קתדרלת ולס
אדריכלות > הצד החיצוני > איקונוגרפיה של החזית המערבית

הפסלים בחזית המערבית בוולס כוללים דמויות עומדות, דמויות יושבות, מלאכים בחצי הגובה וסיפורים בתבליט הגבוה. רבות מן הדמויות הן בגודל טבעי או גדול יותר, ויחדיו הן מהוות את התצוגה הטובה ביותר של תגליפים מימי הביניים באנגליה. הדמויות ורבים מהפרטים האדריכליים נצבעו בצבעים בהירים, וניתן להסיק על תכנון הצבעים המקורי מפתיתי צבע שעדיין דבוקים לכמה משטחים. הפסלים מוצבים על פני תשעה אזורים אדריכליים המתפשטים אופקית על פני כל החזית המערבית ומסביבה בצדדים, ובשוליים המזרחיים של המגדלים המשתרעים מעבר לספינות המשניות. בתמיכות החזקות הבולטות יש קומות של גומחות המכילות רבות מהדמויות הגדולות ביותר. דמויות גדולות אחרות, כולל זו של ישו, הוצבו בגמלון. דמות אחת ניצבת באחת משתי גומחות מאוחרות יותר גבוה במגדל הצפוני.
בשנת 1851 פרסם הארכאולוג צ'ארלס רוברט קוקרל (Charles Robert Cockerell) ניתוח של האיקונוגרפיה, שמנה את תשע החטיבות הפיסוליות מהנמוך ביותר לגבוה ביותר. הוא הגדיר את התמה של הפסלים כ"לוח שנה לבורים" הממחיש את הדוקטרינות וההיסטוריה של האמונה הנוצרית, את הגעתה לבריטניה ואת ההגנה עליה על ידי נסיכים ובישופים. הוא משווה את הסידור והאיקונוגרפיה לטה דאום.
על פי קוקרל, הצד של החזית מדרום לדלת המרכזית הוא הקדוש יותר ותוכנית הפיסול מחולקת בהתאם. הגומחות בחלק הנמוך ביותר הכילו דמויות עומדות, וכולן נהרסו מלבד ארבע דמויות, שתיים מכל צד. פסלים נוספים שרדו בצד הצפוני והמזרחי של המגדל הצפוני. קוקרל סבור כי אלה שמדרום לשער מייצגים את הנביאים והאבות של הברית הישנה, ואילו אלה שמצפון לשער ייצגו את המיסיונרים הראשונים שהגיעו לבריטניה, שמתוכם ניתן לזהות את אוגוסטינוס מקנטרברי, בירינוס הקדוש ובנדיקטוס ביסקופ באמצעות סמלי הקדושים שלהם. בחטיבה השנייה, מעל כל זוג דמויות, יש קווטרפוילים המכילים תבליטים של מלאך בחצי גובה, שחלקם שרדו. בין גמלוני הגומחות שזורים סדרה של סיפורי עלילה מהביבליה, כשסיפורי התנ"ך בצד הדרומי, מעל הנביאים והאבות, ואלה מן הברית החדשה בצד הצפוני. בין חטיבה זו לבאה אחריה מפריד פס אופקי רצוף לרוחב כל החזית המערבית.
מעל לפס, חטיבות ארבע וחמש, על פי החלוקה של קוקרל, כוללות דמויות המייצגות את הכנסייה הנוצרית בבריטניה. בדרום, באמצעות הרועים הרוחניים כדוגמת בישופים, אבות מנזרים, אימהות מנזרים והמייסדים הקדושים של המנזרים, ובצפון, באמצעות מלכים, מלכות ונסיכים. רבות מן הדמויות שרדו ורובן זוהו באמצעות סמלי הקדושים שלהם. בחלק העליון ביותר הצמוד לפס המפריד העליון יש סדרה של גומחות קטנות המכילות פסלים הקפואים בתנועה של מתים היוצאים מקבריהם ביום הדין. אף שהם עירומים, ניתן לזהות את חלקם כמלכים על פי הכתר שעל ראשם ואחרים כבישופים על פי מצנפת הבישוף. פניהם של חלק מהיוצאים מקבריהם מביעים שמחה ותקווה ואילו אחרים מביעים ייאוש.
הגומחות בחלק התחתון של הגמלון מכילות תשעה מלאכים, שמתוכם זיהה קוקרל את מיכאל, גבריאל, רפאל ואוריאל. בחטיבה הבאה ניצבים הדמויות הגבוהות של שנים עשר השליחים, חלקם כמו יוחנן בן זבדי, אנדראס הקדוש וברתולומאוס הקדוש ניתנים לזיהוי בקלות על פי סמלי הקדושים שלהם. הגומחות העליונות ביותר בגמלון הכילו את דמותו של ישו השופט במרכז, כשהבתולה מרים מימינו ויוחנן המטביל משמאלו. הדמויות נפגעו מאיקונוקלאזם. פסל חדש של ישו גולף עבור הגומחה המרכזית, אבל שתי הגומחות הצדדיות מכילות כיום כרובים. ישו והבתולה מרים מיוצגים גם על ידי הדמויות חסרות הראש כיום בסיפור הכתרת הבתולה בגומחה שמעל לשער המרכזי. תבליט שניזוק של הבתולה וישו הילד נמצאים בקווטרפוילים שבספנדרל של הדלת.
בחטיבה הנמוכה ביותר אבדו פסלים רבים, אבל קבוצת קדושים זו שרדה בגב המגדל הצפוני
מעל שער הכניסה לחזית המערבית יש פסל של הבתולה והילד ישו
גלריה של מלכים ממלאה את הגומחות בתמיכות הצפון-מערביות, וכוהני דת בדרום-מערב