תחנת הרכבת בנימינה
היסטוריה > הפרדה מפלסית בבנימינה

מסילת הברזל חוצה את בנימינה משך כל שנות קיומה. למרות הפיתוח המואץ באזור, במושבה עדיין קיימים מעברים מיושנים החוצים את פסי הרכבת - מנהרה קטנה במיוחד שאינה מאפשרת מעבר לכלי רכב גדולים (כגון, אמבולנס או אוטובוס) ומפגשי כביש-מסילה רגילים. התוכניות השונות שהוצעו בסוף שנות ה-90 נתקלו בסחבת בירוקרטית, וגם כיום ההפרדות המפלסיות בבנימינה עדיין בשלבים שונים של תכנון, אישור וביצוע.
באמצע העשור הראשון של שנות האלפיים אירעו כמה תאונות רכבת, שהעלו את הדרישה להקמתן של הפרדות מפלסיות ברחבי הארץ בכלל ובבנימינה בפרט. בין התאונות הללו הייתה תאונה קטלנית בסוף 2004 שאירעה בסמוך לבית חנניה שמצפון לבנימינה. תאונה קטלנית נוספת באמצע 2005 גבתה מחיר כבד מאוד (שמונה הרוגים וכמאתיים פצועים) כאשר רכבת התנגשה במשאית שנתקעה על פסי הרכבת, ונודעה בשם אסון רבדים כשמו של הקיבוץ שלידו אירעה. כשבועיים לאחר מכן נהרג במרכז בנימינה נער רכוב על אופניו שחצה את המסילה. הוריו של הנער החלו בהפגנות שבועיות בסמוך למקום שבו נהרג בתביעה להקים הפרדה מפלסית במקום מפגש כביש-מסילה ואפילו להוציא את מסילת הרכבת מבנימינה. ב-8 ביולי 2005 אירעה תאונת רכבת נוספת במפגש בין מסילה לדרך חקלאית ליד היישוב אחוזם שבה נפצעו עשרות בני אדם. נסיבות התאונה באחוזם דמו מאוד לנסיבות אסון רבדים, שאירע כשלושה שבועות קודם לכן. ריבוי התאונות העלה על סדר היום הציבורי את חשיבותן של ההפרדות המפלסיות בין מסילות ברזלים ודרכים אחרות.
בסוף 2005 כמעט ואירע אסון נוסף במפגש כביש-מסילה בבנימינה, כאשר מיניבוס נתקע על מסילת הברזל. התאונה הסתיימה ללא אבדות בנפש, משום שיושבי המיניבוס הספיקו להימלט לפני שהרכבת פגעה במיניבוס.
ב-25 בינואר 2006 התכנסה הוועדה לענייני ביקורת המדינה על מנת לבקש חוות-דעת ממבקר המדינה בנוגע לריבוי תאונות הרכבת במפגשי כביש-מסילה. בישיבה התעמתו אנשי רכבת ישראל עם אנשי משרדי התחבורה, הפנים והאוצר על האחריות לסחבת באישור התוכניות להפרדה מפלסית בבנימינה. יו"ר הוועדה, חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, סיכמה את דיוני הישיבה: "הרכבת טוענת שההחלטה לגבי התכנון נדחתה שש שנים ואנשי התכנון אומרים דברים קצת שונים. התוצאה ברורה, אנשים נהרגו שם בבנימינה בגלל מחדלים של הבירוקרטיה הישראלית." כשבועיים לאחר מכן כבר אושרו התוכניות להפרדות המפלסיות בבנימינה בהתערבותו האישית של שר התחבורה מאיר שטרית.
תאונת הרכבת בבית יהושע שאירעה ב-12 ביוני 2006 המחישה לגורמי התכנון השונים עד כמה נחוצה הקמתן של הפרדות מפלסיות ברשת פסי הרכבת בישראל. כמה ימים לאחר האסון, טען אריה זיתוני, ראש המועצה המקומית בנימינה-גבעת עדה, שהסחבת בהקמת ההפרדות המפלסיות במושבה תביא בעתיד הקרוב לאסון דומה. ואכן, פחות משבוע לאחר תאונת הרכבת בבית יהושע, נתקע אוטובוס במפגש כביש-מסילה במרכז בנימינה. התנגשות הרכבת באוטובוס הייתה בלתי-נמנעת, אך הסתימה ללא נפגעים בנפש בזכות מנוסתם של נוסעי האוטובוס. כבר באותו היום הכריז שאול מופז, שר התחבורה שנכנס לתפקידו זמן קצר קודם לכן, על סגירת המפגש למכוניות עד להקמתה של הפרדה מפלסית.
ראש המועצה המקומית אריה זיתוני מחה על הסגירה החפוזה של המפגש. בין השאר, טען שהשימוש במנהרה הקטנה הסמוכה אינו אפשרי עבור כלי רכב גדולים (כגון, אמבולנס או אוטובוס), מה גם שהעומס במנהרה יצר פקקים ארוכים. לטענתו, סגירת המפגש ניתקה את האזור המזרחי והאזור המערבי של בנימינה וזרעה "תוהו ובוהו" בסדרי התחבורה באזור. סגירת המפגש גם מסכנת את התושבים בשעת חירום, משום שאמבולנסים וכבאיות נאלצות לבצע עיקוף גדול כדי להגיע לאזורים מסוימים של בנימינה. כעבור כמה ימים הגישה המועצה המקומית עתירה לבג"ץ נגד הוראתו של שר התחבורה.
ב-26 ביוני 2006 כ-500 מתושבי בנימינה בהנהגתו של ראש המועצה זיתוני יצאו להפגנה נגד סגירת המפגש. התושבים הפגינו גם נגד התוכנית הקיימת של ההפרדה המפלסית, שתזרים לתוך המושבה כמות גדולה של כלי רכב מכביש 4. באחד האירועים המסעירים ביותר שידעה בנימינה מאז הקמתה, הגיעו למקום ההפגנה כוחות משטרה גדולים. כמה מהמפגינים נעצרו בחשד שגרמו להפרעות בתנועת הרכבות במקום ושנחשדו בפגיעה באחד השוטרים. זיתוני עצמו נשכב על פסי הרכבת כאות מחאה. ביום ההפגנה הודיע שר האוצר אברהם הירשזון כי פרויקט ההפרדות המפלסיות בבנימינה יועבר מיידית למועצה הארצית לתכנון ולבנייה כ"פרויקט בעל חשיבות לאומית". גם ב-24 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, כשנשמעה אזעקה לראשונה מדרום לאזור חיפה, לא נפתח המפגש לתנועת מכוניות למורת רוחם של התושבים שחששו כי אמבולנסים וכבאיות לא יוכלו להגיע במהירות המרבית לאזור נפילת טילים.
ב-16 באפריל 2007, לאחר מאבק ארוך של תושבי בנימינה ועמותת אדם טבע ודין, אושרה תוכנית ההפרדה המפלסית תוך התחשבות בסביבה האקולוגית ובתושבים. ביצוע ההפרדה המפלסית הותנה בסלילת כביש עוקף בנימינה שיזרים את התנועה מכביש 4 מסביב למושבה ולא דרכה.
ב-26 ביוני 2007 כ-100 מתושבי בנימינה קיימו הפגנה בתחנת הרכבת, לאחר שחלפה שנה ללא התקדמות בביצוע חלופות למעבר שנסגר. המפגינים קראו לפתיחה מחודשת של מפגש הכביש-מסילה, ועד שימצאו פתרונות חלופיים.
בחורף 2009 נסתיימה בניית ההפרדה המפלסית, אולם, למרות ההבטחות, בניית הכביש העוקף את בנימינה לא החלה אפילו. בקיץ 2009 פרסמה מע"צ מכרז לביצוע הכביש העוקף.
ב-6 ביולי 2010 נחנכה ההפרדה המפלסית במעמד שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כ"ץ.
ב-2022 החלו להתבצע בתחנה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית וב-7 בינואר 2023 התבצעה נסיעה ראשונה של רכבת חשמלית בתחנה. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.