stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Run (שיר של ואן ריפאבליק)
הערות שוליים

↑  OneRepublic - Run (Official Music Video), ארכיון מ-2023-04-15, נבדק ב-2023-09-25
↑  Run, 2021-08-27, ארכיון מ-2023-09-24, נבדק ב-2023-09-25
↑  "OneRepublic Singles & EPs". music.apple.com. Apple Music. ארכיון מ-2023-01-08. נבדק ב-8 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| ואן ריפאבליק |
| --- | --- | --- |
ראיין טדר • זאק פילקינס • דרו בראון • אדי פישר • ברנט קטצל ג'ארד ביטס • טים מאיירס
| אלבומי אולפן | Dreaming Out Loud • Waking Up • Native • Oh My My • Human • Artificial Paradise |  |
| סינגלים | "Apologize" • "Stop and Stare" • "Say (All I Need)" • "Come Home" • "All the Right Moves" • "Secrets" • "Marchin On" • "Good Life" • "Feel Again" • "If I Lose Myself" • "Counting Stars" • "Something I Need" • "Love Runs Out" • "I Lived" • "Wherever I Go" • "Kids" • "Let's Hurt Tonight" • "No Vacancy" • "Rich Love" • "Start Again" • "Connection" • "Rescue Me" • "Wanted" • "Didn't I" • "Better Days" • "Lose Somebody" • "Run" • "Sunshine" • "I Ain't Worried" • "Runaway" |  |
| שיתופי פעולה | "Stranger Things" • "Bones" |  |
| ערכים קשורים | Songland • "Native Tour" • "16th Annual Honda Civic Tour" |  |
דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 906ec983-3b6e-4144-9873-2c5cfcc17dee
קווקזאי (גזע)

הגזע הקווקזאי או "אירופי", (Caucasoid או Europoid בהתאמה) הוא סיווג גזעי מיושן של בני אדםהמבוסס על תיאוריה של גזע ביולוגי. הגזע הקווקזאי כלל בדרך כלל אוכלוסיות עתיקות ומודרניות מכל אירופה או חלקים ממנה, מערב אסיה, ממרכז אסיה, דרום אסיה, צפון אפריקה ו-קרן אפריקה.
המונח הוצג בשנות השמונים של המאה ה-19 על ידי חברי אסכולת גטינגן להיסטוריה, כמונח שמציין את אחד משלושה גזעים עיקריים לכאורה של המין האנושי: קווקזאי, מונגולואיד וכושי. באנתרופולוגיה ביולוגית, קווקזאי שימש ככינוי גג לקבוצות דומות מבחינה פנוטיפית מאזורים שונים אלה, עם התמקדות באנטומיה של השלד, ובעיקר מורפולוגיה של הגולגולת, ללא קשר לגוון העור. אוכלוסיות "קווקזאיות" עתיקות ומודרניות לא היו אפוא "לבנות" בלבד, אלא נעו בין עור לבן לחום כהה.
מאז המחצית השנייה של המאה העשרים, אנתרופולוגים פיזיקליים עברו מהבנה טיפולוגית של המגוון הביולוגי האנושי לנקודת מבט גנומית מבוססת אוכלוסייה, ונטו להבין את ה"גזע" כסיווג חברתי של בני אדם המבוסס על פנוטיפ ומוצא, כמו גם גורמים תרבותיים, כפי שהמושג מובן גם במדעי החברה.
בארצות הברית, המונח Caucasian עדיין בשימוש כמילה נרדפת ללבן או ממוצא אירופי, מזרח תיכוני או צפון אפריקאי,  שימוש שזוכה לביקורת רבה.
הערות שוליים

↑  Pearson, Roger (1985). Anthropological glossary. R. E. Krieger Pub. Co. p. 79. ISBN 9780898745108. נבדק ב-21 ביולי 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Templeton, A. (2016). "Evolution and Notions of Human Race".  In Losos, J.; Lenski, R. (eds.). How Evolution Shapes Our Lives: Essays on Biology and Society. Princeton; Oxford: Princeton University Press. pp. 346–361. doi:10.2307/j.ctv7h0s6j.26.
↑  Wagner, Jennifer K.; Yu, Joon-Ho; Ifekwunigwe, Jayne O.; Harrell, Tanya M.; Bamshad, Michael J.; Royal, Charmaine D. (בפברואר 2017). "Anthropologists' views on race, ancestry, and genetics". American Journal of Physical Anthropology. 162 (2): 318–327. doi:10.1002/ajpa.23120. PMC 5299519. PMID 27874171. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  American Association of Physical Anthropologists (27 במרץ 2019). "AAPA Statement on Race and Racism". American Association of Physical Anthropologists. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coon, Carleton Stevens (1939). The Races of Europe. New York: The Macmillan Company. pp. 400–401.
↑  Coon, Carleton Stevens; Hunt, Edward E. (1966). The Living Races of Man. London: Jonathan Cape. p. 93.
↑  Pickering, Robert (2009). The Use of Forensic Anthropology. CRC Press. p. 82. ISBN 978-1-4200-6877-1.
↑  Pickering, Robert (2009). The Use of Forensic Anthropology. CRC Press. p. 109. ISBN 978-1-4200-6877-1.
↑  Johann Friedrich Blumenbach (1865).  Thomas Bendyshe (ed.). The Anthropological Treatises of Johann Friedrich Blumenbach. Anthropological Society. pp. 265, 303, 367. ISBN 9780878211241.
↑  Caspari, Rachel (2003). "From types to populations: A century of race, physical anthropology, and the American Anthropological Association" (PDF). American Anthropologist. 105 (1): 65–76. doi:10.1525/aa.2003.105.1.65.
↑  "Race".
↑  Bhopal, R.; Donaldson, L. (1998). "White, European, Western, Caucasian, or what? Inappropriate labeling in research on race, ethnicity, and health". American Journal of Public Health. 88 (9): 1303–1307. doi:10.2105/ajph.88.9.1303. PMC 1509085. PMID 9736867.
↑  Herbst, Philip (15 ביוני 1997). The color of words: an encyclopaedic dictionary of ethnic bias in the United States. Intercultural Press. ISBN 978-1-877864-97-1. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Mukhopadhyay, Carol C. (30 ביוני 2008). "Getting Rid of the Word 'Caucasian'".  In Mica Pollock (ed.). Everyday Antiracism: Getting Real About Race in School. New Press. pp. 14–. ISBN 978-1-59558-567-7. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Dewanjuly, Shaila (6 ביולי 2013). "Has 'Caucasian' Lost Its Meaning?". The New York Times. נבדק ב-2018-03-16. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284989505171  BnF: cb12395134m (data)  LCCN: sh85021431
דורסי לילה בתרבות

תגליף של תנשמות בקיר בית כפרי בווריקשייר, אנגליה
דורסי לילה (שם מדעי: Strigiformes) היא סדרת עופות הנכללת יחד עם דורסי היום בקבוצת העופות הדורסים. ערך זה עוסק במערכת היחסים שלהם עם האדם: מקומם בתרבויות שונות, אמונות טפלות לגביהם, אגדות עם ומשלים בהם הם משחקים תפקיד, הופעותיהם ואזכוריהם בתחומי האמנות והבידור, כמצרך מזון ורפואה והאטימולוגיה של שמותיהם המדעיים.
רקע > דורסי לילה

דורסי לילה (שם מדעי: Strigiformes) – היא סדרת עופות הכוללת שתי משפחות: תנשמתיים, והמשפחה הגדולה יותר ינשופיים. יחד עם דורסי היום, דורסי הלילה נכללים בקבוצת העופות הדורסים הפוליפילטית. תיעוד המאובנים שלהם מופיע בתקופת הפלאוקן, כ־58 מיליוני שנים לפני זמננו, והופך נרחב למדי במהלך תקופות האאוקן והאוליגוקן בחצי הכדור הצפוני. משפחת התנשמתיים, יחד עם ארבע משפחות נכחדות נוספות, הקדימה את הינשופיים בהופעתה, ושיא גיוונה היה בין התקופות אוליגוקן לתחילת מיוקן. בתחילת המיוקן החלו הינשופיים לעלות על התנשמתיים במספרם.
נציגים של שתי משפחות דורסי הלילה: תנשמת מהמין  (למעלה) וינשוף מהמין  (למטה).
בעלי חיים אלו נפוצים בכל יבשות העולם מלבד אנטארקטיקה, ומתקיימים במספר רב של בתי גידול: משדות ויערות, דרך הרים ועמקים, ועד מדבריות קרח וחול. מאפיינים אלו, בנוסף ליכולתם לדור לצד האדם, הובילו ליצירת מערכות יחסים רבות בינם לבין התרבויות המקומיות. גודל גופם מגוון למדי, ונע בין גודל אגרוף אצל הינשופים הננסיים ועד מיני האוח הענקיים. עופותז אלו ניכרים בראשם ועיניהם הגדולות, ובמאפיין כמעט ייחודי הנקרא פרצוף-שמע. באמצעות אלו, דורסי הלילה משתמשים בשתי התכונות המוכרות ביותר שלהם: ראייה ושמיעה מחודדים ביותר.
כפי שניתן להבין משמם, אלו עופות טורפים הפעילים בשעות הליל והדמדומים, זאת בשונה לדורסי היום. הם נוהגים לעמוד במקום גבוה, כגון עמוד גדר או ענף עץ, ולהאזין ממנו לרחשי הטרף. כשהם מתבייתים על טרף, לפעמים כזה הנסתר מעיניהם, הם מעופפים אליו ללא השמעת קול, ומסתערים עליו בטפריהם ומקורם החדים. תפריטם מורכב לרוב ממספר מינים מועדפים אחדים, וכולל בדרך כלל חסרי חוליות (בעיקר אצל המינים הקטנים), מכרסמים ודגים. המינים הגדולים ביותר מסוגלים לצוד בהתאם טרף גדול יותר, כגון שועלים וארנבאים.
מכיוון שהם יצורי לילה, חוש השמיעה הוא האמצעי העיקרי עליו הם מסתמכים לתקשורת. קריאותיהם ייחודיות, ושונות מאוד מציוציהן הנעימים לאוזן של רבות מציפורי השיר. הקריאה המוכרת שלהם היא המייה הנשמעת כ"הו-הו", אולם מגוון הצלילים שלהם רחב למדי וכולל שריקות וציוצים, צווחות וצריחות, גרגורים, נהימות, נשיפות וחרחורים.
כחלק מהחיזור, הזכר בוחר לעצמו אתר קינון ומנסה למשוך את תשומת לבו של נקבה מזדמנת. בדרך כלל הם מונוגמיים במשך עונת הרבייה, (כלומר בני הזוג מזדווגים אך ורק אחד עם השני), ויש מינים שאף שומרים אמונים לאורך כל חייהם. הם אינם מתאמצים בבניית קנם, ועושים להם משכן בחלל מזדמן או בקנים נטושים של עופות אחרים. הביצים מוטלות במרווחי זמן של ימים אחדים, והנקבה דוגרת על כל אחת מהן במשך כ-30 יום. הזכר אחראי על אספקת המזון, ולעיתים יוצא לשחר לטרף כעשר פעמים ביום. חודשים מעטים לאחר בקיעתם, הגוזלים מסוגלים לצאת מהקן ולטפס על עצי הסביבה, אך נשארים זמן מה בקרבת הוריהם עד שהם בשלים לצאת לחיים עצמאיים.
אף על פי שהם מרכיבים את אחת מקבוצות בעלי החיים המועילות ביותר לאדם, שכן הם מווסתים את אוכלוסיות המכרסמים הפוגעות ביבול, מינים רבים נותנים תחת סכנת הכחדה. גורמי הסיכון העיקריים הם הרס בתי גידול, הנובע בין היתר מכריתת יערות בהם חיים מרבית המינים, ושימוש בחומרי הדברה, אותם סופגים המכרסמים המהווים חלק נכבד מתפריטם של מינים רבים.
רקע > רקע תרבותי

מציורי המערות של האדם הקדמון ועד ציוריו של ואך גוך, דורסי הלילה תפסו חלק לא קטן בקשר בין האדם והעופות. הם היוו מקור לאמונות רבות, שונות ומנוגדות ככל שיהיו, והיו המושא לאגדות עם נבדלות לא פחות. תרבויות פיתחו יראת כבוד כלפיהם והעריצו אותם, בזו וזלזלו בהם, החשיבו אותם לחכמים  או זטיפשים, הקנו להם מעלות רפואיות, קישרו אותם אל מזג האוויר ואף אל מעגל החיים של הלידה והמוות, וראו בהם אמצעי למעשי כשפים או כקסם עצמו. דמויותיהם תוארו על מטבעות, ספלים ופסלים, הם היוו נושאים לשירה וספרות, והופיעו בציורים רבים ואף כעצמים בקברי מומיות.
תרבויות אחדות ראו בהם אותות טובים, ואחרים ראו בהם אף יצורים הנערצים על ידי אליליהם, משורריהם וסופריהם, מלומדיהם וזקני עמם. תכונה נפוצה במיוחד המיוחסת לדורסי הלילה היא החוכמה, שקושרה אליהם על ידי תרבויות רבות. בניגוד לתכונה טובה זו, ולעיתים אף במקביל לה, בפולקלורים אחרים נתפשו דורסי הלילה כאות המבשר על רעות באות וקרבות, או כיצורים האוהבים להוליך שולל, לתעתע וליצור אשליות. למשל, אמונות טפלות רווחות בכל רחבי העולם הן תפקידם של דורסי הלילה כשליחי המוות, המבשרים על מותו הקרוב של אדם, כנשמתו צמאת הנקמה של לוחם שנהרג, וכמכשפה מכונפת החוזה עתידות או חוטפת ילדים. משוער כי אלו היו אחת מקבוצות העופות הראשונות שלכדו את תשומת לבם של בני האדם הקדומים, והפנו אותה ליצירת אמונות טפלות, מיתולוגיות וכו'. הסיבה לכך היא ככל הנראה השילוב של אורח חייהם הלילי, תעופתם השקטה, עיניהם הגדולות, ראשם המסתובב כמו לא היה מחובר כלל לגוף, וקריאותיהם המשונות והמסתוריות באמצע הלילה, שלא דומות כלל לקולותיהן הנעימים של הציפורים.
כדוגמה לאמונות היכולות להתעורר מהיתקלות עם דורסי לילה, אפשר לבחון את מקרה התנשמת הלבנה. סיבה אפשרית לסיפורי רוחות ושדים הרודפים מבנים ישנים יכולה להיות הימצאות של תנשמת לבנה המקננת במבנה, שכן אם אדם נכנס אליו ומפחידה בטעות, היצור הלבן המתעופף במהירות נראה מעין רוח רפאים מרתיעה. בנוסף, בתנאי תאורה ובזוויות מסוימות נוצותיה זוהרות ובוהקות, כמין מראה המחזירה אור, מה שיכול להיות המקור לאגדות עם רבות מתרבויות שונות המספרות על אורות רפאים מרחפים, כגון האגדות על will-o'-the-wisp ו-jack-o'-lantern באירופה. מאפיין נוסף של תנשמת זו הוביל קרוב לוודאי לאגדת עם נוספת, והיא הישות הנקראת באנשי במיתולוגיה האירית. על פי האגדה, הבאנשי מתחילה לצרוח ולילל בקול מזעזע המעביר צמרמורת בשומע אותו, כאות למותו הקרב של אדם. הסבר אפשרי הוא שצווחתה של התנשמת – הנשמעת לרבים כקול לא טבעי וגורמת חלחלה לחלק מהאנשים השומעים אותו בפעם הראשונה – יצר במוחם של אנשים שהתהלכו בלילה סיפורי אימה שונים.
בתרבויות האדם הקדמון

תיעוד אמנותי של דורסי לילה קיים כמעט מראשית האמנות הפרהיסטורית, בציורי המערות של דרום-מערב צרפת מהתקופה הפלאוליתית העליונה. מערת שׁובֶה, בה נמצאו ציורי המערות הקדומים ביותר שנתגלו (30,000-32,000 שנים לפני זמננו), מתואר ינשוף בעל ציצות אוזניים, ככל הנראה ינשוף עצים או מין אוח כלשהו. במערת שלושת האחים (Trois Frères Cave), נמצא ציור שנחרט על אחד מקירותיה ומתוארך לכ-20,000 עד 15,000 שנים לפני זמננו ומתאר זוג אוחי שלג וצאצאיהם. תיעוד זה מצביע שתפוצת עוף זה בעבר כללה אזורים דרומיים יותר יחסית להווה.
דורסי לילה הופיעו גם בציורי המערות ואומנויות הסלע של האבוריג'ינים האוסטרליים באזור נהר ויקטוריה (Victoria River).
בתרבויות אירופה

בסיציליה, השעיר המצוי נחשב כשליחו של המוות, וקריאתו בסמוך לביתו של אדם חולה מודיעה על פטירתו בתוך שלושה ימים, ואצל הארמנים דורסי הלילה קושרו אל השטן. עם זאת, בחלק אחר של אירופה נטען כי השפעת יכולה להתרפא באמצעות שמיעת המייתו של דורס לילה, או לפחות את רוב תסמיניה. גם באנגליה, אמונה טפלה נפוצה קישרה את התנשמת הלבנה אל המוות, ואם עפה היא ליד חלונו של אדם שנפל למשכב, זה האחרון ימות תוך זמן קצר. אמונה טפלה נוספת מארץ זו ייחסה לה יכולת לחזות את תנודותיו ההפכפכות של מזג האוויר – אם נשמעה התנשמת צווחת, משמע סערה או מזג אוויר קר מתקרבים, ואם נשמעה צווחת במהלך מזג אוויר רע, משמע שקט עומד בפתח. מנהג עתיק – שאף התקיים עד המאה ה-19 – היה למסמר תנשמת לבנה מתה לדלת הבית כדי להרחיק מחלות קשות. כמו כן, הריגה של פרט שני ותלייתו באסם כדי להגן על הרכוש והיבולים מנזקי הטבע. על אף כל הנאמר, בחלק מאזורים הצפוניים באנגליה זהו מזל טוב לראות דורס לילה. אצל הקלטים, דורס הלילה סימל את השאול. אצל אנשי אטרוריה העתיקה הוא היה קשור לאל החושך. בגרמניה ילד הנולד כאשר דורס לילה קורא יחווה חיים לא שמחים. באירלנד, דורס לילה שהתעופף דרך חלון הבית היה חייב להיהרג, שכן אם יצא ייקח את מזלו של הבית יחד איתו. גם בפולקלור הפולני המוות והמזל הרע מקושר איתם, ונאמר כי אישה שמתה רווקה הופכת ליונה, בעוד אישה שמתה נשואה הופכת לדורס לילה, וכי קריאתם של דורסי לילה מסמלת רעות באות. חוואים בטרנסילבניה נהגו לגרש דורסי לילה משטחם על ידי הליכה בעירום סביב שדותיהם.
בצרפת דורסי הלילה הוערכו כל כך עד שחלקם כונו כדוכסים, ביניהם ינשוף העצים הנקרא Hibou moyen-duc (בתרגום חופשי: ינשוף דוכסי בינוני") והאוח המצוי הנקרא Hibou grand-duc או Grand-duc d'Europe (בתרגום חופשי: "ינשוף דוכסי גדול" ו"הדוכס הגדול של אירופה" בהתאמה). באזור ברטאן האמינו כי דורס הלילה הנראה בדרך לקציר מסמל מזל טוב. לעומת זאת, שמה הצרפתי של התנשמת הלבנה הוא effraie, שמקורו בפועל effrayer שמשמעותו "להפחיד". כמו כן, בעיר בורדו נהגו לזרוק מלח לאש כדי לבטל את קללתו של דורס הלילה. אמונה טפלה טענה כי כאשר אישה הרה שומעת את קריאתו של דורס לילה, זהו סימן שברחמה בת. בחבל לורן, רווקות היו יוצאות ליער וקוראות לדורסי הלילה שיעזרו להם למצוא בעלים. במיתולוגיה הרומנית, חוטאים שהתחרטו עולים לגן עדן במסווה של אוח השלג. קריאתו של דורס לילה בווילס נחשבה כסימן לכך שנערה לא נשואה איבדה את בתוליה, ואם שמעה אותה אישה הרה כשהיא נמצאת לבדה, סימן שילדה יהיה מבורך. במיתולוגיה הוולשית, Blodeuedd קוללה על ידי דוד בעלה והפכה לינשוף, ולא יכלה להראות את פניה לאור יום, שכן ציפורים אחרות היו תוקפות אותה.
בניגוד לחכמתם לכאורה, קושרו דורסי הלילה אל הטיפשות. לדוגמה, בפינלנד המילה pöllö משמעותה הן ינשוף והן אדם נבער. הרומאים הקדומים (וכן באנגליה) האמינו כי אחדים מדורסי הלילה כה טפשים עד שאפשר לשכנע אותם לסובב את ראשם סחור סחור עד שהם יחנקו, בכך שמסתובבים סביב העץ עליו הם נחים. בלוקסמבורג, אמונה טפלה טוענת כי דורסי הלילה מרגלים אחר אוצרות, גונבים ומחביאים אותם.
בתרבויות אירופה > בתרבויות יוון ורומא

בקבוקון בושם בדמות ינשוף מיוון העתיקה, בערך משנת 640 לפני הספירה.
תבליט בורני (Burney Relief) הידוע גם בשם תבליט מלכת הלילה (Queen of the Night), הוא תבליט שמקורו במסופוטמיה ומתוארך לכ-1750 עד 1800 שנים לפני ספירת הנוצרים. בתבליט מתוארת דמות אישה שמשני צידיה עומדים ינשופים, והיא ככל הנראה אחת מהישויות המסופוטמיות לילית, אשתר או ארשכיגל (אלת המוות).
פסיפס ובמרכזו דורס לילה, במוזיאון בעיר אל ג'ם, תוניסיה.
דוגמה להקשר בין חוכמה ודורסי לילה הוא הינשוף המקודש ממין כוס החורבות, שהיה נפוץ כמלווה בתיאורים של האלה אתנה מהמיתולוגיה היוונית – אלה שאחד מתפקידיה היה לשלוט בחוכמה ובמלחמה – ואצל מקבילתה הרומית האלה מינרווה. הכוס הזה נחשב כמגן ומלווה של הצבאות, ומשום כך אם היה מתעופף מעל חיילים יוונים לפני המלחמה, זה היה אות לניצחון. בשל קשר זה בין השניים, נוצר הביטוי היווני "γλαῦκ’ εἰς Ἀθήνας" שפירושו המילולי "להביא ינשופים אל אתנה", וכוונתו לעשות מעשה חסר טעם ומיותר. על פי המיתולוגיה, אתנה הייתה יוצרת את דורסי הלילה אלו, ומטביעה את דמותם על מטבעות, כך שלהביא ינשופים או מטבעות ועליהם ינשופים תהיה פעולה חסרת תועלת. ינשוף זה אכן מוטבע על מטבעות יווניים רבים בגרסאות שונות, בגלל האמונה בהגנתו על המסחר והכלכלה.
| --- | --- |
כוס החורבות על צדו האחורי של מטבע טטרדרכמא אתונאי, 420-449 לפנה"ס: 
הן במיתולוגיה היוונית והן ברומית הופיעו ציפורי אימה שנקראו סטריקס (Strix), והם היו מכשפות שהפכו לדורסי לילה מעוותים. עוד סיפור ממיתולוגיה זו תיאר איך אל הרפואה אסקלפיוס נהפך לינשוף כנקמה מאלת התבואה דמטר על כך שהפליל את בתה פרספונה, אשתו של האדס. במיתולוגיה הרומית, Nyctimene הייתה בתו של מלך לסבוס, Epopeus. לאחר שקיימה עמו יחסי מין, מינרווה הפכה אותה לינשוף, ומכיוון שבושתה כה גדולה, היא אינה נראית לאור יום.
פליניוס הזקן כתב בספרו תולדות הטבע – עוד אחד מהכתבים המוקדמים ביותר המאזכרים דורסי לילה – כי עופות אלו הם מפלצות הלילה, וכאשר הם מופיעים הם אינם מנבאים אלא רעה. בספר מופיע מנהג, המציע לקחת את לבה של תנשמת לבנה ולהניחו מצד שמאל של אדם ישן או על חזהו, וכשזה האחרון יתעורר הוא יגלה את סודותיו הכמוסים ביותר. מנהג נוסף ברומא היה ללכוד דורס לילה הנראה מתעופף לאור יום, שכן זהו אות למזל רע, לשרוף אותו ולפזר את אפרו בנהר טיבר. שמועות נפוצות היו שזמן מה לפני רציחתו של יוליוס קיסר דורסי לילה נשמעו קוראים, וכי אישים רומאים גדולים אחרים, ביניהם אוגוסטוס קיסר ואגריפה, נחלו אי הצלחה ומזל רע לאחר היתקלותם עם יצורים אלו. האוגור, כהנים שחזו את הבאות על פי הטבע ובעיקר על פי אורחות הציפורים. בתנאים שונים, כל עוף סימל משהו אחר, אך דורסי הלילה סימלו תמיד רעות.
דורסי לילה מופיעים בשני משלים המיוחסים למשלי איזופוס. הראשון נקרא "הינשוף והחגב" ((באנגלית): "The owl and the grasshopper"), המדבר על חסרונותיה של החנופה, והשני נקרא "הינשוף והציפורים" (The Owl and the birds) ומדבר על חוכמת דורס הלילה.
בתרבויות אירופה > בתרבויות אפריקה והמזרח התיכון

אמונה טפלה רווחת באפריקה מקשרת בין דורסי הלילה עם אות מבשר רעות, פחד, כושפות ומוות, ואלו כלל לא נתפשים שם כסמל לחוכמה. הם משמשים בכושפות המקומית, וכן נתפשים כשליחיהם של המכשפים, וחלק מהשימוש נועד כדי להרוג אנשים דרך מעשי כישוף המנצלים מרכיבים שונים בגופו של דורס הלילה. בקמרון ובחלקים מניגריה, נמנעים מלהגות את שמם של דורסי הלילה בגלל רשעותם, אלא מכנים אותם בכינוי "הציפור המפחידה".
במצרים, שאריות חנוטות של תנשמות לבנות נמצאו בקברים, והמין היה נפוץ מאוד בכתב החרטומים המצרי, כהירוגליף לתיאור העיצור מ. בארץ זו הם היו סמל המוות, וההירוגליף עצמו סימל גם את הלילה, הקור ואת אי-המעש.
בעיר בבל, נשים החזיקו קמעות ועליהם דמויות דורסי לילה כדי להגן עליהן במהלך הלידה. בדת האסלאם, דורסי הלילה אסורים למאכל. במרוקו ואלג'יריה, מנהג דומה לזה של פליניוס קרא לבעל החושד באשתו או אב החושד בבתו במעשים הנראים להם כבגידה או ניאוף, לקחת את עין ימין של האוח המצוי ומניחה בכף ידה של האישה הישנה, מתוך אמונה שהיא תפתח את פיה ותספר על מעלליה ביום. עוד אמונות טפלות ממרוקו אומרות כי קריאתו של דורס לילה יכולה להרוג תינוקות, וכי עינו הנענדת על חוט סביב הצוואר יכולה למנוע עין הרע.
בחצי האי ערב, דורסי הלילה נחשבו גם כאות המבשר רעות, וכהתגלמות הרוחות הרעות החוטפות את ילדיהם בלילה. אנשי האזור נהגו גם להאמין כי נשמתו של נרצח ממשיכה ליילל ולקונן עד שדמו ינקם, ואם לא, ציפור לה קראו אל סדה ("ינשוף-המוות"; al-sada) תמשיך להמות מעל קברו. באיראן, כוס החורבות נחשב כמביא מזל רע, ובחלקים אחרים של המזרח התיכון דורסי הלילה קושרו אל חורבן ומוות. ראיית דורס לילה בדרך לקרב מסמלת קרב עקוב מדם, ישיבתו על גג בית מסמלת את המוות של השוכנים בו, חזייתו בחלום לא משפיעה לרעה אלא אם נשמע קולו ושמיעת קולו מנבאת יום רע. אדם הרוטן ומתלונן רבות מושווה לדורס לילה, ואילו על אדם המבשר חדשות רעות נאמר כי יש לו פנים כינשוף.
בתרבויות אירופה > בתרבויות אפריקה והמזרח התיכון > ביהדות

בעלי חיים שלהם השמות אוח, קאת, כוס, כוס החורבות, ינשוף, שעיר, לילית ותנשמת מוזכרים מספר פעמים במקרא. החוקרים חלוקים בדעותיהם לגבי זיהוים. לדוגמה, בספר ישעיהו נכתב: ”וְרָבְצוּ שָׁם צִיִּים וּמָלְאוּ בָתֵּיהֶם אֹחִים וְשָׁכְנוּ שָׁם בְּנוֹת יַעֲנָה וּשְׂעִירִים יְרַקְּדוּ שָׁם.” (יג, כא) אף על פי כן, לא נהוג לזהותו כדורס המוכר היום בשם זה. רבי יונה אבן ג'נאח בספרו "ספר השורשים" סבר כי מדובר בנמייה, בעוד לפי מילון "Brown–Driver–Briggs" זהו תן. דוגמה נוספת הוא הקאת – בתורה מוזכרת כאחד מהעופות הטמאים, ובישעיהו ובתהילים כעוף מדברי, המסמל את חורבנו של מקום. חלק מהחוקרים מזהים אותו כלילית מדבר (Strix Butleri) או ככוס החורבות.
הינשוף מוזכר בתלמוד הבבלי, במסכת נידה כב–כג. התלמוד דן בטומאתה האפשרית של אישה, אשר הפילה עובר בדמות בעל חיים, בהם הינשוף.
דורסי לילה מופיעים על גבי דף השער של הספר "תועפות ראם", שנדפס באיזמיר בשנת תקכ"ב (1762), בדפוס יאודה חזן. בחלק התחתון של הדף מצוירים שני אריות בעלי פנים של דורסי לילה, המופיעים בספרים נוספים של אותו בית הדפוס.
בתרבויות אירופה > בתרבויות אפריקה והמזרח התיכון > בישראל

בישראל נפוץ השימוש בינשוף כסמל לחוכמה, ככל הנראה בשל עיניו הגדולות וכן בשל היותו בעל החיים המזוהה עם אתנה, אלת המלחמה והחוכמה במיתולוגיה היוונית. שימוש זה רווח במיוחד במסגרות חינוכיות לילדים.
בצה"ל קרוי גדוד הסיוע הכימי של חיל ההנדסה הקרבית (לשעבר גדוד האב"כ) בשם "גדוד ינשוף". מסוק ה-UH-60 בלקהוק מכונה בחיל האוויר הישראלי בשם "ינשוף".
בתרבויות אסיה

יש ודורסי לילה הגיעו אף לדרגת אלים, ודוגמה לכך הוא האוח ממין Bubo blakistoni, אחד מהאלים החשובים ביותר של בני איינו מיפן. חברי קבוצה אתנית מכנים אותו בשם Kotankor Kamuy, כינוי שמשמעותו "אל הכפר" או "האל המגן של הכפר", ומרימים כוסית לכבודו לפני יציאתם למסע ציד. בעתות מגפה או רעב, יש והם ממסמרים דמויות עץ לקירות ביתם. מינים אחרים מסמלים אצלם דברים שונים יותר: חברי הסוג ינשוף צווחן מזהירים מפני סכנה, ומיני אוח אחרים והתנשמת הלבנה הם שדים. בחלקים אחרים של אסיה דורסי לילה אחרים גם נתפשו כישויות אלוהיות או כאבות קדמונים קדושים, ויוחס להם הכוח להדוף ולגרש רוחות רעות, ולמנוע רעב ומגפות. במומגוליה, עורות דורסי לילה נתלים כדי לגרש רוחות רעות, ונטען כי אלו הראשונים מתעופפים לבתים כדי לקחת את ציפורניהם של האנשים.
מכל יין טקסי סיני (zun) עשוי ברונזה, בדמותו של ינשוף, שושלת שאנג, המאה ה-11 לפני הספירה.
פסלון של האלה לקשמי וינשוף.
ציור סורי המתאר את סיפור מלחמת העורבים בדורסי הלילה, מהחיבור ההודי העתיק פנצ'טנטרה.
באזורים בסין ודרום-מזרח אסיה, אגדת עם מספרת על דורסי לילה המתענגים על דמם של תינוקות שאך נולדו, ואגדה נוספת טוענת כי הגוזלים מנקרים את עיני אמם, ואף אוכלים אותה. גם בארץ זו הוא נתפס כשליחו של המוות, ואף נטען כי קולו דומה לקולות שדים ורוחות, או לקול חפירות הקברים. בשל כך, אמונה טפלה אחת אומרת כי כאשר אדם נוטה למות, ליד ביתו ישמע דורס לילה קורא "לחפור, לחפור". מצד שני, בחלקים אחרים בסין, וכן בדרום אמריקה, משוער כי נוצותיהם מביאות מזל טוב ומסייעות לאדם המחזיק בהם בחיי האהבה שלו. גם בחלקים ממרכז אסיה, לנוצות יוחסו סגולות לשמירה מכוחות רשע, ולטפריו יוחס הכוח לגרש מחלות ולבטל אי פוריות באישה. אמונה נוספת המייחסת טוב לדורסי הלילה היא הקשרם עם הברק והתוף, שכן הם מאיר את הלילה ומפרים את השקט שלו, ועם נקודת היפוך הקיץ. מנהג הוא להציב בובות בדמותם בפינות הבית כדי להגן עליו מברקים. במיתולוגיה הסינית מופיעה הישות ליי-גונג (雷公) שהיה בעל גוף אדם, אך עם כנפים, טפרים ומקור של דורס לילה.
במיתולוגיה של מיאנמר, דורס הלילה קיבל את פרצופו השטוח כי התערב בריב של ציפורים אחרות. לעומת זאת, בבודהיזם, דורסי הלילה נתפסים כניגוד של הבורות, שכן הם מייצגים את ההתבודדות והחושך הנצרכים למדיטציה עמוקה.
גם ברוסיה, בקהילות אחדות נתפשו דורסי הלילה כמודיעים על בוא המוות והאסון. רוסים ואוקראינים נהגו לפעמים לקרוא לאדם לא חברתי בשם Сычи, שהוא השם הרוסי לסוג כוס. בקהילות אחרות, ציידים היו נושאים טפרי דורסי לילה, כך שאם ונהרגו במהלך מסעם, יוכלו לטפס אל העולם הבא. הטטרים הקדומים האמינו כי השמאנים שלהם יכולים להפוך צורתם לינשופים. בני חלמגוד (Хальмгуд) המונגולים ראו בדורסי הלילה חיה קדושה, כי האמינו שהם הצילו את ג'ינגיס חאן. אגדה מהרי אורל אומרת שאוח השלג נענש והוכרח להישאר בעוד שעופות אחרים נודדים, זאת בשל הרמאות וההונאה שלו.
בתרבויות אסיה > בהודו ונפאל

לדורסי הלילה תפקיד מרכזי באגדות עם רבות בהינדואיזם, בעיקר למיני האוח. בהינדואיזם, דורס הלילה הוא ה-vahana (ה"נושא" במובן של נשיאה) של האלה לקשמי (Lakshmi), אלת הכסף והשפע. חלק מההודים, במיוחד אנשי בנגלדש, מאמינים כי ינשוף לבן הנכנס לבית מסמל מזל טוב, במיוחד בקשר לפרנסה.
גם בהודו נפוץ ההקשר של דורסי הלילה אל המוות, המזל רע, וכשליחי הרוע או מבשריו. בדרום הודו, קריאותיו של דורס לילה פורשו לפי מספרן: קריאה אחת משמעה סימן למוות הממשמש ובא; שתיים מסמלות הצלחה במעשים; שלוש מנבאות חתונה של אישה במשפחה; ארבע מציינות הפרעה בדבר כלשהו; חמש חוזות מסע עתידי; שש אומרות כי אורחים עתידים להגיע; שבע מסמלות מצוקה נפשית; שמונה מנבאות מוות פתאומי ותשעה מזל טוב. בחלקים אחדים של תת-היבשת ההודית, אגדת עם מספרת כי דורס הלילה נישא לעטלף. אמונה טפלה נוספת אומרת כי קריאתו של האוח בלילה, מתוך בית קברות או חורשה קדושה (sacred grove), מסמלת כי הוא לכד את נשמתו של אדם שאך נפטר.
המילה ההודית उल्लू ‏(אוּלוּ) שמשמעותה ינשוף משמשת בביטויים לתיאור טפשות, כגון הביטויים השכיחים उल्लू की तरह (אוּלוּ קִי טַרָה) שפירושו "כמו ינשוף" (להתנהג בטיפשות כמו ינשוף) ו-उल्लू बनाना (אוּלוּ בננה) שפירושו "לעשות ממישהו טפש". ביטוי נפוץ נוסף הוא לכנות אדם כינשוף, כדי להעליבו על שום טיפשותו.