stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ימימה בן מנחם
עבודות פילוסופיות > "קונבנציונאליזם"

בן מנחם הקדישה לעמדה הקונבנציונליסטית מספר מאמרים וספר,עמדה זו נוסחה לראשונה על ידי הפילוסוף הצרפתי אנרי פואנקרה, בראש וראשונה ביחס לגאומטריה. לדברי הקונבנציונליסטים, רבות מהטענות שאנו רואים כאמיתות אובייקטיביות, הן למעשה "מוסכמות בתחפושת", הנגזרות מהגדרות או החלטות מתודולוגיות שאינן נכפות עלינו על ידי הלוגיקה, המתמטיקה או עובדות אמפיריות, ואשר יש לנו לגביהם שיקול דעת. בן מנחם בוחנת את המדע והפילוסופיה של המאה ה-20 מנקודת מבט של השפעת הקונבנציונליזם על תחומים אלה. לטענתה, ההשפעה הבולטת של הקונבנציונליזם באה לידי ביטוי בפילוסופיה של הלוגיקה והמתמטיקה, תורת היחסות, וכתביהם של פילוסופים מובילים במאה העשרים ובהם רודולף קרנפ, לודוויג ויטגנשטיין, הילרי פטנאם ווילארד ואן אורמאן קוויין.
עבודות פילוסופיות > סיבתיות

ב"סיבתיות במדע", בן מנחם מציעה אפיון תיאור חדש של סיבתיות, שבמרכזו התפישה של סיבתיות כמערכת של אילוצים סיבתיים כלליים ולא התפישה המקובלת של קשרים סיבתיים בין אירועים בודדים. הספר מנתח את קשרי הגומלין בין אילוצים כגון דטרמיניזם ולוקליות (העיקרון שכל השפעה סיבתית היא רציפה), בין חוקי שימור וסימטריות, בין עקרון הפעולה המינימלית ותכליתיות. בתגובה לבעיה הקלאסית של חירות האדם, בן מנחם הרחיבה את המושג של "מחוץ לחוק" או "העדר חוק". מושג זה מאפשר לפעולה אנושית להיות כפופה לסיבות אך לא לחוקים המאפשרים לחזות אותה מראש.
עבודות פילוסופיות > הפרשנות של מכניקת הקוונטים

בן מנחם עוסקת בכמה סוגיות שנויות במחלוקת בהיסטוריה ובפילוסופיה של מכניקת הקוונטים. היא מנתחת את הקשר בין אי-לוקליות קוונטית לאינדטרמיניזם וטוענת שיחסי הגומלין בין מאפיינים אלה מבטיחים את ההתאמה בין מכניקת הקוונטים לתורת היחסות הפרטית. היא מאתגרת את ההבנה המקובלת של משפט ה-PBR ומציעה פירוש חדש לעמדתו של שרדינגר ולמחלוקת בין בוהר לאיינשטיין.
עבודות פילוסופיות > הפילוסופיה של ההיסטוריה

בן מנחם רואה את המושג "קונטינגנטיות" (הניגוד של הכרח) כחיוני לפילוסופיה של ההיסטוריה ולאפשרות של בני האדם לחולל שינוי במהלך האירועים ההיסטוריים. הניתוח שלה את מושגי ההכרח והקונטינגנטיות, מסתמך על אנלוגיה עם מושגי היציבות וחוסר היציבות במדע, שם הם ממלאים תפקיד בולט בתחומים רבים, למשל, מכניקה סטטיסטית ותורת הכאוס.
עבודות פילוסופיות > פילוסופיה כללית של המדע

אחד הנושאים הנדונים ביותר בפילוסופיה של המדע הוא הריאליזם המדעי, עמדה המחויבת לאפשרות של אמת מדעית וידע מדעי. תומכי עמדה זו רואים את הריאליזם כפילוסופיה היחידה שיכולה להסביר את הצלחתו המרשימה של המדע. תרומותיה של בן מנחם לוויכוח סביב העמדה הריאליסטית כוללות את ביקורתה על הטיעון מההצלחה ואת הטענה כי כישלון המדע תורם לא פחות מהצלחתו לתמיכה בריאליזם, הניתוח שלה לתת-היקבעות ותיאורים שקולים, ההגנה שלה על תפיסת האמת הפרגמטיסטית, והדגשתה את רגישות התיאור של חוקים מדעיים.
עבודות פילוסופיות > פרשנויות

בן מנחם כתבה (בין היתר) על חורחה לואיס בורחס, דונלד דייווידסון, מישל פוקו, ויליאם ג'יימס, אמיל מאירסון, אנרי פואנקרה.
ספרים

Conventionalism (Cambridge University Press, 2006)
Causation in Science (Princeton University Press, 2018)
2022 עריכת שני כרכים בסדרה "מחקרי ירושלים בהיסטוריה ופילוסופיה של המדע" בהוצאת שפרינגר. כרך אחד עוסק בשינויים שעובר המושג של חוק טבע לאור התפתחויות חדשות במדע. הכרך השני, ביחד עם קרל פוזי, עוסק בפילוסופיה של המתמטיקה, לזכר מרק שטיינר שנפטר ב-2020 מקורונה
מאמרים נבחרים

"Natural Laws and Human Language" in Engaging Putnam J. Conant and S. Chakraborty (eds.) (De Greuter) (2022), pp. 289-308.
(With Hanina Ben-Menahem) "The Rule of Law: Natural, Human and Divine" Studies in the History and Philosophy of Science 35 (2020) 139-159.
"The PBR Theorem: Whose Side is it On?" Studies in the History and Philosophy of Modern Physics 57 (2017) 80-88.
“Borges on Replication and Concept Formation” in: Stepping in the Same River Twice, A. Shavit and A.M. Ellison (eds.) (Yale University Press) (2017) 23-36.
"If Counterfactuals Were Excluded from Historical Reasoning…" Journal of the Philosophy of History 10 (2016) 370-381
“The Web and the Tree: Quine and James on the Growth of Knowledge” in Quine and His Place in History, F. Janssen-Lauret and G. Kemp (eds) Palgrave (2016) 59-75.
“Poincare’s Impact on Twentieth Century Physics” HOPOS 6 (2016) 257-273.
“Revisiting the Refutation of Conventionalism”, The Library of Living Philosophers XXXIV, The Philosophy of Hilary Putnam, E. Auxier, D.R. Anderson, L.E. Hahn (eds), Open Court (2015) 451-478.
“Historical Necessity and Contingency” in: The Blackwell Companion to the Philosophy of History, A. Tucker (ed) Blackwells (2009) 120-130
“Convention: Poincare and Some of his Critics”, British Journal for the philosophy of Science 52 (2001) 471-513.
“Direction and Description”, Studies in the History and Philosophy of Modern Physics 32 (2001) 621-635.
“Dummett Versus Bell on Quantum Mechanics”, Studies in the History and Philosophy of Modern Physics 28(1997) 277-290.
"Equivalent Descriptions", The British Journal for the Philosophy of Science, 41(1990) 261-279.
"The Inference to the Best Explanation", Erkenntnis 33 (1990) 319 - 344.
הערות שוליים

↑  Yemima Ben-Menachem, en.philosophy.huji.ac.il (באנגלית)
↑  Aleph: Historical Studies in Science and Judaism-Volume 18, Number 1, 2018, Project MUSE (באנגלית)
1 2 3 4  קורות חייה של כלת פרס ישראל: פרופסור ימימה בן מנחם, באתר עכשיו 14, 8 במרץ 2022
↑  The Edelstein Center, אתר הספרייה הלאומית (באנגלית אמריקאית)
↑  Executive Committee - Einstein Papers Project at Caltech, www.einstein.caltech.edu
↑  Sean Martin, Sir Isaac Newton predicted when the end of the world will come and we don’t have long left, Express.co.uk, ‏2017-10-11 (באנגלית)
↑  סודותיו של ניוטון: קטלוג התערוכה / [אוצרים - ימימה בן מנחם ... מרדכי פיינגולד ... סטיבן סנובלן ...], באתר הספרייה הלאומית
↑  הגיבור של מסיבת הטבע: תקף את המחבלים והגן בגופו על המבלים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 באוקטובר 2023
↑  פרופ' ימימה בן מנחם - כלת פרס ישראל בתחום חקר הפילוסופיה, באתר ערוץ 7, 8 במרץ 2022
↑  Yemima Ben-Menahem, Conventionalism: From Poincare to Quine, Cambridge: Cambridge University Press, 2006, ISBN 978-0-521-82619-8
↑  Mary Leng, Conventionalism, by Yemima Ben-Menahem., MIND, Oxford Academic 118, 2009, עמ' 1115-1118
↑  Yemima Ben-Menahem | The Hebrew University of Jerusalem - Academia.edu, shamash.academia.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258574905171  BIBSYS: 5048400  BnF: cb14649784j (data)  CANTIC: a11420820  GND: 173303234  ISNI: 0000 0001 1473 9031  LCCN: n2004098543  MGP: 294983  NTA: 286846276  RERO: 02-A014051980  SUDOC: 10698764X  VIAF: 262131579   WorldCat (עם VIAF): 262131579
אפוינט (מגדר)

אפוינט (בבורמזית: အပွင့်) הוא מונח תרבותי יחודי למיאנמר המתאר אנשים שהוגדרו כזכר בלידתם המזדהים בגלוי כנשים ונמשכים לגברים. מחוץ להקשר המקומי, "אפוינט" נחשבות לרוב כאישה טרנסית. עם זאת, לפי ורונזה, "בניגוד לאפיונים מערביים טיפוסיים (כגון בקהילת הלהט"ב) המשתמשים בקטגוריות נפרדות כדי להגדיר זהויות מיניות ומגדריות, קבוצת תוויות אחת משמשת לעתים קרובות ברחבי אסיה כדי לאפיין זהויות מיניות ומגדריות כאחד. מונח נוסף בבורמזית הוא אפונה (အပုန်း) ומשמש לתיאור גברים "שהם בעלי אוריינטציה מינית כלפי גברים אחרים אך מסתירים את העדפותיהם המיניות ברוב התחומים או הנסיבות החברתיות ולעיתים קרובות מכונים כ'נסתרים' או 'נחבאים' בשל הצגתם כ'גברים' בסביבות ציבוריות ובסביבות חברתיות מסוימות". שני המונחים חולקים את ה"נשי" הפנימי, אך נבדלים זה מזה בביטוי המגדר החיצוני שלהם.
סעיף 377 של חוק העונשין הקולוניאלי הבריטי, שהגדיר פעילות מינית אנושית שהיא "בניגוד לסדר הטבע" כפלילי, נאכף במהלך השלטון הבריטי בבורמה ושימש לרדיפת אפוינט. עם תום השלטון הבריטי ב-1948, מיאנמר עדיין שמרה על החוק כמורשת קולוניאליסטית. משטרת מיאנמר ממשיכה להשתמש בסעיף 377 כדי לרדוף את האפוינט, אשר "נחשב לגבר בעיני החוק", גם אם הם אינם עוסקים בפעילות מינית כלשהי, שכן הדבר נקבע כהוראה בסעיף 377. "אפוינט" מוגדרים כ"סוטים ופושעים" ומאוימים על ידי המשטרה במעצר. המשטרה תועדה כשהיא משתמשת באיומים כדי לאלץ את "אפוינט" "לבקש שוחד או טובה מינית" בתמורה לאי-מעצר. כתוצאה ממעמדם בחברה, הקריירה והסיכוי להתפתח כלכלית של אפוינט מוגבלים מאוד.
הערות שוליים

1 2  ונסה ורונסה, אמילי קלאוס, אנדראה וריץ, הטטטו קואנג, סוי נאינג, סטפן בראל, מארק שטוב, כריס ביירר, אנחנו לא להט"בים, אל תאמר לי דברים אלו: מפגש עם הגברים הנחבאים להם היה מגע מיני עם גברים אחרים, ונשים טרנסיות ומניעת איידס במיאנמר, בריאות הציבור BMC 19, 19 בינואר 2019
↑  דיוויד גילברט, חלוקה מגדרית ביאנגון הקווירית, באתר openresearch-repository.anu.edu.au, ‏2013
↑  צ'ואה לינט, דיוויג גילברט, אמי בארו, ג'וי צ'יה (ע), אלימות המשטר, הפרת זכויות אדם ותיק האפווינט במיאנמר, לונדון, הממלכה המאוחדת: מגדר, אלימות והממשל באסיה, 2016, עמ' 169-185, מסת"ב 9781317325949. (באנגלית)
האחים צברי

| --- | --- |

האחים צברי (מימין: אבישי צברי, משמאל: יוני צברי)
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 סוגה:  פאנק רוק, רוק אלטרנטיבי, פופ פאנק
 www.malshinimdoker.com
 חברים
 יוני צברי אבישי צברי
האחים צברי היא להקת פאנק ישראלית. הלהקה הוקמה בשנת 2013 על ידי צמד האחים אבישי (שירה, גיטרה) ויוני (שירה, תופים) צברי.
היסטוריה

האחים הוציאו עד היום שלושה מיני-אלבומים, באורך שבין 4–8 דקות. האלבומים מכילים שירים קצרים ומספרים סיפור, בדומה לאופרת רוק. חלקים מהסיפורים מתבססים על ילדותם ברמת גן. כל אלבום לווה בקליפ אנימציה הממחיז את הסיפור.
ב-2013 הוציאו את האלבום הראשון ואלס עם מלשין, המגולל את סיפורם של חמישה חברים שנוסעים לאילת.
ב-2014 הוציאו את האלבום השני בשינוי אדרת, המספר על בחור שעבר לתל אביב מהפרוורים.
ב-2018 הוציאו את אלבומם השלישי על תמאש ועל העוקץ, החוזר לספר על ארבעת החברים מהאלבום הראשון ומרדפם אחר קלף הסופרגול של תמאש שנדור. השיר שבאלבום זכה במקום השני ברשימת שירי השנה של רדיו הקצה לשנת 2018. הקליפ הפך לתופעה ויראלית ברשתות החברתיות.
נכון לשנת 2018 את הופעות הלהקה מלווים איתי אלזרדל (The Orions, Sweatshop Boys) בגיטרה, קורי בן יהודה (טברנק, Kids Insane ויוסלס איי.די) בתופים, וג'ניה פיינר בגיטרה בס.
בשנים 2018–2019 ערכו האחים צברי מספר הופעות משותפות עם ההרכב טברנק, אשר נמכרו תחת הכותרת "צברנק".
בנובמבר 2020 ערכו את הקליפ "מאמי אני על זה" של הראפר ג'ימבו ג'יי. בקליפ מופיעים אזכורים לקליפים שלהם, כגון דמויות שונות, סמל עיריית רמת גן וכן ניתן לראות את האחים עצמם.
בפברואר 2021 לקחו חלק באלבום המחווה ליענקל'ה רוטבליט בשם "הוצאו מהקשרם - שרים רוטבליט" ובו חידשו את שירו "שיר לשלום". בפרויקט השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, סטלה גוט, יובל מנדלסון, נומקה, עומר מושקוביץ, תמר אפק, אור אדרי ואמנים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

ואלס עם מלשין (2013)
על תמאש ועל העוקץ (2018)
דיסקוגרפיה > סינגלים

בשינוי אדרת (2014)
לקריאה נוספת

עידו רוזן, Independent Content Creators Online: A Paradigm Shift in Film Aesthetic and Production, the Case of Israel, אוניברסיטת קיימברידג', 2023
הערות שוליים

↑  ריאיון עם האחים צברי, סחוג פאנקס: האחים צברי הם תופעת קאלט שלא דומה לשום דבר אחר, באתר Time Out תל אביב
↑  Ido Rosen, Independent Content Creators Online: A Paradigm Shift in Film Aesthetic and Production, the Case of Israel, 2023-10-12 doi: 10.17863/cam.101964
↑   ואלס עם מלשין, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 7:27)
↑   בשינוי אדרת, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 4:19)
↑   על תמאש ועל העוקץ, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 8:44)
↑  תוצאות המצעד השנתי של הקצה לשנת 2018, באתר התחנה
↑   ג'ימבו ג'יי ולהקת ספא - מאמי אני על זה, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 3:57)
↑  יעקב בר-און, ‏רוטבליט אלטרנטיבי: האלבום שמצדיע לקלאסיקון והמורד של המוזיקה העברית, באתר מעריב אונליין, 3 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398937905171  VIAF: 26156219187304741952   WorldCat (עם VIAF): 26156219187304741952 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמוס ידלין

| --- | --- |

אלוף עמוס ידלין ביוני 2005, במדי חיל האוויר
 לידה:  20 בנובמבר 1951 (בן 73) ישראל חצרים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  בית הספר לטיסה 
 צאצאים:  רותם ידלין 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1970–2010 (כ־40 שנה)
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת 116   מפקד טייסת 106  מפקד בסיס נבטים  מפקד בסיס חצרים  מפקד להק המודיעין  ראש מטה חיל האוויר  מפקד המכללות הצבאיות  נספח צה"ל בארצות הברית  ראש אגף המודיעין
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים  מבצע אופרה   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון    מבצע אופרה  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה   מבצע חורף חם  מבצע עופרת יצוקה
 תפקידים אזרחיים
 ראש המכון למחקרי ביטחון לאומי
 
עמוס ידלין (הראשון מימין) בפגישה עם מזכ"ל CTBTO, ד"ר לאסינה זרבו. השני משמאל הוא יו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית, זאב שניר, יוני 2016
עמוס ידלין (נולד ב-20 בנובמבר 1951) הוא אלוף במילואים בצה"ל, שכיהן כראש המכון למחקרי ביטחון לאומי. הנשיא והמייסד של Mind Israel. ידלין היה טייס קרב בחיל האוויר, ובתפקידו הצבאי האחרון כיהן כראש אגף המודיעין (אמ"ן).
ביוגרפיה

ידלין נולד וגדל בקיבוץ חצרים שבנגב, הבכור מבין שלושת בניהם של עדה ואהרן ידלין, נכדו של דוד הכהן, ואחיינו של האלוף עוזי נרקיס. בנובמבר 1970 התגייס לצה"ל. עם גיוסו התנדב לקורס טיס מספר 68, אותו סיים כטייס קרב. ב-1972 הוצב כטייס A-4 סקייהוק ("עיט") בטייסת 102 ("טייסת הנמר המעופף") בבסיס חצרים. ב-1973 השתתף במלחמת יום הכיפורים, שביומה הראשון ערך את גיחתו המבצעית הראשונה. לאחר המלחמה עבר קורס מדריכי טיסה וחזר לטייסת.
ב-1976 הוצב כטייס נשר בטייסת 253 ("טייסת הנגב") בבסיס איתם שבסיני. ב-1978 מונה למפקד גף הדרכה בטייסת 101 ("טייסת הקרב הראשונה") שהפעילה מטוסי כפיר מבסיס חצור. ב-1979 מונה למפקד גף יירוט בטייסת 109 ("טייסת העמק") בבסיס רמת דוד. בתחילת שנות השמונים היה חבר במשלחת השנייה של חניכי קורס הסבה ל-F-16 ("נץ") בארצות הברית. ב-1980 מונה לסגן מפקד טייסת (סמ"ט ב') בטייסת 117 ("טייסת הסילון הראשונה") שברמת דוד.
ב-1981 מונה לסמ"ט א' בטייסת 253 שבבסיס רמון. אף על פי שעבר טייסת, השתתף ב-7 ביוני באותה שנה ב"מבצע אופרה" (מבצע תקיפת הכור בעיראק), והיה אחד משמונת הטייסים שנבחרו למשימה. ב-1982 השתתף במלחמת לבנון, וב-1983 יצא ללימודי תואר ראשון בחוג לכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1985, עם סיום לימודיו, מונה למפקד טייסת 116 ("טייסת הכנף המעופפת"), שהפעילה מטוסי A-4N סקייהוק ("עיט") מנבטים.
ב-1987 עבר הסבה למטוס F-15 ("בז") ומונה למפקד טייסת 106 ("טייסת הבז השנייה", כיום "טייסת חוד החנית") בבסיס תל נוף. בעת היותו מפקד הטייסת יצא במטוס F-15 חד-מושבי חמוש, במבנה עם מטוס נוסף, למשימה מחוץ לגבולות ישראל. בסיום המשימה החליטו ידלין ובן זוגו לתרגל קרב אוויר. ידלין שכח להעביר את המפסקים למצב אימונים, ובמהלך האימון "נעל" על בן זוגו ולחץ על כפתור שיגור החימוש. לתדהמתו, שוגר טיל אוויר-אוויר חי ופגע בחברו. באירוע, שנחשב נדיר בחומרתו, נפגע המטוס ופרצה בו אש במנוע ימין. הטייס כיבה מנוע, ביצע פעולת חירום והצליח לנחות בשלום. בעקבות האירוע כתב ידלין ביוזמתו מכתב למפקד חיל האוויר, האלוף אביהו בן-נון, בו ביקש לסיים את תפקידו.
אחרי שפרש מפיקוד על הטייסת מונה ב-1988 לראש ענף אימוני קרב בלהק אוויר. ב-1989 מונה לראש ענף תכנון במחלקת תכנון וארגון (תוא"ר) שבלהק ראש המטה, ובאפריל 1990 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת תוא"ר. ביוני 1993 יצא ללימודי תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. לאחר חזרתו לישראל בשנת 1994 מונה למפקד בסיס נבטים וראש מנהלת היערכות חיל האוויר בדרום. בשנת 1995 מונה למפקד בסיס חצרים והועלה לדרגת תת-אלוף. במהלך פיקודו ניהל את קליטת מטוס ה-F-15I ("רעם"). בשנת 1998 מונה לראש להק המודיעין (למד"ן), ובשנת 2000 מונה לראש מטה חיל האוויר.
במהלך שירותו הצבאי צבר ידלין למעלה מ-4,200 שעות טיסה וביצע 255 משימות בשטח אויב.
בשנת 2002 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד המכללות הצבאיות. בעת היותו מפקד המכללות ביקש להתנסות בעבודת חיילי המילואים במחסומים ביהודה, שומרון ועזה. לאחר שעמד שמונה שעות בשני מחסומים, התבטא ידלין בלשון: "זאת עבודה מחורבנת. לא הייתי רוצה להמשיך בה ולו דקה. אתה אף פעם לא יודע מי המחבל וצריך להתייחס לכל אחד בחשדנות. לא כל החיילים דוקטורים, ואם היו להם כישורים טובים, הם היו במקומות אחרים. זאת עבודה קשה וכפוית טובה". בשנת 2003 כתב מאמר עם פרופ' אסא כשר ובו הציגו השניים נימוקים מוסריים למדיניות הסיכולים הממוקדים. בשנת 2004 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית.
ביוגרפיה > ראש אמ"ן

ב-5 בינואר 2006 מינה הרמטכ"ל דן חלוץ את ידלין לראש אגף המודיעין. הוא היה לטייס חיל האוויר הראשון שמונה לתפקיד זה. ידלין כיהן בתפקיד זה במהלך מלחמת לבנון השנייה, בעת מבצע חורף חם ובזמן מבצע עופרת יצוקה. במהלך שירותו כראש אמ"ן היה מעורב בשנת 2007 במאמץ המודיעיני ובתכנון מבצע תקיפת הכור הגרעיני בסוריה.
כלקח ממלחמת לבנון השנייה הקים את חטיבת ההפעלה המבצעית ובתקופתו הפכה יחידה 8200 לחוד החנית של לוחמת הסייבר ההתקפי.
החזיר את מודיעין השדה לאמ"ן, ובנה יכולות לייצור מטרות נרחב והורדת מודיעין ליחידות השדה.
כראש אמ"ן הוא הביע עמדה הרואה בחיוב את השתלטות חמאס על עזה, כדי שישראל תוכל להתייחס לרצועת עזה כאל מדינה עוינת. הוא טען שכל עוד אין לעזה נמל אווירי או ימי המעורבות האירנית לא תהיה משמעותית. ב-16 בספטמבר 2007 טען ידלין בפני ועדת החוץ והביטחון של הכנסת ש"ההרתעה הישראלית שוקמה מאז מלחמת לבנון השנייה, וזה משפיע על כל המערכת האזורית, כולל איראן וסוריה".
הוא פרש מתפקידו בנובמבר 2010.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מצה"ל

עם שחרורו ידלין יצא כעמית מחקר למכון וושינגטון.
ב-20 בנובמבר 2011 החל ידלין לכהן כראש המכון למחקרי ביטחון לאומי. הוא פרש מתפקיד זה ב-1 במאי 2021. בספטמבר 2021 יצא כעמית מחקר במכון בלפר באוניברסיטת הרווארד. ביוני 2023 הקים את ארגון Mind Israel המלווה גופים ביטחוניים-מדיניים ומקבלי החלטות ומייעץ להם בנושאים הקשורים לביטחון הלאומי בישראל.
מ-2013, הוא מכהן בהתנדבות כיו"ר המכון למורשת בן-גוריון בשדה בוקר.
בשנת 2013 החל ידלין לכהן בהתנדבות כיו"ר פידל, עמותה לחינוך ושילוב חברתי של יוצאי אתיופיה בישראל. בנוסף, היה חבר במועצה הציבורית של עמותת אלע"ד, אך פרש לאחר חילוקי דעות..
בשנים 2015-2024 כיהן כדירקטור בחברת אלוני חץ.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מצה"ל > פעילות פוליטית

בינואר 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הודיע על הצטרפותו למחנה הציוני. יו"ר העבודה יצחק הרצוג ויו"ר התנועה ציפי לבני, הכריזו עליו כמועמדם לתפקיד שר הביטחון, בלי שיכהן כחבר הכנסת. במקביל יצא לחופשה ללא תשלום מראשות המכון למחקרי ביטחון לאומי, עד מועד הבחירות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הביע תמיכה בכחול לבן ובעומד בראשה, בני גנץ.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מצה"ל > עמדות והצהרות

במאי 2012 הוגש בטורקיה כתב אישום נגד ידלין ועוד שלושה קצינים בכירים ישראלים על חלקם בשנת 2010 בהשתלטות על המרמרה בעת המשט לעזה.
באוגוסט 2012 פרסם ידלין מאמר ב"וושינגטון פוסט" תחת הכותרת "למען שלום עם איראן, התכוננו למלחמה". הוא כתב שאם לא ישנה נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדיניותו כלפי תוכנית הגרעין האיראנית, צפויה כנראה ישראל לתקוף את מתקני הגרעין באיראן בסתיו 2012.
בתחילת 2013 טען ידלין שיש צורך לקדם תוכנית מדינית ואם הדבר לא ניתן יש לבצע התנתקות נוספת. בנובמבר 2014 אמר ידלין בכנס של התנועה הקיבוצית כי "אין שום איום קיומי על ישראל", והסביר ש"לישראל יש את הצבא החזק ביותר ממרקש ועד בנגלדש - כולל". בנוסף שיבח את ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון על ביצוע תוכנית ההתנתקות, וציין כי "אם הייתי יכול, הייתי שם כל יום פרח על הקבר של אריאל שרון על ששחרר את ישראל מ-1.7 מיליון פלסטינים".
ידלין ביקר בחריפות את ההתנהלות במבצע צוק איתן, טען שצבא היבשה הופעל באיחור וללא תחבולות ושרק לקראת סוף המבצע תקף צה"ל מטרות איכותיות של החמאס, במקום לתקוף אותן מיד בתחילת המבצע. הוא גם הסכים עם יאיר גולן שלא בוצעו תחקירים משמעותיים על התנהלות צה"ל במבצע.
באוגוסט 2022, על ההצלחה מול הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במבצע עלות השחר, כתב כי יש לשמור על צניעות והג'יהאד האיסלאמי הוא החלש ביריבי ישראל – לא החמאס ולא חזבאללה מ'הליגות הגבוהות'. נוסף על כך, קרא לגבש אסטרטגיה ביחס לרצועת עזה, לפחות להרגעה ארוכת טווח, אך גם לקידום מציאות יציבה יותר בשני חלקי הזירה הפלסטינית לאור המצב של 2 מיליון פלסטינים באזור מוכה עוני, נשלט בידי ארגוני טרור המסוגלים לגרור את ישראל לסבבים צבאיים חוזרים ונשנים.
ידלין הזהיר פעמים רבות מעימות עם חמאס. ב-2019 קרא: "אין ספק שצריך מכה מקדימה במידה ויודעים על כוונות מצד חמאס", ב-2021 אמר: "לא הצלחנו להרתיע את חמאס, וגם לא להחליש אותו. לכן אני מציע להכות בו בכל הכוח, ואם הוא יתמוטט - שיתמוטט" וב-2022 הזהיר: "חמאס לא הפך ציוני ואיננו הפרטנר בזירה הפלסטינית".
במאי 2023, הזהיר ידלין כי: "החמאס והג'יהאד האיסלאמי הם ארגונים שמטרתם היא מחיקה של מדינת ישראל גם בגבולות 67". באותו מאמר הוסיף ידלין כי החמאס מורתע מאז מבצע "שומר חומות".
בינואר 2021 טען כי ״יש לחזק את הרשות הפלסטינית, המהווה כתובת לגיטימית להסדר עתידי״.
בספטמבר 2023, כשלושה שבועות לפני טבח שבעה באוקטובר כתב: כי "חמאס, שהשקיעה מאמץ רב בשיקום הרצועה מאז "שומר החומות", מעדיפה ככלל להותיר את עזה מחוץ לעימות, אך במקביל ממקדת את מאמציה בהבערת ירושלים ויו"ש ... בנסיבות אלה, הזירות הנפיצות והמועדות ביותר לפורענות הן ירושלים, בדגש על הר הבית, ויו"ש, עם סיכוני הקרנה לערים המעורבות בישראל." הוא המליץ לאור התרחישים שהציג לשמור על רמת הרתעה ומוכנות גבוהות מול כלל הזירות, למקסם תוכניות אופרטיביות ולשפר הלכידות וההרתעה באמצעות גניזת רפורמת לוין.
לקריאה נוספת

יעל הררי ויובל שוהם, ‏שירות עמוס, באתר חיל האוויר הישראלי, 27 בפברואר 2011
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2007, מסת"ב 9654824086
יועז הנדל ויעקב כץ, ישראל נגד איראן, מלחמת הצללים, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן, 2011, מסת"ב 9789655520088
מגביהים עוף: חיל האוויר - אתגרים ומשימות, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2011, פרק ד - עמוס ידלין, "כוח אווירי ומודיעין - לקחי העבר ואתגרי העתיד", עמ' 50-40
נאום הקדוש

| --- | --- |

 לידה:  830 לערך
 פטירה:  23 בדצמבר 910 אוחריד, האימפריה הבולגרית הראשונה
 קדוש עבור:  הכנסייה האורתודוקסית המזרחית
 מקום פולחן עיקרי:  מקדוניה מנזר הקדוש נאום, אוחריד
 חג:  20 במאי ו-23 בדצמבר (הלוח הגרגוריאני, 3 ביולי ו-5 בינואר (הלוח היוליאני)
 פטרון של:  אנשים הלוקים בהפרעה נפשית או במחלות אחרות
הקדוש נָאוּם מפרסלב (או Sveti Naum, הקדוש נאום מאוחריד) (830 לערך – 23 בדצמבר 910) היה מלומד בולגרי שחי בתקופת ימי הביניים, סופר ומורה. אין כמעט מידע על חייו לפני שחזר ממורביה הגדולה (אנ') לבולגריה. לפי ההגיוגרפיה של הקדושים קירילוס ומתודיוס שנכתבה על ידי קלמנט מאוחריד, נאום השתתף במשלחת שלהם למורביה הגדולה וב-867 או 868 הפך לכומר ברומא.
בשנת 885 גורש נאום ממורביה הגדולה, לאחר ששהה זמן מה בכלא בגלל התנגדותו לכמורה הגרמנית ששלטה במקום. באותה שנה, או בזו שלאחריה, נאום הגיע לפליסקה ביחד עם קלמנט מאוחריד, אנגלריוס וייתכן שגם גוראזד (לפי מקורות אחרים, בתקופה הזאת גוראזד היה מת).
נאום היה אחד מהמייסדים של בית הספר לספרות של פליסקה (אנ') (שמאוחר יותר נודע בשם בית הספר לספרות של פרסלב), ועבד שם בין 886 ל-893. לאחר שקלמנט התמנה לתפקיד הארכיבישוף של דרמבינקה (וליקה) ב-893, נאום המשיך בעבודתו של קלמנט בבית הספר לספרות של אוחריד. ב-905 נאום ייסד את המנזר באגם אוחריד, ולאחר מותו שונה שם המנזר והוא נקרא על שמו.
נאום נפטר ב-23 בדצמבר 910, בעיר אוחריד שבאימפריה הבולגרית (כיום במקדוניה הצפונית).
פסגת הקדוש נאום באי ליווינגסטון שבאיי שטלנד הדרומיים, אנטארקטיקה, נקראת על שם נאום.
אמיליה-רומאניה

אמיליה-רומאניה (באיטלקית: Emilia-Romagna) הוא מחוז בצפון איטליה. בירת המחוז היא העיר בולוניה.
גאוגרפיה

המחוז מורכב משני מחוזות היסטוריים: אמיליה (אנ') ורומאניה. צורת המחוז היא מעין משולש שצלעותיו נתחמות על ידי הים האדריאטי במזרח, נהר הפו בצפון, והרי האפנינים בדרום. המחוז נחשב לאחד העשירים במדינה.
מזג האוויר במחוז אמיליה-רומאניה הוא יבשתי, קר וערפילי בחורף וחם בקיץ.
המטבח

למחוז אמיליה-רומאניה מקום של כבוד במטבח האיטלקי. הוא ידוע בטיב האוכל שלו וביינותיו. פני הארץ שטוחים וזרועים בחוות, בשדות חיטה ובכרמים. בעיר פארמה השוכנת במחוז מיוצרת גבינת הפרמזן, בעלת המוניטין בתחום הגבינות הקשות. שדותיו הנרחבים של המחוז הם הבסיס לכמה מהמאכלים האיטלקיים הידועים ביותר: ספגטי בולונז, לזניה וטורטליני. זוהי גם מולדת הפרושוטו (prosciutto – נקניק חזיר) ושל נקניק המורטדלה (mortadella).
תיירות

חבל אמיליה-רומאניה אינו מהווה בדרך כלל יעד משיכה לתיירים, פרט לערי החוף של החבל, השוכנות לאורך חוף הים האדריאטי. ערים אלה מציעות נופש המבוסס על חופי רחצה וחיי לילה, ובהן: רימיני (Rimini), ריצ'ונה (Riccione) וצ'רוויה (Cervia).
מדרום לחבל שוכנת הרפובליקה הקטנה של סן מרינו, שנוסדה במאה ה־14, והיא בעלת ממשל עצמי נפרד, ומהווה מרכז תיירות הומה.
ערים באמיליה-רומאניה

בולוניה (386,419)
פארמה (191,418)
מודנה (184,731)
רג'ו אמיליה (173,680)
רוונה (159,345)
רימיני (142,579)
פרארה (133,214)
פורלי (118,652)
פיאצ'נצה (103,206)
צ'זנה (95,909)
קארפי (70,582)
אימולה (69,584)
פאאנצה (אנ') (58,621)
צ'נטו (35,837)
ריצ'ונה (אנ') (35,014)
צ'רוויה (אנ') (29,066)
היתומה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ז'אומה קולייט-סרה 
 הופק בידי:  ג'ואל סילבר סוזן דווני לאונרדו דיקפריו
 תסריט:  דיוויד לסלי ג'ונסון 
 עריכה:  טימותי אלברסון
 שחקנים ראשיים:  ורה פרמיגה פיטר סארסגארד איזבל פורמן סי-סי-אייץ' פאונדר ג'ימי בנט
 מוזיקה:  ג'ון אוטמן 
 צילום:  ג'ף קטר 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית, גרמניה, קנדה 
 חברת הפקה:  Dark Castle Entertainment
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 ביולי 2009
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט בלשי, סרט מתח, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  קונטיקט 
 הכנסות:  $76,699,632
 הכנסות באתר מוג'ו:   orphan09
 סרט הבא:  יתומה: ההתחלה
 orphan-movie.warnerbros.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
היתומה (באנגלית: Orphan) הוא סרט אימה משנת 2009, אשר בוים על ידי ז'אומה קולייט-סרה, נכתב על ידי דייוויד לסלי ג'ונסון והופק על ידי לאונרדו דיקפריו.