stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בטן חריפה
הערות שוליים

↑  בטן חדה (אקוטית) (acute abdomen), באתר אינפומד
↑  נתן קאופמן, נוגה רייכמן ועידית פלטאו, בטן חדה כביטוי מייצג של ברוצלוזיס, באתר כתב העת "הרפואה" של ההסתדרות הרפואית בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293847305171  BNE: XX532600  LCCN: sh85000767  NDL: 00567341  NKC: ph123396 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יצחק רוכברגר

יצחק (איציק) רוכברגר (נולד ב-31 במאי 1955) הוא איש ציבור המכהן כראש עיריית רמת השרון משנת 2024 בקדנציה שלישית. כיהן כראש עיריית רמת השרון בשנים 2003–2013. בשנת 2014 הורשע בעבירות מרמה והפרת אמונים, רישום כוזב במסמכי תאגיד וזיוף מסמך, ונדון לעבודות שירות.
ביוגרפיה

רוכברגר נולד בישראל, בנם הבכור מבין חמישה ילדים של נאוה ופרץ רוכברגר. אביו היה ניצול שואה שעלה מפולין, ואמו עלתה מעיראק. בילדותו התגורר ברמת השרון. עקב פציעתו לפני גיוסו לצה"ל, שירת בחיל החינוך כמדריך בגדנ"ע. בשירות המילואים שימש כקצין נפגעים בדרגת סרן.
רוכברגר כיהן כיו"ר המשמרת הצעירה בסניף מפלגת העבודה ברמת השרון, ולאחר מכן שימש מזכיר עובדי הרשויות המקומיות. ב-1998 התמודד בראש רשימה בבחירות למועצת רמת השרון. הוא זכה במנדט בודד ונבחר למועצת העיר.
הוא נבחר לראשונה לראשות העירייה בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2003, לאחר שגבר בסיבוב הבחירות השני על יצחק קאול וזכה בכ-57.5% מהקולות. הוא נבחר בשנית בבחירות לרשויות המקומיות בנובמבר 2008 וזכה ב-87.5% מהקולות.
בחודש נובמבר 2007 המליצה המשטרה להעמידו לדין, בחשד שחתם על חשבוניות פיקטיביות בישראל בתקופה שבה כיהן בשנים 2004–2006 כיו"ר קרן ההשתלמות של עובדי הרשויות המקומיות המסונפת להסתדרות. באמצע 2008 הוגשה לפרקליטות המלצה נוספת של המשטרה להעמיד לדין את רוכברגר גם בחשד לביצוע עבירות של קבלת דבר במרמה, זיוף מסמך והפרת אמונים, וזאת בפרשה שבה נחשד בקבלת החזרי הוצאות בניגוד לחוק. במאי 2013 הוגש נגדו כתב אישום בעבירות של רישום כוזב במסמכי תאגיד ומרמה והפרת אמונים בתאגיד. בעקבות הגשת כתב האישום הורה בג"ץ להפסיק את כהונתו כראש העירייה, אך התיר לו להתמודד בבחירות לראשות העירייה. בבחירות אלה נבחר לתקופת כהונה שלישית בראשות עיריית רמת השרון, אולם זמן קצר לאחר הבחירות הודיע על נבצרות מתפקידו עד לסיום משפטו בבית משפט השלום. ב-28 בדצמבר 2014 הורשע רוכברגר במרבית העבירות שיוחסו לו. ב-31 במאי 2015 גזר בית המשפט על רוכברגר שישה חודשי עבודות שירות וקבע כי במעשיו דבק קלון.
במהלך כהונתו סיים רוכברגר תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו ותואר שני במדיניות ציבורית במרכז הבינתחומי הרצליה.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 הציג רוכברגר את מועמדותו לראשות העיר רמת השרון, וטען שחרף הרשעתו אין מניעה לכך. ב-8 באוקטובר 2018, 22 יום לפני הבחירות, פסל אותו השופט עידו דרויאן, שהכריע בעניינו וקבע כי: "הדופי שנפל במעשיו של רוכברגר משליך על יכולתו לשרת את הציבור. המוסר הציבורי מחייב לקבוע כי במעשיו דבק קלון". רוכברגר ערער לבית המשפט המחוזי, אך ערעורו נדחה.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024 שב להתמודד על ראשות עיריית רמת השרון ונבחר ברוב של 43.2%, בפער ניכר על יתר המתמודדים (גיא קלנר 22%, גייל שורש 21% וקרן מקסימוב ברנדס 14%).
ביוני 2024 הודיע שישבית את הפעילות בעירייה ליום כאות מחאה נגד הממשלה, ובדרישה לקיום בחירות כלליות לכנסת. אך לבסוף חזר בו.
נשוי ואב לשלושה.
הוועדה לחיוב אישי

באוקטובר 2021 אימצה הממונה על מחוז תל אביב במשרד הפנים את המלצות הוועדה לחיוב אישי לחייב את רוכברגר על שני מקרים שנבדקו על ידי הוועדה.
החיוב הראשון נוגע לחריגה בהוצאות פיתוח (תב"רים) בהיקף של עשרות מיליוני שקלים בשנת 2013 (שנת בחירות) וזאת בשלושה תב"רים: דרך השרף, פארק הנצח ואצטדיון הכדורגל. בגין חריגות אלה חויב רוכברגר ב-15 אלף ש"ח.
החיוב השני נוגע לחריגות בשכר לבכירים בעירייה שנעשו במהלך הקדנציה הראשונה של רוכברגר בתפקיד. בגין חריגות אלה חויב רוכברגר ב-15 אלף ש"ח.
הערות שוליים

↑  נטע-לי בינשטוק, זה התחיל בשני הורים..., באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 22 באפריל 2010
↑  עדי שמחוביץ, נעמה טלמור, קובי מנדל ויהושע בריינר‏, בחירות 2008 - כל תוצאות האמת, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2008
↑  הדס שפר, רמה"ש: ראיות נגד ראש העירייה, באתר nrg‏, 12 בנובמבר 2007
↑  נתיב נחמני‏, רה"ע רמת השרון עשוי להיות מואשם במרמה, באתר וואלה, 18 באוגוסט 2008
↑  רויטל חובל, כתב אישום נגד ראש העיר רמת השרון: זייף קבלות בכ-100 אלף שקל, באתר הארץ, 20 במאי 2013
↑  בג"ץ 4921/13 אומ"ץ אזרחים למען מנהל תקין וצדק חברתי ואחרים נ' ראש עיריית רמת השרון, יצחק רוכברגר ואחרים, ניתן ב-17 בספטמבר 2013
אביאל מגנזי, דרמה לפני בחירות: הודחו שני ראשי ערים, באתר ynet, 17 בספטמבר 2013
↑  רויטל חובל, שבוע אחרי שנבחר: יצחק רוכברגר הודיע על נבצרות עד לסיום משפטו, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2013
↑  ת"פ (ת"א) 37164-05-13 מדינת ישראל נ' רוכברגר, ניתן ב-28 בדצמבר 2014 (באתר "נבו")
↑  חן מענית, ‏עבודות שירות וקלון לראש עיריית רמת-השרון לשעבר יצחק רוכברגר, באתר גלובס, 31 במאי 2015
↑  ניר גונטז', אתה רוצה להתמודד לראשות העיר למרות שהוטל עליך קלון. "נו, אז מה?", באתר הארץ, 5 בספטמבר 2018
↑  טל שניידר, ‏איציק רוכברגר פסול מלהתמודד לראשות רמת השרון, באתר גלובס, 8 באוקטובר 2018
↑  עת"מ 27204-10-18 יצחק רוכברגר ואחרים נגד משרד הפנים, ניתן ב-15 באוקטובר 2018
↑  ירון דורון, אחרי ההרשעה: רוכברגר שוב רץ לראשות עיריית רמת השרון, באתר ישראל היום, 28 באוגוסט 2023;
 איציק רוכברגר 2023, ברשת החברתית פייסבוק
↑  משה כהן, ‏ניצחון ברמת השרון: רוכברגר יצחק יחזור לתפקידו | תוצאות האמת ואחוזי הצבעה, באתר מעריב אונליין, 28 בפברואר 2024
↑  יקי אדמקר‏, משרד הפנים באיום לראש העיר שהכריז על השבתה כי "לממשלה אין מנדט", באתר וואלה, 26 ביוני 2024
↑  רוכברגר התקפל: עיריית רמת השרון לא תושבת, באתר שרון אונליין, ‏26 ביוני 2024
↑  החלטת הממונה על מחוז תל אביב
חריגות בתקציבי פיתוח בגינן חיוב רוכברגר בחיוב אישי - שורות 72 ו-172
קרייה

ערך זה עוסק במוזיקאי פיני. אם התכוונתם לסגנון יוגה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1993 (בן 31) פינלנד פינלנד 
 שם לידה:  Jere Pöyhönen 
 שם במה:  Käärijä 
 מוקד פעילות:  פינלנד פינלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 מקום לימודים:  Simonkallio school, Peltola School 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  ראפ רוק, מוזיקה אלקטרונית
 שפה מועדפת:  פינית
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  Monsp Records 
 פרסים והוקרה:  MTV Europe Music Award for Best Nordic Act (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
קרייה באירוויזיון 2023 (ליברפול)
יֶרֶה פֶּאִיהֶנֵן (בפינית: Jere Pöyhönen; נולד ב-21 באוקטובר 1993), הידוע בשם קרייה (בפינית: Käärijä) הוא ראפר, זמר וכותב שירים פיני. ייצג את פינלנד באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Cha Cha Cha", שהגיע למקום השני בגמר.
ביוגרפיה

קרייה החל להפיק מוזיקה בשנת 2014. שם הבמה שלו מגיע מבדיחה עם חבריו ומתקשר למילת סלנג בפינית שקשורה להימורים, נושא שחוזר על עצמו במוזיקה שלו. הוא פרסם את המוזיקה שלו באופן עצמאי עד 2017, אז הוחתם בחברת התקליטים Monsp Records. לאחר מכן הוציא לאור את הסינגל הכפול "Koppi tules" / "Nou roblem". בשנת 2020 יצא לאור אלבום הבכורה שלו - Fantastista.
ב-11 בינואר 2023 הוכרז כאחד משבעת המשתתפים ב-Uuden Musiikin Kilpailu 2023, הבחירה הלאומית של פינלנד לאירוויזיון 2023. השיר שלו "Cha Cha Cha" נכתב בשיתוף עם אלקסי נורמי ויוהנס נאוקרינן, ויצא לאור ב-18 בינואר 2023.
ב-25 בפברואר 2023 ניצח בגמר, עם 539 נקודות, ונבחר לייצג את פינלנד באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת בחודש מאי 2023. ב-11 במאי 2023 ביצע קרייה את "Cha Cha Cha" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. פינלנד שובצה כמדינה ה-13, לפני צ'כיה ואחרי אסטוניה. במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג שירה של פינלנד במקום הרביעי, עם 150 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום הראשון, עם 376 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים "Cha Cha Cha" במקום השני, כשבסך הכל קיבל 526 נקודות, "cha cha cha" ניהיה להיט בכל רחבי אירופה ונצפה עם 6 מיליון צפיות בערוץ Eurovision Song Contest.
הערות שוליים

↑  ”Koko ajan kehitytään, muttei unohdeta miksi tätä musaa tehdään” – Haastattelussa Käärijä, joka ei halua vakavoitua liikaa, Rumba.fi, ‏18 ביוני 2023 (בפינית)
↑  warnermusiclive, TAVALLINEN ARJEN MIES KÄÄRIJÄ JULKAISI FANTASTISEN DEBYYTTIALBUMINSA, Warner Music Finland, ‏17 בפברואר 2020 (ב־)
↑  Katso Käärijän matka UMK-voittajaksi, yle.fi (בפינית)
↑  Farren, Neil (25 בפברואר 2023). "Finland: Käärijä to Eurovision 2023". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-26 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eurovision 2023 Semi-final 1 Results
↑  Eurovision 2023: Running order in the Grand Final
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1289479534  ISNI: 0000 0005 0344 1933  MusicBrainz: 7d863b14-ff39-49e0-9efc-956e15769457  VIAF: 7773168517318171980004   WorldCat (עם VIAF): 7773168517318171980004
מלאך-ים נקוד

| מלאך-ים נקוד |
| --- | --- |
 מלאך-ים נקוד
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: מלאכי ים
משפחה:: מלאך-ימיים
סוג:: מלאך-ים
מין:: מלאך-ים נקוד
שם מדעי
 Squatina oculata ‏בונפרטה, 1840
תחום תפוצה


מלאך-ים נקוד (שם מדעי: Squatina oculata) הוא מין של כריש מהמשפחה מלאך-ימיים החי במימי האוקיינוס האטלנטי המזרחי, מחופי פורטוגל עד אנגולה ונמיביה, ולרוב מצוי במים טרופיים או סובטרופיים. הוא מצוי גם במי הים התיכון.
אורך מלאך הים 1.2 מטר בממוצע כשפרטים גדולים מאוד יכולים להגיע לאורך 1.6 מטר. הוא בעל סנפירי חזה רחבים כשל בטאים, אך הם מנותקים משאר הגוף. בנוסף הוא בעל סנפירי שת רחבים, שני סנפירי גב נמוכים והוא חסר סנפירים אנאלים. גופו של מלאך הים שטוח כדי שיוכל להתחפר בחול או בבוץ הימי. מלאך הים משריץ צאצאים חיים.
כריש זה מצוי בעומק של 20 עד 500 מטרים, אך לרוב נפוץ בעומק 100 מטרים, צמוד לקרקעית הים. הוא אורב לטרף של דגים אחרים, סרטנים ודיונונים ואף כרישים קטנים יותר, אותם הוא בולע בפיו הרחב המלא בשיניים חדות.
בדומה לקרובו מלאך-ים מגובשש, הוא מצוי בסכנת הכחדה חמורה בעיקר עקב תפיסה כשלל לוואי של רשתות ספינות דיג, זאת אף על פי שהוא לא נידוג למאכל. אוכלוסיות חופי מאוריטניה ומרוקו הצטמצמו במעל 95% וייתכן שלחופי פורטוגל, בהם דיג אינטנסיבי דומה, הירידה תהיה בהתאם.
הערות שוליים

↑  מלאך-ים נקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
קית' דייטון

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1949 (בן 75)
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג'  קולג' ויליאם ומרי  Defense Language Institute  אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת הרווארד  University of Southern California School of International Relations 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1970–2010 (כ־40 שנה)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק
 עיטורים
 מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה מדליית השירות מצוין מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה לגיון ההצטיינות
 
לוטננט גנרל קית' וו. דייטון (באנגלית: Keith W. Dayton; נולד ב-7 במרץ 1949) קצין תותחנים ומודיעין אמריקאי בצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט גנרל. הוא מנהל מרכז ג'ורג' סי מרשל האירופי למחקרי ביטחון בגרמיש-פרטנקירשן, גרמניה.
דייטון שימש כמתאם הביטחוני האמריקאי בין ישראל לרשות הפלסטינית מדצמבר 2005 ועד שנת 2010. במהלך כהונתו סייע לרשות בפיתוח מנגנוני הביטחון שלה, מסיבה זו הכינוי העממי שלהם הוא "כוחות דייטון". הוא כיהן גם כמנהל קבוצת הסיקור שנשלחה לעיראק (ISG) מטעם הקואליציה הרב לאומית בהנהגת ארצות הברית שפלשה למדינה במלחמת המפרץ השנייה על מנת לאתר נשק להשמדה המונית, וכנספח צבאי בשגרירות ארצות הברית ברוסיה.
ב-1 במאי 2020 הודיע נשיא ארצות הברית, על הכוונה למנות את דייטון לשגריר ארצות הברית באוקראינה.
הערות שוליים

↑  President Donald J. Trump Announces Intent to Nominate and Appoint Individuals to Key Administration Posts, The White House (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זולטאן טילדי

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1889 לושנץ, סלובקיה 
 פטירה:  3 באוגוסט 1961 (בגיל 71) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  Pápa Reformed Theological Seminary (1910) 
 תפקיד:  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (1936–1939)  שר המדינה (27 באוקטובר 1956–12 בנובמבר 1956)  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (1939–1944)  ראש ממשלת הונגריה (15 בנובמבר 1945–1 בפברואר 1946)  President of the Republic (1 בפברואר 1946–3 באוגוסט 1948)  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (4 בנובמבר 1945–5 בפברואר 1946) 
 מפלגה:  מפלגת האיכרים הזעירים 
 השקפה דתית:  קלוויניזם 
 בן או בת זוג:  Erzsébet Gyenis (14 באוקטובר 1914–4 באוגוסט 1961) 
 מספר צאצאים:  3 
 
זולטאן טילדי (בהונגרית: Tildy Zoltán;‏ 18 בנובמבר 1889 – 3 באוגוסט 1961) היה ראש ממשלת הונגריה מטעם מפלגת האיכרים הזעירים בין נובמבר 1945 לפברואר 1946, ונשיאה הראשון של הונגריה לאחר מלחמת העולם השנייה מפברואר 1946 למשך שנתיים וחצי. היה גם חבר בממשלתו של אימרה נאג' בימי המרד ההונגרי בשנת 1956.
טילדי, 1914
ביוגרפיה

טילדי נולד בעיירה לושנץ (כיום בסלובקיה) למשפחה ממוצא הונגרי, בעלת מעמד בשלטון המקומי. טילדי היה פרוטנסטנטי, ועל כן השתייך למיעוט בהונגריה, שבה כ-90% מהנוצרים היו קתולים. בצעירותו התעניין בתאולוגיה, ולמד תאולוגיה הן בהונגריה והן בבלפסט, מכיוון שלא הייתה מכללה פרוטסטנטית בהונגריה. הוא שימש ככומר בכנסייה פרוטסטנטית בעיירה קטנה בהונגריה ובשנת 1921 עבר לכהן בעיירה סאגהאלום שבמחוז בקש, בה רוב התושבים היו פרוטסטנטים. בסאגהאלום ערך כתב עת פרוטסטנטי בשם "המשפחה הנוצרית". בשנת 1929 הצטרף ל"מפלגת האיכרים הזעירים", והיה לסגנו של מנהיג המפלגה.
הוא נבחר לפרלמנט ההונגרי בשנת 1936 ולאחר מכן נבחר שוב בשנת 1939. במסגרת פעילותו קרא לעוצר הונגריה, מיקלוש הורטי, לנסות ולהוציא את הונגריה מן הברית עם אדולף היטלר במלחמת העולם השנייה. משכבשו הגרמנים את הונגריה במרץ 1944 ירד טילדי למחתרת. לאחר שנכבשה הונגריה בידי ברית המועצות, שב טילדי לפעילות גלויה והפך למנהיגה של מפלגת האיכרים הזעירים. בממשלת הקואליציה הזמנית שהוקמה, בהשתתפות הקומוניסטים, ובהשתתפות טילדי, החלה פעולת שיקומה של הונגריה, אשר סבלה מהרס רב במהלך המלחמה. התשתית חודשה, ואספקת המזון הסדירה חודשה אף היא. האינפלציה הודברה, והחלה פעולה לקראת רפורמה אגררית, וחלוקת האחוזות הגדולות בין האיכרים היושבים עליהן.
בבחירות לפרלמנט ההונגרי בנובמבר 1945 (אנ') קיבלה מפלגתו של טילדי רוב מוחץ של 57%, בעוד שהמפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית קיבלו 17% כל אחת. השלטונות הרוסיים מנעו מטילדי לשלוט באמצעות הרוב הפרלמנטרי וכפו עליו את המשך הפעולה באמצעות ממשלת קואליציה ביחד עם הקומוניסטים. אחת הפעולות הראשונות של הממשלה הייתה קביעת חוקה להונגריה, במסגרתה הייתה הונגריה לרפובליקה לקראת סוף ינואר 1946. בפברואר 1946 הושבע טילדי כנשיא הונגריה, ונאלץ לראות כיצד הקומוניסטים דוחקים את שאר השותפות הקואליציוניות, ומשתלטים על המדינה.
טילדי שימש כנשיא הונגריה עד 30 ביולי 1948, כאשר נאלץ לפרוש לאחר שעלו כנגד חתנו האשמות בשחיתות ובגידה. היה זה צעד נוסף בדרכם של הקומוניסטים לשלטון האבסולוטי במדינה. טילדי הושם במאסר בית, בו שהה עד 1 במאי 1956. מותו של סטלין ב-1953 הביא לערעור המשטר הקומוניסטי בהונגריה. הסטאליניסט מתיאש ראקושי, יורשו של טילדי, אשר שלט בהונגריה ללא מצרים, נאלץ להתפטר, ובמקומו עלה לשלטון אימרה נאג', רפורמיסט, אשר הוביל את הונגריה אל מה שנראה כהליך של דמוקרטיזציה ועצמאות מדינית. בסוף אוקטובר 1956 הקים נאג' ממשלה, אליה צירף גם את נציגי החקלאים הזעירים, לרבות טילדי. ממשלה זו הכריזה על החזרת הדמוקרטיה, ועל פרישה מברית ורשה. לאחר נקיטת צעדים אלו לא יכלה עוד ברית המועצות להישאר בלתי מעורבת, ופלישת כוחות ברית המועצות להונגריה הביאה לאירועי המרד בהונגריה. המורדים דוכאו באכזריות, נאג' הוצא להורג, והרודן יאנוש קאדאר הושלט על המדינה למשך שלושים השנה הבאות.
רבים ממנהיגי מרידת 1956 נשפטו והוצאו להורג בשנים הבאות. טילדי נדון ב-15 ביוני 1958 לחמש שנות מאסר. באפריל 1959 הומתק עונשו בשל "חרטתו" וגילו המתקדם. הוא חי בבידוד עוד מספר חודשים לאחר מכן ומת באוגוסט 1961.
הערות שוליים

↑  זולטן טילדי, דבר, 19 במרץ 1946
↑  פרנץ נוג', כיצד חטפו הרוסים את ממשלתי?, הַבֹּקֶר, 28 בנובמבר 1947
↑  טילדי יעמוד בראש ממשלת הונגריה, משמר, 9 בנובמבר 1945
↑  ברגע האחרון, הַבֹּקֶר, 25 בינואר 1946
↑  התפטר זולטן טילדי, נשיא הונגריה, הַבֹּקֶר, 1 באוגוסט 1948
↑  המרד בהונגריה, שערים, 28 באוקטובר 1956
↑  הזדעזעות לחיסול נוג' וחבריו, דבר, 18 ביוני 1958
↑  טילדי שוחרר, הַבֹּקֶר, 3 באפריל 1959
↑  מברקים בקיצור, על המשמר, 4 באוגוסט 1961
↑  זולטאן נילדי, למרחב, 4 באוגוסט 1961
↑  Zoltán Tildy, Heads of States and Governments Since 1945, page 364
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810534672205606  BnF: cb107350037 (data)  GND: 119203340  ISNI: 0000 0001 0979 6250  LCCN: no93033180  NARA: 76019330  SUDOC: 058490612  VIAF: 62353159   WorldCat (עם VIAF): 62353159
חיה לוי

| --- | --- |

חיה לוי, 2021
 לידה:  16 באוקטובר 1967 (בת 57) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון על שם מיי בויאר, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית (2014) 
 
חיה לוי (לשעבר חיה סדן; נולדה ב-16 באוקטובר 1967) היא משוררת ישראלית, זוכת פרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית לספרי ביכורים.
ביוגרפיה

לוי נולדה וגדלה בירושלים. היא צאצאית של רבי מנחם מנדל משקלוב, שהיה הראשון ממשפחתה שעלה לארץ ישראל. אביה אברהם עבד בספרייה הלאומית בגבעת רם בירושלים ואמה אביבה הייתה מורה וכתבה סיפורים קצרים.
לוי למדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר ושירתה בצה"ל כמפקדת כיתה בגרעין נח"ל. לאחר סיום השירות בצה"ל, היא הצטרפה לעמותת "קדמה" למען חינוך עיוני בשכונות ובערי פיתוח, והייתה בצוות ההקמה של בית ספר תיכון קדמה בשכונת פת בירושלים ובצוות המייסד של בית הספר ברנקו וייס בית שמש. היא הקימה את "אופקים", מסלול למדעי הרוח והחברה בבית שמש ולימדה גם בבת ים בתיכון "רמות" ובמודיעין־מכבים־רעות ב-"תיכון מכבים רעות - מו"ר". ללוי תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני בספרות עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. היא כתבה באתר השירה ליריקה ושיריה התפרסמו באנתולוגיה "לא ברעש" של הליקון ובכתב העת "עירובין" (בקבצים ב, ג' ו-ה'). בנובמבר 2023 פורסם שספרה "המצאת האהבה" יראה אור בהוצאת ספרי עתון 77.
ספריה

אכלתי פרחים (פורסם בשם חיה סדן). עריכה: אלי הירש, הוצאת ספרי עתון 77, 2014. הספר זכה בפרס שרת התרבות לספרי ביכורים.
אחת חיה. עריכה: אלי הירש, פרדס הוצאה לאור, 2018. לנושאי השירים שבספר יש הקשר מרכזי שאפשר לכנות "ביוגרפי": לוי הייתה נשואה במשך כעשרים שנה. רבים מהשירים בספר עוסקים ברגשות שעלו בעקבות גירושין מנישואים אלה. נוסף על כך, השירים עוסקים ביחסיה של המשוררת עם אלוהים, עם תלמידיה, בנותיה, שירתה ועוד.
מאושרת ועצובה. עריכה: אלי הירש, הוצאת ספרי עתון 77, 2020. ספר השירים השלישי של חיה לוי עוסק באהבה ובבדידות.
חיים אישיים

לוי מתגוררת במודיעין, והיא אם לשתי בנות.
חיה לוי (לשעבר סדן) חזרה לשם הנעורים לאחר שהתגרשה.
הערות שוליים

↑  שירה: "לפני שנרדמתי ידעתי היטב", באתר ynet, 7 ביוני 2015
↑  חיה סדן, באתר library.osu.edu
↑  התחבר/י או הירשם/הירשמי כדי לראות., באתר www.facebook.com
↑  אחת חיה, באתר פרדס הוצאה לאור
↑  77iton, חיה לוי | מאושרת ועצובה, באתר עיתון 77, ‏2020-07-28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524647305171  GND: 1199670812  LCCN: no2018066150  VIAF: 315204690   WorldCat (עם VIAF): 315204690
סמואל הייאקאווה

סמואל איצ'י הייאקאווה (באנגלית: Samuel Ichiye Hayakawa‏; 18 ביולי 1906 – 27 בפברואר 1992) היה אקדמאי ופוליטיקאי אמריקאי יליד קנדה ממוצא יפני. פרופסור לאנגלית, כיהן כנשיא אוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו ולאחר מכן כסנאטור אמריקאי מטעם קליפורניה מ-1977 עד 1983.
ביוגרפיה > ראשית חייו וחינוך

הייאקאווה, נולד ב-18 ביולי 1906 בוונקובר, קולומביה הבריטית, והוריו היו המהגרים היפניים איצ'ירו הייאקאווה ואוטוקו טורו (לבית איסונו) הייקאווה.  הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים של קלגרי, אלברטה, ויניפג, מניטובה, וסיים את לימודיובאוניברסיטת מניטובה ב-1927. הוא קיבל תואר שני באנגלית מאוניברסיטת מקגיל ב-1928 ואת הדוקטורט שלו בדיסציפלינה מאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון ב-1935.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

הייאקאווה הרצה באוניברסיטת שיקגו בין השנים 1950 ל-1955. הוא הציג הרצאה בכנס של אנליסטים וקטורים של פעילות  ב-1954 בלייק ג'ורג', ניו יורק, בה דן בתיאוריה של אישיות מנקודת המבט הסמנטית. מאוחר יותר התאוריה פורסמה בשם "המחסום הסמנטי". ההרצאה המובהקת דנה בדרוויניזם של "הישרדות העצמי" בניגוד ל"הישרדות התפיסה העצמית". רעיונותיו על סמנטיקה כללית השפיעו על רומני Null-A של א. א. ון ווגט, The World of Null-A ו-The Pawns of Null-A. ואן ווגט ב-The World of Null-A (כלומר, לא-אריסטוטלי) הופך את הייאקאווה לדמות, ומציג אותו בתור: "פרופסור הייאקאווה הוא מר Null-A של היום בעצמו, ראש האגודה הבינלאומית לסמנטיקה כללית".
הייאקאווה היה פרופסור לאנגלית במכללת המדינה של סן פרנסיסקו (כיום אוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו) מ-1955 עד 1968. בתחילת שנות ה-60, הוא עזר לארגן את "הליגה נגד ספרות חיוג", קבוצה בסן פרנסיסקו שהתנגדה להכנסת שמות מרכזיות טלפון עם כל ספרות. בין התלמידים שהכשיר היו מנהיג הקומונה סטיבן גאסקין והסופר ג'רלד האסלאם. הוא מונה לנשיא בפועל של מכללת סן פרנסיסקו סטייט ב-26 בנובמבר 1968, במהלך שביתת סטודנטים, כאשר רונלד רייגן היה מושל קליפורניה וג'וזף אליוטו היה ראש עיריית סן פרנסיסקו. ב-9 ביולי 1969, חבר הנאמנים של מכללות מדינת קליפורניה מינה את הייאקאווה לנשיא התשיעי של אוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו.  הייאקאווה פרש לגמלאות ב-10 ביולי 1973.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית > שביתת סטודנטים במכללת המדינה של סן פרנסיסקו

מנובמבר 1968 עד מרץ 1969, הייתה שביתת סטודנטים במכללת המדינה של סן פרנסיסקו במטרה להקים תוכנית לימודים אתניים.  זה היה אירוע חדשותי מרכזי באותה תקופה ופרק בהיסטוריה הרדיקלית של ארצות הברית ואזור המפרץ. את השביתה הובילה אגודת הסטודנטים השחורים, חזית השחרור העולמית השלישית שנתמכה על ידי סטודנטים למען חברה דמוקרטית, הפנתרים השחורים והקהילה הנגדית.
הסטודנטים הציגו 15 "דרישות שאינן ניתנות למשא ומתן", כולל מחלקה ללימודי שחורים בראשותו של הסוציולוג נתן הייר, עצמאית מהנהלת האוניברסיטה, קבלה פתוחה לכל הסטודנטים השחורים כדי "לשים קץ לגזענות", והסיום ללא תנאי, מיידי, של המלחמה בווייטנאם ומעורבות האוניברסיטה. איימו שאם הדרישות הללו לא יסופקו באופן מיידי ומלא, כל הקמפוס ייסגר בכוח.  הייאקאווה הפך פופולרי בקרב מצביעים שמרנים בתקופה זו לאחר ששלף את החוטים מהרמקולים בטנדר של מפגינים בעצרת חיצונית.  הייאקאווה התרצה ב-6 בדצמבר 1968 והכריז על הקמת תוכנית לימודי שחורים באוניברסיטה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הייאקאווה זכה בניצחון בלתי צפוי בפריימריז לסנאט הרפובליקני ב-1976 על פני שלושה פוליטיקאים ידועים יותר בקריירה: מזכיר HEW לשעבר רוברט פינץ', חבר בית הנבחרים של ארצות הברית הוותיק אלפונזו בל וסגן מושל קליפורניה לשעבר, ג'ון ל. הארמר. בדומה לג'ימי קרטר, הייאקאווה הציג את עצמו כאאוטסיידר פוליטי.
בצד הדמוקרטי, הסנאטור המכהן ג'ון טוני התמודד עם אתגר חזק להפתיע מצד אאוטסיידר פוליטי אחר, טום היידן. מועמדותו הליברלית ביותר של היידן אילצה את טוני לרוץ יותר שמאלה בפריימריז, מה שפגע בו בבחירות הכלליות.
אף על פי כן, טוני נראה כמוביל לזכות בקלות בבחירות חוזרות. בנוחות מהובלתו בסקרים, טוני לא ניהל קמפיין אגרסיבי עד השבועות האחרונים שלפני הבחירות. אבל עמדתו של הייאקאווה כאאוטסיידר פוליטי הייתה פופולרית בעקבות שערוריית ווטרגייט. בנוסף, לטוני היה שיעור נפקדות גבוה בזמן שכיהן בסנאט והוא החמיץ קולות רבים. הייאקאווה ניצל זאת עם פרסומת טלוויזיה שהציגה כיסא ריק בחדר הסנאט האמריקאי. הייאקאווה צמצם בהדרגה את הפער מול טוני, ובסופו של דבר הביס אותו בקצת יותר משלוש נקודות אחוז.
במהלך מסע הבחירות שלו בסנאט, היאקאווה דיבר על ההצעה להעביר את החזקה של תעלת פנמה ואזור התעלה מארצות הברית לפנמה. לדבריו, "אנחנו צריכים לשמור על תעלת פנמה. אחרי הכל, גנבנו אותה ביושר".  עם זאת, ב-1978 הוא עזר לזכות באישור הסנאט של הסכמי טוריחוס-קרטר, שהעבירו את השליטה באזור ובתעלה לפנמה. הוא גם תמך בהצעת חוק שהובילה להקמת הוועדה להעברת אזרחים בזמן מלחמה ולכליאה של אזרחים, אשר בחנה את הסיבות וההשלכות של כליאת יפנים אמריקאים במהלך מלחמת העולם השנייה. בתקופתו בסנאט, הייאקאווה היה אחד משלושה אמריקאים יפנים בבית, כאשר השניים האחרים היו דניאל אינווי וספארק מאטסונגה, שניהם מהוואי.
הייאקאווה היה אהוב על כתבי התקשורת החדשות, מכיוון שהוא נמצא לעיתים קרובות מנמנם בהצבעות חקיקה חשובות.
הוא תכנן להתמודד לבחירות חוזרות ב-1982, אך פיגר קשות אחרי מועמדים רפובליקנים אחרים בסקרים מוקדמים והיה חסר מימון. הוא נשר מהמירוץ בתחילת השנה ובסופו של דבר החליף אותו ראש עיריית סן דייגו הרפובליקני פיט וילסון. עד כה, הוא הרפובליקני היפני-אמריקאי היחיד שכיהן בסנאט האמריקני.
הייאקאווה וג'ון טנטון הקימו את ארגון הלובי הפוליטי US English, המוקדש להפיכת האנגלית לשפה הרשמית של ארצות הברית.  למרות תמיכתו בהקמת הוועדה להעברת אזרחים בזמן מלחמה וכליאה של אזרחים, הייאקאווה, שחי בשיקגו כאזרח קנדי במהלך מלחמת העולם השנייה ולכן לא היה נתון לכליאה, טען שהכליאה של אמריקאים יפנים הועילה ושאין לשלם ליפנים אמריקאים על "מילוי התחייבויותיהם" ליישום צו נשיאותי 9066.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הייאקאווה היה תושב מיל ואלי, קליפורניה. בתו, ווין הייאקאווה, היא ציירת.
היה לו עניין מתמשך בג'אז המסורתי והוא כתב רבות על הנושא הזה, כולל כמה סטים מושכלים של תווים באלבומים. לפעמים, בהרצאותיו על סמנטיקה, הצטרף אליו פסנתרן הג'אז המסורתי המוערך דון אוול, שהייאקאווה העסיק אותו כדי להדגים נקודות שונות שבהן ניתח עקרונות סמנטיים ומוזיקליים.
הוא מת בבית חולים בעיר הסמוכה גרינברי, קליפורניה, ב-27 בפברואר 1992, בגיל 85, מסיבוכים של שבץ מוחי וברונכיטיס.