stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיפוד כהוצאה להורג

שיפוד אנכי
שיפוד כהוצאה להורג היא פעולת החדרה מכוונת של חפץ זר, מוארך ומחודד, כגון מוט או חנית, לגופו של אדם, במטרה להוציאו להורג.
פעולה זו גורמת לפגיעה טראומטית קשה וכואבת ומביאה בדרך-כלל לניקוב מלא של מסת הגוף המרכזית.
מאחר שהפועלה עשויה להימשך זמן רב עד שכתוצאה ממנה מת הקורבן לאחר ייסורים רבים, הרי ששימשה לא רק כהליך המיועד להרוג את הקורבן אלא כדרך לענותו.
פעולת שיפוד כהוצאה להורג הייתה מקובלת כפעולה לגיטימית במספר תרבויות ברחבי העולם החל מן העת העתיקה. אולם, בשל אכזריותה הרבה, נזנחה בעת המודרנית.
שיטות

שיפוד, כשיטה של עינויים והוצאה להורג נעשה על ידי הכנסת מוט ארוך, בדרך כלל גזע של עץ צעיר, קיבוע של קצה אחד בקרקע והשחזת הקצה השני ושימונו. את הנידון למוות היו מעלים על המוט, כשהקצה המחודד מוחדר דרך פי הטבעת, דרך הנרתיק או דרך הפה של הנידון. כדי לבצע שיפוד אנכי השכיבו את הנידון, כפות, על הארץ והחדירו את המוט לתוך גופו על ידי הכאה בקצה השני של המוט עם פטיש עץ. לעיתים אף השתמשו בשיפוד קהה ונזהרו שהמוט לא יפגע בכבד או בלב, כדי לגרום למוות איטי בייסורים. לאחר מכן הניפו את הקורבן המשופד לתנוחה אנכית בה כובד גופו היה ממשיך באיטיות את החדרת המוט לתוך הגוף, עד ליציאתו בחלק העליון של גופו. פרט לשיפוד האנכי, היו גם מקרים של שיפוד מאוזן, על ידי תקיעת הקצה המחודד של המוט במרכז גופו של הנידון. המוות האיטי, שלעיתים נמשך ימים, המלווה בסבל רב, נועד להטיל אימה על הנותרים בחיים.
השיטה מוכרת עוד מימי קדם ושימשה כנראה את חיילי סנחריב לצורכי הריגת מגיני לכיש שנפלו לידיהם. ולאד המשפד התפרסם במיוחד בשימוש הנרחב שעשה בשיפוד יריביו ופושעי ארצו. מספרים שבתקופתו אפשר היה להשאיר שקית מטבעות זהב ברחוב ואיש לא היה מעז לגעת בה מפחד העונש הצפוי.
היסטוריה

השימוש הראשון הידוע של שיפוד כהוצאה להורג, התרחש בתרבויות העתיקות של המזרח הקרוב, כמו האימפריה האשורית החדשה, והתגלה בגילופים ופסלים מן המזרח הקרוב הקדום.
היסטוריה > אפריקה > מצרים

השיפוד נמנה עם העונשים החמורים ביותר אצל המצרים הקדומים, לצד שרפה, הטבעה, עריפה, מכות קשות, כריתת איברים ואכילה על ידי חיות. יש עדויות על קיומו של סימן בכתב חרטומים המציין את עונש ההעלאה על שיפוד, המתבסס על המילון הגדול מצרי-גרמני של האניג.
הכובשים הצרפתים של מצרים נקטו שיטה זו של הוצאה להורג כלפי סולימאן אל-חלבי, סטודנט סורי כורדי שהתנקש בגנרל ז'אן-בטיסט קלבר. זהו המקרה היחיד של שיפוד במשפט הצרפתי, ובוצע מתוך "כבוד" למנהגי המקום.
הזולו בדרום אפריקה השתמשו בשיפוד (ukujoja) כעונש לחיילים שנכשלו בביצוע חובתם, לאנשים שהואשמו בכישוף, או לפחדנים.
היסטוריה > אמריקה

ראש המפוצ'ה, קאופוליקאן, סבל ממוות זה כאסיר במהלך הכיבוש הספרדי של צ'ילה. בשנת 1578, חואן דה לבו הוצא להורג באותו האופן.
היסטוריה > אסיה > דרום מערב אסיה

הרודוטוס הזכיר שיטת הענשה זאת כאופיינית ל"ברברים" מאסיה, למשל למדיים. ("היסטוריות" 1.128.1) כשהפועל שהשתמש בו בתיאורו היה ἀνεσκολόπισε.
בחוקי חמורבי (המאה ה-18 לפנה"ס) מוצאים אזכור ראשון של שיפוד על צלב כשיטת ענישה. סעיף 153 מציין כי אם אשת איש הביאה לידי מות בעלה בגלל גבר אחר, אותה אשה יש לשפד. האשורים נהגו להעלות על שיפוד שבויי מלחמה.
היסטוריה > אסיה > יפן

שיפוד היה בשימוש רק לעיתים רחוקות על ידי המנהיגים הסמוראים במהלך תקופת סנגוקו. בתחילת 1561, כוחות הברית של טוקוגאווה איאיאסו ואודה נובונאגה הביסו את הצבא של שבט אימאגאווה במערב מחוז מיקאווה, וכך עודדו את שבט סאיגו ממזרח למחוז מיקאווה, לערוק לפיקוד של איאיאסו. זועם עקב בגידתו של השבט המרדני, נכנס אימאגאווה אוגיזאנה למצודת אימביאשי, עצר את סאיגו מאסאיושי ושנים עשר אחרים, ושיפד אותם אנכית בפני השער של מקדש ריודאן, ליד טירת יושידה. לגורם ההרתעה לא הייתה כל השפעה, ועד שנת 1570, שבט אימאגאווה איבד את כוחו.
בנוסף נטען כי חיילים יפנים במהלך מלחמת העולם השנייה ביצעו "עינויי במבוק" על שבויי מלחמה. לכאורה הקורבן היה קשור בבטחה מעל במבוק צעיר במשך כמה ימים, שהיה צומח במהירות ומנקב את הקורבן, ולבסוף חודר לחלוטין לגופו.
היסטוריה > אסיה > איי המלאי

על פי החוק המלאי, העונש המסורתי בעוון ניאוף לפני העידן המודרני היה שיפוד, הידוע במלאית כ- Hukum Sula.
היסטוריה > אסיה > דרום אסיה

ידוע כי השתמשו בשיפוד בכמה אזורים בדרום אסיה, ביניהם באזור בנגל, שם הוא כונה שול (בנגלית: শূল), ובטאמיל נאדו העתיקה בהודו, שם הוא כונה Kazhuvetram.
שיפוד היה גזר הדין הקבוע בעוון בגידה במלך.

בנוסף השתמשו בשיפוד בקרלה של ימי הביניים כשיטת הוצאה להורג.
היסטוריה > אירופה > אנגליה

עד תחילת המאה ה-19, קורבנות התאבדויות וכל מי שנהרגו במהלך ביצוע פשע שופדו לאחר מותם. הגוף נקבר במקום סודי, ללא טקס, בלילה, ושיפוד היה מוחדר דרך הלב של הגופה. 

הדבר נעשה כדי להטיל בושה על מה שנראה כמעשה מחפיר, וכן כדי למנוע מרוחו של המת לרדוף את החיים.
בזמן שלטונו של המלך הנרי הראשון, אחד מאויביו, רוברט מבלמה, הידוע באכזריותו, העדיף לענות את האסירים שלו למוות, במקום לקחת מהם דמי כופר, כפי שהיה נהוג באותה עת. 

בין הצורות האחרות של ענישה, החביבה עליו הייתה שיפוד.
היסטוריה > אירופה > האימפריה הרומית

ברומא העתיקה, "צליבה" יכלה להתייחס גם למונח שיפוד. זה נובע בין השאר משום שהמונח היווני "סטאברוס" (בלטינית - crux) עבור חלק אחד של הצלב הוא שם נרדף למונח מוט, כך שכאשר נזכרת במקורות היסטוריים ללא הקשר ספציפי, השיטה המדויקת של ההוצאה להורג, בין אם בצליבה או בשיפוד, עלולה להיות לא ברורה.
גם המילונים של השפה היוונית של הברית החדשה מציינים את המשמעות הראשונית הזאת של המילה "סטאברוס", שציינה מאוחר יותר את הצלב המוכר בנצרות.
אצל הרומים ה-crux במובן של "מוט מחודד" נקרא לפעמים בלטינית "crux acuta" (בפי מקנאס באגרות י"ז, א,י של סנקה או crux simplex (מוט פשוט)
היסטוריה > אירופה > הסלאבים והאימפריה הביזנטית

פרוקופיוס מקיסריה תיאר בשנת 550 לספה"נ ב"היסטוריה של המלחמות" שלו (ז, ל"ח, כ) את השימוש בעונש השיפוד על ידי הסלאבים שפלשו לשטחי האימפריה הביזנטית. השיפוד צוין כאחת השיטות להוצאה להורג של שבויי המלחמה:
"השבויים לא נהרגו בחרב או בכידון, או בדרך רגילה אחרת; (שוביהם) תקעו יתדות מחודדים היטב לתוך האדמה ולאחר מכן החדירו בכוח את קציהם החדים אל תוך גופם של האומללים, באמצע גבם, עד שהגיעו אל קרביהם ונפחו את נשמתם"
. אחרים טוענים כי אטילה הביא שיטה זו של הוצאה להורג בפלישתו לאירופה בראש ההונים במאה ה-4 לספה"נ.
יש סבורים כי הביזנטים למדו את השיטה מהסלאבים. ההוצאות להורג הפומביות שהתקיימו בבירה קונסטנטינופול בהיפודרום או בככר אמאסטריאנום כללו העלאה על מוקד, עריפת ראש, תליה ושיפוד. בעונש השיפוד הוצא להורג ארסניוס, השומרוני, יליד בית שאן ואיש שלומה של הקיסרית תאודורה בפקודת מושל אלכסנדריה, ליבריוס.
היסטוריה > אירופה > גרמניה ואוסטריה

עונש ההעלאה על שיפוד נפוץ בגרמניה ושרד באימפריה ההבסבורגית עד למאה ה-18.
היסטוריה > אירופה > רומניה

במהלך המאה ה-15, ולאד המשפד, וויווד ולאכיה, נהג לשפד את קורבנותיו, והיה ידוע לשמצה על השימוש התדיר שלו בשיטה זו, ומכאן כינויו.
שימוש בשיפוד הייתה צורת העינוי וההוצאה להורג המועדפת עליו. ולאד לעיתים קרובות היה מסדר את הקורבנות בתבניות גאומטריות שונות. דפוס הפעולה הנפוץ ביותר היה טבעת של מעגלים קונצנטריים בפאתי העיר אשר הייתה היעד שלו. גובה החנית העיד על דרגת הקורבן; הגופות הושארו לעיתים קרובות במשך חודשים.
מספר עלונים גרמניים מסוף המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16 מציגים את ולאד סועד ב"יער של יתדות" עם קורבנותיו מחוץ לבראשוב, בעוד תליין סמוך חותך קורבנות אחרים. פורסם כי בשנת 1462 הסולטאן מהמט השני, כובש קונסטנטינופול, שהיה מוכר בטקטיקות הלוחמה הפסיכולוגית שלו, נסוג לקונסטנטינופול למראה 20,000 הגופות המשופדות מחוץ לעיר הבירה של ולאד, טרגובישטה.
הדפסי עץ מאותה תקופה מציגים את קורבנותיו משופדים מלפנים או מאחור, אך לא בצורה אנכית.
היסטוריה > אירופה > האימפריה העות'מאנית

האימפריה העות'מאנית השתמשה בשיפוד כהוצאה להורג במהלך כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453, אם כי ככל הנראה גם מוקדם יותר. בהמשך גם במהלך המאות ה-18 וה-19 החיילים העות'מאנים והרשויות השתמשו בשיפוד לעיתים קרובות באותו האזור, במיוחד במהלך הדיכויים האכזריים של מספר תנועות לאומיות, וכפעולות תגמול בעקבות התקוממויות ביוון ובמדינות אחרות בדרום מזרח אירופה.
בתקופת הכיבוש של יוון העות'מאנית, שיפוד הפך לכלי חשוב של לוחמה פסיכולוגית, שגרמה למורא באוכלוסיית האיכרים. עד המאה ה-18, שודדים יווניים שהפכו למורדי גרילה (המכונים klephts) הפכו למטרד מתעצם עבור האימפריה העות'מאנית. קלפטים שנתפסו שופדו לעיתים קרובות, וכך גם איכרים שהחביאו אותם או שסייעו להם. הקורבנות שופדו בפומבי ומוקמו בנקודות בולטות מאוד, וגרמו לכך שכפרים רבים לא רק שסירבו לסייע לקלפטים, אלא אפילו הסגירו אותם לרשויות. העות'מאנים פתחו במצוד אחר המורדים בשנים 1805-1806, ואף הצליחו לגייס את תושבי הכפרים היוונים, במצוד אחר בני ארצם פורעי החוק.
במהלך המהפכה הסרבית (1804-1835) נגד האימפריה העות'מאנית, כ-200 סרבים שופדו בבלגרד בשנת 1814, כעונש על ההתפרעות בעקבות המרד של Hadži Prodan.
בהמשך החמירו את ייסורי השיפוד באמצעות העלאה על המוקד: השיפוד משמש כשיפוד צלייה, כך שהקורבן המשופד יכול להיצלות בחיים. בין מעשי זוועה אחרים, עלי פאשה, אציל עותמ'אני יליד אלבניה, ששלט ביואנינה, גרם לכך שהמורדים, הפושעים, ואפילו הצאצאים של אלה אשר עשו לו או למשפחתו בעבר עוול, ישופדו וייצלו בחיים. במהלך מלחמת העצמאות היוונית (1821-1832), Athanasios Diakos, קלפט ומאוחר יותר מפקד צבא המורדים, נתפס לאחר קרב אלאמנה (1821), ליד תרמופילאי, ולאחר שסירב להתאסלם ולהצטרף לצבא העות'מאני הוא שופד, נצלה מעל לאש, ומת לאחר שלושה ימים. אחרים טופלו באופן דומה. Diakos היה לוחם למען עצמאות יוון וכובד מאוחר יותר כגיבור לאומי.
קישורים חיצוניים ומקורות

קונסטנטין רזאקייביץ' - עונשיו של ולאד המשפד - העונשים באירופה - קווי דמיון והבדלים ב"ג'ורנל אוף דרקולה סטאדיס" מס. 8
Constantin Rezachievici Punishments with Vlad Tepes - Punishments in Europe, Common and Differentiating Traits, Journal of Dracula Studies nr.8, 2006
עבדאללה דוד ואליאס כרים סיפוללה - העלאה על צלב (קרוציפיקסיה) או קרוציפקציה במצרים הקדומה? באתר "ערנות אסלאמית", 1999-2009,
?Abdullah David &Elias Karim Saifullah -Crucifixion or Crucifiction in the Ancient Egypt 
on the site Islamic Awareness, 1999-2009
גישה ב-6 בפברואר 2012
, Marcus Louis Rautman - Daily life in the Byzantine Empire, Greenwood Press, Westwood, CT 1996
, Eli Kohen - History of the Byzantine Jews, University Press of America, Langham, Maryland, 2007
ראו גם

ולאד המשפד
עינויים
הוצאה להורג
בתולת הברזל
הערות שוליים

↑  לקסיקון לאגיפטולוגיה של הק ואוטו 1986, ויסבאדן, וספרו של א.מ. לוריה - מחקרים על המשפט המצרי הקדום במאות 16-10 לפנה"ס, ויימאר 1971, המצוטטים ב-Saifullah - Capital Punishment in Ancient Egypt
↑  הלקסיקון של "שפת הפרעונים" מאת ר. האניג, הוצאת פיליפ פון צאברן, מיינץ, 1995 ע' 929, מצוטט על ידי Hieroglyph for crucifying or impaling a person upon a stake - Saifullah
↑  מצוטט ב-Saifallah - Herodotus' Accounts of Crucifixion
↑  quot. bySaifallah
↑  σταυρός - un upright pale,stake or pole.1. "מוט או יתד זקוף"
A Lexicon abridged from Liddell and Scott's Greek-English Lexicon, Oxford University Press, 1982, p.648
↑  ?"Saifullah "What is a cross
↑  מצוטט ה-Saifullah שם
↑  שם
↑  ק. רזאקייביץ'
↑  שם
↑  M.L.Rautman ע' 30
↑  Eli Kohen p.29
שיפוד מגיני לכיש על ידי חיילי סנחריב
תחריט המציג את ולאד המשפד סועד ב"יער היתדות"
תברחו

| --- | --- |
 שיר הנושא:  תורכם לברוח
 סוגה:  ילדים, מתח
 יוצרים:  טל גולדברג   אילן רוזנפלד
 כותבים:  טל גולדברג   אילן רוזנפלד
 בימוי:  טל גולדברג   אילן רוזנפלד
 משתתפים:  ראו בגוף הערך
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  יהונתן פארן
 מפיקים בפועל:  רחל פארן
 עורכים:  יהונתן פארן   עידית פארן וייס
 צלמים:  סזר בירגר   יובל דקל   שגיא שפירא   שי גרנות
 אורך פרק:  17–19 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT
 רשת שידור בישראל:  HOT
 תקופת שידור מקורית:  19 בדצמבר 2019 – 26 בדצמבר 2019
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
תברחו היא סדרת נוער ואימה, המשודרת ב-HOT VOD Young ובערוץ HOT3 החל משנת 2019. את הסדרה יצרו טל גולדברג ואילן רוזנפלד והיא הוכרזה כסדרה הכי נצפית של HOT VOD Young לשנת 2019.
תקציר העלילה

ניב (שחר טבוך) מזמין את חבריו שהתרחקו זה מזה לחדר בריחה כדי לחגוג לו יום הולדת, אך מהר מאוד מסתבר שהם כלואים בחדר הבריחה המתוחכם והמסתורי שיודע עליהם את הסודות הכי כמוסים, ומגלים שלא יוכלו לצאת עד שיחשפו הכל אחד בפני השני. בכל חדר שאליו הם מגיעים ישנה חידה אישית המותאמת לאחד החברים, אשר הולכת וחושפת את הסוד שהוא הסתיר מפני השאר והם יכולים לעבור לחדר הבא רק לאחר שהסוד מתגלה. כל חדר מעוצב לפי מקום אמיתי הקשור לסוד. סודו של רועי מתגלה בתוך מכלאת כלבים, של סתיו בתחנת המשטרה, סודה של אלכס בתוך חנות הפופ אפ שלה, סודה של רז בתוך בנק, סודו של תום בפיצריה וסודו של ניב בתוך הכיתה.
סקירה הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 19 בדצמבר 2019 | 26 בדצמבר 2019 |
שחקנים ודמויות > תפקידים ראשיים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| אגם בוחבוט | רז שושני | הצינית של החבורה, שאומרת הכול בפנים. היא הגיעה לכיתה רק לפני שנה ומהר מאוד התחברה עם כולם, הייתה החברה של תום. היא מסוג האנשים האלה שיכולה לתת לך הרגשה שהיא החברה הטוב ביותר שלך מבלי שידעו כלום עליה וזה מה שמאפשר לה להסתיר סוד גדול מהעבר שלה. היא ותום שוב יחד בסיום עונה. |
| טיילור מלכוב | אלכס | הסנובית של החבורה. כוכבת רשת והחברה הטובה ביותר של רז. היא מתחזקת את הוולוג הכי נחשק שיש ובחדר הבריחה היא תצטרך להפרד מהנייד ומהעוקבים שלה איתם היא רגילה לחלוק כל רגע. בסיום העונה בת זוגו של מיכאל. |
| בן זיני | מיכאל | הג׳וקר של החבורה. הבחור המצחיק שאומר דברים בלי לחשוב עם חוש טכני, מבין בצילום ועריכה, הוא החבר הטוב ביותר של אלכס, משמש כשותף שלה מאחורי הקלעים בכל דבר שקשור בוולוג שלה, ונתן לה השראה לסיפורי "בן הקטן". הוא מאוהב באלכס ורק מחכה לרגע שהיא תרצה אותו חזרה, אבל יום אחד הוא פשוט הפסיק לענות לשיחות שלה והיא לא יודעת למה. בסיום העונה הופך לבן זוגה של אלכס. |
| שחר טבוך | ניב | הגיק של החבורה. החברים שלו הם הכול בשבילו, הוא זה שתמיד יוזם ומארגן אירועים ומאז שהחבורה התרחקה הוא שרוי במצוקה ורק רוצה לאחד את כולם ביחד מחדש, ולכן הזמין את כולם לבלות בחדר בריחה שמותאם אישית עבורם ביום ההולדת שלו. |
| מיקה צור | סתיו | המחוננת של החבורה. פרפקציוניסטית חסרת תקנה ומאוד בוגרת לגילה. היא מחבבת את תום והתחברה אליו מהרגע הראשון שהגיעה לכיתה, אבל היא מתנשאת על כל השאר. לבסוף מתגלה כשוטרת סמויה בת 21. |
| עומר דהן | תום | החתיך של החבורה, ובן הזוג לשעבר של רז. הם היו הזוג של החבורה – עשו הכול ביחד עד שהיא גילתה שהוא שיקר לה והחליטה להיפרד ממנו, מה שגרם לפיצול בחבורה. כשתום מגיע לחדר הבריחה עם סתיו, התלמידה החדשה שהוא מחבב, הוא מבין שהוא שם את עצמו במצב ללא מוצא. חזר לרז בסיום העונה. |
| אורי איתן | רועי | האקטיביסט של החבורה. בחור חכם ויש לו דעה מוצקת על כל דבר כמעט, אבל הוא גם שקט ושקול. הוא לא מסוגל לסבול חוסר צדק ובגלל תכונה זו הוא חוטף את כלב הדוברמן של ראש העיר. את רוב שעות הפנאי שלו הוא מקדיש לכלבייה שבה הוא מתנדב. |
| רומי אבירם | אנה | האפרוח של החבורה. לא הוזמנה למסיבת יום ההולדת אך בכל זאת הגיעה. אחותה הקטנה של אלכס, היא ילדה סופר מתוחכמת וחכמה שלרוב מתחברת לאנשים מבוגרים ממנה, לכן היא רואה בחבורה של אלכס גם חברים שלה. |
שחקנים ודמויות > תפקידי משנה

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| דנה ברגר | אורנה שושני | אמה של רז. בעלה ברח לביתה כשהייתה קטנה ומאז לא יודעים היכן הוא. עבדה בבנק למחייתה. גנבה כמות כסף וזהב גדולה מהבנק על מנת להאיץ את פיתוח האבטיפוס מכיוון שביתה רז חולה בסוכרת ועל כן רצתה שתחלים. לבסוף מתגלה ונכנסת לכלא. אוהבת מאוד את רז ואת הוריה. נכנסה לכלא למען רז. |
| עופר רגירר | ד"ר אריה גרין | אביו של תום. עובד בתור רופא למחייתו. פיתח אבטיפוס מיוחד לחולי  סוכרת ועל כן קיבל המון כסף על כך על מנת להאיץ את פיתוח האבטיפוס. בעקבות זאת נהייה עשיר ולכן בנו משתדל להסתיר זאת. |
| טל גולדברג | מוטי השוטר | השוטר שעובד עם סתיו. שניהם אחראים לפצח את תעלומת הדוברמן ועל כן חקרו המון אנשים. בסוף העונה עוזר להוציא את החבורה מחדר הבריחה. |
| אילן רוזנפלד | יגאל מנהל הכלבייה | מנהל הכלבייה שבה רועי עובד. שיקר לו שהכלב סליים קרע את הרצועה ונדרס אך בפועל הכלב מת בעקבות הדוברמן של ראש העיר. מפחד מראש העיר שתסגור את הכלבייה ולכן לא הגיש תלונה על הכלב שלה. |
| שירן אסף | ענת המתנדבת | עובדת עם רועי בכלבייה. אוהבת מאוד את הכלבים והם חלק בלתי נפרד מחייה. לא אוהבת כלל את ראש העיר. צעקה עליה בחנות הפופ אפ של אלכס בגלל התנהגות הכלב שלה וחוסר האחריות שלה. |
| אמירה בוזגלו | ראש העיר | ראש העיר של העיר שבה גרה החבורה. הבעלים של הדוברמן. הגישה תלונה במשטרה על מות הדוברמן שלה (לכאורה). |
| ליאת אקטע בר | המורה שולמית | המורה של כל החבורה (למעט אנה). בגרסת ההולוגרמה שלה כלאה את כל החבורה בחדר בריחה, עזרה לגלות את הסודות של כולם ורצתה שיגלו את הסוד שלה- היא השתלטה על החברה שיצרה אותה והרגה את מנהלי החברה. רוצה שינתקו אותה. |
הערות שוליים

↑  תברחו – פרק 1 המלא!, באתר הוט
תורה אפקטיבית

בלוגיקה מתמטית, תורה אפקטיבית היא תורה שקיימת מכונת טיורינג שמכריעה את קבוצת האקסיומות וכללי ההיסק שלה. כלומר ניתן להכריע בזמן סופי לגבי כל טענה אם היא אקסיומה או לא, ולגבי כל צעד היקש אם הוא חוקי.
תורה אפקטיבית מורכבת מהרכיבים הבאים:
שפה שבה ניתן לנסח טענות בתורה. השפה מורכבת משני רכיבים:
אלפבית: קבוצה סופית של סימנים.
טענות: סדרות סופיות של סימנים מהאלפבית של התורה, שמצייתות לכללי תחביר מסוימים.
אקסיומות: טענות מסוימות בשפה של התורה.
צעדי היקש: צעד היקש מוגדר כזוג סדור של קבוצה סופית של טענות (הנחות) וטענה כלשהי (מסקנה).
בתורה אפקטיבית קיים אלגוריתם לבדיקת הוכחות. בתורה שאינה אפקטיבית, יכולות להיות הוכחות שלא ניתן לבדוק את נכונותן, כי אין דרך להכריע אם האקסיומות וצעדי ההיקש חוקיים.
ראו גם

עצמאות
משפטי האי-שלמות של גדל
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרה טיזדייל

| --- | --- |
שרה טיזדייל בשנת 1919
שרה טיזדייל בשנת 1919
 לידה:  8 באוגוסט 1884 ארצות הברית סיינט לואיס, מיזורי
 התאבדה:  29 בינואר 1933 (בגיל 48) ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות בלפונטיין 
 השכלה:  Mary Institute and St. Louis Country Day School 
 בן או בת זוג:  Ernst B. Filsinger 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לשירה (1918) 
 
שרה טיזדייל (באנגלית: Sara teasdale;‏ 8 באוגוסט 1884 - 29 בינואר 1933) הייתה משוררת לירית אמריקאית.
על חייה

טיזדייל נולדה כבת זקונים למשפחה פוריטנית מבוססת בסיינט לואיס שבמיזורי. ב-1918 זכתה בפרס פוליצר על ספרה "שירי אהבה" (Love Songs), הראשונה שקיבלה פרס זה בתחום השירה. 
בגיל 48 שלחה טיזדייל יד בנפשה.
שירה הראשון של טיזדייל הודפס ב-1907 בעיתון המקומי, ובאותה שנה פורסם גם קובץ השירים הראשון שלה "סונטות לאליאונורה דוזה ושירים אחרים" (Sonnets to Duse and Other Poems). 
קובץ השירים השני שלה, "הלן מטרויה ושירים אחרים" (Helen of Troy and Other Poems), פורסם ב-1911 והתקבל בחום על ידי הקוראים, המבקרים ציינו את כוחה הלירי של שירתה.
ב-1918 זכתה בפרס פוליצר, ובעשור שלפני מותה, ב-1933, הייתה בין המשוררים הידועים והאהובים ביותר בארצות הברית.
בשנותיה האחרונות התרחקה מעין הציבור ושמרה בקנאות על פרטיותה. בצוואתה הורתה שיומניה וכתביה הפרטיים לא יפורסמו, ולכן דמותה נשארה עלומה למדי.
המשורר וייצ'ל לינדסי (אנ') התאהב בשיריה ובה וכתב לה מכתב מדי יום ביומו, אך ב-1914 היא נישאה לאיש עסקים עשיר, ארנסט פילסינגר (Ernst Filsinger), גם הוא מעריץ של כתיבתה. היא התגרשה ממנו ב-1929. לינדסי נשאר חברה הנאמן עד יום מותו.
בספרו על הביוגרפיה שלה מנתח ויליאם דרייק את הקונפליקט בין מה שטיזדייל כינתה "הצדדים הפוריטניים והפגניים באישיותה" - טיזדייל הפוריטנית שהייתה כמעט אובססיבית ל"התנהגות טובה", ומנגד טיזדייל הפגנית כביכול שחשה "אהבה אקסטטית ליופי" כפי שאמרה, וכמהה לרומן סוחף ומלא תשוקה, מוטיב שמופיע רבות בשיריה, בין אם על גבר אמיתי בחייה, ובין אם גבר שדמיינה שאלה יהיו יחסיה איתו.
משפחתה של טיזדייל הרבתה לטייל, הן ברחבי ארצות הברית והן מחוץ לה. ב-1905 נסעו טיזדייל ואמה לארץ הקודש. הביקור בפלשתינה דאז דכדך את טיזדייל, היא הזדעזעה מהלכלוך, הקבצנים והמחלות שראתה ברחובות, וכתבה: "הלילה הראשון שלנו בירושלים יישאר לתמיד אחד הזכרונות הנוראים שלי". על העיר בית לחם היא כתבה "הדבר הכי מחריד ושובר לב שראיתי. איזה מקום מוזר שיתקבצו בו התקוות והפחדים של כל השנים" (על פי שורה מתוך ההמנון הדתי "O Little Town of Betlehem)".
שירתה

שיריה של טיזדייל מלוטשים וליריים, ליריות שעומדת לפעמים בניגוד לתוכן נוקב ולא אחת ציני. השירים משקפים את מהלך חייה, שירים על אהבה, שמחה, אכזבה והשלמה, חולי ומוות. רבים מהשירים מסתיימים בתובנה מפתיעה או טוויסט לא צפוי. שירה "המזרקה" (The Fountain) נשמע כמו תיאור פיוטי של מזרקה מקושטת בפסלי שיש דוממים, אך מסתיים בהפתעה לקורא בשורה האחרונה:

 המזרקה שרה ושרה

 דברים שלא נודַעוּ

 אגל טל נשר

 וציפורי האבן זעו.
שירה המפורסם ביותר הוא "עוד גשמים טובים יגיעו" (There Will Come Soft Rains), שיצא לאור ב-1920. השיר הוא תיאור פיוטי של ראשית האביב ובעלי החיים המתעוררים, ורק בבית האחרון אנו מבינים שהאנושות נכחדה והטבע ממשיך בשלו באין מפריע. השיר מצוטט רבות, בין היתר בספר "רשימות מן המאדים" של ריי ברדבורי, ספר מדע בדיוני שמתאר את העולם אחרי היות האנושות.
הבית האחרון בשיר בתרגומו העברי:

ולא אחד, אילן ציפור, יחרוג מהרגלו

כי נכחדה האנושות מהעולם כולו

אף האביב עצמו ייעור עם שחר אחרינו

ובקושי יבחין שאנחנו איננו.
בראשית כתיבתה שיריה שמחים ורומנטיים יותר, אך בחלוף השנים הם נעשים קודרים ומפוכחים, ונשקפת מהם אכזבה והשלמה. "הנח לזה שיישכח" (Let it be forgotten) הוא אחד משיריה המפורסמים והאהובים:

הנח לזה שיישכח, כמו שנשכח פרח

כמו אש שפעם שרה המנונים

הנח לזה שיישכח לנצח לנצח

הזמן ידיד נדיב - הוא יעשינו זקנים.

אם מישהו ישאל, תאמר נשכח ואיננו

נשכח לעדי עד

כמו פרח, או אש, כמו פסיעה חרישית

בשלג אשתקד.
בריאות רופפת רדפה את טיזדייל כל חייה החל מילדותה, והיא ביטאה זאת בשירים על חולי ומוות, ביניהם בשיר "הלא נראה"(The Unseen) על בית חולים, והשיר הקומי-מקאברי "רופאים" (Doctors).
ב-1933 יצא לאור קובץ שיריה האחרון "ניצחון מוזר" (Strange Victory), ובאותה שנה שלחה יד בנפשה. לינדסי בעצמו שלח יד בנפשו שנתיים לפני כן. בספרה האחרון נשמעת נימה של פרידה והשלמה, ואפילו שמחה על כך, כמו בשיר הקטן "ירח נחסר" (Moon's Ending) שפותח את הקובץ הזה:

סהר דק הולך ונחסר

בענני זריחה,

מה טוב לגווע אור אל תוך אור

ולתת אור במותך.
הציבור בישראל הכיר את טיזדייל לאחר שחלק משיריה תורגמו לעברית על ידי יהודית אופנהיימר (ג'וד שבא), וכמה משיריה הולחנו ובוצעו על ידי להקת Visiting Hours הישראלית.
הערות שוליים

↑  מאמר על הביוגרפיה של טיזדייל מאת ויליאם דרייק
↑  Sara Teasdale, Woman and Poet, ביוגרפיה של שרה טיזדייל מאת ויליאם דרייק
↑  אסופת שירי שרה טיזדייל בתרגום לעברית על ידי יהודית אופנהיימר (ג'וד שבא)
↑  שירי שרה טיזדייל מבוצעים על ידי להקת visiting hours
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303608805171  PLWABN: 9810683143905606  BIBSYS: 90128239  BnF: cb12046271s (data)  CiNii: DA06962362  GND: 118801538  ICCU: TO0V301339  ISNI: 0000 0000 8124 0460  LCCN: n50016847  LNB: 000153240  MusicBrainz: bf1e9fd5-51f0-47cd-883a-7fb2c672f1c4  NDL: 00653543  NKC: xx0165765  NLA: 35542332  NLK: KAC201860139  NTA: 071519718  SNAC: w66d5td1  SUDOC: 028676432  Trove: 990100  VIAF: 45098494   WorldCat (עם VIAF): 45098494
תהילים ק"א

תהילים ק"א הוא המזמור ה-101 בספר תהילים (ה-100 בתרגום השבעים ובוולגטה). המזמור הוא חלק ממזמורי החכמה – הוא עוסק במשפט ומתאר את עדיפות הצדיק על פני הרשע. המזמור הוא אחד מארבעה עשר מזמורים הפותחים במילה 'לדָוִד'.
מבנה ותוכן המזמור

המזמור עוסק בצדק ובמשפט, ובהעדפת הצדיקים אל מול הרשעים. המשורר נוהג בדרך ישרה, מרחיק ממנו רשעים בעודו מקרב אליו את הצדיקים ונלחם בכלל הרשעים בעולם.
יש שהגדירו את המזמור כמזמור מלך, כיוון שהמשורר אינו אדם פשוט אלא בעל כוח – הוא יכול להילחם ברשעים ולהושיב לידו צדיקים. חלק טענו שהמזמור היה מיועד להאמר על ידי המלך בעת ההמלכה או מדי יום. עם זאת, בניגוד למזמורי מלך אחרים – לא מוזכרת המילה "מלך" או "משיח", אין עיסוק במלוכה אלא בחכמה והמשורר לא מוצג כבחיר האל. לפיכך המזמור נוטה לכיוון מזמורי החכמה, אך איננו מזמור חכמה רגיל.
יש המחלקים את המזמור כך:
| פסוקים | כותרת |
| --- | --- |
א': פתיחה
ב'-ד': המשורר מכוון עצמו אל הדרך הטובה
ה'-ח': המשורר מרחיק את הרשעים ומקרב את הצדיקים
בספרות חז"ל

בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס', עמוד ב' וכן בתלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ט', הלכה ה' הגמרא דורשת את פסוק א' ולומדת שגם אם אלוהים עושה משפט וגם אם הוא עושה חסד צריך לשיר ולזמר לו. רעיון דומה מופיע בויקרא רבה, פרשה כ"ד, פסקה ב'.
מדרש תהלים על המזמור דורש את בחירת שבט אהרון לכהונה. המדרש עובר על כל השבטים ומונה מידות רעות על פי הפסוקים במזמור למעט שבט יהודה עליו המדרש אומר: ”עיני בנאמני ארץ שנאמר בכל ביתי נאמן הוא”.
הערות שוליים

↑  ראו פרקים: כ"ד, כ"ה, כ"ו, כ"ז, כ"ח, ל"ב, ל"ד, ל"ה, ל"ז, ק"א, ק"ג, ק"י, קל"ח, קמ"ד.
↑  עמוס חכם, דעת מקרא: תהלים, כרך ב, ירושלים: מוסד הרב קוק, עמ' רכט
↑  יאיר הופמן, עולם התנ"ך: תהילים ב', תל אביב, דודיזון עתי, 1995, עמ' 117
↑  עמוס חכם, דעת מקרא: תהלים, כרך ב, ירושלים: מוסד הרב קוק, עמ' רכד
שרה חפרי אפלל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בת 76 בערך) בית השיטה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 שפות היצירה:  עברית
שרה חפרי אפלל (נולדה ב-1948) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

שרה חפרי אפלל גדלה באיילת השחר. מוסמכת האוניברסיטה העברית במדעי הרוח. עבדה כמורה בתיכון.
כתבה עבודת גמר לתואר שני: שיר הזמר הישראלי משוחח עם המקרא, ירושלים תשנ"ה.
ספריה

גברתנו של המגדל (ספרית פועלים, 1996)
שושנה (זמורה ביתן, 1999)
מה שידעה השמש (ידיעות ספרים, 2006)
המפה הפנימית (כרמל, 2023)
פרסים

ספרה גברתנו של המגדל זכה מטעם משרד המדע והאמנות לעידוד ספרי ביכורים
פרס קרן אולשוונג לספרות (מטעם האפוטרופוס הכללי)
פרס היצירה לסופרים עבריים על שם לוי אשכול (2004)