stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת רוסיה בכדורגל
היסטוריה > אכזבות וכשלונות

בניגוד לפעמים הקודמות, הפעם הושאר חוס הידינק בתפקיד מאמן הנבחרת, לאחר שהוביל אותה להישג הגדול בתולדותיה.
רוסיה הוגרלה לבית 4 במוקדמות מונדיאל 2010, יחד עם גרמניה, פינלנד, ויילס, אזרבייג'ן וליכטנשטיין. היא פתחה את הקמפיין עם ניצחון על נבחרת ויילס. ב-11 באוקטובר 2008 היא הפסידה 1–2 לגרמניה, אך לאחר ניצחון 0–3 על פינלנד (עם שני שערים עצמיים של היריבה), ומספר רב של ניצחונות רצופים נוספים, היא ביססה את עצמה במקום השני בבית בפער ניכר מעל פינלנד שבמקום השלישי. עם זאת, לאחר הפסד ביתי לגרמניה בתוצאה 0–1, היא לא הצליחה לעלות למקום הראשון בבית ונאלצה להתמודד במשחקי הפלייאוף על ההעפלה, שם הוגרלה נגד סלובניה. בפלייאוף ניצחה 1–2 במשחק הראשון, אך הפסידה 0–1 בגומלין במשחק שנחשב לאכזבה גדולה עבור שחקני הנבחרת ולא העפילה למונדיאל.
רוסיה הוגרלה בטורניר המוקדמות של יורו 2012 יחד עם אירלנד, ארמניה, סלובקיה, מקדוניה ואנדורה. תחת דיק אדבוקאט, הנבחרת השתתפה בטורניר המוקדמות כאחת הפייבוריטיות להעפלה ליורו והעפילה מהמקום הראשון בבית.
רוסיה פתחה את הטורניר בניצחון בהפרש גדול, 4:1 נגד נבחרת צ'כיה, אך בהמשך סיימה בתיקו מול פולין והפסידה ליוון, מה שהביא להדחתה מהטורניר כבר בשלב הבתים.
בהגרלת שלב הבתים האירופי של שלב המוקדמות למונדיאל 2014, רוסיה הוגרלה לאותו בית עם פורטוגל, ישראל, צפון אירלנד, אזרבייג'ן, ולוקסמבורג. הנבחרת הצליחה להעפיל למשחקי המונדיאל אך לא עברה את שלב הבתים, לאחר שסיימה בתיקו מאכזב מול קוריאה הדרומית, הפסידה לבלגיה וסיימה שוב בתיקו מאכזב מול אלג'יריה.
הנבחרת הצליחה להעפיל ליורו מהמקום השני בבית שלה בשלב המוקדמות אך הציגה יכולת פושרת בטורניר עצמו. הנבחרת לא עברה את שלב הבתים, לאחר שסיימה בתיקו מול אנגליה והפסידה לסלובקיה ולויילס. בנוסף העיבה על יכולות הנבחרת גם התפרעות אלימה של אוהדים רוסיים במהלך משחקי הטורניר. בשל הכישלון הספורטיבי הודיע לאוניד סלוצקי כי הוא לוקח אחריות על הכישלון להעפיל לשלב הבא והוא התפטר מתפקיד המאמן. במקומו מונה סטניסלב צ'רצ'סוב הרוסי.
היסטוריה > 2021 ואילך: שילוב צעירים בסגל

ב־23 ביולי 2021 מונה ואלרי קרפין למאמן הנבחרת. לחוזה עד 31 בדצמבר 2021 עם אופציה להארכה במקרה של העפלה למונדיאל 2022.
ב-1 בספטמבר 2021, נבחרת רוסיה שיחקה את משחק הבית הראשון שלה תחת המאמן החדש וחילצה תיקו 0:0 מול נבחרת קרואטיה בטורניר מוקדמות מונדיאל 2022, במשחק שבו ארסן זכריאן הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של נבחרת רוסיה, כשעלה לכר הדשא בגיל 18 שנים, 3 חודשים ו־5 ימים. בכך, הוא עקף את אלן דזאגוייב, שהחזיק בשיא קודם, אבל לא שבר את השיא של כל הזמנים — איגור אקינפייב ערך את הופעת הבכורה בנבחרת בגיל 18 שנים ו־20 יום. שלושה ימים לאחר מכן, זכה קרפין בניצחונו הראשון כמאמן נבחרת רוסיה, כשחניכיו ניצחו את נבחרת קפריסין. באופן דומה, במשחק הבא ניצחה הנבחרת הלאומית את מלטה, אך הפסידה את המקום הראשון לקרואטים, שניצחו את יריבתם עם ניקוד גדול יותר. תחת קרפין, שולבו צעירים רבים בסגל הנבחרת במקביל לעזיבת שחקנים ותיקים, כאשר בספטמבר 2021, הודיע המתאזרח ואחד ממצטייני מונדיאל 2018, מריו פרננדס, על פרישתו מהנבחרת בשל פציעה מתמשכת. לראשונה זומנו שחקנים צעירים כמו מקסים מוחין, דניל קרוגובוי, קונסטנטין טיוקאבין, דניל פומין וריפאט ז'מלדטדינוב, בעוד החלוץ ארטיום דזיובה בן ה־33, לא נקרא לסגל. בסופו של דבר הנבחרת סיימה בשלב השני בבית המוקדמות למונדיאל 2022 ולא העפילה ישירות.
בליגת האומות 2022/2023 רוסיה הוגרלה לבית ב' של ליגה B של ליגת האומות להתמודדה מול ישראל, אלבניה ואיסלנד, שנחשב לטורניר הזדמנות אחרונה להעפלה ליורו 2024, בנפרד משלבי מוקדמות יורו 2024. במרץ 2022 הושעתה נבחרת רוסיה מפיפ"א ואופ"א עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה ולא השתתפה בתחרות.
בעקבות נישולה מהשתתפות בטורנירים הבינלאומיים, הנבחרת ערכה משחקי ידידות מול שכנותיה קירגיזסטן (ניצחון 2:1), אוזבקיסטן וטג'יקיסטן (שוויונות מאופסים), משחקים שהתאפיינו בשילוב שחקנים צעירים רבים בסגל כמו אלכסנדר סליאנוב בן ה־21 וסרגיי פינאייב, שהיה לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הנבחרת, כשעלה למגרש במדי הנבחרת בגיל 18 ו-15 יום, צעיר יותר מאיגור אקינפייב שהחזיק בשיא, כשעלה לראשונה בהרכב הנבחרת בגיל 18 ו-20 יום. פינאייב היה גם מבקיע השער הצעיר ביותר בתולדות הנבחרת כשהבקיע שער במשחק הידידות מול עיראק במרץ 2023, בניצחון נבחרתו 2:0. בעת הבקעת השער היה בן 18 וארבעה חודשים. בנובמבר 2024, השחקנים הצעירים השיגו שיא נוסף לנבחרת עם הניצחון הגדול ביותר בתולדות הנבחרת: 11-0 מול ברוניי, כשבין המבקיעים היו צעירים כמו אלכסיי בטראקוב, יבגני מורוזוב, ארסן אדאמוב, אנדריי מוסטובוי, אלכסנדר צ'רניקוב, ניקיטה קריווצוב וטמרלאן מוסאייב.
הישגים בתחרויות גמר > גביע העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית 1994 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 7 | 6 |
צרפת 1998: לא העפילה
| קוריאה הדרומית יפן 2002 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 4 |
גרמניה 2006: לא העפילה
דרום אפריקה 2010: לא העפילה
| ברזיל 2014 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 |
| רוסיה 2018 | רבע גמר | 5 | 2 | 2 | 1 | 11 | 7 |
קטר (מדינה) 2022: הורחקה במהלך המוקדמות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: הורחקה במהלך המוקדמות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה
| סה"כ | 4/8 | 14 | 4 | 4 | 6 | 24 | 20 |
הישגים בתחרויות גמר > אליפות אירופה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנגליה 1996 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 8 |
בלגיההולנד 2000: לא העפילה
| פורטוגל 2004 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 |
| אוסטריהשווייץ 2008 | חצי גמר | 5 | 3 | 0 | 2 | 7 | 8 |
| פוליןאוקראינה 2012 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 3 |
| צרפת 2016 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 6 |
| האיחוד האירופי 2020 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 7 |
גרמניה 2024: הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 6/8 | 20 | 6 | 3 | 11 | 22 | 36 |
הישגים בתחרויות גמר > גביע הקונפדרציות

| שנה | השתתפה בתור | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית 1992: לא העפילה
ערב הסעודית 1995: לא העפילה
ערב הסעודית 1997: לא העפילה
מקסיקו 1999: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2001: לא העפילה
צרפת 2003: לא העפילה
גרמניה 2005: לא העפילה
דרום אפריקה 2009: לא העפילה
ברזיל 2013: לא העפילה
| רוסיה 2017 | מארחת מונדיאל 2018 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 3 |
| סה"כ |  | 1/10 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 3 |
הישגים בתחרויות גמר > ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018-2019 | ב | שלב הבתים | 4 | 2 | 1 | 1 | 4 | 3 |
| איטליה 2020-2021 | ב | שלב הבתים | 7 | 2 | 2 | 3 | 9 | 17 |
| הולנד 2022-2023 | ב | הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה והורדה לדרג ג | הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה והורדה לדרג ג | הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה והורדה לדרג ג | הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה והורדה לדרג ג | הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה והורדה לדרג ג | הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה והורדה לדרג ג | הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה והורדה לדרג ג |
2024-2025: הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה
2026-2027: 
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 11 | 4 | 3 | 4 | 13 | 20 |
טורנירי המוקדמות

| מוקדמות גביע העולם | מוקדמות אליפות אירופה |
| --- | --- |
1994 - מקום שני בבית המוקדמות, העפילה למונדיאל 1994: 1996 - מקום ראשון בבית המוקדמות, העפילה ליורו 1996
1998 - מקום שני בבית המוקדמות, הפסידה לאיטליה במשחקי הפלייאוף: 2000 - מקום שלישי בבית המוקדמות
2002 - מקום ראשון בבית המוקדמות, העפילה למונדיאל 2002: 2004 - מקום שני בבית המוקדמות, ניצחה את ויילס במשחקי הפלייאוף והעפילה ליורו 2004
2006 - מקום שלישי בבית המוקדמות: 2008 - מקום שני בבית המוקדמות, העפילה ליורו 2008
2010 - מקום שני בבית המוקדמות, הפסידה לסלובניה במשחקי הפלייאוף: 2012 - מקום ראשון בבית המוקדמות, העפילה ליורו 2012
2014 - מקום ראשון בבית המוקדמות, העפילה למונדיאל 2014: 2016 - מקום שני בבית המוקדמות, העפילה ליורו 2016
2022 - מקום שני בבית המוקדמות, הושעתה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה: 2020 - מקום שני בבית המוקדמות, העפילה ליורו 2020
אצטדיונים ומתקן אימונים > אצטדיונים

לנבחרת אין אצטדיון קבוע והיא מארחת את משחקיה בשלל האצטדיונים במדינה, החל מאצטדיון לוז'ניקי ועד לאצטדיון קלינינגרד, אם כי מרבית משחקי הבית של הנבחרת נערכו במוסקבה, בה גם נערך המשחק הבייתי הראשון שלה נגד נבחרת מקסיקו בכדורגל ב-16 באוגוסט 1992.
האצטדיונים הגדולים ביותר שהנבחרת מארחת בהם הם אצטדיון לוז'ניקי (81,000 מושבים) ואצטדיון קרסטובסקי (68,172 מושבים). שיא הצופים למשחק נשבר ב־14 ביוני 2018 כאשר 78,011 איש צפו בניצחון 5:0 של רוסיה על ערב הסעודית במשחק הפתיחה של מונדיאל 2018.
אצטדיון לוז'ניקי במוסקבה
גזפרום ארנה בסנקט פטרבורג
‏VTB ארנה במוסקבה
אצטדיון קרסנודאר שבקרסנודאר
אצטדיון קלינינגרד שבקלינינגרד
אצטדיונים ומתקן אימונים > מתקן האימונים

מתקן האימונים של הנבחרת ממוקם בנובוגורסק, מחוז משנה בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה, הכולל מגרשי אימונים, קומפלקס מגורים ומרכז רפואי צמוד.
באוגוסט 2021 התאחדות הכדורגל הרוסית החלה לבחון תוכנית לבניית מרכז אימונים לנבחרות הלאומיות בעיר סוצ'י או בפרברי מוסקבה.
מאמנים

| № | מאמן | תמונה | כהונה | טורנירים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוסיה פאבל סאדירין |  | 1992—1994 | מונדיאל 1994: מקום 3 בבית |  |
| 2 | רוסיה אולג רומנצב |  | 1994—1996 | יורו 1996: מקום 4 בבית |  |
| 3 | רוסיה בוריס איגנטייב |  | 1996—1998 |  |  |
| 4 | רוסיה אנטולי בישובץ |  | יולי—דצמבר 1998 |  |  |
| 5 | רוסיה אולג רומנצב |  | 1998—2002 | מונדיאל 2002: מקום 3 בבית |  |
| 6 | רוסיה ואלרי גזאייב |  | 2002—2003 |  |  |
| 7 | רוסיה גאורגי יארצב |  | 2003—2005 | יורו 2004: מקום 4 בבית |  |
| ממלא מקום | רוסיה יורי סיומין |  | אפריל—דצמבר 2005 |  |  |
| ממלא מקום | רוסיה אלכסנדר בורודיוק |  | ינואר—יולי 2006 |  |  |
| 8 | הולנד חוס הידינק |  | 2006—2010 | יורו 2008: מקום 3, חצי גמר |  |
| 9 | הולנד דיק אדבוקאט |  | 2010—2012 | יורו 2012: מקום 3 בבית |  |
| 10 | איטליה פאביו קאפלו |  | 2012—2015 | מונדיאל 2014: מקום 3 בבית |  |
| 11 | רוסיה לאוניד סלוצקי |  | 2015—2016 | יורו 2016: מקום 4 בבית |  |
| 12 | רוסיה סטניסלב צ'רצ'סוב |  | 2016—2021 | גביע הקונפדרציות 2017: מקום 3 בבית מונדיאל 2018: רבע גמר יורו 2020: מקום 4 בבית |  |
| 12 | רוסיה ואלרי קרפין |  | 2021— |  |  |
שחקנים > סגל הנבחרת

להלן סגל נבחרת רוסיה למשחק הידידות עם בלארוס (הנתונים מעודכנים נכון ל-8 ביוני 2024):
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שוער | אלכסנדר מקסימנקו | 19 במרץ 1998 | 0 | 0 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
|  | שוער | אנדריי לוניוב | 13 בנובמבר 1991 | 7 | 0 | אזרבייג'ן קרבאך |
|  | שוער | מאטוויי סאפונוב | 25 בפברואר 1999 | 14 | 0 | רוסיה קרסנודאר |

|  | הגנה | סרגיי וולקוב | 9 בספטמבר 2002 | 9 | 4 | רוסיה קרסנודאר |
|  | הגנה | איליה וחאניה | 14 בינואר 2001 | 1 | 0 | רוסיה רוסטוב |
|  | הגנה | מקסים אוסיפנקו | 16 במאי 1994 | 11 | 1 | רוסיה רוסטוב |
|  | הגנה | אלכסנדר סיליאנוב | 17 בפברואר 2001 | 8 | 1 | רוסיה לוקומוטיב מוסקבה |
|  | הגנה | יורי גורשקוב | 13 במרץ 1999 | 3 | 0 | רוסיה קריליה סובייטוב סמרה |
|  | הגנה | דניל חלוסביץ' | 26 בפברואר 2001 | 26 | 6 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
|  | הגנה | יבגני מורוזוב | 14 בפברואר 2001 | 2 | 0 | רוסיה לוקומוטיב מוסקבה |
|  | הגנה | ארסן אדאמוב | 20 באוקטובר 1999 | 1 | 0 | רוסיה אורנבורג |
|  | הגנה | יבגני חארין | 11 ביוני 1995 | 11 | 1 | רוסיה אחמט גרוזני |

|  | קשר | דימטרי בארינוב | 11 בספטמבר 1996 | 19 | 0 | רוסיה לוקומוטיב מוסקבה |
|  | קשר | אנטון מירנצ'וק | 17 באוקטובר 1995 | 29 | 7 | רוסיה לוקומוטיב מוסקבה |
|  | קשר | אלכסיי מירנצ'וק | 17 באוקטובר 1995 | 45 | 7 | איטליה אטאלנטה |
|  | קשר | אלכסנדר גולובין (קפטן) | 30 במאי 1996 | 48 | 6 | צרפת מונקו |
|  | קשר | דניל פרוצב | 25 במרץ 2000 | 3 | 1 | רוסיה לוקומוטיב מוסקבה |
|  | קשר | סרגיי פיניאייב | 2 בנובמבר 2004 | 6 | 1 | רוסיה לוקומוטיב מוסקבה |
|  | קשר | אנטון זינקובסקי | 4 באפריל 1996 | 4 | 0 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
|  | קשר | אלכסנדר צ'רניקוב | 1 בפברואר 2000 | 1 | 1 | רוסיה קרסנודאר |
|  | קשר | דאלר קוזיאייב | 15 בינואר 1993 | 50 | 2 | צרפת לה האבר |
|  | קשר | ארסן זכריאן | 26 במאי 2003 | 8 | 0 | ספרד ריאל סוסיאדד |
|  | קשר | איוואן אובליאקוב | 5 ביולי 1998 | 10 | 3 | רוסיה צסק"א מוסקבה |
|  | קשר | דניל גלבוב | 3 בנובמבר 1999 | 12 | 3 | רוסיה רוסטוב |

|  | חלוץ | איוואן סרגייב | 11 במאי 1995 | 3 | 1 | רוסיה זניט |
|  | חלוץ | קונסטנטין טיוקאווין | 22 ביוני 2002 | 5 | 1 | רוסיה דינמו מוסקבה |
|  | חלוץ | פיודור צ'אלוב | 10 באפריל 1998 | 8 | 3 | רוסיה צסק"א מוסקבה |
שיאי שחקנים

נכון ל־12 בספטמבר 2023.‏
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סרגיי איגנשביץ' | 2002–2018 | 127 | 8 |
| 2 | איגור אקינפייב | 2004–2018 | 111 | 0 |
| 3 | ויקטור אונופקו | 1992–2004 | 109 | 7 |
| 4 | יורי ז'ירקוב | 2005–2021 | 105 | 2 |
| 5 | וסילי ברזוצקי | 2003–2016 | 101 | 5 |
| 6 | אלכסנדר קרז'אקוב | 2002–2016 | 91 | 30 |
| 7 | אלכסנדר אניוקוב | 2004–2013 | 77 | 1 |
| 8 | אנדריי ארשבין | 2002–2012 | 75 | 17 |
| 9 | ואלרי קרפין | 1992–2003 | 72 | 17 |
| 10 | ולדימיר בסצ'סטניך | 1992–2003 | 71 | 26 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

ארטיום דזיובה — מלך השערים (30) במשותף בנבחרת רוסיה בכל הזמנים.
אלכסנדר קרז'אקוב —מלך השערים (30) במשותף בנבחרת רוסיה בכל הזמנים.
| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארטיום דזיובה | 2011–2022 | 30 | 0.55 |
| 1 | אלכסנדר קרז'אקוב | 2002–2016 | 30 | 0.33 |
| 3 | ולדימיר בסצ'סטניך | 1992–2003 | 26 | 0.37 |
| 4 | רומן פבליוצ'נקו | 2003–2012 | 21 | 0.41 |
| 5 | ואלרי קרפין | 1992–2003 | 17 | 0.24 |
| 5 | אנדריי ארשבין | 2002–2012 | 17 | 0.23 |
| 8 | פיודור סמולוב | 2012–2021 | 16 | 0.36 |
| 7 | דמיטרי סיצ'ב | 2002–2010 | 15 | 0.32 |
| 9 | רומן שירוקוב | 2008–2016 | 13 | 0.23 |
| 10 | דניס צ'רישב | 2011—2017 | 12 | 0.36 |
| 10 | איגור קוליבנוב | 1992—1998 | 12 | 0.34 |
| 10 | אלכסנדר קוקורין | 2011—2018 | 12 | 0.26 |
↑  שיחק גם עבור חבר המדינות.
שחקנים בולטים שלהם 50 הופעות או יותר עבור ברית המועצות/חבר המדינות ורוסיה במשותף: אלכסנדר מוסטובוי (65), אנדריי קנצ'לסקיס (59), איגור קוליבנוב (59) ויורי ניקיפורוב (59).
איגור דוברובולסקי הבקיע 10 שערים עבור ברית המועצות/חבר המדינות ורוסיה, סרגיי יוראן הבקיע 9.‏
מדים

מדי הנבחרת המסורתיים הם לבן, כחול ואדום. מדי הבית בדרך כלל אדומים, בעוד מדי החוץ לבנים. במשך תקופה ארוכה (בערך משנת 1996 ועד 2005), הצבעים העיקריים היו לבן (מדי בית) וכחול (מדי חוץ), בשנים 2009–2010 ובשנים 2014–2016, המדים העיקריים היו בצבע בורדו (כצבע חומת הקרמלין). באופן מסורתי, סמל רוסיה מוצמד למדים: עד 2006 ובשנים 2011–2013, המדים עוטרו בלוגו של התאחדות הכדורגל הרוסית על גרסאותיו השונות.
בשנת 1992, נבחרת רוסיה שיחקה את משחקיה הראשונים במדי ברית המועצות (יצרן: אדידס) עם סמל ברית המועצות, שבניגוד לנבחרת חבר העמים, לא הוצמד למדים.
נותנת החסות הראשונה של מדי הנבחרת הייתה ריבוק, שהשחקנים שיחקו במדיה עד 1997. בשנת 1993, חוזה שנחתם על ידי איגוד הכדורגל הרוסי עם ריבוק, במסגרתו התחייבו מספר שחקני נבחרת רוסיה לשחק בנעליים מסוימות, הביאה לשערורייה המכונה "מכתב הארבעה עשר" — כשחלק מהשחקנים סירבו למלא את תנאי החוזה, וכתוצאה מכך לא רק קוצץ הבונוס על כניסה למונדיאל 1994, אלא גם ספגו איום שלא ייכללו בהרכב הנבחרת בעתיד. אי שביעות הרצון מתנאי 14 השחקנים פורט במכתב גלוי ובו דרישה לשנות באופן מיידי את התנאים לתמורה לשחקנים ולאספקת ציוד חומרי וטכני, אך ההתאחדות לא תמכה בעמדתם. שבעה שחקנים משכו את חתימתם, שבעת האחרים לא נכללו בהרכב למונדיאל. בישנים 1997–2008 סופקו מדי הנבחרת על ידי נייקי: במשך זמן רב אלה היו מדים בלבן וכחול. עיצוב מדי נבחרת רוסיה ליורו 2008 הפך לתלבושת הנמכרת ביותר על ידי נייקי, שנבעה בחלקה מביצועי הנבחרת שהגיעה עד לחצי גמר הטורניר. לאחר יורו 2008 ולפני תחילת עונת הכדורגל 2008/2009 חתמה ההתאחדות על חוזה לעשר שנים עם אדידס, שהוארך מאז.
מדים > מדי בית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|               1992  |               1992  |               1993  |               1994—1995  |               1995  |               1996—1997  |               1996  |
|               1996  |               1997  |               1998   (סתיו—קיץ)  |               1998—2000  |               2001—2002  |               2002—2003  |               2004—2005  |
|               2006—2007  |               2007  |               2008  |               2008—2009  |               2009  |               2009—2010  |               2011  |
|               2012—2013  |               2014—2015  |               2016  |               2016—2017  |               2017—2019  |               2020—2023  |  |
מדים > מדי חוץ

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|               1993  |               1993  |               1993  |               1994  |               1994—1995  |               1996—1997  |               1996  |
|               1997  |               1998—2000  |               1998  |               2001—2002  |               2002—2003  |               2004—2005  |               2005  |
|               2006—2007  |               2007  |               2008  |               2008  |               2009  |               2009—2010  |               2011  |
|               2012—2013  |               2014—2015  |               2016—2018  |               2018—2019  |               2018—2019  |               2020—2023  |  |
מדים > מדי שוערים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|               1998  |               1999  |               2001  |               מונדיאל 2002 (מדים עיקריים)  |               מונדיאל 2002 (מדים חלופיים)  |               2006—2007  |               יורו 2012  |
|               מונדיאל 2014 (מדים עיקריים)  |               מונדיאל 2014 (מדים חלופיים)  |               יורו 2016  |               גביע הקונפדרציות 2017  |               מונדיאל 2018 (מדים עיקריים)  |               מונדיאל 2018 (מדים חלופיים)  |               יורו 2020 (מדים עיקריים)  |
              יורו 2020 (מדים חלופיים) :
מדים > הלבשה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנים | יצרניות התלבושות |  |
| 1992—1993 | גרמניה אדידס |  |
| 1993—1996 | ארצות הברית ריבוק |  |
| 1997—2008 | ארצות הברית נייקי |  |
| 2008—2023 | גרמניה אדידס |  |
| 2024— | רוסיה Jögel |  |
ראו גם

נבחרת האימפריה הרוסית בכדורגל
נבחרת רוסיה בכדורגל חופים
כדור הזהב 2019

| --- | --- |

 תיאור:  הטקס ה-64 של כדור הזהב
 מיקום הטקס:  תיאטרון שאטלה, פריז
 מדינה:  צרפת
 הגוף המעניק:  פראנס פוטבול
 תקופת הפרס:  2 בדצמבר 2019
 האתר הרשמי
כדור הזהב 2019 (בצרפתית: 2019 Ballon d'Or) היה הטקס השנתי ה-64 של כדור הזהב, המוגש על ידי עיתון הכדורגל הצרפתי פרנס פוטבול, שהוענק לכדורגלנים הטובים ביותר בעונת 2018/2019. המועמדים לפרס הוכרזו ב-6 בנובמבר 2019. שחקנה של ברצלונה ליונל מסי זכה בפרס זה בפעם השישית ובכך שבר את התיקו עם כריסטיאנו רונאלדו על רוב פרסי כדור הזהב. בשנה זו הוענק לראשונה גביע יאשין.
כדור הזהב

אלו 30 הכדורגלנים שהיו מועמדים לכדור הזהב 2019:
| # | שחקן | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה ליונל מסי | ספרד ברצלונה | 686 |
| 2 | הולנד וירג'יל ואן דייק | אנגליה ליברפול | 679 |
| 3 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | איטליה יובנטוס | 476 |
| 4 | סנגל סאדיו מאנה | אנגליה ליברפול | 347 |
| 5 | מצרים מוחמד סלאח | אנגליה ליברפול | 178 |
| 6 | צרפת קיליאן אמבפה | צרפת פריז סן-ז'רמן | 89 |
| 7 | ברזיל אליסון | אנגליה ליברפול | 67 |
| 8 | פולין רוברט לבנדובסקי | גרמניה באיירן מינכן | 44 |
| 9 | פורטוגל ברנרדו סילבה | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 41 |
| 10 | אלג'יריה ריאד מחרז | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 33 |
| 11 | הולנד פרנקי דה יונג | הולנד אייאקס   ספרד ברצלונה | 31 |
| 12 | אנגליה ראהים סטרלינג | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 30 |
| 13 | בלגיה אדן אזאר | אנגליה צ'לסי   ספרד ריאל מדריד | 25 |
| 14 | בלגיה קווין דה בראונה | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 14 |
| 15 | הולנד מתייס דה ליכט | הולנד אייאקס   איטליה יובנטוס | 13 |
| 16 | ארגנטינה סרחיו אגוארו | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 12 |
| 17 | ברזיל רוברטו פירמינו | אנגליה ליברפול | 11 |
| 18 | צרפת אנטואן גריזמן | ספרד אתלטיקו מדריד   ספרד ברצלונה | 9 |
| 19 | אנגליה טרנט אלכסנדר-ארנולד | אנגליה ליברפול | 8 |
| 20 | גבון פייר-אמריק אובאמיינג | אנגליה ארסנל | 5 |
| 20 | סרביה דושאן טאדיץ' | הולנד אייאקס | 5 |
| 22 | דרום קוריאה סון יונג-מין | אנגליה טוטנהאם הוטספר | 4 |
| 23 | צרפת הוגו לוריס | אנגליה טוטנהאם הוטספר | 3 |
| 24 | סנגל קאלידו קוליבאלי | איטליה נאפולי | 2 |
| 24 | גרמניה מארק-אנדרה טר שטגן | ספרד ברצלונה | 2 |
| 26 | צרפת כרים בנזמה | ספרד ריאל מדריד | 1 |
| 26 | הולנד ג'ורג'יניו ויינאלדם | אנגליה ליברפול | 1 |
| 28 | פורטוגל ז'ואאו פליקס | פורטוגל בנפיקה   ספרד אתלטיקו מדריד | 0 |
| 28 | ברזיל מרקיניוס | צרפת פריז סן-ז'רמן | 0 |
| 28 | הולנד דוני ואן דה בייק | הולנד אייאקס | 0 |
כדור הזהב לנשים

אלו 20 הכדורגלניות שהיו מועמדות לכדור הזהב לנשים 2019:
| # | שחקנית | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית מייגן ראפינו | ארצות הברית סיאטל ריג'ן | 230 |
| 2 | אנגליה לוסי ברונז | צרפת ליון | 97 |
| 3 | ארצות הברית אלכס מורגן | ארצות הברית אורלנדו פרייד | 68 |
| 4 | נורווגיה אדה הגרברג | צרפת ליון | 67 |
| 5 | הולנד ויויאן מידמה | אנגליה ארסנל | 38 |
| 6 | צרפת וונדי רנאר | צרפת ליון | 32 |
| 7 | אוסטרליה סאם קר | ארצות הברית שיקגו רד סטארס   אנגליה צ'לסי | 27 |
| 8 | ארצות הברית רוז לוול | ארצות הברית וושינגטון ספיריט | 19 |
| 9 | אנגליה אלן וויט | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 18 |
| 10 | גרמניה ג'ניפר מרוז'אן | צרפת ליון | 16 |
| 11 | צרפת אמנדין אנרי | צרפת ליון | 13 |
| 12 | הולנד סארי ואן ויננדאל | ספרד אתלטיקו מדריד | 13 |
| 13 | ארצות הברית טובין הית' | ארצות הברית פורטלנד ת'ורנס | 11 |
| 14 | דנמרק פרניל הארדר | גרמניה וולפסבורג | 10 |
| 14 | הולנד ליקה מרטנס | ספרד ברצלונה | 10 |
| 16 | שוודיה קוסוברה אסלאני | ספרד טאקון | 6 |
| 16 | שוודיה נילה פישר | שוודיה לינקופינג | 6 |
| 16 | ברזיל מרטה ויירה דה סילבה | ארצות הברית אורלנדו פרייד | 6 |
| 19 | שוודיה סופיה יאקובסון | ספרד טאקון | 4 |
| 20 | צרפת שרה בוהאדי | צרפת ליון | 0 |
פרס קופה

אלו המועמדים לזכייה בפרס קופה 2019:
| # | שחקן | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | הולנד מתייס דה ליכט | הולנד אייאקס   איטליה יובנטוס | 58 |
| 2 | אנגליה ג'יידון סאנצ'ו | גרמניה בורוסיה דורטמונד | 49 |
| 3 | פורטוגל ז'ואאו פליקס | פורטוגל בנפיקה   ספרד אתלטיקו מדריד | 41 |
| 4 | ברזיל ויניסיוס ז'וניור | ספרד ריאל מדריד | 17 |
| 5 | אוקראינה אנדריי לונין | ספרד לגנס   ספרד ריאל ואיאדוליד | 9 |
| 6 | צרפת מתאו גנדוזי | אנגליה ארסנל | 5 |
| 6 | גרמניה קאי האברץ | גרמניה באייר לברקוזן | 5 |
| 8 | איטליה מואיזה קן | איטליה יובנטוס   אנגליה אברטון | 3 |
| 9 | ניגריה סמואל צ'וקווזה | ספרד ויאריאל | 1 |
| 9 | דרום קוריאה לי קאנג-אין | ספרד ולנסיה | 1 |
גביע יאשין

אלו המועמדים לזכייה בגביע יאשין 2019:
| # | שחקן | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל אליסון | אנגליה ליברפול | 795 |
| 2 | גרמניה מארק-אנדרה טר שטגן | ספרד ברצלונה | 284 |
| 3 | ברזיל אדרסון | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 142 |
| 4 | סלובניה יאן אובלק | ספרד אתלטיקו מדריד | 131 |
| 5 | צרפת הוגו לוריס | אנגליה טוטנהאם הוטספר | 80 |
| 6 | גרמניה מנואל נוייר | גרמניה באיירן מינכן | 52 |
| 7 | קמרון אנדרה אונאנה | הולנד אייאקס | 41 |
| 8 | ספרד קפה אריסבלאגה | אנגליה צ'לסי | 29 |
| 9 | פולין וויצ'ך שצ'סני | איטליה יובנטוס | 24 |
| 10 | סלובניה סמיר הנדנוביץ' | איטליה אינטר מילאנו | 6 |
הערות שוליים

↑  2019 Ballon d'Or Results, topendsports (באנגלית)
↑  2019 Women's Ballon d'Or Results, topendsports (באנגלית)
1 2  כדור הזהב 2019, באתר sport5, ‏21 באוקטובר 2019
↑  כדור הזהב 2019, באתר sport5, ‏21 באוקטובר 2019
אלן קנדלר

אלן דניאל קנדלר (באנגלית: Allen Daniel Candler;‏ 4 בנובמבר 1834 –  26 באוקטובר 1910) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-56 בשנים 1898–1902. לפני כן הוא כחבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה, כחבר הסנאט שלה, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעמה וכמזכיר המדינה ה-14 שלה.
ראשית חייו

אלן קנדלר נולד בעיירה אורריה (כיום עיירת רפאים), עיירת כורים באזור ההררי של מחוז למפקין שבג'ורג'יה, כבכור מבין 12 ילדיהם של דניאל גיל קנדלר וננסי קרוליין מתיוס. הוא התחנך בבתי ספר כפריים ולאחר מכן למד באוניברסיטת מרסר שבמייקון, שם סיים את לימודיו ב-1859. קנדלר למד משפטים למשך תקופה קצרה ולאחר מכן עסק בהוראה בבית ספר.
מלחמת האזרחים

במאי 1862 התגייס קנדלר כטוראי לצבא הקונפדרציה. הוא הוצב ברגימנט הרגלים המתנדבים ה-34 של ג'ורג'יה ומיד קיבל מינוי כלוטננט ראשון. קנדלר לחם בכמה מהקרבות הקשים של מלחמת האזרחים האמריקאית, כולל המצור על ויקסבורג, קרב רכס המיסיון (אנ'), קרב רסקה (אנ'), קרב הר קנסו (אנ'), הקרב על אטלנטה (אנ') וקרב ג'ונסבורו (אנ'). עד תום המלחמה הוא כבר התקדם לדרגת קולונל תחת פיקודו של הגנרל ג'וזף א' ג'ונסטון בארמיית טנסי (אנ') בקרוליינה הצפונית. בקרב הר קנסו הוא נפצע ובקרב ג'ונסבורו הוא איבד עין. בתום המלחמה הוא התלוצץ על כך שהוא היה בר מזל בהשוואה לרבים מחבריו לנשק - "ראיתי את עצמי כעשיר למדי [עם] ...אישה אחת, תינוק אחד, עין אחת ודולר כסף אחד".