stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הינטרלנד (סדרת טלוויזיה)
הפקה

הסדרה נוצרה כחלק מהמחויבות של מנהל BBC Cymru Wales, רודרי טלפן דייוויס, להראות בערוצים של ה-BBC יותר מהחיים, התרבות והשפה הוולשית.
גיוס התקציב בסך 4.2 מיליון ליש"ט נמשך שנתיים וחצי.דרה קיבלו מימון של 215,000 ליש"ט מהממשלה הוולשית. העונה הראשונה צולמה באבריסטווית' וסביבותיה במחוז קרדיגיון בחוף המערבי של ויילס. הצילומים ארכו 124 ימים. הסדרה צולמה הן בוולשית והן באנגלית. משרדי המועצה של קרדגיון שימשו לצילומי החוץ של תחנת המשטרה.
כל סצנה צולמה פעמיים, באנגלית ובוולשית. פרט לסצנות שבהן דובר בוולשית בלבד והוקרנו כתוביות תרגום לאנגלית.
הגרסה הוולשית שודרה בשמונה חלקים באוקטובר 2013 בערוץ S4C. הגרסה האנגלית שודרה בארבעה חלקים בינואר 2014 בערוץ BBC One Wales, ובהמשך אותה שנה בערוץ BBC Four.
צוות השחקנים

ריצ'רד הרינגטון – פקד בילוש טום מתיאס
מאלי האריס – מפקחת בילוש מארד ריס
אלכס האריס – בלש לויד אליס
האנה דניאל – סמלת בילוש שאן אוון
אניירין יוז – רב פקד בריאן פרוסר
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 29 באוקטובר 2013 | 21 בנובמבר 2013 |
|  | 2 | 10 | 10 | 1 בינואר 2015 | 1 בנובמבר 2015 |
|  | 3 | 6 | 6 | 30 באוקטובר 2016 | 18 בדצמבר 2016 |
הערות שוליים

↑  Rochland, Margy (9 באוגוסט 2014). "Straight Out of Wales, With Murders, The Dark 'Hinterland' Doubles as a Travelogue". New York Times. In an effort to make “Hinterland” more broadly appealing, every scene was filmed twice: once in Welsh, and once in a combination of English and subtitled Welsh. The all-Welsh “Y Gwyll” (which means “The Dusk”) ran last year on S4C, followed by the alternate version, ”Hinterland,” which aired in Wales and the rest of Britain and features actors reflecting what conversation sounds like in predominantly bilingual far-west Wales. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Y Gwyll: Characters". S4C. נבדק ב-28 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aberystwyth police drama Y Gwyll gets second series". BBC News. BBC. 27 בנובמבר 2013. נבדק ב-28 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Davies, Wayne (3 בינואר 2014). "English language debut for hit noir series Hinterland". Wales Online. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Heno Friday 11 September 2015" (in cy). Heno. 11 September 2015. S4C. https://www.bbc.co.uk/programmes/p030ykw3.
↑  "S4C on Twitter". נבדק ב-1 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McCrum, Kirstie (24 במרץ 2015). "Walk your way through Y Gwyll/Hinterland". Wales Online. Reach. נבדק ב-31 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Moss, Stephen (30 ביולי 2013). "Hinterland – the TV noir so good they made it twice". The Guardian. London. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Morgan, Sion (23 בספטמבר 2015). "Hinterland police station to be transformed into a £7.5m luxury hotel and spa". Wales Online. Reach. נבדק ב-31 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yapp, Carl (15 בדצמבר 2012). "The Killing TV company turns to Aberystwyth police drama". BBC News. BBC. נבדק ב-27 באוקטובר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
רחוב קרן היסוד (קריית ביאליק)

| --- | --- |
בית כץ
בית כץ
 מידע כללי
 על שם:  קרן היסוד
 אורך:  1.6 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  קריית ביאליק
 קואורדינטות:  32°50′03″N 35°05′16″E﻿ / ﻿32.834302006606°N 35.087881999341°E﻿ / 32.834302006606; 35.087881999341
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) רחוב קרן היסוד(למפת הגליל המערבי רגילה) רחוב קרן היסוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב קרן היסוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב קרן היסוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קרן היסוד הוא רחובה הראשי של קריית ביאליק. אורכו 1.6 ק"מ.
גאוגרפיה

הרחוב משלב מסחר ומגורים, ברובם בנייני דירות. הוא משתרע מדרום לצפון. בדרומו נפגש הרחוב עם רחוב הנרייטה סולד, ובצפונו מסתיים בצומת עם רחוב העצמאות. הוא נקרא על שם ארגון קרן היסוד.
בקצה הרחוב מדרום ניצב בית כץ, שהיה בית האבן הראשון שנבנה באזור זבולון, ונבנה על ידי אפרים וסבינה כץ. בני הזוג עלו למקום מרומניה בשנת 1924 ובנו צריף שנשרף במאורעות תרפ"ט. במקומו בנו בית אבן. בשנת 1934 נוסדה בסמוך קריית ביאליק. ב-1958 החכיר כץ את ביתו לאגודה ההדדית קריית ביאליק במחיר סמלי של פרוטה אחת, לצורכי ציבור. בשנת 1962 בנתה האגודה מבנה ששימש כבית התרבות של היישוב, ששימש למשך 45 שנה.
במרכז הרחוב ניצב מרכז הקניות "מרכז סביניה".
הערות שוליים

↑  ביאליק: רח' קרן היסוד "ילבש" מראה חדש ומרכז סביניה ישופץ וישודרג, באתר חדשות חיפה והקריות, 8 ביולי 2018
↑  דור-לדור-קריית-ביאליק, באתר המועצה לשימור אתרים
הטרונומיה

הטרונומיה (מיוונית. heteros: זולת, nomos: חוק) הוא מונח מתחום הפילוסופיה במקורו המתאר כפייה של חוק על רצונו של אדם מצד גורם חיצוני.
בפילוסופיה

עמנואל קאנט עשה במונח שימוש כשתיאר את תורת המוסר, שלדידו יסודה באוטונומיה, שהיא עשיית דין תבונית ומוחלטת. ההטרונומיה, לשיטתו, היא יצירת דין א-מוסרי או כזה שאין לו משמעות מוסרית. ההטרונומיה כוללת כל חוקיות, חברתית, רגשית וטבעית כאחד המגבילה את האדם וכופה עליו את רצונה. ההטרונומיה, לשיטת קאנט היא ההפך מן הרצון המוסרי, משום שהיא איננה מונעת על ידי התבונה הטהורה הפורמלית אשר אמורה להנחות את האדם גם בתחומי המוסר. דוגמה לבעייתיות שברצון ההטרונומי נתן קאנט בצורת אדם אשר איננו משקר משום שברצונו לשמור על שמו הטוב. טיעון זה הוא הטרונומי, שהרי על פי הציווי המוסרי, על האדם לא לשקר גם לו הדבר לא יפגום בשמו הטוב כלל.
בביולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הטרונומיה מרחבית

הטרונומיה מרחבית או מרחב הטרונומי הוא מושג במדעי החברה וביחסים בינלאומיים, המתאר מצג שווא של אחידות טריטוריאלית וסדר חברתי המושפעים מהתפיסות המודרניות של ריבונות מדינתית ושליטה טוטליטרית. המונח מתאר את חוסר ההתאמה בין מרחבים חברתיים למרחבים טריטוריאליים, המודגש במדינות המודרניות, אשר בניגוד למערכות הפוליטיות בימי הביניים, מתקשות להכיל רב תרבותיות ונאמנוית אידאולוגיות שונות בשל התבססותן על הומוגניה אתנית ואוטונומיה פוליטית. על פי התפיסה הפוסט-מודרניסטית, השליטה בעולם המודרני על שטחים מורכבת ממערכת יחסים בין כוחות שונים שאינם בהכרח בשליטת מדינת הלאום ויכולים להירקם באמצעות ארגונים בינלאומיים, דת, תאגידים רב-לאומיים, או זרמים גלובליים של הון ומידע. דניאל מונטרסקו סבור כי ערים מעורבות ככלל, והעיר יפו בפרט, מהווים דוגמה מתאימה למונח, ככאלו שבהם דינמיקה עירונית דוחה את הרעיון המסדר של הטריטוריאליות החד-ערכית שמציבה לה מדינת הלאום ושל המיקום החברתי שהיא מייעדת לקבוצות אתניות שונות.
לקריאה נוספת

שמואל הוגו ברגמן, הפילוסופיה של עמנואל קאנט, מהדורה שלישית, ירושלים: מאגנס, תשמ"א, עמ' 91
עמנואל קאנט, הנחת יסוד למטיפיזיקה של המדות, ירושלים: מאגנס תש"י, עמ' 122-131.
הערות שוליים

↑  שמואל הוגו ברגמן, הפילוסופיה של עמנואל קאנט, מהדורה שלישית, ירושלים: מאגנס, תשמ"א, עמ' 91
↑  עמנואל קאנט, הנחת יסוד למטיפיזיקה של המדות, ירושלים: מאגנס תש"י, עמ' 122-123
↑  Fredric Jameson, Postmodernism, or, The cultural logic of late capitalism, Duke University Press, 1991, עמ' 81-80
1 2  John Gerard Ruggie, Territoriality and Beyond: Problematizing Modernity in International Relations, International Organization 47, MIT, 1993
↑  דניאל מונטרסקו, עיר שסועה לה יחדיו: דו-לאומיות בחיי היומיום ביפו, בבל, 2020, עמ' 62 והלאה
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4191999-3
תאוריית שני הגורמים

תאוריית שני הגורמים של הרצברג היא אחת מתיאוריות המוטיבציה (הנעה לעבודה) החשובות והראשונות שהוצגו בתחום של ניהול והתנהגות ארגונית. התיאוריה פותחה ב-1959 על ידי פרדריק הרצברג, והיא עוסקת בהנעה בעבודה במסגרת ניהול משאבי אנוש.
הרצברג הבדיל, בעקבות מחקריו שנערכו בקרב מהנדסים ורואי חשבון, בין גורמים היוצרים שביעות רצון בעבודה לבין גורמים היוצרים חוסר שביעות רצון בה. על-פי הרצברג, שתי תופעות אלו אינן הפכים, אלא שתי תופעות נפרדות הראויות להתייחסות נפרדת.
מודל תאוריית שני הגורמיםשביעות רצון, המבטאת הנעה חיובית בעבודה (גורם המניע את העובד להשקיע ולהתמיד בעבודתו), הוא תוצר של סיפוק רגשי של הצורך במימוש עצמי והזדהות עם התעסוקה. על פי הרצברג גורמים כגון האחריות המוטלת על העובד, שאיפה להישגים והעניין בעבודה, הם גורמים שעשויים להביא לשביעות רצון ולהשקעה ומסירות, ומכונים מניעים (מוטיבטורים) או גורמים פנימיים (אינטרינזיים). השפעה שלילית של גורמים פנימיים, אינה מביאה לחוסר שביעות רצון, אלא רק למצב נייטרלי.
חוסר שביעות רצון, המבטאת הנעה שלילית בעבודה (גורם המשבש את המוטיבציה של העובד להשקיע בעבודתו), היא תוצר של תנאי סביבת העבודה (שכר, נוהלי עבודה, זמני עבודה ומנוחה, סביבה אנושית, יחסי עבודה וכו'). גורמים אלו מכונים גורמים היגייניים, שכן הם עשויים להביא לחוסר שביעות רצון אך אינם יכולים לשפר את שביעות הרצון, או גורמים חיצוניים (אקסטרינסיים). שיפור הגורמים החיצוניים מונע חוסר שביעות רצון, אך קיומם באופן מספק אינו יוצר שביעות רצון אלא מצב נייטרלי.
על-פי הרצברג, תפקיד הגורמים החיצוניים מבחינת ההנהלה לאפשר את ההנעה החיובית, ותפקיד הגורמים הפנימיים ליצור אותה.
הרצברג טוען כי על-מנת לשפר את ניצול העובדים בארגון מסוים ולהגדיל את רווחיו מהם, על הארגון להתייחס לשני הממדים.
בהתבסס על תאוריית שני הגורמים פיתח הרצברג מודל ארגוני המבוסס על תוכניות העשרת עיסוקים, בהן מצורפות מטלות על מנת להגביר את מידת העניין והאתגר בעבודה.
בעקבות עבודותיו, עלה גורם איכות ותוכן העבודה כחלק מרכזי בניהול משאבי האנוש, מלבד גורמי סביבת העבודה שהיו נהוגים גם לפני מחקרו.
בשנת 1977 החוקר גרדנר (Gardner) הציע דרכים למדידת תאוריית שני הגורמים.
ביקורת כלפי התאוריה

מחקרים רבים נעשו סביב תאוריה זו, שהראו תוצאות לא אחידות, אך רבים מהם הצביעו על דפוסים שאינם תואמים את התאוריה.
מחקרים מסוימים הראו כי קיימים גורמים המתפקדים כמניעים וכהיגיינים במקביל, כדוגמת קידום בעבודה (המבטא תמריץ כלכלי-חיצוני מחד וקשור להישגיות מאידך).
טענות אחרות הועלו גם כנגד ההנחה כי שביעות רצון וחוסר שביעות רצון הם שני גורמים נפרדים. בין המבקרים בולטים הסוציולוג ויקטור ורום, שטען כי מסקנותיו של הרצברג אינן הכרחיות וכי האוכלוסייה אותה חקר מצומצמת מדי בשיוכה החברתי, והסוציולוג א' לוק, שטען כי לא ניתן להוכיח מסקנות אלו.
הערות שוליים

↑  Frederick I. Herzberg, New Perspectives in the Will to Work, Personnel Administrator 24, 1979-12, עמ' 72–76
↑  APA PsycNet, psycnet.apa.org (באנגלית)
↑  J. Richard Hackman, Greg Oldham, Robert Janson, Kenneth Purdy, A New Strategy for Job Enrichment, California Management Review 17, 1975-07, עמ' 57–71 doi: 10.2307/41164610
↑  Godfrey Gardner, Is there a valid test of Herzberg's two-factor theory?, Journal of Occupational Psychology 50, 1977-09, עמ' 197–204 doi: 10.1111/j.2044-8325.1977.tb00375.x
↑  Marwa Moses Siruri, Stephen Cheche, Revisiting the Hackman and Oldham Job Characteristics Model and Herzberg’s Two Factor Theory: Propositions on How to Make Job Enrichment Effective in Today’s Organizations, European Journal of Business and Management Research 6, 2021-04-13, עמ' 162–167 doi: 10.24018/ejbmr.2021.6.2.767
↑  APA PsycNet, psycnet.apa.org (באנגלית)
↑  Work and Motivation by Victor H. Vroom - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
הכחול הגדול

| --- | --- |

 בימוי:  לוק בסון
 הופק בידי:  פטריס לדוקס
 תסריט:  לוק בסון
 עריכה:  אוליבר מאופרוי 
 שחקנים ראשיים:  ז'אן רנו   ז'אן-מארק באר  רוזנה ארקט
 מוזיקה:  אריק סרה
 צילום:  קרלו וריני 
 מדינה:  צרפת, איטליה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  גומון 
 חברה מפיצה:  Gaumont Film Companys
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 במאי 1988
 משך הקרנה:  132 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, צרפתית, איטלקית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט הרפתקאות, סרט ביוגרפי 
 תקציב:  80,000,000 פרנק
 הכנסות באתר מוג'ו:   bigblue
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכחול הגדול (בצרפתית: Le Grand Bleu, באנגלית: The Big Blue) הוא סרט קולנוע משנת 1988 שנכתב ובוים על ידי הבמאי הצרפתי לוק בסון.
עלילה

במרכז הסרט עומדת היריבות בין שני צוללים חופשיים: האיטלקי אנצו מולינארי (Enzo Molinari, מגולם על ידי ז'אן רנו) והצרפתי ז'אק מיול (Jacques Mayol, ז'אן-מארק באר). עלילת משנה מספרת את סיפור האהבה בין מאיול וסוכנת הביטוח האמריקאית ג'ואנה בייקר (רוזנה ארקט). דמויותיהם של מאיול ומולינארי מבוססות על צוללים חופשיים אמיתיים - ז'אק מאיול ואנצו מאיורקה (Maiorca). עלילת הסרט אינה נאמנה למציאות, אך משקפת את רוח התקופה בתחרויות הצלילה החופשית.
הסרט זכה להצלחה באירופה, אך נכשל בארצות הברית (עקב גרסה שונה). הסרט היה מועמד לשמונה פרסי סזאר לשנת 1989 מהם זכה בשניים - על הפסקול והסאונד. כמו כן זכה בפרס האקדמיה הצרפתית לקולנוע בשנת 1989.
בשנת 1993 הוציאה הזמרת הישראלית שרון ליפשיץ את השיר "האיש מהים" (שנכתב על ידי המשוררת והסופרת צרויה להב), שנושא את עלילת הסרט. (הוא נכלל באלבומה השלישי, "קו האושר").
הערות שוליים

↑  בארצות הברית יצא הסרט בגרסה מקוצרת של 119 דקות. בנוסף קיימת גרסת במאי של 168 דקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810591291705606  BNE: XX4172792  BnF: cb12085290n (data)  GND: 4333091-5  LCCN: n91016049  SUDOC: 15841361X  VIAF: 210963301   WorldCat (עם VIAF): 210963301 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרשוב

| --- | --- |
סמל שרשוב
כנסייה בשרשוב
כנסייה בשרשוב
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 אובלסט:  ברסט (מחוז) ברסט
 ראיון:  פרוז'ני
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,484 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  52°33′37″N 24°12′51″E﻿ / ﻿52.560277777778°N 24.214166666667°E﻿ / 52.560277777778; 24.214166666667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהשרשוב(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהשרשוב(למפת מחוז ברסט רגילה) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןשרשוב(למפת מחוז ברסט מוגדלת) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןשרשוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שֶרֶשוב (בבלארוסית: Шарашоў (שַרַשואו) או Шарашо́ва (שַרַשובה); בפולנית: Szereszów; ברוסית: Шерешёво (שֶרֶשיובו); ביידיש: שערשעוו) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. נכון לשנת 2023 מתגוררים בעיירה 1,514 תושבים.
תולדות היישוב

שרשוב נזכרת לראשונה בשנת 1380 כיישוב מלכותי, אשר הוענקו לו בהמשך זכויות מגדבורג. בשל מיקומה על נתיב מסחר מסורתי, התפתחה כלכלתה. מהמאה ה-18 הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה.
בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי שרשוב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1583. בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,553 יהודים. בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, פינו הרוסים את יהודי היישוב ממנו, ואלו שבו אליו לאחר שוך הקרבות, ומצאו את בתיהם שרופים. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, התעמרו אלו ביהודיה, וכך גם החיילים הפולנים שהגיעו אליה בשנת 1919.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,341 יהודים, מתוך 3,310 תושבים, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
יהודי שרשוב > בשואה

ב-24 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה, ולמחרת ביצעו שוד המוני ביהודיה, תוך הוצאה פומבית להורג של 14 יהודים. בהמשך, הוטלו על הקהילה בעיירה תשלומי כופר, תוך לקיחת בני ערובה, ורצח כמה מהיהודים. בד בבד, נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה מפרכות, בהן כ-40 עד 50 מהם מתו מהתעללות שומריהם.
ב-25 בספטמבר 1941 נצטוו כל הגברים היהודים מהעיירה להתייצב בכיכר השוק בה. כ-350 גברים שהתייצבו נלקחו בשלשלאות אל מחוץ לעיירה, והוצעדו לאנטופול, תוך ירי בעשרות מהם בדרך. יתר יהודי העיירה גורשו בהמשך ליישובי הסביבה, ובין היתר לחומסק, שכבר התרוקנה מיהודיה. מיהודי העיירה שרדו את השואה בודדים.
בית הכנסת המקומי ב-1910.
שרקרק ירוק

| שרקרק ירוק |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: כחלאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: שרקרקיים
סוג:: שרקרק
מין:: שרקרק ירוק
שם מדעי
 Merops persicus ‏פאלאס, 1773

שְׁרַקְרַק יָרוֹק (שם מדעי: Merops persicus) הוא מין ממשפחת השרקרקיים.
תפוצה

שרקרק ירוק מקנן בעיקר בצפון אפריקה, מהרי האטלס עד לדלתת הנילוס, מדרום טורקיה עד למפרץ הפרסי ומהים הכספי ועד אפגניסטן והודו. מחוץ לעונת הקינון השרקרק הירוק נוהג לנדוד למרחקים ארוכים למרכז ודרום אפריקה לרוב בקבוצות קטנות, ולעיתים בגדולות. הנדידה מתבצעת לרוב בשעות היום.
מרחב מחייתו של השרקרק הירוק הוא באזורים מדבריים ומדבריים למחצה, בערבות עם עצים פזורים, עמקים, נאות מדבר ואזורים הקרובים למים.
בישראל, השרקרק הירוק נחשב למין עוף חולף נדיר שאוכלוסייתו במצב רגישות גבוהה. השרקרק נצפה בתקופות הנדידה - בעיקר בעונת הסתיו, בין החודשים יולי לאוקטובר, וגם במספרים קטנים בנדידת האביב בין מרץ למאי. בשנות ה-50 דגר לאורך הירדן מים המלח ועד לעמק בית שאן במושבות קטנות. כיום דוגר במספרים קטנים בישראל.
מבנה גוף והתנהגות

השרקרק הירוק גדול מעט מהשרקרק המצוי. אורכו 31 ס"מ, אברות זנבו המרכזיות דקות וארוכות אשר מוסיפות לו עוד 7 ס"מ, ומשקלו נע בין 38-56 גרם. מוטת כנפיו היא כ-49 ס"מ. הוא נחשב לשרקרק גדול, רזה, ורובו צבוע בגווני ירוק. כנפיו ארוכות, לחייו ומצחו תכולים, גרונו ערמוני-כתום, ותחתית כנפיו בצבע ערמוני. גרונו חסר את הפס השחור האופייני לשרקרק המצוי ולשרקרק הגמדי. הנקבה דומה לזכר אבל אברות זנבה המרכזיות קצרות משלו.
ניזון בדומה לשרקרק מצוי. מזונו העיקרי - דבורים, ומכאן שמו האנגלי - Blue-cheeked Bee-eater. נוהג לאכול מגוון של חרקים מעופפים כגון: צרעות, נמלים מעופפות, טרמיטים, שפיריות, חיפושית, ציקדות, פרפרים ועשים. את רוב טרפו הוא לוכד באוויר. כאשר הוא תופס טרף גדול, הוא לוקח אותו לטיפול על ענף של עץ. לעיתים צד את טרפו על הקרקע.
אורח חייו דומה לזה של השרקרק המצוי. בתקופת הקינון נוהג לקנן ביחידות ולעיתים בקבוצות קטנות. הביצים מוטלות בחודשים מרץ - יוני. הקן נבנה ביחידות ולעיתים בקבוצות. לפעמים מקנן במושבותיהם של השרקרקים הירוקים שרקרק מצוי. הקן נבנה בתוך מחילה שאורכה 1-3 מטרים (תלוי בדחיסות העפר), בגדות תעלות השקיה, קיר נמוך של אדמה דחוסה, בקרקע מוגבהת לצידי דרכים וכדומה. המחילה מוטה כלפי מטה בזווית של 20 מעלות. קוטרו של פתח הכניסה הוא כ-8 ס"מ. אורך תא ההטלה בין 15-20 ס"מ וגובהו 12 ס"מ. בהטלה אחת מוטלים 4 עד 8 ביצים. הדגירה מתבצעת במשך היום על ידי שני ההורים ובלילה על ידי הנקבה. הדגירה נמשכת בין 23 ל-26 ימים.
גלריה

איור של שרקרק ירוק, למעלה במראהו הרגיל, באמצע (רק הראש) בעונת האביב, ובתחתית בעונת החורף
שרקרקים ירוקים בבייקונור, קזחסטן
זוג שרקרקים ירוקים בגורגאון, הודו
שרקרק ירוק בתעופה
ביצי שרקרק ירוק
הערות שוליים

↑  שרקרק ירוק באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  פז ע. 1986, האנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, עופות - כרך 6, הוצאת משרד הביטחון
↑  היינצל ה. 1975, פיטר ריצ'רד, פרסלאו ג'ון, הציפורים, מגדיר שלם. הוצאת הקיבוץ המאוחד
↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003
שרקרק ירוק בערב הסעודית, 1992
שמעון פרנס

| --- | --- |

שמעון פרנס, 2014
 לידה:  21 בפברואר 1954 (בן 70) ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  איש תקשורת
 מספר צאצאים:  3
 קישורים חיצוניים
 shimonparnass.com
שמעון פרנס (נולד ב-21 בפברואר 1954) הוא איש תקשורת, מנחה טלוויזיה, זמר ומורה דרך ישראלי.
ביוגרפיה

פרנס נולד בירושלים וגדל בשכונת "אהל משה", בוגר מחזור 1972 של תיכון בויאר. את דרכו הרדיופונית החל כספרן בספריית התקליטים של קול ישראל. בהמשך ערך את התוכנית "אגן הים התיכון" ואחר כך גם הגיש אותה. בנוסף, הגיש תוכניות על מוזיקה מזרחית ברשת ג' וברשת ב' וכן את התוכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל שבהגשתו נקראה "ציפורי לילה במעוף ים-תיכוני". בשנת 1981 סיים באוניברסיטה העברית בירושלים תואר שני במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים. עבודת הגמר שלו "המוזיקה היוונית העירונית 1900 - 1920" עסקה במוזיקה היוונית והוא צרף לה קלטת שמע עם שירי רבטיקו.
פרנס הגה את הרעיון של התוכנית "בטברנה", וערך את עונתה הראשונה שהגיש מתי סרי. בהמשך החליף אותו והגיש אותה במשך כעשור בערוץ 1 ובערוץ 2. התכנית ששודרה ביום שישי בשעות הפריים טיים הציגה מוזיקה ים-תיכונית משולבת בהומור וזכתה להצלחה עצומה. היא החליפה את במעגל עם דן שילון כתוכנית הדגל של הערוץ הראשון.
פרנס לא קיבל אישור לעבוד בערוץ 2, ופוטר ב-2001 מרשות השידור בידי בית דין משמעתי שהרשיע אותו בהתנהגות בלתי הולמת, הפרה משמעתית וחוסר הוגנות במילוי תפקידו.
עד נובמבר 2014 הגיש תוכנית יומית בשם "שש בערב עם שמעון פרנס" בגלי צה"ל. פרנס הגיש גם את התוכנית "חלום לים התיכון" בערוץ 23 ותוכנית שבועית בשם "העונג השישי", ששודרה בגלי צה"ל מדי יום שישי אחה"צ, והגיש וערך את התוכנית ציפורי לילה מוזיקליות בגלי צה"ל ותוכנית שבועית בשם "על החתום" ששודרה בגלי צה"ל מדי יום שבת בצהריים. החל מיולי 2019 הפסיק להגיש את התוכנית "ציפורי לילה" ובמקומה הגיש תוכנית בשם "העונג השביעי" מידי שבת בין 12 ל-2 בצהריים.
בשנת 2013 החל להגיש את תוכנית המוזיקה "הרכב מנצח" בערוץ 24.
בינואר 2019 החל להגיש את "עושים שיחה", פודקאסט מבית עושים היסטוריה שבו הוא מארח אישים.
בינואר 2024, לאחר כ-20 שנה בגלי צה"ל, הודיע על עזיבת התחנה ומעבר לכאן ב'.
חיים אישיים

פרנס נשוי ולו שלושה ילדים. מתגורר בהתנחלות הר אדר.
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי של שמעון פרנס
↑  רונית מזרחי, מירב שלום, בגובה העיניים עם שמעון פרנס, באתר nrg‏, 16 בינואר 2009
↑  דודי אביטן, בויאר: חוגגים יובל גם בלוס אנג'לס, 22 במאי 2014, באתר מיינט ירושלים.
↑  הילה קומם, עליזה אביב, שמעון פרנס - חגיגה יוונית – בלקנית, e-mago,‏ 30 במאי 2008
↑  שמעון פרנס פוטר מרשות השידור, באתר וואלה, 30 במאי 2001
↑  דף התוכנית "העונג השישי" באתר גלי צה"ל.
↑  דף התוכנית "על החתום" באתר גלי צה"ל.
↑  הפרומו ל"עושים שיחה" עלה לאתר ב-23 בדצמבר 2018
↑  רן בוקר, אחרי יותר מ-20 שנה, שמעון פרנס עוזב את גל"צ: "לא מעריכים. גם בגילי יש לי מה לתרום", באתר ynet, 15 בינואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299593005171  ISNI: 0000 0004 0310 6927  VIAF: 299350325   WorldCat (עם VIAF): 299350325 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הטרוכרומיה

| --- | --- |

הטרוכרומיה מלאה בעיניים אנושיות אצל חולה תסמונת ורדנבורג
 תחום:  רפואת עיניים 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  C538115, C538115
 סיווגים
 ICD-10:  H21.24 
 
הטרוכרומיה חלקית
השחקנית אליס איב לה עין כחולה ועין ירוקה
הטרוכרומיה בעיני חתול
דוגמה להטרוכרומיה מרכזית
הטרוכרומיה (שם מלא: הטרוכרומיה אירידיום, באנגלית: Heterochromia iridum) היא תופעה אנטומית בעיניים, שבה קשתית עין אחת היא בעלת צבע שונה מקשתית העין השנייה (הטרוכרומיה מלאה), או מצב שבו חלק מקשתית העין הוא בעל צבע שונה מיתרת הקשתית (הטרוכרומיה חלקית). בעברית, אדם ששתי עיניו בעלות צבע שונה נקרא זַגְדָן, זוּגְדוּס או זַגְדוּם.
גורם

תופעת ההטרוכרומיה נובעת מעודף או מחסור בפיגמנט מלנין בקשתית, או בחלק ממנה. הטרוכרומיה מועברת בתורשה, אך גם יכולה להיווצר בעקבות מחלה או פגיעה פיזית.
צבע העין ובפרט צבע הקשתית, נקבע בעיקר על פי ריכוז ופיזור פיגמנט המלנין ברקמת הקשתית. מכאן שכל שינוי בכמות המלנין בקשתית העין יתבטא בשינוי צבע העין. השינוי עשוי להתבטא בפיגמנטציית-יתר או בפיגמנטציית-חסר. פיגמנטציית-יתר מופיעה בדרך כלל לצד שגשוג-יתר של תאי הקשתית, בעוד שפיגמנטציית-חסר מופיעה לצד שגשוג-חסר של תאי הקשתית.
סוגי הטרוכרומיה

ישנם שלושה סוגים של הטרוכרומיה:
הטרוכרומיה מלאה, בה לכל עין יש צבע נפרד באופן מלא.
הטרוכרומיה חלקית, בה רק שטח אקראי מהעין מתאפיין בצבע שונה.
הטרוכרומיה מרכזית, בה השוני בצבע העין נמצא רק במרכז העין קרוב לאישון.
תפוצה

על אף שתופעת ההטרוכרומיה מוכרת בבני אדם (אלכסנדר הגדול, ועודד קטש למשל) הטרוכרומיה מלאה שבה עין אחת שונה בצבעה מן העין השנייה שכיחה יותר בחיות כגון חתולים (למשל בגזע ואן טורקי), כלבים (ובפרט מגזע האסקי סיבירי), סוסים ותאואים. הטרוכרומיה חלקית היא תופעה נדירה יותר מהטרוכרומיה מלאה ומצויה לרוב כביטוי למומים גנטיים כגון מחלת הירשפרונג (Hirschprung's disease) ותסמונת ורדנבורג (Waardenburg syndrome). והטרוכרומיה מרכזית, נמצאת בעיקר אצל בני אדם בעלי חוסר במלנין התופעה הכימית אינה מעידה דווקא על מחלה אלא עלולה להעיד גם על חוסר במלנין. התופעה אינה מסוכנת.
חלוקה

בנוסף להבחנה בין הטרוכרומיה מלאה, המשפיעה על מלוא צבע העין, לבין הטרוכרומיה חלקית, ישנו סיווג נוסף, מקובל יותר, המבדיל בין הטרוכרומיה מולדת לבין הטרוכרומיה נרכשת:
הטרוכרומיה מולדת - עוברת בתורשה בדרך כלל כאלל דומיננטי של גן אוטוזומי.
הטרוכרומיה נרכשת - נגרמת בדרך כלל כתוצאה מפציעה, דלקת, שימוש בטיפות עיניים או גידולים בעין.
הצגת הטרוכרומיה במדיה

בסרט "פול בלארט נשאר בווגאס" שומר הקניון פול בלארט ושודד חפצי האמנות וינסנט סופל (ניל מקדונו) מתווכחים מי יותר משוגע ונועז. סופל מצביע על עיניו, שלהן צבעים שונים, כהוכחה לחריגותו.
בסרט "אקס-מן 2" למוטנט ג'ייסון יש עיניים בעלות צבעים שונים. סימן זה נותר גם כאשר ג'ייסון משנה את פרצופו באמצעות כוחותיו על מנת לתעתע באויביו.
כמו כן בסרט "אקס-מן: ההתחלה", צ'ארלס אקסבייר הצעיר מתחיל עם בחורה בבר, בכך שהוא מסביר לה על המוטציה שבהטרוכרומיה.
לדמות אלכס פיירו מהספר "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד" ישנן עיניים בצבעים שונים.
בספר "מחוננת" של הסופרת קריסטן קאשור קיימות דמויות ("מחוננים") שמאופיינות בשתי עיניים השונות אחת מהשנייה בצבעיהן, דבר שנותן להם יכולת מיוחדת בתחום כלשהו.
הערות שוליים

↑  Ashrafian H. "The death of Alexander the Great--a spinal twist of fate." J Hist Neurosci. 2004 Jun;13(2):138-42. PMID 15370319