stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יקב מורד
היסטוריה

היקב נוסד בשנת 1999 על ידי יעקב מורד, אשר שימש גם כיינן הראשי שלו, ואשתו אתי, לאחר כ-30 שנים בהם הכינו יינות כתחביב במרתף ביתם, בצנצנות של 5 ליטרים. בשנת 2017 פרשו יעקב ואתי לגמלאות.
היקב זכה לביקורים של ידוענים כגון השף חיים כהן, גיל חובב, אבי קושניר, אודטה דנין ואחרים. ביקב הקטן תססו יינות השיכר במכלי זכוכית שדרכם ראו המבקרים את התסיסה.
הערות שוליים

↑  יאיר גת, ‏בדרך לצפון: משתכרים מאשכוליות ביוקנעם, באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2009
↑  השיכר-של-יקב-מורד-רק-לא-מענבים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390093405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב אלפרט

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1911 איווניצה, אוקראינה 
 פטירה:  5 באוקטובר 2010 (בגיל 99) בוסטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקת פלזמה, רדיופיזיקה, אסטרופיזיקה 
 מוסדות:  מכון לבדב לפיזיקה  מרכז הרווארד-סמיתסוניאן לאסטרופיזיקה 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד 
 
יעקב לבוביץ' אלפרט (באנגלית: Yakov Lvovich Alpert, ברוסית: Яков Львович Альперт;‏ 1 במרץ 1911 - 5 באוקטובר 2010) היה פיזיקאי אמריקאי יהודי יליד ברית המועצות אשר תחום המחקר העיקרי שלו היה פיזיקה של פלזמה בחלל.
קורות חיים

נולד באיבניץ (Ivnitsy), כפר ליד ז'יטומיר, אוקראינה למשפחה יהודית ענייה. בילדותו למד בחדר. בשנת 1928 הוא קיבל ציון מעולה בבחינת הכניסה של המכון הפוליטכני האוקראיני, אבל בגלל אביו שמקצועו כרוכל נודד לא נתפס כעבודה מכובדת, הוא קיבל סירוב בפנייתו ללמוד במכון; במקום זאת, הוא מצא עבודה כנגר. בשנת 1929 הוא עזב את ז'יטומיר למוסקבה, שם עבד תחילה כפועל בניין, ואחר כך כשרטט לתערוכות אדריכליות. בהמשך, הוא הצליח להשיג עבודה כטכנאי במכון הרדיו של משרד התקשורת ב-1931, ומאז נשאר בתחום זה.
במהלך הקריירה המדעית שלו בברית המועצות עבד אלפרט בין השנים 1931–1934 במכון הרדיו לתקשורת; ולאחר מכן, מ 1935 עד 1951 במכון לבדב לפיזיקה של האקדמיה למדעים; ולבסוף במכון לגנטיקה של רדיו, ויונוספירה (איזמירן) מהאקדמיה למדעים, משנת 1952 ועד עזיבתו את ברית המועצות ב-1987.
בשנת 1973 החליטו הוא ואשתו סבטלנה פיבקובה להגר. הצעד הראשון היה קבלת מכתב מקרוב משפחה בישראל, המזמין אותם להתיישב שם; באותה תקופה, אפילו לא-יהודים שעזבו את ברית-המועצות יכלו להגיע לישראל. הוא ביקש מכתב כזה באקדמיה הישראלית למדעים, ובבוא העת קיבל אותו. דבר רצונו לעזוב הגיע לידיעת השלטונות הסובייטיים, ובהתאם לרוח התקופה הוא נפגע מכך במקום עבודתו. מעמדו כמדען בכיר נפגע וכך גם משכורתו. באותו זמן, גם אשתו פוטרה מעבודתה במכון אחר ולא הצליחה למצוא עבודה. ב -1975 הם הורשו להגיש בקשה לאשרות יציאה, אך הבקשה נדחתה, וכך גם 26 בקשות נוספות שהגישו במהלך 12 השנים שלאחר מכן. במהלך תקופה זו, הוא לקח חלק פעיל בסמינר מדעי כדי לשמור על כישוריהם שלו ושל חבריו "מסורבי העלייה. הסמינר אורגן על ידי ויקטור בריילובסקי, והשתתפו בו גם אלכסנדר לרנר, יורי אורלוב ונתן שרנסקי. אם כי הוא עצמו לא היה מועמד להגירה, גם אנדריי סחרוב השתתף לעיתים קרובות בסמינר ותמך במסורבים עד גלותו לגורקי (ניז'ני נובגורוד) בשנת 1980.
בעקבות מעצרו של בריילובסקי ב-1981, נערכו סמינרים אלו בדירתו של אלפרט.
ב-1987 קיבלו בני משפחת אלפרט את הוויזות ויצאו לארצות הברית, לשם הגיעו ב-1988 והתיישבו בסמוך לבוסטון. במשך שארית חייו המקצועיים הוא היה מדען בכיר במכון הארוורד סמיתסוניאן לאסטרופיזיקה. הוא מעולם לא פרש רשמית, אבל הפרסום האחרון שלו בחסות המרכז לאסטרופיזיקה נעשה בשנת 2001.
עבודתו המדעית

תחום העניין המרכזי של אלפרט היה:
ריבוי של גלי רדיו, במיוחד טבעיים (כלומר, "אטמוספירה") מתחת ובתוך היוניוספירה.
מבנה פיזי של יונוספירה ומגנטוספירה, תהליכי גל פלזמה באזורים אלה.
אינטראקציה של גופים נעים עם פלזמה.
בין השנים 1936-2001 פרסם 8 ספרים ברוסית ו-11 באנגלית (9 מונוגרפיות מקוריות, 3 מהדורות שנייה), האחרון הוא האוטוביוגרפיה שלו. כמו כן פרסם כ-200 מאמרים מדעיים ברוסית ובאנגלית וכתריסר מאמרים מדעיים פופולריים ברוסית. 43 מהם רשומים ב-Web of Science (אנ').
הערות שוליים

↑  Yakov Alpert (2000). Making Waves: stories from my life. New Haven, Conn: Yale University Press. p. 162. ISBN 0-300-07821-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453414005171  PLWABN: 9810641874305606  BnF: cb12498717k (data)  ISNI: 0000 0001 1449 1275  LCCN: n82089370  NKC: jn20020213008  NTA: 303038128  SNAC: w6dp1qn1  SUDOC: 144542528  VIAF: 79113391   WorldCat (עם VIAF): 79113391
יחסי טונגה–יפן

| יחסי טונגה–יפן |
| --- | --- |
טונגה: יפן


טונגה: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
747: 377,915
אוכלוסייה
104,066: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
500: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,807: 34,088
משטר
מונרכיה חוקתית
שגרירים
טניה טופו: יוקיו נומטה
היחסים הדיפלומטיים בין טונגה ליפן מתקיימים באופן רשמי החל מיולי 1970. יפן היא התורמת המובילה של טונגה בתחום הסיוע הטכני. הממשלה היפנית מתארת את יחסיה עם טונגה כ"מצוינים", וקובעת כי "המשפחה הקיסרית של יפן והמשפחה המלכותית של טונגה פיתחו יחסים חמים ואישיים לאורך השנים". ליפן יש שגרירות בנוקואלופה, שגריר יפן הוא יוקיו נומטה. שגרירות טונגה נמצאת בטוקיו, שגרירת טונגה היא טניה טופו.
היסטוריה > שגרירות

ב-2009, יפן הפכה למדינה הרביעית שיש לה שגרירות בטונגה (לאחר אוסטרליה, ניו זילנד והרפובליקה העממית של סין). במרץ של אותה השנה, השגריר יאסוו טקסה הפך לשגריר הראשון של יפן בטונגה. בנוסף לכך, הוא גם הפך לשגריר הראשון של יפן בכל מדינות פולינזיה. השגרירות נפתחה כדי להרחיב את הפיתוח היפני באוקיאניה.
היסטוריה > ביקורים דיפלומטיים

במאי 2009, ראש הממשלה של טונגה, פלטי סוולה, ביקר ביפן ודן עם אקיהיטו, קיסר יפן בנושא סיוע.
טאופאאהאו טופוו הרביעי, מלך טונגה בין השנים 1965–2006, ביקר ביפן שבע פעמים.
מסחר

ב-2013, הייצוא של טונגה ליפן (שכלל בעיקר דלעות וטונה) היה שווה 146 מיליון ין יפני, בעוד שהיבוא שלה (בעיקר מכונות) היה שווה 460 מיליון ין יפני. יפן היא שוק הייצוא הגדול ביותר של טונגה.
יחסי קטר–רומניה

| יחסי קטר–רומניה |
| --- | --- |
קטר (מדינה): רומניה


קטר: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
11,586: 238,391
אוכלוסייה
3,065,289: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
235,770: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
76,916: 18,485
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה

היחסים בין מדינת קטר לבין רומניה כוננו ב-22 באוקטובר בשנת 1990 בתור יחסים דיפלומטיים חלקיים, שגריר רומניה בקטר נשלח לדוחה בשנת 1993 ושגריר קטר ברומניה נשלח לבוקרשט בשנת 1997. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון נושאים.
ביקורים רשמיים חשובים

נשיאי רומניה לדורותיהם ביקרו בקטר באוקטובר 1999, בפברואר 2006 ובנובמבר 2011.
אמירי קטר לדורותיהם ביקרו ברומניה ביוני 2002, ביולי 2002 בביקור פרטי ובלתי רשמי ובמרץ 2008.
סחר

| נתוני הסחר בין רומניה לבין קטר (באלפי דולרים)> שנה | נתוני הסחר בין רומניה לבין קטר (באלפי דולרים)> סך הכל | נתוני הסחר בין רומניה לבין קטר (באלפי דולרים)> ייצוא מרומניה | נתוני הסחר בין רומניה לבין קטר (באלפי דולרים)> ייבוא לרומניה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | 5688 | 3903 | 1785 |
| 2014 | 6143 | 4709 | 1434 |
| 2013 | 4802 | 2891 | 1910 |
| 2012 | 4086 | 3573 | 513 |
| 2011 | 2839 | 2580 | 259 |
| 2010 | 970 | 970 | 0 |
| 2009 | 1288 | 1288 | 0 |
| 2008 | 1462 | 1443 | 19 |
| 2007 | 1797 | 1766 | 309 |
| 2006 | 10,050 | 10,040 | 10 |
| 2005 | 6486 | 6449 | 37 |
הייצוא של רומניה לקטר כולל - מזון, ריהוט, הלבשה, טקסטיל, כימיקלים, צמיגים, מוצרי פלסטיק וציוד תעשייתי.
הייצוא של קטר לרומניה כולל - נפט, גז טבעי ופטרוכימיה למיניה.
רומנים בקטר

בקטר חיה קהילה קטנה של כ-2000 רומנים בסוף שנת 2014, חלקם במעמד תושב וחלקם במעמד אזרח.
ישיבת ההסדר מעלה אפרים

ישיבת ההסדר במעלה אפרים (מיסודה של עמותת "מרכז רוחני וקהילתי-אוצרות אפרים") היא ישיבת הסדר הממוקמת במעלה אפרים שבבקעת הירדן. הישיבה פועלת לחינוך לתורה ולמנהיגות דתית-לאומית. הישיבה דוגלת בחיזוק ההתיישבות ברחבי ארץ ישראל בכלל ובבקעת הירדן בפרט, ולכן קבעה את משכנה באזור זה של בקעת הירדן.
הישיבה הוקמה ב-1998 ביוזמת ראש המועצה דוד קופלוביץ' ובסיועו של מאיר ארביב במטרה לפתח את המקום כחלק מפיתוח בקעת הירדן כולה. כיום עומד בראשה הרב מיכאל אהרונוב (בוגר ישיבת כרם ביבנה) שכיהן בעברו כר"מ בישיבה ומשמש גם כרב הגרעין התורני. ראש הישיבה הנוכחי, הרב אהרונוב, החליף את הרב ברוך גנות.
הישיבה נותנת מענה תורני לאנשי המקום והסביבה ושואפת לגדל תלמידים שעבודת ה' היא דרך חיים עבורם . תלמידים שיוכלו בעתיד לשאת בעול הציבור מתוך צניעות ופשטות,לקיחת אחריות וחיבור אמיתי לכלל עם ישראל - מסורתיים,חילונים,חרדים וכו' .
לימוד התורה בישיבה נעשה מתוך שמחה אמיתית ומתוך חיבור טבעי בין התלמידים לראש הישיבה,הר"מים, אברכי הכולל,אנשי הצוות והבוגרים.
בישיבה בונים את האחריות האישית אצל התלמידים,מעודדים לשירות משמעותי בצבא ומעצימים את הרצון לתרומה בכל המישורים בעזרת ההתנדבויות הרבות שעושים בישיבה (במועדוניות ילדי רווחה,הכנת ילדים לבר מצווה,ליווי אבלים ,סיוע לקשישים ועוד).
ההכוונה האישית,המשפחתיות, השייכות ,הקשר והליווי לכל תלמיד הוא אבן יסוד בישיבה, והוא ממשיך גם בתקופת השירות הצבאי וגם לאחר סיום הלימודים בישיבה
הערות שוליים

↑  ראש הישיבה שגויס בשמחת תורה - וישתחרר אחרי פסח, באתר ערוץ 7, 28 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257242705171
לוק (בסיס)

חמישה מטוסי F-16 טסים מעל בסיס לוק (1987)
בסיס חיל האוויר לוק (Luke Air Force Base) הוא בסיס גדול של חיל האוויר האמריקני הממוקם מערבית לפיניקס, בפאתי העיר גלנדייל, אשר באריזונה.
נכון ל-2006 מוצבות בו שמונה טייסות F-16 פייטינג פלקון והוא משמש לאימון טייסים המבצעים גיחות הפצצה במטווח חיל האוויר בארי מ. גולדווטר הנמצא בסמוך לגבול עם מקסיקו. הבסיס הוא מקום מושבה של כנף הקרב 56.
בסיס חיל האוויר לוק מארח את כנף מטוסי הקרב הגדולה ביותר בחיל האוויר האמריקני, כנף הקרב 56. הכנף מורכבת מארבע קבוצות, 27 טייסות, לרבות שמונה טייסות קרב. קיימות בבסיס מספר יחידות המסופחות לו, לרבות כנף הקרב 944, השייכת לחיל האוויר 10 ולמילואי חיל האוויר. אוכלוסיית הבסיס מונה כ-7,500 חיילים וכ-15,000 בני משפחתם. עם כ-80,000 חיילים בדימוס הגרים בפיניקס רבתי, הבסיס משרת אוכלוסייה של יותר מ-100,000 איש. הוא קרוי על שם הטייס הראשון שקיבל את מדליית הכבוד - לוטננט פרנק לוק. לוק נולד בפיניקס ב-1887, וכונה "משמיד הבלונים מאריזונה" על שום 14 הפלות של בלוני תצפית גרמניים מתוך 18 ההפלות שנזקפו לזכותו בסך הכול במלחמת העולם הראשונה, בשמי צרפת, לפני שנהרג בקרב, בגיל 21, ב-29 בספטמבר 1918.
היסטוריה

ב-1940, צבא ארצות הברית שלח נציג לאריזונה כדי שיבחר אתר להקמת שדה תעופה עבור חילות האוויר של צבא ארצות הברית שישמש לאימון מתקדם במטוסי קרב. העיר פיניקס קנתה 5.827 קמ"ר של קרקע והחכירה אותו לממשל בעלות של דולר 1 לשנה החל מה-24 במרץ 1941. ב-29 במרץ 1941 החלה חברת "Del. E. Webb Construction Co." בהכנות לבניית המבנה הראשון של מה שנודע אז בשם בסיס הטיסה ליטשפילד פארק (Litchfield Park Air Base). בסיס אחר שנקרא שדה לוק, בפרל הארבור, אשר בהוואי, שחרר את שמו כדי שהבסיס באריזונה יוכל להיקרא שדה לוק. אימון טיסה מתקדם ב-AT-6 החל בלוק כבר ביוני אותה שנה. כיתה ראשונה של 45 חניכים, כיתה 41 F, הגיע לבסיס ב-6 ביוני 1941 להתחיל באימון טיסה מתקדם ב-AT-6, זאת אף על פי שבנייתם של רק מבנים חיוניים ספורים הושלמה. עד שבניית המסלולים של לוק הסתיימה השתמשו הטייסים בנמל התעופה סקיי הארבור.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לוק היה בסיס אימוני הקרב הגדול ביותר של חילות האוויר, עם יותר מ-12,00 טייסי קרב מבוגריו שהוכשרו על ה-AT-6, קרטיס P-40 וורהוק, P-51 ו-P-38, מה שזיכה אותו בכינוי "בסיסו של טייס הקרב". עד ה-7 בפברואר 1944, טייסים בלוק צברו במצטבר מיליון שעות טיסה. ברם, עד 1946 מספר הטייסים שאומנו בבסיס צנח ל-229 והפעילות בבסיס הופסקה ב-30 בנובמבר אותה שנה.
הפעילות בלוק חודשה ב-1 בפברואר 1951, זמן קצר לאחר תחילת הלחימה בקוריאה, תחת השם "בסיס חיל האוויר לוק", כחלק מפיקוד האימונים האוויריים תחת חיל האוויר האמריקני לאחר ארגונו מחדש. חניכים בבסיס אומנו תחילה על ה-P-51 מוסטנג והמשיכו ל-F-84 עד 1964, אז הוחלף ב-F-104 סטארפייטר. טיסות האימון עברו ל-F-100, וב-1 ביולי 1958, הבסיס הועבר מפיקוד האימונים האוויריים לפיקוד האוויר הטקטי. במהלך שנות השישים, אלפי טייסי קרב אמריקניים מבוגרי לוק לחמו במלחמת וייטנאם.
ביולי 1971, הבסיס קלט את ה-F-4 פנטום והפך לספק העיקרי של טייסי קרב לפיקוד האוויר הטקטי ויחידות מטוסי קרב אמריקניות ברחבי העולם. בנובמבר 1974, מטוס הקרב החדש של חיל האוויר להשגת עליונות אווירית, ה-F-15 איגל, הגיע ללוק, ובדצמבר 1982 הצטרפו אליו מטוסי F-16 פייטינג פאלקון, שהחלו לאמן טייסים רשמית ב-2 בפברואר 1983. לכנף האימון הטקטי 58 היו שתי טייסות - טייסות אימון הקרב הטקטי 312 ו-314 - אשר ערכו אימונים על דגמי ה-C וה-D החדשים של ה-F-16. כנף האימון הטקטי 405 קיבלה את ה-F-15E סטרייק איגל הראשון ב-1988 ושתיים מטייסותיה - 561 ו-550 - החלו לערוך אימונים על מטוס קרב זה.
ביולי 1987 החלה קבוצת הקרב הטקטית 944 להפעיל בבסיס מטוסי F-16C/D.
בשנות התשעים המוקדמות עבר הבסיס תמורות רבות. כתוצאה מהיערכות מחדש של חיל האוויר, הודממו טייסות 312, 426 ו-550, כמו גם דיוויזיית האוויר 832 וכנף הקרב הטקטי 405. דגמי ה-F-15A ו-B הועברו מהבסיס, וכנף האימון הטקטי 58, בהיותה הכנף הבכירה בלוק, שינתה את שמה לכנף הקרב 58 והפכה שוב ליחידה המארחת בלוק.
וו
באפריל 1994, לאחר 24 שנים בלוק, כנף הקרב 58 הוחלפה בכנף הקרב 56.
כלבם של בני בסקרוויל (סרט, 1929)

| --- | --- |

צילום מתוך הסרט: ווטסון והולמס באדמות הבור
 מבוסס על:  כלבם של בני בסקרוויל מאת ארתור קונאן דויל
 בימוי:  ריכרד אוסוולד 
 הופק בידי:  פרד ליסה פ. ו. קרמר
 תסריט:  ג'ורג' ס. קלארן הרברט ג'וטקה
 שחקנים ראשיים:  קרלייל בלקוול אלכסנדר מורסקי ליביו פאבנלי פריץ ראספ
 צילום:  פרדריק פוגלסן
 מדינה:  גרמניה
 חברת הפקה:  Erda-Film
 חברה מפיצה:  Süd-Film
 הקרנת בכורה:  28 באוגוסט 1929
 משך הקרנה:  87 דקות
 שפת הסרט:  סרט אילם כתוביות בגרמנית
 סוגה:  סרט בלשי, סרט אילם, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלבם של בני בסקרוויל (בגרמנית: Der Hund von Baskerville) הוא סרט אילם גרמני משנת 1929, בבימויו של ריצ'רד אוסוולד, ובכיכובם של קרלייל בלקוול, אלכסנדר מורסקי, וליביו פאבנלי. הסרט הוא עיבוד לרומן "כלבם של בני בסקרוויל" מאת ארתור קונאן דויל שיצא לאור ב-1902. זה היה הסרט האחרון של שרלוק הולמס מתקופת הראינוע. הסרט מתהדר בצוות שחקנים בינלאומי, בהם השחקן האמריקאי קרלייל בלקוול, השחקן הגרמני פריץ ראספ, השחקן הרוסי אלכסנדר מורסקי, והשחקן האיטלקי ליביו פאבנלי.
ב-2009 התגלתה קלטת עם הסרט (וסרטים נוספים מתקופת הסרט האילם) במרתף של כנסייה בסוסנוביץ שבפולין. ב-2019 הוציאה חברת Flicker Alley את הסרט, ששוחזר באופן דיגיטלי, על גבי DVD ו-Blu-ray, יחד עם גרסה משנת 1914.
הפקה

ריצ'רד אוסוולד כתב ב-1914 עיבוד לרומן של קונאן דויל עבור הסרט "Der Hund von Baskerville". הסרט משנת 1929 אינו גרסה מחודשת של הסרט הקודם, אלא עיבוד מחודש של המקור הספרותי.
השחקן האמריקאי הבריטי קרלייל בלקוול לוהק לתפקיד הולמס, מכיוון שהיה "בריטי הולם".
את התפאורה עיצב הארט דיירקטור וילי שילר. הצילומים נערכו באולפני סטאאקן בברלין.
צוות השחקנים

קרלייל בלקוול – שרלוק הולמס
אלכסנדר מורסקי – לורד צ'ארלס בסקרוויל
ליביו פאבנלי – סר הנרי בסקרוויל
ג'ורג' סרוף – דוקטור ווטסון
בטי ברד – בריל
פריץ ראספ – סטייפלטון
ואלי ארנהיים – ברימור
אלמה טיילור – גברת ברימור
קרלה ברת'יל – לורה ליונס
ג'ארו פירט – דוקטור מורטימר
רוברט גריסון – פוקלנד
הערות שוליים

1 2  Alan Barnes (2002). Sherlock Holmes on Screen. Reynolds & Hearn Ltd. p. 78. ISBN 978-1-903111-04-8.
↑  Workman, Christopher; Howarth, Troy (2016). Tome of Terror: Horror Films of the Silent Era. Midnight Marquee Press. p. 340. ISBN 978-1936168-68-2.
↑  "Ostatni niemy film o Sherlocku Holmesie zostanie pokazany w Warszawie". Onet Kultura (בפולנית). 2019-04-02. נבדק ב-2019-04-02.
↑  S.S. Prawer. Between Two Worlds: The Jewish Presence in German and Austrian Film, 1910–1933. p. 86.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2019117591   WorldCat (עם LCCN): n2019-117591
כלבלבי פוקט

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  סדרת הנפשה, סדרת הרפתקאות
 יוצרים:  פרנצ'סקו בלטה, ולריו סייליו, סימונה לומברדי
 כותבים:  פרנצ'סקו בלטה, ולריו סייליו, סימונה לומברדי
 בימוי:  אורלנדו קורדי
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  איטליה איטליה
 שפות:  איטלקית (דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית ואנגלית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 חברת הפקה:  Giochi Preziosi MEG Entertainment Group Mondo TV
 הפצה:  warner bros. television distribution
 אורך פרק:  11 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Italia 1
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  25 באוקטובר 2010 – 19 בדצמבר 2011
 תקופת שידור בישראל:  2011
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
כלבלבי פוקט (באיטלקית: Cuccioli cerca amici - Nel regno di Pocketville) היא סדרת הנפשה איטלקית משנת 2010, המבוססת על זיכיון בובות בעל אותו שם המהווה חלק מחברת "In My Pocket". הסדרה בוימה על ידי אורלנדו קורדי, על פי התסריט של פרנצ'סקו בלטה, ולריו סייליו וסימונה לומברדי. הסדרה הופקה על ידי Giochi Preziosi,‏ Morrison Entertainment Group ו-Mondo TV.
הסדרה שודרה לראשונה באיטליה בערוץ Italia 1, החל מה-25 באוקטובר 2010 עד ה-19 בדצמבר 2011. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בדיבוב לעברית בשנת 2011. לסדרה הופקה עונה אחת בעלת 52 פרקים באורך 11 דקות.
תקציר העלילה

הסדרה מספרת על ההרפתקאות של פלו וכלבלבה מג'יק, אשר עוזרים לגורים שחיים בעיר "פוקטוויל" להגיע לילדים בעולם האמיתי. הם גם מנסים לעזור לנסיכה אמי לחזור מהעולם האמיתי לעיר "פוקטוויל", לאחר שהיא שוגרה לשם על ידי אחותה המרשעת, אימה.
דמויות

פלו - ילדה בת 12. בעזרת לב הידידות היא מסוגלת להבין בעלי חיים.
מג'יק - כלב רועה גרמני של פלו.
הנסיכה אמי - חתולה סיאמית המולכת בעיר "פוקטוויל". בגלל אחותה אימה היא נשלחה לעולם האמיתי.
ויליאם - כלב גולדן רטריבר המנהיג את המשמר המלכותי.
קירו - כלב מסטינו נפוליטנו החבר במשמר המלכותי. משמש כדמות קומית.
מלה - חתולת קליקו החברה במשמר המלכותי.
בלון - חתולה טאבית החברה במשמר המלכותי.
קראקיה - עורב העובד אצל אימה המסוגל להגיע לעולם האמיתי.
אימה - אחותה המרשעת של הנסיכה אמי. בעקבות הקנאה באחותה היא שלחה אותה לעולם האמיתי.
גורט וזול - שני גורי רוטוויילר ופיטבול בהתאמה. משמשים כעוזרים הקרובים של אימה.
ספוט - כלב בעל מבטא סקוטי העוזר למלכה אימה בעולם האמיתי.
מדבבים

במאית הדיבוב בעברית הייתה אפי בן ישראל, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
| שם הדמות | מדבב/ת באיטלקית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| פלו | דבורה מגנאג'י | מאי יעקובסון |
| מג'יק | רנאטו נובארה | עידו גביש |
| אמי | ג'וליה פרנזוסו | ענת אלפן |
| ויליאם | מאוריציו מרלוצו | חנן רוזן |
| קירו | אלסנדרו צורלה | מיכאל עינב |
| מלה | אליזבטה ספינלי | אורית גל |
| בלון | טניה דה דומניקו | ספיר דרמון |
| קראקיה | פרנצ'סקה בילי | ספיר דרמון |
| אימה | מרסלה סילבסטרי | אסתר אתי קסטרו |
| גורט | קלאודיו מונטה | אלי לולאי |
| זול | ג'ורג'יו בונינו | גיא רושיניאק |
| ספוט | פאולו די סנטיס | גיא רושיניאק |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי אלה פטר ומאיה בר שלום.
ראו גם

הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם
מועדון ווינX
כוארולופודון

| כוארולופודון |
| --- | --- |

תקופה
מיוקן 11.6–5.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פילאים
משפחה:: גומפותריומיים
סוג:: כוארולופודון
מינים
 C. pentelici  C. anatolicus  C. palaeindicus  C. corrugatus  C. chioticus  C. guangheensis  C. ngorora  C. zaltaniensis
שם מדעי
 Choerolophodon

כוארולופודון (שם מדעי: Choerolophodon) הוא סוג נכחד של פילאי שהתקיים במשך המיוקן באירואסיה ואפריקה לפני 11.6 עד 5.3 מיליון שנה מזמננו. הוא דומה לאמבלודונטים ושאר הגומפותריומיים ולרוב משייכים אותו למשפחה. עם זאת מספר חוקרים משייכים אותו ואת הסוג Afrochoerodon למשפחה עצמאית (Choerolophodontidae).
הסוג תואר ב-1917 בידי ג. שלזינגר (G. Schlesinger), על סמך ממצאי שיניים טוחנות שהתגלו ביוון ובתחילה נראו כשייכים לחזיר קדום. בהמשך התברר שהם דומות לשיני פילים נכחדים, כך שהוא נקרא תחילה כמסטודון, אם כי בהמשך הועבר לסוגו. הממצאים שלו התגלו לאורך אפריקה, דרום אירופה המזרחית, המזרח התיכון (בטורקיה, עיראק ואיראן), תת-היבשת ההודית וסין.
לפילאי זה היו חטים ארוכות משני צידי הלסתות שנעו קדימה והתחילו מקדמת הגולגולת, קרוב לחלל העיניים. אלה דמו לחטי הגנתבלודון מאמריקה הצפונית. הלסת עצמה השתפלה כלפי מטה והייתה בעלת לסת תחתונה דקה יחסית שהכילה מעט שיניים. מבנה הגולגולת היה מוארך וצר מעט והשיניים היו מצופות אמייל למעט החטים. היו לו טוחנות מוזרות דומות לשל חזירי בר.
יונק זה היה צמחוני והתקיים ביערות בהם ליחך צמחייה קרקעית כמו עשבים עם החטים הארוכות.
יחסי טוגו–צרפת

| יחסי טוגו–צרפת |
| --- | --- |
טוגו: צרפת


טוגו: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
56,785: 643,801
אוכלוסייה
9,566,836: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
9,171: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
959: 45,527
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

שגרירות טוגו בפריז
יחסי טוגו–צרפת הם יחסי החוץ בין טוגו וצרפת.
היסטוריה

ב-1914, כחלק מן המערכה במערב אפריקה במלחמת העולם הראשונה, כבשו את טוגולנד כוחות צרפת ובריטניה, אשר חילקו את המדינה ביניהן לאחר המלחמה לטוגולנד הבריטית (ממזרח) וטוגולנד הצרפתית (ממערב), שהפכה לטוגו.
בשנת 1956 השיגה טוגו אוטונומיה והוקמה ממשלה בראשות ניקולא גרוניצקי. בשנת 1958 זכתה בבחירות הכלליות מפלגת CUT ואולימפיו הפך לראש הממשלה. בהנהגתו טוגו הצרפתית השיגה עצמאות ב-27 באפריל 1960 בשם "רפובליקה טוגו". ב-1961 סילבנוס אולימפיו נבחר לנשיא הראשון של המדינה.
היה זה שחרור חלקי בלבד, מפני שלמעשה נשארה טוגו תלויה בעיקר במעצמה הקולוניאלית לשעבר, צרפת. ריכוזיות המשטר החד מפלגתי שהנהיג סילבנוס אולימפיו עורר מורת רוח בקרב משכילים וצעירים רבים ובקרב הקבוצות האתניות מצפון המדינה שהרגישו מקופחות. בינואר 1963, בהפיכת בזק, נרצח הנשיא אולימפיו על ידי אנשי צבא, ומרבית שרי ממשלתו נאסרו. אולימפיו הוחלף על ידי יריבו גרוניצקי. בין שנות ה-60 המאוחרות לשנות ה-80, החלה צמיחה כלכלית, אשר נשענה בעיקר על מאגרי הפוספט שבמדינה. ניאסנגבה איאדמה, אשר החל לכהן כנשיא בשנת 67', ניסה להפוך את המדינה לגן-עדן לתיירים ומשקיעים, אולם המיתון של שנות ה-80 טפח על פניו והרס תוכניותיו כאשר מחירי הפוספט צנחו, ואיתם כלכלת טוגו.
בתחילת שנות ה-90 החלה הקהילה הבינלאומית להפעיל לחץ על אייאדמה לדמוקרטיזציה, גישה אותה דיכא ביד ברזל. פעילים פרו-דמוקרטים, בעיקר משבט מינה ואווה, דוכאו על ידי כוחות מזוינים אשר הרגו משתתפים בהפגנות במספר התנגשויות. אולם לבסוף הכריע זעמם של אנשי צרפת וטוגו את אייאדמה, והוא נכנע. הוא נושל מכל סמכויותיו ונשאר נשיא רק בתוארו. למרות התפטרותו המשיכו המאבקים הפוליטיים במדינה, והם נמשכו עוד שנים רבות והביאו להרס המדינה.
יחסים כלכליים

צרפת היא אחת הספקיות המובילות של טוגו. טוגו מייבאת בעיקר מוצרים מתחומים בהם צרפת מחזיקה ביתרונות השוואתיים ארוכי שנים (מזון ושתייה, תרופות, דשנים, בשמים, כלי רכב) ובמידה פחותה בהרבה מוצרי היי-טק.
הירידה העצומה בייצוא הצרפתי לטוגו בשנת 2017 (ירידה של 48.1% ל-290.9 מיליון אירו) נובעת מהירידה ביבוא הפחמימנים, עם הגידול ביבוא הצרפתי (עלייה של 12.1% ל-10.5 מיליון אירו), שינויים אלה הובילו לעודף המסחר בצרפת לחצי, וצנחו ל-285.9 מיליון אירו. לצרפת נוכחות כלכלית חזקה בטוגו. על פי INSEE, חברות הבת העיקריות בצרפת בטוגו מעסיקות 2,200 עובדים.
שיתוף פעולה תרבותי, מדעי וטכני

צרפת היא התורמת הדו-צדדית המובילה לסיוע בפיתוח לטוגו, עם תרומות בסך 160 מיליון אירו בתקופה 2014–2017. הפרויקטים של הסוכנות לפיתוח צרפת עוסקים בעיקר במים ותברואה, אנרגיה, חינוך והכשרה מקצועית, ובמידה פחותה, פיתוח עירוני ותמיכה במגזר הפרטי.
שיתוף פעולה ביטחוני והגנתי

בנוסף לנוכחות קבועה של ספינות צרפתיות באזור, המאפשרות אימונים משותפים בים, כוחות צרפתים השוכנים בסנגל שולחים באופן קבוע גזרות לטוגו כדי לעזור לחיילי טוגו להיערך למבצעי שמירת שלום. זאת בנוסף לפעולות שיתוף פעולה מבניות שנערכו על ידי עובדי סיוע צבאיים הפועלים כיועצים טכניים בכוחות הצבא הטוגוליים. צרפת תומכת גם באקדמיה לשירותי רפואה ביטחוניים בלומה (ESSAL), שהיה בית הספר הלאומי הראשון (ENVR) שהוקם בשנת 1998.
נציגויות דיפלומטיות

צרפת מחזיקה בטוגו שגרירות בלומה.
טוגו מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
יקב ויתקין

| --- | --- |
 סמליל היקב
 נתונים כלליים
 סוג:  יקב
 מייסדים:  אסף פז, דורון בלוגולובסקי, שרונה פז-בלוגולובסקי
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 מיקום המטה:  כפר ויתקין 
 קואורדינטות:  32°23′46″N 34°51′57″E﻿ / ﻿32.396197222222°N 34.865705555556°E﻿ / 32.396197222222; 34.865705555556 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון 
 מוצרים עיקריים:  יין 
  
 vitkin-winery.co.il
 he
 
יקב ויתקין הוא יקב הממוקם בעמק חפר, בסמוך לגשר הצבים בנחל אלכסנדר.
היסטוריה

יקב ויתקין הוא יקב בוטיק משפחתי, הוקם בשנת 2001 על ידי דורון בלוגולובסקי ואסף פז.
היקב הוקם על ידי בני הזוג שרונה פז-בלוגולובסקי ודורון בלוגולובסקי שהחליטו לבנות יקב המותאם לאקלים הישראלי, ומיקמו אותו תחילה במשק נטוש של סבו וסבתו של דורון.
בשנת 2001 סיים אסף פז את לימודי הייננות בעיר בורדו בצרפת. לאחר שהות קצרה בקליפורניה חזר לישראל והחל לעבוד ביקבי תשבי. בעת שהותו בקליפורניה רכש פז ענבים וציוד עבור בלוגולובסקי והנחה אותו לגבי אופן הכנת היין.
פז, שמשמש היועץ של היקב מהיווסדו, בחר להימנע מהזנים הנפוצים ביותר בעולם היין המקומי והעולמי ובחר להתמקד בזנים אחרים ובכך לקרב את הקהל המקומי ואת היקב עצמו לזנים דרומיים יותר המזוהים עם התעשייה המקומית: בעיקר קריניאן וגרנאש, שהיו קיימים בארץ כבר בסוף המאה ה-19, וגם קברנה פרנק, פינו נואר, פטיט סירה ריזלינג, גוורצטרמינר ועוד.
בשנים שלאחר הקמת היקב הפכו זנים אלו לנפוצים יותר גם ביקבים אחרים בארץ..
ביקב מרכז מבקרים הפתוח לקהל הרחב.
הכרמים

בשנת 2002 נטעו שני כרמים ניסיוניים באדמת כפר ויתקין. אלו 2 חלקות המהוות בסיס למחקר ופיתוח של היקב בנוגע לגידול גפן באקלים חם וים תיכוני. לחלקות אלו הצטרף בשנת 2016 הכרם שניטע בחצר היקב ובו כ־40 זנים עתיקים. לגפנים מהזנים העתיקים יש מאפיינים ייחודיים גנטית שלא מוכרים בעולם – כלומר זנים מקומיים של ארץ ישראל.
היקב מצהיר שכחלק מתפיסת עולמו והשאיפה לקיימות ההעדפה היא לשקם ולהציל כרמים בוגרים מעקירה במקום לטעת כרמים חדשים. כרמים ותיקים לרוב אינם צריכים כלל השקיה ומוגדרים ככרמי בעל. בכרמי היקב ממעטים להשתמש החומרי הדברה ומעדיפים הדברה ביולוגית.
הערות שוליים

↑  חיליק גורפינקל, ‏הראשון לזהות: יקב ויתקין משחק שנים עם זנים לא מוכרים, באתר גלובס, 1 בנובמבר 2019
↑  קיימות ואקולוגיה, באתר יקב ויתקין