stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוף בערפל
הערות שוליים

↑  הסרט נוף בערפל: שיחה עם נחמן אינגבר, באתר סריטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16474288w (data)  GND: 7587823-9  SUDOC: 177249501  VIAF: 212920367   WorldCat (עם VIAF): 212920367 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתקפת ויבורג–פטרוזאבודסק

מתקפת וִיבוֹרְג-פֶּטְרוֹזָבוֹדְסְק (בפינית: Kannaksen suurhyökkäys 1944, ברוסית: Выборгско-Петрозаводская операция), שנודעה גם בתור מתקפת קָרֶלְיָה, הייתה מערכה אסטרטגית שהוצאה לפועל בידי ברית המועצות בין יוני לאוגוסט 1944 נגד פינלנד וגרמניה הנאצית במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה ומלחמת ההמשך, במהלכה הצבא האדום כבש מחדש את קרליה מידי פינלנד.
המתקפה השפיעה רבות על קבלת ההחלטות בממשל הפיני והביאה להסדר והפסקת אש עם ברית המועצות כחודש לאחר סיום המבצע.
רקע

המתקפה הסובייטית הוצאה לפועל בהמשך לפעולות חזית לנינגרד של הגנרל ליאוניד גובורוב וחזית קרליה של הגנרל קיריל מרצקוב במסגרת מלחמת ההמשך, בין פינלנד לברית המועצות.
בינואר 1944 הכוחות הסובייטים הבקיעו את המצור הגרמני על לנינגרד והדפו את כוחותיו של גאורג פון קיכלר אל מעבר לנהר נרבה ופסקוב. בשל היפוך המצב הפוליטי לרעתם, הפרלמנט הפיני שקל כניעה לברית המועצות עוד בפברואר אך מחשש לתנאי הכניעה שהציגה ברית המועצות הרעיון להיכנע ננטש.
רקע > תוכנית

לאחר שפינלנד דחתה את תנאי השלום המוצעים וגרמניה עצרה את ההתקדמות הסובייטית, החלו הכוחות הסובייטים במתקפת נגד צפונה אשר תכריח את כניעת פינלנד. בכדי להשיג מטרה זו, החליטו במטה הכוח בלנינגרד לבצע את 'מתקפת ויבורג-פטרוזאבודסק' שתוכננה על בסיס מתקפה דו-כיוונית, אחת מלנינגרד דרך ויבורג עד נהר קימי, והשנייה מעבר לנהר סביר דרך פטרוזאבודסק. התוכנית קראה להשמדת הצבא הפיני על גבי חבל הארץ הקרלי, ולכתר את שרידי הכוחות הפינים על הגדה המערבית של אגם לדוגה.
בעקבות כך, היעדים האסטרטגיים העיקריים של המתקפה היו להרחיק את כוחותיו הפינים של ראש המטה הכללי קארל גוסטף אמיל מנרהיים מהאזור מצפון לנינגרד, להוציא את פינלנד מהמלחמה וליצור תנאים טובים יותר להתקפה גדולה מדרום נגד כוחותיה של גרמניה הנאצית.
רקע > הכנות

צבא פינלנד הכין ביצורים הגנתיים מאז 1940, ושלושה קווי הגנה על נהר האיזמוס הקרלי, שנכנסו לפיקודו המבצעי של המפקד קרל לנארט אוש עם שיתוף הקורפוס השני, השלישי, הרביעי, החמישי והשישי. שני הקווים הראשונים היו הקו הראשי (Päälinja), שהוקם לאורך הקו הקדמי של שנת 1941, וקו שני (Vammelsuu-Taipale Linja) שנמצא כ-20 ק"מ מאחורי הקו הראשי. קווים אלה חוזקו במספר רב של ביצורי בטון, אך בזמן ההתקפה הסובייטית אלו טרם הושלמו. הקו השלישי היה עוד בתכנון בזמן המתקפה הסובייטית במאי 1944.
על הגדה הצפונית של נהר סביר הכין צבא פינלנד אזור הגנה שהיה מבוצר בנקודות חזקות המבוססות על תיבות בטון, הסתבכות תיל, מכשולים ותעלות. לאחר מלחמת החורף הוקם קו הגנה אשר הוסדר מעט מאחורי קו הגבול החדש של 1940.
ממזרח לקרליה תוכנן כי צבא פינלנד ישתמש בתשע גדודים, שתי חטיבות מהנדסים, שתי חטיבות טנקים ושלוש גדודי רגלים. מעבר לזאת העלו את כל הכוח הכולל לכדי 16 גדודים, שני אזורים מבוצרים, חמש חטיבות רגלים עצמאיות, שתי חטיבות טנקים. גדוד חיל רגלים ושלושה גדודי טנקים. אלה נתמכו על ידי החטיבה האווירית השביעית ו-220 פגזי ארטילריה בנוסף לתותחי החוף הכבדים באזור לנינגרד ולתותחים של הספינות החזקות ביותר בצי הבלטי.
המתקפה > הקו השני

המתקפה נמשכה ב-25 ביוני, כאשר הכוחות הסובייטים פרצו את הקו השני, בין מפרץ ויבורג לנהר ווקסי. ב-26 ביוני העניק הנשיא הפיני רייטי את מילתו לריבנטרופ שפינלנד תילחם עד הסוף לצד גרמניה. כאשר התברר כי פריצת דרך סובייטית אינה אפשרית בצפון הקו השני, חזית לנינגרד ביקשה כעת מהמטה הסובייטי במוסקבה להעביר עוד כוחות למען ביצוע תוכנית האיגוף הגדולה.
לא ידוע כמה מכלל הכוחות הסובייטים הועברו מהחזית בקרליה לעבר שאר חזיתות הלוחמה. דיווחים על כוחם של הגדודים הסובייטים, במיוחד באזור הלוחמה מצפון ללנינגרד בקו הפיני השני, הצביעו על הפסדים כבדים, וההערכה הייתה כי 10 גדודים כל אחד החזיק בכוח של פחות מ-2,000 איש. ההפסדים הסובייטים היו כבדים, במיוחד בקרב חטיבות המשמר. לאחר פעולה זאת פנו הפינים בנסיגה לארגון של הקו השלישי, אשר עבר מויבורג במפרץ פינלנד ועד לטייפאלה באגם לדוגה.
סוף דבר

עד לסיומו ב-9 באוגוסט, 'מבצע ויבורג-פטרוזאבודסק' הסובייטי ספג מספר רב של תבוסות טקטיות בידי הכוחות הפינים, אך בכל זאת הצליח להחזיר לעצמו את החלק המזרחי של קרליה ולהדוף את הצבא הפיני לעבר הצד הצפוני של מפרץ ויבורג ונהר ווקסי. כמו כן, המתקפה פתחה מחדש את הכביש המקורי של קו הרכבת הסובייטי למורמנסק ולתעלת הים הלבן לחיזוק מעבר האספקה בחזית הקרלית. למרות ההפסדים שנגרמו לו, הצבא הפיני הצליח להימנע מכל אובדן כוחות ונשק מרכזי וכמו כן נהנה מהאספקה שנשלחה לו מגרמניה.
לאחר שהלחימה הגיעה למצב סטטי באוגוסט 1944, ביצעה הממשלה בפינלנד ניסיון נוסף להגיע להסכם שלום. בספטמבר 1944 הציעו הסובייטים תנאי שלום שלא היו שונים באופן משמעותי מאפריל 1944, אם כי חלק מהדרישות, שנראו על ידי הפינים כבלתי אפשריות וקשות מדי, הופחתו. יתר על כן, דרישת השילומים הסובייטית הופחתה במחצית, וזמן התשלום הוארך. ההקלה בתנאים הגיעה ככל הנראה בחלקה בגלל לחץ בינלאומי שהופעל על הסובייטים, במיוחד על ידי ארצות הברית והאימפריה הבריטית.
למרות העובדה שלא כל היעדים שהציבה ההנהגה הסובייטית הצבאית בלנינגרד הושגו, ההתקפה אילצה את פינלנד לצאת מהמלחמה והכריחה אותה לקבל את תנאי השלום הסובייטים, או לפחות היוותה גורם חשוב שהוביל למשא ומתן להפסקת האש שהתחדש בתוך חודש לאחר שהמתקפה הסתיימה.
ראו גם

מלחמת ההמשך
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מבצע לנינגרד-נובגורוד
קווי ההגנה הפינים.
נס רשות המכס האוסטרלית

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני, דגל הצי המדיני
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  הגרסה המקורית: 1832   הגרסה הנוכחית: 1988
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של צלב הדרומי, כוכב חבר העמים והמילה "CUSTOMS"
נס רשות המכס האוסטרלית הוא דגל ימי אשר מונף על ספינות רשות המכס האוסטרלית ולעיתים על בנייני הרשות. כל ספינה אשר משמשת בתפקיד רשמי מטעם רשות המכס האוסטרלית חייבת להניף נס זה. הגרסה הנוכחית היא למעשה הדגל הלאומי של אוסטרליה בצירוף המילה "CUSTOMS" (באנגלית: "מכס") באותיות בולטות בין כוכב חבר העמים לצלב הדרומי. העיצוב הנוכחי נמצא בשימוש הרשות מאז 1988.
ההיסטוריה של הדגל > דגל המכס הקולוניאלי

דרישות החוק הבריטי כי על ספינות רשות המכס יונף דגל ייחודי מוכרות עוד משנת 1784. התיעוד הראשוני להנפת דגל מכס באוסטרליה היה דגל בית המכס של ניו סאות' ויילס ברשימות משרד הרשם והדואר של ניו סאות' ויילס משנת 1832. הדגל היה נס בריטי אדום מושחת בכתר זהב והאותיות "CH" על הארכית.
דגל מאוחר יותר של בית המכס של ניו סאות' ויילס תואר בהנחיות ממשלת המושבה
הנס הנכון עבור המכס יהיה נס אנגלי אדום בתוספת צלב לבן במידות ובצורת הנס הלבן אך צבעי הדגל יהיו הפוכים והאותיות CH בחלקו החיצוני והתחתון של הדגל; והסרטים יהיו סרטים אדומים
ההיסטוריה של הדגל > דגל המכס בחבר העמים של אוסטרליה

חוק המכס 1901 הועבר מיד לאחר איחוד אוסטרליה וכמו חקיקות בריטיות וקולוניאליות רבות דרש שימוש בדגל מכס. הדגל הראשון אשר הונף תחת החוק החדש תואר בכתב העת של חבר העמים של אוסטרליה
דגל המכס יהיה הנס הכחול בתוספת האותיות HMC באותיות בולטות והמילה "אוסטרליה" על הארכית
דבר המלך במועצה מ-16 ביוני 1904 שינה את החקיקה והוריד את המילה "אוסטרליה" מהדגל.
השינוי לגרסה הנוכחית של הדגל הושג בתיקון מס SR297 17 בדצמבר 1987 ויושם ב-1 בינואר 1988.
נייפרוויל

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אילינוי אילינוי
 ראש העיר:  סקוט ורלי
 תאריך ייסוד:  1831
 על שם:  Joseph Naper 
 שטח:  101.63 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  1.47 קמ"ר 1.44%
 גובה:  214 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  149,540 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,468.93 נפש לקמ"ר (2016)
 קואורדינטות:  41°44′54″N 88°09′57″W﻿ / ﻿41.74826°N 88.16585°W﻿ / 41.74826; -88.16585 
 אזור זמן:  UTC-6
 www.naperville.il.us
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נייפרוויל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נייפרוויל(למפת אילינוי רגילה) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.נייפרוויל(למפת אילינוי מוגדלת) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.נייפרוויל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נייפרוויל (באנגלית: Naperville) היא עיר באילינוי, ארצות הברית ומהווה פרוור של העיר שיקגו. נכון לשנת 2016, מתגוררים בעיר כ-147,122 תושבים. נייפרוויל היא העיר ה-176 בגודלה בארצות הברית.
בשנת 2015 העיר דורגה כאחת המשכילות בארצות הברית (ביחס לערים בעלות 50,000 תושבים ויותר).
היסטוריה

העיר יושבה לראשונה ביולי 1831. בשנת 1855 הגיעה גם אוכלוסייה אפרו-אמריקאית לראשונה להתיישבות, אשר הוכרזה לראשונה כעיירה בשנת 1857. באותה השנה התגוררו בעיירה כ-2,000 תושבים. ב-26 באפריל 1946 התרחש תאונת רכבות בסמוך לעיר, שבה נהרגו כ-45 בני אדם ונפצעו כ-127.
כלכלה

נכון לשנת 2010, נייפרוויל היא העיר ה-11 בעושרה בארצות הברית. העיר נחשבת לבעלת איכות חיים גבוהה ביותר. מבין המעסיקים הגדולים בעיר ניתן למנות את BP, אלקטל-לוסנט ומערכות הבריאות והחינוך המקומיות.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין שהתקיים בשנת 2010, התגוררו בעיר כ-141,122 בני אדם ב-53,408 משקי בית. הרכב הגזעי של העיר הוא 76.5% לבנים, 4.7% אפרו-אמריקאים, 14.9%אסייתים, ו-3.9% מגזעים אחרים או משני גזעים ויותר.
ערים תאומות

סלובקיה ניטרה, סלובקיה
נס רוסי

| --- | --- |
 בימוי:  מיכאיל קוקשנוב 
 הופק בידי:  מיכאיל קוקשנוב 
 תסריט:  ארקדי אינין, לאוניד טרייר 
 שחקנים ראשיים:  מיכאיל קוקשנוב נטליה קרצ'קובסקאיה סמיון פאראדה לאוניד קוראבליוב 
 מוזיקה:  Georgi Movsesyan 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 הקרנת בכורה:  1994 
 משך הקרנה:  76 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 סרט קודם:  Russkiy biznes 
 סרט הבא:  Russkiy shchyot 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נס רוסי (ברוסית: Русское чудо) הוא סרט קומדיה רוסי משנת 1994, בבימויו של מיכאל קוקשנוב (אנ').
תקציר העלילה

הפסיכולוג המפורסם יורי קושמארובסקי צריך לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית, אך הוא אינו יכול להגיע לשם. המנהל מצליח למצוא כפיל של קושמארובסקי. הבעיה היא שלכפיל (סמיון פאראדה) אין מושג מה הוא צריך לעשות על הבמה.
הערות שוליים

↑  https://ntn.ua/ru/products/films/russkoe_chudo
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניוזלטר

נְיוּזְלֵטֶר (מאנגלית: Newsletter, נקרא גם אִגֶּרֶת מֵידָע, יְדִיעוֹן מְקֻוָּן או עלון חדשות) הוא פרסום קבוע המופץ בדרך כלל באמצעות מערכות דיוור אלקטרוני באופן קבוע אחת לתקופת זמן מסוימת, לרוב לקבוצה מוגדרת של אנשים או פילוח הרלוונטי למטרות הניוזלטר.
מסרי הניוזלטר מופצים באמצעות מערכת דיוור או תוכנה לדיוור של דואר אלקטרוני בכמויות גדולות (להבדיל מתוכנות כמו Outlook או Thunderbird). ניוזלטרים תופסים תאוצה בקרב משתמשי האינטרנט בכל העולם, מעבר למסרונים הכתובים.
על פי רוב, הניוזלטר עוסק בתחום נושאים אחיד. נושאים מקובלים בניוזלטרים הם: טכנולוגיה, מדע, חדשות, בדיחות, טבע, בישול ועוד. אנשים יכולים להירשם לניוזלטר אשר מעניין אותם, לרוב באמצעות השארת כתובת הדואר האלקטרוני שלהם, וכך לקבל חדשות וחומרים מידעיים רק עבור הנושא שבחרו.
ידיעונים רבים מתפרסמים על ידי מועדונים, כנסיות, חברות, עמותות, ועסקים, במיוחד חברות, כדי לספק מידע לעניין את חבריהם, לקוחות או עובדים. ניוזלטרים מסוימים נוצרים לשם עידוד מכירות או שימור לקוחות ובכך הגדלת הכנסות העסק.
שליחת עלונים ללקוחות קיימים ופוטנציאליים היא אסטרטגיה שיווקית מוכרת ונעשה בה שימוש בכל העולם במגזרים שונים.
ההרשמה לניוזלטר

ההרשמה לניוזלטר יכולה להתבצע במגוון אופנים, כאשר הפופולרי ביותר הוא הצטרפות לרשימת תפוצה דרך אתרי אינטרנט לניוזלטר שנשלח באמצעות דואר אלקטרוני. בעל האתר מחויב להציג ולהודיע לנרשם שכתובת המייל שלו תשמש למשלוח דיוור פרסומי מאת האתר, אחרת הוא יכול להיחשף לתביעה לפי חוק הספאם.
גודל ענף הניוזלטר האלקטרוני

למעלה מ־3.9 מיליארד משתמשים בכל יום נכנסים לדואר האלקטרוני שלהם ועד שנת 2024 המספר צפוי לעלות ל 4.48 מיליארד. בשנת 2019 מפרסמים בארצות הברית בלבד, הוציאו מעל 350 מיליון דולר על שיווק באמצעות ניוזלטר אלקטרוני ומשווקי דיגיטל דיווחו על עלייה של 760% בהכנסות כתוצאה משיווק מפולח של קמפיין ניוזלטר אלקטרוני.
ראו גם

עיתונות מקוונת
הערות שוליים

↑  סעיף 30א(ב)
↑  Number of e-mail users worldwide from 2017 to 2024
↑  E-mail advertising spending in the United States from 2014 to 2019
↑  The New Rules of Email Marketing
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529291405171  BnF: cb11979277m (data)  GND: 4598029-9  LCCN: sh85091572  LNB: 000273311  NARA: 10645700  NDL: 00968698  NKC: ph119032 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משחק פעולה ממוחשב

צילום מסך של משחק הפעולה "Abuse"(אנ') משנת 1996
משחק פעולה ממוחשב (Action game) הוא שם כולל לסוגת משחקי וידאו ומשחקי מחשב שמתמקדת באתגר פיזי ויכולות ביצוע. משחקים אלה מתאפיינים בדרך כלל בדרישה מהשחקן לתזמון, קואורדינציה ותגובות מהירות. סוגה זו מכילה מספר רב של תתי-ג'אנרים, בהם מתבלטים משחקי היריות והלחימה.
משחקי הפעולה הם תכופות משחקי יריות בהם מנסים להרוג את האויבים על מנת להתקדם בשלב ובמשחק, משחקים אלו עושים שימוש בנשקים מציאותיים או עתידניים. יש גם משחקים שבהם מככבים כלי נשק קרים או ללא כלי נשק בכלל וגם מינון האלימות והאקשן משתנה ממשחק למשחק, למעשה כל משחק שמתמקד באתגר פיזי נחשב למשחק פעולה, כמו משחקי הפלטפורמה או משחקי קליעה למטרה, שבהם רמת האלימות נמוכה לעיתים רבות ואף מינימלית. משחקי הפעולה נמדדים בעיקר במהירות המשחק, ברמת הקושי ובתגמול השחקן בבונוסים על הצלחות בעולם המשחק. ברוב משחקי הפעולה, העלילה אינה מהווה מרכיב מרכזי, מכיוון שמפתחי המשחק מעדיפים להשקיע יותר בהנאה של השחקן מעולם המשחק מאשר ברעיון או בסיפור שעומדים מאחוריו. עם זאת, בסדרות רבות של משחקי פעולה ניתן כיום יותר דגש על העלילה ואופן בנייתה על ידי השחקן - במיוחד במשחקי ירי.
עם זאת, ישנם בקטגוריה זו משחקי פעולה המבוססים על אמנויות לחימה נקייה כגון: מורטל קומבט, טקן ועוד.
משחקי הפעולה מתחלקים בכלליות לשני סגנונות; משחקי פעולה מגוף ראשון, בהם עולם המשחק נחווה דרך עיניה של הדמות אותה מגלם השחקן, ומשחקי פעולה מגוף שלישי, קטגוריה גנרית המכילה את מרבית המשחקים שאינם שייכים לסגנון הקודם. דוגמה למשחק בגוף ראשון היא המשחק או.די.טי: לברוח או למות של פסייגנוסיס (psygnosis) משנת 1998.
תתי-סוגות > משחק פעולה מגוף ראשון

משחקי פעולה מגוף ראשון הם משחקים בהם מתבונן השחקן על העולם מעיניה של הדמות אותה הוא משחק. המטרות במשחקים אלה מגוונות, אך כוללות לרוב יריית תחמושת מרובה לעבר אויבים רבים וחיסול אויבים מרובים ככל הניתן.
מצב בו השחקן משחית את גווייתו של האויב נקרא גיב
תתי-סוגות > משחק פעולה מגוף שלישי

משחקי פעולה מגוף שלישי הם משחקי פעולה בהם אין השחקן מתבונן על המשחק מעיניה של הדמות אותה הוא משחק (כמו במשחקי הפעולה מגוף ראשון) אלא נראה כאילו הוא משקיף עליה מאחור ומלמעלה. ההבדל הזה בזווית הראייה של השחקן יוצר הבדלים משמעותיים במשחק - הוא מאפשר לשחקן ראייה רחבה יותר של סביבתו ומאפשר לו להגיב על התקפות המגיעות ממספר כיוונים שונים. כגון: משחק היריות המפורסם - Tanki Online
מבחר משחקי פעולה

DOOM
Half-Life
Quake
Unreal
Far Cry
Call Of Duty
Grand Theft Auto
ראו גם

משחקי-לחימה
| סוגות משחקי וידאו |
| --- | --- | --- |
| משחקי פעולה | משחק מכות (Hack and slash) • משחק לחימה • משחק פלטפורמה (משחק ריצה אינסופית) • משחק יריות (משחק ירי בגוף ראשון • Shoot 'em up • משחק יריות טקטי • משחק ירי בגוף שלישי • משחק באטל רויאל) |  |
| משחקי פעולה-הרפתקאות | משחק דמוי GTA • משחק התגנבות • משחק מטרוידבניה • משחק הישרדות-אימה |  |
| משחקי הרפתקה | משחק הרפתקאות גרפי • משחק הרפתקאות מבוסס טקסט • סרט אינטראקטיבי • רומן חזותי |  |
| משחקי תפקידים | משחק פעולה-תפקידים • Dungeon crawler • משחק תפקידים המוני ברשת • משחק תפקידים טקטי |  |
| משחקי אסטרטגיה | משחק אסטרטגיה בזמן אמת (הגנת מגדלים) • משחק אסטרטגיה מבוסס תורות • 4X • משחק ארטילריה ממוחשב • משחק זירת קרב מרובת משתתפים • משחק אסטרטגיה מקוון מרובה משתתפים בזמן אמת • משחק טקטיקה בזמן אמת • משחק טקטיקה מבוסס תורות • משחקי מלחמה ממוחשבים |  |
| משחקי סימולציה | סימולציות ניהול ובנייה (משחקי בניית ערים) • סימולציות חיים (סימולציות חברתיות • חיות מחמד וירטואליות) • משחק אלוהות • משחק ספורט ממוחשב • משחקי סימולציית כלי רכב (סימולציות טיסה • סימולציות טיסה בחלל • סימולציות מרוצים • משחקי מרוצי קארטינג • סימולציות רכבות) |  |
| סוגות אחרות | משחק חשיבה • משחק חינוכי • משחק התעמלות  • משחק וידאו מוזיקלי • משחק חברה ממוחשב • משחק שולחן ממוחשב |  |
| כללי | היסטוריה של משחקי הווידאו • משחק וידאו לשחקן יחיד • משחק מרובה משתתפים (Co-op • PVP) • משחק קונסולה • משחק מחשב • משחק ארקייד • משחק מובייל • משחק וידאו המבוסס על מיקום גאוגרפי • משחק מציאות מדומה • משחק רשת (משחק דפדפן • משחק רשת מרובה משתתפים • משחק רשת חברתית) • משחק מבוסס טקסט • משחק גלילה צדדית • משחקי עולם פתוח • משחק אינדי |  |
צילום מסך של משחק הפעולה מגוף ראשון Freedoom המבוסס על המשחק DOOM
צילום מסך של משחק הפעולה מגוף שלישי Dead Justice
משה קול

משה קול ואלינור רוזוולט, 1962
לוחית זיכרון בגשר על שם משה קול באילת
משה קול בעת ששימש כראש מחלקת עליית הנוער בסוכנות היהודית בחברת ילדים באחד ממוסדות המחלקה במגדיאל
משה קול, שני משמאל לנואם לוי אשכול בטקס ייסוד ישוב במועצה אזורית גזר, 1950
משה קול, ינואר 1966
משה קוֹל (קוֹלוֹדְנִי) (28 במאי 1911 – 7 ביולי 1989) היה מנהיג ציוני, חבר הנהלת הסוכנות, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. מחותמי מגילת העצמאות.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

משה קולודני נולד בעיירה פינסק (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, וכעבור שנים אחדות בתחומי המדינה הפולנית החדשה) למרדכי (בן ר' פנחס אליהו (אלתר) הלוי קולודני, שהיה מחשובי המנהיגים הרוחניים בפינסק) וליהודית לבית קפלן (דודהּ, מרדכי קפלן, היה מו"ל בוורשה, מראשי "תושיה" ומייסד-שותף של סינדיקט ההוצאה לאור "צנטראל").
למד ב"חדר מתוקן", שהיה מושפע מרעיונות חובבי ציון והתנועה הציונית, והמלמדים בו היו דתיים-לאומיים שלמדו עברית. לאחר שסיים לימודיו ב"חדר", התקבל לגימנסיה הרוסית, אך בשל צו שהועיד את הגימנסיה רק למיעוט הרוסי, ואסר לקבל תלמידים יהודים, פנה לגימנסיה "תרבות" העברית שקמה בעירו, והתקבל כתלמיד בכיתה ב'. קול היה מבוני קן השומר הלאומי- הנוער הציוני בעירו. הוא נבחר להיות נציג התנועה בוועד המרכזי של ההסתדרות הציונית בפולין, והסכים לדחות את עלייתו לארץ ישראל בשל בקשת חברי התנועה.
ביוגרפיה > עלייתו ובניין התנועה בארץ

קול עלה לארץ ישראל בשנת 1932. הוריו רצו שילמד רפואה במערב אירופה, אך הוא לא הסכים, והצדדים התפשרו על כך שקול יעלה לארץ ישראל וילמד באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל ימשיך לפעול בתנועת הנוער הציוני. מזכירות התנועה שכנה בקיבוץ התנועה בפתח תקווה, שהיה הראשון לקיבוצי הנוער הציוני בארץ ישראל. באותם ימים שררה בארץ ישראל אבטלה, דבר שעורר תחרות בין ההסתדרות הכללית והפועל העברי על כל מקום עבודה.
בשנים 1941–1946 היה קול חבר בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית. הוא ראה באחדות ההסתדרות ערך ציוני ולאומי, ושאף ליצירת לשכת עבודה כללית, בלתי מפלגתית ונייטרלית, שתחלק עבודה לכל דורש לפי נתונים אובייקטיביים ולא מפלגתיים. קול החליט להפסיק את לימודיו ולהתמסר כליל לארגון התנועה בארץ, ולהבטיח את נאמנותה לעקרונותיה.
קול הצטרף לקיבוץ הנוער "המפלס" בכפר סבא ועסק בעיקר בשאלות התרבות והחברה, שאלות החינוך התנועתי לקראת חיי קבוצה. עם הקמת המדינה וקליטת העלייה של שארית הפליטה, היה ממייסדי שבעה קיבוצים נוספים, תחת כנפיה של התנועה העולמית של הנוער הציוני. בנוסף היה בין מנהלי המאבק הרעיוני והציבורי הגדול למען חינוך אחיד, ובעד מיזוג המגמות החינוכיות לצורך אחדות העם.
ביוגרפיה > פעילויות חברתיות בארץ

קול השתתף בקונגרס ה-18 של התנועה הציונית בפראג, שהיה סוער ורצוף מאבקים בין תנועת העבודה הציונית והתנועה הרוויזיוניסטית, מכיוון שהתקיים לאחר רצח חיים ארלוזורוב. בקונגרס זה הכריע קולו של קול בהצעת תנועת העבודה לבחירות לנשיאות, וכשחזר ארצה נודע לו כי העיתון "דבר" פרסם מהדורה מיוחדת בשל הצבעה זו.
קול שימש הנציג הראשון של העובד הציוני בוועד הפועל של ההסתדרות, והיה ממונה על הפיקוח על חלוקת העבודה. במסגרת זו פרסם חוברת בשם "חלוקת עבודה – כיצד?".
בשנת 1946 נפתח בפריז הכינוס האירופי הראשון של תנועת הנוער הציוני לאחר מלחמת העולם השנייה. קול נאם על הדרך לבניין מדינה יהודית וקרא לליכוד המחנה הציוני הכללי, לחיזוקו ולהתפתחותו בהתיישבות ובמפעל הארץ-ישראלי, כדי שיהווה כוח דינמי ומשפיע בציונות העולמית ובמדינה העברית העתידית. לאחר כינוס זה נבחר קול להיות חבר הנהלת הסוכנות היהודית, ומשנת 1947 שימש ראש מחלקת עליית הנוער בסוכנות. במשך השנים התרחבה מפת הקליטה בכל הזרמים הקיבוציים, והוקמו כפרי נוער ומוסדות חינוך. בשנת 1949 הוחלט להקים מסגרת למוסדות החינוך של התנועה, בשם "יסודות". במסגרת זו הוקמו חמישה כפרי נוער – המוסד החקלאי במגדיאל, אלוני יצחק, חוות הנוער הציוני, נווה הדסה וניצנים. על עליית הנוער בתקופת אחריותו כתב קול בספריו "מסכת עליית הנוער" ו"נתיבות בחינוך ושיקום".
ביוגרפיה > דרכו הפוליטית

עם החלטת עצרת האומות המאוחדות על הקמת מדינה יהודית החלו גם מאורעות הדמים. במשך כל תקופת מלחמת הקוממיות נשאר קול בירושלים וניהל את ענייני עליית הנוער מתוך העיר הלוחמת והנצורה. קול נמנה עם חברי מועצת המדינה הזמנית והיה בין החותמים על מגילת העצמאות. בזמן החתימה על המגילה היה קול בירושלים הנצורה, והגיע לתל אביב באיחור של מספר ימים יחד עם אליהו דובקין.
בשנת 1948 נוסדה המפלגה הפרוגרסיבית על ידי איחוד העובד הציוני ורוב חברי עלייה חדשה. קול שימש יו"ר הנהלת המפלגה, שהתקיימה 13 שנים, עד שהתאחדה בשנת 1961 עם הציונים הכלליים ליצירת המפלגה הליברלית. ברוב שנות קיומה הייתה שותפה לקואליציות הממשלתיות בראשות דוד בן-גוריון. קול עמד לצד הממשלה במאבקה נגד הפרישה הצבאית ובעד אחדות בלעדית של צה"ל. נאבק למען הפיכת ירושלים לבירה ממשית של ישראל, ותבע שהכנסת תכונן חוקה למדינה. המפלגה הפרוגרסיבית הייתה בעד חופש המצפון, יחסה לערכי הדת והמסורת בחיי האומה חיובי, אך היא התנגדה לכל כפייה דתית ואורח חיים דתי על אזרחי המדינה. בנוסף נאבקה לשיווי זכויות מוחלט למיעוט הערבי בישראל. בתקופת כהונתו במפלגה הוציא קול ביטאון יומי של המפלגה בירושלים, שנקרא: "זמנים"; זאת למרות שעורך "הארץ" דאז, גרשום שוקן, היה חבר כנסת מטעם המפלגה הפרוגרסיבית, אך לא נשתנה מבחינה זאת דבר ב"הארץ" כלפי המפלגה.
בשנת 1961, בעקבות המשבר שפקד את המדינה ואת הממשלה בשל פרשת לבון, שהביא לבחירות חדשות לכנסת (החמישית), הציע קול להקים תנועה ליברלית רחבה בישראל כדי להבטיח שלטון דמוקרטי יציב ותקין. זה יעשה על ידי איחוד העובד הציוני עם סיעת העובדים הציונים הכלליים בהסתדרות העובדים. היו שהטיפו להקים איחוד משולש, שבו תשותף גם מפלגת חרות, אך לדעת קול מפלגה צריכה להיות מושתתת על בסיס רעיוני ברור, והרי בסיס כזה אינו קיים בין הליברליזם המתקדם וההומאני של המפלגה הפרוגרסיבית ובין "חירות". לבסוף הוקמה המפלגה הליברלית המאוחדת והיא התמודדה לכנסת החמישית. תוצאות הבחירות הקנו לה 17 חברים בכנסת – שלושה יותר משהיו בשתי המפלגות יחדיו לפני האיחוד.
כששבו ועלו הקולות במפלגה הליברלית ליצור מערך משותף עם תנועת החירות כדי ליצור אלטרנטיבה להנהגה של מפא"י, היה קול בין המתנגדים למערך זה. בעקבות החלטת המפלגה הליברלית להקים את גח"ל בשנת 1965, היה בין הפורשים מהמפלגה הליברלית שהקימו את המפלגה הליברלית העצמאית.
ביוגרפיה > מעליית הנוער לשר בממשלה

בשנת 1965, לאחר שהוקמה המפלגה הליברלית העצמאית, זכו חברי המפלגה בבחירות בחמישה חברי כנסת. קול מונה לשר התיירות בממשלתו של לוי אשכול ובשל כך נפרד מעליית הנוער, לאחר 19 שנים של פעילות.
קול כיהן בתפקיד שר התיירות 11 שנים (1966–1977). בשנת 1977 הגיעה ישראל לראשונה למיליון תיירים, זאת על אף תקופת השפל, שכללה את מלחמת יום הכיפורים. קול עסק רבות בהרחבת רשת לשכות התיירות הישראליות, פיתוח פעולת עידוד והסברה על מכמני ישראל כארץ תיירות ברוב ימות השנה, עקב התנאים האקלימיים בה.
נוסף על משרד התיירות קיבלה המפלגה את משרד הפיתוח, שהיה אחראי על פיתוח המחצבים ואוצרות הטבע של המדינה וממונה על תעשיית החשמל. במסגרת תפקיד זה הוקמו חברות בבעלות ממלכתית, שנועדו להביא להפקה מסחרית של אוצרות טבע. בכך ראה קול צירוף של חזון ומעשה חלוצי: הם יאפשרו את פיזור האוכלוסייה והפרחת אזורי שממה. מכרות הנחושת בתמנע בואכה ים סוף, מפעל הפוספטים באורון שבערבות הנגב ומפעלי ים המלח בסדום שימשו מאחזים ראשונים לחיים יהודיים באזורים צחיחים אלו.
במשך כל שנות חברותו בממשלות לוי אשכול, גולדה מאיר ויצחק רבין, נאבק על קידום השילוב בין יהודים וערבים בישראל. טען כי בלי פתרון לבעיה הפלסטינית, לא ייכון שלום באזור.
בנוסף פעל לטיפוח הידידות עם הדרוזים בישראל. נאבק על הענקת שוויון מלא במדינה לבני העדה. בשנת 1977 העניקה לו המועצה המקומית דלית אל-כרמל תואר יקיר מועצת הכפר במעמד כל חברי המועצה. במשך כל שנות חברותו בממשלה היה חבר בוועדת השרים לענייני סמלים וטקסים ובוועדת השרים להתיישבות. תמך בבניין יישובים בכל האזורים של גבולות הביטחון.
קול ומפלגתו תבעו חקיקת חוק לבחירה ישירה של ראשי הערים על ידי האוכלוסייה בכל רשות מקומית. קול תבע כי בחורי ישיבות יעברו אימונים צבאיים כדי שיוכלו למלא תפקיד ביטחוני בשעת חירום, או למלא תפקיד במשמר האזרחי ולהגן על השכונות שבהן פועלות הישיבות. ראשי הישיבות התנגדו לתביעות אלו, ושרי המפד"ל דחו את ההצעה בטענה שפירושה הפרת הסכם הסטטוס קוו. כשהועלתה ההצעה לישיבות הסדר, שתמזגנה לימוד תורה עם שירות בצה"ל, תמך קול בממשלה לעודד הקמת ישיבות אלו, ופעל לאישור ישיבת הסדר בקריית ארבע (לימים, ישיבת ניר קריית ארבע) וישיבת הכותל.