stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההשראות לסדרת בבילון 5
הערות שוליים

↑  Usenet postings by JMS, Tolkien References, March 19 1995
↑  הערות לפרק "Chrysalis", מארז ה-DVD של עונה ראשונה, דיסק 6
↑  JMSnews.com, What was the spark that ignited your desire to create B5?, January 24th 1995
↑  Usenet Postings by JMS, Trekkers and Babylon 5, March 15 1994
↑  The Lurker's Guide to Babylon 5, Grey 17 Is Missing
↑  Sheridan and Delenn Quotes, www.bakers-place.co.uk
↑  Odyssey's Homepage, JRR Tolkien Quotes, The Return of the King
↑  A Note on Tolkien, Sinclair, Sheridan and Delenn, By Frieda Landan, April 22 1997
↑  The B5JMS Mailing List, A LOTR Question, October 30 2004
↑  The Encyclopedia of Arda, An Interactive Guide to the works of J.R.R Tolkien, Void - The Emptiness beyond the world, Mark Fisher, 2002
↑  Hyperspace - A Guide to the Ships of Babylon 5 and Crusade, The Shadows
↑  BabTech on the Net, Shadow Planet Killer
↑  The Encyclopedia of Arda, An Interactive Guide to the works of J.R.R Tolkien, Unlight - The darkness of Ungoliant, Mark Fisher, 2007
↑  The Lurker's Guide to Babylon 5, A Late Delivery from Avalon
↑  The Lurker's Guide to Babylon 5, Objects At Rest
↑  Pioneering a new frontier in television production, The making of Babylon 5
↑  ציטוט מתוך החומר המתועד של ג'יין קיליק, "Babylon 5: No Surrender, No Retreat", הוצאת ניו יורק 1998, עמוד 36
| בבילון 5 |
| --- | --- | --- |
| יוצר | ג'יי מייקל סטרזינסקי |  |
| שחקנים | מייקל או'הייר • ברוס בוקסלייטנר • קלודיה כריסטיאן • ג'רי דויל • מירה פורלן • ריצ'רד ביגס • אנדריאה תומפסון • סטיבן פורסט • ביל מומי • ג'ייסון קרטר • ג'ף קונאוויי • רוברט ראסלר • ג'ולי קייטלין בראון • מארי קיי אדמס • פטרישיה טולמן • פיטר ג'וראסיק • אנדריאס קטסולאס • רובין אטקין דאונס |  |
| נושאים | דמויות • גזעים • עלילה • מלחמות • ספרים • השראה |  |
שמואל אבן צרצה

| --- | --- |
 לידה:  1360 
 פטירה:  1380 (בגיל 20 בערך) 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  ?–1380 
 
ר' שמואל אבן צרצה הוא פילוסוף יהודי ספרדי שפעל בעיר פלנסיה בין השנים (1360–1380), ונמנה עם החוג הנאו-פלטוני שפעל בספרד במאה ה-14. היה בין הפוריים בחוג זה מבחינת היקף כתביו הרחב.
אבן צרצה הוא מחברם של שני חיבורים: 'מקור חיים' שהוא פירוש לביאור ר' אברהם אבן עזרא על התורה, ו'מכלל יופי' שהוא ביאור לאגדות חז"ל ומדרשיהם.
בתקופתו של אבן צרצה שלטה תורתו של אבן רשד ללא עוררין, ואילו אבן צרצה הציע משנה ניאופלטונית מובהקת. הוא נמנה עם החוג הנאו-פלטוני - קבוצת הוגים שעסקו בפירושו של אבן-עזרא על התורה, ופעלו בספרד באמצע המאה ה-14. החוג הנאו-פלטוני שילב את ההגות השכלתנית של אבן רשד עם משנה ניאופלטונית מובהקת, בצירוף נטייה למיסטיציזם שהתאפיין בזיקה ברורה לאסטרולוגיה ולמאגיה אסטרלית, הנובעת מהתפיסה המעניקה לאדם את היכולת לשנות את הטבע ולחולל נסים. בתוך אותה קבוצה פעלו: ר' שלמה אבן יעיש, ר' שלמה אלקונסטנטין, ר' שלמה פרנקו, ר' עזרא בן שלמה גטיניו, ר' יוסף טוב עלם הספרדי, ר' שם טוב אבן שפרוט ור' שם טוב אבן מאיור. קבוצת פרשנים זו כתבה בלשון שכלתנית תוך שליטה ברזי השכלתנות עם היצמדות לדברי אבן-עזרא. רוב ההוגים הללו חיברו פירוש לביאור ר' אברהם אבן עזרא לתורה ופענחו בהרחבה את סודותיו האסטרולוגיים וההרמטיים.
אבן צרצה השתמש באורחות המאגיה האסטרלית בפרשנותו לדרשות חז"ל, למקרא ולפירוש ר' אברהם אבן עזרא למקרא. לדידו, הותאמו טעמי המצוות של הרמב"ם לפשט הכתוב, ולא למשמעותו העמוקה. עמדתו של אבן צרצה הייתה בעל גוון מאגי מובהק, וכשבא לפרש את דברי הרמב"ם, קבע שתפילתו של אדם תלויה במערכת השמיים. נוסף על כך, דרש אבן צרצה את סיפורי המקרא, עיצוב דמויות מקראיות, מעשיהן וייעודיהן לאור ההשפעות האסטרולוגיות. את מעשיו של בלעם, למשל, פירש כהתלבטות אם לקלל את מאדים או את שבתאי, את סיפור המבול פירש כצירוף של שבתאי וצדק בסופו של בית מזל בתולה, ואת ההידרדרות החברתית והמוסרית המתוארת בישעיה פירש כמעבר אסטרולוגי דרמטי משלטונו של צדק לשלטונם של מאדים ושבתאי כן טען כי כוחם של הנביאים שואב מהשפעת הכוכבים, ולכן הנבואה מותנית במצב הגאוגרפי והאסטרולוגי ומושפעת מהאקלים וממקומות הכוכבים.
שמואל שולם (אנ') מספר כי אבן צרצה הוסגר לשלטונות והוצא להורג בשריפה על ידי רבי יצחק קנפנטון על שהאמין בקדמות העולם.
שמעתי שהרב הגדול כמה"ר יצחק קנפאנטון היה סיבה לשריפת זה האיש. שפעם אחת בהיות שנתקבצו כל הרבנים האלו לקריאת כתובה אחת, ואמרו כך וכך לבריאת העולם כמנהג הכתובות, וזה סרסא נתן ידו על זקנו ואמר: "וכ"כ ג"כ", רמז אל קדמות העולם, באוחזו שערי זקנו. וקם הרב על עמדו ואמר: "מדוע לא יבער הסנה? יבער הסנה!" והוליכוהו בערכאות ודנו אותו לשריפה על שהודה בקדמות העולם בדיניהם ג"כ.
לקריאה נוספת

דב שוורץ, משנתו הפילוסופית-דתית של ר' שמואל אבן צרצה, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן, תשמ"ט
דב שוורץ, ישן בקנקן חדש - משנתו העיונית של החוג הניאופלטוני במחשבה היהודית במאה הי"ד, הוצאת מוסד ביאליק ויד יצחק בן צבי, ירושלים, תשנ"ז
דב שוורץ, אסטרולוגיה ומגיה בהגות היהודית בימי הביניים, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשנ"ט
דב שוורץ, ‏לחקר החוגים הפילוסופיים בספרד ובפרובאנס לפני הגירוש, פעמים 49 (סתיו תשנ"ב), עמ' 5–23
כתב יד, מכלל יופי, פריס, מאה 14, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  דב שוורץ, משנתו הפילוסופית-דתית של ר' שמואל אבן צרצה, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, תשמ"ט, עמ' ד'
↑  משנתו הפילוסופית-דתית של ר' שמואל אבן צרצה, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשמ"ט, עמ' 32-13
↑  משנתו הפילוסופית-דתית של ר' שמואל אבן צרצה, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשמ"ט, עמ' ד'
↑  דב שוורץ, ‏לחקר החוגים הפילוסופיים בספרד ובפרובאנס לפני הגירוש, פעמים 49 (סתיו תשנ"ב), עמ' 5–23.
↑  דב שוורץ, חמישי: תאולוגיה אסטרולוגית, אסטרולוגיה ומגיה בהגות היהודית בימי הביניים, רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשנ"ט, עמ' 149-148
↑  אסטרולוגיה ומגיה בהגות היהודית בימי הביניים, אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 149-147
↑  שמואל אבן צרצה, מקור חיים, עמ' ק"ה, עמ' א
↑  שמואל אבן צרצה, מקור חיים, עמ' ט ע"ד
↑  שמואל אבן צרצה, מכלל יופי קובץ 1, עמ' 169 א-ב
↑  אסטרולוגיה ומגיה בהגות היהודית, עמ' 158-157
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310552205171  BNE: XX1314703  ISNI: 0000 0001 0517 6556  VIAF: 90404417   WorldCat (עם VIAF): 90404417
מופע הקולנוע של רוקי

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל מההפצה המקורית בשנת 1979
 מבוסס על:  המחזמר "מופע האימים של רוקי"
 בימוי:  ג'ים שרמן
 הופק בידי:  מייקל וייט
 תסריט:  ריצ'רד או'בריאן ג'ים שרמן
 עריכה:  גריים קליפורד
 שחקנים ראשיים:  טים קארי סוזן סרנדון בארי בוסטוויק ריצ'רד או'בריאן פטרישיה קווין נל קמפבל (נל הקטנה) ג'ונתן אדמס פיטר הינווד צ'ארלס גריי מיט לוף
 מוזיקה:  ריצ'רד או'בריאן
 צילום:  פיטר סושיצקי
 מדינה:  בריטניה בריטניה ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 באוגוסט 1975 ישראל2 בנובמבר 1979
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, מותחן ארוטי, סרט מדע בדיוני, סרט אימה, קומדיית אימה, סרט להט"בי 
 תקציב:  $1,200,000 (משוער)
 הכנסות:  $139,876,417 (בארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   rockyhorrorpictureshow
 סרט הבא:  Shock Treatment
 www.rockyhorror.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מופע הקולנוע של רוקי (באנגלית: The Rocky Horror Picture Show) הוא סרט קומדיה-אימה מוזיקלי בבימויו של ג'ים שרמן, שמבוסס על תסריט מאת שרמן וריצ'רד או'בריאן שגם הלחין את השירים. הסרט מתבסס על המחזמר "מופע האימים של רוקי" שהוצג ב-1973. הסרט הוא פארודיה על סרטי האימה של תקופתו, בין היתר פרנקנשטיין וקינג קונג, ונחשב לאחד מסרטי הפולחן המובהקים ביותר, ואולי המפורסם שבהם.
בסרט, שהוקרן לראשונה בבריטניה ב-14 באוגוסט 1975, מככבים בארי בוסטוויק, סוזן סרנדון וטים קארי. שחקני המשנה בסרט הם נל קמפבל, פטרישיה קווין, פיטר הינווד, ג'ונתן אדמס, צ'ארלס גריי וריצ'רד או'בריאן. גם זמר הרוק הפופולרי מיט לוף משתתף בסרט. קארי, או'בריאן וקמפבל השתתפו גם בהצגה עליה מבוסס הסרט, ומיט לוף הצטרף אליהם בבכורה בברודוויי.
ריצ'רד או'בריאן, מעבר לתפקידו כריף ראף, אף כתב את המחזמר המקורי, את התסריט (ביחד עם ג'ים שרמן), את המילים לשירים ואת הלחן.
תקציר העלילה

הסיפור, המסופר כולו דרך דיווחו של דמות הקרימינולוג (בגילומו של גריי), מתחיל בזוג "מרובע", בראד מייג'ורס (בוסטוויק) וג'נט וייס (סרנדון), אשר מודיעים בשירה על אירוסיהם, לאחר שהשתתפו בחתונת חבריהם, בני הזוג בטי וראלף האפשט. הם מחליטים לבקר את חברם דוקטור אברט ו. סקוט, המורה לשעבר שלהם והאיש שהכיר ביניהם.
במתכונת סרטי אימה מקובלת, במהלך נסיעתם אירע תקר באחד מגלגלי המכונית שלהם, והם נאלצים לצעוד לטירה מבודדת ביער, בתקווה למצוא שם טלפון. בטירה הם פוגשים בדוקטור פרנק נ. פורטר (קארי), מדען טרנסווסטיט מכוכב הלכת "טרנסקסואל" שבגלקסיית "טרנסילבניה", העורך מסיבה לרגל יצירתו של גבר מעשה ידיו, רוקי הורור (הינווד), במשרתיו האחים ריף-ראף (או'בריאן) ומאג'נטה (קווין) ובגרופית של פרנק, קולומביה (קמפבל). המפגש עם ד"ר פורטר ועם שוכני הטירה הנוספים מוביל את בראד וג'נט לגילויים בלתי צפויים בקשר למיניותם.
ד"ר סקוט הנכה בכיסא הגלגלים (אדמס, בפארודיה על דוקטור סטריינג'לאב של סטנלי קובריק), מגיע בסופו של דבר, בעצמו לטירה, בחיפוש אחר אחיינו, אדי (מיט לוף), נער שליחויות לשעבר, שהיה מאהבם של ד"ר פורטר ושל המזדנבת שלו, קולומביה, עד שנרצח בידי פורטר, ובשרו מוגש כארוחת הערב המוצעת לאורחים.
כתוצאה מהתפתחות העניינים לאחר הסעודה, ד"ר פורטר הופך את אורחיו לאבן, ומעלה באמצעותם מופע במה בורלסקי, שבסופו מודיעים המשרתים על הפיכה בכוח, ועל כוונתם לחזור לכוכב הלכת שלהם. הם רוצחים את קולומביה, ד"ר פורטר, ורוקי, מעשים הזוכים לאישורו של ד"ר סקוט, המסכים כי הם נעשו בחוסר ברירה אחרת. המשרתים מניחים לבראד, ג'נט, וד"ר סקוט לעזוב, בעוד הם משגרים עצמם ואת הטירה כולה, בחזרה לכוכב הלכת טרנסקסואל.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן | שם הדמות | סוג קול |
| --- | --- | --- |
| טים קארי | ד"ר פרנק נ' פורטר: מדען | בריטון |
| סוזן סרנדון | ג'נט וייס: גיבורה | מצו-סופרן |
| בארי בוסטוויק | בראד מייג'ורס: גיבור | טנור |
| ריצ'רד או'בריאן | ריף-ראף: שיפוצניק | קונטרה-טנור |
| פטרישיה קווין | מאג'נטה: עובדת משק בית | קונטרה אלט |
| נל קמפבל (נל הקטנה) | קולומביה: מעריצה | סופרן |
| ג'ונתן אדמס | ד"ר אוורט סקוט: מדען יריב | בס |
| פיטר הינווד | רוקי: בריאה | טנור / קונטרה-טנור |
| צ'ארלס גריי | הקרימינולוג: מומחה |  |
| מיט לוף | אדי: שליח לשעבר | טנור / קונטרה-טנור |
פסקול הסרט > מערכה ראשונה

Science Fiction/Double Feature
ריצ'רד או'בריאן
Dammit Janet
ברי בוסטוויק, סוזן סרנדון
Over at the Frankenstein Place
ברי בוסטוויק, סוזן סרנדון, ריצ'רד או'בריאן
Time Warp
ריצ'רד או'בריאן, פטרישיה קווין, נל קמפבל
Sweet Transvestite
טים קארי, ברי בוסטוויק
Sword of Damocles
פיטר הינווד, צ'ארלס גריי
I Can Make You a Man
טים קארי
Hot Patootie – Bless My Soul
מיט לוף
(Reprise) ‏I Can Make You a Man
טים קארי, סוזן סרנדון
פסקול הסרט > מערכה שנייה

Once in a While
ברי בוסטוויק
Touch-a, Touch-a, Touch-a, Touch Me
סוזן סרנדון, נל קמפבל, פטרישיה קווין, טים קארי, ברי בוסטוויק, ריצ'רד או'בריאן
Eddie's Teddy
ג'ונתן אדמס, סוזן סרנדון, טים קארי
Planet, Schmanet, Janet
טים קארי, סוזן סרנדון, ברי בוסטוויק, ג'ונתן אדמס
Floor Show:
Rose Tint My World
נל קמפבל, פיטר הינווד, ברי בוסטוויק, סוזן סרנדון
Fanfare/Don't Dream It, Be It
טים קארי, ברי בוסטוויק, סוזן סרנדון
Wild and Untamed Thing
טים קארי, נל קמפבל, פיטר הינווד, ברי בוסטוויק, סוזן סרנדון, ג'ונתן אדמס
I'm Going Home
טים קארי
Super Heroes
ברי בוסטוויק, סוזן סרנדון, צ'ארלס גריי
(Reprise) ‏Science Fiction/Double Feature
ריצ'רד או'בריאן
השפעות וציטוטים

הסרט נחשב כפורץ דרך בהתייחסותו הכנה (גם אם קומית) לנושאים כגון: טרנסווסטיזם, ביסקסואליות וקניבליזם. בנוסף לכך, מדגימים התסריט ועיצובו את הידע העצום של מחבריו בתולדות הקולנוע והאמנות, המוזיקה, האופנה והפוליטיקה, הרבה מעבר לסוגיות הקולנועיות של אימה ומדע בדיוני.
"מופע הקולנוע של רוקי" מתייחס באופן ברור בעיקר לסרטים ישנים משנות ה-30 כגון "קינג קונג" (1933), "פרנקנשטיין" (1931), "הקוסם מארץ עוץ (סרט)" (1939), "הרואה ואינו נראה" (1933), "פלאש גורדון" (1936) ו"ניצחון הרצון" של ריפנשטאהל (1935) ו"כלתו של פרנקנשטיין" (1935).
"מופע הקולנוע של רוקי" כולל גם מנעד רחב של התייחסויות ליצירות אחרות מסוגות שונות, כגון "מה נשמע, דוק?" וליצירות אמנות כגון הציור "אמריקן גותיק" של גרנט ווד, "שפתיים" של הצייר הסוריאליסט האמריקאי מאן ריי, המונה ליזה והסעודה האחרונה של לאונרדו דה וינצ'י, הפסל דוד של מיכלאנג'לו, קטע מתקרת הקפלה הסיסטינית של האחרון מצוירת על קרקעית הבריכה, וסידור באפור ובשחור: אמו של האמן של ג'יימס מקניל ויסלר ועוד. אזכור הסעודה האחרונה מתייחס לאכילה הסמלית של בשרו של ישו אל מול בשר הקורבן האמיתי שנאכל בסצנת הסעודה בסרט.
סרטים נוספים אליהם מתייחס הסרט:
היום שבו הארץ עמדה מלכת – 1951 - בכיכוב מייקל רני היה מראשוני סרטי המדע הבדיוני שהציגו חייזרים נוחתים על פני כדור הארץ. הוא מוחה כנגד המחקר הגרעיני והמלחמות.
פלאש גורדון – 1936 – בכיכוב באסטר קראב. סרט עתיר תקציב בו כדור הארץ עומד בסכנת השמדה.
הרואה ואינו נראה – 1933 - קומדיה שחורה ומבריקה בכיכוב קלוד ריינס.
קינג קונג – 1933 – הסרט הידוע עם הסצנה שזכורה לכולם ובה הדמות הראשית, בגילומה של פיי ריי, מוחזקת על ידי הגורילה בראש בניין אמפייר סטייט בניו יורק. סצנה ספציפית זו צוטטה בהמשך 'מופע הקולנוע של רוקי' כאשר רוקי נושא את פרנק על גבו ומטפס על מגדל הרדיו.
זה הגיע מהחלל החיצון – 1953 – סרט נוסף על חדירת עב"מים לכדור הארץ.
כלתו של פרנקנשטיין - 1935.
בנוסף, מצטט הסרט את נאום ההתפטרות של ניקסון כאזכור של שחיתות שלטונית שבאה לחזק את הביקורת הממסדית בה עוסק הסרט. בסרט חבויים מספר ציטוטים מהמיתולוגיה היוונית כגון אטלס, דמוקלס והמדוזה. כמו כן, חבויים מספר אזכורים של הקהילה ההומוסקסואלית כגון טלאי ורוד וכן בושם בשם '4711' שהיה פופולרי באותה תקופה בקהילה ההומולסבית.
למרות זאת, בתחילת עלייתו למסכים לא השיג הסרט הצלחה קופתית, אולי מפני שהמבקרים לא ידעו כיצד להתייחס אליו, ולאיזו סוגה קולנועית יש לשייך אותו.
מעמדו כסרט פולחן

למרות (או בגלל) הביקורות הפושרות, זכה הסרט למעמד של סרט פולחן והוקרן מדי לילה בחצות בבית הקולנוע וייברלי בניו יורק. הקהל התחיל לצעוק שורות "השתתפות קהל" (Audience participation lines, או בראשי תיבות AP lines) לדיאלוגים של הדמויות בסרט, שכללו בדיחות מיניות וולגריות, התייחסויות לתרבות הפופ והתבדחויות על חשבון הדמויות והשחקנים. לפי המסופר, שורת השתתפות הקהל הראשונה שנצעקה אי-פעם הייתה "Buy an umbrella you cheap bitch" ("קני מטרייה, כלבה קמצנית!") כאשר ג'אנט יוצאת מהרכב התקוע אל עבר הטירה בגשם, כשהיא משתמשת בנייר עיתון במקום מטרייה. מעריצי הסרט התלבשו בלבוש הדמויות והציגו את הסצנות מול האקרן. השתתפויות נוספות של הקהל היו ריקוד השיר Time Warp. בבית קולנוע בג'ורג'טאון בוושינגטון (שנסגר בינתיים), נהג מנהל הקולנוע לרכוב על אופנועו במורד האולם בזמן שמיט לוף (אדי) שר את השיר "Hot Patootie - Bless My Soul". בבית קולנוע ביוסטון בטקסס נהג הקהל לזרוק אורז על-מנת לחגוג את סצנות החתונה בסרט. מנהגים מאוחרים יותר כללו גם השלכה של חפצים אחרים (כגון צנימים, נייר טואלט או נקניקיות) בסצנות שונות בסרט, בהתאם להקשר. הצופים נהגו גם לכסות את ראשם בעיתון ולהשתמש באקדחי מים כדי ליצור גשם מלאכותי כאשר יורד גשם בסרט, להדליק מציתים בזמן השיר "There's a Light" (ולכבות אותם כאשר מוזכרת בשיר המילה "darkness"), וכן השתמשו ברעשנים בסצנה בו דמותו של רוקי נחשפת לראשונה, בהתאם להתנהגותן של הדמויות בסרט. התופעה כולה זכתה לחיזוק בשנת 1980, עם יציאתו לאקרנים של הסרט "תהילה", בו משתתפות הדמויות בהקרנה של מופע הקולנוע של רוקי בקולנוע וייברלי.
אנשים שמעולם לא ראו הקרנה של הסרט בבית קולנוע מכונים "וירג'ינים" (Virgins, כלומר, בתולים) ונהוג לסמן אותם באות V על המצח בהקרנה הראשונה אליה הם מגיעים. מנהג נוסף הנוגע להם, הוא קיומו של "הקרבת הבתולים" (Virgin sacrifice) בו נבחרים באקראי אחד או יותר מהוירג'נים בקהל, ומועלים לעולה בטקס סמלי, שעשוי לכלול, למשל, מריחתם בדברי מזון.
מה שהתחיל את דרכו כתגובות מאולתרות של הקהל הפך, במקומות מסוימים, לתסריטים מתוזמנים של ממש. לעיתים זוכים צופים אשר מצטטים את שורות השתתפות הקהל בצורה שגויה לגערות כאילו היו מפריעים בסרט רגיל, אם כי הוספה של שורות מקוריות חדשות לרפטואר המקומי זוכה לרוב לעידוד. יתר על כן, בערים רבות בארצות הברית ובעולם נוצר צוות קבוע (cast), המתלבש בהתאם לדמויות בסרט ומחקה את עלילת הסרט על במת הקולנוע, לעיתים במדויק ולעיתים תוך שינויים שנועדו להצחיק ולהלהיב את הקהל. הצוות הקבוע עושה לעיתים קרובות חזרות רבות לפני ההופעה, ורמתם של צוותי שחקנים רבים אינה נופלת מזו של צוות תיאטרון מקצועי.
מופע הטלוויזיה של רוקי

בשנת 2016 רשת השידור האמריקאית FOX הציגה רימייק טלוויזיוני למופע הקולנוע של רוקי, בשם "The Rocky Horror Picture Show: Let's Do the Time Warp Again".
בסרט מככבים לברן קוקס כדוקטור פרנק אן פורטר, ויקטוריה ג'סטיס כג'נט וייס, וריאן מקארתן כבראד מייג'ורס.
הערות שוליים

↑  https://www.nli.org.il/he/newspapers/dav/1979/11/02/01/article/237
↑  ידיעות אחרונות, 24 שעות, עמוד 29, לילות סוף-שבוע, לאן בשישבת, חדש על הבד - מופע הקולנוע של רוקי, 1.11.1979
↑  לפי רישומי המועצה באתר ארכיון המדינה
↑  לפי רישומי המועצה באתר ארכיון המדינה
↑  אבי מורגרשטיין, נעשה אדם, מעריב, 3 באפריל 1987, המשך, המשך
↑  מופע הקולנוע של רוקי, באתר של קולנוע כוכב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009950597205171  BNE: XX5224590  BnF: cb16121038h (data)  GND: 4536649-4  SUDOC: 086151622  VIAF: 227643637   WorldCat (עם VIAF): 227643637 
הקרנה באוניברסיטת פרינסטון, 2005
שלט מופע הקולנוע של רוקי בפתח קולנוע כוכב ברמת השרון
כרזת הסרט משל קולנוע כוכב משנת 2000
אהרון גומפרץ

| --- | --- |
 לידה:  10 בדצמבר 1723 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  10 באפריל 1769 (בגיל 45) המבורג, האימפריה הרומית הקדושה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת ברנדנבורג 
 תפקידים:  רופא 
 
אהרון שלמה אמריך גומפרץ (בגרמנית: Aron Salomon Emmerich Gumpertz,‏ 10 בדצמבר 1723 ברלין - 1769 המבורג), רופא ומלומד יהודי, ידידו ומדריכו של משה מנדלסון בראשית ימיו בברלין.
רקע משפחתי

אהרון אמריך היה בן למשפחת גומפרץ (Gumperz או Gomperz), משפחה יהודית גרמנית מיוחסת ואמידה, ממנה קמו, בין השאר, מספר רופאים ובנקאים.
דוד מרוחק, שלמה אמריך גופמרץ (1728-1662) למד רפואה באוניברסיטת ליידן ואחר כך חי ופעל בפראג. גם בנו של הדוד, משה שלמה גומפרץ (Moses Salomon Gumperz) היה רופא שלמד באוניברסיטת פרנקפורט על נהר אודר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1721 והיה לרופא היהודי הראשון שזכה לדיפלומה לרפואה בפרוסיה.
אהרון שלמה אמריך גומפרץ למד רפואה באוניברסיטה בפרנקפורט על נהר אודר ובמרץ 1751 קיבל את התואר דוקטור לרפואה בפרוסיה. מלבד עיסוקו ברפואה רכש ידיעות נרחבות גם במקצועות היהדות ובהשכלה כללית. מבחינה היסטורית גומפרץ משתייך לקבוצת המשכילים המוקדמים, כלומר מלומדים יהודים שרכשו השכלה כללית ופעלו בעולם התרבותי הנוכרי אך עדיין לא במסגרת מאורגנת ותוך העמדת אלטרנטיבה לאליטה הרבנית כפי שעשו אנשי תנועת ההשכלה היהודית.
גומפרץ פעל כדי להיכנס לתוך חוג האינטלקטואלים שפעלו בגרמניה. בין השאר שימש כמזכירו של המארקיז ד'ארז'ן ושל נשיא האקדמיה הפרוסית למדעים פייר לואי דה מופרטי. ב-1745 ביקש מהסופר יוהאן גוטשד חסות אקדמית, אך נענה בשלילה. היכרותו עם המחזאי גוטהולד אפרים לסינג שימשה לזה האחרון השראה לכתיבת המחזה שלו "היהודים" (Die Juden).
שמו של גומפרץ נזכר בעיקר כמי שהכניס את משה מנדלסון הצעיר לעולם האינטלקטואלי בברלין. גומפרץ, שהיה מבוגר ממנדלסון בשש שנים, לימד את מנדלסון צרפתית ואנגלית, האהיב עליו את לימוד הפילוסופיה והספרות ושימש לו כמדריך ומלווה בשנותיו הראשונות בברלין. הוא הכיר בין מנדלסון לדמויות מובילות בין אנשי הנאורות, ובין השאר הכיר בין מנדלסון ובין לסינג, והשניים נעשו מיד ידידים קרובים.
דמותו של גומפרץ שימשה השראה לאנשי רוח יהודיים גם במאה ה-19 ובהם גם משה הס, אבי הפילוסופיה הציונית המוקדמת.
גומפרץ חיבר פירוש על פירושו של אבן עזרא לחמש מגילות בשם "מגלה סוד", ממנו נדפס רק החלק שעסק בספר קהלת (המבורג תקכ"ה, 1765). במבוא לפירוש הקדים חיבור קצר בשם "מאמר המדע" על פילוסופיה, מדע ודת.
הערות שוליים

↑  Adolf Kober
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301273005171  GND: 136096603  ISNI: 0000 0001 1930 343X  LCCN: nr96000148  NTA: 250645777  SNAC: w66d8dkf  VIAF: 44193977   WorldCat (עם VIAF): 44193977
תוכחת מגולה

שמחה בן אברהם קאלימאני
תוכחת מגולה היא יצירה פיוטית ספרותית מאת שמחה קאלימאני, מרבני קהילת יהודי ויניציאה במאה ה-18, המתארת את ה"מידות הרעות של בני זמנו".
מהות הספר

תוכנו העיקרי של הספר הם דברי תוכחה וביקורת על התופעות השליליות שנתגלו בחברה בה הוא התגורר. במקרים אחדים הוא מתאר לא רק את הצד המכוער בהתנהגות בני האדם אלה גם את המגוחך שבאותן התופעות. הוא לועג למעשיהם תוך הוקעת הפגמים במטרה לחנך את הקוראים באמצעות יצירתו. אפשר לראות ביצירתו ביטוי לחיים החברתיים בגטו היהודי בוונציה במאה ה-18.
הוא לועג לבורים מבני עם ישראל, המנסים להראות שהם בקיאים בלשון העברית וכלליה, בלימוד מקרא, בהכרת ההלכה ובתורת הקבלה. בניגוד לאנשים המחמירים לדעת הכל, הוא מציג לדוגמה ולמופת את המקובלים האמיתיים, אלה הצדיקים שהתמסרו ללימוד התורה מתוך ענווה ויראת שמים.
כמו כן, הוא מתייחס גם לליקויים מהסביבה האיטלקית. דבר המעיד על מעורבות  יהדות איטליה בתרבות המקומית. בין השאר, הוא לועג להתלהבות מזמרות מצטיינות, הזוכות לכל הכיבודים, אפילו יהיו הן מדלת העם, החסרות חינוך והשכלה ומהוות דוגמה שלילית להתנהגות. או, מהתפעלות מזמרים סריסים המסוגלים להפיק צלילים שדומים לקולות נשים. היה בזה תגובה  לשגשוג האופרה בזמנו.
יצירתו "תוכחת מגולה" כתובה בצורה של דו-שיח בין שני אזרחים משכילים, המכונים, כלכל ודרדע. דבריהם מראים שדעתם צלולה ומיושבת והם נוחים לבריות. אולם, לא עד כדי כך שישלימו עם התכונות המגונות המתפשטות בחברה שמסביבם, ובראש וראשונה בגילויי הצביעות והחנופה, היוהרה והרשעות. השיחה השלישית, מבין הארבעה,  נפתחת  בביקורו של דרדע בגינתו של כלכל. שניהם נהנים מאוד מהנוי המתגלה לעיניים, מן האילנות והפרחים ומהמיית פלגי המים הזורמים בין הערוגות. עולם נהדר זה מעיד על גדולת בוראו - אין צייר כמו צורנו -  וכאן בא מעבר טבעי ביותר להרהורים על תאוותן של הבריות לספק הנאה לעיניהם ולאוזניהם.
היצירה כוללת 27 עמודים והיא מצויה באוסף משה מונטפיורי השמור עתה בספריית ה"ג'וס קולג" שבלונדון ובמוזיאון הבריטי.
סגנון היצירה

מדברי הדו-שיח שהוא שם בפי כלכל ודרדע, מתגלה במלואה שליטתו של קאלימאני באוצרות השפה העברית ויכולתו לכתוב בסגנון עשיר ושורשי. הוא ומשוררים בני זמנו מדגימים  את רמתה הגבוהה של תרבות ישראל באירופה. היא הושגה על ידי חינוך עברי יסודי וממושך שתוצאותיו הורגשו באיטליה עד המאה ה-19.
בכל דף מהספר יש 20-21 טורים, הכתובים באותיות מרובעות בתוספת ניקוד מלא. בארבע השיחות, יש 800 טורים שקולים, אך ללא חרוזים בסיומם. קאלימאני מקפיד, למראית עין, על מסורת "המשקל" של שירת ימי הביניים של יהדות ספרד.
שורה א: ~ - - - - - ~ - - - -
שורה ב: - - - - - - - - ~ - -
שורה ג: - - - - ~ - - - - - -
שורה ד: - - - - - - - - - - -
למעשה נשקלו כולן במשקל אחד-עשר הברות, הוא ה-endecasillabo  שמשוררי ישראל קבלו משכניהם האיטלקים.
מטרת היצירה

היצירה נפתחת בהקדמה המבהירה את מטרתו של מחבר הספר:
ספר תוכחת מגולה,
מגלה אֹזן אנשים ובמֹסרם יחתום בהראותו את הדרך, 
ילכו בה בני אדם המלפתים ארחות דרכים,
לבלתי יכשלו בם הישרים בלבותם ותהלתם,
עומדת לעד,
חברו המחבר יצ"ו,
לתשוקת האמת ולאהבת היושר לזכות את הרבים.
ועל החתום:
ה"ה כמהר"ר שמחה קאלימאני נר"ו. אחד מרבני ויניציאה.
תוכן היצירה > חלק א': אגרופה של חנופה

בחלק הראשון מחליפים כלכל ודרדע דעות על התנהגותם של החנפנים והצבועים למיניהם. כאשר הם אומרים לשומעיהם את מה שהם רוצים לשמוע הם זוכים להוקרה ולהצלחה. שכן, אנשים לא ששים לחשוף את חסרונותיהם, אפילו מוצגים לעיני כולם כמו במקרים של: חיגרים, עיוורים וחרשים. כל שכן, על הפגמים שלהם שאינם נראים בפרהסיה.
 הצבוע נכון לשקר, להביע דברי הבל ואפילו יהיה נכון לבזות את חברו, אם הוא יהיה סבור שהמעשה יהיה לרוחו של הגביר שחיבתו דרושה לו כרגע. אבל אם הגביר לא יגיב ויתן תמורה לחנפן-צבוע, הוא עלול להפוך לשונאו של הגביר. וכך הוא כותב:
הלא כלו מרמה וְהַוַּת רוח
להרבות לו הונו באון וכחד
נשיקות פיו כי נחזה לאלף
נשיכות הן ובנות עלוקה הנה
אשר הב הב דמים לבד תאמרנה
ועת ראשו יכוף לפניו ארצה
שעפיו אז יזקוף עלי עשרהו
זרועותיו החונקות רעהו
כבלים הנה חונקות הדעת
למלאות נפש כאשר שוקקת
צבוע מסוג זה מסוגל לגמול לרעהו רעה, אפילו אם קודם לכן עשה לו טובה ואפילו להרוג את איש חסדו - בדומה למעשהו של יואב   בעמשארבים הם המשכימים לביתו של עשיר כדי להשתחוות לו. כאשר הוא עובר ברשות הרבים, זקן עלול להשפיל עצמו בפני ילד וחכם - בפני סכל.
 והוא מסכם: רצוי שהתמימים יגרשו את הצבועים ויתרחקו מהם כמו מאש, מחרב ומארס נחש. מה עוד שלא קשה לעמוד על קנקנם. ורק הפתאים נופלים למלכודת הטמונה להם.
תוכן היצירה > חלק ב': חנף ומרע

השיחה היא המשך לחלק א'. חנף ומֵרָע מצביע על יכולת הצבועים לרכוש את לבם של התמימים. הם נוהגים כאילו הם בזים לזהב ולאבני חן. ולכן, הציבור מפקיד  בידם הון תועפות, לכאורה למטרות נעלות כמו: צדקה, תמיכה בעניים ולפדיון שבויים. הם משתלטים על האוצרות המופקדים בידם, מבלי שיצטרכו לתת דין וחשבון על מעשיהם.
 הצבועים נוהגים כך גם לגבי הנשים. לכאורה, הם סולדים מהן, לא מסתכלים בהן בפרהסיה, שמה יחשבו שהם שטופים בזימה. אפילו מתרשלים בלבושם ואינם מטפחים את שערם וזקנם. לאחר שהם יוצרים לעצמם תדמית כזאת, הם לא מהססים להתייחד עם נשים בסתר ואפילו לחדור ללא פחד לחדרה של אישה נשואה, כאשר בעלה יצא מהבית. כך נהגו אחאב וצדקיה כשנאפו את נשי רעיהם. מתחת למסוה הענווה מסתירים רמאים אלה מידה גדושה של יהירות ושאפתנות.
והנה תיאור התחסדות של אחד מהם:
כי יעזוב מִטָּה השכם בבוקר
יום יום ולא יחדל בית אל ללכת
שלש פעמים שח כל יום יַשׂוּחַ
כפוף בראש יושב ושתום העין
לפני אלקים שם ושתי ידיים
אחת עלי אחת על לב יניח
תבוא אלי ביתו שם תמצאהו
הוגה בתורת אל יומם וליל
פעם בספר משנה בידיים
פעם במזמורי דוד שוחח
גם יחזיק אותו עומד עודנו
נושא ונותן על יתרון הכסף
ובעוד ידבר פֶּה לרבות הבצע
יהיה לעיניו אז ספר הקדש
הנה קצות דרכי הגבר אלה
דבקות מדומה בדת אינה מונעת ממנו לחשוק ב"בתולות יופי". יש המתהלכים בעיניים עצומות ואז ראשם ניגף בקיר. הם עלולים להטיל על עצמם עינויים וצומות ושואלים אחרים מה עוד יוכלו לעשות לצדקתם. הם דומים בצביעותם ובורותם לעשו השואל את יצחק אבינו (לפי האגדה) כיצד מעשרים מלח. הם דורשים גמול כפינחס  בעוד הם נוהגים כמו זמרי !