stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סדר הירושה
מלוכה ואצולה > מונרכיה נבחרת

סדר הירושה יכול להיקבע על ידי מינוי. בין אם על ידי המונרך המכהן או על ידי גוף בוחר שממנה את היורש או מרכיב רשימת יורשים עוד לפני שכס המלוכה מתפנה. מונרכיה יכולה גם להיות נבחרת, למרות שתהליך זה מתבצע רק לאחר שכס המלוכה מתפנה.
במהלך ההיסטוריה, לעיתים די קרובות, אך לא תמיד, הועדפו תהליכים של מינוי או בחירה, או שהם היו מוגבלים לחברים בשושלת מסוימת או במשפחה מורחבת מסוימת. חוקים גנאלוגיים עשויים היו להגדיר מי ראוי לרשת את הכתר ואת סדר הירושה. מצב זה הוביל לעיתים לסדר ירושה שאיזן בין ענפים שונים של שושלת על פי רוטציה.
כיום שיטה זו מיושמת, בווריאציות שונות, בכס הקדוש, במלזיה, בקמבודיה, בכווית, באיחוד האמירויות הערביות, באנדורה, בסווזילנד ובסמואה.
מלוכה ואצולה > בכירות

בשיטת הירושה על פי בכירות, יורש את המונרך אחיו הבא אחריו, לא ילדיו. במקרים מסוימים נכללים בסדר הירושה על פי שיטה זו גם בני דודים על פי סדר בכירותם, שתלויה בגילם של היורשים או בדרגת הבכירות שלהם בקרב בני משפחתם.
מלוכה ואצולה > חלוקה

בחברות מסוימות, המלוכה עברה בירושה באופן שבו כל היורשים היו זכאים לחלוק אותה. הדוגמאות הבולטות ביותר הן החלוקות הרבות של האימפריה הפרנקית בתקופת השושלת המרובינגית ובתקופת השושלת הקרולינגית ושיטת ירושה שהייתה נהוגה באיים הבריטיים.
מלוכה ואצולה > קרבת דם

קרבת דם היא שיטת ירושה על פיה קרוב המשפחה בעל קרבת הדם הקרובה ביותר למונרך הוא היורש אותו, בעדיפות לזכרים על פני נקבות ובעדיפות לאחים בכורים על פני הצעירים. שיטה זו הייתה נהוגה בעיקר בימי הביניים. באוטרמר הייתה שיטה זו בשימוש לעיתים קרובות לבחירת יורשי עצר והיא הופיע בכמה מסכסוכי הירושה על ממלכת ירושלים. בממלכה זו הוכרה שיטה זו גם כדי להגדיר את יורשי הפייפים, בנסיבות מיוחדות: במקרה שהפייף נכבש על ידי הסרצנים, ונכבש מחדש, הוא הועבר לבעל קרבת הדם לשליט האחרון של הפייף.
מלוכה ואצולה > ירושת הבן הצעיר

על פי שיטת ירושה זו ירש את הכתר הבן הצעיר (או הילד הצעיר). במקרים אלה הבן הצעיר היה זה שדואג להוריו, בשעה שאחיו הגדולים יצאו לעולם ודאגו לעתידם.
מלוכה ואצולה > ירושה רוחבית

שיטת הירושה הרוחבית או האחוותית פועלת על פי קריטריונים של בכירות בין חברי השושלת או בית האב השושלתי, מתוך מטרה שייבחר המועמד בעל הכישורים הטובים ביותר כמנהיג. המנהיגים נבחרים בתוקף היותם זקני השבט הבוגרים ביותר, שהם בעלי הכישורים והעוצמה הצבאית. בשיטת ירושה זו אין צורך ביורש עצר. שיטה זו עשויה להדיר או שלא להדיר את צאצאיהן של נשים. בפועל, כאשר אין בנמצא מועמד למנהיגות בשל מספיק, מוגדרת אחת הנשים בעלת קרבת משפחה למלך הקודם כיורשתו. דוגמאות לשיטה זו ניתן היה למצוא בחברות שבטיות ממרכז אסיה כמו ההונים. בחירת המנהיג הייתה מתבצעת לאחר מותו של המנהיג הקודם. בראשית ימיה של האימפריה המונגולית, מותם של המונרכים המכהנים, ג'ינגיס חאן ואוגדיי חאן, גרם מידית לעצירתן של המערכות הצבאיות של המונגולים במערב בשל הבחירות המתקרבות.
במזרח אסיה, מתועדת שיטת הירושה הרוחבית לראשונה בתקופה הפרה-היסטורית החל מסוף תקופת שושלת שאנג.
מלוכה ואצולה > ירושה נשית

על פי שיטת ירושה זו, שהייתה נהוגה במשפחות אצולה במדינת קרלה שבהודו, רכושו ותוארו של הגבר עוברים לילדיו של אחותו ובמקביל, ילדיו שלו מקבלים את ירושתם ואת תוארם מדודיהם מצד אמם. מאז עצמאותה של הודו שיטה זו לא מוכרת יותר על פי החוק.
מלוכה ואצולה > משבר ירושה

כאשר מונרך מת בלי להניח אחריו יורש ברור, פורץ לעיתים משבר ירושה. לדוגמה, כאשר מת שארל הרביעי, מלך צרפת, פרצה מלחמת מאה השנים בין בן דודו של שארל, פיליפ השישי, ובין אחיינו של שארל, אדוארד השלישי, מלך אנגליה, כדי להגדיר מי יירש את שארל כמלך צרפת. גם כאשר קו הירושה ברור, יכול להיווצר מצב שטוען לכתר עם כוח צבאי או פוליטי, תופס את השלטון בכוח.
כהונה דתית

בבודהיזם הטיבטי קיימת אמונה שמחזיקי תפקידים חשובים כמו הדלאי לאמה הם גלגול נשמות של הקודם בתפקיד. סדר הירושה בבודהיזם הטיבטי מבוסס למעשה על גלגול נשמתו של הדלאי לאמה הקודם שהתגלמה בזה שבא אחריו. כאשר מת המנהיג הרוחני, מתבצע חיפוש בקרב האוכלוסייה הכללית על פי קריטריונים מסוימים שאמורים להצביע שנשמתו המתגלגלת של הדלאי לאמה התגלמה בנשמתו של תינוק שנולד באותה עת. התהליך אורך בדרך כלל 4-2 שנים עד אשר נמצא הילד המתאים לכהן כדלאי לאמה הבא.
בנצרות הקתולית קיימים נהלים קבועים לבחירת אפיפיור או בישוף.
רפובליקות

ברפובליקה, הדרישה להבטחת המשכיות השלטון בכל עת, הביאה להסדרתם של כללים ברורים לסדר הירושה של התפקידים השונים. במדינות בהן מערכות הבחירות מתקיימות במועדים קבועים, כאשר ראש המדינה (הנשיא) מת או מתפטר, הוא מוחלף על ידי סגנו או על ידי ראש הממשלה, שבתורו מוחלף על ידי נושאי משרות מסוימים ברשות המחוקקת או ברשות המבצעת. לדוגמה, כאשר נשיא ארצות הברית מת, או שנבצר ממנו להמשיך ולמלא את תפקידו, סגן נשיא ארצות הברית מושבע כנשיא במקומו. במקרה שגם סגן הנשיא לא יכול למלא את התפקיד, סדר הירושה קבוע בחוקת ארצות הברית ומורכב משורה של בעלי תפקידים מבין בכירי הקונגרס של ארצות הברית ומבין חברי הקבינט.
במדינות רבות אחרות בהן המשטר הוא רפובליקני, במקרה של מוות או נבצרות של הנשיא, מתקיימות בחירות חדשות לתפקיד. בפינלנד, מחליפו של הנשיא הוא ראש הממשלה, ובמקרה שבו אין ראש הממשלה מסוגל למלא את התפקיד עובר סדר הירושה לשר אחר בממשלה על פי הוותק שלו בתפקידו. לנשיא פינלנד אין סגן ובמקרה של התפנות המשרה נערכות בחירות חדשות לתפקיד.
רפובליקות > ארצות הברית

רשימת סדר הירושה של נשיא ארצות הברית קבועה בחוקת ארצות הברית, וחוק הירושה הנשיאותית מ-1947 מתוקן בהתאם על מנת לכלול משרדי קבינט חדשים. הבאים בסדר הירושה לאחר הנשיא הנבחר הם: סגן הנשיא, יושב ראש בית הנבחרים, הנשיא הזמני של הסנאט ולאחריו חברי הקבינט. סדר משרדי הקבינט נקבע על פי הסדר הכרונולוגי של הקמתם.
רפובליקות > בישראל > נשיא מדינת ישראל

למעט במקרה בו מסתיימת כהונת נשיא מדינת ישראל בזמנה, קיימים ארבעה מקרים בהם מסתיימת כהונת הנשיא טרם זמנה: התפטרות, העברה מכהונה מחמת התנהגות בלתי הולמת, העברה מכהונה מטעמי בריאות ומוות. בכל אחד מהמקרים הללו ממלא את מקומו של הנשיא יושב ראש הכנסת ובמידה ונבצר מיושב ראש הכנסת למלא את תפקיד הנשיא, ממלא את מקומו סגן יושב ראש הכנסת מטעם מפלגתו של יושב הראש. בחירת נשיא חדש מתבצעת תוך 45 יום ממועד הסיום הבלתי צפוי של כהונת הנשיא.
רפובליקות > בישראל > ראש ממשלת ישראל

במקרה שכהונת ראש ממשלת ישראל מופסקת טרם זמנה (מחמת נבצרות, הרשעה בעבירה או מוות) בוחרת הממשלה את אחד משריה מטעם סיעתו של ראש הממשלה, שהוא גם חבר הכנסת, כראש הממשלה בפועל. ראש הממשלה בפועל מכהן עד לכינונה של ממשלה חדשה.
ראו גם

יורש עצר
טקס נישואי הים

חזרת האסדה של הדוג'ה לרציף ארמון הדוג'ה, בחג העלייה, 1730; ציור של קאנאלטו
טקס נישואי הים (באיטלקית: Sposalizio del Mare, נקרא גם טקס הנישואים האדריאטי) הוא טקס עתיק ששימש לסמל את שלטונה הימי של הרפובליקה של ונציה, השוכנת לחופו של הים האדריאטי.
הטקס נוצר כנראה על ידי הדוג'ה פייטרו אורסאולו השני, דוכס ונציה, בסביבות שנת 1000 לספירה.
בתקופת כהונתו של אורסאולו החלה התפשטות הרפובליקה של ונציה לכיוון מזרח, שנמשכה ב-500 השנים הבאות. בתקופתו הובטח הסחר הימי הוונציאני בים האדריאטי על ידי כיבוש פאגאניה והערים לאסטוו, קורצ'ולה ודוברובניק (ובכך הופסק הנוהג לפיו ונציה שילמה מס לפאגאניה), כיבוש שאירע בשנת 998 בעקבות מתקפת שודדי ים שאירעה שנה קודם. בתום הכיבוש החל אורסאולו לקרוא לעצמו "דוכס הדלמטים" (Dux Dalmatianorum).
בעקבות הניצחון, ב-9 במאי 1000, נקבע פסטיבל שנתי ונציאני - חג העלייה - (Festa della Sensa) (על פי התאריך שבו אירע הניצחון). במסגרת פסטיבל זה הפליגו הדוג'ה והבישוף של ונציה אל מעבר ללידו של ונציה, ערכו את "טקס נישואי הים" וברכו את מי הים: "לעצמנו ולכל אלה השטים בים – שיהיה שקט ורגוע". הבישוף של ונציה היזה מים קדושים על הנוכחים בטקס. יתרת המים הקדושים הייתה נשפכת אל הים, תוך חזרה על הפסוק: "תְּחַטְּאֵנִי בְאֵזוֹב וְאֶטְהָר" (תהילים, נ"א, ט').
בשנת 1177, בתמורה לעזרתה של וונציה במאבק הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, הכניס האפיפיור אלכסנדר השלישי נופך סקרמנטי לטקס, כאשר הסיר את הטבעת מאצבעו ונתן אותה לדוג'ה בבקשה שיזרוק אותה לים, כסמל לחתונה עם הים. זריקת הטבעת לים מתקיימת בכל שנה, עם אמירת הפסוק: "אנו מתחתנים איתך, הים, כסימן לאמת ושליטה נצחית" (בלטינית: "Desponsamus te, mare, in signum veri perpetuique dominii"), להכרזה כי ונציה והים חד הם.
למרות סיום מעמדו של הדוג'ה, הטקס מתקיים עד היום, כשהוא מבוצע על ידי ראש העיר ונציה.
גרסה של הטקס מוזכרת בספר "עיר המסכות" שבסדרת "סטרוגנזה" מאת מרי הופמן.
Gay Kids

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ליל-אן צ'פסטו-לוסטי, ברה אלסטיין מוסנג ורולף מרטין אנגלטבדט
 שפת המקור:  נורווגית ספרותית 
 סוגה:  ספרות להט"ב 
 הוצאה
 הוצאה:  Abstrakt forlag 
 תאריך הוצאה:  6 בנובמבר 2008 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-82-7935-262-4
 
ההצגה מחוץ למוזיאון לתרבות היסטורית, מאי 2009.
Gay Kids – Kule barn som også finnes (בעברית: ילדים גאים - ילדים מגניבים שקיימים גם הם) הוא ספר נורווגי מ-2008 שאינו בדיוני שניסה לקדם קבלת הומוסקסואליות בקרב ילדים.
הספר יצא לאור ב-6 בנובמבר 2008, ותערוכה על חומר הצילום של הספר הוצגה מחוץ למוזיאון לתרבות היסטורית (אנ') באוסלו. במקור תוכנן כי התערוכה תוצג עד ינואר 2009, אם כי התערוכה הוצגה עד ליולי באותה שנה. התערוכה נפתחה על ידי הפוליטיקאי הגאה ושר האוצר לשעבר של נורווגיה, פר כריסטיאן פוס, שגם הציג תמונה של עצמו כילד בן 9. ידוענים אחרים כמו הפעילה הגאה הנורווגית החלוצית קרן-כריסטין פרילה (אנ'), יו"ר מועצת העיר אוסלו, ארלינג לה (אנ') והעורכת הראשית של Dagbladet (אנ'), אן אייסהיים (אנ') הציגו גם הם צילומים שלהם כילדים. בסך הכל, הציגו למעלה ממאה אנשים להט"בים את תמונותיהם מילדותם.
הספר, בחלקו מבוסס על המחקר שנערך במכון למחקר חברתי נורווגי (אנ'), נועד במקור להיות פרויקט אמנות לתיאור ילדותם של גברים ונשים להט"בים לפני שיצאו מהארון. הספר ממומן בחלקה על ידי מענקים של משרד הילדים והשוויון ו-Fritt Ord (אנ'), וגם היא בחסות הארגון Gay & Lesbian Health Norway ומספר ארגונים אחרים. המחבר אנגלטבדט הצהיר כי עם יציאת הספר, הוא רוצה לראות את הספר נהיה ספר לימוד בבתי הספר היסודיים של נורווגיה. בריאיון שנערך עם שר החינוך בארד ווגארד סוללהל (אנ'), שהתקיים ב-6 בנובמבר 2008, נכתב כי הספר יהיה זמין בבתי ספר יסודיים וכי: ”הספר יותאם ליעדי תוכנית ההוראה העוסקים בנטייה מינית ובמגוון הצורות המשפחתיות עד לכיתה ז'.”
הערות שוליים

1 2  Engesbak, Reidar (6 בנובמבר 2008). "De kule, skeive kidsa". Blikk (בנורווגית). אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2011. נבדק ב-7 בנובמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Dyrøy, Nina (6 בנובמבר 2008). "Her er homobarna". TV 2 (Norway) (בנורווגית). נבדק ב-7 בנובמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Dyb, Halvard (6 בנובמבר 2008). "Boklansering og fotoutstilling om homofil kjærlighet" (בנורווגית). Norwegian Social Research. נבדק ב-8 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Nygård, Elin (8 בנובמבר 2008). "Gir undervisning om lhbt et løft". Blikk (בנורווגית). אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2011. נבדק ב-8 בנובמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
קבוצת יבנה

| --- | --- |
מגדל ישן של תחמיץ (סילוֹ) ברפת הקיבוץ, 2007
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חבל יבנה
גובה ממוצע: ‎49 מטר
תאריך ייסוד: 1941
תנועה מיישבת: הקיבוץ הדתי
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 953 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 938 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) קבוצת יבנה(למפת השפלה רגילה) קבוצת יבנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבוצת יבנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבוצת יבנה31°48′55″N 34°43′12″E﻿ / ﻿31.8153641053057°N 34.7198813663949°E﻿ / 31.8153641053057; 34.7198813663949  heמפת היישובים של מועצה אזורית חבל יבנה באדום - קבוצת יבנה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 2 מתוך 10
http://www.yavnet.org.il
חברי קבוצת רודגס בעת שיעור בתלמוד, שנות השלושים
בית הכנסת בתכנון האדריכל דוד קאסוטו
קְבוּצַת יַבְנֶה היא קבוצה הנמצאת בתחומי מועצה אזורית חבל יבנה, כ-6 ק"מ מזרחית לאשדוד. באזור התוחם את כביש 7, בין מחלף אשדוד למחלף בית רבן. היא נחשבת ל"אם הקבוצות הדתיות" ומשתייכת לתנועת הקיבוץ הדתי, איגוד הקבוצות של הפועל המזרחי.
ייסוד

קבוצת המייסדים (וביניהם צוריאל אדמנית) התגבשה בגרמניה במסגרת ברית חלוצים דתיים (בח"ד).
חברי הקבוצה עלו לארץ ישראל ב-1929 והקימו בשנת 1931 את "קבוצת רודגס" בכפר אברהם שליד פתח תקווה (באדמות של אברהם ארטן). המייסדים של הקיבוץ הם חלקם מקבוצת רודגס שבאו מגרמניה.
בחורף 1940–1941, עבר הקיבוץ למקומו הנוכחי בשפלת החוף בעידודם של הרב מאיר בר-אילן ומנחם אוסישקין. הקיבוץ הוא קיבוץ שיתופי ובשנות האלפיים, נחשב לאחד הקיבוצים המבוססים מבחינה כלכלית.
במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, החלו להיערך בקיבוץ לאפשרות שיותקפו על ידי הצבא המצרי, כפי שקרה ליד מרדכי הדרומית יותר. תעלות נחפרו, כמה מחברי הקיבוץ הכינו מוקשים מאולתרים, ונשלחו כוחות תגבור. בהפצצה של מטוס מצרי ב-24 במאי נהרגו שלושה מחברי הקיבוץ, בהם אב ובתו.
אוכלוסייה

על פי נתוני הקיבוץ בשנת 2015 חיו בו קרוב ל-800 נפש, מהם 400 חברים ומועמדים (מגיל 18 עד 97), מעל 300 ילדים, כ-30 תושבים וקבוצות של צעירים במסגרות חינוכיות שונות.
מבנה הקהילה

קבוצת יבנה היא קהילה שיתופית והומוגנית.
הקיבוץ לא עבר הפרטה בדומה לקיבוצים אחרים ולכן ההון הוא לא פרטי אלא של הקיבוץ והתקציב שווה לכל חבר לפי צרכיו. ישנו תקנון ובו כללים המחייבים את הכלל.
בקהילה יש הליך של קבלת החלטות באופן שיתופי, כל חבר יכול להביע את דעתו באספת החברים, ההצבעה נעשית באופן חשאי או בהרמת אצבע.
רב הקבוצה הוא אילעאי עופרן.
ענפי חקלאות ותעשייה

ענף "בעלי הכנף" הכולל מדגרות לאפרוחי רבייה ולהודים וכן לולי רבייה.
רפת חלב ושלוחת עגלים לפיטום.
מכון תערובת משוכלל, ומרכז-מזון לבעלי חיים.
ענף גידולי שדה ובו כותנה, חמניות וגידולי תעשייה אחרים.
מפעל שימורים "קבוצת יבנה מוצרי מזון" למלפפונים וזיתים כבושים, ובית בד לייצור שמן זית.
חברת "עדי" לייצור והרכבה של שעוני יד.
חינוך וספורט

במקום מצוי בית ספר יסודי ליישובי המועצה, וכן התיכון הקיבוצי בדרום (הכולל פנימייה), המשרת חלק מנערי הקיבוץ הדתי ויישובי הסביבה. בסמוך לקבוצה מצויות ישיבת כרם ביבנה וקרית החינוך גבעת וושינגטון.
לילדי הקיבוץ ניתן מגוון רחב של חוגים בתחומים השונים כגון טניס, ג'ודו, כלי מוזיקה, רובוטיקה, מחול וציור.
בקיבוץ פועלת מכינה קדם צבאית לבנות דתיות בשם "צהלי" וכן שבט של הצופים הדתיים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  נעמה סיקולר ואריק בשן, מקום 3: קבוצת יבנה - "לא הוצאנו כסף שלא הרווחנו", באתר כלכליסט, 12 באוקטובר 2009
↑  ניר שטיינברג, האסון בקבוצת יבנה שהפך אלמן ואלמנה למשפחה יוצא לראשונה מחוץ לגבולות הקיבוץ, באתר mynet‏ קיבוץ, 13 באפריל 2018
| קיבוצי הקיבוץ הדתי |
| --- | --- | --- |
| שדות נגב | סעד • עלומים |  |
| דרום/מרכז | עין צורים • קבוצת יבנה • בארות יצחק |  |
| גוש עציון | כפר עציון • ראש צורים • מגדל עוז |  |
| עמק בית שאן | שלוחות • עין הנצי"ב • שדה אליהו • טירת צבי |  |
| הר הגלבוע | מעלה גלבוע • מירב |  |
| הגליל התחתון | לביא • בית רימון |  |
| מושבים שיתופיים | משואות יצחק • ניר עציון • בני דרום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475809605171 
פנים מבנה הספרייה העיונית, "בית עֶקֶד" בקיבוץ, 2007
The Tragedy of Today's Gays

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  לארי קרמר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  הומוסקסואליות 
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי פינגווין 
 תאריך הוצאה:  2005 
 
The Tragedy of Today's Gays (בעברית: הטרגדיה של ההומוסקסואלים של ימינו) הוא ספר עיון שנכתב ב-2005 על ידי המחזאי, הסופר ופעיל זכויות הלהט"ב האמריקאי לארי קרמר. הספר בא מנאום שנשא באולם קופר יוניון (אנ') שבעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית ב-21 בנובמבר 2004. בנאומו, קרמר קורא להומוסקסואלים וללסביות לפעול, להתאחד כקהילה ולאמץ אורח חיים בטוח יותר. הנאום הוביל למחאה, יומיים לאחר מכן, כנגד הגנרל האמריקאי פיטר פייס, יו"ר המטות המשולבים, שכינה בעבר את ההומוסקסואליות כ"לא מוסרית".
לפני שנאם קרמר, נאמה הסופרת היהודייה-אמריקאית נעמי וולף.
תקציר

קרמר מסביר שזה היה הנאום הקשה ביותר שכתב אי פעם. ג'ורג' ווקר בוש נבחר מחדש על אזור ה"ערכים המוסריים", ששימש כסינקדוכה לגברים הומוסקסואלים וללסביות.
תרופות המטפלות בסימפטומים של HIV או איידס לא מרפאות וכי השפעותיהן המקלות לא יחזיקו מעמד לנצח. הוא קורא להומוסקסואלים וללסביות לזכור את אלו שנלחמו למען זכויות האנשים הסובלים מאיידס ולזכויות הלהט"ב.
קרמר מצטט את מחקרו של העיתונאי ביל מוירס (אנ'), ומניח את המאבק למען זכויות להט"ב בתוך מבנה אי השוויוני הסוציו-אקונומי בארצות הברית, וקובע כי האנשים העשירים ביותר בארצות הברית מסורים לא רק להשמדת הזכויות וחייהם של מיעוטים עניים, גזעיים, ולא נוצרים, אך גם של גברים הומוסקסואלים ולסביות. הוא חושף כי ב-1971 יצר שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לעתיד לואיס פאוול תוכנית "להחזיר את אמריקה להישרדות לשוק החופשי. לא דמוקרטיה. מיזם חופשי." כחלק ממניפסט פאוול, השמרנים באמריקה יצרו יסודות להפוך את אחת המדינות הליברליות בעולם ל"צבא פיראטים קלאסי, גזעני, הומופובי ואימפריאלי". האיידס פעל לטובתם של השמרנים, שכן "החלומות הפרועים ביותר שלהם אז התחילו להתגשם. החבר'ה נעלמו והם עשו את זה לעצמם", מה שהוביל את קרמר למסקנה הבאה: ”הכוונה היא שזאת המילה היחידה שתיארה את הטיפול הג'נוסידאלי שמיליוני גופות טבעו בו”.
ביקורת

העיתון האמריקאי הבוסטון גלוב תיאר את הנאום כ"הרצאה נוקשה אך אמיתית". חוזה אנטוניו ורגאס (אנ'), עיתונאי שכתב בוושינגטון פוסט, כינה את קרמר כ"צעקה בלתי נלאית" ותיאר את הספר כ"פולמוס נרחב שקורא לפעולה, עם כעס, תסכול ומרגש." הספר צוטט על ידי הקרן הספרותית למבה (אנ') כראיה לכך שקרמר פרץ "קרקע חדשה בתחום הספרות וההוצאה לאור הלהט"בית", והוביל את הקבוצה לכבודו בפרס חלוץ.
הערות שוליים

↑  Specter, Michael (November 22, 2004). "Nowhere" The New Yorker
↑  Buchanan, Wyatt (March 20, 2010). "Larry Kramer thinks straight people hate gays" SF Gate/San Francisco Chronicle
↑  Kramer 35.
↑  Kramer 36-37.
↑  Kramer 52.
↑  Kramer 61.
↑  Kramer 64.
↑  Kramer 68.
↑  Morris, Wesley (3 בפברואר 2006). "A steamy but sobering look at gay life in the '70s". The Boston Globe. נבדק ב-2 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vargas, Jose Antonio (May 9, 2005). "The Pessivist: AIDS Activist Larry Kramer, Hoarse from speaking truth to power." The Washington Post
↑  Lambda Literary Foundation (April 1, 2010). "Pioneer Awards"
ספרות להט"ב

ספרות להט"בית, בדוכן באתונה, במסגרת אירועי גאווה לשנת 2009.
ספרות להט"ב היא ספרות העוסקת בדמויות ועלילות המתקשרות לקהילה הגאה. היא יכולה לכלול מערכות יחסים חד-מיניות, חוסר התאמה בין מין ומגדר, התנהגות א-רומנטית ועוד.
ספרות עברית

אף על פי שדמויות והתנהגויות להט"ביות הופיעו בספרות המערבית המודרנית החל מתחילת המאה ה-19, הן החלו להופיע בספרות העברית המודרנית רק בשנות ה-70 המאוחרות. הספר הראשון שתיאר דמות להט"בית היה "בעד ההזיה" שנכתב בשנת 1977 על ידי יותם ראובני. בתור הספר הישראלי הראשון שעסק בקהילה הלהט"בית באופן גלוי הוא פתח צוהר לעוד ספרים העוסקים בתמות דומות כגון "גן העצים המתים" (1995), "אלכסנדריה יקירתי" (1998), ועוד. רק בשנת 2000, 23 שנים לאחר הוצאת הספר הישראלי הראשון העוסק בהומוסקסואליות גלויה, יצא הספר "תאנים, אהובתי" מאת דנה ג. פלג, אשר היה הספר הישראלי הראשון שעסק במערכת יחסים לסבית. בדומה ל"בעד ההזיה", גם "תאנים, אהובתי" סימן את התחלת עלייתו של ז'אנר חדש בספרות העברית - ספרות לסבית. אחריו יצאו ספרים כמו "נעמת לי מאוד", "רציתי לנשק לך בשדה החרציות", "אז מה את באמת רוצה?", ועוד ספרים רבים, זאת בנוסף לספרות ההומוסקסואלית ה"רגילה" שיצאה באותם ימים - ספרים כדוגמת "חורף-קיץ", "אמא שלך יודעת?", "אני אוהב את תמיר" ועוד. הספר "המתעתע" שיצא בשנת 2001 היה מהספרים הישראלים הראשונים שעסקו באנשים טרנסג'נדרים ובדומה לאחרים, עודד את פרסומם של ספרים נוספים העוסקים בחוויה הטרנסג'נדרית, כדוגמת הספר "אנימה אני מה?" (2002). בנוסף, פורסמו בישראל ספרי נוער העוסקים בחוויות להט"ביות, כגון "סיפור ורוד", "מתרבים כמו פופקורן" ו"נעמת לי מאוד" שהוזכר מקודם. הסופר דורון בראונשטיין ידוע בארגון דוכנים להט"ביים, בהם הוא מציג את ספריו העוסקים, רובם ככולם, בנושאים ומושאים להט"ביים.
הערות שוליים

↑  Williams, Roman Homosexuality, passim; Elizabeth Manwell, "Gender and Masculinity," in A Companion to Catullus (Blackwell, 2007), p. 118.
↑  Crompton, Louis. “Plato (427-327 B.C.E.): The Symposium”. glbtq.com p. 2. Retrieved: October 12, 2017.
↑  Virgil. "Eclogues II". Project Gutenberg. Retrieved: October 12, 2017.
↑  "Gaius Valerius Catullus: Carmen 48 (English)". Retrieved: October 12, 2017.
↑  Ciappione, Gina. Meet Sappho, The Bisexual Poet Way Ahead Of Her Time, Ravishly. Retrieved: October 12, 2017.
↑  Stanley, John D. "Europe: The Enlightenment". glbtq.com. Archived from the original on January 31, 2015. Retrieved: October 17, 2017.
↑  Healey, Trebor (May 28, 2014). "Early Gay Literature Rediscovered". The Huffington Post. Retrieved October: October 17, 2017.
↑  Stanley, Ibid.
↑  Trebor, Ibid.
↑  Garber, Eric; Lyn Paleo (1983). "Carmilla". Uranian Worlds: A Guide to Alternative Sexuality in Science Fiction, Fantasy, and Horror. G. K. Hall. p. 76
↑  LeFanu, Joseph Sheridan (1872). "Carmilla". In a Glass Darkly. London: R. Bentley & Son.
↑  LeFanu, Joseph Sheridan (1993). "Carmilla". In Pam Keesey. Daughters of Darkness: Lesbian Vampire Stories. Pittsburgh, PA: Cleis Press.
↑  Whitcomb, Selden L.; Matthews, Brander (1893). Chronological Outlines of American Literature. Norwood Press. p. 186.
↑  Austen, Roger (1977). Playing the Game: The Homosexual Novel in America. Indianapolis: Bobbs-Merrill Company. p. 9.
↑  Martin, Robert K. "American Literature: Nineteenth Century". glbtq.com. Archived from the original on February 4, 2015. Retrieved: October 20, 2017.
↑  Garber & Paleo (1983). "The Picture of Dorian Gray". Uranian Worlds. p. 148.
↑  Oscar Fingal O'Fflahartie Wills Wilde, Alfred Waterhouse Somerset Taylor, Sexual Offences > sodomy, 20th May 1895". Old Bailey Proceedings Online. Retrieved: October 21, 2017.
↑  Jones, James W. "Mann, Thomas (1875-1955): Death in Venice". glbtq.com. Retrieved: October 21, 2017.
↑  Gregory, Woods. "Proust, Marcel (1871-1922): À la recherche du temps perdu". glbtq.com. Archived from the original on February 11, 2007. Retrieved October 21, 2017.
↑  Fish, Scott. "Gide, André (1869-1951) - Page 2". glbtq.com. Archived from the original on February 5, 2015. Retrieved: October 21, 2017.
↑  Stryker, Susan (2001). Queer Pulp: Perverted Passions from the Golden Age of the Paperback. San Francisco, CA: Chronicle Books. p. 97.
↑  Young, Ian (1975). The Male Homosexual in Literature: A Bibliography. Metuchen, NJ: The Scarecrow Press. pp. 153–154.
↑  Slide (2003). "Richard Meeker, Better Angel". Lost Gay Novels. p. 128.
↑  Carey, Christopher (2012). Trials from Classical Athens. Routledge. p. 484.
↑  Karp, Jonathan. "How a Book Can Change Your Life", huffingtonpost.com. Retrieved: October 21, 2017.
1 2 3 4 5  חורש, עמרי. "גאווה ישראלית - ספרים להט"ביים בעברית." ynet.co.il הוחזר: נובמבר 22, 2017.
1 2 3 4 5  ספרות להט"בית מומלצת
And Tango Makes Three

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'סטין ריצ'ארדסון, פיטר פרנל 
 איורים:  הנרי קול 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות ילדים, ספרות להט"ב 
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר 
 תאריך הוצאה:  26 באפריל 2005 
 מספר עמודים:  32 
 
And Tango Makes Three (בתרגום חופשי לעברית: וטנגו יוצרת שלושה) הוא ספר ילדים להט"בי-אמריקאי, שנכתב ב-2005 על ידי פיטר פרנל (אנ') וג'סטין ריצ'רדסון (אנ'), ואויר על ידי הנרי קול (אנ'). הספר מספר על 2 פינגוויניים רצועת-הסנטר זכריים, רוי וסילו, שמקימים ביחד משפחה. עם עזרה משומר גן החיות, מר גראמסי, 2 הפינגוויניים קיבלו ביצה שהם עוזרים לה לבקוע. האפרוחה שבוקעת מהביצה נקראה טנגו על ידי שומרי גן החיות. הסיפור מבוסס על הסיפור של זוג הפינגוויניים רוי וסילו (אנ') מגן החיות סנטרל פארק (אנ').
הספר הוזכר בדיונים רבים על צנזורה ומלחמת תרבות על נישואים, אימוץ והומוסקסואליות בבעלי חיים. התאחדות הספריות האמריקאית (אנ')‏ (ALA) דיווחה כי הספר נאסר לקריאה בארצות הברית ב-2006–2010. בנוסף, הספר זכה בפרסים מרובים, ביניהם המועמדות לספר הילדים הבולט ביותר של ה-ALA, פרס הנרי ברג של ה-ASPCA (אנ'), ונבחר לספר הילדים הטוב ביותר של מכללת החינוך בנק סטריט (אנ').
חוקרי ספרות ומחנכים מאמינים כי הספר הוא דרך טובה לתת לילדים להכיר את רעיון המשפחות המגוונות. הספר אינו נוקט עמדה על נישואים חד מיניים, אלא מציג ונותן לגיטימיות לקיומן של משפחות גאות.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | איגוד מוכרי הספרים האמריקני (אנ') | ספר הילדים הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2005 | התאחדות הספריות האמריקאית (אנ') | ספר הילדים הבולט ביותר | זכייה |  |
| 2005 | ASPCA (אנ') | פרס הנרי ברג | זכייה |  |
| 2005 | מכללת החינוך בנק סטריט (אנ') | ספר הילדים הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2005 | קירקוס ראוויוס (אנ') | קירקוס ראוויוס (אנ') | זכייה |  |
| 2005 | פבליסרס ויקלי (אנ') | פבליסרס ויקלי (אנ') | זכייה |  |
| 2006 | Capitol Choices | Capitol Choices | זכייה |  |
| 2006 | מועצת ספרי הילדים השיתופית | מועצת ספרי הילדים השיתופית | זכייה |  |
| 2006 | פרס הספר הטוב ביותר על שם גוסטאבוס מיירס (אנ') | פרס הספר הטוב ביותר על שם גוסטאבוס מיירס (אנ') | זכייה |  |
| 2008 | פרס ספרי הילדים שפילד | פרס ספרי הילדים שפילד | מועמדות |  |
| – | פרס למדא לספרות | פרס למדא לספרות | מועמדות |  |
| – | Nick Jr. | ספר השנה | זכייה |  |
ראו גם

Daddy's Roommate
Koning & Koning