stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האמנה למניעת ניסויים גרעיניים
ישראל

ישראל הייתה שותפה פעילה בגיבוש האמנה וממשיכה להשתתף באופן פעיל בתהליך הקמת משטר האימות (Verification) של האמנה. אנשי הוועדה לאנרגיה אטומית מייצגים את ישראל במוסדות ארגון האמנה, בקבוצות העבודה המקצועיות ובפעילויות השונות במסגרת הארגון. בישראל הוקמו שתי תחנות סייסמיות משניות, המהוות חלק ממשטר האימות הגלובלי. כמו כן הוקם מרכז נתונים לאומי ומעבדת רדיונוקלידים, שממוקמים במרכז למחקר גרעיני - נחל שורק (ממ"ג). ישראל חתמה על האמנה בספטמבר 1996, אך טרם אשררה אותה.
התחנות הסייסמיות הפועלות בישראל הן חלק ממערך האימות הגלובלי, האחת ליד הר מירון והשנייה ליד אילת וכן מספר תחנות סייסמיות לאומיות נוספות. הנתונים הסייסמיים הנרשמים בתחנות אלה מועברים באופן רציף למרכז הנתונים הלאומי (מנתו"ל). המנתו"ל מעביר לארגון האמנה למניעת ניסויים גרעיניים נתונים סייסמיים מתחנות מירון ואילת על פי דרישה ממערכת עיבוד הנתונים בארגון. נתונים מהתחנות הלאומיות הנוספות אמורים לשמש לשיפור הדיוק בעיבוד הנתונים בארגון האמנה למניעת ניסויים גרעיניים במקרה של אירוע סייסמי הדורש בירור מיוחד.
ראו גם

האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים
הלוסק (מחוז משנה)

מחוז משנה הלוסק (בבלארוסית: Глускі раён; ברוסית: Глу́сский райо́н) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר הלוסק.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה הלוסק 16,457 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 13,994 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 94.82% בלארוסים, 3.79% רוסים, ו-1.39% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (84.57%) ורוסית (13.86%).
האמנה למניעת זיהום מאוניות
יישום ואכיפה

על מנת שתקני ארגון הימאות הבינלאומי יהיו מחייבים יש צורך באשרור של מספר מדינות שהמעמס הכולל של אוניות הנושאות את דגליהן הוא לפחות 50% מן המעמס הכולל של אוניות סוחר בעולם. הליך אשרור זה עשוי להיות ממושך. משכך אומץ בארגון הימאות הבינלאומי מנגנון ולפיו אם מדינה חברה בארגון איננה מתנגדת במפורש, בתוך פרק זמן מסוים, להחלטות הארגון, הרי שמתקבלת ההנחה שאותה מדינה אשררה את האמנה.
במקרה של אמנת מרפול, כל ששת הנספחים לאמנה אושררו על ידי המספר המתאים של מדינות כדי להכניסם לתוקף. על פי האמנה, כל מדינה חברה אחראית ליישום הוראות האמנה באוניות הנושאות את דגלה, וכל מדינה חברה אחראית לחקיקה מקומית מתאימה לאכיפת הוראות האמנה והנספחים. אף שהאמנה מחריגה מהוראותיה במפורש אוניות מלחמה ואוניות עזר של צי, המדינות החברות מתחייבות להחיל הוראותיה אף על אוניות אלה "ככל שהדבר סביר ומעשי".
נספחים

אמנת מרפול מכילה שישה נספחים, המסומנים בספרות רומיות, העוסקים בהיבטים שונים של זיהום הים מאוניות:
נספח I - שמן (נפט ותזקיקיו)
נספח II - נוזלים רעילים המשונעים בתפזורת
נספח III - חומרים מזיקים המשונעים באריזות
נספח IV - שפכים
נספח V - אשפה
נספח VI - זיהום אוויר
כל מדינה המבקשת להצטרף לאמנת מרפול חייבת לאשרר את נספחים I ו-II, בעוד שקיימת בחירה באשר להצטרפות לנספחים III-VI.
הערות שוליים

1 2  אמנה בינלאומית בדבר מניעת זיהום מאוניות, 1973. כתב אמנה מספר 997, כתבי אמנה כרך 29, עמ' 163
↑  תקנות מניעת זיהום מי הים בשמן (ביצוע האמנה), התשמ"ז-1987. תקנה 1, הגדרת "האמנה"
↑  אמנות בנושא ים וחופים. המשרד להגנת הסביבה
↑  תקנות הנמלים (השלכת אשפה מכלי שיט), התש"ע-2010. תקנה 1, הגדרת "האמנה"
↑  חקיקה סביבתית בישראל ואמנות בינלאומיות. המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  איתמר הפטר, לכלי שיט מותר לזהם את האוויר והמים בישראל – מה עושים משרדי הממשלה על מנת לעצור את זה?, באתר סביבתית- דיווח מפגעי סביבה., ‏2017-05-17
↑  Status of Conventions. באתר ארגון הימאות הבינלאומי
↑  Claudia Copeland, Cruise Ship Pollution: Background Laws and Regulations, and Key Issues. Update July 1, 2008.
↑  חוק מניעת זיהום הים (הטלת פסולת), תשמ"ג-1983
↑  אדם שלימצק, סקירת אמנות סביבתיות אשר ישראל צד להן. המשרד להגנת הסביבה, אגף יחסים בינלאומיים, פברואר 2010
↑  סעיף 3(3) לאמנה
↑  דורית טליתמן, ‏השמן וצה"ל, משפט וצבא 14, התש"ס, 211, 227
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590697105171  LCCN: n82256197  VIAF: 177814521   WorldCat (עם VIAF): 177814521
הארמייה ה-12 (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1939 – 10 בנובמבר 1943 (כ־4 שנים) 
 מקים היחידה:  סטאבקה
 מלחמות:  פלישת ברית המועצות לפולין, מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה ה-12 (ברוסית: армия ‏я‏-12) הייתה ארמייה של הצבא האדום שהשתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-24 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור קייב. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין לאחר סיום הפלישה הארמייה עברה ארגון מחדש. יחידות הפרשים בוטלו והתווספו יחידות הטנקים. כמו כן הוגדל מספר יחידות רגלים ומספר התותחים בכל יחידה הוגדל.
ביוני-יולי 1940 הארמייה ה-12 השתתפה בסיפוח הסובייטי של בסרביה ובוקובינה הצפונית.
לאחר פלישת וורמאכט לברית המועצות הארמייה ה-12 נכללה בכוחות של החזית הדרום-מערבית. היא השתתפה בקרב אומן, ספגה אבדות קשות וכותרה. ב-7 באוגוסט מפקד הארמייה עם המטה שלו נפל בשבי. ב-10 באוגוסט הארמייה פורקה.
במהלך אוגוסט 1941 ארמייה ה-12 הוקמה מחדש. בספטמבר 1941 היא הוצבה בגדה השמאלית של הדנייפר במטרה להגן על העיר זפוריז'יה. לאחר קרבות היא נסוגה מזרחה ובקיץ 1942 לחמה באזור נהר הדון. ב-20 בספטמבר 1942 הוחלט לפרקה אותה. רוב היחידות הועברו לארמייה ה-18.
ב-20 באפריל 1943 הוחלט להקים את הארמייה ה-12 מחדש. לאחר התארגנות היא הוצבה באזור דונבס והשתתפה במתקפה סובייטית באזור ביחד עם הארמייה השישית. ביחד עם יחידות נוספות היא שחררה את העיר זפוריז'יה.
ב-10 בנובמבר 1943 הארמייה פורקה.
מפקדים

איוואן טיולנב (ספטמבר 1939)
פיליפ פארוסינוב (אוקטובר 1939 - מרץ 1941)
פאבל פונדלין (11 במרץ 1941 - 10 באוגוסט 1941) - נפל בשבי.
איוואן גלאנין (25 באוגוסט 1941 - 16 באוקטובר 1941)
קונסטנטין קורוטייב (16 באוקטובר 1941 - 5 באפריל 1942)
אנדריי גרצ'קו (5 באפריל 1942 - 3 בספטמבר 1942)
אלכסנדר סוקולסקי (4 בספטמבר 1942 - 13 בספטמבר 1942)
ניקולאי קיריצ'נקו (13 בספטמבר 1942 - 20 בספטמבר 1942)
איוואן שלמין  (20 באפריל 1943 - 19 במאי 1943)
אלכסיי דנילוב  (19 במאי 1943 - 30 באוקטובר 1943)
הלומתאן

תרכובות הלומתאניות הן מולקולות של מתאן שאחד או יותר מאטומי המימן שלהן הוחלף באטומים של הלוגנים. ההלוגנים נמצאים בקבוצה ה-17 בטבלה המחזורית של היסודות. ההלוגנים נקשרים בעזרת קשרים קוולנטיים והתרכובות בדרך כלל יציבות. בתנאים רגילים רוב התרכובות לא פעילות אולם בטמפרטורות גבוהות אפשר לייצר מהם תוצרים רעילים.
שילוב של הלומתאנים עם הלוגנים בעלי שרשראות פחמן קצרות של תרכובות דומות כמו הלואתאנים, הלופרופאנים וכו' שימושי בדרך כלל כנוזל קירור, כממס, וליצירת פלסטיקים יציבים ושימושים כמו טפלון.
ההלומתאנים הם מחמצנים חזקים יותר ממתאן בגלל ההלוגנים.
הלומתאנים נפוצים

ההלוגנים שמופיעים באופן טבעי היוצרים הלומתאנים הם:
פלואור, שבגלל שהוא היסוד הכי פעיל, הוא יוצר תרכובות יציבות ביותר.
פלואורומתאן (מתיל פלואוריד CH3F) משמש בייצור חומרים מוליכים למחצה. ידוע גם בשם Freon-41.
דיפלואורומתאן (CH2F2) הוא נוזל קירור שלא גורם נזק לאוזון.
טריפלואורומתאן (פלואורופורם, CHF3) משמש בתעשיית המוליכים למחצה וכמקרר. ידוע גם כ-Freon-23.
טטרפלואורומתאן (פחמן טטרפלואורידי, CF4) הוא גז בעל נקודת רתיחה נמוכה שמשמש בקירור. ידוע גם כ-Freon-14 או R14.
כלור
כלורומתאן (מתיל כלוריד, CH3Cl) פעם שימש כמקרר, היום משתמשים בו במהלך הייצור של פולימרים של סיליקון, ובסינתזה כגורם לכוריזציה ומתיליזציה. ידוע גם כ-Freon-40.
דיכלורומתאן (DCM, מתילן כלוריד, CH2Cl2) הוא ממס אורגני ששימושו נפוץ מאוד בעיקר בתהליכים בתעשייה, בהורדת צבע והסרת שומן. יש לו עוד שימושים כמו הוצאת הקפאין מהקפה והכנת תמציות טעם.
כלורופורם (טריכלורומתאן, CHCl3) שימש בעבר כחומר הרדמה אבל לא בהווה בגלל רעילותו. כיום הוא משמש כממס תעשייתי, ולהכנת צבעים ומדבירים.
טטרכלורומתאן (פחמן טטרכלורידי, CCl4) הוא נוזל לא דליק בעל נקודת רתיחה נמוכה. בעבר שימש כנוזל ניקוי ולכיבוי אש, אבל עכשיו ידוע שהוא מאוד מסרטן.
ברום
ברומומתאן (מתיל ברומיד, CH3Br) כיום לא בשימוש מכיוון שהוא הורס את שכבת האוזון.
דיברומומתאן (מתילן ברומיד, CH2Br2) ממס המשמש בסינתזה אורגנית.
ברומופורם (CHBr3) כיום משמש להפרדה של מינרלים כבדים.
טטרברומומתאן (פחמן טטרברומידי, CBr4)
יוד
יודומתאן (מתיל יודיד, CH3I) משמש כגורם למתילציה.
דיודומתאן (CH2I2) משמש כממס ובהפרדה של מינרלים כבדים כמו ברומופורם.
יודופורם (CHI3) שימש כחומר מחטא.
טטריודומתאן (CI4)משמש כגורם ליודינציה.
שילובים
כלורופלואורומתאן
ברומופלואורומתאן
פלואורויודומתאן
ברומוכלורומתאן
כלורויודומתאן
ברומויודומתאן
כלורודיפלואורומתאן
דיכלורופלואורומתאן
כלורוטריפלואורומתאן
טריכלורופלואורומתאן
דיברומודיפלואורומתאן
דיכלורודיפלואורומתאן
דיברומודיפלואורומתאן
ברומוכלורודיפלואורומתאן
הטריטוריות החדשות

מיקום הטריטוריות החדשות בהונג קונג
הטריטוריות החדשות הן תחום מנהלי בהונג קונג, הרפובליקה העממית של סין. האזור כולל בתוכו את צפונו של חצי האי קאולון, ואת האזור מדרום לנהר סאם צ'אן המשמש כגבול בין הונג קונג לבין סין, כמו גם את האיים החיצוניים. הטריטוריות החדשות הושכרו לבריטניה על ידי שושלת צ'ינג בשנת 1898 במהלך הוועידה השנייה של פקין. אוכלוסיית האזור בשנת 2001 הייתה 3,343,046.
היסטוריה > החכרתן של הטריטוריות החדשות

האי הונג קונג הועבר לבעלותם של הבריטים בשנת 1841, בשנת 1860 הועברו בנוסף חלקים של חצי האי קאולון. הקולוניה הבריטית באי הונג קונג משכה מספר רב של סינים ומערביים לחפש את הצלחתם באי. אוכלוסיית האי צמחה במהירות והמקום הפך לצפוף ביותר. התפרצות מחלת הדבר בשנת 1894 הדאיגה ביותר את ממשלת הונג קונג. נוצר צורך להרחיב את שטח הקולוניה, כדי לספק מרווח מגורים לאוכלוסייה המתפתחת. תבוסתה של שושלת צ'ינג במלחמת סין–יפן הראשונה הוכיחה כי השושלת אינה מסוגלת להגן על עצמה. נמל ויקטוריה והעיר היו חשופים לכל התקפה אפשרית מגבעות קאולון.
בינואר 1898 קבלה גרמניה את מפרץ ג'יאוג'ואו בחכירה מידי ממשלת סין, זאת לאחר ששני מיסיונרים גרמנים נרצחו באזור שאנדונג. כמחפשת להרחיב את שליטתה בצפון סין, דרשה רוסיה במרץ אותה שנה, את פורט ארתור שבסמיכות לאי ליאודונג. רק חודש לאחר מכן, חכרה צרפת את מפרץ גואנגג'ואו, סמוך לקולוניות צרפתיות נוספות שהתקיימו כבר במחוז גואנגדונג.
בראותה את כל הסגות הגבול האירופאיות בסין, החלה בריטניה לחשוש לנכסיה שלה, קרי הונג קונג. על-פי סעיף בהסכמי בועידת פקין, שקבע כי בריטניה היא המדינה הדומיננטית באזור, דרשה בריטניה את הרחבת שליטתה בקאולון כתגובה להתפרסותם של שאר מדינות המערב באזור.
השטח הנוסף הוחכר לבריטים ל-99 שנים, וכונה הטריטוריות החדשות. יחד עם חצי האי קאולון הועברו גם האיים החיצוניים. ובכך הרחיבה בריטניה את שטח הקולוניה של הונג קונג פי 12.
היסטוריה > תפיסת הריבונות על ידי הבריטים

למרות שההסכם נחתם ב-9 ביוני 1898, ונכנס לתקפו כבר ב-1 ביולי, הבריטים לא תפסו מיידית את הריבונות על הטריטוריות החדשות. באותה תקופה לא היה מושל להונג קונג, וקולונל בריטי בשם וילסון בלאק שימש כמנהל הונג קונג. סטיוארט לוקהארט, המזכיר ההונג קונגי ששהה בבריטניה באותו זמן, נשלח להונג קונג כדי לערוך סקירה על הטריטוריות החדשות לפני ההעברה הרשמית. הגבול על נהר סאם צ'אן, שהציע וילסון בלאק, נמצא רחוק מאידיאלי על פי סקירתו של לוקהארט. קרבתו הרבה ללווחו חילקה את העיר. לוקהארט הציע להעביר את הגבול אל שרשרת הרים בצפון שנג'ן. הצעה שלא התקבלה בעין יפה, והדובר הסיני ביקש להעביר את הגבול אל שרשרת הרים מדרום לנהר סאם צ'אן. אי לכך הוחלט בסופו של דבר, בשנת 1899, להשאיר את הגבול על מכונו, בגדות נהר סאם צ'אן.
בנובמבר 1898 הגיע להונג קונג המושל החדש, מר הנרי בלייק. העברת סמכויות הניהול נקבעה לתאריך 17 באפריל 1898, וטאי פו נבחרה כמושב הממשל בטריטוריות. מעט קודם לתאריך הרשמי, החלו כמה משוטרי הקולוניה ההונג קונגית, להעביר דגלים ומסמכי ניהול נוספים אל המושבה בטאי פו, והכריזו על הממשל באזור.
היסטוריה > התפתחות הערים החדשות

רוב שטחן של הטריטוריות החדשות היה, ובמידה מסוימת עודנו, שטח חקלאי. ניסיונות למודרניזציה לא נערכו כאן עד שנות השבעים המאוחרות של המאה ה-20, אז הוקמו 'ערים חדשות' רבות, בניסיון לעייר את האזור בדומה לנעשה בקאולון ובהונג קונג. חרף התפתחותן המהירה של הערים באזור, שאוכלוסייתן גדלה עד כ-3 מיליון תושבים, שימרה שטחים גדולים ממשלת הונג קונג כאדמות מרעה וכיערות.
היסטוריה > העברת הריבונות לסין

לקראת התקרבות תאריך התפוגה של הסכם החכירה, בשנות השמונים, נערכו שיחות בין בריטניה והרפובליקה העממית של סין על הצהרת השותפות הבריטית-סינית (1984). ההצהרה דנה בהחזרת הונג קונג כולה לסין ביום פקיעת מועד השכירות על הטריטוריות החדשות, הן עקב הימצאותם של מבנים ומתקנים חשובים רבים בטריטוריות החדשות, והן בשל הקושי להעביר את כל תושבי הטריטוריות לשטחים המצומצמים של הונג קונג וקאולון. ההסכם נכנס לתוקף בסופו של דבר באחד ביולי 1997, ובו נקבע כי כל השטחים הכבושים יוחזרו לבעלותה של סין, אך תונהג בהם מדיניות "מדינה אחת, שתי שיטות", שלפיה תהפוך הקולוניה לאזור מנהלי מיוחד ותשמור על אופייה הכלכלי הקפיטליסטי.
לקריאה נוספת

Lee Ho Yin and Lynne D. DiStefano, A Tale of Two Villages: The Story of Changing Village Life in the New Territories (Hong Kong: Oxford University Press), 2002.
הערות שוליים

↑  Wiltshire, Trea. [First published 1987] (republished & reduced2003). Old Hong Kong - Volume One. Central, Hong Kong: Text Form Asia books Ltd. Page 75. ISBN Volume One 962-7283-59-2
| תחומי מנהל בהונג קונג |
| --- | --- | --- |
| הטריטוריות החדשות | האיים החיצוניים • קוואי צינג • צפון • סאי קונג • שא טין • טאי פו • צואן ואן • טואן מאן • יואן לונג |  |
| קאולון | קאולון סיטי • קוון טונג • שם שו פו • וונג טאי סין • יאו צים מונג |  |
| הונג קונג | המרכז והמערב • מזרח • דרום • ואן צ'אי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537478405171  GND: 4838274-7  NLA: 36628302  VIAF: 172865886   WorldCat (עם VIAF): 172865886
הארמייה ה-12 (האימפריה הרוסית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה הרוסית, דגל לשימוש פרטי (1914–1917) האימפריה הרוסית
 שיוך:   צבא האימפריה הרוסית
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1915–191
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה ה-12 (ברוסית: 12-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, ולמפקדה מונה פאבל פלווה. בפברואר של אותה שנה הארמייה לקחה חלק בקרב השני על האגמים המזוריים, והצליחה לארגן מתקפת נגד מוצלחת שבלמה את המתקפה הגרמנית. בספטמבר 1917 היא השתתפה בקרב ריגה. הארמייה פורקה לקראת סוף שנת 1917.
מפקדים

גנרל חיל הפרשים פאבל פלווה (14 בינואר 1915 - 8 ביוני 1915)
גנרל חיל הרגלים אלכסיי קזורין (8 ביוני 1915 - 20 באוגוסט 1915)
גנרל חיל הרגלים ולדימיר גורבטובסקי (20 באוגוסט 1915 - 20 במרץ 1916)
גנרל חיל הרגלים ראדקו דימיטרייב (20 במרץ 1916 - 20 ביולי 1917)
לוטננט גנרל דמיטרי פארסקי (20 ביולי 1917 - 9 בספטמבר 1917)
לוטננט גנרל יאקוב ג'וזפוביץ' (9 בספטמבר 1917 - 19 בנובמבר 1917)
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הלגיון החמישי מקדוניקה

| --- | --- |
טביעת חותם של הלגיון החמישי מקדוניקה
טביעת חותם של הלגיון החמישי מקדוניקה
 פרטים
 מדינה:  רומא העתיקה רומא העתיקה
 אירועים ותאריכים
 מלחמות:  המרד הגדול 
 
כתובת קבורה של חייל מהלגיון החמישי מקדוניקה שהתגלתה בשכם. הכתובת מזמן מרד בר כוכבא (132-136 לספירה); בכתובת רשום: לאלי הנפטרים, מרקוס אולפיוס מגנוס משבט קלאודיה, איש סוואריה, קנטוריון של הלגיון החמישי מקדוניקה, נטמן כאן פלביוס מודראס ויוליוס אינגנוס קנטוריונים דאגו להעמדת (המצבה).
כתובת קבורה של חייל מהלגיון החמישי מקדוניקה שנמצאה באמאוס ניקופוליס
כתובת של חייל שפיקד על יחידה מהלגיון החמישי מקדוניקה והלגיון האחד-עשר קלאודיה שנמצאה ליד המעין בביתר
הלגיון החמישי מקדוניקה (בלטינית: LEGIO QUINTA MACEDONICA; בראשי תיבות: LQM) היה לגיון רומאי, שהוקם במקור על ידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 43 לפני ספירה, הוא הוצב בפרובינקיה מואסיה עד המאה החמישית לספירה. סמל הלגיון היה שור, אולם הנשר היה גם בשימוש. השם מקדוניקה מגיע מהעובדה כי הלגיון הוצב במקדוניה זמן משמעותי בתקופת קיומו. הלגיון השתתף בדיכוי המרד הגדול וכן בדיכוי מרד בר כוכבא.
בין השנים 30 לפני הספירה ועד ה-6 לספירה, הלגיון החמישי שירת במקדוניה, שם הוא קיבל את הכינוי שלו. בשנת 6 לספירה, הלגיון הועבר למואסיה, שם הוא נשאר עד שנת 61, תוך שהוא שומר על הגבול הדנובה כנגד השבטים הדאקים. בשנת 62 הלגיון הועבר למזרח, לפונטוס, מדרום לים השחור. הלגיון החמישי השתתף בדיכוי המרד הגדול תחת אספסינוס, בשנת 68, כשהמלחמה הופסקה בגלל התאבדותו של נירון, הלגיון נשאר זמן מה באמאוס. מציאתן של כמה מצבות באזור זה מצביעות על מספר קרבות קשים בזמן דיכוי המרד הגדול. הלגיון החמישי מקדוניקה השתתף גם בדיכוי מרד בר כוכבא וכיבוש המעוז האחרון של המרד, ביתר, בשנת 136 לערך.
השתתפות הלגיון במרד הגדול

לאחר מינוי אספסינוס לדכא את המרד הגדול, הוא שלח את בנו טיטוס לאלכסנדריה על מנת להגיע מדרום עם שני לגיונות, הלגיון השנים עשר פולמינטה, והלגיון החמישה עשר אפולינריס. בהגיעו לעכו פגש טיטוס את אביו עם הלגיון החמישי מקדוניקה שהגיע מקפדוקיה, והלגיון העשירי פרטנסיס שהגיע מסוריה. בקיץ שנת 70, הלגיון השתתף במצור על יודפת, ובזמן המצור נשלח לדכא את המרידה של השומרונים בהר גריזים. בראש הלגיון עמד סקסטוס וטולנוס קריאליס, ועמו שש מאות פרשים ושלושת אלפים חיל רגלים. לאחר נפילת יודפת, הוצב הלגיון בקיסריה. הלגיון השתתף בכיבוש גמלא, והקים סוללה מול מרכז העיר. כשהגיע החורף הציב אספסינוס את הלגיון החמישי באמאוס ניקופוליס.
כשאספסינוס נסע לאיטליה, הוא שלח את טיטוס ליהודה. לקראת המצור על ירושלים שלח טיטוס את הלגיון החמישי מאמאוס לירושלים, הלגיון הקים מחנה בהר הצופים. באייר שנת 70, הקים הלגיון סוללה מול מצודת אנטוניה, לאחר קריסת החומה, תקפו החיילים ואיתם נושא הנס של הלגיון החמישי את האנטוניה וכבשו אותה. בזמן המצור על בית המקדש, הציב טיטוס, כ-7000 חיילים, ומינה את קריאליס למפקד החיילים, אולם התקיפה הלילית הסתיימה ללא הכרעה. בקיץ שנת 70, קריאליס, מפקד הלגיון החמישי השתתף במועצת המלחמה שדנה בגורל בית המקדש. לאחר כיבוש המקדש, טיטוס לקח את הלגיון החמישי והחמישה עשר איתו לקיסריה, משם עבר איתם למצרים, ושלח את הלגיון החמישי חזרה לפרובינקית מואסיה. טיטוס מינה את קריאליס, מפקד הלגיון החמישי מקדוניקה, כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס.
נוכחות הלגיון בארץ ישראל

כתובת לטינית שנמצאה ליד המעיין בביתר מזכירה את הלגיון החמישי מקדוניקה והלגיון האחד-עשר קלאודיה. מאחר ששני הלגיונות האלה היו מוצבים בדאקיה זמן קצר לפני מרד בר כוכבא, בתקופת שלטונו של טראיאנוס, נראה כי גדודים משני לגיונות אלה הובאו לעזרה בדיכוי המרד והוצבו כחיל משמר בביתר, לאחר כיבושו.
באמאוס התגלו 5 כתובות שמעידות על נוכחותן של הלגיון
בשכם התגלתה כתובת קבורה נוספת מתקופת מרד בר כוכבא.
טביעות רכב של הלגיון נמצאו על גבי מטבעות מאזור ארץ ישראל.
לקריאה נוספת

E. Ritterling, Legio, RE XII, col. 1572-5
Rumen Ivanov, Lixa Legionis V Macedonicae aus Oescus, ZPE 80, 1990, p. 131-136
D. Barag, S. Qedar, A Countermark of the Legio Quinta Scytica from the Jewish War, INJ 13, (1994–1999), pp. 66–69.
S. Gerson, A New Countermark of the Fifth Legion, INR 1 (2006), pp. 97–100
Dr. Gerson, A Coin Countermarked by Two Roman Legions, Israel Numismatic Journal 16, 2007-08, pp. 100-102
P. M. Séjourné, Nouvelles de Jérusalem, RB 6, 1897, p. 131
E. Michon, Inscription d'Amwas, RB 7, 1898, p. 269-271
J. H. Landau, Two Inscribed Tombstones, Atiqot, vol. XI, Jerusalem, 1976
הערות שוליים

↑  מלחמת היהודים, ג', 65
↑  מלחמת היהודים ג', 234
↑  מלחמת היהודים ג', 310
↑  מלחמת היהודים ג' 412
↑  מלחמת היהודים ד, 13
↑  מלחמת היהודים ד, 445
↑  מלחמת היהודים ה, 42
↑  מלחמת היהודים ה 67-69
↑  מלחמת היהודים ה, 467
↑  מלחמת היהודים ו, 68, 80
↑  מלחמת היהודים ו, 131
↑  מלחמת היהודים ו, 237
↑  מלחמת היהודים ו, 19
↑  מלחמת היהודים ו, 117
↑  מלחמת היהודים ז, 163
↑  C. Clermont-Ganneau, Archaeological researches in Palestine during the years 1873-74, London 1899, p.263-270
↑  P. M. Séjourné, Nouvelles de Jérusalem, RB 6, 1897, p. 131 ; E. Michon, Inscription d'Amwas, RB 7, 1898, p. 269-271; J. H. Landau, Two Inscribed Tombstones, Atiqot, vol. XI, Jerusalem, 1976
↑  יצחק מגן, פלאביה ניאפוליס : שכם בתקופה הרומית, ירושלים, 2005, עמ' 312
↑  D. Barag, S. Qedar, A Countermark of the Legio Quinta Scytica from the Jewish War, INJ 13, (1994–1999), pp. 66–69; S. Gerson, A New Countermark of the Fifth Legion, INR 1 (2006), pp. 97–100; Dr. Gerson, A Coin Countermarked by Two Roman Legions, Israel Numismatic Journal 16, 2007-08, pp. 100-102
הארמייה ה-12 (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 שיוך:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1916
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  קרל פרנץ יוזף, ארכידוכס אוסטריה
 
הארמייה ה-12 של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה ה-12 הוקמה ב-4 ביולי 1916, ולמפקדה מונה קרל פרנץ יוזף, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה נפרסה בחזית המזרחית, אולם ב-13 באוגוסט 1916 מונה הארכידוכס קרל למפקד קבוצת ארמיות, והארמייה פורקה.
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
| האימפריה האוסטרו-הונגרית ארמיות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • ארמיית המזרח |  |
| ראו גם | קבוצת ארמיות דרום טירול • קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל • קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי • הצי האוסטרו-הונגרי • חיל האוויר האוסטרו-הונגרי |  |
האמנה כפולה

האמנה כפולה (באנגלית: Dual accreditation) היא הנוהג בדיפלומטיה של מדינה המעניקה שני תחומי אחריות נפרדים לדיפלומט יחיד. צורה בולטת אחת של האמנה כפולה היא כשדיפלומט ישמש כשגריר בשתי מדינות במקביל. לדוגמה, שגריר ישראל בסין הוא גם שגריר הלא תושב שלה במונגוליה. שגריר כזה עשוי להיקרא לפעמים שגריר בגדול.
מקור משפטי

באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים מ-1961 (סעיף 5) נאמר:
מנהגים

האמנה כפולה מצויה מאוד במדינות קטנות. כך, מרבית מדינות העולם מחזיקות בשגריר ברומא המאומן גם לסן מרינו, ושגריר בניו דלהי המאומן גם לבהוטן.
הוותיקן מסרב לקבל הסמכה כפולה עם איטליה, קביעת ריבונות שמקורה בסכסוך האסיר בוותיקן (אנ'). לדוגמה, כאשר אירלנד סגרה את משימת הכס הקדוש שלה ברומא, האמנה כשגריר אירלנד בכס הקדוש ניתנה לדיפלומט שבסיסו במשרד החוץ בדבלין ולא לשגריר אירי באיטליה.
בספטמבר 2014 סירבה ישראל לקבל את השגריר ששלחה ניו זילנד לישראל, ג'ונתן קאר, בגלל שהוא נועד לשמש שגריר לישראל ולרשות הפלסטינית.
ראו גם

מעצמה מעניקת חסות
הערות שוליים

↑  Glossary of Diplomatic Terms. eDiplomat. Retrieved on 2006-07-06.
↑  Parsons, J. Graham. "Oral History Interview". Harry S. Truman Library. נבדק ב-18 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pullella, Philip (4 בנובמבר 2011). "Vatican stunned by Irish embassy closure" (באנגלית). Reuters. נבדק ב-18 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   ברק רביד, נפתר המשבר עם ניו-זילנד: תפצל את תפקיד השגריר לישראל ולרשות הפלסטינית, באתר הארץ, 24 בפברואר 2015
הכנס זיז א' בחור ב'

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1957 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין The Magazine of Fantasy and Science Fiction גיליון דצמבר 1957
 
הכנס זיז א' בחור ב' (באנגלית: Insert Knob A in Hole B) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזק אסימוב בשנת 1957, ותורגם לעברית ב-1980 בקובץ "אין איש פה, פרט..." בשם "הרכב זיז א' לזיז ב'", ושוב ב-2010 בקובץ "כתבי אייזק אסימוב חלק 2".
הסיפור קצר מאוד ואורכו במקור רק 350 מילים, מכיוון שנכתב במהלך פאנל טלוויזיוני בו התבקש אסימוב לכתוב סיפור תוך כדי הפאנל. מאוחר יותר הודה אסימוב כי חשד שיבקשו ממנו לעשות זאת ולכן תכנן סיפור מראש.
עלילה

שני גברים, על תחנת חלל מרוחקת, נתקלים בקשיים, כאשר כל הציוד בו הם משתמשים נשלח מפורק מכדור הארץ, והם לא מצליחים לבנות אותו, מאחר שהוראות ההרכבה מעורפלות ומבלבלות. לכן הם משתמשים בציוד ישן, וחיים בדוחק. לבסוף מחליטים לקנות רובוט שיבצע את תהליך ההרכבה ויעלה את רמת החיים שלהם.
עם הגעת הרובוט, הם נבוכים לגלות שהוא נשלח מפורק, מלווה בהוראות הרכבה מעורפלות ומבלבלות.
הארמייה ה-13 (האימפריה הרוסית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה הרוסית, דגל לשימוש פרטי (1914–1917) האימפריה הרוסית
 שיוך:   צבא האימפריה הרוסית
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1915
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ולדימיר גורבטובסקי
 
הארמייה ה-13 (ברוסית: 13-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-12 ביוני 1915, ולמפקדה מונה ולדימיר גורבטובסקי. הארמייה הייתה קצרת ימים, והיא נועדה בסך הכל להוות חוליה מקשרת בין החזית הצפון מערבית לבין החזית הדרום מערבית. ב-20 באוגוסט של אותה שנה, פוצלה החזית הצפון-מערבית לשתי חזיתות נפרדות, החזית הצפונית והחזית המערבית, ובהתאם לכך פורקה הארמייה ה-13. יחידותיה שולבו במסגרת הארמייה ה-3 והמטה שלה הועבר לארמייה ה-12.
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הלומים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ארז מזרחי, סהר שביט
 תסריט:  ארז מזרחי, סהר שביט
 עריכה:  ארז מזרחי
 צילום:  תמר מונטה
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2018 
 משך הקרנה:  1
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט עלילתי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הלומים הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2018, שבוים ונכתב על ידי ארז מזרחי וסהר שביט. הסרט עוקב אחר מנשה (עמוס תמם), חייל הלום קרב שחוזר אחרי תום מלחמת ששת הימים לביתו.
תקציר עלילה

מנשה הוא נהג משאית שחוזר הלום קרב ממלחמת ששת הימים, בה איבד את חברו הטוב ביותר, אייל. הוא חוזר לביתו ואל אשתו דפנה (אדווה בולה) ואל בנו שלומי, אותו דפנה ומנשה הביאו לפני פרוץ המלחמה. העלילה של הסרט מתקיימת לפני פרוץ מלחמת יום כיפור, שש שנים אחרי תום מלחמת ששת הימים.