stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעודות אל-יהודו
תוכן ומאפיינים

חוקרים שבחנו את התעודות מחלקים אותן לשלוש קבוצות עיקריות:
התעודות מאל-יהודו שהדמות הדומיננטית בהן הוא אחיקם בן רפאיהו, מתווך ואיש עסקים יהודאי.
התעודות מהיישוב בית נשאר (Bit Nashar או Alu Sha Nashar), שהדמות הדומיננטית בהן הוא מושל היישוב, אחיקר בן רימות.
תעודות מהיישוב בית אבירם (Bit Abi-ram) שהדמות הדומיננטית בהן הוא זַבַּבַּה שַׁר-אוּצוּר (Zababa-shar-uṣur), כלכל אחוזת יורש העצר הבבלי.
לא ברור אם מדובר בפועל בשלושה ארכיונים פרטיים/עסקיים נפרדים, או באוסף אחד שהכיל את שלושת מקבצי התעודות הללו גם יחד (במבנה מנהלי או ממלכתי כלשהו, לדוגמה).
התעודות עוסקות בנושאים הבאים:
תשלום מיסים על חכירת אדמה ומסי הכנסה.
גיוס לעבודות שירות למען הממלכה כסוג של מס או פדיון תמורת שחרור מעבודה כזו.
הלוואות ותשלומיהן.
מיזמים משותפים (Joint ventures) לגיוס אמצעים לעבודת אדמה.
צוואה אחת (של אחיקם בן רפאיהו מאל-יהודו).
הסכם נישואין אחד (אשר, לא ודאי שעוסק בזוג יהודאים).
תעודה משפטית אחת העוסקת, כנראה בזיופה של תעודה אחרת.
זיהוי השמות היהודאיים

באוסף התעודות נמצאו כ-75 שמות פרטיים של למעלה מ-200 יהודאים. עיקר זיהוי השמות היהודאיים בתעודות נעשה על בסיס המרכיב התאופורי היהודאי בשם. קרי, התחילית, או הסיומת "יהו" בשם (לדוגמה, יהונתן או נתניהו). מכיוון שמדובר באלוהות יהודאית בלבד, הופעתה בשם פרטי של אדם מצביעה כמעט תמיד על זהות יהודאית. כמו כן, זוהו בתעודות שמות אחרים שמקורם בשפה העברית, כגון אחיקם, חגי, וטובשלם. בדורות המאוחרים של גולי בבל (אלה שלא נולדו ביהודה), נמצאו גם שמות המהווים שילוב של מרכיב בבלי עם מרכיב תאופורי יהודאי. לדוגמה, יהו שר-אוצור (יהו נצור את המלך). שילוב זה משקף את המתח בין הרצון לשמור על זהות יהודאית, להכרח, ולעיתים גם לרצון, להשתלב בחברה הבבלית.
בתעודות אל-יהודו, נמצאו שמות רבים של יהודיים, אשר סיומת המרכיב התאופורי בהם נכתבה בכתב יתדות כ-YAMA ולא YAHU. סוגיה זו לא נפתרה עדיין. חוקרי התעודות סוברים שמכיוון שלא הייתה בבבל שיטת תעתוק סדורה מעברית לבבלית, סופרים שונים מצאו פתרונות שונים לתעתוק הפונטיקה של השם בעברית לכתב יתדות בבבלית. להערכתם, הסיומת YAMA בבבלית באותה תקופה נהגתה בפועל כהיגוי שמתקרב ל-YAHU ולא כ-YAMA. ראיה לדבר מצויה אצל אדם שכונה בשטר חוב בשם שַַׁלַמְ-יָמַה, ובצד לוח היתדות, בכתב עברי, נכתב השם שלמיה. אחרים גורסים כי בתקופה הפרסית צץ הרכיב התיאופורי-אתני בקרב דוברי הפרסית בצורה: אִ/אַמה (IA/A-MA) זאת רק בסוף השם, בניגוד לרכיב התיאופרי אתני המקביל אליו בקרב דוברי הבבלית: יהו (YAHU) המופיע גם לפני השם
לגבי חלק מהמופיעים בתעודות, נסמכת הערכת זיהויים כיהודאים, על קרבת משפחה שלהם לבעלי שמות יהודאים, גם אם שמם אינו מוכר ככזה. לדוגמה, מושל היישוב בית-נשאר, אחיקר בן רימות, שהוא כנראה סבו של אדם בשם נריהו.
להלן מקבץ של חלק מהשמות שנמצאו בתעודות:
פלאיהו בן ידעיהו
שכניהו בן יכין
עבדיהו בן יהוחן
זכריהו בן אזניהו
רפאיהו בן ישא-אל
שלמו בן חנן
מיכיהו בן סמכיהו
צדקיהו בן שלים
יהו בן חובב
בופירי בן אלנתן
חשביהו בן פלטיהו
שמיה בן עבדיהו
טוביה בן נריהו
גליהו בן עוזזיהו
יהועזר בן אחיקם
אלתי אושלים בן שאלתיאל
עזריהו בן אישיהו
בל-ארש בן שלמן
זכריהו בן יהו שר-אוצור
עתליהו בן אוחליהו
יהואדיר בן טובשלם
יהועז בן אחיקם
רפאיהו בן סמכיהו
יהושע בן אחיקם
עזריקם בן כוניהו (יהויקים)
בית אל שורו בן ארד בניתו
בית-אל שר-אוצור בן איליאי-נבו
בית-אל שר-אוצור בן שלמו
יהושורי (יהו-שר-אוצור) בן נובה
בל אטרי שמש בן אחנתן
אחיקם בן יהושורי
נתניהו בן ארזיא
רימות בן פדיהו
ביביאה בן זליתא
דליהו בן אלישו
בניהו בן אחיהו
עבדיהו בן ברכיהו
חומרה בן זכריהו
אחיקם בן רפאיהו
קדמיהו בן פדיהו
אישובו צידיקו
שכמיהו ריקניהו
עבדיהו כובס
שלמיהו בן נובה
שמעיהו בן פלאיהו
יהואיזיני בן ברכיהו
בית אל... בן אפלה אידין
פגליהו בן שולומו
נובאואה בן שלמיהו
מלישו בן מכיהו
חגי בן אחיקם
עקביהו בן נריהו
טוביהו בן מוכיה
כלבא בן נשר
נדביהו בן עבדיהו
קליהו בן שכניהו
עזריקם בן חנוניהו
מלתמה בן זכריהו
שמעיה בן ליחימיהו
חשביהו בן זכריהו
בית-אל אב-אוצור בן בית-אל שר-אוצור
צדקיהו בן נתין
שלמן בן רפאיהו
שמע בן שאלתיאל
דנה בן שאלתיאל
זרותו בן זבדיאל
קישתי-בל בן שאלתיאל
נבו אח-אוצור בן שאלתיאל
נבו אוצור בן דליהו
קילויהו בן שכניהו
קדמיהו בן בולוקה
יהו שר-אוצור בן נמו
שלמיהו בן עבדיהו
שלמיהו בן נדביהו
יעליהו
עמשיהו
ניחיהו
יהוכולו (יהוכל?)
צוריה
שמות נשים המוזכרות בתעודות אל-יהודו:
שַׁרְבַּיָה בת זבו
יָפָה־יָהוּ
יְהוֹחֵן
כּוּזַבּוּ בת אינה-צילי-נניה
אורוך-שרת בת בית-אל-שורו
דִיבִּי בת דַנַּיָה
נַנַיָא-כַּנַת
בונאניטו
חיי היהודאים בבבל כפי שמשתקף בתעודות

תעודות אל-יהודו מכסות תקופה של כ-100 שנים תחת שלטון בבלי ובעיקר פרסי. ככלל, מלמדות התעודות על דמיון בין אופי חיי היהודאים לחיי גולים אחרים בממלכה באותה תקופה. באופן עקרוני, ניתן לומר שהתעודות מעידות על המתח בין שמירה על הזהות, השפה, התרבות והדת היהודאית לבין הצורך, ולעיתים הרצון, להשתלב בחיים בבבל. מבחינה זו תואמים החיים בבבל את הוראתו של הנביא ירמיהו במכתב ששלח מיהודה אל גולי בבל לאחר גלות יהויכין ב-597 לפנה"ס: ”בְּנוּ בָתִּים וְשֵׁבוּ, וְנִטְעוּ גַנּוֹת וְאִכְלוּ אֶת-פִּרְיָן. קְחוּ נָשִׁים, וְהוֹלִידוּ בָּנִים וּבָנוֹת, וּקְחוּ לִבְנֵיכֶם נָשִׁים וְאֶת-בְּנוֹתֵיכֶם תְּנוּ לַאֲנָשִׁים, וְתֵלַדְנָה בָּנִים וּבָנוֹת, וּרְבוּ-שָׁם וְאַל-תִּמְעָטוּ. וְדִרְשׁוּ אֶת-שְׁלוֹם הָעִיר אֲשֶׁר הִגְלֵיתִי אֶתְכֶם שָׁמָּה, וְהִתְפַּלְלוּ בַעֲדָהּ אֶל-יְהוָה, כִּי בִשְׁלוֹמָהּ יִהְיֶה לָכֶם שָׁלוֹם. (ירמיהו, כ"ט, ה'–ז')”
חיי היהודאים בבבל כפי שמשתקף בתעודות > מעמד הגולים

על פי התעודות הוגדרו היהודאים במעמד שושנו (אנ') המוכר גם מתעודות אחרות מהתקופה ומתייחס לגולים זרים שהוגלו לבבל, בעיקר במטרה לשקם ערים ואזורים חרבים ממלחמות עבר. גולים אלה קיבלו אדמות חכירה לפרנסתם במתכונת של שירות תמורת אדמה. כלומר, תמורת שירות למען הממלכה של מספר שנים, קיבלו הגולים, על משפחותיהם, אדמות מלך לחכירה. אמנם ניתן להשוותם למעמד של אריסים צמודי אדמה, אולם נראה שהם נהנו מחופש תנועה, הם הוגדרו כישויות עצמאיות בפני החוק הבבלי והפרסי ונהנו מאפשרויות של השתלבות חברתית וכלכלית.
חיי היהודאים בבבל כפי שמשתקף בתעודות > שירות למען הממלכה

סוג השירות שנדרש מהגולים מוזכר בתעודות, הן בהקשר כינוין של אדמות החכירה והן באופן ישיר, בעבודות שנדרשו הגולים לבצע כחלק מתשלום מיסים. בחלק מהתעודות כונו אדמות היהודאים "אדמות קשת" (Alu Sha Kashti) או "אדמות אשפת חצים" (Azzanu). על בסיס זה מעריכים חוקרי התעודות שלפחות חלק מהגולים ששוכנו באזור אל-יהודו באו מקרב חיילי צבא ממלכת יהודה (קשתים) שלא נהרגו במהלך הכיבוש הבבלי ולמעשה גויסו לצבא הכובש, ייתכן שאף ביחידות אורגניות והומוגניות. על בסיס תעודות אחרות העוסקות בתשלום מס ושירות למען הממלכה לאחר התיישבותם, נראה שגולים אחרים הועסקו בעבודות פיזיות (שכונו בבבל Pirku – עבודות פרך). אלה כללו עבודות בנייה וחפירה או תחזוקה של תעלות השקיה. ייתכן שמבין אלה היו רבים מ"החרש והמסגר", שהוזכרו בקשר לגלות יהויכין בשנת 597 לפנה"ס (מלכים ב', כ"ד, י"ד–ט"ז). אופי השירות שתואר מצביע כנראה גם על הגבלה שהוטלה עליהם בתנועה, ובמידה מסוימת ייתכן שהיו בתקופה זו במעמד דומה ל"עבד נייד" (Cattle slave). ייתכן שתקופה זו משתקפת בשורות המפורסמות מספר תהילים, פרק קל"ז על הגלות.
חיי היהודאים בבבל כפי שמשתקף בתעודות > פרנסה ומיסים

מרבית היהודאים המופיעים בתעודות התפרנסו מחקלאות. על האדמות שחכרו גידלו בעיקר תמרים ושעורה, אולם הוזכרו בתעודות גם גידולי חיטה, תבלינים ופשתן. ניתוח סכומי הכסף של העסקאות המופיעות בתעודות מלמד שהיו במעמד כלכלי נמוך, יחסית לממלכה. השוואה של ההסכמים הכלכליים בתעודות עם תעודות מאוספים אחרים בבבל, מצביעה על השתלבותם של היהודים בחיים הכלכליים בבבל, וככל נראה שפעלו במישור הכלכלי היום יומי כשאר הבבלים ולא בהכרח על פי חוקי המקרא (לדוגמה, בנושא עבדים ודיני ירושה).
כמו שאר אריסי השושנו בבבל, גם גולי יהודה שילמו מיסי חכירה ומיסים על הכנסותיהם. תשלום המיסים נעשה בשלושה אופנים:
בתפוקה החקלאית שלהם עצמה.
בשקלי כסף טהור ששילמו באמצעות מתווכים/נותני אשראי בקהילה.
בשירות נוסף עבור הממלכה - שירות צבאי לתקופה מסוימת, או עבודות פרך למספר חודשים.
בתעודות מופיעים מספר מקרים בהם אנשים שילמו רכוש וכסף טהור לשלטונות, כדי להימנע משירות למען הממלכה ואף מקרה בו שילם יהודאי לגוי, כדי שהלה יצא במקומו לשירות חפירת תעלות.
חיי היהודאים בבבל כפי שמשתקף בתעודות > השתלבות חברתית וכלכלית

מבין הגולים, בולטים בתעודות מספר יהודאים בעלי מעמד כלכלי איתן. הללו (כגון, רפאיהו בן סמכיהו ובנו) פעלו כמתווכים וספקי אשראי לאוכלוסייה היהודית והצליחו לצבור הון משמעותי. מתווכים אלה סיפקו שקלי כסף טהור לריכוז תשלומי מיסים של יהודאים שונים וסיפקו אמצעי יצור חקלאים, כגון בהמות חרישה וגרעיני תבואה.
במסמכים מופיעים גם מספר בעלי תפקידים אדמיניסטרטיביים יהודאים. הדוגמאות הבולטות הן גובי המיסים (יהואדיר בן טובשלם ועזריקם) ומושל היישוב בית נשאר, אחיקר בן רימות. נראה שעמדה בפני הגולים האפשרות להשתלב באדמיניסטרציה המקומית ואף להתקדם בה. אין להתפלא אפוא על מעמדו הבכיר של נחמיה בחצר המלוכה הפרסי לפני מינויו למושל יהודה.
חיי היהודאים בבבל כפי שמשתקף בתעודות > אורח חיים יהודי ויחס לציון

אין בתעודות סימנים ליציאת אנשים ליהודה בתקופת שיבת ציון (538–445 לפנה"ס), אולם נמצאו לפחות שני יהודאים אשר שמם מרמז על כמיהה לציון ולעליה אליה:
אדם בשם ישוב צדיק, נראה ששמו ניתן לו בתקווה שישוב לארץ הקודש.
אדם בשם יעליהו, המצביע על שאיפה של הוריו שהלה עוד יעלה ארצה. זאת, בהתייחס למושג "ויעל" שמצוי בהכרזת כורש משנת 538 ומתייחס לעלייה ארצה של הגולים (עזרא, א', ג' וכן דברי הימים ב', ל"ו, כ"ג).
תרומה למחקר

עד לחשיפת התעודות הגיע עיקר המידע בנוגע לחיים של גולי בבל בעיקר משלושה סוגי מקורות:
התנ"ך (שלא נידב מידע רב על החיים עצמם בבבל).
מספר קטן של תעודות בבליות מפוזרות שהזכירו יהודאים, אך לא תרמו במיוחד להבנת חייהם של הגולים שם.
אוסף תעודות מורשו: אוסף של מאות תעודות כתב יתדות מהמאה החמישית והרביעית לפנה"ס שנחשף במאה ה-19. אוסף זה משקף כנראה ארכיון עסקי של משפחת "בנקאים/נותני אשראי" בשם מורשו בעיר ניפור. עיקר האזכורים של יהודאים בתעודות היה שולי ולא אינדיקטיבי - ברשימות העדים בהסכמים המשפטיים ותעודות בודדות בהם היו היהודאים צדדים להסכם.
למעשה, תעודות אל-יהודו מהוות את המקור החוץ-מקראי המרכזי על חיי היום-יום של גולי יהודה בבבל בתקופת השלטון הבבלי וחלק מתקופת השלטון הפרסי-אחמני. אמנם מדובר בתעודות "יבשות" בעלות אופי משפטי, אולם מקופלים בתוכן רמזים לאורח חיי הגולים ואף יחסם לזהותם הלאומית, לדתם, למעמדם בחברה וקשריהם לארץ מולדתם.
ראו גם

גלות בבל
יהדות בבל
הכרזת כורש
שיבת ציון
תיל אבובי
לקריאה נוספת

פיליפ ווקוסבוביץ, על נהרות בבל, סיפורה של גלות בבל, מוזיאון ארצות המקרא, 2015.
ווין הורוביץ, יהושע גרינברג ופיטר זילברג, על נהרות בבל, הוצאת מוזיאון ארצות המקרא והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2015.
בוסתנאי עודד, גלות ישראל ויהודה באשור ובבבל, הוצאת פרדס, 2010.
Laurie E. Pearce and Cornelia Wunsch, Documents of Judean Exiles and West Semites in Babylonia in the Collection of David Sofer (Cornell University Studies in Assyriology and Sumerology), 2014
הערות שוליים

↑  F. Joannès and A. Lemaire, “Trois tablettes cunéiforms à l’onomastique ouest-sémitique,” Transeuphratène Transeuphratène 17 (1999):pp17-34
↑  אוסף "Schoyen
↑  Laurie E. Pearce and Cornelia Wunsch, Documents of Judean Exiles and West Semites in Babylonia in the Collection of David Sofer (Cornell University Studies in Assyriology and Sumerology), 2014.
↑  ויין הורוביץ, יהושע גרינברג ופיטר זילברג, על נהרות בבל, הוצאת מוזיאון ארצות המקרא והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2015.
↑  מרדכי כגן, אסופת כתובות היסטוריות מאשור ובבל: מאות ט'-ו' לפנה"ס, מוסד ביאליק, ירושלים, 2003, עמ' 130.
↑  פיליפ ווקוסבוביץ, על נהרות בבל, סיפורה של גלות בבל, מוזיאון ארצות המקרא, 2015, עמ' 102.
↑  Part of the Babylonian Chronicle
↑  פיליפ ווקוסבוביץ, שם, עמ' 101.
↑  ויין הורוביץ, יהושע גרינברג ופיטר זילברג, על נהרות בבל, הוצאת מוזיאון ארצות המקרא והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2015, תעודה מס' 12.
↑  ויין הורוביץ, יהושע גרינברג ופיטר זילברג, על נהרות בבל, הוצאת מוזיאון ארצות המקרא והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2015, תעודה מס' 4.
↑  הורוביץ, גרינברג וזילברג, שם, עמ' 11.
↑  ווין הורוביץ, יהושע גרינברג ופיטר זילברג, על נהרות בבל, הוצאת מוזיאון ארצות המקרא והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2015, עמ' 46.
↑  בוסתנאי עודד, חיי היומיום של הגולים בבבל (מאות ו'-ה' לפנה"ס) במקרא ובכתובות שנתגלו לאחרונה / בית מקרא: כתב-עת לחקר המקרא ועולמו, כרך סג', חוברת א' (תשע"ח / 2018), עמ'-71
↑  Michael Jursa, "Taxation and Service Obligations in Babylonia from Nebuchadnezzar to Darius and the Evidence for Darius Tax Reform" in Herodotus and the Persian Empire, Rollinder, Truschnegg & Bichler (ed.), Harrassowitz Varlag, Wiesbaden, 2011, p. 432
↑  Laurie Pearce, "Continuity and Normality in Sources Relating to the Judean Exile", in Hebrew Bible and Ancient Israel, Knoppers, Lipschits, Newsom & Schmid (ed.), V.3, 2014, p. 174-175.
↑  מהרצאה של דר' מיכאל יורסה מאוניברסיטת וינה, בכנס אושורולוגים, פברואר 2015.
↑  Rachel Magadalane and Cornelia Wunsch, "Slavery between Judah and Babylon", in Slaves and households in the near east, The University of Chicago, 2011, pp 113-134
↑  Kathleen Abraham, "an inheritance division among Judeans in Babylonia from the early Persian period", in New seals and inscritions, Hebrew, Idumean and cuneiform, Meir Lubetzky (ed.), Sheffiel phoenix press, 2007, 206-221.
↑  הורוביץ, גרינברג וזילברג, שם, תעודות מס' 4 ו-86.
↑  הורוביץ, גרינברג וזילברג, שם, תעודה מס' 15.
↑  Ran Zadok, "Some Jews in a Babylonian document", in The Jewish quarterly review, January 1984, 294-297.
↑  Paul Alain Beaulieu, "Yahwistic names in the light of late Babylonian onomastics", in Judea and Judeans in the Achaemanid period, Lipchits, Knoppers, Oeming (ed.), Eisenbrouns, 2011, pp. 245-266
↑  Stolper Matthew, " A note on Yahwistic personal names in the Murashu texts", in Bulletin of the American Schools of Oriental Research, Apr. 1976, pp. 25-28.
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
מתעודות אל יהודו: לוחות טין מוטבעים בכתב יתדות. מוזיאון ארצות המקרא, ירושלים. תעודה זו מכילה את הטקסט "אל-יהודו"
קליאנדרה

| קליאנדרה קליפורנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: קסאלפיניים (כליליים)
שבט:: אינגאה (Ingeae)
סוג:: קליאנדרה
שם מדעי
 .Calliandra Benth ‏בנתם, 1840
קַלִיאַנְדְּרָה (שם מדעי: Calliandra) הוא סוג הכולל שיחים או עצים קטנים, לרוב בלתי קוצניים, ממשפחת הקטניות. כיום הוא שייך לתת-משפחה קסאלפיניים בעבר שויך למשפחת המימוסיים (השיטיים) או תת-משפחת המימוסיים. סוג זה כולל כ-150 מינים, ותפוצתו הטבעית היא בעיקר באזורי אקלים טרופי וסובטרופי של אמריקה, וכן באפריקה, מסומליה ועד קניה, ובצפון-מערב פרובינציית הכף בדרום אפריקה. בישראל משמשים מספר מינים מהסוג כעצי נוי, מהם נפוצים ומהם נדירים. גם בארצות הברית נעשה שימוש במינים של קליאנדרה כעצי נוי, במיוחד באזורים עם אקלים חם כמו פלורידה, טקסס וקליפורניה, שבהם תנאי האקלים מתאימים לגידול הצמח. הפריחה על פי רוב מהסתיו ועד החורף.
הסוג מאופיין בעלים מנוצים פעמיים, בתפרחת מסוג קרקפת שבה האבקנים מאוחים בבסיסם ובולטים מאוד, ובפרי מסוג תרמיל בעל שוליים מעובים הנפתח לשתי קְשָׂווֹת מהקודקוד כלפי מטה לאורך שני השוליים המעובים. האבקנים רבים, ארוכים ובולטים מאוד, בצבעים עזים (אדום או לבן), והם המרכיב הראוותני בתפרחת. זירי האבקנים מאוחים בבסיסם, בעוד, במיני השיטה זירי האבקנים מפורדים גם בבסיסם.
תפוצה ואקולוגיה

תפוצתו הטבעית של קליאנדרה היא בעיקר באזורי אקלים טרופי וסובטרופי של אמריקה, וכן באפריקה, מסומליה ועד קניה, ובצפון-מערב פרובינציית הכף בדרום אפריקה.
חלק מהמינים של הסוג התפשטו לאזורים נוספים, בהם: צפון אמריקה (פלורידה); מערב, מרכז ומזרח אפריקה; תת-היבשת ההודית; דרום-מזרח אסיה (כולל מיאנמר, יאווה באינדונזיה ומלזיה); מזרח אסיה (דרום-מזרח סין, הימלאיה המזרחית וטייוואן); ובאוסטרליה (קווינסלנד).
מבחינה אקולוגית, קליאנדרה גדלה בעיקר ביערות טרופיים עונתיים יבשים (כולל בתי גידול של יערות סבך), יערות פתוחים, יערות קוצניים וסבכים. היא נמצאת גם ביערות פתוחים על קרקע עשבונית ובבתות סלעיות על קרקעות דלות בחומרי הזנה ובאקלים עונתי יבש. כמה מהמינים מותאמים לאקלים מדברי, כמו קליאנדרה קליפורנית.
מורפולוגיה

העלים מנוצים פעמיים (bipinnate) עם הרבה עלעלים וללא בלוטות על הטרף והפטוטרת; הלוואים לרוב משתיירים ולעיתים נדירות קוצניים או חסרים. העלים מורכבים מזוג אחד עד מספר זוגות של סעיפים (pinnae) היוצאים מהציר המרכזי, וכל סעיף נושא עלעלים קטנים ורבים המסודרים בזוגות, או עלעלים גדולים יותר בכמות קטנה יותר, לעיתים עד זוג אחד בלבד של עלעלים.
באלביציה העלים מנוצים פעמיים עם בלוטות על הפטוטרת והטרף; הלוואים בדרך כלל קטנים, לעיתים גדולים ונשירים.
בהרבה אתרים תיאור מורכבות העלה מתואר באמצעות נוסחה. הבאת הדוגמה תבהיר את השימוש בנוסחה. הנה הסבר למרכיבי הנוסחה: Lf-formula (i-)ii-iv/ 8-17(-20).
(i-)ii-iv – מתייחס למספר זוגות הסעיפים (pinnae) שעל ציר העלה הראשי. כאן מצוין שבמקרים נדירים יש זוג סעיפים יחיד (i), אך לרוב יש בין 2 ל-4 זוגות סעיפים.
8-17(-20) – מתייחס למספר זוגות העלעלים (leaflets) על כל סעיף. במקרה זה, לרוב יש בין 8 ל-17 זוגות עלעלים על כל סעיף, ולעיתים נדירות עד 20 זוגות.
התפרחות הן בדרך כלל קרקפות כדוריות וחיקיות (ממוקמות בחיק העלים) או בקצות הענפים באשכולות, כלומר הקרקפות נישאות על עוקצים לאורך ציר ראשי.
הפרחים קטנים וסימטריים, מורכבים מ-6 איברים בכל מערך (merous) או לעיתים רחוקות 5. פוליגמיים (חד-מיניים ודו-מיניים).
הגביע דמוי פעמון, ובעל 5 אונות (שיניים) קטנות ורדודות או חסרות.
הכותרת זעירה וממנה בולטים האבקנים הארוכים שצבעם ארגמן או לבן. עלי הכותרת מאוחים בבסיסם עד אמצעם; לעיתים הפרחים המרכזיים שונים בצורתם מן הפרחים ההיקפיים והם בעלי צינור כותרת מאורך.
האבקנים מרובים (יכולים להגיע עד 100), ומספרם גדול מ-10 וגדול ממספרם הכפול של עלי הכותרת. בצבע אדום או לבן. האבקנים מפורדים בחלקם העליון ומאוחים פחות או יותר לצינור (במיני השיטה זירי האבקנים מפורדים גם בבסיסם) ומזדקרים מאוד מהכותרת באופן בולט; המאבקים לרוב בעלי שערות בלוטיות.
השחלה יושבת, עם מספר רב של ביציות שערוכות ומחוברות לאורך תפר הבטן, קו החיבור של שולי עלה השחלה. עמוד השחלה דק וארוך.
הפרי הוא תרמיל ישר או כמעט ישר (מעט מעוקל), שטוח, שוליו מעובים (באלביציה השוליים אינם מועבים), גלדני, וקשיח, לעיתים צר בבסיסו. התרמיל אינו דמוי סרגל שטוח בדומה לאלביציה וליזילומה. התרמיל נפתח בשתי קשוות מהקודקוד עד הבסיס ללא מחיצות רוחביות בין הזרעים.
הזרעים: דמויי ביצה הפוכה או עגולים, דחוסים, קליפתם קשה עם סימון אופייני (pleurogram) קו בצורת ± O או U, והם חסרי אריל.
מיני התרבות בישראל

בישראל 9 מינים (לא כולל קליאנדרה אדומת-פרי) שאוקלמו בישראל. חלקם וותיקים קליאנדרת טוויד וקליאנדרה סורינמית שאוקלמו על ידי חוות הנוי, וחלקם אוקלמו בסוף המאה הקודמת. כולם נפוצים בישראל מלבד קליאנדרת גילדינג.
בישראל עלולים להתבלבל בין קליאנדרה סורינמית לבין קליאנדרה ורודת-קרקפות (אודות ההבדלים ביניהן ראו בפרקים שלהם),וגם להתבלבל בין שתיהן לבין אלביציה ורודה. שני המינים הללו נבדלים מאלביציה ורודה בשני מאפיינים בולטים: צורת התרמיל ומאפייני העלים. התרמיל של קליאנדרה מעובה בשוליו ולעיתים מתאפיין במראה מעט קשתית, בעוד התרמיל של אלביציה שטוח וישר, ואינו מעובה בשוליו. ולמקרה שהתרמילים אינם זמינים ניתן להבחין ביניהן באמצעות מאפייני העלים: עלי הקליאנדרה חסרים בלוטות על הפטוטרת והטרף, והלוואים לרוב משתיירים ולעיתים נדירות קוצניים או חסרים. לעומת זאת, לאלביציה עלים עם בלוטות על הפטוטרת והטרף, ועלי הלוואי בדרך כלל קטנים ונשירים; לעיתים יכולים להיות גדולים אך גם אז הם נשירים.
קליאנדרה אדומת-פרי

קליאנדרה אדומת-פרי (Calliandra haematocarpa) - שם זה מופיעה באתר "צמחי הגן של סימה", אך השם המדעי אינו בנמצא, ככל הנראה מדובר בשיבוש לשם המדעי של קליאנדרה ורודת-קרקפות (Calliandra haematocephala). באתר זה לא צוינו מאפיינים מורפולוגיים המאפשרים הבחנה בין המינים, מה שמקשה על זיהוי אמין.
לפי אתר זה, קליאנדרה אדומת-פרי היא שיח או עץ ירוק-עד שגובהו מגיע עד 5 מטרים, עם נטייה לפתח מספר גזעים שמהם משתפלים ענפים מטה. התרמילים חומים, והפרחים ורודים, עם תופעה נדירה של פרטים עם פריחה לבנה. הצמח מתאים לגידול בשפלה, בנגב ובערבה בתנאי חצי צל או שמש, והוא חסכן במים אך רגיש לקור. הפריחה נמשכת כמעט כל השנה (כולל קיץ), למעט בחודשים הקרים שבהם נפסק הצימוח. בחורפים מתונים, הפריחה עשויה להימשך כ-9 חודשים בשנה.
קליאנדרה אריופילה

קליאנדרה אריופילה (Calliandra eriophylla) - היא שיח או בן שיח מדברי שתחום תפוצתה הטבעי הוא מדרום קליפורניה ועד טקסס ומקסיקו שבצפון אמריקה. מין זה גדל בעיקר במדבר או בשיחייה יובשנית. קליאנדרה אריופילה מותאמת היטב לבית גידול יבש, במיוחד באקלים הצחיח למחצה של מדבריות ושיחיות יובשניות. הסביבה היבשה בה היא גדלה מאופיינת בקרקעות חוליות עד חלוקיות ודלות חומרים אורגניים, מה שמצריך עמידות בתנאים של משקעים מועטים וחשיפה גבוהה לשמש. בעונות הקיץ הצמח חשוף לעיתים קרובות לחום קיצוני וללחות נמוכה, ולכן פיתח מנגנוני הסתגלות, כמו עלים קטנים, שמסייעים בהפחתת איבוד מים.
מאפיינים מבדילים: בכל עלה שניים עד ארבעה סעיפים ולעיתים נדירות יש רק זוג אחד. ובכל סעיף לרוב, יהיו בין 8 ל-17 עלעלים, ובמקרים נדירים יכולים להיות עד 20 עלעלים בכל סעיף. בכל קרקפת יש בין 2 ל-7 פרחים זהים זה לזה (homomorphic), כאשר מספר האבקנים בכל פרח נע בין 24 ל-34.
קליאנדרה גדולת-פרחים

קליאנדרה גדולת-פרחים (Calliandra houstoniana var. anomala, שם נרדף Calliandra grandiflora) היא שיח או עץ קטן שתחום תפוצתה הטבעי באזורים שונים במקסיקו, באל סלבדור, גואטמלה והונדורס, בעיקר באזורי אקלים טרופי עונתי יבש. היא הוכנסה גם להודו ולפקיסטן.
מאפיינים מבדילים: בכל עלה 11 עד 24 סעיפים ולעיתים נדירות יש 31 זוגות, כאשר כל סעיף כולל 21 עד 52 זוגות של עלעלים ולפעמים עד 55 זוגות. בתחילת שלב הפריחה עלי הכותרת מאוחים בבסיסם עד אמצעם. מאוחר יותר, האונות של הכותרת נפתחות בהדרגה כלפי חוץ, עד קצה האזור שבו מתחברים האבקנים (stemonozone), מה שמעניק לפרח מראה רחב ופתוח יותר (אולי מכאן שם המין בעברית). התרמילים באורך 7 עד 11 ס"מ וברוחב על 0.9 עד 1.5 ס"מ, מכוסים בשערות פלומתיות (velutinous-pilose) בגוון כהה או כהה בחלקו, לעיתים רחוקות עם שערות לבנות או לבנות-צהבהבות.
קליאנדרת גילדינג

קַלִיאַנְדְּרַת גִּילְדִינְג (Calliandra guildingii) היא עץ שתחום תפוצתו הטבעי הוא מקולומביה עד צפון-מזרח פרו וטרינידד, בעיקר באזורים טרופיים לחים. עץ נדיר בגינות בישראל.
מאפיינים מבדילים: עץ שגובהו 2 עד 12 מטר, לעיתים נדירות עד 20 מטרים, עם גזע אפור וענפים אופקיים. העלים בעלי זוג אחד של סעיפים כאשר בכל סעיף 3 עד 4 זוגות עלעלים. העלעלים הקיצוניים הם הגדולים ביותר אורכם מגיע ל־10 ס"מ ורוחבם 3 ס"מ. הקרקפות הכדוריות בודדות ונושאות 10 עד 24 פרחים בכל אחת, לעיתים 28. עלי הכותרת לבנים-ירקרקים.
קליאנדרה ורודת-קרקפות

קליאנדרה ורודת-קרקפות (Calliandra haematocephala) היא שיח או עץ קטן זקוף, ירוק-עד המגיע לגובה של 1 עד 3 מטרים. ענפיו משתפלים ומתפרשים, ויוצרים כתר עגול וצפוף. תחום תפוצתה הטבעי הוא בבוליביה, בעיקר באזורי אקלים טרופי עונתי יבש.
קליאנדרה ורודת-קרקפות מתאימה לגידול בשפלה, בנגב ובערבה ובאזור ההר בתנאי חצי צל או שמש, הוא חסכן במים ולא רגיש לקור. הפריחה נמשכת כמעט כל השנה, למעט בקיץ. הגיזום מומלץ לבצע בסוף האביב מיד לאחר הפריחה. תצמח בכל סוגי הקרקע ובלבד שתהיה מנוקזת.
מאפיינים מבדילים: העלים מורכבים מזוג אחד של סעיפים, כאשר בכל סעיף ישנם בין 5 ל-8 זוגות עלעלים, ולעיתים רחוקות גם 4 או 10 זוגות עלעלים (בישראל, הסעיף נושא לרוב 5 זוגות). אורכם של העלעלים נע בין 2 ל-4 ס"מ, כאשר העלעלים הקיצוניים הממוקמים בקצה הסעיף לעיתים גדולים יותר, ומגיעים עד כ-6 ס"מ ואף יותר, בהתאם לתנאים ולמגוון. העלעלים קירחים בצד העליון עם שוליים ריסניים, או מכוסים בשערות עדינות במידה משתנה לאורך העורקים בצד התחתון או בשני הצדדים. בתחילת הלבלוב, צבע העלעלים הוא אדמדם-נחושתי, ובהמשך הופך לירוק כהה.
הכותרת ירקרקה ואורכה כפול מאורך הגביע. האבקנים, שצבעם אדום, ורוד או לבן, מגיעים לאורך של פי 3 עד 15 מאורך הכותרת, ומהווים מאפיין מרכזי בצמח. ברוב הפרטים, הפריחה ורודה, וכל פרח מכיל מספר בלתי מוגדר של אבקנים, בדרך כלל בין 20 ל-40 אבקנים.
אודות ההבדלים בין קליאנדרה ורודת-קרקפות לבין קליאנדרה סורינמית, ראו בסוף הפרק אודות האחרונה.
קליאנדרת טוויד

קליאנדרת טוויד (Calliandra tweediei) היא שיח או עץ קטן ירוק-עד מסועף המגיע עד 5 מטרים. תפוצתה הטבעית משתרעת מדרום בוליביה ועד דרום-מזרח ודרום ברזיל וצפון אורוגוואי, בעיקר בבתי גידול טרופיים עונתיים יבשים. קליאנדרה טוויד התפשטה מאזורים אלו גם לאזורים נוספים מחוץ לתחום תפוצתה הטבעי, כולל: הודו, קמרון במערב אפריקה, וזימבבואה – בדרום אפריקה וטרינידד וטובגו באיים הקריביים. היא מעדיפה צל חלקי ומוגן משמש ישירה בצהריים, עמיד לקור קל (עד 3 מעלות צלזיוס).
מאפיינים מבדילים: העלים בעלי זוג אחד בלבד של סעיפים, כאשר כל סעיף נושא בין 8 ל-15 זוגות של עלעלים קטנים (תלוי בתנאי הסביבה ובגיוון הספציפי של הצמח).
קליאנדרה ניגרעת

קליאנדרה ניגרעת (Calliandra tergemina var. emarginata ובשמו הקודם Calliandra emarginata) היא שיח או עץ קטן שתחום תפוצתה הטבעי הוא ממקסיקו ועד ונצואלה, בעיקר באזורי אקלים טרופי עונתי יבש.
מאפיינים מבדילים: עלים בעלי זוג אחד של סעיפים כאשר בכל סעיף זוג עלעלים לא סימטריים ומתחתם עלעל נוסף, ובסך הכל לעלה שישה עלעלים. מקור השם הלטיני tergeminus הוא "משולש," והוא מתאר את מבנה הסעיף שנושא שלושה עלעלים (שתיים קדימה ואחד אחורה). שם הזן emarginata מגיע מ"emarginatus" בלטינית, שמשמעותו "מגרעת," ומתייחס למגרעת או לשקע קטן בשולי העלים, היוצרים מראה שאינו שלם.