stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זנון מכתיון
הערות שוליים

↑  השם ידוע כצורה יוונית לשם הפיניקי "מנחם", כפי שמופיע למשל בכתובת מנחם מתמש/טמסוס. ראו Markus Egetmeyer, Formation des anthroponymes, Le dialecte grec ancien de Chypre, כרך 1: Grammaire‏, De Gruyter, 2010, עמ' 382 (פסקה §459), ISBN 978-3-11-021752-0. (בצרפתית)
| תרבות יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| תרבות יוון העתיקה | מיתולוגיה • אמנות • פיסול • קדרות • הומוסקסואליות • זנות • חקלאות • כלכלה • מטבח • משפט • עבדות  • פדרסטיה • רפואה • מלחמה |  |
| פילוסופיה ביוון העתיקה | פיתגורס • הרקליטוס • פארמנידס  • פרוטגורס • אמפדוקלס • דמוקריטוס • סוקרטס • אפלטון • אריסטו • זנון מכתיון • אפיקורוס |  |
| מתמטיקה | ארכימדס • אוקלידס • תאלס • פיתגורס • דיופנטוס • ארטוסתנס • תלמי |  |
| ספרות | הומרוס • האיליאדה • האודיסאה • הסיודוס • פינדארוס • הרודוטוס • תוקידידס • קסנופון • פוליביוס |  |
| תיאטרון | אייסכילוס • סופוקלס • אוריפידס • אריסטופאנס • מושגים |  |
| ספורט | המשחקים האולימפיים • תרבות הגוף • המשחקים הפיתיים • המשחקים האיסתמיים • המשחקים הנמאיים • המשחקים הפאן-אתנאיים • גימנסיון |  |
| אדריכלות | מקדש יווני • הסדרים הקלאסיים • הפרתנון • מקדש ארטמיס • אקרופוליס • האגורה • מקדש זאוס באולימפיה • מקדש הפייסטוס • מקדש ארטמיס |  |
פורטל יוון העתיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270121805171  BIBSYS: 95005339  BNE: XX866438  BnF: cb12205314h (data)  CANTIC: a10552777  CiNii: DA05705524  GND: 118636510  ICCU: RMLV037513  ISNI: 0000 0003 8176 0310  LCCN: n50061829  NDL: 00461808  NLA: 35762654  NLG: 59912  NTA: 06996565X  RERO: 02-A012363287  SUDOC: 030687276  VcBA: 495/89338  VIAF: 261896996   WorldCat (עם VIAF): 261896996
וולאס וגרומיט והארנב הקטלני

| --- | --- |

 בימוי:  ניק פארק סטיב בוקס
 הופק בידי:  קלייר ג'נינגס   פיטר לורד   ניק פארק   קרלה שלי   דייוויד ספרוקסטון
 תסריט:  ניק פארק   בוב בייקר   סטיב בוקס   מארק ברטון
 עריכה:  גרגורי פרלר 
 שחקנים ראשיים:  פיטר סאליס   הלנה בונהם קרטר   רייף פיינס   ניקולס סמית'   פיטר קיי   ליז סמית'
 מדבבים:  הלנה בונהאם-קרטר ניקולס סמית' Dicken Ashworth Edward Kelsey מארק גאטיס פיטר סאליס פיטר קיי ליז סמית' רייף פיינס ג'רלדין מקיואן 
 מוזיקה:  ג'וליאן נוט
 צילום:  דייב אלכס ריברט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  דרימוורקס הנפשה, אולפני ארדמן 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בספטמבר 2005
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט בלשי, סרט חבר'ה, סרט קומדיה, סרט ילדים, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  30,000,000‏$
 הכנסות:  192,610,372‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   wallaceandgromit05
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
 סרט קודם:  הרפתקה מצמררת
 סרט הבא:  וולאס וגרומיט: עניין של חיים ומוות
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (באנגלית: Wallace & Gromit: The Curse of the Were-Rabbit, בתרגום חופשי לעברית: "וולאס וגרומיט: קללת האדם-ארנב") הוא סרט קולנוע בהנפשת סטופ מושן משנת 2005, בו מככבות הדמויות וולאס וגרומיט שיצר ניק פארק. הסרט הופק על ידי דרימוורקס הנפשה ואולפני ארדמן, ובוים על ידי פארק וסטיב בוקס.
הסרט מהווה פרודיה על סרטי אימה, וכולל הרמזים רבים לסרטים מסוגה זו. צוות המדבבים המקורי בשפה האנגלית כולל את פיטר סאליס, רייף פיינס, הלנה בונהם קרטר, פיטר קיי, ניקולאס סמית' וליז סמית'.
הסרט נחל הצלחה ברחבי העולם, וזכה בשנת 2005 בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-78. רווחיו בבתי הקולנוע בארצות הברית נאמדים בכ-56 מיליון דולר, וביתר המדינות בכ-192 מיליון דולרים.
תקציר העלילה

בעיר ויגאן שבלנקשייר, מתקרבת תחרות הירקות השנתית. כולם נחושים להגן על ירקות הענק שלהם מהרס וגנבה על ידי ארנבי העיר, ווולאס וגרומיט מרוויחים מהעסק שלהם, "אנטי-מזיקון", המגן על גינות התושבים מפני הארנבים. על מנת לפתור את בעיית אחסון הארנבים, וולאס מציע להשתמש ב"אוטומט מניפולציית המחשבה", על מנת להעביר שטיפת מוח לארנבים, כך שלא יאהבו ירקות יותר. אך בזמן שטיפת המוח, וולאס לוחץ בטעות על הכפתור הלא נכון, מה שגורם ליצירת ארנב אשר מתחיל להתנהג כמוהו. תוך זמן קצר, העיירה מאוימת על ידי "הארנב הקטלני"- מפלצת מסתורית התוקפת את גינות השכונה, והורסת כל דבר העומד בדרכה. וולאס וגרומיט נכנסים לתחרות עם ויקטור קווטרמיין בתפיסת הארנב, ובשביית ליבה של קמפניולה טוטינגטון.
לאחר מרדף לילי אחר הארנב הקטלני, גרומיט מגלה כי למעשה מדובר בוולאס, אשר נהפך למפלצת לאחר שקיעת החמה, בעקבות התקלה עם המכונה. לאחר שוויקטור מגלה את הזהות האמיתית של המפלצת, הוא הולך לכומר הדג'ס, אשר נותן לו כדורי זהב 24-קראט, לכאורה הדרך היחידה להרוג ארנב קטלני. ויקטור וכלבו פיליפ לוכדים את גרומיט, אשר לאחר מכן מצליח לברוח, ומחליט להשתמש בקישוא הענק שלו כפתיון ללכידת וולאס. וולאס, אשר הפך שוב לארנב, מתפרץ לתחרות הירקות, וחוטף את הגברת טוטינגטון. לאחר שהיא מגלה כי מדובר בוולאס, היא אומרת לו לברוח. וולאס מגיע לגג הבניין, משם ויקטור יורה בו כדור. אך רגע לפני שהכדור פוגע בוולאס, מגיע גרומיט על גבי מטוס צעצוע, וחוסם את הכדור. בדיוק אז נגמר הכסף במטוס של גרומיט, והוא מתרסק. וולאס קופץ להציל אותו, ואכן מצליח, אך מת מן הנפילה. שניות לאחר מכן הוא חוזר לגופו המקורי, וגרומיט מצליח להחזירו לחיים, בעזרת ניחוח פרוסת גבינה (המאכל האהוב על וולאס).
מדבבים בגרסה העברית

וולאס / האץ': אלי לולאי
ליידי טוטינגטון: שרית וינו-אלעד
ויקטור קוורטרמיין: יגאל שדה
הכומר קלמנט הדג': אברהם מור
המפקח מקינטוש: שמחה ברבירו
גברת שמאלץ': נורית בנאי קורן
מר שמאלץ': רוברט הניג
מר קלאיצ'ה: דב רייזר
מר גרובג: אברהם סלקטר
מר שיבולת: דור צויגנבום
גברת דובדבני: הדר שחף-מעיין
וכן: אורנה כץ, יובל סגל, לילית אמיר, לימור שפירא, עידו מוסרי, עמי מנדלמן, ניסים זהר, צביקה שוורצברג ועמי ויינברג.
זכות קדימה (מקרקעין)

זכות קדימה, בדיני הקניין, היא זכות במקרקעין המקנה לבעליה קדימות במקרה של מכירת זכות בנכס. כלומר, כשברצונו של בעל זכות קיימת בנכס (כגון בעל הנכס) למכור את זכותו, הוא חייב להציע את הזכות לבעל זכות הקדימה, לפני שיציע אותה לכל אדם אחר. זכות קדימה היא אחת מחמש הזכויות במקרקעין המוסדרות בחוק המקרקעין של מדינת ישראל. חוכר לדורות (שוכר הנכס לתקופה שלמעלה מעשרים וחמש שנים) דומה לבעל הנכס בעניין זה והוא יכול להעניק זכות קדימה.
לאחר שנרשמה בטאבו זכות הקדימה, רשם המקרקעין נדרש שלא לרשום העברה כלשהי של הזכות במקרקעין, אלא אם נוכח שהתקיימו תנאי זכות הקדימה (קרי, שהזכות במקרקעין הוצעה קודם כל לבעל זכות הקדימה).
יצירת זכות קדימה

זכות קדימה יכולה להיווצר על פי הסכם או מכוח הוראות החוק.
יצירת זכות קדימה > זכות קדימה לפי הסכם

ניתן לכרות חוזה שבו מקנה בעל הזכות בנכס את זכות הקדימה לאדם אחר. על מנת שתחול כזכות קניינית (כלפי כולי עלמא), זכות הקדימה צריכה להירשם במרשם המקרקעין (טאבו), באמצעות שטר עליו חותמים הצדדים.
זכות קדימה על פי הסכם מוסדרת בסעיף 99 לחוק המקרקעין:
99. זכות קדימה על פי הסכם
יצירת זכות קדימה > זכות קדימה לפי דין

לצד זכות הקדימה לפי הסכם, חוק המקרקעין מסדיר שני מקרים נוספים בהם חלה זכות קדימה: זכות קדימה בין יורשים וזכות קדימה בין בני זוג.
זכות קדימה בין יורשים: במקרקעין שהם משק חקלאי כמשמעותו בסעיף 114 לחוק הירושה, תשכ"ה-1965, שעברו בירושה לכמה יורשים, לא יכול יורש להעביר את חלקו לאחר לפני שיציע אותו ליורשים האחרים. בשנתיים הראשונות לאחר מתן צו הירושה או צו קיום הצוואה, כל יורש הוא בעל זכות קדימה ביחס לחלקיהם של היורשים האחרים. לאחר תום השנתיים, עומדת ליורש זכות קדימה רק אם רשם בטאבו את זכותו זו במהלך השנתיים הראשונות. הטעם להסדר ייחודי זה נעוץ באינטרס של הגנה על שלמות המשק החקלאי, כאשר לעיתים, הכנסת רוכשים זרים למשק עשויה להביא לפירוקו או לפגיעה אחרת בכושר קיומו.
זכות קדימה בין בני זוג: חוק המקרקעין קובע כי "מקרקעין שהם בבעלות משותפת של בני זוג, והם משק חקלאי או בית עסק המתנהלים על ידיהם במשותף או דירה המשמשת להם מגורים, לא יהיה בן זוג זכאי להעביר חלקו לאחר אלא אם הציע אותו תחילה לבן-זוגו." החוק מעדיף את ההגנה על בן הזוג, מפני כניסת אדם זר לביתו או לעסקו, על פני זכותו של בן הזוג האחר לנהוג בקניינו כראות עיניו.
מימוש זכות קדימה

האופן בו יש לממש את זכות הקדימה מוסדר בסעיפים 102 ו-103 לחוק המקרקעין:
102. רכישה על פי זכות קדימה
103. העברת המקרקעין
זכות הקדימה אינה מונעת העברת הזכות בנכס מבעליה לאדם אחר ללא תמורה כלשהי, כי זכות הקדימה אינה חלה על מתנות. זכות הקדימה עוברת יחד עם הזכות שלגביה היא חלה, כך שמקבל המתנה אינו יכול להעביר את הזכות הלאה ללא התחשבות בזכות הקדימה.
ראו גם

דינא דבר מצרא
הערות שוליים

↑  סעיף 106 לחוק המקרקעין, תשכ"ט-1969, ס"ח 259 (להלן: חוק המקרקעין).
↑  סעיף 105 לחוק המקרקעין.
↑  סעיף 100(א) לחוק המקרקעין.
↑  סעיף 100(ב) לחוק המקרקעין.
↑  סעיף 101 לחוק המקרקעין.
↑  סעיף 104 לחוק המקרקעין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4188674-4  NKC: ph303227 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
וצ'ש

וצ'ש (בהונגרית: Vecsés ) היא עיר במחוז פשט, בסמוך לגבול המזרחי של העיר בודפשט, מרכז נפת וצ'ש.
מיקום

במובן גאוגרפי, וצ'ש ממוקמת באגן העמק המדורג של הדנובה במחוז פשט. בצד המזרחי שלה מתחילים הנופים שמשתייכים לגבעות גדלה, ומדרום מתחיל שטח הרכס בין הדנובה לנהר הטיסה. הכביש הראשי 4, וגם קו הרכבת בודפשט-צגלד-סולנוק עובר דרך שטחה, וגם חלק נמל התעופה הבינלאומי בודפשט פרנץ ליסט גם ממוקם בתחומה. ההונגרים והעולם מכירים את העיר בעיקר בשל ייצור הכרוב החמוץ המפורסם שלה.
היסטוריה

על פי ממצאים ארכאולוגיים, וצ'ש הייתה מיושבת כבר בתקופת הברונזה. ההוכחה בית הקברות שנתגלה ונחפר בשנת 1996 סביב הכנסייה. אז מצאו הארכאולוגים ממצאים שתוארכו מסביב 800–2000 לפני הספירה. בשנת 2001, במהלך בניית קטע הכביש המהיר M0 כביש הטבעת של בודפשט והכביש הראשי 4 שעוקף את וצ'ש, התגלו ממצאים חדשים המעידים על העובדה כי ייתכן שהשטח היה יישוב סרמטי (רומי).
האזכור המתועד הראשון של העיר הוא משנת 1318. צורות של שם הכפר: (Vecsés, Vetsés, Vechés, Vetsis, Vethisis Vetschees), ואפילו נכתבו כ- Vértsés באותה תקופה. הצורה הגרמנית של ימינו: Wetschesch.
היסטוריה > לידתו של וצ'ש המודרנית

במהלך השלטון הטורקי ננטשה וצ'ש. ההמשכיות נשברת. רק ממצאי החפירות מעידים על התקופה הקודמת.
בתולדות וצ'ש שנת 1786 הביאה תפנית מכרעת. אנו יכולים גם לומר שוצ'ש המודרני נולדה. ב. בהזמנתו של אנטל גרסלקוביץ', שפורסמה בברטיסלבה (עיר שרוב תושביה היו אז הונגרים ומיעוטם גרמנים) הגיעו 50 משפחות. 50 מגרשי בתים סומנו, כ-130 דונם של חלקות אדמה לכל בית, וכ40 דונם של מרעה וכרי דשא משכו לווצ'ש 30 משפחות של שמות גרמנים, 10 הונגרים ו -10 סלובקים. משפחות שוואביות הגיעו מיישובי גרסלקוביץ' הקודמים ומהצד של בודה. השמות ההונגריים והסלובקים הם ללא ספק מהכפרים הסמוכים. הקשיים הראשוניים הרתיעו רבים. מפקד מלא נערך בשנת 1795 וניתן למצוא אותו בארכיוני ואץ. המפקד בשפה הגרמנית כולל כבר 80 משפחות עם יסודיות מפתיעה: מצוין: מספר הבית (מספר סידורי), שם ראש המשפחה, שם אשתו, ילדים לפי שם וגיל וקשישים המתגוררים עם המשפחה.
התפתחות אוכלוסיית התושבים

| שנה | תושבים |
| --- | --- |
1804: 504
1826: 1276
1861: 2204
1900: 4119
1910: 7403
1930: 13006
1941: 14075
| שנה | תושבים |
| --- | --- |
1949: 13805
1960: 15537
1970: 19387
1980: 21445
1990: 18106
2001: 18633
2011: 20879
אתרים בעלי חשיבות

הכנסייה הרומית הקתולית - הושלמה בשנת 1800, עבורה הוקם מגדל בשנת 1835 .
חורשת הגיבורים
כיכר אליזבת והמונומנטים בכיכר
אולם התערוכות במוזיאון הנפט והגז ההונגרי
מרכז התרבות אגנש באלינט
ילידי המקום

ג'רג' גולדמן (21 בדצמבר 1904 - דכאו, 10 בפברואר 1945) היה פסל הונגרי-יהודי, פעיל מפלגה שנספה בשואה.
ולטר שלנברג

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1910 זארבריקן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  31 במרץ 1952 (בגיל 42) טורינו, איטליה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת בון 
 תקופת הפעילות:  מ-1933 
 דרגה:  בריגדפיהרר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 צלב הברזל 
 
ולטר פרידריך שלנברג (בגרמנית: Walter Friedrich Schellenberg‏; 16 ביוני 1910 – 31 במרץ 1952) היה ראש שירותי הביון המאוחדים של גרמניה הנאצית, איש האס אס בדרגת בריגדפיהרר ופושע מלחמה נאצי. שלנברג היה יועצו הקרוב ויד ימינו של היינריך הימלר בכל הנוגע למגעים עם מדינות זרות, ומבצעי ביון.
ביוגרפיה > אחרי מלחמת העולם השנייה

ביוני 1945 נעצר שלנברג בדנמרק. הוא העיד במשפטי נירנברג, כנגד פושעי המלחמה הראשיים, והועמד בעצמו למשפט בסוף 1947. בזכות העובדה שהעיד נגד נאצים בכירים קודם לכן הוא הורשע באפריל 1949 ונדון לשש שנות מאסר בלבד.
במשך שנתיים ריצה את מאסרו בלנדסברג ובמהלכן כתב את זכרונותיו, תחת הכותרת: "המבוך". בשנת 1951 שוחרר כתוצאה מבריאות לקויה ועבר לשווייץ, ולבסוף לטורינו שבאיטליה שם מת בשנת 1952 מסרטן הכבד.
לקריאה נוספת

ויליאם ל. שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, תשל"ו.
אלאן קלארק, מבצע ברברוסה, הוצאת מערכות, 1979.
לאון גולדנסון, נירנברג 1946, הוצאת עברית והוצאת כתר, 2006.
ורנר אגק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במאי 1901 דונאוורת, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  10 ביולי 1983 (בגיל 82) אינינג אם אמרסי, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  דונאוורת 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1981)  פרס האמנות של ברלין (1950)  Bayerischer Poetentaler (1979)  מסדר ההצטיינות הבווארי  אזרח כבוד של מינכן  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר  honorary golden medal of the state capital Munich 
 פרופיל ב-IMDb
 
ורנר אגק (בגרמנית: Werner Egk; ‏ 17 נולד ב-17 במאי 1901, באאוכזסהיים ליד דונאוורת', (donauworth) שבבוואריה גרמניה,  ונפטר ב– 10 ביולי 1983, באינינג אם אמרזי), בבוואריה.  שמו במקור היה ורנר מאייר.
אגק למד אצל קרל אורף במינכן. כאשר שידורי הרדיו נעשו נחלת הציבור, עמד אגק על חשיבותם כתקשורת המונים ופיתח אופרות ומחזות רדיו.
בראשית שנות ה-30' של המאה ה-20, הפנה אגק את מעייניו לבלט ואופרה. בשנת 1935 עלתה האופרה הראשונה שלו, "כינור הקסם" בביצוע בכורה בפרנקפורט' וב--1938ניצח על האופרה שלו "פר גינט" מבוססת על המחזה של הנריק איבסן.
בתקופת המשטר הנאצי, עבד בלשכת המוזיקה של הרייך השלישי, ודבר זה נרשם לגנותו לאחר מלחמת העולם השנייה, אף כי לא לזמן רב, כיוון שעבודה זו הייתה חיונית לאגק, אם רצה להציל את יצירתו ולהתמיד בה.
הקריירה הרצינית שלו החלה אחרי המלחמה. בגרמניה הכתירו את אגק בכינוי Komponist des Wiederaufbaus "מלחין
השיקום" (שלאחר מלחמת העולם השנייה). מלבד היותו מנצח ומלחין, גם עמד בראש האוניברסיטה לאמנויות של ברלין בשנים (1950-1952) ותפס עמדה חשובה ב-GEMA מאז 1950; הוא היה גם הנשיא הגרמני הראשון של CIASK.
הסופות בנגב

הסופות בנגב (או הפרעות בנגב) הוא כינוי לפוגרומים שנערכו החל באפריל 1881 ועד מאי 1882 נגד יהודי דרום-מערב האימפריה הרוסית (בעיקר בחבלי הארץ של אוקראינה של ימינו). הפרעות פרצו לאחר רצח הצאר אלכסנדר השני על ידי התנועה המהפכנית נרודניה ווליה, ולובו על ידי עיתונים אנטישמיים ונציגי השלטון. בשנה שבין רצח הצאר ועד להתגבשותה של מדיניות חדשה התחולל גל פרעות, אשר הגביר את גל ההגירה של היהודים מהאימפריה הרוסית (בעיקר לארצות הברית) וחיזק בקרב אחרים את ההכרה בצורך לתנועה יהודית לאומית.
"סופות בנגב" הוא הכינוי שנבחר לפרעות בעיתונות העברית ברוסיה, במטרה לעקוף את הצנזורה הצארית, והוא ציטוט מנבואת החורבן של הנביא ישעיהו: ”מַשָּׂא מִדְבַּר יָם כְּסוּפוֹת בַּנֶּגֶב לַחֲלֹף מִמִּדְבָּר בָּא מֵאֶרֶץ נוֹרָאָה” (כ"א, א). השם מציין את פריצתן של הפרעות כסופה, ואת העובדה שהתחוללו בדרום (נגב)-מערב האימפריה הרוסית.
הרקע לפרעות

האנטישמיות המודרנית שהחלה במאה התשע-עשרה ברוסיה ניזונה משני מקורות: שכבת המשכילים ואנשי הכמורה שדגלו בפאן-סלאביות, קרי: בדעה שלפיה אין לעמים אחרים או דתות זרות מקום בקרב האומה הרוסית. הגורם השני היו סוחרים ובעלי מלאכה, שראו ביהודים מתחרים. העיתונים מלאו מאמרים נגד היהודים, אשר דנו בפגיעתם בחיי רוסיה. הם נהגו לומר ששליש מיהודי רוסיה צריכים להגר, שליש להמיר את דתם ושליש פשוט לגווע ברעב.
למשבר היה גם רקע כלכלי: כלכלת אירופה כולה נכנסה למיתון עמוק עקב משבר פיננסי חמור, והתעמולה האנטישמית האשימה במשבר את היהודים בחלקים נרחבים מאירופה.
באותה תקופה הנהיג הצאר אלכסנדר השני רפורמות חוקתיות ברוסיה. הרפורמות לא סיפקו מגזרים רבים בעם הרוסי, ובייחוד את חוגי האינטליגנציה הרדיקלים שעמדו על הצורך בהפלת המשטר המלוכני. במרץ 1881 נרצח הצאר על ידי חברי תנועת מחתרת מהפכנית – נרודניה ווליה. העיתונות האנטישמית בקייב ובאודסה רמזה באופן ברור מאוד שהיהודים הם אלו שרצחו את הצאר; הופצו כרוזים רבים ותועמלנים הטיפו לממשלה להכות את היהודים על שרצחו את "הצאר הגואל", משחרר הצמיתים.
פקידי הממשל, ובראשם שר הפנים, ניקולאי פבלוביץ' איגנאטייב, לא רק שלא מנעו את פרוץ הפרעות, אלא עודדו אותן במידת מה, על מנת להסיח את דעת הקהל הכללית מהמשבר הפוליטי בעקבות הרצח. פגיעה ביהודים התאימה גם לתפיסתם הפאן-סלאבית, כאמור לעיל. איגנאטייב אמר אז שהגבול למערב פתוח לפני היהודים, וכוונתו הייתה ברורה.
מהלך הפרעות

הפרעות החלו בפסח (15 באפריל 1881) בעיר יליזבתגרד (קרופיבניצקי של ימינו) שבחבל אוקראינה. משם התפשטו לעוד חבלים בדרום תחום המושב – אזור קייב, צ'רניגוב, פולטאבה, חרסון ויקטרינוסלב (דניפרו), ובמאי 1881 נערך פוגרום ביהודי אודסה; כל אלה באזור אוקראינה. בחג המולד של 1881 ניסו פרובוקטורים רוסים להרחיב את הפוגרום גם לאזורי פולין, שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית. אולם הפרעות שהחלו בוורשה נבלמו על ידי ראשי החבל, אצילים פולנים, אשר מנעו את המשכן משנאתם לשלטון הרוסי ולאו דווקא מאהדה ליהודים. במאי 1882 הגיעו הפרעות לבַּאלטָה, שמרבית תושביה יהודים; בפרק זמן של 36 שעות נותרו על תילם 40 מתוך כ-1,000 בתי יהודים. הפרעות, שבאו לידי ביטוי בהרס, אונס, שרפה, ביזה ושוד יותר מאשר ברצח, לא נבלמו בתחילה על ידי המשטרה או הצבא. התושבים הנוצרים סימנו את בתיהם בצלב, כדי לציין לפורעים במי אין לפגוע. בחלק מהמקומות נערכו היהודים להגנה. כך היה ביליזבתגרד ובאודסה, שם הקימו הסטודנטים היהודים קבוצות להגנה עצמית. דווקא האיכרים והכמורה הנמוכה סייעו ליהודים ומילטו אותם.
השלטונות ניסו לתלות את הקולר בצווארם של הקבוצות המהפכניות. אף הצאר, אלכסנדר השלישי, שירש את הכתר מאביו הנרצח, אמר זאת לנציגי היהודים שפנו אליו. עם זאת המשיכו פקידי השלטון לטעון שבעצם האשמה היא ביהודים עצמם. הגופים שהסיתו לפרעות אלו, בעידוד סמוי של השלטון, הגיעו מחוץ לחבלים אלה, מצפון האימפריה – מקורסק, ממוסקבה ומחארקוב.
לאחר שדעת הקהל העולמית החלה להביע את הזדעזעותה מהמאורעות המתרחשים ברוסיה החלה אף הממשלה להרגיש שיש לדכא את המהומות. איגנאטייב הבין שעליו לעשות מעשה, והחל להפעיל את המשטרה לדיכוי המהומות; 3,675 איש נאסרו, ומהם נמצאו אשמים 2,350, אך נגזרו עליהם עונשים קלים יחסית. במאי 1882 פוטר איגנאטייב מתפקידו, ומחליפו, הרוזן דמיטרי טולסטוי, נקט צעדים חמורים והצליח לדכא את הפרעות.
הפוגרום הקר ו"חוקי מאי"

במשך כל 14 שנות מלכותו היה אלכסנדר השלישי נוקשה כלפי היהודים. לאחר שביטאו הפרעות את זעם העם כלפי היהודים, הגיע תורו של השלטון, והחלה תקופת "הפוגרום הקר"; על היהודים נגזרו גזירות קשות בצורת אפליה והגבלות נוספות, שצמצמו עוד יותר את זכויותיהם של היהודים, שהיו בלאו הכי מוגבלות.
עוד במהלך הפרעות הקים איגנאטייב ועדות מחוזיות, שמטרתן "לברר את התנאים הקשים של התושבים הרוסים, שנגרמו על ידי התנהגות היהודים בעסקיהם". הוועדות כללו גם שני יהודים, למראית העין של הוגנות, אך עקב היותם במיעוט קולם לא נשמע ולא נחשב. השאלות שהועמדו בפני הוועדות היו בדבר פעולות כלכליות מזיקות של היהודים וכיצד יש למונען. המלצות הוועדות היו שורת הגבלות שיש להטיל על היהודים.
במאי 1882 נקבעו חוקים שמטרתם הייתה להצר את צעדי היהודים, בייחוד מבחינה חברתית וכלכלית. חוקים אלה הותקנו כ"הוראת שעה" ועל כן לא היו צריכים לעבור הליך הצבעה במועצת המלוכה. לחוקים אלה קראו "חוקי מאי" והם:
אסור ליהודים לגור בכפרים, גם בתחום המושב, אלא רק במושבות היהודיות הקיימות.
יופסק קיומם של כל שטרי מכירה וחכירה שבידי היהודים על נדל"ן הנמצאים מחוץ לערים ולעיירות.
אסור ליהודים לסחור בימי ראשון ובחגי הנוצרים.
החוקים פגעו ביהודים בעיקר מבחינה כלכלית, משום שנאסר עליהם לעסוק במסחר ביום ראשון – היום שבו באים האיכרים לעיר. כמו כן, נאסר על היהודים לעסוק בחקלאות או לגור באזור חקלאי. תקנה זו פגעה לא רק בפרנסת היהודים, אלא אף חיזקה את הטענה שהיהודים אינם עוסקים בפעילות יצרנית. יהודים שחיו בכפרים הועברו לערים הגדולות, דבר שצמצם עוד את אפשרויות הפרנסה. הפקידים נתנו פירוש מרחיב במיוחד, והצרו עוד יותר את חיי היהודים. כיוון שנאסרה ישיבת קבע חדשה בכפרים, הרי כאשר בן משפחה, אפילו חייל, הגיע לביקור אצל משפחתו נחשב הדבר להפרת החוק. יחד עם תקנות אחרות שהגבילו זכות ישיבה רק לבעלי מלאכה מיומנים (כאשר ההגדרה מהי בעל מלאכה מיומן הייתה נתונה בידי הפקידים ששיתפו פעולה עם מתחרי היהודים) הלכה והצטמצמה יכולתם של היהודים להתפרנס.
למרות היות התקנות "זמניות", הן היו שרירות וקיימות, ואף הורחבו לשטחי פולין, עד המהפכה הרוסית ב-1917.
התגובות לפרעות > בעם היהודי

ה"סופות בנגב" הפכו אבן דרך בתולדות העם היהודי.
בין המתעוררים הראשונים לאחר הפרעות היו המשכילים היהודים, שהפרעות נגעו בהם באופן אישי. הפרעות גרמו ליהודה לייב פינסקר להתפכח מחלום ההשתלבות והאמנציפציה וב-1882 פרסם את רעיון האוטואמנציפציה בחוברת "אוטואמנציפציה!". הסופר מרדכי זאב פיארברג כתב את ספרו "לאן", המתאר את התלבטויותיו של צעיר משכיל יהודי לאחר "הסופות בנגב" וגל ההגירה בעקבותיו.
הפרעות יחד עם הקשיים הכלכלים בכלל, ובעקבות "חוקי מאי" בפרט, הביאו יהודים רבים לחפש מפלט בארץ אחרת – הרוב בחרו בארצות הברית. מתחילת הפרעות ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה היגרו מרוסיה כ-2.4 מיליון יהודים: 2 מיליון מתוכם לארצות הברית, 150,000 לבריטניה והשאר לארגנטינה (115,000), קנדה ודרום אפריקה. חלק מהם התארגנו להגירה במסגרת אגודת "עם עולם". המיעוט שתמך ברעיונות תנועת "חיבת ציון", בחר בהגירה לארץ ישראל; (כ-3 אחוז) עלו לארץ ישראל, והיוו חלק ניכר מן העלייה הראשונה והעלייה השנייה. חלק מהם התארגנו במסגרת אגודות "חובבי ציון" ו"ביל"ו".
יוסף יחזקאל ראג'פורקר, משכיל מקהילת בני ישראל (הודו), חיבר תפילה מיוחדת עקב הפוגרום ופרסמה במכתב לראשי קהילות באימפריה הרוסית ובעיתונות יהודית בהודו ובאירופה.
התגובות לפרעות > בעולם

דבר הפרעות הגיע למערב. העיתונים הרוסים כתבו על הנעשה בפרוטרוט, ודיפלומטים אמריקאים ואחרים דיווחו לממשלותיהם על ההתרחשויות. אסיפות מחאה התקיימו בארצות הברית ובאירופה. בצרפת קראו העיתונים לממשלה להביע מחאתה. בהולנד, בבריסל ובווינה הוקמו ועדים לעזרה הומאנית. הגדילה לעשות בריטניה: בינואר 1882 התקיימה בעיריית לונדון עצרת הזדהות ומחאה גדולה בהשתתפות ראשי החברה והכנסייה האנגליקנית, והוקמה קרן סיוע. גם ממשלת בריטניה, הפרלמנט והאוניברסיטאות הגדולות גינו באופן רשמי ופומבי את רדיפות היהודים.
דבר הפוגרומים נגע לכומר האמריקאי ויליאם יוג'ין בלקסטון, שיצא בעקבותיהם למסע בארץ ישראל, כינס ועידה על מנת לדון בגורל יהודי רוסיה וחיבר את עצומת בלקסטון שהפצירה בממשל האמריקאי לסייע בהשבת היהודים למולדתם ההיסטורית.
התגובות לפרעות > תגובות אנשי הרוח ברוסיה

יש להדגיש שאפילו אנשי רוח רוסיים הידועים כהומניסטים, כגון טולסטוי, לא טרחו לגנות את הפרעות. על רקע זה, בולטת הזדהותו של הסופר הרוסי קופרין עם היהודים קורבנות הפרעות, שאותה הביע בכמה מיצירותיו, כגון "העלבון: סיפור אמיתי" ו"היהודונת".
בעקבות הפוגרומים הקימה ממשלת הצאר ועדת חקירה לאירועים. שני יהודים הוזמנו להעיד בפני הוועדה, אחד מהם היה מקס עמנואל מנדלשטם, מנהל בית החולים לרפואת עיניים בקייב ופעיל בתנועת חובבי ציון.
הסופר ניקולאי לסקוב הוזמן להשתתף בוועדה בעקבות היכרותו המעמיקה עם העמים והדתות ברחבי רוסיה. לסקוב סיכם את דעתו על הנושא במאמר ארוך בשם "מספר הערות על השאלה היהודית" (Несколько замечаний по еврейскому вопросу). במאמר דחה את הטענות הנפוצות על כך שהיהודים מנצלים את פשוטי העם הרוסים, האוקראינים, הבלארוסים והליטאים ומרמים אותם בעסקאות של הלוואה בריבית וכן על כך שהיהודים באופן מאורגן גורמים להפצת האלכוהוליזם בקרב הרוסים. לדעת לסקוב, היהודים היו מעוניינים בעיקר לשמור על אורח חייהם המסורתי והנבדל מהעמים הסובבים אותם ולא התכוונו לפגוע בעמים אחרים בדרך כלשהי, ועל כן אין להאשים את היהודים בבעיות הכלכליות והחברתיות של רוסיה, אלא את המצב החברתי הכללי. המלצתו המרכזית להקטנת החיכוך בין היהודים ושאר העמים ברוסיה הייתה לבטל את מגבלות תחום המושב ולהתיר ליהודים להתיישב בכל מקום ברוסיה ולהתערבב עם העם הרוסי.
הערות שוליים

1 2  יצחק משה (איתמר) אלבוגן, דברי ימי ישראל במאה השנים האחרונות, הוצאת "יזרעאל", 1952 (ספר שנכתב כהמשך לספרו הגדול של צבי גרץ, ויצא לאור באנגלית ב-1943, תרגם לעברית: ברוך קרופניק).
↑  ראו: "לאן?".
אלכסנדר השלישי
חברות שלך

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"חברות שלך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב-20 במרץ 2018, כסינגל השלישי מתוך אלבומו השישי של אדם, Omer.
רקע

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי אלעד טרבלסי ומאור תיתון. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו גם את הסגנון הים-תיכוני.
הדובר בשיר פונה לאהובתו המעדיפה המתוארת כבעלת אופי "חנוני". היא מעדיפה להישאר בבית על פני יציאה לבילויים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ח (2018) הגיע השיר למקום החמישי. במצעד השנתי של כאן גימל דורג השיר במקום העשירי. לפי נתוני שירות המוזיקה ספוטיפיי, "חברות שלך" דורג במקום השני ברשימת הישירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי בשנת פעילותה הראשונה בישראל. במצעד העברי השבועי של מדיה פורסט דורג השיר במקום הראשון.
נכון לאפריל 2021 עומד מונה הצפיות של הקליפ באתר יוטיוב על כ-36 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 5 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 10 |  |
|  ישראל | mako ותחנות הרדיו האזוריות | 5 |  |
חברות שלך 2

חברות שלך 2 הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב־10 בפברואר 2019, כסינגל התשיעי מתוך האלבום השישי של אדם, Omer, על ידי חברת התקליטים NMC. השיר הוא המשך לשירו של אדם "חברות שלך", בגרסה זו, הבחורה המתוארת פרודה מהדובר, בניגוד לגרסה הראשונה, בה הוא נמצא במערכת יחסים עימה.
נכון לאפריל 2021, מונה הצפיות של הקליפ באתר יוטיוב עומד על כ-11 מיליון.