stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצי המלכותי האיטלקי
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם הראשונה > משחתות

סדרת למפו (Lampo): "אוסטרו" (Ostro), "למפו" (Lampo), "אורו" (Euro), "סטראלה" (Strale), "דרדו" (Dardo)
סדרת נמבו (Nembo): "נמבו", "טורבינה" (Turbine), "אספרו" (Espero), "בוריאה" (Borea), "אקווילונה" (Aquilone), "זפירו" (Zeffiro)
סדרת סולדטי ארטיליירה (Soldati Artigliere): "גרנטיירה" (Granatiere), "ברסליירה" (Bersalgliere), "גריבלדינו" (Garibladino), "קורציירה" (Corazziere), "לנצ'יירה" (Lanciere), "ארטיליירה" (Artigliere)
סדרת סולדטי אלפינו (Soldati Alpino): "אלפינו", "פוצ'יליירה" (Fuciliere), "פונטיירה" (Pontiere), "אסקרו" (Ascaro)
סדרת אינדומיטו (Indomito): "אימפטואוסו" (Impetuoso), "אימפווידו" (Impavido), "אינסידיוסו" (Insidioso), "אירקווייטו" (Irrequieto)
סדרת ארדיטו (Ardito): "ארדיטו", "ארדנטה" (Ardente)
סדרת אודאצ'ה (Audace): "אודאצ'ה", "אנימוסו" (Animoso)
סדרת פילו (Pilo): "פרנצ'סקו נולו" (Francesco Nullo)
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם השנייה > נושאות מטוסים

"אקווילה" (Aquila) - הסבה של אוניית הנוסעים "רומא" (Roma), הבנייה הושלמה אך מעולם לא נעשה שימוש בכלי השיט; "ספרוויירו" (Sparviero) – הסבה של אוניית הנוסעים "אוגוסטוס" (Augustus) שלא הושלמה.
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם השנייה > אוניות מערכה

סדרת קונטה די קאבור (Conte di Cavour): "קונטה די קאבור", "ג'וליו צ'זארה" (אוניות מערכה ממלחמת העולם ה-1 שחודשו).
סדרת אנדריאה דוריה (Andrea Doria): "אנדריאה דוריה", "גאיו דואיליו" (אוניות מערכה ממלחמת העולם ה-1 שחודשו).
סדרת ויטוריו ונטו (Vittorio Veneto): "ליטוריו", "ויטוריו ונטו", "רומא", "אימפרו" (Impero, בנייתה לא הושלמה).
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם השנייה > סיירות כבדות

סדרת טרנטו (Trento): "טריאסטה" (Trieste), "בולצאנו" (Bolzano).
סדרת זארה (Zara): "זארה", "פיומה", "פולה", "גוריציה" (Gorizia).
סדרת סן ג'יאורג'יו (San Giorgio): "סן ג'יאורג'יו".
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם השנייה > סיירות קלות

סדרת קונדוטיירי (Condottieri):
סדרת די ג'וסאנו (Di Giussano): "אלברטו די ג'וסאנו" (Alberto di Giussano), "אלבריקו דה ברביאנו" (Alberico da Barbiano), "ברתולומאו קולאוני" (Bartolomeo Colleoni), "ג'יובני דלה בנדה נרה" (Giovanni dale Bande Nere).
סדרת קאדורנה (Cadorna): "לואיג'י קאדורנה" (Luigi Cadorna), "ארמנדו דיאז" (Armando Diaz).
סדרת דוקה ד'אוסטה (Duca d'Aosta): "עמנואל פיליברטו דוקה ד'אוסטה" (Emanuele Filiberto Duca d'Aosta), "אוג'ניו די סבויה" (Eugenio di Savoia).
סדרת דוקה דלי אברוצי (Duca degli Abruzzi): "לואיג'י סבויה דוקה דלי אברוצי", "ג'וזפה גריבלדי".
סדרת מונטקוקולי (Monetcuccoli): "ריימונדו מונטקוקולי" (Raimondo Montecuccoli), "מוציו אטנדולו" (Muzio Attendolo).
סדרת קפיטני רומני (Capitani Romani): "אטיליו רגולו" (Attilio Regolo), "ג'וליו גרמאניקו" (Giulio Germanico), "פומפאו מאגנו" (Pompeo Magno), "סקיפיונה אפריקנו" (Scipione Africano), "אולפיו טראיינו" (Ulpio Traiano).
סדרת טרנטו (Taranto): "טרנטו", "בארי" (Bari).
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם השנייה > ספינות טורפדו

סדרת ספיקה (Spica‏): 30 ספינות
סדרת ארה פילו (R. Pilo‏): 7 ספינות
סדרת אודאצ'ה (‏Audace): ספינה אחת
סדרת ג'י סירטורי (G. Sirtori‏): 4 ספינות
סדרת ג'י לה מסה (G. La Massa‏): 7 ספינות
סדרת פלסטרו (Palestro‏): 4 ספינות
סדרת ג'נרלי (Generali‏): 6 ספינות
סדרת קורטטונה (Curtatone‏): 4 ספינות
סדרת אורסה (Orsa‏): 20 ספינות
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם השנייה > קורבטות

סדרת גביאנו (Gabbiano): ? אוניות בעלות הדחק של 672 טון, ובהן "כּימרה" (Chimera)
אוניות הצי המלכותי האיטלקי > מלחמת העולם השנייה > צוללות

סדרת אצ'יאיו (‎600-Serie Acciaio‏): 13 צוללות – הדחק 715 טון, ובהן "ברונזו" (Bronzo) ו"קובלטו" (Cobalto)
סדרת אדואה (‎600-Serie Adua‏): 17 צוללות – הדחק 698 טון, צוללות למימי החופים, ובהן "שירה" (Scire), "אלאגי" (Alagi), "אסצ'יאנגי" (Ascianghi), "אקסום" (Axum), "דגבור" (Dagabur), "דסייה" (Dessiè) ו"סקירה" (Sciré)
סדרת ארגונאוטה (‎600-Serie Argonauta‏): 7 צוללות – הדחק 665 טון, ובהן "סלפה" (Salpa)
סדרת פרלה (‎600-Serie Perla‏): 10 צוללות – הדחק 700 טון, ובהן "אירידה" (Iride) ו"אמברה" (Ambra)
סדרת סירנה (‎600-Serie Sirena‏): 12 צוללות – הדחק 701 טון
סדרת ארכימדה (Archimede‏): 2 צוללות – הדחק 985 טון
סדרת ארגו (Argo‏): 2 צוללות – הדחק 794 טון
סדרת בלילה (Balila‏): 4 צוללות – הדחק 1450 טון, ובהן "אנריקו טוטי" (Enrico Toti)
סדרת בנדיירה (Bandiera‏): 4 צוללות – הדחק 941 טון
סדרת ברגאדין (Bragadin‏): 2 צוללות – הדחק 981 טון
סדרת ברין (Brin‏): 5 צוללות – הדחק 1016 טון
סדרת קאני (Cagni‏): 4 צוללות – הדחק 1708 טון
סדרת קאלווי (Calvi‏): 5 צוללות – הדחק 1550 טון
סדרת ארה (Classe R‏): 2 צוללות – הדחק 2210 טון
סדרת פיירמוסקה (Fieramosca‏): צוללת אחת – הדחק 1556 טון
סדרת פלוטו (Flutto‏) – סדרה אחת: 8 צוללות – הדחק 958 טון
סדרת פלוטו – סדרה שתיים: 8 צוללות – הדחק 958 טון
סדרת פוקה (Foca‏): 3 צוללות – הדחק 1333 טון
סדרת גלאוקו (Glauco‏): 2 צוללות – הדחק 1055 טון
סדרת לוצי (Liuzzi‏): 4 צוללות – הדחק 1187 טון, ובהן "בניוליני" (Bagnolini)
סדרת מאמלי (Mameli‏): 3 צוללות – הדחק 830 טון
סדרת  מרצ'לו (Marcello‏): 11 צוללות – הדחק 1063 טון
סדרת מרקוני (Marconi‏): 6 צוללות – הדחק 1195 טון, ובהן "ג'וליאלמו מרקוני" (Giulielmo Marconi)
סדרת מיקה (Micca): צוללת אחת – הדחק 1570 טון
סדרת פיזאני (Pisani‏): 4 צוללות – הדחק 880 טון, ובהן "וטור פיזאני" (Vettor Pisani)
סדרת סטמבריני (Settembrini‏): 2 צוללות – הדחק 953 טון
סדרת סקואלו (Squalo‏): 4 צוללות – הדחק 933 טון
מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי שהוגדר כמטוס סיור וצייד צוללות מסוג SIAI S.8, נטל חלק פעיל בסוף מלחמת העולם הראשונה
סיירות של הצי המלכותי האיטלקי עוגנות בנאפולי, 1939
אוניית המערכה האיטלקית "ויטוריו ונטו" במהלך קרב כף ספרטיבנטו
אוניית המערכה "ליטוריו" של הצי האיטלקי, 1939
חצי נחמה (מאמר)

אחד העם, מחבר "חצי נחמה"
חצי נחמה הוא מאמר ידוע מאת אחד העם, שהתפרסם לראשונה ב-5 באוקטובר 1892 (י"ד בתשרי תרנ"ג) בעיתון העברי "המליץ".
המאמר מפתח בהדרגה ובדרך לוגית פשוטה את הטיעון שהסכמה כללית איננה הוכחה לקביעתה של אמת עובדתית, ומכאן שהאנטישמיות שפשטה בעולם אינה מהווה הוכחה כלשהי למעמדו הבזוי כביכול של העם היהודי. כעדות לטענתו מביא אחד העם את סיפורי עלילות הדם, שמאשימים, בהסכמה כללית גורפת, את היהודים בשתיית דמם של ילדים נוצרים. אנחנו כיהודים יודעים, טוען אחד העם, ששתיית דם היא תועבה עבור היהודי, ומכאן שגם הסכמה כללית יכולה לנבוע מהנחה מוטעית ושקרית לחלוטין. עלילות הדם, אם כן, על אף הצד הנורא שבהן, מהוות מעין "חצי נחמה" ליהודים, בהיותן הוכחה בוטה לכך שלאנטישמיות אין כל בסיס עובדתי.
המאמר

לאחרונה, מקדים ואומר אחד העם, התרבו שוב עלילות הדם הנתעבות, והסכנה שעומדת לפתחו של העם היהודי מהן, היא פחות גשמית ויותר נפשית-רוחנית. בתקופה קדומה יותר היה העם חסין בנפשו בפני עלילות אלו בהיותו משוכנע במעמדו המיוחד בפני האלוהים, מעמד של "אתה בחרתנו". אבל אם גם עתה עודנו מגיבים בחלחלה לשמע המשפט 'עלילת־דם', וממהרים להתנער בזריזות מהתועבה הזו – אין זה הפחד הגשמי שמניע אותנו, אלא רוח העם היא זו שנפגעה קשות וממהרת להגיב.
כי עתה, אומר אחד העם, כשאיננו מתבדלים משאר העמים, ואנחנו מעורים יותר ביניהם ותרבותם, אנחנו מושפעים יותר מכוחה ההרסני של ההסכמה הכללית.
"סופר אחד רוסי שאל באלו הימים בתמימוּת : 'אחר שכל העולם שׂונאים את היהודים, וכי אפשר לאמור, שכל העולם חייבים והיהודים זכאים ?' – ושאלה כזו מתגנבת עתה גם אל לב רבים מאחינו : וכי אפשר לאמור, שכל אותן התכונות הנשחתות והמעשׂים הרעים שכל העולם מיחס ליהודים אינם אלא 'בדותא'?"
הטעות שעושה ההסכמה הכללית היא ייחוס תכונות של הפרט אל הכלל. אם יימצא סוחר יהודי רמאי, מיד מייחסים תכונה זו לשאר היהודים ולא לשאר הסוחרים. זוהי הכללה שעושה עוול למציאות בכלל וליהודים בפרט. דומה הדבר לאותו אורח שהגיע לאכסניה שבה שימש משרת מגמגם. האשים האורח את כל משרתי האכסניות בעיר זו בגמגום. הטעות שאנחנו, היהודים, עושים היא, שאנחנו מסכימים ומודים בהאשמות חסרות הבסיס הללו, "אין דבר מסוכּן לגוי ולאדם כהודאה על חטאים שאין בו". מחד גיסא מביאה הודאתו זו של הפרט למצב שבו הוא מאמין שאין הוא יכול להיפטר מהחטא, ומאידך גיסא, הוא בהחלט עלול להתנהג על פי ההתוויות שהצמידו לזהותו היהודית.
באה עלילת הדם, שכולנו יודעים שהיא מבוססת על שקר מוחלט, שהרי היהודים מצווים בחומרה על איסור אכילת דם, ומוכיחה לנו שכולם טועים ואנחנו צודקים. ההסכמה הכללית מבוססת על בדייה מוחלטת, על עלילה שפלה. ואם ישאל יהודי מישראל:
'וכי אפשר שכּל העולם חייבים והיהודים זכאים?'

אפשר ואפשר, ועלילת־הדם תוכיח. פה הרי היהודים זכאים וטהורים כמלאכי השרת : יהודי ודם! היש שני הפכים גדולים מאלו? - ואף על פי כן...
התקבלות המאמר

במאמרו הידוע על מנדלי מוכר ספרים, "הערכת עצמנו בשלושת הכרכים" מביא יוסף חיים ברנר את עיקרי המאמר "חצי נחמה" של אחד העם, אך מגיע, בסופו של דבר למסקנה קצת שונה; ייתכן, טוען ברנר, שהעלילה הכי כוזבת הזו, אינה הסיבה לשנאה, אלא תוצאה של השנאה. וזאת, מסביר ברנר, משום שאנו נמצאים תמיד בקרבם של התושבים כעם זר, כצוענים, שרק מבקשים שיתנו לנו לשבת בשלוה, שלא יעשו לנו צרות, ושאחרים יוציאו את עגלותינו מהבוץ. משמע, ברנר מאשים את היהודים בפסיביות, בחוסר יוזמה, באין-אונות. עם כזה מעורר בוז ולעג, ובעקבותיהם מגיעות בקלות האמונות הטפלות והעלילות.
בדברי נעילה של כנס שהתקיים בצפת בשנת 1961 התייחס דוד בן-גוריון למאמר "חצי נחמה", תוך שהוא נותן תיאור מלא של עלילה המבוססת על בדייה. המתנגדים לנו, [למפא"י], טען בן-גוריון בהתבססו על דבריו של אחד העם, מאשימים את השלטון שלנו בחוסר דמוקרטיה. והרי אנחנו המפלגה היחידה שהביאה את הדמוקרטיה למדינה ולמזרח התיכון כולו. כפי שהאשמה זו היא עלילה, כך גם שאר האשמותיהם.
חיים איזק, עיתונאי ועורך, כתב בשנת 1974 כי "מאמרו של אחד העם, 'חצי נחמה' כבר היה לנכס צאן ברזל קלאסי של הפובליציסטיקה היהודית והציונית, ולא מעט עשה מאמר זה לחיסון עצמנו מפני תעמולה עוינת".
הערות שוליים

↑  ראו כאן ב"קישורים חיצוניים"
↑  לקריאת המאמר בגרסתו הסופית ניתן לראות בפרויקט בן יהודה. ראו כאן ב"קישורים חיצוניים"
↑  יוסף חיים ברנר, "הערכת עצמנו בשלושת הכרכים", פרויקט בן-יהודה.
↑  דברי נעילה של ד. בן-גוריון:, עלילה שהיא חצי נחמה, דבר, 10 באפריל 1961.
↑  חיים איזק, ההסברה הערבית, דבר, 10 בדצמבר 1974.
חצי מרתון ולנסיה

| --- | --- |
 ענף:  ריצת חצי מרתון
 תאריך ייסוד:  1991 (חצי מרתון מאז 2006)
 מדינות משתתפות:  ספרד ספרד
 עיר מארחת:  ולנסיה 
 זוכה:  גברים: אברהם קיפטום   נשים: גלט בורקה
 אתר רשמי
 
חצי מרתון ולנסיה (בספרדית: Medio Maratón de Valencia) היא תחרות ריצה שנתית למרחק של חצי מרתון (21.1 ק"מ) המתקיימת בולנסיה, ספרד. התחרות מאורגנת על ידי מועדון הספורט S.D. Correcaminos האחראי גם לארגון מרתון ולנסיה. במהלך השנים נקבעו בריצה מספר שיאי עולם.
היסטוריה

האירוע התקיים לראשונה בשנת 1991 כריצת 20 ק"מ והמשייך להתקיים בממסגרת זאת עד לשנת 2005. החל משנת 2006 הוגדל המרחק לחצי מרתון. השינוי הוביל לעלייה גדולה במספר המתחרים ובאיכות התוצאות. בשנת 2013 סיימו את הריצה מספר שיא של 9328 מתוך כ-10,300 שהחלו אותה.
בשנת 2017 קבעה הרצה הקנייתית ג'וסלין ג'פקוסגיי שיא עולם לנשים כשקבעה זמן של 1:04:51 שעות. בשנת 2018 קבע הרץ הקנייתי אברהם קיפטום בריצה שיא עולם חדש, 58:18 דקות. שנה לאחר מכן נשבר השיא בחצי מרתון קופנהגן על ידי ג'פרי קומווארור, שהוריד 17 שניות מהשיא הקודם.
מנצחי חצי המרתון

הרשימה מתייחסת רק לשנים 2006 והלאה, בהן התקיימה התחרות במתכונת של חצי מרתון
| אירוע מס' | שנה | מנצח | זמן | מנצחת | זמן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 | 2006 | קניה אדווין קואץ' | 1:02:48 | קניה ג'ואן אייאבי | 1:12:48 |
| 17 | 2007 | קניה פיטר קוריר | 1:02:24 | קניה ג'ואן אייאבי | 1:11:16 |
| 18 | 2008 | קניה ג'ייקוב יאטור | 1:01:32 | קניה שרה קרובו | 1:15:18 |
| 19 | 2009 | קניה ג'ופרי מואטי | 59:30 | קניה ביאטריס ג'פומבה | 1:15:31 |
| 20 | 2010 | קניה ג'ון מוונגאנגי | 1:01:10 | קניה ג'ויס צ'פקירוי | 1:09:25 |
| 21 | 2011 | קניה ג'ון מוונגאנגי | 59:45 | מרוקו מאליקה אססה | 1:10:26 |
| 22 | 2012 | קניה ג'ואל קימורר | 59:36 | קניה אליס מוגירה | 1:09:57 |
| 23 | 2013 | קניה ג'ייקוב קנדגור | 59:58 | קניה ג'ויס צ'פקירוי | 1:08:15 |
| 24 | 2014 | קניה אברהם צ'רובן | 58:48 | קניה אמילי שבט | 1:08:01 |
| 25 | 2015 | קניה אברהם צ'רובן | 59:10 | אתיופיה נטסנט גודטה | 1:07:31 |
| 26 | 2016 | קניה סטפן קיבט | 59:27 | קניה פרס יפצ'ירשיר | 1:07:09 |
| 27 | 2017 | בחריין אברהם צ'רובן | 59:11 | קניה  ג'וסלין ג'פקוסגיי | 1:04:51 ש.ע |
| 28 | 2018 | קניה אברהם קיפטום | 58:18 | אתיופיה גלט בורקה | 1:06:11 |
הערות שוליים

↑  La media maratón bate dos de sus tres récords, Elamundo, 20 October 2013 (בספרדית)
↑  אחרי 8 שנים: נשבר שיא העולם בחצי מרתון לגברים, שוונג, 29 באוקטובר 2018
↑  Geoffrey Kamworor Shatters Half Marathon World Record in Copenhagen, Runners World, 15 September 2019
טייק (פילה)

| --- | --- |

טייק ביום התקיפה, 20 באוגוסט 1994
 המלטה:  1974 מוזמביק 
 מוות:  20 באוגוסט 1994 (בגיל 20 בערך) הונולולו, הוואי 
 מין:  פיל סוואנה אפריקני
 זוויג:  נקבה 
 משקל:  3.6 טון
 ידועה בשל:  תקיפה והמתה ביריות
 תקופת הפעילות:  ? – 20 באוגוסט 1994 
 
טייק (באנגלית: Tyke;‏ 1974 – 20 באוגוסט 1994) הייתה פילת סוואנה אפריקנית ממוזמביק שהופיעה בקרקס הבינלאומי בהונולולו, הוואי. ב-20 באוגוסט 1994 במהלך הופעה, היא הרגה את מאמנה אלן קמפבל (אנ') ופצעה קשה את המגדל שלה, דאלאס בקווית'. לאחר מכן ברחה טייק מהאולם ורצה ברחובות יותר משעה. במהלך הניסיון לעצור אותה, המשטרה המקומית פתחה עליה באש, מה שהוביל למותה.
רקע

טייק נולדה ב-1974 במוזמביק, וכבר לאחר מספר חודשים נחטפה על ידי תאגיד שהתמחה באילוף פילים. שיטות האימון של הפילים, כללו מכות ודקירות. בסך הכל אומנה והופיעה טייק במשך 20 שנים.
טייק סבלה מתדמית בעייתית. באפריל 1993 היא ברחה ממרכז אירועים באלטונה, פנסילבניה (אנ') במהלך הופעה, הסבה נזק בגובה של 14,000 דולר, ונלכדה רק כעבור כשעה. באותו סיבוב הופעות היא גם תקפה את מאלף הנמרים של הקרקס. ביולי אותה שנה, בזמן שהקרקס הופיע בעיר מינוט, צפון דקוטה (אנ') פתחה טייק בריצת אמוק במהלך הופעה, פצעה את אחד מאנשי הקרקס, השתוללה במשך כמחצית השעה והפחידה את הקהל.
אירוע התקיפה

ב־20 באוגוסט 1994, במהלך הופעה בקרקס הבינלאומי בהונולולו, הראתה טייק סימני כעס כבר לפני ההופעה, כשסירבה לעלות לבמה. כאשר המטפל שלה, דאלאס בקווית', ניסה להזיז אותה בעזרת מכות במקל, איבדה הפילה שליטה. היא תקפה אותו ופצעה אותו קשה כאשר דרכה עליו מספר פעמים. מאמן הפילה, אלן קמפבל, נחלץ לעזרת בקווית' - ונרמס על ידה למוות. בהמשך, שעטה טייק החוצה, כשהיא תוקפת אדם נוסף שניסה למנוע ממנה לעבור את השער. שוטר שהיה בסמוך ירה לעברה מספר יריות ובכך הסיח את דעתה ממנו. במהלך מרדף שערך כשעה, שוטרים מקומיים ירו סך הכל 86 כדורים בפילה, ששקלה 3,600 ק"ג, עד שלבסוף התמוטטה ומתה מפצעיה. הירי צולם לסרט בשם "טייק הפילה, יום אחרון בכדור הארץ".
אחרית דבר

נתיחה שלאחר המוות של קמפבל חשפה כי הוא מת מפגיעות פנימיות קשות, כולל שברים בגולגולת ובחזה. בנוסף לכך, התגלה שקמפבל נהג להכות את טייק ונמצאו בדמו שאריות של קוקאין ואלכוהול, כמו כן גן החיות של דנוור אישר כי הוגשו בעבר תלונות באשר להתעללותו בבעלי חיים בעת שעבד במקום. תביעות הוגשו נגד הקרקס, נגד בעליה של הפילה ונגד הונולולו וממשלת הוואי – בין השאר בשמם של ילדים שהיו עדים לאירוע וסבלו מחרדות.
טייק הפכה לסמל במאבק למען זכויות בעלי חיים. מסע ההשתוללות של טייק, שתועד במלואו וסוקר בהרחבה, הוליד דיון ציבורי בדבר היחס לחיות קרקס. המאבק למען הפילים המשיך ועד היום יותר מ-20 מדינות אסרו על מופעי קרקס עם בעלי חיים, כולל ישראל שבה בשנת 2001 הותקנו תקנות צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (מופעים של בעלי חיים), תשס"א-2001.
ב-2015 יצא הסרט האוסטרלי "המאבק לחופש של הפילה טייק", שליווה את הפרשה כולה עם צילומים מן האירוע וראיונות עם מטפליה ומאמניה של טייק ועם עדי ראייה.
ראו גם

טופסי (פילה)
מרי (פילה)
צ'וני (פיל)
ט"ו בחשוון

ט"ו בחשוון הוא היום החמישה עשר בחודש השני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום החמישה עשר בחודש השמיני 
למניין החודשים מניסן. ט"ו בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגו".
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בט"ו חשוון היא תמיד פרשת וירא.
חגים ומועדים

חג האסיף בממלכת ישראל – בשונה מממלכת יהודה שם חל החג חודש קודם בחודש השביעי (תשרי), בממלכת ישראל נחוג החג בחודש השמיני (חשוון). אחד ההסברים המוצעים לכך הוא העובדה כי בממלכת ישראל, הצפונית לממלכת יהודה, האקלים קר יותר ולתבואה לוקח זמן רב יותר כדי להבשיל. על פי המקרא מי שהחל את הנוהג הזה בממלכת ישראל היה מלכה הראשון ירבעם בן נבט – "וַיַּעַשׂ יָרָבְעָם חָג בַּחֹדֶשׁ הַשְּׁמִינִי בַחֲמִשָּׁה-עָשָׂר יוֹם לַחֹדֶשׁ כֶּחָג אֲשֶׁר בִּיהוּדָה" (מלכים א' יב, לב).
אירועים היסטוריים

ה'תרע"ח – הכוחות הבריטיים כובשים את באר שבע מידי הצבא העות'מאני במסגרת מלחמת העולם הראשונה
ה'תשס"א – סדרת התקפות ירי של מחבלים על כלי רכב סמוך לצומת המשטרה הבריטית ליד עפרה, בדרך לנווה צוף. שרה לישה, מורה באולפנא במעלה לבונה נרצחה, וכן שני חיילים בהסעה צבאית: עמית זאנה ואלעד ולרשטיין, בין הפצועים מנכ"ל האולפנא.
ה'תשפ"ד – מבצע ראשית האור שבו חולצה חיילת מרצועת עזה
נולדו

ה'תש"ח – רוני דניאל, כתב ופרשן לענייני צבא וביטחון (נפטר ב-ה'תשפ"א)
ה'תשט"ו – בנימין אלון, רב, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל
ה'תשי"ח – אסתרינה טרטמן, חברת כנסת מישראל ביתנו
ה'תשל"א – אריאל אטיאס, מראשי מפלגת ש"ס וחבר הכנסת ושר מטעמה
ה'תשל"ז – ליאור נרקיס, זמר ישראלי
נפטרו

ג'תקצ"ו – על פי המסורת, מתתיהו בן יוחנן כהן גדול
ה'תקצ"ד – רבי לייב בעל הייסורים, מגדולי תלמידיו של בעל התניא
ה'תרמ"ב – רבי שמואל פרנקל, בעל ה"אמרי שפר". (נולד בתקע"ה).
ה'תש"ב – רבי יעקב ישראל רבינוביץ מחרסון, האדמו"ר הראשון בתל אביב ומחבר הספר "שארית יעקב" (נולד ב-ה'תר"ם)
ה'תשי"ד – הרב אברהם ישעיהו קרליץ, הידוע בכינויו על שם ספרו, החזון איש (נולד ב-ה'תרל"ט)
י"ד בחשוון – ט"ז בחשוון
חשוון
באר שבע בשנות ה-20 של המאה העשרים
החזון אי"ש
חסידות רדושיץ

חסידות רדושיץ (ביידיש: ראַדאָשיץ) היא חסידות פולנית. אבי החסידות היה רבי ישכר דב מראדושיץ.
החסידות לאחר השואה

רובה של החסידות נכחדה בשואה. בשנות ה-80 החל רבי דוד צבי שלמה הורונצ'יק (כ"ט בשבט תשי"ד, 1954 - י' באדר א' תשע"ו, 2016), בנו של רבי חיים אליעזר (חתנו של רבי משה מרדכי בידרמן) וחתנו של רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים, לכהן כאדמו"ר מראדושיץ. סדר ייחוסו לרבי ישכר בער ידוע. רבי דוד צבי שלמה פתח מוסדות בתל אביב ואחר כך בבני ברק ובית שמש. בנו רבי אהרן יוסף, ממלא את מקומו באדמו"רות, חתנו הוא רבי שלום אליעזר זאב רוזנבוים האדמו"ר מחסידות מיאלען.
בארצות הברית מכהן באדמו"רות רבי יחזקאל יהודה גליקמן [דרוש מקור] צאצא של רבי ישכר בער. לרבי יחזקאל יהודה יש ישיבה בשם "תורת אמת ד'ראדושיץ".[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, החסידות, תל אביב : הוצאת מעריב, 1977, עמ' 155.
ט"ו באב

ערך זה עוסק בתאריך בחודש אב. אם התכוונתם למועד יהודי, ראו .
ט"ו באב הוא היום החמישה עשר בחודש האחד עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום החמישה עשר בחודש החמישי 
למניין החודשים מניסן. ט"ו באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה".
חגים ומועדים

יום קורבן עצים של בני זתוא בן יהודה וכל עם ישראל
סוף עונת עיקר הקיץ ותחילת עונת החום החלש
אירועים היסטוריים

ה'תרמ"ב – שבעה עשר מייסדי המושבה ראשון לציון עלו על הקרקע
ה'תרע"ח – הונחה אבן הפינה לאוניברסיטה העברית בירושלים
ה'תש"ג – פריצת מרד גטו ביאליסטוק, עם התחלת חיסולו על ידי הנאצים
ה'תש"ד – אנה פרנק ובני משפחתה נתפסים בידי הגסטאפו באמסטרדם
ה'תש"ח – הוקם קיבוץ יפתח
ה'תשכ"ט – ההתנחלות קיבוץ ראש צורים עלתה על הקרקע
ה'תשמ"ב – נחנך בית הכנסת הגדול בירושלים
בעבר, ט"ו באב היה היום שבו נערך פנקס הבוחרים של ישראל, כלומר היו מכינים פנקס בוחרים פעם בשנה, ביום ט"ו באב, וכאשר הייתה מתקיימת מערכת בחירות, לכנסת או לרשויות המקומיות, היה יכול להצביע רק מי שמלאו לו 18 לפני ט"ו באב שקדם ליום הבחירות.
נולדו

ה'תר"ז – הרב אריה ליבש הורוויץ, רבה של סטאניסלב (נפטר ב-ה'תרס"ט)
ה'תרמ"ב – איתמר בן-אב"י, בנו של מחיה השפה העברית אליעזר בן-יהודה והילד העברי הראשון
ה'תרנ"ד – לוין קיפניס, סופר ומשורר ילדים ישראלי. חתן פרס ישראל לספרות ילדים 1978.  (נפטר ב-ה'תש"ן)
ה'תרנ"ד – הרב חיים שאול ברוק, ראש ישיבות חב"ד "אחי תמימים" בתל אביב ובראשון לציון ומשפיע חב"די מרכזי בישראל. (נפטר ב-ה'תשכ"ה)
ה'תרס"ו – גאורג זינגר, מנצח ופסנתרן ישראלי (נפטר ב-ה'תשמ"א)
ה'תרפ"ד – הרב מאיר יהודה גץ, רב הכותל המערבי והמקומות הקדושים (נפטר כ"ג באלול ה'תשנ"ה)
ה'תרצ"ט – ברוך נחשון, צייר ישראלי
ה'תשט"ו – הרב משה הררי - פוסק ציוני דתי.
ה'תשכ"ז – מירי נבו, מנחת טלוויזיה ושדרנית ספורט ישראלית
ה'תשכ"ז – אייל וייס, מפקד יחידת דובדבן (נהרג ב-ה'תשס"ב)
ה'תש"ל – צבי יחזקאלי, הכתב לענייני ערבים של ערוץ 10
ה'תשנ"א – יאיר נתניהו, בנם של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ורעייתו שרה נתניהו
נפטרו

ה'תקמ"ב רבי עמרם בן דיוואן, שד"ר ומקובל
ה'תרל"ג – הרב אשר מסטולין (השני), האדמו"ר החמישי בשושלת חסידות קרלין
ה'תרל"ח – רבי יעקב ליינר מאיזביצה, אדמו"ר
ה'תשמ"ז – איבון נווז'ן, חסידת אומות העולם ומצילת 4,000 ילדים מיהודי בלגיה (נולדה ב-ה'תרס"א)
י"ד באב – ט"ז באב
אב
הערות שוליים

↑  יוסף זליגר, חמישה עשר בשבט וחמישה עשר באב. על פי תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ק"ו, עמוד ב'.
↑  כך למשל ב-חוק פנקס הבוחרים לכנסת, תשי"ט-1959: "שנת פנקס בוחרים" או "שנת פנקס" – התקופה המתחילה ביום ט"ו באב של שנה פלונית והמסתיימת ביום י״ד באב של השנה שלאחריה".
חקר ים המלח

סירת המשלחת של ויליאם פרנסיס לינץ' בים המלח על רקע עמודי המלח של הר סדום, ציור משנת 1848
חקר ים המלח בעת החדשה החל במאה ה-18.
חיים בים המלח

הפרופ' בנימין אלעזרי-וולקני היה הראשון לגלות חיים בים המלח, בשנת 1936. תחילה גילה את החיידקים שחיים בים המלח, הוא כינה אותם לובקטריה (חיידקים אוהבי מלח). במהלך מחקרו גילה עוד סוג חיים בים המלח בדמות אצה חד-תאית. בשנת 1990 הצליח לזהות עוד מינים חדשים כגון Bacillus Marismortui,. [דרושה הבהרה]
ראו גם

הקפת ים המלח
לקריאה נוספת

ויליאם פראנסיס לינטש, מסע מחקר אל הירדן וים המלח, ההדיר רחבעם זאבי, תרגם שלמה גונן, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ד 1984
חיים גורן, פני ים המלח: המסעות לחקר המקום הנמוך בעולם, איתי בחור - הוצאה לאור, 2022
הערות שוליים

↑  ראו Tina M. Niemi, Zvi Ben-Avraham, Joel Gat, The Dead Sea: The Lake and Its Setting, Oxford University Press US (1997)
ISBN 0195087038, 9780195087031, עמוד 135
↑   נתן שור, חקר אזור ים-המלח במאה ה-19, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
1 2   ד"ר יוסי ורדי, כיצד נקבע גובהו של המקום הנמוך ביותר בעולם?, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  Blake G. S. - The Mineral Sources of Palestine and Transjorden, Jerusalem ,1930
↑  דב אשבל, חמש עשרה שנות תצפיות באקלים ובהידרוגרפיה של ים המלח, 1944
↑  דב אשבל, קווי הקצף הצפים ע"פ ים המלח, הטבע והארץ, תרצ"ח, 1938
↑  דב אשבל, הערפילים העולים מים המלח אל הרי ירושלים, הטבע, והארץ, תרצ"ז, 1937
↑  יוסף ברסלבי, הידעת את הארץ - ים המלח סביב-סביב, כרך ג', הוצאת הקיבוץ המאוחד, ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל, תשט"ז, 1956, פרק 6 : אקלים ים-המלח, עמוד 140
↑  א. דה ליאו, "מספר נתונים על ים המלח", אגודת האינג'ינרים, שבט, תש"ו, 1945
↑  ב. אליעזר וולקני, מחקר על החיים בים המלח (הוגש לאוניברסיטה העברית בירושלים בכ"ז סיון ת"ש)
↑  פרופ' אהרון אורן, גלילאו גיליון 18, אוקטובר 1996, עמוד 43-46
טייק

ערך זה עוסק בהקלטה רציפה של הופעה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
טייק (באנגלית: Take; בעברית: גִּרסה) הוא הקלטה רציפה אחת של הופעה (לרוב של שחקן או של זמר). במונח נעשה שימוש הן בתעשיית הקולנוע והן בתעשיית המוזיקה לצורך סימון ומעקב במהלך ההפקה (שלב הצילומים בקולנוע, הקלטת קול באולפן במוזיקה).
בקולנוע

בקולנוע, "טייק" הוא כל אחת מהגרסאות השונות המצולמות של שוט מסוים. טייקים שונים של אותו השוט ממוספרים, בדרך כלל, החל ממספר 1, בסדר עוקב, רצוף ועולה, עד שצילומי השוט נשלמים (על פי שיקול דעתו של הבמאי). בדרך כלל, בתחילת כל טייק מצולם הקלאפר - לוח שעליו רשומים מספרי הטייק, השוט והסצנה.
רק טייקים שנבדקו על ידי מנהל תסריט, ואשר אושרו על ידו שאינם פוגעים בהמשכיות, נשלחים אל עורך הסרט.
בקולנוע > One-take

מצב בו עבור שוט מסוים מצולם טייק אחד בלבד לא משנה כמה פעמים צולם כל עוד הוא צולם בפעם אחת ללא קטים (בדרך כלל בשל אילוצי תקציב/זמן).
בקולנוע > Long take

שימוש בשוט ארוך מאוד (Long take), ללא התערבות של עריכה, דבר הדורש היערכות מיוחדת של השחקנים ואופן הצילום.
דוגמה לשימוש בכך היא בסרט "החבל" של אלפרד היצ'קוק, המפורסם בזכות היותו מורכב מתשעה שוטים רצופים וארוכים, באורך של ארבע עד עשר דקות כל אחד מהם. בחירה זו של הבמאי דרשה מהשחקנים לדרוך על כבלי חשמל ועל מסילות דולי במהלך הצילומים, ומפועלי הבמה להזיז מהדרך של המצלמה רהיטים ואביזרים, כשהיא נעה סביב החדר. רגלו של הצלם נשברה במהלך צילומי אחד הטייקים, והוא נגרר אל מחוץ לאולפן על מנת שהצילומים יוכלו להמשיך ללא הפרעה. הפתיחה בת שמונה הדקות של הסרט "השחקן" כוללת דיאלוג בין מספר אנשים, המשוחחים ביניהם על השימוש ב-Long take בסרטים אחרים.
ראו גם

שוט (קולנוע)
סצנה (קולנוע)
הערות שוליים

↑  מונחי טלוויזיה וקולנוע, באתר האקדמיה ללשון העברית, רשומה 88‏
↑  IMDb: Rope
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.