stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
So Close to What
קידום

הסינגל המוביל מהאלבום, "It's OK I'm OK", יצא לאור ב-12 בספטמבר 2024.
ב-24 בינואר 2025, מקריי הוציאה את הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Sports Car" הכולל גם קליפ שהושק יחד עם הסינגל. השיר נכתב והופק על ידי ראיין טדר, גרנט בוטין וג'וליה מייקלס. הקליפ בוים על ידי ברדיה זיינלי ועוצב על ידי ברט אלן נלסון. במהלך הצילומים מקריי התנסתה לראשונה בחבישת פאות, מה שהיא תיארה כמהלך מפחיד אך מרגש.
ב-20 בפברואר, ערב לפני יציאת האלבום, מקריי ביצעה שירים מהאלבום בשידור חי בטיקטוק לראשונה.
ביום צאת האלבום הוציאה וידאו קליפ לשיר "Revolving Door" המשתמש בטכניקות של האצת מהירות והרצה לאחור כדי להמחיש את תחושת חוסר הוודאות והמעגליות.
ב-1 במרץ 2025 מקריי הופיעה בפעם השנייה בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" וביצעה שני שירים מתוך האלבום - "Sports Car" ו-"Dear God". בהופעה הראשונה, של השיר "Sports Car", מקריי הופיעה על במה עם כיסאות מתכת ומוקפת ברקדנים גברים בחליפות שצילמו אותה במהלך הביצוע. בהופעה השנייה, של השיר "Dear God", היא חזרה לבמה דומה בעיצוב מינימליסטי, והגישה ביצוע רגשי ואיטי יותר.
קידום > סיבוב הופעות

לקידום האלבום, מקריי תצא לסיבוב הופעות Miss Possessive Tour, שאמור להתפרש על פני 50 מופעים ברחבי צפון אמריקה, דרום אמריקה ואירופה, עם מופעי החימום ביני וזארה לארסון. סיבוב ההופעות צפוי להתחיל במרץ 2025 עם הופעה ראשונה במרכז פפסי שבמקסיקו סיטי וזארה לארסון תפתח את ההופעות באמריקה הצפונית והדרומית, בעוד ביני תצטרף להופעות באירופה ובבריטניה.
הרכב

האלבום כולל 15 שירים. באלבום מקריי עבדה עם מפיקים כמו ראיין טדר, גרנט בוטין, אמיל הייני ולוסטבוי. בנוסף, היא שיתפה פעולה במיוחד עם איימי אלן וג'וליה מייקלס, אותן היא מתארת ככותבות שירים יוצאות דופן.
ישנם שני אמנים אורחים באלבום: פלו מילי, שמשתתפת בשיר "Bloodonmyhands", ובן זוגה של מקריי, דה קיד לארוי, בדואט "I Know Love". מקריי סיפרה שביצוע השיר עם בן זוגה היה תהליך משעשע ומעט מלחיץ, מכיוון שלא היו רגילים לשיר ברצינות אחד מול השנייה.
נושא האלבום מתמקד בתחושות בלבול סביב התבגרות והתחושות הקיומיות של גיל 21.
מקריי תיארה את האלבום כנסיוני יותר מבחינה מוזיקלית ולירית, עם תעוזה שלא נראתה ביצירותיה הקודמות. הרצועות הן בסגנון פופ עכשווי, עם השפעות משנות ה-2000 עם השפעות R&B וסינתיסייזרים. מקריי הסבירה שהיא מתכננת את השירים כיום בצורה הוליסטית, תוך דמיון של ההופעה על הבמה והקהל ששר איתה.
הרכב > השירים

השיר "Miss Possessive", שגם נתן את שמו לסיבוב ההופעות של מקריי המלווה את האלבום, פותח את האלבום עם מקצב קצבי חזק. שיר זה היה הראשון שהתווסף לרשימת שירי האלבום. NME ציינו כי השיר מזכיר את הסגנון של סיארה והפוסיקט דולז. השיר "2 Hands" משלב אווירה חושנית עם מסר פשוט, מציג נגיעות אלטרנטיביות לצד דאנס-פופ, ומזכיר את סגנונו של קלווין האריס. השיר "Revolving Door" משלב הפקה בסגנון דאנסהול ומתאפיין בקצב גבוה יותר מכל שיר אחר שביצעה בעבר. הוא עוסק בתחושת התקיעות במערכת יחסים לא מוגדרת שאין בה התקדמות, אך קשה לצאת ממנה. הוא מתואר כבלדת רייב בסגנון השירים הניסיוניים מאלבומה של בריטני ספירס In The Zone משנת 2003.
הרצועה "Dear God" מתארת את הרצון לשכוח מערכת יחסים כואבת, בדומה לנושא בקליפ של אריאנה גרנדה "We Can’t Be Friends". השיר "Purple Lace Bra", נכתב עם איימי אלן ומתאר את המציאות המורכבת של להיות אישה.
מקריי שיתפה שהשיר "Sports Car" נועד ללכוד את האדרנלין של אהבה, סקס והתרגשות, והשוותה את התחושות לנהיגה במכונית ספורט. בשיר יש התייחסות מוזיקלית ליינג יאנג טווינס, עם פזמון בלחישה. השיר זכה להשוואות לשיר "Buttons" של הפוסיקט דולז, בזכות המקצב הסקסי והאנרגטי. השיר "Signs" נולד מתוך שיחה קצרה עם איימי אלן על הקושי של גברים להבין רגשות ללא הסבר מפורט. הוא מתאפיין בהפקה מלוטשת, אך חלק מהמילים בו נתפסות כלא מתוחכמות. הדואט "I Know Love" עם בן זוגה דה קיד לארוי מתאפיין באווירת רומנטיקה מודרנית עם מקצב היי-האט טרפי. מקריי סיפרה שהיא חיפשה אמן שישתתף בשיר, ולארוי הציע לשיר בית. לאחר שהקליטו את הקטע, הם החליטו לשפר את השיר עוד יותר.
השיר "Like I Do" עוסק בקנאה נשית, משלב הפקת R&B ומציג את הצד התחרותי של הדמות "טטיאנה". השיר "No I'm Not In Love" מציג גישה שובבה, כאשר מקריי מכחישה רגשות ברורים, תוך שמירה על הומור עצמי.
השיר "Means I Care" משלב הפקה בסגנון דאנסהול המזכיר את ריהאנה בתחילת דרכה. לקראת סוף האלבום, האנרגיה מעט יורדת עם שירים כמו "Green Light" ו-"Nostalgia", שבו מקריי מציגה את יכולות השירה שלה לצד גיטרה אקוסטית. השיר "Greenlight" מתאר את המורכבות הרגשית של התגברות על מערכת יחסים כואבת. הבלדה אקוסטית "Nostalgia" עוסקת בקושי להיות נוכחת ברגע, מתוך פחד להיפגע ומביטה לאחור על החיים והמשפחה.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
NME: 
סוכנות הידיעות Associated Press ציינה את השירים הבולטים באלבום כ-"Sports Car", ‏"Purple Lace Bra", ו-"It's OK I'm OK", המשלבים מקצב קליט ופזמון מושך. המבקרים משווים את סגנונה לבריטני ספירס, אך מציינים שהיא עדיין לא הגיעה למעמד של "נסיכת הפופ", אם כי היא מתקרבת לכך.
בביקורת שהתרסמה ב-NME, נכתב כי האלבום מזכיר את סגנונן של אמניות משנות ה-2000 כמו ריהאנה, בריטני ספירס והפוסיקט דולז וכי בסך הכל, האלבום מציג אוסף יציב של שירי פופ קליטים, המדגישים את הביטחון העצמי והסגנון הסקסי של מקריי, לצד צדדים רגשיים ושירים עם נושאים מגוונים.
הצלחה מסחרית

האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 וזהו האלבום הראשון של מקריי שמגיע למקום הראשון במצעד. האלבום צבר 177,000 יחידות אלבום שקולות בשבוע הראשון בארצות הברית, נכון לשבוע שהסתיים ב-27 בפברואר 2025, מתוכן 105,000 הגיעו מהזרמות (שווה ערך ל-137.3 מיליון הזרמות רשמיות לפי דרישה) ומכירות האלבום עמדו על 71,000 עותקים. זהו שבוע הבכורה הגדול ביותר לאלבום אולפן של אישה מאז ספטמבר 2024, כשסברינה קרפנטר הוציאה את האלבום Short n' Sweet.
הפצה

האלבום יצא במספר גרסאות: גרסה דיגיטלית סטנדרטית עם 11 שירים, גרסה פיזית (CD, קלטת, תקליט) עם 13 שירים וגרסאות דיגיטליות עם 15, 16 ו-18 שירים (הגרסה עם 18 שירים נמכרה בלעדית בחנות הרשמית של מקריי).
רשימת רצועות

| So Close to What> מס' | So Close to What> שם | So Close to What> כותב(ים) | So Close to What> מפיק (ים) | So Close to What> משך | So Close to What>  | So Close to What>  | So Close to What>  | So Close to What>  | So Close to What>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Miss Possessive  | טייט מקריי, איימי אלן, ראיין טדר ובלייק סלאטקין (אנ') | ראיין טדר ובלייק סלאטקין | 2:19 |  |  |  |  |  |
| 2. | 2 Hands  | טייט מקריי, איימי אלן, ראיין טדר ופיטר ריקרופט (אנ') | ראיין טדר ולוסטבוי (אנ') | 3:01 |  |  |  |  |  |
| 3. | Revolving Door  | טייט מקריי, ג'וליה מייקלס, ראיין טדר וגרנט בוטין | ראיין טדר וגרנט בוטין | 3:00 |  |  |  |  |  |
| 4. | Bloodonmyhands (בהשתתפות פלו מילי)   | טייט מקריי, טמיה קרטר, ראיין טדר וגרנט בוטין | גרנט בוטין | 2:42 |  |  |  |  |  |
| 5. | Dear God  | טייט מקריי, ג'וליה מייקלס, ראיין טדר וגרנט בוטין | ראיין טדר וגרנט בוטין | 2:51 |  |  |  |  |  |
| 6. | Purple Lace Bra  | טייט מקריי, איימי אלן ואמיל הייני (אנ') | אמיל הייני | 3:11 |  |  |  |  |  |
| 7. | Sports Car  | טייט מקריי, ג'וליה מייקלס, ראיין טדר וגרנט בוטין | ראיין טדר וגרנט בוטין | 2:45 |  |  |  |  |  |
| 8. | Signs  | טייט מקריי, איימי אלן ופיטר ריקרופט | לוסטבוי | 2:53 |  |  |  |  |  |
| 9. | I Know Love (בהשתתפות דה קיד לארוי)   | טייט מקריי, צ'רלטון הווארד, ג'וליה מייקלס, בילי וולש, ראיין טדר וטיילר ספרי | ראיין טדר, טיילר ספרי ודופמין | 2:36 |  |  |  |  |  |
| 10. | Like I Do  | טייט מקריי וגרנט בוטין | גרנט בוטין | 3:02 |  |  |  |  |  |
| 11. | It's OK I'm OK  | טייט מקריי, סוואן קוטצ'ה, איליה סלמנזאדה (אנ') וראיין טדר | איליה וראיין טדר | 2:36 |  |  |  |  |  |
| 12. | No I'm Not in Love  | טייט מקריי, איימי אלן, ראיין טדר ופיטר ריקרופט | ראיין טדר ולוסטבוי | 3:02 |  |  |  |  |  |
| 13. | Means I Care  | טייט מקריי, איימי אלן, ראיין טדר, רוב ביזל (אנ') וסטיבן מרסדן (אנ') | ראיין טדר ורוב ביזל | 2:55 |  |  |  |  |  |
| 14. | Greenlight  | טייט מקריי וגרנט בוטין | גרנט בוטין ואמיל הייני | 2:45 |  |  |  |  |  |
| 15. | Nostalgia  | טייט מקריי וגרנט בוטין | גרנט בוטין | 3:03 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 42:30 |  |  |  |  |  |
המהדורה הפיזיות של האלבום כוללות רשימת רצועות שונה של 13 רצועות. "Bloodonmyhands", ‏"I Know Love",‏ "Like I Do" ו-"Means I Care" מושמטים. "Signs" ו-"Revolving Door" רשומים כרצועות חמש ושבע, בהתאמה, כאשר רצועות בונוס "Better Than I Was" ו-"Call My Bluff" מופיעות כרצועות אחת עשרה ו-12, בהתאמה. שאר השירים נשארים בסדר המקורי שלהם.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1  |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1  |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1  |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1  |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1  |
קטריקס ודורון ביטון

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  (2019-2015) (2022–2023)
 סוגה:  היפ הופ • פופ • ראפ
 חברים
 קטריקס (עומרי קטרי)   דורון ביטון
קטריקס ודורון ביטון הם זמרים ואושיות רשת ישראלים, המופיעים כצמד היפ הופ. חברי ההרכב הם קטריקס (עומרי קטרי) ודורון ביטון. הם קנו את פרסומם בזכות הלהיטים "חופשיה", "מה שהיא רוצה" ו"סוכר!". שירם "חופשייה" הוא בין 50 הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב ובמקום החמישי לשנת 2016. ביולי 2022 הכריזו קאמבק עם שיר חדש בשם "רוטשילד".
רקע

שני הזמרים גרים בנתניה. שניהם התפרסמו בנפרד בזכות הרשת. הראשון היה דורון ביטון, שבגיל 21 העלה סרטון ויראלי ובו חיקויי חיות מצחיקים אשר צבר במהרה 20 אלף לייקים. ביטון, שבאותה עת היה בלש במשטרה הצבאית, נכנס לכלא הצבאי בגין עריקות וקיבל שם את ההשראה לסרטון. משם המשיך להפצת סרטונים נוספים אשר פורסמו ב"הצינור" עם גיא לרר וב"סטטוסים מצייצים". בהמשך שיתף פעולה עם צוות "שרוטונים" המפיק סרטונים קומיים ועם עמוד "דיבוב מצחיק", הוא גם דיבב את יוסי בניון בתוכנית "בובה של לילה" וכן הופיע בסדרה "שנות ה-80". ביטון אף לוהק לתפקיד ראשי בסדרה "שוברי גלים", שנמנע ממנו לאחר שעבר תאונת אופנוע קשה, וביצע תפקיד משני במקום. במקביל קטריקס החל לפרסם את עצמו ברשת כזמר ויוצר. ב-2014 הוציא את השיר "תמיד כשאת פה" בו אירח את סטטיק.
קטריקס ודורון נפגשו במועדון, במסיבת יום הולדת של חבר משותף. הם התחברו והחלו לצאת יחד למסיבות. עם הזמן דורון תלווה להקלטות של קטריקס, וקטריקס התלווה אל דורון להשקות. בשלב מסוים השניים החלו ליצור שירים יחד.
הופעה כצמד

באוקטובר 2015 הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, "להיות איתה". באוקטובר הוציאו סינגל נוסף, "אוהבת לרקוד" אשר זכה להצלחה ניכרת.
במרץ 2016 הוציאו את השיר "מה שהיא רוצה" בהפקת הצמד פלג ואלון. בנובמבר 2016 הוציאו בשיתוף עם עודד פז את השיר "שחרר". את הכתיבה, הלחן וההפקה ביצע אבי מסיקה בליווי ניגונו של יהודה קיסר. באותו חודש הוציאו את השיר "רק רשת" בשיתוף מנהלת ליגת העל בכדורסל. שם השיר נובע מהקריאה הידועה פרשן הכדורסל שימי ריגר אותו הם מצטטים בפזמון עם מבטא אמריקאי. הקליפ צולם בהיכל טוטו חולון משתתפים בו שחקני נבחרת ישראל בכדורסל וכן להקת המעודדות של הפועל חולון. בספטמבר 2016 הוציאו את השיר המפורסם ביותר שלהם, "חופשיה" שנכתב בשיתוף דולב רם ופן חזות והופק על ידם. השיר זכה ל-30 מיליון צפיות ביוטיוב. הוא בין 50 הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב ובמקום החמישי לשנת 2016.
בפברואר 2017 הוציאו את השיר "דווקא איתו" בו אירחו את כוכב הישרדות שגיא ביטבוקס. את השיר הפיקו דולב רם ופן חזות ובקליפ דגמנה טיילור מלכוב. במרץ כיכבו על שער ראש אחד וכן זכו לכתבת אמצע. במאי נבחרו לתת את הופעת החימום בהופעה של הראפר ג'יי באלווין, שהתקיימה באמפיפארק רעננה. ביוני 2017 הוציאו את שיר הרגאטון "קרנבל בלב" בהפקת סתיו בגר. ביולי 2017 השתתפו בתוכנית של MTV ישראל וכן בפסטיבל המוזיקה "קוקה קולה וואו פארטי". באוגוסט 2017 נתנו את מופע החימום של הזמר האמריקאי שון פול אשר הופיע בזאפה לייב פארק בראשון לציון. באותו חודש השתתפו בפסטיבל "ראש אחד" בהשתתפות 15,000 איש. בספטמבר הופיעו יחד בגמר הישרדות. בדצמבר 2017 השתתפו בהוצאה מחודשת לשיר "ב.מ.וו שחורה" של אתניקס ובכך החליפו את הקומיקאי שלום אסייג. בגרסה המעודכנת הם שילבו קטע ראפ לו ניסחו מילים חדשות והשיקו אותה בסיבוב הופעות משותף עם אתניקס ואייל גולן. באותה שנה הם ביצעו את שיר השנה של ערוץ הילדים, "אל תפריעו לי לרקוד", את השיר הם כתבו והלחינו יחד עם דורון מדלי. הם הופיעו גם בשנה העוקבת עם גרסת כיסוי לשירו של אליעד נחום, "תמיד חלמתי".
בתחילת 2018 יצאה הסדרה "המלון של פיני" בכיכובם של ישראל קטורזה וגיה באר גורביץ'. הצמד מבצע את שיר הנושא של הסדרה ואף כיכב בה. במרץ 2018 יצאו עם השיר "גוצ'י & פראדה" בקליפ בו משתתפות בנות סדרת הטלוויזיה "#itgirls". במאי 2018 הוציאו לכבוד מצעד הגאווה את השיר "פריטי בוי" יחד עם צמד הזמרות קייט ואור. ביולי 2018 הוציאו את השיר "בחופים של תאילנד". באוגוסט השתתפו בפסטיבל שוקו טרה ראש אחד אשר התקיים בזאפה לייב ראשון לציון. בספטמבר השתתפו במופע השקת האלבום של מוטי טקה, "בלבלה", אשר התקיים בהאנגר 11.
בינואר 2019 שיתפו פעולה עם הדי ג'יי גיא מר מהדג נחש בשיר "לרפרש" המציג את הפעילות ברשתות החברתיות ובייחוד באפליקציות הכרויות. בהמשך עשו שימוש בשיר בתור קמפיין לחברת גולן טלקום. ביוני 2019 נפרד הצמד בעקבות חילוקי דעות מקצועיים. בפברואר יצא שירם האחרון, "לא משנה לה" אשר זכה להצלחה מועטה. ביוני הצמד התפרק.
ביולי 2022 הצמד הודיע על חזרה לשיתוף פעולה מוזיקלי, ואף שחררו שיר משותף העונה לשם "רוטשילד".
בפברואר 2023 הצמד הוציא שיר נוסף בשם "איזה מזל", ואף חזרו להופיע יחד.
בידור

באוקטובר 2017 השתתפו באתגר החיקויים של אשלי וקסמן בקשי.
בינואר 2018 העבירו מופע סטנדאפ בתוכנית "טין ניק סטנדאפ שואו" בערוץ טין ניק מבית ניקלודיאון. במרץ אותה שנה השתתפו בתוכנית המתיחות "בלאגניקס" באותו ערוץ.
באוקטובר 2016 השתתפו בתוכנית "קופי טוק" בהנחיית עופר שכטר.
הוקרה

בשנת 2017 ראש אחד, מגזין הנוער הגדול בישראל, העניק לצמד את פרס "פריצת השנה במוזיקה". הצמד נבחר על ידי בני הנוער שהשתתפו בהצבעה.
דיוגנס

ערך זה עוסק בפילוסוף מאסכולת הציניקנים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

פסל של דיוגנס בסינופ, עיר הולדתו, ולצידו כלב
 לידה:  412 לפנה"ס סינופ, האימפריה האחמנית
 פטירה:  323 לפנה"ס (בגיל 89 בערך) קורינתוס
 זרם:  ציניקנים
 תחומי עניין:  אתיקה, אסתטיקה
 עיסוק:  פילוסוף 
 הושפע מ:  אנטיסתנס, סוקרטס
 השפיע על:  קראטס מתבאי, ציניקנים אחרים, האסכולה הסטואית, כמה פילוסופים אנארכיסטים מהמאה ה-20.
 מדינה:  יוון העתיקה, סינופה
 
דִּיוֹגֶנֶס (ביוונית: Διογένης‏; 412 לפנה"ס - 323 לפנה"ס) היה פילוסוף יווני מאסכולת הציניקנים באתונה.
דיוגנס, יליד סינופה, האמין כי כל המותרות רק מפריעים לאדם לממש את ה"חיים הטבעיים", ועל כן הסתפק במועט וחי לדבריו "חיי כלב". סלד מהגרגרנות, אכל רק את המזון הפשוט ביותר, ולבש את הבגדים הגסים ביותר. ישן על הרצפה והתקין לעצמו מעון בתוך חבית. הוא הכריז כי לא רק בני האדם הם אחיו אלא כל בעלי החיים, וחי על נדבות. אורח חייו ודעותיו עמדו בניגוד גמור לתרבות השפע והנהנתנות שרווחו באתונה העתיקה באותה תקופה.  בני עירו האתונאים לא נטו לחקות את אורח חייו, אך התפעלו מהבוז שרחש לחיי רווחה. ברם התנהגותו גרמה לא אחת אי נעימויות.
כל כתביו של דיוגנס אבדו, וכל המידע שיש עליו כיום מקורו בהתייחסויות ואנקדוטות של אישים אחרים. חלק ניכר מהמידע מגיע מכתביו של הביוגרף היווני דיוגנס לארטיוס, שחי במאה ה-3 לספירה.
חייו

דיוגנס נולד בעיר סִינוֹפֶּה (כיום סינופ, חלק מטורקיה) שעל גדות הים השחור, לקראת סוף המאה ה-5 לפנה"ס. לא ידוע הרבה על צעירותו, אבל ידוע שאביו היה בנקאי. ככל הנראה, היה דיוגנס מעורב גם הוא בעסקי הבנקאות, והשניים היו מעורבים בפרשה של השחתת מטבעות. לפי אחד מהסיפורים עליו, הוא עשה זאת לאחר שהלך לאורקל מדלפי, שאמר לו ”להשחית את ההון”. לאחר הפרשה הוגלה מסינופה ובשלב זה פירש את דברי האורקל בצורה אחרת, ולכן החליט ללכת דווקא לאתונה הבירה, על מנת להשחית שם את ה"הון הפוליטי", כלומר את יחסי הכוחות בעיר. דיוגנס בילה את שארית חייו בניסיון לאתגר ולשנות את הערכים והמנהגים המקובלים בחברה.
חייו > אתונה

פעם, כשדיוגנס רחץ עדשים עבור ארוחתו, בא אליו אריסטיפוס, תלמיד לשעבר של סוקרטס. אמר לו אריסטיפוס, ”אם תלמד להחמיא לטיראן,  לא תיאלץ לרחוץ עדשים”. השיב לו דיוגנס,  ”אם תלמד לרחוץ עדשים,  לא תיאלץ להחמיא לטיראן”.
דיוגנס נפעם והתרשם מתורתו של אנטיסתנס, מייסד זרם הציניקנים. מסופר שהוא אף הלך ללמוד אצל אנטיסתנס, אם כי יש חוקרים רבים החולקים על כך. על פי הסיפור, אנטיסתנס סירב בתחילה ללמד את דיוגנס, ואף ניסה לגרשו באמצעות מקל, אך דיוגנס התעקש עד שאנטיסתנס ויתר והסכים ללמדו.
דיוגנס עסק רבות בשאלה ”מה הוא בן אדם?”, והאשים את תושבי אתונה שאינם בני אדם. אגדה אחת מספרת כי פעם הזמין את כל האנשים להתכנס סביבו ולהאזין לדבריו, וכשבאו הכה אותם במקלו וקרא ”אנשים הזמנתי ולא נבלים”. אגדה אחרת מספרת כי היה הולך בשוק בצהרי היום, אוחז נר, וכששאלו העוברים ושבים, מה הוא מחפש, ענה: ”בן אדם”. סיפור שלישי מספר שכשאפלטון הגדיר ”בן אדם” כ”יצור חסר נוצות בעל שתי רגלים”, דיוגנס לקח תרנגול, מרט את נוצותיו, והביאו לאקדמיה של אפלטון באומרו ”ראה, הבאתי לך בן אדם”.
חייו > קורינתוס

במהלך מסע לאגינה נשבה דיוגנס על ידי שודדי ים. אלו לקחו אותו לכרתים, ומכרו אותו לקסניאדס, תושב קורינתוס. כשנשאל איזה מלאכה הוא יודע, דיוגנס ענה להם כי הוא יודע רק לשלוט, על כן הציע שימכרוהו לאדם הרוצה לקנות אדון לעצמו.
המשך עלילותיו של דיוגנס בקורינתוס אינו ברור. יש הטוענים שהוא המשיך לחיות בבית אדוניו, יש האומרים ששוחרר ועבד כמחנך של ילדיו של אדוניו, ויש האומרים שהוא שוחרר ועבר לגור בחבית, כפי שעשה באתונה.
חייו > דיוגנס ואלכסנדר מוקדון

בקורינתוס, ככל הנראה, פגש דיוגנס את אלכסנדר הגדול. ישנן גרסאות רבות לסיפור, אך הסיפור הידוע ביותר מופיע אצל פלוטרכוס, ולפיו אלכסנדר, שהתפעל מהפילוסוף החכם והמפורסם, בא לפגוש אותו ומצא אותו "מוטל בחמה". אלכסנדר שאל אותו אם יש משהו שהוא יכול לעשות בשבילו. דיוגנס ענה לו ”כן, זוז, אתה מסתיר לי את השמש”. אלכסנדר התפעל מאוד מהתשובה, ואמר לאחר מכן "לולא הייתי אלכסנדר, הייתי רוצה להיות דיוגנס".
לסיפור יש גרסאות רבות נוספות, שחלקן שונות מאוד מגרסה זו. על פי גרסה נוספת, שככל הנראה הומצאה בעידן המודרני, אלכסנדר מצא את דיוגנס מתבונן בערימת עצמות אנושיות. לאחר שנשאל מה הוא עושה, השיב דיוגנס: "אני מחפש את עצמות אביך, אך איני מצליח להבדיל בינן לבין עצמותיו של עבד." הסיפור הפך לאנקדוטה ידועה מאוד, וזכה לעיבודים רבים באומנות ובספרות (ראו בהרחבה למטה). בין המפורסמים שבהם נמנים העיבוד של הנרי פילדינג, המציג דיאלוג פילוסופי בין השניים, וחיבורו של דוד פינסקי, "דיוגנס בחביתו".
חייו > שנותיו האחרונות ומותו

בשנותיו האחרונות עסק דיוגנס בעיקר בהרצאות ובלימוד של אנשי קורינתוס. מסופר שהוא נאם במשחקים האיסתמיים בקורינתוס בפני קהל גדול.
ישנם סיפורים רבים על מותו. בין השאר מסופר שהוא מת מנשיכת כלב שהזדהמה, שהוא אכל בשר תמנון נא ומת מהזיהום, ושהוא מת מחנק.
מסופר שדיוגנס נשאל כיצד הוא רוצה להיקבר, וביקש שיזרקו אותו מחוץ לחומות העיר. כשנשאל אם אינו חושש שייאכל על ידי חיות בר, ביקש שיציידו אותו במקל כדי להגן על עצמו. לאחר שציינו בפניו שלא יוכל להשתמש במקל, כי לא תהיה לו תודעה, אמר דיוגנס "אם לא תהיה לי תודעה, אז מה אכפת לי מה יקרה כשאמות?". דיוגנס תמיד הביע זלזול במנהגי הקבורה והטקסים שהיו נהוגים ביוון לאחר המוות.
תושבי קורינתוס הקימו עמוד לזכרו ועליו כלב שיש. השם ניתן גם כלגלוג, גם משום אמירותיו הנשכניות כמו נשיכות של כלב וגם בשל התנהגותו ככלב (ראו בהמשך).
משנתו הפילוסופית

דיוגנס נחשב לאחד הפילוסופים הציניקנים החשובים ביותר. רעיונותיו ודרך חייו מהווים את הבסיס הרעיוני לאסכולה כולה. עיקר תורתו של דיוגנס היה התנגדות לחומרנות, הנהנתנות והמתירנות שרווחו ביוון העתיקה באותה תקופה. דיוגנס הציג מודל אחר של ערכים, עם דגש על חיי צנע פשוטים וחזרה לטבע. לטענתו, "בני האדם סיבכו את כל מתנותיהם הפשוטות של האלים".
לצד התנגדותו לממון ולתאוות בצע, התנגד דיוגנס גם לסדר החברתי שהיה קיים ביוון, ולסדר חברתי בכלל. הבוז שרחש לאלכסנדר מוקדון, שעמד בראש ההיררכיה החברתית באותה תקופה, מדגים זאת היטב. דיוגנס היה האדם הראשון שהצהיר שהוא קוסמופוליטי, והגדיר את עצמו כאזרח העולם. בהתאם לכך, בז דיוגנס גם לכללי הנימוסים ולמוסכמות החברתיות ביוון העתיקה. הוא נהג להפר אותם במופגן.
דיוגנס רחש בוז רב למטאפיזיקה המופשטת של אפלטון. כל תורתו הפילוסופית הייתה מעוגנת באדמה, וקשורה באופן ישיר לחיי האדם. מרבית אמרותיו היו קשורות לאתיקה או אסתטיקה.
תורתו של דיוגנס השפיעה רבות על פילוסופים ציניקנים אחרים, וגם על האסכולה הסטואית שקמה אחרי כן. היא עמדה בניגוד להדוניזם שרווח באותה תקופה ביוון, ולאסכולות מאוחרות יותר כמו האסכולה הפריפטטית והנאופלאטוניזם.
תורתו של דיוגנס הייתה בין הראשונות בזרם של אסכולות פילוסופיות יווניות המטילות ספק במוסכמות החברתיות הקיימות. בין אסכולות אלה ניתן למנות את הספקנות, הסופיזם, האסכולה האפיקוראית, והאסכולה הסטואית שהוזכרה קודם.
משנתו הפילוסופית > דיוגנס ככלב

סיפורים רבים גורסים שדיוגנס התנהג ככלב, ושיבח את תכונותיו ומעלותיו של הכלב. לטענתו, בני האדם החלו לחיות חיים צבועים ומזויפים, וראוי שילמדו מחיי הכלב. דיוגנס שם דגש על כך שהכלב אינו כבול בנורמות חברתיות או בכללי נימוס, והוא אינו בררן בבחירת האוכל ומקום הלינה שלו. הכלבים חיים ללא דאגות וחרדות, ואינם עוסקים בפילוסופיה מופשטת.
שמה של האסכולה הציניקנית (שדיוגנס היה ממקימיה) נגזר ככל הנראה מן המילה היוונית "קיניקוס" (κυνικός) שפירושה "כמו כלב". יש הטוענים שהדבר נובע מהערכים ה"כלביים" של דיוגנס ושל הציניקנים האחרים.
משנתו הפילוסופית > השפעתו על הפילוסופיה המודרנית

אף על פי שניתן לראות הדים לתורתו של דיוגנס במקומות רבים בתרבות ובפילוסופיה המערבית, השפעתו הישירה על פילוסופים מודרניים היא מועטה, ורק פילוסופים מועטים התייחסו אליו באופן ישיר בכתביהם.
הפילוסוף מישל פוקו התייחס לדיוגנס מספר פעמים בכתביו, וניסה לגבש תפיסה חדשה של "מהפכנות" ומיליטנטיות, המבוססת על תורתו של דיוגנס.
הפילוסוף הגרמני פטר סלוטרדז'יק (ראו כאן) הושפע רבות מדיוגנס, ופרסם מספר ספרים עליו ועל האסכולה הציניקנית. אחד הספרים ("ביקורת על ההיגיון הציניקני") הפך להיות רב מכר, והפיץ את תורתו של דיוגנס ברחבי אירופה המודרנית.
דיוגנס השפיע רבות גם על הוגים אנארכיסטים רבים, ביניהם וולפי לנדשטרייכר, האן ריינר ומישל אונפריי.
הנצחתו

דיוגנס הטביע את חותמו על אנשי יוון. שמו מופיע בכתביהם של פילוסופים והיסטוריונים חשובים רבים. תושבי קורינתוס הקימו לזכרו פסל שיש בדמות כלב (מאות שנים אחר כך הוקם פסל דומה בסינופ, עיר הולדתו, אם כי בפסל זה הופיעה גם דמותו של דיוגנס עצמו). דמותו של דיוגנס סקרנה אומנים וסופרים רבים בשנים שאחר כך, והוא מופיע ביצירות אומנות רבות, מימי הביניים ועד עכשיו.
הנצחתו > הנצחתו באומנות

יצירת האומנות המוקדמת ביותר שדיוגנס מופיע בה ושרדה עד היום היא תבליט שיש עתיק שנמצא בוילה אלבני שבותיקן. התבליט מתאר את המפגש בין דיוגנס לבין אלכסנדר מוקדון. ישנם פסלי ראש של דיוגנס במוזיאונים בוותיקן, בלובר, ובמוזיאונים הקפיטוליניים.
אמנים רבים לאורך השנים ציירו או פיסלו את דיוגנס. ביניהם ניתן למנות את ניקולא פוסן, יאקוב יורדאנס, ז'אן-לאון ז'רום, קספר דה קרייר, סלבטור רוסה ורבים אחרים. אפיזודות מחייו המופיעות ביצירות אומנות רבות הן מפגשו עם אלכסנדר מוקדון, "חיפושו" אחר אדם אמיתי באמצעות עששית, והרגע שבו השליך את הקערה שלו ועבר לשתות בידיים.
דיוגנס מופיע בפרסקו המפורסם של רפאל, אסכולת אתונה.
הנצחתו > הנצחתו בספרות

שמו של דיוגנס מופיע ביצירות ספרותיות רבות, של סופרים ומחזאים חשובים. בין השאר נמנים אנטון צ'כוב, ויליאם בלייק, פרנסואה רבלה, גתה, סרן קירקגור, מיגל דה סרוואנטס, צ'ארלס דיקנס, שרלוט ברונטה, שיימוס היני וטרי פראצ'ט. לרוב הוא אינו חלק מרכזי ביצירה, אך מתייחסים אליו או אל שמו. למשל: אחת הדמויות ב"איש הזכוכית" של סרוואנטס מספר סדרת אנקדוטות על דיוגנס; גיבור הספר דומבי ובנו של דיקנס מתידד עם כלב בשם דיוגנס; וכו'.
יש הטוענים שמחזהו של שייקספיר "טימון מאתונה" כולל מחווה לדיוגנס, ושיש קווי הקבלה רבים בין דיוגנס לדמותו של טימון מאתונה. כראיה, מציגים את ההתייחסויות הרבות לכלבים במהלך היצירה.
מייקרופט הולמס, אחיו של שרלוק הולמס בסיפוריו של ארתור קונאן דויל, חבר במועדון גברים בשם "בית דיוגנס". השם מעיד על אופיו הציניקני של מייקרופט, שאינו מוכן להשתמש בשכלו החד על מנת לעזור להולמס.
הסצנה המפורסמת של דיוגנס ואלכסנדר מוקדון זכתה לעיבודים ספרותיים רבים. הסופר והמחזאי הבריטי הנרי פילדינג הציג את הדיאלוג ביניהם בצורה מורחבת, כאשר דיוגנס מייצג את החוכמה ביוון העתיקה, ואלכסנדר מוקדון מייצג את העוצמה ביוון העתיקה. פילדינג הציג באור נלעג את שתי הדמויות- אלכסנדר הכובש הכוחני, ודיוגנס הפלספן שאינו עושה כלום.
עיבודים נוספים של הסצנה נכתבו על ידי דוד פינסקי, ג'ון גאוור ואחרים.
בספר "עיין ערך: אהבה" מאת דויד גרוסמן, מסופר על איליה גינצבורג אשר דבק בו כינוי הלעג 'דיוגנס', כיוון ש-"כמו הפילוסוף היווני היה גם הוא מחזר אחרי עלבונות, מתגרה בבריות בדרכו הטורדנית, מתלבט בין רגליהם, ומופיע תמיד ברגעים הבלתי מתאימים" (עמוד 284).
הנצחתו > הנצחתו בתרבות האינטרנט

בשלהי שנות ה2010 החלו להופיע ממים המחקים את תגובתו של דיוגנס להגדרתו של אפלטון את בן האדם כ”יצור חסר נוצות בעל שתי רגלים”. לרוב ממים אלו מורכבים מתמונה של יצור או חפץ דו רגלי וחסר נוצות, עם גרסא כלשהי של האמרה "ראה, בן אדם!".
תסמונת דיוגנס

על שם דיוגנס קרויה תסמונת דיוגנס בפסיכולוגיה, המתבטאת בהזנחה עצמית, אובדן בושה ציבורית, הסתגרות חברתית ואיסוף זבל. הסינדרום קשור לרוב לסניליות, ועל כן נפוץ בעיקר בקרב אוכלוסייה מבוגרת. זקנים הלוקים בתסמונת לרוב מסתגרים ומסרבים לקבל עזרה. התסמונת אובחנה ונקראה בשם זה בשנת 1966.
אף על פי שלמראית-עין התסמונת מזכירה את התנהגותו של דיוגנס, רבים מוחים על השם וטוענים שהוא אינו מתאים, כיוון שדיוגנס לא סלד ממפגש חברתי, ולא אסף זבל. להפך - הוא התנער לחלוטין מרכוש, ואהב להביע את דעותיו בפני אזרחי אתונה וקורינתוס.
ראו גם

ציניקנים
אנטיסתנס
פילוסופיה יוונית
זנון מקיטיון
סטואיקנים