stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חידות מרקל
חידת מרקל

חידת מרקל היא הצפנת טקסט גלוי כלשהו המכיל בתוכו סוד מסוים, המוחלשת במכוון באופן שניתן יהיה לפענחה באמצעות כוח גס, במאמץ מסוים שהוא בפקטור שניתן לשליטה. הדרך הפשוטה להכנתה היא באמצעות צופן סימטרי, נניח AES. מצפינים מסר הכולל סוד (מפתח הצפנה חד-פעמי) באמצעות מפתח הצפנה מוחלש אותו מכינים מ- n ספרות אקראיות והיתר מקבוע כלשהו שאינו סודי כמו מחרוזת אפסים. לדוגמה אם המפתח באורך 128 סיביות, והוא מורכב מ-96 אפסים מובילים ו-32 ספרות אקראיות, סיבוכיות התקפת כוח גס כנגד הצופן, דהיינו ניסוי כל המפתחות האפשריים היא  2^{32} שזה בר ביצוע מבחינה מעשית, אך דורש מאמץ מסוים. אפשר לשלוט בכמות העבודה על ידי שינוי  n. כמו כן כדי שקל יהיה לדעת אם הפענוח הצליח, יש צורך להוסיף יתירות מכוונת כמו טקסט קבוע מוסכם מראש (למשל "חידה מספר..."). הטקסט הקבוע אינו סודי וידוע גם למצותת.
מחידה כזו אפשר לבנות פרוטוקול שיתוף מפתח כדלהלן; צד אחד, נניח אליס, מכינה חידות רבות, כאשר כל חידה היא הצפנה של מפתח-הצפנה סודי אקראי ומספר סידורי. שימו לב שמדובר במפתח שונה מהמפתח שאיתו אליס מצפינה את החידה. כל חידה מכילה מפתח הצפנה סודי אחר ומוצפנת במפתח שונה, למעשה מספר החידות הוא כמספר המפתחות האפשריים בטווח  [0-2^{n}]. את החידות היא שולחת לצד השני, נניח בוב. בוב בוחר באקראי חידה אחת אותה הוא מפענח בכוח גס, דהיינו מנסה את כל המפתחות האפשריים עד  2^{n} (במקרה הגרוע) עד שמוצא את המפתח הנכון, מחלץ את המפתח הסודי שבתוכה יחד עם המספר הסידורי, שולח את המספר הסידורי בחזרה לאליס ושומר את המפתח הסודי. אליס שהכינה את החידות בעצמה יודעת באמצעות המספר הסידורי איזו מהחידות פוענחה לכן יודעת איזה מפתח הצפנה ברשות בוב וכעת הם משתפים ביניהם את אותו מפתח.
המצותתת איב מסוגלת לראות את כל החידות ויכולה לפענח בדיוק כמו בוב כל חידה שתבחר כי כזכור משום שהמפתח קטן, פענוח חידה אחת בלי ידיעת המפתח, בר ביצוע. אך הבעיה היא שאינה יודעת איזו מהחידות בוב פענח והמספר הסידורי מוסתר בתוך החידה, לכן עליה לנסות לפענח את כל החידות (או לפחות מחציתן במקרה הממוצע) כדי למצוא את המספר הסידורי שהחזיר בוב לאליס ואז לחלץ את המפתח שהם שיתפו ביניהם. אם אליס תשלח מספיק חידות זו תהיה משימה קשה. למעשה המאמץ מצד איב לפענוח כל החידות הוא בפקטור ריבועי ביחס לכמות העבודה שהושקעה מצד אליס ובוב.
תיאור הפרוטוקול

אליס ובוב מעוניינים לשתף ביניהם מפתח הצפנה סודי על מנת שיוכלו להתקשר זה עם זה בבטחה בערוץ פתוח. נניח לצורך הפרוטוקול שהם משתמשים בצופן AES עם מפתח 128 סיביות המיוצג כאן על ידי  E ונניח שכל מפתח  p_{i} בנוי משרשור מחרוזת של  128-n אפסים עם מספר אקראי כלשהו בגודל  n סיביות. עם מפתח זה אליס משתמשת כדי להצפין חידה אחת. מבנה החידה הוא מפתח אקראי סודי בגודל 128 סיביות המסומן כאן  K_{i} ומספר סידורי  i כשהם מוצפנים יחד עם טקסט קבוע כלשהו כמו  {\text{Puzzle }}\#. הם יפעלו כדלהלן:
אליס קובעת פקטור  n (למשל  n=32), כך שהמאמץ הדרוש לפענוח חידה אחת יהיה  2^{n}.
בוחרת  2^{n} מספרים אקראיים  p_{i}\in \{0,1\}^{n} (בגודל  n סיביות). כל אחד מהם מרופד באפסים משלימים לקבלת אורך 128 סיביות:  p_{i}=0^{128-n}\|\ p_{i}.
בוחרת  2^{n} מפתחות הצפנה סודיים אקראיים  K_{i} (בגודל 128 סיביות).
מכינה  2^{n} חידות כדלהלן עבור  i=1,...,2^{n} החידה:  {\text{Puzzle}}_{i}=E_{p_{i}}({\text{''Puzzle }}\#{\text{''}}\ i\ \|\ K_{i}). הסימן  \| מייצג שרשור (הדבקת שתי מחרוזות למחרוזת אחת גדולה יותר).
שולחת את  2^{n} החידות לבוב.
בוב בוחר באופן אקראי חידה אחת ומפענח אותה באמצעות כוח גס ומחלץ את הטקסט הגלוי  {\text{''Puzzle }}\#{\text{i''}} ואת  K_{i}.
בוב מחזיר לאליס את המספר הסידורי של החידה  i ושומר בסוד את  K_{i}.
אליס מוצאת את המפתח המתאים למספר הסידורי  i וכעת הם משתפים ביניהם את  K_{i} מבלי שהמצותת יוכל לדעת.
תיאור הפרוטוקול > סיבוכיות

נניח  N=2^{n}, מהפרוטוקול עולה שהמאמץ הדרוש לאליס להכנת כל החידות הוא  O(N), כמו כן המאמץ הדרוש לבוב לפיענוח חידה אחת גם הוא  O(N). אולם עבור המצותת איב המאמץ הדרוש לפתרון חידה אחת הוא  2^{n} וישנן  N חידות, במקרה הממוצע עליה לפענח לפחות מחצית מהן, כלומר  1/2N\cdot O(N) שזה  O(N^{2}). כלומר הוכח שקיים פער ריבועי של פקטור העבודה בין המשתתפים בפרוטוקול לבין המצותת, אך לא יותר מזה. מסיבה זו הפרוטוקול אינו יעיל, כיוון שלכל היותר מושג ביטחון ריבועי. למשל אם  N=2^{32} ביטחון המערכת הוא רק  2^{64}, שזה מעט ולא מצדיק את ההשקעה הדרושה מצד אליס ובוב. למרות זאת, עדיין אפשר לראות בשיטה כחלוצה ראשונה של תפישת המפתח הפומבי. רלף מרקל פיתח את שיטת החידות שלו כשהיה סטודנט בברקלי, וכבר אז צפה את הפוטנציאל הטמון במערכת מפתח פומבי, אולם לא הכול עמדו על חשיבותה. מאוחר יותר, כאשר דיפי והלמן פרסמו את עבודתם בנושא הצפנת מפתח ציבורי, ציינו שהרעיון של מרקל היווה בין היתר השראה עבורם לפיתוח מה שנודע לאחר מכן כפרוטוקול דיפי-הלמן, תגלית שהשפיעה מאוד על הקריפטוגרפיה המודרנית.
טירת מירמרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה, museum of modern art, מוזיאון מתמחה, palazzo museum, מוזיאון לאומי איטלקי, מוזיאון להיסטוריה, גלריה, מוזיאון לאומי, Museum of the Italian Ministry of Culture 
 כתובת:  Viale Miramare 11, 34151 Trieste, Viale Miramare, 34151 Trieste 
 מיקום:  טריאסטה 
 מדינה:  איטליה 
 בעלים:  מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו 
 מייסדים:  מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו 
 מבקרים בשנה:  79,218 (נכון ל־2020)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1860
 תאריך פתיחה רשמי:  1860 
 אדריכל:  Carl Junker 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית, Carl Junker 
 מידות
 שטח:  2,000 מ"ר (נכון ל־2018) 
 קואורדינטות:  45°42′09″N 13°42′44″E﻿ / ﻿45.702454°N 13.712318°E﻿ / 45.702454; 13.712318
 www.castello-miramare.it
  (למפת פריולי-ונציה ג'וליה מוגדלת) טריאסטה אודינה פורדנונה גוריציה מונפאלקונה סלובניה אוסטריה ונטו מפרץ טריאסטה טירת מירמרה(למפת פריולי-ונציה ג'וליה רגילה) טריאסטה אודינה פורדנונה גוריציה מונפאלקונה סלובניה אוסטריה ונטו מפרץ טריאסטה טירת מירמרה
 
טירת מירמרה
טירת מירמרה (איטלקית Castello di Miramare; "נוף-ים") נמצאת על חופו של מפרץ טריאסטה, כ-10 ק"מ מצפון לטריאסטה. הטירה נבנתה בין השנים 1856 ו-1860, עבור מקסימיליאן הראשון ממקסיקו ואשתו שרלוט מבלגיה, שהתגוררו בה עד שמקסימיליאן נענה להצעת נפוליאון השלישי להיות קיסר מקסיקו.
המבנה

הטירה שוכנת על צוק במרכזו של גן גדול בשטח של 220 דונם ובו עצים ממספר זנים טרופיים. כיום משמשת הטירה כמוזיאון וממנה ומהגנים נשקף נוף אל עבר הים. בטירה מוצגים בין היתר אגף המגורים של מקסימיליאן ואשתו, חדרי האירוח, חדר המוזיקה ואולם הכס. בכל החדרים נמצא עדיין הריהוט המקורי ממאה ה-19. אגף המגורים של הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה (Amedeo di Savoia, terzo duca d'Aosta) מוצג גם הוא על הריהוט שהיה בו בשנות השלושים של המאה ה-20.
בגנים שסביב לטירה נמצאת "הטירה הקטנה" (Castelletto), פסל ארד של מקסימיליאן וקפלה. עוד נמצאים בגנים שתי בריכות נוי, מספר פסלים, חממה ובניין האורוות.
סמוך לטירה שוכנים המרכז הבינלאומי לפיזיקה תאורטית על שם עבדוס סלאם (International Centre for Theoretical Physics, ICTP), האקדמיה למדעים של העולם המתפתח (Academy of Sciences for the Developing World) ובית הספר הבינלאומי ללימודים מתקדמים (Scuola Internazionale Superiore di Studi Avanzati, SISSA).
הטירה שוכנת בשטח "השמורה הביוספרית והימית מירמרה" (Miramare Biosphere Reserve and Marine Reserve) שמאז 1979 כלולה ב "רשת העולמית של שמורות ביוספריות" (World Network of Biosphere Reserves) של אונסק"ו.
גלריה

הטירה
גני הטירה
מעגן הסירות
פסל מקסימיליאן
חמסן דרומי

| חמסן דרומי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חמסניים
סוג:: חמסן
מין:: חמסן דרומי
שם מדעי
 Stercorarius maccormicki ‏סונדרס, 1893
תחום תפוצה


חמסן דרומי (שם מדעי: Stercorarius maccormicki) הוא עוף גדול ממשפחת החמסניים שבסדרת החופמאים ומבין העופות הגדולים ביותר ביבשת אנטארקטיקה.
בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר, עם שתי תצפיות בלבד במפרץ אילת, ב-1983 וב- 1992.
מאפיינים

החמסן בעל מוטת כנפיים של 130 ס"מ, אורכו עד 53 ס"מ והוא שוקל עד 2 ק"ג. הוא בעל כנפיים ארוכות ונוצות חומות-בהירות העוזרות לשמור על חומו. מקורו שחור ומעוקל והרגליים שלו בעלות קרומי שחייה.
מין זה דואה על רוחות האוקיינוס הדרומי וכן באיים מצפונה לו ומדרימים עד לאנטארקטיקה. החמסן הדרומי, יחד עם החמסן החום הם מיני חמסנים היחידים באנטארקטיקה, בה הם טורפי העל.
הם נטפלים ללהקות של פינגווינים ומחפשים אפרוחים או ביצים פגיעות, אותם יחטפו במהירות. בנוסף הם טורפים עופות ים קטנים כמו שחפיות, דגים, סרטנים, מכרסמים קטנים, ארנבים ואף סולות ואף ניזונים מנבלות. החמסנים קיבלו את שמם עקב היטפלותם לעופות אחרים ומנהגם להציק להם עד שיפלטו את ארוחתם.
הערות שוליים

↑  חמסן דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  חמסן דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ד"ר יואב פרלמן, חמסן דרומי, Stercorarius maccormicki, באתר פורטל הצפרות הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560969405171
חידקל

| --- | --- |
נהר החידקל. מראה מרחוב חיפה, בבגדאד
נהר החידקל. מראה מרחוב חיפה, בבגדאד
 מידע כללי
 אורך:  1,862 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  עונת הגאות 5,500 עונת השפל 300 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  375,000 קמ"ר
 מוצא:  מזרח טורקיה
 יובלים:  הזב הקטן, Sirwan River, Zab, Khosr River, נהר ח'אסה, Godar Khosh River, Gevi River, נהר דיאלא, Khabur, נהר בוהטאן, הזב הגדול, נהר קרחה, 'Adhaim, נהר בטמן, Doiraj River, בפסקה זו 8 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  שט אל-ערב, המפרץ הפרסי
 מדינות באגן הניקוז:  איראן איראן טורקיה טורקיה סוריה סוריה עיראק עיראק
 אגן הניקוז של הנהרות פרת וחידקל
 
החִדֶּקֶל (בערבית: دِجْلَة, דִגְ'לַה; בטורקית: Dicle, דִיגְ'לֶה; בכורדית: دیجلە, דִיגְ'לֶה; ביוונית: Τίγρης, טִיגְרִיס; בארמית: ܕܸܩܠܵܬܼ, דֵקְלָתֿ; במקור כולם משומרית: 𒀀𒇉𒈦𒄘𒃼, אִידִיגְנָה, "מים זורמים") הוא אחד הנהרות החשובים במזרח התיכון. מקורותיו במזרח טורקיה, ומשך רוב מהלכו הוא זורם בשטח עיראק. החידקל הוא אחד משני הנהרות העתיקים של מסופוטמיה ("מסופוטמיה" – "בין הנהרות") לצד נהר הפרת, איתו הוא מתאחד ויוצר את נהר שט אל-ערב בדרום עיראק, הנשפך אל המפרץ הפרסי. שני הנהרות מילאו תפקיד חשוב בארצות העתיקות ששכנו לצידם כגון בבל ואשור, ואפילו במקרא ניכרת השפעתם, כשבספר בראשית הם מוזכרים כשניים מנהרות גן עדן (בראשית, ב', י"ד).
מהלך הנהר

מקורותיו של החידקל בדרום-מזרח טורקיה, במזרח הרי הטאורוס, ומשך רוב מהלכו כיוונו הכללי של הנהר הוא דרום-מזרח. אורכו 1,862 קילומטר מתוכם 400 ק"מ בטורקיה, 44 ק"מ בסוריה ו-1418 ק"מ בעיראק. שטח אגן הניקוז הוא כ-375,000 קמ"ר, מתוכם 45,000 קמ"ר בטורקיה, 1,000 קמ"ר בסוריה, 292,000 קמ"ר בעיראק ו-37,000 קמ"ר באיראן. יובלו הראשי בטורקיה הוא הנהר בוהטאן (אנ') אשר בהצטרפו לחידקל מכפיל את מימיו. משך 30 קילומטר מהווה החידקל גבול בין טורקיה לסוריה, ואז עוזב את שתי הארצות הללו ונכנס לתחום עיראק. בצפון עיראק הוא מקבל מספר יובלים ממזרח, מן הרי זגרוס וכורדיסטן: הזב הגדול, הזב הקטן, עזאיים, ודיאלא, ליד הבירה בגדאד. מבגדאד והלאה עובר הנהר בשטח ביצות ותעלות ונחלק למספר פלגים, שהם שרידים של דלתה קדומה שהתמלאה בסחף. לבסוף מתאחד החידקל עם נהר הפרת בדרום עיראק לנהר שט אל-ערב, שזורם כ-100 קילומטר עד למפרץ הפרסי, כחצי מהם כגבול עם איראן.
ייתכן שבעבר, לפני התקופה ההלניסטית, זרם החידקל בנפרד מהפרת ונשפך ללגונה, שהיוותה את המשכו הצפוני של המפרץ הפרסי.
ראו גם

פרויקט דרום-מזרח אנטוליה
דמדומי החידקל: אחד מ"ארבעה נהרות גן עדן" גוסס
הערות שוליים

↑  ארנון סופר, המאבק על המים במזרח התיכון, הוצאת עם עובד, 2006, עמ' 94
↑  , יוגב ישראלי, דמדומי החידקל: אחד מ"ארבעה נהרות גן עדן" גוסס, באתר ynet, 21 בספטמבר 2022
| מסופוטמיה |
| --- | --- | --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה | ממלכות בתקופת הברונזה |  |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה •  דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |  |
| אכד | אכד • מארי • גותים |  |
| אמורים | אמר • תותול • איסין • ארך • לרסה • בבל • כיש • מרי • תרקה • ימחֿד • אכלתום |  |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |  |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |  |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |  |
| נושאים מרכזיים | נושאים מרכזיים |  |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |  |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |  |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |  |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536388705171  GND: 4372014-6  LCCN: sh85135330  NKC: ge138088  VIAF: 236538332   WorldCat (עם VIAF): 236538332
חמסניים

| חמסניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חמסניים
סוג:: חמסן
שם מדעי
 Stercorariidae

חמסן באנטארקטיקה
חמסניים (שם מדעי :Stercorariidae) היא משפחה בסדרת החופמאים. החמסניים היא משפחה של עופות ימיים. במשפחה סוג יחיד - חמסן (Stercorarius).
מאפיינים

החמסניים מקננים על האדמה באזורי אקלים ממוזג ובאזורי הקוטב והם ידועים בנדידתם ארוכת הטווח.
במהלך השנה למעט בעונת הרבייה הם ניזונים מדגים, שיירים ופגרים. חמסניים רבים ניזונים מטרף שנתפס על ידי עופות אחרים, הם נוהגים לרדוף אחר שחפים, שחפיות ועופות ימיים אחרים כדי לגנוב את טרפם; המינים הגדולים עשויים אף להרוג ולאכול עופות בוגרים. בתקופת הרבייה כשהם מצויים על האדמה הם ניזונים בדרך כלל מלמינגים ומביצים וגוזלים של ציפורים אחרות.
באופן כללי הם בינוניים ביחס לעופות גדולים והם לרוב בעלי נוצות אפורות או חומות ולעיתים קרובות עם סימנים לבנים על כנפיהם. להם מקור מוארך, עם קצה מאונקל ורגל בעלת קרומי שחייה עם טופרים חדים.
החמסניים נחלקים לשני סוגים, כשהמינים הקטנים יותר משתייכים לסוג Stercorarius, בעוד שהמינים הגדולים יותר משתייכים לסוג Catharacta.
בישראל נצפו כל המינים מלבד החמסן הצ'יליאני והחמסן החום.
| שם | שם מדעי | תמונה | מוטת כנפיים | אורך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| חמסן גדול | stercorarius skua |  | מוטת כנפיים: 125–140 ס"מ | אורך: 50–58 ס"מ |
| חמסן דרומי | stercorarius maccormicki |  | מוטת כנפיים: 130 - 140 ס"מ | אורך: 50–58 ס"מ |
| חמסן זנבתן | stercorarius longicaudus |  | מוטת כנפיים: 102-117 ס"מ | אורך: 38–58 ס"מ |
| חמסן רחב-אברה | stercorarius pomarinus |  | מוטת כנפיים: 110-138 ס"מ | אורך: 46-67 ס"מ |
| חמסן טפיל | stercorarius parasiticus |  | מוטת כנפיים: 107–125 ס"מ | אורך: 41–48 ס"מ |
| חמסן צ'יליאני | stercorarius chilensis |  | מוטת כנפיים: 130-138 ס"מ | אורך: 5-58 ס"מ |
| חמסן חום | stercorarius antarctica |  | מוטת כנפיים: 126–160 ס"מ | אורך: 52–64 ס"מ |
חמסן רחב-אברה

| חמסן רחב-אברה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חמסניים
סוג:: חמסן
מין:: חמסן רחב-אברה
שם מדעי
 Stercorarius pomarinus ‏טמינק, 1815
תחום תפוצה


חמסן רחב-אברה (שם מדעי: Stercorarius pomarinus) הוא עוף ימי גדול ממשפחת החמסניים. עוף זה נודד מהאזור הארקטי לאזורים הטרופיים, בין הקיצים לחורפים. הוא נפוץ בכל היבשות וגם בקוטב הצפוני.
חמסן זה מגיע לאורך 46–67 ס"מ, למוטת כנפיים של 110–138 ס"מ ולמשקל 540–920 גרם. הוא בעל ראש שחור עם עיניים גדולות, מקור מעוקל ו"צווארון" צהוב סביבו. הגוף חום עם קצוות לבנים לכנפיים הארוכות שלו. הזנב קצר והרגליים בעלות קרומי שחייה.
חמסן זה נוהג לעוף מעל האוקיינוסים במשך זמן ממושך ויכול גם לשחות. הוא מקנן בטונדרה של צפון אמריקה ואירואסיה ומטיל 2 ביצים בקן המוטל על הקרקע. החמסן מגונן נלהב על קינו ויכול לפצוע מסיגי גבול, כולל בני אדם.
חמסן זה, כשמו, נוהג לחמוס את טרפם של עופות ים אחרות כמו שחפים או סולות וכן לטרוף דגים, גוזלים ומכרסמים קטנים, בעיקר למינגים וכן אוכל שאריות ונבלות. לחמסן עצמו יש אויבים ספורים, בעיקר עיטם לבן-ראש ועיט זהוב, אם כי הציד נדיר.
גלריה

Museum specimen
הערות שוליים

↑  חמסן רחב-אברה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חבלה וסילוק פצצות

חבלן של חיל האוויר האמריקני, בבגדי עבודה וחליפת מגן.
רובוט חבלה של משטרת ישראל מטפל בחפץ חשוד.
חבלה וסילוק פצצות הוא המקצוע של נטרול מטעני חבלה, פצצות, נפלי תחמושת, חומרי נפץ, פצצות מלוכלכות (מטען כימי או ביולוגי), מלכודות נפיצות וכל שאר הסוגים של חפצים חשודים, והסרת האיום שהם מציבים. החבלה וסילוק הפצצות נעשים רק בידי מומחים המוסמכים לכך ובאמצעות אמצעי ביטחון מתאימים. אדם שמקצועו הוא חבלה וסילוק פצצות נקרא: "חַבְּלָן" או "סָלָק".
סוגי סילוק פצצות (ס"פ)

ישנם שלושה סוגים של סילוק פצצות:
ס"פ אזרחי/משטרתי - טיפול בחפצים חשודים ומטעני חבלה בלב שטח עירוני סואן והומה אדם (לרוב שטח עירוני ידידותי). שוטר העוסק בסילוק פצצות נקרא חבלן.
ס"פ צבאי - טיפול בפצצות ומטעני חבלה אך בעיקר בנפלי תחמושת ושדות מוקשים. בדרך כלל תחום זה נמצא תחת אחריותו של חיל הנדסה.
ס"פ ימי - טיפול בפצצות ומוקשים ימיים, בדרך כלל מתבצע רק על ידי יחידות מיוחדות של חיל הנדסה וחיל ים.
סוגים אלה נבדלים זה מזה באמצעים ובשיטות לנטרול המטען וכן בתרחישים האופייניים שלהם יש לצפות.
למשל: בס"פ משטרתי יש חשיבות רבה יותר להרחקת אזרחים ומציאת מקום בטוח יחסית לנטרול המטען בלב העיר, בס"פ צבאי בדרך כלל מפוצצים את הפצצה מרחוק או באמצעות כלים כבדים והדגש הוא יותר על יעילות ומהירות הסרת האיום. ס"פ ימי דורש אמצעים ושיטות שונים ביותר מאלה היבשתיים וחבלנים ימיים חייבים להיות מומחים גם בצלילה (בניגוד לחבלן היבשתי).
שיטות ואמצעים לסילוק פצצות

ישנן מספר שיטות לסילוק פצצות ומטעני חבלה, וטיפול בחפצים חשודים. חלק מהשיטות כוללות פירוק של מרעום הפצצה וקלקול מנגנון הפיצוץ ושיטות אחרות מתבססות על פיצוץ הפצצה באופן מבוקר באזור מאובטח. ככלל, הגישה הרווחת כיום היא למזער את הצורך בטיפול ידני של החבלן ונעשה כל ניסיון למצות את הטיפול בתחמושת על ידי אמצעים מרחוק.
טיפול באירוע של חפץ חשוד, פצצה או מטען, מתבצע בדרך כלל לפי התבנית הבאה:
הרחקת כל האנשים מאזור האירוע, למען ביטחונם האישי.
הגעת חבלן או צוות ס"פ לאזור.
אבטחת זירת האירוע.
זיהוי האיום באמצעות בדיקה ויזואלית או גלאים שונים.
בדיקת האיום באמצעות רובוט חבלה וסילוק פצצות.
החלטה על דרך מתאימה לטפל באיום.
טיפול באיום.
בדיקת זירת האירוע לאחר הטיפול באיום, ווידוא שהאיום נוטרל ושלא נשקפת עוד סכנה לעוברי אורח.
ניקוי ופינוי הזירה.
פתיחת הזירה לתנועה.
שיטות ואמצעים לסילוק פצצות > אמצעים

ניידת חבלה/ס"פ - הניידת בה נוסע החבלן ומגיע לזירת האירוע. הניידת כוללת אמצעי ס"פ שונים, גלאים, אמצעי קשר ובדרך כלל גם רובוט חבלה וס"פ.
גלאים - חבלנים משתמשים במספר סוגים של גלאים (כימיים, תרמיים, ססמיים, אופטיים וכדומה) על מנת להעריך את האיום שמולו הם מתמודדים. זיהוי הפצצה והתוכן שלה הוא מרכיב חיוני בנטרולה המוצלח.
רובוט חבלה/סילוק פצצות - זהו רובוט הנשלט בשלט רחוק וממונע או באמצעות זחלים (טוב לשטח פתוח ותוואי קשה) או באמצעות גלגלים צמיגיים (טוב לשטח עירוני), וכולל מצלמת וידאו, זרוע עם צבת ובדרך כלל גם רובה Shotgun המשמש לפירוק החפץ החשוד או לפיצוצו.
חליפת שכפ"ץ - זהו בגד מיוחד שאותו לובש החבלן והוא נועד להגן עליו מפני הפיצוץ, ההדף והרסס. על חליפת השכפ"ץ החבלן לובש בדרך כלל אפוד עם הכלים החיוניים שלו. החבלן גם חובש קסדת מגן.
"כולא פיצוץ" - זהו רכב בעל מכל עבה מפלדה, בה ניתן לפוצץ מטענים קטנים בבטחה, מבלי שיפלט הדף או רסס החוצה ויסכן אנשים. השימוש בו נפוץ במיוחד בס"פ משטרתי. הרכב מכונה בסלנג "כספת".
רובה Shotgun: זהו רובה חלק-קדח ("רובה ציד") היורה תחמושת מיוחדת ורבת עוצמה המיועדת לפרק חפצים חשודים ומנעולים. ה-Shotgun מותקן בדרך כלל על רובוט לסילוק פצצות ונמצא שימושי ביותר, כולל לטיפול במחבלים מתאבדים.
בארט M82A1: זהו רובה צלפים כבד נגד ציוד בקליבר 0.5 אינץ', המיועד לנטרול מטענים על ידי ירי מרחוק.
כלב חבלה: זהו כלב המאומן בגילוי חומרי נפץ לפי הריח. כלבים כאלה יקרים מאוד לאימון ונחשבים ליעילים במיוחד בגילוי מטעני חבלה.
איזמל פירוטכני: אמצעי שנמצא בשימוש הן ביהל"ם והן במשטרת ישראל. מורכב מסדן כבד המכיל קלע מתכת או קלעים מסוגים מתכלים (חול, מלח, מים) וממוקם בסמוך למטען/תל"ן (תחמושת שלא התפוצצה). לאיזמל מוכנס גם תחמיש פירוטכני המופעל חשמלית ממרחק ביטחון ומייצר הדף המעיף את הקליע לעבר האובייקט ומנטרלו.
אמצעי משיכה מרחוק: כחלק מהגישה של טיפול מרחוק, כל חבלן (משטרה וצה"ל) מסוגל לבנות מערכות חבלים וגלגלות מורכבות כדי לטלטל מרחוק ואף להזיז תחמושות ממקום למקום מרחוק.
דחפור D9 משוריין: זהו בולדוזר צבאי כבד מדגם קטרפילר די-9, עם מעטפת שריון כנגד פיצוצים, המאפשרת לדחפור לפרק ולפוצץ מטענים באמצעות הכף הכבדה שלו או מגוב ייעודי, עם מעט או ללא נזק בכלל לכלי וצוותו. כיום קיימים דחפורי D9 ממוגנים הנשלטים בשלט רחוק על מנת למנוע סיכון חיי אדם. ה-D9 נפוץ בדרך כלל בס"פ צבאי (בגלל גודלו הרב), בטיפול בזירות מטענים ומוקשים הנמצאים בשטח פתוח.
דחפור די-7 MCAP: זהו בולדוזר מדגם קטרפילר די-7 שהותאם למשימות פינוי מוקשים באמצעות התקנת מעטה שריון פלדה כנגד פיצוצים, מגובים מיוחדים, גלאים שונים, אנטנת ניווט GPS וכן מערכת לשליטה מרחוק. הדחפור מופעל בשלט רחוק וכך אין צורך לסכן חיי אדם. ה-D7G MCAP משרת בצבא ארצות הברית ונועד לפינוי שדות מוקשים והשמדת נפלי תחמושת.
שיטות ואמצעים לסילוק פצצות > פיצוץ מבוקר באזור מאובטח

זוהי לרוב השיטה הפשוטה והבטוחה מכולן.
אם הפצצה נמצאת באזור ריק מאדם, שבו פיצוצה יגרום רק מעט נזק לרכוש, הפתרון הפשוט ביותר הוא פשוט לפוצצה מרחוק. פיצוצה מרחוק נעשה בדרך כלל באמצעות ירי מרובה כבד, כמו Shotgun או רובה צלפים בארט M82A1 בקליבר 0.5 אינץ'. אם הירי לא עובד, מתקינים על החפץ החשוד נפץ (את ההתקנה מבצע רובוט סילוק פצצות) המופעל מרחוק.
אם החפץ החשוד נמצאת בלב שטח עירוני, במקום בו לא ניתן לפוצצו מבלי לגרום נזק רב, ישנן מספר אפשרויות:
הזזת החפץ למקום בטוח יחסית (מאחורי קיר עבה, או שטח לא-בנוי) באמצעות רובוט חבל ופיצוצו שם.
במקרה שאין מקום בטוח יחסית - הזזת החפץ והכנסתו לרכב "כספת" בעל מכל פלדה מאובטח בו ניתן לפוצץ את המטען.
אם המטען רגיש לתזוזה ולא ניתן להזיזו ישנן שתי גישות:
פינוי כל האנשים ופיצוצו למרות הנזק לרכוש.
אם הנזק שיגרם לרכוש הוא קריטי ו/או המטען גדול מידי, יתבצע ניסיון לפרק את מרעום הפצצה ומנגנון ההפעלה שלה מבלי לגרום להפעלתה.
שיטות ואמצעים לסילוק פצצות > פירוק המטען

בשיטה זו נעשה ניסיון לפרק את החפץ מבלי לגרום לפיצוצו, והוא מחויב מקצוענות וזהירות רבה. שיטה זו היא המסובכת והמסוכנת מכולן ובדרך כלל נעשה בה שימוש רק אם לא ניתן להשתמש בשיטות האחרות.
האמצעים בהם משתמשים לפירוק המרעום שונים ותלויים בסוג הפצצה ובמידת מורכבותה. יש פצצות שאפשר לפרק את המרעום שלהן על ידי ירי עליו ברובה שוטגאן או בבארט M82A1. פצצות אחרות ניתן לפרק באמצעים פיזיים (למעוך, לקרוע, לתלוש וכיוצא מכך). פצצות מורכבות יותר דורשות טיפול ידני במנגנון, כגון ניתוק חוטי ההפעלה, יצירת קצר חשמלי ועוד.
רק לעיתים רחוקות, החבלן מטפל במטען במו ידיו (למרות התדמית השגויה של המקצוע שנוצרה בסרטים הוליוודים).
חבלה וסילוק פצצות בישראל > צבא

בצה"ל, תחום החבלה נמצא באחריות חיל ההנדסה הקרבית שמפעיל פלסים וסלקים אך מכשיר גם לוחמים בחיל הרגלים (פלחה"ן) וכוחות מיוחדים אחרים נוספים ובעיקר יחידת יהל"ם. האחריות של סילוק פצצות ונפלי תחמושת מוטלת על פלגות הס"פ של יהל"ם של חיל ההנדסה הקרבית. הס"פ של יהל"ם מהווים את יחידת העילית של חיל ההנדסה וצה"ל לנטרול מטעני חבלה, פצצות מתוחכמות, ראשי קרב של טילים וטיפול בתחמושת שלא התפוצצה (נפלי תחמושת). למעשה, פלגות הס"פ הם החבלנים של צה"ל, ובשל כך הם עוברים אימון ארוך (שנה ו-2 חודשים) וחותמים שנת ר׳ קבע ל-12 חודשים. לוחם שמקצועו סילוק פצצות נקרא סָלָק (בניגוד לחבלן שלו הכשרה משטרתית).  בשל מומחיותם בנטרול חומרי נפץ הם לא אחת מסופחים ליחידות מיוחדות אחרות כאשר יש חשש ממטענים רציניים.
הלוחמים המשרתים בחיל ההנדסה הקרבית ובפלחה"ן חיל הרגלים נחשבים "חבלנים ברמתם" אך לא מוגדרים כחבלנים בצה"ל, לוחמים בפלגת ס"פ של יחידת יהל"ם הם המומחים ביותר בתחום החבלה וסילוק פצצות ולכן הם אלו שמוגדרים כחבלנים של הצבא.