גילוי עריות
היסטוריה > העת העתיקה

בסין העתיקה, בני דודים מדרגה ראשונה בעלי אותם שמות משפחה (כלומר, אלו שנולדו לאחיו של האב) לא הורשו להינשא, והדבר נחשב לטאבו (נקרא "Name-Incest"), בעוד בני דודים בעלי שמות משפחה שונים (כלומר, בני דודים מצד האם או אלו שנולדו לאחיותיו של האב) הורשו להתחתן. גילוי עריות של שם המשפחה נחשב למעשה שחושף את האב, את האם ואת צאצאיהם לאסונות נוראיים. הדבר נאסר במיוחד על בני המלוכה, אך על פי הספרות הסינית העתיקה גילוי עריות שכזה מעולם לא התרחש גם בקרב בני העם, דבר שככל הנראה אינו נכון. מקרה מפורסם מאותה תקופה הוא המקרה של הנסיך ווי (Wei), אשר בשנת 494 לפני הספירה נישא לנאן-צ'ו (Nan-tzu), אישה ידועה לשמצה עקב יחסי גילוי העריות שקיימה עם אחיה. על מנת לספק את אשתו, הנסיך אף הזמין את אותו אח לשהות בחצר המלוכה לאחר הנישואין. המקרה היה כה מפורסם, שהאיכרים באותה תקופה אף נהגו לשיר עליו שירים בעת עבודתם בשדות. ככל הנראה למרות הטאבו, מקרים של גילוי עריות אכן התרחשו בחצרות המלוכה. בשלב מאוחר יותר, בתקופת חצר המלוכה של הקיסר האן (Han) התופעה הפכה לנדירה ביותר, וחוק העונשין של אותה תקופה אף הגדיר גילוי עריות כ"פשע לא אנושי" והעונש עליו היה מוות באחת הדרכים החמורות ביותר.
במצרים העתיקה הייתה אמונה חזקה בטוהר הדם וכתוצאה מכך, בני מעמד האצולה נהגו לקיים יחסי מין זה עם זה בלבד, על מנת לשמור על השושלת ומתוך מחשבה כי הורים מאותה משפחה יביאו לעולם צאצאים בריאים ומשובחים יותר. על כן, ההקפדה על גילוי עריות הייתה כמעט טוטאלית, בין אם מדובר בגילוי עריות בין אחים, חצאי אחים או בני דודים. על מנת להגיע למעמד הפרעונים, גבר היה צריך להינשא לנסיכה, דבר שהביא לא פעם לכך שגבר נישא לאחותו לשם השגת התואר. כיום ידוע שנישואי אחים היו נפוצים בקרב כלל המעמדות במצרים גם בתקופה היוונית-רומית. פפירוסים רבים והצהרות מפקד רומיות מעידים על בעלים ונשים רבים שהיו אח ואחות, מאותו אב ואם. קיימים מספר מקרים מפורסמים מאותה התקופה, אחד הוא המלך תות ענח' אמון, שהיה בן לגילוי עריות בין המלך ואחותו. מקום קבורתו נמצא בשנת 1922, ומומחים אשר חקרו את הדי אן איי של המלך, גילו שסבל ממומים רבים כתוצאה מגילוי העריות במשפחתו, ביניהם חיך שסוע, עיוותים בשרירי ועצמות הרגליים, חוסר יכולת להביא ילדים בריאים לעולם וככל הנראה גם מותו הצעיר קשור לכך (נפטר בגיל 19). מקרה מפורסם נוסף הוא זה של קלאופטרה השביעית (אהובתו של יוליוס קיסר ומרקוס אנטוניוס), אשר הייתה נשואה לאחיה תלמי ה-13, ולאחר שהוא נרצח היא נישאה לאחיה השני, תלמי ה-14 (אם כי נישואים אלו היו פיקטיביים בלבד), ובת להורים אחים.
ביוון העתיקה ידוע כי ליאונידס מלך ספרטה, גיבור הקרב האגדי של תרמופילאי, היה נשוי לאחייניתו גורגו, בת אחיו למחצה קלאומנס. החוק היווני אפשר נישואי אח ואחות אם היו מאימהות שונות. במיתולוגיה היוונית קיימים לא מעט סיפורים של גילוי עריות. המפורסם מביניהם הוא המשל של אדיפוס המלך, המגולל סיפור של גילוי עריות הנעשה בשוגג בין אם ובנה, מסתיים באסון ומציג איסורים עתיקים נגד גילוי עריות, כאשר אדיפוס נענש על מעשי גילוי העריות ועוקר את עיניו. גילוי עריות נוסף במיתולוגיה מופיע בגרסתו המקובלת של סיפור הולדתו של אדוניס, בו אמו סמירנה מכעיסה את האלה אפרודיטה, וזו גורמת לה להתאהב נואשות באביה קינרס מלך קפריסין, איתו סמירנה מקיימת יחסי מין ללא ידיעתו במסווה של זונה.
ברומא העתיקה גילויי עריות התקבלו בעין לא יפה ונחשבו לחטא שנעשה נגד חוקי האלים והאדם. המשפט האזרחי הרומי אסר נישואין בתוך ארבע דרגות קרבת דם, וחוקים אזרחיים אסרו כל סוג של נישואין בין הורים לילדים. בשנת 295 לספירה גילוי עריות נאסר באופן מפורש על ידי צו קיסרי, אשר הבחין בין שני סוגים של גילוי עריות, שאינם שווים במשקלם, אחד תקף עבור רומאים ולא רומאים באימפריה, והשני מתייחס לרומאים בלבד. כך, למשל, מצרי יכול היה להתחתן עם דודתו, בעוד על רומאי הדבר נאסר. אף על פי שמעשה גילוי העריות נחשב כלא מקובל באימפריה הרומית, נפוצו שמועות על כך שהקיסר הרומי קליגולה קיים יחסי מין עם שלוש אחיותיו (יוליה ליווילה, דרוסילה ואגריפינה הצעירה). בנוסף, הקיסר קלאודיוס, לאחר שהוציא להורג את אשתו מסלינה, נשא לאישה את בת אחיו, אגריפינה הצעירה, ושינה את החוק כך שאיחוד לא חוקי זה יתאפשר. למרות זאת, החוק האוסר נישואין לבת האחות נותר כשהיה. הטאבו נגד גילוי עריות ברומא העתיקה בא לידי ביטוי בעובדה שפוליטיקאים היו מאשימים אחרים בגילוי עריות (לעיתים קרובות האשמות שווא) כעלבון וכאמצעי לשלילת זכויות פוליטיות. אדם שנישא בנישואי עריות (כלומר נישא לקרובת משפחה) באופן גלוי, נענש על כך באופן קל יותר מאשר אדם שנישא בנישואי עריות בסתר. זאת מכיוון, שניתן היה לומר על נישואין שנעשו בסתר כי הם נעשים במכוון נגד החוק. על פי החוק, גבר שנישא בנישואי עריות לא הוכר כמי שיש לו אישה או ילדים, בעוד האישה כן הוכרה כאימם של הילדים.
במיתולוגיה הנורדית ניתן למצוא נושאים הקשורים בנישואי אח ואחות. דוגמה בולטת לכך ניתן למצוא בסיפור נישואיהם של ניורד ואחותו (ששמה אינו ידוע), אשר היו הוריהם של פריה ופרייר. בהמשך הסיפור לוקי מאשים את פריה ופרייר בקיום יחסי מין.