stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדעון קליין
קורות חיים

קליין נולד למשפחה מוראבית בפז'רוב (אנ') שבצ'כוסלובקיה. בגיל מוקדם גילה כישרון מוזיקלי והחל ללמוד נגינה בפסנתר אצל רוז'נה קורצובה ווילם קורץ והלחנה אצל אלואיס הבה (בשנים 1939–1940). בדצמבר 1941 גירשו אותו הנאצים למחנה הריכוז טרזין, שם היה, יחד עם פאבל האס, תלמידו של לאוש יאנאצ'ק, הנס קראסה ותלמידו של ארנולד שנברג, ויקטור אולמן, לאחד מחשובי המלחינים במחנה, אחד הבודדים שעסקו בפעילות אמנותית משמעותית. יצירותיו מן השנים האלה כוללות רביעיית מיתרים (דומה באופיה לאופוס 3 של אלבן ברג), שלישיית מיתרים וסונאטה לפסנתר, בין השאר. קליין גם הופיע כפסנתרן סולן ב-16 רסיטלים, לפחות, וכן השתתף בביצועי מוזיקה קאמרית (כחבר בשלישיית פסנתר וברביעיית פסנתר). זוזנה רוז'יצ'קובה הייתה תלמידתו הגטו.
קליין שולח לאושוויץ ומשם לפירסטנגרובה באוקטובר 1944, פחות משבועיים אחרי שהשלים את שלישיית המיתרים שלו. הוא מת במחנה פירסטנגרובה בנסיבות לא-ברורות בתקופת פירוק המחנה בינואר 1945.
המוזיקה של קליין הושפעה מאלואיס הבה, אלבן ברג ובייחוד מלאוש יאנאצ'ק. הוא השתמש במלודיה מתוך "Zápisník zmizelého" (אנ') של יאנאצ'ק כנושא לדיברטימנטו שלו משנת 1940.
מאזינים בני ימינו יכולים להתרשם מיצירותיו של קליין משנות ה-40 בהקלטות של חברת נורת'איסטרן ושל חברת קוך אינטרנשיונל קלאסיקס, למשל.
יצירותיו נחקרו על ידי המוזיקולוג הישראלי דוד ריד בלוך.
יצירות נבחרות

ארבעה פרקים לרביעיית מיתרים (1936-38)
דואו לכינור ו-ויולה בשיטה של רבעי-טון (1940)
דיברטימנטו לשמונה כלי נשיפה מעץ (1940)
שלושה שירים לקול גבוה ופסנתר, אופוס 1 (1940)
"המזרקה" (יוהאן קליי)
"באמצע החיים" (פרידריך הלדרלין)
"עם רדת החשכה" (יוהאן וולפגנג פון גתה), תרגומים לצ'כית אריך א. זאודק
רביעיית מיתרים, אופוס 2 (1941)
דואו לכינור וצ'לו (1941), לא גמור
מדריגל לשני סופרנים, אלט, טנור ובס למילים מאת פרנץ הולדרלין, תרגום לצ'כית אריך א. זאודק (1943) '2
"החטא הראשון" למקהלת גברים לפואמה צ'כית עממית '4
פנטזיה ופוגה לרביעיית מיתרים (1942-43) '8
סונאטה לפסנתר (1943) '9
שלישייה לכינור, ויולה וצ'לו (1944) '11
פרטיטה (שלישייה לכינור, ויולה וצ'לו בעיבוד לתזמורת קאמרית מאת וויטך זאודק)
שטולפרשטיין להנצחת גדעון קליין
גביש פוטוני

תמונת sem של ליבת סיב פוטוני (מלוכלך), צולם במעבדת אלקטרואופטיקה של המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון (2009)
גביש פוטוני הוא ננו-מבנה הבנוי בצורה מחזורית מחומרים דיאלקטריים, בדרך כלל נבנה בממדים קטנים מאוד, כאשר מבנהו מתוכנן בצורה המשפיעה על התקדמות האור בתוכו, כלומר על מעבר פוטונים דרכו והוא מכשיר אופטי לכל דבר.
דרך פעולתו מקבילה ודומה מאוד לאופן שבו גביש של מוליך למחצה משפיע על אופן התנועה וההולכה של אלקטרונים בתוכו.
גדעון קליינמן

גדעון קליינמן (נולד ב-1955) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בתפקיד קשר במכבי נתניה.
ביוגרפיה

קליינמן החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה. ב-1972 עלה לקבוצה הבוגרת, ובמהרה הפך לחלק חשוב בתור הזהב של מכבי נתניה בשנות ה-70 של המאה ה-20 וזכה עם הקבוצה בארבע אליפויות, גביע המדינה ואלוף האלופים. באוקטובר 1980 הודח מההרכב ובתגובה לא הגיע לאימוני הקבוצה, אך לאחר שיחה עם מאמן הקבוצה, יעקב גרונדמן, חזר. ב-1983 עזב קליינמן את מכבי נתניה וחתם במכבי חדרה.
קליינמן שיחק בנבחרות הצעירות של ישראל, אך לא הופיע בנבחרת הבוגרת.
תארים

אליפות (4): 1973/1974, 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983
גביע המדינה (1): 1977/1978
אלוף האלופים (1): 1974
הערות שוליים

↑  יצחק בן-חורין, רדלר: הזדמנות אחרונה לותיקים בשבת הקרובה, מעריב, 9 באוקטובר 1972
↑  שיחה עם גרונדמן סללה הדרך לשובו של קליינמן, מעריב, 23 באוקטובר 1980
↑  שמואל כורזים, קליינמן בדרך למכבי חדרה, מעריב, 10 בינואר 1983
↑  נבחרת ה"אפרוחים" שיחקה 100 דקות אך כבשה רק שער אחד, מעריב, 6 בינואר 1972
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בת שבע הבלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 תחום יצירה:  קומיקס ואיור
 יצירות ידועות:  עקרת בית
 מספר צאצאים:  3
בת שבע אינגבר - הבלין היא מאיירת, סופרת וקומיקסאית ישראלית המשתייכת למגזר החרדי. התפרסמה בעיקר בזכות מדור הקומיקס "עקרת בית", קומיקס הומוריסטי למבוגרים, שפרסמה בשבועון בתוך המשפחה. כמו כן פרסמה סדרות קומיקס בעיתון החרדי לילדים קומיקס, קריקטורות בעיתון יתד נאמן וספרי קומיקס נוספים.
קריירה > יצירה

הבלין החלה לאייר באופן מקצועי בשנות ה-20 לחייה. הפרויקט הראשון שבו עסקה היה איור 'מאורות הדף היומי לילדים'. לאחר מכן המשיכה באיור סיפורים של סופרים אחרים, אך עד מהרה החלה לכתוב סיפורים בעצמה. כך התחילה לפרסם בעיתון קומיקס סיפורי קומיקס שכתבה וציירה, ובהמשך התחילה בפרסום מדור קומיקס במוסף הנשים של עיתון משפחה, בשם "עקרת בית", שעסק בסצנות הומוריסטיות מהווי חייה של אשה חרדית. מדור זה זכה להצלחה רבה במיוחד. כיום מאיירת וכותבת קומיקסים בשם 'שיקום שכונה' ו'פסיכולוגיה בטוש' באותו עיתון. כמו כן איירה הבלין במשך תקופה ארוכה את מאמריו של חיים ולדר בעיתון יתד נאמן ופרסמה מספר ספרי קומיקס באופן עצמאי.
הבלין גם לימדה איור במשך תקופה קצרה, אך הפסיקה משום שחשה שהתלמידים אינם משקיעים מספיק בלימודים.
קריירה > ביקורת

יצירותיה של הבלין זכו לביקורות חיוביות בעיקר. לדבריה של נעה לאה כהן, מבקרת אמנות, "יצירות הקומיקס שלה מציגות פריצת דרך משמעותית בנראות נשית חרדית, בחלל ויזואלי שעד כה היה גברי בלבד... הבלין היא, במידה רבה, הדור השני של הקומיקס החרדי אחרי יוני גרשטיין, מאייר שחזר בתשובה... הבלין היא 'מבפנים'. היא לא חוזרת בתשובה. היא בת של רב שעושה קומיקס המתאר את חיי עקרת הבית החרדית. זה מגיע ממקום מאוד תמים ומאוד לא מנסה לפרוץ דרך. לכאורה, הוא עוסק בסוגיות שיש בכל בית חרדי ממוצע, עם הרבה הומור וחן."
חיים אישיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. תאריך לידה, מקום לימודים, נישואין שניים.
שם הנעורים של הבלין היה בת שבע דיסקין.
בשנת 2004 התחתנה עם ישראל צבי הבלין. בשנת 2014 נפטר בעלה מסרטן לאחר 8 שנים שהיה חולה. לזוג נולדו 2 בנות.
בשנת 2019 נישאה בשנית להלל אינגבר ונולד להם בן.[דרוש מקור]
ספריה

| --- | --- |
 הרשלה פודה שבויים  הרשלה והאוצר בירושלים  עלילות הרשלה  הרשלה ב(עושה) בית ספר  הרשלה מגלה את אמריקה  עלילות הרשלה - יודלה מציל את המצב.  עקרת בית (6 חלקים)  ארבעה בנים  גנבי הספרים  איצי פיצי וציפי  הצליין היהודי  הציר היהודי (הצליין היהודי חלק ב')  שלשה אחים (4 חלקים):  גד לי בארץ חג לי  בן המלך והיהודי  בן תחת בן (עיבוד לסיפורו של חיים ולדר בקומיקס)  עיוור צבעים ספרים שאיירה חבורת גשר צר או פיל לבן  היהלום האמיתי  הזאטוטים  צונאמי
רבים מספריה של הבלין תורגמו ליידיש ולאנגלית.
הערות שוליים

↑  מעיין כפיר, בת שבע הבלין: אני חיה את דמויות הקומיקס שלי, באתר הידברות, ‏28 באפריל 2015
↑  עקרת בית – 4 | הוצאת ספרים לחנויות, למגזר החרדי – דתי. יש ספרי קודש, ספרי קריאה, ספרי ילדים, ‏2 במרץ 2021
↑  מעיין כפיר, בת שבע הבלין: אני חיה את דמויות הקומיקס שלי, באתר הידברות
↑  טלי פרקש, מציירות לעצמן כנפיים: הוואנדר-וומן עם המטפחת, באתר ynet, 20 ביוני 2016
↑  הרב ישראל צבי הבלין ז"ל, באתר כיכר השבת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303919905171  GND: 1256100285  ISNI: 0000 0000 7703 8235  LCCN: n2013016955  VIAF: 107511526   WorldCat (עם VIAF): 107511526
גביע דייוויס 1992

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  31 בינואר 1992 – 6 בדצמבר 1992 (311 ימים)
 מספר תחרות:  81 
 מספר מתמודדים:  92
 מדינה מארחת:  פורט וורת', ארצות הברית (משחק הגמר)
 אצטדיון:  Fort Worth Convention Center
 זוכה:   ארצות הברית (30)
 → 1991 1993 ← 
 
גביע דייוויס 1992 הייתה התחרות ה-81 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 92 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
מחזיקת הגביע נבחרת צרפת הודחה בסיבוב השני. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת שווייץ בפורט וורת'. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת ארצות הברית שניצחה בתחרות בפעם ה-30 בסך הכול.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | פורט וורת', ארצות הברית    6-4 בדצמבר 1992 משטח קשה באולם | פורט וורת', ארצות הברית    6-4 בדצמבר 1992 משטח קשה באולם | שווייץ   שווייץ   1 | שווייץ   שווייץ   1 | שווייץ   שווייץ   1 | שווייץ   שווייץ   1 | שווייץ   שווייץ   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארצות הברית | אנדרה אגסי |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | שווייץ | יאקב חלסק |  | 1 | 2 | 2 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | ג'ים קורייר |  | 3 | 711 | 6 | 4 | 4 |
| 2 | שווייץ | מארק רוסה |  | 6 | 69 | 3 | 6 | 6 |
| 3 | ארצות הברית | ג'ון מקנרו/פיט סמפרס |  | 65 | 86 | 7 | 6 | 6 |
| 3 | שווייץ | יאקב חלסק/מארק רוסה |  | 77 | 107 | 5 | 1 | 2 |
| 4 | ארצות הברית | ג'ים קורייר |  | 6 | 3 | 6 | 6 |  |
| 4 | שווייץ | יאקב חלסק |  | 3 | 6 | 3 | 4 |  |
| 5 | ארצות הברית | אנדרה אגסי |  |  |  |  |  |  |
| 5 | שווייץ | מארק רוסה |  |  |  |  |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת שנת 1993

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
גרמניה, הולנד, וספרד נותרו בבית העליון
אוסטריה, רוסיה, קובה, דנמרק והודו עלו לבית העליון
ארגנטינה, בלגיה, קנדה, בריטניה ויוגוסלביה ירדו לבתים האזוריים
משחקי הבית העליון > ישראל בגביע דייוויס

בשנת 1992 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחרה במשחקה הראשון נגד נבחרת הונגריה.
| ישראל   ישראל   5 | ישראל   ישראל   5 | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל    3-1 במאי 1992  משטח קשה | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל    3-1 במאי 1992  משטח קשה | הונגריה   הונגריה   0 | הונגריה   הונגריה   0 | הונגריה   הונגריה   0 | הונגריה   הונגריה   0 | הונגריה   הונגריה   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | גלעד בלום |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | הונגריה | ויקטור נאג' |  | 6 | 1 | 2 |  |  |
| 2 | ישראל | שחר פרקיס |  | 7 | 6 | 7 |  |  |
| 2 | הונגריה | שנדור נוסאי |  | 6 | 2 | 5 |  |  |
| 3 | ישראל | גלעד בלום/שחר פרקיס |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | הונגריה | לאסלו מרקוביץ'/שנדור נוסאי |  | 4 | 2 | 2 |  |  |
| 4 | ישראל | גלעד בלום |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 4 | הונגריה | שנדור נוסאי |  | 3 | 4 |  |  |  |
| 5 | ישראל | אנדי רם |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 5 | הונגריה | ויקטור נאג' |  | 5 | 3 |  |  |  |
בעקבות ניצחון זה, נבחרת ישראל נפגשה עם נבחרת ספרד על הזכות לעלול לבית העליון.
| ספרד   ספרד   3 | ספרד   ספרד   3 | אווילה, ספרד   27-25 בספטמבר 1992  חימר | אווילה, ספרד   27-25 בספטמבר 1992  חימר | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ספרד | ז'ורדי ארזה |  | 6 | 7 | 6 |  |  |
| 1 | ישראל | גלעד בלום |  | 1 | 5 | 4 |  |  |
| 2 | ספרד | קרלוס קוסטה |  | 6 | 7 | 6 |  |  |
| 2 | ישראל | אנדי רם |  | 2 | 5 | 0 |  |  |
| 3 | ספרד | סרז'יו קזל/אמיליו סנצ'ס |  | 4 | 6 | 7 | 3 | 6 |
| 3 | ישראל | גלעד בלום/שחר פרקיס |  | 6 | 2 | 5 | 6 | 2 |
| 4 | ספרד | קרלוס קוסטה |  |  |  |  |  |  |
| 4 | ישראל | גלעד בלום |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ספרד | ז'ורדי ארזה |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ישראל | אנדי רם |  |  |  |  |  |  |
בעקבות הפסד זה, נבחרת ישראל נותרה בבית אירופה ולא עלתה לבית העליון
גבישים תאומים

גבישים תאומים של סטאורוליט
גבישים תאומים הוא מונח המתאר מצב בו כמה גבישים נפרדים משתפים חלק מהנקודות בסריג הגבישי שלהם בצורה סימטרית. התוצאה היא צמיחה משולבת של גבישים נפרדים במגוון תצורות ייחודיות. קו גבול, או משטח מורכב משותף, מפריד בין הגבישים. יצירת גבישים תאומים אינה אקראית וכפופה לכללים המכונים על ידי הקריסטלוגרפים "כללי תאומים" (twin laws). כללי תאומים אלו ייחודיים לכל מערכת גבישית. השמות של כללים אלו נלקחים בדרך כלל מסוג המינרל הנפוץ בו מופיעים גבישים תאומים על פי הכלל כדוגמת "כלל ספינל" או "כלל אלביט". סוג הגבישים התאומים עשויים להיות כלי בזיהוי סוג המינרל.
גבישים תאומים פשוטים עשויים להיות "תאומי מגע" או "תאומי חדירה".
תאומי מגע – גבישים תאומים החולקים משטח מורכב אחד ולעיתים קרובות נראים כבבואת ראי כשצופים בהם לאורך קו הגבול. דוגמאות נפוצות של תאומי מגע מופיעות במינרלים פלגיוקלז, קוורץ, גבס וספינל.
תאומי חדירה גבישים תאומים בהם נראה כאילו הגבישים הבודדים חודרים האחד מבעד לשני באופן סימטרי. דוגמאות נפוצות של תאומי חדירה מופיעות במינרלים אורתוקלז, פיריט פלואוריט וסטאורוליט. האחרון קיבל את שמו מצורת הצלב הברורה שיוצרים הגבישים התאומים החודרים שלו. סטאורוס ביוונית פירושו צלב.
גבישים תאומים המסודרים על פי אותו חוק תאומים מכונים "תאומים מרובים" או "תאומים חוזרים". אם תאומים מרובים אלו מסודרים במקביל הם מכונים "תאומים פוליסינתטיים". כשתאומים מרובים אינם מסודרים במקביל הם "תאומים מעגליים". ניתן להבחין בתאומים פוליסינתטיים הארוזים בצפיפות כשרטוטים של קווקווים עדינים מקבילים על פאות הגביש. בתאומים מעגליים מופיעים הקווקווים בתבנית של כוכב קורן, כפי שניתן לראות במינרלים כדוגמת רוטיל, ארגוניט, צרוסיט וכריזובריל. הצורה הנפוצה ביותר של תאומים מעגליים היא של שלושה גבישים תאומים היוצרים מעגל והם מכונים טרילינגים, אבל קיימים גם מעגלים המורכבים מארבעה, שישה ואפילו שמונה גבישים.
יש שלושה מצבים של היווצרות גבישים תאומים. "תאומים צומחים" הם תוצאה של הפרעה או שינוי בסריג במהלך היווצרותו או צמיחתו בשל עיוות אפשרי בשל יון מחליף גדול יותר. "תאומים מחושלים" או "תאומי התמרה" הם תוצאה של שינוי במערכת הגבישית במהלך התקררות הסביבה כשצורה אחת הופכת בלתי יציבה, ומבנה הגביש חייב להסתדר מחדש או לעבור "התמרה" לצורה אחרת יציבה יותר. "תאומים מעוותים" או "תאומים מחליקים" הם תוצאה של לחץ על הגביש לאחר שהגביש נוצר. תאומים מעוותים הם תוצאה נפוצה של התמרה אזורית.
מבין שלושת מבני הגביש הנפוצים ביותר קובייתי ממורכז גוף (BCC), קובייתי ממורכז פאה (FCC), והקסגונלי ארוז בצפיפות (HCP), יש לאחרון את הנטייה הגדולה ביותר ליצור תאומים.
גבישים הגדלים האחד בסמוך לשני יכולים להיות מסודרים כך שהם דומים לתאומים. "צמיחה במקביל" זו איננה גבישים תאומים.
לקריאה נוספת

Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., ISBN 0-471-80580-7
גביע דייוויס 1993

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  26 במרץ 1993 – 5 בדצמבר 1993 (255 ימים)
 מספר תחרות:  82 
 מספר מתמודדים:  100
 מדינה מארחת:  דיסלדורף, גרמניה (משחק הגמר)
 עיר מארחת:  דיסלדורף 
 אצטדיון:  Messe Düsseldorf
 זוכה:   גרמניה (3)
 → 1992 1994 ← 
 
גביע דייוויס 1993 הייתה התחרות ה-82 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
מחזיקת הגביע נבחרת ארצות הברית הודחה בסיבוב הראשון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת גרמניה לבין נבחרת אוסטרליה בדיסלדורף. הוא הסתיים עם התוצאה 1:4 לטובת גרמניה שניצחה בתחרות בפעם ה-3 בסך הכול.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| גרמניה   גרמניה   4 | גרמניה   גרמניה   4 | דיסלדורף, גרמניה    5-3 בדצמבר 1993  חימר | דיסלדורף, גרמניה    5-3 בדצמבר 1993  חימר | אוסטרליה   אוסטרליה   1 | אוסטרליה   אוסטרליה   1 | אוסטרליה   אוסטרליה   1 | אוסטרליה   אוסטרליה   1 | אוסטרליה   אוסטרליה   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | גרמניה | מיכאל שטיך |  | 62 | 6 | 6 | 4 | 6 |
| 1 | אוסטרליה | ג'ייסון סטולטנברג |  | 76 | 3 | 1 | 6 | 3 |
| 2 | גרמניה | מארק-קווין גלנר |  | 6 | 7 | 68 | 2 | 7 |
| 2 | אוסטרליה | ריצ'רד פרומברג |  | 3 | 5 | 710 | 6 | 6 |
| 3 | גרמניה | פטריק קינן/מיכאל שטיך |  | 77 | 4 | 6 | 77 |  |
| 3 | אוסטרליה | טוד וודברידג'/מארק וודפורד |  | 64 | 6 | 3 | 46 |  |
| 4 | גרמניה | מיכאל שטיך |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | אוסטרליה | ריצ'רד פרומברג |  | 4 | 2 | 2 |  |  |
| 5 | גרמניה | מארק-קווין גלנר |  | 6 | 62 | 77 |  |  |
| 5 | אוסטרליה | ג'ייסון סטולטנברג |  | 1 | 77 | 36 |  |  |
העברות לקראת שנת 1994

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
אוסטריה, דנמרק, רוסיה, ספרד וארצות הברית נותרו בבית העליון
בלגיה, הונגריה, וישראל עלו לבית העליון
ברזיל, קובה, ושווייץ ירדו לבתים האזוריים
ישראל בגביע דייוויס

בתחרות שנת 1993, נבחרת ישראל המשיכה להיות מוצבת בבית אירופה. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת פורטוגל.
| פורטוגל   פורטוגל   2 | פורטוגל   פורטוגל   2 | ליסבון, פורטוגל    30 באפריל - 2 במאי 1993  חימר | ליסבון, פורטוגל    30 באפריל - 2 במאי 1993  חימר | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | פורטוגל | נונו מרקש |  | 4 | 6 | 5 | 1 |  |
| 1 | ישראל | עמוס מנסדורף |  | 6 | 2 | 7 | 6 |  |
| 2 | פורטוגל | ז'ואאו קוניה דה סילבה |  | 6 | 6 | 4 | 1 |  |
| 2 | ישראל | גלעד בלום |  | 3 | 7 | 6 | 6 |  |
| 3 | פורטוגל | ז'ואאו קוניה דה סילבה/נונו מרקש |  | 6 | 3 | 4 | 6 | 6 |
| 3 | ישראל | גלעד בלום/עמוס מנסדורף |  | 3 | 6 | 6 | 3 | 4 |
| 4 | פורטוגל | ז'ואאו קוניה דה סילבה |  | 6 | 4 | 5 |  |  |
| 4 | ישראל | עמוס מנסדורף |  | 7 | 6 | 7 |  |  |
| 5 | פורטוגל | נונו מרקש |  | 7 | 7 |  |  |  |
| 5 | ישראל | גלעד בלום |  | 5 | 5 |  |  |  |
בעקבות הניצחון נבחרת עלתה למשחק נגד שווייץ על העלייה לבית העליון.
| ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל    24-22 בספטמבר 1993  משטח קשה | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל    24-22 בספטמבר 1993  משטח קשה | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | עמוס מנסדורף |  | 7 | 7 | 6 |  |  |
| 1 | שווייץ | יאקב חלסק |  | 5 | 6 | 2 |  |  |
| 2 | ישראל | גלעד בלום |  | 2 | 6 | 6 | 4 | 2 |
| 2 | שווייץ | מארק רוסה |  | 6 | 4 | 4 | 6 | 6 |
| 3 | ישראל | גלעד בלום/עמוס מנסדורף |  | 2 | 2 | 2 |  |  |
| 3 | שווייץ | יאקב חלסק/מארק רוסה |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | ישראל | עמוס מנסדורף |  | 6 | 6 | 6 | 4 | 6 |
| 4 | שווייץ | מארק רוסה |  | 4 | 7 | 3 | 6 | 3 |
| 5 | ישראל | גלעד בלום |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | שווייץ | יאקב חלסק |  | 4 | 1 | 3 |  |  |
בעקבות הניצחון נבחרת ישראל עלתה לבית העליון.
גדעון קצנלסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בדצמבר 1914 ברנוביץ', בלארוס 
 פטירה:  19 במאי 1989 (בגיל 74) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב 
 
גדעון קצנלסון (28 בדצמבר 1914 – 18 במאי 1989) היה מבקר ספרות ישראלי, שנודע בביקורתו החריפה כנגד השירה העברית שחוברה בישראל הצעירה של שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20.
תולדות חייו

נולד בעיר ברנוביץ' בי"א בטבת תרע"ה (28 בדצמבר 1914). למד בגימנסיה עברית ופולנית ועלה לארץ ישראל בשנת 1934. סיים תואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן התפרנס כמורה בבתי-ספר תיכוניים, וכמרצה באוניברסיטת תל אביב. את התואר השלישי שהיה חיבור מקיף על שירת אורי צבי גרינברג, אותו העריץ, לא הצליח להשלים.
כמבקר ספרות, מתוך אמת-מידה של ערכי היהדות ושל צורות ספרותיות קלאסיות, יצא בפולמוס כנגד השירה הלירית המודרנית שחוברה בישראל בשנות ה-40 ובשנות ה-50, והחשיבה כניהיליזם ואנטי-שירה, כהתחכמות והרגשת הפקר, זאת למעט מעט משוררים. מסותיו על משוררי ישראל הצעירה רוכזו בספר " לאן הם הולכים?: חתך בשירתה של ישראל הצעירה", מסות שהביאו לוויכוח ספרותי ולהגלייתו מרוב הבמות הספרותיות-ביקורתיות. כן תקף את גישת החוקרים והמבקרים הספרותיים של מדע הספרות המודרני, וטען שהם מוציאים את הטקסט מפשוטו במקום שהוא פשוט, ומפשטים אותו במקום שהוא מורכב, תוך הפיכת כל קודש לחול, את שירת טשרניחובסקי ל"שירת מוקיון", ואת שירת ביאליק ל"שירת זימה", ובכך מענים ומפרקים את הספרות העברית.
נפטר בי"ג באייר תשמ"ט (18 במאי 1989) והובא לקבורה בבית העלמין הדרום.
עם מסותיו החשובות נמנות: 'חמישים שנה ל"הבריכה" של ביאליק', "אני אחד שהם שניים" - על שירת ש. שלום, ומסותיו החלוציות על שירת אורי צבי גרינברג.
ספריו

המלחמה הספרותית בין החרדים והמשכילים: פרקים בתולדות הספרות העברית ברוסיה בשנות הששים והשבעים, תל אביב: דביר, 1954
לאן הם הולכים?: חתך בשירתה של ישראל הצעירה, תל אביב: אל"ף, תשכ"ח 1968
גולף הכלים של הכוסף: מסות על שירת אורי צבי גרינברג, בעריכת אבידֹב ליפסקר, תל אביב: ירון גולן, 1993
ממסותיו

הליריקן הראשון בשירה העברית החדשה (מאה שנה למותו של מיכ"ל), הארץ, 20 ביוני 1952.
חמישים שנה ל"הבריכה" של ביאליק, מאזנים, שבט תשט"ו (פברואר 1955), ע' 48–52.
ישראל הצעירה שרה שירי טבע, מאזנים, ניסן-אייר תשי"ח (אפריל-מאי 1958), ע' 388–396.
תוכחה ונסתרות בה, מאזנים, אלול תשכ"ה - תשרי תשכ"ו (ספטמבר-אוקטובר 1965), ע' 307–314.
הדעת והדמיון בשירת "רחובות הנהר", תשרי תשל"ד (אוקטובר 1973), ע' 350–354.
"בת הרב" - מקורות והערכה, מאזנים, תשרי תשכ"ט (אוקטובר 1968), ע' 343–349.
אחרונים לשקיעה - הערות בשולי "פאנדרי הגיבור", מאזנים, ניסן-אייר תשי"ט (אפריל-מאי 1959), ע' 381–386.
תדמית וחידושיה - למקומה של שירת שלונסקי בשירה העברית של המאה העשרים, מאזנים, ניסן-אייר תש"ל (אפריל-מאי 1970), ע' 384–390.
מונוגראפיה על יעקב שטיינברג, מאזנים, שבט תשל"ד, ע' 169–177.
אני אחד שהם שניים: על "שער החמישים" של ש. שלום ושירת המסתורין שלו, מאסף, כרך ה-ו (תשכ"ה-תשכ"ו).
השיר והמשורר - במלאת ששים שנה לש. שלום, הארץ, 22 אפריל 1965⁩
שלבים בסולם של רגשנות (על שירת האהבה של לאה גולדברג), מאזנים, חשוון-כסלו תשט"ז (נובמבר 1955), ע' 178–185.
על שיריו החדשים של חיים גורי: עם הופעת "שושנת הרוחות", מאזנים, אדר תשכ"א (מרץ 1961), ע' 277–281.
הערות שוליים

1 2  גדעון קצנלסון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
↑  בליסטראות בערב עיון, מעריב, 18 בנובמבר 1966⁩
↑  גדעון קצנלסון באתר GRAVEZ
↑  מסת מופת לדעת אבידֹב ליפסקר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304175805171  GND: 1073923509  ISNI: 0000 0000 4286 6575  LCCN: no94000862  SUDOC: 234267852  VIAF: 14345123   WorldCat (עם VIAF): 14345123
גביע דייוויס 1999

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  2 באפריל 1999 – 5 בדצמבר 1999 (248 ימים)
 מספר תחרות:  88 
 מספר מתמודדים:  128
 מדינה מארחת:  ניס, צרפת (משחק הגמר)
 אצטדיון:  Palais des Congrès Acropolis
 זוכה:  אוסטרליה אוסטרליה (27)
 → 1998 2000 ← 
 
גביע דייוויס 1999 הייתה התחרות ה-88 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 128 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. לראשונה הקבוצות שמשתתפות בבית העליון קיבלו דירוג. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
נבחרת שוודיה שהייתה מחזיקת הגביע הייתה מדורגת אך הפסידה כבר במשחקה הראשון. יתרה מכך, בעקבות משחקי העברה היא ירדה לבית אירופה. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת צרפת בניס. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת אוסטרליה שניצחה בתחרות בפעם ה-27 בסך הכול.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| צרפת   צרפת   2 | צרפת   צרפת   2 | ניס, צרפת   5-3 בדצמבר 1999  חימר באולם | ניס, צרפת   5-3 בדצמבר 1999  חימר באולם | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צרפת | סבסטיאן גרוז'ן |  | 4 | 2 | 2 |  |  |
| 1 | אוסטרליה | מארק פיליפוסיס |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | צרפת | סדריק פיולין |  | 79 | 87 | 7 |  |  |
| 2 | אוסטרליה | לייטון יואיט |  | 67 | 66 | 5 |  |  |
| 3 | צרפת | אוליבר דלטר/פבריס סנטורו |  | 6 | 5 | 2 | 2 |  |
| 3 | אוסטרליה | טוד וודברידג'/מארק וודפורד |  | 2 | 6 | 6 | 6 |  |
| 4 | צרפת | סדריק פיולין |  | 3 | 7 | 1 | 2 |  |
| 4 | אוסטרליה | מארק פיליפוסיס |  | 6 | 5 | 6 | 6 |  |
| 5 | צרפת | סבסטיאן גרוז'ן |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 5 | אוסטרליה | לייטון יואיט |  | 4 | 3 |  |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת שנת 2000

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
צ'כיה, גרמניה, בריטניה, איטליה, הולנד, ספרד וזימבבואה נותרו בבית העליון
אוסטריה עלתה לבית העליון
שוודיה ירדה לבית האזורי