stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאקוטו שינקאי
הערות שוליים

1 2  Makoto Shinkai, IMDb
1 2  "Spirited Away is no longer the highest-grossing anime of all time". The Independent (באנגלית בריטית). 2017-01-17. נבדק ב-2017-06-07.
1 2  "Byôsoku 5 senchimêtoru (2007)", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  "Makoto Shinkai: Making Anime for One Person at a Time". MTV News (באנגלית). נבדק ב-2017-06-07.
↑  "Koto no ha no niwa (2013)", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  "Kimi no na wa (2016)", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  "Your Name. (Kimi No Na Wa.)". Rotten Tomatoes (באנגלית). נבדק ב-2017-06-08.
↑  Anime directors Mamoru Hosoda, Makoto Shinkai working on new films, entertainment.inquirer.net (באנגלית)
| מאקוטו שינקאי |
| --- | --- | --- |
| סרטים באורך מלא שביים | מעבר לעננים, המקום המובטח (2004) • חמישה סנטימטרים לשנייה (2007) • הילדים שרודפים אחרי כוכבים (2011) • גן המילים (2013) • השם שלך (2016) • ילדת מזג האוויר (2019) • סוזומה (2022) |  |
| סרטים קצרים שביים | She and Her Cat‏ ‏(1999)‏ • Voices of a Distant Star‏ (2002)‏ • A Gathering of Cats‏ (2008)‏ • דארקה נו מנאזאשי‏ (2013) |  |
| משחקי וידאו שביים | Bittersweet Fools‏ (2001)‏ • Wind: A Breath of Heart‏ (2002)‏ • Haru no Ashioto‏ (2004)‏ • Ef: A Fairy Tale of the Two‏ (2006) |  |
| אנימה ומאנגה |
| --- | --- | --- |
| מיקוד לפי קהל יעד | קודומו • שונן • שוג'ו • סיינן • ג'וסיי |  |
| סוגות ייחודיות | מכה • איסקאי  • מאהו שוג'ו • מאהו שונן • ג'ידאימונו • הארם • אצ'י • הנטאי |  |
| אמני מאנגה בולטים | אוסמו טזוקה • אייצ'ירו אודה • ביסקו הטורי • מגומי איגראשי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • מסאשי קישימוטו • קלאמפ • רומיקו טקהאשי • אקירה טוריאמה • פוג'יקו פוג'יו • לייג'י מאטסומוטו |  |
| אנימטורים יפנים בולטים | אוסמו טזוקה • הידאקי אנו • מאמורו הוסודה • מאקוטו שינקאי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • יושיאקי קוואג'ירי • רומיקו טקהאשי |  |
| חברות אנימה בולטות | טאצונוקו הפקות • טואי אנימציה • ניפון אולפני אנימציה • סטודיו ג'יבלי • סטודיו פיירו |  |
| סגנונות ציור | בישוג'ו • בישונן • צ'יבי • SD |  |
| תרבות קהילות המעריצים | אוטאקו • קוספליי • כנסי אנימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412855205171  PLWABN: 9810592906905606  BIBSYS: 1512719457461  BNE: XX5412199  BnF: cb160926589 (data)  CANTIC: a12286709  CiNii: DA1420762X  GND: 139372415  ISNI: 0000 0000 8375 5046  LCCN: no2004038256  MusicBrainz: 8d23b3bb-681d-4522-966b-08bc1560a0a7  NCL: 002759201  NDL: 00919585  NKC: xx0240059  NLK: KAC200508067  NTA: 328736791  RERO: 02-A016728945  SUDOC: 148121632  VIAF: 40598264   WorldCat (עם VIAF): 40598264 
מאקוטו שינקאי, 2013
מועצה אזורית הדר השרון

מועצה אזורית הדר השרון הייתה מועצה אזורית באזור השרון.
המועצה גבלה בצפון במועצה אזורית השרון הצפוני, קדימה ותל מונד (משנת 1955), במזרח באזור השומרון ובטירה, בדרום במועצה אזורית דרום השרון ובמערב במועצה אזורית חוף השרון.
היסטוריה

ישובי גוש תל מונד התארגנו בוועד יציג שארגן את ענייניהם המשותפים, כמו חינוך וייצוג בפני שלטונות המנדט הבריטי. בשנת 1937, כאשר החלו השלטונות בהקמת מועצות מקומיות הביעו אנשי ועד הגוש את רצונם במועצה אחת שתקיף את כל יישובי הגוש, בדומה להצעה שהועלתה להקמת מועצה אזורית עמק חפר. אולם בניגוד לאזור עמק חפר, המועצה האזורית לא קמה ודרישה נוספת להקמת מועצה אזורית עבור גוש תל מונד הוצגה לשלטונות בשנת 1945. בינואר 1946 הוגש תזכיר בנושא למושל מחוז שכם, בו הוצע להקים מועצה אזורית אחת לעין ורד, כפר הס, חרות, כפר יעבץ, כפר עבודה, כפר זיו ושטחי מטעי ארץ ישראל של ישראל משה זיו. המושל הבטיח לטפל באופן נמרץ בבקשה, אולם המועצה לא הוקמה ובנובמבר 1946 התייצבה משלחת נוספת בפני מושל המחוז כדי לבקש להקים את המועצה. בספטמבר 1947 נחתם הסכם עם בעלי המטעים על הקמת המועצה. לאחר הקמת מדינת ישראל הוחלט להקים את המועצה האזורית, אולם ההכרזה נתעכבה עד ינואר 1950.
בעת הקמת המועצה היא נקראה מועצה אזורית תל מונד, אולם במהרה על פי המלצת ועדת השמות הסבה את שמה למועצה אזורית הדר השרון[דרוש מקור]. עד ספטמבר 1951 הכפילה המועצה את אוכלוסייתה ל-4000 נפש, בהתווסף לה אנשי מעברת תל מונד, עין שריד, נוה עובד, פורת, עזריאל וכ-400 נפשות שנקלטו במושבים הוותיקים.
לאור הגידול של תל מונד בעולים חדשים שהתיישבו בשיכונים, נוצרו סכסוכים בין תל מונד ושאר יישובי המועצה. אנשי השיכונים בתל מונד טענו שהמועצה מזניחה אותם ועל כן הפסיקו לשלם ארנונה. בתגובה לכך הפסיקה המועצה לתת שירותים לאנשי השיכונים. בסוף 1951 הוחלט במועצה על הוצאת תל מונד, כפר זיו ושכונת יעקב שיהיו למועצה מקומית נפרדת. נתמנה בורר ולאחר דיונים רבים והמלצה של הוועדה המוניציפלית של ההסתדרות החלוקה יצאה אל הפועל ב-1 באפריל 1954 באופן רשמי, הגם שכבר מאמצע 1953 התנהלו המועצות בנפרד. בשנת 1958 ביקשו גם אנשי עין שריד להתנתק מהמועצה האזורית ולחבור לתל מונד, אולם בקשתם לא נענתה.
בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה להגיע לכך שמועצות אזוריות בישראל יקיפו כ-10,000 תושבים. ביוני 1984 אוחדה המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני ליצירת מועצה אזורית לב השרון. עד היום נקראים היישובים שהיו פעם במועצה אזורית הדר השרון "יישובי גוש תל מונד".
יישובי המועצה

| # | צורת היישוב | יישוב | שנת הקמה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מושב | בני דרור | 1946 |  |
| 2 | מושב | חרות | 1930 |  |
| 3 | מושב | יעף | 1968 |  |
| 4 | מושב | כפר הס | 1931 |  |
| 5 | מושב | כפר יעבץ | 1932 |  |
| 6 | מושב | משמרת | 1946 |  |
| 7 | מושב | עזריאל | 1951 |  |
| 8 | מושב | עין ורד | 1930 |  |
| 9 | מושב | עין שריד | 1950 |  |
| 10 | מושב | פורת | 1950 |  |
| 11 | מושבה, מעברה | תל מונד | 1929 | עד שנת 1954 |
ראשי המועצה

| # | שם | יישוב | שנות כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מרדכי גלר | כפר הס | 1950-1951 |
| 2 | אפרים בן אפרים | עין ורד | 1951-1960 |
| 3 | אברהם אברך | חרות | 1960-1973 |
| 4 | צבי חרות | חרות | 1973-1984 |
הערות שוליים

↑  י. אבישי, עניני החינוך בגוש תל מונד, דבר, 17 בספטמבר 1935
↑  כביש אל היישובים והבאת קרובים מחוץ לארץ, דבר, 19 במאי 1937
↑  להקמת מועצה אזורית בתל מונד, דבר, 24 בספטמבר 1945
↑  מפת האזור בהוצאת מחלקת המדידות, 1949, עם ציון מיקום היישוב 'כפר זיו', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מועצה אזורית לגוש תל מונד, דבר, 31 בינואר 1946
↑  מועצה אזורית לגוש תל מונד, דבר, 14 בפברואר 1946
↑  שאלת הקמתה של מועצה אזורית וכביש תל מונד, דבר, 7 בנובמבר 1946
↑  מועצה לגוש תל מונד, דבר, 5 בספטמבר 1947
↑  שר הפנים אינו משתף פעולה עם ועדת הפנים, על המשמר, 11 באוגוסט 1949בגוש יישובי תל מונד, דבר, 27 בספטמבר 1949
1 2  ועד גוש תלמונד - מועצה מקומית, דבר, 9 בינואר 1950
↑  ש. עין גיל, במועצה אזורית הדר השרון, דבר, 20 בספטמבר 1951
↑  ש. אנגל, מחלוקת בגוש תל מונד, דבר, 21 ביולי 1952
↑  ע. עופר, המועצה האזורית הדר השרון במצב של תוהו ובוהו, על המשמר, 27 ביולי 1952; המשך
↑  הוסדרו העניינים המוניציפאליים בישובי גוש תל מונד, דבר, 31 במאי 1953
↑  פני תל מונד כעת, דבר, 20 בינואר 1957
↑  צו המועצות המקומיות (א), תשי"א-1950, בעניין תל מונד, 1 אפריל 1954
↑  ראו למשל: 
המועצה האזורית הדר השרון, דבר, 9 בספטמבר 1953
↑  ג. שרוני, מה החריד את עין שריד?, מעריב, 21 בדצמבר 1958
↑  מציעים לאחד מועצות אזוריות, דבר, 14 בפברואר 1967
↑  צו המועצות המקומיות, קובץ התקנות, 4639, 31 במאי 1984, עמ' 1645-1653
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 20 בפברואר 1951
↑  אלכס ינאי, דרך העפר של איש הורדים, מעריב, 14 בדצמבר 1960א. אברך - ראש מועצת הדר השרון, דבר, 3 בדצמבר 1964א. אברך - ראש מועצת הדר השרון, דבר, 14 בנובמבר 1968
↑  הוסר הערעור נגד המועצה האזורית הדר השרון, דבר, 4 בדצמבר 1960אלכס ינאי, היו"ר נבחר לאחר "חבלי לידה" ממושכים, מעריב, 11 בדצמבר 1960
↑  אברהם הרצפלד ז"ל, דבר, 3 בספטמבר 1973
לחפירת תעלות ניקוז, מעריב, 28 באוגוסט 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415785405171
לינה רדקה

קרולינה "לינה" רדקה-בטשאואר (בגרמנית: Karoline "Lina" Radke-Batschauer;‏ 18 באוקטובר 1903 – 14 בפברואר 1983) הייתה אתלטית גרמנייה, האלופה האולימפית הראשונה במשחקים האולימפיים (אמסטרדם 1928) בריצת 800 מטר, ושיאנית העולם בריצה זו ובריצת 1000 מטר.
ביוגרפיה

רדקה נולדה וגדלה בקרלסרוהה שבגרמניה בשם קרולינה "לינה" בטשאואר. בגיל 14 עברה עם משפחתה לבאדן-באדן. היא החלה להתאמן באתלטיקה רק בגיל 20. בשנת 1926 היא זכתה באליפות גרמניה בריצת 1000 מטר. שנה לאחר מכן, היא זכתה באליפות גרמניה בריצת 800 מטר (ריצת 1000 מטר הוצאה מהתכנית). באותה שנה היא נישאה למאמן ולמנהל המועדון שלה, גאורג רדקה ועברה איתו לוורוצלב.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

ב-7 באוגוסט 1927 קבעה רדקה בריצת 800 מטר שיא עולם חדש של 2:23.8 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי אינגה ינצל משוודיה (2:20.4 דקות). כעבור שבועיים היא החזירה לעצמה את שיא העולם כשקבעה בתחרות בברצג (אנ') תוצאה של 2:19.6 דקות.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

תחרויות אתלטיקה לנשים נערכו לראשונה באולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 2:16.8 דקות, לפני קינואה היטומי מיפן (2:17.6 דקות) ואינגה ינצל (2:17.8 דקות). שיאה העולמי החזיק מעמד 16 שנים ונשבר על ידי אנה לרסון משוודיה (2:15.9 דקות).
בתחרות שנערכה בברצג ב-24 באוגוסט 1930 קבעה רדקה בריצת 1000 מטר שיא עולם חדש של 3:06.6 דקות. שיא זה החזיק מעמד כתשעה חודשים ונשבר על ידי גלאדיס לן מבריטניה (3:04.4 דקות)
במשחקים העולמיים לנשים שנערכו בלונדון, 1934 היא סיימה במקום רביעי בריצת 800 מטר. המנצח זדנייק קובק מצ'כוסלובקיה שהוא טרנסקסואל, מאוחר יותר נפסל ושיאיו העולמיים נמחקו.
לאחר מכן, היא פרשה מספורט תחרותי, והחלה לאמן אתלטיקה בוורוצלב ובטורגאו.
במלחמת העולם השנייה נגנבה מדליית הזהב שלה על ידי חיילים מהכוחות הרוסיים, אבל היא קיבלה מהוועד האולימפי הבינלאומי מדליה אחרת במקומה. לאחר המלחמה היא הורחקה מוורוצלב, ועברה להתגורר בעיירה קטנה ליד ארפורט. בשנת 1961 עברה בחזרה לקרלסרוהה עם בעלה שהיה שבוי מלחמה בברית המועצות עד לשנת 1950.
שיאים איישיים

ריצת 800 מטר: 11 שניות (1928)
ראו גם

התפתחות שיא העולם בריצת 800 מטר לנשים (באנגלית)
התפתחות שיא העולם בריצת 1000 מטר לנשים (באנגלית)
הערות שוליים

↑  אליפות גרמניה בריצת 800 מטר, (באנגלית)
↑  משום מה התוצאות שנקבעו משחקים העולמיים לנשים 1934 בריצת 800 מטר לא הוכרו כשיא עולם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 139088237  VIAF: 100397946   WorldCat (עם VIAF): 100397946
מבח"ר

| --- | --- |

 מבנה המכללה
 מוסד אקדמי
 תקופת הפעילות:  תש"ס, 2000 – הווה
 מיקום
 מיקום:  בן נון, בני ברק
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°05′35″N 34°49′24″E﻿ / ﻿32.092916666667°N 34.823277777778°E﻿ / 32.092916666667; 34.823277777778
 אתר הבית
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מבח"ר(למפת גוש דן רגילה) מבח"ר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבח"ר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבח"ר  he מבח"רhe מבח"רמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מכללת בני ברק החרדית (מבח"ר) היא מכללה המיועדת לציבור החרדי, כחלק ממהפכת התעסוקה וההשכלה במגזר החרדי במאה ה-21. המכללה הוקמה בשנת תש"ס - 2000, על ידי ד"ר אברהם פוס, והרב יחזקאל פוגל, המקימים של המרכז החרדי להכשרה מקצועית, המכללה הוקמה כעמותה נפרדת וללא קשר רשמי עם המרכז החרדי. כיום המנכ"ל שלה הוא מאיר יעקובוביץ, לשעבר מנהל מוסדות חורב בירושלים. במבח"ר קיימים מסלולי לימודים מגוונים מטעם כמה אוניברסיטאות, והתארים הם מטעם אוניברסיטאות אלה.
צביון

במטרה לשמור על הצביון המתאים לציבור החרדי קיימת במכללה הפרדה מגדרית מלאה: נשים לומדות בשעות הבוקר והצהריים, והגברים - בשעות הערב.
למכללה צביון ליטאי-חסידי, לעומת המכללה החרדית ירושלים, המנוהלת על ידי עדינה בר שלום, בתו של הרב עובדיה יוסף, שמזוהה יותר עם תנועת ש"ס.
מסלולי הלימוד

המכללה מפעילה מכינה קדם אקדמית בה לומדים עברית, אנגלית, מתמטיקה ומדעים, וניגשים לבחינה הפסיכומטרית.
תואר ראשון - סיעוד (המכללה האקדמית תל אביב יפו) עבודה סוציאלית (אוניברסיטת חיפה), מדעי המחשב (המרכז האקדמי לב), שירותי אנוש (אוניברסיטת חיפה), מיפוי וגיאו-אינפורמציה (הטכניון).
תואר שני - ייעוץ חינוכי (אוניברסיטת חיפה), עבודה סוציאלית (אוניברסיטת חיפה) ומנהל עסקים (המרכז האקדמי לב).
תואר ראשון - הפרעות בתקשורת (אוניברסיטת תל אביב), ריפוי בעיסוק (אוניברסיטת חיפה), עבודה סוציאלית (אוניברסיטת חיפה) וסיעוד (המרכז האקדמי לב).
תואר שני - הפרעות בתקשורת (אוניברסיטת תל אביב), סיעוד (אוניברסיטת חיפה), ייעוץ חינוכי (אוניברסיטת חיפה), עבודה סוציאלית (אוניברסיטת חיפה) וטיפול באמנות (אוניברסיטת חיפה).
למכללה אין מערך מלגות משל עצמה אלא המלגות מתקבלות לפי האוניברסיטה אליה מקושרת תוכנית הלימודים של הסטודנט. עקב שכיחותו הגבוהה של מצב סוציו-אקונומי נמוך בחברה החרדית רוב התלמידים מקבלים מלגות.
הערות שוליים

↑  הטכניון פותח בבני ברק תוכנית לימודים לתואר ראשון במיפוי וגיאו-אינפורמציה.
מיטו (עוף)

| מיטו |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: מיטו
שם מדעי
 Mitu ‏לסון, 1831

מיטו (שם מדעי: Mitu) הוא סוג של עוף טרופי ממשפחת ההוקיים החי באמריקה הדרומית.
המיטו חי בביצות וביערות גשם לחים באמריקה הדרומית. בני הסוג דומים לעופות ההוקו הגדולים והם בעלי נוצות שחורות, ציצת נוצות פרועה על ראשם ומקור קצר, מעוקל ואדום. בטנם בהירה וגם קצה הזנב. כמו מרבית מיני המשפחה הם לא מרבים לעופף.
עופות המיטו ניזונים על קרקע היער מפירות, זרעים, חרקים ויצורים קטנים. חלקם בסכנה עקב הפגיעה בבית גידולם.
מינים

מיטו מצויץ (Mitu tomentosum)
מיטו אלגואס (Mitu mitu) - נכחד בטבע
מיטו סלבין (Mitu salvini)
מיטו מקור-תער (Mitu tuberosum)
מבורך בן סעדיה

| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה הפאטמית
 פטירה:  1111 ד'תתקע"א קהיר, האימפריה הפאטמית
 רבותיו:  אביו רבי סעדיה בן מבורך
 בני דורו:  רב אביתר גאון, רבי יהודה בן סעדיה
 צאצאים:  בניו – רבי משה הנגיד ורבי נתנאל בחיר הישיבה  נכדיו – רבי מבורך סגן הנגידות, רבי יהודה סגן הנגידות, יכין ברבי נתנאל ראש הקהילות.
 
רבי מבורך בן סעדיה היה נגיד הקהילה היהודית במצרים בשנים 1078–1082 ו-1094–1111.
קורות חייו

רבי מבורך נולד בעיר פוסטאט שבמצרים (אז חלק מהאימפריה הפאטמית). רבי מבורך למד ככל הנראה אצל אביו וחכמים נוספים, ובבגרותו היה לאחד מחכמי הקהילה בקהיר ושימש כחבר מטעם ישיבה הארץ ישראלית.
בשנת 1078 נפטר אחיו הגדול רבי יהודה, ורבי מבורך ירש ממנו את משרת הנגידות והחל לשמש כמנהיגם של הקהילות היהודיות ברחבי האימפריה הפאטימית.
בשנת 1082, לאחר ארבע שנות שלטון, הודח רבי מבורך ממשרתו על ידי רבי דוד בן דניאל (בנו של גאון ארץ-ישראל רבי דניאל בן עזריה). רבי דוד קיבל מהשלטונות הפאטמים את התואר "ראיס אל-יאהוד", אך ככל הנראה הוא לא השתמש בתואר העברי "נגיד" אלא בתארים "נשיא" ו"ראש גלות" שהגיעו לו מתוקף יחוסו לבית דוד.
עם פטירתו של הגאון הארץ-ישראלי רבי אליהו הכהן גאון, אימץ רבי דוד לעצמו גם את סמכויות השיפוט וההנהגה הציבורית של משרת הגאון, ובשל כך נוצר סכסוך בינו לבין רב אביתר גאון, בנו של רב אליהו, שרצה לרשת את סמכויותיו של אביו.
רבי מבורך ורבי אביתר פעלו בשיתוף פעולה נגד רבי דוד. כחלק מהמאבק המשותף, כתב רב אביתר מגילה שבה הוא מוחה על הדחתו של רבי מבורך ודורש שיושבו לגאונים כל הסמכויות שרבי דוד העביר לעצמו.
בגניזה נמצאה תפילה המבוססת על נוסח "ועל הניסים" ”מי שעשה ניסים לאבותינו בימים ההם ובזמן הזה על ידי חשמונאי ובניו יעשה עם אדונינו השר הגדול רבנו מבורך נגיד עם צבאות”. הרב מימון משער שתפילה זו נכתבה כחלק מהמאבק על הנגידות על ידי תומכיו של רבי מבורך שציפו לנסים שיסיעו להשבתו לשלטון.
בשנת 1094, מאבקם של רבי מבורך ורבי אביתר נשא פרי והשלטונות הדיחו את רבי דוד, ורבי מבורך חזר לשמש כנגיד.
רבי מבורך נפטר בשנת 1111, ובנו רבי משה ירש ממנו את משרת הנגידות.
הנהגתו

בכהונתו הראשונה, המשיך רבי מבורך את דרך ההנהגה של אחיו, ולא התערב בעניינים שהיו בסמכות הגאון, אבל לאחר חזרתו לתפקיד הנגיד המשיך להחזיק בזכויות השיפוט שרבי דוד העביר מידי הגאון לידיו של ראש היהודים, ואף מינה נציגים שישפטו וינהלו בשמו את הקהילות השונות, זכות שהייתה שמורה באופן מסורתי לגאונים.
רבי מבורך הנהיג שסופרי בתי הדין באימפריה יכתבו בראש כל כתובה או גט שהכתובה נעשית מכוחו ובשמו של הנגיד. החוקר מרק ר. כהן מעיר, שהוראה זו דומה להוראתו של הוזיר באדר אל-ג'מאלי לציין את שמו של הוזיר בראש המסמכים המשפטיים של בתי הדין המוסלמים וייתכן שמטרתם של 2 ההוראות היא לחזק את סמכותו של השלטון המרכזי על הפקידים בערי השדה.
בנוסף לכהונתו כנגיד, שימש רבי מבורך גם כרופאו של הוזיר אל-אפצ'ל. רבי מבורך שהה זמן רב בבירה קהיר לצורך עבודתו כרופא, והשאיר חלק מהעניינים המנהליים השוטפים לטיפולם של באי כוחו שישבו בעיר פוספאט.
מתוקף כהונתו כנגיד וכרופא הוזיר היו לרבי מבורך קשרים רבים במסדרונות השלטון בקהיר ואף עם מושלי מחוזות וערים ברחבי אימפריה. רבי מבורך השתמש בקשריו אלו לסייע לאחיו היהודים. בגניזה שרד מכתב שנשלח לרבי מבורך על ידי רבי יהושע בן עלי החבר, שרצה להגר מקיסריה לאשקלון בשל מסעי הצלב, ומכיוון שחשש שמושל אשקלון ימנע ממנו להגר, פנה לרבי מבורך וביקש ממנו לדבר עם מושל אשקלון שלא ימנע את הגירתו.
בגניזה הקהירית שרד שיר שנכתב לכבודו של מבורך ובו הוא מובאים התארים שבהם כונה רבי מבורך על ידי בני קהילתו ”הולך תמים, פועל צדק, ודובר אמת. הולך צדקות ודובר מישרים, כל מידות השבח בו קשורים. הוא כבוד גדולת קדושת מורנו ורבינו, אדוננו ועטרת ראשנו מבורך  אלוף הבינות, חכם הישיבה, סנהדראה רבא, שר השרים, עז כל בית ישראל, נגיד עם ה'”.
משפחתו

משפחתו של רבי מבורך הייתה מהמשפחות המיוחסות בקרב יהודי מצרים. אביו רבי סעדיה בן מבורך שימש כדיין בבית הדין בפוסטט ובנוסף לכך עסק ברפואה.
אחיו הגדול רבי יהודה, שהחזיק לפניו במשרת הנגידות, היה מחכמי הקהילה והחזיק בתארים ריש כלה וחבר ושימש כרופאו של הוזיר.
לרבי מבורך היו 2 בנים, רבי משה ורבי נתנאל. הבכור רבי משה הנגיד שימש תחת אביו כנגיד וכרופא בחצר המלוכה עד לפטירתו בשנת 1026. גם רבי נתנאל היה מחכמי ומנהיגי הקהילה ומכונה במסמכי הגניזה בכינויים "האדיר החכם" ו"בחיר הישיבה".
גם נכדיו של רבי מבורך היו מחכמי ומנהיגי הקהילה. בתעודה מהגניזה מוזכרים "מרנו ורבנו מבורך" ו"מרנו ורבנו יהודה", שני בניו של רבי משה הנגיד, כמי שנושאים בתואר "סגני הנגידות". נכד נוסף של רבי מבורך, יכין ברבי נתנאל, נשא בתואר "ראש הקהלות", ובגניזה נמצא שיר שנכתב לכבודו לאחר פעולת שתדלנות שעשה לתועלתם של בני הקהילה.
הערות שוליים

↑  איגרת מחצור היא קיסריה אל מבורך בן סעדיה, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני.
↑  שירי שבח לכבוד יכין בן נתנאל, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני.
| הנגידים (ראשי היהודים) במצרים |
| --- | --- | --- |
| לפני הגעתו של הרמב"ם | רבי פלטיאל •  רבי יהודה בן סעדיה • רבי מבורך בן סעדיה • רבי משה בן מבורך • רבי שמואל בן חנניה • זוטא |  |
| בתקופת הרמב"ם וצאצאיו | הרמב"ם • רבי אברהם בן הרמב"ם • רבי חננאל בן שמואל  • רבי דוד מימוני • רבי אברהם מימוני • רבי יהושע מימוני • רבי דוד מימוני (השני) |  |
| לאחר תקופת צאצאי הרמב"ם | רבי עמרם  • רבי שמעון  • רבי יוסף  • רבי שלמה בן יוסף  • רבי נתן הכהן שולאל  • רבי יצחק הכהן שולאל |  |
מועצת המעבר הלאומית

דגל המועצה והמורדים. דגל שמקורו בימי המלוכה הלובית, ימי טרום המהפכה של קדאפי, מהפכה שבה הופל השלטון המלוכני בלוב.
סמל המועצה
מועצת המעבר הלאומית (או בקיצור המועצה הלאומית או מועצת המורדים או NTC; שימוש שכיח נוסף: המועצה הלאומית למעבר (TNC); ערבית: المجلس الوطني الانتقالي) היא הגוף הרשמי שייצג את הכוחות שמרדו בשלטונו הדיקטטורי של מועמר קדאפי במהלך ההתקוממות בלוב ב-2011. ב-27 בפברואר 2011, בעיר בנגאזי, הוכרז פומבית על הקמת המועצה שתפעל "כפנים של המהפכה". במספר אמצעי תקשורת כונתה המועצה גם "המועצה הלאומית הלובית". ב-5 במרץ, הודיעה המועצה על כך שהיא "הנציגות הבלעדית על כל לוב כולה". בראש המועצה עומד מוסטפא עבד אל-ג'ליל שהיה שר המשפטים בממשלת קדאפי וערק לשורות המורדים לאחר תחילת ההתקוממות.
ב-23 במרץ 2011 נבחר מחמוד ג'יבריל לכהן כראש הממשלה הזמנית שהקימה המועצה. המועצה הצהירה כי היא "הגוף המחוקק", ואילו הממשלה הזמנית היא "הגוף המבצע". ג'יבריל ניהל את השיחה עם נשיא צרפת סרקוזי, בפגישה שלאחריה הכירה צרפת רשמית במועצה כנציגה הבלעדית והלגיטימית של לוב.
מוסטפא עבד אל-ג'ליל הצהיר בריאיון ל-France 24 כי המטרה של המורדים אינה הריגתו של קדאפי אלא עזיבתו את השלטון.
ב-3 ביוני 2011, העבירה המועצה מסר לישראל באמצעות שר החוץ הצרפתי, אלן ז'ופה, לפיו תכיר המועצה במדינת ישראל ותהיה מעוניינת בקשרים עימה.
ביולי, לאחר ביקורים שערכו אנשי המועצה בארצות הברית ומפגשים בינם לבין אנשי הממשל האמריקני, הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית כי תעביר למועצה כספים שהיו בחשבונות בנקים בבעלות לוב אך הוחרמו לאחר תחילת ההתקוממות במדינה.
ב-31 באוקטובר 2011, 51 מחברי מועצת המעבר מינו את עבד אל-רחים אל כיב לראש ממשלת המעבר הלאומית, כמחליפו של מחמוד ג'יבריל.
המועצה התפרקה באוגוסט 2012 בעקבות הבחירות לבית הנבחרים החדש, הקונגרס הלאומי הכללי[דרוש מקור].
עקרונות יסוד ומטרות

"הכרזת היסוד של המועצה" קובעת כי המטרות העיקריות של המועצה הן כדלקמן:
להבטיח את שלומה של הטריטוריה הלאומית ואזרחיה.
תיאום המאמצים הלאומיים לשחרור שאר חלקי לוב.
תמיכה במאמצים של רשויות מקומיות לפעול לשיקום החיים הנורמליים של האזרחים.
פיקוח על המועצה הצבאית כדי להבטיח את השגת הדוקטרינה החדשה של צבא העם של לוב בהגנה על העם ולהגן על הגבולות של לוב.
לסייע בבחירתה של אספה מכוננת כדי לנסח חוקה חדשה למדינה; העמדת החוקה החדשה למשאל עם עממי.
להקים ממשלת מעבר כדי לסלול את קיומן של בחירות חופשיות.
הדרכה של ניהול מדיניות החוץ ושל הסדרת היחסים עם מדינות אחרות וארגונים בינלאומיים ואזוריים, וכן ייצוג של העם הלובי.
הכרה בינלאומית

מאז ייסודה זכתה המועצה להכרה של עשרות מדינות, הראשונה בהן צרפת. גם המעצמות ארצות הברית ורוסיה הודיעו על הכרה רשמית במועצה כממשלת לוב ואילו הרפובליקה העממית של סין הודיעה כי היא מכירה במועצה כשותפה לדיאלוג.
ב-16 בספטמבר 2011 קיבלה העצרת הכללית של האומות המאוחדות החלטה להכיר במועצה כגוף המייצג של לוב במושב הקרוב, החלטה בה תמכה גם ישראל.
צבא השחרור הלאומי

צבא השחרור הלאומי (جيش التحرير الوطني الليبي) הוא שמם הידוע בתקשורת הבינלאומית של הכוחות המזוינים של מועצת המעבר הלאומית, הלוחמים בשלטון קדאפי בלוב, מאז מרץ 2011. כוחות המורדים הנלחמים בשלטון קדאפי ומהווים את הזרוע הצבאית של מועצת המעבר הלאומית, מוכרים רשמית בשם "הכוחות המזוינים של לוב החופשית". מפקד הצבא הוא סוליימאן מחמוד שנכנס לתפקידו לאחר שנרצח המפקד הקודם, עבדול פתאח יוניס. מפקד בכיר אחר בצבא המורדים הוא חליפה בלקאסים חפטאר. צבא השחרור הלאומי זוכה למימון ואספקה מאת מדינות המערב.
ראו גם

מוסטפא עבד אל-ג'ליל
מחמוד ג'יבריל
מועמר קדאפי
מלחמת האזרחים בלוב (2011)
האביב הערבי
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, למען מיסראתה: מטוסי המערב תקפו טנקים, באתר nrg‏, 23 במרץ 2011
↑  Anissa Haddadi,‏ Libya: The Transitional Regime, oil, Israel and Gaddafi's old friends, באתר International Business Times,‏ 3 ביוני 2011
↑  إعلان تاسيس المجلس الوطني الانتقالي المؤقت
↑  AFTER MUCH WRANGLING, GENERAL ASSEMBLY SEATS NATIONAL TRANSITIONAL COUNCILOF LIBYA AS COUNTRY’S REPRESENTATIVE FOR SIXTY-SIXTH SESSION, אתר האו"ם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009196052  VIAF: 150846390   WorldCat (עם VIAF): 150846390 
לוב  מדינות שהכירו במועצת המעבר כנציגה הבלעדית של לוב  מדינות שלהן יחסים עם המועצה אך לא הכירו בה באופן רשמי  מדינות שהצהירו כי לא יכירו במועצה  מדינות שהתנגדו להכרה במועצה בבעצרת הכללית של האו"ם
מושל רומי

| --- | --- |
 תחום שיפוט:  רומא העתיקה 
 
מושל רומי היה כינוי של הנציב שהיה ממונה על הממשל בפרובינקיה הרומית, היחידות המנהליות של האימפריה הרומית מחוץ לחצי האי האפניני (איטליה של ימינו).