stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילמות סלקטיבית
טיפול

תחילה נדרש ביצוע אבחון מקצועי הנעשה על ידי פסיכולוג או פסיכיאטר.
פעמים רבות מומלץ לפנות לשירות הפסיכולוגי המקומי ולקבל שירות דרך הפסיכולוג החינוכי של המסגרת הלימודית.
הטיפול הכרחי רק לילדים שלא מדברים מעל חצי שנה, ככל שמטפלים בתופעה יותר מהר ובגיל צעיר יותר הטיפול יהיה יעיל יותר.
טיפול נפשי כגון טיפול במשחק, באמנויות, או טיפול בעזרת בעלי חיים - בדרך זו הילד יכול להביע את עצמו ללא מילים, כך הביטחון העצמי שלו גובר והוא יכול להתגבר על חרדות שיש לו.
טיפול תרופתי - נטילת תרופות נגד חרדה. יש ניסיון גם בשימוש בתרופות SSRI, בעיקר פלואוקסיטין, בעיקר כאשר יש מרכיב חזק של חרדה חברתית.
קלינאות תקשורת - חלק מן הילדים בעלי אילמות סלקטיבית לא מסוגלים לדבר במצבים מסוימים עקב לקות שפתית מסוימת שהם מתביישים בה, לכן טיפול אצל קלינאי תקשורת יכול לעזור בשיפור שפתם ובביטחונם העצמי מול אנשים קרובים וזרים.
טיפול בחשיפה הדרגתית למצבים מפחידים והתרגלות לתפקד בהם היטב, בגישה הביהייביוריסטית.
התערבות עם הסביבה של הילד, הכוללת את ההורים ואת הצוות החינוכי. בדומה לכלל הקשיים הרגשיים-התנהגותיים של גיל הילדות, גם בטיפול באילמות סלקטיבית ההורים והסביבה הם סוכני השינוי העיקריים, ולכן התוכנית הטיפולית חייבת להכליל את הסביבה של הילד.
על פי רוב, ילדים בעלי אילמות סלקטיבית אינם לומדים בבתי ספר מיוחדים, אלא משתלבים בשאר האוכלוסייה.
לקריאה נוספת

Can I tell you about Selective Mutism? A guide for friends, family and professionals, MAGGIE JOHNSON and ALISON WINTGENS, Illustrated by Robyn Gallow, Jessica Kingsley Publishers, London and Philadelphia, 2012
Selective Mutism (Psychology Revivals): Implications for Research and Treatment, Thomas R. Kratochwill, psychology press, 2014
רות פרדניק ויואל אליצור, אילמות סלקטיבית מדריך להורים, למחנכים ולמטפלים. הוצאת אח.
גולדנהירש, ב., אילמות סלקטיבית (Selective Mutism) - מה מספר הילד האילם ואיך להקשיב לו, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏2018
הערות שוליים

↑  Selective Mutism: A Three-Tiered Approach to Prevention and Intervention, Busse, R. T.; Downey, Jenna Contemporary School Psychology, 2011
1 2  Maggie Johnson, Can I tell you about Selective Mutism? A guide for friends, family and professionals, Jessica Kingsly Publishers, 2012
1 2 3  American Psychiatric Association, Anxiety Disorders, Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (DSM–5), 5, American Psychiatric Association, 2013, עמ' 195-197
↑  Katharina Manassis, Beate Oerbeck, Kristin Romvig Overgaard, The use of medication in selective mutism: a systematic review, European Child & Adolescent Psychiatry 25, 2016-06-01, עמ' 571–578 doi: 10.1007/s00787-015-0794-1
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אלכסנדרה דנילובה

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1903 פטרגוף, רוסיה 
 פטירה:  13 ביולי 1997 (בגיל 93) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אוקלנד (ניו יורק) 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  אקדמיית וגנובה של הבלט הרוסי 
 בן או בת זוג:  ג'ורג' בלנצ'ין 
 פרסים והוקרה:  פרס הריקוד קאפצ'יו (1958)  פרס מרכז קנדי (1989) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדרה דיוניסייבנה דנילובה (ברוסית:  Александра Дионисьевна Данилова;‏ 20 בנובמבר 1903 - 13 ביולי 1997) הייתה פרימה בלרינה ילידת רוסיה, שהייתה לאזרחית אמריקאית. בשנת 1989 זכתה בפרס מרכז קנדי למפעל חיים בבלט.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

דנילובה נולדה בפטרהוף שברוסיה הצארית. היא קיבלה את הכשרתה הבית הספר האימפריאלי לבלט (כיום בלט מריאינסקי בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). היא הייתה בין הבלרינות הבודדות  שקיבלו את הכשרתן ברוסיה ויצאו למסעות הופעות מחוצה לה. משרתה המקצועית הראשונה הייתה כחברה בלהקת הבלט האימפריאלי של סנקט פטרבורג.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1974 עזבו היא וז'ורז' בלנשין את רוסיה. עד מהרה התקבלו ללהקת בלט רוס של סרגיי דיאגילב; דנילובה כרקדנית, בלנשין ככוריאוגרף. במשך שנים יצאה דנילובה למסעות הופעות עם הבלט רוס, בהנהגת דיאגילב, ולאחר מות דיאגילב, עם בלט רוס דה מונטה קרלו. עם להקה זו, יצרו דנילובה ופרדריק פרנקלין את אחת משותפויות הבלט האגדיות של המאה ה-20. דנילובה נודעה בהופעתה הזוהרת וברגליה היפות, כמו גם במוסר העבודה ובמקצועיות שלה..
בלט רוס דה מונטה קרלו הציג את עליצות פריזאית לראשונה בארצות הברית במטרופוליטן אופרה בניו יורק, ב-12 באוקטובר 1938, עם דנילובה בתפקיד מוכרת הכפפות, דיוקן של אישה זוהרת, מלאת-חיים, מתוחכמת ובקיאה בדרכי העולם. דנילובה ב"עליצות פריזאית" הייתה לאחת האטרקציות של בלט רוס, והבלט נכלל לעיתים קרובות בתוכנית ליל פתיחת העונה. בליל הפתיחה של עונת 1941 של הלהקה בניו יורק, בכניסתה הראשונה לבמה, התקבלה דנילובה בתשואות ספונטניות, שעצרו את ההצגה. תשואות עוצרות-הצגה כאלה היו מאז ואילך למסורת של כל הצגת "עליצות" עם דנילובה בערב פתיחת-עונה.
דנילובה הופיעה לראשונה בברודוויי ב-1944, ב"שיר של נורווגיה"; הופעת הבלט האחרונה שלה התקיימה בשנת 1957. ב-1958 הופיעה לראשונה במחזמר, בהצגת "או, קפטיין!", בתמונה יחידה, ריקוד עם כוכב ההצגה טוני רנדל. המחזמר לא נחל הצלחה מסחרית וירד מעל הבמה כעבור חודשים ספורים. דנילובה הייתה שרויה במצוקה כספית כאשר פגשה באקראי את בלנשין ברחוב ב-1964. כששמע על מצבה הקשה, שכר אותה בו במקום ללמד בבית הספר לבלט אמריקאי. ב-1965 הציעה לבלנשין להפיק מופע אביב של סדנת עבודה לסטודנטים. הצעתה התקבלה והסדנאות האלה היו הזדמנות להצגה ראשונה להרבה רקדנים בולטים. דנילובה המשיכה בעבודתה זו עד לפרישתה בשנת 1989.
בשנת 1972 ביימה הפקה של ניו יורק סיטי בלט לבלט הרומנטי הסילפידות, בשמו המקורי, "שופניאנה". שנתיים לאחר צכן, ב-1974, יצר בלנשין כוריאוגרפיה לגרסה של קופליה לניו יורק סיטי בלט. הוא נעזר בדנילובה, שרקדה את התפקיד הראשי פעמים רבות במהלך קריירת המחול שלה. היא ביימה  את הכוריאוגרפיה של מריוס פטיפה למערכה השנייה.
דנילובה גילמה תפקיד קטן, אך משובב-לב (ביחוד לאלה שהכירו את עבודתה הקודמת) בסרט נקודת מפנה משנת 1977 כמדריכת בלט לבלרינות בראשית דרכן.
ב-1986 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "קואורה", כינוייה האישי. הספר זכה בפרס דה לה טורה בואנו לשנת 1986.
חיים אישיים

דנילובה קיימה קשר אינטימי ממושך עפ בלנשין לאחר גירושיו, משנת 1926 עד 1933,אך הם מעולם לא נישרו. הם התמידו בשותפות מקצועית זמן רב לאחר שהקשר הרומנטי ביניהם הסתיים. דנילובה, שהתאזרחה האמריקה בשנת 1946, נישאה פעמיים, לג'וזפה מאסרה ב-1934 ולקזימיר קוקיץ' ב-1941.
מוות

דנילובה מתה ב-13 ביולי 1997, בניו יורק. היא נקברה בבית הקברות "אוקלנד" בסאג הרבור שבמחוז סאפולק, במדינת ניו יורק, לאחר טקס אשכבה פרבוסלבי. באותו בית קברות נקבר ז'ורז' בלנשין.
הערות שוליים

↑  אמני מרכז קנדי, אלכסנדרה דנילובה 2 בנובמבר 2014
↑  אינדיפנדנט, הספד לאלכסנדרה דנילובה
↑  ג'ק אנדרסון, ניו יורק טיימס,"אלכסנדרה דנילובה, בלרינה ומורה, מתה בגיל 93 15 ביולי 1997
↑  ג'ק אנדרסון, ניו יורק טיימס,"אלכסנדרה דנילובה, בלרינה ומורה, מתה בגיל 93 15 ביולי 1997
↑  ג'ניפר דנינג, ניו יורק טיימס, "הצגת גאלה בבית ספר לבלט היא מופע פרידה ממורה 22 במאי 1989
↑  "Recreating Lost Instants in a Reconstructed Ballet" אלסטייר מקאוליי, ניו יורק טיימס, "משיבים לחיים רגעים אבודים בבלט משוחזר"
↑  אגודת חוקרי תולדות הבלט - פרס דה לה טורה בואנו, 2001-1973 7 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260288905171  BnF: cb125474018 (data)  GND: 119100924  ISNI: 0000 0000 8148 764X  LCCN: n85300754  NDL: 00465258  NKC: xx0203492  NTA: 072999012  VIAF: 69043762   WorldCat (עם VIAF): 69043762
פירמידיון

פירמידיון משוחזר מול הפרמידה האדומה בדחשור
פירמידיון (Pyramidion. ברבים: פירמידֽיָה) היא אבן הקצה בפירמידות במצרים.
בתקופת הממלכה הקדומה, היה הפירמידיון עשוי מדיוריט, מגרניט או מאבן גיר, והיה מצופה בזהב או באלקטרום. לאחר מכן, בממלכה התיכונה, הם נעשו מגרניט בלבד, היו מצופים בזהב, והיו מוטבעים עליהם תוארי מלוכה וסמלים דתיים.
פירמידיה מעטים שרדו עד לתקופה המודרנית, בעיקר אלו העשויים גרניט שחור. האוסף הגדול ביותר המצוי כיום כולל ארבעה פירמידיה, ומוצג במוזיאון המצרי בקהיר.
עומרי אלטמן

עומרי אלטמן (נולד ב-23 במרץ 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מכבי בני ריינה מליגת העל.
קריירת מועדונים

אלטמן החל לשחק כדורגל כשהיה בן שש בקבוצות הילדים של הפועל תל אביב. בהמשך עסק גם בטניס, בשחייה ובכדורסל ולאחר מכן הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, והיה בין המצטיינים בקבוצת הנוער של המועדון. בשנת 2011, בגיל 17, הושאל לפולהאם. בעונתו הראשונה באנגליה שיחק אלטמן בקבוצת הנוער של פולהאם, במדיה כבש 16 שערי ליגה, והיה שותף בזכייתה הראשונה אי פעם של הקבוצה באליפות אנגליה לנוער. בעונה העוקבת הוקפץ אלטמן לקבוצת המילואים של המועדון, ולאחר 24 הופעות במדיה הוחלט לרכוש את השחקן ממכבי תל אביב עבור סעיף שחרור של 240 אלף אירו ולהחתימו על חוזה לשתי עונות.
ב-27 ביוני 2013 חזר לישראל וחתם במכבי תל אביב. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 2–0 על גיור בהונגריה, במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, ובעונה זו שותף בשישה משמונת משחקי מכבי תל אביב בליגה האירופית, והעפיל עם הקבוצה לשלב 32 האחרונות במפעל. בליגה שותף ב-11 משחקים, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-14 באוגוסט 2014 הושאל לעונה אחת להפועל פתח תקווה. שלושה ימים מאוחר יותר, בהופעת הבכורה שלו במועדון כבש את שערו הראשון בקבוצה, במשחק נגד הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו, אשר הסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל כבש בעונה זו ארבעה שערי ליגה והוסיף שבעה בישולים, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-18 ביוני 2015 חתם על חוזה לחמש עונות בהפועל תל אביב. ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק דרבי מול קבוצתו לשעבר מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-16 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 למכבי פתח תקווה בגביע הטוטו. בהמשך העונה כבש גם צמד שערים בגביע המדינה ושער ליגה אחד, ובסך הכל בעונתו הראשונה בהפועל תל אביב ערך אלטמן 27 הופעות בכל המסגרות וכבש ארבעה שערים. בעונת 2016/2017 ערך 36 הופעות בכל המסגרות וכבש שבעה שערי ליגה. במהלך העונה נכנסה הקבוצה להליך של פירוק, ובסופה ירדה לליגה הלאומית.
ב-1 ביולי 2017 חתם על חוזה לשלוש עונות בקבוצת פנאתינאיקוס מליגת העל היוונית, והפך לכדורגלן הישראלי הראשון במועדון. את הופעותיו הראשונות במועדון ערך במוקדמות הליגה האירופית, ובליגה היוונית כבש שלושה שערים ב-19 הופעות, אך ב-4 במרץ 2018 נפצע במהלך משחק דרבי מול אולימפיאקוס וסיים את העונה. בינואר 2019 חזר אלטמן לשחק, ועד תום העונה ערך 11 הופעות בליגה היוונית, וכבש שער אחד.
ב-14 ביולי 2019 חזר להפועל תל אביב וחתם לשנתיים במועדון. את עונת 2019/2020 סיים כמלך השערים והבישולים של הקבוצה, עם 11 שערים וארבעה בישולים, והעפיל עמה לחצי גמר גביע המדינה ולפלייאוף העליון. לקראת עונת 2020/2021, לאחר עזיבתו של אוראל דגני, מונה אלטמן לקפטן הפועל תל אביב. בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, ואף כבש במהלכו את שער היתרון של הפועל, אך בסיום הפסידה קבוצתו 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה.
ב-26 בספטמבר 2021 חתם בארוקה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-30 בינואר 2022 עזב את קבוצתו הפורטוגלית, וחתם לשנתיים וחצי בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה בתיקו 0-0 מול אריס לימסול. ב-26 בפברואר כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על א.א.ל. לימסול.
ב-14 ביוני 2023 חתם בהפועל תל אביב, ששילמה עבורו ללרנקה כ-350 אלף אירו. בסיום העונה ירד עם הקבוצה שוב לליגה הלאומית.
ב-2 באוגוסט 2024 הושאל ל"וולוס" לעונה אחת.
ב-22 בינואר 2025 חזר לליגת העל הישראלית והושאל מהפועל תל אביב למכבי בני ריינה עד סוף עונת 2024/2025.
נבחרות ישראל

לזכותו של אלטמן 16 הופעות ושער אחד במדי נבחרת הנוער של ישראל. ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות מול רוסיה עד גיל 21. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש ב-14 בנובמבר 2012, במשחק ידידות מול בלארוס עד גיל 21. ביוני 2013 שיחק במדי הנבחרת הצעירה בטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערך בישראל. את הופעתו היחידה בטורניר ערך במשחק הניצחון על נבחרת אנגליה בשלב הבתים, כאשר נכנס מחליף בדקה ה-55. בסך הכל לזכותו 18 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, בהן כבש שמונה שערים.
ב-25 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן, וב-27 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה כשפתח בהרכב במשחק הידידות מול מלטה, שהסתיים בהפסד חוץ 1–2.
חיים אישיים

אלטמן נולד ברמת גן וגדל בתל אביב. נישא ליובל גולן ב-2022 בחתונה שהתקיימה ביוון.
הוא בעל דרכון הונגרי.
תארים

אליפות: 2013/2014
הערות שוליים

↑  שי ארצי, "לא אחזור למכבי ת"א גם תמורת מיליון דולר", באתר ישראל היום, 20 באוגוסט 2015
↑  הפוך, גוטה, הפוך: עומרי אלטמן יכול ללכת בדרכו של יוסי בניון, באתר וואלה, 30 ביוני 2013
↑  מכבי תל אביב: סוכמה העברת עומרי אלטמן לפולהאם, באתר ynet, 6 במרץ 2011
↑  פולהאם תרכוש את עומרי אלטמן ב-240 אלף יורו, באתר ONE‏, 4 בינואר 2012
↑  פולהאם הציעה לעומרי אלטמן חוזה לשנתיים, באתר ONE‏, 16 במאי 2013
↑  נדב צנציפר, עומרי אלטמן חתם ל-5 שנים בהפועל ת"א, באתר ynet, 18 ביוני 2015
↑  שירי אלג'ם, ‏רשמית: עומרי אלטמן חתם ל-3 שנים בפנאתינייקוס, באתר ערוץ הספורט, 1 ביולי 2017
↑  עומרי אלטמן גמר את העונה: "אלה החדשות שכל כדורגלן מפחד מהן", באתר וואלה, 5 במרץ 2018
↑  אופיר סער‏, עומרי אלטמן חתם בהפועל תל אביב, ניסו אביטן: "מרוצה מהסגל", באתר וואלה, 14 ביולי 2019
↑  מאור רחמני, ‏עכשיו או לעולם לא: הכירו את עומרי אלטמן החדש, באתר ONE‏, 24 בפברואר 2020
↑  נדב צנציפר, אלטמן: "חזרתי אחרי משחקים עם דמעות בעיניים. נקרעתי בפנים", באתר ynet, 2 במרץ 2020
↑  מערכת ONE, ליגיונר חדש: אלטמן חתם בארוקה הפורטוגלית, באתר ONE, ‏26 בספטמבר 2021
↑  רשמית: אלטמן חתם לשנתיים וחצי בא.א.ק. לרנקה, באתר ynet, 30 בינואר 2022
↑  רענן ברנובסקי‏, עומרי אלטמן חתם בהפועל תל אביב: "חיכיתי לרגע הזה המון זמן", באתר וואלה, 14 ביוני 2023
↑  עומרי אלטמן הושאל לוולוס היוונית עד תום העונה, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2024
↑  יגאל גולדשטיין, ‏רשמי: עומרי אלטמן חתם במכבי בני ריינה, באתר ערוץ הספורט, 22 בינואר 2025
↑  דורון בן דור, ‏פורסם סגל הנבחרת למלטה: שבירו וחטואל בפנים, באתר ONE‏, 25 בספטמבר 2022
↑  הצעירה חגגה, הבוגרת התבזתה: נבחרת ישראל הפסידה 2:1 למלטה, באתר וואלה, 27 בספטמבר 2022
↑  New Wave Media Group Kft, Izraeli középpályást figyelhet a magyar válogatott szövetségi kapitánya, https://www.origo.hu/ (בהונגרית)
הפרעה דלוזיונלית

| --- | --- |
 תחום:  בריאות הנפש
 תסמינים:  מחשבת שווא 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  292991 
 סיווגים
 DSM-5:  297.1
 ICD-10:  F22.0
 ICD-11:  6A24 
 
הפרעה דלוזיונלית (באנגלית: Delusional disorder) היא הפרעה נפשית המסוּוגת כסוג של הפרעה פסיכוטית, המתבטאת במחשבת שווא (דלוזיה), למשל מחשבות רדיפה (פרנויה), ארוטומאניות, מחשבות גַדלוּת ("שיגעון גדלות") והזיות וכדומה. זוהי אינה סכיזופרניה, והדלוזיות אינן ביזאריות בתוכנן, כלומר מדובר במחשבות ואמונות שיכולות להתאים למציאות. התפקוד היומיומי אצל מרבית חולים אלו סביר יחסית. כמחצית מן החולים מחלימים בטווח הארוך, 30% נותרים ללא הטבה במצבם. הטיפול המקובל הוא בתרופות אנטי פסיכוטיות, פסיכותרפיה ובמידת הצורך אשפוז.
אבחנה

אבחנה של הפרעה דלוזיונלית מתבססת על ה-DSM-V
A. קיימת אמונת שווא (דלוזיה) אחת לפחות למשך חודש או יותר.
B. קריטריון A במחלת הסכיזופרניה מעולם לא התקיים, אם כי יכולות להיות הלוצינציות הקשורות לחוש המישוש או של חוש הריח, הקשורות לדלוזיה עצמה.
C. למעט השפעתה של הדלוזיה, לא קיימת בעיה משמעותית בתפקוד הכללי וההתנהגות עצמה אינה ביזארית או מוזרה יתר על המידה.
D. אם היו אפיזודות במצב הרוח יחד עם הדלוזיות, המשך הכולל שלהן היה קצר ביחס לתקופה הדלוזיונלית עצמה.
E. ההפרעה איננה כתוצאה מבעיות פיזיולוגיות או שימוש בחומרים או מצב רפואי כללי אחר.
יש לציין את הסוג הספציפי של ההפרעה הדלוזיונלית- למשל, האם מדובר בארוטומאניה, האם דלוזיה גרנדיוזית, האם דלוזיה של קנאה, של יחס, דלוזיות סומטיות, דלוזיות מעורבות או דלוזיות לא ספציפיות.
מאפיינים קליניים נוספים

מבחינת סטטוס פסיכיאטרי יצוין כי החולים באופן כללי מציגים תמונה של סטטוס מנטלי תקין לחלוטין, למעט אבנורמליות מרשימה הקשורה לדלוזיה עצמה. האפקט והרגש של החולים מושפעים מסוג הדלוזיה- כך למשל, אדם בעל מחשבת שווא של גדלות יהיה באופוריה. ישנן הפרעות בתוכן החשיבה עצמה - לרוב הדלוזיות הן סיסטמטיות, ולמתבונן מהצד אף יראו מציאותיות בחלקן, כגון מחשבת שווא לגבי מעקב, בן זוג שאינו נאמן (סינדרום אותלו) וכן הלאה.
מאפיינים קליניים נוספים > סוגי מחשבות שווא

מחשבות רדיפה. זה הסוג השכיח ביותר. מטופלים אלו משוכנעים שהם תחת מעקב ושמעוניינים להזיק להם. האמונות ביחס לרדיפה מקושרות לעצבנות, כעס ונרגנות של המטופל, עד כדי גרימת נזק לעצמו או לסביבתו. נושאים שכיחים כוללים קשירת קשר, רמאות, ריגול, מעקב, הרעלה, סימום, פגיעה בזדון והטרדה. בשונה ממחשבות רדיפה הקיימות בסכיזופרניה, בהפרעה זו יש הקשרים לוגיים וברורים של רעיון הרדיפה עצמו, אין הידרדרות של האישיות והידרדרות תפקודית.
קנאה. גם אלו הן סוג שכיח יחסית של דלוזיות. המונח סינדרום אותלו הוצע כדי לתאר קנאה חולנית שיכולה לנבוע ממספר גורמים. לרוב, דלוזיה זו מופיעה בעיקר אצל גברים, באופן פתאומי, וקיים קושי לטפל בה. יצוין כי קנאה חולנית היא תסמין שמופיע במחלות נפש רבות נוספות, כולל סכיזופרניה, הפרעות במצב רוח, וכן במקרים של שימוש בסמים ובאלכוהול. קיים סיכון של ממש בקיום מחשבת שווא של קנאה בכל הקשור לאלימות ואף רצח של בן הזוג או בת הזוג.
ארוטומאניה או תסמונת דה קלרמבו; המטופל משוכנע כי אדם אחר, לרוב בעל סטטוס מעמדי גבוה יותר, מאוהב במטופל עצמו. לעיתים מטופלים אלו נוטים להציק לאישי ציבור. למטופלים אלו יש מאפיינים דומים - לרוב מדובר בנשים שאינן מושכות, עובדות בעבודות ברמה נמוכה וחיות לבדן. הן בוחרות מאהבים סודיים במחשבת השווא, השונים מהותית מהן. גם גברים עלולים לסבול ממחשבת שווא ארוטומאנית, והם נוטים להיות אגרסיביים יותר מאשר נשים בכל הקשור לכך.
מחשבות שווא סומטיות. המטופל משוכנע שיש לו בעיה גופנית כלשהי, למשל, ריחות גוף רעים, חוסר תפקוד של איברים מסוימים, חרקים תחת העור, זיהום או תחושה שחלק מהגוף מכוער או חסר צורה (אף, שדיים וכדומה). מטופלים אלו בדרך כלל לא מגיעים לפסיכיאטר אלא לרופאי עור, פלסטיקאים, אורולוגים ומומחים אחרים.
מחשבות שווא גרנדיוזיות (שיגעון גדלות). מגלומניה - האמונה שלמטופל יש תובנה או כישרונות מיוחדים.
הפרעה פסיכוטית משותפת או Folie a'deux: (מוכרת גם בשם הפרעה דלוזיונלית מושרית או 'שיגעון בשניים') אובחנה לראשונה ב-1877, יחסית נדירה. זהו מצב בו שני אנשים מאמינים בהפרעה משותפת - יש העברה של דלוזיות מאדם אחד (לרוב, הדומיננטי יותר) לאדם אחר, לרוב קרוב משפחה. האדם שהחל בדלוזיה עצמה הוא לרוב חולה כרוני והגורם המשפיע. האדם השני לרוב פסיבי יותר ובעל ביטחון עצמי נמוך יותר. הפרעה זו נפוצה יותר בגיל מבוגר, אינטליגנציה נמוכה, חסרים סנסוריים, שימוש באלכוהול. לעיתים שני האנשים הם בעל ואישה, למרות היעדר גורם גנטי משותף. רק במיעוט מן המקרים תביא הפרדה בין שני החולים להחלמת המושפע, ולכן בנוסף להפרדה יש להשתמש בתרופות אנטי פסיכוטיות ולשלב טיפול משפחתי וטיפול סוציאלי תומך.
דפוס מעורב - מצב שבו אין דפוס אחד דומיננטי של סוג מחשבות שווא.
לא מוגדר - דפוס זה ניתן למצב בו לא ניתן לזהות את תוכן הדלוזיות עם אף אחד מהסוגים שתוארו לעיל.
שכיחות ואפידמיולוגיה

שכיחות המחלה לא ידועה במדויק, אם משום שהמחלה נדירה, או משום שאינה מדווחת בחלק מן המקרים. DSM 5 מדווח על שכיחות לאורך החיים של כ 0.2%. ללא הבדל משמעותי בין גברים ונשים. ישנו הבדל בין גברים ונשים בתוכן הדלוזיות: גברים נוטים יותר לפתח דלוזיות פרנואידיות ונשים נוטות לפתח דלוזיות של ארוטומאניה. ישנן עדויות על כך שההפרעה שכיחה יותר בקרב מהגרים, פליטים ובקרב אנשים החיים בעוני ובמצבי מצוקה. כמו כן נמצא כי בקרב אסירים יש שכיחות גבוהה מהמוצע של הפרעה זו.
סוגיות בין תרבותיות

סוג הדלוזיות יכול להשתנות מתרבות לתרבות. כמו כן יש הבדל בין תרבויות לגבי מה שנחשב לאמונת שווא ומה שנחשב לחשיבה מקובלת באותה חברה.
מהלך ופרוגנוזה

להפרעה דלוזיונלית יש מרכיב משפחתי משמעותי המשותף יחד עם סכיזופרניה והפרעה סכיזואפקטיבית. כלומר, קיום אדם במשפחה עם ההפרעה מעלה את הסבירות ללילדת צאצאים שיפתחו גם הם את אחת ההפרעות הללו. הגיל החציוני להופעת פסיכוזה הוא 26. בערך רבע מהאירועים הפסיכוטיים הראשונים מתרחשים עד גיל40. קיימת השערה לפיה סטרס ממלא תפקיד בהתפרצות ההפרעה. בין הגורמים שנמצאו כמעלים את שיעור ההחלמה ואיכותה היו דימוי עצמי חיובי, היעדר רגש שלילי וחוסר תקווה. כמו כן תרמה להחלמה רמת סימפטומים נמוכה.
אבחנה מבדלת

הפרעה טורדנית כפייתית: אם אדם עם הפרעה אובססיבית קומפולסיבית מביע אמונות שווא שהוא מאמין לחלוטין בתוקפן ובהיותן אמיתיות, תינתן לו אבחנה של OCD ללא תובנה, ולא אבחנה של הפרעה דלוזיונלית.
דליריום, הפרעה נוירו-קוגניטיבית נרחבת, הפרעה פסיכוטית בעקבות אירוע רפואי ופסיכוזה עקב שימוש בתרופות או סמים. אנשים הנמצאים במצבים רפואיים אלה יפתחו לעיתים הזיות שונות כתוצאה מהמצב הרפואי בו הם נמצאים. במקרה כזה לא תינתן אבחנה של הפרעה דלוזיונלית (אם כי בחלק מהמקרים ייתכן טיפול בנוגדי פסיכוזה).
סכיזופרניה או הפרעה סכיזופורמית: ההבדל בין הפרעות אלה לבין הפרעה דלוזיונלית הוא שבהפרעה דלוזיונלית לא קיימים התסמינים המאפיינים מהלך של סכיזופרניה: הפרעות בארגון החשיבה וכדומה.
דיכאון או הפרעה דו־קוטבית והפרעה סכיזואפקטיבית. נבדלים מהפרעה דלוזיונלית בכך שבהפרעות אלה הופעת הדלוזיות היא במהלך אפיזודה (של דיכאון, או לחלופין של מאניה או היפומאניה). כשהאפיזודה שוכחת נעלמים גם התסמינים הפסיכוטיים.
מצבים רפואיים: מצבים אלו כוללים מגוון של מחלות ומצבים רפואיים שונים: מצבים היכולים לגורם דלוזיות כוללים בין השאר הרעלה מטבולית, מחלת הנטינגטון, שבץ - בעיקר בהמיספרה ימנית, מחסור בוויטמין B12, אנצפלופתיה כבדית, סוכרת, תת-פעילות של בלוטת התריס ומחלות אפילפטיות ודמנציה.
מחקר

בין השאר נחקרים שינויים לאורך זמן המתרחשים במוחם של אנשים עם הפרעה דלוזיונלית.
טיפול

הטיפול בהפרעה דלוזיונלית נחשב בעבר לבעייתי בעקבות הידע המועט אודות הסיבות למחלה ומאפייניה
טיפול תרופתי- ישנה עדות להצלחת הטיפול בתרופות נוגדות פסיכוזה מהדור הראשון והשני.
אשפוז: ישנם מצבים בהם דרוש אשפוז פסיכיאטרי, בעיקר על רקע של סכנה אובדנית ועל רקע של קושי של האדם עם הפרעת אישיות דלוזיונלית לשלוט בעוצמת הדלוזיות שלו ולפעול לפיהן.
פסיכותרפיה- קיים ניסיון מוצלח בטיפול באמצעות CBT (טיפול קוגניטיבי התנהגותי). יש מעט מידע איכותי על שיטות פסיכותרפיה יעילות לטיפול באנשים עם הפרעה זו.
שיקום

אדם בן 18 ומעלה שנקבעו לו 40% נכות רפואית על ידי המוסד לביטוח לאומי בעקבות הפרעה נפשית זכאי לקבל שירותי סל שיקום, ראה ערך מורחב להלן
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לקריאה נוספת

Benjamin J Sadock & Virginia A Sadock, "Kaplan and Sadock's Synopsis of Psychiatry: Behavioral Sciences/Clinical Psychiatry", 10th edition, 2007
ראול ברוך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במאי 1916 תוניס, תוניסיה
 פטירה:  17 באוקטובר 2006 (בגיל 90) ירושלים, ישראל
 מידע כללי
 שם לידה:  Raoul Meir Barouch 
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 ספורט
 ענף ספורט:  סיף
 
ראול מאיר ברוך (בצרפתית: Raoul Meir Barouch;‏ 12 במאי 1916 – 17 באוקטובר 2006) היה סייף תוניסאי-יהודי. ייצג את תוניסיה במשחקים האולימפיים (רומא 1960) והיה לנושא הדגל הראשון של מדינתו בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים ובכך היה גם לספורטאי היהודי היחיד בהיסטוריה שנשא דגל של מדינה ערבית במשחקים האולימפיים.
באולימפיאדת רומא סיים פעמיים במקום 49, בחרב אישי (ניצח קרב אחד, את צ'ראלס אל גריסי ממרוקו והפסיד ב-4 קרבות) ובדקר אישי (ניצח קרב אחד, את אמיליו אצ'וורי מקולומביה והפסיד ב-4 קרבות) ובמקום 72 ברומח אישי (ניצח קרב אחד, את ויליאם פג'רדו ממקסיקו והפסיד ב-5 קרבות).
הישגים במהלך הקריירה

אלוף תוניסיה ברומח: 1948, 1952 ו-1959
אלוף תוניסיה בחרב: 1948, 1950, 1954, 1957, 1958 ו-1959
אלוף תוניסיה בדקר: 1949, 1958 ו-1959
אגורפוביה

| --- | --- |
 תחום:  פסיכיאטריה 
 טיפול:  אלפראזולאם 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D000379
 סיווגים
 DSM-5:  300.22
 ICD-10:  F 40
 ICD-11:  6B02 
 
אָגוֹרָפוֹבְּיָה (או בַּעַת חוּצוֹת) היא הפרעה נפשית, המסווגת במגדיר האבחנות הפסיכיאטרי DSM 5 כהפרעת חרדה. אדם החי עם הפרעה זו סובל מתחושת פחד במקומות בהם הוא חושש שיילכד או לא יוכל לקבל עזרה במקרה חירום. המונח נטבע לראשונה במאה ה-19 על ידי הפסיכיאטר הגרמני קארל וסטפאל, שזיהה תופעות של חרדה אצל מטופלים ששהו במקומות הומי אדם. המונח "אגורפוביה" הוא הלחם של המילים היווניות "אגורה" - αγορά [קרי: agora] - "כיכר השוק, ו"פוביה" - φοβία [קרי: fovia] - פחד. זאת מפני שבעבר חשבו שהסיבה לפחד קשורה לעצם הימצאות האדם במקום ציבורי פתוח.
אבחנה

לפי ה-DSM 5 הפרעת אגורפוביה ניתנת למי שמתקיימים אצלם הקריטריונים הבאים:
פחד מובחן וחרדה מפני לפחות שניים מחמשת המצבים הבאים:
שימוש בתחבורה ציבורית (אוטובוס, רכבת, ספינה או מטוס)
הימצאות במקומות פתוחים (מגרש חניה, טיילת, שוק, גשר וכדומה)
הימצאות במקומות סגורים (קולנוע, קניונים, חנויות וכדומה)
עמידה בתור או עמידה בתוך קהל
הימצאות מחוץ לבית לבד
האדם פוחד וחרד מפני מצבים אלה מפני שהוא חושב שהיחלצות מהם תהיה קשה והוא לא יוכל לקבל עזרה אם יזדקק לה במקרה של התפתחות סימפטומים דמויי התקף פאניקה או סימפטומים אחרים שיגרמו לו לחוש נבוך.
הסיטואציות האגורפוביות כמעט תמיד מעוררות באדם חרדה ופחד קשים.
יש לאדם נטייה חזקה להימנע מהמקומות מעוררי החרדה והפחד, או ללכת אליהם בליווי בלבד.
הפחד והחרדה אינם פרופורציונליים נוכח הסכנה הפוטנציאלית הגלומה במקומות מעוררי החרדה.
הפחד, החרדה וההימנעות מתמשכים - בדרך כלל לתקופה של 6 חודשים או יותר.
הפחד, החרדה וההימנעות גורמים לפגיעה משמעותית מבחינה קלינית בתפקוד החברתי התעסוקתי ובתפקודים אחרים החשובים לאדם.
אם ישנו מצב רפואי אחר (כגון פרקינסון, מחלות מעי דלקתיות) - הפחד, החרדה וההימנעות בבירור מוגזמים.
הפחד, החרדה וההימנעות לא ניתנים להסברה יותר טובה עם תסמינים של הפרעה נפשית אחרת, למשל - התסמינים אינם משויכים לפוביה ספציפית, סוג המצב; לא קשורים למצבים חברתיים בלבד (כמו בחרדה חברתית); ולא קשורים ספציפית לאובססיות (כמו בהפרעה טורדנית-כפייתית), תפיסות של פגמים במראה החיצוני (כמו בהפרעת גוף דיסמורפית), תזכורות של אירועים טראומטיים (כמו הפרעת דחק פוסט-טראומטית), או פחד מנטישה (כמו בחרדת נטישה).
שכיחות ואפידמיולוגיה

כל שנה מאובחנים כ-1.7% מהאוכלוסייה עם הפרעת אגורפוביה. נשים נוטות לפתח את ההפרעה בשיעור גבוה יותר מאשר גברים. אגורפוביה יכולה להתפתח בילדות אך מרבית המקרים מתפתחים בתקופת הנעורים או הבגרות המוקדמת. שיעור הזקנים המאובחנים עם הפרעה זו עומד על 0.4% בשנה. השכיחות בישראל לפי נתוני 2009 היא פחות מאחוז אחד בשכיחות לאורך החיים, ופחות מאחוז אחד של אבחון למשך שנה.