stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרהרד ברגר
קריירה > 1990-1992: מקלארן

בין השנים 1990 ו-1992 שיתף פעולה עם איירטון סנה בקבוצת מקלארן-הונדה. ברגר היה מהיר מאלן פרוסט, אותו החליף בקבוצה, במקצי הדירוג, אך במרוצים עצמם התקשה לעמוד בקצב של שותפו הבריזלאי. במשך שלוש העונות בקבוצה הצליח להשיג רק שלושה ניצחונות וארבע פעמים זינק מהפול פוזישן. במקצה הדירוג למרוץ הבכורה בקבוצה הצליח לנצח את סנה ולזנק מהפול פוזישן, אך לבסוף נאלץ לפרוש מהמרוץ. בשלושת המרוצים הבאים הצליח להגיע לפודיום, כשסיים פעמיים במקום השני ופעם אחת במקום השלישי. בגרנד פרי בקנדה הקדים ברגר את סנה ב-45 שניות, אך נענש בהפחתה של דקה מזמנו בשל זינוק מוקדם וירד למקום הרביעי. במהלך העונה השיג עוד פול פוזישן אחד, כשזינק ראשון בגרנד פרי במקסיקו, אך לא הצליח לרשום ניצחון עד לסיום העונה.
בעונתו השנייה בקבוצה הצליח להשיג שישה פודיומים, אך נאלץ לפרוש משבעה מרוצים. הגרנד פרי ביפן היה המרוץ קריטי עבור סנה ומנסל, שנאבקו ביניהם על התואר. במקצה הדירוג זכה ברגר במקום הראשון, סנה בשני ומנסל בשלישי. הקרב בין השלושה נמשך לאורך עשרת הסיבובים הראשונים של המרוץ. פרישה של מנסל הכתירה למעשה את סנה כאלוף בפעם השלישית. לאחר שהבטיח את התואר אפשר סנה לברגר להוביל לאורך כל המרוץ ולרשום את ניצחונו הראשון בקבוצה.
בעונת 1992 השיג ניצחון בגרנד פרי הקנדי וניצחון נוסף במרוץ סיום העונה שהתקיים באוסטרליה. במהלך העונה קיבל הצעה מפתה מפרארי והודיע כי בסיום העונה ישוב לנהוג במדי הקבוצה האיטלקית.
קריירה > 1993-1995: החזרה לפרארי

עונת החזרה קבוצה האיטלקית הייתה מאכזבת מבחינת ברגר, במהלכה הצליח לצבור רק 12 נקודות. הישג השיא בעונה היה זכייה במקום השלישי בגרנד פרי הונגריה. בפתיחת עונת 1994 נאלץ להתמודד עם מותם של חברו האוסטרי רולנד רצנברגר ושותפו לשעבר איירטון סנה, שנהרגו בגרנד פרי של סן מרינו. בגרנד פרי הגרמני שהתקיים בהוקנהיימרינג השיג ניצחון בכורה עבורו וניצחון ראשון עבור קבוצת פרארי מאז עונת 1990. בגרנד פרי של פורטוגל הוביל לאורך חלק ניכר מהמרוץ, אך לבסוף נאלץ לפרוש. גם בגרנד פרי האוסטרלי, המרוץ שחתם את העונה, הוביל לאורך רוב המרוץ, אך לבסוף ביצע טעות ואיפשר לנייג'ל מנסל לעקוף אותו ולנצח במרוץ. פתיחת עונת 1995 הייתה טובה עבור ברגר, שרשם ארבעה פודיומים בחמשת המרוצים הראשונים, אך בשלושת המרוצים הבאים לא הצליח לצבור נקודות. הוא רשם עוד שני פודיומים עד לסיום העונה, אך לא הצליח לסיים חמישה מתוך שבעת המרוצים האחרונים בעונה וסיים רק במקום השישי.
בסיום העונה עזב את פרארי, שהחתימה את מיכאל שומאכר ועבר להתחרות עבור קבוצת בנטון.
קריירה > 1996-1997: בנטון

עונת 1996 הייתה מאכזבת עבור ברגר - הוא היה קרוב לניצחון בגרנד פרי הגרמני בפעם השנייה בקריירה, אך מנוע הרנו שהותקן ברכבו התפוצץ לקראת הסיום. לאורך כל העונה השיג שני פודיומים וסיים, שוב, במקום השישי. בעונת 1997 החמיץ שלושה מרוצים עקב מחלה ומותו של אביו, שנהרג בהתרסקות מטוס. מיד לאחר חזרתו ניצח בגרנד פרי הגרמני, ניצחון אחרון בקריירת המרוצים. בסיום המרוץ הודיע על כוונתו לעזוב את בנטון בסיום העונה. קבוצת סאובר הציעה לברגר להצטרף לשורותיה בעונת 1988, אך הוא דחה את ההצעה ופרש סופית מהתחרויות.
לאחר הפרישה

לאחר הפרישה המשיך ברגר להיות מעורב באליפות - עד שנת 2003 שימש כמנהל התחרויות של קבוצת BMW וליווה את חזרתה של היצרנית לסבב אליפויות הפורמולה 1. באותה שנה התכבד להיות הנהג הראשון שמקיף את המסלול החדש בשאנגחאי.
באפריל 2004, עשור לאחר מותו של איירטון סנה עשה לו ברגר מחווה כשהקיף את מסלול אימולה בלוטוס-רנו T97 - הרכב בו נהג סנה בעונת 1985.
בפברואר 2006 רכש 50 אחוזים מקבוצת טורו רוסו מידי דיטריך מאטשיץ, הבעלים של רד בול. בנובמבר 2008 מכר ברגר את החלק שלו בחזרה למאטשיץ.
הערות שוליים

↑  McLaren's 50 Greatest Drivers, Vodafone McLaren Mercedes
↑  Berger bids a fond farewell, f1network.net, 8 September 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119135027  ISNI: 0000 0001 1493 2122  LCCN: no95051977  MusicBrainz: c1e9b751-8168-488f-a0e7-aa725f481168  NDL: 00463140  VIAF: 69732469   WorldCat (עם VIAF): 69732469 
ברגר בגרנד פרי קנדה (1988)
דיק סניידר

| --- | --- |
 לידה:  1 בפברואר 1944 (בן 80) קנטון הצפונית, אוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  10, 11
 מכללה:  מכללת דייווידסון
 דראפט:  בחירה מספר 14, 1966 סנט לואיס הוקס
 קבוצות כשחקן
 1966–1968 1968–1969 1969–1974 1974–1977 1977–1979:  סנט לואיס הוקס פיניקס סאנס סיאטל סופרסוניקס קליבלנד קאבלירס סיאטל סופרסוניקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1979)
ריצ'רד "דיק" סניידר הבן (באנגלית: .Richard "Dick" Snyder Jr; נולד ב-1 בפברואר 1944) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1979. בעונת 1978/1979 זכה באליפות ה-NBA כשחקן סיאטל סופרסוניקס, ולאורך 13 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 12.2 נקודות, 2.9 אסיסטים ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות

סניידר נולד וגדל בעיר קנטון הצפונית שבאוהיו, ובין השנים 1962–1966 למד במכללת דייווידסון אשר בקרוליינה הצפונית. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("דייווידסון ויילדקטס") קלע 18.1 נקודות בממוצע למשחק תחת המאמן לפטי דריסל, חבר היכל התהילה של הכדורסל, ולצדו של כוכב המכללות פרד הטזל. בעונת 1965/1966, לאחר מעברו של הטזל ל-NBA, הוביל סניידר את הוויילדקטס להעפלתם הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות בכדורסל, עם ממוצעים של 26.9 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 1966 נבחר סניידר בבחירה ה-14, על ידי סנט לואיס הוקס. בשתי עונותיו עם ההוקס קלע 7.5 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן ריצ'י גארין.
בדראפט ההרחבה של שנת 1968 נבחר על ידי פיניקס סאנס, לקראת עונת הבכורה של המועדון.
באוקטובר 1969, לאחר מעט יותר מעונה עם הסאנס, הועבר בטרייד לסיאטל סופרסוניקס. ב-4 העונות הבאות בסיאטל היה סניידר אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצדם של לני וילקינס וספנסר הייווד, והעמיד ממוצעים של 17.0 נקודות, 3.9 אסיסטים ו-3.6 ריבאונדים למשחק. ב-19 בינואר 1974 קלע שיא קריירה של 41 נקודות במשחק מול אטלנטה הוקס. על אף הצטיינותו, לכל אורך התקופה לא הצליחה סיאטל להעפיל לפלייאוף ה-NBA.
לקראת עונת 1974/1975 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, במדיה קלע 10.2 נקודות למשחק עד לסיום עונת 1977/1978.
בספטמבר 1978 חזר לשחק עבור סיאטל סופרסוניקס, אותה אימן לני וילקינס. בפלייאוף 1979 גברו הסופרסוניקס על לוס אנג'לס לייקרס (4–1), פיניקס סאנס (4–3) ווושינגטון בולטס (4–1), בדרך לזכייתם הראשונה באליפות ה-NBA. לאורך הפלייאוף שותף סניידר בתשעה מתוך 17 משחקי קבוצתו, ותרם 2.9 נקודות למשחק כמחליפו מהספסל של דניס ג'ונסון. בסיום אותה עונה פרש ממשחק, בגיל 35.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של סניידר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של סניידר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1966, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1968, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין סיאטל לאטלנטה, באתר basketball-reference.com
דקר נסאו

| דקר נסאו |
| --- | --- |
 דקר נסאו
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דקריים
סוג:: דקר
מין:: דקר נסאו
שם מדעי
 Epinephelus striatus ‏בלוך, 1792

דקר נסאו (שם מדעי: Epinephelus striatus) הוא מין של דג מקבוצת הדקרים שבמשפחת הדקריים החי בטבע לאורך הקריביים מחופי ברזיל, דרך האיים הקריביים עד למפרץ מקסיקו ופלורידה וברמודה ולחופי האוקיינוס האטלנטי באיי בהאמה. דקר זה ניצוד בכמויות רבות בעבר לדיג מסחרי, וכיום מצוי בסכנת הכחדה גדולה, עקב דיג והרס בתי גידולו. הוא מין מוגן בחוקת ארצות הברית.
דקר זה מגיע לאורך של מטר ולמשקל 25 קילוגרם. הוא בעל קשקשים חומים שלאורכם פסים עבים אפורים לאורך הגוף וגם לאורך הראש, מאחורי העיניים הצהובות. דקרים החיים במים עמוקים נוטים להיות בעלי גוונים אדומים או חומים כהים ואף כתומים לעיתים. הדג בעל לסתות גדולות ופתחי זימים בולטים. הסנפירים אפורים עד חומים.
הדקר שוחה סביב שוניות אלמוגים לאורך חופי הים הקריבי ומצוי עד לעומק 100 מטר. זהו דג סוליטרי הניזון מדגים קטנים, לובסטרים וסרטנים שהוא שואב ללסתותיו במהירות. בין דצמבר לינואר, בלילות ירח מלא חלה השרצה מתואמת של עשרות דקרים לאורך השונית.
כיום חלה עלייה בכמויות הדקרים, לאחר שהם הגיעו כמעט לכליה מוחלטת. כיום דיג אסור בחופי ארצות הברית וברזיל, אך באזורים כמו איי בהאמה מתירים בעונות מיוחדות לדוג פרטים קטנים מ-5 קילוגרם. נוסף על כך הפגיעה בשוניות האלמוגים גוררת אותם להכחדה. בלעדי השונית הם לא ימצאו מזון או מקלט הכרחיים.
הערות שוליים

↑  דקר נסאו באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559080705171 
דקר שצולם בקובה
דיק סוואב

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1944 (בן 79) אמסטרדם, נציבות הרייך הולנד 
 ענף מדעי:  נוירוביולוגיה, פיזיולוגיה של גוף האדם, רפואה, מוח 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אמסטרדם 
 מוסדות:  אוניברסיטת אמסטרדם  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה המלכותית ההולנדית למדע ואומנויות (2008) 
 
דיק פרדיננד סוואב (בהולנדית: Dick Frans Swaab; נולד ב-17 בדצמבר 1944) הוא רופא ונוירוביולוג הולנדי. משמש כפרופסור לנוירוביולוגיה באוניברסיטת אמסטרדם והיה עד 2005 מנהל המכון ההולנדי לחקר מוח (Netherlands Institute for Neuroscience) של האקדמיה המלכותית להולנד לאמנויות ומדעים (Royal Netherlands Academy of Arts and Sciences).
ביוגרפיה

סוואאב סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת אמסטרדם בשנת 1968, ואת עבודת הדוקטורט שלו בשנת 1970, אותה כתב עם הפרופסור ג'יי ארינס קאפרס על התאים הנוירואנדוקריניים. בשנת 1972 קיבל את התואר ברפואה. מאז משנת 1978 הוא מנהל המכון ההולנדי לחקר המוח. בשנת 1979 מונה לפרופסור לנוירוביולוגיה באוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 1985 הוא הקים את "בנק המוח ההולנדי" (Nederlandse Hersenbank), כדי לסייע במחקר מחלות מוח.
סוואב הוא אתאיסט.
מחקריו

סוואב ידוע בעיקר בזכות מחקריו וגילויו בתחום האנטומיה והפיזיולוגיה של המוח, ובמיוחד ההשפעה שיש לגורמים הורמונליים וביוכימיים שונים ברחם על התפתחות המוח. תחום נוסף בעבודתו של סוואב, אשר משך תשומת לב רבה, הוא מחקריו על האופן שבו דימורפיזם מיני קשור לאנטומיית המוח, כמו גם מחקר הנוגע לנטייה מינית וטרנסקסואליות. לאורך שנות המחקר שלו, סואב, על פי דבריו שלו, הגיע למסקנה הדטרמיניסטית והחומרנית שמוח אינו דבר שיש לנו, אלא מוח הוא מה שאנחנו: התהליכים הפיזיים והכימיים במוחנו קובעים כיצד אנו מגיבים מי שאנחנו. מחקריו המאוחרים מתמקדים בתחום הדיכאון וחקר מחלת אלצהיימר.
המחקר של סוואב עורר מספר פעמים מחלוקת. לאחר שביצוע מחקר המציע קשרים בין אנטומיה מוחית לבין נטייה מינית, דווח סוואב שקיבל איומי רצח מצד אנשים המאמינים כי מקיר זו מנסה לסווג את הומוסקסואליות כ'פתולוגיה' ולהתייחס אליה כאל חריגה או הפרעה ביולוגית. תפיסתו של סוואב כי לא קיימים רצון חופשי או ישויות מטאפיזיות כמו נשמות או רוחות גרמו גם לתגובות שליליות בקרב קבוצות דתיות שונות. סוואב מגן בעקביות על מחקריו מול ביקורת זו.
ספר מדע הפופולרי שכתב, "אנחנו, המוח שלנו: מהרחם ועד מאה ועשרים", תורגם לעברית בשנת 2014 ויצאה לאור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
פרסים והוקרה

סוואב זכה בפרסים מדעיים רבים והיה מנחה של 84 סטודנטים לתואר דוקטור, מהם 16 פרופסור מן המניין. הוא עורך כמה כתבי עת בנושא חקר המוח. מדד ההירש שלו הוא 97 נכון לשנת 2020, לאחר שצוטט למעלה מ-34,000 פעמים.
הוא חבר, חבר כבוד ומייסד של מספר עמותות מדעיות ומקצועיות. היה פרופסור אורח במכון מקס פלאנק לפסיכיאטריה, במינכן, גרמניה בשנת 1996. ופרופסור אורח בשלושה מקומות בסין ובסטנפורד, ארצות הברית. הוא עוטר באות "אביר מסדר האריה ההולנדי", מסדר האבירות הגבוה של ממלכת הולנד.
הערות שוליים

↑  Eling, Paul; Hofman, Michel A. (2014-04-03). "The Central Institute for Brain Research in Amsterdam and its Directors". Journal of the History of the Neurosciences (באנגלית). 23 (2): 109–119. doi:10.1080/0964704X.2013.780810. ISSN 0964-704X. PMID 24256502.
↑  The Netherlands Brain Bank
↑  ג'ורג' אבני, ‏מחקר: רוצה ילד הומו? תעשני בזמן ההיריון, באתר ‏מאקו‏, 20 בינואר 2014
↑  Williams, Zoe (2014-01-28). "What can Dick Swaab tell us about sex and the brain?". The Guardian. נבדק ב-4 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   אירי ריקין, מניפסט אהבה, על גבול הפטיש, למוח, באתר הארץ, 8 ביוני 2016
רן אדליסט, ‏הכל בראש: הספר "אנחנו, המוח שלנו" מאיר עיניים על האנושי, החברתי והפוליטי, באתר מעריב אונליין, 15 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597980405171  BnF: cb123623297 (data)  GND: 158331036  ISNI: 0000 0001 1871 2530  LCCN: n82119456  NKC: xx0185438  NLK: KAC201512672  NTA: 073175749  ORCID: 0000-0002-9665-7845  SUDOC: 032629915  VIAF: 22218829   WorldCat (עם VIAF): 22218829
דקר צ'בוודי

| דקר צ'בוודי> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דקריים
סוג:: דקר
מין:: דקר צ'בוודי
שם מדעי
 Epinephelus chabaudi

דקר צ'בוודי (שם מדעי: Epinephelus chabaudi) הוא מין דג גרם ממשפחת הדקריים, החי במימי האוקיינוס ההודי ממזרח אפריקה שבין סומליה וקניה ודרומה עד מוזמביק וקוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה ונצפה גם בהודו, עומאן ואיי סיישל. לרוב הוא מצוי לאורך שוניות אלמוגים וקרקעית סלעית בעומק 9 עד 400 מטרים מתחת פני הים. הצעירים מצויים בקרבת החוף לאורך מנגרובים, לגונות ואף בשפכי נהרות.
דקר זה יכול להגיע לאורך של 137 ס"מ ולמשקל 55 ק"ג, אך נפוץ יותר באורך 70 ס"מ. הוא בעל גוף עגלגל מוארך בצבע ורדרד-אפרפר ולרוב ללא כתמים. הצעירים בעלי צבע חום-אפרפר עם פסים כהים ועם כתם שחור בתחילת הזנב. הוא בעל לסתות גדולות, סנפיר גבי גדול ופרוק היוצר רעמה עד סנפירי השת וסנפירי חזה קצרים ומעוגלים.
מין זה אורב לטרף של דגים אחרים, רכיכות כמו תמנוניים וסרטנים לאורך האלמוגים או השוניות וחוטף אותם במהירות בפיו. הוא נידוג לאורך תחומי מחייתו למאכל.
הערות שוליים

↑  דקר צ'בוודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דקר קרח

דקר קרח
דקר קרח או דוקרן קרח הוא מכשיר חד המשמש לשבירת קרח או בחירת חלקים ממנו ותפיסתם. הוא דומה למרצע חד, המשמש בעבודה עם עצים, אך מעוצב כך שיתאים לאחיזת חתיכות קרח.
דקרי קרח היו בשימוש רב ויומיומי בתקופה שלפני המצאת המקרר המודרני, מכיוון ששימשו לעיצוב, הפרדה וסידור של בלוקי קרח במקררים, שנקראו בעבר "קופסאות קרח".
מחוץ לארצות הברית מוכר השם "דקר קרח" גם עבור מכשירים המשמשים מטפסי הרים ומקלים עליהם את הטיפוס במסלולים המעורבים בקרח ושלג (בארצות הברית ובמקומות נוספים נקרא מכשיר זה בשם "גרזן קרח").
דקרי קרח הפכו לכלי שימושי גם בהקשרים אחרים. למשל, מספר רוצחים, בהם הרוצח השכיר הנודע הארי שטראוס והמאפיונר אייב רלס, השתמשו בדקר החד ככלי נשק ברציחותיהם. המהפכן הסובייטי לאון טרוצקי נרצח ב-1940 באמצעות גרזן קרח, שהיה דומה בצורתו לדקר קרח.
שימוש מסוג אחר במכשירים דמויי דקר קרח היה מקובל עד שנות ה-40 בתחום הרפואה. מספר רופאים נהגו להשתמש במכשיר במטרה לבצע הליך ניתוחי בשם לובוטומיה, במטופלים שלקו בבעיה נוירולוגית או בהפרעה נפשית חמורה. הנוירולוג וולטר פרימן, למשל, פיתח שיטה לביצוע לובוטומיה בנקב בגולגולת באזור בלוטת הדמעות, ותוך שימוש בפטיש ובדקר היה מנקב את הגולגולת בפינת גלגל העין, שם היא דקה יותר, ובהמשך מחדיר אותו לתוך חלל הגולגולת כדי להרוס את האונות הקדמיות הפגועות של מטופליו. טיפול זה ספג ביקורת והתנגדות רבה בשל הברוטליות שלו ונזקים משמעותיים שנגרמו לעיתים במוחות המטופלים, ובשנות ה-50 הופסק כמעט כליל השימוש בהליך ניתוחי זה, לאחר שהוכחה יעילותן של תרופות פסיכיאטריות דוגמת תורזין במטופלים פסיכיאטריים.
הערות שוליים

↑  רן לוי, הטיפול הברברי ביותר בתולדות הרפואה, באתר "הידען" 
 Portrayal of Lobotomy in the Popular Press: 1935-1960
דקר ענקי

דַּקָּר עֲנָק או דקר ענקי (שם מדעי: Epinephelus lanceolatus) הוא מין דג גדול ביותר והמין הגדול ביותר במשפחת הדקריים וגם הדג הגדול ביותר המצוי בשוניות אלמוגים. הדקר מצוי בטבע בימים הטרופיים של האזור האינדו פסיפי, למעט בתוך המפרץ הפרסי.
מאפיינים

אורכו של הדקר הענקי עולה על 4.26 מטרים (14.0 רגל) ומשקלו מגיע ל-600 קילוגרם (1,300 ליברות), אך הגודל הנפוץ הוא אורך של 2.7 מטר ומשקל של 400 ק"ג. הצעירים בעלי קשקשים זהובים-שחורים וסנפירים כתומים זהובים הבולטים על רקע האלמוגים. הזכרים אפורים או כחולים כמעט לגמרי. הפיות שלהם ענקיים ויכולים להיפער לרווחה. הסנפירים והזנב קטנים. חלק מהדקרים נולדים כזכרים אך הופכים בהמשך לנקבות.
בשל גודלם הם טורפים עצומים היכולים לטרוף כמעט כל יצור המצוי בשונית, בעיקר דגי גרם אחרים אך גם כרישים או צבי ים קטנים.
דגים אלה מבוקשים לעיתים באקווריומים שונים ברחבי העולם. הם גם ניצודים למאכל ובשל כך ירד מספרם בטבע באופן ניכר וכיום נמצא מצב השימור שלהם בקטגוריית "פגיע".
הערות שוליים

↑  דקר ענקי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דיק רות'

ריצ'רד "דיק" ויליאם רות' (באנגלית: Richard ("Dick") William Roth נולד ב-26 בספטמבר 1947) הוא שחיין עבר אמריקאי ואלוף אולימפי.
ביוגרפיה

דיק רות' התאמן תחת הדרכתם של ג'ורג' היינס וג'ים גורהן. הוא התאמן במועדון השחייה של סנטה קלרה שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו קלאודיה קולב, דון שולנדר, דונה דה וארונה, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.
לאולימפיאדת טוקיו (1964) הגיע רות' כשיאן עולם במשחי מעורב אישי. ב-200 מטר מעורב אישי 2:14.9 דקות וב-400 מטר מעורב אישי 4:48.6 דקות.
באולימפיאדה עצמה השתתף רות' במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. הוא זכה במדליית זהב וקבע שיא עולם חדש, 4:45.4 דקות. רות' הקדים את בן ארצו, רוי סארי (4:47.1 דקות) ואת גרהרד הץ מגרמניה (4:51.0 דקות). במשחקים אולימפיים אלו הייתה זו הפעם הראשונה בה שחו את משחה ה-400 מטר מעורב אך לא שחו את המשחה ל-200 מעורב אישי, וכך לא היה יכול להשיג מדליית זהב נוספת. בלילה שלפני משחה הגמר סבל רות' מכאבי בטן עזים, בשל דלקת התוספתן. הוא נידרש לניתוח דחוף אך הוא סירב וביקש מרופאיו להמתין עד לאחר סיום המשחה. רופאיו נעתרו לבקשתו. שני מתחריו העיקריים, הץ הגרמני שיאן העולם הקודם סבל מדלקת ריאות וסארי סבל מהצטננות קשה. שלושתם השתתפו במשחה הגמר וזכו בשלוש המדליות.
רות' למד באוניברסיטת סטנפורד. באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 זכה רות' בשתי מדליות זהב אחת ב-400 מטר מעורב אישי ואחת במשחה שליחים 4x200 מטר מעורב.
תארים

בסך הכל שיפר רות' 4 פעמים את שיא העולם, 12 פעמים את השיא האמריקאי, זכה ב-11 תוארי אליפות ארצות הברית ו-3 תוארי NCAA, לפני שפרש משחייה תחרותית בגיל 19.
רות' זכה בתואר שחיין השנה בעולם בשנת 1965.
בשנת 1987 זכה רות' להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
דיק פוסברי

ריצ'רד דגלאס "דיק" פוסברי (באנגלית: Richard Douglas "Dick" Fosbury; ‏6 במרץ 1947 – 12 במרץ 2023) היה אתלט אמריקאי. אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) בקפיצה לגובה. טכניקת הקפיצה לגובה הנהוגה כיום קרויה על שמו, "קפיצת פוסברי".
ביוגרפיה

פוסברי נולד בפורטלנד, אורגון. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אורגון.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה פוסברי במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 2.24 מטר, לפני בן ארצו אד כרותרס (2.22 מטר) וולנטין גברילוב מברית המועצות (2.20 מטר). שלושתם קפצו גבוה יותר מהשיא האולימפי.
בעוד כל מתחריו קפצו בסגנון המקובל אז, גלילת בטן (כאשר החלק הקדמי של הגוף מופנה כלפי הרף, והרגל עוברת ראשונה את הרף), קפץ פוסברי בסגנון חדש שלא נראה לפני כן – עם הגב לכוון הרף, כאשר הזרוע והראש עוברים את הרף לפני שאר חלקי הגוף. לכן נקרא הסגנון על שמו, "סגנון פוסברי".
עם השנים הפך סגנון פוסברי לסגנון השולט בענף, וגלילת הבטן עברה מן העולם.
נפטר ב-12 במרץ 2023.
במדיה

בשנת 2015 אביצ'י בנה את הקליפ של שירו Broken Arrows על סיפורו.
הערות שוליים

↑  דיק פוסברי, האיש ששינה את ענף הקפיצה לגובה, הלך לעולמו בגיל 76, באתר ynet, 13 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813197675205606  GND: 106237441X  World Athletics: 14351467  ISNI: 0000 0004 4886 3948  LCCN: n97115078  NKC: jo20231180897  VIAF: 18973340   WorldCat (עם VIAF): 18973340
דקאפול (האימפריה הקדושה)

דקאפול (בצרפתית: Décapole; בגרמנית: Zehnstädtebund או Dekapolis) הוא כינוי לברית של עשר הערים הקיסריות החופשיות באלזס בתקופת שלטונה של האימפריה הרומית הקדושה. הברית נוצרה ב-1354 והתפרקה ב-1679.
עיר חופשית הייתה עיר שנשלטה ישירות על ידי קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולא על ידי אצילים מקומיים. קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ייסד את הברית הזו בשנת 1354 ואיגד בה את כל הערים החופשיות שהיו בחבל אלזס. הערים היו:
אגנו
קולמר
קייזרסברג
מונסטר
אוברנה
רוֹסַיְם
סֵלֵסְטַה
טורקהיים
ויסמבור
מילוז – עד 1515 אז הצטרפה לקונפדרציה ההלווטית
סלץ – בין 1357 ל-1414
לנדאו – משנת 1521
העיר אגנו שימשה כעיר הממשל מקום מושבו של מרכז השפיטה הראשי של אלזס (Grand-Bailliage d'Alsace; ‏Reichslandvogtei), הארכיון של הברית היה בסלסטה. שטרסבורג שהייתה עיר קיסרית (אך לא עיר קיסרית חופשית) לא הוכנסה לברית.[דרושה הבהרה]
לעשר הערים המקוריות של הברית ייסדו את הברית הצטרפה סלץ מיד לאחר שקיבלה מעמד של עיר קיסרית חופשית בשנת 1357 אך נאלצה לצאת מהברית בעקבות סיפוחה לרוזנות פאלץ שעל הריין (Pfalzgrafschaft bei Rhein) בשנת 1414. בשנת 1500 עשר הערים הצטרפו למעגל נחלות (Circulus imperii) ריין עילי (Oberrheinischer Reichskreis). בשנת 1515, העיר מילוז יצאה מהברית לאחר שהצטרפה כעיר-מדינה בשם הרפובליקה של מילוז לקונפדרציה ההלווטית. מילוז הוחלפה בעיר לנדאו בשנת 1521.
ערים אלו נפגעו מאוד במהלך מלחמת שלושים השנים, שבסיומה ניתנה הרשות ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת, לכבוש את האזור בהתאם לשלום וסטפאליה ב-1648. הברית שרדה ולחמה בכיבוש של צרפת עד הסכמי ניימכן ב-1679 שסיפחה את אלזס כולה לצרפת, מה ששם קץ לדקאפול. רק מילוז עוד נשארה בקונפדרציה ההלווטית עד שהיא סופחה ב-1789 לרפובליקה הצרפתית הראשונה. לנדאו כחלק מרוזנות פאלץ שעל הריין ניתנה לבוואריה בשנת 1815 בעקבות קונגרס וינה.
כיום נחשבת ברית זו לתחילתה של אלזס כיחידה נפרדת שנלחמה על עצמאותה
הערות שוליים

↑  Bulletin philologique et historique, 1969, עמ' 341 (בצרפתית)
↑  Alsace, collection Guides Bleus, מהדורת Hachette-Guides Bleus, 1990, עמ' 70 (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb121257423 (data)  GND: 4238213-0  SUDOC: 029686679  VIAF: 201920177   WorldCat (עם VIAF): 201920177
דירן

.
דירן (בגרמנית: Düren) היא עיר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. העיר ממוקמת בין אאכן וקלן על גדות נהר הרור.
היסטוריה

הקלטים אכלסו את האזור המכונה כיום דירן לפני הפלישה הרומית. הקלטים כינו את היישוב הקטן שלהם "דורום" (פירושו - טירה). אחרי הקלטים, שבטים גרמאניים התיישבו באזור זה. המקום נכבש על ידי האימפריה הרומית תחת שלטונו של יוליוס קיסר.
דורום הפכה לאזור אספקה לעיר קלן שהלכה וגדלה במהירות. יתרה על כך, כמה כבישים רומיים חשובים חצו את דורום. הרומאים נשארו באזור כ-400 שנה. השימוש בשם "וילה דוריה" ביחס לאזור נעשה בפעם הראשונה בספרי השנים הפרנקיים בשנת 747. לאחר נפילת האימפריה הרומית במאה החמישית, התיישבו הפרנקים בדירן.
דירן קיבלה זכויות עירוניות בראשית המאה ה-13. בסביבות 1200 החלה בניית חומת העיר הכוללת 12 מגדלים ו-5 שערים. גם כיום ישנן עדיין חורבות של השערים בעיר.
בשנת 1642 הסתבכה דירן במלחמת שלושים השנים, וחיילים מכוחות שונים הרסו את העיר. לאחר שהמלחמה הסתיימה, בשנת 1648, פרצה מגפת דבר הבלוטות בעיר, וגרמה לאובדן חייהם של רבים.
לקראת סוף שנת 1755 החלה סדרת רעידות אדמה באזור סביב דירן ואאכן. היא הגיעה לשיאה ב-18 בפברואר 1756 עם רעידת אדמה בעוצמה 8 בסולם מרקאלי. סדרת רעידות האדמה השפיעה על אירופה כולה, ורעידת האדמה הידועה ביותר ברצף הרעידות היא רעידת האדמה בליסבון משנת 1755.
בתחילת המאה ה-17 בנה רוטגר פון שווין את טחנת הנייר הראשונה בדירן. בשנת 1812 היו כבר 17 מפעלי נייר בעיר ו-11 מפעלים לבדים ושמיכות.
בשנת 1794 כבשו חיילים צרפתים את דירן כחלק מהמהפכה הצרפתית. לאחר החלטת קונגרס וינה בשנת 1815, עברה דירן לבעלות ממלכת פרוסיה ושויכה על ידם למחוז ריין.
בשנת 1900 הייתה דירן אחת הערים העשירות ביותר בגרמניה (עם 42 מיליונרים ו-93 מפעלים) ואוכלוסייתה הייתה 27,168 איש. לשם השוואה, פחות מ-5,000 איש התגוררו בדירן מאה לפני כן.
העיר דירן הייתה ממוקמת בחזית הלחימה במהלך פלישת בעלות הברית לגרמניה במלחמת העולם השנייה. במהלך 1944 ו-1945 התרחשו עשרות קרבות, חלקם עקובים מדם, סביב דירן, וב-16 בנובמבר 1944 נהרסה העיר לחלוטין בהפצצות מהאוויר של בעלות הברית. באותה תקופה התגוררו בדירן כ-22,000 איש, וכ-3,000 מהם מתו במהלך ההפצצה. אלה ששרדו פונו למרכז גרמניה. ב-25 בפברואר 1945 חצו כוחות אמריקאים את דירן. לאחר שהמלחמה הסתיימה בקיץ של אותה השנה חזרו לעיר ההרוסה אנשים רבים שהתפנו והחלו לבנות מחדש את בתיהם בעזרת הכוחות האמריקאים. ביוני 1945 עלתה האוכלוסייה ל-3,806.
ערים תאומות

אוסטריה אלטמינסטר, אוסטריה
צרפת קורמליס, צרפת
צרפת ואלנסיין, צרפת
אוקראינה סטרי, אוקראינה
בוסניה והרצגובינה גרדצ'ה, בוסניה והרצגובינה
הרפובליקה העממית של סין ג'ינאהו, הרפובליקה העממית של סין
טורקיה Karadeniz Ereğli, טורקיה
דיק פרנסיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 באוקטובר 1920 פמברוקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 בפברואר 2010 (בגיל 89) גראנד קיימן, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  West Bay 
 מקום לימודים:  סאמר פילדס סקול, Ewell Castle School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 בן או בת זוג:  Mary Margaret Francis (1947–30 בספטמבר 2000) 
 פרסים והוקרה:  The Grand Master (1996)  Gumshoe Awards (2003)  פגיון הזהב (1979)  פרס אדגר אלן פו לספר הטוב ביותר (1981)  פרס אדגר אלן פו לספר הטוב ביותר (1996)  פרס אגאתה (2000)  פרס חרב היהלום (1989)  פרס אדגר אלן פו לספר הטוב ביותר (1970)  עמית החברה המלכותית לספרות  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 www.dickfrancis.com
 
דיק פרנסיס (Dick Francis;‏ 31 באוקטובר 1920 - 14 בפברואר 2010) היה סופר בריטי שהתמחה בכתיבת ספרי מתח הסובבים סביב עולם מרוצי הסוסים. הסופר היחיד שזכה בפרס אדגר לספר הטוב ביותר, שלוש פעמים.