stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה שחר (שוורצמן)
ביוגרפיה

שחר נולד בפולין, עלה לארץ ישראל ב-1936 וגדל במושב אביחיל. ב-1945 התגייס לפלמ"ח ושובץ בפלוגה ז'. השתתף במבצע ליל הרכבות ובהתקפה על משטרת גבעת אולגה וסייע בפעילות ההעפלה. סיים קורס מפקדי כיתות וקורס מפקדי מחלקות י"ח ב-1946. שירת כמפקד מחלקה ביגור ובתפקידי הדרכה.
במלחמת העצמאות השתתף במבצע נחשון בו פיקד על פלוגה בגדוד הרביעי של חטיבת הראל ונפצע בקרב הקסטל. השתתף במבצע חורב, שירת כסגן מפקד הגדוד השמיני בחטיבת הנגב וכסגן מפקד הגדוד התשיעי בחטיבה.
לאחר המלחמה היה ממקימי חיל השריון, סיים קורס מפקדי גדודים ב-1952 ומונה למפקד גדוד 9 בחטיבה 7 ובמלחמת סיני היה סגן מפקד החטיבה. בהמשך שירת כמפקדה של חטיבה 37, מפקד חטיבה 520, מפקד בית הספר לשריון, בשנים 1960 עד 1961 כמפקד חטיבה 7 ואחר כך סגן מפקד אוגדה בפיקוד הצפון. במלחמת ששת הימים שירת כראש מטה פיקוד הדרום. לאחר המלחמה השתחרר משירות הקבע.
בשירות המילואים השתתף במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים, שבה שירת כראש מטה אוגדה 146, אוגדת שריון במילואים בפיקודו של מוסה פלד שלחמה בחזית הסורית. ב-1974 הוצע לו לחזור לשירות הקבע להתמנות לראש אגף כוח האדם אך הוא סירב. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין קישור בפיקוד הצפון.
שחר מילא תפקידי מפתח במשק הישראלי, לאחר שחרורו מצה"ל מונה למנכ"ל מפעלי תובלה, בשנים 1970-1971 כיהן כמנכ"ל אוטוקרס ומשנת 1971 ועד 1990 כיהן כמנכ"ל מפעלי ים המלח. בתקופה זו זכה בפרס התעשייה (1978) ובפרס בן-גוריון לפיתוח ותרומה לנגב (1988). בשנים 1990 עד 1995 כיהן כמנכ"ל גרנית הכרמל השקעות וחברת סונול.
שימש כדירקטור בבנק מזרחי, ובחברות רותם דשנים, אלקו החזקות, רפאל וקופת חולים כללית. כמו כן היה חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ויו"ר ארגון חברי ההגנה.
היה בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
נפטר בנובמבר 2012, בגיל 86, ונקבר בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
אפי ארזי

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1937 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  14 באפריל 2013 (בגיל 76) 
 שם לידה:  אפי ארזי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית עולם חורשים 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 פרסים והוקרה:  מדליית אדווין ה. לנד (1997) 
 
אפי (אפרים) ארזי (14 באפריל 1937 - 14 באפריל 2013) היה איש עסקים, פילנתרופ ויזם היי-טק ישראלי, מייסד חברת "סאיטקס".
ביוגרפיה

נולד וגדל בירושלים, בן לג'יזל ושלמה ארזי, שהיה מהנדס ויועץ טכני של ראש הממשלה דוד בן-גוריון. למד בבית הספר התיכון גימנסיה רחביה, ולאחר מכן עבר לבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה. ב-1954, בהיותו בן 17, התגייס לצה"ל ושימש טכנאי מכ"ם בחיל האוויר. ב-1957 זכה בפרס על המצאה ותושייה טכנית בשל היותו ממונה על קליטת מכ"ם שלל לאחר מבצע קדש.
ב-1958 יצא ללימודים בארצות הברית וסיים תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה בהצטיינות יתרה באוניברסיטת MIT, אליה התקבל ללא תעודת בגרות, בזכות הרושם שהותיר בראיון הקבלה. במהלך לימודיו היה אחראי למכשור לוויין המדע ביחידת מצפה הכוכבים של אוניברסיטת הרווארד במימון סוכנות החלל האמריקנית. האסטרונומים עימם עבד ניסו להתגבר על בעיות אופטיות של העברת אור דרך האטמוספירה. ארזי, בשיתוף פרופסור מריו גרוסי, הצליח לבנות מצלמת טלוויזיה ששידרה אותות מן האטמוספירה ובעזרתה החללית אפולו 11 שידרה את התמונות הראשונות מן הירח בשנת 1969. בגיל עשרים ושלוש התמנה ארזי לעמית מחקר בהרווארד.
בשנת 1963 הצטרף כמהנדס ראשי לחברת "ITEK", שניסתה לייצר לוויין צילום אלקטרואופטי ועסק בפיתוח טלסקופ לראייה בחלל. ארזי היה המהנדס הראשי בפרויקט ומאוחר יותר שאף לנצל את הידע ליישומים אזרחיים.
ביוגרפיה > הקמת סאיטקס

בשנת 1967 רצה ארזי לחזור לישראל והציע ל-ITEK להקים מרכז מחקר ופיתוח בישראל. אך עם פרוץ מלחמת ששת הימים, כמעט בוטלה התוכנית. לבסוף יצאה ההשקעה לפועל כאשר ITEK השקיעה 600,000 דולר והשקעות דיסקונט 200,000 דולר בחברה. החברה, שנוסדה ב-1968, נקראה "טכנולוגיה מדעית" ועסקה בפיתוח וייצור של מכונות מתקדמות לתעשיית הטקסטיל.
החברה שינתה את שמה ל"סאיטקס" ועברה לפיתוח וייצור של מכונות לתעשיית הדפוס, מעגלים מודפסים, מיפוי ודפוס צבע של ספרים וכתבי עת. סאיטקס הפכה לאחת החברות המובילות בעולם בתחום עיבוד תמונות הצבע באמצעות מחשב. היא התמחתה בפיתוח וייצור חומרה ותוכנה לתעשיית הדפוס, העיצוב הגרפי וההוצאה לאור, כשבתוך כך הקימה חברות בת שמכרו את מוצריה בשיווק ישיר בארבעים מדינות ברחבי העולם. סאיטקס הייתה בין חברות ההיי-טק הראשונות בישראל שהתמקדו בייצוא. בשנת 1979 פיתחה את מחשב הקדם דפוס הראשון ואת סורק ה-CCD הראשון. במהלך העשור השני לקיומה הציגה סאיטקס גידול של כ-45% לשנה במכירות וכ-30% לשנה במספר העובדים. בשנת 1990 הגיעה החברה להיקף מכירות של 600 מיליון דולר ובשיאה הגיעה מצבת העובדים לכ-4,000. ב-1 ביוני 1988 פרש ארזי מתפקידיו כמנכ"ל ונשיא סאיטקס וב-18 בינואר 1989 פרש מתפקידו כיושב ראש מועצת המנהלים של החברה לאחר שקבוצת מירור של רוברט מקסוול רכשה 27% מהחברה ומקסוול מונה ליו"ר.
ביוגרפיה > יזם הייטק

בשנת 1989 הקים ארזי את חברת Electronics for Imaging שמטרתה הייתה פיתוח טכנולוגיית צבע להמונים והגעה למצב של מדפסת צבע בכל משרד ובית מגורים. החברה נכנסה לשותפות עם החברות המובילות בתחום, בהן: זירוקס, קודאק וקנון. בשנת 1992 מכרה החברה בכ-600 מיליון דולר ויצרה טכנולוגיה ששינתה את תחום הגרפיקה והדפוס, כשאיפשרה למשתמשי קצה פרטיים לייצר ולהדפיס תמונות צבע באיכות צילום ממחשב אישי. באוקטובר 1997 הגיע מחיר השוק של החברה ל-2.7 מיליארד דולר. ארזי מכר את כל מניותיו ב-EFI.
בשנת 1995 נעשה ארזי נשיא ומנכ"ל חברת הסטארט אפ אימדיה קורפוריישן. החברה מפתחת טכנולוגיה לדחיסת שידורי טלוויזיה דיגיטלית, המקנה יתרון איכותי בשידור והגדלת מספר הערוצים ומהווה בכך פריצת דרך טכנולוגית. ב-1996 חתמה אימדיה על הסכם עם חברת הטלוויזיה בכבלים TCI, הגדולה בעולם דאז, בהיקף של 80 מיליון דולר למשך שמונה שנים (TCI חדלה להתקיים ב-1999). ביולי 1999 רכשה טריון את אימדיה ב-100 מיליון דולר וארזי, שהחזיק ב-30% ממניות החברה, מכר את חלקו. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 שימש ארזי גם יו"ר מרקדו, חברה שהוקמה ב-1995 והעסיקה בשיאה כ-120 עובדים והציגה מכירות בהיקף של כ-20 מיליון דולר בשנות השיא. החברה פיתחה מנוע חיפוש לאתרי מסחר אלקטרוני, וארזי היה הראשון להשקיע בה.
בשנת 1995 הוקם בית ספר אפי ארזי למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה, ובו לומדים סטודנטים לתואר ראשון ושני במדעי המחשב. ב-1999 הקים במרכז את פרויקט "מלגות אפי". המלגות מיועדות לסטודנטים נבחרים בעלי כושר מנהיגות, יצירתיות וחשיבה מקורית.
ארזי זכה בפרסים רבים: הוענקה לו מדליה על שם אדווין לנד, מייסד פולארויד, על מפעלו בקידום טכנולוגיית עיבוד תמונות ספרתי. ב-1992 קיבל את אות היזם המצטיין של מרכז וורסאו ליזמות שבאוניברסיטת תל אביב. ארזי הוא גם חתן פרס הניהול הטכנולוגי החדשני בכינוס הבינלאומי החשוב ביותר של הטלוויזיה הבינלאומית, שנערך במונטרה שבשווייץ.
ארזי היה נשוי חמש פעמים. האישה האחרונה היא דליה ארזי, משתתפת מעושרות.
אפי ארזי נפטר מאלצהיימר ב-14 באפריל 2013, יום הולדתו ה-76, ונטמן בבית העלמין האזרחי בקיבוץ חורשים.
השאיר אחריו בן ובת מנישואיו הראשונים לתרזה ארזי.
הפקולטה למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה נקראת על שמו.
לקריאה נוספת

דלית מילשטיין, בדרכו שלו, הוצאה דניאלה די-נור, 2005
הערות שוליים

1 2 3  יעל גבירץ, אפי ארזי - הרגע הקריטי, חדשות, 26 ביוני 1987
↑  ארזי אפי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בדצמבר 2000
↑  עמוס לבב, שבבים של תקווה : סיפוריהם של יזמי תעשיית ההיי-טק הישראלית, זמורה-ביתן 1998.
↑  אברהם פלג, דוגמה חדשה בטקסטיל - ב-12 דקות, מעריב, 18 בפברואר 1971
↑  אפי ארזי: "אני לא צריך את כל הכסף שיש לי", באתר גלובס, 27 בספטמבר 2000
↑  The Annual Report of Scitex Corporation Ltd .(Form 20-F) to the Securities & Exchange Commission for year ended December 31, 1988.
↑  בית ספר אפי ארזי למדעי המחשב, במרכז הבינתחומי הרצליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312937505171  ISNI: 0000 0000 7912 417X  LCCN: nr2006008615  VIAF: 97293563   WorldCat (עם VIAF): 97293563
גחלת

ערך זה עוסק במחלה. אם התכוונתם לגחלים, ראו .
.
| --- | --- |

חיידקי גחלת
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 מיקום אנטומי:  עור 
 גורם:  anthrax toxin, Bacillus anthracis 
 תסמינים:  כיב, hematochezia, נפיחות, דלקת קשרירי הלימפה, rectorrhagia, בחילה, שלשול, meningism signs 
 טיפול:  ציפרופלוקסצין  penicillin G procaine hydrate  סטרפטומיצין  דוקסיציקלין  minocycline  אריתרומיצין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/212127 
 DiseasesDB:  1203
 MeSH:  D000881
 MedlinePlus:  001325
 OMIM:  606410 608041
 סיווגים
 ICD-10:  A22
 ICD-11:  1B97 
 
גַּחֶלֶת (אַנְתְּרַקְס, Anthrax) היא מחלה זיהומית חריפה הפוגעת באדם ובבעלי חיים ומשמשת גם כנשק ביולוגי במלחמה. חקר הגורמים למחלה השפיע על התפתחות המיקרוביולוגיה והאימונולוגיה המודרניות. מקור השם "אנתרקס" במילה היוונית Anthrakis, שפירושה "פחם". השם מתאר את הנגע העורי השחור המופיע אצל חולה הגחלת. חיידקי הגחלת יוצרים נבגים, ואלו אחראים להתפתחות המחלה. בקרב בעלי החיים, פגיעים במיוחד אוכלי העשב כגון: חילזון ימי, קררו, קוף חוטם, דרור, גנו כחול, קוליברי אנה, פרוש מצוי, דבורת הדבש, כינמת העלה וטרמיטים, הנחשפים לנבגים העמידים בקרקע.
צורות המחלה

הגחלת מתגלמת בשלושה אופנים: כמחלה עורית, כמחלה נשימתית וכמחלת מעי. בפרסומי משרד החקלאות שמור השם ״גחלת״ למופע העורי, כאשר המופעים האחרים נקראים ״גַמֶּרֶת״
.
בני אדם הבאים במגע עם פגרי בעלי חיים נגועים מצויים בסיכון גבוה לפתח את המחלה העורית. במאה ה-19 זוהתה גחלת של דרכי הנשימה בקרב עובדי מנפטות שעיבדו צמר כבשים ואלפקות שהיו נגועות במחלה. גחלת המעי נדירה ומתפתחת בעקבות אכילת בשר מזוהם שלא בושל דיו.
היסטוריה

מחלת הגחלת ידועה עוד מימי קדם. הגחלת ממיתה ברבבות ולמגפות שהיא גורמת יש גם פן כלכלי: במאה ה-17 גרמה התפרצות גחלת לתמותה של 60,000 פרות באירופה, ובשנת 1945 מתו כתוצאה ממנה מיליון כבשים באיראן.
בשנת 1876 קישר רוברט קוך את מחלת הגחלת העורית לחיידק בצילוס אנתרסיס (Bacillus anthracis), מתג גרם חיובי אארובי. בשנת 1881, כשיצר לואי פסטר את החיסון החי הראשון כנגד גורם זיהומי, היה זה כנגד חיידק הגחלת.
בשנת 1937 פיתחה יפן את הגחלת כנשק ביולוגי וניסתה אותו על בני אדם.
בשנות הארבעים, ביצעה בריטניה ניסויים בגחלת כנשק ביולוגי על האי גריניארד. האי טוהר רק ב-1990.
ב-2 באפריל 1979 ארעה תקלה במפעל לייצור נשק ביולוגי בעיר יקטרינבורג ברוסיה, ונבגים של אנתרקס נפלטו לאוויר הפתוח. הגרסה הרשמית של שלטונות ברית המועצות הייתה שמדובר בהתפרצות טבעית של גחלת שמקורה בבשר נגוע. מספר ההרוגים מוערך במאה.
שנים לאחר מלחמת המפרץ הודה המשטר העיראקי בפיתוח החיידק כנשק ביולוגי.
בשנת 1993, בפיגוע ביולוגי של קבוצת טרור יפנית בשם אום שינריקיו, פוזר באוויר העיר קמיידו הסמוכה לטוקיו תרסיס המכיל חיידקי גחלת בלתי אלימים.
היסטוריה > מתקפת האנתרקס

בנובמבר 2001 חלו 22 אמריקאים בגחלת עורית לאחר שנחשפו לאבקה שהופצה במעטפות דואר אטומות. חמישה מהם נפטרו לבסוף כתוצאה מהחשיפה לחיידק. לאחר חקירה של ה-FBI, אשר ארכה 7 שנים, נראה שהפרשה באה אל סופה בסוף יולי 2007, כאשר על-פי דיווחים רשמיים של הסוכנות, היא התכוונה לעצור מדען שעסק בחקר האנתרקס בחשד להפצת אותן המעטפות. צוין גם כי בתחילת החקירה של הפרשה, אף נעזרה הסוכנות בשירותיו של אותו אדם. המדען החשוד התאבד קודם להגעת הסוכנים אליו, ככל הנראה לאחר שנודע לו כי הטבעת מתהדקת סביבו. המניע לשליחת אותן מעטפות שבהן הייתה האבקה הנושאת את החיידק נותר בגדר תעלומה. בפברואר 2010 הודיע ה-FBI כי הוא סוגר את תיק החקירה בנושא זה. בהודעה שיצאה על כך מה-FBI נמסר כי באופן סופי הסוכנות מייחסת את שליחת המעטפות לאותו מדען שהתאבד כאשר התכוונו לעוצרו.
אקולוגיה ואפידמיולוגיה

נבגי חיידק הגחלת עמידים מאוד ושורדים שנים באדמה או בתוצרי חיות מזוהמים. נבגים חיים בעלי פוטנציאל זיהומי שרדו 60 שנות אחסון בטמפרטורת החדר. למרות עמידות זו ניתן לטהר אזור מזוהם באמצעות פורמלין, טמפרטורה גבוהה, קרינה אולטרה סגולה, פראוקסיד (מי חמצן) וכלור.
בעולם מדווחים בכל שנה כאלף מקרי גחלת עורית בבני אדם, וכ-20 אלף עד 100 אלף מקרים בשנה בבעלי חיים. המחלה שכיחה באסיה, באפריקה, באירופה ובאמריקה הדרומית. בארצות המערב קיימת ירידה במספר בני האדם הנפגעים. בישראל דווחו מקרים בודדים של הופעה בבקר. ההתפרצות הגדולה האחרונה ארעה בזימבבואה בשנים 1978 עד 1980 ונפגעו בה 9,445 חולים, מהם 140 נפטרו. רובם סבלו מגחלת עורית ורק שמונה חלו בגחלת נשימתית.
פתופיזיולוגיה ורעלנים

הזיהום, ובעקבותיו המחלה, מתחילים לאחר חדירת הנבגים דרך העור או דרך ריריות מערכת הנשימה ומערכת העיכול. לחיידק שלושה גורמי אלימות עיקריים: קופסית ושני רעלנים. גורמים המהווים את הבסיס הפעיל של הרעלנים הם הגורם הממית וגורם הבצקת; אלו נקשרים לנשא טרנס-ממברנלי (חלבון המעביר חומרים מצידה האחד של ממברנת התא לצידה האחר) ובעזרתו חודרים לתוך התאים, בתהליך הקרוי "טרנסלוקציה". הנשא קרוי "אנטיגן מגן", ושילובו עם הגורמים השונים יוצר את הרעלנים. הרעלן הממית פועל על כל התאים ובעיקר על המאקרופאגים. רעלן הבצקת גורם לבצקת (הצפה של רקמות ואיברים בנוזלים) ופוגע בתפקוד הנויטרופילים וייתכן שגם במאקרופאגים.
בגחלת נשימתית נכלאים נבגים בעומק אונות הריאה ונבלעים על ידי מאקרופאגים הנעים אל קשרי הלימפה, שבהם נובטים הנבגים. משם הם פולשים לזרם הדם וגורמים לאלח דם, לדלקת דמית של קרומי המוח, לאי ספיקה נשימתית קשה ולמוות. סכנת חיים נגרמת מחשיפה נשימתית ל-8,000-50,000 נבגים, וזו מתרחשת לרוב בעת טיפול בצמר נגוע ובעיבודו. מחקרים רבים הראו כי אין השפעה כתוצאה מחשיפה, אפילו ארוכה, לכמות מעטה של נבגים.
קליניקה

גחלת עורית מתפתחת בעקבות חדירת כמות קטנה של נבגים דרך חתך או שריטה בעור. הדגירה נמשכת 5-יומיים עד להיווצרות הרעלנים. פפולה במקום החתך הופכת לשלפוחית המכילה חיידקים. כשמשתנה צבעה לשחור היא פוקעת ונוצר נגע שחור שבקרבתו שלפוחיות משניות ובצקות. לאחר 3-2 שבועות הנגע מתקלף ונושר. ללא טיפול עלול להתפשט הזיהום לקשרי הלימפה, אולם מתן אנטיביוטיקה מקטין את התמותה ל-1%. אין דיווחים על הדבקה מאדם לאדם אך לא ניתן לשלול את האפשרות שהמחלה תועבר במגע ישיר עם נגע המכיל חיידקים.
גחלת נשימתית אינה מדבקת ומהווה פחות מ-5% מכלל התחלואה בבני אדם. מחלת גחלת מצורה זו מתחלקת לשני שלבים: השלב הראשון דומה בסימניו לזיהום נשימתי ממקור נגיפי – חום לא גבוה, חולשה, כאבי שרירים, שיעול ללא ליחה ולעיתים לחץ קל בחזה. לאחר 4-1 ימים מתרחשת הקלה בסימנים ובשלב השני מופיעה מצוקה נשימתית קשה, הזעה מרובה ותשישות. תיתכן בצקת חזה וצוואר. שלב זה נמשך יומיים. לעיתים מתפתח כשל רב-מערכתי המסתיים במות החולה. דלקת קרום המוח פורצת ב-50% מהמקרים, בהם ייתכנו אובדן הכרה ופרכוסים. שיעור התמותה מוערך ב-95%.
גחלת המעי היא מחלה נדירה ביותר. לאחר יומיים עד 5 ימים מיום אכילת הבשר המזוהם מופיעים בחילה, הקאה, כאב בטן וחום, וכן שלשול דמי ורעלת. המחלה מתאפיינת בהקאות דמיות ובשלשולים רבים. שיעור התמותה עומד על כ-50%. ייתכן מצב בו גחלת נשימתית וגחלת מעי תוקפות יחד (סביר שזה יקרה במקרים של הידבקות מנבגים רבים, למשל במלחמה ביולוגית).
מניעת המחלה לאחר חשיפה וטיפול

גם לאחר חשיפה למספר רב של נבגים ניתן למנוע את התפתחות המחלה באמצעות מתן טיפול אנטיביוטי. עיתוי תחילת הטיפול המומלץ הוא 24 השעות הראשונות מהחשיפה הנשימתית. הצורך בסעד מהיר נובע מתקופת הדגירה הקצרה.
הטיפול בגחלת עורית – ההדבקה העורית נחשבת לקלה בדרך כלל, ואחוזי ההבראה ממנה גבוהים גם ללא טיפול אנטיביוטי. מאחר שקיימת סכנה להתפשטות המחלה למערכת הדם ולעצבים, הטיפול חשוב בכל אופן: פניצילין במתן פומי במקרה הקל, ופניצילין במתן ורידי במינון גבוה במחלה המתקדמת. במקרים של זנים העמידים לפניצילין דווח על טיפול מוצלח בטטראציקלינים. מריחת משחות אנטיביוטיות על הנגע אינה עוזרת להבראתו, אולם מומלצת רחיצתו במים ובסבון.
הטיפול בגחלת נשימתית – מומלצת נתינת אנטיביוטיקה מקבוצת הפניצילין לכל חולה עם חום החשוד כחולה גחלת; הטיפול יופסק רק עם שלילת המחלה. באירוע רב-נפגעים מומלץ מתן פומי, באירוע מוגבל מומלץ טיפול תוך-ורידי. בחשיפה למנה גבוהה ביותר או במחלה משתוללת יש להוסיף אנטיביוטיקה נוספת לטיפול.
בשנת 2012 דיווח צוות חוקרים מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו על גילוי תרכובת אנטיביוטית חדשה, מקבוצת המקרולידים (Macrolide), שנקראת Anthracimycin. תרכובת זו נמצאה יעילה מאוד בהשמדת חיידקי B. anthracis.
ראו גם

פרשת ניסוי האנתרקס בצה"ל
הערות שוליים

↑  השירותים הווטרינריים ובריאות המקנה, גחלת, גמרת, באתר משרד החקלאות
↑  יצחק בן-חורין, ארה"ב: תעלומת האנתרקס נגמרה בהתאבדות, באתר ynet, 1 באוגוסט 2008
↑  עוד על התגלגלות "פרשת מעטפות האנתרקס", באתר CBS News
↑  רוברט רוס, Factors governing infectiousness of anthrax still mysterious, experts say, 1.5.2002, באתר "המרכז לחקר ולמדיניות מחלות זיהומיות" באוניברסיטת מינסוטה (באנגלית)
↑  הכתבה על גילוי התרכובת החדשה באתר אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295596505171  BNE: XX546201  GND: 4298868-8  LCCN: sh85005563  NKC: ph536725 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אמונה אלון

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1955 (בת 69) ירושלים
 שם לידה:  אמונה פֶּלִאי הכהן 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלית
 עיסוק:  סופרת ועורכת
 מקום לימודים:  התיכון למוזיקה ולאמנות 
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  סיפורת, ספרות ילדים ונוער
 יצירות בולטות:  שמחה גדולה בשמים, בית על מים רבים
 בן או בת זוג:  בנימין אלון 
 צאצאים:  אורי אלון 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים ומשוררים (2015) פרס עמינח (2014) הפרס לתרבות יהודית (2018) פרס ירושלים (2021) פרס ויצו איטליה (2022)
 
אמונה אֵלון (נולדה ב-28 באפריל 1955) היא סופרת ישראלית, חברת האקדמיה ללשון העברית. כלת פרס היצירה לסופרים ומשוררים (2015). כתבה ספרי ילדים ורומנים למבוגרים.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים לרב פרופ' פינחס פלאי ולפעילה הפמיניסטית פנינה פלאי, את ילדותה העבירה בציר ירושלים-ניו יורק מתוקף עבודתו של אביה, כאשר המשפחה התגוררה לסירוגין בשכונת טלביה ואפר וסט סייד ברובע מנהטן. בתיכון למדה באולפנת חורב וב- High School of Music and Art (אנ') בניו יורק. לאחר נישואיה התגוררה ברמת הגולן ובקיבוץ שלוחות ושימשה כמורה בבתי-ספר יסודיים ותיכוניים ובאולפן למתגיירים. בשנים 1983–1985 לימדה בישיבת רמז במנהטן.
אלון כתבה תחילה בעיתונים "נקודה" ו"מעריב", ומשנת 1991 פרסמה טור פובליציסטי קבוע ב"ידיעות אחרונות", אך הפסיקה אותו בשנת 2005 כמחאה על יחס העיתון לתוכנית ההתנתקות ולמתנחלים. כתבה טור שבועי בעיתון "ישראל היום". שימשה יועצת למעמד האישה לבנימין נתניהו בכהונתו הראשונה כראש ממשלת ישראל. במסגרת זו הביאה ב-1997 להקמת הרשות לקידום מעמד האישה.
בשנת 2021 נבחרה אלון כחברה יועצת באקדמיה ללשון העברית ומשנת 2024 היא חברת האקדמיה ללשון העברית.
ביוגרפיה > כתיבה ספרותית

בתחילת דרכה פרסמה אלון סיפורים קצרים בכתבי-עת ואנתולגיות ספרותיות, וכן ספרי ילדים. בשנת 1987 ייסדה עם בעלה את הוצאת הספרים ספריית בית אל ושימשה בה עורכת ראשית בשנותיה הראשונות.
בשנת 2004 יצא לאור הרומן הראשון של אלון, "שמחה גדולה בשמים", בהוצאת כתר ובתיווכו של עמוס עוז. הספר תורגם לאנגלית על ידי דוד חזוני והיה מועמד לפרס הספר היהודי הלאומי (National Jewish Book Award) בשנת 2007. הרומן השני שלה "ותכתבו: אהובתנו" זכה באות "ספר הזהב" של התאחדות הוצאות הספרים בישראל. בבסיס הרומן השלישי של אלון, "במופלא ממני", עומד הסיפור התלמודי על רבי יוחנן וריש לקיש. הספר היה מועמד ברשימה הארוכה של פרס ספיר בשנת 2012, וזכה בפרס עמינח לשנת 2014.
בשנת 2016 פרסמה אלון את הרומן "בית על מים רבים" (בעריכת יגאל שוורץ), המתרחש באמסטרדם. הספר תורגם לשפות רבות בהן אנגלית, הולנדית, איטלקית, צרפתית וגרמנית. ספר זה היה מועמד ברשימה הקצרה של פרס הספר היהודי הלאומי בארצות הברית בשנת 2020 וזכה בתרגמו האיטלקי בפרס ויצו איטליה לשנת 2022. בשנת 2022 פרסמה את "נפשנו חיכתה" (בעריכת נועה מנהיים) - רומן היסטורי המתחקה אחר הסיפור המשפחתי שלה מהרי הקרפטים דרך ארצות הברית ועד ארץ ישראל.
אלון הייתה מהזוכים בפרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת 2015. ב-2018 זכתה יחד עם המשורר יורם טהרלב
בפרס שר החינוך לתרבות יהודית ובשנת 2022 זכתה בפרס ירושלים לתרבות מטעם ערוץ 7.
משפחתה

אמונה אלון הייתה נשואה לרב בנימין אלון (נפטר ב-2017), שכיהן כשר וכחבר הכנסת מטעם מפלגת האיחוד הלאומי וראש ישיבת בית אורות. הם התגוררו שנים רבות בבית אל ולאחר מכן בירושלים ולהם שישה ילדים, בהם הסופר אורי אלון (יוצר הסדרה "שטיסל"). שניים מחתניה הם המשורר והסופר אלחנן ניר והמשורר והקולנוען עמיחי חסון.
ספריה > רומנים

שמחה גדולה בשמים, כתר, 2004 (ISBN 9650712801)
ותכתבו: אהובתנו, ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2010 (ISBN 9789654829465)
במופלא ממני, כנרת, זמורה-ביתן, 2012 (9655523136 ISBN)
בית על מים רבים, כנרת, זמורה-ביתן, 2016
נפשנו חיכתה, כנרת, זמורה-ביתן, 2022
ספריה > ספרי ילדים ונוער

כשאני מבקש מאלהים, זמורה ביתן, תל אביב, 1985
איך מבקשים סליחה? - 4 ספורים מחורזים לתקופת החגים, ספריית בית אל, תשמ"ז
עוד מעט פסח - 3 סיפורים מחורזים לחג הפסח, ספריית בית אל, תשמ"ז
ספר לכבוד שבת, ספריית בית אל, תש"ן
האוצר של פתחי, ספריית בית אל, תשמ"ח
בשבת אחרי הצהרים, ספריית בית אל, תשמ"ח
הכיפה של מיכל, ספריית בית אל, תשמ"ח
איילת מחפשת מצווה , ספרי המרכז, תשנ"ה
אפילו כשאני מתחבא, ספרי המרכז, תשנ"ה
ילדה שיודעת לקרוא, ספרי המרכז, תשנ"ה
הסוכריות של חנוך, ספריית בית אל, תשנ"ח
מי שותה אחרון, ספרי המרכז, תשנ"ח
סיפורים לימים טובים - תשעה סיפורים שכיף לקרוא, דור, תשנ"ט
גרב (איורים: אורי אלון), ספריית בית אל, 2000
המדינה של ילדי הגן (איורים: מנחם הלברשטט), קוראים, 2012 ‏המדינה של ילדי הגן‏ (Q112401481)
רק בעיניים עצומות רואים אותו (איורים: נועה קלנר), זמורה ביתן, 2015
ספריה > עיון

לקראת כלה - שיחות, ספריית בית אל, תשמ"ז
הזמנה לחתונה - שיחות לקראת הנישואין, דור, תשנ"ח
ספריה > בעריכתה

חנן פורת, את אחי אנוכי מבקש (המהדורה הראשונה: 'את ענת אנוכי מבקש'), ספריית בית אל, 1988
צבי סלונים, חברים מקשיבים לקולך, ספרית בית אל, 1992
אברהם רמר, מעבור הארץ: ספר יהושע, ספרית בית אל, תשנ"ה
ראו גם

משפחת אלון
משפחת שור
הערות שוליים

↑  אמונה אלון: נקעה נפשי מכתיבה ב"ידיעות", באתר ערוץ 7, 6 בספטמבר 2005.
↑  חברים חדשים באקדמיה ללשון העברית (סיוון תשפ"א, יוני 2021)
↑  If You Awaken Love', London/New Milford, The Toby Press, 2007'
↑  על מכירת 20,000 עותקים מהספר
↑  Ester Moscati, Premio Letterario Adei Wizo: i vincitori della XXII edizione, Mosaico, ‏2022-03-29 (ב־)
↑  עפר לבנת, ‏יורם טהר-לב ואמונה אלון יקבלו את פרס לתרבות יהודית, באתר מעריב אונליין, 9 באוקטובר 2018
↑  הוכרזו זוכי פרס ירושלים 2022, באתר ערוץ 7, 19 בינואר 2022.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304036505171  BnF: cb15524699n (data)  GND: 133138062  ICCU: TO0V664800  ISNI: 0000 0000 7848 1917  LCCN: n89134536  NTA: 305152262  RERO: 02-A029025380  SNAC: w6bz879j  SUDOC: 254499678  VIAF: 66775488   WorldCat (עם VIAF): 66775488
הטור של עומאן

| --- | --- |

 מדינות:  עומאן עומאן
 סוג:  מרוץ קטעים
 חודש:  פברואר
 משך:  6 קטעים
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  2010
 מרוצים עד כה:  14
 מנצח ראשון:  שווייץ פביאן קנצ'לרה
 מוביל במספר הניצחונות:  בריטניה כריס פרום   קזחסטן אלכסיי לוצנקו   אדם ייטס (2 ניצחונות)
 מנצח אחרון:  הממלכה המאוחדת אדם ייטס
 שנת מרוץ אחרונה:  2025
 
הטור של עומאן (באנגלית: Tour Of Oman; בערבית: طواف عمان) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שנערך בעומאן מאז 2010. המרוץ הוא חלק מסבב ה-UCI ProSeries החל משנת 2020.
המרוץ מאורגן על ידי חברת ASO (במימון של ממשלת עומאן) שנחשבת למארגנת המרוצים הבכירה בעולם ומארגנת גם את הטור דה פראנס, וואלטה אספניה, לייז'–בסטון–לייז' ומרוצים בכירים אחרים. המרוץ כולל כשישה קטעים ומזכיר באופיו מרוצי קטעים אחרים ובולטים יותר, כשהוא כולל קטעים גבעיים ומישוריים, לפחות קטע אחד שיסתיים בעלייה משמעותית ולעיתים גם קטע נגד השעון.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 2010 וכלל קטעים מישוריים בעיקר, כשפביאן קנצ'לרה השווייצרי ניצח בו. בשנת 2011 כבר ניצח בו מטפס מובהק, רוברט חסינק לאחר שניצח שני קטעים במרוץ, את קטע נגד השעון וקטע שהסתיים בעלייה. העלייה המשמעותית שמופיעה במרוץ מסתיימת במעלה ברכס ג'בל אח'דר.
המרוץ מתקיים בחודש פברואר וגורר אליו שמות גדולים, בשנים 2013–2014 פתח כריס פרום את עונתו במרוץ וניצח בשתי המהדורות, באותן שנים המשיך גם לניצחון בטור דה פראנס. בשנת 2016 ניצח את המרוץ וינצ'נצו ניבאלי, באותה עונה גם ניצח בג'ירו ד'איטליה. בשנת 2019 בוטל המרוץ עקב מותו של סולטאן קאבוס, וכניסתה של עומאן לשנת אבל.
מנצחים > כללי

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2010 | שווייץ פביאן קנצ'לרה | קבוצת סקסו בנק |
| 2011 | הולנד רוברט חסינק | רבובנק |
| 2012 | סלובקיה פיטר וליטס | אומגה פארמה קוויק סטפ |
| 2013 | בריטניה כריס פרום | קבוצת סקיי |
| 2014 | בריטניה כריס פרום | קבוצת סקיי |
| 2015 | ספרד רפאל ואלס | למפרה–מרידה |
| 2016 | איטליה וינצ'נצו ניבאלי | אסטנה |
| 2017 | בלגיה בן הרמנס | BMC Racing Team |
| 2018 | קזחסטן אלכסיי לוצנקו | אסטנה |
| 2019 | קזחסטן אלכסיי לוצנקו | אסטנה |
| 2020 | לא נערך בשל אבל על מות הסולטאן של עומאן, קאבוס בן סעיד אאל סעיד |  |
| 2021 | לא נערך בשל מגפת הקורונה בעומאן |  |
| 2022 | צ'כיה יאן הירט | אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו |
| 2023 | ארצות הברית מטאו ג'ורגנסון | קבוצת מוביסטאר |
| 2024 | הממלכה המאוחדת אדם ייטס | יו. איי. אי. אמירטס |
| 2025 | הממלכה המאוחדת אדם ייטס | יו. איי. אי. אמירטס |
מנצחים > נקודות

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2010 | נורווגיה אדוואלד בואסון האגן | קבוצת סקיי |
| 2011 | נורווגיה אדוואלד בואסון האגן | קבוצת סקיי |
| 2012 | סלובקיה פטר סאגאן | ליקוויגאס–קנונדייל |
| 2013 | בריטניה כריס פרום | קבוצת סקיי |
| 2014 | גרמניה אנדרה גרייפל | לוטו–בליסול |
| 2015 | איטליה אנדרה גוארדיני | אסטנה |
| 2016 | נורווגיה אדוואלד בואסון האגן | קבוצת דיימנשן דאטה |
| 2017 | נורווגיה אלכסנדר קריסטוף | קטושה–אלפסין |
| 2018 | אוסטרליה ניית'ן האס | קטושה–אלפסין |
| 2019 | קזחסטן אלכסיי לוצנקו | אסטנה |
| 2020 | לא נערך בשל אבל על מות הסולטאן של עומאן, קאבוס בן סעיד אאל סעיד |  |
| 2021 | לא נערך בשל מגפת הקורונה בעומאן |  |
| 2022 | קולומביה פרננדו גאביריה | יו. איי. אי. אמירטס |
| 2023 | ארצות הברית מטאו ג'ורגנסון | קבוצת מוביסטאר |
| 2024 | ניו זילנד פין פישר בלאק (אנ') | יו. איי. אי. אמירטס |
| 2025 | צרפת ולנטן פרה-פיינטרה (צר') | סודאל קוויק-סטפ |