stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להתחיל מחדש
הערות שוליים

↑  "Cast Away‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| טום הנקס |
| --- | --- | --- |
| סרטים בהם השתתף | הוא יודע שאת לבד (1980) • ספלאש (1984) • מסיבת רווקים (1984) • המתנדבים (1985) • האיש עם הנעל האדומה (1985) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יחסים פשוטים (1986) • אהבה גנובה (1986) • השוטר מלוס-אנג'לס (1987) • ביג (1988) • פאנץ' ליין (1988) • שכנים (1989) • טרנר והוץ' (1989) • מדורת ההבלים (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • ליגה משלהן (1992) • על כנפי החלום (1992) • נדודי שינה בסיאטל (1993) • פילדלפיה (1993) • פורסט גאמפ (1994) • צעצוע של סיפור (1995) • אפולו 13 (1995) • מה שאת עושה לי (1996) • יש לך הודעה (1998) • להציל את טוראי ראיין (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • גרין מייל (1999) • להתחיל מחדש (2000)  • תפוס אותי אם תוכל (2002) • הדרך לפרדישן (2002) • לחסל את הליידי (2004) • טרמינל (2004) • רכבת לקוטב (2004) • צופן דה וינצ'י (2006) • מלחמתו של צ'ארלי וילסון (2007) • משפחת סימפסון - הסרט (2007) • באק האוורד הגדול (2008) • מלאכים ושדים (2009) • צעצוע של סיפור 3 (2010) • לארי קראון (2011) • קרוב להפליא ורועש להחריד (2011) • ענן אטלס (2012) • קפטן פיליפס (2013) • להציל את מיסטר בנקס (2013) • גשר המרגלים (2015) • איתקה (2015) • התופת (2016) • סאלי: נס על ההדסון (2016) • הולוגרמה למלך (2016) • המעגל (2017) • העיתון (2017) • צעצוע של סיפור 4 (2019) • יום יפה בשכונה (2019) • גרייהאונד (2020) • בוראט 2 (2020) • חדשות העולם הגדול (2020) • פינץ' (2021) • אלביס (2022) • פינוקיו (2022) • איש ושמו אוטו (2022) • אסטרואיד סיטי (2023) • כאן (2024) |  |
| סדרות בהן השתתף | • אחים לנשק (2001) |  |
| קרובי משפחה | ריטה וילסון (אישה) ג'ים הנקס (אח) לארי הנקס (אח) קולין הנקס (בן) צ'אט הנקס (בן) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590963005171  GND: 7749819-7  LCCN: n2003038761  VIAF: 176340687   WorldCat (עם VIAF): 176340687 
וילסון
מגצפלוזאורוס

| מגצפלוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 93.9–92.9 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: פליוזאוריים
סוג:: מגצפלוזאורוס
מין:: Megacephalosaurus eulerti
שם מדעי
 Megacephalosaurus ‏Schumacher, 2013

מגצפלוזאורוס (שם מדעי: Megacephalosaurus; מילולית: "לטאה עבת-ראש") הוא סוג נכחד של זוחל ימי נכחד ממשפחת הפליוזאוריים, אשר התקיים במימי אמריקה הצפונית במשך הקרטיקון שלפני 93.9 עד 92.9 מיליון שנה במשך הטורון.
הסוג תואר למדע ב-2013 ונכלל בו מין יחיד - Megacephalosaurus eulerti. הוא התגלה כבר ב-1950 על סמך מספר ממצאי שלד שהתגלו בתצורות: "Carlile Shale" ו-"Greenhorn Limestone" שבקנזס ושאר המערב התיכון. לפני זה הוא תואר כמין של בראכאוכניוס, אך הופרד לאחר בדיקה מחודשת של הממצאים.
זוחל זה היה אחד מהגדולים מכל הפליוזאורים, באורך משוער של 6 עד 9.5 מטרים עם גולגולת ענקית באורך 1.75 מטר. גולגות זו הייתה בעלת מאפיינים של הקרונוזאורוס והבראכאוכניוס ועוד כשהשיניים שלהם היו דקות ומצויות בקדמת הלסת. הדבר מרמז שהטורף ניזון מטרף קטן ממנו בהרבה כמו דגים, עופות ימיים וזוחלים ימיים קטני-ממדים.
לו מרינוף

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1951 (בן 72) מונטריאול, קנדה 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, table hockey player 
 מדינה:  קנדה 
 
לו מרינוף (באנגלית: Lou Marinoff; נולד ב-18 באוקטובר 1951) הוא סופר, פילוסוף, ויועץ פילוסופי אמריקאי ממוצא קנדי, הנשיא המייסד של האגודה האמריקאית ליועצים פילוסופיים, ופרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק.
ביוגרפיה

מרינוף נולד במונטריאול.
מרינוף יזם עם ד"ר רן להב את הכנס הבינלאומי הראשון לייעוץ פילוסופי, ב-1995, באוניברסיטה של בריטיש קולומביה שבקנדה.
הוא עוסק בייעוץ פילוסופי לאנשים, לחברות ותאגידים ככלי להתמודדות עם מצוקות נפשיות וארגוניות. בנוסף, הוא עמית בכיר בוועידה הכלכלית העולמית הנערכת מדי שנה בדאבוס, שווייץ. 
ד"ר מרינוף מפרסם כל העת מאמרים מקצועיים בנושאי קבלת החלטות, אתיקה, פילוסופיה ועוד. 
כמו כן, פרסם שני ספרים שהיו לרבי מכר כלל עולמיים, "אפלטון במקום פרוזק" ב-1999 שהביא את הייעוץ הפילוסופי לידיעת הציבור הרחב, ו"תרפיה לשפויים" ב- 2001.
ספריו תורגמו לעשרים וארבע שפות וראו אור בעשרות מדינות. הוא אחראי במידה רבה להתרחבות הפופולריות של ייעוץ פילוסופי בשנים האחרונות.
הגותו

מרינוף עוסק בדילמות הנוגעות בליבת הקיום האנושי: מה נכון? כיצד ניתן לדעת את הנתיב האישי שלי? כיצד להתמודד עם שינויים? ועוד.
הוא מדגים, בעיקר בספרו "אפלטון במקום פרוזק", איך ניתן לשאוב מתבונתם של הפילוסופים הגדולים בהיסטוריה האנושית על מנת לסייע לפתרון בעיות היומיום שלנו. כל בעיה אישית היא גם בעיה אנושית ומכאן שהיא גם דילמה פילוסופית. 
בעשותו כך, הוא הוכיח כי ניתן להחזיר את הפילוסופיה למקומה השימושי והעממי. על כן, בארצות הברית יש המכנים אותו "מחיה הפילוסופיה בעידן הכפר הגלובלי".
בספרו "תרפיה לשפויים", מרינוף מדגים באמצעות סיפורי מקרים של אנשים שנועצו בו, כיצד ניתן למצוא את האושר האישי באמצעות הגדרה מחודשת של תפיסת העולם - היא הפילוסופיה האישית.
ספריו

The Middle Way, Sterling, NY & London, 2007
In the Agora, 2006
La filosofia a las puertas del tercer milenio, 2005
More Matrix and Philosophy 2005
Philosophy and Psychiatry 2004
Asia's New Crisis, 2004
Social Philosophy Today, 2003
Therapy for the Sane, Bloomsbury, NY & London, 2003
Modeling Rationality, Morality, and Evolution, 1998
Mind versus Computer, 1997
Essays on Philosophical Counseling, 1995
Fair New World, Backlash Books, Vancouver, 1994
ספריו > מספריו שתורגמו לעברית

"אפלטון במקום פרוזק" - "(1999)" - "Plato Not Prozac"
"תרפיה לשפויים" - "(2001)" - "Philosophical Practice"
יצאו לאור בהוצאת "כתר".
לקריאה נוספת

ד"ר לו מרינוף, מישהו צריך ייעוץ פילוסופי?, באתר ynet, 1 בנובמבר 2004
מאריוס מואנדילמאדג'י

מאריוס מואנדילמאדג'י (בצרפתית: Marius Mouandilmadji, בערבית: ماريوس موانديلمادجي; נולד ב-22 בינואר 1998 בדובא שבצ'אד) הוא כדורגלן צ'אדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סמסונספור מליגת העל הטורקית ובנבחרת צ'אד.
קריירת מועדונים

מואנדילמאדג'י גדל במחלקת הנוער של דובא, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות AS דוין וגאזל בצ'אד וקוטון ספורט מליגת העל הקמרונית.
ב-17 ביולי 2018 חתם על חוזה לארבע שנים בפורטו מליגת העל הפורטוגלית. ב-11 באוגוסט ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בה גם הבקיע שער, בניצחון 5-0 על ג.ד. שאביש במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. בהמשך שיחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-9 בינואר 2020 הושאל מואנדילמאדג'י לאווש מליגת העל הפורטוגלית עד לתום עונת 2019/2020. ב-26 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לבואבישטה במסגרת המחזור ה-18 בליגה. הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, מבלי להבקיע שערים, ובתום העונה נשרה אווש לליגה הפורטוגלית השנייה.
לקראת עונת 2020/2021 נכלל מואנדילמאדג'י בסגל הקבוצה הבכירה של פורטו, אולם ב-30 בינואר 2021 הותר חוזהו במועדון בהסכמה הדדית בין הצדדים, כשנותרו 18 חודשים לסיומו.
ב-9 ביולי 2021 חתם מואנדילמאדג'י על חוזה לשנתיים בסראינג מליגת העל הבלגית. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לקורטרייק במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-31 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על מכלן במסגרת המחזור השני בליגה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 57 הופעות ליגה והבקיע 13 שערים.
ב-7 ביולי 2023 חתם מואנדילמאדג'י על חוזה לשלוש שנים בסמסונספור, העולה החדשה לליגת העל הטורקית. ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד סיוואספור במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2023/2024. ב-27 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לקייסריספור במסגרת המחזור השלישי בליגה.
קריירה בינלאומית

ב-5 בספטמבר 2019 ערך מואנדילמאדג'י את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'אד, בהפסד 3-1 לנבחרת סודאן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-29 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת גמביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Dragões anunciam contratação do avançado Marius Mouandilmadji באתר Jornal de Notícias, ‏ 18 ביולי 2018 (בפורטוגזית)
↑  Marius Mouandilmadji emprestado ao Aves pelo FC Porto באתר TSF, ‏ 9 בינואר 2020 (בפורטוגזית)
↑  FC Porto regista Marius e mais dois na Liga באתר Mais Futebol, ‏ 6 באוקטובר 2020 (בפורטוגזית)
↑  Marius despediu-se dos dragões: «Serei sempre grato ao FC Porto» באתר Record, ‏ 30 בינואר 2021 (בפורטוגזית)
↑  Welcome, Marius ! באתר הרשמי של סראינג, 9 ביולי 2021 (בצרפתית)
↑  HOŞ GELDİN MARIUS MOUANDILMADJI - Samsunspor Resmi İnternet Sitesi באתר הרשמי של סמסונספור, 7 ביולי 2023 (בטורקית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאריוס מואנדילמאדג'י".
מוזיאון השואה של רומא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 
מוזיאון השואה ברומא הוא מוזיאון לתיעוד השואה הנמצא בבנייה ברומא, איטליה. עם השלמתו, יהיה זה מוזיאון השואה הראשון באיטליה.
היסטוריה

התכנון הראשוני להקמת המוזיאון הוצע לראשונה בשנת 2005. בשנת 2012, מועצת העיר רומא אישרה את התוכניות הסופיות למוזיאון. עם זאת, המימון הצפוי מהעירייה נחסם בשל הנחיות לצמצום תקציבי. העיר רומא תכננה לשלם את עלות הבנייה של המוזיאון בסך 30 מיליון דולר.
התכנון המקורי בשנת 2013 היה שחוקר השואה האיטלקי מרצ'לו פצטי (איט') ישמש כמנהל המוזיאון. פצטי עמד בראש הוועדה המפקחת על מתקני התצוגה והמחקר של המוזיאון. פצטי אמר בשנת 2013 כי הוא רוצה שהמוזיאון "ישלב את השואה בהקשר האיטלקי לתוך ההקשר האירופי."
לאחר שנים של עיכובים בשל בעיות ביורוקרטיות ופיננסיות, ראש ממשלת איטליה ג'ורג'יה מלוני ושר התרבות שלה ג'נארו סנג'וליאנו הקצו 10 מיליון יורו לפרויקט המוזיאון במרץ 2023. ב-16 באוקטובר, יום השנה ה-80 לפשיטה על יותר מ-1,200 יהודים רומאים על ידי הנאצים בשנת 1943, החלו המחוקקים בבית הנבחרים האיטלקי לדון במימון, שיתמוך בתצוגות המוזיאון. ב-18 באוקטובר, אישר הבית הנבחרים את המימון.
הפרויקט צפוי להסתיים בשנת 2026. לוקה זבי הוא האדריכל של המוזיאון.
מיקום

מוזיאון השואה ייבנה בשטחי וילה טורלוניה, אחוזה מהמאה ה-19 ששימשה כמעון המגורים של הדיקטטור האיטלקי בניטו מוסוליני בין השנים 1925 ו-1943. באתר נמצאים גם קטקומבות יהודיות.
הערות שוליים

↑  Ruth Ellen Gruber, Bureaucracy stalls construction of Italy's first Holocaust museum, Jewish Telegraphic Agency, ‏2013-01-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rome to have a Holocaust Museum - Arts Culture and Style - Ansa.it, Agenzia ANSA, ‏2023-03-18 (באיטלקית)
לסקובאץ

לסקובאץ (בסרבית קירילית: Лесковац) היא עיר ורשות מקומית בדרום סרביה, בירת מחוז יאבלניצה. אוכלוסיית העיר מונה כ-60 אלף תושבים, מתוך כ-144 אלף ברשות המקומית.
היסטוריה

בגבעת היסאר (Брдо Хисар) בקרבת העיר נמצאו עדויות של התיישבות דאקו-תראקית (Brnjica culture) מהמאה ה-8 לפנה"ס. התיישבות מאוחרת יותר מתקופת הברזל התקיימה בגבעה מהמאה ה-6 על למאה ה-4 לפנה"ס. לצד סיכות (פִיבּוּלָה, Fibula) וכלי חרס יוונים, קברים טריבאלים (שבט תראקי, Triballi) נמצאו ב-2005. הממצאים הארכאולוגיים מעידים ששבטים טריבאלים וסקורדיסקים (שבט קלטי, Scordisci) יישבו את האזור לפני הכיבוש הרומי במאה ה-1 לפנה"ס. בכפר "מלה קופשניצה" (Mala Kopašnica) הקרוב לעיר נמצא נקרופוליס רומי. בקרבת העיר הוקמה העיר הביזנטית יוסטיניאנה פרימה (Justiniana Prima). הסלאבים הגיעו לאזור במאה ה-6.
מקור השם הנוכחי של העיר בעץ אגוז הלוז (Corylus avellana), בסרבית леске, בסלאבית כנסייתית עתיקה lěska. האגדה מספרת שתחת הגבעה בסמוך לעיר הנוכחית היה פעם אגם, ואחרי שהאגם יובש צמח עץ אגוז ועל שמו נקרא היישוב לפני יותר מ-700 שנה. השם הנוכחי של העיר כשם של יישוב הוזכר לראשונה באמנה של המלך סטפאן אורוש השני מילוטין מ-1308.
קרב לסקובאץ התרחש ב-24 בספטמבר 1454 בין דספוט סרביה לפולשים האימפריה העות'מאנית והסתיים בניצחון סרבי. מאוחר יותר, לאחר שהעות'מאנים גברו על הסרבים וכבשו את הארץ, לסקובאץ נקראה לסקופצ'ה (Leskofça) והייתה חלק מהסנג'ק של ניש.[דרושה הבהרה][דרוש מקור]
לסקובאץ הפכה לחלק מסרביה לאחר קונגרס ברלין. העצמאות מהאימפריה העות'מאנית פגעה תחילה במסחר, אך לאחר מכן העיר שגשגה כלכלית והפכה למוקד של מלאכות שונות. העיר היוותה מרכז חשוב של תעשיית הטקסטיל עד נפילת הגוש הקומוניסטי.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הופצצה על ידי בעלות הברית ונהרגו בה כמה אלפי אנשים. ב-6 בספטמבר 1944 מרבית מרכזה של העיר נחרב, תאריך זה מצוין מדי שנה בעיר. במלחמת קוסובו, במהלך מבצע כוח מאוחד, גשר בקרבת העיירה (Grdelička klisura) ועליו רכבת נוסעים הופצץ והוחרב.
במאה ה-21 העיר סובלת מבעיות כלכליות ומהגירה שלילית של אנשים בגיל העבודה.
תרבות

בעיר מתקיימים מספר אירועים:
"פסטיבל הגריל של לסקובאץ" (Roštiljijada) מתקיים בעיר מדי שנה בתחילת ספטמבר זה הרבה שנים. האירוע מביא אנשים מכל רחבי סרביה לצד תיירים. במהלכו פרוסים דוכני מזון ברחובות ומתקיימות תחרויות בין המשתתפים. על פי ארגון התיירות של לסקובאץ, ב-2013 יותר מ-700 אלף איש פקדו את האירוע.
מדיה וקבצים בנושא פסטיבל הגריל של לסקובאץ בוויקישיתוף
"פסטיבל הסרטים הבינלאומי של לסקובאץ" התקיים לראשונה ב-2008. הפסטיבל מחלק פרסים בשלוש קטגוריות:
"Golden hazelnuts" - לבמאי הטוב ביותר
"Hazelnut leaf" - לבחירת השופטים
"Vox populi" - לבחירת הקהל
"מרתון התיאטרון" מתקיים מדי שנה בנובמבר במשך 9 ימים. מופיעים שם מהתיאטראות הלאומיים בכל רחבי סרביה האירוע מתקיים בתיאטרון הלאומי בעיר.
תחבורה

לסקובאץ היא צומת תחבורה. רכבות בינלאומיות שנוסעות מאירופה לסקופיה, סלוניקי ואתונה עוברות דרכה. 19 רכבות עוצרות בעיר מדי יום. מסילת הרכבת נבנתה ב-1886, וכיום בעיר נמצאת אחת מתחנות הרכבת החדישות בסרביה.
העיר מפותחת גם מבחינת כבישים ותחבורה ציבורית בתוך העיר ומחוצה לה. הכביש המרכזי הוא "הדרך האירופית E75" שמחבר בין הגבולות של הונגריה ומקדוניה הצפונית. ישנם כבישים אזוריים שמובילים מהעיר לפרישטינה, פירוט ובוסילגרד. המרחק בין לסקובאץ לניש הוא 45, לבלגרד 280 ולסופיה 155 קילומטרים.
בעיר פועל נמל תעופה אזורי, המשמש בעיקר לטיסות ספורט וחקלאות. בימות הקיץ נמל התעופה משמש גם לפעילות של מוניות אוויר. 45 קילומטרים מצפון לעיר נמצא נמל תעופה בינלאומי, נמל התעופה ניש קונסטנטין הגדול.
אקלים

| אקלים בלסקובאץ> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בלסקובאץ> ינואר.4.4.−3.7.42.2 | אקלים בלסקובאץ> פברואר.7.1.−2.7.45.7 | אקלים בלסקובאץ> מרץ.12.7.1.1.45.9 | אקלים בלסקובאץ> אפריל.18.5.2.60.5 | אקלים בלסקובאץ> מאי.23.2.9.7.55.8 | אקלים בלסקובאץ> יוני.26.5.13.64.1 | אקלים בלסקובאץ> יולי.29.1.14.3.44.2 | אקלים בלסקובאץ> אוגוסט.29.4.13.9.47.3 | אקלים בלסקובאץ> ספטמבר.24.5.10.1.51.4 | אקלים בלסקובאץ> אוקטובר.18.8.5.9.51.1 | אקלים בלסקובאץ> נובמבר.11.3.1.2.61.9 | אקלים בלסקובאץ> דצמבר.5.6.−2.55.2 | אקלים בלסקובאץ> שנה.17.6.5.5.625.4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Monthly and annual means, maximum and minimum values of meteorological elements for the period 1961 - 1990, באתר השירות ההידרומטאורולוגי הסרבי
הקהילה היהודית

קהילה יהודית ספרדית מתועדת בלסקובאץ החל מהמאה ה-19. ב-1863 הוקם בית הכנסת הקהילתי ולצידו מֶלְדָארִי. בית הכנסת היה בן שתי קומות ובקומה השנייה שכנה עזרת הנשים. ב-1850 התגוררו בלסקובאץ 10 משפחות יהודיות וב-1900 מנתה הקהילה 112 נפשות. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בקהילה פעילות ציונית והוקם קן של תנועת השומר הצעיר. ראש הקהילה היה בכור קונפינו, לאחריו הרופא והסופר ד"ר ז'אק קונפינו ובשלהי שנות ה-30 כיהן בכור מאנדיל. עוד נודע מקרב בני הקהילה, מנהל שירותי הבריאות בעיר ד"ר עוזיאל (וליזאר) פיאדה (1943-1887), אחיו של משה פיאדה. ב-1931 התגוררו בלסקובאץ 93 יהודים. ב-1941 היו בלסקובץ 59 יהודים בני הקהילה ועוד כמה עשרות פליטים שהגיעו לעיר מגרמניה הנאצית ומאוסטריה. באפריל 1941 נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והוחל ברדיפות יהודים. מקצת מבני הקהילה הצטרפו לכוחות הפרטיזנים של טיטו ומהם נודעה הפרטיזנית ולריה קאריו שנהרגה בקרבות והייתה רעייתו של פאבלה פאפ שנפל אף הוא בקרבות ועוטר בהמשך בעיטור גיבור יוגוסלביה. באוקטובר 1941 נערכה אקציה בלסקובאץ. גברי הקהילה נעצרו, הועברו למחנה הריכוז צרווני קרסט הסמוך לניש ושם נרצחו. הנשים והילדים גורשו למחנה ההשמדה סיימישטה ושם נרצחו באמצעות משאיות גז.
בית העלמין היהודי נותר על תילו, ממוקם על מדרון תלול בפאתי העיר ולאורך השנים נגרמו בו נזקים כבדים בשל עבודות פיתוח כבישים שבוצעו בסביבתו ובשל מפולות עפר. ב-2010 בוצעו במקום עבודות שימור והצלה של מצבות ובמקום הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים בשואה. ב-2002 עדיין עמד על תילו מבנה בית הכנסת בעיר.
ערים תאומות

בולגריה קיוסטנדיל, בולגריה
בולגריה פלובדיב, בולגריה
בולגריה סיליסטרה, בולגריה
מקדוניה הצפונית קומאנובו, מקדוניה הצפונית
גאורגיה כותאיסי, גאורגיה
הרפובליקה העממית של סין לוו-יאנג, הרפובליקה העממית של סין
יפן אוקיאמה, יפן
ירדן פטרה, ירדן
פולין פוזנן, פולין
הערות שוליים

↑  Municipalities of Serbia, 2006, המשרד הסרבי לסטטיסטיקה, בלגרד, מרץ 2007
↑  2011 Census of Population, Households and Dwellings in The Republic of Serbia: Age and Sex – Data by settlements, המשרד הסרבי לסטטיסטיקה, בלגרד, 2012, עמ' 450
↑  Leskovac -- Arheološki lokalitet brdo Hisar, iznad Leskovca, ne prestaje da iznenađuje istraživače, באתר B92‏, 26 ביולי 2005 (בסרבית)
↑  Nicholas Wood, ‏A Serbian Region Unravels With Its Textile Industry, באתר הניו יורק טיימס, 29 בינואר 2007
↑  TOL: Prihod od Roštiljijade dva miliona dinara, באתר juGmedia,‏ 8 בינואר 2014 (בסרבית)
↑  The First International Film Festival In Leskovac, באתר מרכז הקולנוע הסרבי, 5 בנובמבר 2008
↑  צילום בית הכנסת בלסקובץ (2002), צילום נוסף של בית הכנסת בלסקובץ (2002), באתר המרכז לאמנות יהודית.
↑  הקהילה היהודית בלסקובאץ, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 169-168.
↑  אתרי מורשת יהודית בסרביה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
↑  אתרי מורשת יהודית ביוגוסלביה לשעבר, באתר joz.rs (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550304305171  BnF: cb14537715v (data)  GND: 4241695-4  LCCN: n81018332  NKC: ge874246  NSK: 000754474  VIAF: 157112147   WorldCat (עם VIAF): 157112147
מאריה אל-קבטיה

| --- | --- |

 לידה:  האימפריה הביזנטית
 פטירה:  16 בפברואר 637 אל-מדינה, ח'ליפות ראשידון 
 מדינה:  ח'ליפות ראשידון 
 מקום קבורה:  אל-בקיע 
 השקפה דתית:  נצרות קופטית, אסלאם 
 בן או בת זוג:  מוחמד (630–8 ביוני 632) 
 
מאריה בנת שמעון אלקבטיה, הידועה כמאריה אל-קבטיה (בערבית: مارية القبطية) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, ילדה לו את אבראהים. משמעות שמה הוא "מאריה הקופטית".
חייה

מאריה אל-קבטיה נולדה במשפחה מבוססת ואמידה. אביה היה מצרי, ואמה הייתה אישה ממוצא יווני אשר התגוררה במצרים.
בשנת 628, מוחמד שלח מכתב לשליט מצרים הביזנטי, והזמין אותו לקבל את האסלאם. השליט לא הסכים לקבל את האסלאם, אך הוא שלח למוחמד מתנות, שביניהם כללו את מאריה ואת אחותה סירין בנת שמעון. בדרך לאל-מדינה, החליטו מאריה ואחותה להתאסלם. לאחר שהגיע לאל-מדינה והכירה את מוחמד, היא התחתנה איתו.
לפי המסורת האיסלאמית, מריה התגוררה אצל אשתו של מוחמד, חפסה. מוחמד אמר לחפסה שאביה רוצה להיפגש איתה, וכשזו הלכה לבקר את אביה, מוחמד שכב עם מריה. חפסה חזרה לביתה, נתגלה לה מה שאירע, והיא כעסה על מוחמד. מוחמד ביקש מחפסה שלא לספר ברבים את שאירע, אולם היא סיפרה את המעשה לעיישה. מוחמד נשבע לשתי נשותיו שלא ישכב יותר עם מריה. אולם לאחר מכן, ג'בריל נתגלה למוחמד ואמר לו את הפסוק הקוראני 66.1 שאומר "מדוע אתה הנביא מונע מעצמך את אשר האל ייעד לך?". פסוק זה אישר למוחמד להפר את שבועתו לנשותיו, והוא המשיך את הקשר עם מריה.
חייה > אבראהים

בשנת 629, מאריה הביאה לעולם את אבראהים. 18 חודשים לאחר מכן, בשנת 631, אבראהים נפטר. על פי המסורת האסלאמית, מוחמד שקע בעצבות עמוקה בעקבות המקרה, ואף אמר "הצער הזה גורם לדמעות לזלוג מעיני וגורם ללבי להתעצב".
פטירה

מאריה נפטרה בינואר 637, כ-5 שנים לאחר פטירתו של מוחמד.
הערות שוליים

↑  Maria al-Qibtiyya: Mothers of the Faithful, IslamicFinder (באנגלית)
↑  Mariya al-QibtiyyaWife of the ProphetFull Name Mariya bt Sham'unWell-known As Umm al-Mu'mininReligious Affiliation IslamWell-known Relatives The ProphetPlace of Birth EgyptPlace of Residence Egypt, MedinaDeath/Martyrdom 5 years after the demise of the Prophetin Muharram 16/January 637Burial Place Al-Baqi'Era Early IslamKnown for Wife of the Prophet, Mariya al-Qibtiyya, WikiShia (באנגלית)
↑  https://sunnah.com/bukhari:2468
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 128677327X  ISNI: 0000 0004 1751 637X  LCCN: n84074285  SUDOC: 170844781  TDVİA: mariye  VIAF: 305139441   WorldCat (עם VIAF): 305139441
לודוויג פון רדלמייר

| --- | --- |

גנרל לודוויג פון רדלמייר  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 באוקטובר 1887 פרייזינג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  18 באוקטובר 1943 (בגיל 55) טגרנזי, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1906–1945 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
גנרל לודוויג פון רדלמייר (בגרמנית: Ludwig von Radlmaier;‏ 27 באוקטובר 1887 – 18 באוקטובר 1943) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון רדלמייר נולד ב-27 באוקטובר 1887 בפרייזינג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לגנרל לודוויג פון רדלמייר, ולתרזה לבית זנגר. בשנת 1906 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-10 (מלך), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-30 בנובמבר הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-17 בינואר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. ב-30 במאי 1917 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט, ב-14 בינואר 1918 מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים הבווארית ה-5, וב-12 ביוני מונה לקצין מטה בקורפוס הבווארי ה-3. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון רדלמייר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-10 בינואר 1933 מונה למפקד הרגימנט הממונע ה-2, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-1. ב-6 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-6.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון רדלמייר מפקד חטיבת הפאנצר ה-6, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-2 במסגרת הקורפוס ה-15, וב-5 בספטמבר 1939 נפצע במהלך הקרבות ופרש מתפקידו. לאחר החלמתו מונה פון רדלמייר ב-23 באוקטובר 1939 למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, וב-11 בפברואר 1940 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4. במהלך המערכה על צרפת לחם פון רדלמייר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב ז'מבלו. ב-8 ביוני 1940 פרש פון רדלמייר מתפקידו, ויוהאן יואכים שטפר מונה במקומו למפקד הדיוויזיה, וב-1 ביולי 1940 מונה לתפקיד פיקודי במשרד החימוש. ב-18 באוקטובר 1943 מת פון רדלמייר בבית חולים בטגרנזי בעקבות מחלה.
למאטיס יש את השמש בבטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יהודית קציר
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  הולנדית, גרמנית, צרפתית, פולנית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  1995
 מספר עמודים:  216
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001344594
למאטיס יש את השמש בבטן הוא רומן שנכתב על ידי הסופרת הישראלית יהודית קציר. הספר מגולל את סיפור האהבה בין ריבי שנהר ליגאל ליברמן, שאינם יכולים להתחתן זה עם זה. כרקע לקו הסיפור העיקרי מרבית דמויות המשנה בספר מאוהבות במי שאינן יכולות להינשא לו או נישאות למי שאינן יכולות להתאהב בו.
עלילה

ריבי, סטודנטית בת 23 שזה עתה עברה מחיפה, עיר ילדותה, אל תל אביב הגדולה והסוערת, מתאהבת ביגאל. יגאל הוא גבר נשוי שגילו כפול מגילה של ריבי, מרצה למתמטיקה בטכניון, שגר בתל אביב וחי את חייה הסוערים. יגאל מחזר בעקשנות אחרי הצעירה הלא שגרתית שצדה את עינו. סיפור האהבה שלהם הולך ומתעצם ומסופר על רקע היחסים הטעונים בין ריבי לאמה הביקורתית והיפהפייה, ובין ריבי לאביה שנטש את משפחתו בהיותה בת 13. אט אט נחשף סיפור חייה המורכב של ריבי, עד מות האם והפרידה הבלתי נמנעת מיגאל.
סגנון

הספר גדוש בתיאורים ציוריים של תל אביב ושל חיפה, העיר האהובה על הסופרת אשר מופיעה ברוב ספריה. הקורא נחשף דרך הדמויות לדמויות מרכזיות הפועלות בשדות האמנות, הקולנוע, הספרות והשירה, אשר מהווים חלק בלתי נפרד משיחותיהן, מחשבותיהן ואורח חייהן של הדמויות. הספר עשיר בתיאורים חושניים של אוכל ושתייה, ובתיאורי טיולים בפריז, רומא, ברצלונה ומצרים.
הסגנון הדקדוקי בו הספר הוא עובר מדי פעם מהדקדוק התקני לדקדוק שגוי המקובל בסלנג. לבד משמו של הספר, המכיל את הביטוי הסלנגי "יש את", ניתן למצוא בספר ביטויים כמו "ישבו בשולחן" במקום "ישבו ליד השולחן".
קציר פרסמה ספר עוקב בשם "הנה אני מתחילה" המגולל את תקופת נעוריה של ריבי לפני שפגשה את יגאל. הספרים לא חופפים בפרטיהם, (לדוגמה, המקצוע של האב הביולוגי של ריבי הוא רופא ב"מאטיס.." ומרצה באוניברסיטה ב"הנה אני מתחילה"). שינויים אלה נעשו במתכוון בידי הסופרת.