stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בואשן מזרחי
מאפיינים

הבואשן מזכיר מאוד את קרובו, בואשן מצחין, וכמוהו בעל שלושה פסים לבנים לאורך הראש עד הגב. גם זנבו פרוע ולבן בקצה ופניו גם קטנות ושחורות למעט פס לבן מול העיניים. הזכרים מגיעים לאורך 46–68 סנטימטרים וגדולים מהנקבות שאורכם 35–54 סנטימטרים. משקלם מגיע ל-1.2 עד 1.8 קילוגרם.
הם חיים במחילות באדמה ויכולים לטפס ולהתחפר, והם יכולים להימצא בקבוצות של עד 8 בואשים בחורף.
הם אוכלי כל ויצודו יצורים קטנים כמו חרקים, עכברים ולטאות ואף פגרים, אך גם יאכלו פירות וזרעים.
יש להם מעט טורפים (בעיקר עופות דורסים כמו עיטים וינשופים), והם מרתיעים טורף שמגיע בכך שהם עומדים על רגליהם האחוריות ומנפנפים בזנבם. אם ההרתעה לא עוזרת הם מרססים את הטורף בבלוטות המסריחות שלהם.
הערות שוליים

↑  בואשן מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529687205171  LCCN: sh85126975 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
באובב

| באובב |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
על־מערכה:: צמחים עילאיים
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו־פסיגיים
סדרה:: חלמיתאים
משפחה:: חלמיתיים
סוג:: באובב
שם מדעי
 Adansonia ‏לינאוס, 1753
Adansonia digitata
בָּאוֹבַּבּ או אדנסוניה (שם מדעי: Adansonia) הוא עץ מסדרת החלמיתאים. מקורו בסוואנות של אפריקה, והוא גדל באזורי סוואנה יבשים.
הבאובב נחשב לאחד מסוגי העצים הגדולים בעולם. גובהו יכול להגיע עד ל-25 מטרים (כגובה בניין בן 10 קומות), ורוחב גזעו עד ל-10 מטרים. גזעו הרחב משמש לאגירת מים במהלך עונות הגשם, בהם משתמשים במהלך עונות היובש.
פרחי הבאובב לבנים וגדולים (20–30 ס"מ), בעלי ריח מתקתק, נפתחים בלילה ומתים עד הזריחה. אחרי שהפרחים גדלים, הם מניבים פירות הדומים במראם למלפפונים. הפירות הם מאכל אהוב על קופים, ולכן זכה העץ לכינוי "עץ לחם הקופים".
הבאובב בישראל

בישראל מצויים עשרות בודדות של עצי באובב, 25 מהם בגן הבוטני בעין גדי, בקרבת ים המלח. שלושה מתוכם נִטּעו בסוף שנות ה-50 על ידי אלי רון, חבר הקיבוץ והגנן הראשון בעין-גדי. היקף גזעו של הגדול מבין עצי הבאובב בעין-גדי הוא כ-8 מטרים.
באמצע שנות ה-90 הונבטו ונשתלו עצי באובאב ביישוב חד נס ברמת הגולן, על ידי גנן היישוב רון איתן.
בקיבוץ שדה אליהו שבעמק המעיינות, גדלים 4 עצים.
בקיבוץ מסילות גדלים שני עצים שנשתלו על ידי יוסי נווה.
בגן הבוטני באילת גדלים שישה עצים, הגדול ביניהם נשתל ב-1988.
בשנת 2013 הונבטו ונשתלו בקיבוץ אלומות 2 עצי באובב דרום אפריקאים מסוג Agansonia Digitata.
ביולי 2017 נשתלו 5 עצים של עץ הבאובאב מזן מדגסקרי בקיבוץ חולית בנגב המערבי.
בקיבוץ קטורה בערבה שני עצים.
עץ בודד נוסף קיים בחוות תנינים בסמוך לעיר אובות.
3 עצים נמצאים בתוך קיבוץ עין גדי בסמוך למלון: אחד במסעדת באובר (על שם באובב) ושניים בגן הבוטני בסמוך.
בקיבוץ מצפה שלם נמצאים 2 עצי באובב. הגדול כבן 40 והקטן מבניהם נשתל בנובמבר 24.
בתרבות

בספר "הנסיך הקטן" של אנטואן דה סנט-אכזופרי מסופר כי בכוכב בו מתגורר הנסיך מלאה הקרקע בזרעי באובב ואם מאחרים לטפל בהם, "לנצח אי אפשר עוד להיפטר מהם. הם מתפשטים בכל רחבי הכוכב, שורשיהם חודרים את מעבה האדמה, ואם הפלנטה קטנה מדי ועצי הבאובב רבים מדי, הפלנטה מתבקעת לבסוף לרסיסים." המחבר מסיים באזהרה:
ילדים, היזהרו מעצי הבאובב!
בספר "בארץ לובנגולו מלך זולו" של נחום גוטמן מסופר כי
”...שמונים איש יחד לא יוכלו לחבק את הגזע. מראו ככרובית ענקית. העצים הגדולים עומדים בודדים בתוך הערבה או בתוך יערות השיחים. הם משמשים מקומות פגישה לכל אנשי הסביבה... תחת עצים אלה היו הכושים מתכנסים לאספות ולמסחר. שם נעשה סחר העבדים. על כן נקראים העצים הגדולים: 'עצי העבדים' ”.
כמזון

פרי הבאובב הוא בגודל של אגוז קוקוס, וטעמו תואר כמזכיר גלידה וכשילוב טעמיהם של אשכולית, אגס ווניל. הוא מכיל ריבופלאווין, סידן, מגנזיום, אשלגן, ברזל ופיטוסטרולים. ניתן לאכול את עליהם של מינים מסוימים וכן להפיק מזרעיהם שמן. בשנת 2018 עלתה באנגליה הפופולריות של אבקה מיובשת של הפרי.
הערות שוליים

↑  מני גל, עצי הבאובב, או: שבעה בעקבות אחד. תקציר הרצאה מכנס "מלח הארץ" 2008.
↑  אתר הגן, בחלק הכתוב באנגלית
↑
הגרדיאן, המערב מתחיל לגלות את יתרונות פרי הבָּאוֹבַּבּ, באתר הארץ, 3 באפריל 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292955605171  NDL: 00655505  NKC: ph691746
בורית רפואית

| בורית רפואית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: ציפורניים
סוג:: בורית
מין:: בורית רפואית
שם מדעי
 Saponaria officinalis ‏לינאוס, 1753
Saponaria officinalis
בוֹרית רפואית (שם מדעי: Saponaria officinalis; שם ערבי: עַ֫רַק אל-חַלַ֫אוַה) הוא צמח חד-שנתי נמוך (עד 60 סנטימטר) בעל עלים דמויי אזמל, שצבעם כצבע שעווה ירקרקה. הפרחים ארוכים (2 סנטימטרים) ועלי הכותרת, שצבעם ורוד-לילך, עטופים בחמישה עלי גביע ירוקים ומאוחים. הצמח נפוץ באגן הים התיכון ובחלקים מהאזור האירנו-טורני.
לפי מקורות קדומים, שורשי הצמח, המכילים ספוננים (חומרי הקצפה), שימשו בעבר הן לרפואה והן לניקוי. בימינו משמש השורש כתרופה לחולי סוכרת ותבלין לבישול ולייצור ממתקים.
הערות שוליים

↑  אפרים לב וזהר עמר, סממני המרפא המסורתיים בארץ ישראל, ירושלים, תשס"ב, עמ' 84.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי

| ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי |
| --- | --- |
 ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי בגן חיות קנדי
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: ארמדילאים
משפחה:: ארמדיליים
סוג:: ארמדיל שלוש-החגורות
מין:: ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי
שם מדעי
 Tolypeutes tricinctus ‏קארולוס ליניאוס, 1758
תחום תפוצה


ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי (שם מדעי: Tolypeutes tricinctus), ידוע גם בשם ארמדיל מצטנף צפוני, הוא מין ממשפחת הארמדיליים האנדמי לברזיל, שם הוא ידוע כ-tatu-bola (מפורטוגזית "ארמדיל הכדור"). ארמדיל זה הוא אחד משני המינים היחידים (יחד עם ארמדיל מצטנף דרומי) היכולים להתכדר לכדור. בעשר השנים האחרונות אוכלוסייתו הצטמקה בכ-30%.
בית-גידול

ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי חי בעיקר בסוואנות הפתוחות (סראדו) וביערות הדלילים היבשים (קאטנגה).
תפוצה

כפי ששמו מרמז, מוצאו של ארמדיל זה בברזיל, שם הוא חי בעיקר באזורים המזרחיים של המדינה, מעט מדרום לקו המשווה. הוא כמעט ואינו נצפה ממערבית לקו האורך 50°W.
תזונה

המרכיבים העיקריים בתזונתו הם נמלים וטרמיטים, אותם הוא יכול להריח דרך 20 סנטימטרים של אדמה. הוא מוצא את מזונו על ידי ערבול איטי של האדמה כאשר אפו מכוון לאדמה. כאשר הוא מזהה טרף, הוא חופר במהירות רבה חור באדמה ודוחף את אפו אליו, ובעזרת לשונה הארוכה והדביקה הוא צד כל חרק שהוא מוצא. מזונות נוספים שלו כוללים רכיכות, תולעים, פירות ופגרים.
קמע מונדיאל 2014

הארמדיל נבחר לשמש כקמע במונדיאל 2014 שנערך בברזיל, כדי להעלות את המודעות בעולם בנושא הגנתו מפני הכחדה ובשל העובדה שהוא מתקפל לצורת כדור כדי להתגונן מפני טורפים. הוא הוצג על ידי שחקן העבר רונאלדו במשדר טלוויזיוני בספטמבר 2012. שם הקמע נבחר בהצבעה על ידי אוהדים. ההצבעה ארכה שלושה חודשים והשם שנבחר הוא פוּלֵקוֹ (Fuleco), שזכה ל-1.7 מיליון הצבעות והועדף על השמות זוזקו (zuzeco) ואמיז'ובי (amijubi). השם פולקו הוא הלחם של המילים כדורגל (Futebol) ואקולוגיה (Ecologia).
הערות שוליים

↑  ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Tolypeutes tricinctus באתר IUCN Red List
↑  "Armadillo follows Footix, Naranjito as World Cup mascot". Reuters. 17 בספטמבר 2012. נבדק ב-2017-07-14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fuleco wins name game". FIFA.com. 26 בנובמבר 2012. נבדק ב-2017-07-14. {{cite web}}:  (עזרה)
בודליה

| בודליה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: לועניתיים
סוג:: בודליה
שם מדעי
 Buddleja ‏לינאוס, 1753
פרפר על צמח בודליה
בודליה (שם מדעי: Buddleia) היא סוג של צמח ממשפחת הלועניתיים, על אף שבעבר סווגה במשפחת הלוגניים או במשפחה משל עצמה (Buddlejaceae).
הסוג כולל כ-100 מינים של עצים, שיחים ורב-שנתיים, ירוקי-עד או נשירים. הגדולים מביניהם יכולים להגיע עד ל-30 מטרים, אך רוב המינים לא גדלים מעל ל-5 מטרים.
הבודליה ילידה הן ליבשת אמריקה והן לאזורים החמים של אסיה ואפריקה (אך לא לאירופה ולאוקיאניה).
הבודליה היא צמח פופולרי ביותר בגינות בגלל קצב הגידול המהיר והפריחה, שנמשכת רוב השנה. ברוב המינים הפרחים גם מפיצים ריח נעים והם עשירים בצוף, שמושך מיני פרפרים ודבורים.
אטימולוגיה

מקור השם בודליה משמו של הכומר והבוטניקאי אדם בודל (Adam Buddle).
למעשה, שם הסוג שבא מ-Buddle צריך להיכתב Buddleia, אך השם Buddleja השתרש. הדבר היווה מקור לבלבול וניתן אף למצוא מקורות שבהם שתי צורות הכתיב רווחות.
שימושים

מינים רבים הם צמחי גינה פופולרים.
חלק מהם ידועים בשם "שיח הפרפרים" בשל המשיכה העזה של פרפרים אליהם. גם מיני דבורים ועשים נמשכים אליהם.
המין הנפוץ ביותר בגינות נוי הוא בודלית דוד (Buddleja davidii) נפוצים גם המינים Buddleja globosa וBuddleja alternifolia.
ראו גם

בודלית דוד
ביזון המישורים

.
| ביזון המישורים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
שבט:: בקר
סוג:: ביזון
מין:: ביזון אמריקאי
תת־מין:: ביזון המישורים
שם מדעי
 Bison bison bison ‏לינאוס, 1758

ביזון המישורים (שם מדעי: Bison bison bison) הוא תת-מין של ביזון אמריקני, יונק צמחוני ממשפחת הפריים ומשבט הבקר. הוא קטן יותר מתת-המין ביזון היערות.
הביזון הוא בעל חיים גדול החי בערבות המרעה של אמריקה הצפונית. בעבר מילאו ביזונים אלו את כל רחבי המישורים הגדולים בצפון אמריקה שהעניקו להם את שמם, אך עקב ציד מתמשך אוכלוסייתם הידלדלה עד שהם כמעט נכחדו. כיום הביזונים השתקמו, אך אוכלוסייתם קטנה משהייתה בעבר.
זכרי הביזונים חומים ובעלי קרניים חדות ושחורות וגיבנת אפורה על ראשם ועורפם ורעמת שיער המשתלשלת על הרגליים הקדמיות. הנקבות קטנות יותר מהזכרים, אך די דומות להם. הצעירים בעלי פרווה זהובה.
עדרים אלה מצויים כיום בקרבה לסיכון עקב פגיעה ממחלות של פרות שהתפראו. הם גם בסכנה של אובדן מקומות מחייתם לטובת בנייה ומרעה.
ביזון מישורים בגרנד טיטון.
בומבינה אדומת-גחון

| בומבינה אדומת-גחון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ארכאובטרכיה
משפחה:: בומביניים
סוג:: Bombina
מין:: בומבינה אדומת-גחון
שם מדעי
 Bombina bombina ‏לינאוס, 1761
תחום תפוצה


בומבינה אדומת-גחון (שם מדעי: Bombina bombina) היא מין של קרפדה רעילה ממשפחת הבומביניים, החיה באירופה.
זוהי קרפדה קטנה ופרימיטיבית יחסית, באורך של 5.6 ס"מ בקירוב בצבע אפור עד חום-ירוק כשהבטן בעלת גוון אדום אש (מה שנתן לה את שמה האנגלי) ועליו כתמים שחורים המשמשים כצבעי אזהרה.
מאפיינים

הקרפדה מצויה לאורך מרכז ומזרח אירופה, בטווח שבין מזרח גרמניה, דנמרק ודרום-מזרח שוודיה ומזרחה לעבר רוסיה (עד לוולגה ולהרי אוראל) ודרומה עד לבולגריה וטורקיה. כמו כן ידועה אוכלוסייה מבודדת שלהם בצרפת.
היא מצויה בטבע בביצות, בריכות ונהרות איטיים בהם הם מתחבאים סביב הקנים והצמחייה המיימית או על הקרקעית הרדודה. הקרפדות טורפות של פרוקי-רגליים כמו קפזנבאים וחרקים כמו זבובים, נמלים וחיפושיות. בתורה היא נטרפת לעיתים בידי נחשים ועופות שונים. הראשנים נטרפים גם בידי דגים ועלוקות. להגנה מטורפים היא מתבססת על צבעי אזהרה, המסמנים לטורפים שהקרפדה רעילה. כאשר מתקרבים אל הקרפדה היא מתגוננת במתחית רגליה לעבר בטנה ולעיתים גם מתהפכת (אנ'), כדי לחשוף את צבעי האזהרה שלה. הדבר גורם לטורפים רבים לעזוב אותה לאחר מכן.
בחורף הקרפדה נמצאת בתרדמת חורף באדמה או בבולי עץ בהם הם נחים עד בוא האביב. בעונת הרבייה הנקבות מטילות במים כ־15 עד 40 ביצים, אשר לרוב מוטלות בלילה או בתחילת הבוקר. לאחר שבוע בוקעים הראשנים ולאחר גדילה מואצת הם הופכים לבוגרים כעבור חודש.
הקרפדה איננה בסכנת הכחדה, אף שהיא נפגעה מזיהום מים ופגיעה בבתי גידול לאורך אירופה. גם באזורים בהם היא נפוצה היא איננה מחזה שכיח ובכמה אזורים נכחדה כנראה לגמרי.
הערות שוליים

↑  בומבינה אדומת-גחון באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4178514-9
בבון מצרים

| בבון מצרים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: בבון
מין:: בבון מצרים
שם מדעי
 Papio hamadryas ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


בבון המדריאס או בַּבּוּן הַמִּצְרִים (שם מדעי: Papio hamadryas) הוא מין קוף מהמשפחה קופים בעלי זנב. זהו הבבון הצפוני ביותר מבין מיני הבבון. תחום מחייתו נמשך מים סוף במצרים עד לאתיופיה וסומליה. מין זה חי גם בחצי האי ערב.
תיאור

בדומה לכל הבבונים, גודל הזכר כפול מגודל הנקבה. ישבניהם בולטים ובגוון אדמדם בשונה ממרבית הבבונים. מאפיין ייחודי לבבון המצרי הוא הבדלי גוונים בין הזכר לנקבה: פרוות הזכר בצבע כסוף והוא בעל רעמה המתפתחת בסביבות גיל עשר שנים, בעוד פרוות הנקבה היא חומה, וללא רעמה. פניהם פחוסות, ואפם בולט בדומה לכלב, הפנים ללא פרווה, בצבע ורדרד עד חום, שמתכהה אצל הזכרים בגיל מאוחר. אורכו הממוצע של זכר בוגר הוא 75 סנטימטרים ואורך זנבו הוא 50 סנטימטרים. במשקלו הוא מגיע ל-20 קילוגרם. התינוקות נולדים כהים, וצבעם מתבהר לאחר כשנה. נקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 51 חודשים, וזכרים בגיל 57 עד 81 חודשים.
בבון מצרים חי באזורים מדבריים, בסוואנות, בצוקים ובאזורים סלעיים.
תזונתם של בבוני מצרים מורכבת משורשים ומבעלי חיים קטנים כגון חלזונות, תולעים וחרקים שונים.
תוחלת החיים הממוצעת של בבון מצרים היא 35 שנים.
חברה

במערכת החברתית של בבוני מצרים ניתן לזהות מספר מבנים:
קבוצה של זכרים ונקבות העומדת בראש ההיררכיה, לה זכר מוביל ומגונן. בקבוצה זו יכול להיות זכר אחד, ועד 10 נקבות.
קבוצות מלוכדות של זכרים, אשר לא ינסו להזדווג עם הנקבות, אלא אם יודח הזכר הדומיננטי.
בקבוצה של בבוני מצרים יכולים להיות עד 60 פרטים. הנקבה היא המטפלת בגורים. בבוני מצרים יכולים להתרבות במשך כל השנה.
גלריה

נקבה עם גור באתיופיה
הערות שוליים

↑  בבון מצרים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548219505171
בכור אביב

| בכור אביב |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: בעלי זרע
סדרה:: אברשיים
משפחה:: רקפתיים
סוג:: בכור אביב
שם מדעי
 primula ‏לינאוס, 1753
בכור-אביב (שם מדעי: Primula) הוא סוג צמח ממשפחת הרקפתיים המצוי כמעט בכל חצי הכדור הצפוני. לסוג מינים רבים הגדלים באירופה ובאסיה, בעיקר בהרי האלפים ובהרי ההימאלאיה. בישראל אין המין מצוי אך בדרום חצי האי סיני מצוי המין בכור-אביב סיני בעיקר בג'בל קתרינה. אוכלוסייה זו היא שריד מתקופות שבהן היה האקלים בסיני קר וגשום יותר. צמחים צפוניים רבים חובבי לחות וקור המצויים היום בהר הלבנון חדרו דרומה עד לסיני.
בישראל מגדלים בגינון תרבותי בכור-אביב מצוי (primula vulgaris) ומינים אחדים נוספים שמקורם באירופה כמו בכור-אביב חרוטי (primula obconica) ובכור-אביב הדור (primula spectabilis). בטורקיה ובלבנון גדל בבר תת-מין של בכור אביב מצוי הנפוץ באירופה - primula vulgaris ssp. sibthorpii תת-מין זה מצטיין בקשת צבעים של לבן, סגול וורוד. זנים נוספים שמגדלים בגינון תרבותי בישראל הם בכור-אביב שסוע (primula malacoides) ובכור אביב סיני (primula sinesis).
אלוני סגול

| אלוני סגול |
| --- | --- |
   זכר, דורסט    נקבה, אוקספורדשייר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: כחליליים
סוג:: Favonius
מין:: אלוני סגול
שם מדעי
 Favonius quercus ‏לינאוס, 1758

אַלּוֹנִי סָגֹל (שם מדעי: Favonius quercus; שם עברי קודם: כחליל סגול) הוא פרפר קטן ממשפחת הכחליליים הנפוץ ברחבי אירופה, צפון אפריקה, אסיה הקטנה, הקווקז ועבר הקווקז. הזחל ניזון מעץ האלון, בעיקר מהמינים: אלון אנגלי, אלון הגלעין, אלון שסוע ו-Quercus petraea. שמו בעברית, כמו גם שמו המדעי, נובעים מקשרו לעץ האלון בו הוא מבלה את רוב חייו.
בישראל מין זה נדיר מאוד והוא מעופף רק בחרמון בחודשים יוני ויולי. הצמח הפונדקאי שלו בארץ הוא אלון התולע.
תת-מינים

F. quercus interjectus - איטליה
F. quercus longicaudatus - ארמניה, אזרבייג'ן, טורקיה, מערב איראן
F. quercus iberica - מרוקו, אלג'יריה, איבריה
תיאור

מוטת הכנפיים של האלוני הסגול היא 2.5–4 ס"מ. בדומה למיני כחליליים נוספים מין זה מקיים דו-צורתיות זוויגית. הכנפיים הקדמיות של הזכר בצבע סגול הנתחם בגבול שחור-אפרפר עבה שבקצהו פס לבן דק על שולי הכנף. הכנפיים הקדמיות העליונות של הנקבה בעלות שני פסים סגולים עבים על הכנף העליונה ושאר הכנף בצבע שחור-אפרפר, קצה הכנף תחום בגבול לבן דק. ההכנפיים התחתונות אפורות. הכנפיים האחוריות של הזכר והנקבה דומות, בהירות בצבע קרמי ואפור עם כתם שחור המוקף בכתום המדמה עין בכנף התחתונה. פס לבן בהיר שלצדו פס שחור דק.
בקצה הכנף התחתונה יש להם לרוב זנב קצר המדמה אנטנה, שמטרתו להגן עליהם מפני טורפים.
התנהגות

האלוני הסגול נפוץ באזורים דרומיים בעלי עצי אלון, בחורשות או יערות עם עצי אלון. אף על פי שעץ אלון אחד באזור מספיק בשביל לתמוך במושבה שלמה של פרפרים, לכן יוכל לחיות במקומות הדלים בעצי אלון. הוא קשה לזיהוי או צפייה עקב נטייתו להישאר בצמרת העץ במהלך תקופת ההתעופפות, שם הוא ניזון מטל דבש העץ. הם מעופפים לרוב במהלך הימים החמים בקיץ. הם נוטים לרדת מטה רק בכדי לחפש צוף ונוזלים בתקופות יובש ארוכות.
פרפר זה מקים דור אחד בשנה. הוא נוטה להעדיף גבהים הנעים בין 700 ל-1400 מטרים, אך בארץ הוא נצפה גם בגבהים גבוהים יותר, עד לכ-2000 מטרים.
מחזור חיים > ביצה

הביצה מוטלת לרוב בבודדים ולעיתים רחוקות גם בקבוצות של 2 או יותר. הביצים מוטלות על ניצני עבים של עץ האלון, על קבוצת ניצנים או נקודת התפצלות של ענפים צעירים בגבהים שונים. ההטלה תהיה על ענפים מוצלים המוגנים היטב מהשמש, לכן ענפים כאלו יהיו לרוב בחלקו הדרומי של העץ. ישנה העדפה להטלה בעץ מבודד יחסית מעצים אחרים, כזה הנמצא בקצה של חורשה, או כחלק משדרת עצים. הביצים יוטלו כמעט באופן בלעדי על עצים בוגרים, מכיוון שלהם הניצנים העבים והעגולים ביותר.
הביצה היא גדולה ביחס לפרפר, בצבע לבן-כסוף ברוחב של כ-0.8 מ"מ וגובה של כ-0.5 מ"מ. צורתה היא חצי כדורית, שטוחה בבסיסה. היא בעלת קוצים קטנים המרווחים ביניהם ויוצרים דפוס מחזורי המזכיר צורת רשת.
מחזור חיים > זחל

בזמן הבקיעה הזחל אוכל חלק מקליפת הביצה ולאחר מכן אוכל את דרכו אל תוך ניצן האלון. לאחר הנשל הראשון הזחל חי מחוץ לניצן ברשת קורים רופפת. רשת זו מדביקה אליה לכלוך ונשורת מהעץ ובאופן זה משמשת כהסוואה. הסוואת הזחל טובה ביותר וכאשר הזחל נמצא תחת ניצן האלון קשה מאוד למצוא אותו. הזחל אוכל במהלך הלילה ונח במהלך היום. לזחל שלוש נשלים סך הכל עד שלב הגולם.
מחזור חיים > גולם

הגולם נוצר לרוב על האדמה בסמוך לעץ, טחב או ערימת עלים ולעיתים בסדקי העץ. הגולם נצפה גם בקני נמלים. הגולם הוא בצבע חום-אדמדם ובאורך של כ-10.2 מ"מ. שלב הגולם נמשך כ-4 שבועות.
הערות שוליים

↑  אלוני סגול באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Discover Life
↑  Favonius quercus at Butterfly Conservation Armenia
1 2 3  אלוני סגול, באתר parpar (באנגלית)
↑  כחליל סגול, באתר מן השדה, ‏2014-06-29
1 2 3 4  Purple Hairstreak. Favonius quercus (Linnaeus, 1758), www.malaga.es, ‏2022-10-13 (באנגלית)
1 2  Woodland Trust, Purple Hairstreak (Favonius quercus), Woodland Trust (באנגלית בריטית)
↑  Purple Hairstreak, butterfly-conservation.org
1 2 3 4  UK Butterflies - Purple Hairstreak - Favonius quercus, www.ukbutterflies.co.uk
בלדונה

| בלדונה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: סולנאים
משפחה:: סולניים
סוג:: Atropa
מין:: בלדונה
שם מדעי
 Atropa bella-donna ‏לינאוס, 1753

פרח ועלים של בלדונה
בלדונה (שם מדעי: Atropa belladonna) הוא צמח רב-שנתי ממשפחת הסולניים הגדל בר במערב אסיה, צפון אפריקה ואירופה.
השם בלדונה, שמשמעותו באיטלקית הוא "אישה יפה", מקורו במנהג מתקופת הרנסאנס, כאשר נשים נהגו להוסיף לעיניהן טיפות של נוזל המופק מהצמח, נוזל שהרחיב את אישוני עיניהן, מה שנחשב ליפה.
הבלדונה יכול להגיע לגובה של עד שני מטרים ויש לו פרחים בצורת פעמון בצבע חום-סגול, שמהם מתפתחים פירות כדוריים, תחילה ירוקים ובהמשך שחורים מרובי זרעים. אורך העלים מגיע עד 16 סנטימטרים. השורש לבן ומעובה. הפריחה מתרחשת בחודשי הקיץ, יוני עד אוגוסט.
הצמח כולו ובעיקר השורש מכיל כעשרים אלקלואידים פעילים, כולל אטרופין, היוסציאמין וסקופולמין. כל חלקי הצמח רעילים לאדם ולבעלי חיים.
בוהיניה מגוונת

| בוהיניה מגוונת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: קסאלפיניים
סוג:: בוהיניה
מין:: בוהיניה מגוונת
שם מדעי
 Bauhinia variegata ‏ליניאוס
Bauhinia variegata
בוהיניה מגוונת (בּוֹהִינְיָה מְגֻוֶּנֶת, שם מדעי: Bauhinia variegata, כמו גם הכינוי באנגלית Orchid Tree - עץ הסחלב) הוא מין עץ בעל פרחים ממשפחת הקטניות. מוצאו במקור מדרום מזרח אסיה ותת-היבשת ההודית, אך הוא הופץ בעולם כעץ נוי מתורבת.
מאפיינים

הבוהיניה המגוונת היא עץ נשיר, הצומח לגובה של 10-12 מטרים. עליו רחבים וסימטריים, גזורים פעם אחת במרכז טרף העלה. הפרחים בעלי חמישה עלי כותרת, מסודרים במניפה. צבע עלי הכותרת משתנה בהתאם לזן המתורבת, בין לבן לוורוד.
הפרחים מואבקים על ידי צופיות, שמקורן הארוך מתאים למבנה הצוּפן העמוק של הפרחים.
הפירות הם תרמילים ארוכים וצרים, בדומה לקטניות רבות אחרות, המכילות זרעים עגולים ושטוחים.
בישראל

בוהיניה המגוונת, היא עץ שכיח בארץ ישראל, אך כל פרטיו מתורבתים ונשתלו במכוון. לא ידוע על מושבות של פליטי תרבות. העצים נטועים בערי מישור החוף והשרון, כעצי נוי מטילי צל, בשל פריחתם הבולטת על נוף שדרות עירוניות וגנים ציבוריים. מנגד, נשירת עלי הכותרת עם הבשלת התרמילים יכולה להיות פתאומית ולכסות מכוניות חונות, שלטים ודרכים בן יום.
הערות שוליים

↑  בוהיניה מגוונת באתר הרשימה האדומה של IUCN
בארית ההרים

| בארית ההרים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: דרוריים
סוג:: בארית
מין:: בארית ההרים
שם מדעי
 Petronia petronia ‏לינאוס, 1766

Petronia petronia barbara
בארית ההרים (שם מדעי: Petronia petronia) היא ציפור שיר קטנה ממשפחת הדרוריים. היא חיה בצפון אפריקה ואסיה במקומות הרריים, באזורים מצוקיים ומסולעים שבהם צמחייה פזורה.
תיאור כללי

אורכה של בארית ההרים 14–15 ס"מ, משקלה 26–39 גרם ומוטת כנפיה 21-23 ס"מ.
הבארית דומה מאוד לנקבת דרור הבית אולם גופה גדול ומגושם יותר, ונבדל מגופה של נקבת הדרור בשני פסי עין בהירים.
המקור שלה עבה וחזק, ראשה גדול, וזנבה רבוע, כהה ובעל קצה לבנבן. היא בעלת פס גבה בהיר ועבה אשר תחום על ידי פסים כהים בצידי הכיפה. החלקים העליונים של גופה בעלי פספוס בולט, וחלקי גופה התחתונים לבנבנים ובעלי פספוס אורך בולט. על החזה העליון כתם צהוב מובהק, המקיים תפקיד חשוב בעונת הרבייה: כתם זה מעיד על האטרקטיביות של פרטי בארית ההרים ועל מעמדם החברתי.
סביבת מחיה, תפוצה ומגמת אוכלוסין

בארית ההרים חיה בהרים, במצוקים ובאזורים מסולעים בעלי צמחייה פזורה. היא מקננת באזורי סלע בחצי האי האיברי, צפון אפריקה, לאורך דרום אירופה ועד מרכז אסיה. בארץ, הבארית נצפית לעיתים. היא דוגרת בעיקר במרכז וצפון הארץ, במקומות כגון: הר החרמון, הר הארבל, ודרומה יותר, בהר עמשא, חברון ואזורים הרריים נוספים במדבר יהודה. כמו כן, היא נצפית בגליל, באזור צפת ורמת דלתון.
ברוב אזורי התפוצה שלה הבארית אינה נודדת, למעט אוכלוסיות אסיה, שבחודשי החורף נודדות לאזורים דרומיים יותר.
במהלך שנות ה-90 באריות ההרים חוו ירידה מתונה באוכלוסייה. ככל הנראה הגורם לכך הוא פיתוח מדינות צפון אפריקה. אוכלוסיית הבאריות נתונה במגמת עלייה, וכמעט שאינה נפגעת. זאת, הודות לכך שאזורי המחיה של הבארית קשים לגישה, והשפעת האדם בהם מועטה.
תזונה

בסתיו ובחורף, בארית ההרים ניזונה מזרעי מינים שונים של צמחי יער, מפירות ומפירות יער. במהלך האביב והקיץ, היא ניזונה בעיקר מחרקים, חגבים וזחלים, אבל גם מדובדבנים ומפירות אחרים.
ראו גם

דרור הבית
דרור ספרדי
הערות שוליים

↑  בארית ההרים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  madeirabirds (2005-06-01). "Rock Sparrow Petronia petronia petronia (Linnaeus, 1766)". Madeira Birdwatching News & Trip Reports 🐦 (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-06-17.
1 2 3  Rock Sparrow, www.oiseaux-birds.com
1 2  בארית הרים, באתר תצפית סיורי צפרות – מגדיר ציפורי ארץ ישראל
↑  García-Navas, Vicente; García del Rincón, Amanda; Ferrer, Esperanza S.; Fathi, Hicham (2013). "Mating strategies, parental investment and mutual ornamentation in Iberian Rock Sparrows (Petronia petronia)". Behaviour. 150 (14): 1641–1663. doi:10.1163/1568539X-00003112. ISSN 0005-7959.
1 2 3  בארית הרים, באתר מגדיר הציפורים של ישראל, אתר הצפרות הישראלי
בולבול אדום-שת

| בולבול אדום שת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: בולבוליים
סוג:: בולבול
מין:: בולבול אדום שת 
שם מדעי
 Pycnonotus cafer ‏לינאוס, 1766
תחום תפוצה


בּוּלְבּוּל אֲדוֹם שֵׁת (שם מדעי: Pycnonotus cafer) הוא ציפור שיר. תפוצתה הטבעית מפקיסטן לדרום-מערב סין.