stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דקלה קידר
יצירתה > סיפורים באנתולוגיות

2019: הסיפור "סביבה בטוחה" בכתב העת "מאזניים" בעריכת מיכל חירותי
2017: הסיפור "עבודה סוציאלית" באנתולוגיית הסיפורים "קצרים" בהוצאת כנרת זב"ם, בעריכת עלמה כהן-ורדי
2017: הסיפור "יונה" באנתולוגיית הסיפורים "לפני השקיעה" בהוצאת ליריקה/ידיעות אחרונות, בעריכת עליזה ציגלר
דקלה קידר, "איך הילדה הזאת תלויה הפוך": סיפור תל-אביבי, באתר ynet, 19 באוקטובר 2015
2014: תל אביב-נואר (אוסף סיפורים בעריכת אתגר קרת ואסף גברון, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ראה אור גם בארצות הברית ובפולין)
2014: Islas entre nosotros ("איים שביננו" - אנתולוגיה שראתה אור במקסיקו)
2007: העיתונאי שחצה את הקווים (מודן)
2003: עושים את זה (עם עובד)
2002: ילדים גרושים (כתר)
יצירתה > תסריטים, כתיבה ועריכה

כותבת, עורכת ויועצת לסדרות רבות למבוגרים ולנוער.
2012 - הווה: בואו לאכול איתי (כתיבת תסריט קריינות, תוכנית מציאות בהפקת כאן 11).
2017: התנגשות (סרט קצר, בימוי: עמרי לוי, הופק בתמיכת קרן גשר).
הילד של דיאנה - דרמת 50 דקות (בימוי אורי ברבש)
כתבה תסריטים לסדרות "מסכים" "פרשת השבוע" ועוד
2022: שעת אפס (סדרה, בימוי: איתן צור, בהפקת כאן 11).
הערות שוליים

↑  מאיה נחום שחל, "להיות אמא לילד חטוף זו אימה שצריך להישיר אליה מבט", באתר כלכליסט, 9 ביולי 2024
דקלה קידר, דף שער בספרייה הלאומית
דקלה קידר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: גיא בלילה ואלעד ביטון (בני אור) | פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה – תסריט בסדרת דרמה  2022: דקלה קידר (שעת אפס) | הבא: |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301710405171  GND: 1049514041  ISNI: 0000 0000 6697 7800  LCCN: no2003110414  VIAF: 58779419   WorldCat (עם VIAF): 58779419
חוה ארליך

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בת 58 בערך) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  אדריכלית ומתכננת ערים
 מקום מגורים:  פתח תקווה 
 מקום לימודים:  הטכניון, אוניברסיטת הרווארד
 מוסדות:  מכון ירושלים למחקרי מדיניות
 מספר צאצאים:  4 
 
חוה ארליך-רוגינסקי (נולדה ב-1966) היא אדריכלית ומתכננת ערים ישראלית. מנהלת תחום תכנון, עירוניות וקיימות במכון ירושלים למחקרי מדיניות. לשעבר מתכננת מחוז תל אביב ומהנדסת העיר פתח תקווה.
ביוגרפיה

ארליך נולדה בחיפה וגדלה בנצרת עילית (כיום: נוף הגליל). אביה, יצחק, היה מנהל עבודה בחברות פיתוח תשתיות, ואימה, תמר, הייתה מפקחת במשרד החינוך.
בעלת תואר ראשון באדריכלות מהטכניון, תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד, ודוקטורט בתכנון ערים מהטכניון.
החל משנת 1993 כיהנה במגוון תפקידים במגזר הציבורי ובשלטון המקומי, ובהם: מתכננת מחוז תל אביב, מהנדסת העיר פתח תקווה, מהנדסת העיר נצרת עילית ומהנדסת הוועדה המרחבית שומרון (כיום: יישובי הברון).
לאורך השנים כיהנה בתפקידי מחקר והוראה באקדמיה ופרסמה מאמרים בתחום התמחותה.
בשנת 2021 יצא לאור ספרה "חוכמת העיר: איך להבין נדל"ן", שמטרתו להנגיש לאנשי מקצוע ולקהל הרחב את תחום התכנון העירוני ואת 'מאחורי הקלעים' של הנעשה במוסדות התכנון.
החל משנת 2021 מנהלת את תחום תכנון, עירוניות וקיימות במכון ירושלים למחקרי מדיניות.
נשואה ואם לארבעה, מתגוררת בפתח תקווה.
פרסומים

הסכמים בין יזמים לרשויות תכנון: המאבק ללגיטימיות, מקרקעין טז/4, 2017 (עם רחל אלתרמן)
לגיטימציה של הסכמים בין רשויות התכנון ליזמים – החוק והפרקטיקה בישראל במבט בין-לאומי השוואתי, הטכניון - המרכז לחקר העיר והאזור, 2020 (עם רחל אלתרמן)
חוכמת העיר: איך להבין נדל"ן, הוצאת ניב, 2021
מתעשייה מסורתית לעירוב שימושים, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2022 (עם חמי גרא ומיכל קורח)
שיפור תנאי המחיה במזרח ירושלים, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2023 (עם מליחה זגייר)
הערות שוליים

↑  אמיתי גזית, "ללא שינוי טכנולוגי בתכנון העירוני, נראה אנשים ברחובות בלי יכולת ללכת", באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2021
↑  ספר הביכורים של חוה ארליך "חוכמת העיר", 29 ביולי 2021
↑  צוות המכון: ד"ר חוה ארליך, באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009706176005171  VIAF: 6161935318539670730   WorldCat (עם VIAF): 6161935318539670730
סימביוט (קומיקס)

| --- | --- |

הסימביוטים, כפי שהופיעו בחוברת Mighty Avengers #7 מינואר 2008, אמנות מאת מארק באגלי.
 סוג:  פורע חוק
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  התלבושת השחורה: Amazing Spider-Man #252 (ינואר 1984) כונום: Amazing Spider-Man #299 (דצמבר 1987)
 יוצרים:  טום דפלקו, רון פרנץ
 מידע
 שם אמיתי:  לא ידוע (הסימביוט לוקח את שם הפונדקאי עליו הוא משתלט)
 כינויים:  סימביוט, החליפה השחורה, התחפושת החייזרית, שיתופן
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  הסימביוזה עם הפונדקאי מעניקה כוח, סיבולת ומהירות על-אנושיים, גם מגבירה כוחות קיימים במארח.
 חברוּת בקבוצה:  נול, כוורת הסימביוטים
 אזרחות:  קלינטאר
 דמויות קשורות
 משפחה:  נול (יוצר, מת) אנטי-ונום ("קרוב תאום"/כפיל מוטציה) קרנג', פייג', ריוט, לאשר, אגוני, סקרים, סליפר ("ילדים") היבריד (ילד, מיזוג של ריוט, אגוני, לאשר ופייג') פונדקאים: דילן ברוק, אדי ברוק, ג'סיקה דרו, ברוס באנר, פלאש תומפסון, רוקט ראקון, גרוט, ריד ריצ'רדס, סוזן סטורם, ג'ניפר וולטרס, קרול דנברס, מאק גרגן, קוונטין בק, פיטר פארקר, וייד וילסון, ת'נדרבולט רוס, קליטוס קסדי, "פיטר פארקר"/אוטו אוקטביוס, מלקית' הארור
הקלינטאר (באנגלית: Klyntar Symbiote, משלב דיבורי לסימביוטים) הוא גזע בדיוני של סימביוטים חוצנים המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס, לרוב אלה המשוייכים לגיבור-העל ספיידרמן. האזכור הראשון לגזע החייזרי הופיע בסיפור "סאגת החליפה החייזרית" בחוברת Amazing Spider-Man #252 מינואר 1984 והוא נוצר על ידי הכותב טום דפלקו והמאייר רון פרנץ. הסימביוטים יוצרים קשר סימביוטי עם הפונדקאים שלהם, וקשר זה יוצר ישות יחידה ונפרדת משניהם. הם מסוגלים לשנות את האישיות של הפונדקאים שלהם ו/או הזיכרונות שלהם על ידי השפעה על תשוקותיהם העמוקות ביותר, בנוסף להגברת יכולותיהם הפיזיות והמנטליות, מה שמקנה להם כוחות על-אנושיים. ישנם כ-40 סימביוטים ידועים ביקום מארוול.
הסימביוט הראשון והידוע ביותר הוא ונום, שמיזג את עצמו לתוך ספיידרמן בקשת הסיפור "מלחמות סודיות" של שנת 1985. אחרי שספיידרמן דחה אותו מעליו כשגילה את טבעו האמיתי והמרושע, הסימביוט התמזג לתוך אדי ברוק, יריבו של פיטר פארקר, שאיתו הפך לונום. מאז, הדמות תוארה כארכי-נבל העיקרי של ספיידרמן, אם כי לעיתים הוא תואר גם כאנטי-גיבור. דמויות אחרות התמזגו עם הסימביוט במשך השנים, ביניהם מאק גרגן ופלאש תומפסון, שהפך לגיבור בשם הסוכן ונום. סימביוטים ידועים נוספים הם קרנג', צאצא של ונום שברגע שהתמזג עם הפונדקאי קליטוס קסדי שימש כיריב קטלני ורצחני גם לספיידרמן וגם לונום; ואנטי-ונום, שנוצר לאחר שסימביוט ונום התחבר מחדש לאדי ברוק לאחר היפרדות ארוכה וזכה למראה לבן ולכוחות נוספים תודות לכך שמרטין לי - הנבל הידוע בכינוי מיסטר נגטיב - השתמש בכוחותיו על ברוק כדי לרפא את עצמו ממחלת הסרטן.
מרגע יצירתם, הסימביוטים הופיעו במגוון עיבודים נוספים לקומיקס, ביניהם סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב. גזע הקלינטאר הופיע בסדרות האנימציה "שומרי הגלקסיה" ו"ספיידרמן (2017)", כאשר בשאר הסדרות היו אלה הסימביוטים ונום וקרנג' שהופיעו לרוב, כמו למשל ב"ספיידרמן: סדרת האנימציה" בפרק המבוסס על הסיפור סאגת החליפה החייזרית, בפרק הפיילוט של סדרת האנימציה "ספיידרמן ללא גבולות", בסדרה "ספיידרמן המדהים", בסדרה "האלק וצוות הריסוק" בפרק The Venom Within, בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן 3" ובתור הפרוטגוניסט הראשי בסרט יקום ספיידרמן של סוני "ונום". דמותו של קרנג' ערכה את הופעתה הקולנועית הראשונה בסרט ההמשך "ונום 2".
דינה רובינה

| --- | --- |
דינה רובינה, מוסקבה אוקטובר 2010
 לידה:  19 בספטמבר 1953 (בת 71) טשקנט, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  State Conservatory of Usbekistan 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  פרוזה 
 www.dinarubina.com
 
דינה רובינה בטקס הענקת פרס השר לקליטת עלייה, ע"ש יורי שטרן, פברואר 2009. לשמאלה: השרה הנכנסת סופה לנדבר והשר היוצא אלי אפללו
חותמת למעריצים על סיפרה "סינדרום פטרושקה"
דינה רובינה (ברוסית: Дина Ильинична Рубина; נולדה ב-19 בספטמבר 1953) היא סופרת ישראלית, הכותבת בשפה הרוסית.
קורות חיים

דינה רובינה נולדה בטשקנט שבאוזבקיסטן, לאם ריטה לבית ז'וקובסקי, היסטוריונית, ולאב איליה רובין, צייר, יהודים אוקראינים במוצאם. בצעירותה למדה בבית-הספר למוזיקה מטעם הקונסרבטוריון של טשקנט, ובהמשך בקונסרבטוריון עצמו. סיפוריה רואים אור מאז היותה בת 15. בשנת 1984 עברה לגור במוסקבה, ועלתה לישראל עם משפחתה בשנת 1990, כחלק מהעלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. בשנים 2000-2003, שימשה רובינה בתפקיד ראש קהילה ותרבות במוסקבה, מטעם הסוכנות היהודית. מתגוררת כיום במבשרת ציון, עם בעלה הצייר בוריס קרפלוב.
כתבה כחמישים ספרים בשפה הרוסית, והללו תורגמו למעל עשרים שפות. בין ספריה המצליחים מהשנים האחרונות, !Вот идет Мессия ("הנה בא המשיח!") ו- Синдикат ("סינדיקט"). עד לאחרונה, ספר אחד בלבד של רובינה תורגם לעברית: Двойная фамилия ("שם משפחה כפול"), וראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1993.
ביולי 2024 יצא לאור תרגום לעברית של ספר נוסף שלה, "היונה הצחורה של קורדובה" («Белая голубка Кордовы»), בהוצאת כתר.
פרסים

בישראל קיבלה רובינה את פרס אריה דולצ'ין עבור ספרה Один интеллигент уселся на дороге ("אינטליגנט אחד התיישב על הדרך"), פרס הסוכנות היהודית, פרס אגודת הסופרים בישראל עבור ספרה Вот идет Мессия! ("הנה בא המשיח!"), וכן את פרס השר לקליטת עלייה על שם יורי שטרן (2009).
ברוסיה קיבלה רובינה בין היתר את פרס "הספר הגדול" לשנת 2007 עבור הספר На солнечной стороне улицы ("הצד השמשי של הרחוב") ואת פרס קרן טבאקוב לשנת 2008 עבור הסיפור Адам и Марьям ("אדם ומרים") (פורסם בעיתון Дружба народов (דרוז'בה נארודוב), גיליון מס' 7, שנת 2007).
סרטים המבוססים על ספריה

מספר סרטים על בסיס ספריה צולמו בשנים האחרונות ברוסיה:
?Когда же пойдет снег (מתי יירד שלג?) (1979)
Наш внук работает в милиции (הנכד שלנו עובד במיליציה) (1986)
На Верхней Масловке ("על המסלובקה העליונה") (2004).
Двойная фамилия ("שם משפחה כפול") (2006).
Любка ("לוּבְּקַה"), מיני-סדרה (2 פרקים),(2009). שודרה גם בארץ, בערוץ 9.
На солнечной стороне улицы ("הצד השמשי של הרחוב") (2011).
Конец эпохи (קץ עידן) (2014)
Синдром Петрушки (סינדרום פטרושקה) (2015)
ספרים שתורגמו לעברית

שם משפחה כפול, נובלות; תרגם מרוסית עמנואל ביחובסקי, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, אגודת הסופרים העבריים, 1993
היונה הצחורה של קורדובה; תרגם מרוסית יונה גונופולסקי, כתר הוצאה לאור, 2024.
לקריאה נוספת

פרלסון, ענבל. מהי הורות. דבר, א' בסיוון תשנ"ג, 21 במאי 1993, עמ' 25
וילף, מיכאל. הומור אירוני מריר. על המשמר, ט"ו בסיון תשנ"ג, 4 ביוני 1993, עמ' 20
רובינשטיין, בלהה. קשר אהבה-שנאה. ידיעות אחרונות, המוסף לשבת, כ' בתמוז תשנ"ג, 9 ביולי 1993, עמ' 29
גורביץ, ניצה. דינה רובינה - שם משפחה כפול. מאזנים, כרך ס"ז, גל' 6–7 (1993), עמ' 82–83
דינה רובינה, דרבוקת אומן, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 509-499, הוצאת כרמל, 2017.
הערות שוליים

↑  Boris Karafelov, Virtual Gallery
↑  מרב יודילוביץ', 13 אמנים עולים זכו בפרסי שר הקליטה, באתר ynet, 11 בפברואר 2009
↑  שירי לב ארי, "יהודים חייבים להיות במרכז הספרים שלי, רק זה מעניין אותי", באתר כלכליסט, 25 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267459405171  PLWABN: 9810695475105606  BnF: cb12536711z (data)  CiNii: DA13529507  GND: 122820134  ISNI: 0000 0001 2143 3487  LCCN: nr88012532  LNB: 000002108  NKC: xx0014982  NLA: 43522151  NLK: KAC201811345  NTA: 218128355  SELIBR: 230356  SUDOC: 034631321  Trove: 1459123  VIAF: 90723624   WorldCat (עם VIAF): 90723624
חזי ליפשיץ

חזי (יחזקאל) ליפשיץ (נולד ב-4 בנובמבר 1975) הוא עובד ציבור ישראלי, המכהן כמנהל הרשות הממשלתית למים ולביוב. קודם לכן שימש כמנכ"ל משרד משאבי המים.
השכלה

ליפשיץ הוא בוגר תואר ראשון במדעי המחשב ומנהל עסקים, וכן מחזיק בתואר שני במנהל עסקים, מימון ושיווק; שני התארים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
קריירה

ליפשיץ עבד כרכז ביחידת המונופולים וביחידת ההפרטה ברשות החברות הממשלתיות.
בשנת 2013 מונה לסמנכ"ל תשתיות אנרגיה ומים במשרד האנרגיה. במסגרת תפקיד זה טיפל ליפשיץ בתחום ההתייעלות האנרגטית והמים והיה חבר במועצת רשות המים.
ב-2 ביוני 2020 מונה ליפשיץ לתפקיד מנכ"ל משרד משאבי המים, תחת השר זאב אלקין.
במאי 2022 מונה למנהל הרשות הממשלתית למים ולביוב, הוא נכנס לתפקידו ביוני 2022.
הערות שוליים

1 2 3  קורות חיים ליפשיץ יחזקאל, באתר משרד האוצר
↑  משרד האנרגיה אגף שימור אנרגיה - אודות, באתר השירותים והמידע הממשלתי
1 2  ליאור גוטמן, חזי ליפשיץ מונה למנכ"ל משרד המים, באתר כלכליסט, 2 ביוני 2020
↑  יובל אזולאי, יחזקאל ליפשיץ מונה למנהל רשות המים, באתר כלכליסט, 25 במאי 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריה קינג

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1973 (בן 50) עלומים
 שם מלא:  אריה יצחק קינג
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תואר ראשון במדעי המדינה, אסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
 דת:  יהדות
אריה יצחק קינג (נולד ב-7 בנובמבר 1973) הוא סגן ראש עיריית ירושלים, פעיל ימין ישראלי ומקים הקרן לאדמות ישראל. קינג בולט בפעילותו בנושאי ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים.
ביוגרפיה

הוריו של קינג עלו מאנגליה והתיישבו בקיבוץ עלומים.
הוא הילד השלישי במשפחת קינג, אח לחמישה אחים ואחיות נוספים. למד בקיבוץ סעד עד לכיתה ט' ואת לימודי התיכון למד בקבוצת יבנה, בתיכון של הקיבוצים הדתיים.
בגיל 18 התגייס אריה קינג לשייטת 13 בחיל הים, המשיך את שירותו הצבאי בחטיבת גבעתי בדרגת סגן וסיים ביחידת המסתערבים "שמשון". קינג הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה, אסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1997 החל בפעילות ציבורית שבמרכזה ניסיונות לייהד את מזרח ירושלים, במסגרת זו פתח את "הלשכה לפניות הציבור במזרח ירושלים". ב-2008 ייסד את הקרן לאדמות ישראל, שפועלת לקניית אדמות בארץ ישראל. לדברי קינג, הקרן קמה "בתגובה למהפך שחל במדיניות קרן קיימת לישראל לפיו החלה קק"ל לסייע בהקמת עיר ערבית ליד רמאללה". הקרן לאדמות ישראל מוצגת כחלופה לקק"ל עבור התורמים הפוטנציאליים.
קינג כיהן כיו"ר האיחוד הלאומי בירושלים משנת 2006 עד שנת 2012. בבחירות למועצת העיר ירושלים ב-2008 היה נציג האיחוד הלאומי ברשימה משותפת עם הבית היהודי, והוא מוקם במקום החמישי (הלא-ריאלי) ברשימה. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה בחר מרכז מפלגת התקווה את קינג למקום השני בין מועמדי המפלגה, והוא שובץ במקום הרביעי ברשימת עוצמה לישראל, שלא עברה את אחוז החסימה.
ב-2015 פורסם כי קינג פעל לרכישת בית הברכה בידי ארווין מוסקוביץ'. בית הברכה היה בית חולים ומתחם כנסייתי נטוש על כביש 60 בסמוך למחנה הפליטים אל-ערוב. המתחם בן 38 דונם סופח למועצה אזורית גוש עציון.
ב-2019 קרא קינג בפוסט פייסבוק להסרת חומות העיר העתיקה בירושלים, בנימוק שנבנו בידי עריץ מוסלמי והסרתן תחבר בין חלקי העיר.
ביוגרפיה > פעילותו במזרח ירושלים

קינג היה ממובילי השתדלנות הציבורית למען שיקום בית הקברות היהודי בהר הזיתים, בין השאר ייסד ב-2004 את הילולת רבי עובדיה מברטנורא בג' בסיוון. גייס בתי ספר וישיבות תיכוניות למבצעי ניקיון ושיקום של חלקות קבורה עתיקות בהר הזיתים. בשנת 2006 בהיותו עובד עמותת אלע"ד יזם את פרויקט מיפוי ותיעוד הקברים בהר הזיתים, פרויקט זה הגיע לשלביו הסופיים בשנת 2010 והוא מנוהל על ידי עמותת אלע"ד.
קינג הוא ממובילי ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים. הקרן לאדמות ישראל שבניהולו רכשה נכסים בשכונת נחלת שמעון. קינג פועל גם בשכונות שער המזרח, בית צפאפא, הר הזיתים, העיר העתיקה ועוד.
אריה קינג החליט על קידום התיישבות יהודית בשכונות בית חנינא, אום ליסון, שרפאת, אום טובא ובפועל, עמותת הקרן לאדמות ישראל, רכשה מאות דונמים בשכונות אלה, בשטחים אלב שנרכשו, מתוכננות שכונות לשם יישוב יהודים בהן[דרוש מקור].
ביוגרפיה > עתירות ותביעות

החל משנת 2004 הגיש אריה קינג עשרות עתירות לבג"ץ כנגד רשויות המדינה השונות המתרשלות, לטענתו, בהחלת הריבונות הישראלית על שכונות במזרח ירושלים. בנוסף, הגיש מספר עתירות מנהליות כנגד רשויות ציבוריות שפועלות לדבריו כנגד האינטרס הציבורי.
עתירתו הראשונה הוגשה ב-2004 כנגד משטרת ירושלים שאפשרה לתושבי מזרח ירושלים למכור אדמות מדינה למטרות קבורה וכן את קיומן של לוויות בשטח הסמוך להר הבית שייועד לגן לאומי. בעקבות עתירה זו ועתירה נוספת של הוועד למניעת הרס העתיקות בהר הבית, החלו הרשויות למנוע פעולות בלתי חוקיות בדרך העופל והקבורה הופסקה. במרץ 2012 עתר קינג שוב כנגד האחראים לשטח הגן הלאומי בטענה שהם אינם עומדים בפסק הדין של בג"ץ והקבורה חודשה במקום, אך בעקבות הצהרתם כי משנת 2011 פסקה הקבורה שם חזר בו מהעתירה.
ב-2005 זכה קינג בתביעת דיבה כנגד העיתון "הארץ" והעיתונאי עקיבא אלדר, בעקבות הצגתו של קינג על ידי אלדר כאומר "כי הוא מתכוון לאכלס 40 בתים עם או בלי היתר אכלוס מהעירייה", אף על פי שאמר רק ש"גם אם לא יחברו אותנו לרשת החשמל, אנחנו מסודרים. יש לנו גנרטור". בעקבות זאת, חויבו אלדר ועיתון הארץ בתשלום פיצויים של 8000 ש"ח. באותה פרשה פסק ב-1 ביולי 2007 בית משפט השלום בירושלים על דרך הפשרה כי שלום עכשיו תשלם 6,500 ש"ח לקינג, בתוספת הוצאות. זאת לאחר שגם אתר האינטרנט של התנועה דיווח כאילו אמר קינג שעל מנת לאכלס שכונה במזרח ירושלים יהיה מוכן לעבור על החוק.
במהלך חודש נובמבר 2023 הגיש אריה קינג, כסגן ראש עיריית ירושלים, עתירה לבג"ץ ביחד עם נפגעי פעולות איבה ירושלמים. בעתירה נגד ממשלת ישראל טען אריה קינג שממשלת ישראל לא סיפקה הסבר כיצד תהיה ערבה לביטחון תושבי ירושלים לאחר שישוחררו עשרות מחבלים ומחבלות לרחובות ירושלים כחלק מעסקת שחרור החטופים מעוטף עזה. העתירה נדחתה על הסף בנימוק שמדובר בשיקולים הנתונים להחלטת הממשלה
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

קינג כיהן כיו"ר האיחוד הלאומי בירושלים משנת 2006 עד שנת 2012. בבחירות למועצת העיר ירושלים ב-2008 היה נציג האיחוד הלאומי ברשימה משותפת עם הבית היהודי, והוא מוקם במקום החמישי (הלא-ריאלי) ברשימה. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה בחר מרכז מפלגת התקווה את קינג למקום ה-2 לרשימת המפלגה, והוא שובץ במקום הרביעי ברשימת עוצמה לישראל, שלא עברה את אחוז החסימה.
בבחירות המוניציפליות 2013 הודיע קינג על התמודדותו למועצת עיריית ירושלים בראש רשימת 'שכונות התפר', שהתמזגה עם פורשי 'הבית היהודי' בירושלים בראשות שמואל שקדי לרשימת 'ירושלים מאוחדת', שבה הוצב קינג במקום השני. בבחירות קיבלה הרשימה שני מנדטים, ושקדי וקינג נכנסו למועצת העיר. הרשימה צורפה לקואליציה, וקינג קיבל את תיק איכות הסביבה, מ"מ יו"ר ועדת הביטחון וחברות בוועדה המחוזית.
בשנת 2014 עתר קינג נגד ראש העירייה ניר ברקת, לאחר שהאחרון אישר בנייה של 2,200 יחידות דיור לערבים במזרח ירושלים. עקב העתירה פיטר ברקת את קינג מהקואליציה העירונית.
בפברואר 2017 פרש מהקואליציה בעיריית ירושלים. במכתב ההתפטרות ששלח לראש העירייה פירט שורה של טענות, והאחרונה שבהן היא קיום ההופעה של "שושקה", דמות שיצר זאב אנגלמאיר, מופע שאותו הגדיר קינג כפריצות.
לקראת הבחירות לעיריית ירושלים ב-2018 הכריז קינג על הקמת רשימה בראשותו בשם 'מאוחדים' שתרוץ למועצת העיר. ברשימה נציגים דתיים וחרדים. הרשימה זכתה ב-2 מושבים. ראש העירייה משה ליאון מינה אותו למחזיק תיק המינהלים הקהילתיים, יו"ר הוועדה לאיכות הסביבה וממונה על המחלקה למורשת ישראל.
מאז שנת 2019 קינג מקדם את ההכנות של עיריית ירושלים להתמודדות עם משבר האקלים. ב-2020 העביר חוק עזר עירוני שהגדיר את מרכז ירושלים כאזור מופחת פליטות מכלי רכב, כשהחוק הורחב לכלל תחום העיר בשלב שני, בכך ירושלים ממוקמת במקום הראשון בין הרשויות המקומיות בישראל בניסיונות להפחית את הפליטות מרכבים מזהמים.
החל ממאי 2020 מכהן קינג כסגן ראש העירייה ללא שכר. בנוסף, מכהן קינג כחבר דירקטוריון החברה לפיתוח מזרח ירושלים.
לקראת הבחירות המוניציפליות בירושלים בשנת 2024 הקים יונתן יוסף מספר 2 בסיעה מפלגה חדשה, והחליט לרוץ בנפרד. קינג צירף לרשימתו את דור לוי, יו"ר מנהל קהילתי יובלים, במקומו של יוסף. בבחירות המוניציפליות זכתה רשימת מאוחדים של קינג בשני מושבים למועצת העיר בסיוע קולות החיילים והסכם עודפים עם הליכוד.
חיים אישיים

קינג הוא תושב שכונת מעלה הזיתים מאז 1997. נשוי ליסכה (שירלי) ואב לשישה.
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים 6524, רשומות.
↑  חדשות 0404, חיים גוזלי: "קורא לתושבי ירושלים להצביע עבור אריה קינג למועצת העיר", באתר 0404, ‏19.09.2023
↑  Jewish National Fund/KKL Assisting in Forestation and Planning of new Palestinian City
1 2  סיכום ועידת התקווה, 8 בנובמבר 2012, באתר מפלגת התקווה; רועי צ'יקי ארד, פליטי האיחוד הלאומי מחפשים תקווה מתחת לרובע המוסלמי, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2012
1 2  הוגשה רשימת "עוצמה לישראל", ערוץ 7, 5 בדצמבר 2012
↑  עוזי ברוך, יישוב אסטרטגי חדש בין גוש עציון לחברון, באתר ערוץ 7, 22 במאי 2015
↑  ענבל תמיר, ‏בלעדי: יעלון הורה לספח התנחלות חדשה לשטח גוש עציון, באתר גלי צה"ל, 1 באוקטובר 2015
↑  החומר הנפיץ שמפזר סגן ראש העיר אריה קינג: קורא להסיר את חומות העיר העתיקה באתר "כל העיר", 6 בינואר 2019
↑  הירדנים הרסו, ר' לוי משקם
↑  ניר חסון, קבוצת רכישה מכריזה: בקרוב נבנה 100 דירות במזרח ירושלים, באתר הארץ, 6 במאי 2010
↑  יהונתן ליס, ברקת: אקים שכונה יהודית במזרח י-ם, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2008
↑  דרישה למשרד המשפטים: להציג את רישומי כל נכסי היהודים במזרח ירושלים
↑  יקותיאל צפרי, דירות ליד קברים בהר הזיתים, באתר mynet‏ ירושלים, 25 בפברואר 2010
↑  עתירה: להתיר הגעת יהודים להר הזיתים
↑  רותי אברהם, "שלום עכשיו אינה יכולה לעתור לבית משפט", באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בנובמבר 2007
↑  בג"ץ 7192/04 אריה יצחק קינג נ' משטרת ירושלים, ניתן ב־19 ביולי 2009 
 שמעון כהן, "פסיקת בג"ץ מונעת קבורה ערבית בעופל", באתר ערוץ 7, 20 ביולי 2009
↑  בג"ץ 2192/12 אריה יצחק קינג נ' השר הממונה על הגנת הסביבה ואחרים, ניתן ב־29 במאי 2014
↑  א 6112/03 אריה קינג נגד הוצאת עיתון הארץ בע"מ, ניתן ב-2 ביוני 2005, אתר נבו
↑  א (י-ם) 1454/07 אריה קינג נגד שלום עכשיו, ניתן ב=1 ביולי 2009
↑  שמעון כהן, 'שלום עכשיו' תפצה על פרסום שקרי, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2009
↑  גלעד מורג, "אין עילה להתערבות": בג"ץ דחה את כל העתירות נגד עסקת שחרור החטופים, באתר ynet, 23 בנובמבר 2023
↑  ניר חסון, ברקת פיטר את איש הימין אריה קינג מהקואליציה בעיריית ירושלים, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2014
↑  אריה קינג התפטר וכתב לברקת: "מבזה את מורשתו של הרב אליהו זצ"ל", באתר "כיפה", 14 בפברואר 2017
↑  נעמה ריבה, אריה קינג התפטר מהקואליציה העירונית בירושלים בעקבות הופעתו של אנגלמאיר, באתר הארץ, 14 בפברואר 2017
↑  יוני קמפינסקי, אריה קינג ודב קלמנוביץ' ירוצו יחד גם בבחירות הקרובות. הרב מאיר מאזוז בירך אותם: תשמרו על קדושת ירושלים, אל תתנו לפגוע בה., באתר ערוץ 7, 5 ביולי 2018
↑  גיא עזרא, עטרה גרמן, ‏חבר המועצה הסרוג ימונה לסגן ראש העיר ירושלים, באתר "סרוגים", 25 באפריל 2020
↑   ניר חסון, רוב חברי היחידה שמקשרת בין הממשלה לתושבי מזרח ירושלים הם יוצאי שב"כ, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2019
↑  דירקטוריון ובעלי תפקידים, באתר החברה לפיתוח מזרח ירושלים, ‏2023-07-21
↑  בחירות 2023: הפיצול בימין הירושלמי – יהונתן יוסף ואריה קינג נפרדו, באתר כל העיר, ‏22 בספטמבר 2023
↑   יעל פרידסון וניר חסון, במאבק על מועצת העיר ירושלים, השמאל התאחד והימין התפצל, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2023
↑  בחירות 2024: איזו ירושלים קיבלנו בבחירות האלה? יותר חרדית, יותר ימנית, באתר mynet, ‏28 בפברואר 2024
פיליפ גלאס

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1937 (בן 87) בולטימור, ארצות הברית 
 שם לידה:  Philip Morris Glass 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, אוניברסיטת שיקגו, קונסרבטוריון פונטנבלו, מכון פיבודי 
 סוגה:  אופרה, דיקסילנד, סימפוניה, מוזיקה מינימליסטית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, בס, מערכת תופים 
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס 
 בת זוג:  ג'ואן אקלטיס (1965–1980) הולי קריטצ'לואו (2001–2008)
 צאצאים:  זאכרי גלאס ג'ולייט גלאס קמרון גלאס מרלו גלאס
 פרסים והוקרה:  פרס גלן גולד (2015)  פרימיום אימפריאל (2012)  פרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר לסרט (2003)  תוכנית פולברייט  פרס ג'יימס פארקס מורטון לבין-דתיות  אביר מסדר האמנויות והספרות  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  Classic Brit Awards 
 philipglass.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ מוריס גלאס (באנגלית: Philip Morris Glass; נולד ב-31 בינואר 1937) הוא מלחין יהודי-אמריקאי, נחשב לאחד המלחינים רבי ההשפעה של סוף המאה ה-20. את היצירה המוזיקלית שלו נהוג לתאר כמינימליסטית, אם כי הוא עצמו מחשיב אותה כמוזיקה תיאטרלית.
שנותיו הראשונות

גלאס נולד בבולטימור לזוג מהגרים יהודים מליטא. לאביו הייתה חנות תקליטים, ואוסף התקליטים שלו הורכב ברובו מתקליטים שלא נמכרו, וכך התוודע גלאס בגיל צעיר למוזיקה מודרנית, (פאול הינדמית, בארטוק, שוסטקוביץ') ולמוזיקה קלאסית (רביעיית מיתרים של לודוויג ואן בטהובן ושתי שלישיות לפסנתר של שוברט). בהמשך, למד גלאס לנגן בחליל צד בקונסרבטוריון פיבודי. בגיל 15 התקבל לאוניברסיטת שיקגו, שם למד מתמטיקה ופילוסופיה. לאחר מכן החל את לימודיו בבית הספר ג'וליארד, שם עבר לנגן בעיקר בקלידים. בג'וליארד למד אצל וינסנט פרסיקטי וויליאם ברגסמה. בזמן לימודיו, בשנת 1959, זכה בפרס BMI למלחינים תלמידים, פרס בינלאומי יוקרתי למלחינים צעירים. בשנת 1960 למד עם דריוס מיו בקורס קיץ והלחין קונצ'רטו לכינור עבור חברתו ללימודים דורותי פיקסלי-רוטשילד.
התחנה הבאה של גלאס הייתה בפריז, שם למד בין השנים 1963 ו-1965 אצל נדיה בולאנז'ה, ועסק בניתוח יצירות של יוהאן סבסטיאן באך (הפסנתר המושווה), וולפגנג אמדאוס מוצרט (קונצ'רטו לפסנתר) ובטהובן. בספרו האוטוביוגרפי "מוזיקה מאת פיליפ גלאס" משנת 1987, סיפר כי המוזיקה החדשה ששמע בקונצרטים של תזמורת ה-"Domaines Musicale" שבניהולו של פייר בולז לא ריגשה אותו (למעט יצירות מאת ג'ון קייג' ומורטון פלדמן). לעומת זאת, המחזות שהועלו באודיאון וסרטי הגל החדש של במאים כמו ז'אן-לוק גודאר ופרנסואה טריפו הותירו עליו רושם רב.
יצירתו

גלאס מוכר כמלחין שהביא את המוזיקה הקלאסית אל הציבור (בדומה לקורט וייל וליאונרד ברנשטיין לפניו). הוא מלחין פורה מאד: כתב אופרות, סימפוניות, קונצ'רטי, מוזיקה לסרטי קולנוע (כמו "חלומה של קסנדרה" ו"אהבה בתפריט"), ומוזיקה לפסנתר. גלאס שיתף פעולה עם אמנים חזותיים, סופרים, מוזיקאים ובמאים, ובהם ריצ'רד סרה, צ'אק קלוז, דוריס לסינג, מיכאל רייסמן, אלן גינסברג, רוברט וילסון, גודפרי רג'יו, ראווי שנקר, דייוויד בואי, המנצח דניס ראסל דייוויס ואמן המוזיקה האלקטרונית אפקס טווין.
יצירתו > התחלות והשפעות

לאחר שעבד עם ראווי שנקר על מוזיקה לסרט צ'אפאקווה, ביקר גלאס בצפון הודו, מסיבות דתיות בעיקר, שם פגש פליטים טיבטים. הוא הפך לבודהיסט, ופגש את טנזין גיאטסו הדלאי לאמה הארבעה עשר בשנת 1972.
סגנונו הייחודי של גלאס צמח משיתוף הפעולה עם שנקר ומתפיסתו את המקצב במוזיקה ההודית כאדיטיבי לחלוטין. כשחזר, נטש את יצירתו המוקדמת שהייתה מעט מודרנית בהשוואה לזו של דריוס מיו, אהרן קופלנד וסמואל בארבר, והחל בכתיבת יצירות קפדניות המבוססות על מקצבים אדיטיביים ועל חוש זמן המושפע מסמואל בקט שאל עבודתו התוודע כשכתב לתיאטרון נסיוני. היצירה הראשונה בסגנון המינימליסטי הזה הייתה מוזיקה למחזה "Comédie" מאת בקט ב-1963, אחריה כתב מוזיקה לשני סקסופוני סופרן ורביעיית מיתרים.