stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמותיו של אלכסנדר הגדול
הערות שוליים

↑  Alexander the Great at war, Ruth Sheppard (editor), Osprey, 2008 p 99
 ההבדל הגדול במספר הרגלים נובע מאופן חישוב הצבא: המספר הגדול כולל את 10,000 החיילים שנשלחו לאסיה הקטנה על ידי פיליפוס
↑  Antonio Santosuosso, Soldiers, Citizens and the Symbols of War, westview press, 1997, p 113
↑  על בעיית המקורות היוונים העתיקים העוסקים בפרס העתיקה ובפרט על העדר כמעט מוחלט של תיעוד פרסי אודות מסע אלכסנדר ראו: Ilya Gershevitch (ed.), The Cambridge History of Iran Volume 2: The Median and Achaemenian Periods, Cambridge University Press, 1985, p. 420
↑  Cleitarchus, באתר Livius
↑  על מהימנותו של אריאנוס ראו Peter Green Alexander of Macedon 356 - 323, university of california press, p 569
↑  P. A. Brant, "Persian Accounts of Alexander's Campaigns", The Classical Quarterly, New Series 12(1), May 1962, pp. 141 - 155
↑  על חוסר האמינות של יוסטינוס קיימות תובנות רבות. ראו למשל: Waldemar Heckel, The conquests of Alexander the Great, Cambridge University Press, 2008 p. 9
↑  Waldemar Heckel (2008), p. 8
| מלחמותיו של אלכסנדר הגדול |
| --- | --- | --- |
| אזורים גאוגרפיים | חבל הבלקן • אסיה הקטנה • סוריה-ארץ ישראל-מצרים • מסופוטמיה • פרסיס • באקטריה • סוגדיאנה • תת-היבשת ההודית • גרוסיה | האימפריה של אלכסנדר הגדולאלכסנדר הגדול |
| קרבות וכיבושים | * המערכה הבלקנית של אלכסנדר הגדול: המצור על תבאי כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול: קרב גרניקוס • המצור על מילטוס • המצור על הליקרנסוס • קרב איסוס • המצור על צור • המצור על עזה • קרב גאוגמלה • קרב השערים הפרסיים    כיבושי אלכסנדר הגדול באסיה התיכונה: המצור על הסלע הסוגדיאני  הפלישה להודו: קרב הידספס • המצור על עיר המאלים | האימפריה של אלכסנדר הגדולאלכסנדר הגדול |
| נושאים בביוגרפיה של אלכסנדר | אלכסנדר הגדול באגדות היהודיות • אלכסנדר הגדול באגדות הפרסיות • אופיו של אלכסנדר הגדול | האימפריה של אלכסנדר הגדולאלכסנדר הגדול |
| אישים בולטים שפעלו בתקופת חייו של אלכסנדר | אישים בולטים שפעלו בתקופת חייו של אלכסנדר | האימפריה של אלכסנדר הגדולאלכסנדר הגדול |
| יוונים ומוקדונים | פיליפוס השני • אולימפיאס • אריסטו • הפאיסטיון • פרמניון • פילוטאס • פרדיקס • תלמי הראשון • סלאוקוס הראשון • ליסימכוס • אנטיגונוס מונופתלמוס • אנטיפטרוס • קליטוס השחור • ניקנור • פוליפרכון • •אלקטס •מלאגרוס • פאיתון • קרטרוס • בלקרוס • אגיס השלישי | האימפריה של אלכסנדר הגדולאלכסנדר הגדול |
| פרסים ושכירי חרבם, הודים ואחרים | דריווש השלישי • ממנון • בסוס • פורוס • ארטבזוס • פרנבזוס • אריוברזנס • מזאוס • אאוטופרדטס • ספיטמנס • אוקסיארטס • ארסמס | האימפריה של אלכסנדר הגדולאלכסנדר הגדול |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4313542-0 
העולם כפי שהיוונים דמיינו אותו
מפה של אזור פנג'ב
פורוס נכנע לאלכסנדר, תחריט מאת אלונזו צ'אפל, 1865
הריסותיה של תבאי העתיקה
מפת המסע
מפה מודרנית של האזור
המקורות לאלכסנדר הגדול
לא תרצח

עשרת הדיברות
אנוכי ה'
לא יהיה
לא תשא
זכור את
כבד את
לא תרצח
לא תנאף
לא תגנוב
לא תענה
לא תחמד
| --- | --- |
 מקרא:  שמות, כ', י"ב
 משנה תורה:  ספר נזקים, הלכות רוצח ושמירת נפש, פרק א'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו רפ"ט ספר החינוך, מצווה ל"ד
 
שלט עם הכיתוב "לא תרצח" בעצרת תמיכה לעסקה עבור החזרת החטופים במלוא 11 חודשים לפרוץ מלחמת חרבות ברזל
לֹא תִרְצָח הוא הדיבר השישי מעשרת הדיברות. פירוש האיסור הוא איסור נטילת חייו של אדם אחר. "לא תרצח" הוא אחד משלושת החוקים שאיסורם הוא בגדר "ייהרג ובל יעבור", בנוסף לעבודה זרה וגילוי עריות. אך גם ביחס אליו קיים הסייג "הבא להורגך השכם להורגו", וכן ניתן ליטול את חייו של מי שנפסק לו עונש מוות.
מהות האיסור

הדיבר "לא תרצח" הוא גם אחת משבע מצוות בני נח, ולכן לפי התורה אסור לאף אדם להרוג אדם אחר, למעט מקרים מיוחדים שנקבעו בהלכה היהודית, כגון מחיית זכר עמלק, מיתת בי"ד ורודף ומוסר.
על פי ההלכה היהודית, אדם העובר על הלאו "לא תרצח" במזיד, חייב מיתת בית דין לאחר שיועמד למשפט אלא אם מדובר במקרה של רצח בשוגג ואז ההורג גולה לעיר מקלט. האיסור מוגדר כלאו, כלומר איסור שהתורה מציינת במפורש ובלשון של "לא תעשה" כך וכך.
הציווי מופיע בפרשת יתרו שבספר שמות, ובפרשת ואתחנן שבספר דברים בעשרת הדיברות. איסור הרצח נדון במקומות נוספים בתורה, אך הלאו מופיע רק בעשרת הדיברות.
לאחר שנגזר דינו של ההורג אדם בכוונה ומדעת עצמו (במזיד) בבית דין, ממונה "שליח בית דין" שתפקידו להרוג את הרוצח.
דין הרוצח

הרמב"ם מסכם את הדין במשנה תורה:
"כל הורג נפש אדם מישראל – עובר בלא תעשה, שנאמר "לא תרצח" (שמות כ', י"ב; דברים ה', ט"ז). ואם רצח בזדון בפני עדים - מיתתו בסיף, שנאמר "נקום יינקם" (שמות כ"א, כ'). מפי השמועה למדו שזו מיתת סיף; בין שהרג את חברו בברזל, בין ששרפו באש – מיתתו בסיף".
הרמב"ן דורש את הלאו "לא תרצח":
"הנה צויתיך להודות שאני בורא את הכול בלב ובמעשה, ולכבד האבות בעבור שהם משתתפים ביצירה, אם כן השמר פן תחבל מעשה ידי ותשפוך דם האדם אשר בראתי לכבודי ולהודות לי בכל אלה... כי תחבל עניין כבוד האבות לכפור באמת ולהודות בשקר, כי לא ידעו את אביהם ויתנו כבודם לאחר, כאשר יעשו עובדי ע"ז אומרים לעץ אבי אתה (ירמיה, ב', כ"ז), ולא ידעו אביהם שבראם מאין. ואחר כן הזהיר לא תגנוב נפש, כי הוא כמו כן גורם כזאת. וכן סדר המצות בחומרן ועונשן כך הוא, אחר ע"ז שפיכות דמים..."
יהרג ואל יעבור

בנוסף, על-פי ההלכה היהודית, "לא תרצח" הוא אחד משלושת החוקים שאיסורם הוא בגדר "ייהרג ובל יעבור", בנוסף לעבודה זרה וגילוי עריות.
כופר

ציווי מיוחד נאמר בתורה על בית דין, שלא ייקחו 'כופר' - ממון, מהנידון למוות על מנת לפוטרו מהעונש המוטל עליו, והוא אחת ממצוות לא תעשה, ונלמד מהכתוב ”וְלֹא תִקְחוּ כֹפֶר לְנֶפֶשׁ רֹצֵחַ אֲשֶׁר הוּא רָשָׁע לָמוּת כִּי מוֹת יוּמָת” (ספר במדבר, פרק ל"ה, פסוק ל"א).
ראו גם

רוצח בשגגה
רודף
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נזקים, הלכות רוצח ושמירת נפש, פרק א', הלכה א'
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286510205171  LCCN: sh85133813 
לא תרצח. משה מחזיק בלוחות הברית. ציור של הצייר האיטלקי רפאל מאינלה. 1895
גל גיבוע

גלי גיבוע נשברים בחוף הרמוסה, קליפורניה.
גל גיבוע (באנגלית: Swell – סְוֶול) הוא מונח באוקיינוגרפיה המתייחס לסדרה של גלים מכניים סדירים מאוד המתקדמים לאורך הממשק בין המים לאוויר (שעשוי להיות של אוקיינוס, ימה או אגם), שלעיתים מתייחסים אליהם גם כאל גלי כבידה בזורם. רצף סדיר כזה של גלי ים אינו נוצר על ידי הרוח המקומית, אלא על ידי מערכות מזג אוויר מרוחקות, בהן רוח נשבה במשך זמן רב לאורך מרחק נשיבה (fetch) גדול. זוהי ההגדרה הראשונית של גל גיבוע, והיא מנוגדת לזו של גל שנוצר על ידי הרוח המקומית, ושעדיין נמצא תחת השפעת המנגנונים שיצרו אותו. באופן כללי יותר, גל גיבוע מורכב מגלים שאינם או כמעט ולא מושפעים מהרוח המקומית באותו זמן.
לגלי גיבוע יש לעיתים קרובות אורך גל גדול, כשהערך של אורך הגל עשוי להשתנות רבות בתלות בגודל, העוצמה ומשך הפעולה של מערכת מזג האוויר שאחראית ליצירת גלי הגיבוע, כמו גם בתלות בגודל של מאגר המים; אורכי הגל עולים רק לעיתים נדירות על 150 מטר באזור הים התיכון. אורך הגל של גלי הגיבוע משתנה רבות גם מאירוע לאירוע. למשל, גלי גיבוע עם אורכי גל של יותר מ-700 מטר יכולים להיווצר כתוצאה של סערות חזקות ביותר. עם הגיעם לחוף, לגלי הגיבוע יש טווח תדירויות וכיוונים צר יותר בהשוואה לגלים שנוצרו על ידי רוח מקומית, זאת מכיוון שבמהלך התקדמותם מאזור היווצרותם הם עברו תהליך נפיצה ממושך, כך שהם איבדו חלק ניכר מאקראיותם, וכעת הם לובשים צורה וכיוון מוגדרים יותר.
מאפיינים > זמן מחזור וכיוון

גלי גיבוע נוצרים לעיתים קרובות על ידי סערות המרוחקות אלפי מיילים ימיים מהחוף שבו הם נשברים. למשל, קיימים תיעודים על גלי גיבוע שנוצרו באוקיינוס ההודי והגיעו לחופי קליפורניה לאחר שעברו יותר מחצי הקפה סביב כדור הארץ. המרחק העצום שבדרך כלל עוברים גלי הגיבוע במסעם באוקיינוס מאפשר לגלים לעבור תהליך נפיצה אפקטיבי ביותר; גלים שנוצרו עם אותה המהירות ובאותו הכיוון יתקבצו יחד בעוד אלה שנעים אף בשבריר מטר לשנייה לאט יותר יפגרו מאחור, כך שבסופו של דבר יגיעו מספר שעות מאוחר יותר הודות למרחק הרב. זמן ההתקדמות של גל הגיבוע ממקום היווצרו t הוא פרופורציונלי למרחק מהמקור לחוף X מחולק בזמן המחזור של הגל T. במים עמוקים זמן זה הוא  t=4\pi X/(gT), כאשר g היא תאוצת הכבידה. בעבור סערה שמרוחקת מרחק של 10000 קילומטר, גלי גיבוע עם זמן מחזור של T=15 s יגיעו 10 ימים אחרי יצירתם, בעוד גלי גיבוע עם זמן מחזור של 14 שניות יגיעו 17 שעות מאוחר יותר, וכך הלאה. תופעת נפיצה זו של הגעת גלי גיבוע לחופים הוא אחת הדרכים לגלות באיזה מרחק גלי גיבוע נוצרו.
באופן דומה, גם הכיוון של גלי הגיבוע המגיעים לחוף מסוים מוגדר היטב; האורכים האופייניים של אזורי סערה הם קטנים בהרבה מהמרחק אל החוף הקרוב ביותר, כך שעם התרחקותם מאזור הסערה גלי הגיבוע מקבלים באופן טבעי כיוון משותף. עם זאת, המתבונן מהחוף יבחין לעיתים קרובות בהבדלים קלים בכיוון ההגעה של הגלים; הבדלים אלה נובעים בדרך כלל מתוואי הקרקעית שעשוי "להגביר" (באמצעות שבירה) הבדלים זעירים בכיוון ההגעה לכדי הבדלים משמעותיים יותר, או פשוט מכך - הגלים המגיעים הם תערובת של גלי גיבוע שנוצרו בכמה סערות שונות, שהתחוללו באזורים שונים.
מאפיינים > איבוד אנרגיה

הדיסיפציה של אנרגיית גלי מים היא חזקה בהרבה בעבור גלים קצרים, וזאת גם הסיבה מדוע גלי גיבוע שמגיעים מסערות מרוחקות יש אורכי גל ארוכים. הדיסיפציה של גלים עם זמני מחזור ארוכים מ-13 שניות היא חלשה מאוד אולם עדיין משמעותית בקנה מידה של האוקיינוס השקט. גלי גיבוע ארוכים אלו מאבדים מחצית מהאנרגיה שלהם לאורך מרחק שנע בין 20,000 קילומטר (מחצית מהיקף כדור הארץ) לרק 2,000 קילומטר. במחקרים על גלי גיבוע נמצא שאובדן האנרגיה הזה תלוי באופן חזק ב"תלילות" גל הגיבוע - הייחס בין גובהו לאורך הגל שלו. הסיבה להתנהגות הזאת אינה ברורה דייה, וייתכן כי הדיסיפציה הזאת היא בגלל חיכוך בממשק שבין הים לאוויר.
ראו גם

גל (מים)
מפת מקלונים
Buffalo buffalo Buffalo buffalo buffalo buffalo Buffalo buffalo

קריקטורה על משפט זה.
זוג ביזונים אמריקאים מתנגחים זה בזה
"Buffalo buffalo Buffalo buffalo buffalo buffalo Buffalo buffalo" הוא משפט תחבירי בשפה האנגלית, המשמש דוגמה לכך שהומונימיה והומופון יכולים ליצור משפט שלם ונכון מבחינה תחבירית. המשפט הופיע לראשונה בשנת 1965 בספר של דימיטרי בורגמן, Language on Vacation: An Olio of Orthographical Oddities. למילה buffalo יש שלושה פירושים במשפט זה:
כשם עצם – buffalo הוא שם נוסף לחיה הידועה כביזון אמריקאי.
כשם תואר – Buffalo היא העיר שממנה מגיעים הביזונים במשפט, העיר באפלו.
כפועל – buffalo היא מילה נרדפת לפועל בריונות, לריב או להציק.
כאשר n מציין שם עצם, a מציין תואר ו-v מציין פועל, המשפט חולק תחבירית כך:
הנה כמה פירושים אפשריים של המשפט:
Buffalo buffalo (buffalo from Buffalo NY) [that] Buffalo buffalo buffalo (that the buffalo from Buffalo NY bully) buffalo Buffalo buffalo (are bullying buffalo from Buffalo NY).
ביזונים מהעיר באפלו אשר מציקים לביזונים אחרים מבאפלו מציקים לביזונים מהעיר באפלו.
[Those] buffalo(es) from Buffalo [that are intimidated by] buffalo(es) [from] Buffalo intimidate buffalo(es) from Buffalo.
הביזונים הללו אשר מוצקים על ידי ביזונים מבאפלו מציקים לביזונים אחרים מבאפלו.
Bison from Buffalo, New York, who are intimidated by other bison in their community, also happen to intimidate other bison in their community.
ביזונים מבאפלו אשר מציקים להם ביזונים אחרים מהקהילה שלהם, במקרה גם מציקים להם ביזונים אחרים מבאפלו.
The buffalo from Buffalo who are buffaloed by buffalo from Buffalo, buffalo (verb) other buffalo from Buffalo.
ראו גם

רוויית משמעים
משפט שובר שיניים
That that is is that that is not is not is that it it is
שה שה שה שה שה
אבולוציה של חתול הבית

דוגמה לחתול מבוית מוויסקונסין, ארצות הברית.
חתול טאבי ביתי
תחילתה של האבולוציה של חתול הבית מאוכלוסיות מזרחיות ומצריות של חתול הבר האפריקני, Felis lybica. משפחת החתוליים, אליה שייכים כל מיני החתולים החיים, קמה לפני כעשרה עד אחד-עשר מיליון שנים. משפחה זו מחולקת לשמונה שושלות פילוגנטיות עיקריות. חתול הבית הוא בן לשושלת Felis. מספר מחקרים הראו שכל הזנים הביתיים של חתולים מגיעים ממין יחיד של שושלת פליס, Felis catus . וריאציות של שושלת זו נמצאות בכל רחבי העולם ועד לאחרונה מדענים התקשו לקבוע באיזה אזור בדיוק נוצרו גזעי חתולי בית מודרניים. מדענים האמינו שאין מקור אחד לחתול המבוית אלא מופעים מרובים ונפרדים במקומות שונים בעולם שהובילו לגזעים המבויתים. קושי נוסף נובע מכך שאוכלוסיית חתולי הבר בכללותה נפוצה מאוד ומינים שונים שלה דומים מאוד זה לזה. וריאציות שונות של חתול בר התרבו באופן חופשי זו עם זו כאשר הם נמצאו במגע קרוב, ולכן הקווים בין הקבוצות הטשטשו עוד יותר. מחקרים שבוצעו לאחרונה בנושא הדנ"א, התקדמות בטכנולוגיות גנטיות והבנה טובה יותר של הדנ"א והגנטיקה בכללותה, סייעו לגלות תגליות בהיסטוריה האבולוציונית של חתול הבית. עדויות ארכאולוגיות תיעדו תאריכים מוקדמים יותר של ביות ממה שחשבו בעבר.
DNA ועדויות פילוגנטיות

הטקסונומיה הנוכחית נוטה להתייחס ל-F. silvestris, F. lybica, F. catus,‏ ו- F. bieti כמינים שונים. מחקר משנת 2007 של DNA מיטוכונדריאלי חתוליים ומיקרו-לוויינים של כ-1,000 חתולים מאזורים רבים ושונים (כולל אפריקה, אזרבייג'ן, קזחסטן, מונגוליה והמזרח התיכון) גילה 5 שושלות גנטיות של אוכלוסיית חתולי הבר. שושלות אלו כללו:
Felis silvestris‏ (אירופה)
Felis bieti‏ (סין)
Felis silvestris ornata‏ (מרכז אסיה)
Felis silvestris cafra‏ (דרום אפריקה)
Felis silvestris lybica‏ (המזרח התיכון)
מחקר זה הראה כי Fs lybica כללה חתולים מבויתים וכי כמעט לא ניתן להבחין בין חתולי בר מקבוצה זו לבין חתולים מבויתים. בנוסף לניתוח DNA, נערכו גם מחקרים פילוגנטיים כדי לצמצם את ההיסטוריה האבולוציונית. עצים פילוגנטיים נוצרו על בסיס ניתוח DNA מיטוכונדריאלי.
בכל מחקר עצי סבירות בייסיית, סבירות מקסימלית ועצי סבירות מקסימלית חסכוניות, כולם הניבו תוצאות זהות. כל אחד מהם מראים ש-Fs ornata, Fs cafra ו-Fs lybica היו כולם קשורים מאוד לאב קדמון משותף. זה גם הראה שקבוצת וריאציות זו היא מונופילטית, כלומר חולקים אב קדמון משותף שאינו משותף לקבוצות אחרות. העצים גם עזרו להראות ש- Fs lybica הוליד את החתולים המבויתים של היום. Fs silvestris הראה הסתעפות מוקדמת מאוד מהקבוצות האחרות, אך עדיין חולק אב קדמון משותף מוקדם מאוד עם שאר הקלאדים.
מקורם של חתולים מבויתים מאוכלוסיות קרובות למזרח וקבוצות מצריות של Fs lybica. הראשונים התאספו סביב מושבות חקלאיות אנושיות, בעוד שהאחרונים (~1500 לפני הספירה) היו מתאימים בעיקר בזכות תכונות התנהגותיות שלהם. הם החלו להתפשט במהלך התקופה הנאוליתית, אך לא התפשטו בעולם הישן עד העת העתיקה הקלאסית. מחקר חדש יותר משנת 2018 מציע שמוצאם המוקדם בדרום מערב אסיה.
DNA ועדויות פילוגנטיות > תכונות

מחקר משנת 2014 משווה גנומים רבים של חתולים עם גנום נמר וכלב. האזורים הגנומיים שהושוו כוללים את אלו המעורבים בתהליכים עצביים (התנהגות של פחד ותגמול) וברקומבינציה הומולוגית (תדירות רקומבינציה מוגברת). בנוסף, זוהו מוטציות KIT האחראיות לפנוטיפ הכתמים הלבנים.
תכונת החתול המוכתם (מוטציית Aminopeptidase Q) החלה בימי הביניים. לחתולים מסוג בר יש דפוס מקרל.
מחקר ארכאולוגי

מדענים השתמשו גם במחקרים ארכאולוגיים והתנהגותיים כדי לסייע בחיזוק הגילוי ש- F. lybica הוא האב הקדמון המשותף לחתולים מבויתים. שברי שיניים ועצמות שנמצאו באתרי קבורה ברחבי העולם נקשרו כולם על ידי ניתוח DNA ל- F. lybica, חלקם מתוארכים עוד לפני 7,000-8,000 שנים. במקור האוכלוסיות המצריות יוחסו לביות המוקדם של חתולים לפני כ-3,600 שנים, אך עדויות ארכאולוגיות ערערו גם על ההשערה הזו ב-2004. ארכאולוגים שעבדו בקפריסין מצאו מקום קבורה ישן עוד יותר, אתר נאוליתי בן כ-9,500 שנה, של אדם בוגר שנקבר עם חתול. חתולים אינם ילידי האזור הזה, מה שאומר שהשבט הביא את החתולים איתו כאשר קבע את מגוריו באי. ממצא זה מצביע על כך שאנשים מאזור המזרח התיכון של העולם הישן החלו להחזיק חתולים אלפי שנים מוקדם יותר מהמצרים.
מחקר התנהגותי

ניתוח התנהגותי של Fs silvestris (חתול הבר האירופי), שנחשב גם כאב קדמון משותף לחתולים מבויתים, הראה שיש הבדלים משמעותיים בין השניים. ל-Fs silvestris יש נטייה להיות מאוד ביישן ותוקפני גם כשהם גדלים בסביבה אנשוית החל מלידתם. קבוצה זו הייתה גם מאוד טריטוריאלית והראתה התנהגות תוקפנית גם כלפי בני מינה. חתולים שהם הכלאה בין חתולים מבויתים ל-silvestris הראו התנהגות פחות אגרסיבית וטמפרמנט יותר צייתני, מה שהוביל למסקנה שההבדל ההתנהגותי הוא גנטי וככל הנראה נובע מהבדל במינים. עדויות אלו מצביעות על כך ש-Fs lybica עשוי להיות האב הקדמון המשותף של כל החתולים המבויתים כיום.
בידול הגזע של חתול בית

בניגוד לבעלי חיים מבויתים אחרים, שגודלו במכוון כדי לחזק תכונות פיזיות ייחודיות כדי לעזור במשימות, כגון מזון, ציד או אבטחה, בגזעי חתולים מודרניים שגודלו ב-150 השנים פותחו תכונות פיזיות שאינן משפיעות על הפונקציונליות אלא רק שונות מבחינה אסתטית. כמו כן, בניגוד ליונקים מבויתים, ההבדל הגנטי בין גזעי חתולים מבויתים לעמיתיהם הפראיים קטן מאוד יחסית, עקב ערבוב מתמיד במשך אלפי שנים של חילופים גנטיים בשני הכיוונים. הגנים המעטים השולטים במאפיינים פיזיים כמו צבע שיער ודפוס פרווה הם המבדילים בין אוכלוסיית חתולי הבר המודרנית לבין חתולים מבויתים. גזעי חתולים מבויתים הם גם ייחודיים בעובדה שיש רק 40–50 גזעים שונים מבחינה גנטית, בעוד שלבעלי חיים מבויתים אחרים יכולים להיות בין 65 ל-100 גזעים שונים גנטית.
גזעים עכשוויים

בשנת 1871 רק חמישה גזעי חתולים הוכרו על ידי אגודה בלונדון. כיום איגוד חובבי החתולים (CFA) מכיר ב-41 גזעים ואיגוד החתולים הבינלאומי (TICA) מכיר ב-57 גזעים. רוב הגזעים הללו מוגדרים על ידי מאפיינים פנוטיפיים, או גלויים, שרובם הם תכונות גנטיות בודדות שנמצאות ברמות נמוכות עד בינוניות בחתול שאינו בן אילן היוחסין. מאפיינים אלו נדירים ואינם נראים בחתול הבית המצוי. בניגוד לרוב כלבי המחמד, המגיעים מתערובת של שושלות גזעיות, חתולים התחילו כתערובת של וריאציות רבות של חתולי בר וגודלו באופן סלקטיבי על ידי בני אדם עבור תכונות מסוימות המובילות לגזעים מודרניים. זה איפשר עלייה גדולה במספר הגזעים בפרק זמן קצר יותר. זו גם הסיבה שבגללה עמותות שמסווגות גזעי חתולים משתמשות במילה "ייחוס", שכן לחתולי בית אין צורות גזעיות אמיתיות.
מחקרים ב-DNA נערכו כדי לחבר את קווי אילן היוחסין לאלה שהתרבו באופן חופשי באקראי. מחקרים אלו נערכו באותן טכניקות שהוזכרו לעיל, DNA מיטוכונדריאלי ומיקרו-לוויינים נבדקו כדי למצוא את האב הקדמון המשותף. נמצא שמקור כל גזעי החתולים בשמונה אזורים שונים ולאחר מכן הם התרבו באופן סלקטיבי מספר פעמים במהלך ההיסטוריה והועברו מספר פעמים, מה שהוביל לכ-45 הגזעים המודרניים. שמונה השושלות הללו כוללות את אירופה, מצרים, הודו, דרום מזרח אסיה, הים הערבי, מזרח אסיה והים התיכון.
ראו גם

חתול הבית
ביות
חתוליים
חוסה מריה חיל-רובלס

חוסה מריה חיל-רובלס אי קיניונס (בספרדית: José María Gil-Robles y Quiñones‏; 27 בנובמבר 1898 – 13 בספטמבר 1980) היה פוליטיקאי ספרדי ימני ממפלגת ה-CEDA (אנ') ברפובליקה הספרדית השנייה.
זיקתו לרפובליקה

יחסו של חיל-רובלס לרפובליקה היה מורכב וההיסטוריונים חלוקים לגבי כוונותיו האמיתיות. בעוד שחיל-רובלס תמיד קיבל את צו הבוחר והחלטות הנשיא שמנעו ממנו תפקידים בכירים, עד להפיכה הצבאית של פרנקו, הוא צוטט כמתבטא שאם הפרלמנט לא יפעל בהתאם לשאיפות שלנו, נפטר מהפרלמנט.
משפחתו

בנו חוסה מריה חיל-רובלס אי חיל-דלגדו (1935–2023) (אנ') שימש כנשיא הפרלמנט האירופי בשנים 1997–1999.
בנו האחר, אלווארו חיל-רובלס (נולד ב-1944) (ספ'), הוא עורך דין, פוליטיקאי ונציב קבילות הציבור של ספרד (ספ') בשנים 1988–1993.
חוסה מריה חיל-רובלס היה נשוי לכרמן חיל-דלגדו ארמדה (Carmen Gil-Delgado Armada).
הערות שוליים

↑  The Spanish Labyrinth: An Account of the Social and Political Background of the Spanish Civil War, Gerald Brenan, עמוד 267
↑  Franco and the Spanish Civil War By Filipe Ribeiro De Meneses, עמודים 16-17
↑  א. ראובני, לקראת הבחירות בספרד, דואר היום, 9 בנובמבר 1933
↑  בספרד בשעה זו, דבר, 10 בינואר 1934
מ. כרמון, הסבך בספרד, דואר היום, 26 בינואר 1934
↑  א. ראובני, הימין והשמאל בספרד, דואר היום, 27 בדצמבר 1933
↑  המבוכה בספרד, הארץ, 26 בספטמבר 1934
↑  Transition in Spain: From Franco to Democracy By Victor Alba, עמוד 99
↑  נתכוננה ממשלת קואליציה בספרד, דואר היום, 8 במאי 1935
1 2  ספרד תשאף להשאר נייטרלית, הַבֹּקֶר, 1 במרץ 1939
↑  The Spanish Labyrinth: An Account of the Social and Political Background of the Spanish Civil War, Gerald Brenan, עמודים 289-290
↑  פזור הקורטסים קרוב, הַבֹּקֶר, 18 בדצמבר 1935
↑  Transition in Spain: From Franco to Democracy, Victor Alba, עמוד 101
↑  The Spanish Labyrinth: An Account of the Social and Political Background of the Spanish Civil War, Gerald Brenan, עמוד 300
↑  Paul Preston, The Coming of the Spanish Civil War: Reform, Reaction and Revolution in the Second Republic , Routledge, 1994, page 279
↑  Churchill and Spain: The Survival of the Franco Regime, 1940-45, Richard Wigg, עמוד 140
↑  א. מלוויל ויליאמס, פורטוגל - מקלט למלכים גדולים, הַבֹּקֶר, 22 ביוני 1950
↑  Paul Preston, The Coming of the Spanish Civil War: Reform, Reaction and Revolution in the Second Republic , Routledge, 1994, page 277
↑  על הסכם בין המונארכיסטים והסוציאליסטים בספרד, הצופה, 28 באוקטובר 1948
↑  מיום ליום, הארץ, 14 באוקטובר 1949
↑  ספרד מודאגת מהתפשטות השביתות, למרחב, 6 במאי 1956
↑  ספרד בדרך לחופש, דבר, 18 במאי 1956
↑  רובלס וארארטה עזבו את ספרד, הארץ, 11 ביוני 1962
↑  עתונים הוחרמו, למרחב, 25 בספטמבר 1966
↑  Herbert Rutledge, Conspiracy and the Spanish Civil War: The Brainwashing of Francisco Franco, Rutledge, 2002, page 109-110
↑  Transition in Spain: From Franco to Democracy By Victor Alba, עמוד 90
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261600205171  PLWABN: 9810595494205606  BNE: XX820203  BnF: cb12810455d (data)  CANTIC: a10407595  CiNii: DA08201902  GND: 118717383  ICCU: SBNV099424  ISNI: 0000 0001 0801 0770  LCCN: n79105960  NARA: 77820748  NTA: 068425384  SUDOC: 05990156X  Trove: 833291  VIAF: 64802329   WorldCat (עם VIAF): 64802329
מנואל אסאניה

מנואל אסאניה, 1933
מנואל אסאניה (בספרדית: Manuel Azaña;‏ 10 בינואר 1880 – 3 בנובמבר 1940), היה פוליטיקאי ספרדי שהקים את מפלגת הפעולה הרפובליקנית ושירת מטעמה כשר ביטחון, ראש ממשלה והנשיא השני והאחרון של הרפובליקה הספרדית השנייה.
ביוגרפיה

מנואל אסאניה נולד באלקלה דה אנארס שבמרכז ספרד למשפחה עשירה, אך התייתם בגיל צעיר. הוא למד באוניברסיטאות בעיר הולדתו ובפריז והוסמך כעורך דין מטעם אוניברסיטת סרגוסה. לאחר מכן עשה דוקטורט באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד. הוא עבד מספר שנים כעורך דין אזרחי ובשנת 1914 הצטרף למפלגה הרפובליקנית הספרדית והחל לעבוד ככתב עבור מספר עיתונים. במהלך מלחמת העולם הראשונה סיקר את החזית המערבית של הלחימה באופן שאהד מאוד את צרפת. משנת 1920 הוא כיהן כעורך של מספר ביטאונים, אחד מהם ייסד ביחד עם אחיו. הוא פרסם ביקורת חריפה כנגד המנהיג הדיקטטורי מיגל פרימו דה ריברה וכנגד המלך אלפונסו השלושה עשר ופרסם מניפסט חריף כנגדם בשנת 1924. הוא התמודד על מקום בפרלמנט הספרדי מטעם טולדו בשנים 1918 ו-1923 אך בשניהם לא נבחר. בשנת 1926 הוא הקים את מפלגת הפעולה הרפובליקנית ביחד עם חוסה גירון. הוא היה חלק מהקשר להדחת המלך ולהקמת הרפובליקה וככזה כיהן כשר הביטחון בממשלה הזמנית שהוקמה לאחר בריחת המלך ב-14 באפריל 1931. כשר ביטחון הוא ביצע רפורמות שצמצמו את כוחו של הצבא, דבר שהעלה עליו את חמתם של ראשי הצבא.
ביוגרפיה > ראש ממשלה

באוקטובר 1931 התפטר ראש הממשלה אלקלה סאמורה, על רקע סעיפים חילוניים של החוקה, ואסאניה החליף אותו. כראש ממשלה, אסאניה הוביל בשיתוף פעולה עם הסוציאליסטים בממשלתו, רפרמות סוציאליסטיות שכללו קיצוץ בגודל הצבא, הפקעת קרקעות, הקמת מערכת חינוך ממשלתי, וקיצוץ בכוחה של הכנסייה הקתולית לקידום מדינה חילונית. רפורמות אלו הביאו אותו לעימות עם הכנסייה והצבא. בשנת 1932 אסאניה התבטא שספרד איננה מדינה קתולית יותר והעלה עליו עוד יותר את חמת הכנסייה. התמודדות אחרת של הממשלה הייתה עם פעולות של האנרכיסטים אשר התקוממו נגד הרפובליקה. באחד המקרים, בכפר קאסאס וייחאס, המשטרה הואשמה בחיסול מספר אסירים בדם קר. אירוע זה הביא לבקורת רבה על הממשלה של אסאניה, בטענה שהממשלה נתנה למשטרה את הפקודות להפעיל יד קשה נגד המתקוממים. לאחר חודש וחצי של דיונים זכתה הממשלה בהצבעת אמון. ב-3 בספטמבר 1933 התקיימו בחירות ל-15 שופטים בבית המשפט לחוקה. בחירות אלו זכה הימין בשישה נציגים, הרדיקלים זכו לארבעה נציגים והקואליציה הרפובליקנית סוציאליסטית זכו רק לחמישה נציגים. הנשיא אלקלה סאמורה ניצל את תוצאות הבחירות שהראו אי אמון בממשלה, פיזר את הפרלמנט ב-8 בספטמבר 1933 והביא לבחירות חדשות.