stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מר הפקרה
הכותבים, על פי סדר הופעתם בספר

תמי ארד
נילי מרגלית
פרופ' אניטה שפירא
פרופ' אהרן צ'חנובר
צרויה שלו
תמיר פרדו
מלכה פיוטרקובסקי
אפרת (כהן) מצ'יקווה
אורנה בנאי
פרופ' אווה אילוז
פרופ' אברהם סלע
אבי כאלו
פרופ' עירן הלפרין
תא"ל (מיל') אמל אסעד
אלעד אור
אל"ם (מיל') רמי מתן
שמשון ליבמן
פרופ' שלמה בן עמי
קסניה סבטלובה
שהם סמיט
אבי מרציאנו
שירה גפן
אמיר פלג
פרופ' עוזי בלר
אלוף (מיל') עמוס מלכא
עינב צנגאוקר
פרופ' מרדכי קרמניצר
עינב גלילי
מרב סלומון
אלוף (מיל') נמרוד שפר
נחום ברנע
רא"ל (מיל') משה (בוגי) יעלון
יעל אדר
יובל דיסקין
סיגל רק ויינטה
יהושע סובול
דרור קרן
ד"ר ענת מאור
ד"ר מעיין שרמן
דינה זילבר
דוד מידן
גרשון בסקין
בני ברבש
פרופ' בועז אצילי
פרופ' אסא כשר
יהודית רותם
הדס קלדרון
חיים באר
אפרים סידון
פרופ' רוחמה וייס
פרופ' דוד הראל
יניב איצקוביץ'
לינוי בר-גפן
פרופ' דן אריאלי
אילנה קמינקא
קובי מידן
עמוס אלון
דן נתניהו
אור רבינוביץ'
שניר דן
שי חרמש
ראומה קדם
"צוות אמנון": אמנון פלד, איל אורן, אלכס דוידי, אמיר עופר, גדי אילן, רני כהן, שלומי רייזמן
עדינה משה
נטע הימן מינה
משה לוטם
פרופ' ברק מדינה
מרב סבירסקי
שירי ארצי
פרופ' אריה קצוביץ'
יונתן שמריז
פרופ' חגי לוין
עופרי ביבס לוי
עו"ד מיכאל ספרד
כנרת רוזנבלום
יסמין פורת
אילה מצגר
פרופ' מירב רוט
איל אשל
בני רבינוביץ
פרופ' איתי אטר ופרופ' יוסי שפיגל
דניאל סובלמן
פרופ' אברהם הרשקו
פרופ' ניצה בן-דב
נועה סתת
איל מגד
ארנון אבני
פרופ' יולי תמיר
דני אלגרט
פרופ' טובה מוסט
תומר פרסיקו
ד"ר דפנה שפט
עינב צרפתי
הדס שהרבני סידון
אורלי וילנאי
איריס לעאל
פרופ' יוסי לוי בלז
מיקה אלמוג
מוקי צור
אורית שרת פורטר
ד"ר נועה ורדי
אלוף (מיל') גיא צור
ד"ר גלי מיר-תיבון
כרמית פלטי קציר
איתמר דאובה
גיא סלע
חגית חן, רובי חן
שאנן סטריט
טליה דנציג
מרסלו גרזון
רא"ל (מיל') דני חלוץ
ענת לב-אדלר
סופי בן דור
דרור כהן
פרופ' אורי בן דוד
ליאת אצילי
מרב בטיטו
אילת בר נוי
יהודה כהן
פרופ' חנה יבלונקה
קורן דן
גליה עוז
אילן שפלר, רשף שי, אסף גפן
ד"ר ענת ישראלי
סתיו שפיר
הרב אבידן פרידמן
שלומי אלדר
שמואל ברודץ'
עינב מוזס אורבך
טל שניידר
שרון ליפשיץ
פרופ' אוריאל אבולוף
מורן מוזס בן-ישי
ד"ר יואב גרובייס
סיון קלינגבייל
יעל אופק-אור
אהרון ברנע
אסנת מאירי
גיל דיקמן
דליה שימקו
חן אריאלי
רביד מנשה
עומר שטיינמץ הסקל
עדה שגיא
עמרי שפרוני
זהירו שחר מור
קלרה מרמן
נוגה פרידמן
מיכאל האוזר טוב
יאנה בוקלר
נעם דן, לינור דן
חלק מהכותבים הם קרובי משפחה של חטופים, נרצחים והרוגים.
המאיירים, על פי סדר הופעתם בספר

עמית טריינין
דניאלה לונדון דקל
יזהר כהן
ירמי פינקוס
רותו מודן, דנה מודן
מישל קישקה
איציק רנרט
אורי פינק
גיא מורד
רן קר-פה
אילנה זפרן
דודו גבע
אורית ברגמן
דנה ברלב
יאנה בוקלר
ראו גם

מלחמת חרבות ברזל
החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
הערות שוליים

↑  אורי סלע‏, חטופות משוחררות נגד נתניהו: "תסתכל לעצמך בעיניים, תבחר בטוב ותשחרר אותנו מעולך", באתר וואלה, 13 באוגוסט 2024
↑  מיה איידן, "איך הסיפור ייגמר? זה תלוי באדם אחד": הספר 'מר הפקרה' ירד לדפוס, באתר חדשות 13, 29 ביולי 2024
1 2  משה גורלי,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'אנשי תרבות ישראלים ומשפחות חטופים בהשקת הספר "מר הפקרה": "חובה להשתחרר מעולו של נתניהו", באתר כלכליסט, 14 באוגוסט 2024
1 2  נחמן גלבוע, ההפקרה התחילה לפני 7 באוקטובר, ‏2024-08-20
↑  אנה ברסקי,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏לפני נסיעתו לארה"ב: הספר "מר הפקרה", שתוקף את נתניהו, מופץ גם באנגלית, באתר מעריב אונליין, 12 ביולי 2024
↑  'Netanyahu's Abandonment of October 7 Hostages' book to be distributed for free in US, The Jerusalem Post, ‏2024-07-12 (באנגלית)
↑  "מר הפקרה": משפחות החטופים השיקו ספר חדש על נתניהו, באתר ישראל היום
↑  אורי סלע‏, פעילי מחאה צילמו את הספר "מר הפקרה" על קבר אביו של נתניהו, המשפחות התנערו, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2024
↑  אחייניתו של החטוף גדי מוזס לנתניהו: "יש לו הזדמנות לשנות היום את הסיפור הכואב הזה", באתר מעריב אונליין, 24 ביולי 2024
↑  ח"כ נעמה לזימי הקריאה במליאה קטע מתוך הספר 'מר הפקרה': "הספר הזה הוא האמת המזוקקת. לא דף המסרים, לא השיכתוב ההיסטורי", באתר ערוץ הכנסת X
↑  אתר הכנסת, פרוטוקול מישיבת מליאה
↑  5,1 k reaksjoner · 1,2 k delinger | ״אנשים שהמשפחות שלהן נרצחו, שנחטפו, אנשי ביטחון, אנשים שהיו חברים שלכם עד לפני רגע אחד, עד לפני השבעה באוקטובר, אבל התפכחו ואיגדו את כל הכתבים שלהם לספר,... | By פורום חייםFacebook (בנורווגית ספרותית), נבדק ב-2024-09-02
שון פן

| --- | --- |

שון פן בקידום לסרט "מילק" בסן פרנסיסקו, אוקטובר 2008
 לידה:  17 באוגוסט 1960 (בן 64) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Sean Justin Penn 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 מקום לימודים:  מכללת סנטה מוניקה  תיכון סנטה מוניקה 
 בן או בת זוג:  מדונה (16 באוגוסט 1985–ינואר 1989)  רובין רייט (27 באפריל 1996–22 ביולי 2010)  Leila George (30 ביולי 2020–18 באוקטובר 2021)  שרליז ת'רון (2013–2015)  אליזבת' מק'גוברן  סוזן סרנדון 
 צאצאים:  דילן פן, הופר פן 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2004)  גביע וולפי לשחקן הטוב ביותר (1998)  גביע וולפי לשחקן הטוב ביותר (2003)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 (23 באוגוסט 2022)  פרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר (1997)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2009)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2004)  Producers Guild Stanley Kramer Award 
 פרופיל ב-IMDb
 
שון ג'סטין פן (באנגלית: Sean Justin Penn; נולד ב-17 באוגוסט 1960) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, שזכה פעמיים בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "מיסטיק ריבר" (2003) ועל הופעתו בתור הארווי מילק בסרט "מילק" (2008).
ביוגרפיה

פן נולד ב-1960, בסנטה מוניקה, קליפורניה. אביו היה ליאו פן (אנ') (1921–1998), שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה, בן להורים יהודים שהיגרו מהעיר מרקינה בליטא. אמו של פן, איילין ריאן (אנ') (נולדה ב-1928), הייתה שחקנית קולנוע ממוצא קתולי אירי-איטלקי. אחד הסרטים הידועים בהם שיחקה האם היה דרמת הפשע "בטווח קצר", מ-1986, בו הופיעה לצידם של שני בניה.
שון פן הוא האח האמצעי מבין שלושת האחים לבית פן. האח הבכור הוא המוזיקאי מייקל פן (אנ'), והשחקן כריס פן (1965–2006), היה הצעיר.
חייו האישיים

פן היה מאורס לשחקנית אליזבת מקגאוורן ששיחקה לצדו בסרט "ירח רומנטי" (אנ') (1984). הוא גם יצא עם דמי מור וסוזן סרנדון.
פן פגש את הזמרת מדונה על הסט של הקליפ שלה "Material Girl" בינואר 1985. ב-16 באוגוסט 1985 הם נישאו ביום הולדתה ה-27 של מדונה; למחרת מלאו לפן 25 . השניים כיכבו בסרט "Shanghai Surprise" (1986), בבימויו של ג'ים גודארד, ומדונה הקדישה את אלבום האולפן השלישי שלה "True Blue"‏ (1986) לפן, והתייחסה אליו באחד משיריה "הבחור הכי מגניב ביקום". מדונה הגישה בקשה לגירושין בדצמבר 1987, אך חזרה בה מהבקשה כעבור שבועיים בינואר 1989, מדונה הגישה שוב בקשה לגירושין ולפי הדיווחים גם דווח כי הגישה תלונת תקיפה נגד פן בעקבות תקרית בביתם במאליבו, קליפורניה, במהלך סוף השבוע של השנה החדשה. פן נטען כי הכה את מדונה במספר הזדמנויות במהלך נישואיהם בספר "Madonna Unauthorized" מ-1991. מדונה הכחישה את ההאשמות בטענה שהן "מקוממות לחלוטין, זדוניות, פזיזות ושקריות".
ב-1989 החל פן לצאת עם השחקנית רובין רייט, ובתם הבכורה, דילן פן, נולדה ב-13 באפריל 1991. בנם השני, הופר פן, נולד ב-6 באוגוסט 1993. הם נישאו ב-27 באפריל 1996. בני הזוג הגישו בקשה לגירושין בדצמבר 2007 אך השלימו מספר חודשים לאחר מכן וביטלו את בקשת הגירושים שלהם. ב-12 באוגוסט 2009, רייט הגישה שוב בקשה לגירושין. גירושיהם של בני הזוג הושלמו ב-22 ביולי 2010; בני הזוג הגיעו להסכם פרטי על מזונות הילדים ובני זוג, חלוקת נכסים ומשמורת על הופר, שהיה אז כמעט בן 17.
בדצמבר 2013, פן החל לצאת עם השחקנית הדרום אפריקאית שרליז ת'רון. מערכת היחסים ביניהם הסתיימה ביוני 2015. למרות הדיווחים שהם מאורסים, ת'רון הצהירה שהם מעולם לא היו מאורסים. ת'רון כיכבה בסרטו של פן "הפנים האחרונות" (אנ') (2016), אותו הם צילמו בעודם זוג.
בשנת 2016, פן החל במערכת יחסים עם השחקנית האוסטרלית ליילה ג'ורג' (אנ'), הצעחרה ממנו ב-32 שנים ובתם של השחקנים וינסנט ד'אונופריו וגרטה סקאקי. הם נישאו ב-30 ביולי 2020. ג'ורג' הגישה בקשה לגירושין ב-15 באוקטובר 2021. גירושיהם הושלמו ב-22 באפריל 2022.
ביוני 2023, פן החל במערכת יחסים עם האוקראינית אולגה קורוטיאייבה.
חייו האישיים > דעות פוליטיות ואקטיביזם

פן פעיל ותומך במטרות פוליטיות וחברתיות רבות ומעורב בפעולות הומניטריות ברחבי העולם.
ב-13–16 בדצמבר 2002, הוא ביקר בעיראק כדי למחות נגד תוכניותיו של ממשל בוש לתקיפה צבאית בעיראק ונפגש עם שר החוץ שלה טארק עזיז. באותה עת היה אומר לככב בקומדיה של סטיב בינג "למה לא צריך להתחתן", אך בינג ביטל את השתתפותו ופן טען שהדבר נעשה בשל התנגדותי למלחמה בעיראק. באותה עת גם ביקר באיראן כשליח העיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל". אחר כך סייע בשחרור שני אזרחים אמריקאים מהכלא האיראני. שני המטיילים האמריקאים שהיו כלואים באיראן עד לשבוע שעבר, ג'וש פטאל ושיין באואר. השניים היו כלואים באיראן לאחר שנעצרו בגבול עיראק ביולי 2009, לאחר שחצו בטעות את הגבול, בעת שטיילו באזור.
ב-2009 עמד בראש קמפיין לקידום נישואים של זוגות מאותו המין במדינת קליפורניה, זאת למורת רוחו של מושל קלפרוניה ארנולד שוורצנגר.
בעקבות רעידת האדמה בהאיטי ב-2010 עבר לגור באי במשך כחצי שנה וסייע בגיוס תרומות וניהול מחנה לפליטי רעידת האדמה.
ב-2013 סייע בשחרורו של ג'ייקוב אוסטרייכר, יהודי חרדי מניו-יורק שנכלא בבוליביה בשנת 2011 בחשד להלבנת כספים. לאחר השחרור אף ארח את אוסטרייכר בביתו ואף דאג לספק לו אוכל כשר. במאי 2014 קיבל פרס הוקרה,"אלוף הצדק היהודי", על המאמצים שהשקיע בשחרורו של אוסטרייכר, מטעם ארגון שבראשו עומד הרב שמואל בוטח, בערב גאלה שמימן שלדון אדלסון.
בסוף 2015 ביקר לראשונה בישראל כאורח ארגון ישראייד לסיוע הומניטרי בינלאומי. במהלך הביקור נפגש עם נשיא המדינה שמעון פרס.
בינואר 2016 דווח כי ריאיון שערך פן עם ברון הסמים המקסיקני חואקין "אל צ'אפו" גוסמן בסוף 2015 סייע לממשלת מקסיקו ללכוד אותו. זאת לאחר שערך ריאיון עם גוסמן במסגרת רצונו להפיק סרט על עצמו, הרשויות במקסיקו למדו על הפגישה ועקבו אחר תנועותיו של פן, שהובילו אותם לחווה שבה שהה גוסמן.
בפברואר 2022, ביקר פן באוקראינה כדי לצלם סרט תיעודי על הפלישה הרוסית למדינה. הוא השתתף בתדרוכים לעיתונות בקייב, נפגש עם פקידים ודיבר עם עיתונאים ואנשי צבא על הפלישה הרוסית. פן שיבח גם את תגובת ממשלת אוקראינה ואזרחיה ועמידתם מול הרוסים. כאשר פן וצוותו התכוננו לעזוב את אוקראינה, הם נאלצו לנטש את רכבם וללכת עם הציוד שלהם קילומטרים רבים ברגל עד לגבול פולין. רוסיה מטילה סנקציות על פן בגלל תמיכתו באוקראינה. הסרט התיעודי שצילם יצא לאקרנים שנה אחר כך.
בנובמבר 2022 ביקר פן שוב בקייב והשאיל פסלון אוסקר לנשיא וולודימיר זלנסקי, ואמר: "זה בשבילך. זה פשוט דבר סמלי... כשאתה מנצח, תחזיר אותו למאליבו". זלנסקי, בתורו, העניק לפן את מסדר ההצטיינות האוקראיני.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | כיבוי אורות | קפטן אלכס דויר |  |
| 1982 | נעורים בקצב מהיר | ג'ף ספיקולי |  |
| 1983 | Bad Boys | מייקל "מיק" אובריאן |  |
| 1983 | Summerspell | באדי |  |
| 1984 | Crackers | דילארד |  |
| 1984 | ירח רומנטי (אנ') | הנרי "הופר" נאש |  |
| 1985 | הבז ואיש השלג | אנדרו דולטון לי (אנ') |  |
| 1986 | בטווח קצר | ברדפורד "בראד" וייטווד הבן |  |
| 1986 | הפתעה בשנגחאי (אנ') | גלנדון וואסי |  |
| 1988 | צבעים (אנ') | דני "פקמן" מק'גוון |  |
| 1988 | Judgment in Berlin | גונת'ר X |  |
| 1989 | חטאי מלחמה (אנ') | סמל טוני |  |
| 1989 | אנחנו לא מלאכים (אנ') | ג'ים |  |
| 1990 | אחים, חברים וכבוד (אנ') | הבלש טרי נוניין |  |
| 1990 | Cool Blue | פיל |  |
| 1991 | הרץ האינדיאני (אנ') |   | במאי ותסריטאי |
| 1993 | דרכו של קרליטו | דייוויד קליינפלד |  |
| 1995 | גבר מת מהלך | מת׳יו פונסלה |  |
| 1995 | שומר הדרך (אנ') |   | במאי, תסריטאי ומפיק |
| 1997 | Loved | מייקל | גם מפיק |
| 1997 | היא כל כך יפה (אנ') | אדי קווין | גם מפיק בפועל |
| 1997 | סיבוב פרסה (אנ') | בובי קופר |  |
| 1997 | המשחק | קונרד ואן אורטון |  |
| 1997 | הבריכה של הוגו (אנ') | טרמפיסט |  |
| 1998 | הרלי ברלי (אנ') | אדי |  |
| 1998 | הקו האדום | וולש |  |
| 1999 | להיות ג'ון מלקוביץ' | עצמו |  |
| 1999 | מתוק ומרושע | אמט ריי |  |
| 2000 | Up at the Villa | רולי פלינט |  |
| 2000 | לפני שהלילה יורד (אנ') | קוקו סאנצ'ז |  |
| 2000 | גלים מן העבר (אנ') | תומאס |  |
| 2001 | קוראים לי סם | סמואל ג'ון "סם" דוסון |  |
| 2001 | שבועה (אנ') |   | במאי ומפיק |
| 2003 | פולי שור מת (אנ') | עצמו |  |
| 2003 | חומה מול הים (אנ') | מרסיילו |  |
| 2003 | מיסטיק ריבר | ג'ימי מארקאם |  |
| 2003 | 21 גרם | פול ריוורס |  |
| 2004 | מלכודת לנשיא (אנ') | סמואל ביק (אנ') |  |
| 2005 | מזימות זרות | טובין קלר |  |
| 2006 | כל אנשי המלך (אנ') | ווילי סטארק |  |
| 2007 | פרספוליס | אביה של מרג'אן | דיבוב |
| 2007 | עד קצה העולם |   | במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2008 | מה בדיוק קרה? (אנ') | עצמו |  |
| 2008 | רעם טרופי | עצמו |  |
| 2008 | מילק | הארווי מילק |  |
| 2010 | משחק הוגן | ג'וזף צ'ארלס וילסון (אנ') |  |
| 2011 | עץ החיים | ג'ק או'בריאן |  |
| 2011 | זה בוודאי המקום (אנ') | שאיין |  |
| 2013 | יחידת גנגסטרים | מיקי כהן |  |
| 2013 | חייו הסודיים של וולטר מיטי | שון אוקונל |  |
| 2015 | מתנקש על הכוונת (אנ') | ג'ים טרייר | גם מפיק ותסריטאי |
| 2016 | אנגרי בירדס – הסרט | טרנס | דיבוב |
| 2016 | הפנים האחרונות (אנ') |   | במאי |
| 2019 | הפרופסור והמשוגע (אנ') | ויליאם מיינור |  |
| 2021 | חיים במנוסה | ג'ון פוגל | גם במאי |
| 2021 | ליקריץ פיצה | ג'ק הולדן |  |
| 2023 | דופק גבוה (אנ') | ג'ין רוטובסקי | גם מפיק |
| 2023 | במושב האחורי (אנ') | קלארק |  |
| 2023 | Superpower |   | במאי סרט דוקומנטרי |
| 2024 | 5 בספטמבר |   | מפיק |
| 2025 | One Battle After Another |  |  |
| 2025 | Gonzo Girl |  |  |
| 2025 | Words of War |   | מפיק בפועל |
| TBA | Animals of War |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 | בית קטן בערבה | ילד | פרק: "The Voice of Tinker Jones" |
| 1979 | Barnaby Jones | סם | פרק: "School of Terror" |
| 1981 | The Killing of Randy Webster | דון פרימונט | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2001 | חברים | אריק | 2 פרקים |
| 2004 | שני גברים וחצי | עצמו | פרק: "Back Off, Mary Poppins" |
| 2016 | איש משפחה | עצמו | דיבוב; פרק: "Hot Shots" |
| 2018 | המשימה הראשונה (אנ') | טום הגרטי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2020 | תרגיע | עצמו | פרק: "The Spite Store" |
| 2022 | גזלייט | ג'ון ניוטון מיטשל | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2023 | שבויים בסרט (אנ') | עצמו | 6 פרקים גם מפיק בפועל |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | Heartland | ג'יימס | תיאטרון סנטרי (אנ') בברודוויי 23 בפברואר 1981 - 15 במרץ 1981 |
| 1983 | Slab Boys | ג'ורג' "ספאנקי" פארל | תיאטרון פלייאהוס (אנ') בברודוויי |
| 2000 | The Late Henry Moss | ריי מוס | תיאטרון מג'יק (אנ') בסן פרנסיסקו |
פרסים והוקרה

1997 - פרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר, על משחקו בסרט "היא כל כך יפה"
2004 - פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, על משחקו בסרט "מיסטיק ריבר"
2009 - פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, על משחקו בסרט "מילק"
2008 - פרס הוקרה מיוחד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של פאלם ספרינגס
לנצח עם מיקי ברקוביץ'

| --- | --- |
 מבוסס על:  סיפור של ענת גוב
 בימוי:  אורי ענבר
 הופק בידי:  ריקי שלח
 תסריט:  מירית יוסיפוב
 עריכה:  שמעון ספקטור
 שחקנים ראשיים:  נוי גור  רמי הויברגר
 מוזיקה:  יוסי בבליקי
 צילום:  רמי אגמי
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2004
 משך הקרנה:  75 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
לנצח עם מיקי ברקוביץ' הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2004 בבימויו של אורי ענבר ובהפקתו של ריקי שלח, עם נוי גור ורמי הויברגר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי מירית יוסיפוב לפי סיפור של ענת גוב, ומספר על נערה בשם מיכל ("מיקי") ברקוביץ', שמנסה להתקבל לנבחרת כדורסל בנים בבית הספר ונתקלת בסירוב מוחלט. לעזרתה נחלץ כוכב כדורסל בעבר, שבעקבות תאונה הפך לנכה המרותק לכיסא גלגלים.
הסרט הופק במסגרת פרויקט "החממה – סרטי ילדים ונוער" של חברת יסמין טי.וי, עבור HOT.
תקציר העלילה

מיכל ("מיקי") ברקוביץ' (נוי גור) היא נערה בת 15 שהוריה גרושים והיא עוברת עם אמה, דליה (דנה שרייר), לדירה ליד בית הספר "גנים" בתל אביב. היא מתקבלת בהסתייגות על ידי תלמידי כיתתה ורק לואיס (עוז זהבי) מתייחס אליה בחיבה והיא יושבת לצידו.
מיקי היא שחקנית כדורסל נלהבת. בבית הספר הקודם שיחקה בנבחרת הבנות וכאן היא מבקשת לשחק בקבוצת הבנים. התלמיד הבולט בקבוצת שחקני הכדורסל הוא גיא (רן בכור) שמסתכל עליה בזלזול ומתערב איתה שלא תתקבל. המפסיד בהתערבות צריך להגיע לכיתה בחצאית. בעת שהבנים מתאמנים בכדורסל, לבנות יש שיעור בהתעמלות אירובית.
מאמן הקבוצה הוא שלומי (יובל סמו) שגם הוא מסתכל עליה במבט מזלזל ומסרב לקבלה לקבוצה. היא מפסידה בהתערבות ונאלצת להגיע לכיתה בחצאית במקום מכנסיים.
מי שמנסה לעודד אותה היא מזל (אורנה בנאי) שמוכרת לתלמידים אוכל מתוך רכב. המשפט הקבוע שלה הוא "יש אור בקצה המנהרה".
יום אחד היא מוצאת כלב משוטט. לואיס שמחבב בעלי חיים מגלה לפי השבב כי הבעלים הוא אורן שטיינר (רמי הויברגר). אורן בא לקחת את  כלבו "לופי" ומסתבר שהוא נכה על כסא גלגלים.
אורן מתבונן במיקי מתאמנת לבד בקליעה לסל. הוא מעיר לה הערות וקולע לסל ממרחק רב מכיסא הגלגלים. מיקי המופתעת מחפשת במרשתת ומגלה שאורן היה שחקן כדורסל מפורסם שנפצע קשה בתאונת דרכים על אופנוע ונותר משותק בפלג גופו התחתון. היא מציעה להוציא את "לופי" לטיולים ("דוגווקר") תמורת הדרכה באימוני כדורסל. לאחר סירוב בתחילה, אורן מסכים.
אורן מאמן את מיקי בקשיחות על חשבון זמנה בבית הספר, לשם היא מביאה פתקים מזויפים מאמה. היא מידרדרת בלימודיה והמורה (מירית יוסיפוב) מגיעה אל ביתן ומודיעה זאת לדליה. דליה נוזפת במיקי ואוסרת עליה להמשיך באימונים עם אורן.
ביצועיה של מיקי משתפרים ובקרב אחד על אחד עם גיא היא מנצחת אותו ומתקבלת לקבוצה. הפעם נאלץ גיא ללבוש חצאית שהביאה לו.
התלמידים מסרבים לשחק עם מיקי ושלומי נאלץ להיכנע ולהוציא אותה מהקבוצה, המצב נראה אבוד.
אורן נפגש עם שלומי ומציע לבחון את מיקי במשחק עם מיקי ברקוביץ' הידוע. שלומי שלא יודע מה היה אורן, צוחק עליו אבל בכל זאת מגיע לפגישה ולהפתעתו מגיעים לשם מיקי ברקוביץ' וידידו שחקן הכדורסל חנן קרן. מיקי משחקת יפה נגד ברקוביץ' והמשחק נגמר בתוצאה 28:40 לטובתו. ברקוביץ' מחמיא למיכל על משחקה ושלומי המופתע מחזיר את מיקי לקבוצה למרות מחאות הבנים.
דליה אוסרת על מיקי להמשיך באימונים ולשחק במשחק הגמר.
משחק הגמר לליגת חטיבות הביניים בגוש דן בין בית הספר "גנים" בתל אביב לבית הספר "ראשונים", בקריית אונו. בראש קבוצת ראשונים נמצא דני "הכריש" (אלירן בינון), נער גבוה וקולע היטב. שלומי מחזיק את מיקי על הספסלים אבל נאלץ להחזירה לקבוצה לאחר שכל השחקנים צברו חמש עבירות.
מיקי מחוללת מהפך במשחק. לקראת הסיום היא נתקלת בגיא, נופלת ונחבלת בברכה. אורן ממהר לקראתה ומייעץ לה לעזוב כי כבר הוכיחה את עצמה. מיקי מסרבת, קמה וממשיכה במשחק, ממשיכה לקלוע וקבוצתה מנצחת את "הראשונים" לקול מצהלות התלמידים וחיבוק מאמה שלה אף על פי שהמרתה את הוראתה. כעת אומרת מיקי לאורן שהיא רוצה להמשיך ולשחק במכבי תל אביב.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| נוי גור | מיכל (מיקי) ברקוביץ' | תלמידה |
| רמי הויברגר | אורן שטיינר | שחקן עבר |
| יובל סמו | שלומי | מאמן כדורסל |
| דנה שרייר | דליה | אמא של מיקי |
| רן בכור | גיא | תלמיד |
| אורנה בנאי | מזל | מוכרת בקיוסק |
| עוז זהבי | לואיס | חבר של מיכל |
| רן בכור | גיא | תלמיד |
| בר פאלי | יולי | חברה של גיא |
| מיקי ברקוביץ' |  | בתפקיד עצמו |
| חנן קרן |  | בתפקיד עצמו |
| מירית יוסיפוב |  | מורה |
אירו ארניו

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1932 (בן 92) הלסינקי, פינלנד 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות, עיצוב ואדריכלות של אוניברסיטת אלטו 
 תחום יצירה:  עיצוב פנים, seating furniture, residential interior, עיצוב רהיטים, כיסא 
 זרם באמנות:  מודרניזם 
 יצירות ידועות:  כיסא כדור, כיסא בועה 
 פרסים והוקרה:  מדליית פרו פינלנדיה (2010)  פרס העיצוב של קאי פרנק (2008)  מדליית הנסיך אויגן 
 www.eeroaarnio.com
 
כיסא כדור
כיסא בועה
אירו ארניו (בפינית: Eero Aarnio; נולד ב-21 ביולי 1932) הוא מעצב פנים פיני שהתפרסם בזכות עיצובי הרהיטים החדשניים שעיצב בשנות ה-60, ובפרט - עיצובי כיסאות הפלסטיק והפיברגלאס שלו.
חייו

ארניו למד באוניברסיטת אלטו לאמנות ועיצוב (Aalto University School of Art and Design) בהלסינקי ופתח משרד עצמאי ב-1962. בשנה שלאחר מכן הוא עיצב את כיסא כדור, כדור חלול על מעמד, הפתוח בצידו כדי לאפשר ישיבה בתוכו. הכיסא הוצג לראשונה ביריד הרהיטים הבינלאומי בקלן ב-1966 בו נתקבל כלהיט ותרם להכרה הבינלאומית בארניו. ב-1968 עוצב כיסא בועה הדומה לו, אך שקוף ותלוי מהתקרה. הן עיצוב הרהיטים מפיברגלס והן צורת הכיסאות היו מהפכניים באותה עת.
עיצובים חדשניים נוספים שלו היו כיסא פסטיל (טבליית מציצה) (1968) - כדור משוטח עם חלל בתוכו, שמשמש גם ככיסא נדנדה וזכה בפרס העיצוב האמריקאי ב-1968, וכיסא עגבנייה (1971), המעוצב כשלושה כדורים עם מושב ביניהם. שניהם מיועדים הן לשימוש בבית והן מחוץ לו וכיוון שהם צפים על המים הם מותאמים גם לשימוש בתוך בריכות שחייה.
אחד מכיסאות הפסטיל נמצא באוסף מוזיאון ישראל והוצג בתערוכה של מבחר מאוסף המחלקה לעיצוב ואדריכלות, מוזיאון ישראל בשנת 2010.
ארניו יצר במהלך השנים עיצובים רבים נוספים, ביניהם: "פטריה" - שרפרף שעוצב בשנת 1954 מקנה קלוע, עוצב מחדש כאבטיפוס מפיברגלס בשנות ה-70, ונמצא בייצור מסחרי מסוף שנות ה-90; שולחן בורג (שצורתו כצורת בורג), פוני - צעצוע-כיסא בדמות פוני, כיסא "פורמולה" (1998) בהשראת עיצובן של מכוניות פורמולה.
בקדמת התמונה משמאל - כיסא פסטיל אדום, לידו שלושה שרפרפי פטריה (בלבן וירוק), במרכז התמונה - כיסא עגבנייה
שולחנות בורג
פוני
כיסא פורמולה
הערות שוליים

↑  כיסא פסטיל באתר מוזיאון Powerhouse בסידני, אוסטרליה
↑  כיסא עגבנייה, באתר www.eero-aarnio.com
↑  אירו ארניו, באתר מוזיאון ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499166005171  GND: 129570494  ISNI: 0000 0001 0350 3189  KulturNav: 2e064a15-de28-4480-837d-18e4402e6496  LCCN: no2016090284  NGV: 15107  NKC: xx0327430  SUDOC: 163694990  ULAN: 500270610  VIAF: 154683629   WorldCat (עם VIAF): 154683629
יונה כהן (פולטבר)

הרב יונה כהן בילדותו
הרב יונה כהן (מכונה ר' יונה פולטבר על שם עיר הולדתו פולטבה. ה'תרנ"ח - כ"ב בשבט ה'תש"ט) היה מנהל ישיבות תומכי תמימים המחתרתיות ברוסיה הסובייטית, מראשי "ועד הבריחה" בלבוב ומארגן "הבריחה הגדולה" של אלפי חסידי חב"ד מרוסיה בשנים ה'תש"ו וה'תש"ז. נאסר, הוגלה לסיביר ונרצח בעינויים בשל פעילותו המחתרתית לשמירת יהדות בברית המועצות.
הלחין את הניגון "שהשלום שלו", שבוצע בין היתר על ידי הזמר נמואל הרוש והופיע באלבום צמאה 5 בביצוע עמיר בניון.
ביוגרפיה

נולד בפולטבה והתחנך בישיבת תומכי תמימים בלובביץ', בשצ'דרין, בקרמנצ'וג וברוסטוב על הדון.
בה'תרצ"ה החל לנהל את ישיבות תומכי תמימים במקום הרב אברהם דרייזין שהחליף את הרב אלחנן דב מרוזוב בתפקיד. בשנת ה'תש"ו ניהל את הבריחה הגדולה ביותר בהיסטוריה של חסידי חב"ד מברית המועצות, שכונתה "הבריחה הגדולה", והבריחה אלפים באמצעות דרכונים פולניים מזויפים, זאת במסגרת פעילותו ב"ועד הבריחה" בלבוב.
לאחר שנתגלתה הבריחה, הסתתר מעין המשטר בלבוב, לאחר מכן שהה במוסקבה ועבד במפעל קטן שהקים אברהם אשר קוגן. מאוחר יותר עבר להסתתר בלנינגרד. בלנינגרד הוא נתפס ונאסר בעקבות הלשנה בי"ט בכסלו ה'תש"ח, ומאוחר יותר הוגלה לסיביר, שם נרצח תוך עינויים והכאות.
לקריאה נוספת

אוצר החסידים, חלק ד' - בברית המועצות ובפולין. עמ' 235 - 250. יוסף אשכנזי, הוצאת חזק ה'תשע"ה.
עבדות מין

ערך זה עוסק באנשים המנוצלים בכפייה למטרות מין. אם התכוונתם לפרקטיקה מינית בהסכמה של אדם כנוע ואדם דומיננטי, ראו .
ציורו של האמן האיטלקי ג'וליו רוסאטי "בחינה של שפחות חדשות באימפריה העותמאנית"
עבדות מינית היא סוג של עבדות בה שפחה או עבד נאלצים לעסוק בפעילות מינית בניגוד לרצונם. מצב זה יכול להתקיים בצורות רבות, ביניהן נישואים בכפייה וסחר בבני אדם כגון סחר מיני בילדים ובנשים. עבדות מין קיימת מזה אלפי שנים ומעוגנת בתרבויות שונות עתיקות במזרח התיכון, תרבויות באפריקה, במזרח הרחוק ובדרום אמריקה, היא נמשכת גם היום.
הצהרת וינה (1993) (אנ') ותוכנית הפעולה שלה מחייבות מאמץ בינלאומי למגר את תופעת העבדות המינית בשל הפגיעה בזכויות האדם. אירועים של עבדות מינית על ידי מדינות נלמדו ונחקרו על ידי אונסק"ו, תוך שיתוף פעולה עם גורמים בינלאומיים שונים.
חוק רומא שנחקק בשנת 1998, הוא חוק המגדיר את הפשעים עליהם לבית הדין הפלילי הבינלאומי יש סמכות משפטית, כולל פשעים נגד האנושות הכוללים "שעבוד" ו"שעבוד מיני" אשר בוצעו במסגרת פגיעה נרחבת או שיטתית כנגד אוכלוסייה אזרחית בכללותה. כמו כן, היא מגדירה עבדות מינית המתרחשת במהלך סכסוך מזוין בינלאומי כפשע מלחמה והפרת אמנת ז'נבה. נוסח החוקה של רומא אינו מגדיר במפורש את השעבוד המיני באופן ספציפי, אך כן מגדיר שעבוד באופן כללי כמימוש של הסמכויות הנלוות לבעלות על אדם, כולל הפעלת כוח במהלך הסחר באדם ובפרט בנשים וילדים.
על פי דבריו של מארק קלמברג על אמנת רומא, העבדות המינית היא צורה מסוימת של שעבוד, הכוללת מגבלות על האוטונומיה של האדם, על חופש התנועה ועל הכוח להחליט על עניינים הקשורים לפעילות המינית. כך, הפשע כולל גם נישואים כפויים, או עבודת כפייה אחרת שבסופו של דבר כרוכה בפעילות מינית מאולצת. בניגוד לעבירת האונס, שהיא עבירה שהושלמה, העבדות המינית מהווה עבירה מתמשכת.
פשע נגד האנושות

תזכיר ההסמכה של רומא, המגדיר את סמכותו של בית הדין הפלילי הבינלאומי, מכיר באונס, בעבדות מינית, בזנות כפויה, בהריונות בכפייה, בעקרות כפויה, או כל צורה אחרת של אלימות מינית בעלת אופי דומה, כפשע נגד האנושות אם הפעולה היא חלק מפרקטיקה רחבה או שיטתית. העבדות המינית הוכרה לראשונה כפשע נגד האנושות כאשר בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר הוציא צווי מעצר על בסיס אמנת ז'נבה והפרות של דיני המלחמה או מנהגיה. הוכר כי נשים מוסלמיות בפוצ'ה (דרום מזרח בוסניה והרצגובינה) נתונות לאונס קבוצתי שיטתי ונרחב, עינויים ועבדות מינית על ידי חיילים סרבים, שוטרים ואנשי קבוצות צבאיות בבוסניה לאחר השתלטות על העיר באפריל 1992 . כתב האישום היה בעל משמעות משפטית גדולה. זו הייתה הפעם הראשונה שבה נחקרו תקיפות מיניות לצורך העמדה לדין בדבר עינויים ושעבוד כפשע נגד האנושות. כתב האישום קבע על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר כי אונס ושעבוד מיני הם פשעים נגד האנושות. פסיקה זו ערערה על הסכמה רחבה של אונס ושעבוד מיני של נשים כחלק מהותי ממלחמה.
סחר בבני אדם

| --- | --- |
 :  ראו גם – סחר בילדים
סחר בין-לאומי בבני אדם לצורך ניצול מיני הוא פעילות כלכלית המונעת ממניעי רווח. חוקים הנוגעים למין מסחרי משפיעים על רווחיות הסחר ואף על זרימתו לתוך המדינה. סחר בבני אדם למטרות ניצול מיני מסחרי שכיח מאוד במדינות שבהן זנות חוקית ופחות שכיח במדינות שבהן הזנות אינה חוקית.