stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Red Moon in Venus
הערות שוליים

↑  "Kali Uchis – Red Moon in Venus". vinylcollector.store (בצרפתית). נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Machin, Jennifer (12 בינואר 2022). "Kali Uchis' teasing of new music is a whole mood". Hypebae. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roiz, Jessica (21 באפריל 2022). "Kali Uchis Reveals Details About Third & Fourth Albums at 2022 Latin AMAs". Billboard. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Helfand, Raphael (2 בספטמבר 2022). "Kali Uchis drops new song "No Hay Lay"". The Fader. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kenneally, Cerys (9 בדצמבר 2022). "Kali Uchis hints that she's "turned in" a new album". Line of Best Fit. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Strauss, Matthew (19 בינואר 2023). "Watch Kali Uchis' Video for New Song "I Wish You Roses"". Pitchfork. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul, Larisha (19 בינואר 2023). "Kali Uchis Removes Someone From Her Life But Not From Her Heart on 'I Wish You Roses'". Rolling Stone. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richards, Will (22 בינואר 2023). "Kali Uchis announces new album 'Red Moon In Venus'". NME. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Anderson, Carys (23 בינואר 2023). "Kali Uchis Announces New Album Red Moon in Venus, 2023 Tour Dates". Consequence. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rolling Stone, The 100 Best Albums of 2023, Rolling Stone, ‏2023-11-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Catalog Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Top Current Album Sales, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑ Release formats for Red Moon in Venus on January 27, 2023:
"Red Moon In Venus Digital Album". Kali Uchis Official Store. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
"Red Moon In Venus Standard Vinyl". Kali Uchis Official Store. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
"Red Moon In Venus Red Vinyl - Online Exclusive". Kali Uchis Official Store. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
"Red Moon In Venus CD & Black Hoodie Box Set". Kali Uchis Official Store. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
"Red Moon In Venus Signed CD". Kali Uchis Official Store. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
"Red Moon in Venus". Apple Music (US). 27 בינואר 2023. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| קאלי אוצ'יס |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Isolation • Sin Miedo (del Amor y Otros Demonios) • Red Moon in Venus • Orquídeas |  |
| מיני-אלבומים | Por Vida • To Feel Alive |  |
| סינגלים | "Lottery" • "After the Storm" • "Time" • "Solita" • "Aquí Yo Mando" • "La Luz (Fin)" • "Telepatía" • "I Wish You Roses" |  |
| שירים אחרים | "Get You" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a100a7f2-137c-4e93-82b2-ac4f22dce244
ונוס עולה מהים

פסל ברונזה של ונוס העולה מהים שנעשה במאה ה-1 או ה-2. ונוס מוצגת סוחטת את שערה. הפסל התגלה בקורטרייק ונמצא כעת באוסף המוזיאון המלכותי של מארימונט .
ונוס עולה מהים (ונוס אנדיומדה) הוא אחד מהייצוגים האיקוניים של האלה ונוס (אפרודיטה), שהתפרסמה בציור אהוב מאוד על ידי אפלס שצויר במאה הרביעית לספירה. הציור אבד אך תיאור שלו קיים ב"תולדות הטבע" מאת פליניוס הזקן שם מוזכר שהצייר אפלס העסיק את קמפספה, פילגשו של אלכסנדר הגדול, כמודל שלו. לפי אתנאיוס, הרעיון של ונוס עולה מהים נתן השראה לפרינה, שבתקופת החגים של האלאוסיניה והפוסידוניה, שחתה לעיתים קרובות עירומה בים. קונכיית צדפה, שנמצאת לעיתים קרובות בייצוגים של ונוס עולה מהים, היא סמל של הפות הנשי.
הנושא מעולם לא נעלם לחלוטין באמנות המערבית, והתחדש מאוד בתקופת הרנסאנס האיטלקי, עם חיזוקים נוספים בתקופת הבארוק וברוקוקו, ובציור האקדמי של סוף המאה ה-19. לפחות דמות נשית עירומה אחת דרושה כדי לעסוק בנושא, מה שתרם לפופולריות שלו.
ימי קדם

על פי המיתולוגיה היוונית, אפרודיטה נולדה כאישה בוגרת מהים ליד פאפוס בקפריסין, מה שחידש תמיד את בתוליה. לעיתים קרובות חוזר מוטיב של האלה שסוחטת את שערה. הנושא חזר על עצמו לעיתים קרובות בעת העתיקה, ייצוג פיסולי מהמאה הרביעית מווילה גאלו-רומית באקוויטניה (מוזיאון הלובר) מעיד על המשך קיומו של המוטיב בשלהי העת העתיקה.
ציורו של אפלס נוצר עבור מקדש אסקלפיוס בקוס, ממנו נלקח לרומא על ידי אוגוסטוס כתשלום מס, והוצב במקדש הקיסר. בתקופת נירון, בגלל מצבו הרעוע, הוא הוחלף בעותק של הצייר דורותאוס. פליניוס הזקן, המתאר בפירוט את ציוריו הטובים ביותר של אפלס, ציין: "ונוס המגיחה מהים, שהוקדש על ידי אוגוסטוס המנוח לזיכרון מבורך במקדשו של יוליוס קיסר אביו [המאמץ], אשר נקרא 'האנדיומדה', זכה לשבחים בכתבים יווניים כמו יצירות אחרות, שנכבשו על ידי הזמן אך תהילתם לא התעמעמה."
דמותה של ונוס העולה מן הים היא אחת התמונות הבודדות ששרדו במערב אירופה, ללא שינוי מהותי מהופעתה הקלאסית, מהעת העתיקה ועד לשיא ימי הביניים.
ונוס עולה מהים, ציור קיר מפומפיי
הרנסאנס ואילך

מתוך רצונם של אמני הרנסאנס הקוראים את פליניוס הזקן לחקות את אפלס, ואם אפשר, להתעלות עליו, ונוס העולה מן הים כנושא לציור ופיסול עלתה שוב במאה ה-15: מלבד היצירה המפורסמת של בוטיצ'לי "הולדת ונוס" (גלריית אופיצי, פירנצה), יצירה מוקדמת נוספת היא התבליט של אנטוניו לומברדו מבית וילטון (מוזיאון ויקטוריה ואלברט).
יצירה נוספת של טיציאן, מ-1520, שהייתה השאלה לטווח ארוך על ידי הדוכס מסאת'רלנד, נקנתה על ידי הגלריה הלאומית של סקוטלנד ב-2003. היא מתארת את ונוס עומדת בים, סוחטת את שערה. הקונכייה ביצירה היא סמלית בלבד, כיוון שהיא אינה מקיימת אינטראקציה עם ונוס. הפסל של ג'אמבולוניה הוא גם דמות בודדת שסוחטת את שערה.
הנושא היה פופולרי בקרב ציירי הבארוק והרוקוקו, שהרכיבו קבוצות גדולות סביב האלה ונוס: כרובים, נימפות ים, סוסוני ים וטריטונים. ניתן לכנות אותם גם ניצחון ונוס, והושפעו כנראה על ידי "ניצחון גלתיאה" של רפאל (בערך 1514). ציור זה החליף את הציור של בוטיצ'לי, כבעל ההשפעה הדומיננטית על ציורי הנושא עד סוף המאה ה-19. ציורים ברוח זו כוללים את אלה של ניקולא פוסן (1635–1636, פילדלפיה), סבסטיאנו ריצ'י (בערך 1713, מוזיאון גטי), פייר-ז'אק קאז'ס, פרנסואה בושה (1740, סטוקהולם, ומוזיאון ארמיטאז' ב-1743 לערך). לקורנליס דה פוס יש ציור מקורי ופחות רשמי במוזיאון הפראדו.
פסלי הרוקוקו על הנושא היו עטופים בצניעות על הירכיים, אבל עירום נועז יותר פנה לפטרונים גברים מהמאה התשע-עשרה. תאודור שאסריאו עסק בנושא ב-1835; הוא חזר על מחוות סחיטת השיער ביצירתו המפורסמת ביותר "הטואלט של אסתר" (1841). הציור "ונוס עולה מהים" של ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, שהושלם לאחר שנים רבות בשנת 1848, הוא אחת היצירות המפורסמות ביותר של הצייר (מוזיאון קונדה).
הציור "הולדת ונוס" של אלכסנדר קבנל הוצג בסלון פריז בשנת 1863, ונקנה על ידי נפוליאון השלישי לאוסף האישי שלו.
נושא פופולרי כל כך, עם רמיזות של ארוטיקה המוצדקות בהקשר המיתולוגי שלו, היה בשל לדקונסטרוקציה מודרניסטית; בשנת 1870 ארתור רמבו עורר את דמותה של קלרה ונוס (ונוס מפורסמת) עם פגמים אנושיים מדי (deficits) בשיר סרדוני שהכניס את הצלוליט לספרות הגבוהה.
הציור "הולדת ונוס", מאת ויליאם אדולף בוגרו (1879), מדמיין מחדש את ההרכב של מסורת רפאל ופוסין, המשקף את הפופולריות המתמשכת של הנושא בקרב הציירים האקדמיים של סוף המאה ה-19. הוא הוצג בסלון פריז של 1879, ונקנה עבור מוזיאון לוקסמבורג. דמותה העירומה של ונוס תופסת את מרכז הקומפוזיציה, כשסביבה נאספים מעריצים רבים.
פבלו פיקאסו שיחזר את דמותה של ונוס העולה מהים כדמות המרכזית של ציורו המכונן "העלמות מאביניון" (1907), דקונסטרוקציה מודרניסטית של האייקון, ואחת מיצירות האמנות הבסיסיות של הקוביזם.
ונוס העולה מהים הציעה נושא טבעי למזרקה: לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון הבירה יש פסל ברונזה בגודל טבעי בדמותה, כך שמים משיערה של ונוס מטפטפים על הפסל, שעוצב על ידי חסיד קרוב של ג'אמבולוניה, סוף המאה השש עשרה.
הרנסאנס ואילך > המסע של סיבל ונוס מאנגולה לאיי הודו המערבית

בשנת 1793 יצר תומאס סטות'ארד תחריט בהשראת רפאל או הבארוק עבור המהדורה השלישית של בריאן אדוארדס "ההיסטוריה, האזרחית והמסחרית של המושבות הבריטיות באיי הודו המערבית". המסע של סיבל ונוס, מאנגולה לאיי הודו המערבית מתארת אישה אפריקאית בתפקיד ונוס. בהשתתפות שמונה מלאכים המנפנפים עליה בנוצות של יען או של טווס, היא אוחזת במושכות בזוג דולפינים שמושכים הלאה אל אמריקה את חצי הקונכייה עליה היא עומדת. קופידון מוצג בשמאל לתמונה בדומה לתיאור של נפטון המניף את דגל בריטניה. מימין נראה טריטון מביט לאחור אל ונוס סיבל וחובק את אחד הדולפינים. הדמות היא בעלת כוח נשי: שרירית, רזה ומעוטרת בשרשרת תכשיטים.
גלריה

דוגמאות מאוחרות יותר לייצוגים של ונוס עולה מהים
"ונוס העולה מהים", מאת טיציאן (הגלריה הלאומית של סקוטלנד)
"הולדת ונוס", מאת ויליאם אדולף בוגרו (מוזיאון ד'אורסה, פריז)
"הולדת ונוס" מאת אלכסנדר קבנל, 1863 (מוזיאון ד'אורסה, פריז)
"ונוס העולה מהים" מאת ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, הושלם בשנת 1848
"ונוס העולה מהים" מאת פול מנשיפ, 1927 (גלריה אדיסון לאמנות אמריקאית)
הערות שוליים

↑  פליני הזקן, "תולדות הטבע", xxxv.86–87.
↑  אתינאוס. Deipnosophistae, xiii.590F.
↑  Pliny, Historia Naturalis xxxv.91 Venerem exeuntem e mari divus Augustus dicavit in delubro patris Caesaris, quae anadyomene vocatur, versibus Graecis tantopere dum laudatur, aevis victa, sed inlustrata.
↑  Digital Collections, The New York Public Library. "(still image) The voyage of the Sable Venus, from Angola to the West Indies, (1793)". The New York Public Library, Astor, Lennox, and Tilden Foundation. נבדק ב-5 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ציור קיר של ונוס אנדיומנה, עם האלה סוחטת את שערה, מקאסה דל פרינסיפה די נאפולי בפומפיי
גלריית סנדרו בוטיצ'לי אופיצי, פירנצה 1484–1486
ניקולא פוסן, 1635–36, פילדלפיה
קורנליס דה פוס, מוזיאון הפראדו, לפני 1651
המסע של הסיבל ונוס מאנגולה לאי הודו המערבית
לאונרד אוילר

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1707 בזל, קנטון באזל, הקונפדרציה השווייצרית הישנה 
 פטירה:  18 בספטמבר 1783 (בגיל 76) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  שווייץ, גרמניה, רוסיה
 מקום קבורה:  בית הקברות הלוטרני סמולנסקי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בזל 
 מנחה לדוקטורט:  יוהאן ברנולי 
 מוסדות:  האקדמיה הרוסית למדעים של סנקט פטרסבורג (1727–1741)  האקדמיה הרוסית למדעים של סנקט פטרסבורג (1766)  אוניברסיטת סנקט פטרבורג  האקדמיה הפרוסית המלכותית למדעים 
 תלמידי דוקטורט:  ניקולס פוס 
 בן או בת זוג:  סלומאה אביגייל אוילר (1776–?)  קתרינה אוילר (1734–1773) 
 צאצאים:  יוהאן אוילר, כריסטוף אוילר, קרל אוילר 
 הערות:  נחשב לאחד המתמטיקאים הבולטים ביותר בכל הזמנים
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
לאונרד אוֹילֶר (בגרמנית: ‏Leonhard Eulerקובץ:De-Leonard Euler.ogg‏Ⓘ‏‏; 15 באפריל 1707 – 18 בספטמבר 1783) היה מתמטיקאי ופיזיקאי שווייצרי, שבילה את רוב חייו ברוסיה ובגרמניה. אוילר תרם תרומה מכרעת לתחומים רבים ומגוונים במתמטיקה. הוא גם הגה רבים מהמינוחים ומסימני המתמטיקה המודרניים. כמו כן, הוא ידוע בזכות עבודותיו במכניקה, באופטיקה ובאסטרונומיה.
אוילר נחשב למתמטיקאי המוביל של המאה ה-18 ולאחד מהבולטים ביותר בכל הזמנים. הוא פרסם 886 ספרים ומאמרים בימי חייו, ונחשב למתמטיקאי הפורה ביותר בהיסטוריה. ישנם מאות מושגים במתמטיקה הנקראים על שמו. אמרה המיוחסת לפייר-סימון לפלס באה לתאר את גדולתו והשפעתו של אוילר במתמטיקה: "למדו מאוילר, למדו מאוילר, הוא המאסטר של כולנו".
עבודתו של אוילר נגעה בתחומים רבים כל כך, שבמקרים רבים עבודתו היא החומר הכתוב הראשון שנמצא בנושא מסוים והוא אחראי להוכחות הראשונות בנושא זה, ולכן מתוך רצון להימנע מכך שכמעט כל דבר ייקרא על שמו של אוילר, חלק מתגליותיו וממצאיו משויכים לאדם הראשון בהיסטוריה שעסק או הוכיח בהם משהו לאחר מותו של אוילר.
ביוגרפיה

לאונרד אוילר נולד בבזל לפאול אוילר, כומר של הכנסייה המתוקנת, ולמרגרט ברוקר, שהייתה אף היא בת למשפחת כמרים. לאוילר היו שתי אחיות צעירות ממנו בשם אנה מריה ומריה מגדלנה. זמן קצר לאחר הולדתו היגרה משפחת אוילר מבזל לעיר רייהן, בה בילה אוילר את רוב ילדותו. פאול אוילר היה חבר של משפחת ברנולי ושל יוהאן ברנולי, שנחשב אז לאחד המתמטיקאים החשובים באירופה, ואשר השפיע רבות על אוילר הצעיר. את חינוכו המוקדם רכש אוילר בבזל, שם נשלח לגור עם סבתו. בגיל 13 נרשם ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת בזל, וב-1723, והוא בן 16 בלבד, הוענק לו תואר שני בפילוסופיה, על תזה שהשוותה בין הפילוסופיה של דקארט לזו של אייזק ניוטון. באותה התקופה הוא קיבל שיעורי אחר-הצוהריים במתמטיקה מיוהאן ברנולי, שעמד במהרה על כישרונו המתמטי יוצא הדופן של תלמידו החדש.
בהשפעת אביו, למד אוילר בתקופה זו תאולוגיה, יוונית ועברית, במטרה ללכת בדרכיו ולהיות כומר. לאחר שיוהאן ברנולי שכנע את פאול אוילר כי לאונרד נועד להיות מתמטיקאי דגול, התיר האב לבנו ללמוד מתמטיקה. ב-1726 השלים אוילר את עבודת הדוקטורט שלו על מהירות הקול, שכותרתה הייתה "De Sono". ב-1727 הוא נרשם לתחרות של האקדמיה הצרפתית למדעים, שעסקה באותה השנה במציאת המיקום האופטימלי של התרנים באוניה. הוא זכה במקום השני, והפסיד רק לפייר בוגה, המוכר כיום כ"אבי האדריכלות הימית". במהלך הקריירה שלו עתיד היה אוילר לזכות בפרס האקדמיה הצרפתית 12 פעמים.
ביוגרפיה > סנקט פטרבורג

באותה תקופה שני בניו של יוהאן ברנולי, דניאל ברנולי וניקולס ברנולי, עבדו באקדמיה למדעים של האימפריה הרוסית, בסנקט פטרבורג. ב-1726, נפטר ניקולס מדלקת התוספתן אחרי שעברה עליו שנה ברוסיה וכאשר דניאל קיבל על עצמו את משרת אחיו בחלוקה של מתמטיקה/פיזיקה, הוא המליץ שאת המשרה שפינה בפיזיולוגיה יתפוס חברו אוילר. בנובמבר 1726, אוילר קיבל בלהיטות את ההצעה, אבל דחה את ההגעה לסנקט פטרבורג. עוד בזמן שהותו בבזל הוא ניסה, ללא הצלחה, להתמחות כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת בזל.
אוילר הגיע לבירת רוסיה ב-17 במאי 1727, שם הוא קודם ממשרתו הקודמת במחלקת הרפואה של האקדמיה למחלקת המתמטיקה. הוא התגורר באותה דירה יחד עם דניאל ברנולי ושיתף איתו פעולה בעבודתו. אוילר למד היטב את השפה הרוסית והחליט להתיישב בסנקט פטרבורג. הוא גם לקח על עצמו עבודה נוספת כקצין רפואה בצי הרוסי.
האקדמיה בסנקט פטרבורג, שיוסדה על ידי פיוטר הגדול, יועדה לשפר את החינוך ברוסיה ולאחות את הנתק המדעי בין רוסיה לאירופה המערבית. כתוצאה מכך, הפכה האקדמיה מושכת במיוחד עבור מלומדים זרים כגון אוילר: האקדמיה שלטה במשאבים פיננסיים שופעים וכללה ספרייה מקיפה שנלקחה מן הספריות הפרטיות של פטר עצמו ושל האצולה. תלמידים מעטים נרשמו לאקדמיה, כך שעומס ההוראה הופחת והאקדמיה העניקה לחברי הסגל הן את הזמן והן את החופש לשקוד על מחקר מדעי.
התורמת של האקדמיה, יקתרינה הראשונה, שהתאמצה להמשיך את מדיניות בעלה המנוח פטר, נפטרה ביום הגעתו של אוילר. האצולה הרוסית שאבה כוח רב מעלייתו של פיוטר השני בן ה-12. האצולה הייתה חשדנית מאוד כלפי המדענים הזרים שהגיעו לרוסיה ולכן החליטה להפסיק את המימון ובכך גרמה נזק רב לאוילר ועמיתיו.
התנאים השתפרו במקצת לאחר מותו של פיוטר השני ב-1730 ואוילר התקדם במהירות רבה במעלה הדרגות האקדמיות והפך לפרופסור לפיזיקה ב-1731. שנתיים מאוחר יותר, דניאל ברנולי, שנפגע קשות מן הביקורת ומן העוינות שהפנו כלפיו עמיתיו בסנקט פטרבורג, שב לבזל ואוילר החליף אותו בהצלחה כראש המחלקה למתמטיקה.
ב-7 בינואר 1734, נישא אוילר לקתרינה גיסל, בת של אומן מן האקדמיה גימנזיום. הזוג הצעיר קנה בית ליד נהר נייבה. מבין 13 הצאצאים שהביאו לעולם שרדו רק 5.
ביוגרפיה > ברלין

מודאג מהמהפכה המתמשכת ברוסיה, התלבט אוילר לגבי המשך שהייתו בסנקט פטרבורג. לבסוף הציע לו פרידריך הגדול מפרוסיה משרה באקדמיה של ברלין, אותה החליט לקבל. הוא עזב את סנקט פטרבורג ב-19 ביוני 1741 וחי את 25 השנים הבאות בברלין, בה כתב למעלה מ-380 מאמרים. בברלין הוא פרסם את שתי היצירות אשר הביאו לו את הפרסום הרב מכול: "Introductio in analysin infinitorum" (מבוא לניתוח האינסוף), חיבור קלאסי וחשוב על פונקציות ועל טריגונומטריה גבוהה שפורסם ב-1748 והניח את יסודות האנליזה המתמטית ו-"institutiones calculi differentialis", חיבור בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי, בו פיתח את מושג הפונקציה במתמטיקה אנליטית על ידי כך שהמשתנים היו מקושרים אחד לשני, וקידם את השימוש של כמויות זעירות ואינסופיות.
בנוסף, התבקש אוילר להדריך את הנסיכה של אנהלט-דסאו, אחייניתו של פרידריך. הוא כתב למעלה מ-200 מכתבים אליה, אשר מאוחר יותר קובצו לכרך רב-מכר שכותרתו "מכתבים של אוילר לגבי נושאים שונים בפילוסופית הטבע שנשלחו לנסיכת גרמניה", או בקיצור, "מכתבים לנסיכת גרמניה". הכרך ביטא את השקפותיו של אוילר על תחומים שונים בפיזיקה ובמתמטיקה, והעניק הזדמנות נדירה לצפות באישיותו ובאמונותיו הדתיות. כרך זה זכה לפופולריות רבה יותר מאשר כל אחת מעבודותיו במתמטיקה, ופורסם בכל אירופה וכן בארצות הברית. הצלחת המכתבים העידה על יכולתו של אוילר להציג נושאים מדעיים בצורה נהירה לציבור הרחב, יכולת נדירה יחסית לחוקר מדעי מסור.
על אף תרומתו העצומה של אוילר ליוקרתה של האקדמיה, הוא נאלץ לעזוב את ברלין, בעיקר בגלל עימות אישי עם פרידריך. פרידריך החשיב את אוילר לחסר תחכום בהשוואה לפילוסופים שהמלוכה הגרמנית הביאה לאקדמיה. וולטר הועסק אף הוא על ידי המלך, ונהנה ממקום מועדף במעגל החברתי של המלך. אוילר, איש דתי פשוט ועובד מסור, היה שגרתי מאוד באמונותיו, בדעותיו ובטעמיו. במובנים רבים הוא היה ההפך מוולטר. לאוילר היה ניסיון מוגבל בלבד ברטוריקה, והוא נטה לדון בדברים עליהם ידע מעט, וכך הפך את עצמו תדיר למטרה ישירה לשנינותו של וולטר. פרידריך התאכזב גם מיכולתו ההנדסית של אוילר, וכאשר ביקש ממנו לבצע חישוב הנדרש לבניית מזרקה בגני המלך, שגה אוילר בחישוביו והבנייה נכשלה בצורה מחפירה.
ביוגרפיה > בעיות ראייה

ראייתו של אוילר הידרדרה במהלך חייו. שלוש שנים לאחר שסבל מקדחת כמעט קטלנית ב-1735, הוא כמעט והתעוור בעינו הימנית. הוא תלה את הסיבה לכך בתנאים הקשים בהם עבד בסנקט פטרבורג במחקר בקרטוגרפיה. ראייתו של אוילר בעין ימין הידרדרה כל כך במהלך שהותו בגרמניה, עד שפרידריך התייחס אליו כאל "קיקלופ". ב-1766 החל אוילר לסבול מקטרקט בעינו השמאלית, שהותיר אותו עיוור לגמרי תוך שבועות ספורים. ברם, ראייתו המשובשת לא פגמה ביכולת היצירה שלו, וב-17 שנותיו האחרונות הוא יצר כמעט מחצית מעבודתו, הישג נדיר גם בקרב פיקחים. הוא פיצה על עוורונו ביכולת חישובית יוצאת דופן ובזיכרון מצוין. לדוגמה, הוא היה מסוגל לדקלם בעל פה את האינאיס של ורגיליוס מבלי לטעות, ומאוחר יותר גם היה יכול לצטט מזכרונו את המשפט הראשון והאחרון בכל עמוד מעמודי יצירה זו. עד ראייה שהתבונן בו עובד פעם העיד: "אוילר עורך חישובים מסובכים ללא כל מאמץ ניכר, ממש כשם שאנשים אחרים נושמים או כשם שנשרים נושאים עצמם באוויר".
ביוגרפיה > בחזרה לרוסיה

המצב ברוסיה השתפר משמעותית לאחר שקתרינה הגדולה עלתה לשלטון. ב-1766 נענה אוילר להצעתה, וחזר לאקדמיה של סנקט פטרבורג, בה התגורר למשך שארית חייו. על שהותו השנייה בסנקט פטרבורג העיבה טרגדיה; שרפה שפרצה ב-1771 בעיר החריבה את ביתו וכמעט שגרמה למותו. ב-1773 הוא איבד את אשתו, לה היה נשוי 40 שנה. אוילר הושפע קשות משתי הטרגדיות, אולם נישא מחדש שלוש שנים מאוחר יותר.
בשנותיו האחרונות הוא נעזר בחברו אנדרס יוהאן לקסל בכתיבה. ב-18 בספטמבר 1783 במהלך שיחה עם לקסל הוא הספיק להגיד "אני עומד למות" ונפטר משבץ מוחי. הוא נקבר בבית העלמין טיחבין. הפילוסוף והמתמטיקאי הצרפתי, המרקיז דה קונדורסה, אמר עליו:
"il cessa de calculer et de vivre... - ... הוא הפסיק לחשב ולחיות"
פועלו של אוילר

עבודתו של אוילר הקיפה כמעט כל תחום אפשרי במתמטיקה: גאומטריה, אנליזה מתמטית, תורת הגרפים, אלגברה, תורת המספרים ועוד. תרומותיו בפיזיקה עוסקות בתנועת הירח ובתחומים נוספים. לפוריותו של אוילר אין שני בתולדות המתמטיקה; רק פאול ארדש, המתמטיקאי בן המאה ה-20, הגיע לתפוקה קרובה.
פועלו של אוילר > סימונים

אוילר המציא סימנים מתמטיים שהפכו לנחלת הכלל. עמם נמנים:
 \ i - היחידה המדומה,  \ e - בסיס הלוגריתם הטבעי, אשר אוילר הוכיח שהוא מספר אי-רציונלי (למעשה אוילר הוכיח שגם  \ e^{2} אי-רציונלי),  \ f(x) כצורת סימון לפונקציה של המשתנה x (במקום לרשום את הפונקציה בצורה ישירה), הסימן  \ \pi  כיחס בין היקף המעגל לקוטרו,  \Sigma  כסכום,קבוע אומגה, Ω-הפתרון למשוואה Ω•e^Ω=1, הסימונים המודרניים לפונקציות הטריגונומטריות, ועוד. הוא גם הגדיר את הקבוע המסומן באות גמא  \,\gamma  הקרוי קבוע אוילר.
פועלו של אוילר > תורת המספרים

אוילר החל להתעניין בתורת המספרים בהשפעת חברו, כריסטיאן גולדבך. חלק נכבד מעבודתו המוקדמת של אוילר מבוסס על עבודתו של פייר דה פרמה. מאז פרמה ועד הופעתו של אוילר לא קם מתמטיקאי מוכשר דיו כדי להוכיח את השערותיו הבלתי מוכחות של הראשון, ושיכול היה לפרוץ דרך בהבנת הרעיונות שמאחורי המשפטים בתורת המספרים. אוילר הוכיח רבות מהשערותיו של פרמה, פיתח את רעיונותיו (הסמויים), גילה תוצאות רבות חדשות והוסיף השערות משלו. מכלול העבודות שלו העשירו רבות את התחום, והוא היה הדמות המרכזית בהתפתחות תורת המספרים במאה ה-18.
אוילר הוכיח את זהויות ניוטון, את המשפט הקטן של פרמה ואת משפט פרמה על סכום של שני ריבועים, ותרם תרומה מכרעת להוכחת משפט ארבעת הריבועים של לגראנז'. הוא המציא את פונקציית אוילר (φ(n, שהיא מספר המספרים הטבעיים הקטנים או שווים ל-n שזרים לו. באמצעות תכונות הפונקציה הזו הוא הכליל את המשפט הקטן של פרמה למה שכעת ידוע בתור משפט אוילר. הוא תרם משמעותית לתאוריה של מספרים מושלמים, אשר ריתקו מתמטיקאים עוד מאז ימי אוקלידס. הוא סיפק הוכחה ראשונה למקרה n = 3 של המשפט הגדול של פרמה. ב-1783, שנת מותו, הוא שיער את משפט ההדדיות הריבועית, משפט מפתח בנוגע לשאריות ריבועיות, המאפשר לקבוע את פתירותה או אי פתירותה של כל משוואה ריבועית בחשבון מודולרי.
אוילר נעזר בשיקולים אנליטיים עמוקים כדי להשיג הבנה כיצד מתפלגים המספרים הראשוניים בקרב המספרים הטבעיים, ובכך הוא חזה את תורת המספרים האנליטית. הוא הוכיח את התבדרות סכום הערכים ההופכיים של המספרים הראשוניים. בעשותו כך, הוא חשף את הקשר העמוק בין פונקציית זטא של רימן והמספרים הראשוניים. קשר זה ידוע בתור מכפלת אוילר לפונקציית זטא של רימן.
באמצעות מניפולציות על פונקציות יוצרות, שיטה חדשנית לזמנו, הגיע לתוצאות רבות על חלוקות של מספרים. בין השאר הוכיח את משפט החלוקה של אוילר ואת משפט המספרים המחומשים.
בשנת 1772 הוכיח אוילר כי המספר 2,147,483,647 הוא מספר מרסן ראשוני. מספר זה נשאר המספר הראשוני הידוע הגדול ביותר עד שנת 1876.
פועלו של אוילר > תורת הגרפים

ב-1735 פתר אוילר בעיה הידועה כבעיית הגשרים של קניגסברג. פתרונו זה של אוילר הניח את היסודות לתורת הגרפים, והיה המשפט הראשון שנוסח בתחום זה. העיר קניגסברג שבפרוסיה משתרעת על שני עברי נהר הפרגוליה, ובה שני איים גדולים המחוברים אחד לשני וליבשה המרכזית באמצעות חמישה גשרים, שני גשרים נוספים עברו מעל שתי שלוחות של הנהר. הבעיה הייתה לקבוע האם אדם יכול להתחיל ללכת מנקודה כלשהי בעיר ולעבור על כל גשר בדיוק פעם אחת. לצורך פתרון הבעיה אוילר חקר את תכונותיו של גרף שקיים בו מסלול כזה (אשר לימים נודע כמסלול אוילר) והוכיח שמסלול כזה קיים אם ורק אם הגרף לא מכיל אף צומת מדרגה אי זוגית, או שהוא מכיל שני צמתים כאלה בדיוק. אם נתייחס לכל אחד מארבעת גושי היבשה בעיר כצומת ולכל גשר כקשת בין שני צמתים ניתן לראות בנקל שכל הצמתים הם מדרגה אי-זוגית ועל כן מסלול כזה לא קיים. תוצאה זו פתחה פתח לתחום מחקר בשם תורת הגרפים אשר נותר פורה עד היום.
בהקשר זה יש לציין את פתרונו של אוילר לחידת מסע הפרש; החידה מהווה מקרה פרטי של בעיה חשובה בתורת הגרפים - מציאת מסלול המילטוני בגרף.
אוילר גם גילה את הנוסחה V − E + F = 2, שמקשרת בין מספר הקודקודים, הצלעות, והפאות של פאון קמור, ולחלופין של גרף מישורי. הקבוע בנוסחה זו ידוע כעת כמאפיין אוילר של הגרף (או של אובייקט מתמטי אחר), והוא קשור לגנוס של האובייקט. יתרה מכך, אוילר נעזר בנוסחה הזו כדי להוכיח מחדש את התוצאה העתיקה שישנם רק 5 פאונים אפלטוניים, ובכך הדגים הוכחה מנקודת מבט שונה לחלוטין מאילו שנראו עד אז. המחקר המתמטי שנערך במאה ה-19 על הנוסחה הזו, במיוחד על ידי קושי ואחרים, הוא מקורו של ענף המתמטיקה הקרוי טופולוגיה.
פועלו של אוילר > גאומטריה

אוילר לא פעל הרבה בתחום הגאומטריה. אף על פי כן הוא גילה מספר משפטים ועובדות חשובות בגאומטריה, בהם: משפט אוילר לגבי מעגל חוסם ומעגל חסום במשולש, גילה את ישר אוילר ומעגל אוילר ואת תכונותיהם, ועוד. במסגרת עבודתו המכנית על תיאור התנועה של גופים קשיחים, אוילר עשה תרומה חשובה לגאומטריה, כשגילה והוכיח את משפט הסיבובים שלו, שהוא הבסיס למושג של חבורת הסיבובים התלת-ממדיים (3)SO, המרכזית לענפי מתמטיקה ופיזיקה רבים. ההוכחה הקונסטרוקטיבית שנתן לה ניחנה באלגנטיות רבה. מחקרו המתמטי של אוילר נגע גם בגאומטריה דיפרנציאלית. אוילר חקר רבות את התאוריה של משטחים והעקמומיות של משטחים, והגיע לתוצאות ניכרות. בין השאר הכליל את הנוסחה לעקמומיות בנקודה ממישור למשטח כלשהו במרחב. אף כי מחקרו של אוילר עסק בעיקר בשימוש בכלים אנליטיים כדי לבחון את הגאומטריה החיצונית (extrinsic geometry) של משטחים (בין גילוייו נמנים משפט אוילר (גאומטריה דיפרנציאלית)), הוא גילה[דרוש מקור] גם כמה תוצאות על הגאומטריה הפנימית של משטחים (intrinsic geometry), על כן לעיתים רואים בו את המתמטיקאי החשוב ביותר לתחום הגאומטריה הדיפרנציאלית לפני גאוס.
הוא תיאר צורה שקיבלה שם "תיבת אוילר".
פועלו של אוילר > מתמטיקה שימושית

כמה מהצלחותיו הגדולות ביותר של אוילר היו ביישום שיטות אנליטיות לפתרון בעיות שימושיות. אוילר הוכיח מספר תוצאות בנוגע למספרי ברנולי, לטורי פורייה ולדיאגרמות ון, הגדיר את מספרי אוילר, והשתמש בחשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי של ניוטון ושל לייבניץ לפתרון בעיות פיזיקליות. הוא תרם תרומות מכרעות לתחום האינטגרציה והמשוואות דיפרנציאליות, ביניהן שיטת אוילר לפתרון משוואה דיפרנציאלית ליניארית. כשהוא חקר את הבעיה של ממברנות רועדות, הוא פיתח את משוואת בסל ופתר אותה באמצעות ההצגה של פונקציות בסל. הוא הגדיר את קבוע אוילר:  \gamma =\lim _{n\rightarrow \infty }\left(1+{\frac {1}{2}}+{\frac {1}{3}}+{\frac {1}{4}}+\cdots +{\frac {1}{n}}-\ln(n)\right).
בהקשר של קבוע זה, ניסח אוילר את נוסחת אוילר-מקלורן, או נוסחת הסכום של אוילר.
אחד מתחומי העניין מעט יוצאי הדופן של אוילר היה היישום של רעיונות מתמטיים במוזיקה.
ב-1739 הוא פרסם את "Tentamen novae theoriae musicae", וקיווה להפוך את המוזיקה לחלק מן המתמטיקה. עבודתו זו לא זכתה להכרה רבה, ותוארה כמתמטית מדי בשביל מוזיקאים ומוזיקלית מדי בשביל מתמטיקאים.
פועלו של אוילר > לוגיקה

אוילר נעזר בעקומות סגורות כדי להמחיש סיבתיות לוגית (1768). הדיאגרמות הללו נקראו מאז בשם דיאגרמות אוילר. למעשה אוילר היה הממציא האמיתי של שיטת ההצגה של סיבתיות באמצעות עקומות סגורות, ולא ג'ון ון שנודע כממציאה של דיאגרמת ון.