כריסטיאנה פלשרינו
חייה הבוגרים

לאחר שעברה להמבורג, עבדה פלשרינו כמתמחה בסניף של רשת חנויות ספרים. היא הייתה אנונימית בעיר, ורק בעלי הרשת ידעו את זהותה האמיתית. היא קיבלה שליש מתמלוגי הספר שעמדו על 2 מיליון מארק, מה שאיפשר לה לחיות ברווחה, אך היא בחרה לסיים את ההתמחות בחנות הספרים, והשלימה בהצטיינות את לימודיה התיכוניים. בסצנת חיי הלילה והפאנק בהמבורג, הכירה פלשרינו את בן-זוגה באותם ימים, אלכסנדר האקה (אנ') בן ה-15, צעיר ממנה בשלוש שנים וכבר היה חבר בלהקת "איינשטירצנדה נויבאוטן". הם עברו לברלין, ולצד פעילות הלהקה של האקה, הופיעו השניים בהרכב רוק אלטרנטיבי בשם Sentimentale Jugend, וכן שיחקו יחד בשנת 1984 בסרט הסייברפאנק הגרמני Decoder. כמו כן, הוציאה פלשרינו שלושה תקליטי סינגל כשבנוסף לשם שבו התפרסמה, היא השתמשה בשמות הבמה Christiane X ו-Christiana, ושיחקה בסרט סטודנטים בשם Neonstadt ("עיר הניאון", 1982)(גר'). פלשרינו הייתה מעורה בסצנת הרוק והפוסט-פאנק בברלין והתוודעה בין היתר לזמרים ניק קייב, בילי איידול, חברי הלהקות "דפש מוד" ו"ואן היילן", לזמרת נינה האגן ולקומיקאי וצייר הקומיקס הגרמני ויקו פון-בילו (אנ'), וכן טסה עם דייוויד בואי במטוס הפרטי של "הרולינג סטונז".
בין השנים 1982–1985 הכירה פלשרינו את דניאל ואנה קיל (בגרמנית: Daniel & Anna Keel), בעלי ההוצאה לאור Diogenes Verlag בציריך, שהזמינו אותה לשהות בציריך שמונה שבועות. במשך שלוש שנים היא הייתה אורחת קבועה אצל בני משפחת קיל שהתייחסו אליה כאל בת-אומנה, ובאמצעותם פגשה את הסופרים פרידריך דירנמאט, פטרישה הייסמית', ופטריק זיסקינד, ואת הבמאי האיטלקי פדריקו פליני. גם בציריך המשיכה פלשרינו להשתמש בסמים, ושהתה ארוכות באזור פארק פלאצשפיץ (אנ') בעיר, שבאותם ימים היה זירת סמים וזנות, ולכן נודע בכינוי "פארק המחטים" (Needle Park). על תקופה זו היא מספרת שחייה התנהלו בין אנשי ספרות להרואין.
פלשרינו התגוררה זמן-מה בניו יורק, ארצות הברית, אך גורשה משם לצמיתות לאחר שנעצרה בעוון החזקת הרואין ואופיום, גרה ביוון שש שנים עם בן-זוג מקומי, וחזרה לגרמניה ב-1993. בשנת 1996 ילדה את בנה, יאן-ניקלאס פיליפ (בגרמנית: Jan-Niklas Philip), לגבר שהיה צעיר ממנה בעשר שנים ומובטל, ועברה להתגורר בעיר טלטו (אנ'), מחוז פוטסדאם-מיטלמארק (אנ'), ברנדנבורג. היא נכנסה לתוכנית גמילה מסמים באמצעות מתדון, אך חזרה והידרדרה לסמים בהשפעת בן-זוגה באותם ימים, עבריין מבוקש בשם יואכים ס'. בתחילת שנת 2008 עברו השניים להתגורר באמסטרדם, אחרי שכריסטיאנה הוציאה את בנה מבית הספר באופן לא חוקי. בחודש אוגוסט באותה שנה, כאשר כריסטיאנה באה לביקור בגרמניה, רשויות הרווחה הוציאו את בנה מחזקתה, והעבירוהו לבית מחסה באופן זמני. על התקופה באמסטרדם, סיפר יואכים ס' שכריסטיאנה הייתה מסוממת ושיכורה כשיגרה, ואף פיתחה הזיות רדיפה. בסוף ינואר 2011 נעצרה כריסטיאנה בתחנת הרכבת מוריצפלאץ (אנ'), במהלך פשיטת המשטרה שחיפשה סוחרי סמים, אך לא נמצאו סמים ברשותה. היא לא שמרה על קשר עם אבי בנה, וגם את הקשרים עם משפחתה ניתקה כמעט לחלוטין. בעשורים המאוחרים של חייה, היא מתפרנסת מתמלוגי הסרט ושני הספרים, מהשתתפות בראיונות ובתוכניות אירוח ואקטואליה, וממכירת זכויות יוצרים. בשנת 2015 נכללו צילומים ישנים שלה בסרט תיעודי על אודות המוזיקאי והמפיק הבריטי מרק רידר (אנ'), וסוקר את סצנת המוזיקה בברלין משנת 1979 עד 1989, שנים שבמהלכן התגורר רידר ועבד בברלין, ופגש את פלשרינו. ספרה השני נכשל למרות התעניינות ראשונית.
עקב התמכרותה להרואין ושימוש במזרקים נגועים, חלתה פלשרינו בהפטיטיס C כרונית ובשחמת הכבד, ובינואר 2014 היא הודיעה על פרישה מחיי הציבור בשל מצבה הבריאותי. ביולי 2015 פלשרינו נעצרה אחרי שתקפה ברחוב אישה שהעירה לה על שהכתה את הכלב שלה, נשכה את האישה וכינתה אותה בכינויים גזעניים.
נכון לאוגוסט 2017, פלשרינו התגוררה בנויקלן, סמוך לתחנת הרכבת הרמנפלאץ.