מחמוד עבאס
ביוגרפיה > כיו"ר הרשות הפלסטינית > לאחר ניצחון חמאס בבחירות

לאחר ניצחון תנועת חמאס בבחירות של ינואר 2006, הטיל אבו מאזן על אסמאעיל הנייה, ראש סיעת חמאס בפרלמנט, את הקמת הממשלה. אבו מאזן קרא לממשלה הפלסטינית ולחמאס להכיר בישראל ולנהל איתה משא ומתן, אך זו סרבה, ובכך גררה חרם כלכלי על "הרשות" מצד אירופה, ארצות הברית, ישראל ואף כמה ממדינות ערב. בעוד שבשבועות הראשונים נראה כי העברת השלטון תעבור באופן חלק, בהדרגה גדל המתח בין אבו מאזן ותנועתו פת"ח לבין תנועת חמאס. מתח זה הוביל בהמשך למספר רב של עימותים אלימים בין פעילי התנועות, ניסיונות התנקשות וחטיפות של בכירים - אירועים שהובילו למאות הרוגים ופצועים. אבו מאזן ניסה בהתחלה לנהל משא ומתן עם חמאס להקמת ממשלת אחדות, אך לאחר כישלון המגעים בנושא הצהיר בדצמבר 2006 על תמיכתו בבחירות מחודשות לנשיאות ולפרלמנט.
בראשית מרץ 2007 התכנסו נציגי הרשות הפלסטינית, ובראשם עבאס (מטעם הפת"ח) ואיסמעיל הניה (מטעם חמאס), ונציגי מדינות ערביות נוספות במכה שבערב הסעודית. בוועידה חתמו נציגי רוב המפלגות הפלסטיניות (המיוצגות במועצה המחוקקת) על ההסכמים הקואליציוניים. ההסכם על ממשלת האחדות הפלסטינית וכן חלוקת התיקים באותה ממשלה נחשבים להישג של הפת"ח ועבאס כאחד. הממשלה זכתה לאמון המועצה המחוקקת והושבעה ב־17 במרץ 2007. על אף משבר קטן שאירע כבר בתחילת דרכה (כאשר מינוי מוחמד דחלאן לתפקיד היועץ לביטחון לאומי נכשל בממשלה, בעקבות התנגדות רוב שרי חמאס) הממשלה לא נפלה.
בתחום המדיני, עבאס נפגש מספר פעמים עם בכירי הממשל האמריקני. הוא נפגש פעמיים עם קונדוליזה רייס, מזכירת המדינה האמריקאית, ואהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל, בתוך חודש וחצי, כאשר בפגישה השנייה הסכים להיפגש עם ראש הממשלה אולמרט על בסיס דו־שבועי ולנסות להפשיר את הקיפאון המדיני.
בראשית יוני 2007 החל חמאס בתהליך השתלטות על רצועת עזה. ב־14 ביוני הודיע עבאס על פירוק הממשלה הפלסטינית בעקבות השתלטות מלאה של חמאס על הרצועה.
ב-1 בדצמבר 2007, בדרכו חזרה מוועידת אנאפוליס, אמר אבו מאזן לעיתונאים בקהיר: "הפלסטינים לא מקבלים את הנוסחה כי ישראל היא מדינה יהודית... אנו אומרים שישראל קיימת ובישראל יש יהודים ויש שאינם יהודים". בהתייחסו לסוגיית ההכרה ביהודיות מדינת ישראל בעקבות "נאום בר-אילן" של נתניהו, הזהיר אבו מאזן מפני הצגת תנאי ההכרה ביהודיותה של מדינת ישראל מצד הפלסטינים. הוא הביע חשש מגישת נתניהו להציב "תנאים מכשילים" ("שרוט תעג'יזיה") מסוג זה, "שאין להם כל יסוד במקורות הסמכות של השלום וההחלטות הבינלאומיות. אף על פי שהכרנו כבר במדינת ישראל, הדרישה מאיתנו להכיר בה כמדינה יהודית היא תנאי מוקדם שאי אפשר לקבלו". אבו מאזן נימק זאת בכך שקבלת הדרישה תלבה את המימד הדתי בסכסוך (בלשונו, תהפוך אותו ל"סכסוך דתי הרסני") ותחשוף לסכנה את עתידם של ערביי ישראל, ואף עומד בסתירה להיגיון לפיו מקבלים הפלסטינים פיצויים עבור הפליטות. במסגרת ראיונות בשנים 2012 ו-2013, הסביר אבו מאזן כי שאלת יהדות המדינה איננה עניין לפלסטינים, כי הם אדישים לשאלה כיצד יגדירו היהודים את מדינתם, וכי מדובר בתנאי חדש שהכניסה ישראל.
יש הגורסים כי הדרישה מאבו מאזן שיכיר בישראל כמדינה יהודית הייתה "עז" שהוכנסה במשא ומתן על-מנת לסכלו. מתי שטיינברג וחוקר הסכסוך שאול אריאלי מסבירים כי מדובר בדרישה שאיננה מקובלת ביחסים בינלאומיים, שכן מדינות אינן נוהגות "להכיר" באופי הלאומי של מדינות אחרות. אלה מוסיפים כי היה חשש לגיטימי לצד הפלסטיני שהדרישה עלולה לשמש לצורך אפליית ערביי ישראל, וכן כי הדבר נתפס כדרישה שנועדה להשפיל את עבאס. בנוסף, שטיינברג מסביר כי לדרישה זו אין זכר בחוזי השלום בין ישראל למצרים וירדן, לא בתהליכי המשא ומתן עם סוריה, ואף לא בהסכמי אברהם.
שטיינברג מסביר כי בפרספקטיבה היסטורית, זוהי אף העמדה המסורתית של מחנה הימין בישראל, ומצטט למשל דברי מנחם בגין בנאומו הראשון בכנסת כראש ממשלה, לפיה "איננו מצפים מאיש לבקש בשמנו שתוכר זכותנו להתקיים בארץ אבותינו. הכרה אחת נחוצה בינינו לבין שכנינו: הכרה בריבונות ובצורך ההדדי בחיים של שלום והבנה", וכן עמדת זאב ז'בוטינסקי בעדותו בפני ועדת פיל: "אינני סבור כי רצוי שחוקתה של איזו מדינה תכיל סעיפים מיוחדים המבטיחים מראש את אופיה ה"לאומי". ... בהביעי את המילים "מדינה עברית", כוונתי לקהילה, או לכברת-ארץ, הנהנית ממידה מספקת של שלטון עצמי...ושישנו בה רוב יהודי".
ב־29 בפברואר וב־1 במרץ 2008 נכנסו כוחות גדולים של צה"ל לפעולה קרקעית ברצועת עזה ליד סג'עיה והרגו כ-30 פלסטינים, רובם מחבלים מחמאס, ופצעו עשרות. אבו מאזן גינה את הפעולה ואמר שהיא "יותר גרועה מהשואה".
ב־8 באוגוסט 2009, במסגרת הוועידה השישית של הפתח בבית לחם, נבחר עבאס לעמוד בראש התנועה. ב-5 בנובמבר 2009 הודיע על התפטרותו בעקבות חוסר נכונות של הצד הישראלי להפסקת הבנייה בהתנחלויות והמשבר הפנימי בין הפת"ח לחמאס לדבריו.