stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משלים ל-2
ייצוג

בשיטה משתמשים בייצוג הרגיל (ללא סימן) של מספרים בתחום מסוים, למשל מספרים בני 4 ביטים, "חותכים" את החלק העליון של התחום, ומדביקים אותו אל החלק התחתון, באותו סדר. כלומר, אם בייצוג בינארי רגיל המספרים הגבוהים ביותר הם 8–15, בשיטת המשלים ל-2 הייצוג שמשמש את המספרים האלה ישמש עבור המספרים שבין מינוס 8 לבין מינוס 1, באותו סדר. הקידוד עבור 8 (1000) ישמש עבור קידוד מינוס שמונה (16-8=8), הקידוד עבור 9 (1001) ישמש עבור מינוס 7 (16-9=7), וכן הלאה עד הקידוד עבור 15 (1111) שישמש עבור מינוס 1 (16-15=1). כלומר הקידוד עבור 2 בחזקת מספר הביטים פחות X, הוא הקידוד עבור מינוס X.
על מנת לייצג מספר בן n סיביות בשיטת המשלים ל-2 יש להפריד את הסיבית השמאלית ביותר משאר המספר.
כאשר ישנן n סיביות, ניתן לייצג כל x בטווח  -2^{n-1}\leq x\leq 2^{n-1}-1.
מספרים חיוביים מיוצגים על ידי n-1 הספרות הימניות של המספר בייצוג בינארי רגיל, הסיבית השמאלית ביותר היא 0 ומשמעותה שהמספר חיובי. ניתן לייצג רק מחצית מכמות המספרים החיוביים האפשריים בייצוג ללא סימן.
בהתאם, במספרים שליליים הסיבית השמאלית ביותר היא 1 ומציינת שהמספר הוא שלילי.
| מספר בינארי | ייצוג עשרוני כאשר המספר הוא ללא סימן | ייצוג עשרוני בשיטת המשלים ל-2 |
| --- | --- | --- |
0111: 7
0110: 6
0101: 5
0100: 4
0011: 3
0010: 2
0001: 1
0000: 0
| 1111 | 15 | 1- |
| 1110 | 14 | 2- |
| 1101 | 13 | 3- |
| 1100 | 12 | 4- |
| 1011 | 11 | 5- |
| 1010 | 10 | 6- |
| 1001 | 9 | 7- |
| 1000 | 8 | 8- |
חישובים

על מנת להמיר מספר שלילי למספר המיוצג בשיטת המשלים ל־2 יש לחשב את ערכו המוחלט של המספר, לזה יש מספר שיטות:
שיטה מספר 1:
להפוך את כל הסיביות (1 ל-0 ו-0 ל-1) ולהוסיף 1.
נמיר לדוגמה את המספר 17-:
צעד ראשון: נמיר את ערכו המוחלט של 17- למספר בייצוג בינארי (17 = 0001 0001)

צעד שני: נהפוך את כל הסיביות (1110 1110)

צעד שלישי: נוסיף 1 (1111 1110 = 17-)
שיטה מספר 2:
להביט במספר בינארי מסוים מהסיבית הנמוכה (הימנית ביותר) לסיבית הגבוהה (השמאלית ביותר), אם יש 1, להפוך את שאר המספרים אחריו (0 הופך ל1 ו 1 הופך ל 0).
נמיר לדוגמה את המספר 17-:
צעד ראשון: נמיר את ערכו המוחלט של 17- למספר בייצוג בינארי (17 = 0001 0001)

צעד שני: נזהה היכן ה-1 הראשון (0001 0001)

צעד שלישי: נהפוך את כל הסיביות הבאות אחריו (1111 1110 = 17-)
שיטות אלו זהות מתמטית והן סימטריות, כלומר ניתן להמיר איתן מספר חיובי לשלילי, ומספר שלילי לחיובי (בלי לשנות את סדר הצעדים).
חישובים > חיבור

חיבור בשיטה זו מתבצע באותו אופן כמו חיבור בינארי רגיל.
לדוגמה: 2 = (3-) + 5
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 0000‎ 0101 | = | 5+ |
| 1111‎ 1101 + | = | 3- |
| 0010 0000 (1) | = | 2+ |
ניתן לראות כי מאחר שמשתמשים בגודל מסוים של זיכרון (במקרה שלנו 8 ביט) הסיפרה 1 השמאלית יוצאת ממרחב הזיכרון המסוים כך יוצא שאיפסנו את הספרות השמאליות והמספר שנוצר הוא חיובי.
חישובים > חיסור

על מנת לבצע חיסור, נבצע חיבור של המספר המחוסר עם הנגדי של המספר המחסר כאשר שניהם מיוצגים בשיטת המשלים ל-2 (חיבור מספר שלילי זהה לחיסור מספר חיובי)
לדוגמה: (5-) = 12 - 7
ראשית נמיר את 12- בשיטת המשלים ל-2 (0100 1111) ולאחר מכן נבצע:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 0000‎ 0111 | = | 7+ |
| 1111‎ 0100 + | = | 12- |
| 1111‎ 1011 | = | 5- |
חישובים > פיתוח השיטה

משמעות ההשלמה ל-2 היא שכל הספרות הרגילות עד לספרה השמאלית ביותר מוכפלות ב-2 בחזקת מיקומן, מלבד לספרה השמאלית ביותר שמוכפלת במינוס 2 בחזקת מיקומה, למשל בייצוג השלמה ל-2:
והרי כזכור 23 בבסיס בינארי הוא 010111:
אכן ניתן לראות שאם נהפוך את כל הספרות, ונוסיף אחד, נקבל את המוצג לעיל.

כעת, דרך אחת להסתכל על הסיבה לכך שהיפוך הספרות (השלמה ל-1 או יותר נכון Ones' Complement) ולאחר מכן הוספת 1 מייצר את ההשלמה ל-2 של המספר שאיתו מתחילים, נובעת מהביטוי הבא:
במקרה שלקחנו למעלה, עבור 23, n=5. כעת ניתן לייצג את 23 בשתי דרכים:
שימו לב שיש כאן ייצוג בשתי דרכים שונות ל-23 וכמו כן, אם נשים מינוס לפני כל אחד מהאגפים נקבל 23-.

כעת, בעצם ניתן להבין שכאשר הופכים את כל האפסים לאחדים וההפך, בעצם כעת משתמשים בחזקות של שתים שקודם התאפסו וההפך, כלומר עבור 23 מתחילים מ-
ועכשיו אם נהפוך את כל הספרות:
וראינו לפי הפיתוח שחסר אחד כדי שנקבל 23-. לכן מוסיפים אחד!
ראו גם

משלים ל-1
משרד החוץ של ערב הסעודית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ערב הסעודית 
 תחום שיפוט:  ערב הסעודית 
 תאריך הקמה:  16 בדצמבר 1930 
 מטה מרכזי:  ריאד 
 https://www.mofa.gov.sa/en
 
משרד החוץ של ערב הסעודית, כבמדינות אחרות בעולם, הוא המשרד האחראי לטיפול ביחסי החוץ של ערב הסעודית. המשרד אחראי על "יחסים בינלאומיים פוליטיים, תרבותיים ופיננסיים" עם מדינות אחרות. הוא הוקם בשנת 1930 בצו מלכותי שהוציא מלך ערב הסעודית עבד אל-עזיז אאל סעוד.
היסטוריה

תוך כדי איחוד ממלכת נג'ד וחג'אז, אבן סעוד יצר יחסים דיפלומטיים על ידי שליחת נציגים וקבלת משלחות ממדינות שונות. ב-1926 הקים את המנהל הכללי לענייני חוץ במכה. סניף של המנהלת נפתח בג'דה. המנכ"ל הראשון לענייני חוץ היה עבדאללה בג אל דמלוג'י (אנ'), שהיה גם שליט החג'אז באותה תקופה.
בשנת 1930 הוצא צו מלכותי שהקים את משרד החוץ. אבן סעוד מינה את בנו, הנסיך פייסל, לשר החוץ הראשון. ממלכת ערב הסעודית הוקמה רשמית על ידי אבן סעוד ב-1932.
בתחילה הורכב המשרד מחמש מחלקות, המשרד עצמו והמחלקות לענייני המזרח, לענייני מינהל, עניינים מדיניים ועניינים קונסולריים. המשרד החל בהקמת נציגויות דיפלומטיות בחו"ל. השגרירות הראשונה נפתחה בקהיר ב-1926 ואחריה בלונדון ב-1930. מספר השגרירויות גדל מחמש ב-1936 ל-18 ב-1951 והתרחב עוד יותר לאחר מכן.
מלבד הפסקה קצרה, הנסיך פייסל המשיך לכהן גם לאחר שמונה למלך ערב הסעודית. לאחר הירצחו ב-1975, פייסל הוחלף כשר החוץ על ידי בנו, סעוד בן פייסל אאל סעוד.
השמועה הייתה ב-2010 ששר החוץ הבא יהיה הנסיך תורכי אל-פייסל, אחיו הצעיר של סעוד, לאחר פרישתו של סעוד, מה שלא קרה.
פקידים בכירים

הפקידים הבכירים במשרד הם:
| רשמי | דַרגָה |
| --- | --- |
פייסל בן פרחאן אאל סעוד: שר החוץ
וואליד א' אלכריג'י (אנ'): סגן שר החוץ
שרה אל סייד: סגן שר החוץ לדיפלומטיה ציבורית
עאדל אל-ג'ובייר (אנ'): שר המדינה לענייני חוץ
רשימת השרים > שרי החוץ

להלן רשימת שרי החוץ מאז הקמת המשרד:
| מספר | תמונה | שם | התחלת כהונה | סיום כהונה | תחת המלך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | פייסל בן עבד אל-עזיז אאל סעוד | 19 בדצמבר 1930 | 22 בדצמבר 1960 | אבן סעוד (1932–1953) סעוד (1953–1964) |
| 2 |  | איברהים בן עבדאללה אאל סוואייל (אנ') | 22 בדצמבר 1960 | 16 במרץ 1962 | סעוד (1953–1964) |
| 3 |  | פייסל בן עבד אל-עזיז אאל סעוד | 16 במרץ 1962 | 25 במרץ 1975 | סעוד (1953–1964) פייסל בן עבד אל-עזיז אאל סעוד (1964–1975) |
| 4 |  | סעוד בן פייסל אאל סעוד | 13 באוקטובר 1975 | 29 באפריל 2015 | חאליד (1975–1982) פאהד (1982–2005) עבדאללה (2005–2015) סלמאן (2015–2015) |
| 5 |  | עאדל אל-ג'ובייר (אנ') | 29 באפריל 2015 | 27 בדצמבר 2018 | סלמאן (2015-הווה) |
| 6 |  | איברהים עבדולעזיז אאל אסף (אנ') | 27 בדצמבר 2018 | 23 באוקטובר 2019 | סלמאן (2015-הווה) |
| 7 |  | פייסל בן פרחאן אאל סעוד | 23 באוקטובר 2019 |  | סלמאן (2015-הווה) |
מבנה

המשרד נמצא בריאד במבנה שתוכנן על ידי הנינג לארסן. הוא משלב סגנונות עממיים ומונומנטליים של אדריכלות אסלאמית. לארסן קיבל את פרס אגא חאן לאדריכלות בשנת 1989 על עיצוב הבניין.
המבנה נבנה בשנת 1984, ומורכב מחדרי ישיבות ותפילה, ספרייה ואולם אירועים. מבחוץ נראה המבנה כמבצר שנחצב מחתיכת אבן אחת.
הערות שוליים

1 2  Paul Rivas. "Islamic architecture personified by Ministry of Foreign Affairs in Riyadh". The Saudi Gazette. אורכב מ-המקור ב-13 בספטמבר 2012. נבדק ב-30 באפריל 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ministry of Foreign Affairs". ArchNet. אורכב מ-המקור ב-19 ביוני 2010. נבדק ב-30 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
מתקן חולות

| --- | --- |

הכניסה למתקן חולות
 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 כתובת:  הנגב 
 מיקום:  מחוז הדרום 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 12 בדצמבר 2013
 תאריך פתיחה רשמי:  12 בדצמבר 2013 
 קואורדינטות:  30°53′40″N 34°26′44″E﻿ / ﻿30.894444444444°N 34.445555555556°E﻿ / 30.894444444444; 34.445555555556
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) מתקן חולות(למפת צפון הנגב רגילה) מתקן חולות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מתקן חולות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מתקן חולות
 
מתקן "חולות" או מרכז שהייה "חולות" היה מתקן של שירות בתי הסוהר שיועד למבקשי מקלט מאריתריאה ומסודאן, שקיים קושי להרחיקם מישראל. המתקן הוקם לפי החלטת הכנסת לחוקק את תיקון מספר 4 לחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), החלטה שהתקבלה בעקבות החלטת בג"ץ לבטל את תיקון מספר 3 לחוק שאפשר את כליאתם לשלוש שנים (כליאה שבוצעה בעיקר בכלא סהרונים). המתקן נפתח ב-12 בדצמבר 2013, כשני ק"מ מגבול ישראל-מצרים, בסמוך לכלא קציעות וכלא סהרונים. המתקן כלל שלושה אגפים, שבכל אחד מהם מקום ל-1,120 שוהים, ואגף מנהלה. בשעות הלילה נאסרה היציאה מהמתקן. השוהים בו חויבו תחילה להתייצב שלוש פעמים ביום לצורך רישום, ובהמשך חויבו להתייצב פעם אחת.
בג"ץ ביטל פעמיים סעיפים בחוק הנוגעים לפעולת המתקן: ב-2014 נקבע שכלל ההסדרים הנוגעים למתקן הם בלתי חוקתיים, וב-2015 (לאחר תיקונים שנערכו בחוק) נקבע שרק משך השהייה במתקן הוא בלתי חוקתי ויש לקצרו. כמו כן, ב-2017 קבע בג"ץ שיש להתיר הכנסת מזון למתקן.
ב-14 במרץ 2018 נסגר המתקן, לפי החלטת ממשלה שהתקבלה בנובמבר 2017.
הערות שוליים

1 2  רענן בן צור, 3 בדיקות נוכחות, מיקום מבודד ותחבורה ציבורית: מתקן המסתננים "הפתוח" נערך, באתר ynet, 10 בדצמבר 2013
↑  אילן ליאור, הממשלה אישרה פה אחד את ההצעה לסגירת מתקן חולות, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2017
↑  הכנסתː מרכז המידע והמחקר, הטיפול במסתננים מגבול מצרים, ד"ר גלעד נתן, 26  במאי 2010
↑  חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 3 והוראת שעה), התשע"ב-2012, ס"ח 2332, באתר משרד המשפטים
↑  עמרי נחמיאס‏, אושר: מסתננים ייכלאו לשנה במתקן כליאה פתוח, באתר וואלה, 10 בדצמבר 2013;
 חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ד-2013, ס"ח 2419 מיום 11 בדצמבר 2013
↑  http://web.archive.org/web/20141002013906/http://ips.gov.il/Web/He/Prisons/Districts/South/Holot/Default.aspx
↑  דנה ויילר-פולק ועמרי נחמיאס‏, מבקשי המקלט הפגינו מול הכנסת, נאסרה כניסתם, באתר וואלה, 8 בינואר 2014
אטילה שומפלבי, שר הפנים סער: "בכי של מסעדנים עם כלים בכיור – לא יקבע את המדיניות של ישראל", באתר ynet, 6 בינואר 2014
↑  מי מארגן, ומהיכן הכסף?, באתר ערוץ 7, 9 בינואר 2014
↑  דנה וילר-פולק‏, אילו ארגונים מסייעים במימון מחאת מבקשי המקלט?, באתר וואלה, 9 בינואר 2014
↑  אליזבט צורקוב, כאלפיים מבקשי מקלט בחולות פתחו בשביתה בשל החמרת תנאי הכליאה, באתר "שיחה מקומית", 16 ביוני 2014
↑  בג"ץ 7385/13 זרי גבריסלאסי ואח' נ' הכנסת ואח', 22.9.2014
אביאל מגנזי ועומרי אפרים, מתקן חולות ייסגר, אסור לכלוא מסתננים לשנה, באתר ynet, 22 בספטמבר 2014
↑  מורן אזולאי ועומרי אפרים, חוק המסתננים המרוכך אושר בכנסת, באתר ynet, 8 בדצמבר 2014
↑  בג"ץ 8665/14 דסטה נגה טשומה ואח' נ' הכנסת ואח', 11.8.2015
↑  היועמ"ש לבג"ץ: עד להתקנת מזגנים ב"חולות" השוהים יקבלו פטור מלהתייצב, באתר ynet, 12 בינואר 2015
↑  יובל בגנו, ‏עתירה לבג"צ: שב"ס לא מאפשר הכנסת מוצרים לבישול בשבירת צום הרמדאן, באתר מעריב אונליין, 1 ביולי 2015
↑  איסור על הכנסת מזון למתקן "חולות" באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל
↑  אילן ליאור, הממשלה אישרה פה אחד את ההצעה לסגירת מתקן חולות, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2017
↑  יהושע בריינר, בג"ץ: דרישתנו להגדיל את שטח המחיה לאסירים אינה המלצה, יש לשקול מתן חנינות, באתר הארץ, 19 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570765905171  VIAF: 1176146461678627732639   WorldCat (עם VIAF): 1176146461678627732639 
אזור המגורים במתקן חולות
גידור סביב מתקן חולות
מרדכי הס

| --- | --- |

הרב מרדכי הס עם הרב עמיאל שטרנברג בחנוכת הישיבה הקטנה בנווה
 מדינה:  ישראל
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  חרדי לאומי
 תחומי עיסוק:  תורת הרב קוק
 תפקידים נוספים:  רב היישוב נווה, ראש ישיבה בישיבה הגבוהה בנווה
 רבותיו:  הרב צבי ישראל טאו
 חיבוריו:  דרך אמונה בחרתי, נעימות בימינך נצח, יבקש דעת ועוד
הרב מרדכי (מוטי) זאב הס הוא רב ציוני דתי. הוא רב היישוב נווה שבחולות חלוצה וראש ישיבת "ממדבר מתנה" במקום. הוא מעביר שיעורים במכינת עוצם ועוד. מתלמידי הרב צבי טאו.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב למשפחה דתית לאומית. הוריו היו ניצולי שואה מרומניה.
למד בישיבה תיכונית בר-אילן ובישיבת הר עציון אצל הרבנים אהרן ליכטנשטיין ויהודה עמיטל. שירת בצה"ל במסגרת שירות הסדר. למד בישיבת מרכז הרב בירושלים אצל הרב צבי יהודה קוק ובהמשך אצל תלמידו הרב צבי ישראל טאו, והפך לאחד ממקורביו. הוא ערך וסייע בהוצאה לאור של סדרת ספריו "לאמונת עתנו" וכן העלה לדפוס שיעורים נוספים שמסר.
התגורר בעצמונה ולאחר מכן בעלי שם שימש כרב שכונה. לימד במכינה קדם-צבאית בני דוד והיה ראש כולל אברכים במקום. מסר שיעורים בישיבת אלון מורה ובהמשך היה לר"מ בישיבת הר המור.
לאחר הפינוי של תושבי היישוב עצמונה במהלך תוכנית ההתנתקות והקמת היישוב מחדש בנווה, נקרא להיות רב היישוב, ונכון ל-2022 הוא משמש בתפקיד זה.
בשנת תשע"ט הקים ישיבה גבוהה ביישוב נווה.
חיים אישיים

הרב נשוי לרבנית חנה, ויש להם 13 ילדים.
בנו הבכור דוד הוכרז כנעדר באוקטובר 2023 לאחר שעזב מוסד טיפולי שבו שהה, ונמצא ללא רוח חיים מספר ימים לאחר מכן.
עמירה הס היא בת דודתו.
חיבוריו

הרב הס כותב ספרים וחוברות בהלכה ואמונה.
דרך אמונה בחרתי - בניין הבית היהודי, יציאה מהפרטיות אל הכלליות בתהליך שיבת ציון
יבקש דעת - מהלכות טהרת הבית
פתחי דעת - פתיחה להלכות נידה
יראת ה' היא אוצרו - תפקידם של יושבי בית המדרש בעת הזו
מצוותיך אמונה - סדרת חוברות על הלכות החגים, הכוללת חוברות על: הלכות חודש אלול, ראש השנה, סוכות, חנוכה, פורים, פסח, וימי בין המצרים
לזמן מתן תורתנו - הלכה ואמונה בענייני חג השבועות
יגדיל תורה ויאדיר - בעניין לימוד התורה
נר של חנוכה - דגשים חינוכיים לחנוכה (מצורף למצוותיך אמונה לחנוכה)
ממדבר מתנה-בדרכי הלימוד
ישרים דרכי ה'-עמידה כנגד הרע בעין טובה ואהבה
שפע רב-הלכה ואמונה לספירת העומר
מי חכם וישמור אלה - כיצד יש לחגוג את מועדי אייר
לעולם לא אשכח פיקודיך - עבודת השם בבין הזמנים
הערות שוליים

↑  דביר עמר, אותרה גופתו של הנעדר דוד הס, באתר ערוץ 7, 29 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007321115705171  VIAF: 97289014   WorldCat (עם VIAF): 97289014
מרגרט נייט

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1838 יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוקטובר 1914 (בגיל 76) פרמינגהאם, ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ארצות הברית:יורק מיין, פרמינגהאם מסצ'וסטס
 מקום קבורה:  Newton Cemetery 
 עיסוק:  ממציאה
 מקום לימודים:  fab lab 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2006) 
 הערות:  בעלת 87 פטנטים אמריקאים
 תרומות עיקריות
 שקית נייר שטוחת התחתית.
 
מרגרט א. נייט (באנגלית: Margaret E. Knight; ה-12 בפברואר 1838 עד ה-12 באוקטובר 1914) הייתה ממציאה אמריקאית, הידועה בעיקר בגלל המצאת שקית הנייר שטוחת התחתית. היא כונתה בעבר "הממציאה המפורסמת ביותר במאה ה-19".
חיים מוקדמים

מרגרט נייט נולדה ב-14 בפברואר 1838 בעיירה יורק במדינה מיין בארצות הברית, לאביה ג'יימס נייט ואמה האנה טיל. לאחר שאביה נהרג, כשהייתה צעירה, היא עברה עם משפחתה למנצ'סטר ניו המפשייר. היא קיבלה השכלה בסיסית, אך היא ואחיה עזבו את בית הספר כדי לעבוד בחוות כותנה.
בגיל 12 מרגרט הייתה עדה לתאונת עבודה במפעל הכותנה בה עובד נדקר למוות על ידי חפץ חד הנורה מנול אריגה. בעקבות כך, ושבועות ספורים לאחר המקרה, מרגרט המציאה מנגנון בטיחות עבור הנול שלאחר מכן הוטמע בחוות כותנה אחרות במנצ'סטר. מרגרט לעולם לא רשמה פטנט על מנגנון הבטיחות ותפקודו המדויק אינו ידוע כיום, אך ככל הנראה זה היה מנגנון אשר היה עוצר את הנול כאשר הסירה (בוכייר) נשברה או שהמנגנון היה חוסם פיזית את הסירה כאשר אחת הייתה נשברת ועפה. בעיות רפואיות שהתגלו אצלה מנעו ממנה להמשיך לעבוד בחוות הכותנה ובהמשך שנות צעירותה עבדה במספר עבודות שונות הכוללות גם שיפוץ ביתי, צילום וחריטה.
קריירה

נייט עברה לעיר ספרינגפילד, מסצ'וסטס בשנת 1867 והועסקה על ידי חברת שקיות נייר קולומביאנית. בשנת 1868, נייט המציאה מכונה המסוגלת לקפל ולהדביק נייר בצורה של השקיות נייר החומות השטוחות המוכרות לקונים היום. נייט בנתה מודל מעץ של מכונה זו, אך זה היווה מכשול מאחר שהייתה צריכה מודל מברזל על מנת להוציא על מכשיר זה פטנט. צ'ארלס אנן, אשר שהה בחנות של המכונה בזמן שהמודל מברזל היה בבנייה, גנב את המודל של נייט והוציא על מכשיר זה פטנט. נייט החלה בהליכים משפטיים בנוגע לגנבת פטנט זה והוענק לה הפטנט בשנת 1871. בשיתוף פעולה עם איש עסקים ממסצ'וסטס, נייט הקימה את החברה Eastern Paper Bag Co.
במהלך הקריירה שלה, נייט המציאה עוד מספר פטנטים כגון: מנגנון מספור, מנוע סיבובי ועוד.
המשך החיים ומורשת

מרגרט מעולם לא נישאה, ונפטרה בגיל 76 ב-12 באוקטובר 1914.
לוח הערכה המכיר במרגרט נייט כ"האישה הראשונה שקיבלה פטנט בארצות הברית" ומכיר בה על החזקת 87 פטנטים בארצות הברית נתלה בעיר מולדתה פרמינגהם. אך למעשה נייט לא הייתה האשה הראשונה לרשום פטנט אלא אלה היו או מרי קיז או האנה סלייטר שזכו לכבוד זה.
פטנטים

שיפור במכונת הזנת ניירות, 1870
שיפור במכונת שקיות הנייר, 1879
מכונת חיתוך סוליות נעליים, 1890
מכונת חיתוך סוליות נעליים, 1893
סליל השראה, 1894
מנגנון מספור, 1894
מסגרת לחלון עם משקוף, 1894
מנוע סיבובי, 1902
מנוע סיבובי, 1902
מנוע סיבובי, 1902
כלי אוטומטי עבור תכנון משטחים קעורים או גליליים, 1903
מנוע בעירה פנימית, 1913
ראו גם

Continental Paper Bag Co. v. Eastern Paper Bag Co.
Francis Wolle
לקריאה נוספת

מרגרט נייט באתר היא-סטוריה
10 נשים ששינו את ההיסטוריה (ו-10 גברים שקיבלו על כך את הקרדיט) באתר און-לייף
הערות שוליים

↑  Petroski, Henry., Small things considered : why there is no perfect design, 1st Vintage Books ed, New York: Vintage Books, 2004
1 2  Inventors and inventions., New York: Marshall Cavendish, 2008
↑  Improvement in paper-bag machines, נבדק ב-2018-12-02
↑  "Culture Site: Margaret E. Knight". WS320 (באנגלית אמריקאית). 2006-01-17. נבדק ב-2018-12-02.
↑  Blakemore, Erin. "Meet Mary Kies, America's First Woman to Become a Patent Holder". Smithsonian (באנגלית). נבדק ב-2018-12-02.
↑  Women Inventors | History Detectives | PBS, www.pbs.org
↑  "First Women Inventors | History of American Women". History of American Women (באנגלית אמריקאית). 2016-01-03. נבדק ב-2018-12-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1199059250  LCCN: n2004016775  SNAC: w6cv7vv2  ULAN: 500474234  VIAF: 65858225   WorldCat (עם VIAF): 65858225 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרגרט נייט".
משפט אי גה פארבן

תא הנאשמים במשפט אי גה פארבן
משפט אי גה פארבן, ובשמו הרשמי: ארצות הברית נגד קארל קראוך ואח' (באנגלית: The United States of America vs. Carl Krauch, et al.), היה השישי מבין משפטי נירנברג הנוספים אשר התנהלו בפני בית דין צבאי אמריקאי בהיכל הצדק בנירנברג, גרמניה, עם תום מלחמת העולם השנייה. משפט אי גה פארבן היה השני מבין שלושה משפטים שהתנהלו נגד התעשיינים המובילים בגרמניה הנאצית על התנהגותם בעת השלטון הנאצי.
הנאשמים בתיק זה היו כולם מנהלים באי גה פארבן, תאגיד ענק של חברות בתחום תעשיית הכימיה. החברה הייתה גורם מרכזי במשק הגרמני כבר בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לאחר שתהליך הבר-בוש איפשר לחברה לייצר חנקן, החיוני לתעשיית חומרי נפץ, במקום אספקת החנקן מצ'ילה שהופסקה עם פרוץ המלחמה. בתקופת מלחמת העולם השנייה ייצרה אי גה פארבן, באמצעות חברת הבת דגש (Degesch), רעל ציקלון בה שבו נעשה שימוש במחנות ההשמדה. החברה אף פיתחה תהליכים לייצור דלק סינתטי וגומי מפחם ובכך תרמה ליכולתה של גרמניה לנהל מלחמה על אף שנותקה מרוב אספקת הנפט. האישומים במשפט התמקדו בהכנות למלחמה, אולם כללו גם העסקת כוח אדם בתנאי עבדות וביזה.
השופטים בבית הדין הצבאי היו אב בית הדין קורטיס גרובר שייק, שהיה נשיא של בית המשפט העליון של אינדיאנה, ג'יימס מוריס מדקוטה הצפונית, פול מ. הברט, דיקן בית הספר למשפטים באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה והשופט המחליף, קלרנס פ. מרל, עורך דין מאינדיאנה. התובע הראשי היה בריגדיר גנרל טלפורד טיילור. כתבי האישום הוגשו ב-3 במאי 1947 והמשפט נמשך מ-27 באוגוסט 1947 ועד 30 ביולי 1948. מתוך 24 נאשמים, 13 נמצאו אשמים באישום אחד לפחות ונשפטו לתקופות מאסר שבין שנה לשמונה שנים. 10 נאשמים זוכו בדין. משפטו של מקס ברוגמן הופסק ב-3 בספטמבר 1947 מסיבות בריאות.
האישומים

תכנון, הכנה, יוזמה והשתתפות במלחמות תוקפניות ובפלישות למדינות אחרות.
פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בדרך של ביזה ואיסוף שלל מטריטוריות כבושות והחרמה של מפעלים באוסטריה, צ'כוסלובקיה, פולין, נורווגיה, צרפת ורוסיה.
פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בהשתתפות בשעבוד והגליה של בני אדם לצורך העסקתו ככוח אדם בתנאי עבדות בממדים ענקיים, העסקת אסירים במחנות ריכוז אזרחים במדינות כבושות, שבויי מלחמה. טיפול בעובדים בהשלטת טרור, עינויים ורצח של אנשים בתנאי עבדות.
חברות בארגון פשע, האס אס.
פעילות כמנהיגים בקשירת קשר לביצוע מעשי פשע המוזכרים לעיל בסעיפים 1, 2 ו-3.
כל הנאשמים הואשמו בסעיפים 1, 2, 3 ו-5 לכתב האישום. רק שניידר, בוטיפיש וּפון דר היידה הואשמו בסעיף 4, "חברות באס אס". האס אס הוכרז כארגון פשע על ידי בית הדין הבינלאומי במשפט נירנברג.
למרות ראיות למכביר שהציגה התביעה ולפיהן הודגם כי החברה הייתה מעורבת באופן רחב במאמצי החימוש של גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בית הדין לא מצא את הנאשמים אשמים בהכנות לפתיחה במלחמה ובקשירת קשר לאותה מטרה. באישום מספר 3, העסקת כוח אדם בתנאי עבדות, פסק הדין נותן לנאשמים ליהנות מהגנת הצורך. רק במקרה של אושוויץ, שם בנה תאגיד אי גה פארבן מפעל סמוך למחנה הריכוז, בכוונה ברורה להשתמש באסירים ככוח אדם בתנאי עבודה, בית הדין מצא די ראיות כדי להוכיח כי התאגיד פעל מתוך יוזמתו. בית הדין הסיק כי הנאשמים חייבים בדין רק במקרה זה.
השופט הברט כתב דעת מיעוט שבה טען כי הגנת הצורך אינה ניתנת ליישום וכי כל הנאשמים צריכים להימצא אשמים בסעיף 3 לכתב האישום. הוא כתב כי:
...הראיות מראות כי פארבן שיתפה פעולה מרצון וניצלה בשמחה כל מקור חדש של כוח אדם ככל שנמצא. התעלמות מזכויות אנוש בסיסיות לא הרתיע נאשמים אלה.
שיתוף פעולה מרצון עם פעולת הרייך השלישי לניצול כוח אדם בתנאי עבדות היה חלק ממדיניות החברה וחדר לכל דרגי ארגון פארבן... מסיבה זו, אחריות פלילית מרחיקה מעבר למשתתפים המיידיים באושוויץ. היא כוללת מנהלי מפעלים אחרים בפארבן ואת כל מי שבאופן מודע השתתף בעיצוב מדיניות החברה.
חוות דעתו של השופט הברט הוגשה ב-28 בדצמבר 1948, כמעט 5 חודשים לאחר מתן הכרעת הדין.
הנאשמים

| שם | תמונה | תפקיד | גזר דין |
| --- | --- | --- | --- |
| קארל קראוך   (Carl Krauch) |  | יושב ראש חבר הנאמנים; חבר במשרד התוכנית הארבע-שנתית של גרינג | 6 שנות מאסר, הכוללות את תקופת מעצרו. מת ב-1968 |
| הרמן שמיץ   (Hermann Schmitz) |  | יושב ראש חבר המנהלים; חבר ברייכסטאג | 4 שנות מאסר, הכוללות את תקופת מעצרו. מת ב-1960 |
| גאורג פון שניצלר   (Georg von Schnitzler) |  | מנהיג כלכלה צבאית (Wehrwirtschaftsführer); קפטן באס אה | ½2 שנות מאסר, הכוללות את תקופת מעצרו. מת ב-1962 |
| פריץ גָיֶבסקי  (Fritz Gajewski) |  | מנהל אגפא (Agfa) | זוכה. מת ב-1962 |
| היינריך הרליין  (Heinrich Hörlein) |  | החוקר הראשי בכימיה | זוכה. מת ב-1954 |
| אוגוסט פון קנירים  (August von Knieriem) |  | היועץ המשפטי לתאגיד; ראש המחלקה המשפטית | זוכה. מת ב-1978 |
| פריץ טר מֵר  (Fritz ter Meer) |  | ראש מחלקה II, האחראית למפעל בונה (Buna) ליד אושוויץ | 7 שנות מאסר, הכוללות את תקופת מעצרו. מת ב-1967 |
| כריסטיאן שניידר  (Christian Schneider) |  | ראש מחלקה I, אחראי לייצור חנקן ודלק; ראש מחלקת כוח אדם, חבר תומך באס אס. | זוכה. מת ב-1972 |
| אוטו אמברוס  (Otto Ambros) |  | ראש הוועדה ללוחמה כימית במשרד המלחמה; מנהל תפעול במפעל בונה ובאושוויץ. | 8 שנות מאסר, הכוללות את תקופת מעצרו. מת ב-1990 |
| מקס בריגֶמן  (Max Brüggemann) |  | מנהל מפעל | משפטו הופסק עקב מצבו הבריאותי |
| ארנסט בירגין  (Ernst Bürgin) |  | מנהל מפעל | 2 שנות מאסר, כולל תקופת מעצרו |
| היינריך ביטֶפיש  (Heinrich Bütefisch) |  | מנהל תפעול ראשי באושוויץ; קצין (Obersturmbannführer) באס אס | 6 שנות מאסר, כולל תקופת מעצרו. מת ב-1969 |
| פאול הפליגר  (Paul Häfliger) |  | ראש מחלקת מתכות | 2 שנות מאסר, כולל תקופת מעצרו |
| מקס אילגנר  (Max Ilgner) |  | ממונה על מודיעין ותעמולה | 3 שנות מאסר כולל תקופת מעצרו. מת ב-1966 |
| פרידריך יאנה  (Friedrich Jähne) |  | מהנדס ראשי | שנה וחצי מאסר, כולל תקופת מעצרו. מת ב-1965 |
| האנס קינה  (Hans Kühne) |  | מנהל מפעל | זוכה |
| קארל לאוטנשלאגר  (Carl Lautenschläger) |  | מנהל מפעל | זוכה. מת ב-1992 |
| וילהלם רודולף מאן  (Wilhelm Rudolf Mann) |  | מנהל מפעל תרופות, חבר באס אה | זוכה. מת ב-1992 |
| היינריך אוסטר  (Heinrich Oster) |  | מנהל ייצור החנקן | 2 שנות מאסר, כולל תקופת המעצר |
| קארל ווּרסטר  (Karl Wurster) |  | מנהל מפעל | זוכה. מת ב-1974 |
| ולטר דירפלד  (Walter Dürrfeld) |  | מנהל הבינוי במפעל אושוויץ; מנהל הבינוי במונוביץ (אושוויץ III) | 8 שנות מאסר כולל תקופת מעצרו. מת ב-1967 |
| היינריך גטינו (Heinrich Gattineau) |  | ראש המודיעין ומשטרת המפעל | זוכה |
| אריך פון דר היידה  (Erich von der Heyde) |  | סגן ראש המודיעין ומשטרת המפעל. קצין אס אס וחבר בOKW | זוכה |
| האנס קוגלר  (Hans Kugler) |  | מנהל מכירות הצבעים לדרום-מזרח אירופה | שנה וחצי מאסר כולל תקופת מעצרו |
מרים פרנק

מרים פרנק-אבולפיה, הייתה שחיינית ארץ ישראלית. אלופת ארץ ישראל וזוכת מדליית ארד במכביה הראשונה (1932) במשחה ל-100 מטר חופשי.
ביוגרפיה

פרנק התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב.
ביוגרפיה > 1932

בתחרויות השחייה של המכביה הראשונה שנערכו בתחילת אפריל 1932 זכתה פרנק במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:30.2 דקות, אחרי פריצי לוי (1:17.4 דקות) והדי ורטהיימר (1:27.8 דקות), שתיהן מאוסטריה.
ביוגרפיה > 1933

באליפות שנערכה בחג השבועות בסוף מאי 1933 זכתה פרנק בשתי מדליות זהב במשחה ל-60 מטר חזה, לפני בת ציון (בסי) פרנק ומרים זונלפד אף הן מכבי תל אביב ובמשחה ל-60 מטר חפשי לפני מלכה לנדמן ממכבי תל אביב ושרה סברנסקי ממכבי חיפה.