ליאו שטראוס
קורות חיים

ליאו נולד להוגו ויניס שטראוס בעיירה קירכהיין (Kirchhain) במדינת הסה, גרמניה, ב-20 בספטמבר 1899. אביו ואחי אביו ניהלו בשותפות עסקים לאספקת תוצרת חקלאית ותוצרת בקר שאותם ירשו מאביהם, מאייר (1835–1919) – מנהיג חשוב ונודע בקהילה היהודית. בדברים שנשא ליאו שטראוס בהרצאה במכללת סנט ג'ונס הוא העיד על עצמו כי הגיע "מבית קונסרבטיבי, אולי אף אורתודוקסי" שבו ידעו מעט מאוד על היהדות מלבד דבקות בקיום מחמיר של פרקטיקות יהודיות.
בגיל 17 פרק עול תורה ומצוות, ובגיל 18 החל לפעול בשורותיה של הציונות הגרמנית והתלהב מהרעיון של מהפכה מדינית עברית. בשנת 1917 סיים את לימודיו בגימנסיה שליד מרבורג, ומ-5 ביולי 1917 עד דצמבר 1918 שירת בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה.
אחרי המלחמה החל את לימודיו באוניברסיטת המבורג. ב-1921 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו, בהדרכת ארנסט קסירר, הפילוסוף היהודי מאסכולת מרבורג. נושא עבודת המחקר שלו היה: "בעיית ההכרה בפילוסופיה של פרידריך היינריך יַקוֹבּי". בשנות לימודיו שמע גם שיעורים באוניברסיטאות פרייבורג ומרבורג מהפילוסוף אדמונד הוסרל ומתלמידו מרטין היידגר.
שטראוס היה בקשרי ידידות עם גרהרד קרוגר, יוליוס גוטמן, פרנץ רוזנצוויג (שלו הקדיש שטראוס את ספרו הראשון), גרשם שלום, אלכסנדר אלטמן והמזרחן הנודע פאול קראוס, שלו נישאה אחותו של שטראוס בתיה (היא נפטרה בשעת לידת בתם, וב-1944, כאשר קראוס התאבד או נרצח, שטראוס ואשתו אמצו את הבת הזו). בשלבים מאוחרים יותר של חייו ניהל שטראוס חליפות מכתבים עם חלק מאותם ידידים; מכתבים אלה ראו אור לא מזמן בשפה הגרמנית ועומדים להיות מתורגמים גם לשפות נוספות. נוסף על כל האמור, ניהל שטראוס דיון ער וחשוב עם קארל שמיט, תאורטיקן וחוקר גרמני נאצי שהאמין ביתרון הדיקטטורה, בתחום מדע המדינה. שמיט, באופן מפתיע, בעקבות היכרותו האישית עם שטראוס, תרם לזכייתו של שטראוס במענק מחקר מטעם קרן רוקפלר. אף על פי כן, לאחר עזיבתו של שטראוס את גרמניה, הוא קטע את קשריו עם שמיט ולא השיב לניסיונותיו של האחרון לחדש עימו את ההתכתבות.
לאחר שקיבל את מענק המחקר ע"ש רוקפלר בשנת 1932, עזב שטראוס את משרתו באקדמיה לחקר היהדות בברלין ועבר להתגורר בפריז. הפעם היחידה שבה שב לגרמניה לאחר עזיבתו, הייתה לימים ספורים בלבד, כעשרים שנה מאוחר יותר. בפריז נישא שטראוס למרי (מרים) ברנסון, אלמנה עם ילד שהכיר בגרמניה. הוא אימץ את ילדה ומעולם לא היה לו ילד ביולוגי. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, סירב שטראוס לחזור לארץ מולדתו.
בשנת 1934 מצא שטראוס מקלט באנגליה, ובשנת 1935 קיבל משרה זמנית באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1938, לאחר שלא עלה בידו למצוא משרת הוראה קבועה באנגליה, היגר לארצות הברית בתמיכתו של הרולד לסקי אשר העניק לו בנדיבות משרת הוראה למספר שבועות. לאחר תקופה קצרה ולא יציבה שבה שימש כעמית מחקר במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת קולומביה, שטראוס הבטיח לעצמו משרה לא יציבה בפקולטה למדע המדינה בבית הספר החדש למחקר חברתי (New School for Social Research) בעיר ניו יורק. הוא לימד שם בין השנים 1938 ל-1948 והתקיים ממשכורת רעב. ב-1944 קיבל אזרחות אמריקאית וב-1949 יכול היה שטראוס לנשום לרווחה כשהתקבל למשרת פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת שיקגו. הוא שימש כפרופסור מן המניין באוניברסיטת שיקגו עד שנת 1969. בשנה זו עבר לבית הספר לתארים מתקדמים, Claremont Graduate School שבקליפורניה, ולימד שם במשך שנה. לאחר מכן, בשנת 1970, המשיך שטראוס למכללת סנט ג'ונס, שבה כיהן כפרופסור אמריטוס עד למותו בשנת 1973.
בשנה האקדמית 1954–1955 (ה'תשט"ו) ביקר שטראוס בירושלים כאורחם של חבריו גרשם שלום ומרטין בובר, והרצה באוניברסיטה העברית. הם ניסו לשכנעו לעלות לישראל ולקבל משרת הוראה באוניברסיטה העברית, אך הדבר לא עלה בידם.