stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רגנר פריש
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת

למרות שהמלגה שלו הוארכה כך שיכול היה לנסוע לאיטליה וצרפת, כעבור שנה חזר פריש לנורווגיה עקב מות אביו. הוא בילה שנה אחת בשיקום בית המלאכה המשפחתי, ושיפר את ההון של העסק על ידי מכירת נכסי המשפחה. לאחר שמצא תכשיטן שינהל את העסק במקומו, שב לעבודתו האקדמית.
בשנת 1928, מונה כפרופסור חבר לסטטיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת אוסלו. בשנים 1927 ו-1928 פרסם סדרה של מאמרים על הסטטיסטיקה של סדרות עתיות. בשנת 1929, פרסם את המסה החשובה הראשונה שלו במתודולוגיה אקונומטרית "מתאם ופיזור במשתנים סטטיסטיים", והמשיך באותה שנה עם "סטטיקה ודינמיקה בתאוריה הכלכלית". בשנת 1931 הפך לפרופסור מן המנין. בשנת 1932 ייסד באוניברסיטה את המכון לכלכלה במימונה של משפחת רוקפלר, והפך למנהל המחקר שלה[דרושה הבהרה].
במהלך כיבוש נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית, היה כלוא במחנה הריכוז ברדטוייט מ-17 באוקטובר 1943, לאחר מכן במחנה הריכוז ברג מ-22 בנובמבר 1943, ולבסוף במחנה המעצר גריני מ-9 בדצמבר 1943 ועד ל-8 באוקטובר 1944.
בשנת 1961 זכה פריש בפרס אנטוניו פלטרינלי מהאקדמיה הלאומית דאי לינצ'י שבאיטליה, ובשנת 1969 היה לזוכה הראשון בפרס נובל לכלכלה במשותף עם יאן טינברגן ההולנדי, על "פיתוח ויישום מודלים דינמיים לניתוח תהליכים כלכליים".
ביוגרפיה > משפחתו

פריש נישא למריה סמדל ב-1920, להם נולדה בת, רגנה. נכדתו נדיה הסאנאוי (ביתה של רגנה), היא מנחת טלוויזיה נורווגית. לאחר מות אשתו הראשונה ב-1952, הוא נישא בשנית לחברת ילדות בשם אסטריד יוהנסן שמתה ב-1980.
עבודתו

פריש היה אחד הכלכלנים הראשונים שחקרו כלכלה בכלי מדע מודרני. הוא ביצע מספר פיתוחים משמעותיים בשדה הכלכלה וטבע מינוחים חדשים, בהם "מיקרו-כלכלה" ו"מקרו-כלכלה". מאמרו על תורת הצרכן משנת 1926, סייע בבניית המחקר הנאו-וולראסיאני. הוא ניסח את תורת הייצור ב-1965. באקונומטריקה הוא עסק בסדרות עתיות (1927) ורגרסיות ליניאריות (1934).
דורית פרקש

| --- | --- |

 לידה:  1957 (בת 67 בערך)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין, רימון בית ספר למוסיקה 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
דורית פַרְקַש (נולדה ב-1957) היא זמרת ישראלית. זכורה בעיקר כחלק מהצמד "שוקי ודורית". היא בתו של הקריקטוריסט זאב (יעקב פרקש).
ביוגרפיה

פרקש למדה פסנתר קלאסי בתיכון "תלמה ילין" והיא בוגרת בית ספר רימון לג'אז ולמוזיקה.
פרקש זכתה לפרסומה הראשון כחברת הצמד "שוקי ודורית", יחד עם שוקי שוקי. להיטם הגדול ביותר היה "גן נעול" (1979) שהלחין שוקי למילים של רחל המשוררת. בשנת 1980 הוציאו הצמד את אלבומם הראשון, "גן נעול". מלבד שיר הנושא היו באלבום גם השירים "בא בשקט ונשאר" ו"על נהרות בבל", שנכתב והולחן במקור על ידי דון מקליין. בגרסה העברית נכתבו לשיר מילים מפרק תהילים קל"ז. הצמד הקפיא את יחסיו אחרי שהאלבום יצא ופרקש עבדה על שירים עם הנרי ברטר.
בשנת 1985 הוציאה שיר סולו ראשון, "סירפד" (מ' רחל שפירא, ל' הנרי ברטר), שיצא באותה השנה גם כתקליט שדרים.
בשנת 1987 התמודדה בתחרות קדם-אירוויזיון 1987 עם השיר "ירושלם" שהלחין הנרי ברטר, בליווי דפנה דקל ולהקת "חברים" (זו הפעם הראשונה בה דקל משתתפת בתחרות כזמרת רקע). השיר זכה במקום התשיעי בתחרות.
בשנת 1988 הוציאו שוקי ודורית את השיר "תותים", ובעקבות התגובות החיוביות שקיבל השיר, הוציאו ב-1990 את אלבומם השני והאחרון, "תותים". האלבום כלל את שיר הנושא ונחל הצלחה גדולה יותר מקודמו.
בשנת 1994 הוציאה פרקש את אלבום הסולו הראשון שלה, "שרה ננה מושקורי" ובו ביצעה בעברית את שיריה של ננה מושקורי. את שירי האלבום תרגמו מיוונית מיכל ורד ("עיר מפלט", "ילדתי"), יורם טהרלב ("אש האהבה", "לא עזבתי את הבית", "לא נורא"), רחל שפירא ("גחלת", "בקשה", "בושם מרחקים"), תלמה אליגון ("שלום שלום"), נעמי שמר ("אישה על החוף") ויאיר לפיד ("שיר אהבה מאוחר").
בשנת 1998 הוציאה פרקש את אלבומה השני, "חצי מאה עברה - שירים של נעמי שמר". האלבום הורכב כולו משיריה של נעמי שמר, בעיקר גרסאות כיסוי לשירים הישנים. באלבום שני שירים חדשים: "יובֵל" (יחסית חדש; בוצע באותה שנה בערב חגיגות היובל של המדינה על ידי גידי גוב ושמר) ו"קפה תפארת", שנכתב מיוחד עבור פרקש.
בשנת 2007 הוציאה פרקש את השיר "תכלת זכה", תרגום לשיר היווני "Alexandria" ("אלכסנדריה"). השיר תורגם על ידי רחל שפירא.
פרקש הופיעה בעיקר במופעים ביוונית לצד ניצה טרמין והזמר היווני לזר בואנו ובהנחיית ירון אנוש, שהמצליחים בהם הם "נשים שרות יוון" ו"חגיגה יוונית". אלבומה השלישי, "משהו יפה", שאמור לצאת בקרוב, מורכב כולו משיריה של רחל שפירא, ברובם תרגומים לשירים לועזיים. הסינגל הראשון שיצא הוא "שיר המהגר".
דיסקוגרפיה > שרה ננה מושקורי - 1994

עיר מפלט - (במקור נקרא: Kathe Kipos Exei)
אש האהבה - (To Gelekaki)
גחלת
לא עזבתי את הבית
ילדתי - (Ximeroni)
בקשה - (Oli I Rebetes Tou Dounia)
לא נורא - (Xekina Mia Psaropoula)
בושם מרחקים - (Nafti Yero Nafti)
שלום שלום - (Gialo Gialo)
אישה על החוף - (Tora Pou Pas Stin Xenitia)
לא עזבתי את הבית (נעימה)
שיר אהבה מאוחר - (To Traino)
דיסקוגרפיה > חצי מאה עברה - שירים של נעמי שמר - 1998

יובֶל - בוצע בערב יום העצמאות תשנ"ח על ידי גידי גוב ונעמי שמר בחגיגות ה-50 של מדינת ישראל.
קפה תפארת - נכתב במיוחד עבור פרקש.
דיוקן אמי - נכתב לכבוד אמא של שמר, רבקה ספיר מקבוצת כנרת.
בית חלומותיי - נכתב במקור לרביעיית האחיות שמר ב-1965, אך לבסוף הרביעייה התפרקה ונעמי שמר זכתה לבצע ראשונה את השיר.
אישה על החוף - שיר שכתב והלחין במקור מנוס חג'ידקיס ותורגם עבור צמד הפרברים לאלבומם "מוזיקה", שיצא בשנת 1989.
שיר כפות רגליך - נכתב ב-1968 למחזה "החיים כמשל" על פי פנחס שדה ובוצע שם על ידי זמרת קיבוצניקית בשם שולי הרולד, שהוציאה את אלבום הבכורה שלה ב-1969, שכלל שירי עמים בעברית ואנגלית. הרולד היא המבצעת המקורית של שירו של נעם שריף "הינך יפה רעיתי".
מי ידליק - נכתב לתוכנית חנוכה במסגרת ערוץ 2 בראשית שנות ה-90.
אחרי השקיעה בשדה - נכתב ב-1965 עבור מקהלת גברי השריון עם הסולנית נעמי לוי.
שיר סיום - שירו של מנוס חג'ידקיס שתורגם לתוכנית היחיד של חוה אלברשטיין ב-1970.
לחם האוהבים - בוצע על ידי נעמי שמר בשבועות 1991 בתוכניתה של דליה גוטמן: "על כל אלה", ערוץ 1.
חורשת האקליפטוס - נכתב עבור ילדי קבוצת כנרת ביובל לקבוצת כנרת, 1963.
נומי נוגה - שיר ערש לנכדתה של נעמי שמר, נוגה יאיר.
העיר באפור - נשלח מפריז אל בני אמדורסקי עבור שלישיית גשר הירקון.
אל בורות המים - שיר הנושא של סרטו של מוטי קירשנבאום "אל בורות המים".
אסיף ("אסוף את המעשים...") - נכתב לזכר תרצה רבינוביץ' מקיבוץ חצרים, למילות אחיה, איתמר פרת.
שנה טובה - נכתב לתוכנית ראש השנה של שרה פרידמן במסגרת הערוץ הראשון בראשית שנות ה-90.
הדיוויזיה ה-352 (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בנובמבר 1943 – 14 באפריל 1945 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-352 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בנורמנדי, בקרב על הבליטה, ובקרבות בגרמניה.
היסטוריה > הדיוויזיה ה-352

הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1943, והועמדה תחת פיקוד דיטריך קרייס. הדיוויזיה הוצבה בסן-לו שבצרפת, כחלק מהקורפוס ה-84 במסגרת הארמייה השביעית.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה שהגנה על חוף אומהה, על ידי הדיוויזיות האמריקניות ה-1 וה-29 שנחתו בחוף כחלק מהפלישה לנורמנדי. אולם על אף שגרמה לאמריקנים אבדות כבדות, ספגה הדיוויזיה הרבה נפגעים ובסופו של דבר נסוגה. הדיוויזיה המשיכה להילחם במהלך המערכה בנורמנדי, אולם ב-30 ביולי פורקה הדיוויזיה עקב האבדות הרבות שספגה.
היסטוריה > דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-352

ב-21 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס שרידי הדיוויזיה ה-352 ועל בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-581 שהוקמה ב-21 באוגוסט. הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד אברהרד פון שוקמן, והוצבה כעתודת ה-OB West. בדצמבר אותה שנה לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן לחמה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, וב-14 באפריל 1945 התפצלה לקבוצות קרב, שאחת מהן התאחדה עם הדיוויזיה ה-805.
מפקדים > הדיוויזיה ה-352

דיטריך קרייס (5 בנובמבר 1943 - 30 ביולי 1944)
מפקדים > דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-352

אברהרד פון שוקמן (21 בספטמבר 1944 - 6 באוקטובר 1944)
אריק-אוטו שמידט (6 באוקטובר 1944 - 23 בדצמבר 1944)
ריכרד בצינג (23 בדצמבר 1944 - 21 בפברואר 1945)
רודולף פון אופן (21 בפברואר 1945 - 14 באפריל 1945)
כדור טניס

כדור טניס ירוק של חברת פן (PENN)
כדור טניס הוא כדור המיועד למשחק בענף הטניס, הכדור מזכיר מאוד את כדור הבייסבול, אך הוא שונה בצבעו, משקלו והרכבו. כדורי הטניס המודרניים נשמרים בלחץ (על פי תקן) בקופסתם עד לפתיחתם הראשונית, זאת מכיוון שכדי לשמור על הקפיציות שלהם כדורי הטניס ממולאים באוויר. הנפח של הכדורים קטן יחסית, ולא ניתן לנפח אותם מחדש – כך שאריזת הלחץ מונעת מהאוויר שבהם לברוח בטרם השתמשו בהם.
כדור הטניס הוא אחד ממרכיבי הציוד הבסיסיים בטניס, יחד עם מחבט טניס ובלעדיו המשחק אינו יכול להתקיים כלל. כדורים אלו מיוצרים בצבעים ירוק, צהוב ולבן, ויכולים לשמש למטרות נוספות פרט למשחק עצמו.
היסטוריה

בתחילת דרכו של הטניס, כדוריו היו עשויים לרוב מעור אשר היה עטוף בשיער או בצמר. מי שהיו מייצרים את הכדורים באותה תקופה היו בעלי מלאכה סקוטים (הענף הומצא בבריטניה) ועבודה זו נחשבה כמורכבת מאוד כך שרק מעטים ידעו לבצע אותה בצורה נכונה, במיוחד שספורט זה נחשב אז כ"ספורט של עשירים". על פי הסיפורים, גם המלך הנרי השמיני אהב לשחק טניס ובהוראתו בעלי המלאכה חויבו לייצר את הכדורים בצבע ירוק בלבד.
כדורי טניס מודרניים

כדורי הטניס המודרניים מיוצרים בצבע ירוק זוהר או בצבע לבן, שהם גם הצבעים היחידים המאושרים על ידי ה-ITF. כמו כן, הכדורים צריכים גם לעמוד בקריטריונים של גודל, משקל, הרכב ייצור ועוצמת קפיצה, כדי שיוכלו לשמש במשחקים רשמיים.

הבדיקה הראשונית והחשובה ביותר שעושה כל שחקן, אפילו חובב, כדי לבחון כדורים שאינם חדשים היא בדיקת הקפיציות שלהם. אם הכדור לא קופץ מספיק, כנראה הוא לא מתאים למשחק. רוב שחקני הטניס מעדיפים כדורים קופצניים מספיק, שמתאימים לרוב סוגי המשטחים (קשים, חימר ודשא). השיטה המקובלת בקרב השחקנים לבדיקת הכדורים מתבצעת כך שלוקחים את אחד הכדורים, מפילים אותו מגובה של 2.5 מטר בקירוב ואם הוא קופץ חזרה מהרצפה לגובה של 1.35-1.50 מ', סימן שהוא תקין למשחק.
צבעו של כדור הטניס הוא בתדר גל של Hz 555-560, המהווה את שיא הרגישות של תאי המדוכים בעין האנושית

.
הערות שוליים

↑  ד"ר אלה לכמן, הידעת? כדורי טניס נשמרים בתוך מיכלים בלחץ גבוה, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏10 באוקטובר 2019
↑  https://www.artsy.net/article/artsy-editorial-reason-tennis-balls-yellow-green
↑  https://dot-color.com/2018/03/22/are-tennis-balls-yellow-or-green/
↑  https://books.google.co.il/books?id=BY6gDwAAQBAJ&pg=PA484&lpg=PA484&dq=why+tennis+ball+is+green+eye+cones&source=bl&ots=VwmhXp26QU&sig=ACfU3U3h5tsHW_1W8L5z2z1SU2-m_possg&hl=iw&sa=X&ved=2ahUKEwjE4Om6mqf2AhWUuaQKHcvDCQIQ6AF6BAhFEAM#v=onepage&q=why%20tennis%20ball%20is%20green%20eye%20cones&f=false
↑  https://www.valleyflyers.org/wp-content/uploads/TheEyeandNightVision.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4561780-6
ארבע בשורה

לוח המשחק "ארבע בשורה" עם אסימונים בשני צבעים
הדמית משחק "ארבע בשורה" בו האדום מנצח
ארבע בשורה הוא משחק חשיבה לשני שחקנים. לכל שחקן אסימונים בצבע אחד, וכל שחקן בתורו מפיל אסימון לתוך הלוח המורכב משבע עמודות ושש שורות. מטרת המשחק היא לחבר ארבעה אסימונים מצבע זהה ברצף מאונך, מאוזן או באלכסון - לפני שהיריב עושה זאת. המשחק מבוסס על המשחק העתיק Gomoku בו השתמשו בחמש אבנים במקום ארבע.
בתורת המשחקים

מבחינת תורת המשחקים, ארבע בשורה הוא משחק פתור. אם השחקן הפותח ישחק משחק מושלם, הוא ינצח במשחק. המשחק נפתר על ידי ג'יימס ד. אלן (1 באוקטובר 1988) ובאופן בלתי תלוי (בהוכחה באמצעות מחשב) על ידי ויקטור אליס (16 באוקטובר 1988). ההוכחה מספקת מספר נקודות מעניינות:
אם השחקן הפותח ישים אסימון בעמודה המרכזית – הוא יכול להבטיח ניצחון על ידי משחק מושלם.
אם יפתח על ידי הנחת אסימונים בשתי העמודות הצמודות למרכזית – משחק מושלם של השחקן השני יאפשר לו להשיג תוצאת תיקו (אפילו אם השחקן הפותח ימשיך במשחק מושלם משלו).
על ידי פתיחה בהנחת אסימונים באחת מארבע העמודות החיצוניות – משחק מושלם של השחקן השני יאפשר לו לנצח במשחק.
יהודה אלמוג

יהודה קופילביץ אלמוג (20 במאי 1896 – 23 ביולי 1972) היה איש תנועת "החלוץ" ברוסיה, עוזרו הקרוב של יוסף טרומפלדור מראשי גדוד העבודה, מפעילי הקיבוץ המאוחד בחברת אשלג ארץ-ישראלית, ראש המועצה הראשון של המועצה האזורית תמר. על שמו נקרא קיבוץ אלמוג, שהוקם בשנת 1979 בצפון ים המלח.
ביוגרפיה

יהודה אלמוג נולד בסולי שבפלך וילנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (ליטא) בשם אברהם מצקביץ'. הוא הושפע בנעוריו מהפציפיזם הטולסטויאני. גויס לצבא האימפריה הרוסית וערק ממנו (ואז אימץ את שמו של בן דודו יהודה קופילביץ'). הצטרף לארגון "החלוץ" ברוסיה, ונרתם למשימות התנועה הציונית בהשפעת יוסף טרומפלדור. לאחר מלחמת העולם הראשונה, אלמוג יצא לאיסטנבול ופעל למען חבורות חלוצים, שנשארו שם ללא אמצעי קיום ודרך להגיע לארץ ישראל.
בשנת תרע"ט 1919 עלה אלמוג לארץ ישראל עם יוסף טרומפלדור, והצטרף למייסדי קיבוץ דגניה ב׳ (טרומפלדור עלה ל״פינת הצפון״), השתתף בשנת 1920, בהקמת ההסתדרות הכללית. יחד עם חבריו מן "החלוץ", נפגש עם ישראל שוחט ראש ארגון "השומר", ויחדיו ייסדו את "גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור" בקיץ של שנה זו. אלמוג עמד בראש "פלוגת פתח-תקוה" של גדוד העבודה, אשר חבריה השתתפו בהקמת עין חרוד בעמק יזרעאל בקיץ 1921.
הוא היה מהפעילים הראשיים, למען התיישבות גדוד העבודה בקרקעות הברון רוטשילד בחורן. ובשנת 1922 יצא עם חיים שטורמן וצבי נדב לסיור בחורן, והציע להקים יישוב חדש בשיטה, שלאחר שנים נודעה בשם: "חומה ומגדל", אשר התבססה על החוק הטורקי הקיים. תוכניתו הייתה כי היישובים הראשונים יוקמו על ידי כ-500 איש, שיגיעו בו-זמנית אל האתרים. המתיישבים יגיעו ברכבת עם כל הציוד הנדרש להקמת היישובים. ויקימו בהם באופן מיידי את שני היישובים. בשנת 1924, יצא אלמוג לאיראן להביא עולים שיסייעו ביישוב החורן, אך משימתו לא הושלמה.
בשנת 1928 בעת שחזר מאיראן, נפגש בדמשק שבסוריה עם צעירים ממועדון הנוער ברובע היהודי אשר דברו עברית רהוטה, הלהיב אותם ברעיון הציוני וסיפר להם על אדמות הברון רוטשילד בחורן. יהודה הציע לצעירים היהודים לעלות על הקרקע ולישב אותה בזכות העובדה שהם נתינים סורים. רעיון החלוציות קסם לצעירי הקהילה והתגבשה קבוצה להקמת תנועת החלוץ בדמשק בהדרכתו. יהודה הביא את דבר הקמת החלוץ בדמשק בפני מנהיגי היישוב בארץ, כדי שיארגנו את הכשרתם בקיבוץ לקראת עלייתם להתיישבות בחורן.
בשנות השלושים והארבעים יצא אלמוג מספר פעמים למסעות ארוכים במזרח אירופה, בשליחות "החלוץ" וגדוד העבודה. הוא נפגש, בין השאר, עם קהילות יהודים ועם נציגי קומונות חקלאיות.
תחילה היה ביתו בעין-חרוד, אך לאחר הפילוג ב-1923 עבר עם חבריו לתל יוסף. בעקבות הפילוג ל"ימין" ו"שמאל" בגדוד העבודה, והתפרקותו בשנים 1927–1929, הצטרף לחברי פלוגת גדוד העבודה בירושלים, אשר חבריה יסדו את קיבוץ רמת רחל. בשנות השלושים שינה את שם משפחתו ל"אלמוג", בהשראת הדרך שנסללה אז לאילת. הוא נישא לחוה, עולה מפולין, והצטרף כחבר לקיבוץ כפר גלעדי. בכל שנות פעילותו בים המלח התגוררה חוה בקיבוץ זה.
לבני הזוג נולדו שלושה ילדים: אילת, דן ועציון. אלמוג קרא לילדיו על שם אתרים בארץ ישראל מצפון ועד דרום, מדן ועד אילת; שמות הילדים מסמלים את החיים המגויסים למפעל ההתיישבות הציונית בארץ ישראל. בשנת 1962 נפטרה רעיתו חווה, ונקברה בבית העלמין בכפר גלעדי. לאחר פטירתו ב-1972 הוא נקבר לצידה, וחברים חקקו על מצבתו את המילים: "יהודה אלמוג, החלוץ הנצחי".
פועלו באזור ים המלח

לבקשתו של משה נובומייסקי מנהל חברת האשלג הבריטית בים המלח, יצא אלמוג בראש "הפלוגה המקובצת", אשר כללה חברי הקיבוץ המאוחד, להשתתף בהקמת מפעל אשלג בבעלות בריטית בסדום. הנהגת הקיבוץ המאוחד ציפתה כי הקמת המפעל תביא להקמת קיבוץ בדרום מזרח ים המלח. יהודה אלמוג התנדב להנהיג את הצעירים שהתגייסו לעבוד במפעל האשלג, ולהשתתף בהקמת יישוב חדש באזור המרוחק והמנותק. באותם ימים, לא הייתה דרך סלולה לסדום. ההגעה התבצעה בסירות אשר נעו מספר שעות מחופו הצפוני של ים המלח.
עד תש"ח 1948 הנהיג אלמוג את ציבור העובדים המאורגן בחברת האשלג. בינו לבין נובומייסקי מנהל חברת האשלג, שראה בהקשר הפועלי החלוצי עניין ערכי חשוב, שררו יחסים מורכבים. הקמת מדינת ישראל ערערה את אחיזתה של חברת האשלג באתר. עם פרוץ הקרבות, ניסה נובומייסקי לשמור על המפעל, מתוך כוונה להפעילו מחדש כאשר תסתיים המלחמה.
ב-20 במאי 1948 ננטש אזור צפון ים המלח בהוראות המטה הכללי; כמו גם מפעל האשלג הצפוני והשכונה העברית שהקימו עובדיו, קיבוץ בית הערבה, ואחר נהרסו בידי ערבים. המפעל הדרומי גם הושבת על ידי לוחמי הפלמ"ח לפני הנסיגה מן האתר. אך עוד לפני ההחלטה לעזוב את החוף הצפוני, פיטר נובומייסקי את עובדי החברה. פיטורים אלה הקצינו את היחסים המתוחים במילא בין נובומייסקי לבין אנשי הקיבוץ המאוחד, חברי בית הערבה ועובדי המפעל ובראשם יהודה אלמוג.
לאחר תש"ח, הוביל אלמוג קו נוקשה כלפי נובומייסקי, וזה התקשה לחדש את העבודה במפעל הדרומי. וכך, בשנת 1952 הוקמה החברה הממשלתית "מפעלי ים המלח", ונובומייסקי נושל למעשה ממפעל חייו. יהודה אלמוג מונה אז גם לראש המועצה הראשון בים המלח, כשנוסדה המועצה האזורית "תמר". בשנת 1965 נאלץ לפרוש מתפקידו עקב חילוקי דעות עם חברי המועצה.
במהלך השנים תרם אלמוג רבות לפיתוח אתרים היסטוריים וישובים בים המלח. בין היתר יזם הקמת מלונות, יישובים, כבישים ושיקום אתרים ארכאולוגיים והיסטוריים, כמו מצדה. בין יוזמותיו היו "אגודת מצדה", מוזיאון בית היוצר בנווה זוהר ובניית "משכן לתרבויות ים המלח" במצדה.
פרסומיו

יהודה קופלביץ [=אלמוג] וב.צ. ונסקי [=אשל], חבל סדום: צוער, ים-המלח והככר, עין חרוד: הקיבוץ המאוחד, תש"ה. (מהדורה ב': תש"ט 1949).
יהודה אלמוג, בן ציון אשל, חבל ים המלח, תל אביב: עם עובד, תשט"ז.
לקריאה נוספת

שמעון קושניר, אדם בערבה: פרקי עלילה מחייו של יהודה אלמוג, תל אביב: עם עובד, 1973.
הערות שוליים

↑  אתר ההנצחה של קיבוץ כפר גלעדי
↑  ניר מן, תיבת האוצר של החלוץ הנצחי נפתחת לראשונה, באתר mynetקיבוץ, ‏24 ספטמבר 2019 (ארכיון)
↑  צבי אילן, החלוץ בסוריה וההתיישבות בחורן 1928-1936, פעמים, 14, תשמ"ג 1982, עמ' 45-46.
↑  שלמה גבעון, "הגוברנאטור של "סדום" – הלך בצורה "אלגאנטית"..., מעריב, 24 ביוני 1965.
↑  סקירה קצרה, דבר, 29 במאי 1956.
↑  שלמה שבא, אדם בערבה, דבר, 18 בינואר 1974.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286845605171  GND: 1089826524  ISNI: 0000 0000 6692 5242  LCCN: no2003087078  VIAF: 26759526   WorldCat (עם VIAF): 26759526 
מתוך הארכיון הציוני
Made in England

Made in England (בתרגום חופשי: תוצרת אנגליה) הוא אלבום האולפן ה־24 של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור ב־17 במרץ 1995. הפיקו אותו גרג פני וג'ון עצמו, אלבום האולפן הראשון מאז Leather Jackets (אנ') ‏(1986) ללא כריס תומאס בהפקה. הוא גם האלבום האחרון בהשתתפות נגן כלי ההקשה ריי קופר, עד חזרתו ב־"Wonderful Crazy Night" ‏(2016). בוב בירץ' (אנ') הצטרף כבסיסט באולפן ובהופעות והמשיך בתפקידו עד מותו ב־2012.
"Made in England" היה האלבום הראשון של ג'ון שיצא לאור בחברת "PolyGram" (אנ'), שהוציאה אותו בלייבלים "רוקט"–"איילנד".
השיר "Please" זכה לגרסת כיסוי של זמרת הבלוגראס רונדה וינסנט (אנ') וזמרת הקאנטרי דולי פרטון, לכבוד הוצאת אלבומי ההוקרה לג'ון ולטופין "Revamp" ו־"Restoration" (אנ') ב־2018.
רשימת השירים

מילות השירים נכתבו על ידי ברני טופין, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי אלטון ג'ון.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Believe  | 4:55 |
| 2. | Made in England  | 5:09 |
| 3. | House  | 4:27 |
| 4. | Cold  | 5:37 |
| 5. | Pain  | 3:49 |
| 6. | Belfast  | 6:29 |
| 7. | Latitude  | 3:34 |
| 8. | Please  | 3:52 |
| 9. | Man  | 5:16 |
| 10. | lies  | 4:25 |
| 11. | Blessed  | 5:01 |
| משך כולל: | משך כולל: | 52:34 |
צדדי ב'

| שם השיר | פורמט |
| --- | --- |
"The One" (חי): ‏"Believe" ‏7 אינץ' / תקליטור (ארצות הברית / בריטניה)
"The Last Song" (חי): ‏"Believe" תקליטור (ארצות הברית / בריטניה)
"Sorry Seems to Be the Hardest Word" (חי): ‏"Believe" תקליטור (ארצות הברית / בריטניה)
"Believe" (חי): ‏"Believe" תקליטור (ארצות הברית / בריטניה)
"Believe" ‏(Urban Turban Version): ‏"Believe" תקליטור (ארצות הברית)
"Believe" ‏(Hardkiss Mix): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' / תקליטור (ארצות הברית)
"Made in England"‏ (Junior's Sound Factory Mix): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית / בריטניה), תקליטור (ארצות הברית), "Blessed" תקליטור (בריטניה)
"Made in England"‏ (Junior's Factory Dub): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית / בריטניה), תקליטור (ארצות הברית)
"Made in England" ‏(Junior's Joyous Mix): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית / בריטניה), תקליטור (ארצות הברית), "Blessed" תקליטור (בריטניה)
"Made in England" ‏(Junior's Big House Mix): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית)
"Made in England" ‏(Junior's Jungle Mix): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית)
"Made in England" ‏(Junior's Big House Dub): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית)
"Made in England" ‏(Junior's Massive House Dub): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית)
"Made in England" ‏(Junior's Jungle Dub): ‏"Made in England" ‏12 אינץ' (ארצות הברית)
"Your Song" (חי): ‏"Made in England" תקליטור (בריטניה)
"Don't Let the Sun Go Down on Me" (חי): ‏"Made in England" תקליטור (בריטניה)
השמטות

במהלך ההקלטות הוקלטו 20 שירים, רבים מהם הושמטו מהעריכה הסופית: "Building a Bird", ‏"Leaves", ‏"Hell", ‏"Skin", ‏"Tick-Tock", ‏"Undone", ‏"Red", ‏"Live Like Horses", גרסה חלופית ל־"Belfast" וגרסה חלופית ל־"Believe". גרסה של "Live Like Horses" נכללה באלבום האולפן הבא, "The Big Picture". ‏"Red" יצא לימים באלבום האוסף הצרפתי (שהיה אלבום צדקה לאיידס), "Sol En Si". את "Building a Bird" הקליט נייג'ל אולסון (אנ') לתקליטור שהוציא ב־2001 (ביפן בלבד) "Move the Universe"‏.
משתתפים

אלטון ג'ון – זמרה וזמרת רקע, פסנתר (1–7, 9–11), הרמוניום (7), קלידים (8), עיבוד כלי מיתר (9). ג'ון כתב והקליט בשלושה כלי מקלדת: Yamaha grand, ‏Bösendorfer grand ופסנתר חשמלי רולנד.
גאי בבילון– קלידים, תכנות וזמרת רקע (8), עיבוד כלי מיתר (9)
טדי בורוויקי – אקורדיון (6)
פול קאראק (אנ') – אורגן האמונד (9)
דייווי ג'ונסטון (אנ') – גיטרה, מנדולינה, בנג'ו, זִמרת רקע (8)
בוב בירץ' (אנ') – גיטרה בס, זִמרת רקע (8)
צ'רלי מורגן (אנ') – תופים
ריי קופר – כלי הקשה
פול ברנן – חמת חלילים, חליל צד (6)
דרמוט קרהאן – כינור (6)
פול בקמסטר – עיבוד תזמורתי, ניצוח (1, 3, 4, 6)
ג'ורג' מרטין – עיבודי כלי קשת וקרנות יער וניצוח (7)
גאווין רייט (אנ') – כנר ראשי (6), ניצוח (9)
‏The London Session Orchestra – תזמורת (1, 3, 4, 6, 7, 9)
משתתפים > הפקה

אלטון ג'ון – מפיק
גרג פני – מפיק, מיקסינג
ג'ון אינגולדסבי– הקלטה, מיקסינג
אנדי סטריינג' – עוזר מקליט
כריס בלמן – מאסטרינג ב"ברני גרונדמן מאסטרינג" (אנ') (הוליווד, קליפורניה)
אדריאן קולי – תיאום אולפן
סטיב בראון – תיאום אלבום
פט מילס – טכנאי תופים וגיטרה
ביל האריסון – טכנאי כלי הקשה
גרג גורמן – צילום
Wherefore Art? – עיצוב
ג'ון ריד (אנ') – ניהול
פרסים ומועמדויות > פרסי גראמי

| שנה | עבודה מועמדת | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | "Believe" | ביצוע הפופ הקולי הגברי הטוב ביותר | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי המוזיקה האמריקאית

| שנה | מועמד | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | אלטון ג'ון (מבצע) | אומן פופ/רוק גבר מועדף | מועמדות |
סינגלים

מיקומי שיא במצעדים שבועיים נבחרים
| סינגל | מצעד | מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
| Believe | בילבורד הוט 100 | 13 |
| Believe | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 1 |
| Believe | מצעד 40 השירים למבוגרים | 31 |
| Believe | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 21 |
| Believe | מצעד הסינגלים הקנדי | 1 |
| Believe | מצעד הסינגלים הבריטי | 15 |
| Believe | Eurochart Hot 100 | 18 |
| Believe | המצעד הצרפתי | 13 |
| Made in England | בילבורד הוט 100 | 52 |
| Made in England | מצעד 40 השירים למבוגרים | 12 |
| Made in England | מצעד שירי הדאנס קלאב | 13 |
| Made in England | מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני | 29 |
| Made in England | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 39 |
| Made in England | מצעד הסינגלים הבריטי | 18 |
| Made in England | ‏Eurochart Hot 100 | 74 |
| Made in England | מצעד הסינגלים הקנדי | 5 |
| Blessed | בילבורד הוט 100 | 34 |
| Blessed | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 2 |
| Please | המצעד הבריטי | 33 |
מצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעד שבועי (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שבועי (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שבועי (1995)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 6 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 4 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 13 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 4 |
|  דנמרק | היטליסטן | 5 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 11 |
|  הונגריה | Mahasz | 17 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 3 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 5 |
|  יפן | אוריקון | 13 |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 10 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 3 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 6 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 9 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 8 |
|  צרפת | SNEP | 2 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 3 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 8 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |
מצעדים > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  מצעד שנתי (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1995)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 9 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 89 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 29 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 27 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 79 |
|  צרפת | SNEP | 51 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 46 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 12 |
נתוני מכירות

| מדינה | הסמכה | יחידות מאושרות / מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI אוסטריה) | פלטינה | 50,000* |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000^ |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 100,000^ |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 250,000^ |
| יפן (RIAJ) | זהב | 101,130 |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 7,500^ |
| ספרד (PROMUSICAE)  | פלטינה | 100,000^ |
| צרפת (SNEP) | זהב ×2 | 286,400 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה ×2 | 200,000^ |
| שוודיה (GLF) | זהב | 50,000^ |
| שווייץ (IFPI שווייץ) | פלטינה | 50,000^ |
סיכום
| אירופה (IFPI) | פלטינה | 1,000,000* |
| בכל העולם | — | 3,300,000 |
^אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד *אומדן המכירות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד
ביאורים

↑  מתנה מדייווי ג'ונסטון.