stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדי גרובר
סיפורה של משפחת גרובר

בחודש יוני 1941, כאשר הנאצים פלשו לעיר לבוב, פולין, נסטור זנון סניאדאנקו, אז בן 23, הזמין את אנטוניה גרובר, שותפתו לספסל הלימודים בפקולטה לפילולוגיה גרמנית באוניברסיטת לבוב, להסתתר בדירתו. היא התחבאה בדירתו במשך כשנתיים, וכך ניצלו חייה. שאר בני משפחתה, למעט אחיה (אשר נשלח ללמוד רפואה בפריז לפני המלחמה) נרצחו על ידי הנאצים.
נסטור ואנטוניה התחתנו בחודש אוגוסט 1945. כאשר אנטוניה נדרשה לעזוב את לבוב, ביחד עם שאר אזרחי פולין לשעבר, במסגרת הסכם הרפטריאציה עם רוסיה, נאלץ נסטור לשנות את שם משפחתו לגרובר, כדי שיוכל להתלוות אל אשתו, אנטוניה גרובר. נסטור נשאר אוקראיני ואתאיסט בהכרתו עד סוף ימיו. נסטור נפטר ב-16 בספטמבר 1979 וקבור בבית העלמין הקאתולי בחיפה.
בשנת 1951 הצטרף נסטור לחברת הנפט של, לימים פז, ושם הועסק כפקיד במחלקת המכירות. אנטוניה הייתה מורה לפסנתר בקריית חיים ובקונסרבטוריון למוזיקה ברחוב הפרסים בחיפה. בשנת 2008, 27 שנים לאחר מותו, הוכר יוסף גרובר נסטור זנון סניאדאנקו כחסיד אומות העולם.
סיפורם של נסטור ואנטוניה התפרסם ב"טוסקה מתה באור", מאמר שכתב יוסי שריד בעמוד הדעות של הארץ, שלושה שבועות לאחר מותה של אנטוניה, בחודש מרץ 2012. אנטוניה ביקשה להיקבר על יד בעלה בבית הקברות הקתולי בחיפה: "הוא הלך אחרי בחייו, ואני אלך אחריו במותי", הסבירה לבנה פרדי בסוף ימיה. הצלתה של אנטוניה הוא אחד משלושה סיפורי גבורה של חסידי אומות העולם אשר נבחרו להופיע בספר "ונתתי להם יד ושם", אלבום המתעד 60 שנות הנצחה, תיעוד, מחקר וחינוך של יד ושם. אביו המנוח של פרדי, נסטור זנון סניאדאנקו, מונצח גם בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון.
בחודש אוגוסט 2014 נסע פרדי גרובר לאוקראינה ופגש לראשונה את בני משפחתו האוקראינית, שהקשר עמם נותק לאחר מלחמת העולם השנייה. מאז ועד היום, פרדי גרובר מעניק מדי שנה מלגות לזכר הוריו, לארבעה סטודנטים וסטודנטיות אוקראינים בבית הספר התיכון בעיר סוקאל שבו למד אביו בצעירותו.
הערות שוליים

↑  יד ושם, מחלקת חסידי אומות העולם, סיפור אהבתם של נסטור ואנטוניה, באתר יד ושם, ‏אוגוסט 2008
↑  יוסי שריד, טוסקה מתה באור, באתר הארץ, 30 במרץ 2012
↑  ליאור רדושיצקי, טבע עיתונאי, באתר העין השביעית, 5 באוגוסט 2012
↑  כתבתו של פרדי גרובר, רשות השידור, הערוץ הראשון, בעזרת השם או בעזרת הגרביטציה, באתר יוטיוב, ‏יוני 2012
↑  מורן שריר, בין משה גרטל הקשקשן לפרדי גרובר הנהדר, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2012
↑  ליאור רדושיצקי, המוהיקני האחרון, באתר ישראל היום (שישבת), ‏23.7.2010
↑  בלה גוטרמן, ונתתי להם יד ושם: 60 שנות הנצחה, תיעוד, מחקר וחינוך, יד ושם, 2013, עמ' 186
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012491276505171
פיסטיצ'י

| --- | --- |
סמל פיסטיצ'יסמל פיסטיצ'י

מבט על העיר
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  בזיליקטה בזיליקטה
 נפה:  מטרה
 בירת העיר:  פיסטיצ'י 
 שטח:  233.67 קמ"ר
 גובה:  389 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  16,708 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  40°23′00″N 16°33′00″E﻿ / ﻿40.383333333333°N 16.55°E﻿ / 40.383333333333; 16.55 
 אזור זמן:  UTC+1
 www.comune.pisticci.mt.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפיסטיצ'י(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפיסטיצ'י(למפת בזיליקטה רגילה) פוטנצה מטרה מלפי פוליקורו לאוריה פוליה קמפניה קלבריה הים הטירני  מפרץ טאראנטו פיסטיצ'י(למפת בזיליקטה מוגדלת) פוטנצה מטרה מלפי פוליקורו לאוריה פוליה קמפניה קלבריה הים הטירני  מפרץ טאראנטו פיסטיצ'י  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פיסטיצ'י (באיטלקית: Pisticci או Pestìzze בדיאלקט המקומי) היא עיר וקומונה בנפת מטרה שבמחוז בזיליקטה. העיר היא השנייה במספר תושביה בנפה (אחרי מטרה עצמה) והרביעית במחוז כולו.
בגלל מיקומה, העיר נפגעה בעבר מספר פעמים ממפולות הרים, מהגדולות שבהם היו בשנים 1688 ו-1973, כשחלקים גדולים מהעיירה נקבר תחת הבוץ.
צחוק מדהים

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יואה מינג'ון
 תאריך יצירה:  2009 
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 גובה:  259 ס"מ
 נתונים על היצירה
 משקל:  250 ק"ג 
 צבעים:  ברונזה
 זרם אמנותי:  ריאליזים ציני
 מיקום:  ונקובר שבקנדה
 קואורדינטות:  49°17′15″N 123°08′31″W﻿ / ﻿49.2876°N 123.142°W﻿ / 49.2876; -123.142
 
"צחוק מדהים" הוא פסל ברונזה משנת 2009 מאת יואה מינג'ון, הממוקם בפארק מורטון בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה.
תיאור

"צחוק מדהים" עוצב על ידי יואה מינג'ון והותקן בפארק מורטון (דייווי ו-דנמן) לאורך המפרץ האנגלי בווסט אנד, ונקובר בשנת 2009. פסל הברונזה המורכב מ-14 פסלים כל אחד בגובה כשלושה מטרים ומשקלו מעל 250 קילוגרמים, מציג את דמותו של האמן עצמו "במצב של צחוק היסטרי". הוא נוצר במסגרת הביאנלה הבינלאומית לפיסול בוונקובר, המציגה יצירות בינלאומיות עכשוויות במרחבים ציבוריים. הפסל נתרם לעיר ונקובר על ידי צ'יפ ושאנון ווילסון באמצעות קרן Wilson5 ב-11 באוגוסט 2012.
כחלק מהמיצג, כתובת מגולפת במושב בטון מציינת "שהפסל הזה יעורר צחוק שובבות ושמחה אצל כל מי שמתנסה בו".
הסוגה (Genre) של הפסל היא ריאליזים ציני (אנ'). ריאליזם ציני היא תנועה עכשווית באמנות הסינית, במיוחד בצורת ציור, שהחלה בשנות ה-90. החל בבייג'ינג, היא הפכה לאחת מתנועות האמנות הסינית העכשווית הפופולריות ביותר ביבשת סין. היא התעוררה לאור המרדף אחר ביטוי אינדיבידואלי של אמנים סינים שהתנתקו מהלך הרוח הקולקטיבי שהיה קיים מאז מהפכת התרבות בסין.
פרסים

"צחוק מדהים" היה מועמד בתחרות המקומות הגדולים בקנדה 2013 והיה יצירת האמנות הציבורית היחידה שקיבלה מועמדות.
הערות שוליים

↑  A-maze-ing Laughter Archives, Eve Lazarus (ב־Canadian English)
↑  Yue Minjun - A-maze-ing Laughter, באתר עיריית ונקובר
↑  Four years of “A-maze-ing Laughter”, The Source, ‏2013-08-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  A-maze-ing Laughter | Vancouver Biennale, ‏2013-09-04 (באנגלית אמריקאית)
מראה מקרוב של חלק מהמיצג - צחוק מדהים
פטריק בולדווין ג'וניור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 2002 (בן 21) אוונסטון, אילינוי, ארצות הברית
 שם מלא:  פטריק אוניל בולדווין ג'וניור
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטרים
 מספר:  7
 מכללה:  אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי (2021–2022)
 דראפט:  בחירה מספר 28, 2022 גולדן סטייט ווריורס
 קבוצות כשחקן
 2022–2023   2022–2023   2023–:  גולדן סטייט ווריורס   ← סנטה קרוז ווריורס   וושינגטון ויזארדס
 
פטריק אוניל בולדווין ג'וניור (באנגלית: Patrick O'Neal Baldwin Jr., מוכר בכינוי PBJ; נולד ב-18 בנובמבר 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסמול והפאוור פורוורד בוושינגטון ויזארדס.
קריירה

בולדווין נולד באוונסטון, אילינוי. אביו, פאט (אנ'), הוא כדורסלן עבר העובד כמאמן כדורסל, ואימו הייתה שחקנית כדורעף. כאשר היה בתיכון, נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט. לאחר שקיבל הצעות מאוניברסיטאות רבות, הוא בחר להצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, אותה אימן אביו. בהופעת הבכורה שלו באוניברסיטה, רשם 21 נקודות ו-10 ריבאונדים בניצחון 75–60 על דקוטה הצפונית. לאחר עונה אחת באוניברסיטה, בה שיחק 11 משחקים בלבד והעמיד ממוצעים של 12.1 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק, הכריז כי יתמודד בדראפט 2022 ב-NBA.
בדראפט נבחר בולדווין בבחירה ה-28 על ידי גולדן סטייט ווריורס, וב-6 ביולי 2022 חתם על חוזה רוקי בקבוצה, תוך שהוא משחק במקביל בסנטה קרוז ווריורס, קבוצת הבת של גולדן סטייט המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-30 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשנכנס לשחק בדקה האחרונה בהפסד קבוצתו 114–128 לדטרויט פיסטונס. ב-21 בדצמבר 2022 קלע שיא קריירה של 17 נקודות בהפסד 113–143 לברוקלין נטס.
ב-6 ביולי 2023 הועבר בטרייד יחד עם ג'ורדן פול, ראיין רולינס ובחירות דראפט עתידיות לוושינגטון ויזארדס בתמורה לכריס פול.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | גולדן סטייט | 31 | 0 | 7.3 | 0.394 | 0.381 | 0.667 | 1.3 | 0.4 | 0.2 | 0.1 | 3.9 |
| קריירה |  | 31 | 0 | 7.3 | 0.394 | 0.381 | 0.667 | 1.3 | 0.4 | 0.2 | 0.1 | 3.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | גולדן סטייט | 3 | 0 | 3.7 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 3 | 0 | 3.7 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
הערות שוליים

↑  Blue-chip basketball recruit Patrick Baldwin Jr. has a ‘home visit’ with his father, a college coach, that reflects the world during the coronavirus pandemic, Chicago Tribune
↑  Patrick Baldwin Jr., the nation’s No. 3 basketball recruit in the junior class, faces a difficult decision — play for Coach K, his father or his beloved Northwestern?, Chicago Tribune
↑  Curt Hogg, Two players from Wisconsin are named to the boys McDonald's All American Game, Journal Sentinel (באנגלית אמריקאית)
↑  5-star recruit picks Milwaukee over Duke, UVa, ESPN.com, ‏2021-05-12 (באנגלית)
↑  Milwaukee vs. North Dakota - Men's College Basketball Game Recap - November 9, 2021, ESPN (באנגלית)
↑  Baldwin entering draft after 1 year at Milwaukee, ESPN.com, ‏2022-04-22 (באנגלית)
↑  Warriors Select Patrick Baldwin Jr. (#28) & Gui Santos (#55) in 2022 NBA Draft, Presented by Oracle, www.nba.com (באנגלית)
↑  Warriors Sign 2022 First Round Draft Pick Patrick Baldwin Jr., www.nba.com (באנגלית)
↑  Golden State Warriors vs. Brooklyn Nets Live Score and Stats - December 21, 2022 Gametracker, CBSSports.com (באנגלית)
↑  Wizards acquire Poole, Baldwin Jr. and Rollins along with a First and Second Round Pick in trade with Warriors, NBA.com, 6 July 2023
פרובינקיה לוסיטניה

האימפריה הרומית בשנת 120 לספירה כשלוסיטניה מודגשת
חצי האי האיברי
לוסיטניה (בלטינית: Lusitania) הייתה פרובינקיה רומית. היא כללה את פורטוגל של היום וחלק קטן ממערב ספרד של היום. היא נקראה על שם העם הלוסיטני ששכן באזור, ובירתה הייתה אוגוסטה אמריטה (מרידה של היום).
מקור השם

הפרובינקיה נקראת על-שם העם הלוסיטני, ששכן בפורטוגל של היום. ישנה מחלוקת רבה, אך המקור הוא כנראה מעורב: לוס שפירושו בלטינית "אור" וטאנוּס, שפירושו בקלטית "שבט", אז לוסיטניה פירושו "שבט האור".[דרוש מקור] טענה אחרת גורסת כי פירוש השם הוא "ארץ הטירוף".[דרוש מקור]
הלוסיטנים

רוב ההיסטוריונים מסכימים כי מקורם של הלוסיטנים בהרי האלפים והם התיישבו באזור פורטוגל במאה השישית לפנה"ס. מבחינה אתנית, הם כנראה ממוצא קלטי, או שהם ממוצא איברי והתאחדו עם הקלטיברים באמצעות נישואין. לדעת היסטוריונים רבים, הלוסיטנים הם אבותיהם של הפורטוגלים המודרניים.
הפרובינקיה הרומית

עם כיבוש לוסיטניה, סיימה רומא את כיבוש חצי האי האיברי, שנחלקה על ידי אוגוסטוס בשנת 25 לפנה"ס לשלוש פרובינקיות: היספניה בייטיקה בדרום, היספניה טארקוננסיס בצפון ובמזרח, ולוסיטניה במערב. עיר הבירה של לוסיטניה הייתה אוגוסטה אמריטה, שנקראה על-שם אוגוסטוס קיסר, והיא מרידה של היום. עיר חשובה נוספת הייתה קוֹנימְבְּרִיגה שהשתמרה היטב. לוסיטניה שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס, אך כשהפכה הנצרות לדת הרשמית, אוחדה לוסיטניה עם היספניה טארקוננסיס ובייטיקה ל"דיוקסיית היספניה" (בלטינית: Diocesis Hispanium).
פרובינקיה היספניה בייטיקה

היספניה בייטיקה ב-120 לספירה
חצי האי האיברי
היספניה בייטיקה (ידועה גם בשם ספרד הרחוקה) הייתה פרובינקיה רומית בדרום חצי האי האיברי (ספרד של ימינו).
שמה המקורי של הפרובינקיה, "היספניה הרחוקה" (Hispania Ulterior), הוחלף בשנת 27 לפנה"ס לשם "בייטיקה" על שם נהר הבייטיס (כיום גוודיאנה).
הפרובינקיה נוסדה בשנת 197 לפנה"ס, שמונה שנים לאחר שקרתגו הובסה בספרד על ידי סקיפיו אפריקאנוס.
ביוני 2024 דווח על יין לבן בן כ-2,000 שנה שהתגלה בבייטיקה, והוא היין העתיק ביותר שהתגלה אי פעם במצב נוזלי. היין התגלה בכד שנמצא במבנה קבורה רומי בקרמונה Carmona.
הפרובינקיה בתקופת הרפובליקה

למעשה, אף על פי ש"ספרד הרחוקה" הוסדרה כפרובינקיה כבר ב-197 לפנה"ס, הרי שהשטח לא נכבש באופן ממשי עד 194 לפנה"ס. בשנה זו התפשטה הלחימה שניהלו הרומאים עם שבטי הקלטיברים גם אל השבטים הלוסיטנים בדרום מערב האי האיברי, שם זכו הלגיונות הרומיים בפיקודו של סקיפיו נאסיקה לניצחונות. בשנת 192 לפנה"ס כבשו הרומים את טולטום (כיום טולדו).
הלחימה הסתיימה למעשה רק בשנת 179 לפנה"ס, לאחר שהשבטים הגיעו להסדר עם נציב היספניה טרקוננסיס, טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס.
בשנת 154 לפנה"ס פרצה שורה של מלחמות הידועות בכינויין המלחמות הלוסיטניות, שנמשכו עד שנת 138 לפנה"ס. את הלוסיטנים הנהיג במלחמות אלו ויריאתוס, אשר הסב לרומאים מפלות רבות תוך שימוש נרחב בלוחמת גרילה. סיום המלחמות התאפשר רק לאחר שנציב הפרובינקיה ב-138 לפנה"ס, סרוויליוס קאיפיו, ארגן את רציחתו של ויריאתוס בידי אנשיו הוא.
המרידות הרבות ברומא נבעו ככל הנראה מפעולות הדיכוי והעושק של פקידי המדינה הרומיים, אשר ראו בהצבתם בפרובינקיה דרך להתעשר ולהעשיר את הנאמנים להם. כראיה לכך ניתן להביא את התלונות הרבות שהעלו נציגי הפרובינקיה בפני הסנאט, תלונות שהביאו אף להקמת ועדת חקירה משפטית שתבדוק את מעשיהם של נציבים לשעבר. בשנת 149 לפנה"ס אף הוקם בית דין של קבע על מנת לטפל בתלונות מעין אלה.
תקופת הקיסרות ולאחריה

בארגון מחדש של האימפריה בשנת 14 לפנה"ס, היא הפכה לפרובינקיה סנאטורית שנשלטה על ידי פרוקונסול שבעבר היה פראיטור. היא הייתה בטוחה כל כך עד שלא היה צורך להציב שם לגיון רומאי בקביעות. בירת הפרובינקיה הייתה קולוניה פטריסיה, קורדובה של ימינו. בייטיקה הייתה פרובינקיה עשירה ותושביה אימצו את ההתרבות הרומית.
בייטיקה שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס. כשהפכה הנצרות לדת הרשמית, אוחדה בייטיקה עם היספניה טארקוננסיס ולוסיטניה ל"דיוקסיית היספניה" (בלטינית: Diocesis Hispanium).
בייטיקה הייתה רומית עד הפלישה הקצרה של הוונדלים והאלאנים במאה החמישית לספירה, ואחריה הקמת ממלכת הוויזיגותים. חלקה הדרומי הפך לחלק מאימפריה הרומית המזרחית לאחר כיבוש על ידי בליסאריוס בשנת 552. אזור זה היה חלק מספניה. לאחר שנת 586 הצליחו הבישופים הקתולים של בייטיקה, שנתמכו על ידי האוכלוסייה המקומית שלהם, להמיר את מלך הוויזיגותים האריאני ריקארד ואציליו לנצרות קתולית. שלטון האימפריה הרומית המזרחית בספניה פסק במאה השביעית וכל בייטיקה שבה לשליטת הוויזיגותים. במאה השמינית נכבשה בייטיקה על ידי המוסלמים.
הערות שוליים

↑  Daniel Cosano a, Juan Manuel Román b, Dolores Esquivel a, Fernando Lafont c, José Rafael Ruiz Arrebola, "New archaeochemical insights into Roman wine from Baetica", Science Direct, September 2024
↑  יוגב ישראלי, לבן עם גוון אדמדם: התגלה יין מלפני 2,000 שנה, באתר ynet, 20 ביוני 2024
פוסום זנב-טבעת מצוי

| פוסום זנב-טבעת מצוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קוסקוס
משפחה:: פוסומי זנב טבעת
סוג:: פוסום זנב-טבעת
מין:: פוסום זנב-טבעת מצוי
שם מדעי
 Pseudocheirus peregrinus ‏בודארט, 1785
תחום תפוצה


פוסום זנב-טבעת מצוי או פוסום זנב-טבעת מזרחי (שם מדעי: Pseudocheirus peregrinus) הוא מין פוסום בינוני בסוג פוסום זנב-טבעת שחי במזרח אוסטרליה, והוא אחד ממיני הפוסום הנפוצים ביותר ביבשת. מין זה חי בבתי גידול מיוערים מגוונים, אך הסתגל גם לחיים בסביבה עירונית. הוא פעיל בשעות החשיכה, חי בקבוצות משפחתיות קטנות, וניזון מעלים של אקליפטוס ובאופן חריג גם מצואתו בדומה לארנבים. מצב שימורו נחשב ליציב, והוא מאוים על ידי שריפות בר וטריפה על ידי חתולים.
טקסונומיה ומיון

פוסום הטבעת המצוי שייך לסוג פוסום זנב-טבעת במשפחת הפוסומים הטבעתיים, והוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1785 על ידי חוקר הטבע ההולנדי פיטר בודרט (Pieter Boddaert). פירוש שמו המדעי הוא "יד כוזבת זרה", בהתייחס לשימוש הרב שהפוסום עושה בזנבו במהלך הטיפוס. בעבר, הסוג פוסום זנב-טבעת כלל את כל המינים במשפחה, וגם לאחר הקצאת סוגים נפרדים למינים עם תכונות פיזיות ייחודיות (הדאון הענק למשל), עדיין נותרו בסוג המינים של פוסום זנב-טבעת דק ופוסום זנב-טבעת מדומה שהועברו לסוג נפרד רק בתחילת המאה ה-20.
לאחר הקצאת הסוגים, פוסום הטבעת המצוי נחשב למשך זמן רב כטקסון מונוטיפי, עד שאחד מתת-המינים שלו שחי באזור גאוגרפי נפרד קיבל מעמד של מין עצמאי הקרוי פוסום זנב-טבעת מערבי. מעמדו של מין זה עדיין נתון במחלוקת. נכון לשנת 2015, לפוסום הטבעת המצוי 4 תת-מינים מוכרים:
P.p.pereginus - צפון ומזרח קווינסלנד.
P.p.pulcher - דרום-מזרח קווינסלנד עד מרכז ניו סאות' ויילס.
P.p.cookii - דרום ניו סאות' ויילס, ויקטוריה ואוסטרליה הדרומית.
P.p.convolutor - טסמניה ומצר בס.
אנטומיה ומראה

פוסום הטבעת המצוי בגודל קטן-בינוני בהשוואה לשאר בני המשפחה; הוא גדול ממרבית המינים בסוג פוסום טבעת דק, אך קטן ממיני פוסום הטבעת המדומה, מפוסום הסלע או מהפוסום הלמורי. מבנה גופו עגלגל, גמיש וגוצי, ראשו קטן וחרוטי וחוטמו מחודד וזקוף במקצת. אוזניו עגולות, רחבות וקצרות יחסית, אך עדיין ארוכות ביחס לסוגים מסוימים במשפחה. עיניו האדומות גדולות במיוחד ומותאמות לראיית לילה, לחייו נפוחות, וסביב אפו העגול זיפים ארוכים.
זנבו של הפוסום שרירי, דק וארוך, ובקצהו טבעת לפיתה המתפקדת כיד חמישית ואופיינית לבני משפחה זאת; כשהזנב אינו בשימוש, הוא מכורבל סביב עצמו. לפוסום טפרים מעוקלים וחדים וכריות הדבקה בכפות שמאפשרות לטפס בזריזות על צמרות העצים. בכף היד והרגל יש לו בהונות מנוגדות שתפקידן לשפר את האחיזה בענפים, ואחת האצבעות ברגליו סינדקטילית ובעלת שני טפרים זעירים המשמשים לסירוק הפרווה. אורך ראשו וגופו של פוסום הטבעת המצוי: 35-30 סנטימטרים; אורך זנבו: 36-29 סנטימטרים ומשקלו: 1.1-0.5 קילוגרם.
הפרווה של פוסום הטבעת המצוי צפופה, קצרה וזיפית. צבעה עשוי להשתנות מאזור לאזור, ונע בין חום-אפרפר לאפור כהה, אפור-כחלחל או כסוף בחלק העליון, בעוד שהגפיים, חלק מהמותניים ובסיס הזנב בצבע חום בהיר, אדמדם או אפילו כתום-תפוז. הצד התחתון הכולל את הגחון, החזה, המפשעה ורוב המותניים, בצבע לבן בוהק או קרם-שמנת, וסביב הצוואר יש לעיתים קרובות סינר לבן רחב שמגיע עד לצידי הגולגולת. הזנב בצבע חום-שוקולד כהה עד שחרחר, ושלישו התחתון בצבע לבן בוהק או ורוד ומשמש כסימן היכר של המין.
ראשו של הפוסום בצבע חום-אפרפר או כתמתם, ולעיתים קרובות, הצללים השחרחרים שעל הפנים מתרחבים לעבר שאר הראש. החרטום בהיר בדרך כלל, וסביב העיניים יש טבעות אדמדמות וסימונים לבנים קלים. הלחיים והסנטר לבנים, והאוזניים החומות מוקפות לרוב בבסיסן בכתמי פרווה בהירים בצבע לבן בוהק או שמנת. בגופו של פוסום הטבעת המצוי מספר חלקי גוף חשופים בצבע ורוד בהיר או סגלגל: האף, החוטם, פנים האוזניים וכפות היד והרגל.
תפוצה וסביבת מחיה

פוסום הטבעת המצוי אנדמי לאוסטרליה; טווח התפוצה שלו נרחב למדי ומשתרע מחצי האי כף יורק בקווינסלנד, לאורך מזרח ניו סאות' ויילס, טריטוריית הבירה האוסטרלית וויקטוריה וכלה בדרום-מזרח אוסטרליה הדרומית. הוא מצוי גם באי טסמניה, באי מריה, במספר איים במצר בס (אי המלך, האי פלינדרס והאי כף-בארן) ובאי פרייזר, והובא על ידי האדם לאי הקנגורו. התפוצה הגאוגרפית היא לאורך הרי החיץ הגדול. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 אוכלוסיית הפוסום חוותה ירידה משמעותית במספרים, אולם מאז היא התאוששה.
בית הגידול של הפוסום המצוי מגוון, וכולל יערות גשם ממוזגים וטרופיים בשפלות ובהרים, יערות אקליפטוס צפופים, יערות סקלרופילים, בתה צפופה באזורי החוף ומטעים, והוא אף הסתגל לחיים בסביבה עירונית. למרות זאת, פוסום הטבעת המצוי אינו נחשב למטרד כמו הפוסום האוסטרלי המצוי, הנזקים שלו לגינות מינימליים והוא אינו מקנן בבתים. הגיוון בבית הגידול של המין נובע מיכולתו לאכול מגוון מיני צמחים, אך הוא נוטה להימנע מבתי גידול יבשים.
צפיפות האוכלוסייה של הפוסום המצוי משתנה מאוד ונעה בין 4 ל-34 פרטים לדונם, כשהצפיפות הגבוהה ביותר מתרחשת ביערות אקליפטוס עם שכבה צפופה של שיחים.
בבתי גידול סבוכים כאלה, הפוסומים נוטים להישאר בחופה הנמוכה (5-2 מטר מהקרקע), אך בבתי גידול פתוחים הם מרחיבים את אזור הפעילות שלהם עד לאמצע העץ במטרה להיות מוגנים מטורפים.
אקולוגיה > התנהגות, פעילות ומערכת חברתית

פוסום הטבעת המצוי הוא יונק פעיל לילה שחי מרבית הזמן על העצים. הוא מסתייע רבות בזנבו כיד חמישית בתנועה על ענפים ויורד לאדמה לעיתים רחוקות (בעיקר כדי לעבור לעץ מרוחק). הפוסום בונה לעצמו עד חמישה קינים כדוריים מקליפות עצים, זרדים ושרכים, בדרך כלל בתוך סבך עלים נמוך או בהצטלבות גזעים. גודלו של כל קן 25–30 סנטימטרים ויש לו חור כניסה בצד אחד בקוטר 8–10 סנטימטרים. הפוסום מבלה את שעות היום בשינה בתוך קינו המוגן, ויוצא לפעילות עם רדת החשיכה. בדרך כלל, שיחור המזון מתרחש במחצית הראשונה של הלילה ולפני עלות השחר, כששאר הזמן מוקדש לטיפוח ולאינטראקציות חברתיות. הפוסומים מתקשרים ביניהם באמצעות קולות צורמים וחותמי ריח.
בניגוד למינים רבים במשפחתו, פוסום הטבעת המצוי הוא יונק חברתי שחי לרוב בקבוצות קטנות המורכבות מזכר, 3-2 נקבות בוגרות, צאציהן הצעירים וצאצאיהן המתבגרים מעונת ההמלטות הקודמת. הקבוצות המשפחתיות הללו חיות בטריטוריה קבועה שמסומנת בעיקר על ידי הזכר, והן בונות מספר קינים סביב אזור המחיה המשותף. הקבוצה נקשרת לטריטוריה ומגרשת ממנה פולשים, ובניסוי שבו נלקחה קבוצה כזו למקום אחר היא לא התרבתה במשך שנתיים לאחר מכן. המבנה המשפחתי המלוכד תורם להישרדות הגורים לאחר שהם הופכים לעצמאיים. הטורפים העיקריים של פוסום הטבעת המצוי הם ינשוף חזק, כוח התחרה ופיתון השטיחים, ועליהם נוספו כלבים, חתולים ושועלים אדומים שהובאו ליבשת על ידי האדם.
אקולוגיה > תזונה

פוסום הטבעת המצוי ניזון ממגוון רחב של צמחים ממשפחת ההדסיים (בייחוד מיני האקליפטוס), כולל העלווה, הפרחים, הניצנים והפירות. אוכלוסיות מסוימות ניזונות גם מברוש האורן, משיטה, משרף עצים ומצוף. הפוסום מסוגל לסלק את הרעלנים מהפנולים והטאנינים שנמצאים בעלי האקליפטוס, והדבר מקל עליו למצוא את מזונו ומאפשר לו לחיות בבתי גידול מגוונים.
קצב חילוף החומרים הנמוך של המין, מפצה על תכולת האנרגיה הנמוכה שמתקבלת מעלי האקליפטוס. הפוסום נוטה לאכול את העלווה הצעירה של הצמחים בשל היותה עשירה בחנקן לעומת עלווה בוגרת, אך מאידך החלבון המתקבל מהם נמוך יותר בגלל כמויות גבוהות של טאנינים. דפוסי הרבייה של הפוסום מושפעים מזמינות מקורות המזון; נמצא, שעונת ההמלטות חופפת במקרים רבים לפריחה של עץ התה, ובכך מתאפשר לגורים לעזוב את הכיס בתקופה שבה יש שפע במזון צמחי רך. בזמן האכילה, הטוחנות החדות של הפוסום פורשות את העלים וחותכות אותם לפיסות זעירות. המעי של הפוסום מפריד בין החלקיקים הדקים לבין הגסים, כשהאחרונים נשארים במעי העיוור עד 70 שעות לכל היותר שבהן הם מתעכלים חלקית על דפנות התאים והציטופלזמה.
פוסום הטבעת המצוי נבדל מאוכלי אקליפטוס דוגמת הקואלה או הדאון הענק בהיותו קופרופג שניזון גם מצואתו. מאחר שעלי האקליפטוס קשים לעיכול וערכם התזונתי נמוך, הפוסום מפצה על כך באמצעות עיכול מחודש של המזון שאליו התווספו חומרים מזינים נוספים לאחר שהייתם במערכת העיכול; הפוסום מייצר שני סוגי צואה: קשה שמופרשת בשעות הפעילות ואינה נאכלת, ורכה שמופרשת במהלך שעות המנוחה ונאכלת מיידית. כתוצאה מכך, הפוסום מסוגל למקסם את החלבונים ממזונו הצמחי. תכונה זאת אופיינית בעיקר למשפחות בסדרת הארנבאים (ארנביים ופיקות).
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

הפוסום המצוי מתרבה בין אפריל לדצמבר (תלוי באזור) והפוסומית ממליטה עד פעמיים בשנה: עונת ההמלטות הראשונה מתרחשת ממאי עד יולי ועונת ההמלטות השנייה בין אוקטובר לנובמבר. לאחר תקופת היריון קצרה שנמשכת 14–26 ימים, הפוסומית ממליטה בין צאצא אחד לשישה כשהממוצע הוא תאומים; מכיוון שרק 2 פטמות פעילות מתוך ארבע הפטמות שבכיס, שני הצאצאים הראשונים שמצליחים להגיע לכיס ולמצוא אותם שורדים ואילו השאר מתים בדרך כלל. הגורים שוהים בכיס בחודשים הראשונים לחייהם.
בשל חלב האם הדליל שמכיל רמות שומן נמוכות, התפתחות הגורים איטית יחסית לפוסומים אחרים: רק בגיל 90–106 יום הם פוקחים את עיניהם לראשונה ומסוגלים להשמיע קולות ברורים. בגיל ארבעה חודשים הגורים עוזבים את הכיס ומטפסים על גב האם, אך ממשיכים לינוק ממנה עד הגיעם לגיל 6–7 חודשים. הרכב החלב משתנה בהתאם לגיל הגורים: מהרגע שהם מתחילים להתנסות במזון מוצק, ריכוז הפחמימות בחלב יורד וריכוז החלבונים והליפידים עולה. זמן הטיפול הארוך של האם בגורים, מאפשר להם ללמוד ממנה כיצד ללקט מזון, לטפס ולהתחמק מסכנות. הזכר עשוי להשתתף בגידול הצאצאים, ונצפו מקרים שבהם הוא נשא גורים על גבו או נשאר לשמור עליהם בקן כשהנקבה יצאה לחפש מזון. הגורים מגיעים לבגרות עד עונת הרבייה הראשונה לאחר לידם (בסביבות גיל שנה).
תוחלת החיים של פוסום הטבעת המצוי: בטבע עד 6 שנים, בשבי עד 8 שנים. עם זאת, רבים מהפוסומים אינם שורדים מעל 3 שנים, ומחצית מהצאצאים לא ישרדו את השנה הראשונה לחייהם. הסיבה לתוחלת החיים הקצרה נובעת מטורפיו הרבים של המין; באזורים רבים באוסטרליה, הפוסום חי בפרברים עירוניים וניצוד או נפצע לעיתים קרובות על ידי חתולים. בדרך כלל, פוסום שננשך על ידי חתול לא ישרוד, מבלי קשר לחומרת הנשיכה.
מצב

פוסום הטבעת המצוי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה והיציבה, התרחשותו במספר רב של אזורים מוגנים, העדר איומים משמעותיים, וגם כי לא צפויה ירידה במספריו בעתיד הקרוב. באזורים מסוימים עלולה להיות מדי פעם ירידה מקומית במספרי הפוסום כתוצאה ממשטרי אש לא הולמים, שריפות בר, צמצום בית גידול לחקלאות וטריפה על ידי חתולים, כלבים ושועלים. ההימצאות של הפוסום בסביבה עירונית, מובילה לעלייה בשכיחות של מוות מדריסה.
נדרשים מחקרים נוספים אודות הטקסונומיה של המין, וקביעת מעמדו המדויק של פוסום הטבעת המערבי.