stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פומיקי
היסטוריה > 1982 - 1988: סדרת הטלוויזיה "Meister Eder und sein Pumuckl"

| --- | --- |
 מבוסס על:  Meister Eder und sein Pumuckl 
 סוגה:  הנפשה בשילוב עם צילום רגיל
 יוצרים:  אליס קאוט
 כותבים:  אליס קאוט, Ulrich König 
 בימוי:  Ulrich König 
 שחקנים:  Gustl Bayrhammer  Erni Singerl  Willy Harlander  Werner Zeussel 
 מדבבים:  הנס כריס (פומיקי) 
 מדבבים בעברית:  יפה גבאי (פומיקי)
 ארץ מקור:  גרמניה
 שפות:  גרמנית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 מפיק:  Manfred Korytowski 
 אתר צילומים:  מינכן 
 צלמים:  Horst Schier 
 מוזיקה:  Fritz Muschler 
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BR3 / ARD
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  24 בספטמבר 1982 – 1989
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
העונה הראשונה של הסדרה שודרה בגרמניה בשנים 1982–1989 וכללה 26 פרקים באורך חצי שעה כל אחד. הסדרה הופקה עם שחקנים חיים כאשר רק דמותו של פומיקי מונפשת. הסדרה הופקה בגרמניה כשהחלק המונפש הופק על ידי חברה הונגרית מבודפשט.
הסיפור הוא, כאמור, על השדון פומיקי. שדונים נראים למישהו רק אם הם נדבקים לחפץ הנמצא בבעלותם, פומיקי נדבק לצנצנת הדבק של מר אדר, ומאז נשאר להתגורר עמו. פומיקי מעולל תעלולים רבים ומסתבך בצרות כאשר השניים מבקרים בכפר נופש, כאשר השניים הולכים לגן החיות, כאשר פומיקי מקבל כאב בטן מאכילת קצפת, כאשר פומיקי עוזר למר אדר לסדר את האמבטיה, וכאשר תעלול אחד באפריל שפומיקי תכנן לבצע מסתבך.
הסדרה חזרה עם 26 פרקים נוספים בשנת 1988.
הסדרה המקורית שודרה במקומות רבים בעולם, בהם ישראל, יוון, ברזיל, יפן, אוסטרליה, דנמרק, סין ועוד. בכל שפה שמו המקורי של פומוקל משתנה בהתאם לנוחות ההגיה – בישראל הוא נקרא פומיקי, בספרד פומוקי ובהונגריה פומוקלי וכדומה.
היסטוריה > 1994: הסרט "Pumuckl und der blaue Klabauter" (פומיקי ושדון הספינה הכחול)

סרט נוסף של פומיקי יצא לאקרנים בשנת 1994. במהלך צילומי הסרט נפטר השחקן גוסטל באיירהאמר אשר גילם את דמותו של מר אדר. בשל מותו של באיירהאמר לפני השלמת הסרט, הוחלף קולו של מר אדר בדיבוב של השחקן וולף אויבה.
היסטוריה > 1999: סדרת טלוויזיה "Pumuckls Abenteuer" (הרפתקאות פומיקי)

בשנת 1999 הופקה סדרת הנפשה נוספת בת 13 פרקים. עקב מותו של גוסטל, העלילה הועברה לספינה והתמקדה בהרפתקאותיו של פומיקי לצד טבח הספינה. העונה השלישית לא זכתה לפופולריות לה זכו שתי העונות הראשונות של הסדרה אשר שודרו במהלך שנות ה-80.
היסטוריה > 2000: המחזמר "Meister Eder und sein Pumuckl"

ב-21 באוקטובר 2000 הושק במינכן המחזמר "מר אדר והפומיקי שלו" ("Meister Eder und sein Pumuckl"). במחזמר צפו מעל ל-250,000 צופים לאורך התקופה בה הוא הוצג.
היסטוריה > 2003: הסרט "Pumuckl und sein Zirkusabenteuer" (הרפתקאות פומיקי בקרקס)

בשנת 2003 הופק סרט נוסף ובו חזר פומיקי למקורות. במקום דמותו של מר אדר, שובץ קרוב משפחתו של אדר, מר פרדיננד אדר. השחקן שגילם אותו היה האנס קלרין, אשר דיבב את קולו של פומיקי בסדרות הקודמות (בגרמנית), ועקב בעיות במיתרי הקול שלו, שכבר לא היה מסוגל להפיק את קולו הצווחני של פומיקי, הוחלט להעבירו לתפקידו של אדר. את קולו של פומיקי מדבב בסרט שחקן חדש בשם קאי טסצנר.
פסל של פומיקי בפארק במינכן
פורשה 919 הייבריד

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורשה
 שנות ייצור:  2014
 מודל קודם:  פורשה 911GT1
 מודל אחריו:  Porsche 963 
 סיווג:  מכונית מרוץ
 פלטפורמה:  הנעה אחורית, כפולה בשילוב מערכת KERS
 אורך:  4,650 מ"מ
 רוחב:  1,900 מ"מ
 גובה:  1,050 מ"מ
 משקל:  870 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  2,000 סמ"ק V4 + מנוע חשמלי, 900 כ"ס משולב
 הילוכים:  רציפה 7 הילוכים בתפעול הידראולי
 מהירות מרבית:  350 קמ"ש בקירוב
 
פורשה 919 הייבריד היא דגם של מכונית מרוץ היברידית מתוצרת חברת פורשה המתחרה בקטגוריה העליונה (LMP1) באליפות העולם במרוצי סיבולת ובכללם מרוץ 24 השעות של לה מאן.
ה-919 היא מכונית האבטיפוס למרוצי מכוניות הראשונה המיוצרת על ידי פורשה מאז מכונית ה-RS ספיידר אשר הוצגה בשנת 2005, ומכונית האבטיפוס הראשונה המיוצרת על ידי פורשה אשר מיועדת להתחרות בקטגוריה הבכירה LMP1 מאז מכונית הפורשה 911 GT1 משנת 1998.
למכונית מנוע טורבו ארבעה צילינדרים בנפח 2.0 ליטרים לצד מערכת היברידית המבוססת על סוללת ליתיום-יון, בעלת שתי מערכות לאגירת אנרגיה שונות. המכונית ערכת את מרוץ הבכורה שלה ב-17 באפריל 2014 במרוץ 6 השעות של סילברסטון באנגליה בפתיחת עונת המרוצים של עונת 2014.
המינוח 919 מתייחס כמחווה למכונית הפורשה 917 המצליחה אשר הניבה לחברת פורשה את ניצחונה הראשון במרוץ לה מאן בשנת 1970, ניצחון אשר הושג על ידה גם בשנה שלאחר מכן, ולמכונית העל של החברה הפורשה 918.
פיתוח (2012-2013)

ב-11 ביוני 2012 פרסמה חברת פורשה הודעה ראשונית על "משימה 2014", תוכנית אשר בכוונתה לייצר מכונית LMP1 אשר תתמודד עבור החברה בשנת 2014 בקטגוריה הבכירה ביותר באליפות העולם במרוצי הסיבולת של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ובעיקרם מרוץ 24 השעות של לה מאן לראשונה מאז שנת 1998. עוד פורסם כי טימו ברנהרד ורומן דיומא ישמש כנהגי הפיתוח. כשנה לאחר הכרזה זו הושלמו הבדיקות הראשוניות של מרכב המכונית, כאשר ב-10 דצמבר 2013 בוצעו הבדיקות הסופיות ובוצעה נהיגת המבחן במכונית לאורך 600 ק"מ בפורטוגל על ידי נהג הפורמולה 1 האוסטרלי מארק ובר. חשיפתה הרשמית של מכונית הייצור הייתה ב-14 בדצמבר 2013. בפרויקט פיתוח המכונית השתתפו כ-230 איש, מהם 150 מהנדסים.
נתונים

למכונית הפורשה 919 מנוע V4 טורבו בנזין בהזרקה ישירה בנפח 2.0 ליטרים אשר הספקו כ-500 כ"ס ב-9000 סל"ד המניע את הגלגלים האחוריים, לצד מנוע חשמלי אשר הספקו 394 כ"ס (246 כ"ס בשנת המודל 2014) המניע את הגלגלים הקדמיים.המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש תוך 2.0 שניות, ותוך 4.5 שניות מ-0 ל-200 קמ"ש ומ-0 ל-300 קמ"ש תוך 8.4 שניות. מנוע הבנזין פועל תחת תוכנת ניהול מנוע של חברת בוש ולו עוקת שימון יבשה.
ל-919 מערכת היברידית מבוססת סוללת ליתיום-יון נוזל מקורר ובאפשרותה לאחסן במהלך כל הקפה במרוץ לה מאן עד 6 מגה-ג'ול של אנרגיה (1.7 קילו ואט-שעה) בשנת הדגם 2014, ו-8 מגה-ג'ול בשנת הדגם 2015, זאת על ידי שתי מערכות לאגירת אנרגיה שונות: מערכת בלימה רגנרטיבית (הממירה את אנרגיית הבלימה לאנרגיה חשמלית) ומערכת אגירת גזי הפליטה של המנוע באמצעות טורבינה וגנרטור חשמלי.
במרוצים > 2014

הפורשה 919 ערכה את הופעת הבכורה שלה בשנת 2014 במרוץ 6 השעות של סילברסטון באנגליה. מכונית ה-919 מס' 20 של הנהגים טימו ברנהארד, ברנדון הארטלי ומארק ובר סיימה במקום השלישי במרוץ,  כאשר מכונית ה-919 מס' 14 של הנהגים רומן דיומא, ניל יאני ומארק לייב נאלצה לפרוש מן המרוץ לאחר 30 הקפות.
במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן בשנת 2014 הגיעה מכונית ה-919 מס' 20 בידי מארק ובר עד כדי מרחק דקה אחת הפרש ממכונית האאודי R18 e-tron מס' 1 המובילה את המרוץ כשעה וחצי לפני סיומו. עקב כשל במבנה המכונית נאלצה לסור לרחבת הטיפולים ממנה לא היה באפשרותה לחזור למרוץ, כאשר מכונית ה-919 מס' 14 סבלה מבעיה זהה וסיימה במקום ה-11 בדירוג הכללי.
במרוצים > 2015

פורשה חידשה ושדרגה את ה-919 לעונת המרוצים השנייה שלה כאשר בין-85% ל-90% מן הרכיבים והחלקים של המכונית הוחלפו לחדשים. לאחר שדרוגים אלו ירד משקל המכונית (ללא נוזלים וללא נהג) ל-870 ק"ג, בנוסף קיבולת אחסון האנרגיה במהלך כל הקפה במרוץ לה מאן עלתה מ-6 מגה-ג'ול ל-8 מגה-ג'ול. בשנה זו ניצחה פורשה במרוץ לה מאן לאחר שהשיגה את המקומות 1-2. ניצחון זה הושג לראשונה מאז 1998 והוא ה-17 במספר של החברה.
הערות שוליים

↑  http://www.motoring.com.au/news/2013/porsche/porsche-919-hybrid-named-40686
↑  http://www.autosport.com/news/report.php/id/111863
↑  http://www.motorsport.com/wec/news/porsche-completes-testing-with-new-driver-webber-in-portugal/
↑  http://www.racecar-engineering.com/cars/porsche-919/
↑  http://www.autosport.com/news/report.php/id/118218
919 במהלך מרוץ לה מאן 2014
פיט סמפראס

| --- | --- |

פיט סמפראס
 לידה:  12 באוגוסט 1971 (בן 53) וושינגטון, בירת ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 בן או בת זוג:  ברידג'ט וילסון (2000–?) 
 צאצאים:  כריסטיאן סמפראס, ריאן סמפראס 
 גובה:  1.85 מטר
 יד חובטת:  ימין (חבטת גב היד ביד אחת)
 פעילות כמקצוען:  1988-2002 – 8 בספטמבר 2003 
 סה"כ פרסים שצבר:  43,280,489 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  762–222 
 דירוג שיא:  1 (12 באפריל 1993)
 זכיות בטורנירים:  64
 זוגות
 מאזן קריירה:  64–70 
 דירוג שיא:  27 (12 בפברואר 1990)
 זכיות בטורנירים:  2
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 14
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  זכייה (1994, 1997)
 אליפות צרפת הפתוחה:  חצי גמר (1996)
 וימבלדון:  זכייה (1993, 1994, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1990, 1993, 1995, 1996, 2002)
 
פיט סמפראס (באנגלית: Pete Sampras, נולד ב-12 באוגוסט 1971) הוא טניסאי עבר אמריקאי, הנחשב לאחד מהטניסאים המצליחים בכל הזמנים. בשנת 2002 פרש מטניס מקצועני.
במשך 14 שנות קריירה מקצוענית סיים סמפראס שש שנים רצופות בראש הדירוג העולמי, שני בכל הזמנים לאחר נובאק ג'וקוביץ' מסרביה (8), ובסך הכל דורג במשך 286 שבועות בקריירה בראש הדירוג העולמי, שלישי בכל הזמנים אחרי נובאק ג'וקוביץ' עם 428 שבועות ורוג'ר פדרר עם 310 שבועות (נכון לאוגוסט 2024). סמפראס זכה ב-14 טורנירי גראנד סלאם ושבר את שיאו של רוי אמרסון מאוסטרליה (12), כולל שבע זכיות באליפות וימבלדון, וחמש זכיות באליפות ארצות הברית, שיא הזכיות בעידן הפתוח יחד עם ג'ימי קונורס מארצות הברית ורוג'ר פדרר.
במהלך הקריירה המקצוענית שלו הרוויח סמפראס 43,280,489 דולר מפרסים רשמיים בלבד, חמישי בכל הזמנים. מאזן המשחקים שלו ביחידים עומד על 762 ניצחונות מול 222 הפסדים.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

סמפראס נולד בוושינגטון, בירת ארצות הברית, למשפחת מהגרים מיוון. סבתו מצד אביו, שרה שטיינברג, הייתה יהודיה. מאז היותו ילד הראה יכולות אתלטיות גבוהות. יום אחד מצא במרתף ביתו מחבט טניס (אנ') ובילה שעות במשחק מול הקיר; אז החלה אהבתו למשחק הטניס. כשהיה בן 7 משפחתו עברה להתגורר במדינת קליפורניה החמה, וסמפראס בילה יותר ויותר על מגרש הטניס. הוריו רכשו מנוי למועדון טניס מקומי, ובני המשפחה נהגו לשחק זה עם זה. במועדון זה החל סמפראס להתבלט ביכולותיו הגבוהות כשחקן טניס.
ביוגרפיה > קריירה

סמפראס החל בקריירה מקצועית בשנת 1988, עת היה נער בן 16. בתואר הגראנד סלאם הראשון שלו זכה בשנת 1990 כאשר ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה כשהוא גובר בדרך על יריבים קשים כמו אנדרה אגאסי וג'ון מקנרו. כשזכה בתואר בגיל 19 היה לטניסאי הצעיר ביותר שזכה בתחרות זו אי פעם. במהלך כל שנות ה-90 המשיכה היריבות המקצועית בין סמפראס לאנדרה אגאסי כשידו של סמפראס הייתה לרוב על העליונה. סמפראס נחל הצלחה רבה בעיקר בטורניר וימבלדון בו זכה 7 פעמים בשל התאמת משחקו למשטח הדשא (הנחשב למהיר).
חולשתו של סמפראס הייתה בעיקר במגרשי החימר האיטיים שאינם מתאימים לסגנון המשחק שלו, הוא מעולם לא התקדם מעבר לחצי הגמר באליפות צרפת הפתוחה, דבר שמנע ממנו אפשרות זכייה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם. לסמפראס יש 14 זכיות בטורנירי הגראנד סלאם ו-5 זכיות באליפות המאסטרס או "אליפות העולם", שמשתתפים בה 8 המדורגים ראשונים בסבב העולמי והיא התחרות האחרונה של עונת הטניס, והחשובה ביותר לאחר הגראנד סלאם. באוגוסט 2002 הוא שיחק את משחקו האחרון בסבב. הוא פרש ממשחק הטניס ב-25 באוגוסט 2002.
גמר טורנירי גראנד סלאם

18 גמרים: 14 זכיות, 4 הפסדים
| הישג | שנה | טורניר | נגד שחקן | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1990 | אליפות ארצות הברית | ארצות הברית אנדרה אגאסי | 6–4, 6–3, 6–2 |
| הפסד | 1992 | אליפות ארצות הברית | שוודיה סטפן אדברג | 6–3, 4–6, 6–7(5–7), 2–6 |
| זכייה | 1993 | אליפות וימבלדון | ארצות הברית ג'ים קורייר | 7–6(7–3), 7–6(8–6), 3–6, 6–3 |
| זכייה | 1993 | אליפות ארצות הברית | צרפת סדריק פיולין | 6–4, 6–4, 6–3 |
| זכייה | 1994 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | ארצות הברית טוד מרטין | 7–6(7–4), 6–4, 6–4 |
| זכייה | 1994 | אליפות וימבלדון | קרואטיה גורן איוואנישביץ' | 7–6(7–2), 7–6(7–5), 6–0 |
| הפסד | 1995 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | ארצות הברית אנדרה אגאסי | 6–4, 1–6, 6–7(6–8), 4–6 |
| זכייה | 1995 | אליפות וימבלדון | גרמניה בוריס בקר | 6–7(5–7), 6–2, 6–4, 6–2 |
| זכייה | 1995 | אליפות ארצות הברית | ארצות הברית אנדרה אגאסי | 6–4, 6–3, 4–6, 7–5 |
| זכייה | 1996 | אליפות ארצות הברית | ארצות הברית מייקל צ'אנג | 6–1, 6–4, 7–6(7–3) |
| זכייה | 1997 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | ספרד קרלוס מויה | 6–2, 6–3, 6–3 |
| זכייה | 1997 | אליפות וימבלדון | צרפת סדריק פיולין | 6–4, 6–2, 6–4 |
| זכייה | 1998 | אליפות וימבלדון | קרואטיה גורן איוואנישביץ' | 6–7(2–7), 7–6(11–9), 6–4, 3–6, 6–2 |
| זכייה | 1999 | אליפות וימבלדון | ארצות הברית אנדרה אגאסי | 6–3, 6–4, 7–5 |
| זכייה | 2000 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה פטריק ראפטר | 6–7(10–12), 7–6(7–5), 6–4, 6–2 |
| הפסד | 2000 | אליפות ארצות הברית | רוסיה מאראט סאפין | 4–6, 3–6, 3–6 |
| הפסד | 2001 | אליפות ארצות הברית | אוסטרליה לייטון יואיט | 6–7(4–7), 1–6, 1–6 |
| זכייה | 2002 | אליפות ארצות הברית | ארצות הברית אנדרה אגאסי | 6–3, 6–4, 5–7, 6–4 |
סמפראס זכה באליפות וימבלדון שבע פעמים בסך הכל עם רצפים של שלוש וארבע. בשנת 1996, שזו השנה שמפרידה בין הרצפים, סמפראס הפסיד ברבע הגמר לטניסאי ההולנדי ריצ'רד קרייצ'ק. מי שסיים את ניצחונותיו של סמפראס בווימבלדון היה רוג'ר פדרר שניצח את סמפראס ב-2001 כשהיה בתחילת דרכו.
חיים אישיים

בספטמבר 2001 נישא סמפראס לשחקנית ברידג'ט וילסון.
עקלתון (פסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יצחק דנציגר
 תאריך יצירה:  1975
 טכניקה וחומרים:  בטון
 ממדים בס"מ
 אורך:  1,400 ס״מ 
 גובה:  370 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  פארק הירקון תל אביב-יפו שבישראל
 קואורדינטות:  32°06′01.0″N 34°48′53.6″E﻿ / ﻿32.100278°N 34.814889°E﻿ / 32.100278; 34.814889
 
"עֲקַלָּתוֹן" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסל נמצא בפארק הירקון בתל אביב-יפו.
פסלו "עקלתון", שיוצר ב-1975, היה אחד הפרויקטים הבודדים שהצליח יצחק דנציגר להציב במרחב הציבורי. המימון לפרויקט ניתן בעזרת קרן תל אביב לספרות ולאמנות. "עקלתון" נבנה כחומת בטון מתפתלת שגבהה המרבי 370 ס"מ. הפסל, שצבעו הלבן הבוהק מזכיר משהו מן הקברים הפולחניים שעניינו את דנציגר, מתפקד כיצירה מופשטת שהאור הנופל עליה משנה את צורתה ללא הפסק. הצללים מודגשים על ידי משחקי הגבהים שבחומה ובניגוד שבין צבעה הלבן לבין הדשא.
הנצחת הפסל על גבי בול דאר ישראלי

ב- 7 בפברואר 1995, השירות הבולאי הנפיק בול דאר שעליו הופיע פסל העקלתון שפיסל דנציגר. על השובל הופיע הכיתוב: פארק הירקון תל אביב. הבול נכלל בסדרה של שלושה בולים שנקראה "פסלי חוצות" שעוצבה על ידי האמן אד ואן אויין.
עקלתון החולות של אראקיס

עקלתון החולות של אראקיס
עֲקַלְתוֹן החולות של אראקיס, או בקיצור עקלתון (לפי תרגומו של עמנואל לוטם), הנקרא לעיתים פשוט תולעת חול (במקור באנגלית: Sandworm), הוא יצור בדיוני ביקום חולית. העקלתון הענק מצוי באופן טבעי בכוכב הלכת המדברי אראקיס, הידוע בכינויו "חולית" (Dune). לעקלתונים תפקיד חשוב בעלילת ספרי חולית והם אחד המושגים המזוהים ביותר עם הזיכיון.
עקלתוני החולות הם תולעים ענקיות באורך מאות מטרים שחיים בחולות אראקיס וקשורים לסם המרקוח היקר המצוי רק בכוכב לכת זה. גודלו של עקלתון בוגר ממוצע הוא כ־200 מטר, אך יש ובני מין זה מגיעים עד לגודל של 450 מטר, במעמקי המדבר הדרומי. עם זאת, נאמר שפול אטריידיס מואד'דיב רכב על עקלתון ענק שאורכו היה כחצי ליגה, כלומר כ-2,778 מטרים, אך ייתכן שתיאור זה הוא הגזמה הנובעת מההערצה של הדררים לפול. העקלתונים חסרים חוש ראייה, אולם הם מסוגלים לחוש בתנודות בקצב אחיד על פני הקרקע החולית של המדבר ולהתביית על מקורן. העקלתונים בולעים בני אדם וכלי רכב כאחד. העקלתונים חסונים מאוד וכמעט בלתי פגיעים (עם זאת, נשק גרעיני יכול להרגם והמים רעילים עבורם), תוחלת החיים שלהם ארוכה ביותר ומוערכת באלפי שנים. הם מתחילים את חייהם כפלנקטון בחולות ובהמשך גדלים ל"דגי חול" (Sandtrout) שמבצעים פוטוסינתזה ומספקים חמצן לאטמוספירה. לאחר מכן הם גדלים עד שהם נהפכים לעקלתונים בוגרים באורך עשרות ואף מאות מטרים.
הדררים, נוודי המדבר של אראקיס, סגדו לעקלתונים כאל התבטאויות של אלי אראקיס. העקלתון נקרא בפיהם שייח'-חולוד ("סבא נצח"; השם וההסבר לפי תרגומו של עמנואל לוטם, במקור באנגלית: Shai-Hulud) או "היוצר". למרות הסגידה לעקלתונים, הדררים פיתחו טכניקה לרכיבה על העקלתונים ויוצרים משיניהם סכין קריס, שלו משמעות טקסית חשובה.
כפי שגילה פול אטריידיס מואד'דיב, העקלתונים הם מקור המרקוח על כוכב אראקיס. בשל כך החלו ניסיונות להעתקת תולעי הענק לכוכבי לכת מדבריים אחרים, תוך ניסיון לאפשר קיום של עקלתונים שם - ומכאן ליצור מערכת חיים חדשה של עקלתונים - ושל מרקוח. תוכניות אלו כשלו פעם אחר פעם, עד שהישג זה הצליח, אלפי שנים לאחר מכן, על פני כוכב בית-הלשכה של בנות גשרית.
פיאוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרל בק
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  1948
 מספר עמודים:  384
 הוצאה בעברית
 תאריך:  2012
 תרגום:  שרון פרמינגר
פיאוני (באנגלית: Peony) הוא רומן היסטורי מאת פרל בק שיצא לאור ב-1948. הספר עוסק בימיה האחרונים של קהילת יהודי קאיפנג מנקודת מבטה של משרתת סינית העובדת בביתה של משפחה יהודית.
רקע היסטורי

הקהילה היהודית בקאיפנג התקיימה מאז המאה ה-12, ולמרות ניתוקה משאר העולם היהודי, הצליחה לשמור על מנהגיה ולא להיטמע בתוך התרבות הסינית. במאה ה-17, ההתבוללות החלה לכרסם במסורותיהם. שיעור נישואי התערובת בין יהודים לסינים גדל בהדרגה. הקהילה התפוררה בהדרגה במהלך המאה ה-18. הספר מתמקד בדור האחרון של הקהילה ומתאר את ההתפוררות ההדרגתית שלו.
עלילה

הספר מסופר מנקודת מבטה של פיאוני, נערה סינית שנמכרה בילדותה כשפחה לבית משפחת עזרא - משפחה יהודית המתגוררת בקאיפנג. פיאוני גדלה בבית יחד עם בנו של אדונה, דוד. כאשר היא מתבגרת, היא מתאהבת בדוד, אולם הוא אינו מסוגל לראות בה יותר מאשר אחות קטנה. דוד עצמו עומד בפני דילמה באשר לנישואיו הקרבים. בעוד שאמו מעוניינת שיתחתן עם בתו של רב הקהילה, אביו מעוניין שיינשא לבתו של סוחר סיני עשיר. ההתלבטות של דוד מייצגת את הדילמה העומדת בפני כל שארית הקהילה בקאיפנג: שמירת המסורת היהודית, או היטמעות בתרבות הסינית.
ערכת אונס

ערכת אונס בידי איש רפואה בבסיס צבאי אמריקני באפגניסטן
ערכת אונס היא חבילה של בדיקות, המשמשות צוותים רפואיים לצורך איסוף ושמירה על ראיות פיזיות בעקבות טענה לתקיפה מינית. הראיות שנאספות מקורבן התקיפה יכולות לסייע לחקירת האונס ונחשבות כראייה קבילה בבית המשפט במקרה שיוחלט להעמיד לדין את התוקף או התוקפים.
ערכת אונס מורכבת מקופסאות קטנות, לוחיות זכוכית למיקרוסקופ ושקיות ניילון לאיסוף ואחסון ראיות כמו סיבי בגדים, שערות, רוק, דם, זרע ונוזלי גוף.
שלבים

איסוף הדגימות הוא תהליך ממושך ופולשני שנמשך בין שעתיים וחצי לחמש שעות. ההליך עשוי להיות כרוך באי נעימות טראומתית עד כדי חווית אונס חוזרת.
השלב הראשון באיסוף הדגימות כולל עמידה על נייר והתנערות כדי לאתר שאריות שנשארו על גוף הקורבן לאחר התקיפה כגון שיער, טיפות דם וחלקיקי טקסטיל מבגדי התוקף.
הדגימות שנאספות כוללות זרע, דם, רוק ונוזלי גוף נוספים באמצעות מעבר עם מטוש על גוף הקורבן ובעיקר על המפשעה, פי הטבעת, פה ואיברים שבהם נגע התוקף. הרופאים אוספים גם דגימות מהציפורניים ושיער הראש. במקרים אחדים, ובהסכמת הנפגעת, מבוצעת בדיקת קולפוסקופיה.
בישראל

בישראל, נמצאות ערכות אונס בחדרים אקוטיים בבתי חולים ומועברות למשטרת ישראל או למכון הלאומי לרפואה משפטית. הדגימות נלקחות בידי רופא משפטי שעבר הכשרה מיוחדת או בהיעדרו בידי רופא נשים או רופא ילדים (במקרה של פגיעה בקטין). בהתאם להחלטת המותקף, נשמרת הדגימה בצורה המקורית במכון הלאומי לרפואה משפטית. במידה ומוגשת תלונה, מופקת במעבדת זיהוי פלילי של המשטרה דגימת DNA.
עד לתיקון החוק בשנת 2022, היו הדגימות נשמרות למשך 3 חודשים בלבד במידה ולא הוגשה תלונה במשטרה. בתיקון לחוק זכויות נפגעי עבירה ממרץ 2022, הוארכה תקופת השמירה על ערכת אונס ל-50 שנה, ונקבעו הוראות נוספות להסדרת נטילת הדגימות.
הערות שוליים

↑  לירון סיני, מדריך לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, באתר קופת חולים כללית, ‏29.11.2018
1 2  Alter, Charlotte (17 ביולי 2014). "Here's What Happens When You Get a Rape Kit Exam". Time. נבדק ב-22 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Parnis, Deborah; Janice, Du Mont (בדצמבר 2002). "Examining the Standardized Application of Rape Kits: An Exploratory Study of Post-Sexual Assault Professional Practices". Health Care for Women International. 23 (8): 846–853. doi:10.1080/07399330290112362. PMID 12487699. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ledray, L. (1999). "Sexual Assault Nurse Examiner (SANE) Development and Operation Guide". Washington DC: Office for Victims of Crime, Office of Justice Programs, U.S. Department of Justice.(הקישור אינו פעיל)
↑  Hess, Amanda (April 7, 2010). "What's In A Rape Kit?". Washington City Paper.
↑   בארה"ב נדהמו: מאות אלפי ערכות אונס כלל לא נבדקו. וזו היתה רק ההתחלה, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2019
↑  ראו למשל דברי ההסבר בהצעת חוק מרכזי תקיפה מינית ואונס, התשע"ג-2013, הכנסת התשע עשרה
↑  Baker, Thomas E.; Roberts, James C. (במרץ 2015). Rape (forensics). Salem Press Encyclopedia. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ort, Jennifer A. (בספטמבר 2002). "The Sexual Assault Nurse Examiner". The American Journal of Nursing. 102 (9): 24GG–24LL. doi:10.1097/00000446-200209000-00026. JSTOR 3522934. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Campbell, Rebecca; Feeney, Hannah; Fehler-Cabral, Giannina; Shaw, Jessica; Horsford, Sheena (23 בדצמבר 2015). "The National Problem of Untested Sexual Assault Kits (SAKs): Scope, Causes, and Future Directions for Research, Policy, and Practice". Trauma, Violence, & Abuse. 18 (4): 363–376. doi:10.1177/1524838015622436. PMID 26698602. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  רעות עוזיאל, ‏"במשך שנים המדינה השמידה מאות ערכות", באתר ‏מאקו‏, 15 ביולי 2021
↑  הדר גיל-עד, ערכות האונס יישמרו למשך 50 שנה: "השליטה חוזרת לנפגעות", באתר ynet, 10 במרץ 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיאט 10 HP

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1900–1901
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  פיאט 6 HP
 מודל אחריו:  פיאט 12 HP
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  2,870 מ"מ
 רוחב:  1,450 מ"מ 
 גובה:  1,620 מ"מ 
 משקל:  1,150 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,750 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 1,082 סמ"ק, המפיק 10 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  45 קמ"ש
 
פיאט 10 HP (באיטלקית: Fiat 10 HP) היא מכונית משפחתית, בתצורת קבריולה, 4 מושבים, מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1900–1901.
עקב אורכו, מוגדר הדגם "פיאט 10 HP" כ מכונית מיקרו.
יוצרו 3 יחידות בלבד.
ראו גם

פיאט
פיאט 4 HP
פיאט 12 HP
פיאט Brevetti
פיאט זירו
פיאט 70
פיאט 2B
פיאט 507
פיאט 520
פיאט 521
פיאט 522
פיאט 527
הערות שוליים

↑  "פיאט 10 HP" - מפרט טכני fiat.modeles.free.fr/modeles/gammes_annees/planches
פיאזואלקטריות

פיאזואלקטריות (באנגלית: Piezoelectricity; מיוונית: πιέζω, פיאזו - ללחוץ או למחוץ) היא תכונה של גבישים קרמיים מסוימים,  וכן חומרים ביולוגיים כמו עצם, דנ״א וחלבונים מסוימים, ליצור מתח חשמלי בתגובה ללחץ מכני. התכונה נתגלתה על ידי פייר קירי, שגם נתן לה את שמה.
התכונה הפיאזואלקטרית היא דו כיוונית: גבישים פיאזואלקטריים יכולים לשנות קלות את צורתם כתוצאה מהפעלת מתח חשמלי גבוה עליהם. לדוגמה, גביש PZT (אנ') שיועבר בו מתח גבוה ישנה את נפחו ב-0.1% ביחס לגודלו המקורי).
שימושים

ייצור תדר מדויק לכל מערכת אלקטרונית: למטרות תדר שעון או מדידת זמן אמת (אנ').
הפיכת קול לאות אלקטרוני (מיקרופון) או להפך - (רמקול או מתמר אולטראסוני), בשימוש גם בהדמיה אולטראסונית וסונאר.
שחרור דיו במדפסות.
מנועים זעירים - למשל למיקוד עדין ומדויק של עדשות.
ייצור מתח גבוה - למשל במצת גז ביתי.
הפקת חשמל - למשל גבישים מתחת לאספלט המפיקים חשמל מתנועת מכוניות בכביש.
ננוטכנולוגיות
מיקרוסקופ מִנהור סורק
מדידת מסות זעירות של חומרים בשיטה אלקטרוכימית (eQCM)
מרעומי הקשה לרקטות וטילים (בעיקר מתוצרת רוסיה).
הערות שוליים

↑  סרטון באתר YouTube הממחיש את דרך הפקת החשמל בטכנולוגיה פיאזואלקטרית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548576305171  BnF: cb12254070z (data)  GND: 4322722-3  LCCN: sh85102071  NDL: 00560405  NKC: ph124074 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עקלתון (מסילה)

עקלתון מימין למסילה ראשית כפולה בתחנת הרכבת הרצליה
עֲקַלָּתוֹן (נקרא לפעמים גם מסילת עיתוק) הוא מסילת ברזל קצרה היוצאת ממסילה ראשית ומשמשת למטרות תפעוליות. עקלתון עשוי להתחבר למסילה הראשית בשני קצותיו או בקצה אחד בלבד באמצעות מסוטים, וממנו יכולים להסתעף עקלתונים נוספים. תנועת ציוד נייד בעקלתון מוגבלת למהירויות נמוכות במיוחד (30–40 קילומטר לשעה) ובמקרים רבים המסילה עצמה היא מאיכות נמוכה ביחס למסילה הראשית.
שימושים

לעקלתון שימושים רבים בתפעול רכבות, ובעיקר הוא משמש לדיור רכבות, עיתוק רכבות, טעינה ופריקה של מטענים, חיוג רכבות וכן לעליה וירידה של נוסעים בתחנות רכבת שבהן מספר הרציפים גדול ממספר המסילות בקו העובר בתחנה.
בתחנה המשמשת לעריכת רכבות עשויים להיות עקלתונים רבים המאפשרים למיין קרונות מסוגים שונים או לסדרם על פי יעדיהם השונים. עקלתונים מרובים נמצאים גם במסופי מטענים, מכרות או נמלים בהם מתבצעות פעולות טעינה ופריקה רבות במקביל.
בתחנת רכבת תפעולית המשמשת רק למפגש רכבות, יהיה עקלתון אחד או שניים. עקלתונים אלו הכרחיים על מנת לאפשר תנועה דו כיוונית על מסילה יחידה. עקלתון בודד ניתן גם למצוא בתחנות נוסעים בהן רכבת מהירה חולפת בתחנה ללא עצירה על המסילה הראשית ועוקפת רכבת מאספת העוצרת ברציף הצמוד לעקלתון. עקלתון כזה גם מאפשר לתחנה להיות תחנת קצה של קו מסוים, ותחנת ביניים של קו אחר בלי שהרכבות המסיימות בתחנה יפריעו לרכבות הממשיכות.
עונת 1967/1968 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1967/1968 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-11 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-9 בנובמבר 1967 ותחרות הסתיימה ב-11 באפריל 1968. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. 
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 8 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-11 באפריל בליון.
התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד, בפעם הרביעית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות.
מהלך התחרות

בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לשלב רבע הגמר.