פורים שני
רשימת ימי פורים שני > פורים שני קהילתי

פורים מועד קטן או אבן אלחסן, ב' בחשוון במאה ה-12 (השנה המדויקת לא ידועה). יהודי שיראז שבפרס אולצו להתאסלם לאחר שהקצב אבד אלחסם הלשין עליהם לפני השלטון שהם קיללו את דת האסלאם, כדי לנקום על שהודח מתפקידו על חשד שמכר בשר טרף בערב ר"ה. לפני מותו הודה הקצב בכתב ששקר העליל על אחיו. כתוצאה מכך הורשו היהודים לחזור לדתם. אותו היום עשאוהו יו"ט לדורות לאכול ולשמוח.
פורים נרבונה (צרפת, כ' באדר ד'תתקצ"ו, 1236) אנשי נרבונה התנפלו על שכונת היהודים בעקבות עלילת דם, אך מושל העיר הציל אותם.
פורים קסטיליה (ספרד, כ"א באדר, ה'צ"ט, 1339) גונזאלו מרטינז - שר עירוני, הסית את המלך נגד היהודים והביא לגזירת חרם וגירוש היהודים, אך פילגשו הנוצרית של המלך שכנעה את המלך כי מרטינז בוגד והביאה להוצאתו להורג של מרטינז.
פורים קהיר (קהיר, כ"ז באדר ה'רפ"ד, 12 במרץ 1524) - שליט מצרים אחמד פאשא (אנ') מטעם הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר מרד בסולטאן והורה לאברהם קסטרו מנהל המטבעה היהודי להטביע את שמו על המטבעות. קסטרו עזב בחשאי את מצרים ומיהר לאיסטנבול כדי להודיע לסולטאן על מזימתו של אחמד. בתגובה איים אחמד פאשא לרצוח את כל היהודים בקהיר. הטבח נמנע לאחר שאחמד פאשא נדקר למוות על ידי אחד הקצינים הזוטרים שלו.
פורים סרגוסה, י"ח בשבט. סיפור הדומה לפורים המקורי על סיפורם של יוצאי ספרד אשר חיו תחת שלטונו של המלך סאראגוסנוס ועל יועצו מרקוס אשר ניסה להשמיד את היהודים.
פורים קנדיה (היא הרקליון שבכרתים, י"ח בתמוז ה'רצ"ח, 1538) בימי מלחמת הסולטאן סולימאן בוונציה העלילו על יהודי קנדיה שבאו אליהם מרגלים עות'מאניים. המון של נוצרים הסתער על "עיר היהודים" באמתלא לחפש את המרגלים. בהשתדלות הרב אליהו קפשאלי הגיע ה"פריווידור" (פקיד גבוה בוונציה) והרגיע את ההמון.
פורים אנאצרא (פורים הנוצרים, אלג'יר), ד' בחשוון ה'ש"א, 1540) קרלוס הראשון, מלך ספרד, רצה בעזרת האדמירל הגנואי אנדריאס דורייה לכבוש את אלג'יר מידי המושל חיא'ר א-דין בארבארוסה. החיילים הספרדים שעלו על החוף אבדו ברעידת אדמה גדולה שבאה מן הים, והיהודים חששו מאוד מקנאותם הדתית של הספרדים.
פורים שני דרומא - (ג' באייר ה'שט"ו, 1555) עלילת דם של המומר חננאל דה פוליניו. האפיפיור מרקלוס השני מקיים חקירה והרוצח נמצא.
פורים של הנוצרים (פורים דה לוס כריסטיאנוס, או פורים דה לאס בומבאס - פורים של הפצצות, או פורים קטן. מרוקו - א' באלול, ה'של"ח, 1578) סבשטיאו, מלך פורטוגל פלש למרוקו והובס בקרב, תבוסת צבא פורטוגל נתפסה על ידי צאצאי יהודי ספרד ופורטוגל בצפון מרוקו כהצלה, בגלל פחדם שרדיפות האינקוויזיציה יישנו גם בארץ גלותם החדשה. פורים זה נשכח מרוב קהילות מרוקו, אך בבית הכנסת צלאת אל פאסיין של קהילת התושבים שמרו על המנהג, בסידור "אהבת הקדמונים" של הקהילה, שם מכונה חג זה "פורים קטן", נדפסה "מגילה" המתארת את כל המאורע.
פורים וינץ (גרמניה, פרנקפורט, כ' באדר, ה'שע"ו, 1616) המושל מתיאס עמד להיות מוכתר כמלך גרמניה והחליט לערוך את טקס ההכתרה בעיר פרנקפורט. ראש האופים בעיר, וינצנץ פטמילך, איים שאם לא יוטלו מגבלות על יהודי העיר הוא יסגור את כל המאפיות בערב יום ההכתרה. מועצת העיר פנתה במכתב למלך החדש ובו טענה כי היהודים מנצלים את הזכויות שלהם על מנת לפגוע באזרחי העיר הגויים. בעקבות מכתב זה הוסתה האוכלוסייה הלא יהודית בעיר והתחולל פוגרום, אלא שהמלך החדש ראה בפוגרום זה מרידה במלכותו, הוציא את ראש האופים להורג, ופיצה כספית את הקהילה היהודית.
פורים בגדאד (ט"ז בטבת ה'שצ"ט) הסולטאן העות'מאני מוראד הרביעי כבש את בגדאד מידי ממלכת פרס.
פורים אליק (אליק, כ"ו בסיוון ה'ת"ט) בתקופת פרעות ת"ח ות"ט, הגיעו הקוזאקים לעיר אליק, שם שהה הט"ז לאחר שברח מאוסטרהא החרבה. הם הקיפו את המבצר שבו שהו היהודים, אך כאשר ההיידמקים הצליחו לפרוץ את החומות, ירו לפתע שני תותחים שיצאו מכלל שימוש, והפורעים ברחו בבהלה. הט"ז קבע את היום לתענית עד חצות היום, ומשם ואילך משתה ושמחה, וחיבר סליחות מיוחדות ליום זה.
פורים די בודה (איטליה, 1684) - בימי המלחמה הטורקית הגדולה נפוצה שמועה שהיהודים תומכים בטורקים, ובזכות כמה נוצרים ופקידי ממשלה שבאו להגן עליהם ניצלו היהודים מפוגרום.
פורים ל"ג בעומר (י"ח באייר, ה'ת"ן, 1690)
פורים אנקונה (איטליה, כ"א בטבת, ה'תנ"א, 1690) - ניצלו מרעידת אדמה גדולה מאד.
פורים של לונדענבורג, י"א בטבת ה'תנ"ח, נפל בית הכנסת והמתפללים ניצלו.
פורים צנעא, י"ח באדר תפ"ב. שרי המלך הרגו את בן המלך שהלך לטייל בפורים ברחוב יהודים, והאשימו את היהודים. לפי המסורה המת קם לתחייה והצביע על רוצחיו.
פורים פוזנה (פולין, ג' בחשוון, ה'תס"ה, 1704) במלחמת הצפון הגדולה, הפולנים והסקסונים צרו על העיר וירו עליה כעשרת אלפים פצצות עם פתיל השהיה, השוודים ששלטו בעיר פקדו על היהודים לאסוף את כל הפצצות הללו ולכבותן ובכל זאת לא נפגע אף אחד.
פורים אשריף (לוב, טריפולי), כ"ג בטבת, ה'תס"ה, 1705) - ניצלו מצבאו של אברהים אשריף אשר אבד במגפה.
פורים בגדאד (עיראק, י"א באב, ה'תצ"ג, 1733) השלטון הפרסי העוין, בראשות שאה תהמאספ השני, ששלט עד אותו יום בבגדאד נסוג מהעיר.
פורים ליבורנו (איטליה, כ"ב בשבט, תק"ב, 1742), נס ההצלה של כל הקהילה בשעת רעידת אדמה. הרעש חזר על עצמו פעמים אחדות. בימים שבין רעש לרעש גזרו היהודים תעניות והציבור וראשי הקהל קהל החליטו "לתקן תקנות ולגדור פרצות". לזכר המאורע הזה קיבלו עליהם יהודי קהילת ליבורנו את יום כ"ב בשבט ליום צום ותענית. הדיין מלאכי בר יעקב הכהן חיבר לסדר היום תפילה בשם "קול תפילה" (ליבורנה תק"ג – (1743)) ו"שבחי תודה". המועד הזה הפך לפורים שני שכן בסיומה של התענית והתפילה חגגו היהודים את הצלתם בשירה – רינה וזמירות. היום המיוחד הזה מוזכר גם בשאלות ותשובות של הרב חי"דא "חיים שאל" שהודפס בליוורנו בתקנ"ב (1792) - בו הוא מציין: "ושבח אני את רבני ליוורנה שכאשר אירע להם תק"ב לתפ"ץ (לא תקום פעמיים צרה) צרת הרעש וניצלו, תקנו תענית ביום ההוא בכל שנה ובשבת קודש לומר "הלל הגדול" (= פרק תהילים קל"ו) כ"ו כל"ח (=כ"ו פעמים "כי לעולם חסדו "), במקום שתיקנוהו רז"ל בזמירות בנעימה ובניגון יפה..." (חלק ב' סימן י"א עפ) וכן בספרו של רפאל מלדולה "שֶבֶר בַּמְצָרִים" (שב"ר מרמז לגימטריה של שנת תק"ב).
פורים טבריה (ד' בכסלו, ה'תק"ג, 1743) סולימאן פאשה צר על העיר ולאחר 83 ימי מצור, שהחל בתאריך ט' באלול הוא עזב את העיר.
פורים מסטיסלב (ד' בשבט ה'תק"ד) הקוזאקים עזבו את העיר והיהודים ניצלו.
יום טוב של ק"ק אוויניון, כ"ח בשבט ה'תקי"ז. גוי נפל לבאר מים ליד בית הכנסת, והקהילה חששה מעלילת דם, אך לבסוף הגוי ניצל ויצא בחיים.
פורים מרוקו, ערב פסח ה'תקל"א. יהודי מרוקו קיבלו עליהם לבטל תענית בכורות ולחוג שמחת פורים לזכר נס שניצלו מכליון
פורים אלג'יר (י"א בתמוז, ה'תקל"ה, 1775) - יהודי הקהילות באלג'יר ניצלו מפרעות שרצו לעשות בהם.
פורים בצרה (ב' בניסן ה'תקל"ט) האימפריה העות'מאנית, בתמיכת יהודי בצרה, הצליחה להדוף את הניסיון הפרסי לכבוש את העיר. יעקב אלישר כתב את "מגילת פרס" על המאורעות, ונהגו לקרוא אותה מדי שנה.
פורים אוסטראה (ז' בתמוז, ה'תקנ"ב, 1792) בימי מלחמת רוסיה בפולין, חיל המפקד הרוסי סובורוב שם מצור על העיר. הפולנים עזבו את העיר בחשאי, היהודים התקבצו בבית הכנסת הגדול של המהרש"א ועמדו בצום ובתפילה. הרוסים הפציצו במשך יומיים את העיר ובעיקר את בנין בית הכנסת אשר חשדוהו למבצר. אחד היהודים שם נפשו בכפו חצה בלילה את הנהר והודיע לסובורוב שהפולנים נסוגו, בז' תמוז הרוסים נכנסו לעיר וההתקפה נעצרה והקהילה ניצלה.
פורים פירנצה (איטליה, כ"ז בסיון ה'תק"ן, 1790)
פורים של רומא, ב' שבט ה'תקנ"ג, מישהו ניסה לשרוף את הגטו ברומא, והתחיל לרדת גשם בדיוק לפני שנתפשטה השרפה, וניצלו היהודים.
פורים וילנה (ליטא, ט"ו באב, ה'תקנ"ד, 1794) בימי מלחמת רוסיה בפולין העיר הפכה לשדה קרב, גייסות הקיפוה ולחמו בה מכל הכיוונים.
פורים ברגל (לוב, טריפולי, כ"ט בטבת ה'תקנ"ה, 1795) - בריחת עלי ברגל המושל העריץ של טריפולי.
פורים שרפה (איטליה, י"א בסיוון, ה'תקנ"ה, 1795) יהודי פדובה - לזכר השרפה הגדולה ממנה ניצלו בתיהם.
פורים אורבינו (איטליה, י"א בסיוון, ה'תקנ"ט, 1799) יהודי אורבינו - לזכר מאורע בו ניצלו מקלגסי הצרפתים.
פורים סיניגאליה (איטליה, ט"ו בסיוון, ה'תקנ"ט, 1799)
פורים סיינה (איטליה ט"ו בסיוון, ה'תקנ"ט, 1799) - יחידות לוחמים מהפכנים מצרפת ובראשם גנרל שניידר תפסה את סיינה, הטילה מס כבד, בזזה את בתי היהודים ואיימה לשרוף את כל הגטו. הנסיך הציל את הגטו והחזיר ליהודים את כספם. אותו יום נקבע צום בבוקר ופורים לאחר הצהריים.
פורים וידין (בולגריה, 1806) - המוסלמים רצו להרוג את היהודים בגלל עלילת שווא שהם הרעילו את המושל, אולם המושל לפני מותו הודה מה הייתה סיבת ההרעלה וזיכה את היהודים.
פורים בוסניה (בוסניה, ד' בחשוון, ה'תק"פ, 1820) על שם מושל בוסניה רודזי פאשה שהתנפל על יהודי סארייבו ואסר את הרב ותשעה מראשי הקהל ודן שיוציא אותם להורג כי היהודים לא הצליחו לגייס את כופר הנפש הגבוה שדרש, אולם ר' רפאל הלוי מסארייבו הצליח להביא להתקוממות המוסלמים נגד אותו פאשה עריץ וזה ברח על נפשו.
פורים בלגרד (סרביה, י"ט בסיוון, ה'תקפ"ב, 1822) הנסיך הסרבי הפציץ את העיר מצד אחד וחיל המצב הטורקי ענה באש מהצד השני כאשר שכונת היהודים נמצאה בתווך ובאורח פלא ניצלה הקהילה וכולה הצליחה לברוח אל העיר זמלין הקרובה.
פורים אוראן, ו' באב ה'תק"ץ, 26 ביולי 1830. יהודי עיר אוראן באלג'יר קבעו פורים לזכר כיבוש העיר על ידי הצרפתים מהמוסלמים ביום זה, אף על פי שחל בשבוע שחל תשעה באב.
פורים די לכור (המקלעים), כ"ב כסלו תקצ"א (1840).[דרושה הבהרה] עבד אל רחמן כבש בחזרה את פאס והציל את יהודי העיר מידי המורדים.
פורים רודוס. יהדות רודוס ניצל מעלילת דם שהמושל האי יוסוף פחה העליל עליהם.
פורים איברהים פחה, י"ט באייר תקצ"ד. יהודי חברון קבעוהו ליום חג משתה ושמחה על נס שהפחה שלח פקודה לחייליו ברגע האחרון שלא ייכנסו לפרוץ את שכונת היהודים.
פורים מוסן, י"ג בסיוון ה'תרי"ג. פורים של יהדות חלב על הצלה מעלילת דם על חטיפת ילד מילדי הנוצרים לצורך אפיית מצות לחג הפסח, בתאריך י"ג סיוון התכנסה כל הקהילה לתפילה והנער מוסאן נמצא בכנסייה סמוכה בריא ושלם, על כך נקבע יום חג ולא אומרים בו תחנון.
פורים שלג (תוניס, כ"ד בטבת, ה'תרנ"א, 1891) שלג גדול גרם נזקים כבדים לתושבים אבל ב"עיר היהודים" לא ירד השלג.
פורים היטלר (קזבלנקה, מרוקו, ב' בכסלו, ה'תש"ג, 1943[דרושה הבהרה]) ניצלו מידי הנאצים ולזכר המאורע חיברו מגילה בשם מגילת היטלר וקבעו את היום לפורים שני.
פורים של יהודי רומניה במגילת החורבן של יהודי רומניה נכתב: ”בדורנו נקבע "פורים דרומניה" ביום ד' באלול תש"ד (23 באוגוסט 1944) ביום זה ניצלו ממוות כ-400 אלף יהודי רומניה, כמחצית מכל היהודים בארץ זו, בזכות שחרור רומניה על ידי הצבא האדום הסובייטי”. לפי התוכנית עמדו הגרמנים התכוונו להפוך מדינה זו ככל שאר מדינות אירופה ל"יודנריין" – נקייה מיהודים אך הם לא הספיקו, כיוון שרומניה שוחררה שמונה חודשים וחצי לפני תום המלחמה, ויום 23 באוגוסט 1944 נחרת בזיכרונם של יהודי המדינה כ"פורים דרומניה".