stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל דימאג'יו
הערות שוליים

1 2  "Daniel DiMaggio | American Housewife". ABC.
↑  "ABC's "American Housewife" Daniel DiMaggio Interview - naludamagazine.com". www.naludamagazine.com.
↑  "American Housewife's Daniel DiMaggio visits the real Westport". אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2020. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Getting to know Daniel DiMaggio, Oliver Otto from 'American Housewife' - StarsAndCelebs.com".
↑  "Magic of Storytelling | Disney Partners". אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2020. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "American Housewife's Daniel DiMaggio on the American Idol Crossover Episode". אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2020. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Daniel DiMaggio". אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2020. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Teen journey: Daniel DiMaggio enjoys role on comedy 'American Housewife'". אורכב מ-המקור ב-2 בינואר 2020. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Daniel DiMaggio | TV Guide". TVGuide.com.
↑  "Daniel DiMaggio Cast As Young Superman On Supergirl". Comicbook.com.
↑  Wilding, Josh (5 בפברואר 2016). "First Look At Daniel DiMaggio As A Young Kal-El In Supergirl". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "American Housewife". אורכב מ-המקור ב-1 בינואר 2020. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, Bruce. "Daniel DiMaggio of 'American Housewife' steps into a new world". Sioux City Journal.
↑  "Interview: American Housewife's Daniel DiMaggio on Auditions and His Advice to Young Actors". 7 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
דויד רנוב

| --- | --- |

דויד רנוב
 לידה:  8 באוקטובר 1955 (בן 68) אלבמה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  תיכון חדש  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 
דויד רנוב (נולד ב-8 באוקטובר 1955) הוא אדריכל ומחנך סביבתי ישראלי, מחלוצי הבנייה הירוקה והבניה באדמה בישראל. משנת 1985 פועל כאדריכל עצמאי בתחום הבניה הבת קיימא במגזר הפרטי והציבורי. התמחה בבניית בוסתנים כמתחמי חינוך.
פרויקטים נבחרים

1985 בית רשף במושב בר גיורא, בנין סולארי פאסיבי.
1997 - "בית לבב" במעלות, הנקרא גם "ספינת אדמה" ובנוי מאבן גלילית ממוחזרת, אדמה, פחיות שתייה ובטון. (לדוגמאות ויזואליות מעבודותיו בבניה ירוקה). זכה לחשיפה תקשורתית גדולה כבית פרטי, כתבות עיתונות רבות, 5 כתבות טלוויזיה ואף זכה בפרס קרן פורד.
1999 - סטודיו נטע בראש פינה - ביתן מאדמה שהוא המבנה המסחרי הראשון בארץ הבנוי מאדמה.
1999 – בניית ספסל ירוק עם תלמידי ט' מבית הספר משגב.
2001-2007 - חווה אקולוגית חינוכית מודיעין, תב"ע ירוקה, מבנים ירוקים.
2000-2006 - גן אקולוגי מועצה אזורית משגב - ובוסתן, ומרכז מבקרים - בבניה ירוקה.
2001 – בניית מתחם "בוסתן עולמי", במסגרת פסטיבל "בראשית" במגידו.
2002- בניית ביתו הפרטי בעין יעקב, מאדמה בשיתוף תלמידיו.
2003 - גן אקולוגי טכניון חיפה – מרכז מבקרים חינוכי להדגמת שיטות בניה ירוקה, אגירת מים, בקרת אקלים, רחבת פעילות ובוסתן. (בשיתוף אדריכל ד"ר נעם אוסטרליץ, ודינה יוגב – מתכננת נוף).
2004-2010 - תכנון וביצוע חלקי - כפר נופש אבני איתן - פיתוח שטח ומבנים בטכנולוגיות ירוקות.
2005 – מרכז תיירותי אקולוגי בשתולה.
2007 - תכנון קניון ורדים בכפר ורדים.
2010 - תכנון "גלריית האומן – מיכה אולמן", מוזיאון הרצליה. (עם אדריכל דני פרייס).
2013 תכנון בית האמן רועי דרסטין בקבוץ געתון.
2014 צוות תכנון והקמה - גינה קהילתית כפר ורדים.
2014 - כפר הנוער ויצו ניר העמק, כיתת לימוד חוץ ובוסתן לימודי על 3 דונם.
2015 תכנון מרכז קיימות יחידה סביבתית ביר אל-מכסור.
הערות שוליים

↑  כנפיים, מטוסיו של ג'רי רנוב, 12/1996
↑  הארכיטקטורה של שמואל ביקלס (1909–1975), עבודת מגיסטר ספריית הטכניון
↑  מרכז מידע לאמנות ישראלית
↑  מיכל בן ארי, ארץ זבת חלב, באתר ynet, 31 במרץ 2006
↑  דויד רנוב, הבוסתן בוואדי-שיח, חוברת בהוצאת דויד רנוב, ספריית הפקולטה לארכיטקטורה של הטכניון, 1982, עמ' 10
↑  גלעד מרגלית, פשטות מבחירה: 20 שנות למידה פעילה של עקרונות הפרמקלצ'ר
↑  לי גריין, ‏ספינות אדמה: הבתים ששחררו את יושביהם מהעבדות המודרנית, באתר ‏מאקו‏, 30 ביוני 2014
↑  מירית קושניר סטרומצה, ספינת האדמה הראשונה בישראל הוקמה במעלות (ארכיון)
↑  מוטי שני, מחזירים עטרה לגליל, צפון 1, 14/2/2003
↑  דב קולר, בניה ירוקה אקולוגית, באתר xplace, ‏6 דצמבר, 2007
↑  עיצוב אלטרנ-טבעי, ספינות אדמה אקולוגיות ואדריכלות ממוחזרת
מתוך - עיצוב פנים ישראלי עכשיו, אוריין, 2001
↑  חטף פתח - בית, באתר ערוץ החינוכית ביוטיוב
↑  עמי רן, מגזין אדריכלות ישראלית, גיליון 58, 8/2004, עמ' 53, 54, 55
↑  דויד רנוב רמי ירושלמי, צהלה של פעם
↑  אביבה לורי, החיים הטובים בבוץ, באתר הארץ, 27 במרץ 2001
↑  ברית עם מילה: אדמה, ‏2013
↑  עיצוב פנים ישראלי עכשיו, הוצאת אוריין, 2001, עמ' 160-169
↑  לימור קלר, לא צריך קבלן: האנשים שבנו את ביתם לבד, באתר בנין ודיור
↑  א-לה-גוש, ספסל ירוק עם תלמידי ט', גליון 102, יוני 1999, עמ' 16
↑  דויד רנוב, חווה חקלאית אקולוגית מודיעין, בוסתן עולמי, 2001
↑  הד משגב, העתיד כבר כאן, גיליון 129, 23/6/2000
↑  מוטי שני, משגב-מפל המים מופעל באנרגיה סולארית, צפון1 כרמיאל, 20.3.2000
↑  ימי בראשית, חוברת בהוצאת גיל-רון הפקות, 2001, עמ' 45
↑  דויד רנוב, נצא נא אל הבוסתן
↑  הוצאת מט"י גליל מערבי, מרכז תיירותי אקולוגי בשתולה, חממת התיירות גליל מערבי, 2005, עמ' 30
↑  עלי ורדים, קניון ורדים בכפר ורדים, 4/2007, עמ' 6
↑  מערכת כפרניק, פרויקט חזון ירוק ודיאלוג סביבתי חברתי, באתר כפרניק, ‏24.12.2014
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דויד רנוב".
כיתת לימוד "ספינת אדמה" –גן קיימות משגב
בית רנוב, עין יעקב
משרביות
דרוסילה (השושלת היוליו-קלאודית)

| --- | --- |

דרוסילה
 לידה:  16 בספטמבר 16 Confluentes, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  10 ביוני 38 (בגיל 21) רומא, האימפריה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 מקום קבורה:  מאוזוליאום אוגוסטוס 
 בן או בת זוג:  לוקיוס קסיוס לונגינוס מרקוס אמיליוס לפידוס 
 
יוליה דרוסילה (בלטינית קלאסית: IVLIA•DRVSILLA; ‏16 בספטמבר 16 – 10 ביוני 38) הייתה אצילה רומאית מן השושלת היוליו-קלאודית. הקיסר אוגוסטוס היה סבא-רבא שלה מצד האם, הקיסר טיבריוס היה דודהּ מדרגה שנייה מצד האב, הקיסר קליגולה היה אחיה, הקיסר קלאודיוס היה דודה מצד האב, והקיסר נירון היה אחיינה, בן אחותה.
ביוגרפיה

דרוסילה נולדה בשנת 16 לספירה בגרמניה. אביה היה המצביא המפורסם גרמניקוס, שבאותה העת נחשב ליורשו המיועד של הקיסר טיבריוס, ואמהּ הייתה אגריפינה, נכדתו של קיסר רומא הראשון אוגוסטוס.
כאשר אמה אגריפינה הוגלתה על ידי הקיסר טיבריוס עברה לגור עם אם סבה ליוויה, ואחרי מותה בשנת 27 עברה לגור עם סבתהּ אנטוניה הצעירה.
דרוסילה נישאה בשנת 33 ללוקיוס קסיוס לונגינוס אולם כאשר אחיה קליגולה ירש את טיבריוס כקיסר רומא הוא הורה לה להתגרש מבעלה וחיתן אותה עם חברו וקרוב משפחתם מרקוס אמיליוס לפידוס שקליגולה ראה בו בעל יותר מתאים לאחותו.
תחת שלטון אחיה הורעפו על דרוסילה אותות כבוד חסרי תקדים. קליגולה הדגיש את קשריו המשפחתיים כחלק מהתעמולה הקיסרית ולכן לדרוסילה יחד עם שתי אחיותיה יוליה ליווילה ואגריפינה הצעירה חלקו כבוד והן נהנו מעמדת השפעה על אחיהן, אם כי שדרוסילה הייתה האחות המועדפת על קליגולה. דבר זה נעשה כדי להמחיש את חסדו של קליגולה כלפי בני ביתו, אולם גם כדי לאותת שבן שיולד לאחת האחיות יכול יהיה בבוא היום להיעשות ליורשו.
לפי דיווחים של היסטוריונים מאוחרים[דרוש מקור], ניהל קליגולה פרשיית אוהבים עם דרוסילה שהתחילה עוד בהיותם ילדים והמשיכה עם עלייתו לכס הקיסרות, אולם ככל הנראה לא היה בסיס בשמועות, והן נבעו מהשקפת העולם שלעריצים אין שום התחשבות בטאבואים חברתיים ומן העובדה שמכיוון שקליגולה היה רווק רוב שנות שלטונו, אחיותיו מילאו את התפקיד שבאופן מסורתי היה שמור לאשת הקיסר.
קליגולה מינה את דרוסילה ליורשתו בצוואתו. בכך לא התכוון שדרוסילה תיקח לידיה את השלטון באימפריה אלא שבעלה לפידוס יהיה השליט בפועל בעוד שלדרוסילה יהיה התפקיד של הולדת בן זכר שבבוא היום יעלה על כס הקיסרות וימשיך את שלטון השושלת היוליו-קלאודית.
דרוסילה נפטרה בשנת 38, בת 19. מותה היווה מכה קשה לאחיה קליגולה גם מהבחינה האישית וגם כיוון שמותה שיבש את תוכניות הירושה השושלתיות שלו. לאחר מותה הייתה דרוסילה האישה הרומאית הראשונה שעברה האלהה. עם זאת בסמוך למותה מאס קליגולה אף ביתר אחיותיו, ובמשפט ציבורי שנערך לאמיליוס לפידוס,  בעלה של דרוסילה, שהואשם על ידי קליגולה בספטמבר 39 בקשירת קשר לרציחתו, הרשיע אף את אחיותיו, בהיותן שטופות זימה עם לפידוס ומרעיו, ושותפות לקשר של לפידוס כביכול והורה להגלותן.
דלתא במפרש

δ (דלתא) במפרש (נקרא גם גליזה 321.3) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים מפרש ואחד מהכוכבים הבהירים בשמים.
זהו הכוכב הבהיר ביותר שלא ניתן לו שם, בניגוד לכוכבי הדרום הבהירים האחרים שקיבלו כינוי לכל המאוחר בתחילת המאה ה-20 (למשל רגור, אוויור ופיקוק).
δ במפרש הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים המורכבת מכוכב כפול ספקטרוסקופי לוקה, אותו מקיף כוכב נוסף. במרחק של כ-69 שניות קשת מהמערכת נמצא זוג כוכבים נוסף, עמומים בהרבה עם דרגות בהירות 11 ו-13.5, שבעבר נחשבו לחלק מהמערכת וקיבלו את הסימון δ במפרש C ו-δ במפרש D. תצפיות עדכניות העלו שמדובר בכוכבים רחוקים יותר מאשר המערכת של δ במפרש והם אינם חלק ממנה אלא נמצאים במקרה על אותו קו ראייה.
סביב שנת 9,000 תביא נקיפת ציר כדור הארץ את הכוכב אל הקוטב השמיימי הדרומי, כך שיהיה ניתן לראותו בחצי הכדור הדרומי בכל שעות הלילה.
δ במפרש Aa ו-Ab

δ במפרש A  הוא כוכב כפול ספקטרוסקופי, המורכב מזוג כוכבי הסדרה הראשית לבנים בעלי סיווג ספקטרלי A5 ו-A1, בעלי מסות 2.0 ו-2.7 מסות שמש ורדיוסים של פי 3.1 ופי 2.1 מרדיוס השמש בהתאמה. δ במפרש Ab הוא הגדול והבהיר יותר מבין השניים והוא קורן בעוצמה של פי 61 מהשמש לעומת עוצמת הארה של פי 20 של בן הזוג δ במפרש Aa. שני הכוכבים מקיפים זה את זה בזמן הקפה של מעט יותר מ-45 ימים ובמרחק ממוצע של כחצי יחידה אסטרונומית. כאשר בן הזוג העמום יותר חולף על פני הבהיר (הליקוי הראשי) יורדת עוצמת ההארה בכמחצית דרגת בהירות נראית למשך 12 שעות וכאשר הכוכב הבהיר יותר מסתיר את העמום (הליקוי המשני), יורדת הבהירות בכשליש דרגת בהירות למשך קרוב ליממה. למרות שזהו שינוי משמעותי למדי בעוצמת ההארה (ירידה של כרבע בעוצמת ההארה בליקוי המשני ושל יותר משליש בליקוי הראשי) זוהה הכוכב ככוכב משתנה רק בשנת 2000 וזהו הכוכב הלוקה הבהיר ביותר בשמי הלילה ואחד הקרובים ביותר למערכת השמש.
δ במפרש B

את זוג הכוכבים δ במפרש A מקיף כוכב הסדרה הראשית מסוג G, במסלול אליפטי מאוד כך שמרחקו מזוג הכוכבים נע בין 26 ל-72 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה הוא כ-142 שנים. מסתו של δ במפרש B היא כמסת שמש אחת ורדיוסו גדול פי 1.6 מרדיוס השמש וכן עוצמת ההארה שלו גדולה פי יותר מ-3 מעוצמת השמש.
הערות שוליים

↑  A. Kellerer et al. (2008): Interferometric observations of the multiple stellar system δ Velorum
דניאל דיאס (שחיין)

דניאל דה פארייה דיאס (בפורטוגזית: Daniel de Faria Dias; נולד ב-24 במאי 1988) הוא שחיין ברזילאי. דיאס נולד עם עיוות בגפיים העליונות והתחתונות, ומתחרה בשחייה לנכים במסגרת המשלחת הברזילאית למשחקים הפאראלימפיים. הוא בעל 23 מדליות פאראלימפיות, מהן 14 מדליות זהב, וזכה שלוש פעמים ברציפות בתואר השחיין הנכה של השנה מטעם המגזין סווימינג וורלד.
אליפות העולם > דרבן 2006

כשהיה בן 18 התחרה דיאס לראשונה באליפות העולם בשחייה לנכים שנערכה בדרבן, דרום אפריקה בשנת 2006, וזכה בשלוש מדליות זהב, ושתי מדליות כסף (קטגוריה S5). הוא זכה במדליית הזהב במקצה ל-100 מטר בסגנון חופשי עם תוצאה של 1:16.33 דקות, במדליית זהב נוספת במקצה ל-200 מטר מעורב עם שיא עולם של 3:02.88 דקות, ומדליית זהב קבוצתית במשחה ל-4X50 בסגנון מעורב עם שיא עולם נוסף של 2:36.32 דקות.
על שלוש מדליות הזהב הוסיף דיאס למאזנו שתי מדליות כסף - במשחה ל-50 מטרים גב עם תוצאה של 37.54 שניות, כשנכנע לשיא עולם של ג'וּ'נְצְ'וֵ'אן חֶה הסיני עם 36.75 שניות, ובמשחה ל-50 מטר בסגנון פרפר עם תוצאה של 38.00 שניות, כשנכנע לשיא עולם נוסף של רוי פרקינס האמריקאי עם 36.81 שניות.
אליפות העולם > איינדהובן 2010

באליפות העולם בשחייה לנכים שנערכה באיינדהובן זכה דיאס בתשע מדליות, מהן שמונה מדליות זהב, ומדליית כסף אחת. הוא זכה במדליית הזהב במקצים ל-50 מטר חופשי, 50 מטר פרפר, 50 מטר גב, 200 מטר מעורב, 200 מטר חופשי, 100 מטר חזה, 100 מטר חופשי ובמשחה הקבוצתי 4X50 מעורב, ובמדליית הכסף במשחה הקבוצתי 4x100 בסגנון חופשי.
המשחקים הפאראלימפיים > בייג'ינג 2008

במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) זכה דיאס בתשע מדליות פאראלימפיות. הוא זכה במשחה ל-100 מטר בסגנון חופשי (קטגוריה S5) עם שיא עולם של 1:11.05 דקות, ובמשחה ל-200 מטר בסגנון חופשי עם שיא עולם נוסף של 2:32.32 דקות. במשחה ל-200 מטר בסגנון מעורב הוא קבע שיא פאראלימפי במקצה המוקדמות של 2:59.04 דקות, אותו שבר והעמיד במקצה הגמר שיא עולם של 2:52.60 דקות, ובמקצה ל-50 מטר חזה קבע במקצה הראשון שיא עולם של 36.46 שניות, שיא שנשבר במקצה המקביל כשהי ז'ונקואן הסיני העמידו על 35.04 שניות. במקצה הגמר ניצח דיאס עם תוצאה של 35.28 שניות, ואילו ז'ונקואן סיים עם מדליית הכסף בתוצאה של 35.43 שניות.
על ארבע מדליות הזהב, הוסיף דיאס שלוש מדליות כסף אישיות. במקצה ל-100 מטרים חזה עם תוצאה של 1:40.39 דקות, ונכנע לשיא עולם של 1:36.61 דקות של השחיין הספרדי ריקרדו טן. במקצה ל-50 מטר בסגנון פרפר סיים עם 36.25 שניות, שני רק לרוי פרקינס האמריקאי שקבע שיא עולם של 35.95 שניות.
בנוסף לשלוש מדליות הכסף האישיות, זכה דיאס גם במדליית כסף קבוצתית במשחה ל-4X50 בסגנון מעורב עם תוצאה של 2:39.31 דקות, כשנבחרת ברזיל נכנע לשיא עולם של הנבחרת הסינית עם תוצאה של 2:33.15 דקות, ומדליית קבוצתית נוספת במשחה ל-4X50 בסגנון חופשי עם 2:30.17 דקות.
המשחקים הפאראלימפיים > לונדון 2012

במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) זכה דיאס בחמש מדליות זהב פאראלימפיות. במדליית הזהב במקצה ל-50 מטר חופשי הוא זכה כשקבע שיא עולם של 32.05  שניות, לפני הספרדי סבסטיאן רודריגס שסיים בתוצאה של 33.44  שניות והאמריקאי רוי פרקינס שהגיע שלישי עם 33.69 שניות. גם במקצה ל-200 מטר חופשי זכה דיאס במדליית הזהב עם שיא פאראלימפי של 2:27.83 דקות, לפני רודריגז (2:43.11 דקות) ופרקינס (2:43.14 דקות) במשחה ל-100 מטר חזה הוא קבע שיא עולם נוסף של 1:32.27 דקות, ובמשחה ל-50 מטר בסגנון גב זכה במדליית זהב רביעית עם שיא עולם שלישי של 34.99 שניות. דיאס הוסיף מדליית זהב חמישית במשחקים כשקבע שיא עולם של 34.15 שניות במשחה ל-50 מטרים בסגנון פרפר.
הערות שוליים

↑  IPC Swimming World Championships Men's 100 m Freestyle S5 באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
↑  IPC Swimming World Championships Men's 200 m Indevidual Medley SM5
↑  IPC Swimming World Championships Men's 4X50 m Medley
↑  IPC Swimming World Championships Men's 50 m Backstroke S5
↑  IPC Swimming World Championships Men's 50 m Butterfly S5
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 100 m Freestyle S5
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 200 m Freestyle S5
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 200 m Individual Medley SM5
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 50 m Backstroke S5
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 100 m Breaststroke SB4
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 50 m Butterfly S5
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 4x50 m Medley 20 pts
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Men's 4x50 m Freestyle 20 pts
↑  Men's 50m Freestyle - S5
↑  Men's 200m Freestyle - S5
↑  Men's 100m Breaststroke - SB4
↑  Men's 50m Backstroke - S5
↑  Men's 50m Butterfly - S5
דרוסילה (בית הורדוס)

פאולוס ניצב בפני אנטוניוס פליקס. דרוסילה יושבת מימינו. ציור מעשה ידי ויליאם הוגארת משנת 1752.
דרוּסילה (נולדה בשנת 38) הייתה נסיכה יהודייה משושלת בית הורדוס.
היא נולדה בממלכת יהודה לאגריפס הראשון, מלכה האחרון של יהודה, ואשתו קיפרוס (בת פצאל בן פצאל, אחי הורדוס, ושלומציון בת הורדוס ומרים החשמונאית). אחותם של אגריפס השני, דרוסוס (נפטר כשהיה ילד), ברניקי ומרים. היא נקראה על-שם דרוסילה, אחותו האהובה של הקיסר קליגולה.
עם מותו של אביה, בהיותה בת שש בלבד, שימשו דרוסילה ואחיותיה מטרה קלה לשמחתם של היוונים תושבי קיסריה וסבסטיה לאידם של היהודים על מות מלכם: "והחיילים שנזדמנו (לשם) אותה שעה, ורבים היו, הלכו אל בית (אגריפס) וחטפו את האנדרטות של בנות המלך והביאו אותן מתוך הסכמה כללית לבתי-זונות והעמידו אותן על הגגות, ונהגו בהן מנהג של ביזיון כמה שיכלו, ועשו מעשים מכוערים משאפשר לספרם".
לפני מותו, אירס אותה אביה לאפיפאנס (אנ'), בנו של אנטיוכוס הרביעי מלך קומגנה. התנאי למימוש האירוסין היה שאפיפאנס יתגייר, אולם בסופו של דבר חזר בו מהבטחתו וסירב להמיר את דתו. המלך אגריפס השני, אחיה של דרוסילה, ביטל את האירוסין והשיא אותה לאזיזוס (עזיז) מלך אמסה (חמת), שהסכים להתגייר כדי להתחתן עמה.
אבל נישואיה לעזיז לא החזיקו מעמד זמן רב:
"פליכּס, שהיה באותה שעה האפיטרופוס על יהודה, ראה אותה, והיא הצטיינה ביופיה מכל הנשים, ותקפה עליו התאווה לאשה. אז שלח אליה את אחד מידידיו, יהודי ושמו שמעון...ופיתה אותה לעזוב את בעלה ולהינשא לו, והבטיח לעשותה מאושרת אם תתמסר לו. ומשום שהיה רע לה ורצתה להימלט מפני קנאת אחותה ברניקי, שעוררה (דרוסילה) בה בגלל יופיה, חשדה בה שהיא עלולה להזיק לה במידה לא-מעטה, ונתפתתה לעבור על חוקי אבותיה ולהינשא לפליכס. וכשילדה לו בן קראה לו אגריפס."
לפי הברית החדשה דרוסילה ישבה לצד בעלה בשעה שהוא שפט את פאולוס: "אחרי כמה ימים בא פליקס עם דרוסילה אשתו, שהייתה יהודיה".
לאחר סיום תקופת שירותו של פליקס, חזרה דרוסילה עם בעלה לרומא. בשנת 79, עם התפרצות הר הגעש וזוביוס, נעלמו עקבותיהם של דרוסילה ובנה אגריפס.
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, ה', ד', 132.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ב', פרק 11, ו'.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, ט', א', 354.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, ט', א', 357.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, ט', א', 355.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, ז', א', 139.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, ז', ב', 142–143.
↑  הברית החדשה, מעשי השליחים, פרק כ"ד, פסוק 24.
↑  יוסף בן-מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, ז', ב', 144.
דלטון הייוויי

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  כ-666 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1974
 מיקום
 ערים ראשיות:  אלסקה 
 קואורדינטות:  70°11′28″N 148°25′53″W﻿ / ﻿70.191241°N 148.431387°W﻿ / 70.191241; -148.431387
 he
 
דלטון היווי (באנגלית: Dalton Highway) ידועה גם כ "דרך 11", היא דרך ארוכה באלסקה המתחילה כשישים קילומטר צפונית לעיר פיירבנקס שבמרכז אלסקה, מקבילה לקו צינור הנפט טראנס-אלסקה ומצפינה עד נקודת היישוב "דד הורס" שלחופי פרודו ביי - אתר קידוחי הנפט שלחוף האוקיינוס הארקטי.
הדרך שהושלמה בשנת 1974 ונקראת על שמו של ג'יימס דלטון, מהנדס יליד אלסקה שפיקח על סלילתה, עשויה מכורכר כבוש ואינה סלולה באספלט.
הצורך בסלילת הדרך נבע מהפיכתו של שדה הנפט באזור למסחרי לכל דבר בשנת 1977. מכיוון שעקב תנאי מזג האוויר אין אפשרות להעביר את הנפט עם מכליות דרך הים, הוחלט על בניית צינור נפט הנקרא קו צינור הנפט טראנס-אלסקה מפרודו ביי בצפון עד לעיר ואלדז שבדרום אלסקה, בה מצויים מסופי הנפט להעברה למכליות. בעקבות הקמת צינור הנפט, הוקמו נקודות בקרה והגברת זרימה לאורך הקו וכדי להקל על תחזוקת הקו ולקשר בין התחנות - נסללה דרך דלטון.
לאורך הדרך יש רק 2 נקודות יישוב בהן אפשר לתדלק ולהתרענן. הנקודה הראשונה נמצאת מיד לאחר הגשר העובר מעל נהר יוקון, ובמקום נמצאת גם מסעדה קטנה המשרתת לרוב את פועלי הקו. הנקודה השנייה נקראת "קולד-פוט" (Coldfoot) ומהווה תחנת רענון לעוברים בדרך. במקום קיים מלון דרכים קטן ומסעדה עם תפריט מלא ועשיר. מקולד-פוט ועד פרודו-ביי אין כל נקודת יישוב, תדלוק, או כל נקודה אחרת (למעט תחנות השאיבה).
דניאל קרגנין

דניאל קרגנין (באנגלית: Daniel Cargnin; נולד ב-20 בדצמבר 1997) הוא ג'ודוקא ברזילאי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. קרגנין הוא זוכה מדליית הארד מאולימפיאדת טוקיו (2020).
קריירה

קרגנין נחשף בגיל שש לעולם הג'ודו. הוא החל להתבלט בענף זה בגיל 13, אך בד בבד שיחק כדורגל, כשהיה המגן הימני של בתי הספר של גרמיו. סוגיה זו אילצה אותו לבחור להשתתף בענף אחד בלבד, שבסופה התגלתה הבחירה בענף הג'ודו.
מאז שנת 2015, דניאל השתתף בתחרויות עבור הנבחרת הצעירה והבוגרת של ברזיל. אבל שנתיים לאחר מכן, לאחר שזכה במדליית הזהב באליפות העולם לנערים בזאגרב, קרגין הפך לבחירה המרכזית של הנבחרת בקטגוריית משקל זו, כל זה בגיל 20 בלבד. קרגנין זכה במדליות זהב באליפויות הג'ודו הפאן-אמריקאית בלימה 2019 ובגוודלחרה 2020.
ביוני 2021, קרגנין נכלל בסגל המשלחת הברזילאית לאולימפיאדת טוקיו (2020). באולימפיאדה זו, קרגנין העפיל לשלב חצי הגמר לאחר שרשם ניצחונות על מוחמד עבדלמאווגוד המצרי, דניס ויירו המולדבי ומנואל לומברדו האיטלקי. לעומת זאת, הוא הפסיד בשלב חצי הגמר להיפומי אבה היפני, שזכה בסופו של דבר במדליית הזהב; כתוצאה מכך, הוא נשר לקרב על מדליית הארד של בית הניחומים. בקרב זה, קרגנין ניצח בווזארי את ברוך שמאילוב מישראל וכתוצאה מכך זכה במדליית הארד.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | גראנד סלאם | ברזיליה | ברזיל ברזיל |
הערות שוליים

↑  רשימת הזימונים של המשלחת הברזילאית לענף הג'ודו באולימפיאדת טוקיו פורסמה (בפורטוגזית)
↑  פספוס: שמאילוב סיים במקום החמישי בטוקיו, 25 ביולי 2021, אתר ערוץ הספורט
גיל בגירות

גיל בגירות הוא סף הבגרות מבחינה משפטית, כפי שנקבע או מוכרז בחוק. בהגיעו לגיל הבגירות אדם מפסיק להיות קטין מבחינה משפטית ומקבל שליטה חוקית על גופו, על מעשיו והחלטותיו ובכך מסיים את שליטתם ואחריותם החוקית של הוריו, או משמורנים אחרים שמונו לו. ברוב מדינות העולם גיל הבגירות הוא 18 שנה. אדם המגיע לגיל הבגירות מקבל עליו חובות, דבר שלא מופיע לפני גיל הבגירות.
אין בהכרח חפיפה בין גיל הבגירות לגיל ההסכמה, גיל הנישואים, גיל סיום לימוד חובה, גיל שתייה חוקי, גיל רשות לנהוג בכלי רכב, גיל הזכות להצביע בבחירות, גיל הרשות לעשן, ומגבלות גיל נוספות הקבועות בחוק. אף לאחר הגיע אדם לגיל בגירות, ייתכן שעדיין תוטלנה עליו מגבלות גיל חוקיות כגון הזכות להצביע, לשמש בתפקיד ציבורי, לשתות אלכוהול ועוד. מוקד הזכויות החוקיות המוענקות לאדם בהגיעו לגיל בגירות הן בשליטה על גופו, החלטותיו ומעשיו וסיום סמכויותיהם של הוריו לעניינים אלה, סמכויות הוריות שהיו קיימות כל עוד היה קטין.
רקע היסטורי

גיל הבגירות בתורה נקבע לדעת פרשנים בגיל עשרים. ביוון העתיקה כל נער שהגיע לגיל בגירות היה נרשם במרשם תושבים שנוהל ברובע (deme) שבו התגורר. קיימת מחלוקת בין חוקרי תרבות יוון העתיקה באשר לגיל הבגירות ביוון, קיימים מקרים מתועדים של גיל בגירות בגיל 18, כך למשל בכתבי דמוסתנס, אולם תועדו גם מקרים בהם גיל הבגירות היה צעיר יותר. ברומא העתיקה, בימים שקדמו לאימפריה הרומית, אזרחים חויבו בשרות צבאי כבגירים אך ורק מגיל 17. לאורך מאות שנים, החל מימי האימפריה הרומית, ברוב מדינות אירופה גיל הבגירות היה 21. המקורות לקביעת גיל 21 הם עוד בחוק הרומי כפי שמצאו ביטוי בקורפוס יוריס קיוויליס של יוסטיניאנוס הראשון. בימי יוסטיניאנוס הייתה הבחנה משפטית בין שלוש קבוצות גיל לקטינים: הראשונה, תינוקות ((בלטינית): infantia) אשר התייחסה לגיל הילדות שבו עדיין אין רכישת דיבור; השנייה, ילדות (tutela impuberes) אשר נמשכה עד לבגרות מינית; ושלישית, תקופת הנעורים (cura minoris, מילולית: "דאגה מופחתת") אשר נמשכה עד גיל 21, אלא אם כן קטין הוכרז כבגיר עוד קודם לכן בצו קיסרי. בין השבטים הברברים, גיל הבגירות היה 15 שנה, גיל שבו אדם זכה לזכויות חברתיות לצד החובה לצאת ולהילחם. כך למשל, בחוק הריפוארי (Lex Ripuaria) נקבע כי בגיל 15 היכולת לשאת נשק ולהיות אדם בעל דעה הולכים יחדיו.
בחלקיה הצפוניים של אירופה, בין המאה ה-9 והמאה ה-11, גיל 15 היה הגיל המקובל לבגירות, גיל שהיה אף מקובל באנגליה בתחילת אותה תקופה. גיל זה הועלה בהדרגה ובתקופת המגנה כרטה כבר היה 21. בשנת 1307 חוקק אדוארד השני את חוק החיילות ((בלטינית): Statutum de Militibus) ובו נקבע כי נושאי נשק יהיו אך ורק מעל גיל 21. הסיבות להעלאת גיל הבגירות באופן הדרגתי אינן ברורות. ההיסטוריון גילברט, בן המאה ה-18, סובר כי הסיבה לכך נעוצה במשקלם העולה של השריון וכלי הנשק.
מאותה עת ועד למחצית השנייה של המאה ה-20 גיל הבגירות במשפט המקובל היה 21 וכל מי שלא הגיע לגיל זה היה קטין, זולת המלך אשר הגיע לגיל בגירות בגיל 18. גיל 18 כגיל בגירות הוא הנוהג היום ברוב מדינות העולם.
גיל בגירות במדינות העולם

במדינות רבות בעולם ניתן להעניק בצו שיפוטי זכויות משפטיות חריגות לקטינים, בהליך הנקרא "אמנציפציה של קטינים", למשל לשם נישואים, עצמאות כלכלית, חינוך, שרות צבאי ועוד.
ברשימה להלן מסודרות מדינות העולם לפי סדר עולה של גיל בגירות.
גיל בגירות במדינות העולם > גיל 15

אינדונזיה אינדונזיה
איראן איראן
מיאנמר מיאנמר
ערב הסעודית ערב הסעודית
קמבודיה קמבודיה
תימן תימן
גיל בגירות במדינות העולם > גיל 16

הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
סקוטלנד סקוטלנד
קובה קובה
קירגיזסטן קירגיזסטן
גיל בגירות במדינות העולם > גיל 17

מזרח טימור מזרח טימור
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית