stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמאע (סופיות)

דרווישים מסתחררים, 2007
סֶמָאע (בפרסית, ערבית ו-אורדו: سَماع; בטורקית: Sema) הוא טקס סופי, במיוחד במסדר המוולוויה, המתבצע כחלק מתרגול מדיטציה והתקרבות לאלוהים. הטקס כולל, בין היתר: הכנה, תפילה, שירה, נגינה וריקודים מסוחררים, עם לבוש מיוחד.
בשנת 2005, אונסק"ו אישר את "טקס סמאע" של טורקיה כאחת מיצירות המופת של המורשת בעל פה והבלתי מוחשית, של האנושות (אנ').
אטימולוגיה

המונח סמאע נגזר מהשרש (سَ.مْ.ع.) ס.מ.ע שמובנו בפרסית, בערבית ובאורדו: שמיעה, הקשבה.
מקור הסמאע

הסמאע מקובל בכמה מסדרים סופים ובמיוחד במסדר המוולוויה ההולך בעקבותיו של ג'לאל א-דין רומי. מסופר שבאחד הימים רומי עבר דרך שוק העיר ושמע את הלמות פטיש הצורפים בעת ריקוע תכשיטים והקול והקצב, הזכירו לו את פסוק השהאדה שמשמש כמנטרה בטקסי הזיכר: "אין אלוהים מלבד אללה" (لا إله إلا الله; לא אילא אילא אללה). רומי הוקסם ונמלא אושר, הוא היטה את ראשו, הושיט את שתי זרועותיו והתחיל להסתובב ולהסתחרר, סביב צירו וכך "נולד" תרגול הסמאע. מי שהקימו את מסדר המוולוויה והפכו את הריקוד לאחת מאבני היסוד של מסדר, היו בנו של רומי - סולטאן וולד (ער'), תלמידו - שָלָבִּי חוּסָאם א-דין (טורקית: Chalabi Husameddin) ונכדו אוּלוּ עָרִיף שָלָבִּי (טורקית: Ulu Arif Chalabi).
ההסבר לסמאע

כאשר המאמין קורא בקוראן, ויודע שזו המילה האלוהית הנצחית, הוא מתמלא מחשבות, הרהורים ואף אימה, אך הוא לא מתחבר לרגש. בסמאע יש מוזיקה, שירה וריקוד המסייעים והם בגדר אמצעי לביטוי הרגשי של אהבת האדם לבורא.
מטרת הסמאע

להבדיל משירה וריקוד אמנותיים המאפשרים ביטוי עצמי, הסמאע הוא ביטוי להיעדר האני. סמאע היא אמצעי למדיטציה על אלוהים באמצעות התמקדות במנגינות וריקודים. בריקוד המסוחרר הרוקד מתמקד באהבתו לאלוהים וחש את קרבתו הישירה אליו - אישית. כל הספקות של האדם נעלמים, והלב והנשמה יכולים לתקשר ישירות עם אלוהים. מטרת הרוקד המסתחרר בסמאע היא להגיע למצב של וָוג'ד (ער'), מצב של התרגשות, אקסטזה ואהבה עזה. (בשפה הערבית: וָוגָ'דָ (ער') היא מציאה, וגם אהבה, וּוג'וּד מציאוּת וכן: היקום כולו) מבחינה פיזית, הרוקד מנותק מסביבתו ועשוי להתנועע באופן שחורג מהריקוד שרקד עד כה.
יש מצבים שרוקד מגיע אף למצב של שכרות - ח'מרה (ער'), במובן של שכרון חושים שנובע מהווג'ד - החיבור האישי לאלוהים.
הסמליות שבסמאע

הסמאע מייצגת מסע מיסטי של עלייה רוחנית של האדם דרך התודעה, הדבקות והאהבה לאל. רוקד הסמאע נוטש את האגו שלו, מוצא את האמת, את הקרבה לאל ומגיע לאיחוד שיש בו שלמות. כשהוא חוזר מהמסע הרוחני הזה, הוא חש שהגיע לבגרות, לשלמות ולהבנה גדולה יותר, שעליו לאהוב ולשרת את הבריאה כולה. רומי אמר ש"למעגל הרקדנים שבטקס הסמאע, יש להם כעבה משלהם". גם הריקוד וגם הכעבה הם אמצעים לקרב את המאמין אל אלוהים.
הסמאע במסדרים הסופים > מסדר המוולוויה

"הדרווישים המסתחררים" ממסדר המוולוויה, הם המתרגלים הידועים ביותר של סמאע, המוכּר לעולם המערבי. התרגול מבוצע על ידי גברים, חסידי המסדר, הנעים כקבוצה במעגל תוך כדי שכל אחד מסתובב על צירו, בנפרד.
במהלך הטקס מתנגן רפרטואר מוזיקלי מסוים, המבוסס על ארבעה קטעים של יצירות ווקאליות ואינסטרומנטליות, תוך שימוש במחזורים קצביים, בהשתתפות זמר אחד, נגן חליל נאי, מתופף ונגן מצלתיים. היצירות המוזיקליות העתיקות ביותר נוצרו כבר באמצע המאה השש-עשרה, בשילוב מסורות מוזיקליות, פרסיות וטורקיות, אך הרפרטואר הורחב ומורחב ובמיוחד החל מהמאה העשרים ואילך.
הסמאע במסדרים הסופים > החלקים השונים בריקוד

לריקוד שבעה חלקים:
חלק ראשון: הדרוויש עם כיסוי הראש שלו (מצבת האגו שלו), החצאית הלבנה שלו (תכריך האגו שלו) מסיר את גלימתו השחורה ומתקדם למקום הריקוד. הדרוויש צועד כשידיו מוצלבות על חזהו ובכך גופו עשוי כ"אחד" ומעיד על אחדות האל. כשהוא מתחיל את הסחרור, ידיו פשוטות, הימנית מופנית למעלה, מוכנה לקבל את חסד האל וידו השמאלית פונה אל האדמה. הוא מטה את ראשו לכף ידו השמאלית ובכך הוא, כביכול, מעביר את חסדו של אלוהים לאנשים שסביבו וגופו סובב סביב צירו, מימין לשמאל כמי שחובק את כל האנושות, באהבה.
חלק שני הוא קול תוף לרוב: תוף קודום טורקי המסמל את צו אלוהים לבריאה: "הְיֵה!"
החלק השלישי הוא אימפרוביזציה אינסטרומנטלית בנגינת חליל נאי המייצג את הנשימה הראשונה שנותנת חיים לכל דבר. הנשימה האלוהית.
חלק רביעי הוא ברכות ה"דרווישים" זה לזה והליכתם זה לקראת זה, הלוך ושוב, שלוש פעמים, בליווי מוזיקה כהצדעה של נפש לנפש המוסתרות לעין.
חלק חמישי הוא ה-Sema (מסתובב) שמורכב מארבע "הצדעות" שבסיום כל אחת מהן, הדרוויש חוזר ופושט את ידיו לצדדים מעיד במראהו על אחדות ה'.
ההצדעה הראשונה היא לידתו של האדם ותפיסתו המלאה שאלוהים הוא הבורא.
ההצדעה השנייה מבטאת פליאתו של האדם אל מול פאר הבריאה, וגדלות האל.
ההצדעה השלישית היא הפיכת הפליאה לאהבה והבעת כניעה מוחלטת, ביטול האגו מול אדם אהוב והגעה לאחדות. מצב זה של טראנס או אקסטזה אך מיד בסיום הצדעה זו, הדרוויש חוזר ופושט את ידיו לצדדים ובכך מאשר שוב את אחדות האל, במודע ובתחושה.
ההצדעה הרביעית היא חזרה לגשמיות והבעת התרפסות, בתום המסע הרוחני. הדרוויש הוא משרת האל, ספריו, נביאיו ושל כל יצירתו.
בחלק השישי בסמאע, יש קריאה קצרה בקוראן ובמיוחד של הפסוק מסורה - "הפרה", פסוק 115: "לאלוהים המזרח והמערב, וובכל אשר תפנו, שם, פני אלוהים. אלוהים מקיף כל מרחב ויודע".
תופי קודום (Kudüm)החלק השביעי הוא תפילה למנוחת הנשמות של כל הנביאים וכל המאמינים.
יחס הממשלה הטורקית למוולוויה ולסמאע

בשנת 1925, כתוצאה ממדיניות החילון של אטאטורק, נסגרו כל מוסדות המוולוויה בטורקיה ונאסרו טקסי הסמאע. מתרגלים רבים שימרו את המסורת, במפגשים פרטיים, אך הם התמקדו בעיקר במוזיקה ובשירים ופחות במסורות הרוחניות והדתיות.
בשנת 1956 התירה ממשלת טורקיה לערוך חגיגה שנתית בקוניה שבאנטוליה, ביום מותו של רומי - 17 בדצמבר, ליד מקום קבורתו, חגיגת שבי ארוס (טו'), "ליל הנישואין", ליל האיחוד הטרנסצדנטלי של רומי עם אללה.בשנות ה-90 הוקלו ההגבלות וקמו מחדש קבוצות פרטיות שמנסות לבסס מחדש את האופי הרוחני, המקורי של טקס הסמאע. בשנים שבהם היה האיסור בתוקף, היו שביקשו לשמר את מסורת הריקודים המסוחררים, ללא ההקשר הדתי וכך הפך טקס הסמאע לאטרקציה תיירותית, מסחרית ויש הרואים בריקוד הזה חלק מהפולקלור הטורקי.
הסמאע אצל האלווים והבקטשים

טקס הסמאע קיים גם אצל האלווים בטורקיה וכן במסדר ה-בקטאשיה בטורקיה ובארצות הבלקן, אם כי במתכונות שונות.
האלווים והבקטאשים עורכים קירקלאר סמי (טו') - "סמאע של הארבעים", טקס קהילתי המבוסס על מסורת, שכאשר הנביא מוחמד חזר ארצה ממסע ההתעלות שלו, הוא ביקר אצל "ארבעים קדושים" וחגג יחד אתם. המאמינים נפגשים, מחוץ למסגד, במבנה שיועד להתכנסויות, שם הם שרים ורוקדים את הסמאע. להבדיל מהסופים הסונים, בריקוד משתתפים נשים וגברים כאחד.
קודם לכניסה לאולם, על המשתתפים להיטהר (רחצה), כמו לפני תפילה ולהחליף את בגדיהם. מי שיש בלבו, על משהו, בכל נושא נפגש ביחידות על הממונה על הטקס - ה-דֶדֶה (טו') (פירוש מילולי: סבא. תואר מקביל לאימאם) ורק לאחר שרוחו "מתפייסת" הוא רשאי להיכנס לאולם ולהשתתף בטקס, בהובלת ה-דדה. הקירקלאר סמי מתקיים במרווחי זמן קבועים, בדרך כלל מדי שבוע.
כללי התנהגות

כל הנוכחים שאינם רוקדים חייבים לשלוט ברגשותיהם ולשמור על שקט, אלא אם כן, הגיעו, במקביל לרקדנים, לשלב חווית הווג'ד. בשלב זה, שאפשר שהוא מקביל לריגוש שקיים ב"טראנס", ובתנאי שמדובר בחוויה אמיתית ולא מזויפת, אפשר לבטא את התחושה בקול ובתנועה.
המחלוקת על הסמאע

לטקסי הסמאע יש מתנגדים רבים בין המוסלמים כמו: הסלפים, ה-ווהאבים ואנשי האסכולה החנבלית. הביקורת שלהם מתייחסת לעצם הוספת מוזיקה לטקס דתי אסלאמי, שזו בִּדְעָה (ער'), כלומר חידוש וסטייה מהלכות הדת, שהוא אחד הביטויים לכפירה. טעם נוסף של המתנגדים הוא שמצב הווג'ד דומה במהותו למצב של שכרות כתוצאה משימוש ביין או בסמים, והיא אסורה בדת האסלאם.
המחלוקת היא בת מאות שנים והצדדים מביאים ראיות לכאן ולכאן, מאנשי דת ורוח. הסופים מצטטים את אל-ע'זאלי (1058–1111) שכתב פרק שכותרתו "על מוזיקה וריקוד כעזרים לחיים דתיים" ובו הבהיר שמוזיקה וריקוד עשויים להועיל למוסלמים, בתנאי שלִבם טהור לפני שהם משתתפים בפעילויות אלו. ואכן הסוּפים שמתרגלים סמאע מבהירים שאין מדובר בהנאה גרידא אלא שימוש במוזיקה כאמצעי לעבור לתחום רוחני, שבו הוא עשוי להתוודע למשמעויות ואמיתות גבוהות יותר. יתר על כן, לפני שהחניך - הדרוויש מגיע לשלב הסמאע, עליו לעבור אימון סגפני אינטנסיבי ורק מי שהוא בעל לב טהור ואופי חזק, יכול להשתתף בסמאע.
טקס התָּנוּּרָה במצרים

תנורה (בערבית: تنورة; פירוש מילולי: חצאית) הוא, במקורו, טקס סמאע סופי במצרים. בניגוד למקובל בטורקיה ובבלקן, הרקדנים במצרים עוטים חצאיות צבעוניות. בחלוף הזמנים, הריקוד מבוצע בעיקר כאטרקציה תרבותית.
קישורים

סרטון ריקוד סמאע - stanbul - Derviches Tourneurs
הערות שוליים

↑  The Mevlevi Sema Ceremony, unesco, ‏2005
↑  Farsi - English Dictionary

https://www.farsidic.com/en/Lang/FaEn
↑  Sama Controversy, pdfcoffee.com (באנגלית)
↑  Nurudeen Lamini, SAMA AND KHALWA: A JOYFUL AND WIDESPREAD PRACTICES IN SUFISM, Marmara University, יוני 2023
↑  Mevlana Celaleddin Rumi - Mevlevi Order, www.mevlana.org
1 2 3 4  Nurudeen Lamini, SAMA AND KHALWA: A JOYFUL AND WIDESPREAD PRACTICES IN SUFISM, Marmara University, יוני 2023
1 2  The Mevlevi Sema Ceremony, unesco, ‏2005
↑  Mevlana Celaleddin Rumi - The Whirling Dervishes, Sema, www.mevlana.org
↑  הקוראן, בתרגומו של אורי רובין, הוצאת אוניברסיטת ת"א, 2005, עמ' 15
↑  Anne Fremantle, The Whirling Dervishes, 5 מאי 1976
↑  Sedat, Kirklar Cem´i nedir? - Bonn Alevi Kültür Merkezi, www.akm-bonn.de (בטורקית)
↑  Gamze Coşkun, ALEVİLİKTE CEM VE SEMAH’IN KAYNAĞI OLARAK GÖRÜLEN MİRAÇ HADİSESİ VE KIRKLAR CEMİ, Türk Kültürü ve Hacı Bektaş Veli Araştırma Dergisi, 2022-09-20, עמ' 187–203
↑  שנער איילון מילון ערבי עברי, 1972, עמ' 18
↑  Arthur Gribetz, The samā' Controversy: Sufi vs. Legalist The samā' Controversy: Sufi vs. Legalist, Studia Islamica, No. 74, 1991, עמ' 62-43
↑  Egyptian folk dance : Tanoura, feedfury, ‏31 מאי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13337659q (data)  GND: 4387228-1  SUDOC: 035804343  TDVİA: sema--tasavvuf 
סמאע (צולם - 1887)
דרווישים מחוללים בסמאע
הדרווישים המסתחררים בשלב שלפני הריקוד
"תנורה" במצרים
שנה בצל הסכנה

| --- | --- |
כרזת הסרט שנה בצל הסכנה
כרזת הסרט שנה בצל הסכנה
 מבוסס על:  The Year of Living Dangerously 
 בימוי:  פיטר ויר
 הופק בידי:  ג'ים מקלרוי
 תסריט:  ספר: כריסטופר קוץ' תסריט:  דייוויד ויליאמסון
 עריכה:  ויליאם אנדרסון
 שחקנים ראשיים:  מל גיבסון לינדה האנט  סיגורני ויבר
 מוזיקה:  מוריס ז'אר
 צילום:  ראסל בויד
 מדינה:  אוסטרליה
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בדצמבר 1982
 משך הקרנה:  144 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מלחמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  אסיה 
 תקציב:  2,900,000‏$A
 הכנסות:  10,300,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   yearoflivingdangerously
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (לינדה האנט)  AACTA Award for Best Actress in a Supporting Role (לינדה האנט) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שנה בצל הסכנה (באנגלית: The Year of Living Dangerously ) הוא סרט דרמה רומנטי אוסטרלי משנת 1982 בבימוי של פיטר ויר עם מל גיבסון, לינדה האנט וסיגורני ויבר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על יד כריסטופר קוץ' והוא מבוסס על רומן שלו בשם זהה שיצא לאור ב-1978.
העלילה מתרחשת בשנת 1965 באינדונזיה בסוף תקופת שלטונו של הנשיא סוקרנו, שאופיינו באי שקט פוליטי ובניסיון הפיכה שהוביל לטיהור הקומוניסטים באינדונזיה.
לינדה האנט שמשחקת בתפקיד גבר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה (AACTA).
הבמאי פיטר ויר היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן.
הסרט צולם באוסטרליה ובפיליפינים, הוא היה אסור להקרנה באינדונזיה בתקופת שלטונו של סוהארטו. שם הספר לקוח מאימרה מנאומו של סוקרנו לאומה ב-1964 כששלטונו החל להתערער בגלל מצוקה כלכלית.
המוזיקה היא של מוריס ז'אר אבל ויר שיבץ בסרט גם קטעים נוספים ובעיקר התפרסם הקטע "L'enfant" מהאלבום "Opera Sauvage" של ואנגליס.
תקציר העלילה

גאי המילטון (מל גיבסון) הוא עיתונאי אוסטרלי המגיע לג'קרטה מטעם רשת שידור אוסטרלית. קודמו בתפקיד לא ממתין לו והוא מוצא עצמו ללא הדרכה. הוא נפגש עם כתבי חוץ זרים ושם הוא פוגש צלם עיתונות אוסטרלי-סיני נמוך קומה בשם בילי קוואן (לינדה האנט).
המילטון מוצא חן בעיני בילי והוא מחליט לעזור לו. בילי מארגן לו ראיונות על ראשי ממשל ביניהם ראש המפלגה הקומוניסטית האינדונזית (PKI) והוא מתחיל לפרסם כתבות לנוכח קנאתם של עמיתיו.
קוואן מכיר להמילטון את ג'יל בריאנט (סיגורני ויבר) העובדת כמזכירתו של השגריר האמריקאי ובין שניהם מתפתח סיפור אהבה.
קוואן היה חסיד נלהב של סוקרנו אבל כשהוא מסייר בעיר ומצלם את הרעבים והגוועים מרעב הוא משנה את דעתו. הוא מוזמן לנשף מפואר במלון אינדונזיה בג'קרטה בו נוכחים עיתונאים וראשי השלטון. קוואן לא יכול לשאת את הפער העצום בין מה שהוא רואה שם ובין הרחוב ומחליט לעשות מעשה. הוא שוכר חדר במרומי המלון, כותב על בד "סוקרנו, האכל את אנשיך" ומניף אותו מהחלון לנוכח ההמון ברחוב. אנשי ביטחון ממהרים לחדר, פורצים את הדלת ומשליכים את קוואן לרחוב והוא מוצא את מותו לנוכח עיניהם של המילטון וג'יל.
ג'יל מגלה להמילטון סוד כי ספינת נשק עומדת להגיע מסין ולחמש את הקומוניסטים לקראת מרד. הוא רוצה לפרסם את הסקופ אך ג'יל מזהירה אותו שלא יעשה זה ושיעזוב אתה את אינדונזיה כי חייו יהיו בסכנה.
בינתיים תופסים אנשי הצבא את השלטון, המילטון מגיע אל מול "ארמון העצמאות" אך נהדף משם על ידי חייל שגורם לו לפגיעה חמורה בעינו. נהגו מצליח לחלץ אותו ובדרך הם כבר חוזים בהוצאות להורג של אזרחים.
המילטון הפצוע מחליט לברוח בעזרת נהגו. הוא מצליח להגיע לשדה התעופה ומנצל רגע שבו עסוקים אנשי הביטחון בבדיקת הרשמקול שלו ובקריעת סלילי ההקלטה, פותח את הדלת למנחת המטוסים ומצליח ברגע האחרון לעלות למטוס בו ממתינה לו ג'יל.
הערכת הסרט

מצפייה בסרט, ישנה תחושה, שעיתונאים הם שגרמו לאירועים להתרחש, שתפקידם חורג מתעוד, והופכם לגורמי אירועים, ומוגזם. למה ? בפגישה בין עיתונאים בחדר, אמר בילי קוואן להמילטון: "סדרתי לך ראיון עם איידית.", דבר שנוצל לאמירתו הנוספת של בילי קוואן להמילטון: "אני יצרתי אותך". יותר מזה: בילי קוואן, שנראה מצלם ממכונית, את המפגינים בעד סוקרנו, לוקח צד יותר מאוחר, ומניף את הכרזה: SUKARNO FEED YOUR PEOPLE, ובתגובה, הושלך על ידי אנשי ביטחון, אל מותו, מחלון חדר במלון, שממנו הניף את הכרזה. נהגו של המילטון הסביר להמילטון לנוכח האירועים, למה הוא עצמו תומך במאבקם של הקומוניסטים מבלי להזכירם בשמם, ונראה שהסכים המילטון עם דבריו. בדבר אחד הסרט לא חוטא לאמת: הוא מציג משטר צבאי, ואת ראשית טבח הקומוניסטים, לפני שנמלטו המילטון וג'יל מאינדונזיה. מובן למה נאסר הסרט להצגה באינדונזיה עד שנת 1999 או עד שנת 2000. פרט לעוני ולמחסור באינדונזיה, הנראים בסרט, הסרט נראה כתומך בקומוניסטים בבירור, דבר שממשל סוהארטו לא יכול היה לקבל, והממשלים אחריו, למרות הדמוקרטיה, לא מסוגלים להתמודד עם טיהור הקומוניסטים באינדונזיה, דבר שנקרא שם: "אירוע 1965", ונחשב ל"טאבו" שאין לדון בו. לא די בכך, ש PKI, המפלגה הקומוניסטית האינדונזית, הוכחדה מעל פני האדמה, וכל מי שנחשד כתומך בה נרצח או נכלא, הקומוניזם אסור מאז לפי החק באינדונזיה.
הערות שוליים

1 2  הכרזה מופיעה לרגע בערך ב-3:30 דקות בקטע זה: https://www.youtube.com/watch?v=st3XdmbaKNk
↑  משום שלא צולם הסרט באינדונסיה, כמובן, לא נראה הבניין שאליו רצה להגיע, כדומה לארמון הנשיאות באינדונסיה, ובוודאי שלא דומה לבנין ה"מג'לס", למי שמכיר את צלומי בנינים אלה בג'קרטה.
↑  קדימון נוסף לסרט: https://www.youtube.com/watch?v=cBBQNKHqrgk.
↑  קטע נוסף: https://www.youtube.com/watch?v=IL6BqLMZJyA
↑  דעתו האישית של כותב שורות אלה
↑  דיפא נוסאנתארא איידית, יושב ראש PKI: המפלגה הקומוניסטית האינדונסית, 1951 עד 1965, וסגן דובר ה MPR, אחד משני בתי המג'לס, 1960 עד 1965.
↑   נראה בקטע זה: https://www.youtube.com/watch?v=IL6BqLMZJyA, I CREATED YOU
↑  דעת כותב שורות אלה באשר לדווח עיתונאי: כל מי שמדבר אודות "אובייקטיביות" המדווח, כאילו שאין למדווח דעה, לחיוב או לשלילה, מטעה את עצמו ואת זולתו. כל המדווחים, או שהם בעלי דעה מראש, לתמוך בצד מסוים ולהתנגד לצד אחר, או שהאירועים גורמים להם לדווח באופן שבו הם תומכים בצד זה או אחר, דעת המדווח או המדווחת משפיעה על טיב הדווח, ולשונו וסגנונו ונוסחו.
↑  PERISTIWA ENAM LIMA, "6 5 incident", ENAM LIMA is an accepted shortage for 65 that is a shortage for 1965, in Malay/Indonesian.
קן פארק

| --- | --- |

קן פארק
 בימוי:  לארי קלארק אדוארד לכמן
 תסריט:  לארי קלארק הרמוני קורין
 עריכה:  Andrew Hafitz 
 שחקנים ראשיים:  מייב קווינלאן Stephen Jasso חוליו אוסקר מצ'וסו ביל פיגרבקה ריצ'רד ריהל ג'יימס רנסון הריסון יאנג Tiffany Limos וייד ויליאמס אמנדה פלומר לארי קלארק 
 צילום:  לארי קלארק, אדוארד לכמן 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית, הולנד 
 חברת הפקה:  Cinéa 
 חברה מפיצה:  01 Distribution, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 ביולי 2004 
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט נעורים 
 מקום התרחשות:  ואסיליה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קן פארק (באנגלית: Ken Park) הוא סרט דרמה משנת 2002 שכתב הרמוני קורין, שביסס אותו על כתביו של לארי קלארק. את הסרט ביימו קלארק אדוארד לכמן. הסרט הוא קופרודוקציה בינלאומית של ארצות הברית, הולנד וצרפת. הסרט סובב סביב חייהם של מספר בני נוער הגדלים במשפחות לא מתפקדות או מתעללות בעיר וייסייליה, קליפורניה.
תקציר העלילה

פתיחתו של הסרט מציגה את הנער המתבגר קן פארק (אדם צ'ובוק) כשהוא רוכב על סקייטבורד ברחבי וייסייליה, קליפורניה. הוא מגיע לסקייטפארק, מתיישב ומוציא מתיקו מצלמת וידאו ביתית אותה הוא מעמיד ומצלם את עצמו. הוא מוציא מתיקו אקדח, מצמיד אותו לרקתו, מחייך ויורה בעצמו. מותו משמש רקע לסרט, העוקב אחר חייהם של ארבעה בני נוער שהכירו אותו בשבועות שקדמו להתאבדותו - שון, קלוד, פיצ'ס וטייט.
שון (ג'יימס בולארד) הוא נער יציב, מנומס ואכפתי. לאורך הסרט, יש לו יחסים מיניים מתמשכים עם אמו של חברתו, רונדה. הוא מתרועע עם משפחתה, שלא כולם מודעים כלל לפרשה, כולל בעלה וחברתו האנה.
קלוד (סטיפן ג'אסו) סובל מהתעללות פיזית ורגשית מאביו האלכוהוליסט, בעודו מנסה לטפל באמו ההרה והמוזנחת, שמעולם לא עושה דבר כדי להגן עליו. אביו של קלוד מתעב אותו על היותו לא מספיק גברי. לילה אחד, הוא חוזר הביתה שיכור ומנסה לבצע מין אוראלי בקלוד, מה שגרם לנער לברוח מהבית.
פיצ'ס (טיפני לימוס) היא נערה המתגוררת לבדה עם אביה האובססיבי והדתי, שבשל פיקסציה רואה בה כהתגלמותה של אמה המנוחה. כאשר אביה תופס אותה ואת החבר שלה קרטיס על המיטה שלה, על מנת לקיים יחסי מין, הוא מכה את הילד ומעניש אותה באכזריות, ולבסוף אף מאלץ אותה להשתתף בטקס חתונה המרמז על גילוי עריות בין השניים.
טייט (ג'יימס רנסון) הוא נער מתבגר לא יציב וסדיסט החי עם סבו וסבתו, תוך אלימות מילולית לעיתים קרובות. טייט מבצע בעצמו חנק ארוטי במהלך אוננות. בסופו של דבר, הוא הורג את סבו וסבתו במיטתם, כנקמה בסבו שמרמה במשחק שבץ נא ובסבתו על "פלישה לפרטיותו". טייט מגלה כי המעשה גורם לו לעוררות מינית. הוא מניח בפיו את השיניים התותבות של סבו, שוכב עירום במיטתו, ונרדם.
בעוד טייט נעצר על רצח סבו וסבתו, שון, קלוד ופיצ'ס נפגשים לקיים יחסי מין בשלישייה. בסוף הסרט מתגלה המניע להתאבדותו של קן פארק: הוא הכניס להיריון את חברתו, ובתגובה לשאלתו אם היא רוצה לעבור הפלה, היא שואלת אותו אם הוא היה רוצה שאמו הייתה עוברת הפלה כאשר הייתה בהיריון איתו. קן מבין שהוא היה מעדיף אילו מעולם לא היה נולד, יוצא אל הסקייטפארק ויורה בעצמו.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| טיפני לימוס | פיצ'ס |  |
| ג'יימס בולארד | שון |  |
| סטיפן ג'אסו | קלוד |  |
| ג'יימס רנסון | טייט |  |
| אדם צ'ובוק | קן פארק |  |
| מאוו קווינלן | רונדה |  |
| ביל פייגרברייק | בוב |  |
| אדי דניאלס | אמא של שון |  |
| סת' גריי | אחיו של שון |  |
| פטריסיה פליס | סבתו של טייט |  |
| הריסון יאנג | סבו של טייט |  |
| אמנדה פלאמר | אמא של קלוד |  |
| וייד ויליאמס | אבא של קלוד |  |
| חוליו אוסקר מצ'וסו | אבא של פיצ'ס |  |
| זארה מק'דאוול | זואי |  |
| מייק אפלטגווי | קרטיס |  |
| ריצ'רד ריאהלי | מרף |  |
| לארי קלארק | מוכר נקניקיות בלחמנייה |  |
הפקה

לארי קלארק ניסה לכתוב את התסריט הראשון של הסרט, כשהוא מבסס אותו על חוויות אישיות שלו ועל אנשים שאיתם גדל. הוא לא היה מרוצה מהטיוטה שלו, ושכר את הרמוני קורין לכתוב את התסריט. קלארק השתמש בסופו של דבר ברוב התסריט של קורין, אבל שיכתב את הסוף. הסרט קיבל תקציב של 1.3 מיליון דולר. בתחילה הסרט היה אמור להיות מצולם באמצעות וידאו דיגיטלי, אבל במקום זאת קלארק ולכמן השתמשו בסרט צילום 35 מ"מ.
הפצה

אף על פי שהסרט נמכר להפצה בכ-30 מדינות, הוא לא הוצג בבריטניה לאחר שהבמאי לארי קלארק תקף את האמש מקאלפיין, ראש חברת ההפצה הבריטית, Metro Tartan. קלארק, כביכול, כעס על דבריו של מקאלפיין על פיגועי 11 בספטמבר. קלארק נעצר ובילה כמה שעות במעצר, ומקאלפיין נשאר עם אף שבור. הסרט לא יצא לאור בארצות הברית מאז הקרנת הבכורה שלו בפסטיבל הקולנוע של טליורייד בשנת 2002. על פי קלארק, הסיבה לכך נעוצה בכשלונו של המפיק לרכוש זכויות יוצרים עבור השירים בהם נעשה שימוש בסרט. הסרט הוחרם באוסטרליה בשל התוכן המיני הגרפי שלו והצגת פעילות מינית בקטינים. הקרנת מחאה שנערכה בסידני, בהנחיית מבקרת הקולנוע הנכבדת מרגרט פומרנץ, בוטלה על ידי המשטרה. הסרט נאסר באוסטרליה עד עצם היום הזה, וניסיונות הערעור על כך לא צלחו מאז.
הערות שוליים

↑  Macnab, Geoffrey; Swart, Sharon (2013). FilmCraft: Producing (Ebook) (באנגלית). Taylor & Francis. ISBN 9781136071171. נבדק ב-25 בינואר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Ken Park (2002) Technical Specifications". IMDB. נבדק ב-25 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Police quiz critic after raid By Kirsty Needham, The Age, July 4, 2003. Accessed May 30, 2007
↑  Article in the BBC Collective
↑  "Too much verité..." The Observer. 17 בנובמבר 2002. נבדק ב-20 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Nerve Interview: Larry Clark". Nerve. 2006-09-20. אורכב מ-המקור ב-2013-12-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2007406031
ילדים של מישהו אחר

| --- | --- |

 בימוי:  תנגיז אבולדזה 
 תסריט:  תנגיז אבולדזה 
 שחקנים ראשיים:  אותר קוברידזה 
 מוזיקה:  ארצ'יל קרסלידזה 
 צילום:  לוון פטשווילי 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  כרתולי פילם 
 הקרנת בכורה:  1958 
 משך הקרנה:  77 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית, גאורגית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ילדים של מישהו אחר (בגאורגית სხვისი შვილები, "סחבִיסי שבִילֶבּי") הוא סרט קולנוע גאורגי מסוגת המלודרמה משנת 1958. את הסרט ביים תנגיז אבולדזה, אשר גם כתב את התסריט יחדיו עם התסריטאי רזו ג'פרידזה.
עלילה

מהנדס רכבות אלמן ברוסיה הסובייטית, מחפש אחר אישה שתעזור לו לגדל את ילדיו. הוא מציע לחברתו, אבל היא אינה מעוניינת לדאוג לילדים של אישה אחרת. ההתמדה שלו משתלמת, והוא מוצא אישה מתאימה כאישה וכאמא.
לרוע המזל, האב הופך להיות נבל אנוכי, וכשחברתו לשעבר מופיעה לפתע, הוא עוזב את משפחתו, מבלי להעיף מבט אחורה. האישה הכועסת מחליטה אף היא לעזוב, אבל כשהיא עומדת לעלות לרכבת, היא רואה את הילדים רצים אחריה, ומחליטה להישאר.
צרפתים

.
| --- | --- |

(מימין לשמאל) שורה עליונה: נפוליאון בונפרטה, דני דידרו, וולטר, לואי ה-14, מלך צרפת, בלז פסקל, מולייר, רנה דקארט, ז'אק קרטייה, ז'אן ד'ארק. שורה אמצעית: מארי קירי, אנרי דה טולוז-לוטרק, פייר דה קוברטן, גוסטב אייפל, ז'ול ורן, לואי פסטר, אווריסט גלואה, אלכסנדר דיומא האב, ויקטור הוגו. שורה תחתונה: זינדין זידאן, בריז'יט בארדו, פרנסואה מיטראן, אדית פיאף, אלבר קאמי, ז'אק קוסטו, ז'וזפין בייקר, שארל דה גול, מרסל פרוסט
 אוכלוסייה
 93 מיליון
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 צרפת צרפת 67,413,000  ארצות הברית ארצות הברית 10,117,463   קנדה קנדה 5,437,295   שווייץ שווייץ 155,743   בריטניה בריטניה 123,306   גרמניה גרמניה 114,372   בלגיה בלגיה 109,426   ספרד ספרד 94,056   ישראל ישראל 78,548 (רובם יהודים)   איטליה איטליה 48,352   מרוקו מרוקו 44,000   הרפובליקה העממית של סין סין 30,305   אלג'יריה אלג'יריה 28,830   לוקסמבורג לוקסמבורג 28,720   הולנד הולנד 23,934   תוניסיה תוניסיה 21,552   לבנון לבנון 21,428   מדגסקר מדגסקר 19,864   ברזיל ברזיל 19,858   אוסטרליה אוסטרליה 18,323   סנגל סנגל 17,729  
 שפות
 צרפתית
 דת
 הרוב: נצרות קתולית, אתאיזם המיעוט:נצרות פרוטסטנטית, אסלאם, יהדות, בודהיזם
 קבוצות אתניות קשורות
 עמים לאטינים אחרים: איטלקים, ספרדים, רומנים  עמים קלטים אחרים: אירים, סקוטים, ולשים  
צרפתים או העם הצרפתי (בצרפתית Français) הוא מונח המתייחס לאזרחי צרפת (מדינה באירופה) או לאנשים שמוצאם מצרפת. מספר הצרפתים (בעלי אזרחות צרפתית) ברחבי העולם, על פי נתוני הבנק העולמי, היה 65,436,552 ב-31 בדצמבר 2011. אוכלוסיית הצרפתים האתניים היא בעיקרה ממוצא גאלי, לטיני וגרמאני, אולם אזרחי צרפת המודרניים מגוונים וכוללים גם תושבים שמוצאם מאפריקה ואסיה.
אזרחות

על פי הסעיף הראשון של חוקת צרפת, צרפתי הוא אזרח צרפת, ללא קשר למולדתו, גזעו או דתו. לפי עקרונות המדינה, "אומה צרפתית" היא לא יותר מקבוצת אנשים בעלי רצון לחיות יחד (לפי הגדרתו של ארנסט רנן) והדוברים את השפה הצרפתית. בנוסף לילידי המדינה נמצאים בצרפת אזרחים רבים שהיגרו אליה ממדינות אחרות והיא המדינה השנייה באירופה בכמות האזרחויות המוענקות למהגרים זרים. בקשה לקבלת אזרחות צרפתית משמעה במקרים רבים ויתור על אזרחות קודמת, אלא אם קיים הסכם אזרחות כפולה בין שתי המדינות (כפי שקיים לדוגמה בין צרפת לישראל או לשווייץ).
במהלך ההיסטוריה הצרפתית נשללה מקבוצות שלמות אזרחות מלאה או זכויות אזרחיות מסוימות:
נשים – זכות הבחירה לנשים הוענקה לנשות צרפת רק ב-21 באפריל 1944 על ידי הממשלה הזמנית של שארל דה גול.
צבא – במשך תקופה ארוכה נשללה מהצבא הצרפתי הזכות להצביע או להשתתף בחיים הפוליטיים. בתקופת הרפובליקה השלישית מרבית הצבא היה אנטי-רפובליקני, כשהדוגמה החזקה ביותר לכך הייתה במהלך פרשת דרייפוס בשנת 1877. לאור זאת לחיילים הצרפתיים הוענקה זכות הבחירה רק ב-17 באוגוסט 1945 על ידי דה גול.
מהגרים – עד לשנת 1973 מהגרים זרים שקיבלו אזרחות צרפתית היו צריכים לחכות חמש שנים עד שיוכלו להצביע בבחירות. באותה שנה בוטל חוק זה וכיום מהגרים המקבלים אזרחות יכולים להצביע מיד.
היסטוריה

מבחינה היסטורית, תושבי צרפת הם צאצאי שבטים קלטים, בעיקר גאלים וברטונים. לאחר כיבוש גאליה על ידי האימפריה הרומית התערבבה האוכלוסייה עם עמים לטינים ויוונים והיא הפכה פתוחה להגירה של בני אדם מרחבי האימפריה. לאחר נפילת רומא והקמתה של הממלכה הפרנקית, השתלבו באזור גם עמים גרמאנים כגון הפרנקים (שעל שמם נקראה הארץ France), הוונדלים והבורגונדים, ומאוחר יותר גם עמים ויקינגים שנודעו בשם נורמנים שהתיישבו באזור נורמנדי במאה ה-9. את ההשפעות התרבותיות והלשוניות של עמים רבים ושונים באזור צרפת ניתן למצוא עד היום, למשל בתרבות והשפה הברטונית (שפה קלטית) בברטאן, והתרבות והשפה האלזסית (שפה גרמאנית) באלזס.