stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאונרד גוארנטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 72 בערך) רוויר, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  Matt Kaeberlein 
 פרסים והוקרה:  Irving S. Wright Award of Distinction (2015) 
 אתר רשמי
 
לאונרד גוארנטה (באנגלית: Leonard Pershing Guarente; נולד ב-1952) הוא פרופסור לביולוגיה ב-MIT. מהידועים בחוקרי ההזדקנות והארכת תוחלת חייו הבריאים של האדם.
קורות חיים

גוארנטה נולד בעיירה רוויר (Revere), שליד בוסטון, מסצ'וסטס, נכד למהגרים מאיטליה, ובנם של לאונרד גוארנטה (האב), פקיד בג'נרל אלקטריק ונורמה (לבית פולקארי), עקרת בית. המשפחה הייתה עניה ובצעירותו עבד גוארנטה בחנות המכולת המקומית כדי לממן את לימודיו בבית ספר תיכון. עשה תואר ראשון (BSc) בביולוגיה מולקולרית ב-MIT, הראשון במשפחתו, שלמד באוניברסיטה.
ב-1978 סיים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת הרווארד, ושם גם עשה את הפוסט דוקטורט. מלמד ב-MIT מאז 1981, פרופסור לביולוגיה מאז 1982 ובעל משרה קבועה ב-MIT החל מ-1986. חבר מועצת העורכים של המגזין Aging.
ב-1999 ייסד את חברת התרופות Elixir Pharmaceuticals, יחד עם פרופסור סינתיה קניון ואחרים. הוא ניסה לגייס לחברה זו גם את תלמידו המוצלח מכולם כנראה, פרופסור דייוויד סינקלייר, אך נכשל בכך כשסינקלייר ייסד במקום זאת ב-2004 את חברת התרופות המתחרה  Sirtris Pharmaceuticals. ב-2006 עזב את "אליקסיר" ושנה אחר כך הצטרף לסירטריס של סינקלייר. ב-2008 נרכשה סירטריס ב-720 מיליון דולר על ידי חברת התרופות הבריטית הענקית גלקסו סמית' קליין GlaxoSmithKline - GSK.
לאחר מכירת סירטריס הקים גוארנטה חברה חדשה בשם אליסיום (Elysium Health), כאשר במועצה המדעית שלה הוא הושיב שישה זוכי פרס נובל, בהם פרופ' אהרן צ'חנובר מהטכניון, הנוירולוג אריק קנדל, הכימאי מרטין קרפלוס והביולוג תומאס סודהוף. בפברואר 2015 החלה החברה למכור תוסף מזון (לא תרופה), שלטענתה אמור להאריך את תוחלת החיים הבריאים של כל הנוטל אותה באופן קבוע. התוסף, הקרוי "בייסיס" (Basis) מורכב משני תוספי מזון שהיו ידועים עוד קודם לכן, פטרוסטילבין (Pterostilbene), הממוצה בין השאר משקדים, אוכמניות ועוד, וניקוטינאמיד ריבוסייד ((Nicotinamid Riboside (NR), וריאציה של ויטמין B3, המצויה בין השאר למשל בחלב ועוד. לטענת החברה, "בייסיס" אמור לחקות מצבי רעב בגוף האדם הנוטל אותו, בלי שאותו אדם ייאלץ לרעוב בפועל. מצבי רעב כבר הוכחו בעבר כמסוגלים להאריך את תוחלת החיים בצורה משמעותית (ראו להלן). התוסף נמכר כיום באינטרנט ללא מרשם תמורת 60 דולר לחודש. החברה מודה כי לא ניסתה את התוסף לבדיקת השפעותיו על האדם לטווח ארוך, אף כי נכון לאוקטובר 2016 מתנהל ניסוי שכזה על 120 מתנדבים אנושיים.
גוארנטה נשוי בשנית ויש לו בן מנישואיו הראשונים, ג'ף, אשר לו הוא הקדיש ב-2002 את ספרו האוטוביוגרפי, וכן בת ובן מנישואיו השניים.
מחקריו

בשנים 1980–1995 חקר בקרת גנים באאוקריוטים.
מאז 1991 הוא חוקר את המכניזם של ההזדקנות ואת הבקרה של הגוף על מכניזם זה, בבעלי חיים שונים, החל משמרים וכלה ביונקים. הוא הראה שהסירטואין SIR2 הוא גן קריטי לאריכות ימים בשמרים ובתולעת הזעירה C. elegans. מעבדתו גילתה את הפעילות הביוכימית של גן זה והוא היה הראשון שהציע פתרון לשאלה שעמדה בפני הביולוגים מזה עשרות שנים, מאז 1935 לפחות ואולי אף קודם לכן - למה "דיאטת רעב", הפחתת צריכת הקלוריות בכשליש בערך, מאריכה את תוחלת החיים, שוב, בכשליש בערך?
גוארנטה סבר ש-SIR2 הוא החוליה המקשרת בין דיאטת רעב לבין דחיית ההזדקנות וכיום זוהי כבר כמעט מוסכמה מדעית, שאכן SIR2, יחד עם סירטואינים נוספים (ידועים נכון לאוקטובר 2016 לפחות שבעה כאלה), הוא אחד המתווכים המופעלים בדיאטת רעב ומביאים להארכת החיים ולדחיית ההזדקנות על שלל מחלותיה. הוא גם גילה שהסירטואין SIR1, מפקח על מספר תהליכים פיזיולוגיים, המופעלים בדיאטת רעב, אצל יונקים, לרבות העלאת עמידותם בתנאי דחק ועוד. הוא הוכיח, שהתועלת הגופנית המופקת מדיאטה שכזו איננה רק "פסיבית", כפי שחשבו קודם לכן, אלא נובעת מהפעלתם של הסירטואינים, המשפעלים מצידם תהליכים שונים בגוף כולו ובתוך התאים, לשיפור הבריאות, השרירים, הגנה מפני מחלות לב, סוכרת, סרטן, התדרדרות שכלית וקוגניטיבית, אוסטאופורוזיס ועוד.
פרסים

ב-2012 קיבל את פרס פיודור לינן במסגרת סימפוזיון החורף של מיאמי
ב-2011 קיבל מאוניברסיטת טורונטו את פרס המרצה הטוב ביותר
ב-2009 קיבל מאוניברסיטת ניו יורק פרס על הישגיו בתחום הביוטכנולוגיה
חבר האקדמיה הצרפתית למדעים החל מ-2009
חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים החל מ-2004
ספרו

Ageless Quest: One Scientist's Search for the Genes That Prolong Youth, הוצאת Cold Spring Harbor Laboratory Press,‏ 2002
מאמרים (הפניות ומדגם)

רשימת 263 מאמרים מאתר PubMed והפניות
Kubova, J., and Guarente, L. How does calorie restrriction work? Genes and Dev. 17, 313- 321, (2003).
Hekimi, S. and Guarente, L. Genetics and the specificity of the aging process. Science, 299, 1351-1354, (2003).
Lin, S. J., Ford, E., Haigis, M., Liszt, G., and Guarente, L. Calorie restriction extends life span by lowering the level of NADH. Genes Dev. 18, 12-16, (2004).
Motta, M. C., Divecha, N., Lemieux, M., Kamel, C., Chen, D., Gu, W., Bultsma, Y., McBurney, M., and Guarente, L. Mammalian SIRT1 represses forkhead transcription factors. Cell 116, 551-563, (2004).
Picard, F., Kurtev, M., Chung, N., Topark-Ngarmm, A., Senawong, T, Machado de Oliveira, R., Leid, M, McBurney, M. and Guarente, L. SIRT1 regulates white fat in mice:a mechanistic link between calorie restriction and aging. Nature, 429, 771-776. published online June 2, (2004).Donmez, G., Wang, D., Cohen, D., and Guarente, L. (2010). SIRT1 suppresses beta-amyloid production by activating the alpha-secretase ADAM10. Cell 142, 320-332.
Guarente, L. (2011). Sirtuins, Aging, and Medicine. New England Journal of Medicine, 364, 2235-2244.
Hyunkyung, J., Cohen, D, Cui, L., Supinski, A., Savas3, J., Mazzulli, J., Yates, J., Bordone, L., Guarente, L., and Krainc, D. (2011). Sirt1 mediates neuroprotection from mutant huntingtin by activation of TORC1and CREB transcriptional pathway. Nature Medicine, online Dec. 18
Libert, S., Pointer, K., Bell, E., Das, A., Asara, J., Kapur, K, Bergmann, S., Preisig M., Otowa, T., Kendler, K., Chen, X., Hettema, J., van den Oord, E., Rubio, J., and Guarente, L. (2011). SIRT1 activates MAO-A in the brain to mediate anxiety and exploratory drive. Cell 147, 1459-1472.
Simic, P., Zainabadi, K., Bell, E., Sykes, D.,, Saez, B., Lotinun, B.,, Baron, R.,, Scadden, D., Schipani, E.,, and Guarente, L. SIRT1 regulates differentiation of mesenchymal stem cells by deacetylating β-catenin. (2013). EMBO Mol. Med. 3, 430-440 Epub Jan 30.
Simic, P., Williams, EO, Bell, E., Gong, JJ, Bonkowski, M., and Guarente, L. (2013). SIRT1 suppresses the epithelial to mesenchymal transition in cancer metastasis and organ fibrosis. Cell Reports April 10 Epub.
Chang, H-C., and Guarente, L., (2013). SIRT1 mediates central circadian control in the SCN by a mechanism that decays with aging. Cell 153, 1448 - 1460
ראו גם

אנדריי ברטקה
טלומר
סינתיה קניון
רונלד דה פיניו
הערות שוליים

↑  "Men of Massachusetts: Bay State Contributors to American Society"
↑  "In Search of the Anti-Aging Gene",‏ 10 בפברואר 2004, The Globe
↑  "Sir2 Roads Diverged: Elixir Co-founder Joins Rival Sirtris", נובמבר 2007, באתר Xconomy
↑  באתר TEDMED
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457209705171  BnF: cb15674938g (data)  ISNI: 0000 0001 1597 2257  LCCN: n99800061  NTA: 261983873  ORCID: 0000-0003-4064-2510  SUDOC: 074546856  VIAF: 12633482   WorldCat (עם VIAF): 12633482
לולו וילסון

| --- | --- |

וילסון, 2017
 לידה:  7 באוקטובר 2005 (בת 19) ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
לולו וילסון (Lulu Wilson; נולדה ב-7 באוקטובר 2005) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר מסרטי האימה "הסיאנס 2", "אנאבל 2", וגם בעיבוד סדרת הטלוויזיה "מי מתגורר בבית היל", ונפילת בית אשר. בנוסף, וילסון לוהקה לסרט דרמה ביוגרפי המבוסס על גלוריה סטיינם ומגלמת אותה בשנות העשרה שלה בסרט "להיות גלוריה: חיי בדרכים".
ביוגרפיה

וילסון נולדה ב-7 באוקטובר 2005, ולה שתי אחיות גדולות.
קריירה

וילסון החלה לככב בפרסומות בגיל שלוש. בשנת 2012, היא עשתה את הופעתה הבכורה בסדרת הטלוויזיה "לואי" והמשיכה להופיע במספר סדרות טלוויזיה - "המילרים", "קופסה שחורה" ו"חפצים חדים".
וילסון המשיכה להופיע בסרטי האימה "לילה מסוכן", "הסיאנס 2" ו"אנאבל 2". בנוסף, לוהקה גם לסרט של אולפני מארוול, "דוקטור סטריינג'" משנת 2016, אך הסצנה שלה נחתכה מהסרט עקב משך זמנו. בשנת 2018, וילסון כיכבה בסדרת האימה-על טבעית של נטפליקס "מי מתגורר בבית היל".
בשנת 2020, שיחקה וילסון בסרט דרמה ביוגרפי המבוסס על גלוריה סטיינם ומגלמת אותה בשנות העשרה שלה בסרט "להיות גלוריה: חיי בדרכים".
בשנת 2023, היא שחזרה את תפקידה בתור בקי בסרט ההמשך "הזעם של בקי".
פילומוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | The Money |  |  |
| 2014 | לילה מסוכן | כריסטינה |  |
| 2015 | ההרכב שלה | ויקטוריה |  |
| 2016 | הסיאנס 2 | דוריס זנדר |  |
| 2016 | דוקטור סטריינג' | דונה סטריינג' | סצנה שנמחקה |
| 2017 | Raised by Wolves | יוקו גייבל |  |
| 2017 | אנאבל 2 | לינדה |  |
| 2017 | Cop and a Half: New Recruit | קארינה פולי |  |
| 2018 | שחקן מספר אחת |  |  |
| 2018 | Gone Are the Days | סאלי אן |  |
| 2018 | Slumber | מאיה |  |
| 2019 | Wyrm | איזי |  |
| 2020 | להיות גלוריה: חיי בדרכים (אנ') | גלוריה סטיינם בצעירותה |  |
| 2020 | בקי | בקי הופר |  |
| 2023 | הזעם של בקי | בקי הופר |  |
פילומוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | לואי | כילדה קטנה | בפרק: "Barney/Never" |
| 2014 | קופסה שחורה | קתרין בלאק | 3 פרקים |
| 2014-2015 | המילרים | מיקילה סטוקר |  |
| 2015-2016 | איימי שומר |  |  |
| 2016 | Teachers | אנני | בפרק: "Hall of Shame" |
| 2018 | חפצים חדים | מריאן קרלין |  |
| 2018 | מי מתגורר בבית היל | שירלי בצעירותה |  |
| 2020 | מסע בין כוכבים: פיקארד | קסטרא טרוי-רייקר | בפרק: "Nepenthe" |
| 2020 | 50 States of Fright | מלורי | בפרק: "13 Steps to Hell" |
| 2021 | Modern Love | קייט | בפרק: "Am I...? Maybe This Quiz Game Will Tell Me" |
| 2023 | נפילת בית אשר | מדליין בצעירותה |  |
הערות שוליים

↑  Heidenreich, Jessica (October 12, 2016).
"Ouija: Origin of Evil Stars Discuss Their On-Screen Chemistry". Screen Rant. Retrieved October 11, 2017.
↑  "INTERVIEW: Lulu Wilson Talks To Me About 'Ouija: Origin Of Evil' And Someday Becoming a Writer". Rama's Screen. October 18, 2016. Retrieved August 10, 2017.
↑  Ford, Rebecca (September 18, 2015).
"'Ouija 2' Rounds Out Cast With Henry Thomas, Lulu Wilson". Hollywoodreporter.com. Retrieved August 10, 2017.
↑  Wilson, Staci Layne (August 7, 2017).
"Annabelle: Creation – Exclusive Interview with Lulu Wilson". Dread Central. Retrieved August 8, 2017.
↑  "Doctor Strange's Tragic Family History Explained (& Why It Was Cut)". Screen Rant. March 21, 2020. Retrieved September 12, 2021.
↑  "SXSW – 'Evil Dead Rise', 'The Wrath of Becky', & 'Late Night With the Devil' to World Premiere! [Images"]. Bloody Disgusting. January 11, 2023. Retrieved February 25, 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1099941083  LCCN: no2017148071  VIAF: 6146331862718691659   WorldCat (עם VIAF): 6146331862718691659
כדורגל שולחן

שולחן כדורגל שולחן טיפוסי
כדורגל שולחן במהלך האקאתון של ויקימדיה
כדורגל שולחן הוא משחק שולחן המיועד לשניים עד ארבעה שחקנים, המבוסס על עקרונות משחק הכדורגל. המשחק מדמה משחק כדורגל, בין שתי קבוצות של בובות שחקנים המסתובבים על גבי מוטות ומטרתם לפגוע בכדור ולהכניס אותו לשער היריב. באנגלית מכונה המשחק פוסבול (Foosball).
היסטוריה

המשחק קיים בגרסאות שונות כבר משנות ה-90 של המאה ה-19, אולם הוא הומצא כפי שהוא מוכר כיום ב-1921 על ידי הארולד סיריס טורטון (Harold Searles Thorton), ונרשם כפטנט בבריטניה ב-1923.
טורטון שהיה אוהד שרוף, רצה להמציא משחק דמוי כדורגל שניתן לשחק בבית. קופסת גפרורים שימשה לו כהשראה. דודו האמריקאי של הארולד, לואיס, הושפע מהרעיון ורשם אותו כפטנט בארצות הברית ב-1927 שם הפך המשחק לפופולרי ביותר.
תיאור

גודלו של שולחן כדורגל מקצועי הוא: 152 ס"מ אורך, 46 ס"מ רוחב ו-80 ס"מ גובה, אולם קיימים גם דגמים מוקטנים המיועדים למשחק נוער וילדים.
השולחן תחום מכל צדדיו ולו 8 צירים עם שחקנים, ושני שערים. לצורך "הגשת" הכדור לתחילת המשחק קבועים שני חורים בצידי המגרש דרכם מכניסים את הכדור.
כל שחקן שולט ב-4 צירים ועליהם אחד עשר שחקנים המחוברים לציר במותניהם באופן המאפשר לסובב את השחקן. חלוקת השחקנים לצירים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שורה 1 | שוער | שחקן אחד |
| שורה 2 | הגנה | שני שחקנים |
| שורה 3 | חלוץ יריב | שלושה שחקנים |
| שורה 4 | קשר | חמישה שחקנים |
| שורה 5 | קשר יריב | חמישה שחקנים |
| שורה 6 | חלוץ | שלושה שחקנים |
| שורה 7 | הגנה יריב | שני שחקנים |
| שורה 8 | שוער יריב | שחקן אחד |
בעזרת הצירים יכול השחקן להזיז את שחקניו לצדדים ולהגן על השער, או "לבעוט" על ידי סיבוב השחקן.
המשחק נפוץ במועדוני ביליארד, ובמועדוני פעילות לנוער.
בתרבות

המשחק נזכר בסדרה "חברים" כמשחק האהוב על ג'ואי וצ'נדלר.
סרט אנימציה ארגנטינאי בשם "שפיצים" עוסק בבובות של שולחן כדורגל.
באחד מפרקי הסדרה "סיפורי סומסום" צחי (דרור קרן) בנה שולחן כדורגל עם בובות כדורגל בצורת צפרדעים.
מערכון של "הקומדי סטור" עסק בשולחן כדורגל.
אחד התשדירים נגד אלימות ששודרו בשנות האלפיים המוקדמות בטלוויזיה החינוכית בכיכובם של ג'יל בן דוד ואסתי זקהיים היה סביב שולחן כדורגל.
שחקן - תמונת תקריב
לואי בונו

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  7 ביולי 1851 ויסמבור, הרפובליקה הצרפתית השנייה צרפת 
 פטירה:  26 בפברואר 1938 (בגיל 86) ננסי, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1868–1914 (כ־46 שנים)
 דרגה:   ז'נרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-41 מפקד הקורפוס ה-7
 פעולות ומבצעים
 מלחמת פרוסיה–צרפת  מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מפקד לגיון הכבוד
 
ז'נרל של דיוויזיה לואי בונו (בצרפתית: Louis Bonneau;‏ 7 ביולי 1851 – 26 בפברואר 1938) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

בונו נולד ב-7 ביולי 1851 בוויסמבור למשפחה שבסיסה באלזס התחתית ובחר בקריירה צבאית בגיל צעיר. הוא למד בבית הספר הצבאי סן-סיר משנת 1868, הוסמך כקצין בדרגת לוטננט ב-1870 וככזה השתתף במלחמת צרפת–פרוסיה, כולל הקרבות של קולומביי וגרבלוט. הוא נפצע ליד נוסוויל ב-31 באוגוסט 1870 וקצת לאחר מכן נפל בשבי במץ שנכבשה על ידי הגרמנים.
לאחר תום המלחמה, בונו, שהחזיק בדרגת קפיטן, לימד היסטוריה בסן-סיר משנת 1874. בשנת 1884 הוא הפך לפרופסור נלווה להיסטוריה ב-École supérieure de guerre שנפתח באותה העת.
מ-1898 עד 1901 בונו החזיק בדרגת קולונל ופיקד על רגימנט הרגלים ה-62, ובשנת 1902 הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה ומונה למפקד חטיבת השאסורים ה-3 כמפקדה החדשה. בשנה שלאחר מכן הוא מונה למפקד חטיבת הפרשים של הקורפוס ה-2, ובשנת 1905 מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-37. בשנת 1907 הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-41 וקודם לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה, ובנובמבר 1910 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-7 בבזנסון.
בראש הקורפוס הזה הוא נכנס למלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. הוא נשלח לכבוש את קול דה לגורג' בהרי הווז', ומ-7 באוגוסט לחם בקרב (הראשון) על מילוז, אחד הקרבות הכבדים הראשונים בחזית המערבית. כוחות צרפת כבשו את מילוז ב-7 באוגוסט 1914. כאשר כוחות גרמניים חזקים תקפו מצפון וממזרח לעיר ב-9 באוגוסט, נאלץ בונו להורות על חייליו לסגת לבלפור. בעקבות הנסיגה, ב-10 באוגוסט, בונו היה הראשון מתוך סדרה של גנרלים צרפתים ששוחרר מתפקידו על ידי ז'וזף ז'ופר ולא קיבל תפקיד נוסף.
בונו היה מפקד לגיון הכבוד מאז 1909. הוא נפטר בננסי ב-26 בפברואר 1938 בגיל 86.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15294819n (data)  Léonore: 42526  VIAF: 61850287   WorldCat (עם VIAF): 61850287
לוזר

ערך זה עוסק במחוז בצרפת. אם התכוונתם למשמעות כינוי הגנאי המייחס נטייה להפסיד, ראו .
לוזר (בצרפתית: Lozère) הוא מחוז בדרום צרפת. הוא ממוקם בחבל לנגדוק-רוסיון וקרוי על שמו של רכס ההרים "מון לוזר" שבפארק הלאומי של "סבן" (Parc national des Cévennes).
לאמאכוס

לאמאכוס (ביוונית: Λάμαχος; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי, שפעל בזמן המלחמה הפלופונסית ומת במהלך מסע המלחמה האתונאי לסיציליה.
ביוגרפיה

לאמאכוס היה בנו של כסנופאנס, לא ידוע מי הייתה אמו. הוא שירת בצבא האתונאי וביצע מספר משימות תחת שלטונו של פריקלס.
הפעולה הראשונה שלו במהלך המלחמה הפלופונסית הייתה בפונטוס בשנת 424 לפנה"ס, הוא עגן בנהר קאליכס עם עשר ספינות, אולם שיטפון פתאומי הטביע אותן, אם כי לאמאכוס הצליח להציל את אנשיו ולהביא אותם אל קלכידון, מושבה יוונית בצפון ביתיניה.
בשנת 421 לפנה"ס לאמאכוס היה בין החותמים על שלום ניקיאס.
בשנת 415 לפנה"ס לאמאכוס יחד עם ניקיאס ואלקיביאדס נבחר לפקד על מסע המלחמה האתונאי לסיציליה. בין שלושת המצביאים היו חילוקי דעות בשר לאסטרטגיה שיש לנקוט, ניקיאס סבר שיש להסתפק בהפגנת כוח ולשוב לאתונה, אלקיביאדס סבר שיש לגייס בעלי ברית ואז לתקוף את הערים סלינוס וסירקוסאי, בעוד לאמאכוס טען שיש לתקוף את סירקוסאי במהירות האפשרית בטרם יספיקו התושבים להתכונן. דעתו של אלקיביאדס התקבלה אולם הוא הואשם בחילול הקודש ונאלץ להימלט.
במהלך אחד הקרבות סביב סירקוסאי התקיף כוח פרשים סירקוסי את האגף הימני של האתונאים, לאמאכוס שפיקד על האגף השמאלי מיהר לבוא לעזרה, אולם נלכד עם חמישה או שישה מחייליו בתעלה, כולם מתו והסירקוסים חטפו את הגופות, אם כי החזירו אותן לאחר מכן.
אריסטופאנס מרבה ללעוג ללאמאכוס שנודע כפרו מלחמתי ונגד השלום. כך לדוגמה במחזה "האכארנים", לאמאכוס מנהל דו-שיח סוער עם פציפיסט בשם דיקאיופולוס, אריסטופאנס מזכיר אותו בלעג גם ב-"הצפרדעים", "חג הנשים", ו-"השלום". גם אנדוקידס מזכיר אותו ב-"על המיסטריות".
לקריאה נוספת

תוקידידס. תולדות מלחמת פילופוניס. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959).
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
פלוטארכוס, תולדות גדולי יון ורומא; תרגם: י"ל ברוך, 2 כרכים, תל אביב: אמנות, תרצ"ב. (התוכן: כרך 1: גדולי יון; ספר 1: תזאוס, ליקורג, סולון, תמיסטוקלס; ספר 2: אריסטידס, קימון, פריקלס, ניקיאס) (הספר במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית)
Donald Kagan, The Peace of Nicias and the Sicilian Expedition. Cornell University Press, 1981.
Nancy Demand, A History of Ancient Greece. McGraw-Hill, 1996.
הערות שוליים

↑  פלוטרכוס, "חיי פריקלס", 20.
↑  תוקידידס, "ספר רביעי", 75.
↑  תוקידידס, "ספר חמישי", 19.
↑  תוקידידס, "ספר שישי", 49-47.
↑  תוקידידס, "ספר שישי", 103-101.
↑  אריסטופאנס, "האכארנים", 625-572.
↑  אריסטופאנס, "הצפרדעים", 1039.
↑  אריסטופאנס, "חג הנשים", 830.
↑  אריסטופאנס, "השלום", 301.
↑  אנדוקידס, "על המיסטריות", 1, 11.
לאלף נמר

"לאלף נמר" הוא סינגל ראשון מתוך האלבום חמצן של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור בדצמבר 2002. השיר נכתב על ידי צרויה להב, הולחן ועובד על ידי רמי קלינשטיין.
רשימת השמעה

| לאלף נמר> מס' | לאלף נמר> שם | לאלף נמר> מילים | לאלף נמר> לחן | לאלף נמר> עיבוד | לאלף נמר> משך | לאלף נמר>  | לאלף נמר>  | לאלף נמר>  | לאלף נמר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לאלף נמר  | צרויה להב | רמי קלינשטיין | רמי קלינשטיין | 4:23 |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 11 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 9 |  |
לואי ב. מאייר

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1884 (יוליאני) דינמר, אוקראינה 
 פטירה:  29 באוקטובר 1957 (בגיל 73) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 תקופת הפעילות:  מ-1907 
 בן או בת זוג:  Lorena Layson (1948–1957)  Margaret Shenberg (1904–1947) 
 צאצאים:  Irene Mayer Selznick, Edith Goetz 
 פרסים והוקרה:  שדרת הכוכבים של קנדה (2004)  פרס אוסקר לשם כבוד  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
מאייר עם ג'ודי גארלנד ומיקי רוני
לואי ברט מאייר (באנגלית: Louis Burt Mayer;‏ 4 ביולי 1884 – 29 באוקטובר 1957) היה מפיק הוליוודי יהודי-אמריקאי, ממקימי האולפן "מטרו גולדווין מאייר" ונחשב לממציא "שיטת הכוכבים" בהוליווד.
קורות חיים

נולד בשם לזר מאיר (Lazar Meir) למשפחה יהודית במינסק שברוסיה דאז (כיום בבלארוס). בגיל צעיר היגר עם הוריו לארצות הברית, ולאחר מכן השתקעה המשפחה בעיירה הקנדית סנט ג'ון, שם עסק אביו בעסקי מחזור מתכת.
בגיל 19 עבר לבוסטון, ולאחר זמן מה רכש תיאטרון בעיירה האוורהיל במסצ'וסטס. תוך חמש שנים השתלט על רוב עסקי הבידור במחוז.
בשנת 1918 עבר מאייר ללוס אנג'לס והתקדם בעסקי הסרטים. בשנת 1929 הפך למנכ"ל האולפן מטרו-גולדווין-מאייר. תחת הנהלתו הפך האולפן למצליח ביותר בעולם, והוא נותר רווחי גם בשנות השפל הכלכלי הגדול. למאייר היו מוניטין של איש עסקים קשוח ובוטה, וגישה שמרנית לנושאים בהם יכולים סרטיו לעסוק. היו לו קשרים פוליטיים ענפים, הוא היה פעיל במפלגה הרפובליקאית ואף שירת כיו"ר המפלגה בקליפורניה בתחילת שנות השלושים.
בשנות הגדולה של האולפן טיפח מאייר עשרות כוכבים ובמאים הוליוודיים, והיה נותן הטון בהתנהלות העסקית ובכיוון האמנותי של הוליווד. בשנים אלו היה מאייר מעורב במספר פרשיות בהן ניסה האולפן לטייח מעשי פשע הקשורים לכוכביו.
החל בסוף שנות הארבעים, עם הופעת הטלוויזיה ורגולציה מוגברת של פעילות האולפנים, איבד האולפן של מאייר ממרכזיותו, אם כי המשיך להרוויח. בעקבות 3 שנים ללא פרס אוסקר וסכסוכים עם בעלי האולפן על הכיוון האמנותי, פוטר מאייר ממשרתו ב-1951 ופרש מעסקיו. בשעות הפנאי טיפח מאייר סוסים. בשנת 1957 נפטר מאייר ממחלת הלוקמיה ונטמן בבית הקברות בית שלום במזרח לוס אנג'לס, בו טמונים גם אחותו הגדולה אידה מאייר-קמינגס ואחיו הצעירים ירמיה (ג׳רי) וראובן מאייר.
יחסי וייטנאם–תאילנד

| יחסי וייטנאם–תאילנד |
| --- | --- |
וייטנאם: תאילנד


וייטנאם: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 513,120
אוכלוסייה
101,141,305: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 7,186

יחסי וייטנאם–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין וייטנאם לבין תאילנד. לווייטנאם שגרירות בבנגקוק ולתאילנד שגרירות בהאנוי. שתי המדינות חברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
היסטוריה

בעבר הרחוק היו שתי המדינות תחת השפעתה של הודו כשסיאם וחלקה הדרומי של וייטנאם, צ'אמפה, היו בעלי תרבויות הודיות. עם זאת, הקשר הראשון בין וייטנאם לתאילנד נוצר רק במהלך המאה ה-16.
היסטוריה > מלחמות וייטנאם–תאילנד

וייטנאם ותאילנד נלחמו ביניהן לאורך השנים בסדרת מלחמות גדולות שהחלו בראשית המאה ה-18. עם זאת, הסכסוכים הגדולים ביותר בין המדינות תועדו אחר כך.
היסטוריה > קרב תאי סון

לאחר הפלת שליט נגויאן, נגויאן אה, הניצולים ביקשו לנקום על ידי בקשת סיוע מסיאם. הכוח הסיאמי פלש באופן מסיבי לדרום וייטנאם וביצע בה מעשי זוועה. מאוחר יותר הוכה הכוח הסיאמי על ידי כוח תאי סון שהונהג על ידי נגויאן הו.
היסטוריה > המאה ה-19

במהלך המאה ה-19 שתי המדינות נקלעו לשתי מלחמות שהובילו להרס חלקים נרחבים בקמבודיה. וייטנאם הביסה את סיאם במלחמה אחת, ואילו השנייה הסתיימה בקיפאון. בהיעדר הכרעה ברורה בין המדינות, היריבות ביניהן נותרה עד פלישת צרפת לקוצ'ינצ'ינה, מהלך שמנע פרוץ מלחמה שלישית.
היסטוריה > מלחמת וייטנאם והחמר רוז'

תאילנד השתתפה במלחמת וייטנאם לצידה של ארצות הברית בשל החשש מתאוריית הדומינו לפיה הקמת משטר קומוניסטי במדינה ישפיע על שכנותיה וההתקוממות הקומוניסטית בתאילנד. תאילנד שלחה בין 12 ל-15 אלף חיילים על מנת שיילחמו במלחמה זו; מתוכם, היו למעלה מ-2,000 חללים. אחרי 1975, היחסים בין וייטנאם לתאילנד המשיכו להיות קרים ועוינים.
אחרי פלישת וייטנאם לקמבודיה שהביאה להפלת החמר רוז', וייטנאם נכנסה לסכסוך עם תאילנד בשל תמיכתה של האחרונה במשטר שהופל. גיחות אוויריות בוצעו בגבולות שתי המדינות שהביאו להרס ניכר בקמבודיה, בדומה למלחמות הקודמות בין שתי המדינות.
העוינות בין המדינות המשיכה עד פינוי כוחות וייטנאם מקמבודיה ב-1989.
כיום

אחרי רפורמות שבוצעו בה ב-1986, וייטנאם הפכה ממדינה סוציאליסטית למדינה יותר קפיטליסטית. כתוצאה מכך, נרשם שיפור מהיר ביחסים בינה לבין תאילנד. תאילנד, חברה מייסדת באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, תמכה בהצטרפות וייטנאם לארגון, ווייטנאם הפכה לחברה בו ב-1995. כיום, היחסים בין המדינות חזקים וביניהן קיימת ברית ושיתוף פעולה רחב.
במקביל, עליית וייטנאם והלאומיות בה הביאה לעליית היריבות בינה לבין תאילנד, דבר שגרם ליריבות בין המדינות בתחום הכדורגל.
יחסים כלכליים

בשנת 2015, תאילנד הייתה המשקיעה העשירית בגודלה בווייטנאם עם השקעות של כ-7 מיליארד דולר. תאילנד גם הייתה שותפת הסחר החמישית בגודלה של וייטנאם.
לואי בארטו

לואי בארטו (בצרפתית: Louis Barthou;‏ 25 באוגוסט 1862 – 9 באוקטובר 1934) היה מדינאי צרפתי.
קורות חייו

בארטו, יליד אולורון-סנט-מרי (אנ') שבחבל הפירנאים האטלנטיים, היה איש תרבות וכתב מספר ביוגרפיות, ביניהן ביוגרפיה של ויקטור הוגו.
החל משנת 1894 שימש במספר תפקידי שר בממשלות צרפת בתקופת הרפובליקה הצרפתית השלישית. בשנת 1913 שימש בתפקיד ראש הממשלה במשך כ-10 חודשים.
הודות לכתיבה הספרותית והפוליטית שלו התקבל בשנת 1918 לאקדמיה הצרפתית.
בארטו נתמנה לשר החוץ של צרפת בשנת 1934. בארטו שאף לחזק את קשרי צרפת עם מדינות מזרח אירופה והיה דמות המפתח בגיבוש הסכם סיוע הדדי עם הסובייטים, שנחתם לאחר מותו.
ב-9 באוקטובר 1934, כשאירח את אלכסנדר הראשון מלך יוגוסלביה בעת ביקור ממלכתי בצרפת, נסעו בארטו והמלך במכונית פתוחה ברחובות העיר מרסיי. במהלך נסיעתם נורה המלך למוות על ידי ולאדו צ'רנוזמסקי (אנ'), מתנקש בולגרי שפעל בשליחותם של בדלנים קרואטיים. בארטו אף הוא נפגע מן הירי ומצא את מותו. ב-1974, 40 שנה לאחר הרצח, הוכיחה בדיקת מעבדה, כי הכדור שפגע בבארטו נורה (ככל הנראה בשוגג) מרובהו של אחד השוטרים הצרפתים.