stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחמד א-תגנאותי
הערות שוליים

↑  لائحة المنتخب الوطني المشاركة في نهائيات كأس العالم قطر 2022 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (בערבית)
| נבחרת מרוקו – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מנדיל •  4 דה קוסטה •  5 בן עטיה •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אל-אחמדי •  9 אל-כעבי •  10 בלהנדה •   11 פאג'ר •  12 מוחמדי • 13 בוטייב •  14 בוסופא • 15 איט בן נאסר • 16 נ. אמראבט • 17 דיראר • 18 חארית • 19 א-נסירי • 20 בוחאדוז • 21 ס. אמראבט • 22 א-תגנאותי • 23 קרסלה • מאמן: רנאר |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מנדיל •  4 דה קוסטה •  5 בן עטיה •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אל-אחמדי •  9 אל-כעבי •  10 בלהנדה •   11 פאג'ר •  12 מוחמדי • 13 בוטייב •  14 בוסופא • 15 איט בן נאסר • 16 נ. אמראבט • 17 דיראר • 18 חארית • 19 א-נסירי • 20 בוחאדוז • 21 ס. אמראבט • 22 א-תגנאותי • 23 קרסלה • מאמן: רנאר | מרוקו |
| נבחרת מרוקו – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 דה קוסטה •  5 בן עטיה •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אל-אחמדי •  9 בופל •  10 בלהנדה •   11 פאג'ר •  12 מוחמדי • 13 בוטייב •  14 בוסופא • 15 איט בן נאסר • 16 אמראבט • 17 דיראר • 18 בורעביה • 19 א-נסירי • 20 חמדאללה • 21 אידריסי • 22 א-תגנאותי • 23 עבד אל-חמיד • מאמן: רנאר |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 דה קוסטה •  5 בן עטיה •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אל-אחמדי •  9 בופל •  10 בלהנדה •   11 פאג'ר •  12 מוחמדי • 13 בוטייב •  14 בוסופא • 15 איט בן נאסר • 16 אמראבט • 17 דיראר • 18 בורעביה • 19 א-נסירי • 20 חמדאללה • 21 אידריסי • 22 א-תגנאותי • 23 עבד אל-חמיד • מאמן: רנאר | מרוקו |
| נבחרת מרוקו – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מאסינא •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 לוזא •  8 אונאחי •  9 אל-כעבי •  10 אל-חדאדי •   11 פג'ר •  12 מוחמדי • 13 שאער •  14 אבוח'לאל • 15 אמלאח • 16 ברקוק • 17 בופאל • 18 שאכלא • 19 א-נסירי • 20 עלכוש • 21 אל-כרוואני • 22 א-תגנאותי • 23 ר. מאי • 24 ס. מאי • 25 א-שיבי • 26 באנון • 27 רחימי • 28 טיסודאלי • מאמן: חלילהודז'יץ' |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מאסינא •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 לוזא •  8 אונאחי •  9 אל-כעבי •  10 אל-חדאדי •   11 פג'ר •  12 מוחמדי • 13 שאער •  14 אבוח'לאל • 15 אמלאח • 16 ברקוק • 17 בופאל • 18 שאכלא • 19 א-נסירי • 20 עלכוש • 21 אל-כרוואני • 22 א-תגנאותי • 23 ר. מאי • 24 ס. מאי • 25 א-שיבי • 26 באנון • 27 רחימי • 28 טיסודאלי • מאמן: חלילהודז'יץ' | מרוקו |
| נבחרת מרוקו – מונדיאל 2022 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אונאחי •  9 חמדאללה •  10 א-זרורי •   11 סאבירי •  12 מוחמדי • 13 שאער •  14 אבוח'לאל • 15 אמלאח • 16 א-זלזולי • 17 בופאל • 18 אל-יאמיק • 19 א-נסירי • 20 דארי • 21 שדירה • 22 א-תגנאותי • 23 אל-ח'נוס • 24 באנון • 25 עטיית אללה • 26 ג'בראן • מאמן: רגראגי |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אונאחי •  9 חמדאללה •  10 א-זרורי •   11 סאבירי •  12 מוחמדי • 13 שאער •  14 אבוח'לאל • 15 אמלאח • 16 א-זלזולי • 17 בופאל • 18 אל-יאמיק • 19 א-נסירי • 20 דארי • 21 שדירה • 22 א-תגנאותי • 23 אל-ח'נוס • 24 באנון • 25 עטיית אללה • 26 ג'בראן • מאמן: רגראגי | מרוקו |
אברהם בן סוסאן

| --- | --- |

 לידה:  1853 ה'תרי"ג דבדו, מרוקו.
 פטירה:  18 בספטמבר 1941  (בגיל 88 בערך) כ"ו באלול ה'תש"א מוגאדור
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי, אסווירה (מוגאדור)
 מדינה:  מרוקו
 מקום פעילות:  דבדו, פאס, מראכש, מוגאדור.
 תקופת הפעילות:  1881–1941 (כ־60 שנה)
 השתייכות:  רבנים מרוקאים
 תחומי עיסוק:  רבנות, דיינות וקבלה
 רבותיו:  ר' שלמה בן סוסאן
 תלמידיו:  ר' דוד הכהן סקלי, ר' שלמה הכהן צבאן, ר' שמואל מרציאנו, ר' דוד עטר, ר' משה אביטבול, ר' מרדכי קורקוס.
 בני דורו:  ר' שלמה אבן דנאן, ר' אברהם הכהן צבאן.
 בת זוג:  מרים בן סוסאן (מרציאנו)
 צאצאים:  חיים דוד בן סוסאן, מאיר יעקב בן סוסאן, אסתר בן סוסאן, ז'ווירה בן סוסאן.
 חתימה:   
 
הרב אברהם בן סוּסאן (בן שוּשן), (שבט ה'תרי"ג, 1853 - כ"ו באלול ה'תש"א, 18 בספטמבר 1941) היה רב, דיין, מורה צדק וראש ישיבה בעיר דבדו וראש אבות בתי הדין בעיר מוגאדור שבמרוקו.
קורות חייו

נולד לרב שלמה בן סוסאן ולאמו זוהב, בחודש שבט ה'תרי"ג (ינואר 1853) בעיר דבדו, מרוקו. למד תורה אצל אביו  מילדותו וכבר בגיל 22 נסמך ללמד בישיבת אביו בעיר. ניחן בזיכרון מיוחד.
נשא לאישה את מרת מרים (מרימה) מרציאנו.
בגיל 28 נסמך לדיינות בעיר דבדו שם כיהן בבית הדין יחד עם הרב אברהם מרציאנו והרב אברהם הכהן צבאן.
בהמשך הקים בעיר בית כנסת. לשם הקמתו נסע לעיר פאס כדי להתייעץ עם אנשי הקהילה על צורת הבנייה, ובסוף בנה בדבדו בית כנסת כדוגמת זה שעמד בפאס.
בבית הכנסת שלו הקים ישיבה שהיוותה מקור מרכזי ללימוד תורה ליהודי העיר, בה לימד תלמידים רבים וביניהם גדולי הרבנים של העיר דבדו (רבי דוד הכהן סקלי, רבי שלמה הכהן צבאן ועוד). נשאר בתפקידו כראש הישיבה למעלה מ-20 שנה.
בשנת 1902 פרץ מרד בו חמארה שהביא צרות רבות ליהודי האזור. כתוצאה מכך ברח ר' אברהם לכפר תאזה.
לאחר מכן עזב את תאזה ועבר לפאס שם שימש כספרא דדיינא בבית הדין של הרב שלמה אבן דנאן, שאמר עליו ש"חושן המשפט על ליבו". בפאס גם חיתן את בנו הרב מאיר יעקב עם רינא, בתו של יוסף עטייא, אחד ממכובדי הקהילה. אותו בן נפטר כשהיה רק בן 29. המאורע ציער מאוד את רבי אברהם, שלא יכל לשאת את הצער והחליט בעקבות כך לעזוב את העיר.
מפאס עבר למרקש, שם יסד ישיבה ולימד בה במשך שנתיים. באותה ישיבה לימד הרבה תלמידים, ביניהם מי שלימים נתמנה לאב בית הדין בעיר, רבי מרדכי קורקוס.
בשנת ה'תרע"ו - 1916 עבר למוגאדור, שם נתמנה לראש אבות בתי הדין. במסגרת תפקידו זה הסמיך תלמידים לשחיטה ורבנות. נשאר בתפקיד זה עד פטירתו בשנת ה'תש"א 1940 בהיותו בן 88.
בנו הרב חיים דוד בן סוסאן (לימים ראב"ד קזבלנקה) המשיך אחריו מספר שנים בתפקידו בבית הדין של מוגאדור.
רבנים אחרים

רבים מרבני מרוקו ובפרט רבני האזורים בהם כיהן בתפקידיו הרבים, העריכו את ר' אברהם ואת גדלותו בתורה.
כששהה בפאס פגש את הרב יוסף בן נאיים שם נוכח לכישרונו הרב בלימוד התורה. ר' אברהם עודד את אביו, ר' יצחק, להקים לבנו ישיבה בה יוכל לפתח את כישוריו וללמד אחרים. ר' יצחק שמע לעצתו והקים בפאס ישיבה, שנסגרה לאחר מספר שנים בעקבות מאורעות התריתל. השד"ר הרב שמעון ועקנין העיד שראה את שניהם יושבים באחת החנויות בעיר פאס ועל כך אמר כי "גלתה סנהדרין לחנויות".
רבים הזכירו ושבחו אותו בספריהם, ביניהם ר' יוסף חיים ילוז, תלמידו המובהק ר' דוד הכהן סקלי, והרב שלמה הכהן זאגורי.  חלקם גם התייעצו איתו בעניינים הלכתיים שונים, כמו תלמידו הרב שמואל מרציאנו, הרב שלמה אבן-דנאן, הרב יוסף משאש ועוד רבים.
חיבוריו

הותיר אחריו שני חיבורים הלכתיים שלא פורסמו:
ליקוטי דינים על סדר הא"ב.
קובץ פסקי דינים.
עסק גם בתרגום הספר "בית שלמה" מרבי שלמה מאיר, העוסק באיסור והיתר, יחד עם רבי יוסף ענקונינה. התרגום הושלם באייר ה'תרנ"ב (1892) והספר נדפס מספר שנים אחר כך.
מתלמידיו

הרב דוד הכהן סקלי- מחבר ספר שו"ת "קריית חנה דוד" על ארבעת חלקי השו"ע, "לך דוד"- חידושים על התורה, "משכיל לדוד"- ביאור על ספר הזוהר, ועוד. נחשב לתלמידו המקורב ביותר של ר' אברהם בן סוסאן.
הרב שלמה הכהן צבאן- מחבר ספר שו"ת "מעלות לשלמה" על ארבעת חלקי השו"ע, שו"ת "ויחל שלמה" ובו קונטרס "יחס דבדו" על יחוס הקהילה היהודית בדבדו, ועוד.
הרב שמואל מרציאנו (לחימר)- מחבר ספר שו"ת "ויען שמואל".
הרב מרדכי קורקוס- ראש ישיבה ואב"ד בעיר מרקש. מחבר הספר "גדולת מרדכי".
תלמידו המובהק רבי דוד עטר.
ראו גם

דבדו
בו חמארה
אדמונד דה-ואל

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1964 (בן 60) נוטינגהאם
 לאום:  אנגלי
 מקום לימודים:  קיימברידג'
 תחום יצירה:  קדרות, עיצוב, ספרות
 זרם באמנות:  אמן חזותי וסופר
 יצירות ידועות:  "הארנבת עם עיני הענבר"
 פרסים והוקרה:  פרסים לספרות באנגליה - קוסטה, אונדצ'ה וגלקסי, תואר - קצין ב"מסדר האימפריה הבריטית" - OBE
 http://www.edmunddewaal.com
אדמונד דה-ואל (באנגלית: Edmund de Waal;‏ נולד ב-10 בספטמבר 1964) הוא אמן חזותי, קדר, מעצב וסופר בריטי.
דה-ואל נולד בנוטינגהאם, אנגליה, לכומר האנגליקני ויקטור דה-ואל ולאסתר אלין (לבית לנדס-מויר). אביו כיהן כדקאן של קתדרלת קנטרברי בין השנים 1976–1986. סבתו של דה-ואל, הסופרת אליזבת דה-ואל (אנ'), הייתה צאצאית למשפחת הבנקאים והסוחרים היהודים- אפרוסי - ונישאה לאיש העסקים ההולנדי הנדריק דה-ואל שהיגר לאנגליה. קורות משפחת אפרוסי מתוארות בספרו של אדמונד דה-ואל "הארנבת עם עיני הענבר". דה-ואל מתגורר בלונדון, נשוי לסוזן צ'נדלר ולהם שני בנים ובת.
תחילת דרכו

דה-ואל התחנך בבית הספר King’s School בקנטרברי. הוא החל לעסוק בקדרות כבר בגיל 5 בחוג ערב שנועד למשפחות. מגיל 17 בילה כשנתיים בהתמחות בקדרות בסדנה של ג'פרי וייטינג, שהיה תלמידו של הקדר האנגלי ברנרד ליץ' (אנ'), ואף דחה לשם כך את התחלת לימודיו באוניברסיטה. במהלך תקופת החניכה נסע ליפן וביקר בסדנאות כפריות של קדרים נודעים. בשנת 1983 החל לימודי ספרות אנגלית בטריניטי הול (אנ') קולג' באוניברסיטת קיימברידג', אותם סיים בהצטיינות בשנת 1983. בכל אותה עת עסק גם בקדרות בסדנא באוניברסיטה, אותה הקפיד לפקוד מדי יום. בסיום הלימודים פתח סדנה לקרמיקה על מנת לייצר כלי חרס זולים לשימוש יומיומי, על פי תפיסתו של ברנרד ליץ', אך המיזם לא לא צלח. הוא עבר לשפילד והחל בניסיונות לעבוד עם פורצלן. ב-1991 הוא זכה במלגה לשנתיים מטעם קרן אנגלו-יפנית (Daiwa Anglo-Japanese Foundation) שבמסגרתה למד יפנית במשך שנה באוניברסיטת שפילד ושנה נוספת בטוקיו ביפן. בעת שהותו ביפן החל בתחקיר לקראת כתיבת מונוגרפיה אודות ברנרד ליץ' ועסק גם בקדרות. בשלב זה החל ליצור סדרות של כלי פורצלן, צנצנות עם דפנות שקועות, שאורגנו בקבוצות.
סגנון אמנותי

עם שובו לאנגליה ב-1993 התגורר דה-ואל בלונדון והחל ליצור כלים בסגנונו הייחודי, פורצלן עם זיגוג סלדון. הצורות היו קלאסיות במהותן, אך עם שקעים וצביטות בחומר תוך שינויים עדינים במרקם ובגוון. עבודותיו של דה-ואל נותרו בעיקרן בסגנון האנגלי-אוריינטלי אך הוא אך עוסק גם במודרניזם ובעיקר בתנועת הבאוהאוס. כבר בזמן לימודיו באוניברסיטה החל להתעניין בסידור מחדש של חללים גדולים במוזיאונים ובגלריות לאמנות. רוב עבודותיו מורכבות מכלי חרס גליליים עם זיגוג סלדון בהיר. ביצירותיו העכשוויות הוא מתמקד בבניית קבוצות עצמים ושילובם במפתחים ובחללים גדולים. דה-ואל מאמין בהשפעות ההדדיות בין המזרח והמערב ובין הקרמיקה לתחומי אמנות נוספים כגון ציור, פיסול, מוזיקה, או ארכיטקטורה.
ספריו

בשנת 1998 פרסם דה-ואל את המונוגרפיה על הקדר ברנרד ליץ'. לדעת דה-ואל " ליץ' הוא הדובר הגדול של יפן והמזרח, האיש שהבין את המזרח והסביר אותו לכולנו..." הוא ציין שליץ' לא שלט בשפה היפנית והתמקד רק בתחום צר של קרמיקה יפנית. הערותיו אלה עוררו ביקורת מצד חסידיו של ליץ'.
בשנת 2010 פרסם את ספרו "הארנבת עם עיני הענבר" שיצא לאור תחילה באנגליה ומאוחר יותר בניו יורק. הספר עוסק בקורות קרובי משפחתו היהודית מצד סבתו – אם אביו – משפחת אפרוסי, תוך מעקב אחרי אוסף פסלונים יפניים מיניאטוריים שהיו ברשות קרוביו. פסלוני הנצוקה נרכשו במהלך המאה ה-19 והתגלגלו במשך הדורות בתוך המשפחה עד שנמסרו לדה-ואל על ידי קרובו, איגי אפרוסי, שהתיישב ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה. הספר זכה לשבחי הביקורת, היה רב מכר שמכר יותר ממיליון עותקים ותורגם ליותר מ-25 שפות. דה-ואל זכה בסדרת פרסים באנגליה בעקבות הצלחת הספר, בהם: פרס קוסטה לביוגרפיה ופרס גלאקסי לספר ביכורים ב-2010, ופרס אונדאצ'ה מטעם האגודה המלכותית לספרות בשנת 2011.
בשנת 2011 פורסם ספרו "The Pot Book" ובו אנתולוגיה של 300 כלי קרמיקה. ספר נוסף בשם "The  white road" פורסם בשנת 2015 ועוסק במסעו של דה-ואל לחשיפת ההיסטוריה של החרסינה מראשיתה בסין ועד לראשוני יצרני הפורצלן באנגליה, ודג'ווד וקוקוורתי.
ראו גם

סלדוניט
הערות שוליים

↑  אדמונד דה-ואל, תרגום: אביעד שטיר, הארנבת עם עיני הענבר, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2012, עמ' 11-12 אילן יוחסין
↑  שם, עמ' 14-15
↑  שם, עמ' 13
↑  סלדון משמש קדרים לזיגוג ירקרק בהיר של כלים. גוון הדומה לאבן ירקן. ראה באתר http://www.gotheborg.com
↑  מעבודותיו של דה-ואל -  בסטודיו
↑  ראה יצירה לקיר גדול
↑  ראה תיבות תצוגה שקופות מרחפות בחלל
↑  ביוגרפיה ורשימת עבודות, באתר רשת הגלריות גגוסיאן
1 2 3  לרשימת הישגים בביוגרפיה של דה-ואל בחר באפשרות Biography בדף, פרופיל, באתר http://www.edmunddewaal.com
↑  ראה אתר הפרס https://www.costa.co.uk/costa-book-awards/
↑  ראה פרטים האתר https://readingagency.org.uk/adults/galaxy-british-book-awards-200/index.html
↑  ראה אתר הפרס https://rsliterature.org/award/rsl-ondaatje-prize/
↑  הידיעה על העברת אוסף הנצוקה לוינה באתר, באתר https://www.theartnewspaper.com
↑  ראה פרט מהתצוגה במדרכה באתר, באתר http://www.edmunddewaal.com
↑  ראה על העבודה, בונציה, באתר https://www.theartnewspaper.com
↑  לדפים על ספריו של דה-ואל, באתר האינטרנט שלו, באתר http://www.edmunddewaal.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310077905171  PLWABN: 9810674634205606  BIBSYS: 14033184  BNE: XX5217804  BnF: cb13562215r (data)  CANTIC: a11433577  CiNii: DA12373934  GND: 141680105  ICCU: LO1V443184  ISNI: 0000 0000 3974 4307  LCCN: no98118265  LNB: 000055315  MusicBrainz: 5b62beef-d508-4b74-9595-e988b9d1fe59  NDL: 01105060  NKC: xx0162040  NLG: 321281  NSK: 000587928  NTA: 180308106  RKD: 270488  SELIBR: 354289  SNAC: w61p109f  SUDOC: 052539318  TePapa: 47893  ULAN: 500474754  VIAF: 2637340   WorldCat (עם VIAF): 2637340 
כלים טיפוסיים של אדמונד דה-ואל באוסף אחוזת צ'טסוורת, אנגליה.
"חלב שחור" עבודה של דה-ואל באדיבות גלריית גגוסיאן.
פסלון שנהב - נצוקה - ארנבת עם עיני ענבר
אבולוציה של נגיפים

אבולוציה של נגיפים (וירוסים) היא תת-תחום של ביולוגיה אבולוציונית ושל וירולוגיה. לנגיפים יש זמני דור קצרים, ולרבים מהם – במיוחד לנגיפי רנ"א – יש שיעורי מוטציה גבוהים יחסית ליצורים אחרים (בסדר גודל של מוטציה נקודתית אחת או יותר לגנום, לכל סבב שכפול). על אף שרוב המוטציות הנגיפיות אינן מעניקות יתרון לנגיפים, ולעיתים קרובות הן אף מזיקות להם, הקצב המהיר של המוטציות הנגיפיות בשילוב עם תהליך הברירה הטבעית מאפשר לנגיפים להסתגל במהירות לשינויים במארח המודבק בנגיף. בנוסף, מכיוון שנגיפים מייצרים עותקים רבים בתאים המודבקים, גנים מוטנטים רבים יכולים להיווצר במהירות ולעבור לצאצאים רבים. קצב יצירת המוטציות בגנום הנגיפי משתנה בהתאם לסוג הנגיף. למשל, קיימים סוגים שונים של נגיפים בעלי מבנה שונה של גנום (דנ"א דו-גדילי, רנ"א דו-גדילי, דנ"א חד-גדילי, או רנ"א חד-גדילי), ובעלי יכולת שונה לתקן מוטציות שכבר התרחשו.
אבולוציה של נגיפים מהווה מרכיב חשוב באפידמיולוגיה של מחלות נגיפיות כגון שפעת (נגיף שפעת), איידס (HIV) ודלקת הכבד (למשל HCV). הקצב המהיר של יצירת מוטציות בנגיפים מקשה על פיתוח חיסונים מוצלחים ותרופות נוגדות נגיפים, שכן מוטציות המקנות עמידות לטיפול מופיעות לרוב תוך שבועות או חודשים לאחר תחילת הטיפול. מודל תאורטי עיקרי בתחום האבולוציה של נגיפים הוא מודל ה-quasispecie, אשר מגדיר "מעין-מין-נגיפי" כקבוצה של נגיפים קרובים המתחרים זה בזה בתוך סביבה מסוימת.
לדוגמה, אדם הנדבק בנגיף מסוים, במהלך המחלה יתרבו בגופו צאצאים של אותו נגיף מקורי. צאצאים אלה יהיו דומים – אך לא זהים – זה לזה, כאשר המבדיל בין האחד לשני הוא מוטציות שיופיעו במקומות שונים בגנום הנגיפי. לכן, בבואנו לתאר את הנגיף המצוי בגופו של האדם המודבק, איננו יכולים להתייחס לרצף אחד מוגדר, אלא לקבוצה של רצפים מוטנטים הדומים זה לזה, המתקיימים יחדיו במעין "ענן של נגיפים". אם בענן זה מתקיים נגיף בעל מוטציה המקנה לו עמידות לתרופה נוגדת נגיפים, נגיף זה יוכל להתרבות בנוכחות התרופה, בעוד ששאר חבריו לענן יוכחדו על ידי התרופה. במקרה זה, הנגיפים המרכיבים את הענן יוחלפו בצאצאיו של אותו נגיף עמיד. המשותף לכל הצאצאים הללו הוא: נוכחות המוטציה שמקנה עמידות לתרופה. כמובן שגם צאצאים אלה יהיו שונים זה מזה במוטציות נוספות.
מקור הנגיפים > שלוש היפותזות קלאסיות

נגיפים הם עתיקים. מחקרים מולקולריים חשפו קשרים בין נגיפים המדביקים אורגניזמים מכל אחת משלוש "ממלכות-העל": ממלכת החיידקים האמיתיים (בקטריה), ממלכת החיידקים הקדומים (ארכיאה), וממלכת האאוקריוטים. קשרים אלו מציעים כי נגיפים, או חלבונים נגיפיים, היו קיימים באב הקדמון המשותף האוניברסלי האחרון (האב הקדמון המשותף לשלוש ממלכות העל). הדבר מציע, שנגיפים מסוימים הופיעו בשלבים מוקדמים של האבולוציה, וכי הופעתם התרחשה מספר פעמים במהלכה. הוצע, שקבוצות חדשות של נגיפים הופיעו שוב ושוב בכל שלבי האבולוציה, לעיתים קרובות על ידי החלפה של גנים שקודדו לחלבונים מבניים (חלבונים הבונים את החלקיק הנגיפי) קדומים., או שקודדו לחלבונים הקשורים לרפליקציה של הנגיפים.
ישנן שלוש השערות קלאסיות בדבר מקור הנגיפים והאופן בו הם התפתחו:
השערת נגיף-תחילה (Virus-first hypothesis): נגיפים התפתחו ממולקולות מורכבות של חלבון וחומצת גרעין והקדימו את הופעתם של תאים על פני כדור הארץ. לפי השערה זו, נגיפים תרמו להופעתן של צורות חיים תאיות. השערה זו נתמכת על ידי האבחנה שאחוז ניכר מבין כל הגנומים הנגיפיים מכילים רצפים שאין להם הומולוגים תאיים. הימצאותם של רצפים ייחודיים אלו תומכת בהשערת מקורם הייחודי של הנגיפים. השערת נגיף-תחילה נדחתה על ידי כמה מדענים מכיוון שהיא מפרה את ההגדרה של נגיפים, שעל פיה נגיפים דורשים תא מארח כדי להתרבות.
השערת הפחתה (Reduction hypothesis, או השערת ניוון – Degeneracy hypothesis): נגיפים היו פעם תאים קטנים טפיליים של תאים גדולים יותר. השערה זו נתמכת על ידי גילויים של נגיפים ענקיים בעלי חומר גנטי הדומה לזה של חיידקים טפיליים. עם זאת, ההשערה אינה מסבירה מדוע אפילו הקטן בטפילים התאיים אינו דומה לנגיפים בשום צורה.
השערת בריחה (Escape hypothesis), או השערת שוטטות (vagrancy hypothesis): כמה נגיפים התפתחו מפיסות דנ"א או רנ"א ש"ברחו" מהגנים של אורגניזמים גדולים יותר. השערה זו אינה מסבירה את המבנים הייחודיים לנגיפים אשר אינם נצפים בתאים שאינם ממקור נגיפי. היא גם לא מסבירה את הקפסידים המורכבים ומבנים אחרים של חלקיקי נגיף.
וירולוגים מצויים בתהליך של הערכה מחדש של השערות אלו.
מקור הנגיפים > השערות מאוחרות יותר

השערת קו-אבולוציה (תורת הבועות) : בראשית החיים, קהילה של רפליקונים מוקדמים (פיסות מידע גנטי המסוגלות לבצע שכפול עצמי) התקיימה בסמוך למקור מזון כמו מעיין חם או פתח הידרותרמי. מקור מזון זה ייצר גם מולקולות דמויות שומנים בעלות יכולת הרכבה עצמית לכדי שלפוחיות שעלולות להקיף רפליקונים. קרוב למקור המזון העותקים שגשגו, אבל רחוק יותר, המשאבים הלא מדוללים היחידים יהיו בתוך שלפוחיות. לכן, לחץ אבולוציוני יכול לדחוף העתקים לאורך שני נתיבים של התפתחות: התמזגות עם שלפוחית, מה שיוצר תאים ; וכניסה לשלפוחית, תוך שימוש במשאביה, התרבות ויציאה לשלפוחית נוספת, מה שמביא לנגיפים.
השערת מקורות כימריים: בהתבסס על ניתוח האבולוציה של המודולים המשכפלים והמבניים של נגיפים, הוצע בשנת 2019 תרחיש כימרי למקורם של נגיפים לפי השערה זו, מודולי השכפול של נגיפים מקורם במאגר הגנטי הקדמון, אם כי המהלך הארוך של התפתחותם שלאחר מכן כלל תזוזות רבות על ידי גנים רפליקטיביים מהמארחים התאיים שלהם. לעומת זאת, הגנים המקודדים לחלבונים מבניים עיקריים התפתחו מחלבוני מארח מגוונים מבחינה תפקודית לאורך התפתחות הווירוספירה. תרחיש זה נבדל מכל אחד משלושת התרחישים המסורתיים אך משלב תכונות של השערות ה-Virus-first וה-Escape.
הערות שוליים

1 2 3  Mahy & Van Regenmortel 2009, p. 24
1 2  Villarreal, L.P. (2005). Viruses and the Evolution of Life. ASM Press. ISBN 978-1555813093.
↑  Mahy & Van Regenmortel 2009, p. 25
↑  Mahy & Van Regenmortel 2009, p. 26
↑  Dimmock, N.J. (2007). Introduction to Modern Virology. Blackwell. p. 16. ISBN 978-1-4051-3645-7.
1 2 3 4  Krupovic, M; Dolja, VV; Koonin, EV (2019). "Origin of viruses: primordial replicators recruiting capsids from hosts" (PDF). Nature Reviews Microbiology. 17 (7): 449–458. doi:10.1038/s41579-019-0205-6. PMID 31142823.
1 2 3  Nasir, Arshan; Kim, Kyung Mo; Caetano-Anollés, Gustavo (2012-09-01). "Viral evolution". Mobile Genetic Elements. 2 (5): 247–252. doi:10.4161/mge.22797. ISSN 2159-2543. PMC 3575434. PMID 23550145.
↑  Leppard, Dimmock & Easton 2007, p. 16
↑  Sussman, Topley & Wilson 1998, p. 11
↑  Sussman, Topley & Wilson 1998, pp. 11–12
↑  Mahy & Van Regenmortel 2009, pp. 362–378
↑  Forterre P (ביוני 2010). "Giant viruses: conflicts in revisiting the virus concept". Intervirology. 53 (5): 362–78. doi:10.1159/000312921. PMID 20551688. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Piast, Radosław W. (ביוני 2019). "Shannon's information, Bernal's biopoiesis and Bernoulli distribution as pillars for building a definition of life". Journal of Theoretical Biology. 470: 101–107. Bibcode:2019JThBi.470..101P. doi:10.1016/j.jtbi.2019.03.009. ISSN 0022-5193. PMID 30876803. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541431705171  LCCN: sh85143835
אולדסמוביל אירוטק

| --- | --- |

אולדסמוביל אירוטק
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אולדסמוביל
 שנות ייצור:  1987–1992 (מכונית קונספט במספר גרסאות מנוע)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 אורך:  4,881 מ"מ
 רוחב:  2,184 מ"מ
 גובה:  1,016 מ"מ
 משקל:  725 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,827 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 2,260.5 סמ"ק, מנוע (מגדש טורבו כפול)(לדגם זנב ארוך) (מנוע מרכזי, אחורי-אורכי) 4 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 2,260.5 סמ"ק, המפיק 750 כ"ס מגדש טורבו (לדגם זנב קצר) 4 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 2,260.5 סמ"ק, המפיק 900 כ"ס מגדש טורבו (לדגם זנב קצר)  8V צילינדרים, 4,000 סמ"ק, המפיק 250 כ"ס ב-5,600 סל"ד, יחס דחיסה 10.3:1, מנוע "L47 Aurora engine", (הורכב בדצמבר 1992)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  מעל 400 קמ"ש
זרימה "ארודינמית" בשלדת "אולדסמוביל Aerotech"
אולדסמוביל אירוטק (באנגלית: Oldsmobile Aerotech) - היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט, המוגדרת כמכונית-על, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב אולדסמוביל, בקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, בין השנים 1987–1992.
אולדסמוביל אירוטק

דגם ה"אולדסמוביל אירוטק" יוצר ב-2 גרסאות.
בדגמי "אולדסמוביל אירוטק" הורכבו מנועי "Quad 4 engine", אשר יוצרו על ידי ג'נרל מוטורס, חטיבת אולדסמוביל, בין השנים 1987–2002.
שיאי עולם

נהג מרוצי המכוניות "Anthony Joseph Foyt, Jr" שבר מספר שיאים בדגם ה"אולדסמוביל אירוטק". ב-27 באוגוסט 1987, במסלול הבדיקה 7,712 מייל ב"Fort Stockton" טקסס הגיע למהירות של 413.788 ק"מ. בתאריך 26 באוגוסט 1987, נהג "Anthony Joseph Foyt, Jr" מרחק של 1 מייל במהירות של 431.10 קמ"ש.
בין התאריכים 7–15 בדצמבר 1992 מספר נהגי מרוץ שבחנו את דגם "אולדסמוביל אירוטק" אשר הורכב בו, מנוע 8V צילינדר, 4,000 סמ"ק שברו 47 מהירויות סיבולת רשומות כולל 10,000 ו-25,000 קילומטר מהירות שיא העולם. רשומות מהירות אחרות ארציות ובינלאומיות הנעות בין 10 ק"מ ל 24 שעות הושגו על ידי צוות של נהגים עובדים 24 שעות ביממה במשך 8 ימים. רשומות אלה הוגדרו במסלול הבדיקה "Fort Stockton".
גרסאות "אולדסמוביל אירוטק"

short-tailed (ST) (זנב קצר) - 2 יחידות
long-tailed (LT) (זנב ארוך) - 1 יחידה
ראו גם

אולדסמוביל
אולדסמוביל גולדן רוקט
הערות שוליים

↑  דגם "אולדסמוביל Aerotech"supercars.net/blog/1987-oldsmobile-aerotech
↑  דגם "אולדסמוביל Aerotech"jalopnik.com/the-1987-oldsmobile-aerotech
↑  אולדסמוביל Aerotech automobilemag
↑  אולדסמוביל אירוטק אולדסמוביל אירוטק
↑  גרסאות זנב "אולדסמוביל אירוטק"carstyling.ru/en/car/1987_oldsmobile_aerotech
Telephone

"Telephone" (בעברית: "טלפון") הוא הסינגל השני של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא מתוך המיני-אלבום השלישי שלה, The Fame Monster בשיתוף ביונסה. השיר יצא לאור ב-26 בינואר 2010 ונכתב על ידי גאגא יחד עם רודני ג'רקינס, לאשון דניאלס, לאזונאט פרנקלין, וביונסה, בהשראת הפחד שלה מלהחנק על הבמה כתוצאה של חוסר אוויר בזמן השירה. במקור, גאגא כתבה את השיר עבור הזמרת בריטני ספירס, שהקליטה בשבילו גרסה משלה אך בסופו של דבר בחרה שלא להוציאו. מבחינה מוזיקלית, "Telephone" הוא שיר דאנס-פופ וסינת'פופ.
השיר קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים אשר לעיתים קרובות ציינו כי "Telephone" הוא השיר הטוב ביותר ב-The Fame Monster. בנוסף השיר היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2011 בקטגוריית "שיתוף הפעולה הטוב ביותר עם שירה". השיר הגיע למקומות גבוהים ברחבי העולם שבהן נכנס לחמשת המובילים באוסטרליה, אוסטריה, ספרד, שווייץ ועוד, וכבש את מצעדי המדינות בפולין, הונגריה, ישראל, יוון, רוסיה, בריטניה, ועוד מדינות נוספות. בשנת 2010 השיר מכר כ-7.4 מיליון עותקים ברחבי העולם ועד היום הגיע לסכום של כ-9 מיליון ובכך נחשב ברשימת הסינגלים הנמכרים בכול הזמנים.
הקליפ לשיר הוא המשך של השיר שלה משנת 2009, "Paparazzi", והוא נמשך כ-9:30 דקות. הוא מתחיל בכך שגאגא מגיעה לבית כלא ולאחר מכן משתחררת בערבות על ידי ביונסה והן נוסעות לדיינר שבו גאגא היא המלצרית וביונסה היא האורחת, וביחד הן מרעילות את כל האורחים במנות שהוגשו להם ורוקדות את כוריאוגרפיית השיר. בסוף הקליפ הן בורחות במהירות גבוהה מהמשטרה שרודפת אחריהן. הקליפ קיבל ביקורות חיוביות ואף הועמד לשלושה פרסי VMA ב-2010 כולל קטגוריית "וידאו השנה". בחודש ינואר 2015 בילבורד בחר בקליפ כטוב ביותר של חצי העשור. לזכרו של אלכסנדר מקווין, גאגא ביצעה את "Telephone" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית בשילוב עם "Dance in the Dark". בנוסף למופע בטקס הפרסים, השיר נכלל גם במופע המחצית של הסופרבול LI ובכל סבבי ההופעות של גאגא לאחר צאתו, האחרון שבהם Joanne World Tour משנת 2017.