stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פליסיאן רופס
אמנות > ציור ורישום > גלריה I: ציורים ורישומים

"הכניסה לנשף" (בערך 1858) שמן על בד, מותקן על הלוח (29.5‏ x‏ 21 ס"מ) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור, בלגיה
"מוות בנשף" (בערך 1865–1875) שמן על בד (150‏ x‏ 85 ס"מ) מוזיאון קרולר-מילר, הולנד
"הגנדרן השיכור" (ללא תאריך) מדיה מעורבת על נייר (39‏ x‏ 48 ס"מ) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור
"מאורת המלחים" (1875) צבעי מים, פסטל, גואש (60.5‏ x‏ 46.5 ס"מ) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור
"הפרודיה האנושית" (1878–1881) צבעי מים, פסטל, גיר (22.5‏ x‏ 15 ס"מ)
"הספרן", (1878–1881) עיפרון, צבעי מים, גואש (22‏ x‏ 14.5 ס"מ) נמור
"L'Amour Mouché, ונוס וקופידון-אהבה מקנחים את אפו" (1878–1881) מדיה מעורבת (22‏ x‏ 15) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור
"באגפים" (1878–1880) צבעי מים, עיפרון צבעוני ופסטל (26 על 16.5 ס"מ) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור, בלגיה
"שיר של כרוב" (1878–1881) צבעי מים, גואש, פסטל, גיר (22‏ x‏ 15 ס"מ) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור
"אחרי חצות, חזרה גורמת לך להעריך היעדרות" (ללא תאריך) מדיה מעורבת (22‏ x‏ 15 ס"מ) אוסף פרטי
"הזדווגות פרהיסטורית" (1887) עיפרון צבעוני, צבעי מים, גואש (30.5‏ x‏ 23.6 ס"מ) נמור
"פיתוי אנטוניוס הקדוש" (1878) מדיה מעורבת (74‏ x‏ 54) הספרייה המלכותית של בלגיה, בריסל
"ללא כותרת" (ללא תאריך) צבעי מים, עיפרון צבעוני (22.9‏ x‏ 28.6 ס"מ) מוזיאון מטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
"הגברת עם הבובה" (בערך 1883–1885) מדיה מעורבת (39.4 x 27.4 ס"מ) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור
"פול רופס ישן" (בערך 1872–75), שמן על בד (גודל לא ידוע) קרן פליסיאן רופס, נאמור, בלגיה
"אגסים ותפוח על צלחת" (1882) שמן על בד (22,5‏ x‏ 32 ס"מ) ידידי המוזיאון פליסיאן רופס, נאמור
"הסלעים של הגראנד מאלדה" (1876) שמן על בד, מוזיאון לאמנויות יפות אישל
"שלג על התונזה", שמן על בד, בנק וחברת ביטוח בלפיוס, בריסל
"הבריכה של במבואה" (1865) שמן על לוח (18.5 × 24 ס"מ) מוזיאון שרלרואה לאמנויות יפות
"עוד מבמבואה" (ללא תאריך) שמן על בד, מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור, בלגיה
"החוף בשוד" (1886) שמן על בד, מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור, בלגיה
אמנות > הדפסים ואיורי ספרים

"רופס היה יוצר הדפס של טכניקה מבריקה ותוכן מקורי, שהטיפול שלו בנקודה היבשה (תצריב ישירות על הלוח) מסמן אותו כאחד המאסטרים של האמצעי". אף על פי שרופס עבד במגוון רחב של אמצעי ציור אמצעי הביטוי העיקרי שלו היה הדפס. הוא עבד עם ליתוגרפיה, פיתוח עץ, תצריב, אקווטינטה, מצוטינט חריטה וטכניקות אחרות שהפיקו מאות הדפסים בחייו. ההדפסים שלו מגוונים להפליא ומתפרשים על כל הספקטרום של הסגנונות והנושא שחקר במהלך חייו. הוא החל לעבור מליתוגרפיה לדפוס שקע בשנות ה-60 של המאה ה-19, כאשר למד תצריב אצל פליקס ברקומון (אנ') וז'יל פרדינאן ז'קמאר בפריז. פליקס ברקומון היה אחת הדמויות המרכזיות בהחייאת העניין בתצריב בקרב אמני התקופה, עודד והדריך אמנים כמו אדואר מאנה, אדגר דגה, קאמי פיסארו ואחרים לחקור את צורת האמנות המוזנחת הזו. עד סוף העשור רופס כמעט נטש את הליתוגרפיה. רופס הקים את האגודה הבינלאומית של צורבים בערך בשנת 1869 או 1870. אף על פי שהחברה קיבלה שבחים מאמנים וממשפחת המלוכה כאחד, מבחינה כלכלית הוא נאבק לשמור עליה במשך יותר משנתיים עד שלוש שנים.
מוקסם מהתהליכים, הוא התנסה ללא הרף בטכניקות הדפס לאורך הקריירה שלו. החל בסביבות שנות ה-70 המוקדמות של המאה ה-19, רופס התחיל להשתמש בתצריב באדמה רכה, טכניקה שהייתה נהוגה על ידי אמנים מעטים בתקופתו, ולעיתים קרובות שילב אותה עם מצוטינט, אקווטינטה, נקודה יבשה וטכניקות אחרות, ולעיתים הוסיף צביעה ידנית ללוחות. הוא העביר באופן צילום-מכני (פוטוגראוורה (אנ')) רבים מהרישומים המקוריים שלו ללוחות דפוס שקע, ולעיתים קרובות פיתח את התמונות הלאה באותו מדיום עם מספר טכניקות כגון נקודה יבשה, אקווטינטה, תצריב אדמה רכה וכו'. עם זאת, שיטות אדמה רכה לא התאימו למטרותיו, אז בשיתוף עם חברו ועמיתו ארמן רסנפוס (אנ'), הם המציאו תהליך שהם כינו "רופסנפוס" (Ropsenfosse). רופסנפוס השתמש במספר נוסחאות שונות של אדמה רכה והייתה ככל הנראה שיטת האדמה הרכה הראשונה ששימשה להפקת הדפסי צבע עם שני לוחות או יותר.
תצריביו היו פופולריים ורבים מהסופרים, המשוררים והמו"לים המתקדמים של ספרות סוף המאה ה-19 חיפשו את כישוריו ליצירותיהם. ההדפסים שלו זכו לתפוצה רחבה בספרים שאייר והשפיעו על אמנים צעירים רבים יותר, ביניהם כמה סימבוליסטים ואקספרסיוניסטים כמו מקס בקמן, לוביס קורינת, ג'יימס אנסור, אלפרד קובין, פרנאן קנופף (אנ'), מקס קלינגר, אדוורד מונק ואחרים. המלאך הכחול נוצר בעיקר בהשראת דמות של רופס שהרשימה את הבמאי יוזף פון שטרנברג.
אמנות > הדפסים ואיורי ספרים > גלריה II: הדפסים ואיורי ספרים

תרסה מאווילה (ללא תאריך) (15‏ x‏ 11 ס"מ) במקומות שונים.
"מסכות פריזאיות" (ללא תאריך) (29.2‏ x‏ 17.2 ס"מ) מוזיאון מייקל סי קרלוס, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
"Holocauste, Naturalia Non Sunt Turpia" ("מה שטבעי אינו מלוכלך") (1895) (21.6‏ x‏ 15.2 ס"מ) מוזיאון מייקל סי קרלוס, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
"חניכה סנטימנטלית" (1887) מוזיאון מייקל סי קרלוס, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
"ריקוד המוות" (בערך 1865) תצריב (55‏ x‏ 37 ס"מ)
"שיגעון פלמי" (ללא תאריך) אקווטינטה (12.07‏ x‏ 9.53 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
אקווטינטה של סלמנדרה יפנית וחיפושית (ללא תאריך) (9.21‏ x‏ 6.67 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס
"החתול" ["Amica Non Serva, חבר לא משרת"] (ללא תאריך) תצריב (8.26‏ x‏ 5.87 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
תצריב "נפרד" או "גמישות קופית" (ללא תאריך) עם אקווטינטה (6.51‏ x‏ 9.68 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
"שתיית האבסינת" (1853–1898) (335 × 225; מ"מ) המכון לאמנות של שיקגו
מדמואזל גברוש ושירה ארוטית (1879) (24‏ x‏ 18 ס"מ) מוזיאון מייקל סי קרלוס, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
"Celle qui fait 'Celle qui lit Musset'" (1879) (24.61‏ x‏ 15.24 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות
"פסנתרן שייקר" (1888) תצריב (16.99‏ x‏ 11.75 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
"השביתה" (1876) תצריב (19.8‏ x‏ 15.2 ס"מ) מוזיאון מייקל סי קרלוס, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
"ראש זיילנדי" (1886) תצריב (19.69‏ x‏ 23.65 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
"קייט הזקנה" (1895) (25.9‏ x‏ 19.5;cm) מייקל סי קרלוס מוזיאון, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
ליתוגרפיה "לוויה במדינה הוולונית" (1863), מוזיאון פליסיאן רופס, נאמן, בלגיה
ז'אן ברוט (1875) תצריב (19.84‏ x‏ 12.86 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות
"משל הזורע" (ללא תאריך) (16.3‏ x‏ 11.4 ס"מ) מוזיאון מייקל סי קרלוס, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
המטבח של פונדק האמנים, באנסרמה (ללא תאריך) תצריב (19.05‏ x‏ 13.81 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
אמנות > הדפסים ואיורי ספרים > Les Sataniques ו-Les Diaboliques

כבר ב-1896, כאשר פורסמה מהדורת מחווה מיוחדת של כתב העת הספרותי "La Plume (אנ')" (מס' 172, 15 ביוני) לכבוד רופס, האיורים שהפיק ל-Les Diaboliques של ז'ול ברבה ד'אורביי וגם לסדרה קודמת, Les Sataniques, בלטו לעיתים קרובות ו"הוצבו בראש הפנתיאון הרופסיאני" ונחשבו ל"פרדיגמה של היצירה הרופסיאנית". מבקרים, היסטוריונים, כמו גם מעריציו בקרב הציבור הרחב, התייחסו באופן עקבי להדפסים אלה כאחת מהדוגמאות הטובות ביותר ליצירתו כמאייר. היסטוריון האמנות רובר ל. דלבוי כתב "התצריבים שלו ל-Les Diaboliques מאת ברבה ד'אורביי נחשבים כחלק מעבודות האיור הטובות ביותר שנעשו אי פעם".
Les Sataniques (השטני) הייתה סדרה מיוזמתו, בלתי תלויה באיורי ספריו וביצירותיו הספרותיות. משנת 1882 לערך, ישנם מספר רישומים, צבעי מים, סקיצות ויצירות מעורבות אחרות, כמו גם הדפסים במצבי התפתחות שונים. הוא קיווה לעשות סדרה גדולה ובסופו של דבר לפרסם אותם בצורת ספר, אבל זה מעולם לא יצא לפועל. בסופו של דבר פורסמו סט של חמישה פוטוגראוורה (אנ') (המבוססים על חמישה רישומים מקוריים), כולל: Satan semant l'ivraie ("שטן זורע עשב שוטה"), L'enlèvement ("החטיפה"), Le Calvaire ("הגולגולת"), L'idole ("האליל"), ו-Le Sacrifice ("הקורבן"). דף השער של המחזור, "השטן זורע עשב שוטה", שהופיע בכמה גרסאות, התבסס על משל החיטים והזונין מהביבליה המופיע בבשורת מתי י"ג 24–30. סדרה זו מדורגת בין התמונות המוכרות והנדונות יותר של עבודתו. אין שום דבר בעשרות ההתייחסויות להלן המצביע על כך שרופס היה מעורב באופן פעיל או מאמין בשטניזם, והשימוש שלו בנושא זה היה סמלי או מטאפורי בלבד.
אמנות > הדפסים ואיורי ספרים > גלריה IV‏: Les Sataniques

"קריקטורה של ברבה ד'אורביי" (ללא תאריך) ליתוגרפיה בצבע יד (27.31‏ x‏ 22.86 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"הספינקס", איור עבור "Les Diaboliques" מאת ז'ול ברבה ד'אורביי (1879) עיפרון וצבעי מים (25‏ x‏ 18 ס"מ) בריסל
"הספינקס" (בערך 1887–1893), תצריב (11.75‏ x‏ 7.94 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות
"זנות וטירוף שולטים בעולם" (בערך 1887–1893) תצריב (24‏ x‏ 16 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות
"וילון הארגמן" (בערך 1887–93) אקווטינטה ולכה רכה (23.7 × 16.5 ס"מ) המכון לאמנות של שיקגו
"האהבה הגדולה ביותר של דון ז'ואן" (בערך 1887–93) אקווטינטה (23.5‏ x‏ 16.2 ס"מ) הספרייה המלכותית של בלגיה
"אושר בפשע" (בערך 1887–93) אקווטינטה (23.8‏ x‏ 16.5 ס"מ) הספרייה המלכותית של בלגיה
"בארוחת ערב של אתאיסטים" (בערך 1887–93) (24.8‏ x‏ 16.6 ס"מ) הספרייה המלכותית של בלגיה
"מתחת לקלפים במשחק של ויסט" (בערך 1887–93) (24.2‏ x‏ 16.3 ס"מ) מוזיאון לוס אנג'לס לאמנות
"נקמתה של אישה" (בערך 1882–1886) תצריב (12.38‏ x‏ 9.05 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"אישה וטירוף שולטים בעולם" (בערך 1887–93) (24.2‏ x‏ 16.3 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות
"האושר בפשע" (1882) תצריב (12.38‏ x‏ 9.05 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"בארוחת ערב של אתאיסטים", (1882–86) תצריב (12.38‏ x‏ 8.73 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"מתחת לקלפים במשחק של ויסט" (בערך 1882–1886) תצריב (12.38‏ x‏ 9.05 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
אמנות > קריקטורות

פליסיאן רופס היה חלוץ ונחשב בעיני רבים כנקודת המוצא של הקומיקס הבלגי. הוא היה הקריקטוריסט הבלגי הראשון שהפיק קומיקס טקסט, רצועת קומיקס המבוססת על דמות חוזרת, קומיקס סאטירי וארוטי. רופס החל לפרסם קומיקס בכתבי עת לסטודנטים, כולל Le Crocodile ו-Le Diable au Salon עוד בלימודים בשנות ה-50. לפעמים הוא פרסם באמצעות שמות בדויים, כולל Spor, Risette, Graffin, Cham-Loth ו-Croque-tout. יחד עם חברים הוא ייסד השבועון הסאטירי אמנותי וספרותי "האולינשפיגל" ב-1856, שלו תרם בקביעות עד סגירתו ב-1862. דוגמאות לשימוש מוקדם בקומיקס טקסט ובדמויות שחוזרות על עצמן כוללות את Les époux Van-Blague ("הזוג ואן-באג"), החוויות הקומיות של זוג שפורסם ב-Le Crocodile (למשל, גיליון מס' 40, 20 בנובמבר 1853) וסדרה של פרקים הומוריסטיים מאוחדים מבחינה נושאית, אך לא קשורים אחרת, מתרחשת בגן החיות של אנטוורפן, Promenade au Jardin Zoologique ("טיילת גן החיות"). קריקטורה אחת במיוחד, 'La Médaille de Waterloo' ("המדליה של ווטרלו", 1858), המתארת דמות מרושלת, בעלת רגלי עץ של נפוליאון בונפרטה על מדליה, הנשמרת על ידי חסידיו ממאגר שלדים העולים מהמתים, (בביקורת על אלה שהעריכו מאוד את נפוליאון בלא התחשבות לכאורה בהרס ואובדן החיים שהביא לאירופה) גרם לזעם בצרפת ובבלגיה. עם זאת, בסופו של דבר זה רק שימש לקידום הפרסום של רופס. רופס פרסם פחות קומיקסים באופן משמעותי ככל שהקריירה שלו כמאייר ספרים התקדמה, אבל הוא הפיק מדי פעם קומיקס, קריקטורות, אפילו פרסומות, במהלך חייו.
אמנות > קריקטורות > גלריה V‏: קריקטורות

"העבד הלבן: בתי הקזינו" (אוילנשפיגל, מס' 11, 13 באפריל 1856) ליתוגרפיה (30.16‏ x‏ 22.7 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"Galerie d'Uylenspiegel, Eduoard" (אוילנשפיגל, מס' 5, 2 במרץ 1856) ליתוגרפיה (22.54‏ x‏ 16.03 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"גן החיות" (אוילנשפיגל, מס' 20, 15 ביוני 1856) ליתוגרפיה (20.32‏ x‏ 17.15 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"גן החיות" (אוילנשפיגל, מס' 28, 9 באוגוסט 1857) ליתוגרפיה ) (28.58‏ x‏ 20.64 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
לואי דפר (הידוע בשם מוריס וויטירון וז'וזף בוניפאס, ראש עיריית יקלה (1858) ליתוגרפיה (28.58 x 19.53 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס
"Médaille de Waterloo" (1858) ליתוגרפיה (58.2‏ x‏ 43.6 ס"מ) מוזיאון מייקל סי קרלוס, אוניברסיטת אמורי, אטלנטה
"קומדיה פוליטית" (1859) ליתוגרפיה (23.65‏ x‏ 18.89 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות לאמנות
ליתוגרפיה של "כרוניקה חוקתית" (ללא תאריך) (23.65‏ x‏ 20 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"הגלגול האחרון של ווטרן" (אוילנשפיגל, מס' 39, 2 בנובמבר 1862) ליתוגרפיה (29.53‏ x‏ 22.07 ס"מ) מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות
"הסדר שולט בוורשה" (1863) ליתוגרפיה (36.4‏‏ x‏‏ 29.7)
"הזכות לנוח, הזכות לעבוד" (בערך 1868) תצריב (כ-7.94‏ x‏ 10.6 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
"מיזנתרופיה!" (1872) תצריב על נייר יפן (19.37‏ x‏ 15.08 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס
"חיים פריזאיים" (1876) תחריט עץ (34.7‏ x‏ 27.15 ס"מ) מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
"האחיות דילוק, שמלות" (ללא תאריך) תצריב (7.62‏ x‏ 5.56 ס"מ) מוזיאון לאמנות מחוז לוס אנג'לס I
לקריאה נוספת

P. & V. Berko, "Dictionary of Belgian painters born between 1750 & 1875", Knokke 1981, p. 565–566.
P. & V. Berko, "19th Century European Virtuoso Painters", Knokke 2011, p. 513, illustrations p. 145.
ביאורים

↑  ארגון הגג של הלשכות של הבונים החופשיים בבלגיה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Félicien Rops Biography. Musée Félicien Rops, Province de Numar.
1 2  Félicien Rops, Baudelaire and skeleton passions. British Library, European Studies Blog
↑  "Rops, Félicien". 21 במרץ 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Blakeley, H. R. (2015), Beyond Eros: Works by Félicien Rops in the Michael C. Carlos Museum·Carlos Museum and Emory's Center for Digital Scholarship, Emory University, Atlanta
↑  Félicien Rops, Belgian Artist, Encyclopaedia Britannica
↑  Prose, France, 19th Century
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267117305171  PLWABN: 9810670103605606  AAG: 57  AGSA: 3560  BIBSYS: 90091502  BNE: XX1097440  BnF: cb119225573 (data)  CiNii: DA0840229X  GND: 118749641  ICCU: MILV079253  ISNI: 0000 0001 2100 5212  KulturNav: e2d2149d-2897-4599-94da-d719223d360b  LCCN: n50075855  MusicBrainz: f7a779fc-6ef2-42df-83ff-069a56b7f5e0  NDL: 00454610  NGV: 6299  NKC: jn20010316154  NLA: 36402401  NLK: KAC200804853  NSK: 000136973  NTA: 069349991  PIC: 12847  RERO: 02-A003759216  RKD: 68170  SELIBR: 210890  SNAC: w6db8c7q  SUDOC: 027327620  TePapa: 1994  Trove: 1254150  ULAN: 500020047  VcBA: 495/124237  VIAF: 34462421   WorldCat (עם VIAF): 34462421 
פליסיאן רופס בסטודיו שלו מאת פול מתה (אנ')
דיוקן עצמי בעפרון ובדיו משנות ה-60 של המאה ה-19 (פרט)
הויסמנס זיהה את "מדמואזל דילוק" כמודל בתצריב זה.
פורנוקרט (1878) צבעי מים, גואש ופסטל (75‏ x‏ 48 ס"מ) מוזיאון פליסיאן רופס, נאמור, בלגיה
ניידנגין טובשינבאייר

ניידנגין "ניידן" טובשינבאייר (במונגולית: Найдангийн Түвшинбаяр; נולד ב-1 ביוני 1984) הוא ג'ודוקא מונגולי, האלוף האולימפי מאולימפיאדת בייג'ינג 2008 וזוכה מדליית הכסף מאולימפיאדת לונדון 2012 בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. טובשינבאייר מחזיק בשתי מדליות ארד מאליפויות עולם ופעמיים אלוף אסיה. הוא האלוף האולימפי הראשון של מונגוליה.
ביוגרפיה

ב-16 במאי 2007, זכה טובשינבאייר במדליה המשמעותית הראשונה שלו, מדליית כסף באליפות אסיה שנערכה בכווית סיטי. בדיוק ארבעה חודשים לאחר מכן הוא התחרה בקטגוריית המשקל הפתוח באליפות העולם שנערכה בריו דה ז'ניירו וסיים במקום החמישי לאחר שהגיע עד לקרב על מדליית הארד והפסיד לעבדולו טנגרייב האוזבקי. עוד באותה שנה זכה בשתי מדליות ארד בטורנירים הקטנים 'Super World Cup Hamburg' ו-'Super World Cup Tournoi de Paris'.
בפברואר 2008, הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'Super World Cup Tournoi de Paris'. ב-27 באפריל 2008, זכה טובשינבאייר במדליית ארד באליפות אסיה כאשר ניצח את טוקומי טאקייה היפני בקרב על המדליה.
ב-14 באוגוסט 2008, הוא התחרה באולימפיאדת בייג'ינג, זכה במדליית הזהב והפך לאלוף האולימפי הראשון של מונגוליה. בקרב הראשון טובשינבאייר גבר על האלוף האולימפי המכהן, היפני קייג'י סוזוקי, בשמינית הגמר ניצח את בנג'מין ברלה הגרמני וברבע הגמר את ג'אנג סונג-הו הקוריאני. בחצי הגמר הוא ניצח את מולבוד מיראלייב האזרי ובגמר טובשינבאייר ניצח את אסחט ז'יטקייב הקזחי.
בשנת 2010, טובשינבאייר השתתף במשחקי אסיה שנערכו בגואנגג'ואו וסיים במקום החמישי לאחר שהפסיד למקסים ראקוב הקזחי בקרב על מדליית הארד, גם באליפות העולם באותה שנה, שנערכה בטוקיו, טובשינבאייר סיים במקום החמישי כאשר הפסיד בקרב על מדליית הארד לתיירי פאבר הצרפתי. ב-6 בפברואר 2011, הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם פריז כאשר הגיע עד לגמר בו הפסיד להנק חרול ההולנדי. חודשיים לאחר מכן, טובשינבאייר זכה במדליית ארד באליפות אסיה לאחר שניצח בקרב על המדליה את מקסים ראקוב הקזחי. עוד באותה שנה זכה במדליית ארד בגראנד פרי אבו דאבי.
ב-5 בפברואר 2012, טובשינבאייר זכה במדליית זהב בגראנד סלאם פריז, בגמר הוא ניצח את יבגניס בורודבקו הלטבי. ב-2 באוגוסט, הוא השתתף באולימפיאדת לונדון וזכה במדליית הכסף. בקרב הראשון טובשינבאייר ניצח את טיראווט הומקלין מתאילנד, בשמינית הגמר את תיירי פאבר הצרפתי וברבע הגמר את רמזידין סעידוב האוזבקי. בחצי הגמר ניצח טובשינבאייר את הי-טי הוואנג הקוריאני ובגמר הפסיד לטגיר חאיבולאייב הרוסי באיפון. טובשינבאייר הפך לספורטאי המונגולי הראשון שזוכה ביותר ממדליה אולימפית אחת.
ב-1 בדצמבר 2013, טובשינבאייר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו לאחר שניצח בקרב על המדליה את מקסים ראקוב. חמישה ימים לאחר מכן זכה במדליית זהב בגראנד פרי צ'ג'ו, בגמר טובשינבאייר גבר על ארטם בלושנקו האוקראיני. ב-23 בפברואר 2014, הוא זכה במדליית ארד בגראנד פרי דיסלדורף. ב-22 בספטמבר, טובשינבאייר השתתף במשחקי אסיה שנערכו באינצ'ון וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את מקסים ראקוב. בנובמבר אותה השנה זכה במדליית כסף בגראנד פרי צ'ג'ו. ב-30 באוגוסט 2015, הוא זכה במדליית ארד באליפות העולם בקטגוריית הנבחרות לאחר שהנבחרת של מונגוליה ניצחה את הנבחרת הקזחית.
ב-16 באפריל 2016, טובשינבאייר זכה שוב באליפות אסיה. בחצי הגמר ניצח את ג'אבד מחג'וב האיראני ובגמר את סועיד קורבונוב האוזבקי. ב-11 באוגוסט 2016, טובשינבאייר השתתף באולימפיאדת ריו והודח בקרב הראשון על ידי חוסה ארמנטרוס הקובני.
ב-2 בספטמבר 2017, טובשינבאייר התחרה באליפות העולם וזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג לאחר שניצח את גוראם טושישוילי הגיאורגי בקרב על המדליה.
פרסים

מקור:
המשחקים האולימפיים:
אליפות העולם:
משחקי אסיה:
אליפות אסיה:
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  "Legends of Judo: Mongolian icon Tüvshinbayar Naidan" כתבה על ניידן באתר של CNN, ‏ 21 בדצמבר 2017
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – משקל חצי כבד (גברים) |
| --- | --- | --- |
| עד 93 ק"ג | 1972: ברית המועצות שוטה צ'וצ'ישווילי   •   1976: יפן קזוהירו נינומיה |  |
| עד 95 ק"ג | 1980:  רוברט ואן דה ואלה   •   1984: קוריאה הדרומית הא היונג-ג'ו   •   1988: ברזיל אאורליו מיגל   •   1992: הונגריה אנטל קובאץ'   •   1996: פולין פאבל נסטולה |  |
| עד 100 ק"ג | 2000: יפן קוסיי אינווה   •   2004: בלארוס איהאר מקראו   •   2008: מונגוליה ניידנגין טובשינבאייר   •   2012: רוסיה טגיר חאיבולאייב   •   2016: צ'כיה לוקאש קרפאלק   •   2020: יפן ארון וולף   •   2024: אזרבייג'ן זלים קוטסוייב |  |
מעגל משולב

מעגל משולב באריזת פלסטיק על־גבי מעגל מודפס.
מעגל משולב ורכיביו
מעגל משולב (לעיתים מכונה: שְׁבָב, ג'וק או צִ'יפּ, באנגלית: integrated circuit או IC) הוא מעגל חשמלי הפועל בעזרת טרנזיסטורים. מספר הטרנזיסטורים בכל מעגל משולב יכולים להגיע לעשרות מיליארדים, וגודלו יכול להגיע עד לננומטרים בודדים. בתהליך ייצור השבבים מתנהל בין החברות מרוץ למיזעורם. בתחילת 2023 הפוטוליתוגרפיה (רוחב הקו הבסיסי) של השבבים הגיעה ל-3 ננומטר.
המעגל המשולב הומצא על ידי ג'ק קילבי ב-1958 אשר זיכה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2000 והאיץ את מהפיכת המזעור האלקטרוני שהחלה עם הופעת הטרנזיסטור כעשור לפני כן. למעגלים משולבים יתרונות רבים, כגון הממדים הקטנים, יעילות גבוהה והאפשרות לייצור המוני.
שבבים אלה נמצאים כיום בכמעט כל מכשיר אלקטרוני: מחשבים, שרתים, טלפונים סלולריים, לוויינים, ואף מוצרי צריכה ביתיים כמכונות כביסה ומקררים.
ייצור

מעגלים משולבים מיוצרים על גבי מצע (Substrate), העשוי מחומר מוליך למחצה - בדרך כלל צורן חד־גבישי, ועבור יישומים ייחודיים, גליום ארסניד או אינדיום-פוספיד. בשיטות הייצור ההמוני משתמשים בדרך כלל בפרוסה של חומר הבסיס, שצורתה עיגול קטוּם. בשל צורתה השטוחה, פרוסה זו מכונה בעגה המקצועית Wafer, רקיק באנגלית (ראו פרוסת סיליקון).
שיטת הייצור ההמוני של מעגלים משולבים מבוססת על טכניקות ננוליתוגרפיה של צילום, ונקראת פוטוליתוגרפיה. בשיטה זו, עבור כל שלב בתהליך מיוצרת תבנית (Pattern) או מסיכה בעגה מקצועית, המתארת את אזורי ההשפעה של אותו תהליך על פני הפרוסה.
כל שלב בתהליך הייצור מחולק לשלבי המשנה הבאים:
ציפוי הפרוסה בחומר רגיש לאור, הנקרא פוטו-רסיסטור. חומר זה משנה את תכונותיו בעקבות חשיפה לאור – האזורים שנחשפו יגלו תכונות שונות מאלה שלא נחשפו לאור.
חשיפת הפרוסה לאור, העובר דרך מסיכה. המסיכה גורמת לכך שרק חלקים מסוימים של הפרוסה ייחשפו לאור.
איכול סלקטיבי של הפוטו-רסיסטור. הפרוסה מוטבלת בחומר המאכל אך ורק חלקים מסוימים מהפוטו-רסיסטור – או את אלה שנחשפו, או את אלה שלא נחשפו (בתלות בחומר המשמש כפוטו-רסיסטור, ובטיב החומר המאכל).
ביצוע פעולה כימית או פיזית על הפרוסה. בשלב זה, חלקים מסוימים של הפרוסה מכוסים בפוטו-רסיסטור, ומוגנים בפני הפעולה הכימית או הפיזית המופעלת עליו. כך, הפעולה הכימית או הפיזית משפיעה רק על חלקים מסוימים של הפרוסה, ויוצרת בו מבנים בעלי תכונות חשמליות.
חיתוך הפרוסה לפיסות, שכל אחת מהן היא מעגל משולב נפרד.
במהלך תהליך הייצור, מופעלות על הפרוסה פעולות כימיות ופיזיות שונות, בהן:
ריבוץ (דפוזיציה) (Deposition) – תהליך של השמת שכבות נוספות של חומרים שונים, כגון מתכות על גבי הבסיס. הריבוץ יכול להיות כימי, כלומר מבוסס על תגובה כימית, או פיזיקלי, כלומר, מבוסס על תופעות פיזיקליות שונות, כמו נידוף, בו מנדפים את החומר המבוקש על מנת לקבל שכבות שלו באזורים נבחרים על גבי הפרוסה.
איכול (Etching) – זהו השלב של הרחקת חומרים עודפים מהבסיס על מנת ליצור את המסיכה. מבחינים בין איכול רטוב (איכול בעזרת חומרים נוזליים, לרוב תמיסות), לבין איכול יבש (איכול בעזרת גז או פלזמה).
אילוח (Doping) – הוספת זיהומים למוליך למחצה על מנת לשנות את מוליכותו החשמלית.
חימצון
גידול שכבות דקות
בעזרת התהליכים המתוארים לעיל ניתן ליצור את המרכיבים השונים של המעגל ואת החיבורים שביניהם, העשויים בדרך-כלל אלומיניום או נחושת. כך, למשל, על-מנת ליצור קבל בטכנולוגיית המעגל המשולב, יש ליצור שתי שכבות מוליכות, אשר ביניהן שכבה מבודדת. בתום תהליך ייצור השבב, הוא מועבר לבדיקה על-מנת לוודא שהשבב מתפקד בצורה תקינה.
היסטוריה

הרעיון של מעגל משולב הוצע לראשונה בשנת 1952 על ידי מהנדס בשם ג'פרי דאמר (Geoffrey Dummer) שעבד ב"חברה המלכותית לאותות ורדארים" בבריטניה. אך רעיונותיו נראו בזמנו לא מציאותיים, לכן לא הצליח להשיג מימון ממשלתי או פרטי .
המעגלים המשולבים הראשונים נוצרו בנפרד על ידי ג'ק קילבי בשנת 1959 (המעגל הראשון הזה כלל רק טרנזיסטור אחד ומספר מרכיבים אחרים על פרוסת גרמניום) ורוברט נויס בשנת 1961 (זהו הצ'יפ הראשון שהיה עשוי צורן).
הדור הראשון של מעגלים משולבים כלל עשרות בודדות של טרנזיסטורים, ולכן כונה SSI (Small-Scale Integration). מעגלים מדור זה היוו גורם חיוני במחשבים ששימשו את תוכנית אפולו. הביקוש הרב וההשקעות הממשלתיות הביאו להתפתחותה של טכנולוגיית המעגל המשולב ולירידה דרסטית במחירים של המעגלים - במהלך שלוש שנים, מ־1960 עד 1963, ירד מחירו של מעגל בודד מ־1000 דולר עד 25 דולר.
השלבים הבאים בהתפתחותם של מעגלים משולבים היו MSI ‏(Medium-Scale Integration) בסוף שנות ה־60, הדור של מעגלים שכללו מאות טרנזיסטורים, ו־LSI (Large-Scale Integration) באמצע שנות ה־70, שלב שבו המעגלים היו מורכבים מעשרות אלפי רכיבים. בשנת 1971 יצרה אינטל את המיקרו-מעבד הראשון, Intel 4004, אשר כלל 2,300 טרנזיסטורים.
השלב הסופי בתהליך ההתפתחות של מעגלים משולבים, משנות ה־80 ועד ימינו, הוא VLSI ‏(Very-Large-Scale Integration).
מאז, נעשו מספר ניסיונות להגדיל את מורכבותם של מעגלים משולבים. בשנות ה־80 המאוחרות מספר מהנדסים ניסו ליישם את טכניקת WSI ‏(Wafer-Scale Integration), כלומר, לשלב על פלטה אחת את כל הרכיבים של המחשב. אומנם ניסיונות אלה נכשלו, אך הם היוו בסיס לגישת ה-SOC (System-on-a-chip). לפי גישה זו, רכיבים שונים שנוצרו בנפרד וחוברו בעזרת מעגל מודפס, עתה מעוצבים על אותו השבב שכולל מרכיבים שונים.
סיווג ומורכבות

מעגלים משולבים מתחלקים למעגלים אנלוגיים, דיגיטליים ומעורבים (Mixed signal), ויכולים לכלול מאחד עד מיליוני התקנים אלקטרוניים, כגון שערים לוגיים, פליפ פלופים ועוד. מגמת העלייה במורכבות המעגלים מתוארת בחוק מור, אשר גרסתו המודרנית קובעת כי כמות הרכיבים האלקטרוניים במעגל משולב מכפילה את עצמה כל 18 חודשים.
התפתחויות נוספות

בשנות ה-80 הופיעו מעגלים משולבים הניתנים לתכנות (FPGA) - כלומר, מעגלים אשר התפקידים הלוגיים שלהם יכולים להיקבע על ידי המשתמש, ולא על ידי מייצר המעגל.
הטכניקות המשוכללות, המשמשות לייצור מעגלים משולבים, קיבלו שימוש חדש בטכנולוגיית ה-MEMS (Micro Electro-Mechanical Systems), טכנולוגיה של יצירת מכונות מזעריות. ההתקנים המיוצרים בטכנולוגיה זו, בגודל מיקרומטרים ספורים ועד מילימטרים ספורים, נמצאים בימינו בשימוש צבאי ומסחרי רחב - למשל, במדפסות הזרקת דיו, מדי לחץ ותאוצה, מכשירי ניווט ועוד. MEMS, אשר עם הזמן מקטינה את ממדיה, מהווה, לדעת הרבים, שער לננוטכנולוגיה העתידית.
בשנת 1998, הושתל לראשונה שבב תת-עורי בבן אדם, כחלק מהניסוי השבב שימש לפתיחת דלתות והדלקת אורות.
בשנת 2021 התפתח מחסור משמעותי באספקה עולמית של שבבים שנבע בין היתר מביקוש גובר של יצרניות הרכב והמחשבים.
הגנה משפטית

בהתאם להסכם הטריפס, שעליו חתמה ישראל, בשנת 1999 נחקק בישראל חוק להגנת מעגלים משולבים שבו ניתנת הגנה על הקניין הרוחני שבמעגלים משולבים. החוק אוסר על העתקה של טופוגרפיה תלת-ממדית של מעגל משולב, ובלבד שמדובר בטופוגרפיה מקורית, ללא הסכמת בעליה. זכות בלעדית זו קיימת למשך עשר שנים מיום תחילת ההפצה המסחרית של מעגלים הכוללים את הטופוגרפיה, או אם הטופוגרפיה נוצרה חמש שנים ויותר לפני ההפצה המסחרית, למשך חמש עשרה שנה מיום יצירתה.
ראו גם

CMOS - הטכנולוגיה העיקרית כיום לייצור של מעגל משולב.
קטימת אות שעון