stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמוגרפיה של נטייה מינית
לפי מדינה > צרפת

1992
מחקר שנערך בקרב 20,055 אנשים מצא כי ל-4.1% מהגברים ול-2.6% מהנשים היה לפחות קשר מיני אחד עם אדם מאותו המין במהלך חייהם.
2011
בסקר מקוון מייצג ארצי שנערך בקרב 7,841 מבוגרים צרפתים שנערך על ידי IFOP בתחילת 2011, 6.6% מהנשאלים הזדהו כהומוסקסואלים (3.6%) או ביסקסואלים (3%), ו-90.8% כהטרוסקסואלים. בהשוואה לאוכלוסייה ההטרוסקסואלית, רוב האוכלוסייה ההומוסקסואלית הייתה מורכבת מגברים, רווקים, צעירים מגיל 65, ומאנשים שגרים לבד. הומוסקסואלים נטו יותר להיות פעילים כלכלית ועובדים ב"מקצועות אינטלקטואליים נעלים", אך בממוצע היו להם הכנסות קטנות יותר למשק הבית. הם גם נטו יותר להתגורר בערים גדולות, במיוחד באזור פריז. לאוכלוסייה הביסקסואלית, סטטיסטית, היו פחות חריגות מובהקות ביחס לאוכלוסייה ההטרוסקסואלית, והם דומים להטרוסקסואלים במדדים מסוימים, ובאחרים הם דומים להומוסקסואלים, או עדיין בנקודת אמצע במדדים אחרים. עם זאת, נטו להיות בקבוצת הגיל 18–24 מאשר בשתי קבוצות הגיל האחרות. כמו הומוסקסואלים, הם נטו יותר להיות רווקים.
בסקר אחר של IFOP שנערך בקרב 9,515 מבוגרים צרפתים שנערך בהמשך אותה שנה, 6.5% מהמדגם הזדהו כהומוסקסואלים (3%) או כביסקסואלים (3.5%). בקרב הלסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים (לה"ב), הגברים הם במיעוט מספרי ביחס לנשים, מעל פי 2 פחות.
2014
בהתבסס על סקר שנערך בקרב כ-10,000 משיבים, IFOP העריך כי 90% מהצרפתים הם הטרוסקסואלים, 3% מזדהים כביסקסואלים ו-4% מחשיבים את עצמם כהומוסקסואלים. 2% אומרים כי הם לא אימצו הגדרה למיניותם, ו-1% סירבו להגיב. יותר נשים מגברים הן הטרוסקסואליות (93% לעומת 86%), ואילו יותר גברים מאשר נשים מזדהים כהומוסקסואלים (7% לעומת 1%), ובשיעור נמוך יותר ביסקסואלים (4% לעומת 2%). זהות הומוסקסואלית או ביסקסואלית הייתה נפוצה יותר בקרב בני 18–49 (9%) מאשר בקרב בני 50–64 (6%) או מעל גיל 65 (4%). יותר רווקים מאשר אנשים במערכות יחסים הזדהו כהומואים או ביסקסואלים (11% לעומת 6%). זהות לה"בית נפוצה יותר גם בקרב אנשים שאמרו שהיו להם יותר מעשרה פרטנרים למין או בכלל לא בהשוואה לאלה שהיו להם שיעורי ביניים בחוויה מינית. קתולים נוטים יותר להזדהות כהטרוסקסואלים (91%) מאשר אנשים שאמרו שיש להם דת אחרת או שללא דת כלשהי (88% כל אחד).
2016
סקר לנשים בלבד מצא כי 4% מהנשים הצרפתיות מזדהות כלסביות או ביסקסואליות. בקטגוריה של נשים שגילן פחות מ-25, 9% מזדהות כביסקסואליות ו-1% כלסביות.
בסקר אחר של IFOP שנערך בקרב תושבי פריז, 79% מהגברים ו-90% מהנשים הזדהו כהטרוסקסואלים, 13% מהגברים ו-1% מהנשים כהומוסקסואלים, ו-6% מהגברים ו-4% מהנשים כביסקסואלים.
לפי מדינה > קנדה

1988
מחקר שנערך בקרב 5,514 סטודנטים במכללות ובאוניברסיטאות מתחת לגיל 25 מצא כי 1% מהם היו הומוסקסואלים ו-1% מהם היו ביסקסואלים.
2012
בסקר טלפון אינטראקטיבי במענה קולי של כ-2,700 קנדים, 5.3% הזדהו כהומואים, לסביות, ביסקסואלים או טרנסג'נדרים (להט"ב). קנדים בגילאי 18–34 נטו יותר להזדהות כלהט"בים (11.1%) מאשר אלו המבוגרים יותר (2.6–3.4%).
2003–2014 – סקר בריאות הציבור הקנדי (CCHS)
| שנה | הומוסקסואלים/לסביות | ביסקסואלים | סך הכול |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | 1% | 0.7% | 1.7% |
| 2005 | 1.1% | 0.8% | 1.9% |
| 2007 | – | – | 2.1% |
| 2009 | 1.1% | 0.9% | – |
| 2012 | 1.3% | 1.1% | – |
| 2014 | 1.7% | 1.3% | – |

2016
סקר לנשים בלבד מצא כי 8% מהנשים הקנדיות מזדהות כלסביות או כביסקסואלות.
לפי מדינה > שוודיה

2003
בסקר אנונימי שנערך בקרב 1,978 תלמידי תיכון גברים בשנת 2003, ענו הנשאלים על שאלה הנוגעת למשיכה מאותו המין על ידי בחירת מספר בסולם ליקרט בן 5 נקודות (1 = לא, 5 = חזקה). אלה שסימנו את המספר 5 היוו 4% מהמדגם ואלה שסימנו את המספרים 3 או 4, שהוצגו על ידי החוקרים כמדווחים אצלם על "קצת" משיכה כלפי אותו המין היוו 7%.
לפי מדינה > תאילנד

2018
לפי הערכות של ארגון LGBT Capital משנת 2018, ישנם כ-4.2 מיליון להט"בים שחיים בתאילנד, שמהווים כ-2.8% מאוכלוסייתה באותה שנה.
ערים גדולות > ארצות הברית

מכון ויליאמס בבית הספר למשפטים שבאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), מכון צוות חשיבה בנושא חוקי נטייה מינית, פרסם מחקר באפריל 2011 והעריך על סמך מחקריו כי 1.7 אחוזים מהמבוגרים האמריקאים מזדהים כהומוסקסואלים או לסביות, ואילו 1.8% נוספים מזהים כביסקסואלים. על פי מידע מארבעה סקרים לאומיים ומשני סקרים מבוססי אוכלוסייה ברמה הארצית שנערכו לאחרונה, עולה כי הניתוחים מצביעים על כך שיותר מ-8 מיליון מבוגרים בארצות הברית הם לסביות, הומוסקסואלים או ביסקסואלים, ומהווים 3.5% מהאוכלוסייה הבוגרת. מבין הגברים, 2.2% מזדהים כהומוסקסואלים, ואילו 1.4% נוספים הם ביסקסואלים. מבין הנשים, 1.1% מזדהות כלסביות ו-2.2% נוספים כביסקסואליות.
תרשימים אלה מציגים רשימות של הערים והמטרופולינים עם אוכלוסיית הלהט"בים הגבוהה ביותר מבחינת המספר הכולל של תושבים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים, על פי הערכות שפורסמו בשנת 2006 על ידי מכון ויליאמס בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
לפי אחוזים
| דרגה | עיר | אחוז  מתוך אוכלוסיית העיר | אוכלוסייה לה"בית> אוכלוסייה | אוכלוסייה לה"בית> דרגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סן פרנסיסקו | 15.4% | 94,234 | 4 |
| 2 | סיאטל | 12.9% | 57,993 | 9 |
| 3 | אטלנטה | 12.8% | 39,805 | 12 |
| 4 | מיניאפוליס | 12.5% | 34,295 | 16 |
| 5 | בוסטון | 12.3% | 50,540 | 10 |
| 6 | סקרמנטו | 9.8% | 32,108 | 20 |
| 7 | פורטלנד | 8.8% | 35,413 | 14 |
| 8 | דנוור | 8.2% | 33,698 | 17 |
| 9 | וושינגטון | 8.1% | 32,599 | 18 |
| 10 | אורלנדו | 7.7% | 12,508 | 36 |
לפי כמות אוכלוסייה
| דרגה | עיר | אחוז מתוך אוכלוסיית העיר | אוכלוסייה לה"בית> אוכלוסייה | אוכלוסייה לה"בית> דרגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ניו יורק | 6% | 272,493 | 1 |
| 2 | לוס אנג'לס | 5.6% | 154,270 | 2 |
| 3 | שיקגו | 5.7% | 114,449 | 3 |
| 4 | סן פרנסיסקו | 15.4% | 94,234 | 4 |
| 5 | פיניקס | 6.4% | 63,222 | 5 |
| 6 | יוסטון | 4.4% | 61,976 | 6 |
| 7 | סן דייגו | 6.8% | 61,945 | 7 |
| 8 | דאלאס | 7.0% | 58,473 | 8 |
| 9 | סיאטל | 12.9% | 57,993 | 9 |
| 10 | בוסטון | 12.3% | 50,540 | 10 |
| 11 | פילדלפיה | 4.2% | 43,320 | 11 |
| 12 | אטלנטה | 12.8% | 39,085 | 12 |
| 13 | סאן חוזה | 5.8% | 37,260 | 13 |
לפי כמות אוכלוסייה במטרופולין
| דרגה | עיר | לה"ב | אחוז לה"ב באוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | העיר ניו יורק – צפון ניו ג'רזי – לונג איילנד, ניו יורק | 568,903 | 2.6% |
| 2 | לוס אנג'לס – לונג ביץ', קליפורניה – סנטה אנה, קליפורניה | 442,211 | 2.7% |
| 3 | שיקגו–נפרוויל–ג'ולייט, אילינוי | 288,478 | 3.1% |
| 4 | סן פרנסיסקו – אוקלנד – סן חוזה, קליפורניה | 256,313 | 3.6% |
| 5 | בוסטון – קיימברידג', מסצ'וסטס – קווינסי, מסצ'וסטס | 201,344 | 3.4% |
| 6 | וושינגטון | 191,959 | 2.5% |
| 7 | דאלאס – פורט וורת' – ארלינגטון, טקסס | 183,718 | 3.5% |
| 8 | מיאמי – מיאמי ביץ' – פורט לודרדייל | 183,346 | 4.7% |
| 9 | אטלנטה – מריאטה, ג'ורג'יה – סנדי ספרינגס, ג'ורג'יה | 180,168 | 4.3% |
| 10 | פילדלפיה – קמדן, ניו ג'רזי – וילמינגטון, דלאוור | 179,459 | 2.8% |
ערים גדולות > ברזיל

בשנת 2009, בסקר שנערך על ידי אוניברסיטת סאו פאולו בעשר ערי בירה בברזיל, מבין הגברים, 7.8% היו הומוסקסואלים ו-2.6% היו ביסקסואלים, ובסך הכול 10.4%, ואילו מבין הנשים, 4.9% היו לסביות ו-1.4% היו ביסקסואליות, ובסך הכול 6.3%.
מבין הגברים בעיר ריו דה ז'ניירו, 19.3% היו הומוסקסואלים או ביסקסואלים. מבין נשות העיר מנאוס, 10.2% היו לסביות וביסקסואליות.
| עיר | אחוז מתוך אוכלוסיית העיר  (גברים) | אחוז מתוך אוכלוסיית העיר  (נשים) |
| --- | --- | --- |
| בלו הוריזונטה | 9.2% | 4.5% |
| ברזיליה | 10.8% | 5.1% |
| קויאבה | 8.7% | 2.6% |
| קוריטיבה | 7.5% | 5.7% |
| פורטלזה | 10.6% | 8.1% |
| מנאוס | 6.5% | 10.2% |
| פורטו אלגרה | 7.1% | 4.8% |
| ריו דה ז'ניירו | 19.3% | 9.3% |
| סלבדור | 9.6% | 6.5% |
| סאו פאולו | 9.4% | 7% |
סוגיות מחקריות > כמות לעומת שכיחות

ניתן להבחין משמעותית בין מה שסטטיסטים רפואיים מכנים כמות ושכיחות. לדוגמה, גם אם שני מחקרים מסכימים על קריטריון משותף להגדרת נטייה מינית, מחקר אחד עשוי לראות בכך שהוא חל על כל מי שאי פעם עמד בקריטריון זה, ואילו אחר עשוי להתייחס לאדם ככזה אם היו עושים זאת במהלך שנת הסקר. על פי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה, נטייה מינית מתייחסת ל"תבנית מתמשכת של משיכות רגשיות, רומנטיות או מיניות לגברים, נשים או לשני המינים", וכמו כן גם ל"תחושת הזהות של האדם המבוססת על משיכות אלה, התנהגויות קשורות, וחברות בקהילה של אנשים אחרים החולקים משיכות אלה." לפיכך, אדם יכול להיות נזיר מיחסי מין ועדיין להזדהות כביסקסואל או כהומוסקסואל על בסיס נטיות רומנטיות.
סוגיות מחקריות > השפעת צורת הסקר

על פי מקורות רבים, מחוקרים אקדמיים ועד גופי משאל לקבוצות מחקרי שוק, האוכלוסייה שמזדהה כלהט"בית או קיימה יחסי מין עם אותו מין עשויה להיות מזולזלת בסקרים המעסיקים מראיינים חיים כדי לאסוף נתונים. טענתם היא ששיטות שחזקות יותר באנונימיות או בסודיות, כמו שאלונים מקוונים וראיונות מענה קולי, טובות יותר מצורות סקר מסורתיות יותר כדי לאמוד את גודל האוכלוסייה הלא-הטרוסקסואלית.
חוקרים בריטים של הגל השלישי של הסקר הלאומי של עמדות וסגנון חיים מיני (NATSAL) התייחסו לעניין זה באחד המחקרים שלהם. המראיינים אספו נתונים על התנהגות מינית ממדגם של מעל 15,000 נבדקים בביתם. עם זאת, חלק מהנשאלים הסכימו למלא שאלון מקוון ששאל רבות מאותן שאלות שנשאלו לפני כן. השאלון היה אמור להיעשות חודש עד חודשיים לאחר הראיון המקורי. הנתונים שלהלן הוצאו מאותה קבוצה של 202 גברים ו-325 נשים אשר חילקו מידע על חוויות מאותו המין בשידור חי ואז מילאו בהצלחה את השאלון המקוון בהמשך. המספרים מראים עד כמה התשובות שונות בין מצבי הסקר והמידע הניתן אם ההבדל בין השיטות היה משמעותי או לא.
| נתונים חלקיים מתוך סקר NATSAL-3 | חוויה מינית כלשהי עם בן/בת אותו המין> פנים אל פנים | חוויה מינית כלשהי עם בן/בת אותו המין> באינטרנט | חוויה מינית כלשהי עם בן/בת אותו המין> הבדל מובהק סטטיסטית בין השיטות? | קיום יחסי מין חד-מיניים (חוויה מינית הכוללת מגע של איברי המין)> פנים אל פנים | קיום יחסי מין חד-מיניים (חוויה מינית הכוללת מגע של איברי המין)> באינטרנט | קיום יחסי מין חד-מיניים (חוויה מינית הכוללת מגע של איברי המין)> הבדל מובהק סטטיסטית בין השיטות? |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גברים | 11.4% | 17.3% | כן | 9.9% | 13.5% | כן |
| נשים | 14.5% | 19.7% | כן | 9.2% | 10.5% | לא |

חוקרים ממדינות אחרות הראו ממצאים דומים. בפולין, למשל, נמצא בניסוי כי דיווח עצמי על משיכה חד-מינית היה נפוץ פי שניים בשאלון מקוון מאשר בשאלון נייר, למרות העובדה שהקבוצה שענתה על השאלות המקוונות וזאת שמילאה את טופס הנייר היו דומות בכל המשתנים הדמוגרפיים ובכל ההיבטים האחרים במיניותם. בשנות ה-90 נערך ניסוי בארצות הברית, שם נמצא כי גברים בני נוער היו בעלי סיכוי גבוה פי כמה להודות בחוויות מאותו המין באמצעות מתודולוגיית מחשב בהשוואה לשאלונים מנייר.
סוגיות מחקריות > שינוי בשכיחות לאורך זמן

בנוסף, שינויים יכולים להתרחש בדיווחים על שכיחות ההומוסקסואליות. לדוגמה, מכון המבורג למחקר מיני ערך סקר על התנהגותם המינית של צעירים בשנת 1970 וחזר עליו ב-1990. בעוד שבשנת 1970 18% מהנערים בגילאי 16 ו-17 דיווחו על חוויה מינית אחת לפחות מאותו המין, המספר צנח ל-2% עד 1990.
מנתוני הסקר החברתי הכללי עולה כי אחוז האמריקנים המדווחים בעיקר על בני זוג מאותו מין נותר יציב בין 1989 ל-2014. לעומת זאת, האחוז שדיווח שאי פעם היה בזוגיות עם בן/בת זוג מאותו המין עלה. לעומת זאת, הסקר הלאומי לגידול משפחות מצא עלייה בשיעור הגברים והנשים המדווחים על משיכה ביסקסואלית במחקרם בשנים 2011–2013 בהשוואה לסקרים קודמים. באופן דומה, במחקר האוסטרלי השני לבריאות ומערכות יחסים, אשר נתוניהם נאספו בשנים 2012 ו-2013, החוקרים הבחינו בצמיחה משמעותית בחלקם של הנשים המדווחות על משיכה ביסקסואלית, ובחלקם של הגברים המדווחים על משיכה הומוסקסואלית באופן בלעדי, בהשוואה לתוצאות המחקר האוסטרלי הראשון לבריאות ומערכות יחסים, שנערך בשנת 2001.
סוגיות מחקריות > תפיסות תרבותיות

האוכלוסייה שמוגדרת "גאה" (Gay) במערב אינה מונח תיאורי שמוכר על ידי כל הגברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) כידוע בשאר העולם. בעוד שהתרבות הגאה נפתחת ונידונה יותר ויותר, עולם ה-MSM מורכב מאוכלוסייה מגוונת שלעיתים קרובות עשויה להגיב אחרת, תלוי באופן שבו תקשורות במסגרות קליניות בנויות. במונח הומו (Gay) משתמשים בדרך כלל לתיאור נטייה מינית הומוסקסואלית, בעוד המונח MSM מתאר התנהגות מינית בין גברים.
יש גברים המקיימים יחסי מין עם גברים אחרים שלא יתייחסו למונח גיי או הומוסקסואל ואינם רואים בפעילות מינית עם גברים אחרים פעילות מינית ממש. במקום זאת, הם רואים ביחסי מין עם נשים כתקינים. זה נכון במיוחד בקרב אנשים מתרבויות לא מערביות, אך זה נפוץ גם בארצות הברית. לעיתים קרובות משתמשים במונחים כמו MSM או Same gender loving במקום המילה הומו. גברים באפריקה ובאמריקה הלטינית מנהלים מערכות יחסים מיניות עם גברים אחרים, ובכל זאת מתייחסים לעצמם כהטרוסקסואלים, הידועים כמי שנמצאים ב"Down-low" (תת תרבות של אנשים שחורים שלרוב מזדהים כהטרוסקסואלים, אבל מקיימים יחסי מין עם גברים).
קיים חוסר במידע על התנהגות מינית ברוב המדינות המתפתחות, ביחס למדינות המפותחות. המקורות המוגבלים הקיימים מצביעים על כך שאף על פי שהזדהות עצמית הומוסקסואלית עשויה להתרחש לעיתים רחוקות יחסית, שכיחות ההתנהגות ההומוסקסואלית גבוהה יותר. גברים אלה אינם נלקחים בחשבון בסקרי זהות מינית מסוימים העלולים להוביל לחוסר בדיווח ואי דיוקים.
סוגיות מחקריות > החשיבות של קיום דמוגרפיה אמינה

נתונים אמינים על גודל האוכלוסייה ההומוסקסואלית והלסביות יהיו בעלי ערך לצורך עדכון המדיניות הציבורית. לדוגמה, דמוגרפיה תסייע בחישוב העלויות והיתרונות של הטבות שותפות פנים, מההשפעה של לגליזציה לאימוץ בקרב הקהילה הגאה. יתר על כן, הידע לגבי "האוכלוסייה ההומוסקסואלית והלסביות" עשוי לסייע למדענים חברתיים להבין מגוון רחב של שאלות חשובות – שאלות הנוגעות לאופי הכללי של בחירות בשוק העבודה, הצטברות הון אנושי, התמחות במשקי בית, אפליה והחלטות על מיקום גאוגרפי."
דוחות קינסי

שניים מהמחקרים המפורסמים ביותר בדמוגרפיה של נטייה מינית אנושית היו "התנהגות מינית בזכר האנושי" (1948) של ד"ר אלפרד קינסי ו"התנהגות מינית בנקבה האנושית" (1953). מחקרים אלה השתמשו בספקטרום של שבע נקודות כדי להגדיר התנהגות מינית, מ-0 עבור הטרוסקסואל לחלוטין עד 6 עבור הומוסקסואל לחלוטין. קינסי הגיע למסקנה כי אחוז קטן מהאוכלוסייה היה ביסקסואל ברמה זו או אחרת (נמצא בסולם מ-1 עד 5). הוא גם דיווח כי 37% מהגברים בארצות הברית השיגו אורגזמה דרך מגע עם גבר אחר לאחר גיל ההתבגרות ו-13% מהנשים השיגו אורגזמה דרך מגע עם אישה אחרת.
עם זאת, תוצאותיו שנויות במחלוקת, במיוחד לאחר שבשנת 1954 צוות המורכב מג'ון טוקי, פרדריק מוסטלר וויליאם קוקריין הצהירו כי חלק גדול מעבודותו של קינסי התבסס על דגימות נוחות ולא על דגימות אקראיות, ולכן היא הייתה חשופה להטיה.
פול גבהרד, עמיתו לשעבר של קינסי וממשיך דרכו כמנהל מכון קינסי לחקר מין, סקר את נתוני קינסי והסיר את מה שלדעתו היו, כביכול, המזהמים שלהם. הוא גילה כי כמעט 37% מהגברים היו מעורבים בפעילות הומוסקסואלית. עם זאת, הוא ציין כי קינסי הסיק בהמשך כי מדובר בטעות בניסיון להכליל לכלל האוכלוסייה.
חוקרים אחרונים מאמינים שקינסי העריך יתר על המידה את שיעור המשיכה מאותו המין בגלל פגמים בשיטות הדגימה שלו.
ראו גם

נטייה מינית
לקריאה נוספת

Diamond M (באוגוסט 1993). "Homosexuality and bisexuality in different populations". Arch Sex Behav. 22 (4): 291–310. doi:10.1007/BF01542119. PMID 8368913. {{cite journal}}:  (עזרה)
ליליאן ברטו

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1966 (בת 58) ונצואלה ונצואלה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי (2003)
 פרופיל ב-IMDb
 
ליליאן ברטו (נולדה ב-6 בנובמבר 1966) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע, קומיקאית, מדבבת ויזמית תרבות ישראלית, זוכת פרס מסקין ופרס התיאטרון.
ביוגרפיה

ברטו נולדה בוונצואלה, ליוכי שפירא, יהודייה שהיגרה מישראל לדרום אמריקה עם משפחתה בשנת 1948, ולחסוס ברטו אנריקס. כשהייתה בת שנה הוריה התגרשו ולאחר מכן עלתה לישראל עם אמה.
בשנת 1984 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקת פיקוד הדרום. לאחר שחרורה מצה"ל למדה משחק בבית הספר בית צבי.
עם סיום לימודיה, בשנת 1990, התחילה לשחק בתיאטרון באר שבע ומשם המשיכה ושיחקה ברוב התיאטראות הרפרטואריים בישראל, כמו גם בפרויקטים רבים בטלוויזיה ובקולנוע.
ברטו הייתה בת זוגו של המחזאי חנוך לוין עד פטירתו ב-1999.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

בין השנים 1992-1990 שיחקה בתיאטרון באר שבע. היא השתתפה בין היתר בהצגות: "באופן יחסי", "אחים לנשק","הנסיכה והרועה", "כטוב בעיניכם", ו"מירנדולינה".
בין השנים 1995-1992 הייתה ברטו חלק מלהקת שחקני "הבימה". היא השתתפה בתיאטרון בהצגות רבות, בהן: "היפוליטוס", "הילד חולם", "נ.ב. החתול שלך מת!", ו"הדה גאבלר".
בין השנים 2004-1996 שיחקה בתיאטרון החאן הירושלמי. שם השתתפה בהצגות: "אנה גלקתיה", "הנסיכה איבון", "נוף ילדות", "מידה כנגד מידה", "השחף", "קריפס", "מילה של אהבה", "האשליה", "כנגן המנגן" ועוד. בשנת 2003 גילמה את דמותה של ציונה בהצגה "המלחמה על הבית" בבימוי מיקי גורביץ', על התפקיד הזה זכתה בפרס שחקנית המשנה בטקס פרסי התיאטרון של אותה השנה.
בשנת 2005 גילמה את דמותה של סטיבי בהצגה "העז, או מי זאת סילביה?", לצד מוני מושונוב שגילם את מרטין. בשנת 2007 שיחקה ברטו לצד רמי הויברגר בהצגה "תמונות מחיי נישואין". בעקבות הביצוע שלה לתפקיד היא זכתה בפרס מסקין ואף הייתה מועמדת לפרס ב"טקס אנשי השנה" בתחום התיאטרון. בדצמבר 2008 עלתה בתיאטרון הלאומי ההצגה "אוגוסט: מחוז אוסייג", שבה גילמה ברטו תפקיד מרכזי לצידם של גילה אלמגור, נלי תגר ואחרים. בשנת 2009 שיחקה ברטו בהצגה "בגידה" מאת הרולד פינטר לצידם של מוני מושונוב ואבי קושניר, ב-2011 השתתפה לצד דבורה קידר, אמנון וולף ודניאל סבג בהצגה ״מלכת היופי של לינאן״, ובשנת 2013 גילמה את ליזיסטרטה בהצגה "ליזיסטרטה".
בתיאטרון הספרייה השתתפה בהצגות: "בודדה באפלה", "הלוויה חורפית", ו"פאל ג'ואי".
בתיאטרון הקאמרי גילמה את נעמי בהצגה "מילאנו".
החל משנת 2014 ברטו יוזמת, מפיקה ומשחקת, במקביל לעבודתה בתיאטרון הרפרטוארי, במופעים ובפרויקטים עצמאיים, בהם: ״אוי, אליאס, אליאס!״ ערב מערכונים מאת חנוך לוין לצד מוני מושונוב ודרור קרן, "עובדים על הזוגיות", ערב מערכונים שכתבה עבורה דניאלה לונדון דקל והלחין יוני רכטר, בו שיחקה לצד יוסי מרשק, ״הכל פוליטי״ ערב שירי ויסלבה שימבורסקה בו הופיעה לצד אהובה עוזרי, בני בשן ושאול בסר, ״שוברים שורות״ ערב ספרות ושירה בו הופיעה לצד יעל נאמן, בני בשן ואיתמר רוטשילד.
בשנים 2019-2016 הייתה חלק מלהקת השחקנים של תיאטרון בית ליסין. שם שיחקה בהצגות: "אהבת מוות" מאת ענת גוב ו"השקר" מאת פלוריאן זלר.
בתקופת מגפת הקורונה יזמה פרויקט פייסבוק בשם ״שיר בבית״, בו צילמה אמנים שונים בביתם קוראים שירה, והפיקה את ליין הופעות הג'אז "דרייבין ג׳אז" יחד עם המעצבת ורד סליבניק, שגם יזמה את הפרויקט, והאמנית שני ניצן. ליין ההופעות נוהל אמנותית על ידי המוזיקאים אלכסנדר לוין ואביתר סליבניק.
בשנת 2021 העלתה ברטו מופע יחיד אוטוביוגרפי בשם "חוצפה שלא תיאמן", שכתבה אור ישראלי והלחין אמיר לקנר. יחד עם העיתונאי רוני קובן והמוזיקאי נדב הולנדר, יצרה מופע על יצירתו של חנוך לוין שנקרא "בסוף יש סוף". באותה שנה גם יצרה תוכנית אירוח לבמה יחד עם הקדרית עירית בירן, שנקראת "Be My Guest". התוכנית משלבת שיחות עם אורחות ואורחים שונים, טעימות יין ותוכן תרבותי משתנה.
בשנת 2022 נבחרה ברטו להשתתף בהצגה "Verbrennungen", בבימוי בורקארד קומינסקי, ב-Schauspiel Stuttgart, התיאטרון העירוני של שטוטגרט שבגרמניה. החל מחודש אוגוסט 2022 החלה ברטו לגלם את פרופסור רות וולף, הדמות הראשית בהצגה "הדוקטור" מאת רוברט אייק, בתיאטרון "הבימה", בבימוי מירי לזר. המחזה עלה לראשונה ב-2018 בלונדון בתיאטרון Almeida, וההצגה "הדוקטור" היא ההפקה הראשונה שלו בישראל. המחזה הוא עיבוד חופשי מאוד של אייק למחזה "פרופסור ברנרדי" מאת ארתור שניצלר.
בשנת 2024 שיחקה בתיאטרון הבימה, במחזה "מרי סטיוארט" בתפקיד הכפול של אליזבט מלכת אנגליה ומרי סטיוארט מלכת הסקוטים.
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

לצד תפקידיה בתיאטרון, ברטו גילמה מספר תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע:
היא השתתפה בסרט "סיפורי תל אביב" (1992) ובדרמה "חיה מוגנת" (2001). בין השנים 2005-2011 גילמה את דמותה של מיכל, בת זוגו של גדי נוימן (אבי קושניר), בסדרה "החיים זה לא הכל". בשנת 2005 הופיעה בעונה הראשונה של הסדרה "בטיפול", ובנוסף גילמה את תמי בעונה הראשונה של הסדרה "מסכים". בשנת 2015 גילמה את ציפורה בעונה השנייה של הסדרה "איפה אתה חי?". בנוסף גילמה את אסתר בסרט "יונה" (2016) וגילמה את פועה בסרט "ימים נוראים" (2019).
ביוגרפיה > קריירת דיבוב

במקביל למשחק בתיאטרון ובטלוויזיה, ברטו דיבבה כ-30 סרטים וסדרות. להלן חלק מהתפקידים שגילמה בקולה:
בשנים 1988–1989 דיבבה את ליידי ג'יי בסדרת האנימציה "כוח המחץ", בשנים 1990–1991 דיבבה את הדמויות של לונה, פנדורה ובולי בסדרת הטלוויזיה "פיטר פן" ואף שרה את שיר הסיום. ב-1991 דיבבה את דמותו של פידג'טי הפילה בסרט "דמבו הפיל המעופף" של וולט דיסני, את הדמויות פרח וציפור בסרט "אליס בארץ הפלאות", ואת דמותם של החתולים הסיאמיים בסרט "היפהפייה והיחפן" של דיסני. ב-1992 דיבבה את קוראל בסדרת הטלוויזיה היפנית "בת הים הקטנה", ואת בוני ב"קיטי קט וחומי". ב-1993 החלה לדבב את מומינאמא ואת סנורקה בסדרת הטלוויזיה "המומינים", תפקידים שהיא גילמה בקולה שנים רבות. עוד באותה שנה דיבבה את אמא קרפדה בסרט "אצבעונית". ב-1995 דיבבה את הברווזה אביגייל בסרט "חתולים בצמרת" של דיסני. ב-1995 דיבבה את דריזלה טרמיין בסרט "סינדרלה". בין השנים 1996–1997 דיבבה את המכשפה מיראז' בסדרת הטלוויזיה "אלאדין". ב-1998 דיבבה את ג'יפסי בסרט הקולנוע "באג לייף". ב-2002 דיבבה את קפטן אמיליה בסרט "כוכב המטמון". ב-2003 השתתפה בדיבוב הסרט "מוצאים את נמו". כמו כן, השתתפה בסרטונים קצרים מצוירים של דיסני, שביניהם היא דיבבה את הגרסה המצוירת לילדת הפלא שירלי טמפל בסרטון הקצר של דיסני "כלב החתימות".
ביוגרפיה > ניהול עזבון חנוך לוין

ברטו הייתה בת זוגו של המחזאי והבמאי חנוך לוין בשנותיו האחרונות. הם הכירו בשנת 1993, בעקבות ליהוקה להצגה "הילד חולם" מאת לוין ובבימויו בתיאטרון "הבימה". ב-1995 הם נישאו ומאוחר יותר היא ילדה את בנם, אלכסנדר לוין. בשנת 1999 נפטר לוין והשאיר אחריו גוף עבודות פורה. עזבונו הועבר לניהולו של הסוכן שלו, דני טרץ'. אחרי שנתיים העביר טרץ' את ניהול העזבון לברטו, ששימשה כמנהלת העזבון של חנוך לוין עד שנת 2022. אחרי פרויקט שהפיקה ברטו לציון 20 שנה למותו של לוין באנגליה, בו גם השתתפה, החליטה לסיים את תפקידה בארגון האמנותי. בשנת 2022 העבירה את התפקיד לאשת התיאטרון ליהיא ענבר.
פרסים

2003 - פרס התיאטרון לשחקנית המשנה
2007 - פרס מסקין
חיים אישיים

ברטו נישאה בשנית לאדריכל מורן פלמוני ולהם בת, והם גרים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  דינה חלוץ, "הגיע הזמן להיפרד": ליליאן ברטו מסבירה למה הפסיקה לנהל את העיזבון של חנוך לוין, באתר ynet, 8 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396562605171  VIAF: 29154921347563592720   WorldCat (עם VIAF): 29154921347563592720
שוקר חשמלי

.
דוגמאות למהלומים קומפקטיים להגנה עצמית
מהלום מוסווה כשפתון
מהלום מוסווה כטלפון סלולרי
שׁוֹקֶר חַשְׁמַלִּי (מַהֲלוֹם) הוא נשק אל הרג, המשמש לניטרול באמצעות מכת חשמל על ידי שיבוש תפקוד השרירים השטחיים ו/או על ידי גרימת כאב, מבלי לגרום לפציעה משמעותית לזה שעליו מופעל הנשק.
שימוש על ידי כוחות ביטחון

מהלומים הנמצאים בשימוש כוחות ביטחון
אקדח שוקר (טייזר), נמצא בשימוש על ידי יחידות משטרה ויחידות צבאיות, כאשר לוחצים על ההדק, השוקר קופץ ומגיע לטווח של עד 2.5 מטרים
דוגמה לחייל אמריקאי שמתאמן במטווח עם שוקר
במשטרה, ביחידות צבאיות וביחידות אחרות השוקר הנמצא בשימוש הוא מסוג "אקדח טייזר" (המכונה גם "אקדח שוקר" או פשוט כ"טייזר"), היכול לפעול ממרחק של כמה מטרים בודדים מהמטרה.
שימוש על ידי כוחות ביטחון > במשטרה

במשטרה השוקר משמש למטרות של פיזור מפגינים[דרוש מקור], טיפול בגורמים אלימים ולנטרול פושע במקרים בהם הוא מתפרע ולא מפסיק לזוז.
שימוש על ידי כוחות ביטחון > ביחידות צבאיות

בצבא השוקר משמש כאשר תופסים מחבל[דרוש מקור], כאשר נגמרים הכדורים בנשק או כאשר המטרה נמצאת בטווח קרוב (עד 2.5 מטרים).
שימוש על ידי כוחות ביטחון > ביחידות אחרות

ביחידות כגון ימ"מ, SWAT, GIGN, GSG-9, SAS ועוד, מייעדים את השוקר למקרים כגון חטיפת בני ערובה, מרדפים מטווח קצר ולחימה בשטח בנוי (במבנים קטנים כגון חדרי דירה).
הגנה עצמית

ברוב מדינות העולם (בהן ישראל) השוקר נמצא בדגם הסטנדרטי[דרושה הבהרה] לצורך הגנה עצמית מטווח אפס ממקרים של שוד, אלימות, תקיפה, פיגוע דקירה ועוד.
חוקיות

נכון לאוקטובר 2015, נשיאת שוקר חשמלי במרחב הצבורי מותרת. עם זאת ישנם מקומות (כמו קניונים, בתי משפט, בתי חולים וכו') אשר מגבילים נשיאת שוקר חשמלי בכניסה אליהם, ולעיתים ניתן להפקידו בכניסה.
ראו גם

זרם חשמלי
טייזר
פיניקס פארק

| --- | --- |

 נתונים ומידות
 שטח:  707 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  אירלנד אירלנד
 מיקום:  דבלין 
 קואורדינטות:  53°21′21″N 6°19′47″W﻿ / ﻿53.355789°N 6.329792°W﻿ / 53.355789; -6.329792
 phoenixpark.ie/ga/
 he
 
האובליסק של ולינגטון


פיניקס פארק (באנגלית: Phoenix Park) אשר ממוקם בדבלין הוא אחד הפארקים המגודרים הגדולים באירופה.
גודלו 7,070 דונם והוא כולל בתוכו את גן החיות של דבלין, מועדון קריקט, מגרש פולו גדול, מונומנטים שונים, טירה וגנים. הפארק הוא אף מקום משכנם של נשיא אירלנד ושגריר ארצות הברית.
מקור השם הוא גאלי - fionn uisce - "מים זכים", כניגוד לשמה הגאלי הקדום של העיר דבלין - "מים עכורים", בשל השפך הביצתי של נהר הליפי.
בפארק ניתן למצוא חיות כגון יחמורים, ארנבים סנאים ועוד, אשר מסתובבים חופשי.
היסטוריה

הפארק נוסד בשנת 1662 על ידי ג'יימס בטלר, דוכס אורמונד בפקודת המלך צ'ארלס השני.
במקור הפארק שימש כפארק יחמורים מלכותי והיה סגור לציבור. בשנת 1680 נבנה בחלקו בית חולים מלכותי, ושטחו הוקטן לממדיו הנוכחיים.
ב-1747 הרוזן מצ'סטרפילד ביצע שיפורים רבים בפארק ופתח אותו לציבור הרחב. ב-1831 נפתח בו גן חיות, ובשנת 1986 הוכרז הפארק אתר היסטורי לאומי.