stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שולה (עיירה)
היסטוריה

תגליות רבות מאפשרות להוכיח את קיומה של נוכחות פרהיסטורית בשטח הקומונה. נמצאו באזור כמה מלטשים ושלושים ושלושה גרזני אבן מלוטשים. מהתקופה הנאוליתית נותרו בשולה רק שלושה מנהירים.
שמה של משפחת "דה שולה" מופיע לראשונה במאה ה-11 בפמלייתו של הלורד פייר הראשון משמילה, שמת ב-1048. האזכור הראשון של טירה בשולה הוא משנת 1069.
העיירה חייבת את שגשוגה להתיישבות של מספר אורגים במאה ה-18 שהובאו לשם על ידי אדוארד שארל ויקטורינאנין קולבר, רוזן מאולבריה, אחיו של ז'אן-בטיסט קולבר. לאחר מכן היא הפכה לאחוזתו של גבריאל פרנקויס דה רוז' והמרקיזה של שולה, שפיתחה את העיירה וכלכלתה. הקניון המסחרי המרכזי, שנפתח ב-2009, נקרא על שמו: "ארקייד רוז'ה".
במהלך השנים הראשונות של מלחמות המהפכה הצרפתיות, בסוף המאה ה-18, העיר מצאה את עצמה בלב המאבק האנטי-מהפכני בוואנדה, שהגיע לשיאו באוקטובר 1793 עם קרב שולה בו ניצחו הרפובליקנים ואחריו הייתה תקופה של ממשל אכזרי. שולה ספגה הרס נוראי במהלך המלחמות הללו, רוב העיירה נהרסה והיא איבדה 5,000 תושבים, הרוגים או נעדרים, מתוך אוכלוסייה של 8,400 עד 8,500 לפני תחילת המלחמות. נאדרטה מ-1993 בשולי הכביש הבין-מחוזי, סמוך לשדה התעופה, מנציחה את האירוע הזה, והיא ממוקמת בין שישה צלבים נוספים שהוקמו קודם לכן לרגל היובל בשנת 1850.
אחד מסימני ההיכר של שולה היא המטפחת האדומה המפורסמת שלה, שזיכתה אותה בתואר בירת המטפחת. ההיסטוריה של המטפחת הזו חוזרת למלחמות וואנדה: ב-17 באוקטובר 1793, הקרב הגדול של שולה. אנרי דה לה רושאקליין עונד על כובעו, על חזהו ועל הצד, שלוש מטפחות לבנות של שולה, על מנת שאנשיו יוכלו לזהטת אותו. לאחר שהשתמש באחת הממחטות הלבנות הללו כדי לחבוש פצע ירייה, היא הפכה לאדומה מדמו. מאז, המטפחת המסורתית של שולה שנוצרה על ידי תעשיין מקומי, לאון מארט, היא אדומה עם פסים לבנים.
ב-10 בינואר 1885 תיאטרון זמני קרס על קהל של 1000 איש, קריסה שהובילה ל-150 הרוגים.
אתרים בעיר

גן ציבורי מוקם באתר של הטירה הישנה; מבני הציבור והכנסיות, למשל כנסיית הלב הקדוש (église du Sacré-Cœur, 1939), הם מודרניים יותר. כנסיית הלב הקדוש היא בסגנון רומנסקי ביזנטי והייתה פרי עבודתו של האדריכל המקומי מוריס לורנטין.
כנסיית גבירתנו (église Notre-Dame) רשומה כ"מונומנט היסטורי". ביולי 1813, הדוכס מאנגולם הניח את האבן הראשונה של כנסיית גבירתנו הנוכחית. משנת 1881 עד 1900 הושלמו הספינה ומגדלי הפעמונים, שצריחיהן מתנשאים לגובה של 65 מטרים מעל כיכר טרבות.
כנסיית פטרוס הקדוש (סן-פייר), ברחוב פטרוס הקדוש, קיימת מהמאות ה-6 וה-7 במה שהיה אז רובע סן-פייר. . לאחר שנת 1000, בנו הנזירים של מרמוטייר כנסייה בסגנון רומנסקי ששונתה לגותית בסוף המאה ה-15.היא הושחתה והושמדה על ידי הנורמנים במאה ה-15 ונבנה מחדש משנת 1752, כאשר נשמרה בה גלריית עץ מקורה עד 1850. הכומר בוגר והאדריכל טסייר בנו את הכנסייה הנוכחית, שמגדל הפעמונים שלה הושלם ב-1933. הפסל של פטרוס הקדוש המשקיף על מגדל הפעמונים שוקל 850 קילו.
מנזר פרנציסקוס הקדוש מאסיזי, ברחוב פסטר, מקבל את פני הבאים לשולה מאז 2002. בקפלת המנזר קיימת יצירת הבשורה מהאמן מוריס דניס משנת 1930.
בנוסף קיימים מונומנטים מגליטיים רבים בסביבה.
מוזיאון טקסטיל (Musée du Textile) עוסק בשימור המכונות המסורתיות ששימשו ליצירת הממחטות המפורסמות שיוצרו בעיירה זו, כמו גם את הטכניקות ששימשו להכנתן ואת ההיסטוריה המקומית הקשורה בתעשייה.
ספורט

בשולה קיימת קבוצת הפוטבול SO Cholet וקבוצת הכדורסל שולה באסקט.
שולה אירחה את שלב 4 (מבחן זמן אישי) והייתה מקום היציאה של שלב 5 בטור דה פראנס 2008. היא הייתה אמורה לארח את השלב של מבחן זמן קבוצתי בטור דה פראנס 2018 אך לבסוף רק שלב 3 של טור דה פראנס 2018 התחיל ונגמר בשולה.
שולה ארגנה את אליפות צרפת ברכיבת כביש ב-2022.
אישים בולטים

קווין בארה (נולד 1990), כדורגלן
גילברט פרוטו (1917–2012), משורר ובמאי קולנוע.
פרנסואה מורלה (1926–2016), צייר, פסל ואמן אור
אנטואן ריגודו (נולד ב-1971), שחקן כדורסל
הערות שוליים

1 2  INSEE commune file
↑  Populations légales 2019: 49 Maine-et-Loire, INSEE
↑  CA Agglomération du Choletais (N° SIREN : 200071678), BANATIC.
↑  "Cholet. Les Arcades Rougé seront bientôt revendues". Ouest-France (בצרפתית). 9 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Augustin Jeanneau, Cholet et les Choletais après la belle époque, Cholet: Les Éditions du Choletais, 1974; p. 167
↑  Direction de la communication de la ville de Cholet, "Programme de réhabilitation des édifices cultuels", Cholet Mag (261, October 2012): 8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552819305171  BnF: cb15261701z (data)  GND: 4216452-7  LCCN: n82093819  MusicBrainz: 6a9804b6-be35-49a2-b3d7-b6d5725921f7  VIAF: 152467287   WorldCat (עם VIAF): 152467287 
הז'רדן דו מייל
כנסיית גבירתנו
שלמה בן חמו (קריית גת)

הרב שלמה בן חמו (נולד בתש"ח) הוא רב העיר הספרדי של קריית גת, ראש ישיבת אור חברון בקריית ארבע ונשיא כולל 'צבי ישראל' בקריית גת.
ביוגרפיה ופעילות

נולד בשנת תש"ח במרוקו לרב יעקב ראש ישיבת רבי ישראל אבוחצירא ('ישיבת בבא סאלי') ולאמו מרים.
בשנת תשכ"ד עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת מרכז הרב אצל רבו המובהק הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא עד לנישואיו בשנת תשל"ד.
לאחר נישואיו למד בכולל דיינות במכון הארי פישל בשעות הבוקר. בצהריים המשיך בלימודיו בישיבת מרכז הרב. במהלך שנים אלו הוסמך לרבנות ולדיינות על ידי הרב יוסף כהן דיין בבית הדין הרבני הגדול שכיהן כר"מ במכון. קיבל סמיכה לרבנות גם מהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא ומהרב שלום משאש.
כמו כן, אחד מרבותיו שגידל אותו והיה לו כאב הוא דודו הרב שמעון דיין אב בית דין במראקש ובקזבלנקה. בנוסף היה מקורב לידיד משפחתו הרב יצחק חזן, חבר בי"ד עם הרב שלום משאש במרוקו, דיין בבית הדין הרבני בחיפה וחבר בית הדין הרבני הגדול.
בשנת תשמ"ג התמנה לרבה של העיר קריית גת. החליף בתפקיד את קודמו הרב מרדכי אלמליח. באותה שנה הקים בקריית גת את ישיבת 'צבי ישראל' על שם הרצי"ה קוק שמנתה כמה עשרות בחורים ופעלה עד לשנת תשמ"ז.
משנת תשמ"ז ועד היום מתקיים כולל במקום שהרב בן חמו משמש כנשיאו ומעביר בו שיעורים באופן קבוע.
מכהן לצד עמיתו האשכנזי הרב משה הבלין. בנוסף מעביר שיעורי תורה בכל רחבי הארץ.
היה חבר בגוף הבוחר של הרבנים הראשים לישראל.
כמו כן, מספר פעמים היה שותף עם חברי תנועת "דרך אמונה".
נשוי ומתגורר בקריית ארבע. אב לשמונה בנות.
עמדותיו

משחר ילדותו במרוקו הביע עמדות ציוניות שקיבל מרבותיו ומביתו החורטות על דגלם את שלמות ארץ ישראל. בעת הגיעו לארץ חיזק והעמיק דעות אלו על ידי הליכה לישיבת מרכז הרב ובשיטתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרצי"ה קוק הרואה את מדינת ישראל כ"יסוד כיסא הקב"ה בעולם" ואת הקמתה כאתחלתא דגאולה. מורה לומר הלל ביום העצמאות, ומשתתף באופן קבוע באירועי יום ירושלים בישיבת מרכז הרב. התנגד לתוכנית ההתנתקות.
ספריו

שבחי ארץ חמדה - על ארץ ישראל, ג' חלקים. בהוצאת 'פאר הקודש', אשקלון תשע"ו.
שבחי מועדים - על המועדים. בהוצאת 'פאר הקודש', אשקלון תשנ"ו.
שבחי תשובה - על התשובה. בהוצאה פרטית תשנ"ד.
שבחי פסחים - על חג הפסח. בהוצאת 'פאר הקודש', אשקלון.
הערות שוליים

↑  ציטוט מהאתר ישיבה: "מו"ר ועט"ר, גדול הדור ומנהיגו, מרן הגאון הצדיק הרב אברהם אלקנה שפירא זצוק"ל, ראש ישיבתנו"
↑  לאחר שרבה של מרוקו הרב שלום משאש עבר לארץ ישראל כיהן באופן לא רשמי כרבה של מרוקו
↑  מתוך אתר 'בחדרי חרדים'
↑  מתוך אתר 'ערוץ 7'
↑  מתוך שיעור במכללת אורות
↑  מתוך שיעור בישיבת שדרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301584505171  VIAF: 33156675012433581829   WorldCat (עם VIAF): 33156675012433581829
שעון מוסקבה

‏ מפת אירופה לפי אזורי זמן:
±0  שעון מערב אירופה (WET) / שעון גריניץ' (GMT) (UTC) 
±0  שעון מערב אירופה (WET) / שעון גריניץ' (GMT) 
1+ שעון הקיץ של מערב אירופה (WEST) / שעון הקיץ של בריטניה (BST) / שעון אירלנד (IST) 
1+  שעון מרכז אירופה (CET) 
2+  שעון הקיץ של מרכז אירופה (CEST) 
2+  שעון מזרח אירופה (EET) / שעון קלנינגרד 
2+  שעון מזרח אירופה 
3+  שעון הקיץ של מזרח אירופה (EEST) 
3+  שעון מוסקבה (MSK) / זמן טורקיה 
4+  זמן ארמניה / זמן אזרבייג'ן / זמן גאורגיה (MSD)
שעון מוסקבה (ברוסית: Московское время) הוא אזור זמן בו שוכנת בירת הפדרציה הרוסית - העיר מוסקבה.
אזור הזמן פועל ברוב אזורי החלק האירופי של רוסיה. מ-26 באוקטובר 2014 זה תואם את אזור זמן UTC + 3, מ־27 במרץ 2011 ל־25 באוקטובר 2014 זה תאם את אזור זמן UTC + 4.
זמן מוסקבה משמש לתזמון רכבות, ספינות וכו' ברחבי רוסיה, אך נסיעות מטוס מתוזמנות לפי זמן מקומי. ברוסיה מכריזים לעיתים קרובות בתחנות הרדיו כזמן מוסקבה. תיאורים של אזורי זמן ברוסיה מבוססים לרוב על זמן מוסקבה ולא על זמן אוניברסלי מתואם. לדוגמה, יקוטסק (UTC + 09: 00) אמור להיות MSK + 6 ברוסיה.
בתקופת ברית המועצות, רפובליקות סובייטיות שממקמות בחלק האירופי של ברית המועצות פעלו לפי "שעון מוסקבה". לאחר התפרקות ברית המועצות הן עברו לזמן בהתאם להחלטות שהתקבלו על ידי הממשלות. רק בלארוס המשיכה להתנהל לפי "שעון מוסקבה".
לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה שטחים שנמצאים בשליטה רוסית עברו ל"זמן מוסקבה".
תזרים צנרת ומכשור

תזרים צנרת ומכשור (באנגלית Piping and Instrumentation Diagram, ובראשי תיבות באנגלית P&ID) הוא תרשים הנדסי או שרטוט המציג את הציוד, המכשור, קווי הצנרת ומערכת הבקרה של מתקן תהליכי. לפעמים הוא מכונה בעברית בקיצור תזרים.
תזרים מציג בצורה ציורית, תוך שימוש בסמלים מוכרים, את הקשרים בתהליך, קשרים של הציוד, קווי הצנרת, המכשור והבקרה. בתעשייה התהליכית משתמשים בסימנים מוסכמים סטנדרטיים להכנת התרשימים. התזרים משמש בסיס להבנת התהליך והוא שלב ראשוני בתכנון ויש לו תפקיד חשוב בתכנון האחזקה ובתכנון הרחבה או שינויים במתקן. התזרים משמש בסיס לסקירה של התכנון הכללי, לתכנון התפעול והבטיחות ולהכנת סקר סיכונים ותפעול (HAZOP).
תכולה

תזרים צנרת ומכשור כולל:
מכשור עם כינוי ומספור
ציוד מכני כולל שם ומספר
ברזים עם סוג הברז ומספר
צנרת תהליכית עם ציון גודל, מספר ואינפורמציה נילווית
ניקוזים, קווי אוורור, אביזרים מיוחדים, נקודות דגימה, מעברי קוטר, אוגנים וכדומה
קווים קבועים, קווי הפעלה וקוי שטיפה
כוון זרימה
נקודות חיבור
קווי בקרה
ציוד ורכיבים הנקנים ומסופקים מורכבים כולל שם ומספר
ראו גם

תזרים תהליך
תזרים של צנרת ומכשור עם מכל אחסון. סימון בהתאם לתקנים EN/ISO 10628 ו-62424
תאודורוס השני

האפיפיור תאודורוס השני (בלטינית: Theodorus II; נפטר בדצמבר 897) היה האפיפיור למשך 20 יום בדצמבר 897.
ביוגרפיה

תאודורוס נולד ברומא בשנת 840, והיה בנו של פוטיוס. אחיו תאודוסיוס היה גם הוא בישוף. תאודורוס הוסמך כקרדינל על ידי האפיפיור סטפנוס החמישי, ובדצמבר 897 נבחר לאפיפיור במקום רומנוס. כמו קודמו, גם הוא היה מתומכיו של פורמוסוס, ועד מהרה ביטל את החלטות מועצת הגופה, והחזיר מספר רב של אנשי כמורה ובישופים מתומכיו של פורמוסוס לתפקידיהם. תקופת שלטונו של תאודורוס הייתה קצרה, והוא שלט רק 20 יום. גם מחליפו יוחנן התשיעי המשיך בדרכו, ואף נידה את סטפנוס השישי, ורק מאוחר יותר סרגיוס השלישי ביטל את הנידוי כלפיו.
שלמה בן מאיר

| --- | --- |
 השתייכות:  בעלי התוספות 
 אב:  מאיר בן שמואל 
 
רבי שלמה בן הרב מאיר הוא נכדו של רש"י אשר נולד לאחר פטירתו ולכן קרוי על שמו, היה אחד מבעלי התוספות.
ר' שלמה נולד לרבי מאיר בן שמואל ויוכבד בתו של רש"י, אחיו היו רבנו תם, הרשב"ם וריב"ם, שנת לידתו אינה ידועה אך היה זה לאחר שנת ד'תתס"ה.
חיבר פירוש על התורה המובא בספר "ערוגת הבושם", לרבי אברהם בן עזריאל.
הוא מוזכר פעם אחת בכל התוספות בש"ס במסכת פסחים ופעם אחת בתוספת בפירוש רש"י לתלמוד, וכן מוזכר בספר הגהות מימוניות. מוזכר במחזור ויטרי כמי שהודיע על פטירת ר' יוסף בנו של רבנו תם.
היה בקיא בתורת הדקדוק וכונה 'אבי הדייקנים'.
ר' שלמה נפטר צעיר.[דרושה הבהרה]
עץ משפחת רש"י > מקרא

- גיס
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ה, עמוד ב', ד"ה ש"מ. אמנם במקבילה בתוס' ר"י שירליאון (ברכות נב. ד"ה ור' יהושע) ובבית יוסף, אורח חיים, סימן קפ"ב, מובא בשם רשב"ם. א"א אורבך (בעלי התוס' עמ' 59 הערה 125) ציין גם לתוס' תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף י"ז, עמוד ב' ד"ה אלא.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קט"ז, עמוד ב' ד"ה הרי.
↑  הלכות מאכלות אסורות פי"א ה"א
↑  סי' רעה.
↑  אורבך, שם הערה 123.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאודורוס השני (אפיפיור קופטי)

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1952 (בן 71) אל-מנצורה, מצרים 
 שם לידה:  وجيه صبحي باقي سليمان 
 מדינה:  מצרים 
 השכלה:  אוניברסיטת אלכסנדריה  Monastery of Saint Pishoy 
 
 
תוואדרוס השני
תוואדרוס השני (בערבית: تَوَاضُرُوس ٱلثَّانِي – תואצ'רוס אלת'אני, בקופטית: Ⲡⲁⲡⲁ Ⲁⲃⲃⲁ Ⲑⲉⲟ́ⲇⲱⲣⲟⲥ ⲡⲓⲙⲁϩ ⲃ̅ – פאפא אבא תיאודורוס פימאה 2; נולד ב־4 בנובמבר 1952 בשם وجيه صبحي باقي سليمان וגיה צובחי באקי סולימאן) הוא האפיפיור ה־118 של הכנסייה הקופטית.
למד רוקחות באוניברסיטת אלכסנדריה. ב־23 בדצמבר 1989 נעשה לכומר. ב־15 ביוני 1997 הוקדש לבישוף על ידי האפיפיור שנודה השלישי.
ב־4 בנובמבר 2012, כשבעה חודשים לאחר מותו של האפיפיור שנודה השלישי, נבחר תאודורוס השני לאפיפיור. הוא הוכתר כאפיפיור בטקס שנערך ב־18 בנובמבר 2012.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, ילד שלף שם מקערת קריסטל, אפיפיור קופטי נבחר, באתר ynet, 4 בנובמבר 2012.
↑  סוכנויות הידיעות, מצרים: הילד בחר את האפיפיור הקופטי, באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810686700905606  GND: 107321835X  LCCN: n2018019593  SUDOC: 252636139  VIAF: 316508888   WorldCat (עם VIAF): 316508888 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה בן היתום

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  המאה ה־12 
 השתייכות:  יהדות איטליה 
 
רבי שלמה בן היתום היה מחכמי יהדות איטליה בסביבות המאה ה-12, שחיבר פירוש לתלמוד, אשר שרד ממנו פירוש למסכת משקין (מועד קטן) בלבד.
חייו

רבי שלמה חי כנראה בדרום איטליה בסביבות המאה ה-12. הוא מזכיר כמה הנהגות ומנהגים מארצות מוסלמיות ובפרט מארץ ישראל, דבר המעלה את האפשרות שמוצא משפחתו הוא מהמרחב המוסלמי (ואולי אף נולד שם), או שהגיע לשם במסגרת נדודיו. חיות מחזק השערה זו בכינויו "בן היתום", שלדעתו לא מרמז על היות אביו יתום אלא מקורו בשם הערבי "ابن هيثم" (אבן הית'ם).
רבי שלמה היה בקיא במדעים וברפואה.
פירושו

הוא כתב פירוש למסכתות רבות מן התלמוד הבבלי אך לידינו הגיע רק פירושו למסכת משקין (מועד קטן).
פירושו עוסק פעמים רבות בסדר העניינים בתלמוד ובמשנה, בסדר התנאים והאמוראים, בפירוש פסוקים שהובאו בגמרא ובענייני דקדוק. הוא השתמש לא אחת בשפה הערבית כדי להסביר ביטויים תלמודיים. הפירוש כתוב בסגנון ברור וקולח ולעיתים אף בלשון מקראית ומליצית. ישראל תא שמע טוען שפירושו מבוסס במידה רבה על פירוש רבנו חננאל.
לדעת הרב צבי פרץ חיות, הפירוש נכתב במהירות וללא הגהה מספיקה, שכן הוא מוצא בו כמה סתירות, כפילויות ועניינים מתמיהים.
הפירוש ראה לאור בשנת ה'תר"ע על ידי הרב צבי פרץ חיות בהוצאת חברת מקיצי נרדמים.
ייתכן שכתב גם פירוש למשנה.
לקריאה נוספת

צבי פרץ חיות, מבוא לפירוש מסכת משקין לרבי שלמה בן היתום, בהוצאת חברת מקיצי נרדמים, ברלין, ה'תר"ע.
יוסף סלוטניק, פרשנות התלמוד של רבי ישעיה דיטרני הזקן, חיבור לשם קבלת תואר ד"ר לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן תשס"ז, עמ' 173–175.
הערות שוליים

↑  החוקרים מזהים אותו עם החכם "רבי דלמה הספרדי" שמצוטט על ידי רבי ישעיה דטראני. אברהם אפשטיין מסיק שהיה מספרד, אך רוב החוקרים הסיקו שחי באיטליה, מכך שהוא מצוטט בעיקר על ידי חכמים איטלקיים, ומכך שבחיבורו לעזים רבים באיטלקית ובערבית, שפות שהיו רווחות אז בדרום איטליה. הוא גם מספר על ביקוריו ברומא ועל מנהגים שמצטט שנוהגים בהם אנשי ארץ אדום.
↑  רבי שלמה מצטט את רבנו גרשום, את הרי"ף, רבנו חננאל, והערוך (ומצטט מרש"י בלי להזכירו בשמו), ומכאן שחי אחריהם. מנגד, הוא מצוטט על ידי רבי ישעיה דטראני (הזקן) שחי בסוף המאה ה-12, ולכן ניתן לתארך את תקופת חייו באזור המאה ה-12. צבי פרץ חיות זיהה אותו עם "שלמה נר המערב" המוזכר לאחר פטירתו בשיר "נדוד הסיר אוני" של רבי אברהם אבן עזרא, המתאים לתיארוך זה.
↑  לכל הפחות למסכתות בבא קמא, בבא מציעא, קידושין, עבודה זרה, פסחים, ברכות, שבת ועירובין, וכנראה גם סנהדרין, בבא בתרא וגיטין, כפי שהזכיר בעצמו או צוטט על ידי הרי"ד.
↑  ישראל תא שמע, הספרות הפרשנית לתלמוד כרך שני, עמ' 225.
↑  ויש המזהים אותו עם "הר"ש" המוזכר בפירושו של רבי יצחק בן מלכי צדק למשנה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295900005171  GND: 1055408428  ISNI: 0000 0000 3593 9609  LCCN: n96088295  NTA: 303285303  VIAF: 46033573   WorldCat (עם VIAF): 46033573
תל דעוך

מצפה
רמון
מצפה
רמון
תל דעוך (מכוון מערב). בחורשה שמימין לתל שוכן בית הקברות של קיבוץ כפר מסריק
תֵּל דַעוּךְ הוא תל קטן בעמק עכו השוכן כקילומטר ממזרח לאפיק נחל נעמן, ליד קיבוץ כפר מסריק. הוא שוכן על רכס כורכר נמוך בגובה של כ-19 מטר מעל פני הים, ושטחו כ-10 דונם.
בתֵּל ובסביבתו נמצאו שרידים מימי התקופה הכנענית (ברונזה) הקדומה ועד התקופה העות'מאנית, ובעיקר ניכרים בו שרידי נחלה צלבנית של המסדר הטמפלרי - נחלת דוק (Doc). תֵּל דַעוּךְ הוא אחד מהזיהויים שהוצעו לעיר המקראית אַלַמֶּלֶךְ הנזכרת בספר יהושע (ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק כ"ו ברשימת ערי שבט אשר. כיום שוכן במורדות המערביים של התל בית הקברות של כפר מסריק.
השרידים בתל

בתֵּל נמצאו כאמור שרידים מתקופת הברונזה שעל בסיסם הוצעה השערת הזיהוי עם אַלַמֶּלֶךְ המקראית. מעט מצפון לתל (מחוץ למרכז הישוב) נמצאו שרידים של בית מרחץ רומאי בנוי מאבני גזית (מהמאות ה-2–3 לספירה). בתקופה הצלבנית הייתה במקום נחלה בבעלות המסדר הטמפלרי ועל ראש התל ניצב מגדל שמירה ששלט על הדרך בין עכו לשפרעם וליפו. הנחלה נזכרת במקורות רבים מן התקופה בשמות "דוק", "דוקה" או "דוקוס"
ב-1263 נכבש היישוב (יחד עם רוב הממלכה הצלבנית) על ידי הסולטאן הממלוכי בַּיְבַּרְס, אך אחר כך נחתם חוזה בין הצלבנים הפרנקים המעטים הנותרים לבין הסולטאן קלאוון ולפיו הנחלה והטחנה שלה (ראו להלן) הושארו בידי הצלבנים בתמורה לתשלום מס. מאוחר יותר שימש האתר כח'אן ונקרא "בורג' דעוך" או "בורג' דהוך". מבנה הח'אן, אשר שרידיו עוד נראים כיום על התל, היה רבוע ומוקף חדרי אחסון. בצפון-מערב התל פעלה באר אנטילית ולידה בריכה, שכנראה נבנתה בתקופה הצלבנית והמשיכה לשמש גם בתקופה העות'מאנית.
פרשת טחנת דוק הצלבנית וזיהויה

במהלך המאה ה-12 התיישבו צלבנים בני מסדר האבירים ההוספיטלרי באזור מקורות נחל הנעמן שבעיינות אפק (בשמורת עין אפק של היום) והקימו במקום טחנת קמח (טחנת רכורדנא) שהופעלה במי הנחל. בראשית המאה השלוש-עשרה בנו הצלבנים בני מסדר האבירים הטמפלרים המתחרה גם הם טחנת קמח בנקודה נמוכה יותר במורד הנחל (טחנת דוק), והתפתח סכסוך בין חברי שני המסדרים על ניצול מי הנחל בטחנות ועל זכויות השיט בנחל.
תולדות הסכסוך הממושך תועדו במספר מסמכים ששרדו בארכיון ההוספיטלרי ובארכיון הווטיקן, ולפיהם הריב נגרר להצקות ולפעולות תגמול הדדיות שהדאיגו את ההנהגה הצלבנית, אשר הסתמכה להגנתה על כוחם הצבאי של חברי שני המסדרים. כך, ההוספיטלרים סכרו את הנחל ושחררו את המים בפתאומיות אל הטחנה הטמפלרית, והטמפלרים היו סוכרים את הנחל באזור הנמוך שלהם ובכך גורמים להצפות אצל ההוספיטלרים. בנוסף הטמפלרים גם היו משבשים את התנועה במעלה הנחל אל הטחנה ההוספיטלרית. שורה של הסכמים נחתמו והופרו על ידי הצדדים ברבות השנים (1201, 1235, 1262), וגם האפיפיור עצמו התערב בשלב מסוים בסכסוך וכפה הסכם על הצדדים.
את טחנת רכורדנא ההוספיטלרית היה מקובל לזהות עם מבנה הטחנה הצלבנית המבוצרת "כורדאני", העומדת גם כיום (נכון למרץ 2021) בשמורת עין אפק בסמוך לגשר החוצה את הנחל, והשערה הייתה שטחנת דוק הטמפלרית פעלה במורד הנחל בסמוך לתֵּל דַעוּךְ כ-3 ק"מ צפונית משם, ושהשם "דַעוּךְ" משמר את שם הטחנה "דוק". אך לא נמצאו שרידי טחנה באזור התל, וגם משיקולים גאוגרפים נראה שהמקום אינו מתאים להקמת טחנה שכזאת. בעיית הזיהוי נפתרה כשנתגלו בשנת 1999 שרידי טחנה צלבנית בתוך הביצות במרחק של כ-370 מטר במעלה הנחל, כלומר דרום-מזרחית, לטחנת כורדני. בעקבות גילוי זה מקובל  לזהות דווקא את הטחנה שנתגלתה בביצות כטחנת רכורדנא ההוספיטלרית, ואת טחנת כורדני המבוצרת כטחנת דוק הטמפלרית, שנקראה על שם הנחלה הטמפלרית שבתל דַעוּךְ.
הערות שוליים

↑  גרשון גליל ויאיר זקוביץ, עולם התנ"ך, ספר יהושע, "דברי הימים", 1999, עמ' 185.
↑  ראפע אבו ריא, תל דעוך, חדשות ארכיאולוגיות: חפירות וסקרים בישראל, 2017.
↑  עידן שקד, זיהוי טחנות הקמח של דוק ורכורדנא, קתדרה 98, עמ' 72.
↑  עידן שקד, זיהוי טחנות הקמח של דוק ורכורדנא, קתדרה 98, עמ' 69–72; שמורת הטבע עין אפק, באתר רשות הטבע והגנים.
שרידי באר אנטילית צלבנית בצפון-מערב התל
טחנת הקמח הצלבנית "דוק" בשמורת עין אפק שהופעלה על ידי האבירים הטמפלרים תושבי תל דעוך, ושאחר כך החליפה את שמה ל"טחנת כורדאני"
שרון רוטברד

| --- | --- |

שרון רוטברד
 לידה:  2 באוקטובר 1959 (בן 65) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר המיוחד לאדריכלות  המדרשה לאמנות 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 
עטיפת ספרו של שרון רוטברד "עיר לבנה, עיר שחורה"
שרון רוטברד (נולד ב-2 באוקטובר 1959) הוא אדריכל, מורה לאדריכלות, סופר ומוציא לאור ישראלי.
ביוגרפיה

רוטברד, יליד תל אביב, למד בתחילת שנות ה-80 אמנות במדרשה לאמנות ברמת השרון ולאחר מכן למד אדריכלות בפריז ב-École Spéciale d'Architecture (אנ'). לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1991 עבד במשרדי אדריכלות הפריזאיים ז'אן נובל ו-Architecture Studio. לאחר שובו ארצה בשנת 1993, עבד כ-4 שנים במשרדו של האדריכל אברהם יסקי.
בשנת 1998 הצטרף להוצאת בבל שהוקמה על ידי אשתו, עמית רוטברד, ב-1995. רוטברד ערך את סדרת "ארכיטקטורות" בה ראו אור בין השאר ספרו של לה קורבוזיה "לקראת ארכיטקטורה" ואוסף כתביו של הארכיטקט הוינאי אדולף לוס "דיבור לריק, למרות הכול". מאז 2005 הוא עורך את סדרת הפרוזה של ההוצאה "הספרייה של בבל", שבה ראו אור ספרים של מחברים כנדין גורדימר, ז'ורז' פרק, מישל וולבק, תומאס ברנהרד, דרור בורשטיין, אסף שור ובן ורד.
בשנת 2005 הוציא רוטברד את ספרו הראשון "עיר לבנה עיר שחורה" הבוחן את שורשיה של העיר תל אביב-יפו, ובשנת 2007 הוציא את הספר "אברהם יסקי, אדריכלות קונקרטית" המסכם ובוחן את פועלו של האדריכל הישראלי אברהם יסקי.
בשנים האחרונות משמש רוטברד כמורה ומרצה לאדריכלות במחלקה לארכיטקטורה בבצלאל בירושלים. רוטברד מפרסם מאמרים בנושאים שונים הקשורים לאדריכלות הישראלית מעל לבמות שונות.
ספרים של שרון רוטברד

"משפטי הסרבנים", מיכאל ספרד, דב חנין, שרון רוטברד (עורכים), הוצאת בבל, 2004
"עיר לבנה, עיר שחורה", הוצאת בבל, 2005
"אברהם יסקי, אדריכלות קונקרטית", הוצאת בבל, 2007
"לא ביפו ולא בתל אביב: סיפורים, עדויות ותעודות משכונת שפירא" מוקי צור, שרון רוטברד (עורכים), הוצאת בבל, מרכז בינ"ה, 2009
ספרים של שרון רוטברד > ספר שתרגם

"חוש המאבק" של מישל וולבק (יחד עם רותם עטר, הוצאת בבל, 2017)
"מלחמת הרחובות והבתים וטקסטים אחרים על העיר" (הוצאת בבל, 2021)
שרון רז

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1968 (בן 55) פתח תקווה, ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של גלאזגו 
 תחום יצירה:  אדריכלות, צילום 
 מספר צאצאים:  2 
 sharonraz.wordpress.com
 
שרון רז (נולד ב-2 בנובמבר 1968) הוא אדריכל ואמן ישראלי, העוסק בצילום ותיעוד מבנים ותיקים ונטושים בישראל.
חייו

רז נולד וגדל בפתח תקווה. אמו עבדה במשרד אדריכלים ועסקה בתכנון בתי מגורים. רז למד אדריכלות במכללת הסביבה - סדנא לעיצוב ואדריכלות בהנהלת אליעזר פרנקל, בתל אביב, ובגלאזגו סקול אוף ארט (אנ') בסקוטלנד. לאחר לימודיו עבד כאדריכל עד שנת 2004, לאחר מכן פרש ועבר לעבוד בתחום אחר. רז מצלם מבנים ישנים ונטושים בישראל ובין השנים 2005 ו-2010 פרסם את תצלומיו באתר האינטרנט "אדריכלות נעלמת", הכולל כ-12 אלף תצלומים. תצלומים מאוחרים יותר, משנת 2007 והלאה, מתפרסמים בבלוג "נטוש". ב-2011 הקים את "עמותת נטוש לתיעוד מבנים ותיקים ונטושים בישראל". ב-2014 הגיע מספר התמונות שפרסם ל-50,000.
במהלך השנים הציג מספר תערוכות המציגות מבנים נטושים ברחבי ישראל, כשהבולטת בהם היא התערוכה שהציג בגלריה בבית עמותת האדריכלים ועסקה בבתי קולנוע נטושים.
רז מרצה אודות צילומיו ושימור מורשת הבנויה על ידי צילום במגוון מסגרות החל משנת 2014.
בנובמבר 2020 יצא לאור ספר האמן הראשון של רז, בשם ״נטושים״ - הספר מכיל 240 עמודים, 224 תצלומי צבע, פתח דבר, ומאמר של פרופ׳ אדר׳ אמנון בר אור.
נכון ל-2017, רז היה נשוי פעמיים, ואב לשניים.
תערוכות יחיד

מבנים בסכנת הכחדה, מרכז באוהאוס, תל אביב, 2007, אוצרת: אלה גורן.
היכלות נטושים/שרון רז, תיעוד בתי קולנוע נכחדים בישראל, גלריית בית האדריכל, יפו, 2013, אוצר: אדריכל ערן טמיר- טאוויל.
אדריכלות נעלמת בפתח תקווה, גלריית הקומה השנייה, פתח תקווה, 2014.
נאלמים, גלריית בית דרור, קיבוץ עינת, 2021.
הערות שוליים

↑  אסתר זנדברג‏, תערוכת "מבנים בסכנת הכחדה", באתר וואלה, 6 במאי 2007
↑  התערוכה היכלות נטושים/שרון רז באתר עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל
↑  אדריכלות נעלמת בפתח תקווה, באתר Saf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009349483405171  VIAF: 991160978143417940008   WorldCat (עם VIAF): 991160978143417940008
תל גיבורים (חולון)

| --- | --- |

הפילבוקס בשכונת תל גיבורים
 מידע
 עיר:  חולון
 תאריך ייסוד:  שנות ה-50 של המאה ה-20
 שטח:  1,259 דונם
 אוכלוסייה:  14,140 (2013)
 צפיפות:  11 תושבים לדונם
 קואורדינטות:  32°01′51″N 34°45′52″E﻿ / ﻿32.030916666667°N 34.764583333333°E﻿ / 32.030916666667; 34.764583333333
 שכונות נוספות בחולון
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) תל גיבורים(למפת גוש דן רגילה) תל גיבורים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל גיבורים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל גיבורים  he תל גיבוריםhe תל גיבוריםמפת  __ חולון (in English: Holon)  __ אזור (in English: Area) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח ומדרום: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממערב: __ בת ים (in English: Bat Yam)  ^ כיום שטחי מקוה ישראל (in English: Mikveh Israel) הם חלק מפארק אריאל שרון   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תל גיבורים היא שכונת מגורים בצפון חולון הגובלת בשכונת נווה עופר (תל כביר) שבדרום תל אביב.