stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ינגל בלז
מילים ולחן

| --- | --- |
: המלודיה המקורית, שהוקלטה על ידי חברת ההקלטות של תומאס אדיסון 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: ביצוע מהמאה ה-19 בליווי פסנתר, חליל, קלרינט, וקרן יער 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: ביצוע מהמאה ה-19 על ידי צ'לסטה וכינור 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
השיר נכתב כ"שיר מזחלת", כשברקע נשמעים לכל אורכו פעמוני מזחלת. קצב המוזיקה של השיר מחקה את פעמוני הסוס. מנגינת הפזמון הראשונית הייתה כפי הנראה שונה במעט מהגרסה של ימינו. לא ידוע מי עשה את השינוי, ייתכן שהמנגינה הפכה לפשוטה יותר במהלך הזמן על ידי תלמידי בתי הספר ששרו את השיר.
גם הטקסט המקורי היה שונה מעט מהגרסה המושרת בימינו: בשני הבתים האחרונים מדובר על נער הפוגש נערה ונעים לו בחברתה (באופן תמים). המילים עדיין ידועות, אך במקרים רבים נוטים להשמיט את הבתים האלה כיום, כאשר שרים את השיר באירועי חג המולד.
היסטוריון המוזיקה ג'יימס פולד מציין כי "המילה ג'ינגל" (jingle) בכותרת ובביטוי הפתיחה היא ככל הנראה מילת ציווי. כלומר לא "פעמונים מצלצלים", אלא "צַלְצְלוּ בַּפַּעֲמוֹנִים". בחורף בניו אינגלנד במאה ה-19, בתקופה שקדמה לפיתוח המכונית, היה מקובל לעטר רתמות סוסים עם רצועות הנושאות פעמונים. כדרך להימנע מהתנגשויות בצמתים בהם לא הייתה ראות, מכיוון שמזחלת רתומה לסוס בשלג כמעט ולא עושה רעש.
מילים ולחן > הלחן

בביצוע המקורי בשנת 1857, היה המהלך ההרמוני שונה באופן מהותי והמוזיקה נוגנה בסגנון קלאסי יותר. התקדמות אקורדים "I V vi iii IV I V I" היא נושא נפוץ במוזיקה קלאסית; למעט שני שינויי האקורד האחרונים, הלחן כפי שנכתב במקור עוקב אחר אותה התקדמות האקורדים כמו הקאנון של פכלבל. עם זאת, למעט כמה וריאציות טריוויאליות, הלחן זהה מבחינה מלודית בגרסה המודרנית לגרסה שנכתבה במקור. מקור הלחן הפשוט יותר ששימש מאז המאה ה -20 להימנעות אינו ידוע, אך הוא מתוארך לא יאוחר משנת 1898, השנה בה הוקלטה גרסת הקלטת הפטיפון הראשונה של השיר ששרדה. גרסה זו פורסמה על ידי "אדיסון רקורדס", החברה שיסד תומאס אלווה אדיסון.
מילים ולחן > מילות השיר

Jingle Bells
Dashing through the snow

In a one-horse open sleigh

O'er the fields we go

Laughing all the way



Bells on bob tail ring

Making spirits bright

What fun it is to ride and sing

A sleighing song tonight!



Jingle bells, jingle bells,

Jingle all the way.

Oh! what fun it is to ride

In a one-horse open sleigh.



Jingle bells, jingle bells,

Jingle all the way;

Oh! what fun it is to ride

In a one-horse open sleigh.
Although less well-known than the opening, the remaining verses depict high-speed youthful fun. In the second verse, the narrator takes a ride with a girl and loses control of the sleigh:
A day or two ago

I thought I'd take a ride

And soon, Miss Fanny Bright

Was seated by my side,

The horse was lean and lank

Misfortune seemed his lot

He got into a drifted bank

And then we got upsot.

|: chorus :|
In the next verse (which is often skipped), he falls out of the sleigh and a rival laughs at him:
A day or two ago,

The story I must tell

I went out on the snow,

And on my back I fell;

A gent was riding by

In a one-horse open sleigh,

He laughed as there I sprawling lie,

But quickly drove away.

|: chorus :|
In the last verse, after relating his experience, he gives advice to a friend to pick up some girls, find a faster horse, and take off at full speed:
Now the ground is white

Go it while you're young,

Take the girls tonight

and sing this sleighing song;>

Hitch him to an open sleigh

And crack! you'll take the lead.

|: chorus :|
Jingle Bells בחלל

"ג'ינגל בלז" היה השיר הראשון ששודר מהחלל. ב -16 בדצמבר 1965, כעשרה ימים לפני חג המולד, האסטרונאוטים תומאס סטאפורד וולי שירה ששהו אז בחלל התבדחו עם תחנת בקרת הקרקע, על כך שהם רואים בחלל דמות מרחפת עטויה במעיל אדום. בהמשך הוציאו מפוחית וביצעו את השיר "ג'ינגל בלז", בעוד הביצוע משודר מהחלל לארץ. המפוחית, שהייתה כלי הנגינה הראשון שהושמע בחלל, נמצאת כיום לתצוגה במוזיאון האוויר והחלל הלאומי של מוסדות סמית'סוניאן .
Jingle Bells בשפות אחרות

גרסאות של השיר הופצו בגרמנית ובצרפתית, אם כי מילות השיר אינן קשורות למילים האנגלית. עם זאת, שני השירים חוגגים כיף חורפי, כמו בגרסה האנגלית. השיר הצרפתי, שכותרתו "Vive le vent" ("יחי הרוח") נכתב על ידי פרנסיס בלאנש. ישנן כמה גרסאות גרמניות ל"ג'ינגל בלז ", כולל" Ein kleiner weißer Schneemann "של רוי בלק משנת 1968.
בפרק הבכורה של משפחת סימפסון, בשנת 1989, שר בארט סימפסון את השיר, בשינוי מילים מפורסם.
בשנת 1999 ביצעו שלושת הטנורים גרסה משלהם לשיר, עם התזמורת הסימפונית של וינה.
ביצוע השיר הקצבי על ידי נביחות כלבים בהופעות שונות ובהמשך ביוטיוב הפך לתופעה רווחת שלא ניתן להתעלם ממנה.
השמעות

השיר מושמע בכל שנה בעונת החגים הנוצרית, ונחשב כיום חלק בלתי נפרד מאווירת חג המולד. אף על פי שנכתב במאה ה-19, הוא ממוקם כיום במקום ה-35 מתוך רשימת מאה הלהיטים של הבילבורד הוט 100, ובמקום ה-36 מתוך רשימת מאה הלהיטים של Rolling Stone charts.
לקריאה נוספת

Wilcox, Kris (December 15, 2014). James Lord Pierpont and the mystery of 'Jingle Bells. UU World. Retrieved September 23, 2016
הערות שוליים

↑  שאינו חג דתי
↑  סוואנה ממוקמת כ- 1600 ק"מ דרומית לבוסטון
↑  Upsot היא צורה פואטית למילה Upset
↑  ooh-interesting-how-jingle-bells-became-the-first-song-broadcast-in-space
↑  שידור הביצוע המקורי משנת 1965 ביוטיוב
↑  The Day Two Astronauts Said They Saw a U.F.O. Wearing a Red Suit
↑  ראו wikisimpsons - jingle bells
↑  גרסת שלושת הטנורים ל- jingle bells
↑  Wikiam Weir,
How 'Jingle Bells' by the Singing Dogs Changed Music Forever
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb170952342 (data)  GND: 1112485988  LCCN: n90608100  MusicBrainz work: ca7bfba8-e5aa-3d25-9b4a-3b9d2626841d  VIAF: 185554496   WorldCat (עם VIAF): 185554496 
לוחית בעיר מדפורד, מסצ'וסטס, במקום בו לפי הטענה המקומית נכתב השיר.
לוחית בעיר סוואנה, במקום בו לפי הטענה המקומית נכתב השיר.
האסטרונאוטים שביצעו את השיר בחלל, לקראת חג המולד של שנת 1965
גבון במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
גבון
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  GAB
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
גבון משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער גבוני לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הגבונים היא סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של גבון למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שני ספורטאים שהתחרו באתלטיקה. הספורטאים לא הגיעו להישגים וסיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים: אתלטיקה, ג'ודו וטאקוונדו. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימו במקומות האחרונים.
ראו גם

גבון במשחקים האולימפיים
גבון במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
גבול טורקיה–סוריה

גבול טורקיה–סוריה (בערבית: الحدود السورية التركية, בטורקית: Suriye–Türkiye sınırı) הוא הגבול שבין הרפובליקה הערבית הסורית לבין הרפובליקה הטורקית. אורכו 899 ק"מ והוא משתרע בין חוף הים התיכון ממערב לבין משולש הגבולות עם עיראק ממזרח. הגבול עובר לאורך מסופוטמיה העילית במרחק של כ-400 ק"מ, חוצה את נהר הפרת ומגיע עד לנהר החידקל. רובו של הגבול חופף לתוואי מקטע מסילת הברזל הדרומית הטורקית של מסילת הברזל ברלין-בגדאד, פחות או יותר לאורך קו רוחב 37 צפון בין קווי האורך 37 ו-42 מזרח. בקצהו המערבי הוא כמעט ומקיף את נפת האטיי, בחלק מהתוואי שלו הוא עובר לאורך נהר אורונטס ומגיע לחוף הים התיכון למרגלות הר קל.
תוואי הגבול

מאז הסיפוח הטורקי של מדינת האטיי ב-1939, קצהו המערבי של גבול טורקיה–סוריה על חוף הים התיכון הוא בראס אל בסיט, שמדרום להר קל בנקודת הציון 35°55′44″N 35°55′04″E﻿ / ﻿35.92889°N 35.91778°E﻿ / 35.92889; 35.91778. נפת האטיי גובלת במחוז לטקיה ובמחוז אידליב הסוריים. מעבר הגבול המערבי ביותר (והדרומי ביותר) של הגבול נמצא בנקודת הציון 35°54′18″N 36°00′36″E﻿ / ﻿35.90500°N 36.01000°E﻿ / 35.90500; 36.01000, כ-3 ק"מ ממערב לילדגה. הגבול מגיע לנקודה הדרומית ביותר שלו בנקודת הציון 35°48′29″N 36°09′07″E﻿ / ﻿35.80806°N 36.15194°E﻿ / 35.80806; 36.15194, 2 ק"מ ממערב לעיירה בידמה, כדי לכלול בשטח הטורקי את הכפר הנטוש טופרקטוטן שבנפט האטיי.
מנקודה זו משתרע הגבול לצפון ולמזרח, והוא עובר לאורכו של נהר אורונטס בחלק מהתוואי שלו, שם החלה ב-2011 בניית סכר הידידות טורקיה–סוריה, שמאז הושעתה בנייתו בשל מלחמת האזרחים בסוריה, ומזרחה לכוון מעבר הגבול באב אל האווה, שבו עובר הכביש בין איסכנדרון לבין חלב. משם יוצא הגבול עוד צפונה אל הגבול שבין נפות האטיי וגזיאנטפ, שם הוא פונה פנייה חדה מזרחה אל מחוץ לעיירה הסורית מיידן אקביס שבנפת עפרין, בנקודת הציון 36°49′48″N 36°39′54″E﻿ / ﻿36.83000°N 36.66500°E﻿ / 36.83000; 36.66500.
למעט נפת האטיי, הצד הטורקי של הגבול נמצא כולו בתחומי דרום-מזרח אנטוליה. מזרחה ממיידן אקביס, הגבול משתרע מזרחה לאורך כ-400 ק"מ, פחות או יותר לאורך קו רוחב 37 צפון ובין קווי האורך 37 ו-42 מזרח. מהעיירה הסורית אל ראי ועד לשטח שבין נציבין שבטורקיה לבין קמישלי שבסוריה, הגבול משתרע על תוואי מסילת הברזל ברלין-בגדאד. הוא חוצה את נהר הפרת בקטע שבין העיר הסורית ג'רבולוס לבין העיירה הטורקית קרקמיש, ועובר מצפון לעיירת הגבול הסורית כובאני, שנבנתה ב-1912 כחלק ממיזם מסילת הברזל ברלין-בגדאד. נפת תל אביד שבמחוז א-רקה הסורי גובל עם נפת שנלאורפה הטורקית, כולל עיירת הגבול החצויה תל אבייד. במחוז אל-חסכה הסורי, שעדיין גובל בנפת שנלאורפה, קיים מעבר גבול בראס אל עין, שמקשר את צ'לנפינאר שבטורקיה. כ-100 ק"מ מצ'לנפינאר, חוצה הגבול את עיירת הגבול נציבין שבנפת מרדין הטורקית (מקום הולדתו של אפרים הסורי, ליד קמישלי. למחוז חלב הסורי גבול משותף של 221 ק"מ עם הנפות הטורקיות קיליס, גזיאנטפ ושנלאורפה.
בצד הטורקי, הכביש האירופאי E-90 עובר במקביל לגבול לאורכו, חוצה את נהר הפרת בבירצ'יק ואת החידקל בג'יזרה. 30 הק"מ האחרונים של הגבול עוברים לאורך החידקל בכוון דרום-מזרח, עד שהגבול מגיע למשולש הגבולות עיראק-סוריה-טורקיה בנקודת הציון 37°06′22″N 42°21′18″E﻿ / ﻿37.10611°N 42.35500°E﻿ / 37.10611; 42.35500.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 היה כל אזור הגבול חלק מהאימפריה העות'מאנית. במלחמת העולם הראשונה, בעקבות המרד הערבי, גורשו העות'מאנים מסוריה העות'מאנית וממסופוטמיה, אך בריטניה וצרפת הסכימו בחשאי על חלוקת האזור ביניהן במסגרת הסכם סייקס–פיקו שנחתם ב-1916.
ב-1920 הייתה סוריה באופן רשמי לשטח מנדט צרפתי, בתחילה מפוצלת לכמה ישויות מדיניות, כולל סנג'ק אלכסנדרטה (בשטחי נפת האטיי של היום). במסגרת הסכם סוור של 1920 חולקה טורקיה האנטולית, וגבול טורקיה–סוריה הוזז צפונה לתוואי הנוכחי שלו. לאומנים טורקים זעמו על חתימת ההסכם, ובשל כך פרצה מלחמת העצמאות של טורקיה. הצלחתם של הטורקים בעימות זה גרמה להסכם סוור להיות מיושן. קו גבול חדש שהיה נוח יותר לטורקים, שורטט במסגרת הסכם אנקרה שנחתם ב-1921 בין טורקיה לבין צרפת לאחר משא ומתן שנוהל בין ראש ממשלת צרפת אריסטיד בריאן לבין שר החוץ הטורקי יוסוף כאמל ביי. בהסכם לוזאן שנחתם ב-1923 הוכרה עצמאותה של טורקיה, והוסכם על פשרות טריטוריאליות נדיבות יותר כלפיה, אם כי במחיר של ויתור רשמי של טורקיה על כל תביעה על אדמות ערביות. בעקבות הסכם לוזאן, תוחם הגבול בצורה מדויקת יותר ב-1926 בין מיידן אקביס לבין נציבין, ובין נציבין לבין מפגש הגבולות עם עיראק ב-1929. פרוטוקול תיחום הגבול הסופי, שהגדיר את כל קו הגבול ממזרח להאטיי, אושר על ידי חבר הלאומים ב-30 במאי 1930.
מקרה מיוחד של הגבול היה בשטח שהיום מהווה את נפת האטיי, שנותר עצמאי עד 1923, ולאחר מכן, במסגרת חוזה העצמאות הצרפתי-סורי היה חלק מסוריה כסנג'ק אלכסנדרטה, ולזמן קצר ב-1938 היה מדינת האטיי, עד אשר סופח על ידי טורקיה ב-1939. גזרת האטיי של הגבול הותוותה ב-1938 ובשנה שלאחר מכן אושרה וסומנה על ידי מספר רב של אבני גבול. ב-23 ביולי 1939 הועבר השטח לטורקיה.
ב-1944 קיבלה סוריה את עצמאותה, ואז היה זה גבול בין שתי המדינות הריבוניות. ב-1952, כאשר הצטרפה טורקיה לנאט"ו, וב-1973, כאשר היא הצטרפה לארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, הפך הגבול שלה עם סוריה לגבול החיצוני של שטחי מדינות הארגונים הללו. סוריה המשיכה לטעון לריבונות על האטיי כחלק מסוריה הגדולה, ולעיתים קרובות כללה את האזור בשטחה במפות רשמיות, אם כי בעשורים האחרונים תביעותיה אלו הובעו במידה פחותה.
מאז פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה ב-2011, התגברו המתחים לאורך הגבול, והתחוללו סביבו מספר התנגשויות. בנוסף, עבר את הגבול שטף של פליטים מסוריה לטורקיה. ב-2014 החלה טורקיה לבנות את מחסום ההפרדה.
על פי המרכז הסורי לזכויות אדם, נהרגו 471 אזרחים סורים, כולל 86 ילדים ו-45 נשים, על ידי הכוחות הטורקיים מאז פרוץ מלחמת האזרחים.
ראו גם

יחסי טורקיה–סוריה
ביאורים

↑  אוכלוסיית הכפר מנתה 583 תושבים ב-1980. מאוחר יותר הוא פונה בשל מפולות קרקע. כיום שוכנת בו תחנת משטרה וניצבת בו אנדרטה לציון הנקודה הדרומית ביותר בטורקיה. שטח הכפר יוצר טריז לתוך השטח הסורי. שטח זה מקביל למרחב האווירי הטורקי שנטען שאליו בוצעה חדירה שהובילה להפלת ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה ב-2015.
הערות שוליים

↑  CIA World Factbook - Syria, 6 April 2022
↑  Türk Dünyası Araştırmaları Vakfı, 1986, p. 142
↑  Majid Khadduri, The Alexandretta Dispute, The American Journal of International Law, Vol. 39, No. 3 (Jul., 1945), pp. 406-425.
↑  Reuters: "Turkish developer confident Syria wall in place by spring" By Nevzat Devranoglu and Orhan Coskun December 9, 2016
↑  "In 72 hours - Number of people killed by Turkish border guards increases to four, as woman shot dead in northern Idlib". www.syriahr.com. April 22, 2021. Archived from the original on 23 April 2021.
| המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון |
| --- | --- | --- |
| הסכמים | הסכם סייקס–פיקו (1916) • ועידת סן רמו (1920) • הסכם אנקרה (1921) • הסכם ניוקומב-פולה (1923) • חוזה העצמאות הצרפתי-סורי (1936) • גבול טורקיה–סוריה • יום העצמאות של לבנון (1943) |  |
| ישויות פוליטיות | מנהלת שטחי האויב הכבושים • הממלכה הערבית של סוריה (1920) • יצירת לבנון הגדולה (1914–1920) • לבנון הגדולה (1920–1943) • מדינת דמשק (1920–1925) • מדינת חלב (1920–1925) • מדינת העלווים (1920–1936) • מדינת ג'בל א-דרוז (1921–1936) • סנג'ק אלכסנדרטה (1921–1938) • הפדרציה הסורית (1922–1925) • מדינת סוריה (1925–1930) • הרפובליקה הסורית הראשונה (1930–1946) |  |
| עימותים צבאיים | המרד העלווי של 1919 (אנ') • מלחמת הממלכה הערבית של סוריה–צרפת (1920) • קרב מייסלון (24 ביולי 1920) • כיבוש דמשק (24 ביולי 1920) • מאורעות תל חי (1920) • מרד הנאנו (אנ') (1920–1921) • מלחמת טורקיה–צרפת (1920–1921) • המרד הסורי הגדול (1925–1927) • השביתה הכללית הסורית 1936 (אנ') • הפלנגות הנוצריות • צבא הלבאנט • המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה (1941) • משבר הלבנט (אנ') (1945) |  |
| נציבים עליונים | אנרי גורו (1920–1922) • רובר דה קה (צר') (1923–1922) • מקסים וגאן (1923–1924) • מוריס סראי (1924–1925) • אנרי דה-ז'ובנל (אנ') (1925–1926) • אנרי פונסו (אנ') (1926–1933) • דמיאן דה מרטל (אנ') (1933–1939) • גבריאל פואו (1939–1940) • ז'אן שיאפ (אנ') (1940) • אנרי פרנאן דנץ (1940–1941) • ז'ורז' קאטרו (1941–1943) • ז'אן הלו (צר') (1943) • איב שטאיינו (אנ') (1943–1944) • אטיין פול באינט (Étienne Paul Beynet, 1944–1946) |  |
| הנהגה מקומית  | האמיר פייסל בן חוסיין • הקונגרס הלאומי הסורי (1919–1920) • יוסוף אל-עזמה • סאלח אל-עלי • אדהם ח'נג'ר (אנ') • אבראהים הנאנו (אנ') • אליאס חויכ (אנ') • אמיל אדה • בשארה אל-ח'ורי • סולטאן אל-אטרש • עבד אל-רחמן שהבנדר (אנ') • חסן אל-חראט (אנ') • עיאש אל-חאג' (אנ') • אנטון סעאדה • שוכרי אל-קוותלי • האשם אל-אתאסי • הגוש הלאומי • זכי אל-ארסוזי • ריאד א-סולח |  |
פורטל צרפת צרפת
גבול טורקיה–סוריה על פי הסכם סוור, 1920.
גבול טורקיה–סוריה על פי הסכם לוזאן, 1923.
גישה ישירה

גישה ישירה לעומת גישה סדרתית
גישה ישירה (באנגלית: Random access) היא שיטת גישה לאמצעי לאחסון מידע, שבה ניתן לגשת למידע המאוחסן מבלי לסרוק או לחלוף על פני המידע המופיע לפניו או אחריו. לדוגמה, תקליט מתאפיין בגישה ישירה מכיוון שניתן להגיע לכל נקודה על פניו על ידי הזזת המחט. לעומת זאת, הגישה למידע המאוחסן בקלטת וידאו היא סדרתית ולכן יש להריץ את הסרט שבקלטת קדימה או אחורה כדי להגיע לנקודה מסוימת. דוגמה נוספת היא מגילה לעומת ספר.
לעיתים קוראים לשיטת גישה זו גם גישה אקראית (בתרגום מאנגלית), בשל שיטת הגישה המאפשרת לגשת לכל מיקום אקראי באמצעי האחסון.
במבני נתונים גישה ישירה היא היכולת לגשת לאיבר ה-N בזמן קבוע. מבני נתונים מעטים מאפשרים זאת מלבד מערכים ודומיהם, ואלגוריתמים רבים, בהם מיון מהיר וחיפוש בינארי, נסמכים על תכונה זו כדי לבצע את פעולתם באופן יעיל. מבני נתונים אחרים, דוגמת רשימה מקושרת ומחסנית, מוותרים על גישה ישירה לטובת יעילות בהכנסה, במחיקה ובחיפוש.
ראו גם

זיכרון גישה אקראית
גיא אוני (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הספר "גיא אוני" מאת שולמית לפיד
 בימוי:  דן וולמן
 הופק בידי:  דן וולמן גל גרינשפן
 תסריט:  דן וולמן
 שחקנים ראשיים:  תמר אלקן, ציון אשכנזי, יעקב בודו, לבנה פינקלשטיין, עזרא דגן, רותם זיסמן-כהן
 מוזיקה:  אורי ודיסלבסקי
 צילום:  רן אביעד
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  דן וולמן הפקות
 הקרנת בכורה:  2011
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  עברית, רוסית, ערבית, רומנית, טורקית, אנגלית ויידיש
 סוגה:  סרט היסטורי, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גיא אוני הוא סרט ישראלי באורך מלא, המבוסס על רב המכר הנודע של שולמית לפיד באותו שם. הספר עובד לסרט והופק על ידי דן וולמן. הסרט יצא להקרנות בבתי הקולנוע, בהפצה עצמית של וולמן, בינואר 2011. הסרט הוקרן בפסטיבל ירושלים, השתתף בתחרות בפסטיבלי הקולנוע הבינלאומיים בגואה, הודו, בפנום פן, קמבודיה. ב-2011 זכה בפרס בפסטיבל בינלאומי בסין. בדצמבר 2012 זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בניו דלהי.
הסרט עובד למיני סדרה ששודרה בנובמבר 2011 בערוץ הראשון.
תקציר העלילה

הסיפור מתרחש בארץ ישראל העות'מאנית של שלהי המאה ה-19. פאניה (תמר אלקן), צעירה ויתומה כבת 17, עולה לארץ ישראל ליפו מרוסיה עם דודה המבוגר, אחיה המעורער בנפשו ובתה התינוקת, שנולדה לאחר אונס שעברה בפוגרום. באכסניה בעיר מתאהב בה יחיאל (ציון אשכנזי), אלמן ואב לשני ילדים המבקש את ידה. פאניה, חסרת האמצעים, מסכימה להינשא לאיש הזר ויחדיו הם עוברים לביתו שב"גיא אוני" (ג'עוני) היא ראש פינה. ביישוב גרים בכפיפה אחת עובדי אדמה יהודים וערבים. סיפור אהבתם של פאניה ויחיאל מתרחש על רקע התעוררות תנועת חיבת ציון וראשית הגשמת חלום השיבה לארץ ישראל.
גיאורגי מזניאשווילי

| --- | --- |

גיאורגי מזניאשווילי
 לידה:  1872 סאסירתי,  מלכות המשנה של הקווקז
 הוצאה להורג:  1937  (בגיל 65 בערך) טביליסי, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 דרגה:  גנרל 
 תפקידים בשירות
 גנרל-מושל אבחזיה  גנרל-מושל טביליסי  מפקד טביליסי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה–יפן  מלחמת העולם הראשונה  סכסוך סוצ'י  מלחמת גאורגיה-ארמניה  פלישת הצבא האדום לגאורגיה
 עיטורים
  עיטור גיאורגי הקדוש
 
גיאורגי מָזניאשווילי (בגאורגית: გიორგი მაზნიაშვილი;‏ 1872–1937) היה גנרל בצבא הגאורגי ואחד מהדמויות הבולטות של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (1918-1921). במהלך שירותו בצבא האימפריה הרוסית היה ידוע בגרסה הרוסית של שם משפחתו - מזנייב.
חייו

מזניאשווילי נולד בשנת 1872 בכפר סאסירֶתי (სასირეთი) בנפת קאספי בפלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז, שהיה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (כיום כארתלי הפנימית גאורגיה). לאחר שלמד לימודים צבאיים מתאימים, הוסמך לקצונה בצבא האימפריה הרוסית. הוא נפצע במלחמת רוסיה–יפן (1904-1905). בתקופת שהותו בבית החולים, ביקר אותו הצאר, ניקולאי השני, והעניק לו את עיטור צלב גאורגיוס הקדוש והזמין אותו לארמונו. מזניאשווילי נלחם גם בשדות הקרב של מלחמת העולם הראשונה, בחזית המערבית ונפצע ליד ורשה. במהלך שירותו בצבא הרוסי הגיע לדרגת לוייטנט-קולונל. לאחר מהפכת פברואר 1917 חזר לגאורגיה. הוא ייסד שתי דיוויזיות גאורגיות ואיבטח את הבירה טביליסי מהנסיגה הכאוטית והמתגברת של החיילים הבולשביקים.
באפריל 1918 הפרו העות'מאנים את חוזה ברסט-ליטובסק, כבשו את בתומי, שבמחוז אג'ריה, והתקדמו לכיוון אוזורגתי שבגוריה. הוא גייס לוחמי גרילה מהאזור לצבא האימפריה הרוסית ובעזרתם הגן בהצלחה על מחוז גוריה מהמתקפה העות'מאנית, כאשר נחל ניצחון על נהר הצ'לוכי.
ביוני 1918, עם יסודה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, שרת כגנרל-המושל של אבחזיה ודיכא שם מרידה פרו בולשביקית. לאחר מכן הוא כבש את גגרה, סוצ'י וטואפסה בשלב הראשון של סכסוך סוצ'י. מאוקטובר ועד דצמבר 1918, הוא שרת כגנרל-המושל של טביליסי. במהלך דצמבר של אותה שנה התחוללה מלחמת גאורגיה-ארמניה, והוא מונה כמפקד בפועל של הצבא הגאורגי והגן בהצלחה על גבולות הרפובליקה. בשנת 1919 שרת כגנרל-המושל של אחלציחה ואחלכלכי והועבר, ב-6 באוקטובר 1920, לתפקיד מפקד טביליסי. במהלך פלישת הצבא האדום לגאורגיה בפברואר 1921, הצליח להדוף את הצבא האדום מרמת סור'נלור'י בפרברי טביליסי. למרות זאת, צבאו נחל כישלון במלחמה זו, ומנהיגיה יצאו לגלות. מזניאשווילי לא יצא אחריהם, והעביר, במרץ 1921, את שרידי הכוחות החמושים הגאורגים להגנה בתומי, שעל חוף הים השחור, מפני הכיבוש העות'מאני.
עם כינונו של השלטון הסובייטי החדש בגאורגיה הוא הוכרז כפושע, אבל לאחר מכן הוצע לו תפקיד בצבא הסובייטי. בשנת 1923, במהלך הטרור האדום, הוא נעצר והוגלה לפרס ומשם עבר לצרפת. כתוצאה מכך, טוענים רבים, כי יידע את הסובייטים לגבי התוכניות למרד אוגוסט (1924). לאחר מספר שנים הורשה לשוב להתגורר בכפר הולדתו, רחוק מהחיים הפוליטיים. במהלך הטיהורים הגדולים נעצר והוצא להורג ללא משפט בשנת 1937.
בנדר בן סולטאן אאל סעוד

בנדר בן סולטאן בן עבד אל-עזיז אאל סעוד (בערבית: بندر بن سلطان بن عبد العزيز آل سعود; נולד ב-2 במרץ 1949) הוא בן למשפחת בית סעוד, משפחת המלוכה השלטת בסעודיה.
ביוגרפיה

בנדר נולד לסולטאן בן עבד אל-עזיז אאל סעוד, יורש העצר של ערב הסעודית, במרץ 1949 בטאיף. למרות זאת, נטען כי התאריך הוקדם על מנת שיוכל להתגייס לחיל האוויר הסעודי.
בנדר נולד לכזריאן (Khiziran), שהייתה משרתת בבית המלוכה הסעודי. בתחילה סירבה משפחת המלוכה להכיר בו ובנדר גדל בשנותיו הראשונות מחוץ למשפחת המלוכה. רק כשהגיע בנדר לגיל שמונה ב-1957 הכירה בו המשפחה.
בנדר שירת בחיל האוויר הסעודי עד ל-1968, ולאחר מכן למד תואר ראשון באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור.
קריירה

ב-1978 מונה בנדר כשליח מיוחד מטעם ח'אלד, מלך ערב הסעודית. ב-1982 מונה בנדר לציר צבאי בשגרירות ערב הסעודית בארצות הברית, וב-1983 מונה לשגריר, תפקיד בו החזיק בבמשך יותר משני עשורים, עד ל-2005.
לאחר שסיים את תפקידו כשגריר, היה יושב ראש המועצה לביטחון לאומי של ערב הסעודית עד לסגירתה ב-29 בינואר 2015, והיה ראש סוכנות הביון של ערב הסעודית משנת 2012 עד 2014. ב-1 ביולי 2014 מונה לשליח המיוחד של המלך עבדאללה עד 29 בינואר 2015.
באוקטובר 2020 יצא בביקורת פומבית נגד הנהגת הפלסטינים לדורותיה על רקע חתימת הסכמי אברהם לנרמול היחסים בין איחוד האמירויות, בחריין וישראל בתמיכת סעודיה.
חיים אישים

בנדר נישא להיפאא אל-פייסל אאל סעוד (אנ'), בתו של פייסל, מלך ערב הסעודית, ולהם שמונה ילדים. אחת מהם, רימה בינת בנדר אאל סעוד, מונתה ב-2019 כשגרירת ערב הסעודית בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  William Simpson (2008). The Prince: The Secret Story of the World's Most Intriguing Royal, Prince Bandar bin Sultan. New York: HarperCollins. ISBN 978-0-0611-8942-5.
↑  בנדר אבן סולטאן, “המנהיגים הפלסטינים גורמים נזק, במקום פתרון הם רק יצרו סבל”, באתר מידה, 11 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308208305171  GND: 117447291X  ISNI: 0000 0000 6701 4993  LCCN: n2006055710  SUDOC: 121748464  VIAF: 6822630   WorldCat (עם VIAF): 6822630 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא ערב הסעודית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.