stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעמי שמר
ביוגרפיה > "ירושלים של זהב"

אחד מרגעי השיא בקריירה המוזיקלית של שמר היה בשנת 1967, כאשר כתבה את השיר "ירושלים של זהב". השיר נולד כאשר החליט טדי קולק, ראש עיריית ירושלים, להזמין שיר מיוחד על ירושלים לכבוד פסטיבל הזמר שנערך אותה שנה בבנייני האומה, שלא במסגרת תחרות השירים עצמה.
השיר זכה להצלחה רבה בפסטיבל, וזכורה שירת הקהל ברטט את השיר. לביצוע השיר נבחרה זמרת צעירה ואלמונית בשם שולי נתן, ששמר בחרה בה, בעצת בתה הללי, משום שקול הסופרן הצלול שלה מצא חן בעיניה.
שלושה שבועות לאחר הופעת הבכורה של השיר בפסטיבל, פרצה מלחמת ששת הימים, שבעקבותיה אוחדה ירושלים בשלטון ישראל, שמר הוסיפה לשיר בית חדש בו הנגידה את המצב לפני ואחרי המלחמה. לעומת "איכה יבשו בורות המים" ו"ואין פוקד את הר הבית" הכריז הבית החדש "חזרנו אל בורות המים" ו"שופר קורא בהר הבית". בחודשים שאחרי המלחמה ובשנים שבין המלחמות קנה לו השיר שם והפך למעין המנון-משנה, שהיו אף שקראו להפכו להמנון הלאומי החדש.
מאז "ירושלים של זהב" הפכה שמר בעיני רבים - אף כי לא בעיני עצמה - ל"פזמונאית לאומית" ואף ל"משוררת הלאומית" האמונה על שיקוף הלכי הרוח בישראל וניסוחם בפזמוניה.
במאי 2005 פרסם העיתון "הארץ" כי שמר הודתה במכתב לגיל אלדמע, כי שמעה שיר עם בסקי ישן (השיר "Pello Joxepe", ששמעה בביצועו של פאקו איבנז), והושפעה ממנו באופן לא מודע בכתיבת הלחן ל"ירושלים של זהב". בימי חייה הכחישה שמר את הטענות על פלגיאט. שמר עצמה תיארה את חדירת הלחן הבסקי לשיר כ"תאונה מצערת", ואמרה שגרמה לה עוגמת נפש כה רבה, עד שאפשר שהביאה למחלתה. חוקר הזמר העברי, אליהו הכהן, אינו רואה כל בעיה של פלגיאט בלחן של "ירושלים של זהב", אלא רק השפעה המקובלת בשירה, ועל תגובתה של שמר אמר:
”לדעתי נעמי מייחסת להשפעה של השיר הבסקי משקל גדול מדי ביצירה שלה, וכנראה זה העיק עליה כל השנים, וכשהייתה כבר במצב של שכיב מרע אמרה לעצמה: 'אדברה וירווח לי'.” 
כלומר שההתבטאות במכתב הייתה לדעתו בעיקר מתוך מצוקה רגשית.
נעמי שמר ביצעה אף היא את השיר, ומאוחר יותר הקליטו אותו זמרים רבים אחרים, בהם עפרה חזה, יפה ירקוני, רן אלירן ועוד. על פי נתוני אקו"ם, לשיר מעל ל-300 גרסאות שונות. הוא תורגם לשפות רבות, בהן אספרנטו. הביצועים הידועים של השיר בשפות זרות: יפה ירקוני (ספרדית), דוד עשת (יידיש) ועוד. השיר גם נהיה לשיר ילדים בביצועה של אסנת פז בתקליט "ארץ ישראל שלי". הסרט "רשימת שינדלר" הסתיים בגרסתו המקורית עם ביצוע מקהלה לשיר.
ביוגרפיה > ממלחמת ששת הימים ועד מלחמת יום הכיפורים

בראשית שנת 1968 פרסמה את ספרה הראשון "כל השירים", שכלל 42 משיריה. רק שמונה מהם התפרסמו קודם במסגרות אחרות.
באותה עת הוזמנה לארצות הברית לקבל תואר כבוד על "ירושלים של זהב" מטעם ארגון הנשים של ישיבה יוניברסיטי. הטקס נערך בתחילת מרץ 1968 במסגרת ארוחת ערב חגיגית במלון "וולדורף-אסטוריה" במנהטן, ובעקבותיו יצאה לסיור הופעות בן מספר שבועות בערים החשובות של ארצות הברית וקנדה. בכל קהילה יהודית שבה ביקרה ערכה הופעה בת שעה משיריה וליוותה את עצמה בפסנתר.
בין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים המשיכה שמר לכתוב שירים ובהם "אנחנו שנינו מאותו הכפר", "בהיאחזות הנח"ל בסיני", ארבעה אחים, "לשיר זה כמו להיות ירדן", "שבחי מעוז" ו"בארץ להד"ם".
בתוכניתה של להקת הנח"ל "הנחלאים באים" שעלתה ב-1967 נכלל השיר "ואלס להגנת הצומח". שמר כתבה את השיר במקור לרביעיית "האחיות שמר", אך להקת הנח"ל הייתה הראשונה להקליט אותו.
בעקבות ביקור בהיאחזות נח"ל בסיני ב-1968 כתבה שמר את השיר "בהיאחזות הנח"ל בסיני" ללהקת הנח"ל. השיר בוצע על ידי מירי אלוני בתוכניתה של הלהקה "בהיאחזות הנח"ל בסיני" שעלתה באותה שנה. ב-1969 הקליטה להקת פיקוד המרכז את שירה של שמר "אנחנו שנינו מאותו הכפר", שאותו כתבה שלוש שנים קודם לכן. באותה שנה הלחינה שמר ללהקת השלושרים את שירו של נתן אלתרמן "פגישה לאין קץ".
בשנת 1969 נישאה לעורך הדין מרדכי הורוביץ ובשנת 1970 נולד בנם, אריאל הורוביץ, מלחין ומבצע בזכות עצמו.
לתוכניתה של להקת חיל הים "שירת הים" שעלתה ב-1971 הלחינה את שירו של אלתרמן "על אם הדרך". סולנית השיר הייתה חיה ארד. לתוכנית היחיד של חוה אלברשטיין שעלתה באותה שנה כתבה שמר את השיר "שיר סיום", על פי לחן של מאנוס חג'ידאקיס. בחנוכה של אותה שנה ביקרה שמר במוצב בסיני, ובעקבות ביקור זה כתבה ללהקת פיקוד הדרום את השיר "שבחי מעוז", שתחילתו מבוססת על הפיוט "מעוז צור".
בשנת 1972 יצאה "חבורת בימות" בערב משירי שמר, שכלל את המיטב שבשיריה בתקופה שאחרי מלחמת ששת הימים. נוסף לשירים המוכרים כלל המופע גם שירים שחשפו פן מוכר פחות של שמר, עם שירים כמו "מר נרקיס" העוסק ברווק כרוני, "שיר ערש למקרים מיוחדים" שהוא שיר ערש לבתם של הורים גרושים, "אנשים יפים" העוסק במיופייפי החברה הגבוהה, ו"המכשפות" על עיתונות רכילאית. בערב נכללו גם השירים "ארבעים" ("יצאתי תמיד עם יותר צעירים... ולבשתי ביקיני אחרי גיל עשרים") ו"אני מגדלת בעל" ("וכשאומר שאני גידלתי בעל, הם ישלחו אותי ישר לגן עדן"). שמר נמנעה מלכלול את שני האחרונים בלקטי הפזמונים הרבים שהוציאה במהלך השנים. בין הלהיטים הגדולים ממופע זה היו "לשיר זה כמו להיות ירדן" ו"בארץ להד"ם", שניהם בביצועה של מירי אלוני.
בחלק האמנותי של פסטיבל הזמר והפזמון באותה שנה הופיעה שלישיית הגשש החיוור עם שירה של שמר "יש לי חג". שיר נוסף של שמר שהתפרסם באותה שנה הוא תרגומה לשירו של ז'אק ברל "אהבה בת עשרים", בביצועו של יוסי בנאי.
זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים כתבה שמר את "לו יהי". במקור נכתב השיר כנוסח עברי לשירם של הביטלס "Let it be" (ניתן לראות זאת בשיר "לו יהי לו יהי / אנא לו יהי / כל שנבקש לו יהי"), אך כשהציגה את השיר לזמרת חוה אלברשטיין, אמר לה בעלה, מרדכי הורביץ, שחזר אז משירות מילואים, "אני לא אתן לך לבזבז את השיר על מנגינה של זרים, זו מלחמה יהודית ותכתבי לה מנגינה יהודית". נעמי שמר הצמידה לחן חדש למילים, והשיר הפך לאחד מסמלי המלחמה, במיוחד בביצועה של שלישיית הגשש החיוור, וכן בביצועה של חוה אלברשטיין, אשר הוציאה אלבום בו היה השיר שיר הנושא. השיר זכה לעוד ביצועים רבים.
ביוגרפיה > מאמצע שנות ה-90 ואילך

בשנת 1991, עקב שמועה לפיה שמר חולה במחלה קשה, נערך לכבודה ערב מחווה בערוץ הראשון בהפקת דליה גוטמן בשם "הדרן לנעמי שמר". ששודר בערב חג השבועות של 1991. מאוחר יותר הסתבר שמחלתה של שמר לא הייתה חמורה כפי שנחשב והחשש ממותה היה מוקדם מדי. ערב מחווה נוסף לכבודה נערך בפסטיבל ישראל של שנת 1998, בניהולו האמנותי של עדי רנרט ובהשתתפותם של אמנים רבים נוספים.
בין השירים הבולטים שהוציאה בשנות התשעים נמנים "הכל פתוח" שכתב לכבודה של הכנרת ב-1993,ושמו נובע מפתיחת סכר דגניה. והשיר "אני גיטרה", שנכתב לכבוד תוכנית טלוויזיה שהוקדשה לבני אמדורסקי שהיה בשלבים מתקדמים של מחלת הסרטן. באותה שנה השתתפה שמר לצד מיקי קם, משה בקר, חיים צינוביץ ורינת גבאי בקלטת הווידאו לילדים "אצלנו בפסנתר", שהתבססה על שיריה. שמר ביצעה גם בקלטת זו את "הכל פתוח" יחד עם שאר המשתתפים. שנה לאחר מכן הוקלט השיר בגרסה ים-תיכונית בפיהם של לאה לופטין ועופר לוי והפך ללהיט. שמר הצטערה שההקלטה נעשתה בלא ידיעתה, מאחר שעופר לוי טעה מעט בתווים ובמילים (שר "זוהרת" במקום "סוערת").
ב-1995, בעקבות רצח ראש הממשלה יצחק רבין, תרגמה נעמי שמר את השיר "הו רב חובל" - שירו של המשורר האמריקאי וולט ויטמן "Oh Captain, My Captain" שנכתב לאחר הירצחו של אברהם לינקולן, ולזכרו, מאה ושלושים שנה לפני כן. נעמי שמר חשה שהמילים מתאימות לבטא את כאבה וכאב העם בתקופה שלאחר הרצח. היא תרגמה את השיר לעברית, הלחינה אותו, והוא בוצע לראשונה בפי הזמרת מיטל טרבלסי ביום השנה לרצח רבין.
שמר לא הסתפקה בכתיבה והלחנה, ולכל אורך הקריירה שלה הופיעה גם כזמרת. אף שלא התבלטה בקולה וביצועיה היו לרוב טובים פחות משל מבצעיה, היה חשוב לשמר להימצא במגע עם קהלה ולזכות באהבתו.
משנת 2000 ועד מחלתה, הופיעה במופע משיריה בשם "אלף שירים ושיר", בעיבודיו, נגינתו וניהולו המוזיקלי של רמי הראל.
את המופע הנחה יחד איתה היוזם-עורך ומלווה דודו אלהרר, ובו גם שרה וניגנה רונית רולנד. למופע זה כתבה את השירים "המעיל", "פלוגת יסמין", "המנגן" ו"אקטואליה".
זמן קצר לפני פטירתה, פנתה שמר אל המבצעת דורית ראובני ובישרה לה כי בידה שיר חדש שנקרא "אילן", לזכרו של אילן רמון. דורית ראובני הספיקה להיפגש עימה ואף שכנעה את שמר לנסות ולנגן את השיר למרות היותה חולה מאוד. שמר נענתה וראובני הקליטה את הביצוע לשירה האחרון של שמר, ובוצע בביצוע בכורה במופע המחווה לשמר בשלושים לפטירתה בפארק הירקון.
פטירתה והנצחתה

לקראת סוף שנות ה-70 סבלה שמר ממחלת הסוכרת וסיבוכיה ואיבדה הרבה ממשקלה, מה שעורר אצל רבים חשש לחייה. לאחר עשרים שנה התגלתה בגופה מחלת הסרטן שהביאה למותה בליל 26 ביוני 2004, ז' בתמוז ה'תשס"ד. שנים לפני מותה כתבה שמר את השיר "עצוב למות באמצע התמוז", לפני ניתוח שהייתה צריכה לעבור:
עצוב למות באמצע התמוז

אבל באמצע התמוז אמות

אל בוסתני הפרי שנתייתמו

הידד אחר הידד נפול ייפול

ועל קיצך ועל קצירך ועל הכל
נעמי שמר נטמנה בבית הקברות כנרת, הסמוך לקבוצת כנרת שבה נולדה, לצד הוריה, מאיר ורבקה ספיר. על פי בקשתה, שר המוזיקאי דודו אלהרר על קברה ארבעה שירים פרי עטה: "כנרת" ("שם הרי גולן" למילות רחל המשוררת), "חורשת האקליפטוס", "לשיר זה כמו להיות ירדן" ו"נועה".
אחרי מותה הפכו קברה של נעמי שמר והבית שבו גרה לאתר עלייה לרגל לישראלים שרצו לחלוק כבוד לאשה שגילמה בשיריה ופזמוניה את "ארץ ישראל היפה".
לאחר פטירתה, פורסמו מספר שירים ששמר עצמה טרם הספיקה לפרסם. אריאל זילבר הקליט את "הכריש" לאלבומו "אנבל" ורוחמה רז הקליטה את השיר "ערבי נחל" שיר עממי אנגלי ששמר תרגמה את מילותיו כשש שנים לפני כן (הפרברים הקליטו אותו לראשונה לאלבומם 'מוזיקה') ורז הקליטה אותו לאלבומה 'פיסת שמיים'.
בשנת 2020 שירה של שמר "פרידה" הולחן לראשונה על ידי רמי קלינשטיין ויצא לאור בדואט בביצוע רמי קלינשטיין וטל סונדק במסגרת אלבומו של סונדק "שירתם".
לאחר מותה נקראו על שמה רחובות במספר ערים, ובהן קריית מוצקין, הרצליה, חולון, בת ים, קריית אונו, רעננה, מזכרת בתיה, גן יבנה, גבעת שמואל, באר יעקב, קריית ביאליק, כפר סבא ובאר שבע, וכן בתי ספר יסודיים. כמו כן נקראת על שמה מנהרת הר הצופים בירושלים.
בשנת 2005 הנפיקה החברה הממשלתית למטבעות ומדליות מטבעות בכסף וזהב עם דיוקנה.
ב-22 במאי 2009 הנפיק דאר ישראל סדרה של 12 בולי דאר על "מוזיקה ישראלית"; בסדרה זו הוקדש בול לזכרה של נעמי שמר שעליו מופיע דיוקנה. האמנית מירי ניסטור סופר עיצבה את הבול. על השובל, כיתוב מתוך הלהיט שחיברה והלחינה שמר : "ירושלים של זהב ושל נחושת ושל אור"
בשנת 2010 מסרה משפחתה של שמר את ארכיונה ועזבונה האמנותי לספרייה הלאומית, אשר התחייבה להנגיש אותו לחוקרים ולאלו שיגלו בו עניין.
בשנת 2012 שודר בערוץ הראשון הסרט "הרוח, החושך, המים" של הבמאי יהלי גת שעקב אחרי יצירתה של שמר לאורך השנים ועל השפעתה על החברה והתרבות בישראל.
בשנת 2017 עלה בתיאטרון הבימה המחזמר "סימני דרך", אותו כתבו אורן יעקובי וגיורא יהלום, ובביומו של משה קפטן, המספר את סיפורה של שמר מאז שהייתה נערה ועד שנותיה האחרונות.
בשנת 2021 נחנך בפארק הלאומי ברמת-גן "שביל נעמי שמר", ובו תחנות מוזיקליות והסברים על השירים.
ביוני 2021 הושלם עיבוד והפקת השיר החדש שכתב יאיר לפיד בשם "הגבירה מול האגם" שנכתב על סיפור חייה של נעמי שמר לרגל יום הולדתה ה-90. השיר הולחן על ידי קובי אשרת ובוצע בידי מיקי גבריאלוב ויגאל בשן.
שנה לאחר מכן, ביוני 2022, הקליטו חברי "זהו זה!" (גידי גוב, דב גליקמן, מוני מושונוב ואבי קושניר) את "נעמי, אלא מי", שיר געגועים לשמר שכתב והלחין קובי לוריא במלאת 18 שנים לפטירתה.
משפחתה

בשנת 1954 נישאה לשחקן גדעון שמר, וב-1956 נולדה בתם הללי (ללי) שמר (לימים אשתו של דור הררי ואימו של אמנון הררי). ב-1962 השניים נפרדו וב-1968 התגרשו.
בפברואר 1969 נישאה בשנית, לעורך הדין מרדכי הורוביץ. ב-1970 נולד בנם, המוזיקאי, אריאל הורוביץ.
זיהויה הפוליטי

שמר זוהתה במהלך השנים עם עמדות המקורבות לימין הפוליטי בישראל, במיוחד אחרי נישואיה למרדכי הורוביץ, שעמדותיו היו דומות.
היו שמתחו ביקורת על "ירושלים של זהב" בגלל 'היעדרם' של הערבים שישבו בירושלים המזרחית מן השיר ("כיכר השוק ריקה", "אין יורד אל ים המלח"). שמר הגיבה על כך לימים: ”זה מעורר בי זעם נורא, הטיעון הזה. זה כאילו בן אדם מתגעגע לאהובתו והוא בא אל הפסיכיאטר שלו [...] ואז הפסיכיאטר אומר לו 'אל תדאג, היא לא לבד במיטה'... עולם שהוא ריק מיהודים, הוא בשבילי כוכב מת וארץ ישראל שהיא ריקה מיהודים היא בשבילי שוממת וריקה”.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 הביעה הזדהות עם אנשי "גוש אמונים". באותן שנים חיברה את "איש מוזר" שאותו הקריאה באחת העליות של "גוש אמונים" לסבסטיה, ו"פרנואיד" שהביעו תמיכה באנשי גוש אמונים. בשיר "הכריש", שנכתב ב-1975 על רקע חתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975, מתארת שמר מפגש בין כריש לבין סרדין. הסרדין רוצה לכרות שלום בכל מחיר, אולם הכריש מתעלם. בסופו של דבר, מכריז הסרדין ("דיפלומט מזהיר") כי "תמורת שלום גדול-גדול, אני מוכן לתת הכול." והכריש מחסל אותו: "אמר שלום - חשף שיניו - והסרדין טָרוֹף טורַף". שירים אלו עוררו דיון ציבורי ומופיעים בספר שירים של שמר, אולם לא זכו להשמעות רבות ברשתות הרדיו וספגו ביקורת משמאל, שגם טענה כנגד הרמה המוזיקלית של השירים. ביולי 1976 פרסמה בדבר תגובה למבקריה ובה כתבה: ”שטף עז של אלות, חרמות ונידויים שניתכו על ראשי מאז השמעתי את דעתי בקול רם, לפני פחות משנה... אינני חברה בשום מפלגה שהיא, וגם לא בתנועה למען א"י השלמה... אני מאמינה בצדקתה של הציונות. זה הכל”. בנוסף, הגתה את שם היישוב שא-נור, לאור בקשת המתיישבים שעלו לקרקע.
בתקופה שבה התנהל המאבק נגד הנסיגה מסיני הביעה שמר תמיכה במתיישבי חבל ימית ושירה "על כל אלה", הכולל את השורה "אל נא תעקור נטוע" הפך לסמל המאבק, אף על פי שנכתב במקור כשיר עידוד פרטי לאחותה רות נוסבאום לאחר שהתאלמנה. ישנה טענה האומרת, כי בשורות לא מוכרות של שיר זה שצונזרו מאוחר יותר ניכר שמראשיתו היה מכוון להיות כנגד הנסיגה מסיני. לאחר פינוי ימית, משנוכחה לדעת שלא היה בידה להשפיע, החליטה שלא להתערב עוד בסוגיות ציבוריות.
יצירותיה > אלבומים

אמנים שהוציאו אלבום שלם משירי נעמי שמר
יפה ירקוני - שירים מכנרת, 1957
שמעון בר - משירי נעמי שמר, 1959
שמעון בר ורחל אטאס בשירי נעמי שמר, 1959
להקת השעות הקטנות - עשרת הצדיקים, 1960
להקת הצעירים - שירי נעמי שמר, 1961
נחמה הנדל - בשירי ילדים של נעמי שמר, 1962
להקת הנח"ל - שמש במדבר, 1964
שולי נתן - שירי נעמי שמר, 1968
נעמי שמר-שרה נעמי שמר (11 שירים)-1968
נעמי שמר שרה לילדים ועודד תאומי עושה להם הצגות-1971
חבורת בימות - שירי נעמי שמר, 1972
נעמי שמר - כיצד שוברים חמסין, 1974
מסעות בנימין השלישי - המחזמר, 1976
נתנאלה, דורית ראובני ודודו זכאי - כל שירי נעמי שמר לילדים 1977
הגשש החיוור - שירי נעמי שמר (11 שירים), 1979
אלינוער מואב - שרה נעמי שמר, 1980
נעמי שמר - על הדבש ועל העוקץ, 1981
נעמי שמר - אל בורות המים, 1982
יש לי חבר - נעמי שמר - 1986
משה בקר - חפצים אישיים (10 שירים), 1987
הגבעטרון - שירי נעמי שמר-אחר קציר, 1988
הגשש החיוור - שירי נעמי שמר (13 שירים), 1992
אצלנו בפסנתר - שירי הילדים של נעמי שמר, 1993
משה בקר - חפצים אישיים (11 שירים), 1995
דורית פרקש - חצי מאה עברה - שירי נעמי שמר, 1998
סמיר שוקרי וישראל דיין - שרים נעמי שמר, 2002
צלילי גן לי - שירי נעמי שמר, 2002
נעמי שמר - שרה נעמי שמר (12 שירים), 2004
מתן אריאל וחברים - שירי נעמי שמר לילדים ופעוטות, 2004
גיתית שובל - שרה נעמי שמר, 2005
האנסמבל הקולי החדש - נעמי שמר אקפלה, 2007
רינת גבאי - אצלנו בחצר - שירי נעמי שמר, 2009
יוסי פרץ - מחשבות בהירות - שר נעמי שמר, 2011
תמר גלעדי - בלוז לנעמי, 2011
יצירותיה > אוספים

נעמי שמר - משירי זמר נודד, 1973
נעמי שמר - לקום מחר בבוקר עם שיר חדש בלב, 1977
נעמי שמר - השירים היפים ביותר, 1978
על כל אלה - שירי נעמי שמר, 1981
שנינו יחד תחת מטריה אחת - שירי נעמי שמר לילדים, 1982
נעמי שמר - ההיסטוריה מזמרת-הקלטות נדירות, 1987
לחם האוהבים - משיריה היפים של נעמי שמר, 1991
שיריה היפים של נעמי שמר - לקט, 1993
ארצי מולדתי - שיריה היפים של נעמי שמר, 1994
כולם שרים נעמי שמר, 1995
נעמי שמר - אסיף זהב, 1998
נעמי שמר - אסיף כחול, 1998
נעמי שמר - השירים היפים, 2001
נעמי שמר - האוסף השלם - מדיה דיירקט - סט מחומש, 2002
נעמי שמר - האוסף השלם - מדיה דיירקט - סט משולש, 2002
נעמי שמר - 100 שירים נבחרים, 2002
נעמי שמר - סימני דרך - 121 שירים נבחרים (הדיסק מצורף לספר) 2003
מבחר שירי נעמי שמר - בביצועים מקוריים אהובים, 2004
נעמי שמר-סימני דרך - 75 משיריה היפים - סט משולש, 2004
שרים נעמי שמר, 2004
נעמי שמר - תפתח שנה עם שיר, 2004
משירי נעמי שמר, פונוקול, 2005
נעמי שמר - על כל אלה ועוד - 14 נעימות לשיריה המפורסמים, 2005
יצירותיה > ספרים

נעמי שמר - כל השירים, 1967
הספר השני של נעמי שמר, 1975
נעמי שמר - ספר גימל, 1982
נעמי שמר - יש לי חבר - שירים (כולל קלטת שמע), 1986
נעמי שמר - ספר ארבע, 1995
נעמי שמר - קצה המזלג, 1999
נעמי שמר - סימני דרך - 121 שירים נבחרים (כולל תקליטור), 2003
נעמי שמר - הכל פתוח - כל שירי הילדים, 2006
יצירותיה > שירים שנכתבו על נעמי שמר

שיר לנעמי - סמיר שוקרי וישראל דיין, 2002
שירייך נעמי - יעל אולשר, 2004
כל מי שאת - אריאל הורוביץ, 2006
לקריאה נוספת

אברהם זיגמן, מדרש נעמי - המקורות היהודים בשירתה של נעמי שמר, (ציורים: רות צרפתי), הוצאת יד בן צבי, 2009
משה גרנות, הנערה מכנרת - פרקים מחייה של נעמי שמר, הוצאת דני ספרים, 2009
מוטי זעירא, על הדבש ועל העוקץ: נעמי שמר, סיפור חיים, כתר ספרים, 2017.
מבחר מאמרים על יצירתה:
על שירתה של נעמי שמר, לשוננו לעם, תשס"ז.
תמר סוברן, שירי נעמי שמר – קווי היכר סגנוניים, לשוננו לעם, כרך נו, חוברת ג (תשס"ז), עמ' 131–148, באתר האקדמיה ללשון העברית
רחל אוסטרובסקי, "זר פרחי שדה עם קוץ אחד או שניים": על שירי הזמר של נעמי שמר, לשוננו לעם, כרך נו חוברת ג (תשס"ז), עמ' 107–117, באתר האקדמיה ללשון העברית
טליה הורביץ, "מסע בעקבות נעמי שמר והתנ"ך", שאנן, י', תשס"ה-2005
דן מירון, "זמירות מארץ להד"ם: מקומה של נעמי שמר בחיינו", איגרא 1, 1987. נדפס גם בספרו הספרייה העיוורת - פרוזה מעורבת 1980–2005, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005, עמ' 282–319
שולה איתן, "'וזה שלא ידע לשאול', הערות לשיר 'ארבעה אחים' לנעמי שמר", ספרות ילדים, תשמ"ג - 1983
דן אלמגור, "איך נולד השיר 'ירושלים של זהב'", הדאר, 75, ז',תשנ"ו-1996
נתן גרינבוים, "'ירושלים של זהב' כשיר-קודש", מים מדליו, תשנ"ג 1993
בת שבע (ז'אן-לאון ז'רום)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ז'אן-לאון ז'רום 
 תאריך יצירה:  1889 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  100 ס"מ 
 גובה:  60.5 ס"מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  האומנות האקדמית, אוריינטליזם 
 
בת שבע (בצרפתית: Bethsabée) הוא ציור שמן של הצייר והפסל הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום משנת 1889 ופסל מאוחר יותר שנוצר בהשראתו. הציור נמצא באוסף פרטי, בעוד שהפסל קיים בגרסת גבס נדירה עם שרידים של צביעה מקורית.
הרקע ליצירה

היצירה מתארת את בת שבע, אשת אוריה החתי, בעת רחצה על גג ביתה, סצנה המבוססת על הסיפור המקראי מספר שמואל ב':
"וַיְהִי לְעֵת הָעֶרֶב וַיָּקָם דָּוִד מֵעַל מִשְׁכָּבוֹ וַיִּתְהַלֵּךְ עַל גַּג בֵּית הַמֶּלֶךְ וַיַּרְא אִשָּׁה רֹחֶצֶת מֵעַל הַגָּג וְהָאִשָּׁה טוֹבַת מַרְאֶה מְאֹד"

– שמואל ב', י"א, 2
ז'רום צייר את היצירה בשנת 1889 בבוג'יבל, על גג הסטודיו הקיצי שלו, אשר הוסתר בצמחייה כדי לאפשר עבודה באוויר הפתוח ללא חשש מעיניים חטטניות. הגישה הזו אפשרה לו לחקור השפעות אור שונות על הגוף העירום, נושא מרכזי ביצירתו.
פרשנות

מבקרת האמנות פני פילד הרינג תיארה את הדמות כ"פלא של חן פלסטי וגווני עור עדינים, עם השפעות אור מדהימות". ז'רום נודע בשל יכולתו ללכוד טקסטורות, פרטי אנטומיה וגוני עור באופן ריאליסטי, דבר הבולט גם ביצירה זו. הציור והפסל בת שבע מייצגים את עיסוקו של ז'רום בנושאים אוריינטליסטיים ובחקר האור על גוף האדם, תוך שילוב דיוק היסטורי עם רגישות אמנותית גבוהה.
לקריאה נוספת

Ackerman, Gerald M. (1997). Jean-Léon Gérôme: His Life, His Work, 1824–1904. Courbevoie, Paris: ACR Édition Internationale, PocheCouleur. pp. 132–133.
Blanchard, Kathryn D.; Webster, Jane S., eds. (2012). Lady Parts: Biblical Women and The Vagina Monologues. Eugene, OR: Wipf & Stock. p. 21.
Junker, Yohana A. (2021). "Unsettling the Gaze: Bathsheba beyond Verse and Image". In Hornik, Heidi J.; Boxall, Ian; Dykema, Bobbi (eds.). The Art of Biblical Interpretation: Visual Portrayals of Scriptural Narratives. Atlanta, GA: Society of Biblical Literature. p. 20.
Hering, Fanny Field (1892). Gérôme: The Life and Works of Jean Léon Gérôme. New York, NY: Cassell Publishing Company. p. 274. תבנית:PD-noticepublic domain.
Huber, Lynn R.; Clanton Jr., Dan W.; Webster, Jane S. (2007). "Biblical Subjects in Art". In Roncace, Mark; Gray, Patrick (eds.). Teaching the Bible Through Popular Culture and the Arts. Atlanta, GA: Society of Biblical Literature. pp. 197–198.
"(#17) Jean-Léon Gérôme". Sotheby's. 2017. Retrieved 27 May 2022.
"Jean-Léon Gérôme, Bathsheba, ca. 1895". Dahesh Museum of Art. 2002. Retrieved 27 May 2022.
הערות שוליים

↑  Hering 1892, p. 274.
דוד המלך (דה חלדר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ארנט דה חלדר 
 תאריך יצירה:  1683? 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  115 ס"מ 
 גובה:  100 ס"מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  SK-A-2695 (רייקסמוזיאום) 
 מיקום:  רייקסמוזיאום
 
דוד המלך הוא ציור שמן מעשה ידי האמן ההולנדי ארנט דה חלדר, אשר נוצר בשנת 1680 לערך. היצירה מתארת את דמותו של דוד המלך, אחת הדמויות המרכזיות בתנ"ך, והיא מוצגת כיום ברייקסמוזיאום באמסטרדם, הולנד.
תיאור היצירה

הציור מציג את דוד המלך בתנוחה דרמטית, כאשר ידיו מורמות באופן המעיד על סערת נפש מסוימת. לצדו מונח קלף ועליו טקסט בעברית: "וַיְדַבֵּר יְהוָֹה אֶל משֶׁה לֵּאמֹר", פסוק החוזר פעמים רבות בתורה. דה חלדר הקדיש תשומת לב רבה לעיטורים ולפרטי הלבוש של דוד, כולל הגלימה הרקומה והטורבן שהוא חובש. כמו שמורהו, רמברנדט, היה לארנט דה חלדר העדפה לתלבושות דמיוניות. דמויות מהתנ"ך או מהמיתולוגיה הקלאסית נתנו לו הזדמנות מושלמת לכך. כאן, מלך ישראל המקראי, דוד, מעוטר בתכשיטים, ועל ראשו הוא חובש טורבן ענק. הטקסט שבספר אינו בדמיון – אלא נכתב בעברית אמיתית.
רקע וסגנון

הציור דוד המלך של ארנט דה חלדר משקף את סגנונו הייחודי, שהמשיך את דרכו של רמברנדט גם לאחר מותו. כמו מורו, דה חלדר העדיף תיאור דרמטי של דמויות מקראיות, תוך שימוש בתאורה דרמטית, צבעים עשירים ומרקמים מורכבים. בציור זה, ניתן לראות את אהבתו של האמן לביגוד מפואר ולפרטי לבוש יוצאי דופן – דוד המלך מוצג כשהוא עטוי בגלימות יוקרתיות, עם טורבן מרשים על ראשו ותכשיטים שמדגישים את מעמדו המלכותי. אחד המאפיינים הבולטים בציור זה הוא תשומת הלב לפרטים בבד ובתכשיטים, לצד שימוש בטכניקות צביעה חופשיות המדגישות את האווירה הדרמטית. כמו ביצירות אחרות של דה חלדר, התאורה ממוקדת באור רך החושף את פניו של דוד, בעוד הרקע נותר כהה ומסתורי, מה שיוצר תחושה של עומק ודרמה. יצירותיו, כמו "טבילת ישו" ו-"אחימלך נותן את חרבו של גוליית לדוד", מדגימות את סגנונו הייחודי, שהתאפיין בדרמטיות תיאטרלית ורגש עז. גישה זו נבדלה מהסגנון הרשמי והמרוחק של אמנים אחרים, גם בתקופת הרנסאנס. השפעתו של רמברנדט ניכרת בציור "דוד המלך", שבו דה חלדר שם דגש על סיפוריות ותחושת דרמה באמצעות קומפוזיציה, תאורה וצבעים עשירים.
הערות שוליים

1 2  Arent de Gelder: King David, ArtBible.info (באנגלית)
↑  King David by Aert de Gelder, Artvee (באנגלית אמריקאית)
↑  Koning David, Rijksmuseum.nl (בהולנדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 3401
לאפה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם שטוח, מנה 
 מוצא:  המזרח התיכון
 מרכיבים עיקריים:  קמח, מים, מלח
 
לאפה עם שווארמה
לאפה (בערבית: لَفَّة; תעתיק מדויק: לפה) היא סוג לחם שטוח ודק כעין רדיד בצק עגול. מקורה המדויק איננו ידוע בשל שכיחותה הרבה בקרב עמים רבים במזרח התיכון ומערב אסיה. מרכיביה הם קמח ומים בלבד (עם קורטוב מלח). היא נאפית בטאבון בחום גבוה ובאש גלויה. ללאפה הרגילה הנפוצה קיימות שתי גרסאות הנפוצות בארץ, פיתה עיראקית ופיתה דרוזית, הראשונה עבה יותר וכוללת גם שימוש בשמרים, והשנייה דקה יותר ואינה מכילה שמרים.
בעגה ירושלמית שמה של הלאפה הוא אֶשְׁתַּנּוּר (יש ההוגים אַשְׁתַּנּוּר). שני הסברים הוצעו: האחד קובע כי מקור השם בחום ובאש העזים הבוקעים מתנור הטאבון שבמאפיות; והאחר מתבסס על השם בערבית עיש תנור (عيش تنور = "לחם תנור"). במטבח התימני הפיתה מכונה סַלוּף או גלוב.
הלאפה, בדומה לפיתה, משמשת לעטיפתם של מאכלים המוכנסים לתוכה, כדוגמת חומוס, פלאפל או שווארמה. להבדיל מפיתה, הלאפה אינה בצורת כיס, אלא מניחים עליה את המאכל ומגלגלים אותה לשם עטיפתו. מאכל שנהוג לעטוף דווקא בלאפה אך לא בפיתה הוא לבנה.
פיתה דרוזית

פיתה דרוזית היא סוג של פיתה שטוחה וגדולה יותר הנאפית בטאבון או על סאג'. מקורה בעדה הדרוזית אך היא נפוצה גם במטבח הים התיכוני ובמטבח המזרחי.
מכיוון שבפיתה הדרוזית, בדומה ללאפה, אין כיס, הפיתה הדרוזית משמשת לעטיפתם של מאכלים המוכנסים לתוכה.
על הפיתה הדרוזית נהוג לרוב למרוח לבנה או חומוס, אך יש מקומות בהם מציעים לסועד למרוח ריבות, דבש או ממרח שוקולד. בכפרים הדרוזיים ניתן לקנות פיתה דרוזית החל מדוכני מזון מהיר וכלה במסעדות.
אישה דרוזית מכינה פיתות ברמת הגולן
נשים דרוזיות אופות פיתות בארץ ישראל, 1920
ראו גם

צ'פאטי
טורטייה
והיב חביבאללה

והיב חביבאללה (בערבית: وهيب حبيب الله; נולד ב-6 באפריל 1998) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בעירוני טבריה.
קריירה

חביבאללה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי עין מאהל המקומית ובגיל 18 הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה. ב-28 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 4-0 להפועל כפר סבא. ב-29 במרץ 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד עירוני נשר. ב-14 במאי הבקיע צמד בניצחון 2-4 נגד מכבי הרצליה.
בקיץ 2018 נבחן בבני יהודה מליגת העל, אך ב-10 באוקטובר 2018 חתם בהפועל אכסאל. ב-29 ביולי 2019 חתם בהפועל עכו.
ב-15 ביולי 2020 חתם בהפועל נוף הגליל. חביבאללה הבקיע 5 שערים באותה עונה שבסיומה נוף הגליל חזרה לליגת העל אחרי 15 שנות היעדרות. ב-1 בדצמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד מכבי תל אביב.
בקיץ 2023 חתם בעירוני טבריה. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע 14 שערים שסייעו לעליה של המועדון לליגת העל בסיום העונה.
הערות שוליים

↑  מערכת ONE, ‏והיב חביבאללה חתם לעונה בהפועל איכסל, באתר ONE‏, 10 באוקטובר 2018
↑  אוהד רון, ואהיב חביבאללה חתם בהפועל עכו, באתר גולר, 29 ביולי 2019
↑  מערכת גולר, וואהיב חביבאללה חתם בהפועל נוף הגליל, באתר גולר, 15 ביולי 2020
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, והיב חביבאללה חתם בעירוני טבריה "למרות כל ההצעות שקיבלתי", באתר וואלה, 17 ביולי 2023