stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הקברות של מדינת טקסס
היסטוריה

לאחר מותו של אדוארד ברלסון ב-1851 הסדיר בית המחוקקים של טקסס את קבורתו על חלקת אדמה שקודם לכן הייתה בבעלותו של אנדרו ג'קסון המילטון. ב-1854, הקים בית המחוקקים אנדרטה על קברו של ברלסון בעלות של 1,000 דולר, ורכש את הקרקע מסביב. עד לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית לא זכה האתר להתייחסות מיוחדת, כאשר אז נקברו בו קציני צבא הקונפדרציה מטקסס שנהרגו בקרבות. בשנים 1864 ו-1866 נרכשו חלקות אדמה נוספות לקבורתם של וותיקי המלחמה. שטח של אקר אחד (4,000 מטרים) הוקדש לקבורתם של ותיקי צבא האיחוד, אשר כולם למעט אחד הועברו מאוחר יותר לבית הקברות הלאומי פורט סם יוסטון (אנ') שבסן אנטוניו. ותיק צבא האיחוד היחידי שנותר קבור בבית הקברות הוא אנטוניו בריונס, שקברו הושאר שם לבקשת משפחתו. הוא קבור לבדו בפינה הצפון-מערבית של בית הקברות.
בשל העובדה ש"בית אנשי הקונפדרציה של טקסס" (Texas Confederate Men's Home) ו"בית נשות הקונפדרציה של טקסס" (Confederate Women's Home) שוכנים באוסטין, יותר מאלפיים ותיקי הקונפדרציה ונשותיהם נקברו בבית הקברות של המדינה, רובם לאחר 1889. קבורת ותיק הקונפדרציה האחרון שנטמן בבית הקברות התקיימה ב-1944, ואחרונת אלמנות ותיקי הקונפדרציה נטמנה בו ב-1963.
ב-1932 לא היה בית הקברות ידוע במיוחד בציבור ולא היו אליו דרכי גישה. היה כביש עפר שעבר דרך חלקות בית הקברות שקישר אותו למה שהיה קרוי אז "כביש ערוץ הבצל". הדרך שמרה על הסטטוס שלה ככביש כאשר הביא ההיסטוריון לואיס קמפ לידיעת מחלקת הכבישים של טקסס שהכביש שעובר דרך בית הקברות צריך להיסלל. הכביש, שקרוי באופן רשמי הכביש המדינתי 165, מוקדש לקמפ, ובמשך זמן מה היה ידוע כ"כביש לו קמפ". קמפ גם היה הכוח המניע מאחורי קבורתם מחדש של רבים מהאישים הבולטים מראשית ימי טקסס לרגל שנת המאה להקמתה שחלה ב-1936.
ב-1986 הוסף בית הקברות למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, אך בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוא סבל מהזנחה כתוצאה מוונדליזם ודעיכה, והביקור בו לא היה בטוח. ב-1994, לאחר שהבחין במצבו של בית הקברות, יזם סגן המושל בוב בולוק מיזם של שלוש שנים שבו הוקם מרכז מבקרים ובוצעו עבודות חידוש של בית הקברות. ב-1997 התקיים טקס הקדשה מחדש ופתיחה מחדש של בית הקברות.
ועדת בית הקברות, שבה שלושה חברים מפקחת הפעלת בית הקברות. אחד החברים ממונה על ידי המושל, השני על ידי יושב ראש בית המחוקקים, והשלישי על ידי סגן המושל. בנוסף, פועל לידם היסטוריון בכיר.
נשיא ארצות הברית ומושל טקסס לשעבר, ג'ורג' ווקר בוש, הודיע בעבר על כוונתו להיקבר בבית הקברות. עם זאת, באוגוסט 2018 הודיע בוש שהוא ורעייתו לורה בוש ייקברו בבוא יומם במרכז הנשיאותי ע"ש ג'ורג' ווקר בוש.
הערות שוליים

↑  Hashimoto, Raoul. "The Texas State Cemetery, "The Arlington of Texas"". Texas Escapes Online Magazine.
↑  Texas Government Code, Chapter 2165 (Section 2165.256, subsections (d), (e) & (f))
↑  HB 2206, 2015 Texas Legislature (Section 2)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2001079393  VIAF: 128032122   WorldCat (עם VIAF): 128032122
אתוודה על עברות

רבונו של עולם אתוודה על עברות קלות וחמורות הוא פיוט הקדמה לווידוי שנכתב על ידי רבי יצחק בן ישראל מבגדאד. הפיוט נכתב במקורו לליל יום הכיפורים, אך כיום נהוג לאומרו במהלך סליחות לחודש אלול.
מבנה הפיוט

הפיוט כולל תשעה בתים, הכוללים כל אחד שתי שורות, החרוזות ביניהן בחריזה עצמאית. כל שורה שנייה היא שיבוץ מקראי, הכולל בתוכו את המילה "לילה".
תוכן הפיוט

הפיוט פותח בכך שאיבריו של האדם מסיתים אותו כל היום לחטוא, וממשיך בכך שהוא מצטער על חטאיו וצועק לה' שיסלח לו, ומתחנן שבזכות הווידוי ישמע קולו וימחלו עוונותיו.
אמירת הפיוט

הפיוט נאמר בסליחות לאחר החלק של אמירת י"ג מידות, ולפיכך מהווה נקודת ציון למקום אליו מדלגים כאשר אין מניין. בדרך כלל אומרים את הפיוט בצורה של חזן קהל, כך שהחזן אומר שורה אחת, והקהל את השורה המשלימה.

המנהג הרווח הוא לומר את הפיוט קודם הווידוי, אך יש שנהגו לומר קודם וידוי ורק לאחר מכן את הפיוט, מנהג שגרר אחריו ביקורת הלכתית, בטענה שלא ניתן לומר "אתוודה" לאחר שכבר התוודה. אך יש שגם חיזקו את המנהג הזה, ונתנו לו נימוק בטענה שהוא לא הקדמה לווידוי, אלא תוספת לווידוי, הבאה לתרץ את עשייתם של החטאים בכך שאברי האדם מסיתים אותו לחטוא.

שני קטעים בפיוט עוררו דיון ביחס לחוסר הלימתם את מצבו של האומר.
בפיוט נאמר ”אֶתְוַדֶּה...בַּלַּיְלָה לְסוֹף אַשְׁמוּרוֹת”, היינו בסוף הלילה. בקרב רבני המאה העשרים יש שכתבו שכאשר אומרים סליחות בחצות הלילה, או במהלך היום, יש לשנות את נוסח הפיוט בהתאם. האומרים במהלך היום נדרשים לשיטה זו לשנות גם את כל האזכורים של "לילה" בפיוט.
בפיוט נאמר ”אַשְׂחֶה בְּכָל לַיְלָה מִטָּתִי בְּדִמְעָתִי עַרְשִׂי אַמְסֶה”. היו שטענו שרק אדם שזה באמת מצבו, ובאמת מצטער כל כך על חטאיו עד שהוא בוכה עליהם, רשאי לומר זאת, ולכן הציעו לשנות את הנוסח ולגרוס ”מִי יִתֵּן וְאַשְׂחֶה בְּכָל לַיְלָה מִטָּתִי...”
ביאורים

↑  על פי מגילת איכה, פרק ב', פסוק י"ט. יש לשים לב שבפסוק נאמר "לראש אשמורות", וכך כנראה נכתב בפיוט המקורי, שנכתב לליל יום כיפור (ראו במהדורת יעקב לוי)
↑  על פי ספר ישעיהו, פרק כ"א, פסוק י"א
↑  על פי ספר בראשית, פרק ח', פסוק כ"ב
↑  על פי ספר ישעיהו, פרק ס"ב, פסוק ו'
↑  על פי ספר תהלים, פרק ו', פסוק ז'
↑  על פי ספר תהלים, פרק פ"ח, פסוק ב'
↑  על פי ספר תהלים, פרק כ"ב, פסוק ג'
↑  על פי ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק ס"ב
↑  על פי ספר שמות, פרק י"ב, פסוק מ"ב
הערות שוליים

↑  יוסף טובי, "יצחק בן ישראל - פייטן בבלי בן המאה הי"ג", שי להימן: מחקרים בספרות היהודית של ימי הביניים מוגשים לא"מ הברמן, בעריכת צבי מלאכי, אוניברסיטת תל אביב והוצאת ראובן מס, ירושלים תשל"ז, עמ' 125–142, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  ראו בין היתר: סימן תקפא - מדיני הסליחות - מורשת מרן - הרב עובדיה יוסף, באתר מורשת מרן - הרב עובדיה יוסף, ‏במרץ 2017
↑  ראו למשל עטיה, מאיר אלעזר, מחזור אבותינו <נוסח מרוקו> - תיקון חצות וסליחות, תיקון חצות וסליחות, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  אברהם שלום חי חמוי, זמן בית דין, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  הרב אברהם שלום חי חמוי, בית אל וזמן בית דין, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  הרב יוסף צוברי, ויצבור יוסף בר - ג, עמוד קפב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  אברהם ישעיהו דיין, דקדוק באמירת הסליחות ביום, בתוך: יתד המאיר - 140, עמוד 31, באתר אוצר החכמה; הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף - או"ח ג (תפילה ב), סעיף קסב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  הרב יוסף חיים מבגדאד, תקון תפלה - סדר היום, עמוד כט, באתר אוצר החכמה, כתב יד, "אשמורות" עם הערות של המהרי"ץ שלא נדפסו באתר בידספיריט
בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  1780 
 מספר קבורים:  28 
 קואורדינטות:  48°53′12″N 2°22′23″E﻿ / ﻿48.8867°N 2.37306°E﻿ / 48.8867; 2.37306
 he
 
בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז (בצרפתית: Cimetière des Juifs portugais de Paris) המוכר גם בתור בית הקברות היהודי בלה וילט (בצרפתית: Cimetière israélite de la Villette) ובית הקברות היהודי ברחוב דה פלנדר הוא בית עלמין יהודי עתיק בפריז.
בית הקברות השוכן בשדרות דה פלנדר (צר') שברובע התשעה-עשר של פריז, היה פעיל בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 ורשום רשמית כאתר היסטורי.
היסטוריה

בית הקברות התקדש לראשונה בידי קהילת יוצאי פורטוגל על שטח קטן בשדרות דה פלנדר (מס.44) שנרכש בידי יעקב רודריגה פרייר בקומונה-דאז לה וילט (צר'). לפני רכישת השטח נקברו יהודים בגינת הבניין הסמוך (מס.46) לפי הסכם עם בעל הבניין שהפעיל בו פונדק. כשנרכש הפונדק בשנת 1773 בידי פושט עורות שניצל את שטח הגן כדי לקבור לצד הנפטרים היהודים גם את נבלות החיות שאת עורן פשט, נחלץ פרייר לפעולה ורכש את החלקה הסמוכה לשם הקמת בית העלמין. חוזה הרכישה נחתם ב-3 במרץ 1780, ואישור הפעלת בית הקברות נחתם בידי סגן מפקד משטרת פריז, ז'אן שרל פייר לנואר (צר'), ב-7 במרץ. פרייר עצמו נקבר במקום בספטמבר 1780 אך לטענת הסופר האנטישמי אדואר דרימון משפחתו הוציאה את גופתו מהמקום בשנת 1878 (שרידיו אכן הועברו בשלב כלשהו לחלקת המשפחה בבית הקברות של מונמארטר).
בשנת 1809 עברה השליטה בבית הקברות לידי הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת והוא נסגר לקבורה ב-18 בפברואר 1810 כאשר נפתחה חלקה לקבורה יהודית בפר לשז.
בית הקברות רשום כאתר היסטורי, שטחו 424 מ"ר והמצבות הבודדות ששרדו בו נושאות תאריכים מלוח השנה הרפובליקני ולא העברי. האתר אינו נגיש לעוברים ושבים והביקור בו נערך רק בתיאום ואישור הקונסיסטוריה היהודית של פריז.
אריה לייב הלוי אפשטיין

הרב אריה לייב הלוי אפשטיין (ה'תס"ח, 1708 - י"ג בתמוז תקל"ה, 1775) היה רב ומקובל במאה ה-18, נודע בכינויו בעל הפרדס על שם ספרו. כיהן כרבה של קניגסברג במשך שלושים שנה.
קורותיו

נולד בהורדנה לרב מרדכי הלוי אפשטיין, שכונה מרדכי וילנר, מצאצאי רבי אהרון הלוי מברצלונה (הרא"ה) ורבי זרחיה הלוי, בעל המאור. למד תורה אצל הרב אייזיק מהורדנה. נישא לבתו של רבי אלכסנדר מסלוצק, שהיה מצאצאי המהר"ל מפראג.
לאחר נישואיו התמנה כמגיד מישרים בהורדנה, ולאחר מכן שימש ברבנות ברסטויץ ואלינקה. בשנת תק"ה (1745) התמנה לרבה של קניגסברג, וכיהן בתפקידו במשך שלושים שנה, עד לפטירתו בשנת תקל"ה (1775).
לאחר פטירתו עלה על כס הרבנות בקניגסברג חתן אחותו, רבי שמשון קרליץ.
חיבוריו

הרב אפשטיין חיבר עשרים ושלושה ספרים, עשרה מהם הדפיס בחייו. ספריו עוסקים בחוכמת הנגלה והנסתר, בהלכה ובאגדה, וכן בחוכמת התכונה וחוכמת העיבור. ספרו הנודע הוא "הפרדס", שבו הוא מבאר כל מצווה מתרי"ג מצוות על פי מקורותיה, מן התנ"ך, התלמוד, השולחן ערוך והזוהר.
בזקנותו הוציא סידור תפילה עם כוונות האר"י ותלמידיו בשם "אור השנים". הסידור הודפס במהדורות רבות, אף על ידי הרב שטיינמן.
הסכמות הגאון מווילנה על חיבוריו

הגאון מווילנה העניק במשך כל שנות חייו ארבע הסכמות לספרים - שתיים מהן היו לספריו של הרב אפשטיין.
על ספרו "הלכה אחרונה" כותב הגר"א:
לאהוב נפשי הרב הגאון המאור הגדול המפורסם בתורה ובחסידות, נר ישראל עמוד הימיני פטיש החזק... באתי להודיע שקיבלתי ספר הקדוש שחיבר... בהיות שאני מכיר הרב המחבר אריה דבי עילאי, שמעודו נטה שכמו לסבול עול תורה ועול מלכות שמים, ועכשיו ביותר לעת זקנותו... בעיון קצת ראיתי שהוא מלא יראת ה'.
אף על סידור התפילה "אור השנים" זכה להסכמה מהגר"א, שבה הכתירו בתואר "הרב הדומה למלאך ה' צבאות".
קשריו עם רבי יהונתן אייבשיץ

הרב אפשטיין נחשב מגדולי הרבנים בדורו, והיה בקשר קרוב עם כמה מן המפורסמים שבהם, ביניהם רבי אריה לייב ממיץ ורבי יהונתן אייבשיץ מפראג. באחד ממכתביו של רבי יהונתן אייבשיץ אליו הוא מכנהו "ראש גולת אריאל, רכב ישראל ופרשיו, חסידא ופרישא", ובמכתב אחר הוא חותם "ממני הנרצע באהבתו כל הימים ונפשי קשורה בנפשו".
ההערכה בין שני הרבנים הייתה הדדית ובמחלוקת שפרצה בין רבי יהונתן אייבשיץ לרבי יעקב עמדין יצא הרב אפשטיין להגנת רבי יהונתן אייבשיץ. בספרו "הפרדס" הוא מזכיר את הפרשה וכותב: "...אף שדיברו על צדיק עתק בגאווה ובוז... כי אין להכחיש הידוע לכל מתורתו וחריפותו ובקיאותו בנגלה ובנסתר ממש חד בדרא, ובשארי מעלות ומידות בכל החוכמות".
נוסח מצבתו

”רב האי גאון עוזנו, נשיא אלוקים בתוכנו, אדוננו מורנו ורבינו, המאיר בתורתו עלינו, כארי לבות שומעיו שסף, לוויית חן מפז וכסף... אבד צדיק ואין איש היות סודו חושף, זה צל השמש יקר איך פנתה אחרי האסף.”
מתלמידיו

רבי אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא, בעל "יסוד ושורש העבודה", ופרוש "קרני אור" על ספרי הזהר, המופיע בספר "שבעת המאורות".
צאצאיו

הרב אברהם מאיר הלוי אפשטיין - היה רב בליסקובי ולאחר מכן אב"ד בעיר מוש-חדש. היה מתלמידי המגיד ממזריץ'. בנו הוא הרב אפרים מרדכי הלוי אפשטיין, שבשנת תק"ל התמנה לרב בקוסובה. לאחר מותו של הרב אפרים מרדכי התמנה תחתיו חתנו הרב יהודה מאיר לרב בקוסובה.
הרב מרדכי הלוי אפשטיין - מתלמידי הגר"א.
הרב יצחק הלוי אפשטיין, כונה "ר' איצ'לה גינשפריקר". התגורר בסלונים. בנו הרב אברהם הלוי אפשטיין, נודע כ"ר' אברהם מטולצ'ין". בנו הוא הרב מאיר הלוי אפשטיין, שכונה "ר' מאיר שניפישקר" - בצעירותו כיהן כדיין בווילנה, אחר כך כיהן כרב בקופישוק ובזקנותו שב לכהן כדיין בווילנה. היה מנותני ההסכמות לש"ס וילנה. בנו הוא הרב שאול קצנלנבוגן-אפשטיין, חותנו של הרב שמריהו יוסף קרליץ וסבו של החזון איש. בת נוספת היא מרת חיה אפשטיין אשר נישאה לרב חיים שור. בנם הוא הרב אליהו יעקב דב שור, אב"ד זופראן ומחבר הספר "נטיעות חיים".
הערות שוליים

↑  בספר מקור ברוך (חלק ראשון עמ' 671) כותב הרב ברוך אפשטיין, שמוצא משפחת אפשטיין מספרד, ושמה הקודם היה בנבנשתי. לאחר גירוש ספרד התיישבה חלק מהמשפחה בטורקיה וחלק אחר בגרמניה, בעיר אפשטיין שבמדינת הסן, ושם החליפו בני המשפחה את שמם מבנבנשתי לאפשטיין.
↑  תיאור הוצאת סידור אור השנים ע"י הרב שטיינמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309155305171  GND: 136557406  ISNI: 0000 0000 6687 6663  LCCN: no91028218  NTA: 251824470  VIAF: 48791661   WorldCat (עם VIAF): 48791661
בוסניה והרצגובינה במשחקים הפאראלימפיים

בוסניה והרצגובינה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996). עד שנת 1992, הייתה בוסניה והרצגובינה חלק מיוגוסלביה, וספורטאיה התחרו במסגרת המשלחת היוגוסלבית. במשחקי החורף לוקחת בוסניה והרצגובינה חלק בכל הטורנירים מאז המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010).
לאורך השנים זכו ספורטאי בוסניה והרצגובינה בתחרויות הכדורעף. במשחקי החורף לא הצליחו חברי המשלחת לזכות במדליה פאראלימפית ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996): 0
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 1 | 0 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 1 | 0 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ | 2 | 3 | 1 | 6 |
ראו גם

בוסניה והרצגובינה במשחקים האולימפיים
בוסניה והרצגובינה במשחקים האולימפיים לנוער
בנואה קוסטיל

בנואה קוסטיל (בצרפתית: Benoît Costil, נולד ב-3 ביולי 1987) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת השוער בסלרניטנה.
קריירה

קוסטיל התחיל את הקריירה שלו בקן, אך לא קיבל דקות משחק רבות ובעונת 2008/2009 יצא לעונת השאלה בוואן. ב-17 ביוני 2009 חתם בסדאן ובעונת 2010/2011 נבחר לשוער השנה בליגה. ב-14 ביוני 2011 חתם על חוזה ל-3 שנים בסטאד רן לאחר שסיים את חוזהו בסדאן ובכך חזר לליגה הראשונה אחרי 3 שנים בליגה השנייה. ב-24 במאי 2017 חתם לארבע שנים בבורדו.
בצעירותו שיחק קוסטיל בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21. ב-6 בנובמבר 2014 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד אלבניה ושוודיה. קוסטיל נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016. ב-15 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד חוף השנהב.
בי. ג'יי ג'ונסון

ברנרד הנרי (בי. ג'יי) ג'ונסון (באנגלית: Bernard Henry (B.J.) Johnson; נולד ב-27 באפריל 1987), הוא שחיין יהודי-אמריקאי. הוא אלוף המכביה העשרים (2017) ושיאן המכביה. זוכה 4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. סגן אלוף ארצות הברית (213) במשחה ל-200 מטר חזה.
כינויו הוא "בי. ג'יי - Baba Juice".
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד בסיאטל, וושינגטון. הוא החל לשחות בגיל 8. הוא בוגר אוניברסיטת סטנפורד בהנדסת מכונות משנת 2009.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2011 סיים ג'ונסון במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה.
במבחינים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים ג'ונסון במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.47 דקות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.41 דקות, ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה ג'ונסון במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.09 דקות (דורג במקום תשיעי בעולם) וסיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.68 דקות. באליפות עצמה הוא סיים במקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.79 דקות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.19 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.77 דקות.
בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה ג'ונסון ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 1:01.27 דקות, אחרי חבריו לנבחרת ג'רמי באבינט (1:01.61 דקות) וג'אד הווארד (1:02.20 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 2:11.60 דקות, לפני ג'רמי באבינט (2:12.97 דקות) וג'אד הווארד (2:15.34 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכביה חדש של 3:41.82 דקות, לפני ישראל (3:43.19 דקות) ואוסטרליה (3:58.78 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.83 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:21.03 דקות ולפני אוסטרליה (3:34.01 דקות).
הערות שוליים

↑  תוצאות רשמיות של המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון 2012 - 200 מטר חזה
↑  תוצאות רשמיות של המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון 2012 - 100 מטר חזה
↑  בי. ג'יי ג'ונסון, באתר הרשמי של המשחקים הפאן אמריקאיים (באנגלית)
ארץ זרה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  שלומי אלדר 
 הופק בידי:  אהוד בלייברג יואב זאבי עמרי עוזרד
 תסריט:  שלומי אלדר 
 שחקנים ראשיים:  גסאן עבאס שלומי אלדר עז א-דין אבו אל-עייש 
 מוזיקה:  מוזיקה מקורית: גלעד בן עמרם   שיר סיום: מילים - מיכל אהרוני הלחנה וביצוע - יהודה פוליקר
 צילום:  שלומי אלדר
 מדינה:  ישראל ישראל ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  בלייברג אינטרטייטמנט בע"מ
 הקרנת בכורה:  10 באוקטובר 2017 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, ערבית, אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארץ זרה (באנגלית: Foreign Land) הוא סרט תיעודי ישראלי-אמריקאי אותו ביים שלומי אלדר. פרט לאלדר, בסרט משתתפים גסאן עבאס, שחקן טלוויזיה ותיאטרון ערבי-ישראלי, וד"ר עז א-דין אבו אל-עייש, רופא פלסטיני תושב רצועת עזה (בעת הצילומים) ששכל שלוש מבנותיו במהלך מבצע עופרת יצוקה.
אודות הסרט

הסרט מתאר את התהליכים החברתיים העוברים על החברה הישראלית בעשור השני של המאה ה-21, מנקודת מבטם של שני אנשים: גסאן עבאס, שחקן תיאטרון ערבי, ושלומי אלדר, עיתונאי יהודי.
במהלך מבצע עופרת יצוקה, ד"ר עז א-דין אבו אל-עייש, רופא פלסטיני תושב רצועת עזה, שכל שלוש מבנותיו, שנהרגו מפגיעת פגז צה"לי בביתם. אבו אל-עייש התקשר אל חברו, שלומי אלדר, עיתונאי יהודי-ישראלי מזה כשני עשורים המסקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואת רצועת עזה, בזמן שזה ישב באולפן חדשות 10. אלדר העלה לשידור חי את אבו אל-עייש ושידר את זעקות השבר שלו על הרג בנותיו. ב-2011 הוציא אבו אל-עייש ספר המבוסס על סיפור חייו בשם "לא אשנא", אשר עובד להצגת יחיד שהועלתה בתיאטרון הבימה, בכיכובו של גסאן עבאס, כוכב סדרת הטלוויזיה משנות ה-80 "המסעדה הגדולה". עבאס הזמין את אלדר לצפות בהצגה (בה עבאס מגלה את דמותו של אבו אל-עייש), ובמפגש ביניהם הם מגלים כי הקהל שלהם הולך ומצטמצם, ככל שהחברה הישראלית משנה את פניה והופכת לקיצונית יותר יותר. עבאס מקבל הרבה פחות תפקידים, דיווחיו של אלדר נדחקים לשולי מהדורות החדשות, וכל אחד מהם בדרכו מחפש מקום ותחושת שייכות אליו.
משתתפים

גסאן עבאס
שלומי אלדר
נדים עבאס (בנו של גסאן)
ד"ר עז א-דין אבו אל-עייש
ידין אלדר (בנו של שלומי)
פרסים ומועמדויות

ב-2017 זכה הסרט בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל חיפה. בנימוקי הפרס כתבו השופטים שהסרט מתאר אבלות על המציאות הישראלית באמצעות סיפורם האישי של הבמאי שלומי אלדר ושחקן התיאטרון הערבי, תושב אום אל-פחם, גסאן עבאס. הסרט נרכש לשידור בתאגיד השידור הציבורי ועורר את מחאתה של שרת התרבות מירי רגב שטענה כי אין מקום לשדר סרט המבקר את ישראל בערוץ טלוויזיה ציבורי.
ב-2018 זכה הסרט בפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר מעל 60 דקות. בטקס הענקת הפרס אמר אלדר: "את 'ארץ זרה' התחלתי לצלם לפני שש שנים, הרבה זמן במונחים של סרט, פסיק בחייה של מדינה. לפני שש שנים, אף אחד עוד לא חשב לעלות עם D-9 על בית המשפט, אומנים לא נרדפו ואוימו, הורים שכולים לא ננזפו, הערבים לא נהרו לקלפיות, סיפוח היה רעיון עיוועים של ימין קיצוני שולי, הדתה לא הייתה מילה בלקסיקון שלנו, ולא היה חוק לאום שהגדיר סופית ערבים, דרוזים וצ'רקסים כאזרחים סוג ב'."
הערות שוליים

↑  פסטיבל הסרטים חיפה 2017: "העדות" ו"ארץ זרה" הם המנצחים הגדולים, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2017
↑  משה בנימין, למרות מחאת רגב: כאן 11 ישדר את "ארץ זרה" של שלומי אלדר, באתר אייס, 28 בפברואר 2018
↑  שגיא בן נון‏, "האופה מברלין" הוא הזוכה הגדול בטקס פרסי אופיר, באתר וואלה, 6 בספטמבר 2018
| פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שאנן שיא (1991) • שנת 66' הייתה טובה לתיירות (1992)  • סנג'ין (1993)  • אל תגעו לי בשואה (1994)  • באבא לובה (1995)  • בית שאן: סרט מלחמה (1996)  • האולימפיאדה הראשונה של אמא (1997)  • יומן ראש הממשלה (1998) • הקומדיאנטים (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | רשימת אהבה (2000) • תומר והשרוטים (2001) • מייק ברנט - לס מואה ט'מה (2002) • ההרוג ה-17 (2003) • את שאהבה נפשי (2004) • 18 קילו אהבה (2005) • סובנירים (2006) • מרגל השמפניה (2007) • ילדי השמש (2008) • שיטת השקשוקה (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | חיים יקרים (2010) • הדירה (2011) • הצלמניה (2012) • שומרי הסף (2013)  • הנסיך הירוק (2014) • שיח לוחמים. הסלילים הגנוזים (2015) • פרינסס שואו (2016) • בן-גוריון, אפילוג (2017) • ארץ זרה (2018) • יונתן אגסי הציל את חיי (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה העשרים ואחת | לאה צמל, עורכת דין (2020) • שפר בדרך להוליווד (2021) • מחברות שחורות (2022) • אם זה נגמר - ענבל פרלמוטר (2023) |  |
בחירות בממלכה המאוחדת

בממלכה המאוחדת קיימים חמישה סוגים של מערכות בחירות: בחירות לבית הנבחרים הבריטי (המכונים בדרך כלל "בחירות כלליות"), בחירות לפרלמנט ולאספות המפוזרות, בחירות מקומיות, בחירות לראשות העיר ובחירות למפכ"ל המשטרה. בכל אחת מאותן קטגוריות, ייתכנו גם בחירות משנה. הבחירות נערכות ביום הבחירות, שהוא בדרך כלל ביום חמישי. מאז העברת חוק הפרלמנטים לתקופה קצובה – 2011 לבחירות הכלליות, כל חמשת סוגי הבחירות מתקיימות לאחר תקופות קצובות, אם כי בחירות מוקדמות לפרלמנט ולאספות והפרלמנטים המפונים יכולות להתרחש במצבים מסוימים. חמש מערכות הבחירות בהן נעשה שימוש הן: מערכת הריבוי של החבר היחיד[דרושה הבהרה] (בחירות בשיטה הרובנית), מערכת הריבוי הרב-חברים, ההצבעה היחידה הניתנת להעברה, מערכת החברים הנוספת וההצבעה המשלימה.
רישום בחירות

המספר הכולל של שמות בבריטניה המופיעים בפנקסי הבחירות שפורסמו ב-1 בדצמבר 2010 בהתבסס על התאריך 15 באוקטובר 2010 היה 45,844,691.
רישום בחירות > הזכאות להירשם

באנגליה ובוויילס, כל מי שגילו הוא 18 ומעלה ביום הקלפי ואשר הוא אזרח של הממלכה המאוחדת יכול להגיש בקשה לפקיד רישום הבחירות באזור הרשות המקומית בה הם מתגוררים עם "מידה ניכרת של קביעות" שיירשם בפנקס הבחירות של אותו אזור.
בסקוטלנד, העומד בדרישות הלאום, או שמחזיק בדרך כלשהי ברשות להישאר (מוגבלת או בלתי מוגבלת) בבריטניה אשר יהיה בן 16 ומעלה ביום פתיחת הקלפי, יכול להירשם להצבעה, שכן גיל ההצבעה בפרלמנט הסקוטי ובבחירות המקומיות הוא 16. עם זאת, המצביעים בסקוטלנד מתחת לגיל 18 אינם מורשים להצביע בבחירות הכלליות של הפרלמנט האירופי ובבריטניה.
אדם עדיין יכול להירשם בכתובת הרגילה שלו אם הוא ייעדר זמנית (למשל: מחוץ לעבודה, בחופשה, במגורי סטודנטים או בבית חולים). אדם שיש לו שני בתים (כמו סטודנט באוניברסיטה שיש לו כתובת זמן קבוע ומתגורר בבית בחופשות) יוכל להצביע בשתי הכתובות כל עוד הוא לא נמצא באותו אזור בחירות (אם כי בוחר יכול להצביע רק פעם אחת בכל בחירה או משאל עם יחיד).
בנוסף, כדי להופיע במרשם הבחירות, על המועמדים להחזיק ברשות כניסה או להישאר בבריטניה או שלא לדרוש חופשה בתאריך בקשתם ואף מועמד אינו רשאי להיות אדם מורשע. עצור בכלא או בבית חולים לחולי נפש (או בכלל, אחרת הם יהיו מעוכבים) או אדם שנמצא אשם משחיתות ועשייה בלתי חוקיות מסוימות.
רישום בחירות > הליך הרישום

בבריטניה, רוב האלקטורים, נרשמים במהלך הקופה השנתית, שקציני רישום הבחירות מחויבים לערוך מדי שנה בין אוגוסט לנובמבר. טופסי קנבס נשלחים לכל משקי הבית, ויש להחזירם, אחרת ניתן להטיל קנס של 1000£. אדם אחד במשק הבית חייב לאשר את פרטי כל התושבים שהם נבחרים קיימים, הכוללים הוספה או מחיקה של תושבים שעברו להתגורר או זכאים להירשם להצביע.
בין דצמבר לתחילת אוגוסט חל הליך הרישום המתגלגל. יש להגיש את הבקשות באופן פרטני (בניגוד לטופסי הקופסה השנתיים בהם אדם אחד אחראי על רישום כל הזכאים במשק בית) באמצעות טופסי רישום הזמינים בקציני רישום הבחירות המקומיים או באתר ועדת הבחירות. אף על פי שאין צורך בהוכחת זהות או כתובת בעת הגשת הבקשה, קצין רישום הבחירות יכול לדרוש מהמבקש למסור מידע נוסף אודות גילו של המבקש, לאום, מקום מגוריו והאם הם נפסלים או לא ו / או "ראיות" להוכחה. גיל המבקש ו / או אזרחותו. ניתן להחזיר טופסי בקשה לקצין רישום הבחירות המקומי בדואר, בפקס או בדואר אלקטרוני כקובץ מצורף סרוק.
החל מיוני 2014, כחלק ממדיניות הממשלה בברירת מחדל דיגיטלית, המצביעים באנגליה ובווילס יכולים להירשם למערכת הבחירות באופן מקוון.
בוחרים בקטגוריה מיוחדת אינם נרשמים באמצעות הליך השטיפה השנתי. במקום זאת, הם מגישים בקשות בכל עת במהלך השנה ועליהם לחדש את בקשת הבחירות שלהם מעת לעת (כל שנה לבוחרים ומצביעים מעבר לים עם הצהרה על קשר מקומי וכל שלוש שנים עבור מצביעי שירות).
רישום בחירות > מרשם הבחירות

לכל מועצה מחוזית או רשות יחידה יש מרשם בחירות אשר נערך על ידי קצין רישום הבחירות, המפרט את כל האלקטורים הרשומים. מרשם הבחירות מכיל את השם, הכתובת המזכה ומספר הבחירות של כל בוחר רגיל, את שמו של כל בוחר בקטגוריה מיוחדת (כגון מצביעי שירות) ואת מספר הבחירות של כל בוחר אנונימי. כל בוחר שעדיין לא היה בן 18 בעת ההרשמה אצטרך להדפיס גם את תאריך הלידה שלו. מרשם הבחירות של כל מחוז מחולק לרשמים נפרדים לכל מחוז קלפי.
מכיוון שהזיכיון[דרושה הבהרה] שונה בין מצביעים בודדים, ניתן להציב סמנים שונים לצד שמות הבוחרים כדי לזהות באילו בחירות הם זכאים להצביע. אזרחי האיחוד האירופי שאינם אזרחי חבר העמים או אירים מקדים את כניסתם עם האות G (כלומר הם יכולים להצביע רק בבחירות לרשויות המקומיות) או לאות K (כלומר, הם יכולים להצביע רק בבחירות לפרלמנט האירופי ולרשויות המקומיות). לקידום נבחרים בחו"ל נקראת האות F, כלומר הם יכולים להצביע רק בבחירות לפרלמנט באירופה ובבריטניה. חברי בית הלורדים המתגוררים בבריטניה קודמים לאות L, כלומר הם יכולים להצביע רק בבחירות לפרלמנט האירופי ולרשויות המקומיות, ואילו עמיתים שהם נבחרים מעבר לים קודמים לאות E, המציינים שהם יכולים רק להצביע בבחירות לפרלמנט האירופי.