stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוג'ר דיקינס
ביוגרפיה

דיקינס נולד בעיירה טורקי, אנגליה. כבר מגיל צעיר הביע עניין בתחום הצילום.
שיתוף הפעולה הראשון שלו בתור צלם קולנוע עם האחים כהן היה בסרט ברטון פינק. בעקבות סרט זה, דיקינס השתתף בצילום מרבית סרטיהם של האחים כהן והיה הצלם הראשי שלהם. דיקינס קיבל את הפרס הראשון שלו מאיגוד צלמי הקולנוע האמריקאי (ASC) על עבודתו בסרט הקולנוע חומות של תקווה. הוא היה מועמד מספר פעמים נוספות ב-ASC על עבודתו בסרטים פארגו, קאנדאן, אחי, איפה אתה?, והאיש שלא היה שם, שעליו קיבל את הפרס השני שלו מהאיגוד האמריקאי. בשנת 2008, נהיה הצלם הראשון שקיבל מועמדות כפולה מה-ASC על שני סרטים שצילם, ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד ועל ארץ קשוחה, שזכה בפרס באפט"א על הצילום הטוב ביותר. דיקינס היה מועמד גם לפרס האוסקר על שני סרטים אלו. בשנת 2009, קיבל שוב מועמדות כפולה מה-ASC על צילום הסרטים חלון פנורמי ועל נער קריאה. בשנת 2011, היה מועמד לפרס ה-ASC על צילום הסרט אומץ אמיתי. באותה השנה קיבל דיקינס פרס מפעל חיים על עבודתו בתחום הצילום מטעם ה-ASC. בשנת 2012 זכה בפרס נוסף מטעם ה-ASC על צילום הסרט סקייפול בבימויו של סם מנדס, איתו עבד בעבר בסרטים ג'ארהד ובחלון פנורמי. זוהי המועמדות התשיעית והזכייה השלישית של דיקינס בפרס זה.
ב-2022 היה מועמד לפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר על צילום הסרט "אימפריית האור".
דיקינס עבד גם כיועץ ויזואלי עבור סרטי האנימציה וול-E, הדרקון הראשון שלי ורנגו.
רונאלדו דמוס

רונאלדו דמוס (בצרפתית: Ronaldo Damus; נולד ב-12 בספטמבר 1999 בהינש שבהאיטי) הוא כדורגלן האיטי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סונדסוואל השוודית ובנבחרת האיטי.
קריירת מועדונים

דמוס שיחק במחלקת הנוער של דאלאס, וכן בנורת' טקסס מהליגה האמריקאית השלישית. ב-5 בינואר 2021 חתם באורנג' קאונטי מה-USL צ'מפיונשיפ. מרץ 2022 עבר לשוודיה בה משחק בקבוצת "סונדסוואל".
קריירה בנבחרת

ב-2 בספטמבר 2016 ערך דמוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטי, בהפסד 1-0 לנבחרת קוסטה ריקה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע הזהב 2021.
קתדרלת קנטרברי

צידה הדרומי של הקתדרלה והמגדל המרכזי
הקתדרלה והכנסייה המטרופוליטית של המשיח בקנטרברי (באנגלית: Cathedral and Metropolitical Church of Christ at Canterbury) היא קתדרלה בסגנון גותי של הכנסייה האנגליקנית השוכנת בקנטרברי שבמחוז קנט בדרום מזרח אנגליה. היא כנסיית האם של הדיוקסיה של קנטרברי, ומושב הארכיבישוף של קנטרברי, שהוא הפרימאט של אנגליה כולה והמנהיג הדתי של הכנסייה האנגליקנית. הכנסייה הראשונה באתר נבנתה ב-597 והקתדרלה הגותית הנוכחית נבנתה בשנים 1175–1493. קתדרלה זו היא אחד האתרים הנוצריים העתיקים והחשובים בבריטניה.
היסטוריה > תקופת אוגוסטינוס

הארכיבישוף הראשון מקנטרברי היה אוגוסטין הקדוש, שכיהן קודם לכן כאב המנזר הבנדיקטיני ע"ש אנדראס הקדוש ברומא. הוא נשלח על ידי האפיפיור גרגוריוס הראשון לאנגליה והגיע בשנת 597. בדה ונרביליס כתב כיצד הוקמה כנסייה במקום בידי אוגוסטינוס הקדוש. חפירות ארכאולוגיות מתחת לספינה הראשית שנערכו ב-1993 חשפו שרידים של אותה קתדרלה סקסונית ראשונה, שנבנתה על גבי דרך רומית קדומה. הכנסייה הוקדשה אז ל"גואל הקדוש", כלומר ישו.
אוגוסטינוס הורה על ייסוד מנזר בנדיקטיני על שם פטרוס ופאולוס הקדושים מחוץ לחומות העיר. מאוחר יותר הוקדש המנזר לאוגוסטינוס עצמו ובמשך מאות שנים שימש כמקום קבורה לארכיבישופים שכיהנו אחריו. השרידים נמצאים תחת השגחתו של ארגון הצדקה English Heritage, ומהווים חלק מאתר מורשת עולמית, ביחד עם כנסיית מרטין הקדוש.
השלבים העיקריים של הבנייה מתוארים להלן: (בסוגריים - שנות הכהונה של כל ארכיבישוף).
היסטוריה > התקופה הסקסונית המאוחרת והתקופה הוויקינגית

בתקופת הארכיבישוף קאת'ברט (Cuthbert, 760–740) נוסף מבנה שני ממערב לקתדרלה, כבית טבילה המוקדש ליוחנן המטביל. במבנה זה נקברו ארכיבישופים רבים, עד שנהרס בשריפה בשנת 1067.
אודה המחמיר (Oda the Severe, 958–941) הגביה את קירות הקתדרלה, והתקין גג חדש.
עקב הרפורמות של הארכיבישוף דאנסטן הקדוש (שקברו נמצא בצד הדרומי של המזבח הגבוה), החלה הקתדרלה לשמש כמנזר בנדיקטיני.
ליפינג (Lyfing, 1020–1013) ואת'לנות' (Aethelnoth, 1038–1020) הוסיפו אפסיס מערבי, שהוקדש כבימת נאום עבור מריה הקדושה.
היסטוריה > התקופה הנורמנית

לאנפרנק (1070–1077), הארכיבישוף הנורמני הראשון, בנה מחדש את הכנסייה האנגלו-סקסונית שנהרסה.
אנסלם הקדוש הרחיב באופן ניכר את בית המקהלה למזרח, ובכך נתן מרווח מספיק לנזירים. הקריפטה של הכנסייה שרדה כגדולה מסוגה באנגליה.
היסטוריה > תומאס בקט

פרק שחור בהיסטוריה של הקתדרלה היה עריפת ראשו של תומאס בקט (Thomas Becket) בטרנספט הצפון-מזרחי ביום שלישי ה-29 בדצמבר 1170 בידי שומרים ששמעו את הנרי השני אומר "מי יפטור אותי מהכומר הטרדן הזה?" בזמן סכסוך עם בקט. השומרים פירשו את דבריו כפשוטם ורצחו את בקט בקתדרלה שלו. בקט היה השני מתוך ארבעה ארכיבישופים של קנטרברי שנרצחו. אחד נוסף היה אלפיג' (Alphege), שמקדש לכבודו נמצא בצד הצפוני של המזבח הגבוה.
היסטוריה > הקתדרלה הגותית

בעקבות שרפה שהרסה את החלק המזרחי של הקתדרלה ב-1174, החליט ויליאם מסנס לבנות את בית המקהלה בסגנון גותי שכלל קשתות מחודדות, תמיכות דואות, קירוי בקמרונות בני 6 צלעות והדגשת קווים אנכיים של שורת עמודים וצריחים בגובה רב יותר. מאוחר יותר, ויליאם האנגלי (William the Englishman) הוסיף את קפלת השילוש כמקדש לשרידיו של תומאס בקט. במשך הזמן, נקברו שם עוד מספר אנשים חשובים בהם "הנסיך השחור" אדוארד פלנטג'נט והנרי הרביעי מלך אנגליה. החלק המזרחי של הקתדרלה מסתיים במה שנקרא הקורונה ומכיל מקדש לשרידי הכתר וראשו של תומאס בקט. ההכנסה מצליינים (ביניהם גם ג'פרי צ'וסר, שהנציח מסע צליינות כזה בסיפורי קנטרברי) שביקרו במקדשו של בקט, שנחשב לבעל כוחות מרפא, מימנה את הבנייה מחדש של הקתדרלה והבניינים שסביבה.
ראש המנזר תומאס צ'ילנדן (Thomas Chillenden, 1410–1390) בנה מחדש את החלק המרכזי של הקתדרלה בסגנון גותי ניצב עם קמרונות מניפה מורכבים ועשירים בזמן כהונתו.
המגדל המרכזי הנורמני של לפרנק, שנקרא "צריח המלאך", נהרס בשנות ה-1430 ונבנה מחדש אחרי 50 שנה, בין השנים 1490–1510, וגובהו הוא 90.5 מטר. מגדל זה ידוע בשם 'Bell Harry Tower' על שמו של ראש המנזר הנרי מאיסטרי (Prior Henry of Eastry) שארגן את העבודה עליו. מגדל זה נקרא פעם "המגדל הנאה ביותר בעולם הנוצרי". בראש מגדל זה ישנו פעמון, שעדיין מצלצל כ-100 פעמים החל מ-8:55 בערב להכריז על סגירת שערי העיר.
היסטוריה > פירוק המנזרים

הקתדרלה פסקה מלשמש כבית תפילה של מנזר בזמן פירוק המנזרים, כאשר כל הבתים הדתיים דוכאו. קנטרברי נכנעה לצו במרץ 1539 והייתה המנזר האחרון שעשה זאת. אחרי הפירוק הפכה קנטרברי ל"קולג' לקנונים חילוניים".
היסטוריה > התקופה המודרנית

המגדל הצפון-מערבי נהרס בסוף המאה ה-18 בגלל סיבות מבניות והוחלף ב-1830 במגדל תאום למגדל הדרום-מערבי בסגנון גותי ניצב, הידוע בשם 'Arundel Tower'. זה היה השינוי המשמעותי האחרון שנערך במבנה הקתדרלה.
הריסות מעונות המנזר הרומנסקיים הוחלפו בספרייה וארכיון בסגנון נאו-גותי שנבנו במאה ה-19. בניין זה נהרס מאוחר יותר מהפצצות בליץ בדקר ביוני 1942 במלחמת העולם השנייה, שכוונו לקתדרלה עצמה אך החטיאו אותה. הבניין נבנה מחדש בסגנון דומה מספר שנים מאוחר יותר.
המוסד

המוסד הוא המטה המורשה של הקתדרלה, שרק מעטים ממנו הם מהכמורה. ראש הקתדרלה הוא דיקן (נכון ל-2006, רוברט וויליס) שנעזר במועצה של 24 קנונים, 4 מהם הם דיירים, והאחרים הם מינויי כבוד של כמרים בכירים בדיוקסיה. ישנו גם מספר של קנונים הדיוטות שביחד מהווים את המועצה הרחבה שלה אחריות חוקית הן לקתדרלה עצמה והן לבחירתו הרשמית של הארכיבישוף. לפי החוק והמנהג האנגלי הם יכולים לבחור רק אדם שהוצע כמועמד על ידי המלך או המלכה בעצת ראש הממשלה. המוסד כולל את מלומדי המלך ומגוון פקידים ובעלי-תפקידים, לרבות ספר הקתדרלה. לקתדרלה יש כוח עבודה קבוע של 250 איש, דבר ההופך אותה למעסיק הגדול ביותר באזור.
דיוקנו של תומאס בקט בחלון בקתדרלה
פרטים מחלון ויטראז'
מבט מצפון מערב, בסביבות השנים 1890–1900
המגדל המרכזי ודרום בית הרוחב, ציור של קאטרמול מ-1821.
רוברט (רון)

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בן 68 בערך) צ'רנוביץ, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת ברידג'פורט אוניברסיטת תל אביב
 
רוברט (רון) זינגר  (נולד ב-1956) בצ'רנוביץ שבאוקראינה) הוא יו"ר ארגונים יהודיים ופילנתרופיים בהתנדבות, ויו"ר ומנכ"ל חברת Spero Impact Solutions, אשר כיהן בעבר בתפקידי מפתח במשרד ראש הממשלה וכמנכ"ל הקונגרס היהודי העולמי.
ביוגרפיה

עלה מאוקראינה לישראל עם משפחתו בגיל 15. בשנת 1976 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב.
מ-1976 ועד 1987 שירת בצבא הגנה לישראל, בין תפקידיו שירת כקצין חינוך בכיר. השתחרר מהצבא בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1996 הוענק לו תואר שני (M.Sc.) בהנדסת ניהול מאוניברסיטת ברידג'פורט (אנ') שבקונטיקט (ארצות הברית). בשנים 2005–2008 השלים מספר קורסי ניהול לבכירים בבתי הספר לעסקים של אוניברסיטאות הרווארד וקולומביה.
קריירה

בשנים 1987 עד 1999 שימש זינגר בתפקידים שונים במשרד ראש הממשלה, תחת ראשי הממשלה יצחק שמיר, יצחק רבין, שמעון פרס ובנימין נתניהו.
במשך 14 שנים שימש כמנכ"ל וסגן נשיא פעיל של ארגון אורט העולמי, הרשת היהודית הגדולה בעולם לחינוך ולהכשרה מקצועית.
הקונגרס היהודי העולמי
בינואר 2013 פורסם כי זינגר יתמנה למשרה המקצועית הבכירה ביותר בקונגרס היהודי העולמי, תפקיד שהוגדר עד אז כ"מזכיר כללי". הגדרת התפקיד שונתה ל"מנהל כללי וסגן נשיא פעיל" עם תחילת כהונתו של זינגר, במהלך הוועידה השנתית של הארגון שהתקיימה בבודפשט במאי 2013. תפקיד בו כיהן עד יולי 2019 כיהן כמנכ"ל וכסגן נשיא פעיל של הקונגרס היהודי העולמי, התפקיד המקצועי הבכיר ביותר בארגון. לאחר מכן שימש כיועץ לנשיא הארגון עד ינואר 2020.
במהלך כהונתו הודיע על יסוד מחלקת פרויקטים חדשה, פתיחת נציגות של הקונגרס היהודי העולמי בוושינגטון במטרה לחזק את היחסים עם הממשל האמריקאי ופתיחה מחודשת של הנציגות ההיסטורית של הקונגרס היהודי העולמי בז'נבה. שילב את "הסגל הדיפלומטי היהודי" (Jewish Diplomatic Corps), שנוסד על ידי הארגון ב-2006 ופעל מספר שנים כגוף עצמאי, כחלק ממחלקת הפרויקטים של הארגון. פעל להגברת נוכחות הקונגרס היהודי העולמי ברשתות החברתיות, דוגמת פייסבוק. בהנהגתו, בשנת 2013 הוקמה בקונגרס היהודי העולמי המחלקה לביטחון קהילות וב-2016 יחידה למלחמה בדה-לגיטימציה וב-BDS, כמו גם המכון הבינלאומי להצלת ותחיית השפה היידיש ונציגויות של הארגון הוקמו בוושינגטון, זאגרב, תל אביב ווילנה.
רוברט משמש כיום כיושב ראש המרכז לאימפקט יהודי (Center for Jewish Impact), הפועל לקידום נושאים מהותיים הקשורים לעם היהודי, ולהוות מוקד ומרכז מצוינות חדשני.
זינגר מכהן בהתנדבות כיושב ראש מועצת הנאמנים של ארגון World ORT הפועל להקניית חינוך לנוער יהודי ביותר מ-30 מדינות מדי שנה.
ייסד את ארגון "קדימה מדע" - הנציגות בישראל של הארגון החינוכי הבינלאומי World ORT, הפועל משנת 1880 ביותר מ-50 מדינות לקידום החינוך המדעי-טכנולוגי . ייסד את רשת ORT בברית המועצות.
זינגר הוא נשיא "סאסא סטון" - ארגון חינוכי- חברתי המקדם את תחום חינוך לילדים מאושפזים, ופועל לצמצום פערים לימודיים בבתי הספר שב-41 בתי חולים ברחבי הארץ.
מכהן בהתנדבות כיו"ר "אלומות אור" - ארגון חברתי לקידום ופיתוח מרכזים חינוכיים ב-8 בתי ספר ברחבי הארץ, המספק לווי ומימון תוכניות לימודים לאוכלוסיות מוחלשות ובעלי צרכים מיוחדים
מכהן כיועץ בכיר לתנועה העולמית למאבק באנטישמיות (CAM).
בקיץ 2019 הקים את חברת ההשקעות והייעוץ Spero Impact Solutions, ומשמש בה כיו"ר ומנכ"ל.
נמנה בין המייסדים של תוכניות "נעל"ה" ו"חפציב"ה" של משרד החינוך הפועלות לחינוך יהודי במדינות ברית המועצות לשעבר.
חיים אישיים

נשוי לאנה. לזוג שתי בנות.
סבא לשבעה נכדים.
הצהרותיו

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא יש לסכם כאן את עמדותיו ואת פעילותו. אוסף ציטוטים מנאומיו שייך לויקיציטוט.
זינגר מסר מספר הצהרות מדיניות בשם הקונגרס היהודי העולמי. הוא נאם נגד האנטישמיות, הביע דאגה מכך שחברות ירוויחו ממכירת עותקים דיגיטליים של ספרו של היטלר "מיין קאמפף".
בעקבות מבצע צוק איתן ב-2014 והעלייה בפעילות האנטישמית שבאה בעקבותיו, קרא זינגר לממשלות אירופה לפעול נגד האנטישמיות ולדאוג לביטחונם של הריכוזים היהודיים באירופה.
בספטמבר 2014 נמסר כי הקונגרס היהודי העולמי, ימלא תפקיד מפתח בארגון אירועי הזיכרון באושוויץ לרגל יום השנה ה-70 לשחרור מחנה המוות, שחל בינואר 2015.
בטקסי זיכרון שנערכו בבואנוס איירס לציון יום השנה ה-21 לפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה (בניין AMIA) ב-1994, מתח זינגר ביקורת על העדר ההתקדמות בהבאתם של מבצעי הפיגוע לדין.
זינגר נאם בטקס שנערך בספטמבר 2016 לציון יום השנה ה-75 לטבח באבי יאר, לצדם של נשיא אוקראינה, פורושנקו ונשיא גרמניה, יואכים גאוק. זינגר, שהיה הדובר היחיד ממוצא אוקראיני-יהודי, שיבח את אוקראינה על חידוש החיים היהודיים בשטחה והזכיר לעולם כי הלקח מאירועי באבי יאר טרם נלמד.
במהלך נאום באו"ם אמר זינגר: "תנועת ה-BDS אומרת שהיא רוצה שלום, היא טוענת שהיא נלחמת למען זכויות אדם. אבל התנועה הזו מבוססת על שקרים, הסתה והטעיה. בתנועת ה-BDS לא פועלים למען שלום, לא לעזרה לפלסטינים ולא לזכויות אדם. מטרתם האמיתית היא להכחיש את זכות העם היהודי למולדת בישראל."
בסיום הקמפיין We Remember שיזם והוביל הקונגרס היהודי העולמי, אמר זינגר: "לכולנו יש אחריות עמוקה לשמר את השיח ולדאוג כי זוועות השואה וסכנות השנאה נשמעות".
במסגרת תפקידו כיו"ר המרכז לאימפקט יהודי, ויועץ בכיר לתנועה למאבק באנטישמיות, רוברט זינגר היה מהמארגנים המרכזיים של פורום הבלקן נגד אנטישמיות שהתקיים ב-28 באוקטובר 2020, בשיתוף עם הפרלמנט של אלבניה, CAM והסוכנות היהודית. כמו כן היה מהמארגנים המרכזיים של פורום מרכז אמריקה למען ישראל שחל ב-29 ביולי 2021 ופורום קייב שחל ב15-16 בדצמבר 2021.
הוקרה ותפקידים ייצוגיים

יו"ר מועצת הנאמנים של ארגון World ORT
נשיא ויו"ר הדירקטוריון של ארגון "סאסא סטון"
יו"ר "אלומות אור"
אזרח כבוד של עיריית קריית ים
אזרח כבוד של מועצה אזורית גליל תחתון
יו"ר ועדת ההיגוי של מוזיאון יהודי בוקובינה
יו"ר ORT ליטא
יו"ר ועדת ההיגוי של Anniere 2
חבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה
תואר כבוד Madara Horseman מנשיא בולגריה
תואר כבוד "מפת הזהב" מראש ממשלת קוסובו
הערות שוליים

↑  http://eajc.org/page84/news38775.html
↑  Robert Singer named as WJC Secretary General, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  World Jewish Congress, World Jewish Congress, World Jewish Congress (באנגלית)
↑  http://www.ort.org/news-and-reports/world-ort-news/article/-5c201ab93c/
↑  World Jewish Congress names Robert Singer to top post, Jewish Telegraphic Agency, ‏2013-01-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Robert Singer named as WJC Secretary General, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  World Jewish Congress, World Jewish Congress, World Jewish Congress (באנגלית)
↑  דן לביא, רוברט זינגר מסיים את תפקידו כמנכ"ל הקונגרס היהודי העולמי, באתר ישראל היום, 3 ביולי 2019
↑  Ron Lauder reelected president of WJC, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  World Jewish Congress elects new members to governing board, Haaretz.com (באנגלית)
↑  http://www.worldjewishcongress.org/uploads/materials/3fc49cc60d460411dada10ccf22b67bc57685afa.pdf
↑  World Jewish Congress, World Jewish Congress, World Jewish Congress (באנגלית)
↑  מי אנחנו, באתר www.wokm.org(הקישור אינו פעיל)
↑  בית, באתר Sasa Setton | סאסא סטון
↑  אלומות אור | זרקור לחינוך | אודות, באתר www.alumotor.org (ארכיון)
↑  Spero Impact Solutions
↑  World Jewish Congress, World Jewish Congress, World Jewish Congress (באנגלית)
↑  A. B. C. News, Hitler's 'Mein Kampf' Surges in E-Book Sales, ABC News (באנגלית)
↑  European governments must act to stem rising anti-Semitism, Jewish Journal, ‏2014-08-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  http://www.worldjewishcongress.org/he/news/15112/stockholm_thousands_of_swedes_rally_against_anti_semitism
↑  USC Shoah Foundation, USC Shoah Foundation and World Jewish Congress announce global program to support 70th anniversary of the liberation of Auschwitz, www.prnewswire.com (באנגלית)
↑  www.diarioextra.com, Diario Extra - Congreso Mundial Judío lamenta la falta de progreso en el caso AMIA, www.diarioextra.com (בספרדית)
↑  World Jewish Congress, World Jewish Congress, World Jewish Congress (באנגלית)
↑  קמפיין We Remember: "זיכרון השואה הוא הכרחי", באתר ynet, 18 במרץ 2018
ראובן ריבלין נשיא מדינת ישראל מקבל לידיו הצהרה חגיגית בדבר מחויבותה של התפוצה היהודית למדינת ישראל מטעם הקונגרס היהודי העולמי בתמונה מימין לשמאל ראובן ריבליו ורוברט זינגר לשעבר מנכ"ל הקונגרס היהודי העולמי:
רוג'ר וולקוט ספרי

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1913 הרטפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  17 באפריל 1994 (בגיל 80) פסדינה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  נוירופסיכולוגיה ו-נוירוביולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  אוברלין קולג'  Hall High School 
 מנחה לדוקטורט:  פול אלפרד וייס 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת שיקגו 
 תלמידי דוקטורט:  מייקל גזניגה 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1979)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה למפעל חיים בפסיכולוגיה (1993)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1971)  חבר זר של החברה המלכותית (8 באפריל 1976)  פרס רלף ג'רארד (1979)  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (1989)  המדליה הלאומית למדעים (1989)  פרס קארל ספנסר לשלי (1976)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1981)  פרס וולף לרפואה (1979)  מדלייית הווארד קרוסבי וורן (1969) 
 תרומות עיקריות
 מחקר על חצויי־מוח
 
רוג'ר וולקוט ספרי (באנגלית: Roger Wolcott Sperry; ‏20 באוגוסט 1913 - 17 באפריל 1994) היה נוירופסיכולוג ונוירוביולוג אמריקאי שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה יחד עם דייוויד הובל וטורסטן ויזל בשנת 1981. ספרי זכה בפרס זה על מחקרו לגבי חצויי־מוח, בעיקר אנשים שבשל מחלת הנפילה כרתו להם את כפיס המוח, המחבר בין שתי ההמיספרות של המוח.
ביוגרפיה

ספרי נולד בהרטפורד לפרנסיס בושנל ופלורנס קריימר ספרי. אביו עבד כבנקאי ואימו לימדה בבית ספר לעסקים. לספרי היה אח אחד. אביו נפטר כאשר היה ספרי בן 11. לאחר מכן, אימו מונתה לסגנית מנהלת של בית ספר תיכון מקומי. בנעוריו נחשב ספרי לתלמיד מוכשר ולאתלט מצטיין בכמה תחומי ספורט. הוא זכה במלגה לאוברלין קולג', שם גם היה קפטן של נבחרת הכדורסל, וכן השתתף במשחקי פוטבול, במשחקי בייסבול ובריצה.
ספרי סיים תואר ראשון באנגלית ב-1935 ותואר שני בפסיכולוגיה ב-1937. ב-1941 הוא השיג תואר דוקטור בזואולוגיה (Ph.D.) מאוניברסיטת שיקגו (המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה פאול אלפרד וייס). בהמשך ביצע את מחקר הפוסט-דוקטורט עם קרל לאשלי באוניברסיטת הרווארד.
ב-1942 החל לעבוד במרכז הלאומי של ירקס לחקר יונקים ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד. ב-1954 התמנה לפרופסור בפסיכוביולוגיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (קאלטק) ובו ביצע את מחקריו עד שנת 1984. במכון זה ביצע את הניסוי המפורסם ביותר שלו עם תלמידו באותה תקופה, מייקל גזניגה.
בנוסף לפרס נובל, זכה ספרי גם בפרס וולף לרפואה ב-1979. באותה שנה זכה גם בפרס לסקר.
רכבת

ערך זה עוסק בכלי תחבורה יבשתי הנע על מסילה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רכבת
קולות הנשמעים בעת נסיעה ברכבת
רכבת נוסעים מודרנית
רכבת נוסעים בישראל עוברת סימנור
קבוצת ילדים בנסיעה ברכבת לטיול ב־1950.
קטר קיטור צרפתי מתחילת המאה ה־20
רכבת משא
רכבת היא כלי תחבורה יבשתי, המשמש להובלת נוסעים ומטען על גבי מסילה. הרכבת בנויה ממספר קרונות, הנמשכים או נדחפים לרוב על ידי קטר. המסילה בנויה בדרך כלל משניים, שלושה או ארבעה פסי פלדה, אך קיימות בשימוש גם מסילות בעלות פס יחיד (מונורייל ופס ריחוף מגנטי). בחלק מהרכבות יש לקרונות יכולת הנעה עצמית, ללא קטר, והם נקראים קרונועים.
קיימים שלושה סוגי הנעה עיקריים לרכבות:
קיטור – השיטה הוותיקה להנעת קטרים באמצעות חימום מים שהופכים לקיטור ומייצרים תנועה.
דיזל ובנזין – שימוש במנוע בעירה פנימית (בדומה למכונית).
חשמל – שימוש במנוע חשמלי. בדרך כלל הרכבת מקבלת את אספקת החשמל מכבלים שעוברים מעל המסילה. במהלך בלימה רגנרטיבית הם יכולים להחזיר אנרגיה לרשת
נהג הרכבת הוא המפעיל של קרון הקטר. בקטר קיימות מערכות שליטה ובקרה על תפקוד ההנעה ומערכות מסייעות כגון בקרת אקלים ותאורה. קיימים סוגים רבים של מערכות הנעה, כאשר כל סוג מתמודד עם אתגרים שונים. ניתן להגדיר סוגי רכבות שונים על פי אורך המסלול שלהן: רכבת בין-לאומית, בינעירונית אזורית, פרברית ועירונית (קלה). ההבדל במרחקי הנסיעה יוצר גם הבדלים אחרים כגון תדירות שונה, מרחק מומלץ בין תחנות שהוא שונה ועדיפות לשימוש בטכנולוגיות שונות. במדינות רבות הרכבת היא אמצעי התחבורה העיקרי להסעת נוסעים, והיא משלבת בין מספר סוגי רכבות:
רכבות מהירות לנסיעות ארוכות טווח בין מדינות ואזורים.
רכבות כבדות המשמשות להובלת נוסעים בין ערים ופרברים.
רכבת תחתית, רכבת קלה ומונורייל לתנועה בתוך הערים.
רכבת פרוורית המשמשת לקישור בין שולי המטרופולין למרכזו.
סוג מיוחד ונכחד של כלי רכב מסילתיים הן הטרזינה והקרונית הידנית, שהן כלי תחבורה קטנים ופשוטים הנעים על מסילת ברזל בכוח האדם הנוהג בהם או מנוע עזר.
השם העברי

בעקבות חנוכת קו הרכבת בין יפו לירושלים ב־1892 עלה הצורך למצוא שם עברי מתאים.
לפי ראובן סיוון יצר אליעזר בן־יהודה את המונח "רכבת" בהקבלה ל"חמרת" (שיירה של חמורים) ו"גמלת" (שיירה של גמלים), כלומר "שיירה של רכבים".
היסטוריה

מנוע הקיטור הראשון שזכה לתפוצה נרחבת נבנה על ידי ג'יימס ואט בשנת 1774. המצאה זו סללה את הדרך למהפכה התעשייתית. אחד היישומים הראשונים של מנוע זה הייתה הנעת כלי רכב מנועי. ב־21 בפברואר 1804 הודגם לראשונה קטר הקיטור של ריצ'רד טרווית'יק שהוביל פחם למפעל מתכת בדרום ויילס שבבריטניה, לאורך מסילה של כ־15 ק"מ ובמהירות של כ־8 קמ"ש. התפתחות קטרי הרכבת המשיכה בהתמדה, אבל ההמצאה נעשתה מעשית רק עם בניית ה"רוקט" ("Rocket") של ג'ורג' ורוברט סטיבנסון ב־1829.
במהלך השנים שלאחר מכן התפתחה רשת הרכבות בכל רחבי העולם. הרכבות היו גורם חשוב בתהליכים היסטוריים ובשליטה של מדינות על אזורי הספר שלהן. לדוגמה, במלחמת האזרחים האמריקנית באמצע המאה ה־19 איפשרה הרכבת לצבא הצפון להניע כוחות בין החזיתות השונות בממדים ובמהירות חסרי תקדים בהיסטוריה של המלחמות. הרכבת הטרנס סיבירית שנבנתה בסוף המאה ה־19 איפשרה לאימפריה הרוסית לחזק את שליטתה בחופי האוקיינוס השקט וליישב את סיביר; קו הרכבת הטרנס־יבשתי הראשון בצפון אמריקה איפשר לפתח את החוף המערבי של ארצות הברית.
במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה היו רכבות ומסילות ברזל כלי אסטרטגי־צבאי חשוב ושימשו להובלת גייסות ואספקה אל החזית ופינוי פצועים וחללים ממנה. גם כלי נשק כגון טנקים הוסעו למרחקים ארוכים על ידי רכבות. כמו כן שימשו רכבות כנושאות ארטילריה קרבית וזאת באמצעות תותחי רכבת שהותקנו באופן מבצעי על קרונות רכבת (ולא רק לצורך תובלה). תפקידן של הרכבות במלחמת העולם השנייה זכור גם כיוון ששימשו להובלת מיליוני יהודים ובני לאומים אחרים אל מחנות ריכוז והשמדה.
במחצית השנייה של המאה ה־20 עומעם זוהרה של הרכבת לטובת כלי התחבורה החדשים: המכונית הפרטית והמטוס. למשל, בארצות הברית נזנחה כמעט לחלוטין תשתית המסילות עד כדי כך שהייתה סכנה להמשך קיומה. מנגד, בכמה ארצות ניתן מענה למגמה זו בדמות רכבות נושאות־רכב שאפשרו לנוסעים לנסוע ברכבת, בעוד מכוניתם מאוחסנת בקרון ייעודי.
התפתחות הטכנולוגיה והמעבר ממנועי הקיטור להנעה שמבוססת על חשמל או דיזל איפשרו לפתח מערכות רכבות יעילות שהיו מסוגלות להתחרות ברכב הפרטי. הופעת רכבות מהירות בסוף המאה ה־20 איפשרה לרכבת להתחרות גם במטוסים בטווחים קצרים ובינוניים (עד 650 ק"מ). לדוגמה, חברת התעופה הלאומית הגרמנית, לופטהנזה, הצהירה כי היא מעוניינת לעודד שימוש ברכבות במקום טיסות בתוך גרמניה.
גם מטרופולינים רבים בארצות הברית, כדוגמת לוס אנג'לס, שדגלו ברכב פרטי כאמצעי התחבורה העיקרי, נאלצו להוסיף תשתית מסילתית לאחר שתשתית הכבישים נסתמה.
העתיד

כיום[דרושה הבהרה] מתבצעים מיזמים רבים של רכבות מהירות, בעיקר באירופה. הצפי הוא כי בשנים הקרובות תושלם רשת של רכבות מהירות בכל מערב אירופה. רשת כזו תשנה את דרכי התחבורה ושוק העבודה. היא צפויה להקטין משמעותית את השימוש במטוסים לטיסות קצרות, לעודד אירופאיים לעבוד גם בארצות שכנות ולחזק את הקשרים בין מדינות אירופה.[דרוש מקור]
אחד מכיווני ההתפתחות העתידיים לרכבות בעתיד היא טכנולוגיית הרחיפה המגנטית. לרכבות אלו אין גלגלים אלא אלקטרומגנטים שמחזיקים אותן בגובה של כסנטימטר מעל משטח מיוחד, שמשמש להן כמסילה. הן מונעות קדימה באמצעות שינוי השדות המגנטים. רכבות אלו מהירות, יעילות ומאפשרות נסיעות חלקות במיוחד, מכיוון שאין חיכוך בין הרכבת למסילה. רכבות אלו נוסעות במהירות מקסימלית של 588 קמ"ש. חסרונן העיקרי הוא עלות הקמת המסילות המיוחדות. חיסרון נוסף הוא הרעש הנוצר מפעולתה של הרכבת; בשונה מרכבות רגילות, הרעש שמשמיעות רכבות אלו דומה לרעש של מטוס סילון.
כיום פעילים בעולם שני קווי רכבת רחיפה בשירות רגיל: בסין בין שאנגחאי לשדה התעופה שלה, וביפן, העובר דרך טוקיו.
הרכבת בישראל

קו הרכבות הראשון בארץ הושק ב־1892 עם הפעלת מסילת הרכבת יפו–ירושלים בימי השלטון העות'מאני. בין 1903 ל־1905 הונחה מסילה מחיפה דרך עמק יזרעאל לסוריה (שם התחברה למסילת הרכבת החיג'אזית), שנודעה לימים כרכבת העמק. בימי מלחמת העולם הראשונה נסללה בשפלת החוף מסילה אורכית מתחנת הרכבת עפולה לכיוון סיני ותעלת סואץ.
בימי המנדט הבריטי חוברה רשת המסילות בארץ למצרים וללבנון. קטע המסילה בין טולכרם לבין עפולה נזנח, וממערב לו הונחה מסילה שחיברה את מסילת השפלה ישירות לחיפה (תוואי המסילה שבין חדרה לבין חיפה משמש עד היום כחלק מהקו הראשי של רכבת ישראל).
באפריל 1948, מעט לפני קום המדינה, הקימו המוסדות הלאומיים את חברת רכבת ישראל שתרכז את התחבורה המסילתית במדינת ישראל לכשתוקם. במשך עשרות שנים לאחר מכן סבלה רכבת ישראל מהזנחה מתמשכת והיעדר תוכניות פיתוח, עקב העדפה של תחבורה ציבורית פחות פגיעה להתקפות טרור ויותר גמישה (אוטובוסים ומוניות). בסוף שנות התשעים חל שינוי בסדרי העדיפויות והרכבת נהנית כיום מתקציב פיתוח הגדול יותר מתקציב הכבישים לפי הצעת התקציב לשנת 2004. כתוצאה מהשיפור בהשקעות, גדלה תנועת הנוסעים פי חמישה, מ־6 מיליון נוסעים ב־1998 לכ־30 מיליון נוסעים בשנת 2006.
הרכבת בישראל > רכבות עירוניות

בחלק מהמטרופולינים בישראל ישנם פרויקטים להפעלת רכבות עירוניות:
בחיפה פועל מזה שנים רבות קו פוניקולר תת־קרקעי בודד הנקרא כרמלית.
הרכבת הקלה בירושלים.
רכבת קלה במסגרת מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב.
ראו גם

רכבת משא
רכבת נוסעים
רכבת בינעירונית
רכבת פרברית
רכבת הרים
מסילת רכבת
טרזינה
רכבת ריחוף מגנטי