stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספסאן
היסטוריה

ב-11 באפריל 2005 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, קנצלר גרמניה גרהרד שרדר, נשיא מסילות הברזל הרוסיות גנאדי פאדייב ומנכ"ל סימנס הנס שאברט חתמו על הסכם לפיתוח ואספקת רכבות על בסיס Intercity-Express עם מהירות מקסימלית עד 300 קמ"ש, סכום העסקה הוערך ב-1.5 מיליארד אירו.
לאחר מינוי ולדימיר יאקונין לנשיא חברת הרכבות הרוסית ההסכם שונה. ב-19 במאי 2006 הכריזה חברת סימנס המייצרת את ספסאן על קבלת הזמנה לשמונה רכבות מגרסת Velaro RUS מחברת הרכבות הרוסית הממשלתית וכן חוזה לאחזקת הרכבות למשך 30 שנה. סכום ההשקעה הוערך ב-600 מיליון אירו. הרכבות נועדו לקו המהיר שבין מוסקבה לסנקט פטרבורג, במהירות של עד 250 קמ"ש (עם אפשרות שדרוג למהירות של 330 קמ"ש).
על פי ההסכם תוכנן לפתוח קווי רכבת מהירה במסלול סנקט פטרבורג - מוסקבה, ובערים ניז'ני נובגורוד, קאזאן, סמרה, סוצ'י וקורסק עם אופציה לפתיחת קווים גם באומסק, נובוסיבירסק וקרסנויארסק.
נסיעת הבכורה של הספסאן יצאה לדרך ב-30 ביולי 2009 ממוסקבה לסנקט פטרבורג כשקו סדיר נפתח ב-17 בדצמבר אותה שנה.
ב-30 ביוני 2010 נחנך קו הרכבת המהירה במסלול ניז'ני נובגורוד — מוסקבה — סנקט פטרבורג. ב-1 ביוני 2015 הופסקה נסיעת רכבת ספסאן לניז'ני נובגורוד וזו הוחלפה ברכבת סטריז' המיוצרת בספרד בקו מוסקבה — ניז'ני נובגורוד (סטריז' = סיס החומות; במקור: Стриж או בספרדית Talgo 250) .
בעקבות העיצומים של האיחוד האירופי שהופעלו בשנת 2022 בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה ניצול ותחזוקת הרכבות הופסקו.
מאפיינים

ספסאן מבוססת על רכבות ה-ICE3, אולם הן רחבות ב-33 ס"מ, על מנת להתאימן לרוחב המסילות ברוסיה. ארבע מן הרכבות תותאמנה לעבודה בשני סוגי מתח: זרם ישר 3kV, וזרם חילופין 25kV. בכל רכבת עשרה קרונות באורך כולל של 250 מטר, עם קיבולת של 600 נוסעים.
מערכי הספסאן יכולים להגיע עד לאורך של 20 קרונות. כיום ברשות חברת הרכבות הרוסית 16 רכבות המשרתות בקו סנקט פטרבורג - מוסקבה.
בטיחות

בכל שנות הפעלת הרכבת לא אירע ולו מקרה מוות בודד של נוסע כתוצאה משימוט (ירידת רכבת מן הפסים) או התנגשות בעת הפעלת הרכבות. מערכת הספסאן ידעה פציעות נוסעים שאירעו כאשר הדלתות האוטומטיות נסגרו על נוסעים, או על חפציהם. אולם, כדי למזער הסיכון למקרים שכאלה, עומדים על רציפי התחנות עובדי רכבת שתפקידם לדאוג כי נוסעים יעלו בבטחה לרכבת והדלתות תסגרנה במלואן.
מאז 2009 היו מקרים של נוסעים שנפצעו או מתו כתוצאה מכניסה לשטח המסילה. כדי למנוע מקרים כאלה הותקנו במספר תחנות מחסומים מיוחדים המונעים מנוסעים להגיע אל המסילה, אך יעילותם מוטלת בספק.
גלריה

ספסאן בתחנה
ספסאן עוברת בגשר
ספסאן בהגיעה למוסך הרכבות
ספסאן בתחנת מוסקבה בסנקט פטרבורג
קרונות הספסאן
רכבת ספסאן עוברת שיפוץ במוסך הרכבות
ספסאן צימוד
גלגלי רכבת ספסאן
רכבת ספסאן יוצאת מתחנת לנינגרד שבמוסקבה.
ספסאן בנסיעה
ספסאן בנסיעה מתחנת לנינגרד שבמוסקבה.
מראה מבפנים - מראה מתא הנהג
מראה מתא הנהג
מראה מבפנים
מראה מבפנים
ראו גם

לאסטוצ'קה
איוולגה (רכבת)
סטריז' (רכבת)
פושינג (רכבת)
אלבום פרטי (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  קובי פרג' ומוריס בן מיור
 הופק בידי:  בן-מיור פרג'
 עריכה:  מוריס בן-מיור ושאולי מלמד
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2018 
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  תיעודי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אלבום פרטי הוא סרט תיעודי ישראלי שיצא בשנת 2018 מבית היוצר של סטודיו בן מיור ופרג' בשיתוף עם ערוץ רשת13 לכבוד 70 שנה למדינת ישראל.
הסרט מביא לאור 18 תמונות מאלבומים פרטיים של משפחות ישראליות, ומספר את סיפורן כחלק שזור בהיסטורית מדינת ישראל.
תקציר רשמי

"אלבום פרטי" הוא סרט תיעודי החוקר את ההיסטוריה הישראלית דרך תמונות אישיות, כפי שהן משתקפות באלבומים משפחתיים. הסרט מציע מבט על שבעה עשורים של מדינת ישראל דרך פרספקטיבות אישיות, לצד התיעוד הרשמי של האירועים המרכזיים.
עלילת הסרט

ההיסטוריה הישראלית מתועדת דרך תמונות אייקוניות כמו הכרזת המדינה, הצנחנים בכותל המערבי, הפיגוע במעלות, הסכמי שלום עם מדינות ערב ורגעים משמעותיים נוספים. תמונות אלו נרקמות לתוך הזיכרון הקולקטיבי ונעשו ידועות דרך צלמי עיתונות מהארץ ומהעולם.
בנוסף לתיעוד הרשמי, קיימת היסטוריה אלטרנטיבית המובעת דרך תמונות אישיות הנמצאות באלבומים משפחתיים, דיסקים, סרטים לא מפותחים, תיקיות וכונני מחשב ישנים. תמונות אלו משקפות את חיי היומיום האישיים ומציגות את החיים הפרטיים של אזרחים ישראלים, תוך שהם מוסיפות נדבך נוסף להבנת התקופה.
הסרט "אלבום פרטי" מתמקד ב-18 דמויות המעלים סיפוריהם האישיים דרך תמונות שהן בחרו לשתף. כל תמונה נבחנת בהקשרה האישי וההיסטורי, ובוחנת את הקשרים בין הזיכרון האישי להיסטוריה הלאומית.
עלילת הסרט > תמה מרכזית

הסרט עוסק בשאלה האם ניתן ליצור "אלבום תמונות" שיכלול את כלל התשקפות האישיות במדינת ישראל, תוך ניתוח הקשרים בין ההיסטוריה האישית להיסטוריה הלאומית.
פונקציה מעריכית

פונקציה מעריכית היא פונקציה מתמטית מהצורה  \ a^{x}. המספר  \ a נקרא בסיס הפונקציה. כאשר מגדירים את הפונקציה כפונקציה ממשית, מגבילים לרוב את בסיס החזקה ודורשים  \ a>0.
דוגמה:
אם  \ f(x)=2^{x} אז  \ f(4)=16,f(10)=1,024
אם  \ f(x)=10^{x} אז  \ f(2)=100,f(6)=1,000,000
גרפים של פונקציות אקספוננציאליות אחדות
המספר e הוא בסיס מיוחד לפונקציה המעריכית. ייחוד זה בא לידי ביטוי, למשל, בכך שנגזרת של פונקציה מעריכית ש-e הוא בסיסה, זהה לפונקציה עצמה. פונקציה מעריכית שבסיסה הוא e נקראת אקספוננט.
הפונקציה ההופכית לפונקציה המעריכית היא פונקציית הלוגריתם.
כפונקציה ממשית, פונקציה מעריכית היא פונקציה עולה אם בסיסה גדול מ-1. אם הוא 1 היא הפונקציה הקבועה 1, ואם הוא קטן מ-1 וגדול מ-0 היא יורדת. בפונקציות מעריכיות ממשיות, מגבילים את בסיס הפונקציה המעריכית למספרים חיוביים בלבד, מכיוון שבבסיס שלילי, הפונקציה לא תהיה מוגדרת עבור מספרים מסוימים (0.5 וכדומה).
הגדרת הפונקציה המעריכית

במסגרת החשבון האינפיניטסימלי, הדרך הקלה והמהירה ביותר להגדיר את הפונקציה המעריכית, היא באמצעות האקספוננט ( \ e^{x}) והלוגריתם הטבעי, כאשר את הפונקציה  \ e^{x}, ואת הקבוע e מגדירים באמצעות טור חזקות:  \ e^{x}=\sum _{n=0}^{\infty }{\frac {x^{n}}{n!}}. מבחני ההתכנסות הסטנדרטיים מראים שהטור מתכנס לכל ערך ממשי x, ולכן ניתן להגדיר באופן טבעי  \ e=e^{1}.
את הפונקציה הכללית  \ a^{x} מגדירים:
ניתן להגדיר באופן כללי את הפונקציה המעריכית באמצעות פיתוח חוקי החזקות של חתכי דדקינד מתוך פעולת החזקה של המספרים הרציונליים, בלי תלות בפונקציית האקספוננט.
תכונות הפונקציה המעריכית

כל תכונות הפונקציה המעריכית נובעות מתכונות האקספוננט. כך, הפונקציה המעריכית היא פונקציה רציפה וגזירה. הפונקציה המעריכית הפיכה כאשר בסיסה שונה מאחד, כלומר  a\neq 1 (כלומר כאשר  \ \ln(a)\neq 0 ).
הפונקציות המעריכיות מעבירות חיבור לכפל, וכפל לחזקה כלומר מתקיימות התכונות:
למעשה, קל לראות שאם פונקציה כלשהי מעבירה כפל לחזקה (מקיימת את התכונה השנייה), אז היא בהכרח פונקציה מעריכית. לעומת זאת פונקציה שמעבירה חיבור לכפל (מקיימת את התכונה הראשונה) איננה בהכרח פונקציה מעריכית, אם היא לא רציפה.
פונקציה מעריכית ממשית גדלה מהר יותר מכל פולינום ( \ n^{c}=o(a^{n}), לכל  \ c ולכל  \ a>1), אבל לאט יותר מכל חזקה חיובית של פונקציית העצרת ( \ a^{n}=o(n!^{\epsilon })).
דוגמאות

קצב הילודה - אם לכל אדם נולדים שני ילדים (4 ילדים לזוג), אז קצב הילודה הוא אקספוננציאלי בבסיס 2.
פריקת וטעינת קבל דרך נגד מבוטאת על ידי הקשר  \ I={I_{0}}e^{\frac {-t}{RC}}.
דעיכה רדיואקטיבית - בחומר רדיואקטיבי, כמות האיזוטופ הרדיואקטיבי מבצעת דעיכה מעריכית
כש- N_{0} היא הכמות המקורית,  N_{t} היא הכמות שנשארת אחרי זמן  t_{1/2},
 t הוא חצי אורך החיים של החומר,  \tau  הוא אורח החיים הממוצע של החומר ו-λ הוא קבוע הדעיכה.
שלושת הפרמטרים  t_{1/2},  \tau ,ו-λ קשורים על ידי המשוואות
כש-(ln(2 הוא הלוגריתם של 2 (בערך 0.693)
בהסתברות: התפלגות מעריכית.
בפיזיקה: התפלגות בולצמן.
בתחומי ההונאה היצירתית: מזימת פירמידה.
ראו גם

אקספוננט
נגזרות של פונקציות מעריכיות
משוואה מעריכית
רוברט לות'ר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באפריל 1822 שווידניצה, פולין
 פטירה:  15 בפברואר 1900 (בגיל 77) דיסלדורף, גרמניה
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת בון 
 פרסים והוקרה:  פרס לאלנד (1861)  פרס לאלנד (1855)  פרס לאלנד (1859)  פרס לאלנד (1860)  פרס לאלנד (1853)  חבר האגודה המלכותית לאסטרונומיה (1854)  פרס לאלנד (1852)  פרס לאלנד (1854) 
 תרומות עיקריות
 גילוי 24 אסטרואידים
 
קרל תיאודור רוברט לות'ר (בגרמנית: Karl Theodor Robert Luther;‏ 16 באפריל 1822 – 15 בפברואר 1900, ידוע בעיקר כרוברט לות'ר) היה אסטרונום גרמני, מגלה פורה של אסטרואידים בין השנים 1822 ו-1890. זכה בפרס לאלנד שבע פעמים.
מדליה לכבוד גילוי האסטרואיד ה-100, המראה מצד אחד את ג'ון ראסל היינד, הרמן גולדשמידט ורוברט לות'ר, מגלי האסטרואידים הפוריים ביותר באותה תקופה, ובצד השני את אוראניה, מוזת האסטרונומיה, מ-1869
ביוגרפיה

רוברט לות'ר נולד לאוגוסט לות'ר ווילהמינה פון אנדה (Wilhelmine von Ende) ב-16 באפריל 1822, בשווידניצה פולין. הוא למד בבית ובבית הספר המקומי. עם סיום לימודיו הוא עבר לברסלאו, שם למד בין השנים 1841 ו-1843.
בשנת 1843 עבר לברלין כדי ללמוד אסטרונומיה, שם למד עד 1848. בברלין היה תלמידו של יוהאן אנקה וסייע לו בחישובים ובהכנת אלמנק אסטרונומי. בשנת 1850 קודם בתפקיד במצפה הכוכבים בברלין. בסוף שנת 1851 האסטרונום Franz Brünnow (Franz Brünnow) הזמין אותו למצפה הכוכבים שליד דיסלדורף (אנ') כדי לעבור ולהיות מנהל המצפה אחריו.
בשנת 1859 התחתן עם קלורין מרקר, ולזוג נולד בן ויליאם.
במהלך חייו, לות'ר גילה 24 אסטרואידים ותגליות נוספות.
נפטר ממחלה בשנת 1900 בדיסלדורף, גרמניה.
פרסים ואותות הוקרה

כוכב הלכת המינורי 1303 Luthera (אנ') נקרא על שמו.
על שמו מכתש לות'ר בירח (אנ').
לכבוד גילוי האסטרואיד ה-100, אגודת המדע המלכותית בצרפת פרסמה מדליה מיוחדת לציון האירוע, עליה מופיעים דיוקנותיהם של ג'ון ראסל היינד, הרמן גולדשמידט, ורוברט לות'ר.
הערות שוליים

1 2 3 4  Plicht C.A. (2014). Luther, Karl Theodor Robert. In: Hockey T. et al. (eds) Biographical Encyclopedia of Astronomers. Springer, New York, NY.
↑  (17) Thetis In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_18. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (47) Aglaja In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_48. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (50) Virginia In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_51. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (71) Niobe In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_72. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (78) Diana In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_79. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  Robert Johnston (ביוני 2019). "Other Reports of Asteroid/TNO Companions". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  (90) Antiope In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_91. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (95) Arethusa In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_96. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (288) Glauke In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_289. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). "(1303) Luthera". Dictionary of Minor Planet Names – (1303) Luthera. Springer Berlin Heidelberg. p. 107. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_1304. ISBN 978-3-540-00238-3.
↑  "Gazetteer of Planetary Nomenclature – Planetary Names: Crater, craters: Luther on Moon". International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN). נבדק ב-23 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mr. Bishop's Observatory". The illustrated London news. 55: 368,372. 9 באוקטובר 1869. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117321583  ISNI: 0000 0000 7857 9316  LCCN: nr2004029970  MGP: 166470  SUDOC: 158950178  VIAF: 44251666   WorldCat (עם VIAF): 44251666
מוזיאון ילדים

הכניסה למוזיאון הילדים של אומהה
ילד מפריח בועת סבון ענקית במוזיאון הילדים של גואטמלה.
מוזיאון ילדים הוא מוזיאון המיועד לילדים כקהל יעד. הנחת היסוד בהקמה של חלק ממוזיאוני הילדים היא, שהליך הלמידה וההנאה שילדים יכולים לספוג בעת ביקורם במוזיאון, שונה מחוויית הלימוד וההנאה של מבוגרים, וכי הליך למידה זה צריך להתנהל באופן שונה כאשר מדובר בילדים המבקרים במוזיאון. הוא צריך להתנהל, למשל, דרך משחק - דבר שאינו תמיד אפשרי במוזיאונים אחרים.
מאפיינים

בשונה ממוזיאונים למבוגרים, האוסרים לרוב על מגע במוצגים וממעטים לרוב במוצגים אינטראקטיביים, מוזיאונים לילדים מעודדים מגע במוצגים, וכוללים בעיקר מוצגים אינטראקטיביים המיועדים להפעלה על ידי ילדים, מתוך מטרה לעודד הליך של למידה באמצעות מוצגים דמויי משחקים.
מוזיאונים אלה מציגים מוצגם, שעוסקים בנושאים, שנוטים לעניין ילדים באופן טבעי או בנושאים שקשורים בחומר הלימוד של הילדים.
ההנאה מהביקור אינה תלויה במיומנויות שילדים טרם רכשו.
במוזיאוני ילדים יהיו גם פינות משחקים גרידה, בין המיצגים, או פינות מנוחה נוחות לילדים.
נושאי התצוגה יהיו רב גוניים - מוזיאון ילדים גדול לא ימקד את מרבית תערוכותיו בנושא יחיד או בנושאים קרובים.
הדרכות מסודרות במוזיאוני ילדים יהיו פחות דומות להרצאות ויותר דומות למשחק מודרך.
אדריכלות המבנה עצמו, תהייה קולעת יותר לטעמם ולצרכיהם של ילדים.
היסטוריה

מוזיאון הילדים הראשון בעולם היה מוזיאון הילדים של ברוקלין שנוסד בשנת 1899 בעיר ניו יורק שבארצות הברית. לאחריו נוסדו מוזיאון הילדים של בוסטון (בשנת 1913), מוזיאון הילדים של דיטרוייט (בשנת 1917), מוזיאון הילדים של אינדיאנפוליס (בשנת 1925) - הגדול במוזיאוני הילדים בעולם, ומוזיאון הילדים של קונטיקט בווסט הרטפורד שבקונטיקט (בשנת 1927).
עד שנת 1975 מספר מוזיאוני הילדים בארצות הברית הגיע ל-38 מוזיאונים, ו-80 מוזיאונים נוספים נפתחו עד שנת 1990. בין השנים 1990 ו-2007 נפתחו בארצות הברית 130 מוזיאוני ילדים נוספים.
בעקבות הצלחת מוסדות אלה בארצות הברית, נפתחו מוזיאוני ילדים גם באירופה. הראשון שבהם היה מוזיאון הילדים של בריסל (Le Musée des Enfants) שנפתח בשנת 1978. מוזיאון הילדים הראשון באסיה היה ה-Museo Pambata שנפתח במנילה בשנת 1994, והראשון בדרום אמריקה היה מוזיאון הילדים של קאראקס שנפתח בוונצאולה בשנת 1982.
בישראל

בישראל פועל מוזיאון הילדים בחולון, המוגדר מפורשות כמוזיאון ילדים. מוזיאון המדע בירושלים הוא בעל אוריינטציה ברורה לילדים, למרות שאינו מוגדר כך רשמית. במוזיאון ישראל, בירושלים, יש אגף המוגדר כ"אגף הנוער".
תמונות מיצגים אופייניים למוזיאוני ילדים

ילדה יוצרת תבליט בעזרת המיצג אינטראקטיבי Playing in Art Smart, במוזיאון הילדים של גלזר, ארצות הברית.
מיצג המטוס במוזיאון הילדים של סן אנטוניו, ארצות הברית.
שלד ממותה עם עזרים, שממחישים לילדים כיצד נראתה הממותה, כשהייתה בחיים. מוזיאון הילדים "דיסקברי", סן חוזה, ארצות הברית.
מיצגי כבאית וניידת משטרה במוזיאון הילדים בממפיס, ארצות הברית.
ראו גם

מוזיאון הילדות V&A
מוזיאון הילדים הלאומי בוושינגטון
לקריאה נוספת

Integrating Scaffolding Experiences for the Youngest Visitors in Museums, Wolf, Barbara; Wood, Elizabeth, Journal of Museum Education, v37 n1 p29-38 Spr 2012
הערות שוליים

↑  Museum Superheroes: The Role of Play in Young Children's Lives, Krakowski, Pamela, Journal of Museum Education, v37 n1 p49-58 Spr 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285665505171  GND: 4335759-3  LCCN: sh85023680  NKC: ph123049
ג'יין גרייבס סמיילי

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1949 (בת 75) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איווה, מכללת ואסר, בית הספר ג'ון בורוז 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  A Thousand Acres, Some Luck, Moo, The Greenlanders, The Man Who Invented the Computer 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'יימס פנימור קופר (2023)  פרס חוג מבקרי הספרים הלאומי לסיפורת (1991)  פרס או. הנרי (1985)  פרס הארטלנד (1991)  תוכנית פולברייט 
 therealjanesmiley.com
 
ג'יין גרייבס סמיילי (באנגלית: Jane Graves Smiley, נולדה ב-26 בספטמבר 1949) היא פרופסורית וסופרת אמריקאית זוכת פרס פוליצר. סמיילי כתבה מספר ספרים, סיפורים ומאמרים מצליחים במגוון תחומים, ביניהם ספרה "אלף דונמים" ("A Thousand Acres") זוכה פרס הפוליצר, והיא עצמה זכתה במספר פרסים נוספים, ביניהם פרס פיצג'רלד להישגים בספרות אמריקאית ופרס ה- Spur- Novel of the West.
ראשית חייה

ג'יין סמיילי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בשנת 1949. הוריה היו ג'יימס לה-וורן סמיילי, מהנדס, ופרנסס גרייבס נואל, חיילת ועיתונאית. כבר בגיל שנה, אביה של סמיילי עזב את המשפחה בשביל לחפש טיפול רפואי לבעיותיו הנפשיות שכללו תסמינים של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) בעקבות שירותו הצבאי במלחמת העולם השנייה. בשנת 1953 הוריה של סמיילי התגרשו, והיא עברה עם אמה ל-וובסטר גרובס, מיזורי. בראיון שנערך במסגרת אוניברסיטת ניו-יורק, סמיילי סיפרה שמשפחתה, אשר נהגה לספר סיפורים מחייהם, חייהם של ההורים שלהם והסבים שלהם, השפיעה רבות על הקריירה העתידית שלה בתור סופרת. סמיילי תיארה את המשפחה שלה בתור "הסיפור הראשון שהיא הכירה".
קריירה

בשנת 1967 סמיילי סיימה את לימודיה בתיכון ג'ון בורווס, ועברה לניו-יורק. היא החלה את לימודיה לתואר ראשון בספרות בקולג' וואסר. לאחר מכן, סמיילי עברה לאוניברסיטת איווה על מנת ללמוד לתואר השני שלה, אותו סיימה בשנת 1976. במסגרת המחקר לדוקטורט שלה היא עברה לגור באיסלנד, והחלה לחקור סאגות נורדיות (שהשפיעו רבות על ספרה The Greenlanders). בנוסף, היא החלה בכתיבת שני ספריה הראשונים, כמו גם אוסף סיפורים קצרים והבסיס ל-The Greenlanders. ב-1977, סמיילי חזרה לאיווה, ולאחר תהליך אקדמי ארוך פרסמה את ספרה הראשון, Barn Blind בשנת 1980, את ספרה השני, At Paradise Gate פרסמה שנה אחריו. במקביל, סמיילי התקבלה כמרצה בפקולטה האנגלית באוניברסיטת איווה, שם היא לימדה עד שנת 1997, אז פרשה כפרופסורית (Distinguished Professor).
במהלך הקריירה שלה סמיילי פרסמה 28 עבודות ספרותיות שונות, ביניהן ספרה A Thousand Acres זוכה פרס הפוליצר (ומספר פרסים אחרים) ורב המכר The All-True Travels and Adventures of Liddie Newton, שזכה בפרס ה-Spur – Novel of the West. היא הוזמנה לאקדמיה האמריקאית לאומנויות וספרות ולקחה חלק במספר רב של פסטיבלי ספרות. כמו כן, היא עזרה להעניק את פרס בוקר הבינלאומי בשנת 2009.
יצירתה הספרותית

שאיפתה המוצהרת של סמיילי הייתה לכתוב בכל הז'אנרים המשמעותיים: היא כתבה אפוס (The Greenlanders), טרגדיה (A Thousand Acres), קומדיה (Moo) רומן רומנטי (The All-True Travels and Adventures of Liddie Newton), וסיפור בלשות (Duplicate Keys).
עם זאת, ישנם מוטיבים חוזרים ביצירותיה: דמויות רבות שאובות מהמערב התיכון (American Midwest). סמיילי גדלה במערב התיכון, ורבים מהקונפליקטים שהיא מעלה בספריה שאובים מהחיים שם. סוסים מופיעים ברבות מעבודותיה, מאחר שהם היוו חלק משמעותי בחייה- עוד כשהייתה ילדה נהגה לרכב על סוסים, וגם כיום היא מחזיקה במספר סוסי מרוץ.
ספריה

Barn Blind (1980)
At Paradise Gate (1981)
Duplicate Keys (1984)
The Greenlanders (1988)
A Thousand Acres (1991) - הופק לסרט קולנוע בשם "רסיסים של חיבה"
Moo (1995)
The All-True Travels and Adventures of Lidie Newton (1998)
Horse Heaven (2000)
Good Faith (2003)
Ten Days in the Hills (2007)
Private Life (2010)
Some Luck (2014)
Early Warning (April, 2015)
Golden Age (October 20, 2015)
Perestroika in Paris (2020)
ספריה > אוספי סיפורים קצרים

The Age of Grief (1987)
Ordinary Love & Good Will (1989)
ספריה > ספרי Nonfiction

Catskill Crafts (1988)
Charles Dickens (2003)
A Year at the Races: Reflections on Horses, Humans, Love, Money, and Luck (2004)
Thirteen Ways of Looking at the Novel (2005)
The Man Who Invented the Computer (2010)
ספריה > ספרים לצעירים

The Georges and the Jewels (2009)
A Good Horse (2010)
True Blue (2011)
Pie in the Sky (2012)
Gee Whiz (2013)
Riding Lessons (2018)
Saddles and Secrets (2019)
Taking the Reins (2020)
הערות שוליים

1 2  [1)	https://www.britannica.com/biography/Jane-Smiley אתר מילון בריטניקה]
↑  ערכה באתר פרס הפוליצר, באתר www.pulitzer.org
↑  אתר פרס פיצג'רלד
1 2  Winners, Western Writers of America, ‏2012-05-12 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Neil Dakate, Understanding Jane Smiley, 1999
↑  Academy Members – American Academy of Arts and Letters (באנגלית אמריקאית)
↑  הכרזת שופטי פרס בוקר(הקישור אינו פעיל, 21.11.2021)
↑  Elaine Szewczyk |, Horsin' Around in Jane Smiley's New Novel, PublishersWeekly.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303532505171  PLWABN: 9810529956305606  BIBSYS: 90339330  BNE: XX996416  BnF: cb12147345x (data)  CiNii: DA07547708  GND: 119484358  ICCU: RAVV079739  ISNI: 0000 0001 2277 1859  LCCN: n79143875  LNB: 000025909  NKC: xx0002779  NLG: 77576  NLK: KAC199625609  NTA: 070234329  SELIBR: 225306  SNAC: w6ww935r  SUDOC: 029958512  VIAF: 19714915   WorldCat (עם VIAF): 19714915
הגדה של מלחמה

הגדה של מלחמה 1914 - 1915 (בגרמנית Kriegs-Hagadah 1914 - 1915 ) היא הגדה של פסח שהופקה בשנת 1914 עבור החיילים היהודים שלחמו בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי והצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה.
חיילים יהודים רבים לחמו במלחמת העולם הראשונה בשורות צבאות המדינות בהן הם חיו. מדינות רבות דאגו לספק לחיילים היהודיים מהדורות הגדה מיוחדות כדי שיוכלו לחגוג את ליל הסדר כהלכתו בחזית ובמחנות הצבא. אחת ההגדות מסוג זה היא "הגדה של מלחמה" שהודפסה בעברית עם תרגום והוראות בגרמנית, עבור החיילים היהודים שלחמו בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי והצבא הגרמני.
ההגדה הודפסה בשנת 1915 על ידי מקס היקל מהעיר ברנו בדרום מוראביה, אז בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
תיאור ההגדה

להגדה 63 עמודים, כאשר גם הטקסט וגם האיורים מודפסים בשחור לבן.
תיאור ההגדה > הכריכה, עמוד השער וההקדמה

בשליש העליון של כריכת ההגדה מוצגות תמונותיהם של הקיסר האוסטרי פרנץ יוסף והקיסר הגרמני וילהלם השני לבושים במדי שרד ועטורים מדליות. בין התמונות, כותרת בגרמנית שפירושה "לזכר מלחמת העולם 1914 – 1915".
מתחת לתמונות מופיעה כותרת בגרמנית באותיות גותיות "הגדה של מלחמה", וההערה "הקדמה מאת הרב המכובד ד"ר ד. פויכטוואנג, וינה". לאחר מכן מופיעה הכותרת בעברית בכתב אשכנזי מרובע גדול "הגדה של פסח".
בתחתית העמוד מופיעים פרטי ההוצאה לאור.
עמוד השער, בעל שוליים מעוטרים, מציג שוב את הכותרת בגרמנית "הגדה של מלחמה", השנים 1914 – 1915, והכותרת בעברית "הגדה של פסח" ופרטי ההוצאה לאור. במרכז העמוד איור שמקורו לא ידוע, המתאר משפחה מודרנית מסיבה סביב שולחן החג.
בהקדמה מסביר הרב דוד פויכטוואנג על משמעותם של חג הפסח, של ההגדה ושל ליל הסדר. לאחר מכן מופיעה תפילת אבינו מלכנו מיוחדת לחיילים היוצאים למלחמה, הכוללת בקשה לברך את היורש לכס הבסבורג ואת הקייזר האהוב.
תיאור ההגדה > ההגדה

טקסט ההגדה מודפס בעברית בכתב אשכנזי מרובע בשני גדלים. הטקסטים בגרמנית, הכוללים הוראות לעורך הסדר, תרגום ההגדה לגרמנית והסברים, מודפסים באותיות גותיות קטנות יותר. בהגדה איורים ועיטורים מעטים המודפסים בשחור לבן.
בעמוד 6, אחרי הברכה, הודפס תצלום ציורו של האומן היהודי מוריץ דניאל אופנהיים "ליל הסדר" שצויר בשנת 1867. התמונה נמצאה כמעט בכל בית יהודי גרמני מהמאה ה-19 והילך.
חלק מאיורי ההגדה הועתקו מהגדות קודמות, לדוגמה:
איור ארבעת הבנים בעמוד 17, המשולב בתוך ההסבר שניתן בגרמנית למדרש ארבעה הבנים, נלקח מההגדה שהודפסה בעיר אופנבך על המיין בגרמניה (1721).
האיור בו מתואר משה הורג את המצרי, המשולב בהסבר בגרמנית על מצוות אכילת מצה ומרור בעמוד 35, נלקח מהגדת אמסטרדם שהודפסה בשנת 1695.
בסוף הפיוט "אחד מי יודע", בעמוד 61, מתוארים אהרון וחור תומכים בזרועות משה - ”וִידֵי מֹשֶׁה כְּבֵדִים, וַיִּקְחוּ-אֶבֶן וַיָּשִׂימוּ תַחְתָּיו וַיֵּשֶׁב עָלֶיהָ; וְאַהֲרֹן וְחוּר תָּמְכוּ בְיָדָיו, מִזֶּה אֶחָד וּמִזֶּה אֶחָד, וַיְהִי יָדָיו אֱמוּנָה, עַד-בֹּא הַשָּׁמֶשׁ” (שמות י"ז, י"ב). מקור האיור אינו ידוע. בשנת 1930 הוא הופץ כברכה לראש השנה על ידי בית ההוצאה לאור Juedischer Buch und Kunstverlag מברנו.
אחרי תרגום הפיוט "חד גדיא" לגרמנית בעמוד 63, נוסף איור לקטע "שפוך חמתך על הגויים" שנלקח מהגדת מנטובה (1560), כעמוד אחרון לא ממוספר.
הערות שוליים

1 2  Center for Jewish History, Kriegs-Hagadah 1914-1915
↑  Catalogue of Seder Night 'Handbook', ESRAmagazine (באנגלית בריטית)
↑  "War Haggadah" – Brno, 1915 | kedem Auction House Ltd., www.kedem-auctions.com
↑  Moritz Daniel Oppenheim - A Painting In Grisaille At The Jewish Museum, Richard McBee (באנגלית אמריקאית)
↑  Haggadah shel Pesach - Offenbach, cja.huji.ac.il
↑  Haggadah shel Pesach-Amsterdam, cja.huji.ac.il
↑  Mantua Haggadah | BRAGINSKY COLLECTION (באנגלית אמריקאית)
אהרון וחור תומכים בזרועות משה בעת הקרב נגד עמלק ברפידים
Sultans of Swing

Sultans of Swing הוא הסינגל הראשון של להקת הרוק הבריטית דייר סטרייטס, והשיר המזוהה עמה יותר מכל שיר אחר. אף על פי שהוצג לראשונה ב-1978, הייתה זו הוצאתו המחודשת לאור בשנת 1979 שהפכה אותו ללהיט בממלכה המאוחדת ובארצות הברית.
השיר נכתב על ידי מארק נופלר בבר בדרום לונדון. הוא שאב את השראתו מנגינתה של להקת ג'אז אשר נגנה בפינתו של פאב, שאלמלא הלהקה, היה נותר שומם. בתום ההופעה הכריז סולן הלהקה כי הם "סולטני הסווינג". נופלר השתעשע מן הניגוד מוחלט שבין שמה המרשים של הלהקה לבין הופעתה והסביבה הצנועה שבה הופיעה.
השיר הוקלט לראשונה כניסיון באולפן בצפון לונדון, ביולי 1977. עד מהרה הוא התפרסם ברדיו והלהקה קיבלה חוזה הקלטות. השיר הוקלט בשנת 1978 לאלבום הבכורה של הלהקה, Dire Straits. החברה רצתה סאונד פחות מלוטש להשמעות ברדיו, ולכן גרסה נוספת של השיר הוקלטה באפריל 1978, ויצאה לאור כסינגל בבריטניה, בגרמניה ובמדינות נוספות.
ההצלחה

בעקבות חידושו בינואר 1979, השיר נכנס למצעד הפזמונים האמריקאי. באופן חריג, הצלחתו הגיעה יותר מ-6 חודשים אחרי שחרור האלבום הראשון של הלהקה באוקטובר 1978. השיר הפך ללהיט בארצות הברית. השיר כבש את המקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי, והמקום ה-4 בבילבורד הוט 100 וגם להצלחת מכירות האלבום שבו נכלל.
גרסת האלבום של השיר הכילה סולו גיטרה אשר קצר שבחים רבים, והגיע למקום ה-7 ברשימת סולואי הגיטרה הטובים ביותר של המגזין
Guitar World‏, ובמקום ה-32 ברשימת קטעי הגיטרה הטובים ביותר של המגזין רולינג סטון. מארק נופלר נוהג לאלתר ולהאריך את הסולו בשיר בזמן הופעות חיות.
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | 6× פלטינה | — |
סיכום
| בכל העולם | — | 0 |