stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2000

| --- | --- |

האצטדיון על שם ארתור אש
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  28 בספטמבר 2000 – 10 בספטמבר 2000 
 מספר תחרות:  120 
 עיר מארחת:  ניו יורק
 אצטדיון:  מרכז הטניס הלאומי
 זוכה:  גברים:מאראט סאפין (רוסיה) נשים:ונוס ויליאמס (ארצות הברית) זוגות גברים:לייטון יואיט (אוסטרליה)/מקס מירני (בלארוס) זוגות נשים:ז'ולי אלר דקוז'י (צרפת)/אי סוגיאמה (יפן) זוגות מעורבים:ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד)/ג'ארד פלמר (ארצות הברית)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1999 אליפות ארצות הברית הפתוחה 2001 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2000 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-28 באוגוסט והסתיימו ב-10 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-120 מאז ייסודה.
הפרסים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אירוע | אירוע | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| Singles | גברים | $800,000 | $425,000 | $220,000 | $110,000 | $55,000 | $35,000 | $20,000 | $10,000 |
| Singles | נשים | $800,000 | $425,000 | $220,000 | $110,000 | $55,000 | $35,000 | $20,000 | $10,000 |

סך הפרסים היה $15,011,000.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרויות 1995 ו-1996, הודחו בסיבוב השני
פול הרהאריוס (הולנד הולנד) וסנדון סטולי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
אלכס או'בריאן (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ארד פלמר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
אליס פריירה (דרום אפריקה דרום אפריקה) וריק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
ייז'י נובק ודוד ריקל (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב הראשון
דייוויד אדמס וג'ון-לפני דה יאגר (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב הראשון
סבסטיאן לארו ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הודחו ברבע הגמר
ויין פריירה (דרום אפריקה דרום אפריקה) ויבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה), הודחו בחצי הגמר
ניקלס קולטי ומייקל טילסטרום (שוודיה שוודיה), הודחו בסיבוב השלישי
ג'וש איגל ואנדריו פלורנט (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
מרטין דם (צ'כיה צ'כיה) ודומיניק חרבטי (סלובקיה סלובקיה), הודחו בסיבוב השלישי
יונס ביורקמן (שוודיה שוודיה) וביירון בלק (זימבבואה זימבבואה), הודחו בסיבוב הראשון
דונלד ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית) ופייט נורבל (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב הראשון
רוג'ר פדרר (שווייץ שווייץ) ואנדרו קרנצמן (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השני
אנדריי אולחובסקי (רוסיה רוסיה) ודוד פרינוסיל (גרמניה גרמניה), הודחו בסיבוב הראשון
תומאס קרבונלי (ספרד ספרד) ומרטין גרסיא (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב הראשון
מזוג מנצחי תחרות 1999 רק סבסטיאן לארו (קנדה קנדה) השתתף בתחרות. הזוג הלא מדורג לייטון יואיט (אוסטרליה אוסטרליה) ומקס מירני (בלארוס בלארוס) נפגשו במשחק הגמר עם אליס פריירה (דרום אפריקה דרום אפריקה) וריק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
ליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית) ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
ז'ולי אלר דקוז'י (צרפת צרפת) ואי סוגיאמה (יפן יפן), ניצחו בתחרות
מרטינה הינגיס (שווייץ שווייץ) ומרי פירס (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
צ'אנדה רובין (ארצות הברית ארצות הברית) וסנדרין טסטי (צרפת צרפת), הודחו ברבע הגמר
וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד ספרד) ופאולה סוארס (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב הראשון
אלכסנדרה פיסה ונטלי תוזיאה (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
אנקה הובר (גרמניה גרמניה) וברברה שט (אוסטריה אוסטריה), הודחו ברבע הגמר
ניקול ארנדט (ארצות הברית ארצות הברית) ומנון בולגראף (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב הראשון
קונצ'יטה מרטינס (ספרד ספרד) ופטריסיה טרביני (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו ברבע הגמר
קארה בלאק (זימבבואה זימבבואה) וילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה), הפסידו במשחק הגמר
קימברלי פו (ארצות הברית ארצות הברית) ואן סידו (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
אלס קלנס ודומיניק ואן רוסט (בלגיה בלגיה), הודחו בחצי הגמר
אמנדה קוצר (דרום אפריקה דרום אפריקה) ולורי מקנייל (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
ג'ניפר קפריאטי (ארצות הברית ארצות הברית) ואנה קורניקובה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השני
טינה קריז'ן (סלובניה סלובניה) ואירינה סליוטינה (קזחסטן קזחסטן), הודחו בסיבוב השלישי
ליזל הובר (דרום אפריקה דרום אפריקה) ולאורה מונטלבו (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב השני
מנצחות תחרות 1999 סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס (ארצות הברית ארצות הברית) לא זכו בדירג והודחו בחצי הגמר. ג'ולי אלר דקוז'י (צרפת צרפת) ואי סוגיאמה (יפן יפן) נפגשו במשחק הגמר עם קארה בלק (זימבבואה זימבבואה) וילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה) וניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
רנה סטאבס וטוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד) וג'ארד פלמר (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
ילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה) ופול הרהאריוס (הולנד הולנד), הודחו בחצי הגמר
אנה קורניקובה (רוסיה רוסיה) ומקס מירני (בלארוס בלארוס), הפסידו במשחק הגמר
אי סוגיאמה (יפן יפן) ומאהש בהופאטי (הודו הודו), מנצחי תחרות 1999, הודחו בסיבוב הראשון
ברברה שט (אוסטריה אוסטריה) וג'וש איגל (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
מרטינה הינגיס (שווייץ שווייץ) ויאן-מייקל גמביל (ארצות הברית ארצות הברית), פרשו ברבע הגמר
פאולה סוארס (ארגנטינה ארגנטינה) וחיימה אונסינס (ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 1999 אי סוגיאמה (יפן יפן) ומאהש בהופאטי (הודו הודו) הודחו בסיבוב הראשון. ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד) וג'ארד פלמר (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו במשחק הגמר עם אנה קורניקובה (רוסיה רוסיה) ומקס מירני (בלארוס בלארוס) וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל באליפות

הראל לוי השתתף בתחרות הגברים והודח בסיבוב הראשון על ידי מייקל צ'אנג מארצות הברית לאחר 4 מערכות.
אנדי רם השתתף בתחרות גוזות גברים לצד אלברטו מרטין מספרד. הם הודחו בסיבוב הראשון.
יוני ארליך השתתף בתחרות זוגות גברים לצד דבין בואן מארצות הברית. הם הודחו בסיבוב הראשון.
אנה סמשנובה השתתפה תחרות הנשים והודחה בסיבוב הראשון.
הערות שוליים

↑  John Barrett, ed. (2001). World of Tennis. London: Queen Anne Press. p. 119. ISBN 978-0-00-711129-9.
מאראט סאפין, מנצח התחרות
ונוס ויליאמס, מנצחת התחרות
מה אברך

| --- | --- |

עטיפת התקליט "וביום השלישי" של תוכנית הלהקה בה פורסם השיר לראשונה
 סינגל בביצוע להקת חיל הים
 יצא לאור:  1967 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  4 דק' 
 כתיבה:  רחל שפירא 
 לחן:  יאיר רוזנבלום 
 
"מה אֲבָרֵךְ" הוא פזמון עברי שנכתב על ידי רחל שפירא והולחן על ידי יאיר רוזנבלום. הפזמון הוא אחד משירי הזיכרון הידועים ביותר בתרבות הישראלית.
זהו שיר הספד המספר על עֶלֶם שאלוהים אומנם בירך אותו בתכונות גוף ונפש נעלות, אך בסיום השיר נשמעת הקריאה:
אלוהים, אלוהים, אלוהים
 לוּ אך בֵרכת לוֹ – חיים.
רקע

שפירא, חברת קיבוץ שפיים, כתבה את השיר לאחר מלחמת ששת הימים לזכרו של בן כיתתה בקיבוץ, אלדד (דדי) קרוק, שנפל באותה מלחמה בקרב בשכונת שועפאט בירושלים, והוא בן 22. השיר התפרסם בחוברת זיכרון לקרוק שהופקה בקיבוץ, שכותרתה היא "לאלדד". לדברי שפירא, בשיר יש יסודות ביוגרפיים מדמותו של קרוק, כפי שהכירה אותו. רוזנבלום נתקל בשיר במקרה, בעברו על חומרי קריאה שונים שהתגלגלו לפתחו במהלך שהותו בבית ההארחה של הקיבוץ, לאחר תאונת דרכים שעבר. זהו השיר הידוע הראשון שכתבה שפירא.
מבצעים

השיר מבוצע על ידי להקת חיל הים בסוף סרטו התיעודי של מיכה שגריר - "המלחמה לאחר המלחמה".
הביצוע המקורי לשיר הושר על ידי להקת חיל הים עם הסולנית רבקה זהר, נכלל בתוכניתה של הלהקה "וביום השלישי" בשנת 1968 והפך ללהיט. על פי אקו"ם, בעשר השנים שקדמו לשנת 2014 היה "מה אברך" (בביצוע זה, הנחשב למפורסם ביותר שלו) השיר המושמע ביותר ברדיו בימי הזיכרון לחללי מערכות ישראל. מאז זכה השיר לביצועים רבים נוספים.
בתרבות

בשנת 2019 הוצא בול יום הזיכרון המעוצב על סמך השיר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
הערות שוליים

↑  אלדד (דדי) קרוק באתר יזכור.
↑  על-פי דבריה של שפירא בתוכנית "כל ההתחלות" ברשת ב' - ראיון של אלי לפיד עם רחל שפירא, ששודר בשידור חוזר בצהרי 5 באוקטובר 2015.
↑  יורם סימן-טוב, להקת חיל הים > תוכנית ח' - וביום השלישי, באתר האינטרנט "שרים במדים"
↑  "מה אברך: להיט השנה", מעריב, 8 בנובמבר 1968
↑  שגיא בן נון‏, השיר המושמע ביותר ברדיו ביום הזיכרון בעשר השנים האחרונות: "מה אברך", באתר וואלה, 4 במאי 2014
↑  בול יום הזיכרון התשע"ט באתר התאחדות הבולאים
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏19-25 באפריל 2015
מוכרחים להמשיך לנגן

"מוכרחים להמשיך לנגן" הוא פזמון שכתב עודד פלדמן בשנת 1974, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת חיל האוויר.
יצירת השיר

ב-6 ביוני 1974, חודשים אחדים לאחר מלחמת יום הכיפורים, נערכה בבסיס רמת דוד מסיבה לכבוד טייסי חיל האוויר שחזרו מהשבי בסוריה. מפקד חיל האוויר, האלוף בני פלד, נשא דברים במסיבה, ובהתייחסו לאבדות הכבדות של החיל במלחמה, אמר שחרף המחיר הכבד המשיך החיל בביצוע משימותיו, משום ש"את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק, מוכרחים להמשיך לנגן". סא"ל עודד פלדמן, ראש ענף תרבות וחינוך בחיל האוויר, לקח מטפורה זו כבסיס לשירו "מוכרחים להמשיך לנגן", שהולחן בידי יאיר רוזנבלום וביצעה להקת חיל האוויר.
קצין החינוך ערך את דבריו של פלד למבנה שירי. פלד הזכיר בדבריו שמות קוד של מטוסים שנפלו "שניים במבנה חרדל הלך, ארבע במבנה אגוז, הלך..." והוא גם דיבר על ההשוואה בין הפעילות הקרבית לנגינה של תזמורת, שלפעמים מנגנת על פי תוכנית, ולפעמים מאלתרת.
הפזמון החוזר של השיר שמתבסס על דבריו:
את המנגינה הזאת

אי אפשר להפסיק,

את המנגינה הזאת

אי אפשר להפסיק,

מוכרחים להמשיך לנגן

מוכרחים להמשיך לנגן,

מפני שאת המנגינה הזאת

אי אפשר להפסיק.
בעקבות השיר

הביטוי "את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק" הפך למטבע לשון.
המילים "את המנגינה הזאת אי אפשר להפסיק, מוכרחים להמשיך לנגן" נכתבו על מצבתו של בני פלד בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
בשנת 2023 יצא לאור ספרו של יצחק שטייגמן, "מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | הגל הקל | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ה)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ה)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ה)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ה)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 2 |  |
לקריאה נוספת

רפי מן, לא יעלה על הדעת – ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, הד ארצי הוצאה לאור, 1998, הערך "את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק", עמ' 48
הערות שוליים

↑  מוכרחים להמשיך לנגן, באתר "פזמונט"
קברו של בני פלד, בבית הקברות הצבאי קריית שאול
כשאהיה גדול (שיר של להקת חיל הים)

| --- | --- |

תוכנית להקת חיל הים "רפסודה בכחול"
 סינגל בביצוע להקת חיל הים, שלמה ארצי
 מתוך האלבום רפסודה בכחול
 יצא לאור:  1970
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  רימונה די-נור
 לחן:  יאיר רוזנבלום
 עיבוד:  בני נגרי
"כשאהיה גדול" (הידוע גם בשם "שוטי שוטי ספינתי") הוא שיר סולו בביצועו של שלמה ארצי מתוך תוכניתה התשיעית של להקת חיל הים.
השיר נכתב עבור להקת חיל הים על ידי הפזמונאית רימונה די-נור והלחין אותו יאיר רוזנבלום.
להקת חיל הים

ב־1969 הופיעה להקת חיל הים בתוכניתה התשיעית, "רפסודה בכחול". את מקומו של יאיר רוזנבלום כמדריך מוזיקלי, החליף בני נגרי שכבר עבד עם צוות הווי הנח"ל באותה שנה. במהלך עבודתו של נגרי עם דני ליטאי הבחין הצמד בכישרון חדש, שלמה ארצי, שהחל את שירותו בחיל התותחנים, ועבר, אחרי מבחנים, ללהקת חיל הים. ארצי קיבל שיר הסולו "כשאהיה גדול" שסימן את תחילתו כסולן הלהקה.
תולדות השיר

במאי הלהקה, דני ליטאי פנה לרימונה דינור וביקש שתכתוב שיר ללהקת חיל הים. לדברי די-נור, למרות שלא ידעה מה לכתוב, היא דמיינה ילד יושב באמבטיה ומפקד על צי של ברווזי גומי. בסיום השיר מופיעה אימו של הילד, מוציאה את הפקק מן האמבט, חלומו של הילד נקטע, אך הוא מכריז באופטימיות "אני אהיה עוד רב חובל, אם לא היום, מחר".
ביצועים נוספים

בשנת 1990, ביצעה את השיר השלישייה - יגאל בשן, אהרון פררה ואבי דור, במסגרת תוכנית הטלוויזיה שלהם "הופה היי".
בשנת 2001, ביצע את השיר בנו של שלמה ארצי, בן ארצי, במסגרת השירותרום, אירוע ההתרמה השנתי שקיים גלי צה"ל עבור האגודה למען החייל.
בשנת 2011, ביצע את השיר הילד שון גיטלמן במסגרת "ספיישל יאיר רוזנבלום", בתוכנית הטלוויזיה "בית ספר למוסיקה"
לקריאה נוספת

רימונה דינור, איורים קרן קוטלר נעים, שוטי שוטי ספינתי, הוצאת ליאור שרף - הפצות, 2019
הערות שוליים

↑  כשאהיה גדול, באתר הספרייה הלאומית
↑  עופר גביש, כשאהיה גדול, באתר עפר גביש-אירועי זמר
↑  שלישיית הופה היי - מחרוזת חיל הים, באתר יוטיוב, ‏22.5.2016
את עיניך שא מזרחה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע להקת פיקוד המרכז
 מתוך האלבום "בשערייך יריחו"
 יצא לאור:  1985
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 אורך:  3:26
 חברת תקליטים:  CBS
 כתיבה:  יורם טהרלב
 לחן:  אורי קריב
 עיבוד:  אורי קריב
 
את עיניך שא מזרחה הוא שיר שהקליטה להקת פיקוד המרכז. הוא התפרסם ב־1985 כאחד משיריה של תוכנית מס' 21 של הלהקה, "בשערייך יריחו". אורי קריב הלחין ועיבד אותו למילותיו של יורם טהרלב.
השיר, שהיה אחד משיריה הבולטים של התוכנית, נכלל גם באלבום ששמו כשם התוכנית שיצא באותה השנה. הסולן היה רועי ששון, ודוד ד'אור סיפק לו קול שני.
רקע וכתיבה

ב־1978 פירק הרמטכ"ל רפאל איתן את הלהקות הצבאיות, בהן להקת פיקוד המרכז, בטענה שהן כבר לא משמשות את יעודן האמיתי – לעודד חיילים לאחר הקרב. ב־1985 הוקמו הלהקות מחדש, ולהקת פיקוד המרכז הפיקה את תוכניתה ה־21, "בשערייך יריחו". התוכנית הוכנה בקפדנות על רקע הצלחתן של הלהקות המתחדשות האחרות. חלק מחבריה הובאו ממקהלת צה"ל, ההפקה הייתה איכותית ומיטב הכותבים לקחו חלק בכתיבת המערכונים והשירים. התוכנית, שעלתה בינואר 1985, נחלה הצלחה, כמה משיריה הפכו להיטים, וחברי הלהקה הופיעו ברחבי הארץ ובתוכניות טלוויזיה. בתוכנית בלטו השירים "יא ליל", "את עיניך שא מזרחה", "נאהב", ו"מכתב קטן", והשתתפו בה דוד ד'אור (אז נחייסי), מירון מינסטר, רועי ששון וסיגי חזמה.
השיר של טהרלב מזכיר את "ארץ הבקעה על שתי גדותיה", ש"צומחת ועולה מתוך אלפי שנותיה", באופן שמביע תקווה ושלום. בניגוד ליוצרים אחרים, קולו של טהרלב לא נשמע בנושאים פוליטיים:
כל יוצר שמזדהה עם עמדה פוליטית גורם לעצמו נזק. אני לא מדבר על שיקולים מסחריים, אלא על התקבלות של היצירה. אני יכול להגיד לך שאני תמיד בעד דרך האמצע. הרבי מקוצק אמר שרק סוסים הולכים באמצע, ויהודי הולך או בימין או בשמאל. אבל אני יודע את הסכנות של מעורבות פוליטית, ואני לא רוצה להרוויח מה שאני יכול להרוויח ולא לסכן את מה שאני יכול לסכן.
הצלחה

"את עיניך שא מזרחה" הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־1 באוקטובר 1985, זכה להצלחה וצעד 13 שבועות, עד 14 בינואר 1986, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע השיר למקום השני (ב־3 בדצמבר 1985).
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, 18 במרץ 2004, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
1 2  שרים במדים – בשערייך יריחו, באתר army-bands.co.il, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
↑  יעקב בר-און, ‏גילה את נועה קירל וכיכב עם יהורם גאון: אורי קריב חוגג 70, באתר מעריב אונליין, 27 באוגוסט 2019
1 2  להקת פיקוד המרכז, באתר nostal.co.il, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
↑  להקת פיקוד המרכז, באתר הספרייה הלאומית, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
↑  אמילי עמרוסי, כך נוצרו הפזמונים הגדולים, באתר ישראל היום, 18 באוקטובר 2013, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
↑  השיר מוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־1 באוקטובר 1985, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
↑  השיר יוצא מהמצעד, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
1 2  מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (מקום שני), באתר פזמונט, 3 בדצמבר 1985, בדיקה אחרונה ב־23 בספטמבר 2022
אירדנטה

אִירֶדֶנטה (irredenta) או אירדנטיזם (Irredentism) היא התלכדות קבוצה לאומית המצויה במדינה אחת (לרוב קבוצה שהיא מיעוט), מתוך שאיפה להסתפח למדינה אחרת (בדרך כלל בעלת גבול משותף) שבה מהווה לאום זה רוב או מחזיק בשלטון. אירדנטיזם יכול להתבטא הן בסיפוח השטח שבו מצויה הקבוצה הלאומית בלבד, והן בסיפוח כולל של המדינה שבה מצויה קבוצה זו. שאיפה זו מבוססת על זהות לאומית אתנית או דתית. בניגוד להגדרתו של ארנסט גלנר ללאומיות, המתבססת על חפיפה בין לאום לבין שטח, הלאומיות האירדנטיסטית מתבססת על הזיכרון ההיסטורי המשותף של ה"מולדת", ולכן איננה מוגבלת בהכרח לקרקע שעליה יושב הלאום כיום.
מקור המונח הוא "Italia Irredenta" ("איטליה שלא נגאלה").
דוגמאות

ארגון "איטליה אירדנטה" (אנ') (המקור למושג), שביקש לספח לאיטליה את כל השטחים שאוכלוסייתם דיברה איטלקית, שהיו אז בתחומה של אוסטריה.
המיעוטים הסלאביים במדינות הבלטיות, ובעיקר מיעוטים רוסיים, השואפים כי רוסיה תשוב ותספח מדינות אלה לשטחה כמו שאירע לאחר כיבוש המדינות הבלטיות ב-1940, ולא נמנעים אף מעימותים אלימים עם הממשל במדינות אלה.
השיעים בעיראק בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין, שחלקם ביקשו להסתפח לאיראן. השיעים הם בעיראק רוב (מעל ל-60 אחוזים מהאוכלוסייה), אך עיראק בתקופה זו נשלטה באופן דיקטטורי על ידי סדאם חוסיין, שהשתייך למיעוט הסוני, ואיראן הייתה מפלט לפולחן דתי שיעי כתחליף לדיכוי הדתי של השלטון העיראקי. טענה זו מוטלת בספק רב עקב התנגשות זהויות. השיעים העיראקים החזיקו בזהות כפולה. מצד אחד - דתית - שיעית, בעלת זיקה לאיראן. מצד שני - ערבית לאומית, בעלת זיקה משמעותית לעיראק, בניגוד לאיראן, שאוכלוסייתה פרסית. ישנה טענה רחבה במחקר האקדמי שרוב השיעים בעיראק לא רצו כלל להשתייך לאיראן, ואף התגייסו בהמוניהם לצבא עיראק במלחמת איראן–עיראק כדי להוכיח את נאמנותם למדינה העיראקית.
ארגון אומונויה המייצג את היוונים בדרום אלבניה (צפון אפירוס), שחלקם שואפים להסתפח ליוון.
גרמניה הנאצית שביקשה לספח שטחים דוברי גרמנית שלא היו תחת שליטתה כגון אוסטריה וחבל הסודטים.
ערבים תושבי ישראל הורחקו מתחום הגיוס אל צה"ל על בסיס רציונל לאומי־אירדנטי. על פי רציונל זה, עקב הסכסוך הישראלי–ערבי־פלסטיני, ועקב היותם של הערבים הפלסטינים תושבי ישראל השייכים ללאום הערבי־פלסטיני, הם הוצבו בעמדה מתנגחת עם הלאום היהודי ולכן לא התאפשר גיוסם לצבא. רציונל זה היה נתון בשנים הראשונות במחלוקת. עקב כך לא קיבלו ערביי ישראל פטור חוקי מן השירות הצבאי, אלא העניין הושאר לשיקול הדעת של הפוקד, אך בפועל הם לא נקראו לשירות.
ראו גם

פאן-ערביות
איחוד איטליה
פאן-גרמניות
הערות שוליים

↑  אביבה חלמיש, מבית לאומי למדינה בדרך, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 9, עמ' 268, הערה 8.
↑  ליאב אורגד, המיעוט הערבי בישראל וחובת שירות ביטחון, המשפט, כרך יא, תשס"ז, עמ' 381–407
| לאומיות |
| --- | --- | --- |
| לפי סוג | אנטי לאומיות • לאומיות אתנית • לאומיות תרבותית • לאומיות אינטגרלית • לאומיות כלכלית • לאומיות תאגידית • אירדנטה • רוואנשיזם |  |
| צורת ביטוי | המנון • זהות • שפה • מוזיקה • סמל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532237905171  BnF: cb12223066v (data)  GND: 4269920-4  HDS: 017428  LCCN: sh90003840  LIR: 1410  NKC: ph121188  SUDOC: 030909082 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבוזראדן

נְבוּזַרְאֲדָן (בבבלית נבו-זר-אידין, Nabû-zēr-iddin - האל נבו נתן צאצא) היה איש צבא בבלי בכיר, אשר השתתף בכיבוש ממלכת יהודה והחרבת בית המקדש הראשון וירושלים.
מקור שמו

פירוש שמו באכדית Nabû-zēr-iddin הוא "האל נבו נתן זרע", מהמילים נַדַנֻ nadānu קשורה לעברית "נָתַן", זֶרֻ zēru קשורה לעברית "זֶרַע".
נבוזראדן במקורות > במקרא

בספרי מלכים וירמיהו מתואר נבוזראדן כ"רב טבחים" (במובן של טבח, רצח) בצבאו של נבוכדנצר השני, מלך בבל. בתיאור חורבן יהודה בשנת 586 לפנה"ס מוצג נבוזראדן כמפקד בפועל של הצבא הבבלי שהחריב את ירושלים, כמוציא לפועל של ההגליות וכמי שמינה את גדליהו בן אחיקם כאחראי על התושבים שנותרו בה. הוא גם הבכיר הבבלי ששחרר את הנביא ירמיהו מאזיקיו לקראת הגליית התושבים, ואפשר לו להישאר חופשי ביהודה, אם ירצה בכך.
נבוזראדן במקורות > בתיעוד הבבלי

בתעודה בבלית, שהתגלתה בתחילת המאה ה-20, הוזכר נבוזראדן כראשון מבין בכירי הממלכה ונראה שהיה מקורב במיוחד למלך נבוכדנצר.
תוארו ותפקידו

קיימות לפחות שלוש אפשרויות לפירוש תוארו כ"רב טבחים":
על פי עודד ליפשיץ מאוניברסיטת ת"א, יש לתרגם את תוארו ל"שר האופים", "שר הנחתומים" - Rab Naḫatimmi. אין המדובר בהכרח באדם האחראי על האופים, אלא בתואר ממלכתי בכיר שמקורו בתפקיד זה בעבר.
על-פי הרב ליאור אנגלמן, "רב הטבחים" משמעו "רב הטובחים", הוא האלוף האחראי על הטְבָחים שמבצע הצבא.
גם התואר Rab Tabihi מוכר מתעודות בבליות ומשמעותו היא "מפקד משמר המלך", כלומר, יחידת העלית של הצבא הבבלי. תפקיד זה נראה כמתאים יותר למעמדו ופעילותו של נבוזראדן.
נבוזראדן בתלמוד

חז"ל פרשו את שמו של נבוזראדן כ"אריוך" מפני שהיה נוהם כאריה. במסגרת זו, הוא מתואר כאיש הצבא ששלח נבוכדנצר ליהודה בשל פחדו מהקרב.
המדרש מקשר בין רצח הנביא זכריה בן יהוידע, לבין נבוזראדן והחורבן כ-250 שנה לאחר הריגתו של זכריה (החלקים שבארמית תורגמו לעברית):
את מוֹצא, בשעה שעלה נבוזראדן להחריב את ירושלים רמז הקב"ה לאותו הדם שיהיה תוסס ועולה. רנ"ב שנה, מן יואש עד צדקיה מה עשו? גרפו עליו כל עפר, ועשו כל ערימה, ולא נח, והיה הדם תוסס ומרתיח (מעלה קצף).
אמר הקב"ה לדם: זה הזמן שתפרע את שטר-הצוואה שלך. כיון שעלה נבוזראדן וראה את הדם, אמר להם: מה טיבוֹ של דם הזה, שתוסס כך? אמרו לו: דם פרים ואילים וכבשים שהיו שוחטין ומקריבין. הביא פרים וכבשים ואילים ושחט עליו, ולא שתק ולא נח ולא עמד. מיד הביאן, תלאן בגרדון, אמר להם: אמרו לי מה טיבו של דם זה, ואם לא - אסרק את בשרכם במסרקות של ברזל! אמרו לו: הואיל והקב"ה רוצה לתבוע דמו מידנו - נגלה לך, אמרו לו: כהן ונביא ושופט היה מתנבא עלינו את כל הדברים האלה שאתה עושה עמנו, ולא היינו מאמינים בו, ועמדנו עליו והרגנוהו על שהיה מוכיחנו.
מיד הביא שמונים אלף פרחי כהונה ושחט עליו (על דמו של זכריה), ולא נח, והיה הדם בוקע ועולֶה, עד שהגיע לקברו של זכריה. ועוד הביא סנהדרי גדולה וסנהדרי קטנה ושחט עליו, ולא נח. באותה שעה בא אותו רשע וזעק על הדם, ואמר לו: במה טוב אתה, ומה הדם שלך עדיף מדמם של אלו? רוצה אתה שאאבד כל אומתך בגללך? באותה שעה נתמלא הקב"ה רחמים ואמר: ומה אם זה, רשע בן רשע ואכזרי, ועלה להחריב את ביתי - נתמלא עליהם רחמים, אנכי שכתוב בי (שמות ל"ד) ה' ה' אל רחום וחנון, וכתיב בי (תהלים קמ"ה) טוב ה' לכל ורחמיו על כל מעשיו - על אחת כמה וכמה! באותה שעה רמז הקב"ה לאותו דם ונבלע במקומו.
בתלמוד במסכת סנהדרין וגיטין, מסופר שנבוזראדן הזדעזע והתגייר בעקבות המעשה הזה. ”תנא: נעמן גר תושב היה; נבוזראדן גר צדק היה”
ראו גם

חורבן בית המקדש
גלות בבל
נבוכדנצר השני
סמגר נבו
נבושזבן
הערות שוליים

↑  Search Entry, www.assyrianlanguages.org
↑  Search Entry, www.assyrianlanguages.org
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ה
↑  ספר ירמיהו, פרק נ"ב
↑  ספר ירמיהו, פרק מ'
↑  הרצאת ליפשיץ באוניברסיטת ת"א, ינואר 2014.
↑  מאמר של מיכאל יורסה על הממלכה הנאו-בבלית, עמ' 10
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1147210470  VIAF: 145151246506144130048   WorldCat (עם VIAF): 145151246506144130048
טורקוואטו טאסו

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1544 סורנטו, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  25 באפריל 1595 (בגיל 51) רומא, מדינת האפיפיור 
 מקום קבורה:  Sant'Onofrio 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פדובה 
 שפות היצירה:  איטלקית, לטינית 
 סוגה:  שירה עלילתית, אודה, קנצונה, מדריגל, מסה, דרמה, long poem, דיאלוג, סונטה 
 זרם ספרותי:  הומניזם, מנייריזם 
 תקופת הפעילות:  מ-1562 
 פרסים והוקרה:  Poet's Crown 
 חתימה:   
 
טורקוואטו טאסו (באיטלקית: Torquato Tasso‏; 11 במרץ 1544 – 25 באפריל 1595), היה משורר איטלקי. מחבר האפוס "ירושלים המשוחררת" (Gerusalemme liberata) והמחזה הפסטורלי "אמינטה" (Aminta). נחשב לאחד מגדולי המשוררים האיטלקים. נודע לתהילה בחייו בזכות שירתו, אך בד בבד נרדף וסבל מחסור, גלות, וכלא, וגרוע מכל: דוכא על ידי הוצאת דיבה.
אמינטה

"אמינטה" הוא מחזה פסטורלי טרגי-קומי העוסק באהבה בעולם טבעי אידיאלי, ומתאפיין באווירה אגדתית הרמונית ובלשון לירית נעימה. טאסו חיברו תוך חודשיים בתקופה בה היה מאושר. בשנת 1573 המחזה הוצג לפני הדוכס של פרארה וחצרו בהצלחה מסחררת (המחזה גם משל על חיי החצר בפרארה. רבים סבורים שאמינטה מסמל את טאסו וסילביה את ידידתו לאונורה ד'אסטה). כעבור שמונה שנים, כשיצאה לאור המהדורה הראשונה בוונציה, המחזה כבר זכה לפרסום נרחב. מכל יצירותיו של טאסו, זו היצירה שזכתה להכי הרבה למדנים, להכי הרבה חסידים, ולהכי הרבה חקיינים; ויש אפילו המחשיבים אותה ליצירת המופת של טאסו.
כתב דה סנקטיס: "אמינטה אינו מחזה פסטורלי ואפילו לא מחזה. מתחת שמות פסטורלים וצורה דרמטית ישנו שיר לירי... העלילה מאוד פשוטה, כך גם הסגנון, שמבלי לאבד אלגנטיות, שומר על טבעיות, בקלילות שלכאורה משקפת הזנחה אך באמת אמנות מובחרת... זה עולם מעודן, ופשטות עצמה היא העידון. לבני דורו זה נראה נס של שלמות, ואכן אין יצירת אמנות אחרת שעובדה כך היטב".
"אמינטה" תורגם במהירה לכל השפות האירופאיות, ובעקבותיו חוברו מאות רבות של מחזות פסטורלים באיטליה, צרפת, ספרד, אנגליה, ובארצות אחרות, ואפילו בישראל. ביניהם – באיטליה: המחזה "הרועה הנאמן" מאת גואריני; באנגליה: "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר, "הרועה הנאמנה" מאת פלטשר, המחזות הפסטורלים של דניאל, והמסכה "קומוס" מאת מילטון; בישראל: המחזות "מגדל עוז" ו-"לישרים תהילה" מאת הרמח"ל שהיוו מודל לספרות העברית החדשה במשך כמאה שנים.