stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית המשפט העליון של הודו
הרכב > מינוי שופטים

על פי חוקת הודו, נשיא הודו ימנה שופטים לבית המשפט בעצת הוועדה הלאומית למינוי שופטים. בית המשפט העליון קבע בשלושה פסקי דין, המכונים יחדיו "תיקי שלושת השופטים" (1982, 1993, 1998), כי הוועדה תכלול את נשיא בית המשפט העליון, ארבעת השופטים הוותיקים ביותר, והשופט הוותיק ביותר בקרב שופטי בית המשפט ממנו בא המועמד.
שופטים מונו בעבר על ידי הנשיא בעצת הקבינט של האיחוד, שהיא חלק מממשלת הודו. לאחר 1993 (תיק השופטים השני), אף שר, או אפילו הרשות המבצעת כולה, אינם רשאים להציע מועמדים לנשיא, אשר נאלץ לבחור את השופטים רק מתוך רשימת המומלצים על ידי הוועדה של את מערכת המשפט. במקביל, כפי שנקבע באותו פסק דין, ניתנה לרשות המבצעת סמכות לדחות שם מומלץ.
הוועדה ספגה כמות לא מבוטלת של ביקורת. בשנת 2015, הפרלמנט העביר תיקון לחוקה ביטל את הוועדה והחליף אותה בוועדה הלאומית למינוי שופטים (NJAC). תיקון זה נפסל על ידי בית המשפט העליון, בתיק השופטים הרביעי, כתיקון לא חוקתי החותר תחת המבנה הבסיסי. לצד השבת הוועדה, בית המשפט הזמין הצעות, אפילו מהציבור הרחב, כיצד לשפר את שיטת המינוי, באופן רחב בנוסח – הקמת קריטריונים לזכאות למינויים, מזכירות קבועה שתסייע לוועדה לסנן חומר על מועמדים פוטנציאליים, החדרת שקיפות רבה יותר לתהליך המיון, תיקון תלונות וכל הצעה אחרת שאינה בארבע הקטגוריות הללו, כמו העברת שופטים.
בשנת 2009 הגיעה ההמלצה למינוי שופט שהתקבלה על ידי הוועדה, לערעור בבית המשפט העליון. בית המשפט קבע שמי שיכול להיות שופט הוא עניין עובדתי, ולכל אדם יש זכות להטיל ספק בכך. אבל מי צריך להיות שופט הוא עניין של דעה ואינו שפיט.
בשנת 1989 מונתה פטימה ביווי, אישה ומוסלמית ראשונה בהרכב.
DXM

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  ישראלתל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1984–1993 (כ־9 שנים)
 סוגה:  אינדסטריאל, רוק ופופ
 חברת תקליטים:  האוזן השלישית נענע דיסק
 חברים
 יריב אלטר - שירה וגיטרה  רונן הופמן - שירה קלידים ומקצבים  אייל דורון - בס וגיטרות  קרני פוסטל - שירה וצ'לו  אורי קפלן - סקסופון
 חברים לשעבר
 דורון סולומונס - לא ידוע  שמוליק ברקוביץ' - לא ידוע 
די. אקס.אם (באנגלית: DXM - ראשי תיבות של Deus Ex Machina, בלטינית - אל מתוך מכונה) הייתה להקת אינדסטריאל, רוק ואינדי ישראלית שהתפרסמה בזכות סגנונה האפל והייחודי בנוף המוזיקה הישראלית. מלהקות השוליים החשובות שפעלו בשנות השמונים ומחלוצות המוזיקה האלקטרונית בישראל.
קאלויס דאנטור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אין די פרטים על להקת קאלויס דאנטור.
ב-1984 הוקמה בחולון להקת האינדסטריאל קאלויס דאנטור (בלועזית: Calvise Dantor), שכללה את רונן הופמן בשירה וקלידים, רונן ששון בשירה והשף אבי קונפורטי בתופים, זמן קצר לפני שהחל את הקריירה באוכל ובישול. הלהקה ניגנה מוזיקה תעשייתית קשה וחסרת מלודיות והופיעה מעט במועדון הפינגווין.
הלהקה הוציאה קלטת אחת בשם Calvise Dantor (שם הלהקה בלועזית), ממנה הפכו ללהיטים לזמן קצר השירים "Metal Skin (עור מתכת)", "זיגמונד פרויד" ו"קודיסאל" (שנכתב על תרופת הקודיסאל, המיועדת לטיפול בצדעת).
הקמת די. אקס.אם - תקופת המוזיקה התעשייתית

לאחר הוצאת הקלטת התפרקה קאלויס דאנטור, ורונן הופמן יחד עם יריב אלטר ייסדו את להקת די. אקס. אם (באנגלית נכתב שמה כ"DXM"), שגם היא מחולון. השם הוא ראשי תיבות של Deus Ex Machina: מונח בלטינית שמקורו בתיאטרון היווני ותרגומו הוא "הרוח מתוך המכונה". אליהם חברו דורון סולומונס ושמוליק ברקוביץ' (לא פורט במה ניגנו השניים; ארבעת החברים היו אז בני 16). הלהקה, שהמשיכה (בינתיים) את דרכה המוזיקלית של קאלויס דאנטור, העלתה בקולנוע דן את המופע החד פעמי Coma (תרדמת), שכונה על ידיה "מופע תעשייתי". המופע עורר סערה בעיקר במקומונים בתל אביב. בהופעה הופיעו חברי הלהקה בבגדים שחורים (שנצבעו בסיר מטבח), לבוש שאפיין אותה תמיד.
במרץ 1985 הוציאה הלהקה קלטת בכורה בשם R.I.P (ינוח בשלום על משכבו). הקלטת יצאה עם עטיפה, בעיצובו של אלטר, שהזכירה עור נחש ונראתה כאילו הוכתמה בדם. הקופסה כללה בתוכה עצם תרנגולת על חוט ברזל, והיא כללה 18 שירים בסגנון "Industrial Dead Music" ("מוזיקה תעשייתית מתה"), להגדרת הלהקה. השירים, פרי עטם של אלטר והופמן, היו ארוכים וקשים לעיכול, בעלי סאונד "מלוכלך" ואופי אפל, שאופיינו בשירה צעקנית וכללו "נגינה" במתכות, מקדחות, פעמון כנסייה, כלב טיבטי, מנוע, טלפון, קלידים, מייבש שיער, קולות ילדים, שיעול, אורגן קסיו ועוד. הלהקה הוסיפה לעטיפה את ההערה "די. אקס.אם לא מתכוונים לפגוע ברגשות של מישהו, ולא לבטא איזושהי דעה, פוליטית או חברתית", והפנתה את המאזינים לכתובת פיקטיבית בעזה. השירים עסקו בין השאר בנדודי שינה, פחד, שואה, כאב, מוות ואלימות, ומתוכם בלטו במיוחד השירים: "Iron Suffering (סבל ברזל)", ששילב מוזיקה אלקטרונית עם זעקות שבר ורעשי מקדחה, "Venice (ונציה)", "Genesis (בראשית)", "DXM Game Start (די. אקס.אם - התחלת המשחק)", "March From The Window Sill (מארש מאדן החלון)", "Colossal Cries Of Unrevealed Soul (זעקות ענק של נשמה נסתרת)" ,"Pray For Moscow (תפילה למוסקבה)" ו"Orphan Poem (פואמת היתום)"
ביולי באותה שנה יצאה קלטת וידאו שתיעדה את "המופע התעשייתי" שלה בקולנוע דן. הקלטת, Coma Live (תרדמת - הופעה חיה), צולמה בשחור לבן ויצאה באופן עצמאי על ידי הלהקה.
המעבר למוזיקת רוק אפל

באוקטובר 1985 הוציאה הלהקה את הקלטת השנייה We Knew (ידענו), שארכה כ-18 דקות. היא כללה שני שירים, "We Knew" ו"The Hidden One (האחד הנסתר)". למרות שגם קלטת זו הייתה בסגנון מוזיקה תעשייתית, הלהקה נטשה סגנון זה לטובת מוזיקת רוק, אך לא על חשבון האופי האפל. בהקלטה התארח הגיטריסט אייל הולנדר.
ב-1986 הצטרף ללהקה איל דורון שהכיר את אלטר והופמן מחולון וממועדון הפינגווין בתל אביב ולמד עם אלטר באותה כיתה. באותה שנה תוך כדי עבודה על קטע שלא יצא מעולם בשם: Barby Baby Born, נוצר קשר עם קרני פוסטל שהתארחה בצ'לו ושירה ומשם המשיכה כחברה קבועה ברביעייה. התוצאה הולידה את הקלטת Faceless (חסר פנים), שיצאה בדצמבר. בקלטת התארח שוב דורון סולומונס -חבר ההרכב המקורי. הקלטת חולקה לצד "סינתטי" שכלל 8 שירים, וצד "אורגני" שכלל 9 שירים, וכללה כ־60 דקות של מוזיקת רוק אוונגרד, אמנם לא מכוסחת, אך דיכאונית וקודרת, עטופה באמביינט אלקטרוני שקט בסגנון כנסייתי ברוחו ואף חורפי. בין השירים הבולטים באלבום היו "Peppy Shoes (נעליים נמרצות)", "Winter (חורף)", "Snowman (איש השלג)", "Garden (גן)" שלחנו נכתב במקור לשירו של שאול טשרניחובסקי "ליל אלילים", "No Voice Singer (הזמר האילם)" ו"Mydanek (מיידאנק)". בקלטת נכלל גם שיר עם אירי ואופטימי בשם "I Saw A Ship (ראיתי ספינה)", שהופיע בספר "אמא אווזה". בעטיפת הקלטת הופיע ציטוט מתוך השיר "Snowman":
And When The Snowman Raises His Body Is Warmed By The Light
בתרגום לעברית:
וכשאיש השלג עולה, גופתו מתחממת בידי האור
ב-1987 הקליטה הלהקה את הקלטת DXM Blues (די. אקס.אם בלוז), שגם היא ארכה בערך 60 דקות שכללה סשנים וקטעים נסיוניים, אך חברי הלהקה החליטו לגנוז אותה. בסוף אותה שנה יצאה לאור גם קלטת וידאו נוספת בשם A Temporary Video (וידאו זמני). בקלטת שולבו קליפים ווידאו ארט בצבע ובשחור לבן. חלק מקליפים היו מאופיינים בתוכן קשה (כמו בובה "מדממת" כדימוי לקורבנות מלחמה, בשיר "Dead Soliders"), ומתוכם זכה הקליפ לשיר "Nobody" (שהוקלט במקור בקלטת DXM Blues) במקום הראשון בתחרות הקליפים בפסטיבל הסרטים בחיפה.
שינוי בסגנון המוזיקלי

בינואר 1988 הוציאה הלהקה את הקלטת הרביעית שלה, Sad (עצוב), שארכה כ-46 דקות. הקלטת חולקה לצד "חיובי" וצד "שלילי" והוכיחה שיפור ברמת הכתיבה, הביצוע וההקלטה של הלהקה, וכללה פירוט משתתפים מדויק יותר: אלטר בשירה, בס, גיטרות, קלידים ואפקטים (ביניהם אפקט שכונה "אפקט אסתמה"), הופמן בשירה, קלידים וסמפלרים, קצב ומידי, דורון בבס וגיטרות ופוסטל בשירה, צ'לו וקולות רקע.
למרות שמה, ולמרות שהמשיכה את הסגנון המוזיקלי של הלהקה, הקלטת הייתה פחות קודרת ואפלה מקודמה. היא כללה שירים כמו "Behind The Mask (מאחורי המסכה)", "Snakes (נחשים)", "Up The Sky (למעלה השמים)", "T.V Sad (טלוויזיה עצובה)" שבו שולבה הקלטה של "התקווה" שהייתה נשמעת בתום יום השידורים בערוץ הראשון, "Midnight Movie (סרט חצות)", "Bless The Wound (ברך על הפצע)" ו"Another Black Frame (עוד מסגרת שחורה)" ושיר עליז מהווי הפאבים בבריטניה, "A Drunken Sailor (מה נעשה למלח שיכור?)". בזכות שינוי זה החלה הלהקה לזכות לתשומת לב תקשורתית רחבה יותר. היא החלה להופיע עבור הקהל הרחב באולמות כמו צוותא והשקיעה בצד החזותי שלה. הקלטת יצאה גם במהדורה מיוחדת, על גבי קופסה בעיצוב ידני של אלטר במספר עותקים מוגבל (33 עותקים). בצד האחורי של הקופסה הופיע ציטוט מתוך השיר "Behind The Mask":
Became COLD behind the FACE

Became COLD behind the MASK

Became COLD inside A MAN

While FIRE burnt in FRONT
בתרגום לעברית:
נהיה קר מאחורי הפנים

נהיה קר מאחורי המסכה

נהיה קר בתוך אדם

כשאש בוערת מקדימה
באוקטובר 1988 הופיעה הלהקה בצוותא, בליווי טל עמירן בתופים, אורי קפלן (לעתיד חבר להקת בלקן ביט בוקס) בסקסופון טנור וארז גביש בגיטרה נוספת. ל-100 הראשונים שהגיעו להופעה חולקה בחינם קלטת נוספת בת 4 קטעים (שארכו בסך הכל כ-13 דקות), The Down (המורד). מתוכה בלטו השירים "The Down" ו"In My Bed (במיטה שלי)", שכלל קולות של אישה בזמן הלידה ונכלל בקלטת סמפלר של האוזן השלישית שיצאה ב-1989.
בהמשך יצאה לאור קלטת תיעוד של ההופעה בצוותא בשם Naive (תמימות). עם זאת, עיריית תל אביב הטילה על הלהקה קנס לאחר שפרסמה קודם לכן את ההופעה בדרך לא חוקית, ולכן הודיעה הלהקה על עטיפת הקלטת שההכנסות ממכירותיה יוקדשו לתשלום הקנס. המופע תועד גם על גבי קלטת וידאו שיצאה בדצמבר.
המעבר לשירים בעברית

באפריל 1989 הוציאה DXM שירים ראשונים בעברית. לרגל הופעתה בבית לסין בערב הפתיחה של שבוע השירה הראשון, היא הלחינה והקליטה את שיריו של המשורר אלי הירש: "אמא שלי" שהפך ללהיט ו"מזמור מספר שלוש". שני השירים יצאו באפריל על גבי הקלטת די. אקס.אם - אלי הירש וקלטת הווידאו די. אקס.אם - אלי הירש בהופעה שתיעדה את הופעתה של הלהקה בבית לסין. כמו כן, הלהקה הופיעה בתוכנית "עד פופ" עם השיר "אמא שלי", כאשר חברי הלהקה הבנים מופיעים בעירום חלקי (ללא חולצה). השיר נכלל גם באוסף הראשון של נענע דיסק אוספ נענע מספר אחת.
בדצמבר הוחתמה הלהקה לחברת התקליטים "האוזן השלישית", וזו שיווקה את המארז The DXM Project - Audio Releases Box (פרויקט די. אקס.אם - קופסת הוצאות האודיו), שכלל את כל הקלטות שהוציאה הלהקה פרט לקלטת הראשונה, בכמות עותקים גדולה יותר מהשיווק העצמאי המקורי. הסיבה לכך שהקלטת הראשונה לא נכללה במארז אינה ידועה.
בינואר 1990 יצאה הלהקה למופע בשם Art Rock (רוק אמנותי), שהתקיים במועדון זמן אמיתי בתל אביב ובמועדון העיר התחתית בחיפה ושילב קטעי וידאו ארט שהוכנו על ידי הלהקה. וקטעים מסרטו של וים ונדרס "מלאכים בשמי ברלין". את חמשת חברי ההרכב (רונן הופמן, יריב אלטר, איל דורון, קרני פוסטל, אורי קפלן) ליוו טל עמירן בתופים וכלי הקשה, ויואב קיפניס בגיטרה. המופע תועד על גבי קלטת וידאו. בהמשך הקליטה הלהקה קלטת נוספת, אך החליטה לגנוז אותה.
1993-2001

ב-1993 הוציאה הלהקה את אלבומה Grin (גרין). האלבום, שהוא ההקלטה הראשונה של הלהקה על גבי תקליטור, יצא בשיתוף פעולה בין חברות התקליטים "האוזן השלישית" ו"נענע דיסק" וזכה להצלחה יחסית. Grin הוא אלבום רוק-פופ אלקטרוני עם נגיעות ג'אז. מתוכו יצאו הלהיטים בעברית "איפה כאן עכשיו" (שנכלל ב-2001 באוסף 13 שנים לנענע דיסק) ו"תופסת" (שנכלל ב-1996 באלבום אהבה בכפיות - אוספ שירים ללא תוספת סוכר) והלהיטים באנגלית "ג'וקר (Joke Her‏) (שנכלל ב-2006 באוסף Where Is The Sunshine שהוציאה 106FM), "הנרי (Henry)" ו"Sweet Corner (פינה מתוקה)" (ששולב בפסקול "ציפורים בניוטרל" באותה שנה). כמו כן נכללו באלבום רצועות אינסטרומנטליות רבות, כגון "גרין", "סוהו (Soho)" ו"California Cashier (נערה מקליפורניה)" וקטע קישור בסגנון ג'אז, "לא ככה".
ההתייחסות לאלבום הייתה חיובית. הוא נארז בעטיפת קרטון חדשנית שהייתה ל-Digipak הראשונה בישראל, שעוצבה על ידי יריב אלטר, עליה הוא מצולם כשהוא מחופש לשד, יחד עם חוברת צילומים, מילים וקרדיטים מסודרים. שמו של אלטר הופיע בקרדיטים כיריב אלטרפין ("אלטרפין" הייתה חברת העיצוב שלו). באלבום התארחו אנשים רבים, כגון רותי רוזנפלד (בתה של נורית הירש) בשירה ויורם הבר (לעתיד סולן להקת קיפוד) בגיטרה. מאז אלטר שעבר ב-1990 להולנד המשיך בדרכו כמעצב, יוצר ואומן חזותי ודיגיטלי. הופמן החל לעבוד בחנות התקליטים של האוזן השלישית וב-1996 החל לעבוד על פרויקט אלקטרו-אקוסטי חדש בשם "pRecycle" יחד עם רותי רוזנפלד. בנוסף, הלחין פסי-קול לסרטים והצגות תיאטרון. דורון לקח פסק זמן מיצירה מוזיקלית לטובת תחומים אחרים ופוסטל המשיכה להשתתף בפרויקטים מוזיקליים רבים, ביניהם אלבומה של תערובת אסקוט וצמד ביקיני.
ב-2001 יצא האלבום במהדורה מחודשת, שכללה שלוש רצועות אינסטרומנטליות נוספות שנכתבו עבור מיצג שהתקיים בלונדון ("בשעת הישיבה", "הייתי מהרהר..." ו"אודות משיח", שחיבור של שלושת השמות נותן את המשפט "בשעת הישיבה הייתי מהרהר... אודות משיח") ושיר שהקליטה הלהקה ב-1995 בגיחה חד פעמית, "Tomorrow (מחר)". כמו כן עלה הרעיון להוציא מחדש את הקלטות שהוציאה הלהקה על גבי דיסק, אך הוא לא יצא לפועל בשל התנגדותם של אלטר והופמן.
ב-27 באוגוסט 2007 התאבד אלטר.
משנת 2021 עובדים חברי הלהקה על פרויקט חדש המבוסס בחלקו על שירים שהוקלטו במקור בין השנים 1985–1991 כאשר המסטרים המקוריים עברו עיבודים ולחנים חדשים. האלבום העתידי DXM - Wondering הוא אלבום חוצה זמן שינער כל חובב מוזיקה אלטרנטיבית מתוך המטריקס המוכר.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Calvise Dantor - האלבום של קאלויס דאנטור (1984)
R.I.P (ינוח בשלום על משכבו) (מרץ 1985)
We Knew (ידענו) (אוקטובר 1985)
Faceless (חסר פנים) (דצמבר 1986)
DXM Blues (די. אקס.אם בלוז) (1987, לא יצאה מעולם)
Sad (עצוב) (ינואר 1988) (יצא גם במהדורה מיוחדת)
The Down (המורד) (אוקטובר 1988)
Naive (תמימות) (פברואר 1989)
די. אקס.אם - אלי הירש (1989)
The DXM Project - Audio Releases Box (פרויקט די. אקס.אם - קופסת יצירות האודיו) (1989)
??? (1990, לא יצאה מעולם)
Grin (גרין) (1993)
דיסקוגרפיה > קלטות וידאו

Coma Live (תרדמת - הופעה חיה) (יולי 1985)
A Temporary Video (וידאו זמני) (דצמבר 1987)
Naive (תמימות) (דצמבר 1989)
די. אקס.אם - אלי הירש בהופעה (אפריל 1989)
Art Rock (רוק אמנותי) (ינואר 1990)
הערות שוליים

↑  שמו המלא: אייל מצרי דורון; אין הכוונה לשולץ האיום
↑  אמיר בן-דוד, קלאסי לרוק, חדשות, 2 בנובמבר 1988
קים פוסיבול: כה הדרמה

| --- | --- |

 מבוסס על:  הסדרה "קים פוסיבול" מאת מארק מקורקל ובוב סקוליי
 בימוי:  בוב סקוליי מארק מקורקל סטיב לוטר
 הופק בידי:  סטיב לוטר
 תסריט:  בוב סקוליי מארק מקורקל
 עריכה:  ג׳ו מולינרי
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  אדם ברי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Disney Television Animation
 חברה מפיצה:  דיסני+
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 8 באפריל 2005 (ערוץ דיסני) ישראל 14 במרץ 2023 (דיסני+)
 משך הקרנה:  68 דקות
 משך הקרנה של גרסה מורחבת:  71 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  פעולה, הרפתקאות, מדע בדיוני, קומדיה
 סרט הבא:  קים פוסיבול (סרט, 2019)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קים פוסיבול: כה דרמה (באנגלית: Kim Possible Movie: So the Drama) הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני בהפקת Disney Television Animation, שיצא ב-8 באפריל 2005. זהו הסרט השני המבוסס על סדרת הטלוויזיה המונפשת "קים פוסיבול". הסרט כולל שילוב של הנפשה מסורתית והנפשה ממוחשבת. בישראל הסרט שודר בשנת 2005 בערוץ דיסני בדיבוב העברי, ושנה לאחר ששירות הסטרימינג "דיסני+" יצא לישראל הוא הופץ שם בדיבוב עברי חדש.
זהו הסרט המקורי המונפש הראשון של ערוץ דיסני. הסרט שודר כמה פרקים לפני הפרקים האחרונים בעונה השלישית של הסדרה, אך נחשב לסיום העונה השלישית בגרסה תלת-חלקית.
תקציר העלילה

ד"ר דראקן פיתח תוכנית חדשה ומורכבת להשתלט על העולם. בין שלבי התוכנית נמצאים: רכישת עיצוב צעצוע חדש שנגנב מהמפתח היפני "נאקאסומי", יצירת אנדרואידים סינתודרוניים ופרויקט מחקר ביזארי שמחפש לחקור את אורח החיים של נערות מתבגרות.
בינתיים, קים פוסיבול מבינה שהקריירה שלה כגיבורת על השאירה לה רק את רון סטופבל כבחירה פוטנציאלית לדייט למסיבת הסיום, מה שגורם לה לדאגה. רון מציג את קים לאריק, התלמיד החדש, והם במהרה הופכים לזוג, מה שגורם לרון הקנאי להרגיש שהוא נדחק מחייה של קים. בנוסף, רון מתחיל לשים לב לשינויים מעצבנים רבים ב"בואנו נאצ'ו", רשת המזון המהיר האהובה עליו.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים והופק על ידי ענבר שטגר עזרא באולפני דאבי דאב.
| שם הדמות | מדבב/ת במקור | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| קים פוסיבול | כריסטי קרלסון רומנו | בר סביר |
| רון סטופבל | ויל פרידל | דן קיזלר |
| רופוס | ננסי קרטרייט | הדר שחף-מעיין |
| כתבת | אפריל וינצ'ל | הדר שחף-מעיין |
| וייד לוד | טאג' מורי | יהונתן מגון |
| ד"ר דראקן | ג'ון דימאג'יו | אמנון וולף |
| שיגו | ניקול סאליבן | אלעד סמוכה |
| אריק | רביב אולמן | אורי זלצמן |
| ד"ר ג'יימס טימוטי פוסיבול | גארי קול | גדי לוי |
| אב גדול בראדרסון | מוריס לאמרץ' | גדי לוי |
| ד"ר אן פוסיבול | ג'ין סמארט | שירלי לילו |
| ג'ים וטים פוסיבול | שון פלמינג | גיא גולדברג |
| מוניק | רייבן סימון | שיר כהן |
| בוני רוקוולר | קירסטן סטורמס | אלונה אלכסנדר |
| בריק פלאג | ריידר סטרונג | אליעזר וייס |
| לארס | דידריך באדר | אליעזר וייס |
| נד | אדי דיזן | ערן מור |
| שריף מהמר | לא ידוע | ערן מור |
| יושיקו קיוקו | לורן טום | ענת ניב |
| נאקאסומי | קלייד קוסאטסו | גלעד קלטר |
| שירה | שירה | שירלי לילו |
הפקה

הסרט היה אמור להיות במקור סיום הסדרה, אך ערוץ דיסני חידש את הסדרה לעונה רביעית משום שהמעריצים ביקשו עוד. העונה החדשה שודרה לראשונה ב-10 בפברואר 2007, עם אירועים שממשיכים לאחר הסרט עצמו. בסרט נכלל השיר "יכול להיות" של כריסטי קרלסון רומנו. העלילה של הסרט דומה לפרק הראשון של הסדרה, "התאהבות".
דירוג

בערב הבכורה של הסרט, הסרט קיבל דירוג משקי בית של 3.6 – כ-3.1 מיליון צופים.
דייוויד נוסר מ"Reel Film Reviews" דירג את הסרט 2.5 מתוך 4, וציין שהעלילה לא כזאת מובנת ושילדים ייהנו ממנו יותר מאשר מבוגרים, אך הוא באמת מצחיק עם דיבוב טוב יותר ממה שציפו. קווין קאר מ"7M Pictures" דירג את הסרט 3.5 מתוך 5, והצהיר שהסרט אולי לא הכי טוב, אך עבור הקהל המתאים זה יהיה מעולה. העורך מייק לונג מ"Jackass Critics", שהתייחס לסרט כסיום אפשרי לסדרה, כתב כי "זהו סיום הולם, שכן הוא כולל את כל מה שעשה את הסדרה למיוחדת שיצרה לראשונה ערוץ דיסני."
מדיה ביתית

גרסה מורחבת של הסרט יצאה ב-10 במאי 2005. גרסה זו כללה את הקליפ המוזיקלי של כריסטי קרלסון רומנו לשיר "יכול להיות" ופרק שמעולם לא שודר של קים פוסיבול בשם "אגרוף גורילה".
ב-12 בנובמבר 2019 הסרט יצא גם לשירות הסטרימינג "דיסני+".
הערות שוליים

↑  So the Ratings for Disney's So the Drama, Multichannel News, ‏12 באפריל 2005 (באנגלית)
↑  Reel Film Reviews, ‏17 ביוני 2012 (באנגלית)
↑  7mpictures.com, 7M Picture, ‏28 במאי 2012 (באנגלית)
↑  Jackass Critics, Jackass Critics, ‏17 ביוני 2012
פאניק! אט דה דיסקו

| --- | --- |

הלהקה בהופעה בטקס ה-Shorty Awards 2015
 מקום הקמה:  לאס וגאס 
 מוקד פעילות:  לאס וגאס, נבדה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  2004–2023 (כ־19 שנים)
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, פופ פאנק, פוסט-דאנס, רוק בארוק, קברט, רוק קלאסי, אלקטרופופ, רוק אלקטרוני, פופ רוק, פופ אלטרנטיבי, ג'אז
 חברת תקליטים:  Decaydance / Fueled by Ramen
 פרסים והוקרה:  Alternative Press Music Award for Artist of the Year 
 panicatthedisco.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ברנדון יורי ניקול רו מייק נראן דן פאולוביץ
 חברים לשעבר
 ברנט וילסון רייאן רוס ג'ון ווקר  ספנסר סמית' דלון ויקס
 
פאניק! אט דה דיסקו (באנגלית: Panic! at the Disco – מילולית: "תבהלה! ברחבת הדיסקו") היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקני מלאס וגאס. הסגנון המוזיקלי של הלהקה משלב סגנונות רבים, ביניהם רוק אלטרנטיבי, רוק קלאסי, מוזיקה אלקטרונית, פופ פאנק ודאנס.
הלהקה הוקמה על ידי רייאן רוס, ספנסר סמית', ברנט וילסון וברנדון יורי בתקופה בה למדו בתיכון. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 2005, הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "A Fever You Can't Sweat Out". האלבום, הידוע בעיקר בזכות הסינגל "I Write Sins Not Tragedies", הגיע למעמד של פלטינה כפולה בארצות הברית. בשנת 2006 פוטר בסיסט הלהקה ברנט וילסון, ובמקומו הצטרף ללהקה ג'ון ווקר.
אלבום האולפן השני של הלהקה, "Pretty. Odd.‎", יצא לאור בשנת 2008 והראה על שינוי בסגנון המוזיקה של הלהקה ביחס לאלבומה הקודם. מאוחר יותר עזבו את הלהקה רייאן רוס וג'ון ווקר, שהקימו יחד להקה חדשה בשם The Young Veins.
הלהקה, שכללה באותה תקופה את ברנדון יורי וספנסר סמית' בלבד, הוציאה בשנת 2009 את הסינגל "New Perspective", שנכלל בפסקול לסרט "הגוף של ג'ניפר". שנתיים מאוחר יותר יצא לאור אלבום האולפן השלישי של הלהקה, "Vices & Virtues".
בשנת 2012 הצטרף ללהקה דלון וויקס, שהצטרף עוד קודם ללהקה בהופעותיה, ויחד הוציאה הלהקה שנה לאחר מכן את אלבומה הרביעי, "Too Weird to Live, Too Rare to Die!‎".
בשנת 2015 עזב ספנסר סמית' את הלהקה, שמאוחר יותר באותה השנה הוציאה את הסינגל הראשון "Hallelujah" מאלבומה החמישי "Death of a Bachelor".
בדצמבר 2017 דלון ויקס הודיע ברשת החברתית אינסטגרם על עזיבתו את הלהקה.
במרץ 2018 הלהקה הודיעה על אלבום חדש שיצא ב-22 ביוני, "Pray for the Wicked", ובנוסף שחררה שלושה שירים מתוך האלבום כסינגלים.
ב-5 בנובמבר השיר "High Hopes" הגיע אל המקום הראשון במצעדי הרוק האמריקנים, ובכך הפך לשיר הראשון של הלהקה שמגיע לראש טבלת מצעדים בארצות הברית.
ב-1 ביוני 2022 הוציאה הלהקה את השיר הראשון באלבום החדש שלהם "Viva Las Vengeance". ב-19 באוגוסט 2022, שוחרר האלבום המלא לאוויר וכחודש לאחר מכן הלהקה התחילה את סיבוב ההופעות של האלבום הנוכחי.
ב-24 בינואר 2023 סולן הלהקה ברנדון יורי הודיע ברשתות החברתיות על פירוק הלהקה הנובעת מהפיכתו לאבא.
ב-10 במרץ 2023, אחרי הופעתה האחרונה, הלהקה התפרקה רשמית.
היסטוריה > הקמת הלהקה

הלהקה הוקמה בשנת 2004 בפרברים של סאמרלין, לאס וגאס, על ידי רייאן רוס, כסולן וגיטריסט הלהקה, וספנסר סמית', כמתופף. השניים למדו יחד בתיכון בישופ גורמן, והחלו באותה תקופה לנגן ביחד. השניים הזמינו את חברם ברנט וילסון להצטרף ללהקה כבסיסט. לאחר שהצטרף ללהקה הזמין וילסון את ברנדון יורי, חברו לכיתה, להצטרף ללהקה כגיטריסט. במקור היה רוס סולן הלהקה, אך כששמעו חברי הלהקה את יורי שר במהלך חזרות שביצעו, הם התרשמו מיכולותיו הקוליות ובחרו בו כסולן הלהקה. בתחילת דרכה הקליטה הלהקה גרסאות כיסוי לשירי להקת בלינק-182.
לפי טענות חברי הלהקה בראיונות עמם, מקור שם הלהקה הוא בשיר "Panic" של להקת הסמית'ס; אבל יש הסבורים כי מקור השם בשורה בשיר בשם זהה של להקת "Name Taken".
כדי לקדם את המוזיקה שלהם, חברי הלהקה יצרו קשר עם פיט ונץ, הבסיסט של להקת פול אאוט בוי דרך האתר לייב ג'ורנל, ושלחו להם קישור לאתר שלהם בפיור ווליום. ונץ התרשם עד כדי כך שנסע ללאס וגאס כדי לפגוש את הלהקה באופן אישי. אחרי ששמע אותם מנגנים במוסך שלהם, הציע להם להירשם לחברת התקליטים שלו, Decaydance Records.
היסטוריה > 2005-2007: A Fever You Can't Sweat Out

הלהקה הוזמנה לתוכנית TRL של תחנת המוזיקה MTV ב-17 בינואר 2006, ובה הציגו לראשונה את הוידאו קליפ הראשון שלהם - "I Write Sins Not Tragedies". בגלל השורשים האינדיים שלהם, הלהקה לא אהבה את רעיון ההופעה ב-TRL, מכיוון שהרבה מעריצים יראו את הצעד הזה כ"הפיכה למיינסטרים". כדי להראות את דאגתם, כתבו הודעה באתר הרשמי שלהם ובה התנצלו על הופעתם ב-TRL והצהירו שהם היו נגד הרעיון, אך עשו זאת למען הפרסום שבדבר. הקליפ לשיר הגיע למקום העשירי במצעד של TRL.
האלבום הראשון של הלהקה יצא בספטמבר 2005, A Fever You Can't Sweat Out, הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד 200 ובתחילת אוגוסט באותה השנה זכה למעמד של אלבום פלטינה, לאחר שמכר יותר ממיליון אלבומים.
ברנדון יורי, סולן הלהקה, הצהיר שהלהקה מרגישה שגם השיר וגם הקליפ מושמעים פעמים רבות מדי ואמר: "יש אנשים שאפילו לא מבינים שיש לנו אלבום שלם עם שירים. השיר "I Write Sins Not Tragedies" הוא לא השיר היחיד שאי פעם כתבנו".
הסינגל השני של הלהקה, "But It's Better If You Do", יצא ב-1 במאי בבריטניה, והגיע למקום ה-23. באותו חודש, הלהקה סיימה את סיבוב ההופעות הראשונות שלה באירופה. כל הכרטיסים להופעות אזלו, חלקם תוך מספר שעות (כגון ההופעה במנצ'סטר). לאחר מכן, הלהקה התחילה את סיבוב ההופעות שלה בן החודשיים לצפון אמריקה עם אמנים תומכים - "The Hush Sound", "Ok Go" ,"The Dresden Dolls" ו"Lucent Dossier Vaudeville Cirque".
ביולי הוציאו את הקליפ השלישי שלהם, לשיר "Lying Is the Most Fun a Girl Can Have Without Taking Her Clothes Off".
גרסת רמיקס של השיר שלהם "The Only Difference Between Martyrdom and Suicide Is Press Coverage" נמצאת בפסקול הרשמי של הסרט "נחשים על המטוס". השיר דורג במקום החמישי במצעד הבילבורד של הרוק המודרני.
הלהקה הודיעה ב-17 במאי 2006 בהודעה באתר שלהם על עזיבתו של הבסיסט ברנט וילסון בראיון אמר סולן הלהקה ברנדון יורי שווילסון היה חסר אחריות ולא רציני והם היו חייבים להוציא אותו מהלהקה. ההודעה הצהירה שחבר ותיק של הלהקה, ג'ון ווקר, ימלא את מקומו של וילסון בסיבוב ההופעות הקרב עד שהלהקה תמצא מחליף קבוע. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עולמי ב-2006, במסגרתו הגיעה לאוסטרליה, ניו זילנד, ואירופה. בסופו של דבר נשאר ווקר בלהקה ונחשב לחבר רשמי בה.
ב-13 ביוני 2006 הוציאה הלהקה את Live Sessions, מיני אלבום הכולל שלושה שירים המופיעים במקור באלבום הראשון, אך בגרסאות עיבוד שונות, שנמכר בלעדית ב-iTunes.
MTV News ראיינו את הלהקה ווילסון פצח במלחמה של מילים. וילסון הצהיר בריאיון עם העיתון ספין, שהוא פוטר בלי אזהרה, בניגוד להצהרה הרשמית של הלהקה כי עזיבתו הייתה על פי החלטה משותפת של כל חברי הלהקה. בתגובה, הצהירה הלהקה שווילסון לא כתב את חלקי הבס באלבום שלהם או אפילו ניגן בבס בהקלטה. וילסון דרש חלק מהרווחים של האלבום על עבודתו ואיים על הלהקה בתביעה משפטית.
בטקס פרסי הווידאו של MTV בשנת 2006, הקליפ של "I Write Sins Not Tragedies" זכה בפרס "וידאו השנה" וניצח את המועמדים האחרים כריסטינה אגילרה, שאקירה, מדונה ורד הוט צ'ילי פפרז. הלהקה אף ביצעה את השיר בטקס.
הלהקה השתתפה בפסקול הגרסה התלת־ממדית של הסרט "הסיוט שלפני חג המולד" של טים ברטון, שיצא באוקטובר 2007, יחד עם להקות אחרות, ביניהן פול אאוט בוי ומרילין מנסון.
היסטוריה > 2008: Pretty. Odd.‎

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.