stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נפגשנו
הערות שוליים

1 2  האלבום "יצחק", באתר Discogs
1 2  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
↑   בן שלו, יצחק קלפטר היה מהיר, מדויק, זן מובחר. אולי הטוב מכולם, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2022
↑  תימורה לסינגר, ‏הקלפטר בן 70: זה הזמן לחזור ל"יצחק", אלבום הבכורה, באתר גלובס, 4 באפריל 2020
↑  תימורה לסינגר, הקלפטר בן 70: זה הזמן לחזור ל"יצחק", אלבום הבכורה, באתר timoralessinger.com, ‏4 באפריל 2020
↑  יצחק קלפטר, צוותא ראשון לציון, "חדשות" 28 באוקטובר 1988, באתר הספרייה הלאומית
↑  יואב קוטנר, תקליטי תשמ"א — מארגוב עד ארגוב, "מעריב" 1 באוקטובר 1981, באתר הספרייה הלאומית
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 4–5 באוגוסט 1981, באתר פזמונט
1 2  מקום בצמרת, "דבר" באתר הספרייה הלאומית, 5 בנובמבר 1981
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 8–9 בדצמבר 1981, באתר פזמונט
1 2  המצעד השנתי תשמ"ב, באתר פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 3–4 בנובמבר 1981, באתר פזמונט
↑  "משלנו", מצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל ליום ה' 22.10.81, "דבר" 23 באוקטובר 1981
ואל קילמר

| --- | --- |

קילמר, 2005
 לידה:  31 בדצמבר 1959 (בן 65) ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Val Edward Kilmer 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 עיסוק:  שחקן מוזיקאי צייר אמן מדבב מפיק
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  תיכון צ'טסוורת'  בית הספר המקצועי של הוליווד 
 בן או בת זוג:  ג'ואן ויילי (1988–1996) 
 צאצאים:  ג'ק קילמר
 מספר צאצאים:  2 
 https://valkilmer.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ואל אדוארד קילמר (באנגלית: Val Edward Kilmer; נולד ב-31 בדצמבר 1959) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון, מדבב, מפיק, מוזיקאי ואמן אמריקאי אשר עלה להצלחה בינלאומית מסחררת בזכות סגנון משחקו השיטתי והמגוון וקולו העמוק אל מול היותו ידוע בתפקידו הראשון בקולנוע "סודי ביותר!" (1984), שם גילם זמר רוקנרול הדומה לאלביס פרסלי ואף שר את שירי הסרט.
קילמר זכה להצלחה גדולה יותר כשגילם את טייס הקרב אייסמן ב"אהבה בשחקים" (1986) לצד טום קרוז, תפקיד אליו חזר ב"אהבה בשחקים: מאווריק" (2020), בעוד שבשנת 1988, כיכב כשכיר החרב מאדמרטיגן ב"ווילו והנסיכה" לצד ווריק דייוויס. קילמר גם כיכב במותחן הפשע הרומנטי של טוני סקוט, "רומן על אמת" (1993), בו גילם את דמותו של אלביס פרסלי.
קילמר זכה להצלחה מסחררת כשגילם את המשורר והמוזיקאי ג'ים מוריסון, סולן להקת הדלתות בסרט ״הדלתות" (1991) של אוליבר סטון אליו התכונן בקפידה רבה ואף זכה לשבחים אדירים הן מצד הלהקה והן מצד הקהל. הצלחתו המשיכה גם כשגילם את גיבור-העל של DC קומיקס, באטמן/ברוס ויין ב"באטמן לנצח" (1995) של ג'ואל שומאכר, שם החליף את השחקן המקורי מייקל קיטון. הוא זכה להצלחה גדולה גם בקרב קהילת חובבי הקומיקס ומעריצי הדמות. לפני תפקיד זה כיכב בסרט המערבון "טומבסטון" (1993).
באותה שנה, הוא זכה להצלחה נוספת עם תפקידו במותחן הפשע האפי של מייקל מאן "היט" (1995). ב-1998, קילמר שוב זכה להצלחה עם דיבובו של משה רבנו בסרט האנימציה "נסיך מצרים" אך לא לפני שגילם את המרגל העצמאי בסרט "המלאך" (1997) בהתבסס על סדרת הטלוויזיה באותו השם. בראשית שנות האלפיים ירד מגדולתו. קילמר כיכב בסרט "הכוכב האדום" (2000) וב-2003 גילם את שחקן הפורנו הידוע ג'ון הולמס בסרט ״וונדרלנד". באותה שנה גם כיכב לצד כריסטיאן סלייטר במותחן "ציידי המחשבות".
קילמר חזר אז לשתף פעולה עם במאי "הדלתות" אוליבר סטון בסרט "אלכסנדר" (2004) שהיה כישלון ביקורתי אדיר וב-2005 כיכב לצד רוברט דאוני ג'וניור בקומדיית האקשן "קיס קיס, בנג בנג". שנה לאחר-מכן חבר לטוני סקוט וכיכב לצדו של דנזל וושינגטון בסרט "דז'ה וו". ב-2008, דיבב את דמותו של המכונית קיט ב"אביר על גלגלים" המחודש.
ב-2010 כיכב כנבל בסרט הפארודיה על הסדרה "מקגייוור", "מקגרובר", ובאותן שנים כיכב במספר רב של סרטים שיצאו ישירות לווידאו, לטלוויזיה וחלקם לקולנוע ושיתף פעולה עם 50 סנט. ב-2017, כיכב בדרמה של טרנס מאליק, "שיר לשיר" וכיכב לצד מייקל פסבנדר במותחן "איש השלג".
מלבד היותו שחקן ומדבב, קילמר הוא גם מוזיקאי, צייר ואמן. הוא מפרסם את יצירותיו בחשבון האינסטגרם שלו, אותו הוא מפעיל. מאז אמצע העשור השני של המאה ה-21 הוא מתמודד עם סרטן הגרון, שגרם לו לאבד את קולו אך למרות זאת הוא עדיין מככב בסרטים.
ביוגרפיה

קילמר נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה השייכת לכנסיית "המדע הנוצרי". התחנך בילדותו בבית ספר של התנועה הדתית "המדע הנוצרי". קילמר למד דרמה בתיכון, ובגיל 17 היה לאדם הצעיר ביותר שהתקבל ללימודים בבית הספר ג'וליארד, איתו למד גם השחקן קווין ספייסי. במרץ 1988, נישא קילמר לשחקנית והזמרת לשעבר, ג'ואן ווליי. לשניים נולדו שני ילדים. בפברואר 1996, השניים התגרשו.
החל מינואר 2015, קילמר סובל מסרטן הגרון שגרם לו לאבד את קולו והוא עבר מספר רב של ניתוחים. למרות זאת, הוא עדיין מככב בסרטים ומפעיל את חשבון האינסטגרם שלו, שם, הוא משתף את הקהל הרחב בציוריו ובמוזיקה שלו.
קריירה

אל המשחק הגיע כשחקן תיאטרון בהצגה "How It All Began", שהועלתה בתיאטרון ציבורי במסגרת "פסטיבל שייקספיר בניו יורק". קילמר דחה תפקיד בסרטו של פרנסיס פורד קופולה, "נערי הכרך", בשל התחייבויותיו בתיאטרון. שנה אחר כך עשה את תפקידו הראשון בקולנוע, שהיה התפקיד הראשי בקומדיה הפרועה של ג'ים אברהמס והאחים צוקר, "סודי ביותר!" (1984), בו גילם זמר רוקנ'רול אמריקני, הדומה להפליא לאלביס פרסלי. קילמר שר את כל השירים בסרט ואף הוציא אלבום, הנושא את שם דמותו בסרט, "ניק ריברס". שנה אחר כך המשיך באותו קו כשכיכב בקומדיה של מרתה קוליג', "גאון הדור", בה גילם נער כריזמטי ופרוע הלומד באוניברסיטה יוקרתית, אך ממשיך ליהנות מן החיים.
קילמר זכה להצלחה מאסיבית יותר בזכות גילומו של טייס הקרב אייסמן ב"אהבה בשחקים" (1986) לצד טום קרוז, תפקיד אליו יחזור ב"אהבה בשחקים: מאווריק" (2020) בעוד בשנת 1988, כיכב כשכיר החרב מאדמרטיגן ב"ווילו והנסיכה" לצד ווריק דייוויס. קילמר גם כיכב במותחן הפשע הרומנטי של טוני סקוט, "רומן על אמת" (1993) שם כיכב כאלביס פרסלי.
קילמר זכה להצלחה מסחררת יותר עם 2 מתפקידיו הגדולים ביותר בהיותו שחקן עם גילומו של הזמר, המשורר והמוזקאי ג'ים מוריסון וסולן להקת הדלתות ב"הדלתות" (1991) של אוליבר סטון אליו התכונן בקפידה רבה ואף זכה לשבחים אדירים הן מצד הלהקה והקהל. בהיותו גילם את דמות גיבור-העל של DC קומיקס, באטמן/ברוס ויין ב"באטמן לנצח" (1995) של ג'ואל שומאכר, שם, החליף את השחקן המקורי מייקל קיטון, זכה קילמר להצלחה גדולה בעיקר בקרב קהילת חובבי הקומיקס ומעריצי הדמות ולפני תפקיד זה, כיכב בסרט המערבון "טומבסטון" (1993).
באותה שנה, הוא זכה להצלחה נוספת עם תפקידו במותחן הפשע האפי של מייקל מאן "היט" (1995). ב-1998, קילמר שוב זכה להצלחה עם דיבובו של משה בסרט האנימציה "נסיך מצרים" של דרימוורקס אך לא לפני שגילם את המרגל העצמאי בסרט "המלאך" (1997) בהתבסס על סדרת הטלוויזיה באותו השם. בשנות האלפיים ירד מגדולתו בסרט "הכוכב האדום" (2000) בזמן שב-2003, כיכב כשחקן הפורנו הידוע ג'ון הולמס ב"וונדרלנד" ובאותה שנה כיכב לצד כריסטיאן סלייטר במותחן "ציידי המחשבות".
קילמר אז חזר לשתף פעולה עם במאי "הדלתות" אוליבר סטון בתפקידו ב"אלכסנדר" (2004) שהיה לכישלון ביקורתי אדיר בעוד ב-2005 כיכב לצד רוברט דאוני ג'וניור בקומדיית האקשן "קיס קיס, בנג בנג" וחזר שנה אחר כך לטוני סקוט לצדו של דנזל וושינגטון ב"דז'ה וו" וב-2008, דיבב את דמותו של המכונית קיט ב"אביר על גלגלים" המחודש.
ב-2010 כיכב כנבל בסרט הפארודיה על הסדרה "מקגייוור", "מקגרובר", ובאותן שנים כיכב במספר רב של סרטים שיצאו ישירות לווידאו, לטלוויזיה וחלקם לקולנוע ושיתף פעולה עם 50 סנט. ב-2017, כיכב בדרמה של טרנס מאליק, "משיר לשיר "(אנ') וכיכב לצד מייקל פסבנדר במותחן "איש השלג".
בשנת 2014 שיחק במיני-סדרה הקומית "אוצרות בבל" לצד ויל פרל, טובי מגווייר, קריסטן ויג ועוד. במיני-סדרה היו 6 פרקים ששודרו ברשת IFC אשר נמצאת בבעלות AMC.
פילמוגרפיה

| --- | --- |
* סודי ביותר! (1984) גאון הדור (1985)  אהבה בשחקים (1986)  וילו והנסיכה (1988), של רון הווארד  הרוג אותי שוב (1989)  הדלתות (1991)  לב הרעם (1992)  רומן על אמת (1993)  שודדת על עקבים (1993)  טומבסטון (1993)  באטמן לנצח (1995)  היט (1996)  שתי פנים למראה (1996)  נערה מתה (1996)  האי של ד"ר מורו (1996)  המלאך (1997)  נסיך מצרים (1998)  ג'ו המלך (1999)  במבט ראשון (1999)  פולוק (2000)  הכוכב האדום (2000)  אגם המוות (2002)  בשם הכסף (2002)  וונדרלנד (2003)  הנעדרת (2003)  מחופשים ואנונימיים (2003)  אופק נסתר (2003)  ספרטן (2004)  חייל של אהבה (2004)  ציידי המחשבות (2004): * אלכסנדר (2004) עמדת המדינה (2004)  קיס קיס, באנג באנג (2005)  דז’ה וו (2006)  העשירי פינת וולף (2006)  יש חלומות, נצא למסע (2007)  יום קולומבוס (2008)  לשרוד מעבר לסורגים (2008)  xiii: הקונספירציה (2008) - סרט טלוויזיה  ההפשרה (2009)  מובנה מראש (2009)  ניסוי באדים (2009)  רחובות הדמים (2009)  זהות מזויפת (2009)  אקדח (2010)  5 Days of War‏ (2011)  יצרים בדם (2011)  טוויקסט (2011)  המימד הרביעי (2012)  תום סויר והאקלברי פין (2014)  איש השלג (2017)  משיר לשיר (2017)  ג'יי ובוב השקט מכים שנית (2019)  1st Born‏ (2019)  A Soldier's Revenge‏ (2020)   עוגת יום הולדת (2021)  אהבה בשחקים: מאווריק (2021)  Riptide‏ (TBA)  Canyon of the Dead‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

מספ7ים (2007)
ירח קומנצ'י (אנ') (2008) - מיני-סדרה
אביר על גלגלים (2009-2008)
Ghost Ghirls‏ (2013) - סדרת רשת
הערות שוליים

↑  Val Kilmer (@valkilmerofficial) • Instagram photos and videos, www.instagram.com (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מייקל קיטון | שחקנים שגילמו את "באטמן" - ואל קילמר  1995 | הבא: ג'ורג' קלוני |
| פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה |
| --- | --- | --- |
| דרמה (1996–2005) | ארמין מילר-שטאל (1996) ‏•‏‏ ברט ריינולדס (1997) ‏•‏‏ דונלד סאת'רלנד (1998) ‏•‏‏ הארי לניקס (1999) ‏•‏‏ ברוס גרינווד (2000) ‏•‏‏ בן קינגסלי (2001) ‏•‏‏ דניס הייסברט (2002) ‏•‏‏ דג'ימון הונסו (2003) ‏•‏‏ כריסטופר ווקן (2004) ‏•‏‏ דני יוסטון (2005) |  |
| מוזיקלי או קומדיה (1996–2005) | קובה גודינג ג'וניור (1996) ‏•‏‏ רופרט אוורט (1997) ‏•‏‏ ביל מארי (1998) ‏•‏‏ ויליאם ה. מייסי (1999) ‏•‏‏ וילם דפו (2000) ‏•‏‏ ג'ים ברודבנט (2001) ‏•‏‏ מייקל קונסטנטין (2002) ‏•‏‏ יוג'ין לוי (2003) ‏•‏‏ תומאס היידן צ'רץ' (2004) ‏•‏‏ ואל קילמר (2005) |  |
| סרט קולנוע (2006–הווה) | לאונרדו דיקפריו (2006) ‏•‏‏ קייסי אפלק / טום וילקינסון (2007) ‏•‏‏ מייקל שאנון (2008) ‏•‏‏ כריסטוף ואלץ (2009) ‏•‏‏ כריסטיאן בייל (2010) ‏•‏‏ אלברט ברוקס (2011) ‏•‏‏ חאווייר ברדם (2012) ‏•‏‏ ג'ארד לטו (2013) ‏•‏‏ ג'יי קיי סימונס (2014) ‏•‏‏ כריסטיאן בייל (2015) ‏•‏‏ ג'ף ברידג'ס (2016) ‏•‏‏ סם רוקוול (2017) ‏•‏‏ ריצ'רד אי. גרנט (2018) ‏•‏‏ וילם דפו (2019) ‏•‏‏ צ'דוויק בוזמן (2020) ‏•‏‏ קודי סמית-מקפי (2021) ‏•‏‏ קי הוי קואן (2022) ‏•‏‏ מארק ראפלו (2023) ‏•‏‏ גאי פירס (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422440005171  PLWABN: 9810547966205606  BIBSYS: 98075786  BNE: XX1173496  BnF: cb139399561 (data)  CANTIC: a11726623  CiNii: DA17082644  GND: 139259325  ISNI: 0000 0001 2277 569X  LCCN: n92096686  LNB: 000223483  MusicBrainz: e16e1661-cd64-4138-9587-9eb72f58acab  NKC: xx0033911  NLA: 41883597  NLK: KAC2020K4805  NTA: 073163422  RERO: 02-A024249313  SELIBR: 384648  SNAC: w6hq4g4t  SUDOC: 070672016  Trove: 1456436  VIAF: 24791493   WorldCat (עם VIAF): 24791493
As Tears Go By

"As Tears Go By" הוא שיר שנכתב על ידי מיק ג'אגר, קית' ריצ'רדס ומנהל להקת "הרולינג סטונז" אנדרו לוג אולדהם. השיר בביצועה של הזמרת מריאן פיית'פול שודר בבריטניה בשנת 1964 והגיע למקום התשיעי בבריטניה ובאירלנד. מאוחר יותר, "הרולינג סטונז" הקליטו גרסה משלהם, שנכללה באלבום האמריקאי December's Children (And Everybody's). השיר הגיע למקום שישי בבילבורד הוט 100.
רקע

השיר הוא בין היצירות המוקדמות של ג'אגר וריצ'רדס. לפי מקור אחד, מנהל "הרולינג סטונס", אנדרו לוג אולדהם, נעל את ג'אגר וריצ'רדס במטבח כדי לאלץ אותם לכתוב ביחד, ואפילו הנחה אותם: "אני רוצה שיר עם קירות לבנים מסביב, חלונות גבוהים וללא סקס". התוצאה נקראה בתחילה "כשהזמן עובר", שנלקח משיר של דולי וילסון מהסרט "קזבלנקה". היה זה אולדהם שהחליף את המילה "זמן" ב"דמעות".
גרסת מריאן פיית'פול

לפי פיליפ נורמן, הביוגרף של ג'אגר, השיר נוצר על ידי ג'אגר, יחד עם גיטריסט האולפן ביג ג'ים סאליבן, למרות שג'אגר עצמו סיפר כי הוא כתב את השיר בעוד ריצ'רדס כתב את הלחן. לאחר מכן, אולדהם נתן את השיר לפיית'פול, אז רק בת 17, כדי שתקליט אותו כ-B-side. אולדהם השמיע לה הדגמה בה ג'אגר שר וביג ג'ים סאליבן מנגן בגיטרה אקוסטית. מאוחר יותר סיפרה פיית'פול "הוא הושיט לי דף מקושקש עם השיר, חזרתי לאולפן ועשיתי את זה. ברגע ששמעתי את הקרן אנגלית בפתיחה ידעתי שזה יצליח. אחרי כמה טייקים ההקלטה הושלמה. אנדרו בא ונתן לי חיבוק גדול ואמר: מזל טוב יקירתי. השגת לעצמך מקום שישי."
ההצלחה גרמה לדקה רקורדס להעביר את השיר לצד A, השיר טיפס למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי והשיק את הקריירה של פיית'פול כזמרת גדולה. השיר נכנס לבילבורד הוט 100 בסוף נובמבר 1964, שם שהה במשך תשעה שבועות והגיע למקום ה-22. בקנדה, הגיע השיר למקום השני במצעד ה-RPM. פיית'פול ביצעה את השיר גם בתוכנית הטלוויזיה Hullabaloo, בקטע שאותו הציג מנהל הביטלס בריאן אפשטיין מלונדון.
גרסת הרולינג סטונז

"הרולינג סטונז" הקליטו גרסה משלהם ל"As Tears Go By" ב-1965. הגרסה של פיית'פול מ-1964 כוללת כלי הקשה וכלי מיתר לכל משך השיר בעוד שבגרסה של הרולינג סטונס אין כלי הקשה כלל והיא נפתחת בגיטרה אקוסטית ולאחריה מיתרים בבית השני.
במופע של אד סאליבן, בו הופיעה הלהקה בפעם השלישית, הם ביצעו בהופעה חיה שלושה שירים: כשהדמעות זולגות, (I Can't Get No) Satisfaction ו-"19th Nervous Breakdown.
הסינגל שוחרר בדצמבר 1965 על ידי חברת התקליטים London Records והוכנס לאלבום הלהקה December's Children (And Everybody's). השיר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. בשנת 1966 השיר שוחרר בבריטניה כצד B לסינגל, "19th Nervous Breakdown".
הרולינג סטונס שחררו גם הקלטה של הסינגל באיטלקית בשם "Con Le Mie Lacrime". ב-11 ביולי 2006 הלהקה ביצעה את השיר באיטלקית בהופעה חיה במילאנו באיטליה.
הפעם הראשונה בה בוצע השיר בסבב ההופעות של הלהקה הייתה רק בנובמבר 2005. הביצוע החי הוקלט במהלך 2006 לסרט ההופעה של הלהקה, "Shine A Light", והאלבום שליווה אותו.
השיר גם בוצע בדואט בין מיק ג'אגר לטיילור סוויפט ב-3 ביוני 2013 ביונייטד סנטר בשיקגו, אילינוי בסבב ההופעות שלהם .
משתתפים

גרסת מריאן פיית'פול
מריאן פיית'פול – שירה
ג'ימי פייג' – גיטרה אקוסטית 12 מיתרים
אחרים (לא מזוהים) – ליווי סופרן, תוף מרים, פסנתר, בס, תופים, אבוב, כינורות
מייק לנדר – עיבוד והפקה
גרסת הרולינג סטונס
מיק ג'אגר – שירה
קית' ריצארדס - גיטרה אקוסטית 12 מיתרים, עיבוד
אחרים – רביעיית מיתרים
מייק לנדר – עיבוד והפקה
גרסאות כיסוי

ננסי סינטרה באלבומה Boots משנת 1966.
אסתר פיליפס באלבומה "אסתר פיליפס שרה" מחודש מאי 1966.
שולה חן בגרסה עברית באלבומה "שלכם", משנת 1969 בשיר "פתאום היה לי טוב כל כך".
מלאני באלבומה משנת 2002.
אוונג'ד סוונפולד במהדורת הדלוקס של אלבומם The Stage משנת 2017.
ז'אק אופנבך

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1819 קלן, ממלכת פרוסיה, הקונפדרציה הגרמנית 
 פטירה:  5 באוקטובר 1880 (בגיל 61) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Jakob Eberst Offenbach 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מוקד פעילות:  צרפת, ממלכת פרוסיה 
 תקופת הפעילות:  1849–1880 (כ־31 שנים) 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 זרם:  הרומנטיקה 
 סוגה:  אופרה, אופרטה, opéra bouffe, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית, צרפתית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 בן או בת זוג:  Herminia de Alcain 
 צאצאים:  Minna Offenbach-Hettich 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (13 באוגוסט 1861) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ז'אק אופנבך
ז'אק אופנבך (Jacques Offenbach; ‏20 ביוני 1819 – 4 באוקטובר 1880) היה מלחין, צ'לן ואמרגן יהודי-גרמני, שנודע בעיקר כמלחין אופרטות. המפורסמת ביצירותיו היא ריקוד הקאן-קאן ביצירה "אורפאוס בשאול".
קורות חיים

ז'אק אופנבך, או בשמו היהודי יעקב אברסט (Eberst), נולד בעיר קלן ליצחק שהיה חזן. ז'אק היה ילד שביעי מתוך עשרה שנולדו במשפחה. אביו הצטיין בקול ערב והצליח בתפקידו כחזן. כחובב מוזיקה נלהב שאף שחיבתו זו תעבור גם לבנו ודאג שהנער ילמד לנגן בכינור. אך הלה גילה עניין רב יותר בטכניקת הנגינה בצ'לו. ב-1833 נסע לפריז (בהשראתה כתב את "חיי פריז") ללמוד צ'לו וקומפוזיציה בקונסרבטואר. בתקופת לימודיו עבד כמורה למוזיקה וניגן בצ'לו. בהמשך הצטרף לתזמורת האופרה קומיק, ב-1844 התנצר ונשא אישה. בשנת 1847 היה מנצח התזמורת של ה"תיאטר פראנסה".
אופנבך למד להכיר בנעוריו את החיים העליזים בחבל הריין ולאחר מכן את ההומור הצרפתי, ובחיבוריו המוזיקליים ידע למזג את שני האלמנטים לאחדות שלימה. בתקופת עבודתו כצ'לן ניתנה לו ההזדמנות לספוג מוזיקה רצינית וקלה גם יחד, והוא החל לתת ביטוי ליצירתיות שלו גם בחיבורים מוזיקליים קטנים. בהדרגה החל הקומפוזיטור אופנבאך לדחוק את רגלי אופנבאך הצ'לן. דרכו של אופנבך מן התזמורת אל הבמה באופרה הקומית לא הייתה קלה, עד שבשנת 1845 הביא לביצוע פומבי של המערכון המוזיקלי של "לז אלקוב" וההצלחה האירה לו פנים. עד שנת 1855 פעל אופנבך כמנצח וכאילוסטרטור מוזיקלי ליצירות עד אשר באה לידו שעת הכושר להשגת מטרתו הנכספת.
בשדרות אליזה בפריז עמד תיאטרון קטן ועזוב שכונה על ידי תושבי פריז "בונבוניאר". אופנבך עשה מאמצים והצליח להשיגו על אף שההכנסה היומית שלו לא עלתה על 1200 פרנקים. ביולי 1855 פתח אותו לקהל בתוכנית "נא להיכנס, רבותי", וההצלחה הייתה גדולה. החברה הפריזאית החלה לבקר בתיאטרון הזעיר, ושמו של אופנבך הגיע חיש מהר לארמון ובית המלוכה הזמינו להשמיע מיצירותיו. בינתיים בא החורף וכיון שהאולם לא צויד במתקני הסקה, נאלץ אופנבך לעבור ל"תיאטרון קומט". המוניטין של אופנבך השתפרו והלכו מהצגה להצגה.
משהגיע לפסגה עשה צעד פזיז ולקח לידו את הנהלת התיאטרון "גייטה" (עליזות), הכניס שינויים רבים בבנין, ובזבז הון תועפות על הצגת פאר של "אורפיאוס". פשיטת הרגל לא בוששה לבוא. כספו שנותר לא הספיק אפילו למשכורות העובדים. בנאום פרידה שנשא לפני האמנים, אמר: "תקבלו את המגיע לכם עד הפרוטה האחרונה". הוא קיים את הבטחתו זו במלואה. במות אירופה המשיכו להתחרות על יצירותיו והוא קיבל בהם שכר סופרים בלבד.
ב-1879 זכה להצלחה האחרונה של "בתו של הטאמבור מז'ור", וזאת הייתה הקומפוזיציה ה-100 שחיבר לבמה.
מהידועות שבין האופרטות שלו:
"אורפיאוס בשאול" (משם לקוח ריקוד הקאן-קאן הידוע שלו),
הלנה היפה,
"חיי פריז",
"הנסיכה הגדולה מגרולשטיין"
"חתולו של הלינגשטיין",
"כחול הזקן"
"סיפורי הופמן" - אופרה זו נחשבת ליצירתו החשובה ביותר. משם לקוחה ה"ברקרולה" המפורסמת שלו. האופרה מבוססת על סיפוריו של הסופר א.ת.א. הופמן שהיה גם מוזיקאי בזכות עצמו.
אסמא אל-אסד

אסמא אל-אסד ובשאר אל-אסד בעת ביקור במוסקבה בשנת 2005
אסמא אל־אסד (בערבית: أسماء الأسد; נולדה ב-11 באוגוסט 1975) היא אשת נשיא סוריה לשעבר, בשאר אל-אסד, לו נישאה בדצמבר 2000.
נעוריה והשכלתה

אסמא אל-אסד נולדה בלונדון בשם אסמא אל-אח'רס (الأخرس), בתו של אב קרדיולוג בעל שם ואם שעבדה בשגרירות סוריה בלונדון. משפחתה הייתה מוסלמית סונית ממוצא סורי, מהעיר חומס. בצעירותה נודעה בשם האנגלי אמה (Emma) ולמדה בבית ספר נוצרי יוקרתי. ב-1996 סיימה תואר ראשון במדעי המחשב וספרות צרפתית בקינגס קולג'.
קריירה מקצועית

לאחר הלימודים החלה לעבוד כאנליסטית בבנק השקעות בבעלות דויטשה בנק בלונדון. בבנק עבדה המחלקת קרנות גידור עם לקוחות באירופה ומזרח אסיה. ב-1998 הצטרפה לחברת ג'יי. פי. מורגן, שם התמחתה בתחום המיזוגים והרכישות בענפי הביוטכנולוגיה והתרופות. במהלך שלוש השנים שעבדה בג'יי פי מורגן שהתה תקופות ממושכות בפריז ובניו יורק. במקביל לעבודתה הייתה פעילה גם באגודה הסורית-ערבית, אגודה שייסד אביה במטרה לחזק את הקהילה הסורית בלונדון.
הגברת הראשונה

אסמא אל-אח'רס פגשה בבשאר אל-אסד, נשיא סוריה לעתיד, בזמן שהלה למד רפואת עיניים בלונדון, והם נשארו בקשר. לאחר שנשיא סוריה חאפז אל-אסד מת ביוני 2000, בשאר הפך לנשיא סוריה. אסמא עברה לסוריה בנובמבר 2000 והתחתנה עם בשאר בדצמבר של אותה שנה. הנישואין תפסו רבים בהפתעה, היות שלא היו דיווחים תקשורתיים על הקשר ביניהם או על מהלכי חיזור לפני הנישואין. אסמא עזבה את עבודתה ונטשה את כוונתה ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד לטובת המעבר לסוריה ונישואיה לבשאר.
למשפחתה של אסמא קשרים טובים עם משפחת אסד, ואביה הוא שסייע לבשאר למצוא התמחות ברפואת עיניים בלונדון. שנה לאחר חתונתם נולד לזוג בנם הראשון חאפז, שנקרא על שם סבו חאפז אל-אסד. מאז נולדו לזוג שני ילדים נוספים.
בניגוד לחותנתה אניסה אל-אסד, גילתה אסמא מעורבות רבה בפעילות ציבורית, חברתית ודיפלומטית. היא הרבתה להשתתף באירועי צדקה ובאירועים חברתיים אחרים: בשנת 2001 הקימה את ארגון F.I.R.D.O.S (ראשי תיבות: Fund for Integrated Rural Development of Syria; נשמע גם כמילה "גן עדן" בערבית), שבמסגרתו היא קידמה פרויקטים בתחומי החינוך, ופיתוח האזורים הכפריים בסוריה. בשנת 2003 נתנה את חסותה להקמת ארגון להגברת מעורבותן של נשים בכלכלת סוריה.
בראיונות עמה ציינה כי "על הנשים ליטול חלק בקבלת החלטות פוליטיות וביצירת מדיניות" וכי "יש להשקיע מאמצים נוספים ביצירת שוויון הזדמנויות בין גברים לנשים ובמניעת אפליה ביניהם".
בשנת 2008 זכתה אסמא אל-אסד בתואר הגברת הראשונה הערבייה של השנה מטעם המרכז לחקר הנשים הערביות ובשיתוף עם הליגה הערבית. כמו כן קיבלה את מדליית נשיא איטליה על פעילותה החברתית.
הגברת הראשונה > במהלך מלחמת האזרחים בסוריה

בתחילת מלחמת האזרחים בסוריה, שמרה אסמה אל-אסד על שתיקה, עד שבפברואר 2012 פרסמה בעיתון ה"טיימס" מכתב תמיכה בבעלה והשתתפות בצער המשפחות השכולות. שנה קודם לכן, בפברואר 2011, זכתה לכתבת פרופיל מחמיאה במגזין "ווג" שכותרתה הייתה "ורד המדבר". בהמשך הכתבה הוסרה, לאחר מחאה, והעורכת הראשית אנה וינטור התנצלה עליה. האיחוד האירופי הקפיא את נכסיה והטיל איסור על כניסתה לתחומו, למעט בריטניה בה היא מחזיקה באזרחות. אל-אסד זכתה לביקורת על אורח חייה הראוותני בזמן שמשפחות רבות בסוריה סובלות ונהרגות.
ב-2018 חלתה בסרטן השד והחלימה ממנו ב-2019. עם זאת, כ-5 שנים לאחר החלמתה, דווח בעיתונות הסורית במאי 2024 כי חלתה בלוקמיה.
הערות שוליים

1 2 3 4  Shmuel Bar, Bashar’s Syria: The Regime and its Strategic Worldview, Herzliya Conference, ‏2006
↑  Zvi Bar'el, In Syria, the Army's Loyalty to Assad Runs Deep, Haaretz, ‏Apr 27, 2011
↑  Adrian Shaw, President Assad's wife banned from travelling to Europe... but not Britain, Mirror, ‏March 23, 2012
↑  Oliver Harvey, Sexy Brit bringing Syria in from the cold, The Sun, ‏2009
↑  Maria Golovnina, Asma al-Assad: a "desert rose" crushed by Syria's strife, Reuters, ‏March 19, 2012
↑  James Bennet, The Enigma of Damascus, The New York Times Magazine, ‏July 10, 2005
↑  Nick Taranto, I Met Bashar Al Assad. He Was Pretty Cool., The Huffington Post, ‏May 9, 2013
↑  אל-ת'ורה (סוריה), 28.8.08 באתר ממר"י
↑  העיתון אל-וטן (סוריה), 2.7.08 באתר ממר"י
↑  עמית ולדמן, אסמה אסד שוברת שתיקה: "תומכת בבעלי, מנחמת את הקורבנות", אתר רשת, 7 בפברואר 2012
↑  הכתבה באתר יח"צני של משפחת אסד
↑  Vogue Defends Profile of Syrian First Lady, אתר theatlantic.com ‏ 28 בפברואר 2011
↑  nrg סגנון, ב"ווג" מתנצלים על הריאיון עם אסמה אסד, באתר nrg‏, 12 ביוני 2012
↑  החלטת האיחוד
↑  שירות גלובס, ‏"לאסמא אסד אין לב; אובססיבית לגבי היופי שלה וחיה בראוותנות", באתר גלובס, 1 בספטמבר 2013
↑  יעל קישון, ‏אשתו של אסד שומרת על פרופיל נמוך, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2013
↑  דניאל סלאמה וליעד אוסמו, סוריה הודיעה: אסמה אסד חולה בסרטן השד, באתר ynet, 8 באוגוסט 2018
↑  סוכנויות הידיעות, ‏אסמה אסד: "החלמתי לחלוטין מהסרטן", באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2019
↑  חזי סימנטוב, אחרי שהחלימה מסרטן השד: רעייתו של אסד אובחנה עם לוקמיה, באתר חדשות 13, 21 במאי 2024.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1202146120  LCCN: n2018064538  VIAF: 7130154198330720230005   WorldCat (עם VIAF): 7130154198330720230005
נועה בת 17

| --- | --- |

 בימוי:  יצחק (צפל) ישורון
 הופק בידי:  דני פלג
 תסריט:  יצחק (צפל) ישורון
 שחקנים ראשיים:  דליה שימקו עדי נאמן עידית צור שמואל שילה אסנת עופר רוני פינקוביץ' משה חבצלת
 מוזיקה:  יצחק שטיינר
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  גלובוס יונייטד
 הקרנת בכורה:  1982
 משך הקרנה:  86 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נועה בת 17 הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יצחק (צפל) ישורון משנת 1982, שנחשב לאחד מהסרטים המצליחים שנוצרו בישראל, מבחינה אומנותית וקופתית. הסרט מתאר את התבגרותה של נועה, נערה תל אביבית, ואת הטלטלה שהיא עוברת בקרב חבריה בד בבד עם הטלטלה שעוברים הוריה על רקע השבר בתנועה הקיבוצית.
עלילה > רקע לעלילה

העלילה מתרחשת בשנת 1951, על רקע הפילוג בתנועה הקיבוצית. בראשית שנות החמישים עברה מחלוקת קשה בתנועת הקיבוץ המאוחד בדבר הזיקה האידאולוגית והפרקטית שיש לנקוט: לעבר ברית המועצות הקומוניסטית, או מאידך, לעבר המערב הקפיטליסטי. המשבר, שהתרחש ברוב קיבוצי "הקיבוץ המאוחד", לווה בעימותים קשים, עד כדי פילוג, כאשר קיבוצים נחלקו לשניים, חברויות ואף משפחות התפרקו, התבצעו חילופי אוכלוסין והוקמו קיבוצים חדשים.
עלילה > עלילת הסרט

הסרט מתמקד בנועה, נערה תל אביבית בת 17, חבריה ומשפחתה. העלילה נעה בין שני עולמות מקבילים - עולם המבוגרים, הכולל את משפחתה של נועה (הוריה ודודה) ועולם הנוער - הכולל את נועה, חבריה מתנועת הנוער ועוזי, נער בו היא מתאהבת.
עולם המבוגרים: הוריה של נועה הם זוג תל אביבים תומכי מפא"י, קיבוצניקים לשעבר. אביה, מאיר, בן מושבה, מתגעגע מאוד לחיים החקלאיים אותם נאלץ לעזוב. אמה היא מהפעילות המרכזיות והקנאיות של מפא"י, המכנסת בביתה את פעילי המפלגה לדיונים על המשבר בקיבוץ המאוחד, אשר מסעיר את המדינה, את המפלגה ואת התנועה הקיבוצית. המשבר מביא להתפרצות סערות ורגשות גם בתוך הבית פנימה, שמחריף בעקבות הגעת שרגא, אחיו הקיבוצניק של מאיר, אשר מביא את אב המשפחה לחשוב על עזיבת משפחתו לטובת חזרה לחקלאות, בעוד האם תובעת נאמנות מוחלטת למפלגה ולמשפחה.
עולם הצעירים: נועה היא נערה עצמאית ודעתנית אשר הסערה המתחוללת בתוך משפחתה משפיעה על עולמה הפנימי הרגיש. את כל מה שעובר עליה היא מעלה ביומנה. בינתיים מתכוננים חבריה מתנועת הנוער להעלות מסכת ציונית שנועה מסרבת ליטול בה חלק. היא משכנת בביתה ללילה אחד את עוזי, החבר של חברתה הטובה, ומתפתח בסתר רומן ביניהם. עימות חריף פורץ בין נועה לבין חבריה מהתנועה על כך, שהיא מתנהגת ומתלבשת "בצורה מופקרת" בניגוד למה שכללי התנועה דורשים ולא מעוניינת להצטרף להגשמה בקיבוץ. נועה עומדת על זכותה לנהוג באופן עצמאי, אולם עוזי מסרב לעמוד לצידה ומבקר אותה על כך שהיא מוציאה את עצמה מן הכלל. כשהרומן בינה לבינו מתגלה, היא מנודה סופית מקבוצת חבריה.
שחקנים ודמויות

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
דליה שימקו: נועה
עידית צור: ברכה
שמואל שילה: שרגא
משה חבצלת: מאיר
עדי נאמן: עוזי
אסנת עופר: איה
יובל זמיר: 
אבישי מילשטיין: 
ארז שפריר: