stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי ביג בנד
טבע > בעלי חיים > חסרי חוליות

בפארק תועדו 3,600 מינים של חסרי חוליות והמספר עדיין גדל משום שמדי שנה מתגלים מינים נוספים. בין חסרי החוליות הנפוצים: עקרבים (Scorpiones) רב-רגליים (Diplopoda) שפיריות (Odonata), פרפרים (Lepidoptera) וחגבים (Orthoptera).
בפארק שוכנים מעל ל-160 מינים של פרפרים. בין הנפוצים בהם: המין הקרוי באנגלית Gulf Fritillary‏ (Agraulis vanillae) שממשפחת הנימפתיים, מין של זנב סנונית הקרוי באנגלית Pipevine swallowtail‏ (Battus philenor) ממשפחת הצבעוניים, נימפית הסרפד, והמין המכונה Southern dogface‏ (Zerene cesonia) מהמשפחה Pieridae. דנאית מלכותית עוברת בנדידתה דרך הפארק דרומה למקסיקו בסתיו, ובחזרתה צפונה באביב. בתחומי הפארק נתגלו 7 מינים של פרפרים ייחודים בארצות הברית דוגמת Chisos Banded Skipper,‏ (Autochton cincta). בנוסף יש בפארק מינים רבים של עשים. בהם בולט עש היוקה (עשים מהמשפחה Prodoxidae) המקיים סימביוזה עם צמח היוקה.
חרקים בולטים אחרים הם: שפיריות, מיני החיפושיות המכונים whirligig beetle ממשפחת הסביבתיים (Gyrinidae) הצדים את טרפם במים, ופשפשי מים ממשפחת החותרניים, דבורים (הן דבורת הדבש והן בומבוס), מושית השבע המתלהקת באלפים על פסגת אמורי, צרעות עכבישים מהסוג Pepsis, המשתקת באמצעות עקיצת ארס עכבישים ממשפחת הפרווניתיים המכונה טרנטולה, על מנת שישמשו מזון לזחליה, וחגבים. יש בשטח הפארק כ-115 מיני חגבים וחרגולים. בולטים בהם החגב הגדול (עד כ-8 סנטימטרים) והארסי למחצה המכונה Lubber grasshopper‏ (Romalea guttata), והחגב הקטן השחור בעל הכנפיים האדומות המכונה Red-winged grasshopper‏ (Arphia pseudonietana).
עקרב מדברי שעיר (Hadrurus arizonensis)
(Pipevine swallowtail (Battus philenor
דנאית מלכותית
(Lubber grasshopper (Romalea guttata
טבע > בעלי חיים > דגים

כפארק שמרביתו מדבר יש מקומות מעטים בהם חיים דגים. הנהר ריו גראנדה, ושני יובליו הטורנייו (Tornillo) והטרלינגואה (Terlingua) הם המקומות היחידים בהם יש דגים. הדגים הנפוצים ביותר בפארק הם שפמנונים שהם דגים גדולים למדי, אבל מרבית 40 מיני הדגים בפארק הם בגודל של דגי רקק. אחד מהמפורסמים בהם הוא מין של גמבוזיה, "הגמבוזיה של הביג בנד" (Gambusia Gaigei), מין בסכנת הכחדה שכל תחום תפוצתו העולמית היא בריכה קטנה המוזנת על ידי מעיין בסמוך לכפר ריו גראנדה. זהו התחום הגאוגרפי הקטן ביותר בעולם למין ידוע של בעל חוליות. בעבר היו בריו גראנדה מיני דגים נוספים, דוגמת מין הצלופח Anguilla rostrata ומין החדקן Acipenser oxyrhynchus, אבל סכרים שנבנו במעלה ובמורד הזרם מנעו מהדגים את ההגעה לים על מנת להתרבות, ודגים אלו נכחדו מהנהר.
טבע > בעלי חיים > דו-חיים

דו-חיים חיים במים, ולכן מקובל להניח שמדבריות הן סביבה ענייה בדו-חיים. למרות זאת יש בפארק שנים עשר מינים של דו-חיים. לאורך גדות הריו גראנדה ניתן לפגוש ולשמוע בלילות הקיץ החמים את מין הצפרדע המכונה באנגלית Leopard Frog, ואת מין הקרפדה המכונה באנגלית Red-spotted toad‏ (Bufo punctatus). המין המעניין ביותר השוכן בפארק הביג בנד הוא מין הקרפדה המכונה באנגלית American spadefoot toad‏ (Scaphiopus). קרפדה זו חיה מרבית השנה כשהיא קבורה עמוק מתחת לקרקע המדברית החמה כשהיא עטופה במעטה ג'לטיני רירי שמונע התאדות. כשהקרפדה שומעת סופת גשם קיצית מעליה היא חופרת את דרכה החוצה; מוצאת את דרכה לשלולית הקרובה; שרה על מנת למצוא בן זוג; מזדווגת ומטילה ביצים. הראשונים מתפתחים תוך שבועיים למבוגרים, לפני שהשלולית מתאדה בחום הקיץ, ואז מתחפרים באדמה בעזרת גידול מיוחד על רגליהם שנתן לסוג את השם באנגלית שפירושו "רגל את".
טבע > בעלי חיים > זוחלים

הסביבה המדברית של הפארק אידיאלית לזוחלים ונמצאו בו 31 מינים של נחשים, 22 מינים של לטאות ושבעה מינים של צבים. הנחש הנפוץ ביותר בפארק זעמן השוט והנחש הגדול ביותר נחש גופר. כשהוא מאוים מחקה נחש זה התנהגות של עכסן כשהוא מכשכש בזנבו. נחשים נוספים כוללים את הסוג המכונה באנגלית Patchnose snakes‏ (Salvadora) ונחש בירית. הלטאות הנפוצות הן מהמין הקרוי באנגלית Whiptail lizard ממשפחת טגואיים (Teiidae), ומהסוגים הקרויים באנגלית Earless lizard‏ (Cophosaurus ו-Holbrookia) ו-Spiny lizard‏ (Sceloporus) ממשפחת לטאות מקרינות (Phrynosomatidae). המינים הגדולים ביותר השוכנים בפארק הם לטאות מהסוגים הקרויים באנגלית Collared lizard‏ (Crotaphytus)‏ ו-Leopard lizard‏ (Gambelia) מהמשפחה לטאות קולר, שאורכם עולה על 30 סנטימטר. לטאה נדירה יחסית בפארק היא לטאה מקורננת טקסנית, אם כי הלטאה הגדולה ביותר ממין זה שתועדה מעולם נתגלתה בשטח הפארק הלאומי ביג בנד. התזונה של לטאה זו מבוססת בעיקר על מינים של נמלת קציר אמריקנית (Pogonomyrmex) וזו חיה על זרעים של עשב. בעבר, כשהאזור היה מכוסה ערבות דשא, הייתה תפוצת לטאה זו נרחבת יותר והיא הצטמצמה כיום לאזורים בודדים.
יש מעט מקומות לחים שבהם ניתן למצוא צבים בשטח הפארק, אם כי בעונה הגשומה ניתן לפגוש במדבר בצבים הנודדים בין אתרים לחים. באזור הנהר ריו גראנדה המין הנפוץ ביותר קרוי באנגלית Big Bend slider‏ (Trachemys gaigeae) ממשפחת צבים ביצתיים (Emydidae). הוא נתגלה לראשונה בשטח הפארק ב-1928, ומכאן שמו באנגלית. מינים נוספים הם צב רך קוצני ממשפחת צבים רכים וה-Yellow mud turtle‏ (Kinosternon flavescens) ממשפחת צבים מבאישים (Kinosternidae).
(American spadefoot toad (Scaphiopus
נחש גופר פסיפי מתת-מין (Bullsnake (Pituophis catenifer sayi
לטאה מקורננת טקסנית
(Big Bend slider (Trachemys gaigeae
טבע > בעלי חיים > עופות

מגוון אזורי הצמחייה בפארק הנובע ממגוון הסביבות: הרים, מדבר ונהר, מאפשר בתי גידול ל-450 מיני עופות קבועים וחולפים שתועדו בפארק. הפארק נודע בשל המינים המיוחדים השוהים בפארק בעונות שונות של השנה, והשוכנים רק בתחומי הרי צ'יסוס או רק לאורך הגבול עם מקסיקו בין טקסס לאריזונה. בנובמבר 1991 נצפתה בתחומי הפארק לראשונה בארצות הברית ציפור השיר המכונה Northern Tufted Flycatcher‏ (Mitrephanes phaeocercus), מין מאמריקה המרכזית.
בין אפריל לספטמבר מקנן ביערות של הרי צ'יסוס מין נדיר בארצות הברית של סבכי העולם החדש הקרוי באנגלית Colima warbler‏ (Oreothlypis crissalis) ותופעה זו מביאה צפרים מרחבי ארצות הברית לפארק. מין נדיר נוסף השוכן באזור זה קרוי באנגלית Mexican jay‏ (Aphelocoma wollweberi) ושייך למשפחת העורביים. עופות מקננים נוספים בהרים הם מין של יונה אמריקאית הקרוי באנגלית Band-tailed pigeon‏ (Patagioenas fasciata), מין של סיס לבן גרון הקרוי באנגלית White-throated swift‏ (Aeronautes saxatalis) ומין של נקר הקרוי באנגלית Acorn woodpecker‏ (Melanerpes formicivorus). דורסי יום נפוצים הם: קתרטס תרנגולי, עיט זהוב ועקב מפוספס זנב (Buteo albonotatus). דורסי לילה נפוצים הם: ינשוף צווחן מערבי (Megascops kennicottii), מין ינשוף הקרוי באנגלית Flammulated owl‏ (Psiloscops flammeolus) ומין של תחמס הקרוי באנגלית Mexican Whip-poor-will‏ (Antrostomus arizonae).
מתחת ליערות ההרריים מצויים ערבות דשא וסבך שיחים מדברי. באזורים אלו מקננים: מין ממשפחת החקייניים הקרוי באנגלית Crissal thrasher‏ (Toxostoma crissale), מין ממשפחת הגיבתוניים הקרוי באנגלית Black-chinned sparrow‏ (Spizella atrogularis) ומינים נדירים בארצות הברית דוגמת ציפורי השיר Vireo atricapilla (באנגלית Black-capped vireo)‏, Vireo vicinior (באנגלית Gray vireo) ו-Passerina versicolor (באנגלית Varied bunting).
סבכי השיחים של מדבר צ'יוואווה מתפשטים עד למקומות הנמוכים ביותר בפארק. בנהר, או באחד מהמעיינות המפוזרים ברחבי המדבר, ניתן למצוא בית גידול נוסף וקבוצה שונה של עופות מקננים. חורשות מעטות של עצי צפצפה, אשל וערבה גדלים במקומות שהנהר אינו עובר בקניונים ומשמשים אתרי קינון לעופות ייחודים דוגמת ברווז מקסיקני (Anas diazi) וקוליברי לוציפר (Calothorax lucifer), ולעופות רבים נוספים דוגמת יונה לבנת-כנף, מין קוקייה קוקייה צהובת-מקור (Coccyzus americanus), ינשוף שדוני, מין נקר הקרוי באנגלית Ladder-backed woodpecker‏ (Picoides scalaris) ומין פזאי הקרוי באנגלית Orchard oriole‏ (Icterus spurius).
עיט זהוב
(Mexican jay (Aphelocoma wollweberi
ינשוף שדוני
פזאי מהמין Icterus spurius
טבע > בעלי חיים > יונקים

הפארק הוא ביתם של 75 מינים של יונקים. מתוכם כ-20 מינים של עטלפים, בהם המין זיזף חוטמני גדול (Leptonycteris nivalis) שאיננו מצוי בשום מקום אחר בארצות הברית. טורפים מיוצגים על ידי דוב שחור אמריקני, המצוי בעיקר בהרים, זאב ערבות, שועל מצוי ופומת ההרים. מדי שנה מדווחים כ-150 מקרים של היתקלויות עם פומה, למרות העובדה שברחבי הפארק שוכנים לא יותר מכעשרים פרטים של פומות. אוכלי-צמחים גדולים כוללים את אייל פרדי שחור-זנב, אייל פרדי לבן-זנב ופקארי מגוון. יונקים קטנים כוללים ארנבת שחורת-זנב ועכבר קנגורו (Dipodomys).
מדינת טקסס דחתה תוכניות לקלוט מחדש את הזאב המקסיקני (Canis lupus baileyi) בשטח הפארק הלאומי ביג בנד בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20. דחיית התוכנית לקליטת הזאבים בשטח הפארק נבעה בין השאר מהטענה שאין בשטח הפארק מספיק טרף פוטנציאלי דוגמת איילים ופקארי, על מנת לאפשר אוכלוסייה בת קיימא של זאבים.
פקארי מגוון
דוב שחור אמריקני
אייל פרדי לבן-זנב
פומה
הפארק כיום > ניהול

הפארק הלאומי ביג בנד מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, יחידה במחלקת הפנים של ארצות הברית. תקציב היחידה השנתי היה 2.924 מיליארד דולר בשנת 2009 והיא אחראית על ניהול אזורים מוגנים בשטח כולל של מעל ל-340,000 קמ"ר.
תפקידו של שירות הפארקים הלאומיים הוא לשמר ולהגן על משאבי טבע ותרבות. בית הנבחרים של ארצות הברית העניק לשירות את התואר "סוכנות פדרלית" עם אשרור "חוק שירות הפארקים הלאומיים" (National Park Service Organic Act) ב-25 באוגוסט 1916. על פי החוק מטרת השירות היא לקדם ולהסדיר את השימוש בפארקים הלאומיים במטרה להגן על הנוף הטבעי, על בעלי החיים ועל האתרים ההיסטוריים ולהשאירם שלמים למען הדורות הבאים. בתחומי הפארקים אסורים הציד, כריית המחצבים וכריתת העצים, כמו גם ליקוט של משאבים טבעיים ותרבותיים. כמו כן אסור לחפש נפט וגז או לנצל משאבים אלו.
בשנת 2009 הפעילו את הפארק הלאומי ביג בנד כ-100 עובדים קבועים וכ-60 עובדים עונתיים. תקציב הפארק משמש לתשלום משכורות לצוות המתפעל את הפארק ולשיקום ושיפור דרכים ומבנים בו. אנשי הצוות אחראים על קבלת המבקרים בפארק והדרכתם, בין השאר באמצעות שילוט ברחבי הפארק. הם גם עוקבים מקרוב אחר ההתפתחות של אוכלוסיות של מינים בסכנה. בנוסף הם גם אחראים על תחזוקת ושיפוץ התשתית והבניינים ההיסטוריים.
הפארק כיום > תיירות

הפארק הלאומי ביג בנד הוא אחד הפארקים הלאומיים הגדולים ביותר, המרוחקים ביותר, והכי פחות מתוירים ב-48 המדינות היבשתיות הרצופות של ארצות הברית. ב-2008 ביקרו בפארק 364,876 מבקרים, שיא המבקרים השנתי עד אז היה 400,945 ב-2005.
האטרקציות העיקריות הן מסלולי ההליכה הרגליים ומסלולי הטרקים. בולטים בהם "שביל הארובות" (Chimneys Trail), העובר דרך תצורות סלעים מעניינות במדבר, "שביל מארפו וגה" (Marufo Vega trail), מסלול מעגלי העובר דרך קניונים נופיים בדרך הלוך וחזור מהריו גראנדה, ו"שביל הלולאה של ההרים החיצוניים" (Outer Mountain Loop trail). שביל אחרון זה מתחיל באגן צ'יסוס (Chisos Basin) מטפס גבוה להרי צ'יסוס, יורד למדבר לאורך שביל דודסון (Dodson Trail), ואז חוזר לאגן צ'יסוס, תוך השלמת מסלול מעגלי באורך של כ-50 קילומטרים. אתרים בולטים נוספים בתחומי הפארק כוללים את קניון סנטה אלנה, גבעות גרייפווין (Grapevine Hills – גבעות הגפן) ו"אוזני הפרד" (Mule Ears), שני מגדלי אבן מרשימים בלב המדבר. הסיורים בפארק נעשים בעזרת מדריכי טרקים מקצועיים.
ב-2012 הכריזה האגודה הבינלאומית של שמים אפלים (International Dark-Sky Association) על הפארק כ"פארק בינלאומי של שמים אפלים" ("International Dark Sky Park"), אחד מתוך עשרה מקומות בלבד על פני כדור הארץ המאושרים לצפייה בכוכבים בשמים אפלים. בנוסף, הכירה האגודה בפארק כאתר שבו נמדדו השמים האפלים ביותר בכל 48 המדינות הרצופות יבשתית של ארצות הברית. בלילות רבים יכולים המבקרים בפארק להביט בשמי הלילה על מנת לצפות באלפי כוכבים, כוכבי לכת בהירים והתוואי הברור של רצועת שביל החלב. בלילות חסרי ירח ניתן לראות בפארק אסטרונומים, מקצוענים וחובבים, צופים בכוכבים באמצעות טלסקופים ניידים.
צפרות היא פעילות פופולרית נוספת. כאמור תועדו בפארק יותר מ-450 מיני עופות. מינים רבים חולפים בפארק במהלך נדידתם.
צפייה במאובנים - בפארק יש מבנה עם תערוכת מאובנים חדשה יחסית, שבגלל בידודו תוכנן כך שניתן להפעילו ללא צורך בחיבור לחשמל וללא צוות.
הפארק מנהל 190 קילומטרים של הריו גראנדה לשם פעילות נופש. בנוסף אחראי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית על שמירת הטבע בקטע נוסף של הנהר שהוכרז כנהר פראי ונופי לאומי הקרוי Rio Grande Wild and Scenic River במורד הזרם, ובסך הכול 394 קילומטרים לאורך הנהר. יש מפעילי סירות מקצועיים המספקים שירותי סיור בנהר. ניתן לשכור סירות לשימוש אישי אבל נדרש רישיון לשם כך. ביוני 2009 החלה המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית, בראשי תיבות DHS, להתייחס לכל השיוטים בנהר כמסעות שיצאו וחזרו לארצות הברית, ודרשה ממשתתפים בסיור כזה לשאת מסמכי זיהוי כדוגמת דרכונים.
מבקרים חצו לעיתים קרובות את הריו גראנדה על מנת לבקר בכפר המקסיקני בוקייאס דל כרמן (Boquillas del Carmen), ב-2002, בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, סגרה ה-DHS את מעבר הגבול. המעבר נפתח שוב באפריל 2013, אם כי תחת הגבלות המוטלות על Class B Port of Entry.
לקריאה נוספת

Gómez, Arthur R. (1990). A Most Singular Country: A History of Occupation in the Big Bend. Charles Redd Center for Western Studies; Brigham Young University.
Jameson, John R. (1996). The Story of Big Bend National Park. University of Texas Press.
Maxwell, Ross A. (1968). The Big Bend of the Rio Grande: A Guide to the Rocks, Landscape, Geologic History, and Settlers of the Area of Big Bend National Park. Bureau of Economic Geology; University of Texas.
ביאורים

↑  לשם השוואה: למעלה משביעית משטחה של מדינת ישראל
↑  על הצורה בה יש להגות את השמות, הספרדיים ברובם, של האתרים בפארק ראו את "Talk Like a Local" באתר הפארק
↑  במקור Marathon Uplift, התרוממות דמוית כיפה של קרום כדור הארץ בקוטר של 126 קילומטרים הקרויה על שם העיירה מרתון בטקסס
↑  Del Carmen Limestone, שכבת אבן גיר בעובי ממוצע של 135 מטרים.
↑  Sue Peaks Formation, שכבת אבן גיר בעובי 15 מטרים
↑  Santa Elena Limestone, שכבת אבן גיר עבה בעובי מ-150 מטרים עד 287 מטרים
↑  Del Rio Clay, שכבה חרסית וגבס בעובי בין 15 ל-30 מטרים
↑  Buda Limestone, שכבת אבן גיר בעובי בין 15 ל-30 מטרים
↑  Boquillas Formation, שכבת אבן גיר בעובי של 178 מטרים
↑  Pine Canyon caldera complex, מתחם קלדרה באורך 6–7 ק"מ הממוקם בחלק הדרומי של הרי צ'יסוס בתצורת סאות רים. הקלדרה נוצרה על ידי מספר התפרצויות ריוליטיות לפני כ-32 מיליון שנה.
↑  basin and range topography, טופוגרפיה המאופיינת בשינויים חדים בגובה פני השטח כששושלות הרים צרות מתחלפות לסירוגין בעמקים שטוחים או באגנים צחיחים.
↑  באנגלית Down-Cutting שלמה שובאל מגדיר זאת "תהליך התעמקות של נהר או נחל שבמהלכו זרמי המים מסירים לאטם את הסלעים בקרקעית אפיק, ומסלקים בסחיפה את החומר שהוסר."
מילה טובה ואוסף שירים

מילה טובה ואוסף שירים הוא אלבומה של יהודית רביץ שיצא ב-1982, והוא כולל את השיר "מילה טובה" (יעקב גלעד/יהודית רביץ), שהוקלט במאי 1981 והופיע לראשונה באלבום זה. "מילה טובה" היה גם שמו של מופע היחיד הראשון שלה שרץ ביולי של שנת 1981. מלבדו, השירים בצד א' של התקליט (שירים 2–5) הם הקלטות חדשות וגרסאות כיסוי לשירים שרביץ לקחה חלק בביצועם לפני כן, והם הוקלטו במיוחד לאוסף בפברואר-מרץ 1982. ששת השירים בצד ב' של התקליט (שירים 6–11) הם הגרסאות המקוריות של שירים שרביץ שרה לפני כן.
בהקלטת אחדים מהשירים באלבום השתתף יהודה פוליקר, שמנגן בגיטרה חשמלית בשירים "ארץ טרופית יפה", "לא טוב היות האדם לבדו" ו"סליחות". להקת בנזין שרה קולות רקע בשירים "ארץ טרופית יפה" ו"לא טוב היות האדם לבדו".
רשימת רצועות בדיסק

| מילה טובה ואוסף שירים> מס' | מילה טובה ואוסף שירים> שם | מילה טובה ואוסף שירים> מילים | מילה טובה ואוסף שירים> לחן | מילה טובה ואוסף שירים> משך | מילה טובה ואוסף שירים>  | מילה טובה ואוסף שירים>  | מילה טובה ואוסף שירים>  | מילה טובה ואוסף שירים>  | מילה טובה ואוסף שירים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מילה טובה  | יעקב גלעד | יהודית רביץ | 5:00 |  |  |  |  |  |
| 2. | הילדה הכי יפה בגן  | יהונתן גפן | יוני רכטר | 2:35 |  |  |  |  |  |
| 3. | סליחות  | לאה גולדברג | עודד לרר | 3:40 |  |  |  |  |  |
| 4. | לא טוב היות האדם לבדו  | נתן זך | מתי כספי | 4:45 |  |  |  |  |  |
| 5. | ארץ טרופית יפה  | אהוד מנור | ז'ורז' בן | 4:48 |  |  |  |  |  |
| 6. | לילה  | שלום חנוך | שלום חנוך | 3:52 |  |  |  |  |  |
| 7. | אהבה יומיומית  | תרצה אתר | יהודית רביץ | 3:14 |  |  |  |  |  |
| 8. | לקחת את ידי בידך  | יעקב רוטבליט | מתי כספי | 3:23 |  |  |  |  |  |
| 9. | סמבה ברגל שמאל  | יעקב גלעד | יהודית רביץ | 3:30 |  |  |  |  |  |
| 10. | ארבע לפנות בוקר  | יעקב גלעד | יהודית רביץ | 3:00 |  |  |  |  |  |
| 11. | כמו אל מים  | יעקב רוטבליט | יהודית רביץ | 4:36 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 39:38 |  |  |  |  |  |
משתתפי האלבום

יהודית רביץ – גיטרה אקוסטית, כלי הקשה וקולות, לחנים ל-11,10,9,7,1
חיים קריו – גיטרות
יהודה פוליקר – גיטרה חשמלית ב"סליחות", "לא טוב היות האדם לבדו" ו"ארץ טרופית יפה"
אבנר קנר – פנדר רודס וקולות
איתן קנטור – באס
גיל לדין - תופים
אבי אדריאן – קלידים
להקת בנזין – קולות רקע ב"ארץ טרופית יפה" ו"לא טוב היות האדם לבדו"
מערת איילון

| --- | --- |

פיר אנכי במערת איילון, אחד מיני פירים רבים המקשרים בין המפלסים השונים במערה
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ישראל אזור מחצבת מפעל נשר ברמלה, מישור חוף יהודה, ישראל
 קואורדינטות:  31°54′37″N 34°55′39″E﻿ / ﻿31.9103°N 34.9275°E﻿ / 31.9103; 34.9275
 אורך:  2,500 מטר
 גובה מעל פני הים:  43 מטר מעל פני הים (100 מטר מתחת לפני הקרקע)
 תאריך גילוי:  2006
 נחקרה לראשונה:  ישראל נעמן ואחרים בהדרכת עמוס פרומקין, 2006
  (למפת גוש דן מוגדלת) מערת איילון(למפת גוש דן רגילה) מערת איילון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת איילון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת איילון
 
מערת איילון היא רשת מחילות טבעית באורך של 2,500 מטר, באזור מחצבת מפעל נשר ברמלה שבמישור חוף יהודה, ישראל, הידועה בעיקר בשל מיני בעלי חיים אנדמיים שהתגלו בה ולא היו מוכרים לפני כן. הפתח אל המערה נוצר כאשר דחפור עסק בכרייה במחצבה. המערה נחקרה על ידי ישראל נעמן, סטודנט לגאולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, יחד עם אחרים, בהדרכת פרופ' עמוס פרומקין. ב-31 במאי 2006, בסיום הסקר הראשוני, מסר צוות החוקרים פרטים על הגילוי במסיבת עיתונאים, דבר שהוביל להתעניינות בממצא ברחבי העולם.
המערה היא השלישית בגודלה בישראל, אחרי מערת מלח"ם שבהר סדום (המצויה בתוך סלעי מלח ואורכה 10,000 מטר) ומערת חריטון שבמדבר יהודה (באורך של 3,450 מטר). מערת איילון סגורה לציבור, כדי להמשיך ולשמר את מערכות החיים הקיימות בה. מפעל המלט נשר הודיע כי יגביל את פעולותיו בשטח הקרוב למערה ויאפשר את המשך המחקר בה. חקר מערת איילון הוא דוגמה למחקר רב-תחומי הכולל גאולוגיה, גאוכימיה, מיקרוביולוגיה וזואולוגיה ולכן מעורבים במחקר חוקרים מתחומי מדע רבים.
תיאור המערה

המערה התגלתה בשטח של סלע גירי, הנחצב למטרת ייצור מלט לבנייה. היא נמצאת בעומק של 100 מטר מתחת לפני הקרקע, בגובה 43 מטר מעל פני הים ו-27 מטר מעל מפלס מי התהום הנוכחי. מחילות המערה נוצרו בעקבות סדקים בקרקע הקירטונית. מסלול המחילות יוצר מעין מרובע. בצד הנגדי לפתח מצוי אולם גדול בגובה 30 מטרים ובקוטר של 40 מטר. באולם ישנה בריכת מי תהום, המהווה חלק מאקוויפר ירקון-תנינים. טמפרטורת המים בבריכה (29°c) וריכוז הסולפיד הגבוה שבהם, השונים ממאפייני האקוויפר, מעידים על נביעה ממקור עמוק. באולם, בדומה לחלקים נוספים במערה, ישנה לחות של קרוב ל-100% והיעדר כמעט מוחלט של אור יום. שכבת הקירטון שמעל למערה מנעה חלחול של מים וחומרי מזון מפני השטח אל תוך המערה, והיא הייתה מנותקת מהעולם החיצוני עד שנחשפה.
נסיבות ההיווצרות

המחילות העגולות של המערה נוצרו בעקבות עלייה אַרטֶזית של מי תהום עמוקים, חמים, מלוחים ועשירים בסולפיד אל האדמה הרוויה מי תהום רגילים. כאשר הגיעו מי התהום העמוקים למפלס מי התהום העליון הם התפשטו לאורך סדקים בקרקע, והתערבבו במי תהום שמקורם במי גשמים והם עשירים בחמצן. המגע בין החמצן לבין תרכובות הגופרית שעלו ממעמקים הביא ליצירת חומצה גופרתית, שהֵמֵסָה את הסלע ויצרה את רשת המחילות.
יצירת החומצה הגופרתית היא תהליך אקסותרמי (מפיק חום), ומכאן החום השורר במערה. בתנאי חום ולחות אלה נוצרים גם המבנים האקזוטיים של משקעי המערה: דוגמאות בצורת קיפודים, אלמוגים, חרבות, שערות, מחטים ואבן שוליים (אנ') ("שפתיים"). גיבוש אבני השוליים נוצר כתוצאה מערבוב של שני סוגי אוויר: האחד, האוויר החם, הלח והעשיר בסולפיד ובאירוסולים שנמצא בחללים הגדולים וניזון ממי התהום העמוקים – ואוויר יבש וקר יחסית שמגיע מסדקים בקרקע, מחוץ למערכת המחילות המערה, דרך הסדקים. זרימת האוויר במערה נוצרת עקב הפרשי לחצים. כאשר חודר למערה אוויר קר ויבש מפני הקרקע והוא מתערבב באוויר החם והלח בתוך המערה, הוא גורם לייבוש האירוסולים ומשקיע מינרלים המצויים באוויר המערה, כמו ארגוניט וגבס, על שולי הסדק שמספק את האוויר הקר, וכך נוצרות עם הזמן "שפתיים" מסביב לסדק.
החיים במערה

המערה היא מערכת אקולוגית ייחודית. זהו המקום היחיד בישראל שנמצאו בו בעלי חיים יבשתיים החיים במערות בלבד ולא יוצאים אל מחוצה להן. המערה הייתה מערכת סגורה ומנותקת במשך מיליוני שנים, ויש בה יצורים חיים אנדמיים, שהתפתחו במשך תקופה ארוכה בנפרד מהסביבה החיצונית. במערה התגלו שמונה מיני בעלי חיים ירודים, ששבעה מהם לא תוארו למדע לפני כן.
מתוך שמונה מיני חסרי חוליות שנתגלו, ארבעה חיים ביבשה. מאחד מהם, מין עקרב, לא נמצאו פרטים חיים אלא רק שלדים. ארבעה מינים נוספים הם סרטנאים – שניים מקורם במינים הגדלים במים מלוחים ושניים מקורם במיני מים מתוקים או מים מליחים.
הימצאותם של מינים אלה, הגדלים במים מלוחים, במקומות שונים בארץ ובאגן הים התיכון, במים פחות מתוקים, מוסברת בכך שהם חיו בעידן הטריאס המאוחר והיורה המוקדם, 200 מיליון שנה לפני זמננו, בשולי ים תטיס, שהים התיכון הוא שריד שלו.
החיים במערה > מיני החי שהתגלו במערה

המינים שנתגלו במערה הם מינים חסרי עיניים וחסרי פיגמנט (מלבד דמויי-העקרב, שהם בעלי פיגמנט).
במים:
שני מיני שטרגליים (Copepoda; סרטנים קטנטנים המהווים מאכל לדגים). שני המינים אורכם קטן מ-1 מ"מ. הקשר המשפחתי שלהם נבדק כעת גנטית, וייתכן שמקורם בכלל במים שפירים (מים מתוקים).
טתיסבאנה (Tethysbaena) - סרטן מונודֶלה באורך של 2 מ"מ. ייחודם הוא בכך שהם נושאים את ביצי הרבייה בצידי הגוף ולא צמוד לבטן או לגב כמו שאר הסרטנים. מניחים שמקורם הוא גם בים תטיס. סרטנים אלה נמצאו גם במקווי המים בישראל, כולם בבקעת הירדן: חמי זוהר בקרבת נווה זוהר, עינות סמר על השפה הצפון מערבית של ים המלח.
מין בסוג סומית (Typhlocaris), שניתן לו השם סומית איילון (Typhlocaris ayyaloni). זהו הטורף-על במערכת, וניזון מהסרטנים הקטנים יותר. אורכו 5 ס"מ והוא בעל בטן ארוכה, עשר רגליים (סדרת מעשֹירי רגל) ושלושה זוגות מחושים (הנחוצים לתפקוד בחושך מוחלט). הצבתות שבשני זוגות הרגליים הקדמיות עוזרות לסרטן לחוש כל תנודה במים. הוא חסר פיגמנט וחסר עיניים. סרטנים אלה התגלו במקומות המזוהים עם שולי האוקיינוס הקדום ים טתיס: בלוב ליד העיר בנגאזי ובאיטליה במחוז פוליה וגם בישראל, בטבחה, צפונית מים כנרת.
ביבשה:
קפזנביים (Collembola) - מין חרק פרימיטיבי חסר כנפיים שגודלו מ-0.5 מ"מ עד 1.0 מ"מ. במקור נקרא "קפצזנביים" כי הזנב שלהם הוא רגל שבעזרתה הם חובטים ברצפה על מנת לקפוץ ולברוח מסכנה.
מין מסדרת דמויי-עקרב (Pseudoscorpionida) ממערכת העכבישאים, הטורף את הקפזנביים.
מין עקרב (scorpion-like creature) - עד כה לא נמצאו פרטים חיים אלא רק שלדים. מדובר במין חדש, ללא עיניים אבל עם שערות ומסרקות, שאינו ידוע ואינו מתאים למשפחה קיימת. אבר החישה נמצא על הבטן. חש תנודות בקרקע. עקרבים דוגמת אלה שנמצאו במערה, נמצאו באמריקה ובאינדונזיה בסמוך לקו המשווה אולם שם נמצאו פרטים בעלי עיניים מנוונות ואילו לאלו שבמערה לא היו שרידים לעיניים. כל שלדי העקרבים שנמצאו במערה היו על גב סלעים, חלקם מפורקים וחלקם על הגב במפלס ההתמוטטות. מניחים כי הם היו בחיים עד שחלה עליה במפלס המים החיצוני בחורף 1991–1992.AYYALONIA DIMENTMANI, דמוי עקרב החי במערת איילון והוגדר כ"שבט" (דרגת ביניים בין משפחה לסוג) חדש
מינים בספק:
פרט בודד במשפחת הזנבזיפיים (Archaeognatha) - לפי חוסר העיניים ואורך מחושיו, גם הוא שייך לאוכלוסיית המערה. הולך על פני המים. אוכל שרידי חומר אורגני שאחרים לא משתמשים בו. כנראה סוג חדש למשפחה קיימת. ייתכן שהוא מין פולש.
חלקים ממין בתת-מחלקה דל זיפיות (Oligochaeta) השייכת לתולעים טבעתיות. ייתכן שמקורם אינו במערה.
מקור האנרגיה במערה

מאחר שהמערה הייתה מנותקת לחלוטין מהסביבה החיצונית, התקיימה בתוכה מערכת אקולוגית שאינה מתבססת על אור השמש ופוטוסינתזה או על חומרים אורגניים, אלא על חיידקים כמואוטוטרופיים. על מי הבריכה נמצא קרום בקטריאלי, מעין משטח של חיידקים הנראה זוהר בבדיקות. חיידקים אלה מפיקים אנרגיה מחמצון הסולפיד שבמים ומייצרים חומרים אורגניים מפחמן דו-חמצני שבאוויר, ועליהם מתקיימים שאר המינים במערה, באופן ישיר או עקיף.
ראו גם

טרוגלוביטים - שם כולל למינים רבים של בעלי חיים זעירים, המצויים כל ימי חייהם בחלקים חשוכים של מערות ואתרים דומים.
שטרגל - על הסרטנים הקטנים.
טיפולוקריס
טתיסבאנה
קפזנביים
הערות שוליים

↑  נתגלתה בשנת 1984[דרוש מקור] על ידי המרכז לחקר מערות בישראל.
↑  אסף שטול-טראורינג, 8 מיני סרטנים ופרוקי רגליים אחרים התגלו במערה ברמלה, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2012
↑  צילום ותרשים בערך טיפלוקריס
↑  ע"פ המאמר (בקישור הראשון), תיתכן טעות בזיהוי כך שהמין נמנה עם דגיגי כסף ביתיים
תרשים של מערת איילון
סינון מים בעזרת רשת פלנקטון לצורך אפיון אורגניזמים זעירים (שטרגליים וחד-תאיים) החיים במים
דיגום מים מאגם מי התהום שבמערה לצורך אנליזה כימית של יסודות קורט
פחלוץ

פוחלץ של נמר השלג.
ראשו המפוחלץ של דוב קוטב.
מוצג של ארכאופטריקס, דוגמה לקריפטו-טקסידרמיה.
פחלוץ, או אדר (טקסידרמיה, ביוונית "סידור העור") היא אמנות השיפוץ והשחזור של בעלי חיים מתים למטרות תצוגה (לדוגמה, שלל ציד) או מחקר. זוהי פרקטיקה הנעשית בדרך כלל עם בעלי חוליות, אך לעיתים גם עם חסרי חוליות דוגמת חרקים. השיטות שהמפחלצים עושים בהן שימוש השתפרו רבות במהלך המאה העשרים, ברוממן את איכות הפוחלצים.
המפחלצים עשויים להיות מקצוענים העובדים בעבור מוזיאונים, או חובבים, כגון תחביבנים, ציידים ודייגים. כדי להכין פוחלץ, על המפחלץ להיות בעל ידע באנטומיה, ביתור, פיסול, ציור ועיבוד עורות.