stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפא רומיאו 140A
"אלפא רומיאו 140A"

דגמי "אלפא רומיאו 140A" יוצרו עבור החברה לתחבורה ציבורית "Azienda Trasporti Milanesi" (אנ') אשר פעלה במילאנו ובמספר עיריות המקיפות את מילאנו.
בין השנים 1950–1951 שלדת הרכב של הדגם "אלפא רומיאו 140A" יוצרה על ידי יצרנית המטוסים "SIAI-Marchetti" (אנ') (19 יחידות).
מנוע קדמי.
מנוע דיזל.
מערכת היגוי - מימין.
2 דלתות כניסה.
2 מדרגות.
גרסה קצרה (אוטובוס עירוני) - 32 מושבים.
גרסה ארוכה (אוטובוס בינעירוני) - 46 מושבים.
"אלפא רומיאו 140A", מודל 1950 הופיע בסרט האיטלקי "Il viale della speranza" (בתרגום לעברית: "שדרת התקווה") אשר הוקרן באיטליה בשנת 1953.
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו 40A
אלפא רומיאו 85A
אלפא רומיאו 110A
הערות שוליים

↑  Stefano Salvetti, L'altra Alfa, Fucina Editore, Milano, 2014, ISBN 978-88-88269-38-2
↑  רכבים אחרים שיוצרו על ידי "אלפא רומיאו" / ראו "אלפא רומיאו 140A" alfaromeo159.com/alfa/other-vehicles/buses-trucks-trolleybuses
↑  "אלפא רומיאו 140A" מודל 1950 בסרט האיטלקי "Il viale della speranza" imcdb.org/v652996
אמרה דמיר

אמרה דמיר (בטורקית: Emre Demir; נולד ב־15 בינואר 2004) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אומרנייספור.
קריירה

דמיר החל לשחק כדורגל עם במועדון הכדורגל של עיר הולדותו מרסין אידמניורדו בגיל 6, ושנתיים מאוחר יותר עבר לקייסריספור.
בגיל 15, ב-18 בינואר 2019 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו. שבוע לאחר יום הולדתו ה-15, הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה הבגורת של קייסריספור בתיקו 0-0 בגביע הטורקי עם אקהיסארספור. בנובמבר 2019 הוא הפך לכובש השערים הצעיר ביותר בתולדות הליגה הטורקית כאשר כבש נגד גנצ'לרבירלי בהפסד 1–2, בגיל 15 שנים ו-299 ימים.
קריירה > ברצלונה

ב-23 בספטמבר 2021 הודיעה ברצלונה הודיעה על החתמתו של דמיר תמורת תשלום של 2 מיליון יורו, וב-14 ביולי 2022 חתם עם בברצלונה אתלטיק על חוזה לחמש שנים.
קריירה > פנרבחצ'ה

ב-31 בינואר 2023 חזר דמיר לטורקיה וחתם לארבע וחצי שנים בפנרבחצ'ה.
הערות שוליים

↑  FutbolArena, Kayserispor'da Emre Demir:, FutbolArena, ‏8 בנובמבר 2014 (ב־)
↑  Barcelona sign 17-year-old Turkish prodigy Emre Demir, MARCA, ‏23 בספטמבר 2021 (באנגלית)
↑  Emre Demir ja vesteix de blaugrana, www.fcbarcelona.cat (בקטלאנית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמרה דמיר".
אלפרד קיטנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בנובמבר 1906 צ'רנוביץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  14 באוגוסט 1991 (בגיל 84) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת ורוצלב 
 
אלפרד קיטנר (בגרמנית: Alfred Kittner;‏ 24 בנובמבר 1906, צ'רנוביץ, בוקובינה – 14 באוגוסט 1991, דיסלדורף) היה משורר יהודי שכתב בשפה הגרמנית.
ביוגרפיה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, לפני כניסת הרוסים לצ'רנוביץ, עזב קיטנר בן ה-12 את העיר עם משפחתו ועבר להתגורר בווינה ממנה חזר עם סיום המלחמה ב-1918.
בין השנים 1932 - 1935 שימש כעורך העיתון "Der Tag" (היום), עיתון יומי יהודי בשפה הגרמנית שהופיע בצ'רנוביץ בשנים אלה. קיטנר היה בין משורריה היהודים של צ'רנוביץ אשר עשו את צעדיהם הראשונים בשפה הגרמנית. בין שיריו הידועים ביותר נמנית הפואמה הרומנטית שפורסמה בצ'רנוביץ בשנת 1936 "פרש העננים".
בתקופת השואה כתב קיטנר שירים בגרמנית בגטו צ'רנוביץ, וב - 1942 גורש לטרנסניסטריה. אחרי המלחמה חזר לצ'רנוביץ, אך ב-1945 עבר לבוקרשט ושם יחד עם ידידו אלפרד מרגול-שפרבר נמנה עם המשוררים הפעילים ביותר של החוג הבוקובינאי שנאסף באותם ימים בבירת רומניה.
בשנת 1956 הופיע בבוקרשט כרך שיריו "צעדת הרעב וגדר התיל" בו נתן ביטוי לזכרונות שואת היהודים בטרנסניסטריה.
בעת שהותו בבוקרשט עסק בתרגום שירה רומנית לגרמנית. ובשנת 1971 יצאה בעריכתו אנתולוגיה של משוררים יהודים מבוקובינה שכתבו בגרמנית.
לאחר מות אשתו ב-1980 עזב את רומניה והשתקע בעיר דיסלדורף שבגרמניה המערבית, שם נפטר.
עבודותיו

Shade writing - poems 1925-1987, 1988. ISBN 3-89086-966-1.
Memories 1906-1991, 1996. ISBN 3-89086-873-8.
The cloud rider - poems 1925-1945, (1938) 2004. ISBN 3-89086-699-9.
Truth play - poems 1945-1991, 2005. ISBN 3-89086-819-3.
Letters with rose foreigner. 2006. ISBN 3-89086-581-X.
אירלנד באירוויזיון 1987

אירלנד באירוויזיון 1987 השתתפה עם השיר "Hold Me Now" בביצוע של ג'וני לוגן.
לפני האירוויזיון

RTÉ, רשות השידור האירי ארגנה את התחרות לבחירת נציג אירלנד באירוויזיון בה התמודדו תשעה שירים, התחרות נערכה בתיאטרון גאייטי שבדבלין והונחתה על ידי מרטי וואלן והזמר מרטי שייצג את אירלנד באירוויזיון 1973, השופטים היו מומחים מתחום המוזיקה.
| סדר | שיר | מבצע | ניקוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "I'm In A Tizzy" | רוזי האנטר | 64 | 7 |
| 2 | "Louise" | ג'ודי מקסטראביק | 60 | 8 |
| 3 | "Are You Shy" | צ'ארלי מקגטיגן | 75 | 3 |
| 4 | "Ó D'Imigh Tú Uaim" | ואלרי ארמסטרונג | 71 | 4 |
| 5 | "All My Life" | ספיידר סימפסון | 69 | 5 |
| 6 | "Whisper, Whisper" | לאודסט וויספר | 51 | 9 |
| 7 | "Every Single Move She Makes" | פול דאפי | 95 | 2 |
| 8 | "You're Not Around" | ג'ני סטנלי | 68 | 6 |
| 9 | "Hold Me Now" | ג'וני לוגן | 114 | 1 |
באירוויזיון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| אירלנד אירלנד באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Eurosong • You're a Star
| השתתפויות | 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | בוץ' מור • דיקי רוק • שון דאנפי • פט מק'גיגאן • מיוראל דיי • דנה • אנג'לה פרל • סנדי ג'ונס • מקסי • טינה ריינולדס • דה סווארבריג'ס • רד וינסנט הארלי • דה סווארבריג'ס • קולם וילקינסון • קהל דאן • ג'וני לוגן • שיבה • דה דוסקיז • לינדה מרטין • מריה כריסטיאן • לאב באג • ג'וני לוגן • ג'אמפ דה גאן • קייב קונולי ודה מיסינג פאסנג'ר • ליאם ריילי • קים ג'קסון • לינדה מרטין • ניב קבאנה • פול הרינגטון וצ'ארלי מק'גטיגן • אדי פריאל • איימר קווין • מרק רוברטס • דון מרטין • דה מולאנס • אימון טול • גארי או'שונסי • מיקי הארט • כריס דורן • דונה וג'ו • בריאן קנדי • דרוויש • דסטין תרנגול ההודו • סיניד מולווי ובלאק דייזי • ניב קבאנה • ג'דווארד • ג'דווארד • ראיין דולן • קאן-לין וקייסי סמית' • מולי סטרלינג • גניקי ביירן • ברנדן מארי • ראיין או'שונסי • שרה מקטרנן • לזלי רוי • לזלי רוי • ברוק סקוליון • ויילד יות' • במבי ת'אג |  |
| שירי המדינה | "Walking the Streets in the Rain" • "Come Back to Stay" • "If I Could Choose" • "Chance of a Lifetime" • "The Wages of Love" • "All Kinds of Everything" • "One Day Love" • "Ceol an Ghrá" • "Do I Dream" • "Cross Your Heart" • "That's What Friends Are For" • "When" • "It's Nice to Be in Love Again" • "Born To Sing" • "Happy Man" • "What's Another Year" • "Horoscopes" • "Here Today Gone Tomorrow" • "Terminal 3" • "Wait Until the Weekend Comes" • "You Can Count On Me" • "Hold Me Now" • "Take Him Home" • "The Real Me" • "Somewhere in Europe" • "Could It Be That I'm in Love" • "Why Me?‎" • "In Your Eyes" • "Rock 'n' Roll Kids" • "Dreamin'" • "The Voice" • "Mysterious Woman" • "Is Always Over Now?" • "When You Need Me" • "Millennium of Love" • "Without Your Love" • "We've Got the World" • "If My World Stopped Turning" • "Love?" • "Every Song Is a Cry for Love" • "They Can't Stop the Spring" • "Irelande Douze Pointe" • "Et Cetera" • "It's for You" • "Lipstick" • "Waterline" • "Only Love Survives" • "Heartbeat" • "Playing with Numbers" • "Sunlight" • "Dying to Try" • "Together" • "22" • "Story of My Life" • "Maps" • "That's Rich" • "We Are One" • "Doomsday Blue" |  |
| ערכים קשורים | RTÉ • אירוויזיון 1971 • אירוויזיון 1981 • אירוויזיון 1988 • אירוויזיון 1993 • אירוויזיון 1994 • אירוויזיון 1995 • אירוויזיון 1997 |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה אירלנד מהתחרות.
אצילית היערה

| אצילית היערה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: נימפיתיים
סוג:: Limenitis
מין:: אצילית היערה
שם מדעי
 Limenitis reducta ‏שטאודינגר, 1901

אֲצִילִית היערה או לשעבר נימפית היערה (שם מדעי: Limenitis reducta) הוא מין של פרפר ממשפחת הנימפיתיים, הנפוץ באזור הפלארקטי מדרום אירופה ועד איראן כולל בישראל בה הוא נפוץ בחבל ההררי הים התיכוני בחודשים אפריל עד אוקטובר.
תיאור

זהו פרפר טריטוריאלי שאינו נפוץ. מוטת כנפיו כ-50 מילימטרים. הנקבה מטילה את הביצים על צמח היערה. הביצה עגולה ובעלת זיפים המעובים בקצה וצבעה צהבהב. צבעו של הזחל הבוקע אפור ואילו צבע ראשו שחור. בתחילת חייו הזחל שעיר ועם גדילתו צבעו הופך לירוק ועליו חמישה זוגות של קרניים בשרניות בעלות זיפים. כשהזחל מגיע לאורך 30 מילימטרים הוא מתגלם על היערה. בסתיו בונים הזחלים מחסה בתוך עלה מגולגל ועוברים דיאפאוזה עד האביב הבא. הגולם בצבע חום ועליו כעין גיבנת במרכז גבו. גודלו כ-20 מילימטרים ותקופתו כשבוע עד שבועיים. המין מקים מספר דורות בשנה.
אליזבטה דה גמבריני

| --- | --- |
אליזבטה דה גמבריני
אליזבטה דה גמבריני
 לידה:  7 בספטמבר 1730 אנגליה
 פטירה:  9 בפברואר 1765 (בגיל 34) אנגליה
 מוקד פעילות:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 עיסוק:  מלחינה, זמרת
 זרם:  בארוק מאוחר
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב, צ'מבלו, עוגב, מצו-סופרן 
 
אליזבטה דה גמבריני (7 בספטמבר 1730 - 9 בפברואר 1765) הייתה מלחינה, זמרת מצו-סופרן, נגנית עוגב, צ'מבלו, ופסנתר, מנצחת וציירת אנגליה שחיה ופעלה במאה ה-18, בתקופת הבארוק המאוחר. היא הצטיינה במגוון תחומים במוזיקה, הופיעה והלחינה מוזיקה כלית וקולית. היא הייתה האישה הראשונה בבריטניה שפרסמה אוסף של מוזיקה למקלדת.
משפחה

אליזבטה דה גמבריני נולדה ב-7 בספטמבר 1730 ברחוב הולס, סנט מרילבון, מידלסקס, אנגליה. אביה, צ'ארלס גמבריני (נפטר ב-1754) היה אציל מלוקה שבאיטליה. אמה הייתה אצילה ממעמד דומה מדלמטיה. אליזבטה הייתה השלישית מתוך ארבעה ילדים והיחידה מביניהם שהגיעה לבגרות.
חיים אישיים

ב-20 במרץ 1764 אליזבטה התחתנה עם אטיין שאזל בסנט מרטין בשדות. הספיקה לנגן בקונצרט אחד בלבד תחת השם גברת שאזל בחודש מאי שבאותה השנה. לאחר מספר חודשים, ב-9 בפברואר 1765, נפטרה בביתה שבווסטמינסטר. היא נקברה בסנט ג'יימס, ווסטמינסטר, ב-14 בפברואר. צוואתה של אמה מגלה שלאליזבטה הייתה בת, ג'ובאנה ג'ורג'יאנה שאזל.
חינוך מוזיקלי

מלבד היותה זמרת מצו-סופרן, גמבריני ניגנה בכינור ובכלי מקלדת (פסנתר, עוגב וצ'מבלו). אין מידע ספציפי לגבי השכלתה המוזיקלית הפורמלית של אליזבטה דה גמבריני, אולם ישנה השערה שגמבריני הייתה תלמידתו של המלחין והכנר פרנצ'סקו ג'מיניאני.
קריירה מוזיקלית

אליזבטה החלה את הקריירה שלה כזמרת בביצועי אורטוריות של הנדל. היא שרה בתפקיד מרכזי באורטוריה יהודה המכבי, משיח ועוד.
עד 1748 המוניטין של אליזבטה אפשר לה לקדם ולבצע קונצרטי צדקה משלה. היא שרה וניגנה בעוגב יצירות שהלחינה. היא גם הוציאה שני כרכי מוזיקה שהיו הכרכים הראשונים שלה. הייתה האישה הראשונה בבריטניה שפרסמה אוסף של מוזיקה למקלדת, The Six Sets of Lessons for the Cembalo, ששת הסטים לשיעורי צ'מבלו, שיצא לאור בשנות העשרה שלה. אוסף זה הוקדש לויקונטס האו מממלכת אירלנד. למוזיקה שלה היה קהל רב, ביניהם היו מוזיקאים מפורסמים, כגון הנדל ופרנצ'סקו ג'מיניאני וכן גם דוכסים, עורכי דין, ברונים, אדונים, לורדים וגם קפטנים. מאוחר יותר באותה שנה היא פרסמה שיעורים לצ'מבלו בשילוב שירים איטלקיים ואנגלים, שהוקדשו לנסיך מוויילס. מאוחר יותר פרסמה גם את 12 השירים באנגלית ואיטלקית, לחליל גרמני ובאסו קוניטנואו.
במהלך הקריירה שלה אליזבטה הופיעה בתיאטרון היימרקט ובחדר הקונצרטים הגדול ברחוב דין, סוהו. בהמשך הקריירה שלה היא נתנה כמה קונצרטי תרומה, הופיעה כמלחינה, צ'מבלו, נגן עוגב וזמרת. במהלך אחד מקונצרטי התרומה שלה, היא שאלה את הפרטיטורה של פרנצ'סקו ג'מיניאני The Inchanted Forest, מסיבה זו יש מי שמאמין שהיא הייתה יכולה להיות אחת מתלמידותיו.
מעמד המוזיקאיות בתקופתה

במאה ה-18, לקראת המאה ה-19, השתנה המעמד החברתי של הנשים שהלחינו מוזיקה והשתנה התוכן שבחרו להלחין. : בעוד שנשים אצילות מהמאה השבע-עשרה כתבו שירים פשוטים למשפחותיהן ולחבריהן להופעות פרטיות, בנותיהם של מוזיקאים ומלחינים החלו בהדרגה להלחין מוזיקה רצינית ושאפתנית יותר: קנטטות קדושות וחילוניות, אופרה, בלט, אופרה קומית ואפילו אורטוריות שונות.. נשים רבות השיגו הישגים מוזיקלית בתקופה זו. תחילת הדרך של נשים במוזיקה וגידול מספר הנשים העוסקות בהלחנת מוזיקה מיוחסת במידה רבה להתרחשויות פוליטיות וחברתיות ברחבי אירופה בתחילת עד אמצע המאה השמונה עשרה.
העיסוק במוזיקה נחשב להישג חברתי לנשים, ששיקף את הגוון של משפחתה, מילא את שעות הפנאי והרחיק את הנפש, ובמקרה של אישה צעירה, היה נכס ברכישת בעל.  נשים צעירות הפכו מעורבות במוזיקה על ידי השמעת קונצרטים בבתיהן ומאוחר יותר כמוזיקאיות חצר. הם שרו וניגנו בלאוטה או בצ'מבלו לשעשועיהם הפרטיים ומדי פעם שמרו על הרכבים קטנים של מוזיקאים - אולי אפילו כולל מלחין - לבידור שלהם.
התפתחויות משמעותיות ומרחיקות לכת במוזיקה נזקפות גם לזכות המצאת הפסנתר וספרות הסולו והקאמרי שלו - שגם מילא תפקיד מכריע ביצירת אקלים מוזיקלי המסייע למעורבות רבה יותר של נשים כמלחינות.
רפרטואר

ששת הסטים לשיעורי צ'מבלו של אליזבטה הן יצירות דו-קוליות נעימות. ב-1759 פרסמה שלושה סטים של שירים וקטעי צ'מבלו בין השנים 1748 ו-1750. (ארבעת השירים הראשונים כתובים באיטלקית, השיר החמישי כתוב בצרפתית וששת השירים האחרונים כתובים באיטלקית). כמו יצירות אחרות מהז'אנר הזה, ניתן היה לבצע את השירים שלה במגוון דרכים: בקול, בחליל, במקלדת, בקול ובחליל יחד עם קטעים מתחלפים.
ששת מערכות השיעורים לצ'מבלו (אופ' 1), 1748
שיעורים לצ'מבלו מעורבב עם שירים איטלקיים ואנגלים (אופ' 2), 1748
XII שירים באנגלית ואיטלקית, לחליל גרמני ובסו קונטינואו... אופרה III
מצעד מלחמה
ניצחון לקול ולעוגב
סצנת יער לצופרים וטימפאני
טוב מאדים, עדיין חברים לצרפת
המשאלה הידידותית
סלח לי הוגן
כבוד, עושר, ברכת נישואין מהסערה
אוברטורה לקרנות יער
אוברטורות
קונצ'רטו לעוגב
יצירות סולו לפסנתר וכינור
אודה למקהלה
הקלטות

מלחינות נשים מהמאה ה-18 - מוזיקה לצ'מבלו סולו, כרך 1. ברברה הארבך, צ'מבלו. Gasparo Records GSCD-272 (1995)
אנתוני נובל, אליזבת גמבריני: יצירות שלמות לצ'מבלו. הראלד רקורדס HAVPCD 244 (2000)
ראו גם

אורטוריה
פרנצ'סקו ג'מיניאני
בארוק
לקריאה נוספת

Bowers, Jane & Tick, Judith. Women Making Music, The Western Art Tradition 1150–1950. Urbana and Chicago: University of Illinois Press, 1986
Dees, Pamela Youngdahl. An annotated catalogue of available intermediate-level keyboard music by women composers born before 1900. D.M.A. dissertation, University of Miami, 1998.
Jezic, Diane P. Women Composers. New York: The Feminist Press at The City University of New York, 1988.
הערות שוליים

1 2 3 4  Mathiesen, Penelope (1992). "Elisabetta de Gambarini: The Vocal Option". Continuo: The Magazine of Old Music. 16 (2).
↑  אנתוני נובל, A Contextual Study of the Life and Published Keyboard Works of Elisabetta de Gambarini, together with a Recording, Facsimile of the Music, and Commentary
↑  Rasch, Rudolph (באפריל 2016). "The Thirty-Three Works of Francesco Geminiani, Work Twenty, The Inchanted Forest (1754/1761)". My Work on the Internet. 8: 30–32. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Neuls-Bates, Carol (1996). Women in Music: An Anthology of Source Readings from the Middle Ages to the Present (Northeastern University Press ed.). Ann Arbor, Michigan: Edwards Brothers, Inc.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413521405171  BnF: cb140305310 (data)  CiNii: DA12294838  GND: 1051228026  ISNI: 0000 0000 8356 2316  LCCN: n87832453  MusicBrainz: 0f2f3c00-486a-42f7-a5b1-b6004667a18b  NTA: 159278341  RERO: 02-A003277318  SUDOC: 250662949  VIAF: 10047831   WorldCat (עם VIAF): 10047831
איזי והפתולוגים

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראלתל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1988–1996 2005
 סוגה:  רוק, גראנג', פאנק
 חברת תקליטים:  נענע דיסק
 חברים
 איזי אור פז (איזי הפתולוג) - שירה  שלומי קינן - קלידים וקולות  ערן זילברברג - באס, קונטרבס וקולות  אמיר וינצ'י - גיטרה, סקסופון וקולות  ישראל חדד - תופים  יואב בונצל - תופים  עידו זלניק - תופים  ניב כהן - כלי נשיפה  אמיר זוסקוביץ' - גיטרה  דני טיברין - כינור חשמלי  לוקי גבאי - תופים  אלון ובר - כינור
 חברים לשעבר
 ערן קרתי - גיטרה  מאיר סרור - גיטרה חשמלית  אריק צוקר - באס  נועם טופלברג - באס  שמואל אביצרור - תופים  אבי סמרה - גיטרה  אדי סומירן - באס  שמוליק ירון - תופים  יאיר גת - באס  רונה ורד - קלידים
 
איזי והפתולוגים היא להקת רוק ישראלית הידועה בזכות שירה "הבן שלי גורילה" והטקסטים הפרובוקטיביים של שיריה הכוללים שימוש בהומור שחור.
תחילת דרכה - פתולוגיה ו"הבן שלי גורילה"

"איזי והפתולוגים" הוקמה ב-1988 על ידי איזי אור פז (סולן הלהקה אשר אחראי גם למילות השירים וללחנים), שהתפרסם תחת שם הבמה "איזי הפתולוג". אליו צורפו אבי סמרה בגיטרה, אדי סומירן בבאס, שמוליק ירון בתופים ורונה ורד מלהקת היחידה לטיפול נמרץ בקלידים. מעט לאחר הקמתה סומירן החליט לפרוש והוחלף על ידי יאיר גת (הבסיסט הראשון של "אתניקס"). באותה תקופה היא ניגנה גראנג' ופאנק ונהגה לבצע גרסת פאנק פרועה בגרמנית לשירו של אריק קלפטון "Cocaine".
ב-1989, לאחר מספר הופעות במועדון הפינגווין ובית לסין, התפרקה הלהקה, ואיזי הקים אותה מחדש כלהקת רוק מלודי עם הרכב שונה לחלוטין שכלל את שלומי קינן בקלידים, ערן קרתי בתופים, מאיר סרור בגיטרה חשמלית ואריק צוקר בבאס. באותה שנה היא הקליטה קלטת בשם פתולוגיה, שהכילה חלק מהשירים הראשונים של הלהקה (כמו "שיר גריאטרי-להקת זקנים" ו"הפסיכיאטר שלי בחופשה" ). "פתולוגיה" הייתה מעודנת ומורכבת יותר, ונוטה יותר לכיוון הרוק הפסיכדלי והמתקדם. היא כללה שבעה שירים מהולים בהומור שחור ופרובוקטיבי והופצה בחמישים עותקים ממוספרים באמצעות "האוזן השלישית". לאחר מכן פרשו קרתי, סרור וצוקר מהלהקה. את מקומם תפסו ישראל חדד בתופים, אמיר וינצ'י בגיטרה, סקסופון וקולות וערן זילברברג בבאס, קונטרבס וקולות.
הקלטת "פתולוגיה" לוותה במספר הופעות מצומצם ולא זכתה לתשומת לב רבה, אך בדצמבר הוציאה הלהקה לרדיו שיר חדש על גבי סינגל, "הבן שלי גורילה". עטיפת התקליט עוררה סערה רבה כי הודבקו עליה שערות שנתלשו מגופם של חברי הלהקה, אך השיר הפרובוקטיבי הפך ללהיט בכל זאת והפך לשיר המזוהה עם הלהקה. "איזי והפתולוגים" החלו להופיע במועדוני רוק בעיקר בתל אביב, כאשר במקביל הופיע איזי הפתולוג גם כסטנדאפיסט ב"קאמל קומדי קלאב".
הפסיכיאטר שלי בחופשה

ב-1995, כארבע שנים לאחר הוצאתו של הסינגל "הבן שלי גורילה", הוחתמה הלהקה בחברת נענע דיסק והוציאה את אלבומה הראשון, ששמו המקובל הוא הפסיכיאטר שלי בחופשה. פרט ל"הבן שלי גורילה" שהוקלט בגרסה חדשה, בלטו באלבום שירים נוספים כגון "ואף על פי כן נוע תנוע", "רגאיי (כל הסקס הזה)" ו"רזומובסקי" שיצאו גם כסינגלים, ו"כשהפסיכיאטר שלי בחופשה" ו"חתול יהושע". בנוסף נכללו בו גרסאות חדשות לשירים "פתולוגיה" ו"פירומן". מהקלטת "פתולוגיה".
בשיר "רזומובסקי", לו יצא גם קליפ, שלומי קינן היה הסולן והשתתפו בו אלונה דניאל ואיגי וקסמן כזמרות אורחות. קליפים נוספים יצאו לשירים "ואף על פי כן נוע תנוע" ו"רגאיי", ושלושתם הופקו על ידי עידן זעירא ונחשבים נדירים כיום.
האלבום לא זכה להצלחה רבה, כנראה בגלל סגנונה המוזיקלי יוצא הדופן של הלהקה ובגלל השילוב של הומור שחור מתוחכם העוסק במחלות נפש, טירוף, שיגעון ויחסים בין פסיכיאטר למטופל שלו.
ב-1996 הלהקה התפרקה שוב. זילברברג הצטרף ללהקת "שליחי הבלוז" ולאחר מכן הקים את להקת "טקסי", חדד השתתף באלבומו של זאב טנא "הכל במקום" שיצא ב-1997 וקינן הקים את להקת "הפלטינות" ב-1999. איזי הפתולוג מיעט להופיע הן כזמר והן כסטנדאפיסט, והחליט לעבוד כמדריך מחשבים בכנסת.
פרויקט המרה השחורה

ב-2005 החליט איזי הפתולוג להקים מחדש את הלהקה, כשלהרכב מצטרפים יואב בונצל מלהקת "יהושע" בתופים, ערן זילברברג בבאס וקונטרבס, עידו זלניק בקלידים, ניב כהן בכלי נשיפה, אמיר זוסקוביץ' בגיטרה, אלון ובר בכינור ודני טיברין מלהקת "דובדבן" בכינור חשמלי.
ההרכב החדש הפיץ את האלבום פרויקט המרה השחורה, שהופק על ידי ערן זילברברג וכלל שירים מוקדמים שכתב איזי הפתולוג בין השנים 1987-1983 אך לא הוקלטו עד אז. מתוכו יצא לרדיו השירים "בין הקירות" שלווה בקליפ שהופק על ידי "הפיג'מות" וערוץ 24, ו"בלוז פאתוס", שלא זכה להצלחה רבה. בניגוד לשאר שירי הלהקה, האלבום התאפיין באווירה מלנכולית קודרת ואפלה (שהושפעה מהאלבום "בציר טוב" של אילן וירצברג ושמעון גלבץ) ובטקסטים העוסקים בבדידות, בהבלות החיים, באהבה נכזבת וכן בשואה. אלבום זה יצא בהפצת "התו השמיני" וזכה להצלחה מתונה ולביקורות מצוינות.
לאחר יציאתו הוציאה הלהקה בוטלג שהוקלט בהופעה חיה ובה משירי האלבומים "פתולוגיה" ו"הפסיכיאטר שלי בחופשה" ושני שירים יוצאי דופן מתוך האלבום "המרה השחורה" שלא נכנסו לאלבום המקורי. אלבום הבוטלג נחשב כיום לנדיר במיוחד.[דרוש מקור]
מחתרת ביאליק

בתחילת שנת 2018 התאחדה שוב הלהקה בהרכב דומה לזה שהתפרק בשנת 1996, שכללה את שמוליק אביצרור בתופים, ערן זילברברג בבס, ואמיר וינצ'י בגיטרות. אליהם הצטרפו אלון וובר (מ"המרה השחורה") בכינור, שמוליק קזס בחצוצרה, והקלידן משה לוי. לאחר שנה של הופעות עם חומרים חדשים בעיקרם, נכנסו החברים לאולפן, והקליטו את אלבומם הרביעי: "מחתרת ביאליק".
סגנון מוזיקלי

הרוק הבועט של הלהקה ב"פסיכיאטר" מבוטא בטקסטים פרובוקטיביים ובוטים בהקצנה ומהולים בהומור רגיל והומור שחור. האלבום הוא אלבום קונספט שבמרכזו סיפורו איזי, חולה נפש המטופל על ידי פסיכיאטר ומתאר את חוויותיו במהלך הטיפול, בהן - התעללות אכזרית בחתול יהושע המובילה למותו, יחסיו המורכבים עם חברתו חולת הפרקינסון נועה וחייו של הרוזן רזומובסקי הסאדו-מאזוכיסט, איש המאה ה-19 בווינה.
אחת הפרובוקציות הבולטות של הלהקה היא עטיפת הסינגל "הבן שלי גורילה", בה הודבקו שערות שעל פי המיתוס נתלשו מגופו של אחד מחבריה, ככל הנראה בהקשר למילות השיר. פרובוקציה זו היא שהביאה לפרסום הלהקה.
באלבום פרויקט המרה השחורה הטקסטים פרובוקטיביים עוד יותר, אך עוסקים בנושאים אפלים כנקרופיליה, מוות והתאבדות. עד אז הלהקה מיעטה להשתמש בהם כיוון שהם סתרו את ההומור בו השתמשה הלהקה, עד שהתפרקה ב-1996. באלבום יש אף שיר אחד בשם "חזרה", שנכתב על השואה כאשר הוא מנוגן בסגנון מוזיקה אירית עליזה, מתוך מטרה שתהיה גם אווירה אופטימית באלבום. בשיר הפותח, "דמדומים", המילה "דמדומים" היא כל הטקסט כולו בשיר, אם כי היא מחולקת בשיר ל"דים", "דם" ו"דום".
"מחתרת ביאליק" שייצא בפורים 2020 חוזר בעצם ברוחו לתקופה הפאנקיסטית של תחילת ימי הלהקה. הרעיון העומד מאחורי "מחתרת ביאליק" הוא שהמשוררים הציוניים הראשונים - רחל וביאליק, היו בעצם פאנקיסטים ברוחם, זועמים ובועטים, ולפיכך שיריהם אמורים להיות בסגנון פאנק אגרסיבי. האלבום נפתח בטרילוגיה פאנקיסטית זועמת של שירי משוררים: "רק על עצמי" (רחל), "שירתי" (הצרצר) ו"צנח לו זלזל" (ביאליק). הטרילוגיה מסתיימת באזכור לביצוע הפאנקיסטי מתחילת ימי הלהקה לשיר "קוקאין" - בגרמנית. עוד באלבום ביצוע זעוף במיוחד לשיר המחאה של המשורר מאיר ויזלטיר "אור חאקי אפרורי" (שזכה לביצוע עדין יותר של להקת מוניקה סקס), וכן שירים מקוריים בסגנונות אקלקטיים מפאנק ורוקנ'רול ועד קברט, בנושאים שונים וכבדים המהולים בהומור גרוטסקי וציני כמו: חוסר קומוניקציה, הניכור בין האדם לטבע ב"ציפורים", פרודיה על התאבדות ב"מגדלור", התקף לב ב"לוחץ" ומסיבת פרידה עליזה במיוחד של אדם גוסס מחבריו ב"שיר נכאים" המסתיים בתקווה.
דיסקוגרפיה

הפסיכיאטר שלי בחופשה (1995)
פרויקט המרה השחורה (2005)
איזי והפתולוגים בהופעה - בוטלג רשמי (2005)
מחתרת ביאליק (2020)
דיסקוגרפיה > קלטות

פתולוגיה (1989) - יצאה בחמישים עותקים בלבד
דיסקוגרפיה > סינגלים

הבן שלי גורילה (1989)
רזומובסקי (1995)
נועה תנוע
רגאי (כל הסקס הזה)
הוי ילדה שלי (בלוז פאתוס) (2005)
רק על עצמי
אנטי-אפיפיור

אנטי-אפיפיור הוא כינוי לאדם הטוען להיותו האפיפיור החוקי, כנגד האפיפיור המוכר על ידי הכנסייה הקתולית אשר זכה לתמיכה בקרב חלק מן הציבור הקתולי.
חלק ניכר מן האנטי-אפיפיורים הוכרו על ידי פלגים של קרדינלים אשר לא קיבלו עליהם את האפיפיור הנבחר. גם בתקופה המודרנית יש הטוענים כי הם האפיפיורים, אך הם נתמכים על ידי מעטים בלבד ובדרך כלל אינם נחשבים כאנטי-אפיפיורים במובן הקלאסי של המונח, ובכלל זה כתות שהתפלגו מן הכנסייה הקתולית, אשר דוחות את ועידת הוותיקן השנייה ואינן מכירות באפיפיורים שמונו מאז הוועידה ההיא. במקרים מסוימים קשה להיסטוריונים לקבוע מי היה אפיפיור לגיטימי ומי היה אנטי-אפיפיור.
ברשימה הרשמית של האפיפיורים שמפרסם הוותיקן, מופיעה הערה לצד שמו של האפיפיור לאו השמיני (963–965): "בתקופה זו, כמו גם באמצע המאה ה-11, היו קיימות מחלוקות רבות בבחירת האפיפיור וקשה לקבוע איזה צד הצליח לקבוע את יורשו של פטרוס הקדוש. אי הוודאות גורמת לכך שלעיתים עדיף להתעלם ממינוים של מספר אפיפיורים לאחר מינוי מעורר מחלוקת". בכל המקרים ברור שאם אחד מן הטוענים לתואר אפיפיור היה אכן האפיפיור, הרי שהשני היה "אנטי-אפיפיור", שכן טענת כל אחד מהם לתואר הייתה מקובלת על רבים.
בשנים 1378–1417, תקופה המכונה הקרע המערבי, כיהנו במקביל שני טוענים לכהונת האפיפיור (ברומא ובאביניון), ובשלב מסוים אף שלושה.