stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית מלנכתון
היסטוריה

פיליפ מלנכתון מונה לפרופסור בוויטנברג בשנת 1518. לאחר נישואיו לקתרינה קראפ (Katharina Krapp) ב-25 בנובמבר 1520, עברו שניהם לנכס בקולגיינשטראסה (Collegienstraße) מספר 62. בתחילה היה במקום בניין חימר מתפורר, שלו קרא גם מלנכתון "בודה" (Bude, "תא").
כשמלנכתון איים לעזוב את ויטנברג בשנת 1536, נבנה עבורו הבית החדש בן שלוש הקומות עם הגן הגדול הצמוד על חשבונם של יוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואוניברסיטת האלה-ויטנברג. פעולה זו הביאה אותו להתגורר בוויטנברג בשנת 1537, מכיוון שהנכס העלה אותו למעמד של אזרח מלא עם הזכויות הנלוות ובבית היו מים זורמים כבר בשנת 1556 בגלל החיבור למערכת הצינורות.
לאחר מותו של מלנכתון ב-19 באפריל 1560, סופר כי הסלון והחדר שבו מת בצד הרחוב סוידו בשחור, והבית שימש מאוחר יותר כדירת פרופסור מהאוניברסיטה. בין השנים 1796–1808 נבנו אורוות לסוסים וחזירים לצד בניין קיים בחצר. בשנת 1810 הכינו את חדר הסלון, חדר העבודה והחדר שבו מת והם נפתחו למבקרים. בשנת 1845 נמכר הבניין הפרטי למדינה הפרוסית ושופץ. ציורי קיר בקומה השנייה נחשפו וחלון עם שמשות עגולות בסגנון ימי הביניים נוצר מחדש.
במהלך עבודות תיקון נוספות בשנת 1897, נמצאו ציורים נוספים בחדר שבו מת מלנכתון. מכיוון שאלו נשמרו רק בחלקם, הוחלט לחדש אותם. מאז, פנים הבניין הוא נראה כפי שהוא כיום. לאחר שהבית השכן ממזרח נהרס בהפצצה אווירית ב-20 באפריל 1945, פורק בניין החצר הצמוד אליו. בשנת 1954 הוקם המוזיאון להיסטוריה מקומית בבית מלנכתון.
המוזיאון על חייו ומעשיו של מלנכתון

מוזיאון עצמאי שהנגיש את חייו ועבודתו של פיליפ מלנכתון לציבור הוקם בשנת 1967 על ידי מנהל התרבות העירוני. החל משנת 1983 (שנת ה-500 להולדת מרטין לותר) התפתח בית מלנכתון כמשקל נגד לבית לותר, ובעיקר הציב את מלנכתון ההומני בחזית.
כתוצאה מהניסיון, השתנתה תפיסת המוזיאון בשנת 1997 לתערוכת הקבע של מלנכתון "אד פואנטס" (Ad fontes, לטינית: "למקורות", כלומר חזרה לטקסטים המקוריים של אמונה והומניזם).
בית מלון סבוי פלאזה

| --- | --- |

מבט מהסנטרל פארק על בית מלון סבוי פלאזה (במרכז) ובית מלון שרי נדרלנד (מימינו). בימין התמונה ניתן לראות את מלון פלאזה.
 מידע כללי
 סוג:  בית מלון 
 שימוש:  בית מלון
 כתובת:  השדרה החמישית 767, מנהטן, ניו יורק
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1927–1930 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1 באוקטובר 1927 
 אדריכל:  מק'קים, מיד ווייט 
 מידות
 גובה:  128.02 מטרים (עד גג המבנה) 135.94 מטרים (עד קצה הארובות) מטר
 קומות:  33 
 מידע טכני
 קיבולת:  1,000 חדרי אירוח
 קואורדינטות:  40°45′50″N 73°58′21″W﻿ / ﻿40.76389°N 73.97250°W﻿ / 40.76389; -73.97250
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית מלון סבוי פלאזה(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית מלון סבוי פלאזה(למפת מנהטן רגילה) בית מלון סבוי פלאזה(למפת מנהטן מוגדלת) בית מלון סבוי פלאזה
 
בית מלון סבוי פלאזה (באנגלית: Savoy-Plaza Hotel) היה גורד שחקים ששכן בשדרה החמישית 767 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין התנשא לגובה של 128.02 מטרים והיה בעל 33 קומות. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים McKim, Mead & White ונחשב לבית מלון אייקוני בעיר. הוא נבנה בין השנים 1927–1930 וכלל 1,000 חדרי אירוח.
בית המלון נהרס בשנת 1964 לטובת הקמת בניין ג'נרל מוטורס.
היסטוריה

הארי בלק, הבעלים של מלון פלאזה באותה תקופה, רכש את המלון הסמוך (שנבנה בשנת 1890) והחליט להרסו. במקומו נבנה בית המלון סבוי פלאזה, שתוכנן על ידי משרד האדריכלים McKim, Mead & White ונפתח לציבור בשנת 1930. בהמשך נמכר לרשת המלונות הילטון ולבסוף נהרס בשנת 1964 לטובת הקמת בניין ג'נרל מוטורס.
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  בית מלון סבוי פלאזה באתר Emoris
↑  בית מלון סבוי פלאזה באתר Skyscraperpage
↑  בית מלון סבוי פלאזה באתר nyc-architecture
בוליסה

| --- | --- |
 מדינה:  אוגנדה אוגנדה
 אזור:  האזור המערבי
 בירת המחוז:  בוליסה
 על שם:  Buliisa 
 שטח:  2,498.3 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  80,800 (2012)
  ‑ צפיפות:  32.3 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  2°00′00″N 31°25′00″E﻿ / ﻿2°N 31.416666666667°E﻿ / 2; 31.416666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
 www.buliisa.go.ug
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז בוליסה (באנגלית, בסוואהילי: Buliisa) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המערבי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, בוליסה.
מיקום

המחוז גובל במחוז ניאווה מצפון מזרח, במחוז מאסינדי ממזרח, במחוז הוימה מדרום, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו על פני אגם אלברט ממערב, ובמחוז נבי מצפון מערב.
רקע

במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מאסינדי. בשנת 2006, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. בעשור הראשון של המאה ה-21 כמות ניכרת של נפט התגלתה במחוז.
אוכלוסייה

קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.86% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
| שנה | אומדן אוכלוסייה |
| --- | --- |
1991: 47,700
2002: 63,400
2014: 113,200
הערות שוליים

↑  Buliisa (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2016231078  VIAF: 159147270583835700006   WorldCat (עם VIAF): 159147270583835700006
בוב אייגר

| --- | --- |

אייגר, יוני 2013
 לידה:  10 בפברואר 1951 (בן 73) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Robert Allen Iger 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  מכללת איתקה
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 מעסיק:  חברת וולט דיסני, חברת וולט דיסני, ABC 
 תפקיד:  מנהל כללי (20 בנובמבר 2022)  מנהל תפעול ראשי (2000–2005)  מנהיג (2012–2021)  מנהל כללי (1 באוקטובר 2005–25 בפברואר 2020)  נשיא (1989–1992) 
 תואר:  יושב ראש ומנכ"ל חברת וולט דיסני
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית (עד 2016)  עצמאי (מאז 2016)
 בת זוג:  קייתלין סוזן (גרוש)  ווילוו ביי (מאז 1995)
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2023)  Trustees Award (20 באוקטובר 2005)  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (2022)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 חתימה:   
 
רוברט אלן "בוב" אייגר (באנגלית: Robert Allen "Bob" Iger; נולד ב-10 בפברואר 1951) הוא מנהל מדיה ואיש עסקים יהודי-אמריקאי, המכהן כמנכ"ל חברת וולט דיסני. הוא כיהן כמנכ"ל בשנים 2005–2020 והודיע על חזרתו המיידית לתפקיד ב-20 בנובמבר 2022, לאחר שפוטר מחליפו בוב צ'אפק.
לפני שהחל לעבוד בחברת דיסני, שימש אייגר כנשיא רשת הטלוויזיה ABC בשנים 1994–1995, וכנשיא וסמנכ"ל הכספים של ABC עד שרכשה דיסני את הרשת בשנת 1995.
בשנת 2000 נבחר אייגר לתפקיד נשיא וסמנכ"ל הכספים של חברת דיסני, ובשנת 2005 החליף את מייקל אייזנר כמנכ"ל החברה, לאחר מאמץ של רוי דיסני שנשא פרי בניסיונו לטלטל את הנהלת החברה. בתקופת כהונתו הרחיבה דיסני את מאגר הנכסים הרוחניים שלה ואת נוכחותה בשוקים הבינלאומיים; אייגר הוביל את המהלכים לרכישת פיקסאר בשנת 2006 תמורת 7.4 מיליארד דולר, מארוול קומיקס בשנת 2009 תמורת 4 מיליארד דולר, לוקאס פילם בשנת 2012 תמורת 4.06 מיליארד דולר ואת רכישת פוקס המאה ה-20 בשנת 2019 בעלות כוללת של 71.3 מיליארד דולר, כמו גם את הרחבת פארקי השעשועים במזרח אסיה, ופתח את אתר הנופש דיסנילנד בהונג קונג ובשאנגחאי בשנים 2005 ו-2016 בהתאמה.
אייגר היה הכוח המניע מאחורי ההתחדשות של אולפני האנימציה של חברת דיסני ואסטרטגיית המהדורה הממותגת של אולפן הקולנוע שלה. בהובלתו של אייגר חוותה דיסני עלייה בהכנסותיה בכל הענפים שלה, כששווי השוק שלה עלה מ-48.4 מיליארד דולר ל-257 מיליארד בתוך 13 שנה.
קורות חיים > שנים ראשונות

אייגר נולד למשפחה יהודית בניו יורק. הוא בנם של מימי (למשפחת טוניק) ולארתור ל. אייגר. אביו היה לוחם במלחמת העולם השנייה וכיהן כסגן נשיא ומנכ"ל השיווק בגרינווייל, והיה גם פרופסור לפרסום וליחסי ציבור. משפחת אביו מיוחסת לרבי עקיבא איגר אמו עבדה בחטיבת הביניים באושנסייד שבניו יורק.
הוא גדל באושנסייד, שם למד בבית הספר בשדרת פולטון וסיים את לימודיו בתיכון אושנסייד בשנת 1969. בשנת 1973 סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר לתקשורת במכללת איתקה וקיבל תואר ראשון במדעים, טלוויזיה ורדיו.
קריירה

אייגר החל בקריירה שלו במדיה בשנת 1972 כמארח "קמפוס פרוב", תוכנית טלוויזיה במכללת איתקה. הוא חלם להיות מגיש חדשות בזמן שעבד כחזאי, בטרם שינה את יעדיו.
קריירה > ABC

בשנת 1974 הצטרף אייגר לחברת השידורים האמריקאית ABC. בשנת 1989 מונה להיות נשיא הבידור של החברה. בשנת 1994 מונה לנשיא ומנהל התפעול הראשי.
קריירה > חברת וולט דיסני

בשנת 1996 רכשה חברת וולט דיסני את ABC ושינתה את שמה ל-ABC Inc. אייגר נשאר בתפקידו כנשיא עד 1999.
ב-25 בפברואר 1999 מינתה דיסני את אייגר לנשיא וולט דיסני אינטרנשיונל, היחידה העסקית המפקחת על פעילותה הבינלאומית של דיסני, וכמו כן ליושב ראש קבוצת ABC, והוציאה אותו מהניהול היומיומי של ABC.
דיסני מינתה את אייגר לנשיא ומנהל התפעול הראשי ב-24 בינואר 2000, מה שהפך אותו לשני בדרג אחרי היושב ראש והמנכ"ל מייקל אייזנר. דיסני הייתה ללא נשיא נפרד מאז עזיבתו של מייקל אוביץ בשנת 1997, אחרי 16 חודשים בדיסני.
קריירה > חברת וולט דיסני > מנכ"ל דיסני

כתוצאה ממאמץ מוצלח של רוי דיסני לרענן את הנהלת החברה, החלה דיסני לחפש מנכ"ל שיחליף את אייזנר. ב-13 במרץ 2005 הודיעה דיסני כי אייגר יחליף את מייקל אייזנר בתפקידו. אייגר היה אחראי על הפעילות היומיומית, אם אייזנר החזיק בתפקיד המנכ"ל עד שהתפטר ב-30 בספטמבר 2005. אחת ההחלטות הראשונות של אייגר כמנכ"ל הייתה לפרק את חטיבת התכנון האסטרטגי ולמנות את סמנכ"ל התפעול האסטרטגי, פיטר מרפי, לתפקיד אחר. לפני מינויו של אייגר לתפקיד, ניסו חברי הדירקטוריון רוי דיסני וסטנלי גולד למנוע את מינויו בקמפיין "הצילו את דיסני". ביולי 2005 ניאותו השניים לעבוד עמו.
ב-24 בינואר 2006 הודיעה דיסני כי היא תרכוש את פיקסאר תמורת 7.4 מיליארד דולר. באותה שנה רכשה החברה את הזכויות על המותג הראשון של החברה, אוסוולד הארנב מ-NBCUniversal על ידי שחרורו של שדרן הספורט מ-ABC Sport ל-NBC Sport.
באוגוסט 2009 הוביל אייגר את המשא ומתן שהוביל את דיסני לרכוש את מארוול ואת הנכסים הנלווים לה בתמורה ל-4 מיליארד דולר. באוגוסט 2014 החזירה דיסני את ההשקעה מהרווח בקופות מסרטי מארוול בלבד.
ב-11 בנובמבר 2011 הודיעה אפל כי בוב אייגר ישמש כחבר דירקטוריון בחברה. הוא התפטר מתפקיד זה באפריל 2019, בעקבות התחרות הצפויה בין שירות הסטרימינג של דיסני ואפל TV פלוס.
באוקטובר 2012 חתם אייגר על עסקה לרכישת לוקאס פילם תמורת 4.06 מיליארד דולר. כתוצאה מכך קיבלה דיסני את הזכויות על סרטי "מלחמת הכוכבים" ו"אינדיאנה ג'ונס".
החוזה של אייגר תוכנן להימשך עד 30 ביוני 2018; עם זאת, במרץ 2017 הודיעה דיסני כי היא מאריכה את כהונתו עד 2 ביולי 2019, ואמרה כי ישמש יועץ בשלוש השנים שלאחר מכן. בדצמבר 2017 הוארך שוב החוזה עד 2021.
ביולי 2018 אישרו בעלי המניות של דיסני ופוקס המאה ה-21 עסקה לרכישת נכסי פוקס. העסקה הושלמה במרץ 2019.
באפריל 2019 הוכרז כי אייגר יעזוב את תפקידו עם תום החוזה שלו בשנת 2021. ב-25 בפברואר 2020 התפטר מתפקידו בחברה ואמר כי "עם ההשקה המוצלחת של השירותים הישירים לצרכן של דיסני והשילוב של פוקס המאה ה-21, אני מאמין שזהו הזמן האופטימלי למעבר למנכ"ל חדש". באפריל 2020, אחרי התפרצות הקורונה אייגר חזר לחברה כיושב ראש.
באוקטובר 2020 הצטרף למועצת המנהלים של חברת Perfect Day.
בנובמבר 2022 הודיע על חזרתו המיידית לחברה אחרי שמחליפו, בוב צ'אפק פוטר מתפקידו.
עמדותיו

אייגר היה יושב ראש ההתרמה לקמפיין הנשיאות של הילרי קלינטון בבחירות 2016 בארצות הברית. ב-2 בדצמבר 2016 נקרא לפורום לאסטרטגיה ולמדיניות של הנשיא הנבחר טראמפ. הוא התפטר מהמועצה המייעצת לנשיא ב-1 ביוני 2017 לאחר שטראמפ הודיע על יציאת ארצות הברית מהסכם האקלים.
חיים אישיים

אייגר נישא פעמיים. נישואיו הראשונים עם קייתלין סוזן הסתיימו בגירושים, מהם יש להם שתי בנות.
בשנת 1995 התחתן אייגר עם העיתונאית ווילו ביי בטקס יהודי וקתולי, ולהם שני בנים.
הערות שוליים

1 2  Frank Pallotta, "Bob Iger named Disney CEO in shocking development", CNN, November 20,2022
1 2  אנציקלופדיית הטלוויזיה, 2004, עמ' 1168, מסת"ב 978-1579583941
↑  בוב אייגר מדבר על שידור חי בערוצי דיסני, באתר Jewish Business News
↑  וינסנט ברוק, מייקל רנוב, משטעטל לסטארדום: יהודים והוליווד
↑  ראו כאן פרטים
↑  ווילוו ביי ורוברט אייגר, באתר ניו יורק טיימס
↑  טלוויזיה-רדיו, באתר מכללת איתקה
↑  יושב ראש ומנכ"ל דיסני בוב אייגר נכנס לשידור ולכבל היכל התהילה, באתר חברת וולט דיסני, ‏21 באוקטובר 2015
↑  רוברט אייגר 1951-, באתר Refrences for Business
↑  מביט מעבר לעכבר, באתר האקונומיסט, ‏26 בינואר 2006
↑  ביל קרטר, ABC ממנה את נשיא הבידור שלה, באתר ניו יורק טיימס, ‏24 במרץ 1989
↑  ברנרד ויינראוב, דיסני ממנה נשיא חדש, באתר ניו יורק טיימס, ‏25 בינואר 2000
↑  גארי ג'נטיל, רוי דיסני, החברה פותרת את המחלוקות שלה, ‏9 ביולי 2005
↑  ג'ורג' בודנהיימר, איך ESPN החליפה את אל מייקלס בארנב מצויר, באתר ESPN, ‏19 בפברואר 2015
↑  Kif Leswing, Disney CEO Bob Iger resigns from Apple board as companies come into conflict on streaming, CNBC, ‏2019-09-13 (באנגלית)
↑  מארק גרייזר, בוב אייגר נשאר מנכ"ל דיסני עד 2018, באתר וראייטי, ‏2 באוקטובר 2014
↑  ליזה ריצ'וויין, דירקטוריון דיסני מאריך את חוזהו של המנכ"ל בוב אייגר בשנה, באתר רויטרס, ‏23 במרץ 2017
↑  מג ג'יימס, ריאן פאונדר, דיסני מאריכה את החוזה עם בוב אייגר עד 2021, באתר לוס אנג'לס טיימס, ‏14 בדצמבר 2017
↑  ניק רומנו, סופו של עידן: הרכישה של דיסני את פוקס המאה ה-21 סוף סוף הושלמה, באתר Entertainment, ‏19 במרץ 2019
↑  קלי טייקו, ביל קווני, מנכ"ל דיסני בוב אייגר מכריז שב-2021 יפרוש, באתר USA Today, ‏11 באפריל 2019
↑  Mucha, Zeina; Singer, Lowell (25 בפברואר 2020). "Bob Chapek Named Chief Executive Officer of The Walt Disney Company". The Walt Disney Company. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Ben (13 באפריל 2020). "Bob Iger Thought He Was Leaving on Top. Now, He's Fighting for Disney's Life". הניו יורק טיימס. נבדק ב-13 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קמפיין ההתרמה של הילרי קלינטון מגיע לבוורלי הילס, באתר Beverlly Hills Courier, ‏3 באוגוסט 2016
↑  אלכס סטדמן, טד ג'ונסון, מנכ"ל דיסני, בוב אייגר, מתפטר מהמועצה המייעצת לטראמפ בעקבות ההחלטה על הסכם פריז, באתר וראייטי, ‏1 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007966558405171  PLWABN: 9810582700405606  GND: 1014599423  ISNI: 0000 0003 6802 989X  LCCN: no2019138954  NKC: jo20201062086  SUDOC: 248584901  VIAF: 23156988787661000572   WorldCat (עם VIAF): 23156988787661000572
בקטריופאג למדא

| פאג' λ |
| --- | --- |
 מפת הגנום של פאג' למדא
מיון מדעי
ממלכה:: Heunggongvirae
מערכה:: Uroviricota
קבוצה:: קבוצה I (נגיפי dsDNA)
מחלקה:: Caudoviricetes
סדרה:: Caudovirales
משפחה:: Siphoviridae
סוג:: נגיפים דמויי λ
מין:: פאג' λ
שם מדעי
 Enterobacteria phage lambda

בקטריופאג' למדא (בקיצור: פאג' למדא; מסומן פאג' λ (שם מדעי: Enterobacteria phage lambda) הוא בקטריופאג' המדביק חיידקי Escherichia coli. פאג' למדא הוא הבקטריופאג' הנחקר ביותר בביולוגיה והוא משמש כאורגניזם מודל (אף על פי שנגיפים אינם נחשבים לאורגניזמים). אין ספור תגליות חשובות במיקרוביולוגיה ובגנטיקה התגלו באמצעות מחקר בפאג' למדא.
גנום הלמדא מונה 48,502 בסיסים והוא מורכב מ-DNA דו-גדילי. הוא משתייך מבחינה טקסונומית לסדרה Caudovirales, הכוללת בקטריופאג'ים בעלי זנב ו-DNA דו-גדילי. פאג' למדא התגלה בשנות ה-50 על ידי המיקרוביולוגית אסתר לדרברג. פיענוח הרכבו הגנטי נחשב לאחד מאבני הדרך בביולוגיה. בשנות ה-90 הושלם ריצוף הגנום של פאג' למדא במלואו; הגנום מכיל כ-30 גנים.
למדא הוא בקטריופאג' מתון; לאחר חדירתו אל תא החיידק בוחר הלמדא באחד משני מסלולים: המסלול הליטי, בו מתרבה הפאג' וגורם להרס ממברנת התא של החיידק ולמותו, או המסלול הליזוֹגני, בו משתלב עותק בודד של הפאג' בכרומוזום החיידקי ונשאר רדום. גורמים רבים - מטבוליים, פיזיולוגיים וגנטיים - משפיעים על "החלטת" הפאג'. בתנאים סטנדרטיים בוחרים רוב הפאג'ים במסלול הליזוגני. הפאג'ים שבחרו במסלול הליטי הורגים את החיידקים בהם הם שוכנים ויוצרים בהדרגה חורים עגולים ("פלאקים", Plaques) בתרבית חיידקים צפופה על גבי צלחת אגר; באמצעות ספירת הפלאקים ניתן לחשב את ריכוז הפאג'ים בתרבית. פאג' אחד אשר מדביק חיידק אחד גורם ליצירתם של כ-100 פאג'ים חדשים בתוך תא החיידק בטרם מות החיידק.
הפאג' נצמד לקולטנים על גבי ממברנת תא החיידק אשר תפקידם בשגרה קשור בשינוע הסוכר מלטוז אל התא ומחוצה לו.
בית העלמין ירקון

| --- | --- |

בית העלמין ירקון, יולי 2023
 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1991 
 שטח:  570 דונם
 מספר קבורים:  60,000 
 אתר רשמי
 קואורדינטות:  32°06′56″N 34°52′12″E﻿ / ﻿32.1156°N 34.87°E﻿ / 32.1156; 34.87
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית העלמין ירקון(למפת גוש דן רגילה) בית העלמין ירקון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית העלמין ירקון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית העלמין ירקון  he בית העלמין ירקוןhe בית העלמין ירקוןמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת בית הקברות מ-2011, במפה נראים 3 שערי בית הקברות: שער הרחמים בדרום בית הקברות, שער הגאולה במערב ושער החסד במזרח.
בית העלמין ירקון ממועד פתיחתו בשנת 1991 הוא בית העלמין המרכזי של גוש דן. בית העלמין ירקון שוכן בשטחן של הערים פתח תקווה והוד השרון, בין נחל הירקון ממערב, כביש 5 מצפון וכביש הגישה ממחלף תקווה לפתח תקווה ממזרח ומדרום. נכון לשנת 2009, טמונים במקום כ-60,000 נטמנים.
היסטוריה

הצורך בהקמתו של בית העלמין הורגש כאשר עתודות השטח בבית העלמין הדרום בבת ים החלו לאזול. מספר מיקומים חלופיים נשקלו, ובכלל זה שטח מצפון לרמת אביב ג'. אולם בג"ץ פסק שהחלטה על מיקום בית הקברות תנתן רק לאחר בחינת חלופות נוספות. באוקטובר 1985 נבחר שטח בפתח תקווה במרחק רב יחסית ממרכזו של גוש דן. בית העלמין החל לפעול בשנת 1991 וקודש על ידי הרבנים הראשיים לתל אביב-יפו, חיים דוד הלוי וישראל מאיר לאו.
במועד פתיחתו השתרע בית העלמין על שטח של 230 דונם, אך מאז נרכשו שטחים חקלאיים נוספים סביבו והוכשרו לקבורה. כיום משתרע בית העלמין על פני 570 דונם, וקוטרו כ-900 מטרים. כביש גישה בצורת אליפסה מקיף את חלקו המרכזי ועובר בין שטחי הקבורה. כביש זה פתוח לתנועת כלי רכב ואוטובוסים, ולצדו מגרשי חניה. במקום מספר אולמות, רחבות הספדים ובית טהרה, השוכנים לאורכו של כביש הגישה. אחת הבעיות עמן נאלץ המקום להתמודד היא הצפת הקברים כתוצאה מעליית מפלס מימיו של נחל הירקון בחורפים גשומים, נכון לינואר 2021 עדיין לא נמצא פתרון לבעיה זו.
במרץ 2019 פורסם כי קיימת תוכנית להרחבה גדולה לבית העלמין, על פי התוכנית חברת קדישא תל אביב תקים במקום כ-10 מגדלי קבורה, כל אחד מהם יכילו כ-10,000 קברים שיתפרסו על 4 קומות שיחוברו באמצעות מעלית. ביחד יכילו המגדלים כ-100 אלף קברים. עוד לפני הפרסום החלו עבודות ההקמה של חלק מהבניינים, הקמתם של הבניינים האחרים התחילו מספר חודשים לאחר הפרסום.
שנה לאחר פרסום זה פורסמה ידיעה נוספת על הרחבת בית העלמין, באוקטובר 2020 פורסם בתקשורת כי המשרד לשירותי דת העביר סכום של כ-2 מיליון שקלים חדשים לחברת קדשיא על מנת שתקים בצמוד לבית העלמין הקיים בית עלמין אזרחי. מעשה זה ספג ביקורת רבה מארגונים חילוניים שטענו כי הדבר הוא "תרתי דסתרי" שנוגד את רצון הנקברים להיקבר באמצעות גוף לא דתי.
הקברים בבית העלמין הם בשיטת קבורת שדה וקבורה זוגית וקיימת כוונה להקים במקום 14 מבני קבורה רוויה. בית הקברות בנוי בצורת שטח אליפטי מרכזי המוקף על ידי הכביש הראשי של האתר. על היקף האליפסה, במרחקים שוים, שוכנים שלוש רחבות התכנסות ואולמות הספדים המכונים "שער החסד", "שער הרחמים" ו"שער הגאולה"; ושישה צירים רדיאליים - שלושה מהם ישרים ושלושת האחרים מפותלים - מובילים מהכביש ההיקפי של האליפסה אל הכיכר שבמרכזה. כל חלקות הקבורה בשטח זה נוצלו, וכיום מתבצעת הקבורה בחלקות שמחוץ או בסמוך לכביש המרכזי. לצירים בבית העלמין הוענקו שמות בדומה לשמות רחובות המסודרים לפי סדר האלפבית. בבית הקברות חלקת אומנים ובה קבריהם של אומנים ידועים, בהם סשה ארגוב, נסים אלוני, עפרה חזה, אריק לביא, גלית בורג, שרה לוי-תנאי, דודו טופז, עוזי חיטמן, נורית כהן, ליאור ייני, עמוס לביא ועוד.
גלריה

קברה של הזמרת עפרה חזה בחלקת האומנים
מראה בבית העלמין
קבורה בקומות בבית העלמין
קבורה בקומות בבית העלמין
קבורה בקומות בבית העלמין
קבורה בקומות בבית העלמין
בית העלמין ירקון, יולי 2023
בית העלמין ירקון, יולי 2023
בית העלמין ירקון, יולי 2023
בית העלמין ירקון, יולי 2023
הערות שוליים

↑  בית העלמין ירקון
↑  בית העלמין החדש של ת"א יוקם כנראה בתחום השיפוט של פ"ת, מעריב, 16 באוקטובר 1985
↑  עופר פטרסבורג, בתכנון: 10 מבנים בבית עלמין ירקון במיליארד שקל, באתר ynet, 24 במרץ 2019
↑  יובל בגנו, ‏האחראיות על הליכי הקבורה החילונית-אזרחית הן דווקא המועצות הדתיות, באתר מעריב אונליין, 14 באוקטובר 2020
בית קברות צבאי

בית הקברות הצבאי בהר הרצל, ירושלים
בית קברות צבאי הוא בית קברות שנועד לקבורתם של חיילים.
רקע

קבורה של חללי מלחמות הוא דבר יחסית חדש. עד למאה ה-19 לא ייחסו לקברי חללי מלחמות חשיבות, ולכן לא היה להם ביטוי מוחשי או גאוגרפי. בראשית מלחמת העולם הראשונה החלו לקבור על פי שמות. מספרם הרב של הקרבנות במלחמה זו, עורר את ההכרה באחריותה המוסרית של המדינה לקבורתם של חייליה ולהנצחתם. 13 מיליון נהרגו במלחמת העולם הראשונה (לשם השוואה, במלחמתו של נפוליאון ברוסיה נהרגו 400 אלף "בלבד"). החדרת ההבנה כי יש צורך בהיערכות מתאימה לקבורת החללים נזקפת לזכותו של פביאן וייר, פעיל בצלב האדום הבריטי.
ישראל

בשנת 1949 החל משרד הביטחון לפעול להקמתם של מספר בתי קברות צבאיים מרכזיים שבהם יובאו לקבורה החללים הרבים של מלחמת העצמאות. במספר ערים נבחרו שטחים שבהם יוקמו בתי הקברות הצבאיים. בירושלים יועדו לכך מורדותיו הצפוניים של הר הרצל, שבראשו קבור חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל, מתוך מודעות לסמליות הרבה בבחירת האתר. לאחר שנבחר האתר, החליטו ראשי מערכת הביטחון להפוך את המקום לבית העלמין הצבאי הממלכתי ובכך לחזק את הקשר הסמלי החזק בין הנופלים במערכות ישראל לבין המדינה הריבונית המיוצגת באמצעות הר הרצל. בתוך כך נקברו במקום גם נופלים מהתקופה שלפני הקמת המדינה – נופלי המחתרות, לוחמי הבריגדה היהודית, צנחני היישוב באירופה הכבושה וכדומה, והוקמו בו אנדרטות מרכזיות לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע.
בשנת 2010 התקיימו בישראל 42 בתי קברות צבאיים, וב-93 בתי קברות אזרחיים בה הוקמו חלקות מיוחדות לקבורתם של חללי מערכת הביטחון.
ישראל > הר הרצל

בית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים משמש בתור בית הקברות הצבאי הלאומי של מדינת ישראל מאז 1948. בשטחו של בית הקברות הצבאי בהר הרצל מצויה רחבת הטקסים המרכזית בה מתקיים בכל שנה ביום הזיכרון הטקס המרכזי לזכר כל חללי מערכות ישראל ועל ידו מצוי גן הנעדרים לזכר כל חללי צה"ל שמקום קבורתם לא נודע. בשנת 2015 נפתח במקום גם היכל הזיכרון הלאומי יחד עם אנדרטת החייל האלמוני ובו מונצחים כל חללי מערכות ישראל.
ישראל > בתי קברות צבאיים בריטיים בארץ ישראל

בשנת 1920 הועברה האחריות לניהול בתי הקברות הבריטיים בארץ ישראל מידי הצבא לוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה. סימון הקברים בזמן המלחמה בארץ נעשה באמצעות צלבי עץ זמניים. המקבצים הגדולים ביותר של הקברים היו סמוך לאזורי הלחימה העיקריים באתרים מסודרים יחסית, ולאחר שקיבלה הוועדה האימפריאלית את האחריות לאתרי הקבורה בארץ היא הפכה את הריכוזים לבתי קברות. חללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה נטמנו ב-17 בתי קברות, ובהם בתי קברות בעזה, באר שבע, רמלה, דיר אל בלח, בירושלים ובחיפה. חלק מבתי הקברות לא נועדו להיות בתי קברות צבאיים בהם נקברים חיילים באופן רגיל, אלא נתפשו כפעולה חד-פעמית לשם קבורת חללי מלחמת העולם הראשונה בלבד. בבתי הקברות בבאר שבע, הר הצופים ודיר אל בלח נקברו רק חללים ממלחמת העולם הראשונה. בבתי הקברות ברמלה, בעזה ובחיפה נקברו גם חללים ממלחמת העולם השנייה, וברמלה נקברו חללים כמעט עד לתום השלטון הבריטי בארץ (החללים האחרונים נקברו בסוף אפריל) כולל החללים הבריטיים מפעולות המחתרות ומלחמת העצמאות. חללים של הכוחות הבריטיים מסוף תקופת המנדט וכן לאחר תום המנדט (כאשר הבריטים החזיקו שתי מובלעות בתחום הארץ - בחיפה וברמת דוד) נקברו בבית הקברות הבריטי בחוף הכרמל בחיפה. הקברים הבריטיים בבית הקברות הזה, כמו גם קברים של אנשים שנהרגו בשירות בריטניה וקבורים בבתי קברות אחרים, לא צבאיים, בארץ, מתוחזקים על ידי הוועדה.
ברבים מבתי הקברות היהודיים בני התקופה קיימים קברים בודדים הרשומים בבסיס הנתונים של הוועדה. ברוב המקרים אלו הם חללים מבני היישוב או חללים ממוצא יהודי שמשפחותיהם ביקשו לקבור אותם שם (כמו קצין בריטי בן למשפחת רוטשילד שנקבר בראשון לציון אחרי שנהרג בקרב על גבעות מע'אר ליד נס ציונה). הבריטי האחרון שנקבר בקבורה צבאית בארץ, הוא כלכל ראשי של ספינת סוחר בריטית שנקבר בחיפה בסוף 1948. במקרים מסוימים גם קברים של חללים בבתי קברות צבאיים ישראליים, מוכרים על ידי הוועדה. כזה הוא קברה של חנה סנש בהר הרצל ועוד חמישה חללים.
בבתי הקברות הצבאיים הבריטיים בישראל מתקיימים טקסים צבאיים מלאים ביום הזיכרון הבריטי ובימי הזיכרון של אוסטרליה וניו זילנד (25 באפריל ו-31 באוקטובר). הטקסים מתקיימים ברמלה, בירושלים ובבאר שבע.