stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על טבע האדם
הספר

תוכן הספר מחולק לארבעה פרקים:
המין האנושי.
יחסי אנוש.
החיים המוסריים.
חובות קדושות.
הספר נכתב בעקבות הרצאות שהעביר רוג'ר סקרוטון באוניברסיטת פרינסטון בשנת 2013, שעסקו מחד באוזלת ידן של תאוריות אבולוציוניות לרבות חוסר האפשרות להבחין מנקודת מבטן בין איכויות שונות של הנאה, ובמקביל הציעו אלטרנטיבה פילוסופית מגובשת על ייחודו של האדם. בניגוד למרבית ספריו של סקרוטון, על טבע האדם מתייחד בהפרכת תאוריות מנוגדות ובמבנה הלוגי שלו.
בפרק הראשון מתפתחת ומתבססת ההבנה לפיה התופעות האנושיות: האומנות, הצחוק, האינטימיות ובפרט המוסר, נוצרות ומתעצבות מתוך מערכות קשרים בין-אישיים. כך מסביר סקרוטון כי האדם, הוא יותר מאשר "בעל חיים משוכלל": הוא "איש" (person) המתייחד במודעות עצמית והיכולת לפתח קשרים בין אישיים ואלו המבדילים אותו מבחינה קטגורית בעלי החיים. לפי גישה זו, הכחשה או התעלמות מכך שייחודו של האדם הוא שמאפשר לו לפתח רוחניות ומוסר מעבר להישרדות הבסיסית תוביל להרס וחורבן: ”סלקו את הדת, סלקו את הפילוסופיה, סלקו את השאיפות הגבוהות של האמנות, ואתם שוללים מן האנשים הרגילים את הדרכים שבהן הם יכולים לייצג את השוני שלהם. הטבע האנושי, שהיה פעם משהו שאליו אנו נושאים את עינינו, הפך למשהו שאליו אנו משפילים את מבטנו. הרדוקציוניזם הביולוגי מזין את ה'השפלה' הזאת, ומכאן כוח המשיכה שלו בעיני הבריות. הוא הופך את הציניות למכובדת ואת הניוון המוסרי לאופנתי”.
בפרקים הבאים גישה זו מפותחת בצורה לוגית ומתעמת עם גישות פילוסופיות שונות, כגון שיטתם של פיטר סינגר ושל דרק פרפיט. לצד שלילת גישות אלו, מובהרת חשיבות הדת והתרבות והדת: ”להעביר את המניעים שלנו מן החלק החייתי אל המרכז האישי של קיומנו”.
הפרק האחרון כולל ביקורת על הגישה לפיה "מוסריות היא סך כל כללים קבועים שנקבעו על פי החברה", אשר מתעלמת מההיבט הגופני המגוּלם (embodied) של היצור האנושי שבלעדיו לא ניתן להבין אהבת הורים לצאצאיהם אמפתיה כלפי הסובל ותופעות דומות. את סוגיה זו סקרוטון מסכם כי "המוסריות המחולנת של הקונצנזוס הליברלי אינה מספקת כדי להתמודד עם הרגשות המיניים שלנו".
הספר מסתיים בדיון על מושג הרֶשע, מציג את האופן המסולף שבו תיארה חנה ארנדט את אדולף אייכמן כ"פקיד הדואג לעצמו" ולא כ"שונא פתולוגי של יהודים" כדוגמה למקום אליו עלולים להתדרדר וכולל הבחנה בין האיש "הרע" (bad) — שאפשר לחנך ולשפר — לבין האיש "הרשע" (evil) — שאינו ניתן לתיקון.
יהודה ויזן מסכם את הספר: שרטוט תמציתי הכולל את השקפת העולם השמרנית וההומנית של רוג'ר סקרוטון, ומהווה "מנת חמצן של ממש לכל מי שקץ בשיח הפוסט־מודרני הבלתי נלאה".
ראו גם

מסכת על טבע האדם
אוניברסלים אנושיים
הערות שוליים

↑  ביקורת: "על טבע האדם" הוצאת המרכז האקדמי שלם
↑  לקט ביקורות על הספר באתר אמזון (באנגלית)
↑  כלומר, ברור כי אין אפשרות פשוט להחליף את ההנאה האסתטית מהאזנה לאופרה של וגנר באמצעות שינוי של התרכובת הכימית במוח שלנו. יש בהנאה האסתטית משהו אחר, נוסף. או בניסוח אחר: לפי הגישה האבולציונית הטוענת כי כל הנאה אסתטית ואמנותית שלנו היא בסופו של חשבון לא יותר מאשר תגובה כימית בגוף למצב שיש לו יתרון הישרדותי, אין אפשרות להסביר את ההבדל בין חוויה מאופרה לבין זריקת סרטונין.
פואה

ערך זה עוסק בעיירה בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פֿוּאָה (בצרפתית: Foix; באוקסיטנית: Fois) היא עיירה במחוז ארייז', בדרום-מערב צרפת, המשמשת כמרכז המינהלי של המחוז. בעיר מתגוררים 9706 תושבים (נכון ל-2015).
העיר נוסדה ככל הנראה בידי קרל הגדול, שהקים על פסגת הגבעה בית תפילה שהפך למנזר ב-849. המנזר חוזק והפך למבצר, מבצר שעמד בפני התקפותיו של סימון הרביעי דה מונפור במהלך מסע הצלב האלביגנזי בשנים 1211–1217. האחרון שהחזיק בטירה כמקום מגוריו היה גסטון השלישי, דוכס פואה (1331–1391). במאה ה-16 הוסבה הטירה לבית סוהר שהתקיים עד 1864.
העיר עצמה התפתחה סביב המבצר, והגיעה לשיא גדולתה במאה ה-14. הטירה והמנזר וכן חלקי העיר העתיקים מהווים מוקד משיכה לתיירות.
ערים תאומות

לעיר ברית ערים תאומות עם הערים:
ספרד ליידה, קטלוניה, ספרד
אנדורה אנדורה לה ולה, אנדורה
הממלכה המאוחדת ריפון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
פונקציה סימטרית

במתמטיקה, פונקציה סימטרית היא פונקציה בכמה משתנים, שערכה אינו משתנה כאשר מחליפים את סדר המשתנים. הדוגמה הבולטת ביותר היא פולינומים סימטריים, אבל גם פונקציות כגון  f(x_{1},x_{2},x_{3})=e^{x_{1}}+e^{x_{2}}+e^{x_{3}} הן סימטריות. אם הפונקציה אנליטית, תנאי הסימטריה קובע שהיא מתחלקת בכל אחד מההפרשים  x_{i}-x_{j}, ולכן במכפלה שלהם שהיא הדיסקרימיננטה הפורמלית באותם משתנים.
לפעמים מתייחס הביטוי לפונקציות בשני משתנים דווקא, ואז תנאי הסימטריה מצטמצם להנחה  f(y,x)=f(x,y).
לכל פונקציה  f ב- n משתנים יש חבורת סימטריות, הכוללת את התמורות  \sigma  השומרות על הפונקציה:  f(x_{\sigma 1},\ldots ,x_{\sigma n})=f(x_{1},\ldots ,x_{n}). משפט לגראנז', שזה היה תוכנו המקורי, 60 שנה לפני שהומצאה תורת החבורות, קובע שמספר הפונקציות שאפשר לקבל מפונקציה נתונה על ידי החלפת משתנים מחלק את n עצרת. פונקציה סימטרית היא כזו שאי אפשר לקבל ממנה אף פונקציה חדשה, אבל גם כאשר הפונקציה נהנית מסימטריה חלקית, כלומר, כשיש לה חבורת סימטריה גדולה יחסית (גם אם אינה חבורת הסימטריות המלאה), היא עשויה להקרא סימטרית.
פונקציה סופר-סימטרית היא פונקציה במשתנים  x_{1},\ldots ,x_{n},y_{1},\ldots ,y_{m}, שהיא סימטרית בכל קבוצת משתנים בנפרד, ואשר  f(t,x_{2},\ldots ,x_{n};t,y_{2},\ldots ,y_{m}) אינו תלוי במשתנה  t. פונקציות אלה קשורות להצגות של סופר-אלגברת לי  {\text{gl}}(m|n), בדומה לקשר בין פונקציות סימטריות להצגות (הפולינומיות) של  {\text{gl}}(n).
עידן הקיסרים

עידן הקיסרים (בסינית מסורתית: 帝王世紀, בסינית מפושטת: 帝王世纪, בפין-יין: Dìwáng Shìjì.) הוא ספר אבוד שנכתב בתקופת שושלת ג'ין המערבית, במאה ה-3 לספירה, בידי חְוָאנְגְפֿוּ מִי. הגרסה הקיימת כיום מורכבת מעשר מגילות של ליקוטים שבוצעו בדורות מאוחרים יותר. הספר מפרט את תולדות הקיסרים ושושלותיהם, ואת הרישום ההיסטורי של קורותיהם. הספר מארגן בצורה שיטתית את תקופת שלושת המלכים (פושי, שנונג והקיסר הצהוב), ומכיל בדיקה מפורטת מאוד של שמות השליטים ושל הגיניאולוגיה של תקופות קיסרים העתיקים, שושלות שיה, שאנג וג'ואו, וכן גם של שליטי המדינות השונות בתקופות האביב והסתיו והמדינות הלוחמות. המידע מדויק מספיק בשביל להשלים חוסרים ברשומות ההיסטוריון ובספר האן.
תהליך הכתיבה

בהקדמה לספר נמצאים רמזים לדרך בה אורגן:
"מאז נפרדו שמיים ומאז, מאז קיסר אנושי ועד השנה השנייה של תקופת שְׂייֵנְשִׂי במדינת ויי (שנת 265 לספירה), עברו סך הכל 272 דורות, שהסתכמו ב-2,760,745 שנים המתחלקות לעשרה עידנים... חילקתי לעמודים, ובחנתי את הדברים בהרחבה".
חְוָאנְגְפֿוּ מִי מציג בספר ציטוטים רבים ממגוון סוגי ספרים לצד תוצרי מחקר ראשוני משלו. אם נתקל במידע חסר על שלושת המלכים וחמשת הקיסרים, אסף שברי אזכורים שלהם מיצירות של חכמים מתקופת טרום צ'ין, פנה ל"ביוגרפיות של חמשת הקיסרים" (五帝本紀) בספר "רשומות ההיסטוריון", ועל בסיס אלו ניתח בשיטתיות כמה אירועים מרכזיים מן התקופה המדוברת. כך גם נקט בחקר ההיסטוריה ושינויי שמות המקומות של התקופות האחרות. הדבר איפשר לו לספק הבהרות לגבי שלל נושאים סבוכים שעלו מן החומר.
המהדורות הקיימות כיום הן אלו שנערכו בתקופת שושלת צ'ינג, ועל בסיסן נוצרו מהדורות ביקורתיות והשוואות בין מהדורות.
תוכן

פרקיו של הספר מחולקים לפי תקופות השלטון בהיסטוריה הקדומה של סין:
מהיפרדות השמיים וארץ ועד שלושת המלכים
חמשת הקיסרים
שושלת שיה
שושלת יין שאנג
שושלת ג'ואו
שושלת צ'ין
שושלת האן המוקדמת
שושלת האן המאוחרת
וֵיי
נוף הכוכבים, עיבוד השדות והאוכלוסייה בכל שושלת
שושלות שלושת המלכים

בניגוד לתפיסה הרואה בשלושת המלכים שלוש דמויות היסטוריות או מיתולוגיות, "עידן הקיסרים" מחשיב את פֿוּ שִׂי, שֶׁנּוֹנְג ושׂוֵ'אן-יְוֵּ'אן לשושלות. לשיטתו בני פֿוּ שִׂי שלטו 16 עידנים, בני שֶׁנּוֹנְג שלטו שמונה עידנים ובני שׂוֵ'אן-יְוֵּ'אן שלטו שבעה עידנים. אלו השושלות:
בני פו שי
הקיסר טָאי הָאו, אדון בָּאושִׂי
אדונית נוּ'וָה
אדון טָאיְטִינְג
אדון בָּאיְחְוָאנְג
אדון ג'ונְגְיָאנְג
אדון לִילוּ
אדון לִילְייֵן
אדון חֶשׂוּ'
אדון דְזוּנְלוּ
אדון חוּנְדוּן (מילולית: "תוהו")
אדון הָאויִינְג
אדון יוּאוּצָ'או (מילולית: "בעל הקן")
אדון גֶטְייֵן
אדון יִינְקָאנְג
אדון ווּחְווָאי (מילולית: "חסר דעת")
בני שנונג (מוכרים גם בשם "קיסרי הלהט")
אדון שֶׁנּוֹנְג (מילולית: "האיכר האלוהי"), יִיצִ'י שְׁנְייֵן
הקיסר לִינְקְווֵי
הקיסר צֶ'נְג
הקיסר מִינְג
הקיסר גֶ'נְג
הקיסר לִי
הקיסר אָי
הקיסר יוּ'וָאנְג
בני שׂוֵ'אן-יְוֵּ'אן
אדון יוּאוּשְׂיונְ'ג, שׂוֵ'אן-יְוֵּ'אן הקיסר הצהוב
אדון שָׁאוהָאו, שׂוֵ'אן שְׂיָאו
אדון צִ'ינְגְיָאנְג, גִ'י בֵּייפָה, המכונה צְ'יוֹנְג גִ'י
אדון גָאויָאנְג, גְ'ווָאנְשׂוּ', ובנו הקיסר ז'וּ
אדון גָאושִׂין, גִ'י צ'וּ'ן המכונה הקיסר קוּ ובנו הקיסר גְ'ה
אדון טָאוטָאנְג, יָאו המכונה פָאנְג שׂוּ'ן, ובנו דָאנְג'וּ
אדון יוּאוּיוּ', שׁוּן, המכונה "כפול האישונים", ובנו שָׁאנְג ג'וּ'ן
תפיסת הספר בדורות מאוחרים

בימי שושלת טאנג ספג הספר ביקורת מן המלומד לְיוֹ גְ'ה-גִ'י (劉知幾) בשל המובאות הרבות שהוא מביא מיצירות מתחום המיסטיקה הקונפוציאנית.
בתקופת שושלת צ'ינג זכה לשבחים מן המלומד סונְג שְׂיָאנְגְפֶנְג (宋翔鳳) על כך ששימר ידע אבוד כמו גם על הידע הרב והפירוט בו ניחן. סונְג אף ערך את הספר והוציא מהדורה שלו.
גם בתחילת המאה העשרים זכה להערכה רבה מצד ההיסטוריון לוּ סְה-מְייֵן (呂思勉).
הערות שוליים

↑  על פי מחקריו של שׂוּ' דְזונְגְיְוֵּ'אן בספרו: 徐宗元《帝王世紀輯存》，הוצאת 中華書局, 1964。
↑  על פי 劉知幾, "史通"，הוצאת 遼寧教育出版社, 1997, עמ' 34。
↑  על פי 《帝王世紀集校序》 המצוטט בהקדמה (作者简介) ל"עידן הקיסרים" עצמו, כפי שנצפה באתר https://ctext.org/wiki.pl?if=gb&chapter=838808, 作者简介 פיסקה 2, בתאריך 18.11.2019
↑  על פי 呂思勉, "先秦史"，הוצאת 上海古籍出版社, 1982, עמ' 17.
פונטיאק 6000

| --- | --- |
פונטיאק  6000
פונטיאק  6000
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פונטיאק
 שנות ייצור:  1982–1991
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 מודל קודם:  פונטיאק לה מאן
 מודל אחריו:  Pontiac Grand Prix
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 אורך:  4,798 מ"מ, 4,907 מ"מ (בדגם סטיישן)
 רוחב:  1,829 מ"מ
 גובה:  1,364 מ"מ, 1,374 מ"מ (בדגם סטיישן)
 משקל:  1,220-1,532 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,654 מ"מ (1982–1988), 2,664 מ"מ (1989–1991)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 2,500 סמ"ק המפיק 90 כ"ס (1982-1991), מנוע 6V צילינדרים 2,800 סמ"ק המפתח 112 כ"ס (1982–1986), מנוע 6V צילינדרים, 3,100 סמ"ק המפיק 135 כ"ס (1988-1981), מנוע דיזל V6 ‏4,300 סמ"ק המפיק 85 כ"ס (1982-1985)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות, תמסורת ידנית - 4 מהירויות, תמסורת ידנית - 5 מהירויות מסוג  Getrag
 קשר:  Buick Century, Chevrolet Celebrity, Oldsmobile Cutlass Ciera
פונטיאק 6000, קופה
פונטיאק 6000 דגם SE, סדאן
פונטיאק 6000 (באנגלית: Pontiac 6000) היא מכונית משפחתית גדולה קומפקטית אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב פונטיאק, מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1982–1991.
בנוסף לגרסת הסדאן, "פונטיאק 6000" יוצר בגרסאות קופה וסטיישן. "פונטיאק 6000" הוביל במכירות חברת פונטיאק בשנת 1984, ומכר בשנה זו כ-122,000 יחידות.
פונטיאק 6000 הוצג לראשונה בשנת 1981. הדגם נבנה על בסיס פלטפורמה משותפת של חברת ג'נרל מוטורס עם הדגמים: Buick Century, Chevrolet Celebrity, Oldsmobile Cutlass Ciera.
גרסאות

פונטיאק 6000 - 4 דלתות סדאן
פונטיאק 6000 - 2 דלתות קופה
פונטיאק 6000 - 5 דלתות סטיישן
גרסאות > סוגי הנעות

הנעה קדמית 4x2
הנעה כפולה 4x4
תמונות

פונטיאק 6000 - סטיישן
פונטיאק 6000 - סטיישן
פונטיאק 6000, דגם LE, שנת 1986
פונטיאק 6000, שנת 1991
פונטיאק 6000, דגם LE, קופה
ראו גם

פונטיאק
פונטיאק קסטום טורפדו
ג'נרל מוטורס
פונטיאק 2+2
פונטיאק סאן-פייאר
פונטיאק לה מאנס
פונטיאק בונוויל
פונטיאק גרנד ספארי
פונטיאק ונטורה
פונטיאק טמפסט
פונטיאק גראנד וילה
הערות שוליים

↑  "פונטיאק 6000" autopolis.wordpress.com/2013/04/23/1982-1991-pontiac-6000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563139805171  LCCN: sh85104809
פאודוסיה מורוזובה

| --- | --- |

"הבויארית מורוזובה", קטע מתוך ציור מאת וסילי סוריקוב, 1887. מורוזובה מחווה את סימן הצלב בשתי אצבעות, לפי המנהג הישן.
 לידה:  21 במאי 1632 (יוליאני) מוסקבה, רוסיה הצארית 
 פטירה:  2 בנובמבר 1675 (יוליאני) (בגיל 43) בורובסק, רוסיה 
 שם לידה:  Феодосия Прокофьевна Соковнина 
 מדינה:  רוסיה הצארית 
 השקפה דתית:  נצרות, אדוקי האמונה הישנה 
 בן או בת זוג:  גלב מורוזוב 
 
פאודוסיה מורוזובה (ברוסית מודרנית: Феодосия Прокофьевна Морозова;‏ 31 במאי? 1632 – 12 בנובמבר? 1675) הייתה בת-אצולה רוסייה, מפטרוניות הצד השמרני במהלך הפילוג בכנסייה הרוסית. מורוזובה מתה מרעב במאסר לאחר שסירבה להתכחש לאמונתה, ונחשבת כקדושה מעונה בקרב אדוקי האמונה הישנה.
לקריאה נוספת

Margaret Ziolkowski (מהדירה),‏ Tale of Boiarynia Morozova: A Seventeenth-century Religious Life.‏ Rowman & Littlefield, 2000.
Irina Paert‏, Gender and Salvation: Representations of Difference in Old Believer Writings from the Late Seventeenth Century to the 1820s. בתוך: Gender in Russian History and Culture.‏ Palgrave Macmillan, 2001. עמ' 29–38.
עיצורים שפתיים

בסיס חיתוך
עיצורים שְׂפָתיים הם עיצורים המופקים בשימוש בשפתיים בלבד או בשפתיים בשילוב אמצעי הגייה אחר. העיצורים השפתיים מתחלקים לארבע/חמש קבוצות: דו־שפתיים, לשוניים־שפתיים, שפתיים־שיניים, שיניים־שפתיים ווילוניים משופתתים.
בטבלה מופיעים עיצורים נפוצים, נדירים ואף תאורטיים (שאינם קיימים למעשה באף שפה). כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום.
עיצורים שפָתיים

|  | שפָתיים> וילוני משופתת | שפָתיים> וילוני משופתת | שפָתיים> שיני־שפתי | שפָתיים> שיני־שפתי | שפָתיים> שפתי־שיני | שפָתיים> שפתי־שיני | שפָתיים> לשוני־שפתי | שפָתיים> לשוני־שפתי | שפָתיים> דו־שפתי | שפָתיים> דו־שפתי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפי |  |  | ɱ͆ | ɱ̥͆ | ɱ | ɱ̊ | m̼ | m̼̊ | m | m̥ |
| סותם |  |  | b͆ | p͆ | b̪ | p̪ | b̼ | p̼ | b | p |
| חוכך |  |  | v͆ | f͆ | v | f | β̼ | ɸ̼ | β | ɸ |
| מקורב | w | ʍ |  |  | ʋ | ʋ̊ |  |  |  |  |
| מקיש |  |  |  |  | ѵ |  |  |  | ⱱ̟ |  |
| רוטט |  |  | ʙ͆ | ʙ̥͆ | ʙ̪ | ʙ̪̊ | ʙ̼ | ʙ̼̊ | ʙ | ʙ̊ |
| מפונם |  |  |  |  | ɓ̪̊ | ɓ̪̊ | ɓ̼ | ɓ̼̊ | ɓ | ɓ̥ |
| מסודק |  |  |  | p͆ʼ |  | p̪ʼ |  | p̼ʼ |  | pʼ |
| מצוץ |  |  |  |  |  |  |  | ʘ̼ |  | ʘ |
עיצורים שפָתיים > וילוניים משופתתים

עיצורים וילוניים משופתתים הם עיצורים המופקים בשני בסיסי חיתוך, בווילון ובשפתיים.
עיצור וילוני משופתת, מקורב w או [ɰʷ]
עיצור וילוני משופתת, מקורב, אטום ʍ
עיצורים שפָתיים > שיניים־שפתיים

עיצורים שיניים־שפתיים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין השפה העליונה לבין השיניים התחתונות.
עיצור שיני־שפתי, אפי /ɱ͆/
עיצור שיני־שפתי, אפי, אטום /ɱ̥͆/
עיצור שיני־שפתי, סותם, קולי /b͆/
עיצור שיני־שפתי, סותם, אטום /p͆/
עיצור שיני־שפתי, חוכך, קולי /v͆/
עיצור שיני־שפתי, חוכך, אטום /f͆/
עיצור שיני־שפתי, רוטט /ʙ͆/
עיצור שיני־שפתי, רוטט, אטום /ʙ̥͆/
עיצור שיני־שפתי, מחוכך, קולי /b͆v͆/
עיצור שיני־שפתי, מחוכך, אטום /p͆f͆/
עיצורים שפָתיים > שפתיים־שיניים

עיצורים שפתיים־שיניים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין השפה התחתונה לבין השיניים העליונות.
עיצור שפתי־שיני, אפי ɱ
עיצור שפתי־שיני, אפי, אטום /ɱ̊/
עיצור שפתי־שיני, חוכך, קולי v
עיצור שפתי־שיני, חוכך, אטום f
עיצור שפתי־שיני, מקורב ʋ
עיצור שפתי־שיני, מקיש ⱱ
עיצור שפתי־שיני, מחוכך, קולי /b̪v/
עיצור שפתי־שיני, מחוכך, אטום /p̪f/
עיצור שפתי־שיני, מפונם /ɓ̪/
עיצור שפתי־שיני, מפונם, אטום /ɓ̪̊/
עיצור שפתי־שיני, מסודק /p̪ʼ/
עיצור שפתי־שיני, חוכך, מסודק /fʼ/
עיצורים שפָתיים > לשוניים־שפתיים

עיצורים לשוניים־שפתיים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין קצה הלשון והשפה העליונה. אלו נדירים מאוד, וקיימים בכמה שפות אוקיאניות.
עיצור לשוני־שפתי, אפי /m̼/
עיצור לשוני־שפתי, אפי, אטום /m̼̊/
עיצור לשוני־שפתי, סותם, קולי /b̼/
עיצור לשוני־שפתי, סותם, אטום /p̼/
עיצור לשוני־שפתי, חוכך, קולי /β̼/
עיצור לשוני־שפתי, חוכך, אטום /ɸ̼/
עיצור לשוני־שפתי, רוטט /ʙ̼/
עיצור לשוני־שפתי, רוטט, אטום /ʙ̼̊/
עיצור לשוני־שפתי, מחוכך, קולי /β̼‏b̼/
עיצור לשוני־שפתי, מחוכך, אטום /p̼ɸ̼/
עיצור לשוני־שפתי, מצוץ /ʘ̼/
עיצורים שפָתיים > דו־שפתיים

עיצורים דו־שפתיים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין שתי השפות.
עיצור דו־שפתי, אפי m
עיצור דו־שפתי, אפי, אטום /m̥/
עיצור דו־שפתי, סותם, קולי b
עיצור דו־שפתי, סותם, אטום p
עיצור דו־שפתי, חוכך, קולי β
עיצור דו־שפתי, חוכך, אטום ɸ
עיצור דו־שפתי, מקורב נזיל β̞
עיצור דו־שפתי, רוטט ʙ
עיצור דו־שפתי, רוטט, אטום /ʙ̊/
עיצור דו־שפתי, מחוכך, קולי /bβ/
עיצור דו־שפתי, מחוכך, אטום /pɸ/
עיצור דו־שפתי, מפונם ɓ
עיצור דו־שפתי, מפונם, אטום /ɓ̥/
עיצור דו־שפתי, מסודק pʼ
עיצור דו־שפתי, חוכך, מסודק /ɸʼ/
עיצור דו־שפתי, מצוץ ʘ
עיצורים שפתיים בעברית

האות בי"ת מייצגת דו־שפתי סותם קולי או שפתי־שיני חוכך קולי.
האות ו"ו מייצגת שפתי־שיני חוכך קולי, אך בעבר יצגה וילוני משופתת מקורב.
האות מ"ם מייצגת דו־שפתי אפי.
האות פ"א מייצגת דו־שפתי סותם אטום או שפתי־שיני חוכך אטום.
ראו גם

| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
עגולסת סדום

| עגולסת סדום> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
משפחה:: קרפיוניים
סוג:: עגולסת
מין:: עגולסת סדום
שם מדעי
 Garra ghorensis ‏Krupp, 1982
תחום תפוצה

שמות נוספים
 Garra sedomitica   Garra tibanica ghorensis

עֲגֻלֶּסֶת סְדוֹם (שם מדעי: Garra ghorensis) היא דג נחלים קטן ממשפחת הקרפיוניים, אשר מצוי בנחלים רדודים וצלולים בעלי זרימה מהירה ומצע אבני. עיקר תזונתה של העגולסת מבוסס על אצות. מין זה מופיע בספר האדום של החולייתנים עקב הימצאותו בסכנת הכחדה.
מוצא המין

בתחילת דרכה כמין הוגדרה עגולסת סדום כתת-מין של Garra tibanica, ובהמשך הוגדרה כמין בפני עצמו. הדעות לגבי מוצאו של המין חלוקות; יש הרואים בו מין ממוצא אפריקני, ואילו אחרים גורסים שמוצאו של מין זה באסיה.
תפוצה ומצב שימור

תחום תפוצת הדג בחלקו הדרומי של אגן ים המלח. המין היה אנדמי למספר קטן של מעיינות בנאות הכיכר, ונכחד כליל משטח מדינת ישראל. כיום קיימות שלוש אוכלוסיות נפרדות של מין זה בשטח ירדן, המתפרסות לאורך כ-20 קילומטרים בין נחל מוג'יב וואדי פיפה בשטח כולל של כ-40 קמ"ר.
הירידה באוכלוסיות המין נובעת ככל הנראה עקב מספר גורמים שהמרכזי שבהם הוא שינויים בתוואי הנחלים, שנגרמו כתוצאה מבניית סכרים לאגירת מים, וגרמו לשינוי מבניהם של בתי הגידול שבהם שכנה עגולסת סדום. גורם נוסף הוא הכנסת מיני דגים שאינם מקומיים, כמו גמבוזיה מצויה, לבתי גידולה של העגולסת, אשר פגעו במארג המזון שבבתי הגידול וביכולתה של העגולסת להתרבות. כמו כן, זיהום המים כתוצאה מחקלאות הוסיף גם הוא לירידה באוכלוסיית הדגים.
האזור שבו מצויה אחת מאוכלוסיות הדגים בירדן הוכרז כשמורת טבע, אולם אין ודאות אם הדבר יספק הגנה למין זה מפני הכחדה.
מורפולוגיה

בדומה למיני עגולסת נוספים, גופה של עגולסת סדום מוארך, והיא נצמדת למצע אבני בקרקעיות נחלים בעזרת כרית דביקה בצדו הגחוני של ראשה.
מסביב לחוטמה מופיעות גבשושיות קרניות, אשר קיימות גם אצל פרטים צעירים. עגולסת סדום מתאפיינת בסנפירי חזה גדולים, שצורתם כמעט מעוינת כשהם מתוחים. הסנפירים שקופים, ורק סנפיר הזנב אפרפר. פס שחור אופקי מופיע לאורך בסיסו של סנפיר הגב. גחונה של העגולסת לבן-אפרפר, וגבה כהה יותר. הקשקשים אפורים-כהים בקצותיהם, ולכן ניתן להבחין בהם בקלות.
מורפולוגיה > דו-צורתיות זוויגית

בחודשי הקיץ משנים הדגים הזכרים את צבעיהם; גופם כתום-צהבהב, וגחונם בהיר יותר. סנפירי הזנב, השת, הגחון והחזה נצבעים בצבעי כתום עז בבסיסם, ובכתום בהיר יותר בקצותיהם. צבעו של סנפיר הגב נותר אפור.
במבט צדי פיה של הנקבה מחודד, בעוד שפיו של הזכר מעוגל יותר. בנוסף בזכרים קיימת בליטה קטנה בגובה הנחיריים, והגבשושיות הקרניות גדולות ורבות יותר מאשר בנקבות. כמו כן סנפירי הגב והחזה בזכרים גדולים יותר.
ראו גם

עגלסת הירדן
איכתיולוגיה
הערות שוליים

↑  עגולסת סדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Goren M. (1983). Freshwater Fishes of Israel: Biology and Taxonomy. Tel Aviv: Hakibutz Hameuchad Publishing House Ltd
↑  Krupp, F. and W. Schneider, (1989) The fishes of the Jordan River drainage basin and Azraq Oasis. p. 347-416. In Fauna of Saudi Arabia. vol. 10
↑  הספר האדום של החולייתנים בישראל, http://www.teva.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/chulitanim.pdf
↑  Gorshkova, G. et al. (2012), Karyotypes of Garra rufa and G. ghorensis (Pisces, Cyprinidae) inhabiting the inland water systems of the Jordan basin. Italian Journal of Zoology, 79(1): p.9-12.
↑  Krupp, F. (1982) Garra tibanica ghorensis subsp.nov. (Pisces: Cyprinidae), an African element in the cyprinid fauna of the Levant. Hydrobiologia, Volume 88(3), p. 319-324
פואד סוסחא

פואד סוסחא (באדיגית: ФуIад Цушъхьэ) כיהן כראש המועצה המקומית כפר כמא בין השנים 1974–1976.
חייו

על אף ציפיותיו של אביו של סוסחא כי יצטרף לעסק המשפחתי ויעבוד בתחום החקלאות, הוא בחר ללכת לכיוון אחר. עם הזמן התערה בחברה והוערך בקרב הצעירים שראו בו דמות מנהיגותית בכפר, בתקופה בה חיפש הדור הצעיר אחר דרך להחליף את השלטון המקומי ולהעביר אותו מידי הדור המבוגר לצעירים.
הבחירות בשנת 1974, אשר התקיימו אחרי שנה קשה במדינת ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים, נערכו בסימן "השליטה עוברת לידי הצעירים". אחד מצעירי הכפר, חטוקאי עלא אלדין העמיד את עצמו בראש רשימה שהתמודדה בבחירות המקומיות. הוא זכה לאהדה רבה ותמיכה מצד המצביעים הצעירים וכמו כן גם בקרב האוכלוסייה המבוגרת וגרף את רוב הקולות. מסיבות אישיות החליט עלא אלדין לבטל את מועמדותו לראשות המועצה המקומית ופינה את המקום לבא אחריו ברשימה, פואד סוסחא, שהפך לראש המועצה הצעיר ביותר בתולדות כפר כמא.
בזמן כהונתו החליף את רשת תשתית המים בכפר, והתמקד בשיפור החינוך בכפר. הוא בנה מערכת חינוכית חדשה תוך כדי שינוי מהותי ביותר - העברת החינוך בכפר ממחלקת החינוך הערבי אל מחלקת החינוך העברי.
הערות שוליים

↑  אדיגה מגאזין הצ'רקסים
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פארק רו 41

| --- | --- |

פארק רו 41 (2009)
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 שימוש:  כיתות לימוד ומכון כושר (2014)
 כתובת:  פארק רו 41, מנהטן, ניו יורק
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית
 בעלים:  אוניברסיטת פייס (2014)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1888–1889 (כשנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  1889 
 אדריכל:  ג'ורג' בראון פוסט
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו רומנסקית 
 מידות
 גובה:  64.62 מטר
 קומות:  13 
 קואורדינטות:  40°42′42.48″N 74°0′21.96″W﻿ / ﻿40.7118000°N 74.0061000°W﻿ / 40.7118000; -74.0061000
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק רו 41(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק רו 41(למפת מנהטן רגילה) פארק רו 41(למפת מנהטן מוגדלת) פארק רו 41
 
פארק רו 41 (באנגלית: 41 Park Row), שנקרא לעיתים גם בניין הניו יורק טיימס (באנגלית: New York Times Building), הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב פארק רו (אנ') 41 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה 64.62 מטרים והוא בעל 16 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכל ג'ורג' בראון פוסט (אנ') ושימש כבניין המטה של משרדי העיתון הניו יורק טיימס בין השנים 1889–1903. פארק רו 41 נבנה בין השנים 1888–1889 והיווה חלק מ"שדרת העיתונות" ברחוב פארק רו באותה תקופה.
היסטוריה

בניין המשרדים הראשון של עיתון הניו יורק טיימס היה ברחוב נסאו (אנ') 113. העיתון העתיק את מושבו מאוחר יותר לנסאו 138 ובשנת 1858 עברו משרדיו לבניין בן חמש קומות ברחוב פארק רו 41, שתוכנן על ידי האדריכל תומאס ג'קסון (אנ'). הבניין ברחוב פארק רו 41 הוא הראשון בעיר ניו יורק שתוכנן מראש לשימוש משרדי עיתונאים. בנוסף, הוא שכן בסמוך לבניין העירייה והיה גבוה יותר מבניין הניו יורק טריביון (אנ') הסמוך לו, שהיה בבעלות הוראס גרילי. לאחר שנבנה בניין ניו יורק טריביון בן תשע הקומות בשנת 1875, החליט הטיימס לבנות בניין חדש על המגרש. למען מטרה זו, הוטל על לאדריכל, ג'ורג' בראון פוסט, לתכנן אותו, והוא נחנך בשנת 1889. הבניין, שחופה בגרניט מיין ואבן גיר מאינדיאנה, נבנה סביב גרעין הבניין הקודם. חלל זה נוצל מאוחר יותר על ידי אוניברסיטת פייס כמכון כושר. בראש הבניין תוכננה תקרת זכוכית שתאפשר לאור טבעי רב לחדור אליו. בעקבות רכישת הניו יורק טיימס בשנת 1896, על ידי אדולף אוקס, הוחלט על הסרת תקרת הזכוכית והוספת שלוש קומות נוספות עבור משרדים.
בשנת 1951 נרכש הבניין על ידי אוניברסיטת פייס ומשמש אותה (נכון לשנת 2014) לכיתות לימוד ומשרדים.
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  בניין פארק רו 41 באתר Emporis
↑  בניין פארק רו 41 באתר Skyscraperpage
↑  דייוויד דנלאפ "150th Anniversary: 1851-2001; Six Buildings That Share One Story" ניו יורק טיימס, 14 בנובמבר 2001. "Surely the most remarkable of these survivors is 113 Nassau Street, where the New-York Daily Times was born in 1851.... After three years at 113 Nassau Street and four years at 138 Nassau Street, The Times moved to a five-story Romanesque headquarters at 41 Park Row, designed by Thomas R. Jackson. For the first time, a New York newspaper occupied a structure built for its own use."
↑  דייוויד דנלאפ "Former Times Building Is Named a Landmark" ניו יורק טיימס, 17 במרץ 1999
↑  דייוויד דנלאפ "Former Times Building Is Named a Landmark" ניו יורק טיימס, 17 במרץ 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293446005171  LCCN: sh99003455
פואד פאשה

מהמט פואד פאשה (מוכר בספרות כ: פואד פאשה, בטורקית Mehmet Fuat Paşa;‏ 17 בינואר 1814 קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית – 13 בפברואר 1869 ניס, הקיסרות הצרפתית השנייה) היה פוליטיקאי רפורמטור עות'מאני, נמנה עם הוגי וממובילי רפורמות הטנזימאט, וכיהן כווזיר הגדול העות'מאני בשנים 1861–1866.