stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ר ואנג
ביוגרפיה

ואנג נולדה בטאיפיי, טאיוואן. אביה היה מייסד של חברת הפלסטיק Formosa Plastics Group, ואחד מהאנשים העשירים ביותר בטאיוואן.
היא למדה בתיכון "College Prep" בעיר אוקלנד במדינת קליפורניה ובשנת 1981 סיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1982 הצטרפה לחברת ייצור המחשבים FIC. הייתה חלק ממייסדי חברת VIA Technologies בשנת 1987, ובשנת 1997 ייסדה את חברת HTC. החל משנת 2007 היא מכהנת כיו"ר החברה.
במאי 2011 דורגה על ידי מגזין פורבס כאדם העשיר ביותר בטאיוואן, עם רווח נקי של 8.8 מיליארד דולר. באוגוסט 2012 ואנג דורגה כמספר 56 ברשימת מאה הנשים החזקות ביותר בעולם של פורבס. נכון לשנת 2014, היא מדורגת ברשימה במספר 54.
ואנג פעילה בקהילה העסקית הבינלאומית, ומשתתפת בפורום הכלכלי העולמי. בשנת 2010 ייסדה פורום בינלאומי לשיפור ההזדמנויות של נשים בעסקים.
חיים אישיים

ואנג נשואה למנכ"ל VIA Technologies, ולשניים שני ילדים.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014073854  VIAF: 308768167   WorldCat (עם VIAF): 308768167
פרנקו מודיליאני

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1918 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  25 בספטמבר 2003 (בגיל 85) קיימברידג', ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ניו סקול  בית הספר החדש למחקר חברתי 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ייקוב מרשק, אבא לרנר 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  בית הספר  לניהול MIT סלואן  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 תלמידי דוקטורט:  Dwight M. Jaffee, Michael Brennan, Richard Sutch, Sang W. Nam, Jerome Phillip Cooper, Warren Ernest Moskowitz, Donald Pitkin Tucker, אלברט אנדו, Daniel Rie, Adam Lerrick, Watkins Leigh Ribble, Daniel Edward O’Neill, David Wiley Mullins, Jr., Barry Lowell Friedman, Benjamin William Wurzburger, Enrico Camillo Perotti, לוקאס פפדמוס, לורנס מאייר, מריו דראגי, רוברט שילר, Elijah Brewer, ג'אמפאולו גאלי, John Hayhurst Hand, John Muth, Walter E. Nicholson, Charles Steindel, Arlie Graham Sterling 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1985)  עמית החברה האקונומטרית (1949)  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה 
 
פרנקו מודיליאני (באיטלקית: Franco Modigliani;‏ 18 ביוני 1918 – 25 בספטמבר 2003) היה מקרו-כלכלן יהודי-אמריקאי, יליד איטליה. בשנת 1985 זכה בפרס נובל לכלכלה על "ניתוחיו החלוציים בתחום החיסכון והשווקים הפיננסיים".
קורות חייו

מודיליאני נולד ברומא לאב רופא ילדים ואם עובדת סוציאלית. משפחתו ייעדה אותו ללכת בדרכי האב, שמת כשפרנקו היה בן 13, אך הוא החליט ללמוד משפטים במקום רפואה, משום שלא היה יכול לסבול את מראה הדם ומשום שתואר במשפטים נחשב אז כאמצעי שיכול לפתוח דלתות רבות.
בשנתו השנייה באוניברסיטה השתתף בתחרות ארצית לכתיבת עבודות בכלכלה וזכה במקום הראשון. לאחר מכן, במקביל ללימודי המשפטים (אותם השלים ב-1939) למד מודיליאני כלכלה באופן עצמאי ובהדרכתם של כלכלנים שהכיר.
מודיליאני היה פעיל אנטי-פשיסטי ועם חקיקת חוקי הגזע באיטליה ב-1938 הצטרף לחברתו סרנה קלבי והוריה - גם הם מתנגדים למנהיג האיטלקי וראש המפלגה הפשיסטית, בניטו מוסוליני - בפריז. באביב 1939 הם נישאו ולאחר ביקור קצר במולדת על מנת לקבל את תוארו במשפטים מאוניברסיטת רומא, היגרו לארצות הברית כדי להימלט ממלחמת העולם הקרבה ובאה.
את שנותיו הבאות העביר במכירת ספרים למחייתו ביום ולימודי כלכלה בלילה. לאחר שהשלים את השכלתו האקדמית בבית הספר ניו סקול למדעי החברה בניו יורק הצטרף ב-1948 לסגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. ב-1952 עבר לאוניברסיטת קרנגי-מלון, שם לימד וחקר במשך כעשור.
ב-1946 התאזרח בארצות הברית.
תחנתו האקדמית האחרונה הייתה MIT, שם כיהן כפרופסור מ-1962 עד מותו. שם גם העמיד תלמידים רבים ובהם רוברט סי. מרטון, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1997.
במקביל לקריירה האקדמית, המשיך מודיליאני להיות מעורב בפוליטיקה. סמוך למותו גייס את חבריו ל-MIT פול סמואלסון ו-רוברט סולו, גם הם כמוהו חתני הפרס, לכתוב יחד מכתב שפורסם בניו יורק טיימס במחאה נגד התבטאותו של סילביו ברלוסקוני כי "מוסוליני לא רצח אף אחד".
מודיליאני לא היה תאורטיקן בעלמא, אלא עסק בכלכלה מעשית: הוא היה שותף בשנות השישים לפיתוח המודל המקרו כלכלי המשמש את הבנק המרכזי באמריקה. כמו כן היה שותף פעיל לדיון הציבורי בענייני מדיניות כלכלית באיטליה וארצות הברית, מומחה לאינפלציה ונזקיה ומטיף תמידי כנגד גירעונות ממשלתיים מוגזמים.
מודיליאני נפטר ב-25 בספטמבר 2003 בקיימברידג' שבמסצ'וסטס.
תרומותיו למדע הכלכלה

מודיליאני עסק בחקר האינפלציה, בסוגיות שונות במקרו-כלכלה, מימון ואקונומטריקה. אך עיקר תהילתו הייתה על שתי עבודות להן היה שותף בשנות החמישים, אותן ציינה האקדמיה השוודית המלכותית למדעים בעת שהעניקה לו את הפרס:
משפט מודיליאני-מילר M&M (בשיתוף עם מרטון מילר), הביא למסקנה מהפכנית שעוררה תשומת לב רבה לפיה ערכה של חברה אינו תלוי באופן שבו היא מממנת את פעילותה, על ידי הון, מכירת מניות או על ידי חוב. מודיליאני ומילר הראו גם כי מחירי מניות בפועל אינם מושפעים ממבנה החוב של החברות המנפיקות את המניות, אלא מרווחיותן העתידית הצפויה. למשפט מצדו התאורטי יש ערך רב למרות שתנאיו המוקדמים (העדר מיסוי, העדר עלות עסקה ומידע מושלם) אינם מתקיימים במציאות משום שהוא מספק כלים לקביעת מבנה ההון של החברה מתוך הבנת ההשפעה שיש לו על ערכה.
השערת "מחזור החיים" - ההשערה קובעת כי פרטים מחלקים את הכנסתם הצפויה לאורך ימי חייהם באופן שווה על פני השנים. תוצאה תאורטית חשובה של ההשערה היא שיעור חיסכון שלילי לצעירים וזקנים המלווה בשיעור חיסכון חיובי גבוה בגילאי הביניים. תוצאה זו יכולה להסביר מדוע לתושבי מדינות שונות שיעורי חיסכון שונים, אף כי מחקרים אמפיריים גילו כי גיל בוודאי אינו הגורם היחיד המשפיע על חיסכון. ההשערה היא הבסיס עליו פיתח מילטון פרידמן את תאוריית ההכנסה הפרמננטית שלו. ההבדל הוא שאצל פרידמן מחלק הפרט את הכנסתו לשני גורמים: גורם קבוע וגורם מזדמן. הנטייה השולית לצרוך מתוך הגורם המזדמן תהיה לפי פרידמן נמוכה מאוד, משום שהפרט מחלק את ההכנסה על פני שנים רבות.
הערות שוליים

1 2  דן דגוני, חתן פרס נובל בנובלה: אשתי מבינה בכסף טוב ממני, מעריב, 16 באוקטובר 1985
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • קלודיה גולדין (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265571105171  BIBSYS: 90211057  BnF: cb12089951n (data)  CiNii: DA00839658  GND: 121179613  ICCU: CFIV041598  ISNI: 0000 0001 1449 9269  LCCN: n78090530  LNB: 000004197  MGP: 168535  NKC: jo2005314431  NLA: 35357259  NLG: 247503  NSK: 000013324  NTA: 067665497  RERO: 02-A003600608  SNAC: w6kp8ht0  SUDOC: 031633579  Trove: 924116  VIAF: 84176118   WorldCat (עם VIAF): 84176118
פרינסס צ'לסי

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1985 (בת 39) אוקלנד, ניו זילנד
 שם לידה:  צ'לסי ניקל
 שם במה:  Princess Chelsea 
 מוקד פעילות:  ניו זילנד
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית,  מלחינה
 סוגה:  אינדי פופ • סינת'פופ •  בארוק פופ
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  ליל צ'יף
 פרסים והוקרה:  Taite Music Prize 
 http://princesschelsea.lilchiefrecords.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'לסי ניקל (באנגלית: Chelsea Nikkel; נולדה ב-4 בספטמבר 1985) המוכרת בשם הבמה פרינסס צ'לסי (באנגלית: Princess Chelsea) היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית ניו זילנדית, הידועה בעיקר בזכות להיטה "The Cigarette Duet" שיצא לאור ביוני 2011 וזכה להצלחה בינלאומית כמה שנים לאחר מכן.
אלבום הבכורה שלה, Lil' Golden Book, יצא לאור בשנת 2011 וזכה להצלחה גם כן. ב-2015 יצא אלבומה השני, The Great Cybernetic Depression. באלבום נכלל השיר "Too Many People", שזכה להצלחה נאה, בו משתתף ג'ונתן ברי. בשנת 2016 וב-2018 יצאו האלבומים Aftertouch ו-The Loneliest Girl.
ביוגרפיה

פרינסס צ'לסי נולדה באוקלנד, ניו זילנד, והייתה חברה בעבר בלהקת האינדי פופ הברונטיות ולהקת טין-וולף. צ'לסי חתמה על חוזה הקלטות עם ליל צ'יף רקורדס ונחשבת לחלק מלהקת הקוסביס הידועה בעיקר בזכות הקלטותיה המחודשות לשיריו של פול מקרטני. בהמשך חייה, הצטרפת ללהקת האנג לוז כנגנית בס. צ'לסי עובדת באוקלנד כמלחינה.
בניו זילנד הראלד כינו את סגנונה כ"שירה מלאכית ושנונה". צ'לסי השתתפה בסרט "להקת היום החדשה" של הגרדיאן.
קריירה

סינגל הבכורה של צ'לסי, "Your Woman", יצא לאור בשנת 2009, אך לא נכלל באף אלבום שלה. בהמשך, הוציאה את "Monkey Eats Bananas" שזכה להצלחה נאה. ב-2010 הוציאה את "And I Love Her" בלבד. בשנת 2011 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Lil' Golden Book, בו נכלל הלהיט "The Cigarette Duet" שזכה להצלחה בינלאומית כאשר צבר למעלה מ-65 מיליון צפיות ביוטיוב, ו-35 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. שלושת הסינגלים "Too Fast to Live",‏ "Ice Reign", ו-"Overseas", נכללו בו גם כן. בשנת 2013 הוציאה את השיר "We're so Lost" כסינגל המוביל מתוך אלבומה השני, The Great Cybernetic Depression. לשיר "Too Many People" שנכלל באלבום, צולם וידאו קליפ שהופץ במהלך 2015. הוא זכה להצלחה נאה כאשר צבר למעלה ממיליון צפיות וזאת, בנוסף לכך שהוא בוים על ידי סיימון וורד.
בשנת 2014 יצא לאור "No Church on Sunday" כסינגל המוביל מתוך האלבום, No Church on Sunday. ב-2020 יצא השיר "Kiss My Lips". השיר "World Turns Grey" של צ'לסי הוקלט מחדש בשיתוף עם מפיק המוזיקה האלקטרונית הגרמני רובין שולץ. בשנת 2016 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Aftertouch. שנתיים לאחר מכן, הוציאה את אלבומה הרביעי, The Loneliest Girl.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: Lil' Golden Book
2015: The Great Cybernetic Depression
2016: Aftertouch
2018: The Loneliest Girl
2022: Everything Is Going to Be Alright
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2012: The Cigarette Duet (European Tour Edition)
הערות שוליים

1 2  Princess Chelsea - The Cigarette Duet, נבדק ב-2021-08-17
↑  Lil' golden Book, נבדק ב-2021-08-17
↑  Princess Chelsea - The Great Cybernetic Depression CD, Bee Vinyl (בספרדית)
1 2 3  Princess Chelsea - Too Many People, נבדק ב-2021-08-17
1 2  Aftertouch, נבדק ב-2021-08-17
1 2  The Loneliest Girl, נבדק ב-2021-08-17
1 2 3  Princess Chelsea, www.facebook.com (באנגלית)
↑  Princess Chelsea - EPK, lilchiefrecords.com
↑  New band of the day – No 1,281: Princess Chelsea, the Guardian, ‏2012-06-01 (באנגלית)
↑  In Session: Princess Chelsea - Your Woman, נבדק ב-2021-08-17
↑  Your Woman | Princess Chelsea, web.archive.org, ‏2014-02-28
↑  Monkey Eats Bananas, by Princess Chelsea, Princess Chelsea
↑  And I Love Her, by Princess Chelsea, Princess Chelsea
↑  Cigarette Duet, נבדק ב-2021-08-17
↑  Too Fast To Live, by Princess Chelsea, Princess Chelsea
↑  Ice Reign, by Princess Chelsea, Princess Chelsea
↑  Overseas, by Princess Chelsea, Princess Chelsea
↑  We're So Lost, by Princess Chelsea, Princess Chelsea
↑  ChrisPublished: December 2, 2014, video premiere: Princess Chelsea – No Church on Sunday, GORILLA VS. BEAR (באנגלית)
↑  The Chief, New Jonathan Bree single 'Kiss My Lips featuring Princess Chelsea
↑  Robin Schulz - Sugar 14. World Turns Grey (Feat. Princess Chelsea), נבדק ב-2021-08-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014011821  MusicBrainz: 4778e075-c59b-4455-be96-5c84fc458904  RERO: 02-A027649045  VIAF: 307456601   WorldCat (עם VIAF): 307456601
קובאדין

ערך זה עוסק בעיירה ברומניה. אם התכוונתם לקרב ממלחמת העולם הראשונה, ראו .
| --- | --- |
סמל קובאדיןסמל קובאדין
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  קונסטנצה
 חבל ארץ:  דוברוג'ה
 ראש העיר:  כריסטיאן טלהוי
 בירת העיר:  קובאדין 
 שטח:  188.41 קמ"ר
 גובה:  100 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,122 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  47 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  44°04′N 28°14′E﻿ / ﻿44.067°N 28.233°E﻿ / 44.067; 28.233
 אזור זמן:  UTC +2
 primaria-cobadin.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור קובאדין(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור קובאדין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קובאדין (ברומנית: Cobadin) היא עיירה בצפון חבל דוברוג'ה שברומניה, בשטח מחוז קונסטנצה. שם העיירה ניגזר מהשפה הטורקית ומשמעו "צומת שבעת הכיוונים", בהתייחס למיקומה של העיירה על צומת דרכים בין ערי חבל דוברוג'ה.
בין השנים 1890 – 1892 התיישבו בעיר תושבים ממוצא גרמני והוסיפו לגיוון האתני של האוכלוסייה שכללה גם טורקים וטטרים במוצאם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, בתאריך 16 באוקטובר 1916, נערך ליד העיר קרב קובאדין, בו הובס הצבא הרומני על ידי כוח משותף בולגרי-גרמני והדרך לכיבוש בוקרשט, נפתחה בפני כוחות מעצמות המרכז.
מבחינת הרכב האוכלוסייה המודרנית, 78.32% הם רומנים, 17.38% טורקים וטטרים, 2.6% צוענים ו 1.65% ארומנים.
לקריאה נוספת

אובידיו קראנגה, אוסמנצ'ה וקובאדין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 738–739), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
פצצת דאייה

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  weapon functional class 
 
פצצת דאייה היא פצצה המוטלת מהאוויר, בעלת משטחי בקרת טיסה המאפשרים לה לדאות באופן שטוח יותר מזה של פצצה קונבנציונלית. מסלול הנפילה השטוח מאפשר לשחרר אותה במרחק רב מהמטרה ולא ממש מעליה, ובכך מאפשר התקפה מוצלחת מבלי לחשוף את המטוס המשגר להגנות נגד מטוסים שממוקמות ליד המטרה. פצצות דאייה יכולות להעביר ראשי נפץ בצורה מדויקת באופן השווה לטילי שיוט בשבריר מהעלות - לפעמים על ידי התקנת ערכות בקרת טיסה על פצצות פשוטות לא מונחות - וקשה מאוד לטילי קרקע-אוויר ליירט אותן בזכות חמימת המכ"ם הזעירה שלהם וזמני טיסה קצרים. אמצעי הנגד היעיל היחיד ברוב המקרים הוא להפיל את מטוסי האויב לפני שהם מתקרבים לטווח השיגור, מה שהופך את פצצות הדאייה לנשק בעל המשפעה משמעותית על שדה הקרב בזמן שהתנאים אינם מאפשרים הפצצות בשיטות אחרות.
פצצות דאייה החלו להופיע במלחמת העולם השנייה כגון ה-Fritz X וה-Henschel Hs 293 הגרמניים היו חלוצים בשימוש במערכות שלט רחוק, ואיפשרו למטוס השולט לכוון את הפצצה למטרה מדויקת כצורה ראשונית של תחמושת מונחית מדויקת. מערכות מודרניות הן בדרך כלל מונחות עצמיות או אוטומטיות למחצה, המשתמשות ב-GPS או בלייזר כדי לפגוע ביעדיהן.
הערות שוליים

↑  Wragg, David W. (1973). A Dictionary of Aviation (first ed.). Osprey. p. 143. ISBN 9780850451634.
↑  Gettleman, Jeffrey; Schmitt, Eric (25 במאי 2023). "Russia's Old Bombs Elude Ukraine's Modern Defenses". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-15 ביוני 2023. נבדק ב-3 ביולי 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7754874-7  NARA: 10663124
פרס כרים עבדול-ג'באר לצדק חברתי

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  ליגת ה-NBA
 תקופת הפרס:  2021–הווה (כ־3 שנים)
 נקרא על שם:  כרים עבדול-ג'באר 
 
פרס כרים עבדול-ג'באר לצדק חברתי (באנגלית: Kareem Abdul-Jabbar Social Justice Champion Award) הוא פרס שנתי של התאחדות הכדורסל הלאומית (NBA) המעניקה כבוד לשחקנים המקדמים נושאים במאבק למען צדק חברתי. הפרס נוסד בשנת 2021 ונקרא על שמו של כרים עבדול-ג'באר, אלוף NBA שש פעמים, שמעורבותו בנושאים חברתיים מתחילה עוד בהתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. כלאחת מהקבוצות מעמידה לבחירה את אחד משחקני הסגל שלה, ועדה המורכבת משחקני עבר, מנהלי קבוצות ופעילים חברתיים בוחרת את המועמד הזוכה. השחקן הנבחר בוחר ארגון אליו תועבר תרומה בסכום של 100,000 דולר בשמו של השחקן. השחקנים שהגיעו לארבעת המקומות הבאים ברשימה בוחרים, כל אחד, ארגון שלו תועבר תרומה על סך 25,000 דולר.
כרמלו אנתוני הוכרז בסיום עונת 2020/2021 כזוכה הראשון בפרס.
רשימת הזוכים

| עונה | שחקן | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2020/2021 | כרמלו אנתוני | פורטלנד טרייל בלייזרס |
| 2021/2022 | רג'י בולוק | דאלאס מאבריקס |
| 2022/2023 | סטפן קרי | גולדן סטייט ווריורס |
| 2023/2024 | קארל-אנתוני טאונס | מינסוטה טימברוולבס |
הערות שוליים

↑  NBA creates new Kareem Abdul-Jabbar award honoring social justice efforts, OregonLive.com, 14 May 2021
↑  Kareem Abdul-Jabbar is proud of NBA's new social justice champion award, but worries US still faces 'the same issues', CNN, 13 May 2021
↑  Carmelo Anthony named Kareem Abdul-Jabbar Social Justice Champion, NBA.com, 30 June 2021
| פרסי ליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| גביע האליפות | גביע לארי אובריאן |  |
| פרסים אישיים | MVP של העונה הסדירה • MVP של סדרת הגמר • MVP של סדרות הגמרים האזוריים • שחקן ההגנה של העונה • השחקן השישי של העונה • השחקן המשתפר של העונה • רוקי השנה • MVP של משחק האולסטאר • שחקן הקלאץ' של העונה • מאמן השנה • מנהל השנה |  |
| פרסים חברתיים | פרס האזרחות • פרס הספורטיביות • פרס השחקן הקבוצתי • פרס עזרה לקהילה • פרס לצדק חברתי |  |
| חמישיות העונה | חמישיית העונה • חמישיית ההגנה של העונה • חמישיית הרוקיז של העונה |  |
| הנצחות | קבוצת השנה ה-75 • קבוצת השנה ה-50 • קבוצת השנה ה-35 • קבוצת השנה ה-25 • פרס מפעל חיים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסטול

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־99 שנים) 
 חברות בנות:  Festool  Festool CZ 
 מיקום המטה:  Wendlingen am Neckar 
 ענפי תעשייה:  ייצור 
 מוצרים עיקריים:  כלי עבודה חשמליים 
 עובדים:  2,700 (נכון ל־2019) 
  
 festool.com
 
פסטול (באנגלית: Festool) הוא מותג של כלים חשמליים מתקדמים מגרמניה. משרדי "Festool Group GmbH & Co. KG" (שמה המלא) בוֶנדלינגן והיא חברת בת של חברת האחזקות TTS Tooltechnic Systems. החברה ידועה בגישה המערכתית שלה לכלים חשמליים וכן התמקדות שלה בהנדסת מכונות הממקסמת את יעילות החילוץ ושאיבת אבק.
החברה נוסדה על ידי גוטליב סטול ואלברט פזר בשנת 1925 תחת השם Fezer & Stoll. החברה ייצרה את המסור הנייד הראשון בעולם בשנת 1927. שמה של החברה קוצר ל Festo ב-1933. Festo הקימה את Festo Tooltechnic בשנת 1992, וחטיבת הכלים החשמליים פוצלה לחברה עצמאית, Festool, בשנת 2000. החברה נותרה בבעלות פרטית של משפחתו של המייסד השותף גוטליב סטול.
נכון לאוקטובר 2017, פסטול מפעילה חברות בת ב-26 מדינות כולל בריטניה, ארצות הברית, קנדה, צרפת, הולנד ורוסיה. בסוף 2017, היא הקימה את חברת הבת הראשונה שלה באסיה בדרום קוריאה. מוצרי פסטול מיוצרים בעיקר בניידלינגן (גרמניה), אילרטיסן (גרמניה) וצ'סקה ליפה (צ'כיה). ביולי 2017, Festool פתחה את קו הייצור הראשון שלה בצפון אמריקה במתקן שלה בלבנון, אינדיאנה, שם היא מייצרת בעיקר מסילות ההכוונה למערכת מסורי המסילה שלה.
עיצוב הכלים החשמליים המבוססים על המערכת של פסטול כולל שימוש במיכלי פלסטיק מודולריים, המכונים "systainers ", המיוצרים על ידי חברת האחות TANOS, וחלקים רב-פונקציונליים כגון מסילות לעבודה נייחת וכלים חשמליים.
גלריה - כלי עבודה מבית פסטול

מסור עגול עם מסילה ייעודית
מלטשת אקסצנטרית
מברגה
מסור שולחן פנדל
ג'יגסו
"דומינו" של פסטול ללבידת עץ
הערות שוליים

↑  "Festool History and Innovations". www.woodcraft.com (באנגלית). נבדק ב-2018-05-10.
↑  "About Festool". www.festoolusa.com (באנגלית). נבדק ב-2018-05-10.
↑  "Festool GmbH: Private Company Information - Bloomberg". investing.businessweek.com. נבדק ב-2018-05-10.
↑  "Family-run". www.festool.co.uk (באנגלית). נבדק ב-2018-05-10.
↑  "Festool Facts and figures from Exports to Staff!". www.festool.co.uk (באנגלית). נבדק ב-2018-05-10.
↑  "Facts and figures". www.festoolusa.com (באנגלית). נבדק ב-2018-05-10.
↑  "Festool | Guide Rail | Lebanon | Indiana | Track Saw | Woodworker's Journal". Woodworking | Blog | Videos | Plans | How To (באנגלית אמריקאית). 2017-08-01. נבדק ב-2018-05-10.
↑  "Home - Welcome to the TANOS GmBH". www.tanos.de. Tanos. אורכב מ-המקור ב-7 בינואר 2015. נבדק ב-15 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Festool CT Wings | THISisCarpentry". www.thisiscarpentry.com (באנגלית). נבדק ב-2018-05-10.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פסטול".
צב האטלס

| צב האטלס |
| --- | --- |

תקופה
מיוקן - פליסטוקן 3–12 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: Megalochelys
מין:: צב האטלס
שם מדעי
 Megalochelys atlas ‏פלקונר & Cautley, 1844

משוחזר
צב האטלס (שם מדעי: Megalochelys atlas) הוא מין נכחד של צב קדום מתקופת המיוקן עד לפליסטוקן שחי לפני 3–12 מיליון שנה. הוא חי באזור של הודו ופקיסטן ומערבה, אולי אפילו עד מערב אירופה, והגיע מזרחה עד לאיים סולאווסי (באינדונזיה של ימינו) וטימור.
זה היה הגדול שבצבי היבשה שחיו מעולם. אורך השריון שלו עלה על שני מטר והיה באורך כללי של 2.5–2.7 מטרים. הוא שקל ארבעה טונות לפי החישובים המופרזים, אך על פי בדיקה של נפח השלד, מוערך שמשקלו היה קרוב יותר ל-1–2 טונות, ולא הרבה יותר. גם כך הוא היה גדול בהרבה מהגדולים בצבי היבשה המודרניים שהגדולים שבהם - צב אלדברה או צב גלאפגוס מגיעים עד למשקל 400 ק"ג.
ככל הנראה הוא נע בדומה לצבי הגלאפגוס עם רגליים שדומות לרגלי פילים, נע בכבדות לאיטו וניזון מעשבים.
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן המוזיקה העכשווית למבוגרים האהוב ביותר

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  פרס המוזיקה האמריקאית
 תקופת הפרס:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  סלין דיון (4)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  סלין דיון (6)
 www.theamas.com
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן המוזיקה העכשווית למבוגרים האהוב ביותר הוא פרס המוענק מאז שנת 1992.
זוכים ומועמדים

| שנות ה-90> שנה | שנות ה-90> אמן | שנות ה-90> מקור |
| --- | --- | --- |
| 1992 | נטלי קול |  |
| 1992 | פאולה עבדול |  |
| 1992 | ויטני יוסטון |  |
| 1993 | מייקל בולטון |  |
| 1993 | מריה קארי |  |
| 1993 | ג'נסיס |  |
| 1994 | קני ג'י |  |
| 1994 | מייקל בולטון |  |
| 1994 | ויטני יוסטון |  |
| 1995 | מייקל בולטון |  |
| 1995 | Boyz II Men |  |
| 1995 | מריה קארי |  |
| 1996 | האיגלס |  |
| 1996 | הוטי & דה בלואופיש |  |
| 1996 | מייקל ג'קסון |  |
| 1997 | ויטני יוסטון |  |
| 1997 | מריה קארי |  |
| 1997 | סלין דיון |  |
| 1998 | אלטון ג'ון |  |
| 1998 | מייקל בולטון |  |
| 1998 | סלין דיון |  |
| 1999 | סלין דיון |  |
| 1999 | בקסטריט בויז |  |
| 1999 | שאניה טוויין |  |
| שנות ה-2000> שנה | שנות ה-2000> אמן | שנות ה-2000> מקור |
| --- | --- | --- |
| 2000 | פיל קולינס |  |
| 2000 | שר |  |
| 2000 | שאניה טוויין |  |
| 2001 | סלין דיון |  |
| 2001 | מארק אנתוני |  |
| 2001 | פיית' היל |  |
| 2002 | סייד |  |
| 2002 | אניה |  |
| 2002 | ליאן ריימס |  |
| 2003 | סלין דיון |  |
| 2003 | ונסה קרלטון |  |
| 2003 | פייב פור פייטינג |  |
| 2003 | סלין דיון |  |
| 2003 | שר |  |
| 2003 | נורה ג'ונס |  |
| 2004 | שריל קרואו |  |
| 2004 | הארי קוניק ג'וניור |  |
| 2004 | נורה ג'ונס |  |
| 2005 | קלי קלרקסון |  |
| 2005 | מארון 5 |  |
| 2005 | ג'ון מאייר |  |
| 2006 | קלי קלרקסון |  |
| 2006 | מייקל בובלה |  |
| 2006 | רוב תומאס |  |
| 2007 | דוטרי |  |
| 2007 | נורה ג'ונס |  |
| 2007 | ג'ון מאייר |  |
| 2008 | ג'ורדין ספארקס |  |
| 2008 | דוטרי |  |
| 2008 | האיגלס |  |
| 2009 | טיילור סוויפט |  |
| 2009 | דוטרי |  |
| 2009 | ג'ייסון מראז |  |
| שנות ה-2010> שנה | שנות ה-2010> אמן | שנות ה-2010> מקור |
| --- | --- | --- |
| 2010 | מייקל בובלה |  |
| 2010 | ליידי אנטבלום |  |
| 2010 | טריין |  |
| 2011 | אדל |  |
| 2011 | ברונו מארס |  |
| 2011 | קייטי פרי |  |
| 2012 | אדל |  |
| 2012 | קלי קלרקסון |  |
| 2012 | טריין |  |
| 2013 | מארון 5 |  |
| 2013 | ברונו מארס |  |
| 2013 | פינק |  |
| 2014 | קייטי פרי |  |
| 2014 | שרה ברליס |  |
| 2014 | ואן ריפאבליק |  |
| 2015 | טיילור סוויפט |  |
| 2015 | אד שירן |  |
| 2015 | מייגן טריינור |  |
| 2016 | אדל |  |
| 2016 | רייצ'ל פלאטן |  |
| 2016 | מייגן טריינור |  |
| 2017 | שון מנדס |  |
| 2017 | ברונו מארס |  |
| 2017 | אד שירן |  |
| 2018 | שון מנדס |  |
| 2018 | פינק |  |
| 2018 | אד שירן |  |
| 2019 | טיילור סוויפט |  |
| 2019 | פינק |  |
| 2019 | מארון 5 |  |
| שנות ה-2020> שנה | שנות ה-2020> אמן | שנות ה-2020> מקור |
| --- | --- | --- |
| 2020 | האחים ג'ונאס |  |
| 2020 | לואיס קפלדי |  |
| 2020 | מארון 5 |  |
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני זכיות

| --- | --- |
4 זכיות סלין דיון 3 זכיות אדל  טיילור סוויפט: 2 זכיות מייקל בולטון  קלי קלרקסון  שון מנדס
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני מועמדויות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 6 מועמדויות סלין דיון 4 מועמדויות מייקל בולטון  מארון 5 | 3 מועמדויות ויטני יוסטון  מריה קארי  נורה ג'ונס  דוטרי  קלי קלרקסון  אדל  ברונו מארס  אד שירן  טיילור סוויפט  פינק | 2 מועמדויות שאניה טוויין  שר  ג'ון מאייר  האיגלס  מייקל בובלה  טריין  קייטי פרי  מייגן טריינור  שון מנדס |
פרנקו טנקרדי

פרנקו טנקרדי (נולד ב-10 בינואר 1955) הוא כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת השוער. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו ברומא ובנבחרת איטליה. בנוסף לכך, הוא חבר בהיכל התהילה של רומא.