stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדחן
ישראל

שימוש ראשון במדחנים בישראל נעשה בחיפה ביוזמתו של ראש העיר אבא חושי, שביקש לפתור את בעיית מצוקת החניה בהדר הכרמל. המדחנים הותקנו במרץ 1953 על ידי חברה אמריקאית שקבלה זיכיון לעשר שנים להפעלת המדחנים מהעירייה. בשנת 1970 עברו המדחנים מידי הזכיין לרשות העירייה.
בשנת 1955 הזמינה עיריית תל אביב 100 מדחנים ראשונים מחברה בריטית ואלו הגיעו לישראל במרץ 1956. דמי החניה לשעה היו מאה פרוטות, והקנס על אי תשלום היה 4 לירות. בתחילת שנות ה-60 הופעלו מדחנים בירושלים, ובהמשך הותקנו בערים נוספות.
בשנות ה-70 החל מעבר ממדחנים לשימוש בכרטיסי חניה, בעקבות התקלות הרבות במדחנים ואירועים של גנבה מהמדחנים.
בסוף המאה ה-20 חזרו מדחנים לרחובות הערים, הפעם בגרסה אלקטרונית, של מדחני כרטיס ומדחני צג.
הערות שוליים

↑  פטנט ארצות הברית 1,620,098, פטנט ארצות הברית 1,905,875
↑  פטנט ארצות הברית 1,731,839
↑  פטנט ארצות הברית 2118318
↑  Popular Mechanics, October 1935, page 519
↑  Inglewood Did Not Invent The Parking Meter
↑  Parking Meter, Encyclopedia of the Great Plains, page 806
↑  Lots of Parking: Land Use in a Car Culture, pages 37-42
↑  פטנט ארצות הברית 2068121
↑  פטנט ארצות הברית 2,088,154
1 2  פטנט ארצות הברית 3,930,363
↑  פטנט ארצות הברית 1973275
↑  פטנט ארצות הברית 2095114
↑  המפתחות להצלחה, מעריב, 24 במרץ 1966
↑  החצי נגנב, מעריב, 23 בפברואר 1962
↑  מדחנים, באתר IPI
↑  דייוויד סלע, השבוע לפני 70 שנה: שביתה כללית בחינוך, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2023
↑  מדחנים בחיפה, על המשמר, 19 במרץ 1953
ראובן בן צבי, מלחמת המדחנים, מעריב, 13 באפריל 1953
↑  מתנגד להעלאת אגרת החנייה במדחנים בחיפה, מעריב, 27 באוקטובר 1970
↑  100 מדחנים הוזמנו לתל אביב, מעריב, 10 במרץ 1955
↑  יותקנו מדחנים ותמרורים חדשים ברחובות תל אביב, דבר, 4 במרץ 1956
↑  מדחנים בירושלים, מעריב, 9 בינואר 1961
↑  מליון וחצי לירות - לסלילת שדרות בנתניה, מעריב, 15 במאי 1963
יותקנו מדחנים, מעריב, 29 ביולי 1964
10 מדחנים ראשונים ברח' צה"ל והרצל, מעריב, 29 במרץ 1965
מדחנים בחולון, דבר, 28 בינואר 1969
↑  דנקה הרניש, חניה זולה ויעילה, דבר, 14 באוגוסט 1970
↑  אפי לנדאו, ‏אורפארק מובילה במיכרז המדחנים בירושלים עם הצעה של 16.26 מיליון שקל, באתר גלובס, 6 באוגוסט 1997
יעל ניסקי, חניה בתל אביב, באתר nana10‏, 24 בינואר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565525005171  GND: 4173370-8  LCCN: sh85098114 
מדחן מסביבות שנת 1940 בקליפורניה
מכשיר לרכישת שובר חניה באמצעות כרטיס אשראי או מזומן
מולינגר

| --- | --- |
סמל מולינגרסמל מולינגר

 מדינה:  אירלנד אירלנד
 פרובינציה:  לנסטר לנסטר
 מחוז:  מחוז וסטמית'
 גובה:  101 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  20,928 (2016)
 קואורדינטות:  53°31′21″N 7°20′16″W﻿ / ﻿53.5224°N 7.3378°W﻿ / 53.5224; -7.3378 
 אזור זמן:  UTC+0
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אירלנד מוגדלת) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי מולינגר(למפת אירלנד רגילה) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי מולינגר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מולינגר (באירית: An Muileann gCearr, באנגלית: Mullingar, פירוש מילולי: המטחנה הנעה כנגד כיוון השעון) היא עיר במחוז וסטמית' שבאירלנד. בעיר מתגוררים כ-21,000 תושבים, נכון ל-2016, והיא העיר ה-20 בגודלה באירלנד. כשהופרדו המחוזות מית' ווסטמית' בשנת 1534, הפכה מולינגר למרכז המנהלי של מחוז וסטמית'. העיר נקראה במקור "מלבלאתה" (באירית: Maelblatha) ושמה המודרני נשאב מן המטחנה שמוזכרת בסיפור העממי על "קולמן ממולינגר".
מולינגר היוותה באופן מסורתי מרכז מסחרי לכל אזורי הספר החקלאיים הנרחבים שסביבה, וכזו היא משמשת עד היום. בעיר שוק חג המולד ושוק בקר מפורסמים. בסביבת העיר מספר לוכים - לוך אוול, לוך אנל ולוך דרוורה, שלושתם מוקדי דיג. לוך דרוורה מוכר גם מסיפור העם האירי על ילדי ליר. בעיר עוברים נהר ברוסנה והתעלה המלכותית.
פוליטיקה וממשל

מועצת מחוז וסטמית' היא הרשות המקומית ליישובי מחוז וסטמית', וביניהם מולינגר. במועצה 13 חברים ובהם ראש המועצה. ראש העיר הנוכחי של מולינגר הוא קן גלין. העיר היא חלק ממחוז הבחירה לונגפורד-וסטמית' בבחירות לפרלמנט האירי, הדאל אירן. ישנה לשכת מסחר הפעילה בעיר. העיר היא אחת משלוש הערים המכונות "השער למרכז האי", יחד עם טולאמור ואת'לון.
כלכלה

הייצוא ממולינגר כולל מוצרי פיוטר, אמנויות יפות, כדורי טניס ומוצרי רכב שונים. המגזר העסקי בעיר התפתח עם תחילת המאה ה-21, וכיום יש בה שלושה שווקים ומספר אזורי מסחר גדולים. בעיר ישנם עסקים מקומיים לצד סניפים של רשתות גדולות ושל בנקים בינלאומיים, וכן לשכת מסחר מקומית המייצגת את 160 העסקים הפועלים בעיר.
מגזר התיירות גם תורם לכלכלתה של העיר, כשהאטרקציות העיקריות שבה הם האגמים ששוכנים באזורה - לוך אוול, לוך דרוורה ולוך אנל. כמו כן, בעיירה מספרי בתי מלון ובתי הארחה, מוזיאון, קתדרלה, בסיס צבאי ישן שמשמש כיד זיכרון לנופלי מרידת חג הפסחא ופארק ציבורי גדול.
תחבורה

העיר שוכנת בקרבת הכביש הראשי N4, המקשר את הבירה דבלין עם העיר סלייגו וסמוכה גם לכביש הראשי N6, המקשר את דבלין עם העיר גולוויי. העיר מקושרת לערים דבלין, את'לון, סלייגו, קאוואן, טולאמור ובאלינה באמצעות קווי אוטובוס של חברת בוס איירין.
במאה ה-19, השתמשה העיר בתעלה המלכותית כאמצעי מסחר ותחבורה, אך עם סלילת מסילות הרכבת והכבישים בהמשך המאה, השימוש בה פסק. העיר מחוברת ללוך אנל באמצעות תעלת לייסי ונהר ברוסנה.
קו הרכבת שבין מולינגר לדבלין נפתח בשלבים ובאופן סופי ב-2 באוקטובר 1848. המסילה המשיכה ממולינגר לגולוויי, בקו שנפתח רשמית ב-1 באוגוסט 1851. תחנת הרכבת הקיימת כיום בעיר נפתחה ב-14 בדצמבר 1855, יחד עם הקו המקשר את העיר ללונגפורד. כמו כן, ישנם קווי רכבת המקשרים את העיר לסלייגו ולאת'לון.
חינוך

בעיר מספר בתי ספר יסודיים, אחד מהם הוא גיילסקויל, בו הלימודים נערכים בשפה האירית. כמו כן, בעיר ארבעה תיכונים. בעיר ישנה מכללה מקומית, המציעה גם לימודי ערב.
אקלים

| אקלים במולינגר> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים במולינגר> ינואר.13.8.7.4.1.5.-14.9.91.7 | אקלים במולינגר> פברואר.15.4.7.9.1.5.-12.2.72 | אקלים במולינגר> מרץ.20.5.9.8.2.8.-9.2.78.3 | אקלים במולינגר> אפריל.22.6.12.1.4.1.-4.4.62.1 | אקלים במולינגר> מאי.25.5.14.9.6.3.-2.6.68.7 | אקלים במולינגר> יוני.29.8.17.3.9.2.0.2.70.5 | אקלים במולינגר> יולי.29.7.19.2.11.1.3.4.61.8 | אקלים במולינגר> אוגוסט.29.5.18.9.10.8.2.1.80.8 | אקלים במולינגר> ספטמבר.25.5.16.7.8.9.-0.1.73.8 | אקלים במולינגר> אוקטובר.22.9.13.2.6.2.-4.4.102.1 | אקלים במולינגר> נובמבר.17.3.9.9.3.5.-6.9.82.4 | אקלים במולינגר> דצמבר.14.6.7.9.2.2.-14.1.97.1 | אקלים במולינגר> שנה.29.8.12.9.5.7.-14.9.941.3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
הערות שוליים

↑  "Population Distribution – CSO – Central Statistics Office". www.cso.ie.
↑  From: Betha Colmáin Maic Lúacháin, or, The Life of Colmán son of Lúachan. Life of Colman of Lynn.
↑  "Westmeathcoco.ie". westmeathcoco.ie.
↑  MidlandGateway.ie.
↑  Mullingar Pewter, Gifts of a Lifetime.
↑  Iralco, Ireland, Irish, Meath, automotive industry, automotive components, steel, steel bending, patent process.
↑  "Westmeath Examiner - Responses flood in following publication of old gort photo".
↑  "Green Flags awarded to 22 public spaces in Ireland". RTE.ie.
↑  "Mullingar 1979–2008 averages". Met Éireann.
↑  "Absolute Maximum Air Temperatures for each Month at Selected Stations". Met Éireann.
↑  "Absolute Minimum Air Temperatures for each Month at Selected Stations". Met Éireann.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554803005171  BnF: cb155074297 (data)  GND: 4548754-6  LCCN: n79025850  MusicBrainz: 60db70c3-0f8a-40fa-87e6-d31cc54cc09b  SUDOC: 150019521  VIAF: 128989520   WorldCat (עם VIAF): 128989520
מדרש משלי

מדרש משלי הוא מדרש על ספר משלי המבוסס על דבריהם של חכמי המשנה. מחברו, שחי כנראה לפני כ-1,300 שנה בבבל, ליקט פירושים של תנאים על פסוקים שונים בספר משלי, סידר אותם לפי סדר הפרקים, ואף קישר בין פירושים על פסוקים סמוכים, מה שהופך את המדרש ליצירת אמנות בפני עצמה.
מהדורות

מדרש משלי: יצא עתה לאור עולם על פי כ"תי ... ועפ"י הוצאה ... מקאנשטאנטינא משנת רע"ב ... עם הערות ותקונים ומראה מקומות ובאור ועם מבוא ... ממני שלמה באבער, וילנה: האלמנה והאחים ראם, תרנ"ג 1893.
מדרש משלי: על פי כתב-יד ואטיקן 44 EBR.‎, עם שינויי גרסאות מכל כתבי-היד ודפוסים הראשונים ועם מבוא, מראי מקומות וביאורים קצרים, הנקראים "מקור ברוך"; יוצא לאור על ידי ברוך בן מאיר הלוי וויסאָצקי, ניו יורק: בית המדרש לרבנים באמריקה, תש"ן.
הערות שוליים

↑   מדרש משלי, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח.
| ספרות המדרשים |
| --- | --- | --- |
| מדרשי הלכה תנאיים (בערך 200–400 לספירה) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
|  מדרשי אגדה קלאסיים: תקופת האמוראים והסבוראים (בערך 400–600 לספירה) | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • פסיקתא דרב כהנא • מדרש פנים אחרות • ברייתא דישועה • אגדות התלמוד |  |
|  תקופת הביניים: ראשית תקופת הגאונים (בערך 600–750 לספירה) | מדרשי התנחומא • שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה  • רות רבה • קהלת רבה • קהלת זוטא • אבות דרבי נתן • אותיות דרבי עקיבא • מדרש תהילים (מזמורים א-קיח) • מדרש ויסעו • תרגום שני למגילת אסתר • פסיקתא רבתי • מדרש שיר השירים |  |
| המדרש המאוחר: תקופת הגאונים (בערך 750–1050 לספירה) | תנא דבי אליהו • פרקי דרבי אליעזר • שבעת פרקי רבי אליעזר • הגדה של פסח • שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) • אגדת בראשית • בראשית רבתי • פסיקתא רבתי • דברים זוטא • רות זוטא • שיר השירים זוטא • מדרש שמואל • מדרש משלי • מדרש תהילים (מזמורים קיט-קנ) • מדרש אבא גוריון • מדרש תדשא • מדרש ויושע • מדרש עשרת הדיברות • מדרש תשובת יונה הנביא • מדרש אבכיר • מדרש אספה • מדרש תמורה • פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) |  |
| הילקוטים: תקופת הראשונים (בערך 1050–1500 לספירה) | פתרון תורה • פסיקתא זוטרתא • מדרש שכל טוב • מדרש אגדה (בובר) • ילקוט שמעוני • ילקוט המכירי • מדרש הגדול • מדרש הביאור • הגדות התלמוד (ילקוט) • עין יעקב • מדרשי רבי שמואל מסנות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286641405171  LCCN: n91052984  VIAF: 178287310   WorldCat (עם VIAF): 178287310 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיטשל בארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  מנכ"ל מיזם שיתופי אמריקאי-ישראלי (AICE), מנהל ספרייה וירטואלית יהודית
 השכלה:  UCSB (תואר ראשון), UC Berkeley (תואר שני), UCLA (תואר שלישי)
 http://mitchellbard.com
 
מיטשל ג'פרי בארד (נולד ב-1959) הוא מומחה, עורך וסופר אמריקאי למדיניות חוץ, המתמחה במדיניות ארצות הברית במזרח התיכון. הוא המנהל של העמותה האמריקאית-ישראלית השיתופית (AICE), ומנהל הספרייה הווירטואלית היהודית.
ביוגרפיה

בארד קיבל את התארים האקדמיים שלו מאוניברסיטת קליפורניה: תואר ראשון בכלכלה מסנטה ברברה, תואר שני במדיניות ציבורית מברקלי ותואר דוקטור במדעי המדינה מ-UCLA. עבודת הדוקטורט שלו הייתה על "הגבולות להשפעה פנימית על מדיניות המזרח התיכון של ארצות הברית". הוא עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה באירוויין מ-1986 עד 1987, וחקר את הצלת יהודי אתיופיה מסודן במבצע משה. בארד מתגורר במרילנד עם אשתו ושני בניו.
קריירה תקשורתית

בארד הוא עורך לשעבר של Near East Report, הניוזלטר השבועי של ועדת לענייני הציבור האמריקאית של ישראל ("AIPAC") על מדיניות ארצות הברית-מזרח התיכון. לפני שעבד ב-AIPAC, הוא היה מנתח סקרים בקבוצת המחקר של ג'ורג' בוש (האב) במהלך הבחירות לנשיאות ב-1988. הוא התראיין ב-Fox News, MSNBC, NBC, אל-ג'זירה, The Jenny Jones Show וכלי תקשורת אחרים.
בשנת 2012, בארד השתתף בוועידת הנשיאות הישראלית.
פרסים והכרה

בשנת 2013, הוא היה ברשימת אלגמיינר של 100 האנשים המובילים המשפיעים באופן חיובי על החיים היהודיים.
פרסומים

Bard, Mitchell (1991). The Water's Edge and Beyond: Defining the Limits to Domestic Influence on United States Middle East Policy. New Brunswick, New Jersey: Transaction. ISBN 0887383467.
Bard, Mitchell (1991). U.S.-Israel Relations: Looking To The Year 2000. AIPAC.
Bard, Mitchell (1994). Forgotten Victims: The Abandonment of Americans in Hitler's Camps. Boulder, CO: Westview Press. ISBN 081332193X.
Bard, Mitchell (2001). The Nuremberg Trials (At Issue in History). Farmington Hills, MI: Greenhaven Press. ISBN 0737710578.
Bard, Mitchell (2001). The Holocaust (Turning Points in World History). Farmington Hills, MI: Greenhaven Press. ISBN 0737705760.
Bard, Mitchell (2001). The Complete History of the Holocaust. Farmington Hills, MI: Greenhaven Press. ISBN 0737703733.
Bard, Mitchell (2002). The Complete Idiot's Guide to Understanding the Brain. New York, NY: Alpha Books. ISBN 0028643100.
Bard, Mitchell (2002). The Nuremberg Trials (History Firsthand). Farmington Hills, MI: Greenhaven Press. ISBN 0737710756.
Bard, Mitchell (2002). From Tragedy to Triumph: The Politics behind the Rescue of Ethiopian Jewry. Westport, CT: Greenwood. ISBN 0324180233.
Bard, Mitchell (2003). The Founding of the State of Israel. Farmington Hills, MI: Greenhaven Press. ISBN 0737713496.
Bard, Mitchell (2003). 1001 Facts Everyone Should Know About Israel. Jason Aronson. ISBN 0742543587.
Bard, Mitchell (2008). The Complete Idiot's Guide to Middle East Conflict (Fourth ed.). New York, NY: Alpha Books. ISBN 978-1592577910.
Bard, Mitchell (2007). Will Israel Survive?. Basingstoke, UK: Palgrave. ISBN 978-1403981981.
Bard, Mitchell (2008). On One Foot: A Middle East Guide for the Perplexed. Chevy Chase, MD: AICE Inc. ISBN 978-0971294554.
Bard, Mitchell (2009). Israel Studies: An Anthology. Chevy Chase, MD: Jewish Virtual Library.
Bard, Mitchell (2010). The Complete Idiot's Guide to World War II (Third ed.). New York, NY: Alpha Books. ISBN 978-1615640249.
Bard, Mitchell (2010). 48 Hours of Kristallnacht: Night of Destruction/ Dawn of the Holocaust. Lyons Press. ISBN 978-1599219660.
Bard, Mitchell (2010). The Invisible Alliance That Undermines America's Interests in the Middle East. New York: Broadside Books. ISBN 978-0-061-72601-9.
Bard, Mitchell (2012). Myths And Facts: A Guide to the Arab-Israeli Conflict. Chevy Chase, MD: AICE Inc. ISBN 978-0971294561.
Bard, Mitchell (2012). Israel Matters: Understand the Past - Look to the Future. Springfield, NJ: Behrman House.
Bard, Mitchell (2013). After Anatevka - Tevye Goes to Palestine. CreateSpace. ISBN 978-1481907132.
Bard, Mitchell (2014). Death to the Infidels: Radical Islam's War Against the Jews. Basingstoke, UK: Palgrave. ISBN 978-1137279071.
הערות שוליים

↑  "The Middle East Studies Association Imagines Its FUTURE". Telos Press. 20 בדצמבר 2017. נבדק ב-20 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Glassman, Marvin (26 באוקטובר 2017). "Palm Beach County synagogues collaborate on adult learning offerings". Jewish Journal. נבדק ב-20 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scott Walker: Israel says its wall led to 90 percent reduction in terrorist attacks". @politifact. 17 באוגוסט 2015. נבדק ב-20 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mitchell G. Bard". SPAN. נבדק ב-21 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Lee. "The Arab Lobby". Tablet. נבדק ב-21 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Website of Mitchell Bard.
↑  The Founding of the State of Israel – About the Editor p. 121
↑  Berlinski, Claire (6 בינואר 2011). "Agents of Influence". National Review. נבדק ב-20 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Introducing Dr. Mitchell Bard, Middle East Expert". YouTube. אורכב מ-המקור ב-2014-05-24. נבדק ב-21 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Analyst says Qatar has become one of the most harmful influences in Middle East". Al Arabiya English. 8 באפריל 2018. נבדק ב-20 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "An Interview with Author Mitchell Bard at the Israeli Presidential Conference 2012". YouTube. ארכיון מ-2021-12-19. נבדק ב-21 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Algemeiner Jewish 100: The Full List". The Algemeiner. 25 באפריל 2013. נבדק ב-21 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dershowitz, Alan (24 באוגוסט 2010). "The Arab Lobby Rules America (book review)". Newsweek. נבדק ב-19 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258390305171  BnF: cb14503178h (data)  GND: 124548628  ISNI: 0000 0000 8386 3653  LCCN: n90664329  NKC: jx20091020001  NTA: 244679894  SUDOC: 117412198  VIAF: 59315496   WorldCat (עם VIAF): 59315496
מילאן בארוש

מילאן בארוש (בצ'כית: Milan Baroš; נולד ב-28 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת החלוץ. שיחק בעבר גם בנבחרת צ'כיה.
קריירה > קריירת מועדונים

בארוש נולד בעיירה הצ'כית הקטנה ויגאנטיצה (Vigantice) למשפחה ממוצא צועני. הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצת באניק אוסטרבה, שם זכה לכינוי "המראדונה של אוסטרבה". מאוסטרבה עבר לליברפול, בה לא הצליח למצוא מקום של קבע בהרכב ונאלץ לשבת זמן רב על הספסל. לאחר מספר עונות לא מספקות בליברפול בארוש חיפש לעצמו קבוצה חדשה לפני פתיחת עונת 2005/2006 ולאחר התעניינות מצד מספר רב של מועדונים, סיכם לבסוף את מעברו לקבוצה הגרמנית שאלקה 04, עסקה שברגע האחרון בוטלה בעקבות העלות הגבוהה שליברפול ביקשה עבור כרטיסו.
ב-23 באוגוסט 2005 עבר בארוש לקבוצה האנגלית אסטון וילה בתמורה לסכום של 6.5 מיליון פאונד. אף על פי שחתם על חוזה לארבע שנים, בשנת 2007 הוא עבר לאולימפיק ליון וזכה איתה באליפות צרפת. בשנת 2008 הושאל בארוש לפורטסמות' מהליגה האנגלית ולאחר מכן הצטרף לקבוצה הטורקית גלאטסראיי שרכשה את כרטיס השחקן שלו מאולימפיק ליון תמורת סכום של 5.5 מיליון אירו.
בפברואר 2013 עזב בארוש בהסכמה את קבוצתו גלטסראיי אחרי 4 שנים וחצי, וזאת אחרי שלא שותף במשחקיה של הקבוצה באותה עונה. לאחר שעזב את טורקיה, חזר בארוש לקבוצת באניק אוסטראבה. ביולי 2013 חתם בארוש באנטליהספור הטורקית. ביולי 2014 חתם השחקן בקבוצת נעוריו באניק אוסטראבה. הוא שוחרר מהקבוצה ביוני 2015.
באותו החודש חתם השחקן בקבוצת מלאדה בולסלאב על חוזה לשנתיים.
קריירה > נבחרת

בארוש שיחק בנבחרת צ'כיה ביורו 2004 והגיע עמה לחצי הגמר שם הפסידה 1:0 לנבחרת יוון בשער כסף. עד לאותו משחק כבש בארוש בכל אחד מהמשחקים של צ'כיה בטורניר וזכה בתואר מלך השערים עם 5 כיבושים. באפריל 2009 נזרק מילאן בארוש מנבחרת צ'כיה בעקבות התפוצצות פרשת נערות ליווי בנבחרת.
ב-23 ביוני 2012 החליט בארוש לפרוש מנבחרת צ'כיה לאחר הדחתה מרבע גמר יורו 2012 בהפסד 0-1 לפורטוגל.
מדרש ויושע

מדרש ויושע הוא מדרש קצר העוסק בפסוקי ספר שמות העוסקים בקריעת ים סוף ושירת הים, שנערך ככל הנראה בסוף המאה ה-11 או בתחילת המאה ה-12.
שם

שמו של המדרש נגזר מהפסוק המקדים את שירת הים ”ויושע ה' ביום ההוא” (שמות, י"ד, ל'). בכתבי יד מכונה המדרש גם "אגדות על ויושע" ו"דרש אל ויושע".
זמנו ומקומו

י"ל צונץ הצביע על איחורו של המדרש על פי לשונו - עברית בעלת ביטויים מאוחרים, בהם "יתברך שמו של הקב"ה", "אמרו חכמינו ז"ל" ועוד. כמו כן נראה כי מחבר המדרש עשה שימוש במדרשים מאוחרים.
הדפסה

המדרש נדפס לראשונה בתוך חבור המעשיות והמדרשות קושטא בשנת רע"ט.
סוף המדרש הוא כמו רוב המדרשים מדבר על הגאולה וימות המשיח.
מחנה העולים בפרדס חנה

מחנה העולים בפרדס חנה, דצמבר 1950
מחנה העולים בפרדס חנה, דצמבר 1950
מחנה העולים בפרדס חנה היה אחד משני מחנות העולים הגדולים בישראל, שאכלס באופן זמני עולים לישראל בימי העלייה ההמונית. בהמשך הוקמה בחלק משטחו מעברה.
היסטוריה

בין פרדס חנה לבנימינה התקיימו מחנות צבא גדולים של הצבא הבריטי אשר בשיאם הכילו 20,000 חיילים. בתחילת 1948 הצליחו אנשי ההגנה בפרדס חנה לשכנע את הבריטים להשאיר את המבנים במחנה לצורך קליטת עלייה, ועם נסיגת הבריטים המחנה הוסב לארבעה מחנות עולים. באוקטובר 1948 שכנו במחנה בפרדס חנה כ-4,500 עולים - כמחצית הקיבולת של המחנה, ומתחילת 1949 שכנו במחנה 10,000 עולים שגרו בצריפים ובאוהלים כאשר נעשה מאמץ שהנשים והילדים ישוכנו בצריפים. במחנה הייתה מרפאה עם 200 מיטות, מאה למבוגרים ומאה לילדים. בקיץ 1950 היו מחנה בית ליד (מעברת שבות עם) ומחנה העולים בפרדס חנה שני המחנות אליהם נשלחו העולים שלא הייתה להם זכות מיוחדת להשלח למחנה קרוב לאחת הערים. לקראת סוף שנת 1950 שהו בארבעת המחנות כ-15,000 נפש. בנוסף, הוקמו ליד מחנות העולים שתי מעברות.
הסמיכות של מחנה העולים לפרדסים ושדות פרדס חנה הביא למקרים רבים של פגיעה בחקלאות מצד העולים.
ב-1 ביולי 1952 הוסב מחנה א' בפרדס חנה למחנה לעולים קשישים ומחנות ב, ג, ד, היו למעברות עבור חולים ונכים. באוגוסט 1954 שהו במחנה כ-1,000 משפחות של חולים וזקנים. הסוכנות היהודית בקשה לפזר את העולים בשיכונים ברחבי ישראל אך העולים העדיפו להישאר במחנה תוך שהקצבה שניתנת להם תוגדל. בשנת 1959 מחנה א' הפך לבית אבות "נווה אבות", ושאר המחנות עדיין התקיימו אך רוב תושביהם עברו לשיכונים.
הערות שוליים

1 2  League for Labor Palestine, Jewish Frontier Association, 	Jewish frontier, 1949, page 40
1 2 3  י. שיוו, הצילו את רכושינו, דבר, 28 בדצמבר 1950
↑  ברכה חבס, על הסף, דבר, 12 באוקטובר 1948
↑  המצב במחנות העולים, דבר, 28 בנובמבר 1949
↑  כיצד נקבע תור העולים לשיכון?, דבר, 3 באוגוסט 1950
↑  מרים נגבית, מחנה שיושביו מקרים, דבר, 10 באפריל 1953;המשך
↑  הפגנת נכים במחנות פרדס חנה, דבר, 24 באוגוסט 1954
↑  אשר לוטן, מאדמת רבייה לפרדס חנה, דבר, 20 באפריל 1959
מורוס

ערך זה עוסק באל יווני. אם התכוונתם לדינוזאור, ראו .
מורוס (יוונית: Μόρος, פירוש בעברית: אבדון, גורל) הוא התגלמות האבדון במיתולוגיה יוונית. מורוס הוא בנה של ניקס, שיצרה אותו ללא אב, ואחיו של מורוס היו תנטוס (אל מוות) והיפנוס. היוונים הקדמונים האמינו כי מורוס מחליט על גורלו של כל בן תמותה. הם האמינו גם שהוא זה שאחראי על קץ של קרב, ומוביל את הלוחמים אל גורלם הקטלני.
רומא העתיקה, שכבשה את יוון, אימצה מן היוונים את המיתולוגיה, ולכן במיתולוגיה הרומית מופיעים סיפורים כמעט זהים, אך בשמות שונים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מון אקטיב

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  שמואל (מולי) אלבין
 תקופת הפעילות:  2011, ישראל ישראל – הווה
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו
 מוצרים עיקריים:  משחקי רשת
 מנכ"ל:  שמואל (מולי) אלבין
 עובדים:  כ-1,300 (אוקטובר 2021)
  
 www.moonactive.com
 
מון אקטיב בע"מ (באנגלית: Moon Active) היא חברה פרטית ישראלית המפתחת משחקי רשת.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2011 בידי שמואל (מולי) אלבין, והיא עוסקת בפיתוח משחקי רשת. מטה החברה שוכן בתל אביב ובו מועסקים כ-800 עובדים (באוקטובר 2021), ועוד כ-500 עובדים מועסקים באירופה, בין השאר במרכז פיתוח גדול בקייב ובמשרד בלונדון.
בשנותיה הראשונות פיתחה החברה ארבעה משחקים, שלא זכו להצלחה. בינואר 2016 פרסמה החברה את המשחק קוין מאסטר (Coin Master) לסמארטפונים במערכות ההפעלה iOS ואנדרואיד, שזכה להצלחה רבה: על פי הערכות, ב-2018 הגיעו ההכנסות (ברוטו, כולל עמלה לאפל וגוגל) מהמשחק ל-100 מיליון דולר, ב-2019 – ל-550 מיליון דולר וב-2020 – ל-1.25 מיליארד דולר. המשחק כולל מכונת מזל, שממנה השחקן מקבל מטבעות, ועליו להקים כפרים ולשדוד כפרים של היריב. ניתן לשחק חינם, אולם הפעלה תכופה של המשחק מצריכה תשלום.
בתחילת 2020 רכשה קרן הון סיכון אינסייט פרטנרס 10% ממניות החברה תמורת 125 מיליון דולר, ובכך הפכה החברה לחד-קרן.
בדצמבר 2020 רכשה החברה את חברת Melsoft שבסיסה בקפריסין ולה מרכז פיתוח בבלארוס, המפתחת אף היא משחקי רשת, בהם Family Island ו-My Cafe.
בנובמבר 2021 ערכה החברה גיוס סקנדרי, שבו בעלי מניות קיימים (עובדים ומשקיעים) מכרו מניות בסך 300 מיליון דולר לפי שווי חברה של 5 מיליארד דולר.
הערות שוליים

↑   שגיא כהן, החברה התל אביבית המדשדשת שפיתחה משחק שנוי במחלוקת והפכה למפלצת מזומנים, באתר TheMarker‏, 8 באוקטובר 2021
↑  הילה חיימוביץ', ‏מיני-אקזיט לחברה הישראלית שמאחורי Coin Master על פי הערכת שווי של יותר ממיליארד דולר, באתר Geektime‏, 26 בינואר 2020
↑  מאיר אורבך, מון אקטיב הישראלית רוכשת את חברת המשחקים מלסופט ביותר מ-100 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2020
↑  מאיר אורבך, בלעדימון אקטיב הישראלית כבר שווה 5 מיליארד דולר - גייסה 300 מיליון, באתר כלכליסט, 23 בנובמבר 2021
מועדון הכדורגל איינדהובן

מועדון הכדורגל איינדהובן (בהולנדית: FC Eindhoven) הוא מועדון כדורגל הולנדי השני בחשיבותו מהעיר איינדהובן (לאחר פ.ס.וו. איינדהובן) המתמודד בליגת המשנה ההולנדית. שיאו של המועדון היה בשנות ה-30, ה-40 וה-50 של המאה העשרים.
היסטוריה

מועדון הכדורגל איינדהובן נוסד ב-16 בנובמבר 1909 כמועדון כדורגל חובבים, בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים התאחד המועדון עם מספר מועדונים מקומיים, ב-1939 זכתה הקבוצה בגביע ההולנדי לאחר שגברה 0-1 על דה ספרטאן. בשנות החמישים הייתה הקבוצה לאחת מהמובילות בכדורגל ההולנדי לפני הפיכתו למקצוענית ואף זכתה באליפות הולנד בעונת 1953/1954 לפני הקמת ליגת העל ההולנדית. עם הקמת ליגת העל ההולנדית נמנה המועדון עם 18 הקבוצות המייסדות בעונת 1956/1957, בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-18 והאחרון וירדה לליגת המשנה מעונת 1957/1958 בליגת המשנה ועד לסיום עונת 1968/1969 שיחקה הקבוצה בליגה השנייה אז סיימה במקום ה-15 ונשרה לראשונה לליגה השלישית בה שיחקה כשתי עונות בטרם שבה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה השלישית, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה עד עונת 1974/1975 אז סיימה במקום ה-6 והעפילה לפלייאוף העליון במסגרתו סיימה ראשונה והעפילה לליגה הבכירה לאחר 18 עונות, בעונת 1975/1976 סיימה הקבוצה במקום ה-15 והגיעה להישג השיא שלה בליגה הבכירה כאשר העפילה לשלב חצי הגמר של הגביע ההולנדי אך הודחה לאחר שספגה תבוסה בדרבי ליריבתה העירונית פ.ס.וו. איינדהובן בתוצאה 8–1. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום ה-17 ונשרה לליגת המשנה בה היא משחקת עד היום ברצף, הקבוצה העפילה מספר פעמים לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה אך כשלה פעם אחר פעם.
תארים והישגים

אליפות הולנד
אליפות (1) 1953/1954
הגביע ההולנדי:
זכיות (1): 1937
מועדון הכדורגל אוניברסיטת קלוז'

מועדון הכדורגל  אוניברסיטת קלוז' (ברומנית: Fotbal Club Universitatea Cluj) הוא מועדון כדורגל רומני מהעיר קלוז'-נאפוקה המשחק בליגת העל הרומנית.