stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wrecked
הערות שוליים

↑  Imagine Dragons announce new album ‘Mercury – Act 1’, share single ‘Wrecked’
| Imagine Dragons |
| --- | --- | --- |
| דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה | דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Night Visions •‏ Smoke + Mirrors •‏ Evolve •‏ Origins •‏ Mercury – Act 1 •‏ Mercury – Act 2 •‏ Loom |  |
| אלבומי הופעה | Live at Independent Records •‏ Imagine Dragons Live: London Sessions •‏ Night Visions Live •‏ Smoke + Mirrors Live |  |
| מיני-אלבומים | Speak to Me •‏ Imagine Dragons •‏ Hell and Silence •‏ It's Time •‏ Continued Silence •‏ Hear Me •‏ The Archive •‏ iTunes Session •‏ Shots •‏ Live at AllSaints Studios |  |
| סינגלים | It's Time •‏ Radioactive •‏ Hear Me •‏ Demons •‏ On Top of the World •‏ Monster •‏ Battle Cry •‏ Warriors •‏ I Bet My Life •‏ Gold •‏ Shots •‏ Roots •‏ I Was Me •‏ Sucker for Pain •‏ Levitate •‏ Believer •‏ Thunder •‏ Whatever It Takes •‏ Next to Me •‏ Born to Be Yours •‏ Natural •‏ Zero •‏ Machine •‏ Bad Liar •‏ Birds •‏ Follow You •‏ Cutthroat •‏ Wrecked •‏ Monday •‏ Enemy •‏ Bones •‏ Sharks •‏ I Don't Like Myself •‏ Symphony •‏ Crushed •‏ Children of the Sky •‏ Eyes Closed •‏ Nice to Meet You |  |
| סינגלים שיווקיים | Amsterdam •‏ Round and Round •‏ Smoke and Mirrors •‏ I'm So Sorry •‏ Walking the Wire |  |
| שירים נוספים | Tiptoe •‏ Bleeding Out •‏ Who We Are •‏ Polaroid •‏ Dream	•‏ It Comes Back to You •‏ Friction •‏ The Fall •‏ Thief •‏ I Don't Know Why •‏ Rise Up •‏ I'll Make It Up to You •‏ Start Over •‏ Mouth of the River •‏ Yesterday •‏ Dancing in the Dark •‏ Thunder / Young Dumb & Broke  •‏ Boomerang •‏ Cool Out •‏ West Coast •‏ Bullet in a Gun •‏ Digital •‏ Only  •‏ Stuck •‏ Love •‏ Heart Upon My Sleeve •‏ Wrecked •‏ Enemy •‏ Bones |  |
| השתתפות בסינגלים | Lost Cause •‏ Ready Aim Fire •‏ Who We Are •‏ 30 Live (original demo) •‏ Heart Upon My Sleeve |  |
| סיבובי הופעות | Mercury Tour •‏ Fall Tour 2012 •‏ Smoke + Mirrors Tour •‏ Evolve World Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 6dd3e443-13e9-4cc1-93f8-21a59268622c
אדוארד סמית-סטנלי

אדוארד סמית-סטנלי, ציור משנות ה-60 של המאה ה-19
אדוארד סמית-סטנלי, רוזן דרבי הארבעה עשר (באנגלית: Edward Stanley, 14th earl of Derby;‏ 29 במרץ 1799 – 23 באוקטובר 1869; מסדר הבירית, מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, המועצה המלכותית, המועצה המלכותית של אירלנד) היה פוליטיקאי בריטי, שכיהן שלוש פעמים כראש ממשלת בריטניה, וכן היה מנהיג המפלגה השמרנית במשך התקופה הארוכה ביותר עד כה, משנת 1846 ועד פרישתו בשנת 1868. עם זאת כהונתו כראש ממשלה בפועל הייתה קצרה יחסית, כשבמצטבר כיהן כראש ממשלה במשך 3 שנים ו-280 יום.
סמית-סטנלי החל בקריירה פוליטית בשנת 1820 בהיותו חבר המפלגה הוויגית. הוא עלה למשרה ממשלתית לראשונה בממשלת פרדריק רובינסון ומונה למזכיר לענייני אירלנד בממשלת צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני. משבר בעניין מעמד הדת הקתולית באירלנד הוביל להתפטרותו של סמית-סטנלי מהקבינט הוויגי ולמעברו למפלגה השמרנית תחת רוברט פיל. בממשלת פיל כיהן בשנית בתפקיד המזכיר לענייני אירלנד עד שהתפטר פעם נוספת בשנת 1845 על בסיס הדחייה של חוקי הדגן.
לאחר המשבר הממשלתי שנוצר סביב חוקי הדגן ולאחר התפטרותו של רוברט פיל מראשות הממשלה, סמית-סטנלי התמנה לראש המפלגה כמו גם לראש הממשלה. במהלך שנותיו בתפקיד ראש ממשלה היה, לצד בנג'מין דיזראלי, בעל תפקיד מרכזי בחקיקת האמנציפציה ליהודים בבריטניה. בהמשך היה סמית-סטנלי אחראי על הפלת המרד ההודי הגדול והעברת הממשל בהודו הבריטית מממשל חברת הודו המזרחית הבריטית לממשל ישיר של הממשלה בלונדון, מה שהוביל להקמתו של הראג' הבריטי והמושלות הכללית של הודו. בשנת 1867 העביר ממשל סמית-סטנלי חקיקה שהתירה את זכות הבחירה לכמות כפולה של אזרחים ברחבי הממלכה המאוחדת ותרם לקידום הדמוקרטי במדינה.
דרבי זכור בעיקר כמי שמגלם את המדינאי האריסטוקרטי; הוא עבד להשיג הצטיינות בכל פועלו, כבעל סוס מרוצים, כבעל אדמות מיטיב עם איכריו, וכמלומד שזכה בפרס אוניברסיטת אוקספורד הודות לחקר הלטינית שביצע. הוא טיפח את השמרנים ועזר לפרוטקציוניזם לשרוד שנים קשות בזמן שהוא קידם את ד'יזראלי להיות ליורשו הפוליטי. אף על פי שמבחינה היסטורית נשכחה במעט דמותו, דרבי היה מהאבות המייסדים של המפלגה השמרנית.
חיים פרטיים

סטנלי נולד בשנת 1799, ממלכת בריטניה הגדולה, למשפחת אצולה עשירה ומבוססת מלנקשייר, למד באיטון קולג' ולאחר-מכן בכרייסט צ'רץ' שבאוניברסיטת אוקספורד. במאי 1825 הוא נישא לאמה קרוליין, להם נולדו שלושה ילדים: אדוארד, פרדריק, ואמה שרלוט. בשנת 1819 הוענק לו פרס הלטינית מטעם אוקספורד. בשנת 1824 יצא סטנלי למסע במושבות קנדה עילית וקנדה התחתית של האימפריה הבריטית באמריקה הצפונית ובהמשך ביקר במספר ממדינות החוף המזרחי של ארצות הברית. אביו היה נושא התואר של הרוזן דרבי וסטנלי היה יורשו.
קריירה פוליטית

ביולי 1822, סטנלי, שקיטלג עצמו בתור "ויג חוקתי" באותה נקודה בקריירה הפוליטית שלו, תפס את מושבו בפרלמנט כחבר הפרלמנט מטעם מחוז סטוקברידג', מושב שקנה לו סבו, הרוזן דרבי ה-12. הוא נשא את נאום הבכורה שלו, על הצעת החוק לשימוש בגז למטרות תאורה במנצ'סטר, במרץ 1824. הנאום צוין בבהירותו של סטנלי ובזכות יכולותיו האורטוריות. סטנלי בהמשך כיהן בתפקיד מינורי בממשלות ג'ורג' קנינג ופרדריק רובינסון. בשנת 1828 תמך בניסיון הלא מוצלח להעביר את מושב איסט רטפורד למושב בירמינגהם בצעד שהדגיש את התנגדותו למדיניות הממשלה. סטנלי הצביע בעד האמנציפציה הקתולית בשנת 1829, ודיבר בקצרה בעד הרפורמה הפרלמנטרית בשנת 1830. בבחירות הכלליות שהתקיימו במותו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת, סטנלי נבחר מחדש למושב פרסטון, אך איבד את המקום בתוך זמן קצר וניצח מאוחר יותר במושב הפרלמנטרי של וינדזור.
תחת ממשל צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני, מונה סטנלי לתפקיד המזכיר הראשי לאירלנד. הוא מונה ב-1831, וחודשים ספורים לאחר מכן ניסח את "מכתב סטנלי", המגדיר את מבנה מערכת החינוך באירלנד. אירלנד המפולגת בין הנצרות הקתולית והפרוטסטנטית הצריכה פתרון מיוחד למערכת החינוך, אותו קבע סטנלי במכתבו זה. שיטה זו נשארה, בעיקרה, תקפה עד לימינו למערכת החינוך היסודי באירלנד. באפריל 1833 קודם סטנלי לתפקיד בכיר יותר: מזכיר המלחמה והקולוניות. בעודו בתפקיד הנהיג סטנלי תהליך רפורמה בן שנה שהביא לביטול המלא של כל העבדות בכל מושבותיה של בריטניה, כולל המושבות שהיו תחת שלטון ישיר של חברות ולא הכתר הבריטי. הוא החזיק בתפקידו עד להחלפת גריי בויליאם לם. עקב מחלוקת פנימית בתוך המפלגה הוויגית, איגד סטנלי קבוצת פוליטיקאים בכירים מתוך המפלגה, שנקראה מאוחר יותר בשם "Derby Dilly". עם הזמן התאחדה הקבוצה עם המפלגה השמרנית בהנהגתו של רוברט פיל.
סטנלי חזר לתפקידו כמזכיר הקולניות תחת ממשל פיל השני, בין השנים 1841 - 1845 (אז הוחלף בידי ויליאם גלאדסטון). הוא פרש מתפקידו עקב אי-הסכמתו עם ביטול חוקי הדגן על ידי ראש ממשלתו. כאשר משבר חוקי הדגן הוביל את פיל להתפטר מהנהגת המפלגה השמרנית לאחר תבוסתו הפוליטית לג'ון ראסל, רוזן ראסל הראשון (מנהיג המפלגה הוויגית), סטנלי מונה ליושב ראש המפלגה השמרנית החדש. לאחר התפרקות ממשלת ראסל הראשונה, הוטלה על סטנלי (שבינתיים ירש את תואר האצולה של אביו לאחר פטירתו של האחרון) הרכבת הממשלה בידי ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ראשות הממשלה > קדנציה ראשונה

מרבית השרים שמינה סטנלי היו צעירים וכיהנו לראשונה בתפקיד, רק שלושה מבין השרים כיהנו קודם לכן בתפקיד (בין השאר כיהן בנג'מין דיזראלי הצעיר לראשונה בממשלה זו כשר אוצר). כששמע הדוכס מוולינגטון את שמות השרים מוקראים בקול, לא הכיר את שמות השרים ובכל פעם שאל: "מי?, מי?", כך נדבק לממשלה זו הכינוי ה-"Who? Who? Ministry".
ממשל זה לא שרד, וכאשר הגיש ד'יזראלי את תקציב הממשלה לשנת 1853, נדחה התקציב והממשלה התפרקה.
ראשות הממשלה > קדנציה שנייה

ממשלתו השנייה של סטנלי, שהוקמה לאחר התפרקות ממשלת הנרי טמפל, הייתה אף היא קצרת ימים. בין השאר ניתן למנות את העברת השליטה על הודו מידיה של חברת הודו המזרחית הבריטית אל הממלכה עצמה, לאחר פרוץ המרד ההודי הגדול.
ראשות הממשלה > קדנציה שלישית

הקדנציה השלישית של סטנלי, נודעה בין השאר בזכות הרפורמה בזכות הבחירה, שאפשרה לרבים מאזרחי הממלכה המאוחדת להצביע לראשונה בהיסטוריה. ב-1868 פרש סטנלי מן החיים הפוליטיים, ובנג'מין דיזראלי, שהיה דמות בולטת לאורך כל השנים בממשלותיו של סטנלי, החליף אותו בתפקיד.
הערות שוליים

↑  רק שלושה ראשי-ממשלה בבריטניה כיהנו יותר משלוש קדנציות: ויליאם גלאדסטון, רוברט ססיל וסטנלי בולדווין
↑  כמקובל, הבן הבכור נושא את שם אביו. כך יוצא שאדוארד זה היה הדור ה-15 הנושא שם זה במשפחת סטנלי.
↑  אדוארד ג'ורג' ג'פרי סמית-סטנלי, הרוזן ה-14 מדרבי; 1799 - 1869 (Edward George Geoffrey Smith Stanley, 14th Earl of Derby; 1799-1869), באתר הרשת הוויקטוריאנית (The Victorian Web)
↑  הצעת החוק למנורות גז במנצ'סטר (MANCHESTER GAS-LIGHT BILL.), באתר פרלמנט הממלכה המאוחדת (United Kingdom Parliament), ‏30 במרץ 1824
↑  העתק של מכתב מהמזכיר הראשי לענייני אירלנד, להוד חסדו הדוכס לנסטר, על הקמת ועדת נציבים לחינוך באירלנד (Copy of a letter from the Chief Secretary for Ireland, to His Grace the Duke of Leinster, on the Formation of a Board of Commissioners for Education in Ireland), באתר המשרד לענייני אירלנד, לונדון, אוקטובר 1831 (The Irish Office, London, October, 1831)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272843205171  PLWABN: 9810667121705606  ADB: stanley-edward-george-geoffrey-smith-2691  BnF: cb15609452d (data)  GND: 118671502  ISNI: 0000 0000 8394 4322  LCCN: n87896612  NKC: kup20020000021021  NLA: 35302550  NTA: 099817594  SELIBR: 323464  SNAC: w6sf3335  SUDOC: 130715107  Trove: 904048  VcBA: 495/167858  VIAF: 74175007   WorldCat (עם VIAF): 74175007
אוורידיקי

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1968 (בת 56) לימסול, קפריסין 
 שם לידה:  Ευρυδίκη Θεοκλέους 
 מוקד פעילות:  קפריסין 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  יוונית מודרנית 
 חברת תקליטים:  Virus Music 
 בן או בת זוג:  Giorgos Theofanous (אפריל 1993–2001) 
 www.evridiki.gr
 פרופיל ב-IMDb
 
אוורידיקי (ביוונית: Ευρυδίκη; נולדה ב-1968) היא זמרת קפריסאית.
ביוגרפיה

אוורידיקי תיאוקליאוס נולדה בלימסול וגדלה בניקוסיה, בהיותה תלמידה בבית ספר למדה מוזיקה בקונסרבטוריון הלאומי של קפריסין, לאחר בית הספר נסעה לפריז שם למדה מוזיקה, תיאטרון וריקוד, אחרי כן למדה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.
במהלך שנות השמונים לקחה חלק באירוויזיון שלוש פעמים כזמרת ליווי, ב-1989 עברה לאתונה ושם עבדה עם מספר אומנים, ב-1991 יצא אלבומה הראשון "Gia Proti Fora".
היא ייצגה את קפריסין באירוויזיון 1992 שנערך במאלמה עם השיר "Teriazoume" וסיימה במקום ה-11, ב-1994 ייצגה את קפריסין בשנית באירוויזיון בדבלין עם שירה "Eimai anthropos ki ego", השיר גרם למחלוקת עקב רמיזתו הפוליטית על מצבה של קפריסין, אך עם זאת נחשבה כפייבוריטית לזכייה עקב הסאונד האתני והביצוע האינסטרומנטלי, גם שם הייתה במקום ה-11. ב-2007 נבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון בפעם השלישית עם שיר בשפה הצרפתית, "Comme Ci, Comme Ça", היא נכשלה בלעלות לגמר, היא הופיעה באירוויזיון הילדים 2008 שהתארח בקפריסין במהלך מופע הביניים.
אולימפיאדת השחמט 1933

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  12 ביולי 1933
 תאריך סיום:  23 ביולי 1933
 עיר:  פולקסטון, בריטניה
 אתר:  Leas Cliff Hall
 קבוצות משתתפות:  15
 מס' משתתפים:  71
 מס' משחקים:  420
 שיטה:  סיבובים
 → 1931 1935 ← 
 
אולימפיאדת השחמט החמישית אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בפולקסטון, שבבריטניה, בין 12 ביולי ל-23 ביולי 1933.
תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  ארצות הברית | יצחק קשדן, פרנק מרשל, ראובן פיין, ארתור דייק, אלברט סימונסון | 39 |
| 2 |  צ'כוסלובקיה | סאלו פלור, קארל טרייבל, יוסף רג'פיר, קארל אופוצ'נסקי, קארל סקליצ'קה | 37.5 |
| 7 |  שוודיה | גדעון סטולברג, יסטה סטולץ, אריק לונדין, קארל ברנדטסון | 34 |
| 4 |  פולין | סבלי טרטקובר, פאולין פרידמן, תיאודור רגדינסקי, איזיק אפל, קזימש מקרצ'וק | 34 |
| 5 |  הונגריה | גזה מארוצי, לאיוש שטיינר, ארפאד ויידה, קורנל האוושי, אנדור לילינטל | 34 |
| 6 |  אוסטריה | ארנסט גרינפלד, אריך אליסקסיס, אדוארד גלס, הנס מולר, פריץ איגל | 33.5 |
| 7 |  ליטא | ולדאס מיקאנס, פובילס ואיטוניס, יצחק ויסטנצקי, מרקס לוצקיס, לאונרדס אברמביצ'וס | 30.5 |
| 8 |  צרפת | אלכסנדר אלכין, לואיס מטיבה, ויקטור קאהן, מרסל דושאן, אנדרה בויסין | 28 |
| 9 |  לטביה | פריציס אפשנייקס, ולדימיר פטרוב, מובשה פייגין, וולפגנג חזנפוס | 27.5 |
| 10 |  אנגליה | מיר סולטאן חאן, ג'ורג' אלן תומאס, ויליאם וינטר, רג'ינלד פרייס מישל, קונל יו אודונל אלכסנדר | 27 |
| 11 |  איטליה |  | 24.5 |
| 12 |  דנמרק |  | 22.5 |
| 13 |  בלגיה |  | 17 |
| 14 |  איסלנד |  | 17 |
| 15 |  סקוטלנד |  | 14 |
מדליות אישיות

הלוח הראשון
מדליית זהב - אלכסנדר אלכין (צרפת) עם תוצאה 9.5 מ-12 (79.2%)
מדליית כסף - יצחק קשדן (ארצות הברית) עם תוצאה 10 מ-14 (71.4%)
מדליית ארד - סבלי טרטקובר (פולין) עם תוצאה 9 מ-14 (64.3%)
מדליית ארד - סאלו פלור (צ'כוסלובקיה) עם תוצאה 9 מ-14 (64.3%)
הלוח השני
מדליית זהב - פרנק מרשל (ארצות הברית) עם תוצאה 7 מ-10 (70%)
מדליית כסף - לואיס בתבדר מטיבה (צרפת) עם תוצאה 8 מ-12 (66.7%)
מדליית ארד - פאולין פרידמן (פולין) עם תוצאה 7.5 מ-12 (62.5%)
הלוח השלישי
מדליית זהב - אריק לונדין (שוודיה) עם תוצאה 10 מ-14 (71.4%)
מדליית כסף - ראובן פיין (ארצות הברית) עם תוצאה 9 מ-13 (69.2%)
מדליית ארד - מובשה פייגין (לטביה) עם תוצאה 9 מ-14 (64.3%)
הלוח הרביעי
מדליית זהב - קארל אופוצ'נסקי (צ'כוסלובקיה) עם תוצאה 11.5 מ-13 (88.5%)
מדליית כסף - ארתור דייק (ארצות הברית) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%)
מדליית ארד - הנס מולר (אוסטריה) עם תוצאה 9 מ-13 (69.2%)
לוח עתודה
מדליית זהב - אנדור לילינטל (הונגריה) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%)
מדליית כסף - לאונרדס אברמביצ'וס (ליטא) עם תוצאה 6 מ-9 (66.7%)
מדליית ארד - קונל יו אודונל אלכסנדר (אנגליה) עם תוצאה 7 מ-11 (63.6%)
אליפות העולם לנשים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| # | מדינה | שחקנית | נקודות |
| 1 |  צ'כוסלובקיה | ורה מנצ'יק | 14 |
| 2 |  אנגליה | אדית שרלוט פרייס | 9 |
| 3 |  סקוטלנד | מרי גילהירסט | 8.5 |
אולימפיאדת השחמט 1928

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  21 ביולי 1928
 תאריך סיום:  6 באוגוסט 1928
 עיר:  האג, הולנד
 אתר:  Binnenhof (הפרלמנט ההולנדי)
 שופט ראשי:  מר הרטוגנסיס (הולנד)
 קבוצות משתתפות:  17
 מס' משתתפים:  86
 מס' משחקים:  544
 שיטה:  סיבובים
 → 1927 1930 ← 
 
אולימפיאדת השחמט השנייה אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לחובבנים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בהאג, בהולנד, בין 21 ביולי ל-6 באוגוסט 1928.
במשחקים השתתפו 17 קבוצות.
תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  הונגריה | גזה נאגי, אנדרה שטיינר, ארפאד ויידה, קורנל האוושי | 44 |
| 2 |  ארצות הברית | יצחק קשדן, הרמן שטיינר, שמואל פקטור, ארלינג טולפסן, מילטון הנאואר | 39.5 |
| 3 |  פולין | קזימש מקרצ'וק, פאולין פרידמן, תיאודור רגדינסקי, מנחם אורן, משה בלאס | 37 |
| 4 |  אוסטריה | בלדור הונלינגר, יוסף לוקונץ, האנס מולר, זיגפריד וולף, זיגמונד בויטום | 36.5 |
| 5 |  דנמרק | הולגר נורמן הנסן, אריק אנדרסן, יעקב גמזה, קרל רובן | 34 |
| 6 |  שווייץ | ויליאם ריבייר, פריץ גיגלי, ארוין וולמי, אוסקר נגלי, מוריץ הנברגר, וולטר מישל | 34 |
| 7 |  צ'כוסלובקיה | קארל גילג, לדיסלב פרוקש, עמוס פוקורני, יוסף רג'פיר, יאן שולץ, אלפרד טלר | 34 |
| 8 |  ארגנטינה | פרננדס קוריה, קרלוס מדרנה, לואיס פאלאו, דמיאן רקה, רוברטו גראו | 33.5 |
| 9 |  גרמניה | היינריך וגנר, וילהלם הילזה, וילהלם שונמן, מקס בלומיך, יוסף פורת | 31.5 |
| 10 |  הולנד | הנרי וינינק, גררד קרונה, יוהנס וון דן בוש, וילם שלפהוט, וילם וורטהיים, יוהאן וורטהיים | 31.5 |
| 11 |  צרפת | לואי בטבדר מטיבט, מרסל דושאן, רוברט קרפו, אנדרה מופאנג, טיהומיל דרזגה | 31 |
| 12 |  בלגיה | עמנואל שפירא, ג'ורג' קולטנובסקי, ארטור דונקלבלום | 31 |
| 13 |  שוודיה | יסטה סטולץ, גדעון סטולברג | 31 |
| 14 |  לטביה | פריציס אפשניק, ולדימיר פטרוב | 30 |
| 15 |  איטליה | מריו מונטיצ'לי, אנטוניו סאקוני, דוד מרוטי | 26.5 |
| 16 |  רומניה | מיקלוש ברודי, יאנוש בלוג, יון גודז'ו | 25.5 |
| 17 |  ספרד |  | 13.5 |
מדליות אישיות

מדליית זהב - יצחק קשדן (ארצות הברית) עם תוצאה 13 מ-15 (86.7%)
מדליית כסף - אנדרה מופאנג (צרפת) עם תוצאה 12.5 מ-16 (78.1%)
מדליית ארד - תיאודור רגדינסקי (פולין) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%)
מקום 4 - אנדרה שטיינר (הונגריה) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%)
מקום 5 - גזה נאגי (הונגריה) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%)
מקום 6 - וילאם ריבייר (שווייץ) עם תוצאה 7.5 מ-11 (68.2%)
אליפות העולם לחובבים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| # | מדינה | שחקן | נקודות |
| 1 |  הולנד | מקס אויבה | 12 |
| 2 |  פולין | דויד פז'פיורקה | 11 |
| 3 |  לטביה | הרמניס מטיסונס | 10 |
T-95

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק מערכה
 מדינה מייצרת:  רוסיה רוסיה
 יצרן:  מפעל הקרונות של אורל 
 שנת ייצור:  1994 (אב טיפוס)
 דגם קודם:  T-90
 דגם עוקב:  עיט שחור, T-14 ארמטה (בשירות פעיל)
 יחידות שיוצרו:  2 
 מידע טכני
 אורך:  כ-9.5 מ'
 רוחב:  כ-3.78 מ'
 גובה:  2.2 מ'
 משקל:  50 טון (הערכה)
 מהירות:  מעל 75 קמ"ש (כביש), מעל 45 קמ"ש (שטח)
 מנוע:  ככל הנראה דיזל, 1000-1500 כ"ס.
 שריון:  ככל הנראה שילוב של מיגון פאסיבי, ראקטיבי ואקטיבי
 צוות:  3
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 135-152 מ"מ חלק-קדח
 חימוש משני:  מקלע מקביל 7.62 מ"מ, מקלע נ"מ 12.7 מ"מ
 
T-95הוא אב-טיפוס של טנק רוסי אשר יועד להיות טנק "הדור הבא" וממשיך דרכו של ה-T-90 בצבא רוסיה. עם זאת, הטנק מעולם לא הגיע לשלב הייצור הסדרתי, ככל הנראה עקב הקשיים הכלכליים בפניהם ניצבו רוסיה והמפעל המתכנן.
כללי

T-95 הוא אב-טיפוס של טנק רוסי דור ה' אשר תוכנן במפעל אורלוואגונזאבוד (מפעל הקרונות של אורל) בעיר ניז'ני טאגיל - המפעל שבו פותחו, בין היתר, טנקי T-62,‏ T-72 ו-T-90. המידע אודות הטנק מעורפל, אינו מאומת ומבוסס בעיקרו על שבבי מידע נסיבתיים, שמועות והערכות.
"חשיפת" הטנק והספקולציות אודותיו החלו עם סיום ביקורו במפעל אורלוואגונזאבוד של שר ההגנה הרוסי איגור סרגייב בשנת 2000, לאחריו הכריז כי "רוסיה השלימה את פיתוחו של טנק מערכה (MBT) מהפכני בשם T-95". היות שטנקים רוסיים מפותחים תחת שם הקוד "אובייקט ###" ומקבלים את הסימול "T-##" רק לאחר השלמת פיתוחם, ניתן להסיק כי T-95 הוא דגם טנק מוכן לייצור (לדוגמה, טנק T-72 פותח תחת השם Obiekt-172).
תכנונו המהפכני של הטנק כולל צריח לא מאויש ותא לחימה ממוגן הממוקם בתובה. בנוסף, הטנק שומר על מאפייני הטנקים הסובייטיים והרוסיים המודרניים: צללית קטנה, משקל נמוך, יכולת צליחת נהרות לעומק של עד 5 מטרים וצוות בן 3 לוחמים בלבד המתאפשר על ידי קיומה של מערכת טעינה אוטומטית המבטלת את הצורך בטען.
הטנק נועד להוות את הדור החמישי של הטנקים הסובייטיים, לאחר שמאז שנות ה-70, אז פותח ה-T-72, לא פיתחה רוסיה טנקים חדשים אלא עסקה בשדרוג הקיימים. בהתאם, הטנק כולל שיפורים ניכרים: עצמה ודיוק האש, אלקטרוניקה ומיגון.
מיגון

כלל אנשי הצוות בטנק (מפקד, תותחן, נהג) נמצאים בתא לחימה ממוגן הנמצא בתובה, ומופרד בשריון כבד מהמטען האוטומטי, אשר היווה נקודת תורפה מסורתית בטנקים הסובייטיים מאז הופעתו ב-T-64. תצורה זו מקנה לצוות מיגון מרבי כאשר הטנק נמצא בעמדה (התובה מוסתרת) ומאפשרת הקטנת צללית הטנק וכפועל יוצא- הגדלת שרידותו בשדה הקרב.
על אף שלא נחשפו פרטים אודות הרכב מיגון הטנק, ניתן לשער כי הטנק יכלול, לכל הפחות, מדוכות עשן היעילות בתחום הנראה ובתחום האינפרא-אדום, מיגון ראקטיבי כבד מדגם KONTAKT-5, מערכת הגנה אקטיבית רכה מדגם SHTORA ומערכת הגנה אקטיבית קשה מדגם ARENA-E.
חימוש

הימצאות צוות הטנק בתובה מאפשרת התקנת צריח קטן, נמוך ובלתי מאויש, הנושא תותח חלק-קדח בקוטר של בין 135 ל-152 מ"מ. בקרת האש של הטנק תכלול מחשב ירי בעל ערוץ אופטי, תרמי, אינפרא-אדום ומכ"ם. ייתכן כי חלק או כל בקרת האש בגרסאות היצוא תכלול רכיבים מתוצרת מערבית, כמו בטנק T-90S (גרסת הייצוא של טנק T-90).
ניתן לשער שהיכולת לשיגור טילי נ"ט, המאפיינת את מרבית הטנקים הסובייטיים האחרונים והמשודרגים תימצא גם בטנק T-95 (ה-T-55AMV בעל יכולת שיגור טילי בסטיון, ה-T-90 בעל יכולת שיגור AT-11 "רפלקס"). הגדלת קוטר התותח תגדיל את יעילותם של פגזים מסוגים מוכרים כגון חודר-שריון-חץ וחלול על ידי הגדלת מהירות הלוע וגודל הראש הקרבי (בהתאמה).
שירות

כאמור, הטנק פותח במקור על מנת להחליף את משפחת טנקי T-72 (אשר T-90 נמנה עליה) ולהיכנס לשלב הייצור הסדרתי בשנת 1994. עם זאת, הטנק מעולם לא הגיע לשלב זה, עקב מחסור במימון ממשלתי והזמנות מהצבא הרוסי. הצהרתו של שר ההגנה הרוסי בשנת 2000, כמוסבר לעיל, עשויה להצביע על סיום פיתוחו של הטנק והמתנה להזמנות גרידא. חיזוק לסברה זו ניתן למצוא בדיווח של סוכנות ידיעות צרפתית מסוף שנת 2006, על פיה סעודיה מנהלת משא ומתן עם רוסיה לרכש טנקי T-95, לאחר שעברו מבחנים וההערכות ביצועים על אדמת סעודיה.
הערות שוליים

↑  דור א'- T-34, דור ב'- T-54, T-55, T-62, דור ג'- T-64, T-72, דור ד'- T-80, T-90
אוורט (וושינגטון)

| --- | --- |

אוורט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  וושינגטון (מדינה) וושינגטון
 מחוז:  סנוהומיש
 ראש העיר:  קאסי פרנקלין
 תאריך ייסוד:  4 במאי 1893
 על שם:  Everett Colby 
 שטח:  125.6 קמ"ר
 גובה:  2.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  110,629 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  47°57′48″N 122°12′02″W﻿ / ﻿47.963333333333°N 122.20055555556°W﻿ / 47.963333333333; -122.20055555556 
 אזור זמן:  UTC -8
 www.everettwa.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוורט(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוורט(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט אוורט(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט אוורט    מיקום אוורט במחוז סנוהומיש, במדינת וושינגטון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוורט (באנגלית: Everett) היא בירת מחוז סנוהומיש במדינת וושינגטון בארצות הברית. העיר שוכנת על חוף מפרץ פיוג'יט (Puget Sound) במערב וושינגטון, במרחק של 40 קילומטרים צפונית לעיר סיאטל. בעיר מתגוררים 103,019 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה

ההתיישבות באזור החלה בשנות ה-60 של המאה ה-19 ועם השנים היא הלכה וגדלה. בסביבות 1890 החל תכנון להקים עיר של ממש באזור והיא הוקמה באופן רשמי ב-4 במאי 1893. העיר נקראה על שמו של אוורט קולבי, שהיה בנו של אחד המשקיעים הגדולים בהקמת העיר, אדוארד קולבי.
ב-1916 ספינת קיטור בשם ורונה עליה היו מספר חברי IWW התקרבה ועמדה לעגון בעיר, אך השריף של אוורט הנהיג המון שירה בספינה. במהלך ההיתקלות נהרגו כמה חברי IWW.
כלכלה

המעסיק הגדול ביותר בעיר הוא חברת בואינג, כשהמפעל שלה בעיר אחראי לייצור מטוסים מדגמי 747, 767, 777 ו-787. המפעל הוא אחד המבנים הגדולים ביותר בעולם מבחינת נפח.
תחבורה

העיר נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 5, המקשר בין העיר סן דייגו במדינת קליפורניה ובין העיירה בליין בצפון וושינגטון. היא גם משמשת התחנה הסופית לכביש המדינתי 2, החוצה את וושינגטון לרוחבה.
בעיר שוכנת המרינה הציבורית הגדולה ביותר בחופה המערבי של ארצות הברית.
ערים תאומות

יפן איוואקוני, יפן
אירלנד סלייגו, אירלנד
הערות שוליים

1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
↑  "About the Port of Everett". Port of Everett. אורכב מ-המקור ב-2009-01-06. נבדק ב-12 בפברואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| דגל וושינגטון מדינת וושינגטון |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אולימפיה |  |
| אזורים גאוגרפיים | חצי האי קיטסאפ • חצי האי לונג ביץ' • חצי האי אולימפיק • איי סן חואן • רכס הרי הקסקייד • נהר קולומביה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | סיאטל • ספוקיין • טקומה • ונקובר • בלוויו • קנט • אוורט • רנטון • יאקימה • פדראל וואיי • ספוקיין וואלי • קירקלנד • בלינגהאם • קנוויק • אובורן • פאסקו • מריסוויל • לייקווד • רדמונד • שורליין |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות וושינגטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564579805171  GND: 4595472-0  LCCN: n81061754  MusicBrainz: de2275f8-7ca3-4d74-ba92-6d7072e25b36  NARA: 10042276  VIAF: 234754560   WorldCat (עם VIAF): 234754560
אולימפיאדת השחמט 1924

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  12 ביולי 1924
 תאריך סיום:  20 ביולי 1924
 עיר:  פריז
 אתר:  מלון מז'סטיק
 קבוצות משתתפות:  18 (רק 9 כללו 4 שחקנים)
 מס' משתתפים:  54
 מס' משחקים:  347
 שיטה:  9 בתים ו-2 גמרים
 1926 ← 
 
אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה התקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). במרכז הוועד המארגן של התחרות עמדו פייר וינסנט מצרפת ואלכסנדר אלכין. המנצח זכה בתואר אלוף העולם לחובבים, כאשר המשחקים נערכו על בסיס אישי ולא בין קבוצות המדינות, שרק תשע מהן כללו ארבעה שחקנים.
האירוע התקיים בפריז בין 12 ביולי ל-20 ביולי 1924.
עם סיום המשחקים, ב-24 ביולי 1924 הוקם איגוד השחמט העולמי (פיד"ה).