stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל דבייקי

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1908 לייק צ'ארלס, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביולי 2008 (בגיל 99) יוסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Michael Ellis DeBakey 
 ענף מדעי:  כירורגיית לב-חזה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוליין  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת טוליין  אוניברסיטת היידלברג  האוניברסיטה של שטרסבורג 
 פרסים והוקרה:  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  מדליית מנדל (2001)  מפקד במסדר השמש של פרו  פרס מקסוול פינלנד (1992)  honorary Fellow of the Royal College of Surgeons (1974)  פרס הורשיו אלג'ר (1967)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  מדליית הזהב של לומונוסוב (2003)  פרס ויליאם פרוקטר להישג מדעי (1995)  המדליה הלאומית למדעים (1987)  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (1963)  הצלב הגדול של מסדר החרב של יעקב הקדוש  מדליית הזהב של הקונגרס  מדליית החירות הנשיאותית  קרל לנדשטיינר 
 
מַיְקֶל אֵלִיס דֶבֶּיְקִי (באנגלית: Michael Ellis DeBakey, נולד כמישל אליאס דבע'י, בערבית: ميشال إلياس دبغي ;‏ 7 בספטמבר 1908 – 11 ביולי 2008) היה מנתח לב וכלי דם וממציא אמריקני, שנחשב לאחד החלוצים בעולם בתחומו.
ראשית חייו

דבייקי נולד בלייק צ'ארלס שבלואיזיאנה לשאכר ורהיג'ה דבע'י, מהגרים ממוצא לבנוני מרוני. אבי המשפחה, שאכר, היה יזם ומוצאו היה במרג' עיון. מייקל עשה שם בגיל 10 ביקור שורשים למשך 10 חדשים. הוא קיבל את תואר הבוגר שלו מאוניברסיטת טוליין בניו אורלינס. בשנת 1932 הוא קיבל את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטה זו.
קריירה רפואית

דבייקי נשאר בניו אורלינס להשלמת התמחותו בכירורגיה בבית החולים צ'ריטי. הוא המשיך להתמקצע בהתמחויות-על באוניברסיטת שטרסבורג תחת שרביטו של רנה לריש ובאוניברסיטת היידלברג תחת שרביטו של מרטין קירשנר. לאחר חזרתו לבית הספר לרפואה של טוליין היה חלק מהסגל הכירורגי מ-1937  עד 1948. בין השנים 1942 – 1946 היה בשירות צבאי כחבר במחלקת היועצים הכירורגיים בלשכתו של קצין הרפואה הראשי של צבא ארצות הברית, וב-1945 היה למנהלה, אז קיבל את עיטור לגיון ההצטיינות. דבייקי סייע לפתח את יחידות בית החולים הכירורגי הנייד (MASH) ולאחר מכן סייע להקים את מערכת המחקר של המרכז הרפואי של מנהלת הווטרנים. הוא הצטרף לסגל הפקולטה לרפואה באוניברסיטת ביילור ב-1948 וכיהן שם כמנהל המחלקה הכירורגית עד 1993. דבייקי היה נשיא הפקולטה מ-1969 עד 1979 וכיהן כנגיד מ-1979 עד ינואר 1996.
יכולתו של דבייקי להביא את הידע המקצועי שלו לכינון מדיניות ציבורית הביאה לו מוניטין של מדינאי רפואי. הוא היה חבר בוועדה הרפואית המייעצת לוועדת הובר ועמד בראש הוועדה הנשיאותית למחלות לב, סרטן ושבץ מוחי במהלך כהונתו של הנשיא לינדון ג'ונסון. הוא עסק רבות לשיפור הסטנדרטים הלאומיים והבינלאומיים לטיפול רפואי.
דבייקי שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה וסייע להביא למהפכה ברפואה בשעת מלחמה, על ידי תמיכה בהצבת רופאים קרוב יותר לקו החזית. רעיון זה שיפר מאוד את שיעורי ההישרדות של חיילים פצועים והביא לפיתוח יחידות בית חולים כירורגי נייד במהלך מלחמת קוריאה.
חלוציותו הרפואית

בגיל 23, בהיותו בבית הספר לרפואה, פיתח דבייקי את משאבת הניע, אשר חשיבותה התבררה רק לאחר 20 שנים, עת הייתה למרכיב חיוני במכונת לב-ריאה. המשאבה סיפקה זרם דם מתמשך במהלך ניתוחים. דבר זה למעשה הפך ניתוחי לב פתוחים לאפשריים.
יחד עם חונכו, אלטון אוקסנר, הוא שיער ב-1939 כי קיים קשר חזק בין עישון לבין קרצינומה של הריאה. דבייקי היה אחד המנתחים הראשונים לבצע ניתוח מעקפים, וב-1953 ביצע לראשונה בהצלחה את ניתוח כריתת פנים העורק בעורק תרדמני. הוא גם היה חלוץ בפיתוח של לב מלאכותי, כאשר היה הראשון להשתמש במשאבת לב חיצונית במטופל – משאבת מעקף לחדר השמאלי.
דבייקי היה חלוץ בשימוש בשתלי דקרון להחלפה או תיקון של כלי דם. ב-1958, על מנת לעקוף היצרות של עורק כתוצאה מכריתת פנים העורק, הוא ביצע את האנגיופלסטיה הראשונה המוצלחת מסוג טלאי-שתל. הליך זה כלל הטלאה של חריץ בעורק שעבר כריתת פנים העורק באמצעות דקרון או שתל ורידי. הטלאי הרחיב את העורק כך שכאשר נסגר, חזר ערוץ העורק לגודל תקין. השתל המלאכותי של דבייקי נמצא בשימוש מסביב לעולם לתיקון כלי דם פגועים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 היו דבייקי וצוות המנתחים שלו בין הראשונים לתעד את הניתוחים שלהם במצלמה. מפעיל מצלמה היה שוכב על בטנו מעל למעמד מיוחד, שיוצר לפי המפרט של דבייקי, והיה מתעד את הניתוח מנקודת מבטו של המנתח.
דבייקי המשיך לעסוק ברפואה מעבר לגיל הפרישה ועד יום מותו. דבייקי פרסם יותר מ-1300 עבודות מחקר. הוא ניתח למעלה מ-50,000 מטופלים, לרבות ראשי מדינות. ב-1964 ניתח את הסופר ועיתונאי בעיתון הארץ דאז, יהודה קסטן שהעלה את סיפור הניתוח (החלפת מפרצת אאורטה) על הכתב בספר : "בלב פתוח" (הוצאת שוקן, 1990).
בשנת 1980 ניתח את השאה המודח של איראן, רזא שאה פהלווי, להוצאת הטחול. דבייקי, שלא היה מומחה לניתוח מהסוג הזה, ולמרות אזהרות רופא מנתח אחר שביצע איתו את הניתוח, כרת בטעות חלק מהלבלב. כתוצאה מכך השאה מת זמן מה לאחר מכן.
עם תלמידיו הרבים נמנים הפרופסורים הישראלים: יהודה פאוזנר שהשתלם בניתוחי לב פתוח, הנרי רומנוב שהשתלם אצלו ממרץ 1959 - מרץ 1960 בכירורגיית כלי דם, ומנדל סטבורובסקי, שהשתלם אצלו בשנת 1965 בכירורגיית כלי דם.
שלהי חייו

ב-31 בדצמבר 2005 לקה דבייקי בבתירת אבי העורקים. שנים קודם לכן, היה התווה דבייקי את הדרך לטיפול ניתוחי במצב זה ביוצרו את מה שהיום ידוע כהליך דבייקי. הוא אושפז בבית החולים המתודיסטי ביוסטון שבו עבד.
דבייקי בתחילה התנגד לאפשרות הניתוחית, אולם כאשר הידרדרה בריאותו והוא איבד את הכרתו החליט הצוות הרפואי לנתחו. דבייקי היה לאדם המבוגר ביותר שעבר את הליך דבייקי, שעל שמו נקרא. לאחר שמונה חודשים בבית החולים בשל סיבוכים בתר-ניתוחיים שוחרר דבייקי מבית החולים במצב טוב.
שלהי חייו > מותו

ב-11 ביולי 2008  מת מייקל דבייקי בבית החולים המתודיסטי ביוסטון בשיבה טובה. נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
באוניברסיטת ביילור נמצא "מוזיאון דבייקי" המתאר את חייו ופעילותו הרפואית.
משפחתו

לדבייקי ואשתו הראשונה דיאנה קופר דבייקי נולדו הבנים מייקל, ארנסט ודניס. דיאנה נפטרה בשנת 1972 מהתקף לב ובניו ארנסט ודניס הלכו לעולמם לפני אביהם (עו"ד ארנסט דבייקי נפטר בגיל 59 מסרטן קיבה). דבייקי הותיר במותו את אשתו השנייה קטרין ובת, אולגה.
אחיו ארנסט, כירורג כללי מאלבמה (ביצע בחייו יותר מ-40,000 ניתוחים), נפטר ב-2006, בגיל 96.
ראו גם

בתירת אבי העורקים
הערות שוליים

↑  "Michael DeBakey".
↑  "מייקל דבייקי" achievement.org/achiever/michael-e-debakey-m-d
↑  Philip Salem The Lebanese doctor in Diaspora 7.3.2013
↑  מותו של מייקל דבייקי 'Greatest surgeon of the 20th century' dies". Houston Chronicle. Archived from the original on January 30, 2010.
↑  מותו של מייקל דבייקי abc13.com/archive
↑  ד"ר ארנסט דבייקי healthcarehof.org/honoree/ernest-g-debakey-md
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422923405171  PLWABN: 9810551849605606  BIBSYS: 90251966  BnF: cb135678326 (data)  CiNii: DA05985613  GND: 123681162  ICCU: RMCV006253  ISNI: 0000 0000 8405 011X  LCCN: n83005519  NARA: 10567919  NKC: nlk20030128451  NTA: 069508097  SELIBR: 314340  SNAC: w69c7v29  SUDOC: 079442536  VIAF: 104710260   WorldCat (עם VIAF): 104710260
אק בארס קאזאן

קבוצת אק בארס נמצאת בבעלות חברת הנפט הממשלתית של טטרסטן, טאטנפט, מאז 1996.
סמל הקבוצה הישן של אק בארס קאזאן, 1995 עד 2022
אק בארס קאזאן (ברוסית: Хоккейный клуб «Ак Барс» Казань; בטטרית: Aq Bars Qazan; בתרגום מטטרית: נמר השלג) היא קבוצת הוקי קרח מהעיר קאזאן שבטטרסטן, רוסיה, המשחקת בליגת ה-KHL.
הקבוצה זכתה 5 פעמים באליפות הפדרציה הרוסית ופעמיים באליפות הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה (ליגת משנה בתקופת ברית המועצות), ולאחר הקמת ה-KHL זכתה בשתי האליפויות הראשונות של הליגה ובאליפות שלישית בעונת 2017/2018 והיא האלופה הנוכחית של הליגה. שלוש האליפויות שלה הן גם שיא של הליגה מאז היווסדה.
הקבוצה משחקת בצבעים ירוק, אדום ולבן. קיימת מתיחות טעונה בינה לבין קבוצת סלבאט יולאייב אופה מרפובליקת בשקורטוסטן השכנה.
היסטוריה > שורשי הקבוצה

קבוצות ההוקי הראשונות הופיעו בקאזאן בשנת 1948. בפברואר 1949, קבוצת "ספרטק" קאזאן בהנהגת איסמעיל מילושב השתתפה בטורניר האזוריים. בינואר 1952, "ספרטק" התמודדה בגביע רוסיה הסובייטית מול טורפדו גורקי. קאזאן ניצחה 4:3, אך תוצאת המפגש בוטלה בשל התפרעות בזירת ההוקי. בעונת 1955/56, קאזאן השתתפה בפעם הראשונה באליפות ברית המועצות באזור השני של ליגה "B". הקבוצה סיימה במקום השני. לאחר מכן, מוראביוב ומילושב יהפכו למאמנים הראשונים והשניים של קבוצת מאשסטרוי, בהתאמה. בהמשך, שם הקבוצה שונה מספר פעמים (היא נקראה "איסקרה" ואף "רובין קאזאם") והשתתפה באליפות המדינה עד 1969. הקבוצה השתתפה באליפות המדינה בשנים 1956–1961, ובשנת 1957] נקראה בשם "חימיק".
מייסד הצוות "הרשמי" הוקם על בסיס צוותי קאזאן הקודמים בשנת 1956 בשם "משסטרוי". בשתי העונות הראשונות הקבוצה השתתפה באליפות קאזאן, ושינתה את שמה בתחילת הופעותיה למועדון הספורט אוריצקי, במסגרתו רשמה הופעת בכורה באליפות ברית המועצות בשנת 1958.
הקבוצה אורגנה מחדש בשנת 1956 בשם "מאשסטרוי קאזאן" ולאחר מכן בשנת 1958 שונה שמה לשם "אוריצקי קאזאן" כשהחלו להשתתף בליגה השנייה של ברית המועצות והיה שם הקבוצה עד 1990 כאשר שונה שמה לקבוצת "איטיל" עד 1995.
היסטוריה > התחזקות

לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה העפילה לליגה עליונה של רוסיה אך הייתה בין הקבוצות החלשות בליגה ובסופו של דבר חזרה לליגה השנייה. בשנת 1996 הצטרפה הקבוצה לסופרליגה, שמה שונה לשם "אק בארס קאזאן". דווקא לאחר הקמת ליגת העל הרוסית בשנת 1996 החל תור הזהב של קבוצת ההוקי הטטרית. הקבוצה אימצה את הנמר הלבן לסמל הקבוצה.
מינויו של יורי מויסייב בשנת 1995 הצדיק את עצמו לחלוטין. תחתיו בעונת 1997/98 הקבוצה זכתה באליפות הראשונה שלה ברוסיה כשצברה 75 נקודות. לפני עונה זו, ההישג הגבוה ביותר של המועדון מקאזאן באליפות היה מקום 7 בלבד בעונות 1993/94, 1995/96. בעונה שלאחר מכן קאזאן ערכה את הופעת בכורה ביורוליג. היריבות בשלב הבתים היו מנהיים הגרמנית, הנשרים הסקוטים הבריטיים וקבוצת ליטווין הצ'כית. לאחר שהפסידו במפתיע את שני המשחקים לבריטים, אק בארס עדיין הצליח להעפיל לרבע גמר הטורניר לדרבי רוסי מול מטאלורג מגניטוגורסק, במשחק שהוכרע בדו-קרב פנדלים לטובת מגניטוגורסק.
בעונת 1999/2000 מונה ולדימיר קריקונוב למאמן ותחתיו הקבוצה סיימה במקום השני אחרי שהפסידה לדינמו מוסקבה בסדרת הגמר. הקבוצה התחזקה משנה לשנה ובעונת 2000/01 הקבוצה שוב סיימה ראשונה בעונה הסדירה, לאחר שספגה בדיוק כמו לפני שלוש שנים, רק שבע תבוסות ושלוש נקודות יותר מאוונגרד אומסק ומטלורג מגניטוגרסק. ברם, בסדרת הפלייאוף היא הפסידה כבר בשלב רבע הגמר ללוקומוטיב יארוסלבל.
אק ברס הצליחה לחזור לקדמת הבמה בעונה הבאה. במשחקי העונה הסדירה, שכעת לא הכילו 34 משחקים, כמו קודם, אלא 51. באליפות זו הודרכה הקבוצה על ידי יורי מויסייב. המועדון הבקיע 101 נקודות וסיים שני בעונה הסדירה. בסדרת הפלייאוף בשלב רבע הגמר היא הביסה את דינמו מוסקבה (3:0 בסדרה), בחצי הגמר פגשה את אוונגרד אומסק. בשני משחקי הבית הראשונים ניצחה אק בארס (1:0, 4:3), אך הקבוצה מאומסק השיבה מאבק לאחר שניצחה בגדול בשני המשחקים הבאים (5:3 ו-3:0) ובכך השוותה את התוצאה בסדרה ל-2:2. במשחק המכריע והאחרון שתי הקבוצות הבקיעו שני שערים והמשחק הוכרע בפנדלים. ג'אן בנדה הצ'כי שלח את אק בארס קאזאן לגמר, שם פגשו את יריבתן מאשתקד לוקומוטיב יארוסלב. אך אק בארס הפסידה בסדרת הגמר 0:3, כשהיא מסיימת במקום השני בפעם השנייה בתולדותיה.
באותה תקופה נחשבה הקבוצה לאחת הקבוצות המובילות בהוקי קרח הרוסי, בה סיימה כסגנית אלופה פעמיים, בשנת 2000 ושנת 2002.
בשנת 2004 מונה זינטולה ביליאלטדינוב הטטרי למאמן ובעונת 2004/05, החתימה הקבוצה 11 שחקני NHL ביניהם כוכבי ההוקי הרוסים אלכסיי קובליוב ואיליה קובאלצ'וק והקנדים וינסנט לוקבלייה ודני היטלי בניסיון לציין את יום השנה האלף לעיר קאזאן עם זכייה באליפות אך ללא הצלחה, בעיות בין השחקנים גרמו לכך שהקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי והודחה מהפלייאוף בסיבוב הראשון על ידי לוקומוטיב ירוסלבל.
הקבוצה המשיכה להוביל את ההוקי הרוסי, זכתה באליפות בשנת 2006 וסיימה כסגנית האלופה בשנת 2007. בשנת 2008 פורקה הסופרליגה ובמקומה הוקמה ליגת ה-KHL, בה קאזאן משחקת עד היום וזכתה בשתי אליפויות הליגה ב-2008 וב-2009.
היסטוריה > KHL

בעונת 2010, מונה מאמן חדש, ולדימיר פליושצ'וב, איתו אק בארס סיימה רביעית בעונה הסדירה וצברה 94 נקודות. כבר ברבע גמר הפלייאוף, המועדון הפסיד 2–3 לקבוצת לאדה טוליאטי, אף על פי שהוביהל בסדרה 0–2. עונת 2011 נחשבה לעונת מעבר כשבראש הקבוצה עמד המאמן הזר הראשון בתולדות המועדון - הצ'כי ולדימיר ווייטק. מכיוון שהמאמן התאים את הקבוצה לטקטיקה שלו, נרכש ואדים יפנצ'ינצב מסברסטל, שהפך בסופו של דבר למלך השערים של הקבוצה ואחד ממובילי האליפות בסטטיסטיקת השערים ובישולים. אק בארס סיימה חמישי באליפות והגיעה עד לחצי גמר סדרת הפלייאוף, אך נכשלה והפסיד בסדרה בתוצאה 1–3 למטאלורג מגניטוגרסק ובכך סיימה במקום הרביעי.
בשנת 2014 מונה זינטולה ביליאלטדינוב למאמן הקבוצה בפעם השנייה (לאחר ששימש כמאמן בשנים 2004-2011), ברם בעונת 2014/2015 הקבוצה העפילה לסדרת הגמר של גביע גגארין אך הפסידה 4:1 לסק"א סנקט פטרבורג. ביליאלטדינוב הדריך את הקבוצה עד שנת 2018 אך בקדנציה השנייה שלו הצליח להוביל את אק בארס לזכייה אחת בלבד באליפות ‏2017/2018, אחרי שהציגה רצף של 10 ניצחונות רצופים בפלייאוף הליגה, במה שמהווה להישג שיא בתולדות ה-KHL וזכתה בגביע גגארין השלישי שלה.
ברם, בעונת 2018/2019 התקשתה להגן על תוארה והודחה כבר בשלב הפלייאוף המוקדם של גביע גגארין ובמקומו של ביליאלטדינוב מונה דמיטרי קוורטלנוב.
יריבויות

במהלך השנים פיתחה אק בארס יריבות חזקה מול לוקומוטיב ירוסלבל והשכנה סלבאט יולאייב אופה, יריבותה עם דינמו מוסקבה נחשבה ליריבות החזקה ביותר בהוקי הרוסי בשנות ה-90.
סטטיסטיקה > אליפות רוסיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| אלופת רוסיה | אלופת הכנס | מוליכת החטיבה | הטובה בליגה |
| עונה | מיקום | משחקים | ניצחונות | ניצחונות בהארכה | שוויונות | הפסדים בהארכה | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס | ניקוד | פלייאוף |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הסופרליגה
| 1996/1997 | 2 | 38 | 25 |  — | 5 |  — | 8 | 113 | 78 | +35 | 55 | שמינית גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 1997/1998 | 1 | 46 | ‏36 |  — | 3 |  — | 7 | 158 | 79 | +79 | ‏75 | אלופה (לא נערך שלב פלייאוף) |  |  |  |
| 1998/1999 | 7 | 42 | 20 | — | 10 | — | 12 | 105 | 75 | +30 | 50 | חצי גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 1999/2000 | 2 | 38 | 25 | 1 | 3 | 1 | 8 | 144 | 82 | +62 | 81 | גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2000/2001 | 1 | 34 | 21 | 1 | 5 | 0 | 7 | 115 | 65 | +50 | 70 | רבע גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2000/2001 | 2 | 10 | 5 | 0 | 1 | 1 | 3 | 24 | 19 | +5 | 17 | רבע גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2001/2002 | 2 | 51 | 30 | 1 | 7 | 2 | 11 | 151 | 88 | +63 | 101 | גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2002/2003 | 4 | 51 | 26 | 4 | 7 | 1 | 13 | 156 | 106 | +50 | 94 | רבע גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2003/2004 | 5 | 60 | 29 | 5 | 2 | 3 | 21 | 162 | 122 | +40 | 102 | חצי גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2004/2005 | 4 | 60 | 34 | 3 | 5 | 1 | 17 | 174 | 113 | +61 | 114 | רבע גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2005/2006 | 2 | 51 | 25 | 5 | 9 | 4 | 8 | 150 | 109 | +41 | 98 | אלופה |  |  |  |
| 2006/2007 | 1 | 54 | ‏35 | 3 | 7 | 1 | 8 | ‏214 | 111 | +103 | ‏119 | גמר הפלייאוף |  |  |  |
| 2007/2008 | 7 | 57 | 28 | 3(+2) | 0 | 0(+5) | 19 | 182 | 142 | +40 | 99 | חצי גמר הפלייאוף |  |  |  |
סטטיסטיקה > KHL

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים,
 הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
אליפות
סגנות
| עונה | מש' | נצ' | נצה' | הפ' | הפה' | נק' | שעז' | שעח' | מיקום | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/09 | 56 | 36 | 4 | 10 | 6 | 122 | 189 | 123 | 2 | זוכת גביע גגארין (4:3 נגד לוקומוטיב ירוסלבל) |
| 2009/10 | 56 | 25 | 8 | 18 | 5 | 96 | 159 | 128 | 7 | זוכת גביע גגארין (4:3 נגד אם.וה.דה) |
| 2010/11 | 54 | 29 | 5 | 12 | 8 | 105 | 181 | 133 | 2 | הפסידה בחצי גמר המזרח (4:1 לסלבאט יולאייב אופה) |
| 2011/12 | 54 | 27 | 3 | 19 | 5 | 92 | 167 | 136 | 6 | הפסידה בחצי גמר המזרח (4:2 לטרקטור צ'ליאבינסק) |
| 2012/13 | 54 | 28 | 6 | 10 | 8 | 104 | 157 | 112 | 2 | הפסידה בגמר המזרח (4:3 לטרקטור צ'ליאבינסק) |
| 2013/14 | 54 | 26 | 8 | 14 | 6 | 100 | 139 | 108 | 4 | הפסידה ברבע גמר המזרח (4:2 לסיביר נובוסיבירסק) |
| 2014/15 | 60 | 34 | 6 | 14 | 6 | 115 | 169 | 120 | 4 | הפסידה בגמר גביע גגארין (4:1 לסק"א סנקט פטרבורג) |
| 2015/16 | 60 | 25 | 1 | 5 | 8 | 120 | 143 | 127 | 5 | הפסידה ברבע גמר המזרח (4:3 לסלבאט יולאייב אופה) |
| 2016/17 | 60 | 29 | 3 | 6 | 2 | 109 | 155 | 127 | 3 | הפסידה בגמר המזרח (4:0 למטאלורג מגניטוגורסק) |
| 2017/18 | 56 | 30 | 2 | 0 | 3 | 100 | 158 | 126 | 1 | זוכת גביע גגארין (4:1 נגד צסק"א מוסקבה) |
| 2018/19 | 62 | 34 | 2 | 2 | 5 | 82 | 165 | 139 | 5 | הפסידה ברבע גמר המזרח (4:0 לאוונגרד אומסק) |
| ‏2019/20 | 62 | 38 | 2 | 4 | 13 | 93 | 178 | 121 | 2 | ניצחה בשמינית גמר (4-0 על נפטכימיק ניז'נקאמסק, אך הליגה הוקפאה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה |
| ‏2020/21 | 62 | 33 | 3 | 5 | 11 | 90 | 185 | 131 | 3 | הפסידה בגמר המזרח (2:4 לאוונגרד אומסק) |
‏2021/22:
מאמנים

אנטולי מוראביוב (1956—1965, 1966—1968)
איסמעיל מילושב (1965—1966, 1968—1971)
יבגני יגורוב (1971—1975)
ולדימיר אנדרייב (1975—1978)
ולדימיר ואסילייב (1978—1982)
אולג גליאמין (1982—1984)
גנאדי ציגורוב (1984—1987)
ויטאלי סטיין (1987—1988)
וסבולוד ילפימוב (1988—1991, 1994—1995)
יורי אוצ'נב (1991—1992)
ולדימיר גוסב (יולי—ספטמבר 1992)
ויקטור קוזנצוב (1992—1994)
יורי מויסייב (1995—1999, 2001—2002)
ולדימיר קריקונוב (1999—2001)
ולדימיר פיושצ'ב (2002—2003)
ולדימיר ווייטק (2003—2004)
זינטולה ביליאלטדינוב (2004—2011)
ו. קריקונוב (2011—2012)
ואלרי בלוב (2012—2014)
זינטולה ביליאלטדינוב (2014—2019)
דמיטרי קוורטלנוב (2019—2022)
אולג זנארוק, יורי באבנקו (2022)
זינטולה ביליאלטדינוב (2022—2024)
תארים

אליפות רוסיה / גביע גגארין
זכייה: 1998, 2006, 2009, 2010, 2018
גביע הפתיחה
זכייה: 2010, 2020, 2023
אליפות רוסיה הסובייטית
זכייה: 1962, 1976
גביע אלופות אירופה
זכייה:2007
הגביע היבשתי
זכייה: 2008
גביע האלופות
זכייה: 2020, 2021
הערות שוליים

↑  «Ак Барс» третий раз в своей истории стал обладателем Кубка Гагарина
↑  Финал Кубка Гагарина в цифрах
↑  טבלת אליפות לאחר השלב השני. מקומות 1 עד 6
↑  «Ак Барс» стал обладателем Кубка чемпионов, обыграв в финале «Металлург»
| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק 
|  קאזאן |
| --- | --- | --- |
| קאזאן - בנושאים | קאזאן - בנושאים |  |
| ממשל ופוליטיקה | ראש עיריית קאזאן • עיריית קאזאן • הדומה העירונית של קאזאן |  |
| רבעי קאזאן | רובע התעשייה האווירית • רובע ואחיטוב • רובע קירוב • רובע מוסקבה • נובו-סאווינוב • עבר הוולגה • הרובע הסובייטי |  |
| השכלה, תרבות ותיירות | אוניברסיטת קאזאן • בית הספר לטנקים בקאזאן • האוניברסיטה האסלאמית הרוסית • הקרמלין בקאזאן |  |
| קאזאן: צבא וביטחון | משטרת העיר • קאזאן מסוקים |  |
| תחבורה ציבורית בולדיווסטוק | נמל התעופה הבינלאומי • הרכבת התחתית • טטרסטן איירליינס |  |
| דת בולדיווסטוק | המקדש האוניברסלי |  |
| ספורט בולדיווסטוק | זניט קאזאן • רובין קאזאן • אוניקס קאזאן • סינתז קאזאן • אק בארס קאזאן • אק בארס ארנה |  |
| קאזאן - סמלים לאומיים | קאזאן - סמלים לאומיים |  |
| סמלי העיר הממלכתיים | סמל • דגל |  |
אק בארס קאזאן חוגגת את זכייתה בגביע גגארין בעונת 2008/09, העונה הראשונה של ליגת ה-KHL
זינטולה ביליאלטדינוב — המאמן המעוטר ביותר בתולדות הקבוצה, תחתיו אק בארס זכתה באליפויות 2006, 2009, 2010 ו-2018.
הוועד הפאראלימפי הרוסי

| --- | --- |
 ענפי ספורט:  ענפי הספורט הפאראלימפיים ברוסיה
 תחום השיפוט:  רוסיה
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 נשיא:  ולדימיר פטרוביץ' לוקין
 יושב ראש:  פאבל אלכסייביץ' רוז'קוב
 מזכיר:  מיכאיל טרנטייב
 תאריך ייסוד:  5 בינואר 1996 
 
 
הוועד הפאראלימפי הרוסי (ברוסית: Паралимпийский комитет России) — הוא ארגון ציבורי רוסי המוקדש לייצוג ותמיכת ענפי ספורט נכים ברוסיה, תמיכה בספורטאים נכים והכנתם לקראת המשחקים הפאראלימפיים ותחרויות בינלאומיות אחרות.
הוועד שולח ספורטאים לתחרויות, מבצע הערכות וסיווג הספורטאים, מארגן תחרויות לאומיות בספורט נכים ותומך בהם. מהווה חלק מהוועד הפאראלימפי הבינלאומי.
ראשי הוועד

נשיא - ולדימיר פטרוביץ' לוקין
יו"ר הוועד המנהל, סגנו הראשון של הנשיא - פאבל אלכסייביץ' רוז'קוב
המזכיר הכללי - מיכאיל טרנטייב
ראו גם

הוועד האולימפי הרוסי
רוסיה במשחקים הפאראלימפיים
ניסן ספיבק

| --- | --- |

 לידה:  1824 ה'תקפ"ד מחוז וילנה מחוז וילנה האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  1906 (בגיל 82 בערך) צ'רנוביץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית 
 עיסוק:  חזן
 סוגה:  חזנות
 
ניסן סְפִּיבַק (מוכר בכינוי נִיסִי בֶּלְזֶר, או נִיסִי קִישִׁינוֹבֶר, או ניסי ברדיצ'בר; ה'תקפ"ד, 1824 – ה'תרס"ו, 1906) היה חזן, מנצח ומלחין יהודי בולט במזרח אירופה בסוף המאה ה-19. כיהן בחזנות בבלץ, קישינב, ובברדיצ'ב. נחשב לרבם של חזנים רבים בדור שאחריו. דמותו הפכה לסמל של חזן יהודי טיפוסי.
ביוגרפיה

נולד בעיירה נובה מיש (מוש) שבבלארוס (אז חלק מהאימפריה הרוסית) למשפחה חב"דית, ונחשב בילדותו לעילוי ולמדן. מגיל צעיר גילה נטייה למוזיקה. כילד שר במקהלת החזן זלמן זינגר מאומן (זלמן אומנר), ולאחר מכן בקרלין אצל החזן ברוך קרלינר.
משם עבר לשורר במקהלתו של החזן המפורסם ירוחם בלינדמן (ירוחם הקטן, 1798–1891) ששימש כחזן בברדיצ'ב. הוא נשא לאישה את בת אחותו של ירוחם. בגיל צעיר החל לכתוב לחנים, שעוררו תשומת לב.
בילדותו איבד את קולו בעקבות תאונה, וקולו הפך להיות צרוד, אך למרות זאת הוא היטיב לעשות בו שימוש.
בגיל 20 מונה לחזן בבלץ ועל שמה כינוהו רבים עד סוף חייו. מבלץ עבר לקישינב, ובשנת 1877 נבחר לחזן בברדיצ'ב בבית הכנסת של העיר העתיקה – בה נשאר עד סוף חייו. נפטר בסדיגורה במהלך מסע הופעות עם מקהלתו בשנת 1906.
המוגבלות הקולית שלו הביאה אותו לפיתוח סגנון מקורי של חזנות, שבה תפסה המקהלה מקום משמעותי הרבה יותר מהנהוג עד אז. הוא הרחיב מאוד את תפקידה של המקהלה, ובנה הרכבים רחבים, עם תפקידי סולו ודואטים. המקהלה שלו משכה אליו פרחי חזנות רבים, והיא הפכה למושג בעולם החזנות באוקראינה. יכולת הניצוח המרשימה שלו התפרסמה אף היא ועשתה לו שם אגדי, והוא ערך מסעות ברחבי האימפריה הרוסית עם מקהלתו. במסעות אלו התקבל גם בחצרות חסידיות, כמו בחצר רבי דוד טברסקי מטולנה – שאליו התקרב מאוד, ובחצר רבי אברהם יעקב, האדמו"ר הזקן מסאדיגורא.
ניסי נחשב לגאון במוזיקה היהודית, ולחנים רבים שלו התפרסמו ברחבי מזרח אירופה ובחצרות החסידות השונות. מפורסמים במיוחד הם הלחנים למלכויות זכרונות ושופרות, "ונתנה תוקף", "תכנת שבת", "איך נפתח פה", "לכו נרננה", ו"ה' מלך".
בפולקלור

דמותו של ניסי הפכה לאגדה עוד בחייו, ומעשיות רבות נפוצו סביבו. סופר, שכשעבר לפני התיבה אצל רבי דוד טברסקי מטולנה בתפילת מוסף של ראש השנה נאלץ להפסיקו במילים "אדם יסודו מעפר" בשל בכי שתקף אותו.
בפולקלור היהודי של מזרח אירופה היו גם בדיחות רבות בשמו, או על חשבונו; כך סופר שרבי דוד מטולנה הציע לו להוסיף סכום כסף ולמצוא למקהלתו חזן ראוי לשמו – כעקיצה על קולו הצרוד, או שכאשר תיארו בפניו את יכולות הניצוח הווירטואוזיות של ניסי, הגיב בפרפראזה על הפיוט: "אשרי עין ראתה כל אלה, אך למשמע אוזן דאבה נפשנו".
את דמותו תיאר החזן פנחס מינקובסקי שהיה תלמידו:
אחרי שמונה שבועות של חזנות בבית המדרש הסטפנואי בשדה־לבן נעלמתי, כלומר: יצאתי בלי רשיון לקישינוב, מקום כהונתו של ניסן; בעל השם הגדול היה טיפוס שחור, צנום ומכוער, ובעל חוטם עב, וזקנו מדובלל ומחודד, כאילו תחבו לו איזה שערות יבשות בסנטרו, קולו כקול המסרק בין שיני הנערים, גרונו ניחר לגמרי, אבל תוכו לפיד אש, ועיניו בוערות בחוריהן, ואוזניו דקות להאזין איזו פגימה דקה מן הדקה של אחד מבני מקהלתו
.
הערות שוליים

↑  על שם המקומות בהם כיהן בחזנות ראשית
↑  שמואל רוזנבלט, יוסלה רוזנבלט, תל אביב תשכ"א, עמ' 154, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  מנחם גוטמן, אוצר אגדות החסידים – כא, פרשת חקת, ירושלים תשמ"ב, עמ' 224, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  כמו לחסידות גור. יעקב פלבינסקי, "ניגון מיוחד משלו" – מחצר הרבי, יצחק מאיר הלפגוט, באתר משפחה.
↑  מאיר שמעון גשורי, קול ישראל אנתלוגיה לחזנות – ב, ירושלים תשכ"ד, עמ' קי"ד, באתר אוצר החכמה.
↑  מאיר שמעון גשורי, קול ישראל אנתלוגיה לחזנות – ב, ירושלים תשכ"ד, עמ' קי"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  מרדכי ליפסון, מדר דר – ב, תל אביב  תרפ"ט–תרצ"ח, עמ' 116, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297294305171  SNAC: w6g75d7k  VIAF: 98376558   WorldCat (עם VIAF): 98376558
דונייל מאלן

דונייל מאלן (בהולנדית: Donyell Malen; נולד ב-19 בינואר 1999) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת החלוץ באסטון וילה ובנבחרת הולנד.