stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחר שבת

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית אירוח 
 בימוי:  גיא מיכאל, יונתן גורפינקל
 מנחים:  צביקה הדר 
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  30 
 הפקה
 מפיק:  ליה לוין, טמירה ירדני, מיטל כהן
 חברת הפקה:  טדי יזמות והפקות 
 עורכים:  עמית שהם, ליבת גירנבוים, יותם גזית, רוני קלימובסקי, יעל קץ, יעל אבנרי
 אתר צילומים:  אולפני פוסט אופוס
 צלמים:  דנור גלזר, רמי קצב,  איציק פורטל, הרצל פור, בני בן דוד, אילן ברדה, צביקה רוזן, אמיר זילבר
 מוזיקה:  תומר ג'י
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רשת, ערוץ 2 (17 בפברואר - 27 באוקטובר 2017) רשת 13 (מ-3 בנובמבר 2017)
 תקופת שידור מקורית:  17 בפברואר 2017 – 19 בינואר 2018
 קישורים חיצוניים
 http://reshet.tv/entertainment/tomorrow-saturday/
 
מחר שבת הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית בהנחייתו של צביקה הדר ובהפקת טדי יזמות והפקות ששודרה בימי שישי בערוץ רשת 13 בשנים 2017 ו-2018, לאחר שבעבר שודרה בערוץ 2 בזכיינית רשת. בתוכנית אירח צביקה הדר שלושה ידוענים או יותר ששוחחו על מגוון נושאים.
התכנית כללה מונולוג פתיחה, קבלת אורחים, סרטון על כל אחד משלושת האורחים, "גיבור השבוע", פינה בה צביקה הציג את אחד מהאנשים שבקהל ומעשיו למען הקהילה, "רגע לפני התוכנית" - צביקה וחבריו נפגשים בבר ומדברים על האורחים שיתארחו בתוכנית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוריץ דאובלבסקי-שטרנק

| --- | --- |

 לידה:  29 בפברואר 1912 בילובץ, צ'כיה 
 פטירה:  10 בינואר 1986 (בגיל 73) Vomp, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (22 בדצמבר 1977) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מוריץ דאובלבסקי-שטרנק
 
מוריץ גאורג יוזף פרנץ מריה פרייהר דאובלבסקי-שטרנק (בגרמנית: Moritz Georg Josef Franz Maria Freiherr Daublebsky-Sterneck;‏ 29 בפברואר 1912 – 10 בינואר 1986) היה חסיד אומות העולם אוסטרי.
ביוגרפיה

נולד למוריץ יעקב דובלבסקי פון שטרנק (1871–1917) ואשתו מריה פריין סלבדורי פון ויזנהוף (1872–1962). הוא נולד בעיירה בילובץ שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עם אוכלוסייה גרמנית בעיקר.
דאובלבסקי-שטרנק היה דוקטור למשפטים, ושימש כקצין הוורמאכט בשטח שכיום מהווה חלק של סלובקיה. הוא התגורר בבית קטן בכפר בוריצה, שהיו שותפים לו קרוביו.
כאשר חיילי הוורמאכט נכנסו לסלובקיה, מגדלנה ליביה דובניצקה ואמה, שתי נשים יהודיות מווינה נמלטו אל הרי סלובקיה, שם הגיעו לכפר בוריצה. הם הגיעו אל ביתו של דאובלבסקי-שטרנק וביקשו מחסה. הוא הסכים להסתיר אותם, אף על פי שידע שהעונש על הסתרת יהודים הוא מוות. הוא טיפל בהם זמן רב, עד שנודע שבכפר השכן הוא עורר חשד.
הוא סיפר למגדלנה ולאמה על הסיכון ההולך וגדל, ולכן פחדו להישאר בביתו. הם החליטו לחזור לעיר הולדתם בתקווה שהגרמנים יוותרו על חיפושם. ד"ר דאובלבסקי-שטרנק ידע שהדרך היחידה לצאת מהכפר היא גשר מעבר לנהר ואה, עליו שמרו חיילים גרמנים. אז הוא לבש את מדי הוורמאכט והוביל את שתי היהודיות מעבר לגשר, בלילה.
מגדלנה ואמה חצו בהצלחה את הנהר, אך בסופו של דבר נעצרו על ידי גרמנים זמן קצר לאחר מכן. הם הועברו למחנה הריכוז ראוונסבריק, שם נפטרה האם. מאוחר יותר הועברה מגדלנה למחנה הריכוז ברגן-בלזן, בו שרדה עד לשחרור.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוא התגורר באוסטריה.
לדאובלבסקי-שטרנק הוענק אות חסיד אומות העולם ומאוחר יותר ניטע עץ לכבודו בגן חסידי אומות העולם ביד ושם .
מד קיבול

מד קיבול הוא מכשיר מדידה חשמלי המשמש לבדיקת קיבול של קבלים. מכשירים פשוטים מספקים קריאה של הקיבול, ומכשירים מתוחכמים יותר יכולים לספק גם מדדים נוספים כמו זליגה דיאלקטרית, התנגדות טורית שקולה והשראות.
מד קיבול פשוט

וולטמטרים רבים כוללים אפשרות למדוד קיבול. מדידה זו נעשית על ידי טעינה ופריקה של הקבל הנבדק בזרם ידוע מראש ומדידת קצב העלייה של המתח החשמלי; ככל שקצב העלייה איטי יותר, כך הקיבול גדול יותר. בדרך זו ניתן למדוד קיבולים של ננופארדים עד כמה מאות מיקרופאראדים.
גשרים

דרך מתוחכמת יותר למדוד את הקיבול היא על ידי שילוב הקבל הנבדק בגשר. על ידי שינוי ערכי ה"רגליים" האחרות של הגשר (וייצירת שיווי משקל חשמלי) ניתן לקבוע את הקיבול. הגשר יכול למדוד פרמטרים נוספים (התנגדות טורית שקולה והשראות). מדי קיבול כאלו מאפשרים למדוד קיבולים של פיקופאראדים עד פאראדים.
אפשר גם ליצור מקדם מתח של זרם ישר ולהשתמש במד הקיבול כדי למדוד את זרם הזליגה.
מועתזילה

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  אסלאם
 מקום ייסוד:  בצרה ובגדאד
 תאריך ייסוד:  פעילות בין המאות ה-8 וה-10 לספירה.
 מייסד:  Wasil ibn Ata 
 
המועתזילה (المُعْتَزِلَة, תעתיק מדויק: מֻעְתַזִלָה) היא אסכולה תאולוגית רציונליסטית עתיקה באסלאם שהתפתחה בערים בצרה ובגדאד בין המאה ה-8 וה-10 לספירה.
המועתזילים ידועים בעיקר בכך שהם דוחים את תורת הקוראן הגורסת כי הקוראן הוא יצירה קדמונית-נצחית שנוצרה עם אלוהים; אם הקוראן הוא דבר האל, הרי שמבחינה הגיונית האל "חייב להיות קודם לנאומו שלו". הפילוסופיה של המועתזילים מתמקדות במושגים של צדק אלוהי (אל-עדל) ואחדות אלוהית (תווחיד). אסכולה זו פעלה לפתור את "בעיית הרוע" התאולוגית: כיצד ליישב את צדקו של אל-כל יכול עם מציאות הרוע בעולם, בהתאם לכתבי הקוראן. נימוקם של המועתזילים היה שהם מאמינים כי אלוהים הוא צודק וחכם, ומכיוון שאינו יכול לפקוד על מה שמנוגד לתבונה או לפעול תוך התעלמות מרווחת ברואיו, יש לראות את הרע כמשהו שנובע מטעויות הנובעות ממעשים אנושיים, הנובעות מרצונו החופשי של האדם.
היסטוריה > התפתחות היסטורית

התאולוגיה המועתזילית נהייתה לאמונה הרשמית של חצרו של הח'ליף העבאסי כאשר נתקבלה רשמית על ידי החליף אל-מאמון. אמנם המועתזילה השתרשה בקרב הפקידים והחוגים האינטלקטואליים, אך בקרב העם לא הייתה לה השפעה משמעותית.
תחת אל-מאמון החלו רדיפות הדומות במשהו לאינקוויזיציה (בערבית, "מִחְנה" 833-848), כנגד מלומדים שלא הסכימו עם המועתזילים. הצורה העיקרית של הרדיפות התמצתה בכפייה על המלומדים להסכים לכך כי הקוראן נברא ואינו נצחי. קרבנותיהם המפורסמים ביותר של רדיפות אלה היו אחמד אבן חנבל, שנאסר ועונה, והשופט אחמד אבן נאסר אל-קוזאי, שנצלב. במקרה מפורסם אחר, אסירים מוסלמים שנשבו בידי האימפריה הביזנטית שוחררו רק אם הסכימו כי הקוראן נברא ואינו נצחי. מאוחר יותר, מלומד החדית' אל-בוח'ארי גם הוא נבחן על אמונותיו לגבי הקוראן.
המועתזילה איבדו את תמיכתם של השליטים והפקידים הגבוהים במאה ה-13, ומאז תאולוגיה זו הפסיקה להתקיים באסלאם הסוני.
דעות

הדעות המועתזיליות מסוכמות ב"חמשת העקרונות":
1. ייחוד (توحيد) - לא ניתן להבין את האל בהבנה האנושית. הם טענו כי הפסוקים בקוראן שמתארים את האל כיושב על כס מלכות הם אלגוריים. המועתזילה טענו כי הקוראן אינו יכול להיות נצחי, אלא הוא נברא בידי האל, שאם לא כן ייחודו של האל אינו אפשרי. הם השתמשו באלגוריה באופן קיצוני, ואת מתנגדיהם כינו "אנתרופומורפים".
2. צדק אלוהי (عدل) - על מנת להתמודד עם בעיית הרוע בעולם שבו האל הוא כל יכול, המועתזילים הצביעו על הבחירה החופשית של האדם, כך שהרע הוגדר כדבר שנובע מטעויות אנושיות. האל אינו עושה רע, והוא לא מבקש מהאדם לעשות רע. אילו מעשיו הרעים של האדם היו רצון האל, אז לעונש לא הייתה משמעות, כי האדם היה בכל מקרה מבצע את רצון האל.
3. ההבטחה והאיום (الوعد والوعيد) - נושא זה עסק בשאלות הנוגעות ליום הדין האחרון, ה"קיאמה", שבו האל יגמול לאלה שצייתו לו, ויעניש את אלה שלא צייתו באש הגיהנום.
4. עמדת אמצע (المنزلة بين المنزلتين, תרגום מילולי: המדרגה שבין המדרגות).  מתייחסת למעמדו של החוטא, האם חוטא הוא כופר. בראיית המועתזילה, החוטא "סטה מדרך הישר" (فاسق, פאסִק), אולם הוא אינו כופר.
5. ציווי על הטוב ואיסור הרע.( الأمر بالمعروف والنهي عن المنكر) האפשרות למרוד נגד שליטים חוטאים כדי למנוע רוע, ולפעול בכוח החרב כדי להפיץ את האמת. תפישה זו באה לידי ביטוי בתקופת הרדיפה (מִחְנה) שניהל הח'ליף המועתזילי אל-מאמון נגד חכמי דת שלא הסכימו עמו.
בכל אחד מנושאים אלה, המועתזילה החזיקו בדעות שונות מאסכולות אחרות באסלאם באותה תקופה.( דעות שונות במיוחד מול אנשי החדית' "אהל אל-חדית').
מורשת האסכולה

הרציונליזם המועתזילי התאים למעמדות המשכילים של אותה תקופה, וכן עמדותיה לגבי בחירה חופשית, וההתנגדות שלה לאנתרופומורפיזם האל שנטען כי הזרמים האחרים מאמינים בו. אולם כיוון שהמועתזילה הייתה אליטיסטית מטבעה, היא מעולם לא הצליחה לחדור אל ההמונים, והאימוץ שלה בידי המנהיגים והרדיפות שבאו לאחר מכן הפכו אותה למושכת אף פחות.
המועתזילים התמקדו בתחילה בתגובות להתקפות על האסלאם מלא-מוסלמים. אולם לאחר זמן קצר הם החלו להתווכח עם זרמים אחרים בתוך האסלאם עצמו. אף שמועתזילים תמכו בעקרון במרד במנהיגים שאינם צודקים, הברית שלהם עם מנהיגים שרדפו את מי שלא הלך בדרכם מעמידה גישה זו באור אירוני.
כתגובה למועתזילה, פיתח אבו אל-חסן אל-אשערי, במקור מועתזילי בעצמו, מתודולוגיות המכונות כלאם (كلام ככל הנראה תרגום מילולי של המילה "לוגיקה"), שגם היא התבססה על הדיאלקטיקה היוונית, וכך התחיל את האסכולה האשערית. התאולוגיה האשערית הייתה בעצם הקודפיקציה של האמונות המסורתיות של האסלאם הסוני. בהשפעת האשערים התפתחה האסכולה המטורידית, ומייסדה כתב ספרים רבים על מנת להפריך טיעונים מועתזילים.
זרמים רבים בשיעה, במיוחד הזרם השנים-עשרי, אימצו חלק מהדעות של המועתזילה, ואיחדו אותן בתאולוגיה שלהם.
הדעות הרציונליסטיות והדוגמטיסטיות של המועתזילה השפיעו עמוקות גם על רבי סעדיה גאון, והשפעתן ניכרת ביותר בספרו החשוב "אמונות ודעות" למשל בנושא הגמול לבעלי חיים. גם הרמב"ם התייחס לדעותיהם בספרו הפילוסופי "מורה הנבוכים".
ניסיונות מודרניים לתחייה

נעשו כמה ניסיונות מודרניים להחיות את המחשבה המועתזילית, במיוחד כמשקל נגד לאסכולות הסַלַפית והווהאבית; דוגמאות כוללות את הארון נסותיון ונאסר אבו זייד וכן http://www.mutazelah.com/.
הערות שוליים

↑  אמונות ודעות,מאמר שלישי פרק י. וראו עוד מורה נבוכים חלק ג פרק יז
↑  דיפלומט אינדונזי, תקופת חייו: 23 בספטמבר 1919 עד 18 בספטמבר 1998, לשעבר שגריר אינדונזיה בבריסל ובקהיר, כתב 6 ספרים אודות פילוסופיה אסלאמית.
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546046905171  BNE: XX5338088  BnF: cb11946188n (data)  GND: 4170882-9  LCCN: sh85087507  NKC: ph413854  SUDOC: 027415619  TDVİA: mutezile
מאיר בן נפתלי

| --- | --- |

 לידה:  22 ביולי 1932 פירנצה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  14 ביולי 2023  (בגיל 90)
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  טכניון
 בת זוג:  מרים (מיקי) בן נפתלי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1950–1982 (כ־32 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידת בחינה (סגן אלוף)  מפקד יחידת ניסויים (אלוף-משנה)  ראש מחלקת היבשה, משלחת הרכש של משרד הביטחון (ניו יורק)  ראש מנת"ק (תת-אלוף)
 פעולות ומבצעים
 מבצע קדש  מלחמת יום הכיפורים  מלחמת לבנון הראשונה
 
מאיר בן נפתלי (22 ביולי 1932 – 14 ביולי 2023) היה תת-אלוף בצה"ל, ששימש כראש מנת"ק - מנהלת תוכנית המרכבה והרק"ם במשרד הביטחון, בין השנים 1980–1982. כראש מנת"ק, עסק בין השאר בייצור טנק מרכבה סימן 1 ופיתוח טנק מרכבה סימן 2.
לפני כן שימש כראש מחלקת חילות היבשה במשלחת הרכש של משרד הביטחון בניו יורק.
ביוגרפיה

בן נפתלי נולד כמאיר חיימוביץ בשנת 1932 בפירנצה שבממלכת איטליה. בשנת 1935, כשהיה בן 3, עלה עם הוריו לארץ ישראל המנדטורית. המשפחה התגוררה בעפולה במשך 6 שנים ובשנת 1941 עברה לתל אביב.
ב-1950 התגייס בן נפתלי לצה"ל. הוא נשלח לבה"ד 3 (בית הספר חיל הרגלים), עבר קורס מכ"ים ושירת שם כמפקד כיתה. בהמשך עבר לשרת כמדריך כיתתי בקורס קציני חי"ר במחנה 80 (למרות שלא היה קצין ובתנאי שישתתף בכל ההרצאות עם חניכי הקורס), שבסופו קיבל דרגת סג"ם.
בסוף 1952 השתחרר מצה"ל. בשנים הבאות עבד כמדריך גדנ"ע, כטרקטוריסט וכמכונאי דיזל. במקביל שירת במילואים כמ"מ בפלוגה ב' בגדוד 279 של חטיבת שריון מילואים 27.
ב-1956 שימש כקמב"ץ הגדוד במבצע קדש, ולאחריו השלים קורס מ"פ שריון במסגרת שירות המילואים.
ב-1958, בהשראת יצחק יעקב (יצה), אותו הכיר בתקופת קורס מ"פ שריון, התגייס בן נפתלי לחיל החימוש והתחיל את דרכו בחיל ב-ב.מ.ב. 681 (בית מלאכה בסיסי), שהוא כיום מש"א תל-השומר.
בשנת 1963 (שוב בהשראת יצה) נשלח בן נפתלי, במסגרת שירותו הצבאי, ללימודים בטכניון והשלים שם תואר בהנדסת מכונות.
לאחר לימודיו חזר בן נפתלי ל-ב.מ.ב. 682 ובהמשך פיקד על ב.מ.1.
בהמשך פיקד בן נפתלי על יחידת בחינה ואחריה על יחידת ניסויים במפקדת קצין חימוש ראשי (מקחש"ר).
ב-1977 מונה בן נפתלי לראש מחלקת היבשה במשלחת הרכש של משרד הביטחון בניו יורק, ושימש שם כקניין טנקים ונגמ"שים לכוחות היבשה.
ב-1980 עם חזרתו מארצות הברית שימש כראש מנהלת המרכבה והרק"ם (מנת"ק), עד לשחרורו ב-1982.
עם שחרורו ועד 1987, עבד בן נפתלי בחברת אלול טכנולוגיות. בשנים 1987 עד 1991, היה בן נפתלי מנכ"ל QPS (ספקי כח). בעשר השנים הבאות עבד בן נפתלי כיועץ עצמאי וכמנכ"ל חברת פלנטיקס, עד שב 1997 יצא לגמלאות.
גלריה

בן נפתלי עומד משמאל בטקס השקת טנקי שרמן M51 ב-1961.
בן נפתלי מוביל ניסוי נהיגה במים של נגמ"ש M-113, שלל ירדני ממלחמת ששת הימים. הניסוי בוצע ב-1968 במפרץ עתלית.
בן נפתלי מקבל דרגות אלוף-משנה מהרמטכ"ל מוטה גור ב-1974.
בן נפתלי עם רמטכ"ל צבא שווייץ בביקורו בארץ ב 1981. מימין האלוף טל ולידו רעייתו של בן נפתלי, מרים (מיקי) בן נפתלי.
חיים אישיים

מאיר היה נשוי למרים (מיקי) לבית רביש, ולהם 3 בנות.
מדליית פנרוז

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לקידום מדעי כדור הארץ
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  חברה הגאולוגית האמריקאית 
 תקופת הפרס:  1927–הווה (כ־97 שנים) 
 נקרא על שם:  ר.א.פ. פנרוז הבן 
 אתר רשמי
 
מדליית פנרוז מחולקת מאז שנת 1927 כפרס החשוב של ה"חברה הגאולוגית האמריקאית" לחוקרים שקידמו את מדעי כדור הארץ. הפרס נוסד על ידי ר.א.פ פנרוז הבן (R. A. F. Penrose, Jr).
בין זוכי הפרס:
1930: אנטואן לקרואה
1941: נורמן לוי בואן
1944: ביילי וויליס
1952: ג'ורג' גיילורד סימפסון
1966: הארי הס
1970: רלף בגנולד
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוחמד ולד עבד אל-עזיז

מוחמד ולד עבד אל-עזיז (בערבית: محمد ولد عبد العزيز, נולד ב-20 בדצמבר 1956) הוא נשיא מאוריטניה לשעבר בין השנים 2009–2019. כאיש צבא בכיר, אל-עזיז היה דמות מובילה בהפיכה הצבאית שארעה במדינה בשנת 2005 שהדיחה את הנשיא המכהן מעאוויה ולד סידאחמד טאייע. בשנת 2008 אל-עזיז הוביל עוד הפיכה אשר הפילה את הנשיא המכהן. בעקבות הפיכה זו, אל-עזיז התמנה לנשיא זמני בהמשך נבחר גם לנשיא באופן קבוע. הוא שימש גם כיושב ראש האיחוד האפריקאי בשנים 2014-2015.
ביוגרפיה

אל עזיז נולד ב-20 בדצמבר 1956 במאוריטניה כשהייתה תחת שלטון צרפתי. בשנת 1977 הוא הצטרף לאקדמיה הצבאית במקנס שבמרוקו. מלימודיו באקדמיה הצליח אל-עזיז להתקדם בדרג הצבאי. ביוני 2003 ובאוגוסט 2004 היה ממדכאי ניסיונות להפיכה במדינה. בשל כך, זכה אל-עזיז לאותות ועיטורים.
ב-3 באוגוסט 2005 הפיל אל-עזיזי (יחד עם אישי צבא נוספים) את שלטונו של מעאוויה ולד סידאחמד טאייע. אל-עזיזי ואנשיו תוארו על ידי אקדמאים מערביים כקבוצה לאומנית, נאצריסטית, חילונית ופאן-ערבית. ב-30 באוגוסט 2007 התמנה אל-עזיז לרמטכ"ל מאוריטניה ובסוף פברואר 2008 מונה גם לשליחו האישי של הנשיא למלך מרוקו מוחמד השישי.
למרות יחסיהם הטובים, אל-עזיז והנשיא החלו להסתכסך ביניהם במאי 2008. כשלושה חודשים לאחר מכן פוליטיקאים שונים החלו לעזוב את מפלגת השלטון. ב-6 באוגוסט אל-עזיז הוביל הפיכה נוספת. באותו היום הצבא תפס את הנשיא, ראש הממשלה ושר הפנים בבירה נואקשוט. ב-7 באוגוסט הוכרז כי שלטונו של הנשיא פסק, וכי כעת השלטון בידי מועצה בת 11 חברים כשאל עזיז בראשה. לפי ההכרזה, מועצה זו תפעל עד בחירות שיתקיימו בהקדם. המערב (ובמיוחד צרפת) גינו בחריפות את ההפיכה. בשבועות שלאחר ההפיכה אל-עזיז שוחח רבות עם מנהיגים זרים והתראיין לתקשורת הבינלאומית בניסיון להסביר את הלגיטימציה החוקית כביכול של ההפיכה. בסופו של דבר המועצה העליונה של המדינה הורכבה כולה מאנשי צבא, דבר שעורר ביקורת רבה. ב-13 באוגוסט הפרלמנט אישר את ההפיכה ואת ממשלתו החדשה של אל-עזיז.
בחודשים שלאחר ההפיכה, מרוקו, סנגל ולוב הכריזו על תמיכה במשטר החדש, בעוד ששלטון אלג'יריה התנגד להפיכה בחריפות וניסה לגייס למטרה זו את האיחוד האפריקאי שבסופו של דבר אכן גינה את אל-עזיז והטיל כמספר סנקציות על הממשל החדש. ארצות הברית גינתה את ההפיכה וטענה כי הפיכה זו הייתה בלתי חוקית. ממשלתו של אל-עזיז הבטיחה שתנהל בחירות הוגנות בשנה שלאחר ההפיכה ואל עזיז עצמו הכריז על מועמדות לתפקיד נשיא המדינה ולכן התפטר מתפקידו כנשיא הזמני. מפלגות האופוזיציה סירבו בתחילה להשתתף בבחירות מתוך טענה שהן יזויפו ממילא.
בבחירות לנשיאות, שהתקיימו ב-18 ביולי 2009 אל-עזיז ניצח עם כ-52.58% מהקולות, ולכן התפטר ממפלגתו. הוא הושבע לתפקיד באופן רשמי ב-5 באוגוסט. ב-13 באוקטובר 2012 נורה אל-עזיז ונפצע אנושות, אך שרד. ישנן מחלוקות (כתוצאה מדיווחים סותרים) האם תקרית הירי הייתה התנקשות מתוכננת (ואם כן - לא ברור מי ביצע אותה) או תאונה. בסופו של דבר אל עזיז הובל לבית חולים בפריז, שם החלים.
באוקטובר 2023, התובע ביקש 20 שנות מאסר עם החרמת רכושו של מוחמד אולד עבד אל עזיז.
מד נאוטילוס

מפה של כבלי מד נאוטילוס ונקודות החיבור שלהם
מד נאוטילוס (MedNautilus) היא מערכת כבלי תקשורת אופטיים תת-ימיים במזרח אגן הים התיכון. עד לראשית 2012, מערכת זו הייתה מערכת התקשורת העיקרית המחברת את ישראל לשדרת האינטרנט העולמי (כבל לב וכבל CIOS בבעלות חברת בזק סיפקו קיבולת נמוכה באופן משמעותי). רק בראשית 2012 נפרסו כבלים נוספים, שיצרו תחרות עם הכבל הקיים.
תשתית

מערכת הכבלים היא באורך כולל של 5,729 ק"מ, הוקמה על ידי חברת מד נאוטילוס האיטלקית והחלה לפעול בשנת 2001. הכבלים מקשרים בין קטניה שבסיציליה, חאניה שבכרתים, אתונה שביוון, איסטנבול שבטורקיה, פאנטסקינוס שבקפריסין, ותל אביב וחיפה שבישראל. המערכת הימית מחוברת לכבלי תקשורת יבשתיים פנים אירופאים, ודרכם לכבלים תת-ימיים המחברים בין מערב אירופה לצפון אמריקה.
המערכת בנויה בצורה טבעתית, כאשר שני כבלים יוצאים מסיציליה, אחד צפוני ואחד דרומי, ומגיעים לחיפה ולתל אביב בהתאמה. הכבלים מחוברים ביניהם באמצעות כבל תת-ימי ובכבל יבשתי נוסף המחבר בין תל אביב לחיפה. צורת תכנון זו מסייעת לשרידות, שכן במקרה תקלה באחד הכבלים ניתן להשתמש בכבל השני כגיבוי. קצב העברת הנתונים במערכת הוא 3.84 טרה-ביט לשנייה, העוברים בשישה זוגות של סיבים אופטיים.
עד לשנת 2012, עברה כמעט כל תעבורת התקשורת והאינטרנט בין ישראל לאירופה ולארצות הברית דרך צמד כבלים אלו, דבר שהפך את חברת מד נאוטילוס, בעלת השליטה בכבלים, למונופול בתחום תעבורת האינטרנט בין ישראל לעולם, ויצר בעיה פוטנציאלית חמורה במקרה של תקלה או חבלה בכבלים. מסיבות פוליטיות, ישראל חייבת להסמך על כבלים תת-ימיים, ואינה יכולה להתחבר לשדרת האינטרנט העולמי באמצעות חיבור יבשתי דרך שכנותיה. זאת למרות הסכמי השלום עם מצרים, ומעבר כבלים רבים בחצי האי סיני ובתעלת סואץ. בשל חיוניותה של המערכת לתקינות התקשורת בין ישראל לעולם, כלולים מתקני מד נאוטילוס בצו להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (2007), שמשמעו מתן הנחיות אבטחה פיזית וחמושה על ידי משטרת ישראל והנחיות אבטחת מידע על ידי השב"כ לתשתיות חיוניות בישראל.
מודל עסקי

ספקיות האינטרנט חוכרות את החיבור לחו"ל בשני מודלים. באחד, החברות מבצעות חכירה של קו ברוחב-פס של 10 ג'יגה-ביט (המכונה גם "צבע") בחוזה של 15 שנה, תמורת כ-30 מיליון דולר. ספקיות אינטרנט החוכרות כיום במודל זה הן בזק בינלאומי, 012 סמייל ו-013 נטוויז'ן, החוכרות 150 ג'יגה-ביט, כלומר 15 קווים, בחלוקה שווה ביניהן. מרבית החוזים במודל זה סגורים עד שנת 2017. מודל אחר הוא שכירות חודשית של STM1 - יחידה בנפח 155 מגה-ביט. מודל זה בשימוש בעיקר על ידי ספקיות האינטרנט הקטנות.[דרוש מקור]
כמה מדינות ערביות במזרח התיכון, כדוגמת לבנון, נמנעות מלהתחבר לכבל מסיבות פוליטיות, היות שהוא מחובר גם לישראל.
הערות שוליים

↑  http://www.knesset.gov.il/protocols/data/rtf/pnim/2007-05-01.rtf
מוחמד זבידאת

מוחמד זבידאת (בערבית: محمد زبيدات; נולד ב-15 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל איחוד בני סמיע.
קריירה

זבידאת החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני סכנין, וב-1 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהפסד 2–3 למכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-22 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 למכבי תל אביב. עונה לאחר מכן רשם הופעה אחת בגביע הטוטו והופעה אחת בגביע המדינה, אך עקב פציעה נעדר ברוב שלבי העונה. בעונת 2011/2012 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת באופן קבוע ורשם 13 הופעות בליגה. בסך הכל ערך זבידאת 102 הופעות במדי בני סכנין בליגת העל.
ב-20 באוגוסט 2018 חתם זבידאת במכבי נתניה לעונה אחת, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-21 ביולי 2020 חתם זבידאת לעונה אחת בהפועל רמת גן בהליגה הלאומית.
ב-3 במרץ 2021, זבידאת חתם בשמשון כפר קאסם מליגה א'.
ב-3 באוגוסט 2022 חתם בהפועל כאוכב.
ב-4 בינואר 2024 זבידאת חתם במכבי טמרה.
הערות שוליים

↑  יניב טוכמן‏, מכבי נתניה: המגן הימני מוחמד זבידאת חתם לעונה, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2018
↑  איציק יצחקי, ‏‏אחרי שנתיים בנתניה: מוחמד זבידאת חתם בהפועל ר"ג, באתר ספורט1, 21 ביולי 2020
↑  מערכת אתר דאבל פס, מוחמד זבידאת חתם בשמשון כפר קאסם, באתר דאבל פס, 3 במרץ 2021
↑  דאפר מחאמיד, עודאי שלאעטה ומוחמד זבידאת חתמו בהפועל כאוכב, באתר דאבל פס, 3 באוגוסט 2022
↑  ניסים קמחי, אמיר ח'לאילה ומוחמד זבידאת חתמו במכבי טמרה, באתר טלק ספורט, 4 בינואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחר כפול תשע

| --- | --- |

כריכת מהדורת 2005 העברית
 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת מסדה מהדורה שנייה - הוצאת אודיסיאה
 תאריך הוצאה:  1959
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 229 מהדורה שנייה - 223
 הוצאה בעברית
 תאריך:  1972
 תרגום:  מהדורה ראשונה - חנה ברקן מהדורה שנייה - איתמר פארן
 סדרה
 ספר קודם:  גדול ורחב הוא העולם 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002916531, 001319221, 001319222
 
מחר כפול תשע (באנגלית: Nine Tomorrows) הוא אוסף סיפורים קצרים הכולל תשעה סיפורים קצרים מאת הסופר אייזק אסימוב. הספר יצא לאור במקור באנגלית בשנת 1959. בין השאר מכיל הספר שניים מן הסיפורים עליהם הצהיר אסימוב כי הם מהחביבים עליו, "השאלה האחרונה" ו"הילד הקטן והמכוער".
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מסדה בשנת 1972, בתרגומה של חנה ברקן. בשנת 2005 יצאה לאור מהדורה חדשה בעברית בהוצאת אודיסיאה, בתרגומו של איתמר פארן.
רשימת הסיפורים

מקצוע
תחושת העוצמה
הלילה הגווע
אני בנמל מאדים בלי הילדה
העיטים אצילי הנפש
כל הצרות שבעולם
איית את שמי באות ס'
השאלה האחרונה
הילד הקטן והמכוער (שאף הורחב מאוחר יותר לספר "ילד האתמול", בשיתוף עם הסופר רוברט סילברברג)
מדליית עשור לחרות ישראל

מדליית "עשור לחרות ישראל" היא המדליה הממלכתית הראשונה שהונפקה במדינת ישראל, במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל.
בשנת 1958, במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל, הנפיקה החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות מדליה שבצִדה האחד העתק של המטבע "יהודה השבויה" מוקף בשלשלאות ובכתובת העברית "גלתה יהודה" עם התאריך העברי (השגוי) "תל"א". מצדה האחר של המדליה מופיע העתק של עץ התמר שמופיע במטבע המקורי, מעברו האחד אישה נושאת אלומת שיבולים ומעברו האחר גבר הנושא על כתפו מעדר. המילים "Israel Liberata" ("ישראל המשוחררת" בלטינית) ו"ירושלים" משולבות באיור, ומסביבו מופיעה הכתובת "עשור לחרות ישראל", עשרה כוכבים בני שישה קודקודים (דומים למגני דוד) והתאריך העברי "תשי"ח". את המדליה עיצב אוטה וליש על-פי הצעה של ליאו קדמן. הייתה זו המדליה הממלכתית הראשונה של מדינת ישראל. המדליה נוצקה בזהב בעשרת אלפים עותקים, אולם הביקוש לה עלה על מספר העותקים המוצע, ולפיכך הוחלט להנפיק גרסה נוספת שלה.
הגרסה השנייה (ראו תמונה) שונה במידה ניכרת מן העיצוב הראשון. מעצבי הגרסה השנייה היו גרד רוטשילד וזאב ליפמן מ"סטודיו רולי". הם בחרו גרסה אחרת של המטבע הרומי הקדום מבין הגרסאות המוכרות, ושינו במקצת את הכתובת שמסביבו. בגרסתם מופיעה הכתובת "יהודה השבויה" עם התאריך העברי "ג'תת"ל" באותיות עבריות. בחלק מההנפקות מופיעה גם הכתובת "Judea Captive 70 C.E" באנגלית. מצדה האחר של המדליה בגרסת "סטודיו רולי" מופיע עץ תמר, מעברו האחד אישה מניפה תינוק ומעברו האחר גבר כורע ושותל עץ. האיור אינו כולל כתובות, אולם מסביב לו מופיעה הכתובת "ישראל המשוחררת" עם התאריך העברי "תש"ח" והכתובת "Israel liberated 1948" באנגלית, או בהנפקה אחרת: "Israel liberata" בלטינית ו"עשור לחרות ישראל תשי"ח". גרסה זו מעוצבת בסגנון המזכיר ריאליזם סוציאליסטי.
מוריץ גולדמן

| --- | --- |
 לידה:  1790 טורנוב, ממלכת הבסבורג
 פטירה:  1867 (בגיל 77 בערך) זאגרב, ממלכת קרואטיה (ההבסבורגית)
 כינוי:  "הדרשן"
 מקום פעילות:  פראג, זאגרב
 תקופת הפעילות:  ?–1867 
 השתייכות:  יהדות נאולוגית
 רבותיו:  שד"ל
 
הרב מוריץ גולדמן (במקורות בקרואטית גם: מאברו גולדמן, וגם משה גולדמן. בגרמנית: Moritz Goldmann ובקרואטית: Mavro Goldamann;‏ 1790 (משוער), טורנוב, (צ'כיה המודרנית), ממלכת הבסבורג – 1867, זאגרב, ממלכת קרואטיה (ההבסבורגית)) היה הרב הראשי השני ליהודי זאגרב וכיהן במשרתו מ-1840 עד 1849. לאחר 1860 התנצר.