stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס ריוחה
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | בסך הכל> הופעות | בסך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קאבסנסה | 2012–13 | הליגה הספרדית השלישית | 35 | 4 | — | — | — | — | 35 | 4 |
| ריאל מדריד קסטיליה | 2013–14 | הליגה הספרדית השנייה | 33 | 0 | — | — | — | — | 33 | 0 |
| סלטה ויגו ב' | 2014–15 | הליגה הספרדית השנייה | 28 | 4 | — | — | — | — | 28 | 4 |
| סלטה ויגו ב' | 2015–16 | הליגה הספרדית השנייה | 37 | 4 | — | — | — | — | 37 | 4 |
| סלטה ויגו ב' | 2016–17 | הליגה הספרדית השנייה | 0 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 |
| סלטה ויגו ב' | בסך הכל | בסך הכל | 65 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 65 | 8 |
| מארבייה | 2016–17 | הליגה הספרדית השנייה | 16 | 0 | — | — | — | — | 16 | 0 |
| מארבייה | 2017–18 | הליגה הספרדית השנייה | 30 | 5 | 2 | 0 | 2 | 0 | 34 | 5 |
| מארבייה | בסך הכל | בסך הכל | 46 | 5 | 2 | 0 | 2 | 0 | 50 | 5 |
| אלמריה | 2018–19 | הליגה הספרדית השנייה | 39 | 4 | 2 | 1 | — | — | 41 | 5 |
| אלאבס | 2019–20 | לה ליגה | 28 | 0 | 1 | 0 | — | — | 29 | 0 |
| אלאבס | 2020–21 | לה ליגה | 22 | 2 | 1 | 1 | — | — | 23 | 3 |
| אלאבס | בסך הכל | בסך הכל | 50 | 2 | 2 | 1 | 0 | 0 | 52 | 3 |
| בסך הכל בקריירה | בסך הכל בקריירה | בסך הכל בקריירה | 268 | 23 | 6 | 2 | 2 | 0 | 276 | 25 |
אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר

| --- | --- |

רגע הפיצוץ של מעבורת החלל צ'לנג'ר
 תאריך:  28 בינואר 1986 
 מיקום:  כף קנוורל 
 גורם:  faulty O-ring design 
 קואורדינטות:  28°38′N 80°17′W﻿ / ﻿28.64°N 80.28°W﻿ / 28.64; -80.28
 הרוגים:  7 
 he
 
אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר היה אסון משמעותי בתולדות נאס"א. ב-28 בינואר 1986 במהלך משימה STS-51-L, התפוצצה באוויר מעבורת החלל צ'לנג'ר 73 שניות אחרי שהמריאה ממרכז החלל קנדי, פלורידה. האסון הביא למותם של שבעה אסטרונאוטים.
האסון

בעת המראת המעבורת היו נוכחים באתר השיגור אלפי צופים, שבאו לחזות בעוד פרק בהיסטוריית החלל של ארצות הברית. בתחילה נראה היה שההמראה הסתיימה כשורה. אולם, רגעים ספורים לאחר השיגור, בגובה 16 ק"מ, אפף את המעבורת כדור אש עצום והיא צללה, מתפרקת, אל תוך האוקיינוס האטלנטי.
הקרנה איטית של סרטי הטלוויזיה מרגע השיגור ועד לשבריר השנייה שבו אירע האסון גילתה שבדיוק 70 שניות לאחר שעת האפס נראו לשונות אש או גזים לוהטים, כנראה מטיל העזר, אופפים את צ'לנג'ר.
סיבת האסון, כפי שהתבררה בחקירה שלאחר האירוע, הייתה אטם בטיל ההאצה, שנפגם כתוצאה מהטמפרטורה הנמוכה ששררה ביום השיגור. כתוצאה מכך, גזים לוהטים נפלטו ממנו וחיממו את מכל הדלק הנוזלי הגדול שבגחון המעבורת, עד שהמכל התפוצץ.
הנספים באסון היו ג'ודית רזניק, פרנסיס סקובי, מייקל סמית, רונלד מקנייר, אליסון אוניזוקה, גרגורי ג'ארוויס וכריסטה מקאוליף. כריסטה מקאוליף הייתה מורה בבית ספר וצירופה לטיסה נועד לעורר עניין תקשורתי בטיסות לחלל שכבר לא נחשבו דרמטיות. תלמידיה נכחו בקייפ קנוורל וצפו בהמראה ובאסון. צירופה לטיסה היה ניסיון ראשון להטיס לחלל אדם שאינו אסטרונאוט, ושלא עבר את כל מסלול ההכשרה של האסטרונאוטים של נאס"א. היא הייתה אמורה ללמד שיעור מהחלל ולספר אחר כך על רשמיה לבני הנוער באמריקה, כמו גם לכל התלמידים ברחבי העולם.
כמה שבועות לאחר האסון נמשה מן האוקיינוס האטלנטי תא הטיס בו שהו האסטרונאוטים שנשאר שלם ושרידיהם הובאו לקבורה בטקס רשמי.
השפעתו על נאס"א

עד אותו יום רשמה ארצות הברית 55 טיסות מאוישות מוצלחות לחלל. האסון היחיד עד אז אירע על הקרקע.
האסון הביא לקרקוע של כל טיסות המעבורות למשך שנה וחצי.
ארצות הברית הקימה ועדת חקירה נשיאותית בראשות ויליאם רוג'רס, לחקר הגורמים לתקלה ולסיבות שמנעו את גילויה המוקדם. ועדת החקירה גילתה כי המעבורת תוכננה במידה רבה מתוך שיקולים פוליטיים, ופחות מתוך שיקולים מדעיים[דרוש מקור]. כאשר ההשפעה המשמעותית ביותר על התרחשות התאונה נגרמה בשל הרצון לקצץ בתקציב שהביא לשימוש בדלק מוצק (שאיננו ניתן לכיבוי לאחר ההדלקה) במקום בדלק נוזלי (שניתן לכיבוי), דבר שמנע למעשה את היכולת לטפל בתקלה.
אחת התוצאות החשובות של האסון היא הצימצום החד (מפעם בשבועיים לפעם בחודשיים) במספר הטיסות המתוכננות של כל המעבורות. בנוסף, מספר המעבורות המתוכנן פחת בצורה חדה, והתקבלה החלטה שלא לתכנן מעבורות נוספות על אלו שהיו על שולחן השרטוט.
הפיזיקאי, זוכה פרס נובל, ריצ'רד פיינמן, שהיה חבר בוועדת החקירה והגיש נספח מטעמו בדוח, כתב את רשמיו מעבודת הוועדה בספרו האוטוביוגרפי, "מה אכפת לך מה אחרים חושבים?". המשפט המסכם של פיינמן בדו"ח היה: "עבור טכנולוגיה מוצלחת, המציאות חייבת לגבור על יחסי ציבור - לא ניתן להתל בטבע".
אנשי הצוות שנהרגו

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תפקיד | מס' טיסות חלל |
| פרנסיס סקובי | מפקד | 2 |
| מייקל סמית | טייס | 1 |
| ג'ודית רזניק | מומחית משימה | 2 |
| אליסון אוניזוקה | מומחה משימה | 2 |
| רונלד מקנייר | מומחה משימה | 2 |
| גרגורי ג'רוויס | מומחה משימה | 1 |
| כריסטה מקאוליף | מומחית מטען | 1 |
אתרי זיכרון

בבית הקברות הלאומי ארלינגטון ליד וושינגטון הבירה הוקמה אנדרטה לזכרם. האנדרטה נמצאת בסמוך אל האנדרטה לזכר אסון מעבורת החלל קולומביה ובצמוד אליה נמצאים קברי אסטרונאוטים.
בישראל הוקמה מצבת זיכרון למעבורת בפארק עצמאות ארצות הברית שבהרי ירושלים, בקרבת מערת אבשלום.
אנדרטת הזיכרון של חללי צ'לנג'ר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה
אתר זיכרון לצ'לנג'ר בפארק עצמאות ארצות הברית שבהרי ירושלים
אסון הצ'לנג'ר בתרבות

סרט המדע הבדיוני מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה נפתח בהקדשה לצוות הצ'לנג'ר.
ב-2020 הוציאה נטפליקס מיני סדרה בת ארבעה פרקים בשם "צ'לנג'ר: הטיסה האחרונה" המתארת את השלבים שהובילו למשימתה האחרונה של הצ'לנג'ר.
ראו גם

אסון מעבורת החלל קולומביה
הערות שוליים

↑  Report of the PRESIDENTIAL COMMISSION on the Space Shuttle Challenger Accident, באתר נאס"א
↑  R. P. Feynman, Personal observations on the reliability of the Shuttle
↑  הסרט באתר נטפליקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294522005171  LCCN: sh2001008441  NARA: 10645216 
אנשי הצוות
אוונגרד אומסק

מועדון ההוקי קרח אוונגרד מחוז אומסק (ברוסית: Хоккейный клуб «Аванга́рд» Омская область) הוא מועדון הוקי קרח רוסי ממחוז אומסק שבסיביר, המשחק בליגת KHL. מחזיק גביע גגארין לשנת 2021.
היסטוריה > שנים ראשונות

הקבוצה הוקמה ב-1950 במחוז אומסק כמועדון חובבני שהורכב משחקני בנדי בשם "ספרטק".
ספרטק אומסק נבחרה להיות קבוצת ההוקי הראשונה לייצג את אומסק באליפות רוסיה הסובייטית בעונת 1950/51. בעונת 1955/1956 הייתה לקבוצה הזדמנות לייצג את העיר באליפות ברית המועצות, להצטרף לליגה השנייה ולגייס את מיטב שחקני ההוקי מאומסק. ארבע עונות מאוחר יותר, הקבוצה זכתה סוף סוף בזכות להעפיל לליגה הבכירה.
המשחק הראשון שלה באליפות הסובייטית היה ב-29 בנובמבר 1959 נגד ספרטק (לימים אבטומוביליסט) סברדלובסק. את השער הראשון לזכות אוונגארד כבש ויקטור שבלב. בשנת 1962, הצוות קיבל תמיכה מהאיגוד המקצועי של שדה התעופה באומסק ושם המועדון שונה לאיירופלוט אומסק. בשמה החדש, הגיעה למקום ה-13 באליפות, מה שהיה להצלחתה הגבוהה ביותר עד אותה עת. עם זאת, זה עדיין לא הספיק כדי להבטיח את מיקומם בליגה א'.
ב-1966, אירופלוט ירדה לליגה השלישית. בעונה הבאה, 1967–1968, שונה שמה של הקבוצה לקאוצ'וק (גומי) המשקף את השינוי בבעלות הקבוצה שהועברה למפעל הגומי סיבירסקי.
היסטוריה > בתקופה הסובייטית המאוחרת

על מנת לשפר את ביצועיה של אומסק באליפות ברית המועצות, קאוצ'וק, בשנת 1972, מוזגה עם יריבתה העירונית לוקומוטיב אומסק לקבוצה אחת בשם חימיק.
בשנת 1975, חימיק אומסק הועברה לידי מפעל הצמיגים אומסק ולאחר מכן שונה שם הקבוצה לשיניק. ב־1981, הקבוצה החליפה ידיים שוב, לחברת אומסקטרנסמאש והצלה להיקרא אוונגרד אומסק.
כך לאורך כל התקופה הסובייטית הקבוצה שיחקה בליגות נמוכות ורק בעונת 1992 הצליחה לעלות לליגה העליונה.
היסטוריה > תקופת קיסלב

בשנת 1987 מונה לאוניד קיסלב למאמן. באותה שנה עברו השחקנים למתחם הספורט אירטיש המיוחל, אולם הבית המקורה הראשון של הקבוצה.
ב־1990, לאחר 27 שנים של נדידה בין הליגה השנייה והשלישית של ההוקי הסובייטי, ניתנה לבסוף לאוונגרד ההזדמנות לשחק בטורניר ההעפלה לליגה הבכירה. למרות ששחקני אומסק לא הצליחו באותה תקופה, הקבוצה עלתה בסופו של דבר לליגה הבכירה לאחר סדרת 1991 והצטרפה לאליפות חבר המדינות הראשונה והאחרונה. במהלך אותה עונה, אוונגרד תחת ליאוניד קיסלב שאימן אותה עלתה על ההצלחה של אירופלוט של שנות ה-60 ועלתה למקום ה-12 בליגה.
קיסלב המשיך לאמן את אוונגרד בדרכו להפוך למועדון גדול ומוכר בליגת ההוקי הרוסית. לקראת עונת הפתיחה שלה, ב־1992, הצטרף לקבוצה יבגני שסטין, כוכב הוקי סובייטי משנות ה-80 ובוגר בית הספר להוקי של אומסק. איתו הקבוצה סיימה שלישית בבית המזרח, אומסק המשיכה לפלייאוף והגיעה לרבע הגמר. לאחר עונת 1993–1994 חסרת הברק, אוונגרד חזרה על ההצלחה הזו ב-1995 כשהיא חזרה לרבע הגמר, שם הובסה בסופו של דבר על ידי האלופה של אותה שנה, דינמו מוסקבה.
ההיסטוריה של קבוצת אוונגרד משנות התשעים הגיעה לשיא בעונת 1995–1996. למרות שסיימה במקום השני במזרח, הקבוצה הייתה בשוויון נקודות עם סלבאט יולאייב אופה הבשקירית לאחר המחזור האחרון, מה שהוביל לסכסוך מינורי בין הקבוצות. זה נפתר כשגם אוונגרד וגם סלבאט נרשמו כמי שסיימו במקום השלישי.
במהלך העונה הבאה, 1997, הצטרף לאוונגרד הפורוורד מקסים סושינסקי, השחקן המצליח ביותר בעידן המודרני בתולדות המועדון.
היסטוריה > הליגה הרוסית

לאחר עזיבתו של קיסלב באוקטובר 1997, אנטולי ברדין מונה לנשיא הקבוצה, בעוד למאמן הראשי נונה ולדימיר גולובוביץ' נכנס לתפקיד המאמן הראשי. עד תום העונה סיימה הקבוצה במקום השישי, אך זו הייתה העונה השנייה ברציפות שהפסידה ברבע הגמר, הפעם למטאלורג מגניטוגורסק. בעונת 1998-1999, אוונגרד השיקה קמפיין מיתוג מחדש ונקראה "נשרי אומסק" (Омские Ястребы), היא שינתה את הלוגו ואת צבעי הקבוצה לשחור ואדום. אומסק סיימה במקום הרביעי באליפות הסדירה עם דינמו מוסקבה והייתה לקבוצה השלישית בפופולריות שלה, אך שוב לא הצליחה להתקדם מעבר לחצי גמר הפלייאוף לאחר תבוסה 2–1 בסדרה לטורפדו יארוסלבל. בשנת 1999, הקבוצה בהדרכתומשל גולובוביץ' הגיעה גם למקום השלישי בגביע הקונטיננטלי האירופי של IIHF, תוך חלוקת נקודות עם האלופה של אותה שנה, מועדון Ambrì-Piotta משווייץ.
היסטוריה > העשור הראשון של המאה ה־21

במהלך עונת 1999–2000, מונה גנאדי ציגורוב למאמן, הוא בא לבנות את הקבוצה מחדש ופנה לדור צעיר של שחקני אומסק מקומיים, כולל כישרונות עתידיים כמו אלכסנדר סביטוב ואיגור שאסטין. למרות שהשינויים פגעו במעמדו של המועדון במהלך העונה והוא לא הצליח לעזור לאוונגרד לצלוח את שלב רבע הגמר מול היריבה מטאלורג מגניטוגורסק, קו ההתקפה של הקבוצה כלל את דמיטרי זטונסקי, ראוויל יאקובוב ומקסים סושינסקי עדיין סיים את השנה כקו ההתקפה הפורה ביותר בליגה. תחת ציגורוב, יאקובוב הוחלף מאוחר יותר באלכסנדר פרוקופייב כדי ליצור את אחד הקווים החזקים ביותר בתולדות המועדון. בעונת 2001–2002, השלישייה הבכירה של אוונגרד נבחרה לקו ההתקפה הפורה ביותר בליגה. המנהיג שלה, מקסים סושינסקי, הפך ל-MVP של פלייאוף הליגה גם בעונות 200/–01 ו-2001/02 וגם נבחר להרכב קבוצת האולסטאר של הליגה בעונת 2002. בשנים 2000/01, הצטרף לסגל גם שחקן ההגנה המקומי של אומסק, קיריל קולצוב. ב-2001, הקבוצה בראשות סושינסקי הפכה לקבוצת אוונגרד הראשונה שהגיעה לגמר האליפות אך הפסידה למגניטוגורסק 4–2. העונה הבאה הייתה פחות מוצלחת עבור אומסק שכן שוב נעצרה בחצי הגמר על ידי מגניטוגורסק.
במהלך שנות ה-2000 המוקדמות, אוונגרד הפך לאחד ממועדוני ההוקי הרוסיים הראשונים שהזמינו שחקנים זרים בכירים. לפני עונת 2001/2002, הם החתימו את ה-MVP של אליפות העולם 2000, מרטין פרוצ'צקה וב-2002 הצטרפו אליו שני שחקני נבחרת צ'כיה נוספים - פאבל פאטרה וטומאש ולאסק. יחד היוו את קו ההתקפה הצ'כי של אומסק. החיזוק הצ'כי משנת 2002 הושלם כאשר הוחתם המאמן המפורסם, איוואן הלינקה, למאמן הראשי החדש של אוונגרד.
אוונגרד אומסק זכתה בתואר אליפות ראשון בעונת 2004, כשגברה בגמר על מטלאורג מגניטוגורסק בגמר. הזכייה הבטיחה לאוונגרד השתתפות בגביע אירופה לאלופות שבחסות IIHF. הם היו הראשונים לזכות בטורניר אחרי שגברו על Kärpät מהליגה הפינית SM-liiga.
העונה הזו נחשבת לאחת הגרועות בתולדות המועדון, כשהמוניטין של המועדון מוכתם גם על הקרח וגם מחוצה לו. במהלך הקיץ, אנטולי ברדין, מנכ"ל הקבוצה, היה עסוק בהבאת 18 שחקנים חדשים, כולל כוכב העל לשעבר של פיטסבורג פינגווינס, יארומיר יאגר, השוער ג'ון גרהאם והחלוץ סטניסלב צ'יסטוב.
לאחר התחלה לא משכנעת, המאמן הראשי סרגיי גרסונסקי פוטר שישה משחקים מפתיחת העונה. מאוחר יותר הוא יתחיל בהליכים משפטיים נגד המועדון כדי לקבל את הפיצוי שהיה זכאי לו לכאורה על פי חוזהו. לאחר מספר דיונים וערעורים, זכה גרסונסקי בסכום של מיליון רובל, רק חלק קטן ממה שהוא טען במקור שהיו חייבים לו. וויין פלמינג הקנדי מונה במקומו למאמן החדש.
היסטוריה > פרשת מות צ'רפונוב

ב-13 באוקטובר 2008, חלוץ אוונגרד אלכסיי צ'רפונוב מת לאחר שהתמוטט על הספסל במהלך משחק מול ויטיאז צ'כוב. הוא שוחח עם חברו לקבוצה יארומיר יאגר על הספסל זמן קצר לאחר שהם עזבו את הקרח כאשר צ'רפונוב התמוטט לפתע. לאחר שטיפלו בו על הספסל, הוא נלקח לחדר ההלבשה שם הוא התעורר למספר רגעים קצרים לפני שלבסוף הובהל ליחידה לטיפול נמרץ, למרות שכבר היה מאוחר מדי. האמבולנס שהיה בכל המשחקים כבר יצא והיה צריך להזעיק אותו בחזרה; רופאים הגיעו למקום 12 דקות לאחר התמוטטותו של צ'רפונוב והסוללה בדפיברילטור ששימש לניסיון לזעזע את ליבו של צ'רפונוב חזרה לחיים התרוקנה. לקח בערך 20 דקות להביא אותו לבית חולים. בעודו בטיפולם של רופאי צ'כוב, הוא הונשם שוב לזמן קצר בשתי הזדמנויות לפני שבסופו של דבר מת.
ב־29 בדצמבר 2008 חשפו חוקרים רוסים כי הוא סבל מדלקת שריר הלב, מצב בו לא מגיע מספיק דם ללב, וכי לא היה עליו לשחק הוקי באופן מקצועני. ועדת החקירות הפדרלית הודיעה גם כי ניתוח כימי של דגימות הדם והשתן של צ'רפונוב איפשר למומחים להגיע למסקנה "שבמשך מספר חודשים אלכסיי צ'רפונוב קיבל סמים." מקורות רשמיים ציינו שהחומר האסור שנלקח היה ניקתמיד, חומר ממריץ ושזה נלקח שלוש שעות לפני המשחק בו התמוטט.
מנהל אוונגרד, מיכאיל דניסוב, פוטר, בעוד ועדת המשמעת של הליגה הסירה מאז את הרופאים של אומסק מתפקידם במועדון וביקשה את השעייתם של המנכ"ל אנטולי ברדין ונשיא אוונגרד קונסטנטין פוטאפוב עד להשלמת חקירה שתתנהל על ידי משרד התובע הפדרלי הרוסי. אנטולי ברדין הוחזר בסופו של דבר לתפקיד מנכ"ל המועדון.
היסטוריה > KHL > העשור הראשון

במקביל לפרשת מות השחקן, ההופעה הגרועה של אוונגרד על הקרח נמשכה. זה הביא לתקרית מוזרה כאשר אנטולי ברדין ביקש מהמאמן וויין פלמינג לעזוב את הספסל במהלך ההפסקה השנייה במשחק הביתי מול ויטיאז צ'כוב. תוך קצת פחות מחודש, המאמן שוחרר מתפקידו, והוחלף על ידי איגור ניקיטין חסר הניסיון. לאחר שסיים את העונה הסדירה במקום 16, אוונגרד הצליח להעפיל לפלייאוף. עם זאת, הקבוצה הפתיעה את כולם כשהדיחה את אלופת העונה הסדירה, סלבאט יולאייב אופה, מהתחרות כשניצחה 3–1 בסדרה. יתרה מכך, הקבוצה הייתה במרחק של רק 15 שניות מלהביס את אק בארס קאזאן, האלופה העתידית של 2009, בסיבוב השני, אך לא הצליחה להחזיק את יתרון השער והמשיכה לספוג שער הארכה במשחק ההכרעה שנערך בטטנפט ארנה.
ב-9 בינואר 2010 פרצה קטטה אדירה במשחק מול ויטיאז צ'כוב. הסכסול הראשוני החל במהלך החימום לפני המשחק, כאשר דארסי ורוט חבט בכוונה דבקית לעבר לאסה קוקונן, מה שגרם לאלכסנדר סביטוב לגונן על חברו לקבוצה, קוקונן. זמן קצר לאחר תחילת המשחק, ברנדון סוגדן אתגר את סביטוב לקרב, שהסלים לאחר מכן וכלל ברוטב את שמונת המחליקים האחרים על הקרח. לאחר מכן התפתחו מספר קרבות נוספים, שהובילו לקטטה והרחקה לתיבת עונשין. השופטים נאלצו להשעות את המשחק רק לאחר שלוש דקות ו-39 שניות, שכן רק ארבעה שחקנים בין שני הצדדים נותרו לשחק את המשחק. שיא עולמי בסך 840 דקות עונשין נגרמו במהלך המשחק. בעקבות המשחק, הנהלת ה-KHL הטילה קנסות כבדים על שני המועדונים, מספר שחקנים בשתי הקבוצות והמאמנים הראשיים של שני המועדונים וכן החליטה להשעות שישה שחקני ויטיאז ודמיטרי ולסנקוב מאוונגרד, שהיה הראשון לעזוב את הספסל במהלך הקטטה. ה-KHL גם רשמה את המשחק כתבוסה 5–0 לשתי הקבוצות, ללא נקודות.
עם זאת, נראה היה שהקטטה נתנה לקבוצה דחיפה מורלית כשהיא המשיכה לנצח בששת המשחקים הבאים. למרות זאת, הבינוניות חזרה וניקיטין פוטר והוחלף על ידי ראימו סומאמן שעות ספורות לפני תחילת הפלייאוף. המאמן החדש לא הצליח למלא את החלל כשהקבוצה ספגה שלוש תבוסות רצופות מנפטכימיק ניז'נקאמסק והודחה בסיבוב הראשון.
בעונת 2012 העפילה לסדרת הגמר של גביע גגארין, לאחר שפתחה את העונה עם 18 ניצחונות רצופים בליגה, אך הפסידה לבסוף לדינמו מוסקבה וסיימה במקום השני.
היסטוריה > KHL > תקופת בוב הרטלי

ב־27 במאי 2018, מונה בוב הרטלי הקנדי למאמן הקבוצה לשנתיים.
בעונת 2018/2019 הקבוצה עברה לעיר בלאשיחה, שבמחוז מוסקבה, עד להשלמת שיפוצים בארנה אומסק. באותה עונה הציגה מאזן מרשים של רצף ניצחונות וזכתה באליפות המזרח והעפילה לגמר גביע גגארין, ברם בשלב הגמר נכנעה לצסק"א מוסקבה מוסקבה שזכתה באליפות KHL בתוצאה 4:0 בסדרה.
בספטמבר 2019 זכתה בגביע לוקומוטיב אחרי שגברה על צסק"א, במשחק המסמל את פתיחת עונת 2019/2020 והעפילה עד לגמר גביע גגארין. ב־28 באפריל 2021, הרטלי זכה עם הקבוצה בגביע גגארין לראשונה באליפות הליגה לעונת 2020/2021.
עם זאת בעונת 2021/2022, אוונגרד תחתיו הפסידה לצסק"א ברבע גמר הפלייאוף. ב-4 באפריל 2022 הודיע בוב הרטלי על עזיבתו וכוונתו לקחת פסק זמן מאימון.
מאמנים ראשיים

| שם | מדינה | שנים | הערות/סימוכין |
| --- | --- | --- | --- |
| ולדימיר קוקושקין | ברית המועצות ברית המועצות | 1955–1958 |  |
| ולנטין סקיבינסקי | ברית המועצות ברית המועצות | 1958–1960 |  |
| ולדימיר קוקושקין | ברית המועצות ברית המועצות | 1960–1962 | קדנציה שנייה |
| אלכסנדר פרילפסקי | ברית המועצות ברית המועצות | 1962–1963 |  |
| ולדימיר מוראשוב | ברית המועצות ברית המועצות | 1963–1964 |  |
| מיכאיל זייצב | ברית המועצות ברית המועצות | 1964 |  |
| ניקולאי קוקשארוב | ברית המועצות ברית המועצות | 1964—1966 |  |
| יבגני זיארסקי | ברית המועצות ברית המועצות | 1965—1966 |  |
| ולנטין סקיבינסקי | ברית המועצות ברית המועצות | 1966–1969 | קדנציה שנייה |
| יבגני באביץ' | ברית המועצות ברית המועצות | 1969–1970 |  |
| איוואן קראצ'בסקי | ברית המועצות ברית המועצות | 1970–1974 | קדנציה שנייה |
| יורי רומננקו | ברית המועצות ברית המועצות | 1974–1976 |  |
| מארק סודאט | ברית המועצות ברית המועצות | 1976–1982 |  |
| לאוניד שצ'וקין | ברית המועצות ברית המועצות | 1982–1983 |  |
| אלכסנדר טיצ'קין | ברית המועצות ברית המועצות | 1983–1987 |  |
| לאוניד קיסלב | ברית המועצות ברית המועצות/רוסיה רוסיה | 1987–1997 |  |
| ולדימיר גלובוביץ' | רוסיה רוסיה | 1997–2000 |  |
| גנאדי ציגורוב | רוסיה רוסיה | 2000–2002 |  |
| איוואן הלינקה | צ'כיה צ'כיה | 2002–2003 |  |
| סרגיי גרסונסקי | רוסיה רוסיה | 2003 | ממלא מקום |
| ואלרי בלואוסוב | רוסיה רוסיה | 2003–2007 | ממלא מקום |
| סרגיי גרסונסקי | רוסיה רוסיה | 2007–2008 | קדנצייה שנייה |
| וויין פלמינג | קנדה קנדה | 2008–2009 |  |
| איגור ניקיטין | קזחסטן קזחסטן | 2009–2010 |  |
| ריימו סומאנן | פינלנד פינלנד | 2010–2011 |  |
| רוסטיסלב צ'אדה | צ'כיה צ'כיה | 2011 |  |
| ריימו סומאנן | פינלנד פינלנד | 2011–2012 | קדנציה שנייה |
| פטרי מטיקאינן | פינלנד פינלנד | 2012–2013 |  |
| מילוש רז'יגה | צ'כיה צ'כיה | 2013–2014 |  |
| יבגני קורנאוחוב | רוסיה רוסיה | 2014 |  |
| ריימו סומאנן | פינלנד פינלנד | 2014–2015 | קדנציה שלישית |
| יבגני קורנאוחוב | רוסיה רוסיה | 2015–2016 |  |
| פיודור קנרייקין | רוסיה רוסיה | 2016–2017 |  |
| אנדריי סקאבלקה | בלארוס בלארוס | 2017 |  |
| גרמן טיטוב | רוסיה רוסיה | 2017–2018 |  |
| בוב הרטלי | קנדה קנדה | 2018–2022 |  |
אולם בייתי

1950—1986 — היכל דינמו
1987—2007 — מרכז הקונגרסים על שם בלינוב
2007—2018 — ארנה אומסק
2018—ואילך — ארנה בלאשיחה
שמות הקבוצה

ספרטק אומסק (1950–1952)
אארופלוט אומסק (1962–1967)
קאוצ'וק אומסק (1962–1972)
חימיק (1972–1974)
שיניק (1974–1981)
אוונגרד (מאז 1981)
תארים

גביע גגארין של ליגת ההוקי הקונטיננטלית:
זכייה (1): ‏2021
סגנות (2): 2012, 2019
גביע היבשת
זכייה (1): 2011
גביע הפתיחה
זכייה (2): 2019, 2021
גביע החטיבה המזרחית
זכייה (2): 2012, 2019, 2021
גביע אלופות אירופה בהוקי קרח
זכייה (1): 2005
הגביע הקונטיננטלי
גמר (1): 2007
אליפות רוסיה בהוקי קרח
זכייה (1): 2004
סגנות (2): 2001, 2006
אליפות רוסיה הסובייטית
זכייה (2): 1959, 1973
גלריה

סמל הקבוצה הישן.
מסמלי הקבוצה בעבר.
ארנה בלאשיחה — אולם הבית מאז עונת 2018/19.
ראו גם

נצי אומסק, קבוצת MHL של אוונגרד
הערות שוליים

↑  «Авангард» попрощался с Омском. И представил новую форму
↑  Хартли объявил об уходе из «Авангарда»: «Хочу взять небольшой перерыв. Пришло время побыть с семьей» https://www.sports.ru/hockey/1108061060-xartli-obyavil-ob-uxode-iz-avangarda-xochu-vzyat-nebolshoj-pereryv-pri.html?sl=1
↑  Хоккейный клуб «Авангард». 60 хоккейных лет. Справочник. Омск, 2010. С.9
↑  История Омского хокеея (אורכב 06.10.2011 בארכיון Wayback Machine)
↑  Книга «Авангард-чемпион!»
| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק
אני, טוניה

| --- | --- |

אני, טוניה
 בימוי:  קרייג גילספי 
 הופק בידי:  מרגו רובי 
 תסריט:  סטיבן רוג'רס 
 עריכה:  טטיאנה אס. רייגל 
 שחקנים ראשיים:  מרגו רובי (טוניה הארדינג) קייטלין קארבר (ננסי קריגן) מקנה גרייס (טוניה הארדינג) סבסטיאן סטן (Jeff Gillooly) בובי קנאבלי ג'וליאן ניקולסון בוז'אנה נובקוביק פול וולטר האוזר אליסון ג'ני 
 מוזיקה:  ג'ף רוסו 
 צילום:  ניקולס קרקטסניס 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת 
 חברת הפקה:  LuckyChap Entertainment
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, מירמקס, הולו, נטפליקס, Microsoft Store, Xfinity Streampix 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 בפברואר 2018 
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה שחורה, סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 מקום התרחשות:  פורטלנד 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-80 של המאה ה-20 
 הכנסות באתר מוג'ו:   itonya
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (אליסון ג'ני) 
 www.itonyamovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני, טוניה (באנגלית: I, Tonya) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 2017. הסרט, בבימויו של קרייג גילספי, נכתב על ידי סטיבן רוג'רס. הסרט עוקב אחר חייה של המחליקה האמנותית על הקרח טוניה הארדינג ואת הקשר שלה לתקיפת יריבתה, ננסי קריגן, בשנת 1994. הסרט כולל ראיונות שונים עם דמויות מרכזיות בחייה של טוניה הארדינג בסגנון תיעודי-בדיוני (מוקומנטריה), כמו גם שבירת הקיר הרביעי. מרגו רובי (שגם הייתה שותפה בהפקת הסרט), מגלמת את דמותה של הארדינג, סבסטיאן סטן משחק את בעלה של הארדינג (ג'ף גילולי), ואליסון ג'ני משחקת את אימה של הארדינג (לבונה גולדן). שחקנים נוספים בסרט: ג'וליאן ניקולסון, קייטלין קארבר, פול וולטר האוזר ובובי קנאבלי.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2017, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-8 בדצמבר 2017. הסרט, שנעשה בתקציב של 11 מיליון דולר בלבד, גרף הכנסות בסכום של כ-46 מיליון דולר ברחבי העולם. הסרט זכה לשבחי הביקורות עם שבחים רבים למשחקן של השחקניות מרגו רובי ואליסון ג'ני.
בטקס פרסי האקדמיה ה-90, זכתה אליסון ג'ני בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. הסרט היה גם מועמד לזכייה בקטגוריות נוספות: מועמדות לפרס השחקנית הטובה ביותר עבור משחקה של מרגו רובי, ומועמדות לפרס האוסקר לעריכה הטובה ביותר. הסרט גם קיבל שלוש מועמדויות לטקס פרסי גלובוס הזהב ה-75, וזיכה את אליסון ג'ני בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. גם בטקס פרסי גילדת השחקנים ה-24, זכתה אליסון ג'ני בפרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. בטקס זה הייתה גם מרגו רובי מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-71 הסרט קיבל חמש מועמדויות, וגם במסגרתו זכתה אליסון ג'ני בפרס פרס באפט"א לשחקנית בתפקיד משנה.
השחקנים

| שחקן / שחקנית | דמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מרגו רובי | טוניה הארדינג |  |
| מקנה גרייס | טוניה הארדינג | בצעירותה |
| מייזי סמית | טוניה הארדינג | בילדותה (גיל 4) |
| סבסטיאן סטן | ג'ף גילולי | בן זוגה של טוניה הארדינג |
| אליסון ג'ני | לבונה גולדן | אימה של טוניה הארדינג |
| ג'וליאן ניקולסון | דיאן רולינסון | מאמנת ההחלקה של טוניה הארדינג |
| קייטלין קארבר | ננסי קריגן | יריבתה של הארדינג וקורבן התקיפה |
| בוז'אנה נובקוביק | דודי טיצ'מן | מאמנת החלקה (מאוחרת) של הארדינג |
| פול וולטר האוזר | שון אקרט | חברו של ג'ף גילולי שהיה מעורב בתקיפה |
| בובי קנאבלי | מרטין מדוקס | מפיק טלוויזיה |
| דן טריאנדיפו | בוב רולינסון | בן זוגה של דיאן רולינסון |
| ריקי רוסט | שיין סטנט | נשכר לתקוף בפועל את ננסי קריגן |