ססילי נוויל
ביוגרפיה

ססילי נוויל הייתה בתם של ראלף נוויל, רוזן וסטמורלנד ושל ג'ואן ביופורט, רוזנת וסטמורלנד. סבה וסבתה מצד אימה היו ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר וקתרין סווינפורד. ג'ון מגונט היה בנם השלישי של אדוארד השלישי, מלך אנגליה ופיליפה מאנו.
בשנת 1425, בהיותה בת עשר, אורסה ססילי, ביוזמת אביה, לריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, שהיה בן 14 באותה עת.
ראלף נוויל נפטר זמן קצר לאחר מכן בקרב, ובני הזוג התגוררו בחצרו של המלך הנרי השישי עד שנת 1437, בה נישאו.
באוגוסט 1439, בעת שססילי ובעלה שהו בנורת'האמפטונשייר, נולדה בתם הבכורה, אן.
כאשר התמנה ריצ'רד למשנה למלך, ומושל כללי בצרפת בשנת 1441, עברה המשפחה לרואן. בנם של הזוג, הנרי, נולד בפברואר באותה שנה, אולם נפטר זמן קצר לאחר מכן.
בנם השלישי של בני הזוג, אדוארד (לימים מלך אנגליה), נולד ב-28 באפריל 1442 ברואן. אדוארד הוטבל בטקס פרטי. לימים טען בן דודו, ריצ'רד נוויל, הרוזן מווריק כי אדוארד נולד מחוץ לנישואים, והוא אינו בנו של ריצ'רד. ישנם היסטוריונים המשייכים טענה זו ליריבות ביניהם, אחרים טוענים כי בדיקה של מועד עיבורה של ססילי מעיד על כך שאדוארד לא היה בנו של ריצ'רד, אשר שהה בקרב בעת מועד העיבור המשוער, ומציינים כי טקס הטבילה הפרטי, בניגוד לטקס המפואר הרשמי שנעשה לימים לאחיו, מעיד על כך; המתנגדים לטענה זו, בקרב ההיסטוריונים, טוענים כי ייתכן ואדוארד נולד בלידה מוקדמת, ובשל קוטנו של התינוק נערך טקס טבילה פרטי.
לאחר שלקה המלך הנרי השישי בהתמוטטות עצבים, התמנה ריצ'רד מיורק לעוצר, בין היתר בזכות השפעתה של רעייתו על המלכה הרעייה מרגרט מאנז'ו. לאחר פרוץ מלחמת השושנים נשארה ססילי בטירת לדלו שבאנגליה, בעוד שבעלה נמלט לאירלנד ולאחר מכן לאירופה. ככל הנראה ססילי נשארה בביתה של אן נוויל, אחותה, רעייתו של המפרי סטאפורד, דוכס בקינגהאם.
כאשר הפרלמנט הבריטי ערך בנובמבר 1459 דיון בדבר עתידם של האצילים לבית יורק, נסעה ססילי ללונדון לבקש חנינה לבעלה. ססילי שכנעה את מלך אנגליה לתת לו חנינה, אולם המלך התנה אותה בכך שריצ'רד יגיע ללונדון בתוך שמונה ימים. ריצ'רד לא הגיע במועד, ואדמותיו הוחרמו, אולם ססילי שכנעה את המלך להעניק לה מענק שנתי בשווי 600 ליש"ט למחייתה ומחיית ילדיה.
בינואר 1460 עברה ססילי לקנט ובעקבות ניצחון בית יורק ביולי שבאותה שנה שבה ללונדון עם ילדיה. בעת מצעד הניצחון שנערך בלונדון לרגל שובו של בעלה, ריצ'רד, בספטמבר, הלכה ססילי בראש התהלוכה כשהיא נושאת את שלט האצולה המלכותי. לאחר שריצ'רד הוכרז כיורשו של הנרי השישי, ססילי הוכרזה רשמית כרעיית יורש העצר (queen-in-waiting)
בקרב וייקפילד (30 בדצמבר 1460) בו ניצח בית לנקסטר, נהרגו ריצ'רד דוכס יורק, אדמונד, רוזן ראטלנד, בנם השני של בני הזוג, וריצ'רד נוויל, רוזן סאלסבורי, אחיה של ססילי.
בעקבות הקרב שלחה ססילי את בניה הצעירים לחצרו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה במטרה להגן עליהם ולסייע לבית יורק. בנה הבכור, אדוארד, המשיך בקרב נגד בית לנקסטר, ואילו ססילי עצמה עברה להתגורר בטירת ביינארדס שבלונדון (מפקדת בית יורק). לאחר שאדוארד הביס את בית לנקסטר, החלה ססילי לשאת את התואר המלכה האם.
בראשית כהונתו של אדוארד, הופיע ססילי לצידו באירועים רשמיים, והמשיכה להשפיע על המדיניות. בשנת 1461 שינתה ססילי את שלט האצולה שלה, כך שהוא יכיל את שלט האצולה המלכותי (ובכך היא הפגינה את עמדתה לפיה בעלה היה מלך אנגליה על פי דין).
בשנת 1461, ריצ'רד נוויל, רוזן ווריק, ובנה השני ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס, מרדו כנגד אדוארד. במהלך המרד הועלו טענות לפיהן אדוארד לא היה בנו של ריצ'רד, וכי אביו האמיתי היה קשת בשם בלייבורן מרואן. ססילי לא הביעה עמדה רשמית בסכסוך (אף שמהאשמות עלה כי בגדה בבעלה), אולם ניסתה לפשר בין הצדדים.
בשנת 1485 נותרה ססילי לבדה. בעלה ושלושת בניה נהרגו במלחמת השושנים. ססילי הקדישה עצמה לחיי דת, ותדמיתה, כאישה צדקת, מקורה בתקופה זו.
ססילי מתה ב-31 במאי 1495 ונקברה בקבר בעלה ובנם אדמונד בכנסיית פות'רינגיי שבנורת'הרמפטונשייר, לאחר שזכתה באינדולגנציה (כפרה על כל חטאיה) מהאפיפיור.