קלאנאד
ראשית הפעילות

קלאנאד נוסדה בכפר דור (אירית: Dobhar, אנגלית: Dore), בקהילת גווידור (אירית: Gaoth Dobhair, אנגלית: Gweedore), אחת משלוש קהילות הגיילטאכט (אזור דובר אירית) בצפון מערב מחוז דוניגול שבאירלנד, על ידי חמישה בני משפחה אחת: מויה (מוירה) ברנאן ושני אחיה קיאראן ברנאן ופול ברנאן, ושני דודיהם (אחים צעירים לאמם), התאומים פאריק ונואל דוגאן. חיי המשפחה היו משופעים במוזיקה: ליאו ברנאן, אביהם של שלושת האחים ברנאן, בן מחוז לאות', הופיע במשך שנים רבות בלהקת הקברט המשפחתית "סְליב פוֹי", ואמם, מוירה "באבה" ברנאן לבית דוגאן, ילידת גווידור, הייתה מורה למוזיקה. לליאו ובאבה נולדו תשעה ילדים. בשנת 1968 ייסד ליאו פאב בשם Leo's Tavern, ובו חלל להופעות, ששימש אותו לביצוע שירי הקברט שלו, ובה בעת איפשר לבני המשפחה הצעירים להתנסות בביצוע בפני קהל, בעיקר שירים פופולריים בני התקופה כגון החיפושיות, נערי החוף וג'וני מיטשל, אך גם שירים מסורתיים באירית.
בשנת 1970 השתתפו החמישה, כלהקה בשם An Clann As Dobhar (באירית: המשפחה מִדוֹר), בתחרות כישרונות צעירים המוקדשת לביצוע שירים באירית, מטעם חברת התקליטים גייל-לין (Gael-Linn) המתמחה בפולקלור אירי. הלהקה זכתה במקום הראשון, ובפרס הקלטת אלבום בכורה. לקראת צאת האלבום, שראה אור בשנת 1973, קיצרו חברי הלהקה את שמה לראשי התיבות Clannad, וזה היה גם שם האלבום, שכלל בעיקר שירי עם באירית בעיבודים אקוסטיים (נבל, חליל, מנדולינה, קונטרבס, גיטרות) בעלי אופי ג'אז רך, כשמויה סולנית ראשית, קיאראן סולן משני, ושאר החברים בקולות רקע. אף כי הרקע המוזיקלי של חברי ההרכב לא היה מסוגת המוזיקה האירית המסורתית, השילוב של שירה באירית עם כלים אקוסטיים מיקם אותם באופן טבעי על מיטב במות הפולק, בתקופה בה המוזיקה העממית והמסורתית באירלנד זכתה לפריחה חסרת תקדים.
בשנת 1974 יצא אלבומם השני, Clannad 2, שהופק על ידי דונל לאני, שכחבר ההרכבים אמט ספייסלנד, פלאנקסטי ומאוחר יותר הבות'י באנד, היה דמות מרכזית במהפכת הפולק האירית באותן שנים ובעשורים שלאחר מכן. אלבומם זה, גם הוא גדוש שירים באירית, התאפיין בצליל מסורתי, קצבי ומגובש יותר מקודמו, וזכה להצלחה מסחרית מסוימת. בשנותיה הראשונות הרבתה קלאנאד להשתתף בתחרויות, כגון הקדם-אירוויזיון האירי בשנת 1973 (עם השיר An Pháirc "השדה", שנכלל באלבומם הראשון), והפסטיבל הפאן-קלטי בשנת 1975 (עם השיר An Bealach seo 'tá Romham "הדרך הזו לפניי", שיצא כתקליט שדרים אך לא נכלל באלבום עד להוצאה מחודשת של האלבום הראשון בשנת 1997).
בשנת 1976 יצא אלבומם השלישי, Dúlamán, בהפקת ניקי ראיין. האלבום, בעל אופי דומה לקודמו, זכה להצלחה מסוימת ביבשת אירופה, בייחוד בגרמניה, בה היה ביקוש רב למוזיקת עם מרחבי אירופה. בעקבות זאת, החלה הלהקה לצאת מדי קיץ לסיבובי הופעות אינטנסיביים בגרמניה ומדינות שכנות, כשליאון, אח נוסף ממשפחת ברנאן, משמש כמנהל לוגיסטי ונהג. אלבומם הבא, Clannad in Concert, שיצא ב-1979, מבוסס על הקלטות מהופעות חיות בשווייץ, ומייצג חזרה לסגנון רך ורגוע יותר, אך גם את ראשית השימוש בשירת א-קפלה עם הרמוניות כמו-גרגוריאניות, שלימים היה מסממני ההיכר של הלהקה. כיוון זה נשמר גם באלבומם הבא, Crann Úll, בו מתארחת אחות צעירה יותר לבית ברנאן, אניה.
בשנת 1982 ראה אור האלבום השישי, Fuaim, המציין מפנה בכיוון המוזיקלי של קלאנאד, כשאניה מצטרפת כחברה קבועה בקלידים, וכן שולבו מוזיקאים אורחים בקלרינט, סקסופון וגיטרה חשמלית, ליצירת סאונד מלא ועכשווי יותר, שהרחיב מאוד את קהל הלהקה, בייחוד בבריטניה, אם כי פעילותה עדיין התמקדה בחוגי הפולק, כשרוב שיריה - המסורתיים והמקוריים - עודם באירית, ובצדם שירי עם באנגלית, בגאלית סקוטית, וכן נעימות כֵליות, רובן מיצירותיו של הנבלאי האירי בן המאות 17–18, טורלוך או'קארולאן, בדומה לכל אלבומיהם הקודמים. בהמשך אותה שנה עזבו את הלהקה אניה והמפיק המוזיקלי ניקי ראיין, ועברו להתמקד בפיתוח פרויקט מוזיקלי ייחודי, שלימים יזכה להצלחה מסחרית יוצאת דופן ברחבי העולם, וקלאנאד חזרה להרכב המקורי.