stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורלי לובין
פרסומים > פרקים בספרים

אחרית דבר: "נפוליון – חי או מת?" נפוליון – חי או מת! מאת נסים אלוני, כתר, 1994 (עמ' 161–182)
אחרית דבר: "סקס, שקרים וידאו-טייפ ועציצים", תסריטים 4: סקס, שקרים ווידאו-טייפ – סטיבן סודרברג, עורך: רנן שור, כנרת, 1996 (עמ' 117–143)
אחרית דבר, פריז צרפת, גרטרוד שטיין, רסלינג, 2004 (עמ' 111–134)
"בדרך אל אמא – מסע אל הנשיות", שחור: התסריט ושבע קריאות על הסרט, עורכת: חנה אזולאי הספרי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009 (עמ' 200–219)
פרסומים > פרסומים אחרים

"ההד הנשגב והקול הארצי אלילות מקומיות" – ספר התערוכה, אוצרת ועורכת: דבי הירשמן, מוזיאון מגדל דוד, 1994 (עמ' 68–74)
"ארבע תמונות עם אשה אחת, שתי נשים, שלוש נשים, ארבע נשים וגבר אחד", פמלה לוי – קטלוג התערוכה, אוצרת ועורכת: אלן גינתון, מוזיאון תל אביב, 1994 (עמ' 15–22)
"בין המסגרות – על עבודותיה של סאניה איבקוביץ'", פלסטיקה 2, קיץ 1998 (עמ' 42–49)
"מבט גבוה, מבט נמוך", קטלוג: יגאל שמטוב, לושי-הפקות, 2004
"הפוליטיקה של כתיבה נשית", מי מפחד מוירג'יניות? נשים כותבות נשיות, גיליון מיוחד של עיתון 77 בעריכת תמר משמר, גיליון 341–342, ספטמבר-אוקטובר 2009, 14-19.
פרסומים > סקירות

דפנה יזרעאלי, אריאלה פרידמן, הנרייט דהאן-כלב, חנה הרצוג, מנאר חסן, חנה נוה וסילביה פוגל-ביזאוי: מין מגדר פוליטיקה, סוציולוגיה ישראלית: כתב-עת לחקר החברה הישראלית ג2, 2001 (עמ' 447–449)
מכתבים מן השוליים, ישראל: כתב עת לחקר הציונות ומדינת ישראל חוברת 3, 2003 (עמ' 191–200)
פרסומים > עריכה

מבטים פיקטיביים על קולנוע ישראלי, עורכים: נורית גרץ, אורלי לובין, ג'אד נאמן, בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 1998
סדרת "מגדרים" הוצאת הקיבוץ המאוחד (2001–2006), עורכות: חנה נוה – עורכת ראשית, חנה הרצוג, אורלי לובין.
הערות שוליים

↑  דליה קרפל. הצילומים: רלי אברהמי, וידויים קטנים של פמיניסטית גדולה, באתר הארץ, 10 במרץ 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308373305171  BnF: cb14479898s (data)  ISNI: 0000 0000 6657 1843  LCCN: n84160690  NSK: 000305207  SUDOC: 175306923  VIAF: 27292708   WorldCat (עם VIAF): 27292708
אזור סחר חופשי

אזורי סחר חופשי שונים בעולם
אזור סחר חופשי הוא אזור הפטור ממס, בדרך כלל כרוך בהסכם סחר בינלאומי שבו קבוצת מדינות מסכימה לבטל מכסים, הגבלות יבוא והעדפות אחרות על הסחורות והשירותים (או רובם) הנסחרים בין המדינות. הקמת אזור סחר חופשי הוא השלב השני באינטגרציה כלכלית. מדינות בוחרות בדרך זו של אינטגרציה כלכלית אם המבנה הכלכלי שלהן משלים זו את זו. אם מדובר במדינות בעלות כלכלות מתחרות, הן תבחרנה באיחוד מכסים.
תיאור

שלא כמו באיחוד מכסים, החברות באזור סחר חופשי אינן שותפות לתעריף מכס חיצוני משותף (מדיניות אחידה ביחסי המסחר עם מדינות שאינן חברות באזור הסחר החופשי) ולכל אחת מדיניות מכסים והגבלות יבוא עצמאית. כדי למנוע התחמקות מתשלום מיסים (על ידי יבוא למדינה חברה אחת ויצוא למדינה אחת בתוך אזור הסחר) המדינות שותפות במערכת של אישורים על ארץ המוצא של הסחורות, המכונה "כללי מוצא" (rules of origin), המפרטים את הדרישות למינימום של חומרים ועבודה מקומיים בכל סחורה העוברת בין המדינות. סחורות שאינן עומדות בכללים אלה, אינן זכאיות לטיפול המיוחד שלו זוכות בדרך כלל סחורות העוברות בין המדינות באזור הסחר החופשי.
תיאור > אזור הסחר החופשי בסין

אזור הסחר החופשי של שנחאי (Shanghai FTZ או SFTZ), הוא רשמית אזור הסחר החופשי של סין (Shanghai). ב-22 באוגוסט 2013 אישרה מועצת המדינה את הקמת האזור. הוא הושק רשמית ב-29 בספטמבר 2013 בגיבוי של ראש ממשלת סין לי קצ'יאנג. זהו אזור הסחר החופשי הראשון ביבשת סין ומשתרע על שטח של 240.2 קמ"ר (92.7 מייל רבוע). מאז 21 באפריל 2015 אף הורחבו שטחי אזור הסחר. סחורות הנכנסות לאזור אינן כפופות למכס ושחרור ממכס כפי שקורה עם סחורות אחרות. זהו יתרון לתעשיית היין בסין, שכן הוא מעניק ליבואנים גמישות רבה יותר בהכנסת יין למדינה.
ה-FTZ כולל מנגנון ייחודי ליישוב סכסוכים מזה הקיים במקומות אחרים בסין. הבוררות באזור כפופה למערכת נפרדת של כללי בוררות שהונפקו על ידי מרכז הבוררות הבינלאומי של שנחאי (SHIAC). אלה מציגים מספר רפורמות המועדפות להשקעות זרות ב-FTZ, כולל בוררות חירום, גישור/בוררות היברידי וחסמים נמוכים יותר להליך מסכם. בנוסף, ניתן לבחור בוררים מחוץ לסגל הרשמי המנוהל על ידי SHIAC, בתנאי שהם עומדים בקריטריונים מתאימים מסוימים.
היבטים משפטיים של אזורי סחר חופשי

אזור סחר חופשי, מעצם קיומו, למעשה מפר את עקרון האומה המועדפת ביותר (MFN) - עקרון בסיסי באמנות עליהן חתומות מדינות החברות בארגון הסחר העולמי (ה-WTO, ארגון בו חברות כמעט כל המדינות בעולם). לפי עיקרון זה, מדינה אינה יכולה לתת תנאי סחר עדיפים למדינה אחרת בארגון, מבלי לתת אותו ליתר המדינות החברות בארגון (למשל, הפחתת מכסים על תוצרת של מדינה אחת בלבד). אזור הסחר החופשי למעשה נותן עדיפות מובהקת למדינות המצויות באזור על פני מדינות שאינן נמצאות בו ויוצר הפליה.
עם זאת, על מנת שלא למנוע את היווצרותם של אזורי סחר חופשי, שכן הם ככלל מעודדים מסחר ורצויים, סעיף XXIV להסכם ה-GATT (אחד ההסכמים המרכזיים עליהם חתומות המדינות החברות בארגון הסחר העולמי) מאפשר למדינות, כחריג, להקים אזורי סחר חופשי. על מנת למתן את הפגיעה בעקרון האומה המועדפת, קובע ההסכם כי המדינות שיצרו אזור סחר חופשי לא יגבילו את הסחר עם המדינות שאינן חלק מהאזור מעבר להגבלות שהיו קיימות ערב היווצרות אזור הסחר החופשי.
הסכמי סחר היוצרים אזורי סחר חופשי נמצאים בדרך כלל מחוץ לתחום מערכת הסחר הרב-צדדית של ארגון הסחר העולמי. עם זאת, על המדינות החברות בארגון מוטלת חובה להודיע למזכירות הארגון כאשר אלו חותמות על הסכמי סחר חופשי חדשים (ובהם, הסכם על הקמת אזור סחר חופשי). בנוסף, באופן עקרוני, תוכנם של הסכמי סחר חופשי נתון לבדיקה במסגרת הוועדה להסכמי סחר אזוריים בארגון המכס העולמי.
ראו גם

אזור סחר מיוחד
חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים)
הערות שוליים

↑  אינטגרציה אזורית
↑  Announcement | China (Shanghai) Pilot Free Trade Zone, en-shftz.pudong.gov.cn
↑  Establishing a Company in the Shanghai FTZ, China Briefing News, ‏2014-03-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  "General Agreement on Tariffs and Trade" (PDF). WTO. נבדק ב-5 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Committee on Regional Trade Agreements". WTO.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שער 2 - שער הכניסה לאזור הסחר החופשי של שנחאי
אלי שוסהיים

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1941 ארגנטינה בואנוס איירס, ארגנטינה
 פטירה:  9 ביוני 2021 (בגיל 80 בערך) ישראל ירושלים, ישראל
 תפקיד:  יושב ראש אגודת אפרת
אליהו (אלי) יוסף שוסהיים (1941 – כ"ט בסיוון תשפ"א, 9 ביוני 2021) היה יושב ראש אגודת אפרת, מייסד בית החולים הסיעודי נווה שמחה בירושלים, ומנהלו עד שנת תשמ"ג (1983), יושב ראש הוועדה הבין־משרדית להסמכה ולפיקוח על המוהלים ברבנות הראשית לישראל וזוכה פרס ירושלים מטעם ערוץ 7 לשנת 2013.
ביוגרפיה

שוסהיים נולד בארגנטינה בעיר בואנוס איירס, לשמשון ורחל שוסהיים, שנמלטו מפולין לפני מלחמת העולם השנייה. בשנת תשכ"ג (1963), לאחר שהשלים את לימודי הרפואה והתמחה בכירורגיה כללית, עלה ארצה. עבד בבית החולים שערי צדק ולאחר מכן בהדסה עין כרם. בין השנים 1971–1967 שימש כרופא הכנסת. במלחמת יום הכיפורים שירת כרופא בתעלה ובמצרים וניהל שם בית חולים שדה.
בשנת תשל"ה (1975) הקים את בית החולים הסיעודי נווה שמחה בירושלים, וניהל אותו עד שנת תשמ"ג (1983).
משנת תשכ"ח (1978) ועד יומו האחרון שימש כיושב ראש הוועדה הבין־משרדית להסמכה ולפיקוח על המוהלים ברבנות הראשית לישראל.
בשנת תשל"ז (1977) הצטרף לאגודת אפרת, הפועלת לשכנוע נשים יהודיות להימנע מביצוע הפלה מלאכותית בעיקר על רקע כלכלי, ולאחר זמן קצר הועמד בראשה. במסגרת תפקידו זה, בו שימש עד יום פטירתו, נודע בהופעותיו הציבוריות. בשעת ההספדים נמסר כי בזכותו נצלו למעלה מ-79,000 ילדים.
בשנת 2013 זכה בפרס ירושלים מטעם ערוץ 7.
שוסהיים פרסם מאמרים הנוגעים לענייני הלכה ורפואה. מאמריו פורסמו באסיא ובכתבי עת תורניים נוספים. במאמר שפרסם בעיתונות החרדית על נזקי העישון פנה לרב אליעזר יהודה וולדנברג, עמו עמד בקשרים הדוקים, על מנת שיאסור את העישון על פי ההלכה. בעקבות פנייתו פסק הרב: "יש לאסור את העישון על פי דין תורה".
כרופא טיפל ברבנים שונים, דוגמת הרב אריה לוין, המקובל הרב יצחק כדורי, האדמו"רים מגור ה"בית ישראל",, ה"לב שמחה", "פני מנחם", הרב אליעזר יהודה ולדנברג, הרב יוסף שלום אלישיב, הגאב"ד העדה החרדית רבי ישראל משה דושינסקי, הרב מרדכי אליהו, האדמו"ר מבעלז ישכר דב רוקח ועוד. היה מקורב לרב עובדיה יוסף. שימש כרופאם האישי של ראשי ישיבת מרכז הרב הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה שפירא, ועוד כארבעים מגדולי ישראל.
ד"ר אלי שוסהיים נפטר ב-9 ביוני 2021 (כ"ט בסיוון תשפ"א). נטמן בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
חיים אישיים

היה נשוי לשושנה-רחל ואב לחמישה. התגורר בשכונת קריית משה בירושלים.
נכדתו אמונה שוסהיים, (בתו של בנו ד"ר יונתן) הייתה מאורסת ליהונתן דויטש שנרצח בפיגוע הירי בצומת מחולה.
פרסומים

לקראת נשואין מאושרים. ירושלים : המדור הרפואי של אגודת אפרת.
הערות שוליים

↑  על פי הספר 'ומתלמידי יותר מכולם' עמ' 281
↑  תלמה פרוינד, על הסכין, מעריב, 6 בדצמבר 1985
↑  פרס ירושלים לאגודת אפרת וד"ר אלי שוסהיים, אתר ערוץ 7
↑  אסיא, לה, עמ' 10-15
↑  שמחה רז, צדיק יסוד עולם, ירושלים תשנ"ז, עמ' 368–369.
↑  יצחק אלפסי, מאורות מעולם הקבלה והחסידות, ירושלים חש"ד, עמ' 454.
↑  כתבוני לדורות, ירושלים תשע"ג, עמ' שלד.
↑  משיעורי מרן הראשון לציון ג, ירושלים תשנ"ט, עמ' רטז; שם ד, ירושלים תש"ס, עמ' קפא.
↑  שמחה רז, משמיע ישועה, מרכז שפירא תש"ע, עמ' 407.
↑  ראו: אשל אברהם – ספר זיכרון לרב שפירא, ירושלים תש"ע, עמ' 58.
↑  ראו גם כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307084305171  ISNI: 0000 0004 9660 0368  LCCN: n2020007568  VIAF: 297096334   WorldCat (עם VIAF): 297096334 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איגור יובאנוביץ'

איגור יובאנוביץ' (בקרואטית: Igor Jovanović; נולד ב-3 במאי 1989) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בדינמו בוקרשט בעמדת המגן השמאלי.
קריירה

יובאנוביץ' יליד זאגרב התחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של מינכן 1860 ואונטרהאכינג הגרמניות.
בשנת 2008 חתם בואקר בורגהאוזן מהבונדסליגה השנייה עימה ירד בתום העונה לליגה השלישית, שוחרר וחתם בקלאבה.
בקיץ 2009 חתם בטורון פאלוסאורה הפינית. לאחר שבעונתו הראשונה לא זכה לדקות משחק רבות, עונה לאחר מכן מעמדו השתפר ואף זכה עם המועדון בגביע הפיני.
בחורף 2010 חזר לגרמניה כאשר חתם בבאבלסבורג 03 ולאחר חודשיים חזר לטורון בה חתם עד לסיום העונה. ב-1 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 1-3 נגד פורת' טלבוט טאון הולשית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-8 ביוני 2011 חתם ברוט-וייס ארפורט, אך כבר בהופעת הבכורה שלו במועדון נפצע והתקשה להשתלב בקבוצה גם לאחר שהחלים מהפציעה.
בינואר 2013 שוחרר מהקבוצה וחזר לפינלנד כאשר חתם בג'ארו. בתום עונת 2014 חזר לטורון פאלוסאורה אותה עזב במהלך הקיץ.
את עונת 2014/2015 התחיל במיידזר לגניצה מהליגה השנייה בפולין, אך עזב אותה לאחר 3 משחקים וחתם בבני סכנין מליגת העל. בקיץ 2016 שוחרר מסכנין
בינואר 2017 יובאנוביץ' חתם בלאהטי מליגת העל הפינית.
בקיץ 2018 יובאנוביץ' חתם בספסי ספאנטו ג'ורג' מליגת העל הרומנית.
בקיץ 2019 יובאנוביץ' חתם בפאנטוליקוס מליגת העל היוונית.
בינואר 2020 חתם בסאנגנם מליגת העל של קוריאה הדרומית.
ב-20 בינואר 2021, יובאנוביץ' חתם באסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית, עמה ירד לליגה השנייה בסיום העונה.
ב-13 ביולי 2021, יובאנוביץ' חתם בסודובה מריאמפולה מליגת העל הליטאית.
ב-17 בינואר 2022 הצטרף לדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
איגור טלקוב

| --- | --- |

איגור טלקוב בשנת 1991
 לידה:  4 בנובמבר 1956 Gretsovka, ברה"מ 
 נרצח:  6 באוקטובר 1991 (בגיל 34) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 שם לידה:  איגור ולדימירוביץ' טלקוב
 מקום קבורה:  בית העלמין וגנקובסקויה 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  1973–1991 (כ־18 שנים) 
 סוגה:  רוק, בארד, מוזיקת הגל החדש 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מערכת תופים, אקורדיון פסנתר, פסנתר כנף, גיטרה בס, אקורדיון 
 חברת תקליטים:  מלודיה 
 צאצאים:  Igor Talkov-younger 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
איגור ולדימירוביץ' טלקוב (ברוסית: Игорь Владимирович Тальков; ‏4 בנובמבר 1956 – 6 באוקטובר 1991) היה מוזיקאי רוק סובייטי, זמר-יוצר (בארד), כותב שירים, משורר ושחקן קולנוע.
טלקוב נודע לראשונה לקהל הרחב לאחר שהופיע ב-1987 בפסטיבל שיר השנה עם השיר "צ'יסטיי פרודי" (Чистые пруды) (רו'). לאחר מכן, כדי לחלוק את שיריו שלו עם הקהל, שרבים מהם נבדלו בסגנון המוזיקלי ובטקסט מהיצירות שבוצעו על ידו קודם לכן, יצר טלקוב את להקת "ספסטלני קרוג" ובמהרה יצא איתה לסיבוב הופעות עם תוכנית שהורכבה משני חלקים: "שירים בעלי תוכן אזרחי" ו"ליריקה". עד 1989 טלקוב כתב למעלה ממאתיים שירים. בקושי ניתן לייחס את עבודתו של טלקוב לז'אנר מוזיקלי מסוים; הוא ממוקם בערך בצומת של מוזיקת פופ, מוזיקת רוק ובארד.
ב-6 באוקטובר 1991, איגור טלקוב נרצח בהיכל הספורט יובילייני בסנקט פטרבורג בנסיבות שעדיין לא ברורות
בול דואר לכבודו של איגור טלקוב
הערות שוליים

↑  Who killed Igor Talkov? The story of life and the mystery of the death of the singer, geek-tips.imtqy.com
↑  דמיטרי פרוקופייב, כוכב פופ רוסי נרצח ביריות במהלך קונצרט, חדשות, 8 באוקטובר 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 124991823  ISNI: 0000 0001 0990 6544  LCCN: no92015042  MusicBrainz: 22dd5cae-d4c5-4b7c-a413-964d2b15edb2  NKC: jo2002106499  SUDOC: 074139665  VIAF: 77263254   WorldCat (עם VIAF): 77263254 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליס ביפלאקו

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1912 אתונה, ממלכת יוון 
 פטירה:  30 באוקטובר 2002 (בגיל 90) 
 מדינה:  יוון 
 בן או בת זוג:  Paul-Louis Weiller (1932, 1932–?)  Sir John Russell (15 בדצמבר 1945–?) 
 
אליס ביפלאקו (ביוונית: Αλίκη Διπλαράκου;‏ 28 באוגוסט 1912 – 30 באוקטובר 2002) הייתה דוגמנית יוונייה. ובנוסף המתחרה היוונית הראשונה שזכתה בתואר מיס אירופה.
ביוגרפיה

ביפלאקו נולדה באתונה  ולה שלוש אחיות.
ב-1929 השתתפה בתחרות היופי הלאומית היוונית "מיס הלנס" (Μις Ελλάς) כמיס אתונה וזכתה במקום הראשון.
היא הלכה לייצג את יוון בתחרות מיס אירופה 1930 בפריז והייתה ליווניה הראשונה שזוכה בתואר זה.
היא גם נשלחה לייצג את יוון בתחרות הבינלאומית "מיס תבל 1930" שם הייתה הסגנית הראשונה.
לאחר מכן היא נסעה לסבב הרצאות ברחבי ארצות הברית שם לימדה על תרבות יוון העתיקה והמודרנית.
בשנות ה-30 היא עלתה לכותרות בכך שהתחזתה לגבר והגיעה אל הר אתוס, מקום בו הכניסה לנשים הייתה אסורה, סיפורה אף סוקר בכתבה בעיתון טיים.
כשנשאלה על ידי עיתונאי כיצד נהייתה למיס אירופה היא השיבה: "אמא שלי, כמה חברים ואני הלכנו למסיבת תה בשגרירות בריטניה באתונה, במהלך האירוע ניגש אלינו מישהו והציע שנלך להסתכל על תחרות מלכת היופי שנערכת בתיאטרון של אתונה, הלכנו והתיישבנו שם, ואז השופטים פתאום הקריאו את השם שלי, אני חשבתי שהם עשו טעות, כשניסיתי לסרב לכך ניגש אליי נשיא יוון ואמר לי שאני חייבת לקבל את זה כחובה פטריוטית. שלושה ימים לאחר מכן מצאתי את עצמי בפריז: זכיתי בתחרות האירופאית, ואז כמובן היה צריך לעבור עם זה לריו".
היא גם הופיעה תקופה מסוימת בתיאטרון ולקחה חלק במחזה על פרומתאוס.
ב-1932 נישאה לטייס הצרפתי פול-לואי ויילר וב-1933 נולד להם בן, פול-אנניק ויילר, אשר נישא לבת אצולה איטלקייה ודרכו היא סבתה של סיבילה, נסיכת לוקסמבורג, רעייתו של גיום, נסיך לוקסמבורג.
ב-1945 הם התגרשו, בשנה זו היא נישאה בשנית לג'ון ראסל, דיפלומט בריטי אשר כיהן כשגריר בריטניה במספר מדינות, נולדו להם בת ובן.
איגור מאטוויינקו

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1960 (בן 64) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Игорь Игоревич Матвиенко 
 מוקד פעילות:  רוסיה, ברית המועצות 
 סוגה:  רוק, מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2022)  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (2020)  פרס משרד הפנים של רוסיה  עיטור הידידות (רוסיה) 
 www.matvey.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
איגור מאטוויינקו (ברוסית:‏ Игорь Игоревич Матвиенко; נולד ב-6 בפברואר 1960) הוא מלחין ומפיק רוסי.
חייו

איגור מאטוויינקו נולד במוסקבה למשפחת איש צבא וכלכלנית. בשנת 1980 הוא סיים מכללה למוזיקה במקצוע מנהל מקהלה. החל משנת 1981 הוא התחיל לשתף פעולה עם להקות שונות. בשנת 1987 הוא עבר באולפן הקלטות. במקביל הוא היה שותף עם ניקולאי רסטורגוייב בהקמת להקת "ליובה". מאטוויינקו כתב מספר שירים ללהקה. בנוסף ללהקה זו שירי מאטווייקנו בוצעו על ידי "בליי אוריול", "איבנושקי אינטרנשיונל" וזמרים ולהקות נוספות.
בשנת 1991 מאטוויינקו הקים מרכז הפקה. בשנת 2002 הוא היה מנהל הפקה של העונה הראשונה של תוכנית טלוויזיה "מפעל הכוכבים". בשנת 2014 הוא היה מפיק מוזיקלי של טקס הפתיחה וטקס הסגירה של אולימפיאדת סוצ'י. בשנת 2020 הוענק לו תואר אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית.
בשנת 2016 הוא הלחין מוזיקה לסרט "הוויקינג".
איגור מאטוויינקו כתב המנון עבור כוחות היבשה הרוסיים.
מאטוויינקו ידוע בתמיכה במדיניות של ולדימיר פוטין. הוא מונה למספר תפקידים לברות יושב ראש הוועדה הציבורית ליד רוסקומנדזור. כמו כן הוא חבר של המועצה הנשיאותית לתרבות ואמנות.
מאטוויינקו היה נשוי מספר פעמים. מאשתו הנוכחית יש לו שלושה ילדים.
אל-פרעי

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1983 (בן 41) עמאן, ירדן
 שם לידה:  טארק אבו כְּוׇיְכּ (ערבית: طارق ابو كويك)
 לאום:  ירדני-פלסטיני
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 תחום יצירה:  ראפ/פולק ערבי
 www.elfar3i.com
טארק אבו כְּוׇיְכּ (בערבית: طارق ابو كويك), ידוע בשם הבמה אל-פרעי (ערבית: الفرعي) הוא זמר, ראפר, פזמונאי, מתופף ומפיק מוזיקלי ירדני-פלסטיני. הוא חבר בלהקות 47סול (47 سول) ושאמסטפ וחבר לשעבר של להקת אל מורבע (المربّع). מאז 2012 שחרר אל-פרעי ארבעה אלבומי סולו.
השקפותיו הפוליטיות

אל-פרעי מבקש לא להיות מתויג כאמן מחאה. בריאיון לכתב העת "Scenenoise" אמר: "אני לא אקטיביסט, אני ראפר". עם זאת, הוא נצפה בעבר עם סטיקר של תנועת ה-BDS על הגיטרה שלו בהופעותיו; הוא הוריד אותו בהמשך, וטען שאין הוא בטוח כי גישת התנועה היא הנכונה לפתרון הסכסוך.
דיסקוגרפיה

סות מן ח'שב (2012)
פרע אלמודאח'ל (2012)
כמאן דפשה (2014)
אלרג'ל אלח'שבי (2017)
הערות שוליים

↑  אתר Scenoise, אני לא אקטיביסט, אני ראפר, באתר Scenoise, ‏16 במרץ 2015 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 08cc8684-4ef3-41f9-9b98-65e14ac29034  SUDOC: 238269523  VIAF: 61157098477972552019   WorldCat (עם VIAF): 61157098477972552019
אלי שורטרידג'

אלי צ'ארלס דניאל שורטרידג' (באנגלית: Eli Charles Daniel Shortridge;‏ 29 במרץ 1830 –  4 בפברואר 1908) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הדמוקרטית-העצמאית, שכיהן כמושל דקוטה הצפונית השלישי בשנים 1893–1895.
ראשית חייו

אלי שורטרידג' נולד במחוז קאבל שבווירג'יניה (כיום בתחומי וירג'יניה המערבית) כשמיני מבין תשעת ילדיהם של לוי ואליזבת לאב שורטרידג'. הוא גדל במחוז מונרו שבמיזורי, והשלים את חינוכו בבית ספר תיכון ליד עיירת המחוז פריס. ב-1882 עבר שורטרידג' עם אשתו השנייה, אנה ברטון, ועם שתי ילדותיו התאומות לעיר לארימור שבטריטוריית דקוטה (כיום בתחומי דקוטה הצפונית).
קריירה פוליטית

ב-1892 התמודד שורטרידג' בבחירות על משרת מושל דקוטה הצפונית כמועמד מטעם ברית פוליטית שנוצרה בין אנשי המפלגה הפופוליסטית, המפלגה הדמוקרטית וברית החוואים (Farmers' Alliance), שהתמזגו למפלגה אחת בשם המפלגה הדמוקרטית-עצמאית של דקוטה הצפונית (North Dakota Democratic-Independent Party). המפלגה החדשה קצרה הצלחה, אך הייתה קצרת ימים, ופורקה זמן קצר לאחר תום כהונתו של שורטרידג' כמושל.
במהלך תקופת כהונתו כמושל, אישר שורטרידג' את הפקתם של 50,000 דולר באיגרות חוב למימון בניית האגף הדרומי של הקפיטול המדינתי ואת רכישת מעון המושל הרשמי, שהוא היה ראשון מושלי המדינה שהתגורר בו. הוא גם תמך ביצירתה של מעלית דגנים עבור המדינה בדולות', ויסקונסין. מסוף דגני זה מחוץ לתחומי המדינה, לא נבנה בסופו של דבר בעיקר בשל הסעיף בהצעת החוק שדרש את ריבונותה של דקוטה הצפונית על שטחו. הצעת החוק עברה, אך הסעיף שעל פיו היה על מינסוטה וויסקונסין לוותר על ריבונותם על האתר לא התקבל על ידי שתי המדינות. לאחר תקופת כהונה אחת פרש שורטרידג' מהחיים הפוליטיים. הוא מונה כפקיד של משרד הקרקעות הכללי של ארצות הברית בדייוויס לייק שבדקוטה הצפונית.
לאחר מות רעייתו אנה, נישא שורטרידג' בשלישית לדורקס וירג'יניה בריידי, ולשניים נולדו חמישה ילדים.
מותו

אלי שורטרידג' נפטר בעיר דווילס לייק שבדקוטה הצפונית ב-4 בפברואר 1908. הוא נטמן בבית הקברות המקומי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1172.
הערות שוליים

↑  "ELI C. D. SHORTRIDGE". State Historical Society of North Dakota.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193128986  VIAF: 9706156677172733770002   WorldCat (עם VIAF): 9706156677172733770002
איגור יאנצ'בסקי

איגור יאנצ'בסקי (במקדונית: Игор Јанчевски; נולד ב-16 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר מקדוני, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

יאנצ'בסקי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של פרטיזן ברדיוב מליגת העל הסלובקית, אליה הצטרף בשנת 1996. כעבור שנה יאנצ'בסקי חתם בוולדהוף מנדהיים מהליגה האזורית. שנה לאחר מכן, חתם בהרנטאלס מהליגה הבלגית השנייה.
בשנת 1999 יאנצ'בסקי חתם בברוטניו צ'יטלוק מליגת העל של בוסניה והרצגובינה. בשנת 2001 חתם בווארטקס ואראז'דין מליגת העל הקרואטית, עמה הגיע פעמיים לגמר הגביע הקרואטי, אך לא הצליחה לזכות.
בשנת 2005, יאנצ'בסקי חתם בדיארבקירספור מליגת העל הטורקית, אך לא זכה בה לדקות משחק ובינואר 2006 חתם בהפועל נצרת עילית מליגת העל בכדורגל. במדי נצרת עילית, רשם 11 הופעות ובסיום העונה שוחרר מהקבוצה לאחר שהקבוצה ירדה לליגה הלאומית.
בקיץ 2006, חתם באנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית, ואת הקריירה שלו סיים בצ'ליק זניצה. בשנת 2009, פרש מכדורגל.
ב-9 בפברואר 2003, יאנצ'בסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקדוניה בתיקו 2-2 נגד קרואטיה. יאנצ'בסקי רשם 28 הופעות במדי הנבחרת.
תארים

ליגת העל של בוסניה והרצגובינה: 1999/2000
אכילס (אסטרואיד)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 סיווג ספקטרלי:  אסטרואיד טיפוס-D 
 קטגוריה:  אסטרואיד טרויאני
 מיקום:  מערכת השמש, L4 נקודת לגראנז' מסלולו של צדק
 תאריך גילוי:  22 בפברואר 1906
 מגלה:  מקס וולף
 על שם:  אכילס 
 מקום גילוי:  Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  5.210216059337174±0.000000035121 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.14836114358168 
 זמן הקפה:  4,343.922082244442±0.000043922 יממה
 נטיית מסלול:  10.324±0.001 מעלה, 10.3194969631314±0.000000075934 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  135.5 ק"מ
 מסה:  ‎2.6×1018‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.0 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.0379 סנטימטר לשנייה בריבוע
 זמן סיבוב עצמי:  7.306 שעה
 אלבדו:  0.0328‏
 בהירות מוחלטת:  8.28 
 
אכילס (שם מלא: 588 אכילס; באנגלית: Achilles 588) הוא אסטרואיד מסוג אסטרואיד טרויאני במערכת השמש.
האסטרואיד התגלה ב-22 בפברואר 1906 בעיר היידלברג, גרמניה על ידי האסטרונום הגרמני מקס וולף.
האסטרואיד נקרא על שמו של אכילס לוחם במלחמת טרויה מהמיתולוגיה היוונית. אכילס היה האסטרואיד הטרויאני הראשון שהתגלה במערכת השמש.
קוטרו של אכילס הוא כ-135.5 קילומטרים, האלבדו של האסטרואיד הוא 0.0328, ולכן הוא כהה מאוד.
האסטרואיד מקיף בנקודת לגראנז' L4 במסלולו של כוכב הלכת צדק.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  588 Achilles ‏(1906 TG) באתר המעבדה להנעה סילונית של נאס"א
אל-אוריאנים

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  הפרק "The Child", מתוך "מסע בין כוכבים: הדור הבא", 1988.
 נתונים
 טריטוריית מגורים:  רביע דלתא (בטרם הוטמעו על ידי הבורג)
 כוחות:  סבלנות חוכמה מודעות מסוימת לשינויים בזרימת הזמן
 
אל-אוריאנים (באנגלית: El-Aurians) - לעיתים מכונים "מאזינים" (Listeners) - הוא גזע בדיוני דמוי-אדם של חייזרים, אשר מופיע ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים" והוצג לראשונה בעונה השנייה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", עם דמותה של גאינן (בגילומה של השחקנית וופי גולדברג). שמו של הגזע צוין ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בפרק "Rivals". הנבל בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: דורות", ד"ר טוליאן סוראן (בגילומו של השחקן האנגלי מלקולם מקדואל), הוא אל-אוריאני. בנוסף, דמותה של גאינן מופיע בעונה השנייה של הסדרה "מסע בן כוכבים - פיקארד", הן בציר הזמן המקורי, והן בגרסה צעירה יותר המתגוררת בכדור הארץ במאה ה-21.
אל-אוריאנים דומים פיזית לבני אדם. תוחלת חייהם מגיעה מעל ל-700 שנה. הם נחשבים לגזע של "מאזינים", ולעיתים קרובות מוצגים כסבלנים וחכמים. בפרקי הטלוויזיה ובסרטים של "מסע בין כוכבים" נראו אל-אוריאנים בעלי עור כהה ובעלי עור בהיר. יש להם יכולת מסוימת לחוש בזרימת הזמן ולמרות שאינם מסוגלים להסביר זאת הם מרגישים כי משהו לא בסדר כאשר הם נמצאים במציאות זמן חלופית.
כוכב הבית של האל-אוריאנים היה ממוקם ברביע דלתא, והוטמע על ידי הבורג באמצע המאה ה-23. מעטים מאוד שרדו, ואלו שעשו זאת התפזרו בכל רחבי הגלקסיה. חלק מהפליטים הגיעו לפדרציית הכוכבים המאוחדת; כבר צוין כי זו עשויה להיות אנלוגיה להתפשטות אפריקנים מסביב לכדור הארץ בשל קולוניאליזם ועבדות. בעונה השנייה של בסדרה מסע בין כוכבים: פיקארד גאינן מופיע כדמות מבוגרת ומסבירה זאת ביכולת של בני מינה להתבגר לפי הצורך למרות תוחלת החיים הארוכה שלהם.