יצחק בריק
ביוגרפיה

בריק נולד וגדל בקיבוץ גלאון, לאם ניצולת השואה מהונגריה, ולאב שעלה מפולין לפני המלחמה ולחם בפלמ"ח. התגייס לצה"ל כלוחם ב-1965 ועשה את מרבית שירותו בחיל השריון, שם שימש בתפקיד תותחן טנק בגדוד 82. בהמשך השתתף בקורס מפקדי טנקים ובמלחמת ששת הימים שימש כמפקד טנק בגדוד 63 של חטיבה 14, שלחמה תחת אוגדה 38 בקרבות בחצי האי סיני. לאחר שסיים קורס קצינים שובץ בחטיבה 7, ושימש כמפקד מחלקה בפעולת כראמה. בהמשך מונה למפקד פלוגה. ב-1969 השתחרר מצה"ל, ושימש כרכז משק בקיבוצו. בעל תואר ראשון בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון.
במלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד פלוגה בגדוד 113 בפיקודו של אסף יגורי. הגדוד השתייך לחטיבה 217 של אוגדה 162. את המלחמה החל בריק בהצטיידות בימ"ח ונסיעה לילית עם כוח קטן לעבר תעלת סואץ. הכוח בפיקודו נקלע למארב קומנדו מצרי, בריק נפגע מרשף של טיל נ"ט ונכווה קשות בפניו. על אף הפציעה נטל בשנית את הפיקוד על הטנק ויחד עם חבריו השמיד את פלוגת הקומנדו. ביום ה-8 באוקטובר 1973, השתתף עם יחידתו במתקפת הנגד הכושלת של צה"ל. לאחר הנסיגה ארגן מספר טנקים וחזר והסתער כדי לחלץ טנקים ונפגעים. בקרב הם פגעו ב-25 טנקים ועצרו את התקדמות הכוחות המצריים. בהמשך הלחימה השתתף בצליחת התעלה. סיים את המלחמה, לאחר שהחליף שבעה טנקים, נותר אחד מהלוחמים הכשירים הבודדים מגדודו, שמנה יותר מ-200 איש לפני הקרבות. על מעשיו אלו הוענק לו עיטור העוז.
לאחר המלחמה המשיך להתקדם בדרגותיו במילואים ומילא תפקיד של מפקד גדוד 9214 בחטיבה 459. ב-1980 חזר לשירות קבע ומונה למפקד חטיבה 786. בריק תכנן להישאר בצבא שנתיים בלבד, אך מלחמת לבנון הראשונה השאירה אותו בשירות קבע. במהלך השנים הבאות התמנה לסגן מפקד אוגדה סדירה ולמפקד חטיבה 14. בשנת 1988 מונה למפקד עוצבת אתגר – אוגדת מילואים בפיקוד הצפון. בשנת 1990 מונה למפקד עוצבת געש ואחר כך לסגן מפקד המפח"ש. ב-1994 מונה למפקד המכללות הצבאיות והועלה לדרגת אלוף. בנוסף התמנה ב-1995 למפקד הגיס הדרומי – גיס 441. השתחרר משירות הקבע ב-1999. המשיך לכהן במילואים כמפקד הגיס עד שנת 2005.
לאחר שחרורו עסק בריק בפיתוח הנגב והגליל. הוא התמנה ליועץ של התעשיין סטף ורטהיימר ולממונה על פיתוח אסטרטגי של הפריפריה מטעם קרן סאקט"א רש"י. בשנת 2000 מונה ליו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית עמק יזרעאל. בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, שקבע כי התכנית חיונית לביטחון ישראל.
כיהן כנציב קבילות החיילים מדצמבר 2008 עד דצמבר 2018.
בשנת 2008, פנה אהוד ברק (שהיה שר הביטחון דאז) אל בריק בכדי שיקבל על עצמו את תפקיד נציב קבילות החיילים. בריק הסכים לקבל את התפקיד, מתוך הבנה ורצון לעסוק בטיפול בערכים ובנורמות של החיילים והמפקדים בצה״ל, תוך התמקדות בניתוח הסיבות שמביאות את החיילים לקבול את מפקדיהם.
במסגרת מחקרו בתפקיד, מצא כי הסיבה העיקרית היא חוסר אמון של החיילים במפקדיהם, מה שהוביל לפנייתם מלכתחילה ופגע במוטיבציה, בתפקוד וברצון שלהם ללכת אחרי מפקדיהם בשגרה ובמלחמה. כתוצאה מכך, החליט בריק לא לעסוק רק בקבילות עצמן שהן סימפטום, אלא גם לעסוק במנהיגות המפקדים ותפקודם.
מתוך תובנה זו, ביקר בריק במשך עשר שנות כהונתו במעל 1,600 יחידות צה"ליות באוויר, בים, ביבשה ובתחומים שונים. בכל אחד מהביקורים, בריק נפגש עם החיילים ושוחח איתם ארוכות על הרגשתם ביחידה וכן הקפיד להרצות לכלל מפקדי היחידה על מנהיגות נכונה והעלאת המוטיבציה בקרב הפקודים, תוך חיזוק הרגשת השייכות, האמון בעצמם ובמפקדיהם.
בסוף הביקורים, נפגש בריק עם הפיקוד הבכיר של היחידה וביקש מהם לדבר באופן חופשי על מה הם חשים בשרותם הצבאי, האם הם מרגישים שהם כשרים למלחמה, על הקשר בינם לפיקוד הבכיר שמעליהם ועוד. כתוצאה מהשיחות, הסיק בריק שקיימת בעיה קשה באמון החיילים והמפקדים בפיקוד הבכיר שמעליהם, ובניתוק של דרגי הפיקוד הבכיר מהשטח. חוסר אמון זה פגע רבות בכשירות המבצעית, במוטיבציה ובתפקוד היחידה.
בהמשך למסקנותיו, החליט בריק לבחון ולבדוק עם אנשיו גם את תפקודם של מערכים קרביים שלמים בצה״ל כמו למשל מערכי השריון, החי"ר, התצפיתניות, כיפת ברזל, הגדודים המעורבים ובנוסף לכך גם את מערכי ההדרכה, הלוגיסטיקה, האחזקה והטכנולוגיה.
ממצאיו של בריק נשלחו באופן שוטף לפיקוד הבכיר של צה״ל לרבות המלצות לפתרון, ובעקבות המהלך היה מוזמן לדיוני מטכ"ל בהם היה מציג לרמטכ״ל ולאלופים את הדרך לטפל בבעיות והמלצות לפתרונן. בתקופה זו, הצבא אימץ את הדו"חות, טיפל בבעיות והשקיע סכומים רבים ליישום ההמלצות. לפי בריק, חלק מהנושאים שטופלו ע״י הצבא "הידרדרו מחדש בגלל תרבות ארגונית קלוקלת של חוסר משמעת, אי וידוא פקודות, חוסר בקרה ומעקב, אי הוצאת לקחים, חוסר אמינות בתחקירים ותרבות של שקר".
בשנת הכהונה האחרונה שלו בתפקיד, הוציא בריק את "דו"ח בריק" הקרוי על שמו ומסכם של כ-250 עמודים שבו מתוארים 15 נושאים קריטיים שפוגעים במוכנות הצבא למלחמה, וכולל ביקורות קשות של מבקר המדינה, מבקר מערכת הביטחון, ומבקר הצבא שהצביעו על המחדלים שבריק חשף והסכימו עם מסקנותיו. בנוסף לכך, הכניס בריק לדו"ח מסמכים של הצבא ותיעודי שיחות שלו עם מפקדים בכירים רבים בצבא, שהציגו לו את דעתם על הבעיות הקשות בצבא, אך חששו להציגן בפני מפקדיהם מחשש שמא יבולע להם.
ד"וח זה נידון בועדת חוץ וביטחון, בועדת ביקורת המדינה, וכן גם לראש הממשלה, שר הביטחון והרמטכ״ל, וגרם לטלטלה גדולה במערכת הביטחון ובדרג המדיני.
בשנת 2021, כשנתיים לאחר סיום תפקידו כנציב קבילות החיילים, הקים בריק חמישה צוותי מומחים בחסות אוניברסיטת רייכמן. הנושאים שבהם עסקו צוותי המומחים היו עידכון תפיסת הביטחון, מוכנות צבא היבשה, מוכנות העורף, מוכנות צה״ל להתמודדות מול טילים, רקטות, כטב"מים, והתרבות הארגונית של צה״ל.
לאחר כשנה, של עבודה משותפת בין הצוותים, יצא לאור המסמך ״היערכות ישראל למלחמה, המלצות לחומש הבא״, אשר כלל עוד שני נושאים שנשלחו כנספחים: מוכנות הלוגיסטיקה והאחזקה למלחמה, ומשבר כוח האדם בקבע ובסדיר בצה״ל.
המסמך הופץ לכלל מקבלי ההחלטות בדרג המדיני ובדרג הצבאי, ראש הממשלה, שרים שונים, חברי המועצה לביטחון לאומי (המל״ל), ועדת חוץ וביטחון, שר הביטחון, מנכ״ל משרד הביטחון, הרמטכ״ל ואלופים בצה"ל.
בנוסף להפצתו של הדוח, התקיימו מפגשים של כותבי הדו"ח עם בכירים בדרג המדיני והצבאי כגון ראש הממשלה, מנהלי אגפי המל״ל, יו״ר ועדת חוץ וביטחון, שר הביטחון, מנכ״ל משרד הביטחון והרמטכ״ל. בעקבות מפגשים אלו, שר הביטחון, מנכ״ל משרד הביטחון והרמטכ״ל אימצו את הדו"ח, ואף קבעו שהוא יהווה חלק מתכנית העבודה הרב שנתית של משרד הביטחון וצה״ל.
בשנת 2016 הוענק לבריק אות יקיר חדרה בשנת ה-125 לייסוד העיר. בשנת 2019 קיבל את אות אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות המבקרת.
בריק הוא מהנדס תעשייה וניהול בהכשרתו, בוגר המכללה לביטחון לאומי ומוסמך במינהל ציבורי מאוניברסיטת תל אביב. נשוי ואב לשלושה ילדים, מתגורר בחדרה.