stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המועצה האירופית
הרכב המועצה > נשיא המועצה

בעבר ניהול ישיבות המועצה האירופית נעשה על ידי המדינה נשיאת מועצת השרים, ותפקידו היה כראשון בין שווים לשאר מנהיגי המדינות האחרים [primus inter pares]. עם אמנת ליסבון פוצל תפקיד נשיאות המועצה האירופית מתפקיד נשיאות מועצת השרים והוחלט על כינון תפקיד נשיאות ייעודי למועצה. על אף החשש כי בעל תפקיד זה יכול להפוך דמות מנהיגותית בעלת כוח רב [על חשבון מנהיגי המדינות החברות] וכן להפר את האיזון שבין המועצה האירופית לבעלי תפקידים אחרים באיחוד [נשיא הנציבות והנציג הגבוה], ההבנה כי עבודת המועצה מתרחבת, ומכך ניהולה הופך להיות תובעני יותר הביאה להחלטה לכונן תפקיד זה. על מנת להפחית את הסכנה להיווצרות אותה דמות מנהיגותית עוצמתית הוטלו מספר הגבלים על בעל תפקיד זה: הנשיא אינו יכול להשתתף בהצבעות המועצה; נשיא המועצה אינו יכול לשמש בתפקיד נוסף; הבחירות לנשיאות המועצה מתבצעות בכל שנתיים ושישה חודשים; הנשיא הנבחר יכול לחדש את כהונתו פעם נוספת אחת בלבד.
תפקידי נשיא המועצה כוללים: הכנת כינוסים, גיבוש סדר היום לדיון וניהולו, ניסוח מסקנות הדיון וכן דיווח לפרלמנט האירופי לאחר כל ישיבת מועצה. נוסף לכך כללה אמנת ליסבון תיאורי תפקידים מעורפלים יותר, כגון: קידום עבודת המועצה האירופית; הבטחת המשכיות ורצף העבודה במועצה; ייצוג המועצה למול מוסדות האיחוד האחרים. אי הבהירות באשר לאחרונים משאירה את אופן ביצועם נתון להחלטתו של נשיא המועצה. לכך מתווספת אי הבהירות באשר לחלוקת האחריות בין נשיא המועצה האירופית, נשיא הנציבות והנציג הגבוה, ואילו מייצרים מקום למאבקי כוח בין כלל בעלי התפקידים.
עם כניסתה של אמנת ליסבון לתוקף, ב-19 בנובמבר 2009, בחרה המועצה האירופית לתפקיד הנשיא הראשון את הרמן ואן רומפוי, ראש ממשלת בלגיה לשעבר. ואן רומפוי שימש כנשיא המועצה במשך שתי קדנציות רצופות, החל מה-1, דצמבר 2009 ועד ה-30, נובמבר 2014. נושא המשרה השני היה דונלד טוסק, ראש ממשלת פולין לשעבר. גם טוסק שימש במשך שתי קדנציות, החל מה-1, דצמבר 2014 ועד 30 בנובמבר 2019. לאחריו נבחר לתפקיד נשיא המועצה שארל מישל, ראש ממשלת בלגיה לשעבר, שעודו מכהן בתפקיד זה.
תפקידי הנשיא השוטפים
כארבעה שבועות לפני כל ישיבת מועצה שולח הנשיא למועצת השרים לעניינים כלליים [General Affairs Council] את הטיוטה לסדר היום לדיון במועצה האירופית. סדר היום לרוב מורכב מעניינים שונים העולים מן המדינות החברות, המועצה לעניינים כלליים, ועידת הנציגים הקבועים, ועל בסיס פגישות המועצה האירופית הקודמות. מכך שלנשיא המועצה לא נותר מרחב רב להוספת נושאים לסדר היום. סדר היום המוצע נדון במועצה לעניינים כלליים וכן בוועידת הנציגים הקבועים, ורק לאחר אישור כל הגורמים הללו, כחמישה ימים לפני מועד ישיבת המועצה – נסגר באופן סופי סדר היום למועצה. הליך זה נועד לסייע לאיתור הנושאים הדחופים והרגישים ביותר פוליטית, אך למנהיגי המדינות עדיין ישנה האפשרות להעלות נושאים שונים בישיבה שאינם על סדר היום. בתום דיון בנושאים שעל סדר היום מנהל הנשיא את הצבעות המועצה בנושא בהתאם לפרוצדורה הקבועה באמנות.
במהלך ישיבת המועצה על הנשיא לנהל את הדיון הכללי, ובאפשרותו גם לעצור את הדיון ולהורות על יציאה לשיחות אישיות עם מנהיגי המדינות. הנשיא יכול גם לזמן שני מנהיגים לשיחות אישיות על מנת ליישב חילוקי דעות פרטניים.
מלבד ישיבות המועצה אחראי הנשיא לעקוב על ביצוע החלטות המועצה, לפקח כי אכן ההחלטות מיושמת בפועל, אם כחקיקה או כתקנות, למול המוסדות הרלוונטיים באיחוד. לאחר אשרור אמנת ליסבון החל הנשיא לכהן גם בראשות ועדות המעקב וקבוצות העבודה שתחת המועצה האירופית כחלק מתפקידו כמפקח על יישום ההחלטות.
הרכב המועצה > ועידות גוש האירו

מנהיגי גוש האירו נפגשו בוועידת גוש האירו [Eurozone summits], תחת המועצה האירופית, לראשונה באוקטובר 2008, בפריז. זאת בעקבות משבר החוב בגוש האירו שטלטל את האיחוד האירופי ככלל, ואת הגוש המוניטרי בפרט. בפגישה זו הסכימו על תגובה מתואמת ומשותפת למשבר הכלכלי. ועידות נוספות במתכונת זו נערכו במאי 2010, במרץ 2011, ביולי 2011 ובאוקטובר 2011 בבריסל. עד לשנת 2012, נושאי גוש האירו טופלו בעיקר בפגישות אילו, שהיו בהמשך לזמני פגישות המועצה, ותחת סמכותה.
בישיבת המועצה האירופית במרץ 2012, חתמו מנהיגי המדינות החברות על האמנה בדבר יציבות, תיאום וממשל באיחוד הכלכלי והמוניטרי [TSCG]. האמנה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2013, קבעה בין היתר את ועידת גוש האירו כוועידה קבועה של המועצה והסדירה את אופן פעילות הוועידה ונשיא הוועידה. לאחר כניסת ההסכם לתוקף, התכנה ועידת גוש האירו הראשונה בתאריך 14 במרץ 2013, ומאז הוועידה מתכנסת כפעמיים בשנה, לרוב כהמשך ישיר לפגישת המועצה האירופית.
קישורים לאמנות, הסכמים ותמלול פגישות המועצה

European Union (10 March ,2001). Document 12001C/TXT - Treaty of Nice amending the Treaty on European Union, the Treaties establishing the European Communities and certain related acts. Official Journal of the European Union, C306. Retrieved March 20, 2022. From EUR-Lex: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:12001C/TXT
European Union (17 December 2007). Document C:2007:306:TOC - Treaty of Lisbon. Official Journal of the European Union, C306. Retrieved March 20, 2022. From EUR-Lex: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=OJ%3AC%3A2007%3A306%3ATOC
European Union (30 March 2010). Document C:2010:083:TOC - Consolidated versions of the Treaty on European Union and the Treaty on the Functioning of the European Union. Official Journal of the European Union. Retrieved March 20, 2022. From EUR-Lex: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=OJ%3AC%3A2010%3A083%3ATOC
European Council, Dublin (10-11 March 1975). Summary of decisions and conclusions: https://www.consilium.europa.eu/media/20440/1975_march_dublin__eng_.pdf
פלורי (חברה)

| --- | --- |

מטה חברת pluri במת"מ חיפה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נאסד"ק: PLUR הבורסה לניירות ערך בתל אביב: PLUR
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  פלתר
 מייסדים:  ד"ר שי מרצקי
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־24 שנים)
 מיקום המטה:  חיפה 
 משרד ראשי:  חיפה
 ענפי תעשייה:  ביוטכנולוגיה 
 מוצרים עיקריים:  תרופות מקור המבוססות על תאי שליה
 שווי שוק:  88.8 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  287 אלף דולר (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 27.2 מיליון דולר (2023)
 רווח:  הפסד של 28.9 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  15.3 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  50.8 מיליון דולר (2023)
 נשיא:  יקי ינאי
 יו"ר:  זמי אברמן
 מנכ"ל:  יקי ינאי
 עובדים:  160
  
 pluri-biotech.com
 
פלורי אינק. (באנגלית: Pluri Inc.), שעד יולי 2022 נקראה פלוריסטם תרפיוטיק בע"מ ובקיצור פלוריסטם, היא חברת הנדסה ביו-רפואית העוסקת בריפוי תאי, מפתחת ומייצרת תרופות מקור המבוססות על תאים המופקים מהשליה האנושית לאחר הלידה. מרכז החברה נמצא בפארק מת"ם בחיפה.
פלוריסטם הוקמה בשנת 2001 על ידי ד"ר שי מרצקי מהטכניון, הבעלים של פטנט מוגן אשר פותח בשיתוף עם מכון ויצמן למדע ומאפשר לייצר תאים משליה בסביבה תלת־ממדית. החברה החלה להיסחר בבורסת נאסד"ק בשנת 2003 ולאחר מכן הונפקה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסת פרנקפורט. באוגוסט 2011 קיבלה החברה מעמד תרופה יתומה מה-FDA לתאי ה-PLX ‏ (PLacental eXpended cells) לטיפול במחלת בירגר. בתחילת שנת 2013 עברה החברה למפעלה החדש, אשר יאפשר טיפול ב-150,000 חולים בשנה לעומת 700 עד אז.
פלוריסטם נמצאת בשלב מתקדם של פיתוח תרופה להיצרות עורקים (PLX-PAD) אשר מכירותיה הצפויות מוערכות על ידי אנליסט מבית ההשקעות "אופנהיימר" בהיקף של עד 1.3 מיליארד דולר. וכן תרופה לתסמונת קרינה חריפה (PLX-R18).
במרץ 2014 קיבלה החברה את אישור ה-FDA האמריקני למפעל לייצור תאי גזע שישמש לניסויים קליניים.
טכנולוגיה

בעזרת הטכנולוגיה מוגנת הפטנטים של פלוריסטם, החברה פיתחה סביבה תלת־ממדית לגידול תאים פעילים שמוצו מן השליה האנושית (תאי PLX). התאים שמבודדים מן השליה (שנחשבת לפסולת רפואית) גדלים בתוך Bioreactor שפיתחה החברה (מתקן המדמה תנאים ביולוגיים מתאימים לגידול רקמה או אורגניזם). הטיפול התאי מבוסס על הזרקת התאים הללו ללא צורך בהתאמה גנטית, כדי לרפא מחלות שונות. התאים הפעילים מפרישים מכלול של חלבונים בהתאם לאותות המתקבלים כתגובה למגוון מחלות. החלבונים מאתחלים תהליך ריפוי עצמי ורגנרציה של רקמות פגועות ומשפרים את מצבו של החולה תוך פעילות חיובית של המערכת החיסונית ויצירת כלי דם.
בניסויים פרה-קליניים שבחנו טיפול בפגיעות שרירים באמצעות תאי הגזע מהשליה, נראה כי ייתכן שסוגים שונים של התאים הפעילים  מהשליה שפיתחה פלוריסטם יכולים לשמש לריפוי מגוון סוגים של פגיעות שרירים, כמו פגיעות תאונתיות (במהלך פעילות ספורטיבית, למשל), או פגיעות מכוונות הנגרמות, לדוגמה, כתוצאה מניתוחים שונים. בניסויים פרה-קליניים נוספים נראה השפעת חיובית בשימוש בתאי השלייה לטיפול במחלות המעיים הדלקתיות הקשות, טרשת נפוצה ובנזקי שבץ מוחי. במחקר פרה-קליני מקיף שנערך בשיתוף עם מעבדתו של פרופ' רפאל גורודצקי מביה"ח הדסה בירושלים פותח טיפול תאי חדש המבוסס על תאים נבחרים מתוך השליה (PLX-R18) שבהזרקה פשוטה ללא סיבוכים לתוך השריר מאפשרים טיפול מציל חיים יעיל ביותר ב תסמונת קרינה חריפה, מחקר שנמשך בשיתוף פעולה עם מרכזי מחקר אחרים בגרמניה וארצות הברית.
החברה נמצאת בשלבים קליניים מתקדמים בניסויים בטרשת עורקים חמורה בגפיים תחתונות, שבר בצוואר הירך ותסמונת קרינה חריפה מסכנת חיים ועידוד רגנרציה של מח עצם פגוע.
במאי 2020 הודיעה כי שימוש בטכנולוגיות החברה עשוי להוות טיפול בנגיף הקורונה.
בינואר 2022 פלוריסטם ותנובה הודיעו על הקמת חברה משותפת לייצור בשר מתורבת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  פלורי אינק.: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  ואדים סבידרסקי, פלוריסטם קיבלה מעמד תרופת יתום למחלת ברגר בארה"ב, באתר TheMarker‏, 25 באוגוסט 2011
↑  סתיו שירייב,באופנהיימר שווריים על פלוריסטם, ביזפורטל
↑  Elena Gaberman, Lena Pinzur, Lilia Levdansky, Maria Tsirlin, Mitigation of Lethal Radiation Syndrome in Mice by Intramuscular Injection of 3D Cultured Adherent Human Placental Stromal Cells, PLOS ONE 8, 2013-06-18, עמ' e66549 doi: 10.1371/journal.pone.0066549
↑  טל שחף, המבורגר הזהב: האם שיתוף הפעולה בין פלוריסטם ותנובה ישנה את שוק הבשר המתורבת? ניתוח, באתר Tech12
דניה סיבוס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  דניה
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־64 שנים)
 חברת אם:  לפידות קפיטל
 מיקום המטה:  אור יהודה 
 משרד ראשי:  אור יהודה
 ענפי תעשייה:  בניה
 שווי שוק:  3.81 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  5.42 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  222 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  196 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  759 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.49 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  אריאל שפיר
 מנכ"ל:  רונן גינזבורג
 עובדים:  1,744
  
 http://www.danya-cebus.co.il
 
סמליל דניה סיבוס עד 2020
דניה סיבוס בע"מ היא חברה העוסקת בביצוע עבודות בנייה קבלניות, בייצור ואספקת חומרי גלם לבנייה, תשתיות, זכיינות, וייזום בנייה למגורים באמצעות חברת "אפריקה ישראל מגורים".
היסטוריה

בדצמבר 1960 נוסדה חברה בשם "דניה חברה לפיתוח בע"מ", לצורך בניית שכונת דניה בחיפה, על ידי משקיעים מדרום אפריקה. בשנת 1964 החלה החברה לבנות את שכונת רמת דניה בירושלים.
באפריל 1985 נרכשה "דניה חברה לפיתוח בע"מ" על ידי חברת אפריקה ישראל להשקעות והפכה לחברה בת של אפריקה. במרץ 1986 שינתה החברה את שמה ל"דניה סיבוס חברה לבניה בע"מ".
בשנת 1997 הוקמה חברת דרך ארץ על ידי דניה סיבוס ושותפים נוספים, לשם התמודדות במכרז לסלילה ותפעול של חלקו המרכזי של כביש חוצה ישראל, ובסוף 1999 החלה בסלילת הכביש.
בינואר 1997 רכש לב לבייב מבנק לאומי את השליטה באפריקה ישראל, וביצע ארגון מחדש של עסקיה. בדצמבר 1997 התאגדה דניה סיבוס בע"מ כחברה פרטית בבעלות מלאה של דניה סיבוס החזקות (1965) בע"מ (אשר שינתה את שמה ונקראת כיום אפריקה ישראל מגורים בע"מ). בשנת 2000 פרסמה החברה תשקיף הנפקה לציבור, שעל פיו הונפקו לציבור ונרשמו למסחר ניירות ערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ביוני 2006 הונפקה אפריקה ישראל מגורים ונרשמה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בדצמבר 2010 התקשרה "דניה סיבוס בע"מ" בהסכם עם "אפריקה ישראל להשקעות בע"מ", במסגרתו רכשה את מלוא החזקותיה של אפריקה ישראל ב"אפריקה ישראל מגורים בע"מ".
בשנת 2015 נמחקו ניירות ערך של החברה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אחרי הצעת רכש של אפריקה ישראל להשקעות לבעלי מניות המיעוט בחברה.
בינואר 2018 פורסם שמשטרת ישראל פתחה בחקירת תיק 1803 - פרשה שבה, על פי החשד, העבירה דניה סיבוס כספי שוחד לדוד ביטן, בזמן שזה כיהן כסגן ראש עיריית ראשון לציון, בתמורה לקידום אינטרסים של החברה. במרץ 2019 פרסמה המשטרה את עמדתה כי התגבשה תשתית ראייתית מספקת לביסוס חשדות שלפיהם ביצעו החברה ומנכ"לה, רונן גינזבורג, עבירת מתן שוחד.
באוגוסט 2019 הוגש כתב אישום נגד החברה ומנכ"לה, רונן גינזבורג, באשמת עבירות על חוק התחרות הכלכלית.
בעקבות קריסת חניון הברזל, שאותו בנתה החברה, הודיעה פרקליטות מחוז תל אביב (פלילי) לחברה, לגינזבורג ולחשודים נוספים שנשקלת העמדתם לדין בכפוף לשימוע בחשד לגרימת מוות ברשלנות של 6 עובדים באתר.
בינואר 2020 הושלם הסדר חוב לחברה האם, אפריקה ישראל להשקעות, שכלל את מכירת החברה, כולל בעלותה על חברת "דניה סיבוס", לחברת "לפידות קפיטל" שבשליטת יעקב לוקסנבורג (80%) ולחברת אלטשולר שחם גמל ופנסיה (20%). בעקבות המכירה הפכה החברה לפרטית, אך חזרה לבורסה לניירות ערך בתל אביב והונפקה בפברואר 2021.
חברות בת > סיבוס רימון

בשנת 1962 הוקם מפעל בקריית אונו "סיבוס רימון תעשיות מבנים בע"מ" לבניה מתועשת על בסיס ידע שנרכש מחברת CEBUS הצרפתית, על ידי חברת אפריקה ישראל להשקעות.
חברות בת > אפריקה ישראל מגורים

"אפריקה ישראל מגורים בע"מ" היא הגלגול הנוכחי של "דניה חברה לפיתוח בע"מ". "דניה סיבוס בע"מ" מחזיקה ב-74% ממניות החברה.
חברות בת > אלום דניה

חברת "אלום דניה", חברה המתמחה בתכנון וביצוע עבודות אלומיניום בבניני מגורים.
פרויקטים נבחרים

פיס ארנה ירושלים
המכשול הימי בגבול רצועת עזה
כביש 6
פרויקט הכניסה לעיר
קריית התקשוב
בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד
הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב
חניון הברזל
נמל התעופה רמון
הערות שוליים

1 2 3 4 5  דניה סיבוס בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  חברות זרות רוצות לבנות שכונות בחיפה, מעריב, 12 במרץ 1961
↑  "קרית דניה" תוקם במערב ירושלים, דבר, 19 באפריל 1964
↑  ריכוז יחסים פיננסים לחב "אפריקה ישראל", מעריב, 18 בפברואר 1986
↑  אודי בן ש"ך, פרויקט חוצה ישראל הביא לגידול של 21% ברווחי דניה סיבוס ברבעון השלישי ל-8.4 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 22 בנובמבר 2000
↑  שרון שפורר, אפריקה ישראל מגורים גייסה 416 מיליון שקל, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2006
↑   מיכאל רוכוורגר, אפריקה ישראל תשלם 140 מיליון שקל על מחיקת דניה סיבוס מהבורסה, באתר TheMarker‏, 7 בדצמבר 2015
↑  מנכ"ל חברה ציבורית עוכב לחקירה: חשד למתן שוחד לדוד ביטן, באתר גלובס, 3 בינואר 2018
↑  הסתיימה חקירת תיק 1803, באתר משטרת ישראל, ‏7 במרץ 2019
↑  תור גנון, הסדר טיעון בפרשת דניה סיבוס: חודשיים עבודות שירות למנכ"ל רונן גינזבורג, באתר כלכליסט, 9 ביולי 2020
↑  עמיר קורץ, קריסת החניון בת"א: מנכ"ל דניה סיבוס ואחרים יואשמו בגרימת מוות ברשלנות - בכפוף לשימוע, באתר כלכליסט, 8 במרץ 2020
↑  גולן חזני, הסדר החוב הושלם: אפריקה ישראל נמחקה מהבורסה אחרי 47 שנה, באתר כלכליסט, 22 בינואר 2020
עומרי כהן, ‏לאחר ארבע שנים כמעט של מגעים להסדר חוב: בעל בית חדש לחברת אפריקה ישראל, באתר גלובס, 21 בינואר 2020
↑  עומרי כהן, ‏דניה סיבוס גייסה 146 מיליון שקל ומצטרפת לבורסה בת"א, באתר גלובס, 26 בפברואר 2021
↑  רנית נחום-הלוי, פרויקט ארנה בירושלים יוצא לדרך: דניה סיבוס תקים את היכל הספורט תמורת 90.5 מיליון שקל, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2010
אופקו הלת'

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אפקו
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים) 
 מיקום המטה:  נשר 
 משרד ראשי:  מיאמי, ארצות הברית
 מוצרים עיקריים:  מוצרים רפואיים
 שווי שוק:  3.62 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  863 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 157 מיליון דולר (2023)
 רווח:  הפסד של 189 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  1.39 מיליארד דולר (2023)
 סך המאזן:  2.01 מיליארד דולר (2023)
 יו"ר:  פיליפ פרוסט
 מנכ"ל:  פיליפ פרוסט
 עובדים:  5,767 יולי 2022
  
 www.opko.com
 
אופקו הלת' (באנגלית: OPKO Health) היא חברת ביו-פארמה ודיאגנוסטיקה רב-לאומית אמריקאית. החברה מפתחת בין השאר טיפולים ליתר פעילות שניוני של יותרת בלוטת התריס (Secondary hyperparathyroidism), והשלימה גיוס חולים לניסוי שלב 3 נגד אי ספיקה של ויטמין D. החברה היא חברה ציבורית ונסחרת בדרך של רישום כפול בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב (החל מ-21 באוגוסט 2013).
החברה פעילה בארצות הברית, מקסיקו, צ'ילה, אורוגוואי, ספרד וישראל.
היסטוריה

חברת אופקו נוסדה בשנת 2007 בידי ד"ר פיליפ פרוסט, דרך מיזוג של שתי חברות אמריקאיות בתחום רפואת העיניים, שפיתחו תרופות למחלות הקשורות בניוון רשתי (Acuity Pharmaceuticals ו-Froptix Corporation). לאחר מכן רכשה אופקו את החברה הקנדית Ophthalmic Technologies, Inc, בתחום המכשור הרפואי לאבחון מחלות עיניים.
בינואר 2013, רכשה אופקו את חברת Cytochroma, המפתחת תרופה למחלות כליות, תמורת 290 מיליון דולר. באפריל 2013, רכשה את חברת הביומד הישראלית, פרולור, המפתחת גרסאות משופרות של תרופות ביולוגיות, בעסקת מניות בשווי של 480 מיליון דולר. גם לפני רכישתה עלי ידי אופקו נשלטה פרולור על ידי ד"ר פיליפ פרוסט שהחזיק כ-20% ממניות החברה. חברת פרולור נוסדה בשנת 2001, בידי פואד פארס ביולוג ופרמקולוג, שפיתח שיטה להארכת חייהן של תרופות והפחתת תדירות ההזרקה.
באוקטובר 2013, הצטרפה אופקו למדד ת"א 25.
בשנת 2015, רכשה אופקו את המעבדה הקלינית השלישית בגודלה בארצות הברית תמורת 1.47 מיליארד דולר.
באפריל 2018 הודיעה אופקו על הפסקת המסחר במניותיה בבורסה בתל אביב. אך שבועות ספורים לאחר מכן חזרה בה, והיא ממשיכה להיסחר בתל אביב.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אופקו הלת': נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  קרן מורדכי, אופקו הלת >>> מודיעה על רישום מניותיה למסחר בבורסת בתל אביב ב-21 באוגוסט, 20 באוגוסט 2013, באתר פאונדר
1 2 3   שלי אפלברג, ובמקום השמיני במדד ת"א 25: אופקו מי? - חברת אופקו הלת’ האמריקאית, הנסחרת לפי שווי של 14.3 מיליארד שקל, הצטרפה אתמול למדד ת”א 25, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2013
↑  טלי ציפורי, ‏המיליונרים של פרולור: הנשיא והמנכ"ל יקבלו כ-40 מיליון ש', באתר גלובס, 24 באפריל 2013
↑  שלומית לן, ‏כבוד למגזר: הדרוזי שמכר את פרולור ב-480 מיליון דולר, באתר גלובס, 9 במאי 2013
↑   יורם גביזון, אופקו רוכשת את המעבדה הקלינית השלישית בגודלה בארה"ב תמורת 1.47 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2015
↑  ערן סוקול, עוזבת את הבורסה: אופקו הודיעה על מחיקת מניותיה מהמסחר בתל אביב, באתר ביזפורטל, 10 באפריל 2018
קבוצת גולף א.ק.

| --- | --- |


סניף גולף אנד קו
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  גולף
 משרד ראשי:  תל אביב, ישראל ישראל
 מוצרים עיקריים:  עיצוב ושיווק מוצרי הלבשה, טקסטיל וכלי בית
 שווי שוק:  310 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  852 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 25.2 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 44.8 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  156 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  814 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  גונן ביבר
 מנכ"ל:  אייל גרינברג
  
 www.golfco.co.il
קבוצת גולף א.ק. בע"מ, או Golf&Group, היא חברה ציבורית ישראלית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב משנת 2006 ועוסקת בעיצוב, שיווק ומכירה קמעונאית בתחומי ההלבשה והמוצרים לבית. נכון למרץ 2019 מפעילה החברה 326 חנויות ברחבי ישראל.
היסטוריה

החברה החלה לפעול ב-1987, לאחר שחברת כיתן (שהייתה אז יצרן אריגים וטקסטיל ובבעלותה היו מספר מפעלים שהעסיקו אלפי עובדים) חלק מנכסי חברת "אתא" שפשטה את הרגל, בהם את רשת חנויות "טתה" וזיכיון הייצור והשיווק בישראל של המותג "ליווייס" של חברת לוי שטראוס ושות'. על בסיס רשת חנויות "טתה" הוקמה רשת חנויות האופנה לגברים ונשים "גולף". החנות הראשונה נפתחה באוקטובר 1987, וגדלה תוך שנה וחצי לרשת בת 13 חנויות. שבמקביל נסגרו החנויות המקוריות שהפעילה רשת "טתה", שהיו קטנות יחסית ומוקמו בחזית המסחרית של רחובות במרכזי הערים. פעילות המותג "ליווייס" אוגדה בחברת בת בשם "טנגו" שכלל מפעל ייצור בכפר ירכא ורשת חנויות בישראל. "טנגו" הייתה גם בעלת רישיון לייצור ושיווק "ליווייס" באירופה.
בשנת 1998 מוזגה פעילות החברה האחות "פולגת" לתוך החברה. באותה שנה גם נרכשה רשת "אינטימה", והחברה קיבלה זיכיון לשיווק מוצרי המותג האיטלקי "בנטון" בישראל. החברה תכננה לפתוח 10 חנויות "בנטון", אך לבסוף ויתרה על הזיכיון.
בהמשך הרשת התרחבה לתחומי פעילות נוספים והתארגנה מחדש תחת חברת החזקות שנקראה תחילה "גולף-כיתן", שהיא בבעלות חברת האם כלל תעשיות, והונפקה בבורסת תל אביב בשנת 2000. במסגרת זו הוקמה גם רשת חנויות "כיתן" לשיווק מוצרי מפעלי החברה, בעיקר מצעים. בינואר 2002 מותגה רשת "כיתן" מחדש תחת השם "רשת גולף אנד קו.". שהחלה לשווק גם מוצרי טקסטיל לבית, כלי מטבח ושולחן, ריהוט, כלי אמבט ומוצרים נוספים לבית. שש שנים אחר כך, ב-2008, החליטה החברה האחות "כיתן תעשיות" להקים שוב רשת חנויות תחת המותג "כיתן" לשיווק מוצריה.
בשנת 2014 רכשה "קבוצת גולף א.ק." את החברה האחות "כיתן תעשיות", תמורת 11 מיליון שקל לאחר שזו סגרה את כל פעילות הייצור שלה, וכל המוצרים של רשת החנויות שלה החלו להיות מיובאים מקבלני משנה ברחבי העולם. מאז רשת "כיתן" פועלת שוב תחת "קבוצת גולף א.ק.".
בינואר 2015, רכשה את אתר האופנה הישראלי "עדיקה" תמורת 40 מיליון.
תחומי פעילות > רשתות פעילות

רשתות אופנה - החברה משווקת את מוצריה באמצעות מספר רשתות חנויות אותן מפעילה:
רשת גולף - מתמחה בשיווק מוצרי הלבשה אופנתיים ומעוצבים לנשים ולגברים, ומוצרי אופנה משלימים. מונה 61 חנויות
רשת גולף אנד קידס - בגדי ילדים ותינוקות. מונה 49 חנויות
רשת פולגת - פועלת במסגרת החברה מ-1998, מתמחה בשיווק מוצרי הלבשה מחויטים ואלגנטיים לגברים. מונה 26 חנויות
רשת אינטימה - פועלת מ-1988, מתמחה בשיווק מוצרי הלבשה תחתונה, לבוש לילה, לבוש פנאי ובגדי ים לנשים. מונה 47 חנויות
רשת מקס מורטי - פועלת במסגרת החברה מ-2007, מתמחה בשיווק מוצרי הנעלה אופנתיים ומעוצבים לנשים ולגברים. מונה 15 חנויות
רשת עדיקה - אופנה לנשים צעירות ואתר לקניות אונליין. מונה 8 חנויות.
אופנת הבית
רשת גולף אנד קו. - מתמחה בשיווק מוצרי טקסטיל לבית, כלי מטבח ושולחן, ריהוט, כלי אמבט ומוצרים נוספים לבית, מוצרי טואלטיקה וקוסמטיקה. מונה 54 חנויות
רשת כיתן - מתמחה בשיווק מצעים, מוצרי טקסטיל, ושאר קישוטים לבית ולחדר השינה.
תחומי פעילות > פעילות שנסגרה

זיכיון "מרקס אנד ספנסר" בישראל - בשנת 2000, קיבלה קבוצת גולף את הזיכיון של חברת האופנה הבריטית מרקס אנד ספנסר והקימה 3 סניפים של מוצרי ההלבשה התחתונה שלה במתכונת של "חנות בתוך חנות". בשנת 2002 החליפה את החנויות של "מרקס אנד ספנסר", בחנויות מותג ההלבשה התחתונה "אינטימה" שבבעלותה.
רשת "טופשופ" בישראל - רשת בזיכיון מותג האופנה הבריטי, שבדצמבר 2014 "גולף" רכשה 50% מהבעלות עליו מקבוצת סקאל, לפי שווי של 56 מיליון שקל. בתחילת 2015 הגדילה גולף את חלקה ל-67%. באפריל 2016 הוקם אתר קניות מכוון של המותג בישראל באמצעות אתר עדיקה. בפברואר 2021, הודיעה קבוצת "גולף" על סגירת הרשת בישראל, בעקבות רכישת חברת האם על ידי אסוס, הממשיכה לשווק את המותג באתר שלה גם בישראל.
רשת בלו-בירד - פועלת במסגרת החברה מסוף 2010, מתמחה בשיווק אופנת גלישה ולייף סטייל. מנתה בשיא 26 חנויות, נסגרה ב-2015
רשת ספרינט - הוקמה ב-1987, מתמחה בשיווק מוצרי הלבשה בסיסית ובשיווק עודפים מהרשתות האחרות. מנתה 10 חנויות ונסגרה ב-2018. רוב החנויות הוסבו למותג ״GOLF OUTLET".
בעלי עניין

החברה נשלטת על ידי כלל תעשיות המחזיקה כ-62% ממניותיה, הנשלטת על ידי לאונרד בלווטניק, החל מיולי 2012. יו"ר החברה הוא אהרון מידן ומנכ"ל החברה הוא אייל גרינברג.
ישראמקו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  שותפות מוגבלת
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  ישרמק
 מייסדים:  יוסף (ג'ו) אלמליח ארמנד האמר
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־36 שנים)
 מיקום המטה:  פתח תקווה 
 משרד ראשי:  פתח תקווה
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנפט 
 מוצרים עיקריים:  חיפושי נפט וגז
 שווי שוק:  5.19 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  382 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  178 מיליון דולר (2023)
 רווח:  133 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  586 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  1.29 מיליארד דולר (2023)
 יו"ר:  חיים צוף
 מנכ"ל:  רון מאור
 עובדים:  20
  
 isramcousa.com
 
ישראמקו נגב 2 שותפות מוגבלת הוקמה על פי הסכם שותפות מוגבלת בין השותף הכללי - ישראמקו אויל אנד גז בע"מ לבין השותף המוגבל - ישראמקו ניהול (1988) בע"מ. השותפות המוגבלת נרשמה ב-3 במרץ 1989. מטרת השותפות היא להשתתף בפעילות חיפושי נפט וגז והפקתם בישראל. יחידות ההשתתפות של השותפות רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. יחידות ההשתתפות של השותפות כלולות במדד תל אביב 90.
השותף הכללי - ישראמקו אויל אנד גז בע"מ נמצא בבעלות נפטא חברה ישראלית לנפט בע"מ, חברה הרשומה בעצמה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בעלת השליטה בחברה היא חברת יואל שבבעלות אנשי העסקים קובי מימון וחיים צוף.
היסטוריה > הקמת החברה ישראמקו אינק

בשנת 1982 הקימו איש העסקים יוסף (ג'ו) אלמליח וארמנד האמר, מיליונר יהודי־אמריקאי שהקים את חברת אוקסידנטל פטרוליום, את חברת ההחזקות י.ו.א.ל (ראשי תיבות של Jerusalem Oil Exploration Ltd), שתחתיה הוקמה החברה הבת ישראמקו אינק, שהונפקה בבורסת נאסד"ק בארצות הברית בשנת 1983. הקבוצה קיבלה רישיונות קידוח לחיפושי נפט בשטחים עצומים ברחבי מדינת ישראל. בין השנים 1983–1985 ביצעה ישראמקו ארבעה קידוחים בהשקעה של 8 מיליון דולר באזור ים המלח ("קידוחי גורים"). בקידוח גורים 4 התגלה נפט בעומק של כאלף מטר, בשכבה מגיל קרטיקון תחתון. 9,124 חביות נפט הופקו מגורים 4 במשך 14 חודשי הפקה, אך המשך ההפקה לא התאפשר בגלל פריצה מוקדמת של מי האקויפר הנמצאים מתחת למאגר לתוך הבאר, והקידוח הוגדר לא כלכלי.
בשנת 1985 הקימה ישראמקו את "נגב 1 שותפות מוגבלת" בשותפות עם י.ו.א.ל, פספורט בע"מ (חברה נוספת בשליטת ג'ו אלמליח שהחזיקה בי.ו.א.ל), נפטא חברה ישראלית לנפט בע"מ, "דלק" חברת הדלק הישראלית בע"מ, דלק חיפושי נפט בע"מ (כיום דלק אנרגיה) ושותפים נוספים. עד שנת 1988 ביצעה חיפושי וקידוחי נפט בהשקעה של 19 מיליון דולר ללא הצלחה ופורקה.