stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלל מערכות ישראל שמקום קבורתו לא נודע
החללים ממלחמת העצמאות ואילך > החללים 1950–1956

17 חללים:
| שם | גיל | חיל | פרטים | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טוראי יוסף פלדשטיין | 21 | חיל הים | נספה בטביעת אוניית הסוחר מסדה ליד חופי איטליה | 28 במרץ 1950 |
| טוראי אריה ביננפלד | 18 | חיל הים | יצא לשיט בסירת גומי מחוף מחנה עתלית ונעלם בים | 1 באפריל 1950 |
| טוראי יעקב אבזץ | 21 | נח"ל | אחד משמונה שנספו בהתרסקות מטוס סיור בחוף הים התיכון ליד רצועת עזה. גופות שבעת הנספים האחרים נמצאו וזוהו | 18 בדצמבר 1950 |
| יוסף בצרי  | 29 | אזרחים | הוצאו להורג בעיראק לאחר שהורשעו בחבלה ובריגול | 21 בינואר 1952 |
| שלום צאלח | 29 | אזרחים | הוצאו להורג בעיראק לאחר שהורשעו בחבלה ובריגול | 21 בינואר 1952 |
| רב-טוראי אברהם בן פורת | 18 | חיל הים | שבעה חניכי קורס שהפליגו בסירת מפרש לאימון בים התיכון ונעלמו | 23 בנובמבר 1952 |
| רב-טוראי יעקב ברודשטיין | 20 | חיל הים | שבעה חניכי קורס שהפליגו בסירת מפרש לאימון בים התיכון ונעלמו | 23 בנובמבר 1952 |
| רב-טוראי שמואל גרבר | 25 | חיל הים | שבעה חניכי קורס שהפליגו בסירת מפרש לאימון בים התיכון ונעלמו | 23 בנובמבר 1952 |
| רב-טוראי ראובן דגני | 20 | חיל הים | שבעה חניכי קורס שהפליגו בסירת מפרש לאימון בים התיכון ונעלמו | 23 בנובמבר 1952 |
| רב-טוראי עמרם סעדון | 22 | חיל הים | שבעה חניכי קורס שהפליגו בסירת מפרש לאימון בים התיכון ונעלמו | 23 בנובמבר 1952 |
| טוראי ראשון יצחק פרושוביץ | 25 | חיל הים | שבעה חניכי קורס שהפליגו בסירת מפרש לאימון בים התיכון ונעלמו | 23 בנובמבר 1952 |
| רב-טוראי יעקב שחר | 19 | חיל הים | שבעה חניכי קורס שהפליגו בסירת מפרש לאימון בים התיכון ונעלמו | 23 בנובמבר 1952 |
| סגן משנה זבולון בראון | 23 | חיל התותחנים | נעלם ככל הנראה לאחר שנרצח על ידי מסתננים ליד בסיסו בבית גוברין | 23 בינואר 1953 |
| סגן אוריאל אשל | 20 | חיל האוויר | טייסי מטוס מוסקיטו שמטוסם אבד בשעת אימון לילה מעל הים התיכון ממערב לחיפה | 6 באוגוסט 1953 |
| סגן עודד שתיל | 21 | חיל האוויר | טייסי מטוס מוסקיטו שמטוסם אבד בשעת אימון לילה מעל הים התיכון ממערב לחיפה | 6 באוגוסט 1953 |
| טוראי בצלאל בכר | 20 | חיל הים | נעלם לאחר שיצא לבדוק סירת דיג בים ליד קיסריה | 11 בינואר 1954 |
| טוראי יעקב מיגובסקי | 21 | נח"ל | נחטף ליד קיבוץ גונן על ידי חיילים סורים. לאחר שנים התברר מחומר מודיעיני כי נרצח | 18 באוקטובר 1955 |
החללים ממלחמת העצמאות ואילך > החללים במלחמת סיני

שלושה חללים:
| שם | גיל | חיל | פרטים | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טוראי עבד שמעון | 25 | גייסות השריון | חייל חרמ"ש, נעדר לאחר התקפת חטיבה 37 על אום כתף בסיני | 31 באוקטובר 1956 |
| טוראי שלום אטיה | 19 | נח"ל | נעדר לאחר קרב חטיבת הצנחנים במעבר המיתלה בסיני | 31 באוקטובר 1956 |
| טוראי יעקב מזרחי | 34 | גייסות השריון | נעדר לאחר קרב חטיבה 7 ליד אבו עגילה בסיני | 1 בנובמבר 1956 |
החללים ממלחמת העצמאות ואילך > החללים 1956–1967

שבעה חללים:
| שם | גיל | חיל | פרטים | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סגן משנה מוחמד סייד אחמד | 36 | חיל הרגלים | דרוזי, שירת ביחידה מיוחדת ונעדר לאחר פעולה | 28 בנובמבר 1956 |
| סגן משנה אביהו מושקוביץ | 21 | חיל האוויר | טייס מטוס מטאור שהתרסק בים מול חיפה במהלך טיסת אימונים | 8 בפברואר 1957 |
| סגן משנה יאיר חטיבה | 20 | חיל האוויר | פרח טיס שמטוס ההרווארד שבו טס התרסק בים התיכון מול עתלית | 15 בפברואר 1960 |
| חיים צרפתי | 28 | חיל המודיעין | סוכן המוסד. נספה בטביעת ספינת העולים אגוז מול חופי מרוקו | 11 בינואר 1961 |
| רב-טוראי יעקב דביר ריבקינד | 19 | חיל הרגלים | חייל חטיבת גולני. נעדר לאחר מבצע סנונית ממזרח לכנרת | 16 במרץ 1962 |
| אלי כהן | 40 | המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים | סוכן המוסד בסוריה. נתפס והוצא להורג | 18 במאי 1965 |
| רב-טוראי גרשון בן יהודה (גלקופף) | 19 | חיל הים | אחד משני אנשי צוות הצוללת אח"י לויתן שנפלו לים האירי וטבעו. גופת החלל האחר, סמל יעקב תמיר, נמצאה | 27 במאי 1967 |
החללים ממלחמת העצמאות ואילך > החללים במלחמת ששת הימים

ארבעה חללים:
| שם | גיל | חיל | פרטים | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סרן דן אראל אנג'ל | 22 | חיל האוויר | טייס מטוס סופר מיסטר, שהופל במהלך תקיפת שדה תעופה במצרים | 5 ביוני 1967 |
| סרן אלכסנדר ערמון | 26 | חיל האוויר | טייס מטוס סופר מיסטר, שהופל בקרב אוויר לאחר תקיפת שדה תעופה במצרים | 5 ביוני 1967 |
| רב-סרן בנימין רומח (ארמן) | 25 | חיל האוויר | טייס מטוס מיראז' שהופל בדרכו לגיחת תקיפה בחזית סיני | 8 ביוני 1967 |
| רב-טוראי אבנר יחזקאלי | 20 | חיל הרגלים | צנחן, נעדר בעת שגדוד שריון 19 מחטיבה 60 שאליו הסתפח היה בחניון לילה בקרבת ביר גפגפה בסיני. והותקף על ידי כוח מצרי. הפגז הראשון שירו המצרים פגע במשאית תחמושת שהתפוצצה, ואבנר עליה. | 8 ביוני 1967 |
החללים ממלחמת העצמאות ואילך > החללים במלחמת יום הכיפורים

במהלך מלחמת יום הכיפורים ואחריה עמד צה"ל בפני תופעה של חיילים נעדרים בהיקף שכמוהו לא נראה מאז מלחמת העצמאות. בשיאו עמד מספר הנעדרים על כאלף, אך פעולות חקירה ואיתור מקיפות הורידו את מספרם עד אפריל 1974 ל-110. פעולות החיפוש אחרי הנעדרים נמשכו שנים רבות לאחר המלחמה. נכון לשנת 2020 טרם נודע מקום הימצאם של 16 חיילים.
החללים ממלחמת העצמאות ואילך > החללים 1973–2024

חמישה עשר חללים:
| שם | גיל | חיל | פרטים | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סמל ראשון עמיאל שנון | 20 | חיל הים | איש הקומנדו הימי. יצא לטיול ונעלם במהלך צלילה בדרום סיני | 4 באוקטובר 1975 |
| רב-טוראי ידידיה יצחק | 19 | חיל הים | נעלם במהלך הפלגה של נחתת טנקים במצרי טיראן | 18 באוגוסט 1976 |
| רב-סרן דן וייס | 22 | חיל האוויר | טייס מטוס פנטום. נעדר לאחר התנגשות מטוסו במטוס שני במהלך אימון ממערב לחיפה | 20 בינואר 1981 |
| רב-סרן עמירם קלכמן | 34 | חיל האוויר | טייס מטוס כפיר. נטש את מטוסו בעקבות תקלה במהלך אימון מעל הים התיכון ונעלם | 7 ביולי 1981 |
| טוראי עופר סולומון | 20 | חיל הים | איש צוות ספינת דבור. נפל לים במהלך שיט בקרבת רצועת עזה ונעלם | 5 בינואר 1984 |
| סרן ערן גרביה | 23 | חיל הים | קצין סיור מוטס. היה בין שלושה שנספו בהתרסקות מסוק דולפין במהלך אימון לילה ממערב לחיפה. גופות שני טייסי המסוק נמצאו | 16 בספטמבר 1996 |
| סגן הדר גולדין | 23 | חיל הרגלים | קצין צה"ל בדרגת סגן מסיירת גבעתי שנהרג בקרב רפיח במהלך מבצע צוק איתן, ונחטף על ידי ארגון חמאס למנהרה תת-קרקעית. החלל היחיד שמוגדר כחלל צה"ל במעמד שבוי ונעדר | 1 באוגוסט 2014 |
| רב-סמל מתקדם מחמד אלאטרש | 39 | חטיבת הגפן | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
| רב-סמל רן גואילי | 24 | יס"מ | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
| סמל עוז דניאל | 19 | חיל השריון | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
| אלוף-משנה אסף חממי | 40 | חיל הרגלים | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
| סמ”ר איתי חן | 19 | חיל השריון | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
| סמ"ר שי לוינסון | 19 | חיל השריון | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
| סרן עומר נאוטרה | 21 | חיל השריון | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
| סרן דניאל פרץ | 22 | חיל השריון | נהרג בטבח שבעה באוקטובר ונחטף לרצועת עזה | 7 באוקטובר 2023 |
הערות שוליים

↑  אתר הענף לאיתור נעדרים - ראו אית"ן (הקישור אינו פעיל, 22 ביולי 2021)
↑  חן קוטס-בר, לאחר 65 שנים, נחשפה האמת מאחורי הקבר בהר הרצל, באתר nrg‏, 1 במאי 2013
↑  חן קוטס-בר, המעגל נסגר: טקס גילוי מצבה לחייל שנהרג לפני 65 שנה, באתר nrg‏, 6 ביוני 2013
↑  יואב זיתון, הקבורה השגויה בגלל טעות בזיהוי: כך פוענחה התעלומה מ-48', באתר ynet, 7 במאי 2018
↑  עופר אדרת, אחרי 70 שנה: אותר קברה של הנופלת היחידה שמקום קבורתה לא נודע, באתר הארץ, 6 במאי 2018
↑  יואב זיתון, אותרה גופת טייס חיל האוויר שנספה בהתרסקות לפני 56 שנים, באתר ynet, 6 בנובמבר 2018
↑  אלישע בן קימון, רועי רובינשטיין, אחרי 75 שנה: אותר חלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע, באתר ynet, 1 באוקטובר 2023
עזרא דותן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1937 גרמניה דנציג, גרמניה
 פטירה:  16 במאי 1981 (בגיל 43)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  בבן
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1955–1981 (כ־26 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 טייס קרב   מפקד טייסת 109   מפקד בסיס לוד
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 
עזרא דותן ("בבן"; 25 בספטמבר 1937 – 16 במאי 1981) היה טייס קרב בחיל האוויר ואלוף הפלות שבזכות הישגיו בקרבות כונה "מר סקייהוק". נפטר בעת שירותו בדרגת אל"ם.
ביוגרפיה

נולד בשם עזרא זנדמן ב-25 בספטמבר 1937 בדנציג, גרמניה. בשנת 1940, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, העפיל עם הוריו לארץ ישראל אך גורש ממנה על ידי שלטונות המנדט והיה מגולי מאוריציוס. בשנת 1945 עלה בשנית לארץ ישראל. התגורר בנהריה והשלים בה את לימודיו היסודיים. לאחר מכן למד בבית הספר הטכני בחיפה. בנעוריו היה חבר בקלוב התעופה לישראל.
התגייס לצה"ל במאי 1955 והתנדב לקורס טיס אותו סיים בשנת 1957. שירת בטייסת 117 בה נחשב לטייס מבטיח. במהלך יום הקרבות של 7 באפריל 1967 בחזית סוריה, נזקפה לזכותו הפלה ראשונה. במלחמת ששת הימים הוביל מבנים של מטוסי מיראז' 3 לתקיפת שדות התעופה הערביים במסגרת מבצע מוקד. תקף פעמיים את שדה התעופה H-3 בעיראק. במהלך המלחמה הפיל שני מטוסי קרב. באוגוסט 1968 עבר הסבה לטייס סקייהוק ומונה למפקד טייסת 109.
במהלך מלחמת ההתשה הוביל גיחות תקיפה רבות. בשנת 1970, במסגרת מבצע קלחת 2 כנגד ריכוזי מחבלים בפתחלנד, הוביל רביעיית סקייהוקים לתקיפת סוללות תותחים סוריות. בדרכו לתקיפה נתקל במטוסי תקיפה סוריים מדגם מיג 17 וניהל כנגדם קרב אוויר זאת על אף שמטוס הסקייהוק הוא מטוס תקיפה ואינו מיועד לקרבות אוויר. במהלך מרדף הצליח לפגוע ולהפיל מיג 17 ברקטות נגד טנקים מדגם "זוני". הייתה זו ההפלה הראשונה בעולם של מטוס סקייהוק באמצעות רקטה. לאחר מכן, הפיל מיג נוסף בירי תותח וניהל קרב אוויר עם מיג שלישי ללא תוצאות. לאחר קרב זה דבק בו הכינוי "מר סקייהוק" - טייס הסקייהוק היחיד בעולם שהפיל מטוסי מיג בקרב-אוויר.
בתחילת שנות השבעים היה אחד מארבעת ממציאי המזל"ט.
במהלך שירותו עבר שני התקפי לב וניתוח לב פתוח. אף על פי כן המשיך לטוס בטייסת תובלה. בשנת 1974 מונה למפקד בח"א 27.
ביום שישי, 15 במאי 1981 טס בפעם האחרונה ולפנות בוקר המחרת, 16 במאי 1981, נפטר מדום לב.
חייו האישיים

בשנת 1961 נשא לאשה את מרי ונולדו להם שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  את עדותו של דותן על הקרב ניתן לקרוא בספר חליפת לחץ, מאת מירב הלפרין ואהרון לפידות, הוצאת משרד הביטחון, ישראל תשמ"ז, עמ' 57-54.
↑  ממשיך לטוס אחרי ניתוח לב פתוח, מעריב, 13 ביולי 1979
מקדונל דאגלס F-15 איגל

מטוס F-15I רעם, נגזרת של מטוס ה-F-15E סטרייק איגל למטרות תקיפה והפצצה.
F-15 איגל (Eagle; מאנגלית: "עיט") הוא מטוס קרב דו-מנועי מהדור הרביעי להשגת עליונות אווירית מתוצרת ארצות הברית. המטוס פותח ויוצר תחילה בידי חברת מקדונל דאגלס, ובהמשך בידי חברת בואינג. אב טיפוס של המטוס מדגם YF-15 טס לראשונה ב-27 ביולי 1972.
נגזרת של המטוס, F-15E סטרייק איגל (Strike Eagle; מאנגלית: "העיט התוקף"), הוא מטוס קרב רב-משימתי לתקיפת קרקע ולאמנעה אווירית שנכנס לשירות ב-1988.
עד כה יוצרו למעלה מ-1,500 מטוסי F-15 על דגמיו השונים, מתוכם 1,150 נמצאים בשימוש חיל האוויר של ארצות הברית. כיום פעיל במפעל בואינג שבסנט לואיס רק קו הייצור של F-15E ונגזרותיו. תהליך הוצאתו משירות של האיגל בארצות הברית החל ב-2005 והחלפתו בדגם חדש F-15EX הלא הוא דגם-E עם יכולות אוויר-אוויר משודרגות.
F-15 נכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי בדצמבר 1976, וקיבל בו את הכינוי "בז" (דגמים A/B/C/D). ב-1998 רכשה ישראל גרסה של F-15E, דגם F-15I, שקיבל את הכינוי "רעם".
ה-F-15 נחשב לאחד ממטוסי הקרב המוצלחים בהיסטוריה והוא מעולם לא הפסיד בקרב אוויר. הרקורד המבצעי שלו עומד על 104–0 לטובתו בקרבות אוויר.
היסטוריה

בשנות השישים הופתע המודיעין של חיל האוויר האמריקאי כשגילה שברית המועצות בונה מטוס קרב גדול, הידוע כמיג-25 פוקסבט. מטוס המיג-25 תוכנן להיות מיירט מהיר, בניגוד לסברה שרווחה במערב שהוא מטוס קרב המיועד להשגת עליונות אווירית. כמיירט מהיר, יתרונו הגדול של המיג-25 הוא מהירותו הגבוהה, ולא יכולת התמרון שלו. עם זאת, הגאי הגובה והגאי הכיוון הגדולים שלו הצביעו על מטוס בעל יכולת תמרון גבוהה, ולפיכך חשש חיל האוויר האמריקאי שביצועיו של המיג-25 עלולים להיות טובים יותר ממקביליו האמריקאים. במציאות, המייצבים הגדולים של המיג-25 נדרשו כדי למנוע מהמטוס מלהיכנס למצב של צימוד אינרציאלי בטיסה במהירות גבוהה ובגובה רב.
המטוס F-4 פנטום היה מטוס הקרב היחיד של חיל האוויר האמריקאי ושל הצי האמריקאי שהיה לו די כוח, טווח וכושר תמרון כדי להתמודד עם איום מטוסי הקרב הסובייטיים בקרב אוויר צמוד בטווח קרוב או בינוני. עם זאת, מטרתו המקורית של ה-F-4 פנטום הייתה יירוט מטרות בטווחים גדולים באמצעות טילי אוויר-אוויר ארוכי טווח, ללא צורך בכניסה לקרב אוויר צמוד. אך לקחי מלחמת וייטנאם הראו שאין די בכך, והדגש על מהירות, כושר טיפוס ויכולת שיגור טילים לטווח ארוך, מעבר לטווח הראייה של הטייס, לא יכלו לפצות על הצורך ביכולת תמרון בקרב אוויר צמוד.
היה לפיכך צורך ברור במטוס קרב חדש להגנה אווירית שיוכל להתגבר על מגבלות הפנטום בטווחים קצרים, ועדיין לספק עליונות אווירית בטווחים ארוכים. חיל האוויר האמריקאי דחה את תוכנית VFX של הצי (שהובילה לפיתוח ה-F-14 טומקט) משום שלא התאימה לצרכיו, והוציא דרישות משלו ל-Fighter Experimental ‏(FX), שכללו מפרט למטוס קרב קל יחסית להשגת עליונות אווירית. שלוש חברות הגישו הצעות: פיירצ'ילד ריפבליק, נורת' אמריקן רוקוול ומקדונל דאגלס. חיל האוויר האמריקאי הכריז על בחירת ההצעה של מקדונל דאגלס ב-23 בדצמבר 1969. התכנון הזוכה דמה ל-F-14 בעל הזנב הכפול, אך בשונה ממנו היה בעל כנפיים קבועות. הוא לא היה קל או קטן יותר משמעותית מה-F-4 שאותו נועד להחליף.
המטוס צויד בתותח M61 וולקן, שהועדף על פני תותח GAU-7‏ 25 מ"מ של פורד-פילקו שהוצע עקב בעיות פיתוח. ה-F-15 שמר על יכולת לשאת 4 טילי ספארו כמו הפנטום.
חיל האוויר האמריקאי הציג את ה-F-15 כ"מטוס הקרב הראשון של חיל האוויר האמריקאי המיועד להשגת עליונות אווירית מאז F-86 סייבר".
ה-F-15 נבחר לרכישה גם על ידי מדינות כמו ישראל ויפן, וה-F-15E סטרייק איגל החליף בחיל האוויר האמריקאי את ה-F-111. אולם ביקורת מצד "מאפיית מטוס הקרב", שלפיה ה-F-15 גדול מדי מכדי לשמש מטוס ייעודי לקרבות אוויר צמודים, ויקר מדי לרכישה בכמויות גדולות בהשוואה ל-F-4 ול-A-7, הובילה לתוכנית מטוס קרב קל משקל (LWF), שבה פותח ה-F-16 פייטינג פלקון עבור חיל האוויר האמריקאי וה-F/A-18 הורנט במשקל בינוני עבור הצי האמריקאי. עם זאת, במשך השנים הוכיח ה-F-15 את עליונותו גם על מטוס ה-F-16 הקטן יותר, בעיקר הודות לשני מנועיו שהביאו לשרידות ועוצמה גדולה יותר של המטוס בשדה הקרב ובקרבות אוויר, מכ"ם חזק יותר, ומצד שני שטח כנף ויחס דחף למשקל אדיר שהביאו ליכולת תמרון בקרב אוויר צמוד שלא נפלה מזו של ה-F-16. בנוסף, בניגוד ל-F-15, ה-F-16 תוכנן מלכתחילה כפלטפורמה אווירית לא יציבה ונתמכת מחשב להשגת תמרון חד ומהיר יותר (שיטת 'טוס-על-חוט'), אך במקרה של כשל במחשב הטיסה שלו (או לחלופין, השבתת מנועו היחיד), ה-F-16 אינו מסוגל להישאר באוויר, מה שמפחית עוד יותר את סיכוייו בשדה הקרב לעומת ה-F-15.
תכונות המטוס

ה-F-15 מונע על ידי שני מנועי F100 מתוצרת פראט אנד ויטני במטרה להשיג יחס דחף למשקל גדול מ-1. גוף המטוס שטוח ורחב והכנפיים קבועות ומחוברות אליו.
בניגוד ל-F-14 ול-F-4, החופה של ה-F-15 גבוהה ועשויה כיחידה אחת, ומעניקה לטייס שדה ראייה רחב לפנים ולצדדים.
יכולת התמרון של ה-F-15 נגזרת מעומס כנף (יחס משקל לשטח כנף) נמוך עם יחס דחף למשקל גבוה, המאפשרים למטוס לבצע פניות חדות והדוקות מבלי לאבד מהירות, וכן לבצע נסיקה תוך כדי האצה (תכונה שעד היום שותפים לה מטוסי קרב מעטים בלבד). מערכות הנשק והשליטה תוכננו כך שטייס יחיד יוכל לבצע קרבות אוויר-אוויר בבטיחות ובאפקטיביות.
ל-F-15 יש גם יכולת עילוי גבוהה בזכות שתחתית המטוס נבנתה בצורה שתייצר המון עילוי גוף, דבר שתורם הן לעילוי כשלעצמו, הן ליכולת נשיאת החימוש והן לטווח הכלי (למרות שככל שהגוף גדול יותר כך הוא שוקל יותר ולכן לא בטוח שיטוס רחוק יותר). בזכות תכונה זאת הצליחו טייסים ישראלים להנחית מטוס F-15 D דו מושבי עם כנף אחת בלבד.
תכונות המטוס > אוויוניקה

מערכות האוויוניקה של ה-F-15 כוללות תצוגה עילית (תע"ל), מכ"ם APG-63/70 מסוג פולס-דופלר בעל יכולות אוויר-אוויר ואוויר-קרקע, המסוגל לאתר מטרות שנמצאות תחתיו, ובנוסף, להבחין בין מטרות מנמיכות טוס לבין החזרי קרקע, מערכת ניווט אינרציאלית (INS), מערכת נחיתת מכשירים (ILS), מערכת תקשורת UHF, מערכת ניווט טקטית, מערכת לוחמה אלקטרונית מובנית, מערכת זיהוי עמית-טורף (זע"ט), מחשב דיגיטלי מרכזי, מחשב תצוגות ומחשב חימוש. מערכות אלו מקטינות את העומס על הטייס, ומאפשרות לטייס יחיד להטיס את המטוס ולהפעיל באופן יעיל את מערכות הנשק שלו.
תכונות המטוס > חימוש

בזכות גודלו מסוגל המטוס לשאת כמות גדולה של אמצעי לחימה ותחמושת. ה-F-15 יכול לשאת מגוון רחב של טילי אוויר-אוויר, כמו AIM-7 ספארו, AIM-120 אמראם, AIM-9 סיידווינדר, פיתון (במטוסים ישראלים) ואחרים, כשארבעה מהם תלויים על מנשאי כנף (שניים בכל כנף) וארבעה על מנשאי גוף (שניים בכל צד). בנוסף, מצויד המטוס בתותח אוטומטי M61A1 וולקן שש-קני בקליבר 20 מ"מ (עם 940 פגזים) המותקן בשורש הכנף הימנית, לצורכי הגנה עצמית וליירוט מטוסי אויב. ה-F-15 יכול לשאת מטען נוסף במשקל כולל של עד 16,000 ליברות (7,257 ק"ג) על שני מנשאי כנף, מנשא מרכזי ומנשאים אופציונליים בגוף המטוס. מטען זה יכול לכלול פצצות ומכלי דלק נתיקים.
תכונות המטוס > מכלי דלק תצורתיים

מכלי דלק תצורתיים (CFT - Conformal fuel tanks) (כונו בתחילה FAST - Fuel And Sensor Tactical) בעלי גרר נמוך פותחו עבור ה-F-15 ונבדקו לראשונה על ה-F-15B ב-1974. את מכלי הדלק התצורתיים ניתן לחבר לצדי כונסי האוויר תחת כל כנף. כל מכל יכול להכיל 2,840 ליטר דלק. המכלים אינם מותקנים בדרך כלל על הדגמים לעליונות אווירית (A/B/C/D), אלא על דגמי F-15E ונגזרותיו המיועדים לתקיפה קרקעית.
דגמים > F-15 איגל > F-15A

F-15A הוא מטוס חד-מושבי להשגת עליונות אווירית, והוא הדגם הראשון של F-15. המטוס הראשון נגלל ב-26 ביוני 1972, וטיסת הבכורה של האב-טיפוס, YF-15 (מספר 71-0280), נערכה כחודש אחר כך, ב-27 ביולי 1972. המטוס הראשון נמסר לחיל האוויר האמריקאי ב-14 בנובמבר 1974. יוצרו כ-385 מטוסים מדגם זה, שנמסרו לחילות האוויר של ארצות הברית ושל ישראל.
דגמים > F-15 איגל > F-15B

F-15B (כונה תחילה TF-15A) הוא גרסה דו-מושבית של F-15A שפותחה לצורכי הדרכה. גרסת המטוס היא בעלת כושר קרבי זהה ל-F-15A. טיסת הבכורה שלו (מספר 71-290) נערכה ב-7 ביולי 1973, והמטוס הראשון נמסר לחיל האוויר האמריקאי בנובמבר 1974. כ-60 מטוסים נמסרו לחילות האוויר של ארצות הברית וישראל, ויוצרו כמאה.
דגמים > F-15 איגל > F-15C

F-15C הוא דגם חד-מושבי משופר שייצורו החל ב-1978. טיסת הבכורה שלו (מספר 78-468) נערכה ב-26 בפברואר 1979, והוא החל להיכנס לשירות בחיל האוויר האמריקאי בהמשך אותה שנה. השיפורים של דגם זה כללו אוויוניקה משופרת, תוספת נפח של 2,000 ליברות (900 ק"ג) למכלי הדלק הפנימיים, אפשרות לשאת מכלי דלק תצורתיים חיצוניים, ויכולת נשיאת משקל גבוהה יותר של 68,000 ליברות (30,600 ק"ג). יוצרו כ-488 מטוסים, המשרתים בחילות האוויר של ארצות הברית, ערב הסעודית וישראל.
דגמים > F-15 איגל > F-15D

F-15D הוא גרסה דו-מושבית של F-15C שפותחה לצורכי הדרכה. המטוס הראשון נמסר לחיל האוויר האמריקאי ב-1979. יוצרו כ-93 מטוסים המשרתים בחילות-האוויר של ישראל, ערב הסעודית, יפן וארצות הברית. ב-1983 מטוס בז של חיל האוויר הישראלי התנגש במטוס עיט במהלך טיסת אימון, איבד את אחת מכנפיו ולמרות זאת הצליח הטייס להנחית את המטוס בשלום.
דגמים > F-15 איגל > F-15J\DJ

F-15J ו-DJ הן גרסאות של דגמי F-15C ו-F-15D בהתאמה המיוצרות ביפן על ידי חברת מיצובישי בזיכיון מיוחד מטעם מקדונל דאגלס. הם שונים מה-F-15C/D בכך שאין בהם טכנולוגיות אמריקאיות מסווגות ללוחמה אלקטרונית ולקליטת אזהרות מכ"ם. מערכות האוויוניקה החסרות הוחלפו במערכות מתוצרת יפן. למעלה מ-300 מטוסי F-15J\DJ יוצרו עבור חיל האוויר היפני.
דגמים > F-15E סטרייק איגל

F-15E סטרייק איגל הוא מטוס קרב דו-מושבי רב-משימתי המשמש לתקיפה, כאשר בתכנונו הושם דגש בעיקר על תקיפת מטרות קרקע ואמנעה אווירית עמוקה מעבר לקווי האויב, בניגוד לדגמים הקודמים של ה-F-15 שבהם הושם דגש על משימות של עליונות אווירית. המטוס מבוסס על מטוס F-15 איגל. טיסת הבכורה של F-15E (מספר 86-0183) נערכה ב-11 בדצמבר 1986.
F-15E תוכנן בעקבות דרישת חיל האוויר האמריקאי ממרץ 1981 למטוס קרב טקטי משופר שיחליף את F-111. המטוס תוכנן לביצוע תקיפות ארוכות טווח ללא צורך בסיוע נוסף של ליווי מטוסי יירוט או לסיוע לוחמה אלקטרונית. F-15E שהציעה מקדונל דאגלס גבר על F-16XL שהציעה ג'נרל דיינמיקס. דגם הייצור הראשון של F-15E נמסר באפריל 1988 לכנף האימון הטקטי 405, בבסיס חיל האוויר לוק שבאריזונה.
F-15E הוא גרסה של F-15B שנועד להדרכה. ב-F-15B נועד המושב האחורי למדריך, ואילו ב-F-15E שודרג המושב האחורי כדי לאפשר התקנת ארבעה צגים רב-תכליתיים (MFD) לתפעול מערכות המטוס והנשק בידי הנווט. במושב האחורי ישנו גם מוט היגוי ומצערת המאפשרים לנווט להטיס את המטוס עצמאית, אם כי המושב הקדמי מגביל את שדה הראייה שלו.
על-מנת להגדיל את טווח הטיסה של ה-F-15E, הותקנו בו שני מכלי דלק תצורתיים שיוצרים גרר קטן יותר ממכלי דלק חיצוניים רגילים. הם מכילים 750 גלון (2,800 ליטר) דלק, וכוללים גם שש עמדות נוספות לתליית חימוש, כל אחד. חסרונם הוא בכך שבניגוד למכלי דלק רגילים לא ניתן להשליכם בעת טיסה, כך שהגדלת הטווח באה על חשבון ביצועים פחותים בהשוואה לדגמי F-15 לעליונות אווירית (A/B/C/D) כתוצאה מגרר ומשקל נוסף. את המכלים הללו לא ניתן להתקין על דגמי F-15C, מכיוון שהם מותאמים לנשיאת חימוש.
ה-F-15E מותאם לטיסה בגובה נמוך בלילה. התאמה זו כוללת יכולת לטוס עם פוד ניווט הכולל FLIR מתקדם, מכ"ם עקיבת פני קרקע, ופוד תקיפה נוסף לגילוי מטרות אוויר קרקע וציון לייזר. תמונת ה-FLIR של פוד הנווט מוצגת לאנשי הצוות על גבי התצוגה העילית או על מסכי ה-MPD, ומכ"ם עקיבת פני הקרקע מאפשר להימנע מפגיעה במכשולים, פנייה לתוך מצוק שנמצא מחוץ לשדה הראייה, וכיוצא באלה. את פוד הניווט ניתן לשלב עם מערכת ההיגוי או מערכת הניווט כך שהמטוס יכול לטוס "אוטומטית" לגמרי, בגובה נמוך מאוד מעל פני הקרקע (30 מטר לדוגמה). תוך שהוא מבצע ניווט שתוכנן מראש.
בעוד חיל האוויר האמריקאי מחליף את ה-F-15A/B/C/D ב-F-22 ראפטור, אין עדיין מחליף למטוסי F-15E, והם צפויים להישאר לפחות עד שנת 2030.
גרסאות של F-15E נמכרו גם לישראל (F-15I), קוריאה הדרומית (F-15K), ערב הסעודית (F-15S) וסינגפור (F-15SG). מחירו של F-15E עמד ב-1998 על 43 מיליון דולר. עד כה יוצרו למעלה מ-200 מטוסי F-15E ונגזרותיו.
דגמים > F-15E סטרייק איגל > F-15I

דגם F-15I רעם הוא נגזרת של F-15E סטרייק איגל שיוצרה עבור חיל האוויר הישראלי. העסקה למכירתו לישראל אושרה בסוף 1993 כמחווה של הנשיא ביל קלינטון לאחר החתימה על הסכמי אוסלו. ה-F-15E, היה באותה עת המטוס המתקדם ביותר של ארצות הברית. ישראל רכשה תחילה 20 מטוסים, ובהמשך הרחיבה את העסקה ל-25 מטוסים, בהיקף של כ-2.5 מיליארד דולר בסך הכל.
טיסת הבכורה שלו נערכה ב-12 בספטמבר 1997. משך טיסת הבכורה היה שעה ו-13 דקות. ב-6 בנובמבר, לאחר שהשלים שלוש טיסות נוספות, נערך טקס הגלילה שלו במפעל בואינג שבסנט לואיס. שר הביטחון, יצחק מרדכי, הדביק את הרונדל על המטוס ואמר בנאומו כי "ל-F-15I תהיה תרומה משמעותית לכוח ההרתעה האווירית של ישראל".
בתוכנית הייצור של F-15I היו מעורבות 34 חברות ישראליות, בהן אלביט מערכות, אלישרא, רפאל והתעשייה האווירית, שעבדו על חוזים בהיקף של למעלה מחצי מיליארד דולר. ההבדלים העיקריים בין F-15E לבין F-15I הוא ש-F-15I נמכר ללא מקלט התרעת מכ"ם (RWR) ומערכת חסימה (ECM), ובמקומן הותקנה מערכת מתוצרת חברת אלישרא הישראלית. ה-F-15I כולל גם מערכות תקשורת רדיו ישראליות ייחודיות, מערכת ישראלית לפיזור מוץ ונורי הטעייה, התאמה לכוונת קסדה, התאמת תא טייס לטיסה עם מגבר אור כוכבים, התאמה לחימושים ישראליים - הן טילי אוויר-אוויר והן חימוש אוויר-קרקע מונחה, מערכות לתקשורת נתונים ברשת, והתאמה לנשיאת פודי FLIR ישראליים לאיתור מטרות וציון לייזר מתוצרת חברת רפאל.
בשנת 1998 החלו דיונים על רכישת מטוסים נוספים, במקביל למטוסי F-16 נוספים.
ביוני 1999 הודיעה חברת "בואינג" כי תתחיל לייצר ששה מטוסים, למרות שעוד לא התקבלה הזמנה רשמית מישראל. באוגוסט 2000 הודיע צה"ל כי לא ירכוש עוד מטוסי F-15I, עקב חוסר תקציב וקו הייצור שלהם נסגר.
ב-2016 החל חיל האוויר הישראלי בשדרוג ה-F-15I ובהתקנת מערכות ותוכנות אוויוניקה. ב-2018 דווח שחיל האוויר הישראלי החליט להצטייד במטוסי F-15IA רעם משופר, גרסה מעודכנת ומשודרגת של ה-F-15I תוצרת בואינג, אך עסקה זו נחתמה לבסוף רק בשנת 2024. בנוסף, מחלקת המדינה של ארצות הברית אישרה מכירת ערכות לישראל שישדרגו את מטוסי ה"רעם" הקיימים לרמת +F-15I וכוללות מכ"ם AESA חדש.
דגמים > F-15E סטרייק איגל > F-15S

F-15S (כונה בתחילה F-15XP) הוא דגם בעל יכולות מופחתות של F-15E שנמכר לערב הסעודית. 72 מטוסים יוצרו בתוכנית Peace Sun IX לסיוע צבאי, מתוכם 24 שהותאמו בעיקר לקרבות אוויר-אוויר ו-48 שהותאמו בעיקר למשימות אוויר-קרקע. F-15S מצויד בפודי LANTIRN מוגבלים - AAQ-20 פאת'פיינדר, שאין בו מכ"ם עוקב פני קרקע (TFR), מה שפוגע ביכולתו לטוס בגובה נמוך במיוחד בלילה, ו-AAQ-19 שארפשוטר שחסר את היכולת לנעול על מטרות לצורך שיגור טילי AGM-65 מאבריק), וכן מכ"ם APG-70S, שהוא נגזרת של מכ"ם APG-70 שהוסרה ממנו יכולת מיפוי קרקעי (SAR). ישנן עוד מספר מערכות שהוסרו, כגון מערכות לוחמה אלקטרונית. טיסת הבכורה של F-15S נערכה ב-19 ביוני 1995, וארבעת המטוסים הראשונים נמסרו בסוף 1995. ב-10 בנובמבר 1999 נמסר לערב הסעודית המטוס האחרון מבין 72 מטוסי ה-F-15S שכללה העסקה.
דגמים > F-15E סטרייק איגל > F-15SA

דגם מתקדם של ה-F-15S. סעודיה חתמה על הסכם לרכש והצטיידות ב-80 מטוסים כאלה ב-2011 ועוד 12 באופציה ושדרוג של 72 המטוסים מדגם F-15S שכבר היו אצלה בשירות לתצורת F-15SA.
לדגם זה התווספה יכולת נשיאת חימוש בתחנות קצה כנף (שתי תחנות נוספות בהשוואה לדגמים קודמים) ופיילונים המאפשרים תליית ארבעה טילי א"א בתחנות 2,8 כך שבסה"כ יש למטוס יכולת לשאת 26 חימושים שונים- יותר מלכל דגם אחר. דגם זה כולל גם, לראשונה במזה"ת, מכ"ם אף מבוסס על "מערך מנוהל פאזה" (AESAׂ). טכנולוגיית מכ"ם זו היא המתקדמת ביותר בעולם. לפי פרסומים שונים, למטוס יש גם יכולת נשיאה של חימוש א"ק מונחה לטווח רחוק מסוג SLAM-ER. תא הטייס תומך כוונות קסדה מתקדמות לאנשי הצוות.
תחילת ההצטיידות מתוכננת ל-2015, סיום ההצטיידות ל-2019 ובסה"כ, יהיו לסעודיה עד 164 מטוסי קרב הפצצה בעלי יכולת הנשיאה הגבוהה ביותר שיש במדינות המערב בכלל.