stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דב צדקה

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בן 76 בערך) חיפה
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  פופי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–2003 (כ־38 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלגה בסיירת מטכ"ל  מפקד בית הספר למודיעין וסיור  ראש המנהל האזרחי ברצועת עזה  ראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים     מבצע שלום הגליל   האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון   אינתיפאדה השנייה
 
דב צדקה (נולד ב-1948), הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שכיהן כראש המנהל האזרחי.
ביוגרפיה

צדקה נולד וגדל בחיפה. בנובמבר 1965 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל. ביחידה עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה. בתום שירות החובה, בשנת 1968 השתחרר כסמל, אך לקח חלק כאיש מילואים במבצעים מיוחדים במלחמת ההתשה. לאחר מלחמת יום הכיפורים השלים כאיש מילואים קורס קציני חי"ר וסיים אותו בהצטיינות. עם הקמת יחידת שלדג גויס על ידי מוקי בצר להכשיר את לוחמי היחידה החדשה.
בשנת 1987 נענה לבקשת מפקד היחידה, משה יעלון, והתגייס לקבע כמפקד פלגה בסיירת מטכ"ל בדרגת סרן. בהמשך שימש כמפקד בית הספר למודיעין וסיור בדרגת סגן-אלוף ובשנת 1995 כראש המנהל האזרחי ברצועת עזה עד 1998, ובאותה שנה הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש המנהל האזרחי בגדה המערבית. ושימש בתפקידו באינתיפאדה השנייה. בשנת 2003 לאחר הודאת צדקה כי הדליף מידע לתקשורת, החליט הרמטכ"ל דאז, רא"ל יעלון, למנוע את קידומו הצבאי, ובעקבות זאת פרש צדקה מן הצבא.
החל מחודש מרץ 2015 ועד נובמבר 2016 הוביל מטעם מתאם פעולות הממשלה בשטחים משא ומתן עם בדואים המתגוררים בשטח C, על מנת להסדיר את מגוריהם. עבודתו הופסקה בעקבות תחקיר שהוא משמש במקביל יועץ בכיר לקרן המקבלת תרומות מהאיחוד האירופי.
הערות שוליים

↑  רוני הדר, הנועז בעורף האויב, באתר הארץ, 28 בפברואר 2006.
↑  רוני הדר, הנועז בעורף האויב, באתר הארץ, 28 בפברואר 2006.
↑  עמוס הראל, חיבוק דב, הארץ, ‏ 22.12.2000, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  עמוס הראל, יעקב (מנדי) אור יחרוץ גורלות במערכת הביטחון, באתר הארץ, 1 בינואר 2011.
↑  עמוס הראל, 1,300 פלשתינאים הסגירו עצמם לידי כוחות צה"ל במחנה הפליטים בטול כרם, באתר הארץ, 9 במרץ 2002.
↑  פליקס פריש, תת אלוף הדליף לתקשורת - ולא יקודם, באתר ynet, 19 בספטמבר 2002.
↑  קלמן ליבסקינד, ‏ניגוד העניינים של האחראי מטעם המנהל האזרחי על פינוי הפולשים הבדואים, באתר מעריב אונליין, 15 באוקטובר 2016
↑  בת אל בנימין, מנהל המו"מ עם הבדואים הודח בשל ניגוד עניינים, באתר ערוץ 20, 6 בינואר 2017
דגל מונטנגרו

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  12 ביולי 2004
 מוטיבים עיצוביים:  דגל אדום, גבול זהב, סמל מונטנגרו במרכז
 גרסאות היסטוריות
 דגל מונטנגרו (1993 – 2004)
 
   דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
 דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של מונטנגרו, עד 1992
 
   דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
דגל מונטנגרו (במונטנגרית:  Застава Црне Горе) הוא דגלה הלאומי של מונטנגרו. הוא שונה ב-12 ביולי 2004 על ידי הפרלמנט לדגל אדום ועליו סמל מונטנגרו – עיט דו-ראשי, שאומץ בשנת 1993. למרות שבאיור יש לדגל שפה צהובה, בפועל מדובר באימרה זהובה שלעיתים מתווספת לדגל, ואין לו שוליים סביב למשטח האדום.
הסמל הוא נגזרת של הסמל של ניקולה הראשון. ראשי התיבות בקירילית НI של המלך ניקולה הראשון הוסרו מהסמל.
ראו גם

סמל מונטנגרו
המנון מונטנגרו
דגל סרביה ומונטנגרו
דגלי הרפובליקות הסוציאליסטיות של יוגוסלביה
ד'ו אל-קעדה

| חודש | בשנים |
| --- | --- |
אלול: ה'תשע"ד-ה'תשע"ה
אב: ה'תשע"ו-ה'תשע"ח
תמוז: ה'תשע"ט-ה'תשפ"א
סיוון: ה'תשפ"ב-ה'תשפ"ג
אייר: ה'תשפ"ד-ה'תשפ"ו
ניסן: ה'תשפ"ז-ה'תשפ"ט
אדר: ה'תש"ץ-ה'תשצ"ג
שבט: ה'תשצ"ד-ה'תשצ"ה
טבת: ה'תשצ"ו-ה'תשצ"ח
כסלו: ה'תשצ"ט-ה'תת"א
חשוון: ה'תת"ב-ה'תת"ג
תשרי: ה'תת"ד-ה'תת"ו
ד'וּ אֶלְ-קַעְדָה (תעתיק מדויק: ד'וּ (א)לְקַעְדָה; בערבית: ذُو ٱلْقَعْدَة) הוא החודש האחד עשר בלוח השנה המוסלמי והראשון בארבעת החודשים הקדושים: ד'ו אל-קעדה, ד'ו אל-חיג'ה, מוחרם ורג'ב.
משמעות הפועל "קעדה" הוא להימנע או להשתמט מלצאת לקרב, המילה "ד'ו" משמעותה "בעל", "בעלים", כך שמשמעות שם החודש היא "בעל שביתת הנשק". במהלך חודש זה נהגו הערבים הפגאנים שלא להילחם.
אירועים חשובים בחודש זה

ב-4 בד'ו אלקעדה שנת 7 לאחר ההג'רה אירעה העומרה (עלייה לרגל למכה שאינה במהלך תקופת החג') הראשונה של ראשוני המוסלמים מאל-מדינה.
ב-11 בד'ו אלקעדה נולד האימאם השיעי השמיני עלי א-רידא.
ב-29 בד'ו אלקעדה מת האימאם השיעי התשיעי מוחמד א-תקי.
הערות שוליים

↑  בשנה הראשונה אדר ב', באחרונה אדר א' וביניהן אדר רגיל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: zilkade
דב צמיר

דב  צמיר (ברנרדו צימרינג) (25 ביולי 1927 – 8 באפריל 2016) היה מנהיג תנועת הבונים דרור בברזיל, ממקימי קיבוץ ברור חיל של יוצאי ברזיל. מזכיר פנים של התנועה הקיבוצית; ראש מחלקת ההסברה של מפלגת העבודה (1973-1977); יועץ של ראש הממשלה יצחק רבין. צמיר השפיע על מאות צעירים לעזוב את ברזיל, לעלות לישראל ולהצטרף לקיבוץ ברור חיל.
קורות חיים > פולין

דב צמיר נולד בבית של סבו, אביו אמו, זאב גולדמן ב-1927 בחלם. כשהיה בן שנתיים אביו היגר לברזיל בחיפוש פרנסה. הוא המשיך לחיות בבית הסבא עד פטירתו ב-1933. לדב היה קשר עם משפחתו הרחבה, לפחות פעמיים בשנה היה נוסע לדודה בלובלין ולדוד בעיירה זמושץ'. הסבא מצד אביו, אהרון צימרינג חיי עם משפחתו הענפה בעיירה אחרת, פיאסקי, איפה הוא נהג להגיע לימים הנוראים. דב ציין שהסבא, זאב גולדמן, היה הדמות המרכזית בחייו ואליו הוא הרגיש קרוב מאוד בתקופות קשות בחייו. סבו היה חסיד טריסק שנסע לקבל ברכה כמה ימים לפני הנסיעה של אביו לברזיל. למרות זאת בבית לא הייתה חוויה יהודית שורשית עם תפילות, ביקור בבית כנסת וב"ס יהודי. לדבריו הדבר פגע בו כשנחשף להשפעה החזקה והסוחפת ושל התרבות הברזילאית המטמיעה.
קורות חיים > ברזיל

שנים ראשונות: בתחילת 1934, בגיל 7, היגר עם אמו לעיר סנטוס שבברזיל, לשם נסע אביו מספר שנים קודם לכן בחיפוש פרנסה. דב מציין שהוא לא גדל בבית בלי חוויה יהודית שורשית, תפילות, ביקורים בבית כנסת ולימוד בבית ספר יהודי; לדבריו הוא דיבר פולנית ושמע יידיש; רוסית דיברו בבית כשלא רצו שהילדים יבינו. בברזיל המאבק העיקרי היה בבית הספר - תוך שנה הוא למד פורטוגזית, רכש מספיק יידיש לתקשורת בבית ושכח לגמרי את הפולנית.
בברזיל הקושי הגדול בתחילה היה המפגש עם אביו: להתרגל לסמכותו בבית בצד הגעגועים הגדולים לחיים אצל הסב- איתו היה לו קשר מיוחד ושתדיר היה מופיע בחלומותיו.
בסוף שנות הארבעים הנהיג את תנועת דרור בברזיל במסגרתה איחד קבוצות נוער מערים שונות לתנועה אחת שמרכזה בסאו פאולו. יזם את הסמינר ההיסטורי בלאפה ב-1 במאי 1950, בו מהחברים בתנועה החליטו לעזוב את לימודיהם האקדמיים כדי לעלות לישראל. סמינר זה היווה נקודת מפנה בפעילות של תנועת דרור, ובעקבותיו החלו לעלות לישראל גרעינים במשך כעשור. דב הצליח לנתב את הגרעינים להצטרף לקיבוץ ברור חיל, שהוקם על ידי התנועה ממצרים ב-1948, שעם הזמן הפך לקיבוץ בעל רוב מוחלט של יוצאי ברזיל. במהלך הזמן עלו לברור חיל מעל ל-1,000 צעירים שמתוכם נשארו מספר מאות בקיבוץ כשרוב האחרים המשיכו למקומות אחרים בארץ.
נפטר בשנת 2016 בברור חיל, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ לצד אשתו לאה, שנפטרה שלוש שנים לפניו.
הערות שוליים

↑  Avraham Milgram (Org.), As encruzilhadas no caminho, Fragmentos de Memórias, Rio  de Janeiro: Imago, 2010, עמ' 27 - 47
↑  זיגה (אביתר) פריזל, למה עזבנו הלימודים, ספר "ברור חיל"
דב צבי הלר

| --- | --- |

 לידה:  1862 ה'תרכ"ב 
 פטירה:  4 בספטמבר 1935 (בגיל 73 בערך) ו' באלול ה'תרצ"ה ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום פעילות:  ישיבת סלבודקה
 תקופת הפעילות:  ? – 4 בספטמבר 1935 
 תחומי עיסוק:  משגיח
 
הרב דב צבי הלר (שיללה, ה'תרכ"ב, 1862 – ירושלים, ו' באלול ה'תרצ"ה, 4 בספטמבר 1935), נקרא בדרך כלל בשמו האידישאי, בער הירש הלר, היה רב ומשגיח רוחני בישיבת סלבודקה באירופה, וחותנם של הרב יעקב קמנצקי והרב אברהם גרודזינסקי.
תולדות חייו

נולד בשנת ה'תרכ"ב בשילל, ליטא, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית, לאליעזר יצחק ולחסיה גיסה הלר. מאוחר יותר הוא הפך למשגיח רוחני בישיבת כנסת ישראל סלבודקה תחת ראש הישיבה הרב נתן צבי פינקל, שם נודע באישיותו המתוקה, עדינותו ואהבתו לתלמידיו, שהייתה כה חזקה, עד שלעיתים קרובות הוא צם להצלחתם. במהלך מלחמת העולם הראשונה ברחו תלמידי הישיבה למינסק, ובהמשך רבים מהם לקרמנצ'וג, והרב הלר היה עם תלמידי הישיבה במסעות אלה. עלה לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ד, ונפטר בירושלים בו' באלול ה'תרצ"ה.
משפחתו

נשא את פייגה אסתר הלר לבית בלנקפילד (1862–1942 לערך). נולדו להם חמישה ילדים, (ארבעה בנים ובת) ארבעה מהם חיו עד בגרותם. בנם היה אברהם מאיר הלר (1887–1979). בתם, חסיה (1891–1944), נישאה לרב אברהם גרודזינסקי, ששימש מאוחר יותר גם הוא כמשגיח בישיבת סלבודקה. בתם השנייה איטה אטל (1895–1954) נישאה לרב יעקב קמנצקי, לימים ראש ישיבת תורה ודעת. בתם השלישית, שרה (1899–1941), נישאה לשבי ורנוקובסקי, ושניהם נספו בשואה. ילד נוסף שלהם נולד בשנת 1897 ומת כעבור שנתיים.
הערות שוליים

↑  "Faige Esther Heller (Blankfield)". Geni.com. Geni.com. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
דגל מונגוליה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  60-40
 הונף לראשונה:  12 בפברואר 1992
 מוטיבים עיצוביים:  טריבנד אנכי אדום-כחול-אדום, במרכז הפס השמאלי טבוע סמל לאומי
 גרסאות היסטוריות
 דגל הרפובליקה העממית של מונגוליה
 
 בשימוש מ-1945 עד 1992
דגל מונגוליה הוא הדגל הלאומי של מונגוליה. הדגל הנוכחי אומץ עם קביעת עצמאותה של מונגוליה מסין במהלך ועידת יאלטה ב-1945, ששונה מעט עם נפילת המשטר הקומוניסטי שהביאה להסרת הכוכב האדום מהדגל ב-12 בפברואר 1992.
היסטוריה

המדינה מונגולית המודרנית הראשונה הוקמה בשנת 1911, בעקבות התקוממות ווצ'אנג ומהפכת שינהאי, שהביאו להתמוטטות שושלת מינג. הרפובליקה הסינית לא הכירה בהכרזת העצמאות, וראתה במונגוליה חלק משטחה. המדינה החדשה, שהייתה מונרכיה, אימצה דגל שישמש בסיס לדגל הנוכחי: דגל רבוע בצבע אדום, שעליו אוסף סמלים זהובים. הדגל כלל גם שלושה ראשים אדומים.
הדגל הפסיק לשמש לאחר כיבוש מונגוליה על ידי כוחות הרפובליקה הסינית ב-1919, שגורשו על ידי הלוטננט הרוסי-מונרכי, ברון אונגרן, באוקטובר 1920, שהוכנעו בתורם ב-1921 על ידי הצבא האדום, שהפך את מונגוליה למדינת חסות של ברית המועצות.
מונגוליה, הכריזה עצמאות מחודשת ב-1921, עדיין כמונרכיה, ואימצה דגל בעל שהכיל את צבעי הדגל הקודם, אדום וצהוב, לצד שלושת הפסים היוצאים, אך בעיצוב שונה לחלוטין.
הדגל מורכב משלושה פסים אנכיים בצבעי אדום, כחול ואדום. במרכז הפס האדום השמאלי נמצא הסמל הלאומי (סויומבו - Soyombo - סימול אבסטרקטי וגאומטרי המייצג את האש, השמש, הירח, הארץ, המים, ואת סמל היין-יאנג).
דגל מונגוליה בין השנים 1911–1921
דגל מונגוליה בין השנים 1921–1924
דגל מונגוליה בין השנים 1924–1940
דגל מונגוליה בין השנים 1940–1992
סמל מונגוליה
המנון מונגוליה
הערות שוליים

↑  Bawden, Charles (1968): The Modern History of Mongolia. Weidenfeld & Nicolson: 194–195
| דגלי מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקיה • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה • מצרים • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה • תאילנד • תימן |  |
| שטחים תלויים | אבחזיה • אג'ריה • אי חג המולד • איי קוקוס • דרום אוסטיה • הונג קונג • הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • הרפובליקה הסינית • הרשות הפלסטינית • כורדיסטן • מקאו • צפון קפריסין |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ממדי הדגל
דוזה ניו

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1966 (בן 58) טאיפיי, טאיוואן 
 מדינה:  טאיוואן 
 מקום לימודים:  המכללה הטיוואנית הלאומית לאמנות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
דוזה ניו או נְיוֹ צֶ'נְגְדְזֶה (בסינית:鈕承澤, בכתב פין-יין: ‏Niǔ Chéngzé, בכתב Wade–Giles ‏:Niu Ch'eng-tse, ‏ נולד ב-22 ביוני 1966 בטאיפיי) הוא שחקן ובמאי קולנוע, תסריטאי, מארח תוכניות טלוויזיה ומפיק טאיוואני. כבמאי קולנוע נודע, בין השאר בסרטו "מונגה".
קורות חיים

דוזה ניו נולד בטאיפיי במשפחה עם שורשים מנצ'וריים ומביז'ין. שיחק בתיאטרון מגיל 9 וסבל בצעירותו ממצוקות חברתיות ומדיכאונות. בגיל 12 אביו לקה בטרשת אמיוטרופית צידית ורותק למיטה למשך 25 שנה. בגיל 17 היה מועמד לפרס לתפקיד משנה בתחרות הסרטים "סוס הזהב" בטאיוואן (1983) בגלל משחקו בסרט Xiǎo bì de gùshì (לגדול Growing Up ). הפך בעקבות הסרט הזה לכוכב בעל דימוי מרדני. אולם אחרי שנת 1989 תקופה ארוכה לא קיבל תפקידים בקולנוע.
בשנת 2002 הקים דוזה ניו חברת הפקות Red Bean Productions שהפיקה את שלושת הסרטים שביים ובהם שיחק.
הסרט הראשון שלו, קומדיה עם צביון אוטוביוגרפי, Which on Earth Have I Done Wrong, שזכה בפרס של הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הקולנוע FIPRESCI. בשנת 2009 ביים את הסרט "מונגה" (Monga) שגבוריו חברי כנופיות בעולם התחתון ברובע וואנהואה של טאיפיי. הסרט היה הצלחה קופתית והיה מועמד לקטגורית הסרט הזר בתחרות האוסקר בארצות הברית.
בשנת 2012 הוא סיים סרט Love עם צ'ז'או ווי בתפקיד הראשי. הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה.
בשנת 2014 הסרט "גן עדן בצבא" (Paradise in Service) פתח את פסטיבל הסרטים האסייאתיים בבוסאן, קוריאה הדרומית.
דוזה ניו מדבר כמה ניבים סיניים, כולל הוקיין.
סרטים בהם שיחק

| שנה | שם הסרט באנגלית | שם הסרט בסינית |
| --- | --- | --- |
| 1983 | The Boys From Fengkuei | 風櫃來的人 |
| 1983 | Growing Up | 小畢的故事 |
| 1985 | Tong Chee yi li nan | 唐朝綺麗男 |
| 1987 | The Game They Called Sex | 黃色故事 |
| 1987 | Yes,Sir | 報告班長 |
| 1989 | Fang cao bi lian tian | 芳草碧連天 |
| 1989 | Banana Paradise | 香蕉天堂 |
| 1996 | Fei tian | 飛天 |
| 1997 | Hak gam | 黑金 |
| 1997 | Rainy Dog | 雨狗 |
| 1998 | The Personals | 徵婚啟事 |
| 1999 | March of Happiness | 天馬茶房 |
| 1999 | A Chance to Die | 想死趁現在 |
| 1999 | Jingtian dongdi | 驚天動地 |
| 1999 | Hidden Whisper | 小百無禁忌 |
| 2001 | Millennium Mambo | 千禧曼波 |
| 2007 | What on Earth Have I Done Wrong?! | 情非得已之生存之道 |
| 2010 | Monga | 艋舺 |
| 2012 | Love (סרט סיני) | 愛 |
סרטי טלוויזיה בהם שיחק

| שנה | שם באנגלית | שם בסינית |
| --- | --- | --- |
| 1987 | After the game | 遊戲之後 |
| 1989 | Awakening | 甦醒 |
| 1999 | Mulan | 花木蘭 |
| 2000 | Xiaoguang | 曉光 |
| 2001 | Story of a stone | 石頭的故事 |
| 2001 | Kiss of the toast | 吐司男之吻 |
| 2004 | Say Yes Enterprise | 求婚事務所 |
| 2007 | Wayward Kenting | 我在墾丁*天氣晴 |
| 2007 | My lucky star | 放羊的星星 |
פרסים ואותות כבוד

1983 - פרס שחקן המשנה הטוב ביותר - בפסטיבל הסרטים "סוס הזהב" בטאיוואן - על משחקו בסרט Growing Up) (小畢的故事)
1984 - מדליה על המשחק בסרטים אמנותיים סיניים
מועמדות לפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל "פעמון הזהב" (1987,After the game) (遊戲之後) 2008, Awakening](甦醒) Wayward Kenting (我在墾丁*天氣晴)
דיו לאוקו

תגובת שינוי צבע של Crystal violet lactone, דוגמה להלוכרומיזם
מעבר בין מצב לאוקו למצב צבעוני כתוצאה מהקרנת אור על-סגול, דוגמה לפוטוכרומיזם
בכימיה, דיו לאוקו הוא דיו המורכב ממולקולות היכולות לעבור שינוי מבני, כאשר אחת הצורות המבניות בעלת צבע, והשנייה שקופה.
לדוגמה, צורת הספירו של אוקסזין היא דיו לאוקו חסר צבע. המערכת המצומדת של האוקסזין וחלק ארומטי אחר של המולקולה מופרדים על ידי פחמן ספירו בהיברידיזציית sp3. לאחר שהמולקולה עוברת פרוטונציה, הקרנה בקרינת על-סגול (ראו פוטוכרומיזם) או בדרך אחרת, הקשר בין פחמן הספירו לאוקסזין מופרע והטבעת נפתחת; פחמן הספירו עובר להיברידיזציית sp2 ולגאומטריה מישורית; הקבוצה הארומטית מסתובבת, ואורביטלי ה-π מתיישרים עם שאר המולקולה, ונוצרת מערכת מצומדת בעלת יכולת לקלוט פוטונים באורכי גל של האור הנראה, ולכן החומר נראה צבעוני.
דוגמה אחרת היא הדיו Crystal violet lactone. בצורת הלקטון שלו הוא חסר צבע, או בעל צבע צהוב חלש, אך בתנאים חומציים המולקולה עוברת פרוטונציה, ומקבלת צבע סגול חזק. דוגמאות נוספות הן פנולפתלאין ותימולפתלאין, חומרים חסרי צבע בתנאים חומציים או נייטרליים, אך בעלי צבע ורוד וכחול (בהתאמה) בסביבה בסיסית. חומרים שונים משמשים כאינדיקטורים לקביעת חומציות תמיסות. כמו כן, קיימים חומרים המקבלים (או מאבדים) את צבעם בפוטנציאל חשמלי מסוים, ולכן יכולים לשמש כאינדיקטורים בתגובות חמצון חיזור.
דיו לאוקו הוא מרכיב חשוב בצבעים תרמוכימיים ונייר תרמי, חומרים פוטוכרומיים, ועוד.
דייוויד ג'. ג'נקינס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביולי 1942 (בן 82) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  תזונה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד (1975)  אוניברסיטת אוקספורד (1988) 
 מוסדות:  אוניברסיטת טורונטו 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הקנדי של הרפואה (2022)  קצין במסדר קנדה (2013)  עמית החברה המלכותית של קנדה (2003) 
 
דייוויד ג'. א. ג'נקינס הוא פרופסור במחלקה למדעי התזונה אוניברסיטת טורונטו, קנדה. יליד הממלכה המאוחדת.[דרוש מקור]
ג'נקינס מוכר כמפתח הרעיון של אינדקס גליקמי כשיטה להסביר את הדרך שבה פחמימות בדיאטה משפיעות על רמת הסוכר בדם. מאמרו הראשון בנושא הופיע בג'ורנל האמריקאי לתזונה קלינית ב-1981. ג'נקינס המשיך וחיבר עוד 15 מחקרים קליניים לפחות, על ההשפעה של ערך גליקמי. תחומי העניין שלו כעת הם בניהול מחקרים רפואיים תזונתיים לגבי הפוטנציאל של דיאטה במניעת מחלות כרוניות, כגון מחלות לב, סרטן וסוכרת ובטיפול בהן.
הערות שוליים

↑  Beck, Leslie (2015-02-23). "Why the man who brought us the glycemic index wants us to go vegan". The Globe and Mail. נבדק ב-2015-02-24.
↑  Jenkins, DJ; TM Wolever; RH Taylor; H Barker; H Fielden; JM Baldwin; AC Bowling; HC Newman; AL Jenkins (1981). "Glycemic index of foods: a physiological basis for carbohydrate exchange". American Journal of Clinical Nutrition. 34 (3): 362–366. PMID 6259925. נבדק ב-2009-01-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 3851 6473  ORCID: 0000-0003-1192-9571  VIAF: 305737116   WorldCat (עם VIAF): 305737116 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דורון זגר

| --- | --- |

 לידה:  1957 (בן 67 בערך) 
 ענף מדעי:  קרדיולוגיה 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  מרכז רפואי סידרס-סייניי 
 מוסדות:  המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
דורון זגר (נולד ב-1957) קרדיולוג, משנת 2016 מכהן כמנהל המערך הקרדיולוגי במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה פרופסור מן המנין לקרדיולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא נשיא האיגוד הקרדיולוגי בישראל החל מ-2019.
ביוגרפיה

זגר החל את לימודי הרפואה שלו בהיותו בן 18 בשנת 1975, הוא למד מאז ועד 1982 בפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון בחיפה. לאחר שירות צבאי במסגרת העתודה האקדמית התמחה ברפואה פנימית (1986–1989) והתמחות על בקרדיולוגיה (1989–1992) בבית החולים הדסה בירושלים.
ב-1992 נסע לארצות הברית והשתלם במשך שנתיים בקרדיולוגיה במרכז הרפואי "Cedars Sinai" שבלוס אנג'לס, קליפורניה.
הוא שב לישראל ובשנת 2001 התמנה כמנהל יחידת טיפול נמרץ לב בסורוקה.
זגר נושא תפקידים בכירים בתחום רפואת הלב; בין השנים 2011–2007 כיהן כמזכיר כללי של האיגוד הקרדיולוגי בישראל ובמאי 2019 נכנס לתפקיד נשיא האיגוד הקרדיולוגי, אותו ימלא עד 2021. בין השנים 2008–2010 כיהן כסגן יושב ראש החוג האירופי לטיפול נמרץ לב.
במקביל לתפקידיו הביצועיים ברפואה, מכהן זגר בתפקידים בכירים באקדמיה; בין השנים 2011–2014 כיהן כסגן דיקן להוראה, בפקולטה למדעי הבריאות של אוניברסיטת בן-גוריון. ובין השנים 2014-2019 כיהן בפקולטה זו כסגן דיקן לקידום אקדמי.
דורון זגר מתגורר בלהבים, נשוי ואב לשנים.
הערות שוליים

↑  תוצאות הגרלת חידון הסמלים, מעריב, 9 במאי 1980.
↑  בן שיף, "מינויים חדשים בסורוקה", באר שבע נט, 23 בנובמבר 2011
↑  פרופ' דורון זגר - הנשיא הנבחר של האיגוד הקרדיולוגי בישראל, 19 בפברואר 2017, באתר אוניברסיטת בן-גוריון.
גיור-מושון-שופרון

גיור-מושון-שופרון (בהונגרית: Győr-Moson-Sopron) הוא מחוז בצפון-מערב הונגריה. בצפונו זורם נהר הדנובה, המהווה גם את הגבול הבינלאומי עם סלובקיה, ממזרח הוא גובל עם מחוז קומארום-אסטרגום, מדרום עם מחוז וספרם, מדרום-מערב עם מחוז ואש וממערב עם אוסטריה. בירת המחוז היא העיר גיור.
במחוז גיור-מושון-שופרון עוברים נתיבי התחבורה הראשיים שמחברים את מרכז אירופה למערבה. הכביש המהיר (M1), בין בודפשט לווינה ומסילת הברזל בין שתי ערי הבירה עוברים דרכו. עורק תחבורה חשוב נוסף שעובר בגבולו הוא נהר הדנובה. בהג'שהלום (Hegyeshalom) שבתחום המחוז נמצא מעבר הגבול היבשתי העמוס ביותר בהונגריה. בנוסף לעיר גיור, שמשמשת כבירת המחוז, גם העיר שופרון שבמחוז מפורסמת בזכות הרקע ההיסטורי והתרבותי שלה. במחוז 12 ערים ובסך הכל 183 יישובים.
היסטוריה

שם המחוז שונה מגיור-שופרון לגיור-מושון-שופרון ב-1990. שטחו הנוכחי נקבע ב-1950 במסגרת הגדרה מחודשת של המחוזות בהונגריה. הוא נוצר על ידי איחוד חלקים מהמחוזות ההיסטוריים: גיור (בלטינית: Jauriensis), מושון (בלטינית: Mosoniensis) ושופרון (בגרמנית: Ödenburg), שנוסדו בתקופת ממלכת הונגריה. ב-1921, בעקבות הסכם טריאנון, הועברו החלקים המערביים של המחוזות ההיסטוריים מושון ושופרון לאזור בורגנלנד שבאוסטריה.
דורון יזרעאלי

| --- | --- |

דורון יזרעאלי
 לידה:  20 ביוני 1947 תל אביב 
 פטירה:  11 באוקטובר 2008 (בגיל 61) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1991 (כ־26 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין אג"ם סיירת מטכ"ל  מפקד גדוד 74  מפקד גדוד 196  סגן מפקד עוצבת להב  מפקד חטיבה 500  סגן מפקד אוגדת געש  נספח צבאי לענייני יבשה בארצות הברית  ראש מטה גיס 441
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 עיטורים
  עיטור לגיון ההצטיינות (ארצות הברית)
 
דורון יזרעאלי (20 ביוני 1947 - 11 באוקטובר 2008) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, אשר כיהן בין היתר כמפקד קורס קציני שריון, מפקד חטיבה 500 ונספח צבאי בארצות הברית.
ביוגרפיה

דורון יזרעאלי נולד וגדל בתל אביב יחד עם אחותו נאוה. אביו, ראובן יזרעאלי (קרמר), נולד בשנת 1915 באוקראינה ובשנת 1925 עלה לארץ ישראל עם משפחתו במסגרת העלייה הרביעית. בצעירותו היה חבר באצ"ל ואף נאסר בכלא עכו על ידי השלטונות המנדט הבריטי. בשנות המרד הערבי הגדול שירת כנוטר ואחר כך ב"מנגנון הקבע" של ההגנה, בתקופת מאתיים ימי החרדה (התקופה בתולדות היישוב שבה התקדם הצבא הנאצי בצפון אפריקה לכיוון תעלת סואץ), נתמנה ראובן למפקד גדודי משמר המולדת, כאשר במקביל לשירותו בהגנה עבד בעיריית תל אביב החל משנת 1943. אמו, סימה, בתו של חיים סוסנובסקי, אחד מתריסר המתיישבים הראשונים של כפר סבא, הייתה התינוקת הראשונה שנולדה בכפר סבא. סימה הייתה אשת חינוך ולימים ניהלה בית הספר היסודי "מגן" שבמעוז אביב.
לאחר שסיים את לימודי התיכון בבית הספר אליאנס (תל אביב), התגייס דורון יזרעאלי לשירות בצה"ל בשנת 1965. לאחר תקופה בקורס טיס עבר לשרת בחיל מודיעין, לאחר שסיים קורס קצינים הוצב לשרת כקצין מודיעין בפיקוד צפון, וזאת בין היתר בתקופת ההמתנה ובמלחמת ששת הימים. לאחר מלחמת ששת הימים הצטרף לסיירת מטכ"ל בה מילא עד לשנת 1974 מספר תפקידים, ובכלל זה קמ"ן של היחידה, קמב"ץ וקצין אג"ם.
בשנת 1974 עבר הסבה לחיל השריון וכיהן במספר תפקידי פיקוד בחטיבה 188 (מפקד פלוגה בגדוד 53, קצין אג"ם של החטיבה ומפקד גדוד 74). בשנת 1977 מונה למפקד קורס קציני שריון (גדוד 196 בחטיבה 460). ב-1978 נשלח לקורס שריון מתקדם במרכז השריון של צבא היבשה של ארצות הברית בפורט נוקס, שבמדינת קנטקי. בשובו כיהן במספר תפקידי מטה ופיקוד בחיל השריון.
במלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד אוגדה 370 (עוצבת להב). לקראת סוף שנת 1982 מונה למפקד חטיבה 500 ופיקד עלייה במהלך שהותה בלבנון. בשנת 1984 מונה לסגן מפקד אוגדת געש. בשנת 1986 מונה לנספח צבאי לענייני יבשה בארצות הברית, ובמסגרת תפקיד זה אף קיבל את עיטור לגיון ההצטיינות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בשנת 1988 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה גיס 441, תפקיד בו שירת עד שהשתחרר משירות צבאי בשנת 1991, וזאת לאחר 26 שנות שירות.
יזרעאלי היה בעל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה העברית וכן בוגר תוכנית להב של אוניברסיטת תל אביב.
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן דורון במספר תפקידי ניהול, ובכלל זה סמנכ"ל לענייני תפעול ברכבת ישראל ומנכ"ל חברת אביב יעל דרומה.
היה נשוי ללאה (לבית טאובר) בת העיר כפר-סבא, ואב לשלושה ילדים: רונית, רן והילה. נפטר בשנת 2008, בגיל 61 ממחלת הסרטן והובא למנוחות בבית העלמין כפר נחמן ברעננה.
הערות שוליים

↑  http://www.tidhar.tourolib.org/tidhar/view/8/3056
↑  https://kotar.cet.ac.il/kotarapp/index/Page.aspx?nBookID=94801721&nTocEntryID=94803013&nPageID=94802355
ג'ף טיג

| --- | --- |

טיג בשנת 2019
 לידה:  10 ביוני 1988 (בן 36) אינדיאנפוליס שבאינדיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטר
 מספר:  5
 מכללה:  אוניברסיטת וייק פורסט
 דראפט:  בחירה מספר 19, 2009 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 2009–2016   2016–2017   2017–2019   2019–2020   2020–2021   2021:  אטלנטה הוקס   אינדיאנה פייסרס   מינסוטה טימברוולבס   אטלנטה הוקס   בוסטון סלטיקס   מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2021) השתתפות במשחק האולסטאר (2015)
ג'פרי דמרקו "ג'ף" טיג (באנגלית: Jeffrey Demarco "Jeff" Teague; נולד ב-10 ביוני 1988) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז.
ראשית חייו

טיג נולד באינדיאנפוליס שבאינדיאנה. אביו, שון, שיחק כדורסל באוניברסיטת מיזורי ובאוניברסיטת בוסטון ואחיו הצעיר מרקיז גדל אף הוא להיות כדורסלן המשחק כיום בעירוני נהריה.
ראשית חייו > קריירת המכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים בחר טיג להרשם באוניברסיטת וייק פורסט בה למד לימודי דת ושיחק בקבוצת הכדורסל המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי של ה-NCAA (נקראת גם ה-ACC).
בעונת הפרשמן שלו שיחק טיג בעמדת הקלע. הוא היה חוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו עם 1.8 בממוצע והיה לקלע השני כשרשם 13.9 נקודות והמוסר השני בטיבו בקבוצה עם 2.5 אסיסטים למשחק. טיג נבחר במהלך העונה ארבע פעמים לפרשמן המצטיין של השבוע בחטיבה, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הפרשמנים המצטיינים בחטיבה.
בעונת הסופומור שלו, עונת 2008/2009, הוסט טיג לשחק בעמדת הרכז, ופתח בחמישייה בכל 31 משחקיה של קבוצתו. בעונה זו הוביל טיג את קבוצתו בנקודות, עם 18.8, באסיסטים עם 3.5, ובחטיפות כדור עם 1.9 למשחק, ונבחר פעמיים ברצף לשחקן השבוע בחטיבת ה-ACC. בסיום העונה נבחר טיג לחמישיית העונה השנייה בחטיבה ולחמישיית העונה השנייה במכללות, ואף היה מועמד לפרס בוב קוזי, פרס ג'ון וודן ופרס אוסקר רוברטסון.