stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתדרלת פטריק הקדוש (מלבורן)
היסטוריה

ב-1801, כעבור 12 שנים בלבד מייסודה של מלבורן, המזכיר הקולוניאלי של ויקטוריה העניק לכנסייה הרומית-קתולית שטח לבניית כנסייה באזור הגבעה המזרחית (Eastern Hill). זמן קצר לאחר מכן, הנזיר האוגוסטיני ג'יימס אליפיוס גולד (James Alipius Goold) הגיע מבריטניה וייסד את הדיוקסיה של מלבורן ונהפך לבישוף הראשון שלה. הוא החליט לבנות את הקתדרלה על השטח שהוקצה לה בגבעה המזרחית. מאחר שהקהילה הקתולית במלבורן באותה עת הורכבה כמעט אך ורק מאירים, הוחלט להקדיש את הכנסייה לקדוש הפטרון של אירלנד, פטריק הקדוש.
ויליאם וארדל, האדריכל הדתי הראשון במעלה במלבורן, קיבל עליו את המשימה לתכנן את הקתדרלה. הפרויקט התעכב בגלל מחסור בעובדים במהלך הבהלה לזהב של 1851 שמשכה הרבה גברים כשירים לחיפוש אחר זהב. כתוצאה מכך, אבן הפינה הונחה רק ב-1858. הקתדרלה תוכננה בסגנון התחייה הגותית בהתבסס על הקתדרלות הגדולות של אנגליה. סגנון הספינה הראשית הוא גותיקה אנגלית מוקדמת (Early English) בעוד ששאר המבנה הוא בסגנון גאומטרי מקושט (Geometric Decorated), סגנון גותי אנגלי מאוחר יותר. וארדל גם תכנן את קתדרלת מרי הקדושה בסידני בסגנון דומה. הצריחים המחודדים בנויים בסגנון גותי מוקדם במרקם חלק.
אף על פי שהספינה הראשית הושלמה תוך 10 שנים, הבנייה התנהלה באטיות והתעכבה בעקבות המיתון הכבד שפגע במלבורן ב-1891. הקתדרלה נחנכה לא לפני 1897 וגם אז לא הייתה שלמה. בהינתן גודל הקהילה הקתולית במלבורן באותה תקופה, הקתדרלה הגדולה בסגנון גותי הייתה מיזם יקר ועצום, והיו עיכובים ארוכים בזמן שכספים גויסו למטרה. קתדרלה זו הייתה אחת מן הגדולות שבנייתן הושלמה במהלך המאה ה-19.
דניאל מניקס (Daniel Mannix), שנהפך לארכיבישוף של מלבורן ב-1917, הפגין עניין קבוע בקתדרלה והיה נחוש לראות אותה מושלמת אחרי העיכובים והדחיות הארוכים ב-30 השנים שקדמו לו. הוא השגיח על הוספת הצריחים המחודדים ואלמנטים אחרים בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 והקתדרלה הושלמה רשמית ב-1939.
ב-1970 האפיפיור פאולוס השישי היה האפיפיור הראשון שביקר בקתדרלת פטריק הקדוש וב-1974 העניק לה את התואר של בזיליקה מינורית. ב-1986 האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר בקתדרלה.
הקתדרלה בנויה בסגנון צלב לטיני המורכב מספינה ראשית בת 3 אגפים וטרנספט (בית רוחב) בן 3 אגפים, ובית מקהלה עם 7 קפלות וחדר תשמישי קדושה. אורך הקתדרלה הוא 103.6 מטרים (340 רגל) מטר, רוחבה בטרנספט הוא 56.4 מטר ו-25.3 מטר בספינה הראשית. גובה הספינה הראשית הוא 28.9 מטרים (95 רגל) מטר. גובה צריח המצלב הוא 105 מטרים (344 רגל) וגובה צריחי החזית הוא 61.9 מטרים (203 רגל) מטרים. הצריחים בנויים בסגנון גותי מוקדם במרקם חלק.
ב-1997, לרגל חגיגות המאה לחניכת הקתדרלה, עברה הקתדרלה עבודות שימור עם כספים שנתרמו מהממשל הפדרלי האוסטרלי והממשל הוויקטוריאני המקומי, וכן מתרומות של תורמים פרטיים וקהילת מלבורן.
גלריה

החזית הצפונית של קתדרלת פטריק הקדוש הבנויה בסגנון התחייה הגותית
החזית הצפונית
מבט ממזרח על קתדרלת פטריק הקדוש הבנויה בסגנון התחייה הגותית
החזית המזרחית
פנים הקתדרלה - הנרתקס
פנים הקתדרלה
פנים הקתדרלה
עוגב הקתדרלה
פסל קתרין מסיינה (1347-1380)
פסל סנט פרנסיס מאסיסי (1181-1226)
תעלת מים מכס האל והכבש
תעלת מים
לקריאה נוספת

O'Farrell, Patrick (1977). The Catholic Church and Community in Australia. Thomas Nelson (Australia), west Melbourne.
קרחון דייטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  78°17′00″S 84°35′00″W﻿ / ﻿78.283333333333°S 84.583333333333°W﻿ / -78.283333333333; -84.583333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דייטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דייטר
 
מפת מרכז ודרום רכס סנטינל
קרחון דייטר (באנגלית: Dater Glacier) הוא קרחון עמק תלול, ברכס ורגאבה ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

אורכו של הקרחון 44 קילומטרים, ורוחבו בין 2 ל-6 קילומטרים.
גובהו של קרחון דייטר 1,116 מטרים מעל פני הים
קרחון דייטר זורם לכיוון צפון-מזרח, במסלול סינוסאידלי מהמדרוניות המזרחיים של מסיב וינסון, בין רמת סליבן ורכס ורגאבה לבין זרם הקרח ראטרפורד, הגובל בחלקו המזרחי של רכס סנטינל.
בקצהו של קרחון דייטר, קרחון דייטר מתמזג עם קרחון אלן, ושני הקרחונים הממוזגים זורמים יחדיו אל מחוץ לרכס סנטינל, בסמוך מצפון לגבעות פלאוורז.
גאוגרפיה > יובלי קרחון דייטר

קרחון הנסן
קרחון בריסאד
קרחון אוריזארי
קרחון הינקלי
קרחון סטרינאבה
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה מהאוויר על ידי טייסת VX-6 של צי ארצות הברית, בטיסת צילום שנערכה בין ה-14 וה-15 בדצמבר 1959 (אמצע הקיץ האנטארקטי).
הקרחון מופה בהתבסס על תצלומי אוויר אלה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של הנרי מ. דייטר (Henry M. Dater), היסטוריון בצוות קצין הפרויקטים האנטארקטי של ארצות הברית (U.S. Antarctic Projects Officer ) ושל כוח התמיכה הימי האמריקני באנטארקטיקה (U.S. Naval Support Force Antarctica).
ראובן בלום

| --- | --- |

 לידה:  1924 מינכן, גרמניה
 פטירה:  5 באוגוסט 2015 (בגיל 91 בערך) ישראל
 תאריך עלייה:  1934
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  חיל הספר העבר-ירדני   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1940–1944, 1948 – 1966
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידה 515
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות     מלחמת סיני
 
ראובן בלום (1924 – 5 באוגוסט 2015, גרמניה) היה מפקד יחידה 515 באמ"ן (לימים יחידה 8200) בשנים 1961–1966.
ביוגרפיה

ראובן (פטר) בלום נולד בשנת 1924 במינכן שבגרמניה. בנעוריו עלה לארץ ישראל עם משפחתו. למד בתיכון בית הכרם בירושלים. בספטמבר 1940 התגייס לחיל הספר העבר-ירדני ושירת בו עד אוקטובר 1944. שם למד הפעלת מכשירי קשר והוכשר כטכנאי אלקטרוניקה. במסגרת שירותו הגיע לבנדר עבאס שבאיראן, שם שירת כחצי שנה.
למד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, וב-1948 התגייס לצה"ל ליחידת שפ"ן - שירות פענוח נסתרות, שפעלה בירושלים ועסקה בהאזנה לקשר האלחוטי של הערבים והבריטים ובפענוח התשדורות, ובסוף 1948 אוחדה עם יחידה "ש.מ.2" של אמ"ן. תפקידו היה קצין אחראי לנושאי טכניקה ואלקטרוניקה. בשנת 1949 נשלח על ידי מפקד היחידה מרדכי אלמוג לשליחות הרכש הראשונה מארצות הברית ומאנגליה. ב-1953 מונה לראש המדור הטכני ביחידה, שנקראה אז 515. חמש שנים היה בלום מפקד היחידה בדרגת סא"ל: במשך שנת 1959 כממלא מקום ולאחר מכן במינוי מלא מ-1962 עד מרץ 1966. בשנים אלה ניתנה תנופה גדולה למקומו של הסיגינט במערך האיסוף: הוקמו והורחבו בסיסי היחידה במרכז ובצפון, נפתחו קורסים קדם־צבאיים (קד"צים) להכשרת אלחוטנים, שלימים חלקם נכנסו לשדרת הפיקוד ביחידה. בתקופתו היחידה נכנסה לתחום הכיסוי האלינטי (מודיעין אלקטרוני) והתעצמה לראשונה יכולת המחשוב העצמאית של היחידה.
ראובן בלום סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1966.
קיבל תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת בון שבגרמניה.
הערות שוליים

↑  יוסי דגן, ‏ירושלים של האזנות וצפנים, מבט מל"מ 81, יולי 2018, עמ' 14
↑  לזכרם - סא"ל ראובן בלום ז"ל (עמ' 18), באתר מבט מל"מ, גיליון 74, ‏אפריל 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרחון אוטאגו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אוניברסיטת אוטגו 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  82°32′00″S 161°10′00″E﻿ / ﻿82.53333333°S 161.16666667°E﻿ / -82.53333333; 161.16666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוטאגו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוטאגו
 
קרחון אוטגו (באנגלית: Otago Glacier) הוא קרחון ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 37 קילומטרים.
גובהו של הקרחון 300 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מנקז את המדרונות הצפון-מזרחיים של הר מרקהאם.
הקרחון נשפך אל קרחון נמרוד, בסמוך ממזרח לפסגות סבאטון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 – 1962.
הקרחון נקרא על שמה של אוניברסיטת אוטגו שבניו זילנד.
קרחון אוסיקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  84°41′00″S 170°45′00″E﻿ / ﻿84.6833°S 170.75°E﻿ / -84.6833; 170.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסיקי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסיקי
 
קרחון אוסיקי (באנגלית: Osicki Glacier) הוא קרחון צר ועמוק, ברכס חבר העמים באזור חוף דופק בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם סמוך מדרום להר דיקין.
הקרחון זורם לכיוון מערב, ונשפך אל קרחון בירדמור.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
הקרחון נקרא על שם קנת' ג'יי. אוסיקי (Kenneth J. Osicki), ביולוג מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, ששהא בתחנת מקמרדו בשנת 1963.
קרחון אוונס (רכס המלכה אלכסנדרה)

ערך זה עוסק בקרחון בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  83°47′00″S 170°00′00″E﻿ / ﻿83.7833°S 170°E﻿ / -83.7833; 170
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוונס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוונס
 
קרחון אוונס (באנגלית: Evans Glacier) הוא קרחון יובלי, ברכס המלכה אלכסנדרה, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את הרכס.
הקרחון נשפך אל קרחון בירדמור.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1961 -1962.
הקרחון נקרא על שמו של אדגר אוונס, היה חבר בקבוצת הקוטב של רוברט פלקון סקוט במשלחת טרה נובה לקוטב הדרומי בין השנים 1911 – 1912, שנפטר בסמוך לקרחון.
קליה (מאכל)

| --- | --- |
 
 מאכלים
 מרכיבים עיקריים:  בשר
 
קָ֫לְיָה או חָ֫לְיָה (בגאורגית: ყალია) הוא תבשיל בשר מתובל הדומה לגולאש, שהמיוחד בו הוא תבלין נוזלי בשם צ'ו (תבלין על בסיס תמרינדי), נותן לו את המרקם המיוחד.
ראו גם

המטבח הגאורגי
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרדז'אלי

מאגר המים וסכר קרדז'אלי המשמשים להפקת חשמל
קֵרְדְזָ'אלִי וגם קרג'אלי (בבולגרית: Кърджали) היא עיר בדרום בולגריה בירת מחוז קרדז'אלי, השוכנת ברכס המזרחי של הרי רודופי, 204 קילומטרים דרומית מזרחית לבירה סופיה.
היסטוריה

ראשית ההתיישבות האנושית באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה ובמהלך תקופת הברונזה המאוחרת התיישבו באזור באופן מאורגן שבטים תראקים. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הפך האזור חלק מפרובינציה רומית ובהמשך ביזנטית. במהלך המאה ה-7 החלה הגירה של שבטים סלאבים לאזור. בראשית המאה ה-10 נכבש היישוב על ידי סימאון הראשון צאר האימפריה הבולגרית הראשונה. בהמשך, נתון היה האזור גם לשליטת האימפריה הבולגרית השנייה. ב-1371 נכבש היישוב בידי צבאותיו של מוראט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. שמה של העיר נגזר משמו של הואלי העות'מאני קראדז'י עלי פאשה שמשל בעיר ב-1650. בסוף המאה ה-18 שלטו בדרום בולגריה כנופיות פורעים שבסיס מוצאם היה העיר קרדז'אלי, מספרם מנה כמה אלפים והם מרדו בשלטון העות'מאני מבלי שהשלטונות יכלו או רצו לבלום את ההתקפות. כנופיות אלו כונו "קרדז'אלי" על שם עיר הבסיס שלהם ובתקופה זו ערכו פרעות בקרב יהודי העיר קיוסטנדיל.
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכללה העיר מתוקף סיכומי קונגרס ברלין בשטח המחוז האוטונומי רומליה המזרחית. ב-6 בספטמבר 1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה על איחוד בין מחוז רומליה המזרחית לנסיכות בולגריה. כפועל יוצא מהכרזה זו פרצה מלחמת בולגריה–סרביה (1885) אשר הסתיימה בניצחון הבולגרים. לאחר המלחמה נחתם הסכם בוקרשט ובמסגרתו נמסרו קרדז'אלי וסמוליאן כמחווה של רצון טוב לחזקת העות'מאנים, בתמורה להסכמתם ששאר מחוז רומליה המזרחית יעבור לחזקת נסיכות בולגריה לפיקדון בן 5 שנים, שמעולם לא הוחזר. ב-21 באוקטובר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה כבש צבא ממלכת בולגריה את העיר ומאז נותרה בשטח בולגריה.
כלכלה

בתקופת המשטר הקומוניסטי הייתה קרדז'אלי מרכזו של אזור תעשיית מוצרי טבק. בסמיכות לעיר קיימים מרבצי אבץ ועופרת הנכרים לצורכי תעשייה. בשטח הרשות המקומית מצויה תחנת כוח הידרואלקטרית שמספקת חשמל לאזור בהספק של 120 מגה וולט אמפר ובמהלך העשור השני של המאה ה-21 תגדיל את כושר הייצור ל-300 מו"א. התחנה המתבססת על מאגר המים והסכר הסמוך לעיר, מספקת גם מקומות עבודה לתושביה. העיר ממוקמת בתוואי עורק מספר 9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.
דמוגרפיה

אוכלוסיית קרדז'אלי מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול מהילודה וכן בשל הגירה שלילית. בראשית שנות ה-80 רדף משטרו של טודור ז'יווקוב את המיעוט הטורקי במדינה, עשרות אלפים נאלצו להגר לטורקיה ובכלל זה אלפים מתושבי קרדז'אלי. בנוסף, המצב הכלכלי הקשה בבולגריה בסוף המאה ה-20 וראשית המאה ה-21 הביא להגירת עבודה, בעיקר למערב אירופה. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 53% הם ממוצא טורקי, 42% בולגרים ואחוז אחד צוענים.
הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בקרדז'אלי נוסדה במחצית השנייה של המאה ה-19, כפי הנראה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). חלק מיהודי בולגריה סבלו מהתקפות מצד הצבא הרוסי ואלמנטים אנטישמיים באוכלוסייה הבולגרית, אלפים מהם העדיפו להישאר תחת חסות האימפריה העות'מאנית ועזבו את בולגריה. חלקם היגרו למחוז העות'מאני האוטונומי, רומליה המזרחית. ב-1900 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בבולגריה ומנתה כ-100 נפשות. אף על פי שקרדז'אלי הייתה בחזקת האימפריה העות'מאנית עד 1912 ומאחר והייתה קהילה מאורגנת במקום ב-1900 היא נכנסה לרשימת הקהילות המאורגנות. ב-1924 נבנה בית הכנסת המרכזי והוקצתה חלקה לבית עלמין יהודי.
בעיר הייתה פעילות ציונית ענפה ובבחירות שהתקיימו לוועדי הקהילות בבולגריה במאי 1932 נגשה בקרדז'אלי רשימה ציונית מאוחדת אחת, אשר בהמשך עמד בראשה ניסים נִיאֶגוֹ. במהלך מלחמת העולם השנייה הוחל על יהודי העיר החוק להגנת האומה והגברים בגילאי 20–40 נלקחו לעבודות כפייה. ב-10 במרץ 1943 תוכנן לגרש 6,365 מקרב יהודי "בולגריה הישנה", כמכסה ראשונית לקראת גירוש כל הקהילה למחנות ההשמדה. ברישומי משרד הפנים הבולגרי צוינו 11 יהודים מקרדז'אלי שנכללו במכסה זו. הגירוש לא יצא לפועל. מעריכים שלאחר מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר כ-200 יהודים, רובם ככולם עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.
ערים תאומות

ארצות הברית אלקהרט, אינדיאנה, ארצות הברית.
טורקיה גזיאוסמנפאשה, איסטנבול, טורקיה.
בריטניה סטאפורשייר המזרחית, בריטניה.
רוסיה ולדיקווקז, רוסיה.
רוסיה ולדימיר, רוסיה.
יוון קומוטיני, יוון.
יוון סואופלו, יוון.
טורקיה טקירדא, טורקיה.
יוון פיליפוי, יוון.
הערות שוליים

1 2  הקהילה היהודית בקרדז'אלי', באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהדות בולגריה.
↑  קשלס, חיים, היהודים בבולגריה בימי השלטון העותומני, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 59.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898), בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 65.
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג 1930-1940, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 588.
↑  אלברט רומנו, אישים, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 638.
↑  חיים קשלס, תעודות ומסמכים, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 849.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555072805171  BnF: cb171631325 (data)  GND: 4220037-4  LCCN: n80094130  SUDOC: 111608341  VIAF: 130185084   WorldCat (עם VIAF): 130185084 
שלט הנצחה לקהילה היהודית שהתגוררה בעיר
קריד (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  טאלאהאסי 
 מוקד פעילות:  טאלאהאסי, פלורידה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1994–2004, 2009 – 2012
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי הארד רוק פוסט-גראנג'
 חברת תקליטים:  Wind-up Records
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 סקוט סטאפ מארק טרמונטי סקוט פיליפס
 חברים לשעבר
 בריאן מרשל (1994–2000)
 
קריד (באנגלית: Creed) היא להקת הארד רוק-פוסט-גראנג' אמריקנית, אשר זכתה להצלחה רבה בארצות הברית בסוף שנות התשעים וראשית שנות האלפיים. הלהקה התפרקה בשנת 2004 אך התאחדה בקיץ 2009.
היסטוריה

להקת קריד נוסדה בעיר טאלאהאסי שבפלורידה בשנת 1995, כאשר סקוט סטאפ והגיטריסט מארק טרמונטי, חברים מימי התיכון, החלו לשתף פעולה בכתיבת שירים. הם צרפו את נגן הבס בריאן מרשל והמתופף סקוט פיליפס. היה זה בריאן מרשל אשר הגה את שם הלהקה קריד, שהוא קיצור של שם להקתו הקודמת של מרשל - "Maddox Creed". בהמשך הועסקו כנגנים בפאב, כשהבעלים של המקום, ג'ף הנסון, התלהב מהלהקה והחל לעזור להם להצליח בתעשיית המוזיקה. הוא הצליח לשכנע את המפיק ג'ון קורזווג להיות למפיק הלהקה. כך החלה הלהקה לקבל פרסום וחשיפה.
אלבום הבכורה של קריד, "My Own Prison", יצא באופן עצמאי ביוני 1997 ועלה 6,000 דולרים בלבד להפיק אותו. באחד מהופעותיהם בעקבות צאת האלבום הבחינה בהם נציגת חברת התקליטים "Wind-up Records" (השייכת ל- "Sony BMG"), שראתה את הפוטנציאל של קריד ועד מהרה החתימה אותם על חוזה הקלטות. בשל כך, שירי האלבום עברו עיבוד מחודש כדי שישמעו טוב יותר ברדיו והאלבום המשודרג יצא לחנויות ברחבי ארצות הברית. האלבום הפך להצלחה מפתיעה, והגיע למקום ה-22 במצעד האלבומים האמריקני. ארבעה סינגלים ששוחררו מאלבום זה הגיעו למקום הראשון במצעד "Mainstream Rock Tracks" של בילבורד. לבסוף הסתכמו מכירות האלבום במעל ל-6 מיליון עותקים בארצות הברית. על אלבום זה זכתה הלהקה שנתיים רצופות בפרס "להקת הרוק של השנה" בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד (בשנים 1998-1999).
אלבומם השני, "Human Clay", יצא בספטמבר 1999, והפך את קריד לאחת מלהקות הרוק האמריקניות הבולטות של העשור הראשון של המאה ה-21. האלבום הגיע היישר למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני. הלהיט הראשון מהאלבום, "Higher" הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד האמריקני, כשהוא נמצא במצעד במשך 57 שבועות רצופים. הסינגל השני מהאלבום, "With Arms Wide Open" הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד האמריקני, בשבוע ה-26 שלו במצעד. על שיר זה זכתה הלהקה בפברואר 2001 בפרס גראמי בקטגוריית 'שיר הרוק של השנה'. בנוסף הגיע סינגל זה למקום ה-13 במצעד הלהיטים הבריטי. הסינגל השלישי מהאלבום, "What If", הופיע בפסקול הסרט "צעקה 3" (כריס דוטרי ביצע את השיר ב"אמריקן איידול 5"). 

"Human Clay" זכה להצלחה מסחרית רבה ונמכר ב-11.5 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד, אשר מכניס את האלבום לרשימת האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בארצות הברית.
בסתיו 2001 יצא הלהיט "My Sacrifice", הראשון מתוך אלבומם השלישי. השיר הופיע בפרומואים רבים של WWE וקיבל חשיפה כלל עולמית בערוצי המוזיקה, בין השאר ב"MTV אירופה". הסינגל הגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד האמריקני. מספר חודשים אחר כך, להיט נוסף מהאלבום, "One Last Breath", הגיע למקום השישי במצעד בילבורד, בקיץ 2002.
האלבום, הנקרא "Weathered", זכה להצלחה מסחררת בארצות הברית מאז יציאתו לחנויות, כששהה במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני במשך 8 שבועות. מעל 6 מיליון עותקים נמכרו מהאלבום בארצות הברית עד היום.
ב- 4 ביוני 2004 הכריזה להקת קריד על פירוקה. הסולן, סקוט סטאפ, החל לעבוד על אלבום סולו, בעוד ששאר חברי הלהקה הקימו להקה חדשה בשם "אלטר ברידג'". מספר חודשים אחר כך הוציאה קריד אלבום אוסף, שזכה להצלחה בינונית בארצות הברית (אם כי נמכר במעל למיליון עותקים).
ב-2 באפריל 2009 הצהירה הלהקה שהיא מתאחדת בקיץ 2009.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בקיץ 2009 בארצות הברית והכריזה על סיבוב עולמי בחורף/אביב 2010. ב-27 באוקטובר 2009 הוציאה הלהקה אלבום חדש Full Circle (מעגל שלם) שהגיע למקום השני בצעד האלבומים של ארצות הברית. מהאלבום יצאו הסינגלים Over Come ו Rain.
ראובן ארליך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באפריל 1946 פולין
 פטירה:  29 בינואר 2021 (בגיל 74) גבעתיים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  רובק'ה
 השכלה:  המכללה לביטחון לאומי, אוניברסיטת תל אביב
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1964–1994 (כ־30 שנה)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מרכז המידע למודיעין ולטרור
 
ראובן ארליך (28 באפריל 1946 – 29 בינואר 2021) היה מזרחן ואלוף-משנה בצה"ל. בין השנים 1985–2000 שימש כסגנו של מתאם פעולות הממשלה בלבנון, אורי לוברני. משנת 2000 ועד מותו ניהל את מרכז המידע למודיעין ולטרור במרכז למורשת המודיעין.
ביוגרפיה

ארליך נולד ב-28 באפריל 1946 בפולין. בשנת 1964 התגייס לצה"ל ושירת בחיל המודיעין, שם שימש במספר תפקידים, בהם ראש ענף מדיני לענייני סוריה ולבנון, ראש ענף במודיעין פיקוד הצפון, וקצין המודיעין של יחידת הקישור ללבנון. החל מ-1985 שימש כסגנו של מתאם פעולות הממשלה בלבנון, אורי לוברני. בשנים 1991–1993 היה חבר במשלחת הישראלית לשיחות השלום עם לבנון בוושינגטון. ב-1994 השתחרר משירות תוך שהוא ממשיך לשמש כסגנו של לוברני.
הוא למד במכללה לביטחון לאומי, וכן השלים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב. התזה שהגיש, "מדיניות התנועה הציונית ומדינת ישראל כלפי לבנון (1919–1958)", יצאה לאור בהוצאת מערכות בשנת 2000 בשם "בסבך הלבנון: מדיניותן של התנועה הציונית ושל מדינת ישראל כלפי לבנון – 1918–1958".
בשנת 2002, עם הקמת מרכז המידע למודיעין ולטרור במרכז למורשת המודיעין, מונה לעמוד בראשו. במקביל, היה חלק מסגל המכון למדיניות ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה.
ראובן ארליך נפטר ב-29 בינואר 2021.
ספריו

צבי עופר (ע), בסבך הלבנון: מדיניותן של התנועה הציונית ושל מדינת ישראל כלפי לבנון – 1918–1958, תל אביב: מערכות, 2000, מסת"ב 9650510206
"הסדר הסורי" בלבנון: הפיכת לבנון למדינת לחסות סורית בתקופת אסד האב והתרופפות השליטה הסורית בתקופת בשאר הבן 1975–2005, גלילות: מרכז המידע למודיעין ולטרור, 2005
The Syrian Involvement In Lebanon Since 1975. Avalon Publishing. 1991. ISBN 9780813379357.
הערות שוליים

↑  אל"מ ד"ר ראובן נאמן (ארליך) ז"ל, באתר מודעות אבל, ‏1 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424803105171  BIBSYS: 90555890  BnF: cb12386362f (data)  CiNii: DA05313808  GND: 1141581000  ISNI: 0000 0000 8380 7969  LCCN: n2003064615  NTA: 13089348X  VIAF: 49306475   WorldCat (עם VIAF): 49306475
קליו לפיק

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1920 Koeru Rural Municipality, אסטוניה 
 פטירה:  30 במאי 1999 (בגיל 78) טאלין, אסטוניה 
 מדינה:  אסטוניה 
 מקום קבורה:  Metsakalmistu 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טרטו 
 שפות היצירה:  אסטונית 
 סוגה:  שירה 
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 צאצאים:  אינו לפיק פון וירן 
 פרסים והוקרה:  מסדר הסמל של אסטוניה, דרגה 1 (1996) 
 
קליו לפיק (באסטונית: Kalju Lepik;‏ 7 באוקטובר 1920 – 30 במאי 1999, טלין) הוא משורר אסטוני שרוב חייו התגורר מחוץ לאסטוניה.
ביוגרפיה

קליו לפיק נולד בכפר במרכז אסטוניה. לאחר סיום בית ספר יסודי הוא המשיך לימודים בטרטו. בשנת 1939 הוא פרסם את היצירות הראשונות שלו בירחון סטודנטים בטלין. בשנת 1940 הוא הקים ארגון של אמנים שהמשיך להתקיים בגלות בשוודיה. לאור השינויים הפוליטיים ותחילת מלחמת העולם השנייה תוכניות ללימודים באוניברסיטה לא התממשו. בשנים 1943–1944 הוא השתתף בקרבות מלחמת העולם השנייה כחלק של יחידה אסטונית בואפן אס אס. בשנת 1944 הוא נמלט לשוודיה והתגורר בסטוקהולם.
בהיותו בשוודיה לפיק פרסם יצירות רבות. הוא כתב בשפה האסטונית וקוריו היו אסטונים שנמלטו מהמדינה מסיבות פוליטיות. לפיק היה פעיל בארגונים אסטוניים שהוקמו באותה תקופה. בשנת 1946 הוא הקים הוצאה לאור Eesti Raamat ובשנת 1966 התמנה ליושב ראש של Baltic Archive.
בשנת 1982 קליו לפיק נבחר ליושב ראש של אגודת הסופרים האסטונים בגולה.
זמן קצר לאחר סיום קיומה של אסטוניה הסובייטית לפיק חזר לטלין. יצירותיו המאוחרות יצאו לאור באסטוניה. כמו כן יצאו מהדורות חדשות של שיריו שנכתבו בתקופה שהוא היה בשוודיה והפצתם נאסרה באסטוניה הסובייטית. את הספר האחרון יצא לאור בשנת 1997.
בשנים 1990 ו-1998 הוא קיבל פרס ספרותי אסטוני על יצירותיו. בשנת 1996 הוענק לו "עיטור הסמל הממשלתי" האסטוני.
בשנים הראשונות של לפיק בשוודיה שיריו היו מלאים בפטריוטיות משולבים הומור וסאטירה. מאוחר יוותר הם היו פסימיות לאור המשך קיום המשטר הסובייטי באסטוניה.
לפיק היה נשוי לאסטה לפיק ובשנת 1961 נולדה לזוג בת אינו לפיק פון וירן.
רב שמואל בר שילת

| --- | --- |
 מקום פעילות:  בבל, ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  דור ראשון לאמוראים – דור שני לאמוראים
 תחומי עיסוק:  מלמד תינוקות
 רבותיו:  רב
 בני דורו:  רב, שמואל, רב כהנא
 צאצאים:  רב יהודה בן רב שמואל בר שילת
 
רב שמואל בר שילת הוא אמורא שחי בתקופת הדור הראשון והשני לאמוראים. היה תלמידו של רב, וכל ההלכות שאומר בתלמוד, אומר בשמו של רב. נודע בזכות היותו מלמד תינוקות.
הגמרא מספרת שהיה מלמד תינוקות מסור. מסופר ששלוש עשרה שנים ברציפות לא הפסיק ללמד, רב שיבח אותו על כך, וקרא עליו את הפסוק "והמשכלים יזהרו כזהר הרקיע, ומצדיקי הרבים ככוכבים לעולם ועד" (ספר דניאל, פרק י"ב, פסוק ג'). בנוסף, רב נתן לו הדרכות בלימוד ילדים, וביקש ממנו שיספיד אותו, כדי שיחמם את לבבות השומעים ויבכו. היה אדם אמיד.
כתוב בגמרא שבני בניו של המן למדו תורה בבני ברק, ולפי גרסת העין יעקב וספר היוחסין, צריך להיות כתוב שרב שמואל בר שילת בעצמו הוא בן בנו של המן, ולמד תורה בבני ברק. הרבי מלובביץ כתב כי ייתכן שדר בארץ ישראל בזמן שהותו של רב אצל רבי יהודה הנשיא, אולם קשה כי רבי היה גר בבית שערים, ולא בבני ברק. לכן מסיק הרבי מלובביץ שרב שמואל בר שילת לא חי בארץ ישראל לפרקי זמן ארוכים, אלא חי בבבל, אבל למד ולימד לפעמים בארץ ישראל.
בנו הוא האמורא רב יהודה בן רב שמואל בר שילת.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ח', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ח', עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"א, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"ג, עמוד א', וברש"י שם
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ב, עמוד א', ובביאור שטיינזלץ שם
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ו, עמוד ב'
↑  עין יעקב על תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ו, עמוד ב'
↑  רבי אברהם זכות, ספר היוחסין, אות שי"ן
↑  מובא גם בספר "עין זוכר", מערכת ג
↑  מנחם מנדל שניאורסון, רשימות- א-יד, באתר היברובוקס
↑  לדוגמה, תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף פ"ה, עמוד ב'