stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנגבי

| מנגבי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
תת־משפחה:: גנונים
סוג:: מנגבי
שם מדעי
 Cercocebus ‏סנט-אילר, 1812

מַנְגַּבִּי (שם מדעי: Cercocebus) הוא סוג של קופים מתת-משפחת הגנונים שבמשפחת קופים בעלי זנב החיים רק ביערות אפריקה המערבית ואפריקה המזרחית. בסוג שישה מינים והוא קרוב משפחתם של מנגבי הרמות והמנגבי המצוייץ.
למנגבים פרווה עבה בצבע חום-כתום, זנב ארוך ועור פנים חשוף וכהה בעל כתמי עיניים לבנים.
המנגבים חיים באפריקה הטרופית באזורים הטרופיים וחיים בסביבות יער או שפלות לחות. הם טובים בטיפוס על עצים, אך יכולים לרדת לקרקע. הם ניזונים מצמחייה, פירות, נבלות ובעלי חיים קטנים.
מינים

מנגבי לבן-עורף (Cercocebus atys)
מנגבי אדום כיפה (Cercocebus torquatus)
Cercocebus agilis
Cercocebus chrysogaster
מנגבי טאנה (Cercocebus galeritus)
Cercocebus sanjei
הערות שוליים

↑  מַנְגַּבִּי במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
מלחמת האבוקדו

מלחמת האבוקדו הוא מונח המתייחס לתופעת הפשע המאורגן במקסיקו סביב תעשיית האבוקדו המקומית. קרטלי הפשע המקומיים ניסו להשתלט על תעשיית האבוקדו המקסיקנית תוך הפעלת אלימות רבה על מגדלי האבוקדו המקומיים. תעשייה זו משכה אליה את קרטלי הפשע המקסיקניים מאחר שיש בה כסף רב בשל הביקוש הגובר לאבוקדו בעולם ובארצות הברית השכנה בפרט. במלחמה זאת נגבה מחיר דמים כבד מהאוכלוסייה האזרחית המקומית.
רקע

פרי האבוקדו, המכונה גם "הזהב הירוק", אינו עוד פרי עונתי הנאכל כטרנד או כמאכל מקומי במקומות בהם גדל. האבוקדו, בשל היותו עתיר שומן, לא נחשב בעבר כבריא - אך מאז נהפך למוצר מזון-על המומלץ לצריכה יומית. כיום בחברה הגלובלית ניתן לאכול אבוקדו לאורך כל השנה, מה שמגביר את הביקוש לפרי זה. האבוקדו נמכר ונאכל בכל העולם ומושך אליו קרטלים המחפשים אחר דרכים חדשות להשיג רווח מ-"הזהב הירוק".
למעלה מ-50 מיליארד פירות אבוקדו נאכלים מדי שנה. הצמיחה בביקוש לאבוקדו יצרה תופעות שליליות וחיוביות. בעקבות הצמיחה הרבה בביקוש לפרי, קרטלים רבים של פשע מאורגן פנו לתעשייה זו ורצחו, חטפו וסחטו מגדלי אבוקדו רבים. מלחמה זו החלה בהדרגה משנת 1994, עת חתימת הסכם ה-NAFTA (הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה) אשר פתח בפני מגדלי האבוקדו המקסיקנים את השוק האמריקאי לשיווק פירותיהם. האבוקדו המקסיקני הציף את השווקים האמריקאים והצמיח את תעשיית האבוקדו המקסיקנית לממדים שטרם נראו בעבר. פרי זה זוכה לחשיבות כלכלית כה רבה עד שבחלק מהאזורים בהם גדל, הפרי זוכה לעדיפות בקבלת מים להשקיית מטעי האבוקדו על פני צורכי המחייה של תושבי האזור.
צמיחת הביקוש הגבוה לפרי האבוקדו בארצות הברית

מעל ל-90% מהיקף הגידול של פרי האבוקדו האמריקאי נמצא בקליפורניה, בעלת הטופוגרפיה והאקלים המתאימים ביותר בארצות הברית לגידול פרי זה והיתר בפלורידה.
גידול האבוקדו צמח באופן קבוע ואיטי במהלך המאה ה-20. בזמן שהמודעות למזון בריא ומזין גברה, פרי האבוקדו התגלה כמזון עשיר ברכיבים תזונתיים מומלצים בידי רופאים, כמו: אשלגן, סיבים תזונתיים ושומנים מן הצומח. תחילה שווק האבוקדו כמאכל מותרות אקזוטי מהחוף המערבי, ועם הזמן צבר תאוצה ונתפס כמזון-על.
בתקופה זו פרי האבוקדו החל להיתפס כרכיב קבוע במטבח האמריקאי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 תעשיית האבוקדו האמריקאית הקימה את ועדת האבוקדו של קליפורניה שתפקידה היה ולהגן על תדמית הפרי השומני, למתג אותו, לעודד את צריכתו באמצעות פרסומות ולממן מחקרים אודות חשיבותו הבריאותית. תעשיית האבוקדו המשיכה לצמוח ולגדול ובין תחילת שנות ה-70 לשלהי שנות ה-80 שטחי הגידול של פרי האבוקדו בקליפורניה שילשו עצמם.
חדירת פרי האבוקדו המקסיקני לארצות הברית

צמיחת ענף גידול האבוקדו האמריקאי התרחשה תחת השגחתו של הממשל האמריקאי שגונן על ענף גידול האבוקדו האמריקאי ואסר על יבוא אבוקדו מחוץ לארצות הברית, ובין היתר ממקסיקו שכנתה, יצואנית האבוקדו הגדולה בעולם. מקסיקו זכתה למעמד זה בשל העובדה שבמקסיקו נמצאים השטחים המספקים את התנאים האופטימאליים ביותר לגידול האבוקדו. מגדלי האבוקדו האמריקאי חששו שהאבוקדו המקסיקני יהווה עבורם תחרות שלא יוכלו לעמוד בה אם ישווק בארצות הברית, הן בשל טיבו והן בשל מחירו הזול וזמינותו לעומת מקבילו האמריקאי. לכן, במשך שנים, הממשל האמריקאי אסר על יבוא אבוקדו ממקסיקו, מעצמת האבוקדו השכנה, תחת הטענה כי ישנו חשש שעם הפרי יגיעו מזיקים חדשים לארצות הברית. אך בעקבות שינויים גאופוליטיים באזור, תנאי המשחק השתנו.
בשנת 1993 ארצות הברית, קנדה ומקסיקו חתמו על הסכם ה-NAFTA, הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה בהובלת נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון. תחילה מגדלי האבוקדו האמריקאים חששו מאוד שבעקבות החתימה על ההסכם ופתיחת שערי מדינות צפון אמריקה למסחר ביניהן, האבוקדו המקסיקני יציף את השווקים האמריקאים ויפגע במגדלי האבוקדו האמריקאים פגיעה כלכלית אנושה שתוביל לחיסולם הכלכלי. אך בניגוד לחששות הכבדים של מגדלי האבוקדו האמריקאים, היצע האבוקדו המקסיקני בארצות הברית לא פגע בהם, ואף להפך, מאחר שהפך את האבוקדו מפרי חד-עונתי שגידולו מוגבל לפי תנאי הגידול בקליפורניה, לפרי רב-עונתי. האבוקדו המקסיקני חיזק את שוק האבוקדו בארצות הברית והגביר את הביקוש לפרי עוד יותר. עם תנאי השוק החדשים למגדלים האמריקאים נוצר שוק זמין לשיווק פירות האבוקדו לאורך כל ימות השנה וכן רמת מחירי הפרי המשיכה לנסוק.
כאשר הסכם ה-NAFTA נחתם, מדינה אחת בלבד במקסיקו עמדה תחת הדרישות התברואתיות האמריקאיות לגידול ויצוא אבוקדו אליה, מדינת מיצ'ואקאן. לכן, מיצ'ואקאן הייתה המדינה המקסיקנית הראשונה לקבל היתר אמריקאי לייצוא פירות אבוקדו לארצות הברית השכנה, מה שגרם לשינויים כלכליים וחברתיים מרחיקי לכת והכניס כסף רב למדינה זאת. מדינת מיצ'ואקאן מייצרת בערך כשליש מפירות האבוקדו בעולם, מעל למיליון וחצי טון פרי בשנה. כ-20% מתושבי המדינה מועסקים בתעשיית גידול האבוקדו המקומית. כיום רוב פירות האבוקדו המשווקים בארצות הברית מקורם במדינת מקסיקו השכנה.
מחיר הצלחת פרי האבוקדו

להצלחת הסכם ה-NAFTA היה מחיר דמים כבד. לביקוש הבינלאומי הגדול ולביקוש האמריקאי בפרט לאבוקדו היו השפעות רבות על תעשיית האבוקדו המקסיקנית והכסף הרב הטמון בה. מקרי אלימות רבים התרחשו, ועדיין ממשיכים להתרחש, סביב תעשיית האבוקדו, ולצדם שגשגו וצמחו עסקי הפשע המאורגן. הסכם ה-NAFTA הכניס את האבוקדו המקסיקני בשערי ארגוני הפשע המקסיקני בשל הכסף הרב הנמצא בתעשיית יצוא האבוקדו המקסיקנית המשגשגת ובשל הקלות לסחור בפרי. אנשי קרטלי הפשע המקסיקני רצחו, חטפו וסחטו מגדלי אבוקדו רבים על מנת להשיג רווחים נאים מתעשייה מצליחה זאת.
בשנת 2006 החליט נשיא מקסיקו פליפה קלדרון להילחם בקרטלי הפשע במדינת מיצ'ואקאן. קלדרון שלח כ-20 אלף חיילים למחוז במטרה לחסל את הפשע בו. קלדרון לא הצליח במשימה והכנופיות החלו לפעול כגופים קטנים יותר ובתחומים נוספים וחדשים. גם מדינת מיצ'ואקאן ניסתה להילחם בפשע בעצמה והקימה בעיר בירתה, מורליה, מחלקה למיגור תופעת הסחיטה של מגדלי האבוקדו בידי קרטלי הפשע המקומיים. כמו כן, בשל המחיר הכבד שהאזרחים שומרי החוק שילמו בשל מקרי האלימות הרבים, המקומיים התארגנו לקבוצות עצמאיות בניסיון להגן על עצמם, אך ניסיונות אלו לא תמיד צלחו ולעיתים המקומיים אף נשאבו בעצמם למעגל האלימות.
לפי הערכות הממשלה המקסיקנית, נכון לשנת 2009 ארגוני הפשע סחטו כ-150 מיליון דולר בשנה מתעשיית האבוקדו. למרות ההחרפה במצב הביטחוני במדינה ובמחוז מיצ'ואקאן, יצוא האבוקדו לא נפסק מעולם ובנוסף למחיר הדמים הכבד, היה לכך מחיר כלכלי שנסחט מכל פרי שנקטף מהעץ, יוצא ושווק. בדרך זו מגדלי האבוקדו יכלו להמשיך להתקיים ולהתפרנס למרות כל הקשיים. בהמשך קרטלי הפשע אף ניסו להשתלט על שוק האבוקדו המקסיקני ולנהל אותו על מנת לשמור על רמת מחירים גבוהה ויציבה של פרי האבוקדו לאורך השנה.
כיום נראה שהמלחמה סביב תעשיית האבוקדו נרגעה, אך מתחת לפני השטח כספי האבוקדו הרבים גורמים לשלטון לשמור על שקט תעשייתי באזור.
גורמים נוספים להצלחת האבוקדו המקסיקני

יצרניות משמעותיות נוספות של האבוקדו המשווק בארצות הברית מלבד מקסיקו הן: צ'ילה, פרו ומדינת קליפורניה, ארצות הברית. לשם גידול פרי האבוקדו מלבד תנאי חום ולחות נדרשת השקיה רבה של מים. בשנים האחרונות מדינת קליפורניה חווה תנאי אקלים קשים הכוללים בצורות ממושכות הגורמות למחסור קבוע ומתמשך במים המוביל לצמצום שטחי הגידול של האבוקדו ובהתאם לירידה בכמות היבול המשווק ממדינת קליפורניה. מצב חדש זה מוביל לביקוש גדול יותר לאבוקדו המיובא בארצות הברית, בין היתר ממקסיקו, מעצמת האבוקדו העולמית. ניתן לראות כי יבוא פרי האבוקדו מחוץ לארצות הברית ממחיש את מונח ה"מים וירטואליים", מים שנעשה בהם שימוש בעת ייצור של מוצר מסוים, אשר נשלח למכירה במדינה אחרת מזו שבה יוצר.
ראו גם

מים וירטואליים
אבוקדו
הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה
מעסיק

עובדי מפעל בהנובר, גרמניה, עם המעסיק, מייסד המפעל (במרכז השורה העליונה), 1919
מעסיק או מעביד הוא כל אדם וכל ארגון שנותנים לעובדים שכר בתמורה לעבודתם. לעיתים ניתן השכר לפי מספר שעות העבודה, ולעיתים לפי סכום שנקבע מראש לתקופת העבודה. כמו כן לעיתים מחולק שכרם של עובדים, ובכלל זה עובדים על בסיס משכורת, לשכר בסיס ולשכר עבור פעולות נוספות, כגון שעות נוספות.
מעבידים יכולים להיות אנשים פרטיים השוכרים, למשל, שמרטף, אשר עובד בשכר שעה; אך יכולים להיות גם תאגידים גדולים ומוסדות ממשלתיים אשר מעסיקים אלפי אנשים. במרבית החברות המערביות, הממשלות הן המעסיק הגדול ביותר, אבל רוב כוח העבודה מועסק במגזר הפרטי בעסקים קטנים ובינוניים.
המעסיק הוא ששולט על הבסיס היצרני של מקום העבודה ועל ההון והמשאבים במקום העבודה. גם תוצר קניין רוחני של העובד מצוי בדרך כלל בחזקת המעסיק.
הגדרה

בדיני העבודה יש התייחסות נרחבת לזכויות וחובות של המעסיק, אך אין בהם הגדרה למושג בסיסי זה. בהעסקה על ידי קבלן כוח אדם מקובל להבחין בין המעסיק הפורמלי, שהוא הקבלן, ובין המעסיק בפועל, שהוא רוכש השירותים מהקבלן, שאצלו נעשית העבודה. האחריות לציות לדיני העבודה מוטלת בראש ובראשונה על הקבלן, אך אחריות מסוימת מוטלת על המעסיק בפועל. בעבודה במסגרת אשכול חברות, זהות המעסיק אינה חד משמעית.
בפקודת הנזיקין מוגדר מעביד: "מי שיש לו ביחסיו עם אדם אחר שליטה גמורה על הדרך שבו אדם אחר מבצע עבודה בשבילו, ואילו הוא עצמו אין עליו מרות דומה לגבי אותה עבודה". בסעיף 82(ב) לפקודת הנזיקין, מוגדר מעביד, לעניין סעיף זה: "החייב לפי החוק בתשלום דמי הביטוח בעד המבוטח, לרבות מי שהמעביד אחראי למעשהו לפי סעיף 13 לפקודה זו". על פי פסיקת בית המשפט העליון, הגדרה זאת חלה גם על חוק הביטוח הלאומי. בשנת 1997 ברוב של 3 נגד 2 החליטו שופטי בית המשפט העליון שהמונח "מעביד" בסעיף 82(ב) לפקודת הנזיקין אינו כולל "עובד עצמאי".
בשנת 2014 תוקנו חוק הביטוח הלאומי ופקודת מס הכנסה והוכללה בהם ההגדרה שמעביד ומעסיק הם: "מי שמעסיק אדם במסגרת יחסי עבודה".
בחירת מינוח לחקיקה

המונח ששימש בחוקי מדינת ישראל לציון המעסיק היה "מעביד". מונח זה ספג ביקורת בתחילת 1951 מצד חבר הכנסת יעקב גיל מהציונים הכלליים שטען שבכל מקום בתנ"ך שבו מופיע השורש להעביד הוא מופיע בקונוטציה שלילית ועל כן יש להשתמש במקום זאת במונח "נותן עבודה". הצעתו של גיל לא נתקבלה, בגלל הטענה שהמונח "נותן עבודה" מעביר קונוטציה של חסד שניתן לעובד.
ביולי 2014 אישרה הכנסת חוק הקובע שב-45 מחוקי מדינת ישראל, שבהם מופיע המונח "מעביד" על הטיותיו, הוא יוחלף למונח "מעסיק". דברי ההסבר להצעת החוק נימקו זאת: "למונח מעביד, על הטיותיו, עלולה להיות משמעות שלילית, המתקשרת בין היתר לניצול, שיש בה כדי להשפיע על השיח המשפטי והציבורי כלפי מי שמעסיק עובדים. לפיכך מוצע להחליף מונח זה במונח מעסיק, שאינו טעון במשמעות שלילית כאמור." גם לאחר תיקון זה מתקיימים מאות מופעים של המושג "מעביד" בפקודת מס הכנסה, בחוק הביטוח הלאומי, בחוק ביטוח בריאות ממלכתי ובחוקים נוספים.
ראו גם

יחסי עובד-מעביד
אחריות מעסיק קבלן (בעל חוזה)
הערות שוליים

↑  רע"א 686/97 מנורה - חברה לביטוח בע"מ נ' עזבון המנוח משה תמר ז"ל
1 2  חוק להחלפת המונח מעביד (תיקוני חקיקה), התשע”ד-2014, ס"ח 2459 מ-15 ביולי 2014
↑  יעקב פרחי, הכנסת התפוזרה, על המשמר, 2 במרץ 1951
↑  הצעת חוק להחלפת המונח מעביד (תיקוני חקיקה), התשע”ד–2014, ה"ח הכנסת 535 מ-15 בינואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4002613-9
מנחם ברבש

| --- | --- |

 לידה:  יולי 1916 
 פטירה:  ספטמבר 2006 (בגיל 90) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 
מנחם ברבש (בן רבי בן שניאורסון) (יולי 1917 - ספטמבר 2006) היה מראשי שירות המודיעין של ההגנה בתל אביב, ולאחר קום המדינה פעיל ציבור. סייע בהקמת יישובים בנגב, השתתף בהכנות ללכידת אייכמן והרברטס צוקורס, ושימש נספח כלכלי בתאילנד.
ביוגרפיה

נולד בבלארוס לרחל ולרב ישראל משה ברבש, משפחה מחסידות חב"ד, מצאצאי בעל התניא, (דור שביעי). אביו היה רב בחב"ד. בשנת 1936 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והיא התיישבה בתל אביב. ריכז את סניף בורוכוב של הנוער העובד והלומד. התגייס לפלמ"ח. התנדב להגיע לגטו ורשה אך התוכנית לא יצאה לפועל. הצטרף לש"י כאחראי על הקשר עם הצבא הבריטי ומשטרת המנדט.
ב-10 במאי 1948 נחטף יחד עם יוסף אבידר ושני אנשי הגנה נוספים, על ידי אנשי לח"י. החטיפה בוצעה על ידי אנשי הלח"י שבקשו לשחרר את ראשי הלח"י בחיפה שנעצרו שלושה ימים קודם לכן על ידי ההגנה, שבקשה למנוע פעילות של הלח"י נגד הבריטים. ברבש וחבריו הוחזקו במלונת שומרים בכרם ליד זכרון יעקב. לאחר מספר ימים הושג הסכם בתיווך לוי אשכול לשחרור הדדי של חטופי ההגנה והלח"י עם התחייבות של הלח"י שלא לפעול נגד הבריטים וברבש שוחרר.
במלחמת העצמאות נפצע בהפצצת מטוסים מצרים.
לאחר מלחמת העצמאות מונה על ידי שרת העבודה גולדה מאיר למנהל מחוז הנגב של משרד העבודה. בתפקידו סייע בהקמת יישובים חדשים ואכלוסם בעולים, בסלילת כבישים ובהקמת מפעלים בנגב. בין היתר עזר להקים את העיר דימונה.
בשנת 1958 יצא לדרום אמריקה בשליחות המגבית היהודית והשתתף בהכנות ללכידת אדולף אייכמן. לאחר החטיפה הוכרז כאישיות בלתי רצויה וחזר עם משפחתו לישראל. בשנת 1963 התמנה לאחראי על עיירות הפיתוח בישראל. בתקופה זו יצא בשליחות "כלל" לארגנטינה.
בעת שהותו בארגנטינה התבקש על ידי חברו מאיר עמית לסייע לחוליה שרדפה אחרי הרברטס צוקורס. שימש כתצפיתן החוליה, ולאחר החיסול, היה מבוקש על ידי האינטרפול.
בשנים 1968–1972 היה הנספח הכלכלי בשגרירות ישראל בתאילנד והניח את היסודות לשיתוף פעולה עם הארצות השכנות.
בשנים 1973–1982 היה אחראי על הדיור בצפון הארץ בחברת עמיגור. לאחר שפרש ניהל את קרן "תנופה לצמיחה" שהקימו יצחק בן אהרון וישראל קיסר.
ברבש כתב את הספר "האופציה הגרעינית של מדינת ישראל", שבו ניסה להעלות נושא-לוואי לבעיית האיום הגרעיני הנוגע לישראל והציג שאלות והערות בתחום המהותי-העקרוני.
משפחתו

בשנת 1945 התחתן ברבש עם רות הבר ונולדו להם 3 ילדים: אורי, בני והאחות הצעירה חני פרל-ברבש.
ספרו

האופציה הגרעינית של מדינת ישראל, הוצאת כרטא
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  יהודה לפידות, חזרה לחטיפות, אתר דעת
↑  יוסף איזר, בדרך לצה"ל, עמ' 303
↑  סלילת הכביש לסדום, בתמונה גולדה מאיר עם מנחם ברבש
↑  גולדה בביקור בדימונה בבנייתה, בתמונה גולדה מאיר עם מנחם ברבש
↑  נירית אנדרמן, עכבר העיר אונליין, "אקציה" במקום "אקשן", באתר הארץ, 22 באוקטובר 2008
↑  מנחם ברבש, שבירת כלים מסוכנת, באתר הארץ, 14 במרץ 2001
↑  האופציה הגרעינית של מדינת ישראל באתר סימניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387931205171  BnF: cb16602572r (data)  VIAF: 250673219   WorldCat (עם VIAF): 250673219
מנגבי אדום כיפה

| מנגבי אדום כיפה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: מנגבי
מין:: מנגבי אדום כיפה
שם מדעי
 Cercocebus torquatus ‏(סופר), 1792
תחום תפוצה


מנגבי אדום כיפה (שם מדעי:  Cercocebus torquatus) הוא מין של פרימט מהסוג מנגבי החי באפריקה המשוונית במדינות גבון, ניגריה, קמרון וגינאה המשוונית.
מאפיינים

אורך גופו של הזכר הוא 47 עד 67 סנטימטרים כולל הזנב שאורכו 40 עד 75 סנטימטרים ומשקלו 7 עד 12.5 קילוגרמים ואילו אורכה של הנקבה 46 עד 59 סנטימטרים ומשקלה 4.5 עד 7 קילוגרמים. הפרווה והזנב של המנגבי בצבע אפור-לבן. המנגבי בעל ראש בצבע אדום ומכאן שמו. המנגבי שוכן עצים ויורד לעיתים רחוקות לקרקע היער. המנגבי חי בקבוצות הכוללות כמה זכרים, נקבות והצאצאים שלהן. המנגבי חי ביערות הגשם של אפריקה המשוונית וניזון בעיקר מפירות, אגוזים כמו אגוז קולה, זרעים, עלים אך גם מחסרי חוליות קטנים כמו חרקים. לאחר 175 ימים של היריון הנקבה ממליטה צאצא אחד בלבד שמגיע לבגרות בגיל 3 שנים אצל הנקבה ו-5 עד 7 שנים אצל הזכר. הטורפים העיקריים של המנגבי הם שימפנזות, נמרים, חתול זהוב אפריקני, עיט כתר ופיתון סלעים אפריקני. תוחלת החיים של המנגבי בטבע אינה ידועה אך בשבי הוא חי עד 30 שנים. המנגבי נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה עקב ציד ובירוא יערות.
הערות שוליים

↑  מנגבי אדום כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מַנְגַּבִּי אֲדֹם־כִּפָּה במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4565343-4
מערכת עיבוד תנועות

מערכת עיבוד תנועות (באנגלית: Transaction Processing System, בקיצור TPS) היא מערכת מידע המתעדת את כל הפעולות (נתונים) השגרתיות המתרחשות בארגון, כגון הזנת נתונים מהמחלקות השונות על מכירות, משלוחים, מלאי, פעולות כספיות וכדומה.
הפעילויות שבוצעו יכולות להיות מתועדות ידנית או אלקטרונית, ותפקידה של מערכת לעיבוד תנועות הוא להפוך את הנתונים הללו למידע, במטרה ליצור מעקב, תיעוד, רישום וניהול של כלל הפעולות המתרחשות בארגון. כל אירוע עסקי יכול לכלול מספר תנועות, האירוע הוא תהליך שבנוי משלושה שלבים: קלט, עיבוד ופלט.
בארגונים בהם אין מערכות ממוחשבות התומכות בקבלת החלטות, יפיקו מערכות אלו דוחות למנהלים לשם קבלת החלטות ידניות וגם בארגונים בהם קיימות מערכות ממוחשבות לקבלת החלטות, משמשות מערכות אלו כבסיס לשם איסוף, אחסון ומחזור נתונים. קיים קשר תלות בין מערכות אלו לבין מערכות ליבה ושרות הארגון, משמע שאין ביכולת כל מערכת מהן לתפקד בנפרד.
היסטוריה

מערכת העיבוד הראשונה הייתה SABER, שנעשתה על ידי IBM עבור אמריקן איירליינס, שהפכה לפעילה ב-1970. מטרתה לעבד עד 83,000 עסקאות ביום, רצה על שני מחשבי יבמ 7090. SABER הועברה למחשבי IBM System/360 בשנת 1972, והפכה למוצר של יבמ. התחילה כתוכנית בקרת טיסה (ACP) ולאחר מכן כמתקן עיבוד עסקאות (TPF). בנוסף לחברות התעופה, ב-TPF נעשה שימוש בבנקים גדולים, חברות כרטיסי אשראי ורשתות בתי מלון. מערכת NonStop (אנ') של HP הייתה מערכת חומרה ותוכנה המיועדת לעיבוד תנועות מקוונות (OLTP) שהוכנסה בשנת 1976, אשר נתנה רמה גבוהה של זמינות ושלמות הנתונים.
גישות לעיבוד

עיבוד תנועות מתבצע באחת משלוש שיטות:
עיבוד זמן אמיתי (real time) – ביצוע הקלט, העיבוד, הפלט והמשוב בשלב אחד, פעולה מתמשכת. לדוגמה, טייס אוטומטי במטוס.
עיבוד אצוות (batch processing) – עיבוד של קבוצת תנועות. ישנו פער בזמנים בין הקלט, העיבוד והפלט. כל אחד מהם יכול להיעשות בזמנים שונים. מסמכי המקור השייכים לתנועות אלה נאספים עבור העיבוד באצווה, על ידי כתיבה לטבלה או לקובץ סדרתי. בזמן מסוים, פעמים רבות בסוף היום כאשר אין פעילות מקוונת, הרשומות מעובדות באצווה. זו הדרך החסכונית ביותר לעיבוד תקופתי, שכן הקבצים אינם צריכים לשקף את כל התנועות עם התרחשותן. לדוגמה, תשלום שכר לעובד או הזנת ציונים לסטודנט.
עיבוד מקוון (on-line) – העיבוד מתבצע מיד עם הזנת התנועה למערכת המידע וקובצי האב מעודכנים מיד. עיבוד מקוון יכול לספק בדיקת סבירות מיידית לנתונים, עדכון ועיבוד או דיווח מיידי בניגוד לעיכוב הנגרם באצווה. תנועות שגויות מתגלות מיד. עיכוב הפלט לשלב מאוחר (דוחות יומיים, שבועיים). סביבה מקוונת למשתמש יש גישה ישירה לקובצי המחשב והוא יכול ליהנות מעיבוד אמיתי בזמן אמת. החסרונות הם בעיקר בעלות הגבוהה ברכישת מסופי התקשורת והפעלתם, הזיכרון, המחשב העוסק בעיבוד ומורכבות תוכנת המערכת והיישום. קיימים ארגונים בהם חלק מהתנועות מעובדות באצווה וחלק באופן מקוון. לדוגמה, הזמנת חדרים היא מקוונת אך כל חיובי הלקוח מהשימוש בחדר הם באצווה עם עזיבתו.
למחזור עיבוד התנועות חמישה שלבים:
איסוף נתונים ורישומם
קליטת נתונים ואימותם
בדיקת סבירות
עיבוד קבצים ועדכונם
דיווח שלביו השונים של מחזור עיבוד התנועות יכולים להתרחש במקומות קרובים פיזית או מרוחקים.
תפקידי מערכות עיבוד תנועות TPS

רישום ותיעוד התנעות למאגר נתונים, במטרה ליצירת בסיס להפקת מידע בעתיד.
שמירת ועיבוד נתונים על מנת לבצע ניתוחים מתמטיים ולוגיים עליהם שייטיבו לארגון.
הנפקת דו"חות ומסמכים על תהליכים ופעולות בארגון, בשיטה קלה מהירה ומדויקת יותר.
תכונות עיבוד תנועות

עיבוד כמות גדולה של נתונים.
אנרגיה גדולה של אחסון.
מהירות בעיבוד.
ביקורת ואוסף של נותנים מעבר.
מקורות נתונים היא פנמית.
רמה גבוהה במידע.
פעילות מתמטי וסטטיסטי פשוטות
נותנים שלמים וביטוח.
נותנת למשתמש לדעת על מסמכים ומסד נותנים דרך עיבוד שאלותות.
דורשות אמינות גבוהה וגיבוי תדיר.
מהוות בסיס ותנאי הכרתי לפעילותן של מערכות אחרות.
מטרות

סיפוק כל המידע שהארגון צריך אותו בדירוג תפעולי לשמור על העסקים.
וידוא אפקטיביות הפעולות בארגון.
שמירה ואחסון נותנים ושלח בצורה של דוחות.
צינזור מצב העסקי בפנים והתאמתו לארגון עם סביבה חיצונית.
ראו גם

שרת
מחסן נתונים
עיבוד תנועות מקוון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph705681
משה בן גדעון אבודיינטה

| --- | --- |
 לידה:  1610 ליסבון, פורטוגל 
 פטירה:  4 במרץ 1688 (בגיל 78 בערך) המבורג, האימפריה הרומית הקדושה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
כריכת הספר "Gramatica Hebraica" מאת אבודיינטה
מֹשֶׁה בֶּן גִּדְעוֹן אַבּוּדִיֶנְטֶה (1610–4 במרץ 1688) היה משורר ומדקדק עברי בן לקהילה הספרדית-פורטוגזית באמסטרדם.
חייו

אבודיינטה נולד לגדעון ויעל אבודיינטה, משפחת אנוסים מליסבון, ובנעוריו עבר עם משפחתו לאמסטרדם. לפי מקורות אחרים נולד באמסטרדם. באמסטרדם למד לימודי יהדות וכשהיה בן 14 גילם את הר נבו במחזה וכוח שבעה הרים (Diálogo dos Montes) מאת חותנו לעתיד, רעואל ישורון, בבית הכנסת "בית יעקב". לימים עבר לגליקשטאדט שבהולשטיין, ועמד שם בראש הקהילה. בשנת 1633 עבר להמבורג, שם עמד בראש ישיבת "שערי צדק", ישיבה של בעלי בתים וסוחרים אמידים שנוסדה עם התעוררות התנועה השבתאית. הוא נשא לאישה את שרה ישורון ונולדו להם שני בנים. קבור בבית הקברות היהודי באלטונה.
יצירתו

בצעירותו תרגם אבודיינטה לעברית את סיפור ניסיון הרצח של דוד קוריאל וכתב למגילה זו שיר הקדמה. עוד קודם לכן כתב שיר לכבוד חתונתו של קוריאל.
בעת שהותו באמסטרדם כתב את היצירה "אבני שהם", הבנויה מ-102 אוקטבות, כמספר שמו בגימטריה (לפי הכתיב אובידינטי), שכל אחת מהן היא שיר חוכמה ומוסר בפני עצמו. טוריהן של שלוש האוקטבות הראשונות פותחים באותיות המרכיבות את שמו – משה. השיר זכה לחמש העתקות לפחות וישנם אף שנטלו משיריו וייחסו אותם אליהם. בנוסף, חיבר שירים לעת מצוא, שחלקם פורסמו בכתב העת המאסף.
אבודיינטה חיבר ספר דקדוק עברי בפורטוגזית בשם "Grammatica Hebraica". בחלקו הרביעי של הספר הביא דוגמאות לסגנונות שירה שונים עם שירים פרי עטו. כמו כן, חיבר את הספר "ווי העמודים ושירים", ובו רשימת מילים הפותחות באות ו' שאפשר להעמידן בראשי העמודים של ספר התורה, כך שכל העמודים (פרט לחמישה) יתחילו באות זו.
בהשקפתו הדתית היה חסיד של שבתי צבי, כמו רבים מקהילת האנוסים בהמבורג. האוסף המודפס של דרשותיו השבתאיות, "Fin de los Dias", צונזר על ידי פרנסי הקהילות של המבורג ואמסטרדם. בהמבורג, אף על פי שחלק מפרנסי הקהילה תמכו אף הם ברעיונותיו של שבתי צבי, הוחרם הספר בהחלטה משנת 1666, מתוך חשש שהספר עלול לפגוע במרקם היחסים עם החברה הנוצרית. באמסטרדם הספר הוחרם בטענה שנושאי הדרשות "נוגדים את האמת שבתורה הקדושה".
לקריאה נוספת

צבי מלאכי, משה בן גדעון אבודינטי ויצירתו הספרותית, פעמים – רבעון לחקר קהילות ישראל במזרח, חוברת 1, אביב תשל"ט (1979), עמ' 67–75.
מיכאל שטודמונד־הלוי, לא בן ואב ואח ינהלוני: משפחתו של גדעון אבודינטה בקריביים, בתוך: בדרך אל המודרנה שי ליוסף קפלן, עורכים: אבריאל בר־לבב, דב סטוצ'ינסקי, מיכאל הד. מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, ירושלים, תשע"ט, עמ' 215–236.
הערות שוליים

1 2 3 4  צבי מלאכי, משה בן גדעון אבודינטי ויצירתו הספרותית, פעמים – רבעון לחקר קהילות ישראל במזרח, חוברת 1, אביב תשל"ט (1979), עמ' 67-75.
1 2 3 4  מיכאל שטודמונד־הלוי, לא בן ואב ואח ינהלוני: משפחתו של גדעון אבודינטה בקריביים, בתוך: בדרך אל המודרנה שי ליוסף קפלן, עורכים: אבריאל בר־לבב, דב סטוצ'ינסקי, מיכאל הד. מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, ירושלים, תשע"ט, עמ' 215–236.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257298805171  BnF: cb169486944 (data)  GND: 1031177620  ISNI: 0000 0004 4457 9472  LCCN: no2014106774  NTA: 279174632  SELIBR: 31388  VIAF: 97607194   WorldCat (עם VIAF): 97607194
מעבר דריאל

| --- | --- |
מעבר דריאל בספרו של לואיג׳י וילארי, "אש וחרב בקווקז", 1906
מעבר דריאל בספרו של לואיג׳י וילארי, "אש וחרב בקווקז", 1906
 מידע כללי
 גובה:  1,204 מטר
 מדינה:  רוסיה 
 מיקום:  גאורגיה גאורגיה
 רכס הרים:  הרי הקווקז הגדול
 אורך המעבר:  11 ק"מ
 קואורדינטות:  42°44′41″N 44°37′21″E﻿ / ﻿42.744722°N 44.6225°E﻿ / 42.744722; 44.6225
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מעבר דריאל(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מעבר דריאל
 
ערוץ דריאל (גאורגית: დარიალის ხეობა, דַריאֶליס חֶאוֹבּה) הוא ערוץ בהרי הקווקז בגאורגיה ליד הגבול עם רוסיה, ומוכר גם כמעבר דריאל. הערוץ שוכן בגובה 1,204 מטר מעל פני הים, סמוך לבסיסו המזרחי של הר הקזבק, ובמרכזו זורם נהר טרק (תרגי). רוחבו המינימלי של הערוץ בין אבני האבן האנכיות המתנשאות לגובה של 1,800 מטר מעל פני הים, דהיינו, בין צוקים בגובה של 600 מטר, הוא שמונה מטרים ואורכו 11 ק"מ.
הערוץ נזכר בכתובים הגאורגיים בשמות ראלאני, דארגאני, דאריאלאני; הפרסים והערבים כינו אותו בשם השער לאלאנים (درِ الان דר-י אלאן, ומכאן שמו) וסטרבון כינה אותו "פורטה קווקזיקה" או "פורטה קומנה". תלמי קרא לערוץ "פורטה סרמטיקה" (Sarmatae); ולעיתים אף היה ידוע "כספיה פורטה" (שם שנהג גם למעבר בדרבנט) סמוך לים הכספי. הטטרים כינו את השער בשם דאריאוֹלי, ואילו המדען הרומאי פליניוס הזקן התייחס אליו כשער איברי. המעבר נזכר כאחד מהמיקומים של שערי אלכסנדר (אלכסנדר הגדול).
בהיותו אחד המעברים החוצים את הקווקז, הוקם במקום במאה ה-2 לפנה"ס מבצר, על ידי מיריאן הראשון, ומעבר סודי קישר בינו לבין הנהר. הפרסים יסדו בערוץ במאה ה-5 לפנה"ס את מצודת "ביריפאראץ", שהכילה עד אלף חיילים. בשנת 1801 בנתה רוסיה את "מצודת דריאל", העומדת על תילה עד היום בקצהו הצפוני של הערוץ. המצודה הרוסית בגובה 1,447 מטר מעל פני הים, שמרה על קטע זה של הדרך הצבאית הגאורגית, והיא הונצחה על ידי מיכאיל לרמונטוב בשירו "השד".
הערכה מוטעית של הגאורגים בפלישת הצבא האדום לגאורגיה בשנת 1921 הביאה למפלתם בקרב ולכיבושה של טביליסי. ב-16 בפברואר 1921 החלו הרוסים במבצע לכיבוש טביליסי. הצבא הגאורגי הנסוג הותיר אחריו אדמה חרוכה במטרה לעכב את הכוחות הרוסיים שבאו בעקבותיו, אלא שהערכתו כי הרוסים לא יצליחו לעבור דרך מעבר דריאל המכוסה שלג כבד בתקופה זו של השנה התבררה כמוטעית.