stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורי אברהמי
קריירה בטלוויזיה

בטלוויזיה השתתף בשנות השבעים בסדרת תוכניות בטלוויזיה החינוכית בשם "סופרים מספרים" בהנחיית רוני תורן, והיה בעל פינה קבועה בתוכנית זהו זה! בשם "סערה בכוס תה" בין השנים 1984–1986 על עלילות פקידים במשרד ציבורי. ב-1999 השתתף בסרט "חובו של אהרון כהן". ב"הבורר" גילם את עג'מי - עבריין זקן שעבר עבד אצל ברוך אסולין בוגד בו לטובת האחים קובלובה ושימש הקלף מיקוח בהפעלת קזינו. גילם את הרב פרומר הרב של בית חב"ד העירוני ומאמן קבוצת הכדורגל "אליצור חב"ד". בסדרה הקומית של שלום אסייג "שנות ה-80".
חיים פרטיים

היה נשוי לשחקנית תחיה דנון. לאחר מכן היה נשוי למחזאית סמדר אמיתי עד פטירתה, ולהם בת, הבמאית עידית אברהמי, ובן, יונתן.
Made in China

תווית באנגלית על מוצר שיוצר בסין. התווית מנסה לגבור על הסתייגות אפשרית של הצרכנים עקב הסטיגמה כנגד מוצרים המיוצרים בסין, וכוללת דגל ארצות הברית וכיתוב: "חברה אמריקאית. המוצר והאריזה עוצבו בארצות הברית. מיוצר בסין".
Made in China (בתרגום חופשי: "יוצר בסין"; במנדרינית מופשטת: 中国制造, בפין-יין: Zhōngguó zhìzào) הוא סימן מסחר האופייני לפריטים שיוצרו ברפובליקה העממית של סין, בעיקר ביבשת המרכזית, זאת מכיוון שהונג קונג ומקאו הם אזורים מנהליים מיוחדים של הרפובליקה העממית של סין. מהיותם כאלה, רוב הפריטים המיוצרים בהם מתויגים כ"יוצר בהונג קונג" או כ"יוצר במקאו", בהתאמה. סימון אחר למוצרים המיוצרים בסין הוא :"Made in P.R.C", כלומר "מיוצר ברפובליקה העממית של סין" (People's Republic of China).
על אף העובדה שהמונח "סין" משמש גם לתיאור הרפובליקה הסינית (טאיוואן), הסימן המסחרי "Made in China" לא משמש את טאיוואן. מוצרים המיוצרים ברפובליקה הסינית מסומנים בדרך כלל כ"יוצר בטאיוואן" (Made in Taiwan) או כ"יוצר ב-ROC"‏ (Made in ROC)‏.
משמעויות נוספות

המושג "Made in China", משמש בהשאלה לתיאור מוצר זול ולא איכותי. משמעות זו נובעת מהייצור ההמוני והמהיר של מוצרים באיכות נמוכה בסין, המיוצאים למערב. פעמים רבות מוצרים אלו אינם עומדים בתקנים שונים המקובלים במערב, בין השאר תקני בטיחות. נמצאו למשל צעצועים המיוצרים בסין המכילים עופרת, מתכת רעילה.
בניגוד לכך, משמעות המושג "יוצר בטאיוואן" היא, ברוב הפעמים, כוונה למוצר זול אך איכותי. בנוסף, המוצרים המיוצרים באסיה בעלי האיכות הגבוהה ביותר הם בדרך כלל מתוצרת יפן.
ראו גם

סימון מדינת מוצא
Made in Germany
הערות שוליים

↑  ROC- Republic of China, הרפובליקה הסינית באנגלית.
↑  טלי גולדשטיין‏, דיווח של ועדת הבטיחות האמריקאית: מעל לחצי מיליון צעצועים סיניים המכילים צבעי עופרת מורדים שוב מהמדפים, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2007
אדמונד רנדולף

אדמונד ג'נינגס רנדולף (באנגלית: Edmund Jenings Randolph;‏ 10 באוגוסט 1753 – 12 בספטמבר 1813) היה משפטן אמריקאי שכיהן כמושל וירג'יניה, מזכיר המדינה של ארצות הברית והתובע הכללי הראשון.
ביוגרפיה

רנדולף נולד בוויליאמסבורג, וירג'יניה. אביו, ג'ון רנדולף, כיהן כראש העירייה ודודו, פייטון רנדולף, היה נשיא הקונגרס הקונטיננטלי. בשנת 1775 חזר אביו לבריטניה, בעוד אדמונד נותר באמריקה והצטרף לשורות הצבא הקונטיננטלי כעוזרו של ג'ורג' וושינגטון. באותה שנה נפטר דודו ואדמונד חזר לווירג'יניה על מנת להוציא לפועל את צוואתו. באותה עת הוא נבחר לאספה המכוננת של וירג'יניה ולאחר מכן לראש עיריית ויליאמסבורג.
בשנים 1779–1782 כיהן רנדולף כציר בקונגרס הקונטיננטלי. בתקופה זו הוא המשיך גם לעסוק באופן פרטי בעריכת דין והיה יועצו המשפטי האישי של ג'ורג' וושינגטון. בשנת 1786 הוא נבחר לכהן כמושל מדינת וירג'יניה, תפקיד בו כיהן עד 1788. במסגרת ועידות החוקה בהן השתתף מטעם המדינה הציע רנדולף לכונן משטר מרכזי חזק בעל הפרדת רשויות, כמו גם הקמת שני בתי נבחרים בהם יכהנו צירים בהתאם לגודל האוכלוסייה המיוצגת, במה שזכה לכינוי תוכנית וירג'יניה. הוא נבחר לוועדת הניסוח של חוקת ארצות הברית, אך לצד הצבעתו לאשרורה הוא סירב לחתום על הנוסח הסופי מחשש שמערכת האיזונים והבלמים איננה חזקה דיה.
בשנת 1789 מונה רנדולף כשר המשפטים הראשון בתולדות המדינה. הוא נשא בתפקיד זה עד 1794, לאחריו החליף את תומאס ג'פרסון כמזכיר המדינה. בתקופתו נחתם הסכם ג'יי עם בריטניה והגיע לשלביו הסופיים המשא ומתן על אמנת סן לורנזו. כעבור שנה בתפקיד הוא התפטר, באוגוסט 1795, לאחר שנחשפו מכתביו לצרפת ובהם תיאורים של ישיבות הקבינט ודעותיו בנושאים מדיניים.
בסיום תפקידיו שב רנדולף לווירג'יניה ולעיסוקו כעורך דין, בין היתר כסנגור של ארון בר.
כלאי אילן

| --- | --- |
 מקרא:  ויקרא, י"ט, י"ט
 תלמוד בבלי:  מסכת קידושין, דף ל"ט, עמוד א'
 משנה תורה:  ספר זרעים, הלכות כלאים, פרק א', הלכה ה'
 
הרכבת מלון על סוג דלעת
כלאי האילן הם אחד מאיסורי הכלאיים, בהם התורה אסרה לערב שני מינים שכל אחד מהם בפני עצמו מותר בשימוש. משמעות המצווה היא איסור הרכבת רוכב ממין עץ אחד על גבי כנה של מין עץ אחר. בדרך כלל סיבת ההרכבה היא רצון לשלב בין מין אילן בעל פירות טעימים למין אילן חזק שאינו נוטה להידבק במחלות, וכך ליצור אילן עמיד המניב פירות טעימים.
בשונה מאיסור כלאי הכרם, בו נאסרים המינים המעורבים באכילה ובהנאה, באיסור כלאי אילן אין הפרי הנוצר מהרכבת שני המינים נאסר כלל, אף לא באכילה.
מקור האיסור

המקור בתורה לאיסור זה הוא הפסוק בספר ויקרא: ”אֶת חֻקֹּתַי תִּשְׁמֹרוּ בְּהֶמְתְּךָ לֹא תַרְבִּיעַ כִּלְאַיִם שָׂדְךָ לֹא תִזְרַע כִּלְאָיִם וּבֶגֶד כִּלְאַיִם שַׁעַטְנֵז לֹא יַעֲלֶה עָלֶיךָ”. ואמנם פשט הפסוק עוסק באיסור כלאי זרעים, אולם חז"ל למדו מסמיכות הציווי 'שדך לא תזרע כלאים' לציווי 'בהמתך לא תרביע כלאים', שכשם שאיסור כלאי בהמה הוא בהרבעת מין בעל חיים אחד במין אחר, כך באיסור כלאי זריעת השדה כלול איסור הרכבת שני מיני עצים זה בזה:”מה בהמתך בהרבעה, אף שדך בהרכבה”
טעם האיסור

לדעת רש"י אין לתת לאיסור זה הסבר שכן איסור כלאי אילנות מתואר בתורה כ'חוק': ”אֶת חֻקֹּתַי תִּשְׁמֹרוּ בְּהֶמְתְּךָ לֹא תַרְבִּיעַ כִּלְאַיִם שָׂדְךָ לֹא תִזְרַע כִּלְאָיִם”, ומשמעות המילה 'חוק', גזירת מלך ללא טעם המובן לבן אנוש.
לעומת זאת ישנם פרשנים רבים שנתנו טעמים למצווה זו.
לדעת הרמב"ם סיבת האיסור כדי להתרחק מהגויים, שדרכם הייתה להרכיב את האילנות תוך 'משגל מגונה' (ביאה שלא כדרכה), וכדי להרחיק את ישראל ממעשי כיעור אלו, נאסר עליהם לעסוק בהרכבת אילנות.
יש אומרים שטעמה הוא שהואיל וה' קבע את מיני האילנות במעשה בראשית, אין לאדם להתערב במעשה ידיו של בורא העולם וליצור מינים חדשים של פירות.
ויש שהוסיפו שהתערבות כזו כמוה כאמירה שמעשה ידיו של ה' אינם שלמים דיים.
עצים המותרים בהרכבה

איסור הרכבת כלאי אילנות חל על שני מינים שונים של עצים, אולם שני זנים שונים של אותו המין מותרים בהרכבה. למשל, הרכבת תפוח מזן אדום ומתוק עם תפוח מזן ירוק וחמצמץ מותרת, משום שאלו שני זנים של אותו המין, התפוח. גם שני מיני עצים שדומים מאוד זה לזה במראה העלים או הפרי, וגם טעם פירותיהם דומה, מותרים בהרכבה. התעורר ספק בפוסקים לגבי הכלאת תפוח עץ מצוי עם תפוח עץ יערי, האם הם נחשבים לשני מינים שונים הואיל ופירותיו של התפוח היערי אינם טעימים. כמו כן התעורר ספק לגבי פירות ההדר השונים, האם הם כלאים זה בזה או לא.
קיום עץ מורכב

משמעות איסור כלאי אילן היא שאסור להרכיב שני אילנות ממינים שונים זה בזה. אמנם קיימת מחלוקת בין הפוסקים האם גם קיום אילן מורכב אסור, או שלאחר שכבר נעשה האיסור והעץ הורכב, שוב אין איסור לקיימו, כשם שאין איסור לקיים בעל חיים שנוצר מכלאי בהמה. ובתוך סיעת האוסרים את קיום האילן, קיימת מחלוקת מה כלול באיסור זה: יש אומרים שהאיסור הוא רק עד שהרוכב והכנה יתאחו זה בזה, אך לאחר מכן כבר אין איסור לקיים את העץ ולטפל בו. יש אומרים שהאיסור הוא רק לטפל בעץ, אך מותר להשאירו נטוע באדמה ללא טיפול. ויש אומרים שהאיסור מחייב לעקור את העץ. אמנם גם מבין המחמירים, רבים סוברים שבהצטרף ספק נוסף מותר לטפל באילן על פי הכלל של ספק ספיקא - לקולא.
בני נח בכלאי אילן

בתלמוד הבבלי מובאת מחלוקת בין רבי אליעזר בן הורקנוס לחכמים האם איסור כלאי בהמה וכלאי אילן נכללים בשבע מצוות בני נח (ר' אליעזר) או לא (חכמים). יש אומרים שדעת חכמים היא שאמנם אין איסורים אלו כלולים בשבע מצוות בני נח, אך הם מודים לר' אליעזר שהדבר אסור גם לגויים באיסור שחומרתו פחותה מזו של שבע מצוות בני נח. ויש אומרים שלדעת חכמים איסור כלאי בהמה ואילן כלל אינו נוהג בגויים.
רוב הפוסקים סוברים שלהלכה איסור כלאי בהמה ואילן חל גם על גויים. ויש אומרים שההלכה היא שהאיסור אינו נוהג בהם.
מקום האיסור

אף על פי שהאילנות צומחים מהקרקע, איסור כלאי אילן אינו נוהג רק בארץ ישראל ככלאי הכרם וכלאי זרעים שאלו מצוות התלויות בארץ, אלא איסורו נוהג בכל מקום בעולם הואיל וההרכבה עצמה, שהיא פעולת האיסור, מתבצעת מעל הקרקע (לעומת כלאי הכרם והזרעים, ששם האיסור הוא בזריעה בקרקע). חכמים למדו זאת מכך שהתורה השוותה (היקש) את איסור כלאי אילן לכלאי בהמה (הרבעת שני מיני בהמות זה בזה) שנזכרו יחד באותו פסוק, שכשם שאיסור כלאי בהמה אינו קשור לקרקע ונוהג בכל העולם, כך איסור כלאי אילן נוהג בכל העולם.
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ט
1 2  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ט, עמוד א'
↑  רש"י על ויקרא פרק י"ט פסוק י"ט
↑  רמב"ם במורה נבוכים, חלק ג' פרק ל"ז
↑  רשב"ם, ראב"ע, חזקוני וספורנו על ויקרא פרק י"ט פסוק י"ט
↑  רמב"ן על ויקרא פרק י"ט פסוק י"ט
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים,  פרק א', הלכה ה'. משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות כלאים, פרק ג', הלכה ד'.משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות כלאים, פרק ג', הלכה ה'
↑  לדעת "לבושי שרד" הם נחשבים לשני מינים והכלאתם אסורה. ולדעת "משכנות יעקב" הם נחשבים למין אחד ומותר להכליאם (הובא בפתחי תשובה יורה דעה סימן רצ"ה סעיף קטן ב')
↑  לדעת הרב אברהם יצחק הכהן קוק (משפט כהן סימן כ"ה) הם נחשבים למינים שונים והכלאתם אסורה, ולדעת החזון איש (הלכות כלאים פרק ג' סעיף ז') הם נחשבים לזנים שונים של מין אחד (פרי הדר) ולכן הכלאתם מותרת. ראו פניני הלכה ליקוטים ג פרק י"א הלכה א, והערה 1 שם
↑  ארבעה טורים, יורה דעה, סימן רצ"ה
↑  חידושי הריטב"א על מסכת קידושין דף ל"ט עמוד א'
↑  ערוך השולחן יורה דעה סימן רצה סעיף יח בדעת הרא"ש. חתם סופר ח"ו ליקוטים סי' כה
↑  הר"ר זרחיה גוטה, שו"ת משנת ר' אליעזר סי' כ"ד
↑  ברכי יוסף יורה דעה רצה, ז. שו"ת דברי יוסף סי' כ"ד. חזון איש הלכות כלאים סי ב סע' ט"ו
↑  פניני הלכה ליקוטים ג פרק י"א הלכה ד'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ו, עמוד ב'
↑  הדעות מובאות בפניני הלכה ליקוטים ג פרק י"א, הלכה ה' הערה 4
פול וולקר

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1927 קייפ מיי, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בדצמבר 2019 (בגיל 92) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Paul Adolph Volcker Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  תיכון טינאק  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  בית הספר לכלכלה של לונדון  בית הספר וודרו וילסון למדיניות ציבורית ויחסים בינלאומיים 
 תפקיד:  יו"ר פדרל ריזרב (6 באוגוסט 1979–11 באוגוסט 1987)  נשיא הפדרל ריזרב של בנק ניו יורק (2 במאי 1975–5 באוגוסט 1979)  Under Secretary of the Treasury for International Affairs (1969–1974) 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (9 במאי 1986)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סירקיוז (11 במאי 2008)  Paul A. Volcker Lifetime Achievement Award for Economic Policy (2013)  פרס פרנסיס בויאר (1987)  פרס דניאל פטריק מויניהאן (2012)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הופסטרה  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיו  פרס ארתור פלמינג 
 
פול אדולף וולקר (באנגלית: Paul Volcker;‏ 5 בספטמבר 1927 – 8 בדצמבר 2019) היה כלכלן אמריקאי יהודי, שכיהן כיושב ראש הבנק הפדרלי (פדרל ריזרב) בשנים 1979–1987.
קורות חייו

וולקר נולד בניו ג'רזי, ולמד באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת הרווארד ובית הספר לכלכלה של לונדון. הוא עבד בתפקידים שונים בממשל האמריקאי ובבנק צ'ייס מנהטן. בזמן עבודתו במשרד האוצר, וולקר לקח חלק בביטול ההמרה בין הדולר לזהב ב-1971, מהלך שביטל למעשה את הסכם ברטון-וודס. לאחר כהונה כראש הבנק הפדרלי של ניו יורק, הוא מונה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר לראשות הבנק הפדרלי של ארצות הברית.
נהוג לתת לוולקר ולבנק הפדרלי את הקרדיט לסיום משבר הסטגפלציה של שנות ה-70. אולם הדרך בה וולקר עשה זאת, על ידי שיעורי ריבית גבוהים לתקופה ארוכה, גררה ביקורת קשה כלפיו וכלפי הבנק הפדרלי בכלל.
לאחר פרישתו מתפקיד ראש הבנק הפדרלי, וולקר חזר למגזר הפרטי, אם כי הוא המשיך לכהן בתפקידים ציבוריים מדי פעם.
מונה ב-1995 לעמוד בראש הוועדה שתפקידה היה לשאת ולתת עם הבנקים השווייצרים על החזרת הכספים בחשבונות הרדומים של יהודים שנספו בשואה. חקירה של שלוש שנים שנערכה על ידו העלתה כי כ-54,000 חשבונות של ניצולי שואה נפתחו בתקופת מלחמת העולם השנייה בשווייץ. הבנקים זוכו מהשמדה שיטתית של העדויות לקיום החשבונות, אולם מספר בנקים הואשמו בהטעיית הקורבנות.
בנוסף לכך, הנהיג את הוועדה לחשדות שחיתות בפרויקט הנפט תמורת מזון.
בינואר 2008 הוא תמך במועמדותו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית.
נפטר ב-8 בדצמבר 2019.
הערות שוליים

1 2  רוני סופר, הקשר היהודי בכוורת הכלכלית של אובאמה, באתר ynet, 8 בנובמבר 2008
↑  יש סתירה בין מקורות שונים בעניין זה
↑  הסכם היסטורי בין הבנקים השוויצרים לניצולי השואה: פיצוי של 1.25 מיליארד דולר, באתר וואלה, 27 ביולי 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432376805171  BIBSYS: 90300265  BnF: cb12305305q (data)  CiNii: DA02486934  GND: 119474301  ISNI: 0000 0001 1648 4773  LCCN: n78057465  LNB: 000124428  NARA: 10582799  NDL: 00476674  NKC: xx0131150  NLA: 35848376  NLK: KAC201101302  NTA: 073076902  RERO: 02-A003948291  SNAC: w6c82t88  SUDOC: 03192817X  Trove: 1114555  VIAF: 56676147   WorldCat (עם VIAF): 56676147 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה תקו

| --- | --- |
 לידה:  טאכוב
 השקפה דתית:  יהדות 
 
רבי משה בן חסדאי מתקוּ, היה מחכמי בוהמיה בשנות ד'תתק"פ (1220) בערך. מושבו היה בעיר תקוּ בבוהמיה, הנקראת כיום טאכוב (אנ'). באחרית ימיו חי בעיר וינר נוישטאדט הסמוכה לווינה, בה נפטר ונקבר.
מתלמידיו נודע חכם אחד בשם רבי יונה בן שמואל מחכמי אשכנז. רבו היה רבי דוד בן קלונימוס ממינצבורג.
חיבוריו

חיבר ספרים רבים, בהם פירוש על סדרים זרעים וטהרות מן המשנה, הדומה לפירושי רבי שמשון משאנץ, ותוספות על הש"ס. קטעים מפירושים אלה הובאו בדברי ראשונים אחרים. הרמב"ן למשל, מזכירו בחידושיו למסכת גיטין (דף ז'). כמו כן משערים שכתב גם את הפירוש לתורת כהנים שנדפס בטעות על שם רבי שמשון משאנץ.
חיבר גם פיוטים וסליחות, ואחת מהן, המתחילה במילים "אביוני מלך נאקת עמך", התפרסמה. כמו כן השיב תשובות רבות בהלכה שהובאו בספרי הראשונים.
הגותו

רבי משה תקו חיבר קונטרס גדול בשם כתב תמים שבו הוא משיג על תורת הפילוסופיה ובפרט על הפילוסופים היהודיים - כשכוונתו לבולטים שבהם כרב סעדיה גאון, רבי אברהם אבן עזרא, והרמב"ם - ומגדיר את דעות הסוברים כמותם כמינות.
בספרו טען רבי משה תקו כי עם היות הבורא לא גשמי, לעיתים הוא מצמצם את עצמו ומופיע בצורה גשמית, והיכולת לעשות זאת היא עצמה מכח אינסופיותו.
יש הטוענים שתפיסה זו של האלהות מוגדרת על ידי הרמב"ם כמינות [דרושה הבהרה], למרות שבמפורש מעולם לא כתב כך; אמנם הראב"ד חולק על הרמב"ם וכותב שגדולים וטובים מישראל טעו וסברו שכל ביטויי ההגשמה שבתנ"ך על איברים הנמצאים אצל הבורא, מתפרשים כפשוטם, ואף שזו טעות, אין זו מינות. למרות ההתנגדות הגדולה לתפיסה זו של ר' משה תקו, בעיקר על ידי תלמידיו של ר' יהודה החסיד ושל ר' אלעזר מוורמייזא וכן על ידי ר' אברהם בן עזריאל בעל "ערוגת הבושם", היא בוטאה בצורה מאוד מינורית, כנראה בגלל מעמדו ההלכתי.[דרוש מקור]
נוסף לביקורתו של רבי משה תקו על הפילוסופים היהודים, הוא תקף גם את חסידי אשכנז שבדורו שבראשם בעבר עמדו רבי שמואל החסיד ורבי יהודה החסיד, וטען שדעותיהם הובאו מספרי הקראים. הוא תקף גם את שיר היחוד שנתחבר על ידי חכם מבית מדרשם של חסידי אשכנז, על תפיסת האלהות האימננטית שלו, הקרובה לפנאנתאיזם (מהסוג הראשון שפורט שם).
העיקרון שהנחה את רבי משה תקו הוא עקרון הפשטות ושלילת החידושים. מחמת עיקרון זה סירב לקבל פירושים אפולוגטיים ליישוב קשיים תאולוגיים, והעדיף לפרש את פסוקי התנ"ך ואת מדרשי חז"ל כפשוטם, על אף הקושי שבביטויים האנתרופומורפיים; כך גם הסיק שהבורא שוכן בשמים ממעל ואינו אימננטי. דעתו הביקורתית כלפי פרק שירה הייתה שלדעתו אינו אלא זיוף פסבדוני.
קונטרס זה לא שרד ברובו, והקטע ששרד נדפס לראשונה במאסף אוצר נחמד חלק ג'. מהדורת פקסימיליה של כתב יד פריז בצירוף מבוא ומפתחות יצאה לאור על ידי יוסף דן, הוצאת מרכז דינור, ירושלים תשמ"ד. מספר קטעים נוספים שרדו כציטוטים בספר "ערוגת הבושם" של ר' אברהם ב"ר עזריאל, מתלמידי רבי יהודה החסיד.
לקריאה נוספת

אוצר הגדולים, חלק ז', עמ' קנ"ז-קנ"ט.
הרב מנחם מנדל כשר, תורה שלמה חלק ט"ז, עמ' רפ"ח-שכ"א, ובפרט בפרק ד' ואילך (עמ' ש"ח-שכ"א).
הרב יעקב קורצוויל, הגשמת האלוהות בישראל?, מעליות כ"ה, תשס"ה, עמ' 343–354.
שמא פרידמן, צלם דמות ותבנית, סידרא, תשס"ז, בעיקר בעמ' 104.
אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות, מוסד ביאליק תשל"ו, עמ' 420–425.
הערות שוליים

↑  שו"ת מהר"י ברונא סימן כד.
↑  הרב אברהם שושנה, ספרא דבי רב מהדורת אופק, כרך ב(א) מבוא עמ' 13
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות תשובה, פרק ג', הלכה ז'
↑  השגות הראב"ד, שם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312981505171  ISNI: 0000 0000 2563 7973  NKC: ola20231197113  VIAF: 97250345   WorldCat (עם VIAF): 97250345
הסכם ישראל–לבנון 1983

הסכם ישראל-לבנון 1983 או הסכם 17 במאי הוא הסכם ביטחוני שנחתם ב-17 במאי 1983 בקריית שמונה ובמקביל בח'אלידה בין ממשלת ישראל לבין ממשלת לבנון, בתיווכה של ארצות הברית. מטרת ההסכם הייתה הכרזה משותפת על סיום מצב הלחימה בין המדינות שנמשך מאז 23 במרץ 1949, אז נחתם הסכם שביתת נשק בין ישראל ללבנון עם תום מלחמת העצמאות. בנוסף ההסכם התיימר להסדיר את היחסים בין ישראל ללבנון, תוך כיבוד הגבולות הטריטוריאליים (הגבול הבינלאומי, הסכם ניוקומב-פולה 1923) של שני הצדדים - מחד, נסיגה ישראלית משטחי לבנון, ומאידך, התחייבות לבנונית לפעילות ביטחונית ומניעת פעולות טרור היוצאות מתחומה. עם זאת, ההסכם הופר ונכשל כבר בפברואר 1984, בשל התפרקות צבא לבנון, סירוב סוריה להוציא את כוחותיה מאדמת לבנון, והתנגדות העולם הערבי להכרה בריבונות ישראל.
עיקרי ההסכם

עיקרי ההסכם:
הכרזה כי הלחימה בין הצדדים תמה והתחייבות לכיבוד הדדי של ריבונותם הטריטוריאלית.
התחייבות הדדית למניעת פעילויות טרור משטחה של כל מדינה, או סיוע דרך צד שלישי לפגיעה בה.
יישוב סכסוכים עתידיים בדרכי שלום וקביעת הסדרי ביטחון משותפים על ידי יצירת "אזור ביטחון", הממוקם בדרום לבנון בסמוך לגבול עם ישראל ובו יופעלו חטיבות של צבא לבנון, פעולה שמטרתה לאפשר הוצאת גורמים סוריים ואחרים, שאינם נמנים עם צבא המדינה הלגיטימי, ולבסוף את נסיגתו של צה"ל מדרום לבנון ועל ידי כך יישום ההסכם במלואו.
היסטוריה

השיחות החלו בדצמבר 1982 ביוזמתו של פיליפ חביב, שליח נשיא ארצות הברית למזרח התיכון, אך התנהלו בעצלתיים כאשר במשך שבועות הצדדים לא הצליחו להגיע להסכמה על סדר היום של הדיונים. ישראל דרשה שסדר היום יכלול נורמליזציה בין המדינות, בעוד הלבנונים דרשו לדון רק בנסיגה ישראלית. ממשלת ישראל לא ששה לקדם את הדיונים ואריאל שרון טען שארצות הברית לוחצת על הלבנונים להקשיח את עמדותיהם כדי למנוע מישראל הישגים בלבנון.
ההסכם הופר בפברואר 1984 בעקבות התפרקותו של צבא לבנון שהיה אמור לתחזק "אזור ביטחון" בדרום לבנון. סיבות נוספות היו סירובה של סוריה להסיג כוחותיה מאדמת לבנון, וכן התנגדות העולם הערבי להכרה בריבונות ישראל, כפי שקובע ההסכם. ישראל התנתה את יציאתה מלבנון ביציאת סוריה משם, ולאור סירובה של סוריה כשל ההסכם והאש חודשה, כשבעשורים העוקבים התרחשו המערכה ברצועת הביטחון ומלחמת לבנון השנייה, אם כי ישראל כיוונה במלחמות אלו להילחם נגד ארגון חזבאללה ופעולות הטרור, ולא נגד לבנון כולה.
ב-5 במרץ 1984 הודיעה ממשלת לבנון כי ההסכם מבוטל.
ראו גם

החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם
הסכם ישראל–לבנון 2024
הערות שוליים

↑  טוביה מנדלסון ודן אבידן, שרון מאשים את ארה"ב ובביירות מחכים לחביב, דבר, 3 בינואר 1983
↑  ישראל סגל, טבעת השלום מתהדקת, כותרת ראשית, 26 בינואר 1983
רגשות אנטי-גרמניים

כרזה שהתפרסמה בארצות הברית בתקופת מלחמת העולם הראשונה המתארת את הגרמנים כמי שמנסים להשתלט על העולם
רגשות אנטי-גרמניים  או גרמנופוביה הוא מונח המתייחס לשנאה כלפי כל דבר המסמל את התרבות, השפה, והעם הגרמנים. לתופעה זו שורשים עמוקים עוד בתקופת המאה ה-12, אולם היא התחזקה במיוחד עם מלחמות העולם ועליית הנאציזם. המונח הוא היפוך המונח גרמנופיליה המסמל חיבה לכל דבר גרמני.
כיום

משאירחה גרמניה את גביע העולם בכדורגל ב-2006, ההערכה הפנימית והחיצונית כלפי תמונתה הלאומית השתנתה. בשאלון הסקרים הגלובלי הנערך מדי שנה בשם "Nation Brands Index" גרמניה מדורגת בשיטתיות במקומות גבוהים יותר באופן משמעותי מאז הטורניר. אנשים בכ-20 מדינות שונות מעריכים שהמוניטין של גרמניה עלה מבחינת התרבות, הפוליטיקה, הייצוא, אנשיה וכוח משיכתם כלפי תיירים, מהגרים והשקעות. גרמניה כונתה כאומה המוערכת השנייה בעולם בקרב 50 מדינות בשנת 2010. עוד סקר דעת קהל גלובלי מאת ה-BBC מצא שגרמניה מוכרת כמדינה עם ההשפעה החיובית הגדולה ביותר לשנת 2010. לרוב של 59% יש דעה חיובית על המדינה, ואילו ל-14% יש השקפה שלילית לגביה.
ראו גם

חגיגות יום הניצחון בארץ ישראל
גרמנופיליה
הסכם השילומים
יחסי גרמניה–ישראל
אנטי דויטשה
Made in Germany
הערות שוליים

↑  Anti-German Riots in London during the First World War
↑  שם המשפחה של משפחת המלוכה באתר הרשמי של משפחת המלוכה הבריטית
1 2  Get the Rope!" Anti-German Violence in World War I-era Wisconsin
↑  CCNY Archival Finding Aid עמ' 81
↑  נקמת דכאו
↑  Expelling the Germans: British Opinion and Post-1945 Population Transfer in Context, Matthew Frank Oxford University Press, 2008
↑  Edmund Jan Osmańczyk,Anthony Mango, Encyclopedia of the United Nations and International Agreements: A to F
↑ * Shaw, Martin (2007). What is genocide? Polity. pp. 56,60. ISBN 0745631827.
Rubinstein, W.D. (2004). Genocide, a history. Pearson Education Ltd.. p. 260. ISBN 0 582506018.
Ermacora, Felix (1991). "Gutachten Ermacora 1991".
Jescheck, Hans-Heinrich (1995). Encyclopedia of Public International Law
↑  כיצד גרמניה זכתה בגביע העולמי של אומת המיתוג, באתר BrandOvation,‏ 25 בנובמבר 2007
↑  סקר ה-Nation Brands Index, ‏12 באוקטובר 2010
↑  ההתחממות העולמית של ארצות הברית תחת אובמה, כך עולה מסקר ה-BBC, ‏19 באפריל 2010
↑  שירות הסקרים העולמי של ה-BBC, ‏19 באפריל 2010
Made in Germany

כרזה אנטי גרמנית מתקופת מלחמת העולם הראשונה הקוראת להחרים תוצרת גרמנית. בכרזה נראה סוחר גרמני מהודר ומנומס משווק סחורות בשם חיילים גרמנים המבצעים פשעי מלחמה.
Made in Germany (בעברית: תוצרת גרמניה; בגרמנית: Hergestellt in Deutschland) הוא כיתוב באנגלית המופיע על סחורות ומציין כי הן יוצרו בגרמניה.
היסטוריה

התווית המכילה כיתוב זה הופיעה לראשונה בבריטניה לפי "חוק סימון הסחורות 1887" (באנגלית: "Merchandise Marks Act 1887") במטרה לסמן בבירור תוצרת חוץ. בתקופה זו סחורה תוצרת חוץ נחשבה לנחותה מזו המקומית, ובאמצעות סימון זה קיוו השלטונות הבריטים שהצרכנים ידבקו ברכישת מוצרים מתוצרת בריטית.
בשנת 1894 הרייכסטאג הגרמני הודיע כי על אף שבתחילה חלה ירידה קלה ברווחים, היצרנים הגרמניים סבורים שהתווית היא בעלת יתרון כלכלי שכן היא מאפשרת להבחין בין התוצרת הגרמנית לבין שאר התוצרת הבריטית. למעשה בסימון הסחורה בתווית "Made in Germany", הפכה הסחורה למותג ייחודי. בעקבות הודעה זו יצרנים גרמנים רבים הוסיפו את התווית למוצריהם ואפילו מלחמת העולם הראשונה לא גרמה להם להסיר אותה, חרף החרם הכלכלי שהטילה בריטניה על מעצמות הציר. ברבות השנים המונח "Made in Germany" נקשר לאמינות גבוהה ולאיכות של המוצר, ואף לשלמותו.
מעמד חוקי בגרמניה

Made in Germany אינו נשלט על ידי רגולטור או גוף מרכזי אחד ומעמדו נקבע על ידי שרשרת פסיקות של בית המשפט הגרמני. בשנת 1974 יצא פסק דין הקובע שהסימון אינו מאפשר להבחין בין המוצרים שיוצרו בגרמניה המערבית לבין אלו שיוצרו בגרמניה המזרחית ולכן הוכנסו לשימוש הכיתובים Made in Western Germany ו-Made in GDR.
בשנת 1995 קבע בית המשפט בשטוטגרט שבמקרה שרוב המוצר אינו תוצרת גרמניה הכיתוב Made in Germany מטעה ולכן אין להשתמש בו.
מעמד התווית בישראל

כמחאה על השואה ועל השותפות של החברות הגרמניות הגדולות בה, שנים רבות לאחר הקמת מדינת ישראל חוגים רחבים הקפידו להחרים תוצרת גרמנית שסומנה על ידי תווית זו. החרם מעולם לא הוכרז רשמית ואין אומדן להיקפו הממשי.
ראו גם

Made in China
תוצרת הארץ

ערך זה עוסק במושג משפטי ושיווקי המתייחס למוצרים המיוצרים במדינת ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תוצרת הארץ, או תוצרת כחול לבן, הוא מונח כלכלי, שיווקי ומשפטי, המתייחס לכלל המוצרים המיוצרים באופן חלקי או מלא במדינת ישראל. משרד הכלכלה והתעשייה מגדיר מוצרים אלו ככאלו ש"מחיר המרכיב הישראלי בו, מהווה לפחות 35% וכתוצאה ממנו התקבלו מוצרים אחרים או שונים". מבחינה חוקית, "חוק חובת המכרזים, תשנ"ב-1992", ו"תקנות חובת המכרזים (העדפת תוצרת הארץ), התשנ"ה" 1995", קובעים שבעת ביצוע מכרז, המדינה יכולה לבצע העדפה למוצרים תוצרת הארץ במקרים מסוימים.
השימוש במושג "כחול לבן" לתיאור וסימון תוצרת ישראל נובע מכך שצבעים אלה נחשבים לצבעים הלאומיים של מדינת ישראל.
לפי ד"ר דוד אסף, הגדלת הביקוש למוצרים תוצר הארץ מחזקת את היצרנים המקומיים, מגדילה את פעילותם הכלכלית, מוסיפה מקומות עבודה, מצמצמת ממדי אבטלה בתקופות מיתון כלכלי, ומהווה תרומה משמעותית לשמירת הסביבה. אסף מפרט שמבחינה סביבתית קניית תוצרת הארץ מקטינה את נפח השינוע הימי והיבשתי הבין לאומי, ובכך מצמצמת פליטת גזי חממה, חוסכת משאבי אנרגיה, ומפחיתה ריכוז כלי השינוע בנמלים.
ב-2009 התקבלה בממשלת ישראל הצעת מחליטים שנושאה היה תוכנית לקידום תוצרת הארץ. התוכנית כללה הקמת מטה לאומי במשרד הכלכלה בשם "מטה כחול לבן", בשיתוף עם ההסתדרות החדשה והתאחדות התעשיינים בישראל, שתפקידו לקדם קניית מוצרים תוצרת הארץ. המטה מאפשר ליצרני מוצרים שעומדים בדרישתו ובדרישות אחרות של משרדי הממשלה השונים לקדם מכירות של מוצריהם על ידי סימונם בתו "מיוצר בישראל".
ראו גם

תוצרת גרמניה
תוצרת סין
לקריאה נוספת

חוק חובת המכרזים, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
הערות שוליים

↑  מהו מוצר ישראלי ואיך מזהים אותו? באתר משרד הכלכלה והתעשייה
1 2  מדריך לקבלן תשומות לבנייה כחול לבן, משרד הכלכלה, 2015, עמ' 4.
↑  מטה כחול לבן באתר משרד הכלכלה והתעשייה
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיא אדלר (שחקן)

| --- | --- |

גיא אדלר על סט צילומי הסרט "ברקיע החמישי"
 לידה:  8 בנובמבר 1981 (בן 43) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 פרופיל ב-IMDb
 
גיא אדלר על סט צילומי הסרט "ברקיע החמישי"
גיא אדלר (נולד ב-8 בנובמבר 1981) הוא שחקן ודוגמן ישראלי.