נשאטל (קנטון)
היסטוריה

החלק היחיד של שווייץ של היום שנכנס לקונפדרציה כנסיכות (ב-19 במאי 1815), לנשאטל יש היסטוריה ייחודית. מקור השם "נשאטל" בשם הלטיני Novum Castellum ("מבצר חדש"). בין המאות ה-11 וה-15 היו העיר נשאטל וסביבתה טריטוריה וסאלית של דוכסות בורגונדיה, ולאחר מכן נסיכות במסגרת האימפריה הרומית הקדושה.
השליט הראשון שלה, רודולף השלישי מבורגונדי, הזכיר את נשאטל בצוואתו בשנת 1032. שושלת אולריך הרוזן מפניס (האסנבורג) השתלטה על העיירה ושטחיה בשנת 1034. השושלת שגשגה וב-1373, כל האדמות כיום שהן חלק מהקנטון השתייכו לרוזן. בשנת 1405, הערים ברן ונשאטל נכנסו לאיחוד. אדמות נשאטל עברו לאדוני צרינגן מפרייבורג בשלהי המאה ה-14 בתור ירושה מאליזבת, רוזנת נשאטל חסרת הילדים, לאחייניה, ולאחר מכן ב-1458 למרקיזי זאוזנבורג שהיו שייכים לבית באדן. היורשת שלהם, יוהנה מהכברג-זאוזנברג (ז'אן דה הוכברג), ובעלה, לואי הראשון ד'אורליאן, דוכס לונגוויל, ירשו אותו בשנת 1504, ולאחר מכן הבית הצרפתי של אורליאן-לונגוויל (ואלואה-דונואי). לאחר מכן כבשו אותו בני בריתה השווייצרים של נשאטל מ-1512 עד 1529 לפני שהחזירו אותו לרוזנת האלמנה שלו. המטיף הצרפתי גיום פארל הביא לאזור את תורת הרפורמציה הפרוטסטנטית בשנת 1530, ובעקבות ביטול צו נאנט ב-1685 היגרו לאזור הוגנוטים רבים. לכן, כאשר בית אורליאן-לונגוויל נכחד עם מותה של מארי ד'אורליאן-לונגוויל ב-1707, נשאטל הייתה פרוטסטנטית, וניסתה להימנע מלעבור תחת שליט קתולי. היורשת החוקית של ז'אן דה רוטלין הייתה פול דה גונדי, הדוכסית מרץ, שהייתה קתולית. אנשי נשאטל בחרו את היורשת של הנסיכה מארי מבין חמישה עשר תובעים. הם רצו שהנסיך החדש שלהם יהיה בראש ובראשונה פרוטסטנטי, וגם שיהיה חזק מספיק כדי להגן על הטריטוריה שלהם אבל יתבסס מספיק רחוק כדי להשאיר אותם לרשותם. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת קידם באופן פעיל את המתיימרים הצרפתים הרבים לתואר, אך אנשי נשאטל העבירו אותם בהחלטה הסופית ב-1708 לטובת המלך הפרוטסטנטי פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, שטען לזכאותו בצורה מסובכת למדי באמצעות בית אורנז'-נסאו, שאפילו לא היו צאצאי ז'אן דה רוטלין. פרידריך הראשון וממשיכיו שלטו בנסיכות נשאטל (בגרמנית: Fürstentum Neuenburg) באיחוד אישי עם פרוסיה מ-1708 עד 1806 ושוב מ-1814 עד 1857. נפוליאון בונפרטה הדיח את פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה כנסיך נשאטל ומינה במקומו את ראש מטהו לואי-אלכסנדר ברתייה. החל משנת 1807, הנסיכות סיפקה לגרנד ארמה של נפוליאון גדוד של ריינג'רים. הסיירים זכו לכינוי קנאריס (כלומר כנריות) בגלל המדים הצהובים שלהם.
לאחר מלחמות השחרור הוחזרה הנסיכות לפרידריך וילהלם השלישי ב-1814. ה-Conseil d'État (מועצת המדינה, כלומר ממשלת נשאטל) פנתה אליו במאי 1814 בבקשה לקבל רשות להקים גדוד מיוחד, Bataillon de Chasseurs, לשירות הוד מלכותו. פרידריך וילהלם השלישי הקים בפריז ב-19 במאי 1814, על ידי "מסדר הקבינט העליון" שלו (Allerhöchste Cabinets-Ordre, A.C.O.), את Bataillon des Tirailleurs de la Garde בהתאם לאותם עקרונות כמו עם גדוד נשאטל בתוך הגראנד ארמה. הוועדה ל-Etat של נשאטל הייתה בעלת זכות המינוי לקציני הגדוד. המפקד היה הקצין היחיד של הגדוד שנבחר על ידי המונרך.
שנה לאחר מכן הוא הסכים לאפשר לנסיכות להצטרף לקונפדרציה השווייצרית, שאז עדיין לא הייתה פדרציה משולבת, אלא קונפדרציה, כחברה מלאה. כך הפכה נשאטל למונרכיה הראשונה והיחידה שהצטרפה לקנטונים השווייצריים הרפובליקניים לחלוטין. מצב זה השתנה בשנת 1848 כאשר מהפכה שלווה התרחשה וכוננה רפובליקה, באותה שנה שבה הפכה הקונפדרציה השווייצרית המודרנית לפדרציה. פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה לא ויתר מיד, וכמה ניסיונות למהפכה נגדית התרחשו, שהגיעו לשיאם במשבר נשאטל של 1856–1857. ב-1857, פרידריך וילהלם ויתר סופית על תביעת המלוכה על האזור.