stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסקר פישינגר
ביוגרפיה

אוסקר פישינגר נולד בשנת 1900 בגלנהאוזן שבמרכז גרמניה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התמחה פישינגר בחברה לייצור עוגבים, עד שבעלי החברה התגייסו למלחמת העולם הראשונה. בשנה שלאחר מכן עבד כשרטט במשרד של אדריכל, עד שגם הוא נקרא לשירות, אך לאור מצבו הבריאותי הוא נדחה משירות קרבי. לאחר המלחמה עברה משפחת פישינגר מערבה לפרנקפורט, שם למד פישינגר בבית-ספר למסחר ועבד כמתלמד, ובסופו של דבר קיבל תעודה של מהנדס.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

בפרנקפורט פגש פישינגר את מבקר התיאטרון ברנרד דיבולד, שב-1921 הציג לפישינגר את עבודתו ואישיותו של וולטר רטמן, חלוץ בקולנוע האבסטרקטי. בהשראת עבודתו של רוטמן החל פישינגר להתנסות בנוזלים צבעוניים ובחומרים לבניית מודלים תלת-ממדיים, כגון שעווה וחימר. הוא המציא "מכונת חיתוך שעווה", אשר מסונכרנת פריסה אנכית עם תנועת תריס המצלמה, דבר שמאפשר הדמיה יעילה של חתכים פרוגרסיביים דרך דגם עשוי שעווה או חימר. פישינגר כתב לרוטמן על המכונה שלו, וזה הביע עניין. לאחר שעבר למינכן, נתן פישינגר לרוטמן רישיון להשתמש במכונה, אשר השתמש בה לרקעים עבור הסרט של לוטה רייניגר "הרפתקאות הנסיך אחמד". בתקופה זאת פישינגר צילם ניסויים מופשטים רבים משלו באמצעות המכונה. חלק מאלה מופצים היום תחת הכותרת ניסויים בשעווה.
ב-1924 נשכר פישינגר על ידי היזם האמריקאי לואיס סיל כדי להפיק קריקטורות סאטיריות עבור קהל בוגר. הוא גם יצר סרטים מופשטים וניסויים משלו בטכניקות חדשות ושונות, כולל שימוש במספר מקרנים בו זמנית. ב-1926 וב-1927 ביצע פישינגר מופעי קולנוע שונים עם ליווי מוזיקלי, בשם "Fieber" (חום), "Vakuum", "Macht" (כוח) ולאחר מכן, "R-1 ein" Formspiel". 
בשנת 2012, אירוע מסכים מרובים, "Raumlichtkunst", מתוך הסדרה שהופיעה לראשונה בגרמניה בשנת 1926, שוחזר על ידי המרכז למוזיקה חזותית
והוצג על ידי מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית ועל ידי גלריית טייט.
לנוכח קשיים כלכליים, לווה פישינגר כספים ממשפחתו, ולאחר מכן מבעלת הבית. לבסוף, במאמץ להימלט מנושיו, החליט ביוני 1927 לצאת בחשאי ממינכן לברלין. הוא לקח רק את הציוד החיוני שלו, והלך ברגל כ-560 קילומטרים באזורים כפריים, צילם פריימים בודדים שפורסמו רק עשרות שנים מאוחר יותר, בסרט הליכה ממינכן לברלין.
ביוגרפיה > ברלין

כשהגיע לברלין, פישינגר לווה כסף מקרוב משפחה והקים סטודיו ברחוב פרידריכשטראסה (Friedrichstraße). עד מהרה עסק ביצירת אפקטים מיוחדים לסרטים שונים. עם זאת, ההצעות שלו לקריקטורות לא התקבלו על ידי מפיקים או מפיצים. ב-1928 הוא נשכר לעבוד על אפוס החלל "אישה בחלל" ("Frau im Mond") בבימויו של פריץ לאנג, שסיפק לו משכורת קבועה לזמן מה. באופן עצמאי הוא "חקר" אנימציה ברישומי פחם והוציא סדרה של "מחקרים" מופשטים, שסונכרנו לקטעי מוזיקה עממית וקלאסית. כמה "מחקרים" מוקדמים כאלו שודכו עם תקליטים חדשים של חברת Electrola, והוקרנו בתיאטרון כפרסומת של התקליט, ובכך היו, במובן מסוים, הוידאו קליפ ראשונים.
ה"מחקרים" - מספרים 1 עד 12 - התקבלו היטב בבתי הקולנוע האמנותיים ורבים הופצו בבתי קולנוע ראשיים ברחבי אירופה. חלק מה"מחקרים" הופצו לבתי קולנוע ביפן ובארצות הברית. "Studie Nr. 5" שלו הוקרן ב-1931 ב"קונגרס לחקר קול וצבע" וזכה בשבחי הביקורת. בשנת 1931 רכשו אולפני יוניברסל זכויות הפצה ל-"Studie Nr. 5" עבור הציבור האמריקאי, ו-"Studie Nr. 7" הוקרן כסרט קצר פופולרי בברלין, וערים רבות אחרות ברחבי העולם. האפקטים המיוחדים שפישינגר עשה עבור הסרטים הכתירו אותו בכינוי "הקוסם מפרידריכשטראסה". בשנת 1932 נשא פישינגר את אלפרידה פישינגר, בת דודתו מעיר הולדתו, גלנהאוזן.
כאשר הנאצים על לשלטון ב-1933, הם הנהיגו מדיניות נגד מה שכינו "אמנות מנוונת", לכן קהילות האמנויות המופשטות ואפשרויות ההפצה נעלמו עד מהרה. אחיו, הנס פישינגר, הקרין את סרטו של אוסקר, Tanz der Farben (ריקוד הצבעים), ב-1939 בהמבורג. אוסקר פישינג המשיך לעשות סרטים וגם מצא עבודה כמפיק פרסומות, בהן "Muratti Greift Ein" (מורטי ממשיך לצעוד) לחברת סיגריות. הפרסומת, בה סיגריות רקדו בטכניקת סטופ מושן הוקרנה בכל רחבי אירופה. אף-על-פי שפישינגר לא נתפס באופן חיובי על ידי השלטונות הנאציים, הוא הצליח להשלים את עבודתו המופשטת "Komposition in Blau" ב-1935. עבודה זו קיבלה ביקורות חיוביות ובניגוד לדעה רווחת הייתה רשומה כחוק. סוכן ממטרו גולדווין מאייר הקרין עותקים של "Komposition in Blau" ו-"Muratti" באולם אמנות קטן בהוליווד, ארנסט לוביץ' התרשם מהסרטים ומהתגובה הנלהבת של הקהל. סוכן מסרטי פרמאונט התקשר אל פישינגר ושאל אם הוא מוכן לעבוד באמריקה, ופישינגר הסכים מיד.
ביוגרפיה > הוליווד

כשהגיע להוליווד בפברואר 1936, קיבל פישינגר מפרמאונט משרד, מזכירות דוברות גרמנית, מורה לאנגלית ומשכורת שבועית של 250 דולר. הוא ואלפרידה נפגשו עם חברת המהגרים אך הרגישו לא שייכים בין בני האליטה. בזמן שחיכה לתחילת עבודתו, הוא צייר ואייר. הוא יצר סרט שנקרא במקור "Radio Dynamics", בליווי מנגינה באותו שם של רלף ריינגר. הסרט הקצר היה מיועד להכלל בסרט "The Big Broadcast of 1937", אך פרמאונט תכננו להוציא סרטים רק בשחור-לבן, דבר שלא הובהר לפישינגר כשהתחיל לעבוד. החברה לא אפשרה אפילו לנסות צבע בסרטו של פישינגר. הוא ביקש להשתחרר מהחוזה ועזב את פרמאונט. מספר שנים לאחר מכן, בעזרה של הילה וון ריביי ומלגה ממוזיאון סולומון ר. גוגנהיים הצליח לרכוש את הזכויות לסרט חזרה מפרמאונט. פישינגר עשה אותו מחדש בצבע בגרסה שקרא לה "Allegretto". סרט זה הפך לאחד המוקרנים והמוצלחים ביותר בהיסטוריה של המוזיקה הוויזואלית ואחד הסרטים הפופולריים ביותר של פישינגר.
רוב ניסיונות יצירת הסרטים של פישינגר באמריקה סבלו מקשיים. הוא יצר את "'An Optical Poem" ב-1937 המותאם לצלילי הרפסודיה ההונגרית השנייה של פרנץ ליסט עבור MGM אך לא קיבל תשלום בגלל דרך הנהלת החשבונות של החברה. הוא יצר את הקטע לצלילי טוקטה ופוגה ברה מינור של יוהאן סבסטיאן באך עבור "פנטסיה" של דיסני, אך עזב מבלי שניתן לו קרדיט, לאחר שדיסני שינה את העיצוב, ללא תיאום עמו. לדברי ויליאם מוריץ, פישינגר תרם לאנימציית האפקטים של הפיה הכחולה בסרט "פינוקיו". ב-1950 פישינגר יצר מספר פרסומות מונפשות.
מוזאון הציור הלא-אובייקטיבי שכר אותו ליצור סרט מסונכרן עם מארש של ג'ון פיליפ סוזה כדי שיוכל להדגים את נאמנותו לאמריקה, ואז התעקשו שיעשה סרט לצלילי הקונצ'רטי הברנדנבורגיים מס' 3, אף על פי שפישינגר רצה לעשות סרט אילם כדי להדגים את השלמות של התמונות הלא-אובייקטיביות שלו. בסוד פישינגר יצר את הסרט האילם "Radio Dynamics" ב-1942.
פישינגר היה מתוסכל לגבי עבודה על סרטים ובהדרגה הפנה את היצירתיות שלו לציורי צבע. אף על פי שקרן גוגנהיים הזמינה ממנו סרט מצויר, פישינגר יצר את הסרט שלו "Motion Painting No. 1" ב-1947 כתיעוד של תהליך הציור, על ידי צילום פריים לאחר כל משיכת מכחול, והסגנון הרב שכבתי מקביל למוזיקה של באך ללא סנכרון מדויק. אף על פי שלא קיבל תשלום עבור הסרטים הלא-מסחריים שלו אלא רק עבור עבודה מסחרית, "'Motion Painting No. 1" זכה בפרס ראשון בתחרות סרטים ניסויים בבריסל ב-1949. שלושה מסרטיו של פישינגר נכנסו לרשימת הסרטים הטובים בעולם של אולימפיאדת האנימציה ב-1984.
פישינגר מת בלוס אנג'לס ב-1967. כמות גדולה של מידע לא מדויק ממשיכה להתפרסם לגבי פישינגר, לרוב ממקורות בני עשרות שנים.
לומיגרף

בסוף שנות ה-40 פישינגר המציא את הלומיגרף (פטנט על כך נרשם ב-1955) שלפעמים מכונה גם "עוגב צבעים". כמו ממציאים של מכשירים דומים אחרים, פישינגר קיווה להפוך אותו למוצר מסחרי הזמין לכולם, אך הדבר לא קרה. הכלי ייצר תמונות על ידי הפעלת לחץ כנגד מסך גמיש שבלט לתוך קרן אור צבעוני צרה. ככלי תצוגה גודלו היה מוגבל על ידי אורך ידיו של המבצע. שני אנשים נדרשו כדי לתפעל את הלומיגרף: אחד הפעיל את המסך כדי ליצור תמונות, והשני כדי לשנות את צבעי האור.
המכשיר היה שקט, אבל הופיעו איתו לצלילי מנגינות שונות. פישינגר הופיע מספר פעמים בלוס אנג'לס ופעם אחת בסן פרנסיסקו בתחילת שנות ה-50 לצלילי מוזיקה קלאסית ופופולרית ורבים התרשמו מהתמונות המלהיבות של המכונה. ב-1964 השתמשו בלומיגרף בסרט מדע בדיוני "The Time Travelers" שבו כונה "lumichord". זאת לא הייתה כוונת פישינגר אלא החלטה של מפיקי הסרט. בנו של פישינגר, קונרד, בנה עוד שתי מכונות בגדלים שונים. לאחר מותו אלמנתו אלפרידה ובתו ברברה הופיעו עם הלומיגרף, יחד עם ויליאם מוריץ באירופה וארצות הברית.
היום אחד הכלים נמצא במוזאון של מכון הקולנוע הגרמני בפרנקפורט ושניים אחרים בקליפורניה. בתחילת 2007 ברברה פישינגר הופיעה עם הלומיגרף המקורי בפרנקפורט. תיעוד מצולם של הופעותיה של אלפרידה נשמר במרכז למוזיקה ויזואלית בלוס אנג'לס.
סרטים - רשימה חלקית

Silhouetten (1920) • Organic Fragment (1941)
• Stäbe (1920) • Seelische Konstruktionen (1927)
• Studies 1–4 (1921–1925) • R-1 Ein Formspiel (1927)
• Spiralen (1925) • Study Nr. 2 (1929)
• Allegretto (1936) • Study Nr. 3 (1930)
• American March (1941) • Study Nr. 4 (1930)
• Komposition in Blau (1935) • Study Nr. 5 (1930)
• Kreise (Alle kreise erfasst Tolirag) (1934) • Study Nr. 6 (1930)
• Motion Painting Nr. 1 (1947) • Study Nr. 7 (1930/31)
• München-Berlin Wanderung (1927) • Study Nr. 8 (1931)
• Muntz TV Commercial (1952) • Study Nr. 9 (1931)
• Muratti greift ein (1934) • Study Nr. 12 (1932)
• Muratti Privat (1935) • Study Nr. 13-fragment (1933/34)
• Mutoscope Reels (1945) • An Optical Poem (1937) • Wachs Experimente (1921)
ארכיון

מסמכים, סרטים, צילומים והרבה ציורי אנימציה של פישינגר נשמרים במרכז למוזיקה חזותית בלוס אנג'לס שהוא בעל הזכויות על סרטיו. שם נשמרים גם מסמכים של אלפרידה פישינגר ושל ויליאם מוריץ, כותב הביוגרפיה של פישינגר. המרכז שימר רבים מסרטיו של פישינגר, כולל "Spirals", "Wax Experiments", ניסויים מוקדמים, "Squares", "Study no. 5", "Study no. 7", "Allegretto", "Radio Dynamics" ואחרים. קרן פישינגר בקליפורניה מנהלת את הציורים שלו וסוחר האמנות המייצג אותם באופן רשמי הוא Peyton-Wright Galler מסנטה פה.
הערות שוליים

↑  Keefer, Cindy (2005). "Space Light Art - Early Abstract Cinema and Multimedia, 1900-1959". White Noise. Melbourne: Australian Centre for the Moving Image.
↑  "Raumlichtkunst". Center for Visual Music. נבדק ב-16 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://whitney.org/Exhibitions/OskarFischinger/
↑  Moritz. (2004). p.22.
↑  Moritz. (2004). p.207
↑  Moritz. (2004). p.67.
↑  Moritz, William (1977). Fischinger at Disney - or Oskar in the Mousetrap. Millimeter. pp. 25–28, 65–67.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448694905171  PLWABN: 9810705922905606  BIBSYS: 97018631  BNE: XX5791003  BnF: cb14071839n (data)  GND: 119451107  ISNI: 0000 0000 7364 1248  LCCN: n50005297  LNB: 000252841  NKC: xx0161439  NTA: 070806330  RERO: 02-A008699225  RKD: 277584  SNAC: w6280nsc  SUDOC: 080244041  ULAN: 500099012  VIAF: 10054181   WorldCat (עם VIAF): 10054181
אלגברה צירית

באלגברה, אלגברה צירית (באנגלית:Axial Algebra) היא אלגברה לא אסוציאטיבית הנוצרת על ידי איברים מיוחדים הקרויים צירים. ציר הוא אידמפוטנט שפעולות הכפל מימין ומשמאל בו פשוטות למחצה ומתחלפות (אופטרטור הוא פשוט למחצה אם הפולינום המינימלי שלו מתפצל). מהנחות אלה נובע שהאלגברה מתפרקת לסכום ישר של המרחבים  \ A_{\lambda ,\delta }=\{x:ex=\lambda x,\ xe=\delta x\}, וזאת ביחס לכל ציר e בנפרד.
ציר e הוא פרימיטיבי אם המרחב העצמי  \ A_{1,1} חד־ממדי, כלומר נפרש על ידי e עצמו.
אינטראקציות פאי ארומטיות

אינטראקציות פאי ארומטיות או אינטראקציות π-π, הן טיפוס של אינטראקציות כימיות חלשות, שאינן קוולנטיות, המתרחשות בין מולקולות ארומטיות. יש להן חשיבות רבה בייצוב של מולקולות ביולוגיות שונות כגון DNA וחלבונים ובמבנה של חומרים שונים כמו גרפיט.
המבנה והמקור לאינטראקציות

אינטראקציות π-π מתרחשות בין מולקולות אורגניות בעלות שיירים ארומטיים. האינטראקציות נובעות מחפיפה של אורביטלי ה-π ומאינטראקציות אלקטרוסטטיות בין השיירים הארומטים ולכן הן מתחזקות כאשר כמות אלקטרוני ה-π עולה.
אינטראקציות ה-π הן בעלות כיווניות וסדר קבועים ולכל מערכת ארומטית יש סידור מרחבי מועדף (ראו תרשים). במולקולות DNA, למשל, יוצרים הבסיסים החנקניים (השיירים הכימיים היוצרים את "השלבים בסולם" של מבנה הDNA) קשרי פאי זה עם זה המוסיפים לארגון וליציבות של מבנה הסליל הכפול של הDNA.
בדרך כלל אינטראקציות אלו חזקות יותר מסוגים אחרים של קשרים חלשים ולכן יש להן תפקיד חשוב בכימיה סופרא מולקולרית, בייצוב של מבנה שלישוני במולקולות חלבון ובננוטכנולוגיה. גבישים נוזליים רבים, למשל, מכילים קבוצות ארומטיות המאפשרות את הארגון המסודר של הגביש הנוזלי.
קשרי פאי חשובים גם בגרפיט. גרפיט בנוי ממשטחים ארומטיים הערומים זה על זה במרווח של 3.4 אנגסטרם, כאשר רק קשרי הפאי מונעים התפוררות של המבנה המולקולרי של הגרפיט.
| קשרים כימיים |
| --- | --- | --- |
| קשרים תוך מולקולרים (חזקים) | קשר מתכתי • קשר יוני • קשר קוולנטי (קשר סיגמא • קשר פאי • קשר דלתא • קשר כפול • קשר משולש) |  |
| קשרים בתרכובות אורגניות | קשר אתרי • קשר אסטרי • קשר פפטידי • קשר גליקוזידי • קשר פוספודיאסטרי • קשר דו גופריתי • קשר אנהידרידי |  |
| קשרים בין מולקולרים (חלשים) | קשר מימן • קשרי ואן דר ואלס • קשר קואורדינטיבי • אינטראקציות ארומטיות |  |
גאומטריות נפוצות של קשרי פאי בין טבעות ארומטיות: א. גאומטרית T. ב. גאומטריה מקבילה עם הסטה
איחוד מוניטרי

בכלכלה בינלאומית, איחוד מוניטרי (באנגלית: Monetary union) הוא סוג של אינטגרציה כלכלית בין מדינות. איחוד מוניטרי מתקיים כאשר שתי מדינות או יותר חולקות מטבע ומדיניות מוניטרית, או לחלופין משתמשות במטבעות שונים אך מתאמות שערי חליפין ומדיניות מוניטרית.
ארצות שהתקיים בהן איחוד מוניטרי:
  EUR אירו
  USD דולר אמריקאי
  CHF פרנק שווייצרי
  INR רופי הודי
  AUD דולר אוסטרלי
  XCD דולר מזרח קריבי
  ZAR ראנד דרום-אפריקאי
  XOF פרנק CFA מערב אפריקני
  XAF פרנק CFA מרכז אפריקני
  XPF CFP פרנק
האיחודים המוניטריים הידועים ביותר הם גוש האירו, במסגרת האיחוד האירופי והבנק להסדרי סליקה בינלאומיים הממוקם בבזל, שווייץ.
מהו איחוד מוניטרי

איחוד מוניטרי הוא אינטגרציה בין מדינות החולקות מטבע ומדיניות מוניטרית. ישנם שני סוגים של איחוד מוניטרי. הסוג הראשון הוא איחוד מוניטרי עם מטבע אחיד. באיחוד מסוג זה, המדינות משתמשות במטבע משותף ומנהלות מדיניות מוניטרית אחידה באמצעות בנק מרכזי. 
הסוג השני מתקיים כאשר שתי מדינות או יותר מתאמות שערי חליפין קבועים ומדיניות מוניטרית אחידה, אך אינן משתמשות במטבע משותף. תופעה של שימוש חד־צדדי של מדינה אחת במטבע של מדינה אחרת, ללא איחוד של המדיניות המוניטרית, לא נחשבת לאיחוד מוניטרי.
לרוב איחוד מוניטרי מתקיים בין מדינות שכנות גאוגרפית, אך אין הדבר הכרחי.
איחוד מוניטרי הוא אחד השלבים בתהליך של אינטגרציה כלכלית בין מדינות. יש הרואים בו את השלב הרביעי מתוך חמישה שלבים של אינטגרציה כלכלית, לאחר יצירת אזור סחר חופשי, איחוד מכסים והקמת שוק משותף. איחוד מוניטרי יכול, אך לא חייב להתקיים במקביל לאיחוד כלכלי. איחוד מוניטרי לרוב ממשיך להתפתח לאיחוד כלכלי, או לחלופין מאבד את חשיבותו.
ניתן לומר שאיחוד מוניטרי מלא מתקיים כאשר התנאים הבאים מתקיימים:
המדינות המשתתפות משתמשות במטבע אחיד.
המדיניות המוניטרית של המדינות מנוהלת באופן אחיד.
קיים בנק מרכזי, או לחלופין מערכת מקושרת היטב של בנקים מרכזיים לאומיים, אשר קובעים את המדיניות.
המדינות החברות חולקות ביצועים אחידים בשווקים הפיננסיים העולמיים.
ישנה אינטגרציה של שוקי ההון.
בכל המדינות המשתתפות יש מדדי אינפלציה זהים.
המערכות הפיסקאליות במדינות המשתתפות עוברות הרמוניזציה.
היעדר שיווי המשקל במאזני התשלומים של המדינות מוחלפים על ידי חוסר איזון אזורי.
המדינות המשתתפות חולקות רמות דומות של פיתוח כלכלי, אשר מאפשר העברה של משאבים לאזורים הפחות מפותחים באיחוד.
המדינות המשתתפות מתייעצות ומתאמות באופן שוטף את המדינות הכלכלית שלהם, ומתקננות את המשכורות ברמת האיחוד.
התאוריה הכלכלית של איחוד מוניטרי

התאוריה הכלכלית של איחוד מוניטרי מבוססת על מודל ה־Optimal Currency Area‏ (OCA) אשר פותח בשנות ה־60 על ידי הכלכלן רוברט מאנדל (Robert Mundell). מודל זה בוחן מה הם התנאים האופטימליים ליצירת אזור בעל מטבע אחיד ומדיניות מוניטרית משותפת.
על פי מודל ה־OCA, התנאים המיטביים לאיחוד מוניטרי הם:
היקף הסחר גבוה.
דמיון בין המחזורים והתנודות.
רמה גבוהה של ניידות של גורמי עבודה.
רמה גבוהה של חלוקת סיכונים, בדרך כלל באמצעות מנגנון של העברות פיסקאליות, אך לא בהכרח.
המודל מניח כי לשינויים בשערי חליפין יש השפעה משמעותית על השוק. שינויים בשערי החליפין נתפסים ככלי בעל חשיבות במדיניות הכלכלית, שמאפשר למדינה להתמודד עם זעזועים חיצוניים. כאשר השוק מאופיין בתנאים עמידים יחסית לשינוי בשערי חליפין, יהיה תמריץ לאיחוד מוניטרי. זאת מכיוון שאובדן השליטה על שערי החליפין לא יהיה קריטי למדינה.
ההשפעה של שינויים בשערי חליפין תהיה נמוכה יחסית, ולכן התמריץ לאיחוד מוניטרי יהיה גבוה יותר, בתנאים הבאים:
פתיחות לסחר הדדי – ככל שהפתיחות גדולה יותר, המחירים נקבעים בשוק ברמה האזורית, ולכן לשינויים בשערי החליפין יהיו פחות השפעה.
מידת הגיוון של הכלכלה – כלכלה מגוונת תהיה פחות פגיעה לשינויים ספציפיים, ולכן שינויים בשער החליפין שלה יהיה כלי פחות משפיע.
ניידות - ניידות גבוהה יותר, בעיקר בשוק העבודה, מאפשרת התמודדות עם שינויים בשוק, וכך מקטינה את השפעה של שינויים בשערי המטבע.
יתרונות וחסרונות באיחוד מוניטרי

לאיחוד מוניטרי יתרונות וחסרונות שונים, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה פוליטית. מידת האטרקטיביות של איחוד מוניטרי בעיני מדינה תלויה בין השאר באופי הכלכלה שלה ובמידת החשיבות שהיא מייחסת לעצמאות מוניטרית.
איחוד מוניטרי משמעו ויתור חלקי או מלא של המדינה על היכולת לשלוט על המדיניות המוניטרית שלה. באיחוד מוניטרי, המדינה מחויבת לתאם את המדיניות המוניטרית שלה עם המדינות האחרות באיחוד, או להישמע לבנק המרכזי שמנהל את האיחוד המוניטרי. מכיוון שמדיניות מוניטרית היא כלי בידי המדינה בכלכלה פוליטית, הצטרפות לאיחוד מוניטרי משמעה אובדן כלי שליטה זה. מדינה החברה באיחוד מוניטרי אינה יכולה עוד לייסף או לפחת את הכסף שלה, לקבוע לבד את כמות הכסף הנמצא במחזור, או לשנות ריבית לטווח קצר באופן עצמאי. רמת המוכנות של המדינה להיפרד משליטה על המדיניות המוניטרית שלה תלויה בין השאר בעמדה שלה לגבי היכולת של מדיניות מוניטרית להתמודד עם תנודות של השוק. מדינה אשר רואה בשליטה על המדיניות המוניטרית כלי חשוב, תהיה מוכנה פחות לוותר עליו.
לאיחוד מוניטרי יש גם יתרונות. איחוד מוניטרי מבטל או מקטין את העלויות הנובעות מעסקאות המרת מטבע. בנוסף, הוא מבטל או מקטין את האי־ודאות הנובעת משינויים עתידיים בשערי המטבע. גורמים אלה יכולים להגביר את היעילות ולהגדיל את הכדאיות בסחר. למדינה כדאי יהיה להצטרף לאיחוד מוניטרי בתלות ברמת הסחר שלה עם מדינות אחרות. כאשר רמת הסחר היא גבוהה, התמריץ למעבר לאיחוד מוניטרי יהיה גבוה יותר. לכן גם למדינות עם שוק משותף, יהיה תמריץ גבוה יחסית לעבור לאיחוד מוניטרי.
איחוד מוניטרי בהיסטוריה

איחוד מוניטרי אינו ייחודי למערכת הכלכלית הבינלאומית הנוכחית. קיימות מספר דוגמאות של איחודים מוניטריים לפני המאה ה-20:
גוש הרייכסטאלר (Reichsthaler) – איחוד מוניטרי של מדינות צפון גרמניה, שהיוו את האימפריה הרומית הקדושה. איחוד המטבע החל בשנת 1566, ונמשך עד למאה ה-19.
1857 – איחוד מטבע בין מדינות גרמניה לבין אוסטריה.
1860 – איחוד הלירה האיטלקית, כחלק מתהליך איחוד המדינות האיטלקיות.
1865 - איחוד המטבע הלטיני בין צרפת, בלגיה, שווייץ ואיטליה.
איחוד מוניטרי במאה ה-21

במאה ה-21 פועלים מגוון של איחודים מוניטריים. חלק מהמנגנונים הם רשמיים, וחלקם הם בלתי רשמיים או רשמיים למחצה.
דוגמאות:
גוש האירו – איחוד מוניטרי של 19 מדינות מתוך 28 החברות באיחוד האירופי. מדינות הגוש משתמשות במטבע האירו (Euro), והמדיניות המוניטרית של הגוש מנוהלת על ידי הבנק האירופי המרכזי (ECB). השימוש הווירטואלי באירו החל כבר בינואר 1999, ובינואר 2002 הוחלפו המטבעות והשטרות הלאומיים באירו. לצד מדינות הגוש, משתמשות באירו גם מונקו, סן מרינו וקריית הוותיקן, על סמך הסכם פורמלי עם הקהילה האירופית. המדינות אנדורה, מונטנגרו וקוסובו עברו גם הן לשימוש במטבע, אך ללא הסכם פורמלי.
האיחוד המוניטרי והכלכלי של מערב אפריקה (WAEMU) – איחוד של בנין, בורקינה פאסו, חוף השנהב, גינאה, מאלי, ניז'ר, סנגל וטוגו, אשר משתמשות בפרנק CFA מערב אפריקני. השימוש במטבע החל בדצמבר 1945, כאשר צרפת, השליטה הקולוניאלית באותה התקופה, אשררה את הסכם ברטון וודס (Bretton-Woods).
איחוד מוניטרי הוא כלי בידי מדינות או מנפיק מטבע דהוא להתמודדות עם לחצים מוניטריים. בבחירה האם להקים או להצטרף לאיחוד מוניטרי, על המדינות לשקול את הכדאיות הכלכלית, אל מול הסכנה בוויתור על שליטה במדיניות המוניטרית. לצד שיקולים כלכליים, עשויים להיות בידי המדינה שיקולים ולחצים פוליטיים, חיצוניים ופנימיים, אשר ישפיעו על הבחירה להצטרף לאיחוד מוניטרי. המעבר למטבע משותף מהווה ויתור על רכיב בזהות הלאומית, ועשויה להיות לו התנגדות משמעותית מבית. ניתן לשער כי הצלחתו של האירו תשמש כזרז לאזורים אחרים בהחלטה האם לעבור למטבע משותף ואיחוד מוניטרי מפותח.
ביבליוגרפיה

Central Bank of West African States, "A History of the CFA France," N.D., https://web.archive.org/web/20101206092738/http://www.bceao.int/internet/bcweb.nsf/pages/umuse1 (accessed: May 4, 2010).
de Grauwe, Paul. Economics of Monetary Union. Oxford: Oxford University Press, 2005.
European Central Bank. "The Euro: Introduction." N.D., http://www.ecb.int/euro/intro/html/map.en.html (accessed: May 4, 2010).
Frankel, Jeffrey A., and A.K Rose. "The Endogeneity of the Optimum Currency Area Criteria." Economic Journal 108(1998): 1009-1025.
Jovanović, Miroslav N. International Economic Integration: Limits and Prospects. London: Routledge, 1998.
Kenen, Peter B. and E.E. Meade. Regional Monetary Integration. Cambridge : Cambridge University Press, 2008.
Kindleberger, Charles P. A Financial History of Western Europe. New York: Oxford University Press, 1993.
Levitt, Malcolm and C. Lord. The Political Economy of Monetary Union. London : Macmillan Press, 2000.
Mundell, R.A "Theory of Optimum Currency Areas." American Economic Review 51(1961): 657-665.
Tarkka, Juha. "The North European Model of Early Central Banking." Joint Deutsche Bundesbank and Bank of Finland Conference, October 2007, http://www.bundesbank.de/download/vfz/konferenzen/20071108_09_eltville/paper_tarkka.pdf (accessed: May 4, 2010].)
Wyplosz, Charles. "EMU: How and Why It Might Happen." The Journal of Economic Perspectives 11, no. 4 (1997): 3-21.
הערות שוליים

↑  Miroslav N. Jovanović, International Economic Integration: Limits and Prospects (London: Routledge, 1998), 171.
↑  לדיון בנקודה זו, ראה: Peter B. Kenen and E.E. Meade, Regional Monetary Integration (Cambridge : Cambridge University Press, 2008), 3-4.
↑  Peter B. Kenen and E.E. Meade, Regional Monetary Integration (Cambridge : Cambridge University Press, 2008), 10-11.
↑  Peter B. Kenen and E.E. Meade, Regional Monetary Integration (Cambridge : Cambridge University Press, 2008), 171-172.
↑  R.A Mundell, "Theory of Optimum Currency Areas," American Economic Review 51(1961): 657.
↑  Jeffrey A. Frankel and A.K Rose, "The Endogeneity of the Optimum Currency Area Criteria," Economic Journal 108(1998): 1011.
↑  Charles Wyplosz, "EMU: How and Why It Might Happen," The Journal of Economic Perspectives 11, no. 4 (1997): 8-9.
↑  Paul De Grauwe, Economics of Monetary Union (Oxford: Oxford University Press, 2005), 5.
↑  Paul De Grauwe, Economics of Monetary Union (Oxford: Oxford University Press, 2005), 65.
↑  Paul De Grauwe, Economics of Monetary Union (Oxford: Oxford University Press, 2005), 85.
↑  Malcolm Levitt and C. Lord, The Political Economy of Monetary Union (London: Macmillan Press, 2000), 14-15.
↑  Juha Tarkka, "The North European Model of Early Central Banking," Joint Deutsche Bundesbank and Bank of Finland Conference, October 2007, http://www.bundesbank.de/download/vfz/konferenzen/20071108_09_eltville/paper_tarkka.pdf (accessed: May 4, 2010)
↑  Charles P. Kindleberger, A Financial History of Western Europe (New York: Oxford University Press, 1993), 10.
↑  Charles P. Kindleberger, A Financial History of Western Europe (New York: Oxford University Press, 1993), 11.
↑  Charles P. Kindleberger, A Financial History of Western Europe (New York: Oxford University Press, 1993), 68-69
↑  European Central Bank, "The Euro: Introduction," N.D., http://www.ecb.int/euro/intro/html/map.en.html (accessed: May 4, 2010].)
↑  Central Bank of West African States, "A History of the CFA France," N.D., http://www.bceao.int/internet/bcweb.nsf/pages/umuse1 (accessed: May 4, 2010)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543395105171  BnF: cb13318452k (data)  GND: 4188829-7  LCCN: sh85086789  NDL: 00564462  NKC: ph123096
אנה מלובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בת 52 בערך) טוטייב, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 
אנה מלובה (ברוסית: Анна Малова; נולדה ב-1971) היא דוגמנית ורופאה רוסייה.
ביוגרפיה

מלובה נולדה בעיירה במחוז ירוסלבל ובילדותה התאמנה בהתעמלות אומנותית. לאחר סיום השכלתה התיכונית, היא החלה ללמוד רפואה במוסד הרפואי בירוסלבל.
בשנת 1993 מלובה השתתפה בתחרות היופי דוגמנית העל של פורד רוסיה, תחרות הבוחרת את הדוגמנית שתייצג את רוסיה בתחרות דוגמנית העל העולמית הנערכה במוסקבה. באותה שנה מלובה הייתה בין המועמדות בתחרות היופי המקומית "מיס וולגה", תחרות שבמסגרתה היא נבחרה לסגנית ראשונה. ההישג זיכה את מלובה בהעפלה לתחרות מיס רוסיה, שבמהלכה היא זכתה בתואר סגנית ראשונה.
בשנת 1994 מלובה זכתה בתואר "מיס הים הבלטי" בתחרות שנערכה בפינלנד, וייצגה את רוסיה בתחרות היופי הבינלאומית של מיס עולם.
ב-1996 מולבה היגרה לארצות הברית, ושימשה כפרזנטורית של מספר חברות מסחרית שונות.
ב-2010 נעצרה על החזקת סמים. ניהלה מערכת יחסים עם הקומיקאי גארי שנדלינג.
אנה מיול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1970 (בת 54) רייקיאוויק, איסלנד 
 מוקד פעילות:  איסלנד 
 סוגה:  ג'אז 
 www.annamjoll.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה מיול (באיסלנדית: Anna Mjöll; נולדה ב-7 בינואר 1970) היא זמרת איסלנדית.
ביוגרפיה

מיול נולדה ברייקיאוויק, אמה זמרת ומנחת טלוויזיה ואביה מוזיקאי, בגיל שש החלה לנגן בגיטרה ולאחר מכן החלה לנגן גם בפסנתר ובצ'לו, בגיל שמונה עשרה החלה לעבוד כזמרת במסעדה. היא למדה בסורבון שבצרפת ולאחר מכן עברה תקופה ללוס אנג'לס.
היא ייצגה את איסלנד באירוויזיון 1996 עם השיר "Sjúbídú" והייתה במקום ה-13.
ב-2006 לקחה חלק בכתיבה ובביצוע של מספר שירים עבור הסרט "For Your Consideration". ב-2009 הוציאה את האלבום הראשון שלה "The Shadow Of Your Smile", ב-2010 יצא אלבומה השני "Christmas Jazzmaz".
ב-2018 נישאה למוזיקאי ולמפיק פטריק לאונרד.