stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הליגה הספרדית השנייה בכדורסל

| --- | --- |

 שם מלא:  Liga Española de Baloncesto
 תחום:  כדורסל 
 ארגון:  פדרציית הכדורסל הספרדית 
 מדינות:  ספרד 
 קבוצות:  18 
 מירב הזכיות:  מורסיה גיפוסקואה באסקט בראוגן (3 זכיות)
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 אלופה נוכחית:  באסקט קורוניה (אליפות ראשונה)
 מפעל גבוה:  ליגת ה-ACB
 מפעל מקביל:  גביע נסיכת אסטוריאס
 מפעל נמוך:  הליגה הספרדית השלישית
 www.leboro.es
 
ליגת הכדורסל הספרדית (בספרדית: Liga Española de Baloncesto), הידועה גם בשם LEB Oro, היא הליגה השנייה במבנה ליגות הכדורסל בספרד, אחרי ליגת ה-ACB. הליגה נוסדה בשנת 1996. היא מנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל הספרדית ומשחקת תחת חוקי פיב"א.
בליגה מתמודדות 18 קבוצות. בכל עונה, הקבוצה המדורגת ראשונה בסיום העונה הסדירה עולה אוטומטית לליגת העל, ואילו הקבוצות שמסיימות במקום השני עד התשיעי נכנסות לטורניר פלייאוף, בו המנצחת זוכה גם היא לעלות לליגת ה-ACB. שתי הקבוצות האחרונות בליגה יורדות לליגה השלישית (LEB Plata).
בסך הכל 81 קבוצות התחרו ב-LEB Oro מאז הקמתה ב-1996. 19 קבוצות הוכתרו לאלופות ו-30 זכו לעלות ל-ACB (אם כי ארבע מהן לא יכלו לשחק בליגה הראשונה). מלייה היא הקבוצה היחידה ששיחקה בכל עונות הליגה.
פורמט

כל קבוצה בליגה משחקת מול שאר הקבוצות פעמיים, פעם אחת בבית והשנייה בחוץ. כל ניצחון מוסיף שתי נקודות לקבוצה בדירוג הליגה, וכל הפסד מוסיף רק אחת. במחצית העונה, שתי הקבוצות הראשונות בטבלה מעפילות לגביע נסיכת אסטוריאס, גביע הליגה השנייה, המשוחק באולם של מוליכת הטבלה. בסיום העונה הסדירה הקבוצה המדורגת ראשונה עולה ישירות לליגת ה-ACB, הקבוצות המדורגות בין המקום השני לתשיעי משחקות בפלייאוף העלייה (סדרת הטוב מ-5 ברבע הגמר ולאחר מכן פיינל פור) בו המנצחת עולה גם היא לליגה הראשונה, ושתי הקבוצות האחרונות יורדות לליגה השלישית.
קבוצות לעונת 2023/24

| קבוצה | עיר | קהילה אוטונומית |
| --- | --- | --- |
| אוביידו | אוביידו | אסטוריאס אסטוריאס |
| אורנסה | אורנסה | גליסיה גליסיה |
| אליקנטה | אליקנטה | ולנסיה (קהילה אוטונומית) ולנסיה |
| אסטודיאנטס מדריד | מדריד | קהילת מדריד מדריד |
| באסקט קורוניה | לה קורוניה | גליסיה גליסיה |
| גיפוסקואה באסקט | סן סבסטיאן | חבל הבסקים חבל הבסקים |
| טיסונה | בורגוס | קסטיליה ולאון קסטיליה ולאון |
| ליידה | ליידה | קטלוניה קטלוניה |
| מלייה | מלייה | מלייה מלייה |
| מנורקה | מאון | האיים הבלאריים האיים הבלאריים |
| סן פבלו בורגוס | בורגוס | קסטיליה ולאון קסטיליה ולאון |
| פואנלברדה | פואנלברדה | קהילת מדריד מדריד |
| קאסטיו | קאסטיון דה לה פלאנה | ולנסיה (קהילה אוטונומית) ולנסיה |
| קלאביחו | לוגרוניו | לה ריוחה לה ריוחה |
| קנטבריה | טורלבגה | קנטבריה קנטבריה |
| קסרס | קסרס | אקסטרמדורה אקסטרמדורה |
| ריאל בטיס | סביליה | אנדלוסיה אנדלוסיה |
| ריאל ואיאדוליד | ואיאדוליד | קסטיליה ולאון קסטיליה ולאון |
אלופות

| עונה | אלופה | סגנית |
| --- | --- | --- |
| 1996/97 | ולבה | קאחה קנטבריה |
| 1997/98 | מורסיה | פואנלברדה |
| 1998/99 | בראוגן | חיחון |
| 1999/00 | אליקנטה | אורנסה |
| 2000/01 | ליידה | גרנדה |
| 2001/02 | אליקנטה | באסקט מנרסה |
| 2002/03 | מורסיה | טנריפה |
| 2003/04 | בילבאו באסקט | גרנדה |
| 2004/05 | פואנלברדה | מנורקה |
| 2005/06 | ברואסה | מורסיה |
| 2006/07 | באסקט מנרסה | לאון |
| 2007/08 | באסקט סרגוסה | ברואסה |
| 2008/09 | ואיאדוליד | אליקנטה |
| 2009/10 | באסקט סרגוסה | מנורקה |
| 2010/11 | מורסיה | אוברדוירו |
| 2011/12 | טנריפה | מנורקה |
| 2012/13 | פורד בורגוס | אליקנטה |
| 2013/14 | אנדורה | פורד בורגוס |
| 2014/15 | פורד בורגוס | אורנסה |
| 2015/16 | פלנסיה | מלייה |
| 2016/17 | גיפוסקואה באסקט | סן פבלו בורגוס |
| 2017/18 | בראוגן | באסקט מנרסה |
| 2018/19 | ריאל בטיס | בילבאו באסקט |
2019/20: העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה בספרד ואיאדוליד וגיפוסקואה באסקט הוכרזו כאלופות במשותף
| 2020/21 | בראוגן | גרנדה |
| 2021/22 | גרנדה | באסקט ז'ירונה |
| 2022/23 | אנדורה | פלנסיה |
| 2023/24 | באסקט קורוניה | ליידה |
משחק פלייאוף 2015 בין ואיאדוליד (בסגול) לבראוגן.
וואלטה אה בורגוס

| --- | --- |

פודיום המרוץ ב-2013, נאירו קינטנה המנצח במרכז, דויד ארויו השני משמאל, ווינצ'נצו ניבאלי השלישי מימין
 מדינות:  ספרד ספרד
 סוג:  מרוץ קטעים
 חודש:  אוגוסט
 משך:  5 קטעים
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1946
 מרוצים עד כה:  45
 מנצח ראשון:  ספרד ברנרדו קאפו
 מוביל במספר הניצחונות:  ספרד מריאנו לחרטה   (4 ניצחונות)
 מנצח אחרון:  ארצות הברית ספ קוס
 שנת מרוץ אחרונה:  2024
 
וואלטה אה בורגוס (בספרדית: Vuelta a Burgos) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שנערך ברחבי מחוז בורגוס מאז 1946. המרוץ נערך באוגוסט, כמה שבועות לפני תחילת הוואלטה אספנייה ונחשב למרוץ ההכנה האחרון והבולט לקראתו. משנת 2020, המרוץ הוא חלק מסבב UCI ProSeries.
היסטוריה ומסלול

המרוץ נוסד בשנת 1946, אז ניצח בו ברנרדו קאפו המקומי. הוא נערך גם ב-1947, כשברנרדו רואיז ניצח, אולם משנת 1948 עד שנת 1980 כולל לא התקיים. המנצח הראשון במרוץ שאינו ספרדי היה אלכס צילה השווייצרי, שניצח ב-1992. מריאנו לחרטה המקומי הוא שיאן הניצחונות במרוץ, שניצח ארבע פעמים, ב-1986, 1987, 1988 ו-1990.
המרוץ נערך באוגוסט, יותר משבוע לפני תחילת הוואלטה אספנייה, ולכן נחשב למרוץ ההכנה הבולט לקראת הוואלטה ומושך אליו לא מעט מטפסים ורוכבים שעתידים להתחרות בוואלטה, ב-2009 ניצח אלחנדרו ולוורדה את המרוץ ולאחר מכן המשיך גם לניצחון כללי בוואלטה אספנייה. תוואי המרוץ הוא הררי ומנצחי המרוץ הם מטפסים, אך הוא כולל גם קטעים גבעיים שיכולים להתאים לפנצ'רים או לספרינטרים.
מנצחים

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1946 | ספרד ברנרדו קאפו |  |
| 1947 | ספרד ברנרדו רואיז |  |
| 1981 | ספרד פאוסטינו רופרס |  |
| 1982 | ספרד חוסה לואיס אגויה |  |
| 1983 | ספרד אנחל דה לאס הראס |  |
| 1984 | ספרד פדריקו אקייב |  |
| 1985 | ספרד חוסה רקיו |  |
| 1986 | ספרד מריאנו לחרטה |  |
| 1987 | ספרד מריאנו לחרטה |  |
| 1988 | ספרד מריאנו לחרטה |  |
| 1989 | ספרד פרנצ'יסקו אנטקוורה |  |
| 1990 | ספרד מריאנו לחרטה |  |
| 1991 | ספרד פדרו דלגדו |  |
| 1992 | שווייץ אלכס צילה |  |
| 1993 | ספרד לאודלינו קובינו |  |
| 1994 | ספרד ארמנד דה לה קוובאס |  |
| 1995 | שווייץ לורן דופו |  |
| 1996 | שווייץ טוני רומינגר |  |
| 1997 | צרפת לורן ז'אלאבר |  |
| 1998 | ספרד אברהם אולנו |  |
| 1999 | ספרד אברהם אולנו |  |
| 2000 | איטליה לאונרדו פייפולי |  |
| 2001 | ספרד חואן מיגל מרקאטו |  |
| 2002 | ספרד פרנצ'יסקו מנצ'בו |  |
| 2003 | ספרד פבלו לאסטרס |  |
| 2004 | ספרד אלחנדרו ולוורדה |  |
| 2005 | ספרד חואן קרלוס דומינגז |  |
| 2006 | ספרד איבן מאיו |  |
| 2007 | קולומביה מאוריציו סולר |  |
| 2008 | ספרד חבייר זאנדיו |  |
| 2009 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | קאס ד'פארן |
| 2010 | ספרד סמואל סאנצ'ס | אוסקלטל–אוסקדי |
| 2011 | ספרד ז'ואקים רודריגז | קטושה |
| 2012 | ספרד דניאל מורנו | קטושה |
| 2013 | קולומביה נאירו קינטנה | מוביסטאר |
| 2014 | קולומביה נאירו קינטנה | מוביסטאר |
| 2015 | אסטוניה ריין טאראמיי | אסטנה |
| 2016 | ספרד אלברטו קונטדור | טינקוף |
| 2017 | ספרד מיקל לנדה | קבוצת סקיי |
| 2018 | קולומביה איוואן סוסה | קבוצת סקיי |
| 2019 | קולומביה איוואן סוסה | קבוצת אינאוס |
| 2020 | בלגיה רמקו אוונפול | דקונינק קוויק-סטפ |
| 2021 | ספרד מיקל לנדה | קבוצת בחריין–ויקטוריוס |
| 2022 | צרפת פאוול סיבאקוב | קבוצת אינאוס |
| 2023 | סלובניה פרימוש רוגליץ' | יומבו–ויסמה |
| 2024 | ארצות הברית ספ קוס | ויסמה-ליס א בייק |
פארק ז'בוטינסקי

| --- | --- |

מבצר שוּני, המבנה המזוהה עם האתר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  דרומית לזכרון יעקב
 קואורדינטות:  32°32′07″N 34°56′52″E﻿ / ﻿32.53538056°N 34.94768056°E﻿ / 32.53538056; 34.94768056
  (למפת הכרמל מוגדלת) פארק ז'בוטינסקי(למפת הכרמל רגילה) פארק ז'בוטינסקי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק ז'בוטינסקי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק ז'בוטינסקי
 
מבצר שוני בשנות ה-40
התיאטרון במבצר שוני
חצר "מוזיאון אחיעם לפיסול" לזכרו של אחיעם שושני
פסלים ב"מוזיאון אחיעם לפיסול"
פארק ז'בוטינסקי, הנקרא גם מבצר שוני או אמפי שוני, נמצא בין בנימינה לזכרון יעקב (בתחום המועצה מקומית בנימינה-גבעת עדה). המקום שימש בתקופת המנדט כבסיס ההדרכה המרכזי של האצ"ל וכיום, בנוסף על הפארק עצמו המשמש כאתר נופש פעיל, פועלים במקום מוזיאון לוחמי האצ"ל בתוך מבנה מהתקופה העות'מאנית, מוזיאון אחיעם לפיסול הכולל פסלי אבן, אורכסטרה ותיאטרון מהתקופה הרומית מהמאה השלישית לספירה, מוזיאון לתולדות ההתיישבות הבית"רית ומוזיאון ארכאולוגי.
במקום מתקיימים אירועים, הצגות ומופעים.
תולדות המקום > בעת העתיקה

בתקופת המקרא המקום שכן בתחומו של שבט מנשה. השם שוני הוא כנראה שיבוש לשוני של שומי, שהיה שמו של כפר קדום שישב במקום, כפר המוזכר גם בתלמוד (תלמוד ירושלמי מסכת חלה פרק ב דף נח טור ג /ה"ב).
בתקופה הרומית הובלו מי המעיינות באמת מים משוני (ומעיינות נוספים) לקיסריה ובמאה השלישית הוקם התיאטרון בעל כ- 1000- 1500 מושבים, בו נערכו בין היתר חגיגות מים ופוריות לכבוד האלים בכחוס (דיוניסוס) וונוס (אפרודיטה). משום כך היישוב הוכר עדיין בתקופה הביזנטית בשם "מיומאס", הקשור לחגיגות המים
אולם יש להבדילו מערי הנמל מיומאס-עזה ומיומאס-אשקלון, הידועות יותר.
תולדות המקום > בתקופה הביזנטית

בתקופה הביזנטית, בימי מרד השומרונים משנת 448, ניזוק התיאטרון ואחרי כן שוקם מחדש. לאחר הגזירות האנטי-פגאניות של יוסטיניאנוס הראשון הפך התיאטרון לאתר המיועד לבתי מלאכה. במקום הוקם בית בד גדול שפעל עד למאה ה-8.
תולדות המקום > בתקופת הצלבנים

הצלבנים ששלטו בחלקים של ארץ ישראל בין השנים 1099-1260 הקימו מבצר קטן על שרידי התיאטרון בכפר שומי לשעבר.
תולדות המקום > בתקופה העות'מאנית

במאה ה-18 השלטון העות'מאני בנה כאן בית אחוזה דמוי מבצר או ח'אן- החאן שוני - שנבנה סביב רחבה. משום כך המקום התחיל להיקרא בערבית "ח'אן א-שוני" בנוסף לכינוי "חירבת מיומאס".
תולדות המקום > בעת החדשה

בשנת 1913 רכש הברון רוטשילד באמצעות יק"א את אדמות שוּני מידי האפנדי סלים חורי כחלק מרכישת אדמות נרחבת באזור שנועדה ליצור רצף טריטוריאלי בין כרכור לזכרון יעקב. את האדמה מסר לעיבודם של הגדעונים, בני איכרים מזכרון יעקב, שהתיישבו במקום וקראו למחנה שהקימו "בנימינה" על שמו של הברון, אולם פונו מהמקום במהלך מלחמת העולם הראשונה. אחרי המלחמה הגיע למקום, לצורך הכשרה חקלאית וגיבוש, הגרעין שייסד מאוחר יותר את בנימינה וישב במקום עד ייסוד בנימינה ב-1922, המשק החקלאי המשיך להתקיים בזכות קומץ יוצאי הגדודים העבריים עד 1925 ואז ננטש המקום.
בשנת 1929 הגיעו לשוני מרדכי ריבובסקי ומשפחתו עקב התרעות על סכנה מצד ערביי קיסריה, שם התגוררה המשפחה ועבדה בחקלאות למחייתה. משפחת ריבובסקי קיבלה היתר מפיק"א לעבור ולהתגורר עם עוד שתי משפחות בשוני לצורך שמירת אדמותיה. למחייתם עבדו האב ובניו בייבוש ביצות כבארה ובבניית בתים בפרדס חנה ובנימינה. המשפחה התגוררה במקום עד 1933.
בשנת 1939, במסגרת התיישבות חומה ומגדל חידשה קבוצת אנשי בית"ר, בסיוע אביגדור מירקין, סגן מנהל פיק"א, את נקודת התיישבות תל צור על גבעת אום-אל-עלק שנמצאת בין שוני לבין רמת הנדיב. כעבור שנתיים, בשנת 1941 החליטו אנשי המקום לעבור למבנה החאן של שוני.
עקב בידודו של המקום יכלו אנשי האצ"ל לערוך במקום אימונים, החל באימוני פרט, דרך אימוני כיתה ותרגילי סדר ועד אימוני נשק. במקום נערכו קורסי שימוש בנשק, חבלה וכדומה, בנוסף נערכו כאן קורסי מפקדים של האצ"ל, חלקם בפיקוד קציני צבא פולניים.
המקום היווה נקודת הערכות ויציאה למבצעים שונים, ביניהם ההשתלטות על רכבת הנשק, פריצה למחנה 80 במטרה לגנוב ממנו נשק, ההתקפה על בניין הבולשת בחיפה והפריצה לכלא עכו.
ב 16 באוגוסט 1945 פשטה המשטרה הבריטית על המקום ועצרה 20 משתתפי קורס המפקדים של האצ"ל שהתקיים במקום.
בשנת 1946 החליטו אנשי היישוב לעבור לנחלת ז'בוטינסקי אשר בבנימינה והמקום נשאר כמתקן אימונים ומחנה הדרכה של האצ"ל. במסגרת שילוב האצ"ל בצה"ל ננטש המקום, עד שהקרן הקיימת ועמותת יוצאי האצ"ל החליטו לשפצו ולהפכו לפארק לשימוש הציבור.
בשנת 1976 צילמו בחאן שוני הנטוש את תוכנית טלוויזיה גבי ודבי, ובו הם מוצאים את מקל הקסמים
בשנת 1979 בנק ישראל הנפיק שטר בערך 100 שקל להנצחת זאב ז'בוטינסקי. ברקע תמונת המנהיג הציוני הופיע מבנה החאן בשוּנִי, המזוהה בחלונות הקשתיים הגבוהים בחזיתו.
בשנים 1986–1988 בוצעה בפארק עבודת שימור מבנים שאפשרה את הקמתם של מוזיאון ומסעדה בתכנון האדריכלים אמנון ניב ואמנון שוורץ ובביצוע קרן קיימת לישראל.
הטיילת שלאורך הכביש המוביל מזכרון יעקב לבנימינה נקראת טיילת שוני.
בחדרים שמאחורי הבמה ובבריכה נפתח בשנת 2003 על ידי קק"ל "מוזיאון אחיעם לפיסול" לזכרו של אחיעם שושני. המוזיאון כולל כ-96 פסלי אבן, ברונזה ועץ אשר משפחתו תרמה לאחר מותו.
הערות שוליים

1 2  Jerome Murphy-O'Connor, The Holy Land - an Oxford Archeological Guide, Oxford University Press, 2008 - עמ' 445
↑  MAIUMAS, באתר "Jewish Virtual Library" (באנגלית)
↑  יובל אלעזרי (עורך), לקסיקון מפה - ארץ ישראל, הוצאת "מפה - מיפוי והוצאה לאור", תל אביב, 2003, עמ' 292
↑  מארץ ישראל, תל צור, העולם, 4 בינואר 1924
↑  פרופ' יהודה לפידות, אצ"ל: מעצר קורס מפקדים, ‏דעת לימודי ידות ורוח, אנציקלופדיה יהודית
↑   Gabby And Debby - Ep.1: The Wrong Treasure, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 20:28)
| זאב ז'בוטינסקי |
| --- | --- | --- |
| פעילות פוליטית וחברתית | גדוד נהגי הפרדות • הגדודים העבריים • ברית החייל  • ציונות רוויזיוניסטית • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • בית"ר • ארגון צבאי לאומי • הסתדרות ציונית חדשה • הסכמי בן-גוריון–ז'בוטינסקי • הסתדרות העובדים הלאומית • תוכנית האווקואציה |  |
| משפחתו | יוענה ז'בוטינסקי (אשתו) • ערי ז'בוטינסקי (בנו) • זאב ז'בוטינסקי (נכדו) |  |
| כתביו | מגילת הגדוד • שמשון (ספר) • חמשתם • כן, לשבור! • על קיר הברזל • האתיקה של קיר הברזל • מתוך קרירות ואיתנות |  |
| שיריו | שיר אסירי עכו • שיר הדגל • שיר תל-חי • שמאל הירדן • שיר בית"ר • הנדר • שיר אל-על • כולה שלי • תרגום: העורב (פואמה) |  |
| הנצחה | יום זאב ז'בוטינסקי • פארק ז'בוטינסקי • מצודת זאב • גבעת זאב • פסגת זאב • כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי • מכון ז'בוטינסקי • ארכיון מכון ז'בוטינסקי • כביש 481 • כביש 441 • נחלת ז'בוטינסקי • תחנת ז'בוטינסקי • הילכו שניים יחדיו |  |
| שונות | קבורה בישראל • חלקת משפחת ז'בוטינסקי • מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי • פרס ז'בוטינסקי לספרות ומחקר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 5e9efe55-6495-466f-91ee-98ae2370e592 
גבי ודבי מגלים את 'מקל הקסמים' בחאן שוני
קשתות חאן שוּנִי על שטר של 100 שקל ישן, לצד תמונתו של זאב ז'בוטינסקי
ג'יימס סמפל

ג'יימס סמפל (באנגלית: James Semple‏; 5 בינואר 1798 – 20 בדצמבר 1866) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. הוא היה יושב ראש בית הנבחרים של אילינוי, התובע הכללי של אילינוי, שופט של בית המשפט העליון של אילינוי, ממונה על היחסים לניו גרנדה וסנאטור מאילינוי.
סמפל נולד במחוז גרין, קנטקי, וגדל והתחנך במחוז קלינטון. הוא שירת במיליציה של קנטקי במהלך מלחמת 1812 ולאחר מכן עבר למיזורי, שם היה פעיל במיליציה והפעיל מספר עסקים. מאוחר יותר הוא למד משפטים במיזורי ובקנטקי, התקבל ללשכת עורכי הדין, ועבר לאדוארדסוויל, אילינוי, כדי לפתוח משרד פרטי. הוא נעשה פעיל בפוליטיקה כדמוקרטי, אך התנגד לעבדות, וכיהן בבית הנבחרים של אילינוי מ-1828 עד 1832. הוא המשיך בשירות המיליציה שלו לאחר שעבר לאילינוי, והשתתף במלחמת הבלאק הוק. לאחר שירות כתובע הכללי של אילינוי מ-1832 עד 1834, חזר סמפל לבית הנבחרים של אילינוי, שם שימש כיושב ראש מ-1834 עד 1837.
משנת 1838 עד 1842, שימש סמפל כממונה על היחסים האמריקאי בניו גרנדה. עם שובו לאילינוי, הוא מונה לשופט עמית של בית המשפט העליון של אילינוי, אך הוא כיהן רק כמה חודשים מכיוון שבהמשך אותה שנה הוא נבחר למלא מקום פנוי בסנאט האמריקאי, שם כיהן בין השנים 1843–1847.
לאחר שעזב את הפוליטיקה, סמפל עסק בעריכת דין, היה פעיל במספר מיזמים עסקיים, וניסה לשווק המצאה בשם "מכונית הערבה", מבשרה של הרכב המודרני. הוא מת באלסה, אילינוי, עיירה שהקים, ונקבר בבית הקברות בלפונטיין בסנט לואיס, מיזורי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'יימס סמפל נולד במחוז גרין, קנטקי, ב-5 בינואר 1798, והיה בנם של ג'ון ווקר סמפל ולוסי (רוברטסון) סמפל. סבו של סמפל, רוברט סמפל, כיהן בבית המחוקקים של וירג'יניה, ואביו כיהן בבית המחוקקים של קנטקי. ג'יימס סמפל גדל באחוזת מחוז קלינטון של אביו, שג'ון סמפל כינה "76". הוא קיבל את השכלתו המוקדמת מאמו, אישה מוכשרת שהשכילה מספיק כדי לטעון תיקים בבית המשפט כאשר לא היו עורכי דין זמינים, וקיבל חונכות על ידי דודו אייזק רוברטסון, שהיה בוגר מכללת פרינסטון.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

בשנת 1814, סמפל בן השש עשרה התנדב למיליציה של קנטקי במהלך מלחמת 1812. הוא שירת עד סוף המלחמה, ובשנת 1817 קיבל נציבות ברגימנט המיליציה ה-81 של קנטקי.
בשנת 1818, סמפל עבר לאדוארדסוויל, אילינוי, אך הוא נשאר רק תשעה חודשים לפני שחזר לקנטקי. בשנת 1819, הוא עבר לצ'אריטון, מיזורי, שם הפעיל מפעל לבורסקאות והפך פעיל במיזמים עסקיים אחרים. בנוסף, הוא הצטרף לרגימנט הרגלים ה-21 של מיליציית מיזורי, שעליו פיקד מאוחר יותר בדרגת קולונל. זמן קצר לאחר הגעתו לצ'אריטון, נבחר סמפל לנציב הלוואות במדינה. בתגובה לפאניקה של 1819, אישרה ממשלת מיזורי הנפקת כספי נייר שניתן להלוות לחקלאים כדי שלא יאבדו את אדמתם במהלך השפל הכלכלי. משרדי הלוואות של בנקים ברחבי המדינה היו מפוקחים על ידי נציבים שהלוו את הכסף, דאגו להחזר, ופתחו בהליכי עיקול ומכירות פומביות לחקלאים שלא עמדו בהלוואותיהם.
לאחר מותה הפתאומי של אשתו הראשונה בשנת 1821, סמפל החליט על קריירה כעורך דין והחל ללמוד משפטים. הוא עבר םלואיוויל, קנטקי, בשנת 1824 כדי להמשיך את לימודיו, ולאחר שלוש שנות לימוד הוא התקבל ללשכת עורכי הדין וחזר לאדוארדסוויל ב-1827 כדי להתחיל לעריכת דין.
ביוגרפיה > המשך הקריירה

סמפל עסק בעריכת דין באדוארדסוויל והפך פעיל בפוליטיקה. למרות שהוא התנגד לעבדות, הוא הפך לדמוקרט, ודגל בביטול העבדות בניגוד לרוב חברי מפלגתו, שתמכו בעבדות או שקיבלו שהיא יכולה להמשיך היכן שהיא כבר קיימת. במהלך מלחמת הבלאק הוק של 1832, מונה סמפל לתפקיד שליש של רגימנט הרגלים ה-8 של מיליציית אילינוי, לאחר מכן כשליש של רגימנט רכוב שזה עתה אורגן, ולאחר מכן כעוזר של הבריגדיר גנרל סמואל וייטסייד ושופט סנגור החטיבה של ווייטסייד. מאוחר יותר פיקד סמפל על הרגיממנט ה-8 כקולונל, ולאחר מכן הגיע לדרגת בריגדיר גנרל.
ב-1828 נבחר סמפל לבית הנבחרים של אילינוי, והוא כיהן עד 1832. הוא כיהן כתובע הכללי של אילינוי מ-1832 עד 1834, ולא התמודד לבחירה מחדש, והעדיף במקום זאת להיות מועמד לבית הנבחרים של אילינוי. הוא זכה במושב בבית הנבחרים ונבחר לכהן כיושב ראש הבית, תפקיד בו כיהן עד 1837. בשנת 1836, סמפל היה מועמד לסנאט האמריקני, אולם לא נבחר. בנוסף לעיסוק בעריכת דין, הוא השתלב ביוזמות עסקיות כולל ספקולציות בנדל"ן, והיה ממייסדי העיירה היילנד והכפרים טמרוה ומרין. בשנת 1837, הוא עבר לאלטון, שם המשיך לעסוק בעריכת דין.
ביוגרפיה > דיפלומט

בשנת 1837, הנשיא מרטין ואן ביורן מינה את סמפל לתפקיד ממונה על היחסים בגרנדה החדשה. סמפל לא ביקש את המינוי, אבל החליט לקבל אותו. הוא אושר על ידי הסנאט האמריקני, וכיהן מ-14 באוקטובר 1837 עד שהתפטר ב-4 במרץ 1842.
בתור הממונה על היחסים, סמפל קיבל את הסמכות לפעול כשגריר, וזכה לשבחים על ידי ממשלת ניו גרנדה וחברי הקבוצות השונות המתנגדות לה על הטקט וההגינות שבהן דגל למען האינטרסים של ארצות הברית מבלי להראות מועדפות. ·
ביוגרפיה > סנאטור אמריקאי

ב-6 בינואר 1843, מונה סמפל לשופט עמית של בית המשפט העליון של אילינוי, ומילא את המשרה הפנויה שנותרה כאשר סידני בריז התפטר כדי לקבל בחירות לסנאט האמריקני. הוא כיהן עד 16 באוגוסט 1843, והחליף אותו ג'יימס שילדס. סמפל עזב את בית המשפט כדי לקבל את הבחירה למושב הסנאט האמריקני שנותר פנוי בשל מותו של סמואל מק'רוברטס. הוא כיהן בשארית הקדנציה אליה נבחר רוברטס, מ-16 באוגוסט 1843 עד 3 במרץ 1847, ולא הועמד לבחירה מחדש ב-1846.
בסנאט, סמפל עסק בעיקר בפתרון מחלוקת הגבול של אורגון, שהסתיימה עם העברת אמנת אורגון ב-1846. סמפל גם הציע רפורמה במערכת הקונסולרית בארצות הברית. מינויים קונסולריים היו משרות פטרונות, ורוב בעלי התפקידים לא קיבלו משכורת, אך פוצו בתשלום שהורשו לגבות עבור אישור מסמכי נסיעה נוטריוני, אימות גילויי הנוסעים של ספינות אמריקאיות המגיעות ואימות תכולת ספינות המשא המגיעות לארצות הברית. סמפל הציג הצעת חוק שהייתה ממקצעת את הקורפוס הקונסולרי ומספקת תשלום משכורות במקום שכר טרחה, אך היא לא אומצה בתקופתו בסנאט.
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, סמפל חיפש מינוי צבאי כמפקד רגימנט או בריגדה, אך נדחה על ידי הנשיא ג'יימס ק. פולק, שלא היה מרוצה מכך שסמפל לא הסכים עם תוצאות המשא ומתן של ממשל פולק על אורגון.
ביוגרפיה > אחרית חייו

ב-1845 החל סמפל לעבוד על רכב שהוא כינה "מכונית ערבה", מבשר הרכב. מכונית הערבה של סמפל הייתה עגלה מצוידת במנוע קיטור וצמיגים רחבים שאפשרו לה לנסוע בכבישים או בשטח קשה. הוא משך משקיעים בפרויקט, הקים תאגיד והנפיק מניות, אך נטש את המאמץ כאשר היצרנים הוכיחו שאינם מסוגלים לספק את החלקים הדרושים, והמכונאים הוכיחו כי אינם מסוגלים לרכוש או לייצר את הכלים הדרושים לביצוע תיקונים באב הטיפוס שלו. סמפל השאיר את אב הטיפוס שלו בשדה מחוץ לספרינגפילד, שם במשך שנים רבות הצביעו עליו עולים חדשים לעיר כ"איוולת של סמפל".
לאחר שעזב את הסנאט ב-1847, חזר סמפל לעסוק בעריכת דין באלטון. הוא גם היה שותף בכמה עסקים, כולל השקעה בקרקעות מצפון לאלטון, שם הקים קהילה הידועה בשם סמפלטאון. מפעל זה לא צלח, וסמפל החליט לעזוב את אלטון. הוא רכש אחוזה במחוז ג'רזי, שם ייסד בשנת 1853 את העיירה אלסה, אילינוי, והיה בעל עסקים הכולל מפעל ומזקקה. בפנסיה שימש כמנהל הדואר של אלשה ועבד על היסטוריה של מקסיקו, מרכז אמריקה ודרום אמריקה, אך כתב היד שלו מעולם לא פורסם. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, סמפל היה אוהד לטיעוני זכויות המדינות של הקונפדרציה, אך נשאר נאמן לאיחוד ותמך באמצעים כולל שבועות נאמנות.
ביוגרפיה > מוות וקבורה

ג'יימס סמפל מת באלסה, אילינוי ב-20 בדצמבר 1866, ונקבר בבית הקברות בלפונטיין בסנט לואיס.
משפחתו

בשנת 1819, סמפל התחתן עם אלן דאף גרין, אחייניתו של דאף גרין. היא מתה ב-1821, וב-1833 נשא סמפל לאישה את מרי סטיבנסון מיזנר, בתם של ד"ר קאלדוול קיירנס ומרי (סטיונסון) קיירנס, ואלמנתו של הנרי מיזנר.
בנו החורג של סמפל, לנסינג ב. מיזנר היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי שכיהן כשגריר ארצות הברית במספר מדינות במרכז אמריקה. נכדו החורג אדיסון מיזנר היה אדריכל ידוע, ונכדו החורג וילסון מיזנר היה מחזאי מפורסם.
יוג'ין סמפל, בנם של ג'יימס ומרי סמפל, כיהן כמושל טריטוריית וושינגטון בין השנים 1887–1889. בתו לוסי וירג'יניה הפכה לאשתו של איש העסקים העשיר בסנט לואיס אדגר איימס. לאחר מותו, הרחיבה לוסי איימס את אחזקותיו העסקיות של בעלה והוסיפה להונו, והתבלטה כתומכתבמטרות פוליטיות כולל זכות בחירה לנשים והשכלה גבוהה לנשים. בתו ג'וליה הייתה אשתו של אשלי ד. סקוט, שהפעילה עסק סיטונאי מכולת מצליח בסנט לואיס.
אינדאלסיו פרייטו

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1883 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, אוביידו, ספרד 
 פטירה:  12 בפברואר 1962 (בגיל 78) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  ספרד 
 מקום מגורים:  Calle de Carranza, Madrid 
 תפקיד:  Minister of the Treasury of Spain (14 באפריל 1931–16 בדצמבר 1931)  President of the Spanish Socialist Workers' Party (29 במרץ 1948–1 באפריל 1951)  השר לביטחון לאומי בספרד (17 במאי 1937–5 באפריל 1938)  חבר הרפובליקנים של קורטז (26 בפברואר 1936–2 בפברואר 1939)  חבר הרפובליקנים של קורטז (4 ביולי 1931–9 באוקטובר 1933)  חבר הרפובליקנים של קורטז (25 בנובמבר 1933–7 בינואר 1936)  Minister of Public Works (16 בדצמבר 1931–12 בספטמבר 1933)  member of the Congress of Deputies (1918–1923)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מפלגה:  מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית 
 חתימה:   
 
אינדאלסיו פרייטו (Indalecio Prieto Tuero;‏ 30 באפריל 1883 - 11 בפברואר 1962) פוליטיקאי ספרדי, ממנהיגי מפלגת העובדים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לפני ובמהלך ימי הרפובליקה הספרדית השנייה.
פרייטו נולד באוביידו שבאסטוריאס, אזור מכרות בצפון ספרד. הוא התייתם מאביו בגיל שש ועבר עם אמו לבילבאו בשנת 1891. מגיל צעיר עבד כמוכר עיתונים ובהמשך נהיה סטנוגרף בעיתון יומי. בשנת 1899 הצטרף ל- PSOE וכעיתונאי היה לדמות מרכזית בתנועה הסוציאליסטית בארץ הבסקים. באוגוסט 1917 היה ממנהיגי השביתה הגדולה, ולאחר דיכוייה בידי הצבא נמלט לצרפת מחשש שיעצר, שם נשאר עד אפריל 1918, עת נבחר לבית הנבחרים הספרדי (Congreso de los Diputados de España). בפרלמנט הוא דיבר בחריפות נגד התנהלות הצבא בצפון אפריקה. בתקופת שלטונו של מיגל פרימו דה ריברה שלל כל שיתוף פעולה עם הממשלה הרודנית, בראותו ברפובליקה ערך בפני עצמו. בעקבות זאת הוא הגיע לעימותים חריפים עם פרנסיסקו לרגו קבלרו. למרות התנגדות בתוך מפלגתו, השתתף פרייטו במפגש סן סבסטיאן ועם הקמת הרפובליקה היה לשר האוצר בממשלה הזמנית של אלקלה סאמורה.
הערות שוליים

↑  Nigel Townson, The Crisis of Democracy in Spain: Centrist Politics Under the Second Republic, Sussex academic press, 2000, page 22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277938005171  BNE: XX1723720  BnF: cb121590197 (data)  CANTIC: a10140414  GND: 118793365  ISNI: 0000 0001 2280 0787  LCCN: n84080010  NARA: 77819936  NTA: 131662147  SNAC: w6pv9n4q  SUDOC: 030108365  Trove: 951252  VcBA: 495/332998  VIAF: 54187157   WorldCat (עם VIAF): 54187157 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Indalecio Prieto (Juan Cristóbal, 1926).
מיטת אשפוז

מיטת אשפוז
מיטות אשפוז בבית חולים שיבא - תל השומר
מיטת אשפוז או מיטת בית חולים היא מיטה שתוכננה במיוחד עבור חולים מאושפזים, או אחרים הזקוקים לצורה כלשהי של טיפול רפואי, במסגרת בית חולים או מתקן רפואי אחר. מיטות אלה כוללות תכונות מיוחדות לנוחיותו, לרווחתו ולבטיחותו של המטופל, והן לנוחיותו ורווחתו של האדם המטפל בו.
המונח "מיטת אשפוז" מתייחס למיטה בפועל, אך הוא משמש גם לתיאור יכולת הקיבולת של חולים במתקן רפואי (מספר מיטות האשפוז ומספר אנשי הצוות הרפואי המועסקים לצידן).
היסטוריה

מיטות אשפוז מתכוננות עם מעקות צד נכנסו לשימוש לראשונה בבריטניה בין 1815 ל-1825.
בשנת 1874 חברת המזרנים אנדרו ווסט ובנו, סינסינטי, אוהיו, רשמה פטנט על מסגרת מזרן עם ראש ציר שאפשר היה להרים אותו.
מיטת אשפוז מודרנית מתכווננת בת 3 חלקים הומצאה על ידי ד"ר וויליס גץ', מהמחלקה לכירורגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת אינדיאנה (אנ'), בראשית המאה העשרים.