stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכס בן-ארי
ביוגרפיה

בן-ארי נולד בשנת 1973 בברית המועצות, ועלה עם משפחתו לישראל כשהיה בן שלוש. למד ב"תיכון חדש" בחולון ושירת בצה"ל בחיל המודיעין, לאחר מכן למד מתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. בוגר המחזור השלישי של "כתת השירה" של הליקון (1996).
לאורך השנים פרסם שירים ותרגומי שירה בכתבי עת רבים ובהם קשת החדשה, משיב הרוח, הליקון, תרבות וספרות הארץ, אורות ודג אנונימי.
כתב היד של ספר שיריו הראשון, "ימים סמויים", התקבל למפעל קסת לספרות ביכורים, וראה אור בשנת 2008 בהוצאת כרמל ובעריכת דוד וינפלד, הספר זכה
בציון לשבח בפסטיבל השירה מטולה לשנת 2008 וב"פרס הליקון על שם המשורר רמי דיצני" לשנת 2014. ספר שיריו השני, "קורת השער" מורכב משירי האיקו וראה אור בסדרת "כבר" לשירה ובעריכת ליאת קפלן.
ספר שיריו השלישי, "התקווה 69" ראה אור ב-2018 בהוצאת מקום לשירה. זהו ספר שירה קונספטואלי המורכב מ-69 גרסאות של ההמנון שיוצרו באמצעות מילון אבן-שושן בפרוצדורה שהיא הרחבה של טכניקת ה-S+7 של אוליפו. חלקו השני של הספר הוא תיעוד מוער של ההתכתבות המסועפת שניהל המחבר עם חברות המזכירות המדעית של האקדמיה ללשון העברית אודות יצירת 69 שירי הספר.
ספר שיריו "מים מים" (הוצאת 'דפוס בית', 2020) הוא ספר שירי מחיקה המייצר מחדש את ספרו הראשון "ימים סמויים" באופן שבו כל שיר בספר החדש נוצר על ידיד מחיקה של מילים מתוך השיר בעמוד המקביל לו ב"ימים סמויים". הספר נוצר ברובו במהלך שהות אמן בבית שלום אש בבת-ים מטעם מוזיאון בת-ים לאמנות (מובי). סדרת דימויים של סימני מחיקה שנוצרו בתהליך העבודה הפכה לתערוכה שהוצגה בבית שלום אש במהלך אפריל 2021. הספר עצמו, יחד עם צמד עבודות וידאו המתחקות אחר תהליכי מחיקה הוצגו במהלך אפריל-מאי 2021 בגלריה "ביתא" בירושלים כחלק מן התערוכה "מה אמרת?" באוצרותה של אלפא חיימוב.
ב-2021 ראה אור ספר שירי הייקו נוסף פרי עטו, "גשם שיורד לאט יותר" בהוצאת 'ירח חסר', שהיא הוצאת ספרים להייקו בעברית שבן-ארי הוא ממקימיה יחד עם יעקב רז, דרור בורשטיין, יובל אדו-טל וליאת קפלן.
ספר שיריו הששי, "צי", ראה אור בקיץ 2023 בסדרת 'כבר' לשירה בהוצאת מוסד ביאליק (עורכת הספר והסדרה – ליאת קפלן). זהו ספר שירה לירית, הראשון של בן-ארי מאז ספרו הראשון, "ימים סמויים".
ב-2024 ערך את גליונו הראשון של כתב העת המקוון רֶסֶן – ליצירה אילוצית וחישובית בעברית.
ספריו > שירה

צי, (מוסד ביאליק – סדרת כבר לשירה, 2023)
גשם שיורד לאט יותר, (הוצאת ירח חסר, 2021)
מים מים, (הוצאת דפוס בית, 2020)
התקווה 69, (הוצאת מקום לשירה, 2018)
קורת השער, (מוסד ביאליק – סדרת כבר לשירה, 2015)
ימים סמויים, (הוצאת כרמל, 2008)
ספריו > שירה – תרגום

רוברטה בירי, הדף, בחר ותרגם אלכס בן-ארי (הוצאת ירח חסר, 2020)
ספריו > שירה – עריכה

ליאור זלמנסון, יש לנו דרכים לגרום לך ליהנות, סדרת "נוסח" לשירה (מקום לשירה, 2021)
אנתולוגיה לכתיבה מושגית בעברית (2) – גיליון ננופואטיקה 19 (מקום לשירה, 2020)
תומר ליכטש, שירים טיפוסיים (אורכב 06.07.2019 בארכיון Wayback Machine), סדרת "נוסח" לשירה (מקום לשירה, 2019)
יונתן רז-פורטוגלי, הילה טוני נבוק, אם כרגע מה שבוער בך זה פילאטיס, בזה את צריכה להתמקד (לוקוס, 2018)
שירה חרש, 11:11 (גמא והקיבוץ המאוחד, 2018)
אנתולוגיה לכתיבה מושגית בעברית – גיליון ננופואטיקה 8 (מקום לשירה, 2016)
גארי הות'ם, יותר חלונות מבית, בחר ותרגם דרור בורשטיין (הוצאת ירח חסר, 2016)
קרוליין גורליי, הפוגה בטרם חושך, בחר ותרגם דרור בורשטיין (הוצאת ירח חסר, 2018)
ספריו > שירה – אחר

קמץ, אנתולוגיה של שירי הייקו מאת חברי" קבוצת ירח חסר" (הוצאת ירח חסר, 2016)
ספריו > פרוזה – תרגום

קיראן דסאי, מהומה בגן הגויאבות (הוצאת כנרת, 1999)
דהארמה סינג קהאלסה, המוח – זיכרון וחשיבה: כיצד לשפר את יכולת המוח ולהאריך את ימיו (הוצאת כתר, 1999)
אקסל שפלר, פתגמים מפה ומשם (הוצאת כנרת, 2000)
גרג בר, מוזיקת דם (הוצאת כתר, 2001)
אמנות חזותית

הוא אמר על קיר, המרכז לאמנות דיגיטלית, חולון, נובמבר 2019 (במסגרת פסטיבל פרינטסקרין)
פרויקט בידוד: מאי 2020
פעולה מתוזמנת, תערוכה קבוצתית, בית הנסן, יוני 2020
שיירים - דימויי מחיקה, בית שלום אש, בת-ים, אפריל 2021
מה אמרת?, תערוכה קבוצתית, גלריה ביתא, ירושלים, אפריל-מאי 2021
פרשת מים, תערוכה קבוצתית, המרכז לאמנות דיגיטלית, חולון, נובמבר 2021
"שיחה בין כמה אמנים על איך נוצרת תמונה", תערוכת פופ-אפ קבוצתית, גלריה נולובז, דצמבר 2021
cuplings, מיצב, כוסות קפה חד-פעמיות וטקסט, גלריה גרוסו מודו, ספטמבר 2023
מקום נפלט, תערוכה קבוצתית, גלריה עין הוד, ספטמבר 2023
מחרב נומג, עבודה לכוסות ושחקנים יחד עם קבוצת תיאטרון רות קנר, 2024
אסור לגעת בחלקים החמים, תערוכה זוגית עם הגר ציגלר, גלריה אחד העם 9, נובמבר-פברואר 2024-2025
פרויקטים נוספים

התקווה 69 - ואריאציות להמנון הלאומי, פיי שפירו ואלכס בן ארי, בימוי: ניצן כהן, פסטיבל א-ז'אנר, תיאטרון תמונע, 2018
להיטס, אלבום קאברים ללהיטי ענק מתורגמים לעברית, אפריל 2012
עיר-סיפור 2, תערוכת איור ושירה על קירות בניינים בירושלים, מרץ 2017
הערות שוליים

↑  פרס הליקון למשורר אלכס בן ארי, אתר "הבמה"
↑   אבי פיטשון, כמעט ברחתי בצרחות מהתערוכה של הגר ציגלר ואלכס בן-ארי. מזל שלא, באתר הארץ, 30 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305239405171  BnF: cb161795574 (data)  ISNI: 0000 0001 0845 1656  LCCN: no2003011990  VIAF: 100882522   WorldCat (עם VIAF): 100882522
שהחיה תמות

| --- | --- |

כרזת הסרט בהפצתו בארצות הברית
 בימוי:  קלוד שברול 
 הופק בידי:  אנדרה ז'נובה 
 תסריט:  קלוד שברול ופול גגוף
 עריכה:  ז'אק גאיאר
 שחקנים ראשיים:  מישל דושוסואה   ז'אן יאן   קרולין סלייה
 מוזיקה:  פייר ז'נסן 
 צילום:  ז'אן ראבייה 
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 חברה מפיצה:  Monogram Pictures, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בספטמבר 1969
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  פיניסטר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"שהחיה תמות" (צרפתית: "Que la bête meure") הוא מותחן קולנוע צרפתי, משנת 1969, בבימויו של קלוד שברול. הסרט, המבוסס על סיפור של ססיל דיי לואיס (בשם העט שלו, ניקולס בלייק), מתרחש בברטאן שבצפון צרפת ועוסק באב המנסה למצוא את האיש שפגע והרג את בנו בתאונת פגע וברח לאחר שנשבע כי ימצא את האיש ויהרוג אותו. הסרט הוא אחד מסרטיו המפורסמים והמוערכים של שברול והוא חלק מסדרת סרטים שביים שברול בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 שזכו להערכה מיוחדת.
תקציר העלילה

הסרט נפתח בתמונות ילד האוסף צדפות על חוף הים ובמקביל, מכונית פורד מוסטנג פתוחה הנוסעת במהירות על כביש לאורך החוף ובה גבר וצעירה בלונדינית. המפגש הקטלני מתרחש בהצטלבות רחובות של עיירת חוף. הילד נהרג במקום ונהג המכונית נמלט ללא שהאט כלל לראות מה אירע. שארל, אביו מוכה הצער של הילד, נשבע לאתר את הנהג ולהרוג אותו ומתחיל לתעד את מחשבותיו ותוכניתו ביומן סודי. המשטרה נכשלת באיתור הנהג וכשנה מיום התאונה, מצליח האב באורח מקרי לאתר את הצעירה הנוסעת, הלן, וקושר איתה רומן במטרה להגיע דרכה אל הנהג. שארל והלן נוסעים לבית משפחת הלן בקמפר (Quimper) הסמוכה ושם מגיע שארל למסקנה כי הנהג הפוגע הוא פול, גיסה של הלן. פול הוא מנהל מוסך הרודה בגסות בכל הסובבים אותו, כולל אשתו ובנו אותם הוא אף מעליב בפני שאר בני המשפחה. פיליפ, בנו של פול, מצהיר באוזני שארל כי הוא רוצה להרוג את אביו והם מתכננים ביחד את צעדיהם. שארל מחליט להרוג את פול בעת שיט בסירה. הוא רוכש בעזרת פול סירה ומזמין אותו לשיט בים. השיט הדרמטי הוא אחד משיאי הסרט ולאחר סיומו עומד שארל בפני חקירת המשטרה. הסרט מסתיים במכתב אותו משאיר שארל להלן ובו הוא מסביר את צעדיו.
שחקנים ראשיים

מישל דושוסואה - שארל תנייה (האב השכול)
ז'אן יאן - פול דקור (הנהג הפוגע)
קרולין סלייה - הלן לנסון (הנוסעת, בת הזוג של שארל)
אנוק פרז'ק - ז'אן דקור (אשת פול, אחות הלן)
מרק די נאפולי - פיליפ דקור (בנם של פול וז'אן)
מוריס פיאלה, שחקן שהתפרסם בהמשך הקריירה שלו כבמאי בולט, מגלם את תפקיד מפקח המשטרה.
שם הסרט

שם הספר האנגלי עליו מבוסס הסרט הוא "The Beast Must Die" (החיה חייבת למות). שם הסרט, Que la bête meure (שהחיה תמות), לקוח ממילים מהשיר הראשון בסדרת שירים שהלחין יוהנס ברהמס, "ארבעה שירים רציניים". במילות השיר מופיע משפט מספר קהלת (ג,יט): ”כִּי מִקְרֶה בְנֵי הָאָדָם וּמִקְרֶה הַבְּהֵמָה וּמִקְרֶה אֶחָד לָהֶם: כְּמוֹת זֶה כֵּן מוֹת זֶה, וְרוּחַ אֶחָד לַכֹּל, וּמוֹתַר הָאָדָם מִן הַבְּהֵמָה אָיִן, כִּי הַכֹּל הָבֶל”. גיבור הסרט כותב במכתב, שקריאתו נועלת את הסרט, "כְּמוֹת זֶה כֵּן מוֹת זֶה" - בעת שהחיה מתה גם האדם מת, ובכך הוא מסביר את צעדיו. עיבוד מנגינת שירו הנוגה של ברהמס מלווה את הסרט וברקע כתוביות הסיום מושמע ביצועה של הזמרת קתלין פרייר לשיר.
בארצות הברית הופץ הסרט תחת השם: "This Man Must Die" (איש זה חייב למות).
ביקורת

הסרט מוגדר על ידי חלק מהמבקרים כ"מלודרמת נקמה" בה מראה שברול שוב כי הנקמה לעולם איננה כה פשוטה. גיבור הסרט מגלה כי יש לה צדדים נוספים המשפיעים על נפשו. כפי שגיבורו של שברול מציין במכתבו בסוף הסרט, כי המאורעות שהתרחשו דמו, בסופו של דבר, לטרגדיה יוונית בה מתהפך הגלגל, כך גם חלק מהמבקרים רואים את האפקט הפסיכולוגי של הנקמה ששברול מדגים כסוג של טרגדיה בה אומר הגיבור ש"ללב לוקח זמן רב יותר למות ממה שחשבתי" (בהתייחסו לליבו שלו ולרצון הנקמה חסרת הפשרות שפיעם בו). מבקר הקולנוע אורי קליין מגדיר את הסרט כסרט מופת ומתאר אותו כסרט הספוג במקביל גם בחומרה וגם בחמלה ועוסק "במהות הפטאליסטית של החיים, האהבה והמוות".
ימה השלו והסוער חליפות של ברטאן תופס מקום מרכזי בסרט ומהווה תפאורה לסצנות המרכזיות בו. יש מבקרים המוצאים דמיון בין צילומי הים החותמים את הסרט ובין סצנת המסע בים בסרט "Moonfleet"‏ (1955) של הבמאי פריץ לנג הידוע כאחד מהבמאים שהשפיעו על סגנונו של שברול.
לקריאה נוספת

דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "שהחיה תמות", עמ' 195–197
הערות שוליים

↑  בישראל הופץ ב-1970 הסרט תחת השם "אדם - גורלו ונקמתו", משה נתן, רחוק מפנינים מכרה, מעריב, 27 בינואר 1971
↑  אורי קליין, סוג של תאונה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2007
↑  אורי קליין, גלריה, קלוד שברול, 2010-1930, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2010
↑  Roger Greenspun, This Man Must Die (1969), הניו יורק טיימס, 21 באוקטובר 1970
↑  ג'ודית כריסט, The Guilts We All Share, ניו יורק מגזין, 26 באוקטובר 1970, עמ' 64–65
↑  אורי קליין, סוג של תאונה
↑  Greenspun
ספר מלחמות ה' (מקרא)

ספר מלחמות ה' הוא ספר אשר נזכר בתנ"ך פעם אחת בלבד, בספר במדבר (פרק כ"א, פסוק י"ד), ואבד. בשאלת קיומו ותכניו עסקו הן פרשני המקרא המסורתיים והן חוקרים מאוחרים.
בנוסח המסורה ובתרגומים

ספר מלחמות ה' נזכר בספר במדבר פעם אחת בלבד, במסגרת תיאור המסעות האחרונים של בני ישראל בדרכם ממצרים לארץ כנען, בשנה הארבעים למסעם:
וַיִּסְעוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וַיַּחֲנוּ בְּאֹבֹת. וַיִּסְעוּ מֵאֹבֹת וַיַּחֲנוּ בְּעִיֵּי הָעֲבָרִים בַּמִּדְבָּר אֲשֶׁר עַל פְּנֵי מוֹאָב מִמִּזְרַח הַשָּׁמֶשׁ. מִשָּׁם נָסָעוּ וַיַּחֲנוּ בְּנַחַל זָרֶד. מִשָּׁם נָסָעוּ וַיַּחֲנוּ מֵעֵבֶר אַרְנוֹן אֲשֶׁר בַּמִּדְבָּר הַיֹּצֵא מִגְּבֻל הָאֱמֹרִי, כִּי אַרְנוֹן גְּבוּל מוֹאָב בֵּין מוֹאָב וּבֵין הָאֱמֹרִי. עַל כֵּן יֵאָמַר בְּסֵפֶר מִלְחֲמֹת ה': אֶת וָהֵב בְּסוּפָה וְאֶת הַנְּחָלִים אַרְנוֹן. וְאֶשֶׁד הַנְּחָלִים אֲשֶׁר נָטָה לְשֶׁבֶת עָר וְנִשְׁעַן לִגְבוּל מוֹאָב. וּמִשָּׁם בְּאֵרָה, הִוא הַבְּאֵר אֲשֶׁר אָמַר ה' לְמֹשֶׁה "אֱסֹף אֶת הָעָם וְאֶתְּנָה לָהֶם מָיִם".
בתרגומים העתיקים למקרא, תרגום השבעים ותרגום אונקלוס משתקפת גרסה זהה לזו המופיעה בנוסח המסורה באשר למונח "ספר מלחמות ה'" (באונקלוס: ספרא קרבין עבד ה') אם כי התרגומים להמשך הפסוק משקפים את הקושי שעמד בפני המתרגמים בהבנתו.
עם זאת, עיון בתרגום ירושלמי א' וב' מלמד כי תפיסת המתרגם הייתה כי אין במילים "ספר מלחמות ה'" כדי הפניה לספר אחר, חיצוני למקרא, אלא לספר התורה עצמו, והוראת המילה "ספר" כאן היא במשמעות סיפור. בתרגום ירושלמי א (המיוחס ליונתן) מתורגמת ראשיתו של הפסוק כך: ”עַל כֵּן יִּתְאַמַר בְּסֵפֶר אוֹרַיְיתָא דְתַמָן כְּתִיבִין קְרָבַיָא דַיְיָ” (בתרגום לעברית: על כן יאמר בספר התורה ששם כתובות מלחמות ה'). בתרגום ירושלמי ב' ביתר פירוט: ”בְּגִין כְּדֵין יִתְאַמַר בְּסֵפֶר אוֹרַיְיתָא דַיְיָ דִמְתִיל בְּסֵפֶר קְרָבַיָא נִיסַיָא וּגְבוּרְתָּא דְעָבַד יְיָ לְעַמֵיהּ” (בתרגום לעברית: על כן יאמר בספר תורת ה' המשול (או: המכונה) כספר מלחמות, נסים וגבורות שעשה ה' לעמו).
בגישה זו אשר איננה רואה ב"ספר מלחמות ה'" הפניה לספר חיצוני החזיק חוקר המקרא נפתלי הרץ טור סיני, אולם מרבית הפרשנים המסורתיים וחוקרי המקרא סוברים כי בעת כתיבת התורה התקיים ספר עצמאי בשם זה אשר עקבותיו אבדו.
בפרשנות ימי הביניים

רש"י בפירושו מפרש את המילה "ספר" במונח של סיפור דברים, כלומר על כן ייאמר כשמספרים את מלחמות ה', ולא שיש אכן ספר כזה. עם זאת, פרשני פשט אחרים ראו במונח "ספר מלחמות ה'" הפניה לספר חיצוני למקרא שאבד. רב סעדיה גאון מתרגם את המונח "ספר ניצחונות ה'". גם ר' אברהם אבן עזרא מפרש כי ”ספר היה בפני עצמו, ושם כתוב מלחמות ה' בעבור יראיו. וייתכן שהיה מימות אברהם, כי ספרים רבים אבדו, ואינם נמצאים אצלנו, כדברי נתן, ועדו, ודברי הימים למלכי ישראל, ושירות שלמה ומשליו”. את שיטת הפשטנים מסכם הרמב"ן כך:
ודרך הפשט בספר מלחמות ה', שהיו בדורות ההם אנשים חכמים כותבים סיפור המלחמות הגדולות, כי כן בכל הדורות, ובעלי הספרים היו נקראים מושלים, שנושאים בהם משלים ומליצות, והניצחונות הנפלאים בעיניהם מיחסים המלחמות ההם לה', כי לו המה באמת, והנה גבורת סיחון במואב הייתה נפלאת בעיניהם וכתבוה בספר.
עם זאת, היקף הציטוט מספר מלחמות ה' איננו מוסכם. יש מהפרשנים המזהים את פסוק י"ד בלבד כמצוטט מספר מלחמות ה'. יש המצרפים לו גם את פסוקים ט"ו–ט"ז ויש המוסיפים גם את שירת הבאר (פסוקים י"ז–כ') ואת שיר המושלים (פסוקים כ"ז–ל').
השערות המחקר האקדמי

מרבית חוקרי המקרא מסכימים עם פרשני ימי הביניים ורואים בספר מלחמות ה' ספר עצמאי אשר עמד בפני מחבר פרק זה, בעת שזה נכתב. גם בקרב החוקרים קיימת המחלוקת בדבר היקף הציטוט. ניתוח תוכן הציטוטים בפרק כ"א והמקצב בו הם כתובים הביא רבים מהחוקרים לזהות את ספר מלחמות ה' כשירת עלילה קדומה ובה תיאור מלחמות ה' ועמו קודם כיבוש עבר הירדן המערבי. לאור זאת, יש מהחוקרים המזהים כמובאות מספר מלחמות ה' גם קטעי שירה נוספים במקרא ובהם שירת הבאר, שיר המושלים, חלקים משירת הים, קללת עמלק, שיר הארון, משלי בלעם, ברכת יעקב וברכת משה. גם ציטוטים דוגמת ”ה' אִישׁ מִלְחָמָה, ה' שְׁמוֹ” (בשירת הים) ו”וַיֹּאמֶר: כִּי יָד עַל כֵּס יָהּ, מִלְחָמָה לַה' בַּעֲמָלֵק מִדֹּר דֹּר” (קללת עמלק) נתפסים כסיוע להשערה זו.
לאור זאת, ומתוך הנחתו של משה דוד קאסוטו על קדמותה של שירת העלילה ביחס לפרוזה המקראית, יש המתארכים ספר זה לתקופת השופטים, בניגוד לדעתו של יוליוס ולהאוזן ואחרים, המאחרים את זמן החיבור לאחר ימי דוד. לדעת יחזקאל קויפמן, ספר מלחמות ה' דומה באופיו לחיבור אחר הנזכר במקרא – ספר הישר, ואילו לדעת מובינקל ספר הישר וספר מלחמות ה' חיבור אחד הם.
ראו גם

ספר הישר
ספר דברי הימים למלכי יהודה
לקריאה נוספת

שמריהו טלמון, "מלחמות ה', ספר מלחמות ה'", האנציקלופדיה המקראית, כרך ד, ירושלים ה'תשכ"ג, טורים 1065–1066.
יחזקאל קויפמן, תולדות האמונה הישראלית, כרך ד, תל אביב ה'תשט"ז, עמ' 33, 72, 144–147.
משה דוד קאסוטו, "ראשית ההיסטוריוגראפיה בישראל", ארץ ישראל, כרך א, ה'תשי"א, עמ' 85–88.
הערות שוליים

↑  חיבור הנזכר בדברי הימים א', כ"ט, כ"ט; וכן בדברי הימים ב', ט', כ"ב
↑  חיבור הנזכר בדברי הימים ב', י"ב, ט"ו
↑  חיבור הנזכר במלכים א', י"ד, י"ט; ט"ו, ל"א, ועוד.
↑  חיבורים הנזכרים במלכים א', ה', י"ב
↑  אליעזר (אד) גרינשטיין, מהו ספר מלחמות ה'?, באתר התורה, ‏10.07.2022
↑  ספר שמות, פרק ט"ו, פסוק ג'
↑  ספר שמות, פרק י"ז, פסוק ט"ז
אמיליה פוקס

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1974 (בת 50) האמרסמית', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  מכללת סיינט קתרין (אוקספורד)  בית הספר בריאנסטון  בית הספר פרנסיס הולנד 
 בן או בת זוג:  ג'ארד האריס (16 ביולי 2005–יוני 2010)   ג'רמי ג'ילי (2010–2011) 
 צאצאים:  רוז ג'ילי 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיליה לידיה רוז פוקס (באנגלית: Emilia Lydia Rose Fox; נולדה ב-31 ביולי 1974) היא שחקנית אנגליה, הידועה בעיקר בתפקידה כניקי אלכסנדר בסדרה "עדות אילמת". היא הצטרפה לצוות השחקנים ב-2004 עם פרישתה של אמנדה ברטון מהסדרה.
ביוגרפיה

אמיליה פוקס נולדה בלונדון. הוריה הם השחקנים ג'ואנה דייוויד ואדוארד פוקס. יש לה אח פרדי ואחות למחצה לוסי. היא התחנכה ב"בריאנסטון סקול" ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1995 בסדרת הדרמה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. היא גילמה את דמותה של ג'ורג'יאנה דארסי, אחותו הצעירה של מר דארסי (בגילומו של קולין פירת'). תפקידה הבא היה ב-1997 כאשתו השנייה של מר דה וינטר במיני-סדרה "רבקה" על פי רומן באותו שם של דפנה דה מוריה לצידו של צ'ארלס דאנס. אמה, ג'ואנה דייוויד גילמה את אותה דמות בעיבוד לרומן שנעשה ב-1979. ב-1998 כיכבה בסדרה "המגדל העגול" על פי ספר מאת קתרין קוקסון, לצידו של בן מיילס. בסדרה זו גילמה את ונסה רדקליף, נערה מבית אמיד שנאלצת לעזוב את ביתה אחרי שהיא נכנסת להריון. ב-2003 שיחקה את ג'יין סימור בסרט טלוויזיה על חיי המלך הנרי השמיני. כמו כן גילמה את דמותה של קתרין הווארד הדמות הראשית במחזה "קתרין הווארד" מאת רובין לפוור ב"צ'יצ'סטר פסטיבל תיאטר".
ב-2004 החלה להשתתף בסדרת המתח של ה-BBC עדות אילמת, בה היא מופיעה בדמות ניקי אלכסנדר החוקרת פשעים כחלק מצוות פתלוגים. עד כה השתתפה ב-66 פרקים של הסדרה. עוד ב-2004 שיחקה כליידי מרגרט במיני סדרה "Gunpowder, Treason and Plot" על מזימת אבק השרפה שהתרחשה באנגליה בתקופת המלך ג'יימס הראשון. ב-2005 שיחקה בסרט הקומדיה "איזו מאמי" בתפקיד רוז ג'ונס. היא כיכבה בסרט "דברים שצריך לעשות לפני גיל 30" יחד עם בילי פייפר. ב-2008 הופיעה בסרטו של ביילי וולש "Flashbacks Of A Fool".
פוקס גילמה את דמותה של השחקנית לין פרדריק, שהייתה אשתו של פיטר סלרס, בסרט "החיים על פי פיטר סלרס" בכיכובו של ג'פרי ראש. הסצנות בהשתתפותה נחתכו בעריכה ואפשר לראות אותה מופיעה ברקע לקראת סיום הסרט. ב-2008 חזרה להופיע לצידו של צ'ארלס דאנס במיני-סדרה של רשת ITV1 ‏"Fallen Angel".
ב-2008 דיבבה את הדמות 'בטינה' בגרסה האנגלית של סרט האנימציה הנורווגי "לשחרר את ג'ימי". הדיאלוג נכתב על ידי סיימון פג שהיה בין השחקנים בסרט כמו גם וודי הרלסון. ב-2009 שיחקה בתפקיד מורגוז בסדרה "מרלין" של ה-BBC, וגילמה את דמותה של המלכה אליזבת השנייה בסרט הדוקומנטרי "המלכה" של ערוץ 4 הבריטי.
חיים אישיים

בשנת 2000, פוקס הייתה מאורסת לקומיקאי ויק ריבס (אנ'); לאחר מכן היא יצאה תקופה קצרה עם האמן טובי מוט (אנ').
ב-16 ביולי 2005 נישאה לשחקן הבריטי ג'ארד האריס, בנו של השחקן האירי ריצ'רד האריס. בני הזוג הודיעו על פרידתם בשנת 2008, והאריס הגיש בקשה לגירושין בינואר 2009, שנכנסו לתוקף ביוני 2010. הגירושים הגיעו בעקבות התמוטטות מערכת היחסים שלהם למרחקים ארוכים וההפלה שלה ב-2007.
בעקבות פרידתה מהאריס, פוקס החלה במערכת יחסים עם השחקן ג'רמי גילי (אנ'), ובמאי 2010 דווח שפוקס בהריון עם ילדם. בנובמבר 2010, פוקס ילדה בת בשם רוז. הם נפרדו ב-2011.
היא יצאה עם השף מרקו פייר וייט מ-2012 עד 2016, ועם המיליארדר לוק שאודרי מ-2019 עד 2020.
בשנת 2021 החלה לצאת עם מפיק הטלוויזיה ג'ונתן סטדלן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | מלכודת העכברים | The Rat Trap | פיפה | סרט קצר |
| 2000 |  | The Magic of Vincent | ג'ינה | סרט קצר |
| 2002 | הפסנתרן | The Pianist | דורוטה |  |
| 2003 | עד כלות הנשמה | The Soul Keeper | סבינה שפילריין | זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים  בפלאאינו על גילום התפקיד של סבינה שפילריין |
| 2003 | רצח בשידור חי | Three Blind Mice | קלייר בליי |  |
| 2003 |  | The Republic Of Love | פיי |  |
| 2004 | החיים על פי פיטר סלרס | The Life and Death of Peter Sellers | לין פרדריק |  |
| 2005 | דברים שצריך לעשות לפני גיל 30 | Things To Do Before You're 30 | קייט |  |
| 2005 | כשתראי נמר בשלג... | Tiger And The Snow | ננסי בראונינג |  |
| 2005 | איזו מאמי | Keeping Mum | רוזי ג'ונס |  |
| 2006 | לשחרר את ג'ימי | Free Jimmy | בטינה | דיבוב בגרסה האנגלית |
| 2006 | קאשבק | Cashback | שרון פינטי |  |
| 2008 |  | Flashbacks Of A Fool | האחות ג'ין |  |
| 2009 | דוריאן גריי | Dorian Gray | ליידי ויקטוריה ווטון |  |
| 2010 | דרכים לחיות לנצח | Ways to Live Forever | אמא |  |
| 2011 |  | A Thousand Kisses Deep | דוריס |  |
| 2013 |  | Suspension of Disbelief | קלייר ג'ונס |  |
| 2016 | המטפלת | The Carer | סופיה |  |
| 2017 |  | Mum's List | קייט גרין |  |
| 2020 | ביקור מעולם אחר | Blithe Spirit | ויולט בראדמן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | גאווה ודעה קדומה | Pride and Prejudice | ג'ורג'ינה דארסי | מיני סדרה |
| 1997 | רבקה | Rebecca | גברת דה וינטר השנייה | סרט טלוויזיה |
| 1999 | סקרלט פימפרנל | The Scarlet Pimpernel | מינט רולנד |  |
| 1999 | דייוויד קופרפילד | David Copperfield | קלרה קופרפילד | סרט טלוויזיה |
| 2003 | הלנה מטרויה | Helen Of Troy | קסנדרה, נסיכת טרויה | סרט טלוויזיה |
| 2003 | הנרי השמיני | Henry VIII | ג'יין סימור | סרט טלוויזיה |
| 2004 |  | Gunpowder, Treason & Plot | ליידי מרגרט | סרט טלוויזיה |
| 2004–הווה | עדות אילמת | Silent Witness | ד"ר ניקי אלכסנדר | תפקיד ראשי (החל מעונה 8); 182 פרקים |
| 2006 |  | The Virgin Queen | אמי דאדלי | מיני סדרה |
| 2007 | נעלי בלט | Ballet Shoes | סילביה בראון | סרט טלוויזיה |
| 2008 | המלכה | The Queen | המלכה אליזבת השנייה | בפרק "אחיות" |
| 2009 | מרלין | Merlin | מורגוז | סדרת טלוויזיה |
| 2012 | על אדונים ומשרתים | Upstairs Downstairs | ליידי פורשה ארלספורד |  |
| 2012 |  | Falcón | אינס קונדה | מיני-סדרה |
| 2013 | האנשים הלא נכונים | The Wrong Mans | סקרלט |  |
| 2015 | כיסא פנוי | The Casual Vacancy | ג'וליה סוויטלאב | מיני-סדרה |
| 2018 |  | Inside No. 9 | נטשה | פרק: "Once Removed" |
| 2018 | דרקון לבן | Strangers | סאלי פורטר | סדרת טלוויזיה |
| 2019–2020 | המשפט של כריסטין קילר | The Trial of Christine Keeler | ולרי הובסון | סדרת טלוויזיה |
| 2022 |  | Signora Volpe | סילביה פוקס | תפקיד ראשי; 3 פרקים |
מונטריאול פורום

| --- | --- |

סינפלקס פורום, 2011
 מיקום:  קנדה מונטריאול, קוויבק, קנדה
 קואורדינטות:  45°29′25″N 73°35′05″W﻿ / ﻿45.490277777778°N 73.584722222222°W﻿ / 45.490277777778; -73.584722222222
 תקופת הפעילות:  29 בנובמבר 1924 – 1996 (כ־71 שנים)
 שופץ:  1949, 1968
 עלות הבנייה:  1.5 מיליון דולר קנדי
 בעלים:  ברוקפילד אופיס פרופרטיס 
 מפעיל:  ברוקפילד אופיס פרופרטיס 
 אדריכל:  ג'ון סמית ארצ'יבאלד 
 קבוצות:  מונטריאול מארונס, 1924–1938 מונטריאול קנדיאנס, 1926–1996
 מושבים:  17,959 (הוקי קרח)
 he
 
מונטריאול פורום בבנייה, 1924
מונטריאול פורום ב-1955
מונטריאול פורום ב-1995
שחזור עיגול האמצע וקטע היציע של המונטריאול פורום ב"פפסי פורום", המרכז המסחרי שהחליף את האולם
מונטריאול פורום (באנגלית: The Montreal Forum, בצרפתית: Le Forum de Montréal) היה אולם ספורט ששימש בעיקר למשחקי הוקי קרח במונטריאול, קוויבק, קנדה. האולם התפרסם כאולם הביתי של קבוצת ה-NHL מונטריאול קנדיאנס מ-1926 ועד סגירתו ב-1996. הוכרז כאתר היסטורי לאומי של קנדה ב-1997. האולם משמש כיום מרכז מסחרי תחת השם "סינפלקס פורום".
בנייתו

התוכנית המקורית מ-1923 הייתה לאולם בן 12,500 מושבים, אך בסופו של דבר התקבלה תוכנית חסכונית יותר לאולם בן 9,300 מושבים. למרות התוכנית לאולם קטן יותר, חברת "מונטריאול ארנה קומפאני" שתכננה אותו התקשתה בתחילה למצוא לו מימון. משהושג המימון נבחר עבורו אתר, מגרש החלקה על גלגיליות במרכז מונטריאול. עלות בניית האולם הייתה כ-1.5 מיליון דולר קנדי (על פי תחשיבי בנק קנדה, כ-20 מיליון דולר קנדי במונחי 2010).
אולם הוקי קרח

האולם נפתח ב-29 בנובמבר 1924 במשחק שבו ניצחו הקנדיאנס את טורונטו סנט-פטריקס (כיום טורונטו מייפל ליפס), אך הוא יועד להיות אולם ביתי של היריבה העירונית, מונטריאול מארונס. רק ב-1926 הצטרפו הקנדיאנס לאולם כקבוצה ביתית מן המניין.
בנוסף לשתי קבוצות ה-NHL אירח האולם משחקי הוקי קרח רבים בליגות משניות, מקומיות, וליגות לשחקנים צעירים.
ב-1938, עם התפרקותה של מונטריאול מארונס, נותרו הקנדיאנס כקבוצה הביתית העיקרית של האולם, והאולם הפך להיות מזוהה איתה מאז ועד סגירתו.
האולם עבר שני שיפוצים מרכזיים: ב-1949 נבנה בו מפלס חדש של יציעים שהעלה את תכולתו ל-13500 מושבים; וב-1968 עבר האולם שיפוץ מסיבי, שבו הפך לאחד האולמות המודרניים בצפון אמריקה במונחי התקופה. אחד מסמליו של האולם, שהפך לסימן ההיכר העיקרי שלו, היו המדרגות הנעות שנבנו בו, ושנראו היטב מבחוץ מבעד לחלונות גדולים בחזיתו; גרמי המדרגות הצטלבו זה בזה והוארו בלילות כדי ליצור רושם של שני מקלות הוקי קרח מצטלבים. כמן כן לראשונה הותקן מנעול אלקטרו מגנטי על דלתות המתחם.
מונטריאול פורום אירח ב-2 בספטמבר 1972 את משחק מספר 1 בסדרת הפסגה בין קנדה וברית המועצות.
גביע סטנלי הונף באולם 15 פעמים - 12 מהן על ידי הקנדיאנס; פעם אחת על ידי המארונס; ופעמיים על ידי קבוצות אורחות - ניו יורק ריינג'רס וקלגרי פליימס.
ענפי ספורט אחרים

האולם אירח גם ענפי ספורט אחרים לאורך ההיסטוריה שלו - כדורגל באולמות, טניס, אגרוף ולקראת סגירתו גם הוקי רולר. עיקר שימושו לספורט שאינו הוקי קרח נעשה באולימפיאדת מונטריאול (1976), במסגרתה אירח את תחרויות ההתעמלות, הכדורסל, הכדוריד, הכדורעף והאגרוף. נדיה קומנץ' ביצעה באולם את תרגיל המקבילים המדורגים ההיסטורי שלה, שזכה לציון 10 הראשון אי פעם בהתעמלות.
סגירתו

ב-11 במרץ 1996 שיחקה מונטריאול קנדיאנס את משחקה הביתי האחרון באולם, כשניצחה 4:1 את דאלאס סטארס. מיד אחרי המשחק, שנערך בנוכחות גדולי שחקני הקנדיאנס מכל הזמנים, יצא מצעד לפיד מחדר ההלבשה של הקנדיאנס אל הקרח, ומשם אל סנטר בל, האולם החדש המארח אותם עד היום. זה היה אירוע הספורט האחרון באולם.