stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דקסטר (סדרת טלוויזיה)
פסקול > השירים באלבום

Dexter Main Title (Rolfe Kent) – 1:40
Tonight’s the Night (Michael C. Hall, Daniel Licht) – 1:07
Conoci La Paz (Beny Moré) – 3:03
Uruapan Breaks (Kinky) – 2:21
Flores Para Ti (Raw Artistic Soul featuring Rafael Cortez) – 5:16
Blood (Hall, Licht) – 0:59
Con Mi Guaguanco (Ray Armando) – 7:12
Perfidia (Mambo All-Stars) – 2:37
Sometimes I Wonder (Hall, D.Licht) – 0:29
Born Free (Andy Williams) – 2:25
Dexter Main Title (Kinky) – 1:41
Escalation (D.Licht) – 2:09
Shipyard (D.Licht) – 2:03
Deborah Loves Rudy/The House" (D.Licht) – 3:12
I Can’t Kill (D.Licht) – 2:21
Voodoo Jailtime (D.Licht) – 2:58
New Legs (D.Licht) – 2:01
Photo Albums (D.Licht) – 3:22
Courting the Night (D.Licht) – 1:22
Hide Your Tears (D.Licht) – 1:36
Wink (D.Licht) – 2:08
Astor’s Birthday Party (D.Licht) – 2:00
Epilogue/Bloodroom (D.Licht) – 3:44
Blood Theme (D.Licht) – 2:25
Die This Way (D.Licht, Jon Licht) – 3:55
פרסים ומועמדויות > זכיות

2006
מכון הסרטים האמריקאי על סדרת הטלוויזיה הטובה
פרס IGN על סדרת הטלוויזיה החדשה הטובה
פרס IGN על השחקן הטוב – מייקל סי הול
פרס IGN על הרשע הטוב – "רוצח משאית הקרח"
פרס IGN על הדמות הטובה – דקסטר מורגן (אנ')
פרס Satellite על דמות המשנה הטובה – ג'ולי בנץ
2007
פרס אמי על עיצוב הסדרה
פרס אמי על עריכת צילום במצלמה יחידה
פרס IGN על העלילה הטובה
פרס IGN על הסדרה הטובה
פרס Satellite על דמות המשנה הטובה – דייוויד זייאס
פרס Satellite על השחקן הטוב – מייקל סי הול
פרס Satellite על סדרת הדרמה הטובה
פרס סאטורן על השחקן הטוב בסדרת טלוויזיה – מייקל סי הול
איגוד מבקרי הטלוויזיה על הישג אישי בסדרת דרמה – מייקל סי הול
2008
פרס סאטורן על הסדרה הטובה בכבלים
2009
פרס Satellite על שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה או במיני סדרה בטלוויזיה – ג'ון ליתגאו
2010
במאי סדרת הדרמה הטובה – סטיב שייל
2013
פרס Satellite על דמות המשנה הטובה – איבון סטרזובסקי
פרסים ומועמדויות > מועמדויות

2005
פרס גלובוס הזהב על ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה
פרס IGN על סדרת הטלוויזיה הטובה
פרס Satellite על השחקן הטוב בסדרת דרמה – מייקל סי הול
פרס Satellite על סדרת הטלוויזיה הטובה
2007
פרס אמי על עריכת צילום במצלמה יחידה
פרס אמי על הפסקול הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב על ההופעה הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה – מייקל סי הול
פרס סאטורן על שחקן המשנה הטוב – ג'יימס רימר
פרס סאטורן על שחקנית המשנה הטובה – ג'ניפר קרפנטר
פרס סאטורן על הסדרה הטובה בכבלים
איגוד השחקנים על השחקן הטוב – מייקל סי הול
איגוד מבקרי הטלוויזיה על הסדרה החדשה הטובה
איגוד התסריטאים האמריקאי על פרק הדרמה הטוב – Dark Defender
איגוד התסריטאים האמריקאי על סדרת הדרמה הטובה
פרס פיבודי
2008
פרס אמי על השחקן הטוב בסדרת דרמה – מייקל סי הול
פרס אמי על סדרת הדרמה הטובה
2009
פרס אמי על השחקן הטוב בסדרת דרמה – מייקל סי הול
פרס אמי על סדרת הדרמה הטובה
2010
פרס אמי על השחקן הטוב בסדרת דרמה – מייקל סי הול
פרס אמי על סדרת הדרמה הטובה
2011
פרס אמי על השחקן הטוב בסדרת דרמה – מייקל סי הול
פרס אמי על סדרת הדרמה הטובה
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה – ג'וליה סטיילס
2012
פרס אמי על השחקן הטוב בסדרת דרמה – מייקל סי הול
הערות שוליים

↑  C. Berryessa & T. Goodspeed, The Brain of Dexter Morgan: the Science of Psychopathy in Showtime’s Season 8 of Dexter, American Journal of Criminal Justice 44, 2019, עמ' 962–978 doi: 10.1007/s12103-019-9470-1
S. D. Antoko, M. Natsir, N. M. Valiantien, Character Analysis of Dexter Morgan From Dexter TV Show: With Special Reference to Psychopath or Sociopath Disorders, Jurnal Ilmu Budaya, 2 2, 04-2018, עמ' 206-212
צוות השחקנים בעונה הראשונה
יעקב עמידרור

| --- | --- |

יעקב עמידרור בכנס במרכז הבינתחומי
 לידה:  15 במאי 1948 (בן 76) ו' באייר ה'תש"ח תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 כינוי:  יקי
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1966–2002 (כ־36 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 לוחם בצנחנים  ראש מחלקת הבקרה באמ"ן  מזכיר צבאי לשר הביטחון  ראש חטיבת המחקר באמ"ן  מפקד המכללות הצבאיות
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 סגן נשיא המכללה האקדמית מכון לנדר, עמית במכון לאסטרטגיה ציונית, דירקטור בחברות שונות, ראש המטה לביטחון לאומי
 
יעקב  עמידרור (נולד ב־15 במאי 1948, ו' באייר תש"ח) הוא אלוף בצה"ל במילואים, כיהן כראש המטה לביטחון לאומי, ראש חטיבת המחקר באמ"ן, מזכיר צבאי לשר הביטחון, ומפקד המכללות הצבאיות. נכון ל־2021, עמידרור הוא עמית בכיר במכון ע"ש אן וגרג רוסהנדלר במכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון.
ביוגרפיה

הוריו אריה וצלה עמידרור היו אנשי אצ"ל. אביו התגייס לצבא הבריטי ונפל בשבי, ואימו הייתה מפקדת בבית"ר הצעירה ובאצ"ל ואף נאסרה. יעקב גדל בתל אביב ולמד בבית הספר צייטלין. זכה לפרס חינוך חינם מידי ראש עיריית תל אביב, ישראל רוקח, עם ילדים נוספים שנולדו ביום הכרזת המדינה.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

עם גיוסו לצה"ל, באוגוסט 1966, התנדב עמידרור לצנחנים, שם שובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר. עמידרור לחם במסגרת הגדוד במלחמת ששת הימים בקרבות ברצועת עזה וברמת הגולן. לאחר המלחמה יצא לקורס קציני חי"ר ובשנת 1969 עבר לאגף המודיעין. הוא שירת כקצין מערך בעוצבת סיני וב-1972 מונה לראש מדור יעדי טרור בענף 4 (טרור ופלסטינים) של חטיבת המחקר. במלחמת יום הכיפורים לחם בחזית המצרית כקצין מודיעין בחפ"ק של עוצבת הפלדה. במהלך המלחמה מונה לקמ"ן חטיבה 217 במקום דני רוטשילד שנפצע. לאחר המלחמה מונה לקמ"ן חטיבה חדשה. בהמשך שימש, בין השנים 1986–1983, כראש מחלקת הבקרה באמ"ן, העוסקת בביקורת המחקר ובהצגת דעה נגדית לדעה הראשית. בשנים 1986–1989 שירת כקצין המודיעין של פיקוד הצפון, והיה בין אלו שהגו את נוהל חניבעל.
לאחר מכן, בין השנים 1990–1992, עמד בראש פרויקט טכנולוגי בחיל המודיעין. לאחר מכן שימש כארבע שנים כראש חטיבת המחקר באמ"ן בדרגת תא"ל. בין השנים 1996–1998, היה מזכיר צבאי לשר הביטחון יצחק מרדכי. לדברי אבי בניהו, הוא לא מונה לראש אמ"ן ב-1998 משום שאמר בריאיון עיתונאי "מבחינתנו, היהודים הדתיים, החילונים הם גויים דוברי עברית". בשנים 1998–2002, בתפקידו האחרון בצה"ל, בדרגת אלוף, כיהן כמפקד המכללות הצבאיות. במינוי זה היה לדתי הראשון בצה"ל (לבד מהרב הצבאי הראשי) שענד דרגת אלוף.
במהלך שירותו בצה"ל למד לתואר ראשון כללי באוניברסיטת תל אביב, ולתואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי ובוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בצה"ל.
במסגרת הסדרה "אוניברסיטה משודרת" יצא לאור ספרו "מודיעין הלכה למעשה".
עמידרור הוא כותב פעיל בכתב העת בין הקטבים, השייך למרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

כיהן כסגן נשיא המכללה האקדמית "מכון לנדר", ירושלים, יושב ראש תוכנית ההסברה של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, שימש בהתנדבות כחבר בוועדת משרד הביטחון לתפיסת הביטחון העתידית של ישראל, וראש הצוות הממונה על חיפוש הנעדרים בחזית המצרית. עמד בראש הוועדה לבדיקת פעילות המודיעין במלחמת לבנון השנייה. חבר במועצות מנהלים של תאגידים שונים. בעל טור בעיתון "ישראל היום".
ב-2008 מונה לעמוד בראש ועדה ציבורית שתפקידה לקבוע את רשימת המועמדים בבחירות לכנסת השמונה עשרה של מפלגת הימין החדשה (מאוחר יותר נבחר שמה: הבית היהודי) שהוקמה מאיחודה של המפדל עם מפלגות האיחוד הלאומי. על חוויותיו בתפקידו זה אמר: "אנשים באו אלי לסוכה ופשוט הונו אותי. הם שיקרו לי במצח נחושה. מדובר באנשים שלא באו על סיפוקם הפוליטי ועכשיו, כשבעזה מתחוללת מלחמה, הם החליטו לשרוף את הבית".
במרץ 2011 מונה לראש המטה לביטחון לאומי, במקום עוזי ארד וכיהן בתפקיד עד נובמבר 2013. נכון ל-2020, הוא עמית בכיר ע"ש אן וגרג רוסהנדלר במכון ירושלים למחקרים אסטרטגיים.
במהלך מלחמת חרבות ברזל ייעץ לראש הממשלה בנימין נתניהו. עמידרור השתתף במהלך המלחמה בקביעות בפאנל הפרשנים של "חדשות 14", התראיין בערוצי תקשורת נוספים וכתב מספר טורים בתקשורת, שבהם ניתח את אתגר המלחמה ואת המעבר למלחמות ארוכות. תמך בחקירת אירועי טבח שבעה באוקטובר אך התנגד לוועדת חקירה ממלכתית.
עמדותיו ומחקריו

כראש חטיבת המחקר באמ"ן היה ממתנגדי הסכמי אוסלו, ואף זומן לכנסת להשמיע את הערכות המודיעין שגיבשו באמ"ן. לימים היה מהמתנגדים הבולטים לתוכנית ההתנתקות.
עמידרור כתב מאמרי פובליציסטיקה ופרשנות, בעיקר בנושאי ביטחון, בעיתון "ישראל היום". עם תחילת מבצע עופרת יצוקה סבר כי אין להסתפק בפעילות מהאוויר, אלא יש להיכנס קרקעית ולכבוש את רצועת עזה.
במבצע צוק איתן סבר שיש להיכנס לתוך הרצועה רק בלית ברירה, ואם עושים זאת – יש לכבוש את כולה ולמוטט את החמאס, בניגוד למה שנעשה במבצע 'עופרת יצוקה'. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 התנגד להתערבות של קצינים בכירים בזירה הפוליטית.
עמידרור תמך בטענות של תנועת "אם תרצו" כלפי "הקרן החדשה לישראל", וכתב: "על המדינה לפעול נגד הקרן בכל האמצעים העומדים לרשותה, ואם אין אמצעים שכאלה – עליה ליצור אותם".
בפברואר 2017 פרסם עמידרור את חיבורו "הגישות לפתרון הסכסוך בין ישראל לבין הפלסטינים" באתר של מרכז בגין-סאדאת. במסמך מתנגד עמידרור להקמת מדינה פלסטינית או למהלכים חד-צדדיים, מימין ומשמאל, בתהליך השלום הישראלי-פלסטיני. לדבריו, לימין אין תשובה ממשית לבעיה הדמוגרפית, ולשמאל אין פתרון מוצלח לסכנה הביטחונית בפתרון שלו. לפיכך, יש לבחור בסיכון הפחות חמור וזה שיאחד מאחריו חלק גדול ככל האפשר של האוכלוסייה וימנע קרע בעם. לכן יש לצמצם את הבנייה ביהודה ושומרון לגושי ההתנחלויות ולגבי יתרת השטח יש להמתין להנהגה פלסטינית אחרת.
ב-2017 פרסם במסגרת מכון ירושלים למחקרים אסטרטגיים את נייר העמדה "איראן: סקירה רב-ממדית".
באוקטובר 2020, פרסם את תפיסתו ביחס להתנהלות הביטחונית הרצויה לישראל. עמידרור סבור כי ישראל צריכה לנהל מערכות ארוכות יותר וזאת במטרה לתעל את יתרונה על היריב ולהביא להעצמת הפגיעה בו כתוצאה מהימשכות הלחימה, וזאת גם במחיר של פגיעה ממושכת בעורף, שכן הדבר יביא לדעתו להשמדת יכולות היריב ותשתיותיו. במרכז תפיסתו עומדת ההנחה ששמירה הרמטית על מרכז הכובד הכלכלי המצוי באזור תל אביב, תוך המשך לחימה ממושך, יאפשר לישראל להמשיך ולתפקד תוך שלילת יכולות האויב. עמידרור מוסיף כי הוא סבור שאבד הכלח על התפיסה לפיה יש להשלים את המהלך הצבאי במהלך מדיני, שכן לדעתו אין שום מסגרת מדינית בינלאומית היכולה להכתיב איזשהו מהלך משלים שכזה.
חיים אישיים

נשוי לדורית ואב לבן ולארבע בנות. מתגורר ברעננה ומנהל אורח חיים דתי.
אחותו, אל"ם אהובה ינאי, שירתה כקצינת פניות הציבור בצה"ל ונשואה לאלוף שלמה ינאי. אחיו הבכור בנימין עמידרור נחשב לאחד המומחים הבכירים בישראל לתאוריה והיסטוריה צבאית.
הערות שוליים

↑  י.מ. סנפיר, בשולי השבוע - הכי חשוב, דבר, 12 בספטמבר 1952
↑  יעקב עמידרור, ‏ימי הזחיחות והביטחון המופרז, באתר "ישראל היום", 17 בספטמבר 2010
↑  גל פרל, "צבא שמפקדיו בורים בהיבט הידע הצבאי, ולכן חסרי בסיס תאורטי, יתפקד פחות טוב", הבלוג על הכוונת, ‏ 2 בפברואר 2020.
↑  שרה ליבוביץ-דר, דילמת השבוי, באתר הארץ, 20 במאי 2003.
↑  אבי בניהו, האיש שלא פחד ללכת נגד הזרם, סופהשבוע, 26 בנובמבר 2013
↑  מתי גולן, ‏האנטישמיות של עמידרור, באתר גלובס, 11 במרץ 2011
חיים לוינסון, מצנע על דברי עמידרור: גם קדאפי יורה במי שלא מסתער, באתר הארץ, 3 במרץ 2011
אבי בניהו, האיש שלא פחד ללכת נגד הזרם, סופהשבוע, 26 בנובמבר 2013
↑  גל פרל, "תמיד לבדוק שוב, להצליב מידע, לאמת, לאושש ולהפריך", הבלוג על הכוונת, ‏ 13 בספטמבר 2024.
↑  יעקב עמידרור, "שרפו את הבית", באתר ישראל היום, 14 בינואר 2009
↑  אטילה שומפלבי ואביאל מגנזי, עמידרור ראש המטה לביטחון לאומי: אשרת כראוי, באתר ynet, 9 במרץ 2011
↑   עמוס הראל, שנה למלחמה, הרעיונות הפופוליסטיים של הימין הקיצוני כבר נידונים בצבא ובלשכת רה"מ, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2024.
↑  אריאל ויטמן, ‏יעקב עמידרור: חמישה תנאים לפני שיוצאים למלחמה, באתר גלובס, 4 ביוני 2024.
↑   סמי פרץ, מלחמה ארוכה, באדיבות אלוף במיל' עמידרור, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2024.
↑  אלוף (מיל') יעקב עמידרור, לשעבר ראש המל"ל, על הדרך לחקור את מאורעות 7 באוקטובר: "אני חושב שעדיף לחפש פגמים מאשר אשמים", 103fm, ‏5 ביוני 2024
↑  יעקב עמידרור, לא לוותר להם - לכבוש עם כניסה קרקעית, באתר ישראל היום, 28 בדצמבר 2008
↑  יעקב עמידרור, באתר ישראל היום, 30 בדצמבר 2008
↑  אריק גרינשטיין, עמידרור: אם כבר נכנסים אז עד הסוף, באתר מידה, 8 ביולי 2014.
↑  כשהדרגות משחקות במגרש הפוליטי, ב-16 במרץ 2015, באתר ישראל היום
↑  יעקב עמידרור, זכות הציבור לדעת על הקרן החדשה, ישראל היום
↑  יעקב עמידרור, במישרין או בעקיפין - נזקי הקרן החדשה, באתר ישראל היום, 23 באפריל 2010
↑  יעקב עמידרור, הגישות לפתרון הסכסוך בין ישראל לבין הפלסטינים, באתר מרכז בגין-סאדאת, ‏פברואר 2017.
↑  "איראן: סקירה רב-ממדית | מאת האלוף (מיל') יעקב עמידרור". JISS. 2017-10-31. נבדק ב-2018-06-17.
↑  יעקב עמידרור "תפיסת הביטחון הלאומי של מדינת ישראל" בין הקטבים גיליון 28-30 אוקטובר 2020, בעמ' 19-34
↑  דתי לא יכול לענות לטלפון האדום בשבת? יעקב עמידרור: "אחד המשפטים המעליבים שאמרו לי בחיי", באתר ערוץ 7, ‏2021-06-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296985705171  BnF: cb14569443c (data)  GND: 114749942X  ISNI: 0000 0000 8151 8346  LCCN: nr2006029758  SNAC: w63n3g1p  VIAF: 71637387   WorldCat (עם VIAF): 71637387 
יעקב עמידרור במדי שרד כמזכיר צבאי לשר הביטחון בביקור בארצות הברית
עמידרור בוועידת הנשיא, 2011
קתי בייטס

| --- | --- |

בייטס, 2015
 לידה:  28 ביוני 1948 (בת 76) ממפיס, טנסי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kathleen Doyle Bates 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית  White Station High School  סטודיו ויליאם אספר  Pacific Conservatory of the Performing Arts 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר
 http://mskathybates.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קת'לין דויל "קתי" בייטס (באנגלית: Kathleen Doyle Bates; נולדה ב־28 ביוני 1948), היא שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית, זוכת פרס אוסקר על תפקידה כאנני וילקס בסרט "מיזרי" (1990).
פילמוגרפיה > קולנוע

Murder Ordained‏ (1987) - סרט טלוויזיה
אין כמו בבית (1989, סרט טלוויזיה)
Signs of Life‏ (1989)
גברים אינם עוזבים (1990)
דיק טרייסי (1990)
כשגבר אוהב אישה (1990)
מיזרי (1990)
עגבניות ירוקות מטוגנות (1991)
צללים וערפל (1991)
חתומים בנשיקה (1992)
אנשים משומשים (1992)
משפחה עם תקווה (1993), של טוני ביל
חשדות מהעבר (1995)
ווסט סייד ולס (1995) - סרט טלוויזיה
משמרת שנייה (1996) - סרט טלוויזיה
נשות השטן (1996)
משפחה במלחמה (1996)
טיטניק (1997)
צבעי השלטון (1998)
נער המים (1998)
אנני (1999)
ברונו (2000)
הרעים שוב טובים (2001)
באהבה, לייזה (2002)
שומרת אחותי (2002) - סרט טלוויזיה
דרגונפליי (2002)
אודות שמידט (2002)
מעיינות חמים (2005)
השמועה אומרת ש... (2005) - ללא קרדיט
אין כמו בבית (2006)
איזה מין הורים (2006)
חוות הקסמים (2006)
נ.ב. אני אוהב אותך (2007)
חג המולד שוב כאן (2007)
כשהעולם עמד מלכת (2008)
חלון פנורמי (2008)
המשפחה שמתפללת (2008)
הזדמנות שנייה (2009)
חפצים אישיים (2009)
חצות בפריס (2011)
פיסת גן עדן (2011)
לנשק את הכלה (2011) בתפקיד אימו של בריאן
נער מקהלה (2013)
גילי הופקינס הגדולה (2015)
הבוס (2016)
השלם לא ידוע (2016)
סנטה בשקל 2‏ (2016)
קריסטל‏ (2017)
המין החזק (2018)
הרודפים (2019)
ריצ'רד ג'וול (2019)
מותו וחייו של ג'ון פ' דונובן (2019)
Home‏ (2020)
אלוהים, אתה שם? זאת אני, מרגרט (2023)
נשים ונפלאות (2023)
The Smack‏ (TBA)
Thelma (יפורסם בהמשך) - בתפקיד: תלמה טול.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

The Doctors‏ (1977)
ספינת האהבה (1978)
כל ילדיי (1984)
One Life to Live‏ (1984)
קגני ולייסי (1986)
St. Elsewhere‏ (1986-1987)
China Beach‏ (1989)
פרקליטי אל איי (1989)
American Experience‏ (1993)
The Stand‏ (1994)
מפגשים מהסוג האישי (1999)
מד טי.וי (2000)
המלך היל (2001)
עמוק באדמה (2003-2005)
American Experience‏ (2004)
Alice‏ (2009)
המשרד (2010–2011)
החוק של הארייט (2011-2012)
שני גברים וחצי (2012)
אימה אמריקאית: הכישוף (2013)
אימה אמריקאית: פריק שואו (2014)
מייק ומולי (2014-2015)
אימה אמריקאית: המלון (2015)
אבא אמריקאי (2015)
אימה אמריקאית: רואנוק (2016)
אויבות (2017)
הפוכים‏ (2017-2018)
המפץ הגדול (2018)
אימה אמריקאית: אפוקליפסה (2018)
מטלוק (אנ') ‏(2024)
הערות שוליים

↑  חגי לוי, סרטים חדשים / "מיזרי" - מעריצה צמודה ג'יימס קאן, בתפקיד סופר, נופל לידיה המפלצתיות של קאתי בייטס., חדשות, 17 באפריל 1991
↑  אושרה שוורץ, סרט/ נוצה באפילה - וודי אלן נכנע לפוסט מודרניזם. ב"צללים וערפל" הוא רוקח פירות נפלאים מברכט ווייל, מדיקנס הישן ומסרטי האימה האמריקניים למרקחת אלגנטית בשחור־לבן מסוגנן ויפהפה, חדשות, 24 במאי 1992
↑  רונית הבר, סרטים חדשים / "עגבניות ירוקות מטוגנות" - סרט יפה ומרגש השוזר יחד את סיפורם של שני זוגות נשים בתקופות שונות, חדשות, 19 בנובמבר 1992
↑  ירון פריד, "אנשים משומשים" ,סרטה ההוליוודי הראשון של הבימאית ביבן קידרון ,הוא חמין עשיר במרכיבים ותבלינים, טבול בסירופ אמריקני עם נגיעות בריטיות עדינות, חדשות, 7 במאי 1993
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, מעניין כמו מרוץ מכוניות חונות, באתר הארץ, 21 באפריל 2008
↑  דניאל פאיקוב, עכבר העיר, נ.ב: המשחק שלך מת, באתר הארץ, 9 במרץ 2008
↑  אורי קליין, הזדמנות שנייה: אופורטוניזם קולנועי צרוף, באתר הארץ, 11 באפריל 2010
↑  רותה קופפר, טריילר לעונה החדשה של "אימה אמריקאית", באתר הארץ, 8 בספטמבר 2014
↑  איתמר זהר, סרט חדש של קלינט איסטווד מעורר מחלוקת בגלל האופן שבו הוא מציג עיתונאית, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2019
↑  חן חדד, חובבי סדרות משפטיות מהעבר ימצאו בה העניין. השאר לא, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2024
↑  אורי קליין, הצלילים הצורמים של "נער מקהלה", באתר הארץ, 20 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453597705171  PLWABN: 9810595417605606  BIBSYS: 98074490  BNE: XX1295516  BnF: cb13951437v (data)  CANTIC: a10373007  GND: 131919830  ISNI: 0000 0001 0904 5414  LCCN: n92046750  MusicBrainz: f3b7731d-c5f7-4a74-8205-92db97b706bb  NKC: pna2005280870  NLK: KAC2020K9643  NTA: 091981646  RERO: 02-A014029223  SNAC: w6gp135x  SUDOC: 099513692  VIAF: 56801898   WorldCat (עם VIAF): 56801898
ברנדן גליסון

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1955 (בן 69) דבלין, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  St. Joseph's Secondary C.B.S., Fairview 
 צאצאים:  דונל גליסון, בריאן גליסון 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי (2009)  פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדן גליסון (באנגלית: Brendan Gleeson; נולד ב-29 במרץ 1955) הוא שחקן אירי, זוכה פרס אמי ומועמד 4 פרסי גלובוס הזהב, ידוע בעיקר בשל משחקו בסרטים "לב אמיץ", "כנופיות ניו יורק", "טרויה", "ברוז' ובסדרת הסרטים של "הארי פוטר".
ביוגרפיה

גליסון נולד בדבלין שבאירלנד. לאחר שעזב את בית הספר, הוא עבד למשך שנתיים במשרד של ועדת הבריאות. מאוחר יותר, סיים את לימודיו באוניברסיטת דבלין, ולימד במשך כמה שנים דרמה ואנגלית באוניברסיטת בלקמפ שבמחוז הצפוני של דבלין.
קריירה

גליסון התחיל את קריירת המשחק שלו בגיל 34. תפקידו הראשון על המסך באירלנד, היה בסרט הטלוויזיה: "The Treaty", שם גילם את מייקל קולינס, וזכה עקב משחקו בפרס של ג'ייקוב (Jacob's Award) ב-1992.
בשנת 1995 זכה גליסון לפרסום כשגילם את היימיש, לוחם סקוטי ויד ימינו של ויליאם וולאס (בגילום מל גיבסון), בסרט "לב אמיץ".
בהמשך שיחק גליסון בלמעלה מ-60 סרטים, וידוע בהופעתו ב: "הארי פוטר וגביע האש" ו"הארי פוטר ומסדר עוף החול", בתפקיד אלאסטור מודי.
בשנת 2008 שיחק בסרטו של מרטין מקדונה "ברוז'" לצד השחקנים קולין פארל ורייף פיינס, ועקב משחקו בסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב, לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי ולפרס סטלייט.
בשנת 2009 שיחק בסרט הדרמה הטלוויזיוני של HBO "בעין הסערה", בה גילם את דמותו של וינסטון צ'רצ'יל בתקופת מלחמת העולם השנייה שכיהן אז כראש ממשלת הממלכה המאוחדת. על תפקידו זה זכה בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט, וגבר על המועמדים קנת בראנה, קיפר סאת'רלנד, קווין בייקון, איאן מקלן וקווין קליין. קיבל גם מועמדות לפרס גלובוס הזהב אך לא זכה.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקומדיה האירי "שומר חוק", את סמל המשטרה גארי בויל, לצד דון צ'ידל. על תפקידו זה קיבל מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי, פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה, פרס הקולנוע הבריטי העצמאי ופרס סטלייט.
בשנת 2016 שיחק בסרט הפעולה "אמונת המתנקש", אשר מבוסס על סדרת משחקי הווידאו Assassin's Creed. גליסון מגלם את ג'וסף, לצידם של מייקל פסבנדר, מריון קוטיאר ומייקל קנת' ויליאמס. באותה שנה שיחק בדרמת הפשע "חי את הלילה", לצד בן אפלק (שגם ביים), זואי סלדנה וסיינה מילר.
בשנת 2017 תרם את קולו לסרט "פדינגטון 2". החל משנה זו משחק גליסון את ביל הודג'ס, בלש בגמלאות בסדרת הדרמת פשע "מר מרצדס", אשר מבוססת על טרילוגיית הספרים של סטיבן קינג ומשודרת ברשת הטלוויזיה האמריקאית Audience.
בשנת 2018 שיחק במערבון של האחים כהן "הבלדה על באסטר סקראגס", שקיבל 3 מועמדויות לאוסקר. בשנת 2019 גילם את ג'ימי בסרט הצרפתי-אמריקאי "פרנקי", בכיכובה של איזבל הופר.
בשנת 2020 שיחק במיני-סדרת הטלוויזיה "חוק קומי" את נשיא ארצות הברית דאז - דונלד טראמפ. המיני-סדרה שודרה ברשת שואוטיים ומבוססת על הספר של ג'יימס קומי שיצא לאור ב-2018. על משחקו בסדרה, קיבל גליסון מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב היותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
בשנת 2022 יצא לאור הסרט "רוחות אינישרין" בו מככב גליסון בתפקיד קולם דוהרטי.
חיים אישיים

גליסון נשוי למארי וולדון מאז 1982, ולהם ארבעה בנים: דונאל, בריאן, שניהם שחקנים, פרגוס גליסון והסופר רורי גליסון.
גליסון דובר אירית שוטפת והוא תומך בקידום השפה האירית. הוא גם אוהד של מועדון הכדורגל האנגלי אסטון וילה, כמו גם בנו דונאל.
פילמוגרפיה נבחרת

השדה (1990) - בתפקיד: החוצב
הרחק מכאן (1992) - בתאריך: השוטר במועדון החברתי
לב אמיץ (1995) - בתפקיד: האמיש
מייקל קולינס (1996) - בתפקיד: ליאם טובין
The Tale of Sweety Barrett‏ (1998) - בתפקיד: ג'ים גאודה
האגם השקט (1999) - בתפקיד: שריף האנק קאוף
משימה בלתי אפשרית 2 (2000) - בתפקיד: מק'קלוי
החייט מפנמה (2001) - בתפקיד: מיקי אברקסס
אינטליגנציה מלאכותית (2001) - בתפקיד: לורד ג'והאנסון
28 יום אחרי (2002) - בתפקיד: פרנק
כנופיות ניו יורק (2002) - בתפקיד: וולטר "הנזיר" מקג'ין
קולד מאונטן (2003) - בתפקיד: סטוברוד תאוזס
טרויה (2004) - בתפקיד: מנלאוס
הכפר (2004) - בתפקיד: אוגוסט ניקולסון
ממלכת גן עדן (2005) - בתפקיד: רנו משטיון
הארי פוטר וגביע האש (2005) - בתפקיד: אלאסטור "עין-הזעם" מודי
הארי פוטר ומסדר עוף החול (2007) - בתפקיד: "עין-הזעם" מודי
בייוולף (2007) - בתפקיד: ויגלאף
אירי שחור (2007) - בתפקיד: דזמונד מק'קיי
ברוז' (2008) - בתפקיד: קן
Perrier's Bounty‏ (2009) - בתפקיד: דארן פרייר
הארי פוטר ואוצרות המוות (2010) - בתפקיד: "עין-הזעם" מודי
אלברט נובס (2011) - בתפקיד: דוקטור הולוראן
המוצא האחרון (2013) - בתפקיד: הנרי אוסבורן
הדרדסים 2 (2013) - בתפקיד: ויקטור
הפיתוי הגדול (2013) - בתפקיד: מוריי פרנץ'
קצה המחר (2014) - בתפקיד: גנרל בריגהאם
תעתועי נפש (2014) - בתפקיד: ג'יימס אסטמן
הכומר (2014) - בתפקיד: האב ג'יימס.
בלב ים (2015) - בתפקיד: תום ניקרזון
סופרג'יסטיות (2015) - בתפקיד: אינספקטור טרבור פרינץ
אמונת המתנקש (2016) - בתפקיד: קולבי קאטלר
לבד בברלין (2016) - בתפקיד: אוטו קוואנגל
חי את הלילה (2016) - בתפקיד : תומאס קאפלין
פדינגטון 2 (2017) - בתפקיד: נאקלס מקג'ינטי
המפסטד שלי (2017) - בתפקיד: דונלד הורנר
החיים על פי פרנקי (2019) - בתפקיד: ג'ימי
הטרגדיה של מקבת' (2021) - בתפקיד: דאנקן
ריברדאנס: הרפתקה מצוירת (2021) - בתפקיד: דיבוב קולו של הצייד
רוחות אינישרין (2022) - בתפקיד: קולם דוהארטי
ג'וקר: טירוף בשניים (2024)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

מר מרצדס (2019-2017) - בתפקיד: ביל הודג'ס
חוק קומי (2020) - בתפקיד: דונלד טראמפ
State of the Union‏ (2022) - בתפקיד: סרוט
ספיידר נואר (אנ') (TBA)
הערות שוליים

↑  Grobar, Matt (October 20, 2022). ‘Joker: Folie à Deax’ Adds ‘Industry’s Harry Lawtey. Deadline Hollywood. Retrieved October 20, 2022
| פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט |
| --- | --- | --- |
| 1953–1975 | תומאס מיטשל (1953) ‏•‏‏ רוברט קאמינגס (1955) ‏•‏‏ לויד נולאן (1956) ‏•‏‏ ג'ק פאלאנס (1957) ‏•‏‏ פיטר יוסטינוב (1958) ‏•‏‏ פרד אסטר (1959) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1960) ‏•‏‏ מוריס אוואנס (1961) ‏•‏‏ פיטר פאלק (1962) ‏•‏‏ טרוור הווארד (1963) ‏•‏‏ ג'ק קלוגמן (1964) ‏•‏‏ אלפרד לנט (1965) ‏•‏‏ קליף רוברטסון (1966) ‏•‏‏ פיטר יוסטינוב (1967) ‏•‏‏ מלווין דאגלס (1968) ‏•‏‏ פול סקופילד (1969) ‏•‏‏ פיטר יוסטינוב (1970) ‏•‏‏ ג'ורג' סי. סקוט (1971) ‏•‏‏ קית' מיטשל (1972) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1973) ‏•‏‏ אנתוני מרפי (1973) ‏•‏‏ האל הולברוק (1974) ‏•‏‏ ויליאם הולדן (1974) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1975) ‏•‏‏ פיטר פאלק (1975) |  |
| 1976–2000 | אנתוני הופקינס (1976) ‏•‏‏ האל הולברוק (1976) ‏•‏‏ אד פלאנדרס (1977) ‏•‏‏ כריסטופר פלאמר (1977) ‏•‏‏ פרד אסטר (1978) ‏•‏‏ מייקל מוריארטי (1978) ‏•‏‏ פיטר שטראוס (1979) ‏•‏‏ פאוורס בות' (1980) ‏•‏‏ אנתוני הופקינס (1981) ‏•‏‏ מיקי רוני (1982) ‏•‏‏ טומי לי ג'ונס (1983) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1984) ‏•‏‏ ריצ'רד קרנה (1985) ‏•‏‏ דסטין הופמן (1986) ‏•‏‏ ג'יימס וודס (1987) ‏•‏‏ ג'ייסון רוברדס (1988) ‏•‏‏ ג'יימס וודס (1989) ‏•‏‏ יום קרונין (1990) ‏•‏‏ ג'ון גילגוד (1991) ‏•‏‏ בו ברידג'ס (1992) ‏•‏‏ רוברט מורס (1993) ‏•‏‏ יום קרונין (1994) ‏•‏‏ ראול ג'וליה (1995) ‏•‏‏ אלן ריקמן (1996) ‏•‏‏ ארמנד אסנטה (1997) ‏•‏‏ גארי סיניז (1998) ‏•‏‏ סטנלי טוצ'י (1999) ‏•‏‏ ג'ק למון (2000) |  |
| 2001–הווה | קנת בראנה (2001) ‏•‏‏ אלברט פיני (2002) ‏•‏‏ ויליאם ה. מייסי (2003) ‏•‏‏ אל פצ'ינו (2004) ‏•‏‏ ג'פרי ראש (2005) ‏•‏‏ אנדרה בראואר (2006) ‏•‏‏ רוברט דובאל (2007) ‏•‏‏ פול ג'יאמטי (2008) ‏•‏‏ ברנדן גליסון (2009) ‏•‏‏ אל פצ'ינו (2010) ‏•‏‏ ברי פפר (2011) ‏•‏‏ קווין קוסטנר (2012) ‏•‏‏ מייקל דאגלס (2013) ‏•‏‏ בנדיקט קמברבאץ' (2014) ‏•‏‏ ריצ'רד ג'נקינס (2015) ‏•‏‏ קורטני ב. ואנס (2016) ‏•‏‏ ריז אחמד (2017) ‏•‏‏ דארן כריס (2018) ‏•‏‏ ג'ארל ג'רום (2019) ‏•‏‏ מארק ראפלו (2020) ‏•‏‏ יואן מקגרגור (2021) ‏•‏‏ מייקל קיטון (2022) ‏•‏‏ סטיבן יאון (2023) ‏•‏‏ ריצ'רד גאד (2024) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2022: קודי סמית-מקפי – כוחו של הכלב | פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה – שחקן המשנה הטוב ביותר   2023: ברנדן גליסון – רוחות אינישרין  | הבא: |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424678505171  PLWABN: 9810592149405606  BNE: XX1366211  BnF: cb14181866x (data)  CANTIC: a10286962  GND: 129581399  ISNI: 0000 0001 1030 4380  LCCN: nr98010296  MusicBrainz: 612178b5-6d7f-4c1d-afd0-2aaf718cdd06  NKC: xx0043318  NTA: 185876285  SUDOC: 059739223  VIAF: 85574367   WorldCat (עם VIAF): 85574367