stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיאנה גולד
ביוגרפיה > נישואים ליהודי מנוחין

דיאנה גולד פגשה את יהודי מנוחין ב-1944. הוא הלך מיד שבי אחר יופייה והכריז בו במקום, שבאחד הימים הם עתידים להינשא, אך היא פטרה את דבריו כ"שטויות" והזכירה לו, שמוקדם יותר באותו יום סיפר, שלבתו מלאו אך זה חמש שנים.הוא היה נשוי עדיין לאשתו האוסטרלית, נולה, אך הנישואים כבר היו רעועים. היו לו שני ילדים, קרוב וזמירה, והוא היה צעיר בארבע שנים מדיאנה. הוא חיזר אחריה במשך שלוש שנים לפני שנעתרה לו לבסוף. נראה גם שהמשיכה הייתה הדדית, שכן דומה היה, שגולד מופיעה לעיתים קרובות בכל מקום שבו שהה. הם נישאו במשרד המרשם בצ'לסי ב-19 באוקטובר 1947. שבעה-עשר יום לאחר שגירושיו מנולה קיבלו תוקף סופי. לא היה להם פנאי לירח דבש, כיוון שלמנוחין היה קונצרט באותו לילה.
הקריירה של יהודי הייתה לתכלית העיקרית של דיאנה מאז והלאה, אף כי לא אחת התנסתה ב"נוסטלגיה מייסרת" לחייה כרקדנית. כפי שכתבה ב"'Fiddler's Moll", "אם אמן מבצע אחד נישא לאחר, ברור שאחד מהשניים חייב לפוגג את אישיותו או אישיותה אל תוך זו של האחר." הוא ראה את נאמנותה כבלתי מוטלת בספק. הם חתמו את שמותיהם במשותף "יהודיאנה". היא גוננה עליו מאוד (ונודעה בלשונה החדה), והקדישה את ייה ליצירת סביבה מושלמת למתן ביטוי לכישרונו. היא ליוותה אותו בכל מסעותיו הרבים ברחבי העולם. משלושת הילדים שנולדו להם שרדו שניים, ג'רארד וג'רמי. בן אחד מת סמוך להולדתו. אף כי התקשתה להניח את ילדיה בהשגחת אחרים, הרגישה דיאנה, שחובתה ללוות את יהודי ולהסדיר את ענייניו חשובה יותר. הופעותיו תוכננו שנתיים מראש, ודיאנה הייתה מקדישה עד 17 שעות ביום לארגון מסמכיו וסידורי הנסיעות שלו.
היא לא בררה במילים, כשהתייחסה אל עצמה כ"דיאנה גלוית הלב להבעית ומבעיתה בגלוי". הוא התייחס אליה כ"מארחת השמיימית שלי בדרכי עלי אדמות" ו"חברת-אמת לחיים, מהימנה בכל עת ורבת השראה".
יהודי מנוחין עוטר בתואר אביר של כבוד בשנת 1965, אבל כיוון שלא היה נתין בריטי, לא היה זכאי להיקרא סר יהודי, וגם דיאנה מנוחין לא הייתה לליידי מנוחין. מצב זה השתנה ב-1985, כשיהודי מנוחין היה לאזרח בריטניה, ותואר האבירות שלו קיבל תוקף רשמי. ב-1993 קיבל סר יהודי תואר אצולה למשך חייו, ברון מנוחין מסטוק ד'אברנון. לורד מנוחין מת בברלין ב-1999, וליידי מנוחין מתה בלונדון ב-2003, בגיל 90. היא הותירה אחריה את שני בניה ואת שני ילדיו של בעלה מנישואיו הראשונים.
דיאנה גולד כתבה שתי אוטוביוגרפיות: Fiddler's Moll ‏ (1984) ו-A Glimpse of Olympus ‏ (1996)
מספריה אלה עולים כישרון למילים וביטול עצמי שנון וגלוי-לב.
הערות שוליים

↑  המפרי ברטון, הגרדיאן, "ליידי מנוחין" 7 בפברואר 2003
↑  The Free Library:Diana Gould Menuhin הספרייה החופשית: הספד לדיאנה גולד מנוחין
↑  ג'יין פריצ'רד, מילון אוקספורד של ביוגרפיות לאומיות אונליין, "דיאנה רוזמונד קונסטנס גרייס אירן (לשעבר גולד), ליידי מנוחין (2003-1912), הוצאת אוניברסיטת אוקספורד ינואר 2011
↑  הגרדיאן
↑  Answers.com: Rambert Dance Company אתר תשובות.קום/נושא/להקת המחול ראמבר
↑  Frederick Ashton and his ballets 1933  ארכיב אשטון, "פרדריק אשטון והבלטים שלו, 1933"
↑  הגרדיאן
↑  The Independent, Obituaries האינדיפנדנט, הספד לליידי מנוחין
↑  הגרדיאן
↑  חדשות אמנות, הגרדיאן, 28 במרץ 2004
↑  המפרי ברטון, הגרדיאן, "ליידי מנוחין", 7 בפברואר 2003
↑  Time, 27 October 1947 טיים מגזין, מאמר 0,9171,854844,00 27 באוקטובר 1947
↑  Sydney Morning Herald, She chose to be a great fiddler’s moll סידני מורנינג הראלד, "היא בחרה להיות לנערתו של כנר דגול"
↑  The Yehudi Menuhin School בית הספר של יהודי מנוחין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280185205171  BnF: cb12718469v (data)  GND: 118761471  ISNI: 0000 0001 1536 8711  LCCN: n84224449  NTA: 15121266X  SNAC: w6639ndc  SUDOC: 250677466  VIAF: 101075161   WorldCat (עם VIAF): 101075161
האיש שירה בליברטי ואלנס

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Man Who Shot Liberty Valance 
 בימוי:  ג'ון פורד 
 הופק בידי:  ג'ון פורד ויליס גולדבק
 תסריט:  דורתי מ. ג'ונסון ויליס גולדבק ג'יימס באלה
 עריכה:  אותו לוברינג 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון ויין ג'יימס סטיוארט ורה מיילס לי מרווין
 מוזיקה:  אלפרד ניומן
 צילום:  ווילאם קלוטיר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באפריל 1962
 משך הקרנה:  123 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מערבון, סרט פלאשבק, סרט דרמה 
 תקציב:  3,200,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   manwhoshotlibertyvalance
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש שירה בליברטי ואלנס (באנגלית: The Man Who Shot Liberty Valance) הוא מערבון בבימויו של ג'ון פורד שיצא לאקרנים בשנת 1962. בסרט מככבים ג'ון ויין וג'יימס סטיוארט. התסריט נכתב על ידי ג'יימס וורנר וויליס גולדבק, השניים ביססו תסריט זה על סיפור קצר של דורתי מ. ג'ונסון.
עלילה

הסנאטור המזדקן רנסום סטודרד (ג'יימס סטיוארט) ואשתו האלי (ורה מיילס), מגיעים מוושינגטון, לעיירה שינבון שבמערב ארצות הברית על מנת להיות בלוויה של טום דוניפן (ג'ון ויין), מי שהיה לפנים בוקר עשוי ללא חת וכעת, מת ערירי וחסר כל. כאשר סטודרד מעניק ריאיון לעורך העיתון המקומי ומספר מה קושר אותו עם טום דוניפן, הסרט לוקח אותנו לפלשבק שממלא את מרבית הסרט.
אנו למדים כי רנסום סטודרד הגיע בשלהי המאה התשע עשרה לעיירה שינבון בתור עורך דין עם הרבה תקוות, שמאמין בשלטון החוק ובאי נשיאת נשק. לפני הגעתו אל העיירה הוא נשדד על ידי כנופיית הפושעים של ליברטי ואלנס (לי מרווין), נבל אלים ומרושע, ורק הודות לטום דוניפן הוא לא מת. סטודרד מנסה להביא את הפושעים לדין אך מגלה שבמערב הפרוע החוק לא אומר הרבה. במשך הזמן הוא בונה בית ספר בעיירה וכן פותח משרד עורכי דין, ובכך מניח את היסודות לשלטון החוק, שוויון הזכויות והדמוקרטיה בעיירה.
הקרב בין ליברטי ואלנס לבין סטודרד הוא בלתי נמנע, אולם לסטודרד אין שום ניסיון בקרבות אקדחים, ולכן כשהוא הורג את ליברטי ואלנס בדו-קרב שנערך ביניהם, כולם מופתעים. סטודרד, הנישא על גלי התהילה ומוכר כ"איש שירה בליברטי ואלנס", מגיע לוושינגטון ושם בונה קריירה פוליטית מרשימה, ותוך כדי כך נושא את אהובתו של דוניפן, האלי, לאישה. דוניפן מגלה לסטודרד שלמעשה הוא היה זה שירה בליברטי ואלנס מסמטה צדדית. הוא מסביר שעשה זאת בשביל האלי, אבל עכשיו הוא מתחרט מכיוון שלבה של האלי שייך לסטודרד.
בנקודה זאת אנו חוזרים לנקודת ההתחלה של הסרט, הלווייתו של טום דוניפן. עורך העיתון שראיין את סטודרד משמיד את הטרנסקריפציה הכתובה של הראיון ומסביר ש"אם אגדה התקבעה כעובדה, יש להדפיס את האגדה" (או, במילים אחרות: אסור להרוס מיתוס).
בסצנה המסיימת את הסרט סטודרד שואל כרטיסן ברכבת העוזבת את העיירה כמה זמן ייקח לנסוע עד וושינגטון, והקופאי מסביר לו שזו הרכבת הכי חדישה ומהירה שיש, ומסיים במשפט "שום דבר אינו מספיק טוב בשביל האיש שירה בליברטי ואלנס".
ליהוק

ג'ון ויין בתפקיד טום דוניפן.
ג'יימס סטיוארט בתפקיד רנסום סטודרד.
ורה מיילס בתפקיד האלי סטודארד.
לי מרווין בתפקיד ליברטי ואלנס.
ביקורות ופרשנויות

הדמות הטראגית בסרט היא דמותו של טום דוניפן, שמבין שהוא מייצג תופעה שעבר זמנה, ושהוא צריך לפנות את מקומו לאיש החוק והסדר החדש, בדמותו של סטודרד.
מיד עם יציאתו לאקרנים הפך הסרט ללהיט, הן בשל הסיפור הקלאסי והטראגי, והן בשל שני השחקנים הראשיים ג'ון ויין וג'יימס סטיוארט. "האיש שירה בליברטי ואלנס" נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר שביים ג'ון פורד ולאחד מהמערבונים הטובים שנוצרו אי פעם. במשאל העשור הקנוני של כתב העת הבריטי "סייט אנד סאונד" שנערך בשנת 2012 דורג הסרט על ידי מבקרי הקולנוע במקום ה-117 ברשימת הסרטים הטובים של כל הזמנים.
ג'ון פורד, שאחראי יותר מכל אחד אחר לבניית המיתוס של המערב הפרוע, מראה בסרט זה את המעבר מחברה פרועה לחברה שומרת חוק. אמריקה החדשה ושומרת החוק מוצגת בסרט זה כחברה עדיפה אך צבועה ומטופשת, וג'ון פורד מבכה את אובדן התמימות של המערב הישן והפרוע.
בשונה מסרטים רבים אחרים של ג'ון פורד, "האיש שירה בליברטי ואלנס" אינו חושף פנורמות נרחבות, ומרחבים אדירים של מדבר, אלא משאיר את הסיפור בתוך עיירה קלאוסטרופובית וקטנה. בשביל להעצים את המוטיב האפל של הסרט, הסרט צולם בשחור לבן.
לקריאה נוספת

דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "האיש שירה בליברטי ואלנס", עמ' 155–157
דנה ווינטר

| --- | --- |

דנה ווינטר, 1956
 לידה:  8 ביוני 1931 ברלין גרמניה
 פטירה:  5 במאי 2011 (בגיל 79) אוחיי, ארצות הברית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1951–1993 (כ־42 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רודס 
 בן או בת זוג:  גרג באוצר (?–1981) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
דנה ווינטר (באנגלית: Dana Wynter; ‏8 ביוני 1931 – 5 במאי 2011) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית-אמריקאית.
קורות חיים

נולדה בברלין לאב שהיה כירורג. בילדות עברה לגור עם אביה בממלכה המאוחדת ובדרום אפריקה שם החלה בלימודי רפואה באוניברסיטת רודס בעיר גרהמסטאון. היא הייתה שם סטודנטית יחידה בין 150 גברים.
כבר בגיל צעיר נמשכה למשחק. לאחר שנת לימודים, חזרה לממלכה המאוחדת והחלה להופיע בתפקידים קטנים בסרטים.
לאחר מכן עברה לניו יורק והחלה להופיע בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה.
ב-1955 התפתחה הקריירה שלה לאחר שהוחתמה על חוזה בחברת פוקס המאה ה-20. ב-1955 זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקן צעיר על משחקה בסרט "The View from Pompey's Head" לצידו של ריצ'רד איגן.
הסרט שפרסם אותה היה סרט אימה של המדע הבדיוני, "פלישת חוטפי הגופות" (1956), בו הופיעה בתפקיד בקי דריסקול.
ב-1956 כיכבה לצידם של רוברט טיילור וריצ'רד טוד בסרט "השישה ביוני".
ב-1957 השתתפה בסרט "דבר של ערך" לצידו של רוק הדסון.
ב-1958 כיכבה בסרט "Fräulein" לצידו של מל פרר.
ב-1960 כיכבה לצידו של קנת' מור בסרט "להטביע את הביסמרק!".
ב-1961 כיכבה לצידו של דני קיי בסרט "על המשמר" ("On the Double"). ב-1970 שיחקה בסרט "נמל תעופה".
ב-1963 כיכבה בסרט "רשימתו של אדריאן מסנג'ר" לצידם של קירק דגלאס וג'ורג' ס. סקוט.
כן הופיעה בסדרות טלוויזיה כמו "מגנום, בלש פרטי" ו"הוואי חמש-אפס".
חיים אישיים

ב-1956 נישאה לעורך דין גרג בוצר. הם התגרשו ב-1981. ב-1960 נולד בנם מארק.
נפטרה ב-5 במאי 2011 מאי ספיקת לב.
הערות שוליים

↑  קית' ת'ורסבי, Dana Wynter dies at 79; actress in ‘Invasion of the Body Snatchers’, לוס אנג'לס טיימס, ‏8 במאי 2011 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430379405171  BNE: XX1549809  BnF: cb14045621c (data)  GND: 152158111  ISNI: 0000 0001 1933 704X  LCCN: no91003533  NTA: 124487483  SNAC: w6sn1r57  SUDOC: 067210732  VIAF: 37118104   WorldCat (עם VIAF): 37118104
האגודה העולמית לפיתוח הגוף

לוגו האגודה
האגודה העולמית לפיתוח הגוף (באנגלית: World Amateur Body Building Association  או בקיצור WABBA) הוא ארגון פיתוח גוף שיוסד בשנת 1976 על ידי מפתח הגוף הצרפתי סרג' נוברט. האגודה הצטרפה לאגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA) בשנת 1977, אבל ביטלה את הצטרפותה בשנת 1983.
WABBA מקיימת את האליפויות העולמיות והאירופאיות.
ראו גם

הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB)
האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA)
דייוויד אייר

| --- | --- |

דייוויד אייר בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2017
 לידה:  18 בינואר 1968 (בן 56) ארצות הברית שמפיין, אילינוי
 סוגה מועדפת:  פעולה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 עיסוק:  תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע
 יצירות בולטות:  יחידת המתאבדים   סוף המשמרת   זעם
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד אייר (באנגלית: David Ayer‏; נולד ב-18 בינואר 1968) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק אמריקאי.
אייר ידוע כמי שכתב את התסריטים לסרט "יום אימונים מסוכן" ולסרט הראשון בסדרת מהיר ועצבני. בשנת 2005 ביים את סרטו הראשון, מותחן הדרמה "זמנים קשים" ובעקבותיו ביים סרטי דרמה ואקשן כדוגמת "מלכי הרחוב", סוף המשמרת", "חבלה", "זעם" והסרט השלישי בסדרת היקום הקולנועי של DC, "יחידת המתאבדים".
ביוגרפיה

דייוויד אייר נולד בשמפיין שבאילינוי, ארצות הברית, למשפחה נוצרית. הוא גדל במינסוטה ובמרילנד ומשהתבגר עבר לגור עם דודו בלוס אנג'לס, לאחר שסולק מהבית. הוא התגייס לצבא ושירת בצי האמריקאי במשך כשנתיים.
קריירה

אייר כתב תסריטים לסרטים כדוגמת "U-571", שהושפע מחוויותיו בצי האמריקאי וכן היה שותף בכתיבת התסריט לסרט "מהיר עצבני" משנת 2001 ולסרט "כחול מושחת" משנת 2002. אייר גם היה שותף לשכתוב התסריט עבור הסרט "ימ"מ יחידת פריצה", משנת 2003.
הסרט הראשון שדייוויד ביים היה "זמנים קשים", סרט דרמה שעלילתו מתרחשת ברחובות דרום מרכז לוס אנג'לס, ומגולל את השפעת השימוש בסמים וחוויותיו מהצבא של גיבור הסרט הסובל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית. לאחר מכן, ביים אייר את הסרט "מלכי רחוב.
בשנת 2012 יצא סרט נוסף על פי תסריט פרי עטו של אייר, הסרט "סוף המשמרת", שהוא גם ביים ומגולל את קורותיהם של 2 שוטרים במשטרת לוס אנג'לס. הסרט זכה לביקורות מהללות ואף הוכתר כאחד מסרטי המשטרה הטובים ביותר. כיכבו בו מייקל פניה וג'ייק ג'ילנהול.
במרץ 2014 יצא הסרט "חבלה",המגולל את קורותיה של יחידה ללוחמה בסמים, בכיכובם של ארנולד שוורצנגר וסם וורת'ינגטון אך הסרט לא זכה להצלחה רבה ונקטל על ידי המבקרים. באותה שנה יצא הסרט "זעם" שהצליח יותר הן בקופות והן בביקורות, הסרט שגולל קורותיו של צוות טנק שרמן אמריקאי לקראת תום המלחמה, יצא לאקרנים באוקטובר 2014 ובו כיכבו בין היתר בראד פיט, שיה לבוף, לוגאן לרמן ומייקל פניה.
דייוויד אייר עשה לעצמו שם כיוצר פעולה אלים ומחוספס המבקש ומצליח להציג את חיי הרחוב כפי שהם וניחן באפיון חזק של דמויות.
פילמוגרפיה

"זמנים קשים" (2005) - סרט דרמה בכיכובו של כריסטיאן בייל שמגלם חייל אמריקאי משוחרר טרי מעיראק, חוזר הביתה ללוס אנג'לס ומקווה לממש את חלומו להצטרף למשרד לביטחון המולדת. כשהוא נענה בסירוב, הוא יוצא, בחברת חברו הטוב והמעודן יותר, למסע עירוני של פשע, סמים ואלימות.
"מלכי רחוב" (2008) - דרמת מתח אודות טום, שוטר ותיק במשטרת לוס אנג'לס המתקשה לחזור אל המסלול השגרתי של חייו אחרי מות אשתו. כאשר ספקות בקשר לאמינותו של שוטר עולה על הפרק הוא מתחיל להטיל ספק בנאמנות חבריו למקצוע. בכיכובם של קיאנו ריבס ופורסט ויטאקר.
"סוף המשמרת" (2012) - מותחן פעולה בכיכובם של ג'ייק ג'ילנהול ומייקל פניה, המגלמים שני שוטרים שמפטרלים בשכונות המסוכנות של לוס אנג'לס ועולים על תגלית המסבכת אותם עם קרטל סמים מקומי.
חבלה (2014) - הסרט מגולל את קורותיה של יחידה מיוחדת ללוחמה בסמים בפיקודו של בריצ'ר. בכיכובו של ארנולד שוורצנגר.
"זעם (2014) - דרמת מלחמה המגוללת קורותיו של צוות טנק שרמן אמריקאי בתקופת החודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. בכיכובו של בראד פיט.
"יחידת המתאבדים" (2016) - סרט גיבורי-על מז'אנר הפעולה המהווה חלק מהיקום הקולנועי של DC. בכיכובם של ויל סמית', ג'ארד לטו, מרגו רובי ואחרים.
"בהיר" ‏(2017) - סרט פנטזיה ומדע בדיוני מז'אנר הפעולה בכיכובם של ויל סמית', נומי ראפאס וג'ואל אדגרטון.
"גובה המיסים" (2019)
הכוורן (2024)
Levon's Trade‏ (2025)
דניאל זייפמן

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1959 (בן 65) בריסל, בלגיה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  בלגיה, ישראל
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  Athénée Robert Catteau 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע 
 הערות:  נשיא מכון ויצמן למדע
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום פיזיקה מולקולרית
 
דניאל זייפמן עם דן שפירו ועידו דיסנצ'יק בעת ביקורו של השגריר במכון ויצמן למדע. אפריל 2013
דניאל זייפמן (נולד ב-7 ביוני 1959) הוא פרופסור מן המניין לפיזיקה, שכיהן כנשיאו העשירי של מכון ויצמן למדע. משמש כיו"ר ההנהלה האקדמית של הקרן הלאומית למדע.
ביוגרפיה

דניאל זייפמן נולד בבריסל שבבלגיה, שם שימש בצעירותו ראש קן של השומר הצעיר. אחותו הגדולה היא תת-ניצב מרים עזורי. בשנת 1979 עלה לארץ. למד הנדסה לתואר ראשון וסיים תואר שלישי בפיזיקה אטומית בפקולטה לפיזיקה בטכניון בשנת 1989. בשנתיים הבאות עבד במעבדת ארגון שבשיקגו במסגרת מחקר פוסט-דוקטורט בפיזיקה מולקולרית, ובשנת 1991 שב לישראל והצטרף כחוקר בכיר למחלקה לפיזיקה של חלקיקים במכון ויצמן למדע.
בשנות ה-90 נבנו ברחבי אירופה טבעות אחסון (Storage Rings) שבהן קרניים של יונים המואצות לאנרגיות של מיליוני אלקטרוני וולט מוכנסות למסלול מעגלי המאפשר לאחסן אותן לפרקי זמן ארוכים וכן לקרר אותן באמצעות קרן אלקטרונים. זייפמן זיהה את הפוטנציאל של מכשירים אלו לחקר פיזיקה מולקולרית, תחום שהפך תוך זמן קצר לנושא מחקר מרכזי בטבעות האחסון. הוא השתתף בניסויים בעיקר בטבעת האחסון הקרויה TSR, הנמצאת במכון מקס פלאנק לפיזיקה גרעינית בהיידלברג שבגרמניה, בשיתוף עם הפרופסורים דירק שוואלם ואנדראס וולף. הוא התמנה כחוקר חיצוני באותו מכון בשנת 2001, ונבחר לתפקיד דירקטור במכון זה בשנת 2005, חרף סירובו לעבור לגרמניה. בתקופה הקצרה (שהסתיימה עם היבחרו ב-2006 לשמש נשיא מכון ויצמן) שבה שימש כדירקטור, יזם זייפמן פרויקט בהיקף 4.5 מיליון אירו לבנייתה של טבעת אחסון אלקטרוסטטית המקוררת לטמפרטורה של 2 מעלות קלווין (2 מעלות מעל האפס המוחלט).
במקביל לניסויים בגרמניה הקים זייפמן מעבדה במכון ויצמן וכן השתתף בניסויים במאיץ החלקיקים ע"ש קופלר במכון ויצמן. יחד עם פרופסור זאב ואגר וד"ר עודד הבר בנה זייפמן מערכת למדידת התפוצצויות קולון (Coulomb explosion), המאפשרת לחקור את המבנה המרחבי של יונים. מערכת זאת הועברה בסופו של דבר לגרמניה ושולבה ב-TSR. לאחר בנייתה של טבעת האחסון האלקטרוסטטית הראשונה, ELISA, בדנמרק בשנת 2001, הגו זייפמן ועודד הבר את הרעיון ללכוד יונים במלכודת אלקטרוסטטית. המלכודת, שתוכננה על ידי ד"ר מיכאל רפפורט, נבנתה באותה שנה וכיום משתמשות בה כ-20 מעבדות ברחבי העולם. כשנתיים לאחר המצאת המלכודת התגלתה תופעת ה-'Self bunching', המאפשרת למלכודת לשמש כמכשיר מדויק מאוד לספקטרומטריית מסות, ופטנט נרשם בנושא. פטנט נוסף של זייפמן, יחד עם עודד הבר ודניאל שטראסר, עוסק בהדמיה מולקולרית תלת-ממדית - כלומר, בפיתוח גלאי, ראשון מסוגו בעולם, המאפשר מדידה של מיקום הפגיעה וכן של זמן הפגיעה של חלקיקים בו.
זייפמן הועלה לדרגת פרופסור חבר בשנת 1997, ולדרגת פרופסור מן המניין בשנת 2003. טרם היבחרו לנשיא מכון ויצמן עמד בראש היחידה לשירותים פיזיקליים במכון. לאחר שהוחלט שלא להאריך את כהונתו של פרופ' אילן חת כנשיא מכון ויצמן, עקב אי שביעות רצונם של חבר הנאמנים של מכון ויצמן מתפקודו, נבחר זייפמן לתפקיד, בצעד מפתיע לנוכח גילו הצעיר. הוא כיהן כנשיא מכון ויצמן במשך שלוש עשרה שנים, מדצמבר 2006 ועד דצמבר 2019.
זייפמן פועל להנגשת הידע, המדע והמחקרים הנעשים במכון. לשם כך הוא יוזם הרצאות לציבור במגוון נושאים, המועברות על ידי עובדי ותלמידי המכון.
בפברואר 2016, לאחר התפטרות שישה מחברי המועצה להשכלה גבוהה, הודיע כי לא ימנה נציג חדש למועצה מטעם מכון ויצמן במקום הנציג שהתפטר, וזאת מפני שלדבריו ההתפטרות מעידה על אובדן האמון בין המל"ג למוסדות להשכלה גבוהה.
בינואר 2020 מונה ליו"ר ההנהלה האקדמית של הקרן הלאומית למדע.
הערות שוליים

↑  טלי חרותי-סובר, "אין גאונים, יש רק אימהות של גאונים", באתר TheMarker‏, 18 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011289467905171  BIBSYS: 97022322  ISNI: 0000 0004 3513 7701  LCCN: no96038097  ORCID: 0000-0001-6278-999X  VIAF: 188185356   WorldCat (עם VIAF): 188185356
דייוויד אלן

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1744 אלואה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 באוגוסט 1796 (בגיל 52) אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  Old Calton Cemetery 
 
דייוויד אלן (באנגלית: David Allan;‏ 13 בפברואר 1744 – 6 באוגוסט 1796) היה צייר ומאייר סקוטי, הידוע בעיקר בזכות נושאים היסטוריים ויצירות ז'אנר.
ביוגרפיה

הוא נולד באלואה שבמרכז סקוטלנד. לאחר שעזב את האקדמיה לציור בגלאזגו (1762), הוא השיג את חסותם של צ'ארלס קתקרט, ושל ארסקין ממאר, שבאחוזתו הוא נולד. בשנת 1764 איפשר ארסקין לאלן לנסוע לרומא. הוא נשאר באיטליה עד 1777, למד אצל גאווין המילטון (אנ') והעתיק את המאסטרים הישנים.
בשנת 1771 שלח אלן שני ציורים היסטוריים, "פומפיוס הגדול לאחר תבוסתו" ו"קלאופטרה בוכה על אפרו של מארק אנטוני" (שני הציורים אבדו) לתערוכה של האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון. בשנת 1773, הוא היה עדיין ברומא, זכה "פרידת הקטור מאנדרומדה" במדליית הזהב של האקדמיה די סן לוקא.
בין היצירות המקוריות שצייר היה ציור, המציג משרתת קורינתית המציירת את צלו של אהובה - יצירה הידועה היטב בזכות התחריט המצוין של דומניקו קונגו. הציור זיכה אותו במדליית הזהב שניתנה על ידי האקדמיה די סן לוקא בשנת 1773 עבור היצירה הטובה ביותר של ציור היסטורי. בהיותו באיטליה ביקר גם בממלכת נאפולי, שם התקבל היטב על ידי השגריר הבריטי סר ויליאם המילטון, שהיה גיסו של פטרונו של אלן, לורד קתקרט. אלן צייר הרבה רישומים של חיי הרחוב ברומא ובנאפולי.
הוא חזר מרומא ב-1777, התגורר זמן מה בלונדון, והעסיק את עצמו בציור דיוקנאות. ב-1780 הוא נסע לאדינבורו, שם, עם מותו של אלכסנדר רנצ'ימן ב-1786, הוא מונה למנהל ואמן האקדמיה לאמנויות. שם הוא צייר וחרט באקווטינטה שלל יצירות, כולל כאלו שבהן הוא מוכר בעיקר, כמו "חתונה סקוטית", "ריקוד בהיילנד", ואיור "הרועה העדין" שלו (מבוסס על שירו של אלן רמזי הרועה העדין). לפעמים הוא כונה "ויליאם הוגארת הסקוטי", אף שחסרו לו תכונות סאטיריות כמו של הוגארת'. בין תלמידיו היה אלכסנדר קארס שעבודותיו המוקדמות מראות את השפעתו של אלן. הוא גם הפיק איורים לגרסה של שירי ג'יימס מקפרסון.
דייוויד אלן נפטר באדינבורו ב-6 באוגוסט 1796. קברו נמצא במתחם הקבורה הישן של קלטון.
גלריה

חתונה בהיילנד
ג'יימס קרייג
צייר ביצירה
הערות שוליים

1 2  Peter Walch. "Allan, David." Grove Art Online. Oxford Art Online. 11 Apr. 2012.
↑  Duncan Macmillan, Scottish Art 1460-2000, Mainstream, 2000
↑  Lucy Dixon, "Carse, Alexander (bap. 1770, d. 1843)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edition, Oct 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 14144312X  ISNI: 0000 0000 7998 0355  LCCN: no95013869  RKD: 1177  SNAC: w69z9355  SUDOC: 200201085  ULAN: 500007973  VIAF: 58661390   WorldCat (עם VIAF): 58661390
דיאנה הארדקאסל

| --- | --- |

השחקנית הבריטית דיאנה הארדקאסל
 לידה:  12 ביולי 1949 (בת 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 בן או בת זוג:  טום וילקינסון (5 בינואר 1988–30 בדצמבר 2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיאנה הארדקאסל (באנגלית: Diana Hardcastle; נולדה ב-12 ביולי 1949) היא שחקנית אנגלייה שהופיעה בעיקר בתפקידים בטלוויזיה.
ביוגרפיה

הארדקאסל הופיעה בתפקידי אורח בפרקים בסדרות הטלוויזיה "רציחות במידסומר", "חקירות המפקח לינלי" ו"טגארט". היא השתתפה בסדרות הדרמה "ראשון בין שווים" ו"תהפוכות מלחמה".
ב-2011 גילמו הארדקאסל ובעלה השחקן טום וילקינסון את דמותם של ג'וזף קנדי ואשתו רוז קנדי במיני-סדרה "משפחת קנדי".
ב-2012 שיחקה הארדקאסל בתפקיד משנה בסרט "מלון מריגולד האקזוטי" בה כיכב גם בעלה, אבל לא היה קשר בין הדמויות שהם גילמו. ב-2015 חזרה לגלם את אותה דמות בסרט ההמשך "מלון מריגולד האקזוטי השני". וילקינסון והארדקאסל שיחקו שוב בתפקידי בעל ואישה בסרט "אנשים טובים" משנת 2014.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1988 התחתנה עם השחקן טום וילקינסון, לו הייתה נשואה עד למותו ב-30 בדצמבר 2023. לבני הזוג יש שתי בנות, אליס ילידת 1989 ומולי ילידת 1992.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | לו רק | If Only | קלייר |  |
| 2004 | אישה טובה | A Good Woman | ליידי פלימדייל |  |
| 2005 | כרומופוביה | Chromophobia | גברת וורטון |  |
| 2012 | מלון מריגולד האקזוטי | The Best Exotic Marigold Hotel | קרול פאר |  |
| 2014 | אנשים טובים | Good People | מארי הלדן |  |
| 2015 | מלון מריגולד האקזוטי השני | The Second Best Exotic Marigold Hotel | קרול פאר | סרט המשך |
| 2016 | הילד | The Boy | גברת הילשייר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982 |  | East Lynne | וילסון | סרט טלוויזיה |
| 1984 |  | The House | גברת ג'אנק | סרט טלוויזיה |
| 1985 |  | Love Song | פיליפה ג'יימסון הטצ'רד | סרט טלוויזיה |
| 1983 |  | Reilly, Ace of Spies | אנה | מיני-סדרה |
| 1984 | צ'ארלי | Charlie | המזכירה של איינסוורת' | בפרק "Charlie Is My Darling" |
| 1986 |  | Screen Two | ג'ודית וולטרס | בפרק "Frankie and Johnnie" |
| 1986 | ראשון בין שווים | First Among Equals | לואיז פרייזר | מיני-סדרה |
| 1987 | תהפוכות מלחמה | Fortunes of War | אדווינה ליטל | מיני-סדרה |
| 1988–1992 |  | That's Love | פטסי | סדרת טלוויזיה (26 פרקים) |
| 1992 |  | Boon | קייט ניוסאם | בפרק "Message in a Bottle" |
| 1993 |  | Punchdrunk | ויקי בראון | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 1993 |  | Resnick: Rough Treatment | קלייר מילינדר | סרט טלוויזיה |
| 1996 |  | The Tide of Life | רונה בירץ' | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1997 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | ברברה לסיטר | בפרק "The Killings at Badger's Drift" |
| 1997 |  | Bugs | איליין הרמן | בפרק "Identity Crisis" |
| 1999 |  | The Bill | רות' ווטס | בפרק "Kiss Chase" |
| 1999 | טגארט | Taggart | מריה סטריינג' | בפרק "Fearful Lightning" |
| 2003 | הולבי סיטי | Holby City | פם וילקינסון | בפרק "On the Inside" |
| 2004 |  | Rosemary & Thyme | קריסטל | בפרק "The Gongoozlers" |
| 2006 | חקירות המפקח לינלי | The Inspector Lynley Mysteries | דבורה פרוקטור | בפרק "Chinese Walls" |
| 2008 | רופאים | Doctors | פני הילי-הנדרסון | בפרק "Very Important Prisoner" |
| 2010 | עדות אילמת | Silent Witness | מרי ברדבורן | בפרק "Run" |
| 2010 | רופאים | Doctors | פם פיליפס | בפרק "Man in the Mirror" |
| 2011 | משפחת קנדי | The Kennedys | רוז קנדי | מיני-סדרה |
| 2012 | רופאים | Doctors | ונדי ברון | בפרק "Reports of My Death" |
| 2012 | הולבי סיטי | Holby City | פיית' פירסון | בפרק "Eastern Promise" |
| 2012 | פקד בילוש בנקס | DCI Banks | סנגורית | בפרק "Innocent Graves" |
| 2013 | אוטופיה | Utopia | אישה ב-CIA | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2017 |  | The Kennedys: After Camelot | רוז קנדי | מיני-סדרה |
| 2020 | בלגרביה | Belgravia | גרייס בלסיס | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  BFI | Film & TV Database | HARDCASTLE, Diana
↑  Diana Hardcastle - IMDb
↑    Oliver Poole, ‏New stardom for steel city stripper, The Telegraph, 13 February 2002
↑  Moss, Stephen (5 באפריל 2011). "Tom Wilkinson: down with the big boys". The Guardian. נבדק ב-27 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4941440  VIAF: 168990745   WorldCat (עם VIAF): 168990745