stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משאב טבע
משאבים מהים העמוק

הים העמוק מוגדר ככל שטח העמוק מ-200 מטרים מפני המים, בנוסף, זהו המקום היחיד על פני כדור הארץ (יחד עם אנטארקטיקה) שמשאבי הטבע המצויים בו לא נצרכים בקנה מידה מסחרי. מינרלים, כמו נחושת, ניקל, קובלט, מנגן וברזל, המהווים משאב טבע חיוני למגוון תעשיות, מצויים בכמויות אדירות בים העמוק. נודולות מנגן ("Manganese nodules"), המהוות מקור חשוב למינרלים הללו, נמצאות בעומק של 3,000–6,000 מטר ונפוצות בעיקר ב-" Clarion-Clipperton Zone", אגן פרו, אגן פנריהן-סמואה ואגן מרכז האוקיינוס ההודי. המינרלים מהים העמוק אמנם מהווים משאב טבע מתכלה אך שימושים שונים בהם, כמו הקמה של טורבינות רוח, תורמים לפיתוח מקורות אנרגיה מתחדשים ויכולים לתרום למאבק בשינוי האקלים.
הערות שוליים

↑  David Cohen, Further reading - New Scientist, web.archive.org, ‏2008-07-20
↑  Lisa A. Levin, Diva J. Amon, Hannah Lily, Challenges to the sustainability of deep-seabed mining, Nature Sustainability 3, 2020-07-06, עמ' 784–794 doi: 10.1038/s41893-020-0558-x
↑  Rahul Sharma, Environmental Issues of Deep-Sea Mining, Procedia Earth and Planetary Science 11, 2015, עמ' 204–211 doi: 10.1016/j.proeps.2015.06.026
↑  Andrea Koschinsky, Luise Heinrich, Klaus Boehnke, J Christopher Cohrs, Till Markus, Maor Shani, Pradeep Singh, Karen Smith Stegen, Welf Werner, Deep-sea mining: Interdisciplinary research on potential environmental, legal, economic, and societal implications: Interdisciplinary Review of Deep-sea Mining Impacts, Integrated Environmental Assessment and Management 14, 2018-11, עמ' 672–691 doi: 10.1002/ieam.4071
↑  Teske, S., Florin, N., Dominish, E. and Giurco, D. (2016) Renewable Energy and Deep Sea Mining: Supply, Demand and Scenarios. Report prepared by ISF for J.M.Kaplan Fund, Oceans 5 and Synchronicity Earth, July 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560764805171  GND: 4075236-7  NARA: 10642993  NKC: ph117257
נישואים פתוחים

נישואים פתוחים הוא קשר משפחתי מסוג מערכת יחסים פתוחה שבו בני זוג נשואים מקיימים, בהסכמה הדדית, קשרים נוספים, הכוללים גם יחסי מין, עם אנשים נוספים מלבד בני זוגם. על פי רוב המונח אינו מכוון למי שעוסק בחילופי זוגות כי אם למי שמקיימים קשרים של ממש, שיש בהם לפעמים גם אהבה וחברות שכוללים גם יחסי מין עם בני זוג נוספים, שלא במסגרת מסיבת חילופי זוגות.
מאפיינים

אנשים החיים במערכת של נישואים פתוחים טוענים לרוב כי טבע האדם אינו מוגבל לאהבת אדם אחד, ושהמונוגמיה היא כפייה תרבותית חדשה. רווחת הדעה כי נישואים פתוחים מחזיקים מעמד (ואינם מתמוטטים לכלל גירושים) אם קיים איזון וקשר חברי טוב בין בני הזוג. בקהילת הפוליאמוריה העולמית טוענים לרוב כי כאשר קיימת הסכמה וחברות אמיתית בין בני הזוג, המאפשרים באמת זה לזה לקיים קשרי אהבה נוספים, אחוז הגירושין יורד מאוד, כי אין צורך לסיים קשר ישן כדי להתחיל קשר חדש. במקום להיפרד מבן-זוג אחד כדי לפתח מערכת חדשה עם השני מקובל בעולם היחסים הפתוחים המונח "טרנזישן" שמשמעו מעבר הדרגתי ממצב א' למצב ב', ללא צורך בשבירה.
מערכות היחסים הנוספות יכולות להתקיים לצד מערכת היחסים הראשית, ולרוב, מדווחים החיים כך כי המערכת הראשית נמצאת נשכרת מכך. עם זאת, היחסים הנוספים עשויים להיות כפופים לתנאים מסוימים הנקבעים על ידי בני הזוג עצמם, ולא על פי אמת מידה חיצונית הכופה עצמה עליהם בהגדרת מוסד הנישואין. למשל, הפרטנר המיני עשוי להיות מותנה באישור בן הזוג שאינו מקיים איתו יחסים. יש הקובעים הכרח בשימוש באמצעי מניעה עם כל הפרטנרים הנוספים, יש שמבקשים לדעת כל פרט מהמתרחש בחדר המיטות של בן או בת הזוג עם המאהבים שלהם, ויש שמבקשים לא לדעת פרטים מרובים מידי. יש הקובעים כי מותר לבני הזוג לשכב עם אחרים רק בזמני נסיעות עבודה, במרחק רב מהבית, ויש המעדיפים קשר קרוב, בו האדם הנוסף הופך לחלק אינטימי מהמשפחה כולה. רבות הדרכים, וחלק מהעניין הוא לאפשר לכל זוג לקבוע את דרכו.
כאשר נוצר מצב של נישואים פתוחים לכאורה שלא באו מרצון חופשי של שני בני הזוג אלא כתוצאה מלחץ של אחד מבני הזוג, כאשר בן הזוג השני מסכים להצעה מתוך חרדת נטישה המערכת איננה יציבה ועלולה להישבר. זהו למעשה לא מצב של יחסים פתוחים באמת כי הפתיחות של היחסים הפתוחים מחייבת הסכמה מלאה של כל הנוגעים בדבר, ולא הסכמה שבאה מתוך אילוץ.
עמדת היהדות

על-פי ההלכה היהודית, נישואים פתוחים אסורים לחלוטין. איסורי העריות שבתורה נועדו לעזור לאדם להפנות את הכוחות העצומים של האהבה, לאפיק חיובי יצירתי, כך שהאהבה בין בני הזוג תלך ותגבר, למען אושרם של בני הזוג והדורות הבאים. חל איסור חמור על אישה נשואה לשכב עם גבר אחר, ואם היא עושה כך הרי ש"אבדה כתובתה" והעונש הן לאשת האיש עצמה, והן לאדם שזנה עימה, הוא מיתה בחנק. חוזה הנישואין היהודי המעוגן בכתובה ובמעמד הקידושין מבטיח כי מיניותה של האישה תוקדש מעתה לבעלה בלבד, ובתמורה הוא יזון ויפרנס אותה ואת ילדיה. וקבעה התורה שאשה נשואה שזנתה לא תוכל יותר להמשיך לחיות עם בעלה ואסור לבעלה ולבועלה, והיא צריכה להתגרש ממנו תוך ויתור על הכתובה. ואף לאחר גירושיה הוסיפה התורה עוד מצווה האוסרת על האיש והאשה שחטאו להינשא. במילים אחרות: אשת-איש שחטאה בזנות נאסרה על שני אנשים לעולם, האחד הוא בעלה, והשני הוא זה שחטאה עימו. בנוסף אם ממעשה הזנות של אשת האיש נולד ילד, אותו ילד הוא 'ממזר'. ובעולם הבא דינו של הבועל אשת איש להתגלגל בגלגול נשמות בריחיים וכך כתב האר"י בספר הגלגולים "והנה הבא על אשת איש, אשר מיתתו בחנק, מתגלגל בריחיים, שנותנים בהם החטים, וטוחנים על ידי המים המגלגלים הריחים, ושם נידונים האיש והאשה ההיא, בסוד הכתוב תִּטְחַן לְאַחֵר אִשְׁתִּי וְעָלֶיהָ יִכְרְעוּן אֲחֵרִין".
גם לגבר אסור לשכב עם נשים שאינן נשואות לו, אולם האיסורים הכרוכים בכך, בין אם חמורים ובין אם קלים, אינם תלויים בנישואיו ואינם משפיעים עליהם.
עמדת שאר הדתות

גם בנצרות ובאסלאם מימוש נישואים פתוחים הוא בגדר ניאוף, מעשה שבמדינות מוסלמיות אחדות, כגון פקיסטן וערב הסעודית נחשב לעבירה פלילית.
ספרים בנושא יחסים פתוחים

"יחסים פקוחים – סיפורים אמיתיים על יחסים א-מונוגמיים", מאת זהר כרמי וליאת שדה-סעדון, הוצאת אדמה – בית הוצאה לאור לחוכמה נשית מתחדשת, אוקטובר 2020
"להשביע את הדרקון", מאת מאשה צור גלוזמן, הוצאת ידיעות ספרים, נובמבר 2019
"ניסויים פתוחים", מאת אורלי סיגל, הוצאת כנרת זמורה-דביר, מאי 2018
"לחיות פתוח", מאת מאשה הלוי, כנרת זמורה-דביר, אפריל 2018
"האמת העירומה של האהבה", מאת מלכה פלדשטיין, הוצאת אדמה – בית הוצאה לאור לחוכמה נשית מתחדשת, יולי 2017
ראו גם

פוליגמיה
ניאוף
ילד מחוץ לנישואים
הערות שוליים

↑  צוות האתר, הלכה ג - אשת-איש | פרק ו - איסורי עריות | פניני הלכה - הרב אליעזר מלמד שליט"א, באתר פניני הלכה, ‏2017-11-05
↑  משנה סוטה ה א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  יהדות, שיעורים, זמנים, באתר ישיבה
↑  האם תשובה מועילה על ניאוף עם אשת איש?, באתר www.hidabroot.org, ‏2014-02-25
↑  שער הגלגולים/הקדמה כב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  הרב מאיר אליהו (2017-10-25), הרב מאיר אליהו | גלגולי נשמות פרק י״ב - הבא על אשת איש | יזדים, נבדק ב-2024-09-12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561412605171  LCCN: sh2003007086
סטונר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ון ויליאמס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת וייקניג 
 תאריך הוצאה:  1965
 מספר עמודים:  294
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת ידיעות אחרונות
 תאריך:  2011
 תרגום:  שרון פרמינגר
 סדרה
 סדרת ספרים:  פרוזה
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-965-545-269-3
 הספרייה הלאומית:  003158909
 
ערך זה עוסק ברומן מאת ג'ון ויליאמס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סטונר (אנגלית: Stoner) הוא רומן מאת הסופר האמריקני, ג'ון ויליאמס, שיצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1965, אך לא עורר את תשומת לבם של הקהל והביקורת. שתי הוצאות מאוחרות, משנת 2003 ו-2006 נחלו הצלחה יוצאת דופן, והספר זכה לביקורות נלהבות ואף תפס מקום מכובד ברשימות רבי המכר באמריקה. הספר יצא בעברית על ידי הוצאת ידיעות אחרונות בשנת 2011, בתרגומה של שרון פרמינגר. גם ההוצאה העברית של הספר זכתה להצלחה גדולה, והספר היה ממוקם במשך שבועות רבים ברשימות השונות של רבי-המכר.
הספר מתאר את קורות חייו האישיים והמקצועיים של מרצה לספרות אפרורי ונטול כריזמה, אך מצטיין ביושר אישי ובדבקות במטרה העליונה של חייו: העיסוק האקדמי בספרות.
על הספר

הביוגרפיה של ג'ון ויליאמס, המספר, מזכירה את קורותיו של סטונר. ויליאמס נולד בטקסס למשפחה של חקלאים, וכשלמד בתיכון חווה סוג של הארה, כשהמורה הקריא חיבור שהוא כתב, ולפתע הבין שייעודו הוא להיות סופר. חוויה כזו משותפת גם לסטונר בספר בעת שהמרצה שלו דחק בו לענות על שאלות בספרות, ולפתע הוא הבין שהוא מעדיף ללמוד ספרות על פני חקלאות. ויליאמס, כסטונר, לימד 40 שנים ספרות באוניברסיטת דנבר, ואף היה לו סכסוך עם אחד המרצים שמזכיר בהתנהגותו את לומקס, יריבו של סטונר. יש לשער, אפוא, שסיפורו של ויליאמס על סטונר מבוסס בחלקו לפחות, על חוויות שעבר הוא עצמו בחייו.
ויליאמס פותח את ספרו מסוף העלילה, כביכול:
ויליאם סטונר החל את דרכו באוניברסיטת מיזורי כסטודנט לתואר ראשון [...], קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה והתמנה למרצה באוניברסיטה הזאת, ובה לימד עד מותו ב-1956. הוא לא התקדם מעבר לדרגת מרצה בכיר, ומעטים הסטודנטים שזכרו אותו בבירור אחרי שלמדו באחד הקורסים שלו.
זוהי פתיחה לא אופיינית לספר, שמכריז מיד בראשיתו על "סתמיותו" כביכול של הגיבור הראשי, ועל סופו. יחד עם זאת, דרך הסיפור של הספר היא הסגנון הליניארי, התפתחות העלילה בקו ישיר, ולא סטייה של המספר לצדדים או לזמן עבר, כפי שנהוג בדרך כלל בסגנון המודרני. ההתחלה היבשה של הספר תואמת את סגנון הספר כולו, שמתאפיין ביובש ובדייקנות שלו. אין תיאורים דרמטיים או מלודרמטים, וכל מילה שקולה. "פשטות כמעט מתריסה", מתאר אותה אריק גלסנר, ללא כל התחכמויות, שמשדרת מעין יושר קיצוני של הגיבור ושל המספר כאחד. אין כאן כל ניסיון לפתות את הקורא, ועם כל זאת הקורא מתקשה להניח את הספר מידיו. הכתיבה המינורית הזו כאילו באה ללמד אותנו שיחסי אדם בינו לבין חברו אינם בהכרח מסובכים מעיקרם, אלא פשוט חסרי פתרון.
ואכן, נראה שרוב הדברים נותרו חסרי פתרון בחיי סטונר, כפי שהוא עצמו מעיד בהרהוריו לפני מותו. ויליאמס אינו מספק פתרונות, ואינו מצביע על טעויות. הוא מספר את סיפורו של סטונר, המרצה לספרות, בשלושה מעגלים של חייו: המעגל המשפחתי, המעגל המקצועי-אקדמי והמעגל הרוחני. בכל המעגלים הללו ניתן לומר שסטונר לא נחל הצלחה, גם אם דבק באמת הפנימית שלו, מלבד בדבר אחד: הוא דבק בספרות, ולדעתו כל העולם הוא ספרות.
התקבלות הספר

כאמור, הספר לא עורר הדים נרחבים בארצות הברית לכשיצא לראשונה. הוא נמכר סך הכל במספר זעום של 2000 עותקים, מספר שנחשב לכישלון באמריקה. אך כשיצא שוב בתחילה האלף השני הוא התקבל בשבחים מרובים בכל המקומות. הסופר הבריטי ג'וליאן בארנס קרא לכתבת הביקורת שלו: הספר שחייבים לקרוא. הניו יורקר (The New Yorker) כתב על הספר: "סטונר הוא יותר מרומן גדול: הוא רומן מושלם, מסוּפָּר טוב כל כך, כתוב יפה כל כך, ומרגש באופן כה עמוק, עד שהנשימה פשוט נעתקת.” רומן מושלם ואמיתי ללא זיוף, הספר הטוב ביותר שקראתי השנה וכיוצא בזה מילות שבח הם רק חלק מהמחמאות שקיבל הספר באמריקה ובבריטניה.
גם בישראל מיהרה הביקורת לשבח את פשטות הכתיבה והאמת המשודרת מהשורות, את ההנאה המתקבלת מקריאת הספר, ורובם חילקו ציון גבוה לספר כולו. כפי שכותב אריק גלסנר: "זהו פשוט ספר טוב מאוד". הספר גם הופיע ברשימת "196 הספרים שכל בן תרבות חייב לקרוא" שהתפרסמה בעיתון "הארץ". יחד עם זה חלק מהמבקרים לא חדל לתהות, כיצד הפך ספר כזה "קטן" על מרצה אפור באוניברסיטה, אנטי גיבור, שאיננו מבריק או שנון, לא יוצלח ברוב הישגיו, לרב-מכר שכיכב במשך שבועות רבים ברשימות רבי המכר. המסקנה שהם מגיעים אליה היא בלתי נמנעת - זה כוחו של ספר שכתוב היטב.
הערות שוליים

↑  נטע גורביץ, "אחרית דבר", בתוך: סטונר, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 289 - 294
1 2  אריק גלסנר, "על 'סטונר' של ג'ון ויליאמס, הוצאת ידיעות אחרונות" (מבקר חופשי)
↑  אירי ריקין, "סטונר של ג'ון ויליאמס: בגן עדן של דת כוזבת", הארץ, 26 באוקטובר 2011
↑  עמיה ליבליך, "רק המוות ישחרר", אתר של סמינר הקיבוצים
↑  "Literary rebirth". The Sydney Morning Herald. Retrieved 2015-11-02
↑  Barnes, Julian. "Stoner: the must-read novel of 2013". the Guardian. Retrieved 2015-10-31
1 2  "סטונר / ג'ון וילאמס", אתר ידיעות ספרים
↑  ספרים מומלצים: 196 ספרים שכל בן תרבות חייב לקרוא, הארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5041259  VIAF: 309324530   WorldCat (עם VIAF): 309324530
מיכל גרבוביץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1909 טבריה, ארץ ישראל המנדטורית
 נרצחה:  30 באפריל 1939 (בגיל 30 בערך) טבריה, ארץ ישראל המנדטורית 
 מקום קבורה:  החלקה הספרדית בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה
 מקום מגורים:  טבריה, ארץ ישראל המנדטורית
 כינויים נוספים:  בהיה גרבוביץ
 ידוע בשל:  מודיעה של ארגון ההגנה בטבריה
 השקפה דתית:  יהודיה
 
מיכל גרבוביץ (1909 – 30 באפריל 1939) הייתה יהודייה תושבת טבריה, אשר ליקטה והעבירה לארגון ההגנה ידיעות מודיעיניות רבות אודות פעילות ערבית עוינת בעיר, אגב עיסוקה בזנות שם. היא נרצחה על ידי ערבי בשל פעילותה למען ההגנה.
ביוגרפיה

מיכל גרבוביץ נולדה בטבריה לאב עולה מרוסיה ולאם עולה ממרוקו. היא הייתה הצעירה מבין ששת ילדי המשפחה. אביה מת במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא למדה בבית הספר "אליאנס". לאחר לימודיה עסקה בריקוד. משפחתה סיפרה שהיא חייתה בקרב האוכלוסייה הערבית בעיר העתיקה של טבריה, ובשל כך הם התנכרו לה. ככל הידוע היא עסקה בזנות וככל הנראה אף ניהלה בית בושת. לקוחותיה באו מקרב נכבדי האוכלוסייה הערבית בטבריה. היו לה שמות נוספים בהם בתיה או בהיה.
פעילותה המודיעינית של גרבוביץ התרחשה על רקע אירועי המרד הערבי הגדול בארץ ישראל. שבמהלכו אף התחולל הטבח בטבריה, שבו נרצחו 19 יהודים. במהלך המרד פקדו את ביתה של גרבוביץ גם מפקדי כנופיות ערבים. גרבוביץ עמדה על זהותם ובשנת 1936 העבירה מסר לארגון ההגנה בעיר שביכולתה לספק לו מודיעין שתלקט מפי אותם אישים וכן מפי קציני משטרה בריטים. לאחר שהארגון העמיד אותה במבחן באמצעות אדם שהתחזה לערבי החל שיתוף הפעולה ביניהם והיא העבירה להגנה מידע במשך כשלוש שנים. המידע שהעבירה סייע למנוע התקפות ולהציל חיי יהודים רבים וכן אפשר להגנה לחסל מספר אנשי כנופיות.
במועד כלשהו חשדו הערבים בגרבוביץ שהיא עומדת בקשרים עם המשטרה הבריטית וארגון ההגנה. ב-30 באפריל 1939 היא נורתה על ידי ערבי בביתה או ברחוב בעיר ונהרגה. היא נקברה בחלקה הספרדית בבית הקברות העתיק בטבריה. ככל הידוע רוצחה נעצר אך שוחרר ולא נענש.
בקרב האוכלוסייה היהודית בעיר הייתה גרבוביץ מנודה בשל עיסוקה והתרועעותה עם הערבים, ופעולותיה למען הגנת יהודי טבריה נודעו ברבים רק לאחר מותה.
קיה סטוניק

| --- | --- |

קיה סטוניק
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קיה
 שנות ייצור:  2017 ועד היום
 הרכבה:  דרום קוריאה דרום קוריאה
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  Hyundai-Kia GB platform
 אורך:  4,140 מ"מ
 רוחב:  1,760 מ"מ
 גובה:  1,520 מ"מ
 משקל:  1,145-1,363 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,580 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, 938 סמ"ק המפיק 120 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 10.0:1, מנוע טורבו מסוג "Kappa II turbo GDI"  4 צילינדרים, 1,248 סמ"ק המפיק 84 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 10.5:1, מנוע מסוג "Kappa II"  4 צילינדרים, 1,368 סמ"ק המפיק 100 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 10.5:1  מנוע יונדאי מסוג "Hyundai Gamma engine"  4 צילינדרים, 1,582 סמ"ק, המפיק 110 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 17.3:1, מנוע דיזל מסוג "U-Line CRDi I4"  4 צילינדרים, 1,592 סמ"ק, המפיק 115 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 16.0:1 (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 1,592 סמ"ק, המפיק 136 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 16.0:1 (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 7 מהירויות מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ')
 מהירות מרבית:  185 קמ"ש (מנוע בנזין טורבו 938 סמ"ק)  165 קמ"ש (מנוע בנזין 1,248 סמ"ק)  172 קמ"ש (מנוע בנזין 1,368 סמ"ק)  180 קמ"ש (מנוע דיזל 1,582 סמ"ק, המפיק 110 כ"ס)  180 קמ"ש (מנוע דיזל 1,592 סמ"ק, המפיק 115 כ"ס)  185 קמ"ש (מנוע דיזל 1,592 סמ"ק, המפיק 136 כ"ס)
 מעצב:  פיטר שרייר (אנ')
קיה סטוניק (באנגלית: KIA STONIC) היא מכונית בתצורת "SUV" סוב-קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הדרום קוריאנית קיה אשר מיוצרת משנת 2017 ועד היום.
דגם ה"קיה סטוניק" הוצג לראשונה ב-20 ביוני 2017 בפרנקפורט, בתערוכת המכוניות הבינלאומית גרמניה ("International Motor Show Germany" (אנ')), וב-13 ביולי הוצג לראשונה בקוריאה הדרומית. שיווק הדגם, לאחר התחלת הייצור הסדרתי, התחיל ברבעון הרביעי של 2017 (מודל 2018).
"קיה סטוניק"

5 דלתות
5 נוסעים
מנוע הנעה קדמית
מערכת מולטימדיה - 7 אינץ'
"קיה סטוניק" > מערכות בטיחות המותקנות בדגמי "קיה סטוניק"

6 כריות אוויר - כריות אוויר קדמיות לנהג ולנוסע הקדמי, שתי כריות אוויר צדדיות ושתי כריות וילון לאורך תא הנוסעים
מערכת בקרת סטייה מנתיב
מערכת אקטיבית למניעת סטייה מנתיב
בלימה אוטומטית בעת חירום
זיהוי הולכי רגל
חיישני חגורות בטיחות
מצלמת רוורס
חיישני חניה אחוריים עם תצוגה בלוח השעונים
HBA - סיוע לאלומה גבוהה, מערכת HBA מגיבה באופן אוטומטי לעוצמת האור של רכב המגיע ממול ולתנאי הכביש, ומכבה באופן זמני את האלומה הגבוהה כדי למנוע סנוור
סיוע לזינוק בעלייה - מערכת HAC לזינוק בעלייה, מונעת התדרדרות הרכב לאחור
בלימה אוטונומית - AEB
"קיה סטוניק" > תאוצות דגמי "קיה סטוניק"

בין 0–100 קמ"ש - 10.3 שניות (מנוע בנזין מגדש טורבו 938 סמ"ק)
בין 0–100 קמ"ש - 13.2 שניות (מנוע בנזין 1,248 סמ"ק)
בין 0–100 קמ"ש - 12.6 שניות (מנוע בנזין 1,368 סמ"ק)
בין 0–100 קמ"ש - 11.3 שניות (מנוע דיזל 1,582 סמ"ק)
בין 0–100 קמ"ש - 10.9 שניות (מנוע דיזל 1,592 סמ"ק, המפיק 115 כ"ס)
בין 0–100 קמ"ש - 10.3 שניות (מנוע דיזל 1,592 סמ"ק, המפיק 136 כ"ס)
"קיה סטוניק" > "קיה סטוניק" - פליטת פחמן דו-חמצני

133 גרם לק"מ (דגם 1.25 ליטר, מנוע בנזין)
125 - 133 גרם לק"מ (דגם 1.4 ליטר, מנוע בנזין)
115 - 125 גרם לק"מ (דגם 1.0 ליטר טורבו, מנוע בנזין)
109 גרם לק"מ (דגם מנוע דיזל 1,582 סמ"ק)
103 - 106 גרם לק"מ (דגם מנוע דיזל 1,592 סמ"ק, המפיק 115 כ"ס)
103 - 108 גרם לק"מ (דגם מנוע דיזל 1,592 סמ"ק, המפיק 136 כ"ס)
"קיה סטוניק" בישראל

"קיה סטוניק" משווקת בישראל משנת 2018. שלושת הדגמים המיובאים לישראל הם: "סטוניק 1.4 אורבן", "סטוניק 1.0 טורבו" ו"סטוניק 1.0 טורבו פרימיום" (כל הדגמים בקבוצת רישוי 2).
מחיר הדגמים השונים נע בין 109,425 - 120,425 ש"ח (נכון לאוגוסט 2018).
תמונות

"קיה סטוניק"
"קיה סטוניק", שנת 2018
"קיה סטוניק", שנת 2017 - מבט לתא הנהג
"קיה סטוניק", שנת 2018
"קיה סטוניק", שנת 2017
"קיה סטוניק"
"קיה סטוניק"
"קיה סטוניק"
"קיה סטוניק" דגם "1.0 T-GDI"
ראו גם

קיה
קיה סטינגר
לקריאה נוספת

קיה סטוניק (אתר קיה ישראל)
הערות שוליים

↑  קיה סטוניק autoexpress.co.uk/kia/stonic/96535/kia-stonic-suv-prices
↑  קיה סטוניק pulsenews.co.kr/view
↑  קיה סטוניק focus.de/auto/neuheiten/suvs/kia-stonic-kia-bringt-farbe-ins-spiel
↑  קיה סטוניק kia.com/uk/new-cars/stonic
↑  קיה סטוניק whatcar.com/kia/stonic/estate
↑  קיה סטוניק carwow.co.uk/kia/stonic
↑  קיה סטוניק בבחינות בטיחות ציוד סטנדרטי "Euro NCAP" שנת 2017 euroncap.com/de/results/kia/stonic/29604
↑  קיה סטוניק בבחינות בטיחות ציוד בטיחותי "Euro NCAP" שנת 2017  euroncap.com/en/results/kia/stonic/29605
אלעזר מור יוסף

| --- | --- |

רבי אלעזר מוריוסף בקזבלנקה
 לידה:  1919 ה'תרע"ט מרקש, מרוקו 
 פטירה:  2007 (בגיל 88 בערך) ה'תשס"ז 
 מקום קבורה:  אשדוד
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  מרקש, קזבלנקה וטנג'יר במרוקו, אשדוד בישראל
 תקופת הפעילות:  ?–2007 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה ומורה
 
הרב אלעזר מור-יוסף (1919–2007) היה מרבני מרקש, מורה בטנג'יר וראש ישיבה בקזבלנקה שבמרוקו. בסוף ימיו התגורר בישראל.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1919 (ה'תרע"ט) במרקש שבמרוקו לחלווה ולרב מאיר מור-יוסף. בצעירותו למד אצל הרב שלמה "ל'חכם" דהן. כשבגר למד בחברותא מדי יום עם הרב מרדכי קאקון, ששימש כדיין בעיר. בתקופה שלפני נישואיו, שימש כמגיד שיעור בישיבה מקומית.
לאחר שנישא לאליסיה בן טולילה, עבר לקזבלנקה והחל לשמש כראש ישיבת "נווה שלום" בעיר. את האחרונה הקים הרב מאיר אלבז (נכדו של הרב אבא אלבז), וייעודה היה הכנת בוגריה ללימודים בישיבות באירופה, בשל המחסור בבחורי ישיבה שנוצר בישיבות אלו לאחר השואה.
לאחר תקופה בקזבלנקה עבר לטנג'יר. בתקופות אלו גם שימש כמורה לדקדוק עברי.
היה ידידם של הרב חיים רפאל שושנה ורבי דוד בוזגלו.
בחודש פברואר 2001 עלה לישראל והתיישב באשדוד.
הלך לעולמו ב-26 באפריל 2007 (ח' באייר ה'תשס"ז) לאחר מחלה, ונקבר באשדוד.
העמיד תלמידים רבים, בהם הרבנים עמרם אלחדד - דיין ואב בית דין בחיפה, חיים אלחדד - מורה צדק בירושלים, פנחס קריספין - רב באשדוד ואליהו סויסה - רב מחלקת הכשרות באשדוד.
חיבוריו

השאיר אחריו כתבי יד וחידושים על הש"ס, שיצאו לאחר פטירתו בספרים:
מנוחת אלעזר
תורת אלעזר
הערות שוליים

↑  מצבתו, באתר BillionGraves
↑  קבר רבי אלעזר מור יוסף, סרטון באתר יוטיוב
↑  ערב עיון בנושא 'יהדות מרוקו חכמיה ומנהגיה' נערך באשדוד, כ"ד ניסן תשע"ג, באתר לדעת
גיא דוידוב

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1970 (בן 54) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת טורונטו 
 תחומי מחקר:  דיני עבודה
 תפקידים בולטים:  פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית
 www.guydavidov.net
 
גיא דוידוב (נולד ב-11 בינואר 1970) הוא פרופסור מן המנין בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים ומחזיק הקתדרה לדיני עבודה על שם אליאס ליברמן.
ביוגרפיה

דוידוב הוא בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. הוא חבר לשכת עורכי הדין מ-1997. השלים את לימודי התואר שני והדוקטורט שלו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת טורונטו בשנת 2002. נושא עבודת הדוקטורט היה: "שלושת הצירים של יחסי עבודה: אפיונם של עובדים בצורך בהגנה". מנחהו בעבודה היה פרופסור פטריק מקלם.
בין השנים 2002–2007 היה חבר סגל בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה. בשנת 2007 הצטרף לסגל הפקולטה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. החל משנת 2009 הוא מופקד הקתדרה לדיני עבודה על שם אליאס ליברמן. החל משנת 2015 משמש כפרופסור מן המניין.
שימש כעורך של כתב העת "משפט וממשל", העורך המייסד של כתב העת "חוקים", ועורך-שותף של כתב העת "עבודה, חברה ומשפט". בשנת 2011 הקים את הארגון הבינלאומי Labour Law Research Network ועמד בראשו עד 2015. כמו כן שימש כעורך הראשי של כתב העת International Journal of Comparative Labour Law and Industrial Relations בין השנים 2015 ל-2020.
בין תפקידיו בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, דוידוב הוא רכז הפורום לדיני עבודה ורווחה. בעבר שימש כסגן דיקן, המנהל האקדמי של המרכז לחינוך משפטי קליני, ראש מכון סאקר למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי, וראש הוועדה ללימודים מתקדמים.
הוא חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה שהוקם בשנת 2023 כתגובה לשינויים המוצעים במערכת המשפט על ידי הממשלה ה-37.
דוידוב נשוי ואב לשניים. אחותו היא שופטת בית הדין הארצי לעבודה, סיגל דוידוב-מוטולה.
מחקריו

דוידוב מתמקד במחקריו בדיני עבודה. בין היתר, דוידוב חוקר את מטרות דיני העבודה ובעיית האכיפה בהם, עוסק בשאלות ״מיהו עובד?״ ו״מיהו קבלן עצמאי?״ ובשנים האחרונות אף מתמקד בעובדי פלטפורמה ובהתאמת דיני העבודה למציאות המשתנה.
ספרו A Purposive Approach to Labour Law יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד בשנת 2016. בספרו טוען דוידוב כי היעדר ההלימה בין מטרות דיני העבודה והאמצעים שנועדו להגשימם מוביל לקשיים רבים בדיני העבודה. הוא מציע גישה תכליתית לפרשנות ולרפורמה בחקיקה כדי להתמודד עם הקשיים הללו. בין היתר, דוידוב ממליץ לייצר מבנים מוסדיים שיאפשרו התאמה מתמשכת של משפט העבודה למציאות המשתנה.
כתביו של דוידוב צוטטו בפסקי דין של בתי המשפט העליון בבריטניה, בקנדה ובישראל.
ספרים שחיבר וערך

Guy Davidov, A Purposive Approach to Labour Law (Oxford University Press, 2016)
Guy Davidov and Brian Langille (eds), The Idea of Labour Law (Oxford University Press, 2011)
Guy Davidov and Brian Langille (eds), Boundaries and Frontiers of Labour Law (Hart Publishing, 2006)
מאמרים נבחרים

גיא דוידוב "עקרון המידתיות בדיני עבודה", עיוני משפט לא (1) 5 (2008)
גיא דוידוב, ‏הפררוגטיבה של המעביד ודיני החוזים: בעקבות פרשות נהרי וגרינשפן, משפטים ‏לח 417 (2008)
גיא דוידוב, "העסקה עקיפה", עבודה חברה ומשפט יב 191 (2010)
גיא דוידוב ועידו עשת, ‏ביטחון תעסוקתי במקום העבודה: לקראת הסדרי ביניים מאוזנים, משפטים ‏מג (2013)
גיא דוידוב, "פרשנות תכליתית בדיני עבודה: מיהו עובד", ספר סטיב אדלר 261 (2016)
גיא דוידוב, ‏התניה על סטטוס ׳עובד׳ והשלכותיה, משפטים ‏נ 87 (2020)
גיא דוידוב "מיהו עובד: מבחני הסף", משפטים נד (יראה אור בקרוב).
Guy Davidov, "Non-waivability in Labour Law", 40 Oxford Journal of Legal Studies 482 (2020)
Guy Davidov, "Indirect Employment: Should Lead Companies Be Liable?", 37(5) Comparative Labor Law and Policy (2015)
Guy Davidov, "Setting Labour Law's Coverage: Between Universalism and Selectivity" 34 Oxford Journal of Legal Studies 543 (2014)
Guy Davidov, "The Goals of Regulating Work: Between Universalism and Selecvtivity" 64 University of Toronto Law Journal 1 (2014)
Guy Davidov, “The Three Axes of Employment Relationships: A Characterization of Workers in Need of Protection” 52 University of Toronto Law Journal 357 (2002)
הערות שוליים

↑  גיא דוידוב, באתר law.huji.ac.il
↑  פורום המרצות והמרצים למען הדמוקרטיה | מי אנחנו, באתר Forum for Democracy
↑  סיגל דוידוב-מוטולה, באתר הרשות השופטת
↑  קישור לרשימת המאמרים של דוידוב, באתר guydavidov (באנגלית)
↑  קישור לספר, באתר academic.oup.com
↑  Guy Davidov, A Purposive Approach to Labour Law, Oxford, New York: Oxford University Press, 2018-07-24, Oxford Labour Law, ISBN 978-0-19-882424-4
↑  Uber BV and others (Appellants) v Aslam and others (Respondents), באתר בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת
↑  בג"ץ 7385/13 איתן – מדיניות הגירה ישראלית ואח' נ' ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב־22 בספטמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574044705171  BnF: cb165999607 (data)  GND: 1014876397  ISNI: 0000 0000 4861 3034  LCCN: no2006135253  NKC: jo2013763743  ORCID: 0000-0003-1716-3271  SUDOC: 113352123  VIAF: 26831829   WorldCat (עם VIAF): 26831829 
גיא דוידוב, 2009