stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2021 בקמרון
אירועים

מתמשך – מגפת הקורונה בקמרון
1 בינואר – הסנאט של ארצות הברית מקבל החלטה הקוראת לפתרון לסכסוך המזוין ולעצמאות של אמבזוניה.
27 בינואר – חמישים ושלושה בני אדם נהרגים ו-21 נפצעו בהתנגשות בין אוטובוס למשאית בסנטצ'ו, אזור מערב.
16 בינואר–7 בפברואר – אליפות מדינות אפריקה 2020. נעשו בקמרון – נקבעו במקור בשנת 2020 אך נדחו בגלל מגפת הקורונה.
8 במרץ - מקסימיליאנה נגו מבה, פעילת זכויות האדם, זכתה באות האומץ הנשי הבינלאומי
הערות שוליים

↑  "Cameroun Pro-Independence Leaders Get Support From US Senate 2021." allAfrica.com (באנגלית). All Africa InfoWire. 12 בינואר 2021. נבדק ב-17 בינואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bus crash in western Cameroon kills more than 50 passengers". AP NEWS. 27 בינואר 2021. נבדק ב-27 בינואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Decisions of CAF Executive Meeting – 30 June 2020". cafonline.com. נבדק ב-7 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Tara" sets the tone before Total CHAN, Cameroon 2020". cafonline.com. נבדק ב-7 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
גיורגוס צבלאס

גיורגוס צבלאס (ביוונית: Γεώργιος Τζαβέλλας; נולד ב-26 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן עבר יווני ששיחק בעמדת המגן שמאלי.
קריירת מועדונים

צבלאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דוקסה וירונאס, ובשנת 2006 עבר לקרקירה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד לאריסה. בינואר 2008 חתם בפאניוניוס, ב-13 בספטמבר 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד פאנסרייקוס. ב-7 בדצמבר 2008 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד לאריסה. במהלך העונה הראשונה שלו במועדון הוא הבקיע 2 שערים ב-17 משחקים.
ב-3 ביוני 2010, הוא חתם באיינטרכט פרנקפורט לשלוש שנים תמורת 1.2 מיליון אירו. עם הגעתו הוא הפך עד מהרה לחלק חשוב בהרכב של הקבוצה. ב-12 במרץ 2011, צבלאס הבקיע את השער הראשון שלו במועדון נגד שאלקה 04. השער נכבש ממרחק של 73 מ', ובכך צבלאס שבר את שיא ההבקעה מהמרחק הגדול ביותר אי פעם בליגה. ב-8 באפריל 2011, צבלאס סבל מקריעה חלקית של הרצועה הצולבת, ובכך סיים את העונה. בסיום העונה ירד עם המועדון לליגה השנייה.
ב-31 בינואר 2012, צבלאס חתם במונקו שאז שיחקה בליגה השנייה בצרפת. בסיום עונת 2012/2013 עלה עם המועדון בחזרה לליגה הראשונה.
ב-2 בספטמבר 2013, הוא חתם ל-4 שנים בפאוק סלוניקי ב-14 בספטמבר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד וריה. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד אטרומיטוס. ב-19 בספטמבר 2013, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית בניצחון 1–2 נגד שחטאר קאראגנדי. ב-9 במרץ 2014 הוא הבקיע את שער הניצחון נגד אולימפיאקוס.
ב-21 בינואר 2017 חתם באלניהספור מליגת העל הטורקית לשנתיים וחצי.
קריירה בינלאומית

ב-15 בנובמבר 2009 זומן לראשונה לסגל נבחרת יוון לקראת המשחק השני נגד אוקראינה במסגרת פלייאוף מוקדמות מונדיאל 2010. הוא אף זומן לסגל המורחב לקראת מונדיאל 2010, אך לא נכלל בסגל הסופי. ב-7 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד קרואטיה במסגרת מוקדמות יורו 2012. צבלאס נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012 ומונדיאל 2014.
הפקעת קידושין

הפקעת קידושין היא הסמכות ההלכתית של חכמים להפקיע (לבטל) קידושין, ובכך לבטל את תוקפם של נישואים בין בני זוג. בתלמוד הבבלי סמכות זו מתבררת בסוגיה החוזרת בכמה מקומות בתלמוד, ומוכרת בשם "אפקעינהו רבנן לקידושין מיניה" (הפקיעו חכמים את הקידושין ממנו).
הפקעות קידושין בתלמוד

המקור הראשוני לדין הפקעת קידושין הוא בסיפור המובא בתלמוד במסכת יבמות שהתרחש בעיר נרש שבבבל. אדם קידש אישה בעודה ילדה קטנה, באופן כזה שהקידושין תקפים רק מדרבנן ולא מדאורייתא. כשגדלה הילדה, ערך הבעל טקס נישואין מחודש כדי לאשרר את נישואיהם, אך בלי פעולת קידושין פורמלית. תוך כדי הטקס בעודה יושבת באפריון, בא אדם אחר בחטף וקידש אותה לעצמו לאישה. האמוראים רב ברונא ורב חננאל פסקו שהקידושין של השני אינם תקפים, והאישה ממשיכה להיות נשואה לבעלה הראשון. אמוראים מאוחרים יותר שדנו במקרה הזה התקשו להבין את פסקם של רב ברונא ורב חננאל, שעל פניו היה מצופה שהיא תחשב מקודשת לשני. לפיכך הסביר רב אשי שבאופן עקרוני אכן קידושי השני תקפים, אך חכמים הפקיעו את קידושיו מכיוון שהוא התנהג בצורה לא הוגנת בכך שחטף אותה מהראשון: "הוא עשה שלא כהוגן, לפיכך עשו בו שלא כהוגן, ואפקעינהו רבנן לקידושי מיניה".
בעקבות חידושו של רב אשי, חידש בנו מר בר רב אשי דין נוסף: אדם שכפה באלימות על אישה להסכים להתקדש לו אף במקרה שעל פי דיני הקנינים אמור לחול הקניין, (כגון, שהכריח אותה עד שאמרה שהיא רוצה, שקיימא לן תליוהו וזבין זביניה זביני) - הקידושין אינם תקפים בגלל אותו עיקרון: "הוא עשה שלא כהוגן, לפיכך עשו עמו שלא כהוגן ואפקעינהו רבנן לקידושיה מיניה".
בעקבות קביעות אלו, משתמש התלמוד בעיקרון זה של האפשרות להפקעת קידושין כהסבר לשלושה דינים נוספים, שאינם נוגעים ישירות לקידושין, אלא לגיטין. בכל שלושת הדינים מדובר על בעל שנתן לאשתו גט שמסיבות שונות הוא לא תקף מדאורייתא, אך חכמים קבעו שבמקרים אלו הגט יהיה תקף מדרבנן והאישה לא תחשב יותר לנשואה. התלמוד מבאר שלמרות שעל פניו נראה שבזאת חכמים התירו לאשת איש להתחתן, באמת חכמים הפעילו במקרים אלו את העיקרון של "אפקעינהו רבנן לקידושין מיניה" ובכך הפקיעו את קידושי האישה לבעלה:
המבטל גט שנשלח בידי שליח - בעל שנתן גט בידי שליח על מנת שילך ויגרש את אשתו, מדאורייתא יכול הבעל להתחרט בעוד השליח בדרך ולהכריז שהוא מבטל את הגט. אך רבן גמליאל הזקן התקין שאסור לבעל לבטל גט מרחוק מבלי להודיע לשליח או לאישה. לדעת רבן שמעון בן גמליאל, תוקף התקנה הוא כזה שאם הבעל ביטל כך את הגט - הביטול לא מועיל והגט תקף מדרבנן.
אונס בגיטין - בעל שהפקיד גט בידי אשתו, והתנה שהגט ייכנס לתוקף אם יתקיים תנאי כלשהו, ולבסוף התרחש אונס בלתי צפוי והבעל לא הצליח למלא אחרי התנאי למרות שהתכוון למלא אותו. לדוגמה, בעל שהתנה שהגט ייכנס לתוקף אם לא יחזור הביתה עד תאריך מסוים, ובאותו תאריך תקפה אותו מחלה והוא לא הצליח להגיע. בתלמוד מובאת דעת רבא ש"אין אונס בגיטין", כלומר הגט נכנס לתוקף למרות האונס. התלמוד מבאר שמדאורייתא הגט לא תקף, ורבא מכשיר את הגט מדרבנן.
שכיב מרע שנתן גט לאשתו ולבסוף התרפא מחוליו - מדאורייתא הגט בטל, משום שאומדים שכוונתו הייתה לגרש רק בתנאי שהוא ימות מחוליו, שרק רצה לפטור את אשתו מצורך בייבום. התלמוד מביא את דעת רבה ורבא שבכל זאת מדרבנן הגט תקף.
בשלושת המקרים הללו התלמוד משתמש בעקרון של "אפקעינהו רבנן לקידושין מיניה" כדי להצדיק את האפשרות לתת תוקף לגט שמדאורייתא הוא בטל.
מהות ההפקעה

ישנן כמה דרכים שונות להבין כיצד מופקעים הקידושין, רוב הראשונים סוברים שהקידושין מופקעים "למפרע", ומבחינה הלכתית מעולם לא היו. לדעתם של הריטב"א והרא"ה מדובר בתנאי של ממש, כלומר כל קידושין קיימים על תנאי שחכמים לא יפקיעו אותם. לדעתו של הרשב"א חכמים מבצעים הפקעת קידושין מתוך סדק בקידושין, כמו גט שבוטל, עדות פגומה על מות הבעל או קידושין שנעשו שלא כדעת משה וישראל. לדעתו של רש"י "כל המקדש אדעתא דרבנן מקדש" - כאשר אדם מקדש אישה, האפקעינהו מובנה כחלק מקידושיו מכיוון שהקידושין קיימים ומוחזקים על ידי חכמים אשר קבעו מה הם הפרמטרים של קידושין, והרי שהקידושין מופקעים למפרע ברגע שחרגו מפרמטרים אלו. בכמה מקומות מביא רש"י את דעת "רבותיו", לדעת רבותיו של רש"י, לחכמים יש כוח להפקיע קידושין, וקידושי כסף שהם מדרבנן פשוטים להפקעה שכן מפקיעים את הקידושין, וכסף הקידושין מופקר מכוח הפקר בית דין הפקר, וכן לגבי קידושין בשטר, מפקיעין את הקידושין, והשטר בטל. אך אין ביד חכמים כוח לבטל מעשים שהיו בעבר, כך שאם הקידושין נעשו בבעילה, הרי שאין בידם כוח להפקיע מעשה בעילה וממילא אין להם כוח להפקיע את הקידושין, על כן הם פסקו שאסור לקדש בביאה. התוספות מחלקים בין קידושין שנעשו "כהוגן", ובין קידושין שנעשו "שלא כהוגן". על מנת שיוכלו חכמים להפקיע קידושין שנעשו כהוגן הם צריכים שהקידושין יעשו על דעת חכמים, ורק אז יש להם את הכוח להפקיע את הקידושין. קידושין שלא נעשו על דעת חכמים, אמנם קידושי דאורייתא, אך הם אינם קידושין שלא ניתנים להפקעה, שכן כוח לחכמים לעקור דבר מן התורה במקרים מסוימים, והרי שקידושין שאינם על דעת חכמים נמנה בין המקרים שביד חכמים לעקור דבר מן התורה. גישה ייחודית בראשונים היא גישתו של ר"י הלבן הסובר שהקידושין אינם מופקעים למפרע, אלא מהנקודה שבה הפקיעו את הקידושין ולהבא, והקידושין חלו עד זמן ההפקעה.
שימוש בימינו בהפקעה > פתרון למסורבות גט

האם ניתן להשתמש בכלל של הפקעת הקידושין מלכתחילה, כפתרון לעגינות?
גם באקדמיה וגם בממסד הרבני היו שביקשו להציע כי במקרים שבהם יש קושי לסדר גט, יכריז בית הדין כי הקידושין בטלים מלכתחילה, ובכך תיפתר הבעיה. פרופ' ברכיהו ליפשיץ הכין הצעת חוק בעניין שהוגשה על ידי חברת הכנסת אורית נוקד. הצעתו נסמכה על תקנות הקהל, המוכרות על ידי ההלכה, בתנאי שאינן סותרות את ההלכה. על פי הצעתו, הכנסת היא הגוף המייצג את הקהל, ובתור שכזאת, תחוקק חוק שלפיו כסף הקידושין (אמצעי הקידושין), יופקע מבעל, שבית הדין קבע שעליו לגרש את אשתו, והוא לא עשה כן בתוך שנה. בצורה כזאת מבוטלים הקידושין מלכתחילה. גם הרב שלמה ריסקין, רבהּ של אפרת, הציע הצעה דומה: על פי הצעתו, הפקעת הקידושין תהיה באמצעות תקנה שתתקן הרבנות הראשית לישראל.
שימוש בימינו בהפקעה > תקדימים

בסוף המאה התשע-עשרה במצרים, פשטה תופעה של בחורים יהודים צרפתים מודרניים שהיו מתחתנים עם נערות יהודיות ממשפחות מסורתיות עשירות בנות מצרים, ונעלמים או דורשים כופר כספי גבוה על מנת לשחררן בגט. הקהילה במצרים לא יכלה להסתפק בהפעלת חרם דרבנו תם מחשש שלא ישפיע על הצרפתים החילונים, וגם לא יכלה לאסור אותם או להעניש אותם בדרך אחרת כמקובל באימפריה העות'מאנית כי הצרפתים נהנו מהגנת הסכם הקפיטולציות. על-כן רבני קהיר ואלכסנדריה ובראשם הרב רפאל אהרן בן שמעון תקנו בהסכמה רבנית וציבורית רחבה תקנות לפיהן לקידושין יהיה תוקף רק אם יבוצעו בהסכמת הרב, בנוכחות מנין יהודים כולל נציג הרב, ובצירוף כתובה. גישתם של רבני מצרים לנושא הייתה חריגה לעומת רבני ארצות אחרות, שדנו בבעיות דומות אך נותרו מחויבים לגישה ההלכתית המקובלת לפיה הציבור אינו יכול לתקן תקנות להפקעת קידושין. תחת זאת, השתדלו למצוא פגם ספציפי בכל מקרה של קידושין שהוביל לעגינות.
בראשית שנות התשעים, ייסד הרב עמנואל רקמן בניו יורק את "בית דין צדק לבעיות עגונות", בית הדין הפקיע את קידושיהן של מאות נשים. רבנים רבים לא הסכימו לחתן את הנשים שהופקעו קידושיהן, ובית הדין קיבל ביקורת ממובילי ציבור רבים, ביניהם אגודת ישראל באמריקה, והרב יונתן זקס, שאמר שבית הדין מעצים את הבעיה שהוא מנסה לפתור.
שימוש בימינו בהפקעה > התנגדויות

גם באקדמיה וגם בממסד הרבני רבו המתנגדים לגישה זאת. פרופ' אליאב שוחטמן, מומחה למשפט עברי, דוחה דרך זאת של הפקעת הקידושין כפתרון לבעיית מעוכבות הגט.
למתנגדים להפקעת הקידושין מספר נימוקים:
ראשית, היות שלפי גישה זאת התרת האישה באה מתוך הפקעה גמורה של הקידושין מעיקרם, נוצר מצב אבסורדי, שבו – למפרע – לא הייתה אישה זו להלכה נשואה מעולם, גם אם חייתה בשלום עם בעלה שנים רבות ואף נולדו להם ילדים. אמנם אין בכך פגם לילדים, אבל טעם לפגם בנישואין אלו יש.
שנית, לא בכל מקרה חכמים יכולים להפעיל את כוחם להפקיע, אלא רק בנושאים שהותרו במפורש בתלמוד; ועל כן אין רבנים או אנשי אקדמיה יכולים היום לבוא ולחדש הפקעת קידושין במסורבות גט. ראשונים ואחרונים חוזרים על כך בתשובותיהם, ואף מביאים דוגמאות, למקרים שניתן היה לחשוב שיש מקום להפקיע הקידושין, אך היות שמקרים אלו לא הותרו במפורש, לא הופקעו הקידושין.
טענה נוספת היא כי בהצעה להשתמש בכוח הפקעת הקידושין אין משום חידוש: כלל זה היה ידוע גם בימי הרשב"א וגם בימי הגאון מווילנה – ואם גדולים שכמותם לא הורו לעשות כך, הרי שבהצעה יש גם משום יוהרה.
שימוש בימינו בהפקעה > הפקעת קידושין באמצעות פסילת העדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"י, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף מ"ח, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ל"ג, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ג', עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ע"ג, עמוד א'
↑  חידושי הריטב"א על תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ג', עמוד א'
↑  חידושי הרא"ה על תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ג', עמוד א'
↑  שו"ת הרשב"א חלק א סימן אלף קסב
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"י, עמוד א', "וקא אפקעינהו לקידושין מיניה"
↑  רש"י, מסכת גיטין, דף ל"ג, עמוד א', ד"ה בעילת
↑  תוספות, מסכת בבא בתרא, דף מ"ח, עמוד ב', ד"ה תינח דקדיש בכספא
↑  תוספות ר"י הלבן על מסכת כתובות דף ג' עמוד א', "כל דמקדש"
↑  אליעזר ברקוביץ', תנאי בנשואין ובגט, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים, תשכ"ז, עמו' קיט-קסד
↑  ברכיהו ליפשיץ, ‏על דעת הקהל - הפקעת נישואין על ידי הכנסת, דעות 31, באתר נאמני תורה ועבודה
↑  ראו גם תקנות הציבור והפרט בוועידת שו"ם הראשונה.
↑  צבי זוהר, ‏משנתם ההלכתית של חכמי ישראל במצרים המודרנית, פעמים 16 (תשמ"ג), עמ' 65-88
↑  Harris, Ben. "Emanuel Rackman, leading Orthodox thinker, dies at 98", Jewish Telegraphic Agency, December 3, 2008. Accessed December 4, 2008.
↑  שנתון המשפט העברי, כ (ה'תשנ"ז), עמ' 349–397.
↑  תשובות הרשב"א, אלף קפ"ה.
↑  ריב"ש סימן שצ"ט.
↑  החכם צבי בספרו, סימן קכד'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532710305171
סמית' ברוקהארט

סמית' וילדמן ברוקהארט (באנגלית: Smith Wildman Brookhart‏; 2 בפברואר 1869 – 15 בנובמבר 1944) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. נבחר פעמיים לייצג את איווה בסנאט של ארצות הברית. הוא נחשב ל"מורד" בתוך המפלגה הרפובליקנית. הביקורת שלו על ממשלי הרדינג וקולידג' ועל אינטרסים עסקיים הרחיקה אחרים בוועד הרפובליקני והובילה להדחתו מהסנאט בגלל ערעור בחירות.
היעדרותו של ברוקהארט מהסנאט הייתה קצרה, שכן הוא ניצל את ההזדמנות הראשונה לחזור על ידי ריצה בבחירות כנגד הסנאטור הרפובליקני הבכיר במדינה. הוא גם היה תומך נלהב של חוק היובש ואכיפתו, כך שככל שהתמיכה הציבורית בחוק היובש דעכה, זה השפיע ישירות על הקריירה הפוליטית שלו.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ברוקהארט נולד ב-2 בפברואר 1869 בבקתה בחווה במחוז סקוטלנד, מיזורי, והיה בנם של אברם וסינתיה וילדמן ברוקהארט. הוא התחנך בבתי ספר כפריים, סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בלומפילד, ולמד בבית הספר הרגיל של סאות'רן איווה, שניהם בבלומפילד, איווה, שם סיים את לימודיו ב-1889 עם דגש על קורסים מדעיים. במשך חמש שנים, הוא לימד בבתי ספר כפריים ובתיכון בזמן שלמד משפטים במשרדים בבלומפילד וב-Keosauqua, איווה. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1892 והחל לעסוק בכך בוושינגטון, איווה. ארבע שנים מאוחר יותר, אחיו, ג'. ל. ברוקהארט, הצטרף למשרד שלו. הוא כיהן במשך שש שנים כפרקליט מחוז וושינגטון.
ב-22 ביוני 1897 הוא נישא לג'ני הרן. היו להם ארבעה בנים ושתי בנות: צ'ארלס אדוארד ברוקהארט, ג'ון רוברטס ברוקהארט, סמואל קולר ברוקהארט, סמית' וו. ברוקהארט הבן, פלורנס הרן ברוקהארט יונט, ואדית א. ברוקהארט מילארד.
הוא שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד ומלחמת העולם הראשונה שבה הגיע לדרגת לוטננט קולונל. הוא נודע בזכות הקליעה שלו עם רובה. ברוקהארט שימש כנשיא איגוד הרובאים הלאומי מ-1921 עד 1925.
ביוגרפיה > התמודדות ראשונה לסנאט

בתחילת 1920 הכריז ברוקהארט על מועמדותו למועמדות הרפובליקנית למושב הסנאט האמריקני שהוחזק מאז 1908 על ידי הרפובליקני אלברט ב. קאמינס, שהיה סנאטור פרוגרסיבי אך היה מדור מוקדם יותר ולא היה אמון באינטרסים של תאגידים ובאיגודים. ברוקהארט ניסה לבנות את הקמפיין שלו סביב הביקורת שלו על החקיקה הרגולטורית של הרכבת שקומינס היה שותף לכתיבתו, חוק אש-קאמינס, שברוקהארט טען שהוא עושה מעט מדי כדי להרחיק את הבעלות והשליטה על מסילות הברזל מהאינטרסים של וול סטריט. ברוקהארט ניסה לפתות עובדי צווארון כחול להירשם כרפובליקנים כדי שיוכלו להצביע עבורו בפריימריז, מה שגרם לקאמינס לשייך את ברוקהארט לתנועות פועלים קיצוניות כמו "הסוציאליסטים, האדומים ופועלי התעשייה של העולם". קאמינס הושבת עקב מחלה בשבועות שקדמו לפריימריז אך ניצח את ברוקהארט.
ביוגרפיה > כהונה בסנאט > 1922–1926

בניסיון השני שלו, ברוקהארט נבחר לסנאט ב-1922. נדרשו בחירות מיוחדות מכיוון שהסנאטור של איווה ויליאם ס. קניון התפטר לפני סיום כהונתו כדי לקבל מינוי לשופט פדרלי. לאחר שקיבל למעלה מ-41% מהקולות בפריימריז רפובליקני עם שישה מועמדים, ברוקהארט נתמך על ידי המפלגה הרפובליקנית הלאומית, והביס את המושל לעתיד והסנאטור האמריקאי קלייד ל. הרינג.
עד מהרה התפרסם הסנאטור ברוקהארט בעיתונות הלאומית על סירובו להתלבש כפי שמחייב מעמדו כסנאטור אמריקאי. הטיים ציטט אותו בגיליון הפתיחה שלהם ב-3 במרץ 1923 באומרו, "אם יבקשו ממני לבית הלבן, או להשתתף בכל אירוע ממלכתי אחר, אלך כפי שאני, עם נעלי עור פרה והבגדים שאני לובש בחווה. אם הבוחר שלי ירצה שאעשה זאת, אצא לקיצוניות של ללבוש סרבל".
טיים יכתוב מאוחר יותר, "הרדיקליות החריפה מעור פרה של ברוקהארט הובילה לסנאטורים פטריציים". כעבור שנתיים, בבחירות של 1924, הוא עשה את הניסיון הראשון שלו לזכות בקדנציה מלאה. כשרץ שוב כמועמד הרפובליקני, נראה שברוקהארט ניצח את המועמד הדמוקרטי, דניאל פ. סטק, בהפרש קטן, כאשר ברוקהארט קיבל 447,594 קולות לעומת 446,840 של סטק. לפיכך, ברוקהארט נכנס לתפקידו ב-4 במרץ 1925, אך סטק המשיך בערעור מול ועדת הסנאט לבחירות והרשאות. בדיונים בוועדה על הערעור של סטק, המפלגה הרפובליקנית של איווה צידדה בסטק הדמוקרטי על ידי הגשת תסקיר שמתח ביקורת חריפה על ברוקהארט והאשימה אותו בחוסר נאמנות למועמד הנשיאותי הרפובליקני ב-1924 בגלל תמיכתו במועמד המפלגה הפרוגרסיבית לנשיאות רוברט לה פולט מוויסקונסין.
ברוקהארט החזיק במושב רק עד 12 באפריל 1926, אז הצביע הסנאט בהפרש של 45–41 להחליפו בסטק, שכיהן לאחר מכן את יתרת הקדנציה. מכיוון שהסנאט היה אז בשליטה רפובליקנית, הדחתו הייתה אפשרית רק בגלל שיותר מתריסר רפובליקנים הצביעו עם הדמוקרטים כדי להדיח את ברוקהארט. בהזדמנויות אחרות, הסנאט יישב סכסוכי בחירות לפני שסנאטור נכנס לתפקידו, אך זו הייתה הפעם היחידה שבה התוצאות בוטלו לאחר שהסנאטור הושב. הביוגרף ג'ורג' ויליאם מקדניאל מסכם:
ביוגרפיה > כהונה בסנאט > 1927–1933

מיד עם הדחתו מהסנאט באפריל 1926, התמודד ברוקהארט על מושב הסנאט השני של איווה, שעדיין הוחזק בידי קומינס. בפריימריז הרפובליקני, ברוקהארט הדהים את עמיתיו לשעבר ואת הממסד הרפובליקני באיווה כשהביס באופן מכריע את קאמינס. כפי שאמר הרפובליקני מאיידהו ויליאם אדגר בורה למחרת בבוקר, "הסנאטור קאמינס זכה לכבוד רב על ידי כל מי שהכיר אותו. הוא היה אדם בעל יכולת מוכרת, ורק מהפכה פוליטית אמיתית הייתה יכולה להביס אותו".
בבחירות הכלליות, ברוקהארט ניצח את הדמוקרט השמרני קלוד ר. פורטר, שהיה פרקליט ארצות הברית במהלך ממשל וילסון. ברוקהארט נותר בדו-קיום רעוע עם הממסד הרפובליקני.
ברוקהארט היה מבקר חריף של הפדרל ריזרב: "לא ניתן היה לארגן אמצעי מרושע או מרושע יותר לשימוש בחסכונותיהם של האנשים לפציעתם שלהם ולהרס ערכי הרכוש שלהם".
הוא כיהן כהונה מלאה של שש שנים. עם זאת, בפריימריז הרפובליקני של 1932, הוא הובס על ידי הנרי פילד, שותל משננדואה, איווה. פילד תקף את ההיעדרויות של ברוקהארט מהסנאט בסיורי נאומים, כמו גם את מספר קרובי המשפחה המחזיקים בתפקידים פדרליים. ברוקהארט התמודד בבחירות הכלליות של 1932 כמועמד "פרוגרסיבי", אך קיבל פחות מ-33,000 קולות מתוך למעלה מ-890,000 מצביעים.
ביוגרפיה > תמיכה בחוק היובש

ברוקהארט היה מה שהיה ידוע כ"יבש נלהב". במאמץ עקר לעצור את הסנטימנט הגובר לביטול חוק היובש, החל ברוקהארט בסיבוב הופעות ארצי במהלכו התווכח עם חברי בית הנבחרים של ארצות הברית פיורלו לה גוארדיה, קלרנס דרו ו"רטובים" בולטים אחרים שהתנגדו לחוק היובש.
ברוקהארט העדיף להגדיל באופן דרמטי את ההקצבות לאכיפת חוק היובש ב-240 מיליון דולר. זו הייתה עמדה מאוד לא פופולרית בגלל אבטלה ותת-תעסוקה נרחבת במהלך השפל הגדול. המצדדים בביטול טענו שלגליזציה של משקאות אלכוהוליים תמריץ את הכלכלה ותספק הכנסות מיסים נחוצות.
נאמר כי דעותיו של ברוקהארט בנוגע לאלכוהול הגיעו מתפקידו כמדריך רובאים עבור המשמר הלאומי של איווה, בכל מה שהסיק כי אלכוהול ואקדחים אינם תואמים. הוא הרחיק לכת וכימת את נזקי הדיוק הקשורים לבירה עדינה בטענה שהיא הורידה את הדיוק ב-7%. עם המידע הזה, הוא שכנע את מושל איווה להפוך את מטווח הרובה ל"יבש לחלוטין".
ביוגרפיה > אחרית חייו

לאחר תבוסתו ב-1932, ברוקהארט היה יועץ מיוחד לממשלה הפדרלית בנושא הסחר הסובייטי, עד שהתפטר ב-1935 וחזר לאיווה. בתפקיד זה, הוא היה תומך מוקדם בהכרה של ארצות הברית בברית המועצות.
עם שובו לאיווה, עשה ברוקהארט ניסיון אחרון לחזור לסנאט. הוא הצטרף למרוץ צפוף ממילא של מועמדים למועמדות הרפובליקנית לסנאט ב-1936, אך סיים שני רחוק לאחר הסנאטור המכהן, לסטר דיקינסון. לאחר מכן הכריז ברוקהארט על תוכנית לאיחוד גורמים פרוגרסיביים מגוונים תחת דגל חדש, דחה הזדמנות לרוץ לסנאט תחת מועמדות של מפלגת האיכרים-לייבור, ואישר את בחירתו מחדש של פרנקלין רוזוולט ב-1936.
לאחר הבחירות של 1936, ברוקהארט פתח משרד עורכי דין בוושינגטון, ונשאר שם עד 1943, אז נסע לאריזונה לבריאותו. הוא מת בפרסקוט, אריזונה, ב-15 בנובמבר 1944.
אחד מבניו, לוטננט קולונל של צבא ארצות הברית סמית' וו. ברוקהארט הבן, שימש כעוזר ליועץ המשפטי של התביעה במשפטי נירנברג.
שביט איקייה-סקי

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  שמש
 מידע כללי
 סוג:  שביט
 קטגוריה:  שביט ארוך מחזור
 תאריך גילוי:  18 בספטמבר 1965
 מגלה:  קאורו איקייה (אנ') וצוטומו סקי (אנ')
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  91.6 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.999915 (A) 0.999925 (B)
 זמן הקפה:  880 שנה, 321,420.0 יממה
 נטיית מסלול:  141.8642° (A) 141.861° (B)°
שביט איקייה-סקי, המסומן רשמית C/1965 S1, 1965 VIII ו-1965f, היה שביט ארוך מחזור שהתגלה באופן עצמאי על ידי קאורו איקייה (אנ') וצוטומו סקי (אנ'). נצפה לראשונה כעצם טלסקופי חלש ב-18 בספטמבר 1965. החישובים הראשונים של מסלולו העלו כי ב-21 באוקטובר 1965 הוא יעבור במרחק של 450,000 קילומטרים מפני השמש, וכנראה יהפוך לבהיר במיוחד.
תחזיות הבהירות של שביטים אינם תמיד מדויקות, אך שביט איקייה-סקי הופיע בבהירות כצפוי. כשהשביט התקרב לפריהליון דיווחו עורכי תצפיות שהוא נראה בבירור בשמי היום ליד השמש. ביפן, שם הגיע לפריהליון בשעות הצהריים המקומיות, הוא נראה זורח בבהירות נראית של 10-. לבסוף התברר כאחד השביטים הבהירים ביותר שנראו באלף השנים האחרונות, ולעיתים ידוע בתור השביט הגדול של 1965.
בסמוך לרגע המעבר בפריהליון שלו נראה השביט נשבר לשלושה חלקים. שלושת החלקים המשיכו במסלולים כמעט זהים, והשביט הופיע שוב בשמי הבוקר בסוף אוקטובר, כשהוא מציג זנב בהיר מאוד. בתחילת 1966, הוא נמוג מהעין כאשר הוא מתרחק אל מערכת השמש החיצונית.
איקייה-סקי הוא שביט במשפחת שביטי קרויץ, שעל פי ההערכה הם שברים של שביט גדול שהתפרק ב-1106.
מבנה והרכב

תצפיות שהושגו על ידי טלסקופ השמש מקמאת'-פירס במצפה הכוכבים הלאומי קיט פיק זיהו קווי פליטה הקשורים ליסודות מיוננים הבאים: סידן, כרום, קובלט, נחושת, ברזל, מנגן, ניקל, נתרן, ונדיום וציאניד בהילה של איקייה-סקי. המאפיינים של קווי הברזל והניקל המיוננים העלו כי איקייה-סקי הגיעה לטמפרטורה יעילה של כ-4800 מעלות קלווין סביב פריהליון.
גלריה

השביט איקיה-סקי, נראה מקנברה, 31 באוקטובר 1965. רישום מאת דייוויד ניקולס.
השביט איקייה-סקי, 30 באוקטובר 1965. צילום מאת ג'יימס וו. יאנג (TMO/JPL/NASA)
ביאורים

↑  אלא אם צוין אחרת, כל התצפיות בגודל השביט מתייחסות לגודל הנראה באור הנראה. ערך שלילי יותר לגודל הנראה מצביע על עצם בהיר יותר.
הערות שוליים

↑  Brightest comets seen since 1935 Archived December 28, 2011, at the Wayback Machine
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Hale, Alan (24 October 2020). "Comet of the Week: Ikeya-Seki 1965F". RocketSTEM. RocketSTEM Media Foundation. Retrieved 15 May 2023.
1 2 3  Roemer, Elizabeth (December 1965). "Comet Notes". Publications of the Astronomical Society of the Pacific. Astronomical Society of the Pacific. 77 (459): 475–477. Bibcode:1965PASP...77..475R. doi:10.1086/128264. JSTOR 40674261.
1 2 3 4 5 6  Roemer, Elizabeth (February 1966). "Comet Notes". Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 78 (460). Astronomical Society of the Pacific: 83–91. Bibcode:1966PASP...78...83R. doi:10.1086/128303. JSTOR 40674283.
↑  Hirayama, Tadshi; Moriyama, Fumio (1965). "Observations of Comet Ikeya-Seki (1965f)". Publications of the Astronomical Society of Japan. 17 (4). Astronomical Society of Japan: 433–466. Bibcode:1965PASJ...17..433H.
1 2  Roemer, Elizabeth (April 1966). "Comet Notes". Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 78 (461). Astronomical Society of the Pacific: 178–179. Bibcode:1966PASP...78..178R. doi:10.1086/128325. JSTOR 40674308.
1 2 3  Roemer, Elizabeth (April 1966). "Comet Notes". Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 78 (463). Astronomical Society of the Pacific: 348–350. Bibcode:1966PASP...78..348R. doi:10.1086/128364. JSTOR 40674376.
↑  Slaughter, C. D. (September 1969). "The Emission Spectrum of Comet Ikeya–Seki 1965-f at Perihelion Passage". The Astronomical Journal. 74 (7). American Astronomical Society: 929–943. Bibcode:1969AJ.....74..929S. doi:10.1086/110884.
צופים באמסטרדם ממתינים להופעת השביט ב-21 באוקטובר 1965.
הפלישות הטימוריות לגאורגיה

טימור מורה על מערכה כנגד גאורגיה בזמן הפגישה עם מוטהרטן, אמיר ארזינג'ן שבארמניה
הפלישות הטימוריות לגאורגיה (בגאורגית: თემურლენგის ლაშქრობანი საქართველოში) היו סדרת פלישות הרסניות שנערכו על ידי הכובש הטורקו-מונגולי, טימור לנג, לממלכה הגאורגית המאוחדת, ממלכה נוצרית, בין השנים 1386-1404. ממלכתו של טימור לנג השתרעה בשיאה ממרכז אסיה לאנטוליה. לפלישות אלה היה קשר הדוק למלחמת טוחטאמיש-טימור, כנגד טוחטאמיש החאן האחרון של אורדת הזהב. מאבק שהביא בסופו של דבר לירידת כוחם של הטוקרו-מונגולים בדרום רוסיה.
הממלכה הגאורגית הייתה אחת מהממלכות הלא-מוסלמיות הראשונות שסבלה מידי הטימורים. בפלישה הראשונה מבין שבע פלישות שהיו, בנובמבר 1386, בזז טימור את הבירה הגאורגית טביליסי ושבה את המלך בגרט החמישי הגדול. תוך זמן קצר השיבו הגאורגים מלחמה והתארגנו לקראת הפלישה הבאה של הכוחות הטורקו-מונגולים, ובפלישתם שבאה לאחר מכן הצליח בנו של בגרט ויורשו, גיאורגי השביעי לשחרר את אביו והוא מינה אותו לשליט משותף על ממלכתו. גיאורגי עצמו העביר את רוב שנות שלטונו (1395-1404) במלחמה בטימור לנג. טימור עצמו הוביל באופן אישי את רוב הפלישות במטרה לדכא את ההתנגדות העקשנית של הממלכה הגאורגית. למרות שטימור לא הצליח לבסס שליטה יציבה ורציפה על גאורגיה, הונחתה על הממלכה מהלומה שממנה לא התאוששה. בזמן בו נאלץ גאורגי השביעי לקבל את תנאי הסכם השלום שבו הוכרח להעביר לטימור מס שנתי, הייתה ממלכתו הרוסה, הערים והכפרים נבזזו.
ראו גם

האימפריה הטימורית
הצבא הטימורי