stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרבישייר
ספורט

במחוז משחקות שתי קבוצות כדורגל המשתייכות לפוטבול ליג, דרבי קאונטי וצ'סטרפילד, ובנוסף לכך יש בו מספר מועדונים מליגות חובבניות. המחוז הוא מקום משכנו של מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בעולם, מועדון הכדורגל שפילד, העורך את משחקי הבית שלו בעיירה דרונפילד שבצפון מזרח דרבישייר.
לדרבישייר יש קבוצת קריקט מחוזית המשחקת באצטדיון קאונטי קריקט גראונד. מועדון הקריקט של מחוז דרבישייר משחק בליגה השנייה של האליפות הלאומית. בצ'סטרפילד ובדרבי פועלות גם קבוצות רוגבי.
במחוז יש אתרי תיירות רבים שבהם מבוצעות פעילויות ספורטיביות כגון טיפוס מצוקים, גלישה אווירית, טיפוס במערות, שיט ורכיבה על אופניים לאורך שבילי אופניים רבים שבעבר היו מסילות רכבת.
ראו גם

מפעלי עמק דרוונט
מאם טור
לקריאה נוספת

Smith, Roly (1999). Towns & Villages of Britain: Derbyshire. Cheshire: Sigma Press. ISBN 1850586225.
Pevsner, Nikolaus (1953). The Buildings of England: Derbyshire. Middlesex: Penguin Books. ISBN 0140710086.
Pevsner & Williamson, Elizabeth (1978). The Buildings of England: Derbyshire. Penguin Books. ISBN 0140710086.
הערות שוליים

↑  Cockerton, R. W. P. 1954 A Palaeolith from Hopton, Derbyshire Archaeological Journal 79: 153-155
↑  סמית', עמוד 6
↑  פבסנר, עמוד 22
↑  סמית', עמוד 7
1 2  סמית', עמוד 8
↑  רפטון באתר Derbyshire UK
↑  Revealed - The Derbyshire Flag, באתר ה-BBC‏, 7 בינואר 2008
↑  רשימת חברי פרלמנט לפי א'-ב' באתר הפרלמנט הבריטי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554965905171  GND: 4070304-6  LCCN: n50000477  MusicBrainz: 55dd286a-f047-423b-9062-37408f148633  NKC: ge751517  VIAF: 154716289   WorldCat (עם VIAF): 154716289
אברהם חיים הלוי

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1927 
 פטירה:  3 בנובמבר 2006 (בגיל 79) 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2001) 
 
אברהם חיים הלוי (1927 - 3 בנובמבר 2006) היה פרופסור בפקולטה לחקלאות, המזון ואיכות הסביבה באוניברסיטה העברית. חתן פרס ישראל בתחום החקלאות (ה'תשס"ב).
נולד בשנת 1927 בתל אביב. סבו היה הרב יוסף צבי הלוי, רבה של יפו אשר קבל את פרס ישראל בתחום הספרות תורנית (ה'תשי"ח), אמו היא דור שישי לראש"ז צורף.
בשנים 1950–1955 למד חקלאות וביולוגיה באוניברסיטה העברית, וב-1958 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטה העברית. יסד ב-1963 בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות את המחלקה לפרחים והיה מנהלה במשך 22 שנה. זו הייתה גם תחילתו של ענף תעשיית הפרחים בארץ שמגלגל היום מאות אלפי דולרים בשנה.
נפטר ב-3 בנובמבר 2006  בגיל 79, והובא למנוחות בבית העלמין בחולון.
פרסים ואותות כבוד

1961 - פרסים של החברה האמריקנית של מדע ההורטיקולטורה
1964 - לפרסום הטוב ביותר בעיתון החברה
1983 - עמית של החברה האמריקנית למדעי ההורטיקולטורה
1986 - הקדשה של הכרך השמיני של Horticultural Reviews
1990 - פרס "מגשים ישראל היפה" ביום העצמאות, מטעם נשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג
1999 - אות כבוד כמייסד ענף הפרחים בארץ מטעם איגוד מגדלי הפרחים וצמחי הנוי
1999 - חבר האקדמיה הנורווגית למדעים
2002 - פרס ישראל לחקלאות
2003 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווטרלו בקנדה
שמעון ינקלביץ

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1946 (בן 78) לודז', פולין פולין
 עיסוק:  פיזיקאי תאורטי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ויצמן למדע
 מנחה לדוקטורט:  יצחק פרישמן
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  פרס הומבולדט ע"ש ליזה מייטנר (1999), פרס ויצמן (2013), עמית כבוד של האגודה הישראלית לפיזיקה (2022)
 צאצאים:  ליאת ינקלביץ-קרן, דפנה ינקלביץ
 תרומות עיקריות
 פיזיקה של חלקיקים אלמנטריים, חקר אספקטים לא הפרעתיים של תורות שדה קוונטיות / תורות כיול, חקר תורת המיתרים
 
שמעון ינקלביץ (נולד ב-26 בפברואר 1946) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס בבית הספר לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, רקטור האוניברסיטה בשנים 2001–2005. חתן פרס ויצמן לפיזיקה לשנת 2013 ועמית כבוד של האגודה הישראלית לפיזיקה לשנת 2022.
ביוגרפיה

שמעון ינקלביץ נולד בלודז' שבפולין, בנם של הרופא ד"ר טולי ינקלביץ ואנה (הלה) לבית וולדמן, כימאית. עלה לארץ ישראל עם משפחתו בינקותו.
בשנת 1963 החל את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים, ואותם השלים בהצטיינות בשנת 1966. מיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שני, ואף אותם השלים בהצטיינות בשנת 1968.
בשנים 1968–1972 עשה את שירותו הצבאי כפיזיקאי במסגרת הוועדה לאנרגיה אטומית. תוך כדי השירות החל את לימודי התואר השלישי בפיזיקה של אנרגיות גבוהות במכון ויצמן למדע, בהנחייתו של פרופ' יצחק פרישמן. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1974, נשאה את הכותרת "תכונות ויישומים של מכפלת אופרטורים במרחקים קצרים ובסמוך לקונוס האור".
בשנים 1974–1976 שהה ינקלביץ כעמית בתר דוקטורי במאיץ החלקיקים SLAC באוניברסיטת סטנפורד, ועם שובו לישראל מונה למרצה בבית הספר לפיזיקה בפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1980 קודם לדרגת מרצה בכיר באוניברסיטה זו, ב-1984 הפך לפרופסור חבר, וב-1988 לפרופסור מן המניין. בשנת 1991 מונה לראש המחלקה לאנרגיות גבוהות בבית הספר לפיזיקה, ושימש בתפקיד כשלוש שנים. בשנים 1995–1997 כיהן כראש בית הספר לפיזיקה ולאחר מכן כסגן רקטור האוניברסיטה במשך כארבע שנים.
בשנת 2001 מונה ינקלביץ לרקטור ה-12 של אוניברסיטת תל אביב וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2005. בתקופת כהונתו ייסד את אוניברסיטת תל אביב לנוער המשמשת לקירוב תלמידי תיכון ללימודים אקדמיים באוניברסיטה והיה היו"ר האקדמי שלה במשך למעלה מעשרים שנה. בגין פעילות זו זכה באות נשיא אוניברסיטת תל אביב לשנת 2021.
לאחר סיום תפקידו כרקטור כיהן כחבר בוועדה לתכנון ותקצוב של המועצה להשכלה גבוהה ובמספר ועדות ומועצות לאומיות, בהן: ועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה, מועצת הקרן הלאומית למדע וכן ועדת ההיגוי של המנהלת הישראלית למו"פ האירופי (ISERD). ינקלביץ הוא ממובילי מרכז המצוינות הבין-אוניברסיטאי לחקר תורת השדות הקוונטית ותורת המיתרים של הקרן הלאומית למדע. בשנת 2005 הופקד על הקתדרה בפיזיקה ע"ש ג'ק ודורותיאה קראוטהמר.
ברבות השנים שימש חוקר אורח ועמית מחקר בשורה של מוסדות בארצות הברית ובאירופה, בהם אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת סטנפורד, המכון ללימודים מתקדמים פרינסטון, מכון מקס פלאנק לכבידה פוטסדאם-גוֹלְם, ו-CERN. ביקר והרצה במרבית האוניברסיטאות ומכוני המחקר המובילים בעולם, בכנסים ובסדנאות.
בשנת 2014 יצא לגמלאות אך הוא ממשיך לעסוק במחקר פעיל גם כיום (2022). משמש כיו"ר פורום ההשכלה הגבוהה המשותף לעמותת בשער - אקדמיה למען החברה ומוסד שמואל נאמן. הפורום משמש במה לדיונים מעמיקים בנושאי ליבה ומדיניות של מערכת ההשכלה הגבוהה.
מחקר

ינקלביץ הוא פיזיקאי תאורטי העוסק בתורות שדה קוונטיות והשימוש בהן לתיאור של מערכות פיזיקליות שונות, ובפרט אלו של חלקיקים אלמנטריים. בשנים האחרונות הוא עוסק בחקר תורת המיתרים והקשר שלה לתורות שדה קוונטיות. תורה זו עוסקת בשילוב בין תורת הקוונטים לבין תורת היחסות הכללית – שילוב הנחשב ל"גביע הקדוש" של עולם הפיזיקה, ובמסגרתה כל הכוחות היסודיים בטבע, לרבות כבידה, וכל החלקיקים היסודיים בטבע יתוארו על ידי תורה קוונטית אחת מאוחדת.
בין עבודותיו ניתן למנות את חקר מבנה הפאזות של תורות כיול ובפרט ההבנה של המבנה הקשור בסימטריה של מרכז חבורת הכיול; את חקר זרימת חבורת הרנורמליזציה והתורות האפקטיביות של תורות כיול סופר-סימטריות, ובפרט תורת יאנג-מילס עם סופרסימטריה של N=1, שהתורה האפקטיבית שלה ידועה כתורת וונציאנו-ינקלביץ; חקר תורות כיול עם סופרסימטריה של N=2 תוך שימוש בכלים מתמטיים חדשניים להבנה לא הפרעתית של התאוריה והספקטרום שלה באנרגיות נמוכות.
לינקלביץ תרומות בחקר תופעות לא הפרעתיות בתורות כיול כמו תופעת הכליאה, ריאליזציות של סימטריות, אילוצי אנומליות ודואלויות. ההבנה העמוקה של האנומליות הכיראליות והשימוש בהן כאילוצים לא הפרעתיים מדויקים על ספקטרום התורה האפקטיבית באנרגיות נמוכות, מצאו את מקומם בספרי לימוד והפכו לכלי מחקרי משמעותי ובעל אנלוגיות גם באנומליות אחרות.
נוסף על אלה, ינקלביץ תרם לחקר תורות שדה קונפורמיות ושימוש בהן לבניית תורות מיתר ולחקר תורות שדה טופולוגיות והקשר שלהן לכבידה טופולוגית. הוא היה בין הראשונים שבנו תורות שדה טופולוגיות מסוג חדש (G/G). בחקר תורת המיתרים, הוא היה חלוץ בחקר מיתרים הנעים במרחב עקום ובמרחב עם פיתול, בחקר והבנה של דואלויות בין תורות שדה מתוך תורת המיתרים, חקר הדואליות ההולוגרפית שבין תורות מיתרים-כבידה ותורות כיול והשימוש בהן להבנת תופעות לא הפרעתיות הרלוונטיות, למשל, לאינטראקציות החזקות כמו כליאה, שבירה ספונטנית של סימטריות, אנומליות כיראליות ואנומלית וויל, חקר מרחב הפאזות והתלות בטמפרטורה.
עבודה חשובה ומצוטטת (מעל ל-1000 ציטוטים) של ינקלביץ מכלילה את הדואליות ההולוגרפית לתורות שדה שאינן קונפורמיות. ההבנה של התחומים השונים במרחב הפרמטרים, בהם קיימים תיאורים דואליים שונים, מאפשרת לחקור את התאוריה באופן סמי-קלאסי אמין.
במרוצת השנים הנחה ינקלביץ מעל ל-20 תלמידי מחקר לתארים מתקדמים. הוא פרסם כ-115 מאמרים בכתבי עת שפיטים, אשר זכו ליותר מ-8500 ציטוטים.
ועדות לאומיות ובינלאומיות

חבר ות"ת, הוועדה לתכנון ותקצוב של המועצה להשכלה גבוהה (2007–2014)
חבר מועצת הנהלת הקרן הלאומית למדע ISF (כנציג ות"ת)
חבר בתל"ם (תשתיות לאומית במדע), הוועדה הלאומית לתשתיות מחקר לאומיות המשותפת לות"ת, משרד הכלכלה (המדען הראשי), משרד האוצר, משרד המדע ומפא"ת (כנציג ות"ת)
חבר בוועדת ההיגוי של ISERD, שותפות ישראל בתוכנית המדעית של האיחוד האירופי Horizon 2020 (כנציג ות"ת)
חבר בקרן פולברייט (כנציג ות"ת)
חבר בוועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה (2007)
חבר הוועדה להחזרת מדענים ישראלים מובילים המשותפת לות"ת, משרד האוצר ומשרד הקליטה (2009, כנציג ות"ת)
חבר הנהלת ועדת ההיגוי של קרן פזי, המשותפת לות"ת והוועדה לאנרגיה אטומית (מאז 2010, כנציג ות"ת)
יו"ר משותף של ועדת ההיגוי להקמת מרכזי מצוינות במחקר ICORE, פרויקט משותף לות"ת וממשלת ישראל ובניהול משותף עם הקרן הלאומית למדע (2010–2015)
חבר ועדת היגוי מטעם ות"ת לתשתיות מחקר מרכזיות וגדולות (2014–2015)
חבר בוועדה בינלאומית הסוקרת את פעילות הוועדה הלאומית של שווייץ למדע וחדשנות (2014)
חבר בפורום לקביעת אסטרטגיה למדינת ישראל בראשות פרופ' עוזי ארד (תת ועדה בנושאי חינוך, מדע, מחקר, חדשנות, 2015)
יו"ר הפורום האקדמי המשותף לעמותת בשער-אקדמיה למען החברה ומוסד שמואל נאמן שליד הטכניון (מאז 2019)
חבר ועדה מארגנת של הכנס הבינלאומי השנתי הגדול בתורת המיתרים STRING-2017, שנערך בישראל
פרסים והוקרה

פרס הומבולדט על שם ליזה מייטנר (1999)
מופקד הקתדרה בפיזיקה ע"ש ג'ק ודורותיאה קראוטהמר (2005)
פרס ויצמן למחקר במדעים מדויקים מטעם עיריית תל אביב (2013)
אות נשיא אוניברסיטת תל אביב (2021)
עמית כבוד של האגודה הישראלית לפיזיקה (2022)
ממובילי מרכז המצוינות הבין-אוניברסיטאי לחקר תורת השדות הקוונטית ותורת המיתרים של הקרן הלאומית למדע
הערות שוליים

1 2  The Graduates, Feinberg Graduate School
1 2 3 4  שמעון ינקלביץ, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  שמעון ינקלביץ, תכונות ושמושים של מכפלות אופרטורים במרחקים קצרים וליד לקונוס האור, באתר ספריית מכון ויצמן, ‏תשל"ה 1974
↑  גופים מנהלים - בשער, באתר בשער קהילה אקדמית למען החברה בישראל
↑  Shimon Yankielowicz, Inspire HEP
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269896805171  ISNI: 0000 0004 0188 4784  MGP: 150095  VIAF: 42450300   WorldCat (עם VIAF): 42450300
עמוס אפשטיין

עמוס אפשטיין
עמוס אפשטיין (נולד ב-1942) הוא מנהל ישראלי ששימש במספר רב של תפקידי ניהול.
ביוגרפיה

עמוס אפשטיין נולד ב-1942 ליפה וזאב אפשטיין, ילידי פולין. לאפשטיין שני אחים צעירים ממנו: אבנר, שנהרג ב-1968 בתאונת דרכים בזמן שירות מילואים, ואריק אבנרי (פסיכולוג), פסיכולוג קליני שהיה שבוי בכלא הסורי במלחמת יום הכיפורים ומתמחה בטיפול במצבי משבר, בפוסט-טראומה ובפדויי שבי.
בוגר בית הספר אשל הנשיא ולימודי כלכלה חקלאית בפקולטה לחקלאות ברחובות.
בשנים 1970–1973 שימש מנהל כלכלי בקיבוץ כפר עזה בו הוא מתגורר.
בשנים 1973–1977 שימש מנהל הארגון לפיתוח ההתיישבות בנגב. בשנים 1977–1987 שימש מנהל כללי של כפרית תעשיות, חברה המייצרת חומרי גלם לתעשיית הפלסטיק. בשנים 1988–1992 שימש מנכ"ל איגוד התעשיות הקיבוציות. במקביל, שימש חבר בנשיאות התאחדות התעשיינים, יזום והקמת חברת הדלק אלון, במסגרת הרפורמה במשק הדלק בישראל, יזום וליווי רפורמות הניהול של התעשייה הקיבוצית. בשנים 1992–1994 חזר לשמש כמנכ"ל כפרית תעשיות (1993) בע"מ.
ב-1995 שימש מנכ"ל מקורות חברת המים הלאומית בישראל, ויו"ר חברת-הבת שח"ם (שירותים חשמליים מכניים), שבו קיימים 2000 עובדים, מחזור מכירות 550 מיליון דולר, הובלת תהליך הכנסת שת"פ עם גורמים עסקיים פרטיים, בתחומים משלימים, כגון: ביוב, איכות מים, איכות הסביבה ומשק המים המוניציפלי. ב-2003 הודח מתפקידו כמנכ"ל מקורות על ידי שר התשתיות יוסף פריצקי.
עד 2009 שימש כיו"ר ביטוח חקלאי.
ביוגרפיה > דירקטור

ב-1988 מונה לכהונת דירקטור בבנק לאומי לישראל בע"מ. חבר בוועדת אשראי של הבנק, ביקורת ועדה מינהלית, בוועדה לתאגידים ריאליים ובוועדה בעניין מענקים.
ב-1999 מונה לכהונת יו"ר ועדת השקעות לאומי ושות'.
דירקטור במכון היצוא הישראלי, יוזמה ונצורה מימון בע"מ, טבעול מזון מן הטבע, צלף גל אריות מזון, קופת חולים כללית.
שימש עד 1992 דירקטור במינרב אחזקות בע"מ. עד יוני 1994 שימש דירקטור בקופת חולים הכללית של הסתדרות העובדים בארץ ישראל.
עד ספטמבר 1996 שימש דירקטור בחברת מעסף פלסטיקה (1991) בע"מ. מספטמבר 1995 ועד תחילת 2004 כיהן אפשטיין כמנכ"ל מקורות.
חיים אישיים

אפשטיין היה נשוי לבלהה ואב לשלושה. בנו, אורי אפשטיין, הוא ראש מועצה אזורית שער הנגב. ארבעה מבני משפחתו נרצחו ב-7 באוקטובר בטבח שבעה באוקטובר: אשתו בלהה, חתנו אופיר ליבשטיין (בעלה של בתו ורד), ראש מועצה אזורית שער הנגב, נכדו ניצן ליבשטיין (הבן של אופיר וורד), ונכדו נטע אפשטיין (הבן של בנו אורי), שנרצח בזמן שהגן על בת זוגו, וקפץ על רימון שהושלך על ידי מחבלים אל תוך הממ"ד בדירתו.
הערות שוליים

↑  אבנר אפשטיין, באתר יזכור: אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
↑  עמירם כהן, מנכ"ל מקורות עמוס אפשטיין פורש לאחר תשע שנים בתפקיד, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2003
↑  שר התשתיות הדיח את מנכ"ל מקורות עמוס אפשטיין, באתר TheMarker‏, 16 ביולי 2003
↑  שטיין, רון (2009-10-22). "עמוס אפשטיין פורש מתפקידו כיו"ר חברת הביטוח ביטוח חקלאי". Globes. נבדק ב-2022-09-10.
אילן אשל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוגוסט 1936 (בן 88)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל חיל השריון חיל השריון
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 275  מפקד חטיבת חרמונים  מפקד אגד התחזוקה של עוצבת הגליל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל ארגון מגדלי הפירות  מנכ"ל הארגון לחקלאות אורגנית  מנהל מחוז העמקים במשרד החקלאות
 
אילן אשל (נולד ב-26 באוגוסט 1936) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד חטיבת חרמונים וכמפקד אגד התחזוקה של עוצבת הגליל. מעוטר בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במלחמת יום הכיפורים.
אשל גדל בקיבוץ שער הגולן ולמד במוסד החינוכי בקעת כנרות.
אשל נשוי, אב לשלושה, וממשיך להתגורר בקיבוץ שער הגולן.
שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1954 שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה וכסגן מפקד סיירת גולני. במבצע קדש ב-1956 לחם במסגרת סיירת גולני, בקרבות לכיבוש מוצבי הצבא המצרי ברפיח.
במלחמת ששת הימים נלחם בשומרון בקרב לכיבוש ג'נין. במלחמת ההתשה התנדב לשרת כאחד ה"נמרים", קציני מילואים בעלי ניסיון שהוצבו בקו בר-לב. במלחמת יום הכיפורים נלחם כמפקד פלוגה בגדוד סיור 134. הטנק שלו נפגע וכל אנשי הצוות מלבדו נהרגו. אשל נפצע קשה וחולץ רק למחרת. ”לאחר התמוטטות הקו הראשון שלנו ברמת הגולן, נוהלה הבלימה בקו השני, בין נפח לתל פארס, על ידי יחידות רבות ובהן גם גדוד הסיור 134 שנלחם יחד עם יחידות מחטיבה 179 בקטע של כ-10 ק"מ לאורך כביש הנפט, בו החזיק כוח על-חטיבתי סורי. יחסי הכוחות בקטע זה היו 1:10 לטובת הסורים. למרות זאת הכוח שלנו החזיק את הקו במשך שתי יממות שלמות, עם כ-15 טנקים בלבד, עד תחילת התקפת הנגד של צה"ל.”
תיאור המעשה כפי שמופיע בכתב הצל"ש:
במלחמת יום הכפורים פיקד סרן אילן אשל על כוח שכלל ארבעה טנקים ונגמ"ש בקרבות ברמת הגולן. ביום 7 באוקטובר 1973 עלה סרן אילן אשל בראש הכוח לעבר ציר הנפט בצומת חושניה. סרן אילן אשל תפס עם הכוח שטח שולט, ותוך כדי תנועה ואש מול כוחות אויב עדיפים, תוך ניצול מושכל של השטח, החזיק בשטח, בלם את האויב, והשמיד כוחות אויב. יותר מאוחר ניסו כוחות אויב גדולים לאגוף את הכוח והוא ניהל איתם קרבות תנועה ואש. במהלך הקרב נפגע הטנק של סרן אילן אשל, אנשי צוותו נהרגו, וסרן אילן אשל נפצע קשה. הוא הצליח לחלץ עצמו מהטנק הבוער ונשאר בשטח לבדו. למחרת חולץ על ידי כוחותינו, אשר כבשו את השטח מחדש. במעשיו אלה גילה סרן אילן אשל אומץ לב, יזמה ודבקות במשימה. על מעשה זה הוענק לו: צל"ש הרמטכ"ל ניסן תשל"ו אפריל 1976, מרדכי גור, רב אלוף, ראש המטה הכללי
השתתף במלחמת לבנון הראשונה כמפקד גדוד 275 של חטיבת מרכבות הפלדה, בקרב בכפר עין חילווה ובמצור על צידון. הטנק שלו נפגע, התותחן נהרג והוא נפצע.
לאחר השחרור מצה"ל

השלים תואר הנדסאי בחקלאות של הפקולטה לחקלאות. עבד כמדריך חקלאי למטעים, בשנים 1995–2003 שימש כמנהל מחוז העמקים במשרד החקלאות, ממונה על תשלום פיצויי אסון טבע במשרד החקלאות, יו"ר מועצת הזיתים, בשנים 2002–2006 מנכ"ל הארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל ובשנים 2006–2013 כמנכ"ל ארגון מגדלי הפירות.
בתקופת כהונתו של אשל כמנכ"ל הארגון לחקלאות אורגנית גדל היצוא האורגני מישראל בזכות כניסת מגדלים חדשים לענף והרחבת הפעילות של המגדלים הוותיקים. גם השוק האורגני המקומי צמח בשנים אלו, אם כי בשיעורים נמוכים יותר. בשנתו האחרונה בתפקיד זה, עסק אשל יחד עם מדריכי הארגון לחקלאות אורגנית בסיוע לחקלאי גוש קטיף בהקמת משקים אורגנים במקומות מגוריהם החדשים. אשל עסק בין היתר בקידום "החוק להסדרת תוצרת אורגנית" שבו החל מנכ"ל הארגון שקדם לו, ישראל שמידט, והשלימה המנכ"לית שהחליפה אותו, אורנית רז.
אשל מכהן כדירקטור בהנהלת החקלאות של הקיבוץ הדתי מירב, דירקטור במפעל הרהיטים "גולן פלסטיק" של קיבוצו שער הגולן, חבר הנהלה באגודת המים של עמק הירדן.
בחודש אוגוסט 2014, במהלך מבצע צוק איתן, שמע אשל על הנוסח של "דף המפקד לקרב" ששלח עופר וינטר, מפקד חטיבת גבעתי, לחייליו ובו הזכיר כי הם נלחמים בשם האל. בתגובה, שלח אשל מכתב פומבי נרגש אל וינטר ובו טען כי הדברים של וינטר פגעו בו ובחיילים חילונים אחרים.
הערות שוליים

↑  יאיר קיידן, אל"ם בדימוס אילן אשל היה מ"פ בגדוד סיור 134 שלחם במרכז רמת הגולן במלחמת יום כיפור 1973, דור כיפור, 25 במרץ 2021.
↑  אתר "בעוז רוחם"
↑  אילן אשל – נבחר לתפקיד מנכ"ל ארגון מגדלי הפירות בישראל באתר "כאן נעים"
↑  משה גלעד, יש משהו אופטימי באורגני, באתר ynet, 13 במאי 2002
↑  מבחר מוצרי החקלאות האורגנית גדל, מתוך: "משוב לחקלאות", בעריכת עמוס דה-וינטר - גיליון דצמבר 2006, באתר התאחדות חקלאי ישראל
↑  דוח המינוי של אשל כדירקטור בגולן פלסטיק
↑  מכתבו של אילן אשל כפי שהתפרסם באתר רוטר.נט
יעקב יוגב

יעקב יוגב (9 בספטמבר 1930 - 31 באוגוסט 2005) היה חקלאי ואגרונום, חבר קיבוץ רביבים, שכיהן כראש המועצה האזורית רמת הנגב בשנים 1978–1982.
יוגב נולד לצילה ודוד רחלין. הוא למד בבית הספר החקלאי כדורי והתגייס לפלמ"ח. מאז 1949 הוא חקלאי בנגב. בין 1956–1959 היה בשליחות הקיבוץ המאוחד בצרפת. כשהיה בן ארבעים, בשנת 1970, החל ללמוד בפקולטה לחקלאות ברחובות, של האוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיו חזר לעסוק בחקלאות.
כראש מועצה הוא העביר את משרדי המועצה מבאר-שבע אל תחום המועצה. הוא יזם את הקמת פארק גולדה ואת אתר הנופש "נוה מדבר". הוא פיתח את גידול הדגים בהסתמך על "שרשרת משתמשים" במים מליחים. הוא עסק גם במיזמים אחרים - חקלאיים ותיירותיים.
הובא למנוחות בקיבוצו רביבים. רותי אשתו נפטרה שנה אחריו, ונקברה לצידו.
מנחם אדלשטיין

| --- | --- |

 לידה:  1950 (בן 75 בערך) רומניה
מנחם אדלשטיין (נולד ב-1950) הוא פרופסור לחקלאות שימש כמדען בכיר[דרושה הבהרה] בנושא דלועיים במרכז מחקר צפון של מינהל המחקר החקלאי מרכז וולקני.
חייו

אדלשטיין נולד בשנת 1950 ברומניה. בשנת 1961 עלה עם משפחתו לארץ, והתגוררו במגדל העמק. בנעוריו למד בבית הספר תיכון הדתי שבכפר חסידים. את שירותו הצבאי עשה כקצין בחטיבת גולני.
אדלשטיין למד לתואר ראשון בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, מסיום לימודיו ועד 1978 לימד ביולוגיה וחקלאות בבית הספר החקלאי כפר הנוער הדתי שבכפר חסידים.
בשנת 1976 החל את עבודתו בתחנת הניסיונות נווה יער (שמה שונה ל"מרכז מחקר צפון נווה יער") של מינהל המחקר החקלאי.
בשנת 1981 סיים לימודי תואר שני ומחקרו עסק בחיטת הלחם, בשנת 1992 סיים את לימודי הדוקטורט במחקר על זרעי המלון, כולם בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית.
אדלשטיין נשוי לטובה ולהם שלושה בנים.
מחקריו

אדלשטיין חקר בעיקר גידולים ממשפחת הדלועיים. הנושאים העיקריים היו בתחום האגרוטכניקה, פיזיולוגיה של הצמח, שימוש במים שוליים ונביטת זרעים. כמו כן חקר את ההרכבות בירקות. כך היה מעורב במספר מחקרים בנושא הרכבות בעגבנייה, שיכולה להוות פתרון למחלות ומזיקים. בנוסף אדלשטיין הראה שבאמצעות הרכבות תוך מיניות ניתן לפתור נושא הלכתי בנושא כילאים.
כך מצא אדלשטיין כי כנות שונות בדלועיים משפיעות על עמידותם למחלות קרקע שונות.
במשך השנים שימש אדלשטיין חבר בוועדות מקצועיות רבות בנושאי: גידול דלועיים, ועדה לפיתוח משותף של המכון לגידולי שדה, פרויקטים של חממה טכנולוגית, חבר בוועדות שיפוט וועדות היגוי לתוכניות מחקר של המדען הראשי במשרד החקלאות וחבר הוועדה לרישום זנים של משרד החקלאות.
אדלשטיין שימש במספר תפקידים ניהוליים בתחום החקלאות בישראל ובין היתר שימש מנהל היחידה לדלועיים במנהל המחקר החקלאי, מנהל מדעי של מו"פ עמקים וחבר הנהלת תחנת המחקר החקלאי בנווה יער.
הערות שוליים

↑  Edelstein, M. and Nerson, H., Pretransplant nutritional conditioning effects on seedling growth and on fruit yield in muskmelon, J. Veg. Crop Prod. 7, 2001, עמ' 49-58
↑  Aloni, B. et al.,, Physiological and biochemical changes at the rootstock-scion interface in graft combinations between Cucurbita rootstocks and a melon scion., J. Hort. Sci. Biotechnol 83, 2008, עמ' 777-783
↑  Edelstein, M. and Ben-Hur, M, Heavy metals and metalloids: Sources, risks and strategies to reduce their accumulation in horticultural crops., Scientia Hortic 237, 2018, עמ' 431-444
↑  Edelstein, M. and Kigel, J., Seed germination of melon (Cucumis melo) at sub- and supra-optimal temperatures., Scientia Hortic 45, 1990, עמ' 55-63
↑  Kumar, P. et al., Grafting Affects Growth, Yield, Nutrient Uptake, and Partitioning under Cadmium Stress in Tomato., HortScience 50, 2015, עמ' 1654-1661
Singh,H. et al., Tomato Grafting – A Global Perspective, HortScience 52, 2017, עמ' 1328-1336
↑  מנחם אדלשטיין, הרכבה בירקות – טכנולוגיה חדשה בישראל, אמונת עתיך, 95, מכון התורה והארץ, תשע"ב, עמ' 27-30, באתר ספריית אסיף
↑  רוני כהן ומנחם אדלשטיין, אלעד י, דומברובסקי א, מנוליס-ששון ש ועזרא ד, (ע), תובנות חדשות במחלות צמחים, ישראל: הוצאת המחלקה לפתולוגיה של צמחים וחקר העשבים, 2021. (בעברית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011098252305171  VIAF: 27148036064487972841   WorldCat (עם VIAF): 27148036064487972841
שמעיה אביאלי

| --- | --- |

אביאלי, 2020
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1979–2009 (כ־30 שנה)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס מסוקי קרב   מפקד טייסת 113   מפקד טייסת 160   מפקד בסיס עובדה   מפקד בסיס פלמחים  נספח חיל האוויר בארצות הברית ובקנדה
 תפקידים אזרחיים
 ראש סיב"ט
 
שמעיה אביאלי (נולד ב-13 באוקטובר 1960) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס פלמחים וכנספח אווירי בארצות הברית. לאחר שחרורו כיהן כראש סיב"ט.
ביוגרפיה

אביאלי נולד וגדל במושב באר טוביה. התגייס לצה"ל בינואר 1979, התנדב לקורס טיס וסיים את קורס מספר 96 בהצטיינות במגמת מסוקי קרב ב-1981. פיקד על טייסת 160 (מסוקי ״קוברה״) במהלך מבצע ״ענבי זעם״. פיקד על טייסת 113, טייסת מסוקי AH-64 אפאצ'י ולאחר מכן יצא ללימודים בארצות הברית. ב-1999 מונה למפקד בסיס חיל האוויר עובדה ובשנים 2002 עד 2005 פיקד על בסיס חיל האוויר פלמחים. בשנים 2006 עד 2009 שימש נספח חיל האוויר בארצות הברית ובקנדה. בשירות המילואים שימש עד 2020 בתפקידי הדרכה במגמת מסוקים בבית הספר לטיסה..
לאחר שחרורו משירות הקבע, מונה באפריל 2010 לראש האגף לסיוע ביטחוני (סיב"ט) במשרד הביטחון, הוא כיהן בתפקיד עד ספטמבר 2014, אז החליף אותו מישל בן ברוך.
מכהן בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ממקימי המכינה הקדם צבאית ״רקיע״.
נשוי לשרון ולהם 4 ילדים.
השכלה

אביאלי בעל תואר ראשון בכלכלה מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת אובורן שבארצות הברית ובוגר הקולג' ללוחמה אווירית של חיל האוויר האמריקאי.
הערות שוליים

↑  נועה פניגשטיין, ‏מילה של מדריך, באתר חיל האוויר הישראלי, יוני 2015
↑  דור פלקוביץ, ‏נוחתים בפעם האחרונה, באתר חיל האוויר הישראלי, 10 בנובמבר 2020
↑  יובל אזולאי, ‏מישל בן ברוך ימונה לראש האגף ליצוא ביטחוני במשרד הביטחון, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2014
ניסן בנימיני

צילמה: אלינוער שביט. פרופסור ניסן בנימיני בשנת 1987 באוניברסיטת תל אביב, אוחז בפטרייה 'מיטרנית גדולה' (Macrolepiota procera)  מאוסף הפטריות ששימר בשיטה ייחודית:
ניסן בנימיני (1930 – 8 בינואר 2017) היה מומחה לחקלאות ובוטניקה, פרופסור באוניברסיטת תל אביב. התפרסם במחקריו על הפטריות של ארץ ישראל.
ביוגרפיה

גדל בירושלים. היה חבר "ההגנה" והשתתף במלחמת העצמאות בפריצת דרך בורמה לירושלים ובליווי השיירות לירושלים.
סיים לימודי תיכון בתיכון ערב א' בתל אביב. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטה העברית בירושלים ובהמשך בפקולטה לחקלאות ברחובות. שם למד חקלאות והשתלם אצל פרופ' יצחק ואהל ואצל פרופ' מינה שיפמן-נדל. בתקופה זה החל להשתלם בתחום הפטריות.
את עבודת המאסטר והדוקטורט הוא עשה באוניברסיטת תל אביב. הוא השתלם גם בתחום הפטריות בשווייץ ובדנמרק.
בשנת 1959 החל לעבוד באוניברסיטת תל אביב. לימים, היה לפרופסור מן המניין במחלקה לבוטניקה באוניברסיטה עד צאתו לגמלאות בשנת 1999. כן בנה את אוסף הפטריות במרכז הלאומי לחקר המגוון הביולוגי באוניברסיטה.
במחקריו בתחום הפטריות הוא הגדיר מעל 600 מיני פטריות הגדלות בארץ ישראל, וספריו בתחום הם ספרי היסוד בתחום הפטריות של ארץ ישראל.
ספריו

פטריות הכובע בישראל: (סדרת הפקועיים - Agaricales): כולל מגדיר של 270 מינים שבארץ, הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, תל אביב, 1975
פטריות עילאיות בישראל: נאדית בסיסה: הסדרות עציות, אזנוניתאים, קרישיתאים ופטריות כרס: תיאור 184 מיני פטריות בישראל, רמות, תל אביב, 1984
עולם הפטריות: התפתחות, ביולוגיה, גאוגרפיה וסיסטמטיקה של הפטריות, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1987
הפטריריות בישראל: התפתחות, ביולוגיה, אקולוגיה וסיסטמטיקה של הפטריריות כולל מגדיר של 67 המינים שבארץ, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1992
כן השתתף עם יואב ויזל וששון כהן בכתיבת הספר - צמחי רעל בישראל, ספרית פועלים, תל אביב, 1981