stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זמר שכזה

זמר שכזה היא תוכנית רדיו ישראלית שבועית המשודרת ברשת ג' של קול ישראל מדי יום שישי סמוך לכניסת שבת בה מושמעים שירים נוסטלגיים מהזמר העברי.
התוכנית, שאורכה שעת שידור אחת, הוגשה בעבר על ידי בני הנדל. בין השנים 1997-2011 ערך אותה גלעד בן ש"ך ומ-2011 עורך אותה אבנר נעים.
שם התוכנית הוא כשם השיר "זמר שכזה" שבוצע על ידי צוות הווי הנח"ל, ונעימת הפתיחה של התוכנית, "שלושה לילות", היא נעימת חליל שהלחין נחום היימן.
הערות שוליים

↑  זמר שכזה ( -1997)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויקה ג'יגולינה

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1986 (בת 38) קאחול, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, מולדובה, רומניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, טק האוס, יורודאנס, האוס פרוגרסיבי, דיפ האוס, אלקטרו האוס, טכנו 
 שפה מועדפת:  רומנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 בן או בת זוג:  אדוארד מאיה 
 www.vikajigulina.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקה ג'יגולינה (באנגלית: Vika Jigulina; נולדה ב-18 בפברואר 1986, בשם ויקטוריה קורנבה) היא מפיקה מוזיקלית, זמרת ודי ג'יית מולדובית-רומנייה.
קריירה

ויקטוריה קורנבה נולדה בקאחול, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית (מולדובה). היא בולגרייה מצד אמה ורוסייה מצד אביה. בשנת 2000 עברה ג'יגולינה לטימישוארה, רומניה והמשיכה את לימודיה בה. היא עבדה במועדונים מקומיים שונים ולבסוף עבדה בעיר הבירה בוקרשט. היא השתתפה בתוכניות שבועיות בתחנות רדיו רומניות שזכו לחשיפה ולתהילה ארצית. בשנת 2010 הפכה ג'יגולינה רשמית לאזרחית במדינה. בהמשך לכך, עבדה כדי ג'יית ברדיו 21 רומניה ובווייב FM.
ג'יגולינה עבדה עם ATB ואמנים נוספים. היא ידועה בכך שהקליטה את הלהיט הבין-לאומי "Stereo Love" של המפיק והמוזיקאי הרומני אדוארד מאיה. הוא יצא בשנת 2009 והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר באותה השנה. סינגל הסולו הראשון שלה, "Memories", יצא לאור ב-29 בספטמבר 2012. היא גם הופיעה על השער של המהדורה הרומנית של פלייבוי במרץ 2012. ג'יגולינה נבחרה לדובב את קולה של אלתיאה בסרט האנימציה "קדימה" (2020). שיתופי פעולה נוספים עם מאיה יצאו בהמשך.
הערות שוליים

1 2  Vika Jigulina | Bio, Age, Featurings & Socials - Pianity, pianity.com (באנגלית)
↑  Vika Jigulina, Spotify
1 2  Edward Maya & Vika Jigulina - Stereo Love (Official Music Video), נבדק ב-2024-04-23
↑  Vika Jigulina - Memories (Official single), נבדק ב-2024-04-23
↑  PLAYBOY Romania Covers of 2012, web.archive.org, ‏2019-10-20
↑  Onward, 2020-03-06, נבדק ב-2024-04-23
↑  Edward Maya ft. Vika Jigulina - This Is My Life, נבדק ב-2024-04-23
↑  Edward Maya & Vika Jigulina - Love Of My Life (UK Radio Edit), נבדק ב-2024-04-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 13005144  BnF: cb16185694v (data)  GND: 14118924X  ISNI: 0000 0001 1913 4496  LCCN: no2011059054  MusicBrainz: 2cb3ebf3-09fb-45fe-8267-9a45d15796df  SUDOC: 162199961  VIAF: 49145970198832251559   WorldCat (עם VIAF): 49145970198832251559
זיגוריזה

| זיגוריזה |
| --- | --- |

תקופה
סוף אאוקן 40.4–37.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: בסילוזאוריים
סוג:: זיגוריזה
מין:: Zygorhiza kochii
שם מדעי
 Zygorhiza

זיגוריזה (שם מדעי: Zygorhiza; מילולית: "שורש מוט") הוא סוג נכחד של לווייתן ממשפחת הבסילוזאוריים שחי בסוף תקופת האאוקן והיה קרובו של הדורודון. מאובניו של לווייתן זה נמצאו באלבמה, לואיזיאנה ומיסיסיפי בארצות הברית, בניו זילנד ובחלק מאירופה. המאובנים שלו התגלו לראשונה ב-1903 ונחשבו למאובני בסילוזאורוס.
היצור אשר דמה במראהו לבסילוזאורוס קטן והיה בעל חרטום ארוך בעל שיניים ארוכות שכפי ששמו מרמז היו נטועות בעלות צורת מוט, הוא היה בעל סנפירים גדולים כמו ללווייתנים מודרניים והגיע לאורך 6 מטרים ולמשקל של 2–3 טון. במבנהו הוא התאים לחיים ימיים והיה בעל חוליות רחבות, זנב עבה דו-אונתי וגפיים אחוריות זעירות שכמעט נעלמו ואולי עזרו ליצור במהלך הזדווגות. על ראשו היה איבר דמוי מלון (אנ') כמו לדולפינים.
במבנהו הוא היה טורף מהיר ואכזרי של דגים ויצורי ים קטנים ממנו. ייתכן מאוד שצד בלהקות אך לא ברור אם היה יכול לצלול לעומק.
לווייתן זה הוא המאובן הלאומי של מדינת מיסיסיפי, לצד הבסילוזאורוס.
בתרבות

לוויתן זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
ויקטור אלכסנדר

| --- | --- |
 לידה:  31 באוגוסט 1969 (בן 55) דטרויט שבמישיגן
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אייווה
 דראפט:  מקום 17 כללי, סיבוב ראשון, 1991 גולדן סטייט ווריורס
 קבוצות כשחקן
 1991 - 1995   1996 - 1997   1997   1997 - 1998   1998 - 1999   1999 - 2000   2000 - 2001   2001 - 2002   2002 - 2003   2003   2003 - 2004:  גולדן סטייט ווריורס   אסטודיאנטס   אתלטיקוס דה סאן ג'רמן   א.א.ק אתונה   מכבי תל אביב   פאוק סלוניקי   טאו ויטוריה   דטרויט פיסטונס   צסק"א מוסקבה   אוניקאחה מלאגה   צסק"א מוסקבה
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה ביורוליג (2002/03)
ויקטור ג'ו אלכסנדר (באנגלית: Victor Joe Alexander; נולד ב-31 באוגוסט 1969 בדטרויט, מישיגן) הוא כדורסלן עבר ומאמן כושר אמריקאי ששיחק בעבר במספר קבוצות מה-NBA ובמכבי תל אביב הישראלית. גובהו 2.08 מטר. שיחק בעמדות הפאוור פורוורד, סנטר.
קריירה

אלכסנדר שיחק במשך שלוש שנים באוניברסיטת המדינה של אייווה, בין השנים 1991-1989. אלכסנדר עזב בתום שלוש שנים כחוסם הטוב ביותר (102 חסימות), כקלע הרביעי בכל הזמנים (1,892 נקודות) בהיסטוריית המכללה. בנוסף לכך, אלכסנדר סיים כמוביל בכל הזמנים את הביג 8 באחוזי קליעה (65.9%). בעקבות זאת, נבחר להיכל התהילה של המכללה.
אלכסנדר נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר בו במקום ה-17 הכללי על ידי הגולדן סטייט ווריורס. במדי הווריורס שיחק אלכסנדר במשך ארבע עונות, מ-1991 ועד 1995. בשנת 1995, הווריורס העבירו אותו בעסקה לטורונטו ראפטורס עם שחקנים אחרים תמורת בי. ג'יי. ארמסטרונג. אך, עם הראפטורס לא שיחק באף משחק רשמי במשך כשלושה חודשים. לאחר מכן, הראפטורס העבירו את אלכסנדר אל הקליבלנד קאבלירס, אבל, העסקה נכשלה בעקבות הבדיקות הפיזיות שנערכו לאלכסנדר ובסופו של דבר הועבר לניו יורק ניקס. הניקס שחררו את אלכסנדר עוד לפני ששיחק עבורם משחק רשמי אחד. ובכך סיים עונה וחצי בהן לא שיחק כלל. למרות זאת, הוא שמר על כושר גופני.
אלכסנדר עזב את ארצות הברית ופתח בקריירה אירופית ושיחק עבור אא"ק אתונה עונה אחת, בה הוביל את אא"ק לגמר היורוליג ולגמר הגביע היווני. לאחר מכן, שיחק במדי הקבוצה הישראלית, מכבי תל אביב, ועימה זכה בדאבל (אליפות וגביע). אלכסנדר לא המשיך עונה נוספת במכבי, ושיחק בפאוק סלוניקי ובטאו ויטוריה במשך שנתיים.
אלכסנדר עזב את אירופה בקיץ 2002 וחתם במדי הדטרויט פיסטונס לעונה אחת. אלכסנדר לא קיבל הזדמנויות רבות להשתלב במשחק ועזב את הפיסטונס בתום העונה. אלכסנדר שקל פרישה ממשחק פעיל, אך בעקבות הצעה מצסק"א מוסקבה, דחה את האפשרות וסיכם במדי הקבוצה הרוסית. בצסק"א שיחק שנתיים וזכה בשתי אליפויות ושותף בהעפלת הקבוצה פעמיים ברצף לפיינל פור היורוליג. בנוסף לכך, נבחר בעונת 2002/03, לחמישיית העונה ביורוליג.
לאחר שנתיים ששיחק עבור צסק"א מוסקבה, אלכסנדר פרש ממשחק פעיל.
לאחר הפרישה, אלכסנדר עבד בצוות המקצועי של צסק"א מוסקבה, אך לאחר שנה וחצי עזב אותה וחזר למדינת הולדתו, ארצות הברית. בארצות הברית אלכסנדר בעל רשת מכוני כושר בעיר הולדתו דטרויט. בנוסף לכך, מאמן ספורטאים צעירים ומדריך אותם.
סטטיסטיקה וממוצעים ב-NBA

עונה סדירה:
| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991/1992 | ווריורס | 80 | 28 | 16.9 | 529. | 000. | 691. | 4.2 | 4. | 6. | 8. | 7.4 |
| 1992/1993 | ווריורס | 72 | 59 | 24.3 | 516. | 445. | 685. | 5.8 | 1.3 | 5. | 7. | 11.2 |
| 1993/1994 | ווריורס | 69 | 39 | 19.1 | 530. | 154. | 527. | 4.5 | 1.0 | 4. | 5. | 8.7 |
| 1994/1995 | ווריורס | 50 | 29 | 24.7 | 515. | 240. | 600. | 5.8 | 1.2 | 6. | 6. | 10.0 |
| 2001/2002 | פיסטונס | 15 | 0 | 6.5 | 353. | 000. | 500. | 1.9 | 4. | 0. | 1. | 2.7 |
| קריירה |  | 286 | 155 | 20.1 | 518. | 286. | 634. | 4.8 | 9. | 5. | 6. | 8.9 |
פלייאוף:
| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991/1992 | ווריורס | 4 | 0 | 6.0 | 600. | 000. | 1.000 | 1.5 | 3. | 5. | 0. | 1.8 |
| 2001/2002 | פיסטונס | 1 | 0 | 3.0 | 000. | 000. | 000. | 1.0 | 0. | 0. | 0. | 0.0 |
| קריירה |  | 5 | 0 | 5.4 | 500. | 000. | 1.000 | 1.4 | 2. | 4. | 0. | 1.4 |
זמר לספינה

אוניית המעפילים "חביבה רייק", יוני 1946
"זמר לספינה" (נקרא לעיתים גם "שְׁקִיעָה נוּגָה") הוא שירו של המשורר הישראלי חיים חפר. נכתב בשנת 1947, והולחן על ידי המלחין דוד זהבי.
נושאי השיר הם חוויותיו של איש הפלי"ם באוניית מעפילים במסגרת תנועת ההעפלה לארץ ישראל, והגעגועים אל האישה האהובה שבמרחקים.
השיר ומנגינתו נעשו אהודים ביישוב ובתרבות הישראלית; הוא בוצע בין השאר על ידי טובה פירון ועל ידי הגבעטרון, גידי גוב, עוזי מאירי, אריק סיני, מזי כהן ודודו זכאי. מקובל לנגנו בכלי התקשורת בימי זיכרון, חגים ומועדים, כמו גם בתוכניות שירה ונגינה בימי החול.
תכנים ואמירות

השיר המחורז כולל שישה בתים.
בבית הראשון מתאר הדובר את תחושותיו באמצעות מצבי הטבע, ובהו עצבות - "שְׁקִיעָה נוּגָה", וחוסר וודאות - "הַיָּם אוֹבֵד בָּעֲרָפֶל", בדידות - "וְדוּמִיָּה גְּדוֹלָה"; ולצדם תקווה - "כּוֹכָב רִאשׁוֹן עָלָה".
בבית השני מספר הדובר על דמותה של אהובתו העומדת כל העת בדמיונו לנגד עיניו, ומתאר את פניה המחייכות: "וְאַתְּ נִצֶּבֶת מִנֶּגֶד / בְּחִיּוּךְ בְּעֵינַיִם כְּחֻלּוֹת..." - מראה שמחזק את ליבו.
הבית השלישי מאזכר את ההקשר ההיסטורי והאקטואלי שבו נמצא הדובר - באוניית מעפילים - "בִּסְפִינָה רְדוּפַת בְּכִי וּשְׁכוֹל", אשר רובם ככולם של נוסעיה הם ניצולי השואה המנסים לעלות לארץ ישראל, למרות הקשיים שמערימה בדרכם ממשלת המנדט. "רב-החובל", בין שזו דרגתו בספינה, ובין שזו דרגתו הנמלצת והמשעשעת כלפי בת זוגו, חותר להגיע באונייה אל חופי הארץ, הן כמופקד על שלומם של נוסעיה והן בשל געגועיו אל בת הזוג, ומילות השיר מתארות יחדיו שני נתיבים אלו, למשל במילים: "הוּא יַגִּיעַ, יַלְדֹּנֶת, אֵלַיִךְ, / וְהַסַּהַר יָאִיר בְּדַרְכּוֹ...".
בבית הרביעי פותח המשורר במעין אתנחתא פואטית העשויה תיאורי טבע המשרים שלווה, אולם בשורה האחרונה, חוזרת תחושת השכול, הכאב והאבלות, על המעפילים והאוניות שניזוקו או שטבעו בלב ים במילים:
"הַלַּיִל רַד, פִּתְאוֹם גָּוְעוּ הַמֶּרְחַקִּים

...

כּוֹכָב בּוֹדֵד נִדְלַק לְפֶתַע בַּשְּׁחָקִים

לְזֵכֶר הַסְּפִינוֹת.
אולם הדובר מוצא נוחם ועידוד רב בדמותה של האהובה, המהווה מעין תריס או לפחות חוויה חיובית מאזנת, למפגש עם ניצולי השואה, עם המידע על השואה, עם מחנות העקורים ועם גורלם, בבית הרביעי:
"אֶשְׁתֶּה, אָחוֹת, לְחַיַּיִךְ –

מִכְּבָלִים, מִגִּדְרוֹת הַבַּרְזֶל,

עוֹד אֶזְכֹּר חִיּוּכַיִךְ

בְּלֵילוֹת עֲטוּפֵי עֲרָפֶל."
בבית החמישי ממשיכה שיחת המונולוג של הדובר עם האהובה שבמרחקים, ומפורטת. הדובר מציין את אפשרות מעצרו עם חבריו בידי שלטונות המנדט, שלאחריה יוגלו למחנה מעצר באי רחוק, ייתכן שהכוונה למחנות המעצר בקפריסין, שאליהם נשלחו המעפילים לארץ בידי כוחות הצבא הבריטי על פי המדיניות הבריטית מיוני 1946. כך במילים "וְעֵת הָאִי הַבּוֹדֵד יִכְלָאֵנִי", - אבל, הדובר יודע שדמותה של האהובה תלווה אותו גם במעצר:
"כִּסּוּפַי עוֹד יַפְלִיגוּ עִם לֵיל,

וְיֹאמְרוּ לָךְ: יַלְדֹּנֶת, הִנֵּנִי,

שׁוּב אֵלַיִךְ חָזַר רַב-חוֹבֵל..."
חאודה (הולנד)

חאודה (לעיתים נקראת גאודה; בהולנדית: Gouda) היא עיר במרכז הולנד, כ-15 ק״מ מצפון־מזרח לרוטרדם. בחאודה מתגוררים 75,000 תושבים והיא מפורסמת בשל גבינת הגאודה שלה, השטרופוואפל, המקטרות, ובית העירייה שנבנה במאה ה-15. שלל הכנסיות ההיסטוריות והמבנים בה הופכים אותה ליעד פופולרי ומתויר מאוד לטיולי יום.
בימי הביניים התיישבו משפחת ואן דר חאודה בשטחי העיר, ובנו טירה מבוצרת. האזור, שבמקור היה מלא בביצות, התפתח במהלך מאתיים השנים האלו. עד 1225, תעלת מים הייתה מקושרת לחואה ומהר מאוד הפכה לנמל לתושבי העיר. לעיר הוענקו "זכויות עיר" בשנת 1272.
גלריה

מרכז חאודה וכנסייתה מלמעלה
רחוב בחאודה (2022)
גראחת (אנ') בחאודה
ולפרונס

| ולפרונס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 72 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: דינוזאוריה
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
משפחה:: הדרוזאוריים
סוג:: ולפרונס
מין:: ולפרונס קואהויילנסיס
שם מדעי
 Velafrons

ולפרונס (שם מדעי: Velafrons) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים אשר חי באזור מקסיקו של ימינו שחי לקראת סוף תקופת הקרטיקון בקמפן לפני 72 מיליון שנה. פירוש שמו הוא: "מצח מכוסה" בשל הבליטה שהייתה שעל מצחו.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בתצורות סרו דל פואבלו (אנ') שבקואווילה, מקסיקו. הממצאים כללו בעיקר גולגולת רחבה בעלת בליטה מוגבהת בדומה ללאמבאוזאורוס ושלד חלקי. סוג זה קיבל את שמו ב-2007. הוא כלל מין אחד - Velafrons coahuilensis.
דינוזאור זה היה צמחוני בעל שיניים דומות לאלה של פרה שנועדו ללעוס את הצמחייה ביעילות. צורת הגולגולת שלו דמתה לזו של היפקרוזאורוס או של קוריתוזאורוס צעיר, אשר גם להם בליטה חלולה הבולטת מעצם המצח וכנראה ששימשה להפקת קולות. אורך גופו של הצעיר הגיע ל-7.6 מטר. פרטים בוגרים הגיעו כנראה לאורך 8 עד 10 מטרים. ייתכן מאוד שחי בעדרים.
הרחק בערבה

הרחק בערבה הוא מחזה מאת אהרן מגד.
על המחזה

המחזה "הרחק בערבה" הוא סיפורם של חמישה גברים ושתי נשים באזור קידוח בדרך לאילת, בניסיון נואש למצוא מים בלב השממה, רגע לאחר מלחמת השחרור. זהו סיפורם של אנשים שמנסים להיאחז במשהו, במישהו, גם כשמקנן בהם הספק, גם ברגעים בהם הם יודעים שהניסיון אבוד מראש. היאחזות היא העניין כאן, היאחזות שגובלת בטירוף. המחזה מספר על 24 שעות בחייהם של שבעה צעירים ישראלים בימי ראשית המדינה הנאבקים למצוא מים בנקודת קידוח בערבה.
מחזה מאת אהרן מגד, שעלה פעמיים. בפעם הראשונה בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי קבוצת השחקנים הצעירה של תיאטרון הבימה תחת השם 'בדרך לאילת'. המחזה עלה מספר לא רב של פעמים ולא בהצלחה יתרה ונשכח. ב-2011 הוא הועלה שוב על ידי להקת תיאטרון נוצר בעיבודה ובימוי של דלית מילשטיין תחת השם 'ערבה'.
על ההצגה ערבה של תיאטרון נוצר

ההצגה 'ערבה' זכתה בציון לשבח על הבימוי בפרס היצירה בתחום הציונות, והיוצרים בועז ברקת וזיו וולושין זכו בקטגוריות מוזיקה מקורית ותאורה בפרס קיפוד הזהב הישראלי. 'בעיבודה של דלית מילשטיין הפכה היצירה של אהרן מגד מדרמה ריאליסטית רומנטית לפנטזיה פרועה.. סביב אתוס ומיתוס כיבוש השממה'המתרחשת בחלל מסוגנן בעיצובו של מושיק יוסיפוב, תלבושות – מיכל לאור, כשהעבודה סביב מכונת הקידוח הופכת לטקס מורכב וכמעט פגני עם הכוריאוגרפיה של ערן לביא.
חודשים ספורים אחרי שעלתה ההצגה אובחן אצל השחקן חיים חובה שגילם את מנהיג חבורת הקודחים – רסקין – סרטן מתקדם וזמן קצר אחר-כך הוא הלך לעולמו. השחקן ערן בוהם החליף אותו .
במרכז ההצגה של נוצר עומד הקונפליקט בין החלוציות לילידות, בין רצון הפרט לרצון הקבוצה ובין החלום הציוני לחלומות אחרים. הלהקה לקחה על עצמה לנסות ולהוציא את הקהל למסע בראשית ימיה של מדינת ישראל על מנת להציף מחדש את השאלה מדוע אנחנו נשארים כאן ובכול זאת רוצים כול הזמן ללכת למקום אחר.
על הסדרה הישראלית – סדרת מפגשים סביב המחזה בתיאטרון נוצר 2013

בראשית 2013 קיימה להקת נוצר סדרת מפגשים בין אנשי רוח, תרבות, פוליטיקה ותקשורת סביב הנרטיבים המרכזים של ההצגה תחת השם 'הסדרה הישראלית'. בין המשתתפים בשיחות: ד"ר אורי מילשטיין אביה של דלית מילשטיין, פרופ' זלי גורביץ', יו"ר הסוכנות לשעבר סלי מרידור, פרופ' עוז אלמוג, הקולנוען אבי נשר, המחזאי יהושוע סובול ובנו המוזיקאי יהלי סובול ועוד רבים אחרים.
שחקנים ויוצרים בהפקה > 'בדרך לאילת' בתיאטרון הבימה 1951

בימוי: שרגא פרידמן, תפאורה ותלבושות: מרסל ינקו.

שחקנים:
דן -  מישא אשרוב
חנה - מרים זוהר
רסקין - נחום בוכמן
מרים  - שושנה רביד
יונה - שלמה בר-שביט
גיורא - שמואל סגל
ז'אקו - יצחק ברקת
שחקנים ויוצרים בהפקה > בהפקה 'ערבה' בתיאטרון נוצר 2011

בימוי ועיבוד: דלית מילשטיין, תנועה: ערן לביא, מוזיקה מקורית: בועז ברקת, תפאורה: מושיק יוסיפוב, תלבושות: מיכל לאור, תאורה: זיו וולושין, נגנים ושירה: ישי בן-יעקב ושרון בוזין, בועז ברקת

שחקנים:
דן: ערן בן-צבי
חנה: אנה סטפן
רסקין: חיים חובה/ערן בוהם
מרים: יעל ברנפלד
יונה: יריב קוק
גיורא: יונתן רוזנהק
ז'אקו: שלי בן-משה/אלון שטיינברג
מהביקורת להצגה ערבה של תיאטרון נוצר

”תיאטרון ניסיוני מהסוג הטוב ביותר” (שי בר-יעקב, ידיעות אחרונות)
”הפקה מרשימה... טירוף חושים אידאולוגי כנגד כול הסיכויים” (צבי גורן, הבמה)
ראו גם

תיאטרון נוצר
תיאטרון הבימה
אהרן מגד
הערות שוליים

↑  ערבה אין קץ, אמש בתיאטרון, מיכאל הנדלזלץ, הארץ, 11.07.2011
↑  24 שעות, שי בר יעקוב, ידיעות אחרונות, 26.7.2011
↑  ערבה-מים מתים, צבי גורן, כתבות, אתר הבמה. 11.7.2011
ויקטור אמברצומיאן

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1908 (יוליאני) טביליסי, פלך טביליסי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 באוגוסט 1996 (בגיל 87) Byurakan, ארמניה 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה, אסטרונומיה 
 מקום קבורה:  Byurakan 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרצן (1925)  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג (1928)  מצפה הכוכבים פולקובו (1931) 
 מנחה לדוקטורט:  Aristarkh Belopolsky 
 מוסדות:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג (1931–1941)  אוניברסיטת ירוואן (1943–1946)  Yelabuga branch of Kazan Federal University (1941–1943)  Byurakan Observatory (1946–1988) 
 תלמידי דוקטורט:  Viktor Sobolev 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין, דרגה 2 (1946)  עיטור הדגל האדום של העמל (19 בספטמבר 1953)  פרס סטלין, דרגה 1 (1950)  מדליית הפטיש והמגל (15 בספטמבר 1978)  מדליית הפטיש והמגל (17 בספטמבר 1968)  עיטור לנין (15 בספטמבר 1978)  עיטור לנין (17 בספטמבר 1968)  פרס הפדרציה הרוסית (1995)  חבר זר של החברה המלכותית (24 באפריל 1969)  עיטור ההצטיינות של הרפובליקה של פולין בדרגת מפקד (1973)  מדליית ז'נסן (1956)  פרס המדינה של ברית המועצות (1988)  פרס ברית המועצות (1946)  פרס ברית המועצות (1950)  עיטור לנין (17 בספטמבר 1958)  עיטור לנין (1974)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1960)  עיטור אות הכבוד (23 בדצמבר 1988)  מדליית קוטניוס (1974)  עיטור מהפכת אוקטובר (16 בספטמבר 1983)  פרס פייר ז'נסן (1956)  עיטור לנין (10 ביוני 1945)  גיבור לאומי של ארמניה (11 באוקטובר 1994)  מדליית ברוס (1960)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1971)  עיטור הדגל האדום של העמל (21 בפברואר 1944)  מדליה על גבורת העמל (26 בספטמבר 1960)  מדליית הלמהולץ (1971)  פרס סטלין  מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין  Honored Scientist of Armenia  מסדר הדגל הרפובליקה של הונגריה  אזרח כבוד של ירבאן  מסדר קירילוס ומתודיוס  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  גיבור העמל הסוציאליסטי  Deserved scientist of ArmSSR 
 צאצאים:  Rafael Hambardzumyan, Ruben Hambardzumyan 
 מספר צאצאים:  4 
 ambartsumian.ru
 
ויקטור אמברצומיאן (בארמנית: Վիկտոր Համբարձումյան ;רוסית: Амбарцумян, Виктор Амазаспович ;‏ 18 בספטמבר 1908 – 5 באוגוסט 1996) היה אסטרופיזיקאי סובייטי ממוצא ארמני. הוא חקר פיזיקה של כוכבים וערפליות והיה בין הראשונים שעסקו בתחום זה.
אמברצומיאן נולד בטביליסי למשפחה ארמנית. בשנת 1924 הוא התחיל ללמוד במכללה למורים בלנינגרד ובשנת 1926 עבר לאוניברסיטת סנקט פטרבורג. כבר באותה שנה הוא פרסם את עבודת המחקר הראשונה שלו בתחום פיזיקת השמש. לאחר סיום לימודי האוניברסיטה הוא המשיך ללמוד לתואר שלישי ובמקביל עבד במצפה הכוכבים פולקובו.
בשנת 1930 אמברצומיאן התחתן עם ורה קלוצ'יכינה שהייתה הבת המאומצת של האסטרונום גרגורי שיין.
לאחר סיום הדוקטורט, אמברצומיאן החל ללמד באוניברסיטת סנקט פטרבורג ובשנת 1934 יסד קתדרה לאסטרופיזיקה הראשונה בברית המועצות. בשנת 1939 הוא נבחר לחבר בהתכתבות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1953 נבחר לחבר מלא.
בשנת 1943 הוקמה אקדמיה למדעים הארמנית ואמברצומיאן נבחר לסגן הנשיא. החל משנת 1947 ועד לשנת 1993 הוא היה נשיא האקדמיה למדעים הארמנית.
בשנת 1946 הוחלט על הקמת מצפה הכוכבים בשטח ארמניה באזור ביורקן. אמברצומיאן היה מנהלו של מצפה כוכבים זה מהקמתו ועד לשנת 1988. לאחר המעבר לביורקן אמברצומיאן החל ללמד באוניברסיטת ירוואן ולימד בה עד לשנות ה-80.
בשנים 1961-1964 הוא היה נשיא האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
אמברצומיאן נפטר באוגוסט 1996 והוטמן בשטח מצפה כוכבים בביורקן.
תחומי המחקר

פיזיקת כוכבים וערפיליות
דינמיקה וסטאטיקה של מערכות כוכבים
חקר חומר בין-כוכבי תאוריית הפלוקטואציות
פיזור האור במערכות לא נקיות- עבור מחקר בתחום זה הוענק לו פרס ברית המועצות.
חקר התפתחות הכוכבים - עבור מחקר בתחום זה הוענק לו פרס ברית המועצות.
פיזיקת כוכבים צעירים ומקורות אנרגיית הכוכבים
אסטרונומיה חוץ-גלקטית
תארים

הענקת פרס סטלין בשנים 1946, 1950
עיטור לנין 4 פעמים
עיטור הדגל האדום
עיטור מהפכת אוקטובר
גיבור עמל הסוציאליסטי (פעמיים)
גיבור ארמניה - הענקה מס' 2.
מדליית לומונוסוב של האקדמיה הרוסית למדעים
מדליית ברוס
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
חבר כבוד במספר רב של אקדמיות
חבר של החברה המלכותית
זיגי שטדרמן

| --- | --- |

 לידה:  1923 קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  21 ביולי 2011 (בגיל 88 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
זיגי שְׁטַדֶרְמן (Sigi Stadermann; ‏ 1923 - 21 ביולי 2011) היה פסנתרן ומנצח מקהלות ישראלי, מייסד פסטיבל אבו גוש.
ביוגרפיה

שטדרמן נולד בקמניץ שגרמניה והחל שם את חינוכו המוזיקלי בנגינת פסנתר. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל עם עליית הנוער והמשיך בלימודי הפסנתר. ב-1941, בימי מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי, ובעת המערכה באיטליה הגיע לפירנצה וניצל את שהותו ללימודים אצל לואיג'י דאלאפיקולה.
בתום המלחמה ערק שטדרמן מהצבא, ונסע לתוככי גרמניה הנכבשת לחפש את הוריו שנעלמו. הוא מצא את שניהם עדיין בברגן-בלזן, הוציאם ודאג להעלותם לארץ. אחרי השחרור סיים את לימודיו במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב והמשיך ללמוד פסנתר אצל י' ברנשטיין, הלחנה אצל מרדכי סתר וניצוח אצל גאורג זינגר. בהמשך השתלם במוזיקה ובקונסרבטואר בפריז.
בשנת 1954 חזר לישראל. בישראל ניצח על תזמורות שונות, בהן התזמורת הקאמרית רמת גן.
בשנת 1957 יסד שטדרמן עם חבורת "משוגעים לדבר" את פסטיבל אבו גוש, והיה למנהל האמנותי ולמנצח הראשי של התזמורת ומקהלת אבו גוש. במשך 15 השנים הבאות, עד 1972, תפס פסטיבל אבו גוש מקום חשוב בחיי המוזיקה בישראל. שרי ופקידי משרד הפנים והדתות שראו במיסה או באורטוריה, שמושרות בפני קהל יהודי בכנסייה, חילול השם, פעלו לטרפד אותו. שטדרמן הקדיש את כל כולו להצלת הפסטיבל - הוא הגיע לבג"ץ נגד משרד התרבות שלא תיקצב, ביקש את עזרת האפיפיור. עד שהוכרע. ב-1972 ננעלו שערי אבו גוש וראשי הכנסייה הודו, כי נלחצו לכך על ידי פקידי משרד הדתות[דרוש מקור]. שטדרמן עזב את ישראל בכעס לארצות הברית, שם עסק בהוראת מוזיקה ונשבע שלעולם לא ישוב לישראל.
שטדרמן הלך לעולמו בניו יורק ב-21 ביולי 2011.
הערות שוליים

↑  Sigi Stadermann (Conductor) - Short Biography, www.bach-cantatas.com
↑  חגי חיטרון, האיש שפתח את האוזניים, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2011
↑  ארגון יוצאי מרכז אירופה, ביוגרפיה של זיגי שטדרמן
↑  "The Israeli Musician Who Dared to Pluck the 'Forbidden Fruit'". Haaretz (באנגלית). 2011-12-02. נבדק ב-2017-06-19.
ויקטור אלטו

ויקטור אלטו (באנגלית: Victor Eletu; נולד ב-1 באפריל 2005 בלאגוס שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר האחורי במחלקת הנוער של מילאן.
קריירת מועדונים

אלטו גדל במחלקות הנוער של אקדמיית הנסיך קאזים, צ'דרטזה 1985 ומילאן. בחודש בדצמבר 2022 חתם על חוזה לשנתיים וחצי במילאן.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת ניגריה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Milan Primavera midfielder pens contract extension until 2025 – photo באתר Sempremilan, ‏ 7 בדצמבר 2022 (באנגלית)
↑  Flying Eagles squad for the @FIFAcom #FIFAU20WorldCup starting later this month in Argentin בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הניגרית, 8 במאי 2023 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויקטור אלטו".
ויק קרואו

ויקטור הרברט קרואו (31 בינואר 1932 - 21 בינואר 2009), היה כדורגלן ולשי ששיחק בעמדת הקישור.
קריירה

קרואו נולד באברסינון שבדרום ויילס, אך עבר לברמינגהאם עם משפחתו כשהיה בן שנתיים.
ב-1952, ויק רשם 25 הופעות ליגה בעונתו הראשונה באסטון וילה, ומהכניסה שלו לקבוצה הוא שיחק לאורך 9 העונות שלאחר מכן, אך נמנע לשחק בקבוצה בעונת 1956/57 עקב פציעה.
ב-26 בנובמבר 1958, רשם ויק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ויילס, במשחק ידידות נגד נבחרת אנגליה, המשחק הסתיים בתוצאה 2-2.
בעונת 1959/60, ויק עזר לווילה שירדה ליגה, לסיים במקום הראשון בליגת המשנה ולהעפיל חזרה לליגה הראשונה.
עונה לאחר מכן, ויק הוביל את וילה לניצחון בגביע הליגה, לאחר ניצחון בגמר מול רות'רהאם יונייטד.
ב-8 בינואר 1964, רשם ויק את משחקו האחרון עבור וילה, כששיחק נגד אלדרשוט טאון במסגרת הגביע האנגלי.
קריירת אימון

לאחר תקופה חזר ויק כעוזר מאמן בווילה פארק באוגוסט 1969, תפקיד בו החזיק עד שמונה למאמן של וילה לאחר פיטוריו של טומי דוכרטי בינואר 1970.
כמאמן, קרואו לא הצליח לגרום לוילה להישאר בליגת המשנה, כשהתחיל לאמן את המועדון לקראת סוף עונת 1969/70. בעונה שלאחר מכן הוא הוביל את קבוצתו ששיחקה בליגה השלישית, לגמר גביע הפוטבול ליג נגד טוטנהאם הוטספר, בו הפסידה וילה בתוצאה 0–2. קרואו פוטר ב-1974 לאחר שקבוצתו סיימה במקום ה-14 בליגת המשנה.
תארים

גביע הפוטבול ליג (1): 1961/1960
פוטבול ליג צ'מפיונשיפ (1): 1960/1959
הגביע האנגלי (1): 1956/1957
סוקרבול (1): 1968
הערות שוליים

↑  תקציר המשחק בין ויילס לאנגליה 1958
↑  פרטי השחקן באתר הארכיוני של אסטון וילה, באתר avfchistory
| נבחרת ויילס – מונדיאל 1958 |
| --- | --- | --- |
|  1 קלסי •  2 ויליאמס •  3 הופקינס •  4 סאליבן •  5 צ'ארלס •  6 בואן (ק) •  7 מדווין •  8 יואיט •  9 צ'ארלס •  10 אולצ'רץ' •   11 ג'ונס •  12 ג'ונס • 13 וורנקומב •  14 אדוארדס • 15 בייקר • 16 קרואו • 17 ליק • 18 ורנון • 19 ובסטר • 20 אלסוורת'י • 21 אולצ'רץ' • 22 בייקר • מאמן: מרפי |  1 קלסי •  2 ויליאמס •  3 הופקינס •  4 סאליבן •  5 צ'ארלס •  6 בואן (ק) •  7 מדווין •  8 יואיט •  9 צ'ארלס •  10 אולצ'רץ' •   11 ג'ונס •  12 ג'ונס • 13 וורנקומב •  14 אדוארדס • 15 בייקר • 16 קרואו • 17 ליק • 18 ורנון • 19 ובסטר • 20 אלסוורת'י • 21 אולצ'רץ' • 22 בייקר • מאמן: מרפי | ויילס |