stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שערי צדק (שכונה)
בנין השכונה

בלוח ארץ ישראל לשנת 1898 מספר אברהם לונץ באזכור קצר בנוגע לשכונה:
.שערי צדק נוסדה מחברת מסחר בשנת תרמ"ט (1889), בה בית כנסת לספרדים, מספר בתיה 31.
פנחס גרייבסקי שהוציא לאור את "ספר היישוב", לציון שמונים שנה ליציאה אל מחוץ לחומות העיר העתיקה, מציין אף הוא בקצרה את השכונה כדלקמן:
.השכונה הזאת "שערי צדק", בת 35 דירות, נוסדה בשנת תרמ"ט על ידי ר' יוסף ריבלין, ר' פנחס המבורגר, ר' דוד פיינשטיין, ר' יוסף מיוחס ומר סיטון.
אברהם לונץ מזכיר את השכונה ביתר פירוט בספרו "ירושלים":
.הרב רבי יוסף ריבלין... יסד בימים האחרונים את החברה הזאת, וכבר התחילו לבנות אחד עשר בתים מול בתי מחנה יהודא, ובמשך שתים או שלש שנים יגמרו כל ארבעים בתים מול השכונה הזאת: בנין בית החולים הגדול "שערי צדק. המגרש הראשון של בית החולים הזה בערך 30.000 אמות נקנה בשנת תרנ"ד (1904) מאת הבנק של פרוטיגר...
לאחר השלמת בניית השלב הראשון של השכונה נמשכה התפשטות איטית שלה לכוון רחוב יפו, בשונה מתבנית שכונות החצר, ויותר בדומה לתבנית הבניינים בעיר העתיקה, ממנה יצאו תושבי השכונה. במקביל לזחילת גבולות השכונה דרומה, נבנו בצמוד אליה לכוון מערב שכונת אהל שלמה ושכונת שערי ירושלים שקמו בין השנים 1891 ו-1894.
בספרו 'שכונות בירושלים – פרשת בניינה והתפתחותה של ירושלים מחוץ לחומות' כותב יעקב גליס:
....בסמוך ל"מחנה יהודה" נבנתה בשנת תרמ"ט שכונת "שערי צדק". בהוסדה הייתה זו השכונה המערבית ביותר בירושלים... תוך שנתים נבנו בשכונה ארבעים ושנים בתי דירה, במשך הזמן נוספו שורות בתים נוספות לשכונה.
עם חיבור השכונה עם שכונות סמוכות, טושטש גבול השכונה, ובהיעדר תיעוד  קרטוגרפי התקשו חוקרי ירושלים להגדיר את גבולותיה ושטחה מקובל, כי למרות הנאמר בספרו של לונץ, השכונה איננה שוכנת מול מבנה שערי צדק הישן אלא צפון מזרחית ממנו, בפינת רחוב נבון ורחוב אלפאנדרי.
עובדות אלו בלבלו את זאב וילנאי בספרו 'ירושלים העיר החדשה', שם הוא מציין:
... שערי-צדק שכונה בצד רחוב יפו. בהיווסדה הייתה המערבית ביותר בירושלים במבואותיה, ולפיכך קראו בשם זה, על יסוד דברי משורר תהלים: "פתחו לי שערי צדק אבוא בם אודה י-ה". עיר הצדק היא אחד מכינויה של ירושלים. השכונה הייתה ידועה בראשיתה בשמה הערבי: אבו בצל (קרי: בסל) - בעל הבצלים. וזה היה כינויו של מיסדה, יצחק ליפקין, שהתעשר בעיקר ממסחר בצלים.
בכך מערבב וילנאי את השכונה 'שערי צדק' עם השכונות 'אהל שלמה' ו'שערי ירושלים', שאכן נוסדו על ידי יצחק ליפקין אהל שלמה הוקמה בשיתוף פעולה עם רחמים מזרחי ויהושע משה.
הווה ועתיד

עם השנים התחברה השכונה עם שכונות העיר האחרות, והקהילה המקורית נעלמה ובמקומה נכנסה אוכלוסייה קשת יום. במסגרת ההכנות לבניית הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים, העובר ברחוב יפו, הורחב הרחוב ונהרסו הבתים הקיצוניים של השכונה, דבר שחשף את פנים השכונה, שבתיה החיצונים שימשו כחומה לה.
לקריאה נוספת

י' גליס, שכונות בירושלים – פרשת בניינה והתפתחותה של ירושלים מחוץ לחומות ספרים ראשונים, ירושלים תשל"ג.
י' בן אריה, 'שכונות יהודיות בירושלים שמחוץ לחומות בשנות ה-80 של המאה הי"ט', קתדרה 2 (תשל"ז)
י' בן אריה, ירושלים במאה הי"ט, אוניברסיטה משודרת, תל אביב 1980.
יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר"
הערות שוליים

↑  השכונות ליפתא, מלחה ועין כרם לא נחשבו עדיין לחלק מירושלים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012689069205171 
חצר מרכזית בשכונת שערי צדק
ת

.
.
ת היא האות ה-22 והאחרונה באלפבית העברי. שמה תי"ו (תָּיו).
הגייה

בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, נמנית ת' עם חמש האותיות הלשוניות: דטלנ"ת.
האות ת' היא אחת משש אותיות בג"ד כפ"ת המקבלות דגש קל בראש מילה ולאחר שווא נח.
תּ' דגושה מייצגת עיצור מכתשי, סותם, אטום (/t/ ‏:IPA). בעבר היה הבדל בהגייה בין תּ' דגושה לבין טי"ת, שנהגתה כעיצור מכתשי מלועלע, סותם, אטום (/tˤ/ ‏:IPA) או עיצור נחצי, אך כיום הגיית שתי האותיות זהה.
ת' רפה ייצגה במקור עיצור שיני, חוכך, אטום (/θ/ ‏:IPA), כמו Th במילה האנגלית Think או כת'א (ث) הערבית, והגייה זו מצויה במסורת התימנית. בהגייה האשכנזית הגיית ת' רפה התרופפה לסמ"ך (/s/ ‏:IPA). בפי רוב דוברי העברית בישראל מבוטאת ת' רפה כדגושה.
בכתיבה ביידיש נהוג לסמן את הדגש בתי"ו בשביל למנוע קריאה כסמ"ך.
כיום, כשרוצים לתעתק שמות אנגליים המכילים Th (כצליל ת' רפה), נוהגים להצמיד לת"ו גרש, אם כי הדבר לא חובה כיוון ש/θ/ איננו עיצור מובחן בעברית מודרנית. עם זאת, לא כל th הוא /θ/ (ת' רפה) אלא לפעמים נהגה כעיצור שיני, חוכך, קולי (/ð/ ‏:IPA) כמו במילה then (ד' רפה) וראוי לתעתקו כדל"ת.[דרושה הבהרה]
ייצוג האות ת'

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| ת' (תַּו=סימן, תו) באלפבית הפרוטו כנעני | ת' באלפבית הפיניקי | ת' באלפבית הארמי |
מקור שמה של האות ת' מלשון תו, צורה וסימן, כנאמר בספר יחזקאל, פרק ט', פסוק ד': ”וַיֹּאמֶר ה' אֵלָיו, עֲבֹר בְּתוֹךְ הָעִיר בְּתוֹךְ יְרוּשָׁלִָם, וְהִתְוִיתָ תָּו עַל מִצְחוֹת הָאֲנָשִׁים הַנֶּאֱנָחִים וְהַנֶּאֱנָקִים, עַל כָּל הַתּוֹעֵבוֹת הַנַּעֲשׂוֹת בְּתוֹכָהּ:”
בקוד ASCII מיוצגת האות ת' בערך FA, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05EA.
בקוד מורס מיוצגת האות ת' באמצעות: - (קו).
הוא ייצוגה של האות ת' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות ת' באמצעות המילה "תלם".
באיתות בדגלי סמפור ת' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה דרום-מזרחה ודגל שני הפונה צפון-מערבה.
שימושים

בגימטריה ערכה 400. בערכה זה היא מופיעה במושגים כגון תרי"ג מצוות, ת"ק פרסה.
בשפה העברית המודרנית שכיחות השימוש באות ת היא כ־5.32% מכלל אותיות האלפבית העברי.
הביטוי "מאלף ועד תו" בא לציין דבר כוללני, שמקיף מקצה אחד עד הקצה השני.
ראו גם

ت – האות תא בערבית
ث – האות תַ'א בערבית
ﺓ – הסימן תא מרבוטה בערבית
האות ת' מוצגת בגופנים הבאים (מימין לשמאל):
פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים
תרח (אתר מקראי)

ערך זה עוסק באתר בנדודי בני ישראל במדבר. אם התכוונתם לתרח אבי אברהם, ראו .
מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
תרח הוא שמו של מקום הנזכר במקרא כאחת מתחנות (ה-28 במספר) בני ישראל במסעם לאחר יציאת מצרים.
בני ישראל הגיעו מתחת לתרח, ומשם המשיכו למתקה: ”וַיִּסְעוּ מִתָּחַת וַיַּחֲנוּ בְּתָרַח, וַיִּסְעוּ מִתָּרַח וַיַּחֲנוּ בְּמִתְקָה” (ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים כ"ח–כ"ט).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תחנה קודמת: תחת | נדודי בני ישראל במדבר | תחנה הבאה: מתקה |
תיכון לואי הגדול

| --- | --- |

 קריית חינוך
 על שם:  לואי הארבעה עשר, מלך צרפת 
 תקופת הפעילות:  מרץ 1873 – הווה (כ־151 שנים) 
 תלמידים
 :  1,822 (נכון ל־2016) 
 מיקום
 מיקום:  123 rue Saint Jacques 75005 Paris 
 מדינה:  צרפת צרפת
 קואורדינטות:  48°50′53″N 2°20′39″E﻿ / ﻿48.848018°N 2.344176°E﻿ / 48.848018; 2.344176
 www.louislegrand.fr
  (למפת פריז מוגדלת) תיכון לואי הגדול(למפת פריז רגילה) תיכון לואי הגדול
 
תיכון לואי הגדול
תיכון לואי הגדול (בצרפתית: Lycée Louis-le-Grand) הוא בית ספר תיכון ציבורי מפורסם בפריז. התיכון נקרא על שם לואי ה-14, אשר שימש כפטרון המוסד. התיכון נוסד בשנת 1563 והוא ממוקם ברובע הלטיני. רבים מבוגריו מוכרים בתחומי המדע, הפוליטיקה, ההגות והספרות בצרפת ובעולם.
בין בוגריו נכללים: מילאן הראשון, מלך סרביה, אמה סזר, מישל בוטור, אלן-פורנייה, פייר נורה, אלן באדיו, שארל בודלר, פייר בורדייה, ויקטור הוגו, מולייר, וולטר, אנטואן-אוגוסטן פרמנטייה, קלוד-פרוספר ז'וליו דה קרביון, רובר מרל, מוריס מרלו-פונטי, שארל פגי, רומן רולן, המרקיז דה סאד, ז'אן-פול סארטר, סיראנו דה ברז'ראק, פול קלודל, ז'אק דרידה, דני דידרו, מוריס דרואון, אמיל דורקהיים, תאופיל גוטייה, ז'וזף קסל, ברנאר-אנרי לוי, פרדריק אוגוסט ברתולדי, פייר בונאר, ז'אק שיראק, ז'ורז' פומפידו, מקסימיליאן רובספייר, אן רובר ז'אק טורגו, ואלרי ז'יסקר ד'אסטן, אלן ז'ופה, המרקיז דה לה פאייט, הקרדינל דה רה, פרנציסקוס מסאל, ז'ורז' מלייס, אדגר דגה, אז'ן דלקרואה ותאודור ז'ריקו.
תא T ציטוטוקסי

תא T ציטוטוקסי, הידוע גם כתא T ציטוליטי או תא T הורג (מסומן CTL ,+CD8 או TC), משתייך לתת-קבוצה של לימפוציטים מטיפוס T (סוג של תאי דם לבנים). לתאים אלו יכולת להרוג תאי גוף הנגועים בנגיף (או בפתוגן אחר) או תאים שעברו התמרה סרטנית. רוב ה-CTL מציגים על פני קרומם קולטן של תאי T ‏(T cell receptors או TCR) ו-CD8. חלבונים אלו נקשרים למולקולות MHC סוג 1 המציגות פפטיד, ובכך מזהה ה-CTL את תא המטרה הנגוע. כאשר CTL מופעל בא במגע עם תא נגוע, מחדיר ה-CTL חומרים ציטוטוקסיים לתא המטרה, ואלו הורגים את תא המטרה הנגוע באופן מבוקר (על ידי אפופטוזה).
התפתחות תאי T ציטוטוקסיים

כמו כל תאי ה-T, מקורם של ה-CTL הוא בתאי הגזע המטופוייטים המצויים במח העצם העוברי. תאים אלו נודדים אל התימוס, שם הם עוברים סידור מחדש של ה DNA של הגן המקודד ל-TCR. הסידור מחדש יוצר TCR בעל ספציפיות לאנטיגן ספציפי, בדרך זאת נוצרות בתימוס אוכלוסיות שונות של תאי T המזהים מיליוני אנטיגנים שונים, אוכלוסיות אלו חיוניות ליצירת התגובה החיסונית כנגד פתוגנים הפולשים לגוף. לאחר שנוצר ה- TCR הבוגר מבטאים תאי ה-T הן את האנטיגן CD4 והן את האנטיגן CD8 על כן הם נקראים (+CD4+ /CD8) או תאי T "double-positive". תאים אלו נחשפים בתימוס למגוון של אנטיגנים עצמיים המוצגים על פני מולקולות MHC. תאי T הנקשרים באופן חזק לאנטיגנים עצמיים עוברים אפופטוזה על מנת שלא יגרמו למחלות אוטואימוניות, בנוסף תאי T שאינם מזהים כלל מולקולות MHC גם הם עוברים אפופטוזה כיוון שהם חסרי תועלת בתגובה חיסונית. רק תאי T הנקשרים באופן חלש למולקולות MHC עוברים שגשוג (פרוליפרציה), תאים אלו גם עוברים מיון לתאים מטיפוס CD4+ (תאי T עוזרים) או CD8+ (תאי T ציטוטוקסיים)
שפעול תאי T ציטוטוקסיים

כדי להימנע מתגובה חיסונית לא רצויה נמצאים תאי T ציטוטוקסיים רוב הזמן במצב נאיבי. כדי להפוך לפעיל חייב התא הנאיבי להיחשף למספר אותות:
כאשר פתוגן או שברי תא נמצאים בפלזמה הם נבלעים על ידי תאים מציגי אנטיגן מקצועיים (APC) כגון מאקרופאג'ים, תאי B ובעיקר תאים דנדריטים (DC), ונודדים למערכת הלימפה, שם APC מציגים על פני הממברנה פפטידים שמקורם בפתוגן על גבי מולקולות MHC מטיפוס 1 ו2 לתאי T ציטוטוקסיים ותאי T עוזרים, בהתאמה. כאשר תא T ציטוטוקסי בעל TCR ספציפי לפפטיד המוצג על מולקולת MHC סוג 1 מועבר לתא הציטוטוקסי אות לשפעול.
אות קו סטימולטורי - מגע עם מולקולת MHC סוג 1 הוא חיוני אך לא מספיק כדי לשפעל תאי T ציטוטוקסיים. מולקולת B7 – במולקולה הקו-סטימולטורית היא חלבון ממברנלי המוצג על פני תאים מציגי אנטיגן מקצועיים מופעילים, מגע בין המולקולה הקו-סטימולטורית לחלבון CD28 מעביר לתא T הציטוטוקסי אות שני הגורם לשפעול.
אינטרלוקין 2 (IL-2) הוא ציטוקין מופרש מתאי T עוזרים משופעלים מטיפוס 1, תאי T ציטוטוקסיים משופעלים יכולים לעבור פרוליפרציה (חלוקה) רק אם נחשפו לציטוקין זה.
תא T ציטוטוקסי נאיבי שייחשף רק לאות שפעול 1 (למולקולת MHC סוג 1), ולא לאות הקו-סטימולטורי ייכנס למצב אַנרגי שלא יאפשר את הפעלתו גם בעתיד.
זיהוי תאים נגועים על ידי תאי T ציטוטוקסיים

רוב התאים בעלי הגרעין מבטאים על פניהם את החלבון MHC סוג 1, כאשר תאים אלו מותקפים על ידי פתוגנים (לרוב נגיפים) או עוברים התמרה סרטנית, הם מפרקים חלבונים הקשורים לפתוגן או לתהליך הסרטני. מקטעים קצרים מחלבונים אלו (פפטידים) נקשרים למולקולות MHC סוג 1, ומוצגים על פני התא הנגוע. מולקולות MHC סוג 1 המציגות פפטיד זר יכולות להיקשר לחלבון TCR ו-CD8 המוצגים על גבי תאי T ציטוטוקסיים. המגע בין חלבון ה-MHC ל-TCR מעביר לתאי T ציטוטוקסיים משופעלים אות להפעלת המנגנונים האפקטוריים.
פעילות אפקטורית של תאי T ציטוטוקסיים

תאי T ציטוטוקסיים מופעלים נודדים ברחבי הגוף בחיפושם אחר תאים המציגים את האנטיגן הזר. כאשר נמצא תא שכזה תוקפים אותו התאים הציטוטוקסיים במספר מנגנונים אפקטוריים:
תאי T ציטוטוקסיים מכילים גרנולות, שהן למעשה אברונים, המכילות חלבונים שונים הפוגעים בתאי המטרה. עם זיהוי של תא מטרה על ידי תא T ציטוטוקסי מופרשות גרנולות אלו בתהליך תלוי סידן ופוגעות בתאי המטרה בשני מנגנונים:
חרור ממברנלי- תאי T ציטוטוקסיים מפרישים את החומרים הציטוטוקסיים פרפורין (perforin) וגרנולוצין (granulysin) הגורמים ליצירת חורים בממברנה בקוטר 16 ננו-מטר. בעקבות החירור נכנסים לתא יונים ומים הגורמים לתא המטרה לעבור ליזיס (ביולוגיה). תאים אלו, העוברים מוות נקרוטי, נבלעים על ידי תאים פגוציטים ובכך מסולקים מן הגוף. ניתן להרוג תאי מטרה in vitro (במבחנה) במנגנון זה, אך על פי הדעה המקובלת כיום, אין ריכוז תאי ה-T הציטוטוקסיים מספיק ברוב המקרים לגרום למוות על ידי חירור של תאי המטרה.
מוות אפופטוטי על ידי גרנזים- מכיוון שלרוב החומרים המחוררים את הממברנה אינם מספיקים לגרימת מות התא המותקף, תאי T ציטוטוקסיים מפרישים גם גרנזים (granzyme), חלבון החודר לתא המותקף דרך החורים שנוצרו על ידי הפרפורין והגרנולוצין. גרנזים משרה על התא התוקף מוות תאי מבוקר- אפופטוזה.
מוות במסלול FAS - תאי T ציטוטוקסיים, כמו גם תאי T עוזרים טיפוס 1, מציגים על פניהם את החלבון FAS-ליגנט הנקשר לחלבון FAS המוצג על פני התא המותקף. הפעלת מנגנון ה-FAS גורמת לאפופטוזה בתא המותקף, מנגנון זה נחשב למשני להרג תלוי גרנולות.
שפעול תאי T
פעילות אפקטורית של תא T ציטוטוקסי
תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה

תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה
תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה (בליטאית: Ignalinos atominė elektrinė) היא תחנת כוח גרעינית שנבנתה בשטח ליטא הסובייטית ופעלה בשנים 1984-2009. לצורכי הקמה ותפעול המתקן הוקמה עיר חדשה, סנייצ'קוס (על שמו של מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של ליטא, אנטנס סנייצ'קוס). ב-1992 שונה שם העיר לוויסגינס. תחנת הכוח הייתה מורכבת משני כורים גרעיניים בהספק של 1000 מגה-וואט כל אחד.
היסטוריה

תחנת הכוח ממוקמת על שפת אגם דריסביאטי(אנ'). תחילה תוכנן להקים את המתקן בצד הבלארוסי של האגם, אך לאחר בדיקת הקרקע הוחלט להזיז את מיקום תחנת הכוח לצד המערבי של האגם. עבודות מוקדמות החלו בשנת 1974. התכנון המקורי כלל תחנת כוח בעלת 4 כורים גרעיניים, זהים לאלו שהותקנו בתחנות כוח אחרות שנבנו בברית המועצות באותה תקופה, לרבות כורים שגרמו לאסון צ'רנוביל.
בשנת 1984 הכור הראשון החל לעבוד בצורה מסחרית. הכור השני תוכנן להתחיל לעבוד זמן קצר אחריו. אולם, בעקבות אסון צ'רנוביל עבודות ההכנסה לניצול הוקפאו והוא נכנס לניצול מסחרי רק במהלך שנת 1987. בסוף אותה שנה, לאור החששות בציבור מתחנת הכוח, הוחלט על עצירת בניית הכור השלישי וביטול תוכניות להקמת כור גרעיני רביעי. כמו כן, סוכם שהכורים הקיימים יעבדו בהספק של כ-85% מיכולתם.
לאחר שליטא קיבלה את עצמאותה, תחנת הכוח איגנלינה הייתה ספקית החשמל העיקרית של המדינה. היא סיפקה 70-80% מסך האנרגיה הנצרכת במדינה ואפשרה לליטא להסתמך על מקורות חשמל עצמאיים. בכור עבדו כ-5,000 בני אדם.
סגירת תחנת הכוח

לאור בעיות בטיחות הקיימות בתכנון התחנה, דרשה הקהילה האירופית את סגירת המתקן כאחד מהתנאים לקבלת ליטא בארגון. ב-19 בפברואר 2001 אישרה ממשלת ליטא תוכנית לסגירת התחנה. בסוף דצמבר 2004 הופסקה פעילות הכור הראשון ובסוף 2009 הושבת גם הכור השני.
בהתאם לתוכנית שאושרה מתוכנן לפרק את כל המתקנים במתחם. התוכנית צפויה להתבצע במהלך העשור 2010-2020 וחולקה לשני שלבים. מימון העבודות באתר מבוצע בעיקר על ידי גופים בינלאומיים. נכון לינואר 2014, מועסקים באתר כ-2,100 עובדים. באתר מצוי בשלבי בנייה מתקן לאחסון פסולת גרעינית. מתקן זה מתוכנן ונבנה על ידי חברה גרמנית המתמחה בתחום, ובונה מתקנים דומים גם בתחנות כוח סובייטיות אחרות בעלות תכנון דומה. קיימת מחלוקת כספית בין הצדדים המעורבים בבנייה וזה מעכב את המשכה.
מאז סגירת התחנה בוצעו עבודות הקמת מקום קבורה לחומר רדיואקטיבי. העברת חומר זה מתבצעת בהדרגה. עבודות פירוק הציוד מתוכננות להתחיל בשנת 2027 ולהסתיים בשנת 2038.
בשל דמיונה של תחנת הכוח איגנלינה לכור בצ'רנוביל, יוצרי הסדרה "צ'רנוביל" השתמשו בה כאתר צילומים. בעקבות הסדרה נרשמה עלייה חדה במספר התיירים שביקרו בה.
הערות שוליים

↑  Energy supply options for Lithuania, הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (IAEA), ‏ספטמבר 2004
1 2  Lithuania shuts its only nuclear power station, אתר ה-BBC, ‏31/12/2009
1 2 3  Inside the Lithuanian Nuclear Town Featured in 'Chernobyl', Time Magazine, ‏27/12/2019
↑  Shutting down, דויטשה ולה, ‏31/12/2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b41c2731-4793-42d8-a455-4db7559549f8  VIAF: 316746747   WorldCat (עם VIAF): 316746747
שמיים בוערים

| --- | --- |
 סינגל בביצוע גיא ויהל
 מתוך האלבום שמיים בוערים
 שפה:  עברית
 אורך:  3:31
 כתיבה:  גיא ויהל
 לחן:  גיא ויהל
 
"שמיים בוערים" הוא סינגל של הצמד גיא ויהל אשר יצא כחלק מאלבום הנושא את אותו שם בשנת 2014. השיר נכתב, הולחן ועובד על ידי הצמד.
תוכן השיר

לפי גיא ויהל, במילים "יש את הילדים האבודים והחלומות שלפעמים הולכים ונעלמים לכולנו".
קליפ

לשיר קליפ שבוים על ידי עמית עיני וצולם בבית קולנוע נטוש כרכור שנהרס שבוע לאחר מכן. בהתאמה למילות השיר, הוחלט שהקליפ יכלול "ילד או שניים בקליפ ועוד איזה אלמנט 'על טבעי' חלומי שלא ידענו בדיוק איך ומה".
עוד הוסיפו גיא ויהל על הקליפ ל-ynet כי הם "מרגישים שזה הקליפ הכי מושקע שעשינו עד היום ומקווים שהשיר יגיע לכמה שיותר אוזניים".
ביקורת

בביקורת על האלבום אליו שייך שיר זה כתב יוסי חרסונסקי על השיר:
זה ההיילייט של האלבום. המלודרמה מתבססת על מחשבות החזקות מן החיים עצמם, חלומות מנופצים על רקע מלחמה, כשילדים חסרי בית מייצגים את הקורבנות של אירועים אלימים בעולם. התמונה החזקה שעולה מן השיר היא התמונה המייאשת, שיוצרת האלימות, כאשר ילדים – אין להם לאן לחזור.
המוזיקה האקוסטית חוברת חזק לנרטיב ומעצימה אותו. צליל אקוסטי מכין הקרקע לשירת הרגש של גיא ויהל הבית שמתחיל ב"מהגגות אפשר היה לראות" הוא ניואנס מוזיקלי שמעניק לשיר מעבר מלודי יפהפה. העיבוד תורם להתפתחות המסעירה של השיר, כששירתם של השניים מעצימה את הטקסט. משהו כאן בוער באמת.
מצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | אחד אחד | 3 |  |
מצעדים > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 11 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 30 |  |
הערות שוליים

1 2  שמיים בוערים, מתוך פזמונט
1 2  צפו: גיא, יהל וילדים מתעופפים בקליפ חדש, באתר ynet, 26 באוקטובר 2014
↑  שמים בוערים, גיא ויהל. מתוך האתר של יוסי חרסונסקי
↑  המצעד השבועי 25.12.2014, מתוך אתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 08.01.2015, מתוך אתר גלגלצ
שיכון

ערך זה עוסק במבנה מגורים. אם התכוונתם למושג המתמטי, ראו .
| --- | --- |

שיכון במצפה רמון, ישראל
 מידע כללי
 טווח תאריכים:  המאה ה-20
מגדל טרליק - שיכון בלונדון
שיכון הוא סוג של בניין מגורים, אשר את בנייתו יוזמת לרוב הממשלה המקומית, או גוף ציבורי אחר. זאת, במטרה לספק פתרון דיור יעיל לאוכלוסיות גדולות, על פי אינטרסים וצרכים ציבוריים. לרוב, מוקמים שיכונים באזורים עירוניים עבור אוכלוסייה מעוטת-יכולת, אוכלוסייה עובדת הדורשת מקומות מגורים רבים בקרבת העיר, או במקרים מסוימים של צורך דחוף במגורים באזור כלשהו. השיכונים הנבנים ביוזמה ממשלתית, נמכרים לבסוף בעלות נמוכה ואף מסובסדת או משמשים לאחר מכן כדיור ציבורי.
המושג "שיכון" מתייחס הן לטיפוס מבנה המגורים והן לשכונות שלמות הכוללות גם שטחים פתוחים, כבישים, ומבני ציבור קהילתיים (בתי ספר, גני ילדים, מרפאות וכדומה) כחלק מפרויקט בינוי שלם. המילה "שיכון" בעברית נתרמה על ידי דוד רמז - ממקימי חברת "שיכון עובדים" ההסתדרותית.
דיור ציבורי (או דיור סוציאלי) הוא מונח גג המתייחס לדיור להשכרה אשר עשוי להיות בבעלות ומנוהל על ידי המדינה, על ידי ארגונים ללא כוונת רווח, או על ידי שילוב של שניהם, בדרך כלל במטרה לספק דיור בר השגה. במדינות מסוימות, לדוגמה: ברזיל וספרד, משפחות העומדות בתנאים אלו יכולות לרכוש דיור סוציאלי לעומת האפשרות להשכירו. הדיור הסוציאלי נתפס לעיתים כתרופה פוטנציאלית לאי שוויון בדיור. אף על פי שהמטרה המשותפת של הדיור הציבורי היא לספק דיור בר השגה, הפרטים, הטרמינולוגיה, ההגדרות של העוני וקריטריונים אחרים להקצאת דיור זו מגוונות.
היסטוריה

השיכון, כטיפוס מבנה מגורים, החל להופיע בנוף העירוני בתחילת המאה ה-20. למעט מקרים בודדים יוצאי דופן ומגורים צבאיים, בניית בנייני מגורים להמונים, למעמד הנמוך, לא הייתה תחום בו עסקו גופים ציבוריים. הבנייה העממית נעשתה באופן פרטי, וברוב העולם ולאורך כל ההיסטוריה נבנו בתים על ידי דייריהם על פי היכולות והצרכים. עם המהפכה התעשייתית שהשפעותיה ניכרו במאה ה-19, גבר תהליך העיור ואל ערים רבות היגרו אוכלוסיות גדולות מהכפרים. בערים הגדולות החלה תנופת בנייה מאסיבית ואיתה גם הלכו והתעצמו תחלואות עירוניות שונות וצפיפות אוכלוסין גדולה אשר הובילה לבעיות תברואה קשות. כבר במאה זו החלו לקום רעיונות חדשניים בתחום בינוי הערים שמטרתם ליצור סביבה עירונית חדשה אשר תאפשר בין השאר קיום אורח חיים איכותי ובריא לתושבי העיר שהלכו והתרבו בקצב גדל. בין רעיונות אלה נמנים "עיר הגנים" של אבנעזר הווארד ו"העיר התעשייתית" (Une Cite Industrielle) של טוני גארנייה שניסו ליצור עיר אוטופית.
עם תום מלחמת העולם הראשונה, שבעקבותיה נותרו רבים חסרי בית וחיו בפחונים או בדיור זמני אחר, הוחש הצורך במציאת פתרון אדריכלי-אורבני לבעיית הדיור ההמוני. במקביל לשיח התאורטי ולמיזמים נסיוניים שהחלו להיבנות בתחילת המאה ה-20, החלו כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 לקום מיזמי שיכון בסדרי גודל קטנים וביוזמות מקומיות במטרה לאפשר דיור נח ואיכותי למעמד ביניים הרחק מתחלואות העיר.
היסטוריה > שנות ה-20 וה-30

הדיון והמחקר האדריכלי התאורטי סביב פתרונות הדיור להמונים הגיעו לשיאם בשנות ה-20 ובמרכז אירופה. המטרה הייתה תכנון אופטימלי של מגורים שניתן יהיה לבנות בזמן ובהשקעה כספית מינימליים אשר יספקו איכות חיים מרבית לתושביהם. כאשר באים לייצר מגורים על פי תבנית, כמו בייצור תעשייתי של מוצר, נדרש תכנון יסודי ומקיף. מכיוון שבנייה המונית של מגורים למיליוני בני אדם אינה דבר של מה בכך, ראו עצמם מספר אדריכלים כמנהיגים של פיתוח רעיון השיכון ויישומו. עיקרם סבבו או התקשרו עם בית ספר הבאוהאוס בגרמניה שהוביל בתקופה זו את האדריכלות המודרנית. בתקופה זו פותחו אבטיפוסים ורעיונות שונים של תוכניות מגורים יחד עם פיתוחם של כלים אדריכליים שונים כדי לממש את הרעיון. בין רעיונות ומחקרים אלה פותח לדוגמה על ידי ארנסט מאי ב-1926 "מטבח פרנקפורט" - טיפוס מטבח בעל מבנה אופטימלי שיושם גם באחד ממיזמי השיכון בעיר פרנקפורט והפך מאוחר יותר לאבטיפוס של המטבח הביתי המודרני.
ב-1927, ביוזמת הורקבונד ועיריית שטוטגרט, נבנה שיכון וייסנהוף. את התכנון הכולל של השיכון ביצע מיס ון דר רוהה והשתתפו בו מיטב האדריכלים של התקופה. השיכון הציג לראשונה מיזם מגורים גדול, המציע אורח חיים איכותי אך מסוג חדש למגורים עירוניים. רעיונות השיכון כפי שבאו לידי ביטוי גם במיזם וייסנהוף תאמו גם את האג'נדה האדריכלית של הבאוהאוס וניכרה בו הפשטות העיצובית, המינימליזם והפונקציונליזם של כל פרט. מיזם מעונות עובדים שהוקם בתל אביב מספר שנים לאחר מכן הושפע ישירות משיכון וייסנהוף. אולם, שיכון וייסנהוף לא יועד לשכבה סוציו-אקונומית נמוכה אלא דווקא למעמד הבורגני ולאנשים אשר יתגוררו בו מתוך בחירה ולא מתוך אילוץ כלכלי. עובדה זו עוררה לא מעט ביקורות כלפי המיזם יחד עם ביקורת על אנשי הבאוהאוס שלא בהכרח מייצרים פתרון אמיתי למעוטי היכולת אלא סגנון עיצובי חדש המתאים דווקא לאוכלוסייה מבוססת. לשיכון אכן עברה לגור בסופו של דבר אוכלוסייה אמידה.
שנה לאחר מכן, בין השאר בעקבות הביקורת מצד הממסדים השונים והציבור הוקם CIAM (הקונגרס הבינלאומי לאדריכלות מודרנית) אשר ריכז את העבודה על המשך פיתוח המגורים ההמוניים ופתרונות הדיור ברמה האדריכלית והעירונית. פעילותו של ארגון CIAM הונהגה על ידי האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה, ארנסט מאי וזיגפריד גידיון. פעילות הארגון נמשכה כ-30 שנה, גם לאחר מלחמת העולם השנייה ובמסגרתה פותחו עוד רעיונות תכנוניים שונים בתחום הדיור ההמוני.
היסטוריה > שיכונים לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה הוחש שוב הצורך ביוזמות בנייה ממשלתיות של מגורים על מנת למצוא פתרון למצוקת הדיור שנגרמה עקב ההרס הרב של המלחמה. בשנים שלאחר המלחמה החלה אוכלוסיית העולם לצמוח בקצב גובר עקב תופעת הבייבי בום.
החל משנות ה-50 החלו ממשלות רבות ליזום מיזמי בנייה מאסיביים בפרברי הערים הגדולות. בניית השיכונים הושפעה רבות מהברוטליזם ויחד עם התפתחות טכנולוגיות של בנייה מתועשת של בטון, המשיכו להתפתח השיכונים ובנייתם. התבלטה במיוחד בנייתם של בנייני השיכונים הגדולים במדינות הגוש הקומוניסטי. כחלק מהעקרונות הקומוניסטים נבנו בברית המועצות, פולין וגרמניה המזרחית השיכונים הגדולים ביותר בעולם.
היסטוריה > גלריה

בניינים שנבנו כחלק מ"פרויקט מיליון" (Miljonprogrammet) בשוודיה
"יחידת מגורים" (Unité d'Habitation) שבנה לה קורבוזיה במרסאיל. בניינים דומים נבנו גם בצרפת
שיכונים בטאלין
השיכון הטיפוסי

קיימים טיפוסי שיכונים שונים ורבים אולם בניגוד לטיפוסי מבנים אחרים בעלי שוני גדול בין מדינות שונות, קיימים קווי דמיון ברורים מאוד, הן במראה החיצוני והן בתכנון הפנימי, בין השיכונים ברחבי העולם. השיכונים תוכננו על פי התפישה המודרניסטית וברוח הסגנון הבינלאומי עבור האדם או המשפחה האוניברסליים. כלומר, תכנון התואם לדגם משפחתי אחיד בכל העולם, בעל צרכים זהים ואורח חיים דומה, כמעט ללא קשר לתרבות ולצביון מקומיים. במקרים רבים גם ללא קשר לאקלים מקומי. טיפוס מגורים אחיד למגוון רחב של אוכלוסיות שונות בעלות תרבויות ומרקמים חברתיים שונים במקומות שונים בעולם הוא ככל הנראה הנקודה המרכזית והבעייתית ביותר עליה נמתחה הביקורת הגדולה על מפעלי השיכונים, ביקורת ופולמוסים הנמשכים עד היום (רובם הגדול של השיכונים שנבנו במהלך המאה ה-20 ממשיכים לתפקד גם בימינו).
המאפיין הבולט ביותר של השיכון הוא החזרתיות. חזרתיות זו באה לידי ביטוי בדירות זהות המשוכפלות לכל אורך וגובה המבנה, מבנים זהים זה לצד זה ושיכונים שלמים שנבנו על פי תוכנית זהה במקומות שונים לגמרי. החזרתיות במבנה השיכונים היא הגורם המרכזי ליעילות ומהירות הבנייה שלהם ולעלותם הנמוכה. על ידי תוכנית חוזרת נחסכות עלויות רבות ומצטמצמים לוחות זמנים של הבנייה:
תכנון אחיד או דומה מאוד חוסך הוצאות וזמן תכנון.
החזרתיות מאפשרת בנייה מתועשת ובנייה טרומית המוזילה את עלויות הבנייה.
חברה קבלנית הבונה את אותו המבנה פעמים רבות הופכת מאומנת ויכולה לבנות שיכונים רבים בזמן קצר.
בניין המגורים עצמו בנוי לרוב מדירות טיפוסיות הבנויות אחת בצמוד לשנייה לאורך המבנה. הבנייה היא טורית, כלומר כל דירה למעט שתי הקיצוניות נמצאת בין שתי דירות נוספות וחולקת עימן קיר משותף ונהנית משני כיוונים של אור ואוויר. הדירות הצמודות מתוכננות כתמונת מראה אחת של השנייה ולסירוגין ובין כל זוג דירות נמצא גרעין הבניין הכולל את חדר המדרגות והכניסות לדירות.