stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יינה
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: Gienah
↑  R. Hanbury Brown, J. Davis & L. R. Allen: The angular diameters of 32 stars, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 167, p. 132 (1974) המרה לרדיוסי שמש מאלפיות שניית קשת על ידי מעבר לרדיאנים, הכפלה במרחק וחלוקה בפעמיים רדיוס השמש
1 2  M. Janson, M. Bonavita, H. Klahr, D. Lafrenière, R. Jayawardhana & H. Zinnecker: High-contrast Imaging Search for Planets and Brown Dwarfs around the Most Massive Stars in the Solar Neighborhood, The Astrophysical Journal, Vol. 736, Iss. 2, article id. 89, p. 5 (2011)
↑  M. Netopil, E. Paunzen, H. M. Maitzen, P. North & S. Hubrig: Chemically peculiar stars and their temperature calibration, Astronomy & Astrophysics, Vol. 491, Iss. 2, p. 557 (2008)
1 2 3  M. Janson, M. Bonavita, H. Klahr, D. Lafrenière, R. Jayawardhana & H. Zinnecker: High-contrast Imaging Search for Planets and Brown Dwarfs around the Most Massive Stars in the Solar Neighborhood, The Astrophysical Journal, Vol. 736, Iss. 2, article id. 89, p. 8-9 (2011)
↑  L. C. Roberts Jr., N. H. Turner & T. A. ten Brummelaar: Adaptive Optics Photometry and Astrometry of Binary Stars. II. A Multiplicity Survey of B Stars, The Astronomical Journal, Vol. 133, Iss. 2, p. 547 (2007)
↑  S. J. Adelman, H. Caliskan, A. F. Gulliver & A. Teker: Elemental abundance analyses with DAO spectrograms. XXIX. The mercury-manganese stars 53 Tau, β Tau, γ Crv, and υ Her, Astronomy & Astrophysics, Vol. 447, Iss. 2, p. 688 (2006)
בנדיקוט ניו-גינאי

| בנדיקוט ניו-גינאי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בנדיקוטאים
משפחה:: בנדיקוטיים
סוג:: בנדיקוט ניו-גינאי
מינים
 2
שם מדעי
 Peroryctes ‏תומאס, 1906

בנדיקוט ניו-גינאי או בנדיקוט ניו-גינאי גדול (שם מדעי: Peroryctes), הוא סוג של כיסאי בינוני-גדול במשפחת הבנדיקוטיים שכולל 2 מינים החיים בגינאה החדשה. הסוג הוקם בשנת 1906 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, והמינים שבו הם בין הגדולים במשפחה. סוג זה הוא אחד מתוך שלושה סוגי בנדיקוטים המצויים בגינאה (האחרים הם: בנדיקוט ניו-גינאי קוצני ובנדיקוט ניו-גינאי ננסי). משמעות השם המדעי של הסוג היא "חופר-כיס".
מידע כללי

הבנדיקוט הניו-גינאי הוא בין הגדולים במשפחתו. המינים בסוג מתאפיינים במבנה גוף חסון וגוצי, ראש מחודד ומוארך, זנב עבה ואוזניים עגולות. הפרווה שלהם צפופה וארוכה למדי עם ניחוח דמוי צ'דר, וצבעה חדגוני בצד העליון (חום-אפרורי או חום קפה) וחיוור בצד התחתון. הרגליים האחוריות גדולות ומסיביות, ומצביעות על יכולות קפיצה וריצה משופרות. לבנדיקוטים הללו טפרים ארוכים וגדולים שמשמשים לחפירה.
המינים בסוג אנדמיים לגינאה החדשה וחיים ביערות גשם טרופי. מין אחד חי בשפלה והמין השני בהרים. הבנדיקוטים הם פעילי לילה ואוכלי-כל; תזונתם מורכבת בעיקר מזרעים, עשבים, חסרי חוליות וחרקים. הם בונים לעצמם על אדמת היער קן מזרדים ועלים שמשמש להם למקלט בשעות היום.
הנקבה ממליטה גור אחד עד שישה לאחר תקופת היריון קצרה של 15 ימים והם מבלים בכיס כחודש וחצי ומתלווים לאימם לתקופה קצרה בטרם ייצאו לעצמאות. תוחלת החיים הממוצעת 3.5-2.5 שנים. שני המינים סובלים מציד ובירוא יערות.
מינים

בסוג זה 2 מינים:
בנדיקוט ענק (Peroryctes broadbenti) - המין הגדול והנדיר בסוג. מוגבל לאזורי השפלה ומדרונות הרריים בינוניים במזרח גינאה החדשה.
בנדיקוט ראפראי (Peroryctes raffrayana) - המין הנפוץ בסוג. חי באזורים הרריים גבוהים ברחבי גינאה החדשה.
גן-על

גֵן-על הוא אזור בכרומוזום שכולל מספר גנים סמוכים זה לזה שעוברים בתורשה כיחידה אחת, מפני שבאזור הזה מתרחש הרבה פחות שחלוף (רקומבינציה) ממה שניתן היה לצפות בדרך כלל, כלומר, מדובר בגנים שיש ביניהם תאחיזה חזקה. ייתכן שהגנים הללו התקבצו יחד כתוצאה מסידור מחדש של הגנום.
אזור של גן-על יכול להכיל מספר קטן של גנים שקשורים זה לזה פונקציונלית, וכולם משתתפים ותורמים משמעותית ליצירתו של פנוטיפ מסוים.
פנוטיפים שגני-על מקודדים

לגני-על יש השפעות באזורים של גנים לא מקודדים (Cis-regulatory element) שמבצעים בקרת גנים, עקב מספר לוקוסים שעשויים להיות בתוך גן, או בתוך אזור בודד שמבצע בקרת גנים, ועקב תאחיזה הדוקה. הם פולימורפיים (רבי צורות), כלומר – וריאנטים שונים של גני-על מקודדים גנים באופן שונה, כך שנוצרים פנוטיפים שונים.
גני-על קלאסיים כוללים כרומוזומי מין רבים, למשל הלוקוס של פרחי הטרוסטיליה של בכור אביב מצוי, והלוקוס השולט בפולימורפיזם שנראה בחקיינות בטסיאנית בפרפרי פפיליו ממנון (Papilio memnon). גני-על שהתגלו לאחרונה הם פנוטיפים מורכבים שאחראים על וריאציות של צבע בדרור לבן-גרון (אנ').
גן-על של בכור אביב: לווריאנטים הצורניים של בכור אביב יש השפעה על התאימות הגנטית (זיווג של עֱלִי מדגם pin ואבקה מדגם thrum, או להפך, הוא מוצלח, בעוד שזיווג של pin ו-pin, ו-thrum ו-thrum הוא מוצלח רק לעיתים רחוקות בגלל אי-סבילות עצמית בהאבקה). הווריאנטים הצורניים נבדלים גם באורך העלי, בגובה האבקנים בתוך עלי הכותרת העשויים כצינור, בגודל גרגרי האבקה, ובגודל הפפילה (בליטה דמוית פטמה) על צלקת העלי. כל אחת מההשפעות הללו נשלטת על ידי לוקוס שונה באותו גן-על, אך לעיתים מוצאים רקומביננטים שמשלבים בין התכונות של דגם "pin" ודגם "thrum".
מקור

השימוש המוקדם ביותר במונח "גן-על" הוא כנראה במאמר מאת א' ארנסט (1936) בכתב העת Archiv der Julius Klaus-Stiftung für Vererbungsforschung, Sozialanthropologie und Rassenhygiene.
בעבר, ההשערה הרווחת הייתה שגני-על התפתחו מגנים בתאחיזה פחות הדוקה, שהתקבצו יחד כתוצאה מסידור מחדש של כרומוזום אחד או יותר, או באמצעות שחלוף מופחת – ושכיחותם של השינויים הללו גדלה עקב ברירה טבעית לטובת פנוטיפים מסוימים, רבי-לוקוסים. למשל, בגני-על של חקיינות בטסיאנית במינים כמו פרפרי פפיליו ממנון, גנים נדרשים להשפיע על צבע הכנף האחורית, הכנף הקדמית, והגוף, וגם על קיומה או היעדרה של תוספת ארוכה בקצה הכנף האחורית (ה"זנבות" של פרפרי זנב הסנונית).
הטענה שגני-העל נוצרו מהתקבצות של גנים התבססה בתחילה על עבודתו של נאבורס (Nabours) על פולימורפיזם של צבע ודפוס במשפחה מסוימת של חגבים (Tetrigidae). בחגב מסוים (מסוג Acridium arenosum) דפוסי הצבע נשלטים על ידי שלושה עשר גנים על אותו כרומוזום, שעוברים שחלוף בקלות. הם מופיעים גם בחגב אחר (מסוג Apotettix eurycephalus), שאצלו הם יוצרים שתי קבוצות בעלות תאחיזה הדוקה, שיש ביניהן 7% שחלוף. בחגב מסוג אחר (Paratettix texanus) נראה שיש דיכוי מוחלט של השחלוף בין 24 מתוך 25 הגנים של דפוס הצבע, דיכוי שניתן להבחין בו על ידי השוואת ההשפעות של הגנים הללו לאלו שנמצאו במינים אחרים. החוקרים דרלינגטון (אנ') ו-Mather (אנ') ניתחו את הנתונים של נאבורס, והסיקו שהגנים האחראים לצורות של החגב Paratettix texanus התקבצו בהדרגה לקבוצה הפועלת כמנגנון של מתג יחיד. ההסבר הזה התקבל על ידי א' ב' פורד (אנ') ושולב בהסבריו על גנטיקה אקולוגית.
תהליך זה עשוי לכלול דיכוי של שחלוף, טרנסלוקציה של שברי כרומוזומים ואולי לעיתים גם שכפול קומפלמנטי. כבר שנים רבות ידוע שניתן לדכא שחלוף על ידי סלקציה; דטלפסן ורוברטס הצליחו להפחית את השחלוף בין הלוקוסים של עיניים לבנות (w) וכנפיים מיניאטוריות (m) ב-Drosophila melanogaster מהשיעור הרגיל של 36% ל-6% בשושלת אחת ול-0.6% בשושלת אחרת.
המחלוקת בנוגע לאופן היווצרותם של גני-העל נטתה להמתקד בשאלה הבאה: האם זה ייתכן שהגנים המרכיבים גן-על הגיעו מכרומוזומים נפרדים, בעקבות ארגון מחדש של הגנום, או שמא זה הכרחי שהם יימצאו מלכתחילה באותו כרומוזום? מדענים רבים כיום סבורים שהאפשרות השנייה היא הנכונה, כי בהתחלה יש צורך במידה מסוימת של תאחיזה לא שוויונית כדי שהברירה הטבעית תוביל לתפוצה רבה יותר של תאחיזה הדוקה יותר, ותאחיזה לא שוויונית דורשת שיתקיימו עוד קודם לכן פולימורפיזמים באמצעות תהליך אחר, כמו ברירה טבעית שמעדיפה שילובי גנים. אם התאחיזה בין הגנים חלשה, סביר להניח שההפלוטיפ המועיל הנדיר יותר יגווע, מה שיוביל לאובדן הפולימורפיזם בלוקוס השני.
ולכן טוענים רוב המדענים, בעקבות טרנר (J.R.G. Turner), שגני-על התפתחו אין סיטו (כלומר, הגנים המרכיבים אותם היו מלכתחילה באותו מקום) עקב ברירה טבעית שבה שרדו תכונות מתואמות ואפיסטטיות, שרק במקרה הברירה הטבעית יכלה לפעול עליהן כיחידה אחת בזכות קיומם של לוקוסים מתאימים שנמצאים בתאחיזה הדוקה לווריאנט המקורי. טרנר קרא לזה "השערת מִסְנֶנֶת" (sieve – נׇפׇה), ובעקבותיו ההשערה נקראת "השערת המסננת של טרנר". מיינרד סמית' (אנ') הסכים עם דעה זו אך השאלה לא הוכרעה באופן סופי. הבעיה קשורה לשאלה גדולה עוד יותר, האבולוציה של יכולת ההתפתחות (evolvability).
מבנה הגנום

סידור מחדש של חלקים בגנום, למשל היפוך של מקטע מסוים בתוך כרומוזום (inversion), יכול לדכא שחלוף.
דיכוי השחלוף מוביל להצטברות של רצפים חוזרים (כולל התפשטות ניוונית) בשלבים המוקדמים בהתפתחותו של גן-על (לדוגמה, בנמלת האש ובפפאיה), ולשינויים בביטוי הגנים (לדוגמה, בנמלת האש ובפטריית האבקנים anther smut).
קומפלקס של גנים אינו גן-על

קומפלקס של גנים, לעומת זאת, הוא קבוצה של גנים שנמצאים בתאחיזה הדוקה זה עם זה, קבוצה שלרוב נוצרת באמצעות שכפול גנים (ומכונה "שכפול טנדם" אם העותקים המשוכפלים נשארים זה לצד זה). בקומפלקס של גנים, לכל גן יש תפקוד דומה שרק השתנה במקצת. לדוגמה, אזור ה-MHC הוא קומפלקס של גנים בתאחיזה הדוקה שכולם פועלים במערכת החיסון, אך לא נטען שהוא גן-על, אף על פי שסביר להניח שלגנים המרכיבים אותו יש השפעות אפיסטטיות זה על זה והם נמצאים בתאחיזה לא שוויונית בולטת, בין השאר בגלל הברירה הטבעית.
לקריאה נוספת

Berdan EL, Flatt T, Kozak GM, Lotterhos KE, Wielstra B. 2022 Genomic architecture of supergenes: connecting form and function. Phil. Trans. R. Soc. B 377: 20210192
הערות שוליים

↑  Arnold, Carrie (21 בנובמבר 2022). "An Evolutionary Magic Trick Is Popping Up Everywhere - Supergenes' bend the rules of evolution". The Atlantic. נבדק ב-21 בנובמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Joron M, Papa R, Beltrán M,  et al. (2006). "A conserved supergene locus controls colour pattern diversity in Heliconius butterflies". PLOS Biol. 4 (10): e303. doi:10.1371/journal.pbio.0040303. PMC 1570757. PMID 17002517.
↑  Tuttle, Elaina M.; Bergland, Alan O.; Korody, Marisa L.; Brewer, Michael S.; Newhouse, Daniel J.; Minx, Patrick; Stager, Maria; Betuel, Adam; Cheviron, Zachary A.; Warren, Wesley C.; Gonser, Rusty A. (בפברואר 2016). "Divergence and Functional Degradation of a Sex Chromosome-like Supergene". Current Biology. 26 (3): 344–350. doi:10.1016/j.cub.2015.11.069. PMC 4747794. PMID 26804558. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Campagna, Leonardo (8 בפברואר 2016). "Supergenes: The Genomic Architecture of a Bird with Four Sexes". Current Biology (באנגלית). 26 (3): R105–R107. doi:10.1016/j.cub.2015.12.005. PMID 26859263. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Arnold, Carrie (24 בנובמבר 2016). "The sparrow with four sexes". Nature (באנגלית). 539 (7630): 482–484. doi:10.1038/539482a. ISSN 0028-0836. PMID 27882995. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ernst A. 1936. Weitere Untersuchungen zur Phänanalyse, zum Fertilitätsproblem und zur Genetik heterostyler Primeln. II. Primula hortensis. Wettst. Arch. J. K.-Stift. Ver. Sozialanthropol. Ras. 11, 1-280.
↑  Nabours R.K. 1929. The genetics of the Tettigidae [Tetrigidae] (Grouse Locusts). Bibliogr. genet. 5, 27-104.
↑  Nabours R.K., Larson L. & Hartwig N. 1933. Inheritance of colour-patterns in the grouse-locust Acridium arenosum Burmeister (Tettigidae [Tetrigidae]. Genetics 18, 159-71.
↑  Darlington C.D. & Mather K. 1949. The elements of genetics, p335-6. Allen & Unwin, London.
↑  Ford E.B. 1965. Genetic polymorphism, p17-25. MIT Press 1965.
↑  Ford E.B. 1975. Ecological genetics. 4th ed, Chapman & Hall. London.
↑  Detlefsen J.A. and Roberts E. 1921. Studies on crossing-over I. The effects of selection on crossover values. J Exp Zoology. 32, 333-54.
↑  Darlington C.D. 1956. Chromosome botany, p36. Allen & Unwin, London.
↑  Charlesworth D. and Charlesworth B. 1975. Theoretical genetics of Batesian mimicry I. Single-locus models. J. Theoret. Biol. 55, 283-303; II. Evolution of supergenes. J. Theoret. Biol. 55, 305-324; III. Evolution of dominance. J. Theoret. Biol. 55, 325-337.
↑  Thompson M.J. & Jiggins C.D. 2014 Supergenes and their role in evolution. Heredity 113, 1-8.
↑  Turner J.R.G. 1984. Mimicry: the palatability spectrum and its consequences. Chap. 14. In Vane-Wright R.I. & Ackery P.R. (eds) The Biology of Butterflies. Symposia of the Royal Entomological Society of London #11. Academic Press, London.
↑  Maynard Smith J. 1998. Evolutionary genetics, 2nd ed. Oxford.
פרחים הטרוסטיליים (A) ו-(B) של בכור אביב מצוי נשלטים על ידי גן-על.
ג'יינון, קיסר סין

גְּ'ייֵנװֶן (במנדרינית: 建文, נולד בשם ג'וּ יוּ'ן-װֶן;‏ 5 בדצמבר 1377 – 13 ביולי 1402?) היה קיסר סין השני של שושלת מינג אשר שלט בין השנים 1398–1402. ג'יינוון היה נכדו של חונגוו, קיסר סין ואבי השושלת מבנו הבכור, ומכאן היה ליורשו של סבו לאחר מות אביו יורש העצר. ג'יינוון היה נתון להשפעתם של פקידים בחצר המלוכה ומסעו לטיהור פוליטי הביא לעליית התמיכה בדודו, ג'ו-די, נסיך ון, אשר בסדרת מערכות צבאיות כבש את הבירה והפך בשנת 1402 ליונגלה, קיסר סין. עם כיבוש הבירה בידי כוחותיו של ג'ו-די, נעלמו עקבותיו של הקיסר ג'יינוון.
ביוגרפיה

שושלת מינג הוקמה לאחר מרד המצנפת האדומה על ידי חונגוו, קיסר סין בשנת 1368, והוא זה שהיה בעל הסמכות בחצר הקיסרית לקבוע על מי להיות ליורשו. בעיית הירושה הייתה, שאף על פי שלחונגוו היו 26 ילדים, היורש המלומד בקפידה, בנו הראשון ג'ו ביאו, נפטר בטרם עת בשנת 1392. במקום לבחור את השני לבנו הבכור, החליט חונגוו על בנו הבכור של ג'ו ביאו להיות ליורשו. מדיניות זו הפכה למוסכמה בכל שושלת מינג – בנו הבכור של הקיסר יירש את כס המלוכה, ואם הוא מת לפני שהדבר אפשרי, תועבר הירושה לבנו הבכור. חוקי ירושה אלו נקבעו בידי הקיסר חונגוו. כתוצאה מכך, כשנפטר חונגוו בשנת 1398, ירש את מקומו ג'וּ יוּ'ן-װֶן, שהיה בנו של ג'ו ביאו. בן 21 בלבד, השליט החדש של סין קיבל את השם הקיסרי גְּ'ייֵנװֶן, שפירושו "אדיבות".
לרוע מזלו של הקיסר החדש, מדיניותו של סבו להתקדם דור אחד קדימה בחוקי הירושה החדשים שקבע, לא התקבלה בברכה על ידי כל מקורבי השלטון, במיוחד לא בידי בנו השני של חונגוו, ג'ו-די, הנסיך ין. הנסיך היה שאפתן, הוא כבר הוכיח עצמו כמפקד צבאי מסוגל במערכות נגד המונגולים משושלת יואן והוא פעל להשיג את כס המלוכה לעצמו. באופן משמעותי, תביעתו של הנסיך נתמכה על ידי צבאו הגדול שהוצב במחוזות צפון-מזרח סין ונועד להגן על האזור סביב בייג'ינג. ג'יינוון היה נתון להשפעה ממושכת מצד הסריסים והפקידים בחצר הקיסרית ואלו שכנעו אותו לצד בטיהור פוליטי במטרה להחליש את ההתנגדות לשלטונו. הקש האחרון ביריבות עם ג'ו-די היה החלטתו של ג'יינוון להסיר את תואר הנסיך מבניו החוקיים של הקיסר חונגוו, כולל הנסיך ין. הנסיך לשעבר החל להסית מרד, הטיל ספק בלגיטימיות של ג'יינוון לשלוט והפיץ שמועות לפיהן הקיסר הצעיר הושפע יתר על המידה מפקידים מושחתים אשר משרתים את עצמם.
בעקבות זאת החלה מלחמת אזרחים מרה, אשר נמשכה, לסירוגין, במשך שלוש שנים. הנסיך ין, עם צבא מסודר יותר ומפקדים מסוגלים יותר שעמד לרשותו, היה המנצח הסופי במלחמת האזרחים. מבסיסו הצפוני בבייג'ינג כבש צבא תומכיו של ג'ו-די את צפון סין ולבסוף נכנס בשערי הבירה, נאנג'ינג. לאחר מכן מונה ג'ו-די בטקס רשמי ליונגלה, קיסר סין. עם כיבוש הבירה בייג'ינג הקיסר ג'יינוון פשוט נעלם ואבדו עקבותיו. היו כמה טענות מצד תומכיו של יונגלה, שג'יינוון נהרג במהלך מלחמת האזרחים כאשר פרצה שריפה בארמון הקיסרי בבירה נאנג'ינג. שמועה נוספת אשר סקרנה את יונגלה ואשר התפשטה הטענה כי הקיסר לשעבר הצליח להימלט מהעיר לאחר שהתחפש לנזיר. ללא קשר לגורלו, מעולם לא נשמע שוב הקיסר השני של שושלת מינג.
ראו גם

שושלת מינג
חונגוו, קיסר סין
יונגלה, קיסר סין
הערות שוליים

↑  הקיסר ג'יינוון, באתר קברי שושלת מינג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120893894  ISNI: 0000 0000 4796 2718  LCCN: no2004021709  VIAF: 8229246   WorldCat (עם VIAF): 8229246
גאוגרפיה של דומיניקה

| --- | --- |
 (למפת דומיניקה מוגדלת) רוזו פורטסמות' מריגוט וסלי רוזלי סנט ג'וזף פוינט מישל סופרייר גראנד ביי פונט קסה קוליהו האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי +(למפת דומיניקה רגילה) רוזו פורטסמות' מריגוט וסלי רוזלי סנט ג'וזף פוינט מישל סופרייר גראנד ביי פונט קסה קוליהו האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי +
 יבשת:  אמריקה הצפונית 
 קואורדינטות:  15°25′00″N 61°20′00″W﻿ / ﻿15.416667°N 61.333333°W﻿ / 15.416667; -61.333333
 שטח
 דירוג שטח:  192
 שטח:  751 קמ"ר
   אדמה:  751 קמ"ר (100%)
   מים:  0 קמ"ר (0%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  0 מטר  (הים הקריבי)
 הנקודה הגבוהה:  1,447 מטר (הר דיאבלוטינס)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  148 ק"מ
 אורך הגבולות:  0 ק"מ
 מדינות גובלות:  ונצואלה 
 
האגם הרותח
חוף פורטסמות' בצפון דומיניקה
חוף ים בדומיניקה
דומיניקה היא מדינת אי במזרח הים הקריבי. האיים הקרובים ביותר אליה הם גוואדלופ (48 ק"מ מצפון לאי) ומרטיניק (40 ק"מ מדרום לאי). ממזרח לו משתרע האוקיינוס האטלנטי. שטחו של האי 754 קמ"ר וצורתו מלבנית: אורכו 47 ק"מ, רוחבו 29 ק"מ והיקפו 148 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגתו של הר הגעש דיאבלוטינס (Morne Diablotins) השוכן בצפון האי, וגובהו 1,447 מ' מעל פני הים.
התנאים הגאוגרפיים באי נחשבים קשים ביחס לאיים קאריביים אחרים. תוואי השטח כולל מצוקים ובתרונות רבים, הוא מכוסה ברובו (67%) ביער גשם סבוך, והוא אחד המקומות הגשומים בעולם. בשל תוואי השטח הקשה, רוב היישובים באי, ובהם הבירה, רוזו, ממוקמים לאורך חופיו, ורק יישובים בודדים הוקמו בחלקיו הפנימיים. לפי האמונה המקומית, דומיניקה היא המקום היחיד באמריקה שאותו קולומבוס יכול היה לזהות גם כיום.
גאולוגיה

דומיניקה הוא אחד האיים הצעירים במערכת הרי הגעש של האנטילים הקטנים. קיימת בו עדיין פעילות געשית, המתבטאת בעיקר בהימצאות אגמים ומעיינות חמים באי. האי מרובה סלעים געשיים, במיוחד אנדזיט וריוליט. האדמה המצויה באי מקורה בסלעים אלה, והיא נחשבת אדמה פורייה. בשל תוואי השטח, רוב האדמה הניתנת לעיבוד מרוכזת באזורים הנמוכים - רצועות החוף ועמקים מעטים. בדומיניקה אין חופים בעלי חול לבן, שכן כתוצאה מהפעילות הגעשית, החול הוא בזלתי שחור.
פעילות סייסמית קלה נרשמה לאחרונה ב-1986. התפרצויות געשיות לא אירעו באי מזה אלפי שנים. באי מספר מעיינות חמים גופריים וגייזרים פעילים, בעיקר במרכזו ובדרומו. אחד המעיינות, בוילינג לייק ("המעיין הרותח"), הוא המעיין החם השני בגודלו בעולם.
מים

דומיניקה עשירה במקורות מים מתוקים. נחליה יוצרים קניונים עמוקים ובריכות, ורובם ככולם צרים או רדודים מדי לשיט. בכמה מהם יש תחנות כוח הידרואלקטריות להפקת חשמל. הנחלים העיקריים הם רוזו ולאיוּ הזורמים מערבה וטוּלָמָאן הזורם מזרחה.
אקלים

האקלים בדומיניקה הוא טרופי, ומאופיין בטמפרטורות ובלחות גבוהות ובגשמים רבים. רוחות הנושבות מצפון-מזרח דרך קבע ממתנות מעט את מזג האוויר. שינויי מזג האוויר בין העונות כמעט אינם מורגשים - הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא C°‏ 26 וביוני C°‏ 32. גשמים יורדים בדומיניקה כל השנה, אך התקופה שבין יוני לאוקטובר נחשבת גשומה במיוחד. מדי שנה יורדים כ-5,000 מ"מ גשם באזור החוף המזרחי, כ-9,000 מ"מ במרכז האי וכ-1,800 מ"מ בחוף המערבי. אחוז הלחות הממוצע נע בין 70% ל-90%.
הוריקנים פוקדים את דומיניקה, בעיקר בעונה הגשומה. ב-1979 מצאו את מותם 40 מתושבי האי בסופת הוריקן, 2,500 בני אדם נפצעו, ולמבנים באי נגרם הרס רב. רוחות חזקות ב-1984 הביאו לאובדן של כרבע מיבול הבננות.
פארקים לאומיים

בדומיניקה שלושה פארקים לאומיים בהם ניתן לצפות בצמחים ועלי חיים ייחודיים לאי:
קאבריטס, הנמצא בקצהו הצפוני של האי, ובתחומו יער טרופי, חוף ים ושוניות אלמוגים.
מורן דיאבלוטין הכולל את סביבתו של הר הגעש.
מורן טרואה פיטון, בדרום המדינה, בסמוך לרוזו. הפארק כולל מעיינות חמים, גייזרים ואגמים, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1997.
בנדיקוט ננסי

| בנדיקוט ננסי |
| --- | --- |
 בנדיקוט ננסי מפוספס
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בנדיקוטאים
משפחה:: בנדיקוטיים
סוג:: בנדיקוט ננסי
מינים
 4
שם מדעי
 Microperoryctes ‏שטיין, 1932

בנדיקוט ננסי או בנדיקוט ניו-גינאי זעיר (שם מדעי: Microperoryctes) הוא סוג של כיסאי קטנטן במשפחת הבנדיקוטיים שכולל 4 מינים החיים ברכסי ההרים של גינאה החדשה. הסוג תואר מדעית בשנת 1932 על ידי הזואולוג הגרמני גאורג הרמן וילהלם שטיין (Georg Hermann Wilhelm Stein), והוא כולל את המינים הקטנים ביותר במשפחה. משמעות השם המדעי של הסוג היא "חופר-כיס זעיר".
מידע כללי

מיני הבנדיקוט הננסי חולקים מספר תכונות: גודל קטן יחסית, חרטום מחודד, גוף קמור ואוזניים קצרות. הפרווה שלהם צפופה וזיפית. צבע הפרווה שלהם מורכב מגווני חום ואפור ומשתנה בין המינים. לרוב המינים, יש פסים אנכיים ורוחביים על הגב ופלג הגוף האחורי. הבנדיקוטים הננסים חיים ביער גשם טרופי ויער עננים, ובית הגידול של כולם שוכן על מדרונות הרריים גבוהים ברום 4,000-1,000 מטר מעל גובה פני הים.
אין כמעט מידע זמין אודות אורח החיים והביולוגיה של המינים בסוג. ככל הנראה, הם פעילי לילה או דמדומים, חיים בגפם וחופרים באדמה הבוצית בחיפוש אחר מזון. הם ניזונים בעיקר מתולעים, חרקים, זרעים ופירות. המינים בסוג בונים לעצמם קינים קטנים מתחת לשורשים ושיחים, שמשמשים להם למקלט בשעות היום מפני טורפים. הבנדיקוטים הננסים מתרבים לאורך השנה. הנקבה ממליטה שגר של 1–3 ולדות שמבלים בכיס תקופה קצרה.
להוציא מין אחד, כל המינים בסוג מוגבלים לרכסי הרים מסוימים, ומינים אחדים לא נצפו בטבע במשך מספר עשורים. הבנדיקוטים הננסים מאוימים על ידי בירוא יערות, מלכודות וטריפה על ידי כלבים משוטטים, אך בית הגידול ההררי והבלתי נגיש מגן עליהם במידה רבה מפני איומים אנושיים.
גודל האוכלוסייה של המינים אינו ידוע.
מינים

בסוג זה 4 מינים:
בנדיקוט ננסי מפוספס (Microperoryctes longicauda) - מצוי לאורך הקורדילרה הניו-גינאית.
בנדיקוט ננסי ארפקי (Microperoryctes aplini) - אנדמי לרכס ארפק.
בנדיקוט ננסי פפואני (Microperoryctes papuensis) - אנדמי לרכס אואן סטנלי.
בנדיקוט עכברי (Microperoryctes murina) - אנדמי לרכס ויילנד.
גאנג'וזאורוס

| גאנג'וזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 72–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אובירפטוריים
סוג:: גאנג'וזאורוס
מין:: Ganzhousaurus nankangensis
שם מדעי
 Ganzhousaurus nankangensis

גאנג'וזאורוס (שם מדעי: Ganzhousaurus; משמעות השם: "לטאת גאנג'ואו") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת האובירפטוריים, אשר התקיים במשך הקרטיקון שלפני 72 עד 66 מיליון שנה מזמננו במרכז אסיה. דינוזאור זה התגלה ליד העיר גאנג'ואו שבג'יאנגשי, במרכז סין ומכאן שמו.
הוא תואר למדע בשנת 2013 בידי החוקר הסיני Shuo Wang כשהסוג מכיל מין בודד - Ganzhousaurus nankangensis.
תיאור

הדינוזאור היה שונה מעט משאר האובירפטורים עקב תכונות מאפיינות שדמו יותר לקנגנתיים כמו הגיגנטורפטור. הוא ידוע רק ממספר מועט של עצמות גפיים והוא היה מעט מגושם יותר במבנהו, בעל מבנה לסת ושיניים קהות יותר עם מקור מעוקל. ככל הנראה היה מכוסה נוצות אשר ניזון מצמחייה קרקעית.
מיקומו הפילוגנטי של הדינוזאור נתון במחלוקת, כאשר מרבית החוקרים רואים בו בן למשפחת האובירפטוריים.
לצידו של דינוזאור זה התגלו עוד לפחות 4 סוגי אובירפטורים דומים: Jiangxisaurus‏, Nankangia‏, Banji ועוד מין שלא קיבל שם.
גרהארד שטראק

גרהארד "גרד" שטראק (בגרמנית: Gerhard "Gerd" Strack,‏ 1 בספטמבר 1955 – 21 במאי 2020) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעיקר בפ.צ. קלן בעמדת הבלם. לשטראק עשר הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה המערבית.
קריירה בינלאומית

שטראק ערך עשר הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, כולן בין השנים 1982 ו-1983. את הופעת הבכורה ערך שטראק באוקטובר 1982 בניצחון 1–2 על נבחרת אנגליה במשחק ידידות. שטראק נטל חלק פעיל במוקדמות יורו 1984. במשחקו העשירי והאחרון של שטראק במדים הלאומיים, בנובמבר 1983, הבקיע שטראק את שערו היחיד בנבחרת, שהיה שער ניצחון בדקה ה-80 על נבחרת אלבניה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–2. שער זה הסתבר בהמשך כשער גורלי, שהעלה את גרמניה המערבית ליורו 1984 על חשבונה של נבחרת צפון אירלנד, שניצחה את גרמניה המערבית פעמיים באותו טורניר מוקדמות. שטראק זומן לסגל של גרמניה המערבית ליורו 1984, אך לא שיחק בו ולו דקה אחת. גרמניה המערבית הודחה בשלב הבתים של הטורניר.
נפטר ב-21 במאי 2020.
תארים

עם פ.צ. קלן:
אליפות הבונדסליגה: 1977/78
הגביע הגרמני: 1976/77, 1977/78, 1982/83
הערות שוליים

↑  Gerhard Strack ist im Alter von 64 Jahren überraschend verstorben - DER SPIEGEL, דר שפיגל, ‏22 במאי 2020
| נבחרת מערב גרמניה – יורו 1984 |
| --- | --- | --- |
|  1 שומאכר •  2 בריגל •  3 שטראק •  4 ק.פורסטר •  5 ב.פורסטר •  6 רולף •  7 ברמה •  8 אלופס •  9 פלר •  10 מאייר •   11 רומניגה •  12 בורדנסקי • 13 מתאוס •  14 פלקנמאייר • 15 שטיליקה • 16 ברונס • 17 ליטבארסקי • 18 בוכוואלד • 19 בומר • 20 רולדר • מאמן: דרוואל |  1 שומאכר •  2 בריגל •  3 שטראק •  4 ק.פורסטר •  5 ב.פורסטר •  6 רולף •  7 ברמה •  8 אלופס •  9 פלר •  10 מאייר •   11 רומניגה •  12 בורדנסקי • 13 מתאוס •  14 פלקנמאייר • 15 שטיליקה • 16 ברונס • 17 ליטבארסקי • 18 בוכוואלד • 19 בומר • 20 רולדר • מאמן: דרוואל | מערב גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1210727463  VIAF: 2757159035193801380009   WorldCat (עם VIAF): 2757159035193801380009
גביע אסיה בכדורגל 1992

| --- | --- |
 מארחת:  יפן יפן
 תקופת התחרות:  29 באוקטובר 1992 – 8 בנובמבר 1992 (11 ימים) 
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  יפן יפן (זכייה ראשונה)
 מספר משחקים:  16
 מספר שערים:  31 (1.94 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  316,496 (19,781 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ערב הסעודית פאהד אל בישי (3 שערים)
 השחקן המצטיין:  יפן קאזויושי מיורה
 → 19881996 ←
 
גביע אסיה בכדורגל 1992 של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) נערך ביפן בין ה-29 באוקטובר ל-8 בנובמבר 1992. יפן, המארחת, ניצחה את ערב הסעודית בגמר שנערך בהירושימה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדותיה.