אהרן שמואל תמרת
תולדות חייו

נולד במאלטש, כפר בפלך גרודנה שבליטא, למשפחה מיוחסת. מילדותו הייתה לו זיקה לטבע ולתפילה, ורגישות לצער הבריות. בהיותו בן שש, נפטר הגאון הרב אליהו לידר, ובשומעו מגיד שדרש, שאין עוד מי שיגן על הדור, הוא התרגש והחליט להקדיש עצמו לתורה ומצוות. בזכות הצטיינותו בתלמוד התפרסם בכינויו "העילוי ממאלטש". בגיל שבע-עשרה נישא לבתו של רבי שלמה, רבה של מילייציץ, שבאזור ביאליסטוק. לאחר נישואיו למד שנתיים בכולל הפרושים בקובנה, ואחר כך שנתיים נוספות בישיבת וולוז'ין, שבה היה מתלמידיו הקרובים של רבי חיים סולובייצ'יק. בוולוז'ין נמנה עם חברי אגודת "נצח ישראל". בצעירותו הושפע מאחד העם ומטולסטוי.
בשנת ה'תרנ"ג (1893) נפטר חמיו והוא התמנה במקומו כרבה של מילייציץ. זמן מה לאחר מכן החל לפרסם מאמרי דעה בשמו, ותחת שמות העט "תמרות-אש", ו"אחד הרבנים המרגישים". בסדרת המאמרים "שִׁלּוּמִים לריב ציון", שהתפרסמו בעיתון המליץ, ועשו בשעתם רושם גדול, הוא ביקר את האורתודוקסיה המעדיפה את הצורה על התוכן, ואת ההשכלה הדומה לה, הצטרף לחיבת ציון, ובציונות ביקש לקומם את הריסות האומה מבחינה רוחנית-תרבותית. כציר ציוני בריסק דליטא, השתתף בקונגרס הציוני העולמי הרביעי, ולנוכח תוכנה של הציונות, ובמיוחד מאפייניה הפוליטיים, התלהבותו הצטננה. לאחר שצונזרו מאמרי ביקורת שלו על הציונות, ומשלא מצאו חן בעיניו לא השימוש של עסקנים ציוניים בפרעות קישינב ולא הקונגרסים הציוניים הבאים, הוא פרש מהתנועה הציונית. אזי נקעה נפשו הן מ"מחזיקי הדת" "הנוהמים מתוך התיימרות בשם התורה הקדושה", והן מהציונים ההרצליסטים "הפוסעים וקופצים על ראש עם קודש" בשם "הלאומיות". מאז התנגד לציונות המדינית ולתנועת המזרחי, בכנותו את ה"לאומיות" "תורה בדויה ושדופה" של "אני ואפסי עוד".
הציונות הפוליטית היא התיצבות על דרך חדש, להוציא את עמנו מתוך מחסה סוכתו - שהיא אמנם דלה ועניה אבל גם שלוה ובטוחה - של "טוב ויחיל דומם לתשועת ה'" ולדחפהו לתוך הזירה של חיות, כלומר אל תוך עולם הפוליטיקה הנאוה ומעונגה, המלאה קנאה ושנאה ותחרות  של עם בעם ומפלגה במפלגה, להתאבק ולהלחם שמה, עם הזאבים הטורפים ועם השועלים הערומים, ולתלות את חייו על סמך הציד והשלל כזנב הלטאה, אשר יעוף אולי בדרך נס לתוך פיו מבין גלגולי התחבולות והקנוניות
הרב אהרן שמואל תמרת, כאיש התורה המקפיד על מצוות בין אדם למקום ובין אדם לחברו, וכתלמיד נאמן לנביאי ישראל, שם את מגמתו אל האמונה הטהורה והצרופה, שבה תובענה זכויות האדם, אצילותו השמיימית ואזרחותו החופשית בממלכת הבריאה, אמונה המעלה את ערך האדם ומעוררת אותו להתקדמות ולדרך ארץ ולמידות טובות, לעבודה ולמעשה ולכיבוש הטבע; והדגיש את אהבת הצדק והשלום, המוסר האוניברסלי, שביהדות. לפיכך, הוא התנגד ליהדות הבטלנית של "בית קברות" העוסקת רק בעולם הבא, כמו גם ל"תקיפות" הלאומית, במוצאו בהן מגמות אליליות השואפות לשעבד את האדם לכוחות אפלים דמיוניים ולהפר את האחווה בין בני אדם. לדעתו, כל זמן שהאומה הישראלית נרדפת ומוקפת זאבים, עליה להראות את עיקר חריצותה במקצוע השנאה, שנאה עמוקה וגועל-נפש נורא לעריצות ולכל הרוצחים ולכל מעשי אלימות ולכל מיני שפיכות דמים, בין לרשעים מאומות העולם ובין לרשעים מישראל (לדבריו, כל הכינויים "רשעים", "צדיקים", הנזכרים בתורה ובחז"ל הם בעניין המידות והמוסר), והשנאה צריכה להיות כל כך עמוקה וברורה, עד שלא יצטרכו להוכיח את אמיתותה בהשלכת פצצות, אלא ברוח נכון, ובהגעה למעלה של "והיכה ארץ ברוח פיו". הוא סבר שראוי לבסס תנועה לאומית שתתמקד בהחייאת התרבות העברית במקום בהקמת מדינה ריבונית. וכתב שאין עצה ואין תקנה לפני החרדים להצלת חייהם הגופנית והנפשית, כי אם להתפשר עם התביעות שבענייני החיים שבשבילם החופשיים מרננים עליהם. הגותו לא נעמה לרבנים חרדים היושבים על גמרותיהם, ולא לציונות ההרצליסטית, ולא לציונות הדתית, והיא עוררה לעג והתנגדות חריפה. ביאליק, חבר נעוריו ללימודים, כתב על ספרו "היהדות והחרות" (שכלל מאמרים מוחרמים שעורכי עיתונים סירבו להדפיסם): 'אילו נסדר ונערך ספרו של "המרגיש" כהלכה, היה רושמו בעולם הרבנות חזק וגדול מאוד'.
הרב אהרן שמואל תמרת היה מהרבנים המעטים שהבינו את רחשי, לבטי ונפתולי הדור הצעיר; והרב היחידי שהשיב לטענות שהעלה נחום סוקולוב בספרו "למרנן ורבנן". אף על פי שקיבל הצעות לכהן כרב של קהילות גדולות בערים גדולות, הוא העדיף להישאר בכפר ואהב לטייל ביערות שמסביב לעיירתו, שם במקום קבוע, באיזו פינה נסתרה, היה לומד גמרא או מעיין בספר אחר, הוגה את מחשבותיו, ומחבר את מאמריו וספריו. הוא התכתב עם הראי"ה קוק, חיים נחמן ביאליק, הלל צייטלין, הרב חיים טשרנוביץ, הרב שמואל אלכסנדרוב, ישראל שטטוינר, יוסף באביטש, אליעזר שטיינמן, שלמה זלמן שרגאי, ואחרים.
באחרית ימיו ביקר שלוש תנועות מרכזיות שבתקופתו כזיווגים בלתי הגונים: החיבור בין "השבתת המלחמות" (פציפיזם) ל"שאלות הכלכליות" (קפיטליזם או מרקסיזם) מרחיק את ביטול המלחמות מהעולם, כריכת "הרבצת תורה" (תלמוד תורה) עם "המשגיחות היראתית" (קנאות ודקדקנות דתית) מביאה לאיבוד מעלות התרבות התורנית, וקשירת תחיית השפה והתרבות העברית עם הציונות המדינית הופכת את התרבות לכלי שרת בידי פוליטיקאים רודפי שררה. לדבריו, אלו עיוותים שההזדמנות לתקנם חלפה ואיננה, וכתוצאה מכך הוא חזה כי מלחמת העולם הראשונה לא תהיה האחרונה או הנוראה שבמלחמות.
הטמטום של האנושיות: מיליוני פרצופים של בני אדם ו"דעות" לבלי שעור, ושפה אחת ודבורים אחדים לכולם בהעלאת גרה לדברים, שיזרקו כנופיית התקיפים הקטנה לתוך חלל העולם - טמטום זה נתן את האפשרות לפראות ולסכלות היותר גדולה, המלחמה העולמית, לצאת לפועל. והמלחמה מצדה חזרה ונתנה את אבן הבוחן הכי חזקה על הטמטום.
והמלחמה לא הייתה האחרונה, כי אם הראשונה. ראשונה לסגנון המודרני החדש. כלומר להרס ואבדן גרנדיוזי כיד הטכניקה המלחמתית האדירה, שכל-כך התפתחה בתקופת "הציוויליזציה", וכיד השגותיהם הגדולות ואופקיהם הרחבים של מנהיגי התבל במקצוע הבאת פורענויות על ראש עדריהם שהתפתחו אף הם בתקופה זו.
כל האנושיות נתנגעה במשך המלחמה בשני דברים רעים: שרירות-לב ומרירות-לב. ושני הדברים האלה הנה גורמים עצומים לדחוף אותה על דרך האבדון של מלחמות חדשות.
אתה ישראל הנך הבר-מיצרא הראש, להקמת אוהל הקרנטין בפני מגפת עפוש המחשבות השוררת בתבל! כל תורותיך, כל קורות חייך ובייחוד כל תנאי חייך מכשירים אותך להרמת נס המרד כנגד טירוף התבל.
השמע נא יעקב את קולך המקורי! הגד נא מלה חדשה, חדשה-ישנה, שכבר זרקוה זקניך הנביאים לתוך חלל העולם לפני אלפים וחצי שנה ועדיין לא פלסה נתיב אל הלבבות, ולדאבוננו הגדול גם ללבבות בני עמנו: המלה, שהאנושיות החולנית כ"כ זקוקה לה, ובלעדה חייה בסכנה גדולה... אם לפחות אתה היהודי תתחזק בירושה שלך, אזי אולי יש עוד תקוה לאנושיות בזמן מן הזמנים.
לאחר פטירתו התמנה חתנו, בעלה של בתו מרים, הרב יעקב ליפשיץ, לרבה של מילייציץ. בתו צירל נישאה לרב יהושע יפה. בנו, דוד תמרת, עלה לא"י, ונמנה עם החברים הוותיקים של "הפועל המזרחי" ברעננה.
לדעת אהרן צייטלין, דמויות כדמותו של הרב אהרן שמואל תמרת ריחפו לנגד עיני ביאליק בחברו את שירו "יהי חלקי עמכם", שיר על הנשמות הגדולות המרבות תפארת בעולם.