stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילוקארד
היסטוריה > Ocean Avenue

התודעה הציבורית האמיתית של ילוקארד הגיעה לאחר צאת האלבום "Ocean Avenue" ב-2003. המעריצים אהבו את המילים הכנות ואת הסגנון המוזיקלי הייחודי של האלבום. במהלך ההקלטות של "Ocean Avenue", עזב מוסלי את הלהקה, כדי לפתור בעיות אישיות.
הלהקה החלה לחפש בסיסט חדש, ומצאה את אלכס לואיס, אחיה של אליק, אשר ביצעה קולות בשיר "View From Heaven", מתוך האלבום. הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Way Away", אשר הגיע למקום ה-25 במצעד הרוק. השיר גרם להבאת הלהקה למיינסטרים. באמצע סיבוב ההופעות של האלבום, פט מוסלי חזר מחצי-פרישתו, וביקש לחזור ללהקה. מפני שלמוסלי היה חלק אינטגרלי בכתיבת האלבום, והיה חבר של רוב חברי הלהקה מאז התיכון, לואיס התבקש לעזוב ומוסלי חזר להיות הבסיסט של הלהקה.
בסוף 2003, הלהקה הוציאה את הסינגל "Ocean Avenue", הופעת הבכורה של הסינגל הייתה בתוכנית "TRL" של ה-MTV, ומהר מאוד הגיע הסינגל למקום הראשון. ההצלחה גרמה ללהקה להופיע על השער של מגזין המוזיקה "Alternative Press", ולככב בפסטיבל "Warped Tour 2004", להופיע בטקס פרסי המוזיקה של ה-MTV 2004 ועוד. לאחר ההצלחה של הסינגל, הוציאה הלהקה את הסינגל "Only One", בלדת רוק שהצליחה גם היא.

האלבום " Ocean Avenue" מכר יותר משני מיליון עותקים בארצות הברית.
כשהפופולריות של האלבום החלה לרדת, הלהקה תרמה שירים לכמה פסקולים.
הראשון, "Gifts And Curses", הופיע כפסקול לסרט ספיידרמן 2.
השני, גרסת כיסוי לשיר "Violins" של להקת "Lagwagon", הופיע באלבום האוסף "Rock Against Bush, Vol. 2". בטקס פרסי המוזיקה של ה-MTV 2005, ילוקארד הופיעו עם גרסת כיסוי לשיר "Don't You Forget About Me", במהלך מחווה מיוחדת לסרט "מועדון ארוחת הבוקר".
השיר "Life of a Salesman" (חייו של סוכן) מתוך האלבום, נכתב כהתייחסות למחזה הפופולרי "מותו של סוכן" של ארתור מילר.
היסטוריה > Lights and Sounds

ברוב שנת 2005, עבדו ילוקארד על האלבום "Lights and Sounds". האלבום יצא ב-24 בינואר 2006. פט וריאן עברו לניו יורק בינואר 2005, והתחילו לכתוב את האלבום, בזמן ששאר חברי הלהקה נחו בקליפורניה מ-18 חודשים רצופים של סיבוב הופעות.
האלבום הוא סוג של אלבום תפיסתי, עם הרבה שירים המבוססים על הרגשות השלילים של הלהקה כלפי לוס אנג'לס. 20 שירים הוקלטו לאלבום, 14 מתוכם נכנסו אליו, והשאר הפכו לבי-סיידים לגרסאות המיובאות, ולאלבומי סינגל באינטרנט, באתר "iTunes Store". זמן קצר לאחר הקלטת האלבום, הגיטריסט הראשי, בן הארפר עזב מסיבות לא ידועות. הוא הוחלף על ידי ריאן מנדז.
הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Lights and Sounds". בשבוע הראשון לצאת האלבום, הוא מכר יותר מ-90,000 עותקים. ברחבי העולם מכר האלבום יותר ממיליון עותקים. הסינגל השני שיצא היה "Rough Landing, Holly", והקליפ שלו יצא במרץ 2006.
באלבום זה בחרה ילוקארד להעלים את סגנון הכינור הייחודי לה ברקע לשירים, ולהבליט את תחושת הרוק.
היסטוריה > Paper Walls

ב-16 באוקטובר 2006, הודיעה הלהקה באתר הרשמי שלה על כך שהיא עובדת על אלבום חדש.
ההופעה הראשונה של הלהקה מאז אוקטובר 2006, התקיימה ב-29 במרץ 2007, בהוליווד, קליפורניה.
האלבום יצא ב-17 ביולי 2007. הוא כולל 13 שירים, והסינגל הראשון שיצא מתוכו הוא "Light Up the Sky". האלבום כולל גם DVD, אשר יכיל קטעי וידאו של מאחורי הקלעים של הלהקה, גלריית תמונות, ושני שירי בונוס מהופעה חיה.
חברי הלהקה > כיום

ריאן קיי (2000 - היום): קולות, גיטרה
שון מקין (1997 – היום): כינור, קולות
פטר מוסלי (2002 – 2003, 2004 – היום): גיטרת בס, קולות
ולונגיניו פרסונס (1997 – היום): תופים
ריאן מנדז (2005 – היום): גיטרה, קולות
חברי הלהקה > בעבר

בן דובסון (1997 – 2000): קולות
טוד קלארי (1997 – 2001): גיטרה, קולות
וורן קוק (1997 – 2002): גיטרת בס
אלכס לואיס (2003 – 2004): גיטרת בס
בן הארפר (1997 – 2005): גיטרה
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1997: Midget Tossing
1999: Where We Stand (יצא מחדש ב-2004 וב-2005)
2001: One for the Kids
2003: Ocean Avenue
2006: Lights and Sounds
2007: Paper Walls
2011: When You're Through Thinking, Say Yes
2012: Southern Air
2014: Lift a Sail
דיסקוגרפיה > DVD

2004: Beyond Ocean Avenue: Live at the Electric Factory
דיסקוגרפיה > אלבומים נוספים

2000: Still Standing
2002: The Underdog EP
2004: AOL Sessions EP
2008: iTunes Live from Las Vegas at the Palms
2009: Deep Cuts
2011: Greatest Hits Tour Edition
יחסי הונג קונג – צ'ילה

| יחסי הונג קונג – צ'ילה |
| --- | --- |
הונג קונג: צ'ילה


הונג קונג: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,108: 756,102
אוכלוסייה
7,410,158: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
382,055: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,558: 16,956
משטר
אזור מנהלי מיוחד: רפובליקה דמוקרטית

חתימת הסכם סחר חופשי בין צ'ילה והונג קונג בעת פסגת APEC בשנת 2012 במוסקבה, בנוכחות נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה
יחסי הונג קונג–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הונג קונג לצ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדו-צדדיים בין צ'ילה להונג קונג החלו באמצע המאה ה-19. לפני מלחמת האזרחים האמריקאית עבדים אפריקאים הועסקו רבות בחוות ברחבי אמריקה הדרומית ודרום ארצות הברית. עם זאת, כאשר תנועות הביטול והאמנציפציה הביאו לביטול העבדות ברחבי העולם החדש מאז אמצע המאה ה-19, בעלי חוות באזור התמודדו לפתע עם מחסור חריף בכוח העבודה. על מנת למלא את המשרות שהשאירו עבדים שחורים משוחררים, החלו בעלי החוות לחפש באסיה כוח עבודה זול, והחלו לייבא עשרות אלפי מהגרי עבודה מהודו ומהפרובינציות הדרומיות של סין כמו גואנגדונג ופוג'יאן. כנמל בינלאומי חופשי תחת שלטון בריטניה, הפכה הונג קונג בהדרגה לשער העיקרי של מהגרי העבודה הסינים לאמריקה, וצ'ילה הייתה לעיתים קרובות הרגל הראשונה במסעם ליבשת אמריקה. מרבית ה"קולים" הסינים היו ממשיכים במסעם לאחר שהגיעו לצ'ילה ובסופו של דבר עבדו בחוות בקובה, פרו וכו', אך עם זאת התהליך הוליד נתיב שילוח משגשג בין הונג קונג לצ'ילה, מכיוון שצ'ילה הייתה תחנת העברת מפתח לעובדים הסינים.
בסוף המאה ה-19, בריטניה החלה לאסור על הובלת עובדים סינים ליבשת אמריקה מנמלים שתחת שליטתה, בין השאר מכיוון בשל הלחץ הבינלאומי שהופעל על לונדון לאסור את סחר ה"קולים", שהיה מעצם טבעו, לא פחות מעבדות. מכיוון שכך, מקאו החליפה במהרה את הונג קונג כמוקד המסחר בקוליות בדרום סין.
עם זאת, הקשרים בין הונג קונג לצ'ילה לא הסתיימו בכך. הסיבה לכך היא שצ'ילה הייתה מעצמה ימית מרכזית בחצי הכדור המערבי בסוף המאה ה-19. בשנת 1898 הושקה ה-Baquedano, ספינת הקרב החדשה והמודרנית ביותר של הצי הצ'יליאני באותה תקופה, והיא הובילה צי מסיבי להפליג במסע חוצה האוקיינוס השקט בשנה שלאחר מכן. על פי תוכניתו, הצי הצ'יליאני האימתני אמור היה לבקר ביפן, בשנגחאי, בהונג קונג, ואז לפנות דרומה לכיוון סינגפור וסידני באוסטרליה.
ב-3 בנובמבר 1900 הגיעה סוף סוף הארמדה הצ'יליאנית להונג קונג. עם זאת, אחד מהמלחים שלה בשם קרלוס קרוג בונן חלה לפתע מאוד זמן קצר לאחר הגעתם ומת בבית חולים ימי מקומי ארבעה ימים לאחר מכן. בונן נקבר בבית הקברות הקתולי של סנט מייקל בהאלי ואלי, וסיפורו הוקלט במוזיאון הימי של הונג קונג.
היחסים כיום

כיום צ'ילה היא כבר לא מעצמה ימית, עם זאת, צ'ילה והונג קונג נותרו קשורות זו לזו בדרכים מסוימות. לדוגמה, הדיקטטור הצ'יליאני אוגוסטו פינושה שאב די הרבה תובנות מהונג קונג כשהוא דחף את תוכנית הפיתוח הכלכלי שלו, ואף קיימות שמועות שהיו לו פיקדונות זהב סודיים שהוחבאו בבנקים בהונג קונג ושנחאי.
כיום, נותר פוטנציאל רב לשיתוף פעולה כלכלי ומסחרי בין צ'ילה להונג קונג, מכיוון ששתי המדינות חברות ב-APEC. הונג קונג וסנטיאגו להוטות לקדם את יחסי המסחר שלהן. למשל, בשנת 2012 שתי הממשלות חתמו על הסכם סחר חופשי (FTA) שנכנס לתוקף באוקטובר 2014.
יחסי סחר

צ'ילה היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של הונג קונג באמריקה הלטינית. המסחר בסחורות בין צ'ילה והונג קונג הסתכם ב-14.8 מיליארד דולר בשנת 2018. במונחים של סחר בשירותים, צ'ילה היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של הונג קונג באמריקה הלטינית, עם סחר ושירותים הבילטרליים אשר הסתכם ב-1.3 מיליארד דולר בשנת 2012.
יצירת תוכן

יצירת תוכן היא תרומת מידע לכל סוג מדיה שהוא, במיוחד למדיה הדיגיטלית, ואשר מיועד עבור משתמשי קצה/קהל צרכנים מסוימים- בהקשרים מסוימים.
"תוכן", במובנו הרחב, מוגדר כ"דבר מה, המיועד להתפרסם ו/או להיות מבוטא, תוך שימוש באמצעי כלשהו- המשמש כלי שרת לצורך מטרה זו". דוגמאות לתוכן עשויות להיות נאום או הרצאה, כתיבה או כל סוג שהוא של אמנות, אשר עשויה להוות עם גמר יצירתה אמצעי לביטוי עצמי של יוצרהּ, כמו גם מתן האפשרות להפצתהּ, שיווקהּ ו/או פרסומהּ. צורות אופייניות של יצירת תוכן כוללות תחזוק ועדכון אתרי אינטרנט, כתיבת רשומות ("פוסטים") בבלוגים, צילום, וידאוגרפיה, כתיבת דברי פרשנות מקוונים, תחזוק חשבון של משתמש מסוים ברשתות המדיה החברתית, כמו גם עריכה והפצה של מדיה דיגיטלית. מחקר שנערך מטעם "מכון פִּיוּ למחקר" (אנ'), תיאר את יצירת התוכן כ"יצירה של החומר, אותו אנשים תורמים- לעולם המקוון".
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישיבה תיכונית מצפה רמון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה תיכונית
 השתייכות:  ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  ה'תשנ"א (1991) – הווה
 התמחות:  ישיבה תיכונית סביבתית
 שכבות לימוד:  ט'-י"ב
 מספר כיתות:  8
 בעלי תפקידים
 מנהל:  הרב ארי הנדלר
 ראש הישיבה התיכונית:  הרב ארי הנדלר
 סגל:  כ-25 אנשי צוות
 תלמידים
 :  כ-220
 מיקום
 מיקום:  מצפה רמון
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  30°36′30″N 34°48′11″E﻿ / ﻿30.60825°N 34.803111111111°E﻿ / 30.60825; 34.803111111111
 www.torateva.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) ישיבה תיכונית מצפה רמון (למפת צפון הנגב רגילה) ישיבה תיכונית מצפה רמון (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבה תיכונית מצפה רמון (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבה תיכונית מצפה רמון   he ישיבה תיכונית מצפה רמוןhe ישיבה תיכונית מצפה רמוןמפת  __ מצפה רמון (in English: Mitzpe Ramon) [‌דרום הנגב‌]מכל הצדדים: __ מועצה אזורית רמת הנגב (in English: Ramat HaNegev Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית המדרש של הישיבה, לפני שיפוצו והחלפת הריצוף
הרב דוד אביחיל, מייסד הישיבה
ישיבה תיכונית לחינוך תורני סביבתי מצפה רמון (המוכרת גם בראשי התיבות "יתל"ת סמ"ר") היא ישיבה תיכונית במצפה רמון השוכנת על צוק מכתש רמון, אשר שמה את הדגש החינוכי שלה בחינוך תורני, בהתבסס על הפסוק "חנוך לנער על פי דרכו" (משלי, כ"ב, ו'), ובחינוך דרך טיולים - מתוך תפיסה שדרך הטבע האדם מגלה את עצמו ואת רצינותו. הישיבה מונה כיום כ-240 תלמידים.
הישיבה הוקמה בשנת התשנ"א (1991) על ידי הרב דוד אביחיל, אשר שימש כראש הישיבה עד שנת ה'תשס"ט (2009). בשנת ה'תשס"ט החליף אותו הרב יהונדב עציון. לאחר שש שנים החליף אותו בראשות הישיבה הרב ארי הנדלר.
תפיסת עולם חינוכית

הישיבה דוגלת בשיטת "סמכות ואחריות" הנותנת לתלמידים את הסמכות המלאה למעשיהם תוך לקיחת אחריות על התוצאות. קבלת הסמכות מתבטאת בין השאר בבחירה אם להיכנס לשיעורים או לפנות לעיסוקים אחרים בזמן השיעור ובאחריותם להשלים את החומר הנלמד. בדרך זו התלמידים בונים בעזרת הר"מ את הרצון ללמוד באופן טבעי וללא צורך בכפיית הלמידה עליהם.
הישיבה היא ישיבה "תורנית סביבתית". כחלק מהדרך התורנית סביבתית הישיבה מאפשרת לגשת למגמות סביבתיות כגון: אקולוגיה וביולוגיה, שבהם המורים משלבים מדי כמה שיעורים ידע בנושאים הקשורים ליהדות ומדע. תלמידי הישיבה יוצאים לסיורים לימודיים ובמהלך השנה מתקיים מדי שבועיים יום סיור ושלוש סדנאות שטח, כחמישה ימים בשטח.
האספה המשותפת

האספה המשותפת היא גוף דמוקרטי משותף לתלמידי הישיבה ולצוות הישיבה כאחד. לכל כיתה בישיבה ישנם שני נציגים שנבחרו על ידי הכיתה, שלהם זכות הצבעה כאשר הצעה באספה עולה להצבעה. עם זאת, כל תלמיד ואיש צוות (ר"מ, מדריך, מורה מקצועי) רשאי להביע דעה או להציע הצעה. לכל איש צוות ישנה זכות הצבעה, כך שלמעשה מספר אנשי הצוות ומספר התלמידים מתקרב לשוויון. המגבלה היחידה על אופי ההצעה היא שלא תעמוד בסתירה למסורת היהודית המקובלת (על פי החלטת ראש הישיבה) או לחוקי המדינה. האספה מנוהלת על ידי שני תלמידי כיתה יב שנבחרו, ונציג נוסף רושם את פרוטוקול האספה, המתפרסם לאחר האספה. ההחלטות באספה מתקבלות על סמך רוב בהצבעה. דוגמה לאחת ההחלטות המשמעותיות של האספה היא ההחלטה על ההגשה למבחני הבגרות רק החל מכיתה יא. החלטה זו בוטלה על ידי האספה בשנת ה'תש"ע. החלטות נוספות נוגעות לתדירות הטיולים ואופיים, שעת תפילת שחרית, תקנות הנוגעות להתנהלות בית המדרש, הכנסת מכשיר טלוויזיה לפנימיה, הצטרפות הישיבה לעליית הנוער ועוד.
שלוחות ומוסדות המשך

בשנת ה'תשע"א (2010) נוסדו על ידי רבנים שלימדו בישיבה שתי ישיבות בסגנון דומה, אחת בנצרת עילית, על ידי הרב חגי שיל"ת, והשנייה באילת, על ידי הרב שמואל שפירא.
כמו כן באותה שנה נוסדה גם הישיבה הגבוהה לחינוך תורני סביבתי, על ידי הרב אביחיל. הישיבה ממוקמת בירושלים בשכונת רמות אלון, מונה כ-50 תלמידים, ומהווה מעין מוסד המשך לרוצים להעמיק בלימוד ה'תורני סביבתי'.
לקריאה נוספת

הרב דוד אביחיל, "חינוך ולימוד מתוך בחירה - לדרכה החינוכית של הקריה במצפה רמון", עמ' 203–226, בתוך: הרב נריה גוטל (עורך), חופש הבחירה בחינוך - עיון הגות ומעש, מינהל החינוך הדתי, משרד החינוך, ירושלים, תשס"ד 2004
דוד אביחיל, בצומת העולמות.
תלמידי הישיבה במהלך סדנת שטח לימודית.
ישראל מאיר לוינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בדצמבר 1933 (בן 90) כ"ב בכסלו תרצ"ד ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  אוריאל לוינגר 
 
הרב ד"ר ישראל מאיר לוינגר (נולד בכ"ב בכסלו תרצ"ד, 10 בדצמבר 1933) הוא רב, וטרינר וזואולוג, מומחה לכשרות ולשחיטה. לשעבר רבה של הקהילה האורתודוקסית בבזל, כיום מ"מ רב העיר מינכן, ורב בד"ץ מאור הכשרות.
ספריו

מדריך להלכות טרפות: הוצאת המכון לחקלאות על פי התורה, 1960
מדריך להלכות ניקור: ספר עזר ללומד ולמעיין בהלכות ניקור, 1964
מבוא לתורת הרקמות (עם מ’ נחשון וי’ אגוזי), 1970
מעקב אחרי שחרור והעלמות טרנסמיטרים בחללי מערכת העצבים, המכון למחקר ביולוגי בישראל, 1970
הטריפות בישראל הלכה ומעשה: ספר עזר ללומד ולמעיין בה, 1973
תעשיות מזון כשר מן החי, 1976
מזון כשר מן החי, הוצאת המכון לחקלאות על פי התורה, 1978
מאור למסכתות חולין, 1994
פרקי שירה: ברייתת 'פרק שירה' בתוספת ברכות, 2002
השחיטה וצער בעלי חיים: סקירה מקיפה לאור הרקע המדעי כיום, ירושלים, 2004
הגדה של פסח שיר מזמור לתודה, ירושלים, 2008
מאור למסכתות חולין, בכורות ושחיטת קדשים, הוצאת פלדהיים, 2011
מאור לכשרות, כשרות חומרי מוצא, הוצאת פלדהיים, 2011
ממאמריו

טיפול תעשייתי בבשר לפני המליחה, תחומין, תשמ"א
על זיהוי הדג הנקרא ברבוט"א, המעיין, טבת תשמ"ב
הערות שוליים

1 2  נפטר ד"ר אליעזר לוינגר, מעריב, 8 באוגוסט 1979
↑  שוחט פרות כשרות, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2011
↑  ע"פ דבריו בדור רביעי לרבנות באזעל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264422405171  GND: 1048344851  HDS: 014932  ISNI: 0000 0001 0968 9711  LCCN: n88120476  NTA: 289492343  RERO: 02-A003517174  VIAF: 47183019   WorldCat (עם VIAF): 47183019
כביש 40 (ארגנטינה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  5,194 ק"מ 
 קואורדינטות:  32°53′07″S 68°49′41″W﻿ / ﻿32.88527778°S 68.82805556°W﻿ / -32.88527778; -68.82805556
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 40 (בשמו הרשמי: הדרך הלאומית מס' 40 בספרדית: Ruta Nacional Nº 40) הוא הכביש הארוך בארגנטינה. באופן רשמי ראשיתו בכף וירחנס, בסמוך למוצאו של מצר מגלן באוקיינוס האטלנטי, וקצהו 5,194 ק"מ צפונה משם, בלה קיאקה שעל גבול בוליביה. בפועל, הדרך מתחילה בפונטה לוז'ולה, 100 ק"מ צפונית לכף וירחנס. הדרך עוברת ברובה לאורך הרי האנדים, היא חוצה 11 מהפרובינציות של ארגנטינה, ועוברת בסמוך ל-18 פארקים לאומיים ולכמה מאתרי התיירות החשובים בארגנטינה: קרחון פריטו מורנו, מערת הידיים, אגם פואלו, אל בולסון, בארילוצ'ה, צ'וס מלל, דרך היין של מנדוסה, חורבות קילמס, עמקי קלצ'אקי, ועוד. הדרך חוצה 27 מעברי הרים, הגבוה שבהם הוא אברה דל אקאי, בגובה של 4,895 מ' מעל פני הים, שנחשב למקום הגבוה ביותר בעולם שבו עובר כביש ארצי.
כביש 40 נחנך ב-1935, ובתחילה קילומטר האפס שלו היה בעיר מנדוסה, וממנה נמדדו המרחקים צפונה ודרומה. בשנת 2004 שונה המספור, וכיום ראשיתו הפורמלית בכף וירחנס, וממנה עולה צפונה. מעשית, הקילומטר הראשון בדרך הוא הקילומטר ה-100, בפונטה לוז'ולה.
נכון לשנת 2006, רק 48% מהדרך סלולה. בפרובינציות ריו נגרו ונאוקן הדרך סלולה לכל אורכה, ואילו בפרובינציות סלטה וחוחוי רק חלקים קטנים מהדרך סלולים.
אתרים מרכזיים

פרובינציית סנטה קרוס (1,325 ק"מ): ריו גז'גוס, ריו טורביו, אגם ארחנטינו (באזורו כביש גישה לאל קלפטה וקרחון פריטו מורנו, אגם ויידמה, אגם בואנוס איירס). בפרובינציה זו הדרך נעה תחילה מערבה לאורך כ-390 ק"מ, עד אזור ריו טורביו, בו היא מתעקלת צפונה, ובכיוון כללי זה היא ממשיכה עד סופה.
פרובינציית צ'ובוט (586 ק"מ): אסקל, אגם פואלו
פרובינציית ריו נגרו (145 ק"מ): אל בולסון, הפארק הלאומי נאוול ואפי, בארילוצ'ה (הכביש עובר בתוך העיר)
פרובינציית נאוקן (684 ק"מ): נהר לימאי, ספאלה, צ'וס מלל
פרובינציית מנדוסה (638 ק"מ): מלרגואה, נהר אטואל, מנדוסה
פרובינציית סן חואן (333 ק"מ): סן חואן, סן חוסה דה חאצ'ל
פרובינציית לה ריוחה (293 ק"מ): ויז'ה אוניון, צ'ילסיטו
פרובינציית קטמרקה (275 ק"מ): בלן, סנטה מריה
פרובינציית טוקומאן (37 ק"מ): חורבות קילמס
פרובינציית סלטה (356 ק"מ): עמקי קלצ'אקי, קפז'אטה, קאצ'י, אברה דל אקאי, סן אנטוניו דה לוס קוברס, סלינאס גראנדס
פרובינציית חוחוי (352 ק"מ): לה קיאקה
גלריה

כביש 40 בחלקו הדרומי
גשר מעל נהר קוז'ון קורה, פרובינציית נאוקן
הק"מ ה-2,024, בסמוך לאגם גוטיירס, פרובינציית ריו נגרו
הק"מ ה-4,406, בפרובינציית סלטה, בין קפז'אטה לקאצ'י
ישיבת חסד לאברהם ובנין שלמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה
 תקופת הפעילות:  ה'תק"ז–הווה
 מיקום
 מיקום:  רחוב הקראים, ירושלים
 
ישיבת חסד לאברהם ובנין שלמה הוקמה בשנת ה'תק"ז (1747) ברחוב הקראים בעיר העתיקה של ירושלים, מעזבונו של ר' אברהם נתן מרשיד.  אחד מראשי הישיבה היה רבי דוד פארדו. פטירת הרב יעקב שאול אלישר השפיעה קשות על הישיבה.
ספריית הישיבה הכילה אלפי ספרים ומאות כתבי יד. בהמשך עברה הספרייה לישיבת תפארת ירושלים, שם רבים מהספרים נגנבו ואבדו וכ-1,500 ספרים וכתבי יד נמסרו לבסוף לישיבת פורת יוסף. הספרים אבדו לבסוף לאחר שמבנה הישיבה נהרס בעקבות כיבוש הרובע היהודי במלחמת העצמאות על ידי הלגיון הערבי ב-1948.
תלמידי הישיבה

הרב אליהו ישראל.
הרב בנימין מרדכי נבון, לימים כיהן כראש הישיבה.
לקריאה נוספת

רבי שלמה חזן, ישיבת חסד לאברהם ובנין שלמה, בספרו "המעלות לשלמה" דף ק"ג ע"א, באתר היברובוקס
שלמה רוזאניס, ישיבת חסד לאברהם, קורות היהודים בטורקיה וארצות הקדם - חלק ה, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' דוד בר' יעקב פארדו", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, באתר היברובוקס
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כיכר פטרוס הקדוש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, boundary point 
 על שם:  בזיליקת פטרוס הקדוש 
 מיקום:  קריית הוותיקן 
 מדינה:  קריית הוותיקן 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  ג'ובאני לורנצו ברניני 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק האיטלקית 
 קואורדינטות:  41°54′08″N 12°27′26″E﻿ / ﻿41.902183055556°N 12.457238888889°E﻿ / 41.902183055556; 12.457238888889
  (למפת רומא מוגדלת) כיכר פטרוס הקדוש(למפת רומא רגילה) כיכר פטרוס הקדוש(למפת קריית הוותיקן רגילה) ארמון האפיפיור כיכר פטרוס הקדוש  בזיליקת פטרוס הקדוש  ספריית הוותיקן רומאכיכר פטרוס הקדוש(למפת קריית הוותיקן מוגדלת) ארמון האפיפיור כיכר פטרוס הקדוש  בזיליקת פטרוס הקדוש  ספריית הוותיקן רומאכיכר פטרוס הקדוש
 
כיכר פטרוס הקדוש
כיכר פטרוס הקדוש (באיטלקית: Piazza San Pietro) ממוקמת מול בזיליקת פטרוס הקדוש, בכניסה לקריית הוותיקן. הכיכר עוצבה על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני בשנים 1656–1667 תחת פיקוחו של האפיפיור אלכסנדר השביעי. במרכזה ניצב אובליסק בגובה 25 מטרים שהובא ממצרים בשנת 37 לספירה בפקודת הקיסר קליגולה והוצב בכיכר בשנת 1585. הכיכר, שיכולה להכיל עד 400,000 איש, מוקפת משני עבריה באכסדרות עמודים מעוגלות. כל אכסדרה כוללת 4 שורות של עמודים דוריים ותקרה כדי להגן מפני הגשם והשמש.
התכנון שביצע האדריכל ברניני יצר כיכר אליפטית בעלת מבנה של זרועות החובקות את המאמינים עם האכסדרות. תכנון הכיכר נעשה מתוך הבנה של נקודת המבט של מי שעומד מול הכנסייה, על מנת ליצור תחושה שהכיכר הרבה יותר גדולה מכפי שהיא באמת.
הכיכר היא דוגמה קלאסית לאדריכלות הבארוק. תכנון הכיכרות בתקופת הבארוק התאפיין בכך שקודם כל תוכננה צורת החלל של הכיכר ולאחר מכן תוכננו הדפנות אשר מגדירות את החלל.
כיכר פטרוס הקדוש ב-1909
כיכר פטרוס הקדוש ב-2004
יחסי הונג קונג – פקיסטן

| יחסי הונג קונג – פקיסטן |
| --- | --- |
הונג קונג: פקיסטן


הונג קונג: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
1,108: 796,095
אוכלוסייה
7,410,158: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
382,055: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,558: 1,341
משטר
אזור מנהלי מיוחד ברפובליקה העממית של סין: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי הונג קונג-פקיסטן הם יחסי החוץ שבין האזור המנהלי המיוחד ברפובליקה העממית של סין, הונג קונג לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. שתי המדינות היו בעבר מושבות בריטיות - פקיסטן זכתה בעצמאותה מבריטניה ב-1947 ואילו הונג קונג זכתה בעצמאותה ב-1997. פקיסטן מחזיקה קונסוליה כללית בהונג קונג, בעוד שלהונג קונג אין ייצוג בפקיסטן.
הגירה

במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, פקיסטנים רבים היגרו להונג קונג, רבים מהם עבדו בתחום השייט והספנות. לפני 1947, בעוד שפקיסטן הייתה חלק מהודו הבריטית, היגרו הפקיסטנים להונג קונג הבריטית תחת הזהות של ההודים הבריטים. כיום, צאצאי הפקיסטנים מהווים 0.2% מכלל אוכלוסיית הונג קונג, אשר דתם העיקרית היא האסלאם. קהילות פקיסטניות (למשל, האיגוד הפקיסטני של הונג קונג) נוסדו על משל לשפר את היחסים החברותיים בין המדינות והעמים.
יחסים כלכליים

בשנת 2014, הונג קונג ייצאה לפקיסטן סחורה בשווי 161 מיליון דולר אמריקאי (1,232 מיליון דולר הונג קונגי) בעוד שפקיסטן ייצאה להונג קונג סחורה בשווי 374 מיליון דולר אמריקאי (2,917 מיליון דולר הונג קונגי). הונג קונג מייצאת לפקיסטן בעיקר טלפונים (24%) וציוד שידור (5.2%). לעומתה, פקיסטן מייצאת בעיקר חוטי כותנה טהורים (36%) ועור בקר וסוסים (20%).
יחסים אסטרטגיים

פקיסטן הייתה מהמדינות הראשונות שכוננו יחסים דיפלומטים רשמיים עם הרפובליקה העממית של סין. היחסים בין סין לפקיסטן נחשבים ליחסים דיפלומטיים חשובים וקרובים ביותר. עקב הקשרים ההדוקים בין הונג קונג לסין מאז 1997, יחסי הונג קונג-פקיסטן נעשים חזקים עם השנים. ממשלת הונג קונג התחייבה להרחיב את היקף תוכנית המלגות ותקצה 200 דולר לתמיכה במגזר השירותים המקצועיים בפקיסטן.
להונג קונג יש נוכחות בפיתוח התוכניות האסטרטגיות בכלכלת פקיסטן. ראש ממשלת פקיסטן, מוחמד נוואז שריף, ביקר בהונג קונג ב-16 במאי 2017, שם נפגש עם ראש הרשות המבצעת של הונג קונג, ליונג צ'ון יינג.
ילוד אישה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אדריאן ריץ'
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1976
 מספר עמודים:  356
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  1989
 תרגום:  כרמית גיא
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001095465
ילוד אישה (באנגלית: "Of Woman Born: Motherhood as Experience and Institution") הוא ספרה של אדריאן ריץ', שיצא לאור ב-1976 והפך לאבן יסוד בספרות הפמיניסטית. הספר שילב בין חוויותיה וזיכרונותיה האישיים של ריץ' כאישה, כאם וכרעיה, לבין מחקר היסטורי סוציולוגי מקיף ומפורט על מוסד האימהות ומעמד האישה.
הספר יצא לאור לראשונה באוקטובר 1976 בהוצאת "W. W. Norton & Company". תרגומה של כרמית גיא לספר יצא ב-1989 בהוצאת "עם עובד" ונקרא: "ילוד אישה". הדפסה חמישית יצאה לאור בתשס״ז (2006).
הרקע לכתיבת הספר

ריץ' החלה לכתוב את הספר ב-1972, בתקופה בה לא היו תכנים פמיניסטיים אקדמיים רבים בנושא האימהות. היא בחרה לבחון את הנושא בצורה מעמיקה, בהקשר אישי, מתוך עדות ובחינת האימהות הפרטית שלה, בשילוב מחקר חברתי, פוליטי ופמיניסטי.
הספר נכתב במחאה כנגד המסורת, הממון והממסד, המייחסים ערך אנושי נעלה יותר לגברים. בספר זכו לבחינה מחודשת רעיונות מיושנים, שנחשבו עד אז לטאבו חברתי.
ליז יורק (Liz York), כתבה בספר הביוגרפיה "Adrienne Rich : Passion, politics and the body", שלדעתה, הושפעה ריץ' בכתיבת ספרה מן הספר של פיליס צ'סלר (Phyllis Chesler). יורק מציינת כי הנושאים העיקריים בספר "ילוד אשה" (כגון היחסים בין אימהות, בנות, אחיות ובנות זוג) הודגמו לראשונה אצל צ'סלר, ומשם שאבה ריץ' את השראתה. ריץ' עצמה ציינה את תרומתו החלוצית של ספרה של צ'סלר, ב-1979 בספרה On Lies, Secrets and Silence.
ב-1986 הוסיפה ריץ' הקדמה חדשה לספרה, בה ציינה: "בעשר השנים שחלפו מאז ראה הספר אור בראשונה, נותר כמעט הכל כשהיה, אך דברים שונים אינם עוד כשהיו; הדבר תלוי במה שמחפשים." ריץ' מתארת בהקדמה החדשה את המאבקים הבלתי פוסקים לשינוי במצבן של הנשים בחברה הפטריארכלית ומתייחסת לביקורות שהופנו כנגד הספר.