stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בינג סו
במדינות אחרות > יפן

בבית תה שבקגושימה, מישהו עשה "שירוקומה", שנאמר כי שמה ניתן לה בעקבות הצורה שמקבל חלב מרוכז ממותק לבן שנמזג על מי קרח בקערה עגולה, ומעל פירות כמו שעועית אדומה מתוקה, דובדבנים ומנדרינות בחלק העליון, מה שנראה בסופו של דבר כמו פרצוף של דוב לבן.
זמינות

בינג סו ניתן למצוא ברוב מסעדות המזון המהיר, בתי קפה, והמאפיות בדרום קוריאה. פטי בינג סו הוא גם קינוח פופולרי מאוד בבתי קפה בקוריאה-טאון של ונקובר, ניו יורק, לוס אנג'לס, אטלנטה ותאילנד.
גלריה

בינגסו שונים
פאט בינגסו
בינג סו אפרסמון ומקוקו ברוני פאטיסרי בהאנאם-דונג, סיאול
בינג סו עם גלידה
בינגסו יוגורט מרשת המנגו האדום
בינגסו מלון ליד תחנת גנגנאם.
פטי בינג סו עם פירות
בינג סו עם פירות יער
בינג סו תה וחלב
בינג סו שומשום שחור
פטי בינג סו תה ירוק
בינג סו תה ירוק
פאט בינג סו
בינגסו מעורב
בינג סו עם אבקת סויה
ראו גם

גלידה
ברד (מאכל)
המטבח הקוריאני
אזוקי
הערות שוליים

↑  CNN, By Kyoung Woo Jun, for. "Seoul hotels at war over dessert - CNN.com". CNN. נבדק ב-2016-05-05.
↑  Hoo, Winyan Soo (2014-07-16). "Plate Lab: A guide to Asian shaved ice desserts halo-halo, bao-bing and bingsoo". The Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2016-05-05.
↑  ריטה גולדשטיין, ‏הלהיט של יפן וקוריאה נוחת בישראל: קינוח פתיתי שלג, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2018
↑  שמעון יעיש, הכירו: שלג שנמס בפה, באתר ישראל היום, 24 ביוני 2018
1 2  Lee, Robyn (5 ביוני 2009). "Snapshots from South Korea: Patbingsu, a Popular Shaved Ice Dessert". Serious Eats. נבדק ב-5 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Min, Ines (3 ביוני 2010). "Ice cream explorations and a peek into the past". The Korea Times. נבדק ב-5 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Dang, Tae Keuk (13 בספטמבר 2010). "Snowy delights and variations on bingsu". Herald Corporation. נבדק ב-6 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  팥빙수[氷水] [Patbingsu]. Doopedia (בקוריאנית). Doosan Corporation. נבדק ב-6 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Comeau, Kimberly (27 בספטמבר 2011). "Get ready for patbingsu: Red beans over shaved ice". The Jeju Weekly. jeju weekly.com. נבדק ב-6 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Imatome-Yun, Naomi. "Shaved Ice Dessert with Sweet Beans Recipe (Patbingsu)". About.com. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-6 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bingsu, an unbeatable summer treat!". KOREA TOURISM ORGANIZATION. נבדק ב-6 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Ji-yoon (7 ביולי 2008). "Korea's cold summer taste - naengmyeon and patbingsu". Korea.net. The Korean Culture and Information Service. נבדק ב-6 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Amter, Charlie. "A game of top this in frozen yogurt wars". Los Angeles Times. אורכב מ-המקור ב-4 באפריל 2009. נבדק ב-6 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
מכונות להכנת בינג סו
מודלים מפלסטיק בחנות למכירת בינג סו
מייקל רפפורט

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1970 (בן 54) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  תיכון ארסמוס הול 
 http://www.michaelrapaport.net
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל דייוויד רפפורט (באנגלית: Michael David Rapaport, נולד ב-20 במרץ 1970) הוא שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי.
רפפורט החל את הקריירה שלו בתחילת שנות ה-90, ומאז הוא רשם למעלה מ-100 הופעות בקולנוע ובטלוויזיה. תפקידיו הקולנועיים כוללים את רומן על אמת (1993), למידה גבוהה (1995), מטרו (1997), ארץ השוטר (1997), ים כחול עמוק (1999), היום השישי (2000), ד"ר דוליטל 2 (2001), ביג Fan (2009), ועצבניות אש (2013). בטלוויזיה, הוא כיכב בסיטקום של טירוף בבית (2005–2007) והיה אורח קבוע בדרמה בוסטון פאבליק (2001–2004), העונה הרביעית של סדרת הדרמה נמלטים (2008–2009), והדרמה הקומית לא טיפוסי (2017–2021). רפפורט מילא תפקידים חוזרים בסיטקום חברים (1999) וקוראים לי ארל (2007–2008) וב-FX Western צדק פרטי (2014).
ביוגרפיה

רפפורט נולד בניו יורק לג'ון ברודי, שדרנית רדיו, ולדייוויד רפפורט, מנהל תוכנית רדיו. הוא גדל באפר איסט סייד במנהטן. משפחתו במקור מפולין ורוסיה.
כנער מתבגר הוא העריץ שחקני קולנוע, ובמיוחד את רוברט דה נירו וכריסטופר ווקן. הוא סולק מהתיכון ועבר לגור בלוס אנג'לס כדי לנסות את מזלו במופעי סטנד-אפ.
בשנת 1989, כשהיה בן 19, החליט רפפורט לעבור ללוס אנג'לס כדי לנסות לעסוק בסטנדאפ. אביו החורג של רפפורט עזר לו להיכנס לתחום והוא הופיע במשך שלוש שנים.
בשנת 1992, הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "ראש זברה", והתארח בתוכנית "מרפי בראון". ב-1993, שיחק רפפורט בסרט "רומן על אמת". בשנת 1995 שיחק בסרטו של וודי אלן, אפרודיטה הגדולה.
בשנת 1996 שיחק בסרטו של מאט ריבס "על חברים ולוויה אחת" לצד דייוויד שווימר, ובדרמה הרומנטית "בחורות יפות" בכיכובה של אומה תורמן.
בשנת 1998, שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה "האיש העירום".
בשנת 1999, הופיע בארבעה פרקים של הסדרה חברים בתור גארי, שוטר שיוצא עם פיבי.
בשנת 2000, שיחק בסרט הסאטירי "רייטינג לנצח" בבימויו של ספייק לי ובסרטו של וודי אלן, "נוכלים בגרוש".
בשנת 2002, שיחק בקומדיית הפשע "חיילי נייר" בכיכובו של קווין הארט.
בין השנים 2005–2007 שיחק בסדרה קומית אמריקאית "טירוף בבית" בתפקיד דייב. בשנת 2006 כיכב בקומדיה "מיוחד" בתפקיד לס פרנקן, לצד ג'וש פק.
בשנת 2008 שיחק רפפורט בעונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה נמלטים בתור דון סלף מהמשרד לביטחון המולדת. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בדרמת המתח "התנקשות בנשיא בית הספר" לצד ברוס ויליס.
בין השנים 2010–2013, דיבב את דמותו של ספורט בסדרת ההנפשה "פאונד פאפיס".
בשנת 2011, רפפורט ביים את הסרט התיעודי Beats, Rhymes & Life: The Travels of A Tribe Called Quest על קבוצת ההיפ הופ A Tribe Called Quest. הוא פעיל במספר פודקאסטים, ומנחה את פודקאסט הסטריאו I Am Rapaport.
בשנת 2012 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רופא האספסוף" ברשת פוקס בתפקיד פול מורטי, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת שירדה בתחילת 2013. באותה שנה, שיחק בסרט האימה "נשיקת הארורים" בכיכובו של מיילו ונטימיליה.
בשנת 2016 שיחק בסרט "רוקי: הסיפור האמיתי", ואף שיחק במיני-סדרה של וודי אלן "משבר בשש סצנות" בפריים וידאו.
בשנת 2017 שיחק את טדי סנו בסדרת הטלוויזיה הקומית "מפורסם כמו לבן" של רשת שואוטיים. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
עוד ב-2017 החל לשחק את דאג גרנדר, אביו של סאם בסדרת הקומית "לא טיפוסי", של רשת נטפליקס. הסדרה שודרה לאורך 4 עונות עד 2021.
בין השנים 2019–2023, הוא דיבב את דמותו של מייק ווגמן בסדרה "משפחת סימפסון".
בשנת 2022, שיחק בעונה השנייה של הסדרה "רק רוצחים בבניין".

בשנת 2023, הוא השתתף בעונה העשירית של הזמר במסכה כאשר היה מחופש למלפפון חמוץ.
בדצמבר 2023 השתתף במערכון של ארץ נהדרת המבקר את השימוע שנערך בבית הנבחרים האמריקאי על ידי אליס סטפניק כלפי מנהלות האקדמיות הרווארד - קלודין גיי, פנסילבניה - אליזבת מגיל ו־MIT - סאלי קורנבלות' שבו סירבו במפורש לגנות קריאות לרצח עם כנגד יהודים. בהמשך הביקור נפגש גם עם משפחות של חטופים.
באחת מפרסומות סופרבול 2024, השתתף רפפורט בפרסומת ששודרה למען שחרור החטופים שנחטפו בטבח שבעה באוקטובר. הוא קרא לשחרר את 136 החטופים שנמצאים ברשות חמאס מיידית.
בפברואר 2024 הופיע שוב במערכון בארץ נהדרת כמנחה טקס האוסקר הנושא נאום סרקסטי ומתריס על אנשי התעשייה בהולוווד השותקים לנוכח הימצאותם של ישראלים חטופים בעזה.
חיים אישיים

במאי 1997 נעצר רפפורט על הטרדת חברתו לשעבר, השחקנית לילי טיילור. הוא הודה באשמה וקיבל צו הרחקה ממנה והיה מחויב ללכת לטיפול. בשנת 2000, התחתן עם המפיקה ניקול ביטי, איתה הביא לעולם שני בנים, אך השניים התגרשו ב-2007 וב-2016 הוא נישא שוב לשחקנית קיבי דאן.
דעותיו

באוקטובר 2023, רפפורט, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן. הם קראו לשחרור החטופים המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
ב-12 בדצמבר הגיע רפפורט לישראל כהזדהות ותמיכה בישראל, ונפגש עם משפחות החטופים ב"כיכר החטופים" בתל אביב, לצד העלת סרטונים ברשתות החברתיות, וראיונות טלוויזיה בארץ ובחו"ל בכדי לעורר את הנושא בשחרורם, ובתמיכתו בהמשך פעילות צה"ל ברצועת עזה, במהלך ביקורו בישראל ביקר בקיבוץ בארי.
בהמשך לקח חלק במערכונים של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת", המביעים ביקורת על אטימותן של אוניברסיטאות באמריקה ושל כלל המפורסמים בהוליווד בטקס האוסקר אשר שותקים בנוגע למצב בישראל.
הערות שוליים

↑  Gleiberman, Owen (21 באפריל 1995). "Kiss of Death". Entertainment Weekly. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Colbert, Stephen (18 באוגוסט 2017). "Michael Rapaport Says Jared Kushner Is A Joke" (Video). The Late Show with Stephen Colbert. ארכיון מ-2021-12-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  תכינו את הפופקורן: כוכב "חברים" הגיע לישראל וישתתף ב"ארץ נהדרת", באתר ישראל היום, ‏12.12.2023
↑  נועם כהן, ‏השחקן מייקל רפפורט הגיע לישראל לביקור תמיכה והזדהות, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2023
↑  מירב קריסטל, הפרסומות המרגשות, באתר ynet, 12 בפברואר 2024
↑  מולי שגב, מייקל רפפורט בסופרבול 👑, באתר twitter.com, ‏8 בפברואר 2024
↑  גיל משעלי, ‏וולקם בק: השחקן ההוליוודי ישתתף במערכון של "ארץ נהדרת" באנגלית, באתר ‏מאקו‏, 28 בפברואר 2024
↑  Matt Donnelly, Hollywood Stars and Executives Thank President Biden for Leadership, Call for Release of All Hamas Hostages, Variety, ‏2023-10-23 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330133805171  PLWABN: 9810595410105606  BIBSYS: 2044524  BNE: XX1294820  BnF: cb14027830z (data)  GND: 142068055  ISNI: 0000 0001 1681 6133  LCCN: no95037076  MusicBrainz: 169fd97c-7186-4043-ba56-9b748f2befaa  NKC: xx0080200  NTA: 175239487  VIAF: 85829119   WorldCat (עם VIAF): 85829119
מטופוזאורוס

| מטופוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס עליון 227–216.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: טמנוספונדילים
משפחה:: Metoposauridae
סוג:: מטופוזאורוס
מינים
 Metoposaurus diagnosticus  Metoposaurus krasiejowensi  Metoposaurus algarvensis
שם מדעי
 Metoposaurus ‏ליידקר, 1890

מטופוזאורוס (שם מדעי: Metoposaurus; מילולית: "לטאה קדמית") הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים אשר התקיים בסוף הטריאס לפני 227-216.5 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בגרמניה, איטליה, פולין ופורטוגל והשתייכו למספר מינים, חלקם בוטלו מחמת הספק (בעבר נמצאו מינים שבוטלו מאוסטריה וממדגסקר). הראשון שבהם התגלה ב-1980 ותואר בידי החוקר האנגלי ריצ'רד ליידקר.
מאפיינים

יצור זה היה בצורתו אמפיבי והיה דמוי-סלמנדרה אך גדול בהרבה. במראהו הזכיר את הקוסקינונודון מאמריקה הצפונית. הוא הגיע לאורך 3 מטרים ולמשקל קרוב לחצי טון. היצור היה בעל רגליים זעירות, זנב גדול דמוי-משוט ופה רחב ענקי ובו מערכת שיניים קטנות ומחודדות. נמצאו פרטים רבים שלו שקועים יחדיו ואולי נקברו יחדיו בעת בצורת קשה.
יצור זה היה מטורפים העל של אירופה של הטריאס והוא חי בביצות, רוב הזמן בתוך המים ושם צד דגים ויצורים דומים. הוא עצמו אולי שימש לטרף לזוחלים גדולים כמו הפייטוזאוריים. הוא היה מאחרוני הטמנוספונדילים שנותרו למעט הקולסוכוס ששרד עד הקרטיקון באזורים קרירים בהם הייתה תחרות מעטה.
בתרבות

יצור זה הופיע במשחק הווידאו עולם היורה: המשחק.
ראו גם

קאקופס - יצור קרוב אך קטן יותר מאמריקה הצפונית
שחזור של המטופוזאורוס בסביבתו הטבעית
אנדרו שון גריר

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1970 (בן 54) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון, אוניברסיטת מונטנה, Georgetown Day School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  לס (ספר) 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לסיפורת (2018)  מלגת גוגנהיים (2018)  פרס פרננדה פיבאנו לספרות אמריקאית (2014) 
 andrewgreer.com
 
אנדרו שון גריר (נולד בנובמבר 1970) הוא סופר אמריקאי, הכותב בעיקר רומנים וסיפורים קצרים זוכה פרס פוליצר לספרות.
גריר הוא המחבר של הספר סיפור נישואים (ראה אור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר) אותו כינה הניו יורק טיימס "רומן פיוטי ומלא השראה".
ספרו: "הוידויים של מקס טיבולי" נבחר על ידי הסן פרנסיסקו כרוניקל כאחד הספרים הטובים ביותר של שנת 2004 וקיבל את פרס הספר הטוב של קליפורניה. בשנת 2018 זכה גריר זכה בפרס פוליצר לספרות פרוזה עבור ספרו האחרון לס .
ביוגרפיה

אנדרו שון גריר נולד בנובמבר 1970, אח לתאום זהה, בוושינגטון די.סי. בן לשני הורים מדענים. הוא גדל ברוקוויל, מרילנד, שם למד בבית הספר היסודי ג'ורג'טאון, ולאחר מכן היה סטודנט באוניברסיטת בראון ושימש שם כמתמחה בתפקיד הדובר. בין מוריו בבראון היו הסופרים רוברט קובר ואדמונד וייט. גריר חי זמן מה באיטליה.
גריר לימד באוניברסיטה החופשית של ברלין וכן בתוכנית האקדמית לכתיבה יצירתית, ה-Iowa Writers' Workshop של אוניברסיטת איווה.
הוא היה אחד המועמדים הסופיים לקבלת פרס בפסטיבל הספרותי של פרמיו פון רזורי על יצירה מתורגמת לאיטלקית הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות, בין היתר Today Show.
הוא עמית מרכז קולמן ספריית העיר ניו יורק, עמית NEA ושופט בפרס הספר הלאומי.
גריר הוא מחברם של שישה ספרי פרוזה (מהם שניים ראו אור בעברית), סיפורים קצרים ועוד. מתגורר בסן פרנסיסקו ובטוסקנה עם בן זוגו.
קריירה

סיפורים של גריר ראו אור בדפוס בעיתונים גדולים, בין היתר במגזין אסקווייר, פריז ריוויו, הניו יורקר ופרסומים לאומיים אחרים.
ספרו השלישי, הווידויים של מקס טיבולי, ראה אור בשנת 2004; מאמר מאת ג'ון אפדייק בניו יורקר הגדיר את הספר "קסום, בסגנון המבושם, הגנדרני והמפוקפק של אותה ההתפכחות שהביאה לגדולות את פרוסט ונבוקוב". לאחר מכן הסופר מיץ' אלבום בחר בספר הווידויים של מקס טיבולי למועדון הספר של התוכנית "Today Show" והספר במהרה הפך לרב מכר. עלילת הספר עוסקת בסיפורו של גבר המזדקן לאחור, בהשראת שירו של בוב דילן: "My Back Pages". למרות הדמיון בנושא הכללי, אין לעלילת הספר קשר לסיפור הקצר של פרנסיס סקוט פיצג'רלד, ולסרט שפורסם בשנת 2008, הסיפור המופלא של בנג'מין באטן .
בשנת 2008 ראו אור קובץ מסיפוריו באנתולוגיה בשם "הספר של אנשים אחרים".
ספרו הרביעי של גריר סיפור נישואים ראה אור באנגלית בשנת 2008. ה"ניו יורק טיימס" תיאר את הספר:" מר גריר יוצר בצורה חלקה כוריאוגרפיות של נרטיב מסובך העוסק באופן אותנטי בגעגועים וברצונות של הדמויות שלו (...)" ה"וושינגטון פוסט" תיאר את העלילה כ"מלאת מחשבה, מורכבת וכתובה להפליא".
בשנת 2009 זכה גריר בפרס או. הנרי לסיפורים קצרים.
ספרו החיים הבלתי אפשריים של גרטה וולס ראה אור ביוני 2013.
הרומן שלו לס ראה אור באנגלית בשנת 2017 וקיבל את פרס פוליצר בשנת 2018. גריר: ""גם כילד לא חלמתי על פוליצר", הוא מודה. "אפילו לא ידעתי מה זה. זה היה שייך מבחינתי לאלי הספרות בלבד. אני חושב שהשופטים רצו להאיר סוג שונה של ספרות (...) החדשות הטובות על הפוליצר הגיעו אלי בדיוק כשהחלפתי חיתול לכלב במהלך שנת שבתון באיטליה. לא חלמתי על זה גם בחלומותיי הוורודים ביותר (...)"
פרסים והוקרה

פרס הספר של צפון קליפורניה
פרס הספר של קליפורניה
פרס האריות הצעירים של ספריית העיר ניו יורק
מלגות מטעם הקרן הלאומית לאמנויות וספריית העיר ניו יורק
פרס או. הנרי לסיפורים קצרים על הסיפור הקצר, "חושך".
פרס פרמיו פרננדה פיבאנו 2014 לספרות אמריקאית באיטליה.
פרס פוליצר 2018 על הרומן שלו לס.
ביבליוגרפיה > רומנים

נתיב של כוכבי לכת מינוריים: רומן (2001) ISBN 9780312275563
הווידויים של מקס טיבולי (2004) ISBN 978-0-312-42381-0
סיפור נישואים (2008) ISBN 978-0-312-42828-0
החיים הבלתי אפשריים של גרטה וולס (2013) ISBN 978-0-062-21378-5
לס (2017) ISBN 9780316316125
ביבליוגרפיה > סיפורים קצרים

איך זה היה בשבילי (סיפורים קצרים) (2000) ISBN 978-0-312-24126-1
| כותרת | שנה | פורסם לראשונה | הודפסה מחדש / נאספה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| זה יום קיץ | 2017 |  |  |  |
ביבליוגרפיה > ספריו שראו אור בעברית

לס, ראה אור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2018. תרגום: יואב כ"ץ
סיפור נישואים, ראה אור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2009. תרגום: דנה אלעזר-הלוי
ארפה

| --- | --- |

ארפה בדוכן אוכל ברחוב
 
 מאכלים
 סוג:  מזון 
 מוצא:  עמים ילידים בקולומביה
 אופן הגשה:  מנה בארוחת בוקר, אוכל רחוב, תוספת
 מרכיבים עיקריים:  תירס, קמח תירס, קמח
 גבינות
 צורה:  round 
 
ארפה (באנגלית: Arepa, הגייה ספרדית: aˈɾepa) הוא סוג של מאכל העשוי בצק תירס טחון, שמקורו בתקופה הפרה-קולומביאנית באזורים הצפוניים של דרום אמריקה, והוא מרכיב משמעותי במטבחים של קולומביה וונצואלה.
ארפה הוא מאכל יומיומי באותן מדינות, וניתן להגיש אותו עם תוספות שונות, כמו למשל: גבינה, קואג'דה (מאכל מחלב שעבר הגבנה), בשרים שונים (בקר), בשר עוף, אבוקדו, רוטב חריף מסוגים שונים ועוד. ניתן גם לחתוך אותו כך שישמש כבסיס לכריכים. גודל המאכל, סוג קמח התירס המשמש להכנתו ומרכיבים נוספים שלו, משתנים בהתאם לאופן ההכנה של הארפה.
ניתן למצוא ארפה גם באיים הקנריים. המאכל דומה בצורתו למאכל הגורדטה המקסיקני והפופוסה הסלבדורי. מכיוון שהיא עשויה מקמח תירס, גם הרגישים לגלוטן יכולים לשלב ארפה בתזונתם.
מאפיינים

צורתו של הארפה היא שטוחה ועגולה, מעין קציצה לא אחידה העשויה מתירס טחון או קמח תירס, או לעיתים קרובות יותר - ארוחה שלמה המבוססת על תירס או קמח תירס אותה ניתן להכין בגריל, לאפות, לטגן, לבשל או לאדות. המאפיינים משתנים בפרמטרים של צבע, טעם, גודל, וכן גם מרכיבים אפשריים למילוי, בהתאם לאזור. הארפה יכול להיות מצופה או ממולא בבשר, ביצים, עגבניות, סלט מירקות שונים, גבינות, שרימפס, או דגים בהתאם לארוחה.
הכנה

לצורך ההכנה יש לערבב את הקמח במים ובמלח, ולרוב יש להוסיף גם שמן, חמאה, ביצים או חלב. מאחר שהקמח עצמו כבר מבושל, ניתן די בקלות ליצור מהתערובת המוכנה קציצות. לאחר הלישה ויצירת הקציצות, הן מטוגנות, נצלות בגריל, או נאפות. תהליך הכנה זה הוא יוצא דופן מאחר שהתירס לא עובר כאן תהליך של בישול אלקלי שמיועד להסיר את קליפות גרעיני התירס. אלמנט זה מבדיל את הקמח המשמש להכנת ארפה מהקמח אשר משמש להכנת טורטיות.
קמח הארפה מוכן במיוחד (מבושל במים, ולאחר מכן מיובש) כדי לשמש להכנת מנה זו ומנות אחרות המבוססות על בצק תירס, כמו למשל: טמלה, אמפנדס ועוד. הקמח עשוי להיקרא גם מאסה דה-ארפה, מסהרפה, ועוד. מותגים פופולריים ביותר של קמח תירס הם "הרינה פ.א.נ", "הרינה חואנה", "גויא" בוונצואלה, ו"ארפינה" בקולומביה.
זנים אזוריים > קולומביה

ארפה הוא אוכל אייקוני בקולומביה, עם כ-75 צורות שונות של הכנה. על פי מחקר שנערך על ידי האקדמיה הקולומביאנית לגסטרונומיה, "הארפה הוא חלק המורשת התרבותית שלנו ויכול להיחשב כסמל לאחדות גסטרונומית לאומית."
בשנת 2006, הארפה הוכרז כסמל התרבותי של קולומביה בתחרות שאורגנה על ידי מגזין Semana עם תמיכה של ערוצי טלוויזיה, שר התרבות של קולומביה וארגונים תרבותיים נוספים במדינה.
באזור פאיסה, הארפה חשוב במיוחד לאנשים המקומיים ומלווה מספר ארוחות ביום. בנוסף, הארפה נקשרו לשרשראות והונחו סביב צווארם של נכבדים מכובדים על מנת לשבח אותם.
בקולומביה, ניתן לרכוש ארפה במגוון מקומות, כמו למשל בחנויות שכונתיות, רשתות סופרמרקטים שרשרת ומתחמי שווקים שונים, ולעיתים ארוז ומוכן חלקית להכנה ביתית. הם נמכרים גם בצורה מתועשת לעיתים הדורשת ייבוש לפני ההכנה. בנוסף, הם נמכרים מוכנים לאכילה על ידי רוכלים, בקפיטריות, בחנויות שכונתיות ועוד. במסעדות שונות באזור פייזה מציעים מגוון רחב של ארפה, כולל סגנון ייחודי של ארפה ממולא שניתן לבחור במילויים שונים כמו ביצים, בשר או גבינות שונות.
פסטיבל הארפה הקולומביאני נחגג בחמש הערים הגדולות האלו: עיר הבירה של קולומביה: בוגוטה, מדיין, סנטיאגו דה קאלי, ברנקייה ובוקרמנג'ה. בהתאם ללוח השנה, כל עיר מקבלת בתורה את תפקיד ארגון הפסטיבל, בין החודשים אוגוסט לדצמבר.
זנים אזוריים > ונצואלה

הארפה הוא אחד מסמלי הגסטרונומיה הוונצואלית, הוא אחד מהמאכלים הנפוצים ביותר אשר מקורם בתקופה הפרה-היספנית אשר עדיין פופולריים בוונצואלה. פופולריות המאכל הביאה גם לקביעת יום בינלאומי מיוחד לציון הארפה, ב-10 בספטמבר.
בוונצואלה ישנם מותגים שונים של קמח תירס המבושל מראש. חלק ממותגים אלו הם "חואנה", "קאסה", "דמסה", "קמח PAN" ועוד. האחרון הפך לשם גנרי לכל קמח תירס במדינה בהתחשב בפופולריות הרחבה שיש למותג.
בשנת 1960, השיקה חברת "Empresas פולאר" את קמח התירס המוכן מראש, שהושג בזכות הליך שפותח על ידי מהנדס מכונוץ מוונצואלה בשם לואיס אלברטו. ניתן להכין את הארפה בארבע דרכים שונות: קלייה, אפייה, בישול או טיגון. דרך נוספת להכנת ארפה היא באמצעות "טוסטי ארפה", מכשיר אשר, כמו קמח התירס המבושל מראש, חולל מהפכה באופן ההכנה של הארפה והביא לקיצור משמעותי של זמני ההכנה של המאכל. הייצור של מכשיר זה, אשר החל משנת 1989, הפך מאז לייצור מכשירים דומים אשר מטרתם דומה, והם מודרניים ויעילים יותר.
על פי סקר שנערך בשנת 2015 בקרב תושבי וונצואלה, כמעט 70 אחוזים מתושבי העם צורכים מנה זו על בסיס קבוע. עבור תושבי ונצואלה שכיח ביותר לצרוך את הארפה לאורך כל חלקי היממה, הן שחטיפים והן כתוספות או כארוחה באחת מהארוחות המרכזיות, מה שהביא ליצירת תרבות שבה ניתן למצוא את מוצרי התירס כמעט בכל מקום. הארפה נתפס כאבן פינה של המטבח הוונצואלי, ובשנה המוגדרת כטובה פיננסית, ממוצע הצריכה בוונצואלה הוא כ-30 ק"ג של קמח תירס המשמש לייצור ארפה. הארפה בוונצואלה לרוב ממולא במגוון רחב של מילויים משתנים, החל מבשר בקר ואבוקדו לגבינה צהובה. רכיבי המילוי המשתנים מושפעים במידה רבה על ידי המיקום בו הם נמכרים והמצרכים שניתן להשיג באזור זה.
זנים אזוריים > ונצואלה > ירידה בצריכה עקב מחסור במזון

מאז תחילת משבר של מחסור במזון בוונצואלה בשנת 2015, חלה ירידה חדה בצריכת ארפה. משבר זה גרם לאזרחי ונצואלה להתקשות בהשגת מלאי מספיק של מזון בסיסי, כולל קמח תירס המשמש לייצור הארפה. צריכת קמח התירס לנפש ירדה מכ - 30 ק"ג בשנה בשנת 2014 לכ - 17.5 ק"ג בשנה בשנת 2016. מחסור זה גרם לאמרה כי "הארפה גוסס בוונצואלה". אזרחי ונצואלה שרוצים לקנות קמח תירס כדי להכין ארפה חייבים לחכות במשך שעות בתורים ארוכים כדי להשיג את המוצר הזה במחיר המפוקח על ידי הממשלה, או בלית ברירה לרכוש אותו במחיר גבוה הרבה יותר בשווקים השחורים.
ראו גם

תירס
קמח תירס
אמפנדה
המטבח הוונצואלי
פאן דה חמון
לקריאה נוספת

ד"ר נלסון סולורזנו, מומחה מזון ותזונה באזור הקריבי. פיתוח חברתי וכלכלי באמריקה הלטינית ופיתוח היסטוריה, חקלאות ותרבות. (CENDES-UCV), ארצות הברית, מאי 2007
מהעמים הילידים בוונצואלה למגוון התרבותי של העמים הילידים באזור האנדים (בספרדית)
הערות שוליים

↑  "Arepas". whats4eats. נבדק ב-17 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arepas". picapica. אורכב מ-המקור ב-16 ביולי 2016. נבדק ב-16 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lopez, Adriana. "Bringing the Arepa to the World". Picapica. אורכב מ-המקור ב-16 ביולי 2016. נבדק ב-22 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ארפה: עשו היכרות עם הפיתה של דרום אמריקה, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2016
↑  Lovera, Patricia Sulbarán (2017). "¿De dónde es la arepa realmente: venezolana o colombiana?". BBC Mundo (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-10-24.
1 2 3 4 5  "Arepas Are Conquering The World — But Dying At Home In Venezuela". NPR.org. נבדק ב-2017-10-24.
↑  "Bon Appetit | Recipes & Menu Ideas". Bon Appetit. Condé Nast. בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Masarepa: Intro to the Precooked Corn Flour Used to Make Arepas, The Spruce Eats (באנגלית)
↑  Blazes, Marian. "Masarepa - Precooked Corn Flour for Making Arepas". About Food. נבדק ב-8 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Revista Semana. "La arepa". נבדק ב-11 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gamba, Raúl Ricardo; Caro, Carlos Andrés; Martínez, Olga Lucía; Moretti, Ana Florencia; Giannuzzi, Leda; De Antoni, Graciela Liliana; Peláez, Angela León (17 באוקטובר 2016). Antifungal effect of kefir fermented milk and shelf life improvement of corn arepas. Vol. 235. pp. 85–92. doi:10.1016/j.ijfoodmicro.2016.06.038. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hernandez, Blanca; Guerra, Marisa; Rivers, Francisco (1999). Obtención y caracterización de harinas compuestas de endospermo–germen de maíz y su uso en la preparación de arepas. Vol. 19. pp. 194–198. doi:10.1590/S0101-20611999000200007. ISSN 0101-2061.
↑  Winchester, Elizabeth (2014-09-26). "What's Cooking?". Time for Kids (Grades 5-6). 5 (3): 7.
↑  El festival de la arepa colombiana
1 2 3 4  Agropecuaria, Vision (2016-11-22). "Venezolanos consumen 12,5 kilos menos de harina de maíz precocida al año - Visión Agropecuaria". Visión Agropecuaria (בEuropean Spanish). נבדק ב-2017-10-24.
↑  "How Venezuelan Traditions Work". Traditional Venezuelan Food - How Venezuelan Traditions Work | HowStuffWorks (באנגלית). 2011-07-25. נבדק ב-2017-10-24.
↑  Reuters (2015-08-07). "Looters target Venezuelan food stores as shortages spark frustration". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-10-24.
ארפה בשלבי ההכנה
רוכלים מוכרים ארפה בגריל על עלי ביג'או בברנקיה
עמוס פוקורני

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1890 ברנו, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  18 באוגוסט 1949 (בגיל 59) פראג, צ'כוסלובקיה 
 מקצוע נוסף:  מפקח על ביצוע החוק, חייל 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה
 
עמוס פוקורני (צ'כית: Amos Pokorný;‏ 14 במרץ 1890 – 18 באוגוסט 1949) היה שחמטאי צ'כי.
קריירה

פוקורני חלק מקום ראשון בתחרות פילזן 1911, חלק מקום 4–7 בתחרות צ'סקה טרבובה בשנת 1913 והגיע למקום השמיני באליפות בוהמיה בשנת 1913 (ניצח: קארל הרומאדקה).
לאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיע פוקורני למקום השני, אחרי מקס ולטר, בתחרות פרדוביצה בשנת 1923 (אליפות צ'כיה), הגיע למקום ה-11 בתחרות מורבסקה אוסטרבה בשנת 1923 (ניצח: עמנואל לסקר), חלק מקום 3–5 בתחרות ברטיסלבה 1925 (ניצח: ריכרד רטי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנטשין טפליזה בשנת 1926 (ניצחו: בוריסלב קוסטיץ' וקארל גילג), הגיע למקום הרביעי בתחרות צ'סקה בודג'ובי בשנת 1927 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופוצ'נסקי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנסיאנסקה טפליצה בשנת 1928 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 3–4 בתחרות ברנו 1929 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופוצ'נסקי), חלק מקום 3–4 בתחרות פראג 1933 חלק מקום ראשון עם סאלו פלור בתחרות מינכנגראץ 1933 (אליפות צ'כיה).