stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלת יוון
אנרגיה

ייצור האנרגיה ביוון נשלט על ידי חברת החשמל הציבורית (DEH)(ביוונית: Δημόσια Επιχείρηση Ηλεκτρισμού). בשנת 2009 סיפקה DEH‏ 85.6% מן הדרישה לחשמל ביוון, ובשנת 2010‏ 77.3% מן הדרישה. כמעט מחצית (48%) מייצור החשמל ב-DEH בשנת 2009 בא מתחנות הצורכות ליגניט, 20% מתחנות המופעלות בגז טבעי ו-12% היא אנרגיה הידרואלקטרית. ייצור חשמל בתחנות כוח פרטיות עלה בין השנים 2009 - 2010 ב-168%.
אנרגיה מתחדשת היוותה 8% מכלל צריכת האנרגיה ביוון בשנת 2008, זוהי עליה לעומת 7.2% בשנת 2006, אולם עדיין נתון זה נמוך מן הממוצע האירופי של 10% בשנת 2008. 10% מכלל האנרגיה המתחדשת ביוון בשנת מקורו באנרגיה סולארית, בעוד שרוב מקורות האנרגיה המתחדשת ביוון הם ביומסה ומיחזור. בהתאם להנחיות
הנציבות האירופית על אנרגיה מתחדשת, מטרתה של יוון הוא להגיע למצב שבו 18% מן האנרגיה במדינה בא ממקורות מתחדשים עד לשנת 2020. נכון לשנת 2011 אין ביוון תחנת כוח גרעינית, אולם בשנת 2009 הציעה האקדמיה היוונית באתונה כי יש לחקור את האפשרות להקמת תחנות כוח גרעיניות במדינה.
נכון לינואר 2011 ליוון יש רזרבות נפט של 10 מיליון חביות. חברת הדלק "הלניק פטרוליום" היא חברת הדלק הגדולה במדינה ואחריה "מוטור אויל הלאס". הפקת נפט ביוון היא 7,946 חביות ביום, והיא ממוקמת במקום ה-90 בעולם בין מפיקות הנפט. בשנת 2011 אישרה ממשלת יוון את תחילתם של חיפושי נפט וקידוחים בשלושה מקומות במדינה, בהערכה שניתן להפיק מהם 250 -300 מיליון חביות בתקופה של 15 עד 20 שנים ובשווי של כ-25 מיליארד אירו. סכסוך גבול ימי עם טורקיה מגביל חיפושי נפט בים האגאי.
קיימים מספר צינורות להולכת נפט וגז טבעי הנמצאים בשלבי תכנון ובנייה ביוון. בקו בורגס - אלכסנדרופולי, אשר יעביר נפט מרוסיה לבולגריה ומשם ליוון ולשאר מדינות אירופה וצפון אמריקה, יבנה בהשקעה של 800 מיליון אירו, מהם 23.5% מחברות יווניות. פרויקט נוסף הוא צינור גז המחבר בין טורקיה, יוון ואיטליה.
מערכת המיסוי

מערכת המיסוי היוונית היא מערכת מדורגת כיוון שיוון מיישמת שיטות מיסוי פרוגרסיבי. החוק היווני מכיר בשש קטגוריות של מקורות הכנסה לצורכי מס: נדל"ן, מיטלטלין, חקלאות, עסקים, עבודה שכירה ועבודה מקצועית. שיעור מס הכנסה על פרטים (להבדיל מתאגידים) ביוון נע 0% על הכנסות מתחת ל-12,000 אירו בשנה, ל-45% על הכנסה מעל 100,000 אירו בשנה. על פי הרפורמה בשיטת המס משנת 2010, בוטלו הזכאויות לפטור ממס. מס חברות ביוון ירד בשנת 2010 ל-20%, לעומת שיעור של 40% בשנת 2000. בשנת 2011 בלבד יהיה שיעור מס החברות 24%. השיעור המקסימלי של מס ערך מוסף עלה ביוון בשנת 2010 לשיעור של 23%, לעומת 19% בשנת 2009. שיעור המע"מ הנמוך ביותר הוא 6.5% על עיתונים, ירחונים וכרטיסים למופעי תרבות, בעוד ששיעור המע"מ על חלק מן השירותים המקצועיים הוא 13%. עובדים ומעבידים משלמים ביטוח לאומי ומס בריאות בשיעור כולל של 16% מן השכר במקצועות צווארון לבן ו-19.5% במקצועות צווארון כחול.
יוון סובלת משיעור גבוה מאוד של השתמטות ממס. ברבעון האחרון של שנת 2005 הגיע שיעור ההשתמטות מתשלום מיסים ל-49%, בעוד שבינואר 2006 הוא ירד ל-41.6%. על פי הערכות קיימים כ-20 מיליארד אירו של יוונים המוחזקים בחשבונות בנקים בשווייץ וכ-10,000 חברות בבעלות יוונית הרשומות במקלטי מס.
ממשלת יוון מנהלת שיחות עם ממשלת שווייץ, בדומה לממשלות בריטניה וגרמניה, במטרה למסות חשבונות בנק שווייצרים הנמצאים בבעלות אזרחי יוון. משרד האוצר היווני חשף כי על פי התוכנית חשבונות בנק שווייצרים בבעלות יוונית יאלצו לשלם מס, או לגלות מידע באשר לזהות בעל החשבון היווני לשלטונות המס ביוון. עד לתום שנת 2011 צפוי כי יושג הסכם לעניין זה בין ממשלות יוון ושווייץ.
משרד האוצר היווני צופה כי הכנסות המדינה ממיסים לשנת 2012 תהיינה בשיעור 52.7 מיליארד אירו (23.6 מיליארד ממיסוי ישיר ויתרתם במיסוי עקיף), עליה של 5.8% לעומת שנת 2011. העלייה העיקרית במיסוי לשנת 2012 צפויה בענף הדיור.
תמ"ג

על פי נתוני אירוסטט, מינהל הסטטיסטיקה של הנציבות האירופית, האזורים החשובים ביותר ביוון מבחינה כלכלית בשנת 2008 היו אטיקה (אשר תרמה 103.334 מיליארד אירו לכלכלת יוון), מרכז מקדוניה (35.458 מיליארד אירו), תסליה (12.905 מיליארד אירו), כרתים (12.854 מיליארד אירו), ומרכז יוון (12.530 מיליארד אירו). האזור בעל ההשפעה הכלכלית הפחותה ביותר ביוון הוא צפון הים האגאי (3.579 מיליארד אירו) ואחריו האיים היוניים (4.646 מיליארד אירו).
על פי נתוני תוצר מקומי גולמי לנפש, אזור דרום הים האגאי נמצא במקום הראשון ביוון (28,300 אירו לנפש), אחריו אטיקה (28,200 אירו), מרכז יוון (25,100 אירו). התוצר המקומי הגולמי לנפש הנמוך ביותר ביוון הוא במזרח מקדוניה ותראקיה (16,600 אירו) ומערב יוון (18,200 אירו). בשנת 2008 היה התוצר המקומי הגולמי הממוצע ביוון בשיעור 23,100 אירו לנפש, מתחת לממוצע האירופי של 25,000 אירו.
שיווק ירוק

שיווק ירוק הוא שיווק של מוצרים ידידותיים לסביבה. ענף השיווק מציג את תחום השיווק הירוק כמגמה צרכנית אשר תלך ותתחזק עם המשך העלייה במודעות הסביבתית והתפתחות האסדרה.
כבכל תחום שיווק צרכני, גם בשיווק הירוק מציעים אנשי השיווק לצרכן תועלות פונקציונליות ורגשיות ליצירת מיתוג, אך בניגוד לתחומי שיווק אחרים, עוסק השיווק הירוק גם ב"שינוי חברתי". המשווקים עושים שימוש בטכניקות שיווק קונבנציונליות כדי להעלות את המודעות לבעיה סביבתית, לנזקים לסביבה ולאופן בו צרכנות נבונה יכולה לסייע לצמצום ההחמרה במצב.
חינוך השוק והעברת האג'נדה המורכבת, מחייבים היכרות עם תפיסות, עמדות ודעות הקיימות בשוק ועם מניעי הפעולה, השונים מבשוק צרכני רגיל.
שלב השיווק הירוק הוא השלב הסופי בתהליך ירוק של מוצר, שירות או חברה. על מנת להימנע מגרין ווש (שיווק ירוק מטעה או שקרי), יש לוודא כי המוצר אותו משווקים אכן ירוק.
בדרך כלל מוצר ירוק נתפס כמוצר אשר מרכיביו ידידותיים לסביבה אך למעשה יש להסתכל על כל מחזור חייו על מנת לקבוע כי הוא אכן ראוי להגדרה זו.
ראו גם

גרינווש
פנייה אל הטבע
שיווק ערכי
נורות ליבון וחשמל מאוחדת

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עסק 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1 באוגוסט 1896
 תאריך פתיחה רשמי:  1 באוגוסט 1896 
 
נורות ליבון וחשמל מאוחדת (בהונגרית: .Egyesült Izzólámpa és Villamossági Rt) הוקמה בשם חברת "תחנת החשמל האוסטרו-הונגרית הראשונה" על ידי בלה אגר. תמהיל המוצרים של החברה כלל ממסרים ומתגים חשמליים, מדי מתח, מדי זרם, טלפונים, דינמו ונורות סיבי פחמן. להתרחבות הייצור של נורות ליבון וחשמל נחתם חוזה עם חברת Aktiengesellschaft für Elektrische Glühlampen בברלין.
היסטוריה

ליפוט אשנר הצטרף לחברה ב-1 ביולי 1892, ועשה קריירה ענקית תוך זמן קצר. בשנת 1904 היה סגן מנהל הכללי, בשנת 1918 היה המנהל של האגף המסחרי ובשנת 1921 היה מנהל כללי. בכל תפקידיו התמקד אשנר בפיתוח ייצור נורות ליבון ובהגדלת הייצור. מכיוון שהמפעל ברחוב הוסאר בבודפשט כבר לא היה מתאים, עבר המפעל לאויפשט. הפטנט העולמי של כמה מהנדסים הונגרים שנרשם בשנת 1885 פתר את נושא הפצת החשמל מבוססת על שנאים והעברתו, ואפשר ניתוק הצרכנים זה מזה. בשנים 1902–1903 ייצרה חברת החשמל המאוחדת כארבעה מיליון נורות. בתחרות העזה בשוק עמד המפעל בהצלחה. נעשו ניסיונות להשתמש בחוט מתכת דק (נימה) כדי להגדיל את יעילות התאורה ולהאריך את חייהם של נורות הליבון. במהלך הזמן הופיע נורת האוסמיום, נורת נרנסט, ואחר כך הטנטלום. נורות אלה היו טובות יותר מקודמותיהן, אך הן היו רחוקות מלהיות מושלמות. ד"ר שאנדור יוסט ופרנץ הנמן ביצעו ניסויים בנורת נימת הטונגסטן. החברה רכשה מיד את הזכות לייצר ולמכור נורות ליבון טונגסטן. בשנת 1906 שונה שמה של החברה לנורות ליבון וחשמל מאוחדת, תוך הדגשת המוצר העיקרי שלה, נורת הליבון. ב-28 באפריל 1909 נרשם שם המותג טונגסרם (Tungsram), שנודע והוכר ברחבי העולם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הושם דגש על הגברת הייצור וכן על ייצור שפופרות עבור הצבא.
בין שתי מלחמות העולם

בשנים 1922–1923 העבירה ג'נרל אלקטריק את הטכנולוגיה של ציוד ייצור נורות אוטומטי למפעל באויפשט. זה סיפק דרך ליצור מכונות ייצור באיכות גבוהה. במפעל המכני, תפקיד מחלקת הבנייה ומחלקת הנדסת המכונות גדל מאוד מאז 1927. יותר ויותר מהנדסים וטכנאים הועסקו בתכנון ציוד מצוין לאוטומציה. הייצור ההמוני של המכונות שינה מהותית את טכנולוגיית הייצור. המכונות האוטומטיות וקווי הייצור יוצרו מאוחר יותר הן למכירה בהונגריה והן ומחוצה לה.
לאחר הכיבוש הגרמני

ליפוט אשנר היהודי נאסר ב-19 במרץ 1944, ביום כיבוש הונגריה (מבצע מרגרטה) על ידי הצבא הגרמני. ביום פלישת הגרמנים להונגריה ב-19 במרץ 1944 הוא נלקח על ידי הגסטפו למחנה הריכוז מאוטהאוזן. בעלי חברת טונגסרם שחררו אותו באמצעות כופר של 100,000 פרנק שווייצרי. הוא עבר לז'נבה בשנת 1945, שם המשיך לעסוק במפעל. ביוני 1947 חזר להונגריה בערבות סובייטית. וכיהן שוב כמנכ"ל החברה. למרות מחלתו המחמירה, הוא עבד במפעל כמעט כל יום עד מותו בשנת 1952.
זולטאן באי קיבל על עצמו את הניהול הטכני, ואילו דינש ינקוביץ' את העניינים המסחריים והמנהליים. החברה קיבלה מפקד צבאי חדש בשנת 1944, שמיד נקט בפעולה לפינוי המפעל, במיוחד בכל הקשור לייצור שפופרות רדיו צבאיים. מבשלת הבירה קבניה יועדה לאכלס את המכונות. שני המנהלים, ללא ידיעת הגרמנים, הבריחו מהמפעל כמות משמעותית של חומרי גלם ומוצרים מוגמרים למחצה. זה הוסתר באדוריאנהאזה ובטארנוק. ב-23 באוקטובר 1944 הוקמה מועצת המפעל של מפלגת צלב החץ, אשר זירזה את הפינוי המוחלט של המפעל.
ב-15 בינואר 1945 הופיע החייל הרוסי הראשון במפעל. למרות הבטחתם נלקחו על ידי הרוסים כ-700 קרונות רכבת של מכונות וחלקי חילוף. הם הוציאו 96% ממכונות המפעל, 50% ממלאי נורות הליבון, 130 ארגזים ממחסן האחסון בטארנוק, 90% מחומרי הגלם והסחורה הגמורה למחצה שאוחסנו שם, ופירקו לחלוטין את מפעל הקריפטון באייקה.
ההפעלה מחדש

אשנר, שעבר טיפול רפואי בשווייץ, עקב מקרוב אחר גורל החברה. אף שהניהול פעל ללא תלות בו, הייתה לו השפעה משמעותית על חברות הבת בחו"ל ועל ההנציגיות הזרות.
מעבדת המחקר

בשנת 1921 ארגן אשנר את מעבדת המחקר של המפעל. הוא הפקיד את הניהול בידי איגנץ פייפר, פרופסור באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה. עובדים כה מפורסמים עבדו שם כמו אימרה ברודי, פאל שלני, זולטן באי, טיוודאר מילנר, ארנו וינטר, מיכאל פולני דניס גאבור, אגון אורובאן, ג'רג' סיגטי. משנת 1936 לקח על עצמו זולטאן באי, פרופסור באוניברסיטת סגד, את ניהול מעבדת המחקר. בשנת 1942 הוקמה קבוצת זולטאן באי שהתמחתה בפיתוח מכ"ם צבאי. חצי שנה לאחר מכן הם יכלו לעקוב כבר בגלי המכ"ם אחר דוברות על הדנובה עד למרחק של 18 ק"מ, ובקיץ 1943 נקלט מטוס מעל גבעת קרובה. לאחר מספר שנים של עבודות פיתוח, קבוצה זו שלחה אותות לירח ב-6 בפברואר 1946.
"הלאמת" המפעל

כבר בדצמבר 1945 הולאם המפעל. הלאמת יתר חברות הבנות הוכנה בסתר ובוצעה בשנת 1948.
גלריית תמונות

לוח זיכרון ליפוט אשנר
לוח זיכרון ליוז'ף פינטר
עובדי מפעל רחוב הוסאר. המנהל הטכני של יוז'ף פינטר בלבוש בהיר באמצע
דרך מדיארי בשנות העשרים של המאה העשרים
מפעל הייצור בשנת 1920
מעבדת טונגסטן
המפעל של אויפשט
מפעלי דרך ואצי
חדר מנועים של מפעל הקריפטון
ליפוט אשנר ואמיל גברוביץ במגרש הטניס המקורה של ה- UTE
ייצור שפופרות רדיו
מעבדת שפופרות אלקטרוניות
המזנון של נורות הליבון המאוחדת וחשמל בסביבות 1930
קבוצה של טכנאי ליבון מאוחדים. בשורה הראשונה מימין נמצא טיוודאר מילנר
סדנת הנורות לאחר פירוק הנשק הסובייטי
לקריאה נוספת

היסטוריה של מותגים הונגרים
נורות ליבון והחשמל מאוחדת בע"מ. וחברותיה הקודמות
נורות מאוחדות - אומיק
סקירה בכתה העת פיזיקה 1996/9
גיולה סיטקיי: הדמויות הגדולות של הנדסת חשמל הונגרית. (Energetikai Kiadó Kht. 2005) ISBN 963 219 794 1
קרן מחקה

קרן מחקה היא קרן נאמנות או קרן סל שעוקבת אחרי מדד קיים של מניות או איגרות חוב ונצמדת לשינויים במדד זה. למשל קרן מחקה S&P 500 מטרתה לעקוב אחר השינויים במדד S&P 500 וקרן מחקה תל אביב 125 מטרתה לעקוב אחר השינויים במדד תל אביב 125 וכן הלאה.
זהו מוצר השקעה פאסיבי שמחקה את ביצועי מדד מסוים באמצעות חשיפה לנכסי הבסיס שלו. הקרן המחקה הראשונה התחילה את פעילותה בשנת 2008 ומאז השוק הזה צמח מאוד. נכון ל-2020 תופסות הקרנות המחקות מעל 10% מכלל קרנות הנאמנות בישראל, ונכון ל-2019 הן ניהלו כ-31 מיליארד שקל.
קרן נאמנות מחקה מדד דומה במהותה לקרן סל מחקה מדד (ETF בארצות הברית). ההבדל העיקרי בין שני המוצרים הוא שבעוד קרן סל נסחרת במשך היום כמו מניה רגילה, קרן נאמנות אינה נסחרת בבורסה ומחירה נקבע פעם ביום. בסוף יום המסחר נקבע שער אחיד לקרן לכל בעלי היחידות שקנו או מכרו את הקרן באותו היום.
את הקרנות המחקות ניתן לרכוש ולפדות באמצעות הבנקים ובתי ההשקעות. המשקיע ישלם בעת רכישת הקרן או מכירתה עמלת קנייה/עמלת מכירה.
קרן מחקה שואפת לעשות את מיטב המאמצים על מנת להשיג את תשואת המדד אחריו היא עוקבת, אך אינה מתחייבת לכך. הפער בין תשואת המדד והתשואה של הקרן המחקה נקרא “פער עקיבה”.
לרשות מנהל הקרן עומדים מספר אפשרויות על מנת להשיג את התשואה הקרובה ביותר למדד, לדוגמה: את הנכסים בעלי המשקל הגבוה במדד, לקנות לפי המשקולות שלהם באותו המדד, אבל בנכסים בעלי המשקל הנמוך במדד לשנות את המשקולות. גם אם כתוצאה מכך תיווצר שגיאת עקיבה, היא תהיה לא משמעותית מאחר שהנכסים בעלי המשקל הנמוך משפיעים באופן נמוך על דיוק העקיבה.
היות שאין עלויות גבוהות לניהול הקרן, דמי הניהול נוטים להיות נמוכים מאד, ולעיתים אף אין דמי ניהול כלל אולם בדרך כלל רק קרנות חדשות המעוניינות לגייס משקיעים אינן גובות דמי ניהול כלל, ובהמשך כשהקרן צומחת היא מתחילה לגבות דמי ניהול.
קרן יכולה להיות קרן מחלקת או קרן צוברת. בקרן מחלקת, דיבידנדים ותקבולי ריבית בגין אג"ח שמחולקים על ידי הנכסים הכלולים בקרן מחולקים למחזיקי הקרן ואילו בקרן צוברת הם מושקעים חזרה בקרן. בישראל יש רק קרנות צוברות.
ראו גם

תעודת סל
ערך (כלכלה)

בכלכלה ערך של טובין או שירות הוא מידת ההטבה או התועלת שסוכן כלכלי מפיק מאותו טובין או שירות. בכלכלה המבוססת על סחר חליפין, ערך של דבר מסוים יכול להימדד במונחים של כמות של דבר אחר. בכלכלה בה כסף משמש כאמצעי תשלום הוא יכול לשמש גם כמדד לערך. מאז אריסטו, כלכלנים מבחינים בין ערך השימוש של טובין מסוים לבין ערך החליפין שלו, כאשר ערך השימוש נגזר מהאיכויות של הטובין והצרכים שהוא מספק, וערך החליפין הוא הערך שנקבע לדבר בשוק במונחים של כסף או דברים אחרים. בתחום הכלכלה עוסקים לרוב בערך חליפין, אך כדי שיהיה לדבר ערך חליפין חייב להיות לו גם ערך שימוש.
כאשר ערך נמדד בכמות של כסף ניתן לפרשו כסכום המקסימלי של כסף ששחקן מסוים מוכן ומסוגל לשלם עבור הטבה.[דרוש מקור] עם זאת, לאסכולות שונות של התאוריה הכלכלית יש תאוריות שונות לגבי הגדרת הערך.
הערך הכלכלי של דבר אינו זהה בהכרח למחיר השוק שלו או לשווי השוק שלו. אם צרכן מוכן לרכוש טובין (או שירות), ייתכן שהערך של הטובין (או השירות) עבורו גבוה ממחיר השוק שלו. ההפרש בין הערך עבור הצרכן לבין מחיר השוק נקרא "עודף הצרכן".[דרוש מקור] לדוגמה, הערך של מי שתייה עבור הצרכן יהיה לרוב גבוה בהרבה ממחיר השוק שלהם.
סקירה

הערכת הערך הכלכלי של טובין או שירות הוא נושא שאיתגר כלכלנים מאז ומתמיד. ראשית, כלכלנים ניסו להעריך את ערך ההטבה בפני עצמה לפרט יחיד; ולאחר מכן להרחיב את ההגדרה לטובין אשר ניתנים להחלפה. מניתוח זה הגיעו המושגים ערך השימוש וערך החליפין.
ערך נקשר למחיר באמצעות מנגנון החליפין. כאשר כלכלן מתבונן בסחר, מתגלים שני תפקידים חשובים לקביעת הערך: תפקידו של הקונה ותפקידו של המוכר. בדיוק כפי שהקונה מגלה כמה הוא מוכן לשלם עבור כמות מסוימת של טובין או שירות, כך גם המוכר מגלה כמה הוא רוצה לקבל כדי להעביר לקונה את הטובין או השירות (ניתן לראות זאת גם כ"כמה עולה למוכר לוותר על הטובין או להעניק את השירות?").
מידע נוסף על שווי השוק נגזר מהתדירות שבה מתרחשות עסקאות, התדירות מלמדת אותנו עד כמה רכישת הטובין היא בעלת ערך לאורך זמן.
במילים אחרות, מה שקובע את הערך הוא: כמה פריט או מצב מסוים שווים יחסית לפריט או מצב אחרים. ערך כלכלי מבוטא כ"כמה" מפריט (או ממצב) רצוי מסוים יינתנו בתמורה לפריט (או מצב) רצוי אחר. קיימים הבדלים בשיטות להערכת הערך הכלכלי בין האסכולות השונות של התאוריה הכלכלית; השיטות השונות הן תוצר של תיאורית הערך של כל אסכולה. תאוריות הערך מהוות חלק מהותי מההבדלים והמחלוקות בין האסכולות השונות של התאוריה הכלכלית.
מושגים קשורים

תיאורית הערך קשורה קשר הדוק ליעילות ההקצאה, לפיה הפירמות מייצרות את הסחורות והשירותים המוערכים ביותר על ידי החברה. למשל, שווי השוק של חלק (חילוף) השייך למכונה, יהיה תלוי במגוון של נתונים אובייקטיביים בנוגע ליעילות שלו לעומת היעילות של סוגים אחרים של חלקים; או לעומת סוגים אחרים של מכונות היכולות לייצר את המוצרים המבוקשים על ידי הצרכנים. במקרה כזה, שווי השוק מכיל בתוכו רכיבים אובייקטיביים וגם רכיבים סובייקטיביים.
באתיקה (או פילוסופיה), ערך כלכלי הוא סוג אחד מתוך כמה סוגים שבהם מתבטא המושג הכללי "ערך" (כהגדרתו בתיאורית הערך או במדע הערך).
ראו גם

תאוריית הערך של העבודה
המהפכה השולית
ערך ריאלי וערך נקוב
פונקציית תועלת
יחס העדפות
הערות שוליים

↑  Scott Meikle, Aristotle's Economic Thought (Clarendon Press Oxford: 1995), pp. 6-9
↑  Steve Keen Debunking Economics, New York, Zed Books (2001) p. 271, ISBN 1-86403-070-4, ערך, באתר OCLC (באנגלית)
↑  "''The Science of Political Economy'', Chapter 8". Politicaleconomy.org. נבדק ב-2012-04-17.
↑  https://biblio.wiki/wiki/The_Natural_Economic_Order/Part_III/Chapter_3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551150805171  BNE: XX533024  BnF: cb119512162 (data)  GND: 4065654-8  LCCN: sh85141930  LNB: 000072744
מזון בר-קיימא

פליטות גז חממה במהלך שרשרת האספקה של מוצרי מזון שונים. ארבעת המזונות שבמהלך ייצורם נפלטת הכמות הרבה ביותר הם מזון מבקר ו/או מזון מן החי.
מזון בר-קיימא הוא מזון שגידולו ושיווקו נעשים באופן המאפשר קיימות, הן בריאותית והן סביבתית. צורת ייצור זו מצמצת את ההשפעות המזיקות של תעשיית המזון והחקלאות בתחום החברתי, הכלכלי והסביבתי. מזון בר-קיימא מוגדר ככזה שעונה על צורכי האוכלוסייה, אך עם זאת מקדם את בריאות הציבור ומאפשר את קיום הצרכים של הדורות הבאים. מזון בר-קיימא יכול להוות הזדמנות לפתרון בעיות של השמנה, רעב, שינוי אקלים, הגירה, ניצול שטחים וייצור פסולת עודפת, בעיות שמאפיינות את תעשיית המזון..
היסטוריה

בשנת 1987 הוועדה העולמית לסביבה ופיתוח של האו"ם (אנ') פרסמה דו"ח בשם "עתידנו המשותף" (אנ') הידוע גם כ-G. H. Brundland Report. מטרתה העיקרית של הוועדה הייתה לנסח המלצות וכללי מדיניות ישומיים המאפשרים פיתוח תעשייתי תוך שמירה על יציבות אקולוגית וחברתית. הוועדה הגדירה פיתוח בר-קיימא בתור עמידה בצרכי הדור הנוכחי, ללא פגיעה ביכולת הדור העתידי להמשיך ולהתפתח. מאז פרסום הדו"ח, הנושא של התנהלות בת-קיימא השפיע באופן נרחב על סדר היום הציבורי של מדינות שונות ובעלי עניין.
השפעות תעשיית המזון > ניצול שטח

בתעשיית המזון ישנו שימוש בשטחים רבים לטובת גידולים חקלאיים ואתרי פסולת ייעודיים עבור תוצרי הלוואי (אנ'). כדי לפנות שטחים אלו מתבצעת כריתה של יערות ופגיעה בקרקעות המהווה חלק מבעיית ניצול השטח העולמית. מכאן עולה הצורך בהגדלת זמינות שטחים לגידול חקלאי אותו ניתן לממש על ידי פיתוח בר-קיימא.
פיתוח בר-קיימא דורש ניטור אחר מגוון אינדיקטורים אקולוגיים ועמידה ביחס מסוים של ניצול שטח לקצב גדילת האוכלוסייה. הסוכנות המטרופוליטנית של שיקגו הגדירה ניצול שטח מוגדר כבניית מבנה מגורים/מבנה משרדי או פרסומי על שטח פתוח/ חקלאי. ניצול השטח גדול הרבה מקצב גידול האוכלוסייה, ותכנון עתידי שיקטין את היחס יאפשר פיתוח עירוני בר-קיימא.
השפעות תעשיית המזון > פליטת גזי חממה

ייצור מזון כולל תהליכים המשתמשים באנרגיה, במים, בדשנים ובחומרי הדברה, שגורמים לפליטת מזהמים לסביבה, ובתוך כך גם לפליטת גזי חממה. במחקר על שינויי אקלים ומערכות מזון שנערך באוניברסיטת קופנהגן ופורסם בשנת 2012, הוערך כי תעשיית המזון אחראית על 29% מגזי החממה שנפלטים בעולם.
בעקבות העלייה בכמות פליטת גזי החממה וגם ברמת השימוש במים עבור הסבת אדמות לתבואה ולמרעה נצפתה גם מגמת עלייה בכמות החנקן והזרחן הריקאטיבים במקורות המים אשר מחלישה את המערכת האקולוגית המתקיימת בהם.
בתחום המזון ניתן לראות כי פליטת גזי חממה (בעיקר פחמן דו-חמצני) מתרחשת הן בתהליכי ייצור אריזות מזון מפלסטיק והן בתהליכי ההפצה והשינוע של המזון.
השפעות תעשיית המזון > ניצול מקורות מים

הפיכת אדמות לשטחי חקלאות ומרעה גורמת לעלייה בשימוש במים מתוקים. אפשרות להפחתת בזבוז מים היא להשתמש בגידולים חקלאיים שדורשים מעט יותר מים לגידולם, ואכן לצורך קידום מערכת מזון בת-קיימא הפתרון שהוצע הוא סימון המעיד על ניצול מים יעיל וחסכני על מוצרים שונים.
השפעות תעשיית המזון > שינוע והפצה

בתהליכי השינוע וההפצה ישנו שימוש באריזות שעלולות לזהם את הסביבה בתום השימוש בהן. גם אם משתמשים במוצרים ממוחזרים שיותר ידידותיים לסביבה, יש לקחת בחשבון את הנזק שנגרם כתוצאה משינוע פסולת ממוחזרת למרחקים ארוכים, נזק שכולל פליטת גזי חממה מאמצעי התחבורה השונים. הדבר נכון גם עבור שינוע מוצרי המזון עצמם מהספקים ואל רשתות השיווק ומשם אל הצרכן הסופי, באופן שגורם אף הוא לפליטת גזים אלו.
טכנולוגיות לייעול תהליך ההפצה:
הקמת מערך דיגיטלי, מהספק ישירות ללקוח.
טכנולוגית מעקב אחר בע"ח
דרכים בנות-קיימא לשינוע מזון
נתיבי תחבורה ייעודיים לכלי משא כבדים
מתווים מיועדים לשינוע ברכבות קלות
ננוקומפוסטים
ציפוי מיקרואורגניזמי ליבולים
ציפוי מתכלה
טכנולוגית יבוש וסטריליזציה
חקלאות אנכית
השפעות תעשיית המזון > גידול מקומי

גידול באופן מקומי מונע פליטה של גזי חממה לסביבה שנגרמת כתוצאה מהובלה ושינוע, זאת ביחס ליבוא וייצוא גלובלי בו נדרש שינוע מזון למקומות רחוקים וכתוצאה מכך פליטה רבה יותר של גזים אלו.
השפעות תעשיית המזון > אריזה

אריזות מזון מפלסטיק נפוצות בשימוש כבר שנים רבות ואלו עשויות מפולימרים מבוססי נפט כמו פוליפרופילן, פוליאסטר, פוליאתילן ופוליסטירן. כמות אריזות הפלסטיק המיוצרות גדל פי 20 משנת 1964 ומהווה חלק נכבד מתעשיית הפלסטיק. ייצור פלסטיק מבוסס נפט גורם לפליטת גזי חממה (בעיקר פחמן דו-חמצני), והשלכתו (כאשר אינה מנוהלת היטב) גורמת לזיהום אדמות, מקורות מים ואוקיינוסים.
קיימת מגמה לייצור אריזות בנות-קיימא שניתנות למחזור או מתכלות, ואינן מבוססות על מקורות נפט. הצפי הוא שאריזות מזון ידידותיות לסביבה יהוו בעתיד חלק משמעותי יותר בתעשייה, אך עדיין לא ידועה האיכות של אריזות המתכלות בהשוואה לפלסטיק הסינתטי הנפוץ כיום.
השפעות תעשיית המזון > בזבוז מזון

כמות גדולה של מזון מבוזבזת ברחבי העולם. פסולת המזון העיקרית היא תוצר של תעשיית הפירות והירקות, שמן צמחי, מוצרי חלב, בשר ופירות ים. במעצמות הכלכליות הגדולות כמו ארצות הברית, אנגליה ויפן - 30-40% מהמזון הנקנה מושלך לפסולת באריזתו המקורית. הפסולת מתקבלת בכל שלב של תהליך הייצור - איבודים חקלאיים, איבודים בתהליך ייצור המזון, האריזה וגם אצל הצרכן הסופי. כמות הפסולת בתעשיית המזון מהווה בעיה גלובלית משמעותית שמשפיעה על הכלכלה, הסביבה והביטחון של מערכות המזון. ייצור מוגבר של פסולת והשלכתה לקרקע גורם לזיהום ולייצור של גזי חממה כמו מתאן.
בהתייחסות לבעיות אלו, האיגוד האירופי ייצר קווים מנחים להתנהלות במגמת "אפס-פסולת" (Zero-waste), והפתרונות המוצעים לצמצום פסולת בתוכנית זו (ברמת חשיבות יורדת) הם:
שיפור התכנון במשאבים ושימוש רב פעמי במוצרים
מיחזור
שימוש באנרגיה מתחדשת וחיסכון בדלקים מאובנים
השלכה לאתר פסולת תהווה את המוצא האחרון לטיפול בפסולת
מדיניות לקיום מערכת בת-קיימא

ישנן יוזמות למדיניות מזון בר-קיימא שמרוכזות תחת הנציבות האירופית בתוכנית שנקראת "The European Green Deal".
תוכנית זו מקדמת שינוי משמעותי של כל שרשרת הייצור והאספקה, ותכנון של מערכת מזון ידידותית לסביבה, בריאה והוגנת. קווי המדיניות מסבירים כיצד:
להבטיח תהליך ייצור בר-קיימא
לעודד עיבוד מזון, קמעונאות, אירוח והגשת מזון בר-קיימא
לקדם צריכה של מזון בר-קיימא ולאפשר מעבר לדיאטה בריאה ובת-קיימא
להפחית בזבוז מזון
סימון מזון בר-קיימא ותקנים בישראל ובעולם

הוועדה האירופאית דנה בתוכנית עבודה אקולוגית עבור השנים 2016–2019. בתוכנית מוצעות דרכים בהן ניתן ליישם אמצעי חקיקה, אשר מביאים לידיי ביטוי את מטרותיה של הוועדה בנושא האנרגיה והאקלים. התוכנית כוללת 28 רגולציות אקולוגיות ו-16 בנושא האנרגיה, אשר מבטיחות חיסכון אנרגטי.
ראו גם

קיימות
הצלת מזון
פרמקלצ'ר
טביעת רגל פחמנית
טביעת רגל אקולוגית
הערות שוליים

↑  לפי האקדמיה ללשון העברית הצורה קְיָמָא נחשבת משובשת
1 2 3 4 5  Ana C. Mendes, Gitte Alsing Pedersen, Perspectives on sustainable food packaging:– is bio-based plastics a solution?, Trends in Food Science & Technology 112, 2021-06, עמ' 839–846 doi: 10.1016/j.tifs.2021.03.049
↑  Alison Blay-Palmer, Imagining Sustainable Food Systems, Routledge, 2016-05-13, עמ' 3–16, ISBN 978-1-315-58790-5
↑  Massimo Valeri, Social Responsibility and Sport: The Political Initiatives, Cham: Springer International Publishing, 2018-08-01, עמ' 113–147, ISBN 978-3-319-97648-8
↑  Alexander N. Chumakov, Ivan I. Mazour, William C. Gay, Mikhail Gorbachev, Global Studies Encyclopedic Dictionary, BRILL, 2014-01-01, ISBN 978-94-012-1097-3
↑  מין העשוי ללמד על בריאות הסביבה של מערכת אקולוגית
↑  Ronald C. Estoque, Makoto Ooba, Takuya Togawa, Yasuaki Hijioka, Monitoring global land-use efficiency in the context of the UN 2030 Agenda for Sustainable Development, Habitat International 115, 2021-09, עמ' 102403 doi: 10.1016/j.habitatint.2021.102403
1 2  Maria R. Kosseva, Recovery of Commodities from Food Wastes Using Solid-State Fermentation, Elsevier, 2013, עמ' 77–102
1 2 3  Herrero M, Innovation can accelerate the transition towards a sustainable food system, Nature Food
1 2  Lins M, Food Waste on Foodservice: An Overview through the Perspective of Sustainable Dimensions, foods 10
1 2  Davy Vanham, Adrian Leip, Sustainable food system policies need to address environmental pressures and impacts: The example of water use and water stress, Science of The Total Environment 730, 2020-08, עמ' 139151 doi: 10.1016/j.scitotenv.2020.139151
↑  Eric Dumbaugh, A Review of “Sustainable Transportation: Problems and Solutions”, Journal of the American Planning Association 77, 2010-12-28, עמ' 92–93 doi: 10.1080/01944363.2011.532055
↑  ראו למשל חקלאות עירונית
↑  EUROPEAN COMMISSION, COMMUNICATION FROM THE COMMISSION Ecodesign Working Plan 2016-2019, EUROPEAN COMMISSION
משוואת דרסי-ויסבך

משוואת דרסי-ויסבך (באנגלית :Darcy–Weisbach equation) משמשת בהידרודינמיקה לכמת את מפל העומד (Head Loss), או מפל הלחץ (Pressure Loss) בצינור, כתוצאה מחיכוך בדפנות, עבור מהירות ממוצעת של הזורם בצינור. משוואה זו נקראת על שמם של אנרי דרסי (Henry Darcy) ויוליוס ויסבך (Julius Weisbach). משוואת דרסי-ויסבך מכילה מקדם חיכוך אל-ממדי, לו קוראים מקדם החיכוך של דרסי (Darcy Friction Factor), ובנוסף ידוע גם כפקטור חיכוך דרסי-ויסבך (Darcy-Weisbach friction factor), או מקדם חיכוך מודי (Moody Friction Factor). בנוסף למקדם זה קוראים לפעמים ה-Blasius Friction Factor. אין להתבלבל בין מקדם דרסי למקדם חיכוך של פאנינג (Fanning friction factor), שהוא רבע מערכו של מקדם דרסי.