stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל בורגנסקי
מחקרו

מסכת סוכה של התלמוד הבבלי, מקורותיה ודרכי עריכתה - במחקר נעשה ניסיון להתחקות אחרי הכוונה המקורית של הסוגיא, המחקר הגיע בכמה עניינים לדרך חדשה להבנת הסוגיא הירושלמית, ועקב על פי זה אחרי השתלשלותה של הסוגיא הבבלית במקביל מתוך ראיית מרכזיותו של חקר הסוגיא הירושלמית להבנת הסוגיא הבבלית, מרכיביה, מקורותיה ותולדותיה.
פרסומים

"תלמוד לתלמיד" - חיבורו המפורסם (שלושה כרכים) שנכתב עם חברו הטוב פרופ' יעקב אפרתי, היה ספר הלימוד המרכזי לתלמוד בבתי הספר היסודיים למשך שנים רבות ומשמש גם היום בעיקר בתפוצות הגולה. זה היה ספר פורץ-דרך, כלי עזר ידידותי ומפורט, אשר פתח צוהר לתלמידים רכים בשנים, העושים את צעדיהם הראשונים בעולמם של חז"ל ובנבכי התלמוד.
ערכים באנציקלופדיה העברית.
"תורה מציון" (קובץ) – חידושי תורה
חיים אישיים

בורגנסקי היה נשוי מאז 1944 למרים לבית וינשטיין, שנפטרה בשנת 1966. לשניים הייתה בת אחת, אידית. בורגנסקי התחתן בשנית עם מיכל לבית בן צדוק.
הערות שוליים

↑  נבחרו הוועדות בעיריית נתניה, באתר חרות, ‏29 במרץ 1961
↑  ישיבת בני־עקיבא בנתניה יוזמת ערבי חינוך להורים, באתר הצופה, ‏24 בינואר 1968
↑  אנחנו מצטרפים לתמיכה במפד"ל, ‏20 ביולי 1984
↑  נתניה | ד"ר ישראל בורגנסקי, באתר moreshet.netanya.muni.il
↑  מסכת סוכה של תלמוד בבלי : מקורותיה ודרכי עריכתה ... / מאת ישראל בורגנסקי | עבודת מחקר NNL_ALEPH001839671 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  הודעה על נישואי ישראל בורגנסקי ומרים וינשטיין, באתר הצופה, ‏31 באוגוסט 1944
↑  הודעה על פטירתה של מרים וינשטיין, באתר הצופה, ‏18 במרץ 1966
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259265505171  VIAF: 5441165930974568530002   WorldCat (עם VIAF): 5441165930974568530002
כלורט

דגם תלת-ממדי של יון כלורט - אטום הכלור בירוק, אטומי החמצן באדום
נוסחת מבנה וקשרים של יון כלורט
בכימיה, כלורט הוא אניון (יון שלילי), המורכב מאטום כלור אחד ושלושה אטומי חמצן, ובעל מטען 1-. נוסחת המבנה שלו היא −ClO3. במבנה זה, דרגת החמצון של אטום הכלור היא 5+. המונח "כלורט" מתייחס לעיתים גם לתרכובת כימית המכילה את האניון; כלורטים הם מלחים של חומצה כלורית. כצפוי לפי מודל VSEPR, לאניון כלורט מבנה גאומטרי של פירמידה משולשת.
כלורטים הם מחמצנים חזקים, ויש להרחיקם מחומרים אורגניים, או חומרים המתחמצנים בקלות. בעבור היו כלורטים נפוצים בפירוטכניקה, אך השימוש בהם פחת עקב חוסר יציבותם, והם הוחלפו בעיקר בפרכלורטים.
דוגמאות לכלורטים נפוצים:
אשלגן כלורט, KClO3
נתרן כלורט, NaClO3
מגנזיום כלורט, Mg(ClO3)2
הכנה

ניתן להכין כלורט של מתכת על ידי הוספת כלור להידרוקסיד מתכת חם. להלן תהליך ההכנה של אשלגן כלורט, לדוגמה:
בקנה מידה תעשייתי, ההפקה של אשלגן כלורט שונה מהתהליך הנ"ל. הייצור מתחיל באלקטרוליזה של תמיסת נתרן כלוריד ליצירת נתרן כלורט, אותו מגיבים עם אשלגן כלוריד, לשיקוע אשלגן כלורט. בשיקוע נוצר מחדש נתרן כלוריד, שמוחזר לתמיסת האם לאלקטרוליזה.
סימון סטוק

לעיתים משמש המונח "כלורט" לציון כל אניון של כלור וחמצן. בצורה זו, ניתן להוסיף ספרות רומיות בסוגריים לאחר המילה "כלורט", כדי לציין את דרגת החמצון של אטום הכלור בתרכובת:
| שם מקובל | סימון סטוק | דרגת חמצון | נוסחת מבנה |
| --- | --- | --- | --- |
| היפוכלוריט | כלורט (I) | 1+ | −ClO |
| כלוריט | כלורט (III) | 3+ | −ClO2 |
| כלורט | כלורט (V) | 5+ | −ClO3 |
| פרכלורט | כלורט (VII) | 7+ | −ClO4 |
צורת סימון זו אינה נפוצה, ובדרך כלל המונח "כלורט" מציין תרכובת עם כלור בדרגת חמצון 5+ בלבד.
נתרן כלורט - מלח הנתרן של כלורט
ישראל בויום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בן 54 בערך) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 mindreader.co.il
 
ישראל בויום (נולד בשנת 1970) הוא מנטליסט ואמן חושים ישראלי.
ביוגרפיה

בויום, נולד בבאר שבע, בן למאיר ולזיווה לבית דוד, משפחת קוסמים בת ארבעה ילדים. מגיל צעיר מאוד התלווה לאביו הקוסם, מאיר, בהופעותיו. בהיותו בן חמש הפתיע את אביו כשהציג בפניו כמה להטוטים. בעיתונות התפרסם כקוסם הצעיר ביותר בארץ[דרוש מקור]. הוא שירת בצה"ל כקוסם הראשון בתולדותיו, כמנחה וכאקורדיוניסט בשירה בציבור. בסיום השירות עבר להתגורר באילת ועבד כקוסם ברשת המלונות "ישרוטל" והופיע ברחבי העיר.
משנת 1995 ועד 2006 היה בויום בעל טור קבוע בעיתון "פנאי פלוס", בתחום הקסמים, חידות היגיון ומשחקי חשיבה. הוא השתתף בהפקה ובכתיבה של התוכנית "פוקר פייס" והיה בעל חברה "לצאת מהקופסה".
בויום שהחל כקוסם התפתח לכיוון של מנטליסט, משלב בהופעותיו קריאת מחשבות, אינטואיציה ושיטות פסיכולוגיות וטכניקות של מנטליזם, קריאה קרה, תורת הפנים, שפת גוף ועוד. הוא מופיע ברחבי הארץ ובעולם וכן בתוכניות טלוויזיה ובאירועים בתחום המנטליזם בלבד.
בשנים האחרונות הוא מופיע רבות ברומניה.
טלוויזיה

החופשה המושלמת
עיסוקים נוספים

בויום משמש כמנטור ומלווה אישי לחברות, לאנשי עסקים ולאנשים פרטיים.
ספרים שכתב

זה סוד הקסם, 1999, לימוד קסמים לילדים
קסמים ומדע, 2006, לימוד קסמים לבני נוער
הערות שוליים

1 2  הקוסם בויום ז"ל / מאת ישראל זיסק, באתר תפוז, 11 בפברואר 2008
↑  , אנרגיה משותפת על משקפיים, YouTube
↑  , החופשה המושלמת עונה 3 פרק 5: מסע בין ספרים, YouTube
↑  , ישראל בויום במופע בתוכנית טלוויזיה ברומניה, YouTube, (באנגלית), (ברומנית)
כף דז'נב

| --- | --- |

כף דז'נב
 מידע כללי
 על שם:  Semyon Dezhnyov 
 מדינה:  רוסיה 
 מיקום:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  66°4′45″N 169°39′7″W﻿ / ﻿66.07917°N 169.65194°W﻿ / 66.07917; -169.65194
  (למפת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה מוגדלת) אנאדיר ביליבינו פווק אוגולניה קופי אגווקינוט פרובידנייה לאוורנטייה לורינו ברינגובסקי וראנגל קמצ'טקה מגדן סאחה יקוטיה  ים צ'וקצ'י ים ברינג אוקיינוס הקרח הצפוניכף דז'נב(למפת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה רגילה) אנאדיר ביליבינו פווק אוגולניה קופי אגווקינוט פרובידנייה לאוורנטייה לורינו ברינגובסקי וראנגל קמצ'טקה מגדן סאחה יקוטיה  ים צ'וקצ'י ים ברינג אוקיינוס הקרח הצפוניכף דז'נב
 
כף דז'נב (ברוסית: мыс Дежнёва, בשפות פלאו-אסיאתיות: Tugnehalha), שהיה ידוע בעבר ככף המזרח וככף ווסטוצ'ני, הוא הנקודה המזרחית ביותר באסיה וגבולו המזרחי של חצי האי הצ'וקצ'י. הכף ממוקם במחוז האוטונומי צ'וקוטקה שברוסיה, המאוכלס בדלילות. הכף ממוקם בין מיצר ברינג לבין ים צ'וקצ'י. בין כף דז'נב לכף הנסיך מוויילס באלסקה שבארצות הברית מפרידים 82 קילומטרים, וביניהם איי דיומיד וסלע פיירווי.
מגדלור דז'נב
סקירה כללית

ב-1898 קיבל הכף את שמו, כף דז'נב, שהחליף את השם "כף המזרח" שנתן לה ג'יימס קוק. הכף קיבל את שמו על מנת להוקיר את מורשתו של סמיון דז'נב, האירופאי הראשון שהגיע למקום (בשנת 1648). לכבודו של דז'נב קיים מגדלור גדול על חוף הים בכף דז'נב.
הכף הוא הקצה המזרחי של אזור גבוה וסלעי. מיקומו הגאוגרפי של האזור עזר לו להפוך לנקודת סחר משמעותית בין ציידי הלווייתנים האמריקאים ובני העם הצ'וקצ'י בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים.
במקום התקיים בעבר מקום יישוב בשם נאוקן, בו חיו בני עם באותו השם. היישוב ננטש וניתן להבחין בשרידים שלו באזור הכף. רוב תושבי המקום עברו להתגורר בקרבת מקום, בעיר לאוורנטייה שנמצאת גם היא על חופו של חצי האי הצ'וקצ'י, קילומטרים אחדים דרומה מכף דז'נב.
מרחק המעגל הגדול שבין כף דז'נב (צפון-מזרח) לחוף באב אל-מנדב (דרום-מערב) בתימן הוא 10,855 קילומטרים, זהו המרחק הגדול ביותר שניתן לעבור באסיה מבלי לעזוב את היבשת עצמה.
בסיפורו של קורנליוס רוסט שנכתב על ידי ג'וזף מרטין באואר ב-1955, "So weit die Füße tragen" (רחוק עד כמה שרגליי יצליחו להגיע) הוא מספר על בריחה ממחנה מעצר בכף כשבוי גרמני במלחמת העולם השנייה. אמיתות סיפוריו מוטלת בספק מכיוון שאין ממצאים המעידים על קיומו של מחנה כזה בכף אי פעם. בשנת 2001 עובד הספר לכדי הסרט "רחוק ככל שישאו הרגליים".
לקריאה נוספת

Bartlett, Robert A and Hale, Ralph T. (1916). The last voyage of the Karluk : flagship of Vilhjalmar Stefansson's Canadian Arctic Expedition of 1913-16. McClelland, Toronto.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link).
Bockstoce, John R. (2009) Furs and Frontiers in the Far North: The Contest Among Native and Foreign Nations for the Bering Strait Fur Trade The Lamar Series in Western History, Yale University Press, ISBN 0-300-14921-2, ISBN 978-0-300-14921-0
Cochran, C.S. (1915). "Report of northern cruise, Coast Guard cutter Bear". Annual report of the United States Coast Guard. Washington: Government Printing Office. p. 82.
Crow, John, Anastasia Yarzuktina, and Oksana Kolomiets "American traders and the native people of Chukotka in the early 20th Century" 2010 International Conference on Russian America, Sitka, AK August 18–22.
Fisher, Raymond H. (ed) (1981) The Voyage of Semen Dezhnev in 1648: Bering's precursor, with selected documents. Hakluyt Society, London.
Hodge, Frederick Webb (1912) Handbook of American Indians North of Mexico: A-M Volume 30 of Bulletin (Smithsonian Institution. Bureau of American Ethnology). Part 1 of Handbook of American Indians North of Mexico. (Hodge placed Enmitahin north of East Cape, contrary to the location on the USCGS chart. He reports 48 residents in 8 houses, c. 1895, citing Bogoras).
Krauss, Michael E. (2005) Eskimo languages in Asia, 1791 on, and the Wrangel Island-Point Hope connection Études/Inuit/Studies, vol. 29 (1-2), 2005, pp 163–185.
Krupnik, Igor and Mikhail Chlenov (2007). "The end of 'Eskimo land': Yupik relocation in Chukotka, 1958-1959" Études/Inuit/Studies 31 (1-2) pp 59–81.
Office of Coast Survey. "Bering Sea nautical charts". Historical map and chart project. Office of Coast Survey, NOAA, USA. Query Bering; select preview for year wanted. Click desired location to enlarge and center.
Petit Fute (2006). Chukotka. Avant Garde, Moscow. ISBN 5863942584, ISBN 978-5-86394-258-2.
Rasmussen, Knud. Across Arctic America: Narrative of the Fifth Thule Expedition. New York: G. P. Putnam's Sons, 1927. Scanned, illustrated, at Internet Archive.
Scull, Edward Marshall (1914). Hunting in the Arctic and Alaska. John C. Winston co.
United States Hydrographic Office (1909). Asiatic pilot, Volume 1. Issues 122-126; Issue 162 of H.O. pub. Gov. Printing Off., Washington.
הערות שוליים

↑  Leontiev V.V., Novikova K.A. Toponymic Dictionary of the North-East of the USSR / scientific. ed. G. A. Menovschikov ; FEB AN USSR . North-East complex. Research institutes. Lab archeology, history and ethnography. - Magadan: Magad. Prince Publishing House, 1989 .-- p. 130 . - ISBN 5-7581-0044-7
↑  Cape Dezhnyov, Great Soviet Encyclopedia - Dezhnev Cape, vol. 8, page 25
↑  "As far as your feet will cary you - A global hit - Fiction and Truth (A four-tape-interview as the basis for the novel)". Bayerischer Rundfunk (Bavarian Broadcasting Company). 2010-03-23. אורכב מ-המקור ב-20 באוקטובר 2010. נבדק ב-23 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge967559
כף דוקור

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  63°23′00″S 58°09′00″W﻿ / ﻿63.3833°S 58.15°W﻿ / -63.3833; -58.15
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף דוקור(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף דוקור(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף דוקור(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף דוקור
 
כף דוקור (באנגלית: Cape Ducorps) היא לשון יבשה בחוף הצפוני של חצי האי טריניטי, שבצפון-מזרח חצי ההאי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הכף מהווה את הקצה הצפוני של חצי האי קוקרל.
הכף מהווה את הצד המערבי של הכניסה למפרץ יואון.
היסטוריה > גילוי הכף

הכף התגלתה על ידי המשלחת הצרפתית השנייה לחקר אנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1837–1840, בפיקודו של קפטן ז'ול דומון ד'אורוויל.
הכף מופתה על ידי המשלחת הצרפתית השנייה ב-27 בפברואר 1838.
הכף מופתה בשנית על ידי משלחת מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, שיצאה ממפרץ התקווה בשנת 1946.
היסטוריה > מקור השם

ד'אורוויל נתן ללשון היבשה את שמה.
ד'אורוויל קרא ללשון היבשה על של לואי דוקור (Louis Ducorps), חבר המשלחת.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 332
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 140
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
כף קרוזייה

| --- | --- |

כף קרוזייה 14
 מידע כללי
 מיקום:  Cape Crozier, Ross Island,
 קואורדינטות:  77°30′00″S 169°19′59″E﻿ / ﻿77.5°S 169.333°E﻿ / -77.5; 169.333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף קרוזייה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף קרוזייה
 
כף קרוזייה, הנקודה המזרחית ביותר באי רוס, אנטארקטיקה
כף קרוזייה (בצרפתית: Cape Crozier) מהווה את הנקודה המזרחית ביותר באי רוס שביבשת אנטארקטיקה. הוא התגלה בשנת 1841, במסע משלחתו של ג'יימס קלארק רוס באוניות הצי המלכותי "ארבוס" ו"טרור", ונקרא על שם פרנסיס קרוזייה, רב החובל של האונייה "טרור". הר הגעש הכבוי הר טרור, שגם הוא קיבל את שמו במהלך משלחת רוס, מתרומם בתלילות מן הכף לגובה של 3,530 מ'. קצה מדף הקרח רוס (שנודע קודם כ"מחסום הקרח הגדול") מתמשך הלאה ממזרחה לו.
היסטוריה > הנחיתה הראשונה, 1902

הנחיתה הראשונה בכף קרוזייה התרחשה ב--22 בינואר 1902, כחלק ממשלחת דיסקברי של קפטן סקוט. קבוצה מן האוניה "דיסקברי" נחתה בסירה קטנה על חוף טרשי, מרחק מה ממערב לכף. במקום הוצבה תיבת דואר, מסומנת בהבלטה, לאיסוף הודעות מכל אוניית חילוץ או סיוע עתידית. סקוט, אדוארד וילסון וצ'ארלס רוידס טיפסו במדרון אל נקודת תצפית, שממנה יכלו להשקיף אל פני המחסום, וכן יכלו לצפות במושבה הגדולה של פינגווין אדלי, שאכלסה את הקרקע החופשית מקרח מסביב.
היסטוריה > משלחת טרה נובה, 1913-1910

קפטן סקוט שקל בכובד ראש את האפשרות להקים בכף קרוזייה בסיס למשלחת השנייה שלו לאנטארקטיקה. במסעה הקודם, קפאה "דיסקברי" במעגן שלה במצר מקמרדו למשך קרוב לשנתיים, ובקושי נחלצה ממנו בפברואר 1904, מצב שהוביל למבצע חילוץ יקר ולגינוי שכוון אל סקוט. לא היה חשש לכך שטרה נובה תיתקע בקרח בים הפתוח שסביב כף קרוזייה, אבל המיקום החשוף ללא הגנה היה עתיד להקשות על הורדת ציוד ואנשים אל החוף, בסיס החוף היה פגיע לסערות, והנתיב היבשתי אל פני המחסום היה בעייתי. סקוט החליט לחזור אל מצר מקמרדו להקמת בסיס, אף כי למעגן צפוני יותר, כף אוונס.
מסע החורף 1911

וילסון השתוקק להמשיך בחקר עובר הפינגווין הקיסרי שהתחיל במשלחת דיסקברי, והיה צריך לאסוף ביצים בשלב דגירה מוקדם, דהיינו, לאסוף אותן בעיצומו של החורף האנטארקטי. בפרק הזואולוגי של הדו"ח המדעי ממשלחת דיסקברי שיצא לאור, הציע וילסון תוכנית ל"מסע חורף", שבמהלכו אפשר יהיה למצוא ולאסוף את הביצים הללו. מסע זה, באישורו של קפטן סקוט, התנהלך בין 27 ביוני ל-2 באוגוסט 1911, בהשתתפות וילסון, אפסלי צ'רי-גארארד והנרי רוברטסון באוארס. צ'רי-גארארד תיאר לאחר זמן את המסלול הזה בספרו "המסע הגרוע ביותר בעולם". בעלטה החורפית ובתנאי מזג אוויר קיצוניים היה מסעם איטי וקשה, אך על אף הקשיים והתלאות, נאספו שלוש ביצים, שצ'רי-גארארד הביא לאחר מכן למוזיאון הטבע. בסופו של דבר, מכל מקום, התברר שערכן המדעי היה קטן ביותר. שרידיו של מבנה אבן, שקבוצת מסע החורף של וילסון הקימה, הוכרזו כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי, בהתבסס על הצעה מצד ניו זילנד לאספה המייעצת של הברית האנטארקטית.
שטח מוגבל

כף קרוזייה נמצא בשטח מוגבל והמבקש לבקר בו חייב לקבל היתר. הוא מהווה חלק מאתר בעל עניין מדעי מיוחד לפי סיווג הוועדה המדעית לחקר אנטארקטיקה (SCAR). בכף קרוזייה שוכנות אחת ממושבות פינגווין אדלי הגדולות בעולם (כ-150,000 זוגות דוגרים), מושבה קטנה יותר של פינגווין קיסרי (כ-600 זוגות דוגרים) ואחת המושבות הגדולות בעולם של סקואה הקוטב הדרומי (כ-1,000 זוגות דוגרים). גדלים שם גם כמה מיני טחב נדירים. הוא הוכרז כ"אזור אנטארקטי בהגנה מיוחדת" בפרסום של מזכירות הברית האנטארקטית לשנת 2008.
הערות שוליים

↑  "המשלחת האחרונה של סקוט", כרך 1 עמ' 18-17
↑  צ'רי-גארארד, עמ' 306-304
↑  סיבר, עמ' 248-247
↑  "המשלחת האחרונה של סקוט", כרך 1, עמ' 334
↑  צ'רי-גארארד, "המסע הגרוע ביותר בעולם", עמ' 310-304
↑  www.nhm.ac.uk(Nature Online/Science of Natural History/Expeditions collecting) טבע אונליין/מדעי הטבע/איסוף במשלחות מחקר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546716105171  LCCN: sh95003982  NARA: 10047296  VIAF: 105145857948523022021   WorldCat (עם VIAF): 105145857948523022021
ל'אוקסיטן אן פרובאנס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (7 במאי 2010–0973) 
 מייסדים:  Olivier Baussan 
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים) 
 מיקום המטה:  מאנוסק 
 מוצרים עיקריים:  קוסמטיקה, נר, בושם, או דה קולון, סבון, toner, קרם לחות, cleanser, shower gel, דאודורנט 
 עובדים:  7,700 
  
 www.loccitane.com
 
ל'אוקסיטן אן פרובאנס (בצרפתית: L'Occitane en Provence; נהגה: [lɔk.si.tan ɑ̃ pʁɔ.vɑ̃s]; בתרגום לעברית: האישה האוקסיטנית בפרובאנס) היא קמעונאית יוקרה צרפתית, המייצרת ומשווקת מוצרי טיפוח גוף, פנים ושיער; בישום ובישום אוויר לבית; שממוקמת במנוסק (אנ') שבמחוז האלפים של פרובאנס עילית בדרום מזרח צרפת המטרופוליטנית.
היסטוריה

החברה שנוסדה ב-1976 בידי אוליבייה בוסן (אנ') כחברה שתשמר את מסורות הייצור של שמנים אתריים, סבונים וכדומה, של מולדתו פרובאנס, הלכה והתרחבה. וכאשר מכר את רוב מניות החברה למשקיעי הון סיכון בשנות ה-90 של המאה ה-20 כדי לממן התרחבות של החברה, מצא עצמו המייסד מודר מהניהול השוטף ומשותפות בהחלטות האסטרטגיות. ב-1994 הצטרף לחברה איש העסקים האוסטרי ריינולד גייגר (אנ'), שרכש תחילה 33% ממניות החברה ועד 1996 הפך לבעל מניות הרוב. אחרי השתלטותו על החברה, החזיר גייגר את המייסד בוסן להנהלת החברה כמנהל הקריאייטיב ופיתוח המוצרים. שם החברה הפך בסוף שנות ה-90 מל'אוקסיטן לשמה הנוכחי ל'אוקסיטן אן פרובאנס מאחר שהשם 'פרובאנס' היה בעל משמעות רבה יותר עבור הקהל הבינלאומי של החברה.
החברה מפעילה חנויות בלמעלה מ-90 מדינות בעולם (כולל בישראל). ומאז 2010 היא נסחרת בבורסת הונג קונג.
כף דייוויס (ארץ אלזוורת')

ערך זה עוסק בלשון יבשה בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°50′00″S 100°04′01″W﻿ / ﻿71.8333°S 100.067°W﻿ / -71.8333; -100.067
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף דייוויס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף דייוויס
 
מפת האי ת'רסטון.
תצלום לוויין של האי ת'רסטון.
כף דייוויס או קייפ דייוויס (באנגלית: Cape Davies) היא לשון יבשה מכוסה קרח, הממוקמת בקצה הצפון-מזרחי של חצי האי יוז, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > מיפוי חצי האי

חצי האי מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במהלך מבצע קפיצה לגובה (מבצע היי ג'אמפ), בקיץ האנטארקטי - בדצמבר 1946.
היסטוריה > מקור השם

שמו של חצי האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
חצי האי נקרא על שם פרנק דייוויס (Frank Davies), שהיה פיזיקאי, במסגרת משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (Byrd Antarctic Expedition) שחקרה את אנטארקטיקה, בפיקודו של ריצ'רד בירד בין השנים 1928–1930.
לקריאה נוספת

• National Imagery and Mapping Agency 2002, , P 154
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
כריסטוף ביז'ו

כריסטוף ביז'ו (נולד ב-23 בדצמבר 1965, ניי-סיר-סן, צרפת) שימש כשגריר צרפת בישראל בין השנים 2009 ל-2013.
קריירה

ביז'ו הוצב בנציגות הקבועה של צרפת לאו"ם בניו יורק בין השנים 1997–2001, ושימש כסגן מנהל דרום אפריקה והאוקיינוס ההודי. בין השנים 2001–2004 שימש כסגן השגריר הצרפתי בתל אביב, ובין השנים 2004–2007 כיועץ השר לענייני חוץ ואירופה. בין השנים 2007–2009 שימש כאחראי מדיניות החוץ של צרפת בצפון אפריקה, המזרח הקרוב והתיכון.
קריירה > שגריר בישראל, 2009–2013

ביז'ו ביקר בשדרות ב-16 בספטמבר 2009, כדי להפגין סולידריות עם תושביה.
מקום מגוריו בירושלים היה בשכונת טלביה.
ביום שלישי, 24 באפריל 2012, בעת טיול לבדו במדבר יהודה ליד נבי מוסא, נשדד ביז'ו על ידי שני תוקפים. ביז'ו נענה לדרישותיהם ולא נפגע. הוא נשדד מהסלולרי והארנק שלו.
קריירה > קריירה מאוחרת יותר

בספטמבר 2013, על פי החלטה של פרנסואה הולנד, ביז'ו הופקד על מחלקת האסטרטגיה של המנהל הכללי לביטחון חוץ (DGSE). הוא הוחלף כשגריר על ידי פטריק מייזונאב (אנ').
הערות שוליים

↑  French ambassador to Israel mugged near Nabi Musa, ynetnews (English-language online edition of Yedioth Ahronoth). Retrieved 27 April 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפתים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לומוסטין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 N-(2-Chloroethyl)-N'-cyclohexyl-N-nitrosourea
 שמות מסחריים בישראל
 סי.נ.יו.
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C9H16N3ClO2 
 מסה מולרית:  233.70 גרם/מול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 מטבוליזם:  כבד
 זמן מחצית חיים:  16 - 48 שעות
 בטיחות
 מעמד חוקי:  מרשם בלבד
 דרכי מתן:  אוראלי
 מזהים
 קוד ATC:  L01AD02 
 מספר CAS:  13010-47-4
 PubChem:  CID:3950
 ChemSpider:  3813
 
לומוסטין (באנגלית: Lomustine) בקיצור CCNU ; שם המותג המקורי CeeNU, המשווק כיום כ-Gleostine) הוא תרכובת אלקילטורית (alkylating), המשמשת כתרופה כימותרפית.
התרופה מסיסה בשומנים, ובשל כך היא עוברת את מחסום הדם-מוח. מאפיין זה הופך אותו לאידיאלי לטיפול בגידולי מוח, אם כי הוא משמש גם לטיפול בלימפומת הודג'קין.
השימוש בלומוסטין אפשרי, מאחר שניתן ליטול אותו זמן בממושך בטרם בו תאי הדם הלבנים מגיעים למספרם הנמוך ביותר.
תרופה זו נחשבת כתרופת קו שני (התרופה ניטלת אם הטיפול הראשוני לא הצליח). בגידולי מוח מסוג גליומה - קודם ניתן טמודל, ורק לאחר מכן ניתן שילוב של לומוסטין עם פרוקרבזין.
התרופה נלקחת בכמוסות - דרך הפה.
תופעות לוואי

תופעות לוואי הקשורות למערכת העיכול - בחילות והקאות יכולות להופיע שלוש עד שש שעות לאחר קבלת מנה הניתנת דרך הפה. על פי רוב תופעה זו תימשך פחות מ-24 שעות.
תופעות לוואי הקשורות למערכת הדם:
הרעילות השכיחה ביותר והחמורה ביותר שגורמת התרופה היא ירידה בייצור תאי מח עצם (myelosuppression) -דבר המתרחש על פי רוב בין ארבעה - שישה שבועות לאחר מתן התרופה.
מחסור בטסיות דם (תרומבוציטופניה - thrombocytopenia) - דבר המתרחש על פי רוב ארבעה שבועות לאחר מתן התרופה ונמשך שבוע עד שבועיים.
מחסור בתאי דם לבנים (לויקופניה -leukopenia) - דבר המתרחש על פי רוב חמישה עד שישה שבועות לאחר מתן מנת התרופה, ונמשך שבוע עד שבועיים.
%65 מן החולים שמקבלים 130 מיליגרם למטר מרובע מפתחים ספירת כדוריות דם לבנות קטנה מ-5000 ממ3; %36 מפתחים ספירת כדוריות דם לבנות קטנה מ-3000 ממ3.
תופעות לוואי הקשורות למערכת הנשימה:
הרעלת ריאות - מתרחש לעיתים רחוקות בעת מתן מינום גבוה של התרופה (על פי רוב מעל 1,100 מיליגרם למטר מרובע).
תופעות לוואי אחרות:
דלקת הפה (stomatitis);
התקרחות;
אנמיה.
הרעלת כליות או קיטון בגודל כליה.
הרעלת כבד
תופעות לוואי נוירולוגיות:
בלבול, תשישות, חוסר שליטה בשרירים (ataxia) והפרעות בדיבור (dysarthria)
הערות שוליים

1 2  טיפול בגידולי מוח
↑  ולא בעירוי (אינפוזיה)
↑  מידע על נטילת התרופה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23  תופעות לוואי
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
כוח מגע

כוח מגע הוא כוח הפועל בין שני גופים (או בין גוף למשטח) הנמצאים במגע אחד עם השני, להבדיל מכוחות הפועלים במרחק כגון כבידה או מגנטיות.
לכוח מגע יש שני רכיבים. חלק אחד פועל במקביל למישור המגע ונקרא חיכוך. כדי שתהיה תנועה במקביל למישור המגע יש להתגבר על החיכוך. החלק השני של הכוח פועל בניצב למישור המגע ונקרא כוח נורמלי. כוח החיכוך הוא פרופורציונלי לכוח הנורמלי, וקבוע הפרופורציה מסומן על ידי μ.
מושג כוח המגע הוא הפשטה הנמצאת בשימוש בעיקר בקורסי מבוא למכניקה קלאסית. גופים אמיתיים לא באמת נמצאים במגע אחד עם השני והכוחות הפועלים ביניהם נגרמים על ידי אינטראקציה בין האלקטרונים של הגופים.
בניגוד לדעה הרווחת, תחושת חוסר משקל (בחלל או ברכבת הרים) אינה נגרמת מחיסרון כוח הכבידה אלא מחוסר כוחות מגע. כוחות המגע עם גופים סמוכים (בדרך כלל האדמה), הם הנותנים את הרגשת המשקל אליה אנו רגילים, לכן בנפילה חופשית ישנה תחושה של חוסר משקל אף על פי שהשפעת הכבידה ודאי קיימת.
דוגמה

דוגמה נפוצה לכוח מגע, הניתנת בקורסי מבוא לפיזיקה, היא הכוח הפועל בין שני גופים הנוגעים אחד בשני כאשר כוח חיצוני מופעל על אחד מהם. הכוח החיצוני גורם לשני הגופים לנוע בתאוצה שווה. אם לאחד הגופים מסה גדולה יותר מלשני, הכוח הפועל עליו יהיה גדול יותר, מה שיגרום לכוח מגע שיפעל ביניהם.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כלורופורם

הדמיה תלת־ממדית של מולקולת כלורופורם
כלורופורם, איור דו־ממדי
כלורופורם (Chloroform), הידוע גם בשמות טריכלורומתאן (Trichloromethane) ומתיל טריכלוריד הוא תרכובת אורגנית, נוזל חסר צבע, נוסחתו הכימית היא CHCl3 ומסתו המולרית היא 119.4 גרם למול. לחץ האדים בטמפרטורת החדר הוא 120kPa והוא מתאדה בקלות.
הכלורופורם אינו דליק כשלעצמו, אך כאשר הוא מעורבב עם חומרים דליקים הוא בוער.
הכלורופורם נמצא במשפחת החומרים המסווגים כמזהמים סביבתיים הידועים כטריהלומתאנים(אנ') (מתאן עם שלושה הלוגנים מחוברים אליו). כלורופורם ידוע גם כחומר מסרטן.
היסטוריה

הכלורופורם נתגלה ביולי, 1831 על ידי המדען האמריקאי סמואל גת'רי (אנ') (1782-1848), ונתגלה בנפרד כמה חודשים לאחר מכן על ידי מדען צרפתי ומדען גרמני, יוג'ין סוביראן(אנ') ויוסטוס פון ליביג.
הכלורופורם קיבל את שמו ב-1834.
בשנת 1847 השתמשו לראשונה בכלורופורם כסם מרדים במהלך לידה. מאז עלה במהירות השימוש בכלורופורם כסם הרדמה בניתוחים באירופה.
בארצות הברית, החליף הכלורופורם את האתר כמרדים עיקרי בתחילת המאה ה-20, אך עד מהרה הופסק השימוש בו עקב רעילותו והאתר הוחזר לשימוש.
עד היום נרשם שימוש באתר במדינות מתפתחות בגלל מחירו הזול והשימוש הבטוח, יחסית, בו.
נעשה ניסיון להשתמש בתרכובת טריכלורואתילן כתחליף לכלורופורם כחומר מרדים אך גם הוא התגלה כרעיל.