stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבי אביתר גאון
ביוגרפיה

רבי אביתר גאון, נולד בשנת 1042 בקירוב. הוא פעל בתקופת השלטון הערבי של השושלת הפאטמית ממצרים. אביו, רבי אליהו הכהן גאון עמד גם הוא בראשות ישיבת "גאון יעקב" ברמלה ובירושלים. רבי אביתר כיהן אחרי אביו בראשות הישיבה.
אביתר נולד למשפחת כוהנים גאונים מירושלים המיוחסים לתנא רבי אלעזר בן עזריה ומצאצאי עזרא הסופר. אביו היה בנו של רבי שלמה בר יוסף הכהן גאון. דודו היה רבי יוסף בן שלמה הכהן גאון.
בשנת 1071 עבר עם אביו לפוסטאט (כיום חלק מקהיר), כנראה בשל פלישת הסלג'וקים. 
בגניזה הקהירית נמצא קובץ שאלות ותשובות משנת 1071 בהן חתומים אליהו הכהן גאון ובנו אביתר גאון שהוזכרה במחזור ויטרי בתור "רבי משולם בן משה שאל את פי אריות יושבי ירושלים עיר הקודש". לאחר מכן עבר לעיר צור, אליה עברה ישיבת ארץ ישראל ושימש בה תחת הנהגת אביו כאב בית דין.
לאחר פטירת אביו בשנת 1083 שימש בה כראש הישיבה ואילו אחיו שלמה התמנה לאב בית הדין. מוסד זה בצור היה הסמכות הארץ-ישראלית האחרונה מימי הסנהדרין. בעקבות המחלוקת הקשה עם דוד בן דניאל (בנו של דניאל בן עזריה) שניסה לזכות בכוח בהנהגת היהודים מטעם השלטון, נאלץ רבי אביתר ב-1095 לעזוב לסוריה והישיבה התפרקה. לאחר כשנה חזר לצור והישיבה חזרה עמו אך כבר ב-1096 נחרבה הקהילה בצור ואביתר העביר את הישיבה לטריפולי. אחיו שלמה הקים בדרך הסמוכה לדמשק את ישיבת ארץ הצבי שאף עברה בהמשך לדמשק, ובנו של שלמה ר' מצליח הכהן גאון הקים ישיבה בשם דומה בפוסטאט שבמצרים. בניו של אביתר גאון היו ר' אליהו, ר' צדוק וחתנו היה ר' עמרם הכהן.
בגניזת קהיר נמצא מכתב מרב בשם מנחם בן אליהו לרב בשם ניסים המספר על התעוררות גדולה לקראת הגאולה בעקבות מסע הצלב הראשון ועדויות על גילוי אליהו והתרחשות נסים, בין השאר מוזכר בו מכתב ששלח רבי אביתר מטריפולי שבלבנון לקונסטנטינופול בעניין זה. מכתבו של רבי אביתר לא הגיע לידינו ולא ידוע מה היה תוכנו.
רבי אביתר נפטר בשנת 1112 בקירוב. על שמו קרוי הר אביתר שבגליל העליון. ייתכן שהר אביתר נקרא על-שם "מגילת אביתר", בה מסופר כי לאחר מות אביו  בשנת 1083 בצור, נשאוהו "כל ישראל במשא כתף, ולא על הסוסים מהלך שלושה ימים להר הגליל לדלתון, ויקבר בראש ההר אצל רבי יוסי הגלילי...".
מגילת אביתר

מחיבוריו של אביתר לא נשארה אלא מגילה מפורסמת, הידועה בשם "מגילת אביתר" ומספרת על תולדות גאונות ירושלים במאה ה-11. המגילה כתובה בלשון מליצית ומתארת את פרשת מלחמת בית אביו נגד רבי דניאל בן עזריה ובנו דוד שניסו בכוח להשתרר על היהודים באותה תקופה תוך דחיקת ההנהגה הקיימת. מן המגילה עולה שהיו לאביתר ידיעות בתלמוד ובמדרשים, ושהיה נוטה לתורת הסוד.
המגילה פורסמה על ידי שניאור זלמן שכטר באפריל 1902 ברבעון האנגלי "Jewish Quarterly Review". במגילה מתייחס אביתר בהדגשה רבה לזכויותיה המיוחדות של ארץ ישראל כלפי ארצות הגולה:
ארץ ישראל אינה קרואה גולה שיהא ראש גולה נסמך בה, ועוד שאין עוקרין נשיא שבארץ ישראל, שעל פיו מעברין את השנה וקובעין את המועדות הסדורים לפני הקב"ה קודם יצירת העולם, דהכי גמרי בסוד העיבור
במגילה מסופר עוד שאביתר אכן עבר בעצמו ב-1083 מצור לחיפה כדי "לקדש בה את השנה" (ד'תתמ"ד) כסמל לסמכותו של המרכז הארץ-ישראלי בענייני קידוש החודש.
כמו כן מתואר במגילה הטקס של קבורת אביו אליהו גאון שנפטר בצור והועלה לקבורה בגליל בהשתתפות קהל רב.
כיום ידוע על שני כתבי יד של מגילת אביתר שנמצאו בגניזת קהיר; ידועים היום במספרם T-S 12.729 ו-T-S 10k.7. שני כתבי היד חסרים מספר אותיות ולפעמים מילים שלמות.
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אנציקלפדיית אריאל כרך "חוקרים-תיירים", עמ' 14.
הלילה עם לוסי וגורי

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית אירוח
 כותבים:  ברק כהן דרור ויידמן הדר תדמור אלעד רביב מתן בלומנבלט
 בימוי:  איתן אשכנזי אלון אלוש יניב שחר (עוזר במאי) אביאל ארקין (עוזר במאי) מיכל אלון (עוזר במאי)
 מנחים:  לוסי איוב גורי אלפי
 משתתפים:  אורחים שונים
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 עורכים:  רונן נויפלד (עורך ראשי) טלי גורן (עורכת אחראית כאן) יוני סמאש (עורך אחראי כאן) דן מסר שלמה גלפנד אורי שפיצר לירון לנגר
 צלמים:  אבי אורן אור אורן אייל וענונו מתן טורקיה ערן דיין בני ונטורה שלומי נמאטייב הרצל פור אופיר שבתאי אייל קליין חוליו קורן שגיא שפירא רועי ארמה ניר הירש
 בעלי תפקידים נוספים:  אמירה בוזגלו (ליהוק אורחים ואומנים) אייל שילון (אפטר וגרפיקה) גד צ'רנובילסקי (ניהול זכויות יוצרים ומו"לים) רותי רון (ניהול במה) שרון דריקס (ניהול מחלקת תרבות ובידור) בועז פרמדר (ניהול קריאייטיב תוכניות אולפן)
 אורך פרק:  47 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  29 במרץ 2020 – 28 בספטמבר 2020
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הלילה עם לוסי וגורי היא תוכנית אירוח לילית סאטירית בהנחיית לוסי איוב וגורי אלפי ששודרה בכאן 11 החל ממרץ 2020, בתקופת הקורונה. בתוכנית השתתפו אורחים שונים, בעיקר מתחום הבידור והמוזיקה.
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 18 | 18 | 29 במרץ 2020 | 4 ביוני 2020 |
|  | 2 | 8 | 8 | 23 ביולי 2020 | 28 בספטמבר 2020 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | אורחי הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | ליאור רז, דב נבון, תומר יוסף | 29 במרץ 2020 |
| 2 | 2 | שי גולדשטיין, לאה לב, מירי מסיקה | 31 במרץ 2020 |
| 3 | 3 | נינט טייב, נלי תגר, כוכבה שביט (דמות של קרן מור בסדרה קופה ראשית) | 2 באפריל 2020 |
| 4 | 4 | ליאור אשכנזי, נעמי לבוב, נגה ארז | 5 באפריל 2020 |
| 5 | 5 | אורנה בנאי, פבלו רוזנברג, גלית חוגי | 7 באפריל 2020 |
| 6 | 6 | רותם אבוהב, דורון מדלי, עדן אלנה | 12 באפריל 2020 |
| 7 | 7 | רועי לוי, גיתית פישר, רביד פלוטניק | 16 באפריל 2020 |
| 8 | 8 | מגי אזרזר, גיה באר גורביץ', ולהקת פול טראנק | 19 באפריל 2020 |
| 9 | 9 | קרן פלס, נועה קולר, קובי פרג' | 23 באפריל 2020 |
| 10 | 10 | ישראל קטורזה, ג'וי ריגר, יובל מנדלסון | 3 במאי 2020 |
| 11 | 11 | ליאור סושרד, אבי דנגור, מאור כהן, פיטר רוט | 5 במאי 2020 |
| 12 | 12 | צביקה הדר, דנה פרידר, יסמין מועלם | 10 במאי 2020 |
| 13 | 13 | ליאור דיין, ארז קומרובסקי, אסתר רדא | 12 במאי 2020 |
| 14 | 14 | שלום מיכאלשווילי, רותם ישראל, סימה נון | 17 במאי 2020 |
| 15 | 15 | שרון טייכר, ערן זרחוביץ', טלי אורן, גיא מזיג | 26 במאי 2020 |
| 16 | 16 | דנה סמו, עדי חבשוש, גלעד כהנא | 28 במאי 2020 |
| 17 | 17 | תמיר בר, אליה גרינפלד, מגי אזרזר, דב נבון מנחה אורח: עודד מנשה | 2 ביוני 2020 |
| 18 | 18 | יורם לס, גל תורן, גיא לוי, רועי בר-נתן | 4 ביוני 2020 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | אורחי הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | אדיר מילר, שירה נאור, דניאל גל, טונה | 23 ביולי 2020 |
| 2 | 2 | ניב סולטן, עידו מוסרי, דב נבון | 30 ביולי 2020 |
| 3 | 3 | עומרי כספי, אורי לייזרוביץ', נוי פדלון | 6 באוגוסט 2020 |
| 4 | 4 | שלום אסייג, מירב פלדמן, אניה בוקשטיין, הראל סקעת | 13 באוגוסט 2020 |
| 5 | 5 | ישראל קטורזה, דר זוזובסקי, אלון עדר | 20 באוגוסט 2020 |
| 6 | 6 | דוריה למפל, ליאת הר-לב, ציון ברוך, נגה ארז | 27 באוגוסט 2020 |
| 7 | 7 | אמיר שורוש, נועה קולר, עינב גלילי, הדג נחש | 28 באוגוסט 2020 |
| 8 | 8 | לקט |  |
המסע לכוכב המינימיקים

| --- | --- |

כרזת הסרט, מימין לשמאל: ג'ימבו, קיפ, מקס, זואי וסאני (למעלה משמאל המינימיק אלביס, ולמטה מימין מונדו)
 מבוסס על:  מיקמק (עולם וירטואלי) מיקמק - הסדרה (סדרת הנפשה)
 בימוי:  שי כרמלי פולק
 הופק בידי:  יניב חממי, נאור רון, מיכל אורון רחמין וגיא צחורי
 תסריט:  אלון שטרן, שי כרמלי פולק, יוני להב
 עריכה:  יונתן גלילי, גיא שחם
 שחקנים ראשיים:  לירון לב, שירי גדני, קובי פרג', עמי סמולרצ'יק, אילן גנני, חנה לסלאו, יוסי פולק, עידו מוסרי, תומר שרון
 מוזיקה:  יונתן פאליקמן
 מדינה:  ישראלישראל
 חברת הפקה:  שורטקאט-פלייגראונד ו-D.I.C
 חברה מפיצה:  D.I.C ו-שורטקאט פילמס
 הקרנת בכורה:  ישראל1 ביולי 2013 (במיק סינמה) ישראל 16 ביולי 2015 (בבתי הקולנוע) ישראל21 בדצמבר 2015 (ב-VOD של Yes ו-HOT)
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המסע לכוכב המינימיקים הוא סרט הנפשה ממוחשבת ישראלי. הסרט הופק על ידי אולפני שורטקאט-פלייגראונד ו-D.I.C. הסרט יצא לאקרנים ב-1 ביולי 2013. כמה חודשים לפני הפצת הסרט, באפריל 2013, יצא ספר בעל אותו שם המבוסס על הסרט ואותו כתבה תמי שם-טוב.
סרט זה הוא סרט האנימציה הממוחשבת הישראלי הראשון באורך מלא שיצא.
ב-17 ביוני 2015 פורסם טריילר לכך שהסרט יגיע לבתי הקולנוע הרגילים ב-16 ביולי 2015.
ב-30 ביולי 2015 יצאה אפליקציה בשם הסרט לאנדרואיד וב-7 בינואר 2016 האפליקציה יצאה גם ל-iOS.
החל מ-21 בדצמבר 2015 ניתן לצפות בסרט בגרסאות ה-VOD של HOT ושל Yes.
בינואר 2016 יצאה גרסת DVD של הסרט לחנויות בארץ.
עלילה

מיקמק סיטי, העיר שבה חיים מקס השובב והאמיץ, זואי המתוחכמת, ג'ימבו הפזיז וסאני הגאון. הצלע החמישית של החבורה שלהם היא חיית המחמד שלהם - אלביס, מינימיק קטן.
הסיפור מתחיל בבוקרו של היום החשוב ביותר במיקמק סיטי, יום המינימיקים השנתי בו מגיעות ביצי המינימיקים החדשות וכולם מחכים בהתרגשות לרגע בקיעת הביצים והאימוץ. במהלך החגיגות הם פוגשים גם חבר ילדות שלהם, קיפ, שמגיע בחללית מכוכב המינימיקים כדי ללוות את הביצים. קיפ וסבתו חיים בכוכב המינימיקים ואחראיים לשלומן של הביצים, עד שמגיע זמנן לבקוע.
יום המינימיקים השנתי הוא יום חג לכל מיקמק באשר הוא, חוץ ממיקמקית אחת שלא יכולה לסבול את המינימיקים: הגברת מיקיאוולי, האישה העשירה והחזקה במיקמק סיטי. היא רוקחת שיקוי שהופך את היום השמח ליום בו מיקמק סיטי נמצאת בסכנה.
מכך החבורה נקלעת להרפתקה יוצאת דופן.
דמויות

מקס (לירון לב) - גיבור הסרט, מנהיג מלידה, החבר של כולם. אמיץ ושובב אך מעט ילדותי. בנו של הגנרל של מיקמק סיטי. אביו רוצה לשלוח אותו לפנימייה אך מקס מתנגד לכך על כל צורותיו. מאוהב בזואי בסתר ומתבייש להציע לה חברות. טס עם זואי וקיפ לכוכב המינימיקים. בסוף הסרט הוא וזואי חברים.
זואי (שירי גדני) - כדומה למקס, היא מאוהבת בו בסתר אך מתביישת להציע לו חברות. חריפה וחדת לשון. בוגרת מחבריה הבנים בחבורה בהרבה. טסה עם מקס וקיפ לכוכב המינימיקים. בסוף הסרט היא ומקס חברים.
סאני (עמי סמולרצ'יק) הגאון האולטימטיבי. למרות גילו הצעיר הוא יודע על כל חידוש טכנולוגי וכל דבר. מרבה בהתחכמויות. נשאר עם ג'ימבו כדי לעכב את ההתקפה על המינימיקים.
ג'ימבו (לירון לב) - רוקר, נמהר ואימפולסיבי, עושה ורק אחר כך חושב. מוערץ על ידי כל הבנות במיקמק סיטי. מגיע לכל מקום עם הגיטרה שלו. נשאר עם סאני לעכב את ההתקפה על המינימיקים.
קיפ (עידו מוסרי) - חבר הילדות של זואי, מקס, סאני וג'ימבו. נסע לסבתו שגרה בכוכב המינימיקים כדי לעזור לה לטפל במינימיקים. מגיע בכל שנה ביום המינימיקים השנתי למיקמק-סיטי עם הביצים החדשות. מצטרף לחבורה בהרפתקה. בנוסף מאוהב בזואי, מתחרה עם מקס על זואי ועל הנהגת החבורה. יצא עם מקס וזואי לכוכב המינימיקים, אף על פי שמקס רצה שיטוס עימם רק מפני שהוא היחיד שיודע להטיס בחללית.
אלביס - המינימיק של זואי, במהלך הסרט הופך למינימיק בממדים ענקיים כמו שאר המינימיקים עקב שתיית השיקוי של מיקיאוולי.
ראש העיר (קובי פרג') - קשיש חביב. ראש עיריית מיקמק סיטי.
מונדו (אילן גנני) העוזר של מיקיאוולי, הוא אחד מסוגו במיקמק סיטי ולא יודעים מאין בא. אוהב את מיקיאוולי, אך לא מקבל ממנה אהבה חזרה. במהלך הסרט מיקיאוולי מחליטה שאינה צריכה אותו וזורקת אותו (מהלך שגורם לה להיכשל בהמשך), לאחר שמיקיאוולי זורקת אותו הוא מצטרף ועוזר לחבורה. בנוסף, בכוכב המינימיקים מתגלה שמונדו הוא בעצם מינימיק אבוד. על דמות זו יש אפליקציה שנקראת "מונדו" שמיועדת למכשירי אנדרואיד בלבד.
גברת מיקיאוולי (שירי גדני) - האישה העשירה ביותר במיקמק-סיטי. בעלת חנות הבגדים "מיקיאוולי דיזיין". רשעה. מנסה להשתלט על מיקמק סיטי. שונאת מינימיקים. בניגוד לסדרה, שבה היא לובשת חולצה אדומה ויש לה עיניים ירוקות, בסרט גברת מיקיאוולי לובשת חולצה שחורה ויש לה עיניים כחולות.
אלכסיס (שירי גדני) הבת היחידה של גברת מיקיאוולי. גאוותנית, עסוקה בעיקר במראה החיצוני, ומנסה ליצור רושם כאילו היא טובה בכל דבר. אוהבת את המינימיק שלה פנסי, שהוא גם היחיד שלא שתה מהשיקוי והפך למינימיק עצום.
הגנרל (יוסי פולק) - אבא של מקס ושל רייני. גנרל בצבא המיקמר. לא מרשה לילדיו לקבל מינימיק. לאחר הפיכת המינימיקים למפלצות מציע לחסל את המינימיקים ולכבוש את העיר בחזרה.
פנסי - המינימיק של אלכסיס. המינימיק היחיד במיקמק סיטי שלא שתה מהשיקוי.
הפרופסור (פרופסור אטומיק) (תומר שרון) - נרתם לעזרת מיקיאוולי בהכנת השיקוי. תמהוני ומשוגע.
רייני (שירי גדני) - האחות הקטנה של מקס, עזרה לג'ימבו וסאני לצאת מהכלא כאשר הכניסו אותם.
רועת המינימיקים (חנה לסלאו) - סבתא של קיפ. היא ונכדה גרים בכוכב המינימיקים כדי לטפל במינימיקים, לא הגיעה ליום המינימיקים כי חלתה במקמקת.
הפקה

הפקת הסרט החלה ב-2010 לאחר הצלחת מיקמק - הסדרה, D.I.C.‎ פנו אל שורטקאט-פלייגראונד ואמרו כי בכוונתם ליצור סרט. פרק הזמן הראשון שניתן לסרט היה כשנה אך שורטקאט-פלייגראונד ויתרו על ההפקה בעקבות הזמן שניתן, D.I.C.‎ התקפלו לבסוף ונתנו לסרט זמן של שנתיים. לאחר האור הירוק מדירקטוריון שורטקאט-פלייגראונד הוקצו לעבודה 30 אנימטורים. לאחר סיום כתיבת התסריט החלו האנימטורים ליצור לסרט סטוריבורד ולאחר מכן החלה עבודה על ווידאו-בורד, לבסוף צפו כולם בווידאו-בורד ואושרה סופית הפקת הסרט.
נאור רון, מנכ"ל שורטקאט-פלייגראונד, אמר כי ההפקה הייתה מעניינת ומופלאה; במאי הסרט, שי כרמלי פולק, כינה את ההפקה "סכין בין השיניים".
הפקה > עיצוב

עיצוב ההנפשה שבסרט היה למעשה כמעט זהה לעיצוב ההנפשה שבסדרה, אך עם מעט שיפורים. רק המבנים הפכו מדו-ממדיים לתלת-ממדיים, הדמויות קיבלו גוון בוגר יותר ושינויים די קיצוניים במראם (שי כרמלי פולק, במאי הסרט, כינה את התהליך "שינויים פלסטיים קטנים"). גיא צחורי, מפיק הסרט, אמר כי התהליך לקח זמן רב מכיוון שבסדרה הדמויות היו מוגבלות בתנועות ("כמו סאות' פארק") ואילו בסרט עליהם היה להפוך את הדמויות ליותר ורסטיליות ולתת להן יותר תנועה ומרחב. ערן אלבחור, האנימטור הראשי, ציין כי בסדרה ישנן לדמויות שמונה זוויות ואילו בסרט ארבעים ושמונה - מה שעוזר אך גם מקשה.
יניב שמעוני, המעצב הראשי, אמר כי "אחד מהשינויים היפים ומהמרתקים שהיו זה היה לקחת את כיכר העיר של המיקמקים שגרים להם באיזה מקום קטן וחמוד שהיא סביבה מאד קטנה, אינטרנטית. אתה רואה רחובות ובתים אבל לא רואה שמים ולא כלום והכל מאד מאד סגור וצפוף והיינו צריכים לעשות את זה יותר פתוח - מה צבע השמים, איך גבעות נראות, איך הרחובות נראים ומה קורה שם באופן כללי"; בדיעבד רק האזור העגול והמרכזי של העיר הונפש בעוד השאר היו רקעים מצוירים. כל הבניינים והחפצים היו בתלת־ממד.
שלא כמו חברות הפקה אחרות, לשורטקאט-פלייגראונד אין תוכנת הנפשה משלה; הסרט נעשה באדובי פלאש ו-Maya.
הפצת הסרט

בישראל הוחלט כי הסרט יוקרן בבתי קולנוע של החברה. בעקבות כך, נבנו שלושה בתי קולנוע בשם "מיקסינמה" בקניון רננים ברעננה, בגרנד קניון בחיפה, ובגרנד קניון בבאר שבע.
לאחר סגירת סניפי המיקסינמה לא היה ניתן לצפות בסרט. לבסוף, הסרט עלה לבתי קולנוע נוספים ב-16 ביולי 2015.
החל מ-21 בדצמבר 2015, ניתן לצפות בסרט ב־HOT וב־Yes בוידאו על פי דרישה.
הפצת הסרט > שיווק

החל מינואר 2014 ניתן לקנות בובות משחק של הסרט.
לאחר סגירת המיקפה ב-2014 ניתן לקנות את הבובות בהפנינג.
הבדלים בין המשחק לסרט

בסרט ישנם הבדלים רבים מהמשחק. להלן רשימה חלקית:
במשחק נמצאת בכוכב המינימיקים מפקדה מיוחדת בה כל ביצי המינימיקים, בסרט לא רואים זאת.
במשחק בכוכב המינימיקים הרי געש קטנים ולבה ירוקה, בסרט לא רואים זאת.
בסרט נראה הר ענקי עליו מטפסת החבורה, במשחק לא רואים זאת.
במשחק חוץ מהמינימיקים והאסטרונאוטים לא נמצאים בכוכב חיי אדם, בסרט קיפ וסבתו גרים בכוכב.
בסרט כוכב המינימיקים הוא שטח עצום ומואר, במשחק הוא אזור קטן ואפלולי.
ב-15 ביולי 2015 נפתח אזור חדש במיקמק שהוא כוכב המינימיקים שנראה כמו בסרט.
ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים ומהילדים שצפו בסרט. רון פוגל מאתר seret.co.il כתב שהסרט היה הפתעה טובה והוא מספק את הסחורה. ליאת רותם מלמד מאתר ynet כתבה שבסרט אמנם אין גרפיקה של אולפני פיקסאר אך העלילה וקצב ההתקדמות מחפים על כך.
סרט המשך תוכנן בעקבות הצלחת הסרט, אומנם בוטל במהלך שלב קדם-ההפקה.
ראו גם

מיקמק - הסדרה
מיקמק
הערות שוליים

1 2 3  טריילר לסרט שייצא לקולנוע ב-יולי 2015 בערוץ היוטיוב של מיקמק
↑  April Peter: Storyboard Artist
רשימת זוכי פרס גורני למשפט ציבורי

פרס גורני למשפט ציבורי הוא פרס הניתן בשלוש קטגוריות מדי שנה, בכל קטגוריה יכול לזכות אדם או עמותה. לעיתים יש יותר מזוכה אחד בקטגוריה.
טבלת הזוכים

| שנה | פרס גורני למשפט ציבורי | פרס גורני לארגוני זכויות אדם / מ-2016 משפטן במגזר הציבורי | פרס גורני לחוקר צעיר במשפט הציבורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | השופט בדימוס, ד"ר מישאל חשין | חטיבת זכויות האדם, המרכז האקדמי למשפט ולעסקים | ד״ר גאי כרמי |
| 2011 | השופט בדימוס, פרופ' יצחק זמיר | האגודה לזכויות האזרח בישראל | פרופ׳ ליאב אורגד |
| 2012 | פרופ' ידידיה שטרן | עמותת המשפט בשירות הזקנה | ד״ר שרון ידין |
| 2013 | עו"ד יהושע שופמן | מרכז רקמן לקידום מעמד האישה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן | ד״ר אדם שנער |
| 2014 | פרופ' מרדכי קרמניצר | בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות | ד״ר אורי אהרונסון |
| 2015 | השופטת פרופ' דפנה ברק-ארז | התנועה לחופש המידע | ד״ר רונן פוליאק |
| 2016 | פרופ' אמנון רובינשטיין | עו"ד טנה שפניץ | ד"ר איתי בר-סימן-טוב;  ד"ר קרן וינשל-מרגל |
| 2017 | פרופ' אייל גרוס; פרופ' משה נגבי | עו"ד אסנת מנדל | ד"ר קארין כרמית יפת |
| 2018 | פרופ׳ ברק מדינה;  ד״ר יופי תירוש | עו"ד מלכיאל (מייק) בלס | ד״ר מנאל תותרי-ג׳ובראן;  פרופ׳ יניב רוזנאי |
| 2019 | פרופ' יואב דותן;  פרופ' אריאל בנדור | עו"ד יהודית קרפ | ד"ר נטע ברק-קורן;  ד"ר משואה שגיב |
| 2020 | פרופ' נטע זיו | עו"ד איל ינון עו"ד דינה זילבר | ד״ר רונית לוין-שנור;  ד״ר רועי שפירא  |
| 2021 | פרופ' יובל שני | עו"ד אלוף (מיל) שרון אפק | ד"ר עפרה בלוך; ד"ר יעל רימר-כהן |
| 2022 | פרופ' סוזי נבות | פרופ' יואב ספיר | ד"ר רננה קידר;  ד"ר יעל קריב טייטלבאום |
| 2023 | הנשיאה דורית ביניש | עו"ד דן יקיר | ד"ר אלעד ניר; ד"ר נטלי רוז דודזון |
| 2024 | פרופ' אורן גזל-אייל;  פרופ' קלוד קליין | עו"ד אלי בכר | ד"ר יהלי שרשבסקי; ד"ר עדי גולדינר |
הערות שוליים

↑  רשימת הזוכים באתר הפרס.
↑  אביחי מנדלבליט, שיח מסוכן של נאמנות וסמכות מוחלטת – דברי היועץ המשפטי לממשלה בכינוס העמותה למשפט ציבורי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בינואר 2021
↑  העמותה למשפט ציבורי בישראל, הודעה על זוכי/ות פרס גורני, באתר פייסבוק, ‏16 בדצמבר 2021
↑  העמותה למשפט ציבורי בישראל, מושב חלוקת פרסי גורני, באתר פייסבוק, ‏12 בינואר 2023
↑  העמותה למשפט ציבורי בישראל, הודעה על זוכי פרס גורני, באתר x (לשעבר טוויטר), ‏21 בינואר 2024.
↑  העמותה למשפט ציבורי בישראל, הודעה על זוכי/ות פרס גורני, באתר פייסבוק, ‏28 בנובמבר 2024
רות שטייניץ

ד"ר רות שטייניץ, בשנות ה-60 של המאה העשרים
רות שטייניץ (Ruth Steinitz;‏ 27 בנובמבר 1907 – 18 בדצמבר 1995) הייתה רופאת ילדים ישראלית בירושלים ויישובי העולים בפרוזדור ירושלים עם קום המדינה. בהמשך עברה למחקר אפידמיולוגיה של מחלות סרטן. הקימה את הרישום הלאומי לסרטן בישראל במשרד הבריאות והייתה הראשונה שניהלה אותו.
ביוגרפיה

רות לבית אבר נולדה וגדלה בברסלאו שבגרמניה (היום וורוצלב בפולין). היא בתם הבכורה של אוסקר אבר, סוחר רהיטים עתיקים, ואגנס אבר לבית קאופמן.
לאחר סיום הגמנסיה בברסלאו למדה רפואה באוניברסיטאות היידלברג, ברסלאו וברלין. נישאה להיינץ שטייניץ, סטודנט לרפואה ולזואולוגיה, ולימים פרופסור ומנהל המחלקה לזואולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתחילת 1933, עת שהזוג שטייניץ נמצא בשנת הלימודים האחרונה (סטאג') בבית חולים בברלין, ובעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, נאסר עליהם לעבוד בבתי חולים בשל היותם יהודים. לרות שטייניץ נחסמה סופית אפשרות רכישת מקצוע הרפואה במולדתה והעיסוק בו. בהיות בעלה ציוני, עלו השניים באותה שנה לארץ ישראל.
בחמש השנים הראשונות לאחר עלייתם הם התגוררו ברחובות ובפתח תקווה, וב-1938 השתקעו סופית בירושלים. נולדו להם שלושה בנים אשר בבגרותם פנו למדעים: רפאל שטייניץ, אסטרופיזקאי, פרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע; גדעון שטייניץ, גאולוג, מדען בכיר ובעברו מנהל של המכון הגיאולוגי לישראל בירושלים; בנימין שטייניץ, פיזיולוג של צמחים, בעבר מדען בכיר במכון למדעי הצמח, מינהל המחקר החקלאי, מרכז וולקני, ראשון לציון.
רות שטייניץ נפטרה בירושלים בדצמבר 1995 ונקברה שם.
ראו גם

ביומטריה
הערות שוליים

↑  גרושקה ת., שטייניץ ר. (1955). על התמהמהות (delays) באיבחון וטיפול בסרטן השד אצל האשה. הרפואה 49 : 6–8.
↑  שטייניץ, ר. (1963) הרישום הלאומי לסרטן בישראל: מקרים חדשים של גידולים ממאירים ב-1960 ו-1961. פרסום משרד הבריאות, ירושלים.
↑  שטייניץ, ר., צור, ב. (1965) הרישום הלאומי לסרטן בישראל, נתונים ועיבוד נתונים. פרסום משרד הבריאות, ירושלים.
↑  שטייניץ ר., קרסטין צ., כץ ל., בן-חור מ. (1974) הרישום הלאומי לסרטן בישראל: שתי תקופות חמש-שנתיות של סרטן בישראל (1960–1964 ו-1965–1969). פרסום משרד הבריאות, ירושלים.
↑  Modan, B., Mart, H., Baidatz, D., Steinitz, R., Levin, S. (1974) Radiation-induced head and neck tumors. Lancet 1: 277–279.
↑  Parkin, D.M., Steinitz, R., Khlat, M., Kaldor, J., Katz, L., Young, J. (1990) Cancer in Jewish migrants to Israel. International Journal of Cancer 45: 614–621.
↑  Iscovich J., Steinitz R., Andreev H. (1993) Descriptive epidemiology of malignant tumors in Ethiopian Jews immigrating to Israel, 1984-89. Israel Journal of Medical Sciences 29: 364–367.
↑  Steinitz, R. (1965) Pulmonary tuberculosis and carcinoma of the lung: A survey from two population-based disease registers. American Review of Respiratory Disease 92:758–766.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277078105171  BIBSYS: 90384056  ISNI: 0000 0000 6753 8869  LCCN: n88290925  NLA: 35522529  NTA: 074853708  VIAF: 36024806   WorldCat (עם VIAF): 36024806
בית הקברות היהודי במיקולאיקי

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 פעיל:  לא פעיל
 דת:  יהודי
 תאריך הקמה:  1881 
 מיקום:  מיקולאיקי, ורמיה-מזוריה, פולין
 קואורדינטות:  53°47′45.6″N 21°35′2.4″E﻿ / ﻿53.796000°N 21.584000°E﻿ / 53.796000; 21.584000
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבית הקברות היהודי במיקולאיקי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבית הקברות היהודי במיקולאיקי
 
בית הקברות היהודי במיקולאיקי (בפולנית: Cmentarz żydowski w Mikołajkach) הוא בית קברות יהודי השוכן בעיירה מיקולאיקי שבפרובינציה ורמיה-מזוריה בצפון פולין. בית הקברות ממוקם ברחוב דיבובסקה (Dybowska). בבית הקברות ישנן 27 מצבות ו־20 קברים ללא מצבות. הכיתוב על המצבות הוא בגרמנית ובעברית.
העיירה מיקולאיקי נמצאת בשטחה של פרוסיה המזרחית לשעבר - עד לסוף מלחמת העולם השנייה היא הייתה הייתה חלק מגרמניה. נכוחות יהודית בעיירה מוזכרת לראשונה בשנת 1820. לא ידוע על תאריך מדויק של הקמת בית קברות יהודי בעיירה. המצבה העתיקה ביותר שנמצאה בבית הקברות במיקולאיקי היא משנת 1848. המצבה ה"צעירה" ביותר בבית הקברות היא משנת 1931. בשנת 1938, לאחר ליל הבדולח גורשו כל יהודי העיירה (10 משפחות) לאזורים אחרים בתוך גרמניה. מאז בית הקברות עומד נטוש.
בשנת 2006, במאמץ משותף של תושבי העיירה וקרן לשימור מורשת יהודית בפולין נוקה, בית הקברות, שטחו גודר והוצבו שלטים עם ההסבר על המקום. מאז הוא מתוחזק על ידי חברי הכנסייה הפנטקוסטלית בעיירה.
טגו קלדרון

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1972 (בן 52) סנטורקה, פוארטו ריקו 
 שם במה:  Tego Calderon, El Abayarde, El enemy de los guasibiri. 
 שם לידה:  Tegui Calderón Rosario 
 סוגה מועדפת:  רגאטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1996–2023 (כ־27 שנים) 
 עיסוק:  זמר, פזמונאי
 מקום לימודים:  תיכון מיאמי ביץ' 
 בת זוג:  Michelle Peterbauer (2017-2006)
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי הלטיני לאלבום האורבן הטוב ביותר (2015)  Latin Grammy Award for Best Reggaeton Performance (2023) 
 http://www.tegocalderon.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טֶגוֹ קַלְדֶרוֹן (שם מלא Tegui Calderón Rosario) ידוע גם כ-Tego Calderón (נולד ב-1 בפברואר 1972 ב-Santurce, פוארטו ריקו) הוא ראפר ושחקן פוארטוריקני.
קריירה

נולד בסן חואן, פוארטו ריקו. בגיל צעיר עבר עם משפחתו למיאמי, פלורידה.
אלבומו הראשון "El abayarde" שיצא בשנת 2002 התפרסם מהר מאוד והפך להצלחה מיידית. האלבום מכר 50,000 עותקים בחודש הראשון. לאחר הצלחתו של האלבום התפרסם קלדרון והפך לכוכב ראפר לטיני. שנתיים לאחר מכן, בשנת 2004, הוציא קלדרון עוד אלבום בשם El Enemy de los Guasibiri שלא הצליח לשחזר את הצלחת קודמו, אבל מכר היטב גם כן. ב-29 באוגוסט 2006 הוציא קלדרון את האלבום "The Underdog" (בשם המקורי "El Subestimado").
בשנת 2006 קלדרון השתתף בשיר אחד בפסקול הסרט מהיר ועצבני 3: טוקיו דריפט. שם השיר בו השתתף קלדרון נקרא "Bandaleros" והיה בשיתוף עם הראפר דון עומר. בשנת 2007 הקליט שיר במשותף עם הזמר הקולומביאני המצליח חואנס.
ב-2007 שיחק בסרט "הצעה בלתי חוקית" לצידה של דניה רמירז.
ב-2017 התחיל קלדרון להתרחק מהבמות והפסיק להוציא מוזיקה באופן קבוע במטרה לנוח ולהתמסר לעניינים אחרים מחוץ למוזיקה.
ב-2023, קלדרון הוציא את השיר "La Receta".
באוגוסט 2023 הודיע קלדרון על פרישה מהבמה עם מסע פרידה בשם "La Ultima Receta" המסע התחיל בפרו.
ב-10 באוקטובר 2024 הופיע קלדרון בשיר "Reggeaton Malandro" של יאנדל כחלק מהאלבום החדש שלו "Elyte" כשכל הקליפ לשיר נוצר על ידי בינה מלאכותית. מעריצים ששאלו מדוע קלדרון לא מופיע בקליפ עצמו אלא כולו נוצר על ידי בינה מלאכותית קיבלו תשובה מהמפיק Nesty la Mente Maestra שענה לאחת התגובות בפוסט באינסטגרם ובעצם אישר שקלדרון פרש מתעשיית המוזיקה לכן לא מופיע בקליפ.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2002: El abayarde
2006: The Underdog
2007: El Abayarde Contraataca
2015: El Que Sabe, Sabe
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

The Original Gallo Del País - O.G. El Mixtape :2012
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2004: El Enemy de los Guasibiri