stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם פיו
ביוגרפיה > מלחמת המהפכה

ג'ורג'יה ארגנה את חיילי האזרחים שלה על בסיס גאוגרפי, וריכזה פלוגות מקומיות לרגימנט בכל מחוז. מעטים הצטרפו לרגימנט מחוז ריצ'מונד, שעליו פיקד אחיו הבכור בנג'מין. במשך השנתיים הבאות, תפקידיו הצבאיים של פיו כללו השתתפות באסיפות צבאיות שבהן הדריך את חבריו ושכניו במיומנויות שרכש במיליציה של קרוליינה הצפונית. פיו נקרא לשירות פעיל בשנת 1778, כאשר ג'ורג'יה עמדה בפני איום הפלישה של כוח של מיליציה לויאליסטית וסדירים בריטים שבסיסם בפלורידה.
המערכה הצבאית הראשונה של ג'ורג'יה הסתיימה באסון. כוח של יחידות מדינה ויחידות קונטיננטליות השתלב בהצלחה כדי להדוף פשיטה של האויב על סנבורי ליד הגבול הדרום-מזרחי של המדינה, אבל התקפת נגד של מייג'ור גנרל רוברט האו מהצבא הקונטיננטלי והמושל ג'ון הוסטון נתקעה לפני שהפטריוטים הצליחו להגיע לסיינט אוגוסטין. פיו, בפיקוד על פלוגה של מיליציית ג'ורג'יה, צפה בהתמוטטות התמיכה הלוגיסטית של המערכה ולאחר מכן בהתפרקות הכוח, כאשר קצינים בכירים התקוטטו ביניהם וכאשר המחלות החלו להרוס את היחידות. רק מחצית מהחיילים האמריקאים שרדו כדי לחזור הביתה. בסוף השנה פלישה אמפיבית פתאומית של כוחות בריטיים הביאה ללכידת סוואנה, ג'ורג'יה, ולהשמדת שאר היחידות הקונטיננטליות ורוב יחידות המיליציות המזרחיות על ידי גנרל האו. ההתנגדות המזוינת לבריטים נמשכה בחלק המערבי של המדינה, בהנהגת רגימנט מחוז ריצ'מונד. במהלך שנת 1779, התברר שהרגימנט, עם פיו בתור סגן המפקד, לעיתים קרובות לחם עם יחידות סיור בריטיות, ובסופו של דבר אילץ את האויב לנטוש את אוגוסטה, אותה כבשו הבריטים זמן קצר לאחר נפילת סוואנה.
הצלחתם של החיילים-האזרחים בהגנה על בתיהם החלה להטות את מזל המלחמה בג'ורג'יה, מה שגרם למפקד הקונטיננטלי שמונה לאחרונה באזור, מייג'ור גנרל בנג'מין לינקולן, לצאת למתקפה. לינקולן שילב את היחידות הקונטיננטליות ויחידות המיליציות שלו מג'ורג'יה וקרוליינה הדרומית עם כוח צרפתי שהגיע לאחרונה מהאיים הקריביים כדי להטיל מצור על סוואנה. אולם מיד הוא נתקל בקושי בתיאום מאמצי כוחותיו המגוונים. הצרפתים, בלחץ להפסיק את המבצעים במהירות כדי לעבור למשימות אחרות, שכנעו את לינקולן לפתוח במתקפה חזיתית מלאה. התוצאה הייתה תבוסה עקובה מדם, אך אנשי המיליציה של פיו השתתפו בפעולה מוצלחת של משמר עורפי שהגנה על נסיגת היחידות האמריקאיות. לאחר הקרב הוצב הרגימנט שלו אל הגבול שבו יצאו האינדיאנים של קריק, שפירשו את התבוסה לפני סוואנה כהוכחה לחולשתם של בני ג'ורג'יה, לקרב בתמיכה בכוחות הבריטיים.
פעולות האויב בג'ורג'יה ב-1779 היו חלק מ"אסטרטגיה דרומית" חדשה שבאמצעותה תכננו הבריטים להשתמש במדינה כבסיס לכיבוש המושבות המורדות בתנופה למעלה מדרום. שירותו הצבאי של פיו בשנים המאוחרות של המלחמה התגלה כקריטי הן בסיכול האסטרטגיה הזו והן בהגברת הסמכות שלו כמנהיג מדינה. הכוחות המערביים, שבהם מילא הרגימנט של פיו תפקיד בולט, מנעו מהבריטים לגבש את עמדתם. האזור מעולם לא התפתח לבסיס לויאליסטי מאובטח, והחיילים הבריטים הדרושים לפעולות הבאות נגד קרוליינה ווירג'יניה היו צריכים להיות מופנים כדי להתמודד עם האיום הנשקף מיחידות מיליציות הגבול. פיו התגלה כמנהל מוכשר ומומחה לוגיסטיקה במאמץ התובעני והקשה הזה לשמור על כוח צבאי בר-קיימא בג'ורג'יה. הוא גם הפך למפקד פרטיזנים נועז וחדשני. הניסיון והשכל הישר המולד אפשרו לו לפתח סבלנות, לשמר את כוחותיו להתקפות מפתח, ולאחר מכן לבחור את זמנו ומקומו כדי להביס פלוגות אויב קטנות מבלי לסכן יתר על המידה את שלומם של אנשיו. והכי חשוב, הוא הפגין את הסיבולת הפיזית הגולמית הנדרשת כדי לשרוד את הקשיים החמורים של מלחמת גרילה.
ביוגרפיה > מדינאי

שירותו הצבאי היה הצלחה שהלכה יד ביד עם שירות פוליטי. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-18 המאוחרות, פיו ניצח בבחירות לבית הנבחרים באספה הכללית של ג'ורג'יה, ישב במועצה המבצעת של המדינה, פעל כמודד כללי של המדינה, ייצג את ג'ורג'יה במשא ומתן עם האינדיאנים שהצליחו למזער את הסכנה של התקפות גבול, ושימש כשופט בכיר במחוז ריצ'מונד. הבולטות הפוליטית הגוברת של פיו וכישרונו הבלתי מעורער במנהיגות הניעו את בית המחוקקים של המדינה ב-1780 למנות אותו לייצג את ג'ורג'יה בקונגרס הקונטיננטלי, שהפך לקונגרס של הקונפדרציה לאחר אשרור תקנון הקונפדרציה שנה לאחר מכן.
פיו כיהן בקונגרס פחות משנה, כאשר בעקבות מאמציו המוצלחים של הגנרל נתנאל גרין לגרש את הבריטים מרוב ג'ורג'יה, הקונגרס שלח אותו הביתה כדי לעזור להרכיב מחדש את ממשלתה המפוזרת של ג'ורג'יה. משימה זו הושלמה, פיו חזר לקונגרס ב-1782, שם הוא נשאר לכהן במשך רוב העשור. בעודו חבר בגוף זה, פיו התבקש על ידי מדינתו לשרת במקביל בוועידת החוקה שהתכנסה בפילדלפיה ב-1787. אחריות כפולה זו גרמה לו לפצל את זמנו בין שני הגופים ולכן להחמיץ חלקים מההליך החוקתי. אף על פי כן, פיו תמך בתוקף במאמץ להקים ממשלה לאומית חזקה ועבד קשה כדי להבטיח את אישור הקונגרס הקונטיננטלי למכשיר הממשל החדש. הוא גם השתתף בוועידת ג'ורג'יה ב-1788 שאשררה את המסמך.
ג'ורג'יה בחרה מיד בפיו לשמש כאחד הסנאטורים המקוריים שלה בארצות הברית. בסנאט, מעטים התנגדו להקמת הבנק הראשון של ארצות הברית. הוא תכנן לפרוש מהפוליטיקה בתום כהונתו ב-1793, אולם הוא נכנע במקום זאת לרצונותיהם של שכניו וכיהן כהונה נוספת בבית המחוקקים של המדינה. בשנת 1796, פיו מונה כשופט פדרלי בג'ורג'יה. במהלך המינוי של שלוש שנים זה, הוא ביסס את המוניטין שלו כמשפטן מעשי והוגן והפך לתומך בולט בחינוך הציבורי. הוא היה נאמן מייסד של אוניברסיטת ג'ורג'יה (UGA) באת'נס ב-1785. המאמצים של פיו להקים את UGA כאוניברסיטה הרשומה על ידי המדינה הראשונה בארצות הברית הצביעו על החשיבות שהאיש המשכיל הזה נתן להוראה פורמלית.
הוא היה מתנגד בולט לשערוריית הקרקע הידועה לשמצה של יאזו, אם כי אויביו הפוליטיים ניסו לערב אותו בהונאה זו.
על פי דרישתה של אשתו, ילידת ניו יורק, פיו עזב את ג'ורג'יה ב-1799 ועבר למנהטן. שם, הוא פתח בקריירה נוספת של שירות ציבורי, תוך שהוא מפרנס את משפחתו באמצעות בנקאות ומדי פעם עריכת דין. הוא כיהן כנשיא הסיטי בנק של ניו יורק, קודמו של סיטיגרופ של ימינו, לאחר מותו של סמואל אוזגוד באוגוסט 1813. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1817, כאשר פיטר סטאג הפך לנשיא. שכניו החדשים של פיו בחרו בו מייד לייצג אותם באספה המדינתית של ניו יורק בין השנים 1802 ל-1805 ולאחר מכן כחבר מועצת העיר מ-1813 עד 1814. הוא שימש גם כמפקח בתי הכלא של ניו יורק בין השנים 1802 ל-1810 וכנציב ההלוואות של ארצות הברית ב-1804. פיו פרש בשנת 1815 לביתו הכפרי בפישקיל, ניו יורק, במחוז דוטצ'ס, שם נפטר ב-16 ביולי 1828.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

פיו מת בגיל 80 ב-16 ביולי 1828 בפישקיל על ההדסון (היום ביקון, ניו יורק), הותיר אחריו את אשתו קתרין ניקולסון (בתו של הקומודור ג'יימס ניקולסון) ושלוש בנות. הוא הותיר את זיכרונותיו לבתו, פרנסס. הוא נקבר בחצר הכנסייה ההולנדית הרפורמית של Fishkill Landing. ב-1973, לבקשת מדינת ג'ורג'יה, שרידיו הוצאו ונקברו מחדש בכנסיית סנט פול באוגוסטה, ג'ורג'יה.
ג'יימס מרשל אמר על ויליאם פיו, "הוא היה אחד מאותם אנשים, 'מעטים ורחוקים', אשר משפיעים על משקל אופי מוצק יותר ממה שרבים יכולים על ידי דיבור רהוט או פעולה חסרת מנוחה." רחוב פיו במדיסון, ויסקונסין נקרא לכבודו של פיו וחניון ויליאם פיו נבנה ליד ביתו של אוגוסטה במחוז קולומביה, ג'ורג'יה.
הערות שוליים

↑  Orange County, North Carolina history (אורכב 19.12.2021 בארכיון Wayback Machine). ancestry.com. Retrieved July 18, 2013.
1 2  Origins of Madison Street Names (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine). wisconsinhistory.org. Retrieved July 18, 2013.
↑  Bessler, John D. (2012). Cruel and Unusual : The American Death Penalty and the Founders' Eighth Amendment. Boston: Northeastern. p. 58. ISBN 978-1-55553-716-6. נבדק ב-19 בדצמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  William Few Jr. "Founding Father of America" from Georgia (אורכב 23.02.2013 בארכיון Wayback Machine). fewgenealogy.net. Retrieved July 18, 2013.
↑  Heard, Stephen. "[Letter] 1781 Mar. 2, Henry County, Virginia". Southeastern Native American Documents, 1730-1842. אורכב מ-המקור ב-1 באפריל 2022. נבדק ב-14 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Few, William. "[Letter] 1783 June 1, Augusta [Georgia] / W[illiam] Few". Southeastern Native American Documents, 1730-1842. נבדק ב-14 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A Biography of William Few 1748–1828. rug.nl. Retrieved July 18, 2013.
↑  Coblenz, Michael (2015). "The Fight Goes on Forever: 'Limited Government' and the First Bank of the United States". Southern Illinois University Law Journal. 39: 409. נבדק ב-21 באוקטובר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Few, William. "[Letter] 1790 Aug. 17, New York [to] Edward Telfair, Governor of Georgia". Southeastern Native American Documents, 1730-1842. נבדק ב-14 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  William Few Writings and Biography (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine). lexrex.com. Retrieved July 18, 2013.
↑  Smith, Gerald J. "William Few Jr. (1748-1828)". New Georgia Encyclopedia. נבדק ב-13 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Citi: The First 200 years, 1812-2012" (PDF). Citigroup. אורכב מהמקור ב-15 במרץ 2017. נבדק ב-15 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  Few, William, (1748–1828). congress.gov. Retrieved July 18, 2013.
↑  "The Founding Fathers: Georgia". America's Founding Fathers: Delegates to the Constitutional Convention. 30 באוקטובר 2015. נבדק ב-13 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  America's Founding Fathers: William Few / Georgia. archives.gov. Retrieved July 18, 2013.
↑  William Few 1748–1828. colonialhall.com. Retrieved July 18, 2013.
↑  Paschal, Barry L. (February 7, 2013). Projects will ease William Few Parkway traffic (אורכב 20.12.2014 בארכיון Wayback Machine). augusta.com. Retrieved July 18, 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n85174192  NARA: 10568857  SNAC: w6kt7hnr  US Congress: F000100  VIAF: 6371392   WorldCat (עם VIAF): 6371392 
חתימתו של פיו על מטבע אמריקאי מוקדם מג'ורג'יה (1778).
פסל של פיו במוזיאון ההיסטורי של וושינגטון-וילקס
קתרין ניקולסון פיו
קולך

סמליל ארגון קולך
"קוֹלֵךְ" - פורום הנשים הדתיות היא תנועה פמיניסטית דתית אשר הוקמה ביולי 1988 ביוזמה פרטית של כעשרים נשים, והובילה מהפכה פמיניסטית במרחב הדתי בישראל. מטרות התנועה, כעולה מפרסומיה הן: "להוביל שינוי חברתי ותודעתי בנושא שוויון מגדרי בקהילה הדתית בישראל; להפיץ את ערכי השוויון והכבוד ההדדי, לפעול לשוויון הזדמנויות לנשים בתחום הציבורי, לקדם את זכויותיהן בספירה הדתית וההלכתית, לתקן את העדר השוויון במעמדן האישי בנישואין הדתיים ולהיאבק באופן נחרץ בכל צורה של אלימות מגדרית". בראש התנועה עמדה ד"ר חנה קהת, מתחילתה ועד שנת 2004. נכון לשנת 2023, מנכ"לית העמותה היא שרון דשן ויו"ר הוועד המנהל היא אפרת שפירא-רוזנברג.
הקמת הארגון

הקמת "קולך" בקיץ 1988 הייתה נקודת ציון משמעותית בתהליך ההנכחה הפמיניסטי במרחב הדתי בישראל. שם הארגון הוצע על ידי במבי שלג, כתגובה למטבע הלשון התלמודי: "קול באישה ערווה". במובן זה, שם הארגון היה בבחינת תגובת-נגד לאיסור של השמעת קול אישה מטעמי צניעות, שהיה הסמל של הדרת נשים מהמרחב הציבורי ממניעים דתיים. מאז הקמתו פועל "קולך" למען קידומן של נשים במסגרות ההלכה האורתודוקסיות, בהן השליטה והסמכות ההלכתית היא של רבנים גברים. מייסדות התנועה ניסחו מסמך עקרונות בו קבעו כי הארגון יפעל "להשפיע על המודעות הציבורית ולפעול מעשית לשינוי מקומה וקידומה של האישה הדתית בחיי הציבור והמשפחה". בהתאם לכך, חברות הארגון שילבו בעשייתן היבטים מגוונים הקשורים להתמודדות נשים במערכות הדתיות הקהילתיות והציבוריות, ועודדו "פמיניזציה" של טקסים דתיים. תרומתו של הארגון ניכרת בקידום נשים במרחבים הדתיים, כגון מיגור הטרדות מיניות במוסדות דתיים, צמצום הדרת נשים במרחב הציבורי על רקע הלכתי או דתי, קידום השוויון במעמד האישי בנישואין ובגירושין, ועוד.
פעילות הארגון > קידום שוויון מגדרי

הארגון פועל למען שוויון מגדרי באמצעות כנסים וימי עיון, עידוד כתיבה פמיניסטית והוצאתה לאור וכן תוכניות להעצמה מגדרית במרכז המנהיגות של הארגון ובמערכת החינוך הדתית עבור תלמידים ומורים. הפורום מפיץ מדי חודש עלון בשם 'קולך'.
הארגון היה שותף לעתירה לבג"ץ בה נטען שנשים אינן יכולות להתמנות לוועדה לבחירת דיינים.[דרוש מקור]
הארגון הגיש תובענה ייצוגית נגד תחנת הרדיו קול ברמה, בטענה של הדרת נשים משידוריה בשנות פעילותה הראשונות (ראו פסק דין רדיו "קול ברמה" נגד "קולך"). בית המשפט אישר את קיום ההליך, בנימוק שנשים חרדיות נרתעות מעמידה בחזית המאבק להגברת השוויון המגדרי בקהילה. התחנה ערערה על החלטה זו, ובדצמבר 2015 דחה בית המשפט העליון את ערעורה, וחייבהּ בהוצאות משפט בסך 50,000 ש"ח. ב-20 בספטמבר 2018 פסק בית המשפט המחוזי בירושלים שעל התחנה לשלם מיליון ש"ח לקרן תובענות ייצוגיות לטובת העצמת נשים מסורתיות, דתיות וחרדיות, ועוד 300 אלף ש"ח עבור גמול ל"קולך" והוצאות המשפט. בערעור לבית המשפט העליון הוגדל התשלום בגין גמול ל"קולך" והוצאות המשפט ל-430 אלף ש"ח. הארגון שותף גם למאבקים פמיניסטיים נגד הפרדה מגדרית באוטובוסים.
פעילות הארגון > מניעת אלימות מינית וטיפול בנפגעות אלימות מינית

הארגון פועל למניעת אלימות מינית באמצעות פעילות הסברתית למניעת אלימות ופגיעה מינית בתוך המשפחה ורתימת ההנהגה הדתית למאבק בתופעה של הטרדות מיניות. מאבק שהוביל ארגון קולך נגד הרב יצחק כהן, ראש המדרשה לבנות באוניברסיטת בר-אילן, בטענה של הטרדה מינית, הביא להדחתו, לאחר שוועדת בדיקה בראשות הרב יובל שרלו מצאה שיש ממש בטענה. אירוע זה היה אחד המניעים להקמת "פורום תקנה" בהשתתפות ארגון קולך. הארגון עוסק בסיוע לנשים במצוקה ובהכשרת[דרושה הבהרה] רבנים ואישי ציבור למנוע הטרדות מיניות על ידי בעלי סמכות דתית.[דרוש מקור] בנוסף הצטרף לקואליציות של ארגונים למאבק נגד אלימות כלפי נשים, הטרדות מיניות, זנות ופורנוגרפיה.
פעילות הארגון > ביחס למוסד הנישואין

על בסיס העמדה כי מוסד הנישואין הכפוף בישראל לדין תורה אינו שוויוני, פועל הארגון להקלת היציאה ממנו ולחיזוק מעמד הנשים באמצעות קידום ההסכם לכבוד הדדי וכן קידום הצעות חוק ורעיונות הלכתיים במטרה לסייע למסורבות גט ועגונות. חלק מחברות הארגון גם מתנגדות לנישואים ברבנות ואילו אחרות תומכות בנישואים דרכה תוך שינוי המסגרת 'מבפנים'.
פעילות הארגון > פולמוסים עם רבנים ועם הממסד הדתי

בשנת 2007 השתתפה חנה קהת כנציגת "קולך" ברב שיח בנושא מסורבות גט, בו קראה לחילונים להימנע מנישואים הלכתיים. על בתי הדין הרבניים אמרה: "הם לא מאוימים על ידי שום דבר. האיום היחיד זה שהווירטואליות שלהם תתגלה". דבריה זכו לתגובות חריפות וגינויים בקרב הקהילה הדתית. יושב ראש ארגון רבני צֹהַר, הרב דוד סתיו, אמר כי ההצעה לוותר על נישואין היא בלתי אחראית ונובעת מניתוק מהחברה הישראלית.
בשנת 2010 פנה הארגון לשר המשפטים וליועץ המשפטי לממשלה בקריאה להעמיד לדין רבנים שחתמו על פסק הלכה נגד מכירת דירות לערבים באזורים יהודים, בגין הסתה לגזענות. הארגון גם פרסם הצהרה ש""פסק ההלכה" הפשיסטי של חמישים "רבני ערים ויישובים" – אינו תורה ואינו הלכה אלא חוטא לתורת האמת ומסית נגדה, מרבה בחילול השם ובפגיעה בבני אדם." בתגובה לכך, כתב הרב אליעזר מלמד כי "הכותבות דברי בלע שכאלה מוכיחות כי הן אכן שליחות נאמנות של הקרן לישראל חדשה, ושהן מעוניינות לבולל את היהדות בתוך התרבות המערבית השמאלית", וש"כמי שמייצגות כאן את התרבות המערבית, הן מזלזלות בנשים שבחרו להקים משפחה גדולה".
הארגון השתתף בעתירה לבג"ץ בדרישה לאפשר לראשונה לרווקות, אלמנות וגרושות, לטבול במקוואות המופעלים על ידי המועצות הדתיות לישראל. בעתירה נטען כי הרב הראשי ומועצת הרבנות הראשית "הוציאו תחת ידיהם הנחיה שנועדה לכפות איסור דתי, ומונעים מנשים לקיים מצוות טבילה לפי השקפתן - דבר שמהווה כפייה דתית והפרת חופש הדת והמצפון". בעקבות העתירה הסכימה הרבנות להורות לבלניות שלא לשאול את הטובלות האם הן נשואות.[דרוש מקור]
הוקרה ותמיכה

בשנת 2004 קיבלה חנה קהת את אות הנשיא למתנדב על הקמת קולך. בשנת 2007 קיבל הארגון את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג של האגודה לזכויות האזרח, על "תרומה מיוחדת לקידום זכויות האדם בישראל". באותה שנה הביעה שולמית אלוני תמיכה בארגון.
מימון

מימון העמותה מורכב בעיקר מתרומות וכן מדמי חבר ומהקצבות ממשלתיות. תורמת מרכזית היא הקרן החדשה לישראל, שבשנת 2011 מימנה כמחצית מתקציבה של קולך. מימון נוסף התקבל מקרן דפנה יזרעאלי, ממשרד החינוך ומגופים נוספים. מחזור הפעילויות של העמותה הסתכם בכ-1,404,000 ש"ח בשנת 2013 ובכ-978 אלפי ש"ח בשנת 2014.
הערות שוליים

1 2  לילך רוזנברג-פרידמן ונעמה טייטלבאום-קריא, 'ליברליות, רדיקליות ורב-תרבותיות: תמורות במעמד הנשים בישראל', העשור החמישי: תשמ"ח-תשנ"ח (1998-1988), ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2021, עמ' 240-225
↑  קוֹלֵךְ – פורום הנשים הדתיות | חותם- יהדות על סדר היום, באתר www.chotam.org.il
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ד; תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע', עמוד א'; תלמוד ירושלמי, מסכת חלה,  פרק ב', הלכה א'
↑  M. Shilo, "A Religious Orthodox Women's Revolution: The Case of Kolech", Israel Studies Forum 21:1, 2006, עמ' 86-82
↑  לילך דניאל, העליון אישר: ייצוגית נגד רדיו "קול ברמה" בגין אי השמעת נשים בשידורי התחנה, באתר "תקדין", 10 בדצמבר 2015
↑  נדב שרגאי, ללא תקנה, באתר ישראל היום, 19 בפברואר 2010;יאיר שלג, עד כאן, אמר הרב גוטל, באתר הארץ, 23 ביוני 2006
↑  שלומית רביצקי טור-פז, "נישואים שלא ברבנות", מאמר באתר קולך
↑  אבישי בן חיים, טורנדו קהת תקף את הממסד הרבני, באתר nrg‏, 11 במרץ 2007
↑  תגובת רבני צהר לחנה קהת, באתר nrg‏, 13 במרץ 2007
↑  ריקי שפירא-רוזנברג, "מכתב לשר המשפטים וליועה"מ לממשלה", באתר קולך
↑  "תגובת קולך לפסיקה נגד השכרת בתים לערבים", באתר קולך
↑  אורי פולק, ‏הרב מלמד נגד "קולך",  באתר כיפה, כ"ט טבת תשע"א, 05/01/2011
↑  אורי פולק, ‏הרב מלמד נגד ´קולך´: "הוציאו עצמן ממסגרת הציבור הדתי",  באתר כיפה, ט"ז טבת תשע"ב, 11/01/2012
↑  יאיר אטינגר, פרס האגודה לזכויות האזרח לארגון המקדם נשים דתיות, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2007.
↑  בשבע י"א כסלו תשע"א עמוד 18
↑  לפי עמ' 18 בדוחות הכספיים של הקרן החדשה לישראל (באנגלית)
↑  על פי הדוחות המתפרסמים באתר גיידסטאר ישראל.
↑  דוחות העמותה באתר guidestar.org.il
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 6

| --- | --- |
פוסטר שיווקי של העונה השישית
פוסטר שיווקי של העונה השישית
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  רופול
 שופטים:  רופול מישל ויסאז' סנטינו רייס
 משתתפים:  14
 זוכים:  ביאנקה דל ריו
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  14
 
 → המרוץ לדראג של רו פול: עונה 5המרוץ לדראג של רו פול: עונה 7 ←
העונה השישית של המרוץ לדראג של רו פול עלתה לשידור ב-24 בפברואר 2014 בארצות הברית. בדומה לעונה החמישית, העונה כללה 14 מתמודדות שהתחרו על תואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה". לראשונה בתולדות התוכנית, הפרמיירה של התוכנית חולקה לשני פרקים. 14 המלכות חולקו לשתי קבוצות ושבע המלכות בכל קבוצה התחרו זו בזו לפני שהתאחדו כקבוצה אחת בפרק השלישי.
סנטינו רייס ומישל ויסאז' המשיכו כשופטים. שני חברי צוות חדשים, מיילס מודי וסיימון שרי-ווד, הצטרפו לג'ייסון קרטר ושון מוראלס. הזוכה בעונה זו זכתה בחבילת פרס הכוללת אספקה של איפור מחברת Colorevolution Cosmetics ופרס כספי של 100,000 דולר. זו הייתה גם העונה הראשונה שבה אבסולוט וודקה ו-Interior Illusions Inc לא היו נותני החסות של התוכנית, אלא רק לפרקים ספציפיים.
הזוכה של העונה השישית היא ביאנקה דל ריו, כשהיא מקדימה את קורטני אקט ואדור דלאנו שהגיעו למקום השני. בן דה לה קרם זכתה בפרס חביבת הקהל.
מתמודדות

הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
| שם | שם בשפת המקור | גיל | עיר מגורים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ביאנקה דל ריו | Bianca Del Rio | 37 | ניו יורק, ניו יורק | הזוכה |
| אדור דלאנו | Adore Delano | 23 | אזוסה, קליפורניה | מקום 2 |
| קורטני אקט | Courtney Act | 31 | מערב הוליווד, קליפורניה | מקום 2 |
| דריאן לייק | Darienne Lake | 41 | רוצ'סטר, ניו יורק | מקום 3 |
| בן דה לה קרם | BenDeLaCreme | 31 | סיאטל, וושינגטון | מקום 4 |
| ג'וסלין פוקס | Joslyn Fox | 26 | ווסטר, מסצ'וסטס | מקום 5 |
| טריניטי קיי. בונה | Trinity K. Bonet | 22 | אטלנטה, ג'ורג'יה | מקום 6 |
| לאגנג'ה אסטרנג'ה | Laganja Estranja | 24 | ואן נויס, קליפורניה | מקום 7 |
| מילק | Milk | 25 | ניו יורק, ניו יורק | מקום 8 |
| ג'יה גאן | Gia Gunn | 23 | שיקגו, אילינוי | מקום 9 |
| אפריל קאריון | April Carrión | 24 | גוויינאבו, פוארטו ריקו | מקום 10 |
| ויויישוס | Vivacious | 40 | ניו יורק, ניו יורק | מקום 11 |
| מגנוליה קרופורד | Magnolia Crawford | 28 | סיאטל, וושינגטון | מקום 12 |
| קלי מנטל | Kelly Mantle | 37 | לוס אנג'לס, קליפורניה | מקום 13 |
מעקב

| מתמודדת | פרק> 1 | פרק> 2 | פרק> 3 | פרק> 4 | פרק> 5 | פרק> 6 | פרק> 7 | פרק> 8 | פרק> 9 | פרק> 10 | פרק> 11 | פרק> 12 | פרק> 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ביאנקה דל ריו |  | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | הזוכה |
| אדור דלאנו | בטוחה |  | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | ניצחה | בטוחה | תחתית | תחתית | ניצחה | בטוחה | מקום 2 |
| קורטני אקט |  | בטוחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | מקום 2 |
| דריאן לייק |  | תחתית | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | הודחה | אורחת |
| בן דלה קרם | ניצחה |  | בטוחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | תחתית | בטוחה | בטוחה | בטוחה | הודחה |  | חביבת הקהל |
| ג'וסלין פוקס |  | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | בטוחה | הודחה |  |  | אורחת |
| טריניטי קיי. בונה |  | בטוחה | בטוחה | תחתית | בטוחה | תחתית | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  | אורחת |
| לאגנג'ה אסטרנג'ה | בטוחה |  | בטוחה | בטוחה | תחתית | בטוחה | ניצחה | הודחה |  |  |  |  | אורחת |
| מילק |  | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  |  |  |  | אורחת |
| ג'יה גאן |  | בטוחה |  | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  |  |  |  | אורחת |
| אפריל קאריון | בטוחה |  | תחתית | הודחה |  |  |  |  |  |  |  |  | אורחת |
| ויויישוס | תחתית |  | הודחה |  |  |  |  |  |  |  |  |  | אורחת |
| מגנוליה קרופורד |  | הודחה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | אורחת |
| קלי מנטל | הודחה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | אורחת |
המתמודדת ניצחה בעונה זו של "המרוץ לדראג של רו פול".
המתמודדת הגיעה למקום השני.
המתמודדת קיבלה את תואר חביבת הקהל.
המתמודדת ניצחה באתגר.
המתמודדת הגיעה לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה.
המתמודדת חזרה כאורחת לאותו פרק.
קרבות ליפ סינק

| פרק | מתמודדות | מתמודדות | מתמודדות | שיר | מודחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קלי מנטל | נגד | ויויישוס | "Express Yourself" (מדונה) | קלי מנטל |
| 2 | דריאן לייק | נגד | מגנוליה קרופורד | "Turn the Beat Around" (ויקי סו רובינסון) | מגנוליה קרופורד |
| 3 | אפריל קאריון | נגד | ויויישוס | "Shake It Up" (סלינה גומז) | ויויישוס |
| 4 | אפריל קאריון | נגד | טריניטי קיי. בונה | "I'm Every Woman" (צ'אקה קאן) | אפריל קאריון |
| 5 | ג'יה גאן | נגד | לאגנג'ה אסטרנג'ה | "Head to Toe" (ליסה ליסה וקאלט ג'אם) | ג'יה גאן |
| 6 | מילק | נגד | טריניטי קיי. בונה | "Whatta Man" (סולט אנ' פפה ואן ווג) | מילק |
| 7 | בן דה לה קרם | נגד | דריאן לייק | "Point of No Return" (אקספוזה) | אף אחת |
| 8 | ג'וסלין פוקס | נגד | לאגנג'ה אסטרנג'ה | "Stupid Girls" (פינק) | לאגנג'ה אסטרנג'ה |
| 9 | אדור דלאנו | נגד | טריניטי קיי. בונה | "Vibeology" (פאולה עבדול) | טריניטי קיי. בונה |
| 10 | אדור דלאנו | נגד | ג'וסלין פוקס | "Think" (אריתה פרנקלין) | ג'וסלין פוקס |
| 11 | בן דה לה קרם | נגד | דריאן לייק | "Stronger (What Doesn't Kill You)" (קלי קלרקסון) | בן דה לה קרם |
| 12 | אדור דלאנו נגד ביאנקה דל ריו נגד קורטני אקט נגד דריאן לייק | אדור דלאנו נגד ביאנקה דל ריו נגד קורטני אקט נגד דריאן לייק | אדור דלאנו נגד ביאנקה דל ריו נגד קורטני אקט נגד דריאן לייק | "Sissy That Walk" (רופול) | דריאן לייק |
המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם הראשונה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השנייה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השלישית שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה אחרי הליפ סינק לגמר.
שופטים אורחים

אדם למברט
מייק רואיז (אנ')
קלואי קרדשיאן
לנה הידי
לינדה בלייר
לושיאן פיאני (אנ')
שריל לי ראלף (אנ')
גיליאן ג'ייקובס
הית'ר מקדונלד
איב
טרינה (אנ')
ליאה רמיני
לייני קאזאן
ברוס וילאנש (אנ')
ג'יימי פרסלי
צ'אז בונו (אנ')
ג'ורג'יה הולט (אנ')
פאולה עבדול
ניל פטריק האריס
דייוויד בורטקה
בוב מאקי (אנ')
הערות שוליים

↑  Meet RuPaul's Drag Race's New, Bulgier Pit Crew, www.out.com, ‏2014-02-19 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 22eaf2ff-6a67-4afc-82b3-8ec9cc3a7554
יחסי אירלנד–ברזיל

| יחסי אירלנד–ברזיל |
| --- | --- |
אירלנד: ברזיל


אירלנד: ברזיל
שטח (בקילומטר רבוע)
70,273: 8,515,770
אוכלוסייה
5,290,258: 212,540,038
תמ"ג (במיליוני דולרים)
545,629: 2,173,666
תמ"ג לנפש (בדולרים)
103,139: 10,227
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי אירלנד–ברזיל הם היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל לאירלנד. שתי המדינות חברות באו"ם.