stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רות דייכס
ביוגרפיה

נולדה במינכן (שם התרכזה שארית הפליטה) שבגרמניה. בתם של מוסיה (מרים) דייכס, ילדת הפלא מווילנה, ושל ארנולד יודלצ'יק. כשהייתה בת שנתיים עברה לארצות הברית וגדלה בניו ג'רזי. אחרי שסיימה את בית הספר התיכון נסעה לניו יורק, למדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה. הייתה שחקנית ודוגמנית ושיחקה באוף-ברודוויי, שיחקה באופרת הסבון "כל ילדיי"[דרוש מקור] ששודרה ברשת ABC בטלוויזיה האמריקאית. דייכס עבדה עם ברברה סטרייסנד וג'ורג' סיגל בסרטם "הינשוף והחתלתולה"[דרוש מקור] (1970) ועבדה ביחד עם וודי אלן על סרטו "בננות" (1971) כעוזרת במאי שנייה[דרוש מקור].
דייכס ביקרה לראשונה בישראל ביחד עם אמה בתקופת מלחמת ששת הימים, היא התנדבה במגן דוד אדום ובקטיף בקיבוצים. לאחר שבעלה נפטר עלתה לישראל ב-1984.
מייד אחרי שעלתה לישראל החלה דייכס ללמד משחק מול מצלמה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, משרה בה עבדה במשך שמונה עשרה שנה. היא גם לימדה בבית הספר סם שפיגל וקיבלה את פרס המורה הטוב ביותר.
מאז שעלתה לישראל החלה רות דייכס ללמד במאים איך לעבוד עם שחקנים מול מצלמה. אחר-כך החלה ללמד שחקנים משחק מול מצלמה והיא הראשונה שלימדה בישראל נושא זה. רות דייכס מלמדת כל מה שקשור באיך להופיע בטלוויזיה, טוק-שואו, חדשות, סרטים וסדרות, כיצד לקרוא טלפרומפטר ועם פוליטיקאים, איך להופיע בפני קהל, כלי תקשורת וכיצד להתראיין. היא מלמדת יחידים וקבוצות. כיום כמה מתלמידיה מלמדים זאת גם כן, בהם ליאת ביין, ניב רז ואריק לובובסקי. קורס דומה ניתן גם בבית הספר "סדנאות הבמה".
בין תלמידיה ניתן למנות את נטע שפיגלמן, קרן ברגר, עידו תדמור, אורנה בן דור, אלחי לויט, נתי קלוגר, דורון צברי, אסנת חכים, אורן שבו, מורן רוזנבלט, איתן פוקס, ז'יל בן דוד, קארין סרויה, דפנה שפיגלמן, שי נובלמן, ליאת ביין, דרור שאול, שרה פון שוורצה, מרקו כרמל, סיגל שחמון, אירית סוקי, עידית נוידרפר, מיכאל כורש, קרין מגריזו, אמונה צבי לשם, דוד אופק, טובה שטרוך, גיא זו-ארץ, אנחל בונני, רותי אסרסאי, אורי יניב, לירון בן-שלוש, נועה תישבי, סנדי בר, מנשה נוי, שני שאולי, שי אביבי, עופר שכטר ומיכל קפטה.
רות דייכס כתבה וביימה ביחד עם תלמידיה שלוש הצגות יחיד. ההצגה הראשונה היא "אבא די" של עמיקם לוי. היא הועלתה לראשונה ב-1994 בעיקר בפאבים, ומבוססת על חייו של לוי כהומוסקסואל. ההצגה השנייה היא "טאץ' ווד", אותה יצרה ביחד עם שמוליק קלדרון, ובה קלדרון מספר על חוויותיו ממלחמת יום הכיפורים והיא הוצגה לראשונה ב-2002 בעיקר בצוותא. ההצגה השלישית היא מחזמר בשם "הכול יפה" ועוסקת אף היא בהומוסקסואלים. היא נכתבה ביחד עם זמר האופרה עדי צ'זרה שמשחק ושר בה. הוצגה בשנת 2004 בצוותא.
את הספר "משחק מול מצלמה על-פי רותי דייכס" כתבה רותי דייכס ביחד עם תלמידתה לשעבר מישל שטיין טיר. זהו הספר היחידי על נושא זה שנכתב במקור בעברית והתפרסם בישראל.
הספר ראה אור לראשונה בהוצאת רמות של אוניברסיטת תל אביב בשנת תשס"ג 2003, הוא יצא לאור בפעם השנייה בהוצאת דייכס טיר בשנת תשס"ט 2009, במהדורה החדשה נוסף לו פרק המוקדש לתוכניות המציאות.
דייכס משמשת כיועצת האמנותית בבית-הספר הדרך שהוקם על ידי איל כהן. זהו בית הספר הראשון בישראל בו מלמדים תיאטרון וקולנוע גם יחד. בשנתיים הראשונות לומדים תיאטרון ובשנה השלישית לומדים קולנוע.
בשנות ה-80 הייתה נשואה לשחקן אמיר אוריין. אחיה התאום, הארי, עובד באלביט מערכות.
דייכס מעמודי התווך של הקולנוע והטלוויזיה הישראלית קיבלה פרס הוקרה מטעם האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה בטקס פרסי אופיר 6 באוקטובר 2021 תמונות מהטקס
עיטורי נשיא מדינת ישראל

עיטורי נשיא מדינת ישראל הם עיטורים אשר מוענקים על ידי נשיא מדינת ישראל המכהן ביום העצמאות, בין אם לאזרחים או בין ללובשי מדים. כיום ישנם ארבעה עיטורים והם:
עיטור נשיא מדינת ישראל.
אות ההתנדבות של הנשיא.
אות מצטיין הנשיא הצבאי.
אות מצטיין הנשיא המשטרתי.
עיטורים ללובשי מדים > אות מצטיין הנשיא לחיילים

אות מצטיין הנשיא הוא אות הצטיינות לחיילי וקציני צה"ל המוענק על ידי נשיא המדינה במעמד ראש הממשלה, שר הביטחון, הרמטכ"ל, אלופי צה"ל ונכבדים נוספים. האות מוענק מדי שנה ביום העצמאות ל-120 חיילים וקצינים מצטיינים שנבחרו מכל יחידות צה"ל. חיילים אלו זוכים להשתתף בטקס הדלקת המשואות במופע הדגלנים.
עיטורים ללובשי מדים > אות מצטיין הנשיא לשוטרים

בדומה לאות מצטיין הנשיא לחיילים, מוענק האות לשוטרי משטרת ישראל על ידי נשיא המדינה ביום העצמאות.
עיטורים אזרחיים > אות ההתנדבות של הנשיא

אות זה הוא האות הגבוה ביותר הניתן במדינת ישראל על התנדבות. מטרתו היא להוקיר אישים וגופים אשר תרמו רבות. כל שנה מגיעות למשרד הנשיא מאות המלצות על אנשים וגופי שונים לקבלת הפרס אך רק 12 מקבלים אותו כל שנה. הטקס לקבלת הפרס נערך בגינת בית הנשיא.
עיטורים אזרחיים > עיטור נשיא מדינת ישראל

עיטור נשיא מדינת ישראל (בקצרה: עיטור הנשיא) הוא עיטור אזרחי המוענק החל משנת 2012, על ידי נשיא מדינת ישראל למי "שתרמו תרומה יוצאת דופן למדינת ישראל או לאנושות, בכישרונם, בשירותם או בדרך אחרת".
סיכת מצטיין הנשיא

עיטור נשיא מדינת ישראל
יהודה חנקין

אין תמונה חופשית
יהודה לייב חנקין (1842 רוסיה, פלך פולטביה, קרמנצ'וג - 25 בנובמבר 1893 ראשון לציון) מעולי העלייה הראשונה וממקימי העיר ראשון לציון.
ביוגרפיה

חנקין נולד ב-1842 בעיר קרמנצ'וג לאביו יעקב שלמה שעסק בחכירת אחוזות, ניהול נשקים ומסחר ביבול וקרקעות. ב-1882 עלו חנקין ומשפחתו ארצה והצטרף לקבוצת יהודים בעלי ממון (ביניהם זלמן דוד ליבונטין, יוסף פיינברג ואחרים) כדי להקים כאן מושבה. תחילה התיישבו ביפו ואז החלו לחפש אדמות. בסיועו של יוסף נבון רכשו את קרקעות כפר "עיון קרא" לצורך הקמת ראשון לציון. היה שותף להקמת הבית הראשון במושבה ובעזרת ידיעותיו בתחום ניהול משקים סייע לבעלי המשקים האחרים להקים את משקיהם והפך בכך לחביב המתיישבים שכינוהו "דוד ליובקה".
בתקופה בה אולצו האיכרים להשתעבד לפקידי הברון היה חנקין בין המשפחות הבודדות שנותרו עצמאיות וסירבו לקבל כספים. בהמשך היה שותף פעיל במרד האיכרים כנגד פקידות הברון. במיוחד היה פעיל בגירושו של הפקיד יהושע אוסוביצקי מהמושבה דבר שהמריץ את פקידי הברון לנקום בו ולמרר את חייו. שיא ההתנכלות הייתה הדרישה לגרושו מהמושבה וזאת בעידודם של יהודה לייב פינסקר ו משה לייב ליליינבלום וזאת מתוך חשש שהנדיב יעצור את תמיכתו. וכך, ב-1887, מכר חנקין את אדמתו ועבר, עם משפחתו, ליפו שם פתח חנות.
משפחתו

עוד בהיותו ברוסיה נשא לאישה את שרה (בת חיים תנחום חלינסקי) ושם גם נולדו שניים מילדיהם. בארץ נולדו ילדים נוספים וביניהם:
יהושע חנקין בעלה של אולגה בלקין
רבקה חנקין אשת שלמה צוקרמן
חיה חנקין אשת אליהו קראוזה
נפטר ב-1893 ביפו ונקבר שם. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הועברה גופתו לקבורה בראשון לציון.
לקריאה נוספת

יעקב יערי-פולסקין, על משמר החרות וכבוד האדם, בתוך: חולמים ומגשימים, תל אביב: הוצאת מ. מזרחי, 1967, עמודים 85-94
הערות שוליים

↑  השתייך לקבוצת "מייסדי ראשון לציון" החתומים על ספר התקנות תרמ"ב, "חברי ועד חלוצי יסוד המעלה"
אדריכלות אקספרסיוניסטית

מגדל איינשטיין בפוטסדאם תוכנן על ידי אריך מנדלסון בין השנים 1919-1922
מראה מדרום של ה"גותנום" השני, מטה החברה האנתרופוסופית בשווייץ (נבנה 1924-1928). יצירתו של רודולף שטיינר
אדריכלות אקספרסיוניסטית הייתה תנועה בתחום האדריכלות אשר התפתחה באירופה במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-20 במקביל להתפתחות האקספרסיוניזם בתחומי אמנות אחרים.
היסטוריה

המונח "אדריכלות אקספרסיוניסטית" תיאר בתחילה את פעילותם של פעילי אוונגרד בגרמניה, הולנד, אוסטריה, צ'כיה ודנמרק, בין השנים 1910 עד 1924 לערך. בהגדרות מאוחרות יותר הורחב המונח וכלל אף עבודות החל משנת  1905 וכן עבודות שנעשו במדינות אחרות באירופה. המונח "אדריכלות אקפרסיוניסטית" בימינו רחב עוד יותר ולמעשה כולל עבודות אדריכליות מכל תקופה, או מקום, שלה מאפיינים הבולטים בעבודות ראשוני האדריכלות האקספרסיוניסטית, כגון: עיוות, פרגמנטציה, או מבנים המביעים רגשי אלימות ומתח.
סגנון זה התאפיין באימוץ מודרניסטי-מוקדם של חומרי בנייה חדשים, חדשנות עיצובית, מיקום חריג של עיקר מסת הבניין, מבנים השואבים לעיתים השראתם מצורות שבטבע, ניצול שיטות בנייה חדשניות המאפשרות ייצור המוני של לבנים, קורות פלדה ובמיוחד זכוכית. אדריכלים אקספרסיוניסטים רבים לחמו במלחמת העולם הראשונה וניסיונם, יחד עם אי היציבות המדינית בגרמניה בעת מהפכת נובמבר, הניבו השקפה אוטופית וסדר יום סוציאליסטי רומנטי. התנאים הכלכליים בגרמניה, בין 1914 ושנות ה-20 של המאה ה-20, הגבילו עד מאוד את המבנים שנבנו את מספר המבנים שנבנו, ולכן רבים מן הרעיונות בתחום האדריכלות האקספרסיוניסטית מאותה תקופה נותרו על הנייר בלבד.
בין האירועים הבולטים בתולדות האדריכלות האקספרסיוניסטית ניתן לציין את תערוכת ורקבונד (Werkbund Exhibition) שנערכה בקלן בשנת 1914. השלמת התיאטרון הגדול (גר') בברלין בשנת 1919,   שרשרת הזכוכית((אנ'),(גר')) בין נובמבר 1919 ודצמבר 1929 בין אדריכלים גרמנים ופעילות אסכולת אמסטרדם (בהולנדית: Amsterdamse School) בין 1910 ל-1930 לערך. המבנה המזוהה יותר מכל עם זרם האדריכלות האקספרסיוניסטית הוא מגדל איינשטיין בפוטסדאם. עד לשנת 1925 נטשו רוב הדמויות המובילות באדריכלות האקספרסיוניסטית, בהם ברונו טאוט, אריך מנדלסון, ולטר גרופיוס, לודוויג מיס ון דר רוהה והנס פולציג, כמו גם אקספרסיוניסטים בתחומי אמנות אחרים, תנועה זו לטובת זרמים חדשים, מעשיים יותר, באדריכלות. בשנת 1933, עם עליית הנאציזם בגרמניה, הוכרזה האמנות האקספרסיוניסטית כאמנות מנוונת והוצאה אל מחוץ לחוק. עד לשנות ה-70 המעיטו חוקרי אדריכלות בהשפעת האדריכלות האקספרסיוניסטית על הסגנון הבינלאומי, אולם מאז קיימת הערכה מחודשת להשפעתה של תנועה זו באדריכלות.
מאפיינים

אדריכלות אקספרסיוניסטית הייתה יצירה של יחידים ובמידה רבה דחתה דוגמה אסתטית, אולם עדיין ניתן לנסות ולזהות קריטריונים מסוימים שאפיינו אותה. בעבודתם של אדריכלים אקספרסיוניסטים ניתן למצוא מאפיינים החוזרים על עצמם ומתבטאים במידה זו או אחרת בעבודותיהם.
עיוות הצורה ליצירת תגובה רגשית.
הכפפת הריאליזם לביטויים סימבוליים או סגנוניים של ניסיון רגשי.
מאמץ לבטא חדשנות, מקוריות וחזון.
שפע של עבודות על הנייר ומודלים, בהם גילוי החדש וייצוג של רעיונות חשוב יותר מאשר העבודה המעשית המוגמרת.
לעיתים קרובות פתרונות היברידיים, שלא ניתן לבטאם ברעיון בודד.
נושאים של תופעות טבע רומנטיות, כגון מערות, הרים, ברק, גבישים, ותצורות סלע. נטייה רבה יותר לצורות מינרלים וליסודות בסיסיים, משר לפלורה ולמודלים אורגניים אשר אפיינו את האר נובו.
שימוש בפוטנציאל היצירתי של אומנים.
נטייה רבה יותר לאדריכלות גותית מאשר לאדריכלות קלאסית, ואף נטייה רבה יותר לאדריכלות רומנסקית ורוקוקו מאשר לאדריכלות קלאסית.
אף שתנועה זו מולדתה באירופה, יש בביטוייה האמנותיים אותה מידה של תרבות מזרח ומערב. יצירותיה שואבות השראה במידה שווה מאדריכלות מורית, אסלאמית, מצרית עתיקה, והודית, ומאדריכלות רומית, ויוונית.
התפיסה כי אדריכלות היא יצירת אמנות.
רקע

שינויים מדיניים, כלכליים ואמנותיים מהווים את הרקע לביטויים המוקדמים של אדריכלות אקספרסיוניסטית. הדבר בולט באופן מיוחד בגרמניה, שם האיכויות האוטופיות של אקספרסיוניזם אומצו על ידי הקהילה האמנותית השמאלנית, אשר בקשה לספק תשובות לחברה הגרמנית חסרת המנוח לאחר מלחמת העולם הראשונה. תבוסת גרמניה במלחמה, התפטרותו הכפויה של וילהלם השני, קיסר גרמניה, תקופת המחסור ועליית הסוציאל-דמוקרטיה והאופטימיות של רפובליקת ויימאר, הולידו חוסר רצון מצד אדריכלים להשלים פרויקטים שהחלו לפני המלחמה, ולחפש פתרונות אדריכליים חדשים. חלק משמעותי בקהילה האמנותית הגרמנית, שבה אף היו אדריכלים, חיפשו אחר מהפכה דומה לזו שהתרחשה ברוסיה.
תנועות אמנותיות אשר קדמו לאדריכלות האקספרסיוניסטית והמשיכו עימה בחפיפה מסוימת היו האמנויות והאומנויות ואר נובו. עבודה משותפת של אדריכלים עם אומנים הייתה חלק מגישת תנועת האמנויות והאומנויות והמשיכה אף בפעילותם של אדריכלים אקספרסיוניסטים. הטבע כהשראה אמנותית אשר אפיין את האר נובו, ואשר היה אף נפוץ בתנועת הרומנטיקה, המשיך אף באקספרסיוניזם אולם נושאי ההשראה הטבעיים היו דוממים ולא מן הפלורה.
תנועת האדריכלות הפוטוריסטית והקונסטרוקטיביסטית וכן זרם הדאדא פעלו במקביל לאקספרסיוניזם ולעיתים קרובות הכילו ביטויים אמנותיים דומים. אולם, בניגוד לאקספרסיוניזם, זרמי הפוטוריזם וקונסטרוקטיביזם הדגישו מיכון ואורבניזציה. מן הבחינה הזו האדריכל מנדלסון היה יוצא דופן בין האקספרסיוניסטים בכך שעבודתו גבלה בפוטוריזם וקונסטרוקטיביזם.
תנועת האדריכלות האקספרסיוניסטית אף הושפעה מעבודתם של אדריכלים בולטים כגון פרנק לויד רייט ואנטוני גאודי. שרטוטיו של רייט הוצגו בהרצאותיו של אריך מנדלסון והיו מוכרות בחוג האדריכלים האקספרסיוניסטים. גאודי השפיע והושפע מאדריכלי ברלין. אף עבודתו של האדריכל צ'ארלס רני מקינטוש הייתה מוכרת בקרב אדריכלי ברלין האקספרסיוניסטים ובחלק מעבודותיו ניכרת השפעה אקספרסיוניסטית.
ראו גם

כנסיית גרונדטוויג
אות מצטיין הנשיא

| --- | --- |
 
 סיכת מצטיין הנשיא
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג:  אות הצטיינות
 המעניק:  נשיא מדינת ישראל
 זכאות:  חיילי צה"ל
 הענקות
 הוענק לראשונה:  1959
 
אירוע "כל ישראל מירושלים" במסגרת הענקת תעודות ההצטיינות "אות מצטיין הנשיא" ל-121 חיילים וחיילות בבית הנשיא יום העצמאות ה-69
אות מצטיין הנשיא הוא אות הצטיינות לחיילי צה"ל, נגדיו וקציניו, מעיטורי נשיא מדינת ישראל, המוענק על ידי נשיא המדינה במעמד ראש הממשלה, שר הביטחון, הרמטכ"ל, אלופי צה"ל ונכבדים נוספים במשכן הנשיא. הנשיא יצחק בן-צבי פתח במסורת זו בשנת 1959 ונערך טקס בגינת צריף הנשיא. האות מוענק מדי שנה ביום העצמאות ל-120 חיילים, נגדים וקצינים מצטיינים שנבחרו מכל יחידות צה"ל.
במעמד קבלת האות, החיילים המצטיינים מקבלים מלגת לימודים בסך 1,000 דולר תרומת קרן בלווטניק מבריטניה בעבר וכיום בתרומתו של מר אדי פיית, באמצעות האגודה למען החייל.
בנוסף, כל המצטיינים מופיעים בטקס יום העצמאות בהר הרצל במופע של בניית צורות חיות כחלק מן הדגלנות שנערכת ברחבה.
כדי להיות מועמד לקבלת אות מצטיין הנשיא, על החייל לעמוד בשישה קריטריונים:
חוגר בשירות חובה או קצין בשירות חובה או בתקופת ההתחייבות המוקדמת לקבע
הפגין הצטיינות במילוי תפקידו והתנהגות למופת;
מהווה דוגמה אישית ליתר החיילים ביחידה;
מבצע את תפקידו מעל ומעבר למוטל עליו;
בעל משך שירות של 11 חודשים, לפחות, בשירות סדיר רציף או מצטבר
לא נבחר למצטיין נשיא בעבר
טקס מצטייני הנשיא > מהלך הטקס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טקס מצטייני הנשיא > מנחי הטקס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
2001 – דן כנר
2014 – צביקה הדר
2015 – צופית גרנט
2016 – טלי מורנו
2017 – טלי מורנו
2018 – רותם אבוהב ואביב אלוש
2019 – רותם אבוהב
2020 – בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל הטקס נדחה מיום העצמאות עד ספטמבר 2020 ונערך במתכונת מצומצמת בבסיס מחנה רבין (הקריה).
2021 – רותם אבוהב (הוקלט מראש)
2022 – עמוס תמם ודוריה למפל
2023 - אביב אלוש ולירון ויצמן
גלריה

מסדר 120 החיילים המצטיינים במשכן הנשיא יום עצמאות ה-67, אפריל 2015
הנשיא ראובן ריבלין נואם בטקס מצטייני הנשיא ביום העצמאות ה-69
ריבלין מצדיע לחיילים המצטיינים, יום העצמאות ה-69
הרמטכ"ל אביב כוכבי, הנשיא ראובן ריבלין ושר הביטחון בני גנץ בטקס ב-2020 שנערך במתוכנת מצומצמת בשל התפרצות נגיף הקורונה
הערות שוליים

↑  מכתבים לחיילים המצטיינים ב-1959, בחתימת הנשיא יצחק  בן צבי
↑   מערכת אתר צה"ל, צפו בטקס מצטייני הנשיא לשנת 2020, באתר צה"ל, 14 בספטמבר 2020
↑  אמיר בוחבוט‏, ריבלין בטקס חיילים מצטיינים: "גם אם קשה להסכים על דרך, לא איבדנו את המצפן", באתר וואלה, 15 באפריל 2021
| אותות ועיטורים ישראליים |
| --- | --- | --- |
| עיטורי צה"ל | עיטור הגבורה • עיטור העוז • עיטור המופת • ציון לשבח • אות הערכה מטעם הרמטכ"ל • אות מצטיין הרמטכ"ל • אות מצטיין הנשיא • מצטיין שר הביטחון • אותות הערכה והוקרה  של חיל האוויר |  |
| עיטורי המשטרה, השב"ס וכבאות והצלה | עיטור הגבורה • עיטור האומץ • עיטור המופת • עיטור השירות • עיטור ההתנדבות |  |
| אותות מערכה | מלחמת הקוממיות • מלחמת סיני • מלחמת ששת הימים • מלחמת ההתשה • מלחמת יום הכיפורים • מערכת שלום הגליל • המערכה ברצועת הביטחון • מלחמת לבנון השנייה • מערכת צוק איתן |  |
| אותות שירות | אות השומר • אות ניל"י • אות ההגנה • אות האצ"ל • אות הלח"י • עיטור אסורי שלטון המנדט  עיטור לוחמי המדינה • אות ההתנדבות • אות הלוחם בנאצים • אות המשמר |  |
| אחר | אות השירות המבצעי • פרס ביטחון ישראל • אות הוקרה מטעם האלוף • אות השירות בישראל • אות המעפיל • נס הקוממיות • אות קטמון (בוטל) |  |
| ראו גם | סיכות צה"ל • ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאל גורפינקל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בפברואר 1960 (בן 64) דנייפרופטרובסק, אוקראינה הסובייטית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  Dniprodzerzhynsk Regional School of Music, האקדמיה הרוסית למוזיקה על שם גנסין 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 
מיכאִיל ארקדייביץ' גוּרְפִינְקֶל (ברוסית: Михаил Аркадьевич Гурфинкель; נולד ב-29 בפברואר 1960) הוא קלרניתן ישראלי.
קריירה

גורפינקל נולד בדנייפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית. ב-1984 סיים את לימודי הקלרינט באקדמיה הרוסית למוזיקה "גנסין" במוסקבה. מ-1985 עד 1990 ניגן בתזמורת בניצוחו של גנאדי רוז'דסטוונסקי.
ב-1990 עלה לישראל והתקבל כקלרינטן ראשון של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. גורפינקל מנגן גם בהרכבים קאמריים בישראל ובעולם, בין השאר ניגן עם רביעיית בורודין.
גורפינקל מלמד קלרינט באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובקונסרבטוריון "אקדמא" באשדוד.
חיים אישיים

אביו, ארקדי גורפינקל, גם הוא קלרינטן ידוע, מורה ומעבד.
שני בניו של מיכאל, התאומים דניאל ואלכסנדר, נולדו בישראל בשנת 1992 ומנגנים בקלרינט מאז שנת 2000. בשנת 2004 זכו בפרס "מאסטרו" לכישרונות צעירים ובפרס בתחרות הראשונה לנגני כלי נשיפה מעץ בישראל. בניו מרבים להופיע בארץ ובעולם, הן באולמות קונצרטים והן בשידורי רדיו וטלוויזיה. זובין מהטה הזמין אותם להופיע כסולנים בקונצרט למוזיקאים צעירים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
אוניקום

| --- | --- |

 יצרן:  צוואק 
 מוצא:  הונגריה 
 מועד הכנה ראשוני:  1790 
 
אוניקום (בהונגרית: Unicum) הוא ליקר עשבים מתוק-מריר שפותח לפני למעלה מ-200 שנה. הוא אפריטיף ודיז'סטיף ונחשב למשקה הלאומי של הונגריה מאז 1840, ובעבר היה המשקה הלאומי של האימפריה האוסטרו הונגרית.
האוניקום מיוצר על ידי חברת צוואק (Zwack) לפי מתכון שנשמר בסוד אך ידוע שמכיל יותר מ-40 סוגי עשבים והוא מיושן חצי שנה בחביות מעץ אלון. אחד ממאפייניו המוכרים הוא צורת הבקבוק המיוחדת: בקבוק נמוך ופחוס שעל תוויתו צלב אדום-לבן.
אגדת האוניקום

על פי האגדה, מקור השם אוניקום (שמשמעו "מיוחד במינו" בגרמנית) ביוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1790-1741) שחיפש משקה חדש לעיכול המזון בסעודות הפאר שערך. ב-1790 הכריז המלך על תחרות שבה השתתפו משקאות רבים. כשטעם מהאוניקום שיוצר על ידי הרופא המלכותי דאז (שהיה אחד מאבותיו של מייסד חברת צוואק), אמר "!das ist unikum" ("זה מיוחד במינו!") ומאז נקרא המשקה כך.
הערות שוליים

↑  ליבי שפרלינג, זה שורף בלב: דיז'סטיפים, סיפור אהבה מריר, באתר ynet, 5 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4467601-3
אב הזמן

איור של אב הזמן, ניו אורלינס 1910
אַב הַזְּמַן (ידוע גם בכינוי סַבָּא זְמַן) הוא האנשה של הזמן. דמותו מוצגת בדרך כלל כקשיש מזוקן, לבוש גלימה הנושא עמו שעון חול או מכשיר מדידת זמן אחר, כסמל לתנועה המתמדת של הזמן, וכן חרמש, הקושר בין התנועה המתמדת של הזמן למוות, אשר הוא בלתי נמנע. לעיתים הוא מופיע יחד עם תינוק השנה החדשה, כדימוי לשנה החולפת המפנה את מקומה לשנה הבאה.
דמות אבא־זמן נתקשר במיתולוגיה היוונית עם הטיטאן קרונוס ואל הזמן כרונוס (ביוונית, χρόνος, "זמן") והוא גם שמו של אל החקלאות בתרבות זו, ובמיתולוגיה הרומית הוא סטורנוס. בדומה לכרונוס, בשירת אוגרית, אחד מכינויו של אל היה "אַב שנם" (בכתיב מלא: אב שנים).
אזכורים בתרבות > פיסול

דמותו של אב הזמן היא הדמות המרכזית בפסל מזרקת הזמן (באנגלית: Fountain of Time), אשר נבנה במקור על ידי הפסל לוראדו טאפט בשנת 1922 ומוצב כיום בפארק וושינגטון שבשיקגו.
דמותו של אב הזמן היא הדמות המרכזית ב"רוטונדת השעון" מאת הפסל ג'ון פלאנגן, הממוקמת בספריית הקונגרס שבוושינגטון די. סי.
פסל עתיק של אב הזמן מוצב באחוזת בית סאנדרינגהאם בנורפוק שבאנגליה.
אזכורים בתרבות > ספרות

בסדרת הספרים דברי ימי נרניה דמותו של אב הזמן מופיעה בספר "כס הכסף", שבה הוא מוצג כיצור חי ענק הישן מתחת לפני ממלכת נרניה. מצוין בספר כי אב הזמן צפוי להתעורר בקץ הימים, מה שאכן קורה בהמשך העלילה בספר "הקרב האחרון".
בספר שומר הזמן של מיץ' אלבום, אב הזמן הוא האדם שהמציא את השעון הראשון, ואת עצם הרעיון של ספירת הזמן. המתנה אותה הוא מנסה להעניק לעולם הופכת לגורם סבל, מכיוון שמאותו רגע בני האדם מודעים לזמן החולף וחשים בחסרונו. לכן נענש אב הזמן, ונכלא במערה למשך אלפי שנים, בהן הוא נאלץ לשמוע את תחינותיהם של בני האדם בכל הדורות המשוועים לזמן.
אזכורים בתרבות > קולנוע וטלוויזיה

בסרט הקצר של דיסני, "מנקי השעון" (1937), אחד מהפסלים המכניים של מגדל השעון הוא אב הזמן.
אב הזמן מופיע בסרט "הציפור הכחולה" (1940), בגילומו של ת'רסטון האל. כמו כן הופיע בסרט בעל השם הזהה משנת 1976, כשהפעם גילם אותו רוברט מורלי.
דמותו של אב הזמן מופיעה באופן חוזר ונשנה בסדרת ההנפשה "הדרדסים", שהופקה על ידי אולפני האנה ברברה בשנים 1981–1989.
דמותו של אב הזמן מופיעה בסרטים סנטה במשרה חלקית 2 וסנטה במשרה חלקית 3, שבהם היא מגולמת על ידי פיטר בויל. בסרטים הללו אב הזמן הוא חבר באגודה שבה חברים דמויות אגדיות נוספות כגון סנטה קלאוס, ארנב הפסחא, קופידון, אמא טבע, איש החול, פיית השיניים וג'ק פרוסט.
באחד מפרקי הסדרה "ההרפתקאות של בילי ומנדי" אב הזמן מופיע בדיבובו של אלן אופנהיימר.
אב הזמן מופיע באחד מפרקי "רגולר שואו". הוא מוצג כעשוי משעונים וחובש כובע סגול.
אב הזמן מופיע בפרק של הסדרה "קסם של הורים" בדיבובו של ג'ף בנט.
אב הזמן מופיע במספר פרקים של "סטאר נגד כוחות הרשע".
בסרט "אליס מבעד למראה" (2016), סשה ברון כהן מגלם את זמן, אדם/ שעון דמוי אדם השולט בכל קווי הזמן של ארץ הפלאות.
הערות שוליים

1 2  "Father time - Definition and More from the Free Merriam-Webster Dictionary". נבדק ב-6 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ראו גם "האנשה של המוות".
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 48; יש הטוענים שהפירוש לא סביר מאחר שבאוגרית הריבוי של "שנה" היה "שנות", ומפרשים לפי שכמן ושונם, השונמית וכיוצא בהם, אולם ייתכנו שתי צורות ריבוי לאותה מילה.
↑  מ. ד. קאסוטו, האלה ענת, מוסד ביאליק, 1951, עמ' 44, 87
דמותו של אב הזמן במרכז מזרקת הזמן שבשיקגו
WebKit

| --- | --- |

 מפתח:  קבוצת KDE
 מחזור חיים:  4 בנובמבר 1998 – הווה (26 שנים)
 גרסה אחרונה:  611.3.10.1.18 (10 בפברואר 2023) 
 מערכת הפעלה:  חוצה-פלטפורמות
 נכתבה בשפות:  C++
 סוג רישיון:  GNU LGPL v2.1, BSD
 קוד מקור:  https://github.com/WebKit/WebKit 
 קטגוריה:  מנוע פריסת תצוגה
 WebKit.org
 
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא איפה המנוע הזה בשימוש.
WebKit הוא מנוע פריסת תצוגה של חברת אפל המאפשר הצגה מעוצבת של דפי אינטרנט. מנוע זה מורכב מ-WebCore המבוסס על המנוע KHTML של Konqueror, ומ-JavaScriptCore המבוסס על מנוע KJS שפותח כחלק מפרויקט KDE.
היסטוריה

פרויקט WebKit פותח לראשונה עם חברת אפל על ידי דון מלטון ב-25 ביוני 2001, כפרויקט פיצול של הפרויקטים KHTML ו-KJS של קבוצת KDE.
שימושים

מנוע ה-WebKit משמש בעיקר את הדפדפנים ספארי, גוגל כרום ואת דפדפן ברירת המחדל של אנדרואיד. כמו כן מיועד לשמש בעתיד את דפדפן אופרה. עם זאת, הודיעה חברת גוגל כי היא מתכוונת להוציא את מנוע ה-WebKit מהדפדפן שלה ולשווק מנוע פריסת תצוגה חדש בשם Blink.
ראו גם

מנוע פריסת תצוגה
KDE
הערות שוליים

↑  אופרה עוברת ל-Webkit באתר NewsGeek
↑  גוגל זונחת את WebKit באתר NewsGeek
ערך זה הוא קצרמרבנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ייסון מנטזוקאס

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1972 (בן 51) נהנט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  מידלברי קולג' 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייסון מנטזוקאס (באנגלית: Jason Mantzoukas; נולד ב-18 בדצמבר 1972) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, קומיקאי, תסריטאי, ומנחה פודקאסט אמריקאי. מנטזוקאס ידוע בעיקר בזכות גילום הדמות אדריאן פימנטו בסדרה הקומית "ברוקלין תשע-תשע", הדמות רפי בסדרה הקומדיה "הליגה", והדמות נדאל בסרט הקומדיה הסאטירי "הדיקטטור". בנוסף, מנטזוקאס הוא גם אחד מהמנחים הקבועים של פודקאסט הסרטים הפופולרי "How Did This Get Made?".
ביוגרפיה

ג'ייסון מנטזוקאס נולד ב-1972 בעיירה נהנט אשר במדינת מסצ'וסטס והוא דור שלישי למהגרים מיוון. הוא תיאר את עצמו בעבר כ"מאה אחוז יווני". מנטזוקאס למד בתיכון סוומפסקוט. באותה התקופה הוא למד תיפוף ואף ניגן בלהקה מקומית. הוא סיים את לימודיו בתיכון ב-1991. מנטזוקאס החל לראשונה לכתוב מערכונים קומיים במהלך תקופת התיכון. בהמשך הוא למד דת מידלברי קולג' בורמונט. במהלך התקופה בה למד במידלברי קולג' הוא החל להופיע בתיאטרון אלתורים. הוא סיים את לימודיו ב-1995. לאחר שסיים את לימודיו במכללה מנטזוקאס למד מוזיקה במשך קרוב לשנתיים במצרים, ישראל, טורקיה, ירדן וסוריה.
לאחר שעבר לניו יורק בשנת 1998 הוא החל להופיע באופן קבוע בהרכב תיאטרון האלתורים Upright Citizens Brigade כאשר באותה התקופה עבד יחד עם איימי פולר. מנטזוקאס נודע בהופעותיו במיוחד בשנינותו וביכולת ליצור דמויות אבסורדיות ואקסצנטריות.
בזכות ההצלחה שלו בהרכב תיאטרון האלתורים מנטזוקאס החל לקבל תפקידי אורח בסדרות קומיות בטלוויזיה. בשנים הראשונות הוא קיבל תפקידים קטנים שונים בסדרות קומיות שונות.
פריצת הדרך של מנטזוקאס הייתה ב-2009 כאשר נבחר לגלם את הדמות האקסצנטרית רפי בסדרה הקומית "הליגה" - דמות אשר הפכה לאחת מהדמויות הפופולריות ביותר בסדרה.
בעקבות ההצלחה בסדרה "הליגה" מנטזוקאס הפך לשחקן קומי מבוקש והחל להופיע לעת רבות ככוכב אורח בסדרות טלוויזיה שונות. אחד מהדמויות הבולטות ביותר באותה התקופה אותה הוא גילם הייתה הדמות האקסצנטרית אדריאן פימנטו בסדרה "ברוקלין תשע-תשע". בנוסף לכך הוא הוא שיחק גם בתפקידי אורח באותה התקופה בסדרות "מחלקת גנים ונוף", "קומיוניטי", ו"משפחה מודרנית".
לאורך השנים מנטזוקאס החל לעסוק גם בדיבוב. בין היתר הוא דיבב דמויות שונות עבור סדרות האנימציה סיפורים של ברווזים, ההמבורגרים של בוב, אבא אמריקאי, פה גדול, ומסע בין כוכבים: פרודיג'י.
בנוסף, מנטזוקאס הופיע גם לאורך השנים במספר סרטי קולנוע כולל בסרט "הדיקטטור" משנת 2012, "לשכב עם אחרים" משנת 2015, ו"ג'ון וויק 3" משנת 2019.