stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילמור איסט
הערות שוליים

↑  Remembering the Fillmore East – The Church of Rock and Roll
↑  Fillmore East Plaque Unveiled at Site of 'Church of Rock 'n' Roll
↑  Allman Brothers at Fillmore East Greatest Live Rock Album Ever
↑  Allman Brothers 'At Fillmore East': The best live album ever turns 45
↑  רשימת 500 האלבומים הטובים ביותר של הרולינג סטון, מקום 49
↑  עשרת אלבומי ההופעות החיות הטובים בכל הזמנים, מקום ראשון
↑  חמישים אלבומי ההופעה החיה הטובים בכל הזמנים של הרולינג סטון, מקום שני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4408459-6  MusicBrainz: b75dc4f3-eda8-41de-908c-438595788c74  VIAF: 240520741   WorldCat (עם VIAF): 240520741
פרמו (נפה)

| --- | --- |
סמל פרמוסמל פרמו

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 מושל:  Fabrizio Cesetti
 רשות מחוקקת:  Provincial Council of Fermo 
 בירת הנפה:  פרמו 
 תאריך ייסוד:  2004 
 שטח:  784.22 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  177,578 (2010)
  ‑ צפיפות:  230 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  43°09′38″N 13°43′05″E﻿ / ﻿43.160419444444°N 13.7181°E﻿ / 43.160419444444; 13.7181 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.provincia.Fermo.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       מפת נפת פרמו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת פרמו (באיטלקית: Provincia di Fermo) היא נפה במזרחו של מחוז מארקה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 784.22 קמ"ר, ובשנת 2001 התגוררו בה 166,218 נפש. בירתה של הנפה בעיר פרמו.
הנפה גובלת בנפת מצ'רטה במחוז מארקה בצפון, בנפת אסקולי פיצ'נו במחוז מארקה בדרום ובים האדריאטי במזרח.
פרמטר

פרמטר הוא מאפיין המשמש בהגדרה או בסיווג של מערכת מסוימת (כלומר אירוע, פרויקט, אובייקט, מצב וכו'). פרמטר הוא מרכיב שימושי או קריטי בעת זיהוי המערכת, או בעת הערכת ביצועיה, מעמדה, מצבה וכו'.
לפרמטר יש משמעויות ספציפיות יותר בדיסציפלינות שונות, כולל מתמטיקה, תכנות, הנדסה, סטטיסטיקה, לוגיקה, בלשנות והלחנת מוזיקה אלקטרונית. בנוסף לשימושים הטכניים שלו, ישנם למושג שימושים מורחבים, במיוחד בהקשרים לא מדעיים, שבהם הוא משמש להגדרת מאפיינים או גבולות.
מתמטיקה

פרמטר הוא מונח מתמטי מתחום האלגברה הבסיסית המייצג גודל כלשהו, מבלי להקצות לו ערך מספרי מסוים. כאשר הפרמטר מופיע בביטוי מתמטי, ניתן לבחור ולקבוע את ערכו לצרכים חישוביים.
השימוש בפרמטר מאפיין לרוב דיון בבעיות כלליות, בהן מחליפים הפרמטרים את המספרים או הביטויים המופיעים במקרים הפרטיים. בכתיב המתמטי המקובל, מסומנים לרוב את הפרמטרים באותיות לטיניות קטנות. בניגוד למשתנה, שמציאת ערכו מהווה בדרך כלל חלק מפתרון בעיה מתמטית, פרמטר לא מייצג ערך מסוים שיש למצוא. כאשר הוא מופיע בנוסחה מתמטית, הוא מציין ערך המשפיע על התוצאה שהנוסחה מחזירה.
בתחומי המדע השונים, נהוג לעיתים לסמן פרמטרים באותיות בעלות זיקה לגודל אותו הם מייצגים, כמו שימוש באות m לציון מסה בבעיות מתחום הפיזיקה. בהשאלה, מקובל בעגה המדעית לדבר על "פרמטרים של בעיה" כעל התנאים הספציפיים המאפיינים אותה.
דוגמה לשימוש בפרמטר
פולינומים ממעלה שנייה במשתנה x מיוצגים על ידי הנוסחה  \!\,ax^{2}+bx+c=0, כאשר הפרמטרים a, b ו- c הם מקדמי הפולינום. צורת רישום זו אוצרת בתוכה את כל הפולינומים ממעלה שנייה, שכן כולם ניתנים לקבלה על ידי הצבת מספרים במקום הפרמטרים a, b ו- c (קרי – החלפתם במספרים). על ידי פעולות אריתמטיות על נוסחה זו, ניתן להגיע לפתרון כללי (או פתרון פרמטרי) למציאת שורשים לכל פולינום כלשהו ממעלה שנייה, על ידי הנוסחה  x={\frac {-b\pm {\sqrt {b^{2}-4ac\ }}}{2a}}.
פלך וילנה

| --- | --- |
סמל פלך וילנהסמל פלך וילנה

 תאריך ביטול הפלך:  1915
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 בירת החבל ההיסטורי:  וילנה 
 תאריך ייסוד:  1795
 שטח:  41,907 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ההיסטורי:  1,591,207 (1897)
 קואורדינטות:  54°41′00″N 25°17′00″E﻿ / ﻿54.683333333333°N 25.283333333333°E﻿ / 54.683333333333; 25.283333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פלך וילנה(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פלך וילנה  פלך וילנה בשנת 1821  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלך וילנה (בצבע ירוק) בשנים 1843–1915
פלך וילנה (רוסית: Виленская губерния) היה גוברנייה באימפריה הרוסית, שבירתה הייתה העיר וילנה (כיום בירת ליטא).
הפלך הוקם לאחר חלוקת פולין השלישית ב-1795, ופורק סופית ב-1915. בתקופת שלטונו של אלכסנדר הראשון ב-1801 הפלך חולק לשנים, בחלק השני הוקם פלך גרודנו. כיום רוב השטח של הפלך ההיסטורי נמצא בשטחה של ליטא, וחלקים קטנים יותר נמצאים בשטחי פולין[דרושה הבהרה] ובלארוס.[דרושה הבהרה]
אוכלוסייה

ההרכב הלאומי של אוכלוסיית הפלך ב-1897:
| --- | --- |
לאום: אחוז מכלל האוכלוסייה
בלארוסים: 56.1
ליטאים: 17.6
יהודים: 12.7
פולנים: 8.2
רוסים: 4.9
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
ערך זה הוא קצרמרבנושא האימפריה הרוסית ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרמונה

פרמונה (Fremona) הייתה עיירה בצפון אתיופיה במחוז תיגראי. במאות השש-עשרה ושבע-עשרה שימשה העיירה בסיס למיסיון הקתולי באתיופיה, אך היא ננטשה במרוצת המאה השמונה עשרה.
במקור נקראה העיר מיגוֹגה (בתיגרינית "מיי גוּגה" הם "מים גועשים") על שם שני הנחלים ההרריים הזורמים דרך היישוב. הקיסר מינאס הגלה לשם את המיסיונרים הקתולים שהגיעו לחצרו ואלה כינו את העיירה על שם הקדוש פרומנטיוס, שהמיר את דתו של הקיסר אזנה לנצרות במאה הרביעית לספירה. הבישוף היישועי אנדרי דה אוביידו (Andre da Oviedo) שעמד בראשם הגיע לאתיופיה בשנת 1557, מונה לפטריארך של אתיופיה ב-20 בדצמבר 1562 ונפטר בפרמונה בשנת 1577. קברו הפך מקום תפילה למאמינים המקומיים בקתוליות.
כשביקר המיסיונר הישועי מנואל דה אלמיידה לפרמונה בשנת 1624, הוא מצא כי נוספו לה "שבע או שמונה מצודות עם חומות חיצוניות גבוהות ושתי חצרות, האחת מחברת את הבתים ובה מכל אבן, ובאחרת כנסייה יפה הבנויה מאבן ומגיר". הוא מוסיף כי לאור המחסור בנשק חם באתיופיה דאז, "עם עשרים או שלושים מוסקטים ותותח קטן המתופעלים בידי צאצאי הפורטוגזים, [זה] נחשב באתיופיה למקום ייחודי ובלתי חדיר."
בשנת 1632 עלה לשלטון הקיסר פאסיל, החרים את אדמות היישועים וריכז אותם בפרמונה. כששמע הקיסר שמומבסה מופגזת על ידי הפורטוגזים, חשד הקיסר כי הפטריארך הקתולי אפונסו מנדש (Alfonso Méndez) עמד מאחורי המהלך. הוא ניצל זאת לגירוש יתרת היישועים מאדמת אתיופיה בשנת 1633. המיסיונר ג'רונימו לובו (Jerónimo Lobo) טען כי בעת הגירוש חיו בפרמונה כארבע מאות איש.
דיווח מס משנת 1697 מזכיר את פרמונה בשמה המקורי, מיגוגה. אולם בביקוריו של האגיפטולוג הבריטי הנרי סולט בעשור הראשון של המאה התשע-עשרה דיווח הלה כי איש לא זיהה את שם העיירה. החוקר ברנרד לינדהל זיהה את פרמונה עם היישוב המודרני אנדייט נברש (Endiet Nebersh), במרחק כעשרה קילומטרים מהעיירה עדווה שבנפת תיגראי המרכזית, סמוך לגבולה הצפוני הנוכחי של אתיופיה.
הערות שוליים

↑  מתורגם ב- C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford, Some Records of Ethiopia, 1593-1646 (London: Hakluyt Society, 1954), עמוד 186.
↑  Richard K.P. Pankhurst, History of vol. 1 Ethiopian Towns: From the Middle Ages to the Early Nineteenth Century (Wiesbaden: Franz Steiner Verlag, 1982), p. 71.
↑  על האגיפטולוג Henry Salt במהדורה האנגלית של ויקיפדיה.
↑  "Local History in Ethiopia") באתר מכון אפריקה הנורדי (accessed 27 September 2007)
פייר-אמיל הויביאו

פייר-אֶמִיל קורדט הוֹיִבִּיַאוּ (בדנית: Pierre-Emile Kordt Højbjerg, נולד ב-5 באוגוסט 1995 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר באולימפיק מרסיי מ ליג 1 ובנבחרת דנמרק.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן וההשאלות לאאוגסבורג ושאלקה 04

עד להגעתו לבאיירן מינכן, שיחק הויביאו בקבוצות הילדים והנוער של סקיולד, פ.צ. קופנהגן וברונדבי, וראה בזינדין זידאן מודל לחיקוי. בשנת 2011 הוכתר כשחקן הדני הטוב ביותר עד גיל 17, וב-2013 הוכתר לכישרון השנה בדנמרק.
הויביאו הצטרף לבאיירן מינכן בקיץ 2012 כאשר היה בן 17, וערך בכורה בבונדסליגה באפריל 2013 נגד נירנברג, והפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות באיירן מינכן שמשחק בבונדסליגה. הויביאו השתתף במספר משחקי בונדסליגה בעיקר כמחליף, אך בגמר הגביע הגרמני בשנת 2014 מול בורוסיה דורטמונד שיחק הויביאו 102 דקות וסייע לניצחונה של באיירן מינכן 0–2 בהארכה. בינואר 2015 הוארך חוזהו של הויביאו בבאיירן מינכן עד 2018.
בפגרת החורף של עונת 2015 הושאל הויביאו לחצי עונה לאאוגסבורג על מנת לצבור דקות משחק, וסייע לקבוצה להעפיל אל הליגה האירופית. בתום העונה שב לבאיירן מינכן, והושאל מיד לשאלקה 04 למשך כל עונת 2015/16. בשאלקה ערך 23 הופעות וסיים עם הקבוצה במקום החמישי בבונדסליגה. בתום תקופת ההשאלה, חזר הויביאו לבאיירן מינכן, ונמכר בקיץ 2016 לסאות'המפטון תמורת 15 מיליון אירו.
קריירת מועדונים > סאות'המפטון

הויביאו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סאות'המפטון בתיקו 1-1 מול ווטפורד באוגוסט 2016. הויביאו הוביל את הקבוצה לגמר גביע הפוטבול ליג לשנת 2017, אך קבוצתו הפסידה 3-2 למנצ'סטר יונייטד בגמר, במשחק בו לא שותף. את עונת 2016/17 סיימו סאות'המפטון והויביאו במקום השמיני בפרמייר ליג. בפברואר 2018 הבקיע הויביאו את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 2-0 על ויגאן אתלטיק במסגרת גביע ה-FA. את עונת 2017/18 סיימו סאות'המפטון והויביאו במקום ה-17 בפרמייר ליג. בדצמבר 2018 מונה הויביאו כקפטן הקבוצה, שסיימה את עונת 2018/19 במקום ה-16, כשהויביאו מבקיע ארבעה שערי ליגה. בעונת 2019/20 הויביאו וסאות'המפטון סיימו במקום ה-11 בפרמייר ליג. ביוני 2020 נושל הויביאו מתפקיד הקפטן, לאחר שהצהיר לתקשורת כי ברצונו לעזוב את המועדון. ב-11 באוגוסט 2020 הצטרף הויביאו לטוטנהאם הוטספר תמורת של 15 מיליון ליש"ט.
קריירת מועדונים > טוטנהאם הוטספר

בספטמבר 2020 ערך הויביאו את הופעת הבכורה שלו במדי טוטנהאם הוטספר, בהפסד 1-0 לאברטון. בהמשך העונה, הפך הויביאו לבורג חשוב בקישור של המאמן ז'וזה מוריניו, ובנובמבר 2020 הוכתר כשחקן החודש בפרמייר ליג. ב-28 בינואר 2021 כבש שער בכורה במדי טוטנהאם, בהפסד קבוצתו 1–3 לליברפול. את עונת 2020/21, בה הויביאו היה השחקן ששיחק הכי הרבה דקות מכל שחקני הפרמייר ליג ולא החמיץ אף משחק, סיימה טוטנהאם במקום השביעי, והגיעה לשמינית גמר הליגה האירופית, שם הודחה על ידי דינמו זאגרב.
קריירה בינלאומית

הויביאו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק, ומשחק בנבחרת הבוגרת החל ממאי 2014. הויביאו שיחק עם נבחרת דנמרק במוקדמות יורו 2016, אך נבחרתו כשלה להעפיל ליורו 2016 עצמו. הויביאו זומן לסגל הדני המורחב למונדיאל 2018, אך נופה מהסגל הסופי. לסגל של דנמרק ליורו 2020 הויביאו זומן, ותפס תפקיד מפתח בטורניר זה. במשחק הראשון של הטורניר, בו הפסידה דנמרק 1-0 לפינלנד לאחר שכוכב הנבחרת כריסטיאן אריקסן התמוטט במהלך המשחק שחודש לאחר כשעתיים, הויביאו החטיא פנדל. בהמשך הטורניר, הויביאו הצטיין, והגיע עם הנבחרת באופן מפתיע עד לחצי הגמר, בו הפסידה דנמרק 2-1 לאנגליה בהארכה. בסופו של הטורניר היה היחיד מחברי נבחרתו שנבחר להיכלל בנבחרת המצטיינת של יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2024.
חיים אישיים

בגיל 18, הויביאו איבד את אביו, שנפטר מסרטן הקיבה.
תארים

בונדסליגה: 2012/13, 2013/14
הגביע הגרמני: 2013/14
גביע העולם למועדונים: 2013
נבחרת הטורניר ביורו 2020
כדורגלן השנה הדני: 2022
הערות שוליים

↑  Hjulmand har udtaget truppen til EM באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 30 במאי 2024 (בדנית)
| נבחרת דנמרק – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 כריסטנסן •  7 סקוב •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 מ. יורגנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 לוסל • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 ינסן • 25 כריסטיאנסן • 26 בוילסן • מאמן: יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 כריסטנסן •  7 סקוב •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 מ. יורגנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 לוסל • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 ינסן • 25 כריסטיאנסן • 26 בוילסן • מאמן: יולמן | דנמרק |
| נבחרת דנמרק – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן | דנמרק |
| נבחרת דנמרק – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן | דנמרק |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 14152079058907110573   WorldCat (עם VIAF): 14152079058907110573
פייר גנייר

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1950 (בן 74) Apinac, צרפת 
 פרסים והוקרה:  פרס אקארט ויציקמן (2020)  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (2 במאי 2017)  אביר במסדר ההצטיינות החקלאית  מפקד מסדר האמנויות והספרות  אביר בלגיון הכבוד 
 www.pierre-gagnaire.com
 
פייר גנייר (בצרפתית: Pierre Gagnaire; נולד ב-9 באפריל 1950 באפינס) הוא שף צרפתי ידוע.
ביוגרפיה

גנייר הוא השף הראשי והבעלים של המסעדה הקרויה על שמו ברחוב בלזק 6 בפריז. גנייר הוא שף פורץ דרך שעומד בחוד החנית של תנועת הפיוז'ן. החל את הקריירה שלו בסנט אטיין, שם הוא זכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום, הוא שבר את המוסכמות של הבישול הצרפתי הקלאסי, שם הוא הציג צירופים לא שגרתיים של ריחות, טעמים, מרקמים ומרכיבים. השפעת בישולו ניכרה ברחבי תבל. מסעדתו בסנט אטיין פשטה את הרגל והוא הקים מסעדה חדשה בפריז. המסעדה הציגה בישול חדשני, אך מתון מעט יותר מקודמתה והיא  זכתה בשלושה כוכבי מישלן ובתשע עשרה נקודות במדריך הגו מיו (המסעדה מחזיקה בשלושה כוכבים עד היום (2011)). גנייר הוא גם בעלים משותף והשף הראשי של מסעדת סקטץ' בלונדון, קומפלקס של שלוש מסעדות, היוקרתית שבהן ה-lecture room מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך המישלן האדום. ב-2005 שתי המסעדות דורגו בין העשרים הטובות בעולם על ידי כתב העת הבריטי "רסטורנט" בסקר 50 המסעדות הטובות בעולם, מסעדת פייר גנייר דורגה כשלישית בטיבה בעולם בדירוג המגזין בשנים 2006, 2007 ו-2008 והגיעה למקום התשיעי בעולם בשנת 2009 ולמקום ה-13 בשנת 2010 ולמקום ה-16 בשנת 2011.
המסעדה כלולה במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
באוקטובר 2006 השיק גנייר מסעדה חדשה בשם "פייר" במלון מנדרין אוריינטל בהונג קונג ופתח מסעדות בטוקיו ובדובאי. בשנת 2008 פתח מסעדה בסיאול, קוריאה הדרומית, שמדריך מילה למסעדות הטובות באסיה לשנת 2010/2009 בחר בה כמסעדה הטובה בקוריאה.
במסעדת פייר גנייר בפריז עובד גנייר ביחד עם המדען הצרפתי ארווה טיס ומציג תפריט של גסטרונומיה מולקולרית במקביל לתפריטי המסעדה הרגילים שלו.
ספריו

Peter Lippmann (author), Pierre Gagnaire: Reinventing French Cuisine, Stewart, Tabori and Chang, Stewart, Tabori and Chang (November 1, 2007) 200 pages.
Pierre Gagnaire: Reflections on Culinary Artistry, Stewart, Tabori & Chang (December 2, 2003) 240 pages.
ראו גם

גסטרונומיה מולקולרית
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 102, 171, 172, 173, 174, 186, 193, 392, 394.
אביטל ענבר, תענוגות פרובאנס, אביטל ענבר, ירושלים, 2000; עמ' 217, 222, 427-426, 428.
אביטל ענבר, תענוגות פאריס, הוצאת בבל, 2003; עמ' 63, 68, 265, 269-268.
שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 95.
Rudolph Chelminski, 2005. The Perfectionist : Life and Death in Haute Cuisine (Gotham/Penguin). pp. 127, 129, 134, 166, 257, 280, 292, 296, 303, 305.
Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 5, 36, 38, 65, 76-77, 177, 184, 200, 201.
הערות שוליים

↑  מסעדת פייר גאנייר בסקר 50 המסעדות הטובות בעולם
↑  מסעדת פייר גנייר במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  The Mielle Guide: Your Guide to Asaia's Best Restaurant's 2009/2010, Ate Media Pte Ltd, Singapore, 2010, pp. 111, 113.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296952405171  BIBSYS: 11054873  BnF: cb120996422 (data)  GND: 1244310344  ISNI: 0000 0000 6643 6465  LCCN: n89633757  MusicBrainz: d1919d4b-7a21-4675-9489-7099fc47d0f2  NDL: 00466874  NLK: KAC202105331  NTA: 31305052X  RERO: 02-A012383314  SUDOC: 078065410  VIAF: 64034922   WorldCat (עם VIAF): 64034922
פלך כותאיסי

| --- | --- |
סמל פלך כותאיסיסמל פלך כותאיסי

 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 גנרל-גוברנטורסטבו:  מלכות המשנה של הקווקז
 חבל ארץ:  אימרתי
 בירת הגוברניה:  כותאיסי 
 תאריך ייסוד:  14 בדצמבר 1846 
 שטח:  295,233 ורסטה ריבועית קמ"ר
 תאריך נטישה:  1917 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בגוברניה:  1,058,241 (1897)
 קואורדינטות:  42°15′N 42°42′E﻿ / ﻿42.25°N 42.7°E﻿ / 42.25; 42.7 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   חלוקה אתנית של פלך כותאיסי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלך כותאיסי או גוברניית כותאיסי (בגאורגית: ქუთაისის გუბერნია, ברוסית: Кутаисская губерния) הייתה גוברניה (אנ') - מחוז היסטורי של האימפריה הרוסית בדרום-מערב הקווקז לאורך חופיו המזרחיים של הים השחור, שבירתה כותאיסי. הפלך היה תחת שליטת מלכות המשנה של הקווקז בראשות נציב עליון.
הפלך נוסד בדצמבר 1846 כאחד משני הפלכים שחילקו את גאורגיה לשני חלקים למעשה, פלך טביליסי במזרח גאורגיה, ופלך אימרתי במערב גאורגיה, וחולק לתתי-מחוזות בשם אוייזד ואוקרוג (אנ'):
אוייזד כותאיסי (רו') (כותאיסי)
אוייזד אוזורגתי (אנ') (כיום נפת אוזורגתי)
אוייזד לצ'חומי (רו') (לצ'חומי)
אוייזד רצ'ה (רו') (רצ'ה)
אוייזד סנקי (רו') (כיום נפת סנקי)
אוייזד שורפני (רו') (כיום נפת זסטפוני ונפת חרגאולי)
אוייזד זוגדידי (רו') (כיום נפת זוגדידי)
אוקרוג סוחומי
אוקרוג בטומי - נוצר בשנת 1878 לאחר הסכם ברלין (אנ')
אוקרוג ארטווין (רו') - נוצר בשנת 1878 לאחר הסכם ברלין (אנ')
בשנת 1848 נכלל בתחום הפלך מועצה אזורית סמורזאק'אנו (אוקרוג באבחזיה). בזמן מלחמת קרים (1853-1856) הפך הממשל בפלך לממשל סמי-צבאי. באוגוסט 1856 נוסדה גנרל-גוברניית כותאיסי (General gubernatoro), ממשל צבאי בראשות גנרל. בשנת 1867 נכלל אזור נסיכות אודישי (אנ') בסמגרלו (המזרות של סמגרלו, זוגדידי ולצ'חומי), באופן רשמי, בפלך כותאיסי. ומצד שני הועברה המזרה של אחלציחה לפלך טביליסי. בשנת 1883 הוספו לשטחי הפלך, לזמן קצר, מועצה אזורית בתומי, אוקרוג סוחומי ומועצה אזורית ארטווין, עד לשנת 1903. מועצות אזוריות אלה, בשטח של 6,109 קמ"ר, יצרו את אובלסט בתומי. בשנת 1917 בוטל פלך כותאיסי.
שטח הפלך היה 25,942 ורסטה ריבועית (верста) ואוכלוסייתו מנתה ב-1897 1,058,241 נפשות מתוכם 62,000 אוכלוסייה עירונית.
ענפי החקלאות העיקריים בפלך היו תירס וענבים. 314 מפעלים (1900), 8.5 מיליון רובל. אורך מסילת הברזל היה 379 ורסטה.
מושלים

מושלים צבאיים (אנ'):
| שם | תואר ודרגה | תקופה |
| --- | --- | --- |
| קונסטנטין יקובלביץ' בלייבסקי (רו') | גנרל מיור | 17 באפריל 1847–1851 |
| אלכסנדר גגארין | קניאז, גנרל מיור | 1851–1853 |
| איוונה בגרטיון-מוחראני (אנ') | קניאז, גנרל מיור | 1853–1856 |
| גיאורגי רומנוביץ' אריסטוב (רו') | קניאז, גנרל לוטננט, גנרל גוברנטור | 1856–1860 |
| ניקולאי פטרוביץ' קוליובקין (רו') | גנרל לוטננט | 1860–1863 |
| דימיטרי איוואנוביץ' סוויאטופולק-מירסקי (אנ') | קניאז, גנרל לוטננט, גנרל גוברנטור | 1863–1866 |
| ולדימיר וסיליביץ' לבאשוב (רו') | גראף (אנ'), גנרל מיור | 1867–28 בספטמבר 1874 |
הערות שוליים

1 2 3  ורסטה - (верста) יחידת אורך רוסית השווה ל-1066 מטר בתקופת האימפריה הרוסית, שאינה בשימוש עוד
↑  מושל צבאי (Военный губернатор) היה הדרג הגבוה ביותר מבחינה מנהלית וצבאית, בפלך או באובלסט. הוא היה גם היה גם מפקד כוחות הצבא של האימפריה הרוסית באזורו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 248723468   WorldCat (עם VIAF): 248723468
פייר גולובינוף

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1957 (בן 67) צרפת 
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  שווייץ, ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לוזאן  מכון ויצמן למדע  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 בינואר 2020)  אוניברסיטת לוזאן (1 באוגוסט 2001) 
 מספר צאצאים:  2 
 הערות:  בן של  סרז' ואן גולון
 תרומות עיקריות
 חקר חלבוני הסוכך
 
פייר א' גולובינוף (בצרפתית: Pierre A. Goloubinoff, מוכר גם בשמות דוד חממי ודאוד חממי; נולד ב-4 באפריל 1957) הוא ביוכימאי שווייצרי-ישראלי, סופר ופעיל למען העלייה מתימן ולשימור מורשת תימן.
ראשית דרכו ומשפחתו

גולובינוף נולד בצרפת כבנם הרביעי והצעיר ביותר של הסופרים הצרפתיים הידועים בשמות העט  סרז' ואן גולון (Serge et Anne Golon), שבחייהם הפרטיים נקראו וסוולוד גולובינוף וסימון שאנייה. אביו היה בן למשפחת אצולה רוסית שגלתה לצרפת אחרי המהפכה ב-1917; הוא נפטר ב-1972. כשהיה גולובינוף בן שנתיים היגרה משפחתו לעיירת הקיט דוברת הצרפתית  מונטנה שבקנטון ואלה שבהרי האלפים השווייצריים. בשנות השישים, בעקבות התרבות הפרסומים על אודות השואה, החליטה המשפחה להצטרף למפעל הציוני, ועל אף שלא היה לה קשר לעם היהודי, חילקה חייה בין שווייץ לישראל. בעקבות המעבר לישראל, חלק מילדי משפחת גולובינוף התגיירו.
בשנת 1977 התגייס לצבא השווייצרי ושימש שם כחובש קרבי.
גולובינוף נשוי לכוכבית, ולזוג שתי בנות.
קריירה אקדמית

בשנת 1981 קיבל גולובינוף תואר ראשון בביולוגיה, עם הרחבה בפיזיולוגיה של הצמח, מיקרוביולוגיה וביוכימיה מאוניברסיטת לוזאן והמשיך ללימודי דוקטורט בביוכימיה של הצמח במכון ויצמן למדע בהנחייתו של מאיר (מרוין) אדלמן. בשנת 1988 השלים את הדוקטורט ויצא לארצות הברית לפוסט-דוקטורט, תחילה במעבדות דו פונט ואחר כך באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בתקופה זו היה גולובינוף שותפו של ג'ורג' לורימר לתגלית בתחום הביוכימיה של חלבוני הסוכך. המשך המחקר של גולובינוף עסק בעיקר בביוכימיה אין ויטרו של חלבוני סוכך.
בשנת 1991 קיבל משרת מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים והתקדם בה בסולם הדרגות והתפקידים. הוא היה ראש המחלקה לבוטניקה והופקד על תוכנית ההוראה שלה ועל תוכנית המצטיינים "אתגר". בשנת 1999 מונה לפרופסור חבר. החל משנת 2001 גולובינוף הוא פרופסור חבר באוניברסיטת לוזאן שבשווייץ.
פעילות למען יהודי תימן

במהלך לימודיו במכון ויצמן, החל גולובינוף להתעניין בגורלם של היהודים שנשארו בתימן לאחר העלייה של שנות החמישים (נותרה שם קהילה קטנה שהייתה מנותקת מקרובי משפחתם). הוא ביקר שם בספטמבר 1985, באמצעות הדרכון השווייצרי שלו, והביא מידע רב ערך אודותם לארגונים שפעלו למענם. לאחר מכן, בשנים 1988 עד 1992 יחד עם פרופסור חיים טוויל (הקישור אינו פעיל)  מישיבה יוניברסיטי וויליאם וולף פעל עם ממשלת ארצות הברית כדי ללחוץ על ממשלת תימן לאפשר יציאת היהודים. הם כינו את פעולתם "מבצע אסתר" והציגו אותו כעניין הומניטרי שאינו קשור לציונות. הוא התנגד נחרצות לשיתוף "המוסד" בעניין, וטען ש"המוסד" כשל בענינם של יהודי תימן.
בביקוריו בתימן השתמש בשם דוד חממי (בפני יהודים) ודאוד חממי (בפני מוסלמים), לאחר שהבין שדוברי ערבית מתקשים לבטא את שמו. כשהחל לפרסם רומנים בצרפתית, הוא אימץ את השם דאוד חממי כשם עט. מוטיב הנסיעה לתימן דומיננטי בספריו.
כתביו

גולובינוף השתתף בכתיבת עשרות מאמרים, תזות ופרקי ספרים בביוכימיה. כמו כן השתתף בכתיבת פרסומים בנושא מורשת תימן וכתב ספרות עלילתית בנושא. בתחום מורשת תימן הוא חתם על ספריו במקרים רבים בשם העט דאוד חממי.
טויל, מיודווניק וגולובינוף, על כנפי נשרים - מבצע אסתר : פתיחת השערים לאחרוני יהודי תימן (1989-1993), הוצאת גור אריה, 2006
Hayim Tawil with Steven Miodownik and contributions by Pierre Goloubinoff, Operation Ester: Opening the door for the last Jews of Yemen, Belkis press, NY 1998.
Goloubinoff, P. (1996). The Valley of Beyhan; The Beginning of the Incense Road. in: The Jewish Community of Beyhan; Tales and Heritage (ed. Shalom Lahav) The Association For Society and Culture, Documenting and Research, Natanya, Israel, pp. 29-34 (in Hebrew).
Hamami, D. Les exilés du Yémen Heureux, Editions de l'Harmattan, Paris (1994). 295 pages. רומן על שארית יהודי תימן (בצרפתית).
Hamami, D. Banei-el-yaman, Editions Le Publieur, Paris (2004). 467 pages. רומן על שארית יהודי תימן (בצרפתית).
Hamami, D. "Rencontre en Arabie Heureuse, Editions Le Publieur, Paris (2008). 420 pages. A semi-biographic fiction novel, taking place in the Middle East during the early 20th century (in French).
הערות שוליים

↑  A Life of Adventure
↑  George H. Lorimer, A Personal Account of Chaperonin History, Plant Physiology, January 2001
↑  Jewish Emigration from the Yemen 1951-98: Carpet Reuben Ahroni, Without Magic
↑  חיים טויל, סטיבן מיודווניק ופייר גולובינוף, על כנפי נשרים: מבצע אסתר פתיחת השערים לאחרוני יהודי תימן 1989-1993, הוצאת גור אריה, 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312635605171  ISNI: 0000 0000 4575 9783  LCCN: no99061283  ORCID: 0000-0002-4802-0807  VIAF: 21780857   WorldCat (עם VIAF): 21780857