stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטה בודימיר
קריירת מועדונים > מיורקה

ב־15 בינואר 2019, בודימיר הושאל למועדון הספרדי מיורקה. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון הבלארי ב־3 בפברואר בבעיטת עונשין מסוג פננקה בניצחון ביתי 0–2 על אלקורקון. באותו משחק הוא קיבל כרטיס אדום והורחק. ב־27 ביוני, לאחר שהמועדון עלה ללה ליגה, בודימיר כבש את השער הראשון במשחק הגמר של הליגה השנייה. באותו משחק מחקה מיורקה פיגור 0–2 במשחק הראשון והביסה את דפורטיבו דה לה קורוניה 3–0. לאחר מכן חתם בודימיר על חוזה קבוע תמורת 2.2 מיליון אירו.
במהלך עונת 2019/2020 בלה ליגה בודימיר כבש 13 שערים.
קריירת מועדונים > אוססונה

ב־5 באוקטובר 2020, בודימיר הושאל לקבוצה אוססונה מהלה ליגה לעונת 2020/2021.
ב־7 ביוני 2021, אוסאסונה הודיעה על החתמת בודימיר על חוזה קבוע עד יוני 2025.
קריירה בין־לאומית

ב־27 באוגוסט 2020, במהלך אימון קדם העונה, זומן בודימיר על ידי מאמן נבחרת קרואטיה, זלטקו דאליץ', לסגל משחקי ליגת האומות 2020/2021 בספטמבר מול פורטוגל וצרפת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב־7 באוקטובר בניצחון 2–1 במשחק ידידות נגד שווייץ, ובישל למריו פאשליץ' את שער הניצחון. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב־11 בנובמבר בתיקו 3–3 במשחק ידידות נגד טורקיה. הוא נגע בכדור עם המרפק במהלך תנועתו לכיבוש השער, אך השופט לא שם לב לכך.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024.
דובניום

ערך זה עוסק ביסוד כימי. אם התכוונתם לגרסה של Node.js בשם "Dubnium", ראו .
.
דּוּבְּנִיוּם (באנגלית: Dubnium), הידוע גם בשם האניום (Hahnium), הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר שסמלו הכימי Db ומספרו האטומי 105. זהו היסוד השני בקבוצת היסודות העל-כבדים וה-13 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים. הדובניום רדיואקטיבי ביותר, ולאיזוטופ היציב ביותר שלו, 268Db, זמן מחצית חיים של קצת יותר מיממה, דבר המקשה מאוד על חקר היסוד.
דובניום אינו מופיע באופן טבעי בכדור הארץ והוא מיוצר באופן מלאכותי. המכון המאוחד למחקר גרעיני (JINR) הסובייטי היה הראשון לגלות את היסוד באפריל 1970, ומיד לאחר מכן, המעבדה הלאומית לורנס ברקלי (LBNL) האמריקאית הכריזה על גילויו ביוני 1970. שתי הקבוצות הציעו שמות משלהם ליסוד והשתמשו בשמות אלו מבלי הסכמה עולמית, ורק בשנת 1993 נפתר הסכסוך על הגילוי וצוות חקירה רשמי מארגון ה-IUPAC החליט לתת קרדיט לשתי הקבוצות, ובשנת 1997 קבע הארגון את שם היסוד להיות דובניום, על שם העיר דובנה, מקום מושבו של המכון המאוחד למחקר גרעיני.
על פי מחקרים תאורטיים, דובניום אמור להימצא במחזור השביעי ובקבוצה החמישית בטבלה המחזורית, מתחת לוונדיום, ניאוביום וטנטלום. על כן, תכונותיו הכימיות, כגון מספר אלקטרוני הערכיות, וקיום דרגת חמצון +5 דומיננטית ויציבה, צפויות להיות דומות לתכונותיהם של יסודות אלו. מהמחקרים המועטים שנעשו על יסוד זה, נראה כי היסוד מתנהג באופן הרבה יותר דומה לניאוביום מאשר לטנטלום, בניגוד למצופה.
הקדמה

גרעיני האטום הכבדים נוצרים בתגובות היתוך גרעיניות שמאחות שני גרעינים שונים בעלי גודל שונה זה בזה. ככל שההפרש בין המסות של שני הגרעינים המגיבים גדול יותר כך קיים סיכוי גדול יותר שיעברו היתוך. גרעיני האטום הכבד יותר מבין השניים הופכים למטרה, ומופצצים באלומת חלקיקים של גרעיני האטום הקל יותר. שני גרעינים יכולים לעבור היתוך גרעיני רק אם הם קרובים מספיק זה אל זה. באופן טבעי, גרעינים (שמטענם הוא חיובי), דוחים זה את זה דחייה אלקטרוסטטית. הכוח החזק יכול להתגבר על דחייה זאת, אך רק כשהגרעינים במרחק זעום זה מזה. לכן אלומת הגרעינים מואצת למהירות של כעשירית ממהירות האור, על מנת ליצור מצב בו הדחייה האלקטרוסטטית היא אפסית ביחס למהירות האלומה, וחלקיקי האלומה יוכלו להתקרב מספיק למטרה. למרות זאת, רוב הגרעינים שייתקרבו זה לזה יישארו ביחד במשך כ- 10^{-20} שניות ואז יפרדו (לא בהכרח באותו הרכב כמו לפני התגובה), במקום לעבור היתוך וליצור גרעין אחד, וככל שהגרעין אותו מנסים לייצר כבד יותר, כך הסיכוי שהגרעינים יעברו היתוך קטן.
אם היתוך אכן מתרחש, המיזוג הזמני (הנקרא "גרעין מורכב") נמצא במצב מעורר. בכדי לחזור מהמצב המעורר למצב יציב יותר, הגרעין המורכב עובר ביקוע גרעיני או פולט נייטרון אחד או יותר, ובכך משחרר את אנרגיית העירור. תהליך זה מתרחש בערך ב 10^{-16} שניות הראשונות שלאחר ההיתוך. האלומה עוברת דרך המטרה ומגיעה לחלק הבא, המפריד. אם גרעין חדש נוצר, הוא ייסחף עם האלומה אל המפריד. במפריד, הגרעין החדש מופרד משאר הגרעינים (של האלומה המקורית וכל תוצרי הלוואי האחרים) ומועבר לגלאי מוליך למחצה שעוצר את הגרעין. המיקום בו נעצר הגרעין נרשם בגלאי, שבנוסף מסמן את האנרגיה של הגרעין ואת הזמן שלקח לו להגיע אליו. תהליך זה לוקח כ- 10^{-6} שניות, ועל מנת לזהותו, על הגרעין לשרוד לפחות את משך הזמן הזה. בנוסף, הגלאי רושם את המיקום הזמן והאנרגיה כשהגרעין מגיע לדעיכה.
יציבות הגרעין תלויה בכוח החזק, שהטווח שלו קצר מאוד, וככל שהגרעין יהיה גדול יותר כך תקטן השפעתו של הכוח על הנוקליאונים בקצוות הגרעין. בנוסף לכך, על הגרעין פועלים כוחות פירוק בעקבות הדחייה האלקטרוסטטית בין הפרוטונים בגרעין, ולעומת הכוח החזק, לדחייה האלקטרוסטטית טווח ארוך. לכן הגרעינים של היסודות הכי כבדים יתפרקו בעיקר על ידי סוגי דעיכה שנגרמים מדחייה אלקטרוסטטית: דעיכת אלפא וביקוע ספונטני (אנ'). דעיכת אלפא נמדדת על ידי חלקיקי אלפא (גרעיני הליום עם שני פרוטונים ושני נייטרונים; מסומנים גם ב־ {\ce {^4He}}) שנפלטו, ואת תוצרי הדעיכה ניתן לזהות בקלות עוד לפני זיהוי הדעיכה עצמה בגלאי. אם דעיכה כזאת או סדרה של דעיכות כאלה נותנת גרעין ידוע, את הגרעין המקורי של התגובה ניתן יהיה לקבוע אריתמטית במדידה עקיפה. ביקוע ספונטני, לעומת זאת, מייצר כמה סוגי גרעינים כתוצרים ולכן לא ניתן לקבוע מהם את הגרעין המקורי.
אם כן, המידע היחד המתקבל כאשר מסנתזים את אחד היסודות העל-כבדים הוא המיקום, האנרגיה והזמן של הגעת החלקיק לגלאי ושל דעיכתו. לאחר מכן, כתלות בתוצאות, ניתן להסיק כי זהו אכן יסוד חדש ושהתוצאות לא היו יכולות להיגרם על ידי שום חלקיק ידוע אחר. או, שהמידע שהתקבל אינו מספיק כדי להסיק שזהו אכן יסוד חדש ואין שום הסבר אחר חוץ מלהסיק שהיו שגיאות שהפריעו בתהליך.
גילוי > רקע

אורניום, שמספרו האטומי הוא 92, הוא היסוד הכבד ביותר שקיים באופן טבעי בכדור הארץ, ויסודות כבדים ממנו נוצרים רק באופן מלאכותי. הייצור המלאכותי הראשון של יסוד חדש – נפטוניום, שמספרו האטומי הוא 93 – התרחש בשנת 1940 על ידי צוות מארצות הברית. במשך השנים הבאות מדענים אמריקאים ייצרו יסודות עד מנדלביום, שמספרו האטומי הוא 101, בשנת 1955. החל מהיסוד ה-102, נוצרה תחרות בין האמריקאים לסובייטים על גילוי יסודות חדשים וקבלת ההכרה על כך.
גילוי > דיווחים על גילוי

הדיווח הראשון על גילוי יסוד 105 היה של המכון המאוחד למחקר גרעיני (JINR) הממוקם בדובנה, במחוז מוסקבה, רוסיה, באפריל 1968. המדענים הפציצו גרעיני 268Am באלומת יוני 22Ne, ודיווחו על קרינות אלפא באנרגיות של 9.4MeV (עם  t_{1/2}=0.1-3\ s) ו-9.7MeV (עם  t_{1/2}>0.05\ s), ואחריהן קרינת אלפא שדומה לזו של האיזוטופ 256103 או 257103. בהתבסס על השערות תאורטיות ושתי דעיכות האלפא שבאו לאחר מכן, המדענים שייכו את שתי הדעיכות הראשונות ל-261105 ו-260105 בהתאמה.
התגובה שהתרחשה בניסוי זה היא:
איזוטופים

לדובניום מספר אטומי של 105, ולכן הוא יסוד על כבד. בדומה ליסודות על כבדים אחרים, הוא אינו יציב ומתפרק במהירות. האיזוטופ בעל זמן מחצית החיים הארוך ביותר של דובניום הוא  {\ce {^268Db}}, ולו זמן מחצית חיים של כיממה. לא ידוע על קיומם של איזוטופים יציבים של דובניום, ולפי הערכות של המכון המאוחד למחקר גרעיני, לדובניום לא יהיו איזוטופים בעלי זמן מחצית חיים גדול מכיממה. כל איזוטופי הדובניום נוצרים אך ורק באופן מלאכותי.
זמן מחצית החיים הקצר של הדובניום מגביל את האפשרות לעשות בו ניסויים, והגבלה זאת קשה עוד יותר כיוון שאת האיזוטופ הכי יציב שלו מאוד קשה לייצר. ליסודות עם מספר אטומי נמוך יותר יש איזוטופים יציבים יותר, עם יחס נייטרונים לפרוטונים נמוך יותר מאשר ליסודות עם מספר אטומי גבוהה. ולכן בייצור המלאכותי של היסוד, גרעיני המטרה ואלומת החלקיקים הדרושים ליצירת אותו איזוטופ, יכילו פחות נייטרונים ממה שצריך בכדי ליצור את האיזוטופים הכי יציבים.
בכל ייצור רק מספר אטומים בודדים של  {\ce {^268Db}} יכולים להיווצר בכל פעם, ולכן מדידת זמן החיים משתנה באופן ניכר במהלך המדידה. בשלושה ניסויים, נוצרו בסך הכל 23 אטומי דובניום, עם זמן מחצית חיים של  28_{-4}^{+11} שעות.
האיזוטופ השני הכי יציב של דובניום הוא  {\ce {^270Db}}, והוא יוצר בכמות עוד יותר קטנה – 3 אטומים בסך הכל, עם זמני מחצית חיים של 33.4 שעות, 1.3 שעות ו-1.6 שעות. שני אלו הם האיזוטופים הכבדים ביותר של דובניום נכון לעתה. ושניהם נוצרו על ידי דעיכה של יסוד כבד יותר ( {\ce {^288Mc}} ו־ {\ce {^294Ts}}) במקום על ידי ייצור ישיר, כיוון שהניסויים לייצורם תוכננו במקור בדובנה עם אלומות של  {\ce {^48Ca}}, בגלל מסתו. הגרעין של  {\ce {^48Ca}} הוא הגרעין היציב עם עודף הנייטרונים הכי גדול. מה שמסייע בסינתוז אטומים כבדים עם עודף נייטרונים. אך עבור אטומים גדולים מאוד הסבירות שהקלציום יעבור היתוך נמוכה, ולכן לא מייצרים את האיזוטופים עם עודפי הנייטרונים של דובניום באופן ישיר בדרך זו אלא על ידי דעיכה של אטום כבד יותר.
האיזוטופ הראשון של דובניום שיוצר היה  {\ce {^261Db}} שיוצר בשנת 1968. לדובניום 13 איזוטופים רדיואקטיביים.
איזוטופים > היסטורית סינתוז האיזוטופים

| האיזוטופ | המטרה | האלומה | תוצאת הניסיון |
| --- | --- | --- | --- |
|  {\ce {^257Db}} |  {\ce {^209Bi}} |  {\ce {^48Ti}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^258Db}} |  {\ce {^207Pb}} |  {\ce {^51V}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^258Db}} |  {\ce {^209Bi}} |  {\ce {^49Ti}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^259Db}} |  {\ce {^205Tl}} |  {\ce {^54Cr}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^259Db}} |  {\ce {^208Pb}} |  {\ce {^51V}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^259Db}} |  {\ce {^209Bi}} |  {\ce {^50Ti}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^263Db}} |  {\ce {^232Th}} |  {\ce {^31P}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^263Db}} |  {\ce {^236U}} |  {\ce {^27Al}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^263Db}} |  {\ce {^241Am}} |  {\ce {^22Ne}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^264Db}} |  {\ce {^249Cf}} |  {\ce {^15N}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^265Db}} |  {\ce {^238U}} |  {\ce {^27Al}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^265Db}} |  {\ce {^243Am}} |  {\ce {^22Ne}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^265Db}} |  {\ce {^249Bk}} |  {\ce {^16O}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^265Db}} |  {\ce {^250Cf}} |  {\ce {^15N}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^267Db}} |  {\ce {^244Pu}} |  {\ce {^23Na}} | התגובה טרם נוסתה |
|  {\ce {^267Db}} |  {\ce {^248Cm}} |  {\ce {^19F}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^267Db}} |  {\ce {^249Bk}} |  {\ce {^18O}} | התגובה הצליחה |
|  {\ce {^267Db}} |  {\ce {^254Es}} |  {\ce {^13C}} | התגובה נכשלה |
איזוטופים > היסטורית סינתוז האיזוטופים > היתוך חם

קטע זה עוסק בסינתוז גרעיני דובניום על ידי תגובות היתוך "חם" (hot fusion). אלו תגובות אשר יוצרות גרעין באנרגיית עירור גבוהה (בין  40\ \mathrm {MeV}  ל- 50\ \mathrm {MeV} ), דבר המוריד את סיכויי הגרעין לשרוד את ההיתוך. לאחר מכן הגרעינים המעוררים חוזרים למצב יציב על ידי פליטת 3 עד 5 נייטרונים.
{\ce {^{232}Th\ (^{31}P,xn)\ ^{263-x}Db\ \ (x=5)}}
ישנם דיווחים מועטים על כך שתגובה זו נחקרה בשנת 1989 על ידי צוות במעבדת FLNR ב-JINR. מקור אחד מציין שהניסוי לא צלח ולא התגלו אטומים בתגובה, בעוד מקור אחר מציין כי בניסוי התגלו  {\ce {^258Db}} ו-5 נייטרונים.
{\ce {^{238}U\ (^{27}Al,xn)\ ^{265-x}Db\ \ (x=4,5)}}
בשנת 2006, כחלק מניסוי על השימוש באורניום כמטרה ביצירת גרעינים כבדים, צוות המעבדה הלאומית לורנס ברקלי בהובלת קן גרגוריץ חקר את התגובה הזו ואת הפליטות של 4 ו-5 נייטרונים שלה.
{\ce {^{236}U\ (^{27}Al,xn)\ ^{263-x}Db\ \ (x=5,6)}}
תגובה זו נחקרה לראשונה במכון המאוחד למחקר גרעיני על ידי אנדרייב וצוותו בשנת 1992. הצוות הצליח לזהות  {\ce {^257Db}} ו- {\ce {^258Db}} בפליטות של 6 נייטרונים ו-5 נייטרונים (בהתאמה), עם תשואות של 75pb ו-450pb בהתאמה.
{\ce {^{243}Am\ (^{22}Ne,xn)\ ^{265-x}Db\ \ (x=5)}}
שני הניסיונות הראשונים לסנתז את יסוד 105 בוצעו ב-1968 פליורוב בדובנה, רוסיה. הצוות זיהה שתי דעיכות אלפא אותן הן שייכו ל- {\ce {^260Db}} ו- {\ce {^261Db}}. הם חזרו על ניסויים שוב בשנת 1970 במטרה לבחון האם היו גם ביקועים ספונטניים (אנ'), והם זיהו פעילות של  2.2s\ SF אותה הן שייכו ל- {\ce {^261Db}}.
{\ce {^{241}Am\ (^{22}Ne,xn)\ ^{263-x}Db\ \ (x=4,5)}}
{\ce {^{248}Cm\ (^{19}F,xn)\ ^{267-x}Db\ \ (x=5)}}
{\ce {^{249}Bk\ (^{18}O,xn)\ ^{267-x}Db\ \ (x=4,5)}}
{\ce {^{249}Bk\ (^{16}O,xn)\ ^{265-x}Db\ \ (x=4)}}
{\ce {^{250}Cf\ (^{15}N,xn)\ ^{265-x}Db\ \ (x=4)}}
{\ce {^{249}Cf\ (^{15}N,xn)\ ^{264-x}Db\ \ (x=4)}}
{\ce {^{254}Es \ (^{13}C, xn) \ ^{265-x}Db}}
איזוטופים > היסטורית סינתוז האיזוטופים > דעיכת גרעינים כבדים יותר

איזוטופים של דובניום נצפו גם בדעיכות של גרעינים כבדים יותר. התצפיות עד כה מסוכמות בטבלה שלהלן:
| הגרעין הכבד יותר | איזוטופ הדובניום שנצפה |
| --- | --- |
 {\ce {^294Ts}}:  {\ce {^270Db}}
 {\ce {^288Mc}}:  {\ce {^268Db}}
 {\ce {^287Mc}}:  {\ce {^267Db}}
 {\ce {^282Nh}}:  {\ce {^266Db}}
 {\ce {^267Bh}}:  {\ce {^263Db}}
 {\ce {^266Bh}},  {\ce {^278Nh}}:  {\ce {^262Db}}
 {\ce {^265Bh}}:  {\ce {^261Db}}
 {\ce {^272Rg}}:  {\ce {^260Db}}
 {\ce {^262Bh}},  {\ce {^266Mt}}:  {\ce {^258Db}}
 {\ce {^261Bh}}:  {\ce {^257Db}}
 {\ce {^260Bh}}:  {\ce {^256Db}}
איזוטופים > איזומרים

(קטע זה עוסק באיזומרים של איזוטופים של דובניום, כלומר איזוטופים במצב מעורר)
{\ce {^{260m}Db}} – נתונים עדכניים על דעיכתו של  {\ce {^272Rg}} מראים שלחלק משרשראות הדעיכה שעוברות דרך  {\ce {^260Db}} יש זמן חיים ארוך בהרבה מהמצופה. דעיכות אלו קושרו לדעיכה איזומרית של קרינת אלפא עם זמן מחצית חיים של כ-19 שניות. דרושים מחקרים נוספים על מנת לקבוע יותר על האיזומר.
{\ce {^{258m}Db}} – ראיות למצב איזומרי של האיזוטופ  {\ce {^258Db}} נמצאו ממחקרים על  {\ce {^262Bh}} ועל  {\ce {^266Mt}}. ראיות אלה מצביעות כי לדעיכות של לכידת אלקטרון (EC) יש זמן חיים שונה מאשר לאלו שנוצרו מדעיכת אלפא. ולכן הוסק כי קיים מצב איזומרי של  {\ce {^258Db}} שנוצר מדעיכה זו, עם זמן מחצית חיים של כ-20 שניות. דרושים מחקרים נוספים על מנת לקבוע יותר על האיזומר.
{\ce {^{257m}Db}} – מחקר בנושא היווצרות ודעיכה של  {\ce {^257Db}} הוכיח כי קיים לאיזוטופ זה מצב מעורר. במקור, גילו כי  {\ce {^257Db}} עובר דעיכה על ידי פליטת אלפא עם האנרגיות 9.16 MeV, 9.07 MeV ו-8.97 MeV. מחקר של הקשר בין דעיכות אלו ל- {\ce {^253Lr}}, הראה כי הדעיכה של 9.16 MeV שייכת לאיזומר אחר של האיזוטופ –  {\ce {^{257m}Db}}.
איזוטופים > מערכי דעיכה

{\ce {^257Db}}
השערת השונות הגדולה של זכרים

שתי עקומות התפלגות לשני המינים מציגות את תוצאות מבחני ASVAB (אנ'). בעקומה של הגברים (כחול) השונות הגדולה יותר מניבה ערכים גבוהים יותר בקצוות הנמוכים והגבוהים ביחס לעקומה של הנשים (וורוד) שהיא בעלת ערכים גבוהים יותר במרכז העקומה
השערת השונות הגדולה של זכרים (באנגלית: greater male variability hypothesis) קובעת כי תכונות של זכרים בעלות שונות גדולה יותר מאשר אצל נקבות. אף על פי שההשערה דנה בתכונות פיזיות, פסיכולוגיות וגנטיות אצל מיני בעלי חיים דימורפיים רבים, לעיתים קרובות היא נדונה ביחס ליכולת הקוגניטיבית של בני אדם, שם נצפה כי גברים אנושיים נוטים להיות בעלי אינטליגנציה גבוהה מאוד או נמוכה מאוד ביחס לנשים.
היסטוריה

את הרעיון של שונות זכרית גדולה יותר, לפחות ביחס למאפיינים הפיזיים, ניתן לייחס לכתביו של צ'ארלס דרווין. כאשר הציג את תאוריית הברירה הזוויגית שלו בספר מוצא האדם. בספר ציין דרווין כי אצל מינים רבים, כולל בני אדם, זכרים נטו להראות שונות רבה יותר מאשר נקבות. כדוגמה הציג דרווין מידות של אברי גוף כאשר בכולם נמצאה שונות גבוהה יותר אצל הזכרים מאשר אצל הנקבות (עמוד 275). מנקודת מבט של הקהילה הרפואית בתקופה זו עדויות אלו הצביעו על היכולות הפיזיות הגדולות יותר של גברים לעומת נשים.
מאחר שדרווין היה סקרן לגבי הבדלי המינים ברחבי כל ממלכת החי, השונות בבני אדם לא הייתה נושא עיקרי במחקריו. הראשון שביצע מחקר מקיף בנושא על בני אדם היה הסקסולוג הבלוק אליס. ב-1894 פרסם מחקר בו הוקדש פרק שלם להשערת השונות הגדולה של זכרים. בפרק זה הציג מספר מחקרים וממצאים התומכים בטענות שיש שוני רב יותר בין תכונות פיזיות ומנטליות של גברים מאשר של נשים.
בתחילת מאה ה-20

לאחר פרסומיו של אליס התמיכה בהשערת השונות הגדולה של זכרים התחזקה בתחילת המאה העשרים. תשומת לב החוקרים עברה לכיוון חקר השונות ביכולות המנטליות, בין השאר עקב הופעתם של מבחנים נפשיים סטנדרטיים לבחינת מנת משכל, שאפשרו הערכת מנת המשכל בצורה אובייקטיבית יותר. אחד התומכים הנלהבים של ההשערה היה אדוארד לי תורנדייק שטען בספרו Sex in Education מ-1906 כי למרות שההבדלים ביכולת האינטלקטואלית הממוצעת בין המינים נראו זניחים, הבדלי השונות היו ברורים.
המתנגדת הבולטת להשערה הייתה לטה הולינגוורת' שבחנה רישומי 1,000 מקרים במרפאות לבריאות הנפש וקבעה כי למרות שמספר הגברים בעלי בעיות נפשיות גדול יותר הדבר נובע מאיבחון שגוי. הולינגוורת' הסבירה שגברים מתמודדים עם ציפיות חברתיות גדולות יותר מנשים. כתוצאה מכך, לעיתים קרובות התגלו ליקויים בגברים בגיל מוקדם יותר, בעוד שלא ניתן היה לגלות ליקויים דומים אצל נשים מכיוון שהציפיות מהן נמוכה יותר ולכן, ליקויים בנשים יידרשו להיות מובהקים יותר מאלה שבגברים כדי להתגלות בגילאים דומים.
מחקרים בעת המודרנית

במאה ה-21 החלה התעוררות מחודשת בסוגיית השערת השונות הגדולה של זכרים בעיקר בהבדלים המגדריים כשהדגש הוא על יכולות קוגניטיביות של בני אדם. לפי חלק מהמחקרים נמצא, כי השערת השונות נכונה עבור מבחני IQ בה יותר גברים נמצאים בקצוות ההתפלגות. המקור להבדלים אלו עדיין נתון לפרשנויות שונות ומוצג כתוצאה של הבדלים גנטיים, תרבותיים וחברתיים.
מטא-אנליזה מצאה מספר הבדלים במבנה המוח בין המינים. החוקרים מצאו עדות תומכת להשערת השונות הגדולה של זכרים בתת-קליפת המוח ובקליפת המוח.
שערוריות עקב תמיכה בהשערה

בקרב חלק מהחוגים החברתיים תמיכה בהשערה כי קיים הבדל קוגניטיבי בין נשים וגברים אינה מקובלת וגרמה למספר שערוריות.
בשנת 2005 כאשר נשיא הרווארד לשעבר לורנס סאמרס נאם בפני ועידת הלשכה הלאומית למחקר כלכלי בנושא המגוון המגדרי במקצועות המדע וההנדסה ואמר כי "זה נראה כי בתכונות אנושיות רבות ושונות - גובה, משקל, נטייה לפשיעה, מנת משכל כוללת, יכולת מתמטית, יכולת מדעית - יש עדויות יחסית ברורות לכך שלא משנה מה ההבדל בממוצע - עליו ניתן להתווכח - יש הבדל בסטיית התקן, ובשונות של אוכלוסיית הגברים והנשים." דבריו גרמו לתגובת נגד; סאמרס עמד בפני הצבעת אי אמון של הפקולטה לאמנויות ומדעים, מה שגרם להתפטרותו מנשיאות האוניברסיטה.
בשנת 2017 פרסמו טד היל (אנ'), פרופסור למתמטיקה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה וסרגי טבצניקוב פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה מאמר המסביר את השערת השונות בעזרת ברירה זוויגית. המאמר פרסום בכתב העת המתמטי New York Journal of Mathematics אך נגנז זמן קצר לאחר שפורסם, אירוע חריג מאוד בכתבי עת מדעיים. המאמר נגנז לאחר שגופים כגון WIM (נשים במתמטיקה) טענו שהמאמר עלול לדכא את שאיפותיהן של נשים ללמוד מתמטיקה והקרן הלאומית למדע הסירה את המימון ממחקריו של היל.. העורך שלח שוב את המאמר ל-Journal of Interdisciplinary Mathematics שפרסם אותו לאחר ביקורת עמיתים.
ראו גם

הבדלים בין המינים בפסיכולוגיה
הערות שוליים

↑  Man and Woman: A Study of Human Secondary Sexual Characters
↑  ex Differences in Variability in General Intelligence: A New Look at the Old Question באתר pubmed
↑  Global Sex Differences in Test Score Variability
↑  Sex differences in mental test scores, variability, and numbers of high-scoring individuals
↑  Greater male than female variability in regional brain structure across the lifespan
↑  Full Transcript: President Summers' Remarks at the National Bureau of Economic Research, Jan. 14 2005
↑  Academic Activists Send a Published Paper Down the Memory Hole
1652 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1651   1650  1649 |  דגל צרפת | 1652  בצרפת |  »»»  1653   1654   1655 |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-1652 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 1652
שנת 1652 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 665 שנות לאום.
מנהיגים

לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
אירועים חשובים

7 באפריל – פרונד: התרחש קרב בלנו.
נולדו

14 בפברואר – קאמי ד'אוסטן, דוכס טאלאר (נפטר ב-1728)
21 באפריל – מישל רול, מתמטיקאי (נפטר ב-1719)
נפטרו

קאמי ד'אוסטן, דוכס טאלאר
ישי שריד

| --- | --- |

 לידה:  1965 (בן 60 בערך) תל אביב 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית ישראלית, עברית 
 סוגה:  רומן
 נושאי כתיבה:  יהדות, השואה
 פרסים והוקרה:  הפרס הגדול לספרות בלשית (2011)  פרס ברנר (2023)  פרס סופי ברודי (2021)  פרס ברנשטיין (2016)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2023) 
 www.saridlaw.com
 
ישי שריד, 2019
ישי שריד (נולד ב-1965) הוא סופר ועורך דין ישראלי.
ביוגרפיה

שריד נולד בשנת 1965 בתל אביב לדורית ויוסי שריד. למד בבית הספר היסודי א.ד. גורדון בתל אביב. בשנים 1974–1977 התגורר עם משפחתו בקריית שמונה ולמד בבית הספר "מצודות". המשיך ללמוד בתיכון עירוני ה' בתל אביב.
שירת בצה"ל כקצין מודיעין ביחידה 8200 והגיע לדרגת רב-סרן במילואים.
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1994 התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין בישראל. בשנת 1999 קיבל תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד.
שריד התמחה אצל עו"ד אביגדור פלדמן ובפרקליטות מחוז תל אביב (פלילי), שם עבד גם כתובע. עבד כפרקליט במשרד עורכי דין ד"ר י. וינרוט ושות'. בשנת 2002 הפך לעורך דין עצמאי, ועוסק בליטיגציה מסחרית, בדיני חברות, במשפט מנהלי ובתביעות ייצוגיות. משמש גם כבורר במסגרת המוסד הישראלי לבוררות עסקית.
במסגרת עבודתו כפרקליט ייצג שריד לקוחות בעיקר בתחום המשפט האזרחי. דוגמאות לכך:
בין השנים 2006–2011 שימש כתובע חיצוני בשירות המשרד להגנת הסביבה, בהליכים פליליים נגד חברות ויחידים שזיהמו את הסביבה.
יצג את פרופ' שמואל קניאל בתובענה ייצוגית בעניין ריביות הבנקים, בסיומה שולם לציבור סך של 47 מיליון ש"ח.
יצג את משפחת החייל יהודה כץ, הנעדר מקרב סולטן יעקוב, בעתירה לבג"ץ לביטול ההכרזה עליו כחלל שמקום קבורתו לא נודע, ולאחר ביטול ההכרזה בתביעת נזיקין שהסתיימה בפיצוי כספי תקדימי למשפחה.
יצג משקיעים שהולכו שולל על ידי חברת טי.ג'י. איי בתביעה שהסתיימה בהשבת כספם.
יצג בהליכים בבית המשפט העליון בהם נקבעו הלכות תקדימיות, בין היתר בעניין מאבקי שליטה בחברות ובעניין "פורום לא נאות".
הגן על תושבות בשכונת הארגזים בתביעת פינוי שהוגשה נגדן, בהליך בו נקבעו עקרונות הזכאות לפיצוי כתנאי לפינוי.
יצג את משפחת החייל אורון שאול, לאחר שהוכרז תחילה כנעדר לאחר קרב שג'אעייה במבצע צוק איתן, בהליכים משפטיים לצורך קבלת מידע על גורלו.
יצג ילדים ממוצא פיליפיני, שנולדו וגדלו בישראל, בהליכים למניעת גירושם, אשר בהם עוגנו זכויות השימוע והטיעון שלהם (עמ"נ 45385-11-19).
בשנת 2018 הנחה יחד עם אפרת שפירא-רוזנברג את הסדרה "נקודת מפנה" ב"כאן 11".
ביוגרפיה > פעילות פוליטית ואזרחית

לקראת הבחירות לכנסת ה-21 בשנת 2019, הוצב במקום ה-102 ברשימת מרצ.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22, שהיו גם כן בשנת 2019, הוצב במקום ה-100 ברשימת המחנה הדמוקרטי.
בשנת 2022 נבחר כחבר בוועדת השמות הממשלתית. כשנה לאחר מכן, פרש מחברותו בוועדה עקב התנגדות לקריאת שמות להתנחלויות ומדיניות ממשלת הימין.
ביוגרפיה > כסופר

שריד כתב שמונה ספרים, שתורגמו לשפות שונות וזכו בפרסים:
חקירתו של סרן ארז (טרף קל) (הוצאת ידיעות אחרונות, 2000). סיפור חקירתו של קצין מצטיין שנחשד באונס חיילת. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 2000 בשם "טרף קל", ובמהדורה מחודשת בשנת 2021 בשם "חקירתו של סרן ארז". הספר תורגם לצרפתית.
לימסול (הוצאת עם עובד, 2009). סיפורו של חוקר שב"כ שמקבל משימה מיוחדת שקשורה במשורר מעזה ופעילת שלום מתל אביב. הספר תורגם לתשע שפות (אנגלית, צרפתית, גרמנית, סינית, טורקית, איטלקית, ספרדית, קטלנית ודנית), זכה ב"פרס הגדול לספרות בלשית" (אנ') בצרפת ובפרס הבינלאומי על שם מריסה ג'ורג'טי, שניתן בטריאסטה שבאיטליה. כמו כן היה מועמד ברשימה הסופית של פרס IMPAC(אנ') המוענק באירלנד.
גן נעמי (הוצאת עם עובד, 2013). סיפור שנה בחייה של הגננת נעמי, אשר נאבקת כנגד פינויה מהגן שהיא מנהלת ומביתה. הספר היה מועמד ברשימה הקצרה של פרס ספיר ותורגם לגרמנית.
השלישי (הוצאת עם עובד, 2015). הספר מספר את קורות ימיה האחרונים של מלכות יהודה עתידית, לאחר שמנהיג כריזמטי עולה על כס המלוכה ומתמנה לכהן גדול, בית המקדש השלישי מוקם ועבודת הקורבנות מתחדשת. הספר זכה בפרס ברנשטיין לספרות ותורגם לצרפתית, לאיטלקית ולערבית.
מפלצת הזיכרון (הוצאת עם עובד, 2017). היסטוריון צעיר מדווח ליו"ר יד ושם על האופן בו השתלט זיכרון השואה על חייו, במחקריו ובעיסוקו בהדרכת סיורים במחנות ההשמדה בפולין. הספר תורגם לאנגלית, גרמנית, איטלקית, צרפתית, פולנית, הונגרית, ספרדית וקטלנית. הספר נכלל ברשימת 100 הספרים הראויים לציון של הניו יורק טיימס לשנת 2020. הצגת יחיד המבוססת על הספר, בעיבוד ומשחק של השחקן בן יוסיפוביץ', זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל תיאטרונטו לשנת 2021 והוצגה בתיאטרון "הבימה".
מנצחת (הוצאת עם עובד, 2020). סיפורה של אביגיל, פסיכולוגית שהתמחתה בטיפול בהלומי קרב ובהכשרת לוחמים לשדה הקרב. היא מקיימת מערכות יחסים מורכבות עם מטופליה בעבר ובהווה, וגם עם הרמטכ"ל רוזוליו, אשר לו היא מייעצת לקראת המערכה הקרבה. בנה שאולי מתגייס לצנחנים, ומערכת הנאמנויות שלה מסתבכת. הספר תורגם לאנגלית, גרמנית, ספרדית וקטלנית.
מגלה החולשות, עם עובד, 2023. עוסק בזיו שמשתחרר מיחידת מודיעין מובחרת ומתחיל לעבוד בחברת היי־טק שפיתחה כלי פריצה לטלפונים חכמים. הוא מצטיין בעבודתו אבל משווע לאהבה ולחברות. הספר זיכה את שריד בפרס היצירה לסופרים עבריים ובפרס ברנר לשנת 2023.
הפאנליסט, עם עובד, 2024. הספר מספר אודות עיתונאי ותיק שהתפרסם בתחילת דרכו בזכות כתיבתו הרעננה והופעותיו התכופות בטלוויזיה, אולם בחלוף השנים דעכה הצלחתו, טוריו נדחקים לשולי העיתון, והוא כמעט נשכח. הוא מרגיש שהוא מאבד גם את אהבתה של אשתו אלונה. כאשר נקרית לפניו הזדמנות לחזור להופיע בטלוויזיה, בערוץ הפטריוטי, הוא נאחז בה כבגלגל הצלה, ומוכן לעשות הכול לשם כך.
ביוגרפיה > כסופר > פרסים על ספריו

בשנת 2016 זכה בפרס ברנשטיין לספרות על ספרו "השלישי".
בשנת 2023 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול, והודיע על תרומת סכום הפרס לפורום המשפחות השכולות הישראלי-פלסטיני.
ב-30 באוקטובר 2023 זכה שריד גם בפרס ברנר לספרות לשנת 2023 על ספרו "מגלה החולשות". סכום הפרס הוא 50 אלף שקל. חברי הוועדה נימקו את הבחירה בספר בכך שהוא "מעמת את הקורא עם תמה אוניברסלית שהמופעים שלה מתגלים במצב האנושי בכל פעם בדרך אחרת... ישי שריד בנה דמות מורכבת ומציג אותה ללא כחל וסרק, ללא התחסדות וללא הפניית אשמה".
נשוי לד"ר רחלי שיאון-שריד, בתם של יעל דיין ודב שיאון, מנהלת מחלקת טיפול נמרץ ילדים בבית החולים וולפסון. לזוג שלושה ילדים.