stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סין במשחקים האולימפיים

הרפובליקה העממית של סין השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת הלסינקי (1952). לאותה אולימפיאדה, הראשונה מאז סיומה של מלחמת האזרחים הסינית, הוזמנו שתי המדינות שנוצרו בעקבותיה - הרפובליקה העממית של סין והרפובליקה הסינית, והאחרונה העדיפה להחרים אותה. בהמשך, החרימה הרפובליקה העממית את המשחקים, כמחאה על כך שהוועד האולימפי הבינלאומי התיר לרפובליקה הסינית להשתמש בשם הכולל את המילה "סין" (Republic of China). ב-1979 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי כי משלחת הרפובליקה הסינית תכונה "טאיפיי הסינית" (Chinese Taipei). החלטה זו גררה חרם בן מספר שנים מצדה של הרפובליקה הסינית, אך סללה את דרכה של הרפובליקה העממית חזרה למשחקים. עם זאת, ב-1980 נטלה חלק רק באולימפיאדת החורף בלייק פלאסיד. את משחקי הקיץ החרימה, הפעם כמחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת הרפובליקה העממית של סין במשחקים באופן סדיר.
מאז שבה סין להשתתף במשחקים, היא הגיע להישגים ספורטיביים גבוהים, ובכל חמש האולימפיאדות שנערכו במאה ה-21 הייתה בין שלוש המדינות המובילות בטבלאות המדליות. בסך הכל, צברה סין במשחקים 722 מדליות, מהן 290 מדליות זהב, והיא מדורגת במקום החמישי בטבלת המדליות של כל הזמנים, אחרי ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה.
בשלושה ענפים מוליכה סין את טבלאות המדליות: טניס שולחן (60 מדליות, מהן 32 מדליות זהב), בדמינטון (47 מדליות, מהן 20 מדליות זהב) וטרמפולינה (11 מדליות, מהן 3 מדליות זהב). הדומיננטיות הסינית בענף הטניס שולחן כה חזקה (סין זכתה ב-28 מתוך 32 מדליות הזהב שחולקו מאז החלו התחרויות בענף באולימפיאדת סיאול), עד כי לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) הוחלט להגביל את מספר הספורטאים מכל מדינה לשניים. ענפים נוספים בהם בולטת סין כוללים קפיצה למים (81 מדליות, מהן 47 מדליות זהב; סין מדורגת במקום השני בענף זה, אחרי ארצות הברית), התעמלות מכשירים (84 מדליות, מהן 33 מדליות זהב; סין מדורגת במקום הרביעי בענף זה, אחרי ברית המועצות, ארצות הברית ויפן), הרמת משקולות (62 מדליות, מהן 38 מדליות זהב; סין מדורגת במקום השני בענף זה, אחרי ברית המועצות) וקליעה (67 מדליות, מהן 26 מדליות זהב; סין מדורגת במקום השני בענף זה, אחרי ארצות הברית).
במשחקי החורף משתתפת סין מאז אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980), אך רק בשנות ה-90 החלה להגיע להישגים. בסך הכל, צברו הספורטאים הסינים במשחקי החורף 62 מדליות, מהן 13 מדליות זהב. הענף בו זכתה להישגים הרבים ביותר הוא החלקה מהירה במסלול קצר, בו היא מדורגת במקום השני, אחרי קוריאה הדרומית, עם 33 מדליות, מהן 10 מדליות זהב.
אירוח המשחקים

סין אירחה את המשחקים פעמיים, באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2022).
בייג'ינג התמודדה לראשונה על אירוח המשחקים של שנת 2000, אך הפסידה לסידני על חודם של שני קולות. היא הגישה את מועמדותה בשנית לקראת המשחקים של 2008, וגברה על טורונטו, פריז, איסטנבול ואוסקה. היא ארחה גם את אולימפיאדת החורף ב-2022, לאחר שמועמדותה גברה על זו של אלמטי, ובכך הפכה לעיר הראשונה בהיסטוריה שמארחת גם משחקי קיץ וגם משחקי חורף. עיר סינית נוספת, חרבין, הגישה את מועמדותה לאירוח אולימפיאדת החורף של 2010, אך מועמדותה לא הגיעה לשלב המיונים הסופי.
המשלחת של הונג קונג

הונג קונג הועברה מבריטניה לסין ב-1997, ומאז היא מהווה אזור מנהלי מיוחד. על אף הריבונות הסינית, ספורטאים הונג קונגים אינם מתחרים במסגרת המשלחת הסינית, אלא במשלחת נפרדת. כך היה גם כשהייתה מושבה בריטית.
היסטוריה > אולימפיאדת הלסינקי (1952)

את ההחלטה לאפשר לרפובליקה העממית של סין להשתתף במשחקים קיבל הוועד האולימפי יום אחד בלבד לפני תחילת המשחקים. הסינים שלחו משלחת בת 40 ספורטאים, שבהיעדר קווי טיסות סדירים להלסינקי הגיעו באיחור של עשרה ימים. רק השחיין וו צ'ואניו הספיק להשתלב בתחרויות, ואילו נבחרת הכדורגל קיימה שני משחקי ידידות.
היסטוריה > אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)

הבכורה המחודשת של הרפובליקה העממית של סין במשחקים הייתה מוצלחת יותר מהופעתה הקודמת. 216 הספורטאים הסינים צברו 32 מדליות, מהן 15 מדליות זהב, ודורגו במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, רומניה וגרמניה המערבית.
הענף הבולט ביותר היה התעמלות (11 מדליות, מתוכן 5 מזהב). הספורטאי המעוטר ביותר במשלחת כולה היה המתעמל לי נינג. נינג זכה במדליות זהב בתרגיל הקרקע, בסוס הסמוכות ובטבעות, במדליית כסף בקפיצות ובמדליית ארד בקרב-רב, וכן היה שותף לזכיית הנבחרת הסינית במדליית הכסף בתחרות הקבוצתית. 24 שנים מאוחר יותר נבחר לי להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת בייג'ינג, כשהוא משתלשל מכבל מעל אצטדיון "קן הציפור". בנוסף לנינג, זכה לו יון במדליית זהב בקפיצות ובמדליית כסף בקרקע, וטונג פיי זכה במדליית כסף במתח. בתחרויות לנשים זכתה מה יאנהונג במדליית זהב במקבילים המדורגים ובמדליית ארד בתחרות לנבחרות.
בהרמת משקולות זכו הסינים בשש מדליות. זנג גואוצ'יאנג, וו שודה, צ'ן וייצ'יאנג ויאו ג'ינגיואן זכו במדליות זהב, וז'ואו פיישון ולאי רונמינג זכו במדליות כסף. גם בקליעה זכו הסינים בשש מדליות. בירי באקדח זכה שו הייפנג במדליית זהב וואנג ייפו זכה במדליית ארד. בירי במטרה נעה זכה לי יוויי במדליית זהב והואנג שיפינג זכה במדליית כסף. בתחרויות הנשים, זכתה וו שיאאושואן במדליית זהב בירי מ-50 מטר בשלושה מצבים ובמדליית ארד בירי ברובה אוויר. בקפיצה למים זכתה ז'ואו ג'יהונג במדליית זהב בקפיצה מ-10 מטר, בתחרות המקבילה לגברים זכה לי קונגז'נג במדליית ארד, ובקפיצה מ-3 מטר זכה טאן ליאנגדה במדליית כסף. הסייפת גוג'יה לואן זכתה במדליית זהב ברומח, הקשתית לי לינגג'ואן זכתה במדליית כסף, והאתלט ז'ו ג'יאנהואה זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה.
בענפי הכדור זכו נבחרות הנשים להצלחות. נבחרת הכדורעף זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת יפן, ובמשחק הגמר ניצחה את המארחת, ארצות הברית. נבחרת הכדורסל זכתה במדליית ארד, לאחר שגברה על קנדה 57-63 במשחק על המקום השלישי. נבחרת הכדוריד זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שדורגה אחרי יוגוסלביה וקוריאה הדרומית בבית בן שש נבחרות. נבחרת הגברים בכדורעף סיימה במקום השמיני.
היסטוריה > אולימפיאדת סיאול (1988)

באולימפיאדת סיאול (1988) השתתפו 273 ספורטאים סינים. הפעם הסתפקו הסינים ב-28 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. אחת הסיבות לירידה בהישגים נעוצה בשובן של מדינות הגוש המזרחי שהחרימו את אולימפיאדת לוס אנג'לס, ארבע מהן הקדימו את סין בהישגיהן.
הענף המצליח ביותר היה קפיצה למים, עם 6 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. בקפיצה מ-10 מטר ניצחה שו יאנמיי ובקפיצה מ-3 מטר ניצחה גאו מין. סגניתה של מין הייתה לי צ'ינג. בתחרויות הגברים זכה שיונג ני במדליית כסף בקפיצה מ-10 מטר, טאן ליאנגדה זכה במדליית כסף שנייה ברציפות בקפיצה מ-3 מטר, ולי דליאנג זכה במדליית ארד בקפיצה זו. בטניס שולחן זכו הסינים בחמש מדליות, כולל כל שלוש המדליות בתחרויות היחידות: צ'ן ג'ינג זכתה במדליית הזהב, לי הויפן במדליית הכסף וג'יאו ז'ימין במדליית הארד. ג'ינג וז'ימין זכו גם במדליית כסף בטורניר הזוגות לנשים, ובטורניר הזוגות לגברים זכו ויי צ'ינגגואנג וצ'ן לונגקאן במדליית הזהב.
בהתעמלות הסתכמו הישגי הסינים בשתי מדליות. לו יון שמר על תוארו בקפיצות, וזכה גם במדליית ארד בקרקע. בשחייה, זכו ארבע שחייניות סיניות במדליות. שלוש מהן זכו במדליות כסף: יאנג וניי ב-50 מטר חופשי, ז'ואנג יונג ב-100 מטר חופשי והואנג שיאאומין ב-200 מטר חזה. צ'יאן הונג זכתה במדליית ארד ב-100 מטר פרפר. מרימי המשקולות הסינים זכו בחמש מדליות: הה יינגצ'יאנג זכה במדליית כסף, וארבעה סינים נוספים זכו במדליות ארד: הה ז'ואוצ'יאנג, ליו שואובין, יה הואנמינג ולי ג'ינהה. הקלע הואנג שיפינג זכה במדליית כסף בירי במטרה נעה, ושו הייפנג זכה במדליית ארד בירי ברובה אוויר. בחתירה, זכתה רביעיית החותרות עם הגאית במדליית כסף, ושמיניית החותרות במדליית ארד. באתלטיקה, זכתה לי מייסו במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל.
נבחרת הנשים בכדורעף הסתפקה הפעם במדליית ארד, לאחר שהפסידה לנבחרת ברית המועצות בחצי הגמר, וגברה על נבחרת יפן במשחק על המקום השלישי. נבחרות הנשים בכדורסל ובכדורסל סיימו שתיהן במקום השישי.
היסטוריה > אולימפיאדת ברצלונה (1992)

לאולימפיאדת ברצלונה (1992) שלחה סין מספר נמוך יותר של ספורטאים, 244, אך הישגיה הגיעו לשיא חדש - 54 מדליות, מהן 16 מדליות זהב, בלא פחות מ-15 ענפי ספורט. בסיום המשחקים דורגה במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי המשלחת המאוחדת, ארצות הברית וגרמניה.
בשחייה באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכו הסינים ב-9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. כל המדליות בענף זה הושגו בידי נשים. יאנג וניי קבעה שיא עולם חדש ב-50 מטר חופשי (24.79 שניות). סגניתה, ז'ואנג יונג, קבעה שיא אולימפי במשחה ל-100 מטר חופשי (54.64 שניות). שתיהן זכו גם במדליית כסף במשחה השליחות ל-100X4 מטר חופשי. לין לי קבעה שיא עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:11.65 דקות), וזכתה גם בשתי מדליות כסף, במשחים ל-200 מטר חזה ו-400 מטר מעורב אישי. צ'יאן הונג שיפרה את הישגה מסיאול, וניצחה במשחה ל-100 מטר פרפר, עם שיא אולימפי חדש, 58.62 שניות. במשחה למרחק הכפול, זכתה ואנג שיאאוהונג במדליית כסף. חמש השחייניות שזכו במדליות כונו עם שובן לסין "חמשת פרחי הזהב".
בטניס שולחן זכו הסינים ב-6 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. בטורניר היחידות זכתה דנג יאפינג במדליית הזהב וצ'יאאו הונג זכתה במדליית הכסף. שתיהן זכו במדליית הזהב בטורניר הזוגות, וסגניותיהן בטורניר זה היו צ'ן זיהה וגאו ג'ון. בטורניר הזוגות לגברים ניצחו ואנג טאו ולו לין, ובטורניר היחידים זכה מה ונגה במדליית ארד. בקפיצה למים זכו הסינים ב-5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. גאו מין שמרה על תוארה בקפיצה מ-3 מטר, ופו מינגסיה זכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטר. בתחרות הקפיצה מ-10 מטר לגברים ניצח סון שוויי, ושיונג ני זכה במדליית הארד. בקפיצה מ-3 מטר, זכה טאן ליאנגדה במדליית כסף שלישית ברציפות.
בהתעמלות, זכו הסינים ב-8 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. לי סיאושואנג זכה במדליית זהב בתרגיל הקרקע, וחלק את מדליית הארד בתרגיל הטבעות עם הגרמני אנדראס וקר. לי ג'ינג זכה במדליות כסף בתרגילי הטבעות והמקבילים, וגואו ליניאו חלק את מדליית הארד בתרגיל המקבילים עם מתעמלים מיפן ומהמשלחת המאוחדת. שלושה מתעמלים אלה זכו גם במדליית כסף בתחרות הקבוצתית. בתחרויות לנשים, זכתה לו לי במדליית זהב בתרגיל המקבילים המדורגים ובמדליית כסף בתרגיל הקורה.
הקלע ואנג ייפו זכה במדליית זהב בירי באקדח אוויר ובמדליית כסף בירי באקדח. ז'אנג שאן זכתה במדליית זהב בסקיט ולי דויהונג זכתה במדליית כסף בירי באקדח. בג'ודו זכתה ז'ואנג שיאויאן במדליית זהב, ולי ז'ונגיון וז'אנג די זכו במדליות ארד. באתלטיקה זכו הסיניות בארבע מדליות: צ'ן יואלינג (אנ') זכתה במדליית זהב בהליכה ל-10 ק"מ, ולי צ'ונישיו זכתה במדליית הארד. הואנג ז'יהונג זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל, וצ'ו יונשיה זכתה במדליית ארד בריצת 1500 מטר.
מרים המשקולות ליו שובין שיפר את הישגו מסיאול וזכה במדליית כסף. לין צ'ישנג זכה במדליית כסף נוספת, ולואו ג'יאנמינג והה יינגצ'יאנג זכו במדליות ארד. צמד שחקניות הבדמינטון גואן וייז'ן ונונג צ'ונהואה זכו במדליית כסף בטורניר הזוגות, ובמדליית הארד זכו לין יאנפן ויאו פן. הואנג הואה וטאנג ג'יוהונג זכו במדליות ארד בטורניר היחידות, ולי יונגבו וטיאן בינגיי זכו במדליית ארד בטורניר הזוגות לגברים. סייפת הרומח ואנג הויפנג, גולשת הלכנר ז'יאנג שיאודונג ונבחרת הנשים בקשתות זכו כולן במדליות כסף. החותרות גו שיאולי ולו הואלי זכו במדליית ארד במקצה הזוגות, והמתאבק שנג זטיאן רשם הישג דומה.
בענפי הכדור בלטה הפעם נבחרת הנשים בכדורסל, שזכתה במדליית הכסף, לאחר שהביסה בחצי הגמר 70–109 את נבחרת קובה, והפסידה בגמר 66–76 למשלחת המאוחדת. נבחרת הנשים בכדורעף סיימה במקום השמיני.
היסטוריה > אולימפיאדת אטלנטה (1996)

סין שמרה על יציבות באולימפיאדת אטלנטה (1996), ו-294 הספורטאים ששלחה זכו ב-50 מדליות, מהן 16 מדליות זהב. סין דורגה שוב במקום הרביעי, אחרי ארצות הברית, רוסיה וגרמניה.
הענף הבולט במשחקים אלה היה טניס שולחן, עם 8 מדליות, בהן כל 4 מדליות הזהב האפשריות. ליו גואוליאנג ניצח בטורניר היחידים, ויחד עם קונג לינגחווי ניצח גם בטורניר הזוגות. סגנו, ואנג טאו, זכה גם במדליית כסף בטורניר הזוגות, יחד עם לו לין. בטורניר היחידות זכתה דנג יאפינג במדליית הזהב, וצ'יאאו הונג זכתה במדליית הארד. שתיהן זכו גם במדליית זהב בטורניר הזוגות, בו זכו ליו ויי וצ'יאאו יונפינג במדליית כסף.
פו מינגסיה שמרה על תוארה בקפיצה למים מ-10 מטרים, וזכתה במדליית זהב נוספת, בקפיצה מ-3 מטרים. שיונג ני זכה במדליית הזהב בקפיצה מ-3 מטרים לגברים, וסגנו היה יו ז'ואוצ'נג. בקפיצה מ-10 מטרים זכה שיאאו האיליאנג במדליית ארד. הקלע יאנג לינג זכה במדליית זהב בירי במטרה נעה, וסגנו היה שיאאו ג'ון. לי דויהונג שיפרה את הישגה מברצלונה וזכתה במדליית זהב בירי באקדח, ואילו ואנג ייפו איבד את תוארו וזכה במדליית כסף בירי באקדח אוויר. קלע נוסף, ז'אנג בינג, זכה במדליית ארד בדאבל טראפ. ארבעה מרימי משקולות סינים זכו במדליות באטלנטה: טאנג לינגשנג וז'אן שוגאנג זכו במדליות זהב, ז'אנג שיאנגסן זכה במדליית כסף, ושיאאו ג'יאנגאנג זכה במדליית ארד.
המתעמל לי שיאושואנג זכה במדליית זהב בקרב-רב ובמדליית כסף בתרגיל הקרקע. פאן בין חלק את מדליית הארד בתרגיל המתח עם הבלארוסי ויטלי שצ'רבו ועם הרוסי אלכסיי נמוב. שניהם זכו גם במדליית כסף בתחרות הנבחרות. אצל הנשים, זכתה מו הוליאן במדליית כסף בתחרות הקפיצות, ובי ונג'ינג חלקה את מדליית הכסף במקבילים המדורגים עם האמריקנית איימי צ'ו.
בשחייה צברה המשלחת הסינית 6 מדליות, ושוב כולן הושגו בידי נשים. לה ג'ינגיי זכתה במדליית זהב ב-100 מטר חופשי ובמדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי ובמשחה השליחות ל-100X4 מטר חופשי. ליו לימין זכתה במדליית כסף ב-100 מטר פרפר, לין לי זכתה במדליית ארד ב-200 מטר מעורב אישי ונבחרת השליחות ל-100X4 מטר מעורב זכתה אף היא במדליית ארד.
באתלטיקה זכו הסיניות בארבע מדליות. ואנג ג'ונשיה קבעה שיא אולימפי בריצת 5000 מטר (14:59.88 דקות) וזכתה גם במדליית כסף בריצת 10000 מטר. סוי שינמיי זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל וואנג יאן זכתה במדליית ארד בהליכה ל-10 ק"מ. שחקניות הבדמינטון גה פיי וגו ג'ון זכו במדליית הזהב בטורניר הזוגות לנשים, וצ'ין ייואן וטאנג יונגשו זכו במדליית הארד. דונג ג'יונג זכה במדליית כסף בטורניר היחידים וליו ג'יאנג'ון וסון מאן זכו במדליית ארד בטורניר הזוגות המעורבים. הג'ודאית סון פומינג זכתה במדליית זהב, וואנג שיאנבו זכתה במדליית ארד. החותרות ז'אנג שיויון וקאו מיאניינג זכו במדליית כסף במקצה הזוגות, והקשתית הה יינג זכתה אף היא במדליית כסף. המתאבק שנג זטיאן זכה במדליית ארד שנייה ברציפות.
שלוש נבחרות נשים זכו במדליות כסף: נבחרת הכדורגל, בתחרות האולימפית הראשונה אי פעם לנשים, גברה בחצי הגמר 2–3 על ברזיל והפסידה במשחק הגמר 1–2 לארצות הברית. נבחרת הכדורעף ניצחה בחצי הגמר את רוסיה והפסידה בגמר לקובה, ונבחרת הסופטבול הפסידה במשחק הגמר לארצות הברית. נבחרת הנשים בכדוריד דורגה במקום החמישי, נבחרת הנשים בכדורסל סיימה במקום התשיעי, ואילו נבחרת הגברים היחידה שהשתתפה במשחקים, נבחרת הכדורסל, סיימה במקום השמיני.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
ראו גם

סין במשחקים הפאראלימפיים
סין במשחקים האולימפיים לנוער
הרפובליקה הסינית (1912–1949) במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  הוועד האולימפי הורה לחקור את גיל המתעמלות הסיניות, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2008
↑  Juliet Macur‏, Rulong Backs Chinese Gymnasts‏, הניו יורק טיימס, 1 באוקטובר 2008
1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
הקלעית וו שיאאושואן, שזכתה מדליית הזהב בירי מ-50 מטרים ובמדליית ארד בירי מרובה אוויר מ-10 מטרים, בטקס חלוקת המדליות
טניסאי השולחן ואנג ליצ'ין, שזכה בארבע מדליות אולימפיות בין 2000 ל-2008
המתעמל לי שיאופנג, האלוף האולימפי במקבילים בסידני ובבייג'ינג
האתלט ליו שיאנג, זוכה מדליית הזהב בריצת 110 מטר משוכות באתונה
המתעמל יאנג ויי, זוכה מדליית הזהב בקרב-רב בבייג'ינג
הקופצים למים הה צ'ונג (במרכז) וצ'ין קאי (משמאל), עם המדליות בהן זכו בבייג'ינג
מרימת המשקולות צ'ן יאנגצ'ינג, שזכתה במדליות זהב באתונה ובבייג'ינג
שחקניות הבדמינטון טיאן צ'ינג וז'או יונליי, שניצחו בטורניר הזוגות בלונדון
נבחרת סין בטניס שולחן עם מדליית הזהב בה זכתה בלונדון
המתעמלת דנג לינלין, זוכת מדליית הזהב בתרגיל הקורה באולימפיאדת לונדון
הסייף ליי שנג (משמאל), שזכה במדליית זהב בלונדון
קאו יואן, זוכה מדליית הזהב בקפיצה מ-3 מטרים, במהלך המשחקים
שחקן הבדמינטון צ'ן לונג, האלוף האולימפי בריו
רוכבת האופניים ז'ונג טיאנשי במהלך מרוץ הקיירין בריו
משחק כדורעף בין נבחרות סין (באדום) וסרביה במהלך המשחקים
המשלחת הסינית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ונקובר
המחליקים האומנותיים שן שואה וז'או הונגבו, שזכו במדליות ארד בסולט לייק סיטי ובטורינו, ובמדליית זהב בוונקובר
טקס חלוקת המדליות במקצה ל-500 מטר בהחלקה מהירה במסלול קצר בוונקובר. במרכז: ואנג מנג.
ג'ון סמית' (פוליטיקאי מניו יורק)

ג'ון סמית' (באנגלית: John Smith‏; 12 בפברואר 1752 – 12 באוגוסט 1816) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כסנאטור ארצות הברית מניו יורק בין השנים 1804 ל-1813. קודם לכן הוא היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית עבור מחוז הקונגרס הראשון של ניו יורק בין השנים 1800–1804. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

הוא נולד ב-12 בפברואר 1752 במסטיק ביץ', פרובינציית ניו יורק, אז חלק מאמריקה הבריטית. הוא היה בנם של סנאטור מדינת ניו יורק ויליאם סמית' (1720–1799) ומרי (לבית סמית') סמית' (1735–1758). הוא היה נינו של השופט העליון ויליאם "טנג'יר" סמית' (1655–1705).
אמו נפטרה ב-22 באפריל 1758, שבוע לאחר לידת הבת מרי שמתה בשנה שלאחר מכן. הוא התגורר במנור סנט ג'ורג' במסטיק ביץ', מחוז סאפוק, ניו יורק. בשנת 1762 נישא אביו לרות' וודהול (1740–1822), אחותו של הגנרל נתנאל וודהול (1722–1776), ומנישואים אלה היו לג'ון שישה אחים למחצה.
ביוגרפיה > קריירה

הוא היה חבר באספה המדינתית של ניו יורק, וייצג את מחוז סאפוק בשנים 1784–1785, מ-1787 עד 1794, ומ-1798 עד 1800.
הוא נבחר לקונגרס ה-6 של ארצות הברית כדי למלא את המשרה הפנויה שנגרמה על ידי מותו של ג'ונתן נ. הייבנס, ותפס את מקומו ב-27 בפברואר 1800. הוא נבחר מחדש לקונגרסים ה-7 וה-8 וכיהן עד ה-23 בפברואר 1804, אז תפס את מקומו בסנאט האמריקני.
בפברואר 1804, הוא נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את התפקיד הפנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של דוויט קלינטון, במקום ג'ון ארמסטרונג שמונה זמנית. הוא נבחר מחדש ב-1807, וכיהן עד 4 במרץ 1813.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-16 באוקטובר 1776, סמית' התחתן עם לידיה פאנינג (1760–1777) מבלפורט, לונג איילנד. יחד, הם היו הורים לבן אחד:
ויליאם סמית' (1777–1857), שנישא לחנה קרמן (1785–1861), בתו של סמואל קרמן.
שמונה שנים לאחר מותה של לידיה במהלך הלידה ב-1777, הוא התחתן בשנית ב-1785 לאליזבת פלאט (1765–1787), בתם של מרי (לבית ואן וויק) פלאט והשופט זפניה פלאט, חבר הקונגרס המחוזי בניו יורק. בין אחיה היו חבר בית הנבחרים ג'ונאס פלאט וגזבר מדינת ניו יורק צ'ארלס ז. פלאט. אליזבת מתה במרץ 1787, שנתיים בלבד לאחר נישואיהם.
ב-21 באוקטובר 1792, הוא נישא בפעם השלישית לאליזבת (לבית וודהול) ניקול (1762–1839). אליזבת, אלמנתו של הנרי ניקול (נכדו של ויליאם ניקול), הייתה בתם של נתנאל וודהול ורות (לבית פלויד) וודהול (אחותו של ויליאם פלויד, מהחותמים על הכרזת העצמאות). יחד, הם היו הורים לארבעה ילדים:
שרה אוגוסטה סמית' (1794–1877), שנישאה למבקר העיר ניו יורק ג'ון ל. לורנס, בנו של הסוחר ג'ונתן לורנס.
אגברט טנג'יר סמית' (1796–1879), שנישא לשרה שנק, בתו של הגנרל ויליאם קורטנוס שנק ואחותו של הגנרל רוברט שנק, שגריר ארצות הברית לבריטניה הגדולה.
צ'ארלס ג'פרי סמית' (1803–1876), שנישא ללטיטיה ג'יין סוידם (1808–1872), בתו של ג'ון סוידם מניו יורק.
רוברט סמית' (נפטר ב-1862), סוחר שמת רווק.
סמית' מת ב-12 באוגוסט 1816 במסטיק בלונג איילנד. הוא נקבר בבית הקברות המשפחתי בסמיתס פוינט, ניו יורק. אלמנתו נפטרה ב-14 בספטמבר 1839.
ביוגרפיה > צאצאים

דרך בנו ויליאם, הוא היה סבא לארבעה, ביניהם: לידיה סמית' (1810–1896), שנישאה לדייוויד גלסטון פלויד (1802–1893) מגרינפורט; ואגברט טנג'יר סמית' (1822–1889), שנישא לאני מארי רובינסון (בתו של ג'וזף רובינסון).
דרך בתו שרה, הוא היה סבא לאחד עשר, כולל אברהם ריקר לורנס, שופט בית המשפט העליון של ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Mary Elizabeth Davis b. 23 Nov 1827 Smithtown, Suffolk Co., LI, NY d. 26 Oct 1901 Smithtown, Suffolk Co., LI, NY: Long Island Surnames, www.longislandsurnames.com
1 2 3  Woodhull Genealogy: The Woodhull Family in England and America (באנגלית). H.T. Coates. 1904. pp. 99–100. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hough, Benjamin Franklin (1858). The New York Civil List: Containing the names and origin of the civil divisions, and the names and dates of election or appointment of the principal state and county officers from the Revolution to the present time (באנגלית). Weed, Parsons and Co. pp. 63, 162–67, 172f. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  "SMITH, John - Biographical Information". bioguide.congress.gov. המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Banta, Theodore Melvin (1901). Sayre Family: Lineage of Thomas Sayre, a Founder of Southampton (באנגלית). De Vinne Press. pp. 221–222. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Theodosie Carman Smith, Hannah Carman Smith, and William E. T. Smith vs. Samuel Carman Jr., in Chauncery Court, 1822" (PDF). brookhavensouthhaven.org. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Nicoll, Edward Holland (1894). The Descendants of John Nicoll of Islip, Eng., who Died A.D. 1467 (באנגלית). p. 37. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Revolution, Daughters of the American (1905). Lineage Book - National Society of the Daughters of the American Revolution (באנגלית). Daughters of the American Revolution. p. 181. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Stevenson, Charles Goldsmith (1967). But as Yesterday: The Early Life and Times of St. Ann's Church, Sayville, Long Island, New York, 1864-1888 (באנגלית). The Church. p. 34. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  The Saint Nicholas Society of the City of New York: History, Customs, Record of Events, Constitution, Certain Genealogies, and Other Matters of Interest. V. 1- (באנגלית). Saint Nicholas Society of the City of New York. 1905. p. 96. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Spencer, Thomas E. (1998). Where They're Buried: A Directory Containing More Than Twenty Thousand Names of Notable Persons Buried in American Cemeteries, with Listings of Many Prominent People who Were Cremated (באנגלית). Genealogical Publishing Com. p. 137. ISBN 9780806348230. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "A. RIKER LAWRENCE, EX-JUSTICE, IS DEAD; Jurist of New York Supreme Court for 28 Years Expires in His Eighty-fifth Year. ONCE NOMINEE FOR MAYOR Author of Legal Works Was Twice the President of the St. Nicholas Society" (PDF). The New York Times. 15 בפברואר 1917. נבדק ב-17 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n96025591  SNAC: w6tf1bt1  US Congress: S000566  VIAF: 106656524   WorldCat (עם VIAF): 106656524
ראלף גמבל

ראלף אבנרתי גמבל (באנגלית: Ralph Abernethy Gamble‏; 6 במאי 1885 – 4 במרץ 1959) היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את מחוז וסטצ'סטר, ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1937 ל-1957. הוא היה בן למשפחת גמבל הבולטת מדקוטה הדרומית.
ביוגרפיה

גמבל נולד ב-6 במאי 1885 ביאנקטון, טריטוריית דקוטה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון ב-1909, בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ב-1911, וב-1912 את בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה. הוא עבד תחילה בניו יורק, ואחר כך בלרצ'מונט. הוא היה עורך דין של העיירה מאמרונק בין השנים 1918–1933, ובין השנים 1926–1928.
הוא כיהן כחבר באספה המדינתית של ניו יורק בשנים 1931, 1932, 1933, 1934, 1935, 1936 ו-1937.
הוא נבחר לקונגרס ב-1937 כדי למלא את המושב שהתפנה כתוצאה מהתפטרותו של צ'ארלס ד. מילארד וכיהן מ-2 בנובמבר 1937 עד 3 בינואר 1957. הוא היה יושב ראש הוועדה המשותפת לדיור של הקונגרס של ארצות הברית במהלך הקונגרס ה-80.
הוא מת ב-4 במרץ 1959 בסנט מייקלס, מרילנד.
קריספין גלובר

| --- | --- |

קריספין גלובר, 2010
 לידה:  20 באפריל 1964 (בן 60) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקום לימודים:  תיכון בוורלי הילס  Venice High School  בית ספר מירמן 
 http://www.crispinglover.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קריספין הליון גלובר (באנגלית: Crispin Hellion Glover; נולד ב-20 באפריל 1964) הוא שחקן קולנוע, במאי, תסריטאי, מוזיקאי וסופר אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידו כג'ורג' מק'פליי בסרט "בחזרה לעתיד".
כתב בין 15 ל-20 ספרים, שישה מהם פורסמו.
ביוגרפיה

גלובר נולד בניו יורק, שני הוריו הם שחקנים ברוס גלובר, ומרי ליליאן בטי בלום. שמו הפרטי "קריספין" הוא על שם הקדוש הנוצרי מהמחזה "הנרי החמישי" של ויליאם שייקספיר.
למד בתיכון ונייס ובתיכון בוורלי הילס שבלוס אנג'לס.