stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיימון בוליבר באקנר
ביוגרפיה

לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט-פוינט, עבד באקנר כמדריך באותה אקדמיה. הוא לקח הפסקה מלימוד באקדמיה על מנת להילחם במלחמת ארצות הברית–מקסיקו, בה נלחם בקרבות חשובים רבים. הוא פרש מהצבא בשנת 1855 לטובת ניהול עסק הנדל"ן של אביו החורג בשיקגו, אילינוי. הוא חזר למדינת קנטקי בה נולד בשנת 1857 וב-1861 מונה לאדמיניסטרטור על ידי המושל ברייה מגאופין. בתפקיד זה, הוא ניסה לכפות על קנטקי עמדה נייטרלית במלחמת האזרחים האמריקנית בימיה הראשונים של המלחמה. כאשר הנייטרליות הופרה, הסכים בקאנר להצעת הצבא הקונפדרטי למינויו לתפקיד צבאי בכיר, ודחה הצעה דומה שקיבל מצבא האיחוד. ב-1862 הסכים לדרישת מפקד כוחות צבא האיחוד באזור קנטקי, יוליסס ס. גרנט, לכניעה ללא תנאים בקרב מבצר דונלסון, בכך בעצם הפך לגנרל הקונפדרטי הראשון שנכנע במלחמה.
הוא בילה את חמשת החודשים הבאים כשבוי. לאחר שחרורו, לקח חלק בניסיון הכיבוש הכושל של קנטקי תחת פיקודו של הגנרל הקונפדרטי בקרסטון בראגס, ולקראת סוף המלחמה מונה לראש המטה  של הגנרל אדמונד קירבי סמית' בחזית הטרנס מיסיסיפית.
בשנים שלאחר המלחמה החל באקנר לפעול במישור הפוליטי ובשנת 1887 הוא נבחר למושל מדינת קנטקי. זה היה ניסיונו השני לריצה לתפקיד לאחר הפסד מספר שנים קודם לכן. כהונתו הייתה נגועה בסכסוכים אלימים באזורים המזרחיים של המדינה, כך למשל סכסוך הטפילד-מק'קוי ומלחמת מחוז רואן קרו בתקופת שלטונו כמושל. ממשלו זועזע בסקנדל פוליטי כאשר בשנת 1888 גזברו ג'יימס טייט נעלם עם כ-250,000$ כספי ממשל. כמושל היה ידוע בהטלת וטו על חקיקות למיניהן של לוביסטים. בישיבות קבינט בשנת 1888 בלבד הוא הוציא יותר וטו מאשר עשרת קודמיו בתפקיד ביחד. ב-1895 הוא נכשל בניסיונו להיכנס לסנאט. בשנה שלאחר מכן הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית או "הדמוקרטים המוזהבים", קבוצה קטנה יחסית של חברים מהמפלגה הדמוקרטית בארצות הברית אשר העדיפו מדיניות של תקן זהב מאשר מדיניות 'כסף חופשי' בה בחרו לתמוך רוב הדמוקרטים. הוא היה מועמדם של 'המוזהבים' לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות 1896, אך הצליח להשיג רק קצת יותר מאחוז אחד מכלל הקולות, יחד עם באקנר על פתק הבחירות של ה'דמוקרטים המוזהבים' הופיע גם המועמד ג'ון. מ. פאלמר. לאחר הכישלון בבחירות אלו באקנר מעולם יותר לא ניסה את מזלו בפוליטיקה והוא נפטר ב-8 בינואר 1914.
נשים קטנות (סרט, 1949)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  נשים קטנות מאת לואיזה מיי אלקוט
 בימוי:  מרווין לרוי 
 הופק בידי:  מרווין לרוי 
 תסריט:  אנדרו סולט שרה י. מייסון ויקטור הירמן
 עריכה:  ראלף וינטרס 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון אליסון פיטר לאופורד מרגרט או'בראיין אליזבת טיילור ג'נט לי רוסאנו בראצי מרי אסטור
 מוזיקה:  אדולף דויטש מקס שטיינר
 צילום:  רוברט פלנק, צ'ארלס שונבאום 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 במרץ 1949
 משך הקרנה:  121 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט ילדים, סיפור התבגרות, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 פרסים:  פרס אוסקר לארט דיירקטור הטוב ביותר, צבע (סדריק גיבונס, פול גרויס, אדווין בי ויליס, Jack D. Moore) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נשים קטנות (באנגלית: Little Women) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1949 המבוסס על הרומן באותו שם מאת לואיזה מיי אלקוט. התסריט והמוזיקה של הסרט לקוחים מהגרסה הקולנועית משנת 1933 בכיכובה של קתרין הפבורן. הסרט צולם בטכניקולור וביים אותו מרווין לרוי. את התסריט כתבו סאלי בנסון, ויקטור הירמן, שרה י' מייסון ואנדרו סולט. המוזיקה המקורית היא מאת אדולף דויטש ומקס שטיינר. בסרט מככב השחקן האיטלקי רוסאנו בראצי בהופעת בכורה בקולנוע האמריקאי. סר סי אוברי סמית' שהקריירה שלו נמשכה ארבעה עשורים, נפטר ב-1948. "נשים קטנות" היה הסרט האחרון בו השתתף.
צוות השחקנים

ג'ון אליסון – ג'ו
פיטר לופורד – לורי
מרגרט או'ברייאן – בת'
אליזבת טיילור – איימי
ג'נט לי – מג
רוסאנו בראצי – פרופסור באר
מרי אסטור – מרמי
לוסיל ווטסון – הדודה מארץ'
סר סי אוברי סמית' – מר לורנס
ליאון איימס – מר מארץ'
הארי דאוונפורט – ד"ר ברנס
ריצ'רד סטפלי – ג'ון ברוק
קוני גילקריסט – גברת קירקה
אלן קורבי – סופי
יציאה לאקרנים

הסרט תוכנן לצאת ב-1948, אבל הקרנת הבכורה נדחתה עד למרץ 1949 והוצגה כאטרקציה לחג הפסחא באולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק.
הסרט "נשים קטנות" היה לאחד משוברי הקופות של שנת 1949. לפי הרישומים ב-MGM ההכנסות של הסרט בארצות הברית ובקנדה היו 3,425,000 דולר, ובשאר העולם 2,495,000 דולר. רווחי הסרט היו 812,000 דולר.
פרסים

1950 – פרס אוסקר להפקה האמנותית הטובה ביותר (צבע), לסדריק גיבונס, פול גרויס, אדווין בי ויליס, ג'ק די מור
1950 – פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (צבע), לרוברט פלנק וצ'ארלס שונבאום
הבדלים בין הסרט לרומן

בגרסה זו בת' מארץ' (מרגרט או'בראיין) היא צעירה בשנים אחדות מאיימי מארץ' (אליזבת טיילור), בעוד בספר בת' מבוגרת יותר מאיימי.
במקום הפגישה הראשונה בין ג'ו ולורי במסיבת ערב השנה החדשה, הם נפגשים כשהבנות למשפחת מארץ' לוקחות את ארוחת הבוקר למשפחת האמל. כמו כן ג'ו מבקרת את לורי כשהוא חולה בביתו.
במסיבה של ערב השנה החדשה כל ארבע הבנות משתתפות ולא רק מג וג'ו. הן עוזבות את המקום מוקדם כי בת' כועסת כשהיא שומעת אנשים מרכלים על אמה.
בתחילת הספר האחיות מקבלות דולר אחד כל אחת והן מחליטות לקנות מתנה לאמן. בסרט הן אכן קונות מתנה בסופו של דבר, אבל לפני כן הן קונות דברים לעצמן.
בספר גברת מארץ' מוציאה את איימי מבית הספר כשהמורה שלה, מר דייוויס, מכה אותה בסרגל על ידה. בסרט היא בצרות כי היא מציירת על לוח הצפחה שלה, אבל היא לא מקבלת מכות.
הגרסה של סלזניק

דייוויד או. סלזניק התכוון להפיק את הסרט. הצילומים החלו בספטמבר 1946, אבל הוא החליט שאינו יכול להתמודד עם הפקה גדולה נוספת, אחרי המאמץ של צילומי "דו-קרב בשמש", ולכן מכר את הזכויות והתסריט ל-MGM. הקאסט של סלזניק כלל את ג'ניפר ג'ונס (ג'ו), דיאנה לי (איימי), במבי לין (בת'), רונדה פלמינג (מג) ואן רוויר (מרמי).
הערות שוליים

↑  Variety film review; February 23, 1949, p. 10.
↑  Harrison's Reports film review; February 26, 1949, page 34.
↑  Notes on Little Women at Turner Classic Movies
↑  "Top Grossers of 1949". Variety. 4 January 1950. p. 59.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011081194   WorldCat (עם LCCN): no2011-081194
סאמי טאהא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1916 עראבה, מדינה פלסטינית 
 פטירה:  12 בספטמבר 1947 (בגיל 31 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  سامي طه حمران 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, פלשתינה (א"י) 
 מפלגה:  אגודת הפועלים הערבית הפלסטינית 
 
סאמי טאהא (תעתיק מדויק מערבית: סאמי טה; 1916 – 12 בספטמבר 1947) היה מנהיג ארגון העובדים הפלסטיני העיקרי במהלך תקופת המנדט הבריטי.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

טאהא נולד בעראבה שליד ג'נין. הוא סיים רק בית ספר יסודי, אך באמצעות לימוד עצמאי הוא למד אנגלית ורכש ידע טוב בדיני עבודה. מאוחר יותר עברה משפחתו לחיפה, שם התגורר בשנות העשרה שלו, בתחילת שנות ה-30. שם הוא הגיע לידיעתו של אדם משפיע מאוד בעיר בשם רשיד אל-חאג' איברהים, שהעסיק את טאהא כעובד בלשכת המסחר הערבית. בשנת 1937, במהלך המרד הערבי הגדול, הוא נעצר על ידי הבריטים למשך שישה חודשים ללא משפט, על פי תקנות ההגנה לשעת חירום.
ביוגרפיה > מנהיג עובדים

טאהא הפך לדמות חשובה של ערביי פלסטין כמנהיג תנועת העבודה הערבית הפלסטינית, לאחר שהתארגנה תנועת עבודה ערבית הדומה להסתדרות העובדים היהודית. טאהא הצטרף לאגודת הפועלים הערבית הפלסטינית (PAWS) - שהוקמה ב-1925 - שם הועסק כפקיד בדרג נמוך ואז כמזכיר. הוא פילס את דרכו במעלה הארגון ובשנת 1937 מונה למזכיר הכללי שלו.
טאהא היה שמרני במדיניותו, והיה מתחרה של הפלגים השמאלניים או הקומוניסטיים של ה-PAWS. בשנות העשרים המאוחרות לחייו, טאהא שלט ב-PAWS בהיותו דובר שלו ופעל להרחבת מספר החברים בארגון ולמען חיזוק מעמדו, עד לעשרות אלפי חברים וכ-50 סניפים. בשנת 1944 פתחו עובדים ערבים ויהודים בשביתה בחיפה בראשות PAWS וההסתדרות. השביתה הייתה מועדפת על הפלגים השמאלניים של PAWS, אבל טאהא, שלא מעוניין בשביתה ארוכה עם סיכון פוליטי, ערב לעובדים ערבים לסיים אותה.
ב-1946 מינה ג'מאל אל-חוסייני את טאהא לנציג העבודה של הוועד הערבי העליון. המתיחות בין טאהא לבין חברי אל-חוסייני והנאמנים שלו בוועד הלכה והתגברה ב-1947, כאשר הם כעסו על סירובו של טאהא להיענות לדרישות הוועד. כללו סירובו של טאהא לאפשר ל-PAWS לאשר שביתה בת יום שקרא הוועד כדי למחות על יום השנה להצהרת בלפור משנת 1917, וכן אימוץ של PAWS את העיקרון המנחה הסוציאליסטי נגד הנהגת הקומוניסטים. טאהא הואשם גם ברצון להתפשר עם היהודים ונתפס כ"לא מספיק אנטי-ציוני ואנטי-בריטי". עד אוגוסט 1947, עיתונים שהיו בעלי קו פוליטי שתמך בוועד החלו לפרסם האשמות אלו ואחרות נגד טאהא.
ב-12 בספטמבר 1947 נרצח טאהא מחוץ לביתו בחיפה. התוקף לא נתפס, אך ככול הידוע הוא נרצח בהוראת חאג' אמין אל-חוסייני, המופתי של ירושלים מנהיג המפלגה הערבית הפלסטינית.
לקריאה נוספת

Zachary Lockman (1996). Comrades and Enemies: Arab and Jewish Workers in Palestine, 1906-1948. ISBN 0-520-20419-0.
הערות שוליים

↑  עודד מארק, מי רצח את מנהיג הפועלים סאמי טה?, באתר "העוקץ", 3 באוקטובר 2022
1 2  Lockman, 1996, p.259.
↑  מה החליטה הועידה של אגודת הפועלים הערבית, דבר, 4 בספטמבר 1946
↑  Lockman, 1996, p.281
↑  Lockman, 1996, pp.341-342.
↑  פרשת הרצח ומשמעותו, דבר, 14 בספטמבר 1947
נרצח סאמי טאהא מנהיג הפועלים הערבים בחיפה, המשקיף, 14 בספטמבר 1947
סיזר רודני

סיזר רודני (באנגלית: Caesar Rodney;‏ 7 באוקטובר 1728 –  26 ביוני 1784) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, שכיהן כנשיא דלאוור הרביעי בשנים 1778–1781. לפני כן הוא שירת כקצין במיליציה של דלאוור במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ובמהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, היה חבר בקונגרס הקונטיננטלי מטעם דלאוור, ונמנה עם חותמי מסמכי ההתאגדות (אנ') והכרזת העצמאות של ארצות הברית.
ראשית חייו

סיזר רודני נולד באחוזת המטעים של משפחתו, "ביפילד" (Byfield) שבמחוז קנט, מושבת דלאוור. הוא היה הבכור מבין שני ילדיהם של סיזר ואליזבת (לבית קרופורד) רודני, ונכדו של ויליאם רודני, שהיגר לשלוש עשרה המושבות בשנים 1681–1682 יחד עם ויליאם פן, והיה יושב ראש האספה של המושבה ב-1704. אמו של סיזר רודני הייתה בתו של הכומר תומאס קרופורד, הרקטור האנגליקני של כנסיית המשיח בדובר. אחד הקשרים המשפחתיים הנוספים של רודני היה למשפחת אדלמרה מטרוויזו שבאיטליה.
חוות ביפילד הייתה בשטח של 849 אקרים (3,435 דונם) שעובד על ידי יותר מ-200 עבדים. משפחת רודני הייתה, על פי אמות המידה של אז, משפחה אמידה ממעמד האצולה המקומית. במותו של רודני היו בבעלותו 15 עבדים, שאותה הוא שילח לחופשי. האחוזה הפיקה הכנסה מספיקה ממכירת חיטה ושעורה לשווקים של פילדלפיה ולאיי הודו המערבית, שאפשרה לבני המשפחה קיום בכבוד וזמן פנוי כדי לקחת חלק בחיים החברתיים והפוליטיים של מחוז קנט.
רודני התחנך בבית הספר הלטיני, שהיה חלק מהאקדמיה והקולג' של פנסילבניה (כיום אוניברסיטת פנסילבניה) בפילדלפיה. הוא היה הילד היחידי של המשפחה שזכה לחינוך פורמלי. ב-1745 נפטר אביו, והאפוטרופסות עליו הועברה לשופט בית המשפט העליון של המושבה, ניקולאס רידג'לי, על ידי בית המשפט ליתומים.
קריירה מקצועית ופוליטית

תומאס רודני, בעצמו לימים שופט ופוליטיקאי, תיאר את אחיו הגדול באותה תקופה כ"בעל שפע של שנינות והומור מהסוג המענג, כך ששיחותיו תמיד היו בהירות וחזקות ונוהלו בחוכמה...". הוא חי כרווק, בדרך כלל אהוד על סביבתו. הוא חיזר אחר כמה נשים בזמנים שונים, אך מעולם לא היה מחזר מוצלח. לפיכך, הוא עבר בקלות לעיסוק בפוליטיקה בעקבות אביו והאפוטרופוס שלו.
ב-1755, בגיל 27, נבחר רודני כשריף של מחוז קנט ושירת בתפקיד במשך שלוש השנים המרביות לכהונה בו. היה זה תפקיד בעל סמכויות ותגמול כספי, ובמסגרתו הוא פיקח על הבחירות ובחר בחברי חבר המושבעים הגדול אשר קבעו את שיעורי המס במחוז. לאחר תום כהונתו בתפקיד, הוא מונה לסדרה של תפקידים, כולל רשם צוואות, רשם קרקעות, פקיד בבית המשפט ליתומים, שופט שלום, ושופט בבית המשפט הנמוך. במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, הוא הוצב כקפטן בפלוגת הנפה של דובר שהשתייכה לרגימנט של המיליציה של דלאוור בפיקודו של קולונל ג'ון וינינג, אך הם לא השתתפו בפעילות קרבית. בשנים 1769–1777 היה רודני שופט בבית המשפט העליון של מושבת דלאוור.
מושבת דלאוור של המאה ה-18 הייתה מפולגת לשתי סיעות, שנודעו בשמות "מפלגת בית המשפט" (Court Party) ו"מפלגת הכפר" (Court Party). מפלגת בית המשפט, שהחזיקה ברוב, הייתה באופן כללי אנגליקנית, החזקה ביותר במחוזות קנט וסאסקס, פעלה בשיתוף פעולה עם הממשלה הקולוניאלית, והעדיפה פיוס עם ממשלת בריטניה. מפלגת הכפר, שהייתה במיעוט, הייתה באופן כללי מורכבת מסקוטים של אלסטר, מרכז הכוח שלה היה במחוז ניו קאסל, וקידמה את הרעיון של עצמאות מהבריטים. על אף היותם חברי אצולת מחוז קנט האנגליקנית, הזדהו רודני ואחיו תומאס בהדרגה עם מפלגת הכפר, והיו חלק ממיעוט מובהק במחוז. ככזה, פעל רודני בדרך כלל בשיתוף פעולה עם תומאס מקיין ממחוז ניו קאסל, וכיריב של ג'ורג' ריד.
מותו

במשך כל חייו סבל רודני מאסתמה, ובבגרותו הוא חלה בסרטן בפניו. הוא עבר טיפולים רפואיים יקרים, כואבים וחסרי תועלת לסרטן. הוא נהג לעטות צעיף ירוק כדי להסתיר את פניו שהתעוותו עקב מחלתו. סיזר רודני נפטר ממחלתו בדובר ב-26 ביוני 1784, בגיל 55. הוא נטמן בקבר בלתי מסומן בחוותו, ביפילד. על שמו קרוי מחוז חינוכי בדלאוור.
אחיינו של רודני, בנו של אחיו תומאס, סיזר אוגוסטוס רודני, היה התובע הכללי של ארצות הברית, סנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם דלאוור, ושגריר ארצות הברית הראשון בארגנטינה.
הערות שוליים

1 2 3 4  Jackson, Thomas Clark (2011-11-30). "Caesar Rodney". 2016 The Society of the Descendants of the Signers of the Declaration of Independence.
↑  Jim Noles, A Pocketful of History: Four Hundred Years of America--One State Quarter at a Time, Hachette UK, 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274068905171  GND: 122254260  ISNI: 0000 0000 2887 6777  LCCN: n85141058  SNAC: w68m8262  US Congress: R000376  VIAF: 40255894   WorldCat (עם VIAF): 40255894 
מטבע של רבע דולר של דלאוור מ-1999 עם דמותו של רודני
פסלו של רודני באוסף היכל הפסלים הלאומי
האבן לזכרו של רודני באנדרטה לזכר 56 חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית בוושינגטון די. סי.
סודות מתוקים

| --- | --- |

כריכת הספר הראשון
 מידע כללי
 מאת:  קרין גורן
 צילומים:  דניאל לילה
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר בישול קונדיטורי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2006
 סדרה
 הספר הבא:  סודות מתוקים 2
| --- | --- |

כריכת הספר השני
 מידע כללי
 מאת:  קרין גורן
 צילומים:  דניאל לילה
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר בישול קונדיטורי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2006 
 סדרה
 סדרת ספרים:  סודות מתוקים
 ספר קודם:  סודות מתוקים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990025920180205171
 
סודות מתוקים היא סדרת ספרי בישול רבת מכר של השף קונדיטורית הישראלית קרין גורן. שם הסדרה בא מתוך התוכן הייחודי שהספרים כוללים: לצד המתכונים מכיל הספר גם פטנטים קונדיטורים שונים הרלוונטיים למתכון המופיע בעמודה, כשהם ממוסגרים תחת הכותרת "סוד מתוק". את הספרים מלווים צילומים של הצלם דניאל לילה.
גורן גם מנחה תוכנית בישול בטלוויזיה הקרויה באותו שם, "סודות מתוקים". בסדרה יצאו שני חלקים. הספר השני מכיל 100 מתכונים והוא מחולק ל-5 פרקים שונים.
סופיה רקה

| --- | --- |

סופיה רקה
 לידה:  31 במרץ 1984 (בת 40) פאלרמו, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  שירה, שחקנית, מנחה
 בן זוג:  נאצ'ו ויאלה (2002-2007) תומאס ז'אנקלביץ' (2008-הווה)
 צאצאים:  אינטי ז'אנקלביץ' (נ. ב-2010) מילה ז'אנקלביץ' (נ. ב-2018)
 פרופיל ב-IMDb
 
סופיה רקה (בספרדית: Sofía Reca; נולדה ב-31 במרץ 1984; בואנוס איירס, ארגנטינה), היא שחקנית, זמרת ומנחת טלוויזיה ארגנטינאית.
חיים אישיים

רקה היא אחותם של השחקנים הארגנטינאים פאולה רקה ומקסימו רקה, שהופיעו בטלנובלה "כמעט מלאכים".
בין השנים 2002–2007 ניהלה מערכת יחסים עם המפיק הארגנטינאי נאצ'ו ויאלה, אולם לאחר חמש שנות זוגיות הם נפרדו.
משנת 2008, רקה היא אשתו של הבמאי והתסריטאי הארגנטינאי תומאס ז'אנקלביץ', אחיה של השחקנית הארגנטינאית רומינה ז'אן, שנפטרה מדום לב ב-28 בספטמבר 2010. לשניים נולדו בן ובת: אינטי ז'אנקלביץ' ב-24 ביולי 2010 ומילה ז'אנקלביץ' ב-2018. ילדיהם הם בני-דודם של פרנקו, ולנטין ואסול ג'ורדאנו, ילדיה של רומינה ז'אן.
כמו כן, רקה היא כלתה ואם נכדיה של כריס מורנה לבית דה ג'אקומי, השחקנית, הבמאית ומפיקת הטלוויזיה אשר הפיקה, בין היתר, סדרות ארגנטינאיות מצליחות: "קטנטנות", "קיץ נצחי", "המורדים", "פינת אור", "פלוריסיינטה", "אלמה פיראטה" ו"כמעט מלאכים".
קריירה

בשנת 2011 שיחקה לצד בנחמין רוחאס ופליפה קולומבו בסדרת הקומדיה הרומנטית "Atrapados" שיצרה כריס מורנה עבור האינטרנט לטלפונים סלולריים ולאחר מכן שודר בערוץ Movistar TV (אנ').
הערות שוליים

↑  "Cris Morena anunció que Tomás Yankelevich y Sofía Reca tendrán una nena"‏ 19 בנובמבר 2017
נעמי שרון

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1995 (בת 29) רוטרדם הולנד
 שם לידה:  נעמי שרון וובסטר
 תקופת הפעילות:  מ-2019
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  R&B אלטרנטיבי • נאו סול • דאון-טמפו • סופיסטי-פופ
 חברת תקליטים:  OVO סאונד
 בן זוג:  ג'יימי סאן (2013–2021)
 naomisharonmusic.com
נעמי שרון וובסטר (באנגלית: Naomi Sharon Webster; (נולדה ב-4 במרץ 1995), היא זמרת-יוצרת הולנדית. בתחילת 2023 הפכה שרון לזמרת הראשונה בחברת התקליטים של דרייק, הנקראת OVO סאונד. אלבום הבכורה שלה, Obsidian, יצא מאוחר יותר באותה שנה באוקטובר, זכה לשבחים מצד המבקרים בשל העומק הרגשי ומגוון השפעותיו.
ביוגרפיה

נעמי שרון וובסטר נולדה להורים הקריביים והולנדים ברוטרדם, הולנד. שרון גדלה במשפחה בעלת נטייה מוזיקלית עצומה, אביה עבד כדיג'יי ואמה הייתה זמרת. גם דודתה של שרון שרה, ואילו דודה ניגן בההרכב מוזיקלי. היא יצרה את הסאונד האמנותי שלה סביב מגוון מוזיקאים שהעריכה בצעירותה, ביניהם שאדיי, איווה קסידי, מרקוס מילר, סטיבי וונדר וסטינג. היא למדה באקדמיה לתיאטרון ולמחול (אנ'). עם עזיבתה בשנה השלישית, הופיעה שרון בתיאטרון מוזיקלי, והופיע ב"מלך האריות" ובנערות החלומות (אנ'). במהלך שנות ה-2010 המוקדמות, היא הייתה מבצעת גרסאות כיסוי לשירים שונים. שרון גם השתתפה בעונה השישית של "The Voice הולנד" ב-2016.
שרון הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "The Moon" בשנת 2019. באותה שנה היא נתנה הרצאת בועידת TED עבור TEDxAmsterdamWomen על אהבה עצמית, שם ביצעה את השיר. הסינגל השני שלה, "Breeze" אשר משך את תשומת ליבו של דרייק, שהחתים אותה בחברת התקליטים שלו OVO סאונד בשנת 2023, מה שהפך אותה לאומנית הנשית הראשונה בסגל שלו. היא הוציאה שני סינגלים בשם "Definition of Love" ו-"Hills" לקראת אלבום הבכורה שלה, Obsidian. האלבום בן 12 הרצועות יצא ב-20 באוקטובר 2023, אשר זכה הצלחה ביקורתית בינונית. סטיבן וורד מ-Grimy Goods תיאר את הפרויקט כ"כבידה רגשית עצומה, שנוצרה כדי להתחבר או לבטא את המחוזות הכספית שקיימים בתוכך." שרון יצאה לאחר מכן לסיבוב ההופעות הבכורה שלה, "Obsidian Tour", עם שלושה תאריכים בצפון אמריקה וארבעה באירופה. שרון הוציאה את הסינגל, "Nothing Sweeter" ב-18 בינואר 2024.
אומנות > סגנון מוזיקלי

הצליל של שרון תואר כ"מתריס בז'אנר". השירים שלה צוינו כממזגים R&B אלטרנטיבי ואמבינטי האוס (אנ') וכן כוללים השפעות זרות מאפרוביטס ומוזיקה ספרדית (אנ'). השירים של שרון עוסקים בעיקר בנושאים של אהבה, שברון לב וריפוי. הקולות הנמוכים שלה תוארו כמזכירים את זה של הזמרת שאדיי.
חיים אישים

בשנת 2021, שרון סיימה את מערכת היחסים שלה עם הארוס לשעבר ג'יימי סאן. סאן טען בעמוד האינסטגרם שלו ששרון ניהל רומן עם דרייק, כאשר סאן טען ששרון ודרייק "עשו הרבה יותר" מאשר "רק לעשות מוזיקה".
לשרון יש בית ברוטרדם.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2023: Obsidian
הערות שוליים

↑  Walker, Joe (20 בינואר 2023). "Drake Introduces OVO Sound's First Female Artist: 'Been Waiting For This Day'". HiphopDX. ארכיון מ-22 ביולי 2024. נבדק ב-22 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Zapatero, Jesse (20 באוקטובר 2023). "ALBUM REVIEW: NAOMI SHARON'S DEBUT ALBUM "OBSIDIAN"". A Book of Us. ארכיון מ-30 במאי 2024. נבדק ב-22 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chambers, Brittany (22 במרץ 2024). "Naomi Sharon On 'Obsidian' & Debut Tour: Opportunity For Collective Healing". Forbes. ארכיון מ-27 במרץ 2024. נבדק ב-22 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NAOMI SHARON". MARYN HAERTEL. נבדק ב-2024-07-23.
1 2  Ward, Steven (15 במרץ 2024). "Artists You Should Know: Naomi Sharon". Grimy Goods. ארכיון מ-22 ביולי 2024. נבדק ב-22 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Davies, Nicola (4 באפריל 2024). "Intentional Simplicity Relays Intricate Emotion: Naomi Sharon Interviewed". Clash Music. ארכיון מ-18 במאי 2024. נבדק ב-22 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Horvath, Zachary (20 בינואר 2024). "Naomi Sharon Is Madly In Love On "Nothing Sweeter"". Hot New Hiphop. ארכיון מ-20 בינואר 2024. נבדק ב-22 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wickes, Jade (19 בינואר 2024). "How Naomi Sharon went from theatre kid to Drake protégée". The Face. ארכיון מ-26 בפברואר 2024. נבדק ב-22 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zidel, Alex (26 בספטמבר 2022). "Drake Accused Of Breaking Up Singer's Relationship During "Certified Lover Boy" Sessions". Hot New Hiphop. ארכיון מ-6 ביולי 2024. נבדק ב-22 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
סיימון גאהארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במאי 1972 (בן 52) 
 תחום יצירה:  עיצוב, אדריכלות 
 
סיימון גאהארי (באנגלית: Simon Ghahary) הוא מעצב רמקולים ותקליטן בריטי, אשר ידוע בשל עיצוביו הבלתי שגרתיים.
קריירה

בקיץ 1991, עבד גאהארי במחלקת הפיתוח של חברת הרמקולים  Bowers & Wilkins בסטיינינג. הוא גילה שרמקולים עגולים ומכותרים מפיקים צליל איכותי יותר מהרמקולים המעוצבים בצורה הרגילה, כאחד מחלוצי העיצוב החדש הוא שילב בעיצוביו חומרים מקוריים כמו פיברגלס. 
זמן קצר לאחר מכן, הקים גאהארי בשיתוף עם חברו לורנס דיקי חברת-רמקולים משלהם בשם Blueroom Loudspeakers. ה"מיניפוד" שעיצב גאהארי, זכה בפרס ה-EISA הראשון שלהם, דבר זה גרם לצמיחה משמעותית בהכרת החברה כמותג בינלאומי.
ב-1994 הוא הקים מותג הקלטה עצמאי בשם Blue Room Released אשר לימים יחשב כמותג המשמעותי ביותר בעולם הטראנס הפסיכדלי. מותג זה יפעל בשיתוף עם הרכבים ואמנים כמו Etnica,The Infinity Project, Juno Reactor וTotal Eclipse. ב-1999 עזב גאהארי את Blue Room Released והחל לעבוד על פרויקט חדש בשם "Sifi", ב-2002 הפרויקט מומש והחברה Sifi הוקמה, כחברת עיצוב ופיתוח כללי.
ראו גם

טראנס פסיכדלי
נפאלם דת'

הלוגו של הלהקה
נפאלם דת' (באנגלית: Napalm Death, מבוטא נייפם דת') היא להקת גריינדקור ודת'גריינד מברמינגהאם, אנגליה. הלהקה ידועה בתור חלוצה בסגנון הגריינדקור, והיא בעלת ליריקה שנוטה לעסוק בסוציולוגיה פוליטית ובאנטי-פשיזם. הלהקה דוגלת באנרכיזם ובסוציאליזם.
הלהקה נוסדה בשנת 1982. במהלך שנותיה הראשונות, ניגנה נפאלם הארדקור פאנק שלא היה קיצוני במיוחד.[דרוש מקור] בהמשך, היא שילבה אלמנטים של אקסטרים מטאל בשיריה. התוצאה הייתה פיתוח סוג חדש של מטאל, אשר נקרא סגנון ה"גריינדקור". במספר אלבומים של הלהקה, בעיקר בין השנים 1994–1998, היא זנחה את סגנון הגריינדקור, על מנת לנגן דת' מטאל. באלבומים שלאחר מכן, הלהקה החזירה את האלמנטים של הגריינדקור, והחלה לנגן דת'גריינד.
שירם "You Suffer" זכה להיכנס לספר השיאים של גינס כשיר הקצר ביותר שהוקלט אי פעם (‏1.316 שניות).
חברי הלהקה

מייק גרינווי - שירה
שיין אמבורי - גיטרה בס
מיטץ' האריס - גיטרה
דני הררה - תופים
חברי הלהקה > חברים לשעבר

לי דוריה
ג'סי פינטדו
ג'סטין ברודריק
ביל סטיר
פיל ויין
ניקולס ג'יימס בולן
ג'ים וייטלי
מילס רטלדג'
דיסקוגרפיה

(Scum (1987
(From Enslavement to Obliteration (1988
(Harmony Corruption (1990
(Utopia Banished (1992
(Fear Emptiness Despair (1994
(Diatribes (1996
(Inside The Torn Apart (1997
(Words From The Exit Wound (1998
(Enemy of The Music Business (2000
(Order of The Leech (2002
(Leaders Not Followers: Part 2 (2004
(The Code Is Red... Long Live The Code (2005
(Smear Campaign (2006
(2009) Time Waits For No Slave
(2012) Utilitarian
(2015) Apex Predator - Easy Meat
(2020) Throes of Joy in the Jaws of Defeatism
ראו גם

קארקאס
נפגע

קצין ואפן אס אס גרמני מת, צפון צרפת, 19 ביוני 1944
פציעת שברי פגז, מלחמת האזרחים האמריקנית
נפגע, כמונח בשימוש צבאי, הוא אדם בשירות צבאי, ללא קשר להיותו לוחם, שנהיה בלתי זמין לביצוע תפקידו עקב נסיבות מסוימות, לרבות מוות, פציעה, מחלה, לכידה או עריקה.
כמונח בשימוש אזרחי, נפגע הוא אדם שנהרג, נפצע או נפגע מאירוע כלשהו. המונח משמש בדרך כלל לתיאור מקרי מוות ופציעות מרובים כתוצאה מתקריות אלימות או אסונות.
על פי דו"ח הבריאות העולמי של ארגון הבריאות העולמי לשנת 2004, מקרי המוות מפציעות מכוונות (כולל מלחמה, אלימות והתאבדות) נאמדו בכ-2.8% מכלל מקרי המוות. באותו דו"ח, מקרי המוות מפציעות לא מכוונות נאמדו בכ-6.2% מכלל מקרי המוות.
כמונח בשימוש צבאי

כמונח בשימוש צבאי, נפגע הוא אדם בשירות שנהרג בקרב, נהרג ממחלה, נכה מפציעות או מטראומה נפשית, נלכד, ערק או נעדר, ואינו סובל מפציעות שאינן מונעות ממנו להילחם. כל נפגע אינו זמין עוד לקרב או למערכה הנוכחים. השימוש הראשון של נפגע כמונח בשימוש צבאי היה ב-1513.
נפגעים אזרחיים הם אזרחים שנהרגו או נפצעו על ידי אנשי צבא או לוחמים.
כמונח בשימוש אזרחי

נפגעים אזרחיים הם אזרחים שנהרגו או נפצעו על ידי שוטרים, חיילים, כוחות מורדים או טרוריסטים. על פי דיני המלחמה, הכוונה היא לאזרחים הנספים או סובלים מפציעות כתוצאה מפעולות בזמן מלחמה. המונח מיושם, בדרך כלל, על מצבים שבהם מבוצעת אלימות בחתירה למטרות פוליטיות. השימוש הראשון של נפגע כמונח בשימוש אזרחי היה ב-1844.
לעיתים, המונח "נפגעים אזרחיים" משמש במצבים שאינם צבאיים, כמו שוד בנק.
ראו גם

מגן אנושי
הערות שוליים

↑  World Health Organization (2004). "Annex Table 2: Deaths by cause, sex and mortality stratum in WHO regions, estimates for 2002" (PDF). The world health report 2004 - changing history.
1 2  Oxford English Dictionary, 2nd ed gives a 1513 reference for military casualty, and an 1844 reference for civilian use
↑  Balcells, Laia; Stanton, Jessica A. (11 במאי 2021). "Violence Against Civilians During Armed Conflict: Moving Beyond the Macro- and Micro-Level Divide". Annual Review of Political Science. 24 (1): 45–69. doi:10.1146/annurev-polisci-041719-102229. {{cite journal}}:  (עזרה)