הכת הירושלמית
היסטוריה

הכת פעלה במשך 15 שנים ללא הפרעה. 3 שנים לפני המעצר עוררה הכת הפוליגמית של אמבש סקרנות רבה בעיתונות ובמדיה. בכתבה של אורי בלאו, הוא תיאר את הכת כ"חבורה מסוגרת וחריגה של חסידי ברסלב בה הגברים מתגוררים יחד בשני בתים צמודים ששכרו בכפר ליפתא. כדי לממן את הפעילות נשלחו הילדים לצמתים לקבץ "תרומות" מנהגים. את בשורת החסידות הפיץ אמבש גם באמצעות להקת הבית, "הבעטלירס" - הקבצנים".
ב-2009 שודרה בתוכנית המקור כתבת תחקיר שכללה תחקיר מקיף בן כמה חודשים, כולל תיעוד נסתר וגלוי של פעילות הקבוצה ושיחה עם אחת מנשותיו של אמבש. היא התמקדה בסגידת הנשים לו, בשליחת הילדים והנשים לקבץ נדבות ובהסתגרות והבידוד של אנשי הכת.
בשנת 2010 נעצר אמבש בחשד למעשי מין עם אחת מבנותיו, אולם לאחר לחץ ואיומים של שש הנשים על אותה בת, היא הכחישה הכל במשטרה, והוא שוחרר. אותה בת העידה נגדו בשנת 2013. בעדותה סיפרה שהפך אותה בגיל 14 וחצי לשפחת מין, והיא נאלצה לבצע בו מין אוראלי. אותה בת גם העידה על הדינמיקה במשפחה שכללה טקסים ביזאריים של וידויים כפויים על מחשבות לא טהורות מול ראש הכת, אמבש, כאשר הוא חורץ את גורל המתוודים לעונש ("דין") או למחילה ("המתקה").
העונשים אותם גזר אמבש על בני משפחתו כללו התעללויות קשות ביותר הנפוצה שבהן הייתה "ההצלפה היומית" בה קיבלו חברי הכת מכות חשמל כ-27 - "זך" בגימטריה. התעללויות נוספות שנאלצו חברי הכת לעבור היו הרעבה, כליאה במחסן ללא בגדים כאשר בזמן הכליאה נאנסו או בוצעו בהן עבירות מין, ביזוי, השפלה פומבית, הטבעות בג'קוזי, מעשי סדום, מריחת ילדים בדבש ליד כוורות דבורים, וחישמול בשוקר חשמלי, כאשר כל נשות המשפחה הן אלה שיוזמות את הווידוים, ואחר כך גם מוציאות לפועל את העונשים זו לזו, וכן מיישמות את העונשים על הילדים, כך שאמבש עצמו כמעט ואינו עושה דבר, אלא מפעיל את כל בני המשפחה זה נגד זה. בביצוע המעשים כל בני המשפחה האמינו שהענישה היומיומית נועדה לטיהור הנפש.
במרץ 2011, כחצי שנה לפני המעצר עלתה לשידור כתבה בתוכנית התחקירים 360, של העיתונאי רינו צרור והעיתונאית דינה אברמסון. הפעם אמבש פתח את ביתו למצלמות. כתבה זו עוררה דחף באחת הבחורות ששהתה בבית במשך שנה, וברחה ממנו בגיל 19, והייתה מיועדת לנישואין כאישה השביעית, לצלצל למרכז הישראלי לנפגעי כתות. בעקבות זאת המשטרה צותתה לטלפונים של ד' והנשים, והצליחה להקליט את אמבש מבצע דין באחת הנשים בטלפון, כאשר הוא מורה לה לבצע מעשה זנות בפני הילדים, אותה אישה העידה מאוחר יותר שהיא אולצה לבצע מעשה סדום בסוס, ושהוחדרו לאיבר מינה נחשים ועקרבים ואף כי בוצעה בדיקת רטיבות באיבר מינה באמצעות יד או מקל. אחד מהנערים שהעידו באותה תקופה היה ב' שנחשד בכך שכבר בגיל 14 ביצע מספר מעשי סדום, באחותו למחצה בת ה-6.
ביולי 2011 שתלה המשטרה מיקרופון בבית אמבש, אולם כאשר מכשיר ההאזנה התגלה, המשטרה פשטה על הבית ועצרה את כל בני המשפחה. במהלך הפשיטה נתגלו יומנים של דורית אדרת בירן בהם תיארה את טקסי אכילת הצואה. ביומניה תיארה כי האמינה שהיא מקדמת את הגאולה לעם ישראל, ושהיא חיילת בצבא הגאולה של "הסבא". המשפט התנהל במשך כשנתיים והסתיים בהרשעה תקדימית של "מבצע באמצעות אחר" (לפי סעיף 29 לחוק העונשין), שכן מירב הפשעים לא בוצעו על ידו, אלא על ידי הנשים והילדים עצמם אחד נגד השני, בהוראתו, ובשליטה מנטלית.
בתו החורגת שהייתה בת 19 העידה על ביצוע מעשים מגונים החל מגיל 14 וחצי, כולל עונש של חשמול נשים וילדים בשוקר חשמלי על ידי נשים אחרות שקיבלו הוראה לעשות זאת, כולל אימה. על פי עדותה יש לה צלקות באיבר המין כתוצאה מהשוקר החשמלי. כמו כן העידה שאחת הנשים ביצעה מעשה סדום באחד הקטינים, כעונש כפול לאישה ולילד. האורחת בת ה-19 העידה על שיטת החיזור, וגיוס נשים לצורכי נישואים ורבייה. הנשים נשלחו לחפש בנות בירושלים, לעניין אותן בחזרה בתשובה, ולהזמין אותן למסיבות אלכוהול בבית. במסיבות אלה הנשים הרעיפו אהבה ומחמאות על האורחות, ולא עזבו אותן במנוחה. חלק מהאורחות גם קיימו יחסי מין לסביים.
אמבש עצמו חיזר אחרי הנשים, וידע לנצל את נקודות התורפה שלהן. לכל אישה היה ירח דבש, תקופה שבה היא לא נחשפת למערכת הווידויים והענישה, עד שעם חלוף הזמן, האישה החלה מתרגלת לאורח החיים יוצא הדופן ולבסוף נופלת בפח שטמן לה אמבש.