stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן אלדד
ביוגרפיה > ממלא מקום פרקליט המדינה

בשלהי שנת 2019 סיים פרקליט המדינה שי ניצן את כהונתו. שר המשפטים אמיר אוחנה מינה לתפקיד את הפרקליטה אורלי בן-ארי. קידום מינויה נעשה בניגוד לעמדת היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, אשר כתב שעמדתו היא שיש למנות לתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה את שלמה (מומי) למברגר, המשנה לעניינים פליליים. שופט בג"ץ מני מזוז נתן צו ארעי המעכב את המינוי. בעקבות זאת ביטלה בן-ארי את מועמדותה לתפקיד. ב-2 בפברואר 2020 הטיל שר המשפטים אמיר אוחנה על דן אלדד למלא את מקום פרקליט המדינה. אף כי אלדד לא הופיע ברשימת המועמדים שהציג מנדלבליט לשר המשפטים, הודיע מנדלבליט כי יכבד את המינוי.
במהלך כהונתו, בגין פניית המשנה לפרקליט לעניינים פליליים, הורה עו"ד אלדד על פתיחה בחקירה בעניין פרשת המימד החמישי. אלדד הסביר את פתיחת הבדיקה בצורך לשמור על אמון הציבור במקצועיותה נטולת הפניות ובטוהר וניקיון כפיה של הרשות החוקרת, ובכך שאין בפרשה חקירה נגד אישי ציבור מכהנים באותה העת ולכן אין עיגון בדין או בהנחיות לדחיית ביצוע ההחלטה לפתוח בחקירה. מנדלבליט תמך בהחלטת עו"ד אלדד וקבע כי כלל השיקולים היו ענייניים ונטולי כל מניע פוליטי. ביולי 2020 העביר מנדלבליט את ליווי תיק חקירת הפרשה מהמחלקה הכלכלית שבראשות אלדד לשלמה למברגר.
ב-23 באפריל 2020, בעקבות הערכתו כי בכוונת השר אוחנה להאריך את כהונתו של אלדד בשלושה חודשים נוספים, כתב מנדלבליט לנציב שירות המדינה דניאל הרשקוביץ כי קיימת מניעה משפטית להארכת הכהונה וטען לכשלים בעבודתו. לטענתו של ממלא מקום פרקליט המדינה דן אלדד, במשך תקופת כהונתו פעל היועץ המשפטי כדי לצמצם ולחבל בעבודתו כפרקליט המדינה, ולהפריע לתפקודו התקין. בתגובה לדברים טען אלדד כי היועץ השתלח בו בסגנון בוטה מכיוון שהחל לבדוק את התנהלות הפרקליטות בכל הקשור לסגירת תיקו של מנדלבליט בפרשת הרפז. בהמשך פנה אלדד למבקר המדינה מתניהו אנגלמן בבקשה לבחון סוגיות הנוגעות להתנהלות הפרקליטות בסוגיית עילת סגירת התיק. מקורבים למנדלבליט, שלא הזדהו בשמם, דחו את דברי אלדד כניסיון מכוון מצדו ומצד השר אוחנה להדיח את מנדלבליט, על רקע החלטותיו בתיקי נתניהו. כמה מבכירות הפרקליטות אף הובילו מהלך של פרסום מכתב תמיכה ביועץ. ב-19 באוגוסט פרסם נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות דוד רוזן דו"ח בו קבע כי התנהלות הפרקליטות בעניין עילת הסגירה הייתה "בבחינת התנהלות בלתי ראויה".
ב-30 באפריל הוציא השופט מני מזוז צו ארעי המעכב את הארכת כהונת אלדד כממלא מקום. ב-1 במאי 2020 פקעה כהונתו של אלדד בתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה, לאחר שלא הוארכה. אלדד חזר לתפקידו כמנהל המחלקה הכלכלית בפרקליטות המדינה, ומנדלבליט הודיע שהוא עצמו ימלא את תפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מפרקליטות המדינה

אלדד סיים את תפקידו בפרקליטות המדינה בשנת 2021, והקים את פירמת עורכי הדין אלדד-פרץ ושות' ביחד עם עורך הדין מושיקו (משה) פרץ. חבר בצוות ההגנה של תת-אלוף במילואים גל הירש.
בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מנאייכ" כשופט בית המשפט המחוזי.
חיים אישיים

אלדד נשוי לעירית, אב לשלושה. מתגורר במודיעין.
הערות שוליים

↑  ליטל דוברוביצקי, יוצאי המחלקה הכלכלית בפרקליטות הקימו פירמת עו"ד המתמחה בצווארון לבן, באתר כלכליסט, 7 במרץ 2022
↑  ראו: שלומי לחיאני, איתמר שמעוני, יצחק רוכברגר, צבי בר ודוד יוסף
↑  חן מענית, ‏השחיתות בשלטון המקומי אינה גזירת שמיים: התיקון יתחיל בחינוך | פרשנות, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2019
↑  עו"ד דן אלדד, באתר GOV.IL
↑  משה גורלי, מחליף לשי ניצן: אוחנה הציג רשימת מועמדים - מנדלבליט בעד למברגר בלבד, באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2019
↑  בג"ץ 8410/19 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' שר המשפטים ואחרים, ניתן ב־19 בדצמבר 2019
↑   נטעאל בנדל, אוחנה: בן ארי-גינזברג ויתרה על הובלת הפרקליטות בשל לחץ כבד שהופעל עליה, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2019
↑  עדו בן פורת, בניגוד לעמדת מנדלבליט דן אלדד מונה למ"מ פרקליט המדינה, באתר ערוץ 7, 2 בפברואר 2020
↑  אבישי גרינצייג, ‏מנדלבליט הסיר את התנגדותו למינוי דן אלדד למ"מ פרקליט המדינה, באתר גלובס, 5 בפברואר 2020
↑  מ"מ פרקליט המדינה: פרשת "המימד החמישי" עוברת לחקירת המשטרה; גנץ אינו חשוד, באתר כלכליסט, 20 בפברואר 2020
↑  אבישי גרינצייג וחן מענית, ‏מנדלבליט מגן על מ"מ פרקליט המדינה: “לא פעל משיקול פוליטי בפרשת המימד החמישי”, באתר גלובס, 24 בפברואר 2020
↑  היועמ"ש אביחי מנדלבליט הפקיע את חקירת פרשת המימד החמישי מידי הפרקליט המלווה, למשנה לפרקליט המדינה, באתר 103FM, ‏27 ביולי 2020
↑  טובה צימוקי, היועמ"ש נגד הארכת כהונת מ"מ פרקליט המדינה: "כשלים ערכיים ומקצועיים", באתר ynet, 23 באפריל 2020
↑  מכתבו של אביחי מנדלבליט אל דניאל הרשקוביץ נציב שירות המדינה, 23 באפריל 2020
↑  "אני בוחן מידע מטריד בנוגע למנדלבליט", באתר ערוץ 7, 23 באפריל 2020
1 2  טובה צימוקי, גורמים בכירים: מנדלבליט ישמש גם כפרקליט המדינה בחצי השנה הקרובה, באתר ynet, 3 במאי 2020
↑  דניאל דולב‏, מ"מ פרקליט המדינה למבקר המדינה: בדוק את הטענות נגד היועמ"ש, באתר וואלה, 26 באפריל 2020
↑   נטעאל בנדל, מנדלבליט בשיחות סגורות: אוחנה ואלדד מנסים להפיל אותי, ייתכן שגם נתניהו מעורב, באתר הארץ, 27 באפריל 2020
↑  גלעד מורג וטובה צימוקי, בכירי הפרקליטות נגד דן אלדד: "מזועזעים שבחרת להטיל רפש במנדלבליט", באתר כלכליסט, 27 באפריל 2020
↑  דניאל דולב‏, מבקר הפרקליטות: סגירת התיק של מנדלבליט בלי נימוק - לא ראויה, באתר וואלה, 1 ביולי 2020
↑  בג"ץ 2740/20 עו"ד עירית אדרי ואחרים נ' שר המשפטים ואחרים, ניתן ב־30 באפריל 2020
בג"ץ: לא להאריך את כהונת דן אלדד, באתר ערוץ 7, 30 באפריל 2020
↑  עו"ד דן אלדד חותם שלושה עשורים בפרקליטות: "רק בהגינות נביס את השחיתות", באתר גלובס, 11 באוגוסט 2021
↑  ליטל דוברוביצקי, יוצאי המחלקה הכלכלית בפרקליטות הקימו פירמת עו"ד המתמחה בצווארון לבן, באתר כלכליסט, 7 במרץ 2022
↑  תמר אלמוג, עובר צד: דן אלדד הצטרף לצוות ההגנה של גל הירש, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 בינואר 2022
.
ישיבת קמניץ

ערך זה עוסק בישיבה בירושלים. אם התכוונתם לישיבה בליטא, ראו .
| --- | --- |


מבנה הישיבה בשכונת הבוכרים בירושלים אותו תרם שלמה יהודה רכניץ
 ישיבה
 תקופת הפעילות:  ת"ש (1940) – הווה
 מייסדים:  הרב הרב משה ברנשטיין, הרב יעקב משה ליבוביץ
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב ברוך דב ליכטשטיין, הרב אברהם שיינר, הרב יעקב קראוס, הרב ברוך דוב ליבוביץ
 תלמידים
 :  200
 מיקום
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′34″N 35°13′04″E﻿ / ﻿31.792777777778°N 35.217722222222°E﻿ / 31.792777777778; 35.217722222222
  (למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת קמניץ(למפת ירושלים רגילה) ישיבת קמניץ(למפת הרי ירושלים רגילה) ישיבת קמניץ(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ישיבת קמניץ
 
חזית מבנה הישיבה
ישיבת קמניץ היא ישיבה חרדית בירושלים שנוסדה על ידי הרב משה ברנשטיין, חתנו של הרב ברוך בר ליבוביץ, ובנו הרב יעקב משה ליבוביץ לזכרם ושמם של הרב רבי יצחק אלחנן קובנר-ספקטור ראב"ד קאוואנא והרב ברוך בר ליבוביץ ראש ישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ.
היסטוריה

בשנות ה-30 כיהנו הרב ברנשטיין והרב ליבוביץ כר"מים בישיבת כנסת בית יצחק, שעברה מסלבודקה לקמניץ, ושבראשה עמד עד אז הרב ברוך בר ליבוביץ בעל הברכת שמואל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נסגרה הישיבה. השניים נמלטו מליטא ועלו לארץ ישראל. עם בואם ייסדו את ישיבת קמניץ בירושלים ברחוב יחזקאל 22 בשכונת גאולה פינת רחוב עזרא 10 בשכונת הבוכרים שב-25 שנה האחרונות התרחב תלמוד תורה קמניץ למבנה נוסף ענק גם של בית משהיוף בפינת הרחובות, "אדוניהו הכהן", "דוד חזן", ורחוב דוד הנקרא גם "רחובות הבוכרים", ובשנת 1945 מנתה הישיבה 85 תלמידים. כאשר עלה לישראל ב-1950 מונה הרב אליהו לופיאן כמשגיח רוחני של הישיבה.
לאחר פטירתו של הרב ברנשטיין בשנת 1956, מונו חתניו - הרב יצחק שיינר והרב אשר ליכטשטיין לראשי הישיבה. לאחר פטירת הרב שיינר בשנת 2021 החליפו בנו הרב אברהם, לאחר פטירת הרב ליכטשטיין בשנת 1998 החליפו בנו הרב ברוך דב. כמו כן כיהן כראש ישיבה, הרב חיים שלמה ליבוביץ עד למינוי לאחד מראשי ישיבת פוניבז'. לאחר פטירתו בשנת 2016 החליפו בנו הרב ברוך דב, בתפקידי רמי"ם משמשים הרב נפתלי גפן, הרב ישראל אליעזר גרוזובסקי, הרב ישעיה קוסובסקי, והרב שמעון "שימי" קראוס בן הרב יעקב קראוס ונכדו של הרב יצחק שיינר. כיום הדמות הפופולרית בישיבה הוא הרב ברוך דוב ליכטשטיין שהערכה שרכש לו בקרב הבחורים ידועה לשם דבר.
מוסדות ישיבת קמניץ כוללים גני ילדים, בית הכנסת, תלמוד תורה, ישיבה קטנה (תפארת משה), ישיבה גבוהה (כנסת בית יצחק) וכולל אברכים, חלק מהמיתחם מושכר למוסדות אחרים של חסידויות שונות.
הישיבה הגדולה והתלמוד תורה שכנו בעבר במבנה  שהוקם על גבי "בית משהיוף" בקרן הרחובות דוד חזן-רחובות הבוכרים בשכונת הבוכרים, ששומר במהלך הבנייה באופן חלקי, הישיבה הקטנה שכנה בעבר בבניין ישיבת חברון-גאולה ברחוב חגי.
בהמשך הישיבה הגדולה עברה למבנה שנחנך בסוכות שנת תשע"ט המבנה נתרם במרביתו על ידי שלמה יהודה רכניץ.
וכן הישיבה הקטנה עברה גם היא לקומה הרביעית שבאותו מבנה שברחוב יחזקאל 22 פינת רחוב עזרא 10 בירושלים.
הישיבה נתמכת בתקציבים ממשלתיים ובתרומות. עם זאת, בשנת 1980 פורסם כי היא השיבה מרצונה למשרד האוצר את התקציב שהפקיד בחשבונה.
הערות שוליים

↑  וועד הישיבות, שערים, 18 בינואר 1945
↑  לעצרת תפילה וזעקה נגד חילול הקודש, חרות, 6 בינואר 1952
↑  הרב מ. ברנשטיין ז"ל, חרות, 27 ביולי 1956
↑  נח זבולוני, ישיבה מסרבת לקבל מענק, דבר, 7 באוקטובר 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008195878905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות ובנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק מאיר חרל"פ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביוני 1931 ראשון לציון, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  7 בספטמבר 1991 (בגיל 60) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בספטמבר 1991 
 בת זוג:  מנוחה חרל"פ
 
הרב יצחק מאיר חרל"פ (י"א בתמוז תרצ"א, 26 ביוני 1931 – כ"ח באלול תשנ"א, 7 בספטמבר 1991) היה רבה של יקנעם עילית ורב קונצרן אסם.
תולדותיו

נולד בראשון לציון, לרב חיים זבולון חרל"פ ולרבקה סרקא, בת הרב אברהם דב שקול. למד בישיבה הקטנה "אור התלמוד" בתל אביב (שפעלה מטעם היכל התלמוד), ולאחר מכן בישיבת לומז'ה בפתח תקווה וישיבת חברון בירושלים, וכן בישיבת בית זבול של משפחתו. בהיותו בן פחות מ-18 הוסמך לרבנות על ידי הרב איסר זלמן מלצר, ולאחר מכן על ידי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב אליהו ראם. בשנת 1951 נישא למנוחה, בת הרב יצחק אפשטיין, שלימים כיהנה כראש מועצת יקנעם עילית.
לאחר נישואיו שימש כרב בית כנסת בירושלים. בשנת תשט"ז (1955), בהיותו כבן 24, מונה כרבה של יקנעם עילית. היה פעיל בתחומי הדת ביישוב והיה מרכז ארגון רבני עמק זבולון. לימים פרש מהרבנות ביקנעם בעקבות כתבי אישום שהוגשו נגדו, ועבר להתגורר בירושלים. היה רבם של המושבים שורש ובית מאיר באזור ירושלים. מונה כרב הקונצרן אסם ושימש בתפקידו עד פטירתו בגיל 60.
חיים אישיים

היה נשוי למנוחה (לבית אפשטיין) - כיהנה כראש מועצת יקנעם עילית. ולבני הזוג חמישה ילדים. בניניהם:
הרב יעקב משה חרל"פ, מונה תחת אביו כרב קונצרן "אסם" ושימש בתפקיד זה יותר משלושים שנה.
הרב אליהו חרל"פ, שימש כרב מחוז ירושלים של משטרת ישראל.
הערות שוליים

↑  צבי אלגת, "והיא תמשול בך": הרבנית מיקנעם יצרה תקדים, מעריב, 24 בפברואר 1967
↑  מועצת יקנעם תובעת לשפוט את הרב המקומי על שימוש שלא כדין בכספים, דבר, 11 בנובמבר 1968, עמ' 8; הרב חרל"פ מיקנעם נאשם בהפרת אימונו של הציבור, מעריב, 30 במאי 1969, עמ' 3
אלן ויצטום

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 באפריל 1939 ח' באייר ה'תרצט ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בפברואר 2021 (בגיל 81) כ"ב בשבט ה'תשפ"א באר שבע, ישראל 
 ענף מדעי:  בוטניקה
 תאריך עלייה:  1966
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל
 מנחה לדוקטורט:  David W.Bierhorst
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון
 
אלן ויצטום (27 באפריל 1939 ח' באייר תרצ"ט - 3 בפברואר 2021 כ"ב בשבט תשפ"א) היה חוקר ומרצה בתחום הבוטניקה, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה

אלן ויצטום נולד בניו יורק, ארצות הברית, לשירלי (שרה) והרמן ויצטום. ההורים הגיעו לארצות הברית מפולין, בשנות ה-30 של המאה ה-20. הם הכירו בניו יורק ונישאו שם. אחרי מות אביו, ב-1943, אמו נישאה בשנית, ליוסף פרוינד, אשר היה שריד מיהדות פולין של תקופת מלחמת העולם השנייה. ראיית העולם של אלן ויצטום הושפעה משואת יהדות אירופה.
כבר בגיל צעיר, אלן ויצטום גילה עניין רב בעולם הצומח, כולל בפרטים הקטנים שבו. בשנים מאוחרות יותר, כמרצה, עשה רבות כדי להנחיל את התעניינותו זו לסטודנטים.
פרופסור ויצטום למד לימודים תיכוניים בישיבת ברוקלין (Brooklyn Talmudical Academy), ולאחר מכן המשיך בלימודים אוניברסיטאיים באוניברסיטת קורנל, שם הכיר את אן קנט, שאותה נשא לאשה בשנת 1966. באותה שנה הזוג עלה לישראל, בהשפעתו של ד"ר חן שיפריס, שהיה אז סטודנט ישראלי באוניברסיטת קורנל.
בשנתיים הראשונות משפחת ויצטום התגוררה בירושלים, ולאחר מכן עברה המשפחה לבאר שבע. לזוג נולדו שלושה בנים.
מסלול אקדמי

אלן ויצטום למד תואר ראשון בביולוגיה בברוקלין קולג', והמשיך במסלול ישיר לתואר דוקטור באוניברסיטת קורנל, במחלקה לבוטניקה, בהנחית פרופסור David W. Bierhorst.
בשנה הראשונה לאחר עלייתו ארצה, אלן ויצטום עבד במעבדתו של פרופסור אברהם פהאן, ובשנה השנייה עבר למעבדתו של פרופסור שמעון קליין, שניהם באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1968, עם המעבר לבאר שבע, ויצטום החל ללמד במכון להשכלה גבוהה בנגב והיה בין חמשת המרצים הראשונים הקבועים במחלקה לביולוגיה. בשנת 1972 מכון זה הוסמך כאוניברסיטה בשם אוניברסיטת הנגב. ב-1973 האוניברסיטה קיבלה את שמה הנוכחי - אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. פרופסור ויצטום לימד כבר במחזור הראשון והתמיד בכך עד פרישתו לגמלאות. הוא ראה ערך עליון בקירוב ציבור תלמידיו לעולם הצומח, והרצה תוך שימוש באמצעי המחשה רבים ומגוונים. ויצטום היה מרצה מוערך ואהוד.
בנוסף לפעילותו בארץ, פרופסור ויצטום ערך מחקרים תוך שיתוף פעולה עם עמיתים מחוצה לה. בין היתר, הוא עבד עם חוקרים מאוניברסיטת נוטינגהאם ומאוניברסיטת רדינג  בבריטניה, אוניברסיטת ניו יורק בארצות הברית, אוניברסיטת הוואי ואוניברסיטת קורנל. פרופסור ויצטום פרש לגמלאות בשנת 2007, כפרופסור אמריטוס.
מחקרים

מחקריו הבולטים של פרופסור ויצטום עוסקים בתופעות שונות בצמחים עילאיים, בין היתר במבנה הצמח, בנביטה, בנשירה בהשפעת קרינה אולטרא סגולה ובפריחה. ויצטום חקר גם את מכניקת מבנה הצמח, פיזור זרעים ושינוי צבעים בצמחים.
פרופסור ויצטום חקר את נושא הצמחים בגמרא, בהיבט של שמות, שימושים והיבט חקלאי. כמו כן, תרם גם בתחום הטקסונומיה בכתיבת הספר "צמחי המקרא".
ראו גם

יהדות ניו יורק
לקריאה נוספת

עמ' 10–12, Allan Witztum: David. W. Bierhorst (1924-1997), American Fern Journal 87(4)
זהר עומר (2012) - "צמחי המקרא", הוצאת ראובן מס, ירושלים
הערות שוליים

↑  ד"ר גיל סתיו, מה רע להיות שונה, באתר bizmakebiz.co.il, ‏8/6/2010
↑  Aaron Rottenberg, In Memoriam
Allan Witztum (1939‒2021): A Great Teacher, Israel Journal of Plant Sciences, 2021
↑  K. Schulgasser, A. Witztum, On the Strengh of Herbaceous Vascular Plant Stem, Annals of Botany 80(1), 1997
↑  Allan Witztum, Randy Wayne, Button botany:plasmodesmata in vegetable ivory, Protoplasma 249(3), עמ' 721-724
↑  יצחק גוטרמן, אלן ויצטום, מיכאל אבן ארי, שעוני גשם בצמח הריסן, מדע י"ג, עמ' 276-281
↑  A. Witztum, Z. Shapira, לא ידוע, Israel Journal of Botany 25, 1976, עמ' 109-114
↑  Allan Witztum and O. Keren, Factors Affecting Abscission In Spirodella Oligorhiza, New Phytologist 80(1), 2006, עמ' 107-110
↑  Allan Witztum, Randy Wayne, Fiber cables in leaf blades of Typha domingensis and their absence in Typha elephantina, Israel Journal of Plant Sciences 63(2), 2016
↑  Allan Witztum, K. Schulgasser, The Mechanics of Seed Expulsion of Acanthaceae, Journal of Theoretical Botany 176(4), עמ' 531-542
↑  אלן ויצטום, מאיר גרובר, קורנית, קורניתא וקורניה, לשוננו 56, 1991
↑  זהר עומר, פתח דבר, צמחי המקרא, ראובן מס, 2012, עמ' 15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406446305171  VIAF: 63156674996333581616   WorldCat (עם VIAF): 63156674996333581616 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלן ויצטום".
מטוס קרב

מטוסי קרב מודרניים מדגם F-16 פייטינג פלקון (בארץ מכונים - נץ, ברק או סופה לפי דגם/בלוק הייצור) נושאים טילים וחימוש מתקדם
מטוס קרב רב־משימתי מדגם F-15I של חיל האוויר הישראלי.
מטוס קרב הוא כלי טיס, בעל כנף קבועה, המיועד בעיקר לקרבות אוויר ולהפצצות, כגון הפצצות טקטיות או הפצצות אסטרטגיות.
מטוסי קרב כוללים מטוסי יירוט, מפציצים, מטוסי קרב-הפצצה ומטוסי תקיפה מסוגים שונים לתקיפת מטרות אסטרטגיות ומטרות טקטיות.
מחירו של מטוס קרב מודרני מגיע לעשרות מיליוני דולרים. הוא נחשב לאחד מכלי הנשק החזקים ביותר והשימושיים ביותר בשדה הקרב בזכות ניידותו, רב המשימתיות ועוצמת האש הגדולה שלו.
עם זאת, חולשתו היא בחוסר יכולתו לכבוש ולשלוט בתא שטח קרקעי לאורך זמן, בדומה לחיל רגלים וכוחות שריון.
סוגים

מטוס קרב רב־משימתי – הרוב המוחלט של  מטוסי הקרב המודרניים הם רב־משימתיים ויכולים לשמש הן כמטוסי ירוט והן כמטוסי תקיפה. משימות נוספות של סוג זה הן דיכוי הגנה אווירית, תקשורת, ולוחמה אלקטרונית.
מטוס תקיפה – מטוס שעיקר ייעודו הוא הפצצה טקטית. מטוסים אלה מתאפיינים בשריון המעניק הגנה על המטוס, והם נוטים להיות כבדים ואיטיים יחסית. במטוסים המיוצרים בארצות הברית ציון הדגם באות A הוא קיצור של Attack.
מטוס ללוחמה בעצימות נמוכה – נועד לתפעול בעלות נמוכה ובעיקר כמטוסי סיוע אווירי קרוב.  בעבר היו עוד סוגי מטוסי קרב נפוצים כגון:
מטוס עליונות אווירית – מטוס זריז לקרבות אוויר ובעל יכולת תמרון מצוינת וחימוש מותאם להפלת כלים אוויריים (טילים ותותחים).  בעבר במטוסים המיוצרים בארצות הברית ציון הדגם באות F שהיא קיצור של Fighter היה מעיד על הסוג שלו. כיום האות F לא ייחודית רק לסוג זה.
מטוס יירוט – מטוס המיועד ליירוט אווירי. המטוס מקריב יכולת תמרון לטובת ביצועי טיפוס והאצה, במטרה להשיג במהירות מטרה אווירית (בעיקר מפציצי אויב) ולהפילה. מטוסים אלה נחשבים כחלק ממערך ההגנה האווירית. בדור הנוכחי מטוסי העליונות האווירית ממלאים גם תפקיד של יירוט. מטוסים אלה נבדלים ממטוסי העליונות האווירית במכ"ם ובטילים עם טווח גדול יותר. בעבר במטוסים המיוצרים בארצות הברית  ציון הדגם באות F שהיא קיצור של Fighter היה מעיד על הסוג שלו. כיום האות F לא ייחודית רק לסוג זה.
מטוס קרב־הפצצה (אנ') – מטוס המשמש לתקיפה אך גם משלב תכונות כמו מהירות ויכולת תמרון גבוהים. החל מהדור השלישי רוב מטוסי הקרב תוכננו להיות רב־משימתיים, והמושג קרב־הפצצה נעשה נפוץ פחות.
מטוס קרב־לילה (אנ') – בשלבים המוקדמים של התפתחות המכ"ם ומערכות הניווט, ציוד ששימש ליירוט בלילה היה כבד ומסורבל ולכן לא התאים למטוסי הקרב הרגילים ולרוב שימש במטוסי קרב כבדים שיועדו בעיקר לתפקיד זה. עם התפתחות מערכות מתקדמות יותר, ובמיוחד במהלך הבשלת הטכנולוגיה של הדור השלישי של מטוסי הקרב שרכשו יכולות לפעול בכל תנאי הראות ומזג האוויר, המושג קרב־לילה הפך לארכאי.
מפציץ – מטוס קרב המשמש להפצצה אסטרטגית. בעל יכולת נשיאת חימוש מרובה והפצצה מגובה רב. במטוסים המיוצרים בארצות הברית מצוין הדגם באות B, קיצור של Bomber.
חימוש

שימוש צבאי במטוסים החל להתפתח עוד לפני מלחמת העולם הראשונה שנים ספורות לאחר הטיסה הראשונה של האחים רייט ב -1903. למטוסי הקרב הראשונים לא היה חימוש ייעודי, והחימוש שנשאו היה מקלע יד שהופעל ידנית. מאוחר יותר הותקנו על המטוסים מקלעים אוטומטיים, בתחילה כדי לפגוע במטוסי אויב ואחר־כך כדי לפגוע גם במטרות קרקעיות. התקיפה האווירית הראשונה הייתה במלחמת איטליה-טורקיה (1911) כאשר מטוס איטלקי הטיל רימוני יד על עמדות הטורקים. בעקבות מלחמה זו ניסח הקצין האיטלקי ג'וליו דואה לראשונה תורה של הפעלת כח אווירי מסיבי להפצצת האויב.
ברבות השנים, כאשר נוכחו צבאות ברחבי העולם עד כמה יעיל מטוס הקרב לצורך תקיפת מטרות קרקע, זכו המטוסים לפיתוח חימוש ייעודי מתקדם יותר ויותר, שהביא לידי ביטוי את יכולותיהם המיוחדות ביחס לכלי לחימה קרקעיים וימיים.
במטוסי קרב מודרניים חימוש המטוס נישא בנקודות תלייה ייעודיות תחת הכנפיים או בתאים פנימיים. הוא כולל לפחות חלק מאלה: תותח אוטומטי, טילים מסוגים שונים כגון טילי אוויר־אוויר, טילי אוויר־קרקע וטילי אוויר ים, ופצצות מסוגים שונים, ובכללם פצצות מונחות. הם מצוידים במערכות אוויוניקה מתקדמות לניווט, לתקשורת, לחימוש, לגילוי והתראה, וללוחמה אלקטרונית.
בקרת אש של מטוסים > "כוונות הפצצה" ממלחמת העולם השנייה

שימוש מוקדם במערכות בקרת אש היה במפציצים, עם שימוש בכוונות מחשוב שקיבלו מידע על גובה ומהירות אוויר כדי לחזות ולהציג את נקודת הפגיעה של פצצה ששוחררה באותה תקופה. המכשיר הידוע ביותר של ארצות הברית היה כוונת הפצצה של נורדן (אנ').
בקרת אש של מטוסים > "כוונות הפצצה" לירי אווירי של תותחים במלחמת העולם השנייה

מערכות פשוטות, הידועות ככוונות מחשוב מובילות, הופיעו גם בתוך מטוסים בסוף המלחמה ככוונות ג'ירו. מכשירים אלה השתמשו בגירוסקופ כדי למדוד את קצבי הפנייה, והזיזו את נקודת של ההכוונת כדי לקחת בחשבון את קצבי הפנייה, כאשר נקודת ההכוונה מוצגת באמצעות כוונת מחזירה. ה"קלט" הידני היחיד לכוונת היה מרחק המטרה, שבדרך כלל טופל על ידי חיוג לגודל מוטת הכנפיים של המטרה בטווח ידוע כלשהו. יחידות מכ"ם קטנות נוספו בתקופה שלאחר המלחמה כדי להפוך אפילו את הקלט הזה לאוטומטי, אבל עבר זמן מה עד שהן היו מהירות מספיק כדי לאפשר לטייסים לסמוך עליהן בלב שקט. היישום הראשון של מערכת בקרת אש מרכזית במטוס ייצור היה ב-B-29.
בקרת אש של מטוסים > מערכות בקרת אש שלאחר מלחמת העולם השנייה

עם תחילת מלחמת וייטנאם, מכשיר חדש לחיזוי נקודת הפצצה ממוחשב, הנקרא מערכת הפצצה מגובה נמוך (אנ') (LABS), החל להשתלב במערכות המטוסים המצוידים לשאת חימוש גרעיני. מחשב הפצצה החדש הזה היה מהפכני בכך שפקודת השחרור של הפצצה ניתנה על ידי המחשב, לא הטייס; הטייס ציין את המטרה באמצעות המכ"ם או מערכת מיקוד אחרת, ואז "אישר" לשחרר את הנשק, והמחשב עשה זאת ב"נקודת שחרור" מחושבת כמה שניות לאחר מכן. זה שונה מאוד ממערכות קודמות, שלמרות שגם הן הפכו ממוחשבות, עדיין חישבו "נקודת פגיעה" המראה היכן תיפול הפצצה אם הפצצה תשוחרר באותו רגע. היתרון המרכזי הוא שניתן לשחרר את הנשק בצורה מדויקת גם כשהמטוס מתמרן. רוב כוונות ההפצצה עד למועד זה דרשו מהמטוס לשמור על גישה קבועה (בדרך כלל בגובה קבוע), אם כי גם כוונות להפצצות צלילה היו נפוצות.
מערכת ה-(LABS (Low Altitude Bombing System תוכננה במקור כדי להקל על טקטיקה שנקראת הפצצת הטלה (אנ'), כדי לאפשר לכלי הטיס התוקף להישאר מחוץ לטווח של רדיוס הפיצוץ (אנ') של הנשק. העיקרון של חישוב נקודת השחרור, שולב בסופו של דבר במחשבי בקרת האש של מפציצים ומטוסי תקיפה, מה שאפשר הפצצת "הרמה-צלילה-הטלה". בנוסף, ככל שמחשב בקרת האש השתלב במערכות תחמושת, המחשב יכול לקחת בחשבון את מאפייני הטיסה של הנשק שישוגר.
היסטוריה

מטוסי קרב שימשו לראשונה במלחמה האיטלקית־עות'מאנית. במלחמת העולם הראשונה מטוסי הקרב היו מטוסים קטנים בעלי מדחף. חימוש המטוסים היה מכונת ירייה בתא הקדמי (בתא האחורי ישב הטייס) שהיה מסונכרן עם סיבובי הלהב של המדחף (פרופלור). במלחמה הזאת עיקר תפקידי המטוסים היה מודיעין צבאי, תצפית, סיור ויירוט מטוסי האויב. אחרי המלחמה השתכללו המטוסים הוגדלו ושודרגו, ותפקידיהם הורחבו.
במלחמת העולם השנייה המטוסים שימשו בעיקר להפצצת מטרות אויב וסיוע לכוחות קרקע בנוסף להשגת עליונות אווירית. חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה היה החלוץ בשימוש במפציצי צלילה מדגם יונקרס Ju 87 ("שטוקה") לחיסול כוחות שריון וסיוע לכוחות הקרקע במסגרת תורת לחימה שידועה בשם "בליצקריג". מטוסי מסרשמיט היוו את הכוח המיירט של גרמניה. אמריקה השתמשה במפציצים כבדים, כמו B-17 מבצר מעופף, ובמטוסי יירוט, כגון ה־P-47 ת'נדרבולט וה־P-51 מוסטנג. הבריטים השתמשו בין השאר במטוסי ספיטפייר.
רשימת מטוסי קרב אמריקאיים ממלחמת העולם השנייה
רשימת מטוסי קרב גרמניים ממלחמת העולם השנייה
היסטוריה > מטוסי קרב סילוניים

נהוג בימינו לחלק את מטוסי הקרב הסילוניים ל"דורות" מסיבות היסטוריות. אין הגדרות רשמיות לדורות אלו, אך הם מביעים את ההתקדמויות שנעשו עם הזמן מבחינת פיתוח בעיצוב המטוסים, ביצועיהם והתפתחות טכנולוגית.
היסטוריה > מטוסי קרב סילוניים > הדור השני (אמצע שנות ה־50 עד אמצע שנות ה־60)

הדור השני של מטוסי הקרב התפתח בשל פריצות דרך טכנולוגיות, לקחים שנלמדו ממלחמת קוריאה והתמקדות בביצוע מבצעים בסביבה גרעינית. התקדמויות טכנולוגיות באווירודינמיקה, הנעת מטוסים וחומרי בנייה (בעיקר אלומיניום), מומחי פיתוח שקיבלו אישור לנסות המצאות אוירונאוטיות כמו כנף דלתא וכנף משוכה. שימוש נרחב של מבערים אחוריים הפך מטוסים אלו לראשונים לשבור את מחסום הקול, היכולת להגיע למהירות על־קולית בטיסה ישירה הפכה ליכולת נפוצה במטוסי קרב מדור זה.
מכ"מים חדשים עזרו לגלות מטוסים מעבר לטווח הראייה, דבר שהגביר את השליטה במטרות בעזרת התרעה קרקעית רבת טווח ומכ"ם עוקב. גם פיתוח טילי אוויר אוויר כנשק מתקפה עיקרי לראשונה במטוסי קרב. בתקופה זו טילים מונחי חום בעלי ביות סביל נעשו נפוצים אך היו בעלי רגישות חלשה וטווח ראייה צר.
הפחד ממלחמת עולם שלישית גרם לפיתוח שני דגמים חדשים: מטוסי ירוט כגון האינגליש אלקטריק לייטנינג וה־מיג־21 ומפציצי קרב כמו ה־F-105 ת'נדרצ'יף והסוחוי Su-7. קרבות אוויריים הודגשו בכל המקרים. היירוט היה תוצאה של המחשבה שטילים מונחים יחליפו תותחים לחלוטין והקרב יתרחש מעבר לטווח הראייה. כתוצאה מכך מטוסים מיירטים היו בעלי מהירות גבוהה וקצב נסיקה מהיר וצוידו בכמות טילים גדולה ומכ"ם חזק. עם תפקיד הגנתי, בדגש על היכולת ליירט מפציצים אסטרטגיים ברום גבוה. מטוסים אלו היו קצרי טווח וחסרי יכולות תקיפת קרקע. מפציצי קרב יכלו להחליף תפקידים בין עליונות אווירית לסיוע קרוב, ועוצבו בדרך כלל לטיסה מהירה בגובה נמוך כדי להשתמש בחימושם. טלוויזיה וטילי אוויר־קרקע מונחי חום נכנסו לשירות כדי להחליף את פצצת הכבידה הישנה, וחלק מהם כדי להעביר גם פצצות גרעיניות.
החשיבות המכרעת של חיל האוויר הודגמה לראשונה במלחמת ששת הימים שבה צה"ל נהנה מעליונות אווירית מוחלטת אחרי שהשמיד לחלוטין את כל חילות האוויר של האויב ב־5 השעות הראשונות של המלחמה. את יתרת המלחמה ניצל חיל האוויר הישראלי כדי להפציץ הן מטרות תשתית של האויב והן את כוחות השריון בחזית. בחזית הירדנית, חטיבת טנקים שלמה הושמדה בבקעת הירדן על ידי הפצצת חיל האוויר הישראלי.