stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאוריית ההיכרות עם העצמי

תאוריית ההיכרות עם העצמי היא תאוריה בפסיכולוגיה חברתית לפיה לאדם יש מוטיבציה להתבונן פנימה על מנת להעריך היבטים החשובים לזהותו. בבסיס תאוריית ההיכרות עם העצמי עומדת ההנחה כי לאדם יש מוטיבציה ללמוד על עצמו, לפתח הערכה מציאותית של יכולותיו ושל מגבלותיו. זאת היא אחת משלושה גישות מוטיבציוניות של ההערכה העצמית, יחד עם שיפור העצמי ואימות העצמי.
סדיקידס (1993) מציע שהמוטיבציה להיכרות עם העצמי תניע אנשים לחפש מידע שמאשר תפיסה עצמית המאופיינת באי-ודאות, ובמקביל הם יחפשו להגביר את רמת הוודאות שלהם בידע העצמי. כמו כן, אנשים נוטים לבחור במטלות שאכן מאפשרות בדיקה של יכולותיהם – כלומר, פלוני יבחר מטלה שתספק לו מידע חדש על יכולותיו. למשל, אדם שיודע שיכולתו אינה נמוכה, אך לא יודע עד כמה היא גבוהה – יבחר במטלה שתבדוק אם הוא בינוני או גבוה; לעומת זאת אדם שיודע שיכולתו אינה גבוהה, אך לא יודע עד כמה היא נמוכה – יבחר מטלה שתבדוק אם הוא בינוני או נמוך. לשם המחשה, פלוני יתחקר את סביבתו לאחר שביצע מטלה חדשה.
שלא כמו שני המניעים האחרים, באמצעות היכרות עם העצמי אנשים מעוניינים ברמת הנכונות של ההשקפות הנוכחיות שלהם, במקום בשיפור עצמי. כך, ההיכרות עם העצמי היא המניע היחידי שעלול לגרום להערכה העצמית של האדם להיפגע. טרופ (1986) מציע שהיכרות עם העצמי היא דרך לשיפור עצמי בעתיד. למשל, בטווח הקצר היכרות עם העצמי עלולה לגרום לפגיעה בתפיסה העצמית, באמצעות ההבנה של האדם שאולי לא הגיע להישגים גבוהים כפי שרצה; אולם, בטווח הארוך, האדם יעבוד קשה יותר כדי להשיג דברים גדולים יותר, וכתוצאה מכך ההערכה שלו את עצמו תשתפר.
כך, התפיסה העצמית של הפרט היא עקבית, בטוחה, נכונה, ומשופרת.
הערות שוליים

1 2 3 4  Constantine Sedikides, Assessment, enhancement, and verification determinants of the self-evaluation process., Journal of Personality and Social Psychology 65, 1993-08, עמ' 317–338 doi: 10.1037/0022-3514.65.2.317
1 2  Constantine Sedikides, Michael J. Strube, Self-Evaluation: To Thine Own Self Be Good, To Thine Own Self Be Sure, To Thine Own Self Be True, and To Thine Own Self be Better, כרך 29, Academic Press, 1997-01-01, עמ' 209–269. (באנגלית)
1 2  Trope, Y. (1986)., Self-Enhancement and Self Assessment in Achievement Behaviour. In Sorrentino, R.M., & Higgins, E.T. (Ed.) Handbook of motivation and cognition: foundations of social behavior (pp. 350-378). Guidford Press, USA: New York.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529470605171  BnF: cb119793516 (data)  GND: 4198340-3  LCCN: sh85119743  NKC: ph739854 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרי בוסטוס

שרי בוסטוס (באנגלית: Cheri Bustos; נולדה ב-17 באוקטובר 1961) היא פוליטיקאית אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-17 של אילינוי.
ביוגרפיה

בוסטוס נטולד בספרינגפילד שבאילינוי אחת משלושה ילדיהם של ג'ין ואן קולאהן. ב-1983 סיימה תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת מרילנד וב-1985 סיימה תואר שני בעיתונאות מאוניברסיטת אילינוי בספרינגפילד. היא עבדה ככתבת בעיתון ב"Quad-City Times" המסקר את אזור "מרובע הערים" (Quad Cities). בשנים 2001 עד 2011 עבדה כמנהל התקשורת התאגידית וכסגנית נשיא ברשת מרפאות ובתי חולים.
ב-2007 נבחרה למועצת העיר איסט מולין שבאילינוי וכיהנה עד ספטמבר 2011, עת הודיעה על כוונתה להתמודד לקונגרס האמריקאי.
בבחירות 2012 התמודדה מטעם המפלגה הדמוקרטית לנציגות המחוז ה-17 של אילינוי בבית הנבחרים. היא גברה על חבר הקונגרס המכהן בובי שילינג ברוב של 53% ובבחירות 2014 גברה עליו שוב ברוב של 55%. היא ניצחה בקלות בבחירות ב-2016 וב-2018, וב-2020 התמודדה נגד אסתר ג'ון קינג וגברה עליה ברוב של 52%. בבית הנבחרים מכהנת כחברת ועדת החקלאות, ועדת התחבורה והתשתיות, וועדת ההקצבות. בקונגרס ה-117 היא מכהנת כיו"ר משותף של ועדת ההיגוי של הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים (יחד עם אריק סוולוול, וברברה לי).
ב-30 באפריל 2021 הכריזה בוסטוס על פרישתה מבית הנבחרים של ארצות הברית לקראת בחירות 2022.
בוסטוס נשואה לגרי והם הורים לשלושה בנים.
הערות שוליים

↑  ג'ניפר בנדרי, Democrat Cheri Bustos Announces Retirement From Congress, באתר הפיגנטון פוסט, 30 באפריל 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w63k44jz  US Congress: B001286
שוני בן גד

שׁוּנִי הוא דמות מקראית, בנו השלישי של גד ונכדם של יעקב ושל זלפה שפחת לאה. לשוני היו שישה אחים: צפיון, חגי, אצבון, ערי, ארודי ואראלי. למשפחתו של שוני קראו משפחת השוני.
אין הרבה הצעות לפירוש שמו של שוני. ישעיהו פרס סובר ששמו נשתמר מהשם הגאוגרפי (בערבית) א-שונה או שונת-גמרין, שבעבר הירדן המזרחי, השייך לשבט גד, וכל הנראה למשפחת השוני.
בספר הישר מסופר שאמו של שוני נקראה עוצית, והיא הייתה אשתו של גד.
יש מדרש האומר ששוני נקרא בשם זה מפני שכוחו היה משונה, כלומר חזק באופן ניכר מאשר שאר הבריות.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק ט"ז
↑  ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוק ט"ו
↑  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ג
↑  ספר הישר (מדרש), טקסט דיגיטלי באתר ספריא
↑  ראו תורה שלמה פרשת ויגש
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תוכנית דוז

צ'ארלס דוז, 1924
תוכנית דוז (Dawes Plan) היא תוכנית שנועדה להסדיר את תשלום פיצויי המלחמה של גרמניה למדינות ההסכמה, לאחר מלחמת העולם הראשונה. חמש המדינות שיוצגו בוועדת הדוז היו ארצות הברית, בריטניה, איטליה, בלגיה וצרפת. כל מדינה העבירה שני מומחים בתחום הכספים.
התוכנית נחתמה ב-1924 ונקראה על שם צ'ארלס דוז, ששימש באותה עת כמנהל היחידה למנהל ותקציב הממשל בארצות הברית; דוז עמד בראש הוועדה שגיבשה את התוכנית בשנת 1923, ואף זכה בפרס נובל לשלום בשנת 1925 על פועלו לשיקום גרמניה בזכות גיבוש התוכנית. התוכנית פעלה עד 1928 וסייעה לשיקומה הכלכלי של גרמניה, והזרימה לה השקעות חוץ, בעיקר אמריקאיות, אך לא הצליחה כמצופה, ובשנת 1929 הוחלפה בתוכנית יאנג.
סעיפי ההסכם

ההסכם, שנחתם באוגוסט 1924 כלל הפחתה של חוב הפיצויים הגרמני ל-132 מיליארד גולדמרק, במקום הסכום שננקב בחוזה ורסאי שעמד במקורו על 269 מיליארד גולדמרק, שווה ערך ל-100,000 טונות של זהב טהור. כלומר, למעלה ממחצית מכמות הזהב שהייתה באותה עת בעולם כולו. כלכלנים רבים, בהם ג'ון מיינרד קיינס, סברו שהסכום אבסורדי. ההסכם התיר לבנקים אמריקאים להעניק לגרמניה הלוואות לשם כיסוי חובותיה, בפיקוח מחלקת המדינה של ארצות הברית ובתנאי שהרייכסבנק, הבנק המרכזי הגרמני, יאורגן מחדש תחת פיקוח מדינות ההסכמה. ההסכם התיר לגרמניה לממן את התשלום באמצעות תשלומי מיסי בלו ומכס.
פריסת התשלומים לא הייתה חדה ולא קבעה תקופה מוגדרת לסיום התשלומים, נאמר רק שהתשלום הראשון יהיה בן מיליארד מרק ויעלה בהדרגה לשני מיליארד מרק בתשלום האחרון.
צרפת, שהחזיקה באזורי תעשייה ומכרות בחבל הרוהר, בהם העיר דיסבורג, נתבעה לסגת מהם.
הערות שוליים

↑  HISTORY LEARNING SITE, The Dawes Plan of 1924
| אמנות והסכמים עם סיום מלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| בזמן המלחמה | הסכם סייקס–פיקו • פרוטוקול דמשק • ברית לונדון • חוזה ברסט-ליטובסק |  |
| ועידת השלום בפריז (1919) | חוזה ורסאי • חוזה סן-ז'רמן • חוזה ניי • חוזה טריאנון • הסכם סוור • חבר הלאומים |  |
| אמנות והסכמים בתום המלחמה | הסכם בתומי • הסכם בוקרשט (1918) •  שביתת הנשק של סלוניקי • הפסקת האש של מודרוס • שביתת הנשק של וילה ג'יוסטי (אנ') • הסכם שביתת הנשק בין הקיסרות הגרמנית למדינות ההסכמה • הסכם רפאלו (1920) • הסכם אלכסנדרופול • הסכם מוסקבה (1921) • הסכם השלום בין ארצות הברית לגרמניה (1921) • הסכם השלום בין אוסטריה לארצות הברית (1921) • הסכם אנקרה • הסכם קארס • הסכם לוזאן • הסכם רפאלו (1922) |  |
| חלוקת השטחים | חלוקת האימפריה העות'מאנית • חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה (אנ') • חלוקת האימפריה האוסטרו-הונגרית • מנדט חבר הלאומים |  |
| ערכים נוספים | ארבע עשרה הנקודות • פיצויי מלחמת העולם הראשונה • תוכנית דוז • תוכנית יאנג |  |
תוצאות מלחמת העולם הראשונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4126284-0
תגית מטא

תגיות מטא (באנגלית: Meta Tag) הן תגיות HTML שנועדו לתאר מידע על אתר אינטרנט, יוצרו, תכונותיו ועוד, תגיות המטא הם חלק מקטלוגי Meta data, שהם האופן שבו מקטלגים מידע המתאר באופן קצר וענייני גופי תוכן (דף אינטרנט, מסמך, מאמר, ספר...).
תגיות מטא הן הייצוג באינטרנט לקטלוג המטא-דאטה. 
בתהליך קטלוג דפי האינטרנט נעשה שימוש בשני סוגים של תגיות מטא: (שני הסוגים נכתבים באותו מיקום בטקסט):
תגיות המתארות את האתר או הדף כך שאפשר יהיה להכניסו לאינדקס בצורה נכונה,
תגיות המקנות שליטה טובה יותר על פעולות הדפדפן (תגיות מסוג HTTP-EQUIV) הכוונה לפעולות מהסוג של האם לאחסן את המידע בזיכרון מטמון, מעבר אוטומטי לכתובת אחרת, רענון דף וכדומה.
בראש (head) כל דף אינטרנט שמור מקום לתגיות מטא המציגות מידע על האתר. תגיות אלו אינן נראות על ידי הגולשים אבל נראות על ידי מנועי החיפוש, ובכך מאפשרות למנוע החיפוש ליצור תוצאות חיפוש תואמות למילות המפתח שהגולשים מחפשים.
נושא תגיות מטא הוא חלק מתחום האופטימיזציה וקידום אתרים במנועי חיפוש  (SEO).
ראו גם

Humans.txt
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תוכנית גיבוי

ערך זה עוסק בתוכנית פעולה חלופית שהוכנה למקרה שתוכנית הפעולה הבסיסית תשתבש. אם התכוונתם לסרט קומדיה אמריקאי משנת 2010, ראו .
תוכנית גיבוי היא תוכנית פעולה חלופית שהוכנה למקרה שתוכנית הפעולה הבסיסית תשתבש. תוכנית גיבוי נחוצה במסגרת ניהול סיכונים למשימה קריטית, שהמשך ביצועה נחוץ גם במקרה של תקלה.
דוגמאות:
עקב החשש ממתקפת סייבר נהוג בדרך כלל להתקין אמצעים להגנת סייבר. ארגונים שבהם המשכיות עסקית היא קריטית מתקינים גם תוכנית גיבוי למקרה שהגנת הסייבר תיכשל, ומערכת המחשוב תצא מכלל פעולה עקב מתקפת סייבר. המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בארצות הברית פרסם מדריך לתכנון תוכנית גיבוי למערכות טכנולוגיית מידע פדרליות.
בתכנון של מבצע צבאי נכללת גם תוכנית גיבוי, למקרה שיחול סיבוך בלתי צפוי באחד משלבי המבצע
תוכניות גיבוי נרקמות לרוב על ידי עסקים או ממשלות. ישנם חמישה שלבים של פיתוח תוכנית גיבוי:
הקמת צוות תכנון
הערכת היקף הבעיה
פיתוח תוכנית גיבוי
בדיקת התוכנית
שמירה על עדכנית התוכנית.
ראו גם

תוכנית מגירה
לקריאה נוספת

רפאל פרנקו, PLAN B בניהול משבר סייבר, Code Blue,‏ 2023.
הערות שוליים

↑  Marianne Swanson et al. Planning Guide for Federal Information Systems, NIST, May 2010
↑  Susan Snedaker, Chris Rima Business continuity and disaster recovery planning for IT professionals, Syngress, 2014
תומאס פטרסון

| --- | --- |

 לידה:  1872 גרינוק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1949 (בגיל 77 בערך) 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום לימודים:  Merchiston Castle School  אוניברסיטת היידלברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת גלאזגו 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית של אדינבורו 
 
תומאס סטיוארט פטרסון (אנגלית: Thomas Stewart Patterson; ‏1872, גרינוק, סקוטלנד - 14 בפברואר 1949), היה כימאי, הפרופסור הראשון לכימיה שהיה מופקד הקתדרה ע"ש גרינדר, באוניברסיטת גלאזגו, וחבר בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה.
את ראשית חינוכו קיבל פטרסון בבית הספר הטירה של מרצ'יסטון שבגלאזגו, לימים הפך ליושב ראש חבר הנאמנים של בית הספר. בהמשך למד בפקולטה לכימיה שבמכללת אנדרסוניאן (כיום: אוניברסיטת סטראטהקליד) בגלאזגו, אצל פרופסור ויליאם דיטמר. בהמשך נסע לגרמניה ללמוד באוניברסיטת היידלברג, שם סיים את לימודי הדוקטורט.
תאוריית ההתחברות הדיפרנציאלית

תאוריית ההתחברות הדיפרנציאלית היא תאוריה בקרימינולוגיה המתמקדת בהשפעות של לחץ חברתי ושל כנופיות על פשיעת צעירים, ומבוססת על חוויות הלמידה שמובילות לעבריינות נוער. לפי התאוריה סביבתו הקרובה והרחוקה של הצעיר היא שמגבשת בו את ערכי המוסר ואת נורמות ההתנהגות המקובלות. דרך הסביבה הצעיר לומד כיצד לבצע את הפשע עצמו, וכן את הגישות, המוטיבציות, ודפוסי ההתנהגות הקשורים לביצוע הפשע.
תאוריית ההתחברות הדיפרנציאלית היא במהותה תאוריה של למידה. מוסכם בתאוריה כי השפעתה של הסביבה על גיבוש התנהגותו של הצעיר פוחתת ככל שגילו של הצעיר מתקדם, וגוברת ככל שמשך האינטראקציה עם הסביבה מתארך ועוצמת הקשר גוברת. התערבות המכוונת להפחית סטייה חברתית יכולה להתבצע דרך סביבתו הראשונית של הצעיר (משפחה וחברים) או דרך גורמים משניים (כגון מורים, יועצים ושכנים).
התאוריה גובשה על אדווין סאת'רלנד, והיא נחשבת לתאוריה החשובה ביותר מבין התאוריות המסבירות סטייה חברתית באמצעות למידה. לפי גישה זו, סטייה חברתית היא התנהגות נרכשת, הניתנת ללמידה; כך כשם שאדם לומד להיות קונפורמי, הוא יכול, למשל, ללמוד להפוך לעבריין.
ראו גם

התנהגות אנטי-חברתית
הערות שוליים

1 2  Scarpitti, F. R., A. L. Nielsen, and J. M. Miller. 2009. "A Sociological Theory of Criminal Behavior." Pp. 211 in Crime and Criminals Contemporary and Classic Readings in Criminology (2nd ed.). New York: Oxford University Press.
תכנון ערים ואזורים אסטרטגי

תכנון ערים ואזורים אסטרטגי הוא מושג בתחום של תכנון ערים ואזורים הפועל בעיקר בנושאים הקשורים אל שימושי קרקע בערים. היעדים הכלליים של תכנון ערים ואזורים אסטרטגי (באנגלית ראשי תיבות של המילה SUP - Strategic Urban Planning) כולל בירור לגבי דגם של עיר רצויה ועבודה למטרה זו, תיאום המאמצים הציבוריים והפרטיים, תקשור אנרגיה, הסתגלות לנסיבות חדשות ותכנון מחודש עבור תנאי החיים של אזרחים שנפגעו עקב מפגע עירוני כלשהו. הארגון הבינלאומי הקרוי: UCLG (הארגון הבינלאומי לערים מאוחדות וממשלות מקומיות) שמקום מושבו הוא בברצלונה ישנה ועדה מיוחדת המתעסקת בנושא זה.
שרטן

שֶרָטָן, נקרא גם β בטלה וכן גליזה 80 הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים טלה אחרי המל, עם בהירות נראית מדרגה 2.65. מקור השם הוא בערבית, الشرطان - א-שַרַטאן, "שני הסימנים", שבעבר התייחס לשני הכוכבים β בטלה ו-γ בטלה הסמוך, שסימנו את מיקומו של קו האורך השמיימי 0, שאותו הייתה השמש חוצה ביום השוויון של האביב. נקיפת ציר כדור הארץ העבירה את הקו לקבוצת דגים והשם נותר רק עבור β בטלה גם כאשר משמעותו אבדה.
תכונות

שרטן הוא כוכב כוכב כפול ספקטרוסקופי, כלומר לא ניתן להפרדה באמצעות טלסקופ אופטי, וקיומם של שני הכוכבים הוסק ממדידות ספקטרוסקופיות. בני הזוג מקיפים זה את זה במסלול מאוד אליפטי עם אקסצנטריות של 0.9 בזמן הקפה של 107 ימים והמרחק בין השניים נע בין 0.07 ל-1.3 יחידות אסטרונומיות. המערכת נמצאת במרחק של מעט פחות מ-60 שנות אור ובשל כך נכללת בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
תכונות > שרטן A

שרטן A הוא הכוכב המסיבי והבהיר מבין השניים. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A5 V, מסתו כ-2 מסות שמש, רדיוסו כ-2.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 23 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ומעט יותר מכך בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול. בשל מסתו הגדולה יותר הוא צפוי לסיים את שלב היתוך המימן בליבתו הרבה לפני בן הזוג הקטן יותר ובשל כך להתנפח ולהתקרר בתהליך שיהפוך אותו לענק כתום, שרדיוסו יגיע אל בן הזוג. כתוצאה יעבור חומר ממנו אל בן הזוג שיהפוך למסיבי ובהיר יותר.
תכונות > שרטן B

שרטן B הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב מסוג ספקטרלי G0 V, דומה לשמש, אך מעט כבד, חם ובהיר יותר ממנה. מסתו מוערכת בכ-1.3 מסות שמש, רדיוסו כרדיוס שמש, טמפרטורת פניו מעט יותר מ-6,000 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה ב-30% מעוצמת ההארה של השמש. בהירותו צפויה לעלות כתוצאה מספיחת חומר משכבותיו החיצוניות של בן הזוג בזמן שיהפוך לענק כתום, ולאחר שבן הזוג יסיים את חייו כננס לבן יישאר שרטן B הכוכב הבהיר במערכת.
הערות שוליים

1 2  SIMBAD: Sheratan
1 2 3  X. P. Pan, M. Shao, M. M. Colavita, D. Mozurkewich, R. S. Simon & K. J. Johnston: Apparent orbit of the spectroscopic binary Beta ARIETIS with the time Mark III Stellar Interferometer, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 356, p. 641 (1990)
1 2 3 4  C. Martin, F. Mignard, W. I. Hartkopf & H. A. McAlister: Mass determination of astrometric binaries with Hipparcos III. New results for 28 systems, Astronomy & Astrophysics Supplement, vol. 133, p. 149 (1998)
↑  O. Yu. Malkov: Mass-luminosity relation of intermediate-mass stars, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 382, Iss. 3, p. 1076 (2007)
↑  T. Simon, T. R. Ayres, S. Redfield & J. L. Linsky: Limits on Chromospheres and Convection among the Main-Sequence A Stars, The Astrophysical Journal, Vol. 579, Iss. 2, p. 806 (2002)
↑   {\frac {R}{R_{\odot }}}={\sqrt {\frac {L}{L_{\odot }}}}\cdot \left({\frac {T_{\odot }}{T}}\right)^{2} לפי הקשר:‏
↑  לפי סוג ספקטרלי
↑  W. Gliese: Catalogue of Nearby Stars. Edition 1969
שרי אנסקי

| --- | --- |

שרי אנסקי
 לידה:  1957 (בת 67 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 צאצאים:  מיכל אנסקי 
 
שרה (שרי) אנסקי (נולדה בירושלים ב-1957) היא עיתונאית, בשלנית ומחברת ספרי בישול ישראלית.
ביוגרפיה

שרה אנסקי נולדה וגדלה בשכונת נווה שאנן בירושלים, בבית שומר מסורת להורים ממוצא צ'כי. אביה היה חוקר התנ"ך פרופ' חיים גבריהו (במקור: חיים גוטסמן); ואמה הייתה חנה (דוידוביץ) מורה לחקלאות שגידלה ירקות ופירות בערוגות ופיתחה את סקרנותה של אנסקי לסביבה, לשווקים ולמטבחים השונים. למדה בבתי הספר הדתיים "במעלה" ובבית הספר לבנות "אוולינה דה רוטשילד", במלחמת יום הכיפורים שכלה את אחיה ראובן, ואת ספרה "המטבח של שרי אנסקי" הקדישה לו.
אחרי עשר שנים בהן עבדה כגרפיקאית במעריב, החלה אנסקי לכתוב ב-1992 טור בנושאי אוכל בעיתון מעריב. בכתיבתה היא משלבת לעיתים קרובות סיפורים אישיים מילדותה והתבגרותה בירושלים. באמצע 2011 הפסיקה לכתוב במעריב ופתחה דוכן לכריכי דג מלוח בשם "שרי הרינג" בשוק הנמל המקורה שבמתחם נמל תל אביב.
אנסקי הייתה נשואה לשחקן ושדר הרדיו אלכס אנסקי. לזוג שני ילדים: הגסטרונומית ואשת הטלוויזיה מיכל אנסקי, והצייר הלל אנסקי.
לאחר גירושיה הייתה בת זוגו של הצלם אלכס ליבק (שגם צילם חלק גדול ממתכוניה) ויש להם בן משותף בשם חיים. ב-2014 הם נפרדו. 
בנוסף, ניהלה אנסקי מערכת יחסים קצרה עם המשורר יהונתן גפן.
ספריה

"אוכלים בירושלים: רשמים, מרשמים, תעודות, סעודות" (צילומים: נלי שפר), בהוצאת מודן, תל אביב, 1992.
"המטבח של שרי אנסקי" (צילומים – נלי שפר), בהוצאת "מודן", תל אביב, 1998.
"ירקות", בהוצאת "מעריב – הד ארצי", תל אביב, תשנ"ד 1993.
"אוכל" (צילומים – אלכס ליבק), בהוצאת "כתר", 2003.
"חמין" (צילומים – אלכס ליבק), בהוצאת "כתר", ירושלים, 2008.
"האוכל מוכן" (צילומים – אלכס ליבק), בהוצאת "כתר", 2021.
הערות שוליים

↑  שרי אנסקי, דיל לבולגריה: שרי אנסקי עושה קציצות פראסה, באתר nrg‏, 5 ביוני 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282975605171  BnF: cb145320627 (data)  CiNii: DA13968518  ISNI: 0000 0000 3435 7009  LCCN: n99254965  NTA: 24020915X  SUDOC: 078045886  VIAF: 305131980   WorldCat (עם VIAF): 305131980
תלסופוביה

| --- | --- |

הדגמה של צוללת מסוג וירג'יניה. אנשים בעלי תלסופוביה לעיתים יפחדו להיכנס אל תוך גופים אשר שוכנים בגופי מים עמוקים
 תחום:  פסיכיאטריה, פסיכולוגיה קלינית
 שכיחות:  5 עד 10 אחוז מהאוכלוסייה (ארצות הברית)
 גורם:   אבולוציוני  תרבות  אירועים מהעבר   גנטיקה  חשיפה לתלסופוביה
 תסמינים:   חשש וחרדה  קושי בשינה והירדמות  הפרעת פאניקה  הצפה רגשית  הזעה
 טיפול:  טיפול בחשיפה, ייעוץ, טיפול קוגניטיבי התנהגותי, טיפול תרופתי
תלסופוביה (מיוונית: θάλασσα = תלסו "ים", φόβος = פחד. באנגלית: Thalassophobia) הוא מושג מתחום הפסיכולוגיה, המתאר פחד או הירתעות מגופי מים עמוקים כמו ים, אוקיינוסים, בריכות או אגמים. יש להבדיל תלסופוביה מאקוופוביה, המסווגת כפחד ממים עצמם ולא מגופי מים עמוקים.
תלסופוביה יכולה לכלול פחד משהייה בגופי מים גדולים ומקווי מים עמוקים, פחד מריקנותו העצומה של הים, מגלי ים, יצורים מימיים ופחד ממרחק מהיבשה. הגורמים לתלסופוביה אינם ברורים שכן הם יכולים להשתנות מאוד בין אנשים, והם נושא למחקר על ידי אנשי מקצוע רפואיים. חוקרים הציעו שהפחד מגופי מים גדולים הוא בחלקו תגובה אבולוציונית אנושית, ויכול להיות שהוא קשור גם להשפעות של תרבות פופולרית הגורמת לפחד ומצוקה. ישנה תאוריה שהפסיכולוגיה הבסיסית של הפוביה נובעת מהטבע הסמלי של המים. באופן ספציפי, מרחבי הים קשורים לעיתים קרובות ללא-מודע העמוק של האדם. חומרת התלסופוביה, הסימנים והתסמינים הקשורים אליה הם נזילים ומורכבים למדי. אנשים עם תלסופוביה חווים ייסורים רגשיים ופיזיים הנגרמים על ידי מגוון של טריגרים. טיפול בפוביה זו עשוי לכלול שילוב של פסיכותרפיה ותרופות נגד חרדה, והוא יעיל ביותר כאשר ניתן לחולים במהלך הילדות, כאשר התלסופוביה בדרך כלל בשיאה.
גורמים

הקשר אבולוציוני: נהוג לחשוב שהפחד מגופי מים גדולים הוא תכונה אבולוציונית העוברת מדור לדור. בני אדם מעדיפים ודאות על פני סיכון והסתגלות על סמך היסטוריית למידה. מחקר משנת 2016 של ניקולס קרלטון קובע כי "הפחד מהלא נודע" הוא מנגנון אבולוציוני שהניע את הישרדות המין האנושי מאז ראשיתו. גילוי פחד כלפי מקווי מים עמוקים הוא למעשה מוצדק מאחר שהאבות הקדמונים למין האנושי הבינו שהישרדותם תלויה בהישארות בארץ טריטוריאלית ולא בסביבות מימיות. הבנה זו הובילה לפחד מהותי שעובר מדור לדור על מנת להבטיח את הישרדות המין האנושי.
מיתולוגיה ותרבות פופולרית עכשווית: במערכות אמונות יהודיות-נוצריות, הים מתואר לעיתים קרובות כמרחב של אסון ועונש. זה ניכר בספר בראשית, דרך סיפורים כמו תיבת נח. טקסטים כמו "הסערה" מאת ויליאם שייקספיר הציגו את הים כעולם אחר שיש בו רוע. הספרות הגותית והעל-טבעית נמשכה לעבר הים כסביבה פורייה, וכתוצאה מכך יוצרת תמונה לא נעימה ומפחידה במוחם של הקהל. הסרט שובר הקופות משנת 1975, "מלתעות", נחשב לסרט קולנוע רב השפעה שהניע את התנועה המודרנית של התלסופוביה. השפעות תרבותיות אלו (הן עתיקות והן מודרניות) נחשבות שהוסיפו לשכיחות הפחד מגופי מים עמוקים לאורך הזמן.
חוויות עבר וגנטיקה: אירוע טראומטי יכול גם לעורר פחד עמוק מאוקיינוסים. חוויות טראומטיות של פחד בזמן שחייה, או כמעט טביעה הן גם הגורמים המובילים לתלסופוביה. בנוסף לכך, התבוננות בסוכני חיברות משמעותיים כמו הורים הסובלים מפוביה זו, נחשבת לגורם לפיתוח תלסופוביה בשלב מאוחר יותר בחיים. מדענים מאמינים שגנטיקה ותורשה ביולוגית ממלאות תפקיד מרכזי בהשגת פחד מפני ימים, אוקיינוסים ואגמים. גורמים גנטיים כאלה כוללים בן משפחה עם תלסופוביה, ואפילו שמיעת סיפורים מפחידים על תאונות מים. חוויות אישיות וגידולו של האדם הם כולם משתנים שעלולים להיות הגורם לתלסופוביה.
תיאוריות פסיכולוגיות סביב תלסופוביה: תלסופוביה מוסברת לעיתים קרובות כפחד קדמוני. בהתחשב בכך שבני אדם הם יונקי יבשה ואנו מסתמכים על הראייה שלנו כדי לאסוף מזון, קיימת התנגדות אבולוציונית לים העמוק. קרל יונג, פסיכיאטר שווייצרי, חקר את הארכיטיפים בלא-מודע הקולקטיבי. ארכיטיפים הם משמעויות נסתרות בסמלים ובמסרים בחברה. הלא-מודע הקולקטיבי הוא חשיבה לא מודעת של חברה אוניברסלית. יונג מזכיר במחקרו כי מים הם ארכיטיפ פופולרי בלא-מודע הקולקטיבי כהשתקפות של המחשבות והרצונות האפלים ביותר של האדם.
ראו גם

פחד ממים
פוביה
פוביה ספציפית
פחד
חרדה
הערות שוליים

↑  Fear of the unknown: One fear to rule them all?
↑  fear-of-the-ocean
↑  Fear and loathing of the deep ocean: why don't people care about the deep sea?
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תאוריית הדחיפות

תאוריית הדחיפות (באנגלית: Nudge Theory) היא תאוריה בכלכלה התנהגותית, קבלת החלטות, מדיניות התנהגותית, פסיכולוגיה חברתית, התנהגות צרכנים ומדעי ההתנהגות.    התאוריה סוברת כי לדחוף אנשים לבצע פעולה מסוימת על ידי שינוי הסביבה שבה הם מקבלים החלטות, מבלי להפעיל עליהם לחץ או להכריח אותם לבחור באפשרות מסוימת. במקום להכריח או לחייב, הדחיפה מציעה דרכים קלות ועדינות להכווין את האנשים לקבל החלטות שמועילות להם. לדוגמה להציב פירות בגובה העיניים בסופרמרקט כדי לעודד אנשים לקנות יותר פירות וירקות, במקום להציב חטיפים לא בריאים.
תמונת זבוב בתחתית משתנה הוכחה כמשפרת את המטרה של גברים, מה שמוביל להורדת עלויות הניקוי.
דוגמה נוספת בתחום החיסכון הפיננסי במקום לדרוש מהעובדים להירשם לתוכנית פנסיה בעצמם, ניתן להגדיר את ברירת המחדל כך שכל עובד חדש מצורף אוטומטית לתוכנית הפנסיה של החברה. העובדים יכולים לבחור להפסיק את ההשתתפות אם ירצו, אך רובם לא יעשו זאת מכיוון שזה דורש פעולה אקטיבית מצידם.
מחקרים מראים כי שינוי ברירת המחדל הזו יכול להגדיל משמעותית את שיעורי החיסכון לפנסיה. במקרה זה, הדחיפה היא בכך שהאפשרות המיטיבה עם העובדים היא ברירת המחדל, מה שמגדיל את הסיכוי שהם יישארו בתוכנית הפנסיה ויחסכו יותר לעתידם.
מושג הדחיפה פורסם בשנת 2008 בספר "Nudge: Improving Decisions About Health, Wealth, and Happiness" מאת הכלכלן ההתנהגותי ריצ'רד ת'יילר והמשפטן קאס סאנסטיין, שני חוקרים אמריקאים מאוניברסיטת שיקגו. הוא השפיע על פוליטיקאים בבריטניה ובארצות הברית.
הגדרה

ניסוח הראשון של המונח "דחיפה" והעקרונות הנלווים אליו פותחו בתחום הקיברנטיקה על ידי ג'יימס וילק לפני שנת 1995, ותוארו על ידי האקדמאי ד. ג'יי. סטיוארט מאוניברסיטת ברונל כ"אמנות הדחיפה". המושג גם שאב השפעות מתודולוגיות מפסיכותרפיה קלינית המתקשרת לגרגורי בייטסון, כולל תרומות ממילטון אריקסון, וואצלוויק, ויקלאנד ופיש, וביל א'הלון. בגרסה זו, הדחיפה היא עיצוב ממוקד-מיקרו המיועד לקבוצת אנשים מסוימת, ללא קשר להיקף ההתערבות המיועדת.
בשנת 2008, הספר "Nudge: Improving Decisions About Health, Wealth, and Happiness" מאת ריצ'רד ת'יילר וקאס סאנסטיין הביא את תאוריית הדחיפה לתודעה הציבורית. המחברים מתייחסים להשפעה על התנהגות ללא כפייה כפטרנליזם ליברטריאני ומתייחסים למי שמבצע את ההשפעה כ"אדריכלי בחירה".
תאלר וסנסטין הגדירו את המושג שלהם כך:
"דחיפה, כפי שנשתמש במונח זה, היא כל היבט של ארכיטקטורת הבחירה שמשנה את התנהגות האנשים בצורה צפויה מבלי לאסור על שום אפשרות או לשנות באופן משמעותי את התמריצים הכלכליים שלהם. כדי להיחשב כדחיפה בלבד, ההתערבות צריכה להיות קלה וזולה להימנע ממנה. דחיפות אינן צווים. הצבת פירות בגובה העיניים נחשבת כדחיפה. איסור על מזון מהיר אינו נחשב כדחיפה."
בצורה זו, הדחיפה נשענת על כלכלה התנהגותית ומשמשת להשפעה על התנהגות.
אחד הדוגמאות המצוטטות ביותר של דחיפה הוא חקיקת דמות של זבוב על משתנות בשירותי הגברים בנמל התעופה סכיפהול באמסטרדם, במטרה "לשפר את הכוונה".
בצורה זו, בהסתמך על כלכלה התנהגותית, הדחיפה מיושמת באופן כללי יותר על מנת להשפיע על ההתנהגות.
אחת הדוגמאות הנפוצות ביותר של דחיפה היא תחריט תמונת זבוב בית במשתנות של חדרי הגברים בנמל התעופה סכיפהול באמסטרדם, שנועדה "לשפר את המטרה".
הספר גם זכה לתהילה בקרב פוליטיקאים בארצות הברית ובבריטניה, במגזר הפרטי ובבריאות הציבור.