stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורס תכנות (צה"ל)
משך שירות

בוגרי הקורס נדרשים לחתום שנתיים וחצי שירות קבע למעט המגיעים מפרויקט שח"ר הנדרשים לחתום שנתיים שירות קבע וארבעה חודשי שירות סדיר נוספים (שס"ן).
חיילות ומתנדבים בוגרי הקורס נדרשים להשלים שנתיים ושמונה חודשים שירות חובה, ולכן הם מחויבים בשמונה חודשי שירות סדיר נוספים (שס"ן) בהתאם לסעיף 16א בתקנות שירות ביטחון.
חלק מחניכי קורס תכנות בממר"ם, מחזור י"ז, אוקטובר 1969. בחולצה לבנה: אחד ממדריכי הקורס, ממ"ק אורי דותן. שוכב משמאל: סגן יצחק מלאך, לימים מפקד ממר"ם
קהילת יהודי זחרינו

קהילת יהודי זחרינו (Zakharino) עיירה בנפת חיסלביצ'י (Khislavichi) במחוז סמולנסק (Smolensk), שלפני מלחמת העולם השנייה הייתה בתחומי ברית המועצות, התקיימה עד להשמדתה בשואה. הקהילה התאפיינה באנשים שעסקו בחקלאות.
באמצע שנות העשרים של המאה העשרים התגוררו בזחרינו כ-550 יהודים – יותר מ-90 אחוזים מכלל תושביה. רובם עסקו בחקלאות, והיו בהם גם סוחרים זעירים ובעלי מלאכה. בעיירה פעלו בית ספר יסודי יהודי וחוג לדרמה.
הגרמנים כבשו את זחרינו ב-1 באוגוסט 1941. במהלך המלחמה היא הייתה בתחום הממשל הצבאי הגרמני בברית-המועצות. מיד עם הכיבוש החלו בשוד רכושם של היהודים, בהשפלתם ואף ברצח של יהודים. בעיירה פעל יודנרט. גטו הוקם בזחרינו באוקטובר 1941 ורוכזו בו כ-300 יהודים. הגטו חוסל במאי 1942 וכל תושביו נורו למוות.
הקהילה אינה קיימת עוד כיום.
הערות שוליים

1 2 3 4  זחרינו (Zakharino), באתר www.yadvashem.org
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קהילת יהודי זחרינו".
פרשת ההתעללות המינית בילדים על ידי כמרים בכנסייה הקתולית בבוסטון

הקרדינל ברנארד פרנסיס לאו, הארכיבישוף של בוסטון בזמן פרסום התחקירים הראשונים בעיתון "הבוסטון גלוב".
פרשת ההתעללות המינית בילדים על ידי כמרים בכנסייה הקתולית בבוסטון הייתה פרשייה אחת מתוך מסכת רחבה של מקרי התעללות מינית בילדים ונערים מצד כמרים בכנסייה הקתולית בארצות הברית. תחילת פרסום הפרשייה בשנת 2002, כשבעיתון "הבוסטון גלוב" פורסם תחקיר עיתונאי נרחב על התעללות מינית בקטינים על ידי כמרים מהכנסייה הקתולית בבוסטון, תחקיר אשר פתח צוהר לנושא בשיח הציבורי, ולאחר מכן גם הביא לחשיפתם של מקרים רבים נוספים בכל רחבי המדינה.
במשך הזמן, התברר כי כמרים וחברי מסדר בכנסייה הקתולית התעללו מינית באלפי קטינים לאורך עשרות שנים, ומה שנראה בתחילה כאוסף מקרים בודדים של התעללות הפך לשערורייה ארצית ובינלאומית של הכנסייה הקתולית. למרות שרוב המקרים המדווחים אירעו בארצות הברית, עדויות מצד קורבנות הגיעו גם ממדינות נוספות מרחבי העולם כמו אירלנד, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד. היבט משמעותי וכבד משקל שעלה תוך כדי העיסוק הציבורי בנושא היה הטיוח של הפשעים על ידי הבישופים בכנסייה, תוך הצבתם מחדש של אנשי הדת המתעללים בקהילות קתוליות אחרות בשאר המדינה, בתפקידים אשר אפשרו את המשך ההתעללות בילדים נוספים.
בעקבות הפרסום, הועמדו לדין חמישה כמרים וכומר נוסף שהודה באשמה. סיקור הפרשייה עודד קורבנות נוספים להתלונן לרשויות החוק גם הם על התעללות דומה שחוו, וכתוצאה מכך נחקרו והועמדו לדין מעורבים נוספים בפרשה.
תגובת הארכיבישוף של בוסטון

הארכיבישוף של בוסטון באותו הזמן היה ברנארד פרנסיס לאו. בהצהרותיו הפומביות, לאחר פרסום התחקירים, תוך כדי ההתמודדות של הכנסייה עם המשבר התדמיתי שנוצר, טען לאו כי בתחילה לא הייתה לאנשי הכנסייה את המומחיות המספקת להתמודדות עם פדופיליה והם הסתמכו על המלצות של רופאים. אך בסופו של דבר, נאלצה הארכידיוקסיה של בוסטון לשלם מיליוני דולרים של פיצויים לקורבנות ההתעללות, כשחלק מתשלום הפיצויים היה על העלמת העין מהפשעים שהתרחשו תחת סמכותה. במקרים מסוימים, חברות הביטוח טענו שהפעולות היו מכוונות, ועל כן אינן מכוסות מבחינת הביטוח, מה שהקשה כלכלית על הכנסייה הקתולית באזור אף יותר.
בתרבות הפופולרית

בשנת 2015 אשר עלה לאקרנים הסרט "ספוטלייט" שהתמקד בעיתונאים של "הבוסטון גלוב" במהלך עבודת ופרסום התחקיר, הסרט זכה בשני פרסי אוסקר, כולל פרס הסרט הטוב ביותר.
ראו גם

התעללות מינית בילדים
עיתונאות
ביאורים

↑  לדוגמה: 300 התלוננו שנוצלו מינית על ידי כמרים בבוסטון, באתר הארץ, 25 בפברואר 2002
הערות שוליים

↑  Gilgoff, Dan. "Catholic Church's sex abuse scandal goes global" (באנגלית). CNN. נבדק ב-2017-12-20.
↑  "Abuse in the Catholic Church". אורכב מ-המקור ב-18 במאי 2008. נבדק ב-21 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Practice areas". נבדק ב-21 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CHALLENGING THE CHURCH". 26 במרץ 2002. אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2012. נבדק ב-21 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Boston Globe / Spotlight / Abuse in the Catholic Church / Scandal and coverup".
↑  Bruni, A Gospel of Shame (2002), p. 336
↑  "Boston Globe / Spotlight / Abuse in the Catholic Church". The Boston Globe.
↑  "Boston Archdiocese Agrees to $85M Sex Abuse Settlement". Fox News (באנגלית אמריקאית). 2003-09-09. נבדק ב-2017-12-20.
↑  "Insurer refuses to reimburse settlements over church sex abuse - The Boston Globe". BostonGlobe.com. נבדק ב-2017-12-20.
קלרה אימרווהר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1870 Wojczyce, רפובליקת פולין 
 התאבדה:  2 במאי 1915 (בגיל 44) דאהלם, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Clara Helene Immerwahr 
 ענף מדעי:  כימיה, כימיה פיזיקלית 
 מקום מגורים:  ברלין 
 מקום קבורה:  Friedhof am Hörnli 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב 
 מנחה לדוקטורט:  ריכרד אבג 
 בן או בת זוג:  פריץ הבר (1901–1915) 
 צאצאים:  הרמן הבר 
 מספר צאצאים:  1 
 
קלרה אימרווהר (גרמנית: Clara Immerwahr;‏ 21 ביוני 1870 – 2 במאי 1915), הייתה כימאית גרמנייה ממוצא יהודי, אשתו הראשונה של הכימאי הגרמני-יהודי, פריץ הבר.
הייתה האישה הראשונה שקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת ברסלאו, והראשונה שקיבלה דוקטורט בכימיה מאוניברסיטה גרמנית כלשהי.
המירה את דתה לנצרות כמה שנים לפני שהתארסה לבעלה, הכימאי הגרמני-יהודי, פריץ הבר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה תרם בעלה, הכימאי פריץ הבר, בין היתר לפיתוח אמצעים ללוחמה בנשק כימי. בשנת 1915, לאחר שבעלה שב מהקרב אשר בו נעשה שימוש ראשון בנשק כימי, היא התאבדה בעזרת אקדחו, כנראה על רקע התנגדותה לפיתוח מדעי של אמצעי לחימה קטלניים. בהמשך התאבד גם בנם, הרמן, כנראה מאותה הסיבה.
הערות שוליים

↑  שלמה אהרונסון, המלחמה הגדולה, האוניברסיטה המשודרת, גל"צ. מתוך ההרצאה השישית: החזית המערבית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011097621505171  PLWABN: 9810573848705606  BIBSYS: 90777912  BnF: cb124466618 (data)  GND: 119097486  ISNI: 0000 0000 3682 6104  LCCN: n94006755  SUDOC: 033617058  VIAF: 72196766   WorldCat (עם VIAF): 72196766 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קופסה שחורה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  עמוס עוז
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן מכתבים
 הוצאה
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת עם עובד מהדורה שנייה - הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  מהדורה ראשונה - 1987 מהדורה שנייה - 1996
 מספר עמודים:  230
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003375667, 001027513
קופסה שחורה הוא ספר מאת עמוס עוז, הכתוב כרומן מכתבים, וייחודו בקול הייחודי שהוא נותן לכל אחת מן הדמויות המתכתבות, השונות מאוד זו מזו באופיין, בשפתן ובכוונותיהן. שמו של הספר מתאר את תכליתו, שהיא פיענוח אסון אהבתם ונישואיהם של אילנה ואלק. הספר יצא לאור בינואר 1987 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד.
הדמויות בספר

הדמויות העיקריות בספר הן:
ד"ר אלכסנדר א. גדעון (המופיע במכתבים כ"אלק", "אלכס" או "ד"ר גדעון" - לפי הכותב).
אילנה, גרושתו מזה שמונה שנים ואם בנם המשותף (פונה אליו בשם אלק).
בועז, בנם בן השש-עשרה של אלק ואילנה.
מישל סומו, בעלה השני של אילנה ואב לבתם, מדלן-יפעת, בת השלוש.
מאנפרד זקהיים, העורך־דין של ד"ר אלכסנדר א. גדעון (אלכס) ושל אביו.
רחל, אחותה הבכורה של אילנה, קיבוצניקית יישרת דרך ולמודת עמל, היפוכה הגמור של אחותה הסוררת ואשתו של יואש.
תקציר העלילה

ההתכתבות המובאת בספר התרחשה בתקופה פברואר עד אוקטובר 1976, ובמכתבים נפרשים חיי הגיבורים בשנים מוקדמות יותר.
אילנה הכירה את אלק בשנת 1959, בעת שירותה הצבאי, היא חיילת והוא קצין. הוא לוקח אותה אל אחוזת אביו, וולודיה גודונסקי, קשיש רוסי תמהוני, בין זכרון יעקב לבנימינה, ושם היא לומדת בהדרגה על ילדותו המבודדת, על האכזריות וחוסר ההתחשבות שקיבל מאביו, על אמו שנפטרה, בודדה ואומללה. האב מתפעל מן היפהפייה זהובת השיער שמצא בנו ודוחף את השניים לנישואים, שאולי עוד אינם בשלים להם כלל. כעבור שנה נולד בועז (בניגוד לרצונו של אלק), אבל חיי הנישואים הולכים ונשחתים. אילנה בוגדת כדי לנסות לעורר את בעלה, שקנאתו מתבטאת ביתר אכזריות, ביתר ריחוק ובאלימות. בשניהם אין די כוח לנפץ את מעגל הקסמים האוחז בהם. בסופו של דבר אלק מגרש את אשתו עם הילד מן הבית ומתכחש לבנו, משום שאילנה מסרבת לערוך לו בדיקת רקמות, כדרישתו. מאז אין לו קשר עם הבן, אלא בעקיפין, דרך עו"ד זקהיים, המספק לו ידיעות דרך קבע.
אילנה שוהה חצי שנה בקיבוץ של רחל אחותה ואחר חוזרת העירה ומשאירה את בועז להתחנך בקיבוץ, שם הוא גדל פרא על אף מאמצי רחל לקרבו. אילנה פוגשת בינתיים את מישל סומו, מורה אביון, איש תם וישר דרך, דתי בן עדות המזרח, המושך אותה בחום העממי, הפשטני שלו, השונה כל כך מן האינטלקט הקר והמושחז של בעלה הראשון. הם נישאים, מביאים לעולם את מדלן-יפעת, חיים בצמצום בדירה קטנה ויודעים אושר, לכאורה - עד שבועז שובר את הכלים, מסתלק מן הקיבוץ, מגורש מן הפנימייה בגלל בעיות משמעת קשות, מוצא עבודה אצל קרוב של מישל ומסולק גם ממנה, מסתבך עם המשטרה ויוצא בלא כלום - שוב הודות לשוטר ממשפחתו של מישל, וכן הלאה.
מישל מוצא מסילות אל לב האנרכיסט הפרוע, המתנשא מעליו בקומה וברוחב, ואילנה מתחילה לשגר מכתבים אל אבי הנער, היושב באוניברסיטה בארצות הברית. היא מבקשת את התערבותו הסמכותית, האבהית, ומישל מתחיל לשלוח מכתבים משלו ודורש את מעורבותו הכספית. אלק נענה, אם משום רגש חובה שלא דעך בו ואם משום שזמנו קצר ובלאו הכי אין לו מה לעשות עם הרכוש, ואז הולך תאבונו של מישל וגדל. בעוד רבבות דולרים ניתכים על המשפחה הקטנה והצנועה, משתנה מישל לעיני אשתו ההמומה, המחדשת את הפלירט שלה עם הדרקון של נעוריה, ההולך וגווע בלי שתדע זאת. מישל הופך לגביר בקרב חוגי הימין הקנאים שהוא נמנה עמם, עסקנים מתחילים לבקר דרך קבע בביתו הצנוע, שהוא מתכנן להמיר בארמון תפארת ברובע היהודי, ואשתו, אותה נפש חופשית ומרדנית, מוצאת עצמה משרתת לפניהם ככל עקרת בית יראת שמיים ושפלת רוח, לפני שהיא יושבת בחצי הלילה לכתוב את מכתביה אל השד בבקבוק, כדבריה.
בסופו של דבר, בועז מסתלק אל האחוזה החרבה של סבו, המאושפז זה שנים במעון סיעודי, מתיישב שם ומתחיל לעסוק בשיפוצים במעין קומונה חופשית, פתוחה לכל המזדמן. אילנה מגיעה לביקור ונפעמת, וזמן מה אחריה מגיע לשם אלק עצמו, לבלות את ימיו האחרונים בבית ילדותו. בועז עושה מה שבכוחו להקל על ייסוריו, ואז מגיעה גם אילנה, עם יפעת, לטפל בגוסס. מישל סומו מרעיש עולמות, מגייס לעזרתו את כל קשריו הענפים, עובר בן רגע מחנופה מתרפסת לאיומים משתלחים, מעלה חשדות, מתחנן ומגדף - אל מול שכיב מרע אדיש, המבקש רק מעט חמימות ותמיכה לפני מותו.
מישל סומו משיג את חפצו, כשהוא מתפרץ למעשה אל דלת פתוחה - הוא שולח לקחת את בתו הקטנה, ואילו אילנה נשארת לטפל באלק עד הרגע האחרון וכותבת מכתב אחרון אל מישל, העונה לשטף הפיוטי והשוקק שלה בפסוקי תהילים.
מאפייני הדמויות

ד"ר גדעון, או אלק, הוא גבר קר, מחושב, המתאמץ להסוות את פגיעותו בנוהג אכזרי ומתנשא. זיכרונות ילדות כאובה ומיוסרת וחוסר יכולת ליצור קשרי חברות וחיבה פשוטים מביאים אותו אל קשר נישואים עם אילנה, הסובלת מיחסו ומתעללת בו, כפעולת גומלין. באחרית ימיו הוא שרוי במחלת סרטן סופנית, מתייסר בכאבים ובטיפולים קשים, הוא נופל שוב ברשת מכתביה העוגבניים, המתחננים והמצליפים של אשתו לשעבר. סגנונו - צונן, גבוה, אינטלקטואלי ומרוחק, צופן בתוכו להבות, שדעכו זה כבר אך קיימות עוד בזיכרון.
אילנה היא אישה מסובכת, שקועה בעצמה, נוירוטית ומלודרמטית, בעלת נטייה מובהקת להרס עצמי. אחרי שנים של נישואים קשים, אלימים, רצופי שקרים ובוגדנות, היא בונה חיי נישואים חדשים, שונים מקודמיהם מן הקצה אל הקצה, ולמעשה מוצאת בהם שלווה וסיפוק, אך אינה יכולה להינתק מן הקשר הקודם שלה, מיחסי האהבה-שנאה שהיו לה עם בעלה הקודם. היא מחפשת כל תירוץ לחדש איתו את הקשר, גם במחיר השפלה עצמית, מתרפסת לפניו, מגלה לו סודות שיוכלו, לדבריה, להרוס את חייה, וממשיכה בדרך זו בידיעה ברורה, שהיא מסכנת כל מה שיקר וחשוב לה בהווה למען זיכרונות עבר שנואים, כביכול. סגנונה צבעוני, דרמטי, ספרותי וגדוש דימויים.
בועז הוא נער טבע, פראי, מגודל, לא-מרוסן, שובר מסגרות סדרתי, אנרכיסט שאינו יודע אנרכיזם מהו, בועט על ימין ועל שמאל, ובה בשעה מבקש ומעניק חיבה, חסות וידידות בפשטות וללא סיבוכים יתרים. לשונו דלה, עילגת ומשובשת, אך מחשבתו צלולה, חופשית וישרה.
מישל סומו הוא איש ימין קיצוני, ממוצא אלג'יראי, דתי, מאמין בביאת המשיח ובגאולת הארץ, עני מרוד ושמח בחלקו, עד שהאפשרות ליהנות מעושרו של אלק מסמאת את עיניו והוא מתחיל לשגר אליו ללא הרף מכתבי בקשה, דרישה, תחנונים ואיומים גם יחד. לא זו בלבד, שהוא תובע בשמה של אילנה (שהוא שם עצמו לאפוטרופוס לה) את הכסף המגיע לבנה, לאחר שאביו נטש אותו והתעלם מקיומו במשך שמונה שנים, אלא שהוא מצרף לתביעה גם את הבת המשותפת לו ולאילנה ובהמשך את התנועה הקנאית, שהוא חבר בה. סגנונו מניפולטיבי, נע בין חשיבות עצמית מתחסדת ומנופחת להתרפסות חניפה ונלעגת, בהתאם לצרכיו. מודע תמיד לציפיותיו, לרושם שהוא מבקש לעשות ולתוצאה שהוא מבקש להשיג. כל מילה שלו טבועה בחותם העדתי והדתי, אם כמיעוט מושפל ואם כבעל זכויות יתר מתנשא.
מאנפרד זקהיים הוא עורך דין יקה, חלקלק, מלוטש, מומחה במקצועו ונאמן עד אין גבול לאלכס. בכל הנוגע לו הוא רואה את עצמו כיועץ משפטי, פיננסי, אב רוחני וכומר מוודה - כולם בכפיפה אחת. הוא בולע את כל העלבונות שאלכס משגר אליו, ממלא שוב ושוב את הוראותיו בניגוד גמור לדעתו הוא, מפוטר, מתפטר ושב וחוזר לשרת את אדוניו/בן חסותו בהזדמנות הראשונה. הוא מתאמץ בכל כוחו להציל את אלכס מידי אילנה ואת רכושו של אלכס מידי מישל סומו, אך נכשל בשתי המטרות. סגנונו אירוני, סרקסטי, יהיר ומתחכם, אך אינו מצליח להסתיר את אהבתו ודאגתו הכנות לאלכס ואת סלידתו מאשתו לשעבר ובעלה השני.
רחל היא אחות טובה, מסורה לאחותה הצעירה ולילדי אחותה, משתדלת להבין את אילנה ולעזור לה, אך נתקלת שוב ושוב בחומה הבצורה של תסביכיה, הנשגבים מהבנתה. מכתביה משקפים את אישיותה הפשוטה, ההגונה והמעשית, כשהיא מנסה למנוע מה שאינו עשוי להימנע וצופה בהתרחשויות הבלתי-נמנעות מן הצד, ממרחק בטוח.
ביקורת ספרותית

בקרב קהילת מבקרי הספרות הספר התקבל באופן אמביוולנטי. זאת בעיקר בשל האופן בו עוז ייצג את "האחר" בספרו. כך למשל דן מירון טען ברשימה ב"העולם הזה" כי הדמויות בספר אינן דמויות אנוש אמינות ומשכנעות. גם דן שביט שלל את אמינות הדמויות וכתב: "אם כבר כותבים מכתבים אזי הם קצרים, מתומצתים ויבשים, לבטח אינם נכתבים כפי שעוז כותב אותם 'מפי' גיבוריו. אף עורך־דין,  למשל, בעיקר ממוצא יקי, לא יכתוב מכתבים נוסח אלה של מר זקהיים, ואפילו נער קשה־ביטוי כמו בועז לא יכתוב בשיבושי סגנון כמו אלה שעוז 'מלביש' עליו." עוד ציין שביט כי "מערכת היחסים שבין גיבורי הספר היא בעיקרה מערכת  אליגורית, כל דמות 'מייצגת', כביכול.  איזה 'פן' אחר של המציאות הישראלית, על כל תהליכי ההקצנה וההתפוררות העוברים עליה."
דן לאור ציין את הפער בין דימוי האשכנזי השמאלני לבין המזרחי הימני ומצא כי העיצוב של המצב האנושי בספר פגום, וכי הייצוג של סומו סטראוטיפי. עפרה ישועה-ליית טענה כי יש בספר מוטיבים אנטישמיים ודרור משעני בספרו "בכל העניין המזרחי יש איזה אבסורד" הקדיש לספר פרק שלם, בו הוא מביע את דעתו כי דמותו של סומו מובנית באופן גזעני ואוריינטליסטי.
עם זאת היו ששיבחו את הספר. המשורר אורי ברנשטיין כתב על הרומן: "'קופסה שחורה' הינו, בראש ובראשונה, הישגו הגדול ביותר של עוז עד עתה. דווקא משום שבחר בדרך של כתיבת מכתבים - אחת הצורות הסבוכות והחמורות ביותר של מבנה הרומן - יש ברומן הזה משום סימן דרך בספרות העברית. שוב אין אנחנו עוסקים בסיפור עובדתי - בין אם המספר הוא המדבר הסובייקטיבי או הצופה הבדוי האובייקטיבי - אלא בבנייה מחושבת של מציאות פיקטיבית לחלוטין, מעשה המצאה מעצם טיבו ולמרות זאת אנו זוכים לאינטימיות ולכנות מדהימים."
בשנת 1988 קיבל עוז את פרס Femina Etrangere הצרפתי, על ספרו "קופסה שחורה".
תרגומים

הספר תורגם ל-24 שפות, ובהן: אנגלית, איטלקית, גרמנית, דנית, הולנדית, טורקית, יוונית, יפנית, לטבית, סינית, ספרדית, פולנית, פורטוגזית, צרפתית, רומנית, רוסית ושוודית.
העיבוד הקולנועי

הספר עובד לקולנוע בידי יעוד לבנון, נעמי שרון ועמוס עוז ובוים בידי יעוד לבנון בסרט שהוקרן לראשונה בשנת 1993.
| --- | --- |

 בימוי:  יעוד לבנון
 הופק בידי:  גדעון קולירין
 תסריט:  עמוס עוז (סופר)  יעוד לבנון   נעמי שרן
 עריכה:  טלי הלטר שנקר   רבקה יוגב
 הקרנת בכורה:  1993
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
ברוריה אלבק: אילנה סומו
עמי טראוב: אלכס גדעון
אמנון מסקין: מאנפרד זקהיים
עירית גדרון: רחל
עיבוד לתיאטרון

הספר עובד להצגת תיאטרון בידי חנן שניר ובבימויו והוא הוצג בתיאטרון הבימה בשנת 2003 בכיכובם של אסנת פישמן, רמי הויברגר, יעל עמית, יעקב כהן ואריה מוסקונה.
עיבוד חדש לתיאטרון מאת יעוד לבנון ונעמי שרון הוצג בשנת 2014 על במת בית הספר לתיאטרון "בית צבי".
עיבוד נוסף לתיאטרון מאת חנן שניר ובבימויו הוצג בשנת 2019 בתיאטרון בית ליסין.
לקריאה נוספת

יוסף אורן, ציונות וצבריות ברומאן הישראלי, יחד, 1990. (הספר בקטלוג ULI)
נילי כרמל-פלומין, "אש וקרח", מאזנים, ינואר 1987, עמ' 74–76. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  דן מירון, "ערב באופרה", באתר ארכיון העולם הזה, גיליון 2580, עמ' 27, ‏11 בפברואר 1987
↑  דן שביט, הקופסה והמיתוס, כותרת ראשית, 25 בפברואר 1987
↑  אורי ברנשטיין, על האמיתי ועל הבדוי ב'קופסה שחורה', מעריב, 13 במרץ 1987
↑  תמר גולן, הפרס הצרפתי החשוב "פמינה" לסופר עמוס עוז - על ספרו "קופסה שחורה", מעריב, 22 בנובמבר 1988
↑  אילנה בית-אל, הישראלי היפה, כותרת ראשית, 17 באוגוסט 1988
↑  עמוס עוז, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529084205171
רובר הראשון, מלך צרפת

רובר הראשון (בצרפתית: Robert Ier;‏ 866 – 15 ביוני 923), מלך על פרנקיה המערבית מ-922 עד מותו ב-923.
חייו

רובר היה בנו הצעיר של רובר החזק רוזן אנז'ו ואחיו של אודו מלך פרנקיה המערבית, שמינה אותו למושל פריז ולאב המנזרים. רובר מילא גם תפקיד של דוכס הפרנקים, שהיה בתקופתו תואר כבוד צבאי בעל חשיבות רבה. אחרי מות אחיו, המלך אודו, ב-1 בינואר 898 לא תבע רובר לעצמו את כתר פרנקיה המערבית והכיר בסמכותו של המלך שארל השלישי "התם", בן לשושלת הקארולינגים. רובר מילא את תפקידיו כמושל וכאב המנזרים, והגן על צפון צרפת מפני פלישות הנורמנים.
היחסים בין המלך שארל השלישי לרובר, (שהיה וסאל של המלך), היו תקינים עד 921, כאשר המלך התעלם מן האצילים ומינה לאיש סודו את אגנו שלא היה בעל תואר אצולה. ב-29 ביוני 922 מרדו האצילים במלך והמליכו תחתיו את רובר, שמלך בשם רובר הראשון. ב-15 ביוני 923 נהרג המלך רובר הראשון בדו-קרב עם שארל "התם". הכתר נמסר לראול, דוכס בורגונדיה, בטקס שנערך ב-13 ביולי 923 בכנסייה של העיר סואסון שבצפון צרפת.
קמנשהגייס

| --- | --- |
סמל קמנשהגייססמל קמנשהגייס

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת פאפה
 שטח:  26.08 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  493 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°21′23″N 17°17′41″E﻿ / ﻿47.356519444444°N 17.294638888889°E﻿ / 47.356519444444; 17.294638888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kemeneshogyesz.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קמנשהגייס(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קמנשהגייס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קמנשהגייס (בהונגרית: Kemeneshőgyész) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקמנשהגייס מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 686 ובשנת 2020 רק 493 תושבים.
יהודי קמנשהגייס

בקמנשהגייס חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 30 |  |
| 1880 | 34 | 1,179 |
| 1910 | 40 |  |
| 1920 | 43 |  |
| 1930 | 23 |  |
| 1941 | 20 | 1,184 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת פאפה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פאפה • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • פרקשגייפי • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמשסאלוק • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר |  |
ציקלואלקאן

בכימיה אורגנית, ציקלואלקאן (באנגלית: cycloalkane) הוא תרכובת אליציקלית רוויה (כל קשרי הפחמן-פחמן הם קשרים יחידים) במבנה המכיל טבעת אחת. המולקולה יכולה לכלול גם שרשראות צדדיות. הנוסחה הכללית לציקלואלקאנים היא CnH2n, כלומר ציקלואלקאן הוא איזומר של אלקן בעל אותו מספר פחמנים וקשר כפול אחד. יש המרחיבים את ההגדרה גם לתרכובות המכילות יותר מטבעת אחת ואז הנוסחה הכללית CnH2(n+1-r) כאשר n הוא מספר אטומי הפחמן ו-r מספר הטבעות. שם התרכובת מתקבל מהוספת התחילית ציקלו (cyclo) לפני שם הפחמימן: ציקלופרופאן (3 אטומי פחמן בטבעת), ציקלובוטאן וכו'.
תכונות

ציקלואלקאנים דומים לאלקאנים הקוויים בתכונותיהם הפיזיקליות. טמפרטורות ההתכה והרתיחה גבוהות יותר והצפיפות גדולה יותר אצל ציקלואלקאן מאשר באלקאן בעל אותו מספר פחמנים בשל שטח המגע הגדול בין המולקולות הגורם למשיכת ואן דר ואלס חזקה יותר. כך למשל בהשוואה בין ציקלוהקסאן להקסאן:
|  | הקסאן | ציקלוהקסאן |
| --- | --- | --- |
| טמפרטורת היתוך | 95°- | 6.5° |
| טמפרטורת רתיחה | 69° | 80.7° |
| צפיפות | 0.66 גרם לסמ"ק | 0.77 גרם לסמ"ק |
אנרגיית המתח strain energy

אטומי הפחמן בציקלואלקאן בהיברידיזציה sp3 ולכן זווית הקשר אמורה להיות 109° כבטטראדר. בטבעות של 3, 4 או 5 פחמנים הזווית חייבת להיות קטנה יותר (למשל 60° בציקלופרופאן בו נמצאים הפחמנים בקודקודי משולש שווה-צלעות). הסטייה הזו מזווית הקשר הטטראדרית גורמת לעלייה באנרגיה הפוטנציאלית וירידה ביציבות. הימצאות אטומי המימן על פחמנים סמוכים בקונפורמציה סכוכה (eclipsed conformation) כלומר זה מול זה ("מסתירים" זה את זה בהיטל ניומן) גורמת אף היא לעלייה באנרגיה הפוטנציאלית.
אנרגיית המתח (strain energy) הקרויה גם "מתח הטבעת" (ring strain) מחושבת מההפרש בין אנתלפיית ההתהוות של המולקולה לבין הערך המחושב מחוזק הקשרים. אנרגיית המתח הזו גבוהה ביותר בציקלופרופאן (הזווית הרחוקה ביותר מהזווית הטטראדרלית) ויורדת ל 0 בציקלוהקסאן בו בקונפורמציית "כיסא" המימנים אינם בקונפורמציה סכוכה והזווית בין קודקודי המשושה שווה לזווית הטטראדרית. בטבעות בעלות מספר פחמנים גדול יותר שוב נוצרת אנרגיית מתח בשל האילוץ לקונפורמציה סכוכה.
| מספר פחמנים בטבעת | שם | אנרגיית המתח של המולקולה (קילוג'אול למול) | אנרגיית המתח לקבוצת CH2 (קילוג'אול למול) |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 | ציקלופרופאן | 115.5 | 38.5 |
| 4 | ציקלובוטאן | 110.5 | 27.6 |
| 5 | ציקלופנטאן | 27.2 | 5.4 |
| 6 | ציקלוהקסאן | 0 | 0 |
| 7 | ציקלוהפטאן | 26.3 | 3.8 |
| 8 | ציקלואוקטאן | 40.2 | 5.0 |
| 10 | ציקלודקאן | 54.4 | 5.4 |
| 12 | ציקלודודקאן | 20.1 | 1.7 |
| 16 | ציקלוהקסהדקאן | 6.7 | 0.4 |
הערות שוליים

↑  Ring Strain in Cycloalkanes, Department of Chemistry , Yale university
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538313705171  BnF: cb121074472 (data)  GND: 4148484-8  LCCN: sh85035091