stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשמניים
מאפיינים

האשמנים היא משפחה של עטלפי חרקים, הדומים לעטלפי פירות קטנים בשל גודלם. יש להם ראש מוארך ועיניים גדולות. אין להם תוספות קרומיות על האף. אוזניהם צרות מן הראש ויש להם צפיר, קצה זנבם חופשי מקרום התעופה ובולט מצדו העליון. ולכן קוראים להם לשים בפנים זנב. קרום התעופה גמיש מאוד. במינים אחדים מצויה בכנף בלוטה המפיצה ריח וזה משמש למשיכה מינית. במין המצוי בישראל קבועה בלסתו בלוטה.
המין אשמן גדול הוא הגדול בעטלפי החרקים בישראל. מידותיו: אורך הגוף כ-8 ס"מ, אורך הזנב 3.5 ס"מ, אורך האמה כ-7 ס"מ, אורך אפרכסת האוזן 2 ס"מ ואורך כף הרגל 1.6 ס"מ. משקל גופו כ-30 גרם. אין הבדלים בין הזוויגים, דומה לעטלף פרי קטן. עיניו גדולות, כנפיו ארוכות וחדות, גבו ובטנו חשופים ואין עליהם שיער. ולכן קוראים לו בלטינית "ערום בטן", ושמו העברי לקוח מספר ישעיהו, פרק נ"ט מן הפסוק "כאשמנים מתים" פירוש המילה חושך. באצבעו השלישית שני פרקים, קרום זנבו קצר, כחצי מהזנב בולט אל קרום התעופה והוא יכול לכסות את זנבו. פרוותו קצרה, בצבע חום אפור או צבע ביניים. הזכרים הם בצבע קינמון בהירים מהנקבות. בלוטות ריחו מפותחים יותר משל הנקבה.
בעולם נפוץ האשמן בצורה רציפה מדרום מזרח אסיה למזרח התיכון, אך בארץ ישראל הוא נדיר יותר. פרטים בודדים נלכדו בשנות ה-70 של המאה ה-20 בכנרת. בעבר היה האשמן נפוץ בכל עמקי הארץ, כיום הם מצויים בעמק הירדן.
האשמן ניזון מחרקים מעופפים גדולים. לקראת הסתיו הוא אוגר שומן בחלק האחורי של גופו. הוא שוכן במערות וגם בבניינים. האשמן מעופף מצוין ומעופף בגובה של 90 מטר.
רבייה: ההזדווגות בסתיו במערות שיש בהם המון פריטים. בסוג 11 מינים נוספים הנפוצים באזורים החמים של העולם הישן.
סוגים

סוג אשמן (Taphozous) - בו 14 מינים.
סוג: אשמן הכיס (Saccolaimus) - בו 4 מינים.
סוג: אשמן זנב-נדן (Coleura) - בו 3 מינים.
סוג: אשמן זנב-נדן זקוף (Emballonura) - בו 10 מינים.
סוג: אשמן זנב-נדן מדומה (Paremballonura) - בו 2 מינים.
סוג ומין יחיד: אשמן זנב-נדן כהה (Mosia nigrescens)
סוג ומין יחיד: אשמן חדקוני (Rhynchonycteris naso)
סוג: אשמן כלבי (Peropteryx) - בו 5 מינים.
סוג: אשמן כנף-שקיק (Saccopteryx) - בו 5 מינים.
סוג: אשמן כנף-ארנק (Balantiopteryx) - בו 3 מינים.
סוג: אשמן מדובלל (Centronycteris) - בו 2 מינים.
סוג ומין יחיד: אשמן ערמוני (Cormura brevirostris)
סוג ומין יחיד: אשמן קצר-אוזן (Cyttarops alecto)
סוג: אשמן רפאים (Diclidurus) - בו 4 מינים.
ארמון פלסנטיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון, מבנה לשעבר 
 מיקום:  הרובע המלכותי של גריניץ' 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1428–1443 (כ־15 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1443 
 תאריך פירוק:  1660
 קואורדינטות:  51°28′56″N 0°00′24″W﻿ / ﻿51.482222222222°N 0.0066666666666667°W﻿ / 51.482222222222; -0.0066666666666667
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסארמון פלסנטיה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסארמון פלסנטיה(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) ארמון פלסנטיה(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) ארמון פלסנטיה
 
ארמון פלסנטיה (באנגלית: Palace of Placentia) הוא ארמון של בית המלוכה האנגלי שהיה ממוקם בגריניץ' שבלונדון. הארמון נבנה על ידי המפרי, דוכס גלוסטר בשנת 1428 על גדת נהר התמזה. כיום עומד במיקום בו עמד הארמון בית החולים גריניץ'.
היסטוריה

בראשית תקופת מלכותו של הנרי השישי שימש הדוכס המפרי כעוצר. בעת כהונתו הקים את הארמון וכינה אותו "בלה קורט" - "החצר היפה" (Bella Court). בשנת 1447 ירד המפרי מגדולתו בשל מחלוקת בינו לבין המלכה החדשה מרגרט מאנז'ו, הואשם בבגידה ומת בכלא (ככל הנראה נרצח). המלכה מרגרט מאנז'ו החרימה את ארמונו, שינתה את שם הארמון ל"ארמון פלסנטיה" ועברה לגור בו.
הארמון שימש מקום מגוריהם העיקרי של מלכי אנגליה במשך כ-200 שנה. בארמון נולדו המלך הנרי השמיני (בשנת 1491), ובו התגורר עם אשתו הראשונה קתרין מארגון. בארמון נולדה בתו הבכורה, לימים המלכה מרי הראשונה בפברואר 1516.
לאחר נישואיו של הנרי השמיני לאן בולין נולדה בארמון בתו השנייה, לימים המלכה אליזבת הראשונה בשנת 1533.
הנרי השמיני נישא בארמון לאן מקליבס בשנת 1540.
הנסיכות מרי ואליזבת התגוררו בארמון במהלך שנות מלכותן. בתקופת מלכותם של המלכים ג'יימס הראשון וצ'ארלס הראשון נבנה בסמוך לארמון בית המלכה, בתכנונו של האדריכל איניגו ג'ונס.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית נכבש הארמון על ידי הכוחות האנטי מלוכניים, והפך למחנה מעצר לשבויים. בשנת 1660 החליט המלך צ'ארלס השני לשקם את הארמון וביקש מהאדריכל ג'ון וב לתכנן עבורו ארמון חדש. רק מבנה אחד נבנה בפועל. מרבית מבני הארמון נהרסו אולם עבודות השיקום הופסקו והשטח נותר ריק ולא שב לשמש כבית מגורים מלכותי. בסוף המאה ה-17 נבנה באתר בית החולים גריניץ', אשר בשנת 1873 הפך לחלק מהמכללה הימית המלכותית של גריניץ'. כיום ממוקמים במבני בית החולים אוניברסיטת גריניץ' ומכללת טריניטי למוזיקה.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום בשנת 2005 התגלו שרידי הקפלה המלכותית מתקופת טיודור.
אלינור וורתינגטון קוקס

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 2001 (בת 23) מרזיסייד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  Merchant Taylors' Girls' School 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבייה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלינור ויניפרד וורתינגטון קוקס (באנגלית: Eleanor Winifred Worthington Cox; נולדה ב-21 ביוני 2001) היא שחקנית בריטית. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד מטילדה וורמווד במחזמר "מטילדה" עליו זכתה בפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר, ומהופעתה בתפקיד ג'נט הודג'סון בסדרה "The Enfield Haunting" עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה. קוקס היא השחקנית הצעירה ביותר שזכתה בפרס אוליבייה בגיל עשר. עוד היא מוכרת מתפקידה בדמות פולי רנפרו בסדרת הטלוויזיה "Hetty Feather" על פי ספרה של ג'קלין וילסון. ב-2018 החלה לככב בסדרה "בריטניה" של רשת Sky Atlantic.
ביוגרפיה

קוקס נולדה במרזיסייד. היא למדה בבית הספר לאמנויות הבמה פורמבי החל מגיל שנתיים.
לפני שהופיעה ב"מטילדה" השתתפה קוקס בהפקה של ביל קנרייט למחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" בתיאטרון ליברפול אמפייר.
בספטמבר 2011 פורסם שהיא תהיה אחת מארבע ילדות שיגלמו את דמותה של מטילדה במחזמר "מטילדה", יחד עם קליאו דמטריו, קרי אינגרם וסופיה קלי. הופעת הבכורה שלה במחזמר הייתה באוקטובר 2011, והיא הופיעה פעמיים בשבוע. המחזמר זכה לשבחי הביקורת, והוא היה מועמד לעשרה פרסי אוליבייה, בהם פרס השחקנית הטובה ביותר במחזמר. המחזמר "מטילדה" זכה בשבעה פרסים. קוקס זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר במחזמר יחד עם דמטריו, אינגרם וקלי. היא השחקנית הצעירה ביותר שזכתה בפרס אוליבייה.
קוקס המשיכה להופיע ב"מטילדה" עד 19 באוגוסט 2012. אחר כך שיחקה בתפקיד הנסיכה אורורה הצעירה בסרט "מליפיסנט" משנת 2014.
במאי 2013 גילמה את "סקאוט" בהפקה בימתית של הספר "אל תיגע בזמיר" שהועלה בתיאטרון הפתוח ריג'נטס פארק. היא חלקה את התפקיד עם לוסי האצ'ינסון ואיזי לי.
החל מאפריל 2015 עד אוגוסט אותה שנה שיחקה קוקס בתפקיד בלאוזי בראון בהפקה של "באגסי מלון" בתיאטרון ליריק האמרסמית'.
באוקטובר 2015 גילמה את ג'ס במחזה "טומקאט" מאת ג'יימס ראשברוק בתיאטרון סאות'רק פלייהאוס שבלונדון.
ב-2016 הייתה קוקס מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה על הופעתה במיני-סדרה "The Enfield Haunting" של ערוץ Sky One. ב-2018 החלה לככב בתפקיד קייט בסדרה "בריטניה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | מליפיסנט | Maleficent | הנסיכה אורורה הצעירה |  |
| 2018 |  | Action Point | בוגי קארבר |  |
| 2019 | גוון | Gwen | גוון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | מלפפון | Cucumber | מולי ויטאקר | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 2015 |  | The Enfield Haunting | ג'נט הודגסון | תפקיד ראשי מועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 2015–2016 |  | Hetty Feather | פולי רנפרו | סדרת טלוויזיה (11 פרקים) |
| 2018–הווה | בריטניה | Britannia | קייט | תפקיד ראשי (3 עונות); 26 פרקים |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | יוסף וכתונת הפסים המשגעת | Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat | מקהלה | ליברפול אמפייר |
| 2011 | מטילדה | Matilda the Musical | מטילדה וורמווד | תיאטרון קיימברידג' 25 באוקטובר 2011 – 19 באוגוסט 2012 |
| 2013 | אל תיגע בזמיר | To Kill a Mockingbird | ג'ין לואיז "סקאוט" פינץ' | התיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק 16 במאי – 15 ביוני 2013 |
| 2015 | באגסי מלון | Bugsy Malone | בלאוזי בראון | ליריק האמרסמית' 11 באפריל 2015 – 1 באוגוסט 2015 |
| 2015 | טומקאט | Tomcat | ג'ס | סאות'רק פלייהאוס 28 באוקטובר 2015 – 21 בנובמבר 2015 |
פרסים ומועמדויות

| Year | Award | Category | Work | Result |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | פרסי WhatsOnStage.com | השחקנית הטובה ביותר במחזמר (יחד עם קלאו דמטריו, קרי אינגרם, סופיה קילי) | המחזמר מטילדה | מועמדות |
| 2012 | פרס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר במחזמר (יחד עם קלאו דמטריו, קרי אינגרם, סופיה קילי) | המחזמר מטילדה | זכייה |
| 2016 | פרס באפט"א לטלוויזיה | שחקנית המשנה הטובה ביותר | The Enfield Haunting | מועמדות |
| 2024 | פרס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר | כמעט נורמלי | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "2016 TV BAFTA Award Nominees". BAFTA. 2016.
↑  Tim Masters (16 באפריל 2012). "Matilda star, 10, is youngest Olivier winner". BBC. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Formby Schoolgirl Makes History". Liverpool Echo. 2012-04-16. נבדק ב-10 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Anita Singh,Anitasingh, ‏Young stars steal the show as Matilda sets Olivier records, The Telegraph, 15 April 2012
↑  "Dahl Day Delights - More Matilda Magic". TimMichin.com. 13 בספטמבר 2011. נבדק ב-12 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Susanna Rustin (16 באפריל 2012). "A Day in the Life of four girls called Matilda". The Guardian. נבדק ב-12 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tina Miles (17 באפריל 2012). "Olivier Award winning actress Eleanor Worthington Cox to continue her starring role in Matilda until August". Liverpool.com. אורכב מ-המקור ב-21 במרץ 2013. נבדק ב-12 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Miles, Tina (2012-10-04). "Young Formby actress to play Sleeping Beauty in Angelina Jolie's Disney movie Maleficent". LiverpoolEcho.co.uk. נבדק ב-31 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "To Kill a Mockingbird". Regent's Park Open Air Theatre. נבדק ב-28 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alistair Foster (13 באוקטובר 2014). "Bugsy Malone to re-open the new Lyric Hammersmith". The Evening Standard. נבדק ב-3 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tomcat. Southwark Playhouse. Retrieved 22 November 2015
↑  "Sky and Amazon US announce major new drama co-production". Sky. 3 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GWEN - COMING 2019". williammcgregor.co.uk. אורכב מ-המקור ב-19 באוגוסט 2018. נבדק ב-19 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Olivia Rook, 2024 Olivier Awards: Full list of winners, London Theatre, ‏2024-04-14 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019172700  VIAF: 74154074456111741864   WorldCat (עם VIAF): 74154074456111741864
אנדראש הבשי

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1901 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 ביולי 1940 (בגיל 38) אפינאל, צרפת 
 שם לידה:  Székely Andor Mihály 
 מדינה:  הונגריה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
אנדראש הבשי (בהונגרית: Hevesi András; בודפשט, 3 בדצמבר 1901 – אפינאל, 3 ביולי 1940) היה סופר, עיתונאי ומתרגם יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

אנדראש הבשי הוא בנו המאומץ של שאנדור הבשי (מקודם: הופמן). אביו עבד בעולם העסקים, כך שהבשי גדל במשפחה אמידה מאוד סביב כיכר סבדשאג (Szabadság tér) ברובע 5, ממש במרכז בודפשט. סביבה זו חוזרת לעיתים קרובות במאמרים שלו. הוא למד תחילה בבודפשט, אך עקב חוק הפליית היהודים והגבלת מספרם באוניברסיטאות הנומרוס קלאוזוס, המשיך בפריז. לאחר מכן בסיום לימודיו הפך לעיתונאי. הוא היה הכתב בפריז של "עיתון השעה 8" (8 Órai Újság), ולאחר חזרתו להונגריה עבד במערכת של "העיתון של בודפשט" (Budapesti Hírlap), בחדר אחד עם אנדרה אילש. בנוסף לעבודתו כמתורגמן (הוא תרגם בין השאר מיצירות גוסטב פלובר, רוז'ה מרטן די גאר), הוא פרסם גם בכתב העת הספרותי החשוה ניוגט.
יצירתו הספרותית ומותו

הוא הופיע עם כרך עצמאי מאוחר יחסית, רק כמה שנים לפני מותו, במחצית השנייה של שנות ה-30 של המאה ה-20. אז פרסם את הרומן "גשם של פריז", שהתבסס על הגירתו לפריז בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. גיבור הרומן מתחיל את שהותו בחו"ל בהתלהבות, אך עד מהרה מרגיש חסר שורשים בבירת צרפת. במהלך נדודיו כחלק מחיי הסטודנט המבולבלים שלו, הוא נתקל בטאורוסקאס, המהגר הליטאי בו הוא מגלה את דמותו המעוותת שלו. לאחר הצלחת הספר הוזכר כאחד הסופרים המוכשרים ביותר. הוא קיבל את פרס באומגרטן לרומן בשנת 1937, באותה השנה עם המשורר מיקלוש רדנוטי.
בניגוד למצופה, הקריירה של הבשי לא הובילה אותו לקיומו של סופר בוגר. על פי האוטוביוגרפיות שלו, חייו הפרטיים היו פרועים לאורך כל חייו, ובני דורו ראו בו "מפלצת" מיטיבה שהתקשתה ליצור קשרים קרובים. לקראת סוף שנות ה-30 הוא חשש יותר ויותר מהתחזקות גרמניה הנאצית ויצא לגלות בצרפת אחרי האנשלוס.
בסמוך לפני עזיבתו כתב את הרומן שלו אירן (Irén), שמשלב אי הבנות של פרטיות עם תחושת חיים תחת איום פוליטי. בשל היחסים החיצוניים והפנימיים המבלבלים, הוא מעולם לא עיבד את הרומן לצורתו הסופית, לכך הוא התייחס גם עם הערות בטקסט, לכן הרומן מראה למעשה מעבר מוזר בין היצירה הספרותית לבין מסמך של חיי היומיום של המחבר. עם זאת, היא מספקת את אחת העדויות הנאמנות ביותר למצוקות של מבוגר לא בשל בעל רקע בורגני. מבחינה זו, אף כי יצירתו מעידה גם על השפעתה החזקה של הספרות הצרפתית המודרנית, הוא יכול להיחשב גם כמייצג רדיקלי יותר של קו תומאס מאן או של אנטאל סרב. עם זאת, בשל חסרונותיו הפורמליים, הרומן השני של הבשי לא זכה להערכה מצד המבקרים ומעטים מחשיבים אותו עד היום למעט ההיסטוריה הספרותית.
בהתאם להחלטתו, המוזכרת גם בספר, יצא הבשי לצרפת בשנת 1939, שם התגייס לצבא הצרפתי להילחם בנאצים כחייל מתנדב. אולם מבחינת מבנה גופו, התנדבותו לא נבעה מכושרו הגופני אלא יותר מתחושת הייעוד הרגשית שלו. הוא נפל בשדה הקרב בלורן במהלך אחת ההתקפות הגרמניות המוקדמות בקיץ 1940. הוא הוכרז כחלל שנפל מות גיבורים והוענק לי אות לגיון הכבוד לאחר מותו בשנת 1945 בתום מלחמת העולם השנייה.
אף על פי שבעשורים של הסוציאליזם בהונגריה נמתחה עליו ביקורת מתמדת לאורך עשרות שנים, מדוע לא הוא מתח ביקורת די קשה על יחס הקפיטליזם הבורגני-ליברלי. לספרו "גשם של פריז" יש אינספור מהדורות לאחר מותו. "אירן" ומאמריו יצאו בספר אחד בשנת 1980. בשנת 1984 התפרסם גם אוסף סקירותיו העיתונאיות בשם "שבח הרשעות".
כתביו > כרכים עצמאיים

ביבליוגרפיה של מחזות צרפתיים הקשורים להונגריה; מחברים, 1929 (הדפסה מיוחדת מתוך סקירת הספרים ההונגרית)
גשם של פריז; 1936
אירן, 1938
שבח לרשעות. מאמרים, ביקורות, 1984
אירן; אילונה פטראני; 1980 (בנוסף לרומן, הוא מכיל גם את התיקים האוטוביוגרפיים של המחבר)
כתביו > תרגומיו

רחילדה: מרד זאבות [Meneur de louves];‏ 1923
גוסטב פלובר: שלושה סיפורים; לַחֲצוֹת. אנדראס הבשי, ויקטור לאני, בלה זולנאי, 1924
פייר בנואה: האי הירוק [L'île verte]; בסביבות 1934.
לואי פרדינאן סלין: נסיעה עמוק אל תוך הלילה [Voyage au bout de la nuit];‏ 1934
אנדרה מורואה: בית החרושת לטקסטיל [Bernard Quesnay]‏; 1934
לואי אראגון: פעמוני בזל [ Les cloches de Bâle],‏ 1935 (חלק 1 של מחזור הרומן של המחבר העולם האמיתי - Monde réel)
מוריס דקוברה: חרירים צבועים UCCA [Rue des Bouches peintes];‏ 1935
ז'אן שלומברגר: ראש המשפחה [Saint-Saturnin];‏ 1935 (סופרים זרים)
אוולין וו: חופן אבקה, 1935
אלדוס האקסלי: שתיים או שלוש גרציות. דוד ספנסר; 1936 (סופרים זרים)
תומאס מאן: הסבל והגדולה של האדונים. 1936
ז'אק באנוויל: נפוליאון; אתנאום, Bp, 1937
אלדוס האקסלי: שמשון העיוור 1–2. [ללא עיניים בגאזה]; הקדמה Cs László Szabó; פרנקלין, Bp.,‏ 1937 (סופרים זרים)
אלברט ג'רווייס: קשה להיות רופא בסין [Esculape en Chine]; זינגר וולפנר, Bp,‏ 1938
רוז'ה מרטן די גאר: סיפורה של נשמה 1–2. [Jean Barois];‏ 1939 (סופרים זרים)
וירג'יניה וולף: שנים 1–2 [Years];‏ 1940
תומאס מאן: פרויד. שני מחקרים; פרויד והעתיד, מקומו של פרויד בהיסטוריה הרוחנית, 1947
כתביו > עבודותיו בשפה זרה

Pluie de Paris - roman [גשם של פריז]; תורגם לצרפתית. יהודית קארינתי, פייר קארינתי, הקדמה פרנץ פייטה; פריז, 1999
פרישקה קישה. רומנית [גשם של פריז]; מתרגם לסרבית. באותיות לטיניות מרקו צ'ודיץ'; פורום, נובי סאד, 2012
אירן; תרגום לאיטלקית. אדריאנו אוליברי; 2017
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
תולדות הספרות ההונגרית
הערות שוליים

↑  Más források szerint 1902-ben született.
↑  Az anekdota szerint a könyvhéten ugyanannál a pultnál árusították Hevesi regényét és József Attila új verseskötetét: az előbbi széles vevőközönséggel büszkélkedhetett, az utóbbiból alig néhány példány fogyott. A kiadó azonban József Attila kötetéből óránként visszacsempészett a pultról egy példányt, hogy a költő ne vegye észre az alacsony keresletet.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb136222780 (data)  ISNI: 0000 0000 7838 3911  LCCN: n85037745  SUDOC: 066905389  VIAF: 46937768   WorldCat (עם VIAF): 46937768
אלינור גרטי

בסיום משחה שליחות 4x100 מטר חופשי, אמסטרדם, 1928. ראשונה משמאל, אלינור גרטי
אלינור גרטי-סביל (באנגלית: Eleanor A. Garatti-Saville;‏ 12 ביוני 1909 – 9 בספטמבר 1998) הייתה שחיינית אמריקאית. פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אמסטרדם 1928 ולוס אנג'לס 1932) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, זוכת ארבע מדליות אולימפיות, מהן שתיים זהב ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר חופשי. הייתה לשחיינית האישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-1:10 דקות.
ביוגרפיה

גרטי נולדה בבלוודיר שבקליפורניה.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה גרטי בשתי מדליות, זהב וכסף, מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אדלייד למברט, מרתה נורליוס ואלבינה אוסיפוביץ בשיא עולם חדש של 4:47.6 דקות, לפני בריטניה (5:02.8 דקות) ודרום אפריקה (5:13.4 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:11.4 דקות, אחרי אלבינה אוסיפוביץ שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:11.0 דקות ולפני ג'ויס קופר מבריטניה (1:13.6 דקות).
ביוגרפיה > שיאנית עולם

באליפות ארצות הברית שנערכה בהונולולו שבהאוואי ב-7 באוגוסט 1929 זכתה גרטי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:09.8 דקות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של בת ארצה אתל לאקי (1:10.0 דקות) ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-1:10 דקות. שיא זה החזיק מעמד 3 שבועות ונשבר על ידי אוסיפוביץ (1:09.4 דקות).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה גרטי בשתי מדליות, זהב וארד, מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:38.0 דקות, לפני הולנד (4:47.5 דקות) ובריטניה (4:52.4 דקות) ובכך הייתה לשחיינית אישה הראשונה שמגנה על תוארה במשחה שליחים ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.2 דקות, אחרי בת ארצה הלן מדיסון שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:06.8 דקות ווילי דן אודן מהולנד (1:07.8 דקות).
בשנת 1998 נפטרה גרטי.
השגים

בשנת 1992 זכתה גרטי להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  אלינור גרטי באתר International Swimming Hall Of Fame (באנגלית)
אשנ"ב

סמליל העמותה
אשנ"ב - אנשים למען שימוש נבון באינטרנט ע"ש ערן אדרת היא עמותה שהוקמה בישראל בשנת 1999 במטרה להגביר את מודעות הציבור להשפעות החיוביות והשליליות שיש לשימוש ברשת האינטרנט על החברה ועל ערכיה.
עמותת אשנ"ב מבקשת לתרום להעלאת המודעות לבעייתיות שיש באינטרנט חסר הכללים, לעודד קבלת אחריות על השימוש בו ולסייע ביצירת קהילת אינטרנט אחראית. על פי תפישת העמותה, שימוש נבון ונאות באינטרנט יושג באמצעות הסכמות, ולא באמצעות אכיפה. לאור תפישה זו מאמינה העמותה כי השגת המטרה כרוכה בתהליך של חינוך במובן הרחב של המילה.
היסטוריה

עמותת אשנ"ב הוקמה ביוזמתו של ד"ר אבשלום אדרת להנצחת בנו ערן אדרת, שבזמן שירותו הצבאי נקלע למצוקה נפשית והתאבד בשנת 1997. בדיעבד גילה אביו כי במהלך התקופה שקדמה להתאבדות שוחח ערן בפורומים ובצ'אטים עם אנשים שהפגינו אטימות בכך שעודדוהו לשים קץ לחייו ואף הדריכוהו כיצד לעשות זאת.
בעקבות הגילוי החליט ד"ר אדרת לפעול כדי ”שהציבור ידע על הסכנות, הפיתויים והרוע הקיימים ברשת וזאת כדי שאנשים יהיו זהירים בעת גלישתם, יגנו על ילדיהם ויכוונו אותם לפעילות חיובית ובעיקר בטוחה באינטרנט, וכדי שאנשים הנמצאים במצוקה ומחפשים סיוע ברשת יגיעו למי שיתמוך בהם, ולא למי שידרדר אותם לתהום.”
פעילויות

ככלי מרכזי להגברת מודעות הציבור, אשנ"ב דוגלת בפעולות הסברה כגון: הרצאות, הדרכות, כנסים וימי עיון, החתמה על "אמנת אשנב לשימוש נבון באינטרנט", השתתפות בוועדות ציבוריות, פיתוח תכנים ודגמים לתהליכי חינוך בקהילה, ייעוץ מקצועי והדרכה על פי הזמנה, וכל זאת בשיתוף פעולה עם גורמים ממלכתיים, ארגונים עסקיים, גופים מהמגזר השלישי ועוד.
בין הפעילויות של העמותה:
הקמת סה"ר (סיוע והקשבה ברשת), שהיה פורום התמיכה הראשון ברשת. סה"ר, שעבר לפעול בהמשך כעמותה עצמאית, כבר הציל את חייהם של עשרות בני נוער.
קיום כנסים בסוגיות הקשורות בהשלכות החברתיות, החיוביות השליליות שיש לאינטרנט (לדוגמה כנסים בנושאים: "השפעת האינטרנט על החברה", "תרומת האינטרנט לקהילה", "סוגיות משפטיות באינטרנט", "מחאה חברתית ברשת" ועוד)
הגברת מודעות התלמידים בבתי ספר לגלישה בטוחה. במסגרת זו מתקיימות, בין היתר, הפעילויות האלה:
הפעלת פרויקט חיילים מדריכים, בשיתוף עם בית הספר למקצועות המחשב של צה"ל ומשרד החינוך. במסגרת זו מופיעים בבתי הספר חיילים צעירים, היכולים לדבר עם תלמידי בבתי הספר "בגובה העיניים", ומדריכים את התלמידים כיצד לגלוש בתבונה ולהימנע מהסכנות שברשת.
הענקת פרס אשנ"ב למורה היזם. העמותה עורכת תחרות שנתית למורים יזמים שפיתחו פעילות בנושא גלישה נבונה, ומעניקה פרס כספי לזוכים (בחירת הזוכים נעשית בשיתוף עם משרד החינוך).
"מחנכים לגלישה נבונה" - שותפות עם משרד החינוך בבניית ערכת הדרכה לגלישה בטוחה שתופץ בכל בתי הספר בישראל.
הרצאות בפני הורים במקומות עבודה ובמסגרות אחרות בקהילה כדי להדריך אותם כיצד להבטיח שילדיהם יגלשו בבטחה ברשת.
השתתפות ביוזמת היום הלאומי לאינטרנט בטוח עם משרד החינוך, חברת מיקרוסופט ישראל ובסיוע קבוצת גופים מהמגזר העסקי וממשלתי.
אתיקה ברשות ניירות ערך - שותפות בדיוני ועדת האתיקה של הרשות לניירות ערך, ויוזמה להפעלת "תו אשנ"ב לאתיקה באתרי אינטרנט".
בפעילות העמותה, המתבצעת כולה בהתנדבות, משתתפים מדי שנה אלפים – ילדים, בני נוער והורים.
סמלילה הקודם של העמותה
ארמון פארנזה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פאלאצו 
 מיקום:  רגולה 
 מדינה:  איטליה 
 בעלים:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1515
 תאריך פתיחה רשמי:  1515 
 אדריכל:  אנטוניו דה סאנגאלו, הבן, מיכלאנג'לו, ג'אקומו דלה פורטה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס 
 מידות
 גובה:  29 מ' 
 קואורדינטות:  41°53′41″N 12°28′15″E﻿ / ﻿41.894694444444°N 12.470805555556°E﻿ / 41.894694444444; 12.470805555556
  (למפת רומא מוגדלת) ארמון פארנזה(למפת רומא רגילה) ארמון פארנזה
 
איור של ג'וזפה ואסי מאמצע המאה ה-18.
שלט האצולה של האפיפיור פאולוס השלישי, בן למשפחת פארנזה
הבתולה והחד-קרן. ציור קיר, ככל הנראה מעשה ידי דומנצ'ינו, משנת 1602 לערך.
ארמון פארנזה (באיטלקית: Palazzo Farnese; "פאלאצו פארנזה") הוא ארמון מתקופת הרנסאנס, הממוקם בכיכר פארנזה (Piazza Farnese) במרכז העיר רומא, בסמיכות רבה ולמעשה מחוברת לקאמפו די פיורי. כיום משמש הארמון כשגרירות צרפת באיטליה.
היסטוריה

ארמון פארנזה הוא אחד הארמונות המרשימים ביותר שנבנו ברומא בתקופת הרנסאנס. הארמון תוכנן על ידי אנטוניו דה סאנגאלו, הבן, מתלמידיו של ברמנטה. הארמון הוקם בהוראת אלסאנדרו פארנזה, לימים האפיפיור פאולוס השלישי, בן למשפחת פארנזה העשירה, זמן קצר לאחר שאלסאנדרו פארנזה מונה לקרדינל (מינוי שקיבל בזכות אחותו ג'וליה פארנזה, שהייתה פילגשו של אלכסנדר השישי). עבודות ההקמה החלו בשנת 1515 לאחר שנתיים של הכנת התוכניות וחומרי הבנייה. עבודות הבנייה הופסקו בשנת 1527 בשל ביזת רומא והחלו שוב בשנת 1534 בהוראת אלסאנדרו פארנזה לאחר מינויו של זה לאפיפיור. פאולוס השלישי העסיק את מיכלאנג'לו בואונרוטי בהשלמת הקומה השלישית של הארמון ובנייתה מחדש של חצר הארמון (ובה אכסדרת עמודים דוריים, יוניים וקורינתיים). מיכלאנג'לו תכנן את כרכובי הארמון, ובנה מחדש את החלון המרכזי בחזית הארמון ובו סמל האפיפיור. הארמון הושלם בשנת 1589.
חדרי הארמון עוטרו בפרסקאות המתארים נושאים מיתולוגיים כאלגוריות ובהם סדרת פרסקאות המתארות את הרקולס ואת אהבת האלים מעשה ידי אניבלה קראצ'י.
מיכלאנג'לו תכנן בניית גשר מעל נהר הטיבר במטרה לקשר את הארמון, בקשת שתעבור מעל ויה ג'וליה (קשת זו אכן נבנתה) ותמשיך לעבר וילה פארנזינה שבצדו השני של הנהר, בטרסטוורה. גשר זה לא הושלם.
לאחר מותו של הקרדינל אודוארדו פארנזה בשנת 1626 עמד המבנה ריק במשך כ-20 שנה, ואז הוענק על ידי האפיפיור אלכסנדר השביעי למלכה כריסטינה, מלכת שוודיה בעת שזו התגוררה ברומא. לאחר עזיבתה התגלה כי משרתיה בזזו את אוצרות האמנות שבארמון.
משפחת פארנזה העבירה את הבעלות על הארמון לבית בורבון, וזה מכר את הארמון בשנת 1874 לצרפת על מנת שישמש כשגרירות.
המבנה בתרבות

באופרה "טוסקה" מאת ג'אקומו פוצ'יני, משנת 1900, הסצנה בה הגיבורה מתעמתת עם מפקד המשטרה מתרחשת בארמון פארנזה.
הארמון היווה השראה למבנים ברחבי העולם, ובהם לשאטו גרימאלדי באקס-אן-פרובאנס, למוזיאון הבנייה הלאומי בוושינגטון בירת ארצות הברית, ולבניין המזכיר הראשי בסידני שבאוסטרליה.
אמה שפלן

| --- | --- |

אמה שפלן
 לידה:  19 במאי 1974 (בת 50) צרפת סבייני, צרפת
 שם לידה:  קריסטל ז'וליטון
 מוקד פעילות:  בינלאומי
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, פופ אופראי
 סוג קול:  סופרן
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 www.emma-shapplin.eu
 פרופיל ב-IMDb
 
אמה שפלן (Emma Shapplin, נולדה כקריסטל ז'וליטון (Crystêle Joliton)‏ ב-19 במאי 1974 בפרבר סביני (Savigny) של פריז‏) היא זמרת סופרן קולורטורה צרפתייה המבצעת בעיקר פופ אופראי - מוזיקה אופראית בעיבוד למוזיקת פופ.