המלחמה האנגלו-צרפתית (1778–1783)
המלחמה > צפון אמריקה, 1780–1781

עם ד'אסטן חזרה בצרפת, ווושינגטון תקוע בניו ג'רזי, צרפת עדיין ביקשה נוכחות ימית רציפה במימי צפון אמריקה. כאשר ביולי 1780 הגיע לניופורט לוטננט גנרל הרוזן דה רושאמבו עם צבא של 6,000 איש, הוא תיאר את המצב: "בכל מבצע, ובכל נסיבות, יש להתייחס לעליונות ימית מכרעת כעיקרון יסוד, והבסיס שבו צריכה להיות תלויה בסופו של דבר כל תקווה להצלחה".  ההולנדים עזרו למורדים האמריקאים על ידי מכירת רובים ואבק שריפה מנמליהם בקריביים. הבריטים השתמשו בכך כעילה להכרזת מלחמה על הולנד בדצמבר 1780. האדמירל רודני בילה את השנים 1780 ו-1781 באיים הקריביים כדי לבזוז ולהחריב את האיים הקריביים ההולנדיים.
בדצמבר 1780, המלחמה בצפון אמריקה הגיעה לנקודה קריטית. הצבא הקונטיננטלי ספג תבוסות גדולות מוקדם יותר באותה השנה, כאשר צבאות הדרום שלו נלכדו או התפזרו באובדן צ'ארלסטון ובקרב קמדן בדרום, בעוד שצבאותיו של ג'ורג' וושינגטון והמפקד העליון הבריטילצפון אמריקה, סר הנרי קלינטון התבוננו זה בזה ברחבי ניו יורק בצפון.  המטבע הלאומי היה כמעט חסר ערך, התמיכה הציבורית במלחמה, שעמדה להיכנס לשנתה השישית, הלכה ודעכה, וחיילי הצבא הפכו למרדנים בשכר ובתנאים.
קציני התכנון הצרפתים נאלצו לאזן בין דרישות מתחרות למערכה ב-1781. לאחר סדרה של ניסיונות אמריקאים לא מוצלחים לשיתוף פעולה (שהובילו לניסיונות לא מוצלחים בניופורט, רוד איילנד ובסוואנה, ג'ורג'יה), הם החליטו שיש צורך במעורבות נוספת בצפון אמריקה.  הם גם היו צריכים לתאם את פעולותיהם עם ספרד, שכן הייתה תוכנית פוטנציאלית לבצע הסתערות על המעוז הבריטי ג'מייקה. התברר שהספרדים לא היו מעוניינים במבצעים נגד ג'מייקה עד לאחר שהתמודדו עם ניסיון בריטי צפוי לתגבר את גיברלטר הנצורה, ורק רצו לקבל מידע על תנועות צי הודו המערבית.
כשהצי הצרפתי התכונן לעזוב את ברסט במרץ 1781, התקבלו כמה החלטות חשובות. צי איי הודו המערבית, בראשות הרוזן דה גראס, לאחר פעולות באיי ווינדוורד, הופנה ל-Cap-Français (כיום Cap-Haïtien) כדי לקבוע אילו משאבים יידרשו כדי לסייע לפעולות ספרדיות. בשל מחסור באוניות תובלה, צרפת גם סיפקה שישה מיליון ליברות כדי לתמוך במאמץ המלחמתי האמריקני מעבר לאספקת חיילים נוספים.  הצי הצרפתי בניופורט קיבל מפקד חדש, הרוזן דה באראס. דה באראס נצטווה לקחת את צי ניופורט כדי להטריד את הספנות הבריטית מול נובה סקוטיה וניופאונדלנד, והצבא הצרפתי בניופורט נצטווה להתאחד עם צבא וושינגטון מחוץ לניו יורק.
בפקודות שלא שותפו במלואן עם הגנרל וושינגטון, דה גראס קיבל הוראה לסייע במבצעים בצפון אמריקה לאחר עצירתו ב-Cap-Français. הגנרל הצרפתי, הרוזן דה רושאמבו, קיבל הוראה לומר לוושינגטון כי דה גראס עשוי לסייע, מבלי להתחייב.  (וושינגטון נודע מג'ון לורנס, המוצב בפריז, שלדה גראס היה שיקול דעת להגיע צפונה.)
דה גראס קיבל את המכתבים הללו ביולי בערך באותו זמן שקורנווליס התכונן לכבוש את יורקטאון, וירג'יניה. דה גראס הסכים עם רושאמבו ובעקבות כך שלח הודעה המציינת שהוא יגיע לצ'ספיק בסוף אוגוסט, אך ההסכמים עם הספרדים פירושם שהוא יוכל להישאר רק עד אמצע אוקטובר. הגעת אוניות התובלה גרמה לצבא הצרפתי-אמריקאי להתחיל בצעדה לעבר וירג'יניה. דה גראס הגיע לצ'ספיק כמתוכנן, וחייליו נשלחו לסייע לצבאו של לאפייט במצור על קורנווליס. צי בריטי שנשלח להתעמת עם שליטתו של דה גראס בצ'ספיק הובס על ידי הצרפתים ב-5 בספטמבר בקרב צ'ספיק, וצי ניופורט סיפק את תובלת המצור הצרפתית כדי להשלים את הגעת הצבא של בעלות הברית. המצור על יורקטאון ובעקבותיו כניעתו של קורנווליס ב-19 באוקטובר היו מכריעים בסיום פעולות האיבה הגדולות בצפון אמריקה.
במרץ 1782 הצביע בית הנבחרים הבריטי בפרלמנט נגד פעולות נוספות במלחמה נגד אמריקה כתוצאה מהכניעה של יורקטאון. הידיעה על הכניעה של יורקטאון, מנורקה וההפסדים באיי הודו המערבית הפילו אז את הממשלה. הממשלה החדשה תחת המרקיז מרוקינגהם החלה במהרה במשא ומתן שהוביל לחוזה פריז. אף על פי שפעולות התקפיות נגד אמריקה הסתיימו, המלחמה נמשכה במקומות אחרים באיי הודו המערבית והמזרחית וכן בגיברלטר. מינויו של לורד שלבורן לאחר מותו של רוקינגהם ביולי אילץ שינוי נוסף בממשלה. למרות זאת, שלבורן קיבל את העצמאות האמריקאית ללא תנאים מוקדמים.  למרות משלחת ימית צרפתית השמידה עמדות סחר בריטיות במפרץ הדסון במהלך קיץ 1782, אף שטח לא נכבש בפועל.