stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יזרעאל (קיבוץ)

| --- | --- |
קיבוץ יזרעאל מכיוון תל יזרעאל
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגלבוע
גובה ממוצע: ‎88 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 542 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎1.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) יזרעאל(למפת עמק בית שאן רגילה) יזרעאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יזרעאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יזרעאל32°33′44″N 35°19′16″E﻿ / ﻿32.5621901087044°N 35.3210399852088°E﻿ / 32.5621901087044; 35.3210399852088  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגלבוע (in English: Gilboa Regional Council) באדום - יזרעאל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 4 מתוך 10

אורוות הקיבוץ, 1949
יִזְרְעֶאל הוא קיבוץ שיתופי של התק"ם בעמק יזרעאל, למרגלות הגלבוע, ליד עפולה ומשתייך למועצה האזורית הגלבוע.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם בשנת 1948 בתור קבוצה, ומקימיו היו אנשי הפלמ"ח. הוא שוכן סמוך לחורבות הכפר הערבי זירעין ולשרידי העיר המקראית יזרעאל שעל שמה הוא קרוי. הכפר זרעין נכבש בידי חטיבת גולני במאי 1948 לאחר קרב עם "צבא ההצלה", ובתיו הנטושים שימשו את מקימי הקיבוץ בימים הראשונים. בשנת 1950, במלאת שנתיים להקמת הקיבוץ הוא עבר לנקודת הקבע שלו, על גבעה במרחק כ-800 מטרים ממיקומו הראשוני. ב-1956 הצטרפו לקיבוץ קבוצות עולים מדרום אפריקה ומאוסטרליה.
בחגיגות 25 שנים לקיבוץ צוין כי הוא הכפיל את אוכלוסייתו. אחת הסיבות להצלחת הקיבוץ הייתה המעבר מלינה משותפת ללינה משפחתית.
בקיבוץ פועל בית המוזיקה יזרעאל גלבוע שבו לומדים ילדים מגיל גן ועד כיתה י"ב ומבוגרים.
קבוצת הרוגבי של קיבוץ יזרעאל מובילה ענף ספורט זה ב-50 השנים האחרונות ומחזיקה במספר האליפויות הגדול בליגה הישראלית.
בשנות ה-80 נקלע הקיבוץ לחובות של כ-120 מיליון שקלים (כפליים מההכנסה השנתית) וסבל מנטישת חברים לאחר עשור של הגדלת אוכלוסייתו. הקיבוץ נחלץ מהמשבר בזכות הצלחת המפעל לייצור רובוטים לניקוי בריכות.
בשנת 1990 הקים הקיבוץ את חברת מיטרוניקס, המייצרת ציוד לבריכות שחייה, ובפרט רובוטים לניקוי בריכות שחייה. כחמישים מחברי הקיבוץ מועסקים בחברה (בנוסף למאות שכירים). בשנת 2017 הועברו לקיבוץ 22.6 מיליוני שקלים מהחברה (כדמי ניהול, שכר עבודה ושכירות).
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רשימת הקיבוצים (מעודכן ל-19.4.2016), ב"אתר הקיבוצים", פורטל התנועה הקיבוצית
↑  מלכים א' כ"א
↑  יוסף מיכלסקי, קבוצת יזרעאל בת 25 שנים, דבר, 18 ביולי 1973
1 2   יורם גביזון, הרובוט שהציל קיבוץ מפשיטת רגל וסידר לו חברה ששווה מיליארדים, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473865105171  LCCN: nr2004021970   WorldCat (עם LCCN): nr2004-021970
טור דה ל'אן

| --- | --- |

דבוקה של רוכבים במהלך הקטע השני במהדורה של 2018
 מדינות:  צרפת צרפת
 סוג:  מרוץ קטעים
 חודש:  מאי
 משך:  3 קטעים
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1989
 מרוצים עד כה:  34
 מנצח ראשון:  צרפת סרג' פיר-ליל
 מוביל במספר הניצחונות:  צרפת דניס סל   צרפת טיבו פינו   (2 ניצחונות)
 מנצח אחרון:  צרפת גיום מרטן
 שנת מרוץ אחרונה:  2022
 
טור דה ל'אן (שם רשמי בצרפתית: Tour de l'Ain; ידוע גם בתור: Prix de l'Amitié) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שנערך במחוז אן מאז 1972. המרוץ מונה כשלושה קטעים, כשהסופי והמכריע מסתיים בעלייה למעבר הקולומבייר הידועה.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 1989 כגרסה חדשה של מרוצים ישנים באזור שקדמו לו. ב-1993 המרוץ נפתח גם לרוכבים מקצוענים.
מנצחים

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1989 | צרפת סרז' פיר-ליל |  |
| 1990 | צרפת דניס מורטי |  |
| 1991 | צרפת אריק דרוביי |  |
| 1992 | צרפת דניס לפרו |  |
| 1993 | צרפת עמנואל מאנין | קסטרואמה |
| 1994 | צרפת ליליאן לברטו | Aubervilliers 93-Peugeot |
| 1995 | צרפת עמנואל הובר | Le Groupement |
| 1996 | צרפת דוד דלריו | Mutuelle de Seine-et-Marne |
| 1997 | ארצות הברית בובי ג'וליש | קופידיס |
| 1998 | איטליה כריסטיאן גספרוני | Amore & Vita-Forzacore |
| 1999 | פולין גז'גוז גוויאדובסקי | קופידיס |
| 2000 | קזחסטן סרגויי יקובלב | Besson Chaussures |
| 2001 | בולגריה איוואליו גרבובסקי | Jean Delatour |
| 2002 | גרמניה כריסטוף אוריול | AG2R Prévoyance |
| 2003 | בלגיה אקסל מרקס | לוטו–דומו |
| 2004 | צרפת ז'רום פינו | Brioches La Boulangère |
| 2005 | צרפת קרל נאיבו | Bretagne-Jean Floc'h |
| 2006 | צרפת סיריל דרסל | AG2R Prévoyance |
| 2007 | צרפת ג'ון גרדה | AG2R Prévoyance |
| 2008 | גרמניה לינוס גרדמן | קבוצת קולומביה |
| 2009 | אסטוניה ריין טאראמיי | קופידיס |
| 2010 | ספרד היימאר זובליידה | קבוצת רדיושק |
| 2011 | צרפת דוד מונקוטוי | קופידיס |
| 2012 | ארצות הברית אנדרו טלנסקי | גרמין–שארפ |
| 2013 | צרפת רומן בארדה | Ag2r La Mondiale |
| 2014 | הולנד ברט-יאן לינדמן | קבוצת הפיתוח של רבובנק |
| 2015 | צרפת אלכסנדרה ז'נייה | FDJ |
| 2016 | הולנד סם אומן | ג'איינט אלפסין |
| 2017 | צרפת טיבו פינו | FDJ |
| 2018 | צרפת ארתור וישו | Groupama–FDJ |
| 2019 | צרפת טיבו פינו | Groupama–FDJ |
| 2020 | סלובניה פרימוז' רוגליץ' | יומבו–ויסמה |
| 2021 | אוסטרליה מייקל סטורר | Team DSM |
| 2022 | צרפת גיום מרטן | קופידיס |
חיוויאי להטוטן

| חיוויאי להטוטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עיטי-נחשים
סוג:: Terathopius
מין:: חיוואי להטוטן
שם מדעי
 Terathopius ecaudatus ‏דודין, 1800
תחום תפוצה


חִוְיַאי לַהֲטוּטָן או חיוואי מוקיון או באטלור (שם מדעי: Terathopius ecaudatus) הוא דורס יום בינוני החי באפריקה ומגיע לעיתים נדירות גם לישראל. הוא מין יחיד במשפחתו וסוגו. על אף שמו איננו קשור לחיוויאי הנפוץ. מקור השם מוקיון הוא בצבעיו העזים ובצורת התעופה המתנדנדת שלו.
מאפיינים

אורך החיוויאי הוא 55–70 ס"מ, משקלו עד 2.6 ק"ג ומוטת כנפיו 186 ס"מ.
החיוויאי חי באפריקה שמדרום לסהרה בסוואנות ויערות ושם מפתיע עופות כמו יונים וקטות ויונקים קטנים. הוא גם אוכל נבלות.
החיוויאי הוא הציפור הלאומית של זימבבואה.
ראו גם

חיוויאי
דורסי יום
גלריה

עם טרפו
באטלור עם הבזיירית שלו
הערות שוליים

↑  חיוויאי להטוטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוליוס השלישי

האפיפיור יוליוס השלישי (בלטינית: Iulius III; ‏10 בספטמבר 1487 – 23 במרץ 1555) היה אפיפיור ומנהיג הכנסייה הקתולית מ-1550 עד שנת 1555, היא שנת מותו. שמו של יוליוס נקשר בפרשת יחסיו השערורייתיים עם אחיינו המאומץ.
קורות חיים

יוליוס השלישי נולד בשם ג'ובאני מריה דל מונטה צ'וקי (Ciocchi) ברומא בספטמבר 1487, חונך על ידי ההומניסט רפאלו ברנדוליני ליפו ולמד בפרוג׳ה ובסיינה.
האפיפיור פאולוס השלישי הפך אותו לקרדינל-בישוף של פלסטרינה ב-1536. לאחר בחירתו ניסה לקדם רפורמות ולכנס מחדש את ועידת טרנטו, המועצה האקומנית של הכנסייה הקתולית. בהמשך חייו לא היה מעורב פוליטית והרבה לפרוש לווילה ג׳וליה, שיוליוס הורה על בנייתה ב-1551.
הוא הוציא צו לשריפת התלמוד בראש השנה שנת ה'שי"ד (1553).
בחירתו

באותה תקופה, לאחר מותו של פאולוס השלישי, היו שלוש קבוצות פוליטיות בקונקלווה, האימפריאליסטים, הצרפתים ותומכיו של הקרדינל אלסנדרו פרנזה בטענתו לדוכסות פארמה. תחילה, האימפריאליסטים כרתו ברית עם תומכי פרנזה אבל כנגדם התייצבו הצרפתים וגרמו לתיקו בבחירות לאפיפיור. רק כאשר ג'ובאני מריה הבטיח לפרנזה את דוכסות פארמה אז הצרפתים ותומכי פרנזה הצטרפו כדי לבחור ביוליוס, כפשרה.
יוליוס נבחר לאפיפיור ב-7 בפברואר 1550.
הערות שוליים

↑  https://www.nli.org.il/en/newspapers/hrt/1954/08/20/01/article/55/?e=-------en-20--1--img-txIN%7ctxTI--------------1
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פאולוס השלישי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: מרקלוס השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263503005171  PLWABN: 9810611249305606  BIBSYS: 13039032  BNE: XX1255040  BnF: cb11683411g (data)  CANTIC: a10429694  GND: 118955314  ICCU: SBLV061765  ISNI: 0000 0000 6128 022X  LCCN: n85216481  NKC: mzk2008430610  NTA: 072482761  RERO: 02-A024918197  SELIBR: 362199  SUDOC: 09366964X  ULAN: 500433813  VcBA: 495/14967  VIAF: 160149066599265601888   WorldCat (עם VIAF): 160149066599265601888 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי דת נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף קורקוס

| --- | --- |
 לידה:  1490 ספרד 
 פטירה:  1540 (בגיל 50 בערך) ה'ש' ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 כינוי:  מהר"י קורקוס, ר"י קורקוס 
 תקופת הפעילות:  ?–1540 
 חיבוריו:  פירוש למשנה תורה לרמב"ם
 
רבי יוסף קורקוס (שנות הר', אמצע המאה ה-15 – ה'ש', 1540) היה מחכמי מצרים וארץ ישראל לאחר גירוש ספרד, מראשוני מפרשי הרמב"ם. מכונה גם "מהר"י קורקוס" (מורנו הרב יוסף) או "ר"י קורקוס".
חייו

יוסף קורקוס נולד בספרד. לאחר הגרוש נדד למצרים, ולבסוף הגיע לירושלים.
ביאורו למשנה תורה

חיבורו העיקרי של רבי יוסף קורקוס הוא ביאורו לספר משנה תורה של הרמב"ם. הוא כתב את פירושו על ארבעה ספרים (מתוך ארבעה עשר ספרים הכלולים בחיבורו של הרמב"ם) – כולם עוסקים בהלכות שאינן נוהגות בחוץ לארץ, ורובם עוסקים בהלכות שאינן נוהגות בזמן הגלות: ספר זרעים (העוסק במצוות התלויות בארץ), ספרי עבודה וקורבנות (העוסקים בהלכות המקדש והקורבנות) וספר טהרה (העוסק בהלכות טומאה וטהרה). לכל הספרים הללו לא היה עדיין פירוש מקיף קודם לכן.
הפירוש המקיף הראשון ל"משנה תורה" – ה"מגיד משנה" – נתחבר על ידי רבי וידאל די טולושא, חכם ספרדי בן המאה ה-14, אך פירושו הקיף רק חלק מהלכות הרמב"ם – הלכות הנוהגות בזמן הזה. רבי יוסף קורקוס בא, ככל הנראה, למלא את החסר, והוא כתב את פירושו על ספרים שרבי וידאל די טולושא לא פירש. פירושו הוא מקיף ויסודי, הוא דן בכל פרט בדברי הרמב"ם ועוסק בחיפוש אחר מקורותיו של הרמב"ם ובבירור שיטתו לאור מקורות אלה. רבי יוסף קורקוס נוהג לפרש את הרמב"ם בדרך הפשט, תוך התמקדות במקורות הקשורים ישירות לעניינים הנדונים.
כמה חכמים בני דורו כתבו חיבורים דומים: הרדב"ז שכתב פירוש לכמה מספרי הרמב"ם (הפלאה, זרעים ועבודה), ורבי יוסף קארו שכתב את הפירוש המקיף ביותר, על כל חלקי ספרו של הרמב"ם – ה"כסף משנה". ספרו של רבי יוסף קארו זכה להתפשט ולהתקבל יותר משאר החיבורים שנכתבו בזמנו, כולל חיבורו של רבי יוסף קורקוס, שכמעט ונשתכח. עם זאת, רבי יוסף קארו מרבה להביא בחיבורו את דברי רבי יוסף קורקוס – הוא מזכיר אותו ביותר ממאתיים מקומות ופעמים רבות מביא מדבריו ללא אזכור – וכך זכו רבים מחידושיו להגיע ללומדי התורה.
פירושו לסדר זרעים נדפס בשלמותו כבר במאה ה-18 (איזמיר תקי"ז), אך שאר פירושיו יצאו לאור בשלמותם רק בדור האחרון. פירושיו לספרי "עבודה" ו"קורבנות" נדפסו ברמב"ם של הוצאת שבתי פרנקל, אולם פירושו לספר טהרה אבד, ולא נותרו ממנו אלא קטעים בודדים, שנדפסו אף הם במהדורה הנ"ל.
תשובותיו וכתבים נוספים

תשובות שלו מופיעות בספרי שו"ת של חכמי דורו: שו"ת אבקת רוכל של רבי יוסף קארו ושו"ת הרדב"ז. רבי משה מטראני בספרו שו"ת המבי"ט מתווכח עם פסק שלו. כמה תשובות נוספות שלו, העוסקות בפירושי הלכות ברמב"ם, נדפסו בסוף ספרו של החיד"א – שו"ת חיים שאל, חלק ב'.
כמה כתבי יד של ספרים נוספים שלו מצויים בספריות שונות. חידושיו על מסכתות שבת וכתובות נדפסו בש"ס שבהוצאת "אל המקורות".
לקריאה נוספת

הרב חיים יוסף דוד אזולאי, "יוסף קורקוס", שם הגדולים (שמות מחברים, אות י')
אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים (חלק א', עמוד 86), ירושלים תרפ"ט
יעקב גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל (חלק ב', עמ' קד–קה), ירושלים תשל"ז
הערות שוליים

↑  סימן ק"א וסימן ר'; החיד"א בספרו "שם הגדולים" הוכיח שגם סימן ט"ז בספר הנ"ל נכתב על ידי המהר"י קורקוס.
↑  ח"א סימן ש"מ.
↑  ח"א סי' ר"צ.
| אחרונים |
| --- | --- | --- |
| חכמי יהדות אשכנז | רבי משה איסרליש (הרמ"א) • רבי שלמה לוריא (המהרש"ל) • רבי יהודה ליווא בן בצלאל (המהר"ל מפראג) • רבי מרדכי יפה (ה"לבוש") • רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) • רבי שמואל אליעזר הלוי איידלס (המהרש"א) • רבי יואל סירקיש (הב"ח) • רבי שבתי הכהן (הש"ך) • רבי העשיל מקראקא • רבי דוד הלוי סגל (הט"ז) • רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר (ה"מגן אברהם") • רבי יאיר חיים בכרך (ה"חות יאיר") • רבי יעקב יהושע פלק (ה"פני יהושע") • רבי אריה לייב גינצבורג (ה"שאגת אריה") • רבי נתנאל וייל (בעל "קרבן נתנאל") • רבי יוסף תאומים (ה"פרי מגדים") • רבי יחזקאל לנדא (ה"נודע ביהודה") • הגאון מווילנה • רבי שניאור זלמן מלאדי (בעל "שולחן ערוך הרב") • רבי יהודה לייב מינוביץ' (בעל "שארית יהודה") • רבי אריה לייב הלר (ה"קצות") • רבי אברהם דנציג (ה"חיי אדם") • רבי יעקב לורברבוים (ה"נתיבות המשפט") • רבי עקיבא איגר • רבי משה סופר (ה"חתם סופר") • רבי מנחם מנדל שניאורסון (ה"צמח צדק") • רבי שלמה קלוגר • רבי שלמה גאנצפריד (בעל ה"קיצור שולחן ערוך") • רבי יצחק אלחנן ספקטור • רבי יחיאל מיכל אפשטיין (בעל "ערוך השולחן") • רבי שלום מרדכי שבדרון (המהרש"ם) • רבי ישראל מאיר הכהן (ה"חפץ חיים") • רבי חיים עוזר גרודזנסקי • רבי חיים מבריסק • רבי שמעון שקופ • רבי ברוך בער ליבוביץ • רבי אברהם ישעיהו קרליץ (ה"חזון איש") • רבי משה פיינשטיין • רבי מנחם מנדל שניאורסון ("הרבי מליובאוויטש") |  |
| חכמי יהדות ארצות האסלאם ומגורשי ספרד | רבי שמואל די מדינה (מהרשד"ם) • רבי אברהם די בוטון (בעל "לחם משנה") • רבי יוסף קורקוס • רבי חיים בנבנישתי (בעל "כנסת הגדולה") • רבי יהודה רוזאניס (בעל "משנה למלך") • רבי אפרים נבון (המחנה אפרים) • רבי שלום שרעבי (הרש"ש) • רבי יחיא צאלח (מהרי"צ) • רבי חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) • רבי מרדכי כרמי (ה"מאמר מרדכי") • רבי יום-טוב אלגאזי (המהרי"ט אלגאזי) • רבי חיים פלאג'י • רבי עבדאללה סומך • רבי יוסף חיים מבגדאד (ה"בן איש חי") |  |
| חכמי ארץ ישראל | רבי דוד בן זמרא (הרדב"ז) • רבי יוסף קארו (הבית יוסף) • רבי משה מטראני (המבי"ט) • רבי בצלאל אשכנזי (ה"שיטה מקובצת") • רבי יוסף מטראני (המהרי"ט) • רבי לוי בן חביב (המהרלב"ח) • רבי אברהם יצחק הכהן קוק • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יהודה לייב הלוי אשלג (בעל הסולם) • הרב יצחק אייזיק הרצוג • הרב צבי פסח פרנק • רבי שלמה זלמן אוירבך • רבי שאול ישראלי • רבי אליעזר יהודה וולדנברג • רבי בן ציון אבא שאול • רבי אברהם אלקנה כהנא שפירא • רבי מרדכי אליהו • רבי יוסף שלום אלישיב • הרב עובדיה יוסף • רבי שמואל הלוי ואזנר • רבי זלמן נחמיה גולדברג |  |
תנאים •  אמוראים  •  סבוראים  •  גאונים  •  ראשונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311921705171  ISNI: 0000 0000 6916 4995  LCCN: no97020198  NTA: 26225932X  VIAF: 97455631   WorldCat (עם VIAF): 97455631
טור ד'אאי

| --- | --- |

טור ד'אאי ומאחוריו טור דה מאיה
 מידע כללי
 גובה:  2,331 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  שווייץ שווייץ, קנטון וו
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°22′19.6″N 7°00′0.7″E﻿ / ﻿46.372111°N 7.000194°E﻿ / 46.372111; 7.000194
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.טור ד'אאי(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.טור ד'אאי(למפת וו רגילה) לוזאן איוורדון-לה-בן מונטרה ניון ווהטור ד'אאי(למפת וו מוגדלת) לוזאן איוורדון-לה-בן מונטרה ניון ווהטור ד'אאי
 
טור ד'אאי (Tour d'Aï) הוא הר במערב רכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,331 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון וו בשווייץ.
גאוגרפיה

ההר הוא המערבי ביותר ברכס טרום האלפים הברניים המתחיל בהר גרוס ואן מעל העיירה מוזס ומעבר לה מוזס וממשיך בהרים מון ד'אור, טור דה מאיה ומסתיים מעל עמק הרון בהרים ברנז וטור ד'אאי עצמו.
ממזרח להר ממוקם ההר טור דה מאיה וממערב לו עמק הרון, מדרום לו הר ברנז והעיירה לזאן, ומצפון לו עמק אורמו-דסו וההר פונטה ד'אבנרה.
למרגלותיו מדרום נמצא אגם ד'אאי (Lac d'Aï) ולמרגלותיו מצפון האגמים נרוו (Lac de Nervaux), רונד (Lac Rond) ופורי (Lac Pourri).
תיירות

ההר הוא חלק מאתר הסקי של העיירה לזאן ובחורף ניתן להגיע ברכבל עד ממש סמוך לפסגתו.
בקיץ ישנם מסלולי הליכה רבים בהם ניתן להגיע עד סמוך לפסגת ההר ולאגמים הרבים הפזורים סביב. ניתן להגיע לפסגה ממש דרך הצד הצפוני בשביל היוצא ליד אגם ד'אאי.
יוליוס השני

יוּליוּס השני (בלטינית: Iulius II; נולד בשם ג'וּלְיָאנוֹ דֶלָה רוֹבֶרֶה; 5 בדצמבר 1443 – 21 בפברואר 1513) היה האפיפיור בין 1503 ל-1513. נודע כמדינאי מהשורה הראשונה וכפטרון של האמנויות, שגילה עניין מועט בהנהגת הכנסייה מבחינה רוחנית.
חייו

ג'וליאנו דלה רוברה היה אחיינו של סיקסטוס הרביעי. נשלח להתחנך במנזר פרנציסקני, אך לא הצטרף לשורות המסדר. לאחר שדודו נבחר לאפיפיור זכה לקידום מהיר בהיררכיה הכנסייתית. ראשית מונה לבישוף של קרפנטרה בצרפת, ומעט לאחר מכן מונה לקרדינל. בו בזמן כיהן כארכיבישוף של אביניון וכבישוף של לא פחות משמונה דיוקסיות. הוא צבר השפעה רבה בקרב עמיתיו הקרדינלים בזמן כהונתו של אינוקנטיוס השמיני.
היה אחד המועמדים להחליף את אינוקנטיוס לאחר מותו בשנת 1492, אך הפסיד בהצבעה לרודריגו בורג'ה (שקיבל את השם אלכסנדר השישי) בעקבות הסכם סודי בין זה האחרון לבין הקרדינל אסקניו ספורצה. דלה רוברה נסע לפריז כדי לשכנע את שארל השמיני מלך צרפת לכבוש את נאפולי, מתוך מטרה להדיח את אלכסנדר השישי, אך ללא הצלחה. כשמת אלכסנדר השישי בשנת 1503 תמך במועמדותו של הקרדינל פיקולומיני (פיוס השלישי) שמת כחודש לאחר הקדשתו לתפקיד (כתוצאה מהזדהמות כיב לפי תאוריה אחת או מהרעלה לפי תאוריה אחרת). כעת הצליח דלה רוברה לרכוש את תמיכתו של צ'זארה בורג'ה ונבחר פה אחד לאפיפיור החדש. בציניות אופיינית לתקופה פרסם עם בחירתו לתפקיד צו האוסר על קניית משרת האפיפיור בכסף.
לאחר שהבטיח את תמיכתן של משפחות האצולה של רומא, העמיד בראש מעייניו את הרחבתה של מדינת האפיפיור באיטליה. כדי לבלום את התפשטותה של ונציה הקים ב- 1508 את הליגה של קמברה עם לואי השנים עשר, מלך צרפת, הקיסר מקסימיליאן ופרננדו השני מלך אראגון. אם כי כוחותיו של לואי השנים עשר הביסו את אלה של ונציה בקרב אנדיילו (14 במאי 1509), יוליוס השני הבין עד מהרה כי לצרפתים תוכניות משלהם לגבי איטליה. ב- 1510 הוא פרש מן הליגה של קמברה וכרת ברית עם ונציה, אך ברית זו הובסה שוב ושוב בידי הצרפתים.
כדי להרחיקם מאדמת איטליה, כרת יוליוס השני ברית עם ספרד. לברית זו, שכונתה הליגה הקדושה, הצטרפו גם מקסימיליאן הראשון והנרי השמיני מלך אנגליה. באותה תקופה כינס גם את ועידת לטראנו החמישית. הברית השיגה אמנם את מטרתה, והצרפתים גורשו מאיטליה ב-1512, אחרי שכוחות שווייץ, שהצטרפה לליגה הקדושה, פלשו למילאנו ומינו את מאסימיליאנו ספורצה לדוכס מילאנו. עם זאת, איטליה נשארה בשליטת כוחות זרים עוד זמן רב.
ליוליוס השני הייתה משיכה עזה לאמנות. הוא הניח את אבן הפינה לבזיליקת סן פייטרו, והיה פטרונם וידידם האישי של אמנים כמו ברמנטה, רפאל ומיכלאנג'לו, שממנו הזמין את הפרסקאות של תקרת הקפלה הסיסטינית.
מת בשנת 1513 ונקבר בכנסיית סן פייטרו אין וינקולי ברומא.
אופי שלטונו החילוני והאינדולגנציות הרבות שמכר כדי לממן את בניית כנסיית סן פייטרו עוררו עליו את זעמם של ארסמוס מרוטרדם ושל מרטין לותר, וגרמו לערעור מעמדה המוסרי של הכנסייה, ובכך היו בעקיפין אחד מהגורמים לרפורמציה.
ראו גם

המלחמות האיטלקיות
לקריאה נוספת

ברברה ו. טוכמן (1986). "האפיפיורים של הרנסאנס מעוררים את הפרישה הפרוטסטאנטית: 1470-1530", בתוך: מצעד האיוולת, הוצאת ספרית מעריב, עמ' 59–138.
יוניטי (מודול)

מודול "יוניטי" לפני חיבור למודולים נוספים
יוניטי (באנגלית:Unity) - מודול ראשון של תחנת החלל הבין-לאומית שנבנה בארצות הברית. הוא נבנה על ידי בואינג במתקני מרכז החלל גודרד. מודול שוגר לחלל בשנת 1998 בתא מטען של מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-88.
תיאור המודול

מודול נבנה על ידי בואינג בהתאם למפרט של נאס"א.
צורת המודול הוא גליל באורך של כ-5.5 מ' וקוטר עד 4.6 מ'. הוא נבנה מפלדה. דרך המודול עוברים כבלי חשמל וצנרת אספקת מים ואוויר. בחלק החיצוני של המודול הותקנו 6 תאי עגינה.
השיגור בוצע ב-4 בדצמבר 1998 בתא מטען של מעבורת החלל אנדוור במסגרת משימה STS-88. מודול "יוניטי" הוצא מתא המטען בעזרת זרוע רובוטי קנדארם וחובר לתא עגינה קדמי של מודול "זאריה" בעזרת יחידת מעבר. בהמשך צוות המעבורת פעל לחיבור מערכות שונות בין המודולים ולהתקנת ציוד חיצוני.
תא עגינה "נדיר"
בשנים 2000 ו-2001 לתא עגינה זו חוברו מעבורות חלל במסגרת משימות STS-97 ו-STS-98.
בשנים 2011–2015 לתא עגינה זו חובר מודול לוגיסטי רב תכליתי Leonardo שהגיע במעבורות חלל.
החל משנת 2015 תא עגינה מנוצלת לחיבור חלליות מטען מדגם סיגנוס.
תא עגינה קדמי
בתחילת פעילות לתא עגינה זו חוברה יחידת מעבר PMA-2. בשנים 1999–2000 לתא עגינה זו חוברו מעבורות חלל במסגרת משימות STS-96, STS-101, STS-106 ו-STS-92.
בשנת 2001 לתא עגינה זו חובר מודול "דסטיני" ויחידת מעבר PMA-2 עברה למודול זה.
תא עגינה אחורי
לתא עגינה זו חובר מודול "זאריה".
תא עגינה ימני
לתא עגינה זו חובר מודול "קווסט".
תא עגינה שמאלי
לתא עגינה זו חובר מודול "טרנקוויליטי".
תא עגינה "זניט"
לתא עגינה זו מחובר מבנה מסבך Z1.
יוליוס וולץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1911 סן אנטוניו, ארצות הברית 
 פטירה:  1956 (בגיל 45 בערך) סן אנטוניו, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Fort Sam Houston National Cemetery 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן  מכון האמנות של שיקגו 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 
יוליוס וולץ (באנגלית: Julius ֿWoeltz;‏ 1911–1956) היה אמן אמריקאי הידוע בציורי הקיר והנופים שלו.
ביוגרפיה

וולץ נולד בסן אנטוניו, טקסס, שם החל לראשונה את לימודי האמנות שלו אצל חוסה ארפה ולצדו של חאבייר גונזלס. הוא המשיך ללמוד באקדמיה ז'וליאן בצרפת ולאחר מכן במכון לאמנות של שיקגו. בנוסף לציור, הוא עבד כפרופסור לאמנות במכללות ובאוניברסיטאות שונות, כולל אוניברסיטת טקסס באוסטין וסול רוס סטייטצ'רס קולג', שם שימש כמנהל האמנות ב-1932 והחל את תוכנית המושבה לאמנות הקיץ.
במהלך הקריירה שלו, הוא צייר כמה ציורי קיר אזוריים, בעיקר סדרה של ציורי קיר גדולים באלפין, טקסס וכן שישה ציורי קיר עבור משרד הדואר האמריקאי באמרילו, טקסס. ציורי קיר אלה נטו לתאר נופים ופעילויות של האזור שמסביב המתוארים בסגנון האזורי שזכה לפופולריות של תומאס הארט בנטון. הוא בילה בקביעות במקסיקו בלימוד ציורי הקיר שם, ונראה שהוא הושפע מדייגו ריברה וחוסה קלמנטה אורוזקו.
כמה מיצירותיו הוזמנו ומומנו על ידי ה-WPA וה-The Section.  בימי חייו, עבודתו הוצגה בתערוכות רבות, כולל מוזיאון לגיון הכבוד, מוזיאון דאלאס לאמנויות יפות ומ. קנודלר אנד קומפני.
הוא מת בסן אנטוניו, טקסס בשנת 1956 ונקבר בבית הקברות הלאומי פורט סם יוסטון.
גלריה

חווה בטקסס, ציור קיר
חוות בקר, ציור קיר
שדה נפט, ציור קיר
הערות שוליים

1 2 3  "Woeltz, Julius"
↑  Julius Edwin Woeltz - Biography, www.askart.com
↑  Transcript of Marfa Mondays Podcast 3: Mary Bones on the Lost Art Colony, www.cmmayo.com
↑  "Post office mural rooted in Elgin, art history"
↑  Amarillo, Texas WPA Murals by Julius Woeltz., www.texasescapes.com
↑  Arkansas Historic Preservation Program, DAH Site (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500335600  VIAF: 309815786   WorldCat (עם VIAF): 309815786
יוניון ג'ק (ארצות הברית)

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל הצי הצבאי
 הונף לראשונה:  14 ביוני 1777
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, עליו משובצים 50 כוכבים מחומשים.
היוניון ג'ק (באנגלית: Jack of the United States) הוא כינויו של קנטון הדגל האמריקאי כאשר הוא משמש כדגלון חרטום על ספינות אמריקאיות. עיצובו הוא כעיצוב הקנטון, חמישים כוכבי כסף על רקע כחול.
הדגל הונף לראשונה ב-14 ביוני 1777 עת החליף את ג'ק הצי הראשון, דגל בעל 13 פסים אדומים ולבנים עליו הוטען עכסן והכיתוב "Dont Tread on Me" מתחתיו (דגל גדסדן). דגל זה הוחזר לשימוש כדגלון החרטום של הצי האמריקאי בשנת 2002 עת החלה המלחמה העולמית בטרור.
כיום משמש היוניון ג'ק כדגלון החרטום של ספינות משמר החופים וארגונים ממשלתיים נוספים אשר אינם מסונפים לצי האמריקאי.
גרסאותיו של הדגל לאורך ההיסטוריה שלו

13 כוכבים 
 14 ביוני 1777 - 1 במאי 1795
15 כוכבים 
 1 במאי 1795 - 3 ביולי 1818
20 כוכבים 
 4 ביולי 1818 - 3 ביולי 1819
21 כוכבים 
 4 ביולי 1819 - 3 ביולי 1820
23 כוכבים 
 4 ביולי 1820 - 3 ביולי 1822
24 כוכבים 
 4 ביולי 1822 - 3 ביולי 1836
25 כוכבים 
 4 ביולי 1836 - 3 ביולי 1837
26 כוכבים 
 4 ביולי 1837 - 3 ביולי 1845
27 כוכבים 
 4 ביולי 1845 - 3 ביולי 1846
28 כוכבים 
 4 ביולי 1846 - 3 ביולי 1847
29 כוכבים 
 4 ביולי 1847 - 3 ביולי 1848
30 כוכבים 
 4 ביולי 1848 - 3 ביולי 1851
31 כוכבים 
 4 ביולי 1851 - 3 ביולי 1858
32 כוכבים 
 4 ביולי 1858 - 3 ביולי 1859
33 כוכבים 
 4 ביולי 1859 - 3 ביולי 1859
34 כוכבים 
 4 ביולי 1861 - 3 ביולי 1863
35 כוכבים 
 4 ביולי 1863 - 3 ביולי 1865
36 כוכבים 
 4 ביולי 1865 - 3 ביולי 1867
37 כוכבים 
 4 ביולי 1867 - 3 ביולי 1877
38 כוכבים 
 4 ביולי 1877 - 3 ביולי 1890
43 כוכבים 
 4 ביולי 1890 - 3 ביולי 1891
44 כוכבים 
 4 ביולי 1891 - 3 ביולי 1896
45 כוכבים 
 4 ביולי 1896 - 3 ביולי 1908
46 כוכבים 
 4 ביולי 1908 - 3 ביולי 1912
48 כוכבים 
 4 ביולי 1912 - 3 ביולי 1956
49 כוכבים 
 4 ביולי 1956 - 3 ביולי 1960
טור דה מאיין

| --- | --- |

מראה טור דה מאיין מטור ד'אאי
 מידע כללי
 גובה:  2,326 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  שווייץ שווייץ, קנטון וו
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°22′28″N 7°00′30″E﻿ / ﻿46.37444°N 7.00833°E﻿ / 46.37444; 7.00833
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.טור דה מאיין(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.טור דה מאיין(למפת וו רגילה) לוזאן איוורדון-לה-בן מונטרה ניון ווהטור דה מאיין(למפת וו מוגדלת) לוזאן איוורדון-לה-בן מונטרה ניון ווהטור דה מאיין
 
טור דה מאיין (Tour de Mayen) הוא הר במערב רכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,326 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון וו בשווייץ.