stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שביל גולני
הערות שוליים

↑  שביל גולני, באתר עמותת גולני
↑  מקטע מספר 1: מאנדרטת החרמון ועד סמוך לנבי איליא, באתר עמותת גולני
↑  מקטע מספר 2: מסמוך לנבי איליה ועד לכניסה לתל פאחר, באתר עמותת גולני
↑  יאיר קראוס, בדרך הטבע: מסע בשביל הפופולרי במדינה, מקור ראשון, 12 באוקטובר 2018
↑   משה גלעד, מדוע צריך שביל באורך 1,200 ק״מ המוקדש לחטיבת גולני?, באתר הארץ, 11 בפברואר 2018
↑   משה גלעד, אובדן דרך? איך הפך סימון שבילי הטיולים בישראל לעניין פוליטי וסקטוריאלי, באתר הארץ, 27 במאי 2017
↑   סימון שבילים - שאלות ותשובות - מטיילים בארץ, סרטון  באתר יוטיוב
↑    סמדר שיר, גולני על המפה, באתר "ידיעות אחרונות", 3 במרץ 2018
↑  שלושה נוספים סומנו באופן עצמאי, והם שביל הבנים הדרוזיים, שביל הר הנגב ושביל הסנהדרין - הראשון לא בדעת הוועדה, השני בהסכמתה אך בביצוע של מועצה אזורית רמת הנגב והשלישי גם כן בהסכמתה ובביצוע של רשות העתיקות
| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
טקס חניכת השביל, בנוכחותם של יריב לוין וגדי איזנקוט
סימון שביל גולני
סימון שביל גולני
חלולים

"חלולים" הוא שם אלבומו השישי של הזמר אביב גפן.
האלבום יצא במרץ 1998 והוא מכיל 12 שירים, רובם פוליטיים ומחאתיים. אופי האלבום שונה ממרבית אלבומיו של גפן, והוא כמעט אינו מכיל בלדות.
את האלבום הפיק גפן יחד עם משה לוי בייעוצו האומנותי של ברי סחרוף, שגם ניגן באלבום.
יציאת האלבום לוותה בשלטי חוצות ענקיים שעליהם המשפט "בוקר טוב איראן", כשם אחד השירים באלבום. בשל האופי הקיצוני והשונה של גפן ב"חלולים", התקבל האלבום בביקורות מעורבות ונחשב לכישלון מסחרי "מכוון" באופן יחסי לאלבומיו הקודמים. בין שירי האלבום בלטו, שיר הנושא, "סופרסטאר", אשר צולם לו קליפ פרובקטיבי בהשתתפותה של השחקנית אורלי ויינרמן אשר מעביר ביקורת חריפה על תעשיית המוזיקה בישראל ומחוצה לה ועל ניהולה, ו"בום בום".
עטיפת האלבום היא צילום רנטגן של גפן ואשתו באותה העת אילנה ברקוביץ'.
רשימת רצועות

המלחמה הבאה (3:19)
בוקר טוב איראן (3:00)
חלולים (2:26)
בום בום (3:33)
תבלע את הכדור (2:32)
עליסה (1:55)
חלומות גדולים (3:43)
לילה (3:21)
מתים משעמום (2:48)
תצא מהמחשב (3:37)
סופרסטאר (2:42)
חדר קטן (2:08)
הערות שוליים

1 2 3 4  ניר יהב‏, "שרתי עם דמעות בעיניים": אביב גפן מדבר על האלבום שבחר להכשיל, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2018
| אביב גפן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | זה רק אור הירח (1992) • עכשיו מעונן (1993) • אביב גפן III‏ (1994) • שומקום (1995) • המכתב (1996) • חלולים (1998) • לילות לבנים (1999) • יומן מסע (2000) • ממנטו מורי (2002) • עם הזמן (2006) • Aviv Geffen‏ (2009) • פסיפס (2012) • סדקים (2014) • היסטוריה של תאונות (2025) |  |
| אלבומי הופעה | Live‏ (2008) • עכשיו מעונן (2011) |  |
| אלבומי אוסף | ירח מלא – האוסף (1997) • רק שירי אהבה (2007) |  |
| סינגלים שלא נכללו באלבומים | רוקנרול (1999) • הילד של כולנו (2008) • אור קטן בלב (2009) |  |
| אלבומים עם בלאקפילד | Blackfield‏ (2004) • Blackfield II‏ (2007) • Welcome to My DNA‏ (2011) • Blackfield IV‏ (2013) • Blackfield V ‏(2017) • For the Music ‏ (2020) |  |
| מופעים | נשף רוק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 637897ba-8eda-486c-b165-751aa5b321f5
גדודי עז א-דין אל-קסאם

| --- | --- |
סמלו של ארגון עז א-דין אל-קסאם. בחלק העליון מצוטט קטע מפסוק 17 מסורת אל-אנפאל בקוראן: "לא אתם הרגתם אותם, כי אם אלוהים הרגם"סמלו של ארגון עז א-דין אל-קסאם. בחלק העליון מצוטט קטע מפסוק 17 מסורת אל-אנפאל בקוראן: "לא אתם הרגתם אותם, כי אם אלוהים הרגם"

 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 אידאולוגיה:  לאומנות פלסטינית אסלאמיזם סוני פונדמנטליזם אסלאמי אנטי-ציונות אנטישמיות
 קבוצות אתניות:  פלסטינים
 מייסדים:  סלאח שחאדה  עימאד עקל  מחמוד אל-מבחוח  עבאס אל-סייד  יחיא עיאש 
 מנהיגים:  עימאד עקל (נהרג) סלאח שחאדה (נהרג) מוחמד דף (נהרג) אחמד ג'עברי (נהרג) מרואן עיסא (נהרג) מוחמד סינוואר
 מטה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית, עזה   קטר (מדינה) קטר, דוחה
 אזורי פעילות:  הרשות הפלסטינית, ישראל
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 חברים:  30,000 ו-7,000 אנשי עתודה (לפני מלחמת חרבות ברזל)
 חלק מ:   חמאס
 בעלי ברית:  איראן איראן  חזבאללה חזבאללה  קטר (מדינה) קטר   קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית  האחים המוסלמים
 מתנגדים:  ישראל ישראל ארצות הברית ארצות הברית בריטניה בריטניה  האיחוד האירופי האיחוד האירופי אוסטרליה אוסטרליה ניו זילנד ניו זילנד מצרים מצרים קנדה קנדה
 קרבות:  מבצע קשת בענן, מבצע ימי תשובה, מבצע גשם ראשון, מבצע גשמי קיץ, מבצע חורף חם, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, מבצע פירות טרופיים, מבצע חגורה שחורה, מבצע גן סגור, מבצע שומר החומות, טבח שבעה באוקטובר, מלחמת חרבות ברזל
 www.alqassam.ps
 
גדודי עז א-דין אל-קסאם (בערבית: كتائب الشهيد عز الدين القسام, תעתיק מדויק: כתאא'ב אלשהיד עז אלדין אלקסאם) הם הזרוע הצבאית של ארגון הטרור האסלאמיסטי-סוני הפלסטיני חמאס. הארגון ידוע בפיגועי ההתאבדות שיזם באינתיפאדה השנייה, ברקטות שפעיליו משגרים לעבר יישובים ישראליים, ובטבח שבעה באוקטובר שאותה הוביל. זהו הארגון הצבאי הגדול והחמוש ביותר ברצועת עזה. נכון ל-2019 היו לארגון כ-30,000 פעילים, כ-7,000 אנשי עתודה וכ-15,000 רקטות.
בהיותו הזרוע הצבאית של הארגון, הארגון מיועד להוביל מתקפות טרור, פיגועים, ולחימת גרילה יחד עם ארגוני טרור אחרים בשעת מלחמה בשטח רצועת עזה וכנגד כוחות צה"ל.
גדודי אל-קסאם נכללו באופן מפורש ברשימות ארגוני הטרור של האיחוד האירופי, אוסטרליה, ניו זילנד, מצרים, ובריטניה. ארגון האם של הגדודים, חמאס, נכלל ברשימות ארגוני הטרור של ארצות הברית וקנדה. מפקד הארגון לשעבר, מוחמד דף, הוכרז כטרוריסט עולמי באופן רשמי על ידי ארצות הברית.
שם הארגון

שם הזרוע מורכב מהמילים הערביות עז (תמיכה, דבקות או גאווה) א-דין (דת) אל-קסאם (מחיצה או שבירה). כמו כן, הארגון קרוי על שם השייח' עז א-דין אל-קסאם, אבי ההתנגדות הפלסטינית, שנהרג באזור ג'נין ב־1935 בידי הבריטים.
תאים חמושים של הארגון כינו את עצמם בשמות מחבלים, כגון "הסטודנטים של עיאש", "הסטודנטים של המהנדס" או "חוליות יחיא עיאש", לזכרו של המחבל יחיא עיאש ("המהנדס"), שנהרג על ידי זרועות הביטחון של ישראל בשנת 1996.
אידאולוגיה

אידאולוגית הארגון מבוססת על שלושה עקרונות עיקריים:
עקרון הסוּמוּד (صمود): היצמדות עיקשת לקרקע עליה נולדו הפליטים הפלסטינים, בין אם זו בשטחי הרשות הפלסטינית או בשטחי מדינת ישראל.
עקרון הסַבְּר (صبر): אורך רוח וסבלנות לנהל את המאבק ככל שיידרש במשך דורות.
עקרון השורא (شورى): התייעצות או התוועדות בין ראשי הארגון לצורך קבלת החלטות וגיבוש מדיניות.
מטרת הארגון, על פי האתר הרשמי, היא "לשחרר את כל פלסטין מהכיבוש הציוני שגזל אותה בכוח מאז 1948, ולהשיג את הזכויות של הפלסטינים שנגזלו על ידי הכיבוש".
היסטוריה > הקמת הארגון

בשנת 1984 השייח' אחמד יאסין, הד"ר איבראהים מקאדמה, השייח' סלאח שחאדה ואחרים החלו להיערך להקמת ארגון חמוש להתנגדות למדינת ישראל. מאמציהם התרכזו בהשגת כלי נשק לפעילויות הטרור בעתיד. בשל כך חברי הקבוצה נעצרו ואמצעי הלחימה הוחרמו. באותו הזמן הקבוצה עדיין לא נקראה "חמאס" או "גדודי עז א-דין אל-קסאם".
בשנת 1986 הקים השייח' שחאדה רשת של תאי טרור בשם "אל-פלסטיניין אל-מוג'אהדין" (לוחמי הקודש הפלסטינים). הרשת התמקדה בפיגועים נגד מדינת ישראל ובטיפול במשתפי פעולה לראייתם מקרב המחנה הפלסטיני. הרשת המשיכה לעבוד עד 1989; פעולותיהם המפורסמות ביותר היו חטיפתם של שני חיילי צה"ל אילן סעדון ואבי סספורטס בשנת 1989 - פעולה שגרמה לגל מעצרים נרחב ברצועה של מאות מאנשי הארגון.
חמאס, שהוקם באופן רשמי ב-14 בדצמבר 1987, עם פריצת האינתיפאדה הראשונה, יצר רשתות טרור דומות אחרות, כגון "גדודי עבדאללה עזאם" ו"מג'ד", אשר תפקידן היה איתור משת"פים. באמצע שנת 1991 נודעו גדודי עז א-דין אל-קסאם כזרוע הצבאית של חמאס.
היסטוריה > פעולות מוקדמות

בשנת 1992 ביצעו פעילים מהזרוע את חטיפת נסים טולדנו ורציחתו, מה שגרם לגירוש של 415 פעילי חמאס וג'יהאד אסלאמי ללבנון, על ידי ישראל, לתקופה של מספר שנים.
בשנים 1994–1995, בתקופת חתימת הסכמי אוסלו, היה הארגון מזוהה עם ההתנגדות לתהליך. מבין הפעולות שבוצעו על ידיו בתקופה זו ניתן למנות למשל את הפיגוע בקו 5, פיגוע מכונית התופת בעפולה, הפיגוע בתחנה המרכזית של חדרה, וחטיפת נחשון וקסמן. לאחר ההתנקשות ביחיא עיאש ב-1996, ביצע הארגון עוד גל פיגועים משמעותי כתגובה (לדוגמה הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים).
היסטוריה > האינתיפאדה השנייה

בתקופת האינתיפאדה השנייה, היה הארגון מהמובילים המרכזיים בביצוע פיגועים בישראל, כאשר מבין הפיגועים הבולטים בהם השתתפו אנשיו משטחי יהודה ושומרון ניתן למנות את הפיגוע במסעדת סבארו, הפיגוע בדולפינריום, ואת הפיגוע במלון פארק.
ב-26 באוקטובר 2001 ירה הארגון בפעם הראשונה רקטה על ישראל, "קסאם 1", לעבר שדרות, ולקח אחריות על כך. בשנת 2002 הופיעה גרסה חדשה יותר של הרקטה, "קסאם 2", עם טווח של 9–12 ק"מ.
על-פי נתונים שפרסמה מערכת הביטחון לאחר מותו של יאסין, בשלוש וחצי שנותיה של האינתיפאדה השנייה ביצע חמאס 425 פיגועים, שבהם נהרגו 377 ישראלים ונפצעו 2,076 אנשים.
היסטוריה > לאחר האינתיפאדה השנייה

במאי 2004 פתחה ישראל במבצע קשת בענן בעקבות רצח טלי, מרב, הילה, רוני והדר חטואל והסתיים בהריגת 40 לוחמי הארגון.
בספטמבר 2004 פתחה ישראל במבצע ימי תשובה בעקבות מותם של ילד קטן ופעוטה בשדרות מרקטת קסאם. המבצע הסתיים בהרג 87 מחבלים.
היסטוריה > לאחר תוכנית ההתנתקות

בעקבות תוכנית ההתנתקות ב-2005 הכריז חמאס על הקמת "הצבא העממי" או ה"מוראביטון" ברצועת עזה. ה"מוראביטון" אמור לפעול בדומה למיליציות של חזבאללה ולמעשה להפוך את הרצועה לשטח הנמצא בפועל בשליטתה של חמאס. ה"מוראביטון" לא נועד רק נגד ישראל, אלא גם כדי להרתיע את הרשות הפלסטינית מנקיטת פעולות נגד חמאס.
בספטמבר 2005, ביצעו פעילים מהארגון את חטיפת ששון נוריאל ורציחתו. באותו חודש פתחה ישראל במבצע גשם ראשון, בעקבות ירי של קסאמים על שדרות. המבצע, שהסתיים עם כ-10 מחבלים הרוגים, היה המבצע הצבאי הראשון ברצועת עזה מאז ההתנתקות.
במהלך שנת 2006, לאחר ניצחונה של חמאס בבחירות והקמת הממשלה בראשותו של אסמאעיל הנייה, הכריזה התנועה על הקמת כוח מבצעי ברחבי רצועת עזה. הדבר גרר את עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה, וכך בהדרגתיות (ובכוח) נטל חמאס את האחריות הביטחונית בעזה מידי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים הרשמיים, המזוהים עם תנועת פת"ח.
בנובמבר 2006 ישראל פתחה במבצע גשמי קיץ בעקבות הרג שני חיילי צה"ל וחטיפת גלעד שליט. המבצע הסתיים עם הרג 270 מחבלי הארגון.
בפברואר 2008 ישראל פתחה במבצע חורף חם שהחל ברצח אזרח ישראל במכללת ספיר והסתיים עם 112 מחבלים הרוגים.
בשלהי שנת 2008 ישראל פתחה במבצע עופרת יצוקה בעקבות ירי לעבר ישראל, מבצע שהסתיים עם 871 מחבלים הרוגים.
בשנת 2012 ישראל פתחה במבצע עמוד ענן עם חיסול מפקד הארגון בפועל, אחמד ג'עברי, מבצע שהסתיים עם 155 מחבלים הרוגים.
בשנת 2014 פעילי הארגון ביהודה ושומרון רצחו את שלושת הנערים איל יפרח, גיל-עד שער ונפתלי פרנקל. במקביל, החל ירי רקטי כבד על ישראל מרצועת עזה. בעקבות זאת צה"ל פתח במבצע צוק איתן שהסתיים עם 1,408 מחבלים הרוגים.
בשנת 2018 הארגון הוביל את העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה. במהלך העימותים אלף רקטות שוּגְרוּ מרצועת עזה לעבר ישראל. בתגובה צה"ל בִּיצַע 865 תְקיפות ברצועה, רובן נגד חמאס, והושמדו 15 מנהרות של גדודי עז א-דין אל-קסאם.
בשנת 2021 ישראל פתחה במבצע שומר החומות, בעקבות המהומות בישראל באותה שנה. המבצע הסתיים עם כ-225 מחבלים הרוגים.
היסטוריה > לאחר תוכנית ההתנתקות > מלחמת חרבות ברזל

ב-7 באוקטובר 2023 פתח חמאס במבצע "מבול אל-אקצא" – מתקפת פתע על ישראל – שבמסגרתו חדרו כ-3,000 מחבלים ליישובי עוטף עזה, טבחו ביותר מ-1,200 ישראלים ואזרחים ממדינות אחרות, פצעו יותר מ-2,500, חטפו כ-250 אזרחים וחיילים לרצועת עזה, וביצעו מעשי אונס ועינויים. בתגובה יצאה ישראל למלחמת חרבות ברזל, שכללה הפצצה נרחבת ברצועת עזה, ובהמשך תמרון קרקעי במסגרתו נכבשו חלקים גדולים מרצועת עזה בידי צה"ל. בנוסף הרגה ישראל רבים מבחרי הארגון, לרבות מוחמד דף ומרואן עיסא.
מבנה

בשנת 2005 מנה הארגון פחות מ-15,000 פעילים. לפי מרכז המידע למודיעין וטרור, בשנים 2008–2012 מנה הארגון כ-15,000 מחבלים חמושים, ובשנים 2014–2016 עלה המספר לכ-20,000 או 30,000. עד 2019 התעצם לכ-30,000 פעילים ועוד 7,000 אנשי עתודה, ולפי דיווחים והערכות אחרות, לרשותו היו כ-40,000 פעילים בשנים 2021-2023.
מבנה הארגון הוא כשל צבא. הוא מחולק לחמש חטיבות גרעיניות, בהתאם לערים המרכיבות את הרצועה: עזה, ח'אן יונס, צפון הרצועה, מחנות המרכז ורפיח. כל חטיבה מורכבת ממספר גדודים, וכל גדוד מורכב ממספר פלוגות כגון פלוגת נוח'בה, פלוגת חיל רגלים, קומנדו ימי, וכו'. כמו כן הפלוגות מחולקות למחלקות וחוליות. בעבר הגדודים היו מאורגנים בתצורה של 6 חטיבות מרחביות במקום 5.
הגדודים בזרוע קרויים בפי הפעילים עצמם לעיתים על שמות מפקדים שנהרגו על ידי ישראל לאורך ההיסטוריה, למשל "הגדוד על שם עימאד עקל" (האחראי על אחת מגזרות ג'באליה), או בשמות אחרים, אך הם אחראיים על גזרה גאוגרפית מתוחמת ברצועה.
נוסף לכך לארגון ישנן יחידות מטה כגון המודיעין הצבאי, הייצור, ההסברה, התקשורת וכו'.
לוחמי הארגון מתפקדים כחיילים ועוברים הכשרה צבאית בנושאים שונים (מטענים, נ"ט, וכו'), באופן מקומי ברצועה או באיראן (כשהדבר מתאפשר). רבים מהם מגויסים במסגרת פעילותם בגוש האסלאמי בבתי הספר של אונר"א ובאוניברסיטאות, ובמסגדים, וכחלק מפעילות הדעוה.
מבנה > חטיבות מרחביות > חטיבת צפון הרצועה

חטיבת צפון הרצועה היא החטיבה השנייה בגודלה בארגון הטרור חמאס, וערב מלחמת חרבות ברזל מנתה כ-5,500 מחבלים.
עד למלחמת חרבות ברזל עמדו בראשה אחמד ע'נדור וסגנו ואאל רג'ב. לפני כן, סגן מפקד החטיבה היה איימן מנסור, שנהרג בסכסוך משפחות ביוני 2023 ותפקד גם כמג"ד.
גדוד בית לאהיא. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו נסים אבו עג'ינה. בעבר פיקד עליו גם אחמד חמודה (שנהרג במלחמת חרבות ברזל).
גדוד בית חאנון. מפקד עליו חוסיין פיאד (פיאצ').
גדוד מערב ג'באליה.
גדוד מזרח ג'באליה.
גדוד מרכז ג'באליה. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו אבראהים ביארי
גדוד כפר ג'באליה
מבנה > חטיבות מרחביות > חטיבת העיר עזה

חטיבת עזה היא החטיבה הגדולה בארגון הטרור חמאס, ובעבר הייתה מחולקת לחטיבת צפון העיר עזה ודרום העיר עזה. ערב מלחמת חרבות ברזל מנתה כ-9,000 מחבלים.
מאז 2021 בראש החטיבה עומדים מפקד החטיבה עז א-דין אל-חדאד וסגנו אחמד שמאלי. מ-2017 ועד למבצע שומר החומות ב-2021 פיקד עליה באסם עיסא. כמו כן בעבר פיקד עליה גם ראא'ד סעד.
גדוד שג'אעייה. מ-2010 ועד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ויסאם פרחאת. במהלך המלחמה נהרג גם מחליפו עימאד קריקע. ערב המערכה מנה כ-1,200 מחבלים. לפני כן, החל משנת 2009 פיקד על הגדוד לזמן קצר גם וליד שמאלי (שנהרג במבצע שומר החומות).
גדוד שאטי. מאז 2014 מפקד עליו היית'ם חוואג'רי.
גדוד צברא תל אל-הווא. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו מוסטפא דלול. במהלך המלחמה נהרג גם מחליפו אוסאמה אבו נאמוס.
גדוד זייתון. מפקד עליו עימאד אסלים. כמו כן, בזמן מבצע שומר החומות ב-2021 פיקד עליו יוסף עבד אל-והאב, ועד ל-2016 פיקד עליו מחמוד אשתווי (שהוצא להורג על ידי חמאס).
גדוד אל-פורקאן (שיח' רדואן). מ-2020 ועד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ג'אבר חסן עזיז. בזמן מבצע צוק איתן וכן במבצע שומר החומות פיקד עליו ח'אלד מנאעמה.
גדוד דרג'-תופאח. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ראפת עבאס. לפני כן, עד ל-2008 פיקד עליו אשרף מושתהא, אז נהרג בתקרית בעזה.
מבנה > חטיבות מרחביות > חטיבת מחנות המרכז

חטיבת מחנות המרכז אחראית על מרחב מחנות הפליטים שבמרכז רצועת עזה.
עד למלחמת חרבות ברזל פיקד על החטיבה איימן נופל. בעבר פיקד עליה גם ע'אזי אבו טמאעה (למשל החל מתקופת היעדרו של נופל בין 2008 ל-2011, וכן במבצע שומר החומות. נהרג במלחמת חרבות ברזל ביחד עם מרואן עיסא).
גדוד דיר אל-בלח. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ואיל עספה.
גדוד אל-בורייג'. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו איאד טיב. ערב המערכה מנה כ-1,000 מחבלים.
גדוד נוסייראת. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו אסמאעיל סראג'.
גדוד מע'אזי.
מבנה > חטיבות מרחביות > חטיבת ח'אן יונס

חטיבת ח'אן יונס אחראית על מרחב העיר ח'אן יונס ועל סביבותיו, בדרום הרצועה.
מאז 2016 ועד למלחמת חרבות ברזל פיקד על החטיבה ראפע סאלמה (שנהרג במהלך ההתנקשות במוחמד דף). לפני כן, פיקד עליה מוחמד סינוואר.
גדוד מזרח ח'אן יונס. מפקד עליו אוסאמה טבש[דרושה הבהרה]. עד ל-2018 סגן מפקד הגדוד היה נור בראכה (נהרג בפעולת צה"ל בח'אן יונס בנובמבר 2018).
גדוד מערב ח'אן יונס. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו מדחת מובאשר.
גדוד דרום ח'אן יונס. מפקד עליו מהדי כוארע. לפני כן, בזמן מבצע שומר החומות פיקד עליו גם אבראהים כוארע.
גדוד צפון ח'אן יונס (אזור אל-קרארה). עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו תייסיר מובאשר. לפני כן, פיקד על הגדוד גם ראפע סלאמה.
מבנה > חטיבות מרחביות > חטיבת רפיח

חטיבת רפיח בנויה מאלפי מחבלים חמושים, אך נחשבת לקטנה וחלשה יותר ביחס לחטיבות חמאס האחרות.
מאז 2014 מפקד על החטיבה מוחמד שבאנה. עד למבצע צוק איתן ב-2014 פיקד עליה ראאד אל-עטאר.
גדוד דרום רפיח (מחנה הפליטים יבנא)
גדוד מזרח רפיח. מפקד עליו "אבו אחמד" אל-בוואב.
גדוד מערב רפיח (מחנה הפליטים תל א-סולטאן). מאז 2017 ועד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו מחמוד חמדאן.
גדוד צפון רפיח (מחנה הפליטים א-שאבורה)
מבנה > הזרוע היבשתית "הנוח'בה"

חלק מפלוגות הזרוע משתייכות ליחידת עילית הנקראת א-נוח'בה (בערבית: النخبة – "המובחרת") ובה כ-5,000 לוחמים נכון לשנת 2016. מטרת היחידה לבצע תקיפות בשטח ישראל אך היא מתאמנת גם בפעולות הגנה בשטח הרצועה. הם מתמקדים בחדירה לשטח ישראל, בהסתערות על מוצבים וסיורים, בהרג חיילים ובהשמדת אמצעי לחימה. כמו כן הם מתאמנים על נסיגה דרך המנהרות עם שבויים או עם גופות חיילים, כדי שישמשו קלפי מיקוח לשחרור אסירים ביטחוניים. לוחמיה מתאמנים באינטנסיביות והם מצוידים באמצעי לחימה מתקדמים ומדויקים.
אנשי הנוח'בה מתמחים בקרבות גרילה, בירי נ"ט מתקדם, בצליפה, בניווט, בחבלה, בהסוואה, בלחימה במנהרות ובמבצעים מיוחדים. הם נחשבים כנשק יום הדין של חמאס בביצוע פיגועים מורכבים. היחידה מחולקת לפלוגות ולכיתות, והן מפוזרות בין הגדודים השונים, המוצבים לפי חלוקה גאוגרפית. רמת המידור של היחידה היא מהגבוהות שיש בארגון.
מבנה > הזרוע היבשתית "הנוח'בה" > היסטוריה

במהלך מבצע צוק איתן, ניסו מחבלים מהיחידה לחדור לשטח ישראל באמצעות מנהרות חוצות גבול. במהלך המבצע נהרגו 11 חיילים ישראלים בשלושה מקרי חדירה לשטח ישראל, בהם החדירה למוצב נחל עוז.
יחידת הנוח'בה הובילה ב־7 באוקטובר 2023 את טבח שבעה באוקטובר, במהלכה השתלטו אנשיה על מוצבי צה"ל בעוטף עזה, רצחו, חטפו, עינו ואנסו ישראלים רבים, בהם זקנים, נשים, תינוקות וילדים. בבלימת הפלישה הרגו כוחות צה"ל למעלה מ־1,600 מהמחבלים. במהלך מלחמת חרבות ברזל שפרצה לאחר מכן, צה"ל פגע ברבים ממפקדי כוחות הנח'בה.
מבנה > הקומנדו הימי

הקומנדו הימי של הזרוע משמש לביצוע פעולות מורכבות בשטח ישראל דרך הים. בשונה מהנוח'בה, הקומנדו הימי מיועד לבצע פעולות נגד כלי שיט ישראליים, נכסים אסטרטגיים כגון אסדות גז ונמלים ולחדור לשטח ישראל באמצעות החפה או צלילה על מנת לתקוף יעד יבשתי. היחידה נחשפה באופן רשמי במרץ 2014, אולם היא הוקמה כמה שנים לפני כן.
בשנת 2018 הוערך כי הקומנדו הימי מונה לפחות כ-1,500 פעילים.
על פי המידע של מספן המודיעין בחיל הים הישראלי, הקומנדו הימי מצויד בעשרות ערכות צלילה מהמתקדמות בעולם ובעלות יכולת צלילה בעומק, של עד ארבע שעות. בנוסף, הלוחמים מצוידים בשעוני מחשב צלילה מתקדמים ואף בסקוטרים תת-ימיים, המגדילים את מרחק הצלילה ואת מהירותה כדי שהצוללן לא יתעייף לפני הלחימה על החוף. הקומנדו הימי של חמאס מקפיד על מידור מבצעי. לוחמי היחידה עוברים אימונים קשים ונמרצים, הכוללים צלילה מבצעית תוך נשיאת אמצעי לחימה רבים, חבלה ימית, הפעלת כלי שיט (כדוגמת סירות ואופנועי ים) לתקיפה, לוחמה אמפיבית, לוחמת חי"ר ושימוש במגוון רחב של כלי נשק.
מבנה > הקומנדו הימי > היסטוריה

ביום הראשון של מבצע צוק איתן, ב-8 ביולי 2014, חדרה חוליית מחבלים מהיחידה לחוף זיקים וחבריה נהרגו על ידי כוחות צה"ל. עם זאת, לאחר כ־40 דקות של שהייה על החוף אחד מהם הצליח להצמיד מטען חבלה לטנק ולפוצץ אותו, אך לא היו נפגעים.
לאחר מבצע צוק איתן חמאס השקיע רבות בקידום הקומנדו הימי. באמצעות המימד התת-ימי, חמאס תכנן לבצע פיגועים בעומק האסטרטגי של ישראל. כך למשל לשגר טילי נ"ט מקרוב לעבר ארובות תחנת הכוח רוטנברג שבדרום אשקלון. על ידי כך ישיג "תמונת ניצחון". אפשרות נוספת היא צלילה למרחב שבין אשקלון לאשדוד ושיגור טילים מהקרקע לעבר אונייות סוחר העוגנות בנמל אשדוד. זאת כדי לשתק את הסחר הימי של ישראל בתקופת הלחימה. באוגוסט 2016 נחשף מעגן שנבנה עבור היחידה הימית של חמאס, הכולל מגדל פיקוח ותצפית.
במבצע שומר החומות נחשף כי הקומנדו הימי מחזיק בצוללות בלתי מאוישות היכולות לשאת 50 קילוגרם של חומר נפץ.
בטבח שבעה באוקטובר יצאו 9 סירות של הקומנדו הימי של חמאס לכיוון ישראל, 7 מהן יורטו בים התיכון ו-2 נוספות המשיכו לחוף זיקים וביצעו בו טבח בו נרצחו 19 נופשים ישראלים.
מבנה > הזרוע האווירית

נוסף ליכולות היבשתיות והימיות, הארגון מחזיק אוסף של כטב"מים וכלי טיס נוספים. כלי הטיס של הארגון בעלי יכולת צילום, ולעיתים בעלי יכולת הטלה. המזל"טים בעלי יכולת טיסה למרחקים ארוכים ומסוגלים להגיע צפונה לגוש דן. על פי הערכה, ב-2023 בידי אנשיו מאות בודדות של מל"טים, טיסנים ורחפנים. קיים חשש שהמזל"טים יישאו חומר נפץ באופן מאולתר וישמשו כמזל"טי נפץ "מתאבדים", אם כי פוטנציאל הנזק שלהם קטן משל רקטות.
בנוסף לכלי הטיס, חמאס מפעיל גם אמצעים אחרים, כמו מצנחי רחיפה, בהם השתמש למשל בטבח שבעה באוקטובר. בשנת 2010 מפקד חוליה שנחקר על ידי השב"כ סיפר כי גויס לכוח מיוחד שנשלח למלזיה לצורך אימונים במצנחי רחיפה. עמו יצאו כעשרה פעילים נוספים מגדודים שונים, אשר התאמנו כשבוע בהטסת מצנחי רחיפה, כדי לבצע פיגוע חדירה בישראל. ארבע שנים לאחר מכן זומנו הפעילים לאימון נוסף, הפעם ברצועה.
עד למלחמת חרבות ברזל, אחראי המערך האווירי היה עאצם אבו רכבה. כמו כן, במהלך המלחמה נהרגו בכירים אחרים במערך.
מבנה > הזרוע האווירית > היסטוריה

לאחר השתלטות חמאס על הרצועה ב-2007, החלו בזרוע הצבאית לפתח את מערך כלי הטיס הבלתי מאוישים, על בסיס ידע שנרכש באיראן ובסוריה. אבי התוכנית היה בכיר חמאס עדנאן אל־ע'ול, שנהרג בידי ישראל ב־2004.
חיל האוויר הישראלי תקף במספר מקרים את מחסני המזל"טים של חמאס. כך למשל במבצע עמוד ענן תקף מחסן מזל"טים בשלבי פיתוח מתקדמים, שהיו בעלי יכולות תקיפה מדויקות ויכולות איסוף מודיעין איכותי. במבצע צוק איתן חיל האוויר יירט מזל"ט של הזרוע הצבאית אשר חדר לשטח ישראל. ב־25 ביוני 2015 התרסק מזל"ט בסמוך לגדר המערכת. ב־20 בספטמבר 2016 יורט מזל"ט שטס על קו החוף ברצועה, אף על פי שלא חדר לשטח מדינת ישראל. ב-2016 נורה למוות מוחמד א-זווארי, שהיה מהנדס תעופה בזרוע הצבאית של חמאס.
מבנה > מטה הייצור

יחידת הייצור של הארגון אחראית על הייצור המקומי של חלק גדול מאמצעי הלחימה בהם משתמשים הגדודים, בהם רקטות וטילים (M-75, J-80, עיאש 250, וכו'), נשק נגד טנקים (RPG-7, יאסין, וכו'), מטענים, רימונים, וכן נשק קל. הייצור מתבצע באמצעות עשרות אתרי ייצור המפוזרים ברחבי הרצועה, הכוללים מחרטות, כבשנים, ומערבלים לייצור מנועים וצינורות, סדנאות כימיות לייצור דלקים (למשל בעזרת AP) וחומרי נפץ, מטענים, ועוד. המטה מורכב ממספר מחלקות, ביניהם:
מחלקת פיתוח ופרויקטים, האחרית על פיתוח אמצעי לחימה חדשים ושיפור אמצעי לחימה קיימים. עד למבצע שומר החומות עמד בראשה ג’מאל א-זבדה.
מחלקת מהנדסים, המחזיקה בידע טכני על חילוץ חומרי נפץ, תחזוק אמצעי לחימה קיימים וכו'. עד למבצע שומר החומות עמד בראשה חאזם ח'טיב
מחלקת ציוד תעשייתי ומחלקת ייצור רקטות, האחראיות על תפעול שוטף ותחזוקה של המחרטות ושאר הציוד המקצועי הדרוש לייצור נשק. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד על מחלקת הייצור מחסן אבו זינה. לפני כן, עד למבצע שומר החומות עמד בראשה וליד שמאלי.
מחלקת מכניקה
מחלקת כימיה, העוסקת בייצור חומרי הנעה רקטית (HTPB, AP), דלקים, חומרי נפץ, ועוד.
כחלק מהסגר על רצועת עזה, נאסרת הכנסת חומרים רבים הדרושים להכנת נשק (כגון ברזל, פלדה, אשלגן, אמוניום כלוריד), מה שמאלץ את היחידה להשתמש במקורות מאולתרים לחומרי הגלם ולחומרי הנפץ, למשל משאריות פגזים של ספינות מלחמה בריטיות, מנפלים של פצצות חיל האוויר הישראלי, ומהברחות (דרך מצרים, דרך ישראל או דרך הים).
לאורך השנים הרג צה"ל מספר בכירים במערך ופגע באתרים שלו, למשל במבצע שומר החומות ב-2021 אז צה"ל הרג יותר מ-6 בכירים במערך, בהם חאזם ח'טיב, שהיה גם סגן המערך. במלחמת חרבות ברזל צה"ל איתר והשמיד מספר משמעותי של מחרטות ואתרי ייצור של המערך.
נכון ל-2024 מפקד על המערך ראא'ד סעד. בעבר פיקד עליו גם ראא'ד ת'אבת שנהרג במהלך מלחמת חרבות ברזל, ועד ל-2006 פיקד עליו אחמד עוואד.