stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינתיה האריס

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1934 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  3 באוקטובר 2021 (בגיל 87) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1963–2021 (כ־58 שנים)
 מקום לימודים:  מכללת סמית' 
 פרופיל ב-IMDb
 
סינתיה האריס (באנגלית: Cynthia Harris;‏ 9 באוגוסט 1934 – 3 באוקטובר 2021) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד סילביה באקמן, אמו של פול באקמן, בסדרת הטלוויזיה "משתגעים מאהבה".
ביוגרפיה

האריס הופיעה בסדרות טלוויזיה רבות ובסרטי טלוויזיה כגון "המקום של ארצ'י בנקר", "כל ילדיי", וסדרת הדרמה "אדוארד וגברת סימפסון" בתפקיד הדוכסית מווינדזור. במשך שני עשורים גילמה את "גברת ב." בפרסומות לטלוויזיה עבור רשת החנויות Bradlees.
ב-1963 הופיעה האריס לראשונה בברודוויי. ב-1971 שיחקה במחזמר "קומפני" מאת סטיבן סונדהיים וג'ורג' פורת' שהועלה בברודוויי. היא הייתה אחת מהמייסדים של להקת התיאטרון "The Actor's Company Theatre". ב-1978 הייתה האריס מועמדת לפרס באפט"א על הופעתה במיני-סדרה "אדוארד וגברת סימפסון".
האריס היא מנהלת אמנותית שותפה בלהקת התיאטרון The Actors Company Theatre באוף ברודוויי. היא שיחקה במחזות רבים בהם "Home", "פארסה בחדר המיטות" ו"אבודים ביונקרס". ב-2013 הופיעה האריס בתפקיד אדריאנה בהפקה של Primary Stages למחזה "The Tribute Artist".
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1961 התחתנה האריס עם יוג'ין וולסק. בני הזוג התגרשו ב-1972.
האריס נפטרה בניו יורק, ב-3 באוקטובר 2021, בגיל 87.
הערות שוליים

↑
Cynthia Harris broadway world
↑  Cynthia Harris Biography on IMDb
↑  Evans, Greg (October 6, 2021). Cynthia Harris Dies: ‘Mad About You’ Actress Was 87. Deadline Hollywood. Retrieved October 6, 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4911262  BnF: cb141855186 (data)  ISNI: 0000 0001 1496 8520  LCCN: n92051914  SNAC: w61w9k10  VIAF: 46971649   WorldCat (עם VIAF): 46971649
סמן ביולוגי (רפואה)

ברפואה, סמן ביולוגי או ביו-מרקר (באנגלית: Biomarker) הוא אינדיקטור לזיהוי ומדידה של נוכחות מחלה ומעקב אחרי מצב התפתחותה. במובן הרחב, סמן ביולוגי הוא כל דבר שיכול לתת אינדיקציה למצבו הפיזיולוגי של אורגניזם כלשהו.
לסמנים הביולוגיים תפקיד מרכזי ברפואה הביולוגית, באבחון מוקדם של מחלות ובמניעתן. אף שהשימוש הרפואי בהם הוא חדש יחסית, העיקרון העומד בבסיס הסימון הביולוגי נמצא בשימוש כבר זמן רב; לדוגמה: טמפרטורת הגוף משמשת כסמן ביולוגי ידוע למצב מחלה, וחלבון מגיב C משמש כסמן ביולוגי לדלקת.
הסמן הביולוגי מגיב בדרך ידועה מראש בבואו במגע עם חומרים מסוימים, תאים ומולקולות, אנזימים והורמונים; הרפואה עושה שימוש בידע זה כדי לבדוק את קיומם של תהליכים נורמליים או א-נורמליים בגוף, ובכך לאתר מחלה או לזהות את מצב התפתחותה.
שימושים שכיחים

בדרך כלל משמש הסמן הביולוגי את הרפואה כאמצעי לבחינת תפקוד האורגניזם או היבטים אחרים במצבו שיש להם השלכה על מצב בריאותו של הנבדק, על ידי החדרת החומר לאורגניזם וביצוע בדיקות מסוימות בנוכחותו. כך לדוגמה, נעשה שימוש ברובידיום כלוריד (אנ') במהלך תיוג איזוטופי (אנ') כדי להעריך מצב של זילוף בשריר הלב.
הם שימושיים מאוד במעקב אחרי תאים סרטניים, כדי לקבוע את מידת יעילות הטיפול.
סרו פורטניו

קלוב סרו פורטניו (ספרדית: Club Cerro Porteño) הוא מועדון כדורגל פרגוואי הפועל בשכונת באריו אובררו בעיר אסונסיון, בירת פרגוואי, ומשחק בליגת העל הפרגוואית. המועדון נוסד ב-1912, וצבעיו הם כחול ואדום. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים באצטדיון חנרל פאבלו רוחאס.
סרו פורטניו היא מהקבוצות המצליחות ביותר בפרגוואי. היא משחקת בליגה הבכירה ברציפות החל מ-1913, ומעולם לא ירדה לליגת המשנה. היא זכתה ב-31 אליפויות פרגוואי, האחרונה שבהן בטורניר אפרטורה 2015, והיא שנייה בכמות הזכיות רק לקלוב אולימפיה.
היסטוריה

קבוצת סרו פורטניו נוסדה ב-1 באוקטובר 1912, על ידי סוסאנה נונייס וקבוצת נערים שחיפשו להקים מועדון כדורגל. המועדון הוקם בתקופה של חוסר יציבות פוליטית ויריבות עזה בין שתי מפלגות גדולות עיקריות - מפלגת קולורדו והמפלגה הליברלית. בעקבות המתחים הגדולים באותם ימים, בחרה הקבוצה לשחק בצבעי שתי המפלגות יחד - אדום, צבעה של מפלגת קולורדו, וכחול, צבעם של הליברלים. הבחירה נעשתה כסמל לאחדות וידידות בין אזרחי פרגוואי. בהמשך הוחלט כי צבע המכנס יהיה לבן, על מנת להשלים את צבעי דגל המדינה. שמה של הקבוצה נלקח מזירת המאבק שהתרחש ב-19 בינואר 1811 בין הכוחות של הגנרל מנואל בלגראנו מבואנוס איירס שבארגנטינה לבין צבא פרגוואי. הקרב התרחש בשכונת סרו אמבאה, שזכתה לאחר הקרב לשם סרו פורטניו (פורטניוס הוא כינויים של תושביה המקומיים של בואנוס איירס). הקרב נחשב לאחד המזהירים בתולדות הצבא הפרגוואי.
ב-1913 אירחה סרו פורטניו את "טורנאו אינגרסו", טורניר בשיטת נוקאאוט בו למנצחת הייתה הזכות להצטרף לליגת העל הפרגוואית. סרו פורטניו גברה בגמר 1-0 על מועדון 10 דה אגוסטו, והצטרפה לליגה באותה השנה. מאז, משחק הקבוצה ברציפות בליגה הבכירה, ולא ירדה ליגה מעולם. במשחקה הרשמי הראשון בליגה, שכללה אז חמש קבוצות, גברה סרו פורטניו 5-1 על נסיונל, והמשיכה עד לזכייה באליפות פרגוואי, מספר חודשים בלבד לאחר הקמתה. הקבוצה סיימה את העונה ללא הפסד, במאזן של שבעה ניצחונות ותיקו אחד.
ב-1915 וב-1918 השלימה הקבוצה שתי זכיות נוספות באליפות, שתיהן לאחר פלייאוף על האליפות בעקבות שוויון נקודות בצמרת בסיום העונה. ב-1915 גברה הקבוצה על אולימפיה 7-3 בהארכה במשחק השני, לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בשוויון, וב-1918 גברה על נסיונל בפלייאוף אליפות שהגיע למשחק שלישי. נסיונל הובילה 2-0 בדקה ה-70, אך סרו פורטניו הפכה את התוצאה וגברה על יריבתה 4-2 בדרך לזכייה בתואר. משחקים אלו הקנו לקבוצה את הכינוי "הציקלון", על שם המהפכים המהירים והסוחפים במשחקי ההכרעה.
בעונה הראשונה של העידן המקצועני, ב-1935, השלימה סרו פורטניו את הזכייה החמישית בתולדותיה באליפות, והייתה לאלופה המקצוענית הראשונה. בשנים אלו הפכה הקבוצה לאחת משני המועדונים הדומיננטיים בפרגוואי, לצד אולימפיה, והשתיים התחלקו ברובם המוחלט של תוארי האליפות. ההפרש הגדול ביותר בין אליפויות של הקבוצה הוא עשר שנים, בין 1977 ל-1987.
על אף ההצלחה הגדולה בזירה המקומית, סרו פורטניו מעולם לא זכתה בתואר בינלאומי. ב-1962 רשמה הקבוצה הופעה ראשונה בגביע ליברטדורס, והישג השיא שלה במפעל עד כה הוא העפלה לשלב חצי הגמר. יחד עם אולימפיה, הופיעה הקבוצה בכל ארבע המהדורות של גביע מרקוסור, וכן שיחקה במהדורה הראשונה של גביע סודאמריקנה. הישג השיא שלה עד כה במפעל היה העפלתה לחצי הגמר ב-2009, תוך שהיא מדיחה בשלב הנוקאאוט שלוש יריבות ברזילאיות, בהן בוטפוגו ופלומיננסה.
בטורניר הקלאוסורה 2013, באימונו של שחקן הבית של הקבוצה בעבר פרנסיסקו ארסה, זכתה הקבוצה באליפות השלושים בתולדותיה, בדיוק מאה שנים לאחר הזכייה הראשונה שלה. עם מאזן של 14 ניצחונות, שמונה תוצאות תיקו וללא הפסדים, הייתה זו גם הפעם השנייה, והראשונה מאז 1913, שהקבוצה סיימה את העונה ללא הפסד.
אצטדיון

החל משנת 1970 מארחת סרו פורטניו את משחקיה באצטדיון חנרל פאבלו רוחאס. האצטדיון, שידוע בכינויו "לה אוז'ה" (בספרדית: La Olla, הסיר), נקרא על שמו של נשיא הקבוצה בעבר, שהיה מיזמי הקמת האצטדיון.
האצטדיון נמצא בבעלות הקבוצה, שמשתמשת בו באופן בלעדי. יציעי המגרש עברו מספר הרחבות עם השנים, וכיום תכולתו עומדת על כ-45,000 מושבים.
במסגרת קופה אמריקה 1999 אותו אירחה פרגוואי, אירח האצטדיון משחק אחד בשלב הבתים, ובו גברה קולומביה 1-0 על אורוגוואי.
יריבות

שלוש יריבותיה הגדולות ביותר של סרו פורטניו הן אולימפיה, נסיונל וליברטד.
היריבות הגדולה ביותר היא היריבות בין סרו פורטניו לאולימפיה, שאף זוכה במדינה לכינוי "הסופר קלאסיקו של פרגוואי". שתי הקבוצות הן המצליחות ביותר בתולדות הכדורגל בפרגוואי, בהפרש ניכר מן היתר. המפגש הראשון בין השתיים התקיים ב-1913, עונת הבכורה ועונת האליפות הראשונה של סרו פורטניו בליגה הפרגוואית, וסרו פורטניו ניצחה בו 3-1.
השתיים נפגשו מאז במעל ל-300 משחקים רשמיים, ומעל ל-400 משחקים בסך הכול. הן מנהלות ביניהן מאבק צמוד, ומספר הניצחונות לכל קבוצה נותר צמוד מאוד.
תארים > תארים מקומיים

אליפות פרגוואי: (31)
1913, 1915, 1918, 1919, 1935, 1939, 1940, 1941, 1944, 1950, 1954, 1961, 1963, 1966, 1970, 1972, 1973, 1974, 1977, 1987, 1990, 1992, 1994, 1996, 2001, 2004, 2005, אפרטורה 2009, אפרטורה 2012, קלאוסורה 2013, אפרטורה 2015
שחקני קבוצת סרו פורטניו, אלופת 1913
אצטדיון חנרל פאבלו רוחאס, 2007
אוהדי סרו פורטניו, אלופת 2012
סימני סערה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע חיים אוליאל
 מתוך האלבום סנדוק לעג'ב
 יצא לאור:  2000
 שפה:  עברית
 אורך:  3.58 דק' 
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  שמעון אדף
 לחן:  קובי אוז
 הפקה:  קובי אוז, חיים אוליאל, מאיר עמר
 
סימני סערה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי חיים אוליאל. את השיר הוציאה לאור בשנת 2000 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השמינית באלבום הבכורה של הזמר, סנדוק לעג'ב.
על השיר

השיר נכתב על ידי שמעון אדף והולחן על ידי קובי אוז, שגם הפיק אותו לצד אוליאל ומאיר עמר. ב-4 ביוני 2000 הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-16. ב-16 ביולי עלה למקום החמישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-10 בספטמבר, לאחר שלושה-עשר שבועות צעידה, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תש"ס דורג במקום ה-29.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 29 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 4 ביוני 2000. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 11 ביוני 2000. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 ביולי 2000. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 10 בספטמבר 2000. פזמונט
↑  מצעד השנתי תש"ס (2000), פזמונט
| חיים אוליאל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: סנדוק לעג'ב • תני לו ללכת • לפי שעה
סינגלים: "סימני סערה" • "תני לו ללכת" • "אני אוהב אותך" • "התקשרי אלי"
ערכים קשורים: שפתיים
ערוץ 1+1

| --- | --- |
לוגו הערוץ
 פרטי הערוץ
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 קטגוריה:  כללי
 תאריך השקה:  3 בספטמבר 1995
 בעלות:  פרטית
 שפה:  אוקראינית
 משרד ראשי:  קייב 
 אזור קליטה:  אוקראינה אוקראינה
 http://www.1plus1.ua
 
1+1 הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני אשר החל את שידוריו ב-3 בספטמבר 1995. הערוץ נחשב לערוץ המרכזי באוקראינה. לערוץ גם מספר ערוצי בת: ערוץ 1+1 אינטרנשיונל בצפון אמריקה, וערוץ 2+2.
הערוץ מכסה בשידוריו כ-95% משטח אוקראינה. לפי אחוזיה הצפייה הוא השני באוקראינה עם יתרון קל מעל ערוץ STB.
ראו גם

TSN
עדים במדים

משלחת עדים במדים בכניסה למחנה הריכוז אושוויץ II
טקס של משלחת שנת תש"ע ברחבת הטקסים באושוויץ
סיכת עדים במדים על רקע שער הכניסה למחנה בירקנאו
עקבות של עדים במדים בטרבלינקה, 2016
עדים במדים הוא הכינוי למשלחות של צה"ל ומשטרת ישראל לפולין ולארצות נוספות, בעקבות אירועי השואה. מטרת המשלחות היא העמקה ולימוד אישי-ראשוני של האירועים בתקופת השואה. את התוכנית יזמו אמיר השכל ואלעזר שטרן בן לניצולי שואה, לאחר ביקור שערך עם הוריו באושוויץ.
תכנים ומטרות

החיילים במשלחות לומדים להכיר את:
עושרם הרוחני והתרבותי של החיים היהודיים לפני מלחמת העולם השנייה
האידאולוגיה הנאצית והנסיבות שהביאו לעלייתה לשלטון
התפתחות הפתרון הסופי כפי שהתווה המשטר הנאצי
יוזמות התגובה וההתנגדות היהודית בשואה
לאורך המסע החיילים מבקרים באתרים רבים הקשורים לקהילות היהודיות השונות, בבתי כנסת ובבתי קברות יהודיים, וגם בשרידי גטאות, מחנות עבודה, מחנות ריכוז ומחנות השמדה. בחלק מהמקומות החיילים מקיימים טקסי זיכרון צבאיים, ואף פעולות ניקיון ותחזוקה.
קרה ובמסגרת המסע הוצגה לחיילים דילמה לפיה ייתכן והם ייהפכו בעצם לנאצים. בעקבות חשיפת ארגון תורת לחימה תוחקרו הדברים וטופלו באופן אישי על ידי קצין חינוך ראשי תא"ל צבי פייראיזן.
הארצות שאליהן יצאו משלחות "עדים במדים" הן פולין, הונגריה, אוסטריה, ליטא, אוקראינה, בולגריה וגרמניה.
הרכב המשלחות

בכל משלחת משתתף ניצול שואה (עד המשלחת), שנותן הסברים על המקומות והאירועים מנקודת המבט האישית שלו. המשלחות מורכבות ממשרתי קבע, אזרחים עובדי צה"ל, חניכי קורסים בצה"ל, אנשי מילואים, חצוצרן מתזמורת צה"ל, 2 צלמים מטעם יחידת ההסרטה של חיל החינוך והנוער ונציגי משפחות שכולות. מפקד המשלחת הוא קצין בדרגת תא"ל לפחות. ההשתתפות במשלחת היא חובה עבור חניכי קורס מפקדי פלוגות המשרתים בשירות סדיר. החיילים המשתתפים במשלחת עונדים על כתפיהם תג ובו דגל ישראל (במקום תג היחידה של כל חייל וחייל). לכל חייל שהשתתף במשלחת מוענקת סיכת 'עדים במדים'.
ראו גם

זיכרון השואה בישראל
מסעות בני נוער לפולין ומצעד החיים
פרח לניצול
תזמורת צה"ל
מצעד הגבורה
הערות שוליים

↑  ערוץ 7, 'תורת לחימה' לקצין חינוך ראשי: "להפיק לקחים מתקלת יאיר גולן", באתר ערוץ 7
תג משלחת עדים במדים
סטיבן לוקס

| --- | --- |

לוקס באיסטנבול, 2014
 לידה:  8 במרץ 1941 (בן 83)
 מקום לימודים:  בייליול קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת סיינה  בית הספר לכלכלה של לונדון  האוניברסיטה האירופית בפירנצה 
 מונחה לדוקטורט:  Yves Sintomer 
 תחומי עניין:  פוליטיקה, סוציולוגיה
 עיסוק:  סוציולוג, חוקר מדע המדינה, מרצה באוניברסיטה 
 הושפע מ:  אמיל דורקהיים
 השפיע על:  כריסטופר היצ'נס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה הבריטית 
 stevenlukes.net
 
סטיבן מייקל לוּׁקְס (באנגלית: Steven Michael Lukes, נולד בבריטניה ב-8 במרץ 1941) הוא פוליטיקאי ותאורטיקן בתחום הסוציולוגיה. כיום, פרופסור בתחום הפוליטיקה והסוציולוגיה באוניברסיטת ניו יורק. בעבר היה פרופסור באוניברסיטת סיינה, במכון האוניברסיטה האירופית (פירנצה) ובבית הספר לכלכלה של לונדון.
ביוגרפיה

לוקס למד בבית הספר הממלכתי לדקדוק בניוקאסל, וסיים את לימודיו שם בשנת 1958. את לימודי התואר הראשון שלו סיים ב-1962 בבייליול קולג', אוקספורד. הוא עבד כעמית מחקר בנאפילד קולג׳ וכמרצה בתחום הפוליטיקה בקולג׳ וורצסטר והשלים את לימודי התואר השני שלו בשנת 1967. בשנת 1968 הוא סיים את עבודת הדוקטורט שלו שעסקה באמיל דורקהיים. בין השנים 1966 עד 1987 היה מרצה ומנחה בתחום לימודי הפוליטיקה בבבייליול קולג', כל אלו באוניברסיטת אוקספורד. הוא חבר באקדמיה הבריטית (FBA) ופרופסור אורח באוניברסיטת פריז, באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, ובה
אוניברסיטה העברית.
לוקס הנחה את הסופר והעיתונאי כריסטופר היצ'נס, בזמן שהוא למד באוקספורד.
משנת 1974 ועד 1983, שימש נשיא ועדת ההיסטוריה של הסוציולוגיה של איגוד הסוציולוגיה הבינלאומי. הוא היה מנהל-שותף של הפורום האירופי לאזרחות במכון האוניברסיטאי האירופי בין השנים 1995 עד 1996.
באפריל 2006, נישא לוקס לפרשנית הפוליטית והסופרת קאת'ה פוליט. אלה הם נישואיו השלישים. קודם לכן היה לוקס אלמן. יש לו שלושה ילדים מנישואיו הקודמים לפרקליטה הבריטית נינה סטנג'ר: דניאל, עיתונאי עצמאי (נולד ב-1977), מייקל, מוזיקאי (נולד ב-1979), ואלכסנדרה, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק (נולדה ב-1981).
תחומי עניין אקדמיים

תחומי העניין העיקריים של לוקס הם תאוריות חברתיות ופוליטיות, הסוציולוגיה של דורקהיים וחסידיו, אינדיבידואליזם, רציונליות, בקטגוריה של האדם, מרקסיזם ואתיקה, הסוציולוגיה של המוסר וצורות חדשות של ליברליזם, מגוון תפיסות של הכוח, הרעיון של "חברה טובה", רציונליות ויחסיות, קונפליקט מוסרי ופוליטיקה. הוא חבר המערכת של כתב העת האירופי לסוציולוגיה, ומנחה פרויקט מחקר על מה נשאר מהרעיון הסוציאליסטי במזרח ובמערב אירופה.
תחומי עניין אקדמיים > שלושת הממדים של הכוח

התאוריה האקדמית הידועה ביותר של לוקס היא התאוריה של "שלושת פני הכוח", שהוצג בספרו, "כוח: השקפה רדיקלית" על פי תאוריה זו, כוח מוצא לפועל בשלוש דרכים:
כוח בקבלת החלטות - הציבורי ביותר משלוש הדרכים, אשר ניתוחו מאפשר להתמקד במדיניות מוטה שנחשפת באמצעות אקט פוליטי.
כוח באי-קבלת החלטות - השיקולים והפרקטיקות שמונעים מנושאים מסוימים להיכנס לשיח או לסדר היום הציבורי. הכוח הזה קובע את סדר היום בדיונים במרחב הציבורי והופך נושאים מסוימים (למשל, מעלותיו של הסוציאליזם בארצות הברית) ללא מקובלים לדיון בפורום ציבורי "לגיטימי". צורת הכוח הזו מאפשרת בחינה דו-ממדית של כוח, ומאפשרת לנתח ולבחון הן נושאים עכשיווים והן נושאים פוטנציאליים. בכך מתרחב הפוקוס מניתוח של קונפליקטים שניתן לראות, לסוגי קונפליקטים שניתן לצפות בהם בגלוי או בחשאי.
כוח אידאולוגי - מאפשר להבנות תהליכים חברתיים, נורמות וערכים. יחסי עוצמה אלה יקבעו מה ראוי ומקובל ומה אינו כזה. כוח אידאולוגי מאפשר להשפיע על רצונות ומחשבות של אנשים, עד כדי כך שהוא יכול לגרום להם לרצות דברים שמנוגדים לאינטרס הישי שלהם (למשל, גורם לנשים לתמוך בחברה פטריארכלית). לוקס מציע את המימד השלישי הזה של הכוח כדרך לבצע "ביקורת עמוקה" ("thoroughgoing critique") של הפוקוס ההתנהגותי של שני ממדי הכוח הראשונים, בכך שהוא משלים ומתקן את המגבלות של הבחינות הקודמות ומאפשר לניתוח לכלול גם קונפליקטים חבויים וגם גלויים. לוקס טוען כי ביקורת כוללת של כוח צריכה לכלול גם אינטרסים סובייקטיביים, וגם אינטרסים "אמיתיים" של אלה שהוצאו מחוץ לתהליך הפוליטי.
עבודות נבחרות

אמיל דורקהיים: חייו ועבודתו. מחקר היסטורי וביקורתי (פורסם לראשונה 1972); פינגווין ספרים, 1973.
אינדיבידואליזם, ניו יורק: הוצאת הארפר קולינס, 1973. ISBN 0-631-14750-0
כוח: מבט רדיקלי, הוצאת מקמילן, 1974; הוצאת בלקוול, 1986.
מאמרים בתאוריה חברתית, הוצאת אוניברסיטת קולומביה, 1977.
רציונליות ויחסיות, נערך עם מרטין הוליס, הוצאת בלקוול, 1982.
דורקהיים והחוק, נערך עם אנדרו סקאל, הוצאת מרטין רוברטסון, 1983.
מרקסיזם ומוסר. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד (קלרנדון), 1985.
הקטגוריה של האדם: אנתרופולוגיה, פילוסופיה, היסטוריה,נערך עם מ. קרית'ר וס. קולינס. הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 1985.
קונפליקטים מוסריים ופוליטיקה, הוצאת קלרנדון, אוקספורד, 1991.
מאמר "חמש אגדות על זכויות אדם", בתוך "על זכויות אדם", סוזן הארלי וסטיבן שוט (עורכים), ספרי יסוד, 1993.
שאלות רב-תרבותיות (נערך במשותף), 1999.
ליברלים וקניבלים, הוצאת לונדון: ורסו, 2003.
כוח: מבט רדיקלי, לונדון: פלגרייב מקמילן, מהדורה שנייה, 2005.
יחסיות מוסרית, הוצאת פיקדור/מקמילן, 2008. ISBN 978-0-312-42719-1
ראו גם

אמיל דורקהיים
סוציולוגיה
לקריאה נוספת

Emile Durkheim: His Life and Work. A Historical and Critical Study (orig. pub. 1972); Penguin Books, 1973.
Individualism, New York: HarperCollins, 1973. ISBN 0-631-14750-0
Essays in Social Theory, Columbia University Press, 1977.
Rationality and Relativism, edited with Martin Hollis (philosopher), Blackwell, 1982.
Power: a Radical View, Macmillan Publishers, 1974; Wiley-Blackwell, 1986.
Moral Conflict and Politics, Oxford: Clarendon Press, 1991.
Isaiah Berlin: Tra la filosofia e la storia delle idee. Una conversazione con Steven Lukes (Italian), Florence: Ponte alle Grazie, 1994.
The Curious Enlightenment of Professor Caritat, Verso, 1995.
Power: A Radical View, London: Palgrave Macmillan, 2nd Edition, 2005.
Moral Relativism, Picador Macmillan Publishers, 2008. ISBN 978-0-312-42719-1
הערות שוליים

↑  אתר ספריית הקונגרס
↑  Steven Lukes, Steven Lukes (באנגלית)
↑  The New York Times: Katha Pollitt and Steven Lukes
↑  Lukes, Steven. Power: A Radical View. London: Macmillan Press, 1974. p. 15.
↑  Lukes, Steven. Power: A Radical View. London: Macmillan Press, 1974. p. 20.
↑  Lukes, Steven. Power: A Radical View. London: Macmillan Press, 1974. p. 24.
↑  Lukes, Steven. Power: A Radical View. London: Macmillan Press, 1974. p. 25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273568305171  PLWABN: 9810600205505606  BIBSYS: 90092820  BNE: XX986658  BnF: cb120288705 (data)  CiNii: DA00260125  GND: 124096778  ISNI: 0000 0001 1507 0966  LCCN: n50039175  LNB: 000072527  NDL: 00448193  NKC: mzk2014835175  NLA: 49850142  NLG: 83673  NLK: KAC199617181  NTA: 06810085X  SNAC: w6sc6kc0  SUDOC: 028456955  VIAF: 54162530   WorldCat (עם VIAF): 54162530
פוד

ערך זה עוסק בתרמיל נתיק. אם התכוונתם ליחידת משקל רוסית, ראו .
שני פודי LANTIRN, האחד לניווט והשני לציון מטרות, מתחת לכונס האוויר של מטוס F-16
פוד (מאנגלית: pod – תרמיל זרעים) הוא מכל נתיק שניתן לחברו למטוס, לכלי רכב או שייט לשם נשיאת מטען בעל תכלית מסוימת. כך, קיימים פוד תותחים, פוד לוחמה אלקטרונית, פוד ניווט ועוד.
הפוד מחובר לנושא המטען בהתאם למשימה. הפודים נישאים מחוץ לגוף המטוס או הרכב, והם ניתנים לניתוק והחלפה מהירה. פוד המיועד להתקנה במטוס מעוצב בצורה אווירודינמית, כדי לצמצם ככל האפשר הגרר שהוא יוצר, הפוגע במהירות המטוס.
בפודי תותחים נעשה שימוש כבר במהלך מלחמת העולם השנייה. במטוס קרב, פוד תותח יעיל פחות מתותח המותקן בגוף המטוס, אך לעיתים נוצר הצורך בפוד לאחר שבתכנון המקורי של המטוס לא נכלל תותח, אך הצורך בתותח התגלה במהלך השימוש המבצעי במטוס.
ראו גם

מטע"ד
נשק מונחה
ציין לייזר
עונת 1981/1982 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  19 בספטמבר 1981 – 25 באפריל 1982 (219 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  ריאל סוסיאדד
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  853 (2.79 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ספרד קיני   (27 שערים)
 → 1980/19811982/1983 ←
 
עונת 1981/1982 הייתה העונה ה-51 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 בספטמבר 1981 והסתיימה ב-25 באפריל 1982.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
מליגת המשנה עלו קדיס, קאסטיון, וראסינג סנטנדר.
ריאל סוסיאדד זכתה בתואר וזאת בפעם השנייה בתולדות המועדון. ריאל סוסיאדד זכתה גם בסופר קאפ הספרדי בפעם הראשונה והיחידה בהיסטוריית המועדון, לאחר ניצחון על ריאל מדריד 5-0 במפגש הכפול.
קאסטיון, הרקולס וקדיס ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  קיני (ספרד ספרד), ברצלונה, שכבש 26 שערים  (הנתאם לנתונים הרשמיים של LFP 27 שערים) ב-32 משחקים. הוא זכה בתואר בפעם החמישית בקריירה.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק:  לואיס ארקונדה (ספרד ספרד), ריאל סוסיאדד, שספג 33 שערים ב-34 משחקים. הוא זכה בתואר בפעם השלישית ברציפות.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
הספרדי המצטיין:  מיגל טנדיו (ספרד ספרד)
הזר המצטיין: אולי שטיליקה (גרמניה גרמניה)
מאמן העונה:  אלברטו אורמאצ'אה (ספרד ספרד)
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ריאל סוסיאדד (אלופה) | 34 | 20 | 7 | 7 | 58 | 33 | 25 | 47 | העפלה לגביע האלופות |
| 2 | ברצלונה | 34 | 19 | 7 | 8 | 75 | 40 | 35 | 45 | העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כמחזיקת גביע |
| 3 | ריאל מדריד | 34 | 18 | 8 | 8 | 57 | 34 | 23 | 44 | זכייה בגביע המלך הספרדי,   העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 4 | אתלטיק בילבאו | 34 | 18 | 4 | 12 | 63 | 41 | 22 | 40 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5 | ולנסיה | 34 | 17 | 5 | 12 | 54 | 46 | 8 | 39 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | ריאל בטיס | 34 | 15 | 6 | 13 | 53 | 44 | 9 | 36 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7 | סביליה | 34 | 15 | 5 | 14 | 52 | 39 | 13 | 35 | העפלה לגביע אופ"א |
| 8 | אתלטיקו מדריד | 34 | 15 | 4 | 15 | 38 | 37 | 1 | 34 |  |
| 9 | ריאל ואיאדוליד | 34 | 13 | 8 | 13 | 40 | 53 | 13- | 34 |  |
| 10 | אוססונה | 34 | 14 | 6 | 14 | 45 | 45 | 0 | 34 |  |
| 11 | ריאל סרגוסה | 34 | 13 | 8 | 13 | 45 | 56 | 11- | 34 |  |
| 12 | ראסינג סנטנדר | 34 | 12 | 8 | 14 | 41 | 52 | 11- | 32 |  |
| 13 | אספניול | 34 | 13 | 6 | 15 | 48 | 55 | 7- | 32 |  |
| 14 | ספורטינג חיחון | 34 | 10 | 9 | 15 | 38 | 44 | 6- | 29 |  |
| 15 | לאס פאלמס | 34 | 11 | 7 | 16 | 41 | 53 | 12- | 29 |  |
| 16 | קדיס | 34 | 13 | 3 | 18 | 31 | 47 | 16- | 29 | ירדה ליגה |
| 17 | הרקולס | 34 | 11 | 5 | 18 | 41 | 52 | 11- | 27 | ירדה ליגה |
| 18 | קאסטיון | 34 | 3 | 6 | 25 | 33 | 82 | 49- | 12 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד קיני | ברצלונה | 27 |
| 2 | ספרד פיצ'י אלונסו | ריאל סרגוסה | 16 |
| 3 | פרגוואי קרלוס דיארטה | ריאל בטיס | 14 |
| 3 | ספרד פדרו אורלד | ריאל סוסיאדד | 14 |
| 5 | פרגוואי ראול אמרייה | ריאל סרגוסה | 13 |
| 5 | דנמרק פרנק ארנסן | ולנסיה | 13 |
| 5 | ספרד סנטיאגו לורנטה | סביליה | 13 |
| 5 | ספרד מנואל סאראביה | אתלטיק בילבאו | 13 |
| 5 | ספרד חסוס מריה סטרסטגוי | ריאל סוסיאדד | 13 |
| 5 | ספרד סגונדו | הרקולס | 13 |
עונת 1981/1982 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

| --- | --- |
אצטדיון בו נערך משחק הגמר
 מארחת:  אצטדיון פיינורד
 תקופת התחרות:  26 באוגוסט 1981 – 26 במאי 1982 (274 ימים) 
 מספר משתתפות:  33
 הזוכה:  אנגליה אסטון וילה
 מספר משחקים:  63
 מספר שערים:  170 (2.7 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  גרמניה המערבית דיטר הנס   (7 שערים)
 → 1980/19811982/1983 ←
עונת 1981/1982 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-27 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-26 באוגוסט 1981 ותחרות הסתיימה ב-26 במאי 1982.
בתחרות השתתפו 33 קבוצות.
משחק הגמר נערך באצטדיון פיינורד, רוטרדם. התחרות הסתיימה בניצחון של אסטון וילה בפעם הראשונה בתולדות המועדון. זו הייתה הפעם השישית ברציפות שקבוצה אנגלית זוכה בגביע (ליברפול - 3, נוטינגהאם פורסט -2 אסטון וילה -1).
דיטר הנס (גרמניה המערבית באיירן מינכן) שזכה בתואר מלך השערים כבש שלושה שערים באחד המשחקים.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 33 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
ראו גם

גמר גביע אירופה לאלופות 1982
עונת 1981/1982 בליגת המשנה ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  פורטונה סיטארד, הלמונד ספורט, אקסלסיור רוטרדם
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  873 (2.85 בממוצע למשחק)
 → עונת 1980/1981עונת 1982/1983 ←
 
עונת 1981/1982 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-26 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה.
בסיום עונה זו, פורטונה סיטארד, הלמונד ספורט ואקסלסיור רוטרדם העפילו לליגה הראשונה.