קרוליינה הצפונית (BB-55)

| --- | --- |
אוניית צי ארצות הברית קרוליינה הצפונית בלב ים ב-3 ביוני 1946. בשלב זה, רבים מכלי הנשק הנ"מ הקלים (תותחי בופורס 40 מ"מ ואורליקון 20 מ"מ) שהותקנו במהלך המלחמה הוסרו, בעוד שמכ"מים מודרניים יותר הורכבו
אוניית צי ארצות הברית קרוליינה הצפונית בלב ים ב-3 ביוני 1946. בשלב זה, רבים מכלי הנשק הנ"מ הקלים (תותחי בופורס 40 מ"מ ואורליקון 20 מ"מ) שהותקנו במהלך המלחמה הוסרו, בעוד שמכ"מים מודרניים יותר הורכבו
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  אוניות המערכה מסדרת קרוליינה הצפונית
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי בברוקלין 
 הוזמנה:  1 באוגוסט 1937
 תחילת הבנייה:  27 באוקטובר 1937
 הושקה:  13 ביוני 1940
 תקופת הפעילות:  9 באפריל 1941 – 27 ביוני 1947 (6 שנים)
 אחריתה:  הפכה לספינת מוזיאון ב-1960
 מיקום:  34°14′11″N 77°57′15″W﻿ / ﻿34.236447°N 77.954242°W﻿ / 34.236447; -77.954242 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה המערכה באוקיינוס האטלנטי 
 מידות
 הֶדְחֶק:  36,000 טון (סטנדרט), 45,500 טון (מקסימלי)
 אורך:  222.12 מטר
 רוחב:  30.02 מטר
 שוקע:  10.046 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  28 קשרים
 גודל הצוות:  1,800 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  32,320 ק"מ
 הנעה:  טורבינות קיטור בהספק 121,000 כוחות סוס (90 מגה-וואט)
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 12 אינץ' (305 מ"מ)   צריחי התותחים: 16 אינץ' (406 מ"מ)   שריון הסיפון: 5.5 אינץ' (140 מ"מ)   מגדל הניווט: 14.7 אינץ' (373 מ"מ)
 חימוש:  תשעה תותחים בקוטר 16 אינץ' (406 מ"מ)   20 תותחים בקוטר 5 אינץ' (127 מ"מ)   16 תותחים בקוטר 1.1 אינץ' (28 מ"מ)
 מטוסים:  3 מטוסי ווט OS2U קינגפישר
 
אוניית המערכה קרוליינה הצפונית (BB-55) הייתה האונייה המובילה בסדרת אוניות המערכה המהירות של קרוליינה הצפונית, האונייה הראשונה מטיפוס זה שנבנתה עבור צי ארצות הברית. היא נבנתה תחת ההסכמות של אמנת וושינגטון, התכנון של קרוליינה הצפונית היה מוגבל בהדחק ובחימוש, אם כי ארצות הברית השתמשה בסעיף באמנת הצי השני של לונדון כדי להגדיל את הסוללה הראשית מהחימוש המקורי של 12 תותחי 14 אינץ' (356 מילימטרים) בצריחים מרובעים לתשעה תותחי 16 אינץ' (406 מ"מ) בצריחים משולשים. האונייה הונחה בשנת 1937 והושלמה באפריל 1941, בעוד ארצות הברית עדיין הייתה נייטרלית במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המתקפה היפנית על פרל הארבור בדצמבר, קרוליינה הצפונית התגייסה למלחמה ונשלחה בתחילה להתמודד עם גיחה אפשרית של אוניית המערכה הגרמנית טירפיץ, אם כי החשש לא התממש וקרוליינה הצפונית הועברה מיידית לאוקיינוס השקט כדי לחזק את כוחות בעלות הברית במהלך המערכה בגוודלקנל. שם, היא חיפתה על נושאות מטוסים שהשתתפו במערכה ונטלה חלק בקרב איי שלמה המזרחיים ב-24–25 באוגוסט 1942, שם הפילה כמה מטוסים יפניים. בחודש הבא היא טורפדה על ידי צוללת יפנית אך לא נפגעה באופן חמור. לאחר תיקונים, היא חזרה למערכה והמשיכה למסך נושאות מטוסים במהלך הקרבות ברחבי מרכז האוקיינוס השקט ב-1943 וב-1944, כולל איי גילברט ומרשל ואיי מריאנה ופלאו, שם ראתה פעולה במהלך קרב ים הפיליפינים.
האונייה עברה שיפוץ במהלך הפלישה לפיליפינים אך השתתפה בשלבים המאוחרים של המערכה בפיליפינים והייתה נוכחת כאשר הצי ניזוק מהטייפון קוברה. היא השתתפה בפעולות התקפיות לתמיכה בקרבות איוו ג'ימה ואוקינאווה ב-1945, כולל התקפות רבות על יפן. לאחר כניעתה של יפן באוגוסט, היא נשאה חיילים אמריקאים הביתה במהלך מבצע מרבד קסמים. קרוליינה הצפונית פעלה לזמן קצר מול החוף המזרחי של ארצות הברית ב-1946 לפני שהוצאה מכלל פעילות בשנה לאחר מכן והושמה במילואים. האנייה נמחקה מרשימות הצי בשנת 1960, והאונייה ניצלה מגריטה על ידי קמפיין לשימור כלי השיט כספינת מוזיאון במדינה שהיא נקראת על שמה. בשנת 1962, מוזיאון קרוליינה הצפונית נפתח בווילמינגטון, קרוליינה הצפונית.