stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דריה מעוז
ספריה

ואיה קון דיוס: תעלומה קולומביאנית (תל אביב, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2000)
הודו תאהב אותי (ירושלים, הוצאת כתר, 2002)
(עם דבש ניב) זוגיות: מדריך למשתמש, דרכים חדשות לשיפור הזוגיות (הוצאת מטר, 2010)
בית היולדות, (ירושלים, הוצאת כתר, 2011)
הורות ללא מסכות (הוצאת מטר, 2015)
לדעת אהבה, (כנרת זמורה-ביתן, 2016)
ימי האהבה, (כנרת זמורה-ביתן, 2018)
(עם עמי שקד ועמירם רביב) אמנות הזוגיות, (כנרת זמורה-ביתן, 2019)
חתול שחור (הוצאת כתר, 2021)
הערות שוליים

↑  דריה מעוז, לבי במזרח - המסע של צעירים מבוגרים ישראלים להודו (בהדרכת ויקטור עזריה), ירושלים: המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה חברתית, האוניברסיטה העברית, 1999
↑  דריה מעוז, היבטי מחזור חיים במסע של ישראלים להודו (בהדרכת ויקטור עזריה והרווי גולדברג), ירושלים: האוניברסיטה העברית, 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312891605171  ISNI: 0000 0000 6694 3029  LCCN: no00077884  VIAF: 31545426   WorldCat (עם VIAF): 31545426 
פרופ' משה מעוז ובתו ד"ר דריה מעוז עם אבי בטלהיים ב"שבתרבות" בנווה מונוסון (2019)
דריה ורבובי

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1983 (בת 40) קרקוב, רפובליקת פולין 
 מדינה:  קנדה, פולין 
 מקום לימודים:  תיכון קותרה פארק 
 פרסים והוקרה:  שדרת הכוכבים של קנדה (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דריה ורבובי (בפולנית: Daria Werbowy; נולדה ב-19 בנובמבר 1983) היא דוגמנית קנדית. ורבובי נודעת לציבור הרחב גם כדוברת של מותג היופי הצרפתי לנקום.
חייה האישיים

למרות שהיא נולדה בקרקוב, פולין,

מחזיקה ורבובי גם באזרחות קנדית וגם ובאזרחות אוקראינית. 

בהיותה בת שלוש, עברו הוריה האוקראיניים למיסיסוגה, פרבר של טורונטו, אונטריו, קנדה.
יש לה אח בשם אורסט ואחות בשם אוקסנה. בהיותה בת ארבע עשרה היא כבר היתמרה לגובה מטר ושמונים סנטימטרים. היא למדה בבית הספר היסודי הקתולי האוקראיני סנט סופיה ולמדה אמנויות חזותיות בבית הספר התיכון קותרה פארק.
היה קשר רומנטי בין ורבובי לבין ג'וש הארטנט.
קריירה

ורבובי מעולם לא שקלה לעסוק בדוגמנות ברצינות, אלא הגיעה במקרה, לאחר שפגשה את אימה של חברתה ללימודים, שעמדה בראש הסניף בטורונטו של סוכנות הדוגמנות  Susan J. Model & Talent Management. כשהייתה בת 14 ורבובי זכתה במקום הראשון בתחרות דוגמנות לאומית.
לאחר שעברה לסוכנות עלית, החלה ורבובי לקבל חוזי פרסום מרכזיים בקנדה, אבל עדיין לא השיגה הצלחה בינלאומית. היא חיה בלונדון וביוון, "שם היו ליהוקים רבים, אבל לא הייתה עבודה". חוזי דוגמנות שיועדו לה בוטלו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק.

לאחר שמונה חודשים מאכזבים, שבה ורבובי לקנדה. היא נתנה לדוגמנות סיכוי אחרון כאמצעי לממן את לימודי האמנות שלה.
"שבתי לניו יורק, פגשתי את הסוכן שלי וביום שלאחר מכן חתמתי על חוזה יוקרתי עם פראדה. מאותה עת ואילך העניינים התגלגלו".
כשצייד הדוגמניות הראשי של סוכנות עלית, אולסן אלמר, פתח סוכנות משלו, הלכה ורבובי בעקבותיו והקריירה שלה החלה לפרוח. בתוך מספר שנים ותחת הדרכתה של International Management Group ‏ (IMG), קנתה לעצמה ורבובי דריסת רגל בבימת הדוגמנות הבינלאומית.
היא מחזיקה בשיא של פתיחה וסגירה של תצוגות האופנה הרבות ביותר בעונה אחת.

נכון לעכשיו, לקוחותיה של ורבובי כוללים את לאנקום, פראדה, איב סאן-לורן, פפי ג'ינס, רוברטו קוואלי, גוצ'י, הרמה, ולנטינו, דייוויד יורמן, מיסוני, ורסצ'ה, לואי ויטון ושאנל. בעונה הראשונה שלה, סתיו/חורף 2003, הופיעה ורבובי על שער ווג איטליה שלוש פעמים (ביולי, אוגוסט ואוקטובר) ובמודעת הפרסום לפראדה.
ביולי 2007 מנה כתב העת פורבס את ורבובי כמספר 9 ברשימת הדוגמניות המרוויחות ביותר בעולם, אחרי קרולינה קורקובה, נטליה וודיאנובה, קרולין מרפי, אלסנדרה אמברוזיו, אדריאנה לימה, היידי קלום, קייט מוס וג'יזל בונדשן. בין יוני '2006 ליוני 2007 נאמדו רווחיה ב- $3.5  מיליון.
ב-2008 יצאה ורבובי למסע בן שלושה חודשים באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון.

ב-6 באוקטובר 2008, היא הוכנסה ל-Canada's Walk of Fame

היא הדוגמנית הקנדית השנייה, אחרי לינדה אוונג'ליסטה, שיש לה כוכב ב- Canadian Walk of Fame.

מוקדם יותר באותה שנה, ורבובי השיקה קולקציית איפור בן שלושה חלקים של לאנקום עבור Sephora.

ההכנסה הלכה לאספת נדבנות עבור נוער מעוט יכולת בברזיל שערך ויק מוניז.
ווג פריז כלל אותה כאחת משלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים.
ורבובי חשה רגשות סותרים לגבי חייה המקצועיים. בגיליון ספטמבר 2008 של כתב העת Fashion Magazine היא צוטטה כאומרת: "יש לי הרבה רגשות מעורבים לגבי מה שאני עושה... חלק גדול מהזמן, אני חשה שאני חלק מהבעיה בכל הנוגע למלאכותיות והריקנות שמשפיעה על הדרך שבה נערות גדלות."
הערות שוליים

1 2 3  יופי מקומי שב הביתה כפנים החדשות של לאנקום,
CanoeNetwork
↑  Época magazine. 29 January 2007. Issue 454, page 107, Editora Globo
1 2 3  "דוגמנית-העל דריה ורבובי היא הפנים שאתה לא יודע שאתה מכיר בין 25 דוברות לאנקום. הדוברת דריה ורבובי היא וותיקת מסלול, שהופיעה בתצוגותיהם של הבכירים במעצבי האופנה", דיילי טלגרף (לונדון), 5 ביולי 2009
1 2  דריה ורבובי, באתר ווג הגרמני
↑  מדרכת התהילה של קנדה
↑  דמויות חדשות שהוכנסו למדרכת התהילה של קנדה,
CTV News,
3 ביוני 2008
↑  לייזה בארנט, הכוכבת דריה, ווג בריטניה, 8 בספטמבר 2008
↑  ספינתה של דריה דרבובי מרימה עוגן, ניו יורק מגזין, 
14 באפריל 2008
↑  שלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים, ווג צרפת, 18 בדצמבר 2009
↑  ג'והנה לנאנדר, "אייקון התרבות דריה", Fashion Magazine, ספטמבר 2008, עמ' 143.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1812

הבחירות הכלליות בבריטניה היו הבחירות הרביעיות לפרלמנט הבריטי לאחר האיחוד עם אירלנד, והתרחשו במשך חודש, בתאריכים 5 באוקטובר–10 בנובמבר 1812. הבחירות הובילו לניצחונו של רוברט ג'נקינסון מהמפלגה הטורית. מולו התחרה ויליאם גרנוויל מן המפלגה הוויגית.
הפרלמנט הרביעי של הממלכה התפזר ב-29 בספטמבר והתכנס שוב לאחר בבחירות, ב-24 בנובמבר.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1818

הבחירות הכלליות בבריטניה היו הבחירות החמישיות לפרלמנט הבריטי לאחר האיחוד עם אירלנד, והתרחשו במשך חודש, בתאריכים 17 ביוני–18 ביולי 1818.
הבחירות הובילו לניצחונו של רוברט ג'נקינסון מהמפלגה הטורית. מולו התחרה צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני מן המפלגה הוויגית.
הפרלמנט פוזר כשבוע לפני הבחירות והתוצאות התפרסמו ב-4 באוגוסט. הפרלמנט שנבחר החזיק מעמד רק כשנה וחצי, עד מותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת שנפטר בינואר 1820.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1820

הבחירות הכלליות בבריטניה היו הבחירות השישיות לפרלמנט הבריטי לאחר האיחוד עם אירלנד, והתרחשו במשך יותר מחודש, בתאריכים 6 במרץ–14 באפריל 1820. הבחירות נערכו בעקבות מותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת שנפטר בינואר 1820.
הבחירות הובילו שוב לניצחונו של רוברט ג'נקינסון (שכיהן כראש הממשלה עוד משנת 1812) מהמפלגה הטורית מול צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני מן המפלגה הוויגית שהתחרה מולו גם בבחירות הקודמות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דריה דורוחובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1912 
 פטירה:  1971 (בגיל 59 בערך) 
 מדינה:  רוסיה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (2 במאי 2004) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  דריה דורוחובה
 
דריה דורוחובה (ברוסית: Дарья Дорохова;‏ 1912 – 1971) הצילה יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה והוכרה כחסידת אומות העולם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

דריה הייתה נשואה לניקולאי ולזוג היו 3 ילדים. המשפחה התגוררה בכפר נובו-איוונובקה, במחוז זפורוז'יה שבאוקראינה הסובייטית.
ב־23 ביוני 1941, ביום השני לפלישת הגרמנים לברית המועצות, גויס אבי המשפחה, ניקולאי, לצבא האדום. באותה העת דריה המשיכה לדאוג לשלושת ילדיהם. באביב 1942 פגשה דריה נערה יהודייה בת 14, ששמה אליזבטה לוין, אשר סיפרה לה שהיא מזפורוז'יה ונותרה ללא משפחה. דריה ריחמה עליה, ואספה אותה אל ביתה. דריה ביקשה ממנה להציג את עצמה כלידיה דורוחובה, שמה של אחייניתו של בעלה, שהוריה, רופאים במקצועם וגויסו לצבא. סיפור הכיסוי של אליזבטה התקבל על ידי התושבים וראש הכפר. היא למדה כיצד לבצע את המשימות השונות בחווה ועזרה לדריה במשק הבית. פעם אחת, כשהגרמנים ביצעו חיפוש, היא רצה לבית השכן והתחבאה שם . ב-19 בספטמבר 1943, יחידה גרמנית נכנסה לכפר ואיימה על כל תושביו. דריה, שלושת ילדיה ואליזבטה ברחו והסתתרו בשדות התירס הסמוכים למשך שלושה ימים, עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום ב-22 בספטמבר 1943. אליזבטה המשיכה להתגורר עם דריה עד פברואר 1944, אז חזרה לעיר, וגילתה שם שהיא הניצולה היחידה ממשפחתה.
לאחר המלחמה

היחסים החמים של אליזבטה עם דריה ומשפחתה נמשכו גם לאחר המלחמה. הקשר נשמר עם בנה הבכור של דריה גם לאחר מותה.
הכרה והנצחה

ב -2 במאי 2002 הכיר יד ושם בדריה דורוחובה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים בקייב, אוקראינה.
הערות שוליים

1 2  Dorokhova Darya, יד ושם
↑  תיק מס' M.31.2/10252, עמ' 6, ארכיון יד ושם
↑  תיק מס' M.31.2/10252, עמ' 12,ארכיון יד ושם
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דריה דורוחובה".
הבחירות הכלליות בבריטניה 1806

הבחירות הכלליות בבריטניה התרחשו במשך חודש וחצי, בתאריכים 29 באוקטובר–17 בדצמבר 1806 והובילו לניצחונו של ויליאם גרנוויל מן המפלגה הוויגית. מולו התחרה ויליאם קוונדיש מן המפלגה הטורית. היו אלה הבחירות הכלליות השנייה שהתקיימו לאחר איחוד בריטניה הגדולה ואירלנד.
בחירות אלו התרחשו בתקופה של חוסר ודאות רבה לאחר מותו של ראש הממשלה הצעיר ויליאם פיט הבן (בן דודו של גרנוויל). לאחר מותו של פיט, ירש אותו גרינוויל אשר ניסה ללא הצלחה לסיים את המלחמות הנפוליאוניות במשא ומתן. גרינוויל החליט לפזר את הפרלמנט באוקטובר 1806. הפיזור אושר על ידי ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ובכך הוקדמו הבחירות לסוף אוקטובר. הבחירות התקיימו לאורך חודש וחצי והסתיימו רק ב-17 בדצמבר.
בסופו של דבר גרינוויל נבחר לכהונה נוספת, אך נפטר כשלושה חודשים לאחר סיום הבחירות.
הארד-רוק קפה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  אייזק טיגרט, פיטר מורטון 
 תקופת הפעילות:  14 ביוני 1971 – הווה (53 שנים) 
 חברות בנות:  הארד-רוק הוטלס 
 מיקום המטה:  דיווי 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המלונאות, תעשיית ההימורים 
 מנכ"ל:  ג'יימס פ. אלן 
  
 www.hardrockcafe.com
 
לוגו רשת בתי הקפה בסניף בוורשה, שבפולין.
סניף הארד-רוק קפה בברצלונה, שבספרד.
גיטרה שהייתה שייכת לג'ורג' האריסון מוצגת בסניף הארד-רוק קפה בסן פרנסיסקו, שבקליפורניה.
הארד-רוק קפה (באנגלית: Hard Rock Café) היא רשת בינלאומית של בתי-קפה-מסעדה גדולים, שנערכות בהם הופעות של מוזיקאים ועל הקירות שלהם יש תצוגה של פריטי אספנות ונוסטלגיה מתחום מוזיקת הרוק. הסניף הראשון של הרשת נוסד בלונדון בשנת 1971. נכון לדצמבר 2015 יש לרשת 191 סניפים ב-59 מדינות, כולל 157 בתי קפה, 22 מלונות ו-11 בתי קזינו.
רשת הארד-רוק מחזיקה בבעלותה גם בתי מלון וקזינו אחדים ברחבי העולם. מיזם השעשועים הארד-רוק פארק בקליפורניה נסגר בשל המשבר הכלכלי של אמצע העשור הראשון של המאה ה-21.
בשנת 2006 נקנתה רשת הארד-רוק קפה בסכום הקרוב למיליארד דולר מרשת ראנק גרופ על ידי שבט סמינול האינדיאני, שמנהל את הרשת עד היום.
בישראל

בעבר היה סניף אחד במדינת ישראל – בדיזנגוף סנטר שבתל אביב. הסניף נפתח בשנת 1993, אך נסגר בשנת 1997, לאחר שהזכיין צבר חובות בסך של כ-5 מיליון שקלים. בסניף זה נערכו מספר הופעות, בין היתר של מאיר אריאל ולהקת קריזמא המתועדת באלבום דלתות נפתחות מעצמן (1998) וההופעה של יזהר אשדות המתועדת באלבום הסולו השלישי שלו (1995) שהיה רב מכר.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של הארד-רוק קפה מתוך אתר החברה
↑  מיזם השעשועים הארד רוק פארק נסגר - אפריקה הפרישה 10 מיליון דולר בגין ירידת ערך, גלובס
↑  ynet, שבט אינדיאני בארה"ב רוכש את הארד רוק קפה, באתר ynet, 7 בדצמבר 2006
↑  נווית זומר, המשביר לצרכן מצאה שוכר לשטח הארד-רוק קפה, באתר ynet, 18 בספטמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7004795  LCCN: nb2017024596  MusicBrainz: be28cec1-23ad-4d8b-aeb6-2924e8054e50  MusicBrainz: de77d11e-08d9-40e2-9e2f-7f864207eb46  VIAF: 8445149198273774940003   WorldCat (עם VIAF): 8445149198273774940003 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הארגונים ההומופילים בחוף המזרחי

| --- | --- |
 פעילות:  למען זכויות להט"ב בחוף המזרחי של ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  ינואר 1962 – 1970 (כ־8 שנים)
 
הארגונים ההומופילים בחוף המזרחי (באנגלית: East Coast Homophile Organizations; ובראשי תיבות: ECHO) הוא ארגון אשר הוקם בינואר 1962 בפילדלפיה, במטרה להקל על שיתוף הפעולה בין ארגונים שונים שהיו פעילים בחוף המזרחי של ארצות הברית למען זכויות ההומופילים לבין גורמים חיצוניים. בין הארגונים המייסדים: אגודת מאטאשין בניו יורק ובוושינגטון, בנותיה של ביליטיס בניו יורק ואגודת יאנוס בפילדלפיה. חברי ה-ECHO נפגשו אחת לחודש, כאשר פילדלפיה נבחרה להיות העיר המארחת מפגשים אלו, בשל מיקומה המרכזי בין כל הגורמים המעורבים.
הארגון החליט על הפסקת פעילותו בשנת 1966, בשל סוגיות פנימיות, אך לבסוף חידש את פעילותו בשם הוועידה המזרחית של הארגונים ההומופילים (באנגלית: Eastern Regional Conference of Homophile Organizations; ובראשי תיבות: ERCHO): חברה-בת של הוועידה הצפון-אמריקאית של הארגונים ההומופילים (NACHO), ארגון חדש שהוקם בשנת 1966 על מנת לתאם בצורה טובה יותר את שיתופי הפעולה בין ארגונים שונים הפעילים למען זכויות ההומופילים. עד שנת 1969 חברי ה-ERCHO כללו את המועצה לשוויון הומוסקסואלי בניו יורק, הליגה ההומופילית לסטודנטים, ליגת הפעולה ההומופילית של פילדלפיה, המכון לאתיקה חברתית של הרטפורד וקבוצת הדיונים בוסט סייד, זאת בנוסף לחברים המקוריים ב-ECHO.
בפגישת ה-ERCHO שנערכה בנובמבר 1969 בפילדלפיה, קרייג רודוול ואחרים הגישו החלטה לקיום צעדה בניו יורק לציון "ההפגנות הספונטניות ברחוב כריסטופר", שהתרחשו ביוני. רוב חברי ERCHO תמכו בהחלטה. כתוצאה מצעד זה, ההפגנות הראשונות של יום השחרור של רח' כריסטופר נערכו ביוני 1970, במקביל לאירועים אחרי בשיקגו, ניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו.
פעילויותיהם של ERCHO, ‏NACHO ושל ארגונים אחרים החלו ודעכו, לאור עלייתה והתפשטותה של תנועת השחרור הגאה, על עמדותיה הפוליטיות הרדיקליות, שקמה בעקבות מהומות סטונוול. והפגישה האחרונה של NACHO התקיימה בשנת 1970.
ראו גם

זכויות להט"ב בארצות הברית
אגודת יאנוס
אגודת מאטאשין
בהלת הלבנדר
בנותיה של ביליטיס
מהומות סטונוול
הערות שוליים

↑  ECHO Monthly, 26 Jan.-1 Sept., 1963
↑  Ken Travis, “Confidential Reporter Attends First Homosexual Convention in U.S History,” Confidential, Jan. 1964, 26-27
↑  Marc Stein, City of Sisterly and Brotherly Loves, Lesbian and Gay Philadelphia, 1945-1972 (Chicago: University of Chicago Press, 2000)
↑   Stein, City of Sisterly and Brotherly Loves
↑  Sargeant, Fred. "1970: A First-Person Account of the First Gay Pride March." The Village Voice. June 22, 2010. retrieved January 3, 2011.
↑  Dudley Clendinen; Adam Nagourney (30 ביולי 2013). Out For Good: The Struggle to Build a Gay Rights Movement in Ame. Simon and Schuster. pp. 46–47. ISBN 978-1-4767-4071-3. {{cite book}}:  (עזרה)
המנון ניגריה

| --- | --- |
 מדינה:  ניגריה ניגריה
 שפה:  אנגלית
 מילים:  ג'ון אילצ'קוו, אמה אקפאן, ב' אוגונאיקה, סוטו אומואיגוי, פ' אדריביגה
 לחן:  תזמורת המשטרה הניגרית
 תאריך מעמד רשמי:  1978
 ‏האזנהקובץ:National anthem of Nigeria.oga‏Ⓘ‏
 
קומו, בני הארץ (באנגלית: Arise, O compatriots) הוא ההמנון הלאומי של ניגריה. מילותיו של המנון זה לוקטו מחמש הצעות שהוגשו במסגרת תחרות לאומית לכתיבת ההמנון והולחנו על ידי תזמורת המשטרה הניגרית בניהולו של פא בנדיקט אודיאסה (אנ').  ההמנון אומץ בשנת 1978, והחליף את ההמנון "ניגריה, אנו מצדיעים לך", ששימש את המדינה למן 1960.
ההמנון מנוגן על פי רוב באירועי בעלי סממנים של גאווה לאומית, כגון נאומים נשיאותיים, משחקי ספורט חשובים ובבתי ספר, שם מדוקלמת אחריו השבועה הלאומית.
מילות השיר

| תרגום לעברית | אנגלית |
| --- | --- |
קומו, בני הארץ, צייתו לקריאת ניגריה.  לשרת את מולדתכם  באהבה, כוח ואמונה.  עמל גיבורינו הקדמונים  לעולם לא יהא לשווא,  לשרת בעוז ולבב  אומה אחת הקשורה בחופש, שלום ואחדות.    הו, אלוהי הבריאה, כוון את מטרתנו האצילית,  הנחה את מנהיגינו בדרך הישר.  עזור לנערינו את האמת לדעת,  ובאהבה ובכנות לגדול  ולחיות חיי אמת וצדק.  תן לנו שחקים גבוהים,  לבנות אומה בה הצדק והשלום   ישלטו.: Arise, O compatriots, Nigeria's call obey  To serve our fatherland  With love and strength and faith  The labour of our heroes past  Shall never be in vain  To serve with heart and might  One nation bound in freedom, peace and unity.    Oh God of creation, direct our noble cause  Guide our leaders right  Help our youth the truth to know  In love and honesty to grow  And living just and true  Great lofty heights attain  To build a nation where peace and justice  shall reign
ראו גם

דגל ניגריה
סמל ניגריה
הליודורוס איש אמסה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3? חומס, סוריה 
 פטירה:  המאה ה־4? 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 יצירות בולטות:  Aethiopica 
 תקופת הפעילות:  המאה ה־3 – המאה ה־4 (כ־100 שנה) 
 
כתב יד של "אתיופיקה". ונציה, Biblioteca Nazionale Marciana.
הליודורוס איש אמסה (ביוונית: Ἡλιόδωρος ὁ Ἐμεσηνός) הוא מחבר הרומן היווני העתיק "אתיופיקה" (אנ') (Aethiopica, Αἰθιοπικά, איתיופיקה) או "תיאגנס וכריקליאה" (Θεαγένης καὶ Χαρίκλεια), שתוארך לשנות ה-220 או ה-370 לספירה.
זיהוי

הסופר מזהה את עצמו בסוף יצירתו כ”פיניקי מאמסה, מגזע הליוס [גם: מגזע השמש], בנו של תאודוסיוס, הליודורוס”.
העיר אמסה שבסוריה הייתה מקום פולחנו המקורי של אלאגבאלוס (אנ'), אל שמש ערבי-רומי, וייתכן כי הביטוי "מגזע השמש" הוא בבחינת טענה לכהונה בירושה. אולם לקישור האישי שנעשה כאן בין הסופר להליוס יש גם מטרה ספרותית.
סוקרטס מקונסטנטינופול (המאה ה-5) מזהה את מחבר ה"אתיופיקה" עם אדם בשם הליודורוס, בישוף של טריקה (אנ') בתסאליה, אולם השם "הליודורוס" היה נפוץ. במאה ה-14 ההיסטוריון ניקפורוס קליסטוס קסנטופולוס (אנ') הרחיב את הנרטיב הזה וייחס את כתיבת היצירה לשנותיו המוקדמות של הבישוף הזה, לפני שנעשה נוצרי, וכאשר הוא אולץ להתנער ממנה או להתפטר מכהונתו כבישוף, הוא בחר בהתפטרות. אולם רוב החוקרים דוחים את הזיהוי הזה, והמסורת המאוחרת שלפיה הליודורוס הפך לבישוף נוצרי היא ככל הנראה בדיונית.
סגנון

נראה כי הומרוס ואוריפידס היו הסופרים האהובים על הליודורוס, ואותו עצמו חיקו סופרים צרפתים, איטלקים וספרדים.
הערות שוליים

↑  Robin Lane Fox, Pagans And Christians, p. 118
1 2 3  Heliodorus, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007326398305171  PLWABN: 9810531269305606  BIBSYS: 90145261  BNE: XX912990  BnF: cb12083027v (data)  CANTIC: a10099566  CiNii: DA01313034  GND: 118548808  ICCU: CFIV060540  ISNI: 0000 0004 3536 4584  LCCN: n80089698  NDL: 00914198  NKC: jn19990210276  NLA: 35185598  NLG: 18863  NSK: 000098682  NTA: 069649138  RERO: 02-A000079363  SELIBR: 190425  SUDOC: 029143071  Trove: 856340  VcBA: 495/18822  VIAF: 62748316   WorldCat (עם VIAF): 62748316 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוועד הישראלי לאונסק"ו

סמל המורשת העולמית
הוועד הישראלי לאונסק"ו מייצג גופים שלטוניים וציבוריים וארגונים לא ממשלתיים בתחומי החינוך, המדע, התרבות, מדעי האדם והחברה, מידע לכל ומורשת עולמית. הוועד הוא גוף מייעץ לממשלה בקביעת מדיניות מול מטה אונסק"ו ופעולותיו בישראל.
היסטוריה

ב-16 בספטמבר 1949 מדינת ישראל הצטרפה לארגון אונסק"ו. במהלך השנים הראשונות מעורבות אונסק"ו בישראל הייתה מינימלית. על אף יכולתה הגבוהה בתחומי העניין של אונסק"ו מדינת ישראל הפעילה את השפעתה בארגון בעיקר על פי המצב המדיני-פוליטי באזור המזרח התיכון[דרוש מקור].
מעמדה הבינלאומי של ישראל עבר תהפוכות; עד שנת 1992 הייתה ישראל מבודדת יחסית, והפעילות באונסק"ו תפסה מקום שולי אצל מקבלי ההחלטות בישראל. לאחר מכן, התהדק שתוף הפעולה עם מטה הארגון בפריז ועם ועדים לאומיים של מדינות חברות בארגון.
ב-14 באוקטובר 2016 הורה שר החינוך נפתלי בנט להשעות כל פעילות עם אונסק"ו כתגובה להצבעת הארגון להחלטה שניסחה הרשות הפלסטינית בנוגע לשלילת זיקה בין היהודים לכותל המערבי והר הבית.
דרכי פעולה

מליאת הוועד הישראלי מתכנסת לפחות פעם בשנה. לצד הוועד פועל צוות היגוי המתכנס בדרך כלל מספר פעמים בשנה ודן בעניינים שוטפים.
למזכירות הוועד הישראלי ועדות תחום: חינוך, תרבות, מדע, מידע לכל, מדעי האדם והחברה ומורשת עולמית. לוועדות אילו צוותי משנה העוסקים בין היתר בחינוך גבוה, בתי ספר מסונפים לאונסק"ו, הידרולוגיה, האדם והביוספרה, איכות סביבה, אוקיינוגרפיה, מוזיקה, מורשת לא מוחשית, מגדר וחברה. לכל ועדה צוותי עבודה / חשיבה וועדות משנה (כ-100 פעילים).
תיקי מורשת עולמית של אונסק"ו מטופלים בישראל על ידי הוועד הישראלי לאונסק"ו, הנמצא תחת פיקוח משרד החינוך והתרבות. שר החינוך יואב קיש הוא נשיא אונסק"ו בישראל. ועדת מורשת עולמית של אונסק"ו ישראל היא שמחליטה כל שנה אילו אתרים ישראלים יוגשו להכרזה העולמית.
תפקידי הוועד

לקיים קשרי עבודה ומידע שוטפים לתאם ולבצע תוכניות פעולה עם מטה הארגון, עם ועדים לאומיים של מדינות חברות ועם ארגונים בינלאומיים לא ממשלתיים.
לייצג את ישראל ולהשתתף במפגשי ועדות בין-ממשלתיות וכנסים מקצועיים, הוועידה כללית והוועד המנהל של אונסק"ו.
ליזום, לעודד ולארגן פעולות וכנסים בישראל ומחוצה לה בהתאם ליעדי אונסק"ו.
להפיץ מידע על פעילויות ויוזמות הוועד הישראלי לאונסק"ו למדינות חברות.
ליישם אמנות בינ"ל (מורשת תרבות עולמית, תרבות לא מוחשית, מורשת תת-ימית, מניעת אפליה בחינוך, זכויות אדם).
להפעיל ועדות בתחומי הפעולה של אונסק"ו; חינוך, תרבות, מדע, מידע לכל, מדעי אדם וחברה, מורשת עולמית.
לתאם פעילות גופים ממשלתיים וארגונים לא ממשלתיים עם ועדות אונסק"ו.
מבנה ארגוני

המבנה הארגוני של הוועד הישראלי לאונסק"ו משקף את מבנה מטה אונסק"ו בפריז ומותאם לקונטקסט הישראלי. הרעיון המונח בבסיס המבנה הוא: ייצוג ממשלתי יחד עם ייצוג של החברה האזרחית.
הוועד המנהל - פועל על פי תקנון מאושר על ידי הממשלה. מורכב מ-21 חברים המתמנים בתוקף תפקידם ומומחיותם: בוועד חברים גם מומחים ומשקיפים בתחומי העניין של אונסק"ו. כל יו"רי ועדות תחום, צוותי עבודה וועדות משנה חברים בוועד (44 נציגים). תפקידי הוועד המנהל הם לאשר את תוכנית העבודה והתקציב הדו-שנתיים ולמנות חברים חדשים ויו"רי ועדות. תדירות פגישותיו הם פגישה אחת לשנה.
צוות היגוי - חברי צוות ההיגוי הם יו"רי ועדות אונסק"ו ונציגי משרדי ממשלה, מרכז הצוות הוא מזכ"ל הוועד הישראלי לאונסק"ו (14 חברים). תפקידיו של צוות ההיגוי הם: לקבוע קווים מנחים לפעילות השוטפת של מזכירות הוועד הישראלי לאונסק"ו ולעקוב אחר ביצוע תוכנית העבודה של הוועד הישראלי לאונסק"ו.
מזכירות - צוות המזכירות כולל שני עובדים; מזכ"ל וראש לשכה.
חברי הוועד

בוועד הישראלי לאונסק"ו יושבים נציגי הממשלה, ממשרד החינוך, החוץ, המדע, התרבות והספורט ונציגי גופים נוספים, כמו האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, המכון הגיאולוגי לישראל, המכון לחקר הימים והאגמים, המועצה להשכלה גבוהה ועוד.
נשיא הוועד הוא שר החינוך, יושב הראש הוא מנכ"ל משרד החינוך, והמזכ"לית היא ד"ר דלית אטרקצ'י.
ראו גם

רשימת אתרי מורשת עולמית
רשימת אתרי מורשת עולמית בישראל
הערות שוליים

↑  דפנה ליאל ומיכל פעילן, ‏לאחר ההחלטה החריגה: בנט הורה להשעות כל פעילות עם אונסק"ו, באתר ‏מאקו‏, 14 באוקטובר 2016
דיוויזיית הפאנצר אס אס הראשונה

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 Meine Ehre heißt Treue   (נאמנות היא הכבוד שלי)
 פרטים
 כינוי:  Leibstandarte  ('שומרי הראש')
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס אס אס
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  Royal Prussian Main Cadet Institute 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 בנובמבר 1923 – 8 במאי 1945 (21 שנים)
 מלחמות:  סיפוח אוסטריה וצ'כוסלובקיה מלחמת העולם השנייה המערכה בפולין המערכה על צרפת קרב קורסק הפלישה לנורמנדי הקרב על הבליטה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  יוזף דיטריך 
 
דיוויזיית האס אס הראשונה (או בשמה המלא דיוויזיית הלייבשטנדרטה ס"ס אדולף היטלר. בגרמנית: SS-Panzerdivision "Leibstandarte SS Adolf Hitler") הייתה דיוויזיית ואפן אס אס משוריינת אשר שירתה בצבא גרמניה הנאצית, במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1933 כרגימנט שומרי הראש של אדולף היטלר (לייבשטנדרטה הוא מונח בגרמנית עתיקה שפירושו הוא "שומרי ראש של מנהיג"). ב-1939 הפך הרגימנט ליחידה נפרדת של הוואפן אס אס, בהמשך הפך הרגימנט לדיוויזיית שריון.
חיילי הדיוויזיה ביצעו פשעי מלחמה רבים, במערב המפורסם שבהם הוא טבח מלמדי, אך הדיוויזיה רצחה גם שבויים רבים בחזית המזרחית.
לפני מלחמת העולם השנייה

לאחר מספר גלגולים של יחידת שומרי ראשו של היטלר, הקים היינריך הימלר את היחידה "לייבשטנדרטה אס אס אדולף היטלר" בתחילת 1934 כאשר מפקדה היה זפ דיטריך. היחידה לקחה חלק בליל הסכינים הארוכות ב-30 ביוני 1934, כאשר היחידה הייתה אחראית לחיסול בכירי האס אה, כולל ארנסט רהם, סמוך לעיר מינכן.
האס אס, וכך גם יחידת הלייבשטנדרטה, היה בעל תנאי גיוס גבוהים. רק אלו שהיו ארים במידה מספקת, בעלי כושר גופני מצוין וחדורי האידאולוגיה הנאצית יכלו להתגייס לארגון.
הלייבשטנדרטה לקחה חלק בפעולותיה התוקפניות של גרמניה הנאצית לפני מלחמת העולם. היחידה השתתפה בכיבושו מחדש של חבל הסאר (1935) והייתה בראש הכוחות הגרמניים שצעדו לתוך אוסטריה באנשלוס (1938). במרץ 1939 נכנסה הלייבשטנדרטה לבוהמיה ומוראביה וכך נוסד הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. עד 1939 היחידה הייתה בגודל רגימנט הכולל כוחות חי"ר, הנדסה ותותחנים
היחידה גם לקחה חלק במצעד הצבאי שהיה חלק מאירועי יום ההולדת ה-50 של היטלר.
מלחמת העולם השנייה > קרבות ראשונים

במערכה בפולין צורפה הלייבשטנדרטה לדיווזית החי"ר ה-17 של הוורמאכט. היחידה לחמה בדרום פולין בקרבות עזים נגד חיל הפרשים הפולני כדי למנוע את איגוף הכוחות הפולשים. לאחר מכן הועברה היחידה לאזור ורשה שם כיתרה את הכוחות הפולנים שניסו להימלט. במהלך הלחימה הרגה הלייבשטנדרטה 50 יהודים בבלונדי ובגורוו. לחימת הלייבשטנדרטה הייתה יעילה במהלך המערכה אך שירותה הושהה בשל האבדות הגבוהות שספגה.
ב-1940 הורחבה היחידה וכללה גם כוחות חי"ר ממוכן משלה וסוללת תותחי סער שטאג סימן 3. הלייבשטנדרטה השתתפה בכיבוש הולנד והייתה בחוד החנית של הכוחות הפולשים ונפגשה עם הפאלשירמייגר של קורט שטודנט. לאחר הפלישה הורחבה הלייבשטנדרטה לחטיבה.
לאחר כישלון הקרב על בריטניה, ב-1941 הועברה הלייבשטנדרטה לבלקן (המערכה בבלקנים), שם נלחמה כנגד הצבא היווני וכוחות הקהילייה הבריטית. לאור הצלחתה המרשימה של החטיבה בבלקנים, הימלר הרחיב את החטיבה והפך אותה ל"דיוויזיית האס אס הממוכנת לייבשטנדרטה אס אס אדולף היטלר". על אף השם, היחידה הפכה רק לחטיבה מתוגברת ורק במהלך הלחימה בברית המועצות הורחבה לדיוויזיה.