stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1945 במדע
נולדו

4 בינואר – ריצ'רד שרוק (Richard Royce Schrock), כימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה על חלקו בפיתוח שיטת המטתזה בסינתזה אורגנית
26 בינואר – ג'ון קוטס, מתמטיקאי, יליד אוסטרליה, עוסק בתורת המספרים ובגאומטריה אלגברית
9 בפברואר – יוֹשִינוֹרִי אוֹסוּמִי, ביולוג של התא, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2016 בזכות הישגיו בתחום האוטופגיה
15 בפברואר – דאגלס הופשטטר, פיזיקאי ומדען מחשב אמריקאי ממוצא יהודי עוסק בתחום הבינה המלאכותית וחתן פרס פוליצר לשנת 1980 בזכות ספרו "גדל, אשר, באך"
20 בפברואר – ג'ורג' סמוט, אסטרופיזיקאי וקוסמולוג אמריקאי חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2006 על חלקו במיפוי קרינת הרקע הקוסמית
24 במרץ – רוברט בקר, פלאונטולוג אמריקאי המתמחה בדינוזאורים, ובפרט בהתנהגותם ובאקולוגיה שלהם.
3 במאי – ג'פרי סי. הול, גנטיקאי וכרונוביולוג אמריקאי. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2017, על חלקו בגילוי המנגנון המולקולרי המשפיע על השעון הביולוגי
19 ביולי – ריצ'רד הנדרסון (Richard Henderson), ביופיזיקאי סקוטי, עוסק בביולוגיה מולקולרית, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2017 על תרומתו בפיתוח מיקרוסקופיה אלקטרונית קריוגנית ברזולוציה גבוהה לבחינה של מערכות ביוכימיות בתמיסות
22 ביולי – אדל גולדברג, מדענית אמריקאית בתחום מדעי המחשב, לקחה חלק בפיתוח שפת התכנות Smalltalk-80 והטביעה את חותמה בתחום התכנות מונחה עצמים
1 באוגוסט – דאגלס אושרוף, פיזיקאי יהודי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1996 על גילוי נוזליות על בהליום-3
28 באוגוסט – ויליאם אונרו, פיזיקאי קנדי, עוסק בכבידה, חורים שחורים וקוסמולוגיה, תיאר באופן תאורטי את אפקט אונרו (Unruh effect)
24 בספטמבר – איאן סטיוארט, מתמטיקאי בריטי, נודע בתרומתו לתורת הקטסטרופות וככותב של ספרי מדע פופולרי ומדע בדיוני.
2 באוקטובר – מרטין הלמן, קריפטוגרף יהודי-אמריקני, חתן פרס טיורינג לשנת 2015 על תרומתו לפיתוח הצפנת המפתח הפומבי
18 באוקטובר – דוסה מק'דאף, מתמטיקאית אנגליה, עוסקת בטופולוגיה וגאומטריה סימפלקטית
31 בדצמבר – לאונרד אדלמן, פרופסור יהודי-אמריקאי למדעי המחשב ולביולוגיה מולקולרית, ידוע בעיקר בזכות חלקו בפיתוח מערכת ההצפנה במפתח פומבי RSA, ופיתוחיו בתחום המחשוב המולקולרי.
נפטרו

6 בינואר – ולדימיר ורנדסקי, מינרולוג גאוכימאי וגאולוג רוסי וסובייטי, ממיסדי הגאכימיה, ביוגאוכימיה ורדיוגאולוגיה, חתן פרס סטלין, (נולד ב-1863)
15 בינואר – וילהלם וירטינגר (Wilhelm Wirtinger), מתמטיקאי אוסטרי, עסק באנליזה מרוכבת, גאומטריה, אלגברה, תורת המספרים ותורת הקשרים, (נולד ב-1865)
31 במרץ – הנס פישר, כימאי אורגני גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1930, "על מחקרו בתחום הכלורופיל והסינתזה של הֶמין" (נולד ב-1881)
18 באפריל – ג'ון פלמינג, מהנדס חשמל ופיזיקאי אנגלי, ממציא הדיודה ב-1904 ואחראי לניסוח כלל יד ימין וכלל יד שמאל (נולד ב־1849)
4 באוגוסט – גרהרד גנצן (Gerhard Gentzen), מתמטיקאי גרמני, עסק ביסודות המתמטיקה ותורת ההוכחות, מת ברעב במחנה מעצר של הצבא הרוסי בפרג (נולד ב-1909)
10 באוגוסט – רוברט גודרד, פיזיקאי אמריקאי, מחלוצי מדע הטילים המודרני והאסטרונאוטיקה, (נולד ב-1882)
31 באוגוסט – סטפן בנך, מתמטיקאי פולני, ממייסדי ענף האנליזה הפונקציונלית (נולד ב-1892)
24 בספטמבר – הנס גייגר, פיזיקאי גרמני, חוקר הרדיואקטיביות, (נולד ב-1882)
1 באוקטובר – וולטר קנון, פיזיולוג אמריקאי, טבע את המושג תגובת הילחם או ברח ופיתח את המושג הומאוסטאזיס (נולד ב-1871)
6 בנובמבר – יוג'ין בינגהאם, כימאי אמריקאי, פיתח את תחום הריאולוגיה ויישומו ההנדסי (נולד ב-1876)
20 בנובמבר – פרנסיס ויליאם אסטון, פיזיקאי כימאי בריטי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1922, על גילוי איזוטופים למספר גדול של יסודות לא-רדיואקטיביים בעזרת ספקטרוגרף המסה שהמציא, ועל הצגת כלל המספר השלם, (נולד ב-1877)
4 בדצמבר – תומאס הנט מורגן, ביולוג אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1933 על תגליתו כי הגנים, שנמצאים על הכרומוזומים, מהווים את יחידות הבסיס של התורשה (נולד ב-1866)
11 בדצמבר – שארל פברי, פיזיקאי צרפתי, התמחה בתחום האופטיקה והספקטרוסקופיה, יש לו חלק בגילוי שכבת האוזון ובהמצאת האינטרפרומטר פברי-פרו, (נולד ב-1867)
22 בדצמבר – ארתור קורן (Arthur Korn), פיזיקאי, מתמטיקאי וממציא גרמני, יהודי, חלוץ בתחום הטלקומוניקציה, תרם לפתוח הפקס, (נולד ב-1870)
הבשורה על-פי תומאס, פפירוס בשפה הקופטית שהתגלה בנגע חמאדי ומיוחס לתומאס הקדוש
מסלול גאוסטציונרי
סלינקי
מיון מיזוג בעזרת אלגוריתם הפרד ומשול
קתלין לונסדייל
פטרייה אטומית שנוצרה מעל העיר נגסאקי (מימין) ומעל העיר הירושימה (משמאל) זמן קצר לאחר הטלת פצצת האטום עליהן
פניצילין
הנס פישר
תומאס הנט מורגן
דולפין לווייתני דרומי

| דולפין לווייתני דרומי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: דולפין לווייתני
מין:: דולפין לווייתני דרומי
שם מדעי
 Lissodelphis peronii ‏לספד, 1804
תחום תפוצה


דולפין לווייתני דרומי (שם מדעי: Lissodelphis peronii) הוא מין של לווייתן שיניים ממשפחת הדולפיניים החי באזור האוקיינוסים הדרומיים ומגיע עד חופי אנטארקטיקה. הוא אחד המינים הקטנים ביותר בסדרת הלווייתנאים. ללווייתנים אלה אין סנפיר גב כמו לרוב הדולפיניים, מה שמזכיר מעט לווייתני מזיפות ומכאן שמם. הם קטנים יותר מקרוביהם לסוג, דולפינים לווייתניים צפוניים החיים באזור הימים הצפוניים.
אלו הם דולפינים רזים ומוארכים, צבועים בלבן מלמטה ובשחור מלמעלה עד לעיניים, כאשר שאר הפנים והלסתות לבנות. הלסתות קטנות וקצרות מאוד ובהם 49-43 שיניים.
אורכם 1.8-2.9 מ' ומשקלם 60-100 ק"ג.
הם נמצאים באוקיינוסים האנטארקטיים והסובטרופיים עד לדרום 3 היבשות הדרומיות ביותר: אוסטרליה, אפריקה ודרום אמריקה. הם חברתיים ונמצאים בלהקות גדולות והם מתקהלים סביב ספינות ששוחות לידם.
הם אוכלים בעיקר דגים קטנים, סרטנים, תמנונים ודיונונים. לא ידוע אם הם צוללים לעומק רב להשגת הטרף. טורפיהם הגדולים הם הקטלן והעמלץ הלבן.
הערות שוליים

↑  דולפין לווייתני דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
חתא

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  24°48′03″N 56°07′38″E﻿ / ﻿24.80073°N 56.12726°E﻿ / 24.80073; 56.12726
 שטח:  18.86 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 אוכלוסייה:  15,324
 אזור זמן:  UTC+04:00
  (למפת איחוד האמירויות הערביות מוגדלת) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן עומאן המפרץ הפרסיחתא(למפת איחוד האמירויות הערביות רגילה) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן ע. המפרץ הפרסיחתא
 
חתא (בערבית: حتا) הוא אזור תיירות ונופש באמירות דובאי שבאיחוד האמירויות. בעבר השטח היה חלק מעומאן אך הבעלות עליו הועברה לדובאי בבסביבות 1850. חתא שוכנת מדרום-מזרח לטריטוריה הראשית של דובאי ונמצאת כ-134 ק"מ מזרחית לעיר דובאי. הוא ממוקם גבוה יחסית בהרי חג'ר, גובל בעומאן במזרח ובדרום, עם עג'מאן ממערב, ועם ראס אל-ח'ימה בצפון.
הגורם הכלכלי העיקרי של חתא הוא תיירות ומים. מבחינה היסטורית האזור הצליח לגדל תמרים; הפרות שימשו כמקור מזון, ואילו העץ שימש לחומר בניין. באזור כפר מורשת פופולרי, כולל אוסף של בתי מגורים מסורתיים הרריים משוחזרים והוא פופולרי עבור חופשות סוף שבוע, גם בקמפינג בעיקר בחודשי החורף וגם במלון חתא פורט שנמצא רק במרחק של 2.7 ק"מ מסכר חתא. סכר חתא עצמו נבנה בשנות ה-90 כדי לספק לאזור חשמל ומים והוא מקום מועדף לשיט קיאקים באיחוד האמירויות. במקביל רשות החשמל והמים של דובאי (DEWA) בונה תחנת כוח הידרואלקטרית בהספק של 250 מגוו"ט שתאפשר שימוש בטכנולוגיה של אנרגיה שאובה, תוך שימוש פערי גובה של 300 מטר.
חתא, שנקראה בעבר חַגַ'רֵ֫יין, הפכה חלק מדובאי בתקופת שלטונו של חשר בן מכתום (אנ') לאחר שהסולטאן העומאני תורכי בן סעיד (אנ') העביר את השטח לדובאי לאחר שמצא שהוא עצמו אינו מסוגל להגן עליו מפני נסיכות בוריימי (אנ') (כיום חלק מעומאן), אשר התיישבה במספות (אנ') השכנה (היום חלק מאמירות עג'מאן). הכפר העתיק חתא כולל שני מגדלים צבאיים בולטים משנות ה-80 של המאה ה-19, מבצר מ-1896 ואת מסגד ג'ומעה, שנבנה ב-1780 והוא המבנה העתיק ביותר בחתא. בחלק המזרחי של הכפר ניתן למצוא כמה חדרי קבורה של אבות מתקופת חפית (3200–2500 לפנה"ס). מכיוון שהוא ממוקם בהרים, באופן מסורתי זה היה מעון הקיץ של משפחות מדובאי שנמלטו מהחום והלחות של החוף. מאז שנות ה-80 המוקדמות חתא היא יעד פופולרי לחופשה בקרב יוצאי המערב ומשפחות מקומיות כאחד.
ב-8 בנובמבר 2016 הכריז מוחמד בן ראשד על תוכנית בסך 1.3 מיליארד אירו להפוך את העיר ההררית חתא ליעד תיירותי ברמה עולמית, עם למעלה מ-40 פרויקטים במגזרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים. התוכנית כללה 400 בתים לאֵמירוּתים בחתא, שטחים ירוקים לספורט חורף ומסלול מסלול הרים.
חתא הוא ביתו של מועדון הכדורגל חתא. מאז 2009 מתמקדת מועצת הספורט של דובאי בהחייאת חתא עם פעילויות ספורט וחוץ, כגון טיולי הליכה, יוגה, חתירה, חתירה ושייט קיאקים, כדי לשייך את האזור לפעילויות כאלה.
בשל הגובה הגבוה של חתא, האקלים בו קריר בהרבה ממרכז דובאי. לחתא יש נוף וטמפרטורה צחיחה, המגיעים בקיץ ל-55 מעלות צלזיוס; עם זאת, הוא פחות לח מדובאי והרבה יותר קר בחורף.
דרך הייבור עובר כביש דרכו ניתן להגיע מאל-מדאם שבשארג'ה לעומאן.[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

↑  פרויקט תחנת הכוח בחתא
דוד אוחנה

| --- | --- |

 לידה:  1952 (בן 73 בערך) אוג'דה, מרוקו 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  מכון ון ליר בירושלים  מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 תרומות עיקריות
 חקר הציונות והזהות לאומית
 
דוד אוחנה (נולד ב-1952) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס במסלול ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה

אוחנה נולד ב-1952 בעיר אוג'דה שבמרוקו. בגיל ארבע הוא עלה עם הוריו לישראל ומשפחתו התיישבה בקריית גת, בגל העולים הראשון שיישב את העיר.
את שירותו בצה"ל עשה בסיירת אגוז ובהיותו בסיירת לחם במלחמת יום כיפור. ב-1977 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים ולמד שם היסטוריה ומדעי המדינה. בתקופתו הסטודנטיאלית הוא גם עבד כעיתונאי במקומון "כל העיר" והיה עורך המוסף הספרותי של שבועון הסטודנטים "פי האתון". בבחירות לכנסת ב-1984 הוצב במקום השני ברשימתו של לובה אליאב אולם הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
בתחילת דרכו האקדמית שימש כחוקר במכון ון ליר. ב-2001 הוא מונה לפרופסור-חבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והחל לעבוד במכון בן-גוריון לחקר ישראל, הציונות ומורשת בן-גוריון שבקמפוס שדה בוקר.
בנובמבר 2005 הגישו חמש נשים ממכון בן-גוריון תלונה לאוניברסיטת בן-גוריון, שבה טענו כי פרופסור אוחנה הטריד אותן מינית. בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה קיבל את הכחשותיו של אוחנה וקבע שלא הייתה הטרדה מינית. בית הדין לערעורים של האוניברסיטה זיכה אותו מאשמת הטרדה מינית, אך הרשיעו בהתנהגות בלתי הולמת וגזר עליו השעיה ונזיפה פומבית.
בשנת 2005 מונה אוחנה לשמש כמנהל אירועי שנת בן-גוריון במכון בשדה בוקר. בתוקף תפקידו היה אחראי על ארגון עשרות כנסים באוניברסיטה.
ב־2010 מונה לפרופסור מן המניין.
אוחנה נשוי ואב לשלושה.
ביוגרפיה > מחקריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה המרכזית שיש ערך על פרופסור היא פועלו באקדמיה, ועל זה לא נכתב כמעט דבר.
אוחנה חיבר מספר ספרים, ערך וכתב הקדמות לעוד כעשרה ספרים ופרסם עשרות מאמרים ומחקרים, העוסקים, בין השאר, בהיסטוריה, ציונות, זהות לאומית אצל אינטלקטואלים ופוליטיקה. רוב ספריו שייכים לתחום ההיסטוריה והמחשבה הפוליטית. עבודת הדוקטורט שלו, שנעשתה בהדרכת פרופסור יהושע אריאלי ופרופסור שאול פרידלנדר, עוסקת בפנומנולוגיה של התודעה הפוליטית ונקראת "מניהיליזם לטוטליטריזם". עיקרה בחינת הסינדרום הניהיליסטי-טוטליטרי באספקלריה של תולדות הרעיונות וההיסטוריה הפוליטית של אירופה בשליש הראשון של המאה העשרים. מחקריו של אוחנה עוסקים בין השאר בזהותה הים תיכונית של מדינת ישראל, היסטוריה אינטלקטואלית של אירופה ולימודי מדינת ישראל.
עמדות

אוחנה טוען ש"המתנחלים הם אנטי ציונים שזנחו את הציונות הדתית הקלאסית" וכי "ההתנגדות לכיבוש חייבת להפוך לסדר היום הציוני". הוא מבהיר: "יש לי סימפטיה לרעיון של חבלי ארץ היסטוריים, ואינני מתנכר לשורשים הלאומיים המצויים בבית אל ולא ביפו. לא זה העניין. העניין הוא הברֵרה בין מימוש כל הזכויות ההיסטוריות שמחירו הוא שעבוד או גירוש עם אחר: ובין מימוש כמה מהזכויות ההיסטוריות המאפשרות סיכוי מסוים לפשרה לאומית.
אוחנה יצא כנגד מה שהוא מכנה ניכוס זכרו של יצחק רבין על ידי מחנה השמאל וכתב ש"מן הראוי שתוכן המיתוס של רבין יעבור ממימד השלום, העושה סקטורליזציה של הזיכרון ומפחית את יכולתנו כאזרחים להפיק לקח ראוי מן הרצח, למימד רחב יותר – מימד הדמוקרטיה".
לשיטתו, כפי שהוצגה ב-2018 בכנס במכון ון ליר, כמעט כל תפיסות העולם המוכרות הן למעשה מיתוסים, ותפקידו של המתבונן, החוקר הביקורתי הוא לדון בדברים באופן "רציונליסטי". מדבריו אבל משתמע שהאפשרות הזו מוגבלת, וכי אפילו הוא בחר לייצר מיתוס, את זה של ז'קלין כהנוב, שהסבירה מצידה כי "מזרח ומערב" הם מיתוסים.
ספרים שכתב

מסדר הניהיליסטים: לידתה של תרבות פוליטית באירופה 1870-1930, מוסד ביאליק, 1993.
הישראלים האחרונים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998.
הומניסט בשמש: קאמי וההשראה הים-תיכונית, כרמל, 2000.
התשוקה הפרומתאית: השורשים האינטלקטואליים של המאה העשרים מרוסו עד פוקו, מוסד ביאליק, 2000.
משיחיות וממלכתיות: בן-גוריון והאינטלקטואלים בין חזון מדיני לתאולוגיה פוליטית, אוניברסיטת בן-גוריון, 2003.
חרון האינטלקטואלים: רדיקליות פוליטית וביקורת חברתית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005.
לא כנענים, לא צלבנים - מקורות המיתולוגיה הישראלית, כתר ספרים, 2008.
המיתוס של ניובה: אתיקה ואלימות במיתוסים בני זמננו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010.
הכבול, העקוד והצלוב: אלבר קאמי וגבולות האלימות, כרמל, 2013.
זרתוסטרא בירושלים: פרידריך ניטשה והמודרניות היהודית, הוצאת מוסד ביאליק, 2016.
על ארץ אבנים: 1967: מקומו של המקום הישראלי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2017.
הסדר המיתי של המודרניות, הוצאת כרמל, 2017.
חבלי מולדת: הישראליות בין חבלי לידה לחבלי משיח, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2019
כבלי משיח - מסות ומסעות, הוצאת כרמל, 2019.
הלבנטינית - ז'קלין כהנוב: ביוגרפיה אינטלקטואלית, הוצאת כרמל, 2022.
גם כנענים גם צלבנים - מסותיי בארץ-ישראל, הוצאת כרמל, 2022.
הרליגיוזי הכופר: גרשם שלום והתאולוגיות הפוליטיות, הוצאת מוסד ביאליק, 2023
ספרים שערך

עיצובה של הזהות הישראלית, פרנק קאס, לונדון, 1995
מיתוס וזיכרון, הקיבוץ המאוחד, 1996.
יעקב טלמון, חידת ההווה ועורמת ההיסטוריה, מוסד ביאליק, 2000
לקרוא את אלבר ממי, פריז, ז'נבה, בריסל, 2002
יהושע אריאלי, היסטוריה ומטה-היסטוריה, מוסד ביאליק, 2003
ז'קלין כהנוב בין שני עולמות, מסות ופרקי התבוננות, כתר, 2005
מיכאל פייגה, על דעת המקום: מחוזות זיכרון ישראליים, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2017
הערות שוליים

↑  תמרה טראובמן,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'יש לו פה מלוכלך, אבל מטריד מינית הוא לא, באתר הארץ, 28 ביוני 2006
↑  תמרה טראובמן,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'5 נשים התלוננו, אך פרופ' אוחנה נוקה מחשד שהטריד מינית, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2007
↑  תמרה טראובמן,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'הפרופ' דוד אוחנה הורשע בהתנהגות שאינה הולמת, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2007
↑  דוד אוחנה,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'איזהו נביא, באתר הארץ, 3 במאי 2010
↑  דוד אוחנה,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'מדינת ישראל או ארץ ישראל?, באתר ynet, 23 באפריל 2010
↑  דוד אוחנה,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'מיתוס רבין, באתר ynet, 2 בנובמבר 2000
↑  פרופ' דוד אוחנה, הסדר המיתי של המודרניות | ערב ספר |, באתר יוטיוב, ‏28.1.2018
↑  אריאל פלדשטיין,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'משיח לא בא, הציונות לא מצלצלת, באתר הארץ, 6 ביוני 2004
↑  יאיר שלג,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'עברים, כנענים, או סתם ים-תיכוניים?, באתר הארץ, 26 במאי 2008
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'משה סלוחובסקי,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'השתיקה הרועמת של אלבר קאמי, באתר הארץ, 7 בינואר 2014
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'אלעד נבו,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'כך השפיע ניטשה על ששה הוגים יהודים, באתר הארץ, 13 ביולי 2016
↑  אבנר שפירא,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'שלושה ספרים על המורשת הסמורה מאימה ומדם של הכיבוש הישראלי בשטחים, באתר הארץ, 5 ביוני 2017
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'משה אידל,'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'טעותו של מקס ובר, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2018
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000001C-QINU`"'יורם בילו,'"`UNIQ--nowiki-0000001D-QINU`"'דוד אוחנה ממשיך לדבוק בדעתו שהסכנה המשיחית היא האיום הקיומי הגדול ביותר על הישראליות, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266157305171  GND: 156748355  ISNI: 0000 0000 6651 438X  LCCN: n89120084  NTA: 153484918  VIAF: 24745121   WorldCat (עם VIAF): 24745121
שאולי לב-רן

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1973 (בן 51) ישראל 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה, התמכרות
 מקום מגורים:  פרדס חנה-כרכור
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב (2004)  מרכז לבריאות הנפש שלוותה (2008)  אוניברסיטת טורונטו (2012)  אוניברסיטת חיפה (2016) 
 מוסדות:  בית חולים תל השומר (2012–2015)  מרכז רפואי לבריאות הנפש לב השרון (2015)  אוניברסיטת תל אביב (2018) 
 פרסים והוקרה:  נבחר על ידי Forbes לאחד הרופאים הטובים בישראל בשנים 2021, 2022 ו-2024.
 
שאולי לב-רן (נולד ב-7 במרץ 1973), הוא פסיכיאטר ומומחה בטיפול בהתמכרויות, חוקר בתחום השפעות פסיכיאטריות של חומרים פסיכואקטיביים, פרופסור חבר בחוג לפסיכיאטריה, בית הספר לרפואה, הפקולטה למדעי הרפואה והבריאות, אוניברסיטת תל אביב, חוקר עמית במרכז לבריאות הנפש והתמכרויות (אנ') בטורונטו קנדה, מייסד-שותף ומנהל אקדמי של המרכז הישראלי להתמכרויות.
קורות חיים

לב-רן נולד בישראל לפרופ' אריה לב-רן, רופא וחוקר בתחום האנדוקרינולוגיה, ולד"ר טובה לב-רן, פסיכולוגית קלינית.
בשנת 2004 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב, ב-2008 סיים התמחות בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש שלוותה ולימודי תעודה תלת-שנתיים בפסיכותרפיה פסיכואנליטית בפקולטה למדעי הרפואה והבריאות באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2008 הצטרף לב-רן לארגון המדריכים הבינלאומי של הגישה המוטיבציונית, גישה מבוססת-מחקר המסייעת להנעת שינוי התנהגותי על ידי גיוס המוטיבציה הפנימית של האדם וחיזוק מסוגלות עצמית לביצוע השינוי. לב-רן הוא מחלוצי הגישה בישראל, וערך בהתנדבות את סדרת ספרי הגישה המוטיבציונית בעברית שכוללת ארבעה ספרים: הגישה המוטיבציונית – הגברת מוטיבציה לשינוי, הגישה המוטיבציונית בטיפול בחרדה, הגישה המוטיבציונית בעבודה עם מתבגרים, והגישה המוטיבציונית בקבוצות.
בין השנים 2010–2012 השלים השתלמות עמיתים בפסיכיאטריה של התמכרויות במרכז לבריאות הנפש והתמכרויות ואוניברסיטת טורונטו. במהלך עבודתו שם התמחה בחקר אפידמיולוגיה של התמכרויות תחת הנחייתו של פרופ' יורגן רם.
בשנת 2012 הקים את המרפאה לטיפול בהתמכרויות במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר, וניהל אותה עד שנת 2015, אז עבר לשמש עוזר רפואי למנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש לב השרון.
בשנת 2016 השלים בהצטיינות תואר שני בלימודי ניהול מערכות בריאות בישראל באוניברסיטת חיפה, ומונה לסגן מנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש לב השרון. הוא המשיך בתפקיד עד שנת 2020.
בשנת 2018 מונה לפרופסור חבר בחוג לפסיכיאטריה בפקולטה למדעי הרפואה והבריאות, אוניברסיטת תל אביב. כן ייסד, יחד עם ד"ר אריאל קור, את המרכז הישראלי להתמכרויות, והוא משמש מאז מנהל אקדמי של המרכז.
מחקר

מחקריו מתמקדים בקשר שבין שימוש בחומרים פסיכואקטיביים ובין הפרעות נפשיות, ובייחוד בהשפעות הפסיכיאטריות של שימוש בקנאביס. לב-רן פרסם למעלה מ-90 מאמרים מדעיים ובנוסף פרקים בספרי לימוד בתחום ההתמכרויות.
במחקריו גילה לב-רן את הקשר המשמעותי שבין הפרעות פסיכיאטריות שכיחות כגון דיכאון קליני, חרדה, והפרעה דו-קוטבית, לבין שימוש והתמכרות לקנאביס. בסדרת מחקרים אודות הקשר בין דיכאון לבין שימוש והתמכרות לקנאביס מצא לב-רן כי הדיכאון לרוב מקדים את צריכת הקנאביס, וכי ריבוי אירועים של טראומה נפשית בילדות מהווה גורם סיכון משמעותי להתמכרות לקנאביס. בקרב חולי כאב כרוני המטופלים בקנאביס רפואי, מצא לב-רן כי חומרת הדיכאון מנבאת באופן משמעותי את צריכת הקנאביס. מחקריו צוטטו בדוחות של ארגון הבריאות העולמי ושל האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית.
בסדרת מחקרים אודות שכיחות התמכרויות בישראל, פרסם לב-רן את שכיחותן של ההתמכרויות השכיחות בישראל – לחומרים (אלכוהול, קנאביס, תרופות הרגעה ושינה) והתנהגויות (הימורים פתולוגיים), ואת הקשר המשמעותי שבין חשיפה ראשונית ומשנית לאירועים טראומתיים, כולל טראומה לאומית, לבין התפתחותן של התמכרויות. את תוצאות המחקרים הציג פרופ' לב-רן בוועדות הכנסת ומשרד הבריאות, והן שימשו בסיס לגיבוש מדיניות לקידום המניעה והטיפול בהתמכרויות.
פעילות ציבורית לקידום תחום ההתמכרויות בישראל

לב-רן פועל לקידום המניעה והטיפול בהתמכרויות בישראל ולאימוץ גישות של מזעור נזקים בטיפול בהתמכרות. דרך שלל תפקידים ציבוריים, הסברה באמצעות ראיונות וכתיבה בתקשורת, עריכת ספרים, ובאמצעות פעילות המרכז הישראלי להתמכרויות שייסד, פועל לב-רן להפחתת סטיגמה בבריאות הנפש כנגד ההתמכרויות ולקידום מדיניות שתכלול את הטיפול בהתמכרויות כחלק ממערך בריאות הנפש בישראל.
לב-רן שימש יושב ראש החברה הישראלית לרפואה וטיפול בהתמכרויות מטעם ההסתדרות הרפואית בישראל וחבר המועצה הלאומית לבריאות הנפש במשרד הבריאות. כחלק מפעילותו הוא קידם הכרה של תחום הפסיכיאטריה של ההתמכרות כהשתלמות עמיתים על ידי המועצה המדעית בהסתדרות הרפואית בישראל.
דרך פעילות העמותה שייסד (המרכז הישראלי להתמכרויות), פועל לב-רן לקידום המניעה והטיפול בהתמכרויות בישראל. מטרות המרכז כוללות קידום תחום ההתמכרויות בסדר העדפות הלאומי, העלאת מודעות והפחתת סטיגמה, והכשרת אנשי מקצוע מתחומים שונים.
פעילויות המרכז הישראלי להתמכרויות כוללות קידום טיפול זמין לאלו המתמודדים עם התמכרויות ולבני משפחותיהם במסגרת מערכת הבריאות בישראל; הכשרת אנשי מקצוע מתחומים רבים ובהם החינוך, הבריאות והבריאות הנפש לצורך איתור וביצוע התערבויות מקצועיות בתחום ההתמכרויות; ביצוע מחקרים רחבי-היקף שיסייעו בתכנון שירותי טיפול בהתמכרויות בישראל; יצירת שיתופי פעולה עם משרד ממשלה לקידום מדיניות ומיזמים משותפים בתחומי המניעה והטיפול בהתמכרויות; פיתוח והפעלה של תוכניות מניעה בבתי ספר בכל המגזרים ברחבי המדינה; והובלת קמפיינים להעלאת מודעות והסברה בנוגע להתמכרויות.
בנוסף, לב-רן פועל לקדם את ההסברה הלאומית בתחום ההתמכרויות דרך ראיונותיו הרבים, הרצאותיו הרבות וכתיבתו בתקשורת, והוא בעל הטור "חומר למחשבה" בעיתון "הארץ".
הערות שוליים

↑  המרכז הישראלי להתמכרויות
↑  אודות, באתר פרופ' שאולי לב-רן
↑  פרופ' שאול לב-רן, באתר המרכז לבריאות הנפש לב השרון
↑  פרופ' שאול לב-רן, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  מאמריו של פרופסור שאולי לב-רן, באתר גוגל סקולר
↑  Shaul Lev-Ran, Bernard Le Foll, Kwame McKenzie, Tony P. George, Jürgen Rehm, Cannabis use and cannabis use disorders among individuals with mental illness, Comprehensive Psychiatry 54, 2013-08, עמ' 589–598 doi: 10.1016/j.comppsych.2012.12.021
↑  Shaul Lev-Ran et al, Cannabis use and cannabis use disorders among individuals with mental illness, Comprehensive Psychiatry 54, 2013-08, עמ' 589–598 doi: 10.1016/j.comppsych.2012.12.021
↑  Daniel Feingold, Mark Weiser, Jürgen Rehm, Shaul Lev-Ran, The association between cannabis use and mood disorders: A longitudinal study, Journal of Affective Disorders 172, 2015-02-01, עמ' 211–218 doi: 10.1016/j.jad.2014.10.006
↑  Daniel Feingold, Ofir Livne, Jürgen Rehm, Shaul Lev-Ran, Probability and correlates of transition from cannabis use to DSM-5 cannabis use disorder: Results from a large-scale nationally representative study, Drug and Alcohol Review 39, 2020-02, עמ' 142–151 doi: 10.1111/dar.13031
↑  Daniel Feingold, Silviu Brill, Itay Goor-Aryeh, Yael Delayahu, Shaul Lev-Ran, Depression level, not pain severity, is associated with smoked medical marijuana dosage among chronic pain patients, Journal of Psychosomatic Research 135, 2020-08, עמ' 110130 doi: 10.1016/j.jpsychores.2020.110130
↑  World Health Organization, The health and social effects of nonmedical cannabis use, 2016.
↑  National Academy of Sciences, The Health Effects of Cannabis and Cannabinoids: The Current State of Evidence and Recommendations for Research, 2017
↑  Ruth Lev Bar-Or, Ariel Kor, Iman Jaljuli, Shaul Lev-Ran, The Epidemiology of Substance Use Disorders among the Adult Jewish Population in Israel, European Addiction Research 27, 2021, עמ' 362–370 doi: 10.1159/000513776
↑  Yafit Levin, Ruth Lev Bar-Or, Reni Forer, Magali Vaserman, Ariel Kor, Shaul Lev-Ran, The association between type of trauma, level of exposure and addiction, Addictive Behaviors 118, 2021-07, עמ' 106889 doi: 10.1016/j.addbeh.2021.106889