stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיסיסיפי (BB-23)
תכנון

שתי האוניות מסדרת מיסיסיפי הוזמנו על פי תנאי ההקצאה הימית של 1903, שקבעה הדחק מתוכנן מקסימלי של 13,000 טונות ארוכות (13,209 טונות). הגבול היה מאמץ שהובילו קציני צי בכירים, כולל האדמירל ג'ורג' דיואי וקפטן אלפרד תייר מהן, שהאמינו שכוח של אוניות מערכה קטנות יותר אך רבות יותר פרה-דרדנוט יתאים יותר לצורכי הצי. גורמים בקונגרס התנגדו גם לגודל ההולך וגדל, וחשוב מכך, לעלות של כל עיצוב אוניית מערכה חדשה. ההדחק המוגבל הסתכם בהפחתה של 3,000 טונות ארוכות (3,048 טונות) בהשוואה לסדרת קונטיקט הקודמת, שחייבה פשרות משמעותיות במהירות, בחימוש ושריון, מה שהפך אותם לתכנון גרוע שלא היה מסוגל לשרת עם הצי הראשי והוביל לסילוקם המהיר של האוניות משירות.
מיסיסיפי הייתה באורך כולל של 382 רגל (116 מטרים), רוחב של 77 רגל (23 מטרים) ושוקע של 24 רגל 8 אינץ' (7.52 מטרים). הדחק האונייה היה 13,000 טונות ארוכות בתפוסה סטנדרטית ועד 14,465 טונות ארוכות (14,697 טונות) במעמס מלא. האונייה הונעה על ידי מנועי קיטור תלת דרגתיים עם שני מדחפים עם קיטור שסופק על ידי שמונה דוודים פחמיים של Babcock & Wilcox שהועברו לשתי ארובות. המנועים דורגו להפיק 10,000 כוחות סוס (7,500 קילוואט) והעניקו מהירות מרבית של 17 קשרים (31 קמ"ש). תרני סריג הותקנו בשנת 1909. היה לה צוות של 744 קצינים ומלחים.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מילימטרים) L/45 בשני צריחים תאומים, בשני קצות המבנה העילי. שמונה תותחי 8 אינץ' (203 מילימטרים) L/45 הותקנו בארבעה צריחים תאומים, שניים בכל צד של כלי השיט באמצע האונייה. הסוללה המשנית הושלמה עם שמונה תותחי 7 אינץ' (178 מילימטרים) L/45 המורכבים בנפרד בקזמטים לאורך הגוף, שניים פחות מסדרת קונטיקט. להגנה מטווח קרוב מפני סירות טורפדו היא כללה סוללה של 12 תותחי 3 אינץ' (76 מילימטרים) L/50 (לעומת עשרים על סיפון אוניות הסדרה קונטיקט), שישה תותחי 3 פאונד ושני תותחי 1 פאונד. מערכת החימוש של האונייה הושלמה על ידי שני צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מילימטרים) שקועים בגוף האונייה.
חגורת השריון הראשית של האונייה הייתה בעובי 7–9 אינץ' (178–229 מ"מ), והצטמצמה ל-4–7 אינץ' (100–180 מ"מ) בשני הקצוות. זה הסתכם בהפחתה של שני אינץ' בהשוואה לסדרת קונטיקט. בצריחי תותחן הסוללה הראשיים היו חזיתות בעובי 12 אינץ' (305 מ"מ), מותקנים על גבי ברבטות בעובי 10 אינץ' (250 מ"מ). הסוללה המשנית שלה הייתה מוגנת על ידי שריון בעובי 7 אינץ' (180 מ"מ). למגדל הניווט הקדמי היו דפנות בעובי 9 אינץ' (229 מ"מ).
היסטוריית שירות > קריירה בארצות הברית > בנייה – 1910

האונייה הונחה במספנת William Cramp &amp; Sons בפילדלפיה ב-12 במאי 1904, הושקה ב-30 בספטמבר 1905 ונכנסה לשירות בצי ב-1 בינואר 1908 בשם USS מיסיסיפי. האונייה יצאה מפילדלפיה ב-15 בפברואר כדי להתחיל בניסויים ימיים שנמשכו בין ה-24 בפברואר ל-9 במרץ. היא נסעה למספנת הצי של פילדלפיה לצורך ציוד סופי ב-15 במרץ, ופתחה בניסויים נוספים החל מה-1 ביולי. במהלך החודשים הבאים, היא ביקרה בנמלים רבים לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית לפני שחזרה לפילדלפיה ב-10 בספטמבר לצורך תיקונים שנמשכו עד 1909.
ב-16 בינואר 1909, מיסיסיפי עזבה את פילדלפיה, בדרך לקי וסט, פלורידה דרך המפטון רודס. שם היא פגשה את אוניית המערכה מיין ושתי האוניות המשיכו דרומה להוואנה, קובה ב-25 בינואר, שם הן ייצגו את ארצות הברית בטקס השבעת הנשיא חוסה מיגל גומס. ב-28 בינואר היא הפליגה למפרץ גואנטנמו ולאחר מכן שייטה באזור עד 10 בפברואר, אז שובצה לפלגה השלישית של הצי האטלנטי. היא פגשה את הצי הלבן הגדול החוזר מול המפטון רודס והייתה נוכחת בסקירת הצי בנמל שם ב-22 בפברואר. מיסיסיפי חזרה למפרץ גואנטנמו ב-8 במרץ לאימון ירי שם באפריל. משם, היא חצתה את הים הקריבי כדי להפליג על נהר המיסיסיפי צפונה עד נאצ'ז, מיסיסיפי. לאחר מכן היא חזרה לחוף המזרחי של ארצות הברית, ועצרה בפילדלפיה ביוני ולאחר מכן באיסטפורט, מיין, לרגל חגיגות יום העצמאות ב-4 ביולי. אימוני ירי נוספים התבצעו במפרץ כף קוד, יחד עם תמרונים עם הצי האטלנטי וביקורים שונים בנמל עד ספטמבר. פעולות אלו הגיעו לשיאם בחגיגת הדסון-פולטון בספטמבר ובאוקטובר. לאחר תחזוקה תקופתית בפילדלפיה באוקטובר, היא ביקרה בניו אורלינס ובנמלים אחרים באזור לפני שחזרה לתיקונים נוספים בפילדלפיה.
מיסיסיפי יצאה לדרך ב-5 בינואר 1910, שוב פנתה לקובה, שם הצטרפה ליחידות האחרות של הצי האטלנטי לאימונים מ-12 בינואר עד 24 במרץ. לאחר מכן היא יצאה להמפטון רודס, הגיעה לשם ב-4 באפריל, ולקחה חלק באימון מטרה מאז ועד 28 באפריל. תיקונים נוספים הגיעו לאחר מכן בפילדלפיה, שנמשכו עד 16 ביולי. לאחר מכן היא ערכה אימוני טורפדו במיין בסוף יולי לפני שיצאה ליחידה מהמיליציה הימית של רוד איילנד לאימון ימי שכלל תרגילי טורפדו נוספים. באוגוסט היא יצאה דרומה להמפטון רודס לאימוני ירי ותרגול קרב עם הצי עד ספטמבר. ביקור נוסף במספנת הצי של פילדלפיה נמשך מה-5 באוקטובר עד ה-1 בנובמבר, ולאחר מכן היא ושאר הפלגה השלישית חצו את האוקיינוס האטלנטי כדי לבקר באירופה, כולל עצירות בגרייבסנד, בריטניה ובברסט, צרפת. בדרך חזרה למימי קובה, האוניות ערכו אימוני קרב מדומה. הם הגיעו למפרץ גואנטנמו ב-13 בינואר 1911, ובמהלך החודשיים הבאים ערך הצי שם את התמרונים השנתיים שלו.
היסטוריית שירות > קריירה יוונית

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בסוף החודש, החליט המלך הפרו-גרמני של יוון, קונסטנטינוס הראשון, להישאר נייטרלי. מדינות ההסכמה הנחיתו חיילים בסלוניקי ב-1915, שהיווה מקור למתח בין צרפת ליוון. בסופו של דבר, הצרפתים לכדו את הצי היווני ב-19 באוקטובר 1916. קילקיס הצטמצמה לצוות שלדי והוציאו את סדני העכוז עבור התותחים שלה כדי להפוך אותם לבלתי פעילים. כמו כן הוסרו ממנה כל התחמושת והטורפדות. בסופו של דבר, ממשלה פרו מדינות ההסכמה בראשות ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס החליפה את קונסטנטינוס והכריזה מלחמה על מעצמות המרכז. קילקיס, לעומת זאת, לא ראתה שירות פעיל עם בעלות בריתה החדשות של יוון, ובמקום זאת שימשה אך ורק להגנת הנמל עד סוף המלחמה.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, הצטרפה למנוס להתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה בים השחור. בזמן שתמכה בכוחות הצרפתים והבריטים שהגנו על סבסטופול באפריל 1919, קילקיס צפתה במרידות בכמה אוניות מערכה צרפתיות. הצוות שלה התגרה במורדים הצרפתים על ידי תליית דמה מהסקריה. לאחר מכן חזרה קילקיס ליוון. במהלך מלחמת יוון–טורקיה שלאחר מכן שירתה קילקיס כתמיכה בנחיתות לתפיסת השטח העות'מאני. ב-15 במאי 1919, היא וזוג משחתות ליוו שיירה של שישה אוניות תובלה שהובילו את הכוחות שהוטל עליהם כיבוש סמירנה וסביבותיה. קילקיס נשאה את אדמירל משנה קאלולידס, ששימש לאחר מכן כמושל הצבאי של העיר. הצי העות'מאני נכלא על ידי מדינות ההסכמה לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, ולכן לא סיפק התנגדות לפעילות הצי היווני.
במרץ 1920 הוצבה קילקיס בקונסטנטינופול כחלק מצי מדינות ההסכמה, שהורכב בעיקר מספינות מלחמה בריטיות. צוותי האוניות תרגלו פעולות נחיתה כדי לתמוך בחיל המצב שכבש את העיר, אך במקרה רק צוותים מהספינות הבריטיות עלו לחוף. קילקיס עזבה את הזירה כדי לייצג את יוון במהלך סקירת הצי בספיטהד כדי לכבד את המלך ג'ורג' החמישי ביום הולדתו, 3 ביוני 1920. ביולי, קילקיס וזוג משחתות ליוו שיירה ובה 7,000 חיילי רגלים, 1,000 חיילי ארטילריה ו-4,000 פרדות לפנדרמה. בין ספינות הצי היווני שתמכו בנחיתות עם קילקיס היו הסיירת המשוריינת גאורגיוס אברוף והמשחתות אאטוס, לאון ולרקס, ואוניית בית-חולים. נחיתות התרחשו גם בארגלי מעברו השני של ים מרמרה. ב-19 ביולי יצאה קילקיס עם כמה ספינות תובלה ועם נושאת המטוסים הימיים הבריטית ארק רויאל, שסיפקה סיור אווירי לכוחות היוונים. המבצעים הגיעו לסיומם בספטמבר 1922 כאשר הצבא היווני נאלץ לפנות את סמירנה דרך הים, יחד עם מספר נכבד של אזרחים מאסיה הקטנה. הצי הוביל במהלך הפינוי בסך הכל 250,000 חיילים ואזרחים. קילקיס ולמנוס עזבו את סמירנה בערב ה-8 בספטמבר.
קילקיס עברה תיקונים ושדרוגים בשנים 1926–1928 אך כבר הייתה מיושנת עקב מהירות נמוכה ולוח חופשי נמוך. האונייה שיפצה מחדש את הדוודים שלה במהלך השיפוץ הזה. ב-29 בנובמבר 1929, הצי ההלני הודיע כי קילקיס תוצא משירות ותתפרק לגרוטאות. כתוצאה מכך, בשנת 1930, גאורגיוס אברוף החליפה אותה כאוניית הדגל של הצי. אף על פי כן, קילקיס נשארה בשירות הצי עד 1932. לאחר מכן הוצאה האונייה מהצי הפעיל ושימשה כספינת אימונים. התקוממות כושלת בצי היווני במרץ 1935 הובילה להפעלת קילקיס מחדש בתגובה לתפיסתו של גאורגיוס אברוף על ידי המהפכנים. לאחר קריסת המרד, קילקיס שימשה כספינת אימונים לתותחנים נגד מטוסים.
היסטוריית שירות > קריירה יוונית > מלחמת העולם השנייה

ב-28 באוקטובר 1940 פלשה איטליה ליוון, ויזמה את מלחמת איטליה–יוון כחלק משאיפות ההתפשטות של הרודן האיטלקי בניטו מוסוליני. הצבא היווני הביס במהירות את האיטלקים והדף אותם בחזרה לאלבניה. פחות משבועיים לאחר מכן, הצי האיטלקי ניזוק קשות בפשיטה הבריטית על טאראנטו, מה שהפחית משמעותית את האיום שהציב הצי המלכותי האיטלקי על הצי היווני. מתחילת הסכסוך, קילקיס שימשה כסוללה צפה שבסיסה בסלמיס. תותחי חילוף ממנה ומלמנוס הועסקו כסוללות חוף ברחבי יוון.
ב-6 באפריל 1941 פלש הוורמאכט הגרמני ליוון כדי לתמוך בבת בריתה האיטלקית בסכסוך הקפוא. מתכננים בריטיים הציעו להשתמש באונייה כדי לחסום את תעלת קורינתוס על ידי הטבעתה בכניסה הדרומית לתעלה, אך היוונים סירבו, והעדיפו להשתמש בספינה כספינת בסיס אם ייאלצו לסגת מסלמיס. האונייה הותקפה בבסיס הצי סלמיס על ידי מפציצי צלילה יונקרס Ju 87 שטוקה ב-23 באפריל 1941, במהלך הפלישה הגרמנית. קילקיס ניסתה לצאת לדרך כדי להתחמק מההתקפות, אך היא נפגעה מכמה פצצות וטבעה בנמל. שרידי האונייה הוצפו מחדש ופורקו לגרוטאות בשנות ה-50.
מיסיסיפי במהלך האבזור
מיסיסיפי לאחר שהותקן תורן הסריג האחורי שלה ב-1909
הסיפון של מיסיסיפי, מראה סירה מעופפת של קרטיס AB על סיפון האונייה
קילקיס או למנוס בנמל בארצות הברית
קילקיס מותקפת על ידי מפציצים גרמנים
ספרינג ואלי

| --- | --- |
סמל ספרינג ואלי

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 מחוז:  מחוז רוקלנד
 ראש העיר:  אלן מ. סיימון
 שטח:  2.1 מייל רבוע
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  33,066 (2020)
 קואורדינטות:  41°06′52″N 74°02′52″W﻿ / ﻿41.1144°N 74.0478°W﻿ / 41.1144; -74.0478 
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 www.villagespringvalley.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ספרינג ואלי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ספרינג ואלי(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהספרינג ואלי(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהספרינג ואלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ספרינג ואלי (באנגלית: Spring Valley, בתרגום לעברית: "עמק המעיין") הוא יישוב (אנ') בתחומן של שתי עיירות, ראמאפו וקלארקסטאון, במחוז רוקלנד, ניו יורק, ארצות הברית. הוא ממוקם צפונית ליישוב צ'סטנאט רידג', מזרחית ליישובים איירמונט ומונסי, ודרומית ליישוב הילקרסט, 22 מיל (35 קילומטרים) צפונית למנהטן ו-5 מיל (8 קילומטרים) צפונית לגבול עם ניו ג'רזי. אוכלוסיית ספרינג ואלי מנתה 33,066 איש במפקד האוכלוסין של 2020, מה שהופך אותה לקהילה השנייה באוכלוסייתה במחוז רוקלנד, אחרי ניו סיטי. את היישוב משרת הכביש המהיר "Interstate 87" ותחנת הרכבת "New Jersey Transit".
הכניסה לספרינג ואלי
ספרינג ואלי ונהר ההדסון במבט מהאויר
היסטוריה

עד להקמת מסילת הברזל "New York & Erie Railroad" היה העמק בו ממוקם היישוב שומם לחלוטין. בעקבות הקמת המסילה החלו להבנות בתים בודדים בעמק, ובשנת 1842 כבר הופיע העמק ברישומי חברת הרכבת כמקום מיושב, אותו כינתה החברה "פאסקאק" על שמו של נחל הזורם באזור. בפי התושבים כונה העמק סקוטלנד, על שם מולדתם של המתיישבים המקומיים. בתקופה מאוחרת יותר החליטו תושבי האזור לקרוא למקום Spring Valley, 'עמק המעיין', על שמו של מעיין גדול הנובע בעמק.
היסטוריה > אירועים משמעותיים

בשנת 1914, ביקר הנשיא תאודור רוזוולט בספרינג וואלי ונאם נאום פוליטי בבית ספר תיכון מקומי.
ב-21 ביולי 1919 נפתח התיאטרון המקומי, "the Valley Theatre".
בשנת 1929, המושל, פרנקלין דלאנו רוזוולט, היה הנואם הראשי בחגיגת ארבע ביולי.
בשנת 1948, במסגרת קמפיין הבחירות שלו, עצר הנשיא הארי טרומן בתחנת הרכבת ספרינג ואלי, נאם נאום בחירות קצר מתוך הרכבת והמשיך בנסיעה.
בשנת 2007 נבחר ראש עיריית ספרינג ואלי, ג'ורג' דרדן, לסגן נשיא ועידת ראשי הערים העולמית במהלך ועידת ראשי הערים השנתית ה-23 של הארגון שהתקיימה בפורט-או-פרנס, האיטי. הארגון כולל ראשי ערים מהוועידה הלאומית של ראשי ערים שחורים ומאיחוד הכפרים האפריקאים, ומטרתו לטפח מערכות יחסים בונות בין ראשי ערים ברחבי העולם.
בתקופה הנוכחית נערכים צעדי התחדשות עירונית באזור מרכז העיר, הכוללים בין היתר הרס מבנים נטושים ברחוב הראשי והקמת בנייני מסחר ומגורים חדשים.
במאה ה-20 הוקם באזור התעשייה של מרכז העיר ספרינג ואלי מרכז תעשייה והפצה של חברת "Sarafan Auto Supply"', שסיפק חלקי חילוף ומערכות צבאיות בכל רחבי העולם. שלושה דורות ממשפחת סרפן המקומית ניהלו את העסק, והוא שכן במקום למעלה מ-50 שנה. בהמשך עזב המפעל את ספרינג ואלי, אך במגרש בו הוא עמד עדיין קיימים רבים מהמבנים המקוריים שבנה ג'יקוב סרפן, מקים המפעל.
היסטוריה > שחיתות בספרינג ואלי

ב-4 באוגוסט 2014, ראש העיר דמזה דלהום נכלא בכלא המחוזי לאחר שבית המשפט העליון במדינה הרשיע אותו בזלזול בצו בית המשפט שאסר עליו לפתוח את המרכז האזרחי של הכפר לאירוח מחנה הקיץ שבבעלותו.
בשנת 2015, ראש העיר לשעבר של ספרינג ואלי, נורמי ג'סמין, הורשעה בבית המשפט הפדרלי במחוז הדרומי של ניו יורק בקבלת תרומות כשוחד בעד קידום של מרכז קהילתי ואולם הסעדה מקומי. היא הורשעה גם בסחיטה והונאת בחירות וריצתה תקופת מאסר של ארבע שנים.
ביוני 2015, סגן ראש עיריית ספרינג ואלי לשעבר, ג'וזף דסמארט, נידון לשלוש שנות מאסר פדרלי בגין חלקו בפרשיית שחיתות.
בנובמבר 2017, בכיר בעיריית ספרינג ואלי, Vilair Fonvil, הורשע בגניבת 11,000 דולר מתוכנית מחנה קיץ עירונית.
גאוגרפיה

ספרינג ואלי ממוקם בקואורדינטה 41°6′52″N 74°2′52″W﻿ / ﻿41.11444°N 74.04778°W﻿ / 41.11444; -74.04778 (41.114445, −74.047771).
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לכפר שטח כולל של 5.2 קילומטרים רבועים (2.0 מילים רבועים), מתוכם 0.01 קילומטרים רבועים (0.004 מילים רבועים) (0.10%) מים.
נתונים סטטיסטיים

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1880 | 810 |  | — |
| 1890 | 1,028 |  | 26.9% |
| 1910 | 2,353 |  | — |
| 1920 | 3,818 |  | 62.3% |
| 1930 | 3,948 |  | 3.4% |
| 1940 | 4,308 |  | 9.1% |
| 1950 | 4,500 |  | 4.5% |
| 1960 | 6,538 |  | 45.3% |
| 1970 | 18,112 |  | 177.0% |
| 1980 | 20,537 |  | 13.4% |
| 1990 | 21,802 |  | 6.2% |
| 2000 | 25,464 |  | 16.8% |
| 2010 | 31,347 |  | 23.1% |
| 2020 | 33,066 |  | 5.5% |
נכון למפקד האוכלוסין האמריקאי לשנת 2010, התגוררו בכפר 31,347 אנשים. ההרכב הגזעי של הכפר היה 39.4% לבנים, 36.8% שחורים, 0.6% אינדיאנים אמריקאים, 3.8% אסייתים, 0.1% מאיי האוקיינוס השקט, 15.6% מגזע אחר ו-3.7% מעורבי גזע. 30.6% היו היספנים או לטינים.
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000, התגוררו בכפר 25,464 נפשות, 7,566 משקי בית ו-5,523 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 12,122.7 אנשים לכל מייל רבוע (4,681.8/קמ"ר). נמנו 7,812 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 3,719.1 למייל רבוע (1,436.3/קמ"ר). ההרכב הגזעי של הכפר היה 32.23% לבנים, 59.98% אפרו-אמריקאים, 0.40% אינדיאנים, 5.56% אסייתים, 0.25% ילידי האיים הפסיפיים, 5.33% מגזעים אחרים ו-6.26% מעורבי גזע. היספנים או לטינים היו 15.40% מהאוכלוסייה.
42.2% מתוך משקי הבית כללו ילדים מתחת לגיל 18, 44.4% היו זוגות נשואים, 21.4% אמהות חד הוריות, ו-27.0% משקי בית לא משפחתיים. ב-20.6% מכלל משקי הבית התגוררו בודדים, ו5.9% היו בודדים בני 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 3.33 וגודל המשפחה הממוצע היה 3.79. 32.1% מבני היישוב היו מתחת לגיל 18, 10.7% בין 18 ל-24, 31.7% בין 25 ל-44, 18.8% בין 45 ל-64, ו-6.7% בני 65 ויותר. הגיל החציוני היה 29 שנים. על כל 100 נקבות, היו 98.7 זכרים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 95.0 גברים.
ההכנסה החציונית למשק בית בכפר הייתה 41,311 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 42,097 דולר. לגברים הייתה הכנסה חציונית של 31,182 דולר לעומת 26,350 דולר לנשים. ההכנסה לנפש בכפר הייתה 14,861 דולר. 18.7% מהאוכלוסייה ו-15.2% מהמשפחות היו מתחת לקו העוני, 24.2% מהם מתחת לגיל 18 ו-16.5% מבני 65 ומעלה חיו מתחת לקו העוני.
בספרינג ואלי מתגוררת האוכלוסייה האפרו-אמריקאית והקריבית הגבוהה ביותר במחוז רוקלנד. היישוב כולל גם אוכלוסייה גדולה של ילידי האיטי וג'מייקה, יחד עם אוכלוסייה היספאנית גדולה.
אתרי תיירות ועניין

משרד הדואר הפדרלי – 7 North Madison Avenue.
ספריית פינקלשטיין – Chestnut Street 24 – נבנתה ב-1940. מציעה ספרים, מפות וקבצים על ההיסטוריה של מחוז רוקלנד ואירועים חדשותיים מקומיים.
מוזיאון ומרכז למידה על השואה – 17 South Madison Avenue – תערוכת קבע המשלבת גרפיקה, מונטאז'ים, חפצים ותצוגות אורקוליות לפי סדר האירועים של מלחמת העולם השנייה והשואה. מוצגות בו גם תערוכות אמנות מתחלפות.
הכנסייה האפיסקופלית של סנט פול – 26 South Madison Ave – הכנסייה נוספה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-2008.
Spring Valley (תחנת מטרו-צפון) – הכיכר העירונית, רחוב ראשי צפון 1.
תיכון ספרינג ואלי – כביש 59.
משרד הדואר האמריקאי – North Madison Avenue (NRHP).
Spring Valley Memorial Park  – Memorial Park Dr – פארק גדול במרכז ספרינג ואלי המכיל בין היתר בריכת שחייה, מגרשי טניס, כדורגל וכדורסל.
הקהילה החרדית ביישוב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה בילו יהודים רבים מהעיר ניו יורק את חופשת הקיץ בספרינג ואלי. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכו אתרי הנופש גדולים בהרי הקטסקיל ובאזורים אחרים ב"חגורת הבורשט" לפופולריים יותר בקרב הנופשים היהודים, זאת על חשבון מלונות ספרינג ואלי שנותרו ריקים. בתקופה זו החלו מחירי הנדל"ן המקומי לרדת וקבוצות חסידיות רבות החלו להתיישב באזור.
הערות שוליים

↑  נכון ל-09/2022
↑  הממשל המקומי במדינת ניו יורק מחולק לחטיבות אדמיניסטרטיביות. ערים  מחולקות לתת חטיבות בעלות אוטונומיה ועצמאות חלקית המכונות עיירות, שמחולקות אף הן ליישובים
↑  שהוא חלק ממערכת הכבישים "New York State Thruway"
↑  "Former Spring Valley Mayor Noramie Jasmin Sentenced to Four Years in Prison for Extortion and Fraud Charges". 7 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Siemaszko, Corky. "New York State Sen. Malcolm Smith corruption case: trail leads to probe of real estate dealings by Spring Valley, New York, Mayor Noramie Jasmin, Deputy Mayor Joseph Desmaret". New York Daily News.
↑  Lerner, Jane. "Spring Valley: Desmaret gets 3 years for corruption". The Journal News.
↑  Lieberman, Kim Redmond and Steve. "Spring Valley corruption trial: Trustee Vilair Fonvil found guilty". The Journal News.
↑  "US Gazetteer files: 2010, 2000, and 1990". United States Census Bureau. 2011-02-12. נבדק ב-2011-04-23.
↑  "Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Spring Valley village, New York". United States Census Bureau. נבדק ב-6 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Spring Valley, NY Population - Census 2010 and 2000 Interactive Map, Demographics, Statistics, Quick Facts - CensusViewer". censusviewer.com.
↑  "U.S. Census website". United States Census Bureau. נבדק ב-2008-01-31.
↑  "A photographer bears witness to the gentrification of his childhood home". www.1854.photography. נבדק ב-2021-06-17.
↑  Zeliger, Robert.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562239005171  LCCN: n84064726  MusicBrainz: 5b233560-dc30-4a36-9755-24a1025c5431  VIAF: 134915740   WorldCat (עם VIAF): 134915740 
משרד הדואר האמריקאי, ספרינג ואלי, ניו יורק, ארצות הברית
וירג'יניה המערבית (BB-48)

| --- | --- |
אוניית צי ארצות הברית קולורדו מפליגה מחוץ לניו יורק, 1932
אוניית צי ארצות הברית קולורדו מפליגה מחוץ לניו יורק, 1932
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  אוניות המערכה מסדרת קולורדו
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ניופורט ניוז שיפבילדינג 
 הוזמנה:  5 בדצמבר 1916
 תחילת הבנייה:  12 באפריל 1920
 הושקה:  17 בנובמבר 1921
 תקופת הפעילות:  1 בדצמבר 1923 – 9 בינואר 1947 (23 שנים)
 אחריתה:  נגרטה ב-1959
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  33,100 טון (סטנדרט)
 אורך:  190.27 מטר
 רוחב:  29.67 מטר
 שוקע:  9.30 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21 קשרים
 גודל הצוות:  1,080 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  15,000 ק"מ
 הנעה:  טורבינות קיטור בהספק 28,900 כוחות סוס (21.6 מגה-וואט)
 אמצעי לחימה
 חימוש:  שמונה תותחים בקוטר 16 אינץ' (406 מ"מ)   14 תותחים בקוטר 5 אינץ' (127 מ"מ)   4 תותחים בקוטר 3 אינץ' (76 מ"מ)   2 צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
אוניית המערכה וירג'יניה המערבית (BB-48) הייתה אוניית המערכה הרביעית מסדרת קולורדו, אם כי מכיוון שווושינגטון בוטלה, היא הייתה החברה השלישית והאחרונה בסדרה שהושלמה. סדרת קולורדו הוכיחה את עצמה כשיא סדרת אוניות המערכה הסטנדרטיות שנבנו עבור הצי של ארצות הברית בשנות ה-10 וה-20; האוניות היו בעצם חזרה על סדרת טנסי הקודמת, למעט הסוללה הראשית, שגדלה לשמונה תותחי 16 אינץ' (406 מ"מ). וירג'יניה המערבית נבנתה בין הנחת השדרית שלה ב-1920 לבין כניסתה לצי ב-1923. האונייה בילתה את שנות ה-20 וה-30 בביצוע תרגילי אימון שגרתיים, כולל בעיות הצי השנתיות, שסיפקו ניסיון רב ערך למלחמה הקרובה בזירת האוקיינוס השקט.
וירג'יניה המערבית עגנה ב-Battleship Row בבוקר ה-7 בדצמבר 1941 כאשר יפן תקפה את פרל הארבור, והכניסה את ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. האונייה ניזוקה קשות מטורפדות, טבעה במים הרדודים, אך לאחר מכן הוצפה ונבנתה מחדש בהרחבה במהלך 1943 ועד אמצע 1944. היא חזרה לשירות בזמן למערכת הפיליפינים, שם הובילה את מערך הקרב האמריקני בקרב מצר סוריגאו בלילה שבין 24 ל-25 באוקטובר. שם, היא הייתה אחת מאוניות המערכה האמריקאיות הבודדות שהשתמשו במכ"ם שלה כדי לזהות מטרה בחושך, מה שאיפשר לה לירות בשייטת יפנית במה שהייתה הפעולה האחרונה בין אוניות מערכה בהיסטוריה הימית.
לאחר קרב מצר סוריגאו, האונייה נשארה בפיליפינים כדי לתמוך בחיילים שנלחמו במהלך קרב לייטה ב-1944 ולאחר מכן תמכה בפלישה למפרץ לינגאיין בתחילת 1945. האונייה השתתפה גם בקרבות איוו ג'ימה ואוקינאווה מאוחר יותר באותה שנה, וסיפקה תמיכה אש נרחבת לכוחות הקרקע שפלשו לאיים אלו. במהלך הקרב האחרון, היא נפגעה מקמיקזה שגרם נזק מועט. לאחר כניעת יפן, וירג'יניה המערבית השתתפה בכיבוש הראשוני ולאחר מכן השתתפה במבצע מרבד קסמים, כשהיא נשאה חיילים ומלחים מהוואי לארצות הברית לפני שהושבתה ב-1946. היא הוצאה משירות ב-1947 והוצבה בצי העתודה של האוקיינוס השקט, שם נשארה עד 1959, אז נמכרה לגריטת ספינות ופורקה.
תכנון

בשנת 1916 הושלמה עבודת התכנון של הסדרה הבאה של אוניות המערכה שייבנו עבור צי ארצות הברית החל מ-1917. אוניות אלו היו עותקים כמעט ישירים של סדרת טנסי הקודמת, למעט הסוללה הראשית, שגדלה מתותחי 14 אינץ' (356 מילימטרים) לשמונה תותחי 16 אינץ' (406 מ"מ). סדרת קולורדו הוכיחה את עצמה כסדרה האחרונה של אוניות המערכה הסטנדרטיות.
וירג'יניה המערבית הייתה באורך כולל של 624 רגל (190 מטר), רוחב של 97 רגל 6 אינץ' (29.72 מטר) ושוקע של 30 רגל 6 אינץ' (9.30 מטר). הדחק האונייה היה 32,693 טון בתפוסה סטנדרטית ועד 34,130 טון במעמס מלא. האונייה הונעה על ידי ארבעה מנועים טורבו-חשמליים של ג'נרל אלקטריק עם קיטור שסופק על ידי שמונה דוודי Babcock & Wilcox המופעלים על ידי נפט. מערכת ההנעה של האונייה דורגה ב-28,900 כוחות סוס (21,600 קילוואט) והעניקו מהירות מרבית של 21 קשרים (39 קמ"ש), אם כי בניסויי מהירות היא הגיעה ל-31,268 כוחות סוס (23,317 קילוואט) ומהירות של 21.09 קשרים (39.06 קמ"ש). היה לה טווח שיוט רגיל של 8,000 מיילים ימיים (15,000 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש), אך היה ניתן להשתמש בשטח דלק נוסף בזמן מלחמה כדי להגדיל את הטווח שלה ל-21,100 מיילים ימיים (39,100 ק"מ) באותה מהירות. הצוות שלה מנה 64 קצינים ו-1,241 מלחים.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של שמונה תותחי 16 אינץ'/ 45 קליבר Mark 1 בארבעה צריחי תותחים על קו האמצע, שניים מקדימה ושניים מאחור בזוגות ירי-על. הסוללה המשנית כללה 16 תותחי 5 אינץ' (127 מ"מ)/ 51 קליבר, מותקנים בנפרד בקזמטים המקובצים במבנה העילי באמצע האונייה. היא נשאה סוללת נ"מ של שמונה תותחי 3 אינץ' (76 מ"מ)/ 50 קליבר בצריחים בודדים בזווית גבוהה. כמקובל באוניות ראשה של התקופה, היו לה צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ) מותקנים בגוף שלה מתחת לקו המים בכל צד רוחב. חגורת השריון הראשית של וירג'יניה המערבית הייתה בעובי 8–13.5 אינץ' (203–343 מילימטרים), בעוד הסיפון המשוריין הראשי היה בעובי עד 3.5 אינץ' (89 מילימטרים). בצריחי תותחי הסוללה הראשיים היו חזיתות בעובי 18 אינץ' (457 מילימטרים) ואילו חזיתות הברבטות היו בעובי 13 אינץ' (330 מילימטרים). למגדל הניווט שלה היו דפנות בעובי 16 אינץ' (406 מילימטרים).