stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם הבלתי רשמית בכדורגל
רעיונות דומים > אליפות העולם במשחקים תחרותיים

תחרות דומה נוספת, אליפות העולם במשחקים תחרותיים, (PPWC) Pound for Pound World Championship, נוצרה על ידי מגזין הכדורגל הסקוטי The Away End. תואר זה מכיר רק במשחקים תחרותיים לצורכי שושלת הזכיות, למרות שהוא מכיר בטורנירים בלתי רשמיים רבים אשר אינם מוכרים על ידי פיפ"א. בדומה לאליפות העולם הבלתי רשמית, הארכות והכרעות בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים נלקחים בחשבון בקביעת המנצחת במשחק. התחרות מתחשבת רק במשחקים ששוחקו מאז מונדיאל 1930 וכל זוכה חייבת לוותר על הכתר בתחילת כל טורניר גמר גביע העולם. בסוף הטורניר זוכי המונדיאל מוכתרים לאלופי העולם. לכן, הטורניר "מתאפס" כל ארבע שנים.
יוסף אטיאס

| --- | --- |
 לידה:  1635 בערך קורדובה, ספרד 
 פטירה:  12 במאי 1700 אמסטרדם 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  ? – 12 במאי 1700 
 
דף השער של התנ"ך במהדורת יוסף אטיאס, אמשטרדם ה'תכ"ז, 1667
יוסף אטיאס (ה'שצ"ה, 1635 בערך - כ"ב באייר ה'ת"ס, 12 במאי 1700) היה רב ומדפיס הולנדי ממוצא ספרדי.
ביוגרפיה

נולד כנראה למשפחת אנוסים בקורדובה שבספרד. היגר כמו אנוסים רבים אחרים לאמסטרדם, שם התמחה במלאכת הדפוס. בית הדפוס שבבעלותו ואחריו בבעלות בנו עמנואל, היה אחד מבתי הדפוס העברי המפורסמים באמסטרדם בתקופתו, לצד דפוס פרופס, ובתי הדפוס של דוד טרטס, דניאל דה פונסקה, עמנואל בנבנשתי ואורי שרגא פייווש הלוי בן אהרן (גר'). עם האחרון, ניהלו האחים אטיאס תחרות קשה.
בשנת 1660, הדפיס יחד עם התאולוג הקלוויניסט יוהאן לסדן, שהתפרסם כפילולוג עברי מומחה, את "ביבליה הבראיקה" (Biblia Hebraica) המהדורה הראשונה של התנ"ך בעברית שכללה מספור של הפסוקים; ובהמשך הדפיסו מהדורות נוספות של הספר.
לקריאה נוספת

א. מ. הברמן, הספר העברי בהתפתחותו: מסימנים לאותיות וממגילה לספר, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשכ"ח–1968, עמ' 155 - 157
הערות שוליים

↑  בדפוס כריסטופל פלנטיין מאנטוורפן משנות 1565 ואילך (כמאה שנים לפני יוסף אטיאס) הפסוקים ממוספרים כבר בצידי העמוד (פסוק א, ה, י, טו, וכן הלאה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258086805171  PLWABN: 9810555580405606  BIBSYS: 3106546  BnF: cb12229182t (data)  BPN: 82461267  GND: 1086303105  ICCU: PUVV248019  ISNI: 0000 0001 0801 5360  LCCN: n86808545  NKC: ola2008481397  NLA: 35692047  NTA: 07959123X  RERO: 02-A012961261  SELIBR: 37241  SUDOC: 243725140  Trove: 1044786  VcBA: 495/40938  VIAF: 56662259   WorldCat (עם VIAF): 56662259 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 2020/2021 בליגה המאוחדת של VTB

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  20 בספטמבר 2020
 תאריך סיום:  10 ביוני 2021
 מספר קבוצות:  13
 → ‏2019/2020‏2021/2022 ←
 
עונת 2020/2021 בליגה המאוחדת של VTB היא העונה ה־12 של ליגת VTB, טורניר מועדוני כדורסל בינלאומי בקרב קבוצות מקצועניות ממזרח אירופה.
פורמט

בטורניר השתתפו 13 קבוצות ששיחקו במערכת מחזורית בת שני סיבובים. שמונה הקבוצות המובילות בסוף העונה הסדירה השתתפו בפלייאוף, כל הסדרות שוחקו בסדרה של הטובה משלוש.
הקבוצות

| קבוצה | עיר | אולם | קיבולת |
| --- | --- | --- | --- |
| קזחסטן אסטנה | נור-סולטן | סריארקה | 9,270 |
| רוסיה אבטודור | סרטוב | קריסטל | 6,100 |
| רוסיה צסק"א | מוסקבה | צסק"א | 5,500 |
| רוסיה ייניסיי | קרסנויארסק | ארנה סבר | 4,000 |
| אסטוניה קאלב | טאלין | סאקו סורהול | 7,000 |
| רוסיה חימקי | חימקי | מרכז הכדורסל חימקי   ארנה מיטישי | 6,000   8,000 |
| רוסיה לוקומוטיב קובאן | קרסנודאר | אולם הכדורסל | 7,500 |
| רוסיה ניז'ני נובגורוד | ניז'ני נובגורוד | נגורני | 5,600 |
| רוסיה פארמה | פרם | מולוט | 7,000 |
| בלארוס צמוקי מינסק | מינסק | מינסק ארנה   פלקון | 15,000   2,300 |
| רוסיה אוניקס | קאזאן | אולם הכדורסל | 7,500 |
| רוסיה זניט | סנקט פטרבורג | יובלייני סיבור ארנה | 6,381   7,120 |
| פולין ז'לונה גורה | ז'לונה גורה | אולם ז'לונה גורה | 6,080 |
טבלת ליגה

| מקרא |
| --- | --- |
: שמונה הקבוצות הטובות ביותר מעפילות לרבע גמר פלייאוף
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | נקודות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | זניט | 24 | 20 | 4 | 2010 | 1718 | 44 |  |
| 2 | לוקומוטיב קובאן | 24 | 18 | 6 | 2138 | 1943 | 42 |  |
| 3 | אוניקס קאזאן | 24 | 18 | 6 | 1962 | 1794 | 42 |  |
| 4 | צסק"א | 24 | 17 | 7 | 2219 | 1861 | 41 |  |
| 5 | ניז'ני נובגורוד | 24 | 14 | 10 | 1914 | 1921 | 38 |  |
| 6 | ז'לונה גורה | 24 | 13 | 11 | 2094 | 2075 | 37 |  |
| 7 | חימקי | 24 | 12 | 12 | 2028 | 1962 | 36 |  |
| 8 | פארמה | 24 | 10 | 14 | 1878 | 1925 | 34 |  |
| 9 | אוטודור | 24 | 10 | 14 | 2019 | 2092 | 34 |  |
| 10 | קאלב טאלין | 24 | 9 | 15 | 1821 | 1998 | 33 |  |
| 11 | יניסיי | 24 | 6 | 18 | 1866 | 2093 | 30 |  |
| 12 | אסטנה | 24 | 6 | 18 | 1843 | 2101 | 30 |  |
| 13 | צמוקי מינסק | 24 | 3 | 21 | 1747 | 2056 | 27 |  |
מקור: ליגת VTB.
פלייאוף > רבע גמר

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | משחק 1 | משחק 2 | משחק 3* |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זניט רוסיה | 0-2 | רוסיה פארמה | 86:66 | 98:62 | — |
| לוקומוטיב קובאן רוסיה | 0-2 | רוסיה חימקי | 89:80 | 92:85 | — |
| אוניקס רוסיה | 1-1 | פולין ז'לונה גורה | 87:60 | 79:90 | — |
| צסק"א רוסיה | 1-2 | רוסיה ניז'ני נובגורוד | 59:84 | 79:72 | 75:79 |
* במקרה הצורך
פלייאוף > חצי גמר

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | משחק 1 | משחק 2 | משחק 3 | משחק 4* | משחק 5* |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זניט רוסיה | 3-1 | צסק"א רוסיה | 78:73 | 104:107 | 96:82 | 85:71 |  |
| לוקומוטיב קובאן רוסיה | 3-0 | אוניקס רוסיה | 98:87 | 79:69 | 74:70 |  |  |
* בעת הצורך
פלייאוף > גמר

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | משחק 1 | משחק 2 | משחק 3 | משחק 4* | משחק 5* |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צסק"א | 3–0 | אוניקס קאזאן | 77:85 | 57:76 | 81:89 |  |  |
* בעת הצורך
משחק אולסטאר

משחק האולסטאר התקיים במוסקבה ב-VTB ארנה ב-14 בפברואר 2021.
הערות שוליים

↑  "Утвержден календарь чемпионата-2020/21". Единая лига ВТБ. 2020-07-20. נבדק ב-2020-07-20.
↑  "Матч Всех Звезд-2021 пройдет 14 февраля в Москве". Единая лига ВТБ. 2020-07-15. נבדק ב-2020-08-01.
מידורי (כנרת)

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1971 (בת 53) אוסקה, יפן 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  אוניברסיטת ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 הושפעה על ידי:  דורותי דיליי 
 פרסים והוקרה:  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 www.gotomidori.com
 
מידוֹרי (ביפנית: 五嶋 みどり נולדה ב-25 באוקטובר 1971) הוא שם הבמה של מידורי גוטו, כנרת אמריקאית ילידת יפן. הופעת הבכורה שלה, בגיל 11, הייתה עם הפילהרמונית של ניו יורק כסולנית-אורחת בהפתעה בקונצרט הגאלה של ערב ראש השנה ב-1982. ב-1986 הגיעה הופעתה בפסטיבל המוזיקה בטנגלווד, ביצירה מאת ליאונרד ברנשטיין ובניצוחו, לכותרות הניו יורק טיימס ווושינגטון פוסט. מידורי הייתה לילדת פלא מהוללת ולאחת הכנרות הבולטות בעולם בבגרותה.
מידורי זוכה לכבוד כמחנכת ועל יוזמותיה למען הקהילה. בהיותה בת 21, הקימה את קרן "מידורי וחברים" להנחלת חינוך מוזיקלי לצעירים בקהילות
מקופחות בניו יורק וביפן. הקרן התפתחה לארבעה ארגונים נפרדים שחוללו שינוי ברחבי העולם. בשנת 2007 התמנתה מידורי ל"שליחת שלום מטעם האו"ם". ב-2018 הצטרפה לפקולטה לכינור במכון קרטיס למוזיקה. היא מחזיקה גם בקתדרת פרופסור למוזיקה ע"ש השופט וידני בבית הספר תורנטון למוזיקה. ב-2012 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ביוגרפיה > ילדות

מידורי נולדה כמידורי גוֹטוֹ באוסאקה, יפן, ב-25 באוקטובר 1971. היא הסירה את שם המשפחה של אביה משם הבמה שלה לאחר גירושי הוריה בשנת 1983, ותחילה הופיעה בשם מי דורי, אחר בחרה במילה יחידה - מידורי. אביה היה מהנדס מצליח ואמה, סטסו גוטו, הייתה כנרת מקצועית. סטסו נהגה לקחת את מידורי הקטנה לחזרות התזמורת שלה, שם ישנה הפעוטה בשורה הראשונה של האולם כשאמה ניגנה בחזרות על הבמה. באחד הימים שמעה סטסו את מידורי בת השנתיים מזמזמת קונצ'רטו מאת באך, שהתזמורת חזרה עליו יומיים קודם לכן. מידורי ניסתה שוב ושוב לגעת בכינור של אמה, ואפילו טיפסה על ספסל הפסנתר המשפחתי בניסיון להגיע אל הכינור, שהיה מונח על גבי הפסנתר. ליום הולדתה השלישי של מידורי, נתנה לה אמה כינור 1/16. והחלה ללמד אותה לנגן.
ביוגרפיה > קריירה

מידורי הופיעה לראשונה בפומבי בגיל שש, בנגינת 24 קפריצ'י לכינור סולו מאת ניקולו פאגאניני, באוסאקה, עיר הולדתה. ב-1982 עברו היא ואמה לניו יורק, שם החלה מידורי ללמוד אצל דורותי דיליי במכינה לקולג' של בית הספר ג'וליארד, ובפסטיבל המוזיקה ובית הספר למוזיקה של אספן. בבחינת הקבלה שלה ניגנה מידורי את הפרטיטה מס' 2 (שאקון) של באך, יצירה באורך 13 דקות, הנחשבת לאחת מיצירות הסולו הקשות ביותר לכינור. באותה שנה, הופיעה לראשונה עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח זובין מהטה. ב-1986 ניגנה בהופעה, שהייתה לאגדה, בנגינת "סרנדה" של ליאונרד ברנשטיין בטנגלווד, בניצוח המלחין. בשעת ההופעה, פקע מיתר מי בכינורה, והדבר קרה שוב בסטרדיוואריוס של הכנר הראשי, שאותו שאלה ממנו. היא סיימה את הופעתה על הגואדניני של סגן הכנר הראשי וזכתה לתשואות נלהבות מן הקהל, שקם על רגליו להריע לה. בכותרת הניו יורק טיימס למחרת היום נכתב, "נערה בת 14 כוכבשת את טנגלווד ב-3 כינורות.
בשנת 1987, בת 15, עזבה מידורי את המכינה לקולג' של ג'וליארד, לאחר ארבע שנים, והייתה לכנרת מקצועית במשרה מלאה.
 באוקטובר 1989 חגגה מידורי את יום-הולדתה ה-18 בבכורה התזמורתית שלה בקרנגי הול, שם ניגנה את הקונצ'רטו השני לכינור של בלה ברטוק. הרסיטל הראשון שלה בקרנגי הול התקיים ב-100, ארבעה ימים לפני יום הולדתה ה-19. שתי ההופעות זכו לשבחי הביקורת.
ב-1990 גם סיימה את "בית הספר לילדים מקצוענים", שם למדה מקצועות עיוניים.
ב-1992, הקימה את "מידורי וחברים", ארגון ללא מטרות רווח, שמטרתו להנחיל השכלה מוזיקלית לילדים בניו יורק וביפן, אחרי שנודע לה על קיצוצים חמורים בחינוך למוזיקה בבתי הספר בארצות הברית. ארגון שיתוף המוזיקה שלה החל בטוקיו כסניף של "מידורי וחברים" ואושר כארגון עצמאי בשנת 2002. שיתוף מוזיקה מתמקד בהוראת מוזיקה קלאסית מערבית ומוזיקה יפנית מסורתית לצעירים, לימודים הכוללים הדרכה בכלי נגינה לבעלי מוגבלויות. "התוכנית הבינלאומית לשיתוף קהילתי" של הארגון היא תוכנית הכשרה למוזיקאים נבחרים מרחבי העולם, לקידום חילופי תרבויות ושיתוף קהילתי.
בשנת 2000 סיימה מידורי בהצטיינות יתרה (magna cum laude) את בית ספר גאלאטין באוניברסיטת ניו יורק בתואר ראשון בפסיכולוגיה ובלימודי מגדר. את לימודי התואר השלימה תוך חמש שנים, שבמהלכן המשיכה להופעי בקונצרטים. ב-2005 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת ניו יורק. עבודת המאסטר שלה עסקה בחקר הכאב. ב-2001 חזרה מידורי לבמה וקיבלה משרת הוראה בבית הספר מנהטן למוזיקה. באותה שנה ייסדה, בכספי זכייתה בפרס אוורי פישר, את תוכנית "שותפים לביצוע", שהתמקדה בארגוני מוזיקה קלאסית בקהילות קטנות. ב-2004 יזמה מידורי את תוכנית מוזיקאי הבית בארצות הברית, לתזמורות נוער, תוכנית שהורחבה ב-2010 לכלול שיתופי פעולה עם תזמורות מחוץ לארצות הברית.
ב-2004 התמנתה מידורי לפרופסור בבית ספר תורנטון למוזיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה, בקתדרת יאשה חפץ. ב-2006 הייתה לתושבת קבע בלוס אנג'לס, לאחר תקופה של מעברים בין החוף המזרחי למערבי, וקודמה למשרת ראש מחלקת כלי המיתר ב-2007. ב-2012 התמנתה לפרופסור בכיר באוניברסיטת דרום קליפורניה נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וקיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ייל. מידורי הוזמנה להרצות כפרופסור אורח של "תוכנית הומניטאס" למוזיקה קלאסית וחינוך מוזיקלי באוניברסיטת אוקספורד בשנת הלימודים 2014-2013. היא הצטרפה לסגל המורים של מכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה בשנה האקדמית 2019-2018
והיא ממשיכה בכהונתה בפקולטה לכינור של בית ספר תורנטון למוזיקה של אוניברסיטת דרום קליפורניה כפרופםור למוזיקה בקתדרת השופט וידני. בשנת 2007 מונתה לשגרירת שלום מטעם האו"ם.
פרסים ואותות הוקרה

1988 - תואר אמנית השנה מאת ממשלת יפן
1993 - פרס סנטורי למוזיקה
2001 - פרס אוורי פישר
2002 - פרס נגנית השנה של אמריקה
2002, 2003 - פרס חברת התקליטים הגרמנית
2010 - מדליית זהב לאמנויות של מרכז קנדי
2012 - פרס מלון להוראה והדרכה
2012 - פרס הבדולח היוקרתי מן הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס על "20 שנות מסירות לעבודת שיתוף קהילתית ברחבי העולם"
2021 - תואר כבוד של מרכז קנדי
2022 - העניק נשיא מועצת התרבות של אסיה למידורי ולצייר קאי גואו-אויאנג את פרס ג'ון ד. רוקפלר השלישי. פרס זה ניתן ליחידים מאסיה או ארצות הברית על תרומות משמעותיות להבנה, עיסוק או מחקר בינלאומי של אמנויות חזותיות או אמנויות הבמה של אסיה.
חיים אישיים

בספטמברס 1994 ביטלה מידורי במפתיע את הקונצרטים שלה ונעלמה מעיני הציבור. היא אושפזה ואובחנה לראשונה כחולת אנורקסיה. בשנות העשרים לחייה, נאבקה מידורי עם אנורקסיה ודיכאון, מצב שגרם למספר אשפוזים. בהמשך כתבה של קשיים אישיים אלה בספר הזכרונות שלה משנת 2004 Einfach Midori ("פשוט מידורי"), שיצא לאור בגרמנית אך לא באנגלית. הספר עודכן ויצא מחדש בארצות דוברות גרמנית בשנת 2012. אחרי החלמת, המשיכה מידורי להופיע וכן למדה פסיכולוגיה ולימודי מגדר באוניברסיטת ניו יורק. למשך זמן מה שקלה פסיכולוגיה כקריירה אלטרנטיבית, בדגש על עבודה עם ילדים.
אחיה למחצה של מידורי, ריו גוטו, ואביה החורג מאקוטו קאנשירו (אביו של ריו, לשעבר עוזר לדורותי דיליי), שניהם כנרים.
כתבים

Midori (2004). Einfach Midori . Berlin: Henschel. ISBN 9783894874643.
מהדורה מעודכנת משנת 2012: Midori (2012). Einfach Midori (2 ed.). Leipzig: Henschel. ISBN 9783894877217.
הערות שוליים

↑  וושינגטון פוסט "הכנרת מידורי באה לאלכסנדריה (וירג'יניה) לנגן וללמד מוזיקאים צעירים" 20 במרץ 2012
↑  [Limelight (magazine) אנגוס מקפרסון, מגזין "אורות הבמה". מידורי גוטו, "לא תמיד אנחנו צריכים מילים כדי למצוא חברים"
↑  אורחים בפקולטה, גוטו מידורי,כינור
↑  סטראד-קרטיס, "מידורי תצטרף למכון קרטיס למוזיקה בפקולטה לכינור ב-2018" 26 ביוני 2017
↑  "מוזיקאים עכשוויים", הוצאת גייל 2004, אנשים/ביוגרפיות של אנשי ספרות ומוזיקה
↑  רוברט שוורץ, ניו יורק טיימס, "גליסנדו"24 במרץ 1991
↑  שוורץ, ניו יורק טיימס
↑  נערה, 14, כובשת את טנגלווד ב-3 כינורות 28 ביולי 1986
↑  דונה פרלמוטר, לוס אנג'לס טיימס, "מידורי: "מילדת פלא לאמנית: שלא כילדי פלא רבים, הכנרת היפנית מצליחה במעבר מסוכריות על מקל ללימוזינות" 8 באפריל 1990
↑  מידורי, כמעט בוגרת בת 19, מנגנת רסיטל בכורה 23 באוקטובר 1990
↑  על שיתוף מוזיקה
↑  קנדי סנטר
↑  אוניברסיטת דרום קליפורניה: פרס קהילתי למידורי בשווייץ 4 בינואר 2012
↑  דייוויד נג, לוס אנג'לס טיימס: "מידורי אוהבת את לוס אנג'לס 11 בינואר 2013
↑  בית הספר למוזיקה של ייל 21 במאי 2012
↑  מרכז המחקר במדעי הרוח של אוקספורד
↑  "מידורי גוטו" 28 בנובמבר 2012
↑  דיק ואן דייק, גארת' ברוקס, ג'ואן באאז, דבי אלן בין מקבלי אות הכבוד של מרכז קנדי 13 בינואר 2021
↑  מועצת התרבות של אסיה מחלקת את פרס רוקפלר לאמנויות הבמה של אסיה 14 באפריל 2014
↑  כריס שול, ויצ'יטה איגל:"נגינה בכינור כעסק משפחתי" 11 באוקטובר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448850405171  PLWABN: 9810541457405606  BIBSYS: 8019279  BnF: cb138974865 (data)  CiNii: DA0889260X  GND: 129455229  ISNI: 0000 0001 0953 5130  LCCN: n2002021995  MusicBrainz: 2d476558-a49f-4fd4-aac1-4fbb2214be6c  NDL: 00622916  NKC: jo2005267853  NLA: 35397015  NTA: 106616854  RERO: 02-A003593032  SELIBR: 287172  SNAC: w6pp3gj1  Trove: 938328  VIAF: 10034048   WorldCat (עם VIAF): 10034048
ליגת העל הפרואנית

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגה 1 דה פוטבול פרופסיונל
 כינוי:  ליגה 1
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  פדרציית הכדורגל של פרו 
 מדינות:  פרו פרו
 קונפדרציה:  CONMEBOL
 קבוצות:  20
 תקופת הפעילות:  1912–הווה (כ־112 שנים)
 אלופה נוכחית:  אוניברסיטריו דה דפורטס (2023)
 מירב הזכיות:  אוניברסיטריו דה דפורטס (27)
 מפעל מקביל:  הגביע הפרואני
 מפעל נמוך:  הליגה השנייה בפרו 
 ADPF
 
ליגת העל הפרואנית (בספרדית: Liga 1 de Fútbol Profesional, הליגה הראשונה של הכדורגל המקצועני) היא ליגת הכדורגל הבכירה בפרו. בליגה משחקות 20 קבוצות, והיא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הפרואנית.
הליגה נוסדה ב-1912 והפכה למקצוענית ב-1951. עד-1966 השתתפו בה רק קבוצות מהערים הגדולות לימה וקייאו, והחל מאותה השנה הורחבה והכילה מועדונים מרחבי המדינה כולה. החל משנת 2014 מתנהלת הליגה בשיטת אפרטורה וקלאוסורה, כפי שהתנהלה בין השנים 1997 ל-2008. עם זאת, בכל עונה נקבעת אלופה אחת, בפלייאוף שנקבע בהתאם לתוצאות האפרטורה והקלאוסורה.
האלופה המכהנת (2023) היא אוניברסיטריו דה דפורטס. שיאנית הזכיות, עם 27 תארים, היא אוניברסיטריו דה דפורטס, שזכתה בתואר לראשונה ב-1929. אוניברסיטריו, אליאנסה לימה וספורטינג קריסטל זכו ביחד בכמחצית מכמות התארים בהיסטוריה של הליגה.
היסטוריה > המועדונים הראשונים

הכדורגל הגיע לפרו במהלך המאה ה-19, על ידי תושבים בריטים מהעיר לימה. הכדורגלנים הראשונים בפרו היו תושבים בריטים, מלחים בריטים שעצרו בעיר הנמל קייאו ופרואנים מהמעמד הגבוה שנחשפו לענף במדינות זרות. משחק הכדורגל המוכר הראשון בפרו התקיים ב-7 באוגוסט 1882 בין אזרחים בריטים לפרואנים, במגרש סנטה סופיה, ששימש אז את לימה קריקט. בזמן בו ההתעניינות בספורט גברה אצל פרואנים מהמעמד הגבוה, הוקמו מספר מועדונים מקומיים, ייחודיים או משולבים, שעסקו בין ביתר בקריקט, טניס, וכן ענפי ספורט ימי כגון חתירה. אוניון קריקט היה למועדון הראשון שהחל לשלב את ענף הכדורגל בין תחומי עיסוקו, ואחריו התווספו מועדונים נוספים כמו לימה קריקט (שהתעסק עד אז בקריקט ובטניס), רגאטאס לימה וסיקליסטה לימה.
בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 גברה ההתעניינות בענף בקרב קבוצות של סטודנטים, שהחלו להקים מועדונים, מעורבים או משויכים למוסדות. כך, ב-9 ביוני 1902 הוקם מועדון אתלטיקו צ'לאקו, על ידי סטודנטים מאינסטיטוטו צ'לאקו, מועדון שהפך עם הזמן למועדון הייצוגי של העיר קייאו. מוסדות לימודיים, כמו אוניברסיטת סן מרקוס, החלו לאמץ תחרויות בין קבוצות שהוקמו בפקולטות השונות של המוסד, תחרויות שהחלו כבר ב-1899. עם הזמן, קבוצת פקולטה אחת בחרה להיפרד מהתחרות הפנימית ולהקים מועדון כדורגל עצמאי, שהיום ידוע כאוניברסיטריו דה דפורטס, מהמועדונים המצליחים בפרו בכל הזמנים. מועדונים נוספים שאינם מעורבים במוסדות לימודיים החלו גם הם לקום, ואחד מהם היה ספורט אליאנסה, הידוע כיום כאליאנסה לימה, שהוקם על ידי איטלקים וסינים ממעמד הפועלים בלימה ב-1901.
היסטוריה > הליגה הפרואנית הראשונה

לאחר תקופה בה התקיימו טורנירי כדורגל אקראיים ומקומיים, החל להתפתח הרעיון להקמת ליגה מוסדרת. ב-1912, פנתה קבוצת ספורטינג מיראפלורס למספר מועדונים מהערים לימה וקייאו בהצעה להקים תחרות בפורמט ליגה. על אף סירובן של הקבוצות מקייאו להצטרף, הביקוש להצטרפות לליגה היה גדול והביא להקמתן של ליגה ראשונה ושנייה, שכללו שמונה מועדונים כל אחת. עונת 1912 יצאה לדרך ב-5 במאי באותה השנה, וקבוצת לימה קריקטה הוכתרה לאלופת פרו הראשונה.
הליגה התקיימה ללא הפרעה במשך עשר עונות, בהן הכותרו שבע אלופות שונות. היחידה מבין האלופות ששרדה בליגות המקצועניות היא ספורט אליאנסה, כיום אליאנסה לימה. לאחר כעשור פורקה הליגה עקב מחלוקות בין המועדונים, והתחרות לא התקיימה בין 1922 ל-1925.
היסטוריה > העידן החובבני החדש

ב-1922, כשנה לאחר פירוק הליגה, הוקמה רשמית התאחדות הכדורגל הפרואנית. היא צורפה כחברה בפיפ"א ב-1924, וכשנה לאחר מכן הצטרפה כחברה בקונמבול. ב-1926 הוקמה הליגה מחדש, בצירופן של קבוצות מקייאו, אך בשתי עונותיה הראשונות סבלה מפרישה של קבוצות רבות במהלך העונה. כך קרה שבעונת 1926 זכתה ספורט פרוגרסו באליפות השנייה שלה לאחר ששיחקה שישה משחקים בלבד. עונה לאחר מכן זכתה אליאנסה לימה באליפות השלישית בתולדותיה, לאחר ששיחקה שלושה משחקי ליגה בלבד כדי לזכות בתואר.
בעונת 1928 חזרה הליגה לפעילות מלאה, לאחר שהורחבה ל-19 קבוצות וחולקה לשני בתים. בעונה זו התקיים הקלאסיקו הפרואני הראשון, בין אוניברסיטריו דה דפורטס (אז בשם פדרסיון אוניברסיטריה) ואליאנסה לימה, בו ניצחה פדרסיון 0–1. בסיום השלב הראשון העפילו מובילות הבתים לבית גמר בן חמש קבוצות, שהסתיים בשוויון נקודות בין אוניברסיטריו לאליאנסה, והליגה הוכרעה בצמד משחקי גמר בין המועדונים לטובתה של אליאנסה. עונה לאחר מכן זכתה פדרסיון באליפות הראשונה בתולדותיה. בעונת 1930 חל שינוי נוסף בפורמט והליגה חולקה לשלושה בתים בני ארבע קבוצות, כאשר המנצחת בכל בית מעפילה לטורניר הגמר. בעונה זו זכתה הפכה אתלטיקו צ'לאקו לאלופה הראשונה מקייאו.
בשלוש העונות הבאות זכתה אליאנסה לימה באליפות, והייתה קרובה לזכות באליפות רביעית ברציפות, בעונת 1934 שהפכה לעונת מחלוקת. בתקופה זו, במקביל לליגה הראשונה, שוחקו טורנירים מקומיים מקבילים, והוחלט שרבע מכמות הנקודות שהושגו בטורניר המקומי יתווספו לניקוד הליגה של כל קבוצה. אליאנסה לימה ואוניברסיטריו סיימה את העונה עם 21 נקודות כל אחת, אך בטורניר המקומי השיגה אליאנסה 23 נקודות לעומת 22 של יריבתה, וסיימה ראשונה בטבלה המשוקללת בפער של 0.25 נקודות מיריבתה. מאמן אוניברסיטריו, פלסידו גלינדו, הגיש עתירה להתאחדות הפרואנית כנגד זכייתה של אליאנסה בפער כה קטן, במיוחד שהושג מטורניר משני. ההתאחדות ניצלה את כינוס הקונגרס של קונמבול בלימה באותה תקופה והציגה את המקרה לאנשי מקצוע נוספים מהיבשת, ולבסוף פסקו על קיום משחק גמר שיכריע את זהות האלופה. מסיבות שונות, לא התקיים המשחק עד ליולי 1935, אז גברה אוניברסיטריו 1–2 על אליאנסה וזכתה בתואר השני בתולדותיה. על אף ניסיונות חוזרים ונשנים של אליאנסה ואוהדיה להכיר בקבוצה כאלופת העונה, ההתאחדות הפרואנית והגוף המנהל של הליגה הבכירה מכירים באוניברסיטריו כאלופה הרשמית של אותה העונה.
הליגה עברה שינויים נוספים בפורמט ובזכויות הניהול, והתנהלה ברציפות כליגה חובבנית עד לעונת 1950, למעט עונת 1936 שלא התקיימה עקב השתתפותה של פרו באולימפיאדת ברלין.
קבוצות הליגה לעונת 2020

| שם הקבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אוניברסידד טכניקה דה קחאמרקה | קחאמרקה | הרואס דה סן רמון | 18,000 |
| אוניברסידד סן מרטין | לימה | אלברטו גייארדו | 18,000 |
| אוניברסידד ססאר ואייחו | טרוחיו | מנסיצ'ה | 25,000 |
| אוניברסיטריו דה דפורטס | לימה | מונומנטל | 80,093 |
| אייקוצ'ו | אייקוצ'ו | סיודאד דה קומאנה | 15,000 |
| אליאנסה אוניברסידד | ואנוקו | הרקליו טאפיה | 15,000 |
| אליאנסה לימה | לימה | אלחנדרו וייאנואבה | 35,000 |
| אתלטיקו גראו | פיורה | מוניסיפל דה ברנאל | 7,000 |
| בינסיונל | חוליאקה | גיירמו בריסניו רוסאמדינה | 20,030 |
| דפורטיבו יקואבמבה | פאטאס | - | - |
| דפורטיבו מוניסיפל | ואצ'ו | סגונדו אראנדה טורס | 8,000 |
| מלגאר | ארקיפה | וירגן דה צ'אפי | 60,000 |
| סיינסיאנו | קוסקו | גרסילאסו | 42,056 |
| ספורט בויס | קייאו | מיגל גראו | 15,000 |
| ספורט ואנקאיו | ואנקאיו | אסטאדיו ואנקאיו | 20,000 |
| ספורטינג קריסטל | לימה | אלברטו גייארדו | 18,000 |
| קוסקו | קוסקו | גרסילאסו | 42,056 |
| קנטולאו | קייאו | מיגל גראו | 15,000 |
| קרלוס א. מנוצ'י | טרוחיו | מנסיצ'ה | 25,000 |
| קרלוס סטיין | צ'יקלאיו | - | - |
שיטה > שיטת הליגה

בליגה משתתפות עשרים קבוצות, וכל עונה מתחלקת לשלושה חלקים - אפרטורה, קלאוסורה ושלב פלייאוף. בשלב האפרטורה נפגשות ביניהן כל הקבוצות פעם אחת, ובסך הכול במשך 19 מחזורים. בטורניר הקלאוסורה שוב נפגשות הקבוצות פעם אחת, הפעם בסדר ביתיות הפוך, כאשר הניקוד מהאפרטורה לא נצבר לשלב השני. בתום שני השלבים, מעפילות אלופות כל שלב, בנוסף לשתי הקבוצות המדורגות במיקומים הגבוהים ביותר בטבלה המצטברת של שני הסיבובים, לשלב הפלייאוף. אם אותה קבוצה זוכה בשני הטורנירים, הפלייאוף מבוטל ואותה קבוצה מוכרזת כאלופת העונה.
שלב הפלייאוף מכריע את זהות האלופה, והוא מתחיל בשלב חצי הגמר, בו שתי המדורגות גבוה ביותר בטבלה המצטברת בוחרות איזה מהמשחקים (ראשון או גומלין) לארח בביתה. שלבי חצי הגמר והגמר משוחקים במתכונת בית-חוץ, כאשר אם לא הושגה הכרעה בתום שני המפגשים, מתקיים משחק שלישי באצטדיון נייטרלי.
ארבע הקבוצות בעלות המאזן החלש ביותר, יורדות בתום העונה לליגת המשנה.
שיטה > השתתפות במפעלים בינלאומיים

לפרו שמונה נציגות במפעלים היבשתיים. הליגה הפרואנית שולחת ארבע נציגות לגביע ליברטדורס, וארבע נציגות לקופה סודאמריקנה.
תארים לפי קבוצה

| קבוצה | מספר זכיות | זכייה אחרונה | מספר סגנויות | סגנות אחרונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוניברסיטריו דה דפורטס | 27 | 2023 | 15 | 2020 |
| אליאנסה לימה | 25 | 2022 | 22 | 2023 |
| ספורטינג קריסטל | 20 | 2020 | 14 | 2021 |
| ספורט בויס | 6 | 1984 | 9 | 1991 |
| דפורטיבו מוניסיפאל | 4 | 1950 | 8 | 1981 |
| אוניברסידד סן מרטין | 3 | 2010 | — | — |
| אתלטיקו צ'לאקו | 2 | 1947 | 4 | 1979 |
| מלגאר | 2 | 2015 | 3 | 2022 |
| מריסקאל סוקרה | 2 | 1953 | 2 | 1949 |
| לימה קריקט | 2 | 1914 | 1 | 1913 |
| אוניון ואראל | 2 | 1989 | 1 | 1974 |
| ספורט פרוגרסו | 2 | 1926 | 1 | 1920 |
| ספורט חוסה גאלבס | 2 | 1916 | — | — |
| חואן אאוריץ' | 1 | 2011 | 2 | 2014 |
| חורחה צ'אבס | 1 | 1913 | 1 | 1916 |
| בינסיונל | 1 | 2019 | — | — |
| סנטרו איקווניו | 1 | 1957 | — | — |
| דפנסור לימה | 1 | 1973 | — | — |
| סן אגוסטין | 1 | 1986 | — | — |
| חואן ביילובוצ'יץ' | 1 | 1917 | — | — |
| ספורט אינקה | 1 | 1920 | — | — |
משה אברבנאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1882 ליוזנה, בלארוס 
 פטירה:  10 באוגוסט 1961 (בגיל 79) 
 מדינה:  ישראל 
 
משה אברבנאל (25 בפברואר 1882 - 10 באוגוסט 1961) היה יוזם ומייסד ראינוע עדן, בית הראינוע הראשון של תל אביב.
קורות חיים

משה אברבנאל נולד בליוזנה שבפלך מוהילב לחיים, שהיה סוחר בקרמנצ'וג. משפחת אביו התייחסה למגורשי ספרד וצאצאיו של דון יצחק אברבנאל, ומשפחת אמו הייתה ממשפחתו של האדמו"ר רבי שניאור זלמן מלאדי, אבי חסידות חב"ד. בילדותו למד בחדר מסורתי ואחר כך בבית ספר.
בין השנים 1902–1912 היה סוחר ותעשיין אריגים ברוסיה, ובשנת 1913 עלה לארץ ישראל והשתקע ב-1914 בתל אביב. הוא בנה את ביתו ברחוב הגלבוע 3 בעיר.
מיד עם הגיעו לארץ ישראל הציע להקים בתל אביב הקטנה בית סינמטוגרף (ראינוע). הייתה לכך התנגדות בוועד תל אביב, אך מעטים תמכו ברעיון, ואחד מהם - מרדכי וייסר - נכנס לשותפות עם אברבנאל, וכך הצליח להוציא את תוכניתו לפועל ולהקים את ראינוע "עדן". את השם "עדן" נתן הסופר ש. בן-ציון, שהיה חברו הטוב של מרדכי וייסר. ב-1913 קיבלו מוועד תל אביב זיכיון בלעדי להפעילו למשך 13 שנים. הראינוע נחנך בסרט 'ימי פומפיאה האחרונים'.
לאחר פטירת וייסר המשיך אברבנאל בשותפות עם בנו משה, ומאוחר יותר הפעיל עמו בשותפות את קזינו גלי אביב, מבנה מיוחד שעמד על כלונסאות בחוף הים מעל המים.
אברבנאל נפטר ביום חמישי 10 באוגוסט 1961 בבית החולים איכילוב ונקבר למחרת היום בבית הקברות קריית שאול בתל אביב.
אחד מנכדיו הוא עודד אברבנאל (1925-2022), מראשוני חיל האוויר הישראלי ומבכירי טייסי אל על בשנות ה-70 של המאה ה-20.