רביעיית מיתרים מספר 14 (שוברט)
ניתוח היצירה

היצירה בנויה על פי המבנה הסטנדרטי לרביעיית מיתרים - ארבעה פרקים על פי הרצף של מהיר, איטי, ריקוד (סקרצו) ומהיר:
1.Allegro בסולם רה מינור ובמשקל 4\4
2.Andante con moto, ואריאציות בסולם רה מינור ובמשקל 2\2
3.Allegro molto, סקרצו בסולם סול מינור ובמשקל 4\3
4.Presto בסולם רה מינור ובמשקל 8\6
Allegro
הפרק נפתח ב-14 תיבות בהן שוברט מציג את האלמנטים הריתמיים שיתפתחו לאורך כל הפרק. הרביעייה מתחילה באוניסון על רה בפורטיסמו, והופעה ראשונה של מוטיב הטריולה היורדת. לאחר מכן מופיע מרקם כוראלי בפיאניסימו.
הנושא הראשון, משלב בין הכוראליות לבין מוטיב הטריולה היורדת שעובר בין הכלים השונים, תוך כדי קרשנדו הדרגתי וטיפוס מבחינת המנעד.
הנושא השני, בסולם המז'ור המקביל פה מז'ור מאופיין באווירה פסטורלית בפיאניסימו, כאשר הטריולות מופיעות אצל הויולה.
מיד לאחר מכן, מופיעה ואריאציה על הנושא השני, הכוללת חלקי 16.
לאחר רצף של מספר מודולציות, מגיע שוברט לסולם הדומיננטה של רה מינור - לה מינור.
הפיתוח מתבוסס בעיקר על הנושא השני במינור, ועם הזמן המרקם הופך לדחוס וסבוך יותר יותר.
בסיום הפרק, קטע כוראלי כרומטי מתפקד כמעבר לנושא הראשון בשינויים קלים, כביכול לקראת התפרצות. עם זאת, בסוף הקודה מופיע מקצב מנוקד שלא הופיע עד כה, ואשר סוגר לאיטו את הפרק בפיאניסימו.
Andante con moto
הפרק השני, הוא פרק ואריאציות המבוסס על השיר שהלחין שוברט כשש שנים מוקדם יותר, העונה לשם "העלמה והמוות" (אנ'), על בסיס טקסט מאת מתיאס קלאודיוס.
הנושא המופיע בסולם סול מינור, דומה למארש אבל ומסתיים בטרצה פיקרדית (אנ'). הנושא בנוי במבנה שיר (אנ') של א-ב-א', וכ-24 תיבות בסך הכל.
בווריאציה הראשונה, ההרומניות מופיעות בטריולות בכלי המיתר האמצעיים, הצ'לו בפיציקטו והכינור הראשון "משייט" מעליהם ומחליף באופן תדיר בין דואולות לטריולות.
בווריאציה השנייה, הצ'לו לוקח את הנושא, כאשר הכינור הראשון מנגן בפולס של חלקי 16.
הווריאציה השלישית, מאופיינת בדרמה גדולה דמוית שטורם אונד דראנג, כאשר תבנית הקצב של הנושא עוברת דימינוציה (אנ') פי 4 - מחצי-רבע-רבע לשמינית-שני חלקי 16.
בווריאציה הרביעית הפסטורלית, הכינור הראשון מנגן את המלודיה בטריולות מקושטות ברגיסטר גבוה, ושאר הכלים נשארים סטטיים ובערכים ריתמיים ארוכים.
בואריאציה החמישית ואחרונה, משלב שוברט בין הנושא שכתוב דומה לאופן הופעתו הראשוני, הכינור השני מנגן את המנגינה ומעליו הכינור הראשון בחלקי 16. תהליך ארוך של קרשנדו ל-ff ודימינאנדו ל-pp מוביל לסיום בסולם היחסי סול מז'ור.
Allegro molto
קובט (אנ') תיאר את הפרק השלישי כ"ריקודו של כנר מן השאול". האופי של הסקרצו הוא מהיר, משולב בסינקופות ובעל מעברי דינמיקה קיצוניים.
הסקרצו בנוי במבנה הסטנדרטי של המינואט: חלק מינואט ברה מינור וחלק טריו מנוגד לו ברה מז'ור. הסקרצו הוא פרק יחסית קצר, המתפקד כגשר לפרק הפינאלה.
Presto
הפינאלה הוא פרסטו שבנוי במבנה של רונדו על בסיס ריקוד הטרנטלה במשקל 8\6. בעבר התפתח מיתוס שעקיצה מעכביש הטרנטולה הייתה מביאה לריקוד מוטרף. קובט כינה את פרק זה "ריקודו של מלאך המוות" או "ריקוד מקברי".
הפרק נפתח בנושא הרונדו באוניסון, המאופיין במקצב מנוקד (ולרוב מנוגן בכיווני קשתות מנוגדים לאלו הרגילים). בנוסף, הדגשים באים על הפעמות הלא מודגשות.
לאחר פיתוח קצר של נושא הרונדו, מגיע נושא דמוי כוראל עם קדנצה מדומה. קובט תיאר שיש דמיון מסוים בין נושא זה לנושא של שר היער. הכוראל ממשיך להתפתח כאשר השמיניות נמצאות לאורך הדרך.
החטיבה השלישית הקודרת, כוללת הרמוניות כרומטיות, המיולות ואובדן כללי של תחושת הפעמות המודגשות.
קרשנדו מוביל לקודה בפרסטיסימו. היא מתחילה ברה מז'ור, כהצהרת ניצחון במעבר לסולם המז'ורי היחסי. אך בבת אחת, הקודה חוזרת במהירות לסוף טראגי ברה מינור.