stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרד באירוויזיון 2022
לפני האירוויזיון > מחלוקת

לאחר הבנידורם פסט עלו מספר טענות שאומרות כי ההפקה התערבה לטובת צ'אנל בתהליך ההצבעה. אחת מחברי חבר השופטים הלאומי, מרים בנדיטד, עבדה בעברה עם צ'אנל ככוריאוגרפית. בעקבות כך האשימו אותה במניעים נוספים בהצבעתה, שכן צ'אנל קיבלה את מספר הנקודות המקסימלי מחבר השופטים. יתרה מזאת הצופים הספרדים הביעו את סלידתם מתהליך ההצבעה של הקדם: להקת טנשוגייראס, שסיימה את התחרות במקום השלישי, קיבלה את מירב הקולות מהקהל (70.75%), בעוד שצ'אנל קיבלה רק 3.97%. אחוז הצבעות הקהל מסך שקלול ההצבעות עמד על 25%, ואילו קולות חברי שיפוט היו שווים 50%.‏ RTVE פרסמה הצהרה בה היא מכירה באי-שביעות הרצון מהליך ההצבעה, והבטיחה לשפר אותו במהדורות הבאות של הבנידורם פסט. טנשוגייראס וריגוברטה בנדיני, שהגיעה למקום השני, קראו למעריציהם לתמוך בצ'אנל כנציגת המדינה באירוויזיון.
לפני האירוויזיון > הכנות וקידום

במאי ההופעה הספרדית באירוויזיון 2022 היה קייל אנאגמי. את צ'אנל ליוו חמישה רקדנים: אקסון ארקוס, ג'וש וארטה, פול סוטו, רקל קאורין וריפה פרז.
הווידאו קליפ של "SloMo" פורסם לראשונה בעמוד היוטיוב הרשמי של האירוויזיון ב-15 במרץ 2022. צ'אנל הופיעה ברחבי יבשת אירופה כדי לקדם את שירה. היא הופיעה תחילה במסיבת האירוויזיון השנתית של ברצלונה ב-26 במרץ, ואחר כך במקבילה הבריטית שהתקיימה בלונדון ב-3 באפריל. היא גם הופיעה ב-"AFAS Live" באמסטרדם שבהולנד, וב-PrePartyES במדריד ב-16 באפריל.
באירוויזיון

המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. כיוון שספרד חברה בחמש המדינות הגדולות, היא העפילה לגמר אוטומטית. היא הצביעה בחצי הגמר השני לאחר הגרלה שנערכה על ידי איגוד השידור האירופי. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות, כך ששירים דומים לא ישובצו בסמוך זה לזה. ספרד הופיעה עשירית, לפני הולנד ואחרי איטליה. ב-14 במאי ביצעה צ'אנל את "SloMo" בגמר התחרות. היא הגיעה למקום השלישי עם 459 נקודות (231 מהשופטים ו-228 מהקהל).
כל שלוש התוכניות שודרו ב-La 1. הפרשנים הספרדיים היו טוני אגילר ויוליה וארלה. הגמר שודר ברדיו ב-Radio Nacional, עם פרשנות של אימנול דוראן, שרה קלבו ודייוויד אסנסיו. בהתאם להסכם שנחתם בין רשות השידור הספרדית לרשת בתי הקולנוע "Cinesa".‏ מגיש "שתים עשרה הנקודות" במשדר הגמר היה ניבס אלווארז.
באירוויזיון > הצבעה

במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שתי קבוצות הצבעה (הקהל של אותה המדינה והשופטים). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. השופטים מדרגים את השירים המשתתפים בערב החזרה הגנרלית, שמתקיים יום לפני השידור החי, על פי מספר קריטריונים, דוגמת יכולות קוליות, בימוי ההופעה, הרכב השיר והמקוריות שלו והרושם הכללי. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים הספרדי הורכב מבלאנקה פלומה, קרלוס מארקו, קאי אטצ'ניס, פילאר טאברס וורוניקה פריירו. בגמר הגיעה ספרד למקום השלישי עם 459 נקודות. שמונה מחברי השיפוט הלאומיים העניקו את מירב הנקודות (12) למדינה בגמר: ארמניה, אוסטרליה, אירלנד, מלטה, מקדוניה הצפונית, פורטוגל, סן מרינו ושוודיה. ספרד קיבלה את מירב הנקודות גם מהצבעות הקהל של יוון. היא העניקה את 12 הנקודות לאזרבייג'ן (שופטים) ורומניה (קהל) בחצי הגמר השני, ולאזרבייג'ן (שופטים) ואוקראינה (קהל) בגמר.
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו לספרד

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| נקודות | קהל | שופטים |
| 12 נקודות | יוון יוון | ארמניה ארמניה מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית מלטה מלטה אירלנד אירלנד אוסטרליה אוסטרליה שוודיה שוודיה סן מרינו סן מרינו פורטוגל פורטוגל |
| 10 נקודות | אזרבייג'ן אזרבייג'ן סרביה סרביה סן מרינו סן מרינו פורטוגל פורטוגל מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | בלגיה בלגיה בריטניה בריטניה |
| 8 נקודות | ארמניה ארמניה מולדובה מולדובה ישראל ישראל קפריסין קפריסין בולגריה בולגריה מונטנגרו מונטנגרו רומניה רומניה | בולגריה בולגריה שווייץ שווייץ מונטנגרו מונטנגרו גרמניה גרמניה |
| 7 נקודות | אלבניה אלבניה הולנד הולנד מלטה מלטה צרפת צרפת קרואטיה קרואטיה | נורווגיה נורווגיה צ'כיה צ'כיה |
| 6 נקודות | אוסטרליה אוסטרליה ליטא ליטא גאורגיה גאורגיה צ'כיה צ'כיה בלגיה בלגיה שווייץ שווייץ פורטוגל פורטוגל | קפריסין קפריסין קרואטיה קרואטיה |
| 5 points | אירלנד אירלנד בריטניה בריטניה | אלבניה אלבניה יוון יוון גאורגיה גאורגיה צרפת צרפת אזרבייג'ן אזרבייג'ן הולנד הולנד ליטא ליטא |
| 4 נקודות | לטביה לטביה סלובניה סלובניה | דנמרק דנמרק סרביה סרביה |
| 3 נקודות | איסלנד איסלנד פינלנד פינלנד | איסלנד איסלנד ישראל ישראל מולדובה מולדובה |
| 2 נקודות | גרמניה גרמניה שוודיה שוודיה | אוסטריה אוסטריה |
| 1 נקודות | אוסטריה אוסטריה אוקראינה אוקראינה נורווגיה נורווגיה אסטוניה אסטוניה דנמרק דנמרק | רומניה רומניה סלובניה סלובניה פולין פולין |
אחרית דבר

ספרד קיבלה לפחות נקודה אחת מכל מדינה שהשתתפה באירוויזיון 2022, למעט איטליה. בפעם הראשונה בתולדות התחרות היא קיבלה את "שתים עשרה הנקודות" ("דוז פואה") יותר פעמים מכל מדינה אחרת בגמר (שמונה פעמים, יחד עם הממלכה המאוחדת). ההצלחה המיוחלת של ספרד באירוע התקבלה בברכה, ורבים ממעריצי התחרות בה נסעו לנמל התעופה כדי לקבל את צ'אנל ולברך אותה על הישגה. שתי סגניותיו של ראש ממשלת ספרד, נדיה קלביניו ויולנדה דיאס, ומנהיג האופוזיציה אלברטו נונייס פייחו, התקשרו לצ'אנל לאחר הגמר והביעו את שביעות רצונם מהופעתה על הבמה ומשירה. הנתונים הממוצעים של מדרוג התחרות עמדו על 6.8 מיליון צופים, כשברגע השיא, במהלך הקראת נקודות השופטים, צפו במשדר 8.853 מיליוני צופים. זו עלייה של 24.1 אחוזים מנתוני הצפייה של אירוויזיון 2021. ב-15 במאי, עם הגעתה לספרד, נסעה צ'אנל לפלאסה מאיור כדי לברך את אזרחי המדינה ולהתראיין לכלי התקשורת. ב-17 במאי קיבלה מכתב ברכה מאת פליפה השישי, מלך ספרד, ורעייתו לטיסיה, מלכת ספרד.
ביאורים

↑  מכיל מילים בבסקית, קטלאנית, ספרדית ואסטורית.
1 2  בעקבות תוצאה חיובית של בדיקת קורונה, בהתאם לפרוטוקולים של האירוע, גונסלו ארמידה התחרה באמצעות הקליפ של השיר.
פאניאל מלאפה

פאניאל קוקו מלאפה (בגרמנית: Peniel Kokou Mlapa; נולד ב-20 בפברואר 1991) הוא כדורגלן גרמני ממוצא טוגולזי המשחק בפנלו מליגת העל ההולנדית בעמדת החלוץ.
קריירה

מלאפה נולד בלומה, טוגו ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לגרמניה. הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים קטנות, ובגיל 8 הצטרף לקבוצת הילדים של מינכן 1860. ב-12 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון נגד פ.צ היידנהיים. ב-17 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון במשחק הליגה נגד אלמניה אאכן. ב-4 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד פ.צ. סנט פאולי. בקיץ 2010 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה ל-3 שנים. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בגביע נגד הנזה רוסטוק. במהלך תקופתו בהופנהיים, הוא היה חלק חשוב בהרכב הקבוצה וכבש 5 שערים ב-54 הופעות. במאי 2012 חתם בבורוסיה מנשנגלדבך ל-4 שנים תמורת 3 מיליון אירו. במנשנגלדבך, לא זכה לדקות משחק רבות ובקיץ 2014 הושאל לנירנברג. בקיץ 2015 עבר לבוכום מליגת הבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2017 חתם מלאפה בדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2018 מלאפה עזב לראשונה בקריירה את גרמניה וחתם בפנלו מליגת העל ההולנדית.
ב-18 בינואר 2023 מלאפה חתם בא-נסר.
קריירה בינלאומית

מלאפה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה. באוקטובר 2009 זומן לסגל נבחרת טוגו, אך הוא דחה את הזימון כדי לשחק בנבחרת הצעירה של גרמניה.
לאחר שהפך לחריג בנבחרת הצעירה, בשנת 2013 זומן שוב לסגל נבחרת טוגו והפעם הוא השיב בחיוב. ב-4 ביוני 2017, מלאפה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד קומורו.
תארים > תארים אישיים

מדליית זהב במסגרת פרס מדליית פריץ ואלטר עד גיל 19: 2010
פוקאפוקה

ערך זה עוסק בקבוצת איים באיי קוק. אם התכוונתם לאי בפולינזיה הצרפתית, ראו .
| --- | --- |

תצלום אוויר של אטול פוקאפוקה
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  10°53′0″S 165°51′0″W﻿ / ﻿10.88333°S 165.85000°W﻿ / -10.88333; -165.85000
 ארכיפלג:  איי קוק
 סוג:  אטול
 שטח:  3 קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי קוק איי קוק
 אוכלוסייה:  507 (2006)
 מגלה:  אלברו דה מנדניה
 תאריך גילוי:  1595
  (למפת איי קוק מוגדלת) אוורואה אייטוטקי אטיו מיטיארו מניהיקי פנרהין ררוטונגה האוקיינוס השקט פוקאפוקה(למפת איי קוק רגילה) אוורואה אייטוטקי אטיו מיטיארו מניהיקי פנרהין ררוטונגה האוקיינוס השקט פוקאפוקה
 
מפה של אטול פוקאפוקה
פוקאפוקה הוא שמה של קבוצת אטולים באיי קוק שבאוקיינוס השקט.
גאוגרפיה

פוקאפוקה מורכב משלושה איים קטנים המקיפים לגונה. איים אלו הם המרוחקים ביותר מבין קבוצת איי קוק. צורת הקבוצה כצורת משולש ושטח שלושת האיים המרכיבים אותה אינו עולה על 3 קמ"ר. שם הקבוצה פוקאפוקה נגזר משם העץ פוקה ששכיח בתחומו. למרות בידודם ושטחם הקטן, על פי ממצאים ארכאולוגיים יושבו האיים לפני כ-2,000 שנה.
כיום בפוקאפוקה תושבים מועטים והאי מוכר בכינויו "אי הסכנה". מקורו של שם זה בתצפיות על האיים שנערכו על ידי כלי שיט בריטים בשנת 1765 והסכנה שהעמידו בניסיון לעגון בהם. הקבוצה התגלתה לראשונה על ידי מגלה הארצות האירופאי אלברו דה מנדניה בשנת 1595 ונקראה בשם "סן ברנרדו". בביקור שערך כומר באייה בשנת 1862 התגלה שתושבי המקום המירו דתם לנצרות קודם לכן על ידי מבקרים קודמים. האי תועד פעמים נוספות בהיסטוריה כמקום ממנו נחטפו כ-100 תושבים על ידי פורעים פרואנים (1863) וכמקום בו נטרפה אנייתו של מיסיונר בשם ג'ון ויליאמס (1864), כמו גם מקום יירוטם של שלושה מטוסים מצי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה (1942). סיפורם של 3 אנשי צוות מטוס שביצעו נחיתת חירום והפכו לניצולי סירת ההצלה, ובו נצלו חייהם, תואר בסרט נגד השמש משנת 2014. האי נפגע פעמיים מסופות טייפון וציקלון בשנים 1942 ו-2005. בשנת 1980 משכה ארצות הברית את דרישתה לבעלות על האיים.
שלושת האיים מהם מורכב פוקאפוקה הם מוטו קו בדרום מזרח המשולש, מוטו קוטאווה בדרום מערב המשולש ווייל בצפון המשולש. באי מוטו קו נמצא שדה התעופה המקומי, אך האי אינו מיושב ומשמש לחקלאות, כמו גם מוטו קוטאווה. באי וייל ישנן שלוש נקודות יישוב (לוטו, יאטו, נגאקה) ובמפקד שנערך בשנת 2001 תועדו בו 664 תושבים. תושבים אלו דוברי שפה מקומית, פוקהפוקנית.
הסופר האמריקני רוברט דין פריזבי התיישב בפוקאפוקה בשנת 1924 וחיי המקום מתועדים בספריו.
פונוקול

| --- | --- |
סמליל חברת פונוקול
 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים)
 חברת אם:  MUSIC 972
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  מוזיקה
 מוצרים עיקריים:  תקליטים
 
סמליל פונוקול לשעבר
פונוקול (לשעבר ליטרטון-חיפה) היא חברת תקליטים ישראלית.
החברה נוסדה כ"ליטרטון חיפה". עם האמנים שתקליטיהם יצאו בלייבל "PHONODOR" נמנים אריק איינשטיין, אושיק לוי, שלישיית לא אכפת להם, דני ליטני ושלמה גרוניך. בשנת 1982 שינתה את שמה ל"פונוקול".
עם האמנים שהוציאו תקליט ב"פונוקול" נמנים אדם, דיקלה, ירדנה ארזי, עפרה חזה, חלב ודבש, אילנית, מתי כספי, גלי עטרי, יפה ירקוני, מיקי גבריאלוב, עוזי חיטמן, דידי ארז, אתניX, משינה, שפיות זמנית ואלישע בנאי, ובז'אנר הטראנס את אסטרל פרוג'קשן ואת California Sunshine בארץ. בנוסף מייצגת פונוקול את חברת התקליטים הבינלאומית "Spinnin Records" שעובדת עם אמנים בינלאומיים בז'אנר הדאנס והטראנס: טייסטו, ארמין ואן ביורן, פול אוקנפולד.
בשנת 2012 נרכשה "פונוקול" על ידי חברת "יוניסל" ושמה שונה ל"פונוקול החדשה 2012 בע"מ". בשנת 2020 נרכשה פונוקול על ידי קבוצת MUSIC 972 ושמה שונה ל "פונוקול מוזיקה בע"מ".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 229590d4-0a97-4dae-a40f-c4a1db7e2bfa 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 1978/1979 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  13 באוקטובר 1978
 תאריך סיום:  1 ביוני 1979
 מספר קבוצות:  22
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1978
 בחירה ראשונה:  מייקל תומפסון
 על ידי:  פורטלנד טרייל בלייזרס (קיבלה מאינדיאנה)
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  וושינגטון בולטס
 MVP של העונה הסדירה:  מוזס מלון (יוסטון רוקטס)
 מלך הסלים:  ג'ורג' גרווין (סן אנטוניו ספרס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  וושינגטון בולטס
 אלופת המערב:  סיאטל סופרסוניקס
 סדרת הגמר
 אלופה:  סיאטל סופרסוניקס
 MVP של סדרת הגמר:  דניס ג'ונסון
 → 1977/19781979/1980 ←
 
עונת 1978/1979 היא העונה ה-33 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה היחידה של סיאטל סופרסוניקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את וושינגטון בולטס בתוצאה 4-1. בכך "נקמו" הסופרסוניקס בבולטס על ההפסד בסדרת הגמר הקודמת, ב-1977/1978, בה ניצחה וושינגטון את סיאטל בתוצאה 4-3. דניס ג'ונסון מהסופרסוניקס זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שהעמיד במהלך הסדרה ממוצעים של 22.6 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-6.0 אסיסטים למשחק. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה לראשונה מוזס מלון מיוסטון רוקטס, שרשם לאורך העונה ממוצעים של 24.8 נקודות ו-17.6 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן הרביעי בטיבו באזור המערבי (47-35).
בתחילת העונה עברה קבוצת "באפלו ברייבס" לסן דייגו שבקליפורניה, ושינתה את שמה ל"סן דייגו קליפרס". שש שנים מאוחר יותר, בעונת 1984/1985, עבר המועדון ללוס אנג'לס ושינה את שמו ל"לוס אנג'לס קליפרס".
אולסטאר

משחק האולסטאר נערך ב-4 בפברואר 1979 בעיר פונטיאק שבמישיגן.
המאמנים במשחק היו דיק מוטה מוושינגטון בולטס ולני וילקינס מסיאטל סופרסוניקס. חמישיית המזרח כללה את פיט מרוויץ', ג'ורג' גרווין, ג'וליוס אירווינג, רודי טומג'נוביץ' ומוזס מלון, וחמישיית המערב כללה את פול וסטפאל, דייוויד תומפסון, מרכוס ג'ונסון, ג'ורג' מקגיניס וכרים עבדול-ג'באר. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 134-129, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה דייוויד תומפסון שקלע 25 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | וושינגטון בולטס* | 54 | 28 | 0.659 | – |
| 2 | סן אנטוניו ספרס* | 48 | 34 | 0.585 | 6 |
| 3 | פילדלפיה 76'* | 47 | 35 | 0.573 | 7 |
| 4 | יוסטון רוקטס* | 47 | 35 | 0.573 | 7 |
| 5 | אטלנטה הוקס* | 46 | 36 | 0.561 | 8 |
| 6 | ניו ג'רזי נטס* | 37 | 45 | 0.451 | 17 |

| 7 | ניו יורק ניקס | 31 | 51 | 0.378 | 23 |
| 8 | קליבלנד קאבלירס | 30 | 52 | 0.366 | 24 |
| 8 | דטרויט פיסטונס | 30 | 52 | 0.366 | 24 |
| 10 | בוסטון סלטיקס | 29 | 53 | 0.354 | 25 |
| 11 | ניו אורלינס ג'אז | 26 | 56 | 0.317 | 28 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סיאטל סופרסוניקס* | 52 | 30 | 0.634 | – |
| 2 | קנזס סיטי קינגס* | 48 | 34 | 0.585 | 4 |
| 3 | פיניקס סאנס* | 50 | 32 | 0.610 | 2 |
| 4 | דנוור נאגטס* | 47 | 35 | 0.573 | 5 |
| 5 | לוס אנג'לס לייקרס* | 47 | 35 | 0.573 | 5 |
| 6 | פורטלנד טרייל בלייזרס* | 45 | 37 | 0.549 | 7 |

| 7 | סן דייגו קליפרס | 43 | 39 | 0.524 | 9 |
| 8 | אינדיאנה פייסרס | 38 | 44 | 0.463 | 14 |
| 9 | מילווקי באקס | 38 | 44 | 0.463 | 14 |
| 10 | גולדן סטייט ווריורס | 38 | 44 | 0.463 | 14 |
| 11 | שיקגו בולס | 31 | 51 | 0.378 | 21 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | ג'ורג' גרווין | סן אנטוניו ספרס | 29.6 |
| ריבאונדים למשחק | מוזס מלון | יוסטון רוקטס | 17.6 |
| אסיסטים למשחק | קווין פורטר | דטרויט פיסטונס | 13.4 |
| חטיפות למשחק | אם. אל. קאר | דטרויט פיסטונס | 2.5 |
| חסימות למשחק | כרים עבדול-ג'באר | לוס אנג'לס לייקרס | 4.0 |
| אחוזים מהשדה | סדריק מקסוול | בוסטון סלטיקס | 58.4% |
| אחוזים מקו העונשין | ריק בארי | יוסטון רוקטס | 94.7% |
| נקודות מדד | כרים עבדול-ג'באר | לוס אנג'לס לייקרס | 25.5 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - מוזס מלון, יוסטון רוקטס
רוקי העונה - פיל פורד, קנזס סיטי קינגס
מאמן העונה - קוטון פיטסימונס, קנזס סיטי קינגס
מנהל העונה - בוב פרי, וושינגטון בולטס
גביע האזרחות - קלווין מרפי, יוסטון רוקטס
פרסים > חמישיות העונה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


פול וסטפאל (פיניקס סאנס): פיל פורד (קנזס סיטי קינגס)
ג'ורג' גרווין (סן אנטוניו ספרס): לויד פרי (סן דייגו קליפרס)
מרכוס ג'ונסון (מילווקי באקס): וולטר דייוויס (פיניקס סאנס)
אלווין הייז (וושינגטון בולטס): בוב דאנדריג' (וושינגטון בולטס)
מוזס מלון (יוסטון רוקטס): כרים עבדול-ג'באר (לוס אנג'לס לייקרס)
פרסים > חמישיות ההגנה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


דון ביוס (פיניקס סאנס): ליונל הולינס (פורטלנד טרייל בלייזרס)
דניס ג'ונסון (סיאטל סופרסוניקס): אדי ג'ונסון (אטלנטה הוקס)
בוב דאנדריג' (וושינגטון בולטס): אם אל קאר (דטרויט פיסטונס)
בובי ג'ונס (פילדלפיה 76'): מוריס לוקאס (פורטלנד טרייל בלייזרס)
כרים עבדול-ג'באר (לוס אנג'לס לייקרס): מוזס מלון (יוסטון רוקטס)
פרסים > חמישיית הרוקיז

פיל פורד (קנזס סיטי קינגס)
רון ברואר (פורטלנד טרייל בלייזרס)
רג'י ת'יאוס (שיקגו בולס)
טרי טיילר (דטרויט פיסטונס)
מייקל תומפסון (פורטלנד טרייל בלייזרס)
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1978/1979 באתר nba.com
↑  סיכום עונת 1978/1979 באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1978, basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1979, nba.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
ג'ורג' גרווין, מלך הסלים של העונה
מוזס מלון, ה-MVP של העונה הסדירה
דניס ג'ונסון, ה-MVP של סדרת הגמר
פוקה-וולף

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  הנריך פוקה, גאורג וולף, וורנר נאומן
 תקופת הפעילות:  24 באוקטובר 1923 – 1964 - מיזוג לתוך Vereinigte Flugtechnische Werke
 מיקום המטה:  ברמן, גרמניה
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית
 מוצרים עיקריים:  מטוסי נוסעים, מטוסים צבאיים, מסוקים
 
פוֹקֵה-ווּלף (בגרמנית: Focke-Wulf Flugzeugbau - "פוקה-וולף ייצור מטוסים") הייתה חברה גרמנית לייצור כלי טיס אזרחיים וצבאיים, לפני ובמשך מלחמת העולם השנייה.
החברה הוקמה בברמן, ב-24 באוקטובר 1923, בשם "ברמן בניית מטוסים" על ידי הנריך פוקה, גאורג וולף ווורנר נאומן, ושמה הוחלף ל"פוקה-וולף ייצור מטוסים" כמעט באופן מיידי.
בשנת 1964, התמזגה החברה יחד עם חברה אחרת בשם "Weser Flugzeugbau" ("ווסר ייצור מטוסים") כדי ליצור חברה חדשה בשם "Vereinigte Flugtechnische Werke" ("מפעלי טכניקת־טיסה מאוחדים") אשר גם היא התמזגה בהמשך, לתוך "מסרשמיט־בולקוב־בלום" (אנ').
דגמים של מטוסים

פוקה-וולף Fw 190,
פוקה-וולף Fw 200
פוקה-וולף Ta 152
Fw 190 מתוצרת החברה
פונטאל

רצועת החוף והסלע של פונטאל
פונטאל הוא שמה של רצועת חוף בריו דה ז'ניירו הכוללת חצי אי סלעי המכונה "סלע פונטאל" המחובר ברצועה צרה לחוף וגדלה עליו צמחיית חופים נמוכה. החוף נמצא בשכונת ריקריו הנמצאת ממערב לשכונת בארה דה טיז'וקה בדרום מערב העיר ריו דה ז'ניירו. אזור החוף נחשב לאזור תיירותי ולאתר גלישה מקומי וכולל בתי מלון ודירות נופש, והשכונה שבה הוא שוכן נחשבת לשכונת יוקרה פרברית הכוללת מבני מגורים נמוכים רבים ומוקפת פארקים ושטחים ירוקים.
אזור החוף והשכונה שסביבו ארחו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) את תחרויות ההליכה התחרותית וחלק ממסלולי מרוץ אופני הכביש. לצורך כך הוקמו על החוף יציעים זמניים ל-5,000 צופים.
פאול שטרן

| --- | --- |

נבחרת אוסטריה הזוכה באליפות העולם ב-1937, פאול שטרן רביעי משמאל
 לידה:  1892 האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 ביוני 1948 (בגיל 56 בערך) 
 מידע כללי
 מדינה:  אוסטריה 
 ספורט
 ענף ספורט:  ברידג' 
 
ד"ר פאול שטרן (גרמנית: Paul Stern; 1892 –  12 ביוני 1948) היה שחקן ברידג' יהודי, ששיחק בנבחרת אוסטריה שזכתה באליפות אירופה בשנים 1932 ו-1933. בשנת 1938, ברח ללונדון מאימת השלטון הנאצי. שטרן ייסד את התאגדות הברידג' האוסטרית בשנת 1929 והיה נשיאה הראשון. שטרן היה גם תאורטיקן ברידג' שכתב ספרים ופיתח שיטת הכרזה הקרויה Vienna System או Austrian System.
ביוגרפיה

ד"ר שטרן היה עורך-דין ודיפלומט. כאשר אוסטריה סופחה לגרמניה (אנשלוס) בשנת 1938 החזיר ד"ר שטרן לשלטון הנאצי את צלב הברזל, שקיבל במלחמת העולם הראשונה וצירף אליו מכתב מעליב. כתוצאה מכך הוכנס על ידי הנאצים לרשימת נדונים למוות בה נמצא במקום ה-11. הוא מצא מקום מחבוא ואחרי כן ברח לאנגליה. הבריחה בוצעה באמצעות מעבר בהרי האלפים לשווייץ ומשם לאנגליה. שטרן קיבל אזרחות בריטית במשך עשור היה דמות מרכזית בברידג' של מדינה זו. שטרן הקים בית-ספר לברידג' בו לימד את השיטה שלו והרבה לשחק בתחרויות.
למרות היותו דיפלומט, נודע בחוסר סובלנות כלפי טעויות אוויליות בברידג'. את שותפיו כינה בשמות לא מחמיאים של חיות, כגון: חמור או שור. כשנשאל מדוע הוא מכנה אותם בשמות כאלה, השיב בדיפלומטיות שעל ידי כך הוא מבטא את אהבתו לחיות. באחד המקרים אף שפך ספל קפה על שותפו. כשנשאל על ידי עיתונאי על התקרית אמר: "זה לא רציני, לא היה בספל סוכר".
קריירה בברידג'

פעמיים זכה במקום ראשון באליפות אירופה לקבוצות בשנת 1932 בעיר Scheveningen בהולנד ובשנת 1933 בלונדון.
היה קפטן (לא שיחק) של נבחרת אוסטריה שזכתה באליפות אירופה לנבחרות פתוחות בשנים 1936 ו-1937.
היה בתפקיד של קפטן שלא משחק גם באליפות העולם הראשונה בברידג' שנערכה בבודפשט בשנת 1937. אוסטריה ניצחה בגמר את קבוצתו של Ely Culbertson שייצגה את ארצות הברית. הניצחון המפתיע היה בהפרש גדול.
באליפות העולם בשנת 1937 שטרן היה גם הרוח החיה מאחורי הזכייה של נבחרת הנשים של אוסטריה באליפות העולם. שתי שחקניות מנבחרת זו זכו מאוחר יותר באליפויות עולם ובאליפויות אירופה: בת טיפוחיו ריקסי מרקוס, שברחה אף היא לבריטניה. על פי מאמר על ריקסי מרקוס שפורסם בשנת 1948 ב-Contract Bridge Journal "שטרן היה אולי המאמן הגדול ביותר בכל הזמנים".
שטרן נחשב למאמן קשוח ותובעני שחייב את שחקניו להיצמד לשיטת ההכרזה שלו. מצד שני היה בעל אישיות חמה וגילה אמפתיה רבה לשחקניו.
קריירה בברידג' > שיטת ההכרזה Vienna System

בשנת 1935 פיתח שטרן את שיטת ההכרזה Vienna System, שהייתה שיטת ההכרזה הראשונה שהתבססה על הכרזות לא-טבעיות.
אופן ההכרזה בשיטה זו שונה מאוד מהמקובל היום. להלן תיאור של הכרזות עיקריות על פי השיטה:
1NT - ידיים חזקות של 18 נקודות או יותר
♣1 - הכרזה המתארת יד של 11–17 נקודות ללא חמישה קלפים או יותר ב♠ ב♥ או ב♦. ההכרזה מחייבת את השותף להכריז סיבוב אחד, למעט המקרים בהם שחקן יריב התערב בהכרזת אוברקול.
את שיטת ההכרזה אמצו רבים מהשחקנים החזקים של אותה תקופה. שטרן שימש כמנטור שלהם.
ספרים שכתב

Wij Bieden: De Biedtechniek Der Weensche Wereldkampioenen - פורסם בשנת 1937.
The Two-Club System of Bidding - נכתב ביחד עם Geoffrey L. Butler. פורסם בשנת 1945.
The Stern Austrian System - פורסם בלונדון בשנת 1938 בהוצאת Harrop.
Sorry, Partner (120 everyday hands that have been mis-bid, mis-played or mis-defended - נכתב ביחד עם Smith, A. J. פורסם בלונדון בשנת 1945 בהוצאת Faber and Faber. נכתב ביחד עם Smith, A. J ועם Hart, Norman de Villiers. פורסם בלונדון בשנת 1947 בהוצאת Contract Bridge Equipment Ltd.
The Vienna System of Contract Bridge - נכתב ביחד עם Smith, A. J ועם Hart, Norman de Villiers. פורסם בשנת 1947 על ידי Contract Bridge Equipment Ltd.
Beating the Culbertsons
Right Through the Pack: A Bridge Fantasy - נכתב ביחד עם R. Darvas ועם Hart, Norman de Villiers. פורסם בלונדון בשנת 1947 בהוצאת Contract Bridge Equipment Ltd.
ראו גם

ריקסי מרקוס
פאול לוקאץ'
מייק לורנס
טרנס ריס
אדגר קפלן
הערות שוליים

↑  Francis, Henry G., Editor-in-Chief; Truscott, Alan F., Executive Editor; Francis, Dorthy A., Editor, Sixth Edition (2001). The Official Encyclopedia of Bridge (6th ed.). Memphis, TN: American Contract Bridge League. p. 20. ISBN 0-943855-44–6. LCCN 96188639.
↑  Paul LuKacs. Campanile-Zur, Migry and others
↑  EUROPEAN TEAM CHAMPIONSHIPS.
↑  את ארצות הברית ייצגו שתי קבוצות. כל יתר 18 המדינות יוצגו על ידי קבוצה אחת.
↑  Rixi MARKUS international record at the World Bridge Federation.
↑  Hasenson, Peter (2004). British Bridge Almanack. London: 77 Publishing. p. 143. ISBN 0-9549241-0-X.
↑  Ramsey, Guy (1955). Aces All. London: Museum Press Limited. pp. 182-193.
↑  Artificial Opening Bids on the One level, Bridge Guys.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130140430  ISNI: 0000 0003 9974 2487  LCCN: nr96019386  NTA: 299314421  VIAF: 295088903   WorldCat (עם VIAF): 295088903
עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  גרמניה 
 נוסד:  1951 
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  262,532 (נכון ל־31 בדצמבר 2022) 
 
הצלב הגדול מחלקה מיוחדת של עיטור מסדר הכבוד
עיצוב מיוחד של עיטורי הצלב הגדול
עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland), המכונה גם "צלב הכבוד הפדרלי" (Bundesverdienstkreuz), הוא עיטור ההצטיינות הפדרלי היחיד המוענק בגרמניה המודרנית. העיטור נוצר על ידי נשיא גרמניה הראשון, תיאודור הויס, ב-7 בספטמבר 1951.