stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט שפארד
שיתוף הפעולה בין מילן לשפארד

שיתוף הפעולה בין הסופר מילן לבין המאייר שפארד הוכח כפורה מאוד. דמויותיו של מילן קרמו עור וגידים ועוררו הזדהות אצל הקורא הצעיר, ואצל הקורא המבוגר, פרשנותו של שפארד עוררה הבנה של רובדי העומק הטמונים בטקסט הפשוט כביכול.
גם שפארד יצא נשכר משיתוף הפעולה עם מילן. הוא השתחרר מן הצורך להמציא דברי שנינה לקריקטורות ויכול היה להתמסר למלאכת האיור שהייתה חביבה עליו ונושאים שהיו תמיד קרובים ללבו. שפארד יצר בהשראתו של מילן את דמות הילד האידיאלי, שהיה דומה לדברי בני זמנו לבנו של הסופר, אבל הילד שבציור הפך ל"טיפוס" עוצמתי יותר מן הילד החי. דבר דומה קרה גם לצעצועיו המצוירים, שהפכו ל"טיפוסים" מגובשים וברבות הימים זכו לעמידה ברשות עצמם. על כך יעידו מחירי רישומיו המקוריים של שפארד ששמשו כדגמים לסרטים, להדפסים ולתעשיית קיטש נרחבת ההולכת ומתרבה.
בשלב מסוים גם מילן צר העין נאלץ להודות בתרומתו של שפארד לתהילתו. הוא עשה זאת במעין צוואה שנאמר בה כך:
כאשר אמות

ששפארד יקשט את מצבתי

ויעשה (אם יש מקום) שני ציורים על קברי

חזרזיר מעמוד 111

ופו וחזרזיר הולכים, מעמוד 157

ופטרוס, שיחשוב שהם שלי

יכניסני לגן עדן
המקור באנגלית
When I am gone,

Let Shepard decorate my tomb,

And put (if there is room)

Two pictures on the stone:

Piglet from page 111,

And Pooh and Piglet walking 157 …

And Peter, thinking that they are my own,

Will welcome me to Heaven.
לקריאה נוספת

Chandler, Arthur R., 'Through the Shepard archive' : the story of E.H. Shepard, 'the man who drew Pooh', Jaydem, 2001
הערות שוליים

↑  Kenneth Graham, The Wind in the Willows, Methuen, 1931
↑  Milne, A. A. (Alan Alexander), 1882-1956, author., When we were very young, Methuen & Co. Ltd.
↑  A.A. Milne, Winnie The Pooh, Methuen & Co. Ltd., 1926
↑  A.A. Milne, The House at Pooh Corner, Methuen & Co. Ltd., 1928
↑  M. H Spielmann, The history of Punch., Detroit: Gale Research Co., 1969. (באנגלית)
↑  Ernest H Shepard, Drawn from memory, 1957. (באנגלית)
↑  Ernest H Shepard, Drawn from life., London: Methuen, 1961. (באנגלית)
↑  גיא שרמן, לא רק הבייביסיטר המושלמת: מרי פופינס בגרסה קצת אחרת, באתר ynet, 20 במאי 2018
↑  P. V. Bradshaw – The of the illustrator Frank Reynolds, 1918
↑  BBC News|UK|Magazine| - The Man Who Hated Poo
| פו הדב |
| --- | --- | --- |
| ספרים | פעוטים היינו (1924) • פו הדב (1926) • אנחנו שנינו (1927) • הבית בקרן פו (1928) • בחזרה ליער מאה העצים (2009) • פו הדב הכי טוב בעולם (2016) |  |
| דמויות | כריסטופר רובין • פו הדב • ינשוף • איה • חזרזיר • רו • קנגה • ארנב • פיל נפיל • טיגר |  |
| סרטים | פו הדב ועץ הדבש (1966) • פו הדב ביום סגריר (1968) • פו הדב וטיגר גם (1974) • הרפתקאותיו של פו הדב (1977) • פו הדב ויום ההולדת של איה (1983) • פו הדב וחברים (1985) • פו הדב: ההרפתקה הגדולה ביותר (1997) •  טיגר: הסרט (2000) •  חזרזיר: הסרט (2003) • פו הדב: האביב של רו (2004) • פו הדב: סיפורו של פיל נפיל (2005)  • פו הדב (2011) • כריסטופר רובין (2018) |  |
| אישים | א"א מילן • ג'ים קאמינגס • פיטר דניס • וולט דיסני • סטרלינג הולוויי • יבגני לאונוב • כריסטופר רובין מילן • האחים שרמן • ארנסט שפארד |  |
| שונות | ויניפג הדובה • יער אשדאון • יער ת"ק פרסאות • הטאו של פו • הטה של חזרזיר • הרפתקאותיו הרבות של פו הדב |  |
| סדרות | הרפתקאות פו הדוב (1988–1991) • חבריי טיגר ופו (2007–2010) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272427105171  PLWABN: 9810532803105606  BIBSYS: 11039358  BNE: XX910509  BnF: cb119246435 (data)  CANTIC: a10960545  CiNii: DA05099581  GND: 129456187  ISNI: 0000 0001 0801 9281  LCCN: n81139437  LNB: 000057402  MusicBrainz: fadb60a7-b865-4594-976a-0209fe34148a  NDL: 00456343  NKC: jn20010601043  NLA: 35495069  NLG: 179457  NLK: KAC201772779  NSK: 000017600  NTA: 069271488  RERO: 02-A003827051  RKD: 72283  SELIBR: 242383  SNAC: w68p68zb  SUDOC: 027136612  Trove: 973805  ULAN: 500014522  VcBA: 495/185167  VIAF: 76322866   WorldCat (עם VIAF): 76322866 
ביתו של שפארד בלודסוורת'
הבובות ששמשו כדגמים של שפארד
מצבת קברו של ארנסט שפארד
אקטיוויז'ן בליזארד

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  בובי קוטיק 
 תקופת הפעילות:  10 ביולי 2008 – הווה (16 שנים) 
 חברת אם:  Microsoft Studios 
 חברות בנות:  Activision  Blizzard Entertainment  קינג 
 מיקום המטה:  סנטה מוניקה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  Call of Duty 
 הכנסות:  1,349,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2007) 
 רווח תפעולי:  1,670,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  1,513,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 מנכ"ל:  בובי קוטיק 
 עובדים:  9,000 (נכון ל־אפריל 2016) 
  
 אתר רשמי
 
אקטיוויז'ן בליזארד (באנגלית: Activision Blizzard) היא חברת החזקות אמריקאית של משחקי וידאו שהמטה שלה שוכן בסנטה מוניקה, קליפורניה. החברה נוסדה ביולי 2008 כתוצאה ממיזוג של חברת Activision וחברת Vivendi Games. החברה כוללת כיום חמש יחידות עסקיות: Activision Publishing, Blizzard Entertainment, King, Major League Gaming, ו-Activision Blizzard Studios.
החברה מחזיקה ומפעילה אולפני בת נוספים, במסגרת Activision Publishing, כולל Treyarch, Infinity Ward, High Moon Studios ו-Toys for Bob. בין הנכסים האינטלקטואליים העיקריים ש-Activision Blizzard הפיקו לאורך השנים ניתן למנות את Call of Duty, קראש בנדיקוט, גיטאר הירו, Tony Hawk's, Spyro, Skylanders, וורלד אוף וורקראפט, סטארקראפט, דיאבלו, Hearthstone, Heroes of the Storm, Overwatch וקנדי קראש סאגה. נכון למרץ 2022 הייתה חברת אקטיוויז'ן בליזארד חברת משחקי הווידאו הגדולה ביותר באמריקה ובאירופה במונחים של הכנסות ושווי שוק.
החברה הייתה מעורבת לאורך השנים במספר מחלוקות בולטות, כולל האשמות על הפרת פטנטים ותמלוגים שלא שולמו. בסוף יולי 2021 החברה נתבעה על ידי מחלקת התעסוקה והשיכון של מדינת קליפורניה בגין האשמות בדבר הטרדה מינית ואפליית עובדים. התביעה הובילה לחקירה מצד הוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC), והובילה בהמשך לכך שמספר עובדים עזבו את החברה ולהתפטרויות מרובות, ולכך שמספר ספונסרים של החברה בחרו להפסיק לתמוך בה, ולכך שפורסמו מאות מקרים של הטרדות שבוצעו בחברה לאורך השנים.
ב-18 בינואר 2022 חברת מיקרוסופט הודיעה על כוונתה לרכוש את חברת אקטיוויז'ן בליזארד תמורת 68.7 מיליארד דולרים, אך העסקה לא אושרה על ידי רשות התחרות והשווקים של בריטניה. העסקה הושלמה ב-13 באוקטובר 2023.
הערות שוליים

↑  עירד עצמון שמאייר, מיקרוסופט רוכשת את חברת הגיימינג אקטיוויז'ן בעסקת ענק של 68.7 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 18 בינואר 2022
↑  Competition and Markets Authority, Microsoft / Activision deal prevented to protect innovation and choice in cloud gaming, GOV.UK, ‏3 במרץ 2023;
David McCabe וKellen Browning, U.K. Blocks Microsoft’s Activision Bid, a Blow to the Tech Giant, The New York Times, ‏3 במרץ 2023
↑  Warren, Tom (2023-10-13). "Microsoft completes Activision Blizzard acquisition, Call of Duty now part of Xbox". The Verge (באנגלית). נבדק ב-2023-10-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1036623203  LCCN: no2023086270  MusicBrainz: faee2c75-1b96-40b1-8390-e8a24b71aa23  VIAF: 304598559   WorldCat (עם VIAF): 304598559 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשליית השליטה

אשליית השליטה (באנגלית: Illusion of control) היא הנטייה לאשליה עצמית שיש קשר בין מעשים ובין התוצאות, גם כשתוצאות אלו מושפעות מגורמים חיצוניים שבפועל אין שליטה עליהם. המונח נטבע לראשונה על ידי פרופ' אלן לנגר והיא נטייה שנחשבת כבעלת השפעה על התנהגות הימורים ואמונה בעל-טבעי. יחד עם אפקט מעל הממוצע והטיית תגובה אופטימית, אשליית השליטה נחשבת לאחת האשליות החיוביות.
תופעת ההימורים זכתה להתייחסות מחקרית מקיפה, ובין השאר ביקשו חוקרים לעמוד על המשמעות של ההימור עבור האנשים. חלק מההסברים מתמקדים במוטיבציה של המהמר לעמוד מול המערכת ולהתגבר עליה, ואילו אחרים דנו בחוויית קבלת ההחלטות שמניעה את המהמר, ויש שעסקו בסיכונים של המהמר כביטוי לתכונות אופי שונות. נוסף על המשתנים הכלכליים, הפסיכולוגיים, החברתיים והחוקיים, שרלוונטיים להימורים באשר הם, להימורי הספורט ניתן להוסיף את תחושת המומחיות של אוהדי ספורט בסטטיסטיקה וחדשות, היוצרת אשליה של שליטה בתוצאה. כלומר, אוהדי ספורט מרגישים כי שלא כמו בהימורים קלאסיים יש להם ידע שיוכל להפוך את הניחוש מהימור מוחלט לניבוי מושכל. ממצאים אלה הם חיזוק למחקר של לנגר שהראה שאנשים נוטים להתנהג כאילו הם יכולים להפעיל שליטה במצב שבו נוכחים "סממני מיומנות". בסממני מיומנות, לנגר התכוונה למאפיינים הקשורים לתחרותיות, היכרות עם הגירוי, ומעורבות בהחלטות. למשל, במשחק שולחן הקראפס (Craps) בבתי קזינו, מהמרים נוטים לזרוק את הקוביות חזק יותר בציפייה למספרים גבוהים, ובצורה חלשה בציפייה למספרים נמוכים. כך, מהמרים סבורים שהתוצאה שהם משיגים תלויה באופן שהם משליכים את הקובייה, במצב רוחם, במיומנותם, בניסיונם האישי וביריב העומד מולם.
בניסוי מעבדה אחד נדרשו הנבדקים ללחוץ על אחד משני כפתורים כדי לנסות ולשלוט בשתי נוריות המסומנות "ניקוד" ו"אין ניקוד". בגרסה אחת של ניסוי זה, הנבדקים יכלו ללחוץ על אחד משני הכפתורים. בגרסה אחרת היה כפתור אחד, שנבדקים החליטו אם ללחוץ עליו או לא. למרות שהבהירו החוקרים כי אין קשר בין פעולות הנבדקים לבין הנוריות, אפילו כאשר הבחירות של המשתתפים לא שינו דבר, המשתתפים העריכו בביטחון כי הייתה להם שליטה מסוימת על האורות. בפועל, ההערכות הללו לא היו קשורות למידת השליטה שהייתה להם, אלא היו קשורות לשכיחות שבה נדלקה נורית ה"ניקוד".
ראו גם

אשליות חיוביות
אפקט מעל הממוצע
הערות שוליים

1 2  Shelley E. Taylor, Jonathon D. Brown, Illusion and well-being: A social psychological perspective on mental health., Psychological Bulletin 103, 1988, עמ' 193–210 doi: 10.1037/0033-2909.103.2.193
1 2 3  Ellen J. Langer, The illusion of control., Journal of Personality and Social Psychology 32, 1975-08, עמ' 311–328 doi: 10.1037/0022-3514.32.2.311
↑  Stuart A. Vyse, Believing in magic : the psychology of superstition, Oxford: Oxford University Press, 2000, ISBN 0-19-513634-9
1 2 3  אסנת רוט-כהן ואילן תמיר, ספורט, הימורים ופרסומות: "מלא טוטו–מלא כסף" ומלא סטרֵאוטיפים, בתנועה, כרך יא חוברת4, תשע"ט–2018
1 2  Ellen J. Langer, Jane Roth, Heads I win, tails it's chance: The illusion of control as a function of the sequence of outcomes in a purely chance task., Journal of Personality and Social Psychology 32, 1975-12, עמ' 951–955 doi: 10.1037/0022-3514.32.6.951
↑  Herbert M. Jenkins, William C. Ward, Judgment of contingency between responses and outcomes., Psychological Monographs: General and Applied 79, 1965, עמ' 1–17 doi: 10.1037/h0093874
1 2  Lorraine G. Allan, Herbert M. Jenkins, The judgment of contingency and the nature of the response alternatives., Canadian Journal of Psychology / Revue canadienne de psychologie 34, 1980-03, עמ' 1–11 doi: 10.1037/h0081013
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוב סיימון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במאי 1941 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  11 בפברואר 2015 (בגיל 73) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ברנדייס  William A. Shine Great Neck South High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 פרסים והוקרה:  Weintal Prize for Diplomatic Reporting (1997)  תוכנית פולברייט  פרס אמי  פרס פיבודי 
 
רוברט (בוב) דייוויד סיימון (באנגלית: Robert David "Bob" Simon;‏ 29 במאי 1941 - 11 בפברואר 2015) היה עיתונאי וכתב טלוויזיה יהודי-אמריקאי.
קורות חיים

בוב סיימון נולד למשפחה יהודית ברובע הברונקס של ניו יורק. הוא בוגר אוניברסיטת ברנדייס, ומ-1964 עד 1967 פעל בשירות החוץ של ארצות הברית. מ-1969 עד 1971 עבד במשרד הלונדוני של חדשות CBS. מ-1971 עד 1977 פעל מהמשרד הלונדוני והמשרד של סייגון ככתב מווייטנאם. מ-1977 עד 1981 עבד במשרד של CBS בתל אביב. מ-1981 שימש ככתב לענייני מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון, וב-1987 שב לישראל בתפקיד הכתב הראשי של CBS במזרח התיכון. בתקופה זו התגורר בהרצליה פיתוח. הוא סיקר את מלחמת המפרץ הראשונה ונפל בשבי עיראקי יחד עם צוותו, שבי ממנו שוחרר כעבור 40 ימים, רק לאחר התערבות של מיכאיל גורבצ'וב. במהלך עבודתו ככתב הוא סיקר מלחמות וסכסוכים מזוינים נוספים, בצפון אירלנד, מלחמת פוקלנד, המאבקים ביוגוסלביה המתפרקת, שוב בעיראק ועוד.
בוב סיימון הכין כתבות גם על נושאים אחרים, לא מלחמתיים, למשל תזמורות, וזכה ב-27 פרסי אמי וב-3 פרסי פיבודי. הוא סיקר את רצח יצחק רבין, איתו היה מיודד ונהגו לשחק יחד טניס. בשנותיו האחרונות היה כתב תוכנית הטלוויזיה "60 דקות".
בוב סיימון נישא והיה אב לבת, טניה, אחת המפיקות של תוכנית הטלוויזיה "60 דקות". הוא נהרג בתאונת דרכים במנהטן בעת שנסע במונית.
אשליית כסף

אשליית כסף (Money Illusion) היא הנטייה האנושית לחשוב על כסף במונחים נומינליים במקום ריאליים. המונח נטבע על ידי ג'ון מיינארד קיינס בראשית המאה העשרים ופותח על ידי אירווינג פישר בספרו  The Money Illusion שיצא ב-1928.
ישנם כלכלנים הטוענים כי התופעה אינה קיימת כלל. לפי הגישה המוניטריסטית החשיבה האנושית היא תמיד רציונלית במובן זה שהערך הריאלי ולא הנומינלי הוא העומד לנגד עיני המעריך. למרות זאת, מחקרים אמפיריים רבים הראו כי המציאות היא אחרת. אלדר שפיר, פיטר דיאמונד ועמוס טברסקי (1997) ריכזו מספר רב של עדויות מניסויים ומחיי היום יום לכך שאשליית הכסף קיימת בפועל.
אנשים רבים רואים בקיצוץ של שני אחוזים בשכרם פעולה לא הוגנת, בסביבה של יציבות מחירים. אולם רבים מאותם נשאלים לא הגדירו כלא הוגנת העלאת שכר של שני אחוזים בתנאי אינפלציה של ארבעה אחוזים. זאת למרות שההשפעה הריאלית של שני התרחישים כמעט זהה.
שפיר, דיאמונד וטברסקי מבחינים בין אנשים שפשוט אינם מבינים את המושגים של מחירים ראליים וכח קנייה (שבאחד מניסויהם הגיעו לכ-29% מהאוכלוסייה), למי שמסוגלים להבין את המושגים הכלכליים אך אינם מגבילים את חשיבתם לפרמטרים כלכליים גרידא.
אדם ה"סובל" מאשליית כסף אינו חושב באופן רציונלי, בניגוד להנחה שהייתה מקובלת בעבר במחקר כלכלי של רציונליות מושלמת.
לאשליית כסף השפעות כלכליות מהותיות: היא גורמת לקשיחות מחירים, כלומר מאטה את תגובתם של המחירים הנומינליים של מוצרים לשינויים במחירי תשומות הייצור. היא הסיבה לכך שסכומים הנקובים בחוזים ובחוקים בהרבה מקרים אינם צמודים למדד כלשהו. כלכלנים המאמינים בקשר ההפוך בין אינפלציה לאבטלה המתבטא בעקומת פיליפס, מסתמכים למעשה על אשליית הכסף של העובדים המוכנים לעבוד יותר בשכר ראלי זהה או נמוך יותר בהיותם מסונוורים על ידי השכר הנומינלי הגבוה.
ראו גם

ערך ריאלי וערך נומינלי
לקריאה נוספת

Fisher, I. (1928): The Money Illusion
Shafir, E.; Diamond, P.A. & Tversky, A. (1997) 'On Money Illusion'. Quarterly Journal of Economics, 112(May), 341-74.
באג (סרט, 2006)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Bug 
 בימוי:  ויליאם פרידקין 
 תסריט:  טרייסי לטס 
 שחקנים ראשיים:  אשלי ג'אד לין קולינס הארי קוניק ג'וניור מייקל שאנון בריאן אוביין 
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  מייקל גריידי 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2006 
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, אימה פסיכולוגית, סרט מתח, מותחן פסיכולוגי, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bug
 bugthemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
באג (באנגלית: Bug) הוא סרט מותחן פסיכולוגי משנת 2006 בבימויו של ויליאם פרידקין ובכיכובם של אשלי ג'אד ומייקל שאנון. הסרט מבוסס על מחזה מאת טרייסי לטס ומתמקד במערכת יחסים בין אישה בודדה לבין ותיק מלחמה הסובל מפרנויה. העלילה מתפתחת באווירה קודרת ומתוחה, כאשר הפחד והדמיון שלהם מובילים לאירועים מחרידים.
הסרט הופיע לראשונה בפסטיבל קאן 2006 לפני שנרכש על ידי Lionsgate, שהוציאו את הסרט בשנה שלאחר מכן במאי 2007. הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, ששיבחו את עוצמתו, הבימוי, משחקו והתמודדות עם פרנויה, אך היו חלוקים לגבי כתיבתו, במיוחד בנוגע לסופו של הסרט. פרידקין ולטס שיתפו פעולה שוב כבמאי וכותב בסרט "קילר ג'ו" משנת 2011.
עלילה

אגנס (אשלי ג'אד) היא אישה החיה בפחד מתמיד לאחר שאיבדה את בנה. היא פוגשת את פיטר (מייקל שאנון), חייל לשעבר, והקשר ביניהם מתפתח תוך חשש משותף ממתקפה של "באגים" זעירים, שעל פי טענת פיטר, מוחדרים לגופם כחלק מניסוי ממשלתי.
צוות השחקנים

אשלי ג'אד בתפקיד אגנס
מייקל שאנון בתפקיד פיטר
הארי קוניק ג'וניור בתפקיד ג'רי
לין קולינס בתפקיד אר. סי.
ביקורות

באג קיבל ביקורות חיוביות על האווירה המותחת והמשחק של השחקנים, במיוחד של ג'אד ושאנון. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 61%, וב-Metacritic הוא קיבל ציון של 62 מתוך 100.
ג'אד זכתה לשבחים על הופעתה על ידי המבקר דניס דרמודי ממגזין פייפר שכתב: "אשלי ג'אד נותנת הופעה גולמית ומטלטלת ראויה לאוסקר". סטיבן שייפר מ"בוסטון הראלד" כינה את הסרט "אחד מסרטי האימה המטרידים ביותר שניתן להעלות על הדעת".
הערות שוליים

1 2  "Bug film poster". Academy Collections. 2007. נבדק ב-1 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2010566295
אשליית השקיפות

אשליית השקיפות (באנגלית: Illusion of transparency) היא הנטייה של האדם להגזים ביכולתו של האחר לקרוא את מצבו הפנימי. האשליה בולטת ברך כלל אצל דוברים בפני קהל. היא עשויה להיות מוגברת על ידי אפקט הזרקור. ביטוי נוסף של אשליית השקיפות, המכונה לעיתים אשליית השקיפות של הצופה, היא הנטייה של האדם להעריך יתר על המידה עד כמה הוא מבין את מצבם הפנימי של אחרים.
במחקר של גילוביץ' ואח' הושיבו חמישה נבדקים במעגל, וכל אחד בתורו סיפר סיפור. אחד שיקר ויתר הארבעה אמרו אמת. כל אחד מהמשתתפים דוברי האמת התבקש לקבוע מי הוא השקרן, והשקרן התבקש להעריך את מספר המשתתפים שינחשו נכון שהוא זה ששיקר. בסיבוב הבא התחלף השקרן וכך נערכו חמישה סיבובים כשכל אחד מהמשתתפים סיפר בתורו סיפור שקרי. התוצאות הראו, שהשקרנים העריכו הערכת יתר את ההסתברות שיתגלו (48.8%) לעומת רמת גילוי הפועל שהייתה 25.6%, שאינה שונה מהניחוש האקראי של 25%. בשני שחזורים של המחקר, שנועדו לבחון הסברים חלופיים לממצאים, התקבלו תוצאות דומות.
חרדה ראשונית בדיבור בפני קהל עלולה לגרום ללחץ, משום שהדובר עשוי להרגיש "שקוף" למאזינים. תפיסה שגויה זו עלולה לגרום לדובר להתנהגות מפצה, דבר אשר יגרום לו להרגיש אפילו "שקוף" יותר לקהל, והלחץ יתגבר בלולאת משוב. מודעות לגבולות התפיסה של אחרים ו/או משוב סדיר ומיידי, ינטרלו את ההטיה. תחושת השקיפות תפחת, והביטחון של הדובר ביכולתו גובר.
ראו גם

מודעות עצמית תכונתית
אפקט הזרקור
הערות שוליים

1 2  Christopher Ireland, Apprehension felt towards delivering oral presentations: a case study of accountancy students, Accounting Education 29, 2020-05-03, עמ' 305–320 doi: 10.1080/09639284.2020.1737548
↑  Thomas Gilovich, Kenneth Savitsky, Victoria Husted Medvec, The illusion of transparency: Biased assessments of others' ability to read one's emotional states., Journal of Personality and Social Psychology 75, 1998, עמ' 332–346 doi: 10.1037/0022-3514.75.2.332
1 2  Kenneth Savitsky, Thomas Gilovich, The illusion of transparency and the alleviation of speech anxiety, Journal of Experimental Social Psychology 39, 2003-11, עמ' 618–625 doi: 10.1016/S0022-1031(03)00056-8
אפקט אהרונוב-בוהם

אפקט אהרונוב-בוהם, הקרוי לעיתים תוצא אהרונוב-בוהם או אפקט אהרנברג-סידאי-אהרונוב-בוהם, הוא תופעה במכניקת הקוונטים, לפיה חלקיק טעון מושפע משדות אלקטרומגנטיים באזורים אליהם החלקיק אינו מגיע כלל. יקיר אהרונוב הגדיר זאת כך: ”בתורה הקלאסית חלקיק יכול להרגיש כוח רק אם הכוח פועל בנקודה שבה הוא נמצא, גיליתי שבתורה הקוואנטית זה לא נכון. ניתן למצוא מצבים שבהם הכוח במקום אחד והחלקיקים מרוחקים ממנו ובכל זאת מרגישים את פעולתו.”
הצורה המוקדמת ביותר של אפקט זה נובאה על ידי ורנר אהרנברג ור' א' סידאי ב-1949, ותוצאים נוספים התגלו מחדש על ידי יקיר אהרונוב ודייוויד בוהם ב-1959. האפקט הוכתר בידי כתב העת New Scientist בשנת 2010 כאחד משבעת הפלאים של תורת הקוונטים.
ניתן לחזות כי תוצאים כאלה יקרו כתוצאה משדות מגנטיים כמו גם משדות חשמליים, אך קל יותר היה לצפות בגרסה המגנטית. באופן כללי, המסקנה הנובעת מניתוח של אפקט אהרונוב-בוהם היא כי ידע על השדה האלקטרומגנטי הקלאסי הפועל באופן מקומי על חלקיק אינו מספיק כדי לנבא את התנהגותו הקוונטית.
לאחר פרסום המאמר משנת 1959, הודה בוהם כי האפקט נחזה על ידי סידאי ואהרנברג עשור קודם לכן. בוהם ואהרונוב ציטטו מאמר מוקדם זה כראוי במאמרם השני (Peat, 1997, p. 192).
המקרה המתואר ביותר, הקרוי לעיתים אפקט הסולנואיד של אהרונוב-בוהם, הוא כאשר פונקציית הגל של חלקיק טעון העובר סביב סולנואיד ארוך חווה היסט מופע כתוצאה מן השדה המגנטי הכלוא, אף על פי שהשדה המגנטי מתאפס באזור בו עובר החלקיק. היסט מופע זה נצפה בניסוי על ידי השפעתו על טבעות התאבכות. יש גם אפקטי אהרונוב-בוהם מגנטיים על אנרגיות חסומות וחתכי פיזור, אך מקרים אלה לא נבדקו ניסויית. נחזה גם אפקט אהרונוב-בוהם חשמלי, שבו חלקיק טעון מושפע מאזורים בעלי פוטנציאל חשמלי שונה, אך שדה חשמלי אפס, ולכך נמצא גם אישור ניסויי. אפקט אהרונוב-בוהם "מולקולרי" הוצע לתנועה גרעינית באזורים multiply-connected, אך נטען כי תוצא זה שונה באופן מהותי, מכיוון שהוא תלוי רק בגדלים מקומיים לאורך הנתיב הגרעיני (Sjöqvist, 2002).
אפקט אהרונוב-בוהם מגנטי

ניתן לראות את אפקט אהרונוב-בוהם המגנטי כתוצאה של הדרישה שהפיזיקה הקוונטית לא תהיה רגישה לבחירת הכיול של הפוטנציאל הווקטורי A. מכך משתמע שחלקיק בעל מטען q הנע לאורך מסלול P במישור בו יש שדה מגנטי אפס
( \mathbf {B} =0=\nabla \times \mathbf {A} ) חייב לקבל מופע  \phi , הנתון ביחידות SI על ידי:
\phi ={\frac {q}{\hbar }}\int _{P}\mathbf {A} \cdot d\mathbf {x}
עם הפרש מופעים  \Delta \phi  בין כל שני מסלולים בעלי אותן נקודות קצה, אשר מוגדר לפיכך על ידי השטף המגנטי  \Phi _{B} העובר דרך האזור בין המסלולים (לפי משפט סטוקס ו-  \nabla \times \mathbf {A} =\mathbf {B} ), ונתון על ידי:
\Delta \phi ={\frac {q\Phi _{B}}{\hbar }}
ניתן להבחין בהפרש המופע כאשר ממקמים סולנואיד בין חריצים של ניסוי חריץ כפול (או שקול לו). סולנואיד אידיאלי כולא את השדה המגנטי
B, אך לא יוצר כל שדה מגנטי מחוץ לגליל שלו, וכך החלקיק הטעון (למשל אלקטרון) החולף מחוץ לו אינו חווה כל תוצא קלאסי. עם זאת, יש פוטנציאל וקטורי חסר קרל מחוץ לסולנואיד עם שטף כלוא, וכך המופע היחסי של חלקיקים העוברים דרך חריץ אחד או משנהו משתנה כתלות בהיות זרם הסולנואיד דולק או כבוי. דבר זה שקול להיסט נראה לעין של טבעות ההתאבכות על מישור הצפייה.
אותו תוצא מופע אחראי לדרישת השטף הקוונטי בטבעות בעלות מוליכות-על. הקוונטיזציה נובעת מכך שפונקציית הגל של מוליך-העל חייבת להיות בעלת ערך יחיד: הפרש המופע שלה Δφ סביב לולאה סגורה חייב להיות כפולה שלמה של 2π (כאשר המטען q=2e עבור זוגות קופר של אלקטרונים), וכך השטף Φ חייב להיות כפולה של h/2e. הקוונט של השטף מוליך-העל נחזה בעצם לפני אהרונוב ובוהם, על ידי לונדון (1948) שהשתמש במודל פנומנולוגי.
אפקט אהרונוב-בוהם המגנטי קשור גם לטיעונו של פול דיראק, כי מקיומו של מונופול מגנטי נובע בהכרח שגם מטען חשמלי וגם מטען מגנטי הם מקוונטטים. מקיומו של מונופול מגנטי נובעת סינגולריות מתמטית בפוטנציאל הווקטורי, שניתן לבטא כמחרוזת דיראק אינסופית באורכה ובעלת קוטר אינפיניטסימלי, שמכילה את השקול של כל ה-4πg שטף ממונופול בעל "מטען" g, כך אם מניחים את העדרו של פיזור לטווח אינסופי על ידי בחירה שרירותית זו של סינגולריות, הדרישה לפונקציית גל בעלת ערך יחיד (כפי שצוין לעיל) מחייבת קוונטיזציה של מטען:  2qg/c\hbar  חייב להיות שלם (ביחידות cgs) עבור כל מטען חשמלי q ומטען מגנטי g.
אפקט אהרונוב-בוהם המגנטי אושר ניסויית על ידי Osakabe et al. (1986), שפורסם לאחר שעבודה קודמת שלהם סוכמה ב Olariu and Popèscu (1984). יישומיותו ממשיכה להתפתח. Webb et al. (1985) הדגימו תנודות אהרונוב-בוהם בטבעות מתכת רגילות, שאינן מוליכות-על. לדיון בנושא, ראו Schwarzschild (1986) ו- Imry & Webb (1989).
Bachtold et al. (1999) גילו את התוצא בננו-שפופרות פחמן. לדיון בכך, ראו Kong et al. (2004).
אפקט אהרונוב-בוהם חשמלי

בדיוק כשם שמופע פונקציית הגל תלוי בפוטנציאל הווקטורי המגנטי, הוא תלוי גם בפוטנציאל הסקלרי החשמלי. נחזה כי ניתן יהיה להבחין בתופעת התאבכות מטיפוס אהרונוב-בוהם, שתיגרם מהפרש במופעים, על ידי בניית מצב בו הפוטנציאל האלקטרוסטטי שונה עבור שני מסלולים של חלקיק, דרך אזור של שדה חשמלי אפס. גם כאן, העדר השדה החשמלי משמעו כי מבחינה קלאסית, לא אמור להיות כל תוצא.
ממשוואת שרדינגר, מופעה של הפונקציה העצמית בעלת האנרגיה E מתנהג כמו  \exp(-iEt/\hbar ). האנרגיה, עם זאת, תלויה בפוטנציאל האלקטרוסטטי V עבור חלקיק בעל מטען q. בפרט, עבור אזור בעל פוטנציאל קבוע V (שדה אפס), האנרגיה הפוטנציאלית החשמלית qV פשוט מתווספת ל-E, ויוצרת בכך הפרש מופע:
\Delta \phi =-{\frac {qVt}{\hbar }}
כאשר t הוא הזמן שהחלקיק נמצא תחת הפוטנציאל.
ההצעה התאורטית הראשונית לאפקט זה הייתה ניסוי בו מטענים חולפים לאורך שני מסלולים דרך גלילים מוליכים, אשר מגנים על החלקיקים מפני שדות חשמליים חיצוניים באזורים בהם הם נעים, אך עדיין מתירים פוטנציאל משתנה על ידי טעינת הגלילים. הסתבר כי קשה ליישם הצעה זו, לכן הוצע ניסוי חלופי, בו יש גאומטרייה של טבעת המופרת על ידי מחסומי מנהרה, עם מתח bias
V בין הפוטנציאלים של שני חלקי הטבעת. המצב מניב הסט מופע על פי אהרונוב-בוהם כמו לעיל, ונצפה ניסויית בשנת 1998.