stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וומבט שעיר-אף
מאפיינים

שני המינים בסוג חולקים ביניהם מאפיינים חיצוניים דומים: גופם גדול וכבד ודמוי חבית, יש להם גפיים וצוואר קצרים, ראש רחב וקצר, וזנב קטנטן. המינים בסוג נבדלים מהסוג האחר במשפחה - וומבט מצוי במספר דברים בולטים: האוזניים שלהם ארוכות ומשולשות יותר, האף שלהם מחורץ ומשולש בניגוד גמור לאף העגלגל של הוומבט המצוי, והפרווה שלהם רכה וחלקה לעומת הפרווה הגסה של קרובם. הם גדולים ממנו באופן ניכר.
מיני הוומבטים הללו הם פעילי לילה, ושוכנים במאורתם במהלך היום. הם משתייכים לקבוצת בעלי החיים המתחפרים אשר נוהגים לחפור לעצמם רשת מאורות ומנהרות למנוחה ומילוט מפני טורפים וחום. בשעות הלילה, הם יוצאים מהמאורה ומתחילים לשחר אחר מזון. הם ניזונים בעיקר מדשא קשה ומעשבים שונים, בזכות שיניהם החזקות הצומחות לאורך חייהם. הרבייה מתרחשת בעיקר כשיש שפע במקורות מזון, והנקבה ממליטה גור יחיד לאחר 22 יום אשר נשאר בתוך הכיס שלה במשך מספר חודשים. תוחלת החיים של המינים הללו היא לכל הפחות 10 שנים.
אף שטורפים כמו הדינגו והשועל האדום עשויים להוות איום לוומבטים, פעולות האדם כמו הרס בית גידול באמצעות רעיית צאן ובקר או חקלאות, מציבות את האיום החמור ביותר להישרדות המינים עקב כך שהן מצמצמות את בתי הגידול המתאימים למינים.
מינים

וומבט שעיר-אף צפוני ( Lasiorhinus krefftii) - המין הגדול והנדיר בסוג. מוגבל כיום לאזור קטן בגודל 3 ק"מ בפארק הלאומי יער אפינג בקווינסלנד, אך בעבר היה מצוי גם בוויקטוריה ובניו סאות' ויילס. מצב שימורו מוגדר על ידי IUCN כסכנת הכחדה חמורה (CR).
וומבט שעיר-אף דרומי ( Lasiorhinus latifrons) - המין הקטן והנפוץ בסוג. מצוי בחגורת אזור צחיח למחצה מדרום מערב ניו סאות' ויילס עד לאוסטרליה הדרומית ולאוסטרליה המערבית. מצב שימורו מוגדר כקרוב לסיכון (NT).
בעבר היה מין נוסף שנכחד - Lasiorhinus angustidens.
ואסילה לוקה

| --- | --- |
וצילום משנות סוף שנות ה-1940-התחלת שנות ה-1950
 לידה:  8 ביוני 1898 Catalina, רומניה 
 פטירה:  23 ביולי 1963 (בגיל 65) איוד, הרפובליקה העממית הרומנית 
 מדינה:  רומניה, ברית המועצות 
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים של רומניה  people's deputy of union of socialist soviet republics 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הרומנית 
 בן או בת זוג:  Elisabeta Luca 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
ואסילה לוקה (ברומנית: Vasile Luca); בהונגרית: Luka László;‏ 8 ביוני 1898 – 23 ביולי 1963), מראשי המשטר הקומוניסטי הרומני; במקור ממוצא הונגרי סקלרי.
לוקה נולד בכפר מיושב סקלרים בשם סנקטולנה (Sâncatolna) בטרנסילבניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. אחרי מות אביו הוכנס לבית יתומים בעיר סיביו. בגיל 17 התגייס למיליציה האנטי קומוניסטית של הרוזן קארולי קראטוצ'ויל ונלחם במסגרת הגדודים הסקלריים כנגד הצבא הרומני, שפלש להונגריה כדי למגר שם את הרפובליקה הסובייטית קצרת הימים של בלה קון. בשנת 1919 עשה תפנית חדה והצטרף לתנועה הקומוניסטית הרומנית ומונה להנהיג את הסניף המקומי בעיר ברשוב, רומניה. הוא נעצר, נשפט ונכלא כמה פעמים. בשנת 1940, כאשר ניסה לעבור את הגבול לברית המועצות ביחד עם שני חברים נוספים מהנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית (זיגלבוים ורוסנק), נתפס ונידון ל-8 חודשי מאסר. הוא נכלא בעיר צ'רנאוץ, בירת חבל בוקובינה, וכשהחבל עבר לידי ברית המועצות ב-1940 הוא שוחרר, והתקבל כגיבור. אז הצטרף לפעילותה של סיעת הקומוניסטים הרומנים הגולים בברית המועצות, בהנהגתה של אנה פאוקר. הוא נבחר כנציג בפרלמנט של הרפובליקה האוקראינית בברית המועצות. לימים התחתן עם אליסבטה (בטי) בירמן (Betti Birman), קומוניסטית שפעלה בעבר במנגנון הלוגיסטי של הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד.
עם פלישת כוחות הצבא האדום לשטח רומניה ב-1944, תוך כדי דחיקת הנאצים משם, הוא שב לרומניה ביחד עם אנה פאוקר. שניהם היו חלק מההנהגה המרובעת של המפלגה הקומוניסטית שעלתה לשלטון ברומניה.
בנובמבר 1947 התמנה לסגן ראש ממשלה ושר אוצר.
הדחתו ומאסרו

בהמשך, תוך כדי מאבקים פנים מפלגתיים (בין קבוצת בית הסוהר שכללה את גאורגה גאורגיו-דז', יוסיף קישינבסקי, גאורגה אפוסטול ופטרה בורילה ובין קבוצת מוסקבה שכללה מלבדו את אנה פאוקר, את ואסילה לוקה ואת תאוהרי ג'אורג'סקו), הוא הואשם בכישלון הרפורמה המונטרית של שנת 1952 וכן הוטחו נגדו האשמות על קשר אנטי-מפלגתי, כולל שיתוף פעולה כביכול עם ה"סיגורנצה", משטרת הביטחון הרומנית בשנות השלושים של המאה ה-20. הוא עבר עינויים, נשבר בחקירות והסכים להודות בהאשמות השווא; כדי למצוא חן בעיני החוקרים האשים את שותפתו להנהגה, אנה פאוקר, ב"לאומנות ציונית". בעקבותיו נעצרה גם אשתו והוחזקה בבידוד כמה שנים. לשווא שלח מכתבים במשך שנים למנהיג גאורגיו-דז', בהם ביקש מחילה, אך מעולם לא נענה - עד שנפטר בכלא איוד בשנת 1963. לאחר מותו, בשנת 1968, טוהר שמו על ידי יורשו של גאורגיו דז' בהנהגת המפלגה והמדינה - צ'אושסקו.
יחסו ליהודים

כלפי יהודי רומניה הוא נקט בעמדה אנטי-ציונית חריפה, מלווה בביטויי אנטישמיות מובהקים. לפי עדות של ליקה קיריצה בישיבת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ב-5 באוקטובר 1945 בנושא "הבעיה הלאומית", גינה את היהודים - ניצולי השואה - כ"מנצלים את הפועלים הרומנים", והשווה את הציונים ואת ניצולי השואה לפאשיסטים. להתקפות אלה הצטרפה אליו גיזלה ואש, עסקנית יהודייה. בשנת 1947 ערך לוקה ביקור בארץ ישראל המנדטורית, ביחד עם אשתו.
לקריאה נוספת

Dragoș Drăgoescu, "Arma politică a reabilitărilor. Caruselul crimelor și liderii comuniști români", עמ'  20–34
וולת'ם

| --- | --- |
העיר וולת'ם ונהר צ'ארלס
העיר וולת'ם ונהר צ'ארלס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  מסצ'וסטס מסצ'וסטס
 מחוז:  מידלסקס
 ראש העיר:  ג'נט מקארתי
 תאריך ייסוד:  1634
 שטח:  35.2 קמ"ר
 גובה:  15 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  65,218 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,816.4 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  42°22′35″N 71°14′10″W﻿ / ﻿42.37639°N 71.23611°W﻿ / 42.37639; -71.23611
 אזור זמן:  UTC -5
 www.city.waltham.ma.us
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה וולת'ם(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה וולת'ם(למפת מסצ'וסטס רגילה) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי וולת'ם(למפת מסצ'וסטס מוגדלת) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי וולת'ם   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וולת'ם (באנגלית: Waltham) היא עיר במחוז מידלסקס במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. העיר הייתה מרכז היסטורי לתנועת העבודה ותרמה משמעותית למהפכה התעשייתית האמריקאית. העיר היוותה אבטיפוס לתכנון הערים התעשייתי בארצות הברית במאה ה-19 על פי שמוכר כיום כשיטת וולת'ם-לואל לעבודה ולייצור. כיום מהווה העיר מרכז למחקר ולהשכלה גבוהה והיא כוללת בתחומה את אוניברסיטת ברנדייס ואוניברסיטת בנטלי. על פי מרשם התושבים האמריקאי של שנת 2010 מונה אוכלוסיית העיר 60,636 תושבים.
וולת'ם מכונה גם עיר השעון (באנגלית Watch City) ומזוהה עם תעשיית השעונים האמריקאית. יצרנית השעונים הראשונה בוולת'ם פתחה את שעריה בשנת 1854 והייתה הראשונה שייצרה שעונים בפס ייצור. בשנת 1876 זכתה חברת השעונים וולת'ם בתערוכה העולמית בפילדלפיה במדליית זהב על ביצועיה. החברה ייצרה יותר מ-35 מיליון שעונים לפני שסגרה את שעריה בשנת 1957.
היסטוריה

וולת'ם יושבה לראשונה בשנת 1634 כחלק מווטרטאון ונוסדה באופן רשמי כעיירה רק בשנת 1738.
בתחילת המאה ה-19, איש העסקים פרנסיס קאבוט לואל הקים עם מספר אנשי עסקים את חברת התעשייה של בוסטון, שהייתה לחברת הטקסטיל הממוסדת הראשונה בארצות הברית.
העיר כוללת מספר אחוזות של מנהיגים ובעלי הון. בין האחוזות ניתן למצוא את בית גור משנת 1806 של מושל מסצ'וסטס, כריסטופר גור; את אחוזת רוברט טריט פיין שתוכננה על ידי האדריכלים הנרי הובסון ריצ'רדסון ופרדריק לו אולמסטד עבור הנדבן רוברט טריט פיין; ואחוזת ליימן שניבנתה ב־1783 עבור הסוחר תיאודור ליימן מבוסטון.
בשנת 1857 יוצר בעיר השעון הראשון בפס ייצור - דגם וולת'ם 1857. חברת השעונים וולת'ם הייתה החברה הראשונה ליצור סטנדטיזציה של חלקי השעון. בשלהי המאה ה-19 ובמהלך המאה העשרים הייתה וולת'ם בית ליצרנית הרכב מטס אשר ייצרה בעיר את האופנוע הראשון בארצות הברית. ב-1848 הוקם בעיר בית הספר וולטר אי. פרנאלד, בית ספר הראשון בחצי הכדור המערבי שזכה לקבל מימון ציבורי כדי ללמד בעלי מוגבלויות.
הערות שוליים

↑  "Massachusetts City and Town Incorporation and Settlement Dates". Commonwealth of Massachusetts. נבדק ב-21 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WALTHAM - Truly a Unique and Historical City". Waltham Museum. אורכב מ-המקור ב-2012-10-02. נבדק ב-21 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561925405171  GND: 4118980-2  LCCN: n80025792  MusicBrainz: a5483916-a842-4ce9-9fae-85a192f02338  NARA: 10045895  NKC: xx0162275  SUDOC: 230163009  VIAF: 234187683   WorldCat (עם VIAF): 234187683 
Boston Manufacturing Company
הרכבת התחתית של קפיטול ארצות הברית

מערכת הרכבת התחתית של קפיטול ארצות הברית (באנגלית: United States Capitol subway system) היא רכבת תחתית המשמשת את הקפיטול של ארצות הברית בעיר וושינגטון, די.סי. בירת ארצות הברית.
המערכת מורכבת משלושה מסיעונים (פיפלמוברים) חשמליים תת-קרקעיים המקשרים בין בניין הקפיטול לכל שלושת בנייני המשרדים של הסנאט של ארצות הברית ולאחד מארבעת בנייני המשרדים של בית הנבחרים של ארצות הברית.
היסטוריה

קו הרכבת התחתית הראשון במערכת זו נבנה בשנת 1909 במטרה לקשר בין בניין ראסל לבניין הקפיטול. בשנת 1960 נוסף למערכת מונורייל בשליטת המפעיל (לא אוטונומי) שקישר אותה לבניין דירקסן. קו רכבת תחתית נוסף, המחבר את בניין רייברן עם בניין הקפיטול נבנה בשנת 1965. קו מונורייל דרקסן הוארך בשנת 1982, כך שהגיע גם אל בניין הארט. המונורייל בשליטת המפעיל בקו דרקסן הוחלף בשנת 1993 ברכבת אוטומטית (אוטונומית).
קווי מערכת הרכבת התחתית של הקפיטול

באגף בית הנבחרים של בניין הקפיטול, מצויה מערכת מיושנת יותר, בת שני מסלולים, כאשר רכבת פתוחה אחת נעה על כל מסלול, ומסיעה את הנוסעים בין הקפיטול לבניין המשרדים של בית הנבחרים רייברן.
באגף הסנאט של בית הנבחרים קיימים שני קווי רכבת תחתית נפרדים:
הראשון - מערכת מיושנת ובה רכבת פתוחה, המחברת בין הקפיטול לבניין ראסל.
הקו השני הוא מערכת מונרייל מבוקרת מחשב, ובה שלוש רכבות סגורות, עם שלושה קרונות בכל רכבת. מערכת זו מקשרת את בניין הקפיטול עם בנייני המשרדים של הסנאט הארט ודירקסן. רכבות אלה אינן ממונעות, והן מונעות על ידי מערכת במסילות הרכבת. בקו זה שני מסולים מקבילים לאורך רוב אורכו, למעט בתחנות הארט והקפיטול שהמסלולים מתחברים, וישנו רציף נוסעים אחד בצד הרכבת. בתחנת דירקסן יש רציף אחד לרכבות המובילות לקפיטול, ורציף אחר לרכבות לבניין הארט.
אבטחה

הרכבות פתוחות לציבור - בדרך כלל במהלך סיור במתחם הקפיטול - אבל כל נוסע שאינו עובד או חבר קונגרס חייב להיות מלווה על ידי עובד קונגרס, עם זיהוי נאות. במהלך ההצבעות בבית הנבחרים הנסיעה הרכבת התחתית של בית הנבחרים מוגבלת לחברי הקונגרס; והנסיעה ברכבת התחתית ראסל מוגבלת לחברי הסנאט ועובדי הסנאט במהלך הצבעות בסנאט.
מאז הפיגועים שאירעו ב-11 בספטמבר 2001, הוטלו הגבלות על נסיעת מבקרים ברכבת התחתית של הסנאט בין בנייני הארט ודירקסן.
אבטחה > תאונות

בהתנגשות אירעה ב -2 באוקטובר 2007, בקו הרכבת התחתית רייברן, לאחר שקרונית נכשלה בהאטה כשהגיעה לסוף המסלול, נפצע מפעיל הקרונית.
גלריית תמונות

קרונית חשמלית, תצלום משנת 1909
התקנת המונורייל בשנת 1912
קרון מונורייל בשנת 1912
התקנת קרון חדש בקו הסנאט בשנת 1958 לערך
חדר הבקרה של הרכבת התחתית של הקפיטול
ראו גם

מסיעון
הקפיטול של ארצות הברית
הרכבת התחתית של וושינגטון
מטרו 2 - במוסקבה
לקריאה נוספת

• Ronald Kessler, , P 12
•  ARIEL ALEXOVICH, , TheHill
הערות שוליים

↑   מערכת הרכבת התחתית של קפיטול ארצות הברית, סרטון  באתר יוטיוב
↑  להבדיל מקווי הרכבת התחתית של וושינגטון.
1 2 3 4  ראו ב"לקריאה נוספת" בספרו של Ronald Kessler, בעמ' 12
1 2 3 4 5 6 7  ראו ב"לקריאה נוספת" מאמרו של ALEXOVICH
מפת קומת המרתף של בניין הקפיטול. ניתן לראות תחנת הרכבת התחתית של בית הנבחרים בפינה השמאלי העליונה של המפה, ואת תחנת הרכבת התחתית של הסנאט בפינה התחתונה הימנית של המפה.
ז'וזף אנדרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במאי 1908 נאמור, בלגיה 
 פטירה:  1 ביוני 1973 (בגיל 65) נאמור, בלגיה 
 מדינה:  בלגיה 
 מקצוע:  כומר קתולי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (25 באוקטובר 1968) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ז'וזף אנדרה
 
ז'וזף אנדרה (בצרפתית: Joseph André;‏ 1908 – 1973), היה כומר קתולי מנאמור שבבלגיה שהציל מאות יהודים, רובם ילדים, בתקופת השואה, וזכה עקב כך בתואר חסיד אומות העולם.
הוסמך לכומר בשנת 1936 והיה מורה בתיכון בשנים שלפני המלחמה.
פעילותו בתקופת השואה

אנדרה החל בהצלת יהודים בשנת 1942, לאחר שנודע לו שמכר יהודי שלו, ד"ר ארתור בורק, נמצא בסכנת גירוש. אנדרה מצא מסתור עבור משפחת בורק שם שהו שנתיים, עד שחרור בלגיה. שבוע לאחר מכן הסתיר אנדרה את בני דודיו של ד"ר בורק. הוא יצר קשר עם "ועד ההגנה היהודי" (CDJ), ארגון יהודי מחתרתי שארגן מקומות מסתור עבור יהודים, והביע את נכונותו לעשות ככל יכולתו להציל כל יהודי שיופנה אליו, אצל מסתירים אחרים או בביתו-שלו.
אנדרה השפיע על רבים מתושבי אזור מגוריו ללכת בעקבותיו ולסייע בהצלת יהודים. כך למשל, החביא ד"ר פרננד ארנולד יהודים במחלקה למחלות מידבקות מבית החולים סנט קמיל בנאמור.
אנדרה נסע ברחבי בלגיה ושכנע אבות מנזרים, ראשי מוסדות ובעלי בתים פרטיים להחביא ילדים יהודים. לגסטפו נודע על פעילותו. אנדרה הפך למבוקש ונאלץ להסתתר עד לשחרור נאמור על ידי האמריקאים בספטמבר 1944.
הוא מעולם לא ניסה להפוך את הילדים שהציל לנוצרים, מתוך תמיכה בחופש הדת.
לאחר השואה

עם השחרור לקח על עצמו אנדרה לאסוף את הילדים שהחביא במקומות ולהשיב אותם אל הוריהם, אם שרדו את השואה, או לארגונים יהודיים שהסכימו לקבלם.
באוקטובר 1945 עזבו אחרוני הילדים את ביתו של האב אנדרה. במסיבת הפרידה ענד אנדרה על צווארו מגן דוד ולא צלב.
מ- 1957 ועד מותו ניהל מרכז לשיקום פליטים ואסירים משוחררים.
ב-1967 ביקר האב אנדרה בישראל והתקבל על ידי עשרות מהילדים שהציל.
נפטר במשרדו ב- 1 ביוני 1973. בהלווייתו היו ניצוליו בין נושאי ארונו.
הרכבת שכבות

הרכבת שכבות פשוטה
הרכבת שכבות (באנגלית: compositing) הוא תהליך בו משלבים אלמנטים מצולמים או מרונדרים שונים לכדי תמונה אחת, עבור יצירת אפקט חזותי. מטרת ההרכבה היא ליצור אשליה שכל המרכיבים בתמונה צולמו ביחד, ואי אפשר להבדיל בין חלקים ממנה שנלקחו ממקורות שונים - אלא נראית רציפה, ריאליסטית ומשכנעת.
תהליך הרכבת השכבות הוא תהליך שמשמש כמעט בכל היבט ביצירת אפקטים חזותיים, בין אם בעת יצירת אלמנט ממוחשב בעצמו, ובין אם שילוב של אלמנט ממוחשב או מצולם בסצנה אחרת. כיום ההרכבה נעשית באופן דיגיטלי, בעזרת תוכנת מחשב.
שיטות ומטרות בסיסיות

הרכבת שכבות אינה עוסקת רק במיקום אלמנטים זה לצד זה, אלא גם ביחסים ושילובים מורכבים יותר ביניהם, ואינטראקציה לא שגרתית בין שכבות שונות הממוקמות זו על גבי זו. על התכנה בה נעשית הרכבת השכבות לאפשר מתן שקיפות לאלמנטים שונים, יכולת גזירה ועידון קצוות (feathering), והחלת פונקציות אינטראקציה שונות בין צבעים משכבות שונות (blending modes).
סוגים

קיימים שני סוגים בסיסיים של הרכבת שכבות.
סוגים > הרכבת שכבות מבוססת יחידות/קישורים/צמתים – היצג גרפי (node-based compositing)

שיטת הרכבת השכבות הגרפית מציגה את האלמנטים השונים, האפקטים וחומרי הגלם בתור יחידות על מפה, המקושרים זה לזה בדרכים שונות. המבנה הכללי בו נעשית העבודה מזכיר מבנה של עץ, אם כי בשונה מעץ, כל יחידה יכולה להיות מקושרת לכמעט כל יחידה אחרת. בסופו של דבר, כל האלמנטים מקושרים זה לזה, ומערכת היחסים המורכבת בין כולם יוצרת תמונה אחת. 
הרכבת השכבות הגרפית משמשת בעיקר לשילוב של תמונות/קטעי וידאו מרונדרים (ממוחשבים), שכבר מתאימים זה לזה במיקום ובגודל, וכל שהם דורשים הוא שילוב ו"מעיכה" לכדי תמונה אחת המשלבת את כולם.
סוגים > הרכבת שכבות מבוססת שכבות

שיטת הרכבות השכבות הזו מציגה את האלמנטים, אפקטים וחומרי גלם כשכבות שנערמות זו על גבי זו בציר הזמן (timeline). זוהי השיטה המוכרת יותר והוויזואלית יותר להרכבת שכבות, ויכולה לשמש לכמעט כל סוג של הרכבה. בשיטה זו, השכבות נערמות זו על זו בחלון ציר הזמן. אם שכבה נמצאת במקום גבוה יותר מאחרת – היא תופיע בתמונה הסופית מעליה, ו"תדרוס" אותה. לכל שכבה יש אופציות מתוחכמות יותר, כגון שקיפות ופונקציות ערבוב עם השכבות שמתחתיה.
שימושים

כנאמר, תהליך הרכבת השכבות משמש להיבטים שונים ומרובים בעולם האפקטים החזותיים. להלן דוגמאות מהשימושים המרכזיים והידועים ביותר.
שימושים > שילוב רנדורים תלת־ממדיים

אפקטים חזותיים תלת־ממדיים אינם מרונדרים בפעם אחת ישירות מהתוכנה התלת־ממדית, אלא אלמנטים שונים של הסצנה מרונדרים בנפרד. לדוגמה, יהיה רנדור נפרד לטקסטורות, צלליות, הברקות, השתקפות, ועוד. נדרש שילוב בין כל אלה. 
הכלי האידיאלי להרכבה זאת הוא תוכנה המאפשרת הרכבת שכבות בהיצג גרפי, משום שאין כאן צורך למשחק עם גדלים ומיקומים של הרינדורים השונים, אלא רק משחק עם יחס הצבעים בין שכבה אחת לאחרת.
שימושים > מאט פיינטינג (matte painting)

מאט פיינטינג היא תמונה, בדרך כלל של נוף, בדיוני, המורכבת מהרבה "פיסות" של תמונות אחרות. שיטת המאט פיינטינג נמצאת בשימוש רחב מאוד בעולם הקולנוע, על מנת ליצור מיקומים ונופים שלא קיימים במציאות, על ידי שילוב תמונות של פריטים שונים בדרך כלל אמתיים. התהליך יכול להיעשות בקנה מידה גדול, למשל – נוף של צוקים וטירות בארץ פנטזיה, או בקנה מידה קטן – הוספת קומה נוספת לבית.
שיטת הרכבת השכבות המתאימה כאן היא השיטה המבוססת שכבות, מכיוון שהרעיון כאן הוא למקם תמונות שונות זו לצד זו עד ליצירת תמונה גדולה ובדיונית.
שימושים > הדבקת אפקטים פשוטה

הרכבת השכבות משמשת גם לפשוטים שבאפקטים החזותיים, כמו אלמנטים פשוטים המורכבים על סצנה מצולמת אמיתית. לדוגמה: פיצוץ, רשף מרובה, רסס דם, אטמוספירת עשן באוויר. כל אלו הן תוספות, המצולמות בנפרד באופן פיזי (על מסך ירוק) או ממוחשבות, שמשלבים אותן בעזרת טכניקות הרכבת שכבות על רקע מצולם.
ראו גם

מסך כחול (קולנוע)
אלמנט בודד של רשף הנפלט מרובה, הנועד להדבקה בסצנה מצולמת.
השמדת כדור הארץ

| --- | --- |
 סוגה:  מדע בדיוני 
 בימוי:  ניק ליון 
 שחקנים:  לוק גוס 
 פסקול:  קלאוד פויסי
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 הפקה
 מפיק:  ג'פרי ביץ'  ג'ון קפילה
 אתר צילומים:  ברצלונה, בולגריה 
 אורך פרק:  89 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  Syfy
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
השמדת כדור הארץ (באנגלית: Annihilation Earth) הוא סרט טלוויזיה מסוג מדע בדיוני משנת 2009. הסרט בוים בידי ניק ליון ותוסרט על ידי רפאל ג'ורדן. בסרט משחקים לוק גוס, מרינה סירטיס וקולין סלמון. הסרט עוקב אחר ניסיונותיו של מדען לקבוע את הגורמים לפיצוץ קטלני במנגיש ולהקטין את השפעותיו ההרסניות על כדור הארץ. הסרט הוקרן לראשונה ב-12 בדצמבר 2009.
שחקנים

לוק גוס - דייוויד וינדהאם
מרינה סירטיס - פקסטון
קולין סלמון - רג'ה באשיר
קסניה סיברג - מירן
לואיס קליף - ניה
יאנה מרינובה - קלריסה
ווליסלב פבלוב - עזיז חאלד
המערכה על הגבולות

המערכה על הגבולות הייתה סדרה של ארבעה קרבות אשר התרחשו באזור לורן והארדנים במזרח צרפת ובדרום בלגיה בין התאריכים 14–24 באוגוסט 1914, מיד עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בקרבות אלה לחמו כוחות גרמניים נגד כוחות צרפתיים, בריטיים ובלגיים לאורכה של החזית המערבית. הכוחות הלוחמים במערכה זו כללו כ-1,300,000 חיילים מכל צד והיו הביטוי בשטח של יישום תוכנית שליפן הגרמנית ו"תוכנית 17" הצרפתית.
הפסדי הכוחות הצרפתיים וכישלון ההתקפה הצרפתית בהתאם לתוכנית 17 גרמו לנסיגה עמוקה שלהם לצורך ארגון מחדש ביחד עם כוחות בריטיים קטנים על נהר מארן וסביב ורדן.
ההתקדמות הגרמנית עוכבה על ידי תנועת הארמייה החמישית הצרפתית (גנרל שארל לנרזאק) לכיוון צפון-מערב כדי ליירט אותם ונוכחות חיל המשלוח הבריטי (BEF) בשמאל הצרפתי. הכוחות הצרפתיים-בריטים נהדפו על ידי הגרמנים, שהצליחו לפלוש לצפון צרפת. פעולות העורף הצרפתיות והבריטיות עיכבו את הגרמנים, ואפשרו לצרפתים להעביר כוחות מהגבול המזרחי למערב כדי להגן על פריז, שהגיעו לשיא בקרב הראשון על המארן.
סיכום המערכה על הגבולות בחודש הראשון למלחמה הותיר את צרפת עם 260,000 נפגעים כאשר 140,000 מתוכם נפגעו בארבעת ימי הלחימה העיקריים של המערכה על הגבולות.
רקע > תוכניות בלגיה

התכנון הצבאי הבלגי הניח שמעצמות אחרות יסייעו לצבא הבלגי לסלק פולשים וברית רשמית בין צרפת לבריטניה לא התגבשה על ידי פלישה גרמנית פוטנציאלית, למרות ההסכמה האנגלו-צרפתית (1904). הבלגים העריכו כי היחס הבריטי לארצם השתנה וכי בלגיה נחשבת כמדינת חסות בריטית. מטה כללי הוקם בשנת 1910 אך ראש המטה הכללי של הצבא, לוטננט גנרל הארי יונגבלוט פרש ב-30 ביוני 1912 ולא הוחלף על ידי לוטננט גנרל שבלייה דה סלייר דה מורנוויל עד למאי 1914. מורנוויל תכנן את ריכוז הצבא ופגש את פקידי הרכבת הבלגית ב-29 ביולי.
הצבא הבלגי אמור היה להתאסף במרכז בלגיה, מול היער הלאומי של בלגיה, מוכן להתמודד עם פלישה מכל גבול, בעוד שהעמדה המבוצרת של ליאז' והעמדה המבוצרת של נאמור נותרו כדי להבטיח את הגבולות. עם הגיוס הפך המלך למפקד העליון ובחר היכן יתרכז הצבא. על רקע השיבוש של תוכנית החימוש החדשה, חיילים בלגים לא מאורגנים ולא מאומנים בצורה גרועה ייהנו מעמדה מרכזית לעיכוב מגע עם פולש, אבל הם יזדקקו גם לביצורים להגנה, שהיו על הגבול. אסכולה אחרת רצתה לחזור לפריסה על הגבול, בהתאם לתיאוריות הצרפתיות על המתקפה. התוכניות הבלגיות הפכו לפשרה, שבה התרכז צבא השדה מאחורי נהר גטה, עם שתי דיוויזיות קדימה בליאז' ובנאמור.
רקע > תוכנית שליפן-מולטקה

אלפרד פון שליפן, ראש המטה הכללי הגרמני הקיסרי (Oberste Heeresleitung‏, OHL) בין השנים 1891–1906, הגה תוכניות לקרב מכריע נגד הצבא הצרפתי בגרמניה, בלגיה או צרפת. Aufmarsch I West הייתה תוכנית מגירה למלחמה צרפתית-גרמנית, שבה צרפת (בשל נחיתותה בכוח אדם) תהיה במגננה וגרמניה תתקוף בפלישה לבלגיה בין אנטוורפן לנאמור כדי להתקדם דרומה ולפרוץ את האזור ההגנתי ורדן-מארן-פריז. לאחר מכן היו הצבאות הגרמניים אמורים לעצור עד שניתן יהיה לתקן מסילות ברזל ולצבור אספקה למבצע התקפי שני. הלמוט פון מולטקה הצעיר ירש את שליפן ב-1906 והשתכנע שמלחמה צרפתית-גרמנית מבודדת בלתי אפשרית ושכוחות איטלקיים ואוסטרו-הונגרים לא יהיו זמינים להגן על הגבול הצרפתי-גרמני כפי שתוכנן. Aufmarsch I בוטל אך בשנת 1914 ניסה מולטקה ליישם את האסטרטגיה ההתקפית של Aufmarsch I על תוכנית הפריסה Aufmarsch II למלחמה דו-חזיתית,
מההערכה שלו לגבי יכולת ההגנה הצרפתית שליפן הסיק שהצבא הגרמני יזדקק לפחות ל-48.5 קורפוסים כדי להצליח בהתקפה על צרפת דרך בלגיה, אך מולטקה תכנן לתקוף דרך בלגיה כשרק 34 קורפוסים עומדים לרשותו במערב. תוכנית שליפן מסתכמת בביקורת על האסטרטגיה הגרמנית ב-1914, שכן היא ניבאה בבירור את כישלון הפלישה הבלתי חזקה של מולטקה לצרפת. [...] מולטקה עקב אחר מסלולה של תוכנית שליפן, אך רק עד לנקודה שבה היה ברור עד כאב שהיה צריך את צבא תוכנית שליפן כדי להמשיך הלאה בכיוון הזה.
הכוח הגרמני העיקרי ניסה לעקוב אחרי Aufmarsch I כדי לכתר את הארמיות הצרפתיות משמאל (מצפון) וללחוץ אותם בחזרה מעבר הנהרות מז, אן, סום, אואז, מארן וסן, ללא יכולת לסגת למרכז צרפת. מולטקה קיווה שהצרפתים יושמדו או שהתמרון מצפון יצור תנאים לניצחון במרכז או בלורן, על הגבול המשותף.
רקע > תוכנית XVII

לפי תוכנית XVII, הצבא הצרפתי בזמן השלום היה אמור להקים חמש ארמיות שדה של כ-2,000,000 איש, עם קבוצות של דיוויזיות מילואים המוצמדות לכל ארמייה ועם קבוצת דיוויזיות מילואים באגף הדרומי והצפוני. הארמיות היו אמורים להתרכז מול הגבול הגרמני סביב אפינאל, ננסי וורדן-מזייר, עם ארמיית עתודה סביב סנט מנו וקומרסי. מאז 1871, התפתחות הרכבות נתנה למטה הכללי הצרפתי שישה עשר קווים לעבר הגבול הגרמני לעומת שלושה עשר קווים שעמדו לרשות הצבא הגרמני; הצרפתים יכלו לחכות עד שהכוונות הגרמניות יתבררו. הפריסה הצרפתית נועדה להיות מוכנה למתקפה גרמנית בלורן או דרך בלגיה. היה צפוי שהגרמנים ישתמשו בכוחות מילואים אבל גם שצבא גרמני גדול יגויס על הגבול עם רוסיה, וישאיר את הצבא במערב עם מספיק כוחות רק כדי להתקדם דרך בלגיה דרומית לנהרות המז והסמבר. המודיעין הצרפתי השיג תרגיל מפה של המטה הכללי הגרמני של 1905, שבו הכוחות הגרמניים לא יצאו צפונה יותר מנאמור והניחו שתוכניות מצור על מבצרים בלגיים הם אמצעי הגנה נגד הצבא הבלגי.
צפויה התקפה גרמנית מדרום מזרח בלגיה לכיוון מזייר והתקפה אפשרית מלורן לעבר ורדן, ננסי וסן-דייה. התוכנית הייתה אבולוציה של תוכנית XVI וקבעה יותר אפשרות של מתקפה גרמנית דרך בלגיה. הארמיות הראשונה, השנייה והשלישית היו אמורות להתרכז בין אפינאל וורדן מול אלזס ולורן, הארמייה החמישית הייתה אמורה להתאסף ממונמי לסדאן ומזייר. הארמייה הרביעית הייתה אמורה להיעצר, ממערב לוורדן, מוכנה לנוע מזרחה כדי לתקוף את האגף הדרומי של פלישה גרמנית דרך בלגיה או דרומה כנגד האגף הצפוני של מתקפה דרך לורן. לא נקבעו הוראות רשמיות למבצעים משולבים עם חיל המשלוח הבריטי (BEF) אך נעשו הסדרים משותפים ובשנת 1911, במהלך המשבר המרוקאי השני, נאמר לצרפתים כי ניתן לצפות כי שש דיוויזיות יפעלו סביב מובאז'.
רקע > הכרזות מלחמה

בחצות הלילה ב-31 ביולי/1 באוגוסט שלחה ממשלת גרמניה אולטימטום לרוסיה והכריזה על מצב מלחמה במהלך היום; הממשלה העות'מאנית הורתה על גיוס והבורסה של לונדון נסגרה. ב-1 באוגוסט הורתה ממשלת בריטניה על גיוס הצי, ממשלת גרמניה הורתה על גיוס כללי והכריזה מלחמה על רוסיה. פעולות איבה החלו בגבול פולין; ממשלת צרפת הורתה על התגייסות כללית ולמחרת שלחה ממשלת גרמניה אולטימטום לבלגיה בדרישה למעבר חופשי, כאשר חיילים גרמנים חצו את גבול לוקסמבורג. פעולות צבאיות החלו על גבול צרפת, ליבאו הופגזה על ידי סיירת קלה גרמנית SMS אאוגסבורג וממשלת בריטניה הבטיחה הגנה ימית לחופי צרפת. ב-3 באוגוסט, ממשלת בלגיה סירבה לדרישות הגרמניות וממשלת בריטניה הבטיחה תמיכה צבאית לבלגיה אם גרמניה תפלוש אליה. גרמניה הכריזה מלחמה על צרפת, ממשלת בריטניה הורתה על גיוס כללי ואיטליה הכריזה על נייטרליות. ב-4 באוגוסט שלחה ממשלת בריטניה אולטימטום לגרמניה והכריזה מלחמה בחצות ב-4/5 באוגוסט, שעון מרכז אירופה. בלגיה ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם גרמניה וגרמניה הכריזה מלחמה על בלגיה. כוחות גרמנים חצו את הגבול הבלגי ותקפו את ליאז'.