stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קויסאנים
היסטוריה > תגליות

בשנת 2019 גילו מדענים מאוניברסיטת המדינה החופשית (אנ') גילופים בני 8,000 שנה שנעשו על ידי קויסאנים. הגילופים תיארו היפופוטם, סוס ואנטילופות בדייק 'נחש הגשם' של מכתש פרדפורט, אשר עשויים להיות בעלי משמעות רוחנית לגבי המיתולוגיה של הורדת הגשם של הקויסאנים.
שפות

"שפות הקויסאן" הוצעו כענף לשוני על ידי ג'וזף גרינברג ב-1955. הקשר הגנטי ביניהם הוטל בספק מאוחר יותר במאה ה-20, והמונח משמש כיום בעיקר כמונח נוחות מבלי לרמוז על אחדות גנטית, בדומה ל"שפות פפואניות (אנ')" ו"שפות אבוריג'יניות". תכונת האחידות הבולטת ביותר שלהם היא עיצורים מצוצים.
הם מסווגים בשתי משפחות, ובמספר שפה אפשרית מבודדת.
משפחת שפות קא (אנ') הוצעה בשנת 2010 ומשלבת את שפת אמקו (אנ') יחד עם אשכול הניבים של שפות קונג (אנ'). קונג כוללת כתריסר ניבים, ללא תיחום ברור ביניהם. סאנדס ואחרים (2010) מציעים חלוקה לארבעה אשכולות:
קונג צפוני (סקלה), המדוברת באנגולה סביב הנהרות קוננה, קובנגו, קוויטו וקואנדו (אבל עם פליטים רבים כיום בנמיביה),
קונג צפוני-מרכזי (אקוקה), המדוברת בנמיביה בין נהר אובאמבו לגבול אנגולה,
קונג מרכזי, המדוברת סביב חרוטפונטיין (אנ'), נמיביה, ממערב לנהר אומטקו המרכזי ומדרום לנהר אובאמבו
קונג דרומי-מזרחי (ג'ולהואן), המדוברת בבוטסואנה מזרחית לדלתת האוקבנגו, וצפון-מזרח נמיביה מסמוך לווינדהוק ועד לרונדו, גובאביס ורצועת קפריבי.
משפחת שפות הקוי מחולקת לקוי קוי (הניבים Khoekhoe וKhoemana) וענף קלהארי (צהו-קווה). ענף הקלהארי של הקוי קוי כולל את Shua ו-Tsoa (עם ניבים), ואת Kxoe, Naro, Gǁana ו-ǂHaba (עם ניבים). קוי קוי גם הותאם באופן טנטטיבי ל-Kwadi‏ ("Kwadi–Khoe"), ובאופן ספקולטיבי יותר עם שפת סנדאווה (אנ') של בני הסנדאווה (אנ') ושפת הדזה (אנ') של טנזניה, שנקשרו לקבוצת שפות הקויסאן בשל נוכחותם של עיצורים מצוצים.
מאפיינים פיזיים וגנטיקה

צ'ארלס דרווין כתב על הקויסאנים והברירה הזוויגית ב"מוצא האדם" ב-1882, והעיר שהסטאטופיגיה (אנ') שלהם, הנראית בעיקר אצל נקבות, התפתחה דרך הברירה הזוויגית באבולוציה האנושית, וש"החלק האחורי של הגוף בולט בצורה נפלאה ביותר". מבחינה היסטורית, חלק מהנקבות נצפו על ידי אנתרופולוגים כשהן מפגינות את השפתיים הפנימיות של הפות כשהן מוארכות, ולעיתים נמתחות עד 10 סנטימטרים מתחת לפות בעמידה. אף על פי שתופעה זו תועדה היטב, המניעים מאחורי מנהג זה וההסברים של הנשים המבצעות אותה נבחנים רק לעיתים רחוקות במחקר.
בשנות ה-90, מחקרים גנומיים של עמי העולם מצאו שכרומוזום Y של גברים בני סאן חולקים דפוסים מסוימים של פולימורפיזם הנבדלים מאלה של כל האוכלוסיות האחרות. מכיוון שכרומוזום Y נשמר מאוד בין דורות, סוג זה של בדיקת DNA משמש כדי לקבוע מתי תת-קבוצות שונות נפרדו זו מזו, ומכאן מוצאן המשותף האחרון. מחברי המחקרים הללו משערים שייתכן שהסאן הייתה אחת האוכלוסיות הראשונות שנבדלה מהאב הקדמון המשותף האחרון של כל בני האדם החיים בזמננו.
מחקרים שונים מאז בכרומוזום Y‏ אישרו שהקויסאנים נושאים כמה מההפלוגרופים האנושיים של כרומוזומי Y (אנ') השונים ביותר (העתיקים ביותר). הפלוגרופים אלו הן תת-קבוצות ספציפיות של הפלוגרפים A ו-B שני הענפים המוקדמים ביותר בעץ כרומוזום Y האנושי.
בדומה לממצאים ממחקרי כרומוזום Y, מחקרי DNA מיטוכונדרי הראו גם עדויות לכך שהקויסאנים נושאים בשכיחות גבוהה את ענפי ההפלוגרופ הקדומים ביותר בעץ ה-DNA המיטוכונדרי האנושי. ההפלוגרופ המיטוכונדרי השונה ביותר (העתיק ביותר), L0d, זוהה בשכיחות הגבוהה ביותר שלה בקבוצות קוי קוי וסאן בדרום אפריקה. הייחודיות של קויסאנים הן בקבוצות מטרילינאליות והן בקבוצות פטרילינאליות היא סמן נוסף לכך שהם מייצגים אוכלוסייה שונה מבחינה היסטורית משאר האפריקאים.
מרכז מחקר אקדמי

ב-21 בספטמבר 2020 השיקה אוניברסיטת קייפטאון את מרכז קוי וסאן (Khoi and San) החדש שלה, עם תוכנית לתואר ראשון שמתוכננת לצאת לדרך בשנים הקרובות. המרכז יתמוך ויגבש עבודה משותפת זו על ועדות מחקר על שפות קויסאן (כולל Khoekhoegowab), שרידי אדם קדושים, אדמה ומגדר. צאצאים רבים של קויסאנים עדיין חיים באזור קייפ פלאטס (אנ').
לקריאה נוספת

ג'ארד דיימונד, רובים, חיידקים ופלדה, תרגום עתליה זילבר, הוצאת עם עובד 2002.
Barnard, Alan (2004) Mutual Aid and the Foraging Mode of Thought: Re-reading Kropotkin on the Khoisan. Social Evolution & History 3/1: 3–21.
Coon, Carleton: The Living Races of Man (1965)
Hogan, C. Michael (2008) "Makgadikgadi" at Burnham, A. (editor) The Megalithic Portal
Richard Borshay Lee|Lee, Richard B. (1979), The ǃKung San: Men, Women, and Work in a Foraging Society. Cambridge: Cambridge University Press.
Smith, Andrew; Malherbe, Candy; Guenther, Mat and Berens, Penny (2000), Bushmen of Southern Africa: Foraging Society in Transition. Athens: Ohio University Press. ISBN 0-8214-1341-4
Elizabeth Marshall Thomas|Thomas, Elizabeth Marshall (1958, 1989) The Harmless People.
Elizabeth Marshall Thomas|Thomas, Elizabeth Marshall (2006). The Old Way: A Story of the First People.
ביאורים

↑  כינוי לתקופה בפרהיסטוריה של אפריקה, בין לפני 50,000 ל-39,000 שנים. אין לטעות בינה לבין התקופה הפלאוליתית העליונה
↑  תרבות מקבילה לתרבות המוסטרית באירופה. זמנה מלפני 130,000 עד לפני 10,000 שנים
↑  המצב של רמות גבוהות של רקמות שומן בישבן ובירכיים
קרב האונייה סטיבן הופקינס

האונייה סטיבן הופקינס
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הסיירת שטיר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קרב האונייה סטיבן הופקינס היה קרב ימי שהתרחש באוקיינוס האטלנטי ב-27 בספטמבר 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה. אוניית המשא האמריקאית הותקפה על ידי סיירת עזר גרמנית עד שהוטבעה, אך צוותה השיב אש בחימוש הדל שעמד לרשותו והצליח לגרום לסיירת נזקים ללא תקנה. היא הייתה האונייה האמריקאית האזרחית היחידה שהביאה להטבעת כלי שיט מלחמתי גרמני במהלך המלחמה.
רקע

האונייה סטיבן הופקינס הייתה אוניית ליברטי שנבנתה במספנה בעיר ריצ'מונד שבקליפורניה והושקה במאי 1942. היא נקראה על שמו של אחד מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. האונייה הייתה חמושה בתותח בקוטר של 102 מילימטר, בשני תותחים בקוטר של 37 מילימטר ובמקלעים. בקיץ 1942 יצאה להפלגתה הראשונה והאחרונה בפיקודו של הקברניט פול באק (Paul Buck). היא הפליגה לניו זילנד. בדרכה חזרה עגנה בקייפטאון שבדרום אפריקה והמשיכה משם אל יעדה הבא - פרמריבו שבסורינאם.
האונייה הגרמנית שטיר (Stier) נבנתה ב-1936 בקיל שבגרמניה כאונייה אזרחית בשם קהיר (Cairo). ב-1939 היא הוחרמה על ידי הצי הגרמני והוסבה תחילה לאונייה להנחת מוקשים ובהמשך לסיירת עזר, תוך שינוי שמה. הסיירת הייתה חמושה ב-6 תותחי 150 מילימטר, תותח 75 מילימטר, זוג תותחי 37 מילימטר, 4 תותחי 20 מילימטר ושני צינורות טורפדו. בקיץ 1942 היא נמצאה במשימה של תקיפת אוניות אזרחיות של בעלות הברית באוקיינוס האטלנטי בפיקודו של הקברניט הורסט גרלאך (Horst Gerlach). היא הספיקה להטביע מאז חודש יוני שלוש אוניות אזרחיות.
הקרב

באוקיינוס האטלנטי הדרומי, בכמחצית הדרך בין קייפטאון לפרמריבו, נתקלו האוניות סטיבן הופקינס ושטיר זו בזו. בעת ההיתקלות הייתה הסיירת מלווה באוניית האספקה טננפלס (Tannenfels). ערפל שכיסה את פני הים גרם לכך שהאוניות נמצאו במרחק של כ-3.2 קילומטר בלבד בעת שהתגלו זו לזו בשעה 08:52.
הסיירת פקדה על סטיבן הופקינס לעצור ולהיכנע. צוות האונייה סירב, והסיירת פתחה באש לעברה. הצוות האמריקאי השיב אש בנחישות בחימוש הנחות של האונייה. מתנדבים מהצוות האזרחי של האונייה החליפו את אנשי הצוות הצבאי של התותח העיקרי לאחר שאלו נפגעו. הקרב נמשך כחצי שעה, ובמהלכו נגרמו לשתי האוניות נזקים חמורים.
סטיבן הופקינס טבעה בשעה 10:00. 42 מאנשי צוותה נהרגו בקרב, לרבות הקברניט באק. 19 ניצולים שירדו לסירת הצלה נסחפו באוקיינוס במשך 31 יום. ארבעה מהם מתו לפני שהסירה הגיעה לחוף ברזיל.
הסיירת הגרמנית ניזוקה במנועיה ובהגה שלה והייתה פגועה מכדי להמשיך לשוט. קברניטה פקד להטביע אותה והדבר נעשה כשעתיים לאחר טביעת האונייה האמריקאית. שניים מאנשי צוות הסיירת נהרגו. אוניית האספקה, שניזוקה קלות בקרב, אספה את יתר אנשי הצוות.
הקברניט האמריקאי באק עוטר לאחר מותו במדליית השירות המצטיין של צי הסוחר. שני אנשי צוות נוספים מהאונייה שהצטיינו בקרב ונהרגו עוטרו גם כן בעיטורים. מספר אוניות ליברטי חדשות שנבנו נקראו על שם אנשי הצוות שנהרגו בקרב.
קראטה קיד (סרט, 2010)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  הרלד זראט 
 הופק בידי:  ויל סמית', ג'רי ויינטראוב, ג'יימס לסיטר, ג'יידה פינקט סמית' 
 תסריט:  כריסטופר מרפי, רוברט מארק קאמן 
 עריכה:  קווין סטאמר
 שחקנים ראשיים:  ג'קי צ'אן ג'יידן סמית'
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  רוג'ר פרט 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אוברברוק בידור, China Film Group Corporation, סרטי קולומביה, ג'רי ויינטראוב הפקות 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 ביוני 2010 ישראל 12 באוגוסט 2010
 משך הקרנה:  140 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית סינית
 סוגה:  דרמה קומית, סרט ילדים, סרט אמנויות לחימה, סרט דרמה, סרט ספורט 
 תקציב:  $40,000,000
 הכנסות:  $359,126,022
 הכנסות באתר מוג'ו:   karatekid2010
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קראטה קיד (באנגלית: The Karate Kid) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2010, שביים הרלד זוורלד, בכיכובם של ג'יידן סמית' וג'קי צ'אן. הסרט מבוסס על סרט בעל אותו שם משנת 1984. את הסרט הפיקו הוריו של ג'יידן, ויל וג'יידה פינקט סמית'.
תקציר העלילה

דרה פרקר (ג'יידן סמית') בן ה-12 עובר יחד עם אמו מדטרויט שבארצות הברית לבייג'ינג שבסין. דרה מתאהב בכנרית בת גילו – מי יינג – אך סובל מהצקותיו של הבריון הכיתתי צ'נג. באחד המקרים מתערב לטובתו של דרה איש התחזוקה של בית הדירות בו הוא גר, מר האן, המתגלה כאמן קונג פו. האן מלמד את דרה קונג פו ובכך מתחיל לרכוש ביטחון עצמי. במקביל הוא מתיידד עם מיי יינג (Wenwen han).
בעידודו של האן נרשם דרה לטורניר קונג פו אליו נרשם גם צ'נג, תחת הדרכתו של מורה הקונג פו התחרותי מאסטר לי, ליחסיהם עליות ומורדות עד אשר האן מספר לדרה שאשתו וילדו נהרגו בתאונת דרכים, באשמתו. במהלך התחרות נוקט מאמן יריבו של דרה בפעולה בלתי ספורטיבית כאשר הוא מורה לתלמיד אחר שלו לשבור את רגלו של דרה. האן מרפא את דרה באמצעות כוסות רוח ודרה חוזר לגמר, מנצח את צ'נג וזוכה לכבוד חבריו.
צוות השחקנים הראשי

ג'יידן סמית' - דרה פרקר
ג'קי צ'אן - מר האן
טראג'י פ. הנסון - שרי פרקר
ג'אנגווי ואנג - צ'נג
יו רונגאנג - מאסטר לי
ון ון האן - מיי יינג
הכנסות

הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-11 ביוני 2010. בסוף השבוע הראשון להקרנתו גרף הכנסות של 55 מיליון דולר ודורג מעל הסרט "צוות לעניין", אשר זכה רק לכמחצית מהסכום. בתום השבוע השני להקרנתו הסרט כבר עבר את רף ה-100 מיליון בהכנסות בארצות הברית וזכה לירידות מתונות יחסית בהכנסותיו. נכון ל-6 בספטמבר 2010 הסרט עומד על הכנסות של כ-176 מיליון דולר בארצות הברית וכ-158 מיליון בשאר העולם.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 66%, שמבוסס על 193 ביקורות. האתר Metacritic הקצה לסרט ציון של 61 נקודות, שמבוסס על 37 ביקורות ממבקרים מרכזיים.
רוג'ר איברט מ"מגזין שיקגו" נתן לסרט ביקורת חיובית, ונתן לו ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וטען ש"זהו סרט מקסים ועשוי כהלכה שעומד בזכות עצמו". קלאודיה פוג מ-"USA Today" ואוון גלייברמן מ"Entertainment Weekly" העניקו לסרט ציון B, בטענה ש"הכימיה בין ג'יידן סמית' לג'קי צ'אן טובה, הסרט אמין ושנון", הם גם הוסיפו ואמרו בכלליות על הסרט עצמו "מצחיק ואמין".
כמה מבקרים הבחינו שהדמויות בסרט צעירות בהרבה מהדמויות בסרט המקורי. סימון אברמס מ-"Slant Magazine" נתן לסרט ציון של כוכב וחצי והצהיר ש"הדמויות לא מספיק בוגרות כדי לשכנע בצורך שלהן להוכיח את עצמן". הוא גם אמר ש"מה שהכי מאכזב זה הרומן של דרה עם מיי יינג. הילדים האלו עדיין לא בגיל ההתבגרות, וכבר יש להם האשמות אחד כלפי השני..."
ביקורת נוספת התייחסה לכך שהסרט מכונה "קראטה קיד" אך בפועל האומנות בו היא קונג פו ולא קראטה, דבר שגרם לחלק מהיוצרים להציע שם אחר לסרט, מה שלא התקבל בסוף.
הערות שוליים

↑  דבורה, ארז (2010-08-15). "עינוי סיני". Ynet. נבדק ב-2024-08-12.
↑  אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, קראטה קיד: ילד הקראטה הפך לילדת קונג-פו, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2010
↑  פירוט ההכנסות בארצות הברית לפי סרטים בסוף השבוע המדובר באתר Box Office Mojo (באנגלית)
| קראטה קיד |
| --- | --- | --- |
| סרטים | קראטה קיד‏ (1984) • קראטה קיד 2 (1986) • קראטה קיד 3 (1989) • הקראטה קיד הבא (1994) • קראטה קיד (2010) |  |
| טלוויזיה | קראטה קיד (1989) • קוברה קאי (2018-הווה) |  |
| אחר | קראטה קיד - דמויות • קראטה קיד (משחק מחשב) (1987) • קראטה קיד 2 (משחק מחשב) (1986) • Cobra Kai: The Karate Kid Saga Continues‏ (2020) • Never Say Never (שיר הנושא של הסרט משנת 2010) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5439813  BnF: cb423690507 (data)  LCCN: no2010137505  VIAF: 185792901   WorldCat (עם VIAF): 185792901 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קספר נילסן

קספר מורופ נילסן (בדנית: Casper Mørup Nielsen; נולד ב-29 באפריל 1994 באסביירג שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
קריירת מועדונים

נילסן גדל במחלקת הנוער של אסביירג. בשנת 2012 החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הדנית. הוא ערך 90 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-18 בינואר 2017 חתם נילסן על חוזה לשלוש עונות וחצי באודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית. ב-20 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על ראנס במסגרת המחזור ה-22 בליגה לעונת 2016/2017. ב-6 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על אולבורג בולדספילקלוב במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל שיחק נילסן במועדון במשך שתי עונות וחצי, בהן ערך 73 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
ב-4 ביולי 2019 חתם נילסן ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת המשנה הבלגית. בתום עונתו השנייה במועדון העפיל עם המועדון לליגת העל הבלגית. ב-25 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבלגית, בניצחון 3-1 על אנדרלכט במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-28 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-0 על סטנדרד לייז' במסגרת המחזור השישי בליגה. בסך הכל ערך נילסן 92 הופעות ליגה במדי המועדון במשך שלוש עונות, בהן הבקיע 18 שערים.
ב-17 ביולי 2022 חתם נילסן על חוזה לארבע עונות בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על ראסינג גנק במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-14 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על לוון במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
תארים

קלאב ברוז'
אליפות: 2023/2024
הערות שוליים

↑  Casper Nielsen klar for OB באתר הרשמי של אודנסה בולקלוב, 18 בינואר 2017 (בדנית)
↑  Casper Nielsen solgt til belgisk klub באתר הרשמי של אודנסה בולקלוב, 4 ביולי 2019 (בדנית)
↑  CLUB BRUGGE LAND CASPER NIELSEN באתר הרשמי של קלאב ברוז', 17 ביולי 2022 (באנגלית)
קרחון הירפילד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  37 ק"מ 
 רוחב:  3.7 ק"מ 
 קואורדינטות:  72°26′00″S 167°42′00″E﻿ / ﻿72.4333°S 167.7°E﻿ / -72.4333; 167.7
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הירפילד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הירפילד
 
קרחון הירפילד (באנגלית: Hearfield Glacier) הוא קרחון יובלי, בדרום רכס קרטוגרפים, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח - דרום-מזרח, לאורך הצד הדרומי של רכס קרטוגרפים.
הקרחון נשפך לקרחון טרפלגר, בסמוך ממזרח לפסגת אולדריג'.
אורכו של הקרחון בין 27 ל-37 קילומטרים, רוחבו של הקרחון 3 קילומטרים.
הקרחון ממוקם בגובה של 2,290 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (Northern party) של משלחת החקר של פדרציית מועדוני מטפסי ההרים של ניו זילנד (New Zealand Federated Mountain Clubs Antarctic Expedition), שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
הקרחון נקרא על שמו של בי. הירפילד (B. Hearfield), שהיה סוקר, ואלפיניסט ניו זילנדי מוביל, וחבר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958, ואשר חקר את אזור קרחון טאקר (הסמוך לקרחון הירפילד).
קספר קאפארוני

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1964 (בן 60) רומא, איטליה 
 שם לידה:  Gaspare Capparoni 
 מדינה:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  Deutsche Schule Rom 
 http://www.kasparcapparoni.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גספר "קספר" קאפארוני (באיטלקית: Gaspare "Kaspar" Capparoni; נולד ברומא ב-1 באוגוסט 1964) הוא שחקן איטלקי.
ביוגרפיה

קספר קאפארוני נהייה שחקן תיאטרון בגיל 18, והודרך על ידי ג'וזפה פטרוני גריפי. ב-1984 הופיע בסרט "פנומנה", תחת בימויו של דאריו ארג'נטו. קאפארוני שיחק במספר רב של סרטים שזכו להערכה, בהם:
Colpi di luce בשנת 1985, שבוים על ידי אנזו ג'. קסטלארי
Gialloparma בשנת 1999, שבוים על ידי אלברטו בווילקואה
Encantado בשנת 2002, שבוים על ידי קוראדו קולומבו
Il Ritorno del Monnezza בשנת 2005, שבוים על ידי קרלו ואנזינה
Two Families ו- Il Sole nero, שניהם ב-2007.
הוא גם מכבב בסדרות טלוויזיה, ביניהן באופרת הסבון "Ricominciamo" (שנת 2000), המיני-סדרה "Piccolo mondo antico", הסדרה "Incantesimo 4" (שנת 2001) ו-"Elisa di Rivombrosa" (שנת 2003), המיני-סדרה "La caccia" שבוימה בידי מאסימו ספאנו (שנת 2005), בה הוא האנטי-גיבור של אלסיו בוני, וכן בסדרה "קפרי" (שנת 2006).
בשנת 2007 הוא מגלם את הגיבור במיני-סדרה "Donna Detective" שבוימה בידי ציניזיה טוריני ובשנת 2008 כיכב בסדרה "המפקח רקס" לצד מרטין ויינק (הסדרה בוימה על ידי מרקו סראפיני), ובסדרה "קפרי 2", שבוימה על ידי אנדראה ברזיני וג'ורג'ו מולטני.
פילמוגרפיה > קולנוע

פנומנה (שנת 1985)
Colpi di luce (שנת 1985)
Gialloparma (שנת 1999)
Encantado (שנת 2002)
Il ritorno del Monnezza (שנת 2005)
שתי משפחות (שנת 2007)
Il sole nero (שנת 2007)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Addio e ritorno - סרט טלוויזיה (שנת 1995)
Tequila e Bonetti (שנת 2000)
La casa delle beffe - מיני סדרה (שנת 2000)
Ricominciare - אופרת סבון (שנים 2000-2001)
Piccolo mondo antico (שנת 2001)
Incantesimo 4 (שנת 2001)
Elisa di Rivombrosa (שנת 2003)
La caccia - מיני סדרה (שנת 2005)
Provaci ancora Prof - מיני סדרה (שנת 2005)
קפרי (שנת 2006)
Donna Detective - מיני סדרה (שנת 2007)
המפקח רקס - מיני סדרה (שנת 2008)
קפרי 2 (שנת 2008)
Il giudice Mastrangelo 3 (שנת 2009)
קבלה נוצרית

תרשים של חלק מעולם האצילות בספרו של כריסטיאן קנור פון רוזנרות, Kabbala denudata.
הקבלה הנוצרית היא תנועה רוחנית שהתפתחה בחוגים נוצריים מסוף המאה החמש-עשרה והאמינה שהמשמעות הנסתרת של תורת הקבלה מכוונת לנצרות. תנועת הקבלה הנוצרית טענה שבקבלה נמצאת ההתגלות המקורית שאבדה למין האנושי, ורק על ידי גילויה המחודש ניתן יהיה להבין הן את תורותיהם של פיתאגורס ואפלטון והן את סתרי הנצרות. המלומדים הנוצרים שעסקו בקבלה נמשכו אליה בשל נקודות תאימות מסוימות שמצאו בה לאמונת הכנסייה, כמו רעיון השילוש, ולכן ראו בה את הגרעין המקורי והאמיתי של תורת ישראל, לעומת ההלכה וספרות חז"ל שנתפשו על ידם כהשחתה וסילוף כפרניים. הקבלה הנוצרית במהותה, היא הפנמה של הטענה היהודית הכללית כי מקורה של התורה שבעל פה הוא במסורת שניתנה למשה בהר סיני, והטענה המיוחדת של המקובלים שתורת הסוד שבידיהם היא חלק ואולי החלק החשוב ורב המשמעות ביותר של מסורת זו.
הרקע לצמיחתה של התנועה

הקבלה הנוצרית צמחה על רקע תנועת הרנסאנס שהופיעה באירופה החל מהמאה הארבע-עשרה וששיאה היה באיטליה במאה החמש-עשרה. הרנסאנס, התגבש סביב אנשי רוח שהעמידו בבסיס פעילותם התרבותית את העניין המחודש במורשת העולם הקלאסי, ולא פסח אף על המלומדים הנוצריים. אלו האמינו, כי התנאי הראשון לתחייה (רנסאנס) של העולם הנוצרי קשור גם הוא לשיבה אל הערכים והמקורות הנוצריים הקלאסיים, החבויים בתוך המורשת היהודית. תופעה מרכזית שצמחה בתוך המרחב המחשבתי הזה מכונה "הבראיזם", ומאפיינה העיקרי הוא פנייה של מלומדים נוצרים רבים ללימוד שיטתי של השפה העברית, והבעת עניין הולך וגובר בספרות היהודית לענפיה, ובייחוד בספרות התלמוד והקבלה.
זרם נוסף שהתפתח בתקופת הרנסאנס ותרם תרומה חשובה להתפתחותה של הקבלה הנוצרית הוא הנאו-אפלטוניזם. הנאו-אפלטוניזם הרנסאנסי הנוצרי יצא מנקודת המוצא שאפשר להציג תמונת עולם שתהיה מושתתת על הנצרות, אך שונה מתמונת העולם הנוצרית המקובלת. המחזיקים בתורה זו האמינו בקיומה של דת אחת המשותפת לכל בני האדם, אך בעלת ביטויים שונים. אמונתם זו הכשירה עבורם את הדרך לאימוץ אמונות ודעות מחוץ לנצרות, ובמיוחד כתבים אזוטריים קדומים שונים. הם הניחו, כי כתבים אלה אוצרים בתוכם אמת קדומה שיש לחשוף ולשלבה במסגרת הנוצרית הכללית. מטרתם הייתה ליצור סינתזה בין הנצרות לבין תורתו של אפלטון ותורות אחרות, רובן בעלות אופי מיסטי, ופנו ללמוד קורפוסים ספרותיים עתיקים שונים. גישה זו הוליכה בין היתר גם לעניין בספרות המיסטיקה היהודית – הקבלה, מתוך כוונה לאמץ את הכתבים היהודיים אליה, כעוד נדבך במבנה הנוצרי.
המשיכה הנוצרית לקבלה

הקבלה היהודית שהתפתחה במסגרת יהודית נורמטיבית מובהקת שאבה השפעות ורעיונות גם ממקורות חיצוניים, ובייחוד רבים בה רעיונות נאו-אפלטוניים. ניתן למצוא דמיון רב בין כמה מרעיונות היסוד הקבליים לבין עיקרי האמונה הנוצרית. רעיונות אלו הכשירו את הקרקע לקשר שבין הנאו-אפלטוניזם הרנסאנסי לקבלה, ומשם כגשר לנצרות. הקבלה כ"מקור האמת היהודית הקדומה" שימשה לא מעט ככלי להוכחת אמיתותה של הנצרות.
ייסוד תנועת הקבלה הנוצרית מיוחס לרוזן פיקו דלה מירנדולה (1494-1463) שהיהודי המומר פלביוס מיתרידטס תרגם עבורו ספרי קבלה יהודיים רבים ללטינית. דלה מירנדולה למד עברית, התרועע עם חכמים יהודים (מקובלים כמו יוחנן אלימנו, ולא-מקובלים כמו אליהו דלמדיגו) וביסס את תורתו הקבלית על מקורות אלה. ממשיכו העיקרי בתחום זה היה יוהנס רויכלין (1522-1455), שהפיץ בעולם הנוצרי את מפעלו של דלה מירנדולה בקבלה. ספרו "על אמנות הקבלה" זכה לפרסום רב. רויכלין אף תרגם קטעים רבים של חיבורים קבליים מעברית ללטינית והנחילם בדרך זו לכלל ציבור המלומדים באירופה.
בשנת 1486 פרסם פיקו דלה מירנדולה תשע מאות תזות שמטרתן הייתה להעמיד את האמת הנוצרית על מסורות ועל גופי ידע שונים ומגוונים. בתוך התזות האלו שתי סדרות מבוססות על לימוד הקבלה. האחת כוללת ארבעים ושבע תזות, מביאה את דברי המקובלים היהודיים. האחרת, ובה שבעים ושתיים תזות, מסכמת את דעתו ורעיונותיו של פיקו לגבי המסורת היהודית. בתזה התשיעית מבין אלה קובע פיקו: "שום חכמה אינה מוכיחה לנו את אלוהותו של כריסטוס ביתר וודאות משמוכיחה לנו אותה הקבלה". ואכן חקר הקבלה היה מעורה בתחילתו על ידי הנוצרים בשאיפות מיסיונריות, אולם מספר המתנצרים בעקבות הקבלה הנוצרית היה קטן וללא כל יחס למספר המתנצרים בכלל.
הקבלה הנוצרית כדיסציפלינה

כפי שכבר הוזכר לעיל, הקבלה הנוצרית בתחילת דרכה התרכזה בהוכחת אמיתותה של הנצרות על ידי קישורה לאמת האבודה החבויה בכתבי הסוד היהודיים. ואכן, במחציתה הראשונה של המאה השש-עשרה התעמקו מלומדים נוצרים בעיקר במקורות הקבלה היהודיים בעברית ובתרגומים לטיניים. כך לדוגמה החשמן אג'ידיו דה ויטרבו שספריו "השכינה" ו"על האותיות העבריות" הושפעו מ"ספר התמונה" ו"הזוהר" היהודיים, והנזיר פרנצ'סקו ג'ורגי (אנ') מוונציה שחיבר שני ספרים שהיו גדולים וידועים מאוד בשעתם: De harmonia mundi ‏(1525) ו"פרובלמטה" (1536) המסתמכים גם הם בעיקר על ספר הזוהר. וכן המיסטיקן הצרפתי הנודע גיום פוסטל (1510 – 1581) שתרגם ללטינית את ספר הזוהר ואת ספר היצירה ואף כתב להם פירושים. לסופרים אלה היו קשרים רבים עם חוגים יהודיים, ועיסוקם בקבלה היה קשור למקורה היהודי קשר הדוק. ואולם במשך הזמן נתמעטו הקשרים בין המקובלים הנוצרים לחוגים היהודיים, והקבלה הנוצרית החלה לצמוח כדיסציפלינה עצמאית שהקשר שלה לדת היהודית הוא שרירותי בלבד. קבלה נוצרית זו לא הייתה עוד פירוש נוצרי של קבלה יהודית, אלא פירוש מיסטי של הנצרות, עיקרי אמונתה וכתבי הקודש שלה (ביבליה), המסתייע באותן הדרכים שמקובל יהודי מסתייע בהן לשם גילוי האמת הכמוסה בתורה.
בנוסף, הקבלה הנוצרית שונה באופן מכריע מזו היהודית: הקבלה היהודית היא בעלת אופי מיסטי מובהק ואילו הקבלה הנוצרית לעומתה נוטה לכיוון המדעי-מאגי. ההיסטוריונית פרנסיס ייטס טוענת למשל במחקריה, כי למקובלים הנוצרים חלק בלתי נפרד בפיתוחו של מדע הטבע הניסיוני באירופה. לטענתה, הקבלה הנוצרית היוותה חלק מהתחום הנרחב של בקשת האמת על הטבע, דבר שאינו מאפיין את הקבלה העברית שמרבה לעסוק באל ובנשגב. גם מבחינת הפרופורציות הפנימיות בין תחומי העיסוק שלהן מובחנות השתיים זו מזו. כך לדוגמה בין תחומי העיסוק העיקריים של הקבלה הנוצרית הוא הנומרולוגיה (מיסטיקה של מספרים) וגימטריה, בעוד שתחומים אלו שוליים בקבלה היהודית.
היחס מצד העולם הנוצרי והכנסייה

פרסומן של תשע-מאות התזות של פיקו ובתוכן אמירתו "שום חכמה אינה מוכיחה לנו את אלוהותו של כריסטוס ביתר וודאות משמוכיחה לנו אותה הקבלה", עוררה סערה גדולה בעולם הנוצרי. גילויה של מסורת אזוטרית ביהדות שנעלמה עד אז מדעת הקהל הנוצרי המשכיל יצרה סנסציה, ובעקבותיה התעורר הוויכוח הראשון על ערך הקבלה בחוגים ההומניסטים והכנסייה. לא אחת הוטחה ביקורת כלפי מקובלים נוצרים והם נרדפו והואשמו במינות. אנשי הכנסייה הקתולית לא קיבלו בעין יפה את התנועה הרוחנית החדשה שרבים מחבריה היו מובילי התנועה הפרוטסטנטית, ויוהנס רויכלין הותקף בחריפות על ידי נזירים דומיניקנים ומומרים על יחסו החיובי לקבלה ולתלמוד. בשנת 1520 הוחרם רויכלין, וכתביו נאסרו לקריאה בבולה של האפיפיור לאו העשירי (לבית מדיצ'י) יחד עם מרטין לותר. היחס האוהד לכתביהם של היהודים העומד בבסיס תנועת הקבלה הנוצרית הועמד בבולה זו בשורה אחת עם פילוגה של הנצרות ושבירת ההגמוניה האוניברסלית של הכנסייה הקתולית בידי לותר ותלמידיו.
על אף הרדיפות תנועת הקבלה הנוצרית המשיכה לפרוח עד המאה השמונה-עשרה, והמחקר על אודותיה ממשיך עד היום.
לקריאה נוספת

אידל, משה, "תוספות להערות בשולי הוויכוח היהודי נוצרי בימי הביניים: עוד על מידת החסד", מתוך: מרומי ירושלים 4 (ירושלים: המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, 1985), עמ' 22–219.
דן, יוסף, על גרשם שלום: תריסר מאמרים (ירושלים: מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, 2010).
דן, יוסף, "תורת הקבלה של יוהנס רויכלין ומשמעותה ההיסטורית", מתוך: מרומי ירושלים 14 (ירושלים: המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, 1998), עמ' 455–485.
הערך "קבלה נוצרית", האנציקלופדיה העברית, כרך כט, עמ' 130–132, מהדורת 1980.
וירשובסקי, חיים, מקובל נוצרי קורא בתורה (ירושלים: מוסד ביאליק, 1977).
וירשובסקי, חיים, שלושה פרקים בתולדות הקבלה הנוצרית (ירושלים: מוסד ביאליק, 1985).
לימור, אורה ורז-קרקוצקין, אמנון, בין נוצרים ליהודים (תל אביב: בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 1997).
וייס, יהודית, משיח נוצרי-קבלי ברנסאנס: גיום פוסטל וספר הזוהר (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2016).