stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רועי חסן
קורות חייו

חסן נולד וגדל בחדרה, בן בכור לאהרון ודליה, שהתגוררו בשיכון סלע בעיר. אביו נולד למשפחה מרובת ילדים ממוצא טריפוליטאי במעברת אגרובנק לפני שעברו להתגורר בגבעת אולגה. אמו ממוצא מרוקאי. יש לו אחות ואח. בנערותו משפחתו סבלה ממחסור והוא עבד עם אביו בחנות ירקות לפרנסת הבית. הוא נמשך לכתיבת שירה כבר בנערותו. לדבריו עיסוק זה לווה בדיכוי עצמי מתוך ניסיון לסגל לעצמו סגנון יצירה ישראלי ללא סממנים מזרחיים. כחלק מניסיונו לסגל סגנון ישראלי התנגד לעמדות הפוליטיות אל אביו שהיה איש הליכוד. בהיותו כבן 18 הוריו התגרשו. חסן לא שירת בצה"ל מסיבות נפשיות.
את פעילותו הציבורית החל כבעל טור במקומוני ידיעות תקשורת ובהשתתפות בלהקות פאנק רוק והיפ הופ.
בשנת 2014, הגדיר את עצמו כאנטי ציוני אולם בשנת 2018 טען כי הגדרה זו לא תואמת אותו יותר. הוא דוגל בעקרונות השמאל, שלום, צדק חברתי ושוויון זכויות, תוך דחיית השמאל הישראלי הממוסד (שאותו הוא מכנה "לבן" וה"אשכנזי"), המקושר למפלגות מפא"י, מפ"ם ושלוחותיהן. לדבריו השמאל הממוסד הוביל את דיכוי המזרחים והערבים בישראל. לדבריו "לשחק במגרש הלבן של 'הארץ' זה להשתין להם על השטיח וללכת. מבחינת חשיפה, אין חשיפה יותר יפה מזו. לא חשיפה שלי, חשיפה שלהם – לחשוף אותם לזה. הטוקבקים ומאמרי התגובה שם מוכיחים כל טענה שלי".
בין המקורות המוזיקליים שהשפיעו עליו ציין את מוזיקת ההיפ-הופ של שכונות העוני בארצות הברית, בפרט להקת וו טאנג קלאן, הנוטוריוס בי. איי. ג'י. ומוס דף, ואת המוזיקה של ג'ון קולטריין ועופר לוי.
חסן מתגורר בחדרה, נשוי ואב לילדה. בנובמבר 2013, אימץ אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר.
קריירה

בנובמבר 2014 זכה להכרה עם פרסום שירו "מדינת אשכנז" במוסף "תרבות וספרות" של עיתון הארץ. השיר פותח באלוזיה לשירה של לאה גולדברג, משירי ארץ אהבתי: "בִּמְדִינַת אַשְׁכְּנַז הַשָּׁקֵד פּוֹרֵחַ בִּמְדִינַת אַשְׁכְּנַז מְצַפִּים לְאוֹרֵחַ" ובהמשכו, דיוקן המשורר בעיני האשכנזים כ"שותף" בלתי רצוי:
בִּמְדִינַת אַשְׁכְּנַז אֲנִי מוּפְלֶטָה / אֲנִי חַפְלָה / אֲנִי כָּבוֹד / אֲנִי עַצְלָן / אֲנִי כָּל מַה שֶׁלֹּא הָיָה פֹּה פַּעַם כְּשֶׁהַכֹּל הָיָה לָבָן / אֲנִי הַהֶרֶס הַחֻרְבָּן / הַשֵּׁד הַמְּזֻיָּן / הָעֲבַרְיָן עִם הַכִּפָּה בְּבֵית הַמִּשְׁפָּט / אֲנִי קִבְרֵי צַדִּיקִים וּקְמֵעוֹת / אֲנִי עַרְס...
בהמשך השיר פורט חסן את חוויות ילדותו המעצבות ובהן חוסר קשר רגשי ליום השואה, חינוכו לשנאת ערבים ולשירה על ידי הדרה של משוררים בני עדות המזרח מתוכנית הלימודים. חסן מסכם ”ולא חוגג עצמאות עד שתקום לי מדינה”. מעל דפי "תרבות וספרות" וברשתות החברתיות התנהל דיון ציבורי בין שוללי השיר לבין מי שראו בו בשורה חברתית.
שיר נוסף שלו שעורר הד ציבורי נרחב היה "אִם יִהְיֶה שָׁלוֹם כָּל הָעַרְסִים יָבוֹאוּ", המלגלג על מחנה השמאל הישראלי וצביעותו כלפי המזרחים.
במרץ 2015 פורסם ספרו הראשון "הכלבים שנבחו בילדותנו היו חסומי פה" וב-2017 ראה אור ספרו השני "זהב אריות". במאי 2015 זכה סיפור קצר פרי עטו בשם "קולכצין" כסיפור מומלץ במסגרת תחרות הסיפור הקצר של "הארץ".
ביולי 2015 זכה, יחד עם תהילה חכימי ועדי קיסר, חברותיו ל"ערס פואטיקה", ועם דורית רביניאן בפרס ברנשטיין. זכייתו בפרס הממסדי עוררה ביקורת.
במאי 2017 החל לשדר יחד עם שלומי חתוכה תוכנית תרבות שבועית ברשת כאן תרבות (רשת א') של תאגיד השידור הישראלי.
ספריו

הכלבים שנבחו בילדותנו היו חסומי פה (שירים), הוצאת טנג'יר, 2014.
זהב אריות (שירים), הוצאת טנג'יר, 2017.
אין זיכרון אחר (פרוזה), אחוזת בית (הוצאה לאור), 2018.
הערות שוליים

1 2   דוד בוחבוט, המזרחים הרדיקליים עומדים בתור לפרס ברנשטיין, באתר הארץ, 11 ביולי 2015
↑   אינס אליאס, במדינת רועי חסן, המאבק המזרחי עבר לשורה השנייה ומה שחשוב זה הכרה וכסף, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2018
↑   אינס אליאס, במדינת רועי חסן, המאבק המזרחי עבר לשורה השנייה ומה שחשוב זה הכרה וכסף, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2018
↑  הציונות, ימח שמה, ריאיון עם רועי חסן במגזין Time Out תל אביב, 26 בפברואר 2014
↑   אילן ברקוביץ', רועי חסן הוא נתן אלתרמן של דורנו, באתר הארץ, 14 ביולי 2015
↑  רועי חסן, 20 שנה לאלבום הבכורה של וו טאנג קלאן, קפה גיברלטר, 20 בנובמבר 2013
↑  פרופיל הפייסבוק של רועי חסן - 7 בנובמבר 2016
↑   רועי חסן, מדינת אשכנז, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2014
↑   רועי חסן, אִם יִהְיֶה שָׁלוֹם כָּל הָעַרְסִים יָבוֹאוּ, באתר הארץ, 30 ביוני 2015
↑   רועי חסן, קולכצין, באתר הארץ, 22 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509614605171  BnF: cb170001263 (data)  ISNI: 0000 0004 4742 0184  LCCN: no2015041151  MusicBrainz: b7cab1b6-6a58-4931-b72e-49e2b81a1bb2  SUDOC: 257360743  VIAF: 315190613   WorldCat (עם VIAF): 315190613
ראש ויליאמסון

ערך זה עוסק בלשון יבשה בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  69°11′00″S 158°00′00″E﻿ / ﻿69.1833°S 158°E﻿ / -69.1833; 158
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש ויליאמסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש ויליאמסון
 
ראש ויליאמסון (באנגלית: Williamson Head) הוא לשון יבשה בולטת, בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת 11 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מראש דרייק.
שיא גובהה של לשון היבשה 36 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גלוי הלשון

לשון היבשה התגלתה בפברואר 1911 על ידי צוות הספינה טרה נובה, ספינת משלחת טרה נובה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910- 1913), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

סקוט נתן לאתר את שמו.
סקוט קרא ללשון היבשה על שמו של תומאס ס. ויליאמסון (Thomas S. Williamson), מהצי המלכותי, שהיה חבר המשלחת.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 224
• Defense Mapping Agency  1992, , P 409
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
רועי וסרמן

רועי וסרמן (נולד ב-21 ביוני 1995) הוא אתלט ישראלי המתחרה בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס הוא זכה 4 פעמים ברציפות במדליית ארד באליפויות ישראל בשנים 2014, 2015 2016.
ו-2017.
וסרמן מחזיק בתוצאה התשיעית בטיבה של אתלט ישראלי בכל הזמנים, בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה

וסרמן נולד וגדל בקריית ביאליק. מגיל 11 החל להתאמן באתלטיקה באגודת מכבי חיפה. הוא התאמן כשנתיים באתלטיקה כללית, ריצות קפיצות וזריקות ובגיל 15 החל להתמקצע בענף הזריקות. בגיל 16 עבר להתאמן בהדסה נעורים, מרכז האתלטיקה הלאומי, בהדרכת סלבה איזמאילוב.
ביוגרפיה > 2012

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בשנת 2012 זכה וסרמן במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה 40.99 מטר.
ביוגרפיה > 2013

באליפות ישראל לנוער שנערכה בהדר יוסף בשנת 2013 זכה וסרמן בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.19 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה 41.90 מטר.
בתחרויות האתלטיקה לנוער של המכביה ה-19 שנערכו בהדר יוסף אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 14.88 מטר.
ביוגרפיה > 2014 > אלוף ישראל לנוער

באליפות ישראל לנוער שנערכה בראשון לציון ביוני 2014 זכה וסרמן במדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 17.27 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.12 מטר.
ביוגרפיה > 2014 > שיא ישראלי לנוער

בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-23 בדצמבר 2014 קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש לנוער של 18.05 מטר.
ביוגרפיה > 2015

בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בליריא פורטוגל מרץ 2015 סיים וסרמן במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 15.92 מטר.
בתחרות שנערכה בהדר יוסף ב-30 במרץ אותה שנה קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 16.69 מטר, תוצאה המהווה מקום תשיעי בכל הזמנים. בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-5 ביולי אותה שנה הוא קבע בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 44.47 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.83 מטר, אחרי איתמר לוי ממכבי תל אביב (18.20 מטר) ומרק אלטרמן מהפועל עמק חפר (16.64 מטר).
ביוגרפיה > 2016

בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בארד רומניה במרץ 2016 סיים וסרמן במקום 11 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 16.10 מטר.
בתחרות שנערכה בהדר יוסף ב-14 במאי אותה שנה הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 44.84 מטר,
בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-16 במאי אותה שנה קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 16.70 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 16.25 מטר.
ביוגרפיה > 2017

בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בגראן קנריה ספרד במרץ 2017 סיים וסרמן במקום 14 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.47 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.42 מטר.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה20 שנערכו בירושלים בחודש יולי 2017 זכה רועי וסרמן במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.31 מטר.
הערות שוליים

1 2  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  אבינועם פורת, כדור ברזל: רועי וסרמן שבר את שיא הנוער, באתר ynet, 23 בדצמבר 2014
↑  שיאי ישראל באתלטיקה לנוער עד גיל 20, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  תוצאות אליפות ישראל ה-79 בהדיפת כדור ברזל, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
רוח (מארוול קומיקס)

| --- | --- |

הרוח, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Invincible Iron Man Vol.2 #23 מפברואר 2010, אמנות מאת פטריק זירצ'ר.
 סוג:  אנטי-גיבור
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Iron Man #219 (יוני 1987)
 יוצרים:  דייוויד מיצ'ליני, בוב לייטון
 גילום הדמות:  האנה ג'ון-קאמן, "אנטמן והצרעה", "ת'אנדרבולטס"
 מידע
 שם אמיתי:  לא ידוע
 כינויים:  פנטזם, ג'ון מורלי, קספר
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  האקר
 כוחות:  ללא כוחות-על בעל חליפת קרב המקנה לו יכולת אי-נראות, מעבר דרך חומרים מוצקים ויכולת חמקנות.
 חבר בקבוצה:  ת'נדרבולטס
 חבר לשעבר בקבוצה:  כנופיית החתולה השחורה, A.I.M., תאגיד הנפט רוקסון, מערכות אומניספיאנט
 דמויות קשורות
 אויבים:  איירון מן
רוח (באנגלית: Ghost) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור, המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #219 מיוני 1987 ונוצרה על ידי הכותב דייוויד מיצ'ליני והמאייר בוב לייטון.
מעט מאוד ידוע על דמותו של הרוח. כהאקר וממציא גאון, הרוח לובש חליפת קרב המאפשרת לו להיות בלתי נראה וכן לשנות את מצב צבירת גופו כדי לעבור דרך חומרים מוצקים. למשך זמן מה נדמה היה שמדובר במדען לטכנולוגיית מידע שנפל קורבן לחמדנות בתאגיד בו עבד. כמחבל אנטי-קפיטליסט, הרוח מבקש להשמיד יסודות פוליטיים ואקונומיים מסוימים אותם הוא חושב למדכאים, והוא מתמקד באלה הנוגעים בטכנולוגיה מתקדמת ושיטות מעקב. במקור הוא הופיע כנבל-על וכיריבו של איירון מן. במהלך אירועי "שלטון אפל" מפברואר 2009 ו"עידן הגיבורים" מאפריל 2010, הרוח תואר כאנטי-גיבור אשר השכיר את שירותיו לארגונים ותאגידים כמו קבוצת ת'נדרבולטס של נורמן אוסבורן.
הדמות הופיעה במגוון מדיות אחרות לקומיקס, בין היתר סדרות האנימציה ספיידרמן: סדרת האנימציה, איירון מן, איירון מן: הרפתקאות משוריינות והאוונג'רס מתאספים. גרסה נשית של הרוח מופיעה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "אנטמן והצרעה" בגילומה של האנה ג'ון-קאמן, שתשוב לגלם את הדמות בסרט "ת'נדרבולטס".
רוח אל-מעאני

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  מחמוד אל-אלוסי 
 שפת המקור:  ערבית 
 סוגה:  תפסיר 
 
רוח אל-מעאני, או בשמו המלא, רוח אל-מעאני פי תפסיר אל-קראן אל-עט'ים ואלסבע אל-מת'אני (ערבית: روح المعاني في تفسير القرآن العظيم والسبع المثاني) הוא תפסיר המכיל 30 כרכים של פרשנות הקוראן, פרי עטו של התאולוג מחמוד אל-אלוסי.
הערות שוליים

↑  Ruh al-Ma'ani fi Tafsir al-Qur'an al-'Adhim wal Sab'al Mathani (روح المعاني في تفسير القرآن العظيم والسَّبع المثاني) Imam al-Alusi, Looh Press; Islamic & African Studies, www.loohpress.com (באנגלית) (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוית אלון

נבחרת ישראל בשחייה ליד הגדר הטובה, חורף 1989.

מימין למעלה - אירית אפרתי, רוית אלון, המאמן חנן גלעד. באמצע מימין - המנהל דוד סיבור, סהר אלוני, איריס קומן, מיכל אמין, רויטל וילנאי, תמי לוין, הדס פדה, עינת גבאי, אורת בש. למטה מימין - גלעד רפאלי, יואב ברוק, רזיאל רימר, אליאב טל, שגיא שטיגמן, שגב פורת, ערן הירש, ברק עטר וכרמל לויתן
רוית אלון (נולדה ב-1973) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת מדליית כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).
ביוגרפיה

אלון שחתה בקבוצת השחייה של מכבי קריית אונו בהדרכתו של המאמן אורי קליינמן.
ביוגרפיה > 1988

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1988 זכתה אלון במדליית כסף אישית, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:31.10 דקות, אחרי הדס פדה מהפועל נהריה (2:29.22 דקות) ולפני שרון אקסלרוד מהפועל נתניה (2:32.78 דקות).
ביוגרפיה > 1989 > המכביה

בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה אלון במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:29.47 דקות ובמקום השישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.07 דקות.
ביוגרפיה > 1989 > שחיינית מצטיינת באליפות ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה הוכתרה אלון בתואר השחיינית המצטיינת של התחרות כשזכתה ב-2 מדליות זהב, 3 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:26.63 דקות, שיפור לשיא בן ה-6 שנים של ליאור בירקאן (2:28.36 דקות), לפני גיתית פורת מהפועל גליל עליון (2:32.45 דקות) והדס פדה (2:34.78 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 9:07.47 דקות, לפני הפועל נהריה (9:21.23 דקות) והפועל ירושלים (9:29.83 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בשיא איש חדש של 1:09.35 דקות, אחרי הדס פדה שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:08.86 דקות ולפני גיתית פורת (1:10.33 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:12.98 דקות, אחרי מיכל אמין (2:10.88 דקות) ולפני שני טליתמן מהפועל נהריה (2:14.14 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:33.59 דקות, אחרי מיכל אמין (9:21.71 דקות) ולפני הדס ברכה מקבוצתה (9:40.52 דקות). מדליות ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:18.19 דקות, אחרי הפועל נהריה (4:13.69 דקות) והפועל בית ברל (4:17.41 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:54.27 דקות, אחרי הפועל נהריה שקבעה שיא ישראלי חדש של 4:38.37 דקות והפועל ירושלים (4:50.29 דקות).
הערות שוליים

↑  אלכס פרלסמן, הבריכה של קומן וחן. השאר נשארו יבשים, מעריב, 19 באוגוסט 1988
↑  אלכס פרלסמן, גרומי בגב, אירית בחזה, מעריב, 21 באוגוסט 1988
↑  המשאית עם המדליות, מעריב, 21 באוגוסט 1988
↑  אלכס פרלסמן, ג'ינג'ית זה לא רק אופי, מעריב, 17 באוגוסט 1989
↑  אלכס פרלסמן, ערן גרומי בהליכה, מעריב, 18 באוגוסט 1989
↑  אלכס פרלסמן, הברק של הדס ורוית, מעריב, 20 באוגוסט 1989
קוקו ביץ'

| --- | --- |

חוף הים בקוקו ביץ'
 מוטו:  "פתוחים לעסקים!"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  פלורידה פלורידה
 מחוז:   מחוז ברבארד
 ראש העיר:  בני מאליק
 תאריך ייסוד:  1888
 שטח:  39 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  27.28 קמ"ר 67.49%
 גובה:  3 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  11,231 (2010)
  ‑ צפיפות:  972.82 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  28°09′07″N 80°35′42″W﻿ / ﻿28.151944°N 80.595°W﻿ / 28.151944; -80.595
 אזור זמן:  UTC -5
 http://www.cityofcocoabeach.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום מחוז ברבארד בתוך פלורידה (מימין). ומיקום קוקו ביץ' בתוך המחוז (משמאל)  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קוקו ביץ' (באנגלית: Cocoa Beach) היא עיר במחוז ברווארד (אנ') בפלורידה שבארצות הברית. אוכלוסיית העיר מנתה 11,539 תושבים במפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2018.
היסטוריה

ההתיישבות הלא-ילידית הראשונה באזור הייתה על ידי משפחה של עבדים משוחררים לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. ב-1888, קבוצה של גברים מקקאו (אנ') קנתה את השטח, שלא פותח עד שנקנה ב-1923 על ידי גאס אדוארדס, פרקליט העירייה של קוקו. הוא הפסיק לעסוק בעריכת דין כדי להקדיש את כל מאמציו לפיתוח האזור.
העיירה קוקו ביץ' הוקמה ב-5 ביוני 1925. גאס סי אדוארדס נבחר כראש העיר ושימש כנציב יחד עם ג'יי הייסטן.
בשנת 1939 היו בעיר 49 תושבים.
ב-29 ביוני 1957 הפכה קוקו ביץ' לעיר.
הצמיחה הגדולה של קוקו ביץ' החלה במהלך שנות ה-60. העיר רשמה גידול של 1000% באוכלוסייה בין השנים 1950 ל-1960, בעיקר כתוצאה מתוכנית החלל של ארצות הברית. מרכז החלל קנדי ממוקם כ-15 מיל (24 קילומטרים) מצפון לעיר. אנשים רבים עברו לקקאו ביץ' לצורך עבודות הקשורות לתוכנית החלל.
לאחר שתוכנית אפולו של נאס"א הגיעה לסיומה, ולפני שהחלה תוכנית מעבורת חלל, פוטרו עובדים רבים בעיר. ב-1975, עמד אחוז האבטלה בעיר על 14.3%. משפחות רבות איבדו את מקום עבודתן וחלקם אף עזבו את העיר.
פרס נבולה של שנת 2010 ניתן בעיר.
בשנת 2016, האחוזה הגדולה ביותר בעיר נהרסה בשריפה. היא נבנתה על החוף על ידי אל נוהארט (אנ') ב-1975 והכילה 10,000 רגל רבוע (930 מטרים רבועים) של שטח מגורים, חדרי שינה ו-12 חדרי רחצה. שוויה הוערך בכמה מיליוני דולרים.
גאוגרפיה

לפי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח כולל של 15.0 מילים רבועים (39 קילומטרים רבועים). 4.9 מילים רבועים (13 קילומטרים רבועים) מתוכם הם קרקע ו-10.1 מילים רבועים (26 קילומטרים רבועים) (67.49%) הוא מים. גובלת בעיר בצפון היא קייפ קנוורל (אנ'). בדרום נמצא חוף סהר (אנ'). במזרח נמצא האוקיינוס האטלנטי (5.6 מיל (9.0 קילומטרים) של חוף הים). במערב נמצא נהר הבננה (אנ').
גאוגרפיה > אקלים

לקקאו ביץ' יש אקלים סובטרופי גשום.
דמוגרפיה

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1930 | 31 |  | — |
| 1940 | 49 |  | 58.1% |
| 1950 | 246 |  | 402.0% |
| 1960 | 3,475 |  | 1,312.6% |
| 1970 | 9,952 |  | 186.4% |
| 1980 | 10,926 |  | 9.8% |
| 1990 | 12,123 |  | 11.0% |
| 2000 | 12,482 |  | 3.0% |
| 2010 | 11,231 |  | −10.0% |
| 2020 | 11,354 |  | 1.1% |
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2010, היו בעיר 11,231 נפשות. ב-2017 היו בעיר 11,733 נפשות. צפיפות האוכלוסין הייתה 2,552.1 תושבים למייל רבוע (985.5 לקמ"ר). היו 8,709 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 1,780.6 לקילומטר רבוע (687.6 לקמ"ר). ההרכב הגזעי של העיר היה 96.64% לבנים, 0.62% שחורים, 0.22% ילידים אמריקאים, 1.07% אסייתים, 0.06% תושבי האי השקט, 0.30% מגזעים אחרים ו-1.08% משני גזעים או יותר. היספנים ולטינים היו 2.52% מהאוכלוסייה.
לפי מפקד זה אוכלוסיית העיר חלוקה לקבוצות הגיל הבאות: 12.2% מתחת לגיל 18; 3.8% בין 18 ל-24; 22.0% בין 25 ל-44,; 27.6% בין 45 ל-64, ו-34.4% שהיו בני 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 54 שנים. על כל 100 נקבות, היו 99.3 זכרים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 96.4 גברים.
דמוגרפיה > תיירות

בשנת 2015 עסקים בעיר גבו 5.6 מיליון דולר מס תיירות, למעלה ממחצית ממס התיירים שנגבה במחוז ויותר מכל עירייה אחרת, 1.4 מיליון דולר.
דמוגרפיה > שפה

השפה העיקרית המדוברת בחוף קקאו היא אנגלית, כאשר רק 9.8% מהאוכלוסייה דוברים שפות שאינן אנגלית בבית.
ערים תאומות

בולגריה קיוסטנדיל, בולגריה
הערות שוליים

↑  "Explore Census Data".
↑  Sangalang, Jennifer (17 במרץ 2016). "After the fire, city feels loss". Florida Today. Melbourne, Florida. pp. 1A, 12A. נבדק ב-17 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Randy Lascody (במרץ 2002). "The Onset of the Wet and Dry Seasons in East Central Florida- A Subtropical Wet-Dry Climate?". National Weather Service Weather Forecast Office Melbourne, FL. NOAA. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bureau, U.S. Census. "American FactFinder - Community Facts". factfinder.census.gov (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2011. נבדק ב-2018-09-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Berman, Dave (8 במרץ 2016). "Brevard, Airbnb make tax deal". Florida Today. Melbourne, Florida. pp. 1A. נבדק ב-8 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Census Bureau QuickFacts: Cocoa Beach city, Florida". Census Bureau QuickFacts (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554902405171  GND: 4229883-0  LCCN: n81033428  MusicBrainz: 1cce358c-40bb-4d73-9cfb-652ec5705feb  NARA: 10040377  SUDOC: 219935335  VIAF: 157809082   WorldCat (עם VIAF): 157809082 
מזח קקאו ביץ', שנבנה בשנת 1962, משתרע לתוך האוקיינוס האטלנטי
ייצור גלישה ותיירות מוסיפים לכלכלת קקאו ביץ'.
חנות גלישה של רון ג'ון
מזח קקאו ביץ'
רחל הירש (צלמת)

| --- | --- |

 לידה:  1937 (בת 87 בערך) ברלין, גרמניה הנאצית
 שם לידה:  שרלוטה הירש
 לאום:  ישראל ישראל
 תחום יצירה:  צילום
 אתר רשמי
רחל הירש (נולדה בשם שרלוטה הירש, 26 ביולי 1937) ברלין גרמניה, היא צלמת ישראלית.
ביוגרפיה

הירש נולדה בברלין לאם מלומדת (מוזיקה ופילוסופיה) ולאב גינקולוג. הוריה הכירו באוניברסיטת פרייבורג. אביה עבד בפיירבורג כגינקולוג, אולם בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, פוטר מעבודתו עקב יהדותו. משפחתה נאלצה לעבור לברלין בה עבד האב בבית חולים יהודי. לאחר ליל הבדולח, נמלטה משפחתה לבוליביה. בלה פאס שמה הפרטי של הירש היה קרלוטה. בשנת 1949, עלתה משפחתה לישראל והתגוררה בתל אביב. הירש התבקשה על ידי אביה לבחור לעצמה שם עברי, והיא בחרה את השם רחל, אביה נהג לכנות אותה רחליטה.
הירש למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית ועבדה במקצועה, אולם לאחר מספר שנים החליטה להסב מקצוע. בין השנים 1968–1971 למדה צילום בבית ספר בקלן, וכששבה לישראל עבדה כצלמת עצמאית עבור עיתון הארץ במשך 26 שנה, שם ליוותה באופן קבוע את העיתונאית תמר מרוז ועבור תיאטרון הבימה במשך שש שנים.
במהלך הקריירה שלה, השתתפה הירש בתערוכות רבות.
הערות שוליים

↑  גיא רז, צלמי הארץ, מראשית ימי הצילום ועד היום, רחל הירש - עמוד 168, הוצאת הקיבוץ המאוחד
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב עבר הירדן השלישי

מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור. מפקד דיביזיית אנזא"ק ומפקד קרב עבר הירדן השלישי
גשר דמיה עליו עברה הבריגדה בניו זילנדית (מדיביזיית אנזא"ק) את הירדן ב-23 בספטמבר 1918
חיילי הבריגדה ה-2 האוסטרלית (מדיביזיית אנזא"ק) מובילים שבויים טורקים דרך עמאן - 29 בספטמבר 1918
מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור יושב בפתח אוהל עם עלי ביי וואהבי, מפקד הארמייה ה-4 הטורקית שנשבה על ידי הבריטים - 29 בספטמבר 1918
מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור נפגש עם נכבדים משבטים בדואים ליד עמאן - 1 באוקטובר 1918
קרב עבר הירדן השלישי התחולל בעבר הירדן בין 21 בספטמבר ל-28 בספטמבר 1918. הקרב התחולל בין כוחות של חיל המשלוח המצרי EEF  של האימפריה הבריטית לכוחות של האימפריה העות'מאנית במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, ובמהלכו כבשו הכוחות הבריטים את עמאן. קרב זה היה בין הקרבות הראשונים של המערכה לכיבוש מגידו, צפון ארץ ישראל וסוריה.
רקע

הפעילות בתקופה שקדמה לקרב עבר הירדן השלישי נחלקה ל-2 תקופות:
תקופת ההתארגנות שהחלה בדצמבר 1917 (עם כיבוש ירושלים, צליחת הירקון והקמת קו שתי העוג'ות) והסתיימה בספטמבר 1917 (עם תחילת מערכת מגידו).
המערכה על מגידו וצפון הארץ שהחלה ב-19 בספטמבר 1918.
רקע > תקופת ההתארגנות

בתקופה זו התבצעו הפעילויות הבאות:
חילופי כוחות: בתחילת 1918 חתמה רוסיה על חוזה ברסט-ליטובסק לסיום לוחמה עם גרמניה דבר שהגביר את חששות הפיקוד הבריטי מהפניית כל הכוחות הגרמנים לחזית המערבית. לכן החליט הצבא הבריטי להעדיף חזית זו על חשבון המערכה במזרח התיכון ובהתאם לכך נשלחו יחידות בריטיות לצרפת ובמקומן הובאו ארצה יחידות הודיות מחזית צרפת וממסופוטמיה.
ארגון הכוחות: הפיקוד הבריטי בארץ ערך שינויים ארגוניים משמעותיים בקורפוסים, בדיוויזיות ובבריגדות
אימון הכוחות: חלק גדול מהיחידות ההודיות שהגיעו ארצה היו חסרות ניסיון ונדרש זמן ארוך לאמן אותם
קיצור קווי האספקה והשלמת ציוד: עקב ההתקדמות המהירה, של הכוחות הבריטים, מבאר שבע לירושלים והירקון, התארכו קווי האספקה והבריטים ניצלו את החודשים האלו להזיז את היחידות הלוגיסטיות צפונה ולצייד את הכוחות הלוחמים.
הקרבות באגף המזרחי: במהלך כל התקופה פעלו הכוחות הבריטים לחזק את האגף המזרחי של קו שתי העוג'ות. תהליך זה החל בכיבוש יריחו (פברואר 1918),המשיך בהרחבת האחיזה בעמק הירדן ובניסיונות כיבוש עבר הירדן (קרב עבר הירדן הראשון במרץ 1918 וקרב עבר הירדן השני באפריל-מאי 1918). בסופה של התקופה נכשלו הבריטים לבסס אחיזה משמעותית בעבר הירדן (למעט 3 ראשי גשר) אבל הצליחו להרחיב אחיזתם בצידו המערבי של הירדן, לחזק שם את כוחם ולשפר את מוכנותם למערכה צפונה.
רקע > פריצת המערכה על מגידו וצפון הארץ

בתאריך 19 בספטמבר החלה תנועת הכוחות הבריטים מקו שתי העוג'ות:
הקורפוס ה-20 התקדם צפונה, על גב הרי השומרון, לכוון שכם אל מול הארמייה ה-7 הטורקית.
הקורפוס ה-21 יצא מאזור ארסוף לכוון צפון-מזרח לכוון סבסטיה שבשומרון אל מול הארמייה ה-8 הטורקית
קורפוס המדבר הרכוב התקדם לאורך מישור החוף לכוון ואדי עארה, מגידו ועפולה, נצרת ובית שאן. יעדי הקורפוס הושגו ב-20 בספטמבר ויחידותיו נערכו לחסום, מצד אחד, את הכוחות הנסוגים של הארמיות ה-7 וה-8 הטורקיות משכם ומטולכרם ומצד שני להדוף התקפות נגד מצפון.
מטרות הקרב

מטרותיו של קרב עבר הירדן השלישי היו כדלקמן:
חסימת הדרך היורדת משכם לגשר דמיה כדי למנוע מכוחות של הארמייה ה-7 הטורקית לסגת מגב הרי השומרון לכוון הגדה המזרחית של הירדן.
כיבוש עמאן ותקיעת טריז בין הכוחות הטורקים שברחו מעמאן צפונה והכוחות שנסוגו ממען לכוון עמאן.
הכוחות הלוחמים > הכוחות הבריטים

בעקבות העברת רוב קורפוס המדבר הרכוב לחזית המערבית מונה, ב-5 בספטמבר, מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור לפקד על בקעת הירדן. במסגרת רה-ארגון של הכוחות תחת פיקודו הקים את "כח צ'ייטור" שכלל את היחידות הבאות:
דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק שכללה 2 בריגדות רכובות אוסטרליות ובריגדה רכובה ניו זילנדית וכן את הבטליונים ה-38 וה-39 של הגדודים העבריים.
הבריגדה ההודית ה-20.
2 בטליונים מרגימנט האיים הקריבים.
4 סוללות ארטילריה.
הכוחות הלוחמים > הכוחות הטורקים

כ-8,000 חיילים, טורקים וגרמנים, נערכו להגן על עמאן והדרך אליה (מתוכם כ-6000 מחייל הרגלים ו-2000 פרשים) בכוחות הבאים:
הארמייה ה-4 בעמאן, בפיקודו של כמאל פשה, כללה 2 קורפוסים:
הקורפוס ה-8 שנפרס משני צידי הירדן ובמעלה הדרכים לכוון עמאן
הקורפוס ה-2 שהגן על מסילת הרכבת החיג'אזית כשעיקר הקורפוס שהה באזור מען מדרום לעמאן.
הדיוויזיה ה-53 (מהארמייה ה-7, הפרוסה בהרי יהודה) הגנה על גשר דמיה.
השלבים המקדימים

החל מ-19 בספטמבר (אז החלה פריצת הכוחות הבריטים צפונה בגזרת ים תיכון וגזרת הרי יהודה) פעלו היחידות הבריטיות של כח צ'ייטור לאורך הגדה המערבית של הירדן כדי למנוע התערבות של הארמייה ה-4 הטורקית בקרבות שממערב לירדן ולפלס דרך לכוון גשר דמיה על מנת לחסום בריחה של חיילי הארמיות ה-7 וה-8 מזרחה. עיקר ההתנגשויות היו על הרכסים ממזרח לאום שורט שם השתלטו הכוחות הבריטים על נקודות מפתח ואיפשרו את ההתקדמות לגשר דמיה.