stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס צ'ילס
קריירה

בראשית שנות השבעים הייתה לצ'ילס קריירת דוגמנות מצליחה. הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בסרט "Together For Days" משנת 1972, ואחריו בסרט "כך היינו" משנת 1973, שם היא שיחקה לצד רוברט רדפורד וברברה סטרייסנד את אהובתו של רדפורד מימי הקולג'. אחר כך היא לוהקה כג'ורדן בייקר בסרט "גטסבי הגדול" לצד מיה פארו ושוב לצד רוברט רדפורד. ב-1978 היא הופיעה בעיבוד לקולנוע של הרומן של אגתה כריסטי "מוות על הנילוס" כקורבן רצח לנט רידג'ווי דויל, וב-1979, היא הופיעה במה שהוא ככל הנראה תפקידה המפורסם ביותר, של אסטרונאוטית נאס"א, מדענית ונערת ג'יימס בונד, דר' הולי גודהד, לצידו של רוג'ר מור, גיימס בונד ב"מונרייקר". צ'ילס הייתה מועמדת לככב בסרט ג'יימס בונד הקודם "המרגלת שאהבה אותי", אולם סירבה לתפקיד מכיוון שהיא לקחה חופשה ממשחק באותו זמן.
היא גם הופיעה בתפקיד קטן במותחן "עלפון חושים" (1978); אחד מסרטים רבים בהם היא שיחקה קורבן רצח.
צ'ילס שכלה את אחיה הצעיר שהלך לעולמו ממחלת Non-Hodgkin's lymphoma ב-1978, הדבר הניע אותה לקחת הפסקה בת שלוש שנים ממשחק בדיוק בזמן שנדמה שהקריירה שלה לבלבה. קריירת המשחק שלה מעולם לא התאוששה, והיא נאבקה על מנת למצוא תפקידים בקנה המידה שמהם נהנתה בעבר, אם כי מבקרת הסרטים פולין קיל (Pauline Kael) חלקה לה מחמאות בשל הופעתה בסרט "Sweet Liberty"‏ (1986) של אלן אלדה. צ'ילס גילמה את דמותה של העיתונאית ג'ניפר מק בסרט "משדרים חדשות" (1988) של ג'יימס ברוקס שזכתה אף היא לביקורות טובות, כמו גם השתתפותה בסרט האימה "Creepshow 2"‏(1987) של George Romero כנהגת בתאונת פגע וברח, אם כי ניכר שהסרט הוא דל תקציב.
מאז היא הופיעה כמנהלת בית ספר קשוחה בסרט "Wish Upon a Star"‏ (1996) של וולט דיסני וכנוסעת שיט מפוחדת בסרט שספג ביקורת קשה, "Speed 2: Cruise Control" משנת 1997, והיא הופיעה בהופעה קצרה בהפצה הבינלאומית של הפרודיה על סרטי בונד "אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון", אלא שהסצנה שלה קוצצה בגרסת הסרט שהופצה בארצות הברית.
צ'ילס גם שיחקה מעט בטלוויזיה, גילמה את דמותה של הולי הרווד, מושא אהבתו של ג'יי אר יואינג, בעונת 82–1983 של הסדרה "דאלאס" ונתנה הופעות אורח בסדרות כמו "Hart to Hart" (כדוגמנית פסיכוטית שסועת אישיות), וכן ב"In the Heat of the Night", וב"Murder, She Wrote". מאוחר יותר השתתפה בסרט העצמאי "יומן של רוצח שכיר" בכיכובו של פורסט ויטאקר (1991), וב"Curdled"‏ (1996).
ב-2005 ידידה קוונטין טרנטינו, איתו היא עבדה בעבר על הסט של "Curdled", גייס אותה להופיע בשני פרקים בסיום העונה החמישית של "CSI", אותה או כתב וביים.
באביב 2002, היא לימדה קורס למשחק מול מצלמה באוניברסיטת יוסטון.
שלא כמו נערות בונד אחרות, אמרה צ'ילס ש"להיות נערת בונד זו דרך טובה להיזכר בה" אף על פי שהיא מתבדחת שכשהיא מתבקשת להיאנח "או, ג'יימס" היה הדבר מעצבן כי "את לא יכולה לחיות בהתאם לפנטזיות של האנשים".
צ'ילס עדיין מיודדת עם מפיקי בונד ולעיתים נוכחת בהקרנות הבכורה של סרטי הסדרה ובאירועים אחרים הקשורים אליה.
חייה האישיים

מעט אחרי מות אחיה הצעיר קליי, אליו היא הייתה קרובה במיוחד, היא סיימה רומן ארוך עם דון הנלי מלהקת האיגלס. אביה הלך לעולמו ב-1997.
ב-2001 היא החלה להיאבק בסרטן השד.
ב-2005, היא נישאה בפעם הראשונה לאיל ההון השמרני והנדבן וול סטריט ריצ'רד גילדר. עם זאת צ'ילס היא דמוקרטית. היא מתגוררת בעיקר בניו יורק ויוסטון.
הערות שוליים

1 2 3 4  ביוגרפיה באתר all movie
↑  ביוגרפיה ביאהו סרטים
↑  אודות אדי צ'ילס, barrypopik.com‏ 22 באוגוסט 2007
1 2  פרמיירת סרט: הופעת בכורה לרוי לונדון, mfah.org
↑  על סרטיה, cinemorgue.com
↑  ביקורת המערכת על Creepshow 2,‏ barnesandnoble.com
↑  "לשוחח עם נערת בונד", stumpedmagazine.com
↑  לואיס צ'ילס בIMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422559305171  PLWABN: 9810554454405606  BNE: XX1286847  BnF: cb14164285v (data)  GND: 1047562146  ISNI: 0000 0001 1470 9190  LCCN: no2004009724  MusicBrainz: 42158011-9d79-4eff-98bb-fd6c99e9a8ee  NKC: xx0179981  NTA: 071351175  SNAC: w6186h62  SUDOC: 243588070  VIAF: 39079772   WorldCat (עם VIAF): 39079772
מ"ק פורק

מ"ק פורק ברובה M16
מ"ק פורק (ראשי תיבות: מדמה קליע פורק), הידוע גם בשם ECI (באנגלית: Empty chamber indicator; מציין בית בליעה ריק) הוא התקן בטיחות ותותב קטן מפלסטיק אשר מוכנס לבית הבליעה של הנשק, ומונע אירועי פליטת כדור באמצעות מתן אינדיקציה ודאית שאין כל כדור בבית הבליעה.
מ"ק פורק בצה"ל

ב-2014 נכנס המ"ק פורק לשימוש בצה"ל, וכיום נמצא בכל נשק צבאי.
על פי נתונים שפורסמו ב-2015, כשנה אחרי כניסת המ"ק פורק לצה"ל, חלה ירידה של כ-30% באירועי פליטת כדור, וירידה של כמחצית במקרים בהם נמצא כדור בבית הבליעה.
בעת דריכת הנשק המק פורק נפלט מקנה הרובה החוצה, בדומה לתרמיל הכדור לאחר הירי. על מנת למנוע את אובדנו, בדרך כלל קשורה למק פורק רצועה שמולבשת על הנועלן ('צרצר') של הנשק, וכך הוא נשאר תלוי על הנשק גם לאחר הדריכה.
הערות שוליים

↑  נעם ויטמן, ‏נלחמים בפליטות הכדורים: 'מק פורק' בכל נשק אישי, באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2014
↑  יוחאי עופר, ההתקן שמפחית את פליטות הכדור בצה"ל, באתר nrg‏, 20 במאי 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מ"ק פורק קשור לרצועה המולבשת על הנועלן למניעת אובדו של המ"ק פורק בעת דריכת הנשק.
כפיר צ'קול

כפיר צ'קול (נולד ב-31 ביולי 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

צ'קול נולד באתיופיה ובגיל קטן עלה עם משפחתו לישראל, והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של מכבי נתניה. ב-25 בפברואר 2000, צ'קול ערתך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד הפועל כפר סבא. ב-20 באוקטובר 2000, צ'קול נפצע בתחילת המשחק נגד מ.ס. אשדוד. ב-14 בספטמבר 2002, צ'קול הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד בית"ר ירושלים.
בקיץ 2004, צ'קול הושאל להפועל נצרת עילית, במדיה לא רשם דקות משחק ועזב את הקבוצה להפועל ראשון לציון בינואר 2005. בהמשך, הושאל להפועל ירושלים, בית"ר שמשון תל אביב והפועל אום אל-פחם.
בקיץ 2008, צ'קול שוחרר מנתניה וחתם במכבי שלומי/נהריה. בהמשך הקריירה, שיחק גם במכבי כפר כנא, בית"ר פתח תקווה, הפועל חדרה, אחווה עראבה והפועל אחווה חיפה.
לוקרינוס

לוקרינוס (באנגלית: Locrinus; נפטר בשנת 1081 לפנה"ס לערך) היה מלך אגדי של אנגליה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל ראיות היסטוריות לקיומו של לוקרינוס.
קורות חיים

ג'פרי מציין כי לוקרינוס היה בנו הבכור של ברוטוס, מצאצאי פליטי מלחמת טרויה ונכדו של איניאס. לוקרינוס ירש חלק ממלכת אביו ושלט בלואגריה (כיום אנגליה). על פי ג'פרי, שלטונו של לוקרינוס נמשך 10 שנים.
לאחר מות אחיו אלבאנאקטוס בידי האמבר ההוני יצאו לוקרינוס, ואחיו השני קאמבר לנקום את מותו של אלבאנאקטוס, ולחמו על גדת הנהר האמבר (הנקרא על שמו של המפסיד בקרב).
בעקבות הקרב נשא לוקרינוס לאישה את בתו של מלך הגרמנים, אסטרילדיס, אשר ההונים החזיקו בשבי, ולוקרינוס שחרר. נישואים אלה היו בניגוד לדעתו של קורינאוס, בן בריתו של ברוטוס (אביו של לוקרינוס) ומלך קורנוול, אשר שאף שלוקרינוס ישא לאישה את בתו, המלכה גוונדולן. לוקרינוס נכנע, ביטל את נישואיו לאסטרילדיס (אולם המשיך לאהוב אותה והחזיק אותה כלואה במערה בטרינוואנטום (כיום בלונדון) במשך שבע שנים).
ללוקרינוס ולאסטרילדיס נולדו בת בשם האברן, וללוקרינוס ולגוונדולן נולד בן בשם מאדאן. לאחר מותו של קורינאוס, עזב לוקרינוס את גוונדלין ושב ונשא את אסטרילדיס כמלכתו. גוונדולן שבה לקורנוול ואספה צבא לתקוף את לוקרינוס. הקרב נערך לעיד הנהר סטור ובו הובס לוקרינוס ונהרג.  לאחר תבוסת לוקרינוס הטביעה גוונדולן את אסטרילדיס והאברן.
לאחר מותו משלה רעייתו, גוונדולן, באנגליה.
מ"ט שערי טומאה

מ"ט שערי טומאה הוא ביטוי ביהדות המשמש לתאר את מצבם של עם ישראל בסוף גלות ושעבוד מצרים.
כיום משמש הביטוי, לעיתים, לתאר אדם הנמצא בשפל המדרגה מבחינה מוסרית או רוחנית.
49 מידות כנגד 7 הספירות הנמוכות : חסד, גבורה, תפארת, נצח, הוד, יסוד ומלכות. כל ספירה היא מידה (תכונת אופי) באדם, המורכבת משבע הספירות לאיזון.
מקור והסבר

המקור העיקרי לביטוי מצוי בספר הזוהר חדש המסביר את שורש ספירת העומר, בזוהר תחילה מסופר כי ישראל שהו במצרים, נטמאו ולכלכו את עצמם בכל מיני טומאה וזה לשונו:
דודאי
ישראל כד הוו במצרים, אסתאבו, ואתטנפו גרמיהון בכל זיני מסאבו, עד דהוו שראן תחות ארבעים ותשע חילי דמסאבותא. וקב"ה, אפיק יתהון מתחות פולחן כל שאר חילין. ע"כ.
יש שסברו שבני ישראל יכולים היו להיגאל משעבוד מצרים רק כל זמן שלא הגיעו לשער הנו"ן, ולכן יציאת מצרים נעשה בחיפזון כדי למנוע את הירידה לשער הנו"ן. כך למשל כותב בעל החסד אברהם:
ודע שיש מסורת קבלה ביד רז"ל שישראל נתלכלכו כל כך בשיקוצי מצרים עד שבערב פסח נכנסו בהיכל מ"ט שאם ח"ו היו מתעכבים יותר היו נכנסין בהיכל נ' ושוב לא היה להם תקנה עולמית וזהו סוד אלו לא הוציא הקב"ה את אבותינו משם עדיין אנו ובנינו ובני בנינו היינו משועבדים לפרע במצרים ולכן נכתב נ' פעמים יציאת מצרים בתורה, מספר כתיבת יד
יש שכתבו שבמהלך 49 הימים שבין יציאת מצרים למתן תורה, יצאו בני ישראל כל יום משער טומאה אחד, כך שלאחר מ"ט יום יצאו ממ"ט שערי טומאה ונכנסו למ"ט שערי קדושה. ועל פי הזוהר אמרו כי כנגד זה ציוותה התורה לספור את ספירת העומר בכל שנה בין יום טוב הראשון של פסח לבין חג השבועות.
הערות שוליים

↑  ראה קישורים חיצוניים
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לידווינה

| --- | --- |

נפילתה של לידווינה על הקרח, תחריט עץ, 1498
 לידה:  18 באפריל 1380 סכידאם
 פטירה:  14 באפריל 1433 (בגיל 52) סכידאם
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 קאנוניזציה:  14 במרץ 1890, רומא על ידי לאו השמיני
 מקום פולחן עיקרי:  שידם
 חג:  14 באפריל
 פטרונית של:  החלקה על הקרח
לידווינה (לידווינה מסכידאם; בהולנדית: Liduina;‏ 18 באפריל 1380 – 14 באפריל 1433) היא קדושה נוצרייה הולנדית הנחשבת על ידי חוקרים מודרניים לאחד המקרים המתועדים הראשונים של התפרצות והתקדמות טרשת נפוצה.
לידווינה נולדה בסכידאם שליד רוטרדם. בגיל 14, נפלה לידווינה במהלך החלקה על הקרח. היא שברה צלע, אך לא התאוששה מן הפציעה ובני זמנה מתארים את התדרדרות מצבה הגופני: היא הפכה משותקת, למעט ידה השמאלית; חלקים מגופה "נפלו", היא דיממה ללא שליטה.
יום חגה הוא ה-14 באפריל והיא נחשבת לקדושה המגינה על מחליקים על הקרח.
לוך לומונד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  מערב דנבארטונשייר/ארגייל וביוט/סטירלינג, סקוטלנד
 סוג:  לוך של מים מתוקים
 מידות
 שטח:  70 קמ"ר
 נפח:  2.6 קמ"ק
 אורך מרבי:  39 ק"מ
 אורך:  37 קילומטר
 רוחב מרבי:  8 ק"מ
 רוחב ממוצע:  8 ק"מ 
 עומק מרבי:  190 מטר
 ‏עומק ממוצע:  37 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  אנדריק, Inverglas Water, Inveruglas Water, stream 1 at Creag an Ardain, Port Burn, stream 2 at Creag an Ardain, Sloy Power Station tail race, River Falloch, Luss Water, Douglas Water, Arklet Water, Finlas Water, Fruin Water, stream at Culag 
 מקור לנהר:  נהר לוון 
 ‏אגן ניקוז:  696 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  56°08′54″N 4°39′05″W﻿ / ﻿56.1482°N 4.6515°W﻿ / 56.1482; -4.6515
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני לוך לומונד(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני לוך לומונד
 
לוך לומונד (באנגלית: Loch Lomond, בגאלית סקוטית: Loch Laomainn) הוא לוך סקוטי של מים מתוקים שחוצה את שבר ההיילנדס. זהו מקווה המים הגדול ביותר בבריטניה מבחינת שטח פנים. הלוך מכיל איים רבים, כולל אינצ'מורין, אי המים המתוקים הגדול ביותר באיים הבריטיים. לוך לומונד הוא יעד נופש פופולרי והוא חלק מהפארק הלאומי לוך לומונד והטרוסכס שהוקם בשנת 2002. השם "לוך לומונד" הוא עיוות של השם הגאלי Lac Leaman, שמשמעותו "אגם הבוקיצות".
גאוגרפיה

לוך לומונד הוא לוך מים מתוקים בשבר ההיילנדס, שנחשב לגבול שבין השפלה הסקוטית (ה-Lowlands) לבין מרכז סקוטלנד וההיילנדס. אורכו כ-39 ק"מ ורוחבו נע בין 1.2 ל-8 ק"מ. עומקו הממוצע הוא כ-37 מטרים, כאשר עומקו המקסימלי הוא 190 מטרים. שטח הפנים שלו הוא 70 קמ"ר, ונפחו הוא 2.6 קמ"ק. מבין כל הלוכים והאגמים בבריטניה, לוך לומונד הוא הגדול ביותר מבחינת שטח פנים, והשני הגדול ביותר (אחרי לוך נס) מבחינת נפח המים.
לחופו המזרחי של הלוך נמצא הר בן לומונד, שמתנשא לגובה של 974 מטרים, והוא הדרומי ביותר שבין פסגות מונרו הסקוטיות.
גאוגרפיה > איים

הלוך כולל בתוכו מעל 30 איים, תלוי בגובה המים. חלק מהם גדולים במיוחד ביחס לגופי מים מתוקים אחרים בבריטניה. אינצ'מורין, לדוגמה, הוא האי הגדול ביותר שנמצא בתוך גוף מים מתוקים בכל האיים הבריטיים. חלק מהאיים הללו הם ככל הנראה קראנוגים (Crannogs) - איים מלאכותיים שהוקמו בתקופות פרהיסטוריות.
הערות שוליים

↑  Peter Matthews, The New Guinness Book of Records, Guinness World Records Limited, 1995, עמ' 17, ISBN 0-85112-736-3
↑  Worsley, Harry, Loch Lomond: The Loch, the Lairds and the Legends, Lindsay Publications, Glasgow, 1988, ISBN 978-1-898169-34-5
↑  Loch Lomond and the Trossachs Fact File
↑  Scotland’s Water Environment Review 2000-2006
↑  Ben Lomond
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536534505171  LCCN: sh86000069  NARA: 10045135  NKC: ge484330  VIAF: 239174234   WorldCat (עם VIAF): 239174234
מ. דיזנגוף ושות'

מודעת פרסום מ 1937 להפלגה בספינה פולוניה
מ. דיזנגוף ושות' בע"מ היא חברת ספנות שנוסדה בתקופת השלטון  העותמאני בארץ ישראל על ידי ראש העיר הראשון של תל אביב, מאיר דיזנגוף, כאחת מיוזמותיו העסקיות הפרטיות, וממשיכה להתקיים עד ימינו כסוכנת של חברת צים.
היסטוריה

בנוסף לתפקידיו הציבוריים היה מאיר דיזנגוף פעיל גם בתחום העסקי. ב-1904  ייסד עם חברו זאב גלוסקין את חברת "גאולה" לרכישת קרקעות, ובמקביל עסק בייבוא מכונות, והקים חברה לשירות עגלות מכניות במקום הדיליז'נס הנמשך על ידי סוסים, לצורך הובלת נוסעים לירושלים ולמושבות. דיזנגוף הקים בשנת 1905 בשותפות עם אנשי עסקים נוספים, היינץ ר. גרץ, מאיר אריסון (אביו של תד אריסון), ור' מלץ, חברת ספנות שנקראה על שמו - מ. דיזנגוף ושות' בע"מ.
החברה עסקה בספנות, שימשה כסוכנת של חברות ספנות אחרות, ובעסקי מסחר, יבוא ויצוא. על פי הסכם השותפים, עם פטירתו של אחד מהם, יעבור חלקו לשאר השותפים. מאיר דיזנגוף נפטר ראשון בשנת 1936, אחריו נפטרו שנים מן השותפים האחרים. היינץ גרץ שנותר אחרון בחיים היה לבעלים היחיד של החברה, אך היא המשיכה להיקרא בשמה המקורי, מ. דיזנגוף.
בשנות ה-30 הייתה החברה הסוכנת של אוניית הנוסעים הגדולה "פולוניה", שהפליגה אחת לשבועיים מנמל קונסטנצה בחוף הים השחור ברומניה דרך איסטנבול ופיראוס לנמל חיפה וחזור. בספינה זו הגיעו לארץ ישראל רוב עולי העלייה החמישית מפולין.
החברה נעשתה לאחת מסוכנויות הספנות המבוססות בארץ וייצגה חברות ספנות ומסחר גדולות מכל העולם. בשנת 1950 רכשה החברה בארצות הברית שלוש ספינות ישנות בנות כ- 30 שנה. לאחת מהן קרא היינץ גרץ בשם  "אברהם גרץ", על שמו של אביו. בשנת 1952 הייתה הספינה "אברהם גרץ" מעורבת בפרשה שעוררה הד תקשורתי רב בישראל ובעולם, כאשר אדן גרץ, בנו של היינץ גרץ השתלט על הספינה במימי ארצות הברית ואיים להטביע אותה על אנשיה, אם אביו היינץ גרץ לא יתמנה לשר התחבורה של מדינת ישראל.
היסטוריה > בבעלות צים

זמן קצר לאחר מכן רכשה חברת "צים" את חברת הספנות מ. דיזנגוף על שלוש אניותיה והסוכנויות שלה והיא ממשיכה להפעיל אותה בשמה המקורי מ. דיזנגוף.
בתקופה שלאחר מלחמת סיני העבירה מדינת ישראל סחורות ומטענים מאפריקה ואסיה דרך תעלת סואץ לחיפה וחזור, על גבי ספינות זרות שלא הניפו את דגל ישראל. אחת הספינות הייתה הספינה הדנית "אינגה טופט" שנחכרה על ידי חברת הספנות דיזנגוף. הספינה נעצרה על ידי שלטונות מצרים ביוני 1959 ומטענה הוחרם, דבר שגרם לתקרית בינלאומית.
מאז משמשת החברה כסוכנות אוניות של חברת "צים" ונמצאת בבעלותה המלאה. פעילותה העיקרית של החברה היא מתן שירותי סוכנות לקווי הספנות של חברת צים. שירותים אלה כוללים טיפול במסמכי ההובלה הימית וטיפול בספינות בנמלי ישראל. בנוסף נותנת החברה שרות לספינות וקווי ספנות אחרים, שפעילותם אינה נוגדת את זו של "צים".
הערות שוליים

↑  חרות 27.01-1952
כיף

ערך זה עוסק בתחושת הנאה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ילדים משחקים בשלג.
גולשי גלים נהנים מעיסוק בספורט הגלישה.
כיף הוא הנאה מתענוגות, בפרט כתוצאה מעיסוק בפעילות פנאי. כיף הוא חוויה - לעיתים קרובות בלתי צפוי, לא פורמלי, בדרך כלל לא מחושב וחסר תכלית. זוהי הסחת דעת מהנה, הסטת הנפש והגוף מכל משימה רצינית שאיננה בעלת רובד נוסף לה. למרות שכיף קשור במיוחד עם בילויים ומשחקים, ניתן לחוש כיף גם במהלך עבודה, אירועים חברתיים ואף בביצוע פעילויות יומיומיות שגרתיות. לעיתים קרובות אין בסיס הגיוני לתחושה זו, ותפיסת פעילות מסוימת כ"כיפית" יכולה להשתנות מאדם לאדם. ההבדל בין "הנאה" לבין "כיף" קשה להבחנה, אולם ניתן לבטאו באופן הבא: "כיף" הוא אירוע ספונטני יותר, ומי שחווה אותו משתתף בו באופן אקטיבי. ישנן השלכות פסיכולוגיות ופיזיולוגיות לחוויית כיף.
פעילויות

פעילויות גופניות ופיזיות רבות מייצרות הזדמנויות לשחק ולתחושות של הנאה וכיף.
משחקי כדור שלג בטאלאהאסי 1899
ילדים משחקים במזרקה בפרנקפורט, 2006
צעירים משחקים בשיקגו, 2006
קרב כריות בוורשה, 2010
פסיכולוגיה

לדברי יוהאן הויזינחה, כיף הוא "קטגוריה בסיסית לחלוטין של החיים, המוכרת לכולם במבט חטוף עד לרמת בעל-החיים". מחקרים פסיכולוגיים חושפים הן את חשיבות הכיף והן את השפעתו על תפיסת הזמן, אשר לעיתים הוא נתפס כקצר יותר, כאשר אתה מכייף. כפי שבא לידי ביטוי באמרה הקובעת: "הזמן עובר מהר כשנהנים".
קיימת השערה שעל מנת שמשחקים, צעצועים ופעילויות אחרות יתפסו כסוג של "כיף" - עליהם להיות מאתגרים בדרך כלשהי. כאשר אדם מאותגר לחשוב באופן מודע, להתגבר על אתגר וללמוד משהו חדש, הוא נוטה יותר ליהנות מהחוויה חדשה ולתפוס אותה כ-"כיף". ככל הנראה, שבירת שיגרה מפעילויות יומיומיות נמצאת בבסיס תפיסה זו, שכן אנשים המעבירים ימים רבים בפעילויות שגרתיות נדרשים לחשיבה מוגבלת בלבד. מידע שגרתי מעובד על ידי המוח כ-"דפוס מקוטע"; "לעיתים נדירות אנו מתבוננים בעולם האמיתי", אומר מעצב המשחקים ראף קוסטר, "במקום זאת אנו מזהים משהו שיש לנו, ואנחנו נשארים עם זה. ... אפשר לטעון כי המהות של רוב האמנות היא לאלץ אותנו לראות את הדברים כפי שהם באמת, ולא כפי שאנו מניחים שהם". מאחר שחוויות כייפיות עוזרות לאנשים להירגע, "כיף" נחשב לפעמים כדבר מה שחשוב להוסיף לחיינו, על מנת לשמש כחיץ מפני לחץ ומתח.
עבור ילדים, כיף קשור מאוד למשחק. לילדים יש יכולת גדולה לכייף בצורה ספונטנית ויצירתית, ועבורם - משחק "כרוך ביכולת לכייף - להיות מסוגל לחזור, לפחות לזמן קצר, לארץ לעולם לא, וליהנות ממנה".
פיזיולוגיה

מדענים מסוימים זיהו אזורים במוח הקשורים לתפיסת החידוש, אשר מגורים כאשר אנחנו מתמודדים עם "נסיבות חריגות או מפתיעות". מידע מתקבל בתחילה בהיפוקמפוס, האתר של איחוד זיכרון לטווח ארוך, שבו המוח מנסה להתאים את המידע החדש עם דפוסים מוכרים שכבר מאוחסנים בו. כאשר הוא אינו מסוגל לעשות זאת, המוח משחרר דופמין, כימיקל הממריץ את האמיגדלה, אתר הרגש, ויוצר תחושה מענגת הקשורה לזיכרון החדש. במילים אחרות, כיף נוצר על ידי גירוי המוח עם חידושים.
סוגי כיף

ישנם שמונה סוגים של חוויות אינטראקטיביות המזוהים כ"כיפיים":
חוש: יצירת רגשות על ידי מניפולציות על החושים באמצעות מראה, צליל וקצב.
פנטזיה: החוויה הנוצרת מהשעיית הספק על מנת להאמין למציאות מזויפת שבה ניתן לחוות דברים שונים מאלו שניתן לחוות בחיים האמיתיים.
נרטיב: יצירת סיפור הקוסם לאדם ששומע/קורא אותו, הגורם לו לחוות ולדמיין מצבים הרבה מעבר למציאות.
אתגר: תחושת הכיף המיוצרת על ידי התמודדות עם אירועים קשים או משימות הדורשות את כל יכולתו של האדם להצליח. תחושה גדולה של שכר מגיע בדרך כלל עם זה.
אחווה: כיף הנובע משיתוף פעולה ודו-קיום עם אנשים אחרים, הגורם למספר יחידים להתאחד יחד לקבוצה על מנת לסייע אחד לשני. סוג זה של כיף נוצר, למשל, במשחקים מרובי משתתפים.
תגלית: כיף הנוצר על ידי תגלית של סודות ודברים מוסתרים. גורם לאדם תחושה של אינדיבידואליות וייחודיות.
התבטאות: כאשר רגשות ומחשבות של אדם משותפים ומשוחררים לאחרים זה סוג של כיף.
Submission: סוג זה של כיף מושג כאשר אדם משיג לידיו כמות גדולה של דבר מה יקר ערך בתקופת זמן קצרה, בעקבות תחושת הבעלות על הפריטים שברשותו.
בתרבות הפופולרית

בעולם המודרני, "לעשות כיף" נמכר כמוצר צריכה בצורה של משחקים, טלוויזיה, צעצועים חשיפה למופעי הומור (Stand up) ושעשועים אחרים וגם בכל מה שקשור לבילוי משפחתי מהנה ונושאים הנוגעים ללייף סטייל. סוציולוגים מרקסיסטיים, כגון אסכולת פרנקפורט, מבקרים את ההנאה המיוצרת בייצור המוני כמחושבת וריקה מכדי לספק סיפוק מלא. ביל גריפית' מבקר את הדיספוריה הזו באמצעות קריקטורה סאטירית בשם "זיפי ראש-סיכה", השואל בצורה מכנית: "?‏Are we having fun yet" (האם אנחנו נהנים כבר?). השיר "She's Leaving Home" של להקת הביטלס כולל שורה, שעל פיה - כיף זה הדבר היחיד שלא ניתן לקנות בכסף ("Fun is the one thing that money can't buy").‏
ראו גם

שעשוע
בידור
אושר
נהנתנות
לקריאה נוספת

Yates, Vicki (2008). Having Fun. Heinemann-Raintree Library. ISBN 1403498326. נבדק ב-4 בפברואר 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
Raph Koster (2011), Theory of Fun for Game Design, O'Reilly Media, Inc., ISBN 9781932111972
הערות שוליים

↑  Bruce C. Daniels. Puritans at Play. Leisure and Recreation in Colonial New England. St. Martin's Press, New York, 1995. p. xiii. ISBN 0-312-12500-3.
↑  Sackett, A.; Meyvis, T.; Nelson, L.; Converse, B.; Sackett, A. (2010). "You're having fun when time flies: the hedonic consequences of subjective time progression". Psychological science : a journal of the American Psychological Society / APS. 21 (1): 111–117. doi:10.1177/0956797609354832. PMID 20424031.
↑  Glynn, Sarah (באוגוסט 2012). "Why Time Flies When You're Having Fun". Medical News Today. נבדק ב-2013-02-06. Just being content or satisfied may not make time fly, but being excited or actively pursuing a desired object can. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Koster, Raph (2010). Theory of Fun for Game Design. O'Reilly Media, Inc. p. 22. ISBN 9781449314972.
1 2  Urdang, Esther (2008). Human Behavior in the Social Environment: Interweaving the Inner and Outer Worlds (2nd ed.). Taylor & Francis. p. 445. ISBN 978-0-7890-3417-5.
↑  Sprenger, Marilee B. (2009). The Leadership Brain For Dummies. John Wiley & Sons. p. 50. ISBN 9780470600054.
↑  Mark Blythe, Marc Hassnzahl (2004), "The Semantics of Fun", Funology, Springer, pp. 91–100, ISBN 9781402029660
כרזת פרסום אודות החשיבות לכייף מעבר לשעות העבודה.
לאסלו שפשי

לאסלו שֶׁפְּשִׁי (בעברית נקרא לא פעם באופן שגוי לאסלו ספסי; בהונגרית: Sepsi László  ברומנית: László Sepsi; נולד ב-7 ביוני 1986) הוא כדורגלן רומני ממוצא הונגרי, יליד העיר לודוש המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אוניברסיטטה קלוז'.
שפשי החל את הקריירה שלו במועדון המקומי גז מתאן מדיאש, בעונת 2004–2005. סטאד רן הצרפתית החתימה אותו לאחר עונה אחת בלבד בבוגרים. הוא הובא למועדון על ידי מאמנו דאז, הרומני לאסלו בויוני. שפשי לא שיחק באף משחק ליגה במדי רן בעונת 2005–2006, אבל שותף בשני משחקי גביע. אחרי שמאמנו פוטר מהקבוצה, בקיץ 2006, שפשי חזר לשחק ברומניה, במדי גלוריה ביסטריצה.
ב-12 בינואר 2008 חתם שפשי על חוזה לחצי שנה במדי בנפיקה, תמורת סכום לא ידוע, שעל פי העיתונות נע בין 1.8 ל-2.5 מיליון אירו. בסיום עונת 2007/2008 הוא הושאל לראסינג סנטנדר מליגת העל הספרדית.
שפשי שיחק משחק שלם בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת רומניה, בתבוסה הרומנית 0–3 על ידי רוסיה, בבוקרשט.
לואי גארל

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1983 (בן 41) הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Louis Jean-Pierre Valentin Garrel 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה  Lycée Fénelon, Paris 
 בן או בת זוג:  לטיסיה קסטה (10 ביוני 2017–?)   ולריה ברוני טדשי (2007–2012) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס סזאר לתסריט המקורי הטוב ביותר (2023) 
 http://www.louis-garrel.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לואי גארל (2010)
לואי גארל (בצרפתית: Louis Garrel; נולד ב־14 ביוני 1983) הוא שחקן וקולנוען יהודי-צרפתי, מוכר בין היתר בשל כיכובו בסרטים "החולמים" (2003), "מאהבים קבועים" (2005), "קיץ לוהט" (2011) ו"קצין ומרגל" (2019).
קורות חיים

גארל נולד בפריז, צרפת; בנם של במאי הקולנוע פיליפ גארל ושל השחקנית בריז'יט סי, אחיה של השחקנית אסתר גארל, ונכדו של השחקן מוריס גארל. סבו וסבתו מצד אמו הם יהודים־ספרדים. הוא בוגר של הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה.
מלבד השפה צרפתית המולדת שלו, גארל דובר גם אנגלית ואיטלקית.
קריירה

הוא הופיע לראשונה בסרט קולנוע כשהיה בן 6, בסרט "Les baisers de secours", שביים אביו, ושהוריו היו בו השחקנים הראשיים. הסרט הבא שבו השתתף היה Ceci est mon corps"‏ (2001)", כשהיה בן 18, אך מה שנחשב לפריצת הדרך המקצועית שלו הוא הסרט "החולמים" (2003) בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י, שבו כיכב לצדם של מייקל פיט ואווה גרין.
ב־2004 השתתף בסרטו הפרובוקטיבי של כריסטוף הונורה "Ma mère" ("אמא שלי"), לצדה של איזבל הופר. שיתוף הפעולה בין אונורה לגארל נמשך בשנים הבאות, וגארל כיכב בסרטים נוספים בבימויו, בהם "בפריז" (2006), "שירי אהבה" (2007), "הנשמה הטהורה" (2008) ו"מסדרים ללינה את החיים" (2009). ב־2006 זכה בפרס סזאר בקטגוריית השחקן המבטיח ביותר על תפקידו בסרט "מאהבים קבועים", שביים אביו.
בשנת 2008 ניסה גארל לראשונה את כוחו בבימוי, כשביים את הסרט הקצר Mes copains ("החברים שלי").
בשנת 2011 יצא הסרט "קיץ לוהט" בו הוא שיחק את דמותו של פרדריק, לצד מוניקה בלוצ'י.
בשנת 2015 השתתף בסרט "מלך שלי" עליו היה מועמד לפרס סזאר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2016 שיחק בסרט הבלגי-צרפתי "פלנטריום" לצד נטלי פורטמן.
בשנת 2017 שיחק לצד סטייסי מרטין וברניס בז'ו בסרט הדרמה "יוצא מן הכלל" של הבמאי מישל חזנוויצ'וס. בשנת 2018 כיכב בסרט "הגבר הנאמן" ובשנת 2019 שיחק בסרטו של רומן פולנסקי "קצין ומרגל", ושיחק בסרטה של גרטה גרוויג "נשים קטנות".
בשנת 2021 לוהק לסרטי הקולנוע "שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן" ו"שלושת המוסקטרים: מיליידי", לצדם של פרנסואה סיביל, אווה גרין, רומן דוריס, ונסן קאסל, ויקי קרייפס ובבימויו של מרטין בורבולון, בהפקה בתקציב של 73 מיליון דולר.
בשנת 2022, נמסר על ליהוקו לסרט "המועדפת".
חיים אישיים

בשנים 2007–2012 היה גארל בזוגיות עם השחקנית הצרפתייה-איטלקית ולריה ברוני-טדסקי, אחותה הגדולה של הזמרת קרלה ברוני. השניים מגדלים תינוקת בשם סלין שאימצו מסנגל בשנת 2009.
ביוני 2017 גארל התחתן עם הדוגמנית והשחקנית לטיסיה קסטה והפך לאב חורג לשלושת ילדיה. בני הזוג ביחד מאז 2015. ב-17 במרץ 2021, קסטה ילדה את בנה הרביעי, הילד הראשון של בני הזוג, בן בשם אייזל.