stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב שמפאן הראשון
מהלך הקרב

לאחר כמה התכתשויות קטנות שהחלו ב-10 בדצמבר 1914, ב-20 בדצמבר 1914 פתחה הארמייה הרביעית הצרפתית בפיקוד פרנן דה לנגל דה קרי, במתקפה על כוחות הארמייה השלישית הגרמנית בפיקוד קרל פון איינם. המתקפה החלה בהתקדמות של הקורפוס ה-17 והקורפוס הקולוניאלי ה-1 שכבשו כמה מן העמדות הגרמניות. למחרת ב-21 בדצמבר נבלמה התקפת הקורפוס ה-12 על ידי ארטילריה ומקלעים גרמניים, וחייליו החלו בהתחפרות. לאחר שבימים הבאים הושגה רק התקדמות מועטת, החליט מפקד הארמייה לרכז את המאמץ במרכז הגזרה, ושלח דיוויזיה נוספת בין הקורפוס ה-17 לקורפוס הקולוניאלי ה-1. ב-27 בדצמבר תגבר ז'ופר את הארמייה הרביעית בקורפוס ה-4. ב-30 בדצמבר פתחו הצרפתים במתקפה נוספת, וזכו בתחילה להצלחה כשהקורפוס ה-2 הצליח לחדור מבעד לקווי ההגנה הגרמניים, ולקח שבויים רבים. אולם למחרת ב-31 בדצמבר פתחו הגרמנים במתקפת נגד והשיבו לידיהם את כל השטח שנכבש קודם לכן. בימים הבאים המשיכו הצרפתים לקיים את הלחץ על הגרמנים על ידי הפגזות ממושכות. בלילה שבין 7 ל-8 בינואר 1915 תקפו הצרפתים, אך גם הפעם לא נחלו הצלחה. בימים הבאים עד 13 בינואר המשיכו הצרפתים לתקוף את הגרמנים, אך הצליחו לכבוש רק שטח מועט.
ב-16 בפברואר 1915 פתחו הצרפתים במתקפה גדולה נוספת, עם 17 דיוויזיות חי"ר, 3 דיוויזיות פרשים, ו-870 תותחים. המתקפה החלה בשעה 08:00 בבוקר במזג אוויר סוער שמנע סיורי אוויר מעל שדה הקרב, כשהמאמץ העיקרי מתנהל על ידי הקורפוסים ה-1 וה-17, תוך שהקורפוס ה-12 מוביל בראש עם הדיוויזיה ה-60.
בצד הגרמני היו פרוסים ממזרח למערב 4 קורפוסים של הארמייה השלישית: הקורפוס ה-6, הקורפוס ה-12, הקורפוס ה-8, וקורפוס המילואים ה-8, ועוד כמה רגימנטים של פרשים. כמו כן הותקפה דיוויזיית המילואים ה-21 מקורפוס המילואים ה-18, שהיווה את האגף הימני של הארמייה החמישית.
במשך שעות תקפו הכוחות הצרפתיים מהקורפוסים ה-1 וה-17, וכן מהקורפוס הקולוניאלי ה-1, בגלים צפופים את עמדות הגרמנים, בעיקר בגזרה של הקורפוס ה-8 וקורפוס המילואים ה-8, ולרגע היה נראה שהמערך הגרמני קורס, אולם הגרמנים הצליחו לבלום את הצרפתים לאחר כמה מאות מטרים, על ידי דיוויזיות המילואים ה-16 וה-19.
ב-17 בפברואר המשיכו הצרפתים במתקפה תוך סיוע ארטילרי כבד, אולם עד למחרת, 18 בפברואר, נבלמה המתקפה.
ב-19 בפברואר תקפו הצרפתים בצפון הגזרה עם הקורפוס ה-4, תוך שהקורפוס ה-2 בעתודה מאחוריו, והצליחו לכבוש כמה עמדות חשובות. הגרמנים בינתיים תוגברו ב-20 בפברואר על ידי דיוויזיית המשמר ה-1 ובהמשך על ידי קורפוס המילואים ה-12 (הסקסוני), והצליחו לכבוש במתקפת נגד שנערכה ב-22 בפברואר כמה עמדות חשובות שאיבדו קודם לכן.
ב-23 בפברואר נבלמה מתקפה של הקורפוס ה-8 הגרמני באגף הימני של הגרמנים, על ידי הארטילריה הצרפתית שירתה עליהם בכינון ישיר.
ב-3 במרץ הורה פון פאלקנהיין לפון איינם להמשיך להחזיק בעמדותיו. ב-7 במרץ פתח הקורפוס ה-8 שהיה מורכב מהדיוויזיה ה-15, דיוויזיית המילואים ה-19, ודיוויזיית המילואים של המשמר ה-2 במתקפה כנגד הקורפוס ה-12 והדיוויזיה ה-60 הצרפתיים, המתקפה נמשכה עד ה-10 במרץ אך ללא הצלחה מרובה.
ב-12 במרץ תקף הקורפוס ה-16 הצרפתי (עם הדיוויזיות ה-31, ה-32, וה-48) בסיוע ארטילרי כבד, אך גם הפעם המתקפה נכשלה.
ב-16 במרץ שוב תקפו הצרפתים באגף הימני, והצליחו לכבוש את קו ההגנה הראשון של הגרמנים. למחרת ב-17 במרץ, נכשלה מתקפת נגד של דיוויזיית המילואים ה-16 הגרמנית, אך הדיוויזיה הגרמנית ה-56 הצליחה לכבוש מחדש את העמדות, ובכך נסתיימה המערכה.
מתקפות סיוע

בין 17 בדצמבר 1914 ל-13 בינואר 1915 לחמה הארמייה העשירית הצרפתית בקרב ארטואה הראשון, תוך שהיא מקבלת סיוע מהארמיות השנייה והשמינית, במטרה לרתק את הכוחות הגרמניים שלא יוכלו לתגבר את כוחותיהם בשמפן. הכוחות שסבלו ממחסור בארטילריה נכשלו במשימותיהם, ומתקפה של הקורפוס ה-11 ב-27 בדצמבר עלתה ביוקר רב.
מנגד, הגרמנים תקפו באמצע ינואר באזור סואסון את הארמייה הצרפתית השלישית 6 פעמים, אך ללא הצלחה.
תוצאות הקרב

הצרפתים איבדו במהלך הקרב 93,432 הרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים, ואילו הגרמנים איבדו 46,100 הרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים. מספר האבידות הנמוך יותר בצד הגרמני היה עקב הביצורים שלהם שהיו מאוד ממוגנים.
הקרב לא הביא לתוצאות המצופות בצד הצרפתי, והמלחמה המשיכה להיות מלחמת חפירות נייחת כמעט עד סוף המלחמה.
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
קרל וינסון

קרל וינסון (באנגלית: Carl Vinson;‏
18 בנובמבר 1883 - 1 ביוני 1981) היה חבר קונגרס דמוקרטי מטעם מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. תקופת הכהונה שלו בקונגרס נמשכה יותר מ-50 שנה.
ביוגרפיה

וינסון נולד במחוז בולדווין שבג'ורג'יה, סיים את לימודיו בקולג' הצבאי של ג'ורג'יה והחל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מרסר ב-1900. בשנת 1909 וינסון נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה ושימש בתור יו"ר זמני בבית-הנבחרים החל מ-1911. לאחר שהפסיד בבחירות לכהונה שלישית בעקבות חלוקה מחדש למחוזות בג'ורג'יה ושינוי קהל הבוחרים בעקבותיה, מונה וינסון למשך זמן קצר לשופט בבית המשפט המחוזי של מחוז בולדווין. אך עם מותו של סנאטור מטעם המדינה שהובילה לחילופי תפקידים בין נציגי המדינה בקונגרס, התפנה מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. וינסון הכריז על מועמדותו וגבר על שלושה מתמודדים אחרים בדרך לזכייה במושב. הוא הושבע ב-3 בנובמבר 1914 בתור חבר הקונגרס הצעיר ביותר בבית המחוקקים.
וינסון היה תומך נלהב בסוגיית הביטחון הלאומי ובמיוחד בצי ארצות הברית. בשנת 1931, מונה וינסון ליושב ראש ועדת הצי בקונגרס. במהלך 1934, עזר וינסון להעביר חוק שעקף את ההגבלות על ציים ימיים שנקבעו באמנת לונדון הראשונה, ובכך סייע לצי האמריקאי להחליף את האוניות המזדקנות שלו באוניות מלחמה חדישות. החוק גם סייע ביצירת מקומות עבודה רבים במספנות השונות במהלך שיא השפל הגדול. התוכנית השאפתנית עזרה רבות לצי האמריקאי בשעה שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה.
בהיותו תומך חזק באדמירל ויליאם הלסי, חסם מספר פעמים את מינויו של ריימונד ספרואנס לתפקיד אדמירל הצי. כפיצוי, חוק חסר תקדים שעבר בקונגרס קבע שאדמירל ספרואנס יקבל משכורת של אדמירל מרגע פרישתו ועד יום מותו.
לאחר המלחמה, מוזגה ועדת הצי עם ועדת הצבא ונוצרה ועדה חדשה בשם "ועדת הכוחות המזוינים". וינסון שימש בתור יושב ראש הוועדה עד פרישתו מהקונגרס ב-1965. במהלך כהונתו בתור יושב ראש הוועדה, וינסון פיקח על המודרניזציה של הכוחות המזוינים של ארצות הברית בתחילת המלחמה הקרה וכן על בנייתה של נושאת המטוסים הגרעינית הראשונה של הצי, אוניית צי ארצות הברית "אנטרפרייז".
ב-1964 העניק לו הנשיא לינדון ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
נושאת מטוסים מסדרת נימיץ קרל וינסון (CVN-70) נקראה על שמו. וינסון אף השתתף בטקס השקתה ב-15 במרץ 1980, כשהיה כבר בן 96.
וינסון מסיב, ההר הגבוה ביותר באנטארקטיקה נקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  sci.military.naval FAQ, Part C - General Naval Information, www.hazegray.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129466352  ISNI: 0000 0000 2322 0138  LCCN: n81063176  NARA: 10567877  NTA: 270077022  SNAC: w64m9hg5  US Congress: V000105  VIAF: 50308286   WorldCat (עם VIAF): 50308286
קרב צומת מסמיה

אנדרטה לנוטרים ולעובדי חברת החשמל שנפלו בקרב בצומת מסמיה
קרב צומת מסמיה הוא קרב שהתרחש ב-10 בספטמבר 1938 בצומת מסמיה (כיום צומת ראם).
רקע

בקיץ 1938 הגיע הטרור הערבי לשיאו במרד הערבי הגדול (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט). בתקופה זו עבר הטרור לאזור הדרום, שנהנה עד אז משקט יחסי. פליטי הכנופיות שהוכו בצפון ובשרון החלו להתרכז בדרום, שם היו כפרים ערביים גדולים ומבוססים בסמוך ליישובים יהודיים. הם הרבו בחבלות במסילת הרכבת מיפו לירושלים, בחבלות בקו החשמל מגדרה לבאר טוביה, בניתוק קווי טלפון, בהטמנת מוקשים לכלי רכב, בחבלות בבתי אריזה ובמכוני מים וברציחות. היישובים היהודים העסיקו פועלים ערביים שבמקרים רבים שימשו כמרגלים לכנופיות.
הקרב

ב-9 בספטמבר 1938 נערכה בכפר ביל"ו ישיבת חירום של מפקדי ההגנה ובה הוחלט להקים יחידה של פלוגות שדה בת 100 איש, המחולקים לארבע פלוגות מראשון לציון עד באר טוביה. ההחלטה הגיעה מאוחר מדי: למחרת יצאו 12 פועלים של חברת החשמל, מלווים ב-11 נוטרים במכונית משא ובטנדר, בו נסעו שמונה אנשים, לתקן את קו החשמל שחובל בין גדרה לבאר טוביה.
ערבים מהכפרים בשית, מסמיה, תל תורמוס וקסטינה (טינה)  הוזעקו לארוב לשיירה. לאחר שתיקנו עובדי חברת החשמל את הקו שניזוק, החלו המכוניות בנסיעה צפונה. בהגיען לצומת מסמיה נפתחה עליהן אש משני צידי הכביש. מכונית המשא הצליחה להגביר מהירות ולהתחמק אבל הטנדר, שגלגליו נפגעו, נעצר. הנוטרים פתחו באש על התוקפים והרגו כמה מהם, עד שאזלה תחמושתם. אז התנפלו עליהם הערבים, הרגו אותם בדקירות סכינים ובמכות בקתות הרובים, גזלו את נשקם והסירו את נעליהם. משוריין בריטי שהגיע למקום מצא את הטנדר כשמנועו פועל, שלושה נוטרים הרוגים (אריה הכט, דב קליין ונפתלי רייך) ושניים פצועים (דב מינצר וצבי דיאמנט) וכן שלושה ערבים הרוגים. שלושה מנוסעי הרכב נעדרו (דוד בן אליהו, פנחס וולפיש, וראובן צ'פ) וגופותיהם נמצאו למחרת בחיפושים בסביבה. אחד הפצועים, דב מינצר, מת למחרת מפצעיו, והשני, צבי דיאמנט, נפטר לאחר 50 יום. דיאמנט עוד הספיק לתאר את שאירע.
בקרב בצומת מסמיה נהרגו שני עובדים של חברת החשמל ושישה נוטרים.
הנצחה

מאמר מערכת בעיתון דבר קרא להגברת אמצעי הזהירות ונסיעה למקומות מרוחקים במשימות מעין אלו במשוריינים. בלוויה של שלושה מהנרצחים בתל אביב, בה השתתפו בין השאר דוד רמז והרב משה אביגדור עמיאל, קראו הדוברים להגברת הביטחון בארץ ישראל ולהמשך בניין היישוב העברי. בהלוויה ברחובות קראו הדוברים להקפיד על עבודה עברית ולהימנע מהעסקת ערבים ממסמיה. חברת החשמל הוציאה שתי חוברות זיכרון עם דברי חברים על הנופלים משורות עובדיה, האחת בימים שלאחר הקרב, והאחרת במלאת שנה לו.
באוגוסט 1950, 12 שנים לרצח על פי התאריך העברי, נערך במקום גילוי אנדרטה לזכר עובדים ומגינים שהוקמה על ידי חברת החשמל. שמו של ראובן צ'פ נכתב על האנדרטה 'אברהם' (צ'פ היה גר, וככל הנראה הייתה זו הרבנות שהמליצה לשנות את שמו בכיתוב), בלא להיוועץ בכך עם אלמנתו. שנים לאחר מכן תוקן הכיתוב, וכיום מופיע שמו ראובן. ב-28 באוגוסט 2018, י"ז באלול תשע"ח, קיימה חברת החשמל טקס הנצחה במלאת 80 שנה לקרב, ביוזמת עובדי תחנת כוח צפית הסמוכה, בהשתתפות מנכ"ל החברה, יו"ר ארגון העובדים ונציגי המשפחות של 2 עובדי חברת החשמל ושלושת משפחות הנוטרים, שאותרו ימים ספורים לפני הטקס.
לקריאה נוספת

ספר תולדות ההגנה, הוצאת מערכות, ספר ב' חלק שני, 1973.
לזכר השבעה שנפלו ליד מסמיה, דבר, 12 באוקטובר 1938
הערות שוליים

↑  מפה עם ציון היישוב El Mesmiyeh esh Sherkiyeh בסמוך לצומת ולכפר טינה (קסטינה) בהוצאת צבא בריטניה, גליון Jibrin 1918, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  אריה הכט, דב קליין, נפתלי רייך, דבר, 11 בספטמבר 1938
↑  על רצח פועלי החשמל, דבר, 12 בספטמבר 1938
1 2  שבעת החללים מובאים לקברות, דבר, 12 בספטמבר 1938
↑  דוד בן אליהו, פנחס וואלפיש, אברהם (רומן) צ'אפ, דבר, 12 בספטמבר 1938
↑  לויתו של צבי דיאמנט, דבר, 1 בנובמבר 1938
1 2 3  ניצן צבי כהן, ‏חברת החשמל ציינה 80 שנים ל'קרב מסמיה' בו נפלו שניים מעובדיה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 באוגוסט 2018
↑  מודעת אבל של חברת החשמל, דבר, 12 בספטמבר 1938
↑  דבר היום, דבר, 12 בספטמבר 1938
↑  הלוויה בתל אביב, דבר, 12 בספטמבר 1938
↑  יד לעובדי חברת החשמל ולנוטרים שנפלו במאורעות הדמים בשנת 1938, על המשמר, 25 באוגוסט 1950
↑  קריאה לאיתור משפחות הנוטרים שנפלו בקרב בצומת מסמייה, באתר עמוד הפייסבוק הרשמי של חברת החשמל, ‏26 באוגוסט 2018
טקס זיכרון של חברת החשמל במלאת 80 שנה למאורעות
קלי פרייס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1990 (בן 34) מנהטן, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  פופ רוק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 keliprice.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קלי פרייס (באנגלית: Keli price; נולד ב-30 ביוני 1990) הוא שחקן, מוזיקאי ומפיק קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

קלי פרייס נולד במנהטן, ניו יורק. הוא למד בבית הספר התיכון לאמנויות בלונג איילנד במגמת משחק ומוזיקה.
קריירה

בגיל ארבע החל פרייס לדגמן. בין היתר דגמן עבור חברות פולו ראלף לורן, גאפ, שון ג'ון, H&M, נייקי, קול האן, טומי הילפיגר ומייסיס. פרייס הופיע גם על שער "מגזין ניו יורק טיימס" ועם נלי בקמפיין ארצי עבור חברת ריבוק.
פרייס הופיע בסדרות טלוויזיה כמו "רווק פלוס ילד" שם גילם את "גאס" ו"Your Family or Mine" שם שיחק בתפקיד קולין לצד ריצ'רד דרייפוס. הוא שיחק בתור זאק בסדרה המוזיקלית "Side Effects".
הוא שיחק בתפקידים ראשיים בסרטים עלילתיים "הקליקה" משנת 2008 של האחים וורנר, שם שיחק לצד ברידג'יט מנדלר; הסרט הוא עיבוד של הרומן הנמכר ביותר של ליסי הריסון, "סתיו אחד". הוא זכה בפרס פזמונאי השנה הצעיר של BMI, וקיבל את פרס אייב אולמן על מצוינות בכתיבת שירים.
בשנת 2017, פרייס כיכב בסרט העלילתי "Sleep No More".
לפרייס תפקידים ראשיים בסרטים Underdogs Rising, The Hyperions, Reboot Camp ו-Infamous Six, אשר הוקרנו לראשונה בשנת 2021.
בשנת 2023, גילם את קירק בסדרה "Rap Sh!t" מבית HBO Max.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Feathers | קווין |  |
| 2008 | The Clique | כריס אייבלי |  |
| 2010 | Bug Boy | דני |  |
| 2016 | One Fall | ג'וש |  |
| 2017 | Sleep No More | ג'ו |  |
| 2019 | Underdogs Rising | אוליבר טיילור סמית' |  |
| 2019 | Freakin Weekend | אוון |  |
| 2020 | Reboot Camp | דני באר | גם מפיק-שותף |
| 2020 | Infamous Six | צ'ייס |  |
| 2021 | Fear of a Black Planet | ריק |  |
| 2021 | Just Swipe | לאנס |  |
| 2021 | Bart Bagalzby and the Garbage Genie | לי |  |
| 2021 | House of Glass |   | מפיק בפועל |
| 2022 | Hunt Club |   | מפיק |
| 2022 | העוקץ הג'נטלמני (אנ') |   | מפיק בפועל |
| 2022 | Flip Turn |   | מפיק בפועל |
| 2022 | The Hyperions | ארס |  |
| 2022 | Wolf Mountain | איי.ג'יי | גם תסריטאי ומפיק |
| 2024 | Murder at Hollow Creek | גווין ברוקס | גם תסריטאי ומפיק |
| 2024 | Karma: Death at Latigo Springs | קווין | גם מפיק-שותף |
| 2024 | Mafia Wars | ---- | מפיק בפועל |
| TBA | Pure Happenstance |   | מפיק |
| TBA | Slant |   | מפיק |
| TBA | Pug |   | מפיק |
| TBA | Theirs |   | מפיק |
| TBA | Pledge Trip |   | מפיק |
| TBA | Hellfire |   | מפיק בפועל |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | להקת האחים העירומים | בובי לאב | 2 פרקים |
| 2013–2015 | Side Effects | זאק | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2014 | רווק פלוס ילד | גאס | פרק: "About a Christmas Card" |
| 2015 | Your Family or Mine | קולין | פרק: "Pilot" |
| 2021 | Two Sides: Unfaithful | כריס הארפר | 6 פרקים סדרת מקורית של סנאפצ'ט |
| 2023 | Rap Sh!t | קירק | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Keli Price | Actor | Ford Models | Interviews | News | Pictures | Photos | Pics | The Naked Brothers Band | American Superstar Magazine". אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2007. נבדק ב-3 פבר' 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Keli Price | Actor | Ford Model | Interviews | News | Pictures | Photos | Pics | The Naked Brothers Band | American Superstar Magazine". אורכב מ-המקור ב-16 בנובמבר 2007. נבדק ב-3 פבר' 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
קרל וילהלם שפכט

| --- | --- |

קרל וילהלם שפכט
 לידה:  22 במאי 1894 הרדקה, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  3 בדצמבר 1953 (בגיל 59) וואיקובו, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גנרל קרל וילהלם שפכט (בגרמנית: Karl-Wilhelm Specht;‏ 22 במאי 1894 – 3 בדצמבר 1953), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, והיה חבר בבית הדין הצבאי אשר הרשיע את קושרי קשר ה-20 ביולי.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

שפכט נולד ב-22 במאי 1894 בהרדקה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, ובשנת 1914 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-145 (לורן ה-6), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר שפכט ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-110. ב-1 ביוני 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בנובמבר 1939 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-55.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה פיקד שפכט על רגימנט הרגלים ה-55, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהדיוויזיה ה-17. ב-8 בספטמבר 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ועל הישגיו בקרב מוסקבה הוענק לו ב-16 בינואר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בספטמבר 1942 הוא מונה אז למפקד בית-החולים בדבריץ. ב-1 באוגוסט 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בדצמבר 1943 הוא מונה למפקח החינוך וההכשרה של הצבא. באוגוסט 1944 הוא מונה כחבר בבית הדין הצבאי של כבוד, שבדק את מעורבותם של קצינים בקשר ה-20 ביולי והעביר את החשודים לבית הדין העממי למשפט. יחד עמו היו חברים בבית הדין גנרלפלדמרשל גרד פון רונדשטט, גנרל-אוברסט היינץ גודריאן וגנרל ולטר שרוט. ב-1 בדצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד המחוז הצבאי ה-20 בדנציג. ב-16 במרץ 1945 הוא מונה למפקד הצבאי בחצי האי הל, ובסוף המלחמה נפל בשבי הרוסי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

שפכט מת ב-3 בדצמבר 1953 במהלך שהותו בשבי במחנה וואיקובו, והוא בן 59 שנים.
קרחון סאטורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  שבתאי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°00′00″S 68°35′00″W﻿ / ﻿72°S 68.5833°W﻿ / -72; -68.5833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון סאטורן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון סאטורן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סאטורן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סאטורן
 
קרחון סאטורן או קרחון שבתאי (באנגלית: Saturn Glacier; מילולית: קרחון שבתאי) הוא קרחון בדרום-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 28 קילומטרים ורוחבו 11 קילומטרים.
גובהו של הקרחון 294 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם לכיוון דרום - מערב; ונשפך אל מדף הקרח ג'ורג' השישי המכסה את מפרץ ג'ורג' השישי; הקרחון נשפך למדף הקרח צפונית למצוקי קורנר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

החוף התגלה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935. במהלך טיסה זו צילם וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג תצלומי אוויר של הקרחון.
הקרחון נסקר בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של כוכב הלכת שבתאי, בדומה לנונאטאקי אנקלדוס (הנקראים על שמו של ירח של שבתאי).
קרחון סאנפיקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  69°16′00″S 64°30′00″W﻿ / ﻿69.2667°S 64.5°W﻿ / -69.2667; -64.5
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון סאנפיקס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון סאנפיקס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סאנפיקס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סאנפיקס
 
קרחון סאנפיקס אוקרחון סנפיקס (באנגלית: Sunfix Glacier) הוא קרחון יובלי, בצפון ארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.
אורכו של קרחון סאנפיקס 28 קילומטרים ;
רוחבו של קרחון סאנפיקס 3.7 קילומטרים.
קרחון סאנפיקס מנקז לכיוון מזרח - צפון-מזרח, את האזור שבין קרחון גרימליי, לבין קרחון לוראבי.
קרחון סאנפיקס נשפך אל קרחון קייסי.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון צולם מהאוויר ב-22 בדצמבר 1947 (במהלך הקיץ האנטארקטי), על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition (בראשי תיבות: RARE)).
היסטוריה > מיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה באמצעות סקרים על הקרקע, בנובמבר 1960 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey (בראשי תיבות: FIDS))
קרל וילהלם גרופיוס

| --- | --- |

גרופיוס(שמאל) והשחקן בקמן, גלויה
 לידה:  4 באפריל 1793 בראונשווייג, נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל 
 פטירה:  20 בפברואר 1870 (בגיל 76) ברלין 
 תקופת הפעילות:  1808–1870 (כ־62 שנים) 
 צאצאים:  Paul Gropius 
 
קרל וילהלם גרופיוס (בגרמנית: Karl Wilhelm Gropius;‏ 4 באפריל 1793 – 20 בפברואר 1870), היה צייר תפאורות גרמני ואמן נוף, שעבד בתיאטראות של ברלין. הוא היה גם מדפיס ומוכר וקריקטוריסט פורה.
ביוגרפיה

גרופיוס נולד בבראונשווייג, בנם של וילהלם ארנסט גרופיוס ואשתו לוסי (לבית גרייפר). עוד כשהיה ילד המשפחה עברה לברלין שם פתח אביו בית חרושת למסכות וחנות. לאחר שהתאמן עם אביו בשנות העשרה שלו נסע באירופה כדי להרחיב את השכלתו האמנותית.
בפריז הוא הכיר את תצוגות הדיורמה שהומצא על ידי לואי דאגר וצ'ארלס מארי בוטון. בשובו לברלין התאמן אצל קארל פרידריך שינקל כצייר נוף. החל משנת 1819 עבד כמעצב במה, אומן ומעצב בתיאטרון הופטהאטרון ובתיאטראות אחרים בברלין. בתפקיד זה הוא תכנן בין היתר את תפאורות הבמה והתפאורות לקראת בכורתו של "דר פריישוץ" מאת קרל מריה פון ובר אשר ב־18 ביוני 1821 פתח את התיאטרון בברלין שנבנה מחדש, שתוכנן על ידי מורו שינקל.
באיטליה וביוון הוא אסף אוסף גדול של רשמים ורישומים, שהשתמש בהם בתצוגות הדיורמה. שאותה פתח עם אחיו בשנת 1827 בברלין, בנוסף למשרד לפרסומי אמנות שהפכו להצלחה גדולה.
היו לו תלמידים רבים, ביניהם אדוארד גרטנר ואמיל רוברג.
בשנת 1822 נבחר גרופיוס כחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות.
גרופיוס נפטר בברלין ב־20 בפברואר 1870.
משפחה

בשנת 1820 התחתן גרופיוס עם קלודין קוסט (1801–1827), עימה נולדו לו שלושה ילדים: פאול, שהיה גם אמן והשתלט על עסקיו של אביו, וירש את מקומו כתפאורן ואמן הנוף בתיאטרון הופטהיאטר. ושתי בנות, אחת מהן, אנטוני, הייתה אמו של אמן הנוף פאול פליקל.
מאשתו השנייה, ז'נט יודה (1775–1855), לא היו לו ילדים.
הערות שוליים

↑  Johannes Brahms, Johannes Brahms: Life and Letters, Oxford University Press, 2001, ISBN 978-0-19-924773-8. (באנגלית)
↑  Benedict Taylor, Mendelssohn, Routledge, 2017-07-05, ISBN 978-1-351-55852-5. (באנגלית)
↑  Deutsche Biographie, Gropius, Carl - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)
↑  Mark A Radice (ed.), 2003: Opera in Context: Essays on Historical Staging from the Late Renaissance to the Time of Puccini
↑  Die deutsche Malerei der Gegenwart auf der Jubiläums-Ausstellung der Kgl. Akad. der Künste zu Berlin 1886, -: Die deutsche Malerei der Gegenwart auf der Jubiläums-Ausstellung der Kgl. Akad. der Künste zu Berlin 1886, -: Hanfstaengel -.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16584091m (data)  GND: 11686625X  ISNI: 0000 0000 6678 1138  LCCN: nr95036467  RKD: 34210  ULAN: 500063020  VIAF: 62311332   WorldCat (עם VIAF): 62311332 
קרל גרופיוס, תפאורת במה בברלין, לפני 1841
קרחון נפטון (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  נפטון 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°44′00″S 68°17′00″W﻿ / ﻿71.7333°S 68.2833°W﻿ / -71.7333; -68.2833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון נפטון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון נפטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נפטון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נפטון
 
קרחון נפטון (באנגלית: Neptune Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 22 קילומטרים; רוחבו 7 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון מערב, ונשפך אל מפרץ ג'ורג' השישי ובו אל מדף הקרח ג'ורג' השישי דרומית לנקודת טריטון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
הקרחון מופה באופן חלקי על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי אלזוורת'.
שפכו של הקרחון מופה לראשונה בשנת 1936, על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם;
הקרחון נסקר בשנת  1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד, הקרחון כולו מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה לשאר האתרים בסביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של כוכב הלכת נפטון.