stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בשר
סוגי בשר

בעברית, המונח "בשר" משמש בדרך כלל לכינוי של מזון שהוכן מרקמות של בקר או כבש, ואילו בשר דג או עוף מכונים לעיתים קרובות "דג" ו"עוף" בהתאמה. איברים פנימיים של בקר המשמשים למאכל מכונים לפי שם האיבר (למשל כבד).
סוגי בשר נפוצים:
בשר בקר
בשר עוף
בשר הודו
בשר כבש
בשר חזיר
בשר דג
בשר בעלי חיים נוספים, דוגמת בשר עז, נמכר גם הוא למאכל במקומות שונים בעולם. בחלק ממדינות אירופה ובאמריקה הלטינית (כגון מקסיקו), נהוג לאכול גם בשר סוס. בשר גמלים נפוץ במדינות בעלות אקלים יבש ומדברי. במדינות רבות ובמיוחד באירופה עודנו נפוץ בשר ציד - לרוב איילים וחזירי בר. רגלי צפרדע נמכרות לאכילה במדינות אירופה הדוברות צרפתית.
במספר מדינות באסיה (דוגמת סין, קוריאה, וייטנאם) נמכר למאכל גם בשר כלבים ובשר חתולים (ראו: פסטיבל יולין), בעוד ברוב המדינות חיות אלו נחשבות כחיות מחמד בלבד, ואכילתן נחשבת טאבו.
תהליך הכנת הבשר למאכל > שחיטה

שחיטה היא פעולה להריגת בעל חיים במטרה להכינו כבשר למאכל אדם. הפעולה מתבצעת לרוב בבתי מטבחיים (משחטות) על ידי שוחטים, בעזרת טכניקות שונות, התלויות בסוג בעל החיים, חוקי המדינה והנחיות דתיות. בישראל, מתבצעת השחיטה על פי רוב על פי הנחיות השחיטה היהודית, בפיקוח יחידת השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.
תהליך הכנת הבשר למאכל > יישון בשר

להכנת אומצות משתמשים בנתחי בשר שהם שרירים במקורם. שריר יכול להתכווץ ולהתרפות לפי הצורך. לאחר השחיטה, כשאין עוד אספקת חמצן ומזון לתאים, מתכווצים השרירים. כדי להרפותם יש צורך בפירוק החלבונים אקטין ומיוזין, שהם הגורמים לכיווץ השריר.
יישון הבשר הוא למעשה תהליך מבוקר של ריקבון בטמפרטורה נמוכה, שנמשך מספר ימים עד שלושה שבועות, לפי סוג הבשר. לנתח פילה נדרשים מספר ימים כדי להתיישן, לנתח סינטה – שבועיים, ולאנטרקוט – עד שלושה שבועות. תוצר הפירוק הוא נתח רך ומוכן לצלייה. תוצרי הפעילות של האנזימים המפרקים הם שנותנים לבשר בקר את הארומה והטעם האופייניים.
קיימות שתי שיטות יישון: יישון יבש (Dry aging) ויישון רטוב (Wet aging). ביישון יבש, נתחי הבשר
מיושנים בחדרי קירור, בטמפרטורה קרובה לקיפאון ובלחות יחסית גבוהה. במשך זמן היישון הבשר מאבד נוזלים. בשל איבוד המשקל, הזמן הארוך הנדרש ושטח האחסנה הגדול בטמפרטורה נמוכה, הבשר המיושן בשיטה זו יקר יותר. רוב הבשר מיושן באריזות ואקום אטומות, השומרות על הלחות, שיטה זו מכונה יישון רטוב.
תהליך הכנת הבשר למאכל > הקפאת בשר

בשר קפוא נשמר למשך חודשים רבים. הקפאה והפשרה משנים את מרקם הבשר. כאשר הבשר מוקפא במהירות נוצרים גבישי קרח קטנים בתוך סיבי השריר ולכן השינוי בתכונות הפיזיקליות קטנה יותר מאשר הקפאה איטית בה גבישי קרח גדולים עשויים לקרוע את הסיבים, אובדן המשקל בהפשרה (טפטוף) גדול יותר כשההקפאה איטית. לכן, משתדלים מפעלים להקפיא את הבשר בשיטות מהירות, קצב הקפיאה תלוי בטמפרטורת המקפיא, בגודל הנתח ובצורתו. עם זאת, החזקת הבשר הקפוא בטמפרטורה גבוהה מדי ושינויי טמפרטורה עשויים לגרום לגדילת גבישי הקרח (כך שעולה איבוד המים בהפשרה) ולדהנטורציה של חלבונים. מידת איבוד המים בהפשרה תלוי גם בקצב ההפשרה, משך האחסון בהקפאה, שטח הפנים של הנתח ומידת הכיווץ של השריר בשחיטה ובתחילת ההקפאה. בשר בקר ישמור על איכות טובה כשנה בהקפאה אם הטמפרטורה נשמרת בין 18°- ל־23°-. כדי למנוע התייבשות ושינוי צבע בזמן האחסנה בהקפאה האריזה צריכה להיות הדוקה: למנוע דיפוזיה של מים וחדירת חמצן.
תהליך הכנת הבשר למאכל > עיבוד בשר

עיבוד בשר הוא ביצוע של תהליכים שמטרתם לגרום לשינויים בתכונותיו של הבשר, למשל הארכת חיי מדף, שיפור הטעם ועוד. הגדרת המושג 'בשר מעובד' יכולה להשתנות לעיתים בהתאם לגוף המגדיר. על פי תקנות משרד הבריאות, בשר מעובד הוא "בשר שעבר תהליך טיפול של כיבוש, הזרקת מים, עיסוי או טבילה במים, ולמעט פירוק, אריזה או המלחה". ארגון המזון והחקלאות משתמש בהגדרה 'מוצר בשר מעובד' ומגדיר 6 קטגוריות למוצרים אלו על פי התהליכים שעברו. פעולות שמבוצעות לצורך עיבוד בשר יכולות להיות:
הוספה של פוספטים – מאפשרת, בין השאר, לבשר להחזיק יותר מים ולאבד פחות משקל לאחר בישול.
כבישה.
תהליך הכנת הבשר למאכל > פיקוח וטרינרי על בשר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיטות להכנת בשר למאכל

ניתן לאכול בשר ללא כל עיבוד, אך עיבוד הבשר משפר את מרקמו וטעמו. ישנן דרכים רבות לשיפור המרקם והטעם של בשר, ובהן טיגון, בישול, צלייה, כבישה, עישון, אידוי ואפייה. השרייה במרינדות שונות מיועדת בין השאר לריכוך בשר קשה.
שיטות להכנת בשר למאכל > שיטות חמות

רקמות השריר מורכבות בעיקר מחלבונים ושומנים (כ-20% כל אחד) וממים (כ-60%). החלבונים הם המעניקים לבשר את עיקר מרקמו, השומנים את הטעם, והמים את העסיסיות. העלאת הטמפרטורה של הבשר משפיעה על כל שלושת מרכיביו: החלבונים עוברים דנטורציה, השומנים נמסים בהדרגה, והמים מתאדים. באופן כללי, חימום בחום גבוה ידרוש זמן הכנה קצר, וחימום בחום נמוך ידרוש זמן הכנה ארוך.
צלייה: שיטת בישול הבשר באמצעות חשיפתו לחום יבש (בין אם אש גלויה, ובין אם בתנור). מבחינים בין צלייה בתנור (צלי-תנור: Roasting) לצלייה בגריל (צלי-אש :Grilling). בצלייה בתנור נצלה בדרך כלל נתח שלם, ולכן משך הזמן הנדרש ארוך יותר מאשר בצלייה בגריל. נתח בשר בקר הנצלה בתנור נקרא רוסטביף (Roastbeef). לאחר הצלייה נפרס הנתח לפרוסות. המונח "צלי" אין משמעותו בהכרח בשר שניצלה. צלי קדירה (Pot roast) אינו נחשב כצלייה, אלא כתבשיל – בשר המתבשל באיטיות בסיר בתוספת ירקות.
טיגון קל במחבת ברזל או נחושת: אומצות, חזה עוף, דגים
טיגון בשמן עמוק: שניצל וינאי (שניצל העשוי מבשר עגל), שניצל עוף, קציצות
בישול ממושך : נהוג להבחין בין מספר שיטות עיקריות:
צלי קדירה (Pot roast או Braising) הוא בישול של נתחי בשר שלמים בסיר למשך זמן ארוך, כשמיצי הבשר מתערבבים עם המרכיבים האחרים. הבישול נעשה בתוספת מעט נוזלים (מרק, יין, ציר), כך שעיקרו מתבצע בנוזלי הבשר עצמו. מקובל לצלות את הנתח למשך זמן קצר לפני הבישול, מכל צידיו, כדי לשפר את טעמו מאמצעות תגובת מייאר. הבישול מתבצע ברובו על להבה נמוכה, ועשוי לארוך שעות.
צלי ברוטב (Stew), או נזיד, הוא שיטת בישול שבה בשר נחתך לקוביות או נתחונים, ומתבשל עם ירקות ומרכיבים נוספים כשהוא מכוסה ברוטב או בציר. הבישול הוא ממושך, ונעשה בטמפרטורה נמוכה יחסית. גולאש הוא דוגמה לבישול בשיטה זו.
הרטבה היא שיטת בישול בה המזון נמשח בנוזלים במהלך הבישול.
שיטות להכנת בשר למאכל > שיטות קרות

קיצוץ ותיבול - הבשר נקצץ או נפרס דק ומתובל בתבלינים, שמן או תחמיץ.
כבישה
ייבוש
תזונה

הבשר עשיר בחלבון (רקמת השריר), בשומן ובפרט בשומן רווי, בברזל ובוויטמינים שונים, דוגמת B12. בבשר כמות זעירה של פחמימות המאוחסנות כגליקוגן.
הברזל, המצוי בכמות גבוהה בבשר אדום, בדגים ובבשר עוף מהווה מינרל חיוני. כמות נמוכה מדי של ברזל גורמת לאנמיה – ירידה בכמות ההמוגלובין בתאי הדם האדומים, כמו גם לירידה במספר תאי הדם האדומים. אף שניתן לצרוך ברזל גם ממקורות צמחיים, כגון קטניות, ברזל שמקורו בבעלי חיים נספג בצורה קלה יותר בגוף.
תזונה > הרכב תזונתי

ערכים תזונתיים אופייניים לבשר:
| סוג הבשר | קלוריות (ל־100 גרם) | חלבון (אחוז משקלי) | שומן (אחוז משקלי) |
| --- | --- | --- | --- |
| דג | 100–125 | 18–22 | 1–5 |
| עוף (חזה) | 145 | 25 | 6 |
| כבש | 230 | 27 | 12 |
| בקר (סטייק) | 250 | 27 | 16 |
השפעות בריאותיות של אכילת בשר

הברזל, המצוי בכמות גבוהה בבשר אדום ובשר עוף חשוב לגוף. מינרל זה נחלק לשני סוגים – haem הקיים רק במקור בשרי ו־non-haem הקיים גם במזון צמחי וגם במזון בשרי. ברזל haem נספג טוב יותר בגוף.
כאמור, בשר מכיל כמויות גדולות של חלבון, ורוב סוגי הבשר מכילים את כל סוגי חומצות האמינו הדרושות לגוף כדי לפתח שרירים באופן תקין.
בשר הוא אחד המקורות לוויטמין B12. הימנעות מצריכת בשר מגדילה את הסיכוי למחסור בוויטמין B12. לצד זה, צריכת בשר בכמות גדולה, כמו כל צריכת-יתר, גורמת למספר תופעות בעלות השפעה שלילית.
בשלהי המאה ה־20 ובתחילת המאה ה־21 עלתה המודעות לסיכוני הבריאות הכרוכים בצריכה גבוהה של בשר אדום כגון בשר בקר. כך נמצא קשר סטטיסטי בין צריכת בשר בהמות ובשר מעובד, לאורך רוב שנות חיי האדם, לבין סרטן המעי הגס וסרטן ריאות, במחקר אחר נמצא כי צריכת בשר בקר וחזיר מגבירה את הסיכון לחלות בסרטן הלבלב, אותו מחקר מצא כי חומצה שומנית רוויה המצויה בבשר היא גורם להגברת הסיכון ללקות בסרטן השד, ומנגד נמצא כי אין קשר בין סרטן הערמונית לצריכת שומן מן החי.
נמצא כי משתתפים שצרכו כמויות גבוהות של בשר אדום ובשר מעובד במהלך תקופה ארוכה היו בסיכון גבוה ב־50% לפתח את סרטן המעי הגס בהשוואה לאלו שאכלו הכי פחות מבשר זה. לעומת זאת, המחקר גילה כי צריכה של עופות ודגים למעשה מפחיתה את הסיכון לפתח את סרטן המעי הגס.
המחקר לא המליץ להימנע מבשר אדום, אך הציע להפחית בכמויות.
עוד נמצא כי שומנים מהחי, המצויים בכמויות גדולות בגבינות ובבשר, מעלים את סיכוייהן של נשים לחלות בסרטן הלבלב ב־23%, ואת סיכוייהם של גברים – ב־50%.
גברים ונשים שצרכו כמויות גדולות של בשר נמצאו בסיכון גבוה ב־16% לחלות בסרטן הריאות.
נמצא קשר סיבתי בין צריכה יומיומית של בשר לבין סיכון מוגבר למחלות לב. הסיכון ללקות במחלת לב הוא פי שלושה, בגברים בגילאי 45–64 הצורכים בשר מדי יום, לעומת אלה שאינם צורכים בשר כלל.
כמו כן, נמצא כי בשר אדום מעלה את הסיכוי ללקות בהתקף לב ב־30%.
מחקרים גילו כי גברים מבוגרים שאוכלים בשר 6 או יותר פעמים בשבוע מכפילים את סיכוייהם למות ממחלת לב מאשר אלה הנמנעים מבשר. כמו כן, התגלה במחקרים שגבר בשנות החמישים לחייו שאוכל בשר נמצא בסיכוי גבוה פי ארבעה ללקות בהתקף לב.
מחקר שנערך בבריטניה וכלל 10,000 צמחונים ואוכלי בשר מצא כי ככל שצריכת הבשר עלתה, עלה גם הסיכוי להתקף לב.
בנוסף, נמצא כי בקרב צורכי בשר יש נטייה רבה יותר להשמנת יתר. נמצאו הבדלים של 5.9 קילו בגברים, ו־4.7 קילו בנשים בין אוכלי בשר לטבעונים.
אכילת בשר בדתות השונות

בתרבויות רבות סוגי בשר מסוימים נחשבים כלא ראויים למאכל מסיבות דתיות ואחרות.
ביהדות חל איסור לאכול בשר שאינו 'כשר'. בשר בהמה הוא כשר למאכל רק אם היא עומדת בשלושת הקריטריונים: מעלה גרה, מפריסה פרסה ושוסעת שסע, וכן רק אם הבהמה נשחטה בשחיטה כשרה, עברה בדיקה מחשש להיותה טרפה, והבשר הוכשר כהלכתו. דגש מיוחד ניתן לאיסור אכילת בשר חזיר שהוא מפריס פרסה אך אינו מעלה גירה. ההלכה היהודית אוסרת על אכילת בשר יחד עם חלב, או בהפרש קצר ביניהם. דגים מותרים באכילה רק אם הם בעלי סנפיר וקשקשת. כך גם אסורים באכילה עופות דורסים, פירות ים, חרקים ועוד.
ישנם יהודים דתיים, המפרשים כי הדת היהודית לא מעודדת אכילת בשר.[דרוש מקור] בדתות מעטות, כגון הג'ייניזם, אכילת בשר אסורה לחלוטין. צמחונות מקובלת מאוד בהינדואיזם ובבודהיזם, אם כי דתות אלו אינן אוסרות על אכילת כל סוגי הבשר. יש מספר קבוצות נוצריות שמעודדת סוגים שונים של צמחונות. המורמונים מעודדים צריכה מופחתת של בשר מטעמים הומאניים. כנסיית האדוונטיסטים של היום השביעי מעודדת את מאמיניה לאמץ תזונה צמחונית מטעמים בריאותיים.
גם באסלאם ישנן תקנות הקרויות "חלאל", המגבילות אכילת בשר מסוגים שונים (כגון חזיר) וקובעות את הדרך המותרת לשחיטה. הקתולים נוהגים שלא לאכול בשר בתקופת התענית בת 40 הימים שלפני חג הפסחא ובעבר אף בימי שישי שהוא היום בשבוע בו ישו נצלב. בהודו, בשר פרה אסור לאכילה היות שפרה היא חיה קדושה על פי ההינדואיזם.
התנגדות לאכילת בשר

אדם הנמנע מלאכול בעלי-חיים למיניהם יגדיר עצמו במקרים רבים כצמחוני. להצדקת הצמחונות קיימים מספר טיעונים עיקריים.
מוסריות: רבים מתנגדים להריגת בעלי חיים, או לתנאי ההחזקה הפוגעניים להם נתונים בעלי החיים (בדגש על משקים מתועשים, כדוגמת: הובלת בעלי חיים, ברירה מלאכותית, הזרעה מלאכותית או השרה כפויה).
אקולוגיות: ייצור בשר, לעומת ייצור מזון צמחי, דורש כמויות רבות מאוד של מים, אנרגיה, קרקע ועוד. משום-כך, טביעת הרגל האקולוגית של צרכני בשר היא גדולה בהרבה משל אלה שאינם צורכים בשר.
אסתטיות: אנשים מסוימים מתקשים לנוכח המראות של חיות או של חלקי חיות על צלחתם. לאנשים רבים, במיוחד בעולם המערבי, קשה עם העובדה שהם אוכלים חלקים מגופן של חיות.
בריאותיות: בשל ההשפעות השליליות של אכילת בשר על גוף האדם (תואר לעיל).
הבשר בשפה

המילה בשר מככבת בביטוים רבים. באופן טבעי, ומאחר שבמקרא המילה "בשר" משמשת בדרך כלל כמילה נרדפת למילה "גוף", ובהיות האדם "בשר ודם" משמשת המילה בשר כתחליף למילה אדם כאשר רוצים לצמצם את מהותו של האדם לקיומו הגופני, למשל בביטוים: "בשר טרי" (חיילים טירונים או אסירים חדשים בבית הסוהר), "בשר תותחים", "תאוות בשרים" (תאווה גשמית למין). בתנ"ך מופיע מספר פעמים הביטוי "כל בשר" או "כל הבשר" במשמעות "כל האנשים ובעלי החיים".
ראו גם

בשר מתורבת
תעשיית הבשר
הערות שוליים

↑  Reinagel, Nutrition Diva Monica. "What's the Definition of Processed Meat?". Scientific American (באנגלית). נבדק ב-2018-03-02.
↑  תקנות בריאות הציבור (מזון) (בשר מעובד), התשנ"ג-1, באתר משרד הבריאות
↑  FAO, CATEGORIES OF PROCESSED MEAT PRODUCTS
↑  Long et al, Use of phosphates in meat products
↑  Serum concentrations of vitamin B12 and folate in British male omnivores, vegetarians and vegans: results from a cross-sectional analysis of the EPIC-Oxford cohort study
↑  "Shattering The Meat Myth: Humans Are Natural Vegetarians". Huffington Post. 2009-06-11. נבדק ב-2010-02-21.
↑  Ute Nöthlings, et. al. Meat and Fat Intake as Risk Factors for Pancreatic Cancer: The Multiethnic Cohort Study. JNCI Journal of the National Cancer Institute 2005 97(19):1458-1465; doi:10.1093/jnci/dji292
↑  EF Taylor, et. al., Meat consumption and risk of breast cancer in the UK Women's Cohort Study. British Journal of Cancer (2007) 96, 1139–1146. doi:10.1038/sj.bjc.6603689
↑  Song-Yi Park, et. al., Fat and meat inta
↑  יפעת גדות, בשר אדום מעלה את הסיכון לסרטן המעי הגס, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בינואר 2005
↑  אלה הר-נוי, נלחמים בסרטן: המזונות שיעזרו לכם לא להיכנס לסטטיסטיקה, באתר nrg‏, 22 בנובמבר 2009
↑  סוכנויות הידיעות, גבינות, בשר וסרטן הלבלב: מה הקשר?, באתר nrg‏, 28 ביוני 2009
↑  בשר אדום גורם להתפתחות סרטן המעי הדק, באתר beok.co.il (באנגלית)
↑  Meat consumption and fatal ischemic heart disease. Preventive Medicine 1984;13:490-500.
↑  הכתבה באתר heart awearness center"
↑  הכתבה באתר heart awearness center"
↑  מתוך BMJ 1996;313:816-817 (28 September) center
↑  לייצור קילו בשר מבקר המוזן בדגנים נדרשים 15,000 ליטרים מים. לייצור קילו בשר מכבשים הניזונות מעשב נדרשים 10,000 ליטרים. לייצור קילו דגנים נדרשים 400 עד 3,000 ליטרים. מקור לנתונים: Hungry world 'must eat less meat' באתר ה־BBC.
↑  לדוגמה "ורחץ את בשרו במים" במובן של גופו. או "אדם כי יהיה בו נגע בעור בשרו", "אלוהי הרוחות לכל בשר", "אף בשרי ישכון לבטח"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558268905171  GND: 4017469-4  LCCN: sh85082715  NKC: ph122657 
ראשים, מוחות, קיבות וטלפיים למכירה בשוק באיסטנבול. אנשים רבים, בעיקר ממדינות המערב, חשים רתיעה מאכילת איברים פנימיים וחיצוניים מסוימים.
בשר בקר מיושן בחדר קירור
בשר שנצלה על האש
בשר בקר צלוי ("רוסטביף")
נחל שקמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  60 ק"מ
 אגן ניקוז:  750 קמ"ר 
 מוצא:  גבעות להב
 יובלים:  נחל אדוריים, נחל נירעם, נחל נגרף, נחל נר, נחל עובד, נחל רביה, נחל פורה, נחל סד, נחל שומשום, נחל מגדלית, נחל מרשן, נחל חצב, נחל ברור, נחל מקורות, נחל חנון, נחל מרדים, נחל הוגה, נחל זדים 
 שפך:  הים התיכון ליד זיקים
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל
 he
 
שרידי גשר רכבת מעל לנחל פורה, 1/08
נַחַל שִׁקְמָה (בערבית: ואדי אל-חַסִי), הוא נחל אכזב בדרום שפלת יהודה העובר דרך מישור החוף הדרומי ונשפך לים התיכון. אורכו של הנחל כ-60 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו כ-750 קמ"ר.
גאוגרפיה

ראשיתו של הנחל בגבעות להב ממזרח לקיבוץ דביר. הנחל זורם לכיוון צפון מערב בין גבעות פורה לגבעות רוחמה, עד לתל חסי שם נשפך אליו נחל אדוריים, והנחל פונה מערבה וזורם בעמק נחל שקמה, חוצה את אזור רכסי הכורכר גברעם-נירעם, וסמוך לאור הנר פונה שוב לצפון מערב, מקבל את נחל חנון צפונית–מזרחית לנתיב העשרה, ונשפך לים התיכון מערבית לקיבוץ זיקים. בפועל, נאגרים מי השיטפונות הזורמים בנחל במאגר שקמה מדרום לזיקים, ורק עודפיהם זורמים לים.
הנחל עובר בסמוך ליישובים דבירה, תלמים, אור הנר, ארז, נתיב העשרה וזיקים. אתרים נוספים הסמוכים לנחל הם תל מלחה, באר שקמה, תל נגילה, תל חסי, ותל שקף.
מסלולי טיול

מקיבוץ דביר ועד סמוך למחלף קמה עובר בצמוד לנחל קטע משביל ישראל.
דרך נוף נחל שקמה מתאימה לתנועה ברגל וברכב. על אף שמה, ברובה אינה עוברת בסמוך לנחל. זוהי דרך עפר היוצאת משמורת פורה, עוברת ליד מאגר פורה, הגשר הטורקי מעל נחל פורה (יובל של נחל שקמה), תל נגילה וחורבת מרשן. כקילומטר וחצי מערבית לחורבת מרשן הדרך נצמדת לערוץ נחל שקמה עמו היא ממשיכה עד לקיבוץ אור הנר. הדרך מתחברת שוב לתוואי הנחל בחציית כביש 34, חוצה בסמוך לנחל את כביש 4 ומסתיימת ליד קיבוץ כרמיה. הדרך מסומנת במפות בכחול ובשטח באמצעות עמודונים.
היסטוריה

בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן באזור, תיעד את השרידים העתיקים באזור, ואת חציית נחל שקמה (לו הוא קרא "נהר אריביה" כשם הכפר הערבי הרביא שהיה ממוקם בשפך הנחל). גרן כתב:”בשעה וחמש עשרה דקות הגענו לשפך נהר אריביה המכונה גם נהר עסקלאן. במקום הזה, בתוך חצי עיגול נרחב למדי שמתקבל כאן מתוואי החוף, הוא יוצר כמין ברכה המפותלת כמה נפתולים צפופים, ומימיה נראים עומדים...בשעה שמונה וחמש עשרה דקות עברנו חורבות בשם ח'רבת אמאריס. הן לא בולטות לעין ומכסות גבעת חול החולשת על החוף מגובה שנים עשר מטר בקירוב...בשעה שמונה ושלושים דקות הגענו לעוד ח'רבה, ונאמר לי כי שמה ח'רבת אם אשקף. על פני כל האתר הזה פזורים חרסים מעורבים עם כתית”.
ב-19 בדצמבר 1966 נספו שני חיילי צה"ל כאשר משאית צבאית נסחפה בעת שיטפון בנחל. זרם השיטפון הוערך ב-500 קוב בשנייה. כתב העיתון דבר תיאר:
בשעות אחדות זורמים באפיקו מיליוני קובים מים, הסוחפים עמם במהירות עצומה אבני ענק ועצים עבי-גזע שנעקרו משרשיהם, משום כך נשמע השטפון בנחל שקמה כרעש של טור טנקים הממהר לקראת האויב... עתה רוגע הנחל...ויהי שוב ואדי צר ויבש המתפתל כנחש על פני האדמה
.
בסוף שנת 1978 התגלה גז טבעי בקידוח שבוצע באזור הנחל, אחר כך בוצעו שני קידוחים נוספים בהם לא נמצא גז והפרויקט הוכרז כלא כלכלי.
הערות שוליים

↑  נחל שקמה באתר המשרד להגנת הסביבה
↑  ויקטור גרן,תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שני : יהודה (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1982, עמוד: 108
↑  שפי גבאי, נחל שקמה, דבר, 25 בדצמבר 1966
↑  קידוחי נפט באשדוד ובגעש וגאז בנחל שיקמה, דבר, 29 במאי 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542088805171  VIAF: 315133714   WorldCat (עם VIAF): 315133714
לודוויג השני, מלך בוואריה

לודוויג השני, מלך בוואריה
לודוויג השני, ידוע גם כלודוויג פרידריך וילהלם או לודוויג המשוגע (25 באוגוסט 1845 – 13 ביוני 1886), היה מלך בוואריה החל משנת 1864 ועד למותו.
מורשתו של המלך

לודוויג זכור כאחד המלכים יוצאי הדופן בתולדות גרמניה, והוויכוח לגבי האופן בו יש לשפוט אותו ואת מעשיו נמשך עד לימינו. בקרב נתיניו אין ויכוח לגבי הפופולריות העצומה אשר רכש, הנובעת ככל הנראה מהימנעותו מיציאה למלחמה ומזהירות בכספי הציבור. לודוויג נמנע מלצאת למלחמה, אם מסיבת היותו פציפיסט ואם מפאת חוסר העניין שלו בתחום הפוליטי, למרות המלחמות הרבות שהיו באזור בתקופת שלטונו ובכך העניק לתושביו עידן של שלום ושגשוג. הסיבה השנייה לאהדת הציבור לה זכה היא הימנעותו משימוש בכספי קופת המדינה לצורך מימון בניית טירותיו הרבות. השימוש בהונו הפרטי לצורך הבניה הקל על קופת המדינה ועל משלמי המיסים. יתר על כן, מפעלי הבנייה העצומים אותם הנהיג היוו תמריץ נאה לכלכלת הממלכה.
אולם, בזבוז ההון המשפחתי של המלך על יצירות אמנות וארכיטקטורה הכעיסו רבות את קרוביו, ולא פעם עלה החשד כי מותו בטביעה לא היה תאונה. טענה זו לא הוכחה מעולם, אולם היות המלך שחיין מצטיין והעובדה שמי האגם במקום בו טבע הגיעו אך לגובה מותניו מחזקים עובדה זו. באופן אירוני משהו, מפעלי הבניה של המלך שכמעט והביאו לפשיטת רגל למשפחתו, משמשים היום כאחד ממקורות ההכנסה הראשיים בבוואריה בהיותם אתרי תיירות מהמעלה הראשונה בגרמניה.
לודוויג והיהודים

על אף העובדה שלודוויג היה ממעריצי המלחין האנטישמי ריכארד ואגנר, הוא עצמו פעל לקידום האמנציפציה ליהודים בבוואריה, שהחלה בדור שלפניו, וגילה הסתייגות תקיפה כלפי האנטישמיות. כאשר מימן לודוויג את הפקת האופרה פרסיפל של וואגנר הוא הורה כי היא תבוצע על ידי בית האופרה של מינכן, אשר המנצח הראשי שלה היה היהודי הרמן לוי. ואגנר התנגד בתוקף לכך כי הניצוח על האופרה הטעונה במוטיבים נוצריים רבים יופקד בידיו של יהודי, והביע את התנגדותו זו בפני המלך לודוויג. כפשרה העלה וואגנר את הרעיון כי לוי יתנצר לפני כן, וזכה לסירוב. בתשובתו לוואגנר ענה לודוויג כי "כל בני האדם הם אחים בבסיסם", אך וואגנר הפגוע ענה כי לדעתו "הגזע היהודי הוא אויב מולד של האנושות".
לודוויג ויחסו לאמנות

המלך לודוויג היה ידוע ביותר ביחסו לאמנות ושימש פטרון לאמנים רבים, הראשון שבהם היה ריכארד ואגנר. המלך העריץ את יצירותיו של ואגנר עוד מילדות, ובהשראתו עיצב את טירותיו המפורסמות. כחלק מהמחוות שנקט המלך אל בן חסותו היו הקמת בית האופרה של ביירוית, שם הציג המלחין את יצירותיו, וכן הזמנתו לגור בטירותיו החדשות ולחיות על חשבונו. הוא פיתח מאוד את האמנות בעיר מינכן והעלה אותה לדרגה של אחד ממרכזי התרבות הגדולים בגרמניה.
לודוויג ויחסו לאמנות > טירות

מפעלי הבנייה של לודוויג השני כללו מספר טירות אשר נבנו בפועל, וכן מספר טירות אשר בנייתן מעולם לא החלה. במוזיאון לודוויג השני שבהרנכימזה (Herrenchiemsee) מוצגות תוכניות לבניית טירות נוספות והמשך בנייתן ופיאורן של אלו הקיימות.
הטירות אשר נבנו על ידי לודוויג השני:
נוישוונשטיין (Neuschwanstein - "אבן הברבור החדשה"). מבצר בסגנון הרומנסק, אשר מכיל השפעות ביזנטיות וגותיות, אשר הוקמה בסמוך לטירת אביו בהוהנשוואנגאו. פנים הטירה מעוטר בציורים המתארים סצנות מתוך האופרות של ואגנר, כמו גם מוטיבים קתוליים אשר ככל הנראה באו לתמוך את אמונתו הדתית המעורערת של לודוויג. הטירה, אשר בנייתה הופסקה עם מותו של המלך מהווה כיום את אחד מאתרי התיירות החשובים ביותר בגרמניה.
לינדרהוף (Linderhof) - זוהי טירה מצועצעת בסגנון נאו רוקוקו אשר מוקפת גנים רחבי ידיים. הטירה כוללת בקתה הבנויה על עץ מלאכותי ומערה מלאכותית ענקית, בה הושרו אופרות בתוך אגם תת-קרקעי אשר הואר באמצעות חשמל - מותרות מלכותיות באותו הזמן. ציורי הקיר שבטירה ממחישים את זיקתו של לודוויג למלכי בית בורבון הצרפתים. לודוויג ראה את עצמו כ"מלך הירח", צל רומנטי לדמותו של "מלך השמש" - לואי הארבעה עשר.
הרנכימזה (Herrenchiemsee) - טירה זו היא תעתיק של ארמון ורסאי שבצרפת. הטירה שוכנת על אי בודד באמצע אגם גדול. מרבית הטירה לא הושלמה מעולם ולודוויג לן בה לילה אחד בלבד.
פאלקנשטיין (Falkenstein) - טירה אשר מעולם לא נבנתה, ואשר הוצגה באחד מציוריו של כריסטיאן יאנק כטירה אשר הייתה יותר "אגדתית" מאחותה נוישוונשטיין.
מסדר הגוגלמאנר

מסדר הגוגלמאנר- Guglmänner- הוא מסדר גרמני סודי אשר טוען כי תפקידו לשמר את זיכרון המלך לודוויג השני. הם מבצעים לכבודו טקסים במקום בו טוענים כי הוא קברו האמיתי, לבושים שחורים ונושאים צלבים.
דרישותיו הפוליטית של המסדר הסודי קרובות לאלה של מפלגת בוואריה הגרמנית והם דורשים אוטונומיה לחבל בוואריה וכי תמונתו של המלך לודוויג השני תוטבע על מטבעות האירו.
הערות שוליים

↑  John Deathridge, Wagner Beyond Good and Evil, University of California Press, 2008, p. 163
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
לודוויג השני, מלך בוואריה   בית ויטלסבאך   נולד:25 באוגוסט 1845 מת:13 ביוני 1886
| מקסימיליאן השני | ממלכת בוואריה   1864–1886 | אוטו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264717605171  PLWABN: 9810645014305606  BIBSYS: 90508956  BNE: XX1641692  BnF: cb11913607v (data)  CANTIC: a11355347  CiNii: DA10323651  GND: 118574892  ICCU: LO1V146908  ISNI: 0000 0001 2281 0248  LCCN: n80149571  LNB: 000220963  MusicBrainz: c2713522-37e7-4300-b08f-adff04531bb3  NDL: 00621028  NKC: jn20000701095  NLA: 35315554  NLG: 109823  NTA: 069548269  RERO: 02-A005375433  SELIBR: 409662  SUDOC: 027406946  Trove: 908761  ULAN: 500225619  VcBA: 495/75859  VIAF: 64799557   WorldCat (עם VIAF): 64799557 
לודוויג השני בתמונה משנת 1864
טירת נוישוונשטיין
הצלת יהודי דנמרק

סירה ששימשה להברחת יהודים מדנמרק לשוודיה בזמן השואה. (התמונה מתוך מוזיאון יד ושם)
סירה ששימשה להברחת יהודים מדנמרק לשוודיה
שלט על הצלת יהודי דנמרק ברחוב דנמרק בפתח תקווה
כיכר דניה בבית הכרם בירושלים נקראת ע"ש מבצע ההצלה, ובה אנדרטה בצורת סירה
הצלת יהודי דנמרק היה מבצע הצלה בימי השואה שבמסגרתו הוברחו אלפי יהודי דנמרק, מתחת לאפם של הנאצים, בסירות דיג אל החוף המזרחי של המדינה, לעבר שוודיה הנייטרלית. על אף שחלק קטן נתפסו על ידי הגרמנים, 98.1% מיהדות דנמרק שרדו את השואה.
רקע

ב-9 באפריל 1940 פלשו לדנמרק כוחות גרמניה הנאצית (מבצע וזר - Weserübung), אף על פי שהכריזה על עצמה מדינה נייטרלית. דנמרק נכנעה לאחר שעות ספורות של קרבות. בהסכם הכניעה אפשרו הנאצים לדנים לשמור על מוסדות השלטון – המלך כריסטיאן העשירי נותר בראש המדינה, והפרלמנט והממשלה הדנית תפקדו לכאורה כרגיל. למעשה, היה מעמדה של דנמרק דומה יותר למדינה גרורה של גרמניה מאשר למדינה כבושה. היא אף חתמה על הסכם אנטי-קומינטרן וניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם בעלות הברית, אך לא השתתפה בלחימה לצד מדינות הציר.
מצבה המיוחד של דנמרק איפשר לה, בין היתר, גם להתנגד ליישום המדיניות הגזענית הנאצית כלפי היהודים. במהלך 1940 לא הופעלו צעדים נגד היהודים וכשהיינריך הימלר העלה בפני מפקד המשטרה הדנית, באפריל 1941, את שאלת היהודים, הלה השיב לו שיש בדנמרק רק מעט יהודים ושתושבי דנמרק אינם רואים בעיה ביהודים בארצם. תשובה זאת שחזרה על עצמה בדיונים אחרים בין הגרמנים לשלטונות דנמרק הביאה את השליטים הגרמנים שלא לכלול את הנושא היהודי בדיווחיהם, שמא יעלה ויביא לפיצוץ בין הגרמנים לדנים.
בשנת 1943 התגברו גילויי ההתנגדות של הדנים נגד הגרמנים. רוב היהודים נשארו פסיביים מחשש שמא העלאת פרופיל תהיה לרעתם, אך קבוצה קטנה של סטודנטים יהודיים זרים חיפשה דרכים לברוח מדנמרק. ניסיונות ראשוניים לברוח ברכבת לטורקיה נכשלו ולאחר מכן בסוף מרץ 1943 נעשה ניסיון מוצלח לברוח לשוודיה בסירת דייגים.
ב-29 באוגוסט 1943 הגרמנים פיזרו את הממשלה הדנית והכריזו על ממשל צבאי במסגרת מבצע ספארי. ב-8 בספטמבר 1943 שלח המושל הגרמני של דנמרק מברק לברלין בו כתב שהשעה הבשילה לפתור את הבעיה היהודית בדנמרק, וב-18 בספטמבר נשלחה הוראה של היטלר להפעיל את הפתרון הסופי בדנמרק. המועד להתחלת איסוף היהודים נקבע ללילה שבין 1–2 באוקטובר 1943.