stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעלת דנובה–הים השחור
העבודות בשנות החמישים

ממשלת רומניה קיבלה החלטה לביצוע תעלת השיט דנובה–הים השחור ביולי 1949. ב-23 במרץ 1950 הוצא צו 75 של האספה הלאומית הגדולה של רומניה, שעסק בארגון ותפעול התעלה וב-25 במרץ קיבלה הממשלה החלטה מס' 505 להקמת "המנהלה הכללית של העבודות להקמת תעלת דנובה–הים השחור".
בנוסף לביצוע התעלה, הפרויקט נועד לתעש את החבל, לשפר את החקלאות המקומית, לעלות את רמת החיים, לפתור את בעיית הבצורת המקומית, לנקז את הקרקעות של עמק קאראסו ולהדביר את המלריה.
ההכנות היו קצרות וחפוזות וב-15 ביולי התחילו החפירות. לצורך ביצוע העבודות נעשה שימוש בכמאה ושלושים אלף אסירים, שעונשם נקבע בין שנה אחת לעשר שנות מאסר - אסירים שנידונו לעונשים כבדים יותר נשלחו למכרות העופרת.
מהר מאוד החלו לצוץ בעיות, שנבעו מהכנות בלתי מספקות, תוכניות לא בדוקות, מחסור בציוד מתאים והחשוב מכל, מחסור בכוח אדם מיומן. התברר שבמסלול, שנבחר עבור התעלה, נכלל מקטע חולי, שעבורו יצטרכו לצקת כמויות גדולות מאוד של בטון, שיכפילו את עלות הקמת התעלה. היו גם טעויות הנדסיות בסיסיות, למשל, בחישוב כמויות הברזל הדרושות, הכמות צוינה בטונות, אף על פי שחושבה בקילוגרמים וזה הגדיל אותה פי אלף.
למרות הסיסמאות התלויות בכל מקום (סיסמה נפוצה הייתה: "אנחנו בונים ללא הבורגנות ונגד הבורגנות") העבודה התקדמה לאט מאוד ולאחר שלוש שנים נחפרו רק שלושה קילומטרים. היה ברור שהפרויקט לא יעמוד בלוח הזמנים ובמסגרת התקציב, ובצמרת התחילו לדבר על סבוטז' ולחפש שעיר לעזאזל.
העבודות בשנות החמישים > תנאי מחיה ומשטר עבודה

לאורכם של 65 הקילומטרים שבין קצות התעלה הוקמו 14 מחנות עבודה. המחנה הגדול ביותר היה פוארטה אלבה (Poarta Albă) ובו כ-12,000 אסירים, וביתר המחנות היו בין 5,000 ל-7,000 אסירים בכל מחנה. באחד המחנות רוכזו הכמרים. בנוסף לאסירים היה שימוש נרחב בעובדים שכירים, שהגיעו מכל רחבי רומניה לאחר שנודע לתושביה על המשכורות הטובות המוצעות במקום זה, וכן בחיילים בשירות סדיר.
האסירים שמחו לצאת לעבודה בחפירת התעלה במקום הישיבה בבית הסוהר, וזאת מכמה טעמים: עבור העבודה שולם שכר מינימלי, שני ימי עבודה, בהם האסיר השלים את המכסה, חושבו כמו ריצוי שלושה ימי בית סוהר, ובתעלה מנות האוכל היו גדולות בחמישים אחוז לעומת בית הכלא.
מכסת העבודה הייתה שניים וחצי עד שלושה מטרים מעוקבים של אדמה לאיש, חפורים ומועברים על פני הסכר באמצעות אלונקה או מריצה. להעברת מטר מעוקב של אדמה עם המריצה נדרשו 12 עד 20 הובלות. מי שלא השלים את המכסה נענש בצינוק ללילה וצמצום מנת המזון. המכסות לא השתנו בחורף, כשהאדמה הייתה קפואה וקשה יותר לחפירה. מי שטען להיותו חולה הושכב על אלונקה והוכה עם מקל עם מסמרים חדים - לטענת המכים, חולים לא מרגישים ומי שהרגיש אינו חולה, אלא מתחזה. נגרמו כך עשרות מקרי מוות באשמת ההנהלה וראשי בריגדות העבודה. ב-1953, לאחר חקירה, נעצרו שמונה עד עשרה ראשי בריגדות.
ימי ראשון בשבוע היו ימי מנוחה גם במחנות העבודה של התעלה והוקדשו לכדורגל. נוצרו קבוצות כדורגל של המחנות השונים, שהתחרו ביניהן וזכו לעידוד אוהדיהן מהמחנות.
עובדי התעלה שוכנו באולמות שינה עם מיטות קומתיים המסודרות בצורת צלב, כשבמרכז האולם נמצא דלי שמיועד לצרכים. בהתחלה הופרדו האסירים הפליליים מהאסירים הפוליטיים, אך בהמשך עורבבו, כשהשלטונות מסרבים להכיר בקיומם של אסירים פוליטיים ורואים בכולם אסירים פליליים.
מסביב למחנות האסירים היו שלוש גדרות תיל. בחורף 1953 - 1954 ירדה כמות גדולה של שלג, שכיסתה את הגדרות וכמה אסירים ברחו. הפטרולים, שיצאו בעקבותיהם, מצאו שאריות של גופות ובגדים שסועים - הבורחים נטרפו על ידי זאבים רעבים.
לעיתים אחד האסירים היה נופל מהסכר, והיו יורים בו באמתלה שניסה לברוח. מי שמת הוכנס לארון מתים עם חור במכסה. את ארון המתים עם החור הובילו בעגלה לשער המחנה, שם היה השומר תוקע כידון לתוך החור, כדי לוודא שזה לא ניסיון הימלטות של אדם חי. אז היו מובילים את הארון למקום קבורה לא ידוע (לא היה בית עלמין מסודר), לא הודיעו למשפחות על מות האסיר. בתקופה זו המקום כונה גם בשם "תעלת המוות" (Canalul morții).
העבודות בשנות החמישים > משפטי הראווה

כבר בתחילת מרץ 1952 היה ברור שהפרויקט לא יעמוד בלוח הזמנים ויעבור את מסגרת התקציב. העיכוב בעבודות הצריך הסבר מתקבל על הדעת, והוא ניתן על ידי פתיחת משפטים בהם הואשמו חלק ממנהלי הפרויקט בסבוטז' וסטיה מהקו המפלגתי.
ב-12 במרץ נעצרו ונחקרו שמונה אנשים. תמצית החקירה עם הערות של מיור וארדאן מקסימיליאן, מי שהיה אחראי על מדור אנטי-סבוטז' בסקוריטטה, הועברה להנהגת המפלגה, שהורתה על שליחת ועדת חקירה בהנהגת המיור מקסימיליאן. הוועדה הורכבה ממקסימיליאן, הקפטן דומיטרסקו מהחקירות ושני מהנדסים מומחים, שהגיעו מברשוב ומטימישוארה. הוועדה חשפה ליקויים רבים, בעיקר בתכנון, אך גם בקביעת מסלול התעלה, בשימוש בציוד ועוד. בדיווח שלה הוכנסו השוואות עם תעלת פנמה ותעלת סואץ, כדי להבהיר נקודות וזו הייתה שגיאה חמורה מבחינה פוליטית. גאורגיו-דז' החזיר את הדוח להנהלת סקוריטטה עם נזיפה על ההשוואה עם תעלות בארצות קפיטליסטיות, במקום להשוות עם תעלת הוולגה-דון. נדרש זיהוי מבצעי ההשוואות ומבצעי מעשי הסבוטז'. המיור מקסימיליאן הודח מסקוריטטה באשמת קוסמופוליטיות ועמדה עוינת לברית המועצות.
באפריל-מאי 1952 ביקר בתעלה שר הפנים הממונה על סקוריטטה, אלכסנדרו דרגיץ', ובחזרתו משם הורה על הכנת משפט ראווה לדוגמה נגד מבצעי סבוטז'. ביולי התחילו מעצרים בקרב סגל עובדי התעלה. החשודים נחקרו תוך שימוש באלימות, עינויים ואיומים כלפי משפחותיהם ואולצו להודות בהאשמות. החשודים נבחרו מבין בעלי עבר חשוד, שהשתייכו בעבר לתנועה הלגיונרית או אהדו את הציונות או היו בנים של בעלי קרקעות. ההנהגה הפוליטית בראשות גאורגיו-דז' עקבה אחרי החקירה ודרשה לזרז אותה, כדי שלא יהיו עיכובים, כמו במשפט הראווה, שתכננו ללוקרציו פטרשקנו ולא הצליחו לארגן אותו בגלל סירובו העיקש של פטרשקנו להודות בפשעים המיוחסים לו. לקראת המשפט הצפוי נערך מסע תעמולה נגד החשודים, שהושחרו בכל אמצעי התקשורת ובאסיפות ענק, שנערכו לצורך זה.
בין 29 באוגוסט לבין 1 בספטמבר נערך המשפט הראשון. המשפט נערך לעיני אלפיים מעובדי התעלה. מפעם לפעם היו קמים חלק מהמאזינים למשפט ודורשים בקריאות קצובות: "מוות להם! מוות להם! מוות למבצעי הסבוטז'!". היו גם כאלה שצעקו, שהם מתנדבים להיות בכיתת היורים. לעונש מוות נידונו חמישה נאשמים (ארבעה מתוכם מהנדסים) ויתר הנאשמים נידונו לעונשי מאסר בין 20 שנה למאסר עולם. כל הנידונים, כולל הנידונים למוות, נענשו גם בהשהיית הזכויות האזרחיות לעשר שנים. ב-4 באוקטובר נדחו הערעורים. עונשם של שני נידונים למוות הומתק למאסר עולם, אך שלושת האחרים, אאורל רוזיי-רוזנברג, ניקולאה וסילסקו ודומיטרו ניקיטה הוצאו להורג.
כמה ימים אחרי המשפט הראשון, בימים 8 עד 10 בספטמבר, נוהל משפט ראווה נוסף נגד 15 נאשמים, אך במשפט זה העונש המקסימלי היה 25 שנות מאסר. כל הנידונים, בשני המשפטים, שלא הוצאו להורג, שוחררו בשנים 1955 - 1957 בתקופת החנינות. ב-1968, כשבהוראת ניקולאה צ'אושסקו נחקרו פשעי התקופה ברומניה, התברר שגם המוצאים להורג היו חפים מפשע.
משפטי הראווה גרמו לתוצאות שליליות, עובדי התעלה המפוחדים נמנעו מנקיטת יוזמות, חיפשו גיבוי כפול ומכופל לכל פעולה והגדילו את הבירוקרטיה. עובדים טובים העדיפו לעבור למקומות עבודה אחרים ועבודות התעלה סבלו מהאטה נוספת.
העבודות בשנות החמישים > המניעים של סטלין

הדעה המקובלת הייתה שעבודות החפירה נועדו, בין היתר, להביא לחיסול הבורגנות הרומנית, שנשלחה לעבוד בתנאים קשים. ולאפשר לספינות קרב סובייטיות להפליג במעלה הדנובה לכיוון יוגוסלביה במקרה של סכסוך מזוין איתה.
לאחר מות סטלין התאספה הנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית ודנה בהמשך הפרויקט. בהתאם להערכות שהעמלות שייגבו מכלי השיט שיעברו בתעלה לא יכסו אפילו את עבודות התחזוקה, הוחלט להפסיק את העבודות.
גאורגיו-דז' המשיך להרהר בנושא ושיתף בכך את ראש לשכתו - לדעתו של גאורגיו-דז', לאחר סיום העבודות על התעלה, עמד סטלין לפנות לרומניה ולבקש ממנה לוותר "מרצונה וללא כפייה" על השליטה בשפך הדנובה, שנמצא בשכנות מידית לגבול עם ברית המועצות, באמתלה שלרומניה יש יציאה חדשה לים השחור.
הפסקת העבודות > הרקע הכללי

בעת מותו של סטלין (5 במרץ 1953) התקיימה במוסקבה ישיבה של לשכת הוועדה לסיוע כלכלי הדדי ובה משלחות מכל ארצות הגוש הקומוניסטי ובראשן מנהיגיהן. הישיבה עסקה בתכנים מדאיגים, מחסור הולך וגובר באנרגיה חשמלית ואמצעי חימום בכל הארצות הקומוניסטיות. הישיבה נפסקה לפני הזמן בגלל מות סטלין והכל המתינו לקבלת החלטות במוסקבה. בינתיים ציבורים גדולים לא היו מרוצים מהמצב ופנו להפגנות ושביתות בצ'כוסלובקיה, בפולין ובמזרח גרמניה. במוסקבה החליטו לעשות שינויים והם הועברו לכל הארצות הקומוניסטיות.
הפסקת העבודות > הוראות לרומנים

בברית המועצות ידעו היטב מה המצב ברומניה, כי בכל צומתי קבלת ההחלטות שותפו יועצים סובייטיים, שהעבירו דיווחים למוסקבה. ב-13 ביולי 1953 אמר גאורגי מלנקוב למשלחת הרומנית במוסקבה שמצב החקלאות ואספקת המוצרים ברומניה הוא קטסטרופלי והציע להנהגה הרומנית לדאוג לעם, שיהיו לו שפע מוצרים. הוצע לרומנים להאט את התיעוש ואת הקולקטיביזציה, לצמצם את ההוצאות הצבאיות, להחליש את הטרור ולצמצם את המחנות. ניקיטה חרושצ'וב נזף ברומנים בהזכירו שהם השקיעו בתעלת דנובה–הים השחור סכום שווה להשקעתם בכל החקלאות הרומנית. הוא המשיך וטען שהתעלה הייתה אינטרס גרמני, כי הגרמנים רצו להפליג בדנובה לים השחור מבלי לעבור דרך תעלת קיליה, שתחת שלטון סובייטי, לכן התעלה בעצם מפרידה בין רומניה ובין ברית המועצות, לא מאחדת אותן.
הפסקת העבודות > הצעדים הרומנים

ברומניה הוחלט לכבד את יום העבודה של שמונה שעות ולהפסיק עם ה"עבודה בהתנדבות", להגדיל את המשכורות, להגדיל פי שניים וחצי את בניית הדירות למגורים, לשפר את אספקת המזון לאוכלוסייה ולוותר על הניסיון להגשים את תוכנית החומש בארבע שנים. כדי להשיג כל זאת הוחלט לצמצם את התקציב המיועד לפיתוח ל-22% במקום 26% ולהגדיל את התקציב המיועד לצריכה ל-72% במקום 67% מכלל התקציב.
בישיבה של המועצה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית הרומנית, שנערכה ב-21 ביולי, הוחלט להשתמש במונח "דחייה" לגבי סיום עבודות פיתוח התעלה, דחייה לשנים 1956 - 1957. אלכסנדרו מוגיורוש סקר את עבודות התעלה ואמר ששמונה הקילומטרים אליהם כבר מגיעים מי הדנובה ישמשו להשקיית שטחים לגידול ירקות. לישיבה זו קדמה ב-17 ביולי ישיבה בקונסטנצה, בהנהגת מוגיורוש, שבה הוחלט להפסיק לזמן מה את עבודות התעלה, כדי לגייס את העובדים לאיסוף התבואה בברגאן, באמתלה שאיסוף התבואה אינו סובל דיחוי, אך האיחור בעבודות התעלה יודבק בחורף.
חידוש העבודות

ב-1959 חודשו העבודות על התעלה, אך לא לצורכי שיט, אלא לצורכי יצירת מערך ההשקיה Mircea Vodă. חלק ממערך ההשקיה הזה נוצל בהמשך לחידוש עבודות חפירת התעלה.
חידוש העבודות > הרקע לחידוש העבודות

לקראת סוף חייו התחיל גאורגה גאורגיו-דז' לפתח ברומניה עצמאות מסוימת כלפי ברית המועצות, בעיקר בתחום הכלכלי, שבו הרומנים סירבו לקבל את תפקיד ספקי המוצרים החקלאיים, שהסובייטים הועידו להם. ניקולאה צ'אושסקו, יורשו של גאורגיו-דז', המשיך והעצים קו זה. צ'אושסקו טיפח יחסים טובים עם השאה האיראני והגדיל בהתמדה את הסחר בין שתי המדינות. במסגרת מסחר זה קיבלו הרומנים מהאיראנים נפט גולמי במחיר זול. צינור שהונח בין איראן ובין טורקיה יצר יציאה לים השחור עבור הנפט האיראני, ומכאן עלה הרעיון של צ'אושסקו לבניית בית זיקוק על החוף הרומני של הים השחור, שם יזוקק הנפט האיראני. לאחר מכן המוצרים המזוקקים ימכרו ברווח גדול למדינות אירופה, אליהן יובלו בשיט בדנובה, וכדי לקצר שיט זה עלה רעיון חידוש עבודות תעלת דנובה–הים השחור.
חידוש העבודות > קבלת ההחלטה וחידוש העבודה

ב-13 ביוני 1973 הגיש ניקולאה צ'אושסקו לוועד הפועל של המועצה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית הרומנית הצעה עקרונית לחידוש העבודות לחפירת תעלת דנובה–הים השחור - ההצעה התקבלה פה אחד.
למרות קבלת ההחלטה העקרונית לקח עוד זמן רב עד לחידוש העבודה. הזמן נוצל להכנת תוכניות חדשות, קביעת מסלול חדש בחלקו (רק 9,4 קילומטרים מהמסלול החדש חופפים למסלול עליו עבדו בשנות החמישים) ורכישת הציוד הדרוש לביצוע העבודות. העבודות בפועל התחילו ב-1975 והמטרות היו:
יצירת נמל ימי חדש בדרום קונסטנצה - אג'יג'אה.
בניית תחנת כוח הידרואלקטרית בחיבור דנובה עם התעלה המתוכננת ליד צ'רנוודה.
בניית תעלת שיט שתתחיל מהאגן, שיבנה לצורכי תחנת הכוח ותגיע עד הים השחור.
המהנדס קיריאק אבדאניי (Chiriac Avădanei) היה האיש עליו הטיל צ'אושסקו להוביל את תכנון העבודות. התכנון החל ביום 10 ביולי 1973 עם קבוצה של 185 מהנדסים וטכנאים, שפעלה בשיתוף פעולה עם המוסדות האקדמיים והמחקריים השונים של רומניה. במהלך הזמן הקבוצה גדלה ל-225 מומחים ולאחר שהתחיל יישום הפרויקט, המתכננים היו מבלים שלושה ימים בשבוע בשטח, בפיקוח על העבודות.
בעקבות פניות ממערב אירופה חודשה העבודה על התעלה ב-1976 ורומניה קיבלה מימון של 250 מיליוני דולרים מהבנק העולמי. המימון, שהתקבל מהבנק העולמי, והלוואות נוספות מהמערב, סך הכל כמיליארד וחצי דולרים, שימשו לרכישת כלים מכניים-הנדסיים מתאימים וכלי רכב עם נגררים גדולים להובלת האדמה החפורה. מרבית הרכישות נעשו במערב אירופה, ארצות הברית ויפן והזרימו למשק הרומני ציוד חדיש ושיטות עבודה חדשות. חלק קטן מהמימון שימש לרכישות בשוק הרומני.
חידוש העבודות > ביצוע העבודה

הפעם, לצורכי ביצוע עבודות תעלת דנובה–הים השחור, לא נעשה שימוש בעבודת אסירים. המבצעים הורכבו מאנשי צבא, שתי בריגדות של הנדסה ועובדים אזרחים שכירים, שהפעילו כלים מכניים ב-98% מהמקרים. תנאי השכר היו מפתים מאוד, לכן היה ביקוש רב למקומות העבודה בפרויקט. בתקופת השיא (1983 - 1984) עבדו בו זמנית 32,000 איש, שהפעילו 700 מחפרים בגדלים שונים, 5,000 משאיות עפר ו-600 בולדוזרים, חוץ מציוד התחזוקה.
על אנשי הצבא הוטל לטפל ב-40 קילומטרים של תעלה ועשרה קילומטרים נוספים הוטלו על מתנדבים במסגרת איחוד הנוער הקומוניסטי. המתנדבים מקרב התלמידים והסטודנטים הגיעו לזמנים קצובים ולאחר שלמדו את המלאכה היו צריכים לחזור ללימודיהם.
עבודות פיתוח התעלה והנמלים הנלווים הצריכו גם הריסת מבנים קיימים, כך עבר הנתיב במורפטלר דרך המסגד המקומי, אך השלטון דאג להעמיד מסגד חדש לשירות המתפללים המוסלמים המקומיים, לפני הריסת המסגד הישן.
חידוש העבודות > סיום העבודות

ניקולאה צ'אושסקו קבע את מועד סיום העבודה על התעלה הראשית ליולי 1982, בין היתר משום שסיכם עם נשיא ארצות הברית לשעבר, ריצ'רד ניקסון ביקור ברומניה ורצה להביא אותו לטקס הסיום. מחסור בכוח אדם מיומן, מחסור בדלק ותקלות בלתי צפויות גרמו לדחיית המועד וצ'אושסקו רתח על כך ונזף בכל המנהלים.
ב-9 ביולי 1982 נאלץ צ'אושסקו לשנות את התאריך בו עמדו להסתיים העבודות על התעלה הראשית - המועד החדש נקבע ל-1 במאי 1983. העבודה הסתיימה רשמית ב-30 באוקטובר 1983, אך את החגיגות דחו לאביב, למאי 1984, ללא נוכחותו של ניקסון, שכבר סיים את ביקורו ברומניה.
סיום העבודה על התעלה הראשית ופתיחתה לשיט נחוג על ידי הנהגת רומניה של אותה תקופה. ב-26 במאי 1984, בשעה 8:47, ניקולאה צ'אושסקו גזר את הסרט לצלילי המנון רומניה ו-21 יריות תותח, והזמרים דן ספטרו ומיראבלה דאואר ביצעו דואט הקרוי Magistrala Albastra (הדרך המהירה הכחולה), שם שהפך לשם נרדף לתעלת דנובה–הים השחור. את השיר חיבר אאורל סטורין ואת המוזיקה הלחין ואסילה ואסילאכה. לכבוד סיום העבודה הופקה והופצה מדליית זיכרון בשם "Canal Dunăre-Marea Neagră".
לאחר סיום העבודות על התעלה הראשית, הופנו הציוד וכוח האדם המתפנים לביצוע התעלה הצפונית.
בסיום העבודות על התעלה דנובה–הים השחור, החלו התכנון והעבודות על תעלת דנובה-בוקרשט, שנועדה להפוך את בוקרשט, בירת רומניה לנמל על הדנובה המקושר לים השחור.
פרסומים

המפעל האדיר של כריית התעלות, מחנות העבודה של האסירים בתקופת הכרייה הראשונה, התקוות והחששות, ההתנסויות והמחלוקות סיפקו נושאים לספרים לא מעטים, ספרים אוטוביוגרפיים וספרים בדיוניים, ספרים תיעודיים וספרים עם נתונים טכניים.
ביולי 2008, באמפיתיאטרון של אוניברסיטת אובידיוס הוצג הספר "תעלת דנובה–הים השחור בין היסטוריה, אקטואליה ותחזיות" (Canalul Dunăre-Marea Neagră între istorie, actualitate şi perspective). ספר זה חובר בעזרתם של 23 מומחים.
"ההיסטוריה של דוברוג'ה במאה ה-20 כרך ראשון תעלת דנובה–הים השחור" (Istoria Dobrogei in sec.XX. Vol.1 Canalul Dunare -Marea Neagra. 1949-1953) מאת מאריאן קוז'וק (Marian Cojoc).
"החינוך מחדש ברומניה הקומוניסטית (1949 - 1955) כרך שלישי טרגו אוקנה, אוקנלה מארי, תעלת דנובה–הים השחור" (Reeducarea in Romania comunista (1949-1955). Vol. III: Targu-Ocna, Ocnele Mari, Canalul Dunare-Marea Neagra) מאת מירצ'אה סטנסקו (Mircea Stanescu)
פרסומים > ספרים אוטוביוגרפיים

Aurel Popa, Sub semnul gulagului - Capitolul XIV, Canalul Dunare-Marea Neagra (ברומנית)
"תעלת המוות. עד." (Canalul Morții. Martor.) מאת ולנטין חוסו-לונגין ( Valentin Hossu-Longin) - הספר נכתב על ידי בנו של אחד המורשעים במשפטי התעלה.
אנדרטת הנוער

על גדת התעלה, במרחק תשעה קילומטרים מהיישוב מורפטלר, באזור הכפר "סטרז'ה" לשעבר ניצבת אנדרטת הנוער. האנדרטה, שבנה הפסל פאוול בוקור (Pavel Bucur) מעוצבת בצורת דמות של מלאך מכונף הנוטה לצאת במעוף. הפסל עשוי פלדה ומתנשא לגובה 38 מטרים וניצב על אדן בגובה 9 מטרים. הפסל הוזמן ושולם על ידי איחוד הנוער הקומוניסטי ב-1988 והוצב באזור התעלה, שנחפר על ידי מתנדבי איחוד הנוער הקומוניסטי. במקור היו על הפסל תבליטים ומקטעי מלל, אך הם פורקו ונגנבו, כנראה על ידי סוחרי מתכות.
ראו גם

תעלת מיין-דנובה
בולי קרן תל חי

בולי קרן תל חי
בולי קרן תל חי הם בולים שהנפיקה קרן תל חי של התנועה הרוויזיוניסטית. קרן תל חי הוקמה בעקבות מאורעות הדמים בקיץ תרפ"ט כדי לתמוך ולממן את פעולות תנועת ז'בוטינסקי, כגון הצה"ר ותנועת הנוער בית"ר.
הבולים כללו דימויים אחדים ומגוונים, בהם:
דמויים של דיוקנות אישים: הרמב"ם, הרב קוק, בנימין זאב הרצל, מקס נורדאו, שרה אהרנסון, יוסף טרומפלדור וזאב ז'בוטינסקי (שני בולים).
דימויים העוסקים בהכשרה צבאית, ובכלל זאת הכשרה צבאית ימית על ידי תנועת בית"ר, בהם "האונייה שרה" (על שם שרה אהרנסון, שבה נסעו בית"רים רבים לארץ ישראל המנדטורית) ו"בית הספר הימי בצ'יוויטווקיה".
דימויים של מבנים: מגדל דוד בירושלים, מצודת זאב בתל אביב, בית זאב, בית התנועה הרוויזיוניסטית ברמת גן.
מפת ארץ ישראל המנדטורית שהייתה במרכזו של הוויכוח על גבולות הבית הלאומי, בין ההסתדרות הציונית, ואחר כך התנועה הרוויזיוניסטית לבין השלטונות הבריטים בארץ ישראל.
הבולים הודפסו בצבעים אחדים פעמים רבות.
הבולים שימשו לשתי מטרות עיקריות: האחת, אמצעי למימון הקרן על ידי חבריה גם בסכומים קטנים, בדומה לבולי קרן קיימת לישראל והשקל של התנועה הציונית. והשנייה, אמצעי להסברת ערכי התנועה הרוויזיוניסטית.
הבולאי אורי אגוזי מספר כי בתקופת היישוב, ”היו אוהדים של הרביזיוניסטים ששילמו ל"כופר הישוב" את מחצית המס שנדרש מהם, זאת לאחר שהראו לגובים קבלות שאת המחצית השנייה הם שילמו ל"קרן תל-חי" ”.
הערות שוליים

↑  אורי אגוזי, מגבית כופר היישוב, באתר קולקט.
יהדות נמיביה

יהדות נמיביה היא הקהילה היהודית במדינת נמיביה.
התיעוד הראשון של יהודים בשטח שבו מצויה נמיביה היום הוא של סוחרים יהודים שחיו באזור באמצע המאה ה-19. כשנמיביה הפכה למושבה גרמנית בסוף המאה ה-19 התיישבה אוכלוסייה יהודית בווינדהוק, ופיתחה באזור מיזמים עסקיים. עד מלחמת העולם הראשונה חיה בווינדהוק אוכלוסייה יהודית של כ־100 יהודים.
לאחר כיבוש נמיביה מידי גרמניה, כשנמיביה נשלטה על ידי דרום אפריקה, התרחבה הקהילה היהודית בנמיביה, בעיקר כתוצאה ממעבר של יהודים מדרום אפריקה לנמיביה. בשיאה, מנתה הקהילה כ־400 עד 500 יהודים, רובם בווינדהוק.
בעקבות ביטול המנדט שניתן לדרום אפריקה לשלוט בנמיביה על ידי חבר הלאומים, נמיביה הפכה לעצמאית, ובעקבות עצמאותה הצטמצמה האוכלוסייה היהודית בנמיביה מאז 1965 בשיעור ניכר.
כיום אוכלוסיית היהודים בנמיביה מונה רק 60 עד 100 יהודים. מלבד בווינדהוק, כ־12 משפחות יהודיות מתגוררות בעיר בקיטמנסהופ.
למרות המספר המועט של האוכלוסייה היהודית, לווינדהוק יש קהילה יהודית משנת 1917. בעיר קיימים מבנים יהודיים- בית כנסת שנבנה ב-1925, תלמוד תורה ואולם קהילתי, ומתקיימת בה פעילות של התנועה הציונית, הנתמכת על ידי תרומות. בנמיביה מכהן שר יהודי.
בשנת 2021 נפתח לראשונה במדינה בית חב"ד בוינדהוק ע״י הרב יוסף רחימי שמשרת את הקהילה המקומית תיירים ואנשי עסקים.
הערות שוליים

↑
| יהדות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אלג'יריה • הרי האטלס • לוב (בנגאזי • טריפולי) • מצרים • מרוקו • סודאן • תוניסיה (יהדות ג'רבה • יהדות קרתגו) |  |
| אחרות | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה •גאנה • ג'יבוטי • גינאה ביסאו • דרום אפריקה • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • כף ורדה • לסוטו • מאוריציוס • מאלי • מוזמביק • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • קניה |  |
| ראו גם | אבאיודאיה • האיגבו • למבה |  |
Good 4 U

"Good 4 U" (מעוצב באותיות קטנות: "good 4 u") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אוליביה רודריגו. השיר יצא לאור ב-14 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה Sour.
הווידאו קליפ של השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה הווידאו קליפ הטוב ביותר.
רקע והכרזה

רודריגו הכריזה על צאת אלבום הבכורה שלה, Sour, ב-1 באפריל 2021, תוך שחשפה גם את רשימת הרצועות באלבום בו נכלל השיר "Good 4 U" כרצועה השישית באלבומה.
ב-10 במאי, הכריזה רודריגו באמצעות חשבונות המדיה החברתית שלה כי "Good 4 U", יצא כסינגל השלישי מתוך אלבומה, ב-14 במאי, אחרי צאת הסינגלים "Drivers License" ו-"Deja Vu". יממה לאחר מכן חשפה רודריגו את עטיפת הסינגל. ב-15 במאי, הופיעה רודריגו עם השירים "Drivers License" ו-"Good 4 U" בהשמעת בכורה בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב".
שלושה חודשים לאחר צאת הסינגל קיבלו חברי להקת פאראמור - היילי ויליאמס וג'וש פארו קרדיט כתיבה בשיר מאחר שפזמון השיר מבוסס בחלקו על השיר "Misery Business" שהוציאה הלהקה בשנת 2007.
ביקורות

בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום ה-13 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה". מגזין המוזיקה והתרבות BBC סיקר את השירים והאלבומים שיצאו לאור בשנת 2021, וכלל את השיר ברשימתם "21 האלבומים/השירים הטובים ביותר של 2021 ׁ(דירוג של אלבומים ושירים)" במקום הראשון.
ביקורות > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | כל שיר ב"Sour" של אוליביה רודריגו מדורג: בחירות המבקרים | 4 |  |
| Vice | דירוג סופי של Sour של אוליביה רודריגו | 2 |  |
| Insider | הדירוג הסופי של השירים ב-Sour של אוליביה רודריגו, שנה לאחר מכן | 5 |  |
| NME | 10 השירים הטובים ביותר של אוליביה רודריגו... מדורגים! | 1 |  |
| The Tab | הדירוג הסופי של כל שיר של אוליביה רודריגו, כולל "Vampire" | 1 |  |
| רולינג סטון | כל שיר של אוליביה רודריגו, מדורג | 8 |  |
הצלחה מסחרית

בארצות הברית, השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והיה לשירה השני של רודריגו שהגיע למקום הראשון, לאחר "Drivers License". האלבום Sour הפך לאלבום הבכורה הראשון בהיסטוריה שזכה להופעת בכורה של שני שירים מתוכו במקום הראשון. השיר היה גם הסינגל השלישי ברציפות מהאלבום שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד. השיר נהפך לשיר השני עם מספר השמעות הגבוה ביותר ביממה אחת לשנת 2021, עם 12.59 מיליון השמעות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי הווידאו קליפים של MTV | 2021 | המאשאפ הטוב ביותר (עם פאראמור) | מועמדות |
| פרסי הווידאו קליפים של MTV | 2021 | קליפ הפופ הטוב ביותר | מועמדות |
| פרסי הווידאו קליפים של MTV | 2021 | שיר קיץ | מועמדות |
| פרסי בחירת הקהל | 2021 | שיר השנה | מועמדות |
| פרסי בחירת הקהל | 2021 | קליפ השנה | מועמדות |
| פרסי המוזיקה הבריטית | 2022 | השיר הבינלאומי הטוב ביותר | זכייה |
| פרס גראמי | 2022 | הווידאו קליפ הטוב ביותר | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של בילבורד | 2022 | שיר ההוט 100 המוביל | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של בילבורד | 2022 | שיר הסטרימינג המוביל (אודיו) | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של בילבורד | 2022 | שיר הרדיו המוביל | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של בילבורד | 2022 | שיר הבילבורד גלובל 200 המוביל | מועמדות |
השפעה

מגזין הרוק הבריטי "Kerrang!" ציין כי "Good 4 U" מוביל את הקאמבק המסחרי של מוזיקת הרוק בשנים 2020–2021, וציין כיצד זהו שיר הרוק הראשון מאז הסינגל "Bring Me to Life" של אוונסנס משנת 2003 שבילה ארבעה שבועות או יותר בראש מצעד הסינגלים הבריטי, לצד ההצלחה שלו במצעדים של אמני רוק אחרים, כמו וילו סמית', משין גאן קלי, מונסקין ומיילי סיירוס. "סלייט" ציין לטובה את הרבגוניות של רודריגו והכריז שהיא "עשויה להיות התקווה הטובה ביותר של הז'אנר הגוסס", והצביע על כך ש"Good 4 U" הוא "שיר הרוק הכי מצליח בארצות הברית בעשור האחרון".
בספטמבר 2024, המוזיראית האמריקאית מולי טאטל (אנ') הוציאה את המיני-אלבום Into the Wild. המיני-אלבום כולל גרסת כיסוי לשיר "Good 4 U".
וידאו קליפ

קליפ נלווה בבימויה של פטרה קולינס יצא לצד השיר ב-14 במאי 2021. הקליפ מתייחס לסרטי אימה כמו "אודישן" (אנ') (1999) ו"הגוף של ג'ניפר" (2009). הסטייליסט של רודריגו בקליפ היה הולוגר דבון קרלסון עבור הקליפ. בקליפ, רודריגו מופיעה במגוון תלבושות, כולל מדי מעודדות שנראו בסרט "יומני הנסיכה" משנת 2001 (נראה גם בעטיפת הסינגל). היא משחקת בתפקיד של תיכוניסטית שמעוניינת לנקום, הורסת את חדר השינה של החבר לשעבר שלה ומעלה את חפציו באש. מבקרת האתר "Insider", קלי אהלגרים, סברה שהאש היא התייחסות לקליפ של טיילור סוויפט, "Picture to Burn" משנת 2008, שגם הוא עוקב אחר קונספט דומה.
נכון לדצמבר 2023, צבר הקליפ מעל ל-455 מיליון צפיות.
הופעות חיות

רודריגו ביצעה את השיר בפעם הראשונה, יחד עם "Drivers License" בסאטרדיי נייט לייב ב-15 במאי 2021. ב-13 בספטמבר 2021 רודריגו ביצעה את השיר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021. גרסה בעיבוד תזמורתי של השיר בוצעה על ידי רודריגו בסרט התיעודי "Olivia Rodrigo: driving home 2 u", שיצא ב-25 במרץ 2022 בדיסני+.
ב-7 בספטמבר 2021 הזמרת האמריקאית קמילה קביו ביצעה את השיר בגרסת פופ לטיני.
רשימת רצועות

"Singles 4 U" סינגל ויניל
"Good 4 U"
"Enough for You" (גרסת הפסנתר)
קרדיטים

קרדיטים מותאמים מהערות האלבום של Sour.
אוליביה רודריגו – כתיבה, שירה, קולות רקע
דן ניגרו – כתיבה, הפקה, הקלטה, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, בס, תכנות תופים, סינתיסייזר, קולות רקע
אלכסנדר 23 – שותף להפקה, גיטרה חשמלית, בס, תכנות תופים, קולות רקע
ג'וש פארו – כתיבה
היילי ויליאמס – כתיבה
ריאן לינוויל – עוזר טכנאי
מיץ' מקארתי – מיקסינג
רנדי מריל – מאסטרינג
קרדיטים > מיקומי סטודיו

הקלטה – אמיוזסמנט סטודיוס (לוס אנג'לס)
מיקסינג – SOTA סטודיוס (לוס אנג'לס)
מאסטרינג – סטרלינג סאונד (ניו יורק)