stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רביב דרוקר
פרסים

בספטמבר 2008 קיבל את אות אומ"ץ.
ב-2011 זכה בפרס סוקולוב.
ב-2012 זכה בפרס "מגן השקיפות" מטעם שבי"ל. מנימוקי ועדת השיפוט: "מבכירי העיתונאים בישראל ויו"ר התנועה לחופש המידע, אחד מהלוחמים הידועים למען שקיפות ביחסי הון-שלטון בישראל. מאחוריו שורה של תחקירים נוקבים שזכו לתהודה ציבורית".
ב-2016 זכתה התנועה לחופש המידע שבראשותו, באות אבירי איכות השלטון בקטגוריית מאבק חברתי למען טוהר המידות ואיכות השלטון.
ביקורת על עבודתו

בתביעת דיבה שהגיש יו"ר הכנסת דן תיכון נגד דרוקר, גולן יוכפז ומפקד גלי צה"ל זאב דרורי, פסק בית המשפט המחוזי כי התחקיר שפרסמו על תיכון מהווה הוצאת לשון הרע וגזר עליהם תשלום של חצי מיליון ש"ח פיצויים, בערעור שהוגש, הוריד בית המשפט העליון את סכום הפיצויים ל-300,000 ש"ח.
באוגוסט 2008, פרסם העיתון "ידיעות אחרונות" כתבה נגד דרוקר, תחת הכותרת "חפיף דרוקר". בכתבה פורסמו טענות כנגד המקצועיות, האתיקה והאישיות של דרוקר, רובן, מלבד אחת, בעילום שם. דרוקר טען בתגובה שהכתבה כוללת שקרים רבים וכי היא נובעת מנקמנות על כך שמתח מצדו ביקורת על "ידיעות אחרונות" ובכיריו. בהמשך תבע דרוקר את העיתון בסך של מיליון שקל בגין הוצאת דיבה. הצדדים פנו להליך גישור ובסופו הוסכם כי העיתון יפרסם בכפולה הפותחת של המוסף "7 לילות" כי לא הייתה לו כוונה להטיל דופי ביושרה האישית והמקצועית של דרוקר.
פלי (מוזיקאי)

| --- | --- |

פלי במהלך הופעה, 2016
 לידה:  16 באוקטובר 1962 (בן 62) מלבורן, אוסטרליה
 שם לידה:  מייקל פיטר באלזרי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  תיכון פיירפקס, בית הספר למוזיקה USC תורנטון 
 סוגה:  רוק, פאנק-רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  בס, חצוצרה, תופים, גיטרה, פסנתר, שירה
 חברת תקליטים:  האחים וורנר רקורדס 
 בן או בת זוג:  Frankie Rayder (2005–?) Melody Ehsani  Frankie Rayder 
 www.redhotchilipeppers.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל פיטר באלזארי (באנגלית: Michael Peter Balzary; ‏נולד ב-16 באוקטובר 1962) הידוע בשם הבמה "פְלִי" (flea; פרעוש) הוא מוזיקאי ושחקן קולנוע אמריקאי-אוסטרלי, הבסיסט של להקות הרוק "רד הוט צ'ילי פפרז" ו"אטומס פור פיס". נחשב בעיני רבים לאחד הבסיסטים הטובים בהיסטוריה של הרוק. נמצא במקום ה-22 ברשימת "הבסיסטים הטובים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון
ביוגרפיה

באלזארי נולד בפרוור של מלבורן, אוסטרליה לאב ממוצא הונגרי ולאם ממוצא אירי. במרץ 1967 הוצב מיק, אביו של מייקל, שהיה עובד מכס, לעבודה בניו יורק. בעקבותיו עברה כל המשפחה לארצות הברית. בשנת 1971 התגרשו הוריו ולאחר מכן אימו עברה איתו ועם אחותו קרן ללוס אנג'לס, קליפורניה. אמו נישאה בשנית לזמר ג'אז בשם וולטר אורבן ג'וניור.
באלזארי התחיל לנגן בתופים אך כבר בגיל תשע עבר לנגן על חצוצרה. הוא ניגן על כלי זה במקהלת חטיבת הביניים שלו ואף בתזמורת הפילהרמונית הצעירה של לוס אנג'לס. פלי סיפר שלא היה לו כל עניין במוזיקת רוק אנ' רול והוא רצה להיות מוזיקאי ג'אז כמו אביו החורג, אך דעתו השתנתה לאחר שהגיטריסט הלל סלובק, לעתיד גיטריסט הרד הוט צ'ילי פפרז, הכיר לו את מוזיקת הרוק אנ' רול עם אמנים כגון קיס, ג'ימי הנדריקס ועוד.
כשעלה לתיכון פיירפקס הכיר את סולן הלהקה, אנתוני קידיס והתחיל לנגן על גיטרה באס. בגיל 17 הקים יחד עם הלל סלובק, אנתוני קידיס וג'ק איירונס את "רד הוט צ'ילי פפרז" שנקראה אז "Tony Flow and the Miraculously Majestic Masters of Mayhem".
הוא עזב לתקופה קצרה לטובת להקת "Fear", להקת פאנק רועשת, אך חזר ב-1983 לחבריו להקמת "רד הוט צ'ילי פפרז". הלהקה זכתה בחוזה הקלטות חצי שנה לאחר מכן, ופלי אף דחה לשם כך הצעה מג'וני רוטן מהסקס פיסטולס, אותם העריך מאד.
באלזארי נחשב לאחד מהבסיסטים הטובים בעולם הרוק. סגנון הנגינה הייחודי לו מסמל את הסאונד המיוחד של הרד הוט צ'ילי פפרז, שנודע בצלילי ה"פופים" וה"סלאפים" שלו, לעומת זאת עד שנת 2007 פלי לא ידע את תורת המוזיקה כלל, וניגן את כל השירים באלתור, יש האומרים כי זה מה שנתן לו את הסגנון הייחודי שלו.
בכמה מאלבומי הרד הוט צ'ילי פפרז הוא מנגן על חצוצרה, למשל סולו החצוצרה בשיר "Torture Me" מבוצע על ידו. פלי הושפע בעיקר מנגני פאנק כגון בוטסי קולינס מפאנקאדליק (Funkadelic) ומלהקות פאנק רוק כגון הסקס פיסטולס.
בשנת 2001 יסד פלי בית ספר למוזיקה בפרבר סילברלייק של לוס אנג'לס, בית הספר מתנהל בעיקר מתרומות.[דרוש מקור]
בשנת 2009 פלי החל בייצור גיטרות בס, והקים חברה בשם "FleaBass", החברה ייצרה גיטרות זולות מאוד באיכות גבוהה יחסית, ואפילו פלי נגן על גיטרה מהחברה לזמן מסוים, החברה נחשבה למצליחה יחסית אבל בשנת 2011 נסגרה, למרות זאת עדיין ניתן להשיג גיטרות מהחברה מהאתר של הרד הוט צ'ילי פפרז, שם נמכרות גיטרות בעיצוב מיוחד חתומות על ידי פלי והאמן שעיצב אותן דמיאן הירסט, תמורת כמה עשרות אלפי דולרים, כל ההכנסות הולכות לבית הספר למוזיקה של פלי.
פלי מנגן לא רק ברד הוט צ'ילי פפרז. בתחילת שנות השמונים הוא ניגן בבאס עבור Fear, הוא מילא את מקומו של אריק אייברי בהופעת האיחוד של ג'יינס אדיקשן ב-1997 ומנגן בחצוצרה באחד השירים באלבום Nothing's Shocking וניגן בבס באלבום הבכורה 'Jagged Little Pill' של אלאניס מוריסט. ב-2003 ניגן פלי באלבום De-Loused in the Comatorium של להקת דה מארס וולטה. בנוסף ב-2004 ניגן פלי בחצוצרה בשיר מהאלבום השני שלהם "Frances The Mute" שנקרא "Miranda, That Ghost Just Isn't Holy Anymore".
ביוגרפיה > משחק

באלזארי גם הופיע בסרטים כגון: "מוטורמה", "ביג לבובסקי", "פחד ותיעוב בלאס וגאס", "איידהו שלי", "בחזרה לעתיד 2", "בחזרה לעתיד 3",‏ "Low Down" ו"בייבי דרייבר" ודיבב בסרט "ראגרטס משתוללים".
בשנת 2019 שיחק במותחן האירוטי "קווין וסלים", לצדם של דניאל קלויה וקלואי סביני.
בשנת 2022 שיחק בדרמה-קומדיה התקופתית "בבילון" בתפקיד משני, לצדם של בראד פיט, דייגו קלווה, טובי מגווייר ומרגו רובי. באותה השנה שיחק בפרק של המיני-סדרה "אובי ואן קנובי" של ערוץ דיסני+, חלק מיקום "מלחמת הכוכבים".
ביוגרפיה > חיים אישיים

באלזארי נישא ב-1986 ובתם המשותפת נולדה שנתיים לאחר מכן. הזוג נפרד בשנת 1990 אך נותר בקשר ידידותי. שמה של אשתו, לושה, עדיין מקועקע על חזהו. באוקטובר 2005, פלי הפך לאב בפעם השנייה ממערכת יחסים עם הדוגמנית פרנקי ריידר. באוקטובר 2019 פלי נישא למעצבת מלודי אשאני.
הערות שוליים

↑  מתוך סקר של קוראי המגזין רולינג סטון
↑  Jonathan Bernstein,David Browne,Jon Dolan,Brenna Ehrlich,David Fear,Jon Freeman,Andy Greene,Kory Grow,Elias Leight,Angie Martoccio,Jason Newman,Rob Sheffield,Hank Shteamer,Simon Vozick-Levinson, Jonathan Bernstein, David Browne, Jon Dolan, Brenna Ehrlich, The 50 Greatest Bassists of All Time, Rolling Stone, ‏2020-07-01 (באנגלית)
| רד הוט צ'ילי פפרז |
| --- | --- | --- |
אנתוני קידיס • ג'ון פרושיאנטה • מייקל "פלי" באלזארי • צ'אד סמית
ג'וש קלינגהופר • הלל סלובק • ג'ק איירונס • קליף מרטינז • ג'ק שרמן • אריק מרשל • ג'סי טוביאס • דייב נבארו • די. אייץ'. פליגרו • דווין מקנייט
| אלבומי אולפן | The Red Hot Chili Peppers • Freaky Styley • The Uplift Mofo Party Plan • Mother's Milk • Blood Sugar Sex Magik •  One Hot Minute • Californication • By the Way • Stadium Arcadium •‏ I'm with You •‏ The Getaway •‏ Unlimited Love •‏ Return of the Dream Canteen |  |
| אלבומים נוספים | The Abbey Road E.P. •  Live in Hyde Park |  |
| אלבומי אוסף | What Hits!? • Live Rare Remix Box • The Plasma Shaft • Out in L.A. • Under the Covers: Essential Red Hot Chili Peppers • The Best of Red Hot Chili Peppers • Greatest Hits • iTunes Originals |  |
| ערכים נוספים | What Is This?‏ • Ataxia‏ • EMI‏ • האחים וורנר • Scar Tissue (ספר) • ריק רובין • מייקל ביינהורן |  |
דיסקוגרפיה של רד הוט צ'ילי פפרז • קטגוריה:רד הוט צ'ילי פפרז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502611305171  PLWABN: 9811345064105606  BIBSYS: 6044285  BNE: XX1776629  BnF: cb14051234v (data)  GND: 134994019  ISNI: 0000 0001 1476 9986  LCCN: no96042286  MusicBrainz: 2dc7a305-7a8c-4fcc-add4-5e9def0a9a0d  NKC: xx0030601  NSK: 000768045  NTA: 292550138  RERO: 02-A021944926  VIAF: 87560132   WorldCat (עם VIAF): 87560132
תומר חן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 ביוני 1979 (בן 45)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
תומר חן (נולד ב-2 ביוני 1979) הוא זמר דיכאון ישראלי.
קריירה

חן החל את דרכו בשנת 2000 עם האלבום "פרח מדבר", שכלל 10 שירים, ביניהם הלהיטים "פרח מדבר" (דואט עם הזמרת שימרית, ללחן של השיר "Desert Rose" מאת הזמר סטינג) ו"צינגלה" (שיר טורקי שתרגם דוד זיגמן במקור של הזמרת אברו גונדש), בין היתר כלל האלבום את השירים "אתמול" (מילים: יוסי גיספן ללחן של הזמר הטורקי אמרח), "אל תעלמי" ו"מתגעגע" (שכתב והלחין חן בעצמו) שהפכו ללהיטים גדולים בקרב חובבי ז'אנר מוזיקת הדיכאון. האלבום עובד ברובו על ידי שי ראובני ושיר הנושא עובד על ידי יעקב למאי.
בשנת 2003 יצא אלבומו השני, "מאבד את הכיוון" (10 שירים, כגון "אמא שלי", "אלוקים אלוקים", "אני רוצה שתביני" ועוד). בין הכותבים והמלחינים באלבום זה נמנו יוסי גיספן, עדי לאון ודוד זיגמן. האלבום עובד על ידי רובי בן שמעון. ב-2009, בתום עבודה של יותר מארבע שנים, יצא אלבומו השלישי, "הכל בעולמי",
ובו 13 שירים. באלבום זה ביצע גרסת כיסוי לשיר "עד מתי אלוהיי" של זוהר ארגוב, בעיבוד קצבי ומחודש ואת השיר "מתחנן שנחזור". אלבום זה עובד על ידי אלי קשת.
במהלך העשור העוקב, הוציא חן מספר דואטים כגון "נדרת לי נדר" (עם הזמר בן-אל), "איך מנצחים געגועים" (עם הזמרת מירי רביבו) ו-2 מחרוזות שקטות בביצוע משותף עם הזמר מושיקו רבייב, בעיבוד של שיקו חייק. באפריל 2020 התארח חן במחרוזת "נדרת לי נדר" של הזמר לידור בן ישי, שכללה את שירו (שבמקור מבוצע ביחד עם בן-אל).
בשנת 2024 זכה שירו "צינגלה" להצלחה ארצית כאשר הפך לוויראלי בטיקטוק בעקבות טרנד. בריאיון שפורסם במאקו הצהיר: ”תראה, אני אגיד לך את האמת, טיקטוק אין לי, אבל שולחים לי את זה בוואטסאפ, הרבה אמרו לי, כל מי שאני פוגש”. בהמשך לכך, הוסיף: ”לפחות שנתיים לא נגעתי במוזיקה, אני לא התקרבתי ולא עשיתי, אז אני לא יודע מאיפה זה בא אחי. עשו אותי ראש משפחת פשע עם הדוקר הזה”.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2000: פרח מדבר
2003: מאבד את הכיוון
2009: הכל בעולמי
הערות שוליים

↑  הזמר תומר חן התארח ברדיו "קול רמלה", Ramla-st,‏ 27/1/2009
1 2  דור מאיר מועלם, ‏בגלל הצינגלה: לתומר חן לא היה מושג מה קורה עם הלהיט שהוציא לפני 24 שנה, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008917371305171
תזמורת רדיו צפון גרמניה

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1945 
 מייסד:  הנס שמידט-איסרשטדט 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מיקום:  המבורג, גרמניה
 אולם קונצרטים:  אלבפילהרמוני
 מנצח:  אלן גילברט
 ndr.de/orchester_chor
 
תזמורת רדיו צפון גרמניה בהופעה ב-2010 בהמבורג
תזמורת רדיו צפון גרמניה (בגרמנית: NDR Elbphilharmonie Orchester ידועה גם בראשי התיבות, כתזמורת אלבפילהרמוני NDR) היא התזמורת היוקרתית ביותר בהמבורג ונחשבת לאחת התזמורות המעולות בגרמניה.
אולם הבית של התזמורת משנת 2017 הוא אולם הקונצרטים אלבפילהרמוני שבעיר המבורג.
התזמורת נוסדה על ידי שלטונות הכיבוש הבריטיים אחרי מלחמת העולם השנייה, כיוון שתחנת רדיו המבורג הייתה היחידה שנותרה לפליטה במה שיהיה בהמשך לגרמניה המערבית. נגניה הראשונים באו בעיקר משורות תזמורת הרדיו שפעלה בהמבורג תחת שלטון הרייך הנאצי. הנס שמידט-איסרשטדט התגורר סמוך לאזור המבורג ועליו הוטלה המשימה להרכיב את התזמורת. ביצוע המשימה נמשך שישה חודשים. הקונצרט הראשון התקיים בנובמבר 1945 בניצוח שמידט-איסרשטדט, עם הכנר יהודי מנוחין כסולן. התזמורת ביקרה לראשונה בבריטניה בשנת 1951, כחלק מן הקונצרטים לחגיגות את הפתיחה מחדש של אולם הסחר החופשי במנצ'סטר.
התזמורת עשתה לה שם ברפרטואר הקלאסי והרומנטי, כגון יצירות ברוקנר ובטהובן כמו גם ביצירות בנות זמננו.
כיום המנצח הראשי של התזמורת הוא המנצח האמריקאי אלן גילברט.
מנצחים ראשיים

אלן גילברט (2019 - ממשיך)
תומאס הנגלברוק (2011 - 2019)
כריסטוף פון דוהנאני (2004 - 2011)
כריסטוף אשנבאך (1998 - 2004)*
הרברט בלומסטדט (1996 - 1998)
ג'ון אליוט גרדינר (1991 - 1994)
גינתר ואנד (1982 - 1990)
קלאוס טנשטדט (1979 - 1981)
משה עצמון (1972 - 1976)
הנס שמידט-איסרשטדט (1945 - 1971)
תזמורת הרדיו של פרנקפורט

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1 באוקטובר 1929 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מיקום:  פרנקפורט, גרמניה
 אולם קונצרטים:  אלטה אופר  חדר השידור של רדיו פרנקפורט
 מנצח:  אלן אלטינוגלו
 אתר רשמי
 
תזמורת הרדיו של פרנקפורט (בגרמנית: hr-Sinfonieorchester), שנקראה עד 2005 "התזמורת הסימפונית של רדיו פרנקפורט", היא תזמורת הרדיו של רשת השידור הציבורית של מדינת הסה הגרמנית (פרנקפורט). קשת סגנונות המוזיקה שלה כוללת את הרפרטואר הקלאסי-רומנטי, תגליות במוזיקה ניסיונית חדישה, קונצרטים לילדים ולנוער, מוזיקה קלאסית קלה ותפיסות תכנון תובעניות. היא נודעת בהקלטותיה המופתיות ובפרשנויותיה.
היסטוריה

הנס רוזבאוד, מנצחה הראשון, הטביע את חותמו על כיוון התזמורת עד שנת 1937, כשהתמקד לא רק במוזיקה מסורתית אלא גם ביצירות עכשוויות. אחרי מלחמת העולם השנייה, השקיעו קורט שרדר ווינפריד זיליג את מאמציהם בבנייה מחדש של התזמורת ושל רפרטואר מוזיקלי נרחב להופעותיה. דין דיקסון ואליהו ענבל העלו את ההרכב לדרגת תזמורת בעלת מוניטין בינלאומיים בשלושת העשורים שבין 1961 ל-1990. למעמדה של התזמורת ניתן אישוש פעם אחר פעם, בייחוד ב"תקופת ענבל", הודות להופעות אורח ברחבי העולם והפצות של הקלטות חשובות, כגון ההקלטות הראשונות מאז ומעולם שנעשו לגרסאות המקוריות של הסימפוניות השלישית, הרביעית והשמינית מאת אנטון ברוקנר וקיבלו את ה-Grand Prix du Disque (פרס התקליט הצרפתי) וההקלטה הדיגיטלית הראשונה שנעשתה לכל הסימפוניות של מאהלר וזכתה ב-Deutscher Schallplattenpreis (פרס התקליט הגרמני) בשנת 1988. ענבל, שהיה המנצח הראשי משנת 1974 עד 1990, נבחר למנצח כבוד של התזמורת מאז 1996.
משנת 1990 עד 1996 היה דמיטרי קיטאיינקו מנצחה הראשי של תזמורת הרדיו של פרנקפורט. עבודתו התמקדה במסורת הגרמנית והרוסית ובסגנונות מודרניים. הקונצ'רטי לפסנתר של סרגיי פרוקופייב, עם ולדימיר קראינב, וסדרת יצירות של אלכסנדר סקריאבין הם רק שניים מן המיזמים שלו, שהונצחו על גבי תקליטורים. בהנהגת קיטאיינקו יצאה התזמורת לסיורים נרחבים בדרום אמריקה, שווייץ ארצות הברית ויפן. בניצוחו של כריסטובאל הלפטר החל מיזם תקליטורים של מכלול יצירותיו התזמורתיות, וכן גם סדרה של יצירות מן האסכולה הווינאית השנייה, בשילוב עם הסימפוניות של שומאן וברהמס עם ענבל. האופרה במערכה אחת של שנברג, Von heute auf morgen ("מהיום למחר") עם מיכאל גילן, יצאה כסרט של ז'אן-מארי שטראוב ודניאל אואיה, ובתקליטור.
המנצח האמריקאי יו וולף כיהן כמנצח ראשי של תזמורת רדיו פרנקפורט מאז 1997 עד 2006. "גמישות" ו"גיוון" היו שני נושאים חשובים בעבודתו עם התזמורת. וולף יישם את הניסיון של נוהלי ביצוע היסטוריים בתזמורת סימפונית מודרנית ובדרך זו החזיר לרפרטואר את המאגר העצום של יצירות מן התקופה הקלאסית, הקלאסית המוקדמת והבארוק ובמקביל העשיר את ספרות ההרכב בהיבטים עכשוויים יותר. הצלחתן של פרשנויות מלהיבות ותוכניות יוצאות דופן בגיוון ובשונות היה סמלו המסחרי שח שיתוף הפעולה בין תזמורת הרדיו של פרנקפורט ליו וולף. הצלחה זו מצאה ביטוי במיזמים קונצרטיים, שהרחיקו הרבה מעבר למדינת הסה והניבו הופעות אורח ברחבי אירופה, אסיה וצפון אמריקה.
המנצח הצרפתי אלן אלטינוגלו הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת מאז שנת 2021.
מנצחים ראשיים

הנס רוזבאוד (1929 - 1937)
אוטו פריקהפר (1937 - 1946)
קורט שרדר (1946 - 1953)
אוטו מרצראת (1955 - 1961)
דין דיקסון (1961 - 1974)
אליהו ענבל (1974 - 1990)
דמיטרי קיטאיינקו (1990 - 1997)
יו וולף (1997 - 2006)
פאבו ירווי (2006 - 2013)
אנדרס אורוסקו-אסטרדה (2014 - 2021)
אלן אלטינוגלו (2021 - ממשיך)
תזמורת רשות השידור הבריטית

| --- | --- |

תזמורת רשות השידור הבריטית במרכז האמנויות ברביקן שבלונדון, 2011
 תאריך ייסוד:  1930 
 מייסד:  אדריאן בולט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  לונדון, הממלכה המאוחדת
 אולם קונצרטים:  מרכז האמנויות ברביקן  אלברט הול  אולפני מיידה וייל
 מנצח:  סאקארי אוראמו
 http://www.bbc.co.uk/symphonyorchestra
 
תזמורת רשות השידור הבריטית, או התזמורת הסימפונית של ה-BBC‏ (באנגלית: BBC Symphony Orchestra), היא התזמורת הסימפונית הראשית של תאגיד השידור הבריטי ואחת התזמורות הראשונות במעלה בבריטניה.
התזמורת נוסדה כארגון מקצועי במשרה מלאה בשנת 1930. אדריאן בולט היה המנצח הראשי הראשון שלה. הוא נשאר בתפקידו זה עד 1950, כשמלקולם סרג'נט החליף אותו והתמיד במשרה עד 1957.
המנצחים הראשיים הבאים היו אנטל דוראטי, קולין דייוויס, פייר בולז, גנאדי רוז'דסטוונסקי, אנדרו דייוויס (אין קשר משפחתי לקולין),
ליאונרד סלטקין וייז'י בלוהלאווק.
המנצח והכנר הפיני סאקארי אוראמו הוא המנצח הראשי של התזמורת החל משנת 2013.
בשנת 2000 מינתה התזמורת מלחין בית ראשון, מארק אנתוני טורנאז'. ג'ון אדמס היה לאמן הבית של התזמורת ביוני 2003.
נוסף למנצחים הראשיים הללו, הופיעו עם התזמורת כמה מנצחים אורחים ידועי שם, ביניהם ארטורו טוסקניני. בין המנצחים האורחים הראשיים בעבר היה המנצח הפיני יוקה-פקה סאראסטה, שהחל בתפקיד באוקטובר 2005 ולאחרונה האריך את החוזה עד 2011.
התזמורת מרבה להזמין יצירות אצל מלחינים בני זמננו ומעודדת במיוחד יצירות בריטיות חדשות. "מחולות אדמה" של הריסון ברטוויסל, "ריטואל לזכר ברונו מאדרנה" של פייר בולז ו"צעיף המגן" של ג'ון טאוונר היו כולן הזמנות של ה-BBC, שנוגנו לראשונה בתזמורת רשות השידור הבריטית.
לתזמורת תפקיד חשוב ומשמעותי ב"פרומס", עונת הקונצרטים השנתית באולם אלברט הול. היא מנגנת בליל הפתיחה ובליל הנעילה של העונה.
בסיסי הבית של התזמורת הם מרכז האמנויות ברביקן, רויאל אלברט הול ואולפני מיידה וייל שבלונדון.
מנצחים ראשיים

אדריאן בולט (1930 - 1950)
מלקולם סרג'נט (1950 - 1957)
רודולף שוורץ (1957 - 1963)
אנטל דוראטי (1962 - 1966)
קולין דייוויס (1967 - 1971)
פייר בולז (1971 - 1975)
רודולף קמפה (1976)
גנאדי רוז'דסטוונסקי (1978 - 1981)
ג'ון פריצ'רד (1982 - 1989)
אנדרו דייוויס (1989 - 2001)
ליאונרד סלטקין (2000 - 2004)
ייז'י בלוהלאווק (2006 - 2013)
סאקארי אוראמו (2013 - ממשיך)
תזמורת האלה

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1858 
 מייסד:  צ'ארלס האלה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת
 אולם קונצרטים:  ברידג'ווטר הול
 מנצח:  וונג קאה צ'ון
 www.halle.co.uk
 
תזמורת האלה (באנגלית: The Hallé) היא מן התזמורות הוותיקות ביותר בבריטניה, ומשכנה הקבוע הוא במנצ'סטר.
מנצחים ראשיים ומנהלים מוזיקליים

סר צ'ארלס האלה (1858–1895)
סר פרדריק קוון (מנצח) (1895 - 1899)
הנס ריכטר (1899 - 1911)
מייקל בולינג (1912–1914)
סר תומאס ביצ'ם (יועץ מוזיקלי) (1915–1920)
סר המילטון הארטי (1920 - 1934)
סר מלקולם סרג'נט (מנצח ראשי) (1939–1942)
סר ג'ון ברבירולי (1943–1970)
ג'יימס לוראן (1972–1983)
סטניסלב סקרובצ'בסקי (1983 - 1992)
קנט נגאנו (1992 - 2000)
מרק אלדר (2000 - 2024)
וונג קאה צ'ון (2024 - ממשיך)
תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1888 
 מדינה:  הולנד הולנד
 מיקום:  אמסטרדם, הולנד
 אולם קונצרטים:  קונצרטחבאו
 מנצח:  קלאוס מקלה (מיועד)
 פרסים:  Koninklijk 
 אתר רשמי
 
הקונצרטחבאו, מקום משכנה הקבוע של התזמורת
תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית (בהולנדית: Koninklijk Concertgebouworkest) היא התזמורת הסימפונית הנודעת של הולנד, ולה מוניטין בינלאומי. היא קרויה על שם הקונצרטחבאו ("בניין קונצרטים" בהולנדית) באמסטרדם, שם היא מופיעה. שמה המלא כולל את התואר "המלכותית", שהעניקה לה המלכה ביאטריקס בשנת 1989.
הקונצרטחבאו נפתח ב-11 באפריל 1888, והתזמורת נוסדה זמן מה לאחר מכן. הקונצרט הראשון שלה בקונצרטחבאו התקיים ב-3 באפריל 1888, בניצוחו של וילם קס, מנצחה הראשי בשבע שנותיה הראשונות.
בשנת 1895 התמנה וילם מנגלברך למנצח הראשי, והוא נשאר בתפקיד זה למשך חמישים שנה, תקופת כהונה ייחודית באורכה לכל מנהל מוזיקלי שהוא. מקובל לראותו כמי שהביא את התזמורת לרמת חשיבות בינלאומית. משנת 1945 עד 1959 היה מנצחה הראשי של התזמורת אדוארד ון ביינום. אחרי מותו הפתאומי החליפו אותו ברנרד הייטינק ואויגן יוכום, והייטינק היה למנצח ראשי יחיד עד 1988.
ריקרדו שאיי היה המנצח הראשי של התזמורת משנת 1988 עד 2004 והלא-הולנדי הראשון במשרה זו. בשנת 2004 החליף אותו המנצח הלטבי מאריס יאנסונס.
המנצח האיטלקי דניאלה גאטי החליף את יאנסונס (שהודיע על פרישתו מהתזמורת בחודש מרץ 2015) כמנהל המוזיקלי של התזמורת, וכיהן בתפקיד מ-2016. באוגוסט 2018 פוטר גאטי מתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת בעקבות טענות על התנהגות לא הולמת שהועלו על ידי מספר נשים החברות בתזמורת. הטענות הועלו בעקבות פרסום תחקיר של ה"וושינגטון פוסט" בו נטען שגאטי ומנהלים מוזיקליים בכירים נוספים הטרידו מינית במשך שנים נשים שעבדו איתם.
בספטמבר 2020 ניצח המנצח הפיני קלאוס מקלה לראשונה על התזמורת. ביוני 2022 הודיעה התזמורת על מינויו של מקלה כשותף אמנותי בין השנים 2022–2027, ולאחר מכן כמנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2027 - 2028, עם חוזה ראשוני של 5 שנים.
תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית היא ייחודית בקרב תזמורות בעלות ותק ואיכות כזו היא העובדה שתזמורת הקונצרטחבאו המלכותית העסיקה כמה מנהלים מוזיקליים בשנות קיומה, גורם נוסף ביצירת אופייה המיוחד של התזמורת. קבוצת כלי הקשת "הקטיפתית" שלה, הצליל ה"זהוב" של כלי הנשיפה ממתכת והגוון היוצא מן הכלל של כלי הנשיפה מעץ, המתואר לפעמים כ"הולנדי טיפוסי", כל אלה יחד מקנים לתזמורת מקום בצמרת התזמורות בעולם. בנוסף, קרוב לאלף ההקלטות שהתזמורת זוקפת לזכותה תורמות למוניטין שלה.
הכנר הראשי הנוכחי של התזמורת משנת 2000 הוא וסקו אשכנזי.
מנצחים ראשיים

וילם קס (1888 - 1895)
וילם מנגלברך (1895 - 1945)
אדוארד ון ביינום (1945 - 1959)
אויגן יוכום (1961 - 1963; מנצח ראשי משותף עם ברנרד הייטינק)
ברנרד הייטינק (1961 - 1988)
ריקרדו שאיי (1988 - 2004)
מאריס יאנסונס (2004 - 2015)
דניאלה גאטי (2016 - 2018)
קלאוס מקלה (מיועד, צפוי לנצח מעונת 2027 - 2028)
הערות שוליים

↑  ודים רפין (...) הופיע עם מיטב תזמורות העולם, לרבות התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת קליבלנד, הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת פריז תזמורת הקונצרטחבאו מאמסטרדם, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, תזמורת שווייץ המערבית, הפילהרמונית של סנקט פטרבורג והתזמורת הפילהרמונית הישראלית.(אתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית)
↑  Think of it again as you Listen Again to two Proms by the world's classiest orchestra and conductor, the Amsterdam Concertgebouw with Mariss Jansons.(גרדיאן, לונדון, ספטמבר 2009)
↑  The Royal Concertgebouw Orchestra terminates cooperation with chief conductor Daniele Gatti, ‏2 באוגוסט 2018 (ארכיון)
↑  Anne Midgette and Peggy McGlone, Assaults in dressing rooms. Groping during lessons. Classical musicians reveal a profession rife with harassment., Washington Post, ‏26 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436098505171  BnF: cb13903652r (data)  CiNii: DA04024758  GND: 5038978-6  ISNI: 0000 0001 2106 794X  LCCN: n79058413  MusicBrainz: ad8260b2-2767-4e9b-9ece-7977fbcedadf  NKC: kn20030215123  SUDOC: 078062330  Trove: 1144113  VIAF: 124120143   WorldCat (עם VIAF): 124120143
פאטריה

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית בית-חולים 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 
ערך זה עוסק באוניית הגירוש שהוטבעה. אם התכוונתם להמנון מזרח טימור, ראו .
פאטריה שוקעת בנמל חיפה, ארץ ישראל, נובמבר 1940
פאטריה (באנגלית: SS Patria; האותיות SS משמען Steamship, אוניית קיטור) הייתה אוניית קו אוקיינית צרפתית בת 11,885 טון (GRT) (אנ') שנבנתה בשנת 1913 עבור החברה Compagnie française de Navigation à vapeur Cyprien Fabre & Cie, ובקיצור Fabre Line, פאבר ליין. היא הייתה תחילה ספינת טרנס-אטלנטית ולאחר מכן ספינת מהגרים. משנת 1932 השכירה אותה חברת פאבר ליין לחברת Services Contractuels des Messageries Maritimes, שקיימה הפלגות בין דרום צרפת ללבנט. לאחר נפילת צרפת ביוני 1940, תפסו אותה בנמל חיפה רשויות המנדט הבריטי בארץ ישראל והציבו אותה תחת ניהול "British-India Steam Navigation Company" - חברת ניווט הקיטור הבריטית-הודית. בנובמבר 1940 הניחה ההגנה בצמוד אליה פצצה שהטביעה אותה. בין 260 ל-300 מנוסעיה נהרגו. פאטריה נשארה טרופה בנמל חיפה עד שנגרטה ב-1952.
בשרות חברת פאבר ליין

פאבר ליין הפעילה את פאטריה ואת הספינה התאמה שלה, SS Providence, שאותה בנתה חברת בניית האוניות Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée, מנמל La Seyne-sur-Mer, ליד טולון. לפאטריה היו שבעה סיפונים ושלוש ארובות (Funnels) (אנ'), אך אחת מהן בלתי פעילה. לפאטריה היו תשעה דוודים שהזינו שני מנועי קיטור בעלי שלושה צילינדרים כל אחד. קדחי הצילינדר היו 30.4 אינץ' (לחץ גבוה), 49.36 אינץ' (לחץ בינוני) ו-70.55 אינץ' (לחץ נמוך), כולם בעלי מהלך של 51.2". המנועים העניקו לפאטריה סך של 900 כוח סוס והניעו את הספינה על ידי ברגים תאומים. לפאטריה היה ציוד למציאת כיוון והיא הייתה ספינת האוקיינוס הראשונה שצוידה בבית קולנוע.
פאטריה הושקה ב-11 בנובמבר 1913 ונכנסה לשירות פאבר ליין ב-15 או 16 באפריל 1914.
הניו יורק טיימס דיווח שצוללת גרמנית תקפה את פאטריה ב-1 במרץ 1916 מול חופי תוניס, אך אין תיעוד ימי של תקיפה כזו. קפטן הספינה פייר דשל הצהיר בתצהיר כי לא ראה את הצוללת הגרמנית, אך חברי הצוות ונוסעים רבים ראוה.
פאטריה הפליגה כאנייה טרנס-אטלנטית בין מרסיי לניו יורק מאז ועד 1920, כאשר היא ופרובידנס הועברו לתפקיד של הובלת מהגרים מנאפולי, פלרמו ומרסיי לניו יורק. ב-1930, לאחר קריסת וול סטריט ב-1929, חברת Messageries Maritimes הפסיקה את השימוש בפאטריה לשם העברת מהגרים, אך פרובידנס המשיכה לשאת מהגרים עד 1932.
בשירות חברת הספנות Messageries Maritimes

ב-19 בינואר 1932 השכיר פאבר ליין את פאטריה לשמונה שנים לחברת Messageries Maritimes, שהכניסה אותה לשירות בין הלבנט לדרום צרפת. מאוחר יותר באותה שנה, ליד האי היוני זקינתוס, חילצה פאטריה שלושה ניצולים מטביעת כלי שיט יווני, הטיניוס סטבטוס (Tinios Stavtos). ספינת סוחר יוונית, הרון, חילצה 25 ניצולים מאותו אירוע. בשנת 1934 פאטריה עלתה על שרטון בעת הכניסה לנמל אלכסנדריה במצרים. בפברואר 1939 שימשה פאטריה אוניית בית-חולים במלחמת האזרחים בספרד.
ב-1 בינואר 1940 מכרה חברת פאבר ליין את פאטריה ל-Messageries Maritimes. ב-6 ביוני 1940 נכנסה פאטריה לנמל חיפה לאחר שהפליגה מביירות. ב-10 ביוני הכריזה איטליה מלחמה על צרפת ובריטניה. כל ספינה של בעלות הברית שעברה את איטליה כדי להגיע לצרפת הייתה בסכנת תקיפה, ולכן פאטריה נשארה בנמל חיפה.