stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאקנה
היסטוריה

עד מלחמת העצמאות של פרו טאקנה הייתה עיירה קטנה. ב-1811 פרנסיסקו אנטוניו דה סלה, רואה חשבון מלכותי, למעשה התחיל את המלחמה בטאקנה עם פתיחת מרד נגד השלטון הספרדי.
מ-1836 על 1839 טאקנה הייתה בירת הקונפדרציה הפרואנית-בוליביאנית קצרת הימים. ב-1841 העיר נכבשה על ידי הצבא הבוליביאני, אך הוחזרה לפרו כעבור שנה בהתאם להסכם שנחתם.
העיר החלה לשגשג כלכלית עד מלחמת האוקיינוס השקט. במהלך המלחמה, שהחלה ב-1879, צ'ילה פלשה לערים טאקנה ואריקה, שהיו אז תחת שלטון פרואני. עם סיום המלחמה ב-1883 נחתם חוזה אנקון, אשר בו נאמר שצ'ילה תשלוט באזור למשך עשר שנים, שלאחריהן ייערך משאל עם שייקבע את עתיד האזור, אך משאל העם לא התקיים בסופו של דבר. טאקנה נותרה תחת שליטה צ'יליאנית בסביבות 45 שנה, במהלכן ניסה השלטון הצ'יליאני לשכנע את האוכלוסייה המקומית לנטוש את עברה כחלק מפרו ולהשתלב לצ'ילה. לבסוף, ב-1929 הצדדים הגיעו להסכמה, כך שצ'ילה תמשיך להחזיק באריקה, בעוד טאקנה תוחזר לפרו אשר קיבלה גם פיצוי בגודל של כ-6 מיליון דולר.
באזור נמצא הר געש טוטופאקה שהתפרץ בעבר מספר פעמים.
כלכלה

כלכלת טאקנה מתבססת בעיקר על חקלאות. היא מייצרת למעלה ממחצית יבול הזיתים במדינה. בנוסף פועל באזור מכרה נחושת חשוב.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הלאומית חורחה בסדרה גרומן והאוניברסיטה הפרטית של טאקנה.
תחבורה

העיר מקושרת במסילת רכבת לעיר אריקה בצ'ילה.
נמל התעופה הבינלאומי קורונל חיל האוויר הפרואני קרלוס סיריאני סנטה רוסה נמצא במרחק של 5 קילומטרים מהעיר ומציע טיסות לערים אחרות בפרו, כמו לימה, בירת המדינה.
ערים תאומות

צ'ילה אריקה, צ'ילה
צ'ילה איקיקה, צ'ילה
בוליביה לה פאס, בוליביה
ארגנטינה מנדוסה, ארגנטינה
אקוודור אמבטו, אקוודור
יואב רפאל

יואב רפאל (נולד ב־27 בספטמבר 1952) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית באר יעקב בין השנים 1989–2003.
ביוגרפיה

רפאל נולד במעברת חוטר (באר יעקב) למשפחה שעלתה ארצה מלוב בשנת 1949. הוא בן שלישי מ-11 אחים. את בית הספר היסודי למד בבית הספר רשב"י בבאר יעקב והחל את לימודיו התיכוניים בישיבת "פורת יוסף" ברחובות, אך נאלץ לפרוש מלימודיו כדי לסייע בכלכלת המשפחה. עד שירותו הצבאי עבד כשוליית נגרים. את שירותו הצבאי עשה בבסיס צאלים בנגב.
במלחמת יום הכיפורים, אחיו הגדול שלום, נהרג בקרב בפרברי סואץ. תחילה הוגדר נעדר ורק כ-4 חודשים לאחר מכן נודע כי נהרג בקרב. בשנות ה-70 החל רפאל לעבוד כנהג שכיר בחברת אגד, ונבחר ליו"ר שכירי אגד בסניף רמלה.
קריירה פוליטית

במרוצת השנים הצטרף רפאל למפלגת הליכוד והפך לפעיל בולט בסניף באר יעקב ובמישור הארצי. בבחירות 1989 נבחר למועמד הליכוד לראשות המועצה בבאר יעקב וניצח את ראש המועצה המכהן, נחום איצקוביץ' מהמערך. רשימת הליכוד בראשותו זכתה ל-4 מנדטים מול 3 של המערך. רפאל עצמו זכה ל-52% מקולות הבוחרים. בבחירות 1993 רפאל והליכוד הגדילו את הישגם ל-5 מנדטים ו-57% מקולות הבוחרים לרפאל בראשות המועצה. בבחירות אלה, ניסים גוזלן, מחליפו לעתיד של רפאל, היה יו"ר מטה הצעירים שתמך במועמדותו של רפאל. בבחירות 1998 רפאל ורשימת הליכוד בראשותו ירדו בכוחם. רשימת הליכוד ירדה ל-3 מנדטים במועצה, אבל שמרה על כוחה כסיעה הגדולה ביותר במועצה. רפאל זכה ב-49% מקולות הבוחרים, מול 29% של ניסים גוזלן שהתמודד ברשימה עצמאית ו-22% של מועמד העבודה, יעיש גורין. רפאל לא התמודד בבחירות 2003 ובמקומו נבחר ניסים גוזלן.
במהלך כהונתו כראש המועצה הוקמה שכונת נווה גנים, מועדון נוער, הושקעו מאמצים בקידום החינוך וגובשה תוכנית המתאר של העיר, הכוללת את הכבישים 4313 ו-431.
בבחירות 2013 הכריז על התמודדותו לקדנציה נוספת בראשות המועצה. רפאל ורשימתו החדשה, "חוזר לעשות סדר", נרשמו להתמודדות ופרשו זמן קצר לפני יום הבחירות.
הערות שוליים

1 2 3 4  ראשי המועצה - אתר עיריית באר יעקב, באתר עיריית באר יעקב
↑  ילקוט הפרסומים 3629, באתר נבו
↑  ילקוט הפרסומים 4163, באתר נבו, ‏15 בנובמבר 1993
↑  שישי בעיר, ניסים גוזלן מציג: סיפור סינדרלה - שישי בעיר, באתר שישי בעיר, ‏2023-08-22
↑  ילקוט הפרסומים 4705, באתר נבו
↑  ילקוט הפרסומים 6695, באתר נבו
יואב רינון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 (בן 61 בערך) 
 ענף מדעי:  ספרות השוואתית, לימודים קלאסיים
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 באוקטובר 1997) 
 
יואב רינוֹן (נולד ב-1963) הוא חוקר ספרות ומתרגם ישראלי, פרופסור חבר לספרות השוואתית וללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית בירושלים וראש בית הספר לספרויות עתיקות וחדשות באוניברסיטה. מחקרו עוסק בשאלות זהות ביצירתם של שארל בודלר, מרסל פרוסט וולטר בנימין.
ביוגרפיה

רינון נולד בתל אביב. אביו שירת בצבא הקבע ואימו מורה לספרות אשר כתבה תיזה בהנחיית ברוך קורצווייל. הוא גדל בשכונות רמת אביב וגני צהלה, ושירת כמדריך חובשים בצה"ל. הוא יצא מהארון כהומו בגיל 17, ונכנס למערכת יחסים עם גבר בן 30 למשך שנה. בגיל שלושים נישא למוציאה לאור הילית חמו-מאיר, ונולדה להם בת. הם התגרשו לאחר שש שנים, ומאז נכנס לזוגיות עם גבר למשך 19 שנים.
לאחר שירותו הצבאי עבר לירושלים ולמד באוניברסיטה העברית. את עבודת המחקר לקבלת תואר דוקטור כתב רינון על יצירתו של המרקיז דה סאד בהנחיית מנחם ברינקר וזלי גורביץ'. העבודה ראתה אור לאחר מכן כספר בעברית בהוצאת רסלינג (חדר המיתות של סאד) ובאנגלית (Sadian Reflections). ב-2008 ראה אור מחקרו על תפיסת הטראגי ביצירתו של הומרוס. ב-2014 ראה אור ספרו "משבר מדעי הרוח", שעורר דיון ציבורי בנושא.
רינון עוסק גם בתרגום ספרות קלאסית לעברית. בין היתר תרגם מיוונית עתיקה את הפואטיקה של אריסטו עם פירושים, ואת ה"תופת" מתוך הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי מאיטלקית.
ספריו

חדר המיתות של סאד, הוצאת רסלינג, 2003.
אריסטו, הפואטיקה, תרגום, מבוא, הערות ומאמר סיכום, הוצאת מאגנס, 2003.
דנטה אליגיירי, הקומדיה האלוהית (התופת), תרגום ופירושים, יחד עם לואיזה פרטי-קואומו, הוצאת כרמל, 2014.
משבר מדעי הרוח, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014 דף הספר בהוצאה
Sadian Reflections, Fairleigh Dickinson University Press, 2005 ISBN 978-0838640678
Homer and the Dual Model of the Tragic, Ann Arbor: University of Michigan Press, 2008 ISBN 978-0472116638 דף הספר בהוצאה
ארוס ומלנכוליה - תשע נשמות. מחזה מקורי בשתי מערכות. מרץ 2020.
הערות שוליים

↑   גילי איזיקוביץ, הפרופסור לספרות החליט לכבס את הכביסה האקדמית המלוכלכת בחוץ, באתר הארץ, 17 בפברואר 2021
↑  יוחנן גלוקר, ‏הכלב ממשיך לנבוח, קתרסיס
↑  שחר סמוחה, ‏"חברה של אנשים שרק חושבים איך להשיג עוד כסף - רקובה", באתר גלובס, 7 ביוני 2014
↑   רות פיין, האם למדעי הרוח יש עוד מקום במרחב הציבורי, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2014
↑  יצחק לאור, קאנט שלא יצא מן הארון, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305476905171  GND: 116064165X  ISNI: 0000 0000 6658 1152  LCCN: no2004013056  NKC: jo20181014429  NTA: 288971698  ORCID: 0000-0002-0100-2214  SUDOC: 137268432  VIAF: 49478940   WorldCat (עם VIAF): 49478940
טבח קומפלקסו דו אלמאו

כוחות צבאיים בקומפלקסו דו אלמאו
טבח קומפלקסו דו אלמאו היה תוצאה של סכסוך מתמשך בין סוחרי סמים למשטרה ברובע בשם זה בריו דה ז'ניירו, שהורכב מקבוצה של פאבלות גדולות בצפון העיר. הטבח התרחש ב־27 ביוני 2007, כאשר במבצע גדול של המשטרה הצבאית והאזרחית נהרגו 19 אנשים ונפצעו כמה אחרים. מסדר עורכי הדין של ברזיל פרסם דו"ח לפיו לפחות אחד-עשר מההרוגים לא היו קשורים לסחר בסמים. עד תום המשחקים הפאן-אמריקאיים ה-XV, הוטל מצור גדול על ידי המשטרה באזור על מנת להבטיח את שלומו של האירוע הבינלאומי. דו"ח שפרסמה הממשלה הפדרלית העלה כי היו הוצאות להורג במבצע.
קורבנות > הרוגים

על פי רישומים רשמיים החל מסוף יוני 2007, לפחות 44 בני אדם נהרגו על ידי המשטרה במתחם קומפלקסו דו אלמאו מאז 2 במאי 2007. תשעה עשר אנשים נהרגו על ידי המשטרה במבצע 27 ביוני 2007.
תגובות > הממשלה הפדרלית

המזכירות המיוחדת לזכויות אדם, משרד המסונף ללשכת נשיא הרפובליקה, הוציאה דו"ח בטענה כי היו פעולות הוצאה להורג במבצע, לצד העובדה כי לא ניתן מספר מדויק של נפגעים. בהתאם, 19 הרוגים ספגו בממוצע 3.84 יריות כל אחד. 14 נהרגו מירי בחלק העליון של הגוף, שישה מהם בפנים.
תגובות > ממשלת ריו דה ז'ניירו

ז'וסה בלטראמה היה האחראי על המחלקה לביטחון פנים במדינת ריו דה ז'ניירו, הגיב לדו"ח הממשל הפדרלי באומרו כי "הדבר נעשה בחיפזון על ידי מי שמייצג באופן שגוי את הסיבה ההוגנת לזכויות האדם. הדו"ח מגלה מעט על העובדות, ויוצר בלבול פשוט ". גם לדבריו, הדו"ח של הממשלה הפדרלית "נפסל" מכיוון שהרופאים לזיהוי פלילי לא נסעו לריו דה ז'ניירו לבצע ניתוח שלאחר המוות.
הערות שוליים

↑  "Complexo do Alemão, a faixa de Gaza carioca". O Globo (בפורטוגזית). 1 באוקטובר 2007. נבדק ב-6 באפריל 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Relatório da União acusa operação policial no Rio de "execução sumária ("Federal government report accuses the operation in Rio of being an execution"). Folha de S.Paulo. November 1, 2007. Retrieved November 2, 2007.
יונדאי i20

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי
 שנות ייצור:  2008–הווה
 מודל קודם:  יונדאי גטס
 סיווג:  סופרמיני האצ'בק
 מרכב:  האצ'בק 5 דלתות האצ'בק 3 דלתות
 אורך:  3,940 מ"מ
 רוחב:  1,710 מ"מ
 גובה:  1,490 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  בנזין- 1 ליטר טורבו (בעבר או בחו"ל: בנזין - 1.2 ליטר, 1.25 ליטר, 1.4 ליטר, 1.6 ליטר, דיזל- 1.1 ליטר, 1.4 ליטר, 1.6 ליטר)
 הילוכים:  7 הילוכים אוטומטי רובוטי דו-מצמדי, 5 הילוכים ידני, 6 הילוכים ידני ו- 4 הילוכים אוטומטי
יונדאי i20 היא מכונית סופרמיני מתוצרת יונדאי מוטור הקוריאנית. המכונית מיוצרת בשני מפעלים בבעלות יונדאי בהודו ובטורקיה. זוהי מחליפתה הרשמית של יונדאי גטס באירופה.
היא הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2008 והחלה להימכר באותה שנה בהודו. כאמור ה-i20 הייתה אמורה להחליף את הגטס, אך עקב הצלחתה של הגטס נמכרה ה-i20 במשך 3 שנים לצד הגטס.
המכונית מוצעת במרכב האצ'בק עם שלוש או חמש דלתות. המכונית לא נמכרת בדרום-קוריאה וצפון אמריקה, שם נמכרת יונדאי אקסנט בגרסת ההאצ'בק.
ה-i20 בנויה על פלטפורמה חדשה לחלוטין שפותחה על ידי מחלקת מחקר ופיתוח של יונדאי באירופה במטרה ולחדור יותר חזק לשוק הסופרמיני המצליח של אירופה.
ה-i20 זכתה ב-5 כוכבים במבחני הריסוק של יורו NCAP. היא מאובזרת ב-6 כריות אוויר, מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS) וגם מערכת למניעת החלקה (EBD) כבר בדגמי הסטנדרט. זהו שיפור ניכר בהשוואה לדגם אותו מחליפה ה-i20, היונדאי גטס אשר כללה רק כרית אחת לנהג וללא מערכת ABS כלל בדגם הבסיסי שלה. למעשה, בשנת 2009 זכתה ה-i20 בתואר אחת מחמש המכוניות הבטיחותיות ביותר על ידי EuroNcap.
לישראל הגיעה יונדאי i20 במאי 2009 ושווקה תחילה במגוון רחב יחסית של גרסאות. לישראל הגיעו גרסאות ה-3 וה-5 דלתות של המכונית, מנועי ה-1.4 וה-1.6 ליטר בנזין ותיבות ההילוכים הידניות או האוטומטיות. מבחר רמות האבזור כלל 3 רמות אבזור - Inspire הבסיסית, Premium האמצעית ו-Supreme הבכירה.
באוגוסט 2012 הגיעה לישראל מתיחת פנים של דגמי ה-i20. מתיחת פנים זו כללה מספר שינויים קוסמטיים בעיצוב החיצוני של המכונית וכן עדכונים קלים ברמת האבזור של המכונית. ביחד עם הדגם החדש התעדכן גם מבחר הדגמים שנמכר בישראל ושיווקו של מנוע ה-1.6 ליטר בנזין הופסק. במקומו החלה כלמוביל לשווק גרסת בסיס חדשה, המצוידת במנוע 1.25 ליטר בנזין ובתיבת הילוכים ידנית. גם מבחר רמות האבזור עודכן וכלל את רמות האבזור Inspire, Insight ו- Premium.
נכון ליולי 2022, נמכרת בישראל יונדאי i20 אך ורק עם מנוע 1 ליטר טורבו בנזין, ותיבת ההילוכים האוטומאטית היא תיבה רובוטית דו מצמדית.
רמות הגימור הנמכרות כיום הן: Prestige, Prime, Prime plus, Supreme, Supreme plus.
בשנת 2020 הציגה יונדאי N את יונדאי i20 N, גרסת הספורט לגרסה הבסיסית.
הערות שוליים

↑  מערכת CarsForum, יונדאי i20 החדשה בישראל, 8 באוגוסט 2012
יהושע אוסוביצקי

אין תמונה חופשית
יהושע אוסוביצקי (1858 – 1929) היה מהבולטים בפקידי הברון רוטשילד בתקופת העלייה הראשונה.
מורה ברוסיה

אוסוביצקי נולד בעיר קייב שבאימפריה הרוסית. אביו שמחה בונם אוסוביצקי היה רב, שהקנה לבניו השכלה תורנית וכללית. אוסוביצקי רכש גם שליטה בצרפתית, עובדה שעתידה הייתה להשפיע באופן ניכר על גורלו. לאחר לימודיו החל ללמד בעירו.
ב-13 במרץ 1881 נרצח הצאר אלכסנדר השני. בעקבות רצח זה החלו פרעות ביהודים בדרום-מערב רוסיה, שנודעו בשם "הסופות בנגב". ב-26 באפריל 1881 נערך פוגרום ביהודי קייב; עשרות נרצחו, ורכוש יהודי נבזז. אוסוביצקי ומשפחתו ברחו לעיר הגבול ברודי (בגליציה), שהייתה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית ובה התרכזו אלפי פליטים יהודים.
הפרעות עוררו ארגונים יהודים לצאת לעזרת הפליטים. אחד מהם היה ארגון "כל ישראל חברים", ששלח את קרל נטר לברודי. נטר חיפש מתורגמן לצרפתית ומצא את אוסוביצקי. נוצר קשר הדוק בין המושיע מפריז והפליט מקייב. נטר בחר קבוצה של 28 יתומים יהודים כדי להעבירם לבית הספר במקווה ישראל. הוא הציע לאוסוביצקי לשמש מורה ומדריך הקבוצה, וזה נענה בהתלהבות.
אוסוביצקי הגיע בשנת 1882 למקווה ישראל, והחל לשמש שם כמורה. הוא יצר קשר טוב עם התלמידים ועם קבוצת הביל"ויים שבאו לעבוד במקום. שליטתו בצרפתית קירבה אותו לשמואל הירש, שהיה מנהל בית הספר ונציגו של הברון רוטשילד. לאחר שנתיים צייד אותו הירש במכתב המלצה, ואוסוביצקי נסע לפריז ונפגש עם הברון רוטשילד, שהתרשם ממנו ומינה אותו לפקיד הברון בראשון לציון.
פקיד הברון בראשון לציון

אוסוביצקי הגיע לראשון לציון בשנת 1884, ונתקבל בהתלהבות על ידי האיכרים והבילויים שראו בו כאחד משלהם. בשנת 1885 נבחר אוסוביצקי על ידי ילדי ה"חדר" של ראשון לציון לרכב על אתון בראש התהלוכה לציון שלוש שנים למושבה ולהניף דגל רקום עם שני פסים וביניהם מגן דוד בצבע כחול. דגל זה שנקרא אז דגל ראשון לציון דומה לדגל ישראל, והייתה זו הפעם הראשונה שהוא הונף בפומבי בארץ ישראל.
אוסוביצקי רכש 3,000 דונם אדמה בעיון קרא (כיום שכונת "עין הקורא") ומכר חלקות לעולים בעלי רכוש שנטעו באמצעיהם הפרטיים כרמי גפנים. באופן כזה נוצרה שכבה של איכרים שאינם תלויים בחסדי הברון.
בין איכרים אלה היה מיכאל הלפרין, שייסד בראשון לציון "איגוד פועלים" ראשון בארץ. עם הזמן נהפך הלפרין לאחד המתנגדים החריפים לשלטון אוסוביצקי.
במושבה גרו גם אביו של אוסוביצקי, שנתמנה רב ומלמד במקום, ואחיו בוריס דב אוסוביצקי, שהיה יינן ביקב של ראשון. בוריס אוסוביצקי היה המייסד והמנצח הראשון של האורקסטרה של ראשון.
בשנת 1886 החלו היחסים בין אוסוביצקי והאיכרים להתערער. הוא פיתח לעצמו גינוני שררה, הטיל קנסות וקירב אליו מלשינים וחנפנים. המושבה נתפלגה לשני מחנות: "רודפי שלום", ובראשם יוסף פיינברג, שהתנגדו לאוסוביצקי, ו"אגודת רעים", שתמכו בו וטופחו על ידיו.
המרד נגד אוסוביצקי

באפריל 1887 הגיע המתח במושבה לשיא. מיכאל הלפרין שלח לחובבי ציון ברוסיה מכתב תלונה על אוסוביצקי. כשנודע לאוסוביצקי על המכתב בערה בו חמתו. הוא שלח את אנשיו לדירת הלפרין; הוא לא היה בביתו, והם שברו את הדלת וזרקו את כל חפציו. כאשר חזר הלפרין וראה את ההרס, הוא הלך עם חבריו לבית הפקידות להתעמת עם אוסוביצקי. כאשר ראה אותם אוסוביצקי הוא נבהל וירה לעומתם ברובה כדי להפחידם. הוא ציווה על הלפרין להסתלק מיד מהמושבה.
אירוע זה הצית את המרד במושבה. מתנגדי אוסוביצקי הגיעו לבית הפקידות וקראו לאוסוביצקי לעזוב את המושבה. החלו קטטות בינם ובין תומכי אוסוביצקי. בינתיים שלח אוסוביצקי שליח למושל הטורקי ביפו והודיע לו כי פרץ מרד בראשון. מיד נשלחה כיתת חיילים כדי לאסור את המורדים. החיילים ניצבו מול המתיישבים ונתנה פקודה לטעון את הרובים אם המתיישבים יתנגדו למאסר. ברגע האחרון הגיע שמואל הירש ממקווה ישראל ושכנע את החיילים לעזוב ואת המתיישבים להתפזר. אוסוביצקי עזב את ראשון ביחד עם הירש. המורדים חגגו את "ניצחונם" אך לא לאורך ימים.
ב-1 במאי 1887 הגיע הברון רוטשילד לביקורו הראשון בארץ ישראל. הוא נפגש במקווה ישראל עם הירש ואוסוביצקי, ושמע את גרסתם למאורעות. לאחר מכן נסע לירושלים וביקר במקומות הקדושים. בראשון חיכו לו בחששות להחלטתו. כאשר הגיע לראשון הודיע כי הוא מוכן לסלוח לאיכרים ולהמשיך לתמוך במושבות בתנאי שראש המורדים יוסף פיינברג יעזוב את המושבה. בתמורה הוא מוכן להיענות ל"בקשתו" של אוסוביצקי להעבירו למקום אחר.
אוסוביצקי נשאר בינתיים כפקיד בעקרון (מזכרת בתיה) ובפתח תקווה. הוא רכש אדמה בדרום, שעליה הוקמה המושבה קסטינה (באר טוביה).
המרד נכשל; המורדים "התקפלו" לנוכח איומי הברון. פיינברג ומשפחתו עזבו את המושבה, ובמקום אוסוביצקי הגיע הפקיד אלפונס בלוך, ששלל מהאיכרים את חופש הדיבור וההתארגנות.
אוסוביצקי מלך הגליל

הברון ביקר בביקורו הראשון גם את המושבה ראש פינה. הוא התרשם ממצבה העגום של המושבה ומהיחסים הגרועים בין האיכרים ופקידי הברון. הוא החליט להעביר את אוסוביצקי לראש פינה ולמנותו כפקיד ראשי על כל המושבות בגליל.
בראש פינה התגלה כישרונו הניהולי של אוסוביצקי. הוא שאף להרחיב ולפתח את ראש פינה, ולהפוך אותה לבירת הגליל. הוא היה מקובל על השלטונות הטורקים, וידע לשלם "בקשיש" לאנשים הנכונים. פעולתו הראשונה הייתה להגדיל את שטח המושבה פי שבעה – ל-32,000 דונם. הוא נסע לביירות, ובעבור "תשלום מיוחד" קיבל מהוואלי של ביירות אישור לבנות בתים. גם לאנשי המושל בצפת נתן דמי לא יחרץ על מנת שלא ילשינו לשלטונות בקושטא.
המושבה גדלה. ניטע גן הברון, ומי המעיינות חוברו לבתים. אוסוביצקי החל במסע נרחב של קניית אדמות. הוא קנה את אדמות מטולה, תל חי, חמארה (כיום על אדמותיו נמצא מושב כפר יובל), אדמות בגליל התחתון ובסביבות טבריה. אוסוביצקי רכש שטח גדול בחורן (ממזרח לרמת הגולן, כיום בשטח סוריה). על שטח זה התקיימה כשנתיים מושבה יהודית בשם תפארת בנימין (ע"ש הברון רוטשילד).
אוסוביצקי סלל דרכים בגליל והקים תעשייה בגליל. בראש פינה וביסוד המעלה ניטעו אלפי עצי תות. בראש פינה הוקמה מטוויה למשי. האיכרים גידלו בבתיהם את הזחלים על מצע עלי תות והביאו את הפקעות למטוויה בראש פינה שם הועסקו עשרות פועלים יהודים, בעיקר נערים מצפת וכן משפחות יהודיות מחצביה.
בראש פינה ניטעו גם גפנים ונבנה יקב. ביסוד המעלה נשתל גן פרחים ונבנה מפעל לתעשיית בושם.
אוסוביצקי נחשב כ"מלך"; הוא היה נוסע במרכבה רתומה לסוסים אבירים ופרשים מלפניו ומאחוריו. הערבים והיהודים העריצו אותו, והיו נשבעים "בחייאת אוסוביצקי". גם הפקידים הטורקים פחדו ממנו, שכן היה בכוחו לגרום לפיטוריהם או למינוים.
בשנת 1889 נפטרו שתי בנותיו הצעירות של אוסוביצקי ממחלה. הן קבורות בבית הקברות בראש פינה בחלקה מגודרת. מצבתן המפוארת לעומת המצבות הקטנות והאנונימיות של ילדי האיכרים מהוות עדות אילמת לפער בין הפקידים לאיכרים.
הנפילה

הרכישות ומפעלי התעשייה "בלעו" הון עתק "על חשבון הברון". הוצאות הייצור של המשי, היין והבושם היו עצומות. ריחוקה של ראש פינה העלה את הוצאות השיווק. עצי התות והגפנים נפגעו במחלה. אט אט החלו המפעלים של אוסוביצקי להתמוטט.
הברון לא היה מוכן להמשיך ולשאת בהפסדים. הוא ראה באוסוביצקי את האשם העיקרי, ופיטר אותו.
אוסוביצקי נשאר זמן מה בארץ בתפקיד זוטר כאחראי היקב ולאחר מכן עזב את הארץ לפריז שם חי נחבא אל הכלים ללא קשר עם ארץ ישראל המתפתחת. שם נפטר בשנת 1929.
אחרית דבר

גם הפקידים שהחליפו את אוסוביצקי בראש פינה לא הצליחו. המטוויה נסגרה ב-1905 כמו שאר המפעלים של אוסוביצקי.
בשנת 1905 מונה חיים מרגליות קלווריסקי כפקיד ראשי על הגליל מטעם יק"א. הוא הצליח להציל את השטחים שרכש אוסוביצקי בגליל ועמדו להישמט בגלל פלישות ואי פינוי אריסים. על שטחים אלה הוקמו המושבות מנחמיה, כנרת, מצפה, יבנאל, כפר תבור ועוד.
אחותו פרל נישאה לפייבל כהנוב.
לקריאה נוספת

משה סמילנסקי: משפחת האדמה, כרך ב'.
זאב ענר (עורך): סיפורי מושבות.
מרדכי אליאב: ארץ ישראל ויישובה במאה ה-י"ט.
רן אהרנסון: לכו ונלכה - סיורים במושבות העלייה הראשונה.
רם אורן: נפש הומיה.
מצבת בנותיו של יהושע אוסוביצקי בבית הקברות בראש פינה
טורפי מדגסקר

| טורפי מדגסקר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: טורפי מדגסקר
שם מדעי
 Eupleridae ‏Chenu, 1850

זוג נמיות צרות-פסים
טורפי מדגסקר (שם מדעי: Eupleridae) היא משפחת טורפים דמויי חתול, האנדמיים לאי מדגסקר שליד חופי אפריקה.
אלו הם 10 מיני טורפים קטנים והגדול שבהם הוא הפוסה שאורכו קרוב ל-70 ס"מ ומשקלו קרוב ל-7.5 ק"ג. שאר המינים קטנים ממנו בהרבה. 
טורפי מדגסקר קרובים מאוד למשפחות הגחניים והנמייתיים ובעבר סווגו כשייכים להם. האב הראשון שלהם שהיה קרוב לנמיות הגיע למדגסקר לפני 18-24 מיליון שנה והטורף הקרוב ביותר אליו הוא הפוסה.
מיון

תת-משפחת Euplerinae
סוג פוסה (Cryptoprocta )
מין פוסה (Cryptoprocta ferox)
מין פוסה ענקית (Cryptoprocta spelea) - נכחד
סוג ומין יחיד פלאנוק (Eupleres goudotii)
סוג ומין יחיד זבד מלגשי (Fossa fossana)
תת-משפחת Galidiinae
סוג ומין יחיד נמיית זנב-טבעת (Galidia elegans)
סוג נמייה מלגשית (Galidictis )
מין נמייה מלגשית רחבת-פסים (Galidictis fasciata)
מין נמייה מפוספסת ענקית (Galidictis grandidieri)
סוג ומין יחיד נמייה צרת-פסים (Mungotictis decemlineata)
סוג סלנויה (Salanoia )
מין סלנויה חומת-זנב (Salanoia concolor)
מין סלנוית דורל (Salanoia durrelli)
ראו גם

דמויי חתול
נמייתיים
גחניים
טורפי כיס

| טורפי כיס |
| --- | --- |
  מימין לשמאל:  שורה ראשונה: שד טסמני, זאב טסמני.  שורה שנייה: נומבט, נמיית כיס נמרית.  שורה שלישית: דונרט, אנטכינוס.
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: חיות כיס
על־סדרה:: חיות כיס אוסטרליות
סדרה:: טורפי כיס
שם מדעי
 Dasyuromorphia ‏גיל, 1872

טורפי כיס (שם מדעי: Dasyuromorphia) היא סדרה של חיות כיס במחלקת היונקים, ובה שלוש משפחות. סדרה זאת מורכבת מטורפים בגדלים שונים, והם חיים כולם ביבשת אוסטרליה או באיים הסמוכים גינאה החדשה וטסמניה.
מאפיינים

טווח הגודל של מרבית טורפי הכיס נע בין גודל עכבר לגודל חתול, להוציא את הפלניגל והנינגאווי הזעירים ואת זאב הכיס שמתקרב לגודל של זאב רגיל. כל טורפי הכיס הם ציידים מיומנים וזריזים אשר מתמחים ברובם בטיפוס על עצים או בחפירה באדמה. הסוגים הגדולים ניזונים מנבלות וחולייתנים בינוניים מסדרת הקנגוראים, בעוד שהמינים הקטנים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות, זוחלים, תולעים ועכברים.
לאחר הכחדת הזאב הטסמני שהיה טורף הכיס הגדול ביותר (שקל כ-30 ק"ג), הגדול בסדרת טורפי הכיס כיום הוא השד הטסמני (Sarcophilus harrisii) ששוקל עד 8 ק"ג. הקטן בבני המשפחה הוא פלניגל ארוך-זנב (Planigale ingrami), שהוא הקטן בכיסאים אשר שוקל עד 4.3 גרם.
מיון

משפחה: זאבי כיס (Thylacinidae) - נכחדה. כללה 9 סוגים.
משפחה: נמיות כיס (Dasyuridae) - כוללת 21 סוגים.
משפחה: נומבטיים (Myrmecobiidae) - כוללת סוג יחיד.
טירת צ'ירק

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  טירה 
 מיקום:  צ'ירק, רקסהאם, ויילס
 תקופת הבנייה:  ?–1295
 בשימוש פעיל:  1295-2004
 בעלות נוכחית:  הקרן הלאומית
 שטח:  308.54 הקטאר 
 פתוח לציבור:  פתוח, כניסה בתשלום.
 קרבות:  מלחמת האזרחים האנגלית
 קואורדינטות:  52°58′45.12″N 3°9′34.2″W﻿ / ﻿52.9792000°N 3.159500°W﻿ / 52.9792000; -3.159500
  (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיטירת צ'ירק(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיטירת צ'ירק
 
טירת צ'ירק (בוולשית: Castell y Waun, באנגלית: Chirk Castle) היא טירה ואחוזה משפחתית בצפון-מזרח ויילס בסמוך לגבול עם אנגליה.
הטירה הוקמה בשנת 1295 מספר שנים לאחר הכיבוש האנגלי של ויילס, היא הוקמה כחלק ממערך ביצורים ומרכזי שלטון אנגלים לאורך גבולות וחופי ויילס. החל מהמאה ה-16 הייתה הטירה בבעלות משפחת מידלטון אשר חיו בטירה עד לשנת 2004 כאשר עברה לבעלות בלעדית של הקרן הלאומית אשר מתחזקת את הטירה והאדמות מסביב. מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 חלקים שונים בטירה פתוחים לציבור הרחב ובשנים האחרונות היא הפכה ליעד תיירותי מוכר ופופולרי באזור.
היסטוריה

טירת צ'ירק נבנתה על קו הגבול האנגלי-ולשי כחלק ממערך ביצורים שנועדו לשלוט בוויילס לאחר הכיבוש האנגלי ב-1282. טירות אלו הוקמו בעיקר לאורך הגבול וחופי ויילס עם דגש על צפון ויילס - היכן שהשליטה האנגלית הייתה יחסית רופפת עם תסיסה לאומית וולשית מובהקת יותר. כחלק ממאמץ משלים לכיבוש ויילס, אדמות לאורך הגבול ניתנו לאצילים אנגליים במטרה לבצר ולבסס את השלטון האנגלי, שטחים אלו זכו לכינוי "המארצ'ים הוולשים" והאצילים ששלטו בהם מטעם הכתר כונו "אדוני הספר".
ב-2 ביוני 1282 העניק מלך אנגליה אדוארד הראשון את אדמות צ'ירק לאחד ממפקדי הצבא רוג'ר מורטימר, אשר ככל הנראה הקים במקום בסיס צבאי לחיליו. בשנת 1294 הוולשים מרדו בשלטון האנגלי הטרי באזור בהנהגתו של יורש העצר הוולשי מאדוג אפ ל'ואלין, מה שהאיץ את התוכניות להקים בצ'ירק טירה מבוצרת. מספר חודשים לאחר מכן ב-1295 החלו עבודות הבנייה. משום הדמיון בין עיצוב טירת צ'ירק לטירת בומריס ייתכן והארכיטקט המלכותי ג'יימס מסיינט ג'ורג' היה מעורב בתכנון ועיצוב צ'ירק. בתוכנית הבנייה המקורית טירת צ'ירק הייתה אמורה לכלול שתי חומות היקפיות, כאשר החומה החיצונית הייתה נמוכה יותר והחומה החיצונית עבה וגבוהה יותר. לאורך החומה החיצונית היו מתוכננים מספר רב של צריחים ומגדלים, בעוד שהחומה הפנימית הייתה אמורה לכלול שבעה מגדלים ושער בדופן הדרומי מאוגף בשני מגדלים נוספים.
בפועל השולמה בניית החלק הפנימי בלבד של הטירה ללא החומה ההיקפית החיצונית. במשך השנים האגף הדרומי עם שער הכניסה לטירה קרס, הוא נבנה מחדש ללא המגדלים הדרומיים והשער הראשי - אשר הועבר לקיר הצפוני היכן שהוא ממוקם כיום כפתח קשתי בחומה.
בשנת 1593 נקנתה הטירה על ידי תומאס מידלנטון, לימים ראש העיר של לונדון וחבר פרלמנט, בסכום של 5,000 לירה שטרלינג ומאז ועד לשנת 2004 משפחת מידלטון החזיקה בטירה בתור בית המשפחה. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית תומאס מידלטון (הבן) צידד תחילה עם הפרלמנטריים ובמהלך התקוממות צ'שייר שבאה לאחר מלחמת האזרחים עבר לצדד במלכותנים. אחרי מספר שנים של חוסר שקט ברחבי אנגליה, בתקופת הרסטורציה האנגלית נכדו של תומאס מידלטון, אשר גם נקרא תומאס, קיבל את ברונות צ'ירק והפך לתומאס מידלטון, ברון צ'ירק הראשון.
תמונות

חצר הטירה
שער הכניסה
החומה המזרחית
אחד מחדרי הטירה
אולם "קרומוול" בחלק הצפוני
לקריאה נוספת

Roger Thomas, Castles in Wales, Wales Tourist Board & Automobile Association, UK, 1988. ISBN 0-86145-793-5
Clair Masset (Editor), Chirk Castle, Acorn Press, UK, 2017. ISBN 978-1-84359-442-0
Christopher Gravett, The Castles of Edward I in Wales 1277-1307, Osprey Publishing, UK, 2007. ISBN 978-1-84603-027-7
תרשים של מבנה הטירה
טורפדו מוסקבה (כדורגל נשים)

מועדון כדורגל נשים טורפדו (ברוסית: Женский футбольный клуб «Торпедо» Москва) הוא מועדון כדורגל נשים ממוסקבה, שהשתתף באליפות רוסיה ב-2014 וב-2015.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2013, ביוזמת פ. ז. נגדלייב. יום הולדתו של המועדון מיוחס ל־28 ביולי 2013. ביום זה, נערך המשחק הראשון של טורפדו נגד קבוצת זורקי (קרסנוגורסק) שהסתיים בתוצאה 1–3.
בשנת 2013 הקבוצה השתתפה רק בטורנירים חובבניים. בשנה הראשונה זכתה טורפדו בגביע קרסנוגורסק 2013. הקבוצה בילתה את עונת 2014 באליפות רוסיה, שלאחריה סיימה הקבוצה במקום ה-6. במקביל לכך, הקבוצה לקחה חלק בטורנירים חובבניים שונים. ההישג הטוב ביותר היה המקום השני בגביע המושל של מחוז קרסנוגורסק.
תארים

גביע קרסנוגורסק: 2013