ממלכת הגנים של דסאו-ורליץ
פארק ורליץ

פארק ורליץ המרכזי שוכן בסמוך לעיירה הקטנה ורליץ, על נחל המתפצל מנהר האלבה (ומתחבר אליו בהמשך), מה שהופך את הפארק לעשיר במים ובמגוון. הוא הוקם בין 1769 ל-1773 כאחד הגנים האנגליים הראשונים ביבשת. על פי החזון של הדוכס לאופולד השלישי היה הפארק אמור גם לשמש גם כמוסד חינוכי לאדריכלות, גינון וחקלאות, ולכן חלקים גדולים היו פתוחים לציבור מההתחלה. מרבית הבניינים תוכננו על ידי ארדמנסדורף, ואילו הגנים עוצבו על ידי יוהאן פרידריך אייזרבק (Johann Friedrich Eyserbeck‏; 1734–1818), אדריכל נוף שהתבסס על גנים בריטיים קודמים כמו קלרמונט (Claremont), סטורהד וסטווי (Stowe). הגנים מוגנים מפני שיטפונות של נהר האלבה בצפון על ידי סכר שעליו יש מסלול הליכה שלאורכו אפשר לצפות בנופים רבים לאורך קווי הראייה של הפארק.
בניית ארמון ורליץ הסתיימה בשנת 1773, והוא שימש מקום מגוריהם של הדוכס לאופולד ואשתו לואיזה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, והיה הבניין הנאו-קלאסי הראשון בגרמניה של ימינו. הארמון וחלל הפנים שלו עם ארונות יקרי ערך מבית הסטודיו של אברהם ודוויד רנטגן (Abraham, David Roentgen), כמו גם אוסף גדול של חרסינת וג'ווד היו נגישים לציבור. ללואיזה היה בית פרטי בגראוס האוס (Graues Haus, "בית האפור") הסמוך. בקצה המזרחי של גן הארמון ניצב בית הכנסת של ורליץ שנבנה בשנת 1790 כרוטונדה שעוצבה על פי מקדש וסטה (אנ') העתיק בטיבולי, שבאיטליה. הבניין המייצג את הסובלנות הדתית של לאופולד ניצל מהריסה בפוגרום "ליל הבדולח"בשנת 1938 על ידי שומר הפארק, שאיבד עקב כך את עבודתו. בניית כנסיית זנקט פטרי הנאו-גותית במערב עם צריח בגובה 66 מטרים הסתיימה בשנת 1809.
הפילוסופיה של ז'אן-ז'אק רוסו והאסתטיקה של יוהאן יואכים וינקלמן עומדים בבסיס עיצובו של הפארק והובילו ליצירת מבני שטות. רוסו ראה בחקלאות את הבסיס לחיי היומיום והצביע על תפקידים חינוכיים של הנוף הטבעי. באופן לא מפתיע, הנוף האלגנטי ביותר באזור הוא אי רוסו בגן נאומרק (Neumarks Garten) המחקה את האי בפארק ארמנונוויל שבו נקבר הפילוסוף.
אי על אגם ורליץ המלאכותי כולל את הר הגעש המלאכותי היחיד באירופה. כאשר לאופולד השלישי יצא לטיול הגדול באירופה בשנות ה-60 של המאה ה-18, הוא ביקר בנאפולי ונשבה בקסמו של הר הווזוב המעשן ושמע על העיירה פומפיי שזה עתה התגלתה. עשרים ושניים שנה לאחר מכן, החליט השליט הגרמני להביא חלקים מנאפולי לגרמניה; הוא הורה לאדריכל שלו לבנות מבנה פנימי מלבנים בגובה של כמעט חמש קומות ולכסות אותו בסלעים מקומיים. בחלקו העליון נוצר חרוט חלול והכיל תא גבוה, עם שלושה קמינים וגג שהכיל "לוע הר געש מלאכותי" שניתן היה למלא במים. לאחר מכן הקים אגם סביב הר הגעש והזמין את חבריו לצפות בהתפרצות. רק דיווחים מתקופה זו מפרטים כיצד נראתה ההתפרצות המלאכותית של המאה ה-18, אך התופעה מתרחשת גם כיום, עם אפקטים מודרניים, לאחר שהאי הוחזר לתפארתו מהעבר.
למבנים משניים בתחום הגן, שנמתח לאורך כ-25 קילומטרים, היו השלכות מרחיקות לכת על האדריכלות של מרכז אירופה. "הבית הגותי" (Gotisches Haus), שהוקם על ידי ארדמנסדורף בשנת 1774, על פי דגם הווילה של הוראס וולפול בסטרוברי היל (אנ'), היה אחד המבנים הנאו-גותיים הראשונים ביבשת. הפארק כולל גם העתקים של מקדשים רומיים (אנ'), כולל הפנתאון ברומא שנבנה בשנת 1795. בשנים הראשונות של המאה שלאחר מכן, הנוף הועשר בכנסיות הנאו-גותיות בכפרים הסמוכים ווקרודה (Vockerode‏, 1811) וריזיגק (Riesigk‏, 1800).
השטח, שחולק לארבעה חלקים מאז הקמת קו הרכבת והאוטובאן מספר 9 (אנ') בשנות השלושים, הוגדר על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000. עם זאת, הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים ציינה כי "המבנה הכולל של הנוף כולל עבר מידה רבה של הידרדרות".