stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט שמיץ

| --- | --- |

האב שמיץ (מזוקן, יושב)
 לידה:  18 במאי 1845 ריידט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  3 בדצמבר 1922 (בגיל 77) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 
האב ארנסט שמיץ
אוסף האב שמיץ
התנין האחרון מנחל תנינים מאוסף שמיץ (כיום באוניברסיטת תל אביב)
אוסף האב שמיץ בתצוגת אוצרות אוספי הטבע במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט, אוניברסיטת תל אביב.
האב ארנסט יוהאן שמיץ (בגרמנית: Ernst Johann Schmitz‏; 18 במאי 1845 – 3 בדצמבר 1922) היה איש-דת קתולי וזואולוג גרמני, מחלוצי המחקר של הפאונה של ארץ ישראל. הקים אוסף זואולוגי הכולל ציפורים, יונקים וזוחלים שמקורם מארץ ישראל וסביבתה. אחדים מבעלי החיים המוצגים באוספו נכחדו לחלוטין מהאזור.
ביוגרפיה

האב שמיץ נולד ברייט (כיום שכונה בעיר מנשנגלדבך) שבגרמניה ב-1845. משנת 1864 למד בבית הספר של המיסיון של ונסן דה פול, מן הלזריסטים, והוסמך ככוהן-דת.
בשנת 1873, במסגרת "מאבק התרבות" בגרמניה, החליט ביסמרק כי גרמניה תהיה פרוטסטנטית, ואז גורש האב שמיץ שהיה לזריסט-קתולי. הוא עבר לאיי מדיירה, שם ניהל הוספיס וקולג' לכוהני-דת, ויסד מוזיאון למדעי הטבע שהפך לאחת האטרקציות המרכזיות באיים. בשנת 1908 החליטו נציגי "האיגוד הגרמני למען ארץ הקודש" למנות אותו כמנהל המוסדות הקתוליים של האגודה בארץ ישראל, והאב שמיץ בן ה-63 נשלח לארץ.
עם הגיעו לירושלים, שם לו האב שמיץ למטרה להקים אוסף זואולוגי, אשר יכלול את פוחלציהם של כל בעלי החיים מארץ הקודש. הוא ארגן לעצמו רשת של ציידים בכל רחבי הארץ, על ידי כך שהפיץ בין הבדואים והפלאחים את הידיעה כי הוא מעוניין בכל בעל חיים שהוא, וכי הוא מוכן לשלם בעין יפה תמורת חיות נדירות. ואכן זכתה קריאתו של האב שמיץ למענה נרחב, וחיות החלו לזרום לאוספו. בין החיות שהגיעו אליו, וכיום כבר אינן קיימות בארץ, היו ראם, ברדלס, דב סורי, אייל הכרמל, הפרס ואף תנין מנחל תנינים.
בנוסף הקים האב שמיץ סמינר לפרחי כהונה אשר פעל גם הוא לטובת עניינו - הכרת פאונה של ארץ ישראל. כך כותב האב שמיץ על חניכיו: "... החניכים של הסמינר מונהגים על ידי טיולים מתמידים וקבועים בסביבה הקרובה והרחוקה יותר, במטרה לשים לב לכל דבר בשטח, ולאסוף חומר מדעי שיוכל להעמיק את ידע עבודת האל בטבע ולמען התפתחות מדעי הטבע בכלל...". בשנתיים הראשונות לשהותו של האב שמיץ בארץ ישראל נאספו על ידו 40 מיני נמלים, כשעשרה מתוכם היו מינים חדשים למדע (עוד לפני הגיעו לארץ ישראל, איתר האב שמיץ מספר מינים של בעלי חיים חדשים למדע). שמיץ עשה מאמצים מרובים להבטחת איכות גבוהה של המוצגים באוספו. על מנת שהפוחלצים שבידו יהיו מעולים, הוא אפילו שלח את העורות שבידיו לברלין, שם הם נחנטו במומחיות ונשלחו חזרה לארץ ישראל.
בנוסף למוזיאון לטבע, מדי פעם הגיח האב שמיץ למסעות ברחבי הארץ שבמהלכם אסף מידע רב על עולם החי. בין השאר הוא אף התיישב מספר חודשים בכנסייה שבטבחה, על שפת הכנרת, וחקר את החי באגם וסביבו, בגליל ובגולן. קובץ רשימותיו של האב שמיץ מספר בין היתר גם על מסע לציד דובים בחרמון, ציד תנינים בנחל התנינים, דורסי היום והלילה בפלשתינה ועוד.
על החי בארץ הקודש כתב שמיץ מספר מאמרים ברבעון הגרמני שעסק בארץ הקודש- Das Heilige Land וברבעון הצפרות הגרמני Ornitologisches Jahrbuch, ובעוד כמה כתבי-עת-מדעיים נוספים. מלבד זאת הוא נהג לרשום ביומנו בדייקנות רבה את כל התצפיות שלו ומידע נוסף שהגיע אליו.
בנוסף לפעילותו הדתית והזואולוגית, הקים בירושלים, בשנת 1908 חוג אספרנטו יחד עם הרופא אהרן מאיר מזי"א.
בערוב ימיו עבר האב שמיץ לחיפה ושם מת בדצמבר 1922.
לאחר מותו אבדו עקבותיו של אוסף הטבע המפורסם שלו. במשך שנים חיפשו אחריו רבים בישראל המעוניינים בהכרת הפאונה בארץ. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, התגלה האוסף לגמרי במקרה על ידי איש החברה להגנת הטבע, יוסי לשם, שהוזמן על ידי ידידו להצטרף אליו לביקור באכסניית סנט פאולוס הנמצאת בתחילת דרך שכם בירושלים. במרתף המבנה נמצא האוסף האבוד. החיות היו מסודרות שורות שורות בתוך ארונות זכוכית מאובקים, וביניהם נמצאו זוחלים, עופות ויונקים שונים. כיום מוצג האוסף של שמיץ במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב.
הנצחתו

מין של קרקל (Caracal caracal schmitzi) הנפוץ בארץ ישראל
סוג הנמלים קמפונית, וכן המין Tetramorium schmitzi בסוג זה, אנדמי לארץ ישראל
תת-מין של תנשמת לבנה (Tyto alba schmitzi), אנדמי לאי מדיירה
בשנת 2018 יצא לאור בהוצאת כרטא "האב ארנסט שמיץ – כוהן דת וזואולוג", ספר עיון בעריכת הזואולוג והצפר הישראלי פרופ׳ יוסי לשם, ההיסטוריון והגאוגרף הישראלי פרופ׳ חיים גורן והעורכת חנה עמית. עיקרו של הספר הוא תרגום לעברית של רשימות שפרסם האב שמיץ בכתב העת "ארץ הקודש" (Das Heilige Land) של האגודה הגרמנית לארץ הקודש ("Deutscher Verein vom Heiligen Lande"), ובהן כתיבתו הפופולרית על אודות הפאונה בארץ ישראל ועל רשמיו מנוף הארץ ומתושביה.
לקריאה נוספת

אוסף האב שמיץ, באתר אוספי הטבע של אוניברסיטת תל אביב
עודד שי, המוזיאונים והאוספים הזואולוגיים בירושלים בשלהי התקופה העות’מאנית, חידושים בחקר ירושלים 12: 165-177, 2006
חיים גורן, איש הציפורים מירושלים, עת־מול: עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, 25 (5): 10-13, 2000
עורכים: יוסי לשם, חיים גורן, חנה עמית, האב ארנסט שמיץ: כוהן דת וזואולוג, הוצאת כרטא, 2018
חיים גורן, קתולים אמתיים וגרמנים טובים, הגרמנים הקתולים וארץ ישראל, 1910-1838, הוצאת מאגנס, 2005
יוסי לשם, חיים גורן וחנה עמית, ארץ הקודש בראשית המאה ה-20 : האב ארנסט שמיץ: כוהן דת וזואולוג, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  הערך הוא עיבוד מאמרו של ד"ר יוסי לשם, באישורו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010314826205171  GND: 1069848867  VIAF: 3124163513754311230005   WorldCat (עם VIAF): 3124163513754311230005
ברבורים בג'רוזלם ביץ'

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  לילי פרי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  פרוזה
 הוצאה
 הוצאה:  טוטם ספרים 
 תאריך הוצאה:  2019
 מספר עמודים:  200
 עורך:  אלאנורה לב
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9789657662045
 הספרייה הלאומית:  005054416
 
ברבורים בג'רוזלם ביץ' הוא ספר הפרוזה השישי פרי עטה של לילי פרי. הספר ראה אור בשנת 2019 בהוצאת טוטם ספרים. הוא בין 12 המועמדים לפרס ספיר, 2020.
תקציר העלילה

הגיבורה הראשית של הרומן, הכלה לורט, היא מוזיקאית מבטיחה, הלומדת אופרה בברלין.
אביה של לורט הוא מנהל סניף בנק שמעל בכספיהן של שתי לקוחות קשישות ומבוססות. בניסיון למנוע חקירה משטרתית, מציע לו מתווך את שירותיו של איש עסקים העוסק בהלוואות בשוק האפור. איש העסקים (רפאל "הקוזאק") מעניק לו הלוואה לכיסוי המעילה ובתמורה משיג ממנו התחייבות שימסור לו את דירתו לו יתקשה לעמוד בתשלומים. מנהל הסניף מתקשה להשיב את ההלוואה והמלווה מקשה עליו ומגיע לביתו כל פעם עם בכור אחר שלו. שני הבנים מתאהבים בבתו של הלווה והמלווה מציע שבתו של המנהל תינשא לאחד מבניו ובתמורה יוותר לו על החוב.
הכלה מתלבטת, מוזיקאי גרמני בשם ברנארד שולץ מבקש את ידה ומעוניין שתקדיש עצמה למוזיקה. אבי הכלה לוחץ עליה ולבסוף הכלה הקשורה לאביה נכנעת ומחליטה להתחתן עם בנו של המלווה. אביו העשיר של החתן עורך חתונה מפוארת.
על אודות הספר

הפרקים וסדר הזמנים
הסיפור מתרחש במהלך עשרים וארבע שעות - לפני, תוך כדי ואחרי טקס החתונה בירושלים. הרומן מחולק לפרקים קצרים, כל פרק מונה דקות אחדות עד שעה-שעתיים וכולל סצנה וסיכום שירי.



הפרקים עוברים מהווה לעבר וחוזר חלילה.
מהלך העלילה
בדומה לרומנים קודמים של המחברת, אופי הדמויות והעלילה אינו מוצג מראש, אלא אנו למדים אותו בהדרגה מתוך התפתחות העלילה והבנת עולמן הפנימי של הדמויות.
שמות הדמויות
הדמויות כמעט שלא נקראות בשמותיהן, אלא בכינויין המשפחתי, תפקידן או מעמדן: “שלושת (האחים) הבכורים”, ”אם החתן”, “אם הכלה” ו“האישה בשמלה האדומה”.
עדות ומעמדות
הרומן מפגיש שתי משפחות, שכל אחת מהן מייצגת קבוצה אחרת בעם ישראל – משפחת החתן מוצאה מהרי הטטרה, מסורתית באורח חייה, ואילו משפחת הכלה היא גרמנית-אשכנזית הנמנית עם המעמד הבינוני. לדעת פרופ' גבריאל מוקד, לילי פרי: " יותר מכל מספרת אחרת, עשויה להיחשב בצדק כמתייחסת בספריה למצב מעמדי־כלכלי בחברה הישראלית".
שפת הספר וסגנון הכתיבה
לדעת רן יגיל זהו הנועז מבין ספריה של פרי והיא עוברת בו מהפך מ"מִמְסַפֶּרֶת מודרניסטית לפוסט־מודרניסטית... ייחודה של פרי הוא בהיותה סופרת של אִימְפְּרֶסְיָה, כותבת של אווירה. אתה הולך שבי ומתאהב בגיבורות הראשיות שלה... לא בגלל האופי שלהן ולא בגלל המצבים שאליהם הן נקלעות, אלא בגלל האווירה שנוצרת מתוך לשון הספר."
ירון אביטוב סבור כי: "פרי כותבת לא רק כפרוזאיקונית אלא גם כמשוררת, וסיומי הפרקים שלה הם פיוט. היא יודעת לעשות סאלטות מרשימות עם השפה העברית."
פרופ' יצחק בן-מרדכי משווה את לשון הספר ליצירה מוזיקלית: "ייחודו של הספר של לילי פרי הוא בשני דברים עיקריים. האחד... הוא השימוש המבריק בשפה.. שהיא חגיגה צבעונית מקסימה... סימפוניה של מילים. הדבר השני הוא התיזמור של כל שאר המאפיינים של הספר... לקומפוזיציה מלוכדת והרמונית... כי הספר ברבורים בג’רוזלם ביץ’ הוא אכן כסימפוניה שמתוזמרת ביד אמן."
לעיון נוסף

לילי פרי, בתוכנית ׳שווה שיחה׳ עם אביבית לוזון, רדיו קול נתניה, 31 במרץ 2019.
Linoy Doron, New on the Shelves, Books, Jerusalem Post, 15-21 May, 2019, p. 18
קרן דותן, השאלון הקטן, עם לילי פרי, מחברת "ברבורים בג'רוזלם ביץ'", הוצאת טוטם, ישראל היום, 1 בספטמבר 2019
בלפור חקק, המסדרון, גיליון מס' 10, אוקטובר 2019.
הספר דורג במקום הראשון בטבלת המבקרים של העיתון הארץ, המבקר רן יגיל העניק לו את הציון 10, פורסם ב-1 בנובמבר 2019.
הערות שוליים

↑  מפעל הפיס הכריז על 12 המועמדים "ברשימה הארוכה" לפרס ספיר, באתר מעריב אונליין, 15 בינואר 2020
1 2 3 4  פרופסור גבריאל מוקד, על “ברבורים בג’רוזלם ביץ'” (מסה), באתר סלונט, מתוך: “עמדה”, ביטאון לספרות, גיליון 43, עמודים 260–269, 2019 (התפרסם ב-1 באוקטובר 2019)
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏"רומנים מתביישים להגיד שהם רומנים. במשך שנים הסתרתי את מוצאי", באתר מעריב אונליין, 24 ביוני 2019
1 2   רן יגיל, "ברבורים בג'רוזלם ביץ'": הכל מתלכד בזכות היכולת של לילי פרי לתאר אווירה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2019
1 2  ירון אביטוב, חתונה ירושלמית ב-24 שעות, באתר מקור ראשון, 17 ביוני 2019
1 2  פרופסור יצחק בן-מרדכי, סימפוניה במילים: על הספר “ברבורים בג’רוזלם ביץ’ מאת לילי פרי, באתר יקום תרבות, 5 ביולי 2019
סופרזאורוס

| סופרזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון, 153–142 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: דינוזאוריה
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
אינפרא־סדרה:: זאורופודה
משפחה:: דיפלודוקיים
סוג:: סופרזאורוס
מינים
 Supersaurus vivianae
שם מדעי
 Supersaurus ‏יינסן, 1985

שלד של סופרזאורוס
סופרזאורוס (שם מדעי: Supersaurus; "לטאת על") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד ממשפחת הדיפלודוקיים, שחי באמריקה הצפונית בשלהי תור היורה וייתכן שגם בתחילת הקרטיקון. בסוג ידוע כיום מין יחיד: Supersaurus vivianae. הסופרזאורוס היה אחד הדינוזאורים הארוכים ביותר שחיו אי-פעם וככל הנראה הזאורופוד הדיפלודוקי הגדול ביותר (ביחד עם האפטוזאורוס הכבד).
סיווג

הסופרזאורוס נתגלה לראשונה בקולורדו בשנת 1972. מן הסופרזאורוס התגלו רק כמה עצמות מאובנות, ובהן עצם כתף שגובהה כשני מטרים. העצמות התגלו בסמוך לעצמות של דינוזאור ענק אחר ממין ברכיוזאורוס, ובתחילה חשבו שהן מייצגות את אותו בעל-חיים, שלו ניתן השם "אולטראזאורוס". מאוחר יותר סברו הפלאונטולוגים שייתכן וכמו סייסמוזאורוס מדובר בפרט זקן וענק של מין גדול במיוחד של דיפלודוקוס או בארוזאורוס, אך כיום הדעה השלטת היא שמדובר בסוג טקסונומי נפרד. ב-1996 נתגלה במחוז קונברס בוויומינג מאובנים של שלד שלם יותר בהרבה של סופרזאורוס. הפרט שלו היו שייכים עצמות מאובנות אלה כונה "ג'ימבו" וסימונו המדעי הוא WDC DMJ-021. תיאור מדעי של "ג'ימבו" פורסם ב-2007. בעקבות תגלית זו, בוסס סיווגו של סופרזאורוס כסוג טקסונומי נפרד.
תיאור

לסופרזאורוס היה צוואר ענקי וגמיש, ראש בדומה לדיפלודוקוס, זנב שוט ארוך וגמיש, גוף בינוני, ורגליים חזקות נושאות חמש אצבעות; אחת עם טופר חד וגדול. שיניו היו חזקות ודמויות וו, שהיו קבועות בלסתות דומות מעט ללסתות של האיגואנודון. עיניו היו גדולות וממוקמות מאחורי הלסתות. משערים שכאוכלי צמחים אחרים באותה תקופה, הסופרזאורוס חי בעדרים. כמויות המזון שהחיה צרכה לא אפשרה קיומם של עדרים גדולים.
גודל

על-פי עצם הכתף וההשוואה למינים קרובים, מעריכים שהסופרזאורוס הגיע לאורך ממוצע של 33–34 מטרים (108–112 רגל). אף על פי שהיה ארוך מאוד, היה הסופרזאורוס קל למדי יחסית לגודלו ושקל רק 35–40 טון מטרי. ב-2021 נתגלו מאובנים חדשים של סופרזאורוס (בהם חוליית צוואר ענקית שציונה הקטלוגי הוא BYU 9024) מהם עולה שאורכו המרבי הגיע ל-39–42 מטרים (128–138 רגל), דבר ההופך אותו לדינוזאור הארוך ביותר שידוע כיום (לשם השוואה: אורכו של הפטגוטיטאן הוא 37 מטר, ושל הארגנטינוזאורוס 30–40 מטר ושל האפטוזאורוס 26–30 מטר).
בתרבות

דינוזאור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
גלריה

סופרזאורוס - שחזור והשוואת גודל לאדם
צוואר וגולגולת של סופרזאורוס
הערות שוליים

↑  Lovelace, David M.; Hartman, Scott A.; Wahl, William R. (2007). "Morphology of a specimen of Supersaurus (Dinosauria, Sauropoda) from the Morrison Formation of Wyoming, and a re-evaluation of diplodocid phylogeny". Arquivos do Museu Nacional. 65 (4): 527–544.
↑  Curtice, Brian (2021). "New Dry Mesa Dinosaur Quarry Supersaurus vivianae (Jensen 1985) axial elements provide additional insight into its phylogenetic relationships and size, suggesting an animal that exceeded 39 meters in length" (PDF).{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link).
↑  Laura Geggel, Supersaurus might be the longest dinosaur that ever lived, Live Science, ‏1 באוקטובר 2021.
איור השוואתי של גדלי דינוזאורים מפורסמים מ-5 ענפים שונים (למעלה) והשוואה של גדלי הדינוזאורים הגדולים ביותר - הזאורופודים (למטה).
 מקרא ומפתח מינים:      ארגנטינוזאורוס,      פטגוטיטאן,      פוארטזאורוס,      אלמוזאורוס,      זאורופוסידון,      סופרזאורוס,      אפטוזאורוס,      שאנטונגוזאורוס,      סטגוזאורוס,      אנקילוזאורוס,      ספינוזאורוס,      טירנוזאורוס,      טריצרטופס.
גרהם לינהאן

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1968 (בן 56) דבלין, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 מקום לימודים:  Catholic University School 
 בן או בת זוג:  Helen Serafinowicz (?–2021) 
 צאצאים:  Wendy Linehan, Henry Linehan 
 https://whythatsdelightful.wordpress.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
גרהם לינהאן (באנגלית: Graham Linehan ‏;נולד ב-22 במאי 1968 בדבלין, אירלנד) הוא במאי, מחזאי, שחקן ותסריטאי אירי. זוכה פרס אמי.
ביוגרפיה

לינהאן נולד בדבלין ב-1968. הוא למד בבית הספר של פלונקט בווייטהול, בצד הצפוני של דבלין, ואחריו בבית הספר הקתולי של האוניברסיטה הקתולית, בית ספר תיכון הרומי-קתולי לבנים בדבלין, לפני שהצטרף כעיתונאי למערכת העיתון, הוט פרס.
לינהאן כתב מספר סדרות קומדיות שהפכו ללהיטים, לעיתים קרובות ביחד עם ארתור מתיוס. הוא ידוע במיוחד בשל מעורבותו בסדרות The IT Crowd, Black Books ו-Father Ted.
באוגוסט 2009, כאשר שירות הבריאות הלאומי של בריטניה (NHS) הותקף על ידי רפובליקנים בארצות הברית על רקע דיונים על חוק ה"אובמה-קר" בארצות הברית, לינהאן פתח בקמפיין להצלת שירותי הבריאות באמצעות טוויטר.
לינהאן וארתור מתיוס נפגשו בזמן שעבדו בעיתון הוט פרס. בשיתופי הפעולה המוקדמים שלהם, הם היו אחראים על קטעים בתוכניות מערכונים כולל אלס סמית' וג'ונס, הארי אנפילד אנד צ'אמס, המופע החדש של אלכסיי סיילי, ה-Day Today והדמויות של טד וראלף ב"תוכנית המהירה". הם המשיכו את שיתוף הפעולה שלהם עם סדרה מ-1994 בשם פריז, האב טד (שלוש עונות 1998והסדרה הראשונה של תוכנית המערכונים Big Train. יחד כתבו גם את הפרק "Dearth of a Salesman" לסדרה Coogan's Run, שהציגה את הדמות גארת' צ'יזמן.
בסוף 2003, לינהאן ומתיוס נבחרו לאחד מ-50 האקטים המצחיקים ביותר שעבדו בטלוויזיה על ידי האובזרבר גרהם לינהאן עם ג'ון רונסון ב-TAM לונדון 2010 לינהאן כתב לסדרות הסאטיריות Brass Eye (1997), Blue Jam (1997-1999) וג'אם (2000) עם השחקן דילן מורן, לינהאן יצר את הסיטקום Black Books (2000-2004).
לינהאן כתב וביים את הסיטקום The IT Crowd משנת 2006 של ערוץ 4, שבו ביקש להתרחק מהמגמה הבריטית לעבר קומדיות מוקומנטריות. בניגוד לסדרות רבות באותה תקופה, היא הוקלטה בפני קהל באולפן. בנובמבר 2008 הוענק לו פרס אמי בינלאומי עבור The IT Crowd.
ב-2013 הוא כתב וביים את הסיטקום The Walshes. הוא היה שותף לכתיבת הסדרה הראשונה של הסיטקום Motherland של ה-BBC.
בשנת 2018, לינהאן ומתיוס הכריזו על תוכניות למחזמר של אבא טד. לינהאן אמר שהיא תסיים את הסדרה כפי שתכננו אותה לפני מותו של השחקן הראשי, דרמוט מורגן. המחזמר בוטל על ידי המפיקים בעקבות המחלוקת על דעותיו של לינהאן על זכויות טרנסג'נדרים.
לינהאן עבר תהליך של תרבות הביטול עקב התבטאויותיו בנושא להט"ב. במשך שנים הושעה חשבונו בטוויטר.
ב-2023, ביטל תיאטרון הקאמרי בתל אביב. את הצגת מחזהו, "לחסל את הגברת הזקנה". דבר שעורר התנגדות בציבור.
הערות שוליים

↑  Gilbert, Gerard (22 June 2013). "Graham Linehan: 'I've come to hate the church'". The Independent. Archived from the original on 12 June 2015. Retrieved 21 October 2014.
↑  Graham Linehan’s Edinburgh show cancelled over gender viewsמגזין אנ.אמ.אי. 16 באוגוסט 2023
↑  איה חיות. "לא היינו מודעים ל'צידו האפל'": הקאמרי ביטלו הפקה של המחזאי הטרנספובי, ynet

18 ביוני 2023
↑  ריקלין נגד הקאמרי: "אסור לתת שקל למוסד המטורלל הזה", באתר אייס, 18 ביוני 2023
↑  רדיו ללא הפסקה. בשל אמירות אנטי-טרנסג'נדריות של המחזאי האירי גרהם לינהן, תיאטרון הקאמרי ביטל את הפקת המחזה פרי עטו • אראל סג"ל ודוד ורטהיים דנו על כך. 19 ביוני 2023
↑  תגובות בעמוד הפייסבוק של הקאמרי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355751705171  BnF: cb141161197 (data)  GND: 143046659  ISNI: 0000 0001 0785 690X  LCCN: nb98046892  MusicBrainz: 69b185d6-da3f-42e6-b2f4-2f00a7a32e99  NKC: xx0098239  SUDOC: 165644125  VIAF: 90620488   WorldCat (עם VIAF): 90620488
ג'ונתן היקמן

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1972 (בן 52) קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  נובלה גרפית, מדע בדיוני
 יצירות בולטות:  אוונג'רס, ארבעת המופלאים, אקס מן, Nightly News, The Manhattan Projects, Secret Wars, Infinity
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (2019) 
 www.pronea.com
 
ג'ונתן היקמן (באנגלית: Jonathan Hickman; נולד ב-3 בספטמבר 1972) הוא סופר ואמן קומיקס אמריקאי. הוא מוכר בסדרות המקוריות שלו בהוצאת אימג' קומיקס "The Nightly News", "The Manhattan Projects", ו-"East of West", וכן בזכות הריצות הארוכות שלו על הכותרים ארבעת המופלאים והאוונג'רס של מארוול קומיקס. בשנת 2013, היקמן כתב מיני סדרה בת שישה חלקים, אינסופיות עבור מארוול קומיקס, שחלקים מהעלילה שלה ודמויות שהוצגו בה שולבו בסרטים הנוקמים: מלחמת האינסוף והנוקמים: סוף המשחק. בשנת 2015 כתב את אירוע הקרוסאובר "מלחמות סודיות".
החל משנת 2019, היקמן הפך לראש האקס-מן במארוול, ויזם וכתב את "שחר אקס" לאתחול מחדש של משפחת ספרי האקס-מן במארוול.
היקמן ידוע בשילוב שלו של אלמנטים מעולם העיצוב הגרפי (כגון אינפוגרפיקה) בקומיקס שלו ובסגנון המרובד של סיפוריו. הוא היה מועמד מספר פעמים לפרס אייזנר אולם טרם זכה.
ביוגרפיה

ג'ונתן היקמן נולד וגדל בקרוליינה הדרומית. הוא סיים את בית הספר התיכון דרום פירנצה בפירנצה, דרום קרוליינה. לאחר התיכון, היקמן סיים תואר באדריכלות.
קריירה > עבודה מוקדמת

בתחילה עבד היקמן בפיתוח אתרי אינטרנט ותקליטורים. לאחר מכן עבר לעבוד כארט דיירקטור ועבודת בפרסום.
קריירה > קומיקס

היקמן פרץ לקומיקס עם יצירתו "The Nightly News" בהוצאת אימג' קומיקס. לאחר ההצלחה שם, קיבל עבודה על "Legion of Monsters" עבור מארוול קומיקס, על הסיפור "N'Kantu, the Mummy Living : MustDie / EatSoul."
הוא עיצב עטיפות ל-Virgin Comics, כולל העטיפות ל"Guy Ritchie's Gamekeeper" של אנדי דיגל ו-"Seven Brothers" של גארת' אניס. היקמן כתב "The Core" לפרויקט "עונת הפיילוט" של הוצאת Top Cow ב-2008. הוא יצר סדרות נוספות עבור אימג' כולל: "Pax Romana"; "Red Masses for Mars", עם ריאן בודנהיים;"Transhuman", עם האמן ג'יי.מ. רינגט; ו-"The Red Wing".
ב-12 בפברואר 2008 החל היקמן לכתוב את טורו "חוגים קונצנטריים" עבור האתר iFanboy.
הוא שיתף פעולה עם בריאן מייקל בנדיס והעורך טום ברוורט בסדרת "Secret Warriors" עבור מארוול העוקבת אחר ניק פיורי וקבוצת פעילים בעלי כוחות על כשהם מבצעים פעולות ריגול בעקבות אירועי הפלישה החשאית. בהמשך כתב היקמן סדרה מוגבלת של SHIELD המגוללת את עלילות יקום מארוול דרך הזווית של הארגון החשאי. הוא והאמן שון צ'ן יצרו את סדרת ארבעת המופלאים שהשתלבה באירועי השלטון האפל (מאי-ספטמבר 2009). היקמן הפך לסופר בסדרה המרכזית של ארבעת המופלאים עם גיליון מספר 570 (אוקטובר 2009) עם אמנות מאת דייל איגלסהאם. בקשת הסיפור "Three", שהסתיים בארבעת המופלאים מספר 587 (מרץ 2011), נראה כי הלפיד האנושי מת כדי למנוע מהמוני מפלצות מה-"Negative Zone" להגיע לכדור הארץ. הסדרה הסתיימה בגיליון הבא, מספר 588, והושק מחדש במרץ 2011 כ-"FF". היקמן סיים את ריצתו על ארבעת המופלאים בשנת 2012 והפך לכותב של האוונג'רס והאוונגרס החדשים. בשנת 2013 כתב היקמן את הסדרה מוגבלת אינפיניטי. הוא כתב את הסדרה המוגבלת של "מלחמות סודיות" בשנת 2015. לאחר מכן עזב את מארוול והחל עובד על יצירות מקוריות משלו, כגון "Black Monday Murders" ו-"Manhattan Projects: Beyond the Sun and Stars".
בשנת 2019, היקמן חזר למארוול כדי לעמוד בראש זיכיון אקס-מן, החל מכתיבתו את צמד מיני-הסדרות "House of X, Powers of X". בעקבות ספרים אלה עלה "שחר אקס", מיתוג מחדש והשקה מחודשת של כל ספרי האקס-מן שנועדו לספר את סיפורם של האקס-מן בסטטוס קוו חדש שהקים היקמן, המכונה "Head of X", כאשר הוא עובד מקרוב ומפקח על כל צוותי היוצרים בכותרים השונים.
ג'ייסון אהרון

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1973 (בן 52) ג'ספר, אלבמה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אלבמה בבירמינגהם, תיכון שלבי קאונטי 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  נובלה גרפית, אימה, פנטזיה
 יצירות בולטות:  תור, גוסט ריידר, דוקטור סטריינג', האוונג'רס, המעניש, הצד השני, מקורקף, וולברין
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט 2016
 www.jasonaaron.info
 
ג'ייסון אהרון (באנגלית: Jason Aaron; נולד ב-28 בינואר 1973) הוא קומיקסאי הידוע בעבודתו על כותרים כמו תור, הצד השני (אנ'), המעניש, המקורקף (אנ'), ווולברין.
ילדותו ונעוריו

ג'ייסון אהרון נולד בג'ספר, אלבמה. בן-דודו, גוסטב הספורד, שכתב את הרומן החצי-אוטוביוגרפי "השורט-טיימרז" (1979), עליו התבסס הסרט העלילתי "מטאל ג'אקט" (1987) השפיע רבות על אהרון. אהרון החליט שהוא רוצה לכתוב קומיקס עוד בילדותו, ואף על פי שאביו היה סקפטי כאשר אהרון הודיע לו על שאיפה זו, אמו לקחה את אהרון לחנויות בתי מרקחת, שם היה רוכש חוברות קומיקס, שאת חלקן הוא עדיין מחזיק בימינו.
אהרון סיים את בית הספר התיכון של מחוז שלבי. לאחר מכן למד באוניברסיטת אלבמה בבירמינגהם (אנ'), שם סיים תואר ראשון באנגלית.
קריירה

הקריירה של אהרון בקומיקס החלה בשנת 2001 כאשר זכה בתחרות חיפוש כישרונות של מארוול קומיקס עם תסריט סיפור גיבוי בן שמונה עמודים של וולברין. הסיפור, שהתפרסם בוולברין מס' 175 (יוני 2002), איפשר לו לשלוח רעיונות נוספים לסיפורים לעורכים.
בשנת 2006 הגיש אהרון הגשה עיוורת לורטיגו, חותם של DC קומיקס, שפרסמו את עבודתו הגדולה הראשונה, סיפור מלחמת וייטנאם בשם "הצד השני", שהיה מועמד לפרס אייזנר למיני סדרה הטובה ביותר. אהרון מתייחס להצלחה זו כאל "הפעם השנייה" שהוא פרץ לתעשיית הקומיקס. בעקבות זאת, ורטיגו ביקשו ממנו לשלוח רעיונות נוספים, שהובילו לסדרה "מקורקף", סדרה בבעלות יוצרים המתארת חיים על השמורה האינדיאנית הבדיונית "ערבה רוזה", שצויר על ידי האמן ר.מ. גוורה.
בשנת 2007 כתב אהרון חוברת וואן-שוט עבור פרויקט "עונת הפיילוט" של "ריפקלאוו" עבור Top Cow. מאוחר יותר באותה שנה, עורך מארוול, אקסל אלונסו, שהתרשם מ"הצד השני" ו"מקורקף", שכר את אהרון לכתוב גליונות של וולברין, הפנתר השחור ובסופו של דבר, ריצה מורחבת על גוסט ריידר שהחלה באפריל 2008. עבודתו המתמשכת על הפנתר השחור כללה גם חיבור עם הקרוסאובר "הפלישה הסודית" עם דייוויד לפאם בשנת 2009.
בינואר 2008 הוא חתם על חוזה בלעדיות עם מארוול, כאשר עבודתו על "מקורקף" עבור וורטיגו מוחרגת מן ההסכם. ביולי אותה שנה כתב את גם את גיליון הפינגווין של ה"אסיילום של הג'וקר", גם הוא בהחרגה מהסכם הבלעדיות.
לאחר ריצה קצרה של ארבע גליונות של וולברין בשנת 2007, אהרון חזר לדמות עם הסדרה הרצה "וולברין: נשק אקס", שהושק במקביל לסרט העלילתי "אקס-מן המקור: וולברין". אהרון העיר, "עם וולברין: נשק אקס ננסה לערבב דברים ככה מקשת לקשת, כך שהקשת הראשונה היא סוג אופייני של סיפור פעולה חשאית אבל הקשת השנייה תקפוץ בדיוק באמצע של סיפור מז'אנר אחר לחלוטין, " בשנת 2010, הסדרה הושקה מחדש כ"וולברין". בהמשך, אהרון השתתף גם בסדרת "וולברין והאקס-מן" לאחר שכתב את הסדרה הראשית של "אקס-מן: פילוג". לאחר מכן המשיך אהרון עם השקה מחודשת של הענק הירוק בשנת 2011 ו-תור: אל הרעם בשנת 2012. אהרון והאמן מייק דאודאטו שיתפו פעולה בסדרה המוגבלת של החטא המקורי בשנת 2014. במהלך ריצתו על ת'ור, הוא יצר את הגרסה הנשית של ת'ור וכתב את ההשקה המחודשת של הכותר.
החל משנת 2017, אהרון כתב את קומיקס של "מלחמת הכוכבים" עבור מארוול, שמתאר את השתלשלות האירועים בין תקווה חדשה והאימפריה מכה שנית, וכן המשיך בעבודתו על דוקטור סטריינג', תור, והסדרות המקוריות "ממזרים דרומיים" (אנ') עם האמן ג'ייסון לאטור ו"הארורים" עם ר.מ. גוורה במפורסמים אצ אימג' קומיקס. בשנת 2018, הוא השיק מחדש את תור עם האמן מייק דל מונדו ואת האוונג'רס עם האמן אד מקגינס. בשנת 2019 אהרון והאמן מחמוד א. אסר השיקו את קונאן הברברי לאחר שמארוול החזירה לעצמה את הזיכיון לדמות.
בכנס סן-דייגו קומיק-קון 2019 הוכרז כי הריצה של אהרון על תור אשר מתארת כיצד ג'יין פוסטר רכשה את כוחותיו של אל הרעם, תהווה את הבסיס לעלילת הסרט תור: אהבה ורעם (2022), כחלק מהפאזה הרביעית ביקום הקולנועי של מארוול.
חייו האישיים

אהרון עבר לקנזס סיטי, קנזס בשנת 2000, יום לאחר שחרורו של סרט האקס-מן הראשון.
בהתייחסו לנושאים הדתיים בעבודתו, אומר אהרון שהוא גדל כבפטיסט הדרומי (אנ'), אך מאז יצא בשאלה: "אני אתאיסט במשך שנים רבות, אך נשארתי מוקסם מהדת. אם כבר, הוקסמתי יותר מהדת והאמונה לאחר שאיבדתי את שלי."