stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביל בליצ'יק
ביוגרפיה > עוזר מאמן של הפטריוטס והג'טס

לאחר 5 עונות בהן היה מאמן ראשי חזר בליצ'יק לתפקד כעוזר מאמן תחת ביל פרסלס, תחילה בקבוצת ניו אינגלנד פטריוטס, אשר העפילה באותה עונה לסופרבול XXXI ולאחר מכן, בין השנים 1997 ל-1999 בקבוצת הניו יורק ג'טס, שם שימש כמתאם ההגנה. לאחר הודעתו של פרסלס על עזיבת התפקיד, מונה בליצ'יק למאמנה הראשי של הג'טס, אך במסיבת עיתונאים יום לאחר המינוי, הודיע על התפטרותו. בליצ'יק נימק את ההתפטרות בכך שהשתנו הנסיבות מאז חתם על החוזה, מאחר שבעליהם של הג'טס נפטרו וקיים חוסר ודאות לגבי הבעלים החדשים. בבוררות מול הליגה נקבע שבליצ'יק עדיין תחת חוזה ולכן לג'טס זכות לקבוע היכן יחתום.
ביוגרפיה > מאמן ראשי של הפטריוטס

בשנת 2000 מונה בליצ'יק למאמן ראשי של קבוצת הניו אינגלנד פטריוטס, שבמשא ומתן עם הג'טס חויבה בתמורה לפצות את אותה בבחירת דראפט של הסיבוב הראשון.
בעונתו הראשונה סיים במאזן של 5 ניצחונות לעומת 11 הפסדים.
בעונת 2001 סבלה קבוצתו מאובדן הקוורטרבק הפותח דרו בלדסו כתוצאה מפציעתו במחזור השני של הליגה, אך תחת הנהגתו של בליצ'יק והקוורטרבק המחליף טום בריידי סיימה את העונה במאזן של 11 ניצחונות לעומת 5 הפסדים. הפטריוטס העפילו לפלייאוף, וזכו בסופרבול XLIX לאחר ניצחון מפתיע על המועמדת לאליפות סנט לואיס ראמס.
בעונות 2003 ו-2004 זכה בליצ'יק בשתי אליפויות נוספות, סופרבול XXXVIII וסופרבול XXXIX. בכך הפך בליצ'יק למאמן הרביעי בהיסטוריה של ה-NFL, שזוכה ביותר משני סופרבולים.
בשנים 2005 ו-2006 הוליך את הפטריוטס לפלייאוף, אך לא הצליח להגיע לסופרבול נוסף.
בעונת 2007, הוליך בליצ'יק את הפטס למאזן חסר תקדים בעונה הסדירה של 16 ניצחונות ללא הפסד, אך העונה נסתיימה במפח נפש כשהפסיד עם קבוצתו בסופרבול XLII לניו יורק ג'איינטס. בתחילת העונה, עמד בליצ'יק במוקד של שערוריית ריגול שהתרחשה במשחק של הפטריוטס נגד יריבתם המושבעת הניו יורק ג'טס, אותה אימן עוזרו לשעבר של בליצ'יק אריק מאנג'יני. במהלך הרבע הראשון של המשחק נתפס צלם מטעם הפטריוטס בעודו מתעד את צוות האימון של הג'טס, בניגוד לחוקי הליגה. כתוצאה מעבירה זו נענש בליצ'יק בעונש חסר תקדים בדמות קנס בגובה של חצי מיליון דולר, והפטס נענשו בקנס כספי ובאובדן בחירת דראפט בסיבוב הראשון. בליצ'יק הגיב על התקרית בהתנצלות פומבית קצרה אך סירב להתייחס לפרטי המקרה.
בעונת 2008 איבדו בליצ'יק והפטריוטס את כוכב הקבוצה, טום בריידי, בעקבות פציעה במשחק הראשון, אף על פי כן הצליחו לסיים את העונה עם 11 ניצחונות, אך לא העפילו לפלייאוף. בעונת 2009 חזר בריידי והפטריוטס זכו פעם נוספת בראשות הבית. בפלייאוף הודחו בסיבוב הראשון.
לקראת עונת 2010 הודיע בליצ'יק שהוא אינו ממנה עוזרים כמתאמי הגנה והתקפה. עם קבוצה צעירה מאוד ושחקני מפתח רבים ללא ניסיון מהותי, אך עם בריידי בשיאו, שברו הפטריוטס את שיא הליגה עם 10 איבודים בלבד לאורך העונה כולה וסיימו במאזן של 14 ניצחונות לעומת שני הפסדים. בכך נהיה בליצ'יק למאמן הראשון בהיסטוריה שמשיג ארבע עונות עם לפחות 14 ניצחונות.
בהנהגתו העפילו הפטריוטס בעונת 2011 לסופרבול XLVI אך הפסידו שוב לניו יורק ג'איינטס.
בעונת 2014 רשם בליצ'יק הופעה שישית כמאמן בסופרבול, כשהפעם הפטריוטס זכו בתואר לאחר ניצחון על סיאטל סיהוקס 24-28. בעונת 2015 העפילו הפטריוטס בפעם החמישית ברציפות לגמר ה-AFC ובפעם העשירית סך הכל בהדרכתו של בליצ'יק, שניהם השוואה של שיאי ליגה. בעונת 2016 סיימה הקבוצה עם המאזן הטוב בליגה, זכתה בפעם השמינית בראשות הבית, שיא NFL, והעפילה בפעם השישית ברציפות לגמר ה-AFC, שיא NFL נוסף. בגמר ה-AFC גברה הקבוצה 36–17 על פיטסבורג סטילרס ובליצ'יק העפיל בפעם השביעית לסופרבול, שיא NFL. בסופרבול LI גברה ניו אינגלנד בהארכה על אטלנטה פלקונס 34–28 ובליצ'יק הפך למאמן המעוטר ביותר בתולדות הליגה.
בעונת 2017 העפילה ניו אינגלנד לסופרבול העשירי בתולדותיה והשמיני עם בהנהגת בליצ'יק, שניהם שיאי NFL לקבוצה ולמאמן. בסופרבול LII הפסידה ניו אינלנד לפילדלפיה איגלס 33–41. בעונת 2018 סיימה הקבוצה במאזן 11–5 וסיימה שנייה בחטיבת ה-AFC. הקבוצה גברה בחוץ על קנזס סיטי צ'יפס בגמר ה-AFC והעפילה לסופרבול התשיעי בהנהגתו של בליצ'יק. בסופרבול LIII גברה הקבוצה על לוס אנג'לס ראמס 13–3.
בסיום עונת 2023 הודיע על עזיבתו את הקבוצה לאחר שתי עונות בהן לא העפילה לפלייאוף.
ביוגרפיה > מאמן ראשי של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית

בדצמבר 2024 מונה למאמן הראשי של קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
חייו האישיים והתנהגותו

בליצ'יק גרוש ואב לשלושה. בנו סטיב הוא עוזר מאמן בניו אינגלנד פטריוטס תחת אביו, ובנו בריאן הוא סקאוט במועדון. בתו אמנדה היא מאמנת הלקרוס של אוניברסיטת הולי קרוס.
בליצ'יק ידוע בהתנהגותו המופנמת ויוצאת הדופן, המתבטאת בחוסר שיתוף פעולה עם התקשורת, ובאי הליכה בתלם בכל הקשור למוסכמות של הנהלת הליגה. הוא אינו חבר באיגוד המאמנים, וכאשר הליגה חתמה על הסכם עם חברת ריבוק על פיו מחויבים אנשי הצוות המקצועי ללבוש ביגוד של החברה בזמן המשחקים, הוא בחר בבגד הכי פחות רשמי, ברדס אפור, אשר קיצר את שרווליו, והוא נוהג לכסות את ראשו בכובע הצמוד.
בליצ'יק הוא חבר ותיק של דונלד טראמפ, ביום האחרון של מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הקריא טראמפ מכתב תמיכה ששלח לו בליצ'יק.
במאי 2018 מינה טראמפ את בליצ'יק לחבר במועצת היועצים של הנשיא לענייני כושר, ספורט ותזונה.
לקראת סיום כהונתו של טראמפ דחה בליצ'יק את הצעתו לקבל את מדליית החירות הנשיאותית.
הערות שוליים

↑  NFL's All-Time Team: Jim Brown tops RBs; Bill Belichick a coach
 אתר ה-NFL, ‏22 בנובמבר 2019
↑  Bill Belichick’s Super Bowl XXV Game Plan, ספורטס אילוסטרייטד, 14 במאי 2014
↑  PATRIOTS, BELICHICK SET RECORDS WITH CLINCHING VICTORY OVER BRONCOS, ‏csnne.com, ‏18 בדצמבר 2016
↑  NFL'S ALL-DECADE TEAM OF THE 2000S - SPECIAL TEAMS/COACHES
↑  NFL 2010s All-Decade Team: Tom Brady, Aaron Donald headliners, אתר ה-NFL, 6 באפריל 2020
↑  What does Bill Belichick's son do for the Patriots?, אתר ה-NFL, ‏ 29 בינואר 2015
↑  Bill Belichick's stiff-arm of camouflage campaign an unlikely coincidence, אתר Yahoo!, ‏18 בנובמבר 2015
↑  Bill Belichick is a coaching contrarian with a plan, אתר yahoo
↑  Trump says Patriots' Tom Brady, Bill Belichick supporting him, אתר CNN, ‏8 בנובמבר 2016
↑  Trump to appoint Bill Belichick to his Sports Council, ‏axios.com, ‏4 במאי 2018
↑  ביל בליצ'יק באתר מחלקת הבריאות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5044 6626  LCCN: n2004103402  NTA: 327290676  VIAF: 6791037   WorldCat (עם VIAF): 6791037
חורף 23

"חורף 23" הוא סינגל של הזמרים-יוצרים אודיה ואיזי, שיצא לאור ב-22 באוקטובר 2023, בצל ביטויי מלחמת חרבות ברזל במוזיקה לזכר הנרצחים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ארז "איזי" שרון, אודיה (אזולאי) ונתן יוסף "נתי" אבידן. הוא הולחן על ידי אודיה ואיזי.
איזי: לא היה שמאל ולא היה ימין
אודיה:
מצלצלת לאבא והוא לא זמין
המוזיקאים כתבו יחד שיר בהשפעת מתקפת השבעה באוקטובר, המזכיר את משמעות "חורף 73" שנכתב בעקבות מלחמת יום הכיפורים.
וידאו קליפ ועטיפה

העיצוב הגרפי של הקליפ והעטיפה עוצבו על ידי Avoxvision, חברת עיצוב גרפי, שכבר עיצבה לאודיה ואיזי בעבר כמה קליפים.
על העטיפה אפשר לראות את מפת ישראל מוקפת בדם בצורה המזכירה יונת שלום כזכר לנרצחים במלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל. המפה המוצגת על עטיפת כוללת את שטחה הריבוני של מדינת ישראל ואת אזור יהודה ושומרון ורצועת עזה כיחידה טריטוריאלית אחת.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 4 |  |
|  ישראל | היטליסט | 7 |  |
|  ישראל | העשירייה | 7 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 35 |  |
הערות שוליים

↑  דורית אסרף מזרחי, "הילדים של חורף 23": אודיה ואיזי שרים על המלחמה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 22 באוקטובר 2023
↑  קליפ המילים
↑  המצעד הישראלי, באתר גלגלצ, ‏7 בדצמבר 2023
↑  היטליסט – מצעד המוזיקה של ישראל, באתר מאקו, ‏6 בנובמבר 2023
↑  kan_gimel, אלה עשרת השירים שעשו לכם את השבוע 🧡יגל אושרי ולצאת מדיכאון בפסגה שבוע שני ברציפות, נס וסטילה מטפסים בדירוג היישר למקום השני, באתר אינסטגרם, ‏30 בנובמבר 2023
| אודיה |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים
| אלבומי אולפן | אור • האמת • ילדה של אמונה |  |
| מיני-אלבומים | חרבות ברזל |  |
| סינגלים | "אור" • "מה אשיב לך" • "נצנצים" • "על מה בנים חושבים בלילה" • "אם הייתי צריכה" • "תשבור לי ת'לב" • "אינטלקטוערס" • "האמת" • "מאמי" • "בלילות" • "אני פה" • "אינטלקטוערסית" / "הזוג המלכותי" • "תהמר עליי" • "חורף 23" • "צמוד צמוד" • "בן אדם" • "עובד בכפר" • "הטוב הרע ועודיה" • "את לא יודעת כמה שאני אוהב אותך" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: f7010d94-ef89-4a65-b912-35a03a149068  MusicBrainz work: 27726d81-be4e-421e-ba13-dae667782070
אדית' אבוט

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1876 גרנד איילנד, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביולי 1957 (בגיל 80) גרנד איילנד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה, עבודה סוציאלית, סטטיסטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  בית הספר לכלכלה של לונדון  מכללת ולסלי  אוניברסיטת נברסקה-לינקולן  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר בראונוול-טלבוט 
 מוסדות:  מכללת ולסלי  אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה 
 
אדית' אבוט (באנגלית: Edith Abbott; ‏26 בספטמבר 1876 – 28 ביולי 1957) הייתה כלכלנית, סטטיסטיקאית, עובדת סוציאלית, מחנכת וסופרת אמריקאית. היא הייתה מחלוצות מקצוע העבודה הסוציאלית ופעילה מובילה ברפורמה חברתית לפיה הומניטריות צריכה להיות מוטבעת בחינוך. הייתה אחראית על מימוש האפשרות ללימודי תואר שני בעבודה סוציאלית, ולמרות ההתנגדות לפעילותה ברפורמה באוניברסיטת שיקגו, אבוט נבחרה כדיקן בית הספר ב-1924, מה שהפך אותה לדיקנית הראשונה בארצות הברית. אחותה הצעירה הייתה גרייס אבוט.
שנותיה הראשונות

אדית' נולדה בגרנד איילנד, נברסקה. אביה, עותמאן אבוט, היה עורך דין וסגן המושל הראשון של נברסקה (1877–1879). אמה, אליזבת גריפין, הייתה פעילה לביטול העבדות ולקידום זכות הבחירה. הוריה הנחילו ערכים של זכויות נשים, שוויון ורפורמה חברתית לאדית' ולאחותה גרייס, מה שהיוו השראה לעבודתן העתידית. גרייס אבוט בעלת הישגים רבים כעובדת סוציאלית, כמקדמת רפורמת חקיקת עבודת ילדים ומנהלת לשכת הילדים של ארצות הברית (1921–1934), וגם עבדה עם אדית' בפרויקטים מקצועיים רבים ושונים במהלך הקריירה שלהן.
השכלה

אבוט סיימה את לימודיה בבראונל הול, פנימיה לבנות באומהה בשנת 1893. עם זאת, משפחתה לא יכלה לממן לימודים בקולג' עקב בצורת שפקדה את נברסקה והובילה בסופו של דבר לשפל כלכלי. במקום ללכת לקולג', אבוט החלה ללמד בתיכון בגרנד איילנד, נברסקה.. בשל רצונה של אבוט לקבל השכלה בקולג', היא החלה לקחת קורסי לילה עד שיכלה להרשות לעצמה להירשם באופן מלא. אבוט נרשמה לאוניברסיטת נברסקה, וקיבלה את התואר שלה ב-1901. היא המשיכה ללמד עוד שנתיים ובסופו של דבר זכתה במלגה לאוניברסיטת שיקגו. בזמן שעבדה באוניברסיטת שיקגו על הדוקטורט שלה, היא פגשה את פרופסור סופוניסבה ברקינרידג' שיחד פרסמו מחקרים מרובים בזמן שהיו בבית הספר לאזרחות ופילנתרופיה בשיקגו. בשנת 1905 סיימה אבוט את לימודיה וקיבלה את הדוקטורט שלה בכלכלה.
בשנת 1906 קיבלה אבוט מלגת קרנגי והמשיכה את לימודיה באוניברסיטת קולג' בלונדון ובבית הספר לכלכלה של לונדון. היא למדה מהרפורמים החברתיים סידני ווב וביאטריס ווב, שדגלו בגישות חדשות להתמודדות עם עוני. בני הזוג ווב השפיעו על כיוון הקריירה של אבוט. הם היו בעד ביטול "חוקי העניים" הבריטיים, משום שלדעתם הם מבזים אנשים בעוני, ותמכו בהקמת תוכניות לחיסול העוני. בזמן לימודיה בלונדון, אבוט התגוררה חלק מהזמן באזור מוכה עוני באיסט אנד, שם צברה ניסיון בעבודה סוציאלית.
קריירה > קריירה מאוחרת

אבוט הייתה מומחית בולטת להגירה, שפעלה רבות למען רפורמות שיפסיקו את תופעות ניצול המהגרים. היא מונתה ליושבת ראש הוועדה לפשע ולבני חוץ של הוועדה הלאומית לשמירה ואכיפת חוק ויקרשאם בין השנים 1929–1931. באמצעות סנגוריה, כתבה אבוט במאמרים מלומדים, ביקורות ספרים ודוחות ממשלתיים שבהם דנה בנושאים כמו זכויות נשים וילדים, פשע, הגירה וסיוע ציבורי. היא גם הדגישה את החשיבות של מחלקה לרווחה ציבורית, את הצורך במערכת רווחה חברתית הומאנית יותר, ואחריותה של המדינה בטיפול בבעיות חברתיות.
במהלך הקריירה של אבוט הוקדשו לטיפול ברפורמה מתקדמת ברווחה ולאימוץ סטנדרטים אנושיים יותר לטיפול ברווחה. בשנת 1926, אבוט עזרה להקים את הלשכה לרווחה ציבורית במחוז קוק. ב-1927 אבוט וברקינרידג' הקימו את ה - סיקור שירותים חברתיים - Social Service Review, שעדיין מנוהל על ידי אוניברסיטת שיקגו, נאמר כי "הלשכה לרווחה ציבורית מחויב לבחון מדיניות ופרקטיקה של רווחה חברתית ולהעריך את השפעותיה. לאורך תקופת השפל הגדול אדית' עבדה לצד אחותה במטרה להילחם במגוון רחב של מחלות חברתיות, מהתעללות במהגרים ועד להתעללות בעבודת ילדים. בשנת 1935, אבוט סייעה בניסוח חוק הביטוח הלאומי.
לאבוט היה גם תפקיד משמעותי במרחב הציבורי. אבוט נודעה כאשת סודו ויועצת מיוחדת להארי הופקינס, יועצו של הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט. בשנת 1950, ידוע כי אבוט מונתה לתיק בודד בבית המשפט העליון של קליפורניה, מה שהפך אותה לאישה הראשונה שישבה בבית המשפט העליון של המדינה.
מות אחותה של אדית', גרייס, ב-1939 גרם לאדית' להיות בודדה ווכחנית, ולאט לאט היא החלה לסגת מהחיים הציבוריים. ב-1941 פרסמה את ספרה האחרון, "סיוע ציבורי", ובשנת 1942 פרשה רשמית כדיקן של בית הספר למינהל השירותים החברתיים.
מותה

אדית' אבוט בילתה את שנותיה האחרונות עם משפחתה בביתם בגרנד איילנד, נברסקה, שם נפטרה מדלקת ריאות ב-1957. היא השאירה את עיקר אחוזתה לספרייה הציבורית של גרנד איילנד. היא גם השאירה נאמנות לאוסף ספרי עיון לזכרה של אמה, אליזבת אבוט. בזמן מותה של אדית' אבוט ב-1957, כתב ווין מקמילן מ-Social Service Review, "ההיסטוריה תכלול את שמה בין קומץ המנהיגים שתרמו תרומות מתמשכות לתחום החינוך. העבודה הסוציאלית תפסה כעת את מקומה כמקצוע מבוסס. אבוט, יותר מכל אדם אחר, נתנה כיוון לחינוך הנדרש למקצוע זה. הדורות הבאים לא ישכחו הישגים כמו אלה."
האחיות קבורות בבית הקברות גרנד איילנד. ספריית הזיכרון של אדית' אבוט, בגרנד איילנד, נברסקה, נקראת על שמה.
פרסומים > נשים בתעשייה (1910)

בהשראת השאלה שלה לגבי 'היסטוריית הפיצויים' של נשים בכוח העבודה, עבדה אבוט בשיתוף פעולה עם ברקינרידג', שעבדה רבות בנושאי חוקיות ומעמד כלכלי של נשים כדי לכתוב את "נשים בתעשייה". הספר היווה אבן דרך בכתבי הכלכלה הפמיניסטית. בסופו של דבר, "נשים ותעשייה" בחן את היסטוריית השכר והעבודה מנקודת מבט כלכלית, ובו בזמן שמרה את הסיבות החברתיות במרכז המחקר שלה.
נשים בתעשייה; מחקר בהיסטוריה הכלכלית האמריקאית. ניו יורק; לונדון: ד. אפלטון ושות', 1910.
פרסומים > הילד העבריין והבית (1912)

הילד העבריין והבית: מחקר על מחלקות העבריינים של בית המשפט לנוער של שיקגו פורסם ב-1912. זהו מחקר שיתופי נוסף שנעשה על ידי אבוט ועמיתתה ברקינרידג'. המחקר עוסק בבית המשפט ביחסו למשפחות ולבתים מהם מגיעים מחלקות העבריינים. המחקר נחשב ליצירה חשובה לתחום עבריינות הנוער, שבעצמו מגן בכוח על בית המשפט לנוער.
פרסומים > בעיית הכלא האמיתית (1915)

ספרה של אדית' אבוט, "בעיית הכלא האמיתית", דן בבעיות המערכת הכליאה של מחוז קוק, והתנאים הירודים איתם הכלואים צריכים להתמודד. בספרה, אבוט דנה בבעיות הכליאה, וכיצד זה מוביל לסבל ולהשפלה עבור הכלואים. הכלואים עליהם הצביעה אבוט היו אלה שנכלאו משום שלא יכלו לשלם ערבות, אלה שנקבעו אשמים ואלה שעומדים בפני מאסר ארוך טווח. עבודה זו סייעה לנתח אלמנטים ספציפיים של מערכת המשפט הפלילי והגדירה את הבעיות החברתיות הקשורות למאסר.
פרסומים > היעדרות מבתי הספר בשיקגו (1917)

היעדרות מבתי הספר בשיקגו; מחקר על ההיבטים החברתיים של חוק חינוך חובה וחקיקת משרות לנוער של מדינת אילינוי פורסם ב-1917 על ידי הוצאת אוניברסיטת שיקגו. אבוט וסופוניסבה פרסטון ברקינרידג' היו שותפות לכתיבת המחקר בזמן שחקרו בבית הספר לאזרחות ופילנתרופיה בשיקגו של אוניברסיטת שיקגו. אבוט וברקינרידג' בדקו אי נוכחות בתקופת נוכחות חובה, וחוסר אכיפה של חוקי משרות לנוער. המחקר היה גם המשך העבודה עליה עבדו קודם אבוט וברקינרידג' בנושא בחינת מחלקות של בית המשפט לנוער של מחוז קוק.
ראו גם

סידני ווב
ביאטריס ווב
לקריאה נוספת

Lela B.Costin. (2003). Two Sisters for Social Justice: A Biography of Grace and Edith Abbott
John Sorensen. (2015). A Sister's Memories: The Life and Work of Grace Abbott from the Writings of Her Sister Edith Abbott, Kindle Edition
גוונדולין ברוקס

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1917 טופיקה, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בדצמבר 2000 (בגיל 83) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Gwendolyn Elizabeth Brooks
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 מקום קבורה:  בית הקברות לינקולן בבלו איילנד, אילינוי 
 מקום מגורים:  South Side, טופיקה, אילינוי, Michigan Boulevard Garden Apartments 
 מקום לימודים:  מכללת קנדי-קינג, בית הספר התיכון אינגלווד, תיכון הייד פארק, תיכון ונדל פיליפס 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Jump Bad: a New Chicago Anthology 
 תקופת הפעילות:  מ-1930 
 הושפעה מ:  לנגסטון יוז, ריצ'רד רייט 
 צאצאים:  נורה ברוקס בלייקלי 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1946)  Eunice Tietjens Memorial Prize (1949)  הרצאת ג'פרסון (1994)  מדליית רוברט פרוסט (1989)  היכל התהילה לספרות שחורה (אוקטובר 1998)  עמית האקדמיה האמריקאית לשירה (1999)  Kuumba Liberation Award (1969)  הפרס להנצחת שלי (1976)  משורר הקונגרס (1985)  מדליית לנגסטון יוז (1979)  פרס אניספילד-וולף (1969)  פרס פוליצר לשירה (1950)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1988)  honorary degree from Spelman College (1986)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  המדליה הלאומית לאומנויות 
 
גוונדולין אליזבת ברוקס (באנגלית:Gwendolyn Elizabeth Brooks ‏ 7 ביוני 1917 –3 בדצמבר 2000) הייתה משוררת, סופרת ומורה אמריקאית, ממוצא אפרו-אמריקאי. יצירותיה מתארות בדרך כלל את חייהם של האנשים פשוטים בקהילתה.
ב-1 במאי 1950 היא זכתה בפרס פוליצר לשירה עבור קובץ השירים "אני אלן" והייתה לאפרו-אמריקאית הראשונה שקיבלה פרס פוליצר.
הייתה לאורך שנים רבות תושבת העיר שיקגו והחל מ-1968 עד יום מותה הייתה משוררת הבית (laureate poet) של מדינת אילינוי.
ב-1986-1985 נבחרה כמשוררת הבית של ארצות הברית וב-1976 הייתה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהתקבלה לשורות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
קורות חייה > ילדות וצעירות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| במקור באנגלית |  | בתרגום העברי של |
|  And if sun comes.   How shall we greet him?  Shall we not dread him,   Shall we not fear him.   After so lengthy a  Session with shade? |  |  ואם יבוא השמש  איך נקבל את פניו?  האם לא נירא?  ...................  אחרי זמן כה רב בצל? |
גוונדולין ברוקס נולדה ב-1917 בטופיקה, קנזס כבת בכורה של דייוויד אנדרסון ברוקס וקזיה ברוקס לבית וימס. אמה של ברוקס הייתה פסנתרנית ומורה בבית ספר בטופיקה ובעלה שאף ללמוד רפואה אך לבסוף עבד כשוער בעסק למוזיקה כדי לפרנס את המשפחה.


לפי סיפורים במשפחה בימי מלחמת האזרחים האמריקאית סבה מצד אביה ברח מעבדות והצטרף להצפון.

בימי  ההגירה האפרו-אמריקאית הגדולה כשהייתה תינוקת בת ששה שבועות עברה משפחתה לגור בשיקגו. היא למדה שם בבית ספר יסודי פורסטוויל ברובע South Side.

ולאחר מכן בתיכון יוקרתי הייד פארק שתלמידיו היו רובם לבנים. הועברה משם לתיכון ונדל פיליפס שנועד לשחורים בלבד. לבסוף את לימודי התיכון סיימה בבבית ספר ששילב תלמידים לבנים ושחורים - התיכון אנגלווד.
בנעוריה נחשפה ברוקס לעוולות רבות על רקע גזעני, מציאות המשתקפת ברבות מיצירותיה.
כתבה מגיל ילדות ואמה עודדה אותו באומרה:"את תגיעי כמו פול לורנס דנבר בגרסה נשית". ברוקס שלחה שירים מחורזים והגיגים לעיתונים שונים. השיר הראשון שלה Eventide פורסם כשהייתה בת 13 במגזין American Childhood. כשסיימה את התיכון ב-1935 כבר הייתה כותבת קבועה בעיתון האפרו-אמריקאי The Chicago Defender
לא רצתה ללמוד עוד ארבע שנות מכללה כי זה נראה לה מיותר בתור סופרת.
ב-1936 סיימה תוכנית דו-שנתית במכללת Wilson Junior College, הידועה כיום כ Kennedy-King College. עבודתה הראשונה הייתה ככתבנית. בהמשך התפרנסה כמנהלת ליחסי ציבור באיגוד הלאומי ולקידום האנשים הצבעוניים (NAACP) בשיקגו.
קורות חייה > פעילותה בהוראה

ניסיונה הראשון בהוראה אקדמית התרחש באוניברסיטת שיקגו, כשהתבקשה על ידי פרנק לונדון בראון ללמד קורס על הספרות האמריקאית. מאז המשיכה כל שאר חייה ללמד שירה וכתיבה יוצרת ברחבי ארצות הברית. לימדה במכללת קולומביה בשיקגו, באוניברסיטת נורת'איסטרן אילינוי, אוניברסיטת המדינה של שיקגו, מכללת אלמהרסט, אוניברסיטת קולומביה וסיטי קולג' של ניו יורק.
חייה האישיים

ב-1939 נישאה ברוקס להנרי לואוינגטון בלייקלי הבן, שאותו הכירה במועצת הצעירים של NAACP.
נולדו להם שני ילדים:הנרי לואוינגטון בלייקלי השלישי ומורה ברוקס בלייקלי. הבן זוג של ברוקס נפטר ב-1996.

בנה, הנרי, שירת ב-1964-1961 במרינס בהתחלה בבסיס המיון בסן דייגו ואחר כך בקניוהי ביי. בתקופה זו לימדה ברוקס את כלתה, קתלין הרדימן, כתיבת שירה. הצעירים התחתנו ב-1965.
גוונדולין ברוקס נפטרה מסרטן בביתה בשיקגו ב-3 בדצמבר 2000 בגיל 83. היא הובאה לקבורה בבית הקברות לינקולן במחוז קוק.
הוקרה

1946 - מלגת גוגנהיים בשירה
1946 - הפרס איוניס טייטיינס של המגזין Poetry
1950 - פרס פוליצר לשירה
1968 -2000 משוררת הבית של מדינת אילינוי
1969 - פרס אניספילד-וולף לספרים - עבור In the Mecca. Poems
1973 - יועצת כבוד לספרות אמריקאית בספריית הקונגרס של ארצות הברית
1976 חברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
הפרס שלי של האגודה לשירה של אמריקה (Poetry Society of America)
1981 - בית ספר תיכון בהארווי (אילינוי), נקרא על שמה.
1985 -1986 - יועצת לשירה של ספריית הקונגרס, משוררת הבית של ארצות הברית, אחרי קארל סנדברג
1988 - נבחרה להיכל התהילה הלאומי לנשים בארצות הברית
1989 - מדליית רוברט פרוסט של האגודה לשירה של אמריקה על מפעל חייה
1994 - נבחרה להציג הרצאת ג'פרסון בחסות הקרן הלאומית למדעי הרוח
1994 - מדליית הקרן הלאומית לספרים על תרומה מיוחדת לספרות האמריקאית
1995 - המדליה הלאומית לאומנויות
עיטור המסדר לינקולן - עיטור הכבוד הגבוה ביותר של מדינת אילינוי
1999 עמיתה של אקדמיית המשוררים האמריקאים עבור הישגים מיוחדים בשירה
הנצחה

1969 - הוענק לראשונה הפרס גוונדולין ברוקס לספרות יפה - לסופרת איוג'יניה קולייה
עבור הסיפור "מיריגולדס"
נקראו על שמה:
1970 - מרכז לתרבות של אוניברסיטת וסטרן אילינוי במקומב, אילינוי
1990 - המרכז לספרות שחורה ולכתיבה יוצרת של אוניברסיטת המדינה של שיקגו
1995 - בית ספר יסודי באורורה, אילינוי
2001 - מכללת מכינה אקדמית בשיקגו
2002 - בית ספר חטיבת ביניים באוק פארק, אילינוי
2003 - ספרייה ציבורית בספרינגפילד, אילינוי
2004 - פארק היאסינת בשיקגו והוקם פסל לזכרה
2012 - דואר ארצות הברית הנפיק בול דואר עם דיוקנה
מבחר יצירות

A Street in Bronzeville, Harper, 1945.
Annie Allen, Harper, 1949.
Maud Martha, Harper, 1953.
Bronzeville Boys and Girls, Harper, 1956.
The Bean Eaters, Harper, 1960.
We Real Cool, Brooks Press, 1960.
In the Mecca, Harper, 1968.
For Illinois 1968: A Sesquicentennial Poem, Harper, 1968.
Riot, Broadside Press, 1969.
Family Pictures, Broadside Press, 1970.
Aloneness, Broadside Press, 1971.
Report from Part One: An Autobiography, Broadside Press, 1972.
Black Love, Brooks Press, 1982.
Mayor Harold Washington; and, Chicago, the I Will City, Brooks Press, 1983.
The Near-Johannesburg Boy, and Other Poems, David Co., 1987.
Winnie, Third World Press, 1988.
Report from Part Two, Third World Press, 1996.
In Montgomery, and Other Poems, Third World Press, 2003.
הערות שוליים

↑  https://www.britannica.com/biography/Gwendolyn-Brooks אנציקלופדיה בריטניקה]
↑  [
https://www.kcur.org/arts-life/2017-06-07/renowned-poet-gwendolyn-brooks-time-in-kansas-was-short-but-worth-a-birthday-party
 באתרNPR in Kansas City]
↑  באתר www.modernamericanpoetry.org
↑  George Kent - A Life of Gwendolyn Brooks  University Press of Kentucky isbn=978-0-8131-2800-9y
↑  Columbus Salley - The Black 100:A Ranking of the Most Influential African Americans 1999]
↑  בעיתון Chicago Tribune ב-6 ביולי 1966
↑  1993 G.Kent עמ' 54-55,184
↑  [https://www.chicagotribune.com/news/ct-lincoln-cemetery-blue-island-notable-graves-20210723-ke7n57ifyfg6pd6akwaz4tsi6a-story.html
ב Chicago Tribune ב-21  ביולי 2021]
↑  מאה שנה להולדתה של גוונדולין ברוקס  באתר NRP ‏  29 במאי 2017
↑  ב-7 באוגסוט 2020 באתר  wolf.org.books
↑  Trudier Harris - Afro-American Writers 1940-1955 Dictionary of Literary Biography vol,76 p.23 1988
↑  באתר poetry societyof America ‏  24 בינואר 2015
↑  באתר archive
↑  באתר Poetry Society of America
↑  [https://web.archive.org/web/20110310053959/http://www.nationalbook.
באתר national book ‏ 20 במרץ 2011]
↑  באתר National Endowment for the Arts
↑  באתר אקדמיית לינקולן של מדינת האילינוי 1997
↑  באתר אקדמיית המשוררים האמריקאים
↑  באתר oxfordamerican
↑  [ https://web.archive.org/web/20150225055321/http://www.csu.edu/gwendolynbrooks/ באתר אוניברסיטת המדינה של שיקגו 25 בפברואר 2015]
↑  באתר הספרייה הדיגיטלית למחקר ההיסטוריה של אילינוי 25 בנובמבר 2011
↑  [ https://web.archive.org/web/20170627232732/http://www.op97.org/brooks/History.cfm באתר op97.org]
↑  [illinoishttps://web.archive.org/web/20170607115305/http://www.cyberdriveillinois.com/departments/library/ באתר cyberdriveillinoisă]
↑  [https://hof.org/inductees/profile/gwendolyn-brooks
באתר chicagoliterary]
↑  https://web.archive.org/web/20120502223059/http://www.chicagotribune.com/news/columnists/ct-met-schmich-0502-20120502,0,3357157.column
באתר chicago tribune  ב-3 במאי 2012]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592369705171  PLWABN: 9810556518705606  BIBSYS: 90088965  BnF: cb120275614 (data)  CANTIC: a10844648  CiNii: DA0820996X  GND: 118660209  ISNI: 0000 0000 8181 6650  LCCN: n50041281  LNB: 000120349  MusicBrainz: e9ac8497-1517-4c94-a3e9-5611e934ca87  NKC: jo20000079400  NLA: 35022483  NLK: KAC199638715  NSK: 000255364  NTA: 072897589  RERO: 02-A003046908  SNAC: w6pd3rgp  SUDOC: 028441028  Trove: 796530  VIAF: 113723435   WorldCat (עם VIAF): 113723435