stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק עובדים זרים
הוראות החוק

פרק ב׳: תנאים להעסקה קובע תנאי עבודה שעל המעסיק לעובד הזר כתנאי להעסקתו. תנאים אלה כוללים:
קבלת אישור רפואי המעיד שהעובד אינו חולה באחת מהמחלות שחפת, דלקת כבד, עגבת, זיבה, איידס.
התקשרות של המעסיק עם העובד הזר בחוזה עבודה בכתב, בשפה שהעובד הזר מבין.
הסדרת ביטוח רפואי לעובד הזר.
העמדת מגורים הולמים לעובד הזר.
פרק ג׳: חיוביו של מעסיק כלפי הרשויות קובע בחובותיו של מעסיק של עובד זר כלפי רשויות המדינה. חובות אלה כוללות:
הפקדת ערובה לטובת המדינה להבטחת מילוי חובותיו של המעסיק כלפי העובד הזר. חובה זו חלה רק על מעסיק של עובדים זרים בענף הבניין, בהתאם לתקנות עובדים זרים (ערובה) (הוראת שעה), התשע"ח–2018.
דיווח לממונה על זכויות עובדים זרים במשרד הכלכלה והתעשייה.
תשלום אגרת בקשה להעסקת עובד זר ודמי היתר להעסקת עובד זר.
פרק ד׳: הפקדת כספים לטובת העובד הזר ולהבטחת יציאתו מישראל קובע חובה של המעסיק להפקיד מדי חודש פיקדון בעד כל עובד זר שהועסק על ידו באותו חודש. פיקדון זה יימסר לעובד הזר עם עזיבתו את ישראל בתום תקופת ההיתר להעסקתו. בהתאם לתקנות עובדים זרים (פיקדון לעובדים זרים), התשע"ו–2016, אם העובד הזר לא יעזוב את ישראל בזמן, ינוכה מהפיקדון סכום ההולך וגדל ככל שהעיכוב ביציאה מתארך, וכן ינוכו מהפיקדון הוצאות ההרחקה החלות על העובד. כללים מיוחדים חלים על פיקדון לעובד זר שהוא מסתנן.
פרק ד׳1: היתר להעסקת עובד זר מחייב את המעוניין להעסיק עובד זר לקבל היתר להעסקת עובד זר אצלו.
פרק ד׳2: עובדים מהאזור ומשטחי עזה ויריחו מסדיר את העסקתם בישראל של פלסטינים תושבי יהודה ושומרון ורצועת עזה.
פרק ד׳3: ממונה על זכויות עובדים זרים בעבודה קובע את מינוי של עובד במשרד הכלכלה והתעשייה שיהיה ממונה על זכויות עובדים זרים בתחום דיני העבודה, שתפקידיו:
לטפח תודעה ציבורית לעניינים שבתחומי תפקידו, באמצעות חינוך, הדרכה והסברה;
לשתף פעולה בתחומי תפקידו, עם אנשים או גופים אחרים, ובכלל זה מעסיקים ועובדים;
להתערב בהליכים משפטיים בעניינים שבתחומי תפקידו, ברשות בית הדין לעבודה או בית משפט מוסמך אחר שההליך מתנהל בפניו;
לטפל בתלונות מטעם עובדים זרים נגד מעסיקים, מעסיקים בפועל, מתווכי כוח אדם, וקבלני כוח אדם, בתחומי תפקידו.
פרק ה׳: עבירות, עונשין ופיקוח קובע ענישה (מאסר או קנס) למי שעובר על הוראות חוק זה.
היסטוריה חקיקתית

הצעת החוק הוגשה כהצעת חוק פרטית של חברי הכנסת יעקב שמאי ואלי דיין. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את מטרתה:
החוק, בשם חוק עובדים זרים (העסקה שלא כדין), התשנ"א-1991, אושר בכנסת השתים עשרה ב-12 במרץ 1991 ונכנס לתוקף ב-1 במאי 1991. בגרסתו הראשונה עסק החוק רק בקביעת קנסות למעסיק שהעסיק עובד זר שלא כדין ולמתווך כוח אדם ולקבלן כוח אדם שהביאו להעסקת עובד זר שלא כדין (כלומר בלי היתר לעבוד בישראל מכוח חוק הכניסה לישראל או בניגוד לחוק שירות התעסוקה).
בהוראת שעה שאושרה בכנסת במרץ 1994 נקבע קנס למעסיק למתווך כוח אדם שהעמיד ביודעין מקום לינה לרשותו של עובד זר, שנכנס לישראל שלא כדין, או שיושב בה שלא כדין, או שעובד בישראל ללא רישיון. לאחר שפג תוקפה של הוראת שעה זו נחקק חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (תיקוני חקיקה), תשנ"ו-1996, שבו נקבע שנית קנס זה. חוק זה נחקק כהוראת שעה שתוקפה הוארך פעמים אחדות, עד שבשנת 2012 הפך לחוק קבוע.
בתיקון עקיף במסגרת חוק ההסדרים לשנת 1999 חויב המעסיק לרכוש ערכת מגן לעובד הזר.
בחוק ההסדרים לשנת 2000 נוספו לחוק פרקים אחדים העוסקים בתנאי עבודתם של העובדים הזרים, ובהתאם לכך שונה שם החוק לחוק עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים), התשנ"א-1991. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הצורך בתיקון זה:
בחוק ההסדרים לשנת 2003 נוספו לחוק פרק ד'1: היתר להעסקת עובד זר ופרק ד'2: עובדים מהאזור ומשטחי עזה ויריחו.
בחוק ההסדרים לשנת 2005 הורחב החוק פעם נוספת, ושמו תוקן לשמו הנוכחי, חוק עובדים זרים, התשנ"א-1991.
בתיקון ממרץ 2010 נוסף לחוק פרק ד׳3: ממונה על זכויות עובדים זרים בעבודה.
סעיף 1יא1 לחוק, שנוסף לו בתיקון עקיף במסגרת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה-2014, קבע מאז מאי 2017 חובת פיקדון למסתננים, המורכב מ-20% משכרו של המסתנן המנוכים ממנו ועוד 16% מגובה השכר על חשבון המעסיק. הפיקדון ניתן לעובד עם עזיבתו את ישראל. באפריל 2020 ביטל בג"ץ את החובה להפקיד 20% משכרם של המסתננים בפיקדון זה, והורה להשיב למסתננים את הסכומים שכבר הופקדו. בג"ץ דחה את העתירה לבטל גם את חלקו של המעסיק בפיקדון.
הערות שוליים

↑   תקנות עובדים זרים (ערובה) (הוראת שעה), התשע"ח–2018, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   תקנות עובדים זרים (פיקדון לעובדים זרים), התשע"ו–2016, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  ניצן צבי כהן, ‏משרד הפנים מקדם: עובדים זרים יוכלו לשמור על 25% מכספי הפיקדון שהופקדו עבורם, גם אם נותרו בישראל שלא כדין, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 31 באוקטובר 2023
↑  גלעד מורג, בג"ץ: "לגבש הסדר חלופי לחוק הפיקדון לעובדים זרים או שיבוטל", באתר ynet, 12 ביולי 2023
↑  חוק עובדים זרים, באתר כל זכות
↑  העסקת עובד זר בצל הלחימה: כיצד להימנע מסנקציות עקב העסקה בלתי חוקית?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏29 באוקטובר 2023
↑  הצעת חוק עובדים זרים (העסקה שלא כדין), התשנ"א-1991, ה"ח 2032 מ-30 בינואר 1991
↑  חוק עובדים זרים (העסקה שלא כדין), התשנ"א-1991, ס"ח 1349 מ-21 במרץ 1991
↑  חוק איסור הלנה (תיקוני חקיקה - הוראות שעה), התשנ"ד-1994, ס"ח 1455 מ-17 במרץ 1994
↑  חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה), התשנ"ו-1996, ס"ח 1575 מ-14 במרץ 1996
↑  חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב-2012, ס"ח 2344 מ-14 במרץ 2012
↑  חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 1999), התשנ"ט-1999, ס"ח 1704 מ-15 בפברואר 1999
↑  חוק ההסדרים במשק מדינת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2000), התש"ס-1999, ס"ח 1724 מ-10 בינואר 2000
↑  הצעת חוק ההסדרים במשק מדינת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2000), התש"ס-1999, ה"ח 2824 מ-25 באוקטובר 1999
↑  חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003), התשס"ג-2002, ס"ח 1882 מ-29 בדצמבר 2002
↑  חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2005 (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005, ס"ח 1997 מ-11 באפריל 2005
↑  חוק עובדים זרים (תיקון מס' 12), התש"ע-2010, ס"ח 2238 מ-24 במרץ 2010
↑  חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה-2014, ס"ח 2483 מ-17 בדצמבר 2014
↑  בג"ץ 2293/17 אסתר צגיי גרסגהר ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־23 באפריל 2020
טרבושה

טְרֶבּוּשֶ֫ה (מצרפתית: trébuchet, מתורגם לעיתים גם כ"מרגמה") הוא כלי מצור ששימש בימי הביניים ליידוי קליעים גדולים לעבר חומות של עיר נצורה. ישנם שני סוגים של טרבושות: טרבושה משיכה וטרבושה משקל נגד.
טרבושה משיכה הפיק את הכח הדרוש ליידוי קליעים מצוות של עשרות, ולעיתים מאות אנשים שמשכו בחבלים ארוכים. מאוחר יותר הוחלף צוות המושכים במשקל נגד גדול, בדרך כלל עשוי סלעים שנאספו בשטח.
צוות המושכים או משקל הנגד גרמו לתנועה של מנוף גדול המונח על ציר אופקי. בקצהו השני של המנוף היה קלע עשוי חבל, שהגביר את מהירות ההטלה עד לשיא המסלול שם השתחרר הקלע והאבן המשיכה במסלולה למרחק רב.
שרטוט של טרבושה.
טרבושה בטירת אורקהארט בשפת האגם לוך נס.
עם נפילת האימפריה הרומית דעך השימוש בכלי מצור כגון קטפולטה ובליסטרה, שהיו בשימוש נרחב מאז שהומצאו, כנראה, בסירקוזה בתחילת המאה ה-4 לפנה"ס. ההיסטוריונים חלוקים לגבי הסיבה המדויקת לכך. חלקם, לין ווייט למשל, טוענים שלשבטים שהחליפו את האימפריה הרומית ככח הצבאי החזק באירופה לא היו האמצעים הטכנולוגיים והארגוניים שנחוצים לבניית מכונות מתוחכמות. לשיטתם הטרבושה הגיע לאירופה רק לאחר שהצלבנים נתקלו בו בקרבותיהם נגד הערבים אשר נתקלו בגרסה קדומה של הנשק בקרבות כנגד קיסרות סין.
לאחרונה נטען על ידי ההיסטוריונים דייוויד היל, קרול גילמור ופול שבדן, שאת מקומן של הבליסטרה והקטפולטה בלוחמת ימי הביניים המוקדמים תפס הטרבושה כבר במאה ה-6 לספירה.
יואניס, הארכיבישוף של סלוניקי, שעירו נכבשה על ידי האבארו-סלאבים ב-597, כתב כך:
לקצה האחורי של קורות העץ מחוברים קלעים, ולקצותן הקדמיים חבלים חזקים. הם מושכים בחבלים ומשחררים את הקלעים, וכך, בשאון גדול, מטילים אבנים לגובה רב. עם כל ירייה הם מיידים אבנים גדולות ורבות כל כך, שאין מבנה טבעי או מלאכותי העומד בפניהם.
המכונות שעשו רושם חזק כל כך על הארכיבישוף היו כנראה מסוג טרבושה משיכה.
מוסכם על ההיסטוריונים שמקורו של הטרבושה בסין, שם הומצא במאה ה-4 לפנה"ס. במאה ה-6 התפשט השימוש בטרבושה לעולם הערבי. החל מהמאה ה-12 הפך טרבושה משקל-הנגד לכלי נשק נפוץ בעולם הערבי, ובמיוחד במלחמתם בצלבנים בארץ הקודש. מתועד שבסוף המאה ה-13 היו ברשות הערבים במצור על עכו כ-90 מכונות מסוג טרבושה משקל נגד.
השימוש בטרבושה דעך עם הופעת אבק השרפה באירופה, ולמרות שבקרבות רבים במאה ה-14 עדיין היו מכונות טרבושה בשימוש צבאי, הן החלו לאבד את מעמדן בפני התותחים עד שנעלמו לחלוטין בסוף המאה ה-15.
ראו גם

קשת אופקית
טורסטן פרינגס

טורסטן פרינס (בגרמנית: Torsten Frings; נולד ב-22 בנובמבר 1976 בוורסלן, גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר, ומאמן כדורגל בהווה.
קריירת משחק

טורסטן פרינגס החל את הקריירה המקצועית שלו באלמאניה אאכן בליגה השלישית בגרמניה לפני המעבר לורדר ברמן בעונת 1996–1997. עד למעבר שלו מברמן לבורוסיה דורטמונד פרינגס שיחק 197 פעמים וכבש 19 שערים.
ב-2002, לאחר הופעה מרשימה של פרינגס במונדיאל 2002 מספר קבוצות אירופאיות מובילות עקבו אחריו, פרינגס חתם ל-4 שנים בבורוסיה דורטמונד בעלות של 10 מיליון אירו.
במדי דורטמונד פרינגס שיחק 61 משחקים מתוכם 12 בליגת האלופות בהם כבש שני שערים נגד לוקומוטיב מוסקבה במשחק הבית ובמשחק החוץ מול הקבוצה הרוסית.
את עונת 2003–2004 התחיל פרינגס רק בסוף חודש ינואר בגלל פציעה בברך שנגרמה לו במהלך משחק מול בוכום בחודש יולי.
בסוף עונת 2003–2004 הוחתם פרינגס ל-3 עונות בבאיירן מינכן. במדי באיירן זכה פרינגס בדאבל בעונה היחידה שבה שיחק בבאיירן מינכן פרינגס הופיע ב-43 משחקים מתוכם כבש ב-4 שערים בלבד.
פרינגס חזר למדי ורדר ברמן בתחילת עונת 2006/2005 שבה הוא שיחק עד שנת 2011 ושימש כקפטן הקבוצה. בעונת 2008/2009 הגיעו פרינגס וברמן לגמר גביע אופ"א, שם נוצחה הקבוצה 1–2 על ידי שחטאר דונצק. ביוני 2011 עבר פרינגס לקבוצת טורונטו מליגת ה-MLS.
בפברואר 2013 הודיע פרינגס על פרישתו ממשחק פעיל.
נבחרת

פרינגס כבש את שערה הרביעי של נבחרת גרמניה מול קוסטה ריקה במשחק הפתיחה של מונדיאל 2006 בו ניצחה גרמניה 2:4.
לאחר משחק רבע הגמר של המונדיאל בו ניצחה גרמניה את ארגנטינה בדו-קרב פנדלים, התחוללה קטטה המונית בין שחקני שתי הנבחרות, בשל מעורבותו בקטטה בה שלח פרינגס אגרוף לפרצופו של חוליו קרוז, הוא הורחק לשני משחקים על ידי פיפ"א, פרינגס החמיץ את משחק חצי הגמר מול איטליה בו הודחה גרמניה בתוצאה 0–2 משני שערים שהובקעו במהלך תוספת הזמן.
קריירת אימון

פרינגס אימן לאחר פרישתו בנוער של ורדר ברמן, וקודם לעמדת עוזר המאמן כאשר מונה ויקטור סקריפניק כמאמן הקבוצה באוקטובר 2014. עם פיטוריו של סקריפניק בתחילת עונת 2016/17, פוטר גם פרינגס מתפקידו.
בדצמבר 2016 מונה פרינגס כמאמנה של דרמשטאדט 98, שבעת סיום הסיבוב הראשון של עונת 2016/17 מוקמה במקום האחרון בבונדסליגה עם שמונה נקודות בלבד. פרינגס לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לבונדסליגה השנייה, על אף שהשיג מספר ניצחונות במחזורי הסיום. את עונת 2017/18 פתח פרינגס בצורה טובה, אך קבוצתו נקלעה לרצף משחקים ללא ניצחון והוא פוטר מהמועדון בדצמבר 2017.
הערות שוליים

↑  טורסטן פרינגס מונה למאמן דרמשטאדט: "מאושר שבחרו בי", באתר וואלה, 27 בדצמבר 2016
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 2002 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 קאן •  2 לינקה •  3 רהמר •  4 באומן •  5 ראמלו •  6 ציגה •  7 נוויל •  8 האמאן •  9 יאנקר •  10 ריקן •   11 קלוזה •  12 להמן • 13 באלאק •  14 אסמואה • 15 קל • 16 ירמיס • 17 בודה • 18 בומה • 19 שניידר • 20 בירהוף • 21 מצלדר • 22 פרינגס • 23 בוט • מאמן: פלר |  1 קאן •  2 לינקה •  3 רהמר •  4 באומן •  5 ראמלו •  6 ציגה •  7 נוויל •  8 האמאן •  9 יאנקר •  10 ריקן •   11 קלוזה •  12 להמן • 13 באלאק •  14 אסמואה • 15 קל • 16 ירמיס • 17 בודה • 18 בומה • 19 שניידר • 20 בירהוף • 21 מצלדר • 22 פרינגס • 23 בוט • מאמן: פלר | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – יורו 2004 |
| --- | --- | --- |
|  1 קאן •  2 הינקל •  3 פרידריך •  4 ורנס •  5 נובוטני •  6 באומן •  7 שוויינשטייגר •  8 האמאן •  9 בוביץ' •  10 קוראני •   11 קלוזה •  12 להמן • 13 באלאק •  14 ברדריץ' • 15 קל • 16 ירמיס • 17 ציגה • 18 ארנסט • 19 שניידר • 20 פודולסקי • 21 לאם • 22 פרינגס • 23 הילדברנד • מאמן: פלר |  1 קאן •  2 הינקל •  3 פרידריך •  4 ורנס •  5 נובוטני •  6 באומן •  7 שוויינשטייגר •  8 האמאן •  9 בוביץ' •  10 קוראני •   11 קלוזה •  12 להמן • 13 באלאק •  14 ברדריץ' • 15 קל • 16 ירמיס • 17 ציגה • 18 ארנסט • 19 שניידר • 20 פודולסקי • 21 לאם • 22 פרינגס • 23 הילדברנד • מאמן: פלר | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 2006 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 להמן •  2 ינסן •  3 פרידריך •  4 הות •  5 קל •  6 נובוטני •  7 שוויינשטייגר •  8 פרינגס •  9 הנקה •  10 נוויל •   11 קלוזה •  12 קאן • 13 באלאק •  14 אסמואה • 15 היצלסברגר • 16 לאם • 17 מרטסאקר • 18 בורובסקי • 19 שניידר • 20 פודולסקי • 21 מצלדר • 22 אודונקור • 23 הילדברנד • מאמן: קלינסמן |  1 להמן •  2 ינסן •  3 פרידריך •  4 הות •  5 קל •  6 נובוטני •  7 שוויינשטייגר •  8 פרינגס •  9 הנקה •  10 נוויל •   11 קלוזה •  12 קאן • 13 באלאק •  14 אסמואה • 15 היצלסברגר • 16 לאם • 17 מרטסאקר • 18 בורובסקי • 19 שניידר • 20 פודולסקי • 21 מצלדר • 22 אודונקור • 23 הילדברנד • מאמן: קלינסמן | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 להמן •  2 ינסן •  3 פרידריך •  4 פריץ •  5 וסטרמן •  6 רולפס •  7 שוויינשטייגר •  8 פרינגס •  9 גומז •  10 נוויל •   11 קלוזה •  12 אנקה • 13 באלאק •  14 טרוחובסקי • 15 היצלספרגר • 16 לאם • 17 מרטסאקר • 18 בורובסקי • 19 אודונקור • 20 פודולסקי • 21 מצלדר • 22 קוראני • 23 אדלר • מאמן: לב |  1 להמן •  2 ינסן •  3 פרידריך •  4 פריץ •  5 וסטרמן •  6 רולפס •  7 שוויינשטייגר •  8 פרינגס •  9 גומז •  10 נוויל •   11 קלוזה •  12 אנקה • 13 באלאק •  14 טרוחובסקי • 15 היצלספרגר • 16 לאם • 17 מרטסאקר • 18 בורובסקי • 19 אודונקור • 20 פודולסקי • 21 מצלדר • 22 קוראני • 23 אדלר • מאמן: לב | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061429067  VIAF: 311621517   WorldCat (עם VIAF): 311621517
חוק פאראדיי

חוק פאראדיי או חוק ההשראה של פאראדיי (באנגלית: Faraday's law of induction) הוא חוק פיזיקלי הקובע שהשתנות בזמן של השטף המגנטי דרך השטח שתוחם תיל מוליך סגור, גורמת להשראת מתח חשמלי (הנקרא כוח אלקטרו-מניע או כא"מ) במוליך זה. את החוק ניסח הפיזיקאי האנגלי מייקל פאראדיי (Michael Faraday) ב-1831 כחוק אמפירי, בהסתמך על ניסויים שביצע בחשמל ומגנטיות. חוק זה הוא אחד מן החשובים שבחוקי הפיזיקה בתחום תורת האלקטרומגנטיות.
על עיקרון חוק זה מתבססות פעולתם של מכשירי חשמל רבים, שהחשובים שבהם הם כנראה הגנרטור (ואחיו הקטן, הדינמו) והמנוע החשמלי. הגנרטור משתמש בסליל מוליך, שמסתובב סביב מגנט, על מנת להפיק מתח חשמלי, כלומר לייצר אנרגיה חשמלית. לעומתו, מנוע חשמלי משתמש באנרגיה חשמלית, והופך אותה לאנרגיה קינטית, על פי אותו עיקרון, ולמעשה מבצע את הפעולה ההפוכה לזו של הגנרטור.
ניסוח מתמטי

הניסוח המתמטי של חוק פאראדיי מסתמך על אנליזה וקטורית ומהווה אחת מארבע משוואות מקסוול:
{\vec {\nabla }}\times {\vec {E}}=-{\frac {\partial {\vec {B}}}{\partial t}}
כדי לקבל את חוק פאראדיי בניסוחו המקורי (הניסוח האינטגרלי) יש לבצע אינטגרציה קווית על השדה החשמלי במעגל סגור סביב משטח  \displaystyle S ואז להשתמש במשפט סטוקס.
\ {\mathcal {E}}=\oint _{\partial S}{{\vec {E}}\cdot d{\vec {l}}}=\iint _{S}{({\vec {\nabla }}\times {\vec {E}})\cdot d{\vec {S}}}=-{\frac {\partial }{\partial t}}\iint _{S}{{\vec {B}}\cdot d{\vec {S}}}=-{\frac {\partial \Phi _{B}}{\partial t}}
כאשר  \ \Phi _{B} הוא השטף המגנטי העובר דרך המשטח  S. האינטגרציה המשטחית נעשית על משטח  S ואילו האינטגרציה הקווית נעשית על המסילה הסגורה שהיא השפה שלו.
עבור שדה מגנטי אחיד הקבוע במרחב, השטף המגנטי דרך משטח מישורי כלשהו ששטחו  S שווה ל־ \ \Phi _{B}={\vec {S}}\cdot {\vec {B}}=|S||B|\cos \theta  כאשר  \ \theta  היא הזווית בין וקטור השדה  B לווקטור הניצב למשטח.
חוק לנץ

חוק לנץ הוא חוק הקובע את כיוון הכא"מ המושרה. חוק זה קובע שכא"מ מושרה תמיד יפעל נגד סיבת היווצרותו, כלומר ישאף להקטין ולהעלים את עצמו על ידי יצירת שדה מגנטי המבטל את השדה המגנטי הקיים (שהרי זרם חשמלי יוצר שדה מגנטי). שאם לא כן, הזרם המושרה יוסיף לשדה המגנטי הקיים ויגדיל את השטף המגנטי עוד יותר, וכך יושרה עוד זרם, וכך עוד ועוד ללא הפסק (משוב חיובי); במצב היפותטי זה, מתקבלת אנרגיה יש מאין, בסתירה לחוק שימור האנרגיה.
דוגמה

נתאר לעצמנו שני תיילים מוליכים מקבילים וארוכים המחוברים זה לזה בקצם השמאלי ואילו בקצם הימני מתגלגל מוט מוליך המחבר בין שניהם. בכך תיווצר מסגרת מוליכה מלבנית רחבה, שהצלע הימנית שלה חופשית. נניח שאורך המוט הוא  l ושבזמן  t=0 הוא היה צמוד לדופן השמאלית. כעת, נניח שהמוט נע ימינה במהירות  v ושכל התהליך מתרחש כאשר פועל על המערכת שדה מגנטי קבוע  B הניצב למסגרת. במקרה זה השטף המגנטי הוא:
ולכן הכא"מ במעגל שנוצר הוא:
עקב הכא"מ, נוצר במוט המוליך זרם חשמלי בכיוון כזה כך שהשדה המגנטי עליו יפעיל כוח לורנץ שימשוך את המוט שמאלה, בניגוד לכיוון התנועה, ומהירותו תקטן. כלומר, הזרם זורם בכיוון השואף להקטין את השינוי בשטף המגנטי, בהתאם לחוק לנץ. בדוגמה כאן, הזרם יזרום בניגוד לכיוון השעון, כמתואר באיור משמאל.
ראו גם

משוואות מקסוול
השראה אלקטרומגנטית
גנרטור
שטף
אנליזה וקטורית (להבנת החלק המתמטי של הערך)
תיאור סכמתי של חוק פראדיי
המוט נע במהירות  v ימינה
טרבור מוריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במאי 1970 (בן 54) לונדון, קנדה 
 מוקד פעילות:  טורונטו, סנטה מוניקה 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  Fanshawe College 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
טרבור מוריס (באנגלית: Trevor Morris; נולד ב-25 במאי 1970) הוא מלחין, מנצח ומפיק מוזיקלי קנדי המתמחה בהלחנות סדרות טלוויזיה, סרטים ומשחקי וידאו.
מהבולטות שבהלחנותיו ניתן למנות את תוכניות הטלוויזיה שושלת טיודור, עמודי תבל, הבורג'ס וויקינגים. הסרט המטרה: הבית הלבן והמשכו המטרה: לונדון; ומשחק הווידאו Dragon Age: Inquisition. מוריס זכה בפרס אמי על הלחנת הפסקול לסדרה "שושלת טיודור" והיה מועמד לפרס על המוזיקה שהלחין לסדרה הטלוויזיה הבורג'ס ולמיני-סדרה עמודי תבל.
קורות חיים

מוריס נולד בעיר לונדון שבפרובינציית אונטריו בקנדה. בצעירותו למד בבית הספר לאמנויות של סנט מרי, שם למד נגינה בכינור. בגיל 13 מוריס הוזמן על ידי בית ספרו להלחין יצירה לכיתת הבוגרים שלו שהופיעה לכבוד ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקנדה. מוריס למד בקולג' פנשווה הממוקם בעיר לונדון שבקנדה.
בשנת 1999 עבר מוריס ללוס אנג'לס לטובת ניסיון בקריירה במלחין סרטים. בלוס אנג'לס עבד מוריס על הלחנת סרטים יחד עם מספר מלחינים מפורסמים, בניהם ג'יימס ניוטון הווארד והנס צימר, עימו עבד מוריס על למעלה מ-25 סרטים.
מוריס הלחין מספר משחקי וידאו בניהם הפרק השלישי של הסדרה Dragon Age מאת BioWare, ‏ Dragon Age: Inquisition, וכן Army of Two, ‏ וNeed for Speed: Carbon.
מוריס מנהל חברת הפקות בטורונטו יחד עם שותפיו. כיום הוא גר ועובד בלוס אנג'לס עם משפחתו.
הערות שוליים

↑  Trevor Morris, IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810592617405606  BNE: XX4429914  BnF: cb150202882 (data)  GND: 135505186  ISNI: 0000 0001 2141 3267  LCCN: no2008031861  MusicBrainz: b8634d0b-e1f8-4671-9ed9-21e9a03973ed  NKC: xx0144913  SUDOC: 128147857  VIAF: 80229110   WorldCat (עם VIAF): 80229110
חרדת ההשפעה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הרולד בלום 
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  ביקורת ספרות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1973 
 
חרדת ההשפעה (אנגלית: The Anxiety of Influence) הוא ספר משנת 1973 של חוקר ספרות הרולד בלום המעמיד דגם תאורטי לתיאור של תולדות התפתחותה של השירה והיחסים בין משוררים מוקדמים יותר לאלו שבאים בעקבותיהם. הספר עוסק ביחסים של משורר מתחיל עם משורר ותיק ממנו. בסיס ספרו של בלום מעמיד את המשורר כחי במעין קהילת משוררים, אליהם הוא בהכרח מגיב בצורה זו או אחרת. לפיכך בלום יעסוק בספרו, בהשפעה של המשוררים האחד על השני, וכיצד היא פועלת. הוא שואל האם המשורר החדש מודע להשפעת קודמו עליו? האם הוא רוצה בהשפעה זו? האם בכך שהוא מגיב לשירו של משורר אחר אזי כל היצירות הן יצירות זהות עם שינויים קלים, או שמא ניתן לראות הבדלים שנובעים מסוג השפעה אחר? בלום עוסק במשוררים הגדולים של השירה אנגלית, כלומר ביצירות שמרכיבות את הקאנון הספרותי האנגלי.
התאוריה

על פי בלום אפשר לתאר את ההשפעה של משורר על משנהו בהתאם לתבנית התאוריה של הפרוידיאנית של רומן המשפחה האדיפלי על-אודות היחסים בין אבות לבנים. "משורר בן", מנסה לתפוס את מקומו של ה"משורר האב". כדי לבסס את מעמדו כמשורר, על המשורר לדחות מכל וכל את המשורר הקדום לו. לפיכך לטענת בלום נראה בשירים, התנגחות עם משורר קודם, הן ברמה התוכנית, הן ברמה הסגנונית, וכל זאת על מנת שהמשורר החדש יגבר על הקודם לו.
מניע זה גורם למשורר פחד, חרדה, וזוהי הסיבה לבחירת השם של הספר, "חרדת ההשפעה". המשורר מפחד מהשפעת המשורר הקדום לו ועל כן הוא צריך לגבור עליו. ביטויים של פחד זה באים לידי ביטוי בגילוי ובסתר, והדבר המעיד על גדולת המשורר היא היכולת להסתיר חרדה זו ואף להימנע ממנה. מסיבה זו רואה בלום באוסקר ווילד משורר פחות טוב, מכיוון שחרדתו מההשפעה באה לידי ביטוי באופן כמעט גלוי, לדוגמה בשיר: "הבלדה של כלא רדיינג". לטענת בלום השיר מושפע באופן ישיר משירו קולרידג': "שירו של הספן העתיק" כמעין השתקפות שלו.
חרדת ההשפעה עליה מדבר בלום, אין מטרתה לפגום במשורר הקדום, אלא דווקא בעקבות הערכה עצומה של משורר בן למשורר אב, המשורר הבן עומד אל מול קיר שלא ניתן לעוברו. המשורר החדש כאילו אומר: איך ניתן להגיד דבר לאחר שמשורר כה גדול כבר אמרו. תנועת נפש זו גורמת למשורר לחרדה, שלעיתים ניתן לזהותה בכתיבה עצמה כמו אצל ווילד, ולעיתים היא נסתרת.
בלום מציין ששייקספיר, המשורר הגדול ביותר לטענתו, לא נכלל במערכת ההשפעות האלו. הסיבה לכך היא כפולה. ראשית, שייקספיר שייך לדור שבו המודעות לפחד מאותה השפעה לא הייתה קיימת ביצירה. כלומר, המשוררים לא פחדו להיות מושפעים או משפיעים, ועל כן לא ניתן להכניסו למערכת ההשפעות. סיבה שנייה היא, היצירה האובייקטיבית יחסית של שייקספיר אל מול היצירה הסובייקטיבית שבאה לאחריו. ככל שהיצירה סובייקטיבית יותר, טוען בלום, ההשפעה של משוררים על אחרים גדלה יותר.
התאוריה > סוגי היחסים על פי התאוריה

בלום טוען, שלעיתים ניתן למצוא שחרדת ההשפעה נידונה גם בשירים עצמם. כלומר, משוררים עסקו בתסכול העמוק שנובע מהשפעת משוררים קודמים עליהם, כדוגמת ווילד שהובא לעיל. התסכול העמוק שנובע מאותה השפעה היא שהובילה את בלום לכתיבת ספרו, וניתוח היחסים האפשריים העומדים בין משוררים קדומים לחדשים. בלום מונה שישה סוגים של יחסים:
קלינמאן – יחס האומר שהמשורר הגדול צדק עד רגע מסוים בכתיבתו, והמשורר החדש מסיים את סוף היצירה בצורה "נכונה יותר". יחס זה בעצם אומר, שהמשורר החדש עושה מעין התקה, הוא טוען לניכוס של חלקים, ונישול של אחרים תוך תיקונם. הוא מציג דוגמה לכך מהמשורר מילטון, שעד תקופה מסוימת נחשב לגדול ביותר, אך ברונו, משורר צעיר מהם ניכס לעצמו חלקים ובכך דחה את מילטון.
טסרה – קריאה של השיר הקדמון תוך השלמת חלקים חסרים לטענתו. המשורר החדש קורא את השיר הקדמון ועושה שימוש בו תוך דיוקם ובכך הופך אותו לשלם יותר. המשורר החדש רואה בישן יוצר שלא הצליח לדייק עד תומם את האמצעיים העומדים לפניו. בלום מביא לכך דוגמה משיר של סטיבנס שנראה שהוא עושה שימוש ישיר בשיר של וויטמן ועוש בו שינויים. לטענתו יש לקרוא את: "הינשוף והסרקופג" של סטיבנס כטסרה לשירו של וויטמן: "הישנים", בו הוא דן בנושאים העולים משיר האב, ומדייקם והופך אותם למשוכללים יותר.
קנוסיס – תהליך ענווה כפול. המשורר המאוחר עומד אל מול השורר המוקדם בענווה וקטנות. אך, כתיבה זו נעשית ביחס לשיר דומה של המשורר המוקדם. בכך, נעשה מעין ביטול של ביטול המביא עימו סימן שאלה האם המשורר המאוחר באמת חש קטן אל מול המשורר המוקדם, או שמא מעצים את תחושת הקטנות של המשורר המוקדם, ובכך מתעצם בעצמו. בלום מציג תהליך קנוסיסי באגרת של פאולוס פרק ב פסוקים 3 – 8, אל מול דיאלוג בין בלייק לתרזה. פאולס באיגרתו טוען לביטול מול האל, לעומת זאת בדיאלוג, בלייק מציג תפיסה מתבטלת גם היא, אך מתוך תפיסה זו הוא מתנגד במידת מה לאיגרת בכך שלא צריך להתבטל אל מול האל עד המוות.
דמוניזציה – המשורר החדש קורא את השיר של המשורר החדש ומזקק ממנה את נקודת החוזק המרכזית שלה, שלא קשורה למשורר עצמו. בשירו שלו הוא יעשה שימוש באותה עוצמה כמי שיכול לעשות במה שימוש עד כדי ביטול היצירה הקודמת. כלומר, המשורר החדש מבטל את עצם השיר הישן חוץ מנקודת החוזק שלו אותה הוא שואל. דוגמה לתהליך זה מציג בלום יחסים בין קולינס למילטון, בו לטענתו לוקח קולינס "דמון" נקודת שבר מסוימת בשירו של מילטון והופך אותה לדבר נשגב. קולינס בשירו הלירי "לפחד", לוקח מקצב שירי של מילטון, ונושא כתיבה של מילטון על הפחד, אך הופך אותו בניגוד למילטון לדבר נשגב.
אסקסיס – המשורר החדש רוצה בחופש פעולה מלא, ובשל כך מגביל את עצמו מטכניקות יצירה אשר משרתות את המשוררים הקודמים. דוגמה לכך הוא מביא משירו של וורדסוורת': "הבית בגרסמיר", שם וורדסוורת' מתודה על כך שהיה יכול להיות משורר הרבה יותר טוב אם לא היה מגביל את עצמו לטכניקות ייחודיות. בכך, באופן אירוני הפך למשורר גדול יותר, כי לא עשה שימוש בטכניקות של קודמיו.
אפופראדס – השפעה גמורה ממשורר קדום. המשורר החדש רואה בשירו כמעין גלגול של השיר של המשורר הישן. השיר החדש נראה כאילו המשורר הישן כתב אותו וזוהי גדולת היצירה במקרה זה. דוגמה לכך הוא מביא מהמשורר פרסי ביש שלי, שמבטא כניעה לגמרי אל מול השיר: "רמזים" של וורדסוורת'.