stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
למבת' (רובע)
תחבורה

מספר גשרים מקשרים בין הרובע לרובע וסטמינסטר המצוי מעברו השני של נהר התמזה: גשר ווטרלו, גשר הנגרפורד, גשר למבת', גשר וסטמינסטר וגשר ווקסהול.
ברובע מצויות תחנות רכבת רבות בהן התחנות: בריקסטון (Brixton), קלפהאם היי סטריט (Clapham High Street), ג'יפסי היל (Gipsy Hill), הרן היל (Herne Hill), לאובורו ג'נקשן (Loughborough Junction), סטריטהאם (Streatham), סטריטהאם קומון (Streatham Common), סטריטהאם היל (Streatham Hill), טולס היל (Tulse Hill), ווקסהול (Vauxhall), ווטרלו (Waterloo), וונדסוורת' (Wandsworth Road), ווסט נורווד (West Norwood), איסטפילדס (Eastfields).
תרבות ואמנות

ברובע פועלים התיאטרון המלכותי הלאומי של בריטניה ותיאטרון אולד ויק. בדרום הרובע פועל תיאטרון דרום לונדון.
תרבות ואמנות > אתרים בעלי חשיבות

אזור הסאות' בנק שברובע הוא אתר תיירות פופולרי הכולל את בניין מועצת לונדון רבתי (בניין המחוז), התיאטרון הלאומי המלכותי, אולם הפסטיבלים המלכותי, וכן את הלונדון איי וגלריית היווארד.
ברובע מצויים מגדל אוקסו, בית החולים סנט תומאס, ארמון למבת', שוק בריקסטון, המוזיאון להיסטוריה של הגנים ומוזיאון פלורנס נייטינגייל.
ערים תאומות

לרובע המטרופוליני של למבת' שקדם לרובע הנוכחי, וכן לרובע הנוכחי ערים תאומות ובהן:
צרפת ונסנס, פריז, צרפת (מ־1955)
ניקרגואה בלופילד, ניקרגואה
רוסיה מוסקוורצקי, רוסיה
יפן שינג'וקו, יפן
ג'מייקה ספאניש טאון, ג'מייקה
הלונדון איי
גשר האנגרפורד וגשר ג'ובילי - מבט מצפון
תחנת ווטרלו - מבט מהלונדון איי.
אתר ההנצחה סטוקוול
סטקוול
מיקולה פימוננקו

| --- | --- |

מיקולה פימוננקו. דיוקן עצמי
 לידה:  9 במרץ 1862 (יוליאני) קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 במרץ 1912 (יוליאני) (בגיל 50) קייב, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Lukianivske Cemetery 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 יצירות ידועות:  Victim of fanaticism, Ford, Jews carrying things bought at auction, Russian soldier in the theater, Harvest in Ukraine, A boy in a straw hat, Idyll 
 פרסים והוקרה:  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3 
 
מיקולה קורנילוביץ' פימוננקו (באוקראינית: Микола Корнилович Пимоненко; לעיתים נכתב ניקולאי פימוננקו, ברוסית: Николай Корнилович Пимоненко; 9 במרץ 1862 (יוליאני) –  26 במרץ 1912 (יוליאני)) היה צייר ריאליסט רוסי-אוקראיני, חבר האקדמיה הקיסרית לאמנויות מ-1904.
ביוגרפיה

פימוננקו נולד בעיירה פריורקה הסמוכה לקייב, באימפריה הרוסית, ובעבודתו האמנותית התמקד בציורים ריאליסטיים מחיי היום יום של האיכרים והעיירות באוקראינה. הוא נמנה עם קבוצת האמנים "הנודדים" (Передви́жники, פֶּרֶדְוִויזְ'נִיקִי) שסגנונם נחשב בשל תחום העניין שלו כריאליזם סוציאליסטי.
הערות שוליים

↑  9 במרץ 1862 - 26 במרץ 1912 לפי הלוח היוליאני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500683805171  PLWABN: 9810552021605606  GND: 1032010878  ISNI: 0000 0000 6704 2062  LCCN: n83149301  NKC: jo2012701337  NLA: 35141012  NTA: 323076467  RKD: 63582  Trove: 840005  ULAN: 500098500  VIAF: 16146721   WorldCat (עם VIAF): 16146721 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקולינו

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסט:  מחוז סמולנסק מחוז סמולנסק
 גובה:  201 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  127 (2007)
 קואורדינטות:  55°02′N 31°6′E﻿ / ﻿55.033°N 31.100°E﻿ / 55.033; 31.100
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימיקולינו(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימיקולינו(למפת מחוז סמולנסק רגילה) סמולנסק ויאזמה רוסלאבל יארצבו ספונובו גגארין דסנוגורסק טבר מ. קלוגה בריאנסק בלארוס פסקובמיקולינו(למפת מחוז סמולנסק מוגדלת) סמולנסק ויאזמה רוסלאבל יארצבו ספונובו גגארין דסנוגורסק טבר מ. קלוגה בריאנסק בלארוס פסקובמיקולינו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מיקולינו (ברוסית: Микулино; בבלארוסית: Мікулін, מיקולין) הוא כפר קטן במחוז סמולנסק שבמערב רוסיה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

הכפר נזכר לראשונה במאה ה-16 כיישוב בתחום הדוכסות הגדולה של ליטא. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי מיקולינו

בשנת 1897 נמנו בכפר 1,171 יהודים. בשנות השלושים של המאה ה-20 נותרו ביישוב כ-400, כשליש מתושביו.
באמצע יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את קרוב ל-300 היהודים שנותרו בו בגטו בן חמישה בתים.
ב-23 בפברואר 1942 הועברו כל יושבי הגטו שבכפר לרודניה הסמוכה מדרום, ושם נורו עם יתר יהודי הסביבה.
מיקולוב (פולין)

ערך זה עוסק בעיר בפולין בפרובינציית שלזיה. אם התכוונתם לעיר בעלת אותו שם בחבל מוראביה שבצ'כיה, ראו .
| --- | --- |
סמל מיקולובסמל מיקולוב

מיקולוב: בית העירייה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שלזיה שלזיה
 ראש העיר:  סטניסלב פייחולה (Stanisław Piechula)
 תאריך ייסוד:  המאה ה-13
 שטח:  79.2 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  41,266 (31 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  515.3 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  50°06′N 18°32′E﻿ / ﻿50.10°N 18.54°E﻿ / 50.10; 18.54
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.mikolow.eu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימיקולוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימיקולוב(למפת פרובינציית שלזיה רגילה) קטוביץ צ'נסטוחובה סוסנוביץ גליביצה ביילסקו ביאלה  לודז' שוו. אופולה פולין קטן צ'כיה סלובקיהמיקולוב(למפת פרובינציית שלזיה מוגדלת) קטוביץ צ'נסטוחובה סוסנוביץ גליביצה ביילסקו ביאלה  לודז' שוויינטו. אופולה פולין קטן צ'כיה סלובקיהמיקולוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
תצלום של בית הכנסת המקומי באזור 1920
מיקולוב (בפולנית: Mikołów; בגרמנית: Nikolai, ניקולאי) היא עיר בפרובינציית שלזיה שבדרום מערב פולין ליד קטוביץ. בעיר מתגוררים כ-40 אלף איש (נכון ל-2017).
ערים תאומות

למיקולוב 4 ערים תאומות:
הולנד בנינגן (אנ'), הולנד (מ־1991)
צרפת סן-ז'נביב-דה-בואה (אנ'), צרפת (מ־1992)
צ'כיה קלימקוביצה (אנ'), צ'כיה (מ־2000)
סלובקיה אילאווה (אנ'), סלובקיה (מ־2008)
הערות שוליים

1 2  מיקולוב באתר Polska w liczbach (בפולנית).
↑  ערים שותפות באתר עיריית מיקולוב (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533094005171  GND: 4597913-3  LCCN: n94009174  MusicBrainz: 0c14e1b7-1f4a-4e16-96cc-ffe1035fb817  NKC: ge192298  VIAF: 142049474   WorldCat (עם VIAF): 142049474 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מהפכת הדפוס בעולם המוסלמי

מהפכת הדפוס בעולם המוסלמי הוא מושג המתייחס לתהליך חדירתה של טכנולוגיית הדפוס אל המרחבים המוסלמים במאה ה-18. זאת, אף על פי שמדינות אירופה השונות נהנו מתעשיית דפוס פורחת עם המצאתו על ידי יוהאן גוטנברג החל מאמצע המאה ה-15; האימפריה העות'מאנית – ששלטה במקביל להמצאת הדפוס באירופה, בחלקים גדולים ונרחבים מהמזרח התיכון והעולם המוסלמי – בחרה שלא לאמץ את הטכנולוגיה הזו, וכאמור – נותרה בלעדיה כשלוש מאות שנים מאז המצאתה. הדפוס בשפות האסלאמיות, בעיקר ערבית וטורקית, הצליח לחדור אל המרחבים המוסלמיים רק במאה ה-18, ולהתבסס בהם דיו במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20.
האיסור על הדפוס במרחב המוסלמי > איסור על רקע דתי

לאחר הגעת הידיעה בדבר המצאת הדפוס של יוהאן גוטנברג אל מרחבי האימפריה העות'מאנית, פרסם בשנת 1485 הסולטאן העות'מאני באיזיד השני צו האוסר את השימוש בדפוס בשפות האסלאמיות – כלומר ערבית וטורקית שנכתבו באותן האותיות עד המאה העשרים – ברחבי האימפריה. בתור אימפריה ריכוזית מאוד, שבה לעלמאא' הייתה השפעה אדירה על התנהלות האימפריה ואכיפת חוקיה – הצו נשמר ונאכף בכל רחבי העולם המסלמי, גם במחוזות שאינם שייכים לאימפריה. הצו אינו כלל את בני המיעוטים הדתיים: טכנולוגיית הדפוס הגיעה אל האימפריה העות'מאנית על ידי פליטים יהודים מספרד (במסגרת גירוש ספרד), והותר להם ולשאר המיעוטים הדתיים באימפריה – נוצרים, יוונים וארמנים – להשתמש בדפוס בשפות שלהם, באותיות לא ערביות.
הנימוק שניתן לאיסור הדפוס בשפות האסלאמיות היה החשש, שמא הוצאה לאור המונית ונרחבת של טקסטים כתובים תוביל לחילול כתבי הקודש, מתוך מעמד הקדושה לו זוכה השפה הערבית בדת האסלאם: זוהי השפה שבה נכתב הקוראן, שהוא בבחינת דברי אלוהים חיים, וניסיון להדפיס את המילים הללו עלול להזיק לטבע ההתגלות, או לכל הפחות למסורת ההתגלות.
יד ביד עם החשש מפני חילול הקודש – ואף על פי שחלק מההמצאות הטכנולוגיות שפותחו על ידי נוצרים באירופה במאה ה-15, כמו הנשק החם, אומצו על ידי האימפריה העות'מאנית – הרי שהעלמאא', שהיו חלק מהאליטה השלטונית, ראו במכונה המסוגלת לשכפל עותקים של כתבים בצורה מכנית לחלוטין כ'בדעה', כחידוש זר שאינו מזוהה כלל ואף מנוגד למנהגי הנביא מחמד ובני דורו. מנהגים אלו – הם המהווים בעיני הסונים את הקריטריון היחיד לחוק ולאמת, ואי התאמה בינם ובין חידושים באורחות החיים מביא את אלו האחרונים לכדי פסילה.
בנוסף, קיימת טענה לפיה האיסור הדתי נעוץ גם במפרט הטכני של מכונת ההדפסה. לפי טענה זו, חלק מן הסלידה מטכנולוגיית ההדפסה קשורה בעובדה, שנהוג היה השימוש במברשת העשויה משערות פרוות חזיר כדי לנקות את לוחות ההדפסה. במצב עניינים שכזה, הרי שדבר טמא נוגע בשמו של אללה, ואין חילול קודש גדול מכך.
אף על פי שהנימוקים הדתיים לאיסור הדפוס במרחב המוסלמי נתפשו לאורך שנים כבולטים ביותר, הרי שהמחקר כיום נוטה להאמין שלא הייתה התנגדות עקרונית לדפוס בהלכה או במסורת המסלמית, ורואה בנימוקים שכאלו הסברים לא מספקים כדי להסביר עיכוב כל-כך גדול בחדירתו ; על פניהם, נראה כי המחקר מעדיף לקבל על פניהם סיבות אחרות ונוספות לאיסור השימוש בדפוס.
האיסור על הדפוס במרחב המוסלמי > איסורים על רקע חברתי-תרבותי

בהיבט הפוליטי, הרי שהאליטה העות'מאנית, שכללה את הסולטנים והעלמאא', היוותה את המקור הבלעדי לצווים, הוראות והנחיה רוחנית-דתית באימפריה. בתור שכאלו – השולטים בתוכן, טיב ומנגנון העברת המסרים המופצים לנתיני האימפריה – אך טבעי שהיה להם אינטרס מובהק למנוע מציבור הנשלטים גישה לטכנולוגיה המאפשרת שיתוף בתקשורת המונית.
קבוצת לחץ פוליטית נוספת הייתה גילדת מעתיקי הספרים והקליגרפים, הפקידים והמזכירים. אליטת האימפריה העת'מאנית, כמו חברות רבות נוספות טרם מהפכת הדפוס, טפחה והכשירה בעלי תפקידים שונים שהתפרנסו מכישורי כתיבה לטובת עריכת כתבי יד, כמו גם לניהול הבירוקרטי של האימפריה. ההכרה באיום שמביאה עמה מכונה, שיש בכוחה להחליף את בעלי המשרות בתחום הכתיבה ולנשל אותם מפרנסתם, הביאה את כלל העוסקים בכתיבה להתאגד ולמנוע את העברת הטכנולוגיה מאירופה למחוזות האימפריה.
בהיבט החברתי, חוקרים מצביעים על כך שחברות אסלאמיות ניהלו מאז ומעולם תקשורת בעל-פה והעדיפו אותה על פני זו שבכתב. ההכרה המסורתית בכך שהגילויים האלוהיים עברו בראשיתם לנביא מחמד באמצעות דיבור, חלחלה בתודעה החברתית, זוהתה כדרך הנכונה והמקובלת להעברת מידע מכל סוג שהוא והתפשטה לכל תחומי החיים. אמנם שימור ידע בכתב יד היה נוכח בשפה הערבית ובשפות האסלאמיות האחרות, ולהקפדה על דייקנותו הייתה חשיבות גדולה, אך הוא היה נגיש בצורתו הכתובה רק למעטים – חברי האליטות ובהם חכמי הדת, אנשי המנהל והשלטון וקבוצת משכילים. לשאר רובדי האוכלוסייה המידע הופץ בעל פה, בין אם המדובר הוא בספרי משפט, צווים שלטוניים, ספרות או שירה. לטענת עמי אילון, הרי שחברה – שתפקדה היטב באמצעות העברה בעל-פה של מידע, תוך השענות על כתבי יד לצורך שימורו – סביר שתתקשה למצוא טעם באימוץ טכנולוגיה, שעיקר תכליתה שכפול טקסטים כתובים בהיקף המוני.
חדירת הדפוס אל המרחב המוסלמי > הדפוס באימפריה העת'מאנית

חדירתו של הדפוס אל המרחב המוסלמי, שזוהה בעיקר עם האימפריה העת'מאנית ונשלט ברובו על-ידה, מתוארכת לעשור השלישי של המאה השמונה עשרה. ניתן לזהות ניצנים ראשונים של הכרה בצורך להשתמש בדפוס מדיווח שמסר סיד אפנדי (Said Effendi), בנו של מהמט אפנדי (Mehemet Effendi), השגריר העת'מאני בפריז, עם חזרתו לקונסטנטינופול בשנת 1721; זה האחרון, שנחשף באירופה ליעילותה ונחיצותה של טכנולוגיית הדפוס, שבח בדבריו את היתרונות שבהדפסת ספרים, ובמיוחד מפות ותרשימים. ואולם, הסמל המובהק ביותר לחדירה של הדפוס אל מרחבי האימפריה העות'מאנית נעוץ ומזוהה ביתר שאת עם יוזמתו של אבראהים מתפרקה (Ibrahim Muteferrika)(אנ').
בשנת 1726 שלח אבראהים מתפרקה מנשר, תחת הכותרת "אמצעי ההדפסה", לתפוצה שכללה את המופתי הגדול, הוזיר הגדול והעלמאא', בו שטח בפניהם את היתרונות והיעילות שאותם זיהה בשימוש בדפוס. במקביל, שלח מתפרקה בקשה פורמלית אל הסולטאן אהמט השלישי בו הוא בקש צו המאשר לו להקים בית דפוס להפצת כתבים מדעיים, בתחומים שונים ומגוונים, בהם: לוגיקה, פילוסופיה, אסטרונומיה ומילונאות; זאת, כמובן, בהוצאה מן הכלל של כתבים דתיים, בהם הקוראן עצמו, פירושים לקוראן, ספרי מסורות וחדית' וספרי הלכה. בחמישה ביולי 1727, ולאחר התייעצות בין הסולטאן אהמט השלישי והמופתי הגדול של האימפריה, שיח' עבדאללה (Abdullah) סביב ההיתכנות ההלכתית של בקשתו, קיבל מתפרקה צו רשמי ופתווה, אשר העניקו לו הרשאה לערוך הדפסה שכזו.
חדירת הדפוס אל המרחב המוסלמי > בית הדפוס של אבראהים מתפרקה

עם קבלת הצו הרשמי והפתווה המתירים הדפסה בשפה הערבית, פתח אבראהים מתפרקה את בית הדפוס הראשון בקונסטנטינופול. תחילה נעשה שימוש במכונות הדפוס בהם השתמשו המדפיסים היהודים והנוצרים שכבר פעלו בקונסטנטינופול, ובהמשך הובאו מכונות מאירופה – בעיקר מליידן ומפריס, בהם התנהלו בתי דפוס בערבית.
בשנת 1729 יצא לאור הספר הראשון שהודפס באותיות ערביות בתחומי האימפריה העת'מאנית – מילון ערבי-טורקי, בן שני כרכים שתורגם על ידי מהמט אבן מצטפא אלואני Mehemet Ibn Mustafa al-vani)). הכרך הראשון של המילון נפתח בהקדמת העורך, אליה צורפו הפתוא של המופתי הגדול שקבע כי הדפוס מותר, הצו האימפריאלי המתיר את הקמת בית הדפוס, ומסה על תועלתו של הדפוס. מהדורת המילון הראשונה שהודפסה זכתה אף לסבסוד מיוחד כתמריץ מטעם הרשויות האימפריאליות: כך, למשל, עלות המילון על שני כרכיו לתלמיד מדרסה עמדה על 35 קורוש, שנחשבה זעומה במיוחד. עד שנת 1741 הוצאו לאור כשבעה עשר כותרים שונים בשפה הטורקית – בעיקר בתחום ההיסטוריה, הגאוגרפיה והדקדוק – וכל מהדורה הוגבלה להדפסה קטנה בת 500–1000 עותקים.
אף על פי שמחזורי ההדפסות בבית הדפוס של אבראהים מתפרקה נערכו במספרים קטנים, ולא הייתה התפשטות של בתי דפוס לפרובינציות האימפריה מחוץ לאיסטנבול בצורה משמעותית עד המאה התשע עשרה – בית הדפוס הווה לא פחות מאשר דריסת הרגל של טכנולוגיית הדפוס במרחב המסלמי וציון ראשיתו של עידן חדש בחיי הרוח של העולם האסלאמי.
בהשראתו, החלה מתפתחת פעילות דפוס ענפה שהלכה וצברה תאוצה, כאמור, במהלך המחצית השנייה של המאה התשע עשרה: למעלה ממאה בתי דפוס קמו בקהיר וכעשרים וחמישה בתי דפוס בביירות, כשהמפורסמים שבהם הם בית הדפוס הלאומי של מצרים שקם בשנת 1821, ובית הדפוס הספרותי בבירות בשנת 1876. בכל אחד מהם החלו להדפיס עותקי כותרים בכמויות מסחריות גדולות, ולצדם הדפסות של מוצרים חדשים, בהם עיתונים, שלטים וכרזות ציבוריים ומסחריים ודוקומנטציה אישית (דוגמת כרטיסי ביקור, תעודות ופנקסי קבלות).
חדירת הדפוס אל המרחב המוסלמי > הדפוס במרחבים אסלאמיים אחרים

לטענת פרנסיס רובינסון, במקומות שבהם האסלאם לא היה בשלטון כמו באימפריה העות'מאנית, ומוסלמים חיו תחת שלטון זר קולוניאלי ובחשש מתמיד מהמערב – הדפוס התפשט באופן נרחב ומהיר יותר. כך, למשל, כבר בראשית המאה התשע עשרה מוסלמים תחת שלטון רוסיה החזיקו בכשבעה עשר בתי דפוס, ומוסלמים תחת הודו הבריטית הדפיסו באופן נרחב כתבים שונים, בהם את הקוראן עצמו, וכשבע מאות עיתונים ומגזינים שונים בשפת האורדו.
חדירת הדפוס אל המרחב המוסלמי > השפעות העיכוב בכניסת הדפוס לעולם המוסלמי

כבכל חברה שאליה הגיעה מהפכת הדפוס, גם במרחבים האסלאמיים ניתן לזקוף לזכותו של הדפוס השפעה נוכחת על תמורות היסטוריות חשובות עם אימוצו, ובעיקר עם התרחבותו במאה העשרים, בהם: מפגש של מוסלמים עם רעיונות מדעיים וטכנולוגיים באמצעות תרגום כתבים אירופאים, התפשטות מגמת החילון, התפתחות רגשות לאומיים ואימוץ לשונות ולהגים לאומיים, הפיכת הפוליטיקה למרחב פעילות ציבורי ועידוד יצירה ספרותית ולשונית שטרם נראתה קודם.
ואולם, לעובדה שהמרחבים האסלאמיים זכו למהפכת דפוס כשלוש מאות שנה לאחר פריצת טכנולוגיית הדפוס באירופה, תתכנה השפעות מכריעות בעיצוב דמותו וכוחו של העולם המוסלמי – ובמיוחד לעומת אירופה – גם עד ימינו אנו. כך, למשל, בעוד שתחום החינוך והאוריינות התפתח בקצב מהיר באירופה, ובתחילת המאה העשרים עמד פלח האוכלוסייה שידע קרוא וכתוב על בין כ-70-80%, הרי שבתקופה המקבילה רוב אוכלוסיית המרחבים המוסלמים הקיימים נותרה אנאלפביתית, ונמצאת גם במאה העשרים ואחת בתחתית המדרג. לא מן הנמנע, אפוא, שלכניסה המאוחרת של הדפוס יש לכך קשר והשפעה ישירים.
לקריאה נוספת

עמי איילון מהפכת הדפוס הערבי ירושלים: הוצאת מאגנס, 2018
הערות שוליים

↑  מירי אליאב-פלדון, מהפכת הדפוס (ירושלים: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000), עמ' 66.
↑  ברנרד לואיס, המזרח התיכון: אלפיים שנות היסטוריה, מעליית הנצרות עד ימינו (תל אביב: עם עובד, 1997), עמ' 225.
↑  עמי אילון, "האם הייתה מהפכת דפוס במזרח התיכון?", זמנים 112 (סתיו 2010), עמ' 52.
↑  אליאב-פלדון, מהפכת הדפוס, עמ' 66.
1 2 3 4  אילון, "האם הייתה מהפכת דפוס במזרח התיכון?", עמ' 52.
↑  יצחק יהודה גולדציהר, הרצאות על האסלאם (ירושלים: ביאליק, 2002), עמ' 183.
↑  Thomas Francis Carter, The invention of printing in China and its Spread Westward (New York: Ronald Press Company, 1955), p.150
↑  Dana Sajdi, "Print and its' Discontents: A Case for Pre-Print Journalism and Other Sundry Print Matters", The Translator 15 (2009), p. 121.
↑  H.A Avakian, "Islam and the Art of Printing" in Geoffrey Roper (ed.), The History of the Book in the Middle East (Farnham:Ashgate, 2013), p.414.
↑  Francis Robinson, "Islam and the Impact of Print in South Asia", in Francis Robinson (ed.), Islam and Muslim History in South Asia, (New Delhi: Oxford India Paperbacks, 2004), p.72.
↑  H.A Avakian, "Islam and the Art of Printing", p.411.
↑  H.A Avakian, "Islam and the Art of Printing", p.411- 412
↑  לואיס, המזרח התיכון, עמ' 226.
1 2  Klaus keiser,"Causes of the Decrease of Ignorance? Remarks on the Ptinting og Books in the Ottoman Empire", in Klaus keiser (ed.) Beginning of Printing in the Near and Middle East: Jews, Christians and Muslims (Wiesbaden : Harrassowitz Verlag, 2001), p.14.
↑  אילון, "האם הייתה מהפכת דפוס במזרח התיכון?", עמ' 53-56.
↑  Francis Robinson, "Technology and Religious Change: Islam and the impact of print", Modern Asian Studies, Vol, 27, No. 1 (February 1993), pp. 232-233
↑  Mushin Mahdi, "From the Manuscript Age to the Age of Printed Books",in Geoffrey Roper (ed.), The History of the Book in the Middle East (Farnham:Ashgate, 2013), p.131-132
↑  Nicholas Burnett, Education for All Global Monitoring Report (Paris:UNESCO Publishing, 2006), p. 191.
↑  "Literacy and Education Data for the School Year Ending in 2010". UNESCO Institute for Statistics. Last Update:6 May 2012. Accessed 5 May 2016.
מוריה (מערכת איכון)

מוריה (באנגלית: GroundPoint) היא מערכת לאיכון טקטי של מטרות קרקעיות בייצור התעשייה האווירית לישראל. על פי הצהרות הייצרן, המערכת, שנחשפה באירוע AUSA 2015, מאכנת בדיוק של מטרים ספורים.
על פי דווחים, המערכת מבצעית (נכון ל 2015) ומשמשת יחידות תצפית במשימות איכון מטרות לטווח של עד 20 ק"מ בדיוק של 2-3 מטרים באופן אמין.
המערכת משמשת לצורכי איכון מטרות עבור חימוש מוכוון GPS וסיוע בשיפור דיוק הפגיעה של חימושים סטטיסטיים.
הערות שוליים

↑  IAI unveils new GroundPoint geolocation targeting system, באתר Janes, נובמבר 2015
↑  סרט שיווקי ביוטיוב, נובמבר 2015
↑  התע"א חושפת את "מוריה", באתר israeldefense, נובמבר 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחנה הריכוז אסטרווגן

| --- | --- |

רודולף דילס ממשרד הפנים הפרוסי פונה לאסירים במחנה אסטווגן ב-1933
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 מחוז:  אסטרווגן 
 תאריכים
 תאריך הקמה:  20 ביוני 1933 
 נתונים
 קואורדינטות:  53°00′29″N 7°38′23″E﻿ / ﻿53.0081°N 7.63972°E﻿ / 53.0081; 7.63972
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימחנה הריכוז אסטרווגן(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימחנה הריכוז אסטרווגן(למפת סקסוניה התחתונה רגילה) הנובר אוסנבריק אולדנבורג גטינגן וולפסבורג זלצגיטר הילדסהיים וילהלמסהאפן דלמנהורסט שלזוויג-הולשטיין ה. מקלנבורג מערב פומרניה  בר. סקסוניה אנהלט  תורינגיה הסן נורדריין וסטפאליה  הולנדמחנה הריכוז אסטרווגן(למפת סקסוניה התחתונה מוגדלת) הנובר אוסנבריק אולדנבורג גטינגן וולפסבורג זלצגיטר הילדסהיים וילהלמסהאפן דלמנהורסט שלזוויג-הולשטיין ה. מקלנבורג מערב פומרניה  בר. סקסוניה אנהלט  תורינגיה הסן נורדריין וסטפאליה  הולנדמחנה הריכוז אסטרווגן
 אתר רשמי
 
מחנה הריכוז אסטרווגן היה מחנה ריכוז נאצי שהוקם בסמוך לאסטרווגן והיה אחד מתוך סדרה של מחנות ריכוז שהוקמו לראשונה במחוז אמלנד (אנ') שבגרמניה.
היסטוריה

מחנה אסטרווגן הוקם בקיץ 1933 כמחנה ריכוז של אסירי "מעצר מגן" (אנ') והיה לזמן מה מחנה הריכוז השני בגודלו אחרי מחנה הריכוז דכאו. המחנה נסגר בקיץ 1936. לאחר מכן, עד שנת 1945 שימש כמחנה שבויים. כמו כן הוחזקו בו אסירים פוליטיים, ומה שנקרא אסירי לילה וערפל. לאחר סיום המלחמה, שימש אסטרווגן כמחנה מעצר בריטי, כבית סוהר, ועד שנת 2000 כמחסן של הצבא הגרמני.
האסיר המפורסם ביותר היה הסופר קרל פון אוסייצקי, שהיה העורך של השבועון די ולטבינה וזכה בפרס נובל לשלום בשנת 1935. הקומיקאי ורנר פינק נעצר באסטרווגן למשך שישה שבועות.
האופטשארפיהרר ס"ס גוסטב זורגה, אשר כונה "גוסטב הברזל" בשל אכזריותו הנודעת, היה שומר במחנה הריכוז באסטרווגן לפני שהוצב בזקסנהאוזן. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוא הורשע בפשעי מלחמה.
מוריה (מפלגה)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מייסד:  יצחק פרץ
 תקופת הפעילות:  25 בדצמבר 1990 – 1992 
 אידאולוגיות:  יהדות חרדית
 שיא כוחה:  1 (1990-1992)
 שפל כוחה:  1 (1990-1992)
 התמזגה לתוך:  יהדות התורה
 סיעות שהתפצלו:  מפלגת ש"ס
 אתר רשמי
 
מוריה הייתה מפלגה שכהנה במהלך הכנסת השתים עשרה.
רקע

המפלגה הוקמה ב-25 בדצמבר 1990 במהלך הכנסת השתים עשרה, כאשר השר לעלייה וקליטה וראש מפלגת ש"ס לשעבר יצחק פרץ, נפרד מש"ס והקים מפלגה משלו בכנסת. המפלגה נותרה חלק מממשלתו של יצחק שמיר, ופרץ שמר על תיק השרים שלו.
המפלגה הפסיקה להתקיים בעת פיזור הכנסת ה-12 ב-1992. פרץ התמודד ברשימת יהדות התורה לבחירות 1992 ושמר על כסאו. עם זאת, הוא התפטר מהכנסת שלושה ימים לאחר שנבחר מחדש.
מחזמר מאוד פוטרי

| --- | --- |
 בימוי:  מאט לאנג
 הפקה:  סטארקיד הפקות
 כתיבה:  מאט לאנג ניק לאנג בריאן הולדן
 מבוסס על:  הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג
 מוזיקה:  איי. ג'יי. הולמס דארן כריס
 מקום ההתרחשות:  הוגוורטס
 מדינה:  ארצות הברית
 סוגה:  מחזמר, קומדיה, פרודיה
 הצגת בכורה:  9 באפריל 2009
 מספר מערכות:  2
 משך ההצגה:  150 דקות
 שפה:  אנגלית
 
מחזמר מאוד פוטרי (באנגלית: A Very Potter Musical) הוא מחזמר פרודי-קומי המבוסס על סדרת ספרי "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג וכן גם סרטי הארי פוטר. המוזיקה במחזמר נכתבה על ידי דארן כריס ואיי. ג'יי. הולמס, ונכתב על ידי מאט לאנג, ניק לאנג ובריאן הולדן. "מחזמר מאוד פוטרי" מבוסס על מספר ספרים וסרטים יחד מהסדרה: "הארי פוטר ואבן החכמים", "הארי פוטר וגביע האש", "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם" ו"הארי פוטר ואוצרות המוות" ומספר על חזרתו של הארי לבית הספר לכישוף ולקוסמות הוגוורטס לשנת הלימוד השנייה, בה הוא מתמודד עם קשיים ותלאות של גיל ההתבגרות, קיום תחרות גביע הבתים וחזרת כוחותיו של הלורד וולדמורט. המחזמר הועלה בין ה-9 ל-11 באפריל 2009 על ידי סטודנטים באוניברסיטת מישיגן החברים בקבוצת "סטארקיד הפקות". את המחזמר ביים מאט לאנג, כמו כן ניתן לצפות במחזמר ברשת. למחזמר הופקו שתי המשכים, שנקראו "המשך מאוד פוטרי" (A Very Potter Sequel) שעלה ב-2010 ו"סיום שנה מאוד פוטרי" (A Very Potter Senior Year) שעלה ב-2013.