stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר הסיניוריה
טריבונל דלה מרקנציה > פסל קוזימו הראשון על גבי סוס

לפני חזית המבנה מוצב פסלו של קוזימו הראשון, דוכס פירנצה רכוב על סוס, מעשה ידיו של ג'אמבולוניה. הפסל הוזמן ב-1587 ידי בנו של קוזימו, פרדיננדו, והוצב במקומו ב-1594. על כן הפסל תבליטים המתארים סצנות מחייו של קוזימו הראשון: בחירתו לדוכס פירנצה, כיבוש סיינה והכתרתו לדוכס גדול של טוסקנה.
ארמון חברת הביטוח ג'נרלי

הארמון נבנה בשנת 1871 בסגנון נאו-רנסאנסי, המתאים באופיו לאופי הארמונות הסובבים את הכיכר עבור חברת הביטוח אסיקורציוני ג'נרלי.
בעבר היו במקום כנסיית סנטה צ'צ'יליה והמרכז הפיזאני (של סוחרי פיזה). המבנה משמר את מסורת החברה, שנוסדה בטריאסטה ב-1831 להקים מבנים מונומטליים במרכזי ערים חשובות, בהם ארמון ג'נרלי ברומא, ארמון ג'נרלי במילאנו ואף בניין ג'נרלי במרכז ירושלים.
את קומתו התחתונה של הבניין מאכלסים בתי קפה בהם קפה ריבורי (Rivoire) שנוסד ב-1872 ומתקיים מאז ברציפות במקום.
לקריאה נוספת

Pope-Hennessy, John, Italian Renaissance Sculpture. London: Phaidon, 1996.
Zucconi, Guido (1995). Florence: An Architectural Guide. San Giovanni Lupatoto, Vr, Italy: Arsenale Editrice srl. ISBN 88-7743-147-4
The statues of the Loggia della Signoria in Florence: masterpieces restored  מאת Giovanna Giusti Galardi
לוג'ה דיי לאנצי
פרסאוס
חטיפת הסבינות
מנלאוס תומך בגופתו של פרוקלוס
מזרקת נפטון
טריבונל דלה מרקנציה
פסל קוזימו הראשון
ארמון חברת הביטוח ג'נרלי
לווחו

ערך זה עוסק בלווחו (שנג'ן). אם התכוונתם לאזור בהונג קונג, ראו .
| --- | --- |
מלון השנגרילה בעיר
מלון השנגרילה בעיר
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  גואנגדונג
 בירת הרובע:  Huangbei Subdistrict 
 עיר אם:  שנג'ן
 שטח:  78.89 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  1,143,801 (2020)
 קואורדינטות:  22°32′44″N 114°07′44″E﻿ / ﻿22.5456°N 114.129°E﻿ / 22.5456; 114.129 
 אזור זמן:  UTC +8
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןלווחו(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןלווחו(למפת גואנגדונג רגילה) גואנגג'ואו שנג'ן דונגגוואן ג'אנג'יאנג ג'יאיאנג מאומינג שאנטואו פוג'יין ג'יאנגשי חונאן גואנגשי ים סין הדרומילווחו(למפת גואנגדונג מוגדלת) גואנגג'ואו שנג'ן דונגגוואן ג'אנג'יאנג ג'יאיאנג מאומינג שאנטואו פוג'יין ג'יאנגשי חונאן גואנגשי ים סין הדרומילווחו מיקומה של לווחו בשנג'ן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לְווֹחוּ (בסינית מפושטת: 罗湖, בסינית מסורתית: 羅湖, בפין-יין: luóhú) הוא אחד מששת[דרושה הבהרה] הרבעים של העיר שנג'ן במחוז גואנגדונג שבסין.
העיר צמודה לנהר שנג'ן בדרומה, ומוקפת על ידי ארבעה מרובעי שנג'ן האחרים, פוטיין, באואן, לונגגאנג ויאנטיין. מן העבר האחר של נהר שנג'ן, מעבר לגבול עם הונג קונג, שוכן אזור לווחו ההונג קונגי. שטחה הכולל של לווחו הוא 78.9 קמ"ר, וכלולים בה 10 תת-רבעים.
גאוגרפיה

לווחו ממוקמת בלבו של האזור הכלכלי המיוחד שנג'ן, וגובלת בצדה הדרומי עם הונג קונג. רובו של התחום הררי. מעבר הגבול עם הונג קונג, ממוקם מעל לנהר סאם צ'אן (נהר שנג'ן), והוא הפעיל ביותר מבין ארבעת מעברי הגבול של שנג'ן. לווחו היא מרכז מסחרי ופיננסי.
היסטוריה

רובע לווחו הוקם באוקטובר 1979 והוא הרובע הראשון שהוקם בשנג'ן, לצורך בנייתו הוצרכו ליישר כמה גבעות. תחילה היה רובע אחד עם יאנטיין, אולם מהר מאוד - בנובמבר אותה שנה, הופרד יאנטיין והפך לרובע עצמאי.
תת-רבעים

רחוב וונג פוי - 黄贝街道
רחוב ננהו - 南湖街道
רחוב הגבעה - 桂园街道
רחוב השער - 东门街道
רחוב שונגן - 笋岗街道
רחוב נהר צ'ינגשוי - 清水河街道
רחובות הבמבוק - 翠竹街道
רחוב דונגשיאו - 东晓街道
שכונת האגם המזרחי - 东湖街道
רחובות לין-טונג - 莲塘街道
תרבות ובידור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כריש-שן הודי

| כריש-שן הודי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: עמלצאים
משפחה:: כרישי חול
סוג:: כריש חול
מין:: כריש-שן הודי
שם מדעי
 Carcharias tricuspidatus

כריש-שן הודי (שם מדעי: Carcharias tricuspidatus) הוא מין של כריש מהמשפחה כרישי חול החי במימי האוקיינוס ההודי ומכאן שמו.
כריש זה הוא קרובו לסוג של המין כריש-שן שורי (או כריש חול נמרי) הידוע ממנו. הכריש ההודי יכול להגיע לאורך של 370 ס"מ ולמשקל של מעל 100 ק"ג. הוא בעל גוף מגושם בצבע אפור עד אפור בהיר וסביב עורו ישנם כתמים כהים והוא בעל סנפירים גדולים ובשרניים וזוג סנפירי גב בחלקו האחורי של גופו. הזנב ארוך ורחב ואתו הכריש נע במים.
הוא טורף בעל פה רחב ושיניים משוננות מאוד אך למרות מראהו המפחיד הוא ניזון רק מדגי גרם ודגי סחוס קטנים ממנו, בעיקר מדגים השוחים בלהקות גדולות.
הערות שוליים

↑  כריש-שן הודי במילון בעלי חיים: דגי סחוס (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
לוסיאן בונפרטה

לוּסיאֵן בונפרטה (Lucien Bonaparte;‏ 21 במאי 1775 – 29 ביוני 1840) היה אחיו של נפוליאון בונפרטה. היה בין ראשי המהפכה הצרפתית, שירת כשר פנים לתקופה קצרה במשטרו של אחיו וכשליחו הדיפלומטי לספרד, לאחר שהתגלעו חילוקי דעות בין דעותיו המהפכניות לדרכו של נפוליאון לקיסרות, הגלה עצמו לאיטליה ולאנגליה. היה סופר וארכאולוג חובב וחבר האקדמיה הצרפתית. בנו הבכור, שארל-לוסיאן בונפרטה, היה ביולוג ואורניתולוג ובנו לואי-לוסיאן בונפרטה היה בלשן שנודע במחקריו על השפה הבסקית.
ראשית דרכו ותקופת המהפכה

נולד באז'קסיו שבקורסיקה בן למשפחת בוּאוֹנפרטה, אחיהם הצעיר של ג'וזפה (ז'וזף) ונפוליאון ואחיהם המבוגר של מריה-אנה אליזה, לואי (אביו של נפוליאון השלישי), מריה פאולה, מריה אנונסיאטה קרולינה וז'רום. מעמד האצולה הזוטרה ומצוקתם הכלכלית זיכו את ילדי המשפחה לחינוך חינם על פי חוק, וכך זכו בני המשפחה להתחנך בצרפת שמעבר לים. לוסיאן, כמו אחיו, למד בבית ספר דתי באוטן, באקדמיה הצבאית בבריאן-לה-שאטו (Brienne-le-Château) ובאקס-אן-פרובאנס.
עם פרוץ המהפכה הצרפתית שב לוסיאן לקורסיקה והיה פעיל במועדון היעקוביני בעיר הולדתו. בהמשך היה בין תומכיו של מקסימיליאן רובספייר. בתקופת הפיכת 18 בברימר (9 בנובמבר 1799) היה לוסיאן נשיא מועצת החמש מאות. בתפקידו זה, לאחר שאיים על אחיו באופן תיאטרלי, בעודו רוכב על סוס ועם חרב שלופה בידו, לבל יבגוד בערכי החירות, שוויון, אחווה, ארגן את בחירת נפוליאון לקונסול ראשון של צרפת.
נפוליאון מינה את לוסיאן לשר הפנים במשטרו, אולם כעבור פחות משנה הסתכסך לוסיאן עם שר המשטרה ז'וזף פושה ונפוליאון נאלץ לפטרו ולשלחו לשליחות דיפלומטית בחצר מלך ספרד. ב-1802 מונה לוסיאן לסנטור ולחבר בטריבונט. ב-1803 שכנע את אחיו לפתוח מחדש את האקדמיה הצרפתית. הוא היה חבר בסלון של מאדאם ז'ולייט רקמייה ואט-אט הפך למתנגד לכיוון האוטוקרטי שאליו פנה אחיו, אותו ראה כבגידה במהפכה.
ב-1799 פרסם רומאן פרי עטו בשם La Tribu indienne (שבט האינדיאנים), אולם לאחר התמנותו לשר פנים הורה לאסוף את כל עותקי הספר. ב-1802 ראה הספר אור שנית, ללא איורים וללא אזכור שמו של בונפרטה, בשם Les Tenadores, ou, L'Européen et l'indienne (התיאודורים או האירופאי והאינדיאני). הספר המקורי פורסם שוב ב-1848.
ב-1804 הגלה עצמו לאיטליה, שם רכש את וילה רופינלה בפרסקטי שליד רומא מידי האפיפיור פיוס השביעי.
בגלות

לוסיאן חי בפרברי רומא, שנשלטה על ידי מדינת האפיפיור שהיחסים בינה ובין הקיסרות הצרפתית הלכו והתערערו. שם היה למרכז חבורה אינטלקטואלית של צרפתים גולים שהתרכזה שוב סביב מאדאם רקמייה. הוא עסק בארכאולוגיה באזור הסמוך לביתו וגילה פסל שלם של טיבריוס וכן חפר בעיר העתיקה טוסקולום, שם התרגש למצוא את מעונו של קיקרו. אולם, ככל שהיחסים בין מדינת האפיפיור ונפוליאון התערערו הפך מצבו למצב של מעצר בית למעשה, כאשר עליו לדווח למשטרת האפיפיור על כל יציאה מביתו. לפיכך, החליט לעזוב את אירופה ולצאת לארצות הברית. במסעו הגיע לבריטניה והתקבל שם בתשואות כאנטי-בונפרטיסט. הוא קיבל בית בווסטרשייר בלב אנגליה וכתב ספרות ושירה. ב-1811 נישל אותו נפוליאון מכל זכויותיו כבן המשפחה.
באפריל 1814, בעקבות הדחתו של נפוליאון, שב לוסיאן לפריז; באוגוסט המשיך לרומא, שם קיבל מידי האפיפיור פיוס השביעי את תואר נסיך קאנינו. ב-21 במרץ 1824 הוענק לו תואר נסיך מוסיניינו (Musignano) מידי האפיפיור לאו השנים עשר.
במהלך מאה הימים של שלטונו השני של נפוליאון, תמך בו לוסיאן ובתמורה קיבל מידיו את התואר נסיך צרפת ותואר העובר בירושה לילדיו. לאחר הרסטורציה שב לאיטליה, שם מת בויטרבו מסרטן הקיבה.
נינתו הייתה מארי, נסיכת בונפרטה.
הערות שוליים

↑  אודות המהדורה המוערת של הספר מ-2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258853205171  PLWABN: 9810680930605606  BNC: 000442096  BNE: XX1535572  BnF: cb12521132v (data)  CANTIC: a11245062  GND: 118513141  ICCU: TO0V259405  ISNI: 0000 0001 1026 1579  LCCN: n82141622  NKC: jx20140224002  NLA: 44814337  NLG: 149076  NTA: 070963053  RERO: 02-A024398087  SELIBR: 254033  SNAC: w6js9xkx  SUDOC: 027671747  Trove: 1461301  ULAN: 500434786  VcBA: 495/75298  VIAF: 46869293   WorldCat (עם VIAF): 46869293
כיכר ניוגטי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, מוקדי תובלה 
 על שם:  ניוגטי פאייאודבר 
 מיקום:  טרזווארוש (רובע 6) 
 מדינה:  הונגריה 
 קואורדינטות:  47°30′38″N 19°03′20″E﻿ / ﻿47.510555555556°N 19.055555555556°E﻿ / 47.510555555556; 19.055555555556
  (למפת בודפשט מוגדלת) כיכר ניוגטי(למפת בודפשט רגילה) כיכר ניוגטי he
 
כיכר ניוגטי (בהונגרית: Nyugati tér) הוא אחד ממוקדי התחבורה החשובים של בודפשט בירת הונגריה ליד תחנת הרכבת ניוגטי פאייאודבר. הכיכר נחצית על ידי רחובות עתירי תנועה. היא מחברת מבחינה מנהלית בין שלושה רבעים של בודפשט: ה-5, ה-6 וה-13.
גבול רובע 6 הוא קו הציר של דרך בייצ'י-ז'ילינסקי ודרך ואצי במזרח, רובע ה-5 (ליפוטווארוש) מדרום לציר שדרת סנט אישטוואן במערב (חלק מהשדרה הגדולה), ורובע 13 מצפון המכונה (אויליפוטווארוש).
השם

על אף שתחנת הרכבת נקראת ניוגטי פאייאודבר משנת 1891, הכיכר כונתה בשפה הרווחת "כיכר פריז" (Párizsi tér) על שם חברת אייפל שבנתה את אולם התחנה. ב-1914, שמה הפך רשמית לכיכר ברלין (Berlini tér), ואז, עשר שנים מאוחר יותר, האנשים קראו לו כיכר בננה (Banán tér), על שם עמדת המסחר המשושה, "מגדל הבננות" – שבו נמכרו בננות לראשונה בבודפשט. לאחר מלחמת העולם השנייה, היא נקראה כיכר מרקס מ-1945, ולבסוף היא הפכה לכיכר ניוגטי מ-1992.
רחובות מחברים

מספרי הבתים מתייחסים לשני צדדים המנוגדים (זה מול זה) של הרחובות:
דרך בייצ'י-ז'ילינסקי 67.
רחוב יוקאי 33 ו-34.
שדרת טרז 49 ו-62 בהתאמה.
רחוב קאדאר 2.
דרך ואצי 2.
שדרת סנט אישטוואן 29 ו-30 בהתאמה.
רחוב סטולאר בלה 24.
היסטוריה

בימי הביניים, דרך לאומית חיברה בין פשט לחלק הצפוני של המדינה במקום בו נמצאת כיכר ניוגטי של היום. בשנות המאה ה-18 עמדו שם בית התליין ומקום ההוצאה להורג. בנוסף להוצאות להורג, התליין היה אחראי גם על סילוק גופות והריגת חיות חולות. עד תחילת המאה ה-19 עמדו במקום זה רק הכביש הארצי לואץ (Waizner Linie) וסכר ואץ (Waizner Damm). חלוקת המשנה של ליפוטווארוש איפשרה את יצירתו של אחד מהרחובות הצולבים, שדרת סנט אישטוואן הנוכחי (סכר Tüköry באותה תקופה). האזור ספג נזק עצום מהשיטפון (של הדנובה) של 1838. מצפון לו היו גנים וגידולים.
בשל המגרשים הזולים נבנו מפעלים באזור. הקרובים ביותר למיקום הנוכחי של הכיכר היו טחנת הגלילה ארפאד (בקו של שדרת סנט אישטוואן הנוכחי) וטחנת הקיטור Unió (באזור רחוב קאדאר הנוכחי, 1867) ועוד.
פיתוח האזור קיבל דחיפה עצומה על ידי בניית בניין תחנת הרכבת הישנה של ניוגטי, קודמו של תחנת הרכבת ניוגטי פאייאודבר. הבית האחרון ב-Jokai utca הנוכחי נבנה עבור הרכבת. ב-1872 כבר חצו את הכיכר שלושה פסי רכבת רתומים לסוסים. מסילת הרכבת (אז: חברת הרכבות האוסטרו-הונגרית) תכננה בניין מודרני יותר כדי להחליף את אינדוהאז.
במאה ה-20, כאשר השטח הציבורי כבר התפתח לכיכר קיבל המקום את השם כיכר ברלין ב-1914. רוחבו איפשר לשלל המסילות של חברות החשמליות המתחרות ביניהן לפנות לכל כיוון שניתן היה להעלות על הדעת בכיכר.
מלחמת העולם השנייה גרמה להרס עצום גם בכיכר. מלון לונדון נהרס, נותרה רק קומת הקרקע של הבנק ההונגרי-גרמני. מאוחר יותר, שניהם נהרסו, ובאתר זה עומדים היום בית הכלבו סקאלה והטיילת השקועה.
בית ווסטנד נהרס. הוא פוצץ ב-1978. זה קרה ב-22 בפברואר. תחנת אוטובוס וחניון באו במקומו. חנות הכלבו הנושאת את שמו נבנתה לאורך ואצי אוט. זהו מרכז הקניות WestEnd City Center שנפתח בשנת 1999 ונמצא שם גם כיום.
בין השנים 1977–1984 עברה כיכר ניוגטי מהפך משמעותי, שחיזק ביסודיות את אופייה של הכיכר. במקביל, החלה בנייתה של החנות השיתופית השנייה של בודפשט, סקאלה מטרו, שנמשכה שמונה שנים והסתיימה ב-1984. הגשר נבנה בשנת 1980. כל זה קשור להקמת תחנת כיכר ניוגטי של מטרו M3 (הסתיימה ב-30 בנובמבר 1981). הקמת הגשר בוצעה באמצעות תהליך הרכבה חופשי. האלמנטים הובאו למיקומם וחוברו באמצעות דבק ונמתכו על ידי חוט פלדה. הגשר הדו-נתיבי, באורך 420 מטר, נבנה ב-1981. הוא נפתח לתנועה ב-10 בנובמבר.
תחבורה

| סימן אמצעי התחבורה | קו מספר | כיוון |
| --- | --- | --- |
|  | M3 | מתחנת הרכבת ניוגטי לכיוון מרכז Újpest,  לכיוון Kőbánya-Kispest |
|  | 4 | לכיוון מרכז אויבודה,  לכיוון כיכר סל קלמן |
|  | 6 | לכיוון Móricz Zsigmond körtér,  לכיוון כיכר סל קלמן |
|  | 9 | לכיוון תחנת הרכבת התחתונה קבניה אובודה, לכיוון Bogdáni út |
|  | 26 | לכיוון מרכז העיר Árpád Göncz |
|  | 72 | לכיוון Orczy tér לכיוון תחנת הרכבת Zugló (Hermina út). |
|  | 73 | לכיוון תחנת הרכבת קלטי |
|  | 91 | לכיוון כיכר סל קלמן |
|  | 191 | לכיוון רחוב שרולטה |
|  | 226 | לכיוון האי אובודאי |
|  | 291 | לכיוון Zugliget, Libegő |
לקריאה נוספת

Erdélyi Péter: Banánsziget, Csaló-köz, Köpködő – Itt a budapesti szlengtérkép (magyar nyelven) (HTML). 444.hu, 2014. február 19. [2016. augusztus 28-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 22.)
Pesti hirlap 1931:
1927: 1927, Berlini (Nyugati) tér, a "Banán-sziget". (Hozzáférés: 2023. február 15.)
Ujság 1935:
Vasarnap.hu: Banán-sziget Budapest közepén, 2020. augusztus 4. (Hozzáférés: 2023. február 15.)
Uj Nemzedék 1935:
Pesti Napló 1939:
Esti Kruri 1933:
Amerikai Magyar Népszava 1976:
לטוב ולרע (סדרה)

| --- | --- |
 סוגה:  דרמה רפואית 
 בימוי:  Maciej Pieprzyca 
 שחקנים:  מלגוז'טה פורמיאק (Q19270257)  מיכל זברובסקי (Q19267186)  Bartosz Obuchowicz (Q25713880)  רוברט קושוצקי (Q19269560)  Radosław Krzyżowski (Q19268884)  Andrzej Zielinski (Q19267036)  Piotr Garlicki (Q19269789)  Sara Müldner (Q19268261)  Dariusz Jakubowski (Q25713890)  Daria Trafankowska (Q19267578)  Cezary Kosiński (Q25713885)  Marek Barbasiewicz (Q19267583)  מאז'ה אוסטאסווסקה (Q25713892)  Redbad Klynstra (Q19269668)  Karolina Borkowska (Q19267085)  Bartosz Opania (Q19270080)  Marian Opania (Tadeusz Zybert)  Anita Sokołowska (Q19268610)  ארתור זמיאבסקי (Q19268085)  Edyta Jungowska (Bożysława Leszczyńska-Zbieć)  Jolanta Fraszyńska (Monika Zybert)  Marcin Rogacewicz (Q19269423)  Ewa Skibińska (Q19267745)  Emilia Komarnicka (Q19267069)  קשישטוף פישצ'נסקי (Q19267423)  Paweł Wilczak (Q19268748)  Mariusz Bonaszewski (Q19268121)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 ארץ מקור:  פולין 
 מספר עונות:  20 
 מספר פרקים:  712 
 הפקה
 צלמים:  Marian Prokop 
 מוזיקה:  Krzesimir Dębski 
 שידור
 רשת שידור:  TVP2 
 תקופת שידור מקורית:  7 בנובמבר 1999 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 www.nadobre.pl
 דף התוכנית ב-IMDb
 
לטוב ולרע (בפולנית: Na dobre i na złe) היא סדרת טלוויזיה פולנית שהקרנתה החלה ב-7 בנובמבר 1999. מאז היא משודרת כבר 20 עונות ושודרו מעל ל-700 פרקים. זו אחת מסדרות הטלוויזיה הרפואיות הארוכות בעולם.
העלילה מתרחשת בבית חולים אוניברסיטאי בעיר בדיונית ליד ורשה. בתחילתה הסדרה התרכזה בשלושה חברים שהם רופאים צעירים והתחילו לעבוד ביחד. עם הזמן עלילה התרחבה תוך הוספת דמויות רבות נוספות. בין היתר מופיע בסדרה רוברט קושוצקי, שהיה "מר פולין" בשנת 1997. הוא מגלם רופא שהתקדם בקריירה והחל משנת 2019 התמנה למנהל בית החולים.
הסדרה זכתה בפרס סדרת הטלוויזיה הטובה בפולין בשנים 2001, 2002 ו-2003. בשנת 2006 זכתה הסדרה ב-6 פרסים. בנוסף לכך, שחקני הסדרה זכו במספר פרסים בפולין:
מלגוז'טה פורמיאק - 4 פרסים
ארתור זמיאבסקי - 4 פרסים
מיכל זברובסקי - 4 פרסים
בין דמויות הסדרה, חנה גולדברג שנולדה מאב ישראלי. היא הייתה דמות בסדרה בשנים 2011–2014. בהמשך, בשנת 2016 צוין שחנה נהרגה בתאונת דרכים בתל אביב. בנה ואביו עברו לגור בתל אביב בשנת 2018.
כריש (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  סדרות טבע
 יוצרים:  BBC
 ארץ מקור:  בריטניה
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 אורך פרק:  58 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 תקופת שידור מקורית:  7 במאי 2015 – 21 במאי 2015
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כריש (באנגלית: Shark) היא סדרת-טבע בריטית של ה-BBC ששודרה במאי 2015. סדרה זו מתמקדת בכרישים מכל העולם ובהרגלי החיים שלהם. היא מתמקדת גם בקרובי משפחתם - הבטאים השטוחים. קריין הסדרה הוא השחקן פול מקגאן.
פרקי הסדרה

טורפי-על: בפרק הראשון נראים כרישים שונים והתאמתם לחיים של תפיסת טרפם באוקיינוס. נראים בפרק כריש חול נמרי עם שיניים חדות מאוד, כרישים שחורי שוליים מתאחדים לצוד סרדינים באוקיינוס, כרישטיח ארך אף בציד דגים בשונית, עמלץ כחול מהיר ביותר, ישנונן גרינלנדי בקוטב הארקטי, חסחוסן צלופחי מחפש טרף בעומקים, כריש גובלין מחפש במצולות עם אפו הארוך דגים הפולטים חשמל, כריש הכותפת מצליח לעלות על השוניות בעת השפל כדי לחפש סרטנים ולחזור חזרה למים תוך הליכה על היבשה, כרישועל עם זנב גבוה ביותר, כריש ענק מסנן פלנקטון מהמים, מפרקתן הבינים שואב סרטן מתוך קונכייה, פטישן מחפש טרף בחול, כרישונים לבני קצוות צדים בלילה בלהקות ועמלץ לבן בכף התקווה הטובה צד דובי ים.
חיים חברתיים: בפרק זה מתוארים חיי החברה של הכרישים. נראים פטישנים מתקבצים יחדיו למטרות רבייה, כנפתנים מקפצים במפרץ מונטריי, כריש מפרץ ג'קסון מתרבים ומטילים ביצים קשות, בקיעה של זנבתן מנומר מביצה, כריש לימוני משריץ צאצאים חיים בין המנגרובים, כריש לווייתני באוקיינוס ניזון מפלנקטון אך מנצל הזדמנות לסעוד מלהקת דגים, כרישים טיגרים המבצע נדידה ארוכה לאורך האוקיינוס מתכנסים באי ליד אוסטרליה כדי לטרוף צבי ים ירוקים המתרבים במקום, מנטה ענק מגיעה להרי געש תת-מימיים כדי לעצור ולהתנקות בידי דגי מלאך, כריש שונית אפור מסמן לדגי נקאי לנקות אותו, כרישי לווייתן בפפואה משתלטים על שלל רשתות דייגים שבתגובה מאכילים אותם, עמלצים לבנים מאותתות בסימנים לחבריהם על מרחב מחיה, כרישים ארוכי-גף שנמשכים לדגים ברשתות נתקעים בקרסי דייגים ומסתבכים ברשת והתקבצות הגדולה בעולם של כרישי לווייתן, מנטות וכנפתנים הניזונים ממאות ביצי דגים בחצי האי יוקטן.
מתחת לפני השטח / אל מול ההכחדה: בפרק נראות התגליות האחרונות על הכרישים. נראה כריש ארך-גף המאזין לקול מנוע סירה כדי לדעת מתי נתפס דג בחכה ולחטוף אותו, מנטות בעלי אישיות מורכבת וחברתית, תיוג ומעקב אחרי כרישי לווייתן בפיליפינים, מסעות גדולים של עמלץ לבן, כריש לימוני ושל כריש טיגרי הנודד לאי בו מתרבים אפרוחי אלבטרוסיים פגיעים, דגמי בגדי ים, מסכים ומכוניות המבוססים על מבנה עור הכריש הזרים ועוזר להאיץ ולמנוע מחלות, גלדן נפוח בקליפורניה בעל עור זוהר בחושך שיכול לרפא מחלות, ציד והסתבכות ברשת של כרישים, תיוג של כריש ארך-גף בבהאמה, בדיקת מקום וזמן הציד של עמלצים לבנים כדי למנוע תקיפת אנשים בדרום אפריקה ושימור הכרישים.
לטגליה

לטגליה כיום באזור המדינות הבלטיות (Latgalians)
לטגליה (בלטבית: Latgale ובלטגלית: Latgola) הוא השם לאזור אשר נחשב בעבר לארץ וגם למחוז בלטביה ומהווה את רוב שטחה המזרחי.
בלטלגיה התיישב העם הלטגלי בעל השפה הלטגלית (Latgalīšu) אשר קרובה ללטבית ולליטאית, אך יותר ללטבית ומהווה את אחת מהשפות הבלטיות העתיקות יותר. העם הלטגלי נשא במנהגיו ובדרכיו דמיון רב לזה של הלטבים וכיום הם מהווים את בסיס התרבות הלטבית שמהווה בעצמה את בסיס התרבות הבלטית. כיום ניתן למצוא עדויות רבות ללטגלים – יישובים רבים במזרח לטביה, מערב רוסיה ובצפון ליטא על הגבול עם לטביה מגדירים עצמם כישובים לטגליים בהם מדוברת השפה הלטגלית. העם הלטגלי מהווה כיום אחוז גבוה באוכלוסיית לטביה, אף על פי שבמקורות רשמיים הם מוגדרים כלטבים, והוא מתקרב ל-200,000 נפשות.
לקריאה נוספת

"השמדת יהודים בלטביה 1941-1945; סדרת הרצאות" מנחם ברכהן, 2008.
אגם במרכז לטגליה
יעל סיבירי

| יעל סיבירי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
סוג:: יעל
מין:: יעל סיבירי
שם מדעי
 Capra sibirica ‏פאלאס, 1776
תחום תפוצה


יעל סיבירי (שם מדעי: Capra sibirica; קרוי גם יעל אסייתי), הוא מין של פרסתן גדול בסוג יעל החי באזורים ההררים של מרכז אסיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1779 על ידי הזואולוג הבריטי פיטר סימון פאלאס. המעמד הטקסונומי של מין זה אינו מוסכם על חלק מהחוקרים, ויש המחשיבים אותו עדיין כתת-מין של יעל האלפים. מבחינה גנטית הוא קרוב בעיקר ליעל האלפיני וליעל האתיופי.
שמו המדעי נגזר מלטינית כדלהלן: "Capra" = "תיש" - מתייחס לדמיון ביניהם במבנה הגוף ובזקן. "sibirica" = "בסיביר", ומתייחס לכך שזהו מין היעל היחיד שנפוץ באזור סיביר. בניגוד למשמעות של השם הרשמי והשם המדעי, היעל הסיבירי נפוץ בעיקר לאורך רכסי ההרים המרכז אסייתים - מהימלאיה שבהודו ועד לאלטאי שבמונגוליה, ועל כן הכינוי המתאים לו יותר הוא "יעל מרכז-אסייתי". מבחינת אורך ומשקל, היעל הסיבירי הוא הגדול שביעלים, אך בגובה הכתפיים הוא קטן באופן ניכר מיעל בורג.
יש המחלקים את היעל הסיבירי לתת-המינים הבאים:
יעל אלטאי (C.s.sibirica) - נפוץ בצפון מונגוליה, צפון קזחסטן ורוסיה.
יעל גובי (C.s. hagenbecki) - אנדמי לדרום מונגוליה.
יעל פמיר (C.s.sakeen) - נפוץ לאורך הרי פמיר, בפקיסטן אפגניסטן ומערב סין.
יעל ההימלאיה (C.s.hemalayanus) - נפוץ לאורך הרי ההימלאיה בהודו, פקיסטן ודרום-מערב סין.
יעל אלאי (C.s.alaiana) - נפוץ לאורך הרי אלאי ברפובליקות הסובייטיות לשעבר - קירגיזסטן, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן וקזחסטן.
אנטומיה > קרניים

זכר היעל הסיבירי מתאפיין בזוג קרניים מאסיביות ועבות בעלות מבנה של קשת, והן מהגדולות שבמיני היעלים. צורת קרניו היא אופיינית לרוב היעלים: הקרן צומחת לכיוון מעלה ולצדדים, ובשלב מסוים היא מתחילה להתעגל בהדרגה לאחור עד שיוצרת מראה של רבע עיגול שפעמים רבות נוגע בכתפיו של היעל. מכיוון שהקרניים של מין זה הן ארוכות ביותר, בגיל מבוגר הן עשויות להמשיך ולהתעגל למטה וחזרה פנימה בדומה לקרני המופלון, ליצור למעלה מחצי עיגול; במקרים כאלה הקרן תראה במבט מלפנים בצורת "M" מעוגלת ורחבה. הקצוות של הקרן יהיו מעוקמות בדרך כלל כלפי פנים. מיקום קרני היעל הוא לאורך הקרקפת והחלק הקדמי של המצח, סמוכות יותר לאוזניים מאשר לעיניים. בבסיס יש בין הקרניים רווח ברור של כ-6 ס"מ, ומכיוון שהקרן צומחות גם לצדדים, בקצוות המרחק בין קרן לחברתה עשוי לעלות על חצי מטר (50 ס"מ). ביחס לעיזי בר כסרו או גוראל, הקרניים של היעל עבות במיוחד לכל אורכם, אולם בסופו של דבר גם קרניהם יהיו עם מבנה חרוטי - רחב בבסיס וצר בקצוות; השפיצים של הקרניים עבים אף הם ביחס לעיזי בר. לאורך המשטח הקדמי של קרן היעל, ישנם כפתורים גדולים ורחבים שיוצרים מעין רכסים, בעוד שבצדדי הקרן ומאחוריה יהיו תחת זאת חריצים בולטים.
קרני הנקבות שונות לגמרי מקרני הזכרים; בדרך כלל הן צומחות לכיוון מעלה בצורה ישרה לחלוטין ואז מתעגלות מעט לאחור בעדינות בצורת חרב קצרה (אם כי די נפוץ שהן צומחות גם לכיוון הצדדים). במקרים כאלה הרווח בין קרניהן בבסיס ובקצוות יהיה שווה. קרני הנקבות מתאפיינות בחריצים בולטים דמויי-טבעת לכל אורכן ואין להם כלל כפתורים במשטח הקדמי. קרני הנקבות יהיו דקות מאוד ביחס לקרני הזכרים, ועל כן ניתן להבדיל בקלות רבה בין הזוויגים. צבע קרני היעל הסיבירי הוא אפור כהה, אפור בהיר, חום, חום-אפרפר וצהבהב.
אנטומיה > כסות ומראה חיצוני

הפרווה של היעל הסיבירי מורכבת משערות צפופות ועבות, והיא משתנה בין העונות: בקיץ היא תהיה קצרה למדי בעוד שבחורף היא הופכת לגסה ועבה יותר עם מראה צמרי. המראה של הפרווה משתנה אף הוא בין העונות: בקיץ הצבע של פרוות הזכרים הוא חום אדמוני, חום אפרפר כהה או חום מהגוני, בעוד שהנקבות עלולות להיות אפרפרות או חומות בהירות, או שהן יהיו זהות לזכרים. בתקופה זאת לשניהם יהיה גחון חיוור יותר בצבע אפרפר-לבנבן. בחורף צבע הפרווה של הזכרים הופך לכהה יותר אצל רוב תת-המינים, ולססגוני ביותר אצל תת-המין ההימלאי: הצוואר, הצלעות והחלק העליון של העכוז בצבע קפה עמוק או חום שוקולד כהה, ואילו לאורך העורף, הכתפיים והגב ישנו כתם אוכפי גדול ורחב בצבע לבן שמזכיר מאוד את קובוס הנילוס. לעיתים הכתפיים עלולות להיות חומות כהות ויפרידו בין הגב לעורף, ולאורך השדרה עד קצה הזנב יש בדרך כלל פס עבה בצבע חום כהה. המותניים, השוקיים והחלק התחתון של העכוז יהיו בצבע אוכרה או חאקי בהיר. הן בקיץ והן בחורף רגלי הזכרים יהיו בצבע חום כהה וחסרי סימוני שחורים ולבנים האופייניים לרוב היעלים.
תמונות של יעל סיבירי
לנקבות צבע הפרווה יהיה בז'-צהבהב עם גוון לבן, ולאורך הגב יהיה לבן פס בצבע חום דהוי. המותניים והגחון יהיו לבנים ומעל המותניים פס שחרחר דהוי כשל הצבי. רגלי הנקבות בחורף יתאפיינו בצבע שחור בחזית הרגל ולבן בוהק מאחוריה. בכל העונות זנבם של הזכרים והנקבות יהיה בצבע שחור או חום שוקולד כהה, והעכוז והמפשעה יהיו בצבע לבן בוהק.
צבע ראשו של היעל הסיבירי משתנה אף הוא בין הקיץ לחורף; בקיץ הראש והזקן של הזכרים יהיה בצבע אדמוני, חום כהה, חום מהגוני - עם גוון בהיר מעט בחרטום ובמצח, בעוד שלנקבות צבע הראש יהיה זהה לזכרים או בצבע בהיר יותר. בחורף, צבע הראש של הזכרים ססגוני בדומה לגוף: עצמות הלסת, והסנטר בצבע חום שוקולד כהה, הלחיים, הפנים וצדדי החרטום בצבע אוכרה או חאקי בהיר, והמצח יהיה בצבע לבן-חום קרמי. הלוע והזקן יהיו בצבע שוקולד-שחור וחזית השפתיים תהיה לבנה. לנקבות צבע הראש בחורף יהיה בז'-צהבהב עם פס שחרחר דהוי מהעין לאף, לוע כהה וחרטום בהיר מעט. לשני הזוויגים עלול להיות בחורף "גבות" לבנבנות מעל העין. צבע האוזניים של היעל הסיבירי מתחלק בין חום כהה בצד החיצוני לשחרחר, חום ולבנבן בצד הפנימי.