stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדורגל באנגליה
הערות שוליים

1 2 3  היסטוריה של הכדורגל, Spartacus Educational
↑  כתבה באתר הטיימס
↑  היסטוריה של התאחדות הכדורגל האנגלית, האתר הרשמי
↑  כתבה באתר הטיימס אוף אינדיה
↑  מידע(הקישור אינו פעיל, 4.2.2024) באתר הרשמי של פיפ"א
1 2  פרס ה-FA ואגרטל ה-FA החליפו את גביע ה-FA לחובבים, שבמשך שנים רבות היה טורניר החובבים הבכיר באנגליה
1 2  תקנות גביע אופ"א לעונת 2007/2008, האתר הרשמי של אופ"א
↑  דו"ח שנתי לעונת 2006/2007 ‏, האתר הרשמי של ארסנל(הקישור אינו פעיל, 11 בינואר 2017)
↑  מידע באתר הרשמי של ניוקאסל יונייטד(הקישור אינו פעיל, 11 בינואר 2017)
↑  כתבה באתר ה-BBC
| כדורגל באנגליה אנגליה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל האנגלית • קבוצות • אצטדיונים • רשימת תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | פרמייר ליג • הפוטבול ליג (צ'מפיונשיפ • הראשונה • השנייה) • מערכת הליגות הלאומית (נשיונל ליג • ליג דרום • ליג צפון)  • הפרמייר ליג הצפונית • הליגה הדרומית • הליגה האיסטמיאנית • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | גביע ה-FA • גביע הפוטבול ליג • מגן הקהילה • פרס הפוטבול ליג • פרס ה-FA • גביע ליגת קונפרנס • אגרטל ה-FA • הגביע הבין-ליגתי של ה-FA |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
| כדורגל נשים | הסופר ליג • הצ'מפיונשיפ לנשים (בעבר: פרמייר ליג הנשים) • גביע ה-FA לנשים • גביע הליגה לנשים • מגן הקהילה לנשים • גביע הליגה הלאומית לנשים |  |
| פרסים | היכל התהילה של הכדורגל האנגלי • שחקן העונה בפרמייר ליג • כדורגלן השנה (התאחדות שחקני הכדורגל) • כדורגלן השנה (התאחדות עיתונאי הכדורגל) • הכדורגלן הצעיר של השנה • כפפת הזהב בפרמייר ליג • מאמן העונה • שער העונה  • מאמן החודש • שחקן החודש • שער החודש • הצלת החודש |  |
קמפיין עקרון 6

מפגינים מוחים מטעם הקמפיין, 2014
קמפיין עקרון 6, הידוע גם כ-"עקרון 6" או "P6", הושק בינואר 2014 כמחאה אולימפית נגד חוקי רוסיה נגד הומוסקסואלים במקביל לאולימפיאדת 2014 שנערכה בסוצ'י, רוסיה. עקרון 6 מתייחס לעיקרון השישי של האמנה האולימפית האומר כי כל צורה של אפליה אינה מתיישבת עם השתייכות לתנועה האולימפית באומרו:
"כל צורה של אפליה ביחס למדינה או לאדם על רקע גזע, דת, פוליטיקה, מגדר או אחרת אינה מתיישבת עם השתייכות לתנועה האולימפית".
פעיל זכויות האדם פיטר טאצ'ל ציין כי ספורטאים הומוסקסואלים ולסביות מופלים באופן פעיל לרעה ברוסיה וכן בעשרות מדינות המפלילות מערכות יחסים חד מיניות, או הומוסקסואלים בנפרד ברמה המוסדית. "אלה הפרות ברורות של עקרון 6 של האמנה האולימפית נגד אפליה. עם זאת, הוועד האולימפי הבינלאומי לא אמר ולא עשה דבר. הוא מאפשר לממשלת רוסיה לאסור את הקמת "Pride House" (מקום זמני ייעודי המארח ספורטאיי להט"ב, מתנדבים ומבקרים המשתתפים באולימפיאדה או באירועי ספורט בינלאומיים אחרים בעיר המארחת) ולהפלות צופים וספורטאים המוגדרים בתור לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב)".
מסע הפרסום של קמפיין עקרון 6 הוקם על ידי "All Out", קבוצת תמיכה במדיה החברתית עם מעל 1.9 מיליון חברים מרחבי העולם, ו-"Athlete Ally", ארגון הפועל להפסקת הומופוביה וטרנספוביה בענפי ספורט על ידי פנייה לקהילות אתלטיות. חברת ההלבשה, אמריקן אפרל שיתפה פעולה עם שתי הקבוצות כדי לייצר ולהפיץ ציוד מטעמה המציג את עיקרי הקמפיין באינטרנט ובחנויותיה ברחבי העולם.
רקע

מחאות אולימפיות על רקע חוקי רוסיה נגד חברי קהילת הלהט"ב בשטחה התעוררו בחודשים שקדמו לאולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י, רוסיה שהתקיימו בין ה-6 ל-23 בפברואר 2014.
בשנת 2013 רוסיה היוותה מוקד עבור ביקורות שליליות מהקהילה הבינלאומית על חקיקת חוק האוסר הפצת "תעמולה של יחסי מין לא מסורתיים לקטינים" הידוע בתור החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית דה יורה. דה פקטו, מאז העברת החוק, נאסרו הפגנות ציבורית לטובת זכויות להט"ב, דיבור המגן על זכויות להט"ב או קביעה שמערכות יחסים חד-מיניות שוות למערכות יחסים הטרוסקסואליות. החוק הביא למעצרים רבים של פעילי זכויות אדם ולהט"ב רוסים אשר התנגדו בפומבי לחוק. לאחר חקיקתו נרשמה עלייה במקרי ביריונות הטרדות ואלימות נגד להט"ב ברוסיה כפי שתועד בסרט התיעודי "Hunted" של ערוץ 4 הבריטי. החוק מטיל קנסות של עד 5,000 רובל על אזרחים רוסים שנמצאו אשמים בהפרתו, וקנסות של עד 50,000 רובל לפקידי ציבור. ארגונים או עסקים ייקנסו עד מיליון רובל וייאלצו להפסיק את פעילותם למשך עד 90 יום. זרים עשויים להיעצר ולהיכנס למעצר עד 15 יום ולאחר מכן להיות מגורשים מהמדינה וכן להיקנס בסך של עד 100,000 רובל. אזרחים רוסים המשתמשים באינטרנט או בתקשורת על מנת לקדם "יחסים לא מסורתיים" ייקנסו עד 100,000 רובל. כשנתיים לפני קיום האולימפיאדה, באוגוסט 2012, פסק בית המשפט במוסקבה איסור למשך 100 שנה לקיום מצעד גאווה בעיר.
לאחר חקיקת החוק הופעל לחץ בינלאומי כדי לאלץ את הוועד האולימפי הבינלאומי להעביר את משחקי החורף האולימפיים למדינה אחרת, ועל נותני החסות האולימפיים לנקיטת עמדה התומכת בשוויון עבור זכויות חברי קהילות להט"ב בעולם ורוסיה בפרט. במקביל, יצאו קריאות להפגין ולהחרים את האולימפיאדה לפני, במהלך ולאחר המשחקים. מספר פוליטיקאים בהם נשיא ארצות הברית ה-44, ברק אובמה הצהירו כי לא ייקחו חלק בציון התחרויות. המשלחת האולימפית מטעם ארצות הברית הורכבה ממספר ספורטאים המשתייכים לקהילת הלהט"ב בהם המחליק האומנותי בריאן בויטנו והטניסאית מרטינה נברטילובה. צעד זה צוטט על ידי מבקרים בינלאומיים כמחאה ישירה נגד חקיקת החוק. בתגובה למאמצי המחאות והחרמת האולימפיאדה, הוועד האולימפי הבינלאומי ותאגידים נקטו בצעדים להבטחת בטיחות עובדיהם, הספורטאים וצוותים ששהו ברוסיה מראש או במהלך המשחקים.
הערות שוליים

↑  Michael Thomas, Nesting-doll set to raise awareness of Russian LGBT controversy (Includes interview), Digital Journal, ‏2014-01-31 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Comment: ‘The Sochi games will go down in history as the anti-gay Olympics’, PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBT+ news, ‏2014-01-22 (באנגלית בריטית)
↑  3 The Horror of Homophobic Violence, Toronto: University of Toronto Press, 2005-01-31
↑  Bibliography, Cornell University Press, 2021-03-15, עמ' 211–250
↑  Alpert, Lukas I. (2013-06-12). "Russia Passes Bill Banning Gay 'Propaganda'". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2021-11-22.
↑  "Obama meets with gay rights activists in Russia". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2021-11-22.
↑  Russia: Use Leadership to Repeal Discriminatory Propaganda Law, Human Rights Watch, ‏2013-09-05 (באנגלית)
↑  Shocking footage of anti-gay groups, independent (באנגלית)
↑  Sputnik International, Putin Signs Anti-Gay Bill Into Law, Sputnik International, ‏20130630T1157+0000 (באנגלית)
↑  Russia passes law banning gay 'propaganda', the Guardian, ‏2013-06-11 (באנגלית)
↑  "Gay parades banned in Moscow for 100 years". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-08-17. נבדק ב-2021-06-05.
↑  Steve Clemons, Not The Onion: Moscow Bans Gay Pride for Next 100 years, The Atlantic, ‏2012-06-08 (באנגלית)
מחאה נגד החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית בסנקט פטרבורג, רוסיה, 2013
הקומיקאית זואי ליונס נואמת בעת הפגנה נגד הפרת זכויות אדם של חברי קהילת הלהט"ב הרוסית, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת, 2014
בראשית ברא

ערך זה עוסק בספר מאת הפרופסור נתן אביעזר. אם התכוונתם לכינוי של תמונה בשם זה, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נתן אביעזר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  תורה ומדע
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1993
 מספר עמודים:  143
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת "חדקל"
 תאריך:  1993
 תרגום:  דוד אביעזר
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0881253286
 הספרייה הלאומית:  001267834
בראשית ברא הוא ספרו של פרופ' נתן אביעזר, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן, המנסה ליישב את הסתירות בין המדע ובין התורה לגבי בריאת העולם והתפתחות החיים התבוניים.
הספר נכתב במקור באנגלית ונקרא: "....In The Beginning" (פתיחת ספר בראשית בשפה האנגלית). הוא תורגם לעברית בשם "בראשית ברא" על ידי קרובו של נתן אביעזר, דוד אביעזר, ויצא לאור בהוצאת "חדקל" (1993).
בספר נוקט נתן אביעזר את הגישה המפרשת כלפי התורה, כלומר, הוא יוצא מתוך נקודת הנחה שמונחי הזמן ותיאורי הבריאה המצוינים בסיפור הבריאה שבספר בראשית אינם כפשוטם, כך שאין כל סתירה בין סיפור הבריאה כפי שמופיע בספר בראשית ובין התאוריה המדעית המקובלת היום, תאוריית המפץ הגדול.
מבוא

התאוריה הפיזיקלית שמתארת את היווצרות היקום מנוגדת לתיאור התורני המופיע בפרק א' של ספר בראשית של בריאת העולם בשישה ימים על ידי אלוהים. התחומים העיקריים שבהם יש סתירה בין פשט התורה לבין המדע המודרני הם: גיל היקום והיווצרותו (המפץ הגדול או בריאה אלוהית), ויצירת החי והאדם (בריאה אלוהית מכוונת ומיידית או תהליך אבלוציוני אקראי האורך זמן רב). במשך הזמן, אישים מאמינים שונים הציעו תירוצים שונים לסתירות אלה, החל משלילה מוחלטת של המדע המודרני בטענה שתורת האלוהים היא האמת האבסולוטית ולא ייתכן אחרת, ועד הטענה שהתורה איננה ספר מדע אלא ספר תאולוגיה, וככזאת היא אינה מחויבת לדיוק עובדתי. 'בראשית ברא' מפתח את גישת הביניים, גישה שבה התורה ותפיסת המדע עולים בקנה אחד, ללא סתירה.
בספר מסביר נתן אביעזר את סיפור הבריאה בהתאם לגישה המפרשת, הטוענת שהסתירות נובעות מפירוש פשטני של ההגדים התורתיים, מתוך הנחה שכוונת דברי האלוהים היא כפי המשתמע מפשטות הדברים, אולם חז"ל אומרים שכל אשר נאמר בפרשת הבריאה איננו כפשוטו, אלא "סתרי תורה" ויש להבינו באופן סימבולי ומטאפורי: ששת ימי הבריאה אינם יממות כמשמעותם כלפינו - בין היתר מפני שעד לבריאת מערכת השמש אין משמעות למושג "יום", אלא הכוונה לשישה "שלבים" או "תקופות".
תוכן ומבנה הספר

הספר מחולק למספר פרקים, כשכל פרק מתחיל בציטוטים רלוונטיים מסיפור הבריאה בספר בראשית, פרק לכל יום בסיפור הבריאה המוקדש לדברים שנוצרו ביום זה לפי התפיסה המקראית. לאחר מכן, מועלות קושיות על ציטוט הפשט המקראי; הסברים שלכאורה אינם עולים בקנה אחד עם השקפת העולם המדעית המקובלת על היווצרות היקום ותחילת החיים בכדור הארץ, ואז, מובאת השקפת העולם המדעית המקובלת לגבי העניין. לאחר מכן הוא מציע דרך לפרש את הכתוב בצורה השונה ממובנה הפשטני על מנת שתתאים לתאוריה המדעית המקובלת.
ויתרה מכך, הוא מראה כיצד המדע שופך אור חדש על פסוקים שעד כה היו סתומים. כך שלא רק שהמדע אינו סותר את התורה, אלא הוא אף נעשה כלי חשוב להבנתה.
תוכן ומבנה הספר > פרקים

היום הראשון: ראשיתו של היקום
היום השני: היווצרות מערכת השמש
היום השלישי: הופעת היבשה והצמחים
היום הרביעי: מועדים, ימים ושנים
היום החמישי: (חלק א'): אבולוציה
היום החמישי: (חלק ב'): מקור החיים
היום החמישי: (חלק ג'): עולם החי
היום השישי (חלק א'): ייחודו של האדם
היום השישי (חלק ב'): האדם - נזר הבריאה
אחר ששת ימי בראשית: ראשית תולדות האדם
השקפות ועקרונות
נספח
פרשני התורה והבריאה
ראו גם

תורה ומדע
בריאתנות
ביקורת המקרא
הערות שוליים

↑  אם כי בחלקים מהספר מציג אביעזר גישה העומדת בניגוד לקונצנזוס המדעי לגבי תורת האבולוציה, למשל הוא טוען שהברירה הטבעית אינה הגורם המניע את התפתחות המינים.
כריכת הספר במהדורה האנגלית
המכון לתצלומי כתבי יד עבריים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־73 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 
המכון לתצלומי כתבי היד העבריים (באנגלית: Institute of Microfilmed Hebrew Manuscripts) נוסד בשנת 1952, כחלק מחזונו של ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון. מנהלו הראשון היה פרופ' נחמיה אלוני. בשנת ה'תשע"ז 2017 נפתח אתר כתיב במרשתת, המאפשר עיון בסריקות והעתקות של כתבי יד עתיקים ודפוסים ישנים בעברית ובנושאי יהדות, מהארץ ומהעולם, והוא המשכו של המכון לתצלומי כתבי יד עבריים, בשיתוף עם הספרייה הלאומית, אגודת פרידברג לכתבי-היד היהודיים, ומשרד ירושלים ומורשת הממשלתי של ישראל.
אודות המכון

תפקיד המכון מיום הקמתו הוא איסוף עותקים (במיוחד של מיקרופילם) של כל כתבי היד באות העברית המצויים בידי מוסדות ואצל אספנים פרטיים.
המכון מכיל כיום מעל 75,000 סלילי מיקרופילם ואלפי סריקות, המהווים מעל 90% מכתבי היד הכתובים באות עברית או בשפה העברית הידועים.
המכון, הממוקם ופועל במסגרת הספרייה הלאומית מאפשר לחוקרים ומתעניינים להשוות כתבי יד עבריים הנמצאים פיזית בכל רחבי תבל, לצד מחקרים ופרסומים אחרים אודות כתבי היד שפורסמו לאורך השנים. לצד המכון פועלת מחלקת כתבי היד, המחזיקה כ-10,000 כתבי יד במקור.
בשנותיו הראשונות היה יוצא מנהלו מדי שנה למספר חודשים למדינות אירופה כדי לחפש כתבי יד עבריים, לבקש רשות לצלמם ולרכוש את הניתן לרכישה. בנובמבר 1952 יצא ד"ר אלוני לאיטליה ושווייץ, ב-1954 ביקר בהונגריה ולאחר מכן היה בצרפת וספרד.
מנהלים קודמים:
נחמיה אלוני
דוד שמואל לוינגר
מלאכי בית-אריה
ישראל מ' תא-שמע
בנימין ריצ'לר
יעל אוקון
המנהל הנוכחי הוא יצחק (צ'יקו) גילה.
פרויקט "כתיב"

פרויקט "כתיב", שהושק עם הקונגרס העולמי ה-17 למדעי היהדות באוגוסט 2017, הוא "השלב הבא" בחיי המכון, שנועד להנגשת תצלומים של כל כתבי היד העבריים בעולם לציבור ברשת האינטרנט. המיזם משותף לספרייה הלאומית, לאגודת פרידברג לכתבי-היד היהודיים FJMS של אלברט ד' וננסי פרידברג ולתוכנית "ציוני דרך" במשרד ירושלים ומורשת, שמטרתה לשמר את המורשת הלאומית של ישראל. עם השקתו, ארבע שנים לאחר שהחל פרויקט הדיגיטציה, היו ב"כתיב" סריקות מלאות ברזולוציה מעולה של 45 אלף כתבי יד (מתוך 90 אלף) המחזיקים יחדיו 4.37 מיליון עמודים זמינים לציבור. המיזם נערך בשיתוף הספרייה הלאומית של צרפת (BnF), בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS), ספריית פאלאטינה, הספרייה הבריטית, הספרייה הלאומית של אוסטריה, ספריית מדינת בוואריה, ספריית רוזנטליאנה, יד יצחק בן-צבי, ספריית הוותיקן, היברו יוניון קולג', ספריית המדינה בברלין, הספרייה הלאומית הרוסית, הספרייה הלאומית המרכזית פירנצה ועוד.
טכנולוגיית האתר מבוססת על International Image Interoperability Framework ‏(I3F) ‏(אנ') המהווה תקן בינלאומי לשיתוף תמונות והוא כולל מנוע חיפוש מתקדם, בו ניתן לחפש לפי מאפיינים שונים של כתבי היד, אך לא בתוך טקסט כתב היד עצמו (כיוון שטכנולוגיית OCR לכתבי יד איננה בשלה).
בראש הפרויקט עומדת צפרה זיו.
הערות שוליים

↑  אנשים ומוסדות, דבר, 9 בנובמבר 1952
↑  ניצל האוסף המדעי של פרופ' קויפמן, דבר, 21 באפריל 1954
↑  דוד גלעדי, שותפו של ד"ר אלוני, מעריב, 1 באפריל 1958
↑  נתגלו כתבי יד יהודיים עתיקים, דבר, 2 באפריל 1958
↑  הודעה לעיתונות על השקת כתיב
↑  אוסף שותפים, באתר web.nli.org.il
| ספריות דיגיטליות בנושאי יהדות |
| --- | --- | --- |
| ספרות מקור - טקסט | ויקיטקסט • ספריא • על התורה • פרויקט השו"ת • דעת • סנונית • אוצר הספרים היהודי השיתופי • המילון ההיסטורי ללשון העברית • מכון ממרא • פרויקט בן-יהודה • הזמנה לפיוט • Grimoar |  |
| ספרות מקור - סרוקה | היברובוקס • אוצר החכמה • הספרייה הלאומית • ספריית אסיף • אוצרות התורה |  |
| כתבי יד | המכון לתצלומי כתבי יד עבריים |  |
| ספרים סרוקים - כללי | ארכיון האינטרנט • גוגל ספרים • פרויקט גוטנברג |  |
| ביבליוגרפיה | מפעל הביבליוגרפיה העברית • רמב"י • רמבי"ש • הלכה ברורה ובירור הלכה |  |
ספריות דיגיטליות בנושאים נוספים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258662405171  BnF: cb12569190s (data)  GND: 3030771-5  ISNI: 0000 0001 2290 5677  LCCN: nr91039593  NKC: zmp20211116913  RERO: 02-A016483562  SUDOC: 126402787  VcBA: 494/7891  VIAF: 136023532   WorldCat (עם VIAF): 136023532
יעקב מאיר בידרמן

| --- | --- |

מצבתו של הרב יעקב מאיר בידרמן בבית הקברות היהודי בוורשה
 לידה:  1869 תשרי ה'תר"ל 
 פטירה:  8 ביוני 1941 (בגיל 72 בערך) י"ג בסיוון ה'תש"א 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 ביוני 1941 
 
הרב יעקב מאיר בידרמן (ראש השנה ה'תר"ל, ספטמבר 1869 – י"ג בסיוון ה'תש"א, יוני 1941) היה מרבני יהדות פולין קודם השואה. חתנו של רבי יהודה אריה לייב אלתר, ה"שפת אמת", ועורך ספרי חידושיו על הש"ס. חותנם של רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת" ובנו רבי ישראל אלתר, ה"בית ישראל".
קורות חייו

נולד בעיירה לוביץ' (Lubicz) לרבי נתן שלמה בצלאל בידרמן, רב העיירה. סבו היה הרב יעקב דוד אב"ד קוז'ניץ ווישגראד. היה מיוחס לש"ך ולפני יהושע. מגיל צעיר נודע כשקדן וכעילוי. הוא השתדך לאסתר, בתו של האדמו"ר מגור, רבי יהודה אריה ליב אלתר, ה"שפת אמת", וכעבור כמה שנים, כשהיה בן 15, נישא לה ועבר לעיירה גור, סמוך לבית חותנו. באותן שנים עסק בלימוד תורה ונודע כשקדן ובקיא. ה"שפת אמת" הזכירו פעמים רבות בספר חידושיו על הש"ס. הספרים נדפסו בוורשה לאחר פטירת ה"שפת אמת" בעריכתו של הרב בידרמן שאף צירף הערות והגהות לחידושי חותנו. גם לאחר פטירת חותנו בשנת תרס"ה (1905) המשיך להסתופף בחצר גור תחת הנהגתו של גיסו, רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת".
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר בורשה. בתקופה זאת החל גם לעסוק בענייני הציבור החרדי בפולין. הוא נבחר למזכירות מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל ולנשיאות קופת רבי מאיר בעל הנס של כולל פולין. בשנת תרצ"ה התמנה לוועד הרבנים של קהילת ורשה, לצד הרב מנחם זמבה והרב אברהם ויינברג. באותה שנה השתתף במשלחת הרבנים לארץ ישראל מטעם אגודת ישראל, שכללה בין היתר את הרב שמואל דוד אונגר, הרב זלמן סורוצקין והרב יוסף שלמה כהנמן. הוא ביקר פעם נוספת בארץ ישראל ואף הוצע לו לעמוד בראש ישיבת שפת אמת, אולם הדבר לא יצא לפועל.
בסוף ימיו סבל ממחלת הסוכרת, אך גם אז המשיך בלימודו ובשיעוריו.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, הוא סירב לברוח לעבר שטח הכיבוש הרוסי מהסיבה: "בתוך עמי אנכי יושב", וב-1940, עם הקמת גטו ורשה נאלץ לעבור לתוכו. בגטו החמיר מצבו הבריאותי בשל חוסר בתרופות ובתנאים מתאימים, ובי"ג בסיוון ה'תש"א (1941) נפטר. נקבר בבית הקברות אוקופובה בוורשה בחלקת קבר משותפת עם סבו הרב יעקב דוד בידרמן.
שניים מבניו, רבי יצחק דוד ורבי לייבל התמנו למלא את מקומו ברבנות ורשה, אך הם נספו כעבור זמן קצר. אשתו, שבעת ילדיו, נכדיו וניניו נספו בשואה. הניצולים היחידים מבני משפחתו היו בתו פייגה שהייתה אשתו בנישואים שניים של גיסו האדמו"ר, רבי אברהם מרדכי אלתר, ובנה, רבי פנחס מנחם אלתר, לימים האדמו"ר מגור, בעל ה"פני מנחם".
דברי תורתו

כמה מחידושיו נדפסו בחייו בירחון התורני "קובץ דרושים" בהוצאת ועד הרבנים של פולין, ובירחון "דגל התורה" בעריכת הרב מנחם מנדל כשר.
התכתב בחידושי תורה עם רבים מחכמי דורו, בהם הרב צבי פסח פרנק.
בשנת תשט"ז הדפיס רבי פנחס מנחם אלתר את הספר "מאור יעקב" המכיל מחידושי תורתו של סבו. בהקדמתו כתב כי לימוד התורה של סבו "היה לא רק טבוע באופיו, אלא גם המאורע העיקרי בחייו". הוא ציין כי סבו כתב חידושי תורה רבים, אך רובם אבדו בשואה. ספריו ועליהם הערותיו הרבות הוחבאו בורשה והובאו לאחר המלחמה לישראל. הספר "מאור יעקב" כולל את הערותיו שנכתבו על גיליון החומש שלו וכן מעט מכתבים תורניים שניצלו גם הם.
בשנת תשנ"ה הודפס הספר ליקוטי מאור יעקב, הכולל "חדושים הערות ופלפולים. ערוכים ומעובדים על פי הגהותיו והערותיו וע"פ המובא בשמו בספרים שונים".
בשנת תשע"ד הודפס הספר 'שם ושארית', בו נלקטו "שרידים מועטים מחידושי תורתו".
משפחתו

רבי יצחק דוד.
רבי לייבל.
פייגא מינטשע, אשת הרב טמקין ובזיווג שני של דודה האמרי אמת. אמו של הפני מנחם.
חתנו, אחיינו הרב ישראל אלתר, ה"בית ישראל" מגור.
חתנו הרב פנחס יעקב לוין, בן גיסו הרב חנוך צבי הכהן לוין מבנדין.
לקריאה נוספת

שם ושארית - שרידים מועטים מחידושי תורתו של רבי יעקב מאיר בידרמן, בעריכת הרב מיכאל אריה ראנד, תקא עמודים, אשדוד תשע"ד.
הערות שוליים

↑  שפת אמת על הש"ס, הקדמה, באתר היברובוקס
↑  ברוך וידיסלבסקי, פאר ישראל, ירושלים תשנ"ח, חלק א', עמ' מד
↑  אנציקלופדיה שמע ישראל : לתיעוד ולהנצחת מעשים של מסירות נפש בשנות הזעם תרצ"ט-תש"ה 1939–1945 בגטאות, במחנות העבודה, במחנות הריכוז ובמחנות ההשמדה, מכון 'שמע ישראל' שע"י מרכז קאליב העולמי, כרך ב, עמ' 287.
↑  הרב יעקב מאיר בידרמאן, הצופה, 23 ביולי 1941
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308349405171  PLWABN: 9810601387005606  ISNI: 0000 0003 7732 3978  LCCN: n97047779  VIAF: 255357579   WorldCat (עם VIAF): 255357579
חורבן בית המקדש

תיאור ביזת בית המקדש השני בשער טיטוס  ברומא
חורבן בית המקדש הוא מונח המתייחס לשני אירועים היסטוריים, בהם נהרסו בית המקדש הראשון ובית המקדש השני. שני בתי המקדש שכנו על הר המוריה בירושלים. לאחר חורבן הבית הראשון, יצא העם לגלות בבל (שהחלה בגלות יהויכין), ובית המקדש פסק מלשמש בית רוחני ופולחני לעם ישראל עד לימי עזרא ונחמיה. לאחר חורבן בית שני, פסקה עבודת הכהונה והלויה בעם ישראל, הקרבת הקרבנות לה' ועבודת המשמר הישראלי גם כן עד עצם היום הזה, והתחילה תקופת הגלות.
חורבן בית ראשון > תאריך החורבן של בית המקדש הראשון

בית המקדש הראשון נחרב בשנת 586 לפנה"ס בידי נבוזראדן שר צבאו של נבוכדנצר מלך בבל, אשר כבש את ירושלים. השנה נקבעה על סמך מחקרים היסטוריים הלוקחים בחשבון את השנים החסרות. על פי המסורת היהודית, בית המקדש הראשון עמד על תילו 410 שנים, ונחרב בחודש אב שנת ג'של"ח לאדם הראשון (422 לפנה"ס).
באשר ליום המדויק של החורבן קיימת אי־בהירות, שכן התנ"ך מזכיר שני תאריכים שונים ביחס לחורבן בית המקדש הראשון: ז' באב בספר מלכים ו־י' באב בספר ירמיהו. חז"ל דנו בנושא ויישבו סתירה זו בתלמוד:
חרב הבית בראשונה, דכתיב: "וּבַחֹדֶשׁ הַחֲמִישִׁי בְּשִׁבְעָה לַחֹדֶשׁ, הִיא שְׁנַת תְּשַׁע עֶשְׂרֵה שָׁנָה לַמֶּלֶךְ נְבֻכַדְנֶאצַּר מֶלֶךְ בָּבֶל, בָּא נְבוּזַרְאֲדָן, רַב טַבָּחִים עֶבֶד מֶלֶךְ בָּבֶל, יְרוּשָׁלָ‍ִִם וַיִּשְׂרֹף אֶת בֵּית ה'" וגו' (מלכים ב', כ"ה, ח'–ט')
וכתיב: "וּבַחֹדֶשׁ הַחֲמִישִׁי בֶּעָשׂוֹר לַחֹדֶשׁ, הִיא שְׁנַת תְּשַׁע עֶשְׂרֵה שָׁנָה לַמֶּלֶךְ נְבוּכַדְרֶאצַּר מֶלֶךְ בָּבֶל, בָּא נְבוּזַרְאֲדָן רַב טַבָּחִים, עָמַד לִפְנֵי מֶלֶךְ בָּבֶל, בִּירוּשָׁלָ‍ִִִִם" וגו' (ירמיהו, נ"ב, י"ב).
ותניא: אי אפשר לומר בשבעה, שהרי כבר נאמר בעשור; ואי אפשר לומר בעשור, שהרי כבר נאמר בשבעה.
הא כיצד? בשבעה נכנסו נכרים להיכל, ואכלו וקלקלו בו שביעי שמיני. ותשיעי סמוך לחשכה הציתו בו את האוּר, והיה דולק והולך כל היום כולו, שנאמר: "אוֹי לָנוּ כִּי פָנָה הַיּוֹם, כִּי יִנָּטוּ צִלְלֵי עָרֶב" (ירמיהו, ו', ד').
למעשה התענית נקבעה לט' באב, שבו התחילה השריפה בבית המקדש, אך לדעת רבי יוחנן, מן הראוי היה לקבוע את התאריך בעשרה באב "מפני שרובו של היכל בו נשרף".
חורבן בית ראשון > הסיבות לחורבן

ישנן כמה סיבות לחורבן בית המקדש הראשון, אך העיקרית מביניהן היא המרידות החוזרות ונשנות של ממלכת יהודה בבבל, בהובלת המלכים יהויקים וצדקיהו. המקרא וחז"ל זקפו את החורבן לדחיית המלכים את נבואתו של ירמיהו, אשר דרש מהם בשם ה' להיכנע לבבלים, כמו גם לחטאיו של עם ישראל ולריקבון מוסרי. לפי המקרא, הכהנים וחכמי העם עבדו עבודה זרה בבית המקדש עצמו (ספר יחזקאל, פרק ח'). על פי חז"ל חרב בית המקדש הראשון בעיקר בשל שלוש העבירות החמורות שהיו בעם: עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים. במקורות אחרים מופיע שהחורבן לא התרחש בשל כך, אלא בשל מאיסת התורה או בשל שחיתות של בעלי השלטון והכח.
חורבן בית ראשון > גורל כלי המקדש

לאחר חורבן בית ראשון, כלי המקדש נבזזו ונלקחו לבבל, כפי שמסופר בספר מלכים ב:
וְאֶת-עַמּוּדֵי הַנְּחֹשֶׁת אֲשֶׁר בֵּית-ה', וְאֶת-הַמְּכֹנוֹת וְאֶת-יָם הַנְּחֹשֶׁת אֲשֶׁר בְּבֵית-ה'--שִׁבְּרוּ כַשְׂדִּים; וַיִּשְׂאוּ אֶת-נְחֻשְׁתָּם בָּבֶלָה. וְאֶת-הַסִּירֹת וְאֶת-הַיָּעִים וְאֶת-הַמְזַמְּרוֹת וְאֶת-הַכַּפּוֹת, וְאֵת כָּל-כְּלֵי הַנְּחֹשֶׁת אֲשֶׁר יְשָׁרְתוּ-בָם--לָקָחוּ. וְאֶת-הַמַּחְתּוֹת וְאֶת-הַמִּזְרָקוֹת, אֲשֶׁר זָהָב זָהָב וַאֲשֶׁר-כֶּסֶף כָּסֶף--לָקַח רַב-טַבָּחִים.
לאחר הכרזת כורש, הושבו חלק מכלי המקדש לירושלים ונעשה בהם שימוש בבית המקדש השני.
חורבן בית ראשון > גלות בבל

לאחר החורבן הוגלתה חלק מהאוכלוסייה מארץ ישראל לבבל. ההיקף המדויק שנוי במחלוקת. לאחר רציחתו של גדליהו בן אחיקם גלתה שארית הפליטה שהשאיר נבוכדנצר בממלכת יהודה למצרים. לאחר הכרזת כורש שבו חלק קטן מהגולים לארץ ישראל והחלו בהקמת בית המקדש השני.
חורבן בית שני

שיאו של הקרב במרד הגדול נערך בירושלים. בפסח שנת ג'תת"ל הטיל טיטוס מצור סביב ירושלים. עד לי"ז בתמוז ג'תת"ל הוא התקדם עם צבאו ופרץ את החומה השנייה והשלישית. בי"ז בתמוז נפרצה חומת הר הבית וביום ראשון ט' באב, 5 באוגוסט 70 (בלוח היוליאני), העלו הרומאים את המקדש באש.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חורבן בית שני > העם היהודי לאחר תקופת בית שני

חורבן ירושלים ובעיקר נפילת המקדש השני הייתה בעלת משמעות מיוחדת, מכיוון שהמקדש מילא הרבה פונקציות: מעבר לתפקודו הדתי־פולחני היה המקדש השני גם מוקד פוליטי, כלכלי וחברתי, ומכאן שחורבנו היה נורא. כמו כן, חורבן המקדש ריסק למעשה את ההנהגה המסורתית – את מעמד הכוהנים, את האצילים והצדוקים. עם זאת לא פסקו החיים היהודיים בארץ ישראל. קיימת השערה כי את המקדש שחרב החליף בית הכנסת, אלא שמציאות ארכאולוגית של חשיפת בתי כנסת כבר בימי בית המקדש (גמלא, בית הכנסת של תאודוטוס בן וטנוס בירושלים) דוחה מכל־וכל הנחה זו. את ירושלים החליפה במידה מסוימת העיר יבנה. ביבנה שימש רבן יוחנן בן זכאי כנשיא זמני שהחליף את השושלת הנשיאותית של בית גמליאל שנתפסו בעיני הרומאים כשותפים למרד, בתלמוד במסכת גיטין מסופר שמינויו היה באישור קיסר רומי. הלה הקים ביבנה בית־דין ובית מדרש אשר תפס בהדרגה את מקומה של הסנהדרין בירושלים בזמנה.
רבן יוחנן בן זכאי התבלט כמנהיג שלחם נגד תכונת האבלות ואווירת הפרישות וההתנזרות ששררו לאחר החורבן[דרוש מקור], ושמקורן באובדן המקדש, על כל המשתמע ממנו. הוא בנה מסגרת אלטרנטיבית, שאמורה הייתה להתמודד במציאות חדשה של העדר מקדש. רבן יוחנן בן זכאי ביקש להתמודד עם שתי בעיות מרכזיות, ועשה זאת בהצלחה:
א) היש קיום לעם ישראל גם ללא מקדש?[דרוש מקור]
ב) כיצד אפשר לשמר מעט את עבודת הקודש וההנהגה הממלכתית ללא מקדש וכיצד לבצע זאת?
הלה קבע, למשל, שגמילות חסדים, כתנאי לכפרת עוונות, תבוא במקום הנוהג של הקרבת קרבנות שבטלה עם חורבן המקדש.
הנשיא החדש חוקק שורה של תקנות חשובות, שלהן מטרה כפולה והן השלימו זו את זו: האחת – להנהיג את העם והחברה במצב של העדר מקדש, והשנייה – תקנות לזכר המקדש והחורבן, שלא יישכחו וייעלמו מזיכרון העם. תקנותיו נועדו לסגל בקרב העם את האמונה שהחורבן הוא זמני וחולף, ובמהרה ישוב המקדש וייבנה. מצד שני, משה ליב ליליינבלום כותב שמטרת תקנות ריב"ז הייתה: למען ירגילו את עצמם להביט על חירותם לפחות בזמן ההוה, כמו על דבר האבד, אם מפני שהיה ירא, שמא על ידי מרידה שנית תאבד גם יבנה וחכמיה, או מפני סיבה אחרת.
חשיבות מפעלי רבן יוחנן בן זכאי מתבארת גם על רקע המהפכה השקטה והזהירה שחולל. אמנם ללא התנגדותם המפורשת של הרומאים מצד אחד, אך גם ללא אישורם הרשמי והכרתם במעמדו מצד שני, שלא לדבר על הקשיים הרבים שחורבן הבית השני הביא בעקבותיו, בנה הנשיא החדש את מפעל השיקום ביבנה ב"עשר אצבעותיו".
רבן יוחנן בן זכאי הקים איפוא מרכז מחוץ לירושלים, מעין חלופה לעיר המרכזית, למקדש ולסנהדרין.
הגורם המרכזי שגרם לפילוג בחברה היהודית – הכיתתיות – נעלם, והנהגת הסנהדרין זכתה ליטול את ההובלה. אלא שכל זאת היה לכאורה, מכיוון שהמרכז ביבנה מעולם לא הצליח לרשת את מרכזיותה של ירושלים. בתוך הסנהדרין התגלעו ויכוחים משמעותיים ונוצרה מחנאות בתוכה, קהילות יהודיות מחוץ לירושלים לא סרו אוטומטית למרותו של המרכז ביבנה ומדי פעם התעוררו גורמים קנאיים שטלטלו את יהודה וכמעט הרסוה כליל.