stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאסלו היווש
לקריאה נוספת

ביוגרפיה באתר artportal.hu
לאסלו היווש באתר (gyogyszeresztortenet.hu)
Magyar életrajzi lexikon III: כרך משלים (א–ז). לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
שאנדור סלמון: מבוטפה לניו יורק Zalai Hírlap, כרך 70, מספר 288
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1045/1883. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-29.
↑  VIII. kerületi községi főreáliskola (Budapest, 1906)
↑  "Uj patikák". Világ. p. 9. נבדק ב-2021-01-29.
↑  "Beethoven márvány mellszobra". Az Újság. 1911-12-02. p. 14.
↑  Bevándorlási ív
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 1611/1908. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-29.
I'm Just Here for the Music

"I'm Just Here for the Music" (בעברית: "אני כאן בשביל המוזיקה") הוא שיר של הזמרת והרקדנית פאולה עבדול, אשר יצא ב-5 במאי 2009 כסינגל שלא מתוך אלבום. זוהי הייתה הפעם הראשונה מזה 13 שנה שהזמרת הוציאה שיר סולו. השיר יצא על ידי חברת פילמנט אנטרטיינמנט גרופ והופק על ידי אוליבר ליבר אשר היה המפיק העיקרי של אלבום הבכורה שלה.
"I'm Just Here for the Music" דוגם את השיר "Last Night a D.J. Saved My Life" של להקת אינדיפ.
הפצה

עבדול חשפה לראשונה של השיר ביום יציאתו בתוכנית הרדיו של ראיין סיקרסט וכ-3 ימים לאחר מכן הוא היה זמין גם להורדה דיגיטלית.
הופעות חיות

עבדול הופיעה עם השיר בתוכנית "אמריקן איידול" ובכך זו הייתה הפעם הראשונה מזה שמונה שנים שהזמרת הופיעה לבדה בתוכנית.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 87 |  |
|  ארצות הברית | מצעד המכירות הדיגיטליות | 61 |  |
הערות שוליים

1 2  Paula Abdul – I'm Just Here for the Music (באנגלית), נבדק ב-2021-04-17
↑  Indeep – Last Night a D.J. Saved My Life (באנגלית), נבדק ב-2021-04-17
↑  https://www.billboard.com/music/Paula-Abdul/chart-history/HSI
↑  https://www.billboard.com/music/Paula-Abdul/chart-history/HDS
| פאולה עבדול |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Forever Your Girl • Spellbound • Head Over Heels |  |
| אלבומי רמיקס | Shut Up and Dance: Mixes |  |
| אלבומי אוסף | Greatest Hits • Greatest Hits: Straight Up! |  |
| סינגלים | "Knocked Out" • "The Way That You Love Me • "Straight Up" • "Forever Your Girl" • "Cold Hearted" • "Opposites Attract" • "Rush Rush" • "The Promise of a New Day" • "Blowing Kisses in the Wind" • "Vibeology" • "Will You Marry Me?" • "My Love Is for Real" • "Crazy Cool" • "Ain't Never Gonna Give You Up" • "Dance Like There's No Tomorrow" • "I'm Just Here for the Music" |  |
| סיבובי הופעות | Under My Spell Tour • Total Package Tour • Straight Up Paula! • Paula Abdul: Forever Your Girl |  |
| טלוויזיה | American Idol • Hey Paula • Live to Dance • The X Factor • So You Think You Can Dance |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 20579b92-5de5-4873-8641-cb958e16d8de  MusicBrainz work: c4c6e680-d272-4eb3-b2ec-15999cd96110
שתנן

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  קרבוניל דיאמיד
 שמות נוספים:  קרבמיד קרבוניל דיאמין דיאמינו מתנל דיאמינו מתנון
 כתיב כימי:  CH₄N₂O 
 מסה מולרית:  60.07 גרם/מול
 מראה:  צבע לבן, חסר ריח
 מספר CAS:  57-13-6
 צפיפות:  1.33 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 מסיסות:  108 g/100 ml (20 °C) 167 g/100 ml (40 °C) 251 g/100 ml (60 °C) 400 g/100 ml (80 °C) 733 g/100 ml (100 °C)
 טמפרטורת היתוך:  132.7 °C   405.85 K
 חומציות:  0.18
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  −333.3 קילוג'ול למול
 
שִׁתְנָן (או שֵינָן, שתנה; בלועזית: אוּרֵאַה) הוא תרכובת אורגנית המורכבת מפחמן, חנקן, מימן וחמצן. נוסחתו הכימית היא CON2H4 או CO(NH2)2. באמצעות ייצור שתנן נפטר הגוף מעודפי חנקן הנוצרים במהלך חילוף חומרים.
אצל חלק מהחיות, האטומים המרכיבים את השתנן מגיעים מפחמן דו-חמצני, מים, חומצה אספרטית ואמוניה. והשתנן נוצר בתהליך אנאבולי. תהליך זה צורך אנרגיה, כיוון שאמוניה, תוצר לוואי נפוץ של חילוף החומרים בגוף, היא רעילה ויש לנטרלה. השתנן נוצר בכבד. חיות ימיות לא מייצרות שתנן, כיוון שסביבתן משופעת במים והן יכולות פשוט לפלוט את האמוניה לסביבה מיד כשהיא נוצרת. עופות מייצרים חומצת שתן, חומר רעיל פחות מהשתנן, כיוון שצריכת המים שלהם קפדנית יותר. גם בני אדם מייצרים מעט חומצת שתן, כתוצאה מפירוק פורין. ייצור עודף של חומצת שתן יכול לגרום לסוג של דלקת מפרקים הנקרא שיגדון.
גילוי השתנן

השתנן התגלה על ידי הילר רול, כימאי צרפתי, ב-1773. ב-1828, השתנן היה לתרכובת האורגנית הראשונה שסונתזה מחומרים אי-אורגניים, על ידי הכימאי הגרמני פרידריך ולר, שהפיק שתנן מאשלגן ציאנאטי ואמוניום גופרתי. בכך הפריך ולר את התאוריה הגורסת כי היסודות הכימיים המרכיבים אורגניזמים חיים שונים במהותם מאלה המרכיבים את החומר הדומם, והניח את היסוד לכימיה האורגנית.
שימושים > שימוש תעשייתי

שימושי השתנן בתעשייה:
חומר גלם לייצור פלסטיק.
רכיב בדשן ומזון לחיות, המספק מקור זול וזמין של חנקן.
משמש כתוסף למנועי דיזל ברכבים שונים, במטרה לנטרל את תחמוצות החנקן הרעילות הנפלטות מהמנוע. השתנן הופך את הגזים חנקן חד-חמצני ( NO) וחנקן דו-חמצני ( NO_{2}), לחמצן וחנקן אטמוספירי:  N_{2} ו- O_{2}.
משמש כתחליף למלח בכבישים ובמסלולי המראה המשמש למניעת קיפאון. שתנן אינו גורם לשיתוך (קורוזיה) בניגוד למלח.
כמרכיב במרככי שיער ותחליבים.
משמש כמגיב בקומפרסים לקירור בערכות עזרה ראשונה, הודות לתגובה האנדותרמית שהוא יוצר במגע עם מים.
שימושים > שימוש מעבדתי

השתנן משמש כדנטורנט של חלבונים. באמצעות הפרת הקשרים הלא קוולנטיים בחלבון, שתנן גורם לאיבוד הקיפול הטבעי שלהם. לשם כך משתמשים בשתנן בריכוזים של עד 10 מולר.
שימושים > שימוש רפואי > שימוש תרופתי

השתנן משמש בתכשירים דרמטולוגיים לטיפול בעור יבש.
שימושים > שימוש רפואי > אבחון פיזיולוגי

כיוון שהשתנן מיוצר בגוף ברמה קבועה יחסית, רמות גבוהות של שתנן מצביעות על בעיה בסילוק השתנן, או במקרים נדירים יותר, בייצור עודף שלו. הגורם הנפוץ ביותר לאורמיה (רמה גבוהה של שתנן בדם) הוא בעיות בכליות, אך בהרבה מקרים הגורם הוא דווקא התייבשות. רמת השתנן נמדדת (גם באמצעות Blood urea nitrogen) יחד עם רמת הקראטינין על מנת לאבחן ישירות בעיות בכליות (כמו מחלת כליות כרונית) או בעיות משניות (כמו היפותירואידיזם - בעיות בתפקוד של בלוטת התריס).
רמות גבוהות מאוד של שתנן בדם (אורמיה) עלולות לגרום להפרעות נוירולוגיות, ותקופות ארוכות של אורמיה עלולות לגרום לעור לפתח גון אפרפר.
רמת השתנן בדם יכול להיות מושפעת גם ממחלות דם ממאירות כגון לוקמיה ומיאלומה נפוצה.
שימושים > שימוש רפואי > שימושים אבחנתיים אחרים

שתנן המסומן באיזוטופים (פחמן 14 - רדיואקטיבי, או פחמן 13 - איזוטופ יציב) משמש לבדיקת נשימה לגילוי הליקובקטר פילורי בקיבה ובתריסריון. הבדיקה מגלה את האנזים אוראז, המיוצר על ידי ההליקובקטר, בתגובה המייצרת אמוניה משתנן. תהליך זה מעלה את הpH של הקיבה מסביב לחיידק.
ניתן לזהות בעזרת אותו מבחן מינים דומים להליקובקטר פילורי בחיות כגון קופים כלבים וחתוליים (גם חתוליים גדולים).
הערות שוליים

↑  Nomenclature of Organic Chemistry : IUPAC Recommendations and Preferred Names 2013 (Blue Book). Cambridge: The Royal Society of Chemistry. 2014. pp. 416, 860–861. doi:10.1039/9781849733069-FP001. ISBN 978-0-85404-182-4. The compound H2N-CO-NH2 has the retained named ‘urea’, which is the preferred IUPAC name, (…). The systematic name is ‘carbonyl diamide’.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529769005171  BnF: cb122447595 (data)  GND: 4159153-7  LCCN: sh85141359  NDL: 00568752  NKC: ph182404 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שישה שבועות

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של פרד מסטרד סטיוארט
 בימוי:  טוני ביל
 הופק בידי:  פיטר גובר, ג'ון פיטרס
 תסריט:  דייוויד זלצר
 שחקנים ראשיים:  דאדלי מור  מרי טיילר מור קתרין הילי
 מוזיקה:  דאדלי מור
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בדצמבר 1982
 משך הקרנה:  107 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט חג המולד 
 תקציב:  9 מיליון דולר
 הכנסות:  6.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   6weeks
 דף הסרט ב־IMDb
 
שישה שבועות (באנגלית: Six Weeks) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1982 בבימויו של טוני ביל, עם דאדלי מור, מרי טיילר מור וקתרין הילי (אנ').
התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת פרד מסטרד סטיוארט (1976).
העלילה היא על פוליטיקאי שמתקשר לאם יחידנית ובתה החולה, קשר שנמשך שישה שבועות עד למותה של הבת.
השחקנית/רקדנית קתרין הילי בת ה-13 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית החדשה של השנה.
דאדלי מור היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר.
תקציר העלילה

פטריק דלטון (דאדלי מור) הוא פוליטיקאי ותיק בקליפורניה שנמצא במסע בחירות שלו לקונגרס ארצות הברית. באספת תומכים ותורמים בביתו של ארנולד (ג'ון הרקינס) הוא נפגש בנערה כבת 13 בשם ניקול דרייפוס (קתרין הילי) שמדריכה אותו למקום הפגישה והוא מצייד אותה בכרטיס כניסה. לאחר הנאום שלו הוא נפגש עם ניקול ואימה שרלוט (מרי טיילר מור) ומתפתחת בינם ידידות.
שרלוט היא אישה אמידה בעלת מפעל קוסמטיקה גדול. היא נותנת תרומה גדולה למסע הבחירות של פטריק וניקול מתגייסת לעזור במטה הבחירות שלו.
שרלוט מגלה לו שניקול סובלת מלויקמיה מגיל חמש וניקול מגלה לו כי קבלה בעבר טיפול והמחלה נכנסה להפוגה אך כעת חזרה והיא מסרבת לקבל טיפול.
לאור זה מתהדק הקשר בין דלטון לשרלוט וניקול למורת רוחם של אשתו פג (שאנון וילקוקס) ובנו ג'ף (ביל קלברט).
נקול היא רקדנית בלט מחוננת וכששרלוט וניקול טסות לניו יורק הוא מצטרף אליהן ברגע האחרון.
הם מטיילים בחוצות ניו יורק ופטריק מסדר לניקול אודישן במטרופוליטן. היא מתקבלת לחזרה של הלהקה על מפצח האגוזים של צ'ייקובסקי ורוקדת שם פה דה דה לתשואות הנוכחים.
לאחר ההופעה הם חוזרים לבית המלון ברכבת וניקול מאבדת הכרה, מוחשת לבית חולים ושם מתה.
שרלוט נוסעת לצרפת ופטריק כותב לה כי הצליח בבחירות לקונגרס.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דאדלי מור | פטריק דלטון | פוליטיקאי |
| מרי טיילר מור | שרלוט דרייפוס | אשת עסקים |
| קתרין הילי | ניקול דרייפוס |  |
| שאנון וילקוקס | פג דלטון |  |
| ביל קלברט | ג'ף דלטון |  |
| ג'ו רגלבוטו | בוב | עוזר פרלמנטרי |
| ג'ון הרקינס | ארנולד | תומך בדלטון |
הערות שוליים

↑  איזה לאקומיה זוהרת - "שישה שבועות" (ארצות הברית 1982), "העולם הזה", גיליון 2379 מ-6 באפריל 1983, עמוד 61
יו פרייזר (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באוקטובר 1945 (בן 79) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 מקום לימודים:  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי 
 בן או בת זוג:  בלינדה לאנג 
 פרופיל ב-IMDb
 
יו מ. פרייזר (באנגלית: Hugh M. Fraser; נולד ב-23 באוקטובר 1945) הוא שחקן, במאי תיאטרון וסופר אנגלי.
ביוגרפיה

פרייזר נולד בלונדון בשנת 1945, וגדל במידלנדס (אנ'). הוא למד בבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy of Dramatic Art" ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. הוא היה חבר בלהקת הפולק טלטייל (אנ'), והיה שותף לכתיבה של נעימת הנושא לסדרת הטלוויזיה לילדים "Rainbow" (אנ') של ITV.
הפריצה הגדולה של פרייזר הייתה ב-1978 כשגילם את אנתוני אידן בסדרת הטלוויזיה "אדוארד וגברת סימפסון" בכיכובו של אדוארד פוקס. אחר כך לוהק לעיתים קרובות לתפקידים של דמויות מהמעמד העליון ושל אריסטוקרטים, כמו מר טאלמן בסרט "חוזה השרטט" בבימויו של פיטר גרינוויי.
במהלך הקריירה הופיע פרייזר בסרטי קולנוע ובטלוויזיה. תפקידיו הידועים ביותר הם קפטן הייסטינגס בסדרת הטלוויזיה "פוארו" לצדו של דייוויד סושה, והדוכס מוולינגטון (החליף את דייוויד טרוטון) בסדרה "שארפ" בכיכובו של שון בין. פרייזר הקליט ספרי שמע מסדרת "פוארו" בהם את הספר "Elephants Can Remember". פרייזר קרא ספרי שמע רבים מיצירותיה של אגאתה כריסטי, והם יצאו לאור בהוצאת HarperCollins.
בשנות השמונים של המאה העשרים הופיע פרייזר בסדרת המתח "Edge of Darkness" של ה-BBC. הוא חבר, מדריך ובמאי של האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ומתמחה בשייקספיר. פרייזר ביים מחזות אחדים בהם עיבוד של דייוויד מאמט למחזה "הדוד וניה" מאת צ'כוב, שהוצג בווילטון מיוזיק הול בלונדון בינואר 2007, בכיכובה של רייצ'ל סטירלינג (אנ') בתפקיד ילנה.
בקולנוע שיחק פרייזר בסרטים "קללת הפנתר הורוד", "101 כלבים וגנבים" ו"משחקים פטריוטיים". בתיאטרון הופיע ב-1979 בתפקיד קלודיו במחזה "מהומה רבה על לא דבר" עם הלהקה השייקספירית המלכותית. הוא השתתף בתסכיתי דרמה של "דוקטור הו" בשם "Circular Time" (מ-2007) ו-"Cradle of the Snake" (מ-2010). ב-2003 שיחק בסרט הטלוויזיה "מוות בשורות הכנסייה" על פי ספרה של פ.ד. ג'יימס ובכיכובו של מרטין שו.
ב-2015 יצא לאור הרומן הראשון שכתב פרייזר בשם "Harm".
ביוגרפיה > חיים אישיים

פרייזר נשוי לשחקנית בלינדה לאנג ולהם בת אחת, לילי.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | האיש במסכת הברזל | The Man in the Iron Mask | מונטפלורי |  |
| 1977 | אדוארד וגברת סימפסון | Edward & Mrs. Simpson | אנתוני אידן |  |
| 1979 |  | Hanover Street | קפטן הרולד לסטר |  |
| 1982 | שועל האש | Firefox | טורטייב |  |
| 1982 |  | Cloud Howe | רוברט קולקוהון |  |
| 1982 | חוזה השרטט | The Draughtsman's Contract | מר טאלמן |  |
| 1983 | קללת הפנתר הורוד | Curse of the Pink Panther | ד"ר ארנו סטנג |  |
| 1983 |  | Reilly, Ace of Spies | ג'ורג' היל |  |
| 1985 |  | Edge of Darkness | רוברט בנט |  |
| 1988 |  | Codename: Kyril | פיטר ג'קסון |  |
| 1988 | ג'ק המרטש | Jack the Ripper | סר צ'ארלס וורן |  |
| 1990 | לורנה דון | Lorna Doone | המלך ג'יימס השני |  |
| 1992 | משחקים פטריוטיים | Patriot Games | ג'פרי ווטקינס |  |
| 1996 | 101 כלבים וגנבים | 101 Dalmatians | פרדריק |  |
| 2001 |  | The Lost Battalion | קצין בריטי |  |
| 2003 | מוות בשורות הכנסייה | Death in Holy Orders | ג'ורג' גרגורי | סרט טלוויזיה |
| 2004 | היומנים של אלן קלארק | The Alan Clark Diaries | טריסטן גארל-ג'ונס |  |
| 2004 | תחבולות חדשות | New Tricks | פול אדמסון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1994–2006 | שארפ | Sharpe | הדוכס מוולינגטון |  |
| 1989–2002, 2013–2014 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | קפטן ארתור הייסטינגס |  |
| 2024 |  | Unsinkable | ג'סטיס לנגטון | 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  צריך לראות לפעמים - "חוזה השרטט", "העולם הזה", גיליון 2379 מ-6 באפריל 1983, עמוד 61
↑  "Harm: Hugh Fraser: 9780993264917: Amazon.com: Books". נבדק ב-8 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Feinstein, Sharon (1999-05-02). "The Interview: Belinda Lang – Our marriage is perfect even though I'm so bossy". Sunday Mirror. נבדק ב-2010-08-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327245805171  PLWABN: 9810550345705606  BIBSYS: 90644622  BNE: XX1498844  BnF: cb171121399 (data)  CANTIC: a11723877  GND: 141140887  ISNI: 0000 0000 4397 9686  LCCN: no96051270  MusicBrainz: 26f4903d-cc09-451f-a0c7-881ab9aff125  NKC: xx0124569  NLA: 58775900  RERO: 02-A003260978  SNAC: w6mk97z4  SUDOC: 069144176  VIAF: 46358485   WorldCat (עם VIAF): 46358485
דרמה תקופתית

דרמה תקופתית היא ז'אנר קולנועי המאופיין בכך שעלילתו מתרחשת בתקופה ספציפית בהיסטוריה, דבר הדורש מיוצרי הסרט להשתמש בתלבושות ססגוניות ויוצאות דופן, תפאורות וחפצים על מנת ללכוד את רוח התקופה המסוימת.
התקופות הנפוצות ביותר בסרטי קולנוע מז'אנר זה הן:
העת העתיקה
ימי הביניים
בארוק ורנסאנס
העידן האליזבתני
התקופה האדוארדית
התקופה הוויקטוריאנית
תקופת מלחמת העולם הראשונה, השנייה והשואה
לעיתים קרובות, סרטי המשתייכים לז'אנר זה משתייכים בו-זמנית לז'אנרים נוספים, כגון דרמה היסטורית, סרט הרפתקאות, מלודרמה. אולם, המשמעות, בדבר השתייכותו של סרט לז'אנר הדרמה התקופתית, היא כי הקהל נמשך אל הסרט בגלל השימוש בתלבושות ססגוניות, ואמצעי עיצוב נוספים, באותה מידה שהוא נמשך אל התוכן הנרטיבי של הסרט.
הדרמה התקופתית לא מוגבלת בזמן. סרט תקופתי יכול להתעסק בתקופה של מאות שנים כמו ימי הביניים או בתקופה של עשור בלבד, לדוגמה שנות העשרים הסוערות.
סרטים בולטים בז'אנר

בארי לינדון
לב אמיץ
ממעמקי הגיהנום
אמדאוס
הגלימה
כביריה
הברדלס
אלכסנדר נבסקי
מקום בו מלאכים פוחדים לדרוך
סדרות בולטות בז'אנר

אימפריית הפשע
בית קטן בערבה
גאווה ודעה קדומה
דדווד
ד"ר קווין רופאה במערב
זינה הנסיכה הלוחמת
מד מן
אחוזת דאונטון
גיהנום על גלגלים
פלמ"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4248222-7 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוני ביל

| --- | --- |

טוני ביל עם פרנסס לי מקיין, 1977
 לידה:  23 באוגוסט 1940 (בן 84) סן דייגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נוטרדאם  St. Augustine High School 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (1974) 
 פרופיל ב-IMDb
 
טוני ביל (באנגלית: Tony Bill; נולד ב-23 באוגוסט 1940) הוא שחקן, במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה פרס האוסקר כמפיק על "העוקץ" (1973).
ביוגרפיה

ביל נולד בסן דייגו, קליפורניה. ב-1962 סיים את לימודיו באוניברסיטה, לאחר שלמד אנגלית ואומנות. הוא החל את צעדיו הראשונים בתעשיית הקולנוע כשחקן, בסרט "דירת הרווקים" "Come Blow Your Horn" משנת 1963, בו עשה תפקיד משני, לצד פרנק סינטרה, שכיכב בתפקיד הראשי, שהתבסס על מחזה מאת ניל סיימון. מאז הופיע עוד פעמיים לצד סינטרה במהלך שנות השישים. מאמצע שנות השישים הופיע כשחקן בסרטיהם של כמה מגדולי הבמאים של תקופתו: פרנסיס פורד קופולה ("You're a Big Boy Now"), סטיבן ספילברג ("Slipstream", סרט קצר), ג'ון סטארג'ס ("תחנת זברה אינה עונה"), סידני פולאק ("Castle Keep") וקרול ריד ("פלאפּ").
העבודה עם הבמאים הללו גרמה לו לרצות לעבור לצד השני של המצלמה וליצור סרטים בעצמו. ב-1972 הוא הפיק את סרטו הראשון. ב-1973, סרטו השלישי כמפיק, "העוקץ", קיבל את פרס האוסקר כשהסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, לצד שישה אוסקרים נוספים לו זכה הסרט עטור השבחים שהיה גם להצלחה קופתית פנומנלית, עם תקציב של 5.5 מיליון דולר והכנסות של 156 מיליון דולר. פרס האוסקר נתן לו את הגושפנקה להתחיל לעסוק במה שהכי רצה, שזהו בימוי סרטים. ב-1975 הופיע בסרט שמפו לצידו של וורן בייטי. ב-1979 הפיק את הסרט "פורשים בסטייל".
ב-1980 ביים את סרטו הראשון, "שומר הראש", שקיבל אומנם ביקורות טובות, אך נכשל בקופות. בהמשך הוא ביים סרטים כמו "שישה שבועות" (1982), "לב אוהב" (1993), עם כריסטיאן סלייטר ומריסה טומיי ו"משפחה עם תקווה", עם קתי בייטס. ביל, שהתמחה בבימוי סרטי דרמה, מרבה לביים גם סרטים וסדרות לטלוויזיה. בין השאר ביים פרקים בסדרות "ריקוד מושחת", "שיקגו הופ", "פליסיטי" ו"מונק". בין סרטי הטלוויזיה שביים נמנים: הדרמה המשפחתית "כריסטמס אחד" שהיה סרטה האחרון של קתרין הפבורן, "מעבר לנדרש", "אוליבר טוויסט" עם ריצ'רד דרייפוס ואלייז'ה ווד, ו"מלחמת מחוז הרלן" עם הולי האנטר.
בשנת 2007 ביים את סרט הטלוויזיה "Pictures of Hollis Woods" ששודר ברשת CBS בכיכובה של אלפרה וודארד; הסרט מבוסס על ספרה באותו שם מאת פטריסיה ריילי גיף אשר זכה במדליית ניוברי.
הערות שוליים

↑  איזה לאקומיה זוהרת - "שישה שבועות" (ארצות הברית 1982), "העולם הזה", גיליון 2379 מ-6 באפריל 1983, עמוד 61
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729581205171  PLWABN: 9810573430205606  BNE: XX1305417  BnF: cb14008848v (data)  GND: 140934723  ISNI: 0000 0000 8160 4981  LCCN: no92023003  NKC: js20061020017  NTA: 073609315  SNAC: w6sc8p76  SUDOC: 176425624  VIAF: 84255224   WorldCat (עם VIAF): 84255224
אנדרה היידו

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1932 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  1 באוגוסט 2016 (בגיל 84) ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מוקד פעילות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 עיסוק:  מלחין, אתנומוזיקולוג
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית, הונגרית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1997) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרה הַיידוּ (בהונגרית: Hajdu Andre;‏ 5 במרץ 1932 – 1 באוגוסט 2016, כ"ו בתמוז ה'תשע"ו) היה מלחין ואתנומוזיקולוג ישראלי, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב, חתן פרס ישראל למוזיקה (1997).
קורות חיים

אנדרה (מרדכי) היידו נולד בבודפשט בירת הונגריה בשנת 1932. אביו, משה, ניהל סניף של חנות גדולה, ואמו, שרה, הייתה נגנית פסנתר ובעלת סטודיו לצילום. הוריו נפרדו ב-1940 והתגרשו ב-1945, אך המשיכו לעבוד יחד בחנותו של האב. אנדרה העביר את ילדותו בבודפשט ושרד עם אמו את ימי השמדת יהודי הונגריה. בשנת 1956, לאחר המרד ההונגרי, היגר עם אמו לפריז. בתחילת שנות השישים שהה בתוניסיה ולימד מוזיקה במקומות שונים. לאחר שובו לפריז, החל להתקרב לדת וחזר בתשובה.
בשנת 1966 עלה לישראל והתיישב בירושלים. בשנת 1969 נישא לרות ונולדו לו שישה בנים.
היידו נפטר בגיל 84 בתאריך כ"ו בתמוז ה'תשע"ו ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
קריירה מוזיקלית

היידו החל ללמוד פסנתר בגיל 12, ומעט אחרי שלמד לנגן החל לכתוב מוזיקה בעצמו. בגיל 14 כתב אופרה בשם "ליאנדרה". לאחר מלחמת העולם השנייה למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט לצד ג'רג' קורטג וג'רג' ליגטי. מוריו היו סרוונסקי וסבו (הלחנה) וסגדי (פסנתר). בהדרכתו של זולטאן קודאי, שהיה מרצה בכיר באקדמיה, עסק באתנומוזיקולוגיה, ובילה זמן רב בקרב הצוענים ואף למד את שפתם. מגיל 18 עבד בליווי מקהלות ולהקות ריקודים ובתזמור. בשנת 1955 זכה בפרס ראשון על יצירתו "קנטטה צוענית".
למרות ההצלחה בהונגריה, בשנת 1956 עבר היידו לפריז, שם למד בקונסרבטואר של פריז אצל דריוס מיו ואוליבייה מסייאן. עם חבריו לספסל הלימודים נמנו המלחינים ויליאם בולקום ופול מפנו והמחזאי סמואל בקט.
בשנים 1960–1961 שהה בתוניס, שם לימד פסנתר, קומפוזיציה ותולדות המוזיקה בקונסרבטוריון ועסק במוזיקולוגיה.
בשנת 1967 החל ללמד קומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בתל אביב. בין השנים 1982-86 לימד קורסים בהרמוניה ובקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בירושלים. הוא לימד קורסים מגוונים בחוג למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן, ובין השנים 1985-88 עמד בראשו. בתחילת שנות התשעים ייסד את המגמה למוזיקה בבית הספר התיכון למדעים ולאמנויות בירושלים. בהמשך פרש כפרופסור אמריטוס.
בשנת 1997 הוענק לו פרס ישראל למוזיקה יחד עם אבל ארליך ובן-ציון אורגד.
אנסמבל האומן ח"י

ב-2001 הקים יחד עם קבוצה מתלמידיו מהתיכון למדעים ולאמנויות את אנסמבל האומן ח"י שנפגש בסטודיו ברחוב האומן 18 בירושלים. במשך פעילותו העלה האנסמבל מספר מופעים יוצאי דופן בהשראת ניגוני חב"ד וטקסטים מהמשנה ומהמקורות. בין הפקות האנסמבל: "קולמוס הנפש" (פסטיבל ישראל 2004), "מגדל הפורח באוויר" (פסטיבל ישראל 2006), "רזא דשבת" ועוד.
פעילות פדגוגית

בין תלמידיו של היידו: גדעון לבינסון, עודד זהבי, מיכאל שנהב, יוני רכטר, גיל שוחט, אורית וולף, אוריין שוקרון, אבי ברמן, שם טוב לוי, מתי קובלר, אוריאל הרמן, תניה זיסקינד, אהוד אטון, נורי יעקובי, יונתן ניב, איתן קירש, מתן פורת, דניאל שליט, יונתן רזאל, אהרן רזאל, נטע אלוני, יאיר הראל, אוריאל זוהר, רונן שפירא, משה שלגי.
היידו היה ממקימי מגמת המוזיקה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים, ועם כמה מתלמידיו בתיכון הקים את ההרכב המוזיקלי "האומן ח"י".
חייו ויצירתו של היידו תועדו בשני סרטים אודותיו. הראשון הוא סרט תעודה מאת דני אור-סתיו ונתן ליפשיץ, שנעשה במסגרת סדרת "צלילים כחול־לבן" שתיעדה מלחינים ישראלים אחדים וכן סרט ביוגרפי מקיף אודותיו בשם "הקוביה ההונגרית" בבימויו של גלעד ענבר ובהפקתו של ערוץ 8.
יצירתו

אחדות מיצירותיו המוזיקליות:
"פלסמות" (1957) שישה קטעים לפסנתר.
"פלזמה ב'" (1969) לעשרה כלים.
"סיפורים על ילדים שובבים" (1976).
"סרנדות ביישניות" (1979).
"על האור ועל העומק" (1984).
"חליל ותוף".
ארבעה שירים ספרדיים מאת אלברטו חמזי בעיבוד לפסנתר בארבע ידיים (2004)
ברבות מיצירותיו מופיעים נושאים הקשורים ליהדות, ובהן:
"משחק הפסחא" (1970).
"המגדל הפורח באוויר" (1971-73) להרכבים שונים - קול ופסנתר, מקהלת ילדים חד-קולית ומקהלה א קאפלה.
"56 קטעי משנה" (73-1972).
"תרועת מלך" (1974).
"נביאי האמת והשקר" (1977).
"תהילים" (1982).
"סיפורי יונה" (87-1986).
"חלומות באיספמיה" (92-1991) קנטטה לגירוש יהודי ספרד.
"קהלת" (1994).
"לידתו של ניגון" (1998).
ביצה שנולדה ביום טוב
יצירות אחרות שלו הן בעלות מגמה חינוכית, לשם פיתוח היצירתיות המוזיקלית, ובהן: "שביל החלב", "אומנות הפסנתר", "ספר האתגרים", "רגליים שמחות", "קונצ'רטו ל-10 פסנתרנים קטנים".
היידו פרסם מאמרים על שירת הצוענים, על מוזיקת הכליזמרים ועל הניגון החסידי.
לקריאה נוספת

יהודה כהן, נעימי זמירות ישראל, הוצאת עם עובד, 1993.
מירה זכאי ואנדרה היידו, לאן שוחים דגי הסלמון - דיאלוג, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999. הוצאה מחודשת ומורחבת דלתות נפתחות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
הערות שוליים

↑  יהודה כהן, נעימי זמירות ישראל, עמ' 297.
↑  עמרי שאשא, "הגבולות מתרככים ומאפשרים יצירה חדשה" - ריאיון עם פרופ' אנדרה היידו, באתר נאמני תורה ועבודה, ‏אוקטובר 2009
↑  נעם בן-זאב, אני עוזר להרוס מה שעשיתי, באתר הארץ, 28 במאי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262364605171  BnF: cb139941634 (data)  GND: 135000564  ISNI: 0000 0001 1467 2068  LCCN: n80136388  MusicBrainz: 8a19eca9-3711-4287-8ee1-15d67eb29c6e  NKC: xx0150694  NTA: 16633197X  RERO: 02-A003341274  SUDOC: 251292355  VIAF: 7652270   WorldCat (עם VIAF): 7652270 
אנדרה היידו ותלמידיו (מימין לשמאל) נורי יעקבי, מתי קובלר, יונתן ניב ויאיר הראל
אנדרה היידו (משמאל) עם מירה זכאי, שכתבה עמו את הספר "לאן שוחים דגי הסלמון - דיאלוג"
ג'רג' הידאש

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1925 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  29 ביולי 2012 (בגיל 86) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
ג'רג' הידאש (בהונגרית: Hidas György; בודפשט, 15 בנובמבר 1925 – בודפשט, 29 ביולי 2012) היה פסיכיאטר יהודי-הונגרי, פסיכואנליטיקאי מנחה ומכשיר פסיכואנליטיקאים. בנוסף לפעילות הריפוי שלו, כישוריו הארגוניים תרמו באופן משמעותי להתפשטות ולפיתוח הפסיכואנליזה והפסיכותרפיה בהונגריה. עם ינה רפאי פיתח את השיטה לניתוח יחסי אם ועובר.
קורות חיים > ילדות, משפחה

ג'רג' הידאש נולד ב-15 בנובמבר 1925, כילד יחיד למשפחה יהודית בורגנית. בירושת דורות הייתה למשפחה מפעל לייצור מקררים (ארגזי קרח ולא חשמלי) בשם הננפלד מקררים בע"מ, שהפך בהדרגה לבלתי אפשרית לחלוטין הן בתקופת הכיבוש הגרמני והשואה (מבצע מרגרטה) והן במשטר הקומוניסטי לאחר מכן. אביו של הידאש היה אדם ממעמד ביניים משכיל, בעל אמונה דתית שניספה בשואה. לדברי ג'רג' הידאש, הייתה לו ילדות מאושרת ומאוזנת.