stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסיס פים

פרנסיס לסלי פים, הברון פים (באנגלית: Francis Leslie Pym, Baron Pym‏; 13 בפברואר 1922 – 7 במרץ 2008) היה פוליטיקאי בריטי. כחבר המפלגה השמרנית, כיהן בתפקידים שונים בממשלת בריטניה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, בהם מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים, מזכיר ההגנה, מזכיר המדינה לענייני צפון אירלנד ומנהיג בית הנבחרים הבריטי. הוא היה חבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת כנציג מחוזות הבחירה קיימברידג'שייר (1961–1983) ודרום-מזרח קיימברידג'שייר (1983–1987). ב-1987 קיבל את תואר האצולה "לורד לימי חייו".
ראשית חייו

פים נולד בפנפרגום לודג, ליד עיר השוק אברגווני במחוז ההיסטורי מונמאות'שייר. אביו, לסלי פים, היה גם הוא חבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת, בעוד שסבו, הכומר וולטר רות'ון פים, היה הבישוף של בומביי, שהייתה אז בשטחי הראג' הבריטי.
הוא התחנך באיטון קולג', לפני שעבר למכללת מודלין קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. במשך רוב מלחמת העולם השנייה, פים שירת בצפון אפריקה ובאיטליה כקפטן ושליש ברומח ה-9 של המלכה. הוא קיבל ציון לשבח פעמיים במהלך שירותו בכוחות המזוינים של בריטניה, עוטר בצלב הצבאי, ואת שירותו הצבאי סיים בדרגת מייג'ור. פים עסק בניהול והיה בעל קרקעות לפני שנכנס לפוליטיקה של הממלכה המאוחדת.
קריירה פוליטית

פים נכנס לפוליטיקה כחבר מועצת מחוז הירפורדשייר ב-1958. פים נבחר לפרלמנט בבחירות הביניים שנערכו ב-1961, כנציג מחוז קיימברידג'שייר. הוא ייצג מחוז זה עד 1983, ולאחר מכן ייצג את מחוז דרום-מזרח קיימברידג'שייר בשנים 1983–1987. הוא היה מצליף האופוזיציה מ-1964 ושירת תחת אדוארד הית' כמצליף הממשלה הראשי (1970–1973) וכמזכיר המדינה לענייני צפון אירלנד (1973–1974), ותחת מרגרט תאצ'ר כיהן כמזכיר ההגנה (1979–1981), מנהיג בית הנבחרים הבריטי והלורד נשיא המועצה (1981–1982). הוא מונה למזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982 לאחר התפטרותו של הלורד קרינגטון, אך פוטר על ידי מרגרט תאצ'ר ב-1983 לאחר ניצחונה השני בבחירות.
מותו

פים נפטר בסנדי שבמחוז בדפורדשייר ב-7 במרץ 2008 לאחר מאבק במחלה ממושכת, בגיל 86.
הערות שוליים

↑  British Foreign Secretaries Since 1974, עמ' 141
↑  The London Gazette
↑  Francis Pym
↑  Former foreign secretary Pym dies, באתר BBC‏, 7 במרץ 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272624105171  BIBSYS: 90218460  CiNii: DA00368380  GND: 1150447737  ISNI: 0000 0000 8459 9196  LCCN: n85091254  NDL: 00453489  NTA: 071889523  SNAC: w6fx9z22  SUDOC: 077462602  UKPARL: gzClaQUx  VIAF: 108240139   WorldCat (עם VIAF): 108240139
צד א' וצד ב'

ערך זה עוסק בשני צידי תקליטי ויניל בעלי ייעוד שונה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
צד א' וצד ב' מתייחסים לשני צדי תקליטי 7 אינץ' שעליהם יצאו סינגלים מתחילת שנות החמישים. במהלך הזמן קיבלו המושגים משמעות נוספת והתייחסו לסוג השירים שבאופן מסורתי מופיעים בכל צד: בצד א' מופיע השיר שהיוצר מוציא ומקווה שיהפוך ללהיט ויזכה להשמעות רבות ברדיו (ובהמשך להקרנת הווידאו קליפ בערוצי המוזיקה) ובצד ב' מופיעים שירים משניים יותר אך בעלי ערך אומנותי רב יותר.
היסטוריה

במחצית הראשונה של המאה העשרים, כשעוד השתמשו בתקליטי "שלאק" 78 סל"ד, המושגים צד א' וצד ב' התייחסו רק לפן הפיזי של הסינגל. התקליטים היו מגיעים לתחנות הרדיו והשדרנים היו מנגנים את השירים משני הצדדים ללא הבחנה. בתחילת שנות החמישים, עם המצאתם של תקליטי ה"ויניל" 45 סל"ד, הופיעו הסינגלים הראשונים. בתחילה חברות התקליטים היו שמות בכל צד שיר אחד בצורה אקראית. כך נוצר לעיתים מצב שבו יצאו סינגלים ששני השירים שהופיעו על גבי שני צדיהם הפכו ללהיטים.
במהלך השנים, עם התבססותם של תקליטי ה"ויניל" כמדיה המקובלת להפצת מוזיקה, הופיעו אלבומי המוזיקה הראשונים. מאז נהוג שבמקביל להוצאת אלבום מוזיקה חדש ובמהלך מספר חודשים אחריו מוציאים מספר סינגלים, בדרך כלל שלושה או ארבעה סינגלים במרווח של חודשיים-שלושה אחד מהשני. על גבי כל סינגל הופיע על צד א' שיר מהאלבום שנועד להיות להיט. לעומת זאת, על צד ב' היה שיר שלא נכנס לאלבום, קטע אינסטרומנטלי, או שיר שלא התאים להשמעה ברדיו.
עם התחלת השימוש בקלטות שמע ואחר כך בתקליטורים, ההבחנה הטכנית בין צד א' וצד ב' הפכה לחסרת משמעות. בתחילה עוד יצאו קלטות כסינגלים במתכונת של תקליטים (שיר אחד בכל צד), אך בהמשך שיטת ה"מַקְסִי-סִינְגֶל" (סינגל שמכיל שלושה-ארבעה שירים ולא שניים) הפכה למקובלת יותר, והשימוש בהן כ"סינגל" רגיל נעלם מן התעשייה. בתחילת שנות התשעים התקליטור הפך לתקן המדיה הסטנדרטי להפצת מוזיקה. מאחר שלתקליטור אין צדדים, המושגים הטכניים צד א' וצד ב' נעלמו. אמנם עדיין מפיצים סינגלים על-גבי תקליטים, אך בקנה מידה מצומצם, ואופן הפצה זה נועד בעיקר למעריצים או לתקליטנים. עם הופעתן של ההורדות החוקיות והזרמת המדיה, הסינגל הלך ונעלם מבחינה פיזית. למרות זאת, המונח צד ב' שימש זמן רב את האמנים ואת מפיצי המוזיקה כשם כולל לכל קטעי הבונוס שמצורפים לשיר העיקרי.
משמעותו של צד ב'

מאז הופעת אלבומי המוזיקה, נוצר הצורך לספק לסינגלים ערך מוסף. כך, למעשה, קיבל צד ב' את המשמעות האמנותית שלו. לרוב הוא היה אחד מהבאים:
גרסה שונה של צד א' (למשל גרסה אינסטרומנטלית או "רמיקס")
שיר נוסף מאותו אלבום שלא התאים להיות צד א'
שיר שלא נחשב טוב מספיק בשביל האלבום
שיר שלא התאים מבחינה סגנונית-אמנותית לאלבום
שיר שלא הושלם לפני הפצת האלבום
מאחר ששני הצדדים של הסינגל מתחלקים שווה בשווה בתמלוגים, יוצרים ניסו להכניס את שריהם לצד ב' של אמן פופולרי, ובכך למעשה מרוויחים כסף ופרסום מהפופולריות של צד א'. לעיתים רחוקות קורה שצד ב' הופך להיות הלהיט ולא צד א'. מצב זה התרחש בעיקר כששדרני הרדיו העדיפו את צד ב' על פני צד א' והעדיפו להשמיע אותו. לעיתים עוד יותר רחוקות קורה מצב בו שני השירים באיכות גבוהה והסינגל יוצא כאשר על גביו שני להיטים פוטנציאליים. כזה נקרא "צד א' כפול". במקרה הזה לשני השירים מצולם "וידאו-קליפ" ושניהם מנוגנים ברדיו. לעיתים יותר נדירות אמנים מוציאים "צד א' משולש" ועליו שלושה להיטים פוטנציאליים. תופעה זו גררה אחריה תופעה נגדית והומוריסטית של הוצאת צד ב' כפול. בנוסף, לעיתים אמנים מוציאים שירים כ"צד ב'" ובהמשך מקליטים אותם מחדש או עושים להם "רמיקס" חדש, ומפיצים אותם כרצועה באלבום ואף כצד א'.
סוגי חומרים מוזיקליים משניים שאינם צד ב'

שירים שהופיעו כצד ב' שונים משירים אחרים של אמנים שלא הופיעו על גבי אלבום, כמו חומרים שטרם יצאו לאור. שירים אלו לא נועדו להופיע באלבומים או בסינגלים. בנוסף לשירים אלו, ישנם שירים שנחתכו בעריכת האלבום, שגם הם, בניגוד לשירי "צד ב'", לא זוכים לצאת לאור. בנוסף לאלו, ישנם שירי ה"דמו" (הדגמה) הקלטות מוקדמות של שירים שזכו בהמשך לעיבוד מחודש והוצאה על גבי אלבום או סינגל. כל השירים האלו הופכים לנדירים ובגדר "פריט אספנות" עבור המעריצים.
לעיתים חברות התקליטים מוציאות אלבומים ישנים במהדורות חדשות ועל-מנת להפוך אותן לאטרקטיביות יותר הן מוסיפות להן את אותם שירים והקלטות שלא יצאו לאור בעבר. במקרים מסוימים אמנים מוציאים אוספים המורכבים אך ורק משירי צד ב' וחומרים נדירים שלא ראו אור בעבר. אוספים אלו מכוונים בעיקר לקהל המעריצים שלהם ולא נועדו להיות פופולריים בקרב הקהל הרחב.
צאיחונג

| צאיחונג |
| --- | --- |
  איור ושלד של צאיחונג
תקופה
יורה תיכון, 161 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנכיאורניטיים
סוג:: צאיחונג
מין:: Caihong juji
שם מדעי
 Caihong ‏הו ועמיתים, 2018

בהשוואה לאדם
צָאיחוֹנג (שם מדעי: Caihong, מסינית: "קשת בענן") הוא סוג נכחד של דינוזאור זעיר מענף אביאלאה, שחי בתקופת היורה התיכון כ-161 מיליון שנים לפני זמננו.
צאיחונג היה דינוזאור מנוצה, על פי חוקריו קרוב מאוד לאנכיאורניס בן-זמנו, וכן לארכאופטריקס ולעופות בני-ימינו. המאובן שלו מראה נוצות פלומה ונוצות בעלות קולמוס על זרועותיו, רגליו האחוריות וזנבו.
גילוי ותיארוך

מאובן יחיד של צאיחונג המסומן בסימון הקטלוגי PMoL-B00175 נחשף לראשונה בשנת 2014, בתצורת טיאוג'ישאן בצפונו של מחוז חביי שבסין. בדומה למאובנים רבים אחרים של דינוזאורים מנוצים מסין, הוא התגלה על ידי איכר מקומי. צוות בינלאומי של פלאונטולוגים מהרפובליקה העממית של סין, מארצות הברית ומבלגיה, בראשותו של שׂ'וּ שִׂינְג מן המכון הפלאונטולוגי של בייג'ינג חקר את המאובן ופרסם אותו בשנת 2018. השם המדעי של הסוג "צאיחונג" שפירושו בסינית מנדרינית קשת בענן, מציין את הנוצות הצבעוניות שלו, ושם המין "ג'וג'י" פירושו "רכס גדול" המציין את רכסי העצם המפותחים מעל עיניו.
לפי התיארוך המקובל בשיטה הרדיומטרית ארגון-ארגון של תצורת טיאוג'ישאן שבה התגלה המאובן, צאיחונג מתוארך לתקופת היורה התיכון לפני כ-161 מיליון שנה, קדום בכ-16 מיליון שנה מארכאופטריקס, הנחשב לעיתים קרובות לעוף הראשון.
אנטומיה ומורפולוגיה

צאיחונג הוא בין הדינוזאורים הקטנים ביותר המוכרים למדע. משקל גופו הוערך ב-475 גרם, ואורך גופו ב-40 סנטימטרים. לצאיחונג היו זרועות קצרות יחסית, כ-60% מאורך האיבר האחורי. על אף הנוצות, הצאיחונג כנראה נעדר הכושר לעוף, מה שעשוי ללמד על כך שלנוצות הצבעוניות היה תפקיד בעיקר בחיזור. אצל הצאיחונג הופיעו לראשונה באבולוציה נוצות א-סימטריות וזרועות פרופורציונליות לגוף.
בדומה לארכאופטריקס, מיקרורפטור ודינוזאורים מנוצים נוספים הקרובים לעופות, גולגולת הצאיחונג היא בעלת מעין מקור המצויד בשיניים קטנות וחדות. על הגולגולת של הצאיחונג היו גם כרבולת וגם נוצות. חוקרים מעריכים שהנוצות שהיו על הראש של הצאיחונג, כמו הנוצות על החזה ונוצות שבזנב זהרו בכל צבעי הקשת. לא ניתן היום לשחזר בצורה מדויקת את צבעוניות שהייתה לנוצות של הצאיחונג מכיוון שגוון סופי נקבע גם על ידי מיקום מרחבי של הפיגמנטים. עם זאת, בנוצות של הצאיחונג חוקרים גילו מבני ננו של פיגמנט מלנין. מבנים ננו כאלה של מלנין היו אופייניים לנוצות של ציפורים שנכחדו רק לא מזמן והיו בעלי נוצות בכל צבעי הקשת. המחקר של הפיגמנטים שנמצאו בנוצות של הצאיחונג טרם הסתיים. ייתכן וגילויים עתידיים יאפשרו לשחזר את הצבעוניות של הצאיחונג כפי שהיה בעידן היורה.
אבולוציה

ניתן לעקוב אחרי תהליכים האבולוציוניים בהתפתחות של יכולות מוטוריות ותכונות שקשורות ביכולת לעוף אצל בעלי כנף. למרות שצורת הגולגולת של צאיחונג עדיין מאוד דומה לצורת הגולגולת של יצורים שחיו באותה תקופה, הפרדה של השרירים מן השלד והתפתחות של צבעוניות בנוצות שמבוססת על פיגמנט מלנין, מציבה את צאיחונג על סקלה אבולוציונית יותר קרוב לציפורים בני ימינו מאשר שאר היצורים בעלי הכנף שחיו באותה התקופה.
ראו גם

אנכיאורניס
דינוזאורים מנוצים
הערות שוליים

↑  Hu, D.et al.(2018). "A bony-crested Jurassic dinosaur with evidence of iridescent plumage highlights complexity in early paravian evolution". Nature Communications. 9: Article number 217. doi:10.1038/s41467-017-02515-y
צד א' צד ב' (אלבום של מתי כספי)

צד א' צד ב' הוא אלבום הסולו השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא באוקטובר 1978.
הפקה

בתחילת 1978 הקליט מתי כספי אלבום שלישי, חדש, אך החליט לגנוז אותו בשל חוסר שביעות רצונו מהתוצאות. יהונתן גפן הציע לו להקליט אלבום קאברים. כספי החל בעבודה באפריל והתקליט יצא לאור באוקטובר. האלבום צד א' צד ב' מכיל שירים שהולחנו על ידי כספי למילותיהם של יהונתן גפן, אהוד מנור, דן מינסטר, שמרית אור, ירון לונדון, לאה גולדברג וכספי עצמו. האלבום כולל שירים שבוצעו והתפרסמו בעבר על ידי מבצעים אחרים, ובאלבום זה זכו לגרסה של כספי. כך, למשל, השיר "מקום לדאגה" שבוצע כבר בשנת 1975 על ידי שרה בדישי (אז פורסם בשם "יש מקום לדאגה"), השיר "זה מכבר" שבוצע על ידי אושיק לוי והשירים "עוד יבוא היום" ו"שיר היונה" שבוצעו על ידי נתנאלה.
עטיפת האלבום, הכוללת את צללית פניו של מתי כספי מביט שמאלה, עוצבה על ידי דוד טרטקובר על פי תצלום שצילם ג'ראר אלון ומשמשת כיום כאלמנט עיצובי באתר האינטרנט של מתי כספי.
שני אלבומים מאוחרים יותר של כספי התייחסו בשמם לשמו אלבום זה:
"צד נוסף" - אלבומו הרביעי של כספי שיצא בשנת 1980 והוקדש לשירי ילדים
"צד ג' צד ד'" - אלבום שיצא בשנת 1987, וגם הוא כולל גרסאות של כספי לשירים שהלחין למבצעים אחרים
אלבומו של אסף אמדורסקי, "צד א'", משנת 2011, מתייחס הן בשמו והן בעיצוב עטיפתו לאלבום "צד א' צד ב'".
רשימת השירים

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מתי כספי.
| מס' | שם | מילים | מבצע מקורי | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מקום לדאגה  | יהונתן גפן | שרה בדישי | 04:09 |
| 2. | שיר אהבה  | אהוד מנור | עפרה פוקס | 03:45 |
| 3. | בלילות הקיץ החמים  | דן מינסטר | להקת חיל התותחנים (סולנית: מלי ברונשטיין) | 03:07 |
| 4. | לא דיברנו עוד על אהבה  | אהוד מנור | סוזן ופרן (סוזן דבור ופרן אבני) | 03:27 |
| 5. | כמה שירים אפשר להמציא בכלל  | מתי כספי | מתי כספי | 04:34 |
| 6. | עוד יבוא היום  | אהוד מנור | נתנאלה | 03:30 |
| 7. | שיר היונה  | שמרית אור | נתנאלה | 04:04 |
| 8. | אליעזר בן-יהודה  | ירון לונדון | חוה אלברשטיין | 04:47 |
| 9. | זה מכבר  | לאה גולדברג | אושיק לוי | 03:49 |
| 10. | דקה דומיה  | יהונתן גפן | יוסי בנאי | 03:08 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 38:20 |
קרדיטים

מתי כספי - שירה, גיטרה בס, תופים, כלי הקשה, קלידים
חיים רומנו - גיטרות
שם טוב לוי - חליל
פטר ורטהיימר - סקסופון
מורטון קם - סקסופון
התזמורת הפילהרמונית הישראלית - כלי נשיפה וכלי מיתר
טומי פרידמן - טכנאי הקלטה
צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  עיטור צבאי
 זכאות:  חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  2 ביולי 1926
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  לגיון ההצטיינות
 עיטור נמוך יותר:  מדליית החייל, מדליית הצי וחיל הנחתים, מדליית חייל חיל האוויר, מדליית משמר החופים
צלב התעופה המצוינת  הוא עיטור צבאי המוענק לקצין או חייל בשירות סדיר של הכוחות המזוינים של ארצות הברית על הצטיינות בתמיכה בפעילות מבצעית על ידי "מעשי גבורה או הישגים בולטים במהלך טיסה החל מ-11 בנובמבר 1918."
העיטור הוענק לראשונה ב-2 במאי 1927, על ידי הנשיא קלווין קולידג' בשם הסנאט לעשרה אנשי צוות אוויר שהשתתפו בטיסה מחוף לחוף של צבא ארצות הברית שנמשכה מ-21 בדצמבר 1926 ועד 2 במאי 1927.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיטור הוענק על פי קריטריונים שונים מזירה לזירה. לדוגמה, בזירה הפאסיפית העיטור הוענק לקצינים בלבד, בזירה האירופאית העיטור הוענק לאיש צוות הבודד ששרד ממפציץ שהופל עם סיום הסבב המבצעי שלו. כמו כן חיילי צבאות אחרים ששירתו יחד עם כוחות אמריקאים ומדריכי טיסה שהראו גבורה יוצאת דופן זכאים היו לקבל את המדליה. במלחמה זו פרנציס גברסקי קיבל 13 עיטורי צלב התעופה המצוינת, המספר הגבוה ביותר שניתן לאדם אחד במלחמה זאת.
צבע מים

צבעי מים
צבע מים (בלועזית: אַקוָורֶל) הוא צבע לציור המורכב מפיגמנטי צביעה, מים וגומי ערבי לעיבוי וייבוש.
אופן הציור בצבעי מים

צבעי מים ניתנים לשימוש על מצעי ציור רבים, ביניהם קרטון, בד, קיר ועוד, אך לרוב מצוירים על גבי נייר עבה ומותאם במיוחד לספיגה, הקרוי נייר אקוורל (אנ'). צבעי מים מגיעים לצרכן בשני אופנים: צלוחיות ושפופרות. הצלוחיות מכילות תיבה קטנה של צבע מים מיובש, שניתן להמיסו במגע עם מים, והשפופרות מכילות צבע מים לח, שניתן לדללו במים או למרחו ישירות.
צבעי מים מתייבשים במהירות על הדף לשכבה שקופה למחצה (בהתאם למידת הדילול של הצבע בעת המריחה) וניתן לעבוד עליהם בשכבות, כמו גם להרטיב את הדף על מנת ליצור מחיקה של שכבה או פיזור שונה לשכבת צבע.
שימוש בצבעי מים מאפשר רמות שקיפות שונות, החל מצבעים כמעט שקופים ועד אטימות מוחלטת. פעמים רבות נדרשת עבודה במספר שכבות על מנת להגיע למורכבות של צבע וטקסטורה. לפיכך, נדרשת מיומנות בעבודה עמם. הצבעים מתאימים לעבודות אמנות מופשטת באותה מידה שהם יכולים לשמש לעבודות היפר ריאליסטיות ומדויקות.
טכניקות ציור שונות

בטכניקת הציור בצבעי מים, מתחיל הצייר לרשום בעזרת צבע בהיר ומדולל במים ובהדרגה הוא מוסיף שכבות כהות ומדוללות פחות. זאת מכיוון שטיבם החצי-שקוף של צבעי המים אינו מאפשר בנוחות להבהיר את הגוון, ושכבה נוספת תכהה תמיד את זו שמתחתיה. בנוסף, הנייר וצבעו מהווים אלמנט מכריע בציור, כיוון שהוא משתקף דרך שכבות הצבע. בציורים רבים מהווה הנייר הבהיר תחליף לפיגמנט הלבן שאינו נמצא בדרך כלל בשימוש בעת ציור בצבעי מים. הציור נעשה בעזרת מכחולים בעלי סיבים רכים מאוד הקרויים מכחולי צובל, או מכחולים מסיבים סינתטיים אחרים. קיימים גם צבעי מים אטומים, הקרויים גואש, שטכניקת השימוש בהם דומה לציור בצבעי שמן או אקריליק.
ציור בחיק הטבע

צבעי מים נחשבים למדיום פופולרי לציור בחיק הטבע, היות שהם דורשים מעט הכנות מוקדמות, יחסית לשיטות ציור כגון צבעי שמן. בהתאם, כמעט לכל מותג של צבעי מים יש גרסה ניידת, שהיא קופסה ובה סדרת צלוחיות ומגש ערבוב, או סדרת שפופרות קטנות. ניתן לפיכך לצייר בנוחות בצבעי מים בנסיעות ארוכות, כמו גם בחנייה ארעית בחיק הטבע. כצבעים מהירי ייבוש, קל לעבוד בשכבות מהירות ואקספרסיביות וללכוד על הדף מצבים משתנים כגון חיות בר ומזג אוויר. רבים מבני האצולה האנגלים ציירו בצבעים אלה באופן זה.
שימור ציורים בצבעי מים

אחת הבעיות העיקריות עם צבעי מים היא המסיסות במים. גם כשהצבע יבש, מגע עם מים ימוסס אותו מחדש, וכך רסס אקראי עלול להרוס לחלוטין ציור בצבעי מים. מגע עם אוויר לח יכול אף הוא לשנות את הגוונים על הדף. על מנת לשמור על ציור בצבעי מים לאורך זמן, יש להשתמש בנייר בעל יכולת שימור, ולמסגר את הציור הגמור תחת זכוכית אטומה.
ראו גם

עיפרון מסיס במים
ירושלים, שער החבשים
חיפה, הטכניון
לוח צבעים
ציור בצבעי מים
ציור של חיק הטבע בצבעי מים ועיפרון על נייר
פלואורסצנצית קרני רנטגן

ספקטרומטר פלואורסצנטי באמצעות קרני רנטגן של חברת פיליפס PW1606
פלואורסצנצית קרני רנטגן (XRF) היא פליטה של קרני רנטגן מחומר לאחר שעורר באמצעות קרני רנטגן באנרגיה גבוהה או קרני גמא. התופעה נמצאת בשימוש נרחב לניתוח אלמנטים וכימיה אנליטית, במיוחד באפיון של מתכות, זכוכית, קרמיקה וחומרי בניין, ולמחקר בתחומי הגאוכימיה, זיהוי פלילי, ארכאולוגיה וחפצי אמנות כגון ציורים
.
עקרון פיזיקלי

כאשר חומרים נחשפים לקרני רנטגן באורך גל קצר או לקרני גמא, עלול להתבצע יינון של האטומים המרכיבים אותם. יינון הוא עירור או פליטה של אלקטרונים (אחד או יותר) מהאטום, ועלול להתרחש אם האטום נחשף לקרינה באנרגיה הגדולה מאנרגיית היינון שלו. קרני רנטגן וגמא עשויים להיות אנרגטיים מספיק כדי לערר אלקטרונים מהמסלולים הפנימיים של האטום. ככלל, ככל שאורביטל הוא "גבוה" יותר, כך האנרגיה שלו גבוהה יותר. עירור אלקטרון הופך את המבנה האלקטרוני של האטום ללא יציב, ואלקטרונים במסלולים גבוהים יותר "נופלים" למסלול נמוך-אנרגיה כדי למלא את החור שנותר מאחור. בדעיכה, אנרגיה משתחררת בצורה של פוטון, אשר האנרגיה שלו שווה להפרש האנרגיה של שני האורביטלים (המסלולים) המעורבים בתהליך. לפיכך, החומר פולט קרינה, שיש לה אנרגיה אופיינית בהתאם למסלולים האלקטרוניים באטומים שעוררו. המונח "פלואורסצנציה" מוחל על תופעות בהן קליטת קרינה של אנרגיה ספציפית מביאה לפליטה מחודשת של קרינה של אנרגיה אחרת (בדרך כלל נמוכה יותר).
עקרון פיזיקלי > פליטה רדיאטיבית אופיינית

לכל יסוד מסלולים אלקטרוניים בעלי אנרגיה אופיינית. בעקבות יינון אלקטרון באורביטל פנימי על ידי פוטון המסופק על ידי מקור קרינה, אלקטרון מאורביטל חיצוני דועך למקומו. ישנו מספר סופי של דרכים בהן הדבר עלול לקרות, כפי שמוצג באיור 1. המעברים העיקריים מקבלים שמות: מעבר L → K נקרא באופן מסורתי K α, מעבר M → K נקרא K β, מעבר M → L נקרא L α, וכן הלאה. כל אחד ממעברים אלה מניב פוטון פלואורסצנטי בעל אנרגיה אופיינית השווה להפרש האנרגיה במסלול הראשוני והאחרון. ניתן לחשב את אורך הגל של קרינת פלואורסצנט זו מתוך חוק פלאנק:
ניתן לנתח את הקרינה הפלואורסצנצית על ידי מיון האנרגיות של הפוטונים או על ידי הפרדת אורכי הגל של הקרינה. לאחר המיון, עוצמתה של כל קרינה אופיינית תקושר ישירות לכמות של כל יסוד בחומר. זהו בסיס לטכניקה חיונית בכימיה אנליטית. איור 2 מציג את הצורה האופיינית של קווי הספקטרום הפלואורסצנציים החדים המתקבלים (ראו חוק מוזלי).
עקרון פיזיקלי > מקורות קרינה

על מנת לעורר את האטומים נדרש מקור קרינה עם אנרגיה מספקת להוצאת אלקטרונים באורביטלים פנימיים. נעשה שימוש במחוללי רנטגן באנרגיות עבודה של 20–60 קילו וולט, המאפשרים עירור של מגוון רחב של אטומים.
לחלופין, ניתן להשתמש במקורות קרני גמא ללא צורך באספקת חשמל משוכללת, מה שמאפשר שימוש קל יותר במכשירים קטנים וניידים.
כאשר מקור האנרגיה הוא סינכרוטרון, או שקרני הרנטגן ממוקדים אופטית, אלומת הרנטגן יכולה להיות קטנה ואינטנסיבית מאוד. כתוצאה מכך ניתן לקבל מידע אטומי ברזולוציה תת-מיקרונית.
אנליזה כימית

השימוש בקרן רנטגן לעירור קרינה פלואורסצנצית מהמדגם הוצע לראשונה על ידי גלוקר ושרייבר בשנת 1928. כיום, השיטה משמשת כטכניקה אנליטית לא הרסנית, וככלי לבקרת תהליכים תעשייתי. באופן עקרוני, היסוד הקל ביותר שניתן לנתח הוא בריליום (Z = 4), אך בשל מגבלות אינסטרומנטליות ונצילות רנטגן נמוכה עבור יסודות קלים, לעיתים קשה לכמת יסודות קלים יותר מנתרן (Z = 11), אלא אם כן מתבצעים תיקוני רקע ותיקונים מקיפים בין-אלמנטים.
שימושים

מכיוון שגודל הקרן (גם אם מקולמטת) גדול באופן יחסי, ומכיוון שנפח האינטראקציה של הקרן עם הדוגמה יחסית גדול, אנליזת פלואורסצנצית קרני רנטגן היא שיטה נפחית עבור דוגמאות בעלות בעלות ממדים מילימטריים ומעלה. בהמשך ובהתאם לכך, השיטה בעלת מהימנות גבוהה עבור דגמים גדולים מכיוון שנותנת מידע נפחי-סטטיסטי (הדגימה היא על פני שטח גדול).
אנליזת קרני רנטגן משמשת לאפיון כימי לצורך קבלת מידע ראשוני עבור הרכב היסודות של חומרים, בתעשיית המתכות והקרמיקות על מנת לאמוד את טיב החומר (וכן לצורך מחזור של מתכות), מחצבים של מתכות נדירות ומינרלים, ועוד.
הערות שוליים

↑  X-Ray Fluorescence at ColourLex
↑  Pessanha, Sofia; Queralt, Ignasi; Carvalho, Maria Luísa; Sampaio, Jorge Miguel (1 באוקטובר 2019). "Determination of gold leaf thickness using X-ray fluorescence spectrometry: Accuracy comparison using analytical methodology and Monte Carlo simulations". Applied Radiation and Isotopes (באנגלית). 152: 6–10. doi:10.1016/j.apradiso.2019.06.014. ISSN 0969-8043. PMID 31203095. {{cite journal}}:  (עזרה)and murals
↑  Glocker, R., and Schreiber, H., Annalen der Physik., 85, (1928), p. 1089
איור 1: פיזיקה של קרינת רנטגן בייצוג סכמטי.
איור 2: ספקטרום XRF אופייני
אנליזה כימית באמצעות מכשיר XRF מודרני נייד (Niton XL2)
פרנץ טרושל

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1810 שפנדאו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  6 בנובמבר 1882 (בגיל 72) בון, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של בון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת בון (1849)  מוזיאון הטבע בברלין (1838–1843)  מוזיאון הטבע בברלין (1843–1849) 
 
פרנץ טרושל (בגרמנית: Franz Hermann Troschel;‏ 10 באוקטובר 1810 - 6 בנובמבר 1882) הוא זואולוג שתיאר מינים רבים של רכיכות, דגים וזוחלים.
ביוגרפיה

טרושל נולד באזור שפנדאו שבברלין. הוא למד מתמטיקה וידיעת הטבע באוניברסיטת הומבולדט של ברלין ממנה קיבל תואר שלישי בשנת 1834. בשנים 1840-1849 הוא עבד במוזיאון הטבע בברלין.
בשנת 1849 טרושל עבר לבון ומונה לפרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת בון. הוא עבד בה עד סוף חייו.
טרושל פרסם מספר ספרים בנושא חקר רכיכות, איכטיולוגיה והרפטולוגיה. מספר מינים נקראו על שמו כולל כוכב הים Evasterias troschelii, סוג של תוכינונים Chlorurus troschelii וארגמון טרושל.
בשנת 1851 הוא התקבל כחבר לאקדמיה לאופולדינה.
טרושל היה מעורב בחיים הציבוריים של בון, העיר בו התגורר רוב חייו. החל משנת 1861 הוא היה חבר מועצת העיר במשך תקופה ארוכה.
ביבליוגרפיה חלקית

System der Asteriden. Braunschweig: Friedrich Vieweg und Sohn. 1842 (עם ייוהנס מילר).
Über die Bedeutsamkeit des naturgeschichtlichen Unterrichts. Berlin 1845.
Horae ichthyologicae. Berlin 1845–49, ב-3 כרכים (עם יוהנס מילר).
Handbuch der Zoologie, מהדורות מ-3 עד 7, Berlin 1848/1853/1859/1864/1871, מהדורה שישית דיגיטלית -
Das Gebiß der Schnecken zur Begründung einer natürlichen Klassifikation. Berlin 1856–1879, שתי כרכים
עורך של Archiv für Naturgeschichte מכדך 15 (1849) עד לכרך 48 (1882).
פרנץ יוזף אמיל פישר

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1877 פרייבורג, הרייך הגרמני 
 פטירה:  1 בדצמבר 1947 (בגיל 70) מינכן, אזורי הכיבוש בגרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  Hauptfriedhof Mülheim an der Ruhr 
 השכלה:  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת פרייבורג  אוניברסיטת גיסן  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 מעסיק:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה:  מדליית וילהלם אקסנר (1936)  פרס פרזניוס (1927)  מדליית גתה לאמנות ומדעים (1939)  מדליית אמיל פישר (1927)  Carl-Engler-Medal (1935)  מדליית אוגוסט וילהלם פון הופמן (1937)  מדליית מלצ'ט 
 
פרנץ יוזף אמיל פישר (בגרמנית: Franz Joseph Emil Fischer;‏ 19 במרץ 1877 בפרייבורג אים ברייסגאו – 1 בדצמבר 1947 במינכן) היה כימאי גרמני. הוא היה המייסד והמנהל הראשון של מכון מקס פלאנק לחקר הפחם. הוא ידוע בזכות גילוי תהליך פישר-טרופש (אנ').
ביוגרפיה

בשנת 1925, הוא והנס טרופש גילו את תהליך פישר-טרופש. התהליך אפשר לייצר פחמימנים נוזליים מפחמן חד-חמצני ומימן עם זרז מתכת בטמפרטורות של C°‏ 150–300.
ב-1930, הוא והנס שרדר פיתחו את בדיקת פישר (אנ'), בדיקת מעבדה סטנדרטית לקביעת תפוקת השמן מפצלי שמן.
הוא הצטרף למפלגה הנאצית ב-1933, ונשאר חבר בה עד 1943.
הערות שוליים

↑  Chemist's Biographies, web.archive.org, ‏2017-07-08
↑  The return of a classic to fuel production, www.mpg.de (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810633546105606  BnF: cb106292548 (data)  GND: 116551984  ISNI: 0000 0000 4381 0426  LCCN: n91085857  NTA: 15279896X  SUDOC: 086302981  VIAF: 42591857   WorldCat (עם VIAF): 42591857
פרמטר סריג

פרמטר הסריג מתייחס למרחק הקבוע בין יחידות תא אשר מרכיבות את הסריג. יחידת תא בסריג מוגדרת על ידי 6 פרמטרים של אורך וזווית.
Unit cell definition using parallelepiped with lengths a, b, c and angles between the sides given by α,β,γ
פרמטרים של אורך

לסריגים ב-3 ממדים יש בדרך כלל 3 פרמטרים המייצגים אורך - a,b,c. 
במקרה המיוחד של מבני סריג קובי  כל הפרמטרים הם זהים שכן כל הצלעות שוות (a=b=c)ואנו מתייחסים רק ל- a. 
באופן דומה במבנים של גביש הקסגונלי, הפרמטרים a ו –b הם זהים ומייחסים רק לפרמטרים a ו-c.
על מנת לבטא את אורך פרמטר הסריג משתמשים ביחידות SI- מטר כאשר בדרך כלל מדובר בסדר גודל של אנגסטרמים (עשירית הננומטר).
פרמטרים של זווית

בנוסף לפרמטרים המציינים אורך, לכל סריג יש גם פרמטרים המציינים זוויות המגדירים אף הם את הסריג. 
מסמנים את הזוויות באותיות α,β,γ.  במקרה של סריג קובי כל הזוויות שוות ל-90 מעלות.