stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איירון מיידן
היסטוריה > Somewhere in Time

ב-29 ביוני 1986 הוציאה איירון מיידן את האלבום "Somewhere In Time" ("היכנשהוא בזמן"). השירים הכי מפורסמים מהאלבום הם "Wasted Years" ("שנים מבוזבזות") ו-"Heaven Can Wait" ("גן עדן יכול לחכות"), אשר הדובר בו מרגיש כי הוא גוסס אך מסרב לוותר על החיים. השיר האחרון והארוך ביותר באלבום היא "Alexander the Great" ("אלכסנדר הגדול"), המתארת את קורות חייו ומלחמותיו של אלכסנדר מוקדון.
"היכנשהו בזמן" מתאפיין בצליל גיטרות מיוחד במינו שמלווה את השירים השונים באלבום, אפקט Chorus, בשילוב דיסטורשן אשר משרה אווירה מסתורית.
היסטוריה > Seventh Son of a Seventh Son

ב-11 באפריל 1988 הוציאה איירון מיידן את האלבום "Seventh Son of a Seventh Son" ("הבן השביעי של הבן השביעי"), אשר עוסק באגדה, לפיה היה מלך ולו שבעה בנים. גם לבנו השביעי היו שבעה בנים, והשביעי שבהם נועד להיות נביא זעם ופורענות עוד לפני שנולד. מבחינה רעיונית, השיר "The Prophecy" ("הנבואה"), אשר ממוקם אחרי שיר הנושא, הוא למעשה שיר המשך לשיר הנושא. הדובר בשיר הוא הבן השביעי, הנביא, אשר זועק לבני עירו שיקשיבו לו. המוטיב של נביא אמת שנוא, המוכיח את בני עירו על חטאיהם ומנבא פורענות, ובני העיר מסרבים להקשיב לו - מקורו בתנ"ך, בסיפורו של הנביא ירמיהו.
השירים המפורסמים ביותר מהאלבום הם "Can I Play With Madness" ("האם אני יכול לשחק בשיגעון"), "The Evil That Men Do" ("הרוע שאנשים עושים") ו-"The Clairvoyant" ("מגדת העתידות"). מבחינה מוזיקלית, "הבן השביעי" הוא אלבום שקט ומורכב יחסית, איטי ועדין בהרבה מקודמיו.
היסטוריה > חילופי גיטריסטים

אחרי יציאת "הבן השביעי" עזב הגיטריסט אדריאן סמית' את הלהקה לאחר שמונה שנים של שיתוף פעולה ופנה לקריירת סולו, במסגרתה הוא השתתף בפרויקטים של אומנים אחרים. את מקומו תפס גיטריסט חדש בשם יאניק גרס, שנוהג לקפוץ ולהתפרע על הבמה, תוך כדי פעלולים עם הגיטרה, כגון נגינה בעזרת הרגליים וכדומה. גרס הגיע מלהקת הליווי של איאן גילן, סולנה של דיפ פרפל.
היסטוריה > No Prayer for the Dying

ב-1 באוקטובר 1990 הוציאה איירון את האלבום "No Prayer for the Dying" ("אין תפילה עבור המתים"), לראשונה ללא סמית' מאז אלבום הבכורה. שיר הנושא הוא שיר פילוסופי מבחינת הליריקה, ואיטי ושקט מבחינת המלודיה.
השיר הכי מפורסם מהאלבום הוא השיר "Bring Your Daughter... To The Slaughter" ("הבא את בתך... אל השחיטה"), שהיה לשיר הרוק הכבד הראשון אי פעם שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי ונכלל בפסקול הסרט "סיוט ברחוב אלם 5". שיר בולט נוסף הוא השיר הסוגר את האלבום, "Mother Russia" (אמא רוסיה), המפאר את עוצמתה האימפריה הרוסית ובשורה האחרונה מברך על שחרור העם מידי השלטון הטוטליטרי של ברית המועצות.
היסטוריה > Fear of the Dark

ב-11 במאי 1992 הוציאה איירון מיידן את האלבום "Fear of the Dark" ("פחד מהחושך"). השיר המפורסם ביותר מהאלבום הוא שיר הנושא שהפך לאחד מהשירים המפורסמים ביותר של איירון מיידן. הדובר בשיר הוא פרנואיד הלוקה בפוביה לחושך.
שיר מפורסם נוסף מהאלבום היא השיר "Afraid to Shoot Strangers" ("מפחד לירות בזרים"). השיר נכתב על רקע מלחמת המפרץ והוא מביע סלידה מזוועות המלחמה אך בד בבד את העובדה שלפעמים אין ברירה אלא להילחם ("The reign of terror corruption must end"). חלקה הראשון של היצירה מורכב משירה איטית, שקטה ונוגה של דיקינסון, על רקע ליווי שקט ומינורי. החלק השני הוא אינסטרומנטלי, טכני, מהיר ורועש. שני השירים האלו הם היחידים מהאלבום שמבוצעים בהופעות חיות אחרי 1993. שירים מפורסמים נוספים מתוך האלבום השיר "Be Quick or Be Dead" ("היֵה מהיר או שתהיה מת"), וכן הבלדה רוק "Wasting Love" ("אהבה מבוזבזת").
היסטוריה > ההופעה בדונינגטון

בשנת 1992 התקיים פסטיבל רוק ליד הטירה דונינגטון שבאנגליה. להקות רבות הגיעו מארצות רבות להופיע בדונינגטון. המופע המרכזי היה ההופעה של איירון מיידן, אשר היווה את גולת הכותרת של הפסטיבל.
בהופעה זו הייתה אחד השיאים בקריירה של איירון מיידן. ההופעה הוקלטה ויצאה לאור בתור אלבום לא רשמי (בוטלג) בשם Live at Donington.
מכאן ואילך חלה ירידה בפופולריות של הלהקה, כחלק מהירידה בפופולריות של הרוק בכלל במהלך שנות ה-90.
היסטוריה > אוסף ההופעות

אחרי ההצלחה של "פחד מהחושך" ושל ההופעה בדונינגטון, החליטו חברי הלהקה לקחת הפסקה, מה שלא מנע מהם לשחרר אוסף חדש. בשנת 1993 הוציאה הלהקה שני אוספי הופעות אשר נקראים בשם הכולל "A Real Live/Dead One", ואשר כוללים מספר שירים מדונינגטון.
היסטוריה > עזיבתו של דיקינסון, הצטרפותו של ביילי ו-The X Factor

בשנת 1994, אחרי 12 שנים כסולן הלהקה, החליט ברוס דיקינסון לנסות קריית סולו ועזב את הלהקה. לתפקיד הסולן החדש של איירון מיידן נבחר הזמר בלייז ביילי, סולנה של להקת המטאל האנגלית וולפסביין.
ב-2 באוקטובר 1995 הוציאה איירון מיידן אלבום ראשון עם הסולן החדש: "The X Factor". בניגוד לסגנון הקצבי והאנרגטי של דיקינסון, ביילי הביא עמו לאיירון סגנון שקט יחסית, עצוב, מאופק וסולידי. השיר המפורסם ביותר מ-"The X Factor" הוא "Sign of the Cross"("סמל הצלב), שיר בן יותר מ-11 דקות, העוסק ברומן של אומברטו אקו, "שם הוורד". "The X Factor" נכשל במכירות ביחס לקודמיו, אם בשל אי שביעות רצון של המעריצים מהשינוי בסגנון הלהקה, אם בשל ההרגשה כי אין תחליף לדיקינסון, אם בשל ההרגשה שהלהקה מיצתה את עצמה ואם בשל הירידה הכללית בפופולריות של הרוק באמצע שנות התשעים. במהלך סיבוב ההופעות הופיעה הלהקה בישראל כשקיימה שלוש הופעות ברחבי הארץ ואף הקליטה קליפ לשירים "Man on The Edge" ו-"Lord of the Flies" בפסגת מצדה.
היסטוריה > The Best of the Beast

בשנת 1996 שחררה איירון מיידן את האוסף הכפול The Best of the Beast, "המיטב של החיה", שכלל 27 שירים של איירון מיידן מכל התקופות. כמות העותקים של דיסק זה הוא כמאה אלף עותקים, מה שהקנה לדיסק הזה את הכינוי "דיסק האוסף הנדיר ביותר".
היסטוריה > Virtual XI

ב-23 במרץ 1998 הוציאה איירון מיידן אלבום שני עם ביילי- Virtual XI, אשר נעשה גם הוא בסגנונו העצוב והמאופק יחסית של הסולן החדש. אחד השירים הבולטים ביותר באלבום "The Clansman", המגלגל את סיפורו של ויליאם וולאס, מנהיג השבטים הסקוטים שלחמו למען עצמאות סקוטלנד מן הבריטים בסוף המאה ה-14. אחד החלקים הבולטים ביצירה הוא סולו מלודי של גיטרה חשמלית, המנוגן על ידי שני הגיטריסטים, גרס ומאריי, במקביל. בדומה ל-"X Factor", גם "Virtual XI" לא הצליח במכירות.
היסטוריה > שובם של סמית' ודיקינסון ו"Brave New World"

הזמר דיקינסון והגיטריסט סמית' הלחינו ביחד רבים מהשירים של איירון מיידן, וכאמור, זמן קצר אחרי שסמית' עזב, גם דיקינסון עזב. גם כשדיקינסון החל בקריירת הסולו, אשר זכתה להצלחה פחותה מסולן איירון מיידן, סמית' הלחין ביחד איתו חלק מהשירים, ואף ניגן בהם. בשנת 1999 החליטו שניהם לחזור ללהקת האם שלהם. בלייז ביילי עזב את איירון מיידן, והלהקה הוציאה אלבום חדש ב-29 במאי 2000, בשם "Brave New World". כשחזר דיקנסון ללהקה, הביא איתו את הסגנון בו התמקד בקריירת הסולו - סגנון עצוב ושקט יותר. למרות העובדה שסמית' חזר, יאניק גרס נשאר בלהקה.
הסגנון של "עולם חדש מופלא" (על שם ספר פופולרי מאת אלדוס האקסלי, שחלק מהשירים נכתבו בהשפעתו) שונה בתכלית מכל מה שאיירון מיידן עשו עד אלבום זה. האלבום מכיל 10 שירים, ארוכים במיוחד ומפותחים מבחינה מלודית. האלבום חורג לא רק מהסגנון הכללי של איירון מיידן, אלא אף מסגנון המטאל המסורתי כולו לכיוון הפרוגרסיב מטאל.[דרוש מקור] גם מבחינת התוכן, זהו אלבום קודר ושונה בתכלית מקודמיו: במקום שירים בנושאים היסטוריים ומיתולוגיים, המספרים על גיבורים נועזים וקרבות עקובים מדם - האלבום מכיל שירים פילוסופיים ועמוקים. שיר הנושא של האלבום הוא יצירה ארוכה, מינורית ושקטה יחסית, עם מילים על משמעות החיים. בהתאם, גם העטיפה של האלבום מצוירת בצבעים קרים של כחול-סגול כהה, בניגוד לעטיפות הצבעוניות והססגוניות אשר אפיינו את האלבומים הקודמים. בציור, נראה אדי כשהוא משקיף על לונדון עתידנית מבעד לעננים.
הפופולריות של איירון מיידן החלה לרדת עוד מאז השיא בהופעת דונינגטון, וחזרתם של סמית' ודיקינסון לא שינתה את המצב. גם "Brave New World" לא זכה להצלחה שלה זכו האלבומים משנות השמונים.
היסטוריה > Rock in Rio

ההתעקשות של חברי הלהקה להוציא אלבומים נוספים בסוף שנות התשעים נראתה בעיני רבים כמאולצת ולא במקום, וחלק גדול ממעריצי הלהקה חשו שהלהקה מיצתה את עצמה.
אף על פי כן, בשנת 2001 הוזמנה איירון מיידן להופיע בפסטיבל הרוק השנתי רוק בריו בריו דה ז'ניירו, שבברזיל. בריו הופיעה הלהקה מול קהל גדול של כ-250 אלף איש. ההופעה הוקלטה לאלבום כפול בשם "Rock in Rio".
היסטוריה > Dance of Death

ב-8 בספטמבר 2003 הוציאה איירון מיידן את האלבום "Dance of Death" ("ריקוד המוות"). בעוד שהאלבום הקודם, "עולם חדש מופלא", היה שונה באופן משמעותי מכל קודמיו ובלט בחוסר המסחור שלו, ובמנגינות הקודרות והמינוריות, הרי שב"ריקוד המוות" ישנה חזרה ברורה אל הסגנון הישן והמוכר של הלהקה. בדומה לאלבומים הקלאסיים שלה, "ריקוד המוות" הוא אלבום מלא אנרגיה, המאופיין במוזיקה מהירה בהרבה מ"עולם אמיץ חדש"; עם זאת, עדיין אפשר לראות באלבום "שאריות" של מלודיות עמוקות מהאלבום הקודם. אחד הדברים שמיוחדים באלבום הזה הוא השינוי העיקרי בסאונד: "הזזת" הבס והתופים לעמדות פחות מרכזיות לטובת שלוש הגיטרות.
אחת היצירות החשובות באלבום הוא שיר הנושא את שם האלבום - "Dance of Death". זהו שיר עם מילים הומוריסטיות המתארות מצב מתוחכם ועצוב: אדם שיכור ומכור לאלכוהול ש"רוקד עם המוות". מבחינה מוזיקלית, היצירה מהווה שילוב בין הסגנון הקלאסי האנרגטי של איירון לסגנון הקודר של "עולם אמיץ חדש". היצירה אמנם ארוכה, מלודית ושקטה יחסית, אך עם זאת מלאת רגש.
היסטוריה > A Matter of Life and Death

ב-28 באוגוסט 2006 הוציאה איירון מיידן את האלבום "A Matter of Life and Death", הדומה בסגנונו העצוב והעמוק ל-"Brave New World". על אף שאין מדובר באלבום קונספט, כל השירים באלבום (וכן עטיפתו) עוסקים בדת ובמלחמות. בסיבוב ההופעות הנלווה האלבום נוגן בשלמותו על הבמה. בדצמבר 2006 השתתפו איירון מיידן בתוכנית "Live from Abbey Road" במהלכה מקליטים אומנים שונים שני שירים באולפני אבי רוד (איירון מיידן ביצעו את "Hallowed Be Thy Name" ואת "Brighter Than a Thousand Suns"). החלק השני של סיבוב ההופעות כונה "A Matter Of The Beast" ונועד לחגוג 25 שנה לצאתו של האלבום "The Number of the Beast". במהלך ההופעות ביצעו איירון מיידן חמישה שירים מ-"A Matter Of Life And Death" וחמישה נוספים מ-"The Number of The Beast". הם הופיעו במספר פסטיבלים גדולים באירופה וכמו כן ביקרו גם בהודו ובמזרח התיכון. הופעה גדולה במסגרת סיבוב ההופעות הייתה בפארק דונינגטון, בפעם הרביעית בקריירה שלהם.
היסטוריה > Somewhere Back In Time ו-Flight 666

ב-12 במאי 2008 שחררה הלהקה אוסף בשם Somewhere Back in Time שמלקט שירים מ"תקופת הזהב" של הלהקה, כלומר מהשנים 1980–1989. במשך שנה וחודשיים הייתה הלהקה בסיבוב הופעות ברחבי העולם בו ניגנה שירים שלה משנות ה-80 שלא נוגנו בהופעותיה במשך זמן רב.
מטרת סיבוב ההופעות הייתה, לדברי חברי הלהקה, לתת הזדמנות למעריצים הצעירים לשמוע את החומר על הישן של הלהקה אותו היא כבר לא מבצעת בהופעות חיות. סיבוב ההופעות זכה להצלחה ברחבי העולם (למעלה מ-90 הופעות בהם צפו למעלה משני מיליון איש) וחלקו הראשון צולם לסרט שיצא בשם "Flight 666". כמו כן, יצא אלבום הופעה נוסף בשם "Flight 666 – The Original Soundtrack" (אנ') שמכיל שירים מההופעות בחלק הראשון של סיבוב ההופעות.
היסטוריה > The Final Frontier

אלבומם ה-15 במספר של איירון מיידן, "The Final Frontier", יצא ב-16 באוגוסט 2010. ב-9 ביוני יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "El Dorado", והיה זמין להורדה בחינם מהאתר האינטרנט של איירון מיידן. שיר זה זכה בפרס גראמי לשנת 2011 על "ביצוע המטאל הטוב ביותר". זהו האלבום הארוך ביותר של איירון מיידן שנעשה עד כה, כאשר אורכו הוא 76 דקות ו-35 שניות.
בשנת 2011 הלהקה הוציאה את האוסף "From Fear to Eternity" שמכיל שירים של הלהקה שנכתבו בשנים 1990–2010 (מ-"No Prayer for the Dying" ועד "The Final Frontier").
היסטוריה > The Book of Souls

ב-2014 יצאה הודעה מטעם הלהקה כי לדיקינסון התגלה גידול סרטני בלשונו, ועכשיו מתאושש. נמסר שהוא קרוב להחלמה ונעשו הקלטות לאלבום חדש. ב-18 ביוני 2015 פורסמו שמו ועטיפתו של האלבום החדש אשר ייקרא "Book of Souls". זהו אלבומה הכפול הראשון של הלהקה, והוא כולל את האפוס "The Empire of Clouds" אשר עולה על אורכו של "Rime of the Ancient Mariner", כשאורכו הוא 18 דקות. השיר "Tears Of a Clown" הוקדש לזכרו של רובין ויליאמס.
באוגוסט 2015 יצא סינגל מהאלבום בשם "Speed Of Light" ("מהירות האור"), שכלל קליפ בו דמותו של אדי מגלמת דמויות ממשחקי מחשב שונים. ב-4 בספטמבר יצא האלבום להפצה.
היסטוריה > Senjutsu

ב-15 ביולי 2021 יצא לאור הסינגל "The Writing on the Wall" מתוך אלבום האולפן החדש של הלהקה, שצפוי לצאת לאור ב-3 בספטמבר.
היסטוריה > פרישתו של ניקו מק'בריין

ב- 7 בדצמבר 2024 הודיע ניקו מק'בריין על פרישתו מהלהקה. בהודעה מסודרת לתקשורת הודה ללהקה על 42 שנים של עשיה מוזיקלית ושמעתה ימשיך בפרויקטים אישיים.
בתאריך ה-8 בדצמבר הודיעה הלהקה על צירופו של המתופף הבריטי סיימון דוסון. דוסון בעיקר ידוע כאמן הקלטות וכמתופף בפרויקט של סטיב האריס, בריטיש ליון.
פרסים והשפעה

איירון מיידן נחשבת לאחת מלהקות הרוק והמטאל המשפיעות ביותר, שהגדירו את המושג "הבי מטאל", ובפרט את ההבי מטאל הקלאסי. הלהקה זוכה להערצה ברחבי העולם, אף בקרב אנשים שטרם נולדו בתקופה בה כתבה את יצירותיה המפורסמות. גם בעשור השני של המאה ה-21 נמכרים מיליוני חולצות, פוסטרים ואביזרים דומים של הלהקה ברחבי העולם. ערוץ המוזיקה VH1 דירג את איירון במקום ה-24 ברשימת "100 הגדולים ברוק הכבד".
הלהקה זכתה במספר פרסים והוקרות במשך שנות קיומה, והם:
| --- | --- |
 פרסי המוזיקה הבריטית: 2009 ביצוע הופעה חיה הטוב ביותר בידי להקה בריטית  קראנג!: 2005 היכל התהילה של מגזין קראנג!  מטאל האמר: 2004 הביצוע הטוב ביותר בבריטניה  2008 הלהקה הטובה ביותר בבריטניה, פרס אייקון לעיצוב של אדי  2009 הביצוע הטוב ביותר בבריטניה, פרס "אלי הזהב":  אמה-גאלה (פינלנד): 2004 ו-2008: האמן הזר הטוב ביותר של השנה  מטאל סטורם: 2006 אלבום ההבי מטאל הטוב ביותר - A Matter of Life and Death  פסטיבל הסרטים של סאות' ביי סאות' ווסט: 2009 הסרט התיעודי Flight 666
השפעות

לחברי הלהקה השפעות שונות. האריס מציין כהשפעות להקות הבי מטאל, הארד רוק ורוק מתקדם של שנות ה-70: "בלאק סבאת'", "דיפ פרפל", "אמרסון, לייק ופאלמר", "ג'נסיס", "ג'טרו טאל", "לד זפלין", "פינק פלויד", "ת'ין ליזי", "UFO", "Wishbone Ash" ו"ייס".
הגיטריסטים של הלהקה מציינים גיטריסטים שונים כשהשפעות. מארי מציין את ג'ימי הנדריקס. סמית מציין את ג'וני ווינטר ופט טרוורס, גרס מציין את ריצ'י בלקמור.
דיקינסון שידוע כבעל קול אופראי עוצמתי, הושפע מזמרים כמו: ארתור בראון, פיטר האמיל, איאן אנדרסון ואיאן גילן.
האריס מתאר את הסגנון של הלהקה שהפך יותר פרוגרסיבי, כ"לא פרוגרסיבי כמו בסצנה המודרנית, אך יותר כמו "דרים ת'יאטר" בסגנון שנות ה-70".
מחוות לאיירון מיידן

עדות להשפעה הגדולה של המוזיקה של איירון מיידן על להקות מטאל מכל הסגנונות ניתן למצוא במספר אלבומי המחווה שנעשו לאיירון מיידן. אלבומי המחווה שנעשו לאיירון מיידן באים משלל תת-סגנונות במטאל, מהבי מטאל מלודי (בסגנון המקורי של איירון מיידן) ועד בלאק מטאל אגרסיבי. להקות מפורסמות רבות מקדישות שירים ומצבעים גרסאות כיסוי לשיריהם של איירון מיידן.
A Call to Irons - בשנת 1998 יצא אלבום המחווה "A Call to Irons" בקליפורניה, ארצות הברית, על ידי חברת Dwell Records. באלבום זה מושמעים 11 שירים של מיידן המבוצעים על ידי להקות מטאל אמריקאיות צעירות. הסגנון הכללי הוא דת' מטאל ודוּם. בשנת 1999 חברת התקליטים האמריקאית Dwell Records הוציאה אלבום מחווה נוסף, בעקבות הצלחת האלבום הראשון, ובשנת 2001 איחדה חברת Dwell את שני האלבומים והחלה במכירתם המשותפת.
Transilvania 666 - ב-2001 הופק בספרד אלבום המחווה הכפול "Transilvania 666", עליו עבדו חברי 16 להקות מטאל ספרדיות צעירות ולא מוכרות מאירופה, רובן הגדול להקות פאוור מטאל (מלבד להקת גראס, אשר כתבה גרסת ניו מטאל לשיר Wrathchild מהאלבום Killers). כל אחת כתבה גרסת כיסוי לאחד משירי הלהקה.
A Tribute To The Beast - בשנת 2002 הוציאה חברת התקליטים Nuclear Blast Records אלבום מחווה לאיירון מיידן בשם "A Tribute to the Beast" ("מחווה לחיה"), הכולל ביצועים של להקות מטאל מכל העולם לשירים של איירון מיידן. האלבום כולל להיטים של איירון מיידן לצד שיריה פחות מוכרים. בניגוד לאלבומי המחווה הקודמים, סגנונות הלהקות ב"מחווה לחיה" נעים לכל אורך קשת סגנונות המטאל, מפאוור והבי ועד דת' ובלק. נוסף לביצועים החדשים, כולל האוסף גם את הקאבר של להקת הפאוור הספרדית טיארה סנטה לשיר Flight of Icarus, אשר מופיע בטרנסילבניה.
Numbers From the Beast - בשנת 2005 יצא אלבום מחווה נוסף לאיירון מיידן בשם "Numbers From the Beast". הפעם האומנים נמנו על גדולי הרוק והמטאל של שנות השמונים, אשר שרו וניגנו ביחד, בהרכבים מעורבים, גרסאות כיסוי לאיירון. בין עשרות המוזיקאים אשר השתתפו באלבום: די סניידר (הסולן של טוויסטד סיסטר), אלכס סקולניק (הגיטריסט של טסטמנט), ג'ימי ביין (הבסיסט של דיו ושל ריינבו), מיקי די (המתופף של מוטורהד), ואף פול דיאנו עצמו (סולן הלהקה בין 1980 ל-1982) עשה גרסת כיסוי לשיר של עצמו- Wrathchild.
Maiden Heaven - בשנת 2008 יצא אלבום מחווה לאיירון מיידן בשם "Maiden Heaven". בין האומנים המשתתפים הם מטאליקה, מאשין הד, דרים ת'יאטר, אוונג'ד סבנפולד וטריביום.
הופעות בישראל

30 בספטמבר 1995 - שלוש הופעות בישראל - בירושלים, בחיפה ובתל אביב - אשר פתחו את מסע ההופעות "The X Factor Tour".
30 במאי 2020 - הופעה שנקבעה בישראל באצטדיון בלומפילד בתל אביב, במסגרת מסע ההופעות "Legacy of the Beast", התבטלה עקב התפרצות נגיף הקורונה.
הרכב הלהקה

| --- | --- |
 הרכב נוכחי: סטיב האריס - גיטרה בס (1975–היום)  דייב מארי - גיטרה חשמלית (1976–היום)  אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית (1980–1990, 1999–היום)  ברוס דיקינסון - זמרה (1981–1993, 1999–היום)  סיימון דוסון - תופים (1982–היום)  יאניק גרס - גיטרה חשמלית (1990–היום):  חברי הלהקה בעבר: דאג סאמפסון - תופים, כלי הקשה (1977–1979)  דניס סטראטון - גיטרה (1979–1980)  פול דיאנו - שירה (1978–1981, נפטר ב-2024)  קלייב בר - תופים (1979–1982, נפטר ב-2013)  בלייז ביילי - שירה (1994–1999)  ניקו מק'בריין - תופים (1982-2024)
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומי אולפן 1980 - Iron Maiden  1981 - Killers  1982 - The Number of the Beast  1983 - Piece Of Mind  1984 - Powerslave  1986 - Somewhere In Time  1988 - Seventh Son of a Seventh Son  1990 - No Prayer for the Dying  1992 - Fear of the Dark  1995 - The X Factor  1998 - Virtual XI  2000 - Brave New World  2003 - Dance Of Death  2006 - A Matter of Life and Death  2010 - The Final Frontier  2015 - The Book of Souls  2021 - Senjutsu:  אלבומי הופעות 1985 - Live After Death  1993 - A Real Live/Dead One  1993 - Live at Donington  2002 - Rock in Rio  2005 - Death on the Road  2009 - Flight 666  2012 - En Vivo! אלבומי אוספים 1996 - Best of the Beast  1999 - Ed Hunter  2002 - Edward the Great  2005 - The Essential Iron Maiden  2008 - Somewhere Back in Time  2011 - From Fear To Eternity
הערות שוליים

↑  להקות רבות שקמו בשנות ה-90 והלאה מציינות את איירון מיידן כאחת מהלהקות שהשפיעו עליהן.
↑  Eric Pfanner, Die-Hard Fans Follow Iron Maiden Into the Digital Age, The New York Times, 5.9.2010
↑  Tom Porter published, Iron Maiden: a gruesome history of graphic artwork, MusicRadar, ‏2010-07-22 (באנגלית)
↑  Iron Maiden 'Flight 666' Review | News, Uncategorized | Metal Hammer, web.archive.org, ‏2013-07-23
↑  Pickard, Anna (2010-07-21). "Iron Maiden breach the Final Frontier". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-07-08.
↑  Daniel Kreps, Iron Maiden Drummer Nicko McBrain Announces Retirement From Touring, Rolling Stone, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Blabbermouth, IRON MAIDEN Announces New Drummer: 'A Name Familiar To Many Of Our Fans', BLABBERMOUTH.NET, ‏2024-12-08 (באנגלית)
↑  VH1, מאה האמנים הגדולים ביותר של ההארד רוק
1 2 3 4 5 6 7  "Iron Maiden Bassist Talks About His Technique And Influences". Blabbermouth.net. 24 בספטמבר 2004. נבדק ב-25 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Classic Albums: Iron Maiden – The Number of the Beast (DVD). Eagle Vision. 4 בדצמבר 2001. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  פול דיאנו, הסולן לשעבר של איירון מיידן, הלך לעולמו בגיל 66, באתר וואלה, 21 באוקטובר 2024
| איירון מיידן |
| --- | --- | --- |
סטיב האריס • דייב מארי • אדריאן סמית' • ברוס דיקינסון • יאניק גרס • ניקו מק'בריין
פול דיאנו • בלייז ביילי • קלייב בר • דאג סאמפסון • דניס סטראטון • דאג סאמפסון
| אלבומי אולפן | Iron Maiden • Killers • The Number of the Beast • Piece Of Mind • Powerslave • Somewhere In Time • Seventh Son of a Seventh Son • No Prayer for the Dying • Fear of the Dark • The X Factor • Virtual XI • Brave New World • Dance Of Death • A Matter of Life and Death • The Final Frontier • The Book of Souls • Senjutsu |  |
| אלבומי הופעה | : Live After Death  •Maiden England • A Real Live/Dead One • Live at Donington • Rock in Rio • The BBC Archives • Beast over Hammersmith • Death on the Road • Flight 666  • En Vivo |  |
| אלבומי אוסף | Best of the Beast • Ed Hunter • Edward the Great • Best of the 'B' Sides • The Essential Iron Maiden • Somewhere Back in Time • From Fear To Eternity |  |
קטגוריה:איירון מיידן • פורטל:הבי מטאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415389805171  BIBSYS: 4043656  BnF: cb13904134p (data)  GND: 5232500-3  ISNI: 0000 0001 2324 5420  LCCN: n91119210  MusicBrainz: ca891d65-d9b0-4258-89f7-e6ba29d83767  NKC: xx0009463  SUDOC: 052494608  VIAF: 141909049   WorldCat (עם VIAF): 141909049 
איירון מיידן בהופעה בפריז, יולי 2008
אדי על הבמה בעת הופעה של הלהקה, יולי 2008
יאניק גרס (משמאל) וסטיב האריס
דייב מאריי (משמאל) ואדריאן סמית'
מטוס פרטי של איירון מיידן
צ'ארלס אשר

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1865 אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  3 במרץ 1942 (בגיל 77) 
 ענף מדעי:  רפואת עיניים 
 מקום לימודים:  בית החולים סיינט תומאס 
 מוסדות:  בית החולים סיינט תומאס  בית החולים המלכותי של אברדין 
 הערות:  מגלה תסמונת אשר הקרויה על שמו
 
צ'ארלס הווארד אשר (2 במרץ 1865 - 3 במרץ 1942) היה רופא עיניים סקוטי.
ביוגרפיה

אשר נולד באדינבורו, סקוטלנד.
הוא למד רפואה בבית החולים סיינט תומאס בלונדון, ולאחר שקיבל את הדוקטורט שלו ב-1891, הוא נשאר בסיינט תומאס, ועבד תחת אדוארד נטלשיפ(אנ') (1845–1913). מאוחר יותר היה מנתח עיניים בבית החולים לילדים באברדין ובמרפאה המלכותית של אברדין(אנ').
אשר גילה תסמונת הקרויה על שמו, תסמונת אשר, אותה תיאר במאמר משנת 1914 שכותרתו 'על התורשה של רטיניטיס פיגמנטוזה'. הוא ביסס את ממצאיו על סקר של 69 אנשים שסבלו מבעיות ראייה ושמיעה. אשר הוכיח כי המחלה עברה בתורשה, וכי הורים העבירו את התסמונת לילדיהם. הגילוי שלו היה המשך לעבודה שעשו רופאי העיניים הגרמנים אלברכט פון גראף(אנ') וריצ'רד ליברייך(אנ'), שעשו מחקר מקיף על רטיניטיס פיגמנטוזה והקשר שלה לחירשות באמצע המאה ה-19.
עם אדוארד נטלשיפ(אנ') וקרל פירסון (1857–1936), אשר פרסם עבודה חשובה על לבקנות בשם "מונוגרפיה על לבקנות באדם".
הערות שוליים

↑  hearing impairment in usher syndrome  מאמר על תסמונת אשר ע.184
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA14318391  VIAF: 118279805   WorldCat (עם VIAF): 118279805
מלך האריות (סרט, 2019)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  מלך האריות של דיסני
 בימוי:  ג'ון פאברו
 הופק בידי:  ג'ון פאברו ג'פרי סילבר
 תסריט:  ג'ף נת'נסטון
 עריכה:  מארק ליבולסי, אדם גרסטל 
 מדבבים:  דונלד גלובר ביונסה נואלס ג'יימס ארל ג'ונס צ'ואיטל אג'יופור בילי אייכנר סת' רוגן ג'ון אוליבר ג'ון קאני אריק אנדרה פלורנסה קאסומבה קיגן-מייקל קיי
 מוזיקה:  הנס צימר, אלטון ג'ון, טים רייס 
 צילום:  כלב דשנל 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Walt Disney Pictures Fairview Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה, בלו-ריי, DVD 
 הקרנת בכורה:  ישראל 17 ביולי 2019  ארצות הברית 19 ביולי 2019
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  לייב אקשן/הנפשה ממוחשבת מיוזיקל דרמה קומית
 מקום התרחשות:  צוק התקווה 
 תקציב:  260 מיליון דולר
 הכנסות:  1.657 מיליארד דולר (23 באוקטובר 2019)
 הכנסות באתר מוג'ו:   lionkingliveaction
 סרט הבא:  מופאסה: מלך האריות 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלך האריות (באנגלית: The Lion King) הוא סרט הנפשה פוטוריאליסטי, מוזיקלי ודרמה קומית אמריקאי, בבימוי ג'ון פאברו, בהפקת Walt Disney Pictures ובכתיבת ג'ף נת'נסטון. הסרט מהווה רימייק לסרט האנימציה "מלך האריות" של דיסני (1994). הסרט מדובב בידי השחקנים: דונלד גלובר, ביונסה, ג'יימס ארל ג'ונס (שדיבב את מופסה גם בסרט מ-1994), צ'ואיטל אג'יופור, בילי אייכנר, סת' רוגן וג'ון אוליבר.
הסרט יצא לאקרנים ב-19 ביולי 2019, לציון 25 שנים להקרנתו של הסרט המקורי והפך לשובר קופות עם הכנסות של מעל 1.65 מיליארד דולר, גבוהות יותר מהסרט המקורי. הסרט מדורג במקום התשיעי ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים, והוא סרט האנימציה המכניס ביותר בכל הזמנים.
בספטמבר 2020 הוחלט על יצירת סרט המשך לסרט בבימויו של בארי ג'נקינס, באירוע D23 2022, הוכרז כי פריקוול בשם "מופאסה: מלך האריות" צפוי לצאת בשנת 2024.