stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפא רומיאו איגואנה

| --- | --- |

Alfa Romeo Iguana
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Alfa Romeo 33 Italdesign Iguana
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1969 (דגם קונספט)
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מרכב:  Rear mid-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,170 מ"מ
 רוחב:  1,780 מ"מ
 גובה:  990 מ"מ
 משקל:  690 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,350 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 1,995 סמ"ק המפיק 230 כ"ס ב-9,000 סל"ד (מנוע קירור מים)  V8 צילינדרים, 2,593 סמ"ק המפיק 200 כ"ס ב-6,500 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1 (מנוע שהוחלף, נלקח מדגם אלפא רומיאו מונטריאול)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות מתוצרת "Colotti Trasmissioni" (אנ')
 מהירות מרבית:  260 קמ"ש (מנוע 1,995 סמ"ק)
 צריכת דלק:  30 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  ג'ורג'טו ג'וג'ארו מחברת הנדסת ועיצוב הרכב "Italdesign Giugiaro" (אנ')
אלפא רומיאו איגואנה (באיטלקית: Alfa Romeo Iguana, קרוי גם: Alfa Romeo 33 Italdesign Iguana) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1969.
ממאפייני "אלפא רומיאו איגואנה"

"אלפא רומיאו איגואנה" הוצגה לראשונה בסלון המכוניות של טורינו בשנת 1969
"אלפא רומיאו איגואנה" התבססה על דגם אלפא רומיאו 33 סטרדלה. השלדה הייתה מפלדה צינורית. גוף הדגם היה בפוזיציה מרכזית בפרופילי מגנזיום המחוברים באמצעות מתכת פלדה ומסגרות מגנזיום. בגוף היו משולבים אלמנטים מפיברגלס.
2 דלתות.
2 מושבים.
מנוע מרכזי-אחורי.
סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2.
קיבולת מכל דלק - 98 ליטר, מכל הדלק היה מרופד בגומי.
מערכת חשמל - 12 וולט.
בלמים: קדמי: בלם דיסק מאוורר / אחורי: בלם דיסק מאוורר על דיפרנציאל.
קוטר סיבוב מינימלי - 12 מטר.
תאוצה: מרחק נסיעה 1 ק"מ מעצירה מוחלטת בזמן של 25 שניות.
גלריה

"אלפא רומיאו איגואנה"
"אלפא רומיאו איגואנה"
ראו גם

אלפא רומיאו דיסקו וולנטה
אלפא רומיאו באט
אלפא רומיאו סוג 103
אלפא רומיאו גלוריה
אלפא רומיאו ספורטוט
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו איגואנה" carfolio.com/specifications/models
↑  "אלפא רומיאו איגואנה" supercarnostalgia.com/blog/alfa-romeo-tipo-33-stradale-ital-design-iguana
↑  "אלפא רומיאו איגואנה" museoalfaromeo.com/en-us/collezione/Pages/Iguana
↑  "אלפא רומיאו איגואנה" en.wheelsage.org/alfa_romeo/tipo_33/pictures
↑  "אלפא רומיאו איגואנה" supercars.net/blog/1969-alfa-romeo-iguana-concept
אליפות גרמניה בכדורגל 1912

| --- | --- |
פרס "ויקטוריה המוענק למנצח
 תקופת התחרות:  5 במאי 1912 – 26 במאי 1912 (22 ימים)
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  הולשטיין קיל
 מספר משחקים:  8
 מספר שערים:  32 (4 בממוצע למשחק)
 → 19111913 ←
אליפות גרמניה בכדורגל 1912 הייתה העונה העשירית של התחרות.
מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות. לקראת תחילת העונה בוצע איחוד של התאחדיות הכדורגל בברלין והחל מעונה זו בעיר נערכה אליפות יחידה.
הולשטיין קיל זכתה באליפות באותה העונה. הייתה זו הזכייה הראשונה והיחידה בתואר בתולדות המועדון.
ארגון האליפות

אלוף של העונה הקודמת קיבל זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחי תחרויות אזוריות:
| מועדון | תחרות |
| --- | --- |
ויקטוריה 89 ברלין: מחזיקי התואר מהעונה הקודמת
אגודת ספורט לייפציג: אליפות מרכז גרמניה
הולשטיין קיל: אליפות צפון גרמניה
פ.צ. קלן: אליפות מערב גרמניה
פ.צ. קרלסרוהה: אליפות דרום גרמניה
פ.צ. דנציג: אליפות הבלטית
אגודת ספורט ליגניץ: אליפות דרום מזרח גרמניה
פרוסיה ברלין: אליפות ברנדנבורג
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
מהלך התחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר  | רבע הגמר  | רבע הגמר  |  |  | חצי הגמר  | חצי הגמר  | חצי הגמר  |  |  | משחק הגמר  | משחק הגמר  | משחק הגמר  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | המבורג | המבורג | המבורג | המבורג | המבורג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הולשטיין קיל | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פרוסיה ברלין | {{{RD1-score2}}} |   |   | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  הולשטיין קיל | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| דנציג | דנציג | דנציג | דנציג |   |   |  |  ויקטוריה 89 ברלין | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ויקטוריה 89 ברלין | 7 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פ.צ. דנציג | 0 |   |   |   |   |   |   |   | המבורג | המבורג | המבורג | המבורג | המבורג |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  הולשטיין קיל | 1 |  |  |
|   | מנשנגלדבך | מנשנגלדבך | מנשנגלדבך | מנשנגלדבך | מנשנגלדבך |   |   |   |   |   |  |  פ.צ. קרלסרוהה | 0 |  |  |
|   |  |  פ.צ. קרלסרוהה | 8 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פ.צ. קלן | 2 |   |   | פרנקפורט | פרנקפורט | פרנקפורט | פרנקפורט | פרנקפורט |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  פ.צ. קרלסרוהה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| דרזדן | דרזדן | דרזדן | דרזדן |   |   |  |  אגודת ספורט לייפציג | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  אגודת ספורט לייפציג | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פ.צ. ליגניץ | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
↑  בהארכה
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 במאי 1912 | הולשטיין קיל | 1 - 0 | פ.צ. קרלסרוהה | המבורג צופים: 9,000 שיפוט: שרודר |
| 26 במאי 1912 | ארנסט מולר  57'(בעיטת עונשין) | (סיקור) |  | המבורג צופים: 9,000 שיפוט: שרודר |
כדורגלנים מצטיינים

פריץ פורדרר (פ.צ. קרלסרוהה) כבש 6 שערים וזכה בתואר מלך השערים של התחרות.
אליפות גרמניה בכדורגל 1921

| --- | --- |
פרס "ויקטוריה המוענק למנצח
 תקופת התחרות:  22 במאי 1921 – 12 ביוני 1921 (22 ימים)
 מספר משתתפות:  7
 הזוכה:  נירנברג
 מספר משחקים:  7
 מספר שערים:  23 (3.29 בממוצע למשחק)
 → 19201922 ←
אליפות גרמניה בכדורגל 1921 הייתה העונה ה-14 של התחרות. זו הייתה התחרות השנייה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות.
נירנברג זכתה באליפות. הייתה זו זכייתה השנייה ברציפות בתואר בתולדות המועדון. בכך נירנברג הפכה לקבוצה הראשונה שהצליחה לזכות בתואר פעמיים ברציפות.
ארגון האליפות

אלוף של העונה הקודמת קיבל זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחי תחרויות אזוריות:
| מועדון | תחרות |
| --- | --- |
אגודת ספורט ברסלאו: אליפות דרום מזרח גרמניה
ברלין פורוורץ 1890: אליפות ברנדנבורג
ואקר האלה: אליפות מרכז גרמניה
המבורג: אליפות צפון גרמניה
פ.צ. דיסבורג: אליפות מערב גרמניה
נירנברג: אליפות דרום גרמניה   מחזיקת התואר מהשונה הקודמת
פ.צ. שטטין: אליפות הבלטית
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
מהלך התחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר  | רבע הגמר  | רבע הגמר  |  |  | חצי הגמר  | חצי הגמר  | חצי הגמר  |  |  | משחק הגמר  | משחק הגמר  | משחק הגמר  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
 : 
|   |  |  נירנברג | {{{RD1-score1}}} |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  {{{RD1-team2}}} | {{{RD1-score2}}} |   |   | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין | ברלין |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  ואקר האלה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
| ברסלאו | ברסלאו | ברסלאו | ברסלאו |   |   |  |  נירנברג | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  אגודת ספורט ברסלאו | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ואקר האלה | 2 |   |   |   |   |   |   |   | דיסלדורף | דיסלדורף | דיסלדורף | דיסלדורף | דיסלדורף |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  נירנברג | 5 |  |  |
|   | שצ'צ'ין | שצ'צ'ין | שצ'צ'ין | שצ'צ'ין | שצ'צ'ין |   |   |   |   |   |  |  ברלין פורוורץ 1890 | 0 |  |  |
|   |  |  פ.צ. שטטין | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ברלין פורוורץ 1890 | 2 |   |   | האלה | האלה | האלה | האלה | האלה |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  ברלין פורוורץ 1890 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| דיסבורג | דיסבורג | דיסבורג | דיסבורג |   |   |  |  פ.צ. דיסבורג | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פ.צ. דיסבורג | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  המבורג | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביוני 1921 | נירנברג | 5 - 0 | ברלין פורוורץ 1890 | דיסלדורף צופים: 27,000 שיפוט: פקו באואנס |
| 12 ביוני 1921 | לואיטפולט פוף  13', 76', 87' היינריף טראג  14', 35' | (סיקור) |  | דיסלדורף צופים: 27,000 שיפוט: פקו באואנס |
כדורגלנים מצטיינים

לואיטפולט פוף, נירנברג כבש 4 שערים וזכה בתואר מלך השערים של התחרות.
אליפות גרמניה בכדורגל 1925

| --- | --- |
פרס "ויקטוריה המוענק למנצח
 תקופת התחרות:  3 במאי 1925 – 7 ביוני 1925 (36 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  נירנברג
 מספר משחקים:  15
 מספר שערים:  51 (3.4 בממוצע למשחק)
 → 19241926 ←
אליפות גרמניה בכדורגל 1925 הייתה העונה ה-18 של התחרות.
החל מעונה זו בתחרות השתתפו מנצחות תחרויות אזוריות, קבוצות שהגיעו למקום השני ונציגות נוספות מאליפות מערב גרמניה ודרום גרמניה.
למשחק הגמר הגיעו נירנברג ופ.ס.וו פרנקפורט. לנירנברג זה היה הניצחון רביעי בתולדות המועדון והשני ברציפות.
ארגון האליפות

לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
| מועדון | תחרות |
| --- | --- |
פ.צ. קניגסברג: מנצחת אליפות הבלטית
טיטניה שצ'צ'ין: סגנית מנצחת אליפות הבלטית
ויקטוריה פירסט: מנצחת אליפות דרום מזרח גרמניה
ברסלאו 08: סגנית אליפות דרום מזרח גרמניה
הרטה ברלין: מנצחת אליפות ברנדנבורג
אלמניה ברלין: סגנית אליפות ברנדנבורג
פ.צ. לייפציג: אליפות מרכז גרמניה
קרל צייס ינה: סגנית אליפות מרכז גרמניה
המבורג: אליפות צפון גרמניה
אלטונה 93: סגנית אליפות צפון גרמניה
פ.צ. דיסבורג: אלופת מערב גרמניה
שוורץ-ויס אסן: סגנית אלופת מערב גרמניה
טו.רו. דיסלדורף: נציגה שלישית של מערב גרמניה
פ.צ. מנהיים: אלופת דרום גרמניה
נירנברג: סגנית אלופת דרום גרמניה, מחזיקת התואר
פ.ס.וו פרנקפורט: נציגה שלישית של דרום גרמניה
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 ביוני 1925 | פ.ס.וו פרנקפורט | 0 - 1‏ה | נירנברג | אצטדיון היער, פרנקפורט צופים: 40,000 שיפוט: וילי גיינץ |
| 7 ביוני 1925 |   | (סיקור) | לודוויג וידר  108' | אצטדיון היער, פרנקפורט צופים: 40,000 שיפוט: וילי גיינץ |
כדורגלנים מצטיינים

מספר כדורגלנים כבשו שלושה שערים ובכך זכו בתואר מלך השערים:
יוסף לוקה (טו.רו דיסלדורף) ב-2 משחקים
ארטור וורניקה (אלטונה 93) ב-2 משחקים
וילי קירסיי (הרטה ברלין) ב-3 משחקים
גאורג הוחזאנג נירנגבר ב-3 משחקים
היינריך טראג נירנגבר ב-3 משחקים (בפעם השלישית בקריירה)
אנדריאס מיקלסן

אנדריאס מיקלסן (בנורווגית: Andreas Mikkelsen, נולד ב-22 ביוני 1989) הוא נהג מרוצי ראלי נורווגי המתחרה בקטגוריית המשנה של אליפות העולם בראלי (WRC2) ובאליפות אירופה בראלי.  התחרה במהלך יותר מ-10 שנים בקטגוריה הבכירה בקבוצות פולקסווגן ויונדאי. באותן השנים ניצח שלושה מרוצים וסיים שלוש פעמים ברציפות במקום השלישי באליפות הנהגים.
בשנים 2011–2012 התחרה באליפות האינטרנשיונל ראלי צ'אלנג' (IRC) וזכה פעמיים באליפות.
קריירה

מיקלסן החל את דרכו הספורטיבית בתחום הסקי האלפיני. הוא התחרה בסלאלום ובסלאלום ענק והיה חלק מנבחרת הנוער הלאומית של נוררוגיה. בשנים 2003 ו-2004 התחרה במוטוקרוס והיה חבר בנבחרת הלאומית גם בתחום זה.
קריירה > 2010-2006: פורד

לאחר יום הולדתו ה-17 קיבל רישיון נהיגה בריטי והחל להתחרות בתחרויות שונות בבריטניה. בעונת 2006 ערך את הופעת הבכורה באליפות העולם בראלי, כשלקח חלק בראלי בריטניה. הוא התחרה בפורד פוקוס RS ‏ ונאלץ לפרוש במקטע ה-14 של המרוץ. בארבע השנים הבאות המשיך להתחרות באופן חלקי. בשנת 2008 קיבל ליווי והדרכה ממרקוס גרונהולם, שזכה פעמיים באליפות. במהלך העונה צבר את הנקודות הראשונות כאשר סיים חמישי את ראלי שוודיה. בכך שבר את שיאו של מת'יו וילסון, שנקבע שנתיים קודם לכן והפך לנהג הצעיר בתולדות האליפות שצובר נקודות. בהמשך העונה סיים שמיני בראלי ספרד וצבר נקודה נוספת.
בספטמבר 2009, במהלך ראלי לארביק, היה מעורב בתאונה קשה. כתוצאה מכך התהפך עם רכבו על הצד ופגע בילדה בת 10 שעמדה בקהל. מותה של הילדה נקבע במקום.
בשנת 2010 התחרה במספר מרוצים במסגרת האינטרנשיונל ראלי צ'אלנג' (IRC). הישג השיא בעונה הושג בראלי סקוטלנד, אותו סיים במקום השני. במקביל התחרה בשלושה מרוצים במסגרת אליפות העולם ראלי. בראלי בריטניה, מרוץ סיום העונה, סיים עשירי וצבר נקודה אחת.
קריירה > 2012-2011: סקודה

הישגיו הטובים בעונת 2010 הובילו אותו לחתום בקבוצת סקודה מוטורספורט הבריטית. בראלי מונטה קרלו, מרוץ פתיחת העונה, נאלץ לפרוש כבר לאחר הסטייג' הראשון. ראלי האיים האזוריים, אותו סיים במקום השני, היווה עבורו את נקודת המפנה בעונה. חמישה נהגים הגיעו לראלי קפריסין, מרוץ סיום העונה, כמועמדים פוטנציאליים לזכייה בתואר. מיקלסן ניצח את המרוץ וזכה באליפות, האלוף הצעיר בתולדות האליפות. בעונתו השנייה בתחרות שמר על דומיננטיות לאורך כל העונה. הוא החל את העונה בניצחון, הוסיף ניצחון נוסף וסיים חמש פעמים נוספות במקום השני וזכה בתואר פעם נוספת.
במקביל התחרה במספר מרוצים באליפות העולם כשהוא נוהג בסקודה עבור קבוצת פולקסווגן, שהייתה בשלבי הרצה.
קריירה > 2016-2013: פולקסווגן

בשנת 2013 הצטרפה פולקסווגן באופן מלא לאליפות עם 2 קבוצות שנהגו בדגם הפולקסווגן פולו. מיקלסן צורף לקבוצה השנייה והתחרה עבורה במשך 4 עונות, עד לפירוק הקבוצה. את עונת הבכורה סיים במקום העשירי בדירוג הכולל. בעונתו השנייה סיים 5 פעמים בפודיום (3 פעמים מקום שני ופעמיים מקום שלישי) ובמקום השלישי בדירוג הכללי. בעונת 2015 השיג את ניצחון הבכורה בראלי הספרדי. שמונה פודיומים נוספים במהלך העונה הקנו לו את המקום השלישי בסיום העונה. את עונתו האחרונה בקבוצה שוב סיים במקום השלישי, תוך כדי שהוא מנצח בפולין ובאוסטרליה. בסיום העונה הודיעה קבוצת פולקסווגן על הפסקת פעילות בעקבות פרשת דיזלגייט.
קריירה > 2017

פירוק הקבוצה הותיר את מיקלסן ללא קבוצה לקראת עונת 2017. בתחילת העונה התחרה בשלושה מרוצים עם קבוצת סקודה בקטגוריית המשנה WRC2. ביוני חתם בקבוצת סיטרואן במקומו של כריס מיק כנהג בראלי איטליה. בהמשך התחרה עבור הקבוצה גם בפולין ובגרמניה, בה סיים במקום השני. בספטמבר הודיעה קבוצת יונדאי על החתמתו של מיקלסן על חוזה לשתי עונות בקבוצה.
הערות שוליים

↑  Mikkelsen beats Wilson`s record, crash.net, 11 February 2008
↑  Fikk skrens i 130 km/t - varslet selv om ulykken, 12 September 2009 (בפינית)
↑  Mikkelsen eyes title with Skoda UK, Autosport, 11 November 2010
↑  Ogier crash gifts Mikkelsen maiden wiN, WRC, 25 October 2015
↑  Meeke Out, Mikkelsen In, Drive Tribe, June 2017
↑  Andreas Mikkelsen signs two-year Hyundai WRC deal, Motorsport Week, 28 September 2017
מיקלסן בראלי פורטוגל (2013)
אראדו Ar 196

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 סוג:  מטוס ים
 ארץ ייצור:  גרמניה הנאצית
 יצרן:  אראדו
 תקופת שירות:  מאי 1937 – הווה (כ־87 שנים) 
 צוות:  2
 יחידות שיוצרו:  546
 משתמש ראשי:  קריגסמרינה  חיל האוויר הפיני  חיל האוויר הרומני  חיל האוויר הבולגרי  חיל האוויר הסובייטי 
 
אראדו 196 בתצוגה של מוזיאון חיל האוויר הבולגרי
אראדו 196 Ar היה מטוס ים חד כנפי, שתוכנן לסיור ושירת במלחמת העולם השנייה בגרמניה הנאצית. המטוס יועד לפעול ממעוטים של ספינות המלחמה הגדולות של גרמניה, כדוגמת ביסמרק, ומטרתו העיקרית הייתה לאתר ספינות אויב ולעקוב אחריהן. המטוס נבנה משנת 1936 על ידי אראדו, והיה המטוס העיקרי של חיל הים הגרמני במלחמת העולם השנייה.
פיתוח המטוס

ב-1933, חיפש חיל הים הגרמני מטוס ים חדש, ומשרד האוויר הגרמני בחר ב-He 60 הדו-כנפי של היינקל, אך עד 1935 התגלה שהמטוס לא עומד בדרישות של חיל הים, והיינקל התבקשה לתכנן את המחליף של המטוס. התוצאה הייתה ה-He 114, שהיה מעט טוב יותר מה He 60, אך ביצועיו בים היו ירודים. כך התחילה סדרה שבמהלכה נבנו תשעה אבות-טיפוס, שנוצרו בניסיון לשפר את ה-He 114, אך ללא הצלחה. הצי הגרמני איבד עניין, ולבסוף המטוסים נמכרו לרומניה, ספרד ושוודיה.
באוקטובר 1936 הוציא ה-RLM, משרד האוויר הגרמני, מכרז לבניית מטוס מחליף ל-He 114. דרישות המכרז היו שימוש במנוע BMW 132, ויצירת שני אבות-טיפוס - אחד עם מצוף יחיד והשני עם שני מצופים.
הצעות למכרז התקבלו מדורניה, גותה, פוקה-וולף ואראדו. היינקל סירבה להשתתף במכרז, בטענה שה-114 עונה על הדרישות.
מלבד ההצעה של אראדו למטוס חד כנפי בעל כנף נמוכה, כל ההצעות היו של מטוסים דו-כנפיים סטנדרטיים. הדבר הביא לאראדו יתרון בביצועי המטוס על שאר ההצעות, וה-RLM הזמין ארבעה אבות-טיפוס של המטוס. בנוסף, הוזמנו גם שני אבות טיפוס של ההצעה של פוקה-וולף כ"גיבוי" למטוסים של אראדו, אך כבר מההתחלה היה ברור שהאראדו יעבוד בצורה אפקטיבית, ורק ארבעה מטוסי פוקה-וולף Fw 62 נבנו בסך הכל.
ארבעת אבות הטיפוס של האראדו Ar 196, מסומנים באות V, נמסרו בקיץ 1937, כששניים מהם נבנו עם מצוף יחיד ושניים אחרים עם מצוף כפול. שניהם הפגינו ביצועים מעולים במים ונראה היה כי אין לפי מה להחליט, איזה מהסוגים ייבחר. לבסוף נבחר הדגם עם מצופים הכפולים, ואב-טיפוס נוסף, V5, נבנה לבדיקות אחרונות בנובמבר 1938.
בנובמבר ודצמבר 1938 נמסרו עשרה מטוסי A-0, עם מקלע MG 15‏ 7.92 מ"מ בחלקו האחורי למטרות הגנה. חמישה מטוסים דומים, שסומנו B-0, נמסרו לבסיסים ביבשה. המטוס נכנס לייצור סדיר של ה-A-1 ביוני 1939.
בנובמבר, הוחלף הייצור ל-A-2, שהיה בעל יכולת לשאת שתי פצצות במשקל 50 ק"ג, שני תותחים MG FF ומקלע MG 17‏ 7.92 מ"מ בחרטום. דגם זה הוחלף ב-A-4 בדצמבר 1940, שבו חוזקה השילדה, נוסף רדיו חדש, והמדחפים הוחלפו למודל של VDM. את ה-A-4 החליף ה-A-3, ששמו כנראה נגרם מטעות בספירה, שגם בו חוזקה השילדה. הגרסה הסופית של המטוס היא A-5, שיוצר מ-1943 ואילך, ששינה את הרדיו ואת מכשור תא הטייס, ובו המקלע האחורי הוחלף ב MG 81Z, שהיה שיפור משמעותי.
בסך הכל נבנו 541 מטוסי Ar 196 (מתוכם 15 אבות-טיפוס), לפני הפסקת הייצור באוגוסט 1944.
היסטוריה מבצעית

האראדו היה אהוב במיוחד על ידי טייסיו, בעיקר בגלל היכולת שלו לתפקד בצורה טובה גם במים וגם באוויר. מסיום הפיתוח שלו ועד סוף 1944 ה-196 פעל בעיקר במשימות סיור לאיתור צוללות של בעלות הברית. שתי הצלחות ראויות לציון של המטוס הן לכידת ה-HMS Seal, צוללת בריטית שלאחר המבצע המוצלח עברה לשירות גרמני, וההפרעה המתמשכת לפעילות המפציץ הבריטי Armstrong Withworth Whitely. אף שהאראדו 196 לא היה שקול בכוחו למטוסי קרב, הוא היה טוב משמעותית מהמטוסים המקבילים של בעלות הברית. בנוסף, חיל האוויר הפיני השתמש ב-196 להטסת סיורים של כוחות מיוחדים אל מאחורי קווי האויב ולהעברת אספקה אליהם.
שני אראדו 196 הועברו ב-1940 למלאיה, שהייתה בשליטה יפנית, כדי לשרת על הסיירות "Thor" ו"Michel". יחד עם ה(Aichi E13A (Jake היפני, הם היו המטוסים העיקריים של הכוח הימי המיוחד של מזרח אסיה, שמטרתם הייתה לסייע לכוח משימה של צוללות גרמניות (Monsun Grupe) ולחיל הים הקיסרי של יפן. המטוסים נצבעו בצבעים של המטוסים היפניים אך טייסיהם היו גרמנים בשירות הלופטוואפה.
היסטוריה מבצעית > בידי בעלות הברית

האראדו 196 הראשון שנפל לידי בעלות הברית היה מטוס דוגמה. הוא היה שייך לסיירת הגרמנית אדמירל היפר, שנתפס על ידי מטוס ים נורווגי בשמונה באפריל 1940, בתחילת ה"קמפיין הנורווגי" - ניסיון של בעלות הברית לכבוש את צפון נורווגיה בשלבים הראשונים של מלחמת העולם. לאחר גרירתו לקריסטיאנסנד על ידי סירת טורפדו, הוטס בצבעים נורווגיים נגד מפעיליו הקודמים. ב-18 באפריל המטוס הועבר לממלכה המאוחדת, וזמן קצר לאחר מכן התרסק כשהועבר לבדיקות בבסיס חיל הים בהלנסבורג בידי טייס בריטי.
מטוסים רבים מסוג אראדו 196 נפלו בידי כוחות סובייטים, בחוף הבלטי של גרמניה ופולין. בנוסף, מחסן חלפים למטוס בדאסו הושמש מחדש. לאחר תיקונם, 37 מטוסי אראדו 196 נכנסו לשירות במשמר הגבול הסובייטי, ושירתו בחופי ברית המועצות עד 1955.
מפעילים

גרמניה
הקריגסמארינה (חיל הים הגרמני)
הלופטוואפה
נורווגיה
חיל האוויר הנורווגי
זרוע האוויר של חיל הים הנורווגי
רומניה
זרוע האוויר של הצי הרומני
ברית המועצות
משמר הגבול של ברית המועצות
בולגריה
חיל האוויר הבולגרי
פינלנד
חיל האוויר הפיני
מפרט > נתונים כלליים

צוות: שניים, טייס ותצפיתן
אורך: 11 מטרים
מוטת כנפיים: 12.4 מטרים
שטח כנפיים: 28.4m²
גובה: 4.45 מטרים
משקל: 2990 קילוגרם
משקל המראה מרבי: 3720 קילוגרם
מנוע: 1× BMW 132K, מנוע כוכבי בעל 9 צילינדרים, מקורר על ידי אוויר, 960 כ"ס
מפרט > ביצועים

מהירות מרבית: 311 קמ"ש
טווח: 1080 קילומטרים
גובה מרבי: 7000 מטרים
שיעור נסיקה: 5 מטרים/שנייה, 300 מטרים/דקה
יחס משקל לכוח: 0.167 kW/kg
מפרט > חימוש

1× מקלע MG 15 7.92mm בחרטום
1× מקלע MG 17 7.92mm שמפועל על ידי התצפיתן
2× תותח MG FF 20mm בכנפיים
פצצות: 2× פצצות 50 קילוגרם
לקריאה נוספת

יהודה עופר, ספר המטוסים, הוצאת משרד הביטחון, 1982
מטוסי Arado Ar 196 על פס הייצור
אראדו 196 בזמן המלחמה
ארון ברוקס

| --- | --- |

ברוקס במדי יוסטון רוקטס ב-2008
 לידה:  14 בינואר 1985 (בן 39) סיאטל שבוושינגטון
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83 מטר
 מספר:  0
 מכללה:  אורגון
 דראפט:  בחירה מספר 26, 2007 יוסטון רוקטס
 קבוצות כשחקן
 2007–2011 2007 2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014 2014–2016   2016–2017   2017–2018   2019–:  יוסטון רוקטס ←ריו גראנדה ואלי וייפרס פיניקס סאנס גואנדונג סאות'רן טייגרס סקרמנטו קינגס יוסטון רוקטס  דנוור נאגטס שיקגו בולס   אינדיאנה פייסרס   מינסוטה טימברוולבס   אילווארה הוקס
 הישגים כשחקן
 השחקן המשתפר של העונה (2010)
ארון ג'מאל ברוקס (באנגלית: Aaron Jamal Brooks; נולד ב-14 בינואר 1985 בסיאטל, וושינגטון) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אילווארה הוקס מליגת העל האוסטרלית.
תיכונים ומכללות

את דרכו בכדורסל החל ברוקס בבית הספר התיכון על שם בנג'מין פרנקלין. בעונת 2002/2003, עונתו האחרונה בתיכון, הוביל את קבוצתו לאליפות לאחר ניצחון 55-67 במשחק הגמר נגד שחקן אוניברסיטת גונזגה וה-NBA לעתיד אדם מוריסון, שם קלע 38 נקודות. לאחר עונה זו נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 2003 החל לשחק באוניברסיטת אורגון. כבר בעונתו הראשונה בליגת המכללות הציג יכולת טובה ונבחר לחמישיית הפרשמן של העונה במחוז הפסיפיק-10 (Pac-10) עם ממוצעים של 7 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק. בעונתו השנייה באורגון הפך לשחקן מוביל בקבוצה ועם ממוצעים של 14 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק נבחר לחמישיית העונה המחוזית. גם בעונה הבאה המשיך לבלוט והעמיד 10.8 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק, אך לא זכה בתואר כלשהו.
בעונתו האחרונה במכללות, עונת 2006/2007, הגיע ברוקס לשיאו ועם ממוצעים של 17.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק הוביל את אורגון לגמר הפסיפיק-10, שם הפסידה הקבוצה לאוניברסיטת פלורידה. הוא נבחר לחמישיית העונה המחוזית, לנבחרת העונה במכללות על שם ג'ון וודן ולחמישיית העונה השלישית של סוכנות הידיעות האמריקאית. הוא סיים את קריירת המכללות שלו ב-29 במרץ 2007, בסוף שבוע האולסטאר של ה-NCAA, שם זכה בתחרות השלשות.
קריירה מקצועית > NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2007 נבחר ברוקס במקום ה-26 על ידי יוסטון רוקטס. בעקבות יכולת לא מרשימה במשחקי ההכנה ובמחזורי הפתיחה של הליגה הורד לקבוצת הבת של יוסטון, ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך כבר לאחר שני משחקים חזר לקבוצה הבוגרת. את עונת הרוקי שלו סיים עם ממוצעים נמוכים של 5.2 נקודות ו-1.7 אסיסטים למשחק.
בעונת 2008/2009 החל להוות גורם משמעותי יותר ביוסטון ולאחר העברתו של רייפר אלסטון, שהיה הרכז הפותח של הקבוצה לאורלנדו מג'יק, הפך גם לשחקן חמישייה קבוע וסיים את העונה הסדירה עם 11.2 נקודות ו-3 אסיסטים בממוצע למשחק. גם בפלייאוף המשיך לבלוט והיה אחד הגורמים המרכזיים ליכולת הקבוצתית המצוינת של יוסטון שניצחה בסיבוב הראשון את פורטלנד טרייל בלייזרס. בחצי גמר המערב התמודדו ברוקס וקבוצתו נגד לוס אנג'לס לייקרס. למרות שבמשך מרבית הסדרה נאלצה יוסטון לשחק ללא כוכביה המובילים, יאו מינג וטרייסי מקגריידי, הצליחו ברוקס ושחקנים נוספים כגון לואיס סקולה ורון ארטסט להתעלות והודחו רק לאחר שבעה משחקים, כאשר במשך חלקים נכבדים מהסדרה הם מהווים יריב שקול ואף עדיף לשחקני לוס אנג'לס המנוסים והאתלטים.
עם תחילת עונת 2009/2010 הפך לשחקן מוביל ביוסטון והיה למלך הסלים של הקבוצה עד הגעתו של קווין מרטין לקראת סיום העונה. הוא קלע 19.6 נקודות, מסר 5.3 אסיסטים (מלך האסיסטים של יוסטון) והוריד 2.6 ריבאונדים בממוצע ונבחר לשחקן המשתפר של העונה. למרות שיפורו הניכר של ברוקס ויכולתם הטובה של מרבית שחקני הרוטציה, חסרונו של יאו מינג, אשר היה פצוע במשך כל העונה ודעיכתו של טרייסי מקגריידי השפיעו על היכולת הקבוצתית של יוסטון שלמרות שסיימה את העונה הסדירה במאזן חיובי (40-42) לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
ב-24 בפברואר 2011 הועבר ברוקס לפיניקס סאנס בתמורה לגוראן דרגיץ'. ברוקס שיחק במדי הסאנס במשך חצי עונה בלבד, עד סיום חוזהו בקבוצה בקיץ 2011.
קריירה מקצועית > סין

באוגוסט 2011, בעקבות שביתת השחקנים ב-NBA, חתם ברוקס בקבוצת "גואנגדונג סאות'רן טייגרס" מליגת ה-CBA הסינית. ב-6 בינואר 2012 קלע ברוקס שיא עונתי של 40 נקודות בניצחון קבוצתו על "טיינג'ין רונגאנג". בפלייאוף ה-CBA ניצחה גואנגדונג את שתי הסדרות הראשונות בתוצאה 3-0, אך הפסידה בגמר הליגה ל"בייג'ינג דאקס", בראשותו של סטפון מרבורי, בתוצאה 4-1.
קריירה מקצועית > חזרה ל-NBA

ברוקס חזר ל-NBA בעונת 2012/2013, לאחר שחתם בסקרמנטו קינגס על חוזה לעונה אחת. בסקרמנטו תפקד ברוקס כשחקן מחליף וקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק בלבד. לאור האכזבה מהגארד, ניפו הקינגס את ברוקס מסגל הקבוצה ב-1 במרץ 2013. לאחר ארבעה ימים חתם בשורות יוסטון רוקטס, שבמהלך ארבעת החודשים הבאים הספיקה לחתוך אותו ולהחתימו מחדש עד סיום עונת 2013/2014. במהלך אותה עונה, ב-20 בפברואר 2014, נשלח בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לפורוורד ג'ורדן המילטון.
ב-22 ביולי 2014 חתם ברוקס בשיקגו בולס על חוזה לעונה אחת, ובסיומה האריך עמה את החוזה.
בעונות 2017 ו-2018 שיחק עבור אינדיאנה פייסרס ומינסוטה טימברוולבס, בהתאמה.
קריירה מקצועית > אוסטרליה

ביולי 2019, לאחר שנה מחוץ למגרשים, חתם על חוזה בקבוצת אילווארה הוקס מליגת העל האוסטרלית.