stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמליה, נסיכת הסן-הומבורג
ביוגרפיה

אמליה נולדה ב-29 ביוני 1774 בבאד הומבורג, לפרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, ולקרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט בתם של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן.
ב-12 ביוני 1792 התחתנה אמליה עם פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו, בנו של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה 7 ילדים. אמליה השקיעה מאוד בחינוך ילדיה, ובשנת 1797 קנתה אחוזה בפריוראו מהיינריך אוטו פון גרכן. בשנת 1800 הקדיש לה המשורר פרידריך הלדרלין את שירו Aus stillem Hauße senden - An eine Fürstin von Dessau.
בשנת 1814 מת בעלה פרידריך בדסאו, ובשנת 1817 מת חמיה לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ובנה לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו. ב-3 בפברואר 1846 מתה אמליה בדסאו, והיא בת 71 שנים.
משפחתה

ב-12 ביוני 1792 התחתנה אמליה עם פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו, בנו של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
אוגוסטה מאנהלט-דסאו (1793–1854), התחתנה עם פרידריך גינטר, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט
לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט (1794–1871)
גאורג ברנהרד מאנהלט-דסאו (1796–1865)
פאול כריסטיאן מאנהלט-דסאו (1797)
לואיזה מאנהלט-דסאו (1798–1858), התחתנה עם גוסטב, רוזן הסן-הומבורג
פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו (1799–1864)
וילהלם, נסיך אנהלט-דסאו (1839–1926)
אנדי וורהול

.
| --- | --- |

צילום דיוקן של וורהול. צלם: ג'ק מיטשל
 לידה:  6 באוגוסט 1928 פיטסבורג, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בפברואר 1987 (בגיל 58) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Andrew Warhola Jr. 
 מקום קבורה:  St. John the Baptist Byzantine Catholic Cemetery 
 לאום:  Lemkos, אמריקאים לבנים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון  Schenley High School  Carnegie Mellon School of Art 
 תחום יצירה:  הדפס, גרפיקה, עיצוב, סרט, ציור, פופ ארט 
 זרם באמנות:  פופ ארט 
 הושפע על ידי:  Balcomb Greene, Samuel Rosenberg, Robert Lepper, Joseph C. Fitzpatrick 
 יצירות ידועות:  Campbell's Soup Cans II, דיפטיכון מרילין, Exploding Plastic Inevitable, Chelsea Girls, Shot Marilyns 
 בן או בת זוג:  Billy Name  John Giorno  Jed Johnson 
 חתימה:   
 www.warhol.org
 
אנדי וורהול (באנגלית: Andy Warhol;‏ 6 באוגוסט 1928 – 22 בפברואר 1987) היה אמן פופ ארט אמריקאי משפיע.
ביוגרפיה

וורהול נולד בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה, ילדם הרביעי של אונדריי (אנדרו) וורהולה (Ondrej Andrew Warhola) וג'וליה (לבית זאווקה). הוריו היגרו לארצות הברית ממיקובה (אנ') שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצפון-מזרח סלובקיה). וורהול היה הומוסקסואל גלוי. ידוע באורח חייו הבורגני-בוהמייני ובחיבתו למסיבות ובילויים.
וורהול הוא מחלוצי תנועת הפופ ארט האמריקאית, שמקור שמה במילה Popular – פופולרי. תנועה אמנותית זו עוסקת בקשר בין האמנות לתרבות הפופולרית. וורהול חי בארצות הברית המתועשת של המאה ה-20, ארץ שפיתחה בהדרגה אהבה אובססיבית למותגים ולכוכבים. אמנותו טישטשה את הגבולות המוכרים בין מוצרים תעשייתיים לאמנות. הוא צייר, תוך שימוש בצבעים תעשייתיים, את כוכבי הרגע ומוצרי צריכה ידועים כבקבוקי קוקה-קולה ומרק בפחיות, יצירות שהציגו כאמנות. וורהול אף שכפל את עבודותיו פעמים רבות, בדומה לייצור תעשייתי.
בתחילת דרכו השתמש בצבעי שמן ובמכחול לציור פרסומות, אך משראה כי איננו מתפרנס מעבודותיו, פנה לשיטת הדפס משי.
בית החרושת

את רוב עבודותיו יצר וורהול בסדנה בניו יורק שכונתה "The Factory" ("בית החרושת" או "המפעל"), ובה התאספו סביבו אמנים שונים, זמרים, דוגמנים ושאר דמויות אקסצנטריות וידועות מהתקופה. נוסף על יצירותיו של וורהול, הולידה הסדנה סרטי אמנות רבים.
בין באי הסדנה של וורהול היו גם הזמר לו ריד ולהקתו Velvet Underground. וורהול צירף ללהקה את הזמרת-דוגמנית ממוצא גרמני ניקו, והפך את הלהקה המתחילה ללהקת הבית שלו. יחד הם ערכו הופעות צבעוניות תחת השם "The Exploding Plastic inevitable", בהן הקרין את סרטיו על גבי חברי הלהקה שעה שאלתרו על הבמה במשך שעות. וורהול הפיק את אלבומה הראשון והחשוב של הלהקה, ואף עיצב עטיפתו, עליה התנוססה בננה (כסמל פאלי מובהק). עטיפה זו הפכה לסמל ולאחת מהדוגמאות הראשונות לעיצוב איכותי של עטיפות אלבומים. וורהול עיצב יותר מ-50 עטיפות אלבומים.
בית החרושת > אידי סדג'וויק

אחת המוזות הגדולות של וורהול בשנות ה-60 הייתה יורשת הנפט אידי סדג'וויק, בת לאחת המשפחות החשובות והעשירות בארצות הברית. וורהול קינא באידי על תשומת הלב התקשורתית הרבה לה זכתה לאחר שהתקשורת התאהבה בחיי הבוהמה היוקרתיים שלה. הם החלו במסע של בילויים יוקרתיים וצילומי סרטים היא בזבזה מיליונים מקרן הנאמנות שלה, למורת רוחו של אביה. היא נפרדה ממנו ובהמשך לקתה בדיכאון. היא נפטרה מנטילת מנת יתר של גלולות שינה, בהן השתמשה לאחר גמילתה מסמים.
וורהול שרד התנקשות, כאשר נורה, בשעה שעבד בסדנתו, על ידי הפמיניסטית ואלרי סולאנס ב-3 ביוני 1968. הוא נפצע קשה ומצבו הרפואי הוגדר כמוות קליני, רופאיו עיסו את ליבו והוא החלים וחזר לעבוד, אך נאלץ למשך שארית חייו ללבוש סוג של מחוך רפואי.
וורהול נפטר בניו יורק אחרי סיבוך של ניתוח שגרתי בכיס המרה, ונקבר בעיר הולדתו פיטסבורג.
יצירותיו

וורהול היה לאמן הפופ המפורסם והמוכר ביותר, המגיב לסביבתו האורבנית ולתהליכים הנרקמים בה. כרזות הפרסומת ברחוב, בעיתונות ובטלוויזיה בוטאו באורח מתוחכם ביצירתו. וורהול העצים את נוכחות דימוייו ביצירתו באמצעות הכפלות ושכפולים.
אחת מיצירותיו הנודעות היא "בקבוקי קוקה-קולה" מ-1962. הבקבוקים מצוירים בדייקנות ודורשים מהצופה להתמקד בכל בקבוק – הם אינם אחידים מבחינת תכולתם. הדייקנות, העיצוב הנקי והקר, אפיינו יצירות אלו. בקבוקי הקולה ריקים בחלקם, והמיכון המשוכלל מועמד פה באירוניה, כי בפס הייצור יש כנראה גם טעויות של מכונה ולא רק של אדם. העמדת אובייקט מסחרי בנאלי כיצירת אמנות והכפלתו הוא צמצום הפער בין המציאות לבין האמנות עד שכבר כלל אינו קיים.
מרילין מונרו, 1962 מושא חלומותיו של כל בורגני, שכפול פניה וההגזמה בטיפול הצבעוני של דמותה הופכים אותה מכוכבת קולנוע בלתי מושגת לפשוטה וקרובה יותר לכל אחד (ראו דיפטיכון מרילין).
"אסון כתום", "התרסקות מטוס" ו"מהומה גזעית באדום" ב-1963, ו"כיסא חשמלי" ב-1967 - הן יצירות המבטאות את הפן השלילי של החיים המודרניים. לגביו, הצופה הממוצע מתייחס לזוועות החיים המודרניים כאילו הביט בסרט טלוויזיה, ללא מעורבות אישית. יצירות אלו הופכות להיות אחת ההצהרות הבודדות באמנות הפופ על החיים האמריקניים כפי שהם באמת. הן דורשות מהצופה שלא לעבור לסדר היום, אלא להתבונן בהן שוב ושוב. בכך הוא מותח ביקורת על העיתונות – העיתון מנטרל את העימות הישיר עם האסון המצולם. באמצעות השכפול הוא מראה לצופה את הזוועה פעמים רבות ואז אולי יהיה שינוי במציאות – שכוללת תאונות דרכים ומהומות גזעיות.
בשנת 1980 יצר את הסדרה: "10 פורטרטים של יהודים במאה ה-20״ (Ten Portraits of Jews of the 20th Century), הדפס על משי, שהופיע במוזיאון היהודי של ניו יורק. היצירה כוללת את הפורטרטים של זיגמונד פרויד, ג'ורג' גרשווין וגולדה מאיר. המבקרים קטלו את היצירה.
מחיר יצירותיו של וורהול עלה במידה ניכרת במהלך השנים. דוגמה קיצונית לכך היא דיוקן של מרילין מונרו, שמחירו שעת שנוצר היה 1,800 דולר, ונרכש בשנת 1998 תמורת 17.3 מיליון דולר. במאי 2022 נמכר דיוקן של מרילין מונרו שצייר וורהול תמורת 195 מיליון דולר.
יצירותיו > מיצירותיו הידועות

"פחיות המרק של קמפבל" - ציור אקריליק של 32 קופסאות שימורים של מרק של חברת מרק קמפבל (אנ')
"קתדרלה" - ציור בצבעים תעשייתיים של קתדרלה בעירו
"שמונה אלביסים" - דיוקן של אלביס פרסלי
"דיוקן עצמי בצבעי הסוואה"
השחקנית מרילין מונרו היוותה עבור וורהול השראה ומספר יצירות עוסקות בה ובהן "מרילין היירויה" ו"דיפטיכון מרילין"
התייחסות קולנועית

בסרט "הדלתות" של הבמאי אוליבר סטון, על להקת "הדלתות", ישנה סצנה שבה נפגש וורהול עם סולן הלהקה ג'ים מוריסון. בסרט "גברים בשחור 3", הופיעה דמותו של וורהול כסוכן סמוי של ארגון "גברים בשחור", שתפקידו לשמור על הקשר עם גזעי חייזרים שמהווים בסרט את כלל אוכלוסיית הדוגמניות בכדור הארץ. דמותו הופיעה בפרק של העונה השביעית של "אימה אמריקאית" והוא גולם על ידי אוון פיטרס, ובסרט "מועדון המיליארדרים" (Billionaire Boys Club).הדמות מופיעה גם בסדרה של מרטין סקורסזה ״ויניל״ עונה ראשונה ויחידה. בסרט בסקיאט מגולם וורהול על ידי דייוויד בואי.
סיפורה של אידי סדג'וויק מסופר בסרט משנת 2006 "Factory Girl" המשרטט את מערכת היחסים שלה עם וורהול והתקופה שיצרה ובילתה בפקטורי, ואת דמותו של וורהול מגלם גאי פירס.
בשנת 2022 שודרה ברשת BBC 2 סידרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים בשם "Andy Warhol's America", שבחנה את התרבות האמריקאית במאה ה-20 דרך עבודותיו של וורהול.
לקריאה נוספת

מא´ ל-ב´ ובחזרה: הפילוסופיה של אנדי וורהול, הוצאת בבל, 2005.
"הנערה של וורהול", ספר על אודות הפקטורי של אנדי וורהול, 2018.
הערות שוליים

↑  פרד קפלן | ניו יורק טיימס, אנדי וורהול יותר מכל אהב לצייר בננות, באתר הארץ, 5 במאי 2009
↑  KEN JOHNSON, Funny, You Don’t Look Like a Subject for Warhol, The New YorkT Times, ‏28 מרץ 2008 (באנגלית)
↑  הארי בלה | לה מונד, איך אין לך יצירה של וורהול?, באתר הארץ, 27 במרץ 2009
↑  Oscar Holland, Warhol portrait of Marilyn Monroe fetches a record $195 million, CNN, 10th May 2022
↑  BBC Two - Andy Warhol's America, BBC (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269491805171  PLWABN: 9810594640205606  AAG: 2017  BIBSYS: 90075825  BNC: 000058328  BNE: XX966004  BnF: cb11928892w (data)  CANTIC: a10177693  CiNii: DA01974579  GND: 118629220  ICCU: CFIV003786  ISNI: 0000 0001 2134 0483  KulturNav: 94d1e674-d42a-4cda-be71-cc76c511c6ea  LCCN: n79122680  LNB: 000118752  MusicBrainz: 3c37fc8c-9c5a-4a70-8a8c-9f97a2020f1b  NARA: 10583216  NDL: 00460205  NGV: 1311  NKC: jn20000701934  NLA: 36579045  NLG: 71037  NLK: KAC199629272  NSK: 000004287  NTA: 068354738  PIC: 1390  RERO: 02-A000175328  RKD: 82875  SELIBR: 208251  SNAC: w6z60pnc  SUDOC: 029804418  TePapa: 2399  Trove: 1303450  ULAN: 500006031  VIAF: 56617645   WorldCat (עם VIAF): 56617645 
פחיות המרק של קמפבל, 1962
דיפטיכון מרילין, 1962
שמונה אלביסים, 1963
אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג

אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג (גרמנית: Amelia von Nassau-Weilburg‏, 8 בספטמבר 1776 - 19 בפברואר 1841) הייתה אשתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים.
ביוגרפיה

אמליה נולדה בקירכהיימבולאנדן ב-8 בספטמבר 1776, לקרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, בתם של וילם הרביעי, נסיך אורנז' ואן, הנסיכה המלכותית.
ב-29 באוקטובר 1793 התחתנה אמליה עם ויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1806 מת חמיה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ובעלה ויקטור עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת בעלה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין בתה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
ב-15 בפברואר 1813 התחתנה אמליה עם הברון פרידריך פון שטיין-ליבנשטיין צו בארכפלד, וב-19 בפברואר 1841 מתה אמליה בטירת שאומבורג.
משפחתה

ב-29 באוקטובר 1793 התחתנה אמליה עם ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ממנו נולדו לה 4 בנות:
הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1797–1817), התחתנה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה
אדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1800–1820), התחתנה עם אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג
אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1802–1858), התחתנה עם גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט
אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1804–1828), התחתנה עם אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג
אן נו גיוג'ה

| --- | --- |

 לידה:  634 Katsujō district, יפן 
 פטירה:  700 (בגיל 66 בערך) mountain in Minō, Osaka prefecture, Japan, יפן 
 מדינה:  יפן 
 השקפה דתית:  בודהיזם, שוגנדו 
 
אֵן נוֹ גְיוֹגָ׳ה, או אֵן נוֹ אוֹזוּנוּ (En no Gyōja; נולד בשנת 634) היה מיסטיקן ונזיר יפני שאליו באופן מסורתי מיוחסת יסוד שוגנדו, דת יפנית עתיקה וסינקרטיסטית. דת המאחדת בין טאואיזם, שינטו ובודהיזם ומאופיינת בצורת חיים סגפנית. הוא גם מוערך ומוערץ כבוּדהיסָאטּוָוה או בוסאטסו (המילה היפנית לבודהיסאטווה) וגם כרודף הארה.
כתיבת הספר (הלא מקודש) הסוטרה על החיים הבלתי מוגבלים של הגוף המשולש מיוחסת לאן נו גיוזה. הודות למוניטין שלו כקדוש הרים האמינו שביכולתו לבצע מעשים על טבעיים. ברומנו של קוג'י סוזוקי, "טבעת", שולפת שיזוקו ימאמורה פסלון של אן נו גיוזה מהים, ממנו היא שואבת כוחות על טבעיים.
אמליה, נסיכת הסן-דרמשטאדט

אמליה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Amalie von Hessen-Darmstadt‏; 20 ביוני 1754 – 21 ביוני 1832), הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן.
ביוגרפיה

אמליה נולדה ב-20 ביוני 1754 בברלין שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן.
אחת מאחיותיה, פרדריקה לואיזה, הייתה נשואה לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה. כשקיסרית רוסיה יקתרינה השנייה חיפשה בשנת 1773 כלה מתאימה לבנה פאבל, יורש העצר בן ה-19, היא התייעצה עם ידידה פרידריך השני, מלך פרוסיה, שהציע את אחת משלוש בנותיו הלא נשואות של לודוויג התשיעי. הקיסרית, שלא ידעה איזו מבין שלוש הנסיכות לבחור לבנה, הזמינה את אמליה יחד עם אחיותיה לואיזה ווילהלמינה יחד עם אימן, קרולינה, לביקור בחצר המלוכה הרוסית.
הנסיכות נסעו דרך ברלין לנמל, בו ארבע ספינות רוסיות שנשלחו על ידי הקיסרית לקחו אותן לרוסיה. מפקד הצי הקטן היה חברו הטוב ביותר של הנסיך פאבל, הרוזן אנדריי רזומובסקי, שנשבה בקסמיה של אחותה וילהלמינה מיד. יומיים לאחר הגעתן לסנקט פטרבורג בחר הנסיך הגדול פאבל באחותה וילהלמינה ככלתו.
ב-15 ביולי 1774 התחתנה אמליה עם קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן, בנו של קרל פרידריך, מרקיז באדן. בשנת 1801 מת בעלה כשנפל מכרכרתו, לאחר שביקר את בנותיו ברוסיה ובשוודיה. בביקוריה ברוסיה ובשוודיה ניסתה אמליה להביא את חתניה אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה וגוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה בברית, ובשנת 1806 התרעמה מאוד על נפוליאון, שכפה על בנה קרל להתחתן עם סטפני דה בוהארנה.
לאחר שחתנה גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה הודח מתפקידו, קיבלה אמליה את בתה ומשפחתה בביתה. אמליה ניסתה להשפיע על השניים לא להתגרש, אולם לאחר שנפלה ההחלטה, עזרה לבתה להגיע לעצמאות כלכלית, ולקחה משמורת על נכדיה. במהלך קונגרס וינה ניצלה אמליה את השפעתה על חתנה אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, והביאה לכך שהדוכסות הגדולה של באדן שמרה על מעמדה, ולא איבדה שום טריטוריה.
ב-21 ביוני 1832 מתה אמליה בברוכזאל, והיא בת 78 שנים.
משפחתה

ב-15 ביולי 1774 התחתנה אמליה עם קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
אמליה (1776–1823)
קרולינה מבאדן (1776–1841), התחתנה עם מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה
לואיזה מבאדן (1779–1826), התחתנה עם אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה
פרדריקה מבאדן (1781–1826), התחתנה עם גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה
מריה, נסיכת באדן (1782–1808), התחתנה עם פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג
קרל פרידריך (1784–1785)
קרל, הדוכס הגדול של באדן (1786–1818)
וילהלמינה, נסיכת באדן (1788-1836), התחתנה עם לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן
אנה ז'אן איירס

| --- | --- |

 לידה:  1920 ואסיליה, ארצות הברית 
 פטירה:  16 בדצמבר 1988 (בגיל 68 בערך) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת דרום קליפורניה, USC Rossier School of Education 
 תפקידים:  מרפאה בעיסוק 
 
אנה ז'אן איירס (באנגלית: Anna Jean Ayres;‏ 18 ביולי 1920 - 16 בדצמבר 1988) הייתה מרפאה בעיסוק אמריקאית, פסיכולוגית חינוכית וסנגורית עבור אנשים עם צרכים מיוחדים. היא נודעה בעבודתה על תאוריית האינטגרציה הסנסורית.
ביוגרפיה

הוריה של איירס, פלטשר ולואיז (סטם) איירס, נולדו בחוות אגוזי מלך בוויסייליה, קליפורניה, ב-1920, שניהם היו מורים בבית הספר.
איירס קיבלה תואר ראשון בריפוי בעיסוק ב-1945, תואר שני בריפוי בעיסוק ב-1954, ודוקטורט בפסיכולוגיה חינוכית ב -1961, כולם מאוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס. היא החלה את עבודת הפוסט-דוקטורט שלה במכון לחקר המוח של UCLA מ-1964 עד 1966 בהנחיית ד"ר ארתור פרמלי. היא שימשה כחברת סגל במחלקות לריפוי בעיסוק ולחינוך מיוחד באוניברסיטת דרום קליפורניה מ-1955 עד 1984.
איירס כתבה שני ספרים ויותר משלושים מאמרי כתבי עת. ב-1975 היא נתנה תוקף מבחנים שנודעו במקור כמבחני האינטגרציה החושית, של דרום קליפורניה ומאוחר יותר נתנה תוקף למבחני האינטגרציה התחושתי והפראקסיס ב-1989.
בשנת 1976 ייסדה איירס מרפאה פרטית לילדים בשם Ayres Clinic בטורנס, קליפורניה, שם ערכה הערכה והתערבות בריפוי בעיסוק בילדים ומבוגרים עם מגוון הפרעות, כולל לקויות למידה ואוטיזם.
איירס נפטרה מסיבוכים של סרטן השד ב-16 בדצמבר 1988.
פיתוח תורת האינטגרציה הסנסורית

בהתבסס על עבודתם של צ'ארלס סקוט שרינגטון ואחרים, החלה איירס לפתח את התיאוריה וטכניקות ההתערבות הקשורות לאינטגרציה סנסורית בשנות ה-50, על ידי בחינת הקשר בין המוח להתנהגות. עד שנות ה-60, איירס זיהתה ותיארה חוסר תפקוד באינטגרציה סנסורית, שאותו כינתה מאוחר יותר כחוסר תפקוד אינטגרטיבי חושי. היא הגדירה אינטגרציה סנסורית כתהליך נוירולוגי ועצבי המארגן את התחושות המגיעות דרך החושים מהגוף ומהסביבה אל המוח, ובכך מאפשר לאדם להתנהל באופן יעיל בסביבתו. אינטגרציה סנסורית משפיעה על הוויסות הרגשי, הלמידה, ההתנהגות והמעורבות בחיי היום יום.
בין השנים 1968 ו-1989 העבירה איירס מבחנים של תפקודים אינטגרטיביים תחושתיים ומעשיים עם ילדים עם קשיי למידה ובעיות מוטוריות, ואותם מבחנים העבירה לילדים ללא בעיות אלה. הממצאים פורסמו במקור כ"מבחני אינטגרציה סנסורית של דרום קליפורניה" ולאחר מכן עודכנו כ"מבחני אינטגרציה סנסורית ופרקסיס. היא פרסמה ניתוחי גורמים רבים של ממצאי הערכה שאפשרו לה לזהות דפוסים של תפקוד לקוי אינטגרטיבי חושי, אשר אושרו מאוחר יותר על ידי חוקרים אחרים שהרחיבו עליהם (למשל בהקשר של הפרעת קשב וריכוז והפרעות היפראקטיביות).
פיתוח תורת האינטגרציה הסנסורית > אי תפקוד באינטגרציה סנסורית

איירס הגדירה מספר תתי סוגים של תפקודים לקויים אצל ילדים עם בעיות סנסומוטוריות או בעיות למידה, ופיתחה גישה טיפולית שלמה עבור ילדים אלה.
ב-1972 פרסמה איירס את הקשיים באינטגרציה מוטורית כקושי בעיבוד חושי (Sensory Processing Disorder) – שהוא תופעה של עיבוד לא תקין של העצבים במוח אשר אחראים על עיבוד המידע המגיע מהקולטנים החושיים שעל גופנו ומסביבנו ומפרשת אותם לפעולה. יכולות העיבוד החושי של האדם עוזרות לו בתקשורת חברתית ובפיתוח כישורים מוטוריים. בשנת 1979, פרסמה איירס את הספר "הילד ואינטגרציה סנסורית", ספר שמטרתו לעזור להורים לזהות בעיות אינטגרציה חושית אצל ילדם ולסייע לילד תוך הבנת התחושות שלו.
פיתוח תורת האינטגרציה הסנסורית > לקויות באינטגרציה סנסורית

כגישה של התערבות טיפולית, טיפול בהפרעות באינטגרציה סנסורית משמש כמסגרת התייחסות קלינית להערכה וטיפול באנשים שיש להם הפרעות תפקודיות בעיבוד חושי. איירס ראתה בהתערבות טיפולית באינטגרציה חושית מומחיות של ריפוי בעיסוק, ובעקבותיה התחילו מרפאים בעיסוק להתמקד בעזרה לאנשים ללמוד כיצד לעבד ולקבל מידע חושי בצורה יעילה יותר. לפיכך, ההערכה וההתערבות מנקודת מבט של אינטגרציה סנסורית, משמשות לרוב העוסקים בריפוי בעיסוק בטיפול בילדים עם קשיים בביצועים תפקודיים הקשורים לחוסר תפקוד אינטגרטיבי חושי או עיבוד חושי.
איירס פיתחה את גישת ההתערבות באמצעות מחקר אמפירי. עם זאת, לאחרונה יש המפקפקים במידת יעילותה של הגישה. מחקרים רבים עדכניים לא תמכו ביעילות הטיפול, ומחקרים שכן תומכים ביעילות הטיפול נמצאו כבעלי "פגמים מתודולוגיים חמורים". מומחים רבים סבורים כי איירס יצרה את אחד המבנים הראשונים בריפוי בעיסוק, לתרגול מבוסס ראיות באמצעות פיתוח התיאוריה שלה, פיתוח מודלים, פיתוח הערכה ואסטרטגיות התערבות.
התיאוריה וההיבט המעשי של האינטגרציה הסנסורית נתקלו בהתנגדות במקצוע הריפוי בעיסוק כמו גם בדיסציפלינות אחרות. סקירה שנערכה לאחרונה הגיעה למסקנה שטיפול באינטגרציה סנסורית הוא "לא יעיל וכי היסודות התאורטיים שלו ונוהלי ההערכה אינם מאושרים". יתרה מכך, המחברים הזהירו כי טכניקות הטיפול קיימות מחוץ לגבולות הפרקטיקה מבוססת הראיות וכי הטיפול באינטגרציה סנסורית עלול להוות שימוש לרעה במשאבים מוגבלים. ממצאים אלו מאששים את הממצאים של מחקרים וסקירות אחרות, על היעילות של הטיפול .
פרסים והוקרה

איירס זכתה למספר תוארי כבוד מהאגודה האמריקאית לריפוי בעיסוק (AOTA) - כולל הפרס הנקרא Eleanor Clarke Slagle Lectureship - פרס הצטיינות וקבלת חברות באקדמיה. היא תוארה על ידי תלמידיה ועמיתיה כ"חלוצה במדעי המוח האפקטיביים" (שניידר, 2005), "תאורטיקנית התפתחותית" (נוקס, 2005), "אחת התאורטיקניות המקוריות בהבנת התאוריה של המוטוריות התפיסתית " (סמית' רולי, 2005). "חלוצה בהבנה של דיספרקסיה התפתחותית" (Cermak, 2005), ו"מתבוננת נבונה בהתנהגות אנושית ובהתפתחות נוירולוגית" (באומן, 2005).
איירס הקדישה את זמנה לקידום אסטרטגיות התערבות מונעות גישה מדעית, המובילות לאיכות חיים טובה יותר עבור אנשים עם מוגבלות ובני משפחותיהם. עבודתה קידמה את המחקר ואת ההבנה בתחום מדעי המוח הקליניים, החשיבות של התנסות בהבנת התפתחות המוח, התפקיד ההגנתי של הוויסות החושי והבנת ההפרעות בוויסות החושי כתורמים להפרעות התנהגות, והשפעת תאורית התפיסה המוטורית באוטיזם.
אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג

אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג (בגרמנית: Amalie Elisabeth von Hanau-Münzenberg;‏ 29 בינואר 1602 – 8 באוגוסט 1651), הייתה בתו של פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ואשתו של וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל.
ביוגרפיה

אמליה אליזבת נולדה ב-29 בינואר 1602 בהנאו לפיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג ולקתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו, בתם של וילם הראשון, נסיך אורנז' ושארלוט דה בורבון.
בשנת 1619 התחתנה אמליה אליזבת עם וילהלם מהסן-קאסל, ממנו נולדו לה 12 ילדים. בשנת 1627 מת חמיה מוריץ, רוזן הסן-קאסל, ובעלה וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשנת 1630 כרת וילהלם ברית עם גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, ולחם יחד עמו בקרב ברייטנפלד בשנת 1631. בשנת 1632 כרת בן דודו גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט ברית עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך קרא וילהלם לעזרת שוודיה, אולם גוסטב אדולף נהרג בקרב ליצן. לאחר שלום פראג בשנת 1635 ניסה וילהלם לכרות ברית עם צרפת, ובעקבות כך הוכרז כ"אויב האימפריה". כתוצאה מכך הותקפה רוזנות הסן-קאסל, ובשנת 1637 נכבשה הרוזנות על ידי כוחות הקיסר. כתוצאה מכך נאלצו וילהלם ואמליה אליזבת לברוח לרוזנות פריזיה המזרחית, שם מת וילהלם בעיר לר ב-21 בספטמבר אותה שנה.
לאחר מותו של וילהלם, הייתה אמליה אליזבת עוצרת בשם בנה וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל, ובסיוע צרפתי ושוודי, השתלטה מחדש על שטחים שהשתייכו בעבר לרוזנות. בשנת 1650 הגיע וילהלם השישי לבגרות, ונטל לידיו את השליטה ברוזנות. באותה שנה נסעה אמליה אליזבת לחתונת בתה שרלוטה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ בהיידלברג, מה שהתיש אותה לחלוטין, וב-8 באוגוסט 1651 היא מתה בקאסל.
משפחתה

בשנת 1619 התחתנה אמליה אליזבת עם וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 12 ילדים:
אגנס (1620–1621)
מוריץ (1621)
אליזבת (1623–1624)
וילהלם (1625–1626)
אמיליה (1626–1693), התחתנה עם אנרי שארל דה לה טרמואיל.
שרלוטה (1627–1686), התחתנה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ.
וילהלם (1629–1663)
פיליפ (1630–1638)
אדולף (1631–1632)
קרל (1633–1635)
אליזבת (1634–1688)
לואיזה (1636–1638)
אצטדיון מקסימיר

| --- | --- |

אצטדיון מקסימיר
 מיקום:  זאגרב, קרואטיה
 קואורדינטות:  45°49′08″N 16°01′05″E﻿ / ﻿45.818858333333°N 16.018077777778°E﻿ / 45.818858333333; 16.018077777778
 תקופת הפעילות:  5 במאי 1912 – הווה (112 שנים)
 הורחב:  1997
 בעלים:  עיריית זאגרב
 מפעיל:  דינמו זאגרב 
 משטח:  דשא
 קבוצות:  דינמו זאגרב (1949 – הווה)   נבחרת קרואטיה (1990 – הווה)   לוקומוטיבה זאגרב (2009 – הווה)
 מושבים:  קונצרטים: 60,000   כדורגל: 35,120
 ממדי משטח:  105x68 מטר
 he
 
אצטדיון מקסימיר הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בשכונת מקסימיר בזאגרב, בירת קרואטיה. האצטדיון משמש כמגרשן הביתי של קבוצות דינמו זאגרב ולוקומוטיבה זאגרב. כמו כן, משמש האצטדיון את נבחרת קרואטיה בחלק ממשחקיה הביתיים. האצטדיון נחנך בשנת 1912 והורחב בשנת 1997. האצטדיון מונה כ־35,120 מקומות ישיבה דבר ההופך אותו לאצטדיון הגדול בקרואטיה.
היסטוריה

האצטדיון נחנך ב-5 במאי 1912. ב-26 במאי 1941, נציג של הממשלה הפשיסטית דאז של קרואטיה, ריכז סטודנטים צעירים יהודים וסרבים באצטדיון, וציווה על היהודים להיות מופרדים בצורה מוחלטת מהקרואטים. הסטודנטים לא צייתו, ושרפו כליל את האצטדיון לאחר כחודש. ב-1977 צולם סרט באצטדיון ששיחזר את האירועים.
האצטדיון אירח את משחק חצי גמר יורו 1976 בין נבחרת הולנד לנבחרת צ'כוסולובקיה, וכן את המשחק על המקום השלישי בין נבחרת הולנד לנבחרת יוגוסלביה.
ב-1997 נבנה מחדש היציע הצפוני של האצטדיון, דבר שהגדיל את קיבולת האצטדיון ל-35,120 מקומות ישיבה, והפך אותו לגדול ביותר בקרואטיה. עד אז האצטדיון בספליט שמכיל 35,000 נחשב לגדול במדינה.
מאז שנת 1992, החזיקה נבחרת קרואטיה שיא של 30 משחקים ללא הפסד באצטדיון זה, רצף נקטע ב-10 בספטמבר 2008 עם הפסדה של הנבחרת לנבחרת אנגליה.
מופעי מוזיקה

באצטדיון הופיעו אמנים רבים דוגמת U2, דייוויד בואי, ביילו דוגמה, בון ג'ובי ומדונה.
הערות שוליים

1 2 3  אתר האצטדיון
אלכסנדר ורט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 בפברואר 1901 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 במרץ 1969 (בגיל 68) פריז, צרפת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  רוסיה במלחמה, 1941-1945 
 
אלכסנדר ורט (באנגלית: Alexander Werth;‏ 4 בפברואר 1901 – 5 במרץ 1969) היה עיתונאי, סופר וכתב צבאי בריטי ממוצא רוסי שתיעד את ברית המועצות במלחמת העולם השנייה.