stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף באנה
הערות שוליים

↑  Heffernan, Andrew (8 בפברואר 2022). "Joseph Schwarzenegger Found Out Arnold Schwarzenegger Was His Dad. Now, He's Learning From Him". Men's Health. נבדק ב-20 בספטמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  VanHoose, Benjamin (8 בפברואר 2022). "Joseph Schwarzenegger on Not Using Dad Arnold Schwarzenegger's Last Name: 'He Doesn't Believe in Handouts'". People. נבדק ב-21 בספטמבר 2022. "My dad is old-school," Joseph Schwarzenegger said about Arnold Schwarzenegger {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  D'Zurilla, Christie (9 בפברואר 2022). "MOVIES Joseph Schwarzenegger won't use dad Arnold Schwarzenegger's name to pave his way in Hollywood". Los Angeles Times. נבדק ב-21 בספטמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, April 2023)
1 2  Henderson, Cydney (28 באפריל 2019). "Arnold Schwarzenegger congratulates son Joseph Schwarzenegger for graduating: 'I'm so proud of you'". USA Today. נבדק ב-21 בספטמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ahamed, Mubhaswara (20 בספטמבר 2022). "Months After Their Million Dollar Divorce Settlement, Arnold Schwarzenegger and Ex-Wife Maria Shriver Reunite for Son Patrick Schwarzenegger's Special Day". essentiallysports.com. נבדק ב-22 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rice, Lynette (8 באוגוסט 2022). "'Dancing With The Stars': Arnold Schwarzenegger's Son Joseph Schwarzenegger Joining Season 31". Deadline. נבדק ב-23 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rice, Nicholas (24 במרץ 2022). "Arnold Schwarzenegger's Son Joseph Schwarzenegger Celebrates Selling First Home as a Real Estate Agent: 'SOLD'". People. Peoplemag. נבדק ב-21 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lemoncelli, Jenna. "Hollywood Life Joseph Schwarzenegger: 5 Things To Know About Arnold Schwarzenegger's Son Who's On 'DWTS'". msn.com. נבדק ב-22 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Giang-Paunon, Stephanie; Fink, Larry (20 בספטמבר 2022). "Arnold Schwarzenegger's son Joseph Schwarzenegger on 'Dancing with the Stars': Dancing's not 'part of the gene'". Fox News. נבדק ב-20 בספטמבר 2022 – via Yahoo! News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aham, Mubhaswara (21 בספטמבר 2022). ""Not Really a Part of the Gene": Arnold Schwarzenegger's Youngest, Starts His Quest to Achieve a Feat Even His Dad Couldn't". essentiallysports.com. נבדק ב-22 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trainor, Daniel (9 בספטמבר 2022). "Why Joseph Schwarzenegger Says His Fitness Might Actually Work Against Him on Dancing with the Stars". E-news. נבדק ב-22 בספטמבר 2022. Joseph Schwarzenegger is no stranger to breaking a sweat, but the fitness nut says his early Dancing with the Stars practice has been challenging. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jones, Phil (20 במרץ 2021). "Arnold Schwarzanegger's [sic] Son Joseph Baena Has Started BJJ". BJJ News. נבדק ב-19 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
פרחי מאכל

פרח מאכל מתקתק המשמש גם לקישוט מסוג בורג (צמח) ממשפחת הזיפניים
פרחי מאכל הם פרחים (שאינם נחשבים לפירות או ירקות) אשר ניתן לאכלם ללא חשש לפגיעה בבריאות האדם. מקובל לשלבם במנות ממטבחים שונים כגון במטבח האסייתי, במטבח האירופאי, במטבחי המזרח התיכון ובמטבח המודרני. שילובם מקובל, בשל הצבעוניות והארומה שהם מעניקים למנות השונות.
פרחי מאכל רבים מכילים נוגדי חמצון וחומרים פעילים אחרים שהם טובים בכמויות נמוכות אך הופכים מסוכנים בצריכה מוגברת.
שימושים קולינריים

את פרחי המאכל מוסיפים למזון הן כדי לספק טעם וארומה והן כדי שישמשו כקישוט צבעוני מעורר תיאבון. הם מהווים תוספת בכל המנות: מנות ראשונות כגון סלטים למיניהם, מנות עיקריות וקינוחים. ניתן לשלבם כחומרי טעם במשקאות, בממרחים כגון חמאה, בשימורי פירות, בחומץ, במרינדות וברטבים. חלקם עברו תהליך יבוש והם משמשים כעשבי תיבול.
רבים מפרחי המאכל שניתן לאכלם אינם טעימים. מומלץ להשתמש בפרחים טריים שנקטפו בתחילת היום ולהימנע מחלקיהם המרים, כגון אבקנים וגבעולים.
פרחים אכילים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרחים אכילים > פרחים אכילים הגדלים בישראל

כובע הנזיר
ורד
ציפורני חתול
חרדל הבר
אמנון ותמר
חוטמית זיפנית
חובזה
גזר קיפח
כליל החורש
שקד
רוזמרין
מרווה
עירית גדולה
ראו גם

גינון יערות
וסטהאם יונייטד

סמל הקבוצה בשנים 1998–2016
וסטהאם יונייטד (באנגלית: West Ham United) היא קבוצת כדורגל אנגלית מרובע ניוהאם של העיר לונדון, המשחקת בפרמייר ליג. היא ידועה בכינויה "הפטישים" (The Hammers), "הברזלים" (The Irons) ואף "האקדמיה לכדורגל". החל מעונת 2016/2017 משחקת הקבוצה באצטדיון האולימפי בלונדון.
בקבוצה שיחקו בעבר הכדורגלנים הישראליים אייל ברקוביץ', יוסי בניון, יניב קטן וטל בן חיים. ברקוביץ' ובניון זכו להצלחה במדי וסטהאם, ובעקבותם הפכה הקבוצה לידועה יחסית בישראל.
דרבי מפורסם של המועדון ואוהדיו הוא עם קבוצת מילוול הלונדונית, כאשר בין שני המועדונים התפתחה יריבות היסטורית ואיבה ארוכת שנים, שהתחילה מאז הקמתם של שני המועדונים בסוף המאה ה-19.
היסטוריה > מקורות הקבוצה

התזכורת הכי מוקדמת לקיום המועדון נמצאה ב-1895. אז התקיים המועדון בתור "Thames Ironworks F.C" ("מועדון הכדורגל תמזה עבודות ברזל"), שהייתה קבוצת הכדורגל של חברת הספנות ועבודות הברזל "Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Limited", אשר הייתה חברת הספנות הגדולה ביותר על גדות נהר התמזה בשנים אלו. הקבוצה הוקמה על ידי דייב טיילור שהיה גם שופט כדורגל, וארנולד הילס שהיה מבעלי החברה. ההודעה על הקמת הקבוצה הייתה באמצעות העיתון "Thames Ironworks Gazette", ביוני 1895. בסיסה של החברה היה בבלאקוול וקאנינג טאון משתי גדות נהר הלי, בנקודה בה הוא פוגש את התמזה. הספינה האחרונה שנבנתה הייתה ספינת מלחמה עבור הצי המלכותי הבריטי, ב-1912, ולאחר מכן החברה נסגרה. הקבוצה של חברת התיקונים לספינות השוכנת קרוב לחברת בניית הספינות, שנקראה "Castle Swifts", התאחדה עם קבוצת Ironworks ליצירת קבוצה אחת.
הקבוצה שיחקה באופן חובבני בלבד החל מ-1895, כאשר עובדי החברה מרכיבים את הקבוצה הראשונה: תומאס פרימן היה כבאי שריפות בספינות, וולטר פארקס פקיד בחברה, ג'וני סטיוארט, וולטר טרנטר וג'יימס לינדזי היו יצרני דוודים. שחקנים נוספים שעבדו בחברה היו: ויליאן צ'אפמן, ג'ורג' סייג', פרד צ'מברלין וצ'ארלי דוב, שעבד בתור מסמרר מתחיל בחברה.
הקבוצה זכתה בגביע הראשון שלה, ה"West Ham Charity Cup" (גביע הצדקה של וסטהאם) ב-1895, ובליגת לונדון (המורכבת מקבוצות לונדוניות מקומיות) ב-1897. ב-1898 הפכה הקבוצה למקצוענית כאשר נכנסה לליגה השנייה של ה"Southern Football League" (תחרות חצי מקצוענית של קבוצות ממחוז דרום והמידלאנדס באנגליה), ועלתה לליגה הראשונה כבר בעונה הראשונה. בעונת הבכורה בליגה הראשונה, סיימה הקבוצה במקום הלפני אחרון. בפלייאוף הירידה הראשון שלה נלחמה נגד פולהאם, ניצחה 1–5 ונשארה בליגה הראשונה. המדים הראשונים של הקבוצה היו בצבע כחול כהה מאוד, ובעונות לאחר מכן, מ-1897 ועד 1899, שיחקה הקבוצה בשילובים של תכלת.
לאחר חילוקי דעות באשר למצבה הכלכלי של הקבוצה, בתחילת יוני 1900, המועדון "Thames Ironworks F.C" פורק, ובמקומו הוקם, ב-5 ביוני 1900, "מועדון הכדורגל וסטהאם יונייטד" ("West Ham United F.C."), כאשר את הקבוצה הראשונה מאמנים סיד קינג ועוזר צ'ארלי פיינטר. מפאת היותה של הקבוצה המקורית "קבוצת עבודה" (של חברת הספנות), היא עד היום מוכרת בכינוי "הפטישים" או "הברזלים" ובסמלה של הקבוצה מופיעים פטישים.
היסטוריה > לידתה של וסטהאם יונייטד (1901 - 1961)

וסטהאם יונייטד הצטרפה לליגה המערבית באנגליה בשנת 1901, בזמן שהמשיכה לשחק בליגה האנגלית הדרומית הראשונה. ב-1907 הוכתרה הקבוצה לאלופת בית 1B של הליגה המערבית, ניצחה את פולהאם (אלופת בית 1A), והייתה לאלופת הליגה המערבית באנגליה לעונה זו. בשנים הראשונות שיחקה הקבוצה באצטדיון ה"ממוריאל גראונדס" במחוז פלייסטואו, ניוהאם, לונדון. ב-1904 עברה הקבוצה למגרש בולין גראונד שנמצא באפטון פארק. משחקה הראשון של וסטהאם יונייטד באצטדיונה החדש היה נגד היריבה המרה מילוול (שמקורה בעצמה הוא ב"קבוצת עבודה" מחברת ספנות מתחרה). משחק זה משך כ-10 אלף אוהדים, ונגמר בתוצאה 0–3 לווסטהאם המארחת.
בשנת 1919 נכנסה וסטהאם לראשונה למערכת הליגות הארצית הבכירה כששובצה בליגה האנגלית השנייה. משחקה הראשון בליגה זו היה נגד לינקולן סיטי והסתיים בתוצאה 1-1. הקבוצה הצליחה לעלות לליגה האנגלית הראשונה ב-1923, ובאותה עונה גם הצליחה להגיע לגמר גביע ה-FA נגד הבולטון וונדררס, שכונה גם "גמר הסוס הלבן". בגמר זה התרחשה מהומה גדולה לפני פתיחת המשחק, כיוון שכ-200 אלף אנשים רצו להיכנס לאצטדיון שתכולתו נקבעה על 125 אלף, וכתוצאה הוא התחיל באיחור של 45 דקות. במשחק עצמו ניצחה בולטון 0–2. במסגרת הגביע לא הצליחה וסטהאם לשחזר את הצלחתה, והישג השיא שלה היה הגעה לחצי הגמר בשנת 1933.
בליגה הקבוצה שמרה על מקומה רוב השנים, עד שב-1932 ירדה לליגה השנייה, והמאמן (ושחקן העבר) סיד קינג, שאימן את הקבוצה במשך כ-32 שנים, פוטר מהקבוצה. לאחר ירידת הליגה, בריאותו של קינג התדרדרה והוא התאבד זמן קצר לאחר שפוטר מהקבוצה. הוא הוחלף על ידי צ'ארלי פיינטר (שהיה עוזרו במשך כל השנים הללו), שהמשיך בתפקיד המאמן עד 1950, במשך 480 משחקים. פיינטר הוחלף על ידי טד פנטון והקבוצה דשדשה בליגה השנייה במשך 26 השנים הבאות, והצליחה לעלות לליגה הראשונה רק בשנת 1958.
היסטוריה > שנות הזהב (1961 - 1978)

בשנת 1961 מונה המאמן רון גרינווד במקום פנטון, והוביל את הקבוצה לשני תארים משמעותיים: זכייה בגביע ה-FA לעונת 1964, וזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1965, בהנהגתו של אחד השחקנים הבולטים בתולדות המועדון והכדורגל האנגלי בכלל, בובי מור. בשנים אלו כיכבו בהרכב נבחרת אנגליה שחקני וסטהאם, שהובילו את הנבחרת לזכייה היסטורית במונדיאל 1966: קפטן הקבוצה בובי מור, שהיה גם קפטן הנבחרת, מרטין פיטרס (שהבקיע שער בגמר) וג'ף הרסט, השחקן הראשון שהצליח להבקיע שלישייה בגמר מונדיאל. כל השלושה היו שחקנים תוצרת מחלקת הנוער של וסטהאם יונייטד. ישנו פסל "האלופים" בדרך בארקינג בצמוד לפאב הבוילן טאברן, המנציח את "שלושת הבנים" של וסטהאם שסייעו לזכייה ההיסטורית של הנבחרת האנגלית בגביע העולם של 1966.
בשנת 1975 זכתה הקבוצה פעם נוספת בגביע ה-FA, אחרי שניצחה 0–2 את פולהאם בגמר.
אחרי התחלה לא טובה של הקבוצה בעונת 1974/1975, גרינווד הפך את עצמו להיות הג'נרל מנג'ר במועדון, ללא ידיעת ההנהלה, ומינה את עוזרו ג'ון לייל למאמן הקבוצה. מהלך זה התברר כהצלחה גדולה מאוד, כאשר הקבוצה הבקיעה 20 שערים ב-4 משחקים הראשונים, בנוסף לזכייתה בגביע האנגלי. לייל הוביל את הקבוצה גם לגמר גביע המחזיקות האירופי ב-1976, שם הפסידה הקבוצה 2–4 לאנדרלכט. גרינווד עזב ב-1977 את המועדון אחרי שמונה למאמן נבחרת אנגליה.
ב-1978 ירדה הקבוצה לליגה השנייה, אך לייל, שהמשיך בתפקידו, הוביל את הקבוצה לגמר גביע ה-FA בשנת 1980, בו ניצחה הקבוצה 0–1 את ארסנל, והניפה את התואר האחרון שלה עד היום. זהו גם הגמר האחרון בו זכתה בגביע קבוצה שהיא לא מהליגה הראשונה.
היסטוריה > אחרי המעבר לאצטדיון לונדון (2016 - כיום)

בתחילת עונת 2016/17 עברה וסטהאם יונייטד לארח את משחקיה הביתיים באצטדיון האולימפי (מכונה גם "אצטדיון לונדון"), לאחר שזכתה במכרז על הזכות לחכור אותו למשך 99 שנים. תחילה תוכנן שתכולת האצטדיון תוקטן מ-80,000 מקומות ל-54,000, אך עקב ההצלחה של הקבוצה בעונת 2015/16, הוחלט על תכולה של 60,000 מקומות ישיבה. כמו כן, האצטדיון הותאם הן למשחקי כדורגל והן לאירוח תחרויות אתלטיקה. המועדון הודיע שלקראת עונת 2016/17 נמכרו כל 52,000 המנויים שיצאו למכירה, כמות המנויים השנייה בגודלה באנגליה.
בתחילת העונה בליגה האירופית הקבוצה כשלה בעליה לשלב הבתים, לאחר שהפסידה בשלב הפלייאוף לאסטרה ג'יורג'יו הרומנית. בפרימיירליג, בעונת הבכורה באצטדיון החדש, סיימה הקבוצה במקום ה-11 בליגה, לאחר שנאלצה להתמודד עם עזיבת הכוכב דימיטרי פאייה. את עונת 2017/2018 התחילה הקבוצה רע מאוד עם 2 ניצחונות ב-11 המשחקים הראשונים שלה, ולאחר הפסד נוסף לליברפול, שאיים על מקומה של הקבוצה בפרימיירליג, פוטר ביליץ' ב-6 בנובמבר 2017, והוחלף על ידי מאמן סנדרלנד בעבר, דייוויד מויס, שהוחתם עד סוף העונה. הקבוצה נלחמה עד סוף העונה, והצליחה להישאר בליגה כאשר סיימה במקום ה-13 בליגה. בסוף העונה, למרות שנשארה בליגה, לא חודש החוזה של מויס והוא עזב את המועדון. ב-22 במאי 2018 מונה מאמן העבר במנצ'סטר סיטי, מנואל פלגריני, למאמן הקבוצה בחוזה ל-3 עונות. בעונה הראשונה תחתיו סיימה הקבוצה במקום העשירי, לאחר עונה לא יציבה מבחינה מקצועית. בחצי הראשון של עונת 2019/2020 פוטר פלגריני (בדצמבר 2019), אחרי יכולת רעה של הקבוצה, אשר צברה רק נקודה אחת יותר מהמקום המוביל לליגה השנייה. הקבוצה מינתה את מויס, שחזר לקדנציה שנייה במועדון למאמן עד לסיום העונה, בה סיימה במקום ה-16.
לקראת סיום העשור, החל מ-2017, עלה רף חוסר שביעות רצון של אוהדי וסטהאם מההנהלה של המועדון בראשותם של הבעלים דייוויד סאליבן ודייוויד גולד, מה שהתבטא גם בפריצה לכר הדשא לאחר ההפסד הביתי 0–3 לברנלי ב-10 במרץ 2018, ובצעדת המחאה של 2,500 אוהדים שנערכה ב-29 בפברואר 2020.
בעונת 2019/2020 סיימה וסטהאם במקום ה-16 וניצלה מירידת ליגה, כאשר באמצע העונה מונה דייוויד מויס למאמן הקבוצה. בעונת 2020/2021, תחת מויס, סיימה במקום השישי והעפילה למפעלים האירופיים לראשונה מאז 2016. בעונת 2021/2022 בליגה האירופית הקבוצה העפילה לחצי הגמר של הטורניר, אך הודחה על ידי איינטרכט פרנקפורט, כאשר קודם לכן סיימה במקום הראשון בשלב הבתים, ועברה בדרך את שיאנית הזכיות סביליה בשמינית הגמר ואת אולימפיק ליון ברבע הגמר. בליגה סיימה הקבוצה במקום השביעי והעפילה שוב למפעלים האירופיים, שנה שנייה ברציפות.
בעונת 2022/2023 בקונפרנס ליג זכתה וסטהאם אחרי שניצחה בגמר 2–1 את פיורנטינה. זהו הגביע המשמעותי הראשון של המועדון מאז 1980.
בעונת 2023/2024 בליגה האירופית העפילה הקבוצה לרבע גמר לאחר שניצחה 5-0 את פרייבורג.
ב-23 במאי 2024 מונה יולן לופטגי הספרדי למאמן הקבוצה במקומו של דייוויד מויס אשר סיים את חוזהו במועדון.
אוהדים וחוליגניזם

השיר הפופולרי ביותר בקרב אוהדי וסטהאם הוא "I'm Forever Blowing Bubbles", שהנחיל במועדון המאמן צ'ארלי פיינטר בשנות ה-20 של המאה ה-20 המאוחרות. שיר זה נלקח מפרסומת אמריקאית של חברת הסבונים "Pears", בו ילד בעל שיער מקורזל בשם מילאייס שר את השיר. השיר נקרא כך, כיוון שהילד היה דומה לשחקן מבית הספר פארק סקול, מקומי בשם בילי ג'יי "באבלס" מארי. מנהל בית הספר, קורנליוס בייל, שהיה ידוע בזכות החרוזים והשירים שהיה מחבר, כתב וחרז את המילים לשיר, והאוהדים החלו לשיר אותו בכל פעם שלשחקן הקבוצה היה משחק טוב. בייל היה חבר טוב של פיינטר, שהפיץ את זה בקרב הקהל וזה החל לשיר אותו לפני כל משחק בית. כיום, בנוסף לשירה של הקהל את השיר לפני משחקים, ישנן מכונות בועות שעושות בועות רבות (כיאה לשמו של השיר) בחלל האצטדיון בזמן שהשיר מתנגן.
מקורות החוליגניזם הקשור למועדון החל בשנות ה-60 של המאה ה-20, אז נוסדה קבוצת "The Mile End Mob" (ששמה נקרא אחר אזור איסט אנד בלונדון). בשנות ה-70 וה-80 (אז עידן החוליגניזם האנגלי היה בשיאו) נודעו אוהדי המועדון לשמצה על האלימות שהם מפגינים כלפי יריביהם וכלפי המשטרה. בשנות ה-70 במיוחד, קבוצות חוליגנים מקומיות היו מתקוטטות לפני משחקים באופן קבוע, בעיקר מרובע בארקינג ורובע דאגנהאם בלונדון. ארגון ה-"Inter City Firm" (או ICF) היה הבולט שבארגוני החוליגנים של המועדון, ונקרא כך כיוון שחברי הארגון היו מסתננים באופן קבוע לרכבות של חברת InterCity (שהיא חברת רכבות בריטית) בנסיעות למשחקי חוץ, והיו מסווים את עצמם בבגדים רגילים על מנת לחמוק מהמשטרה, שהייתה לרוב בודקת את הסעות הצ'ארטר המוזלות לאוהדים.
הסרט "בלי חוקים" בכיכובם של אלייז'ה ווד וצ'ארלי האנם מתמקד בקבוצת חוליגנים פיקטיבית בשם ה-"Green Street Elite", שמבוססת באופן רופף על ארגון ה-ICF.
יריבויות

לווסטהאם יריבויות רבות, בעיקר עם מועדונים מקומיים לונדוניים. עם טוטנהאם הוטספר ישנה היריבות של מזרח לונדון נגד צפון לונדון, בעוד נגד צ'לסי היריבות של מזרח נגד מערב לונדון. היריבות נגד טוטנהאם תודלקה על ידי מעברי שחקנים מווסטהאם לטוטנהאם: מייקל קאריק, מרטין פיטרס, פול אלן, ג'רמיין דפו וסקוט פארקר, ויותר מכך על ידי מעברו של הארי רדנאפ, מאמנם לשעבר של הפטישים שעבר להיות מאמן ההוטספר. מאז עונת 2006/2007 ישנה יריבות בין הפטישים למועדון מיורקשייר, שפילד יונייטד, עקב נסיבות מפוקפקות בהם עבר קרלוס טבז לווסטהאם ועזר לה להישאר בליגה על חשבון שפילד באותה העונה.
אולם, היריבות הקשה, המרה והעתיקה ביותר של וסטהאם היא מול המועדון הלונדוני מילוול. היריבות בין אוהדי וסטהאם למילוול נחשבת לאחת היריבויות האלימות והקשות בין מחנות אוהדים ברחבי העולם, וידועה בקרב חוליגנים כאחת היריבויות החמות שיש על הגלובוס.
שתי הקבוצות הן יריבות מקומיות, שנוצרו במקור על ידי מפעלי ברזל וספנות יריבים ("קבוצות עבודה") באזור גדות נהר התמזה, ושכנו פחות מ-5 ק"מ אחד מהשני. המפעלים התחרו על חוזי עבודה, עובדים, ספקי חומרי גלם ועוד, והקימו קבוצות כדורגל שבתחילה הורכבו מהעובדים של החברות. בתחילת המפגשים ביניהם ידה של וסטהאם הייתה על העליונה, מה שגרם לווסטהאם להיות הקבוצה הבכירה יותר עד היום. בעוד מילוול דעכה לליגות הנמוכות של הפוטבול ליג, וסטהאם הייתה בעלייה והגיעה לליגה הבכירה, וזכתה בגביע ה-FA. בשנות ה-20 היריבות הגיעה לשיאים חדשים בזמן אירועי שביתות המפעלים, כאשר המפעלים באזור אייל אוף דוגס (שייצגו אוהדי מילוול) סירבו לשתף איתם פעולה, ועקב כך נוצרו תחושות קשות בין מחנות האוהדים לאורך השנים. בשנת 1972 נהרג אוהד מילוול בתחנת הרכבת New Cross Station, לאחר שנפל מהרכבת כתוצאה מקטטה עם אוהדי וסטהאם. בעונת 2009/2010 הוגרלו שתי הקבוצות למשחק ביניהן בגביע הליגה האנגלי, ונפגשו ב-25 באוגוסט 2009 באפטון פארק. היה זה המפגש הראשון בין הקבוצות מזה שנים. קטטות בין אוהדים החלו כבר מחוץ לאצטדיון עוד מלפני המשחק, מה שגרם לפרעות, חוליגניזם כללי והשחתת רכוש באצטדיון, וכן כלל דקירתו של אחד מאוהדי מילוול. בנוסף, התחממות האירועים הגיעה גם ליציעים ואוהדי וסטהאם החלו לפרוץ לדשא, דבר שגרם להפסקת המשחק לפרקים. על משחק זה נקנסה וסטהאם על ידי ההתאחדות האנגלית, בעוד מילוול יצאה נקייה.
סגל שחקנים

נכון ל-9 בפברואר 2025
תארים

הגביע האנגלי:
זכייה (3) : 1964, 1975, 1980
סגנות (2): 1923, 2006
מגן הקהילה :
זכייה (1) : 1964 (זכייה משותפת עם ליברפול)
סגנות (2): 1975, 1980
תארים > באירופה

גביע אירופה למחזיקות גביע :
זכייה (1): 1964/1965
סגנית (1): 1975/1976
חצי גמר (1): 1965/1966
רבע גמר (1): 1980/1981
גביע אופ"א :
סיבוב שני (1): 1999/2000
סיבוב ראשון (1): 2006/2007
הליגה האירופית :
חצי גמר (1): 2021/2022
סיבוב שלישי (1): 2015/16
גביע האינטרטוטו
זכייה (1): 1999
קונפרנס ליג
זכייה (1): 2022/2023
שחקנים מפורסמים

אנגליה ג'ף הרסט
ארגנטינה חאבייר מסצ'ראנו
אנגליה בובי מור
אנגליה מרטין פיטרס
אנגליה פרנק למפארד
אנגליה ג'ו קול
ויילס ג'ון הרטסון
אנגליה ג'רמיין דפו
אנגליה טדי שרינגהאם
איטליה פאולו די-קאניו
אנגליה אנדי קארול
אנגליה קרייג פורסט
אנגליה איאן רייט
אנגליה ריו פרדיננד
אנגליה טרוור ברוקינג
אנגליה בילי בונדס
ארגנטינה קרלוס טבס
צרפת ג'וליאן פובר
ארצות הברית ג'ונתן ספקטור
ישראל אייל ברקוביץ' (10 שערים ב-65 הופעות ליגה)
ישראל יוסי בניון (8 שערים ב-69 הופעות ליגה)
צרפת דימיטרי פאייה
מקסיקו חאבייר הרננדס
הערות שוליים

↑  קיליאן אמבפה חזר על ההישג בגמר מונדיאל 2022.
↑  West Ham confirm season ticket sell out with 52,000 seats sold for Olympic Stadium debut
↑  רשמית: יולן לופטגי מונה למאמן ווסטהאם, באתר ONE‏, 23 במאי 2024
↑  Players | West Ham United F.C., www.whufc.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5006902-0  ISNI: 0000 0004 0406 1687  LCCN: n86010411  VIAF: 140800618   WorldCat (עם VIAF): 140800618
בצפר (סדרת טלוויזיה, 2019)

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  אילן רוזנפלד ארז בן הרוש
 כותבים:  אילן רוזנפלד
 בימוי:  אילן רוזנפלד
 שחקנים:  נדב אסולין, עומר חזן, קים אור אזולאי, יונתן רוזובסקי, יובל סגל, יעל טל, מתן לקס, גיתית פישר, עדי חבשוש, ישראל אהרוני, רועי רביב, עומר עציון
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  25
 תוכנית מקור:  בצפר (2005)
 הפקה
 מפיק:  נועם ארזי, אסנת סרגה, אורלי אטלס כץ, רעות רווה, חן משאש
 מפיקים בפועל:  יהלום עלימה
 עורכים:  ארז בן הרוש, אסנת סרגה, שירלי אורן, שלומי אליעזר, לימור אורנשטיין, ליבי בן עמוס, ארן אמיר, צחי דרור
 צלמים:  שחר רזניק, מיכאל צייטלין, רועי קרן
 מוזיקה:  עידו ריבלין
 אורך פרק:  15 דקות
 שידור
 רשת שידור:    טין ניק    קומדי סנטרל
 תקופת שידור מקורית:  21 בנובמבר 2019 – 26 בדצמבר 2019
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
בֶּצֶפֶר היא סדרת טלוויזיה מוקומנטרית ישראלית לנוער שנוצרה ובוימה על ידי אילן רוזנפלד. הסדרה משודרת ב-TeenNick מ־24 בנובמבר 2019 ומבוססת על הסדרה "בצפר" ששודרה בשנת 2005 בערוץ ניקלודיאון. הסדרה מציגה מערכונים קצרים המתרחשים בבית ספר, ובמרכזם תלמידים בבית הספר הפיקטיבי "אלון". הסדרה משודרת במקביל גם ב"הוט קומדי סנטרל" בשעות הערב.
עלילה

הסדרה מציגה את השנה בה מודיע מנהל בית הספר יוחנן לפיד (ישראל אהרוני) שהוא פורש מתפקידו. בכך נפתחת מלחמת ירושה בחדר המורים. הסדרה עוקבת אחרי כמה דמויות של תלמידים ונושאי תפקידים שונים בבית הספר ומציגה את דרך ההתמודדות והחשיבה שלהם בנושאים שונים כגון: חרם, חינוך מיני, יום הורים, אוכל, המסע לפולין, יום האם, מלחמה, חמסין ועוד, כאשר כל פרק בסדרה מתעסק בנושא אחר. ניתן לראות כי העלילה בתוכנית שונה מעלילת התוכנית הקודמת ותעסוק בעיקר בנושאים אקטואליים.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 25 | 25 | 24 בנובמבר 2019 | 26 בדצמבר 2019 |
דמויות > התלמידים

שחר קפלן (עומר חזן) – תלמיד בבית הספר. בעל הפרעת קשב וריכוז לוקח כדורי ריטלין. היה בן הזוג של דנה עד שדנה נפרדה ממנו.
דנה אבקסיס (קים אור אזולאי) – תלמידה בבית הספר. כוכבת רשת באינסטגרם. הייתה בת הזוג של שחר עד שנפרדה ממנו. חברה של מיקי וליאם. אחותה החורגת של אביטל.
מיקי בניהו (רועי רביב) – תלמיד בבית הספר. הומו מחוץ לארון. הוריו גרושים. חבר של דנה וליאם. חנון. המקביל של מנשה (אבי יפה) מגרסתה המקורית של הסדרה.
ציון קאטמה (יונתן רוזובסקי) – תלמיד בבית הספר ממוצא אתיופי.
מיילי (מתן לקס) – תלמיד בבית הספר. בריון. המקביל של זוהר בשן (נדב אבקסיס) מגרסתה המקורית של הסדרה.
ליאם  (עדי חבשוש) – תלמידה בבית הספר. לא חכמה במיוחד. אוהבת מותגים וקניות באינטרנט. חברה של מיקי ודנה. מאוהבת בציון.
אביטל פלוטניק (יעל טל) – תלמידה בבית הספר. שתקנית ולא אוהבת תשומת לב. אחותה החורגת של דנה.
רז (עומר עציון) – תלמיד/ה בבית הספר. מגדיר/ה את עצמו/ה כבן ובת (ביג'נדר).
דמויות > צוות בית הספר

יוחנן לפיד (ישראל אהרוני) – מנהל בית הספר "אלון". עובד 40 שנה כאיש חינוך, ומתוכן כ-30 שנה כמנהל בית הספר. בסוף העונה הוא מגלה שיש לו עוד שנתיים לנהל. משתמש לעיתים בבובת קרטון בדמותו מבלי שאף אחד שם לב. אינו זוכר את שמות מוריו.
ראובת בן חמו (נדב אסולין) – המורה לתנ"ך בבית הספר. יריבתה של יהלומה. עובדת בבית הספר כ-15 שנה.
יהלומה בורנשטיין-סמוכה (גיתית פישר) – מורה ורכזת מגמת אומנויות בבית הספר. טוענת שהיא גילתה המון זמרים. גרושה פעמיים. יריבתה של ראובת.
סמדר (עדי חבשוש) – המורה לספורט בבית הספר. ילדותית ומעריצה את דנה.
גלית צור (יובל סגל) – מחנכת בבית הספר ומורה למתמטיקה. עולה מליטא הנולדה בשם וולגה קאמין. לא אוהבת את עצמה. התגרשה מבעלה לאחר 10 שנות נישואים בגלל שהתאהב באחת מחברותיה והתחתן איתה.
קמילה (גיתית פישר) – המורה למדעים בבית הספר. התאהבה באחד התלמידים הכי גרועים שהיו לה מבלגיה והתחתנה איתו.
קרן (עומר עציון) – יועצת בית הספר שלא מתייחסים אליה. התחתנה עם מי שהציק לה בתיכון.
אביגיל (יעל טל) – מזכירת בית הספר. מעריצה את יוחנן, אוהבת את התלמידים מאוד. נבחרה להיות המורה לחינוך מיני. מגדלת בביתה שלושה חתולים שאותן היא מחשיבה לילדיה.
גדעון (עומר עציון) – המורה לספרות וליוגה בבית הספר וחסר סבלנות.
אביבה (נדב אסולין) – הטבחית בקפטריית בית הספר. אימהּ מעריצה את לי בירן, ובסוף העונה מתה לאחר שהיא שמעה את לי בירן משוחח איתה לאחר שבא לבקר בקפיטריה.
אריה (יובל סגל) – אב הבית של בית הספר. קברן בעברו. בן למשפחת מוכרי אבטיחים. עובד 61 שנים בבית הספר.
ארקדי (נדב אסולין) – המורה לאנגלית בבית הספר. מלמד את הילדים אנגלית שגויה.
נעמה (עדי חבשוש) – המורה לערבית בבית הספר במשך חמש שנים. דתייה.
הפקה

ב־14 ביולי 2019 פורסם שהתוכנית "בצפר" תחודש. השחקנים בסדרה שונים משחקני הסדרה המקורית, מלבד נדב אסולין, השחקן היחיד ששיחק גם בסדרה המקורית.
ב־30 ביולי 2019 התחילו צילומי הסדרה.
ראו גם

בצפר (סדרת טלוויזיה, 2005)
הערות שוליים

↑  אפי טריגר, נובמבר 2019 בערוצי ניקלודיאון, באתר Pop Tarts - תרבות אמריקנית פופולרית, ‏31 באוקטובר 2019
↑  פרסום ראשון: עומר חזן יככב בגרסה החדשה של "בצפר", באתר פרוגי, ‏14 ביולי 2019
↑  פרסום ראשון: חבשוש ואהרוני יככבו יחד בסדרת נוער, באתר פרוגי, ‏23 ביולי 2019
↑  הודעה על תחילת צילומי "בצפר", באתר עמוד הפייסבוק של ענני תקשורת, ‏30 ביולי 2019
שמורת נחל הבניאס

| --- | --- |

נחל הבניאס
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 על שם:  נחל חרמון 
 תאריך הכרזה:  1977
 נתונים ומידות
 שטח:  1.3 קמ"ר
 צומח:  ראו בערך
 בעלי חיים:  ראו בערך
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת הגולן 
 קואורדינטות:  33°14′52″N 35°41′36″E﻿ / ﻿33.247884318631°N 35.693398964758°E﻿ / 33.247884318631; 35.693398964758
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) שמורת נחל הבניאס(למפת אצבע הגליל רגילה) שמורת נחל הבניאס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל הבניאס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל הבניאס
 
שמורת נחל הבניאס או שמורת נחל חרמון היא שמורת טבע הנמצאת למרגלות הר החרמון, במפגש שבין רמת הגולן לעמק החולה, ליד היישוב שניר. היא משתרעת לאורך נחל חרמון מאזור מעיינות הבניאס עד לראש מקורות הירדן. השמורה הוכרזה בשנת 1977 על שטח של כ-800 דונם. בשנת 2009, הורחבה השמורה ונוספו לה עוד כ-500 דונם במעלה הנחל ומאז עומד שטחה של השמורה על כ-1,300 דונם.
מקור השם

השם "בניאס" נגזר משמו של האל היווני-רומי פאן. אלכסנדר הגדול הקים אתר פולחן לפאן לאחר הגעתו למקום עם צבאו. מאוחר יותר הוקמה במקום עיר שנקראה "פניאס" או "פניאון" על-שם פאן (במקורות יהודיים היא נקראה "פמיאס"). בערבית נהגה שם העיר "בניאס" ומכאן גם שמו של הנחל. שמו העברי של הנחל הוא "נחל חרמון". בשטח השמורה נמצאים שרידי העיר הקדומה בניאס.