stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התקדמות בעלות הברית מפריז אל הריין
גרמניה ממערב לנהר הריין

תנועת המלקחיים של הארמייה הראשונה הקנדית, שהתקדמה מאזור ניימכן במבצע ממשי, והארמייה התשיעית האמריקנית, שחצתה את רור במבצע רימון, תוכננה להתחיל ב-8 בפברואר 1945, אך היא נדחתה בשבועיים כשהגרמנים הציפו את עמק רור על ידי השמדת שני סכרים על הרור העליון (סכר רור וסכר אורפט). במהלך השבועיים שבהם הנהר הקטן הוצף, היטלר לא אפשר לרונדשטט להסיג את הכוחות הגרמניים מאחורי הריין, בטענה שזה רק יעכב את הקרב הבלתי נמנע. היטלר הורה לו להילחם במקום שבו עמדו כוחותיו.
עד שהמים שקעו והארמייה התשיעית האמריקאית הצליחה לחצות את הרור ב-23 בפברואר, כוחות אחרים של בעלות הברית היו גם הם קרובים לגדה המערבית של הריין. הדיוויזיות הגרמניות שנותרו בגדה המערבית של הריין נופצו לרסיסים, ו-280,000 איש נלקחו בשבי. ההתנגדות הגרמנית העיקשת עלתה ביוקר; ההפסדים הכוללים שלהם הגיעו ל-400,000 איש.
לאחר מכן

בעלות הברית חצו את הריין בארבע נקודות. מעבר אחד היה הזדמנות שניצלו כוחות אמריקאים כאשר הגרמנים לא הצליחו לפוצץ את גשר לודנדורף ברמאגן; אחר היה תקיפה נמהרת; ותוכננו שני מעברים:
הארמייה הראשונה של ארצות הברית רדפה באגרסיביות אחר הכוחות הגרמניים המתפוררים, וב-7 במרץ הם כבשו במפתיע את גשר לודנדורף מעבר לנהר הריין ברמאגן. דיוויזיית השריון ה-9 הרחיבה במהירות את ראש הגשר למעבר בקנה מידה מלא.
בראדלי אמר לגנרל ג'ורג' ס. פטון - שהארמייה השלישית שלו נלחמה בפאלץ - "לחצות את הריין בתקיפת סער". הארמייה השלישית עשתה בדיוק את זה בליל ה-22/23 במרץ, וחצתה את הנהר בהסתערות נמהרת מדרום למיינץ באופנהיים.
בצפון, הריין רחב פי שניים, עם נפח מים גבוה בהרבה מהמקום שבו חצו האמריקנים. מונטגומרי, מפקד קבוצת הארמיות ה-21, החליט שניתן לחצות אותו בבטחה רק עם התקפה שהוכנה בקפידה. במבצע ביזה הוא חצה את הריין בריס ווזל בליל ה-23/24 במרץ, כולל מבצע ההנחתה הגדול ביותר בהיסטוריה, מבצע ורסיטי.
באזור קבוצת הארמיות השישית של בעלות הברית, הארמייה האמריקנית השביעית הסתערה על פני הריין באזור שבין מנהיים לוורמס ב-26 במרץ. מעבר חמישי בקנה מידה קטן יותר הושג מאוחר יותר על ידי הארמייה הצרפתית הראשונה בשפייר.
לאחר חציית הריין, בעלות הברית התקדמו במהירות ללב ליבה של גרמניה. סופה של מלחמת העולם השנייה באירופה הגיע זמן קצר לאחר מכן עם כניעת גרמניה ב-7 במאי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Ruppenthal, Logistic Support of the Armies, Vol.
↑  Administrative History of the Operations of 21 Army Group, p. 47
1 2  Buckley, John (2014). Monty's Men. Yale University Press. p. 384.
↑  Stacey, Colonel C.P. "Chapter IV - Recruiting and Training in Canada". Official History of the Canadian Army. Department of National Defence. pp. 118–123. נבדק ב-18 פבר' 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "African American Volunteers as Infantry Replacements". United States Army Center of Military History. באוקטובר 2003. נבדק ב-4 באוקטובר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mattimore, Ryan. "The Original Black Panthers Fought in the 761st Tank Battalion During WWII". HISTORY (באנגלית). נבדק ב-2021-04-27.
↑  Stacey. "Chapter XIII: Antwerp, Arnhem and Some Controversies, August–September 1944. The Pursuit to the Somme and Antwerp". Official History of the Canadian Army. Department of National Defence. נבדק ב-1 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Mons Pocket, or the "Petit Stalingrad" of the Borinage". Europe Remembers. Liberation Route Europe Foundation. נבדק ב-21 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weigley (1981), pp. 364-369
↑  Zaloga, Dennis p. 88
טנקי שרמן M4 ו-M4A3 ולוחמי חי"ר של דיוויזיית השריון האמריקנית ה-4 מתקדמים דרך קוטנס.
מאלברי 'A' ליד חוף אומהה היה קריטי בימים הראשונים עבור אספקת בעלות הברית.
חיל רגלים בריטי של הגדוד ה-1, רגימנט המפשייר חוצה את הסן בוורנון, 28 באוגוסט 1944.
כלי רכב בריטיים נכנסים לבריסל ב-4 בספטמבר 1944
צנחנים אמריקאים מקבלים תדרוך אחרון מהמפקד שלהם לפני התעופה, 17 בספטמבר 1944
חיילי סער בריטיים מתקדמים ליד פליסינגן עם פגזים הנורים לפנים במהלך מבצע הסכלדה.
שבויים גרמנים בוואלכרן - כ-40,000 נלקחו לאחר סיום מבצע "התאהבות"
קלווה הופצצה בכבדות בפברואר 1945
התקדמות כוחות בעלות הברית בין 26 באוגוסט ל-14 בספטמבר 1944
כוחות גרמנים מגנים על יער הירטגן בנובמבר 1944.
חיילים אמריקאים תופסים עמדות הגנה בארדנים במהלך קרב הבליטה.
חיילים אמריקאים חוצים את נהר הריין בסירות סער
ויקראם סאראבהאי

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1919 אחמדאבאד, הראג' הבריטי 
 פטירה:  30 בדצמבר 1971 (בגיל 52) טריוונדרום, הודו 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  הודו, אנגליה
 מקום לימודים:  קולג' סנט ג'ון  אוניברסיטת קיימברידג'  Gujarat College 
 מנחה לדוקטורט:  צ'נדרסקהארה ונקאטה ראמאן 
 פרסים והוקרה:  פרס שאנטי סווארופ בהטנגר למדע וטכנולוגיה (1962)  Padma Vibhushan in science & engineering (1972)  פדמה באושן במדע והנדסה (1966) 
 בן או בת זוג:  Mrinalini Sarabhai 
 צאצאים:  Mallika Sarabhai, Kartikeya Sarabhai 
 תרומות עיקריות
 חקר קרינה קוסמית, יזם וקידם את תוכנית החלל של הודו
 
ויקראם אמבאלאל סַארַאבְּהַאי (בגוג'ראטית: વિક્રમ અંબાલાલ સારાભાઇ ‏, 12 באוגוסט 1919 - 31 בדצמבר 1971) פיזיקאי ומהנדס הודי, אבי תוכנית החלל של הודו.
סאראבהאי כמייסד מוסדות מחקר מדעיים

במהלך פעילותו המדעית והמינהלית, יזם סאראבהאי והקים 43 מוסדות מחקר, פיתוח ומדע ברחבי הודו. בתקופות מסוימות עמד במקביל בראש מספר ניכר של מוסדות מחקר אלה. כחלק מהשנה הגיאופיזית הבינלאומית (1958-1957) הקים סאראבהאי מכון לחקר הקרינה הקוסמית, בהרי קשמיר.
סאראבהאי ותוכנית החלל ההודית

סאראבהאי נחשב לאבי תוכנית החלל של הודו. בכוח מנהיגותו והכריזמה שלו, הצליח לשכנע את הדרגים הפוליטיים בהודו לתמוך בהקמתה. סאראבהאי הקים את מרכז החלל הראשון בהודו, בו מצויים מתקני ייצור, שליטה, בקרה ושיגור.
סאראבהאי עמד על כך שהודו זקוקה לעצמאות בחלל, קרי פיתוח לוויינים מייצור עצמי, משגרים ומערכות שליטה ובקרה. ציטוט מדברים שאמר משמש כמוטו לסוכנות החלל ההודית עד היום, ומופיע במקורות רבים, כולל פרסומים של סוכנות החלל ההודית, תערוכות וכנסים בנושאי חלל:
There are some who question the relevance of space activities in a developing nation. To us, there is no ambiguity of purpose. We do not have the fantasy of competing with the economically advanced nations in the exploration of the moon or the planets or manned space-flight. But we are convinced that if we are to play a meaningful role nationally, and in the community of nations, we must be second to none in the application of advanced technologies to the real problems of man and society.
מרכז החלל ויקראם סאראבהאי

מרכז החלל הגדול והחשוב ביותר של הודו נקרא על שמו של סאראבהאי. במרכז זה מתבצעות רוב עבודות המחקר והפיתוח בתחום החלל בהודו, אך לא שיגורים לחלל.
פרסים והוקרה

הנחתת על הירח, כחלק ממשימת צ'אנדריאן 2, נקראת ויקראם, על שמו.
הערות שוליים

↑  ISRO TO LAUNCH CHANDRAYAAN-2 IN JANUARY 2019; PROBE TO ORBIT MOON BEFORE LANDING אתר firstpost.com, מתאריך 13 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278381805171  GND: 119560461  ISNI: 0000 0000 6317 8878  LCCN: n89287718  MGP: 91588  NLA: 35475699  SNAC: w69g89qm  SUDOC: 080095534  Trove: 966613  VIAF: 27884331   WorldCat (עם VIAF): 27884331
ויליאם בול

ויליאם לוקהארט בול השלישי (באנגלית: William Lockhart Ball III;‏ נולד ב-10 ביוני 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי לשעבר. הוא מילא מגוון של תפקידים בממשלו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, החל מסגן מזכיר המדינה, ג'ורג' שולץ ב-1985. ב-1986 הוא היה לחבר בסגל הבית הלבן כשדלן הראשי ואיש הקשר של הנשיא רייגן בקונגרס. לאחר שנתיים בתפקיד זה הוא מונה על ידי הנשיא רייגן כמזכיר הצי של ארצות הברית.
ראשית חייו

ויליאם בול נולד בבלטון שבקרוליינה הדרומית. ב-1969 הוא סיים לימודי תואר ראשון בניהול תעשייתי במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה.
שירות בצי

לאחר סיום לימודיו החל בול שירות של שש שנים בצי ארצות הברית, כולל שירות פעיל כקצין על ספינה ולאחר מכן המשיך את שירותו במחלקת הצי בוושינגטון הבירה. ב-1975 הוא השתחרר משירותו בצי והמשיך כקצין בכוחות המילואים עד 1985.
בממשל הפדרלי

לאחר סיום שירותו הפעיל בצי שימש בול חבר בצוות של שני הסנאטורים הרמן טאלמדג' מג'ורג'יה וג'ון טאוור מטקסס. באפריל 1985 מונה בול כסגן מזכיר ההגנה לענייני חקיקה ובתפקיד זה שימש עד פברואר 1986. במרץ 1988 מינה אותו הנשיא רייגן כמזכיר הצי של ארצות הברית והוא המשיך לכהן בתפקיד זה גם בממשלו של הנשיא הבא, ג'ורג' הרברט ווקר בוש עד מאי 1989.
פעילות עסקית וציבורית

בין השנים 1990–2005 שימש בול כנשיא אגודת יצרני המשקאות הקלים של ארצות הברית. בין השנים 2006–2007 הוא שימש כמנהל הכללי של קבוצת לאופלר, חברה ליחסי ממשל בוושינגטון. ב-1991 הוא היה חבר בוועדת התיאום מחדש של מחלקת ההגנה. ב-2002 נבחר בול כיושב ראש מועצת הנאמנים של "קרן אסיה" (The Asia Foundation), זאת שהוא היה חבר בקרן מאז 1995 ושימש כסגן יושב הראש שלה בשנים 1999–2001.
ב-2005 הוא ייסד את חברת שירותי הייעוץ "בול ושות'", שמעניקה שירותי ייעוץ לחברות בנושאי ביטחון, אנרגיה ועסקים בינלאומיים. ב-2007 הוא היה חבר בוועדת המשמר הלאומי והמילואים.
בול היה נשיא "קרן מוזיאון הצי", חבר מועצת הנאמנים של האקדמיה הימית של מיין וחבר מועצת המנהלים של "קרן ההיסטוריה הימית". ביולי 2011 היה בול לחבר במועצת ביטחון האנרגיה של ארצות הברית, שמטרתה לחסל את מונופול הדלק במגזר התחבורה בארצות הברית והיא ממומנת על ידי המכון לאנליזה של הביטחון העולמי.
החל מ-2012 בול הוא המנהל של "יוזמת הביטחון של מושל ג'ורג'יה מטעם מחלקת הפיתוח הכלכלי של המדינה.
חיים אישיים

בול נשוי לפטי בול ולשניים שתי בנות. הם מתגוררים באלכסנדריה, וירג'יניה. אחיו הוא הזמר-יוצר דייוויד בול.
הערות שוליים

↑  Jacques Couret, Governor’s Defense Initiative started, Business Journal, Nov 28, 2012
↑  Ralph Ellis, Military Might, Georgia Trend Magazine, January 2, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011127232  VIAF: 176515304   WorldCat (עם VIAF): 176515304
הררי קדם

הררי קדם הוא ספר חידושים של הרב יוסף דוב סולובייציק על ענייני שבת ומועדי ישראל, שנכתב בידי תלמידו הרב מיכל שורקין.
כתיבת הספר

הספר נכתב על ידי הרב יחיאל מיכל שורקין (כיום ר"מ בישיבת תורת משה), ששמע את שיעורי הרב סולובייצ'יק בישיבת רבינו יצחק אלחנן, את השיעורים נהג לשמוע בעמידה כדי לא להנות מהישיבה יוניברסיטי, על פי הוראתו של רבי משה פיינשטיין שאמר לו שמותר לו לשמוע את השיעורים בישיבה יוניברסיטי אבל לא להנות מהמוסד.
הספר יצא לראשונה בשנות התש"ס–התשס"ד, ובשנת התש"ע יצא בפעם השנייה במהדורה נרחבת.
מבנה הספר

הספר מחולק לשלושה חלקים, חלק א ב על המועדים וחלק ג על שבת.
מבנה הספר > חלק א

על דיני ר"ה, יום כיפור, סוכות, חנוכה ופורים. כתוב על סדר השולחן ערוך.
מבנה הספר > חלק ב

על דיני פסח, ספירת העומר, שבועות ותשעה באב. כתוב על סדר השולחן ערוך.
החלק על פסח מחולק לשנים, חלק א על הלכות הפסח, כתוב על סדר הדפים של מסכת פסחים, חלק ב הערות על ההגדה של פסח על סדר ההגדה. וכן בסוף דיני תשעה באב יש דברים על הקינות.
מבנה הספר > חלק ג

על דיני שבת, כתוב על סדר הדפים של מסכת שבת.
ויקטוריה פרנטיס

ויקטוריה מרי בוסוול פרנטיס (באנגלית: Victoria Mary Boswell Prentis; נולדה ב-24 במרץ 1971) היא התובעת הכללית של אנגליה, פוליטיקאית שמרנית בריטית המכהנת כחברת פרלמנט עבור בנברי מאז 2015.
ביוגרפיה

פרנטיס נולדה בשם ויקטוריה בוסוול בבנברי, וגדלה בחווה המשפחתית בכפר איינהו הסמוך לעיר. אביה הוא הלורד בוסוול מאיינהו, שהיה חבר פרלמנט מטעם מחוז דאוונטרי מ-1987 עד 2010, ויש לה שתי אחיות. היא למדה לתואר באנגלית ב-אוניברסיטת לונדון ולתואר במשפטים בקיימברידג', ולאחר מכן הוסמכה לעריכת דין ב-1995.
קריירה פוליטית

בנובמבר 2014 נבחרה פרנטיס לייצג את המפלגה השמרנית במחוז, מחוז שבו מחזיקים השמרנים ברציפות מאז 1922. פרנטיס נבחרה לפרלמנט בבחירות הכלליות ב-2015 וכיהנה בוועדה לבחירת שופטים ובוועדת החקיקה של הפרלמנט. במהלך הקדנציה הראשונה שלה הצביעה פרנטיס נגד הצעת החוק הממשלתית של השמרנים בקריאה השנייה של החוק לסלילת HS2, כביש מהיר שעתיד להשפיע על מחוז הבחירה שלה.
פרנטיס הייתה אחת היוזמות של "שמרנים למען רפורמה באירופה", קבוצה שתמכה בהמשך חברותה של בריטניה באיחוד אירופי, תוך הכנסת תיקונים בבסיס האיחוד. בהתאם לכך, היא הצהירה שתצביע נגד פרישתה של בריטניה במשאל העם של 2016 על חברותה של בריטניה באיחוד האירופי. לאחר תוצאות משאל העם והתפטרותו של דייוויד קמרון מראשות הממשלה תמכה פרנטיס במועמדותה של תרזה מיי להחליף אותו בתפקיד, ולאחר בחירתה של מיי מונתה פרנטיס ביולי 2016 כעוזרת לשרים זוטרים במשרד התחבורה. בבחירות הכלליות של 2017 שמרה פרנטיס על מושבה בפרלמנט. על אף הצהרות התמיכה שלה במתנגדי הברקזיט, הצביעה פרנטיס בעד תוכנית היציאה מהאיחוד שהציג בוריס ג'ונסון.
בפברואר 2020 הצטרפה פרנטיס למשרד להגנת הסביבה כתת-שרה לענייני חקלאות, דיג ומזון, ושנה לאחר מכן הצביעה בעד הסכם הסחר ושיתוף הפעולה של האיחוד האירופי-בריטניה, בהתאם למדיניות הממשלה, על אף המחלוקות בתחומי אחריותה שכלל ההסכם. ב-2022 הייתה פרנטיס חברת הפרלמנט הראשונה שאירחה בביתה פליטים אוקראיניים שנמלטו מהמלחמה באוקראינה.
ב-7 בספטמבר 2022 מונתה פרנטיס לשרת העבודה והרווחה על ידי ראש הממשלה ליז טראס, ועם התפטרותה של טראס וכניסתו לתפקיד של רישי סונאק עברה לכהן כתובעת הכללית של אנגליה, ווילס וצפון אירלנד.
חיים אישיים

פרנטיס נשואה לסבסטיאן פרנטיס, שופט בבית המשפט לחדלות פירעון וחברות, אותו הכירה במהלך לימודיהם המשותפים באוניברסיטת קיימברידג'. לזוג שתי בנות והם מתגוררים בסומרטון, אוקספורדשייר.
הערות שוליים

↑  "Banbury parliamentary constituency 2015". BBC News Online. ארכיון מ-10 במאי 2015. נבדק ב-15 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wallace, Mark (8 בנובמבר 2014). "Victoria Prentis selected in Banbury". ConservativeHome.com. ארכיון מ-10 באפריל 2019. נבדק ב-13 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Victoria's views". victoriaprentis.com. אורכב מ-המקור ב-19 במאי 2015. נבדק ב-28 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Victoria Prentis to vote against HS2". victoriaprentis.com. אורכב מ-המקור ב-12 ביוני 2018. נבדק ב-25 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Victoria's Views | Victoria Prentis". victoriaprentis.com. אורכב מ-המקור ב-12 ביוני 2018. נבדק ב-23 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goodenough, Tom (16 בפברואר 2016). "Which Tory MPs back Brexit, who doesn't and who is still on the fence?". The Spectator. ארכיון מ-22 באוקטובר 2016. נבדק ב-11 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Victoria back Theresa May". victoriaprentis.com. אורכב מ-המקור ב-1 בדצמבר 2017. נבדק ב-25 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Banbury parliamentary constituency 2017". BBC News Online. ארכיון מ-9 ביוני 2017. נבדק ב-9 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "EU Environment Sub-Committee". ParliamentLive (באנגלית). 13 בינואר 2021. נבדק ב-14 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Christopher Hope, ‏First MP to take in Ukrainian refugee says she wants to give her ‘the skills to rebuild Kyiv’, The Telegraph, 25 March 2022
↑  "Minister of State - GOV.UK". www.gov.uk (באנגלית). נבדק ב-2022-09-29.
↑  "About Victoria". Victoriaprentis.com. ארכיון מ-10 באפריל 2019. נבדק ב-13 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "General election update: Prentis says Banbury MP role is an 'extraordinary privilege'". Banbury Guardian. 8 במאי 2015. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2015. נבדק ב-15 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  UKPARL: 7tqzkPcd 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויקטוריה פרנטיס".
ח'דיתה

| --- | --- |

מבט מכוון דרום על הגבעה של תל חָדִיד שם שכנה ח'דיתה
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז לוד
 נפה:  נפת רמלה
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  לפני המאה ה-19
 שטח:  7,110 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע דני
 תאריך נטישה:  12 ביולי 1948
 יישובים יורשים:  חדיד
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  760 (1945)
 קואורדינטות:  31°57′48″N 34°57′06″E﻿ / ﻿31.96331944°N 34.95176389°E﻿ / 31.96331944; 34.95176389 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) ח'דיתה(למפת גוש דן רגילה) ח'דיתה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'דיתה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'דיתה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ח'דיתה (בערבית: الحديثة) היה כפר ערבי בגבול שפלת יהודה ומישור חוף יהודה הכפר היה בנוי על תל חדיד, צפונית ליער בן שמן ולכביש 443 ועל הגדה המערבית של נחל נטוף. הכפר שכן בקו הגבעות הראשון מעל מישור החוף באזור בן שמן וממנו הייתה תצפית על כל גוש דן. מבחינה מנהלית היה שייך הכפר לנפת רמלה.
היסטוריה

השרידים העתיקים ביותר שנתגלו במקום הם מראשית תקופת הברזל. חרסים שנמצאו במקום מצביעים על כך שבמקום הייתה עיר מוקפת חומה כבר בתקופת יהושע בן נון. אולם היא ככל הנראה הגיעה לשיאה בזמן ממלכת יהודה במאות ה-7 וה-8 לפני הספירה. בשנת 1955 נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות ונמצאה רצפת פסיפס כנראה מהמאה השישית לספירה בה מתוארת ספינה שטה על הנילוס, עיר מבוצרת, החי והצומח על גדות הנהר וכתובת "איגיפטוס" (מצרים). רצפת הפסיפס הוצאה מהאתר ומוצגת כיום במוזיאון הימי הלאומי בחיפה.
בתנ"ך מוזכר היישוב חדיד כאחד המקומות בהם התיישבו שבי ציון: "בְּנֵי-לֹד חָדִיד וְאוֹנוֹ, שְׁבַע מֵאוֹת עֶשְׂרִים וַחֲמִשָּׁה" (ספר עזרא, פרק ב', פסוק ל"ג ובספר נחמיה, פרק ז', פסוק ל"ז, עם שינויים קלים). מאוחר יותר נזכר המקום כעיר שבוצרה על ידי שמעון התרסי מבית החשמונאים בשנת 143 לפנה"ס. יוסף בן מתתיהו כתב שאספסיאנוס לכד את חדיד במרד הגדול. בתקופת המשנה ישבו במקום חכמים ובהם התנא רבי יקים איש חדיד (משנה, מסכת עדויות ז',ה'). חדיד נזכרת גם באונומסטיקון של אוסביוס ומופיעה במפת מידבא. רבי אשתורי הפרחי כתב בשנת 1322 שחדיד נמצאת כשעתיים מהעיר לוד על הר עגול, והערבים קוראים למקום חדיתא.
במחצית השנייה של המאה ה-19 ביקר ויקטור גרן בכפר ח'דיתה וזיהה את המקום עם Adhtha של אוסביוס, עם Aditha של היירונימוס הקדוש מזרחית לעיר לוד, ועם חדיד המוזכרת בספר עזרא ובספר נחמיה. ח'דיתה, לפי ויקטור גרן, הייתה כפר קטן על גבעה גבוהה שמדרונותיה תלולים יחסית, הבתים היו בנויים בנייה אותה תיאר כגסה וחלקם היו הרוסים. במקום נספרו 15 בורות מים, בריכה מלבנית קטנה וקברים חצובים בסלע. אבנים גדולות עתיקות נראו מפוזרות במקום.
בתחילת המאה ה-20 רכשו חובבי ציון מצאריצין 100 דונם מאדמות כפר ח'דיתה, עליהן הוקם בית החרושת חדיד. 
על פי  סקר הכפרים 1945 נאמדה האוכלוסייה בכפר ב-760 תושבים ושטחו עמד על 7,110 דונמים (שטח זה כלל 157 דונמים בבעלות יהודית ו-409 דונמים שטחים ציבוריים).
בתחילת מלחמת העצמאות השתתפו ערבים מהכפר בהתקפות על תושבי בן שמן עד שביולי 1948, במבצע דני, הכפר נכבש ונהרס.
קיבוץ בשם "תחייה" הוקם בשנת 1949 על אדמות הכפר והתפרק לאחר זמן קצר. המושב חדיד הנמצא סמוך לתל, על האדמות החקלאיות של הכפר הוקם בנובמבר 1950 בידי עולים מתימן וכעבור זמן הצטרפו אליו עולים מרומניה.
הערות שוליים

↑  מפת האזור עם סימון הכפר Haditheh (גליון Ramleh ) בהוצאת צבא בריטניה, 1918, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  אתר תנועת העבודה
הפסיפס שנמצא בתל חדיד, עם נוף של נהר הנילוס
בית השייח' בכפר 1931
הרש סמולר

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1905 זמברוב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  16 במרץ 1993 (בגיל 87) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  Hersz Smolar 
 מדינה:  ברית המועצות, פולין, ישראל 
 מקום קבורה:  שפיים
 מקום מגורים:  האימפריה הרוסית, פולין, ברית המועצות, צרפת, מדינת ישראל
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של פולין, המפלגה הקומוניסטית של ביילורוסיה המערבית, המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, מפלגת הפועלים הפולנית, מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית
 בת זוג:  ולנטינה נאידוס
 פרסים והוקרה:  עיטור תחיית פולין בדרגת קצין; עיטור "דגל העמל" מדרגה שנייה; צלב הגבורה; צלב הפרטיזנים; עיטור צלב גרונוולד מדרגה שלישית
 
הרש סמולר (ביידיש: הערש סמאָליאַר'; בפולנית: Grzegorz Smolar; ברוסית: Герш (Херш, Гирш) Смоляр; ‏15 באפריל 1905 - 16 במרץ 1993) היה סופר ועיתונאי יהודי שכתב ביידיש, פעיל במפלגות הקומוניסטיות של פולין וברית המועצות, ופעיל חברתי של הקהילה היהודית בפולין. בין השנים 1946–1950 עמד בראש התאחדות היהודים של משתתפי המאבק המזוין נגד הפשיזם והוועד המרכזי של יהודי פולין. בין השנים 1950–1962 היה יו"ר ההנהלה של אגודה חברתית-תרבותית של יהודים בפולין וב-1958 היה חבר הוועדה הארצית של חזית לאחדות העם. בשנת 1970 עלה לישראל דרך פריז.
קורות חיים

נולד בעיר זמברוב במשפחת דוד סמולר שהיה יצרן מים מוגזים. ב-1912 סיים ארבע שנים של בית ספר יסודי. ב-1918 -1919 יסד עם צעירים בעלי דעות שמאלניות את הקבוצה הציונית "ברית הנוער הסוציאליסטי". ביולי 1920, כאשר במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הצבא האדום פלש לתוך שטח פולין, היה חבר בוועד המהפכני של המקום ובעקבות כך היה תחת מעקב המשטרה הפולנית. בהמשך עבר לוורשה שם הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פולין.
המפלגה הפולנית שלחה אותו לקייב שם נהיה מזכיר המחלקה הכלכלית של קומסומול וגם מזכיר העיתון "הנוער העמל". למד במחלקה העברית של האוניברסיטה הקומוניסטית של המיעוטים הלאומיים שבמוסקבה. לאחר מותו של לנין נשלח ב-1924 לאומן שם ארגן "מס לנין" עבור הקומסומול. ב-1925 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ונשלח לחרקוב שם נהיה לעורך המגזין "המשמרת הצעירה". בהמשך נשלח למוסקבה.
ב-1926 נבחר כנציג הלשכה העברית המרכזית השייכת לוועד המרכזי של הקומסומול. ב-1928 המחלקה הפולנית של הקומינטרן שלחה אותו לוילנה שבפולין כמזכיר המחלקה העירונית של הנוער הקומוניסטי ובהמשך כמזכיר המפלגה הקומוניסטית של ביילורוסיה המערבית. הוא נתפס במהרה ונשפט לשלוש שנים בכלא העירוני. לאחר שהשתחרר ב-1932 מונה למזכיר המפלגה הקומוניסטית של ביילורוסיה המערבית בברנוביץ', סלונים וביאליסטוק.
מ-1934 עבד במשרת אחראי מו"ל של הוועד המרכזי של המפלגה. באותו הזמן התחיל להדפיס מוצרי דפוס בשפת היידיש. נתפס שוב ב-1936 ונשפט לשש שנים. אחרי הפלישה של הצבא האדום שוחרר מן הכלא ומונה לעורך העיתון "ביאליסטאקער שטערן" שהיה המו"ל של המפלגה הקומוניסטית של ביילורוסיה המערבית. בתחילת מבצע ברברוסה נמצא במינסק ועם הנסיגה של הצבא האדום נשלח לגטו מינסק. בגטו ב-1942 עמד סמולר בראש ארגון צבאי מחתרתי. הנאצים דרשו מהיודנראט המקומי שיסגירו לידיהם את סמולר, אך ראש היודנראט משה יפה הציג להם את תעודת הזהות שלו מגואלת בדם, כהוכחה לכאורה כי סמולר נהרג, ובכך הציל אותו מידיהם. סמולר ברח מהגטו. בהמשך כפרטיזן בדרגת לוטננט פעל בשם כיסוי "יפים" ביער נאליבוקי. בהיותו ביחידת הפרטיזנים הדפיס מספר עיתונים ברוסית ויידיש.
השתתף במצעד הפרטיזנים שנערך ב-16 ביולי 1944.
ב-1946 במעמד "חוזר למולדת" נשלח לפולין, שם עבד במחלקת התרבות והפרופגנדה של הוועד המרכזי של יהודי פולין. בין 1949 ל-1950 מונה ליו"ר ועד יהודי פולין במקום אדולף ברמן שעלה לישראל. אחר כך עד שנת 1962 היה יו"ר אגודה חברתית-תרבותית של יהודים בפולין. עד שנת 1968 הוא היה העורך הראשי של העיתון "פאלקסשטימע". במהלך אירועי מרץ בוטלה חברותו במפלגה הקומוניסטית וחינו סר בעיני המשטר לאחר שלא תקף את ישראל במלחמת ששת הימים, וחידש קשר עם קרובי משפחתו בישראל.
עלה דרך פריז לישראל ב-1970 במסגרת הסדר עם הממשלה הפולנית שבו גלה מרצון לישראל בתמורה לשחרור בנו הסטודנט אלכסנדר שנעצר בפולין בגין פעילות פוליטית ועבד בספרייה הלאומית ובאוניברסיטת תל אביב. אשתו וילדיו נותרו בפולין.
פרסם מספר ספרי זכרונות וספרים בסגנון עיתונאי ביידיש וספר אחד בעברית.
נפטר בתל אביב ב-16 במרץ 1993. נטמן בבית העלמין בקיבוץ שפיים.
משפחתו

ב-1940 התחתן עם ולנטינה נאידוס-סמולר (פול'), לימים היסטוריונית. לזוג נולדו שני בנים: אלכסנדר (אנ') (1940) וייבגניוש (אנ') (1945), שניהם פוליטיקאים בפולין. כלתו נינה סמולר (פול') היא ביוכימאית ומו"לית בפולין. נכדתו אנה סמולר (פול') היא במאית תיאטרון בפריז.
כתביו

פון מינסקער געטו, 1946
יידן און געלע לאטעס, 1948 (יידיש)
א פושטער זעלנער, 1952 (יידיש)
היכן אתה חבר סידורוב?, 1973 (עברית)
וו ביסטו חאבער סידורוב?, 1975 (יידיש)
פון יינעבייניק, 1978 (יידיש)
אוי דער לעטסטער פוזיציע מיט דער לעטסטער הופענונג, 1982 (יידיש)
Hersh Smolar, "The Minsk Ghetto: Soviet-Jewish Partisans Against the Nazis ", Unites States Holocaust, 1989,
ISBN-13: 978-0896040687 (אנגלית)
לקריאה נוספת

August Grabski: Działalność komunistów wśród Żydów w Polsce (1944-1949). Warszawa: Trio, 2004. ISBN 83-88542-87-7.
Grzegorz Berendt: Życie żydowskie w Polsce w latach 1950-1956. Z dziejów Towarzystwa Społeczno-Kulturalnego Żydów w Polsce. Gdańsk: Wydawnictwo Uniwersytetu Gdańskiego, 2006. ISBN 83-7326-385-3.
הערות שוליים

↑  דף עליו באנציקלופדיית YIVO
↑  Trybuna Robotnicza, nr 4 (4350) 7 stycznia 1958 roku, s. 2 (פולנית)
↑  מינסק במרכז המידע אודות השואה, יד ושם, עמ' 2-1.
↑  קברו באתר BillionGraves
↑  ביבליוגרפיה של הרש סמולר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268173705171  PLWABN: 9810696247605606  BnF: cb150270259 (data)  CiNii: DA12917453  GND: 11915949X  ISNI: 0000 0001 1007 3201  LCCN: n80024368  NKC: ola2010597233  NTA: 108934632  RERO: 02-A028338086  SELIBR: 92884  SUDOC: 100930336  VIAF: 117197722   WorldCat (עם VIAF): 117197722