stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ינגיס חאן (סרט, 1965)
תקציר העלילה

טמוג'ין הנער רוכב עם אביו יסוגיי (אנ') בראש שבטם. הם מותקפים על ידי שבט מרקיט שבראשו ג'אמוגה (סטפן בויד). יסוגיי נרצח וטמוג'ין ניצל לאחר שהחכם ג'ין (מייקל הורדרן) מזהיר את ג'אמוקה כי אם ירצח אותו סופו יהיה רע. טמוג'ין מובל שבוי ומושם על צוארו עול בצורת גלגל עץ וכל ילדי השבט מתעללים בו.
טמוג'ין גדל לעלם צעיר (עומר שריף) הוא נפגש עם בורטה היפה (פראנסואז דורליאק) ובמאבק עם ג'אמוגה הוא מצליח לברוח ונפגש עם ג'ין וסנגל (וודי סטרוד) ובתוכניתם לארגן ביחד את כל שבטי המונגולים.
הם מתחילים במלחמה ומגדילים את צבאם. טמוג'ין מצליח להתקיף שיירה של שבט מרקיט ולשבות את בורטה. ג'אמוגה מצליח לחדור למחנה של טמוג'י'ן, לשבות את בורטה ולאנוס אותה. טמוג'ין מארגן התקפת נגד ומשחרר את בורטה. הוא בורח עם צבאו לסין ובדרך נפגש עם קאם לינג (ג'יימס מייסון) שגריר סין להודו שמרכבתו נשברה. הוא עוזר לו בתיקון המרכבה ובעד זה הוא מתקבל בחצר קיסר סין (רוברט מורלי). בורטה יולדת לו בן ממשיך שהוא כנראה ילדו של ג'אמוגה.
ג'אמוגה כורת ברית עם המנצ'ורים והם פולשים לסין. טמוג'ין מארגן את אנשיו והם הודפים את הפולשים. אז מכנה אותו הקיסר "ג'ינגיס חאן" (במונגולית: גדול הכובשים; השליט העולמי). ג'אמוגה נשבה ומוצג בכלוב כשעל צווארו "עול".
טמוג'ין מבקש להגשים את חזונו לאיחוד כל שבטי המונגולים. הקיסר חושש מפניו ולא נותן לו לעזוב את סין. בינתיים מצליח ג'אמוגה לברוח מכלאו וטמוג'ין מצליח לפרוץ את חומת פקינג ולחזור עם לוחמיו למולדתו.
ג'אמוגה כורת ברית עם השאה (אלי וולך) ושניהם מכריזים מלחמה על טמוג'ן. מתחולל קרב גדול, השאה רוצה לסגת וג'אמוגה הורג אותו. לבסוף מנצח טמוג'ין וכעת מתחיל דו-קרב בין טמוג'ין וג'אמוגה כשכל הלוחמים מתבוננים. בסוף הקרב נכנע ג'אמוגה וטמוג'ין נועץ בו את חרבו. גם טמוג'ין נפצע קשה ולפני מותו הוא מעביר את השלטון לבנו הקטן המוצג לפני כל הלוחמים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| עומר שריף | ג'ינגיס חאן |  |
| סטפן בויד | ג'אמוגה | לוחם מונגולי |
| רוברט מורלי | קיסר סין |  |
| ג'יימס מייסון | קם לינג | שגריר סין בהודו |
| אלי וולך | שאה פרסי |  |
| טלי סוואלס | שאן | לוחם מונגולי |
| פרנסואז דורליאק | בורטה | אשתו של טמוג'ן |
| מייקל הורדרן | ג'ין | חכם מונגולי |
| וודי סטרוד | סנגל | לוחם מונגולי |
בג"ץ רופאים לזכויות אדם נגד השר לביטחון פנים (מיטה לכל אסיר)

בג"ץ 4634/04 רופאים לזכויות אדם נגד השר לביטחון פנים הוא פסק דין משנת 2007, שניתן בעקבות עתירה שהוגשה בשנת 2004 על ידי עמותת רופאים לזכויות אדם והאגודה לזכויות האזרח. מטרת העתירה הייתה להביא להפסקת הפרת זכותם החוקתית של האסירים בישראל אשר נאלצים לישון על הרצפה בהיעדרה של מיטה ללינת לילה. בית המשפט העליון פסק כי לכל אסיר קיימת הזכות למיטה לישון בה ועל המדינה מוטלת החובה להגן על זכויותיו ולספק לו מיטה.
רקע

בשנת 1992 נחקק במדינת ישראל חוק יסוד כבוד האדם וחירותו שנועד להגן על הזכויות הבסיסיות של האדם ובעיקר להגן על חייו, גופו וכבודו. המחויבות לכבד זכויות אלו חלה על כל רשויות השלטון. בין הרשויות שהתמודדו עם סוגיית כבוד האדם הייתה שרות בתי הסוהר, ארגון ביטחוני המשתייך למערכת אכיפת החוק. חירותו של אסיר נשללת ממנו עם כניסתו לבית הסוהר ומעמדו האזרחי משתנה, אך לא נשללות ממנו זכויות בסיסיות כגון הזכות לכבוד, הזכות לפרטיות, הזכות לשלמות גופנית, הזכות לשלמות נפשית, הזכות לשוויון והזכות לחופש דת ומצפון. תפקידו של שירות בתי הסוהר, המחזיק באסיר במשמורת חוקית, להגן על זכויות אלו. אי כיבוד הזכויות תותר רק על פי פסקת ההגבלה, סעיף המצוי בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו הקובע באילו תנאים ניתן לפגוע בזכויות אלו.
חוק יסוד כבוד האדם וחירותו השפיע על זכויות העצורים והאסירים בתחומים שונים והוביל לשינוי חוק המעצרים, קידום חקיקת חוק הסנגוריה הציבורית והקמת הסנגוריה הציבורית כביטוי לזכויות האדם בעולם המשפט. גם בפסיקה נעשו שינויים משמעותיים במיסוד זכויות האסיר. לדוגמה, זכות ההתייחדות שנקבעה בבג"ץ וייל בשנת 1986 ניתנה במשך שנים רבות לצורכי פריון בלבד. כעבור עשור נושא ההתייחדות התרחב לבנות-זוג, ללא קשר לפריון, ובהמשך גם לידועות בציבור ולמי שמבקרות אסיר ברציפות במשך תקופה העולה על שנתיים.
בטקס פתיחת בית סוהר צלמון (1996), אמר השופט אהרן ברק: "אופייה של חברה נאורה נבחן באופן שבו היא מתייחסת לאסיריה. שכן זאת יש לדעת: האסיר פשע ועל כך נענש כדין. חירותו נשללה ממנו, אך צלם האדם לא נלקח ממנו. חומות הכלא מפרידות בין האסיר לחופש, חומות הכלא אסור להן להפריד בין האסיר לכבודו כאדם".
רקע > הליכים קודמים

להגשת העתירה קדמו שתי עתירות שנדונו בבג"ץ ועסקו בזכויותיהם של עצורים. בעתירות אלו, השר לביטחון פנים נדרש ליישם את מלוא הזכויות של עצורים בהם הזכות למיטה כפי שנחקק בחוק המעצרים. בית המשפט נתן צו מוחלט לאכיפה. בעתירה השנייה, שהוגשה על ידי לשכת עורכי הדין בישראל נעשה ניסיון לכלול גם את האסירים אך כיוון שהחלטה לעניין העצורים כבר ניתנה, הדיון בעניין אסירים הופסק.
פסק הדין

העתירה לבג"ץ ליישום העיקרון של "מיטה לכל אסיר" הוגשה על ידי שתי עמותות העוסקות בקידום זכויות אדם בישראל: האחת, עמותת רופאים לזכויות אדם המאגדת רופאים ואנשי רפואה אשר אחת ממטרותיה היא שיפור תנאי החזקת עצורים ואסירים במתקני הכליאה השונים בישראל. השנייה, האגודה לזכויות האזרח, הפועלת להגנה וקידום זכויות האדם בכל מקום שבו הפגיעה בזכויות נעשית על ידי רשויות ישראליות או מטעמן. העתירה הוגשה נגד השר לביטחון פנים, השר הממונה על פעולות שירות בתי הסוהר, ונגד נציב בתי הסוהר, ונדונה בפני הרכב של שלושה שופטים: השופטת איילה פרוקצ'יה, השופט סלים ג'ובראן והשופט דוד חשין.
פסק הדין > עובדות פסק הדין

בבתי כלא בארץ כלואים אסירים שישנים על מזרן המונח על הרצפה ללא מיטה. שרות בתי הסוהר אינו מספק מיטה לכל אסיר מטעמים של מחסור במקומות כליאה עקב גידול במספר האסירים.
עמותת רופאים לזכויות אדם והאגודה לזכויות האזרח מבקשות מהמדינה ומנציב בתי הסוהר, לספק באופן מיידי וללא כל סייג, מיטה ללינת לילה לכל אסיר הנמצא במשמורת שירות בתי הסוהר. עקב מחסור במקומות כליאה, המדינה ושרות בתי הסוהר מבקשים זמן לבנייה נוספת, והכרה במגבלה אפשרית האומרת שאם בעתיד יתרחשו מצבי חירום חריגים ובלתי צפויים, שיובילו לעלייה דרמטית בתפוסה בבתי הכלא, ניתן יהיה להלין אסירים באופן זמני על מזרנים.
פסק הדין > הטענות שהעלו העותרים – עמותות רופאים לזכויות אדם והאגודה לזכויות האזרח

הזכות למיטה לישון בה היא זכות חוקתית בסיסית של כל אדם כחלק מכבוד האדם. שלילת זכות זו מאסיר מהווה פגיעה חמורה. עוד לפני שנחקק חוק יסוד כבוד האדם וחירותו, בפרשת דרוויש נאמר על ידי השופט חיים כהן כי מיטה היא כלי הדרוש לסיפוק צרכיו המינימליים של אסיר ושלילת אמצעי חיוני זה מאסיר היא מחדל קשה. לאחר חקיקת החוק, השלטון צריך להקפיד שבעתיים בהגנה על זכויותיהם החוקתיות של האסירים בישראל בהם הזכות למיטה.
הפגיעה באסיר ללא מיטה אינה מידתית, אינה לתכלית ראויה ואינה הולמת את ערכיה של מדינת ישראל, ולכן אינה עומדת בתנאי פסקת ההגבלה, פסקה המצויה בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו וקובעת באילו תנאים תיתכן פגיעה בזכויות היסוד.
זכות האסיר למיטה מעוגנת בהוראות המשפט הבין-לאומי. אמנות שונות קובעות כי חלה חובה על המדינה להימנע מעינוים ומהשפלת אסירים, וחובה לנהוג בהם בדרך הומאנית.
קושי כלכלי ומחסור בכוח אדם אינם שיקולים מוצדקים להפרת זכויות יסוד של אסיר. החובה להגן על זכויות היסוד של האדם גוברות על שיקולים אלו. לרשות המדינה עומדים פתרונות חלופיים למחסור במיטות כגון הרחבת השימוש בפיקוח אלקטרוני בתנאי שחרור לאסירים שיהיו זכאים לכך, הפניית עובדים זרים השוהים שלא כדין מבתי כלא למתקנים אחרים והחלפת עונשי מאסר קצרים בעבודות שירות.
צריך להשוות את תנאי המאסר של האסירים לתנאי המעצר של העצורים. כפי שנקבע בחוק המעצרים, שכל עצור זכאי למיטה, כך צריך להיקבע לגבי האסירים.
פסק הדין > התשובות שנתנו השר לביטחון פנים ונציב בתי הסוהר

המדינה אינה חולקת על בסיס הטענות של מגישות העתירה. היא מכירה בקיום זכותו של כל אסיר למיטה ובחובה שלה ליישם זכות זו בהקדם, ומציינת שהלנה של אסירים על מזרנים היא אילוץ זמני.
המחסור במיטות בבתי הכלא נובע ממספר גורמים: התדרדרות במצב הביטחוני שגרם לעלייה במספר האסירים הביטחוניים, התרבות מעשי הפשיעה החמורה, גידול במאסרם של שוהים בלתי חוקיים תושבי האזור וגידול במספר העובדים הזרים השוהים בארץ שלא כדין.
המדינה עושה מאמצים גדולים להוספת מקומות כליאה. זו אינה השקעה חד פעמית אלא פעילות נרחבת להגדלה משמעותית של התקציב לבניה, להכשרת כוח אדם, לעריכת מכרזים לבניה ולהליכים משפטיים. לתהליכים אלו נדרש פרק זמן סביר.
בפועל, ננקטו פעולות שונות על מנת להקל על מצוקת האסירים כמו קידום התוכנית לפיקוח האלקטרוני על אסיר מחוץ לכלא כחלופה לשהות בכלא. כשתיושם התוכנית יתפנו מקומות כליאה.
בנוסף, נקבעו כללים ברורים שיעזרו לגיבוש שיקול הדעת של מפקדי האגפים בכלא בקביעה מי מהאסירים ילון על מזרן.
המדינה מבקשת להוסיף סייג כי ניתן יהיה להלין אסירים באופן זמני על מזרנים, אם תהיה עליה דרמטית בתפוסת הכלא עקב אירועי טרור או פשיעה חריגים ובלתי צפויים, שלא ניתן להיערך אליהם מראש.
אין הוראה מפורשת בפקודת בתי הסוהר לספק מיטה לכל אסיר בניגוד לחקיקה בעניין זה שיש לעצורים בחוק המעצרים.
פסק הדין > הכרעת השופטים

בית המשפט קיבל את העתירה ופסק פה אחד כי זכותם של אסירים שישנים על מזרנים מופרת ויש לספק מיטה לכל אסיר. הזכות למיטה קיימת גם אם אינה מצויה בחקיקה מפורשת. לאחר תקופת הערכות של חצי שנה ייושם במלואו העיקרון והרשות המוסמכת תספק מיטה לכל אסיר המוחזק בבית כלא בישראל. חריגה ממנה תיתכן רק במצבים חריגים ונדירים על פי הנסיבות. בנוסף, ראוי שעיקרון זה יעבור חקיקה בדומה לחקיקה בחוק המעצרים.
פסק הדין > הנימוקים להכרעה

הזכות למיטה עומדת לאסיר מכוח המשטר החוקתי המכיר בזכות לכבוד אדם, וכבוד האדם של האסיר הוא ככבודו של כל אדם. בבסיס זכויות היסוד לקיום בתנאים מינימליים מונים את הצורך באכילה, בשתייה ובלינה. הצורך הבסיסי בשינה מוליד את הזכות למיטה לישון בה כחלק מתפיסת החיים בכבוד. כשמדובר בפגיעה בזכות אסיר שנוגעת לרף המינימלי של תנאי קיום וחיים בכבוד, רק אינטרס נגדי קיצוני קשה ביותר ובלתי צפוי יצדיק את הפגיעה בזכות.
במצבים נדירים אלו, מצבי חירום כהגדרת המדינה, תיתכן פגיעה בלתי נמנעת, זמנית ומוגבלת בהיקפה בזכויות האסיר וביישום העיקרון של "מיטה לכל אסיר". כל מקרה כזה ייבדק לפי נסיבותיו. ככלל, המדינה צריכה להיערך מראש למצבים חריגים שעשויים להגדיל באופן ניכר את התפוסה במתקני הכליאה.
למדינה קיימת החובה לספק לכל אסיר המוחזק במשמורתה תנאים בסיסיים לחיים בכבוד ומחובתה להקצות את המשאבים לכך. מחסור במשאבים לא יצדיק הפרת חובה זו. "פגיעה בכבוד האדם של אסיר פוגעת לא רק באסיר, אלא גם בדמותה של החברה", יחס אנושי לאסיר הוא חלק מהנורמה המוסרית-אנושית במדינה דמוקרטית.
זכותו של אסיר למיטה לא עוגנה בחקיקה, בניגוד לזכותו של עצור. אך גם ללא חוק מפורש, הזכות למיטה עומדת לאסיר מכוח המשטר החוקתי המכיר בזכות האדם לכבוד, ומתפרשת גם על זכות האסיר לכבוד.
פסק הדין > הנימוקים להכרעה > זכויות האסיר במשפט הבין-לאומי

זכותו של אסיר למיטה, בתורת זכויות אדם בסיסיות, מוכרת גם בשיטות משפט אחרות, ובמשפט הבין-לאומי. ב"הכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם" משנת 1948 נקבע כי אדם לא יהיה נתון לעינויים או לעונש משפיל ובלתי אנושי. ועדת האו"ם לזכויות אדם קבעה כי יש להבטיח את כבודם של האנשים שחירותם נשללה מהם, כשם שהדבר מובטח לאנשים חופשיים, בכפוף להגבלות בלתי-נמנעות הנובעות מהגבלות על החירות האישית. מועצת האו"ם לזכויות אדם קבעה שורה של עקרונות בסיסיים לטיפול באסירים. בין היתר הותקנה התקנה המתייחסת במפורש לזכות האסיר למיטה, האומרת שכל אסיר זכאי לקבל מיטת נפרדת עם מצעים נקיים. בתקנות האירופאיות לאסיר הוסיפו שמקום השינה של האסיר יהיה בשטח סביר עם אור, חימום, אוורור, ויעמוד בכללי בריאות והיגיינה.
בחקיקה באנגליה ובתיקון השמיני לחוקת ארצות הברית העוסקים בזכויות האסיר אין אזכור מפורש לזכות למיטה אך מתוך הכתוב משתמע שהמדינה צריכה לספק את צורכי החיים מינימליים בהם נמנים טיפול רפואי, מניעת צפיפות ותנאי סניטציה ראויים. תאו של אסיר צריך להיות מותאם לצרכים אלו. בחקיקה של מדינות שונות בארצות הברית ניתן למצוא הוראה מפורשת המחייבת הקצאת מיטה וכלי מיטה לכל אסיר.
בעקבות פסק הדין

הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר שהוגשה ביום 30 בינואר 2012 מבקשת לקבוע בחוק הוראות מחייבות בדבר תנאי מאסר הולמים לאסירים, ובין היתר לעגן את זכותו של אסיר למיטה: "אסיר יהיה זכאי, בין השאר, לכל אלה: מיטה, מזרן ושמיכות לשימושו האישי". החוק עבר במליאה ביום 8 במאי 2012.
הגנה על כבודו של אסיר, שחירותו מוגבלת אך זכויותיו אינן פוקעות בשל המאסר, איננה רק עניינו של האסיר. זהו גם עניינה של החברה כולה, המחויבת לנורמות של זכויות אדם, מוסר ואתיקה. מעידות על כך העתירות הרבות העוסקות בזכויות האסיר בארץ, המוגשות לבית המשפט על ידי ארגונים לזכויות אדם.
ראו גם

זכויות האדם
כבוד האדם
חוק יסוד
מאסר
הרשות לשיקום האסיר
בית סוהר
שחרור מוקדם בישראל
לקריאה נוספת

מיכל טמיר, אסף הראל, "על כבוד האדם והפרטה", כתב עת משפטים מא תשע"ב (נובמבר 2011)
רחלה אראל, לסלי סבה, "צעד אחד קדימה, שניים אחורה? על הבעייתיות בהפרדת אסירים במאה העשרים ואחת", עלי משפט כרך יא תשע"ד (2014)
אביעד הכהן, כבוד האדם וחירותו בספר בראשית, פרשת ויגש, גיליון מס' 150 תשס"ד (2004) דעת – לימודי יהדות ורוח
אליעזר בן שלמה, כבוד האדם מול שלום הציבור בהשפלת אסיר, תחומין, י"ז: 136, תשנ"ז (1996/97)
אביאל מגנזי, לרדת מהמיטה ולא לזוז: דו"ח צפיפות תאי הכלא, באתר ynet (יולי 2013)
הערות שוליים

↑  בג"ץ 4634/04 רופאים לזכויות אדם נ' השר לביטחון פנים,762, פד סב(1)
↑  ס"ח התשנ"ב, עמ' 150, תיקון מס' 1 – ס"ח התשנ"ד עמ' 90
↑  דו"ח הסנגוריה הציבורית, תנאי מאסר ומעצר במתקני הכליאה של משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר בשנת 2004
↑  סעיף 8 חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ס"ח התשנ"ב, עמ' 150, תיקון מס' 1 – ס"ח התשנ"ד עמ' 90
↑  סעיף 9, חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ"ו–1996, ס"ח 1592 כ"ג באייר התשנ"ו 12 במאי 1996 עמ' 339
↑  חוק הסניגוריה הציבורית, תשנ"ו–1995
↑  בג"ץ 114/86 חיים לואיס וייל נ' מדינת ישראל477, פ"ד, כרך מא, חלק שלישי, תשמ״ז/תשט״ח–1987
↑  דנה בהר, כבוד האדם וחירותו, גיליון 25 ביטאון שירות בתי הסוהר, אייר תשס"ט מאי 2009
↑  מתוך דברי הנציב באתר שירות בתי הסוהר
↑  בג"ץ 5678/02 רופאים לזכויות אדם נ' השר לביטחון פנים, פורסם בנבו, 9 במרץ 2003, בג"ץ 1319/03 לשכת עורכי הדין בישראל נ' השר לביטחון פנים, פורסם בנבו 1 במרץ 2004
↑  בג"ץ 1319/03 לשכת עורכי הדין בישראל נ' השר לביטחון פנים, פורסם בנבו, 1 במרץ 2004
↑  מחלקת כלואים – אתר עמותת רופאים לזכויות אזרח
↑  החזון – אתר האגודה לזכויות האזרח
↑  בג"ץ 221/80 דרוויש נ' שירות בתי הסוהר, 536, 546 פד"י לה (1)
↑  דברי השופט מצא, עעא 4463/94 אבי חנניה גולן נ' שירות בתי הסוהר, 136, 156, פ"ד נ (4)
↑  Article 5 The Universal Declaration of Human Rights,
↑  CCPR General Comment No. 21 (10 April 1992)
↑  Basic Principles for the Treatment of Prisoners, (14 December 1990)
↑  Amendment VIII The Constitution Of The United States Of America,
↑  New York Codes, Rules and Regulations, §7005.9
↑  סעיף 11ב' (ג)(2), הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 43) (תנאי מאסר), התשע"ב–2012
↑  http://knesset.gov.il/laws/data/PunchBanana/Files/430460/430460_4.pdf
↑  התדיינות האגודה בפסקי דן עקרוניים – אתר האגודה לזכויות האזרח
ג'ינדאס

ג'ינדאס (בערבית: جنداس) הוא אתר ארכאולוגי בפאתיה המזרחיים של לוד, מדרום לכביש 1 ומזרח לכביש 40. באתר נתגלו שרידים ארכאולוגיים של יישוב כפרי מהתקופה הביזנטית, התקופה המוסלמית המוקדמת. ככל הנראה, האתר היה מיושב גם התקופה הצלבנית. בתחילת התקופה הממלוכית הוקם באדמות הכפר גשר לוד (גשר ג'ינדאס) על דרך הדואר שקישרה בין סוריה ומצרים.
הכפר לאורך ההיסטוריה

הכפר היה מיושב במאות ה-15, ה-16 וה-17, והיה ישוב כפרי קטן בעורף היישובי של לוד. תושבי הכפר היו מוסלמים ואדמותיו השתייכו למספר הקדשים דתיים (וקפים).
במאה ה-18 הכפר ניטש עקב התקפות בדואים. הוא נושב מחדש בידי מצרים במאה ה-19, וננטש סופית בסביבות שנת 1882. תושבי ג'ינדאס נפוצו ביישובים שונים כגון לוד, כיפל חארת', א-לובן אל-ע'רבי, דיר בלוט, כפר לאם, חיפה וסילת א-ד'אהר.
בימי העלייה הראשונה, נערכו מספר ניסיונות לרכוש את אדמות ג'ינדאס למטרות התיישבות יהודים באזור לוד, בין השאר, בידי חברת גאולה.
אחרי הקמת המדינה, הוקם על אדמות ג'ינדאס מושב גנתון.
כיום, נותרו באתר שרידי מסגד, מבני מגורים, בריכות, באר וכרמים, המעידים על חשיבותו בימים עברו.
לקריאה נוספת

רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 9–43.
רון טואג, שחר קריספין וורד אשד, גינתון (ג'ינדאס), חדשות ארכיאולוגיות 131, 2019.
הערות שוליים

↑  מפה עם סימון היישוב, 1918 (גליון Ramleh) בהוצאת צבא בריטניה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
ברקודה (קומיקס)

| --- | --- |

ברקודה, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Punisher Vol.6 #51 מדצמבר 2007. אמנות מאת טים בראדסטריט.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Punisher Vol.6 #31 (מאי 2006)
 הופעה אחרונה:  Punisher Vol. 6 #54 (מרץ 2008)
 יוצרים:  גארת' אניס גוראן פרלוב
 מידע
 שם אמיתי:  לא ידוע
 כינויים:  קודה
 סטטוס:  לא פעיל
 מקצוע:  חייל, גנגסטר, שכיר חרב
 כוחות:  ללא כוחות על שיא הכוח האנושי אימון מיוחד והכשרה קרבית אינטליגנציה גבוהה וכישורי רפואה סיבולת מעל לממוצע
 חבר לשעבר בקבוצה:  הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית דינאמקו כנופיות רחוב שונות
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 אויבים:  המעניש 
 
ברקודה (באנגלית: Barracuda, ברקודה) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס המעניש ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Punisher Vol.6 #31 ממאי 2006, ונוצרה על ידי הכותב גארת' אניס והמאייר גוראן פרלוב.
שמו האמיתי של ברקודה אינו ידוע, והוא עבר הכשרה קרבית בכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית. ככזה, ברקודה נהפך לאויב אימתני ביחס לשאר פושעי כנופיות הרחוב, ואויב שקול ורציני למעניש. הכותב גארת' אניס חשף בכנס משנת 2008 כי הבסיס לדמותו של ברקודה הוא דמות משיר עממי בשם Stagger Lee אשר הופיעה באחד משיריהם של Nick Cave & The Bad Seeds. באחד מפרקי המעניש קורץ אניס לשיר זה ומשלב אותו ברקע של העלילה. הוא הפך לאנטגוניסט הראשי בשתי קשתות סיפור בהרצה השישית של המעניש, וזכה למיני-סדרת ספין אוף בעלת 5 חוברות משנת 2007. דמות זו היא דמות מליין המקס של מארוול, המיועד לקהל קוראים בוגר יותר מגילאי 18 ומעלה.
ביוגרפיה בדיונית > תחילת חייו עד לסוף שירותו

ברקודה גדל בבוקה רטון, פלורידה כאח בכור לשני אחים ואחות. אביו, אלכוהוליסט מתעלל, שירת במהלך מלחמת העולם השנייה בגדוד שוחטי הטנקים 827. אביו הניח את ידו על מנגל, ואמר לו להיות "קשה כמו העולם המזוין עצמו". הוא הסתבך בקטטה בבית ספרו, כאשר בטעות ניקר את עיניו של חברו לכיתה. הוא נשלח לבית מעצר לנוער, שם סירס נער המיועד להיות אנס.
קולונל בצבא ארצות הברית שם לב לתושייתו, מקשיחותו ומהירות מחשבתו של ברקודה, ושיבץ אותו בכוחות המיוחדים של הצבא. באזור שנות ה-80 של המאה ה-20, הצוות של ברקודה סייע ל-CIA נגד הדיקטטור הדרום אמריקאי לאופולדו לונה. הוא היה אחראי לניהול הסמים בניקרגואה כדי לממן את הקונטראס והזוועות שהתבצעו על כפרים, ולהבטיח שאין התנגדות. כאשר ניק פיורי חקר זאת, ברקודה השפיל אותו בכך שיבהיר כי ה-CIA והקונגרס יקברו את הדוח, כי מעורבים בו יותר מדי אנשים. ברקודה וצוותו נעדרו מהשירות למרכז אמריקה, שם פיורי מצא ותקף אותו לאחר חמש שנים. לפי זיכרונו של ברקודה, במשימה באפריקה הוא השתתף בקניבליזם כדי להוכיח את גבריותו. לאחר שעזב את צבא ארצות הברית, ברקודה הפך לגנגסטר ונעצר באתר טבח כנופיות. הוא שוחרר על ידי הארי אבינג, מנכ"ל חברת דינאמקו האלים והמושחת.
ביוגרפיה בדיונית > נגד המעניש

שנים לאחר מכן, אבינג שולח את ברקודה להתנקש בחיי המעניש, אשר חוקר את תאגיד דינאמקו של אבינג. אבינג תכנן לחבל במערכת החשמל של פלורידה למטרות רווח, והמעניש ביקש למנוע זאת כי פעולה זו תגרום למותם של חפים מפשע. במהלך מאבקו עם המעניש, ברקודה מאבד עין וארבע אצבעות בכף ידו הימנית. אף על פי שברקודה הביס את המעניש בקלות ויכל להורגו, הוא לקח את המעניש אל הים כדי שיוכל לצפות בו נאכל על ידי כרישים. כאשר המעניש מודיע לו שסיכויו לחבר את אצבעותיו מחדש אבדו (היות שהמעניש שם עליהן קרח במגע ישיר, מה שהרג את קצות העצבים). ברקודה צוחק על חוסר זהירותו שלו, וזורק את המעניש לים יחד עם גופתו של גנגסטר מקומי שגרם לו עוול. ברקודה חשב כי עמלץ לבן אכל את שניהם; בפועל, המעניש שרד.
ברקודה נעשה מעורב בעסקי דינאמקו, ובענייני מעסיקו ויד ימינו, דרמוט לירי. הוא מרגל אחר דרמוט עבור אבינג, ומגלה כי אשתו של אבינג - אליס - שוכבת עם דרמוט. ברקודה מגלה כי דרמוט ואליס מתכננים להוציא לאור את מזימתו של אבינג. לפני הפלגת ספינת תענוגות, כאשר אבינג עצמו על מסוק, המעניש משבץ שני חומרי נפץ על הספינה. הגדול נמצא לפני שהתפוצץ, אך הקטן יותר לא נמצא, והמעניש מאפשר לאבינג ולברקודה להסגיר עצמם ברדיו. כאשר גילה על יחסי אשתו ודרמוט, אבינג התאבד בקפיצה מהמסוק, בעוד אליס ודרמוט מתקיפים את ברקודה וזורקים אותו מהסירה. בסופו של דבר, המעניש מפוצץ את הסירה ומניח לאלו שהיו עליה להיאכל על ידי כרישים. כאשר ברקודה מנסה לטפס על סיפון סירתו של המעניש, זה האחרון יורה בו בטווח אפס עם רובה ציד.
ביוגרפיה בדיונית > מיני סדרה; בסנטה מוריקונה

כעבור זמן מה, ברקודה הושכר על ידי ראש המאפיה האיטלקית כריס אנג'לון. אנג'לון הסתכסך עם הדיקטטור לאופולדו לונה על מחיר קוקאין, לכן החליט כי בנו חולה ההמופיליה יהרוג אותו בעזרת ברקודה. אחרי תקרית עם לונה ופגישה עם חברו מהכוחות מיוחדים, פיפטי, מתגלה כי ברקודה מתכנן תוכנית מורכבת על מנת לקבל את הכסף הנדרש לנקום במעניש. הוא הודיע לחוג הפנימי של לונה כי בכוונתו להרוג את הרודן, ולהחליף אותו באשתו, וונדה; הוא תכנן להרוג את אנג'לון ולמנות במקומו את בנו, להפעיל מחדש את מסחר הקוקאין בין המאפיה למדינה, ולחזור לאמריקה בעזרת רואה חשבון היושב בכלא כדי להתחיל לעבוד בסנטה מוריקונה. אחד האנשים מחוגו של לונה מודיע לדיקטטור על כך, והוא מזמין את ברקודה ואת פיפטי לטיול מסוק מעל להר געש, בתכנון להרוג אותם. ברקודה מנצל זאת, וכאשר פיפטי חושף את פינו, לונה קופץ מהמסוק אל מותו (היות שפיפטי התחזה לאישה ושכב עמו).
אנג'לון, נבגד ומושפל, מתכנן מהפכה בסנטה מוריקונה - מדינתו של לונה - ומצליח להעביר חלק מצבאו של לונה לשליטתו. ברקודה ופיפטי תכננו להילחם בדרכם לארמון הנשיאות כדי לחלץ את אוסוולד ווונדה, ואז לברוח למסוק. פיפטי נורה למוות בחלק השני של התוכנית ונשאר מאחור. ברקודה, אוסוולד ווונדה בורחים למסוק, אך אנג'לון מצליח לעלות כדי לנקום. בנ, אוסוולד, יורה באביו למוות, אך ברקודה הורג בטעות את אוסוולד עם טפיחה ידידותית בגבו. בשל האספקה המעטה במסוק, ברקודה ווונדה מוצאים עצמם צפים על סירה באוקיינוס השקט ללא מזון או ציוד. נרמז כי ברקודה אכל את וונדה בקניבליזם.
ביוגרפיה בדיונית > ארוך, קר וחשוך; נגד המעניש שנית ומוות

ברקודה חוזר, תוך כדי גיבוש תוכנית לנקמה במעניש, מקבל מידע ממקור לא ידוע המוביל אותו לביתו של יורקי מיטשל, סוכן SAS ו-MI6 לשעבר וחברו של המעניש. אחרי שחקר והרג את יורקי ואשתו, ברקודה גילה מידע שימושי מאוד; למעניש יש בת בשם שרה אשר הוא עצמו לא ידע עליה, שנולדה כתוצאה מהמפגש בינו לבין סוכנת ה-CIA קתרין או'בריין. התינוקת מטופלת על ידי אחותה של קתרין וגיסהּ בלה חויה, סן דייגו. ברקודה נוסע ללה חויה וחוטף את התינוקת ממעון, הורג עובד בתהליך. ברקודה חוזר לניו יורק במטרה למשוך את המעניש למלכודת, ולשם כך, מזמין מספר ארגוני פשע למלון בידיעה שדבר כזה ימשוך את המעניש. ברקודה אינו נוכח, והפושעים למעשה אינם יודעים מי ארגן את הפגישה. המעניש, המסתתר בתקרה, תכנן להתפרץ למקום ולנצל את הבלבול, אך מבין כי כל המקום ממולכד באמצעות חומרי נפץ. ברקודה טובח במאפיונרים ומתכוון להשתלט על עסקיהם כאשר יחסל את המעניש, אשר יורד כדי להינצל, לשמחתו של ברקודה. הוא מכניע את המעניש בקלות, וכאשר המעניש מתעורר, הוא מוצא עצמו כבול לכיסא.
ברקודה חושף את תוכניתו למעניש, ומראה לו את בתו. זועם, המעניש משתחרר ונאבק בברקודה, אך מפסיד פעם נוספת ועבר אשפוז בבית חולים. שם, המעניש משכנע את רופאו שברקודה יגיע לבית החולים ויהרוג מטופלים. הרופא סייע למעניש לברוח מהמשטרה, ונתן לו סמים ממריצים כדי שיתאושש. המעניש נוסע לקליפורניה אחר ברקודה, ומתעמת איתו בבית אחותה של קתרין. ברקודה לכאורה הורג את שרה, אך המעניש מגלה כי זה מזויף, מכניע את ברקודה ומענה אותו לגלות את מיקומה האמיתי. המעניש מאתר את שרה במכונית ממולכדת ביער, ובעוד הוא מנסה לחלץ את שרה, ברקודה מתאושש ותוקף את המעניש. הוא נפצע מספר פעמים, אך הקרב נגרר לבית ספר יסודי סמוך ונטוש. לבסוף, המעניש יורה בראשו של ברקודה עם AK-47 והורג אותו. שרה חוזרת לאם מאמצת. בקשת הסיפור הבאה והאחרונה בהרצת המעניש, התגלה כי ברקודה נשלח על ידי גנרלי צבא ארצות הברית שארגנו את המבצע הצבאי בקשת הסיפור "אמא רוסיה" כדי להשתיק את המעניש.
ג'ון ביוקנן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בספטמבר 1917 ווינמאק, ארצות הברית 
 פטירה:  25 ביוני 2007 (בגיל 89) ברלינגטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, ביוכימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1943)  אוניברסיטת דפאו  הקולג' לספרות, מדע ואמנות של אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1953–1988) 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מלגת גוגנהיים 
 הערות:  קיבל את פרס אלי לילי ומלגת גוגנהיים
 תרומות עיקריות
 חקר ביוסינתזת פורין
 
ג'ון מאצ'לין ביוקנן (באנגלית: John Machlin Buchanan‏; נולד ב-29 בספטמבר 1917 – 25 ביוני 2007) היה פרופסור לביוכימיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וחבר עמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים והאקדמיה הלאומית למדעים. כמו כן תרם רבות לחקר ביוסינתזת (אנ') פורין.
ביוגרפיה

ביוקנן נולד בווינמאק (אנ') שבאינדיאנה, ארצות הברית. בשנת 1938 ביוקנן קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת דפאו (אנ') באינדיאנה ושנה לאחר מכן ב-1939 סיים תואר שני במדעים מאוניברסיטת מישיגן. בשנת 1943 קיבל תואר דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד בשל מחקר פורץ דרך באשר לביוסינתזת פורין.
בשנת 1951 קיבל את פרס אלי לילי (אנ') המוענק על מנת לקדם מחקר בתחום הביולוגיה ולאחר מכן את מלגת גוגנהיים למדעי הטבע.
בשנת 1953 מונה לראש המחלקה לביוכימיה באוניברסיטת MIT לאחר מספר שנים בהן כיהן כפרופסור בבית הספר לרפואה ע"ש פרלמן באוניברסיטת פנסילבניה.
ביוקנן עיצב את אחד מהשימושים הראשונים במכשיר שעוקב אחרי קרינה רדיואקטיבית (radioactive label/tracer) על מנת לחקור מטבוליזם.
ביוקנן מת בשנת 2007 בברלינגטון שבמסצ'וסטס.