אינדיאנה ג'ונס
ביוגרפיה בדיונית

אינדיאנה ג'ונס נולד כהנרי וולטון ג'ונס הבן, לארכאולוג האמריקאי ממוצא סקוטי הנרי ג'ונס האב, ולאשתו אנה ב-1 ביולי 1899 בפרינסטון ניו ג'רזי. ג'ונס הצעיר התלווה לאביו במחקריו המדעיים ברחבי אירופה שבמהלכם הוא למד לדבר, לקרוא ולכתוב ב-27 שפות שונות, לא כולל שפת האם שלו, אנגלית. במסעותיו של אביו, פגש ג'ונס והתיידד עם תומאס אדוארד לורנס. במהלך ילדותו אימץ לעצמו ג'ונס את הכינוי "אינדיאנה" (או אינדי בקיצור), על שמה של כלבתו האהובה.
על פי הפתיחה של הסרט אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון, ב-1912 כשהיה ביוטה עם הצופים בסיור כנער, אינדיאנה גנב את הצלב של קורונדו, שהיה שייך לפרנסיסקו וסקס דה קורונדו, משודדי קברים שגילו אותו. הוא התכוון לשים את הצלב במוזיאון. בזמן שברח מהשודדים, נפל לתוך קרון של רכבת קרקס, לבור של נחשים (מכאן נובע הפחד שלו מנחשים). במעמד זה גם קיבל את השוט שלו ואת הצלקת על סנטרו כאשר ניסה להצליף בשוט. על אף שכמעט הביא לאביו את הצלב, השודדים הצליחו לקחת ממנו את הצלב ולהביאו לאוסף של הבוס שלהם. אחד השודדים נתן לאינדיאנה את הכובע שלו, הפדורה החום, אשר משמש אותו מאז כאחד מסימני ההיכר שלו. באפילוג של הסרט נחשף גם מקור השם אינדיאנה.
אביו של אינדיאנה רצה שהוא יחזור לאוניברסיטת פרינסטון. כדי לחמוק מגורל זה ברח ג'ונס הצעיר מביתו ברכבת, הגיע למקסיקו ושם הוא נחטף על ידי מהפכנים מקסיקנים. הוא הצטרף לצבא המהפכני, והשתתף במהפכה המקסיקנית של שנת 1916, תחת פיקודו של פנצ'ו וייה. בשנים אלה הוא פגש את חברו רמי הבלגי, שאיתו יצר קשר ידידות עמוק. השניים עזבו את מקסיקו והגיעו לחופי אירלנד, בדיוק כשהתחילה מלחמת העולם הראשונה.
רמי וג'ונס התגייסו לצבא הבלגי וג'ונס שיקר לגבי גילו ושמו והציג עצמו כאנרי דפאנס. הוא עבר הכשרה כלוחם ושירת בגדוד חיל רגלים. בהמשך מונה למפקד כיתה ולחם בקרב על הסום. בהמשך זכה ג'ונס למינוי שדה לקצונה. אי יכולתו של ג'ונס לקרוא מפות גרמה לו לאבד את יחידתו, והוא סופח לצוות של חיילים ותיקים של הצבא הבריטי בפיקוד פרדריק סלוס. בין המשימות שתוארו בסדרת הטלוויזיה, מתוארים הרס של תותח רכבת גדול ולכידתו של פאול פון לטו-פורבק, אחד ממפקדי הצבא הגרמני. בסופו של דבר התאחד ג'ונס עם הצבא הבלגי ועם רמי באירופה בשנת 1916, ונטל חלק בחזית המערבית של המלחמה. במהלך הקרבות נלכד ג'ונס על ידי הגרמנים, נמלט, נפגש עם מאטה הארי, ועבד כקצין מודיעין צבאי. לאחר מכן חלה, טופל על ידי אלברט שווייצר, ונאבק עם ארנסט המינגוויי על חיבתה של אחות צעירה. עם סיום המלחמה עבד ג'ונס כמתרגם בצוות שעבד על ניסוחו של חוזה ורסאי, והיה עד ליסודות שהונחו למלחמת העולם השנייה.
זמן מה לאחר סיומה של המלחמה, חזר ג'ונס לארצות הברית והחל ללמוד ארכאולוגיה באוניברסיטת שיקגו תחת שרביטו של הארכאולוג וחוקר מצרים העתיקה פרופסור אבנר רייבנווד. במהלך תקופה זו יצר ג'ונס קשרים רומנטיים עם בתו של מורו, מריון. ג'ונס חתך באופן פתאומי את קשריו עם משפחת רייבנווד בשנת 1926 למשך עשור. בשנים אלה חילק ג'ונס את זמנו בין הוראה באוניברסיטה ובין מסעות מחקר ארכאולוגים. אחד ממסעות אלה הובילו אותו בשנת 1935 לסין, ומשם הוא נקלע להרפתקה במקדשה של האלה קאלי בהודו. (בו התרחשה עלילת "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור"). לאחר חזרתו מהודו, בשנת 1936, ג'ונס עבד כפרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת מארשל (אוניברסיטה בדיונית על שמו של המפיק פרנק מארשל), אז פנו אליו סוכני ממשלת ארצות הברית, וגייסו אותו כדי למצוא ולהעביר לידיהם את ארון הברית, על מנת שלא ייתפס על ידי הנאצים. (מאורעות אלה מתוארים בסרט "שודדי התיבה האבודה").
לאחר חזרתו לארצות הברית המשיך ג'ונס לחלק את זמנו בין לימוד באוניברסיטה, מסעות מחקר ארכאולוגים, וביצוע משימות מזדמנות עבור ממשלת ארצות הברית. בשנת 1938, אחרי שהשיג את הצלב של קורונדו למוזיאון, יצא ג'ונס לחלץ את אביו מידי הנאצים, ונעשה מעורב בחיפושים אחרי הגביע הקדוש (חיפושים אלו מהווים את עלילת "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון"). במלחמת העולם השנייה שימש ג'ונס כאיש המשרד לשירותים אסטרטגיים, וביצע משימות מודיעין ומבצעים מיוחדים רבים. ג'ונס סיים את המלחמה בדרגת לויטננט קולונל בצבא ארצות הברית. לאחר המלחמה הוענקו לו עיטורים רבים על אומץ ליבו.
בשנת 1957 ג'ונס החל לחקור את טיבם של גולגולות הבדולח בדרום אמריקה ונאלץ להתמודד מול סוכנים של ברית המועצות אשר ביקשו לנצל את כוחו של מתקן חוצני. ג'ונס התחתן עם מריון (השחקנית קארן אלן) וגילה שיש לו בן - הנרי "מאט" ויליאמס (בכיכובו של שיאה לה בוף). עלילה זו הוצגה בסרט הרביעי בסדרה, "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח".
בשנת 1969, לאחר עשור כמרצה בניו יורק, פרש ג'ונס לגמלאות, לאחר שבנו נהרג במלחמה ומריון התגרשה ממנו. הוא נאלץ לצאת להרפתקאה חדשה בעקבות בת הסנדקות שלו, בחיפוש אחרי מכשיר שהמציא ארכימדס המאפשר איתור סדקים בזמן דרכם ניתן לנסוע בזמן, כפי שמתואר בסרט "אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל".
הפעם האחרונה, מבחינה כרונולוגית, שבה נראה ג'ונס על המסך הייתה בסדרת הטלוויזיה, שבה הוא מתואר כזקן בן 93 שחי בניו יורק יחד עם בתו ומשפחתה, ב-1993. בערוב ימיו היה ג'ונס בעל רטיית עין ומקל, אולם עם זאת הציג ערנות וחדות הנדירים אצל אדם בגילו.