stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלומסדיי
רקע

בגיל 22, זמן קצר לפני שעזב את אירלנד לצמיתות, התאהב ג'ויס בנורה בארנקל, חדרנית לא משכילה. השניים חיו יחדיו עד מותו של ג'ויס בגיל 59, אך נישאו רק בשנת 1931, כ-10 שנים קודם לכן. הפגישה הראשונה בין השניים אירעה ב-16 ביוני 1904, וג'ויס בחר להנציח תאריך זה בספרו יוליסס. ה-16 ביוני, היום בו מתרחשת העלילה, מוזכר בספר שלוש פעמים: פעם אחת בפרק הקיקלופים: "ובהגיע היום השישה עשר לחודש האלה בעלת עיני-השור", ופעמיים נוספות מפורשות בפרק הסלעים הנודדים ובפרק "שורי השמש". גם בפרק "לסטריגונים" מצוין "היום השישה עשר".
עוד בחייו של ג'ויס, ב-1929, בפריז, נחגג "יוליסס" אך היה זה בחודש יולי דווקא, ולא בשם "בלומסדיי". חבורה של אוהדי ג'ויס, ביניהם סמואל בקט, הגיעה לכפר קטן ליד ורסאי והתארחה במלון בשם "לאופולד" ל"ארוחת יוליסס" שערכה סילביה ביץ', המוציאה לאור, לרגל הוצאת המהדורה בצרפתית.
ב-1954, במלאת 50 שנה לאותו יום, החליטה חבורה של אמנים ויוצרים בדבלין, ובהם הסופר בריאן או'נולאן והאמן ג'ון ראיין, יחד עם בן דודו של ג'ויס, לכבד את זכרו של ג'ויס בטקס ובמסע עלייה לרגל באתרי הספר בעקבות לאופולד בלום. האירוע נקרא בלומסדיי, על שמו של בלום. בין האתרים בהם ביקרו היו מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב, הפאב של דייוי ביירן וביתו של בלום ברחוב אקלס 7.
החגיגה הפכה למסורת, וכך נחגג בלומסדיי מדי שנה בדבלין, ובמספר גדל והולך של ערים בעולם, כיום המציין את זכרו של ג'ויס. בצירוף מקרים מת אחיו של ג'ויס, סטניסלאוס, ביום זה ב-1955.
פעילויות ואירועים

את בלומסדיי מציינים בפעילויות שונות, כדוגמת כנסים אקדמיים, הצגות והקראות פומביות מ"יוליסס", סיורים בעקבות לאופולד בלום, ארוחות ושמחה כללית. ממרכז ג'ויס שבדבלין יוצאים סיורים במסלולים המשחזרים חלק מעלילת הספר. באתרים הנזכרים ב"יוליסס" וברחובות דבלין ניתן לראות אנשים המסתובבים בבגדי התקופה. מסעדות מציעות באותו יום ארוחות בוקר מיוחדות ברוח הפרק "קליפסו", בו מכין לאופולד בלום ארוחת בוקר הכוללת כליות חזיר.
בשנת 2004, בחגיגת 100 שנים ל"בלומסדיי", נערך בדבלין פסטיבל שנמשך חמישה חודשים בין 1 באפריל ל-31 באוגוסט. ביום ראשון האחרון לפני בלומסדיי של שנת 2004 נאספו אלפי אנשים ברחוב או'קונל לארוחת בוקר שכללה נקניקיות, קותלי חזיר ומאכלים אירים מסורתיים כ"פודינג שחור" ו"פודינג לבן".
גלריה

"אדי מרק ראש-עגל והבל כיסני-ריבה שנאפו זה עתה נפלטו ממסעדתו של האריסון." לוחית הקדשה לאפיזודה לסטריגונים, ברצפת רחוב או'קונל בדבלין. לוחיות כאלו שובצו באתרים שונים ברחבי דבלין, בעקבות מסלולי הליכתו של לאופולד בלום בספר
חוגגים את בלומסדיי בדבלין, יוני 2004, במלאת 100 שנה לבלומסדיי
דלת הכניסה לביתו (הבדיוני) של בלום ברחוב אקלס 7 בדבלין, שמורה במרכז ג'יימס ג'ויס. הבית המקורי נהרס, אך המקום מהווה אתר עלייה לרגל לחובבי ג'ויס
הערות שוליים

↑  האלה בעלת עיני השור היא יונו שעל שמה נקרא חודש יוני. הציטטה מתוך עמוד 372 במהדורה העברית
↑  עמוד 273 במהדורה העברית, מהדורת 1999
↑  עמוד 450
↑  מקור:מרכז ג'יימס ג'ויס
| יוליסס מאת ג'יימס ג'ויס |
| --- | --- | --- |
| דמויות | לאופולד בלום • מולי בלום • סטיבן דדאלוס | יוליסס, המהדורה העברית |
| אתרים | מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב • בית הקברות גלאסנווין • הספרייה הלאומית של אירלנד | יוליסס, המהדורה העברית |
| ניתוחים וערכים מורחבים | יוליסס - מבנה הספר והעלילה • סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס • סכמת לינאטי ליוליסס | יוליסס, המהדורה העברית |
| מעורבים | אוליבר סנט ג'ון גוגארטי • ג'ורג' ויליאם ראסל • פרנק באדג'ן • סילביה ביץ' • הארייט שו ויבר | יוליסס, המהדורה העברית |
| שונות | בלומסדיי • ארצות הברית נגד ספר בשם יוליסס • המונולוג של מולי בלום | יוליסס, המהדורה העברית |
הקראת קטעים מיוליסס ליד הפאב של דייוי בירן, הנזכר בפרק "לסטריגונים"
בתי קברות יהודיים בבודפשט שפורקו ונסגרו

עדויות לקבורה יהודית בעיר בּודָה שבהונגריה נמצאו עוד מהתקופה של הכיבוש הרומאי של פרובינקיה פאנוניה (טרנסדנוביה-מערב הונגריה של היום). עדות ראשונה לבית קברות יהודי בבודה נתגלתה מהמאה ה-13. מאז היו אתרי קבורה רבים ברחבי הערים, פשט, בודה ובודפשט. רובם ככולם נסגרו, פורקו ומחלקם הועברו השרידים לבתי קברות אחרים, בעיקר לבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
בתי קברות יהודיים בבודה בימי הביניים

בית הקברות היהודי מימי הביניים בעיר בבודה היה ממוקם בפינת רחובות אַלַגוּט (Alagút utca) ופַּאוּלֶר (Pauler utca), מחוץ לחומה לשעבר של העיר. הוא התגלה בשנת 1894 והמצבה העתיקה ביותר בו (אלול ה'ל"ח - אוגוסט / ספטמבר 1278) הייתה מונחת במקומה המקורי. השם שנכתב עליה הוא "ר' פסח בר פטר". בית קברות זה היה בשימוש כנראה עד סוף המאה ה-15 כי המצבה האחרונה הידועה לנו היא משנת 1492. לגבי קיום בית הקברות נשתמרו כמה אזכורים בכתב מימי הביניים ואחד ששרד מהזמן המודרני. יהודי בודה התייחסו למצבות בית הקברות בחיבור ששלחו בשנת 1713 למלך הונגריה קרל השלישי שהוא קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בתקופת הכיבוש הטורקי בית הקברות היהודי היה כנראה מחוץ לחומת המבצר. מצבותיה שולבו מאוחר יותר בבתים שנבנו במקום, באחת הקפלות של כנסיית סטפן הקדוש ובמנזר הכרמליתים לשעבר.
בתי קברות באובודה > בית הקברות ברחוב לַקְטַאנְיָה

הוא היה ממוקם צפונית לבודה, מחוץ לעיר ומעבר לטירת זִיצִ'י. את השטח רכשה הקהילה היהודית מבעל האדמה בשנת 1737, הקימו במקום בית קברות והשתמשו בו עד 1870. כאן נקברו גם הקורבנות היהודים של מגפת הכולרה השנייה שהגיעה להונגריה בשנת 1831. בית הקברות היה ממוקם באזור העיר הרומית לשעבר וסיבה זו הביאה בין היתר לסגירתו. כיום הבתים הדרומיים ביותר של השכונה עומדים על שטח בית הקברות לשעבר.
בתי קברות באובודה > בית הקברות בספוולדי

לפי הסדר ההיסטורי, זהו בית הקברות היהודי השני באובודה. שמו הרשמי היה בית הקברות היהודי סֵפְּווֹלְדִיִ. הוא היה בשימוש בין 1831 לבין 1888. במפה משנת 1909 הוא עדיין מסומן בצד שמאל של דרך סֵפְּווֹלְדִיִ (Szépvölgyi út). סביב 1938 הוא פונה סופית. על פני השטח ניתן היה למצוא אפילו בשנות ה-90 פיסות אבן שהזכירו מצבות.
בתי קברות באובודה > בית הקברות הישן

יהודי אוֹבּוֹדָה התחילו להשתמש בבית קברות זה בשנת 1888, אך לא לזמן רב. בשנת 1909 נסגר בית הקברות בשל תנועות מתמידות של הקרקע. מבנה בית הלוויות האורתודוקסי נהרס כמעט לחלוטין עם הזמן, עד שבסופו של דבר שופץ בשנת 1998 והוסב לבניין משרדים.
בתי קברות באובודה > בית הקברות היהודי בוויזיווארוש

כיוון שלקראת סוף המאה ה-18, תושבי בודה נזקקו לבית עלמין חדש, מיקומו נקבע באזור המיוער שבין שלוש דרכים של היום. בית הקברות היהודי של וִיזִיווַארוֹש (Víziváros) נחנך ליד בית העלמין הנוצרי שנפתח בשנת 1785 . בית הקברות היהודי היה בשימוש מסוף המאה ה-18 ועד שנת 1885, אבל פורק סופית רק בסביבות 1930.
בית הקברות היהודי בדרך ואַצִי

בית הקברות היהודי בדרך ואַצִי שימש משנת 1808 ועד לפתיחת בית הקברות היהודי ברובע 8 ברחוב שַלְגוֹטַארְיַיני (Salgótarjáni) בשנת 1874. בשנה זו בית הקברות כבר התמלא אפילו בכמה שכבות ונסגר מסיבות הגנה על בריאות הציבור. למרות ההחלטות לגבי פירוקו מספר פעמים על ידי עירית בודפשט, הוא פורק סופית רק בשנת 1910. המצבות ועצמות המתים הועברו ונקברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
לקריאה נוספת

קינגה פרוימוביץ' - זכרונות מבודפשט היהודית, טקסים, היסטוריה - 1995 Frojimovics Kinga – Komoróczy Géza – Pusztai Viktória – Strbik Andrea, A zsidó Budapest Emlékek, szertartások, történelem, I-II. (Budapest: Városháza, 1995)
ההיסטוריה של בתי הקברות של בודפשט - 1933 Fehér Jolán Antónia, Budapest székesfőváros temetőinek története. Bölcsészdoktori értekezés (Budapest, 1933)
היהדות של בודה בימי הביניים ובתי הכנסת שלה - 1987 Zolnay László, Buda középkori zsidósága és zsinagógáik (Budapest: Budapest Történeti Múzeum, 1987)
גיבתוניים

| גיבתוניים |
| --- | --- |
  הקלטה של גיבתוני מסוג Cape bunting (אנ').
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: גיבתוניים
שם מדעי
 Emberizidae ‏ויגורס, 1831

גיבתון שחור-ראש.
Ammodramus bairdii
Arremon aurantiirostris
Aimophila rufescens
גיבתוניים (שם מדעי: Emberizidae) היא משפחה גדולה מאוד של עופות מסדרת ציפורי השיר.
בעוד שבאירופה הם מכונים גיבתוניים, באמריקה הם נקראים "דרורים אמריקאיים", כן ידועים פרטים ממשפחה זאת הנקראים פרושיים.
לגיבתוניים מקור קצר ועבה, בעל צורת חרוט שקצהו חד, ושוליו כפופים מעט פנימה, הטפרים חזקים וכפופים.
הגיבתוניים מחליפים את נוצותיהם המפוספסות, פעמיים בשנה. 9 אברות הכנף בעלות גודל אחיד, ועוד אברה אחת מנוונת, שכמעט לא ניתן להבחין בה, הזנב ארוך יחסית ומפורץ, נוצות המצח ארוכות ומסתירות את הנחיריים.
רוב הגיבתונים הם ציפורי קרקע, החיים על הקרקע ומחפשים עליה את מזונם, המורכב בעיקרו מזרעי דגניים וחרקים קטנים. הם מתגוררים בקן המוסתר בגומה או תלם בקרקע, ובנוי מגבעולי קש, ועשבים יבשים. יש והקן נבנה על שיח נמוך, והגבוה מכולם הוא קינו של הגיבתון שחור-ראש, המגיע עד למטר וחצי מעל הקרקע.
הקינון מתחיל באביב, הנקבה היא זאת שבונה את הקן, הביצים אפורות, מנוקדות או משורטטות, משך הדגירה כ־16 יום, הזכר שאינו מסייע בבניית הקן, עוזר בהאכלת הגוזלים.
במשפחת הגיבתוניים כ-70 סוגים, הכוללים כמה מאות מינים.
סוגים נוספים במשפחה, ייתכן ששייכים למשפחות קלקרידיים, קרדינליים (Cardinalidae), פסרליים, סבכי העולם החדש, טנגריים או פרושיים.
סוגים

Melophus lathami מין יחיד
Latoucheornis siemsseni מין יחיד
גיבתון (Emberiza)
Arremon
Arremonops
Melozone
Pipilo - בו גיבתון ירוק-זנב
Aimophila
Rhynchospiza
Peucaea
Oriturus superciliosus מין יחיד
Torreornis inexpectata מין יחיד
Spizella
Pooecetes gramineus מין יחיד
Chondestes grammacus מין יחיד
Amphispiza
Artemisiospiza
Calamospiza melanocorys מין יחיד
גיבתון סוואנה (Passerculus sandwichensis) מין יחיד
Ammodramus
Passerella
Xenospiza baileyi מין יחיד
Melospiza
Zonotrichia
Junco
Atlapetes
Lysurus
Pselliophorus
Pezopetes capitalis מין יחיד
Calcarius
Plectrophenax
Rhynchophanes mccownii מין יחיד
גביע אירופה בכדורסל 3x3

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל 3x3
 תאריך ייסוד:  2014
 ארגון מפעיל:  פיב"א
 יבשת:  אירופה
 זוכה:   סרביה (2022)
 הכי הרבה זכיות:   סרביה (4)
 מפעל גבוה יותר:  אליפות העולם בכדורסל 3x3
 מפעל נמוך יותר:  הסבב העולמי 3x3
 https://fiba3x3.com
 
גביע אירופה בכדורסל 3x3, שנקרא עד 2017 אליפות אירופה 3x3, הוא טורניר הכדורסל 3x3 הראשי לנבחרות לאומיות ביבשת אירופה. הגביע, המאורגן על ידי פיב"א, נערך לראשונה ב-2014 בבוקרשט, רומניה ומאז מתקיים אחת לשנה, למעט ב-2015 וב-2020. חוקי המשחק זהים למשחק 3x3 סטנדרטי, בו סגל הקבוצה מורכב מארבעה שחקנים, 3 במשחק עצמו ואחד מחליף. אלופת אירופה הנוכחית היא סרביה.
טבלת מדליות

| מקום | נבחרת | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  סרביה | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 2 | סלובניה סלובניה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3 | לטביה לטביה | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 | רומניה רומניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | ליטא ליטא | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | הולנד הולנד | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 8 | פולין פולין | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | אוקראינה אוקראינה | 0 | 0 | 1 | 1 |
השתתפות

| נבחרת | רומניה בוקרשט 2014 | רומניה בוקרשט 2016 | הולנד אמסטרדם 2017 | רומניה בוקרשט 2018 | הונגריה דברצן 2019 | צרפת פריז 2021 | אוסטריה גראץ 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנדורה אנדורה | 16 |  |  |  |  |  |  |
| אוסטריה אוסטריה |  |  |  | 6 | 12 | 6 |  |
| אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 11 |  |  |  |  |  | 12 |
| בלגיה בלגיה | 6 |  |  | 9 |  | 9 | 7 |
| בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה |  |  |  | 12 |  |  |  |
| צ'כיה צ'כיה | 13 | 9 | 12 |  |  |  |  |
| אסטוניה אסטוניה | 8 |  |  |  |  | 7 |  |
| צרפת צרפת |  | 10 | 5 | 7 | 2 | 5 |  |
| גרמניה גרמניה |  |  |  |  | 11 |  |  |
| יוון יוון | 4 |  |  |  |  |  |  |
| הונגריה הונגריה |  |  | 11 | 8 | 7 |  | 9 |
|  ישראל | 9 |  |  |  |  | 11 | 8 |
| איטליה איטליה | 15 | 5 |  |  |  |  |  |
| לטביה לטביה |  |  | 1 | 2 | 10 |  | 2 |
| ליטא ליטא | 3 |  |  |  | 3 | 2 | 4 |
| הולנד הולנד |  | 3 | 7 |  | 12 | 6 | 3 |
| פולין פולין |  | 8 |  | 5 | 5 | 3 | 5 |
| רומניה רומניה | 1 | 7 |  | 11 |  |  |  |
| רוסיה רוסיה | 10 | 4 | 6 | 4 | 9 | 4 |  |
|  סרביה | 5 | 2 | 4 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| סלובקיה סלובקיה |  | 12 |  |  |  |  |  |
| סלובניה סלובניה | 2 | 1 | 2 | 3 |  | 10 | 11 |
| ספרד ספרד | 7 | 6 | 8 | 6 | 4 |  |  |
| שווייץ שווייץ | 14 |  | 9 | 10 |  |  |  |
| טורקיה טורקיה | 12 |  | 10 |  |  |  |  |
| אוקראינה אוקראינה |  | 11 | 3 |  | 8 | 8 |  |
| מונטנגרו מונטנגרו |  |  |  |  |  |  | 10 |
גן (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  עדי ברש, רותי שץ
 הופק בידי:  פיג פילמס
 עריכה:  Janus Billeskov Jansen
 מוזיקה:  אורי פרוסט
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2003
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גן הוא סרט תיעודי שהוקרן לראשונה ב-2003, בבימוי של רותי שץ ועדי ברש . הסרט הופק בישראל.
זהו סרטם השני כבמאים ומפיקים של עדי ברש ורותי שץ, הפקה משותפת של ערוץ 8, ארטה צרפת, וטי וי אונטריו הקנדי.
גן החשמל מוצג בסרט כמקום נידח בתל אביב, שבו הומוסקסואלים צעירים עוסקים בזנות ומתמכרים לסמים. זהו מקום לחסרי כל, החוליה האחרונה בשרשרת, מקום בו אנשים מוכרים את גופם, נאספים למכוניות מזדמנות, עוסקים בסחר בסמים ומסתבכים עם החוק.
לאורך שנה, היוצרים רותי שץ ועדי ברש עקבו אחר שני צעירים שהגן הוא ביתם: נינו, פלסטיני החי בישראל ללא אישור ויוצא ונכנס מבתי כלא ומעונות; ודודו, ערבי ישראלי המתמודד ונאבק בהתמכרות להרואין. 
שני הצעירים נתנו לשץ וברש גישה בלתי מוגבלת לתוך רובדי חייהם האינטימיים ביותר. היוצרים, שהיו מודעים לאמון שזכו בו, יצרו סרט עוצמתי בכנות שלו, והחזירו לדודו ונינו כבוד שפעמים רבות נמנע מהם בחייהם היום יומיים.
כנגד הקונפליקט הערבי-ישראלי, הקשיים וחוסר הפתיחות שמופנה כלפי הומוסקסואלים, שני החברים תלויים אחד בשני בשביל תמיכה והרגשת ביטחון ואהבה.
גיבתון שחור-ראש

| גיבתון שחור ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: גיבתוניים
סוג:: גיבתון
מין:: גיבתון שחור-ראש
שם מדעי
 Emberiza melanocephala ‏סקופולי, 1769
תחום תפוצה
 השוואה בין תחומי התפוצה של גיבתון שחור-ראש וחום-ראש   גיבתון שחור-ראש, חורף   גיבתון שחור-ראש, מקייץ   גיבתון חום-ראש, חורף   גיבתון חום-ראש, מקייץ

Emberiza melanocephala
גיבתון שחור-ראש (שם מדעי: Emberiza melanocephala) הוא ציפור שיר ממשפחת הגיבתוניים ואחד הגדולים במשפחה.
מאפיינים

אורכו 16–18 ס"מ ומשקלו 28–33 גרם. זנבו ארוך. ראשו של הזכר שחור, ומכאן שמו. רוב גופו של זכר הגיבתון, לרבות גחונו, גרונו ועורפו, צהובים. גבו וזנבו ערמוניים. הנקבה אפורה עם פסים חומים. כמו שאר המינים במשפחה, הוא עף בלהקות גדולות כדי לחפש את המזון המועדף עליו - זרעים וגרגירי תבואה.
הגיבתון שחור-הראש מקנן בעיקר לאורך החוף המזרחי של הים האדריאטי. קיימות גם אוכלוסיות מקננות גדולות בסלובניה, איטליה, ואלבניה. מקנן גם בישראל ובאיראן. אזורי הקינון הצפוניים מגיעים עד סיביר. בחורף רוב הפרטים נודדים למערב ומרכז הודו. הנדידה הארוכה ביותר שנמדדה על ידי טיבוע עומדת על 7,000 ק"מ. כמו כן תועדה נדידה של 1,000 ק"מ בשבעה ימים.
חי בגנים, כרמים וסבכי שיחים. ניזון מזרעים ומצמחים. עונת הרבייה היא ממאי עד יוני. הזכר בונה את קנו בשיחים צפופים. הקן מורכב מדשא, עלים, צמר ועשבים שונים. הנקבה מטילה 4–5 ביצים, והביצים נדגרות במשך 13–15 ימים על ידי בני הזוג לסירוגין.
הערות שוליים

↑  גיבתון שחור ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מגדיר הציפורים של ישראל - גיבתון שחור-ראש, באתר פורטל צפרות
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גאנסו

ערך זה עוסק במחוז ברפובליקה העממית של סין. אם התכוונתם לכדורגלן ברזילאי, ראו .
| --- | --- |

מנזר לאבראנג בשְׂיַאהֶה
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מושל:  Ren Zhenhe
 נציבויות במחוז:  14
 בירת המחוז:  לַאנְג'וֹאוּ
 תאריך ייסוד:  1929 
 שטח:  453,700 קמ"ר (דירוג: 7)
  ‑ הנקודה הגבוהה:  אלטון שאן (אנ') (5,830 מטרים)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  25,019,831 (דירוג: 22, 2020)
  ‑ צפיפות:  55 נפש לקמ"ר (דירוג: 27, 2020)
 קואורדינטות:  38°N 102°E﻿ / ﻿38°N 102°E﻿ / 38; 102 
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.gansu.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת גאנסו מוגדלת) לאנג'ואוגאנסו(למפת גאנסו רגילה) לאנג'ואוגאנסו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נוף טיפוסי בדרום מחוז גאנסו, סמוך לגבול עם סצ'ואן
גַאנְסוּ (בסינית: 甘肃‏ / Gānsù) הוא מחוז במערב הרפובליקה העממית של סין. המחוז גובל במחוזות צִ'ינְגְהַאי, שִׂינְגְ'יַאנְג, נִינְגְשְׂיַה, שַׁאַנְשִׂי וסצ'ואן. בירתו היא העיר לַאנְג'וֹאוּ (兰州/Lánzhōu). שטח המחוז הוא 453,700 קמ"ר ואוכלוסייתו נאמדת בכ-25 מיליון נפש. זהו מחוז עני ומרבית שטחו הררי וצחיח. עם זאת יש לו חלק חשוב בהיסטוריה של סין, שכן דרך המשי עברה דרכו.
מרבית אוכלוסייתו של מחוז זה נמנית עם בני ההאן, אם כי יש בו כמות לא מבוטלת של בני חווי, קזחים, טיבטים ומונגולים.
בשטחו של המחוז ניתן למצוא אתרים בודהיסטים חשובים, כגון מערות מוֹגַאו (莫高窟/Mògāo kū), הממוקמות באזור מדברי רווי דיונות ומכילות אמנות בודהיסטית; מנזר לאבראנג בעיירה שְׂיַאהֶה (夏河/Xiàhé), המהווה את המנזר הטיבטי החשוב ביותר מחוץ לטיבט עצמה וכן אתרים נוספים.
במחוז הוקמה חוות הרוח גאנסו שמספקת כ-10,000 מגוו"ט חשמל ומתוכננת להגיע להספק של 20,000 מגוו"ט. להעברת אנרגיה מיוצרת למרכזי הצריכה הוקם קו חשמל באורך של 2,683 ק"מ.
ג'וזף פיינס

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1970 (בן 54) אנגליה סולסברי, וילטשייר, אנגליה 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  בית הספר בישופ וורדסוורת' 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף אלבריק טוויסלטון-ווייקהאם-פיינס (באנגלית: Joseph Alberic Twisleton-Wykeham-Fiennes; נולד ב-27 במאי 1970) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי. ידוע במיוחד כמי שגילם את דמותו של המחזאי ויליאם שייקספיר בדרמה הרומנטית זוכת 7 פרסי פרסי אוסקר "שייקספיר מאוהב" וכפרד ווטרפורד בסדרה "סיפורה של שפחה".
ביוגרפיה

פיינס נולד בסולסברי וילטשייר שבדרום-מערב אנגליה. אמו היא הציירת והסופרת ג'ניפר לאש, ואביו הוא הצלם מארק פיינס. פיינס הוא הצעיר מבין שישה ילדים, אחיו של השחקן רייף פיינס. לפיינס עוד שלוש אחיות: סופי ומרתה, במאיות קולנוע, ומגנוס, מלחינה במקצועה. לפיינס אח חורג בשם מייקל אמרי, ארכאולוג במקצועו.
את לימודיו החל פיינס באירלנד ומשם עבר ללמוד ב"בית ספר בישוף וורדסוורת'" שבבעלות הכנסייה האנגליקנית באזור הולדתו.
פיינס למד בתיכון בעיר סאפוק במשך שנה, לפני שהצטרף לתיאטרון הנוער "ויק הצעיר". פיינס התאמן ולמד במשך שלוש שנים ב"בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה", שם סיים את לימודיו בהצלחה בשנת 1993.
קריירה

את הופעותיו הראשונות בתחום המשחק ערך פיינס בתיאטרוני הווסט אנד שבלונדון. פיינס הופיע במשך שנתיים ברחבי העולם כחבר מן המניין בלהקת התיאטרון המפורסמת הלהקה השייקספירית המלכותית.
את הופעתו הראשונה בסרט מקצועני ערך פיינס ב-1996 בדרמה של ברנרדו ברטולוצ'י "לגעת ביופי". בשנת 1998 הופיע פיינס בדרמה הרומנטית שזכתה בשבעה פרסי אוסקר "שייקספיר מאוהב". בסרט גילם את הדמות הראשית, המחזאי המפורסם בהיסטוריה ויליאם שייקספיר, השקוע במחסום כתיבה וחוסר השראה, חרף נסיונותיו ולחציהם של תומכיו הפיננסיים, ובמקביל מתאהב בוויולה דה לספס (גווינת' פלטרו). על משחקו זכה פיינס בפרס ה-MTV בקטגוריית הנשיקה הטובה ביותר עם גווינת' פלטרו.
סרט נוסף בו הופיע פיינס ב-1998 היה "אליזבת", כלורד רוברט דאדלי, מאהבה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה (קייט בלאנשט).
בשנת 2001 השתתף פיינס בדרמת המלחמה של ז'אן-ז'אק אנו "אויב בשער", בסרט גילם פיינס פוליטרוק וקצין סובייטי בשם דנילוב, שמעוניין להפוך את הצלף הרוסי האלמוני וסילי זייצב (ג'וד לאו) לגיבור לאומי.
ב-2003 גילם פיינס את דמותו של מייסד הנצרות הפרוטסטנטית מרטין לותר בדרמה הביוגרפית "לותר". כמו כן שיחק פיינס במותחן האירוטי "הורג אותי ברכות", בו הוא מגלם זר מסתורי בשם אדם המצליח להוציא את אליס (הת'ר גרהאם) משגרתה. בנוסף דיבב פיינס את דמותו של פורתאוס, נסיך סירקוזה, בסרט האנימציה "סינבד: אגדת שבעת הימים".
בשנת 2008 הופיע פיינס בדרמת המלחמה של הבמאי הישראלי אורי ברבש "אביב 41", בסרט הופיע פיינס בתור ארתור, רופא צעיר הנמלט עם אשתו ושתי בנותיהם מביתם שבמזרח פולין בעקבות הכיבוש הגרמני, והם מוצאים מקלט בחווה מרוחקת אצל איכרה פולנייה בשם אמיליה.
ב-2009 שיחק פיינס בתפקיד הראשי בסדרת המתח הבדיונית "פלאש פורוורד".
ב-2011 גילם תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "קמלוט" בתור מרלין המכשף מחצרו של המלך ארתור.
ב-2012 שיחק בעונה השנייה של סדרת האימה "אימה אמריקאית: המוסד הסגור" בתור כומר.
החל מ-2017 מגלם את המפקד פרד ווטרפורד בסדרה "סיפורה של שפחה".
חיים אישיים

באוגוסט 2009 נישא לדוגמנית השווייצרית מריה דולורס דייגז ולהם שתי בנות.
פילמוגרפיה

לגעת ביופי (1996)
שייקספיר מאוהב (1998)
אליזבת (1998)
מרתה, פרנק, דניאל ולורנס (1998)
מעופש אלומיניום (2000)
אבק (2001)
הורג אותי ברכות (2002)
סינבד: אגדת שבעת הימים (2003)
לותר (2003)
הסוחר מוונציה (2004)
שחרור בעורף האויב (2005)
גבר אל גבר (2005)
לרוץ עם מספריים (2006)
פרס של טיפשים (2006)
להתראות באפאנה (2007)
אמן הבריחה (2008)
הברון האדום (2008)
אביב 41 (2008)
Against the Current‏ (2009)
הרקולס (2014)
יוצר המשחקים (2014)
Strangerland‏ (2015)
תחייה (2016)
האימא (2023)
The Way of the Wind‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

פלאש פורוורד (2010-2009)
קמלוט (2011)
אימה אמריקאית: המוסד הסגור (2013-2012)
מיתוסים אורבניים (2017)
סיפורה של שפחה (2017-הווה)
שרווד (2019) - דיבוב
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | פרס באפט"א לקולנוע | השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי | שייקספיר מאוהב | מועמדות |  |
| 1999 | פרס אמפייר | השחקן הבריטי הטוב ביותר | אליזבת | מועמדות |  |
| 1999 | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | פרפורמר פורץ דרך | אליזבת | זכייה |  |
| 1999 | פרס הסרטים של MTV | שחקן פורץ דרך | שייקספיר מאוהב | מועמדות |  |
| 1999 | פרס הסרטים של MTV | הנשיקה הטובה ביותר | שייקספיר מאוהב (עם גווינת' פלטרו ) | זכייה |  |
| 1999 | פרס גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת דופן של שחקן זכר בתפקיד ראשי | שייקספיר מאוהב | מועמדות |  |
| 1999 | פרס גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת מן הכלל של צוות שחקנים בסרט קולנוע | שייקספיר מאוהב | זכייה |  |
| 1999 | פרס בחירת הנוער | סצנת האהבה הסקסית ביותר | שייקספיר מאוהב (עם גווינת' פלטרו ) | מועמדות |  |
| 2000 | פרס אמפייר | השחקן הבריטי הטוב ביותר | שייקספיר מאוהב | מועמדות |  |
| 2005 | פרס סטלייט | שחקן המשנה הטוב ביותר - מחזמר או קומדיה | הסוחר מוונציה | מועמדות |  |
| 2018 | פרס גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | סיפורה של שפחה | מועמדות |  |
| 2018 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקן משנה מצטיין בסדרת דרמה | סיפורה של שפחה | מועמדות |  |
| 2019 | פרס גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת דופן של שחקן בסדרת דרמה | סיפורה של שפחה | מועמדות |  |
| 2019 | פרס גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | סיפורה של שפחה | מועמדות |  |
| 2019 | פרס הסרטים והטלוויזיה של MTV | הנבל הכי טוב | סיפורה של שפחה | מועמדות |  |
| 2020 | פרס גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | סיפורה של שפחה | מועמדות |  |
| 2022 | פרס גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | סיפורה של שפחה | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אוליבייה | השחקן הטוב ביותר | Dear England | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Olivia Rook, 2024 Olivier Awards: Full list of winners, London Theatre, ‏2024-04-14 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007328120105171  PLWABN: 9810615593305606  BNE: XX1490588  BnF: cb14177261s (data)  CANTIC: a10317843  GND: 129578282  ISNI: 0000 0001 2148 6618  LCCN: no99071044  MusicBrainz: acb66207-7266-4654-9e43-315e6c800d25  NKC: pna2006322524  NTA: 239344014  SNAC: w6sb52tw  SUDOC: 069319936  VIAF: 117030282   WorldCat (עם VIAF): 117030282
ג'ורג' בוול

ג'ורג' ריצ'רד ליטקוט בוול (באנגלית: George Richard Lytcott Bovell; נולד ב-18 ביולי 1983) הוא שחיין טרינידדי, המתחרה בסגנונות מעורב אישי, חופשי וגב. בוול הוא השחיין הטרינידדי המצליח ביותר בכל הזמנים, והיחיד שזכה במדליה אולימפית, מדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי באולימפיאדת אתונה (2004). בין מרץ 2004 לדצמבר 2005 החזיק בשיא העולם ב-200 מטר מעורב אישי בבריכות קצרות.
ביוגרפיה

בוול נולד בגואלף שבקנדה. אביו ג'ורג' עסק אף הוא בשחייה, בעת שלמד במכללה, ואמו, ברברה בישופ, הייתה אתלטית שהתחרתה בריצת 400 מטר וייצגה את ברבדוס באולימפיאדת מינכן (1972). אחיו הצעיר, ניק, אף הוא שחיין, והוא ייצג את טרינידד וטובגו באולימפיאדת בייג'ינג.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה - סגנון מעורב אישי

כשהיה בן 17 בלבד השתתף באולימפיאדת סידני (2000), במשחים ל-100 מטר חופשי, 200 מטר מעורב אישי ו-400 מטר מעורב אישי, אך באף אחד מהם לא עבר את שלב המוקדמות. באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה ב-2001 רשם הישג משמעותי ראשון בזירה הבינלאומית, כשהעפיל לשלב הגמר במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, וסיים במקום הרביעי.
שנתיים אחר כך, באליפות העולם בברצלונה, סיים במקום החמישי במשחה זה, וכן העפיל לשלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר חופשי, וסיים במקום העשירי. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באותה שנה (2003) בסנטו דומינגו, זכה בוול בשתי מדליות זהב, במשחים ל-200 מטר חופשי ו-200 מטר מעורב אישי, ובשתי מדליות כסף, במשחים ל-100 מטר חופשי ו-100 מטר גב.
בתחרות שנערכה באיסט מדו שבמדינת ניו יורק ב-25 במרץ 2004, קבע בוול שיא עולם ב-200 מטר מעורב אישי בבריכות קצרות - 1:53.93 דקות. הוא שבר את שיאו בן ה-10 שנים של יאני סייבינן מפינלנד (1:54.65 דקות), ושיאו שלו החזיק מעמד עד ה-8 בדצמבר 2005 בטרם נשבר בידי הונגרי אחר, לאסלו צ'ה, שהעמידו על 1:53.46 דקות.
באולימפיאדת אתונה רשם בוול את ההישג הטוב ביותר של שחיין טרינידדי אי פעם, כשזכה במדליית הארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. היה זה גם ההישג הטוב ביותר של המשלחת הטרינידדית כולה במשחקים אלה. בנוסף, העפיל לשלב חצי הגמר במשחים ל-100 ו-200 מטר חופשי, ובשניהם סיים במקום ה-11.