stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rock Believer Tour

Rock Believer Tour היה סיבוב ההופעות העשרים ושלושה של להקת הרוק הכבד הגרמנית סקורפיונז, אשר החל במדיסון סקוור גארדן, ניו יורק, ארצות הברית ב-6 במאי 2022 והסתיים בפורום אלטיס בראגה, בראגה, פורטוגל ב-16 ביולי 2023. סיבוב זה נועד לקדם את אלבום האולפן התשעה עשר של הלהקה, Rock Beliver.
רשימת שירים

רשימת שירים זו מייצגת את הופעת סקורפיונז בהיכל מנורה מבטחים, תל אביב, ישראל ב-9 ביולי 2022, וזו אינה מייצגת בהכרח הופעות אחרות שהתקיימו במסגרת סיבוב זה.
"Gas in the Tank"
"Make It Real"
"The Zoo"
"Coast to Coast"
"Seventh Sun"
"Peacemaker"
"Bad Boys Running Wild"
"Delicate Dance"
"Send Me an Angel"
"Wind of Change"
"Tease Me Please Me"
"Rock Believer"
"New Vision"
"Blackout"
"Big City Nights"
הדרן
"Still Loving You"
"Rock You Like a Hurricane"
שירים מתוך סיבוב ההופעות > שירי סקורפיונז

| אלבום | שיר | פעמים |
| --- | --- | --- |
| Lovedrive (1979) | "Coast to Coast" | 82 |
| Animal Magnetism (1980) | "Make It Real" | 82 |
| Animal Magnetism (1980) | "The Zoo" | 82 |
| Blackout (1982) | "Blackout" | 82 |
| Blackout (1982) | "No One Like You" | 23 |
| Love at First Sting (1984) | "Bad Boys Running Wild" | 82 |
| Love at First Sting (1984) | "Rock You Like a Hurricane" | 82 |
| Love at First Sting (1984) | "Big City Nights" | 82 |
| Love at First Sting (1984) | "Still Loving You" | 82 |
| Crazy World (1990) | "Tease Me Please Me" | 82 |
| Crazy World (1990) | "Wind of Change" | 82 |
| Crazy World (1990) | "Send Me an Angel" | 82 |
| MTV Unplugged (2013) | "Delicate Dance" | 77 |
| Rock Beliver (2022) | "Gas in the Tank" | 82 |
| Rock Beliver (2022) | "Rock Believer" | 82 |
| Rock Beliver (2022) | "Seventh Sun" | 82 |
| Rock Beliver (2022) | "Peacemaker" | 82 |
| Rock Beliver (2022) | "The Language of My Heart" | 82 |
| - | "New Vision" | 82 |
שירים מתוך סיבוב ההופעות > גרסאות כיסוי

| אמן | אלבום | שיר | פעמים |
| --- | --- | --- | --- |
| פאטי היל ומילדרד היל | - | "Happy Birthday to You" | 1 |
משתתפים > סקורפיונז

קלאוס מיינה – זמרה
מתיאס יאבס – גיטרה מובילה, גיטרת קצב, גיטרת סלייד, קולות רקע
רודולף שנקר – גיטרת קצב, גיטרה מובילה, קולות רקע
פאבל מציודה – בס, קולות רקע
מיקי די – תופים
משתתפים > משתתפים נוספים

פיל קמבפל – גיטרת קצב (הופעות 13 ו-49 בשיר "Rock You Like a Hurricane")
אינגו פוביצר – גיטרת קצב (הופעה 45 בשיר "Delicate Dance")
פיליפה נסיל – גיטרת קצב, קולות רקע (הופעה 46 בשיר "Rock You Like a Hurricane")
גרניקה מנצ'יני – קולות רקע (הופעה 46 בשיר "Rock You Like a Hurricane")
אמלי ג'והנסון – קולות רקע (הופעה 46 בשיר "Rock You Like a Hurricane")
מונה לינדגרן – בס, קולות רקע (הופעה 46 בשיר "Rock You Like a Hurricane")
הערות שוליים

↑  Scorpions at Menora Mivtachim Arena, Tel Aviv, Israel, Setlist, ‏9 July 2022
קוני ויליס

| --- | --- |

צילום מ-2017
 לידה:  31 בדצמבר 1945 (בת 79) דנוור, קולורדו
 שם לידה:  קונסטנס איליין טרימר
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צפון קולורדו 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  ספרות
 סוגה:  מדע בדיוני
 נושאי כתיבה:  מסע בזמן   מלחמת העולם השנייה   מנהגים
 יצירות בולטות:  ספר יום הדין  מלבד הכלב
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו   פרס נבולה   פרס לוקוס
 האתר של ויליס
 
קונסטנס (קוני) איליין טרימר ויליס (באנגלית: Constance Elaine Trimmer Willis; נולדה ב-31 בדצמבר 1945) היא סופרת מדע בדיוני אמריקאית. זכתה בין היתר באחד-עשר פרסי הוגו ובשבעה פרסי נבולה. ב-2011 הייתה הסופר ה-28 (הסופרת השלישית בלבד, אחרי אורסולה לה גווין ואן מק'קפרי), שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
ויליס מפורסמת בסגנונה הנגיש לכול ובדמויותיה מעוררות ההזדהות. בין השאר כתבה סדרה של ספרים וסיפורים העוסקים במעבדת המסע בזמן באוניברסיטת אוקספורד העתידית. בין יצירות אלה נכללים "ספר יום הדין", "מלבד הכלב" והסיפור הקצר "משמרת האש", כולם זוכי פרסים.
ביוגרפיה

בשנת 1967 סיימה ויליס את לימודיה בקולג' קולורדו סטייט, שם השלימה תארים בחינוך לגילאי היסודי ובספרות אנגלית. היא חיה בגרילי שבקולורדו עם בעלה קורטני ויליס, המכהן כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת צפון קולורדו. לזוג בת אחת ששמה קורדליה.
עבודתה הראשונה של ויליס שזכתה לפרסום היא "The Secret of Santa Titicaca" (בתרגום חופשי: הסוד של סנטה טיטיקאקה), סיפור שפורסם במגזין Worlds of Fantasy בדצמבר 1970. היא זכתה למועמדות הראשונה שלה לפרס הוגו בשנת 1979 על הסיפור הקצר "Daisy, in the Sun".
הרומן הראשון שלה שפורסם, "Water Witch" (תרגום חופשי: מכשפת מים; נכתב בשיתוף עם סינתיה פליס), פורסם בשנת 1982. בשנה זו קיבלה מענק מה-National Endowment for the Arts, סוכנות עצמאית של הממשלה הפדרלית המסייעת ל"מצוינות אמנותית", ואז עזבה את משרת ההוראה שלה והפכה לסופרת במשרה מלאה.
בשנת 2009 הוכנס שמה של ויליס למוזיאון היכל התהילה של המדע הבדיוני בארצות הברית.
סגנון כתיבה

ויליס מרבה להשתמש בהומור ביצירתה, ומכוונת את חיציה בדרך כלל כלפי אנשים שטופי אמונות טפלות או בעלי תפיסות חברתיות נוקשות וחסרות הגיון. פעמים רבות היא מטילה את דמויותיה לתוך מציאות כאוטית, לצורך יצירת מצבים קומיים ולשם הנעת העלילה. במקרים רבים גיבוריה ספריה הם מדענים מתחומי מדעי הטבע או החברה. בין השאר ניתן למצוא בספריה ביקורת על ביטויים מסוימים של תקינות פוליטית, ציטוטים רבים מיצירות ספרותיות אהובות עליה, ופעמים רבות גם דמות של ילד נבון ורב-תושייה המבין דברים שנעלמים מעיני חלק מהמבוגרים.
יצירותיה של ויליס מתאפיינות בתחקיר מקיף ובריבוי פרטים מדעיים, היסטוריים וספרותיים ואף פריטי טריוויה, כגון אופנות לאורך השנים (בספרה "המשכוכית"), רומנים למשרתות ("מלבד הכלב"), אסונות מפורסמים ("מעבר") ועוד. התקופות ההיסטוריות החביבות עליה בסיפורי המסע בזמן שהיא כותבת הן בראש ובראשונה תקופת הבליץ בבריטניה, שבה עסקה ארוכות בסיפור הקצר "משמרת האש" כמו גם ברומן "Blackout/All Clear" ולאחריה התקופה הוויקטוריאנית, שאותה היא מתארת בהרחבה בספרה הקומי "מלבד הכלב".
סגנונה משויך בדרך כלל לסוגת "המדע הבדיוני הרך" או "המדע הבדיוני החברתי", שבו המדע הוא רק אחד מהמנועים העלילתיים ואינה עומד בהכרח במרכז. הדגש שלה, לפיכך, אינו על המדע אלא על ההשפעה שלו על העולם החברתי והסמלי ועל הדמויות. ספריה עוסקים בין השאר בפסיכולוגיה ("מעבר"), בקולנוע ובמקומו כחלק מתעשיית התרבות ("Remake"), בשאלות של מגדר וזהות ("ארץ לא נודעת"), ובשאלות של דטרמיניזם היסטורי ("מלבד הכלב", Blackout/All Clear).
פרסים > פרס הוגו

משמרת אש (נובלטה: 1983)
The Last of the Winnebagos (נובלה, 1989)
ספר יום הדין (רומן), 1993
אפילו המלכה (סיפור קצר, 1993)
Death on the Nile (סיפור קצר, 1994)
The Soul Selects Her Own Society: Invasion and Repulsion: A Chronological Reinterpretation of Two of Emily Dickinson's Poems: A Wellsian Perspective (סיפור קצר, 1997)
מלבד הכלב (רומן, 1999)
The Winds of Marble Arch (נובלה, 2000)
Inside Job (נובלה, 2006)
All Seated on the Ground (נובלה, 2008)
Blackout/All Clear (רומן, 2010)
פרסים > פרס נבולה

משמרת אש (נובלטה: 1983)
A Letter from the Clearys (סיפור קצר, 1983)
The Last of the Winnebagos (נובלה, 1989)
At the Rialto (נובלטה, 1990)
ספר יום הדין (רומן, 1993)
אפילו המלכה (סיפור קצר, 1993)
Blackout/All Clear (רומן, 2010)
ספריה שראו אור בעברית

"המשכוכית": רומן העוסק בחקר אופנות ובתורת הכאוס. הוצאת זמורה ביתן, 1998
"ספר יום הדין" עוסק במגפת המוות השחור. הוצאת אופוס, 1999, יצא במהדורה מחודשת בהוצאת אופוס ב-2024.
"מלבד הכלב": קומדיית מדע בדיוני מסובכת המתרחשת במאה ה-21 ובתקופה הוויקטוריאנית במקביל. הוצאת זמורה ביתן, 2001
"מעבר": עוסק בתאוריה בנוגע לחוויית סף מוות. הוצאת אופוס, 2003
"ארץ לא נודעת": אוסף סיפורים הכולל שלושה סיפורים: הנובלה "ארץ לא נודעת" מגוללת את סיפורם של צמד חוקרי/ממפי-עולמות וחושף את הצדדים הפחות רומנטיים בעבודתם; "משמרת אש" עוסק, בדומה ל"ספר יום הדין" ו"מלבד הכלב", במסע בזמן, לתקופת הבליץ; "אפילו המלכה" הוא סיפור קצר הנוגע לנשיות.
"ספר יום הדין", "מלבד הכלב", הנובלטה "משמרת אש" והרומן "Blackout/All Clear" עוסקים במסע בזמן ויש בהם כמה דמויות משותפות, אך אינם מקושרים מבחינה עלילתית ושונים מאוד באופיים.
הערות שוליים

↑  רשימת זוכי הפרס החל מ-1975
↑  Myers, Theresa (24 בינואר 2001). "Greeley sci-fi writer explores social issues". The Denver Post. ארכיון מ-4 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Connie Willis – Summary Bibliography". ISFDB. Retrieved 2013-04-03.
↑  "Science Fiction and Schmaltz: A
Conversation with Connie Willis", Clarksworld Magazine, .January 2021, Issue 179
↑  "Connie Willis: The Facts of Death", Locus, January 2003, p. 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304424105171  PLWABN: 9810603058005606  BIBSYS: 10028046  BNC: 000233770  BNE: XX948543  BnF: cb12068348f (data)  CiNii: DA05214996  GND: 110386590  ISNI: 0000 0001 1468 6021  LCCN: n84198009  MusicBrainz: 866c4546-3527-4360-86bc-11bdb7c2c216  NDL: 00477301  NKC: xx0008389  NLA: 36503831  NLK: KAC200108487  NSK: 000189579  NTA: 072594829  RERO: 02-A003977840  SUDOC: 028954807  Trove: 1262282  VIAF: 19700106   WorldCat (עם VIAF): 19700106 
קוני ויליס, 2005
תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"

תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" היא תחרות לכתיבת סיפור קצר שמקיים מדי שנה מוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ".
היסטוריה

בצורתה הנוכחית מתקיימת התחרות משנת 1989, לאחר שבנימין תמוז, העורך היוצא של "תרבות וספרות", הציע לבני ציפר, העורך הנכנס, "לחדש מסורת ישנה שהחלה בימים עברו ונקטעה בזמנו, של תחרות סיפורים קצרים לכותבים צעירים".
ההכרזה על פתיחת התחרות נעשית סמוך לחנוכה, ותוצאותיה - שמות הזוכים בשלושת המקומות הראשונים, הסיפורים הזוכים ונימוקי חבר השופטים - מתפרסמים בגיליון ערב פסח של "הארץ". סיפורים נוספים מהתחרות מתפרסמים בגיליון של שביעי של פסח תחת הכותרת "סיפור מומלץ". התחרות מיועדת לכותבים שטרם פרסמו ספר פרוזה. על משתתף בתחרות לשלוח אליה סיפור קצר אחד, שאורכו אינו עולה על 2,500 מילים, שטרם פורסם. לתחרות נשלחים מדי שנה מאות סיפורים, ובשנת 2003 הגיע מספרם לשיא של אלפיים סיפורים. בשנת 2008 נערכה במקום תחרות הסיפור הקצר תחרות לכתיבת מסה. לכל תחרות שנתית ממונה צוות בן שלושה שופטים הבוחר את הזוכים בתחרות.
בין הזוכים בתחרות (לא רק במקום הראשון) במהלך השנים: יואב כ"ץ (פעמיים ברציפות), עדי עסיס, אלמוג בהר, סמי ברדוגו, דרור משעני, אפרת מישורי, אריה אקשטיין, אורי אלון, תמר גלבץ, איימן סיכסק, עמיחי חסון, שולמית אפפל, רועי חסן, יאיר אגמון, עילי ראונר, אסתי ג. חיים, גלעד מאירי, ענת לוין, תמר ורטה-זהבי, פניה עוז-זלצברגר, אבישי חורי, תמי לוי נחום, עינת יקיר.
סיפור של אריה אקשטיין, "הדודה אסתר", שזכה במקום הראשון ב-1991, עובד אחר לספר שהיה לרב-מכר בינלאומי.
הערות שוליים

↑  בני ציפר, שכר נפלא על התשה ארוכה, באתר הארץ, 3 בינואר 2006
↑  אריאנה מלמד, הרשימה של כתר, חדשות, 20 בפברואר 1992
↑  אריאנה מלמד, קוראת ספרים - הטעם הנפלא של שוקלד - דודה אסתר, אריה אקשטיין, כתר, חדשות, 19 ביוני 1992
אסימון

אסימון איטלקי
אסימון (מיוונית: ἄσημον ("אַ-סֶמוֹן"), "ללא סימן", דרך לשון חז"ל) הוא אמצעי תשלום שהיה נהוג עבור שימוש בטלפון ציבורי. האסימון הוא מטבע שאינו עובר לסוחר, ומחירו התעדכן מעת לעת. היו משלשלים את האסימון לחריץ מתאים במכשיר הטלפון כדי לבצע מהמכשיר שיחה.
תחילת השימוש

השימוש באסימון להפעלת טלפון ציבורי החל בשיקגו. הטלפונים הציבוריים הפועלים על אסימונים בלבד פעלו בארצות הברית עד 1944 ועם ביטולם הותכו מרבית האסימונים ויוצרו מהם תרמילים לכדורים. השימוש באסימון מאפשר לערכו להשתנות בהתאם לערך שיחת טלפון, מה שלבסוף הפך אותו לנוהג מקובל בעולם. הדבר היה שימושי במיוחד בארצות אירופה שבהן המטבעות השתנו במעבר ממדינה למדינה, אולם האסימון עדיין איפשר לבצע שיחת טלפון ציבורי. במדינות מסוימות, כמו איטליה, השתמשו באסימון באופן לא רשמי כשווה ערך למזומן. בעוד שרוב אסימוני הטלפון הם עגולים, ישנם מספר אסימונים גם בצורות שונות.
בישראל

בישראל החל השימוש באסימונים בשנת 1953. קוטרו של האסימון היה גדול מעט ממטבע של שקל חדש, ולרוחבו היה פס משוקע ובמרכזו חור. האסימון היה אופן התשלום היחיד לשיחה בטלפון ציבורי (למעט שיחת גוביינא) עד סוף שנות ה-80, אז הוחלף בהדרגה בטלכרט. להחלפה היו שלוש סיבות עיקריות: מניעת העומס התפעולי בריקון האסימונים מהטלפונים הציבוריים, נוחות למשתמש ומניעת גנבות ורמאויות (בתקופה בה השתמשו באסימונים היו טלפונים ציבוריים נפרצים לעיתים כדי לגנוב את האסימונים ולמכור אותם תמורת כסף, ומשתמשים היו קושרים חוט דרך החור באסימון ובכך מבצעים בו שימוש חוזר ומרמים את משרד התקשורת).
בתרבות

ביטוי שנותר מתקופה זו הוא "נפל לו האסימון" (חוויית "אהא!") במובן של "הבין סוף סוף את הרעיון", משום שרק כאשר האסימון היה נופל לתוך המכשיר ניתן היה לבצע את השיחה.
סוגים

סוג אסימון נוסף הוא ז'יטון – אסימון המשמש להפעלת מכונות משחקים בארקייד או להשתתפות במשחקי קזינו שונים.
ראו גם

דואר ישראל
כרטיס חיוג
בולי ישראל
אסימון ישראלי
תחנת מקמרדו

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  אנטארקטיקה
 תאריך ייסוד:  1956 
 על שם:  מצר מקמרדו, ארצ'יבלד מק-מרדו 
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתחנת מחקר:  1,258
 קואורדינטות:  77°50′54″S 166°40′06″E﻿ / ﻿77.848209°S 166.668422°E﻿ / -77.848209; 166.668422 
 אזור זמן:  Antarctica/McMurdo
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיתחנת מקמרדו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיתחנת מקמרדו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תחנת מקמרדו במבט מלמעלה
תחנת האנטארקטית מֶקמֶרדו (באנגלית: McMurdo Station) היא תחנת מחקר אמריקאית השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו, באזור האנטארקטי.
המקום הוא חלק משטח חסות רוס, שניו זילנד טוענת לשליטה בו.
התחנה שוכנת במרחק חמישה קילומטרים מתחנת סקוט הניו זילנדית ומחוברת אליה באחת הדרכים המעטות הקיימות באזור האנטארקטי.
התחנה נבנתה ב-1956 ושמה המקורי היה Naval Air Facility McMurdo. בתחנה יש נמל, שלושה שדות תעופה (שדה התעופה אייס, שדה התעופה פניקס ושדה התעופה ויליאמס), מנחת מסוקים ויותר ממאה מבנים. זה המקום היחיד באנטארקטיקה בו יש בית תפילה - "קפלת השלגים".
אוכלוסיית התחנה מונה כאלף נפשות במהלך הקיץ ופחות משלוש מאות בחורף. הקיבולת המרבית של התחנה היא 1,258 בני אדם, והיא המקום המאוכלס ביותר באנטארקטיקה. מרבית תושבי המקום הם אנשי מדע.
מסר ממקמרדו (5434024020)
תחנת מקמרדו היא מקום המוצא של כל הציוד, המזון ומתקני הבינוי המגיעים לתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. הציוד משונע בקיץ בלבד בידי טרקטורים על כביש חוצה הקוטב הדרומי שאורכו 1,601 קילומטרים. הכביש הוא בעצם דרך על קרח מהודק שחריצי הקרח בו מולאו בקרח מהודק.
פלה צוקרמן

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1935 (בת 89) סמביר, אוקראינה 
 עלתה לישראל:  1957
 לימודי רפואה:  ורוצלב, פולין   האוניברסיטה העברית בירושלים, ישראל
 התמחות:  דרמטולוגיה
 תפקידים:  רופאה 
 מספר צאצאים:  2 
 
פלה צוקרמן (נולדה ב-16 במרץ 1935) היא דרמטולוגית, ייסדה והייתה המנהלת הראשונה של מחלקת עור ומין בבית חולים העמק בעפולה, מחלוצות רופאי העור והמין בעמק יזרעאל ובגליל.
ביוגרפיה

צוקרמן נולדה בסמביר בשטח פולין, היום באוקראינה. שרדה את השואה יחד עם אימה.
בין השנים 1953–1957 למדה רפואה בוורוצלב, פולין.
בשנת 1957 עלתה לישראל. בשלוש השנים שלאחר מכן, המשיכה את לימודי הרפואה, בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בין השנים 1962–1968 התמחתה ברפואת עור ומין, בבית חולים הדסה, והייתה לבוגרת הראשונה במחלקה.
ביוגרפיה > בבית חולים העמק

בשנת 1970 עברה לעבוד במרכז רפואי העמק, הקימה את מרפאת העור הראשונה בעמק יזרעאל.
בשנת 1978 הקימה את מחלקת העור ומחלות מין, בבית חולים העמק בעפולה, והייתה למנהלתה הראשונה, עד שנת 2000.
ביוגרפיה > בעבודה ההתנדבותית בצה"ל

משנת 2000 ד"ר פלה צוקרמן שירתה כרופאה מתנדבת בבית החולים 10 של צה"ל. 
בסוף התנדבותה בשנת 2018 אף קיבלה פרס מפעל חיים של חייל התחזוקה והלוגיסטיקה על תרומתה המשמעותית לצבא ולחייליו.
צוקרמן מתגוררת בקריית טבעון.
נשואה להנריק צוקרמן ואם לשתיים.
ראו גם

דרמטולוגיה
הערות שוליים

↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - ד"ר פלה צוקרמן, עמודים 64-65 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - ד"ר פלה צוקרמן, עמוד 62 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
↑  איתי עמיקם, בגיל 83, הרופאה של גולדה מאיר ממשיכה לטפל בחיילים, באתר ynet, 14 במרץ 2019
↑  ד"ר פלה צוקרמן .medically.co.il
קרב כרם שלום

ערך זה עוסק בקרב בקיבוץ כרם שלום. אם התכוונתם לקרב במוצב כרם שלום הסמוך, ראו .
קרב כרם שלום התרחש ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת טבח שבעה באוקטובר, ובמהלכו הסתערו על קיבוץ ומוצב כרם שלום עשרות מחבלים של ארגון הטרור חמאס.
כיתת הכוננות של הקיבוץ, מתוגברת בחיילים מחטיבת הנח"ל, ניהלה קרב עם המחבלים והצליחה לבלום אותם מלבצע טבח בקיבוץ. בקרב נהרגו שניים מבין חברי כיתת הכוננות.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
מהלך הקרב

עם פריצת המחבלים הודיע סגן מפקד סיירת הנח"ל, רס"ן עידו שני, לאנשיו שהם במלחמה, ושיגיעו לעמדותיהם. סגן מפקד פלוגה סגן יואב לוינסון הגיע בג'יפ דוד ממוגן עם שני לוחמים לגדר ההיקפית של הקיבוץ, נלחם וחסם עשרות מחבלים מלפלוש לתוכו. הג'יפ נפגע מכמה טילי RPG, הנהג הלוחם סמל עומר בטיטו נפצע קשה והקשר סמ"ר ירון שי שישב מאחור והשיב אש נהרג. במקביל, כוח קטן בפיקודו של סרן תומר שוהם, הגיע אף הוא לאחת מנקודות חדירת המחבלים לישראל בסמוך ללולי הקיבוץ, וניהל קרב עיקש שמנע מעשרות מחבלים נוספים לחדור לתוך הקיבוץ. בקרב זה נפלו סרן תומר שוהם וסמ"ר אור מזרחי.
בתוך הקיבוץ, עם הישמע אזעקות צבע אדום סביב 6:30 בבוקר, נערכו תשעת חברי כיתת הכוננות של הקיבוץ לפריסה בקיבוץ יחד עם עוד שישה לוחמי נח"ל שתגברו את הכוח. עשרות מחבלים שחצו את הגדר באזור מעבר כרם שלום פרצו לקיבוץ והחלו לנהל קרבות עזים עם חברי כיתת הכוננות, במשך שש שעות. במהלך שעות אלו הצליחו חברי כיתת הכוננות להרוג מחבלים רבים. מחלקה נוספת, שמנתה כ־50 מחבלים, חדרה לקיבוץ מהשער האחורי. מסוק קרב שהוזנק למקום ירה לעברם כמה טילים, הרג את רובם והשאר נמלטו. במהלך הלחימה הצליח אחד המחבלים להפתיע ולהרוג מאחור את עמיחי ויצן וידידיה רזיאל, שניים מחברי כיתת הכוננות. בנוסף נפצע תושב הקיבוץ עמיחי שינדלר ואיבד את ידו בפשיטת המחבלים על ביתו.
סביב השעה 10:30 הגיעה לש"ג הקיבוץ חוליה מגדוד 'קרקל'. לא היה אף אחד בש"ג ולא הבינו את גודל האירוע, אז המ"פ לא אישרה כניסה לקיבוץ מחשש לדו"ץ.
בשעה 12:30 הגיע טנק לקיבוץ. בשעה 14:00 הגיעה תגבורת של לוחמים מחטיבת הנח"ל לסייע לכיתת הכוננות, ובהמשך הגיעו חיילי בית הספר למ"כים חטיבת ביסלמ"ח ועד שעות הערב הצליחו הכוחות להשיג שליטה מלאה על הקיבוץ מבלי שהמחבלים הצליחו לטבוח באנשיו כפי שעשו בקיבוצים סמוכים. במהלך הקרב נפצעו מספר לוחמי סיירת נח"ל, סמ"ר שהם משה בן הרוש נהרג מאוחר יותר מפצעיו.
ראו גם

חטיבת הנח"ל במלחמת חרבות ברזל
הטבח בכפר עזה
קרב מוצב כרם שלום
קרב מוצב סופה
קרב מוצב לולים
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※  מערכת את"צ, סיכום מספר הנפגעים בצה"ל בשנתיים החולפות, באתר צה"ל, 2 בינואר 2025
↑  ※ אלון חכמון, ‏גיבורים בכחול: 67 שוטרים ושוטרות חירפו נפשם בהגנה על ישראל בשנת המלחמה, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2024
↑  ※ יואב זיתון, ההקפצה של צוות "טקילה" והאובדן של שב"כ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
↑  זמן אמת עונה 7 | החיילים שהצילו קיבוץ שלם, נבדק ב-2023-11-25
↑  ענבר טויזר, ‏הקצין המצטיין שנפל בקרב שהציל את קיבוץ כרם שלום, באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2024
↑  איציק זוארץ, הקרב של כיתת הכוננות והמסוק שסייע: פרטים חדשים מקרב הגבורה בכרם שלום, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 באוקטובר 2023
↑  הנס בכרם שלום | על הניסים, נבדק ב-2023-12-12
↑  קרב הגבורה בכרם שלום, באתר ערוץ 7, 9 באוקטובר 2023
↑    שילה פריד, ‏עמיחי ויצן הובא למנוחות: "אתה מחייב אותנו בשמך – להחיות את האומה. עם ישראל חי", בעיתון מקור ראשון, 11 באוקטובר 2023
לייבלה השל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בספטמבר 1958 בואנוס איירס, ארגנטינה 
 פטירה:  27 בינואר 1995 (בגיל 36) ברוקלין, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקה חסידית 
 
יהודה אריה לייב (לייבלה) השל (13 בספטמבר 1958 – 27 בינואר 1995) היה זמר חסידי וחזן ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בארגנטינה למשפחה חרדית שהיגרה מהונגריה לאחר השואה. בתחילת שנות ה-70 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר בבני ברק. בצעירותו השתתף בלהקת הילדים "שדה חמד" של אלי טייטלבוים. כשבגר נבחר על ידי חיים בנט לשמש כסולן באלבום של להקת "רננו חסידים", שכמה משיריו הפכו להיטים, ובהם "הנה אנוכי שולח לכם", "כה אמר ה'", "אבינו אב הרחמן". במהלך השנים שימש כסולן באלבומים שונים, ובהם אלבום של חסידות פיטסבורג שכלל לחנים של האדמו"ר מפיטסבורג, ובהם "ישמחו השמים", "והיה מדי חודש בחודשו".
השל נמנה עם הגל הראשון של הזמרים החסידיים שהפיקו אלבומי סולו והופיעו בפני קהל, ובראשם מרדכי בן-דוד ואברהם פריד. בעקבות היכרותו עם משה לאופר, שהיה אז תלמיד ישיבה, החל שיתוף פעולה מוזיקלי פורה ביניהם. שירו הראשון של השל כזמר עצמאי היה "ויידע כל פעול", בלחנו של לאופר. לאופר הפיק ועיבד את אלבומיו של השל "מה אשיב" ,"עד בלי די" ו"מטל השמים", ובו שילב מלחניו של הרב אביעזר וולפסון. באלבום נכלל השיר "מה אשיב לה'" בלחנו של וולפסון, שהפך לנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית.
בשנות ה-80 היגר השל לארצות הברית, ואף הופיע פעם אחת במופע "האסק" השני, שם ביצע את הלהיט "אברהם יגל", שירו של הרב ברוך צ'ייט, שיר שביצע אברהם פריד באלבומו "אנחנו מוכנים". השל נפטר בשנות ה-30 לחייו בארצות הברית. בן דודו הוא החזן משה האשל.
דיסקוגרפיה

מה אשיב - 1980
עד בלי די - 1982
מטל השמים - 1987
דניאלה ספקטור

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1981 (בת 43)
 שם לידה:  דניאלה פפיש
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 סוגה:  פופ, רוק אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה 
 חברת תקליטים:  תקליטי יהלום
 שיתופי פעולה בולטים:  גבע אלון, צח דרורי
 www.danielaspector.co.il
 
דניאלה עם בעלה בן ספקטור (מעטיפת אלבומם "Love is")
דניאלה ספקטור (נולדה ב-8 בדצמבר 1981) היא זמרת-יוצרת ישראלית.
ראשית חייה

ספקטור נולדה בשם דניאלה פפיש במושב רמות השבים. אמה, רינה פפיש, עבדה במשך שנים רבות בטלוויזיה החינוכית כבמאית ומפיקה. בילדותה ניגנה ספקטור בפסנתר ומגיל צעיר החלה להופיע במסגרות שונות.
חיים אישיים

ספקטור נישאה ב-2009 למוזיקאי וטכנאי הקול בן ספקטור, שמלווה אותה בהקלטות מתחילת דרכה המוזיקלית ושותף לעיבוד ולהפקת אלבומיה. ההיכרות הראשונה בין השניים הייתה דרך אימו, מורה לציור, אצלה לקחה דניאלה שיעורי ציור מגיל ילדות. לזוג שני ילדים. המשפחה מתגוררת בפרדס חנה כרכור.
דיסקוגרפיה

דניאלה ספקטור (2009)
Love Is (במשותף עם בן ספקטור) (2011)
כל הדברים היפים באמת (2014)
בהתחלה (2019)
דניאלה ספקטור בהופעה חיה בפסטיבל הפסנתר (2021)
לחיות (2024)