stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתלין פרייר
תולדות חייה

פרייר נולדה בבלקברן ובהמשך עברה עם הוריה ללנקשייר. בגיל 14 הפסיקה את לימודיה ועבדה כמרכזנית בבלקברן.
קתלין פרייר נישאה למנהל בנק בשם ברט וילסון בשנת 1935 ועברה לקרלייל שבצפון אנגליה, שם התערב עמה בעלה, כי לא תעז לגשת לתחרות שירה. היא נרשמה לתחרות וזכתה בשתי קטגוריות - שירה ונגינה בפסנתר. תחרות זו עשתה פומבי לכשרונותיה והיוותה גורם מכריע בהחלטתה לנסות את כוחה בקריירה של זמרת. בתקופה הראשונה של מלחמת העולם השנייה הופיעה בקונצרטים מטעם "המועצה לעידוד המוזיקה והאמנויות" (CEMA) ואחר, בעצת מלקולם סרג'נט, עברה בשנת 1942 ללונדון, שם החלה הקריירה העיקרית שלה. נישואיה לא החזיקו מעמד והתבטלו כעבור 12 שנים.
פרייר למדה אצל ד"ר האצ'ינסון בניוקאסל ואחר אצל הבריטון רוי הנדרסון, שהיה מורה נודע לשירה בימים ההם. למצלול הייחודי של קולה היה אחראי בחלקו חריג רפואי: גרונה היה רחב במידה יוצאת מגדר הרגיל.
פרייר הצטיינה במוזיקה של מאהלר, באך והנדל.
הרסיטלים שלה כללו לעיתים קרובות שירים משל שוברט, שומאן וברהמס ולקראת סוף הקריירה שלה שרה את ה"פואמה על האהבה ועל הים" של שוסון - היצירה הגדולה היחידה ששרה מן הרפרטואר הצרפתי. פרייר זכורה לטוב על פרשנויותיה לשירי עם בריטיים.
פרייר, שהייתה מבוקשת מאוד ברחבי הממלכה המאוחדת, גם שרה בקביעות בהולנד, שם הייתה פופולרית ביותר, בצרפת, גרמניה, איטליה ובסקנדינביה. קתלין פרייר ביקרה שלוש פעמים בצפון אמריקה (1948, 1949 ו-1950) ושרה בפסטיבל אדינבורו הבינלאומי בשש הפעמים הראשונות - עובדה שהסבה לה גאווה מוצדקת.
בנג'מין בריטן כתב תפקידים אחדים במיוחד בשבילה, ביניהם לוקרציה ב"אונס לוקרציה", "אברהם ויצחק" (שנכתב גם למען פיטר פירס) וחלק מ"סימפוניית האביב" (1949). בין מלחינים אחרים, שייחדו יצירות לכבודה, היו לנוקס ברקלי, ארתור בליס ואדמונד רוברה.
קתלין פרייר עבדה עם מנצחים מפורסמים רבים, ביניהם ברונו ולטר, ג'ון ברבירולי, מלקולם סרג'נט, קלמנס קראוס, הרברט פון קאראיין, אדוארד ון ביינום, וכן עם בנג'מין בריטן. כמו כן עבדה עם זמרים מפורסמים אחרים, כמו איזובל ביילי, אליזבת שוורצקופף, יוליוס פאצאק ופיטר פירס.
תפקידה האחרון היה כאורפיאו ב"אורפיאו ואאורידיקה" של גלוק בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בפברואר 1953. קודם שרה בתפקיד זה בגליינדבורן בשנת 1947 ובהולנד בשנים 1949 ו-1951. הקלטה של קונצרט זה מ-1951 נמצאה בארכיוני האופרה ההולנדית הלאומית ויצאה בתקליט ויניל בראשית שנות ה-80', אבל השירה בקובנט גארדן הייתה בשפה האנגלית.
קתלין פרייר, שכבר הייתה חולה מאוד בסרטן השד, שהתפשט לעצמותיה, עברה בהצלחה את ליל הפתיחה של אורפיאו, אבל בהצגה השנייה נשברה עצם ברגלה כשנמצאה על הבמה. היא הצליחה לסיים את ההצגה הזאת ועזבה את התיאטרון על גבי אלונקה. זו הייתה ההופעה האחרונה שלה.
קתלין פרייר נפטרה מסרטן השד באוקטובר 1953.
רסיטלים פופולריים

יצירות שנודעה בהן במיוחד הן:
באך:
ברהמס
ארנסט שוסון
מאהלר
גלוק
הנדל
שומאן
שירי עם שונים, ביניהם Blow the wind southerly, The Keel Row.
פרייר ביצעה אחדות מיצירות אלה הן בשפתן המקורית והן באנגלית. דוגמאות לכך הן המתאוס פאסיון, אריות של באך ושל הנדל ואורפיאו של גלוק. פרייר הקליטה מספר רב של יצירות בקריירה הקצרה שלה, אם כי חלק מהופעותיה לא הוקלטו, או שההקלטות נפגמו. בין אלה ביצועים של "חלומו של גרונטיוס" של אלגר ו"המשיח".
רשימת תקליטים

באך, מיסה בסי מינור, סוזאן דאנקו, קתלין פרייר, פיטר פירס, ברוס בויס, נורמה ווקר, מקהלת BBC, תזמורת בויד ניל, בניצוח ג'ורג'ה אנסקו (1951), BBC
באך, מתאוס פסיון, גרין, סודאבי, פרייר, קאמינגס, מקהלת באך, תזמורת ז'אק בניצוח רג'ינלד ז'אק, דקה, עכשיו על דאטון (1947/8)
באך והנדל, אריות (באנגלית), הפילהרמונית של לונדון בניצוח אדריאן בולט, דקה, הוקלטו ב-7 וב-8 באוקטובר 1952
ברהמס, רפסודיה לאלט, אפוס 53, קבוצת הגברים המקהלה הפילהרמונית של אוסלו, הפילהרמונית של אוסלו, אריק טוקסן, אוסלו (1949), APR
ברהמס, רפסודיה לאלט, אופוס 53, מקהלת הגברים של הרדיו הדני, התזמורת הסימפונית של הרדיו הדני, פריץ בוש (קופנהגן, 6 באוקטובר 1949, הופעה חיה), דאנאקורד
ברהמס, רפסודיה לאלט, אופוס 53, המקהלה והתזמורת הפילהרמונית של לונדון, קלמנס קראוס, (1947), דאטון (העברה מדקה)
בנג'מין בריטן, "אונס לוקרציה" (1946), קתלין פרייר, קונטראלטו (לוקרציה), פיטר פירס, ג'ואן קרוס, אוון בראניגאן (קולאטינוס), אדמונד דונליבי (ג'וניוס), אוסקר קראוס, בריטון (טרקווין), אנה פולאק (ביאנקה), מרגרט ריצ'י (לוצ'יה), התזמורת של קבוצת האופרה האנגלית בניצוח האנס אופנהיים, קונצרט גאלה
מאהלר, השיר על הארץ, תזמורת האלה, ג'ון ברבירולי, ריצ'רד לואיס (טנור) 1952, APR
מאהלר, השיר על הארץ, הפילהרמונית של וינה, ברונו ולטר, יוליוס פאצאק (טנור), דקה, פוליגראם
מאהלר, השיר על הארץ, הפילהרמונית של ניו יורק, ברונו ולטר, סת סוואנהולם (טנור), 1948, נאקסוס
מאהלר, שירים על מות ילדים, הפילהרמונית של וינה, ברונו ולטר, EMI, 1949
מאהלר, שירים על מות ילדים, תזמורת הקונצרטחבאו, אמסטרדם, אוטו קלמפרר, דקה 1951
מאהלר, הסימפוניה השנייה בדו מינור, "התחייה", עם ג'ו וינסנט (סופרן), אמסטרדם, תזמורת הקונצרטחבאו, אוטו קלמפרר, (1951), ארכיפל
שומאן, אהבת נשים וחיים, לידר של ברהמס ושוברט, הקלטה בהופעה חיה בפסטיבל אדינבורו משנת 1949, בליווי ברונו ולטר, פסנתר, דקה, 1949
שירים מהאיים הבריטיים, שירי עם, אוסף הקלטות היסטוריות בליווי פסנתר, נקסוס היסטוריקל, 1949-1952
ביבליוגרפיה

"קתלין פרייר - דיווה פשוטה" סרטי BBC, בהפצת יוניברסל מיוזיק ווידאו
Yakir Ariel, The Community, Voice and Passion of Kathleen Ferrier: A Critical Outlook on the Legendary English Contralto, 2018
"חיי קתלין פרייר", מאת ויניפרד פרייר, רידרס יוניון, 1956
"מכתבים ויומנים של קתלין פרייר" מאת כריסטופרפיפילד (עורך), הוצאת בוידל, 2003
"קתלין פרייר" מאת ז'רום ספיקט
"קתלין פרייר" מאמר מתוך "דעה מוזיקלית", מאת ג'ודית מונק
"חיי קתלין פרייר", מסה בצרפתית מאת בנואה מאייה לה פנוון
"קתלין פרייר, 1912-1953", ספר זכרונות מאת נוויל קארדוס, לונדון, המילטון, 1954
"פרייר - קריירה מוקלטת" מאת פאול קמפיון (דיסקוגרפיה מפורטת)
קתלין קנדי

| --- | --- |

קתלין קנדי, 2017
 לידה:  5 ביוני 1953 (בת 71) ברקלי, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 עיסוק:  מפיקת קולנוע וטלוויזיה נשיאת לוקאס פילם
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של סן דייגו
 בן או בת זוג:  פרנק מרשל (1987–?) 
 צאצאים:  Meghan Marshall 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  הפרס לזכר אירווינג תלברג
 פרופיל ב-IMDb
 
קתלין קנדי (באנגלית: Kathleen Kennedy; נולדה ב-5 ביוני 1953) היא מפיקה אמריקאית המכהנת כנשיאת חברת לוקאס פילם. לאורך השנים הפיקה מעל 60 סרטים שרשמו הכנסות של מעל 11 מיליארד דולר ברחבי העולם. היא הייתה מועמדת שמונה פעמים כמפיקה לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ונודעה בשיתופי הפעולה שלה עם סטיבן ספילברג ועם בעלה פרנק מרשל.
ביוגרפיה

קנדי גדלה בברקלי וגדלה ברדינג שבקליפורניה, אמה הייתה פעילה בתיאטרון מקומי ואביה היה שופט. יש לה אחות תאומה ואחות קטנה. היא החלה ללמוד באוניברסיטת המדינה של סן דייגו בשאיפה להיות אחות. במהלך הבחירות ב-1972 החלה לעבוד בתחנת הטלוויזיה המקומית בסן דייגו, KCST, ושולבה כצלמת. בעקבות העניין שמצאה בעבודה עברה ללמוד בחוג לקולנוע ותקשורת באוניברסיטה. לאחר הלימודים עבדה בתפקידים שונים בתחנה, כולל הפקת תוכנית אירוח. לאחר שצפתה בסרט "מפגשים מהסוג השלישי" החליטה לעבור ללוס אנג'לס ולהשתלב בתעשיית הקולנוע.
ב-1979 שימשה עוזרת לג'ון מיליוס ששימש מפיק בפועל בסרט הקולנוע "1941", במהלך עבודתה הכירה את במאי הסרט סטיבן ספילברג ששכר אותה בתור עוזרתו לקראת הפרויקטים הבאים. היא שימשה עוזרת במאי של ספילברג בסרט "שודדי התיבה האבודה" שהופק על ידי בעלה לעתיד פרנק מרשל ושימשה עוזרת הפקה בסרט "פולטרגייסט".
ב-1981 הקימה עם ספילברג ומרשל את חברת ההפקות "אמבלין אנטרטיינמנט". יחד עם ספילברג הפיקה את הסרט המצליח "אי.טי. - חבר מכוכב אחר" והייתה מועמדת עמו לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. היא המשיכה לשתף פעולה עם ספילברג ומרשל גם בסרטיהם הבאים, כמפיקה וכמפיקה בפועל, וכן עם במאים בולטים נוספים כגון מרטין סקורסזה, דייוויד פינצ'ר, פיטר בוגדנוביץ', פרנק אוז, ריצ'רד דונר, מ. נייט שאמלאן, רוברט זמקיס וקלינט איסטווד.
ב-1992 הקימה עם מרשל את חברת KM ‏(The Kennedy/Marshall Company). הסרט הראשון שהפיקה החברה היה "לחיות". ביוני 2012 עזבה את KM ומונתה למנכ"לית משותפת של לוקאס פילם יחד עם ג'ורג' לוקאס. חודשים ספורים אחר כך החברה נמכרה לוולט דיסני, היא מונתה לנשיאת לוקאס פילם והופקדה על זיכיון סרטי "מלחמת הכוכבים".
ב-2017 הקימה את "הוועדה נגד הטרדות" ומינתה את אניטה היל לעמוד בראשה. בנאום שנשאה בכינוס של מגזין Elle בהוליווד, קראה לאולפנים, סוכנויות האמנים ולאיגודים המקצועים להקים ולממן ועדה שתכלול מומחים מדיני עבודה, עורכי דין, הוגי דעות ופעילות פמיניסטיות, ותפתח מנגנוני הגנה נגד הטרדה והתעללות מינית בכל שורות התעשייה.
קנדי מכהנת כחברה בוועד המנהל ובמועצת הנאמנים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע. ב-2019 זכתה בפרס לזכר אירווינג תלברג מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע.
ב-1987 נישאה לפרנק מרשל והם הורים לשניים.
פילמוגרפיה

שודדי התיבה האבודה (1981), עוזרת במאי
פולטרגייסט (1982), עוזרת הפקה
אי.טי. - חבר מכוכב אחר (1982) - מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
אזור הדמדומים (1983) - מפיקה שותפה
גרמלינס (1984) - מפיקה בפועל
אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) - מפיקה שותפה
הצבע ארגמן (1985), מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
שרלוק הולמס הצעיר (1985) - מפיקה שותפה
בחזרה לעתיד (1985) - מפיקה בפועל
הגוניס (1985) - מפיקה בפועל
פנדנגו (1985) - מפיקה בפועל
פייבל והחלום האמריקאי (1985) - מפיקה בפועל
זהירות הבית מתפרק (1986) - מפיקה
נס ברחוב שמונה (1987) - מפיקה
אימפריית השמש 1987) - מפיקה
יום במלכודת (1987) - מפיקה שותפה
The Land Before Time‏ (1987) - מפיקה שותפה
מי הפליל את רוג'ר רביט - מפיקה בפועל
לנצח (1989) - מפיקה
בחזרה לעתיד 2 (1989) - מפיקה בפועל
אבא (1989) - מפיקה בפועל
אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) - מפיקה שותפה
ארכנופוביה (1990) - מפיקה
גרמלינס 2 (1990) - מפיקה בפועל
בחזרה לעתיד 3 (1990) - מפיקה בפועל
ג'ו נגד הוולקנו (1990) - מפיקה בפועל
הוק (1991) - מפיקה
פייבל במערב הפרוע (1991) - מפיקה בפועל
פסגת הפחד (1991) - מפיקה בפועל
עלילות טייני טון (סדרת טלוויזיה 1990–1992) - מפיקה בפועל
נתפסים על חם (1992) - מפיקה בפועל
רשימת שינדלר (1993) - מפיקה בפועל
אנחנו חוזרים! סיפור הדינוזאורים (1993) - מפיקה בפועל
אישה מסוכנת (1993) - מפיקה בפועל
פארק היורה (1993) - מפיקה
מקום רחוק (1993) - מפיקה בפועל
לחיות (1993) - מפיקה
שיעור בחיזור (1994) - מפיקה
הפלינטסטונס (1994) - מפיקה בפועל
Balto ‏(1995) - מפיקה בפועל
The Indian in the Cupboard ‏ (1995) - מפיקה
קונגו (1995) - מפיקה
הגשרים של מחוז מדיסון (1995) - מפיקה
טוויסטר (1996) - מפיקה
פארק היורה: העולם האבוד (1997) - מפיקה בפועל
הנאשמת (1999) -מפיקה
Snow Falling on Cedars ‏(1999) - מפיקה
החוש השישי (1999) - מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
פארק היורה 3 (2001) - מפיקה
אינטליגנציה מלאכותית (2001) - מפיקה
סיינס (2002) - מפיקה בפועל
The Young Black Stallion ‏ (2003) - מפיקה
סיביסקיט (2003) - מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
מינכן (2005) - מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
מלחמת העולמות (2005) - מפיקה
פרספוליס (2007) - מפיקה בפועל
הפרפר ופעמון הצלילה (2007) - מפיקה
הסיפור המופלא של בנג'מין באטן (2008) - מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008), מפיקה
פוניו על הצוק ליד הים (הגרסה האמריקאית, 2009) - מפיקה שותפה
לחצות גבולות (2009) - מפיקה
איירבנדר (2010) - מפיקה בפועל
מכאן והלאה (2010) -מפיקה שותפה
הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) - מפיקה
סוס מלחמה (2011) - מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
הלקחנים (הגרסה האמריקאית, 2012) - מפיקה בפועל
לינקולן (2012) -מפיקה, מועמדת לפרס אוסקר
מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר (2015) - מפיקה
העי"ג (2016) - מפיקה בפועל
רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים (2016) - מפיקה
מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי (2017) - מפיקה
סולו: סיפור מלחמת הכוכבים (2018) - מפיקה
מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר (2019) - מפיקה
המנדלוריאן (2019-הווה) - מפיקה
הספר של בובה פט (2021 -) - מפיקה
אובי ואן קנובי (2022 -) - מפיקה
אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל (2023) - מפיקה
הערות שוליים

1 2  Lucasfilm's Kathleen Kennedy on 'Star Wars,' 'Lincoln' and Secret J.J. Abrams Meetings, הוליווד ריפורטר, 30 בינואר 2013
↑   קארה באקלי, ניו יורק טיימס, המוטרדת לשעבר אניטה היל תנהיג ועדה לטיפול בהטרדות המיניות בהוליווד, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441886905171  PLWABN: 9810648928405606  BIBSYS: 2067120  BNE: XX1260877  BnF: cb137433303 (data)  GND: 1238284450  ISNI: 0000 0000 7139 6226  LCCN: n85151547  MusicBrainz: 20b26c64-c5bc-4fc7-b19a-a7523dbf9446  NLK: KAC2020M1218  RERO: 02-A006029794  SUDOC: 113857071  VIAF: 305233626   WorldCat (עם VIAF): 305233626
שאנדור ברטה

האם התכוונתם ל...
שאנדור ברטה (סופר) – סופר הונגרי
שאנדור ברטה (רוקח) – רוקח הונגרי
| --- | --- |
פירושונים:  זהו דף פירושונים, שמטרתו להבחין בין ערכים שונים בעלי שם דומה.    אם לא מצאתם ברשימת הפירושונים את הערך שהתכוונתם אליו, נסו: דפים ששמם מתחיל ב”שאנדור ברטה“  דפים ששמם מכיל ”שאנדור ברטה“  חיפוש ”שאנדור ברטה“ בוויקיפדיה
קרון שינה

קרון שינה בסין
קרון שינה הוא קרון רכבת המשמש לשינה. במדינות בהן המרחבים גדולים והנסיעה ברכבת אורכת זמן רב, ולפעמים אף מספר רב של ימים, קרונות השינה נמצאים מכורח המציאות. במדינות אחרות כמו בריטניה וגרמניה הנסיעה אומנם לא אורכת יותר ממספר שעות, אך הרכבות הליליות הפועלות במסגרת של תחבורה לילית, מציעות קרונות שינה לרווחת הנוסעים. הנוחות של קרונות שינה משתנה מקצה לקצה בכל מדינה. בעוד שבהודו למשל קרונות השינה מוזנחים בצורה יוצאת דופן, קרונות השינה במדינות מפותחות כמו ארצות הברית למשל נוחים במיוחד, ומציעים שירותי לינה ברמה גבוהה. למרות זאת, גם במדינות עניות ניתן להשיג קרונות שינה מפוארים, אך מחירם יהיה גבוה מהרגיל.
היסטוריה

ככל הנראה הדוגמה המוקדמת ביותר לקרון שינה (או כרכרת שינה, כפי שכונה אז) הייתה ברכבת שנסעה בין לונדון ובירמינגהם ובקו בין לונדון ללנקשייר, שבאנגליה. הקרון הועמד לרשות נוסעי המחלקה הראשונה והחל לפעול בשנת 1838.
כעשרים שנה לאחר מכן החלו קרונות השינה לפעול גם בארצות הברית, קרונות השינה שהיו שם דמו יותר לקרונות רגילים רק שאת המושבים הצפופים החליפו כורסאות מרווחות ומפוארות.
האיש שבסופו של דבר הפך את עסק קרונות השינה לרווחי ופופולרי בארצות הברית היה ג'ורג' פולמן, שהתחיל בבניית קרון שינה מפנק (בשם פיוניר) בשנת 1865. חברת פולמן, שנוסדה כחברת המכוניות של ארמון פולמן בשנת 1867, הייתה בבעלותה וייצרה את רוב המכוניות הישנות בארצות הברית עד אמצע המאה העשרים, החברה הייתה מייצרת גם את הקרונות לרכבות הנוסעים המנוהלות על ידי חברות הרכבות השונות; היו גם כמה קרונות שינה שהופעלו על ידי פולמן אך הם היו נתונות בבעלות חברות הרכבות. במהלך שנות השיא של רכבת הנוסעים האמריקאית, קרונות השינה שהיו נצרכים במיוחד בקווים הארוכים הפכו במהירות לפופולרים ורווחיים.
בשנים הבאות ובעיקר בשנות התשעים החלו קרונות השינה לפעול גם בשאר מדינות העולם כמו הודו, סין, יפן וגרמניה. במדינות אלו קרונות השינה תרמו רבות לנוחות הנסיעה וגרמו להפעלת יותר ויותר רכבות למרחקים ארוכים ורכבות בינלאומיות.
קרונות שינה כיום

כיום קרונות השינה נפוצים בכל העולם ואפילו במדינות אשר שטחן לא גדול כל כך. במסגרת הנסיעה בקרונות השינה מספקות חברות הרכבות בדרך כלל גם ארוחת ערב שברכבות טיולים עשויה להיות חלק נכבד מהחוייה.
קרונות שינה כיום > אירופה

באירופה נפוצים מאוד קרונות השינה ובקווי רכבת רבים פועלים קרונות אלו. הקווים המרכזיים שבהם פועלים קרונות שינה הם קו מוסקבה-ברלין, קו פריז-ברלין ושאר הקווים החוצים את היבשת ממזרח למערב. קרונות שינה אפשר למצוא גם ברכבות ליליות למרחקים לא ארוכים אך הן לא נפוצות כל כך.
קרונות שינה כיום > אסיה

גם באסיה פועלים קרונות שינה, אך מכיוון שאסיה היא היבשת הגדולה ביותר בכדור הארץ וההבדלים בין מדינה למדינה הם עצומים, קשה להגדיר אותה כמקשה אחת. בסין והודו קרונות השינה נמצאים כמעט בכל רכבת, ביפן ובקוריאה קרונות שינה פועלים רק בקווים בודדים ואילו במדינות קטנות כמו ישראל, טאיוואן, סינגפור וגאורגיה לא פועלים כלל קרונות שינה מפאת קוטנם. כמו כן, במדינות נחשלות או בעלות שלטון דיקטטורי אין קרונות שינה.
אוטובוס שינה ("Sleeping Bus") – חלופה לקרון שינה. מצוי למשל בווייטנאם, בשל צורתה המאורכת של המדינה. השימוש בו נפוץ בקרב התיירים והמקומיים כאחד. באוטובוסים אלה שלושה טורים של מיטות קומתיים צרות וקטנות, לרוב עם כרית קטנה ושמיכה לכל מיטה, בייחוד אם הנסיעה נמשכת לאורך הלילה. באלו המיועדים לנסיעות של 14–15 שעות קיים תא שירותים. ישנם קווים המיועדים לפחות מ-10 שעות בהם לא קיים תא שירותים, אך לרוב הם יעצרו בדרך במקומות בהם ניתן להתפנות. בכניסה לאוטובוס הנוסעים מקבלים מהנהג שקית עבור נעליהם ומתבקשים להסירן. חלק מהחברות מפעילות האוטובוסים מציידות את הנוסעים גם בבקבוק מים ובשקית חטיפים קטנה.
קרונות שינה כיום > אפריקה

המדינות היחידות באפריקה שבהן פועלים קרונות שינה הן מצרים ודרום אפריקה.
ראו גם

קרון מסעדה
תחבורה לילית
הערות שוליים

↑  Lambert, Anthony J. (1983), Travel in the Twenties and Thirties
↑  "Firsts". Springfield 375. 31 בינואר 2011. אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2012. נבדק ב-2013-05-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bianculli, Anthony J. (2002). Trains and Technology: the American Railroad in the Nineteenth Century.  Vol. 2, Cars. Newark, Del. [u.a.]: University of Delaware Press. p. 52. ISBN 0-87413-730-6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560606205171  GND: 4423595-1  LCCN: sh85111034  NKC: ph281379 
קרון השינה הראשון והמקורי המוצג כיום במינסוטה
קרון שינה פתוח מהסוג שהיה בשימוש בארצות הברית באמצע המאה העשרים
קרון שינה מודרני טיפוסי בממלכה המאוחדת
קרון שינה מפואר ביפן הכולל גם חדר טרקלין קטן
מעבר צר בקרון שינה ברוסיה
רנה ז'נל

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1879 הרובע הרביעי של פריז, צרפת 
 פטירה:  20 בפברואר 1965 (בגיל 85) הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  מדעי הטבע, גאולוגיה, אנטומולוגיה, פלאונטולוגיה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לרפואה של פריז (1907)  הפקולטה למדעים של פריז (1911)  אוניברסיטת טולוז 
 מוסדות:  אוניברסיטת טולוז  המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (1931)  האוניברסיטה לרפואה ולרוקחות ע"ש יוליו הצגאנו בקלוז' 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד 
 צאצאים:  Jacqueline Galmiche 
 
רנה ז'נל (בצרפתית: René Jeannel; ‏23 במרץ 1879 – 20 בפברואר 1965) היה אנטומולוג וחוקר טבע צרפתי. בשנים 1945–1951 הוא היה מנהל המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז. עבודתו החשובה ביותר נעשתה על פאונת החרקים של מערות הרי הפירנאים בצרפת והרי הקרפטים ברומניה. עבודותיו עסקו לרוב בחיפושיות אך התמחותו הייתה בחיפושיות מהמשפחה Leiodidae.
ביוגרפיה

רנה ז'נל נולד למשפחת קצין רפואה, והיה צפוי שגם לו יהיה קריירה בצבא. כבר בהיותו בחור צעיר, גילה התעניינות מיוחדת בחקר מערות. הדבר קיבל חיזוק לאחר שמצא חיפושיות ממין לא מוכר, שתוארו מאוחר יותר בידי אלזאר אביי דה פראן ונקראו על שמו Bathyscia jeanneli ו-Aphaenops jeanneli.
בשנת 1905 הכיר את המדען הרומני אמיל רקוביצה והחלה הידידות רבת שנים. במהלך 17 שנים הם ביקרו בכ-1400 מערות באירופה וצפון אפריקה ופרסמו תיאור המערות ועולם החיי בהם. כאשר רקוביצה הקים את המכון לחקר המערות בקלוז', רנה ז'נל מונה לסגן מנהל המכון וכיהן בתפקיד זה עד שחזר לצרפת.
אף על פי שהוא כיהן בתפקידי ניהול, רנה ז'נל המשיך בחקר המדע. הוא פרסם כ-500 מאמרים וספרים. התרומה העיקרית שלו הייתה באנטומולוגיה.
עבודותיו

MFaune cavernicole de la France "The Fauna of the Caves of France", 1940
Voyage de Ch. Alluaud et R. Jeannel en Afrique Orientale (1911–1912). Résultats scientifiques, 1913-1919
Monographie des Catopidae . Mémoires du Muséum National d’Histoire Naturelle, 1936
הערות שוליים

↑  Jean-Jacques Amigo, « Jeannel (René, Gabriel, Marie) », in Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises, vol. 3 Sciences de la Vie et de la Terre, Perpignan, Publications de l'olivier, 2017, 915 p. (ISBN 9782908866506)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417802305171  BnF: cb12428572q (data)  GND: 1055155368  ISNI: 0000 0000 8387 4467  LCCN: n86018700  NKC: mzk20231188505  NLA: 35786669  NTA: 070991138  RERO: 02-A003422729  SUDOC: 033418098  TePapa: 66902  Trove: 1087481  VIAF: 61638721   WorldCat (עם VIAF): 61638721 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחמים (סרט, 2007)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  יניב אמודאי
 הופק בידי:   גלית בנגלס כהן, עדו צוקרמן
 תסריט:  יניב אמודאי
 עריכה:  יצחק צחייק, יניב אמודאי, סטיב סבן
 שחקנים ראשיים:  יגאל עדיקא שלום אסייג
 מוזיקה:  יסמין לוי
 צילום:  יואב קוש
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2007
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
רחמים הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה שחורה משנת 2007 בכתיבה ובימוי של יניב אמודאי, עם יגאל עדיקא ושלום אסייג בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על עובד ניקיון, רווק בודד, המעביר את זמנו בחלומות בהקיץ על הלוויה המפוארת שתיערך לו, ומסתבך עם רוצח שכיר שלומיאל נשוי, ולא באושר, לאישה הממררת את חייו, שמחליט להפוך את חלומו של ה"לוזר" למציאות.
תקציר העלילה

רחמים רחמים (יגאל עדיקא) הוא רווק בן 36 שגר עדיין עם הוריו מסעודה (ג'וליה מסלאווי) ויוסף (יוסף קמר). הוא בחור בודד שעובד בניקיון בקניון. אין לו חברים או חברות אבל כולם בשכונה אוהבים אותו כי הוא עוזר לכולם ובעיקר לאלמנה גב' וודלמן (מרתה רתיק) שמתאבלת כל הזמן על בעלה יעקב (צביקה הדר) שנהרג בתאונת עבודה בחברת החשמל. רחמים אוהב לצפות אתה בטלנובלה "איזבלה", מתאהב ב"איזבלה" (מורן אטיאס) ומפנטז עליה. הוא רוצה שתהיה לו הלוויה מפוארת כשימות. בדמיונו הוא צועד בבית הקברות עם איזבלה כשכל אנשי השכונה מלווים אותם ומריעים להם.
משה (שלום אסייג) עובד לפרנסתו כרוצח שכיר בשרותו של אריה (דרור קרן). הוא נשוי לשלומית (פלורנס בלוך) שממררת את חייו. יום אחד הוא מגיע לחסל את עו"ד וינגרטן כשרחמים מנקה באותו החדר. לאחר חיסול העו"ד הוא רוצה לחסל את רחמים אך יש מעצור באקדחו. רחמים מבקש שיהרוג אותו והוא מוכן לשלם לו 40,000 ש"ח כדי שיערכו לו הלוויה מכובדת. הם הולכים לבנק ומשה "משכנע" את המנהל כץ (סימון רוזנפלד) ומזכירתו שושי (אופירה רחמים) לתת לרחמים את כספו.
בינתיים מראה משה לרחמים את שגרת עבודתו. הוא מחסל את ראש הוועד משיח (גברי בנאי) במכוניתו ועוד אחד שהוא זורק את הגופה לבאר עמוקה. הוא מחבב את רחמים הבתול ולוקח אותו לבית בושת אך רחמים נמלט משם.
משה מציע לרחמים שיחסל אותה בדירתה של האלמנה וזה ייראה כמו שרחמים הציל את האלמנה משודד ויגדיל את מספר הנוכחים בהלוויה אך כשהם מגיעים לבית האלמנה מסתבר להם שהיא כבר מתה לפני מספר ימים ומעלה צחנה.
אריה מודיע למשה כי עליו לחסל את רחמים שהיה עד ראייה לחיסול העו"ד ועליו לעשות זאת ב"שושו".
משה לוקח את רחמים לבית הבאר ורחמים מודה לו שהוא החבר היחיד שיש לו וכי הוא מוכן להיהרג בתנאי שיאמר עליו קדיש. נשמעת ירייה ומשה מתחיל לומר קדיש.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יגאל עדיקא | רחמים |  |
| שלום אסייג | משה |  |
| ג'וליה מסלאווי | מסעודה רחמים |  |
| יוסף קמר | יוסף רחמים |  |
| דרור קרן | אריה | מאפיונר |
| מורן אטיאס | איזבלה | שחקנית טלנובלות |
| פלורנס בלוך | שלומית | אשתו של משה |
| סימון רוזנפלד | מר כץ | מנהל סניף בנק |
| אופירה רחמים | שושי | מזכירת סניף בנק |
| מרתה רתיק | שרה וודלמן |  |
| צביקה הדר | יעקב וודלמן |  |
| גברי לוי | שלמה משיח | ראש ועד השכונה |
הערות שוליים

1 2  אורי קליין, מה שנשאר בתחתית החבית, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2007
רנה קרהין

רנה קרהין (נולד ב-21 במאי 1990) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הקשר בווסטרן יונייטד.
קריירת מועדונים

קרהין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מריבור, ובגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של אינטר מילאנו. ביולי 2009 הצטרף למחנה האימונים של הקבוצה הבוגרת בארצות הברית ואף שותף בכמה משחקי ידידות. ב-13 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד פארמה. בנובמבר 2009 חתם ל-5 שנים במועדון.
ב-27 ביולי 2010 חתם בבולוניה תמורת 2 מיליון אירו. ב-11 במרץ 2012 הוא הבקיע את השער הראשון שלו בסרייה א' בניצחון 1-3 נגד לאציו.
בקיץ 2014 חזר לאינטר וחתם לשנתיים. ב-30 בינואר 2015 הושאל לקורדובה הספרדית עד לסיום העונה.
ב-23 ביולי 2015 חתם ל-4 שנים בגרנדה.
ב-10 בפברואר 2021, חתם בהעברה חופשית בקאסטיון מהליגה הספרדית השנייה עד לסיום העונה.
ב-15 באוקטובר 2021 קרהין חתם בווסטרן יונייטד.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, קרהין שיחק בנבחרות הצעירות של סלובניה. ב-5 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-1 נגד אנגליה, והפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק בנבחרת בגיל 19 שנים, 3 חודשים ו-15 ימים. קרהין השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010. ב-7 ביוני 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-4 נגד איסלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
תארים

סרייה א': 2009/2010
קופה איטליה: 2009/2010
ליגת האלופות: 2009/2010
רנה פרני

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1919 וילדומר, צרפת 
 פטירה:  1 במרץ 1979 (בגיל 59) 
 מדינה:  שווייץ 
 מקצוע:  עובדת סוציאלית 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (11 בפברואר 1992) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  רנה פרני
 
רנה פרני (בצרפתית: Renée Farny;‏ וילדומר (אנ') 1919 – 1979, אנטיב) הייתה עובדת סוציאלית וחסידת אומות העולם משווייץ שפעלה בצרפת.
קורות חיים

בילדותה התגוררה פרני עם הוריה בפריז ושם למדה בבית הספר. ב-1939 עבדה בשאטורו ובסוף 1940 עברה לטולוז.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1941 הייתה פרני בסן-סרג (Saint-Cergues) ושם הייתה עוזרתה של ז'רמן אומל. אומל הייתה מנהלת מעון ילדים שנתמך על ידי הצלב האדום ושכן במדרון הרי האלפים הצרפתיים, ליד גבול שווייץ. במעון היו מספר ילדים יהודים וכן ילדים יהודים שהועברו לשם ממעון אחר, בדרום-מערב צרפת, מעון שנתמך על ידי הצלב האדום השווייצרי (אנ').
פרני סייעה להעביר ילדים יהודים מאלן (אנ') ומארגלה-סור-מר (אנ'), וכן ממחנה הריכוז רסבדו (צר') - כולם בדרום צרפת, על גבול ספרד - לאזור הגבול עם שווייץ. כמו כן הייתה פרני חלק מהצוות שסייע בהברחת ילדים יהודים מצרפת לשווייץ, וזאת בניגוד להוראות הצלב האדום ובלא ידיעת ראשי ארגון זה.
עד אוגוסט 1942 עצרה המשטרה הצרפתית חלק מהילדים ששכנו במעון. הילדים שוחררו עקב התערבותם של מוריס דובואה וארגונו, וכן של רוזלי נף, מנהלת בית יתומים בו הוסתרו ילדים יהודיים, שהוכרה אף היא לימים בתור חסידת אומות העולם. אומל ונף פעלו יחדיו להברת ילדים יהודים אל מעבר לגבול שווייץ. בספטמבר 1943, עם כניעת איטליה לבעלות הברית, סופח האזור לגרמניה ואז גילו שלטונות שווייץ את מעשי ההברחה. אומל ונף פוטרו מתפקידיהן בצלב האדום. אומל ופרני המשיכו במעשי ההברחה עד שהתגלו ונאלצו להפסיק את פעילותן.
הכרה

בשנת 1992 הכיר יד ושם ברנה פרני בתור חסידת אומות העולם.