אחראי על  תא הפיקוד של משימת אפולו 19. כאשר המשימה בוטלה, הוא הועבר, יחד עם טייס רכב הנחיתה הירחי של אפולו 19, הטייס ג'רלד קאר, לתוכנית תחנת החלל סקיילאב.
לאחר נאס"א

לאחר פרישתו, הוא הצטרף לארגון הנוצרי "קרן הטיסה הגבוהה" (High Flight Foundation), שנוסד על ידי האסטרונאוט ג'יימס אירווין כסגן נשיא עד לשנת 1987.
כמו כן היה מועסק כיועץ של חברות תעופה וחלל בינם בואינג ומרטין מרייטה (לימים לוקהיד מרטין), במסגרת חברת ייעוץ שהקים.
ב-1985, פוג כתב את הספר "איך הולכים לשירותים בחלל?", העונה על 270 שאלות נפוצות שהוא קיבל. כמו כן הוא כתב ספרים על השהות בחלל, וגם כתב בשנת 1992 ספר מדע בדיוני "הטעיית טריקון" עם הסופר בן בובה.
ב-2003, פוג פרסם את הספר "טריווית חלל" אשר כלל מידע מתוכנית מרקורי ועד לתקופת מעבורת חלל ותחנת החלל הבינלאומית. בשנת 2011 הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו.
פוג מת בגיל 84 בקוקו ביץ', פלורידה ב-3 במרץ 2014.
לאחר נאס"א > ספרים שכתב

William Reid Pogue (1991). How Do You Go To The Bathroom In Space?: All the Answers to All the Questions You Have About Living in Space. New York : Tom Doherty Associates. ISBN 0812517288.
William Reid Pogue (1985). Astronaut primer. Tucson, Ariz. : Libration Press. ISBN 0935291008.
Ben Bova and William Reid Pogue (1992). The Trikon Deception. ISBN 1433227770.
William Reid Pogue (2003). Space trivia. Ontario : Apogee Books. ISBN 9781896522982.
William Reid Pogue. But for the Grace of God: An Autobiography of an Aviator and Astronaut by William Reid Pogue. Soar with Eagles; First Edition edition (March 21, 2011). ISBN 0981475655.
חייו האישיים

פוג היה נשוי שלוש פעמים. בשנת 1952 התחתן עם הלן חואניטה דיטמר ונולדו לזוג שלושה ילדים. מאוחר יותר הם התגרשו. בשנת 1979 הוא התחתן עם ז'אן בירד והיה נשוי אליה עד מותה ב-2009. פוג שימש אב חורג לארבעה הבנים. הוא התחתן עם אשתו השלישית, טינה, בשנת 2012.
אשתו התכוונה לשלוח את האפר שלו לחלל באמצעות Celestis.
עיטורים ואותות הוקרה

בין הפרסים הרבים ואותות ההוקרה שקיבל:
מדליית האוויר, ציון לשבח של חיל האוויר
פרס ליחידה בעלת הישגים יוצאים מן הכלל (אנ') (במהלך השירות של טייסת הרעם USAF Thunderbirds)
מדליית שירות משרד ההגנה (National Defense Service Medal)
מדליית השירות המצוין של נאס"א (1974)
פרס ההישגים המעולים של מרכז החלל ג'ונסון (1970)
מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (1974)
כנפי אסטרונאוט (1974)
גביע קולייר כחלק מפרס אודות משימת סקיילאב (1974)
מדליית זהב של העיר שיקגו (1974)
מדליית זהב של העיר ניו יורק (1974)
גביע זיכרון על שם רוברט גודרד (Dr. Robert H. Goddard Memorial Trophy) (1975)
ההדיפלומה על שם קומארוב של הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה ומדליית De La Vaulx לשנת (1975)
הגביע על שם גנרל תומאס די וויט (אנ') מחיל האוויר האמריקאי (1975);
עמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים של אוניברסיטת אוקלהומה סטייט (1975)
עמית של האגודה האמריקאית לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה, (אנ') AIAA לשנת (1975)
פרס להישגים של הAAS, האגודה האסטרונאוטית האמריקאית (American Astronautical Society) פרס להישגי טיסה (1976)
היכל התהילה של חמשת השבטים (1975)
היכל התהילה של תעופה וחלל של מדינת אוקלהומה (1980)
היכל התהילה של אסטרונאוטי ארצות הברית (אנ') (בפלורידה) (1997)
גביע ע"ש קלרנס פייג', ממוזאון התעופה והחלל של אוקלהומה (1989)
שדה התעופה של סנד ספריגס אוקלהומה (אנ') נקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  אודות ויליאם פוג באתר spacefacts.de
1 2 3 4  אודות הליכות החלל של ויליאם פוג באתר spacefacts.de
1 2 3  Vitello, Paul (10 במרץ 2014). "ויליאם פוג, האסטרונאוט ששבת בחלל, מת בגיל 84". הניו יורק טיימס. נבדק ב-22 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Astronauts and the BSA" (PDF). Boy Scouts of America. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2018-11-13. נבדק ב-20 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "תמליל ריאיון עם ויליאם פוג אודות זכרונותיו מסקיילאב" (PDF). Voices of Oklahoma. בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  ביוגרפיה של פוג באתר נאס"א (מעודכן ל-1994)
1 2  Recer, Paul (18 בנובמבר 1973). "Oldest space rookie has distinguished flying career". Biloxi Daily Herald. Houston. AP. p. 3. נבדק ב-2 בספטמבר 2018 – via newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Scott Powers (22 במרץ 2014). "William R. Pogue: Astronaut wrote books, won many awards". נבדק ב-20 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pearlman, Robert. "Skylab astronaut William Pogue dies at 84". collectSPACE. נבדק ב-20 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilford, John Noble (18 בנובמבר 1973). "Skylab Astronauts Are Reprimanded In 1st Day Aboard". New York Times (באנגלית). נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Astronauts Try to Make Up Time". New York Times (באנגלית). Associated Press. 19 בנובמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Two Astronauts fix Skylab Antenna". New York Times (באנגלית). Associated Press. 23 בנובמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lethargy of Skylab 3 Crew Is Studied" (באנגלית). Reuters. 12 בדצמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Skylab Crew Takes Day Off for Rest". New York Times (באנגלית). Associated Press. 25 בנובמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cooper, Henry S. F. (30 באוגוסט 1976). "Life in a Space Station". The New Yorker. נבדק ב-30 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Broad, William J. (16 ביולי 1997). "On Edge in Outer Space? It Has Happened Before". The New York Times. נבדק ב-29 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Astronauts Debate Work Schedules With Controllers". New York Times (באנגלית). Associated Press. 31 בדצמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "William R. Pogue: Astronaut wrote books, won many awards". Orlando Sentinel. 22 במרץ 2014. נבדק ב-2 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chriss, Nicholas (18 בספטמבר 1975). "Astronaut Corps Getting Thinner and Thinner". Florida Today. Cocoa, Florida. p. 11A. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kat Eschner (8 בפברואר 2017). "Mutiny in Space: Why These Skylab Astronauts Never Flew Again". Simthonianmag. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  ביוגרפיה של פוג באתר נאס"א
↑  Bella Vista Funeral Home - obituary, Jean Ann Pogue
↑  אודות הזוכים בגביע קולייר בין השנים 1970-1979
↑  ביוגרפיה של פוג באתר הרשמי של ויליאם פוג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA02119467  GND: 1277165084  ISNI: 0000 0000 8280 4651  LCCN: n85156377  NDL: 00473163  NTA: 072311754  SNAC: w6vf4kb3  VIAF: 93556815   WorldCat (עם VIAF): 93556815 
פוג (משמאל) וג'ראלד קאר השלכה של שקיות אשפה במהלך Skylab 4 משימה
קאר ופוג מדגימים תנועה בתנאי חוסר כבידה
נמל התעופה הבין-לאומי האימאם חומייני

נמל התעופה הבין-לאומי האימאם חומייני (בפרסית: فرودگاه بین المللی امام خمینی تهران) הוא נמל התעופה הבין-לאומי המרכזי של טהראן, בירת איראן. נמל התעופה ממוקם 30 ק"מ דרומית מערבית לטהראן. יחד עם נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד, הוא אחד משני נמלי התעופה הבין-לאומיים המשרתים את העיר. נמל תעופה זה משמש לטיסות בין-לאומיות, בעוד נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד משמש לעת עתה לטיסות פנימיות.
בשנת 2017 דורג נמל התעופה במקום השלישי באיראן מבחינת תנועת נוסעים, עם תנועה של 8.8 מיליון נוסעים, אחרי נמל התעופה משהד במקום השני ונמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד במקום הראשון.
נמל התעופה מופעל על ידי חברת שדות התעופה האיראנית (אנ') והוא אחד מבסיסיהן של חברת הדגל האיראנית איראן אייר ועוד כמה חברות תעופה איראניות.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > תכנון ובנייה

עבודות בניית נמל התעופה החלו בתקופת טרום המהפכה האיראנית ב-1979. מעצבת הפרויקט המקורית הייתה חברת TAMS, שותפות אמריקנית להנדסה ולעיצוב אדריכלי. מיזם מקומי משותף נוצר בין חברת TAMS לחברה איראנית מקומית, לביצוע פרויקט הקמת נמל התעופה. אולם, בעקבות המהפכה האיראנית, ננטש הפרויקט עד שהחליטה ממשלת איראן להשיב על כנה את התוכנית, ולבנות את נמל התעופה על ידי מומחים מקומיים.
החברה הצרפתית ADP נבחרה לעמוד בראש המעצבים וחברות ההנדסה המקומיים. חוזה בנייה הוענק לחברה הקבלנית האיראנית - קייסון בע"מ לבצע ולנהל את הבנייה, אך לאחר שנתיים, ננטש החוזה והוא הוענק לקרן מוסטפאן (אנ').
היסטוריה > פתיחה ראשונה

לאחר השלמת בנייתו של טרמינל 1 בידי קרן מוסטפאן, החליט הארגון האיראני לתעופה אזרחית על הסבת החברה המתפעלת למאגד TAV עם הקמתו של טרמינל (שדה תעופה) נוסף. פתיחת נמל התעופה תוכננה במקור ל-11 בפברואר 2004, אך עקב כמה בעיות שנוצרו, כולל בעיות באספקת דלק לשדה התעופה החדש ועיכוב בחתימה על עסקה עם משרד הנפט האיראני, פתיחת נמל התעופה התעכבה עד 8 במאי 2004.
זמן מה לפני הפתיחה המתוכננת ב-8 במאי הודיעו שתי חברות תעופה מקומיות על סירובן להסבת טיסותיהן לנמל התעופה החדש. שעות ספורות לאחר פתיחת נמל התעופה, סגרו משמרות המהפכה האסלאמית את הנמל בשל חששות ביטחוניים. טיסה אחת בלבד מדובאי, הורשתה לנחות בנמל. נמל התעופה נפתח מחדש ב-13 במאי.
היסטוריה > פתיחה שנייה

באפריל 2005, נפתח נמל התעופה מחדש, בהנהלתן של ארבע חברות תעופה מקומיות: מהאן אייר, איראן אסמאן איירליינס, ספיאן איירליינס וקיש אייר, אם כי לא הוענק לזה חוזה רשמי.
היסטוריה > פתיחה סופית

ב-8 באוקטובר 2007, הוכרז כי לעת חצות הלילה של 28 באוקטובר 2007, יוסבו כל הטיסות הבינלאומיות לנמל התעופה, למעט טיסות מ- ולדמשק, ג'דה ומדינה.
ב-2016, בשל מתחים פוליטיים בין איראן וערב הסעודית, הושעו כל טיסות החג' מאיראן.
תאונות ותקריות

ב-15 ביולי 2009 התרסק מטוס טופולב Tu-154 של כספיאן איירליינס בטיסה 7908 בשדה בכפר במחוז קזווין באיראן בדרכו לירוואן, ארמניה, 16 דקות לאחר המראה. כל 168 הנוסעים ואנשי הצוות נספו.
ב 8 בינואר 2020 התרסקה טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירלינס דקות אחדות לאחר המראתה לעבר קייב, אחרי שנורה לעברה בטעות טיל קרקע-אוויר. כל 176 הנוסעים ואנשי הצוות נספו באירוע.
סטטיסטיקה

| שנה | נוסעים |  % שינוי |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 5,020,836 |  |
| 2012 | 4,735,089 |  6% |
| 2013 | 4,756,012 |  0.4% |
| 2014 | 6,049,062 |  27% |
| 2015 | 7,243,120 |  20% |
| 2016 | 7,821,369 |  8% |
| 2017 | 8,852,232 |  13% |
הערות שוליים

↑  https://www.revolvy.com/page/List-of-the-busiest-airports-in-Iran (הקישור אינו פעיל, 23 באוגוסט 2022)
↑  IAC. "Iran Airports Company - Home". en.airport.ir.
חיים לבנון

הסביל לזכר חיים לבנון בחזית מוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנון הקרוי על שמו
קברו של חיים לבנון ואשתו
חיים יוסף לבנון (לוינשטיין; 25 במרץ 1899 – 21 באוגוסט 1986) היה איש ציבור ישראלי, חבר מפלגת הציונים הכלליים, ראש עיריית תל אביב-יפו בשנים 1953–1959.
קורות חיים

לבנון נולד בשנת 1899 בעיר קרקוב שבגליציה בשם חיים יוסף לוינשטיין. כילד קיבל חינוך מסורתי, למד בחדר ובישיבה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים למד הנדסה חקלאית והוסמך כמהנדס באוניברסיטת קרקוב. היה פעיל בהקמת סניף "צעירי מזרחי" בעירו, אך אחר כך יצא בשאלה ועבר לתמוך בציונים הכלליים. בשנת 1927 עלה לארץ ישראל, במסגרת העלייה הרביעית, ולימד בגימנסיה "אחד העם" שבפתח תקווה, היה פעיל פוליטי, והיה אחד ממייסדי תנועת הנוער הציוני הכללי, ולאחר מכן כיהן כאחד מראשי התנועה. כמו כן היה פעיל במוסדות תנועת הציונים הכלליים בארץ ישראל.
לבנון ייסד את חברת "שיכון אזרחי" והיה אחד ממנהליה. ממייסדי העיתון "הבקר" ומנהלו. בשנת 1934 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות של עיריית תל אביב, וכן כמזכיר הכללי של הסתדרות הציונים הכלליים בארץ ישראל. בנוסף היה ממייסדי המושב "חבצלת השרון". בשנים 1937–1938 שימש שליח הציונים הכלליים בליטא ואחר כך עבד בפולין בשליחות הקרן הקיימת וקרן הייסוד. הוא נמנה עם חברי מסדר הבונים החופשיים[דרוש מקור]. בשנת 1950 נבחר לכהן כחבר מועצת עיריית תל אביב וכסגן ראש העיר מטעם סיעת הציונים הכלליים, ולאחר שבשנת 1953 מונה ראש העירייה ישראל רוקח לשר הפנים, נבחר לבנון לכהן כראש עיריית תל אביב. לבנון נבחר לאחר שהוקמה קואליציה במועצת העירייה של הציונים הכלליים ו"סיעת ההסתדרות", שהייתה מזוהה עם מפא"י.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-1959 גברה מפא"י על הציונים הכלליים והיייתה לסיעה הגדולה ביותר במועצת העירייה. מרדכי נמיר נבחר לתפקיד ראש העירייה במקום לבנון אך הוא המשיך לכהן כחבר מועצה. בשנת 1961 פרש מתפקידו כחבר מועצת עיריית תל אביב, לאחר שהתמנה להנהלת הסוכנות היהודית.
לבנון יזם והקים את אוניברסיטת תל אביב, והרחוב שבו היא שוכנת נקרא על שמו. הוא נפטר בשנת 1986 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב.
לקריאה נוספת

פנחס בן שחר, בתי תל אביב יפו מספרים, תולדותיה של העיר העברית הראשונה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן 1990.
ערן אלדר, בכוחותיה העצמיים - ההתפתחות האורבנית של תל אביב בשלהי תקופת המנדט ובעשורי המדינה הראשונים, הוצאת רסלינג, 2013
הערות שוליים

1 2 3  ישעיהו וינוגרד, ליובלו של חיים לבנון, הַבֹּקֶר, 16 באפריל 1950
↑  מזכיר כללי הדש לציונים הכלליים, הארץ, 22 בינואר 1951
↑  חיים לבנון - לבחירתו כראש העיר, הַבֹּקֶר, 17 באפריל 1953
↑  קואליציה כלליים-מפא"י בעירית תיא־יפו, הארץ, 14 באפריל 1953
↑  ח. לבנון פרש ממועצת תל־אביב, הארץ, 11 בדצמבר 1961
↑  חיים לבנון, ראש העירייה הרביעי של תל־אביב, נפטר, חדשות, 22 באוגוסט 1986
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313979505171  ISNI: 0000 0003 6978 8425  VIAF: 248783774   WorldCat (עם VIAF): 248783774
יצחק עברי

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1908 ביאליסטוק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 ביולי 1987 (בגיל 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  יצחק מישקינסקי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  דבר, קול ישראל 
 
יצחק עברי (מישְקינסקי) (באנגלית: Itzhak (Isaac) Ivry;‏ 12 בנובמבר 1908 – 31 ביולי 1987) היה עיתונאי, עורך ומתרגם עברי.
קורות חיים

עברי נולד ב-1908 בשם יצחק מישקינסקי (Miszkinski) בעיר ביאליסטוק שבפולין, בנם של הרב חיים יעקב מישקינסקי, רב העיירה קנישין ולימים רבה האחרון של סוִויסלוֹץ', ויוכבד לבית פָאיַאנְס, בתם של הרב דוד פאיאנס, ראב"ד ביאליסטוק וחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", והרבנית מרים (ומצד אמהּ נכדתו של ראב"ד ביאליסטוק הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין ונינתו של אביו, הרב רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (1816–1879), רבה הנודע של ביאליסטוק, מחבר הספר "עונג יום טוב"). אביו קרא לו יצחק על שם רבו, הרב יצחק בלאזר.
קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בישיבות ביאליסטוק וגרודנה. משנת 1925 עד 1929 למד במכון לחכמת ישראל בוורשה, ולאחר מכן נסע ללמוד במערב באוניברסיטאות ברלין (1929–1933) ובזל (1933).
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים (1933–1934).
מיד עם עלייתו החל בעבודתו העיתונאית והספרותית. היה כתב, מבקר אמנות ובעל טור ביומון "דבר", ומשנת 1936 חבר מערכת העיתון. כתב במדור מאורעות השבוע ב"דבר השבוע" (בשם העט "י. סוקר"). משנת 1939 היה עורך ומחבר המדור המדיני "היום" בעיתון "דבר". כן היה ממשתתפיו הקבועים של "הפועל הצעיר (בשם העט "פוליטיקום"). כמו כן ב"קול ירושלים" ולאחר קום המדינה ב"קול ישראל". פרסם מאמרים בקבצים שונים, בהם בשנתוני "דבר", בקבצים "קמה" ו"לאחדות העבודה" ובספרי השנה של אגודת העיתונאים, ב"דורות" וב"עתידות" (בחתימתו ובשמות עט שונים, בהם "י. מעיין", "י. בן-יעקב").
תרגם ספרים (בעיקר מאנגלית) וערך כתבי עת, ספרים וקבצים שונים.
משנת 1940 היה חבר אגודת הסופרים העברים וחבר אגודת העיתונאים העבריים.
ב-1936 נישא לאלה, בת הרב אליהו שפירא מליטא. בקיץ 1938 נולד בנם יוסף דוד. לאחר שהתגרש מאלה נשא אישה אחרת ונולדו להם שלושה ילדים: יעקב, עמליה ובנימין.
ב-1951 היגר לארצות הברית והתיישב בעיר ניו יורק, שבה ישבה קבוצת סופרים עבריים. בתחילה הוסיף לכתוב לעיתוני הארץ, ומ-1951 ועד 1954 היה סופר "דבר" בארצות הברית.
המשיך לתרגם ולערוך.
בשנת 1969 פרש עורך השבועון "הדואר", משה ינון, ועברי התמנה תחתיו וכיהן כעורך העיתון עד 1985.
יצחק עברי נפטר בקיץ 1987 בניו יורק, בן 78 במותו.
אחיו הצעיר, משה מישקינסקי, היה היסטוריון, חוקר תנועת הפועלים היהודית במזרח אירופה, פרופסור להיסטוריה יהודית מודרנית באוניברסיטת תל אביב.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יצחק עברי (עורך),  הומור בספרות העולם, הוצאת יוסף שרברק, 1965
לקריאה נוספת

חיים ליף, 'יצחק עברי: עיתונאי-עורך', בצרון ט, 35–36 (1987), 3–5.
'Ivry, Itzhak (Isaac)', in: Who's who in American Jewry, 1980, p. 231.
'Ivry, Itzhak', in: American Jewish Year Book, 1989, 1989, p. 519.
הערות שוליים

↑  מישקינסקי, חיים יעקב, בן משה יהודה באתר "רבנים שנספו בשואה"; חיים יעקב מישקינסקי: דף עד שמילא בנו משה מישקינסקי, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306819005171  LCCN: no94024397  VIAF: 308698811   WorldCat (עם VIAF): 308698811
זבזדה סנקט פטרבורג

זבזדה סנקט פטרבורג (ברוסית: Футбольный Клуб Звезда Санкт-Петербург) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר סנקט פטרבורג, המתמודד בליגת הכדורגל החובבנית. בעבר, התמודד במשך מספר עונות בליגה המקצוענית: ליגה 2. לרשות הקבוצה שמונה זכיות באליפות העיר סנקט פטרבורג וחמש זכיות בגביע העיר.
הקבוצה הוקמה על ידי חברת Travis & VVK וממומנת על ידה. בעונת 2019/2020 תקציב הקבוצה עמד על 25 מיליון רובל (400 אלף דולר).
שמות הקבוצה

2008—2014 — "Travis & VVK"
מאז 2014 — "זבזדה"
צבעי הקבוצה

| --- | --- |
אדום: שחור
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 2008 בשם "טראוויס VVK" על שם החברה שיזמה ומימנה את הקמת הקבוצה ובמשך 11 השנים הראשונות לקיומה התמודדה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. בשנת 2014 שונה שם הקבוצה לשם הנוכחי "זבזדה".
הישג השיא של הקבוצה בזירה הלאומית הוא העפלה לשלב 64 האחרונות בגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2018/2019. ביוני 2019 קיבלה רישוי ממנהלת ליגת הכדורגל המקצוענית להשתתף החל מעונת 2019/2020 בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ובכך הפכה לראשונה למועדון כדורגל מקצועני. ברם, הקבוצה צברה מאזן עגום של 15 הפסדים ו-2 ניצחונות בלבד וסיימה במקום 14. בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הליגה הוקפאה והיא ניצלה מירידה והתמודדה בה גם בעונת 2020/2021 ובעונת 2021/2022, בה השיגה מאזן טוב יותר והתמקמה במרכז טבלת הבית בליגה השנייה.
ביולי 2022, מונה דמיטרי קומבארוב למאמן הקבוצה. בעונת 2022/2023 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב 16 האחרונות בטורניר הגביע הרוסי בכדורגל. בתום עונת 2022/2023 ירדה לליגה השלישית: ליגת החובבים.