stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה הקומוניסטית של סין
היסטוריה > מפלגה שלטת (1949-כיום)

המהפכה הסינית, אשר הובילו מאו דזה-דונג והמפלגה הקומוניסטית של סין, הביאה להקמת הרפובליקה העממית של סין ב־1949. המפלגה הקומוניסטית של סין נוסדה על עקרונות מרקסיסטים-לנינסטים, או ליתר דיוק, הסיניזציה של המרקסיזם-לניניזם (אשר ידועה רשמית כמחשבת מאו דזה-דונג, או מאואיזם). בשנות ה-60 וה-70, המפלגה הקומוניסטית של סין התנתקה אידאולוגית מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. כבר בזמן ההוא, מאו החל לומר כי "המהפכה הממושכת תחת הדיקטטורה של הפרולטריון" קובעת כי אויבי העם ימשיכו להתהוות אף כי המהפכה הסוציאליסטית כבר נגמרה, והוביל אל מהפכת התרבות.
לאחר מותו של מאו ב-1976, נוצר מאבק כוחות בין מזכ"ל המפלגה חואה גוופנג ודנג שיאופינג. דנג ניצח במאבק הכוחות והפך למנהיג העליון של המפלגה. דנג, יחד עם צ'ן יון ולי שיה-ניאן, קידמו את המדיניות הרפורמה והפתיחות, והוציא לפועל את רעיון הסוציאליזם עם סממנים סיניים. כשביטל את המדיניות "השמאלנית" של מאו, טען כי המדינה הסוציאליסטית יכולה להשתמש בכלכלת השוק מבלי להפוך לקפיטליסטית בעצמה. השינוי במדיניות הביא לצמיחה כלכלית משמעותית. אמנם, שני צדי הקשת הפוליטית הטילו ספק באידאולוגיה החדשה - מאואיסטים וליברלים. הקונפליקט הגיע לשיאו בהפגנות כיכר טיין-אן-מן בשנת 1989. החזון הכלכלי של דנג המשיך לצאת לפועל, ובשנות ה-90 המוקדמות הוצע רעיון כלכלת השוק הסוציאליסטי. ב-1997, מכלול רעיונותיו של דנג, הנקראים תאוריית דנג שיאו-פינג הוכנסו לחוקת המפלגה הקומוניסטית של סין.
ג'יאנג דזה-מין החליף את דנג כמנהיג העליון של המפלגה כשנות ה-90, והמשיך את רוב מדיניויותיו. כחלק ממורשתו האישית של ג'יאנג, המפלגה הקומוניסטית של סין הכניסה את עיקרון "שלושת הייצוגים" אל תוך חוקת המפלגה המחודשת של שנת 2003, כ"אידאולוגיה מנחה" לעודד את המפלגה לייצג "כוחות יצרנים מתקדמים, הנתיב המתקדם של התרבות הסינית והאינטרסים הפונדמנטליים של העם". התאוריה נתנה לגיטימציה לכניסת בעלות פרטית על עסקים ואלמנטים בורגנים אל תוך המפלגה. חו ג'ינטאו, מחליפו של ג׳יאנג דזה-מין מונה למנהיג העליון של המפלגה בשנת 2002. בשונה מאו, דנג וג'יאנג, חו שם דגש על מנהיגות קולקטיבית והתנגד לאוטוקרטיות בפוליטיקה. ההתעקשות להתמקד בהגדלת הכלכלה הוביל למגוון רחב של בעיות חברתיות משמעותיות. על מנת לפתור את הבעיות הללו, חו הציג שני עקרונות אידאולוגיים מרכזיים: "המבט המדעי על פיתוח" ועקרון "החברה הסוציאליסטית ההרמונית". חו התפטר מתפקידו כמזכ"ל המפלגה ויושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית בקונגרס הלאומי ה-18 אשר נערך בשנת 2012, והוחלף בשני התפקידים הללו על ידי שי ג'ינפינג.
ממשל > מנהיגות קולקטיבית

כיום, הזיכיון בו משתמשים על מנת לקחת את כוח האינדיבידואל הוא מנהיגות קולקטיבית. רעיון זה מביע את הטענה כי החלטות צריכות להילקח תוך קונצנזוס, והוא נהפך לאידיאל במפלגה הקומוניסטית של סין. לרעיון יש שורשים בלנין ובמפלגה הבולשביקית הרוסית. ברמת הנהגת המפלגה המרכזית, משמעות הדבר היא שלכל חברי ועדת הקבע של הפוליטביורו יש כוח שווה (לכל חבר ישנה זכות הצבעה אחת). חברי ועדת הקבע של הפוליטביורו מייצגים פעמים רבות מגזרים; בתקופת שלטון מאו, הוא שלט בצבא שחרור העם, קנג שנג שלט במנגנון הביטחון ודז׳ואו אנ-לאי שלט במועצת המדינה ובמשרד החוץ. דבר זה נחשב כוח בלתי-רשמי. מאידך גיסא, המפלגה הקומוניסטית של סין נוהגת על פי עיקרון של מנהיג בלתי-רשמי בו כל מנהיגות קולקטיבית מונהגת על ידי גרעין, שהוא המנהיג העליון; אדם אשר מונה למזכ״ל המפלגה, מזכיר הוועדה הצבאית ונשיא המדינה. לפני שלטון ג'יאנג דזה-מין, גרעין המפלגה והמנהיגות הקולקטיבית היו חסרי הבדל. בפועל, הגרעין לא היה אחראי למנהיגות הקולקטיבית. לעומת זאת, בזמן שלטונו של ג'יאנג, המפלגה החלה לקדם מערכת אחריות אשר מופנה בכתבים רשמים כ״הגרעין של המנהיגות הקולקטיבית״.
ממשל > צנטרליזם דמוקרטי

העיקרון הארגוני של המפלגה הקומוניסטית של סין הוא צנטרליזם דמוקרטי (אשר משמעותו דומה במקרה זה ל"דמוקרטיה סוציאליסטית"). זה היה העיקרון הארגוני המרכזי אשר הנחה את המפלגה מאז הקונגרס הלאומי ה-5 אשר נערך ב-1927. כפי שכתוב בחוקת המפלגה, "המפלגה היא גוף אינטגרלי המאורגן תחת תוכניתו וחוקתו על בסיס עקרון הצנטרליזם הדמוקרטי". מאו טען כי הצנטרליזם הדמוקרטי הוא "בו-זמנית דמוקרטי ובו-זמנית צנטרליסטי [ריכוזי], כאשר שני ההפכים לכאורה מתאחדים לתוך צורה מובהקת". מאו טען גם כי העליונות של הצנטרליזם הדמוקרטי מצוי בתוך הסתירות הפנימיות שלו, בין דמוקרטיה לריכוזיות, בין חופש למשמעת".
כיום, המפלגה הקומוניסטית של סין טוענת כי "הדמוקרטיה היא חבל ההצלה של המפלגה, חבל ההצלה של הסוציאליזם". אך על מנת שהסוציאליזם ייושם ויפעל כראוי, ישנו צורך לצנטרליזציה. דמוקרטיה בכל צורה, טוענת המפלגה, צריכה צנטרליזם מכיוון שללא צנטרליזם לא יהיה בסדר. לפי מאו, צנטרליזם דמוקרטי הוא "ריכוזי על בסיס הדמוקרטיה ודמוקרטי על בסיס הריכוזיות. זוהי הדרך הדרך היחידה בה ישנה לדמוקרטיה יכולת ביטוי מלאה יחד עם כוחות מלאים אשר נטולים בידי הקונגרס של העם בכל הרמות, ובאותו הזמן, מבטיחה כי ממשלה ריכוזית עם ממשל בכל רמה אשר פועלת על פי הניהול הריכוזי של כל העניינים אשר נתונים להם על ידי קונגרס העם ברמה המתאימה ומבטיחה את כל מה שחיוני לחיים הדמוקרטים של העם".
ממשל > שיטת שיתוף הפעולה הרב-מפלגתי

שיטת שיתוף הפעולה הרב-מפלגתי והייעוץ הפוליטי אשר על פיה עובדת המפלגה הקומוניסטית של סין מובעת בשיתוף הפעולה והייעוץ בתוך 8 המפלגות אשר מהוות את "החזית המאוחדת". הייעוץ נערך תחת ההנהגה של המפלגה הקומוניסטית של סין, עם ארגונים המוניים, מפלגות החזית המאוחדת ו"נציגים מכל תחומי החיים". הייעוצים הללו תורמים, לפחות תאורטית, למערך המדיניות הבסיסית של המדינה בתחומים הפוליטיים, הכלכליים, התרבותיים והחברתיים. מערכת היחסים של המפלגה הקומוניסטית של סין עם מפלגות אחרות מבוססת על עקרון של "דו-קיום לטווח ארוך עם השגחה הדדית תוך התייחסות אחד לשני בכנות מלאה". זהו תהליך אשר ממוסד בתוך "הוועדה הפוליטית הייעוצית של העם הסיני". כל המפלגות אשר בתוך החזית המאוחדת תומכות בנתיב הסוציאליסטי של סין, ומחזיקות איתן להנהגה של המפלגה הקומוניסטית של סין. למרות כל זאת, הוועדה הפוליטית הייעוצית של העם הסיני הוא גוף חסר כוח, דה פקטו. בעוד דיונים אכן מתקיימים, כולם מושגחים על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין.
ארגון > הקונגרס הלאומי

הקונגרס הלאומי הוא הגוף העליון ביותר במפלגה. הוא נערך כל חמש שנים (בעבר היו מרווחים ארוכים בין כל קונגרס, אך מאז הקונגרס ה-9 בשנת 1969, הם נערכו באופן סדיר). לפי חוקת המפלגה, קונגרס לא יכול להידחות אלא אם כן ישנם "תנאים יוצאי-דופן". קונגרס יכול להיערך לפני התאריך המתוכנן אם הוועדה המרכזית מחליטה כך, או אם "שליש מארגוני המפלגה ברמה המחוזית מבקשים כך". תחת שלטון מאו, נציגים הקונגרסים מונו; לעומת זאת, מאז שנת 1982 נציגי הקונגרס נבחרו, מתוך החלטה כי צריכים להיות יותר מועמדים ממושבים. בקונגרס הלאומי ה-15 בשנת 1997, למשל, כמה מבני או בנות בכירי מפלגה לא צלחו בניסיון להיבחר לוועדה המרכזית ה-15; ביניהם היו צ'ן יואן, וואנג ג'ון ובו שי-לאי. הבחירות נערכות בצורה חשאית. למרות זאת, הגישה לתפקידים מסוימים אינה דרך הצבעה; במקום, הוועדה המרכזית "ממליצה" בחירות מסוימות לכלל הבוחרים. האנשים המומלצים הם בדרך כלל חברים בכירים בהנהגת המפלגה, או אורחים מיוחדים. לדוגמה, בקונגרס הלאומי ה-15, 60 מושבים ניתנו לחברים אשר הצטרפו למפלגה לפני שנת 1927, וכמה מהם ניתנו לחברים היוצאים מהוועדה המרכזית לפיקוח המשמעת (CCDI) ה-15 ולחברי הוועדה המרכזית ה-15.
חוקת המפלגה מטילה על הקונגרס הלאומי 6 אחריויות:
בחירת הרשויות המבצעות והמחוקקות של המפלגה, אשר מיוצגות על ידי הוועדה המרכזית;
בחירת הרשות השופטת של המפלגה אשר מיוצגת על ידי ה-CCDI;
בחינת דו"חות הוועדה המרכזית היוצאת;
בחינת דו"חות ה-CCDI היוצאת;
דיון ויישום של מדיניויות המפלגה;
תיקון החוקה המפלגתית.
למרות זאת, זוהי תופעה נדירה כי הנציגים יתדיינו בנוגע לסוגיות באופן מעמיק בקונגרס עצמו; רוב הדיונים נערכים לפני הקונגרס, בתקופת ההכנה לקונגרס עצמו.
ארגון > הקונגרס הלאומי > חוקה

על פי הספר אותו הוציאה המפלגה הקומוניסטית של סין, "היסטוריה תמציתית של המפלגה הקומוניסטית של סין", החוקה הראשונה של המפלגה אומצה בקונגרס הלאומי הראשון. מאז, חוקות אחדות נכתבו, לדוגמה החוקה השנייה אשר אומצה בקונגרס הלאומי השביעי. החוקה מפקחת על חיי המפלגה,וה-CCDI אחראית על השגחה על המפלגה כך שהחוקה תוצא לפועל. החוקה אשר בתוקף כיום היא החוקה אשר אומצה בקונגרס הלאומי ה-12. יש לחוקה זו זיקה רבה לחוקת המדינה, ושתיהן בדרך כלל מתוקנות בקונגרסים הלאומיים או זמן קצר אחריהם. המבוא לחוקת המדינה מועתק במידה רבה מ"התוכנית הכללית" (ההקדמה) של חוקת המפלגה.
ארגון > הקונגרס הלאומי > הוועדה המרכזית

חוקת המפלגה נוטלת לידי הוועדה המרכזית את הסמכות ליישם מדיניויות בזמן שבין הקונגרסים הלאומיים. דה יורה, הוועדה המרכזית נבחרת על ידי הקונגרס הלאומי, אך במציאות דה פקטו החברות בו נקבעת על פי החלטת הנהגת המפלגה המרכזית. הסמכות הניתנת לוועדה המרכזית גדלה בשנים האחרונות, כאשר המנהיגים כמעט ולא אם בכלל מתנגדים לוועדה המרכזית והחלטותיה, דבר אשר קרה פעמים רבות בשנים המוקדמות של הרפובליקה העממית של סין. הוועדה המרכזית מחויבת להתכנס לפחות פעם בשנה; למרות זאת, בשנים המוקדמות של הרפובליקה העממית של סין, היו פעמים רבות בהן היא לא התכנסה כלל וכלל; 1951-51, 1960, 1963-65, 1967, 1971, 1974 ו-1976.
בעוד הוועדה המרכזית היא הגוף הגבוה ביותר בין זמני הקונגרסים הלאומיים, ישנן מעט הצעות החלטה אשר היא העבירה. במקום, רוב הצעות ההחלטה מיושמות על שם 'מרכז המפלגה הקומוניסטית', דרך בלתי-ישירה לשימור הכוחות והצעות ההחלטה אשר נכתבות על ידי הפוליטביורו וועדת הקבע של הפוליטביורו והמזכירות הכללית. דרך זו מגינה על הנהגת המפלגה המרכזית מגופים ברמה נמוכה יותר, מכיוון שהיא מצמצמת אחריויות בכך שהיא מונעת מאותם גופים ברמות הנמוכות מלדעת איזה גוף העביר איזו הצעת החלטה. בניגוד לוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם, לוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של סין אין את הסמכות לפטר מזכ"לים או בכירים אחרים, למרות העובדה כי חוקת המפלגה נותנת לוועדה המרכזית את הסמכויות הללו. כאשר המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם פיטרה את מזכ"לה - דו מואוי, היא כינסה ישיבה מיוחדת של הוועדה המרכזית שלה, וכאשר בחרה מזכ"ל חדש, היא כינסה מליאה נוספת של הוועדה המרכזית. לעומת זאת, בסין, כאשר המפלגה הקומוניסטית של סין פיטרה את חו יאו-באנג בשנת 1987 ואת דז'או דזי-יאנג בשנת 1989, היה זה הפוליטביורו - לא הוועדה המרכזית אשר כינסה ישיבה מיוחדת. לא רק עצם הישיבה הפרה מנהגים חוקתיים, מכיוון שחוקת המפלגה קוראת בבירור לישיבה של הוועדה המרכזית חייבת להיקרא במקרים אלו, אך הפגישה גם כללה חברים ותיקים של המפלגה אשר לא היו חברים רשמיים של הפוליטביורו או של הוועדה המרכזית. לסיכום, הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית הסינית, היא כפופה לגופים הגבוהים במפלגה (הפוליטביורו וועדת הקבע של הפוליטביורו), בעוד בווייטנאם הגופים הגבוהים במפלגה כפופים לוועדה המרכזית.
ארגון > הקונגרס הלאומי > הוועדה המרכזית לפיקוח המשמעת

הוועדה המרכזית לפיקוח המשמעת (CCDI) אחראית על בקרה והענשת חברי מפלגה אשר מנצלים את כוחם לרעה, הם מושחתים או באופן כללי גורמים עוול. מנגנוני ה-CCDI קיימים בכל רמה של ההיררכיה המפלגתית. ה-CCDI הוא המחליף לוועדת הבקרה, אשר בוטלה בשנת 1968 - בשיא מהפכת התרבות. אמנם ה-CCDI תוכנן על מנת להחזיר מורל ומשמעת אל המפלגה, היא לקחה תפקידים רבים מוועדת הבקרה הישנה. ה-CCDI נבחרת על ידי הקונגרס הלאומי, אשר נבחר כל חמש שנים.
ארגון > גופי הוועדה המרכזית > מנהיג המפלגה

עת ייסוד המפלגה בשנת 1921, צ'ן דושיו נבחר כמנהיג המפלגה, ומונה למזכיר הלשכה (ביורו) המרכזית. ככל שגדלה המפלגה, התואר שונה מספר פעמים לאורך 3 השנים הבאות, עד שאומץ התואר מזכיר כללי בשנת 1925. התואר מזכיר כללי היה בשימוש עד 1943, כאשר מאו דזה-דונג נבחר ביושב ראש הפוליטביורו. בשנת 1945, מאו נבחר כיושב ראש הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של סין - התואר בו החזיק עד סוף חייו. תפקיד המזכיר הכללי חזר בשנת 1956 בקונגרס הלאומי ה-8, אך הוא שימש כתפקיד מינורי יותר, אשר היה אחראי לתפקיד יושב הראש של המפלגה. בישיבה מפלגתית בשנת 1959, הסביר מאו את מערכת היחסים בין יושב הראש ובין המזכיר הכללי: "כיושב ראש, אני המפקד; כמזכיר כללי, דנג שיאופינג הוא סגן המפקד". תפקיד יושב ראש המפלגה בוטל בשנת 1982 והוחלף בתפקיד המזכיר הכללי. לפי חוקת המפלגה, המזכיר הכללי חייב להיות חבר בוועדת הקבע של הפוליטביורו, והוא אחראי לישיבות של ועדת הקבע של הפוליטביורו, ובו-זמנית להשגיח על עבודת המזכירות.
ארגון > גופי הוועדה המרכזית > פוליטביורו

הפוליטביורו של הוועדה המרכזית "מפעיל את הפונקציות והכוחות של הוועדה המרכזית כאשר אין מליאה אשר יושבת ברגע נתון״. רשמית, הפוליטביורו נבחר בישיבה הראשונה של כל ועדה מרכזית חדשה. המציאות דה פקטו היא שהחברות בפוליטביורו מוחלטת על ידי הנהגת המפלגה המרכזית. בתקופת שלטונו, מאו עצמו חבר את חברי הפוליטביורו. דה פקטו, הפוליטביורו היה הגוף בעל הכוח הרב ביותר עד הקונגרס הלאומי ה-8, כאשר ועדת הקבע של הפוליטביורו הוקמה. הכוחות אשר ניתנו לוועדת הקבע נלקחו על חשבון הפוליטביורו. הפוליטביורו מתכנס לפחות אחת לחודש, והמזכיר הכללי אחראי לכינוס הפוליטביורו.
משנת 2003 ואילך, הפוליטביורו העביר דו״ח עבודה לכל מליאת הוועדה המרכזית, על מנת לשמר על הסטטוס של הפוליטביורו כבר-סמך לוועדה המרכזית. בנוסף, מהקונגרס הלאומי ה-16 ואילך, המפלגה הקומוניסטית של סין מדווחת על פגישות הפוליטביורו, ועדת הקבע של הפוליטביורו ומחקריהם. לעומת זאת, הדו"חות אמנם מכילים את כל המידע אשר דיינו בו בפגישות; הסוף של כל דו״ח בדרך כלל מציין כי ״עניינים אחרים״ נדונו בפגישה.
בפוליטביורו, החלטות עוברות לפי קונצנזוס ולא על פי הצבעה. במקרים אחדים, הצבעות שווא משומשות על מנת למנות כמה חברים תומכים או מתנגדים במקרה מסוים (להצבעות השווא אין השפעה על ההחלטה הסופית). לכל חבר ישנה הזכות להשתתף בדיון הקולקטיבי. המזכיר הכללי של המפלגה הוא בעל התפקיד לכנס את הפוליטביורו, והוא קובע את סדר היום לישיבה. סדר היום נאמר לכל חבר הפוליטביורו קודם לכן, והמזכיר הכללי מספק חומרים על הנושא על מנת שהחברים יהיו מוכנים לקראת הדיונים. האדם הראשון בעל זכות הדיבור בפגישה הוא החבר אשר הציע את האג׳נדה לפגישה. לאחר מכן, אלו היודעים על הנושא, או שעבודתם קשורה ישירות בנושא, רשאים לדבר. אחר מכן, אלו הסקפטיים או המתנגדים לאג׳נדה רשאים לדבר, ולבסוף המזכיר הכללי מדבר, בדרך כלל בתמיכה באג׳נדה (מכיוון שהוא הציע כי היא תעלה לדיון ראשונה). כאשר המזכיר הכללי מסיים את דבריו, הוא קורא להצבעה. אם ההצבעה עוברת (או כמעט מתקבלת) בפה אחד, הצעת ההחלטה מתקבלת. אם ההצבעה עוברת כמעט בפה אחד, אך חברים אשר עבודתם קשורה ישירות לנושא מתנגדים לה, הסוגיה נדחית. כאשר הפוליטביורו מעוניין בהעברת הצעת החלטה ללא הסכמת כל החברים, החברים התומכים באג׳נדה מנסים לתמוך במתנגדי ההצעה. במובנים רבים, מדיניות קבלת ההחלטות של הפוליטביורו דומה מאוד לזו של הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות אחרי פיטרו ניקיטה חרושצ'וב.
ארגון > גופי הוועדה המרכזית > פוליטביורו > ועדת הקבע של הפוליטביורו

ועדת הקבע של הפוליטביורו היא הגוף הגבוה ביותר במפלגה הקומוניסטית של סין כאשר הגופים הבאים: הפוליטביורו, הוועדה המרכזית או הקונגרס הלאומי אינם בישיבה. ועדת הקבע מתכנסת לפחות אחת לשבוע. הוועדה הוקמה בקונגרס הלאומי ה-8, בשנת 1958, על מנת להשתלט על תפקיד קביעת המדיניויות ובכך להחליף את התפקיד שהיה אז בידי המזכירות. ועדת הקבע של הפוליטביורו היא "הגוף הראשי לקיבעת מדיניויות, אמנם ישנן ראיות אשר לפיהן ועדת הקבע אחראית יותר לגבי קביעת ההסכמיות הקולקטיבית של כלל הפוליטביורו". למרות קיומם של חוקים רשמיים אשר מציינים כי חבר ועדת הקבע של הפוליטביורו מחויב לשרת תקופה מסוימת בפוליטביורו לפני כניסתו לתפקיד בוועדת הקבע, החוק הופר פעמיים, תחילה בשנת 1992 כאשר חו ג'ינטאו מונה לוועדת הקבע ושוב בשנת 2007 כאשר שי ג'ינפינג ולי קה-צ'יאנג מונו לה. במציאות - ועדת הקבע אינה כפופה לוועדה המרכזית - ולעולם לא הייתה כפופה לה.
ארגון > גופי הוועדה המרכזית > מזכירות

מזכירות הוועדה המרכזית מונהגת על ידי המזכיר הכללי והיא אחראית להשגחת ארגוני המפלגה המרכזיים: מחלקות, ועדות, עיתונים וכדומה. בנוסף, המזכירות אחראית ליישום ההחלטות אשר עברו בפוליטביורו ובוועדת הקבע של הפוליטביורו. המזכירות בוטלה בשנת 1966 ותפקידיה הפורמליים נלקחו על ידי המשרד המרכזי לניהול, אך היא הוקמה מחדש בשנת 1980. על מנת להיכנס לתפקיד במזכירות, אדם חייב להיבחר על ידי ועדת הקבע; בחירה זו חייבת להיות מאושרת על ידי הוועדה המרכזית.
ארגון > גופי הוועדה המרכזית > הוועדה המרכזית לביטחון הלאומי

הוועדה המרכזית לביטחון הלאומי (CNSC) הוקמה בישיבת המליאה ה-3 של הוועדה המרכזית ה-18 אשר נערכה בשנת 2013. היא הוקמה על מנת "לתאם אסטרטגיות ביטחוניות לאורך מחלקות רבות, הכוללות בתוכן את המודיעין, הצבא, ענייני החוץ והמשטרה על מנת להתמודד עם עניינים המאתגרים את היציבות בסין ומחוצה לה". הרעיון להקמת הוועדה המרכזית לביטחון הלאומית היה מוזכר לראשונה בשנות ה-80, אך היה מושתק "על ידי אינטרסים העומדים לאבד את השלטון בסידור מחדש". כיום, ישנו מידע מועט לגבי הגוף מחוץ למפלגה, אך הדעה הרווחת היא כי הגוף חיזק את שלטון המפלגה על צבא השחרור העממי, שהוא הכוח המזוין של סין. ב-24 בינואר 2014, שי ג'ינפינג, מזכ"ל המפלגה הנוכחי מונה ליושב ראש הוועדה המרכזית לביטחון הלאומי בעוד לי קצ'יאנג, ראש ממשלת סין ויושב ראש ועדת הקבע של קונגרס העם הלאומי (ראש הפרלמנט) מונה לסגן יושב ראש הוועדה המרכזית לביטחון הלאומי.
ארגון > גופי הוועדה המרכזית > הוועדה הצבאית המרכזית

הוועד הצבאית המרכזית (CMC) נבחרת על ידי הוועדה המרכזית והיא אחראית לצבא השחרור העממי. תפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית הוא אחד מהתפקידים הבכירים ביותר בסין, ויושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית חייב לשרת באותו זמן בתפקיד מזכ"ל המפלגה. בניגוד לעקרון ההנהגה הקולקטיבית של גופים אחרים במפלגה, יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית מתפקד כמפקד הראשי והוא בעל הזכות לפטר ולמנות קציני צבא בכירים לפי רצונו. יושב ראש הוועדה יכול לפרוס חיילים, לשלוט בכלי הנשק הגרעיניים של המדינה והוא קובע את תקציב הצבא. קידום או העבר קצינים מעל לרמה החטיבתית חייב להיות מלווה בחתימת יושב הראש.
רשמית, יושב ראש הוועדה כפוף לוועדה המרכזית, אך במציאות הוא מדווח רק למנהיג העליון של המפלגה. דבר זה קורה בעיקר בגלל מאו, אשר לא רצה שחברי פוליטביורו אחרים יתערבו בעניינים צבאיים. הוא טען כי "מרחב הפוליטביורו הוא בעניינים מדינתיים, ומרחב הוועדה הצבאית המרכזית הוא בעניינים צבאיים". הוועדה שלטה בצבא השחרור העממי מאז 1937 דרך שלושה גופים: המחלקה לסגל הכללי, המחלקה הפוליטית הכללית ומחלקת הלוגיסטיקה הכללית. גוף רביעי, המחלקה הכללית לחימוש הוקמה בשנת 1998.
ארגון > גופי הוועדה המרכזית > גופים הכפופים לוועדה המרכזית

ישנם גופים אחדים הכפופים לוועדה המרכזית. הבאים הם החשובים ביותר:
המשרד הכללי - הגרעין של המפלגה הקומוניסטית של סין. לדוגמה, המשרד מטפל במסמכים מסווגים ובמידע מגופי המפלגה בכל סין.
המחלקה הארגונית המרכזית (COD) - הוקמה בשנת 1937 ומתפקדת כמו הביורו האריגוני (אורגביורו) של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. תחילה, המחלקה הייתה עסוקה ביצירת קבצים הנוגעים בחברי המפלגה עצמם, על מנת לראות אם הם קומוניסטית נאמנים, או לא. לפי האנליסט ריצ'רד מקגרגור, "המחלקה הארגונית המרכזית היא היסוד השלישי והכי פחות-ידוע של המפלגה הקומוניסטית". המחלקה הארגונית המרכזית אחראית לפגישות סגל במפלגה.
המחלקה הפרסומית המרכזית (CPD) - שולטת בחדשות ובמידע בשביל הציבור הסיני. המחלקה מגינה על האינטרסים של המפלגה על בסיס קו המפלגה ועל פי העיקרון האידאולוגי של ארבעת העקרונות הראשיים.
המחלקה המרכזית ליחסים בינלאומיים (CILDׂ) - 'משרד החוץ' של המפלגה הקומוניסטית של סין. המחלקה אחראית ליחסים עם מפגות אחרות, בנוסף לאחריות על איסוף מודיעין חוץ. בזמן המלחמה הקרה, המחלקה המרכזית ליחסים בינלאומיים נלחמה לשליטה בתנועה הקומוניסטית העולמית, למול המחלקה הבינלאומית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, אך עם פירוק ברית המועצות וסתיו העמים המחלקה הייתה אחראית גם ליחסי חוץ עם מפלגות מכל הסוגים: מפלגות קומוניסטיות, סוציאליסטיות, ליברליות ועוד.
המחלקה המרכזית לעבודת החזית המאוחדת - אחראית להגדלת התמיכה במפלגה מחוץ לתחום הישיר שלה, לדוגמה בקהילה העסקית ובארגונים אזרחיים.
המשרד המרכזי לחקירת מדיניויות - אחראי לחקור סוגיות של עניין מיוחד להנהגת המפלגה המרכזית.
המשרד המרכזי לטאיוואן - המשרד הכללי של הקבוצה המרכזית המובילה בענייני טאיוואן. המשרד אחראי להכנת סדרי היום של פגישותיו, תיאום ניירת ותקשורת עם גופים אחרים על שם הקבוצה.
המשרד המרכזי לתעמולה חיצונית (CEPO) - הגרסה המפלגתית של משרד המידע של מועצת המדינה, והיא אחראית לקבוצה הקטנה המרכזית המובילה לתעמולה חיצונית. זוהי דואליות בירוקרטית אשר נקראת בסין "גוף אחד, שני שלטים" אשר משמעותה היא שני שמות לאותו גוף.
לשכת הביטחון המרכזית (CSB) - אחראית לביטחון מנהיגי מפלגה בכירים.
בית הספר המפלגתי המרכזי (CPI) - אחראי לאימון הפוליטי ולהטפה אידאולוגית בקומוניזם של בכירים במפלגה. בית הספר מוציא לאור את כתבי-העת התאורטיים של "מציאת אמת מתוך עובדות" ו"זמני למידה".
יומון העם - אחד מכלי התקשורת הסינים הידועים ביותר, עיתון זה מתפקד כקול ההנהגה המרכזית של המפלגה.
המרכז לחקר ההיסטוריה של המפלגה (PHSC) - נוסד בשנת 1980 על מנת לתת סדרי חשיבות של מחקר למדני באוניברסיטאות, באקדמיה של מדעי החברה ובבית הספר המפלגתי המרכזי.
השלכה המרכזית לאיסוף ותרגום (CCTB) - נוסד בשנת 1953 עם המטרה של לימוד ותרגום הכתבים הקלאסיים של המרקסיזם.
ארגון > ארגונים ברמה נמוכה

ועדות מפלגתיות קיימות ברמת הפרובינציות; המחוזות האוטונומיים; העיירות ישירות תחת השלטון המרכזי; ערים המחולקות לאזורים; תחומי שיפוט אוטונומיים; ערים אשר לא מחולקות לאזורים ואזורים עירוניים. הוועדות הללו נבחרות בקונגרסים מפלגתיים (ברמה המתאימה). קונגרסי המפלגה המקומיים אמורים להיערך כל שנה חמישית, אך ניתן להקדימם או לדחותם תחת תנאים מיוחדים. החלטה מסוג זה חייבת להיאשר על ידי ועדה מפלגתית ברמה הגבוהה הבאה. מספר הנציגים והפעולות לבחירתם מוחלטות על ידי הוועדה המפלגתית המקומית, אך גם החלטות אלו חייבות להיות מאושרות על ידי הוועדה המפלגתית ברמה הגבוהה הבאה.
לקונגרס המפלגה המקומי יש הרבה מאותן אחריויות של הקונגרס הלאומי, והוא אחראי לבדיקת הדו"ח של ועדת המפלגה המקומית ברמה המתאמיה; בדיקת דו"ח הוועדה המקומית לבדיקת המשמעת ברמה המתאימה; דיון וקבלת הצעות החלטה לגבי סוגיות ראשיות באזור מסוים; ובחירת ועדת המפלגה המקומית וועדת בדיקת המשמעת המקומית ברמה המתאימה. ועדות מפלגה של "מחוז, מחוז אוטונומי או עירייה ישירות תחת השלטון המקומי, ערים המחולקות לאזורים, או תחומי שיפוט אוטונומיים נבחרים לטווח של 5 שנים", ומכילות מכלול מלא ומשתנה של חברים. ועדת המפלגה של "מחוז, תחום שיפוט אוטונומי, עיר אשר לא מחולקת לאזורים או אזור עירוני נבחרים לטווח של 5 שנים" אך מכלול מלא ומשתנה של חברים "חייב להימצא במפלגה 3 שנים או יותר". אם קונגרס מפלגה מקומי נערך לפני או אחרי תאריך נתון, טווח החברים של הוועדה המפלגתית חייב להיארך או להיקצר בהתאם.
ועדת מפלגה מקומית כפופה לוועדת המפלגה המקומית ברמה הגבוהה הבאה. מספר החברים במכלול המלא והמשתנה בוועדת מפלגה מקומית מוחלט על ידי הוועדה המפלגתית ברמה הגבוהה הבאה. מקומות חסרים בוועדה מפלגתית חייבים להימלא על ידי חברים משתנים לפי סדר הקדימות, אשר מוחלט על פי מספר הבחירות חבר זה או אחר קיבל בזמן בחירתו. ועדת מפלגה חייבת להתכנס לפחות לשתי ישיבות מליאה בשנה. בזמן תוקפן, ועדות המפלגה חייבות "להוציא לפועל את הוראות הארגון המפלגתי ברמה הבאה ואת הצעות ההחלטה אשר התקבלו בקונגרסי המפלגה ברמות המתאימות". ועדת הקבע המקומית (אשר מקבילה לפוליטביורו המרכזי) נבחר בישיבת המליאה הראשונה של ועדת המפלגה המתאימה אחרי קונגרס המפלגה המקומי. ועדת קבע כפופה לוועדת המפלגה ברמה המתאימה ולוועדת המפלגה ברמה הגבוהה הבאה. לוועדת הקבע ישנן החובות והאחריויות של ועדת המפלגה המתאימה כאשר אינה בישיבה.
ארגון > חברים > תקופת ניסיון, חובות וזכויות

אדם המבקש להצטרף למפלגה חייב להיות מעל גיל 18 וחייב לשמש כמועמד לתקופת ניסיון של כשנה. בניגוד לעבר, כאשר הדגש היה על הקריטריונים האידאולוגי, המפלגה כיום מדגישה דרישות טכניות מחבריה. למרות זאת, חברים ומועמדים מצופים להיות ״גם אדומים וגם מומחים״. על מנת להיות מועמד, שני חברי המפלגה חייבים להמליץ על המועמד להנהגת המפלגה המקומית. החברים הממליצים חייבים להכיר אישית את המועמד ולהיות מודעים ״לאידאולוגיה, אישיות, הישגיהם האישיים והמקצועיים״ של המועמדים, ובו זמנית ללמד אותם לגבי תוכנית וחוקת המפלגה, בנוסף לחובות ואחריויות חבריה. אחרי כך, החברים הממליצים חייבים לכתוב דו״ח להנהגת המפלגה המקומית, בו תהא כתובה הדעה אם מגיע לאדם מסוים להיות מועמד. על מנת להיות מועמד ״ניסיוני״, המועמד חייב להישבע בפני דגל המפלגה. ארגון המפלגה הרלוונטי אחראי להשגיח ולחנך את המועמדים. למועמדים יש את אותן החובות אשר יש לחברים רגילים, אך אין להם את הזכות לבחור או להיבחר בבחירות המפלגה.
לפני שנת 1949, ההצטרפות למפלגה היה עניין של מחויבות אישית והתחברות לקומוניזם. לאחר שנת 1949, אנשים הצטרפו למפלגה על מנת להשיג עבודות ממשלתיות טובות או גישה לאוניברסיטאות, אשר הייתה אז מוגבלת לחברי המפלגה בלבד. רבים הצטרפו למפלגה דרך ליגת הנוער הקומוניסטית. תחת שלטונו של ג'יאנג דזה-מין, יזמים פרטיים הורשו להצטרף למפלגה. לפי סעיף 3 של חוקת המפלגה, חבר מפלגה חייב "ללמוד במסירות את רעיונות המרקסיזם-לניניזם, מאואיזם, תאוריית דנג שיאופינג ואת העיקרון החשוב של שלושת המייצגים, ללמוד את המבט המדעי על הפיתוח, ללמוד את קו המפלגה, עקרונותיה, מדיניויותיה, הצעות החלטותיה, לאמץ ידע חיוני ולעבוד במסירות על מנת לשפר את יכולתו לשרת את העם". בקיצור, חבר מפלגה חייב לציית לפקודות, להיות ממושמע, לשמור על אחדות, לשרת את המפלגה ואת העם ולקדם את דרך החיים הסוציאליסטית. חברים נהנים מהזכות ללכת לפגישות מפלגתיות, לקרוא מסמכי מפלגה רלוונטיים, לקבל חינוך מפלגתי, להשתתף בדיונים מפלגתיים דרך כתבי העת ועיתוני המפלגה, להציע הצעות ולהעיר הערות, לבקר "ביקורת מבוססת כלפי כל ארגון מפלגתי או חבר מפלגה בפגישות מפלגתיות" (אף מנהיגי המפלגה המרכזיים), לבחור ולהיבחר, להתנגד ולבקר הצעות החלטה (בתנאי שהם יקבלו את הצעות ההחלטה אם הן עוברות); להיות בעלי היכולת "לבקש כל בקשה, טענה, מענה לגופי מפלגה גבוהים, ואף לוועדה המרכזית, ולבקש מהארגונים הרלוונטיים מענה אחראי". שום ארגון מפלגתי יכול לבטל זכויות אלה לחברי המפלגה.