stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלתר לוין

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1883 מינסק, האימפריה הרוסית 
 התאבד:  4 באוקטובר 1933 (בגיל 50) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אלתר לוין בלבוש מערבי
המילים 'אסף הלוי תרפ"ג' בפתח ביתו ברוממה
פרסומת לביטוח חיים ולביטוחים אחרים בעיתון דואר היום 1919
אלתר לוין (כ"ה בטבת תרמ"ג, 4 בינואר 1883 – י"ד בתשרי תרצ"ד, 4 באוקטובר 1933), שנודע גם בכינויו הספרותי אסף הלוי, היה איש עסקים בינלאומי, מרגל ומקימה של רשת ריגול חשובה, משורר ירושלמי ומחלוצי ענף הביטוח בארץ ישראל. לוין התגלה, נרדף ולבסוף נתפס, יחד עם מורו וידידו ח'ליל א-סכאכיני שנתן לו מחסה, על ידי השלטונות העותמאניים, בחשד לריגול. לוין ידע שפות רבות, היה חובב ספר ואמנות, ואיש העולם הגדול.
ביוגרפיה

לוין נולד באחוזת סטארינקה ליד העיירה הרדזישצ'ה בבלארוס (אז באימפריה הרוסית). אביו, משה בנדיט, היה מנהל אחוזות שדאג להביא מורים פרטיים מצוינים לבנו. בהיותו בן שנתיים עלתה משפחתו לארץ ישראל, והתיישבה בירושלים. בירושלים למד בישיבת עץ חיים אצל הרב חיים יהושע קוסובסקי, והשתלם באופן פרטי בשפות ובמדעים. בילדותו היה אביו שד"ר בארצות הברית לטובת ישיבת עץ חיים ובית החולים ביקור חולים.
לוין היה מיודד עם בניו של ישראל דב פרומקין, עורך "חבצלת", ואף החל לעבוד בעיתון ולפרסם בו שירים תחת שם העט "אסף הלוי איש ירושלים". בבגרותו החל להשתלם בעסקים והפך לראש הסניף הירושלמי של חברת מכונות התפירה "זינגר", וכן חברת מכונות הכתיבה "אנדרווד".
לוין נודע בעיקר כ"סוכן הביטוח הראשון בישראל", לאחר שפתח משרד ל"אחריות החיים", כפי שהגדירו בפרסומיו, וייצג חברות אמריקאיות, אנגליות וצרפתיות (הבולטת שבהן: נסיונל דה פארי). משרדו היה בבניין סנסור ברחוב יפו, ובעיתונות בשנות ה-20 פורסם שזהו אחד המשרדים המפוארים במזרח התיכון. הוא העסיק כשבעה עובדים ועשרות סוכנים. נשא לאישה את גיטל, בת למשפחה חסידית, ונולדו להם שלוש בנות. נכדו, מרדכי מונין, הקים מחדש את העסק בשם אל-עד סוכנות לביטוח בע"מ, הפועל עד היום בירושלים.
הסופר עזרא המנחם, שהכירוֹ בשנות ה-20, תיאר אותו: 'מראהו החיצוני של ר' אלתר לוין היה מצודד. יפה תואר להפליא, פנים סמוקות, בלורית מכסיפה, מגולח למשעי, עיני אש מאיימות. היה מהדר בלבושו. חליפת טוויד יקרה, תפורה לפי מידה, ובידו מטה בעל גולת כסף."
במקביל לפעילותו העסקית המשיך לפרסם שירים, בעיתונים "חבצלת", "הפועל הצעיר", "הארץ" ו"בוסתנאי". ב-1905 הוציא לאור קובץ שירים בשם "מגלת קדם". אחדים משיריו הולחנו ובוצעו בידי זמרי התקופה.
ביוגרפיה > על קשריו עם הטורקים והאנגלים

מחקר בארכיונים הבריטיים מצביע על כך שאלתר לוין לא היה קשור מעולם למודיעין הבריטי או לכל גוף בריטי רשמי אחר, לא לפני המלחמה ולא במהלכה. ההיסטוריה הרשמית של שירות המודיעין החשאי הבריטי (SiS), כמו גם מסמכי שירות המודיעין המסכל והמודיעין הצבאי הבריטיים במזרח התיכון בתקופת המלחמה (הפתוחים לעיון הציבור), מעידים בבירור כי עד שנת 1918 לא היה לבריטים בארץ אף סוכן יהודי נוסף על אנשי ניל"י, קל וחומר סוכן – יהודי, ערבי או אחר – ברמתו כביכול של לוין. להמחשת העניין: שעה שלוין ביקש בתום המלחמה לסדר אישור תנועה עבור מכרו, הוא פנה במכתב תחינה לאלכסנדר אהרונסון, איש ניל"י, ששירת אז כקצין בריטי, כדי שזה יפעיל את קשריו ויתווך בין אותו מכר לבין הממשל הצבאי הבריטי.
לדברי עזיז ביי, בביתו של לוין נמצא משדר לתקשורת חשאית עם הבריטים. במציאות הבריטים לא הפעילו תקשורת רדיו עם סוכניהם במזרח התיכון בכל תקופת המלחמה. הניסיון לקשור את אלתר לוין כמי שהביא ידיעות שגרמו לעיכוב בהגעת כוחות מקבוצת הארמיות הטורקית "ילדרים" לחזית ארץ ישראל בפעילות מבצעית בריטית, לא זה מה שהתרחש בפועל: אי הגעת הכוחות נבעה ממאבקי כוחות ומחילוקי דעות פנימיים בקרב הצמרת הצבאית הטורקו-גרמנית באשר לאסטרטגיה הנחוצה להמשך המלחמה. לבריטים לא היה כל קשר לכך. אומנם למודיעין הבריטי הגיע מידע על אודות "ילדרים" ותנועת כוחותיה לחזית ארץ ישראל, אולם מקורו היה במודיעין תקשורת (קומינט) ובחקירת שבויים ועריקים (יומינט).
ביוגרפיה > המעצר וההגליה לדמשק

עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה, עזב הקונסול האמריקאי, ד"ר אוטיס אלן גלייזברוק את ארץ ישראל והוּצא צו גירוש נגד כל בעלי האזרחות האמריקאית. לוין, בעל האזרחות האמריקאית, ירד למחתרת והסתתר מפני השלטונות. בהזדמנות אחת נעצר, אך התחמק ממאסר באמצעות מתן שוחד. לבסוף מצא מקלט אצל ידידו הערבי ח'ליל א-סכאכיני. היכרותם של סכאכיני ולוין החלה ככל הנראה משיעורים פרטיים בערבית, אותם נתן סכאכיני ללוין. ביומנו של סכאכיני 'כזה אני רבותי' ישנו תיאור מפורט של המשך הפרשה. על פי סכאכיני הוא ובני משפחתו השביעו את לוין לבל ייצא החוצה מביתם כדי שלא ייתפס. לוין, שהיה יהודי שומר מצוות ולא אכל את מזונם של בני משפחת סכאכיני, ביקש מיהודי שעבר ברחוב למסור את כתובת מחבואו למכריו שישלחו לו מזון. הטורקים עינו את הזקנה שהביאה ללוין מזון וכך גילו את מקום מחבואו. א-סכאכיני ולוין נאסרו והטורקים נערכו להעמידם למשפט ולהוציאם להורג, אך זה לא קרה משום שכעבור ימים נסוג הצבא הטורקי מפני צבא הכיבוש הבריטי. במהלך הנסיגה הוצאו לוין וסכאכיני מהכלא והובלו, אזוקים זה לזה, ברגל עד לרבת עמון ומשם ברכבת לכלא בדמשק. סכאכיני היה הראשון ששוחרר מהכלא, ולאחר שחרורו פעל לעזור ללוין. נגד לוין התנהלו הליכים משפטיים והוא נידון למוות. בקשתו האחרונה לפני הוצאתו להורג הייתה "סיגריה", שאותה אכן קיבל, אך מספר ימים לפני הוצאתו להורג הומתק גזר דינו, בזכות שוחד גדול שניתן לשופט, והוא נשלח לגלות באנטליה. בהגיעו לחלב, תמורת תשלום שוחד נוסף, הצליח לוין להישאר בעיר. עם כיבוש סוריה בידי הצרפתים שוחרר לוין וכשנה לאחר מאסרו חזר לירושלים.
ביוגרפיה > תקופת המנדט הבריטי

עם חזרתו של לוין לירושלים מצא את בנות משפחתו במצב בריאותי קשה מאוד בעקבות העינויים שספגו מהטורקים וכן בשל הלחץ הנפשי שבו היו נתונות בתקופת מעצרו. לוין שלח את אשתו ושלוש בנותיו להבראה במוסדות באירופה, שם נפטרה בתו הבכורה, רבקה דבורה בת ה-22. בארץ ישראל חזר לעשות חיל בעסקים, ובעיקר בעסקי הביטוח. על פי אורי קיסרי, אלתר לוין נהג להציג את עצמו בתור "מלך החיים והמוות". עם הקמת שכונת רוממה, הקים בה בית מפואר. בין היתר מסופר שלוין היה פטרון גדול של אמנות, ובבית זה היה אוסף של למעלה מ-200 יצירות אמנות. לוין היה חבר בתקופה זו בחוג בית אותו ארגן גד פרומקין, שהפגיש אישי ציבור יהודים וערביים, ובו השתתף גם סכאכיני. כמו כן המשיך לוין לפרסם שירים בעיתוני התקופה ואף עבד על פרסום קובץ שני של שירים מפרי עטו.
ביוגרפיה > מותו

סופו של לוין היה פתאומי וטראגי: בערב חג סוכות תרצ"ד (4 באוקטובר 1933) הוא נמצא תלוי בביתו בשכונת רוממה בירושלים, מבלי שנמצא כל מכתב והסברים. תעלומת מותו לא נפתרה מעולם. היו שטענו כי התאבד בגלל שברון לב על מותה של בתו הבכורה עשר שנים לפני כן; לפי גרסה אחרת נקלע לחובות כספיים עקב הימורים או השקעות גרועות, אך טענות אלו לא הוכחו מעולם. הוא הובא לקבורה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
ספריו

מגלת קדם: שירים ראשונים, ירושלים, תר"ף.
שירי עם, ירושלים, תר"ף.
לקריאה נוספת

רות גיל, מרגל יהודי באימפריה העותמאנית: אלתר לוין, 1914–1918, מוסד ביאליק, 2017
תום שגב, "ימי הכלניות" ארץ ישראל בתקופת המנדט, כתר הוצאה לאור, 1999
עזיז בכּ, "מודיעין וריגול בסוריה לבנון וארץ ישראל במלחמת העולם [1918-1913]" תרגם וההדיר אליעזר טאובר, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1991
הלל ברזל, שירת חיבת ציון, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ח 1987, פרק 12: חותמי התקופה: אהרן קמינקא, אהרן ליבושיצקי, נח פינס, י.ל. ברוך (ברוכוביץ), אלתר יצחק לוין – "אסף הלוי איש ירושלים", עמ' 359–395.
הערות שוליים

1 2  אליהו הכהן, אסף הלוי איש ירושלים: משורר רב תעלומות, בבלוג "עונג שבת", 3 במרץ 2023
↑  מודעה, אקויתבל, מוריה, 21 ביוני 1912
↑  מודעה, קונסולידטד של לונדון, הצבי, 6 בספטמבר 1914
↑  מודעה, נציונל, דואר היום, 30 בספטמבר 1932;
הודעה של חברת "נציונל" מפריז, דואר היום, 27 באוקטובר 1933
↑  עזרא המנחם, משורר נידח - אסף הלוי, מעריב, 29 ביולי 1988
↑  יגאל שפי, עם התורכים אל תעלת סואץ/פרידריך פרייהר קרס פון קרסנשטיין, באתר הוצאת משרד הבטחון, מתרגם: מיכאל גוגנהיימר, ‏2002
↑  יגאל שפי, על המאמר סוכן ביטוח שהיה לסוכן כפול (עמ' 47), באתר מבט מל"מ, גיליון 65, ‏פברואר 2013
↑  כרטיס הקבר של רבקה דבורה לוין, באתר  הר הזיתים
↑  אורי קיסרי, גורלו של אסף הלוי, דואר היום, 3 בנובמבר 1933
↑  כרטיס הקבר של אלתר לוין, באתר  הר הזיתים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307917805171  GND: 1053385366  ISNI: 0000 0000 5411 5082  LCCN: no2004034552  VIAF: 7098465   WorldCat (עם VIAF): 7098465
אשירה זמיר

| --- | --- |
אשירה זמיר
אשירה זמיר
 לידה:  1955 (בת 69 בערך) קריית ביאליק, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מספר צאצאים:  4 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:   תת-ניצב
 תפקידים בשירות
 ראש מאגר הדנ"א  ראש מחלקת מעבדות מז"פ  ראש מחלקת ביומטריה פורנזית  ראש החטיבה לזיהוי פלילי
 
אשירה זמיר (נולדה ב-1955) היא קצינה במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב, המכהנת כראש החטיבה לזיהוי פלילי באגף החקירות והמודיעין.
ביוגרפיה

זמיר נולדה בקריית ביאליק, בת לאם עקרת בית ואב מנהל נפת צפון בחברת מקורות, ניצולי שואה, שעלו לישראל בשנת 1948. היא למדה בתיכון קריית חיים במגמה ריאלית-ביולוגית, וסיימה 10 שנות לימוד בקונסרבטוריון לפסנתר. בצעירותה הייתה חברה בתנועת הצופים ובהמשך בנוער העובד והלומד. היא התגייסה לצה"ל למערך המודיעין 8200 ולאחר שחרורה סיימה תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בביוכימיה באוניברסיטה העברית.
התגייסה למשטרת ישראל בשנת 1980 למערך הביולוגית במחלקה לזיהוי פלילי (מז"פ). במסגרת שירותה הקימה את מאגר ה-DNA של המשטרה ובשנת 1985 מונתה לסגנית ראש המעבדה. בשנת 2006 מונתה לראש מאגר הדנ"א, בשנת 2013 מונתה לראש מחלקת מעבדות מז"פ ובשנת 2017 מונתה לראש מחלקת ביומטריה פורנזית. בשנת 2019 מונתה לראש החטיבה לזיהוי פלילי.
במהלך תפקידיה לאורך השנים סייעה לפענוח פשעים רבים, ובהם, רצח רחבעם זאבי, מעשי האונס של אדריאן שוורץ, שלושה מקרי עבירות מין שביצע איתן פרחי, רצח בני משפחת פוגל באיתמר, רצח עורכת הדין ענת פלינר ברמת השרון ורצח נועה אייל בירושלים.
זמיר אם לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  סבב מינויים לפיקוד הבכיר במשטרת ישראל בדרגת תת ניצב, באתר משטרת ישראל, ‏13 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011074083505171  VIAF: 68239393   WorldCat (עם VIAF): 68239393
אמור לבן

| אמור לבן |
| --- | --- |
 אמור לבן
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
משפחה:: קרפיוניים
סוג:: אמור
מין:: אמור לבן
שם מדעי
 Ctenopharyngodon idella ‏ולנסיין, 1844

אַמוּר לבן (נקרא גם: קרפיון עֵשֶׂב; שם מדעי: Ctenopharyngodon idella) הוא מין דג צמחוני יחיד בסוגו החי במים מתוקים ונחשב מתאים ביותר לוויסות צמחייה ימית. זהו זן קרפיון הגדל באופן טבעי בסיביר ובצפון סין. מקור שמו הוא בנהר אמור, שנחשב למקום שבו הופיע המין לראשונה.
מאפיינים

מבנה גופו מוארך ומלא ומזכיר בצורתו טורפדו. קצה פיו מעט אלכסוני, שפתיו נוקשות ואינן בשרניות, והוא חסר בינים. על צדו 40–42 קשקשים.
אמור בוגר ניזון אך ורק מצמחייה ימית, וקצב התפתחותו מהיר מאוד - דג באורך 20 ס"מ שהושרץ באביב, יגיע לגודל של 45 ס"מ עד הסתיו. דג בוגר יכול להגיע לאורך של עד 2 מטרים ולמשקל של 45 ק"ג.
המין הובא במכוון לארצות הברית ב-1963 לוויסות הצמחייה הימית. כמו כן הובא גם לניו זילנד, כשהפצתו נעשית בזהירות רבה כדי למנוע ממנו להפוך למפגע בעצמו. למניעת בעיה זו, נעשה לרוב שימוש בדגים עקרים, טריפלואידים (בעלי מספר כרומוזומים הגדול פי שלושה מהמספר הבסיסי), שנוצרים לאחר חשיפת הביצים לחום או לחשמל.
בטבע, מתרבה האמור הלבן רק בנהרות בעלי זרימה מהירה.
הדג בשימוש בני אדם > כדג מאכל

בשנות השמונים הוכנס האמור לגידול בבריכות הדגים בישראל. אין הוא שמן כמו הקרפיון הרגיל. הוא נחשב תחליף אידיאלי למי שמבקשים דגים רזים בעלי מעט שומן. משקלו של אמור ממוצע מגידול בריכות הוא כ-4 ק"ג.
הדג בשימוש בני אדם > שימוש במאגרי מים

מכיוון שהאמור ניזון מצמחי מים ומאצות חוטיות גדולות, משתמשים בו בישראל לפיקוח על איכות המים במאגרי השקיה. דגי אמור מאוכלסים במאגרי השקיה כדי להתגבר על התפתחות אצות איטיות וצמחי מים בשולי המאגר ועל הקרקעית.
הדג אינו מתרבה באופן טבעי בגופי מים בישראל, וכך אין כל סכנה לחדירתו לגופי מים בלתי רצויים, או להתפתחות אוכלוסיות צפופות של דגים, או דגיגים מעבר לרצוי, דבר שהעלול לגרום נזקים לגוף המים, או למערכות ההשקיה.
הדג בשימוש בני אדם > דג האמור כביטוי

הדג מפורסם בגלל הביטוי "אמור זה שם של דג", שפירושו הוא שלא לסמוך על מה ש"אמור" (נועד) להתרחש.
הערות שוליים

↑  אמור לבן באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אורית סקוטלסקי, זאב לבינגר, שיפור התפקוד האקולוגי של בריכות דגים: עקרונות לתכנון וממשק אקולוגי, רשות הטבע והגנים, 2014, עמ' 51-50
דג אמור
ארז עובד

| --- | --- |
ארז עובד, 2019
ארז עובד, 2019
 לידה:  9 בדצמבר 1993 (בן 30) ירושלים
 סוגה מועדפת:  דרמה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  סמינר הקיבוצים 
 https://erezoved.co.il/
 פרופיל ב-IMDb
 
ארז עובד (באנגלית: Erez Oved; נולד ב-9 בדצמבר 1993 בירושלים) הוא שחקן ואמן ישראלי.
ביוגרפיה

ארז גדל בירושלים ולמד בתיכון לאומנויות בירושלים במגמת תיאטרון.
בשנת 2012 התגייס ושירת כמפקד בהכשרות בצבא ההגנה לישראל.
בשנת 2018 למד משחק במסלול התלת שנתי במכללת סמינר הקיבוצים.
קריירה

בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "כבודו" את דמותו של שי, יצירתם של רוני ניניו ושלמה משיח, שעלתה לשידור בשידורי YES בתחילת 2017.
בשנת 2019 שיחק בסרט הקצר של יוסי מדווד שאורכו 17 דקות "ירח שועלים" בתפקיד דניאל.
בשנת 2023 חלק ניכר מהעשייה של ארז התעסקה בדמות בדיונית בשם "יעקב לוי" המשוחקת בעיקר בטיקטוק, הדמות מציגה אדם חרדי שיצא מהארון ובחלק מהסרטונים אפשר לראות את המשפחה החרדית של יעקב שמקבלת אותו כהומו ואוהבת אותו כמו שהוא. הדמות נותנת השראה לאנשים מהקהילה הגאה וחרדים שמפחדים לצאת מהארון שחוששים שלא יקבלו אותם.
בשנת 2024 שיחק עובד בסרט "כיסופים" של קרן נחמד בתפקיד שושן, אחד מבני הגרעין.
ספר

מהסוף להתחלה, ספרי ניב (הוצאה עצמית), 2022.
חיים אישיים

עובד גרוש ומגדיר עצמו כפאנסקסואל/ביסקסואל.
הערות שוליים

↑  עידן יוסף-ימין, ‏"רצינו לזעוק זעקתם של חרדים בארון, שלא יכולים להיות מי שהם", באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2022.
↑  הודעה, בעמוד הפייסבוק של ארז עובד, 10 באוגוסט 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנפיסה רזצובה

אנפיסה רזצובה (ברוסית: Анфиса Резцова;‏ 16 בדצמבר 1964 –  19 באוקטובר 2023) הייתה ספורטאית סובייטית-רוסייה, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי) וביאתלון. אלופה אולימפית בשני ענפים שונים והשתתפה באליפויות העולם במקצועות אלו. רזצובה בעלת 5 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב וזכתה ב-6 מדליות באליפויות העולם, מהן 3 זהב. היא השתתפה בשלוש אולימפיאדות.
ביוגרפיה

אנפיסה רזצובה (רומנובה) נולדה בכפר בקרבת ולדימיר למשפחת פועלים. בשנת 1968 המשפחה עברה לעיר. אנפיסה הצעירה החלה להתאמן בהתעמלות אך ללא הצלחה יתרה. בשנת 1976 עברה לסקי למרחקים. בשנת 1982 זכתה באליפות העולם לנוער וזכתה בתואר זה גם בשנת 1983 וב-1984. בשנת 1985 נכללה בנבחרת בוגרת ונשלחה לאליפות העולם בה זכתה לראשונה במדליית זהב בתחרות בוגרים. באותה שנה נישאה לספורטאי סובייטי בתחום הביאתלון ושינתה את שם משפחתה לרזצובה.
בשנת 1987 היא נכנסה להיריון והשתתפותה במשחקים האולימפיים לא היה ברור. בסופו של דבר היא החליטה לעשות הפלה ונכללה בנבחרת שהשתתפה במשחקים. לאחר התחרויות היא נכנסה להיריון נוסף ובשנת 1989 נולדה לה בת בכורה.
כאשר היא כבר הייתה כשירה לחידוש האימונים, התברר לה שלנבחרת החזקה של ברית המועצות הגיעו כוכבים חדשים שהיא לא יכלה להסתדר איתם. בהמלצת בעלה, שכבר עזב את הספורט התחרותי, החליטה רזצובה לעבור לתחום חדש – ביאתלון והחלה להתאמן אצל בעלה. תוך זמן קצר היא הגיעה לתוצאות טובות ונכללה בנבחרת האולימפית של ארצה. זו הייתה הפעם הראשונה שביאתלון נשים נכלל בתחרויות. רזצובה השתתפה בשתי אולימפיאדות בתחרויות ביאתלון וזכתה במדליות. בשנת 1996 נולדה לה בת שנייה, והיא ויתרה על תחרויות ביאתלון אך חזרה לסקי למרחקים. בשנת 1999 השתתפה לאחרונה באליפות העולם וזכתה במדליית זהב במרוץ שליחות.
רזצובה התגוררה עם בעלה בעיר חימקי ליד מוסקבה והשניים ניהלו חנות לדברי ספורט.
השתתפות באולימפיאדות

האולימפיאדה הראשונה שבה השתתפה הייתה אולימפיאדת קלגרי ב-1988. במשחקים אלו רזצובה השתתפה בתחרות אישית ל-20 ק"מ וזכתה במדליית כסף. כמו כן היא השתתפה בתחרות קבוצתית של ריצת שליחות ל-5 ק"מ וזכתה עם קבוצתה במדליית זהב.
לקראת אלברוויל 1992 רזצובה עברה הסבה לביאתלון. מכיוון שמשחקים נערכו לאחר התפרקות ברית המועצות, הפעם רזצובה השתתפה כחלק של קבוצת חבר המדינות. בתחרות אישית ל-15 ק"מ רזצובה הגיע למקום 26 בלבד. אומנם בתחרות ל-7.5 ק"מ היא זכתה במדליית זהב. בתחרות שליחות ל-7.5 ק"מ קבוצתה זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת אלברוויל 1992 רזצובה הוצבה בשלוש תחרויות. בתחרויות אישית היא לא הצליחה וזכתה במקום נמוך (26 ו-32). בתחרות הקבוצתית זכתה נבחרת רוסיה במקום הראשון ורזצובה תרמה את ניסיונה ויכולתה להצלחת הקבוצה.
אנקורטידו

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  ירקות כבושים
 מטבח:  המטבח המסו אמריקאי
 ברכתו:  ברכת בורא פרי האדמה
 
אנקורטידו בהונדורס, מוכן עם פלפל צ'ילי אדום, פלפל ג'לפניו, גזר ובצל
אנקורטידו שונים בצנצנות
אנקורטידו (בספרדית: Encurtido) הוא מתאבן כבוש, הנפוץ כתוספת וכתבלין באזור המסו-אמריקאי.
מורכב מירקות שונים, כגון: בצל, פלפלים כגון ג'לפניו, גזר וסלק. הירקות הקשים מבושלים במים עד להתרככות ראשונית, ואז מתווספים ירקות רכים יותר כמו בצל, שאינם דורשים בישול מוקדם, למלח וחומץ רותח. בדרך כלל הירקות נשארים פריכים ומוצקים. מוגש קר.
כמאכל האנקורטידו נפוץ במטבח הונדורס, ולעיתים משתמשים בו כדי להוסיף חריפות למאכלים שונים. בשאר מרכז אמריקה הצפונית משמש כתבלין. נפוץ גם במטבח המקסיקני והמקסיקני-אמריקאי כתיבול שולחן. בשווקים של מקסיקו נמכר בצנצנות או משומר, מורכב מפלפל צ'ילי, גזר ובצל.
היסטוריה

בהונדורס, הוכן מסחרית לפחות מ-1898. המוצר מבוקבק עם אטימה הרמטית כדי למנוע קלקול. הביקבוק מבוצע בשל האקלים בהונדורס, שגורם לאנקורטידו שלא בוקבק להתקלקל במהירות.
ראו גם

קורטידו
הערות שוליים

↑  The Pickled Perfection of Honduras's Encurtido Is Worth the Trek, www.msn.com
ארז סלע

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1956 (בן 67) מגידו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 ידוע בשל:  בעלים של אוצר החכמה
 
ארז סלע (נולד בכ"ג בטבת ה'תשי"ז, 27 בדצמבר 1956) הוא מוציא לאור, מהדיר ועורך ספרים, היוזם והבעלים של מיזם "אוצר החכמה".
קורות חייו

נולד לצבי ואירנה סלע וגדל בקיבוץ מגידו שבעמק יזרעאל, חזר בתשובה בשנות העשרים לחייו, בתחילת דרכו התורנית למד בישיבת אור שמח ובכולל של ישיבת טשעבין.
את תחילת עבודתו התורנית ספרותית התחיל בכתיבת הספר "ארזי הלבנון" על מסכת נזיר. בהמשך ערך את מסכת נדרים במסגרת מהדורת התלמוד הבבלי של הוצאת עוז והדר.
סלע היה העורך הראשי של מסכת זבחים, במהדורת "זכר חנוך" של ש"ס וגשל. ובמקביל הוא עומד בראש מחלקת השוואת שינויי הנוסחאות של מהדורה זו.
סלע כתב גם את הפירוש "אור יעקב" על מסכת נזיר, ועל מסכת כלאים שבתלמוד הירושלמי.
בשנת 1996 פתח את הוצאת הספרים "אור החכמה" על שם ספר של אחד מאבותיו אורי פייבל בן אהרן מדובנקה, בהוצאה זו ההדיר ספרים רבים ובהם פני יהושע, חידושי הריטב"א על הש"ס, שב שמעתתא של הרב אריה לייב הלר.
בנוסף הדפיסה ההוצאה מהדורות צילום של ספרי אספנות וספרי מקור ישנים, שלא נדפסו זמן רב. במסגרת שלוחה זו של ההוצאה, הודפסו: כתב יד מינכן 95, מהדורתו הראשונה של התלמוד הבבלי בשלמותו, דפוס ונציה של התלמוד, ר"פ-רפ"ג, ודקדוקי סופרים, וכן הסדרה תולדות חכמי ירושלים.
בשנת 2003 השיקו סלע ורעייתו בשמת את פרויקט אוצר החכמה, ספרייה תורנית וירטואלית שבה יש כיום כמאה עשרים אלף ספרים.
חיים אישיים

סלע גר בירושלים, נשוי לבשמת (בתו של גדעון אלטשולר) ולהם 8 ילדים.
חיבוריו

ארזי הלבנון, פירוש על תוספות למסכת נזיר, ירושלים תש"נ, באתר אוצר החכמה
מכתבים בכמה ענינים במסכת נזיר, חלופת מכתבים בין רבי יעקב סטפנסקי ראש ישיבת תורה בתפארתה לבין רבי ארז סלע. בני ברק, תשע"ג, באתר אוצר החכמה
לקריאה נוספת

דוד חרמש, "מצא אוצר", כפר חב"ד, גיליון 1223 (9 בפברואר 2007), עמ' 34–39.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי. תשנ"ז. ירושלים, מסכת זבחים <זכר חנוך>, ירושלים תשנ"ז, באתר אוצר החכמה
↑  פני יהושע במהדורת "אור החכמה", באתר אוצר החכמה
↑  חידושי הריטב"א במהדורת "אור החכמה", באתר אוצר החכמה
↑  כתב יד מינכן במהדורת "אור החכמה", באתר אוצר החכמה
↑  תלמוד דפוס ונציה "אור החכמה", באתר אוצר החכמה
↑  דקדוקי סופרים, מהדורת צילום, "אור החכמה", באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463175405171  ISNI: 0000 0000 5056 5641  LCCN: nr92023220  VIAF: 9709045   WorldCat (עם VIAF): 9709045
אנפית

| אנפית |
| --- | --- |
 אנפית גמדית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפית
שם מדעי
 Ixobrychus ‏בילברג, 1828

אנפית (שם מדעי: Ixobrychus; משמעות השם: "ixias" - דמוי-קנה ו-"brukhomai" - למטה) הוא סוג של עוף מים ממשפחת האנפתיים הכולל תשעה מינים קטנים יחסית למשפחתם
מאפיינים

לאנפות גוף קטן, מעט עגלגל ומפוספס קרוב לאנפות המסורטטות, אך מקור וצוואר קצר יותר והם יותר נחבאים.
מינים אלה חיים לאורך גדות מקווי מים מתוקים ברחבי אמריקה, אירואסיה, אפריקה ואוסטרליה באזורים טרופיים וסובטרופיים. לרוב הם אינם נודדים, למעט מספר מינים החיים באזורים צפוניים ונודדים בחורף דרומה. המין אנפית גמדית מצויה גם בישראל.
האנפית נחבאת לרוב בין הצמחייה שסביב המים ומחפשת בגפה טרף של חרקים, דגים, דו-חיים וזוחלים קטנים.
מינים

בסוג תשעה מינים קיימים ומין נוסף שנכחד:
אנפית גמדית (Ixobrychus minutus)
אנפית שחורת-גב (Ixobrychus dubius)
אנפית הקינמון (Ixobrychus cinnamomeus)
אנפית מפוספסת-גב (Ixobrychus involucris)
אנפית גמדית אמריקאית (Ixobrychus exilis)
אנפית צהובה (Ixobrychus sinensis)
אנפית פון-שרנק (Ixobrychus eurhythmus)
אנפית ננסית (Ixobrychus sturmii)
אנפית שחורה (Ixobrychus flavicollis)
אנפית ניו זילנד (Ixobrychus novaezelandiae) - נכחד
ארוורנוס

ארוורנוס (בלטינית: Arvernus) היה אל במיתולוגיה הקלטית ובדת הגאלית -רומית שהתפתחה לאחר המפגש בין התרבות הקלטית והתרבות הרומית. לאחר מפגש זה זוהה האל אוורנוס, שהיה קודם לכן האל המגן על שבט האוורני, עם האל מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית.
על ההר פוי דה דום (בצרפת של ימינו) ניצב מקדש שהוקדש לאל, ובו התגלו כתובות המקדשות לו. באזור נהר הריין בסמוך לקלן ולגריפסוולד (בגרמניה של ימינו), וכן בהולנד התגלו כתובות המוקדשות ל"ארוורנוס מרקוריוס".
ישנה סברה לפיה משמעות שמו של ארוורנוס היא "מלך חורשת הסמבוק".
לקריאה נוספת

Cyril Edwards, Dictionary of Celtic religion and culture, Boydell & Brewer, 1998
אקורד מינורי

אקורד דו מינור
אקורד מינורי הוא אקורד המורכב מטרצה קטנה ומקווינטה זכה. שמו ניתן לו מהטרצה הקטנה (מינור = קטן) שבבסיסו. האקורד המינורי נחשב ל"אקורד עצוב" ורגוע מהמז'ורי, או מבטא רגש געגוע, לעומת האקורד מז'ורי שנחשב ל"אקורד שמח" ואנרגטי יותר. האקורד המינורי והאקורד המז'ורי הם האקורדים היסודיים במוזיקה טונאלית.
אקורד משולש

האקורד המינורי המשולש מסומן ב _{3}^{5} ומורכב כאמור מטרצה קטנה ומקווינטה זכה. שמו של האקורד ניתן לו מצליל השורש שלו. לדוגמה, אקורד רה מינור מורכב מרה, פה ולה (‏האזנהקובץ:D minor triad.mid‏Ⓘ‏).
היפוכים

היפוך נעשה כאשר צליל הבס הוא אחד מצלילי האקורד שאינו צליל השורש. הופעת צליל הטרצה בבס תעביר את האקורד ממצב יסודי להיפוך ראשון, או סקסטאקורד המסומן ב _{3}^{6} או בקיצור:  6. לדוגמה, באקורד רה מינור סקסטאקורד, הצליל פה יופיע בבס. כאשר צליל הקווינטה מופיע בבס האקורד עובר להיפוך שני, או קוורטסקסטאקורד המסומן ב _{4}^{6}. לדוגמה, באקורד רה מינור קוורטסקסטאקורד הצליל לה יופיע בבס.
אקורד מינור שבע

אקורד מינור שבע הוא ספטאקורד לא-דומיננטי. אקורד מינורי עם ספטימה קטנה נקרא מינור שבע, או מינור-קטן שבע. לדוגמה, אקורד רה מינור-קטן שבע מורכב מרה, פה, לה ודו. אקורד מינורי עם ספטימה גדולה נקרא מינור שבע-גדול. לדוגמה, אקורד רה מינור-גדול שבע מורכב מרה, פה, לה ודו דיאז. לשני האקורדים פונקציה הרמונית זהה, אך תפקידים שונים במודולציות ובהולכת קולות.
ראו גם

אקורד מז'ורי
אקורד לה מינור והיפוכיו
אקורד דו מינור-קטן שבע
ארוזה

ארוזה (בגרמנית: Arosa) היא עיירת נופש שווייצרית טיפוסית בקנטון גראובינדן בדרום-מזרח שווייץ. העיירה מתבססת על תיירות ומשלבת סקי אלפניסטי בתקופת החורף, וטיולים רגליים ומסלולי אופניים בקיץ.
ארוזה מחולקת לשני חלקים - החלק העליון והוותיק נקרא "אינר-ארוזה" (Innerarosa - "ארוזה הפנימית") שם חיים רוב התושבים הוותיקים; ואילו רובע "אאוסר-ארוזה" (Ausserarosa - "ארוזה החיצונית") נמצא בחלק התחתון יותר ובו נמצא אגם קטן, שם אף ממוקמים רוב המלונות והאטרקציות. העיירה נמצאת במרחק שעה נסיעה ברכב או ברכבת מהעיר כור (chur).
אתר הסקי בארוזה אינו מן הגדולים, ומשתרע על פני 60 ק"מ של מסלולי גלישה בכל הרמות. אף על פי שבדרך כלל היו באתר בעיקר גולשי סקי, בשנים האחרונות החל רווח גם ענף הסנובורד ומתקיימות בארוזה תחרויות סנובורד יוקרתיות. הפסגה הגבוהה ביותר באתר היא של הר וייסהורן (Weisshorn) המתנשא לגובה של 2,653 מטר, בעוד שהעיירה עצמה שוכנת בגובה של 1,739 מטר. באתר ישנם 14 רכבלים.
בארוזה יש כבר עשרות שנים מלון יהודי כשר למהדרין בשם "מטרופול" הפתוח במשך עונת החורף והקיץ ומנוהל על ידי משפחה יהודית שווייצרית בשם לוין. בשל כך, מהווה ארוזה יעד מועדף עבור תיירים חרדים. בכמה מקרים התלוננו תושבי המקום על התיירות החרדית.
הערות שוליים

↑  ניצן קידר, השוויצרים לא אוהבים את התיירים החרדים, באתר ערוץ 7, כ"ט בסיוון תשע"ט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562581905171  GND: 4079837-9  HDS: 001587  LCCN: n86098790  LIR: 53  MusicBrainz: 63a09691-408f-4a6f-ae76-179dfbafdc78  NKC: ge339112  VIAF: 127927150   WorldCat (עם VIAF): 127927150 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נהר בעיירה ארוזה
אקס-מן: ערב ההשמדה

| --- | --- |

עטיפת החוברת X-Men Vol.2 #111 מאפריל 2001, אמנות מאת לייניל פרנסיס יו.
 מידע קומיקס
 יוצר:  סקוט לובדל
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  מרץ 2001 – יוני 2001 (כ־93 ימים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  מסת"ב 0-7851-1552-8
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מספר החוברות:  6
 
ערב ההשמדה (באנגלית: Eve of Destruction) הוא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן על ידי חברת מארוול קומיקס בין מרץ ליוני 2001 למשך שש חוברות (Uncanny X-Men #392-393 ו-X-Men Vol.2 #110-113). את הסיפור כתב סקוט לובדל, באיורם של אמנים כלייניל פרנסיס יו, סלבדור לארוקה וטום רייני.
קשת הסיפור הייתה חלק מתקופת זמן בת ארבעה חודשים, בהם הכותב הוותיק סקוט לובדל חזר כדי לסגור קצוות עלילה פתוחים של וירוס הירושה לפני הגעתו של גרנט מוריסון והרצת החוברות החדשה שלו, New X-Men. קשת הסיפור נחשבת לסיום הסיפורים המסורתיים והמקובלים יותר של האקס-מן עד כה.