stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המועצה לביקורת סרטים ומחזות
היסטוריה

כל מחזה או סרט קולנוע שהוצג בישראל היה צריך לקבל קודם את אישור המועצה. העילה לפסילת סרטים ומחזות הייתה רחבה ולעיתים כללה גם שיקולים פוליטיים, תרבותיים ואידאולוגים. כך, למשל, המועצה אסרה על תיאטרון ישראלי ביידיש בין השנים 1949–1951 במטרה לקדם את העברית כשפת המדינה;  אסרה להקרנה מספר סרטי אימה; ואימצה גישה מחמירה כלפי סרטים ממדינות ערב. לעיתים למועצה היו גם שיקולים דיפלומטיים, כך לדוגמה פסלה סרט בשם "הוא התחייב למות" מחשש לפגיעה ברגשות הטורקים וסרט בשם "נתיב התהילה" מחשש לפגיעה ברגשות הצרפתים וביחסים עם צרפת.
עד 1958 היה איסור גורף על הקרנת סרטים בשפה הגרמנית, עקב החשש לפגיעה ברגשות הציבור לאחר השואה. ב-1958 צומצם האיסור רק על הקרנת סרטים שהופקו בגרמניה (אך לא על סרטים בגרמנית שהופקו בשווייץ או אוסטריה לדוגמה). באפריל 1967 בוטל האיסור.
במועצה מכהנים בדרך כלל עובדי ציבור, מהמשטרה וממשרד החינוך, ואנשי ציבור מתחומי האמנות, המשפט והתקשורת. כך לדוגמה המשורר חיים גורי התפטר מהמועצה לאחר שלא הסכים לאשר את הקרנת הסרט הישראלי "המניע לרצח", בגלל רמתו הנמוכה והתוכן הבעייתי שלו.
בינואר 1980 נאסר מזכיר המועצה לביקורת, לאחר שסייע להפיץ שני סרטים ארוטיים שלא קיבלו אישור, תמורת שוחד.
במהלך השנים צומצמו סמכויותיה בהדרגה, בעקבות עשרות מאבקים משפטיים. ביוני 1989 הוחלט לבטל את סמכויותיה לגבי מחזות לשנתיים ניסיון, בעקבות חוק שיזם חבר הכנסת מרדכי וירשובסקי. ב-1991 ביטול סמכויותיה לגבי מחזות יהפך לקבוע. ואחר כך צומצם תפקידה למתן סיווג צפייה לסרטי קולנוע בלבד.
ב-5 בנובמבר 2024, לראשונה מעולם, המועצה הודיעה למנהלי הסינמטקים בישראל במכתב אזהרה, כי היא אוסרת עליהם להקרין את הסרט התיעודי "1948 – לזכור ולשכוח", המתאר את מהלכי מלחמת העצמאות דרך עדויות של יהודים וערבים. זאת אף על פי שסינמטקים ופסטיבלי קולנוע בישראל לא נדרשו מעולם לקבל את אישור המועצה לסרטים ישראלים שהקרינו (כך לדוגמה הסרט "ג'נין ג'נין" הוקרן בסינמטק ירושלים ובסינמטק תל אביב, ורק לאחר מכן לא קיבל אישור להקרנה מסחרית בבתי הקולנוע בישראל).
קבוצת גאון

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  גנקב
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־74 שנים)
 חברת אם:  ב.גאון אחזקות בע"מ
 מיקום המטה:  אור יהודה
 שליטה בחברה:  קרן ההשקעות ויולה
 ענפי תעשייה:  תשתיות  ובנייה
 מוצרים עיקריים:  צנורות פלדה ופלסטיק, מגופים, מדי מים וברזים
 שווי שוק:  191 מיליון ש"ח (14 בינואר 2025)
 הכנסות:  634 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 2.89 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 30.7 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  446 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.00 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  הראל בית-און
 מנכ"ל:  גיא רגב
  
 www.gaon.com
 
קבוצת גאון בע"מ (באנגלית: .Gaon Group Ltd) היא חברת ישראלית, העוסקת בייצור ובשיווק של צינורות פלדה ופלסטיק, מגופים, מדי מים וברזים באמצעות מספר חברות בת. קבוצת גאון היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. עד שנת 2017 פעלה בשם "צינורות המזרח התיכון בע"מ".
היסטוריה > חברת צינורות המזרח התיכון

מפעל "צינורות המזרח התיכון" הוקם ב"קריית הפלדה" בעכו כשותפות בין קונצרן כור תעשיות ותעשיין יהודי אמריקאי. אבן הפינה למפעל הונחה ב-27 בדצמבר 1949, והוא החל לפעול ב-17 ביוני 1951 בטקס חגיגי בנוכחות שרת העבודה גולדה מאיר. בתחילת 1953 הגיע המפעל לתפוקה מלאה. העבודות על הקמת מפעל הצינורות השני נמשכו והמפעל החל בפעולתו באוקטובר 1955. בשנת 1957 רכשה "כור" את מלוא הבעלות במפעל. בתחילת שנות ה-60 עבדו במפעל כ-450 עובדים.
היסטוריה > המפעל ברמלה

המפעל בצריפין הוקם ב-1949, על ידי מקורות, המשביר המרכזי וניר שיתופי. רוב עובדי המפעל היו תושבי העיר רמלה הסמוכה.
היסטוריה > מיזוג

בשנת 1964 מוזג המפעל בעכו עם המפעל בצריפין לחברה אחת. המפעל הראשי של החברה היה ממוקם בצריפין, ומפעל הגלוון בעכו.
שני המפעלים בעכו ובצריפין סיפקו במשך שנים רבות כמעט את כל צריכת הצינורות של מדינת ישראל וגם ייצאו את תוצרתם. הצינורות שימושו בעיקרם לצורך תשתיות מים וביוב עירוניות, לתעשייה, לחקלאות ולהולכת דלק וגז, ובין השאר שמשו לבניית מערכת הובלת המים הארצית של חברת "מקורות" וקווי מים בתוך הערים והיישובים, קווי הדלק של חברת תשתיות נפט ואנרגיה, לבניית קו צינור אילת-אשקלון ובשנות ה-2000 לבניית תשתית הולכת הגז של חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל.
במאי 1993 נרשמו לראשונה מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה גם הנפיקה איגרות חוב בבורסה.
היסטוריה > בבעלות חברת גאון אגרו

בשנת 1998 החליטה "כור תעשיות" למכור את החברה. גרעין השליטה בחברה (76%) נרכש בשלהי שנת 2000 על ידי חברת "גאון אגרו", שהייתה בבעלות בני גאון (לשעבר מנכ"ל כור), וקרן ההשקעות בתעשייה הבריטית "3i" (אנ') לפי שווי חברה של 107 מיליון שקל. היקף ההשקעה של שתי החברות עמד אז על 82 מיליון שקל. עד סוף 2003 חילקה החברה דיבידנדים בהיקף כולל של 95 מיליון שקל והם כיסו למעשה תוך 3 שנים את רוב השקעתם בחברה. בפברואר 2004, מכרה 3i את רוב מניותיה, "גאון אגרו" עלתה להחזקה של 53% מהחברה ואיש העסקים סמי שמעון רכש 20%. ב-2017 הודיע עיזבון סמי שמעון על מכירת חלקו בחברה.
בשנת 2002, הייתה החברה שותפה (21%) בקבוצת "ויה מאריס" שזכתה במכרז להקמת מתקן התפלה פלמחים. המתקן החל לפעול במאי 2007, ובפברואר 2010, מכרה את חלקה לשותפה חברת גרנית הכרמל תמורת 61.3 מיליון שקל.
בשנת 2004, רכשה החברה 20% מהבעלות בחברת "פלסים" מקיבוץ מרחביה תמורת כ-6 מיליון שקל. פלסים היא החברה הגדולה בישראל לייצור צנרת פלסטית. דרך חברות הבת שלה היא מייצרת צנרת לתשתיות, מים, ביוב, ניקוז, תעשייה, חקלאות ובנין. בשנת 2006 איחדו שתי החברות את פעילות השיווק שלהם בתחום מוצרי התשתית והבניין. בשנת 2011 רכשה 51% נוספים מהבעלות בפלסים, תמורת כ-20 מיליון שקל והגדילה החזקותיה ל-71%.
בשנים 2006 עד 2009 זכתה החברה במספר מכרזים לאספקת צנרת למערכת הארצית להולכת גז טבעי של חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל.
בשנת 2006, הועמדו לדין, אביב אלגור ואיאן דייוויס, בני דודים מדרגה שנייה, שהיו נציגי קבוצת 3I בישראל (שהחזיקה 38% מהמניות בחברה), באשמה כי השיגו במרמה מהאסיפה הכללית של בעלי המניות, תמיכה בכך שיועברו להם דמי-ניהול בהיקף של 250 אלף שקל לחודש. בשנת 2009 הם הורשעו בעבירות מירמה. אביב אלגור נידון למאסר של שנתיים, ואיאן דייוויס ל-18 חודשים.
היסטוריה > בבעלות קרן ויולה

בפברואר 2013, רכשה קרן ויולה את השליטה בחברת האם של "גאון אגרו" (חברת האם של "צינורות המזרח התיכון") - חברת ההחזקות "ב. גאון אחזקות". הקרן החלה בארגון מחדש של עסקי הקבוצה. "ב. גאון אחזקות" רכשה מ"גאון אגרו" 51% ממניות "צינורות המזרח התיכון". במרץ 2015, נכסיה העיקריים של "גאון אגרו" היו: החזקה של 25% ממניות חברת "מצרפלס", 50% מחברת "שגיב" ו-98% מחברת "כוכב" עברו לבעלות "צינורות המזרח התיכון". כך שכל הפעילות מרוכזת תחת חברה אחת. במרץ 2017, שינתה "צינורות המזרח התיכון" את שמה ל"קבוצת גאון". במאי 2018 מכרה את החזקתה בחברת "מצרפלס".
באוגוסט 2016, הודיעה על מכירת שטח המפעל שלה בצריפין ליבואן טויוטה ג'ורג' חורש, תמורת 386 מיליון שקל. בדצמבר 2017 הודיע על הקמת מפעל חדש בנאות חובב, בהשקעה של כ-200 מיליון שקל, במקום המפעל בצריפין. המפעל החל לפעול בשנת 2021.
בדצמבר 2021, רכשה את השליטה בחברת הברזים "שגיב", תמורת כ-28.8 מיליון שקל, ועלתה להחזקה של 74% בחברה.
החזקות (במישרין או באמצעות חברות הקבוצה)

צינורות המזרח התיכון - תעשיות 2001 בע"מ
צינורות המזרח התיכון - גילוון (1994) בע"מ
הכוכב חברה לתעשיות מגופים מתכת (1987) בע"מ
שגיב (אגש"ח) בע"מ
פלסים תשתיות בע"מ (שרכשה את פלגל תעשיות פלסטיק (אגש"ח) בע"מ)
מדי ורד בע"מ
אורי נחמני ובניו קידוחים בע"מ
תשתיות הדרום פ.ח.ש בע"מ
חריגה מסמכות

חריגה מסמכות (בלטינית: ultra vires, מעבר לסמכות) היא מושג משפטי שמתייחס לפעולה של מי שניתנה לו סמכות מסוימת, אך פעולתו זו חורגת מגבולות סמכותו, ולכן בטלה.
המונח משמש במשפט מנהלי ובמשפט חוקתי, בעת ביקורת שיפוטית על פעולתה של רשות, לתיאור פעולה החורגת מהסמכות שניתנה לרשות. דוגמה לכך היא התקנת חקיקת משנה החורגת מהסמכות שניתנה בחוק לפעולה זו.
משפט מנהלי

כלל בסיסי במשפט מנהלי, מכוח העיקרון של שלטון החוק, הוא שגם הרשות המבצעת כפופה להוראות החוק, ועליה לפעול במסגרת הסמכות שהחוק מקנה לה.
בבג"ץ ישראל שייב נגד שר הביטחון נפסלה הוראה של שר הביטחון שלא להעסיק את העותר, ישראל אלדד, בבית ספר, משום ההחלטה בנושא זה אינה בסמכותו של שר הביטחון. בפסק הדין כתב השופט יצחק אולשן:
משפט חוקתי

פסק דין ראשון בישראל שבו נפסלה החלטה של רשות שלטונית משום שהיא פוגעת בזכות יסוד ללא הסמכה הוא בג"ץ בז'רנו, שבו נפסלה החלטה של המשטרה לאסור על מאכערים להופיע ולפעול כשלוחי לקוחותיהם במשרדי התנועה למחוז תל אביב. בג"ץ קבע כי "בהיעדר סמכות מפורשת או מכללא בחוק אין לו, לאיסור, צידוק כלשהו".
בפרשה מאוחרת יותר, בג"ץ מיטרני, נקבע שלא די בהסמכה שמשתמע ממנה שהרשות רשאית לפגוע בזכויות, אלא יש צורך בהסמכה מפורשת בחוק לכך.
דרישת ההסמכה קיבלה עיגון גם כתנאי הראשון בפסקת ההגבלה להצדקת הפגיעה בזכויות ובעקרונות החוקתיים שבחוקי היסוד.
דיני תאגידים

בדיני תאגידים משמש המושג לתיאור פעולה החורגת מסמכותה של חברה בהתאם לתקנון ההתאגדות שלה או לתזכיר (בחברות ותיקות שנוסדו לפני 1 בפברואר 2000). בעבר נחשבה פעולה כזו לבטלה, אך בשנת 1981 תוקנה פקודת החברות, וחברה אחראית גם לפעולה שנעשתה על ידי עובדיה תוך חריגה מסמכותם. כיום מוסדר נושא זה בסעיף 56(א) לחוק החברות, התשמ"ט-1999, אשר קובע:
"פעולה שנעשתה בעבור חברה בחריגה ממטרות החברה, או שנעשתה בלא הרשאה או בחריגה מן ההרשאה, אין לה תוקף כלפי החברה, אלא אם כן אישרה החברה את הפעולה בדרכים הקבועות בסעיף קטן (ב), או אם הצד שכלפיו נעשתה הפעולה לא ידע ולא היה עליו לדעת על החריגה או על העדר ההרשאה."
מטרת התיקון הייתה למנוע פגיעה בצדדים שלישיים אשר אינם מודעים לחריגה, ועלולים להיפגע. בדיונים בבית המשפט, במקרים של פגיעה בצד שלישי, עולה לעיתים לדיון השאלה אם ועד כמה היה על הצד השלשי לברר את סמכותה של החברה לבצע את הפעולה.
חוק השיפוט הצבאי

חוק השיפוט הצבאי כולל חמישה סעיפים (החל מסעיף 68) הקובעים ענישה, משנה מאסר ועד לעשר שנות מאסר, למצבים שונים שבהם חייל חרג מסמכותו.
לקריאה נוספת

י. גרוס וי. כהן, "האם בוטלה תורת האולטרא וירס בישראל?", עיוני משפט ט 277 (תשמ"ג).
י. גרוס וי. כהן, "חריגה מהרשאה לאור חוק לתיקון פקודת החברות (תיקון מספר 17, התשמ"א-1981)", עיוני משפט י 589 (תשמ"ה).
י. גרוס וי. כהן, "חריגה מהרשאה לאור סעיפים 106-105 לפקודת החברות [נוסח חדש], תשמ"ג-1983", עיוני משפט יא 281 (תשמ"ו).
ד"ר אירית חביב-סגל, דיני חברות, הוצאת 4Balance הפקות בע"מ, 2007, עמ' 105-149.
הערות שוליים

↑  ע"א 421/61 מדינת ישראל נ' ש. פ. האז: "החוק קיים לא לאזרח בלבד. הוא קיים גם בשביל השלטונות. יתירה מזאת, כל שלטון שמחובתו לעמוד על מילוי החוק על־ידי האזרח, צריך קודם כל לשמש דוגמה למילוי החוק על־ידי עצמו. החוק נוצר על־ידי המחוקק כדי שלפיו תנהג המדינה ואין השלטון יכול לדרוש לעצמו מעמד מיוחד כאילו הוא הינו מעל החוק. זהו אחד העקרונות היסודיים של 'שלטון החוק'."
↑  בג"ץ 144/50 ד"ר ישראל שייב נגד שר הביטחון ואחרים, ניתן ב-8 בפברואר 1951
↑  בג"ץ 1/49 סלומון שלמה בז'רנו ואחרים נ' שר המשטרה ואחרים, ניתן ב-10 בפברואר 1949
↑  ראו, למשל: הנחיה מס' 20.2 - חריגה מסמכות בהתקשרויות עם ספקים, הנחיות התביעה הצבאית הראשית
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלדד גינוסר

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1981 (בן 43) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 www.bridgewithgino.com
 ספורט
 ענף ספורט:  ברידג' 
 
אלדד גינוסר (נולד ב-14 ביוני 1981) הוא שחקן ברידג' מקצועני ישראלי. אלדד זכה בהישגים רבים בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת בברידג' הישראלי ובברידג' העולמי, רובם ביחד עם שותפו הקבוע רון פכטמן. בין הישגיו זכייה באליפות אירופה לקבוצות בשנת 2007 (ביחד עם רון פכטמן ואב ובן מצרפת מישל בסיס ותומא בסיס) וזכייה במקום השני באליפות אירופה לזוגות. אלדד שיחק מספר פעמים רב בנבחרת ישראל וזכה באליפויות הארץ ובתחרויות חשובות נוספות בישראל.
ביוגרפיה

אלדד הוא בעל תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. הוא אחד ממייסדיו ומבעליו של מועדון הברידג' השרון בכפר סבא. הוא מלמד ברידג' בבית-הספר לברידג' במועדון השרון ובמסגרות אחרות. ביחד עם שירי פאור מלמד החל משנת 2011 קורס למורי ברידג' בשיטה המודרנית. גינוסר אחראי על פרויקט פיסגה של ההתאגדות הישראלית לברידג'. במסגרת פרויקט זה הוא מלמד צעירים בעלי פוטנציאל להיכלל בעתיד בנבחרות הצעירות של ישראל.
גינוסר הוא כותב קבוע בירחון הברידג' הישראלי ובשנת 2012 התפרסם ספרו: הכרזת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא.

 מטרת הספר היא לאפשר לשחקנים ישראליים רבים להשתמש בשיטת ההכרזה 2 על 1 מחייבת למשחק מלא, באנגלית: Two Over One Game Forcing. שיטה זו, שמקורה בארצות הברית פופולרית בשנים האחרונות בקרב שחקני ברידג' מקצוענים ושחקנים נוספים. בשנת 2016 פרסם ספר נוסף, ברידג' ב-60 שניות, הכולל הסבר של חוקי המשחק, מוסכמות וטכניקות בסיסיות, כללים והמלצות ומילון מונחים.
אלדד גינוסר היגר לארצות הברית וקיבל אזרחות אמריקאית.
קריירת הברידג'

קריירת הברידג' של אלדד גינוסר כוללת הישגים בתחרויות ברידג' עולמיות חשובות, כתיבת ספרים ואימון נבחרות וזוגות.
קריירת הברידג' > הישגים בולטים בעולם > אליפויות עולם

מקום שלישי באליפות העולם הפתוחה לקבוצות (גביע רוזנבלום) בוורונה בשנת 2006
מקום רביעי באליפות העולם הפתוחה לקבוצות (גביע רוזנבלום) בפילדלפיה בשנת 2010
מקום חמישי באליפות העולם הפתוחה לקבוצות (גביע רוזנבלום) בולדהובן בשנת 2011 עם נבחרת ישראל
מקום ראשון באליפות אירופה לקבוצות באנטליה בשנת 2007. יחד עם רון פכטמן והזוג הצרפתי, אב ובנו מישל בסיס ותומא בסיס.
מקום שני באליפות העולם לקבוצות מעורבות (Whuan Cup) ב-Salsomaggiore באיטליה בשנת 2022 בנבחרת ארצות הברית.
.


שיחקו בנבחרת ארצות הברית: דנה ברקוביץ, ששיחקה איתו, מיגרי צור-קמפינלה, דבי רוזנברג, אנדרו רוזנטל, וכריס וילנקן.
קריירת הברידג' > הישגים בולטים בעולם > אליפויות אירופה

מקום שני באליפות אירופה לזוגות בפוזנן בשנת 2011 יחד עם רון פכטמן.
מקום שלישי באליפות אירופה הפתוחה לקבוצות באוסטנד בשנת 2010 עם נבחרת ישראל
מקום שלישי באליפות אירופה הפתוחה לקבוצות בטנריפה בשנת 2005
מקום שני באליפות אירופה לקבוצות צעירים בשנת 2004
קריירת הברידג' > הישגים בולטים בעולם > אליפויות צפון-אמריקה

פעם אחת זכה במקום השני ב-Spingold (תחרות קבוצות חזקה של התאגדות הברידג' האמריקאית בשיטת נוק-אאוט) בשנת 2018.
פעמיים זכה במקום השני בתחרות Edgar Kaplan Blue Ribbon Pairs בשנים 2014 ו-2018.
קריירת הברידג' > הישגים בולטים בישראל

זכייה באליפות הארץ הפתוחה בשנים 2007 ו 2008
זכייה באליפות הארץ בשיטת Top Bottom בשנת 2007
זכייה באליפות הארץ לזוגות מעורבים בשנים 2009 ו 2010
זכייה בליגה הלאומית לקבוצות בשנת 2009
זכייה בגביע המדינה בשנת 2010
קריירת הברידג' > אימון

המאמן של עדי אסולין והילה לוי כשחקניות נבחרת ישראל חנשים שזכתה ב-Venice Cup בשנת 2023.
מאמן של הנבחרות הצעירות של ישראל באליפות איירופה בשנת 2024.
קריירת הברידג' > ספריו

אלדד גינוסר, ברידג' הכרזת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא,הוצאת רותם הפקות, 2012
אלדד גינוסר, ברידג' ב-60 שניות, הוצאת אוריון, 2016
אלדד גינוסר, 2/1 מחייב למשחק מלא - הספר השלם, הוצאת רותם, 2018
Power Up Your Bridge Game, 2019
לקריאה נוספת

אלדד גינוסר, ברידג' הכרזת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא,הוצאת רותם הפקות, 2012
הערות שוליים

↑  World Mixed Team Championships, "Whuan Cup Finals"
↑  World Mixed Team Championships, "Whuan Cup USA1"
↑  “Update -- Grue and Levin Win Blue Ribbon Pairs.”, Bridge Winners,November 30, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599300605171  VIAF: 15148035786287971072   WorldCat (עם VIAF): 15148035786287971072
חקיקה פרסונלית

חוק מייצג נורמה כללית, הרלוונטית לציבור כולו או לחלק ניכר ממנו. לעיתים נחקק חוק הנוגע לאדם יחיד או לגוף יחיד. חוק כזה קרוי חוק פרסונלי ותהליך יצירתו קרוי חקיקה פרסונלית, ונחשב בדרך כלל כשימוש לא ראוי במנגנון החקיקה. אהרן ברק ציין כי יש הסבורים שחקיקה פרסונלית פוגעת בעיקרון של הפרדת הרשויות, בנמקם: "חוק לאיש מיוחד או לעניין מיוחד יש בו משום התערבות בעניין של הרשות המבצעת (אם העניין הוא מנהלי) או בעניינה של הרשות השופטת (אם העניין הוא שיפוטי), בלא לקיים את הדרישות המצדיקות התערבות זו."
מאפיינים

לעיתים רחוקות חוק פרסונלי נוקב במפורש בשם האדם או הגוף שהחוק עוסק בו. הדוגמה המובהקת ביותר לכך היא חוק הנשיא חיים ווייצמן (גימלה ועזבון), המכונה גם "חוק ורה ויצמן", הקובע כי "לוירה וויצמן, אלמנתו של נשיא המדינה המנוח חיים וויצמן, תשולם מאוצר המדינה גימלה כל ימי חייה". דוגמה נוספת היא חוק החברה לישראל בע"מ, המעניק הטבות מס לחברה לישראל בלבד. בדרך כלל גם חוק פרסונלי מנוסח בצורה כללית, כמקובל בחוקים, אך גלוי וידוע שהוא בא להתמודד עם מקרה ספציפי, הנוגע לאדם יחיד או לגוף יחיד.
מקרה מובהק של חקיקה פרסונלית, שעל אף ניסוחה הכללי ידוע בוודאות שהיא נוגעת לאדם אחד בלבד, משום שהחוק מתייחס רק לאירועי העבר, הוא חוק לאישור מינויי שופטים של בית המשפט העליון, שנתן תוקף למפרע למינויו של הרב שמחה אסף, ביולי 1948, לשופט בבית המשפט העליון, על מנת לתת ייצוג גם לחוגים הדתיים, אף שלא היה בעל הכישורים שנקבעו בחוק למשרה זו. החוק זכה לכינוי "חוק הרב אסף".
פעמים רבות חוק פרסונלי מכונה על שם האדם שאליו כוון החוק, אף שייתכן שבעתיד יושפעו מהחוק אנשים נוספים. דוגמה לכך הוא חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, המוכר בשם "חוק בשארה", משום שהאדם היחיד שהחוק היה רלוונטי לגביו בעת חקיקתו הוא חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.
מרדכי, קרמניצר ופוקס מציינים:
מיכל טמיר ציינה "חוק סלקטיבי פוגע אפוא באותם כללי מסגרת שהם הבסיס שעליו מושתתים גם חוקי היסוד שלנו. במקרים המתאימים שבהם מדובר בבירור בשימוש לרעה בכוחו של המחוקק על בית המשפט לא להירתע מהפעלת ביקורת שיפוטית על בסיס עקרונות היסוד של השיטה ולא להסתפק בבחינה חוקתית על בסיס פגיעה בשוויון ובחינת התקיימות מרכיביה של פסקת ההגבלה", ובהתייחסה לתיקון פרסונלי של חוק יסוד ציינה: "תיקון יכול שיהא לא חוקתי בשל הסלקטיביות שבו, שהרי אם שלטון החוק ועקרונות הפרדת הרשויות מחייבים כלליות של נורמות חקיקתיות, הדברים חלים מקל וחומר באשר לנורמות החוקתיות, אשר אמורות לכלול את עקרונות היסוד הבסיסיים ביותר של השיטה המשפטית שלנו."
לעיתים נחקק חוק בעקבות מקרה ספציפי, אך אין לראותו כחקיקה פרסונלית, משום שהחוק רלוונטי למקרים נוספים. דוגמה לכך הוא "חוק דרומי" (סעיף 34י1 לחוק העונשין), שנחקק לאחר פרשת שי דרומי שבה שי דרומי ירה למוות במסיג גבול.
סעיף 19 לחוקת גרמניה שולל במפורש חקיקה פרסונלית שבאה לפגוע בזכות יסוד: "אם על פי חוק יסוד זה ניתן להגביל זכות יסוד באמצעות חוק או על יסוד חוק, החוק חייב לחול על הכלל ולא על המקרה הפרטי." הגבלה דומה קיימת בסעיף 36 של חוקת דרום אפריקה. בית המשפט העליון של ארצות הברית פסל מקרים של חקיקה פרסונלית הפוגעת בזכויות, בנימוק שהיא סותרת את חוקת ארצות הברית.
בפסיקה בישראל

לעיתים מתעוררת מחלוקת האם חוק מסוים הוא בגדר חקיקה פרסונלית, ולכן אינו ראוי, או שהוא חקיקה ראויה, גם אם נוצרה בעקבות מקרה פרטי. בדיון בעתירה נגד חקיקה פרסונלית יכול בית המשפט לפסול את החקיקה הפרסונלית, בעילות המקובלות לפסילת חקיקה, כגון סתירה לחוק יסוד. דרך פחות אגרסיבית להגשמת מטרת העתירה היא השארת החקיקה על כנה, בנימוק שאין בה פסול כשלעצמה, תוך שלילת המרכיב הפרסונלי שבה, למשל בדרך של דחיית כניסתה לתוקף של החקיקה, כך שלא תשפיע על האדם שעליו נועדה להשפיע.
חקיקה פרסונלית נחשבת בדרך כלל כשימוש לא ראוי במנגנון החקיקה, אך במקרים חריגים נמצאת לה הצדקה. דוגמה לכך היא סעיף 74 לחוק למניעת מפגעי אסבסט ואבק מזיק העוסק ב"חברות שעסקו במועד שקדם ליום התחילה בייצור אסבסט בגליל המערבי" - הניסוח אמנם כללי, אך למעשה הוא חל על חברה אחת בלבד איתנית - מוצרי בניה בע"מ. החברה עתרה לבג"ץ, בנימוק שזהו חוק פרסונלי הפוגע בזכות הקניין, ולכן אינו עומד בתנאיה של פסקת ההגבלה שבחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. פסק הדין הגיב לטענה זו:
המשך פסק הדין קבע שהחוק הוא לתכלית ראויה ומידתי, משום ש"הסעיף נועד לתת מענה למצב הייחודי שנוצר: מצבורי פסולת אסבסט בהיקף גדול, באזור גאוגרפי מוגדר, שנוצרו באופן שיטתי על ידי גורם אחד דומיננטי", ולכן נדחתה העתירה.
בפסיקה בישראל > תיקון מס' 11 לחוק יסוד: הממשלה

מחלוקת כזו עלתה בבג"ץ שיינפלד נגד הכנסת, שעסק בעתירה לביטול תיקון לחוק יסוד: הממשלה, שבו בסעיף 6(ג) המילה "מאסר" הוחלפה במילים "מאסר בפועל", ובכך התאפשר מינויו של אריה דרעי, למרות הרשעתו בעבירת מס. לטענת העותרים, עקב תחולתו המיידית של התיקון ובשל ההיבט הפרסונלי המובהק שבו, התיקון מהווה שימוש לרעה בסמכות המכוננת של הכנסת, ולא הוצג צידוק למהלך זה המעגן בחוק-יסוד הסדר הפוגע בטוהר המידות, בעקרון שלטון החוק ובאמון הציבור ברשויות השלטון. גם ארבעה פרופסורים למשפט ציבורי, ביקשו להצטרף כידידי בית המשפט בנוגע לשאלת חוקתיות התיקון לחוק היסוד, ובפרט בכל הנוגע לשאלה האם נעשה שימוש לרעה בסמכות המכוננת, וטענו שהתיקון נחזה כתיקון כללי, אך למעשה מדובר בתיקון פרסונלי ורטרוספקטיבי, המערער את היציבות החוקתית, שנועד לתת מענה לצורך פוליטי נקודתי של הקמת קואליציה וכינון ממשלה. לעומתם טענה הכנסת כי עצם העובדה שמקרה פרטי הוא זה שהיווה תמריץ לחקיקה או שקיימים מניעים פרסונליים שהניעו את תהליך החקיקה – אינה משנה מן המסקנה כי הוא עומד במבחנים שנקבעו בפסיקה לזיהויה של נורמה חוקתית.
נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות ציינה בפסק דינה שהליך חקיקת התיקון "אכן מדיף ריח חריף של פרסונליות משום שהוא נועד בראש ובראשונה כדי לסלול את הדרך למינויו של דרעי לשר." היא הוסיפה שהתיקון מהווה נקודת שפל של התופעה לפיה חברי הכנסת מנצלים את הקלות שבה ניתן לתקן את חוקי היסוד לצרכים פוליטיים נקודתיים, ובכך הם גורמים לשחיקה ולזילות מסוכנת במעמדם של חוקי היסוד שנועדו להיות פרקים מפוארים במפעל החוקה הישראלית. בסופו של דבר נפסק שיש לבטל את מינוי של דרעי לשר, אך התיקון לא נפסל.
חקיקה פרסונלית נחשבת בדרך כלל כשימוש לא ראוי במנגנון החקיקה, אך במקרים חריגים נמצאת לה הצדקה. דוגמה לכך היא סעיף 74 לחוק למניעת מפגעי אסבסט ואבק מזיק העוסק ב"חברות שעסקו במועד שקדם ליום התחילה בייצור אסבסט בגליל המערבי" - הניסוח אמנם כללי, אך למעשה הוא חל על חברה אחת בלבד איתנית - מוצרי בניה בע"מ. החברה עתרה לבג"ץ, בנימוק שזהו חוק פרסונלי הפוגע בזכות הקניין, ולכן אינו עומד בתנאיה של פסקת ההגבלה שבחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. פסק הדין הגיב לטענה זו:
המשך פסק הדין קבע שהחוק הוא לתכלית ראויה ומידתי, משום ש"הסעיף נועד לתת מענה למצב הייחודי שנוצר: מצבורי פסולת אסבסט בהיקף גדול, באזור גאוגרפי מוגדר, שנוצרו באופן שיטתי על ידי גורם אחד דומיננטי", ולכן נדחתה העתירה.
בפסיקה בישראל > תיקון מס' 12 לחוק יסוד: הממשלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במרץ 2023 אישרה הכנסת את תיקון 12 לחוק יסוד: הממשלה, שבו נקבעו כללים לקביעת נבצרות של ראש הממשלה. התיקון נועד למנוע אפשרות של הכרזת נבצרות לגבי ראש הממשלה נתניהו ונעשה חרף ההתנגדות של הייעוץ המשפטי לממשלה. נגד התיקון הוגשה עתירה לבג"ץ בנימוק שזהו חוק פרסונלי. נפסק, ברוב של שישה שופטים נגד חמישה, שהתיקון לחוק יחול רק מהכנסת הבאה.
הערות שוליים

↑  סוזי נבות, עזמי בשארה ויגאל עמיר נכנסים לחוקה, באתר ynet, 20 בדצמבר 2007;
יוחנן בדר, חוקים השוברים את החוק, חרות, 7 ביולי 1950;
אביעד הכהן, חקיקה אישית מנוגדת לשלטון החוק, באתר ישראל היום, 9 במרץ 2020
↑    אהרן ברק, מידתיות במשפט, נבו הוצאה לאור, 2010, עמ' 152–153
↑   חוק הנשיא חיים ויצמן (גמלה ועזבון), התשי"ג-1953, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑   חוק החברה לישראל בע"מ, התשכ"ט-1969, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑   חוק לאישור מינויי שופטים של בית המשפט העליון, התש"י-1950, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  שמעון שטרית, על השפיטה - מערכת הצדק במשפט, ידיעות ספרים, 2004, עמ' 82–83
↑   חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א-2011, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  הכנסת אישרה את "חוק בשארה", באתר ‏מאקו‏, 14 בפברואר 2011
↑  נדיב מרדכי, מרדכי קרמניצר, עמיר פוקס, מדריך למחוקק, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2015, הפרק "עקרון כלליות החוק והימנעות מחקיקה פרסונלית", עמ' 65
↑    מיכל טמיר, ‏חקיקה פרסונלית – חקיקה סלקטיבית?, חוקים י"ב, ‏2018, עמ' 201–202
↑  שם, עמ' 203
↑  רועי בר, ‏חוק יסוד עבור הרפובליקה הפדרלית של גרמניה - זכויות היסוד, באתר Academia.edu
↑  36. Limitation of rights, Constitution of the Republic of South Africa, 1996
↑  United States v. Brown, 381 U.S. 437 (1965)
↑    מיכל טמיר, ‏חקיקה פרסונלית – חקיקה סלקטיבית?, חוקים י"ב, ‏2018, עמ' 194–195
↑  בג"ץ 6971/11 איתנית מוצרי בניה בע"מ נ' מדינת ישראל ואחרים, ניתן ב־2 באפריל 2013
↑  חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 11), ס"ח 3011 מ-27 בדצמבר 2022
↑  בג"ץ 6971/11 איתנית מוצרי בניה בע"מ נ' מדינת ישראל ואחרים, ניתן ב־2 באפריל 2013
↑  חוק־יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12), ס"ח 3031 מ-27 במרץ 2023
↑  עמיר פוקס, "הצעת חוק יסוד:הממשלה (תיקון–נבצרות ראש הממשלה)", המכון הישראלי לדמוקרטיה, 23 בפברואר 2023.
↑   יהונתן ליס, הח"כים אישרו: החוק שימנע את הוצאת נתניהו לנבצרות יובא להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, באתר הארץ, 21 במרץ 2023.
↑  בג"ץ 2412/23 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־3 בינואר 2024
↑  תומר גנון, בג"ץ: החוק שמונע הוצאת ראש ממשלה לנבצרות לא יחול בכנסת הנוכחית, באתר כלכליסט, 3 בינואר 2024