stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסק דין אפרופים
השפעה

הלכת אפרופים הייתה להלכה המצוטטת ביותר בדיני חוזים, ובמהלך השנים יושמה במגוון תחומים ובין השאר שימשה לפרש הסכמים קיבוציים, שטרות, חוזה אחיד, צוואות, כתבי התחייבות חד-צדדיים ופטנט.
פרופ' איל זמיר כתב שחשיבות פסק הדין לא נבע מתוצאתו האופרטיביות ואף לא נבעה מה"חידוש" שלטענתו כלל לא היה בו. לטענתו: "חלק מההסבר לתגובות שעורר פסק הדין נעוץ באופן הכתיבה של פסק הדין, ברמות הגבוהות של הכללה והפשטה שבהן הוא מצטיין וברטוריקה החזקה, הפולמוסית, הנחרצת והאקדמית שלו. הסבר נוסף, שאף הוא קשור להבחנה בין כתיבה שיפוטית לכתיבה אקדמית, נעוץ באקטיביזם השיפוטי הגלום בין שורותיו של פסק הדין."
השפעה > צוואות

השופט אהרן ברק ציין שגם בענייני צוואות, יש מקום לפרשנות במובן הרחב אשר אינו נצמד ללשון החוזה, אולם השאיר ב"צריך עיון" את השאלה האם כללי הפרשנות הדו שלבית של צוואות התבטלו בעקבות פסק דין אפרופים. השופט ניל הנדל ציין שניתן להסתייג מן ההישענות על הלכת אפרופים, בכל הנוגע לפרשנות צוואה, בחמישה מישורים, הכוללים את ההבדל בין חוזה הנכרת בין שני צדדים המשפיעים על תוכנו לצוואה לה יש רק צד אחד הקובע את תוכנו, כוונת המחוקק בחקיקת חוק הירושה, השוני המהותי בין דיני חוזים לדיני ירושה והשאלה הפתוחה האם התיקון לחוק החוזים שינה את הלכת אפרופים.
כוח ההתנאה על הלכת אפרופים

קיימת מחלוקת האם צדדים לחוזה יכולים לקבוע בחוזה שהחוזה לא יהיה כפוף לכללי הפרשנות של פסק דין אפרופים. פרופ' גבריאלה שלו וד"ר אפי צמח טוענים שזכות התניה זאת נובעת מכך ש"כוחם של הצדדים לקבוע ביניהם את כללי הפירוש בעניינם - מובן מאליו". לטענתם של שלו וצמח, אפשרות זאת של התניה על פסק דין אפרופים יכולה לעדן את המחלוקת סביב פסק הדין, שכן כל המעוניין בכך יכול פשוט להתנות בחוזים שהוא צד להם שהם יפורשו שלא על פי פסק דין אפרופים.
מנגד, פרופ' איל זמיר גורס כי הצדדים אינם יכולים להתנות על הלכת אפרופים. הטעם לכך, לפי זמיר, הוא כי לדין הפרשנות קיימות תכליות נוספות לבד מחשיפת אומד דעת הצדדים. פרופ' שחר ליפשיץ וד"ר אלעד פינקלשטיין הביעו עמדה מסויגת בהקשר זה שלפיה במקרים מסוימים ראוי לכבד את החלטת הצדדים לסטות מדין הפרשנות שנקבע בהלכת אפרופים.
באחד מפסקי הדין הפנתה השופטת ענת ברון למאמר של שלו וצמח. השופטת ברון, שכתבה את פסק הדין המרכזי בהכרעה, קבעה בהקשר זה כי "אין מקום ללמוד על כוונה לכאורית של הצדדים ממצג קודם, שעה שהם עצמם שללו במסגרת ההסכם הסופי את האפשרות להיזקק למצגים חיצוניים לצורך פרשנותו". עם זאת, פסק הדין לא הכריע באופן עקרוני ומפורש בסוגיית ההתנאה על הלכת אפרופים.
שינויים בעקבות הלכת אפרופים > התיקון לחוק

ביולי 2009 יזם חבר הכנסת יריב לוין תיקון לסעיף 25(א), על מנת לבטל את הלכת אפרופים. לשון הסעיף שהוצע:
חוזה יפורש לפי תוכנו המילולי. היה תוכנו המילולי של החוזה בלתי מספיק לשם פירושו, יפורש החוזה לפי אומד דעתם של הצדדים, כפי שהיא משתמעת מתוך החוזה, ובמידה שאינה משתמעת ממנו – מתוך הנסיבות, ובלבד שטענה בדבר תוכנו ותוצאתו של פירוש כאמור נטענה במפורש על ידי צד להליך המשפטי בעניין פרשנות החוזה, במסגרת סיכומי טענותיו.
גרסת ההצעה שפורסמה בקובץ "הצעות חוק" שנה לאחר מכן הייתה שונה לגמרי. היא לא נגעה בסעיף 25(א), אלא הציעה הוספה של סעיף 25(ב2), שלשונו:
"חוזה יפורש באופן שתואם, ככל הניתן, את הפירוש שניתן לו על ידי הצדדים".
כמו כן, מציע התיקון, באמצעות הוספת סעיף 25(ב1), לעגן כלל פרשנות שהוכר עד אותה עת רק בפסיקה, והוא כלל "הפירוש כנגד המנסח".
לאחר דיון בוועדת חוקה חוק ומשפט אושר בכנסת ב-17 בינואר 2011 תיקון לחוק החוזים, שבו הוחלף סעיף 25(א) לנוסח הבא:
חוזה יפורש לפי אומד דעתם של הצדדים כפי שהוא משתמע מתוך החוזה ומנסיבות העניין, ואולם אם אומד דעתם של הצדדים משתמע במפורש מלשון החוזה, יפורש החוזה בהתאם ללשונו.
התיקון לחוק, מכיל את הוספת סעיף 25(ב1) כפי שהופיע בהצעה, אך ללא סעיף 25(ב2).
שינויים בעקבות הלכת אפרופים > התיקון לחוק > ההתייחסויות לתיקון

בדברי תודתו לאחר אישור החוק, אמר חבר הכנסת יריב לוין:
ביטלנו סוף-סוף את הלכת אפרופים שגרמה נזק עצום לחיי המסחר ולוודאות המשפטית, והכנסת, אדוני, וזה דבר לא פחות חשוב, הוכיחה היום שכאשר בית-המשפט העליון קובע הלכה או פוסק פסיקה שאינה במקומה, אנחנו יכולים להתערב, מסוגלים להתערב ויכולים לתקן, ויכולים בסופו של דבר לומר באופן הברור ביותר וגם לעשות.
אולם, הדעות חלוקות האם התיקון אכן השיג את מטרתו. פרופ' נילי כהן והשופט יורם דנציגר הביעו את העמדה שהתיקון השיג את מטרתו. פרופ' נילי כהן כתבה:
השופט דנציגר כתב:
גם השופט ניל הנדל סבור שהתיקון משנה את המצב המשפטי. כך אמר, בעמדת מיעוט, בפסק דין שעסק בתיקון (עניין המוסד לביטוח לאומי): "התיקון נועד לשנות את המצב הקיים, לא רק לשמור עליו. התיקון נולד בשל הסתייגות מהמצב הקיים, בין אם הסתייגות זו מוצדקת ובין אם לאו". לגישתו של הנדל: "יתרונו של תיקון מס' 2 בא לידי ביטוי בשילוב שבין גמישות בקבלת ראיות להוכחת הנסיבות החיצוניות לחוזה, לבין מתן עמדת בכורה ללשונו המפורשת של החוזה. כאמור, קיימים שני סוגי חוזים. היה ויתברר שמדובר בחוזה בו אומד דעתם של הצדדים משתמע במפורש מלשונו – יהא הפירוש על פי הלשון. היה ולא – ייקבע הפירוש לפי הלשון והנסיבות. משקלה של כל אפשרות במצב האמור תלוי מקרה קונקרטי, תוך שיש לשמור על חשיבותה ומעמדה של הלשון".
לעומת זאת, הפרשן המשפטי יובל יועז, פרופ' שחר ליפשיץ, פרופ' איל זמיר, פרופ' גבריאלה שלו (במאמר משותף עם אפי צמח), סברו שהתיקון אימץ הלכה למעשה את הלכת אפרופים. לדבריהם של שלו וצמח: "עולה שהתיקון לחוק, כפי לשונו, אינו אלא ברכה סטטוטורית על המוגמר, באשר בא זה ועיגן בכתובים את שכבר נשתרש בהלכה הפסוקה... את הכוח שביקש המחוקק ליטול הצליח הוא דווקא להעמיק".
המשנה לנשיאה אליעזר ריבלין פרש באופן מפורט את עמדתו בפסק הדין בעניין המוסד לביטוח לאומי, וסיכם אותה במילים:
רבים מהמתייחסים לתיקון לחוק, ובמיוחד בין אלו הטוענים שהוא לא שינה את הלכת אפרופים, ציינו שהתיקון עצמו אינו ברור ובמקום להוסיף בהירות הוא מבלבל עוד יותר. פרופ' שחר ליפשיץ אף טען שהתיקון כלל לא התייחס לנושא העיקרי שהיה מושא להתנגדות להלכת אפרופים: הכוח שהיא נותנת לבית המשפט לקבוע את תכלית החוזה בניגוד לרצון הצדדים. אהרן ברק תקף את הליך החקיקה ואמר: "מכיוון שהתיקון יוצר חוסר ודאות, יש שתי דרכים: או להמתין שבית המשפט ייתן לזה את הפירוש; או להקים גוף של מומחים לדבר, לגרום לכך שהלכת אפרופים תשתנה אבל בצורה מסודרת."
כפי שצפו מלומדים, נראה שהתיקון לחוק איננו סוף פסוק והוא משמש תשתית איתנה להמשך המחלוקות השיפוטיות בכל הנוגע לדין פרשנות החוזה. בפסק דין שניתן בבית המשפט העליון למעלה משלוש שנים לאחר התיקון לחוק, עדיין נחלקו עמדות השופטים ביחס לתיקון לחוק. השופטת חיות והשופטת דפנה ברק-ארז סברו כי התיקון לא הביא עמו תמורה משמעותית בדין פרשנות החוזה. מנגד, ציין השופט דנציגר כי:
משנדרשה השופטת חיות לפרשנותו של סעיף 18 להסכם, אני מוצא לנכון להעיר כי דבריה באשר למשמעותו של תיקון מספר 2 לחוק החוזים והשלכותיו אינם מקובלים עלי. כפי שכבר ציינתי בעניין אחר, אין דין פרשנות החוזה לאחר תיקון מספר 2 לחוק החוזים כדין פרשנות החוזה עובר לתיקון, אף אם קיימות דעות שונות בקרב מלומדים אחדים ושופטי בית משפט זה בסוגיה שבנדון. לטעמי, המחוקק אינו משחית מילותיו לריק וההיסטוריה החקיקתית של התיקון כמו גם הרקע לתיקון ולשונו מלמדים לגישתי כי חלה גם חלה תמורה באופן בו צריך שבתי המשפט יפרשו חוזים...
שינויים בעקבות הלכת אפרופים > פסק דין ביבי כבישים

בסוף 2019 התייחס השופט אלכס שטיין בהערת אגב לתיקון. הוא כתב ש"הלכת אפרופים חלה על כל חוזה וחוזה, אבל לא כל החוזים נולדו שווים", והציג את החוזים על מנעד שבין "חוזה יחס" שבו הצדדים לא פירטו את תנאי ההתקשרות שלהם ועל כן על השופט מוטלת החובה לקבוע תנאים אלו "על בסיס עקרונות משפט רחבים כמו תום לב, הגינות וסבירות, [...] מותאמים למטרות החוזה" לבין "חוזה סגור עם התניה מלאה: חוזה ממצה שכל תנאיו מוגדרים באופן ברור ונהיר, והוא איננו זקוק לפרשנות יצירתית". לאחר מכן הוסיף:
השופט עוזי פוגלמן הגיב לשטיין בדברים:
בעקבות פסק הדין התעורר דיון בין פרשנים משפטיים האם שטיין ניסה לצמצם בפסק הדין את הלכת אפרופים. בקשה לדיון נוסף בפסק דין זה, בנימוק שנפסקו בו שתי הלכות חדשות הסותרות את הפסיקה הקודמת באשר לפרשנות חוזים, נדחתה על ידי הנשיאה אסתר חיות.
ראו גם

פרשנות (משפט)
אקטיביזם שיפוטי
לקריאה נוספת

גבריאלה שלו, "מיהם שליטי החוזה (דיון נוסף בהלכת אפרופים)", ספר מישאל חשין, 2009.
קונסטנץ (עיר)

קונסטנץ (Konstanz; בדיאלקט האלמני המקומי נהגת קונשטנץ) היא עיר על חופו המערבי של אגם קונסטנץ (בגרמנית: Bodensee) בנקודת מוצאו של הנהר ריין, במדינת באדן-וירטמברג, גרמניה. היא למעשה מובלעת גרמנית בין האגם והנהר לבין גבול שווייץ, אשר עובר בצמוד לבתי העיר ממש, ובצידו השני העיירה השווייצרית קרויצלינגן.
בקונסטנץ חיים כ-80,000 תושבים ויש בה אוניברסיטה.
בשנים 1414–1418 התקיימה בקונסטנץ ועידת קונסטנץ, בה דנו בגורל האפיפיורות ובגורלו של יאן הוס, אשר הועלה על המוקד בעיר ב-1415.
העיר מהווה רקע לעלילת האופרה "היהודיה" מאת המלחין הצרפתי-יהודי ז'אק פרומנטל הלוי, ללברית מאת אז'ן סקריב.
יהדות קונסטנץ

עוד לפני מלחמת העולם השנייה ואף אחריה, ידעה קונסטנץ התיישבות יהודית רציפה ופעילה.
ד"ר מוריץ בלוך מחשובי הקהילה ואדריכל מקומי תכנן את בית הכנסת הרפורמי שהוקם בשנת 1868 על יד בית החולים היהודי. בשנת 1931 הורחב בית הכנסת באופן משמעותי והעוגב בו הוחלף בחדש.
עם עליית השלטון הנאצי, סבלו יהודי המקום ככל יהודי גרמניה ונושלו זכויותיהם. בליל הבדולח, שרפו הגרמנים המקומיים את בית הכנסת הגדול (הרפורמי) על ספרי התורה והעוגב שבו. הכבאים לא הורשו לגשת לבית הכנסת והמתינו להחרבתו. מאוחר יותר פוצץ והושמד בידי משמר הס"ס (הוורפגונגשטרופה, SSVT). על מקומו עומד כיום בית הקהילה היהודית. בשנת 1940 גורשו 108 מהם למחנה המעצר גירס בצרפת, ובשנת 1942 גורשו הנותרים למחנות הריכוז אושוויץ וסוביבור, רובם נרצחו בשואה.
להנצחת זכר היהודים הנרצחים בשואה מוצבת כיום במדרחוב המקומי אנדרטה משיש שחור, בצורת פירמידה, הנושאת את שמות הנספים בארבע שפות וביניהם עברית. האנדרטה צמודה לצידה האחורי של הכנסייה העירונית, מתוך מטרה להפגין אחדות דתות.
בנו של ד"ר מוריץ בלוך, ששרד את השואה חזר לגור במקום בשנת 1968, והיה מפעילי התחדשות הקהילה היהודית במקום, בשיתוף פעולה עם העירייה. מאוחר יותר עלה ארצה. כיום בקונסטנץ קיים בית כנסת פעיל בניהול הרב שלמה שיף, אחד מבני הנהלת בית-ההארחה היהודי החסידי במקום.
כיום חיים בעיר קונסטנץ למעלה מ-300 יהודים. הקהילה היהודית Synagogengemeinde Konstanz מציעה שירותי דת שונים, בראשות ועד הקהילה. כרב הקהילה שימש הרב חיים נפתלין עד לפטירתו. כיום משמש בתפקיד הרב אביגדור שטרן.
בשנת 2015 קיבלה הקהילה היהודית שטח לבניית בית כנסת חדש ומרכז קהילתי עבור חברי הקהילה היהודית בעיר.
ערים תאומות

איטליה לודי, איטליה
ראו גם

פלגיוס הקדוש מקונסטנץ
הערות שוליים

↑  תמונת בית הכנסת השרוף בבוקר שאחר ליל הבדולח. (אתר "יהדות גרמניה", בגרמנית)
↑  ראובן לייב, בלעדי: קונסטנץ הגרמנית מצדיעה ליודאיקה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 באוגוסט 2010
↑  דיאלוג מיכאל על הקמת קרן לדו-שיח בין בני נוער יהודים וגרמנים. סמדר בן אריה, 4 באוקטובר 2010 (מגזין המושבות)
↑  פעילות בית הכנסת בקונסטנץ (בגרמנית, אתר "יהדות גרמניה")
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263893705171  BnF: cb119341372 (data)  GND: 4032215-4  HDS: 007046  LCCN: n79090081  LNB: 000349738  MusicBrainz: cd18173b-e302-4b29-a0b9-774c8c8e8d20  NKC: ge134284  SUDOC: 027260607  VIAF: 152432358   WorldCat (עם VIAF): 152432358 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מראה בית הכנסת הרפורמי בקונסטנץ משנת 1861, טרם הרחבתו בשנת 1931
פטריק פייפר

פטריק פייפר (בגרמנית: Patrick Pfeiffer; נולד ב-20 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן גרמני ממוצא גנאי המשחק בעמדת הבלם בפ.צ. מגדבורג.
קריירה

פייפר נולד בהמבורג למשפחה ממוצא גנאי. פייפר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ברמפלד ובגיל 14 הצטרף לזו של המבורג. ב-21 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בניצחון 1-2 נגד אוטינר. ב-6 באפריל 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 3-4 נגד וייכה פלנסבורג.
בקיץ 2019 הצטרף לדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה השנייה. ב-1 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לארמיניה בילפלד.
ב-1 ביוני 2023 חתם לארבע שנים באאוגסבורג. בעונת 2023/24 ערך פייפר 11 הופעות במדי אאוגסבורג. באוגוסט 2024 הושאל ליאנג בויז ברן לעונה אחת. ב-3 בפברואר 2025 חזר לגרמניה וחתם בפ.צ. מגדבורג מהבונדסליגה השנייה.
קרב קופיאנסק

קרב קופיאנסק היה קרב בין רוסיה ואוקראינה במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה שהתקיים בעיר קופיאנסק וסביבתה. זה היה אחד הקרבות במתקפת הנגד הגדולה שיזמה אוקראינה במחוז חרקוב. המתקפה החלה ב-6 בספטמבר 2022. הקרב החל ב-9 בספטמבר 2022.
רקע

קופיאנסק נכבשה על ידי כוחות רוסים ב-27 בפברואר 2022. הצבא האוקראיני הרס גשר רכבת כדי להאט את ההתקדמות הרוסית שלושה ימים קודם לכן. ראש עיריית קופיאנסק, הנאדי מצחורה, הסגיר את העיר לצבא הרוסי בתמורה להפסקת פעולות האיבה, שכן הרוסים איימו לכבוש את העיר בכוח. כתוצאה מכך, ממשלת אוקראינה האשימה את מצחורה בעבירת בגידה והוגש נגדו כתב אישום. ב-28 בפברואר 2022, מאצהורה נעצר על ידי השלטונות האוקראיניים. מאוחר יותר הפכה קופיאנסק דה פקטו למרכז השלטוני של הממשל הצבאי-אזרחי של חרקוב הנתמך על ידי רוסיה.
ממרץ עד תחילת מאי, רוב הלחימה במחוז חרקוב התרכזה בערים חרקוב ואיזיום.
בתחילת אפריל, כוחות רוסים כבשו את איזיום, וכוחות אוקראינים הגנו בהצלחה על חרקוב בתחילת מאי. לאחר מכן, קו החזית החל לקפוא כאשר רוסיה ואוקראינה מיקדו את מאמציהן בערים סוורודונצק, ליסיצ'נסק ושאר חלקי אזור דונבאס.
במהלך יולי ואוגוסט, תקשורת האוקראינית והרוסית הגבירו שתיהן את הטענות על מתקפת נגד אוקראינית במחוז חרסון שבדרום אוקראינה, שהחלה ב-29 באוגוסט. המתקפה התקדמה באיטיות, כאשר הכוחות האוקראינים ספגו אבדות כבדות והתמודדו עם התנגדות רוסית נוקשה. עם זאת, ב-6 בספטמבר פתחו כוחות אוקראינים במתקפת נגד מפתיעה במזרח מחוז חרקוב.
בתחילת מתקפת הנגד הגדולה, האוקראינים השתלטו על בלקליה והתקדמו לפאתי קופיאנסק. המתקפה האוקראינית התקדמה בשני צירים, לצפון-מזרח ודרומה, כשהכוח הנע דרומה התקדם לעבר העיר איזיום. רוסיה השתמשה בקופיאנסק כמרכז אספקה חשוב לכוחותיה במזרח אוקראינה, ובאיזיום כנקודת שיגור למתקפות לכיוון דונצק. פרשנים צבאיים במדינות המערב העריכו שההתקדמות האוקראינית עלולה לסגור את קווי האספקה שעליהם הסתמכה מוסקבה כדי לשמור על כוחותיה במזרח, ולהותיר אלפי חיילים רוסים מוקפים.
הקרב

ב-9 בספטמבר 2022, כוחות אוקראינים נכנסו לפאתי קופיאנסק, והחלו בקרב קופיאנסק. פורסם כי הכוחות האוקראיניים הגיעו לפאתיה המערביים של העיר קופיאנסק. לפי ההערכות, האוקראינים היו רחוקים קילומטרים בודדים ממרכזה של קופיאנסק. היו דיווחים על ניסיונות נסיגה של כוחות רוסים בבהילות מהעיר. הצבא האוקראיני עמד לפני כיתור קרוב של אלפי החיילים הרוסים באזור העיר, והם עמדו בפני החלטה: לחימה עד הסוף או כניעה המונית. בגלל תוואי השטח מזרחית לעיר, הכולל את עמק נהר האוסקיל, והעובדה שהצבא האוקראיני סגר עליהם ממערב והיה בשטח שולט, לאלפי החיילים הרוסים היה סיכוי סביר ליפול בשבי או למות בקרב בזמן הקרוב.
בבוקר 10 בספטמבר 2022, כוחות אוקראינים כבשו מחדש את בניין מועצת העיר. מאוחר יותר באותו יום טען פקיד אוקראיני כי הכוחות המזוינים האוקראינים שחררו את העיר. הצד הרוסי הכחיש את טענות אוקראינה והודיע לציבור כי פינו את כוחותיהם לגדה המזרחית של נהר אוסקיל. ב-10 בספטמבר 2022 נכנסו כוחות אוקראינים לחלק המזרחי של העיר. עם זאת, כמה ערוצי מדיה חברתית של הצבא הרוסי טענו כי חיילים רוסים נסוגו רק מהחלק של קופיאנסק ששכן על הגדה המערבית של נהר אוסקיל, אשר חילק את העיר לשני חלקים. הם טענו גם שכוחות אוקראינים כבשו את כולה ב-16 בספטמבר.
ב-16 בספטמבר כבשו כוחות אוקראינים את היישוב קופיאנסק-ווזלובי, בצד המזרחי של נהר אוסקיל וסמוך לקופיאנסק, ולפי הרוסים גם את החלק המזרחי של קופיאנסק. הם הקימו ראש גשר נוסף מעל נהר אוסקיל. הצעד איים עוד יותר על קווי האספקה הרוסיים בצפון מחוז לוהנסק, וסיכן את הפעולות הרוסיות בכל שאר אזור דונבאס.
הרוסים הפגיזו את העיר וסביבתה לעיתים.
ראו גם

המתקפה בצפון-מזרח אוקראינה
קרב בלקליה
קרב איזיום
הערות שוליים

1 2  In Kharkiv region, mayor admits to handing over city to occupiers, Ukrayinska Pravda (באנגלית)
↑  Mayor of Kupiansk who surrendered his city to invaders indicted for treason, Ukrayinska Pravda (באנגלית)
↑  https://news.liga.net/ua/politics/news/mer-kupyanska-kotoryy-sdal-gorod-okkupantam-zaderjan-istochnik
↑  Institute for the Study of War, Institute for the Study of War (באנגלית)
1 2  נטע בר, מפנה במלחמה: צבא אוקראינה שועט קדימה - בקרמלין מודאגים, באתר ישראל היום, 9 בספטמבר 2022
1 2  "פריצת דרך": אוקראינה השתלטה על שטחים בחרקוב, רוסיה שולחת תגבורת, באתר ynet, 10 בספטמבר 2022
↑  Ukrainian military reached Kupiansk Kharkiv - Ukraine Interactive map - Ukraine Latest news on live map - liveuamap.com, Ukraine Interactive map - Ukraine Latest news on live map - liveuamap.com (באנגלית)
↑  יאיר נבות, צבא אוקראינה מכתר את הרוסים באזור העיר איזום, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בספטמבר 2022
↑  https://twitter.com/666_mancer/status/1568484865573617664
↑  Ukrainian Armed Forces have liberated Kupiansk from Russian occupation - official Kupyansk, Kharkiv - Ukraine Interactive map - Ukraine Latest news on live map - liveuamap.com, Ukraine Interactive map - Ukraine Latest news on live map - liveuamap.com (באנגלית)
↑  ВСУ вошли в Купянск, Россия покидает Изюм. Украина продолжает освобождать Харьковскую область от оккупации, Настоящее Время (ברוסית)
↑  "Наступление Украины под Харьковом. Будет ли котел в районе Изюма?". BBC News Русская служба (ברוסית). נבדק ב-2022-09-21.
↑  RUSSIAN OFFENSIVE CAMPAIGN ASSESSMENT, SEPTEMBER 16
1 2  https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-september-16
↑  https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-october-21
יבגני זרובינסקי

| --- | --- |

זרובינסקי, 2022
 לידה:  27 בפברואר 1985 (בן 39) קייב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות (כיום באוקראינה)
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 סוג כתב:  אושיית רשת
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ivgiz
 טוויטר:  ivgiz
 טלגרם:  ivgiz
 zarubinski.co.il
יבגני זַרוּבּינסקי (באוקראינית: Євген Зарубінський; נולד ב-27 בפברואר 1985) הוא אושיית רשת, סאטיריקן, שדרן רדיו, פרסומאי ועיתונאי ישראלי, יליד אוקראינה הסובייטית.
ביוגרפיה

זרובינסקי נולד בקייב, בירת אוקראינה הסובייטית. ב-1990 עלה לישראל עם משפחתו, ועבר להתגורר בקריית חיים שבחיפה. כיום מתגורר בתל אביב.
בשנת 2002, כשהיה בן 17, הקים את האתר "חדשות חיפה והקריות", שהיה מראשוני המקומונים המקוונים בישראל. פרסומיו העיתונאיים באתר זכו לאזכורים ולפולו-אפים בתקשורת הארצית. לאחר שהשתחרר מהצבא הקים משרד פרסום ויחסי ציבור.
ביוגרפיה > פעילות ברשת

לזרובינסקי כ-300 אלף עוקבים בפייסבוק, כ־422 אלף באינסטגרם, כ-50,000 בת'רדס, כ-175,000 בטוויטר וכ-100,000 בטיקטוק. הוא מרבה לפרסם פוסטים הומוריסטיים לצד סטטוסים פוליטיים וביקורתיים בין היתר כלפי התקשורת הישראלית.
בשנת 2016 השתתף בסרטון ברכה הומוריסטי לכבוד חג הפסח עם יו"ר מפלגת "ישראל ביתנו" אביגדור ליברמן, וקיים "ראיון סלפי" עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, ובסוף השנה השתתף עם נתניהו בסרטון ברכה לציון השנה האזרחית החדשה. בנוסף שיתף פעולה בסרטונים ויראליים עם הזמרים סטטיק, ליאור נרקיס, רותם כהן, נתן גושן, נדב אבקסיס, הסופר והקומיקאי חנוך דאום ועוד.
במהלך גל הטרור הפלסטיני נחסם על ידי פייסבוק לאחר שפרסם פוסט הומוריסטי על מחבל. המקרה גרר מחאה של אלפי גולשים ברשת והעלה על סדר היום הציבורי שכללו טענות שגורסות כי הרשתות החברתיות מאפשרות הסתה נגד ישראלים, בעוד שפרסומים ביקורתיים או הומוריסטיים כלפי הפלסטינים נמחקים ומפרסמם אף נחסם. פייסבוק דחו את הטענות. ב-7 באוגוסט 2020 נחסם מפייסבוק למשך שבוע.
בנובמבר 2024, נחשף במסגרת תחקיר של תוכנית "המקור" בערוץ 13 כי השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, וצוותו הקרוב מקבלים החלטות כשציוציו הביקורתיים של זרובינסקי ברשת X הם אחד משיקוליהם.
ביוגרפיה > מחוץ לרשת

בעקבות איסור של משטרת ישראל להכניס דגלי ישראל להופעה של הראפר הערבי-ישראלי תאמר נפאר בחיפה באוקטובר 2016, פנה זרובינסקי באמצעות עורך דינו ליועץ המשפטי של משטרת ישראל בדרישה שיפרסמו הוראה גורפת שלא לאסור יותר הכנסת דגלי ישראל לאירועים ציבוריים בטענה כי הדבר לא חוקי ואיים לפנות לבג"ץ. כעבור שבועיים הודיעה משטרת ישראל כי ניתנה הוראה שכזו.
משרד הפרסום שלו השתתף בקמפיין הבחירות של מפלגת חוסן לישראל בראשות בני גנץ.
בשנת 2022, במהלך ראיון לפודקאסט של נדב פרי, דובר משטרת ישראל, אלי לוי, תיאר את זרובינסקי כ"חזק יותר מהטלוויזיה והרדיו".
טלוויזיה ותקשורת

זרובינסקי מרואיין לעיתים בתוכניות אקטואליה בנושא רשתות חברתיות, השיח הפוליטי ברשת ועוד.
ב-2016 שיחק בתפקידי אורח בסדרה "שותפים" של "HOT" ובעונה השלישית של הסדרה הקומית "שנות ה-80". בשנת 2018 שיחק בתפקיד עצמו בסרט "המירוץ לצמרת של צחי רבינא" שהופק על ידי פרטנר וטדי הפקות.
זרובינסקי הגיש פינה שבועית בנושא הרשת החברתית בתוכנית הבוקר של חנוך דאום ששודרה ברדיו תל אביב, ברדיו דרום, וברדיו גלי ישראל, ובנוסף מגיש פינה דומה ברדיו חיפה.
ביוני 2018 הקים בחיפה משרד פרסום וייעוץ אסטרטגי בשם "זרובינסקי".
ביוני 2020 הצטרף כפאנליסט קבוע בתוכנית "חי בלילה" בערוץ קשת 12. ביוני 2021 הצטרף כשדרן לתוכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל.
בדצמבר 2021 פרסם כי לא יופיע יותר בערוץ 14 (כחודש לאחר השקת הערוץ החדש) לאחר שלטענתו דובר משטרת ישראל גרם להוראה להוציא אותו ל"הפסקה" מלהתארח שם.
בשנת 2022 החל לערוך ולהגיש פינה בתוכנית "הצינור" בערוץ רשת 13 בשם "יבגני לא לענות". באותה שנה החל להשתתף בפאנל הפרשנים הפוליטיים בתוכנית "אלמוג בשישי" ברשת 13.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ירון דרוקמן, מומלץ בפייס: מי אתה יבגני זרובינסקי?, באתר ynet, 12 באוגוסט 2015
↑  אתר חדשות חיפה והקריות
↑  אלכסנדר כץ, 'קריות באינטרנט' במגעים למכירה או הכנסת שותפים לפי שווי של 4 מיליון ש', באתר אייס, 22 באוקטובר 2013
↑  אלון סין משה, יבגני זרובינסקי במסר מעריץ לאושיה בוז'י הרצוג, באתר nrg‏, 14 ביוני 2016
↑  אליה גרינפלד, בוז'י הרצוג לא מבין בדיחה, גם כשהיא על חשבונו, באתר העין השביעית, 16 ביוני 2016
↑  Nrg חדשות, הרשת סוערת: בורגראנץ' מחקה תגובה מתחרות לייקים?, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2016
↑  דורי בן ישראל, פסח בלאט: אביגדור ליברמן פוגש את יבגני זרובינסקי, סמיון גרפמן ודניס צ'רקוב, באתר מזבלה, 22 באפריל 2016
↑   צבי זרחיה, בפייסבוק, ליברמן עקף את נתניהו, באתר TheMarker‏, 30 באפריל 2016
↑  גיא לרר, בנימין נתניהו מתראיין ליבגני זרובינסקי, הצינור, 15 ביוני 2016
↑  בנימין נתניהו פונה למחוזות זרים; סרטון נובי גוד עם יבגני זרובינסקי, סמיון גרפמן ודניס צ'רקוב, מזבלה, 29 בדצמבר 2016
↑  דני ברנר, לעג לתמונת גופת מחבל - ונחסם בפייסבוק, באתר ישראל היום, 16 באוקטובר 2015
1 2  נבו זיו, הדיבוקים, באתר ynet, 5 ביולי 2016
↑  דורי בן ישראל, פרסם גאג ונחסם: יבגני זרובינסקי מורחק ולמעלה מ-126,000 עוקבים מוחים, באתר מזבלה, 15 באוקטובר 2015
↑  באזזנט, אושיית הרשת יבגני זרובינסקי נחסם בפייסבוק, באתר באזזנט, ‏7 באוגוסט 2020
↑  המקור, עונה 23, פרק 16: הסודות של בן גביר – חלק ב', באתר חדשות 13, 11 בנובמבר 2024
↑  מערכת ישראל היום, "בטלו את האיסור על הנפת דגל ישראל או שאפנה לבג"ץ", באתר ישראל היום, 19 באוקטובר 2016
↑  שרון גל, זרובינסקי למשטרה: "בטלו את האיסור על הנפת דגל ישראל", ערוץ 20, 19 באוקטובר 2016
↑  איציק סבן, שוטרים לא יוכלו לאסור הכנסת דגלי ישראל למקומות ציבוריים, באתר ישראל היום, 3 בנובמבר 2016
↑   נתי טוקר, גנץ מתחמש: גייס את יבגני זרובינסקי ועוד שני משרדי פרסום, באתר TheMarker‏, 10 בפברואר 2019
↑  יבגני זרובינסקי, איך טוויטר יכולה להפוך לרשת פופולרית יותר, בתוכנית "כלכלי בלילה", 8 במאי 2016 ; סיון אברהמי, "הבן אדם היחידי שלא רואה ממטר את הצינור בפייסבוק", בתוכנית "הצינור", 12 ביוני 2016 ; יבגני זרובינסקי וח"כ רויטל סויד על השיח הפוליטי ברשתות החברתיות, ערוץ הכנסת, 24 באוגוסט 2016
↑  אלכסנדר כץ, לא רק ברשת: יבגני זרובינסקי פורץ גם למסך הקטן - בתפקיד אורח ב'שנות ה-80', באתר אייס, 22 ביוני 2016
↑  דורי בן ישראל, מהרשת לרדיו: יבגני זרובינסקי יגיש פינה ברדיו תל אביב, אתר מזבלה, 1 בספטמבר 2016
↑  אתר משרד הפרסום
↑  אילן שניג, אנה ארונוב, אלירז שדה, איתן כבל ורות אלבז - הפאנליסטים החדשים של "חי בלילה", באתר אייס, 7 ביוני 2020
↑  רכש חדש לגל"צ: כוכב הרשת ומגישת החדשות מצטרפים ל"ציפורי לילה", באתר מעריב אונליין, 23 ביוני 2021
קרן נדב

קרן נדב היא קרן פילנתרופית של משפחת נבזלין בישראל. הקרן תומכת ביוזמות המקדמות הבנה של המושג עמיות יהודית (באנגלית: Jewish Peoplehood), בניית הזהות הקולקטיבית היהודית ויצירת קשרים מתמשכים בין יהודים ברחבי העולם.
היסטוריה

קרן נדב נוסדה בשנת 2003 על ידי איש העסקים לאוניד נבזלין ושותפיו העסקיים מיכאיל ברודנו וולדימיר דובוב.
בשנת 2003 נענתה קרן נדב לפנייתה של ממשלת ישראל וסייעה למוזיאון בית התפוצות לצאת ממשבר פיננסי וארגוני קשה. כיום הקרן ממשיכה לתמוך במוזיאון בתהליך התפתחותו ממוזיאון התפוצה היהודית למוזיאון העם היהודי.
הקרן היא בין הארגונים הראשונים שהחלו לחקור ולדון בנושא העמיות היהודית. המהות של העמיות היהודית היא תחושת השייכות המודעת לעם היהודי, החיבור בין זהויות הפרט לקהילה היהודית העולמית, ולמולדת היהודית הנצחית - מדינת ישראל. הקרן מקדמת את הנושא תוך התבססות על המורשת התרבותית, הדתית וההיסטורית של העם היהודי.
במסגרת ועידת הנשיא 2009 קרן נדב ארגנה פאנל מומחים מיוחד העוסק בחיבור הקולקטיב היהודי לישות אחת לאורך הדורות במרחב הגלובלי כנגד הכוחות המפוררים ומבוללים אותו.
בנובמבר 2009 מייסד קרן נדב לאוניד נבזלין כיהן כיו"ר הבינלאומי של הוועידה הכללית של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה (GA) בוושינגטון. במסגרת הוועידה קרן נדב ארגנה סדרת דיונים וסדנאות בנושא העמיות היהודית.
עד 2012 קרן נדב הייתה מנוהלת על ידי נשיאתה אירינה נבזלין.
גב' נבזלין בשיתוף פעולה עם מר סאבי מיוניס הקימה גם את המרכז הישראלי לילדות טובה יותר.