stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וושינגטון קומנדרס
בעלות ונושאים כלכליים

הקבוצה נוסדה על ידי ג'ורג' פרסטון מרשל שהיה מייסדה, בעליה ונשיאה עד שנפטר ב-1969. לאחר מותו החליפו כבעלי הקבוצה ג'ק קנט קוק, שקנה אחוזי בעלות על הקבוצה עוד ב-1961. קוק הרחיב את אחוזי בעלותו על הקבוצה עד שב-1974 הפך לבעלים עם אחוז השליטה הבלעדי כמעט. תפקיד נשיא הקבוצה ניתן לאדוארד בנט ויליאמס, אף על פי שבבעלותו אחוז קטן של מניות הקבוצה. בנוסף לרדסקינס, היה קוק הבעלים של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס וקבוצת ההוקי קרח לוס אנג'לס קינגס וויליאמס היה בעליהם של קבוצת הבייסבול בולטימור אוריולס. ב-6 באפריל 1997 נפטר קוק מאי-ספיקת לב. בנו ג'ון ירש ממנו את הקבוצה אך לאחר שתי עונות לא מוצלחות, מכר את הקבוצה ב-1999 לדניאל סניידר, יושב ראש רשת פארקי השעשועים "סיקס פלאגס". סכום העסקה עמד על 800 מיליון דולר, רכישת קבוצת הספורט היקרה ביותר בתולדות הספורט עד אותה עת.
לפי מגזין פורבס, ערכה של הרדסקינס מוערך ב-2013 בכ-1.6 מיליארד דולר, והיא קבוצת הספורט בעלת השווי השמיני בגובהו בעולם והשלישי ב-NFL. הכנסותיה של הקבוצה בעונת 2012 מוערכים בכ-373 מיליון דולר. הקבוצה שיא של שמונה שנים רצופות בהן הובילה את הליגה בנוכחות האוהדים במשחקיה.
ב-21 ביולי נמכרה הקבוצה לקבוצת משקיעים בהובלת ג'וש האריס תמורת סכום שיא של 6.05 מילארד דולר.
שיאים

| --- | --- |
 שיאים אישיים (קריירה) הכי הרבה יארדים כוללים במסירה: 25,206 יארדים, ג'ו תייסמן.  הכי הרבה מסירות לטאצ'דאונים: 187 טאצ'דאונים, סמי באו.  הכי הרבה יארדים כוללים בריצה: 7,472 יארדים, ג'ון ריגנס.  הכי הרבה תפיסות: 888 תפיסות, ארט מונק.  הכי הרבה יארדים כוללים בתפיסה: 12,028 יארדים, ארט מונק.  הכי הרבה חטיפות: 54 חטיפות, דארל גרין.  הכי הרבה שערי שדה: 263 שערים, מארק מוזלי.  הכי הרבה נקודות: 1,207 נקודות, מארק מוזלי.  הכי הרבה טאצ'דאונים: 90 טאצ'דאונים, צ'ארלי טיילור.  ממוצע החזרות בעיטות הרחקה הגבוה ביותר: 12.8 יארדים, ג'וני ויליאמס.  ממוצע החזרות בעיטות פתיחה הגבוה ביותר: 28.5 יארדים, בובי מיטצ'ל.  ממוצע הרחקת כדור הגבוה ביותר: 45.1 יארדים, סמי באו.  הכי הרבה הפלות קוורטרבק: 97.5 הפלות, דקסטר מאנלי.:  שיאים אישיים (עונה יחידה) הכי הרבה יארדים כוללים במסירה: 4,109 יארדים ג'יי שרודר, 1986.  הכי הרבה מסירות לטאצ'דאונים: 31 טאצ'דאונים סאני ג'ורגנסון, 1967.  הכי הרבה יארדים כוללים בריצה: 1,516 יארדים קלינטון פורטיס, 2005.  הכי הרבה תפיסות: 106 תפיסות ארט מונק, 1984.  הכי הרבה יארדים כוללים בתפיסה: 1,483 יארדים סנטנה מוס, 2005.  הכי הרבה חטיפות: 13 חטיפות דן סנידפר, 1948.  הכי הרבה שערי שדה: 33 שערים מארק מוזלי, 1983.  הכי הרבה נקודות: 161 נקודות מארק מוזלי, 1983.  הכי הרבה טאצ'דאונים: 24 טאצ'דאונים ג'ון ריגנס, 1983.  ממוצע החזרות בעיטות הרחקה הגבוה ביותר: 15.3 יארדים ג'וני ויליאמס, 1952  ממוצע החזרות בעיטות פתיחה הגבוה ביותר: 29.7 יארדים מייק נילמס, 1981  ממוצע הרחקת כדור הגבוה ביותר: 51.4 יארדים, סמי באו, 1940 - שיא כל הזמנים ב-NFL ‏.
שיאים > שיאים קבוצתיים

הכי הרבה נקודות לקבוצה במשחק יחיד: 72 נקודות ב-27 בנובמבר 1966 נגד ניו יורק ג'איינטס.
סכום הנקודות הגבוה ביותר במשחק יחיד: 113 נקודות ב-27 בנובמבר 1966 נגד ניו יורק ג'איינטס; 72 נק' לרדקינס, 41 נק' לג'איינטס.
הכי הרבה דאונים (ניסיונות) ראשונים במשחק יחיד: 39 דאונים ב-4 בנובמבר 1990 נגד דטרויט ליונס.
הכי הרבה השתלטויות על פאמבלים (הפלות כדור) במשחק יחיד: 8 פאמבלים ב-25 באוקטובר 1976 נגד סנט לואיס קרדינלס.
ציוני דרך > היכל התהילה

| שחקנים> מספר | שחקנים> שם | שחקנים> תפקיד | שחקנים> שנות פעילות בקבוצה | שחקנים> מספר | שחקנים> שם | שחקנים> תפקיד | שחקנים> שנות פעילות בקבוצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 | סאני ג'ורגנסון | קוורטרבק | 1964 - 1974 | 17 | טורק אדוארדס | טאקל התקפי | 1932 - 1940 |
| 20 | קליף באטלס | רץ אחורי | 1932 - 1937 | 26 | פול קראוס | סייפטי | 1964 - 1967 |
| 27 | קן יוסטון | סייפטי | 1973 - 1980 | 28 | דארל גרין | מגן פינה | 1983 - 2002 |
| 33 | סמי באו | קוורטרבק | 1937 - 1952 | 35 | ביל דאדלי | סייפטי | 1950 - 1953 |
| 40 | ווין מילנר | קיצוני התקפי | 1936 - 1941 | 42 | צ'ארלי טיילור | תופס | 1964 - 1977 |
| 44 | ג'ון ריגנס | רץ אחורי | 1976 - 1985 | 49 | בובי מיטצ'ל | תופס | 1962 - 1968 |
| 55 | דיקון ג'ונס | קיצוני הגנתי | 1974 | 68 | ראס גרים | גארד | 1981 - 1991 |
| 70 | סם הוף | ליינבקר | 1964 - 1967 | 73 | סטן ג'ונס | טאקל התקפי | 1966 |
| 78 | ברוס סמית' | קיצוני הגנתי | 2000 - 2003 | 81 | ארט מונק | תופס | 1980 - 1993 |
| מאמנים> שם | מאמנים> תפקיד | מאמנים> שנות פעילות בקבוצה | מאמנים> שם | מאמנים> תפקיד | מאמנים> שנות פעילות בקבוצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'ורג' אלן | מאמן ראשי | 1971 - 1979 | ריי פלאהרטי | מאמן ראשי | 1936 - 1942 |
| ג'ו גיבס | מאמן ראשי | 1981 - 1992, 2004 - 2007 | אוטו גרהם | מאמן ראשי | 1966 - 1968 |
| קרלי למבאו | מאמן ראשי | 1952 - 1953 | וינס לומברדי | מאמן ראשי | 1969 |
| ג'ורג' פרסטון מרשל | בעלים ומייסד | 1932 - 1969 | מייק מק'קורמאק | עוזר מאמן | 1965 - 1972 |
| אמט תומאס | עוזר מאמן | 1986 - 1994 |  |  |  |
ציוני דרך > מספרי חולצות שהופרשו

סמי באו, מספר 33.
מספרי חולצות שהופרשו לא רשמית
7 ג'ו תייסמן, קוורטרבק
9 סאני ג'ורגנסון, קוורטרבק
28 דארל גרין, מגן פינה
42 צ'ארלי טיילור, תופס
43 לארי בראון, רץ אחורי
44 ג'ון ריגנס, רץ אחורי
49 בובי מיטצ'ל, רץ אחורי
51 מונטה קולמן, ליינבאקר
65 דייב בוטץ', טאקל הגנתי
70 סם הוף, ליינבאקר
81 ארט מונק, תופס
מלבד שחקנים אלו גם מספר 21 של הסייפטי שון טיילור לא בשימוש מאז שנרצח ב-27 בנובמבר 2007.
ציוני דרך > חגיגות 70 שנה לקבוצה

בשנת 2002 חגגו הרדסקינס 70 שנה מאז הקמת הקבוצה. לכבוד אירוע זה, בחרה הקבוצה את 70 השחקנים והמאמנים המשפיעים ביותר על הקבוצה. באחד המשחקים של אותה עונה, נגד אינדיאנפוליס קולטס, קיימה הנהלת הקבוצה טקס לכבוד אותם 70 אנשים משפיעים, במהלך הפסקת המחצית.
יאניס פאפאדופולוס

יאניס פאפאדופולוס (ביוונית: Γιάννης Παπαδόπουλος; נולד ב-9 במרץ 1989 בסלוניקי שביוון) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת הקשר באירקליס.
קריירה

פאפאדופולוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אירקליס סלוניקי, ובשנת 2006 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 2007/2008 עשה את עונת הפריצה שלו, כאשר שיחק גם בנבחרת הנוער של יוון, ומשך את תשומת לבן של קבוצות רבות ביוון.
ב-3 ביוני 2008 חתם בקבוצת אולימפיאקוס, ששילמה עבורו כ-800 אלף אירו. ב-5 באוקטובר 2008 ערך פאפאדופולוס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של דודו סראנסה בניצחון 0-2 נגד א.א.ק. אתונה. בסך הכל שיחק שלוש שנים באולימפיאקוס, אך לא זכה לדקות משחק רבות. בתקופה זו רשם 11 הופעות בנבחרת הצעירה של יוון, בהן כבש שער אחד.
ביולי 2011 עבר פאפאדופולוס לדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה בגרמניה. ב-12 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון הביתי מול אוניון ברלין. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך פאפאדופולוס 24 הופעות, אך בעונתו השנייה מיעט לשחק ולאחר שחוזהו הסתיים חזר ליוון וחתם באריס סלוניקי. ב-18 באוגוסט 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד נגד אפולון סמירני.
ב-1 במרץ 2014 חתם פאפאדופולוס בקבוצת קרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית עד לסיום העונה. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-17 במרץ, בניצחון הביתי 0-1 מול יאגיולניה ביאליסטוק, ושבוע לאחר מכן הבקיע את השער הבכורה שלו, בתיקו 1-1 נגד פודבסקידזי ביילסקו-ביאלה. בסיום העונה עזב בשל חילוקי דעות כספיות.
ב-11 ביולי 2014 הגיע פאפאדופולוס לישראל, וחתם בקבוצת בני סכנין. ב-15 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 4-2 נגד מכבי חיפה. ב-3 בפברואר 2015 עבר להפועל עכו ועזר לה להישאר בליגה. ב-16 ביולי 2015 חתם בהפועל כפר סבא.
בקיץ 2016 חזר ליוון וחתם בואריה. בקיץ 2017 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.
ב-28 ביולי 2018 פאפאדופולס חזר לקדנציה שנייה באירקליס.
בקיץ 2020, חתם ברודוס.
ב-10 בספטמבר 2020, פאפאדופולוס חתם באירקליס.
תארים

אליפות יוון: 2008/2009, 2010/2011
הגביע היווני: 2008/2009
יאניס סטסיאס

יאניס סטסיאס (ביוונית: Γιάννης Σατσιάς; נולד ב-28 בדצמבר 2002) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין.
קריירת מועדונים

סטסיאס גדל במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית

ב-17 ביוני 2023 ערך גבריאל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2024.
חיים אישיים

אביו הוא כדורגלן העבר של נבחרת קפריסין ואפואל ניקוסיה מארינוס סטסיאס.
יוסף מלונדון

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־12 
 פטירה:  המאה ה־13 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
יוסף מלונדון היה פרסביטר יהודי אנגליה השני, שמונה לתפקיד בידי המלך ג'ון. הוא מונה לתפקיד בשנת 1217, לאחר מותו של יעקב מלונדון, שהיה הראשון ששימש בתפקיד. ככל הנראה יוסף היה ממשפחה עשירה מאד, שכן רק יהודים עשירים מונו לתפקיד. בשנת 1237 סיים את תפקידו והוחלף על ידי אהרון מיורק, בנו של יוסף מיורק.
ייתכן שהוא היה אותו יוסף מלונדון שהיה מייסד הקולג' הראשון של אוניברסיטת פריז ב-1180.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יום ראשון של הדקלים

כניסתו של ישו לירושלים, פסיפס מ-1150 בכנסייה בפלרמו
תהלוכת יום ראשון של הדקלים בירושלים (2011). התהלוכה יוצאת מבית פגי ומסתיימת בכנסיית סנטה אנה. בתמונה נראית התהלוכה ליד גת שמנים.
יום ראשון של הדקלים או יום ראשון של כפות התמרים (בלטינית: dominica palmarum) הוא חג נוצרי החל ביום ראשון שלפני הפסחא. החג מציין את כניסתו של ישו לירושלים כמה ימים לפני הפסיון. החג הוא הראשון בסדרת מועדים החלים בשבוע לפני הפסחא, השבוע הקדוש, החותם את עונת התענית (לנט).
יום ראשון של הדקלים הוא מועד קדום שמקורותיו עוד בנוסח ירושלים העתיק, ונראה שנחגג לכל המאוחר במאה התשיעית. בכנסיות רבות מצוין החג על ידי חלוקה של כפות תמרים למתפללים. לעיתים, כפות התמרים נקשרות בצורת צלב. הקושי בהשגת עלי דקל במקומות מסוימים, בתקופה זו של השנה, הוביל לשימוש בעצים חליפיים כגון ערבה. מקובל לערוך תהלוכות, בייחוד של ילדים, הנושאים כפות דקלים (או ענפי עצים אחרים) שבורכו במים קדושים ומשחזרים את כניסת ישו לירושלים בקריאות "הושע נא!" וכו', עם חמור או פסל חמור ועליו דמות ישו כסמל לחמורו של משיח. במרכז אירופה, דמות נוספת המקושרת עם יום ראשון של הדקלים היא "ארנב הדקלים", שמקורו כנראה במסורות שהולידו גם את ארנב הפסחא. הפופולריות של האחרון עקרה לגמרי כמעט את "ארנב הדקלים" ואזכורו כיום נדיר. בשנה הליטורגית הקתולית, צבעי היום הם אדום ולבן והוא מצוין גם בהקראת חלקי הבשורה הנוגעים לפסיון של ישו. בכנסייה האורתודוקסית, מוקלות חומרות הצום לקראת סוף עונתו ומותר למשל לאכול דגים החל מאותו היום.
כניסתו של ישו לירושלים

על פי המסופר בברית החדשה, ישו לן בבית עניה (קרוב לאלעיזריה של ימינו) ושלח שני תלמידים לכפר סמוך להביא לו אתון ועַיִר שמעולם לא רכבו עליו. הוא הורה שיענו לשואלים כי העיר דרוש לשם האל אך יוחזר בקרוב. הוא נכנס רכוב על גבי העַיִר לירושלים ואנשי העיר כיסו את הדרך לפניו בענפים ובירכו אותו בברכת: "ברוך הבא בשם השם". ייתכן שנכנס דרך שער הרחמים, מקום כניסת המשיח על פי המסורת היהודית, אך סביר יותר כי נכנס בכניסה הדרומית לעיר, שהובילה ישירות לבית המקדש.
המנהג לכסות את הדרך לפני אדם חשוב היה נפוץ במזרח הקדום. ישנם חילופי גרסאות בין הבשורות מה בדיוק אנשי העיר הניחו לפני ישו. הבשורות הסינופטיות מדווחות כי הם פשטו בגדים לפניו ורק בבשורה על פי יוחנן מצוינים עלי דקל. ברומא העתיקה עלי דקל היוו סמל לניצחון, ואולי בהקשר זה מרמזים על השאיפות הפוליטיות של היהודים, להשתחרר מעול הרומאים. יש הטוענים כי הכניסה לעיר התרחשה תוך כדי חג הסוכות בו הלולב משמש כאחד מארבעת המינים, למרות שבמסורת הנוצרית מקובל כי היה זה בחג הפסח.
הערות שוליים

↑  הבשורה על-פי מתי פרק כא, הבשורה על-פי מרקוס פרק יא, וכן בלוקס  פרק יט
| חייו, מותו, ותחייתו של ישו |
| --- | --- | --- |
| ילדותו | הבשורה למרים • הביקור • הולדת ישו • סגידת הרועים • שלושת האמגושים • הבריחה למצרים • טבח החפים מפשע • ישו בין המורים |  |
| בגרותו | טבילת ישו • פיתויו של ישו • החתונה בקנה • הדרשה על ההר • הדרשה על המישור  • השומרוני הטוב • ההשתנות |  |
| השבוע הקדוש | הכניסה לירושלים • הסעודה האחרונה • הייסורים בגן • מאסרו של ישו • חקירת ישו בידי הסנהדרין • משפטו של ישו בפני פונטיוס פילאטוס • צליבת ישו |  |
| תחייתו | קבורת ישו • תחיית ישו • נס הדגים השני וההבטחה לפטרוס • הפגישה באמאוס • העלייה השמיימה • הביאה השנייה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560655805171  BnF: cb12004178m (data)  GND: 4352442-4  LCCN: sh85097230  NKC: ph198703
יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ז'ורז' סרה
 תאריך יצירה:  1884
 טכניקה וחומרים:  צבע שמן
 ממדים בס"מ
 רוחב:  308.1 ס״מ 
 גובה:  207.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  פוינטיליזם, פוסט-אימפרסיוניזם, divisionism 
 מספר יצירה:  1926.224 (מכון האמנות של שיקגו) 
 מיקום:  מכון האמנות של שיקגו
 
"יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט" (בצרפתית: Un dimanche après-midi à l'Île de la Grande Jatte) הוא ציור משנת 1884 של הצייר הצרפתי ז'ורז' סרה. בציור נראים פריזאים בפארק על גדת נהר הסיין. הציור מוצג במכון האמנות של שיקגו.
הציור צויר בין מאי 1884 למרץ 1885 ובין אוקטובר 1885 למאי 1886. בשלב הראשון של יצירת הציור, צייר סרה את הציור באמצעות טכניקות אימפרסיוניסטיות ובשלב השני הוא הוסיף את הנקודות, אשר היו טכניקה חדשנית באותה עת ונקראה אז דיוויזיוניזם (אנ'). היום מכונה הטכניקה פוינטיליזם. בתמונה, שבה נראה האי לה גראנד ז'אט שבנהר הסיין, מוצגים 48 אנשים, 8 סירות, 3 כלבים, קוף, וסוס שמושך עגלה ברקע.
היצירה הוצגה לראשונה ב־1886 באולם "אגודת האמנים העצמאיים (אנ')" וזיכה את סרה בתואר נאו־אימפרסיוניסט. הציור התפרסם ונתן השראה לציירים פוסט-אימפרסיוניסטים רבים ובהם וינסנט ואן גוך וקלוד מונה.
בתרבות הפופולרית

המחזמר של סטיבן סונדהיים "יום ראשון בפארק עם ג'ורג'" מבוסס על הציור. המחזמר זכה בפרס פוליצר לתיאטרון ב־1985.
הציור מופיע בסרט הקולנוע "שמתי ברז למורה" משנת 1986.
הציור מופיע באחד הקטעים שמופיעים במהלך הצגת הקרדיטים בסוף הסרט "אחי הדוב" בתור ציור קיר של הדובון קודה.
הציור היווה השראה לתמונת הנושא של סדרת הקומדיה האמריקאית "המשרד".
שרבוט גוגל של הציור נעשה ב-2 בפברואר 2021, לציון 162 שנים להולדתו של סרה.
הערות שוליים

↑  רותי קדוש, הדודל של גוגל: ז'ורז' סרה, באתר ישראל היום, 2 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007338891905171  Bildindex: 00076338  BnF: cb119504589 (data)  LCCN: no99078107  VIAF: 199739479   WorldCat (עם VIAF): 199739479
יוסף יצחק גוטניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952  (בן 72 בערך) אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 השכלה:  Yeshivah College 
 
יוסף יצחק גוטניק (נולד בי"ג בסיוון תשי"ב, 6 ביוני 1952; ידוע גם כ-Diamond Joe) הוא יהודי-אוסטרלי, חסיד חב"ד, מגדולי התורמים לחב"ד ולהתנחלות ביהודה ושומרון.
קורות חיים

נולד באוסטרליה לשושנה ולרב שניאור חיים גוטניק, רב קהילה שם. למד בישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק. בגיל צעיר פנה לעולם העסקים והתחיל לעסוק ביהלומים.
בשנות ה-80 ביקש את ברכתו של הרבי מליובאוויטש לקראת חפירה במכרה באוסטרליה. הרבי הציע לו לרכוש מכרה במערב אוסטרליה[דרוש מקור]. גוטניק החל לחפור באותו מכרה, וגילה שם זהב בכמויות גדולות. עם הזמן הפך גוטניק ליהודי העשיר ביותר באוסטרליה.
נודע כתורם גדול למוסדות תורה וחסד ובתי חב"ד בעולם. ב-1990 סייע להקמת מכון היכל מנחם, לאחר פטירת הרבי מלובביץ' הוא שילם על קניית הבית הראשון בסמוך לאוהל חב"ד לובביץ'.
ב-1996 סייע לבנימין נתניהו להיבחר בבחירות לראשות הממשלה ועמד מאחורי הקמפיין "נתניהו. זה טוב ליהודים", אך כעבור זמן הביע את אכזבתו בשל הסכמי ויי. באותה שנה הוציא לאור ספר ובו ליקוט של דברי הרבי מליובאוויטש כנגד מסירת שטחים.
מ-1996 עד 2000 שימש כנשיא קבוצת הפוטבול אוסטרלי של מלבורן. ב-1999 הורשע ביחד עם שותפו ברכישה לא חוקית של חברת כרייה ונקנס ב-28.5 מיליון דולר.
בשנת 2008 החל לרכוש פוספטים בהודו. בשנת תשע"ג עבר להתגורר בסינגפור.[דרוש מקור]
ביולי 2016 הודיע גוטניק על פשיטת רגל. בשנת 2018 דווח כי פשיטת הרגל בוטלה.
באוגוסט 2022, בעיצומה של מערכת הבחירות לכנסת ה-25, נפגש גוטניק עם פוליטיקאים כגון יו"ר עוצמה יהודית ח"כ איתמר בן גביר, יו"ר הרוח הציונית איילת שקד, יו"ר האופוזיציה בנימין נתניהו, ועוד. גוטניק אף היה אחד מהאישים העיקריים שהובילו לאיחוד בין מפלגות 'הציונות הדתית' ו'עוצמה יהודית'.[דרוש מקור]
גוטניק נשוי ואב ל-11 ילדים. בתו הבכורה רבקה קרינסקי היא זמרת.
ספריו

שלמות הארץ, שיחות מהרבי מליובאוויטש ותאור המאבק על שלמות הארץ, תשנ"ו
הערות שוליים

↑  שלמות הארץ: דברי... אדמו"ר רבי מנחם מענדל שניאורסאהן מליובאוויטש על המצב הביטחוני ועל הסכנה במסירת שטחי ארץ ישראל / מאת הרב יוסף-יצחק הכהן גוטניק, שליח הרבי לענייני שלמות הארץ. ירושלים : תשנ"ו.
↑  ישראל כהן, ‏הנפילה של יוסף ג'ו גוטניק: חייב מאות מיליונים לנושים, הודיע על פשיטת רגל, באתר כיכר השבת, 12 ביולי 2016;  סוכנויות הידיעות, החב"דניק המיליונר שמימן את קמפיין "נתניהו טוב ליהודים" - פשט רגל, באתר TheMarker‏, 14 ביולי 2016.
↑  גיל הופמן, ג'רוזלם פוסט, ‏הפטרון של נתניהו: "שקד היא היורשת, לאחר שרה"מ יפרוש מתפקידו", באתר מעריב אונליין, 16 ביולי 2018
↑  יואב פרידמן, הכוכבת החדשה של חב"ד: הבת של גוטניק, באתר ynet, 1 ביולי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 298148874357149620382   WorldCat (עם VIAF): 298148874357149620382 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יהושע קלעוואן

הרב יהושע קלעוואן (מימין), לצדו נראה הרב גדליה סילברסטון
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב יהושע קלעוואן (קרי: קְלֶבַן; א' באלול ה'תרמ"ד, 22 באוגוסט 1884 - ט"ז באב ה'תשי"ג, 28 ביולי 1953) היה רב ליטאי-אמריקאי, רבן של כמה עיירות בליטא רב ונשיא התאחדות הרבנים ואב"ד וושינגטון די. סי..
ביוגרפיה

נולד לרב בנימין קלעוואן בינישוק, בצעירותו למד אצל הרב אהרן וולקין מפינסק בישיבת גרוזד, ובגיל 17 נסע ללמוד בישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה שבה למד בתחילה אצל רבי חיים רבינוביץ, ועם הגעת רבי ברוך בר ליבוביץ לישיבה היה לתלמידו המובהק, הוא התפרסם בישיבות ליטא בכינויו "שייע יאנישוקר". הוא נסמך לרבנות בידי רבו ר' ברוך בר ובידי רבי משה דנישבסקי מיד לאחר נישואיו בשנת ה'תרס"ז לפייגא דבורה בת ר' אברהם שמואל שופר מזזמיר. לאחר נישואיו למד בכולל האברכים של ישיבת וולוז'ין ונסמך לרבנות גם בידי רבי רפאל שפירא.
בשנת ה'תרס"ט (1909) התמנה למשרת רבנות ראשונה בעיירה זסקוויץ שליד וילנה, בשל מלחמת העולם הראשונה נמלט עם משפחתו לרוסיה. לאחר המלחמה התמנה לכהן כרבה של קהילת גילוואן שליד וילקומיר, לאחר הרב זלמן פינחס קפלן.
בשנת 1924 היגר לארצות הברית עם משפחתו, והתמנה כרב בברלינגטון שבוורמונט. משנת 1935 ועד לפטירתו ב-1953 כיהן כרב אב"ד וושינגטון די. סי.. הוא הרבה להתכתב בדברי תורה עם רבנים ברחבי ארצות הברית וחלק מחידושיו נדפסו בכתבי עת תורניים שונים.
ספר חידושיו על התלמוד ועל משנה תורה לרמב"ם עם אוסף מתשובותיו בהלכה, נדפס לאחר פטירתו בשם "דברי יהושע".
לאחר פטירתו התמנה תחתיו בנו הרב הלל קלעוואן כרב ונשיא התאחדות הרבנים בוושינגטון הבירה הוא החזיק בכהונתו במשך שישים שנה עד לפטירתו. בנו הרב ישראל קלעוואן כיהן במשך עשרים וחמש שנה כיושב ראש הסתדרות הרבנים דאמריקה.
הערות שוליים

↑  לזכרו של הרב הלל קלעוואן. באתר "שבת".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312633005171  LCCN: nr97041781  VIAF: 31905881   WorldCat (עם VIAF): 31905881
יאניס פינופס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במאי 1925 
 פטירה:  15 ביוני 2007 (בגיל 82) 
 מדינה:  לטביה 
 
יאניס פינופס (בלטגלית: Juoņs Pynups;‏ 10 במאי 1925 – 15 ביוני 2007) היה חייל סובייטי לטבי שערק בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא חשש שבעקבות עריקתו ישפטו אותו הסובייטים בעוון בגידה וידונו אותו למוות, ולכן התחבא מעל ל-50 שנה. לאחר שהסובייטים עזבו את לטביה בשנת 1995 הוא יצא ממחבואו, בגיל 70.
ביוגרפיה > חצי מאה במחבוא

פינופס גויס לצבא האדום באוגוסט 1944, נשלח לחזית והשתתף בשני קרבות. זעזוע מוח גרם לו לאבד הכרה בקרב השני. כשהתעורר ראה שאיש לא נשאר בשדה הקרב, וניצל את ההזדמנות לעזוב. לבסוף הצליח לחזור הביתה ב-7 באוקטובר 1944. ברית המועצות ראתה את המדינות הבלטיות שנכבשו בכפייה כשטח סובייטי ותושביהן – כאזרחים סובייטים. נטישה או עריקה נחשבו למעשה בגידה.
מחשש שיגזר עליו מוות בשל העריקה, פינופס בילה יותר מ-50 שנה במחבוא מהרשויות ומזרים. רק אחיו ואחותו ידעו שהוא חי. בהתחלה גר ביער. בהמשך, כדי להתגונן מהקור, הוא בנה לעצמו בונקר תת-קרקעי נסתר בחווה של קרובי משפחה. בשנות ה-50 בנו קרובי משפחה אלה בית חדש, והותירו את ביתם הישן נטוש. פינופס הפך את הבית הנטוש למקלט ומקום מסתור עבורו.
הוא יצא לחצר במהלך היום רק כששכניו לא יכלו לראות אותו. הוא עזר לאחיו בעבודות חקלאות, כמו גם בקטיף פטריות ופירות יער ביער – את כל זה עשה רק בחסות הלילה, לאחר שבנה מספר בונקרים ביער כדי לעזור לו להישאר מוסתר.
פעם אחת נקלע בטעות למרכז הקהילה ופגש אדם בתחנת האוטובוס שאמר שהוא מכיר אותו, אבל לא זוכר את שמו. פינופס נמלט מיד – התקרית גרמה לו להיות זהיר עוד יותר, כי לאחר רבע מאה, הוא היה משוכנע שאיש לא יזכור אותו. בשנות ה-80, כשפינופס נקע את קרסולו, הוא ביקש סיוע רפואי תחת שם בדוי.
הוא בילה את שני העשורים האחרונים לחייו במחבוא. ההישארות במחבוא נעשתה קשה יותר ויותר לאחר שאחיו מתו ורק אחותו ורוניקה נותרה בחיים. הוא גם לא היה מסוגל להמשיך להיפגש איתה, לאחר ששכניה שאלו מי זה שביקר אותה.
ביוגרפיה > יציאה לחופשי

אף שהיה מודע לכך שלטביה השיגה שוב את עצמאותה ב-1991, בכל זאת נשאר במחבוא בגלל כוחות הכיבוש הסובייטיים לשעבר, כיום רוסיה, שעדיין נשארו בלטביה. רק שישה חודשים לאחר שהכוחות הרוסים התפנו משטח לטביה, יכול היה פינפס להרוס סוף סוף את בונקרי היער שלו, ובגיל 70, להופיע בתחנת המשטרה של קהילת פלצ'י (אנ') כדי להודיע שהוא מסתתר מהממשלה ביערות שמסביב ב-50 השנים האחרונות.
הוא קיבל רשמית אזרחות לטבית ועבר לגור עם אחותו, שלא הייתה לה משפחה משלה. בתחילה הוענקה לו רק קצבה סוציאלית מכיוון שמשרד הרווחה לא ראה בו זכאי לפנסיה, אולם דבר זה שונה מאוחר יותר כדי להכיר בשירותו לאומה הלטבית. פינופס מת בשנת 2007 בגיל 82.
הערות שוליים

↑  Ķibilds, Mārtiņš (2019-02-28). "The heroism, banditry and naivete of the Forest Brothers". LSM.lv. נבדק ב-2019-03-01.
יוסף יצחק בלינוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 1961 (בן 63) י' באלול תשכ"א פריז, צרפת 
 מקום פעילות:  בני ברק, כפר חב"ד
 השתייכות:  חסידות חב"ד
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית בישראל בכפר חב"ד
 תפקידים נוספים:  רב מרכז העיר בני ברק, ראש כולל להוראה "מורשת משה"
 רבותיו:  הרבי מליובאוויטש, הרב מרדכי מנטליק, הרב ישראל יצחק פיקרסקי
 
הרב יוסף יצחק בלינוב (נולד בי' באלול תשכ"א, 22 באוגוסט 1961) הוא ראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד ורב מרכז בני ברק מטעם חמיו הרב משה יהודה ליב לנדא. עומד בראשות בית הדין ובית ההוראה "מורשת משה" והכולל להוראה "פעמי יעקב" שייסד חמיו.
ביוגרפיה

נולד בפריז לשיינא רבקה ולרב מרדכי בלינוב, אב בית דין ועד רבני ליובאוויטש בצרפת.
למד בישיבת תומכי תמימים בברינואה ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770. בשנת תשמ"ג נסע בשליחות הרבי מלובביץ' לשמש כר"מ ראשי בישיבה גדולה של חב"ד בקזבלנקה, מרוקו.
בסיון תשמ"ה נישא לנחמה דינה בת הרב משה יהודא ליב לנדא, ולאחר מכן למד בכולל צמח צדק בירושלים. במסגרת הכולל, היה מעורכי קובץ "יגדיל תורה" וקובצי "הערות וביאורים בשולחן ערוך הרב".
בקיץ תשמ"ו התחיל לשמש כראש כולל להוראה פעמי יעקב שנפתח לזכרו של הרב יעקב לנדא. בראשותו יוצא ירחון תורני-הלכתי "פעמי יעקב".
בב' בסיוון תשס"א הכתירו חמיו לשמש כרב מרכז העיר בני ברק, במעמד הרב שמואל הלוי ואזנר, האדמו"ר מקאליב, ראש העירייה מרדכי קרליץ ועוד.
הרב בלינוב משמש כאב בית דין וראש "לשכת הלכה למעשה" בבית ההוראה שהקים חמיו ונקרא לאחר פטירתו על שמו "מורשת משה", כן אחראי על מחלקת העירוב בבני ברק. הוא ניהל גם חלקים במערכת הכשר הרב לנדא, ועזב בקיץ תשע"ג בשל חילוקי דעות עם גורמים במערכת. בנוסף משמש הרב בלינוב כרב קהילת חב"ד בבני ברק המונה כשלוש מאות משפחות.
כמו כן משמש כחבר ההנהלה הרוחנית של תלמוד תורה 'בני מנחם' חב"ד בבני ברק.
בכ"ו תמוז ה'תשע"ט התמנה לראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד.
משפחתו

נשוי לנחמה דינה, אב לשמונה ומתגורר בבני ברק.
מבניו:
הרב דובער, ר"מ בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד
הרב יעקב, ר"מ בישיבה גדולה תומכי תמימים חב"ד בקריית גת
הרב מנחם מענדל, שליח חב"ד בחולון
הרב חנן, נו"נ בישיבת ישיבת תומכי תמימים המרכזית כפר חב"ד
חתניו:
הרב שלמה קעניג, ר"מ בישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד
הרב נטע גרליצקי, משפיע בישיבה תומכי תמימים בלוד
הרב מנחם מענדל זילברשטרום, משפיע בישיבה גדולה תומכי תמימים חב"ד בקריית גת
אחיו:
הרב אברהם אשר, ראש ישיבה קטנה, תומכי תמימים באלעד
הרב ירחמיאל בלינוב מנהל תלמוד תורה 'בני מנחם' חב"ד בבני ברק.
מספריו

כינוס תורה הגדול, דברים שנאמרו בכינוס תורה במרוקו לכבודו של הרבי מליובאוויטש, תשמ"ג
מכירת חמץ בערב קבלן, ביאור שיטת אדמו"ר הזקן על אופן מכירת החמץ ותשובות לטענות נגד שיטה זו, תשמ"ה
ערב פסח שחל בשבת, המנהגים הקשורים לקביעות המיוחדת של חג הפסח בערב שבת, תשס"א
שערי מישור, שאלות ותשובות ובירורי הלכה למעשה, ארבע כרכים, תשנ"ד - תשע"ב
נוסח התנאים, ביאור מדויק לנוסח התנאים המקובל אצל חסידי חב"ד שנכתב על ידי הצמח צדק, תש"ע
בנוסף לזה ערך והוציא לאור כמה ספרים של אביו.
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, מראשוני שלוחי הרבי במרוקו: הרב בלינוב זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 12 בינואר 2017
↑  גדולי הרבנים הליטאיים מבקשים לתמוך בכולל החב"די, באתר col
↑  נכון לשבט תשע"ז יצאו 89 קבצים. קישור ל-52 הקבצים הראשונים
↑  עיר התורה לבשה חג, עיתון כפר חב"ד, גיליון 953, ח' בסיוון תשס"א; קידוש שם ליובאוויטש בעיתון בית משיח.
↑  משה ויסברג, החתן שמונה לראש הישיבה מחליף את השם, באתר בחדרי חרדים, 1.8.2019
↑  ישראל כהן, ‏הרב בלינוב התפטר מההכשר של הרב לנדא, למורת רוחו של חמיו הרב. ופס ייצור הבשר נסגר, באתר כיכר השבת, 2 במאי 2013
מדוע התפטר חתנו של הרב לנדא מכל תפקידיו?, באתר בחדרי חרדים, 23 באפריל 2013
↑  מקור 1, מקור 2
↑  משה ויסברג, ממרכז בני ברק לראש הישיבה המרכזית בכפר, באתר בחדרי חרדים, 30 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290836205171  LCCN: n93080392  VIAF: 43516336   WorldCat (עם VIAF): 43516336