stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קדר (שבט וממלכה)
דת ופולחן

כבמרבית החברות באלף הראשון לפנה"ס, הדת הקדרית הייתה דת פוליתאיסטית והושפעה משאר הדתות במרחב הערבי והשמי. הפולחן נוהל בראש ובראשונה בידי הכוהנת הגדולה אשר שימשה גם כמלכת הממלכה, בין אם כמלכה ראשית, או במסגרת הנהגה דואלית עם מלך. לדת הייתה חשיבות רבה בניהול הממלכה, כפי שניתן לראות במקרה של הגליית תלחונו וצלמי האלים לנינוה והמאמצים של יותע בן חזאל להחזיר אותם לקדר. מכיוון שמדובר בחברה נוודית בעיקרה, הפולחן התקיים במרחבים הפתוחים, אולם על פי מקורות ערביים היה גם מקדש נייח קבוע בבירת הממלכה בנווה המדבר בדומה.
הצצה לפנתאון האלים הקדרי במאה השביעית לפנה"ס התאפשרה בפרשת הגליית צלמי האלים של תלחונו בידי סנחריב מלך אשור ב-690 לפנה"ס. בכתובת מתקופת אסרחדון על החזרת הצלמים, מצוינים שמות האלים בפנתאון:
אָָתר-זָמָא̣ין או "עָתָרְשָמָיִן": מוזכרת ראשונה בכתובת, ככל הנראה בשל בכירותה בפנתאון. עתרשמין מוכרת גם כאלה בכירה בתרבויות נוודיות אחרות באזור. שמה מתורגם ל"כוכב הבוקר של השמיים", או לעשתרת של השמיים. על פי פרשנות אחת, מרכיב השמיים בשמה קשור גם לשמותיהם של אלים בכירים אחרים במזרח הקרוב הקדום, כגון "בעלשמים" – "בעל של השמיים" מתרבויות הלבנט. קשר זה רלוונטי משום ההערכה שמקור שמה באלה עשתרת – זוגתו של האל הכנעני בעל. מרכזיותה באה לידי ביטוי בכינוי האשורי לממלכת קדר – "העם של האלה עתרשמין" (אָלֻ שָה עָתָרְשָמָיִן). יש הרואים בפולחן לאלה כגון זו, בעלת דומיננטיות בקרב שבטים רבים סביב קדר, כלי ששימש את הנהגת ממלכת קדר בגיוס לכידות ונאמנות במסגרת הפדרטיבית שיצרו מלכיה.
דָיָא (או דָאִי): אלה זו איננה מוכרת ממקורות אחרים ולא ברור תפקידה בפנתאון.
נֻהָיָא (או נוּחָיְ או נֻחָא): אל השמש. בכתובות שנכתבו בדיאלקט ערבי עתיק באזור נג’ד שבדרום חצי האי ערב, נמצאו מספר התייחסויות לאל נוחא: "נוחא הוא המעוף אל תוך הזעם", "נוחא הוא קנאת המאוהב", "נוחא הוא מחלת מעיים וחצבת". נראה, אם כן, שאל זה שימש בתפקיד שלילי או מעניש כלשהו.
רֻלְדָווֻ‘ (או רוּדָא או רָדוּ): כוכב הבוקר. לא ידוע מקומו של אל זה בפנתאון, אולם הוא אותר בכתובת בשפה הדומאתית (בדיאלקט הקדרי) שנמצאה מזרחית לנווה המדבר דומה. בכתובת הוזכר האל בהגייה - רָדוּ. עם זאת, ההערכה שהכתובות בשפה זו קדומה לכתובות אחרות בשפות הערביות או המרכז שמיות, וייתכן שאיות זה מבטא שלב או זמן מסוים בו כונה כך האל, וכינויו השתנה עם הזמן לא רק במישור הגאוגרפי, אלא גם הכרונולוגי. בכתובות קדומות אחרות בחצי האי ערב מוזכר רודא בהקשרים שונים: "רודא הוא אנחנו" ו"רודא הוא הבכי".
אָב̣רְא̣ילֻו: אין מידע על מהותו של אל זה.
אָתָר-קוּרוּמָא (עָתָרְכֻרֻמָ): אין מידע על מהותו של אל זה.
עדויות לקשר של פנתאון האלים הקדרי לתרבויות אחרות בצפון-מערב חצי האי ערב הן כתובות בשפה קרובה לתימאית (דיאלקט מהיישוב תימא) שאינן מתוארכות, אך מזכירות חלק מהאלוהויות הקדריות: "...עזרה בענייני אהבה מרודא, נוחא ועתרשמין...".
כ-300 שנים אחרי הזכרתו של פנתאון אלים זה, מופיע פולחן לאלה אחרת בממלכת קדר. בשלל קערות המנחות שנמצאו בתל-מסחותה, שביניהן הייתה גם הקערה המזכירה את מלכי קדר גשם וקימו, מוזכרת האלה חאן-איללת. זו מוכרת גם כאָלִטָת, אָלָלתֻ, אָלָלת ומזוהה כאחת האלות הבכירות בפנתאון האלים בכל המדבר הסורו-ערבי בתקופה הפרה-אסלאמית. תרגום שמה הוא "האלה", ויש הרואים בה את זוגתו הקדומה של האל המרכזי אללה בתקופה הפרה-אסלאמית ומקבילתה של אשרה, זוגתו של אב האלים הכנעני.
אל נוסף המוזכר בהקשר לפולחן בדומה במקורות ערביים הוא וָואד – אל ירח, שפולחנו מוכר ממושבה של בני ממלכת מעין בעיר דדן, דרומית לדומה, בתקופה ההלניסטית. דימויו הפיזי היה סמל של נחש.
שפה

השפה שבה השתמשו שבטי קדר היא ממשפחת השפות השמיות המרכזיות, שגם הערבית משתייכת אליה. השפה הצפון-ערבית מיוצגת במחקר בכתובות סלע שנכתבו בין המאה השמינית לפנה"ס למאה הרביעית לספירה ומאז נעלמו מבלי שוב. מדובר בכ-40,000 כתובות, אשר 98% מהם הן כתובות סלע (גרפיטי) ורובן כוללות בעיקר שמות. שפת הקדרים משתייכת לקבוצת שפות צפון-ערב הנקראות, כל אחת, על שם נווה המדבר העיקרי באזורם – תימאית (על שם נווה המדבר הגדול בתימא), דדנית (על שם נווה המדבר הגדול בדדן) ודומאית (על שם נווה המדבר בדומה/אדומתו – מרכז הממלכה הקדרית). קבוצה זו היא הקדומה בין הניבים הצפון-ערביים, ומעריכים שהכתובות ששויכו לניבים אלה מתוארכות לאלף הראשון לפנה"ס. בשל מעורבותם של כל עמי צפון ערב במסחר אזורי, חלק מהכתובות בניבים אלו נמצאו גם מחוץ לאזור עצמו ובעיקר במסופוטמיה.
האלפבית הצפון-ערבי נחשב לאחת משתי מערכות הכתב שנגזרו מהאלפבית הערבי (השנייה היא הכתב הדרום-ערבי העתיק), אשר בעצמו התפצל מהכתב הפרוטו-כנעני (מקביל לו הוא ענף הכתב הפיניקי-עברי-ארמי). בשפה הדומאתית, הרלוונטית ביותר לשפת הקדרים, נמצאו רק שלוש כתובות שנמצאו ליד העיר סָקָאקָה שבמחוז אל-ג’אוף (לכן גם נקראות במספר מחקרים "Jawfian"), הוא המחוז בו נמצא נווה המדבר דומה. הכתובות אינן מתוארכות, אולם מעריכים שמקורן באמצע האלף הראשון לפנה"ס. הכתב עצמו נבדל במידה רבה משני הניבים האחרים בשפות צפון-ערב (תימאית ודדנית).
רוב הכתובות שנמצאו בשלושת הניבים של נווי המדבר הצפון ערבי, נכתבו מימין לשמאל. בדומאתית לא היו רווחים בין המילים, אולם היו סימנים מפרידים. אמנם אין מספיק כתובות דומאתית כדי להתחקות אחר כל האלפבית, אך ההערכה היא שהשפות הצפון ערביות כללו 28 צלילים ועיצורים. חוקרים מעריכים שהעיצורים ב, ד, ד’, ח, ק, ל, מ, נ, ת, ת’, וו, י, וז נהגו כפי שמוכר בערבית הקלאסית. לא ברור ההיגוי של העיצור פ’ – האם נהגה כפי שהיום או יותר כ-פ’ לא דגושה (F). כבשאר השפות השמיות, הבסיס המורפולוגי הוא של שורש תלת עיצורי. מילים נקביות קיבלו לרוב את הסיומת "ת".
בתקופה הפרסית, ולפי חלק מהחוקרים, אפילו מתקופת נבונאיד הבבלי, מוכר שימוש עיקרי בשפה הארמית כשפת הכתיבה, כפי שניתן לראות בקערת ההקדשה בתל-מסחותה. עם זאת, לא ברור אם זו הייתה גם שפת הדיבור, ויש להניח שזו התפתחה יחד עם שאר הניבים של השפות הצפון ערביות לכדי הערבית הקלאסית ואחריה – המודרנית.
ראו גם

ערבים
נבטים
מגן (אזור)
דילמון
סבא
גשם הערבי
לקריאה נוספת

מרדכי כוגן, אסופת כתובות היסטוריות מאשור ובבל: מאות ט’-ו’ לפנה"ס, מוסד ביאליק: ירושלים, 2003.
Israel Eph’al, The Ancient Arabs, The Magnes Press, Jerusalem, 1982.
Marwan Shuaib, The Arabs of North Arabia in Later Pre-Islamic Times: Qedar, Nabaioth and Others, University of Manchester, 2014.
Robert Hoyland, Arabia and the Arabs From the Bronze Age to the coming of Islam, Routledge, London, 2002.
Jaroslav Stelkevyoh, Muhammad and the Golden Baugh: Reconstructing Arabian Myth, Indiana University press, Bloomington, 1996.
Saad al-Rashid, “’The Development of Archaeology in Saudi Arabia”, Proceedings of the seminar for Arabian Studies, Vol. 35, 2005.
Khaleel Ibrahim Muaikel, A Critical Study of the Archaeology of Jawf Region of Saudi Arabia With Additional Material on its History and early Arabic Epigraphy, University of Durham, 1988.
Yan Retso, The Arabs in Antiquity, Routhledge Curzon, NY, 2003.
Peter Webb, Creating Arab Origins: Muslim Constructions of Al-Jahiliyya and Arab History, University of London, London, 2014.
Michael Mcdoland, ”Arabs and Empires Before the Sixth Century”, in Greg Fisher (editor), Arabs and the Empires Before Islam, Oxford University Press, Oxford, 2015.
William Dumbrell, “The Tell-Maskhuta Bowlsand the ‘Kingdom’ of Qedar in the Persian Period", Bulletin of the American Schools of Orient Research, No. 203, October, 1971, p. 33-44.
Romolo Loreto, “The Saudi-Italian-French Archaeological Mission at Dumat al-Jandal. A first Relative Chronological sequence for Dumat al-Jandal Architecture and Pttery”, Proceedings of the Seminar for Arabian Studies, no. 42, 2012, p. 165-182.
Christopher Edens & Garth Bawden, “History of Tayma and Hejaz Trade During the First Millennium B.C.”, Journal of the Economic and Social History of the Orient, Vol. 32 No. 1, February 1989, p. 48-103.
Irfan Shahid, Byzantium and the Arabs in the Fifth Century, Dumbarton oaks Trustees for Harvard University, Washington, 2006.
M.C.A. Mcdonald, "Ancient North Arabia", Tha Cambridge Encyclopedia of the World’s Ancient Languages, Roger Woodard (ed.), Cambridge University Press, Cambridge, 2004.
רוני בריזון

אהרן (רוני) בריזון (נולד ב-16 באוקטובר 1944) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת שינוי בכנסת ה-16.
ביוגרפיה

בוגר בית הספר התיכון הדתי צייטלין בתל אביב. בצעירותו יצא בשאלה. שירת בממר"ם ובחיל התותחנים. מילא תפקידי ניהול שונים בתחום המחשוב וטכנולוגיית המידע (CIO של בנק הפועלים, COO של בנק הפועלים ארצות הברית, מנכ"ל חב' כלל מערכות בע"מ).
פעיל בתחומי דת-ומדינה. חבר בעמותת "עם חופשי" ועמותות אחרות לחירויות האזרח. הצטרף למפלגת "שינוי" (1999). בריזון נהג לכתוב טור במקומון התל אביבי "העיר", ולאחר מכן בביטאונה של "שינוי", בשם העט "אינג' קדיד לפר".
בריזון ריכז בכנסת ה-16 את נושאי "דת ומדינה" של הסיעה. אחראי במסגרת התפקיד לכל המתרחש בתחום, מתקציבי המוסדות החרדיים ועד טיפול בתלונות הציבור החילוני. בתחום זה ניתן לציין את נושאי קיצוץ הקצבות לחרדים ולאחרים, ביטול משרד הדתות, ניסוח והנחה על שולחן הכנסת של חוק הנישואין האזרחיים (הקרוי "חוק ברית הזוגיות"), קיצוץ הכספים בתקציבי הישיבות והעמותות החרדיות, השוואת גובה קצבאות הילדים והורדת סכומי הקצבה, חיסול התקצוב הכפול של החינוך היסודי, הדתי והחרדי והתחלת פירוק המועצות הדתיות.
בעבודתו השוטפת בכנסת היה חבר בוועדת הכספים, בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בוועדת הכנסת ובוועדה לענייני עובדים זרים. סגן יו"ר הסיעה בכנסת. עמד בראש ועדת המשנה של ועדת הכספים לרפורמה במינהל הלוואות המדינה, שעסקה בהגדלת הסחירות וייעול הניהול של מילוות המדינה. היה חבר (יחד עם הח"כים אברהם שוחט וחיים אורון) ב"צוות השלושה" שהכין את "חוק פינוי-פיצוי" למפוני רצועת עזה. היה שותף לדיונים בוועדת הכספים בעניין הרפורמה בשוק ההון ובבנקים.
הגיש והשתתף בהגשתן של הצעות חוק במספר נושאים: עונשי מינימום לאשמים באלימות סכינאית, הכרה באתר הכרזת המדינה (המוזיאון הישן בתל אביב) כאתר לאומי מוגן, ועוד. רוב הצעות החוק שהגיש מתרכזות בנושאי דת ומדינה.
בנוסף לכל אלה, טיפל בריזון במקרים של בעיות, אפליה והתנכלויות על רקע של כפיית דת או מניעת חירויות הפרט על ידי גורמים ממשלתיים, ציבוריים או פרטיים.
עקב פיצול סיעת "שינוי" לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, עזב בריזון יחד עם חברי כנסת נוספים את המפלגה ועבר למפלגת "חץ". מכיוון שמפלגת "חץ" לא עברה את אחוז החסימה, הוא נותר מחוץ לכנסת.
ב-25 במרץ 2007 אישרה הממשלה את מינויו של בריזון לציר כלכלי לאיחוד האירופי בבריסל.
בריזון התמודד בבחירות לכנסת התשע עשרה במקום העשרים ברשימת התנועה. לקראת הבחירות למועצת העיר תל אביב בשנת 2013 הוצב במקום השני ברשימת תנועת מהפך ירוק בתל אביב-לתת לחיות אך לא נבחר למועצה. ב-2018 שובץ במקום השישי ברשימה זו, ששינתה שמה ל"חי חילונים ירוקים".
אחיו היה הסאטיריקן ב. מיכאל.
הערות שוליים

↑  מקור - אתר חופש
↑  מוטי בסוק, רוני בריזון נבחר לציר הכלכלי של ישראל באיחוד האירופי, באתר הארץ, 23 בינואר 2007
↑  הודעת ציפי לבני על רשימת מועמדי התנועה, 6 בדצמבר 2012.
שיחות עם חברים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הרומן שיחות עם חברים מאת סאלי רוני
 סוגה:  סדרה המבוססת על ספר 
 בימוי:  לני אברהמסון
 שחקנים:  ג'ו אלווין  ג'מיימה קירק  סשה ליין  אליסון אוליבר 
 ארץ מקור:  אירלנד, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  דבלין, קרואטיה, מחוז מאיו 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיק:  קתרין מקגי, ג'ני איגו
 מפיקים בפועל:  אד גיני, אנדרו לואו, אמה נורטון, סאלי רוני, לני אברמסון, טומי בלפין, רוז גארנט
 חברת הפקה:  Element Pictures 
 שידור
 רשת שידור:  כמעט אנושיים 
 תקופת שידור מקורית:  15 במאי 2022 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שיחות עם חברים (באנגלית: Conversations with Friends) היא סדרת טלוויזיה בריטית של ה-BBC, המבוססת על רומן באותו שם משנת 2017 מאת הסופרת האירית סאלי רוני. הסדרה פותחה על ידי חברת Element Pictures עבור BBC Three והולו בשיתוף עם הערוץ האירי RTÉ. זהו העיבוד השני של צוות זה לרומן של רוני אחרי "אנשים נורמלים" בשנת 2020.
הסדרה הוקרנה בבכורה ב-15 במאי 2022 וכללה 12 פרקים.
תקציר העלילה

הסדרה מתארת את סיפורן של פרנסס (אליסון אוליבר) ובובי (סשה ליין), שתי סטודנטיות שניהלו בעבר מערכת יחסים וכיום הן חברות טובות. השתיים מכירות את מליסה אותה מגלמת ג'מימה קירק, אמנית המבוגרת מהן. זו מכניסה אותן לחייה ומכירה להן בן זוגה ניק (ג'ו אלווין). החברות מעמידה במבחן את הקשר בין פרנסס ובובי והן את נישואיהם של מליסה וניק.
שחקנים ודמויות

אליסון אוליבר – פרנסס
סשה ליין – בובי קונולי
ג'ו אלווין – ניק קונווי
ג'מימה קירק – מליסה קונווי
אלכס מרפי – פיליפ
טייג מרפי – דרק
סאלי גארנט – אוולין
עמנואל אוקויה – אנדרו
הפקה

בפברואר 2020, פורסם שהרומן "שיחות עם חברים" יהפוך למיני-סדרה בת 12 פרקים, ושרוב הצוות היצירתי מאחורי העיבוד של הרומן השני של רוני, "אנשים רגילים", כולל הבמאי לני אברהמסון, והתסריטאית אליס ברץ', גויסו לעיבוד הזה. מארק או'הלורן, מהדה מקיו וסוזן סון הי סטנטון נוספו כתסריטאים, וליין וולהם צורפה כבמאית.
הפקה > ליהוק

בפברואר 2021 פורסם על ליהוקם של ג'ו אלווין, ג'מימה קירק, סשה ליין ואליסון אוליבר לתפקידים ראשיים.
הפקה > צילומים

שלב הצילומים החל באפריל 2021, בצפון אירלנד. המיקומים כוללים את צפון אירלנד, אירלנד ומחוצה לה. השחקנים והצוות נצפו על הסט בבריי, מחוז וויקלו ביולי.
הפצה

הסדרה הוקרנה בבכורה ב-15 במאי 2022, ב-BBC Three ובהולו. הקרנת בכורה ב-RTÉ One הייתה ביום רביעי 18 במאי עם פרק באורך מלא. חברת Endeavour Content תפיץ את הסדרה בעולם.
הערות שוליים

1 2  Watch the first trailer for Conversations With Friends, RTC, ‏8 בפברואר 2022
↑  "BBC announces adaptation of Sally Rooney's Conversations With Friends, reuniting Lenny Abrahamson and Element Pictures". BBC. ארכיון מ-16 במאי 2020. נבדק ב-14 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sampson, Annabel (5 במאי 2020). "Everything you need to know about Sally Rooney's Conversations With Friends TV adaption". Tatler. ארכיון מ-12 במאי 2020. נבדק ב-19 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Specter, Emma (12 במאי 2020). "Everything We Know So Far About the Conversations With Friends TV Series". Vogue. ארכיון מ-20 במאי 2020. נבדק ב-14 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lindsay, Kathryn (12 במאי 2020). "Sally Rooney's Conversations With Friends Is Following In Normal People's TV Footsteps". Refinery 29. ארכיון מ-19 במאי 2020. נבדק ב-14 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kanter, Jake (17 בפברואר 2021). "'Conversations With Friends': Joe Alwyn, Jemima Kirke Join Cast For BBC/Hulu Follow-Up To 'Normal People'". Deadline. ארכיון מ-20 במרץ 2021. נבדק ב-23 ביולי 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Zoe Haylock, Joe Alwyn Got Buff for Conversations With Friends, Vulture, ‏4 בספטמבר 2021
↑  McGoldrick, Debbie (8 ביולי 2021). "Sally Rooney's "Conversations with Friends" begins filming in Ireland". Irish Central. ארכיון מ-8 ביולי 2021. נבדק ב-23 ביולי 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Rankin, Seija (12 באפריל 2022). "Hulu Releases Extended 'Conversations With Friends' Trailer, Sets Premiere Date (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RTÉ announces release date for Sally Rooney's 'Conversations with Friends'". 30 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
חיל התותחנים

ערך זה עוסק בחיל התותחנים של צה"ל. אם התכוונתם לחיל התותחנים בצבאות העולם, ראו .
| --- | --- |
  
סמל הכומתה, תג ודגל חיל התותחנים.
 "תחכום ועוצמה"
 פרטים
 כינוי:  כוחות האש
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חיל תותחנים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1948–הווה (כ־77 שנים)
 מלחמות:  כל מלחמות ישראל
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  חטיבות אש ויחידות מיוחדות
 ציוד עיקרי:  תותחים מתנייעים, ארטילריה רקטית, חימוש מונחה מדויק, טילי תמוז, ר"ז (מכ"ם), כלי איכון ומטאורולוגיה, כטב"מים טקטיים
 פיקוד
 יחידת אם:   זרוע היבשה
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  תא"ל יאיר נתנס
סיכת לוחמים בחיל התותחנים, נובמבר 2022
חיל התותחנים הוא חיל בזרוע היבשה האחראי על הפעלת כלל יכולות הסיוע באש ותקיפה לתמרון כוחות היבשה, ומהווה גורם קריטי בהצלחת הפעולות המבצעיות של כוחות צה"ל. החיל מפעיל ארטילריה קנית ורקטית, חימוש מונחה מדויק, כלי טיס בלתי מאוישים ואמצעים לאיתור ואיכון מטרות. משימות החיל הן שיתוק והשמדת כוחות האויב על ידי סגירת מעגלי אש מהירים בעזרת אמצעי לחימה עוצמתיים וקטלניים המבוססים על טכנולוגיות מורכבות, אשר מקנות יכולות איסוף מודיעין, איתור מטרות איכותיות ופגיעה מדויקת בהן.
החיל מורכב משישה מערכים שונים: המערך הקני, המערך הרקטי, מערך כלי טיס מאוישים מרחוק, מערך נשק מדויק, מערך האיכון ומערך הפעלת אש. כומתת החיל היא בצבע טורקיז ודגל החיל הוא בצבעי אדום-שחור.
קצין התותחנים ראשי הנוכחי הוא תת-אלוף יאיר נתנס.
היסטוריה > תחילת דרכה של הארטילריה הישראלית

חיל התותחנים מתבסס על שירות התותחנים של ההגנה שהוקם ב-12 במרץ 1948. למפקדו הראשון של השירות מונה יהודה גינצבורג (גדעון) וסגנו היה ישעיהו לחובר, גרעין המטה התכנס לראשונה ב-16 במרץ ובמקביל החלה מלאכת תרגום ספרות הדרכה בריטית לעברית. באפריל 1948 אורגן כנס של ותיקי התותחנים ששירתו בצבאות השונים במלחמת העולם השנייה, בעקבות הכנס גויסו 113 לוחמים ו-29 נוספים שהועברו מיחידות אחרות ולמפקד החיל החדש שהוקם מונה שמואל אדמון. ההגנה ניסתה לעשות מספר ניסיונות לרכוש תותחים. עם פרוץ מלחמת העצמאות היו בידי כוחות היישוב היהודי רק כ-5 תותחי שדה. שני תותחי השדה הראשונים נקנו מחיילים בריטיים, תותחי ה"נפוליונצ'יק" 65 מ"מ, שהביאו לנסיגה הסורית בקרב עמק הירדן ולנסיגה המצרית בקרב בארות יצחק. במהלך המלחמה נעשו רכישות רבות, כולל רכישה אחת מפורסמת של תותחים ממקסיקו (Saint-Chamond-Mondragón), תותחי 75 מ"מ מיושנים שכונו בצה"ל "קוקרצ'ה" (ג'וק), שהשתתפו עוד במהפכה המקסיקנית בתחילת המאה ה-20. במבצע יואב, אשר סיומו בשחרור באר שבע שבו לקח החיל חלק ניכר, השתתפו כבר 126 תותחי שדה. תותחים רבים נקנו במהלך מלחמת השחרור ופותחו מרגמות "ביתיות". הגדודים הראשונים שהוקמו היו גדודי מרגמות שנלחמו בצפון, בירושלים וכן מול המצרים. הסוללות הצטרפו לחטיבות כדי שיוכלו לתת להם סיוע ישיר.
חטיבה 18 - הוקמה כיחידת המרגמות הכבדות 120 מ"מ, במהלך ההפוגה השנייה במלחמת השחרור. מקים החטיבה ומפקדה היה יהודה פריהר. החטיבה פעלה בנפרד מחיל התותחנים, והשתתפה בין השאר בקרב לטרון ובמבצע חורב. ב-1949, לאחר המלחמה, הוטמעו המרגמות הכבדות בגדודי התותחנים.
היסטוריה > ממלחמת העצמאות, למלחמת סיני ועד ששת הימים: המעבר ללוחמה ניידת

בהתאם למבנה צה"ל הוצבו גדודי התותחנים כחלק מחטיבות החי"ר. ב-1954 נקנו תותחי ה-155 מ"מ הראשונים, תותחי ה"קלקיליה" ולקראת מלחמת קדש נקנו התותחים המתנייעים (תומ"ת) הראשונים, תותחי 105 מ"מ AMX, על מרכב של טנק צרפתי קל AMX-13.
במלחמת סיני הורגשה בעיית העבירות והמהירות של המערך הנייח של חיל התותחנים, לאחר שהיה קושי גדול להשיג את מהירות ההתקדמות של השריון וגדלה ההבנה בצורך לעבור לתומ"תים.
בשנים שלאחר מלחמת קדש פותחה תורת לחימה בחיל המותאמת ללחימה ניידת ושולבה עם תורת חיל השריון הישראלי. נקנו תומ"תים מסוג פריסט 105 מ"מ, ופותחו בצה"ל תומ"תים ומרגמות על בסיס תובות טנקי שרמן, כדוגמת ה-M-50, שהיוו את רוב תותחי צה"ל עד שנות ה-70. בשנות ה-50 נקנו טילי הנ"ט הראשונים, אבל מערך הטילים הגיע לצה"ל עם הקמתה של יחידת טילי קרקע קרקע (טק"ק) ראשונה בצה"ל ב-1962. היו אלו טילי "לוז" שהוסבו לחיל הים ומשמשים אותו עד היום בשם "גבריאל". היחידה התפרקה לאחר כמה שנים עם העברת מערך הנ"ט לחי"ר.
היסטוריה > הסיוע במלחמת ששת הימים

לאחר שעבר החיל לתורה הדוגלת בניידות הוא היה מוכן היטב להתקדמות המהירה בסיני ב-1967. לגדודי התומ"תים כבר לא הייתה בעיה להדביק את קצב השריון וההתקדמות הייתה מדהימה ביחס לאיטיות שנראתה 11 שנים קודם במבצע קדש.
חיל התותחנים הפעיל במלחמת ששת הימים את הכלים הבאים.:
תותח מתנייע 155 מ"מ שהורכב בישראל מהוביצר צרפתי 155 מ"מ מודל 50 על תובת M4 שרמן
תותח מתנייע פריסט 105 מ"מ האמריקאי
תותח 25 ליטראות נגרר
מרגמה כבדה 160 מ"מ סולתם, נגררת
מרגמה כבדה מתנייעת 120 מ"מ
מרגמה 120 מ"מ נגררת
במלחמה זו פעלו בסיני תותחים מתנייעים AMX 105 תוצרת צרפת כסיוע לחטיבה 7.
החיל השתתף בקרבות רבים במהלך המלחמה, כאשר הבולטים ביניהם:
קרב אום-כתף בו נעשה שימוש בהפגזה ארטילרית מסיבית לפני כניסת החי"ר למתחם. השימוש המקורי בתותחים בקרב על אום-כתף שינה את תפיסת צה"ל לגבי החיל.
הקרבות בירושלים בהם נעשה שימוש בתותחנים לריכוך עמדות ירדניות, בהם בית הספר לשוטרים וגבעת התחמושת תוך הימנעות מהפגזת העיר העתיקה כדי להימנע מפגיעה באתרים קדושים והיסטוריים
הקרבות בצפון הארץ, בהם נתנו התותחנים סיוע צמוד לכוחות שעלו לרמה.
היסטוריה > מלחמת ההתשה

לאחר מלחמת ששת הימים החלה "המלחמה שלאחר המלחמה", מלחמה של תותחים מול תותחים. סוללות התותחים, שהיו פרוסות על תעלת סואץ, בגבול ירדן ובגבול סוריה ספגו הפגזות כבדות באופן קבוע. החיל ספג אבדות רבות. לאורך תעלת סואץ הוקם ציר במיוחד לצורכי תנועת החיל, שכונה "ציר החת"ם". בשנים אלו נראה שימוש הראשון בתותחי M-109 בקוטר 155 מ"מ , שהחליפו את תותחי M-50 והפכו לעמוד השידרה של גדודי החיל, בתותח "רועם" 155 מ"מ ובתותח הכבד "רומח" M-107 בקוטר 175 מ"מ.
היסטוריה > מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים מצאה עצמה מדינת ישראל, ובכללה חיל התותחנים, במצב של מעטים מול רבים. מעט סוללות הארטילריה, שישבו ברמת הגולן, בקו בר-לב שבתעלה ובגבול לבנון, לא השתוו לכמות קני הארטילריה של האויב. בימים הראשונים סוללות התותחנים נלחמו תחת הפגזות כבדות. במיוחד זכורות ההפגזות ב"ציר החת"מ" שבתעלת סואץ משם נלחמו גדודי התותחנים במלחמת ההתשה. במהלך המלחמה אזלה לצה"ל התחמושת של פגזי 175 מ"מ ולכן הוחלט להחליף את הקנים של תומ"תי ה"רומח" M-107 לקנים בקליבר 203 מ"מ. התותחים המוסבים זכו לשם "קרדום" ונטלו חלק חשוב בהמשך הלחימה. עם המעבר לשלב ההתקפה שימש חיל התותחנים כחלק חשוב מהיוזמה הישראלית. תותחי M-107 ירו לעבר העיר דמשק במבצע מיוחד והוציאו זמנית את שדה התעופה הצבאי אל-מאזה מכלל פעולה.[דרוש מקור]
כמו כן, ניסו התותחנים למנוע את כיבוש מוצב החרמון בידי הסורים על פי נוהל הידוע בשם "אש על כוחותינו" לפיו מסתגרים אנשי המוצב בתוך הבונקרים במוצב בעוד התותחנים יורים אש על המוצב עצמו כדי לפגוע באויב שנמצא מחוץ לבונקרים. אולם ניסיון זה נכשל וכוחות הקומנדו הסורי הצליחו לכבוש את מוצב החרמון. במלחמת יום הכיפורים עשה צה"ל לראשונה שימוש בתותחי ה-M-109 "רוכב" (עם הקנה הקצר), בשני גדודים, גדוד "נמר" הסדיר וגדוד המילואים 899 (כינויו בקשר "פרסום").
לאחר מלחמת יום הכיפורים, הסכימו השלטונות האמריקאים לספק לצה"ל גדוד משגרי "לאנס" עם מספר מוגבל של טילים. בעקבות כך הוקם בשנת 1975 גדוד ה"מנפץ", גדוד לאנס סדיר מספר 9275 שיעודו היה לפגוע במטרות אסטרטגיות של האויב (כמו טילי נ"מ) והגיע לטווח של 75 ק"מ, עם רש"ק נפיץ. הגדוד היה בשירות מבצעי עד לתחילת שנות ה-90.
היסטוריה > מלחמת לבנון

בשנים שלפני מבצע שלום הגליל עבר חיל התותחנים שינויים רבים. צה"ל רכש עבור החיל תומ"תים בקליבר 155 מ"מ מדגם M-109 האמריקאי, שהותאמו ושודרגו לצורכי צה"ל. דגם זה קיבל את השם "רוכב" 155 מ"מ והם קיימים עד היום במערך המילואים של צה"ל. כמו כן נקנו נגמ"שים לצורך ניוד גמיש יותר של תחמושת ארטילרית (אלפ"א - אמצעי לנשיאת פגזים ארטילריים) שמשמשים עד היום את חיל התותחנים ונקנו סוגים שונים של מטל"רים. במבצע שלום הגליל, שפתח את מלחמת לבנון הראשונה, תוכנן לחיל התותחנים תפקיד משמעותי: אות הפתיחה של המבצע ניתן עם ירי אלפי פגזים אל עבר יעדים בלבנון. התותחנים המשיכו עם הכוח המסתער וליוו את כל הכוחות במהלך הלחימה. בהמשך המלחמה אף הונחתה פלגת תותחים מגדוד "רשף" דרך הים יחד עם כוח צנחנים. מאוחר יותר שימשו התומ"תים בלחימה בתוך העיר ביירות על ידי ירי בכינון ישיר לתוך חלונות של בניינים שקני הטנקים לא יכלו להגיע אליהם. בסיכום המלחמה אמר הרמטכ"ל רב-אלוף רפאל איתן: "חיל התותחנים נכנס לתודעה - הוא בתודעה ... במלחמה הזאת אף אחד לא זז בלי התותחנים".
היסטוריה > חיל התותחנים בשנות ה-80 וה-90: מבצע דין וחשבון וענבי זעם

החל מתום מלחמת לבנון ועד לנסיגה מלבנון בשנת 2000 - תקופה של נוכחות צה"לית בדרום לבנון - לקח חיל התותחנים חלק משמעותי בשגרת הלחימה ובהגנה על גבולה הצפוני של מדינת ישראל, מתוך מוצבי קבע על קו הגבול ובעומק רצועת הביטחון. לוחמי התותחנים השתתפו בקרבות ארטילריים, לעיתים יומיומיים, בהם ניסו לפגוע במרגמות ובמשגרי רקטות של החזבאללה ושל ארגונים לבנוניים אחרים, אחרי שאלה ירו לעבר מוצבי צה"ל ברצועה. יזכרו במיוחד שני מבצעים יזומים בעקבות התחממות הגזרה הצפונית, בהם עיקר הפעילות הצה"לית כללה ירי ארטילרי של אלפי פגזים ופעילות של ח"א ("דין וחשבון" בשנת 1993, ו"ענבי זעם" בשנת 1996).
עד הנסיגה מלבנון תחזק חיל התותחנים את מוצב שרייפה ברצועת הביטחון בלבנון.
היסטוריה > העשור הראשון של המאה ה-21

עם יציאת צה"ל מלבנון, עיקר התפקוד המבצעי של החיל, בייעודו המקורי, היה השבת אש במקרה הצורך, בגבול הצפון אל מול ירי או ניסיונות חדירה של החזבאללה, כולל בזמן מבצע חומת מגן בו התבצעה פעילות ענפה כנגד ירי חוזר ונשנה של החזבאללה. בתקופת מבצע חומת מגן סוללת תותחים פגעה והרגה 6 מחבלים של חזבאללה.
חיילי חיל התותחנים משתתפים עד היום באופן פעיל בלחימה ובשגרה ביהודה, שומרון ועזה בתפקידים שונים שלא קשורים לארטילריה דווקא, אלא במשימות ביטחון שוטף.
בעקבות ירי רקטות קסאם גם אחרי ביצוע תוכנית ההתנתקות, פרש צה"ל סוללת תותחים (של "דוהר" M-109) ליד קיבוץ נחל עוז. ב-27 בספטמבר 2005, ירתה הסוללה פגזים אל תוך רצועת עזה. היה זה הירי הארטילרי הראשון לרצועה מזה 38 שנים. לקראת סוף אוקטובר פרש צה"ל סוללת תותחים נוספת, ליד קיבוץ ניר יצחק, שחולשת על דרום הרצועה.
במלחמת לבנון השנייה (2006) היה חיל התותחנים מוקד האש השני בעוצמתו אחרי חיל האוויר. פעילות התותחנים התרכזה בסיוע לחילות היבשה במתקפה ובמגננה, בזיהוי שיגורי קטיושות, בהשמדת קנים וביצירת לחץ על החזבאללה על ידי הפגזות מסביב לכפרים. במהלך המלחמה ירו לוחמי החיל למעלה 170,000 פגזים אל עבר כוחות חזבאללה וכ-1,800 רקטות מנתץ.
במבצע עופרת יצוקה (2008–2009) מילא החיל תפקיד חשוב בריכוך המטרות ברחבי הרצועה, שיתוק וחיסול מחבלים ומקורות אש והגנה על הכוחות המתמרנים בתוך הרצועה.
החיל פרס שני גדודי ארטילריה מעוצבת עמוד האש: גדוד 55 וגדוד 402, אשר יחדיו ירו אלפי פגזים אל עבר רצועת עזה.
כוחות החיל היו הכוחות הלוחמים האחרונים אשר נסוגו מרצועת עזה בהתאם להסכם הרגיעה.