stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופרבול LIX
רקע > עונת 2024 ב-NFL

סופרבול LIX חתם את עונת 2024 בליגת ה-NFL. לסופרבול העפילו אלופת חטיבת ה-AFC קנזס סיטי צ'יפס בפעם השביעית בתולדותיה (ובפעם החמישית מאז איחוד ליגת ה-NFL עם ה-AFL) ואלופת חטיבת ה-NFC, פילדלפיה איגלס בפעם החמישית בתולדותיה.
רקע > עונת 2024 ב-NFL > קנזס סיטי צ'יפס

קנזס סיטי שזכתה באליפות הליגה בשתי העונות הקודמות, סיימה במאזן הטוב בליגה של 15–2, היא גברה בפלייאוף על יוסטון טקסאנס 23–14 ובגמר ה-AFC על באפלו בילס 32–29.
רקע > עונת 2024 ב-NFL > פילדלפיה איגלס

פילדלפיה סיימה במאזן השני בטיבו ב-NFC של 14–3. בפלייאוף גברה הקבוצה בבית על גרין ביי פאקרס 22–10, על לוס אנג'לס ראמס 28–22 ובגמר ה-NFC על וושינגטון קומנדרס 55–23.
מהלך המשחק

המשחק התאפיין בדומיננטיות הגנתית והתקפית של פילדלפיה מתחילתו. בתום המחצית הראשונה הובילה פילדלפיה 24–0 וברבע השלישי היתרון גדל ל-34–0. קנזס סיטי צמצמה את הפער בשלוש הדקות האחרונות של המשחק עם שני טאצ'דאונים ונקודות בונוס, אך ללא סיכון ממשי ליתרון של פילדלפיה, והמשחק הסתיים בניצחון 40–22.
ל-MVP של משחק הסופרבול נבחר ג'יילן הרטס, הקוורטרבק של פילדלפיה שמסר ל-221 יארד, שני טאצ'דאונים וחטיפה אחת, והשיג עוד 72 יארד וטאצ'דאון אחד בריצה. מנגד הקוורטרבק של קנזס סיטי, פטריק מהומס איבד שלוש פעמים את הכדור והופל שש פעמים.
שידור

זכויות השידור למשחק הן של רשת FOX, צוות השידור כולל את קווין בורקהארדט (שדרן ראשי), טום בריידי (פרשן ראשי), ארין אנדרוז וטום רינדלי (שדרני קווים) ומייק פריירה (פרשן חוקים).
כחלק מהמסורת התקיים ראיון עם נשיא ארצות הברית לפי המשחק, ובאופן תקדימי הנשיא דונלד טראמפ נכח באצטדיון עצמו.
"ספוט" פרסומת (30 שניות) נמכר בסכום שיא של 7.5-8 מיליון דולר.
במשדר צפו כ-127.7 אמריקאים, הכמות הגדולה ביותר לתוכנית טלוויזיה ששודרה ברשת אחת בתולדות ארצות הברית. בשיאו של המשדר צפו בו 137.7 מיליון צופים.
בידור

את מופע המחצית של הסופרבול הוביל קנדריק לאמאר, שהיה מצוות האמנים שהשתתפו במופע המחצית של סופרבול LVI ב-2022. במופע השתתפו גם סיזה, מאסטרד והופעות אורח של סמואל ל. ג'קסון בדמות הדוד סם וסרינה ויליאמס כאחת הרקדניות בשיר Not Like Us, שיר דיס נגד דרייק שהיה בן זוגה של ויליאמס בעבר.
את שירת המנון ארצות הברית ביצע ג'ון באטיסט ואת השיר "America the Beautiful" ביצעו טרומבון שורטי ולורן דייגל.
הערות שוליים

↑  Trump’s Super Bowl appearance is the latest chapter in a complicated legacy with football, אתר AP, ‏10 בפברואר 2025
↑  Super Bowl LIX Makes TV History With Over 127 Million Viewers, אתר נילסן
↑  Super Bowl LIX averages record audience of 127.7 million viewers, אתר ה-NFL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: f2abfa05-ca98-4ed4-940d-aaa118a475a4 
אצטדיון סיזרס סופרדום בניו אורלינס שנבחר לארח את המשחק
המזרח התיכון

| --- | --- |

 שטח:  7,293,609±1 קילומטר רבוע
 אוכלוסייה:  371,000,000 (נכון ל־2010) 
 אזור זמן:  UTC+2, UTC+3, UTC+3:30 
 
מפה מדינית של מדינות ההגדרה המצומצמת למזרח התיכון
מפת דרום הלבנט: מדינת ישראל, ולידה מדינות ערב שוכנות כגון לבנון, ירדן, מצרים ועוד
המזרח התיכון (באנגלית: The Middle East) הוא הגדרה פוליטית-היסטורית של אזור בדרום-מערב אסיה, הכולל בתוכו את חצי האי ערב, הסהר הפורה, הלבנט, פרס, ואסיה הקטנה. שטח המזרח התיכון לפי ההגדרה המצומצמת הוא 7,302,680 קמ"ר. נכון לשנת 2024 מתגוררת בשטח זה אוכלוסייה של 489,689,549 אנשים. לפי ההגדרה הרחבה יותר כולל המזרח התיכון גם את מדינות צפון-אפריקה.
אטימולוגיה

המונח "המזרח התיכון" נטבע לראשונה באנגלית ("The Middle East"), ככל הנראה בשנת 1850, על ידי ממשלת הודו הבריטית; נקודת המבט בהגדרה זו הייתה בריטית, שישבה ממערב למרבית שטחי אירואסיה ואפריקה. באותו הזמן, מונח זה היה מעורפל וחסר הגדרה חד-משמעית. בספטמבר 1902 השתמש אלפרד תייר מהן – אז קפטן בצי של ארצות הברית ומחבר ידוע של חיבורים על היסטוריה ואסטרטגיה ימית – במושג "המזרח התיכון" כדי לדון בצרכים הביטחוניים של בריטניה במפרץ הפרסי ובתעלת סואץ. במאמרו, שפורסם בירחון הבריטי The National Review התייחס מהן למושג כמושג חדש פרי יצירתו וטען כי הוא לא שמע עליו לפני כן. המאמר תפס את תשומת ליבו של ולנטין שירול (אנ'), עורך חדשות החוץ של "הטיימס", שהדפיס אותו מחדש וכתב סדרה של מאמרים בשם "השאלה המזרח-תיכונית" וב-1903 פרסם ספר בשם "שאלת המזרח התיכון". לאחר שהסתיימה הסדרה המשיך "הטיימס" להשתמש בביטוי והסיר ממנו את המירכאות. עם זאת, המונח בהגדרתו זו עדיין לא היה נפוץ עד סוף שנות ה-30. עד אז היה נהוג להתייחס אל טורקיה והחוף המזרחי של הים התיכון (סוריה, לבנון, ישראל ובמידה פחותה אל מצרים) בשם "המזרח הקרוב", כש"המזרח הרחוק" ההתמקד באזור סין, ואילו "המזרח התיכון" התמקד אז באזורים בין המזרח הקרוב למזרח הרחוק (במובן מסוים מדובר על האזור שמכונה כיום דרום אסיה).
בשנת 1939 הקימה האימפריה הבריטית את פיקוד המזרח התיכון, שמושבו היה בקהיר. לאחר זמן קצר, זכה המונח "המזרח התיכון" לשימוש נרחב באירופה ובארצות הברית, והוא אף נכנס לשימוש בלשונם של עמי המזרח התיכון עצמם.
אטימולוגיה > אירוצנטריות

ניתן להסתייג מהמונח "מזרח תיכון" עקב הרוח האירוצנטרית (זווית ראייה אגוצנטרית אירופאית) הנודפת ממנו; אזור המזרח התיכון הוא אמנם "מזרח", אך רק ביחס לנקודת הראות המערב-אירופית (לרוב בריטית). לעומת זאת, עבור ההודים, האזור שוכן במערב, ועבור הרוסים - בדרום. שם התואר "תיכון" אף הוא יצר בלבול. לפני מלחמת העולם הראשונה, המונח המקובל לתיאור חבל הבלקן ושטחי האימפריה העות'מאנית היה "המזרח הקרוב", ואילו "המזרח התיכון" התייחס לפרס, אפגניסטן ולעיתים גם למרכז אסיה, טורקסטן והקווקז. זאת כאשר "המזרח הרחוק" מתייחס למדינות מזרח אסיה, כמו סין, יפן, קוריאה, הונג קונג, טאיוון וכו'.
לאחר קריסתה של האימפריה העות'מאנית ב-1918, דעך השימוש במונח "המזרח הקרוב", בעוד "המזרח התיכון" הלך וקיבל משמעות נרדפת לעולם הערבי. עם זאת, דיסציפלינות אקדמיות שונות מוסיפות להשתמש במונח "המזרח הקרוב", לרבות ארכאולוגיה והיסטוריה עתיקה, המתמקדות בחקר תרבויות המזרח הקרוב הקדום.
אטימולוגיה > מונחים חלופיים

במובנים אחדים יש בערפול סביב המונח "מזרח תיכון" משום יתרון, שכן הוא מאפשר את המשך השימוש בכינוי גם תחת נסיבות ומצבים מדיניים משתנים. עם זאת, ישנם גאוגרפים המתנגדים למונח זה, ומעדיפים להשתמש במונח "דרום-מערב אסיה" כחלופה. מונח זה לא זכה לפופולריות רבה בחוגים מדיניים, ציבוריים ותקשורתיים כאחד. חלופות אחרות כוללות: "מערב אסיה" - ביטוי מקובל בהודו לתיאור האזור; "המזרח התיכון-צפון אפריקה" (אנ'), שיש המשתמשים בו כדי להתייחס לאזור שבין מרוקו לפקיסטן. מדינות קבוצת השמונה משתמשות לעיתים במונח "המזרח התיכון הגדול" בהתייחסן לכל מדינות הליגה הערבית (כולל החברות האפריקניות), כמו גם טורקיה, איראן, פקיסטן, אפגניסטן וישראל. מונחים המתייחסים לאסיה בלבד זוכים לביקורת כיוון שאינם מתייחסים למצרים וליתר מדינות צפון אפריקה.
הגדרת השטח המקובלת היום

כיום, המזרח התיכון כולל את השטחים שממזרח, מדרום ומצפון-מזרח לים התיכון ועד למפרץ הפרסי. המזרח התיכון הוא תת-אזור באפריקה-אירואסיה, ובאופן ממוקד יותר, אסיה, חלק קטן באירופה וחלק בצפון אפריקה.
כיום, שלוש התרבויות המרכזיות במזרח התיכון הן התרבות הערבית, הפרסית והטורקית, במסגרתן התפתחו שלוש שפות וישויות אתניות שונות, שהמשמעותיות שבהן הן הפרסים, הכורדים, הטורקים והערבים. הדת השלטת ברוב האזור כיום היא דת האסלאם. דתות אחרות, כמו הדת היהודית, הנוצרית, הדרוזית ועוד, מהוות מיעוט במזרח התיכון. בישראל, הנמצאת בדרום מערב החלק האסיאתי של המזרח התיכון, מרוכזת הקהילה היהודית הגדולה בעולם - אך גם בה יש ציבור ערבי (בעיקר מוסלמי) גדול.
רוב ההגדרות בדבר מהותו של המזרח התיכון מתייחסות לאומות בדרום-מערב אסיה, מאיראן ועד מצרים. לפיכך, מצרים, השוכנת ברובה בצפון-מזרח אפריקה (מלבד חצי האי סיני האסייתי), נתפסת כמדינה מזרח תיכונית. מדינות המגרב (לוב, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו ומאוריטניה), שאינן קשורות לאסיה, הולכות ונתפסות כתת-אזור נפרד מהמזרח התיכון, שמכונה צפון אפריקה.
הגדרת השטח המקובלת היום > הגדרה מצומצמת

אלו המדינות אשר נכללות בהגדרה המצומצמת (המקובלת) למזרח התיכון:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות  איראן איראן  בחריין בחריין  טורקיה טורקיה  ירדן ירדן  ישראל ישראל |  כווית כווית  לבנון לבנון  מצרים מצרים  סוריה סוריה  עומאן עומאן  עיראק עיראק |  ערב הסעודית ערב הסעודית  קטר (מדינה) קטר  קפריסין קפריסין  תימן תימן |
בנוסף בשטח זה נכללת גם הטריטוריה הממלכה המאוחדת אקרוטירי ודקליה של הממלכה המאוחדת, וכן השטחים השנויים במחלוקת מבחינת ההכרה הבינלאומית: כורדיסטן הסורית כורדיסטן הסורית, כורדיסטן העיראקית כורדיסטן העיראקית, הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין ו־הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית.
הגדרת השטח המקובלת היום > מדינות לפי ההגדרה המצומצמת

להלן טבלה של מדינות המזרח התיכון, שטחן, אוכלוסייתן וצפיפות אוכלוסייתן לפי קמ"ר:
| מדינה | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה | צפיפות (אנשים לקמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- |
| מצרים מצרים | 1,010,407 | 114,484,252 | 114 |
| לבנון לבנון | 10,452 | 5,219,044 | 499 |
| סוריה סוריה | 185,180 | 24,348,053 | 131 |
| ישראל ישראל | 22,072 | 9,311,652 | 448 |
| טורקיה טורקיה | 783,562 | 86,260,417 | 110 |
| ירדן ירדן | 89,342 | 11,384,922 | 127 |
| עיראק עיראק | 437,072 | 46,523,657 | 106 |
| איראן איראן | 1,648,195 | 89,809,781 | 54 |
| כווית כווית | 17,818 | 4,349,380 | 244 |
| ערב הסעודית ערב הסעודית | 2,149,690 | 37,473,929 | 17 |
| איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות | 83,600 | 9,591,853 | 115 |
| תימן תימן | 527,968 | 35,219,853 | 67 |
| עומאן עומאן | 309,500 | 5,467,192 | 15 |
| בחריין בחריין | 1,959 | 1,498,712 | 765 |
| קטר (מדינה) קטר | 11,586 | 2,737,061 | 236 |
| הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית | 6,220 | 5,494,963 | 883 |
| קפריסין קפריסין | 9,251 | 1,268,467 | 137 |
| סה"כ | 7,302,680 | 489,689,549 | 67 |
הגדרת השטח המקובלת היום > הגדרה מורחבת

אלו המדינות אשר נכללות בהגדרה המורחבת למזרח התיכון (מבחינה תרבותית):
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אלג'יריה אלג'יריה  אפגניסטן אפגניסטן  ג'יבוטי ג'יבוטי  לוב לוב |  מאוריטניה מאוריטניה  מרוקו מרוקו  סודאן סודאן  סומליה סומליה |  פקיסטן פקיסטן  תוניסיה תוניסיה |
בנוסף, בשטח זה נכללים חבלי הארץ הבדלניים: סומלילנד סומלילנד ו-סהרה המערבית סהרה המערבית
אלו המדינות במרכז אסיה ובמערב אסיה אשר קרובות תרבותית ולשונית לעמי המזרח התיכון:
| --- | --- |
 מרכז אסיה: אוזבקיסטן אוזבקיסטן  קזחסטן קזחסטן  קירגיזסטן קירגיזסטן  טג'יקיסטן טג'יקיסטן  טורקמניסטן טורקמניסטן:  מערב אסיה: אזרבייג'ן אזרבייג'ן
בנוסף, בשטח זה נכללים חבלי הארץ הבדלניים: אבחזיה אבחזיה ו-דרום אוסטיה דרום אוסטיה
דמוגרפיה

237 מיליון מתושבי המזרח התיכון הם ערבים, והם מהווים את רוב תושבי המזרח התיכון (48%). בנוסף להם מתגוררים במזרח התיכון עשרות מיליוני טורקים, פרסים, כורדים ואזרים (ללא תושבי אזרבייג'ן), בנוסף למיליונים בודדים של יהודים ואשורים.
במזרח התיכון יש גם קהילת צוענים. קבוצות אתניות בתפוצות אירופיות באזור כוללות אלבנים, בוסניקים, צ'רקסים (כולל קברדים), טטרים של חצי האי קרים, יוונים וטורקמנים.
קבוצות מהגרים נוספות הן הבנגלים, סינים, פיליפינים, אינדונזים, פקיסטנים ואפגנים. מבחינה דתית 95% מהאוכלוסייה במזרח התיכון היא מוסלמית. מתוכם 70% הם סונים ו-30% הם שיעים.
להלן טבלה המראה את התפתחות האוכלוסייה במזרח התיכון. כ-60% מאוכלוסיית המזרח התיכון גרה במצרים, טורקיה ואיראן.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | אוכלוסייה | צפיפות (נפש לקמ"ר) | שיעור צמיחה |
| 2024 | 489,689,549 | 67 | 1.38% |
| 2023 | 483,004,121 | 66 | 1.31% |
| 2020 | 464,536,544 | 64 | 1.66% |
| 2015 | 427,757,193 | 59 | 2.12% |
| 2010 | 385,191,583 | 53 | 2.33% |
| 2005 | 343,359,351 | 47 | 2.02% |
| 2000 | 310,635,734 | 43 | 2.15% |
| 1995 | 279,293,791 | 38 | 2.41% |
| 1990 | 247,909,018 | 34 | 2.91% |
| 1985 | 214,745,336 | 29 | 3.19% |
| 1980 | 183,510,845 | 25 | 2.91% |
| 1975 | 158,955,840 | 22 | 2.78% |
| 1970 | 138,570,667 | 19 | 2.85% |
| 1965 | 120,422,415 | 17 | 2.83% |
| 1960 | 104,718,009 | 14 | 2.66% |
| 1955 | 91,820,967 | 13 | 2.46% |
| 1950 | 81,301,077 | 11 | 2.58% |
דמוגרפיה > דתות

הדת הדומיננטית במזרח התיכון היא האסלאם (חמישית מהמוסלמים בעולם חיים במזרח התיכון). אחד מהמקורות לסכסוכים במזרח התיכון הוא המחלוקת בין שני הזרמים העיקריים באסלאם: הסוני והשיעי. הזרם הסוני הוא הזרם הגדול ביותר של האסלאם ושולט ברוב המדינות במזרח התיכון. ריכוזי האוכלוסייה השיעית הגדולים נמצאים בעיראק (60-65%), איראן (90-96%), לבנון (25-35%), הזיידים בתימן (55%) ובחריין (80-85%). אוכלוסיות מיעוט שיעיות נמצאות גם בטורקיה ככת עלווים (20–25%), בערב הסעודית (10-15%) ובסוריה (15%). אף על פי ששני זרמים אלה מסכימים על יסודות האסלאם ועל הקוראן, הם נמצאים בסכסוך מתמשך על הובלת הדת לאחר מותו של הנביא מוחמד.
מלבד האסלאם, דתות נוספות ממוצא שמי נפוצות באזור, כמו הנצרות והיהדות. בלבנון, לדוגמה, 41% מהתושבים הם נוצרים. למרות זאת, כוחה של הנצרות באזור הלך ופחת עם השנים. כיום, מהווים הנוצרים כ-5% בלבד מאוכלוסיית המזרח התיכון, לעומת כ-20% בתחילת המאה ה-20. מספרם של הנוצרים במזרח התיכון יורד בגלל מספר גורמים, כמו שיעורי ילודה נמוכים בהשוואה למוסלמים, הגירה נרחבת ורדיפה אתנית ודתית. כמו כן, מהומות פוליטיות היו ועודן ממשיכות לתרום באופן משמעותי להגירת נוצרים מהאזור אל מחוץ למדינות מולדתם. התפשטותן האחרונה של אידאולוגיות קיצוניות כמו זו הג'יהאדיסטית והסלפית, זרות לערכיהן הסובלניים של הקהילות הנוצריות. מסיבות אלו, התמעטה מאוד נוכחותם של הנוצרים במזרח התיכון, עד שכיום רוב הנוצרים באזור הם הקופטים במצרים.
דתות שוליות יותר באזור הן הדת הדרוזית, הבהאית, הזורואסטריות, היזידית, והשבאקיות. בעת העתיקה האזור היה ביתן של דתות ופולחנים רבים, כמו הדתות הכנעניות, הדתות המסופוטמיות, הדת שהתפתחה במצרים העתיקה, והמניכאיזם.
היהדות באזור קטנה יחסית מבחינה דמוגרפית, (פחות מ-8 מיליון יהודים במזרח התיכון נכון ל-2024). קהילות יהודיות התקיימו במשך מאות רבות של שנים ברחבי המזרח התיכון, אך במאות האחרונות, ובמיוחד לאחר הקמת מדינת ישראל, רובן עלו לארץ ישראל או ליבשות אחרות.
היסטוריה > המזרח הקרוב הקדום

דברי ימי האזור המכונה בימינו המזרח התיכון מגוללים רצף היסטורי של ציוויליזציה אנושית רציפה בת יותר מ-5000 שנים. אחת מהקדומות שבציווילזציות המזרח־תיכוניות נוסדה במסופוטמיה בסביבות המאה ה-24 לפני הספירה. שומרים, בבלים, אשורים, אכדים, כנענים ואחרים יסדו גם הם ישויות מדיניות ותרבויות חשובות. תקופה קצרה אחר כך התפתחה ציוויליזציה חשובה ומתקדמת יותר, גם על גדות נהר הנילוס, שנודעת כמצרים העתיקה.
היסטוריה > התפשטות האסלאם במזרח התיכון

לנוכח ההשפעה המאחדת שהייתה לשלטון הרומי והביזנטי, עד המאה השביעית לספירה לא הייתה הבחנה ברורה בין אירופה של ימינו למזרח התיכון של ימינו. אנטוליה, סוריה, ארץ ישראל ומצרים היו כולן נוצריות ודוברות יוונית, וחלקו מאפיינים תרבותיים ומדיניים עם העולם היווני־רומי תחת שלטון האימפריה הביזנטית, שעה שמסופוטמיה (עיראק וסוריה של היום) שימשה כאזור חיץ בין האימפריה הפרסית לאימפריה הביזנטית.
הגורם המשמעותי ביותר בתהליך הפיכתו של המזרח התיכון לאזור תרבותי נפרד היה העלייה במעמד דת האסלאם בחצי האי ערב. בשנת 634 נאמניו הערביים של הנביא מוחמד יצאו מהעיר מדינה שבאזור סעודיה של ימינו למסעות צבאיים ודתיים ברחבי המזרח התיכון. הם כבשו את ארץ ישראל בשנת 636, את מסופוטמיה ב-637, את סוריה ומצרים ב-640 ואת פרס ב-642. הביזנטים הצליחו למנוע מהערבים לכבוש את אנטוליה, אשר נותרה נוצרית עד להגעתם של הטורקים 400 שנים מאוחר יותר. רוב האוכלוסייה באזורים שנכבשו על ידי הערבים המירה את דתה לאסלאם כעבור מספר עשורים, מה שהביא ליצירתו של גבול תרבותי־דתי קבוע בין אירופה והעולם המוסלמי. הח'ליפות ותושביה היוו את האימפריה המוסלמית.
אף על פי שהח'ליפות המאוחדת שנוסדה בתום הגל הראשון של הכיבוש הערבי קרסה עד המאה התשיעית, ותחתיה הוקמו סדרות של ח'ליפויות ואמירויות קטנות יותר, נותרה שליטתם של הערבים באזור שבין הנילוס לחידקל בלתי מעורערת (וכך גם בצפון אפריקה ובדרום ספרד) במשך קרוב ל-400 שנים. במזרח, שבו פרס נותרה גורם עצמאי במידה מסוימת, באמצה זרם דתי אחר, האסלאם השיעי, שנתפס על ידי המוסלמים הסונים ככפירה. כך נוצר גבול מזרחי קבוע לעולם הערבי־אסלאמי, אף שהאסלאם הוסיף להתפשט במזרח גם להודו ולאינדונזיה.
היסטוריה > שלטון טורקי, צלבני ומונגולי

באמצע המאה ה-11 הגיעה הדומיננטיות הערבית לקיצה הפתאומי עם הגעתם של הסלג'וקים הטורקיים למזרח התיכון, לאחר שנדדו דרומה ממולדתם שבמרכז אסיה. הסלג'וקים כבשו את פרס, עיראק (בגדאד נכבשה ב-1055), סוריה, ארץ ישראל והחג'אז, ואף הביסו את האימפריה הביזנטית בקרב מנזיקרת במהלכו כבשו את אנטוליה. מצרים החזיקה מעמד תחת הח'ליפים הפאטימים עד 1169, אז נפלה גם היא לידי הטורקים. הסלג'וקים שלטו באזור לאורך מאתיים השנים הבאות, אף שעד מהרה התפרקה האימפריה הסלג'וקית לכדי מספר סולטאנויות קטנות יותר.
פיצול זה אפשר למערב הנוצרי, שחווה התאוששות כלכלית למן נקודת השפל אליו הגיע במאה השביעית, לשוב ולפעול במזרח התיכון. ב-1095 האפיפיור אורבנוס השני קרא לאריסטוקרטיה האירופית לכבוש מחדש את ארץ הקודש ולהשיבה לידי הנצרות, וכעבור ארבע שנים אבירי מסע הצלב הראשון כבשו את ירושלים. הם ייסדו בה ממלכה שהתקיימה עד 1187, אז נכבשה על ידי צלאח א דין המוסלמי. ממלכות צלבניות קטנות יותר שהוקמו שרדו עד 1291. הצלבנים כשלו בניסיונם ליצור נוכחות נוצרית קבועה בארץ הקודש, בעיקר משום שלא הצליחו למשוך די מהגרים אירופים לאזור במהלך מסעותיהם ולאחריהם.
במהלך המאה ה-13 הגיעו מסעות צבאיים של האימפריה המונגולית למזרח התיכון, והמונגולים כבשו שטחים נרחבים באזור, בהם שטחי איראן ועיראק המודרניות, סוריה וחלקים מאסיה הקטנה. שושלות מונגוליות המשיכו לשלוט בצפון-מזרח המזרח התיכון במשך כ-200 שנים עד שלבסוף הורחקו השליטים המונגולים מזרחה על ידי פדרציית השבטים אק קויונלו.
היסטוריה > בתקופה העות'מאנית

בראשית המאה ה-15 התחזקו האמירים העות'מאנים שבאנטוליה המערבית, אשר הלכו והסתמנו כשליטיו הבאים של האזור. אישוש מעשי לדבר ניתן בשנת 1453, כאשר העות'מאנים כבשו את קונסטנטינופול (כיום: איסטנבול) והכריזו על עצמם סולטאנים. הממלוכים הצליחו להגן על אדמותיהם מפני העות'מאנים במשך קרוב למאה שנים, אולם ב-1514 הסולטאן העות'מאני סלים הראשון פתח במסע כיבושים שיטתי ברחבי האזור. עיראק וחלקים מאיראן בשליטת האימפריה הספאווית נכבשו ב-1515, סוריה וארץ ישראל ב-1516 ומצרים ב-1517, ובכך השושלת הממלוכית הגיעה לקיצה. העות'מאנים איחדו את האזור כולו תחת שליט אחד, לראשונה מאז האימפריה העבאסית מהמאה העשירית, והוסיפו לשלוט בחלקים ניכרים ממנו במהלך 400 השנים הבאות.
היסטוריה > שלטון אירופאי

בשנת 1914 הביאה הברית הגרמנית־עות'מאנית לשגיאה פטאלית מצדם של הטורקים הצעירים, המפלגה ששלטה באימפרייה, אשר הצטרפו לציר הגרמני־אוסטרי במלחמת העולם הראשונה נגד בריטניה וצרפת. הבריטים ראו באימפריה העות'מאנית את החוליה החלשה במחנה האויב, וריכזו את מאמציהם בחזית המזרחית כדי להוציאה ממעגל הלחימה. לאחר כישלון המתקפה הבריטית הישירה על האימפריה בגליפולי (1915), הבריטים פתחו בניסיונות לחולל מרידות פנימיות בטריטוריות העות'מאניות, בנצלם את ההתעוררות הלאומית של ערביי האימפריה. הערבים לא סבלו תחת השלטון העות'מאני עד לעלייתם של הטורקים הצעירים, אשר ניסו לבצע בהם "טורקיזציה" ולשנות את מנהגי השלטון המסורתיים שלהם. הבריטים מצאו בן ברית בדמותו של חוסיין בן עלי שליט מכה ולכאורה בן למשפחת הנביא מוחמד, אשר עמד בראש המרד הערבי בשלטון העות'מאני (1916), בתמורה להכרה בריטית במדינה כלל־ערבית עצמאית שתוקם בשטח האימפריה לאחר המלחמה.
היסטוריה > המאה ה-21

עד שנות התשעים של המאה העשרים נתפס המזרח התיכון בעיני המערב לא רק כאזור רווי סכסוכים, אלא גם כאזור הסובל מפיגור כלכלי ופוליטי ביחס לשאר העולם. התפוצה המהירה של כלכלות שוק ומשטרים דמוקרטיים במזרח אירופה, דרום אמריקה, מזרח אסיה וחלקים מאפריקה לא נתנה אותותיה במזרח התיכון. מבין כלל מדינות האזור רק ישראל היא מדינה דמוקרטית, ישות ייחודית בנוף המזרח־תיכוני. במדינות אחרות אמנם קיימים גופים מחוקקים, אולם אלה נעדרים סמכות שלטונית ממשית, ובמקרים אחדים - כמו במדינות המפרץ העשירות - רוב חלקי האוכלוסייה אף אינם רשאים להשתתף בבחירות, כיוון שרובם הם במעמד של עובדים זרים ולא של אזרחים.
עד סוף שנות התשעים המזרח התיכון מבחינה כלכלית פיגר לא רק אחרי אירופה, אלא גם אחרי הודו, הרפובליקה העממית של סין ושאר כלכלות שוק הגדלות, בפרט במונחי ייצור, סחר, חינוך, תקשורת וקריטריונים נוספים, אשר על פיהם נמדדת קדמה כלכלית וחברתית.
גורמים אלו תרמו בראשית המאה ה-21 להתגברות הסכסוך המזרח־תיכוני באופן חסר תקדים, שהשלכותיו ניכרו גם ברחבי העולם. כישלון מאמצי התיווך של הנשיא האמריקני ביל קלינטון בין ישראל והפלסטינים בקמפ דייוויד בשנת 2000, הביא לפרוץ האינתיפאדה השנייה - התקוממות פלסטינית אלימה נגד ישראל, שהתאפיינה בפיגועי התאבדות ובמעשי טרור רבים נגד אזרחים ישראלים. הייתה זו ההתפרצות הפלסטינית האלימה והגדולה ביותר מאז הסכמי אוסלו שנחתמו בשנת 1993. בסופו של דבר ישראל הצליחה לדכא את פיגועי ההתאבדות, אך עד אז, במהלך 5 שנות הטרור נרצחו למעלה מאלף ישראלים, ביניהם אנשי כוחות הביטחון ואזרחים רבים.
בראשית המאה הנוכחית התחוללו שינויים משמעותיים במפת הכוחות האזורית. מלחמת המפרץ השנייה שהתרחשה בשנים 2003–2011, בה ארצות הברית השתלטה על עיראק, פגעה משמעותית בדומיננטיות של עיראק, תוכנית ההתנתקות הישראלית מרצועת עזה ומותו של יאסר ערפאת בנובמבר 2004 גרמו לשינוי מאזן הכוחות ברצועה ולעליית שלטון חמאס. החל משלהי שנת 2010 התחולל במספר מדינות באזור גל מחאות סוער, שנודע בכינויו "האביב הערבי". המחאות הובילו בין היתר להפלת שלטון מועמר קדאפי בלוב, הדחת נשיא מצרים חוסני מובארכ ולמלחמות אזרחים ארוכות בתימן ובסוריה, שפגע בהשפעתה האזורית של סוריה.
שינויים אלו גרמו להתחזקותם של כוחות פוליטיים אזוריים ובראשם איראן, שהצליחה ליצור לעצמה מנגנוני השפעה משמעותיים בלבנון בעזרת חזבאללה, בסוריה, בעיראק, כמו גם בתימן על ידי החות'ים, ברצועת עזה, ועל ארגון דאעש, שהחל לכבוש שטחים בעיראק וסוריה בעשור האחרון. בנוסף, איראן הוסיפה וקידמה בשנים אלו את תוכנית הגרעין שלה, דבר שגרם להתנגדות בינלאומית חריפה, בין היתר בהובלת ישראל.
עליית השפעתה של איראן, שמובילה גישה ניצית כנגד יריבותיה האזוריות ובראשן ערב הסעודית וישראל, הובילה להתגבשותה של קואליציה אנטי-איראנית בהשתתפות איחוד האמירויות, מצרים, ירדן ומרוקו, ובשיתוף פעולה עם ישראל.
במהלך העשור השני של המאה הובסה דאעש על ידי קואליציה בהובלת ארצות הברית, נחתם הסכם הגרעין מול איראן, והתחזקו שאיפותיה האזוריות של טורקיה, בה חיזק ארדואן את המשילות שלו ובמקביל יצר ברית אזורית עם קטר, והתעמת מול יוון ומצרים בנושא חלוקת שטחי המסחר בים בין המדינות. במקביל, החלה גם רוסיה לגלות מעורבות במתרחש באזור ושולחת כוחות צבאיים כדי לקדם אינטרסים שלה בסוריה, בלוב ובנגורנו קרבאך.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21, נחתמו הסכמי אברהם בין ישראל למספר מדינות ערביות, בהן איחוד האמירויות הערביות, סודאן ומרוקו, במסגרתם הוסדר תהליך נורמליזציה של יחסי המדינות עם ישראל, שהפכו את היחסים ביניהן מסמויים לגלויים.
גאוגרפיה

אלג'יריה, לוב, מרוקו ותוניסיה קשורות למזרח התיכון במובנים היסטוריים ותרבותיים, וכך גם סודאן, מאוריטניה וסומליה. ישראל, טורקיה ואיראן נכללות גאוגרפית באזור, אם כי הן ייחודיות ושונות מבחינה אתנית, דתית, כלכלית או מדינית משאר מדינות האזור.
הגדרות כוללניות אף ראו באפגניסטן ופקיסטן, מדינות במרכז אסיה, חלק מהמזרח התיכון, אך כיום מקובל לראות באיראן את גבולו המזרחי של האזור. המזרח התיכון הוא אזור מגוון בתנאיו וסביבותיו. רובו של האזור הוא בעיקר מדבר, הררי בחלקו. בעמקים הפוריים שבאזור ועמקים שלגדות נהרות מרוכזת רוב האוכלוסייה. צפון האזור הוא לרוב פורה יותר ומשופע בגבעות והרים.
לאורכו של המזרח התיכון עובר השבר הסורי אפריקאי, שמתחיל במצרים (סיני), עובר בבקעת הירדן הנחלקת בין ירדן לישראל, ומסתיים בסוריה בצפון. במרכז הבקע שוכן האגם הנמוך ביותר בעולם, ים המלח, אגם מלח גדול שבו גם נמצאת הנקודה הנמוכה ביותר בכדור הארץ.
גאוגרפיה > אזורים במזרח התיכון

המזרח התיכון מחולק באופן כללי לשני אזורים עיקריים:
דרום-מערב אסיה
צפון אפריקה
אזורים אלו מרכיבים אזורים נפרדים קטנים יותר, בהם:
אסיה הקטנה: רוב שטחה של טורקיה של ימינו.
חצי האי ערב: ערב הסעודית, קטר, איחוד האמירויות הערביות, עומאן, תימן, בחריין ועיראק.
הסהר הפורה: אזור המתחלק לכמה אזורי משנה:
הלבנט: ישראל, ירדן, סוריה, לבנון, יהודה ושומרון ורצועת עזה, וחצי האי סיני (מצרים).
מסופוטמיה: רוב שטחה של עיראק של ימינו, כווית ודרום-מערב איראן.
צפון אגן הנילוס: מצרים.
אגן הנילוס: בעיקר מצרים וסודאן; ובמידה פחותה יותר, גם אתיופיה, אריתריאה ואוגנדה.
בנוסף לאזורים אלה, ישנם גם מספר אזורים נוספים הנכללים בהגדרה של המזרח התיכון-רבתי:
המגרב: המדינות המערביות של צפון אפריקה - מרוקו, סהרה המערבית, תוניסיה, אלג'יריה, מאוריטניה ולעיתים גם לוב.
אסיה התיכונה: אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, קירגיזסטן, וקזחסטן.
הקווקז: גאורגיה, אזרבייג'ן, ארמניה ודרום רוסיה.
קרן אפריקה: אתיופיה, אריתראה, סומליה וג'יבוטי.
מדבר סהרה: סהרה המערבית, מאוריטניה, מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, מצרים, סודאן, דרום סודאן, צ'אד, ניז'ר ומאלי.