stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל טיכאנוב
ביוגרפיה

נולד כצמית בשנת 1789, טיכאנוב גילה כישרון אמנותי בגיל שבע עשרה ונשלח על ידי אדונו הנסיך גליצין לאקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג. הוא שוחרר ב-1815, ועבד באקדמיה לפני שהומלץ על ידי אלכסיי אולנין לתפקיד אמן משלחת שילווה את מסעו של קפטן ואסילי גולובנין בפריגטה "קמצ'טקה" ברחבי העולם.
במהלך המסע בין 1817 ל-1819, צייר טיכאנוב לפחות 43 תמונות שונות של דמויות וסצנות חשובות מצפון אמריקה הרוסית, אלסקה, קליפורניה והוואי. הוא התמחה בדיוקנאות אנושיים וצייר דמויות כולל אנשים חשובים כמו מלך הוואי, הצ'יף בוקי, כן את המושל הקולוניאלי הרוסי אלכסנדר אנדרייביץ' ברנוב.
חוקר הוואי דייוויד פורבס הצהיר שעבודותיו של טיכאנוב שנעשו בהוואי היו "בין התיאורים הטובים ביותר של תושבי איי האוקיינוס השקט שנוצרו אי פעם". ציורים נוספים הוא עשה בצפון קליפורניה.
מחלה ומוות

בהפלגה הביתה ב-1818 חלה טיכאנוב במחלה קשה בזמן שהפריגטה עגנה במנילה שבפיליפינים. לאחר מכן, הוא החל להראות סימנים של מחלת נפש והוכנס לבית חולים בסנט פטרסבורג. למרות תקופה קצרה שבה הוא הראה סימני שיפור, הוא לא חזר לעצמו ומעולם לא התאושש.
הוא חי מקצבת נכות למשך שארית חייו. מ-1824 ועד מותו ב-1862, הוא בילה את שארית חייו בטיפולה של אלמנה של אחד מעמיתיו. אף על פי שחלק מיצירותיו פורסמו מאוחר יותר על ידי קפטן גולובנין בתיאור המשלחת שלו, רוב יצירותיו מעולם לא פורסמו בימי חייו.
עבודותיו נמצאות כעת במוזיאון האקדמיה הרוסית לאמנויות בסנט פטרסבורג.
גלריה

ילידים בקליפורניה, 1818
בלבוש פסטיבל באלסקה, 1818
צ'יף של איי סיטקה ואשתו, 1818
נערה מאיי סנדוויץ, 1818
הערות שוליים

↑  Barratt, Glynn (1988). Russian View of Honolulu, 1809–1826. Ottawa: Carleton University Press. pp. 320–321
↑  Gibson, James R.; Istomin, Alexei A., eds. (2013). California Through Russian Eyes, 1806–1848. Norman, OK: University of Oklahoma Press. p. 241.
↑  Forbes, David W. (1992). Encounters with Paradise: Views of Hawaii and Its People, 1778–1941. Honolulu: Honolulu Academy of Arts. p. 62
↑  Farris, Glenn J. (1998). "The Bodega Miwok as Seen by Mikhail Tikhonovich Tikhanov in 1818". Journal of California and Great Basin Anthropology. Banning, CA: Malki Museum. 20 (1): 2–12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500117015  VIAF: 96102397   WorldCat (עם VIAF): 96102397
מונחון

מוּנָחוֹן או גְלוֹסָר (באנגלית: Glossary; מלטינית: Glossarium, מיוונית: γλωσσάριον‏ [glōssarion], מהמילה γλῶσσα‏ [glōssa] או γλῶττα‏ [glōtta], שפירושה "לשון" או "שפה"; לפי ההקשר גם מילון מונחים, רשימת מונחים, רשימת ביאורי מילים, גלוסריום) הוא רשימה אלפביתית של מונחים מוגדרים בידע תחומי מסוים.
מונחון עשוי להופיע כפרסום נפרד או כרשימה הנספחת לפרסום אחר (ספר, מאמר). המילים המבוארות שבקובץ עשויות להיות מונחים טכניים-מקצועיים, מילים חדשות, מילים נדירות, מילים שיצאו מכלל שימוש או מילים זרות. מונחונים מופיעים על פי רוב בחיבורים עיוניים, אולם יש שהם מופיעים בסיפורת (לדוגמה, בספרי פנטזיה שעלילתם מתרחשת ביקום בדיוני).
ח'ר-ר-ח'ובולו הוא מונחון מהתקופה הבבלית, בין הראשונים שנוצרו על ידי האנושות.
ראו גם

ח'ר-ר-ח'ובולו
אוצר מילים
מילון
אגרון (תזאורוס)
לקסיקון
מפתח העניינים
מאגר מונחים (אנ')
אונטולוגיה (מדעי המידע)
מונט ביין דייוויס

השגריר מונט ביין דייוויס בפגישה עם הנשיא חיים ויצמן בפברואר 1951
מונט ביין דייוויס (Monnett Bain Davis;‏ 13 באוגוסט 1893 - 26 בדצמבר 1953) היה דיפלומט אמריקאי.
בתפקידו האחרון כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל.
ביוגרפיה

הוא נולד בגרינקאסל, אינדיאנה ונקרא על שם סבתו מצד אימו. במהלך מלחמת העולם הראשונה שרת בחיל המשלוח האמריקאי לאירופה. לאחר שחרורו התקבל לשירות החוץ האמריקאי ונשלח במסגרת תפקידו למספר רב של שגרירויות בעולם. הוא החל את שרותו כקונסול בפורט אליזבת בדרום אפריקה, והיה בתפקידים שונים בסטוקהולם, שאנגחאי, סינגפור, ובואנוס איירס. לאחר שמילא תפקיד מינהלי במשך שנים אחדות במזכירות המדינה בוושינגטון די. סי., נשלח להיות ציר בדנמרק ואחר כך כשגריר בפנמה (1948–1951).
בזכות יכולתו בניהול משא ומתן נבחר לתפקיד שגריר ארצות הברית בישראל. הוא החל את תפקידו בישראל בחודש ינואר 1951. השגריר דייוויס מת בשנתו בשגרירות ארצות הברית בתל אביב ב-26 בדצמבר 1953. גופתו הוטסה לארצות הברית והוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
מונטאן ד'ארג'נט

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  851 מ' 
 מדינה:  צרפת 
 מיקום:  גיאנה הצרפתית, צרפתצרפת
 רכס הרים:  גויאנה 
 קואורדינטות:  4°23′31″N 51°41′45″W﻿ / ﻿4.39194444°N 51.69583333°W﻿ / 4.39194444; -51.69583333
  (למפת גיאנה הצרפתית מוגדלת) קאיין אי השדים בסיס החלל האירופי קורוברזיל סורינאם האוקיינוס האטלנטימונטאן ד'ארג'נט(למפת גיאנה הצרפתית רגילה) קאיין אי השדים בסיס החלל האירופי קורוברזיל סורינאם האוקיינוס האטלנטימונטאן ד'ארג'נט
 
מונטאן ד'ארג'נט (בצרפתית: Montagne d'Argent) או מונטה פראטה (Monte Prata; באופן מילולי: הר הכסף) היא גבעה בצפון מזרח גיאנה הצרפתית, ליד פוינט בהאג (אנ'), על שפך נהר אויאפוק (אנ'). בשנת 1998, הגבעה הוכרזה כמוגנת על ידי Conservatoire du littoral, מכיוון שהתגלו בו 22 פטרוגליפים . הגבעה מתנשאת לגובה של 132 מטרים (433 רגל).
בשנת 1852, הוקמה בגבעה מושבת עונשין על מטע קפה לשעבר, והייתה מושבת העונשין החקלאית הראשונה. המושבה נסגרה לבסוף ב-1910, והייתה כישלון כלכלי, מפני שאסירים רבים בה מתו או חלו.
הערות שוליים

↑  "MONTAGNE D'ARGENT - Conservatoire du littoral". Conservatoire du littoral (בצרפתית). נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Carte IGN classique". Geoportail (בצרפתית). נבדק ב-26 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "« Le bagne de la mort ». Culture du café et situation sanitaire au pénitencier agricole de la Montagne d'Argent (Guyane française) de 1852 à 1910". Academia.edu (בצרפתית). נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מונטאן ד'ארג'נט".
מנהל תוכן (אינטרנט)

מנהל תוכן (אינטרנט) או בשפה שוטפת, מנהל תוכן אינטרנטי, הוא אדם העוסק בניהול תוכן באתר אינטרנט אחד או יותר וכולל גם פיתוח תוכן במערכת ניהול התוכן של האתר, הזנה ושכתוב תוכן קיים אל תוך האתר, עריכת תוכן קיים, הדרכה לביצוע פעולות אלה ופיקוח על התכנים הקיימים כולל צנזורה של תכנים הראויים לכך (כגון קללות).
מנהל תוכן יכול להיות גם מנהל אתר אינטרנט אך בכל מקרה שליטתו העיקרית היא על התוכן באתר.
אין לבלבל בין מנהל תוכן לבין ובמאסטר.
מנהל תוכן יכול לעשות מלאכה זו לבדו או לפקח על צוות של עורכים וכותבי תוכן אינטרנט.
הערות שוליים

↑  תרגום סביר הוא Web content manager.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מינרל דמפייר

| --- | --- |
אוניית צובר "מינרל דמפייר" שטבעה בים סין המזרחי ב-22 ביוני 1995.
אוניית צובר "מינרל דמפייר" שטבעה בים סין המזרחי ב-22 ביוני 1995.
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית צובר
 דגל הצי:  
 חברת ספנות:  Dampier Shipping Ltd
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  -Ulsan South Korea Hyundai Heavy Industries
 הושקה:  1986
 תקופת הפעילות:  1986 – 22 ביוני 1995 (כ־9 שנים)
 אחריתה:  טבעה בים סין המזרחי
 מיקום:  30°32′00″N 126°23′00″E﻿ / ﻿30.533333333333°N 126.38333333333°E﻿ / 30.533333333333; 126.38333333333 
 מידות
 מעמס:  170,698 טון
 אורך:  290 מטר
 רוחב:  45 מטר
 שוקע:  17.55 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  13 קשר
 גודל הצוות:  27
 הנעה:  B&W, Two strokes, Single action,  1655 Bhp/1277KW
 צורת הנעה:  מדחף
 
מינרל דמפייר (Mineral Dampier) הייתה אוניית צובר בצי הסוחר הישראלי במעמס של 170,698 טון ובקטגוריית גודל קייפסייז. האונייה נרשמה בהונג קונג והניפה דגל הצי המסחרי הבריטי.
ב-22 ביוני 1995 התנגשה מינרל דמפייר באוניית הצובר הקוריאנית Hanjin Madras בדרכה מברזיל לנמל פוהנג בקוריאה הדרומית, עמוסה במטען של עפרת ברזל, במשקל של למעלה מ-160,000 טון. מינרל דמפייר טבעה על כל צוותה. בערכאת הערעור של בית המשפט לאדמירליות בבריטניה נקבע כי האונייה הקוריאנית הייתה אחראית לתאונה ביחס של 4:1 לעומת המינרל דמפייר.
נסיבות התאונה

על פי העובדות, כפי שנקבעו בבית המשפט לאדמירלות, עולה כי בעת התאונה עמד בגשר הפיקוד של האונייה הקוריאנית הקצין השני קים, בן 25, בעל ניסיון מועט בלבד. הראות בליל ההתנגשות הייתה למרחק של כ-4.5 ק"מ. כבר כחצי שעה לפני ההתנגשות ניתן היה לקבוע, על פי רישומי המכ"ם, כי שתי האוניות, אשר תמרנו כדי לעקוף צי ספינות דיג שעגן בקרבת מקום, יחלפו זו בקרבת זו. על פי כיווני הפלגתן ובהתאם לחוקי הדרך בים, היה על האונייה הקוריאנית לפנות את הדרך למינרל דמפייר. עוד ניתן היה לקבוע כי כעשרים דקות לפני ההתנגשות, כאשר האוניות היו במרחק של כ-7–8 ק"מ זו מזו, יצרה המינרל דמפייר קשר רדיו עם האונייה הקוריאנית והוסכם כי האוניות יחלפו זו על פני זו בצידן השמאלי. הקצין הקוריאני אף הודיע למינרל דמפייר כי הוא יסיט את נתיב אונייתו ימינה ויעץ כי המינרל דמפייר תמשיך באותו נתיב ובאותה מהירות. למרות זאת הקצין הקוריאני לא שינה בשלב זה את נתיב השיט של אונייתו, או מהירותה.
כ-14 דקות בטרם ההתנגשות, כאשר האוניות היו במרחק של כ-4.5 ק"מ, נערכה בין האוניות שיחת רדיו שנייה ואחרונה. את שיחת הרדיו יזם הקצין הקוריאני והוא הודיע למינרל דמפייר להמשיך באותו נתיב ובאותה מהירות, האונייה הישראלית אישרה את התשדורת הזו. למרות הקרבה בין האוניות לא האט קים את האונייה הקוריאנית ושינה את נתיבה אך במעט, הוא העיד כי העריך שהמינרל דמפייר תחלוף על פני האונייה הקוריאנית במרחק של לא פחות מקילומטר. רק חמש דקות בטרם ההתנגשות ניסתה האונייה הקוריאנית לשנות נתיב לימין בחדות והשמיעה צפצוף קצר בודד, בצפצפה ולא בצופר האונייה, צפצוף שלא היה יכול להישמע במינרל דמפייר. כשתי דקות בטרם ההתנגשות ניסתה המינרל דמפייר לבצע תמרון התחמקות, אולם, בשעה 03:30 לפנות בוקר, אירעה ההתנגשות.
הדיווח על התאונה נעשה על ידי האנייה הקוריאנית באיחור של 3 שעות. בחיפושים הועסקו כלי שיט ומטוסים יפניים והאניות "צים אילת" ו"צים טוקיו" שנמצאו באזור. נמצאו גופות שני אנשי צוות ישראלים קצין האלחוט אורי ברגר ורב המלחים משה קול.
אף שעיקר האחריות לתאונה הוטל על האונייה הקוריאנית, מינרל דמפייר נשאה בחלק קטן של האחריות בכך ש"כבלה" עצמה בהסכם עם האונייה הקוריאנית להמשיך ולשוט באותו נתיב ובאותה מהירות, למרות הקרבה בין האוניות ובניגוד לכללי הימאות הטובה, וכן לא שינתה את נתיבה מעת שהיה ברור כי האוניות מתקרבות זו לזו באופן מסוכן.
לאחר ההתנגשות

מחקירת התאונה עלה כי בניגוד לפרסומים ראשוניים המינרל דמפייר לא טבעה בדקות שלאחר ההתנגשות, אלא כ-15–30 דקות אחר כך. עובדה זו מעוררת תהיות מדוע לא נטשו אנשי הצוות את האנייה בצורה מסודרת והאנייה טבעה מבלי שנעשה שימוש בסירות ההצלה. ההשערה היא כי צוות האנייה לא הבין את חומרת הפגיעה ושיער כי האונייה תצליח להגיע לנמל, כפי שעשתה האונייה הקוריאנית שהתנגשה בה.
ממשלת ישראל השקיעה מאמצים רבים וכ-8 מיליון דולר באיתור האונייה ובחילוץ גופות אנשי הצוות, 8 ישראלים ו-21 פיליפינים, אשר טבעו בתאונה. האונייה הטרופה התגלתה בעומק של כ-85 מטר על קרקעית הים, ימים ספורים לאחר התאונה, אולם החיפושים אחר הגופות נמשכו כ-15 חודשים. העובדה שממשלת ישראל שילמה עבור חיפושים אלה עוררה חילוקי דעות בציבור בישראל. שש מתוך שמונה גופות אנשי הצוות הישראלים אותרו והובאו לקבורה בישראל. שמותיהם הונצחו באתר ההנצחה לימאי צי הסוחר שמקום קבורתם לא נודע שבחיפה. רב החובל פיליפ עירון הונצח באנדרטה במרינה העירונית באילת.
מקורות וקישורים

ר/ח הלל ירקוני 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל ע' 403.
דני ליבנה למה שקעה המינרל דמפייר? סקירה (באנגלית) במכון וידרא למחקר הספנות, אוניברסיטת חיפה, 1997
הערות שוליים

↑  The Cost to Users of Substandard Shipping
↑  The Hanjin Madras vs. The Mineral Dampier
↑  The Hanjin Madras vs. The Mineral Dampier
↑  הלל ירקוני עמ' 403.
↑  Seminar on a maritime accident: Mineral Dampier, Haifa University, 7 January, 1997.
↑  רוזן רמי, תן למדינה לעבוד בשבילך. מוסף הארץ 20/12/1996
מגדל קומרצבנק

| --- | --- |

 הבניין הגבוה באירופה בתקופה:  1997 - 2005
 בניין קודם:  מגדל יריד הסחר
 בניין הבא:  טריומף פאלאס
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, בניין משרדים 
 על שם:  קומרצבנק 
 כתובת:  איננשטאדט 
 מיקום:  פרנקפורט
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 בעלים:  סמסונג ביטוח חיים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1997
 תאריך פתיחה רשמי:  1997 
 חומרי בנייה:  פלדה, זכוכית, בטון מזוין, אלומיניום 
 עלות:  600,000,000 מארק גרמני 
 אדריכל:  נורמן פוסטר 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  300.1 מ' 259 מ' 
 שטח:  91,000 מ"ר 
 קומות:  56 
 קואורדינטות:  50°06′40″N 8°40′28″E﻿ / ﻿50.11116°N 8.67437°E﻿ / 50.11116; 8.67437
  (למפת פרנקפורט מוגדלת) מגדל קומרצבנק(למפת פרנקפורט רגילה) מגדל קומרצבנק
 
תוכנית של קומה טיפוסית במגדל בה ניתן לראות את פירי השירות בפינות המשולש, אטריום משולש במרכז וגן מקורה בחלק הדרומי. לחצו להגדלה
מגדל קומרצבנק (Commerzbank Tower) הוא גורד שחקים השוכן בפרנקפורט שבגרמניה. בבניין שוכנים המשרדים הראשיים של "קומרצבנק", הבנק השני בגודלו במדינה, שיזם את בנייתו. נכון ל-2020 מגדל קומרצבנק הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בגרמניה וכן באיחוד האירופי. גובהו כ-300 מטר עם האנטנה וכ-260 מטר בלי.
היסטוריה

תכנון המגדל הופקד בידי משרד "פוסטר ושותפים" בניהולו של הלורד נורמן פוסטר, אדריכל בריטי ידוע זוכה פרס פריצקר. פוסטר תכנן את מבנה הפלדה המשולש בסיוען של חברות הנדסה מובילות, ביניהן: "Arup" שבסיסה בלונדון. תהליך התכנון החל בשנת 1991. הבנייה החלה ב-1994 וארכה שלוש שנים.
המבנה המשולש מתנשא לגובה של 259 מטרים ויש בו 58 קומות. על גגו של המבנה יש אנטנה, שיחד איתה גובהו עומד על 300.1 מטרים. לרשותו של קומרצבנק עומדים 53 קומות ו-120,000 מטר רבוע של שטחי משרד. המגדל כולל אטריום משולש היוצר חלל במרכזו של המבנה, אליו מקושרים תשעה גני חורף (גנים מקורים) מוארים ואליו פונים חלק מהמשרדים. רציפות האטריום וגני החורף לאורך הבניין - שכוללים קירות מסך כלפי חוץ - מחדירים אור טבעי לנוחיותם של שוכני הבניין ומאפשרים מקומות נעימים בתוך הבניין, גם בקומותיו הגבוהות. את החלונות במבנה אפשר לפתוח ובעזרת האטריום הם מביאים לזרימתו של אוויר טבעי לבניין. באופן זה, מתפקד הבניין כבניין ירוק. המגדל מואר באור צהוב בלילות.
קודם להשלמתו של מגדל קומרצבנק, מסה טורם (מגדל הירידים) באותה עיר, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר באירופה". מגדל קומרצבנק "גנב" לו את התואר בעת השלמתו כאשר הוא גבוה ממנו בשני מטרים בלבד. בדצמבר 2003 התואר נלקח על ידי מגדל המגורים טריומף פאלאס במוסקבה, המתנשא לגובה של 264.1 מטרים. מאז נבנו באירופה שני גורדי שחקים גבוהים אף יותר: במוסקבה ובאיסטנבול.
בעת השלמתו היה לגורד השחקים הגבוה ביותר באיחוד האירופי, תואר אותו איבד עם השלמתו של מגדל השארד בלונדון בשנת 2012, ובו זכה מחדש עם פרישתה של הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי בשנת 2020.
בשונה מגורדי שחקים רבים אחרים ברחבי העולם (דוגמת מגדל Q1 באוסטרליה), מגדל קומרצבנק אינו כולל קומת תצפית. למעשה קומותיו העליונות כלל אינן פתוחות לקבלת קהל, והכניסה אליהן אפשרית רק לעובדי הבנק. רק קומת הכניסה של המגדל פתוחה לקבלת קהל. מגדל קומרצבנק שוכן ב-Kaiserplatz (מגרמנית, כיכר הקיסר).
הערות שוליים

↑  Home | Arup |  A global firm of consulting engineers, designers, planners and project managers, www.arup.com
מחנה שטרסהוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מחנה מעבר
 מדינה:  אוסטריה
 מחוז:  Strasshof an der Nordbahn 
 תאריכים
 תאריך הקמה:  1944
 תאריך סגירה:  1944
 תאריך שחרור:  אפריל 1945 
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  בעלות הברית
 מספר אסירים בשיא:  כ-21,000
 השתייכות האסירים:  יהודים, אוקראינים, רוסים
 נתונים
 קואורדינטות:  48°19′10″N 16°38′51″E﻿ / ﻿48.319443888889°N 16.6475°E﻿ / 48.319443888889; 16.6475
  (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהמחנה שטרסהוף(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.מחנה שטרסהוף
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
מחנה שְטרָסהוֹף (Strasshof) באוסטריה היה מחנה קליטה ותחנת מעבר ליהודים מגורשים, לפני העברתם לעבודות כפייה, בשלהי מלחמת העולם השנייה.
הרקע

ב-1944, בעיצומו של הגירוש המהיר של יהודי הונגריה אל מחנות ההשמדה, התקיים משא ומתן על העברת כסף וסחורות לגרמנים תמורת שחרור יהודים – העסקה שכונתה סחורה תמורת דם. במסגרתה הסכים אדולף אייכמן להתיר לקבוצה נבחרת של יהודים להגר אל מחוץ לשטחי הכיבוש הגרמני. כמחווה של רצון טוב הסכים גם "להקפיא" מספר משלוחי רכבות, שנוסעיהן היהודים היו אמורים להישלח לאושוויץ, ולהחזיקם באופן זמני במחנות עבודה.
בעת ניהול המשא ומתן, פנה ראש עיריית וינה, קרל בלשקה, שעירו סבלה ממחסור בידיים עובדות עקב גיוס הגברים למלחמה, אל "המשרד הראשי לביטחון הרייך" וביקש שישלחו אליו יהודים לעבודות כפייה. 'המשרד' נעתר לבקשה וביוני 1944 ניתנה הוראה להסיט ממסלולן המקורי לאושוויץ מספר רכבות משא עמוסות כל אחת בלמעלה מ-3,000 יהודים לעבר מחנה שטרסהוף.
המחנה

מחנה שטרסהוף הוקם סמוך לעיירה אוסטרית קטנה באותו שם, השוכנת כ-20 ק"מ מזרחית לווינה.
עוד בתחילת מלחמת העולם השנייה הוכשר שטח המחנה והוקמו בו שורות צריפים בתוך מתחם מגודר היטב. המחנה והצריפים, שמשו כמקום משכנם של אסירי עבודה ושבויי מלחמה, אוקראינים ורוסים, במשך כל שנות הלחימה. מיקומו על צומת דרכים מרכזית, איפשר לאנשי האס אס לעשות בו שימוש מיידי עם בואם של "המשלוחים המוקפאים".
המיון

כ-21,000 איש הגיעו אל המחנה, רובם מגורשים, יהודי הונגריה. בהגיעם שהו בו מספר ימים ועברו מיון – הבריאים והכשירים לעבודה הועברו לפיקוח של מרכז מנהלי בווינה, בראשותו של הרמן קרומיי, ונשלחו לשמש ככוח עזר בעבודות בנייה, חקלאות, ניקיון ותחזוקה. המגורשים עבדו בחוות חקלאיות, בכפרים, במוסדות ציבור וברחובות וינה וערים אחרות במזרח אוסטריה. הם חיו בקרב בני העם האוסטרי, נתונים למרותם של אזרחים או פקידי ממשל, והתגוררו בקבוצות או כיחידים בתחומי המקום בו הועסקו.
רוב היהודים מ"מגורשי שטרסהוף" ניצלו ממוות בטוח ושרדו את המלחמה. רק מעטים, שלא עברו בהצלחה את המיון, נשלחו למחנות השמדה.
בין המגורשים היה גבוה במיוחד מספרן של משפחות גרעיניות שנותרו בחיים. בגלל אופיו של הגירוש ההמוני והמהיר מהונגריה, הועלו הורים עם ילדיהם אל הרכבות, בהמוניהם, הישר מנקודות איסוף ללא מיון מקדים. כך הגיעו לשטרסהוף משפחות בהרכב מלא או חסר. עובדה זו השפיעה גם על הקריטריונים למשלוח המגורשים לעבודות - אחד הקריטריונים שנקבעו היה כי משפחה בה לפחות מחצית מילדיה כשירים לעבודה, תישלח כולה לעבודות הכפייה.
מחנה שטרסהוף פעל עד סוף שנת 1944, עת הופצץ על ידי כוחות בנות הברית.
לקריאה נוספת

ההגליה : עדויות מגורשים מהונגריה לאוסטריה בתקופת השואה / נערכו והוסברו על ידי צבי נשיא. (1995)
שלומי רוזנפלד, מעמק עכור אל פתח תקווה (2013).
הערות שוליים

↑  Strasshof
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513526205171  LCCN: nb2004304423  VIAF: 153269205   WorldCat (עם VIAF): 153269205
מחסן

מחסן אוטומטי במרכז הפצה. המדפים מסודרים כך שמערכת אוטומטית יודעת לאתר כל פריט ולאסוף מגוון פריטים במהלך אחד
מחסן בפינלנד: משמאל למעבר, סחורה מסודרת על משטחי משא; מימין, משטחי משא מקובצים האחד על השני
מחסן של חברת דאגלס איירקראפט קומפני, 1942
מחסן הוא מבנה נפרד או חלק ממבנה אשר משמש להחזקה של סחורה, חמרי גלם וכדומה. וכן מבנה או חלק ממבנה המשמש להחזקה של חפצים שאין בהם צורך מיידי. נהוג להבחין בין מחסן סחורה למחסן ציוד.
מחסן סחורה

מחסנים משמשים גורמים מסחריים שונים, כמו יצרנים, יבואנים, יצואנים, סיטונאים, עסקי לוגיסטיקה ושליחויות, מכס, וכו' לאחסון סחורות. אחסון סחורות יכול להיות לטווחי זמן שונים, אך בגמר האחסון, סחורה שיצאה מהמחסן אינה חוזרת אליו.
דוגמאות למחסנים בשימוש במפעלי ייצור:
אחסון חומרי גלם.
אחסון תוצרת בתהליך.
אחסון תוצרת גמורה (בדרך כלל כאשר הביקוש למוצרים קטן מהתפוקה).
עבור יבואנים, סיטונאים, וקמעונאים משמש המחסן להחזקת סחורה שטרם נמכרה לחוליה הבאה בשרשרת האספקה, על מנת לאפשר גמישות בהספקה על פי מודלים של צריכה צפויה. כלומר, סחורה שהלקוחות צפויים להזמין לפני שבעל המחסן יספיק להזמין את הסחורה מהספק שלו.
מחסנים מסחריים נמצאים בבניינים גדולים באזורי תעשייה. הם מצוידים ברציפי העמסה למשאיות (או לעיתים לספינות); ולעיתים הסחורה מועמסת ישירות לנמל תעופה, נמל ימי או תחנת רכבת. לעיתים קרובות יש גם עגורנים ומלגזות המסייעות בשינוע הסחורה, שעל-פי תקני ISO מצויה על משטחי משא. בשל מורכבות ניהול מחסנים, הם דורשים לעיתים שימוש במערכת ניהול מחסן ממוחשבת. במחסנים כאלו יש לעיתים מערכת אחסון אוטומטית (אנ') המאפשרת אחסון וליקוט של הפריטים באמצעות מערכת רובוטית.
בהתאם לסוג הסחורה או החומרים המאוחסנים בהם, מחסנים שונים נדרשים לעמוד בדרישות שונות, כגון בקרת טמפרטורה, בקרת לחות, איטום למניעת כניסה או בריחה של גזים שונים, ועוד.
מחסן ציוד

מחסני ציוד מיועדים בדרך כלל לכלי עבודה שהשימוש בהם אינו רצוף, ובגמר השימוש הם מוחזרים למחסן עד לשימוש הבא. מחסני ציוד משמשים כמעט בכל תחום פעילות אנושי - בתעשייה, במשרדים, במבני ציבור ובבתי מגורים.
אחסון לטווח ארוך

סוג נוסף של מחסנים הן יחידות אחסון לטווח ארוך (אנ') המופעלות על ידי גופים מסחריים. מחסנים אלה יכולים להיות תאים גדולים בארון, חדרים במבנה או אף מתחם של מכולות. היחידות מושכרות על ידי המשתמשים בהן, ועומדות לרשותם בכל עת. יחידות אלו מאפשרות אחסון של חפצים גדולים ורבים כגון ריהוט, כלי רכב קטנים ועוד. פעמים רבות משמשות יחידות אלו לאחסון של תכולת דירה עקב מעבר זמני.
ראו גם

מחסן ערובה
אסם
מרכז הפצה
ממגורה
מזווה
מושבת הכתר של מלאקה

| --- | --- |
דגל

 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1824 
 ישות קודמת:   מושבות המצרים
 ישות יורשת:  פדרציית מלאיה פדרציית מלאיה
 
מושבת הכתר של מלאקה (באנגלית: Crown Colony of Malacca) הייתה מושבת כתר בריטית מ-1946 עד 1957. המושבה נכנסה תחת ריבונות בריטית לאחר חתימת האמנה האנגלו-הולנדית משנת 1824, והייתה חלק ממושבות המצרים עד 1946.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה המושבה על ידי היפנים והוחזקה בידיהם מ-1942 עד 1945. בעקבות פירוק מושבות המצרים לאחר המלחמה, פנאנג ומלאקה הפכו למושבות כתר בפדרציית מלאיה בעוד שסינגפור הפכה למושבת כתר עצמאית נפרדת ממלאיה. בשנת 1955, טונקו עבדול רחמן קיים פגישה עם הבריטים ודן עימם בסיום השלטון הבריטי במלאקה עם מיזוג עם האיחוד המלאי (שהוחלף אז בפדרציית מלאיה). ב-31 באוגוסט 1957, כאשר מלאיה השיגה את עצמאותה מהממלכה המאוחדת, מלאקה שולבה כחלק מהפדרציה, שלימים נודעה בשם מלזיה כאשר התמזגה עם טריטוריות אחרות בבורנאו הבריטית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדינות ובנושא מלזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטאורה (קומיקס)

| --- | --- |

מטאורה, כפי שהיא נראית על עטיפת החוברת מטאורה #1. החפץ הכי מסוכן בחלל, חלק 1 מאוקטובר 2014.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  באבל קומיקס
 הופעה ראשונה:  Самая опасная вещь в космосе, ч.1 (25 באוקטובר 2014)
 יוצרים:  ארטיום גברליאנוב
 מידע
 שם אמיתי:  אליונה קוזנצובה (Алёна Кузнецова)
 כינויים:  אורה
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  מבריח
מטאורה (ברוסית: МЕТЕОРА) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום באבל קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "החפץ המסוכן ביותר בחלל, חלק 1" (Самая опасная вещь в космосе, ч.1) משנת 2014 ונוצרה בידי הכותב ארטיום גברליאנוב והמאייר יבגני פדוטוב.
חוברות הקומיקס אודות מטאורה הן סדרת הרפתקאות חלל ומגוללים את קורות מסעותיה של מטאורה בחלל. מטאורה היא האלטר אגו של אליונה קוזנצובה, מבריחת חלל מיומנת שיוצאת להרפתקאות בחלל ובמרחבי הגלקסיה בספינה דמוית קרון מעופף כשאליה מתלווים היצורים זיגי ופוש.