stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוחמד בכרי

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1953 (בן 71) בענה, ישראל 
 שם לידה:  محمد بكري 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 צאצאים:  אדם בכרי, בכרי זיאד, סאלח בכרי 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  Palestine Appreciation Award (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מוחמד בכרי (בערבית: محمد بكري; נולד ב-27 בנובמבר 1953) הוא שחקן ובמאי קולנוע ותיאטרון ערבי-ישראלי. בכרי מוכר מעבודותיו כאומן יוצר, וכן מהמעורבות הפוליטית שלו הקשורה לסכסוך הישראלי-פלסטיני, ובאה לידי ביטוי גם ביצירותיו.
ביוגרפיה

מוחמד בכרי נולד בכפר בענה בגליל, במשפחה ערבית-מוסלמית. אביו סאלח בכרי היה ראש מועצת כפר בענה מטעם "מפא"י". למד בבית ספר יסודי בכפרו, ובבית ספר תיכון מקיף בעכו, בניגוד לרצון אביו שביקש שילמד רפואה, בחר ללמוד משחק.
בשנים 1973–1976 למד באוניברסיטת תל אביב בחוג לתיאטרון.
עבודתו של בכרי משתרעת על קשת רחבה של תפקידים בתיאטרון ובקולנוע. כשחקן תיאטרון שיחק בהבימה, תיאטרון חיפה, תיאטרון החאן, וכן בהצגות יחיד. בקולנוע השתתף כשחקן וכבמאי ומפיק של סרטים בישראל, בפריז ובבריסל.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

בכרי החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון חיפה, שם שיחק ב-1975 במחזה אכזר מכול המלך מאת נסים אלוני, בבימוי עודד קוטלר, ובמחזה מראה מעל הגשר מאת ארתור מילר, בבימויה של נולה צ'ילטון ב-1977.
בשנת 1978 הצטרף לתיאטרון הבימה ושיחק בתפקיד הראשי במחזה "מוסה והפרעונית" מאת מתי רגב. בשנת 1979 שיחק בתפקיד מנשה במחזה "הדיבוק" מאת ש. אנ-סקי. באותה שנה גם שיחק במחזה טרוילוס וקרסידה מאת ויליאם שייקספיר. בשנת 1980 שיחק בתפקיד הראשי במחזה "חתונת הדמים" מאת פדריקו גרסיה לורקה, בבימוי ויקטור גרסיה.
בשנת 1982 שיחק במחזה "הם" במרכז התיאטרוני בנווה צדק, הצגה שנבנתה בעבודה קולקטיבית על פי שיטת התיאטרון הפתוח בהובלת הבמאי ג'וזף צ'ייקין.
בשנת 1988 שיחק במחזה "סטריפטיז אחרון" מאת הלל מיטלפונקט בבימוי גדליה בסר.
בשנות ה-90 החל לעבוד בתיאטרון אל-קסבה ברמאללה והשתתף בהצגות שונות, ביניהן ההפקה "רומיאו ויוליה" בבימוי משותף של ערן בניאל מתיאטרון החאן ופואד עווד, שתי הלהקות שיחקו בעברית ובערבית. ההצגה זכתה להצלחה בפריז ב-1995. במקביל, הופיע בכרי בהצגתו "מונולוג בכרי" בהשתתפותו ובבימויו של אוריאל זוהר. הוא חילק את זמנו בין עבודתו בישראל וברשות הפלסטינית.
באפריל 2012 התמנה למנהל תיאטרון א-סראיה, במסגרת התיאטרון הערבי-עברי ביפו, אך התפטר לאחר זמן קצר בשל מיעוט התקציב. משנת 2013 החל ללמד משחק באקדמיה לאמנויות המופע בתל אביב.
בשנת 2017 גלם בכרי באוף-ברודוויי את דמותו של יהודי יליד לוב שנשלח עם משפחתו לברגן בלזן, בהצגה "בנגאזי־ברגן בלזן" על-פי ספרו של יוסי סוכרי בנושא שואת יהודי לוב.
ביוגרפיה > קריירה בקולנוע

בשנת 1983 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "חנה ק.", לצד ג'יל קלייבורג וגבריאל ביירן, קופרודוקציה צרפתית-אמריקאית שצולמה בישראל בבימויו של קוסטה גברס. באותה שנה גם שיחק בסרט הטלוויזיה "מי מרום", שהופק לכבוד ציון מאה שנים להקמת המושבה יסוד המעלה. בנוסף שיחק בסרטו של יהודה ג'אד נאמן "מגש הכסף".
בשנת 1984 שיחק בתפקיד הראשי בסרט ביום בהיר רואים את דמשק שביים ערן ריקליס. באותה שנה זינקה הקריירה הקולנועית שלו, עם צאתו לאקרנים של הסרט "מאחורי הסורגים" (מאת ערן פרייס בבימוי אורי ברבש) העוקב אחר מאבקם המאוחד של אסירים יהודים וערבים בהנהלת הכלא בו הם נמצאים. בסרט כיכב לצדם של אסי דיין, ארנון צדוק ועוד. הסרט זכה לשבחים רבים והיה מועמד לאוסקר. על משחקו זכה בכרי בפרס כינור דוד כשחקן הטוב ביותר. כעבור שמונה שנים השתתף בסרט ההמשך "מאחורי הסורגים 2" (1992) וזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל ולנסיה, באותה השנה שיחק בסרטו של עמוס קולק "להב חצוי" לצד השחקנית פיי דאנאוויי.
בשנת 1987 השתתף בסדרה "אשכרה", סדרת דרמה שנועדה לקרב בין יהודים לערבים, בהפקת הטלוויזיה החינוכית הישראלית. אך עם פריצת האינתיפאדה הראשונה הורה שר החינוך יצחק נבון לא לאשר את שידורה בטענה כי "הציבור אינו בשל והזמן אינו מתאים לסדרה מעין זו".
בשנת 1994 השתתף בסרטו של חיים בוזגלו, "צלקת".
חיים אישיים

בכרי נשוי לליילה, מתגורר בבענה ואב לשישה. שלושה מבניו - סאלח, אדם וזיאד - הם שחקנים. ב-2005 נדון בן אחר שלו, חסן, לשלוש וחצי שנות מאסר בפועל, לאחר שדקר ופצע קשה צעיר שחיזר אחרי אחותו.
ב-31 במרץ 2010 אושפז בכרי בבית-החולים רמב"ם לאחר אירוע לב קשה.
אמנות ופוליטיקה

חלק ניכר מיצירתו של בכרי נוגע בסכסוך הישראלי-פלסטיני. בראיונות לעיתונות הסביר כי הוא מנסה לחיות חיים יצירתיים ולהפיץ את דעותיו התומכות בפיוס והשלמה הדדית בין הישראלים לפלסטינים. הדרך בה הוא חי ומנסה להגשים את דרכו מעוררת מחלוקת בציבור הישראלי. זאת על רקע ניסיונו להעצים את הנרטיב הפלסטיני של הערבים בישראל – הן בעבודותיו האמנותיות, והן בהתבטאויותיו באמצעי התקשורת.
בכרי עורר זעם בציבור היהודי בישראל בכמה אירועים. ב-2002 נעצרו שבעה מבני משפחתו המתגוררים בכפרו, בחשד כי סייעו למחבל שביצע פיגוע התאבדות בקו 361 בצומת מירון, שבו נרצחו 9 אנשים ונפצעו עשרות. אחיינו של בכרי ובן משפחה נוסף הורשעו, לאחר הודאתם, ברצח, ונדונו לשנים ארוכות בכלא.
ב-2015 התמודד ללא הצלחה על מקום ברשימת חד"ש לקראת הבחירות לכנסת העשרים.
בספטמבר 2017 ביקר בכרי בלבנון והשתתף באירוע הנקרא שבוע "הימים הפלסטיניים", בו הוצגו חלק מיצירותיו הנוגעות לסוגיה הפלסטינית. בכרי צוטט בעיתון הלבנוני "אל-אח'באר" כמי שאמר במהלך האירוע כי "נורמליזציה עם האויב הציוני היא בגידה והדיון סביבה הוא עניין מביש ולא מקובל". בתגובה פנתה שרת התרבות והספורט מירי רגב ליועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט בדרישה לפתוח בחקירה נגד בכרי.
אמנות ופוליטיקה > סרטו "ג'נין ג'נין"

ב-2003 הכין את סרטו השנוי במחלוקת "ג'נין ג'נין". הסרט הוכן בעקבות הקרב שניהל צה"ל במחנה הפליטים ג'נין במסגרת מבצע "חומת מגן", ובכרי הציג בו את תיעוד האירועים כפי שהם משתקפים מעיניהם של הפלסטינים תושבי המחנה. הסרט הופק סמוך להתרחשויות, בעוד מדינת ישראל מתמודדת עם האינתיפאדה השנייה רוויית פיגועי ההתאבדות, ועורר גל של הפגנות ומחאות נגדו, בין השאר בגלל טענת החיילים שלחמו בג'נין שהסרט מכיל שקרים והאשמות שווא. הסרט נפסל על ידי המועצה לביקורת סרטים, אך בעקבות עתירתו לבג"ץ הותר להקרנה. למרות ההיתר לא הצליח בכרי להפיצו לציבור הרחב, והוא גרם לו הפסדים כספיים.
בכרי נתבע בתביעה אזרחית, בגין פרסום לשון הרע, על ידי חיילים שהשתתפו במבצע, אשר האשימו אותו בהוצאת דיבה. בפסק הדין קבעה השופטת שבסרט יש משום הוצאת לשון הרע כלפי חיילי צה"ל, אך דחתה את התביעה מאחר שאין לתובעים כפרטים זכות תביעה. התובעים החליטו לערער על ההחלטה וזכו לרוח גבית מהיועץ המשפטי לממשלה לשעבר, מני מזוז, שהחליט כי המדינה תצטרף לערעור כדי לייצג את האינטרס הציבורי. ביולי 2011 דחה בית המשפט העליון את הערעור תוך ששלושת שופטי ההרכב (מרים נאור, יורם דנציגר ויצחק עמית) מביעים מורת-רוח רבה מן הסרט. הם קבעו שמדובר בסרט גדוש שקרים, ואף הוסיפו וקבעו, שאי האמת שבסרט אינה תוצאה של טעות או של רשלנות מצד בכרי, אלא כוונה מפורשת שלו לעוות את המציאות כדי להכפיש את לוחמי צה"ל. נקבע, כי הסרט מציג את חיילי צה"ל כ"אחרון פושעי המלחמה וכאחרון הרוצחים". בפסק הדין אושרה אף קביעת בית המשפט המחוזי, שלפיה בכרי יצר את הסרט בחוסר תום-לב ומתוך מניע פסול. עם זאת, לאור הוראת ס' 4 לחוק איסור לשון הרע, הקובעת שלא ניתן להגיש תביעה אזרחית בגין לשון הרע על "ציבור", ראו עצמם שופטי העליון מנועים מלקבל את הערעור. שלושת השופטים לא הסתירו את אי הנחת שלהם ממה שהם הגדירו כ"תוצאה הקשה" של הערעור (היינו, דחייתו). בדצמבר 2017 החליט היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט להצטרף לתביעת דיבה של קצין שלחם במבצע חומת מגן כנגד בכרי. בינואר 2021 אסר בית המשפט המחוזי להפיץ ולהקרין את הסרט ג'נין ג'נין, וכן הורה על החרמת עותקיו. בנוסף, נדרש בכרי לשלם פיצויים והוצאת משפט לסא"ל במיל' ניסים מגנאג'י. בנובמבר 2022 דחה בית המשפט העליון את הערעור שהגיש בכרי על פסק הדין של בית המשפט המחוזי.
בכרי נוסע עם סרטו למקומות רבים בעולם, פסטיבלים בינלאומיים מזמינים אותו ואת סרטו זה. הסרט זוכה למספר פרסים יוקרתיים בעולם כולו. בשנת 2012 התבטאה שרת התרבות, לימור לבנת, כנגד העסקתו של בכרי כשחקן בתיאטרון צוותא, במסגרת האקדמיה לאמנויות המופע, ועוררה ביקורת ציבורית. באותה שנה נשקלה האפשרות להעמידו לדין פלילי בגלל הסרט ואלה המאפשרים הקרנתו בעולם.
פילמוגרפיה

| --- | --- |
 שיחק בסרטים "כל מה שנשאר ממך" (אנ') (2025)  "הילד מגן עדן" (2022)  "מתנקש אמריקאי" 2017  "אינרציה" (2015)  "נוזהת אל פואד" ("שוטטות הלב") - יהודה ג'אד נאמן (2007).  "סרט של משוטטים" - דוד דרזי מעין רוגל (2006).  "חוות העפרונים" (La Masseria Delle Allodole) סרטם של האחים טביאני, איטליה (2007).  "פרייבייט", איטליה (2004)  "עונת מסיק הזיתים" (2003)  "כיכר החלומות" (2001)  "מתחת לרגלי הנשים" (1997)  "חיפה" - רשיד משהראווי (1995)  "שביל החלב" - עלי נסאר ישראל (1997)  "אגדת שלשת היהלומים" מישל חליפי, בלגיה.  "להב חצוי" (1992)  "מאחורי הסורגים 2" (1992)  "גמר גביע" (1991)  "לילות זרים", קנדה, (1989)  "רמי וגוליית", דנמרק (1988)  Death Before Dishonor (1987)  "אסתר" (1986)  "מאחורי הסורגים" (1984)  "מגש הכסף" (1984)  "חנה ק." (1983)  "טרנזיט" (1980):  ביים וכתב "1948", תיעודי (1998) - עוסק באירועי מלחמת השחרור מנקודת מבט פלסטינית.  "ג'נין ג'נין" (2003).  "מאז שהלכת" (2005) - על רקע מאורעות אוקטובר 2000 מבקר בכרי את קברו של אמיל חביבי ומספר לו את קורותיו מאז נפטר.  "זהרה" (2009) - סרט תיעודי על דודתו ועל סיפור חייה כולל הגירוש ב-1948, החזרה לכפר, החיים בימי הממשל הצבאי ומאבק ההישרדות אחרי התאלמנותה בגיל צעיר.
שיחק בסדרות "סלם ותעלם" סדרה ללימוד השפה הערבית בטלוויזיה החינוכית  "כסף קטלני" (1997) - בתפקיד מואיז ששון.  "הרודן" (2014-ספטמבר 2016) - סדרה על משפחה אמריקאית הנשאבת לתוך קרבי השלטון במדינה מזרח תיכונית סוערת.  "ליל האירוע" (2016) - דרמת מתח של HBO, בתפקיד נהג המונית טאריק.  "לשכת האגדות (2017) - סדרת ריגול צרפתית, בתפקיד אחמד שהאנא, סוחר אמנות סורי.  "הומלנד" עונה 8 (2020) - דרמת מתח של שואוטיים, בתפקיד סגן נשיא אפגניסטן עבדול קאדר עולום.:
תיאטרון

תיאטרון הבימה - "חתונת הדמים" 1980, "שבוע" 2003.
התיאטרון העירוני חיפה - "פרנסיס הפנטסטי" 1997, "הדה גאבלר" 1994, "סינדרום ירושלים" 1988.
תיאטרון החאן הירושלמי, ו"תיאטרון אלקסבה" (בניהול ג'ורג' איברהים, רמאלה) - "רומיאו ויוליה" 1994-1996.
תיאטרון אל-קאסבה - "הליצן" 1998, "הלילה וההר" 1995, "המהגר" 1999, "העלמה והמוות", 1997.
תיאטרון אל-מידאן (נצרת וחיפה) - "בית ברנרדה אלבה" 2000, "זגרודת אלארד" (יללת האדמה) 2001.
"תיאטרון האוניברסיטה" של החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, "המשפחה" מאת לודוויג דה-בר, עיבוד ובימוי אוריאל זוהר 1976.
האקדמיה לאמנויות המופע - "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גרסיה לורקה, בימוי מוניר בכרי, 2012
הצגות יחיד
"האופסימיסט" 1986, עיבוד לבמה על פי ספרו אמיל חביבי יחד מאזן גטאס. את הגרסה העברית ביים גטאס במשותף עם אילן תורן בתיאטרון חיפה, על פי תרגומו של רמי ליבנה.
"העוגן", עונת הנדידה אל הצפון 1993 - הצגות אלה שיחק עם פרופ' אוריאל זוהר בצרפתית, ובכרי בערבית ועברית, בכינוסים ופסטיבלים למען השלום, בפריז, בריסל, סרג'י פונטואז, ליל, בשנים 1995–1997.
"אבו מרמר" 1998.
בימוי
"יום בחיינו" - תיאטרון אלמידאן נצרת 2004.
"מראה מעל הגשר" מאת ארתור מילר 2002.
"סמיר ויהונתן על כוכב מאדים" - בתיאטרונטו הבימה 1999.
פרסים והוקרה

השחקן הטוב ביותר פסטיבל לוקרנו 2004 ("פנתר הארד"), על משחקו בסרט "פרייבט".
פרס פלסטין לקולנוע 1999.
פרס פסטיבל ולנסיה על "חיפה" 1997.[דרוש מקור]
השחקן הטוב ביותר פסטיבל ולנסיה על "מאחורי הסורגים 2" 1994.[דרוש מקור]
פרס כינור דוד על "מאחורי הסורגים" 1984.
שחקן השנה ישראל 1984.
פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר פסטיבל הסרטים קרתגו 2002.
תנת הזהב בפסטיבל קרתגו על מפעל חיים בתיאטרון 2000[דרוש מקור].
פרס השחקן המצטיין בפסטיבל עכו, על משחקו בהצגה "עונת הנדידה אל הצפון" מאת א-טייב סאלח בבימוי פרופ' אוריאל זוהר 1993.
עירית דותן (אלבום)

עירית דותן הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית עירית דותן. את האלבום הוציאה לאור בנובמבר 1974 בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.
דותן ויעקב הולנדר שיתפו פעולה במהלך הקלטות האלבום, שהורכב כולו משיריו של הולנדר, בהם השירים "אני חי כעשב בר" שנכתב במקור ביידיש על ידי יעקב שטיינברג ותורגם לאלבום על ידי אבי קורן, "אני אוהבת באך" שבוצע במקור על ידי להקת גייסות השריון, ו"הלא תשאלו ציון" שנכתב למופע "שישו את ירושלים".
"אני חי כעשב בר" הפך ללהיט בישראל ודורג במקום השני במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רשימת רצועות

| עירית דותן> מס' | עירית דותן> שם | עירית דותן> משך | עירית דותן>  | עירית דותן>  | עירית דותן>  | עירית דותן>  | עירית דותן>  | עירית דותן>  | עירית דותן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קושיות  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אני אוהבת באך  | 2:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | אומרים שהשבת  | 2:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | פלא פלא  | 2:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אני חי כעשב בר  | 2:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תנו לנו יד ונלך  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | מי שלא יודע איפה  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אי ני נו ני  | 2:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | יום השבת  | 2:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | הלא תשאלו ציון  | 2:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | מדריגל  | 2:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | ציפורי שירי  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 31:38 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

1 2  סטריאו ומונו, סטריאו ומונו, אתר הדיסקוגרפיה של המוסיקה הישראלית
↑  אני חי כעשב בר – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
מתקן המעצר בגואנטנמו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כלא צבאי 
 מיקום:  בסיס הצי מפרץ גואנטנמו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  צי ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2002
 תאריך פתיחה רשמי:  2002 
 חומרי בנייה:  בטון 
 
 קואורדינטות:  19°54′03″N 75°05′59″W﻿ / ﻿19.900812°N 75.099835°W﻿ / 19.900812; -75.099835
  (למפת קובה מוגדלת) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקומתקן המעצר בגואנטנמו(למפת קובה רגילה) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקומתקן המעצר בגואנטנמו
 
עצירים במתקן המעצר בגואנטנמו
מתקן המעצר בגואנטנמו הוא מתקן כליאה בבסיס הצי האמריקאי במפרץ גואנטנמו שבקובה. המתקן הוקם בשנת 2002 בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ומשמש את הפנטגון ואת ה-CIA לכליאתם של עצירים ביטחוניים ממדינות שונות, חלקם פעילי אל-קאעידה, לפני משפטם וחריצת דינם במשפט צבאי.
מתקן זה עורר פולמוס בינלאומי עקב הימצאותו בשטח שאינו שייך לארצות הברית אלא רק חכור על ידה, וכתוצאה מכך הוא אינו כפוף לחוקה ולבתי המשפט האזרחיים שלה. סיבה נוספת להיות המתקן שנוי במחלוקת היא ההגדרה המשפטית של לוחם בלתי חוקי הניתנת לעצירים שם, שכן הגדרה זו שוללת מעציר את זכויותיו של שבוי מלחמה על פי אמנת ז'נבה השלישית. לטענת ארגון זכויות האדם אמנסטי וארגונים אחרים, ממשלת ארצות הברית מנצלת את הפרצות הללו בחוק על מנת לעצור חשודים ללא משפט ולחקור באמצעים שאינם חוקיים לפי האמנה.
במתקן הוחזקו מאז פתיחתו כ-780 אסירים. 756 מהם הועברו לבתי כלא אחרים, ו-9 אסירים מתו בזמן שהותם במתקן. נכון לינואר 2025 מוחזקים במתקן 15 עצירים.
היסטוריה

עם קבלתו של תיקון פלאט בקונגרס האמריקאי בשנת 1901, שקבע כי ממשלת ארצות הברית רשאית להתערב בהחלטותיה של ממשלת קובה, החליטה ממשלת ארצות הברית להחזיק בשליטתה את מפרץ גואנטנמו תמורת תשלום שנתי של 4,085$ לממשלת קובה, ובכך התאפשרה הקמתו של בסיס הצי האמריקאי בגואנטנמו. מתקן המעצר הוקם שם בשנת 2002, והוא הפך חשוב לאינטרסים האמריקאיים. על פי הערכות שונות ממשלת ארצות הברית משקיעה בהחזקתו כשישים מיליון דולר מדי שנה. מתקן המעצר פותח מאוד מאז הקמתו, ואוכלוסיית האמריקנים השוהים בו שילשה את עצמה.
ב-22 בינואר 2009 הוציא נשיא ארצות הברית ברק אובמה צו המורה על סגירת מתקן המעצר בגואנטנמו בתוך שנה ומסירת ההליכים המשפטיים של העצירים בידי התובע הכללי, אולם המתקן לא נסגר במהלך כהונתו והמשיך לפעול גם לאחר סיום כהונתו.
מבנה המתקן

מתקן המעצר מחולק לכמה מחנות המאכלסים עצירים שונים, בהתאם לחשיבותם, התנהגותם ותנאי הכליאה שלהם.
במחנה 4 משוכנים העצירים הממושמעים ביותר; המחנה פחות מאובטח מאשר שאר המחנות, כמה מהעצירים גרים יחד באותו התא, וניתנים להם תנאים טובים יותר, לדוגמה: צפייה בסרטים, אפשרות ללימודים וקריאה, עבודות אמנות וזמן רב יחסית של שהייה בחצר המחנה.
לעומתו מחנה 5 ומחנה 6 מיועדים לעצירים מסוכנים יותר וממושמעים פחות, בעלי עבר של התנהגות לא טובה. הם מאובטחים ביתר קפדנות, ובנויים בצורה מסיבית יותר. העצירים מבודדים ואין להם את האפשרות לשהות זה בחברת זה.
מחנה 7 הוא מחנה סודי, וככל הנראה מוחזקים בו עצירי אל-קאעידה המיוחדים - מתכנני פיגועי 11 בספטמבר.
שיטות חקירה ועינויים

טענות רבות הועלו כלפי הממשל האמריקאי על הפעלת אמצעי חקירה לא חוקיים כלפי העצירים שם. טענות אלו אוששו במידה מסוימת בשנת 2004, עת נחשפה רשימה של כ-20 טכניקות חקירה בהן משתמשים במתקן המעצר בגואנטנמו - רשימה שאושרה בשנת 2003 על ידי הפנטגון ומשרד המשפטים האמריקאי. בין העינויים השונים נמנו מניעת שינה, הפשטה מלאה, חשיפה לחום, קור, אור חזק ובהיר והשמעת מוזיקה רועשת.
מקרים נוספים נחשפו בהדרגה. בשנת 2006 דיווח אזרח סעודי ששוחרר מהמתקן על התעללויות נוספות כגון התזת מים קרים, הצמדת סיגריות בוערות לגופם, כבילה בתנוחה עוברית, צפייה ביחסי מין ושימוש בדגל ישראל על מנת להשפיל את העצורים ולשבור אותם בחקירה. באמצע שנת 2007 התפרסם דו"ח של ארגון רופאים לזכויות אדם שהתבסס על בדיקת 11 עצירים לשעבר ששהו במתקני מעצר שונים של ממשלת ארצות הברית, בהם מתקן המעצר בגואנטנמו. על פי הדו"ח עברו העצירים עינויים כדוגמת מניעת שינה, מכות, שוק חשמלי והתעללויות מיניות. לטענת מחברי הדו"ח נגרמו לעצירים נזקים לטווח ארוך כתוצאה מהעינויים שכללו בעיות פסיכולוגיות, הפרעות שינה וסיוטים. עדויות נוספות נסובו אודות הזרקות של חומרים לא מזוהים, שיסוי של כלבים בעצירים, בידוד למשך חודשים, חשיפה לטמפרטורות חמות וקרות באופן קיצוני ודברים נוספים.
דו"ח שהתפרסם באוניברסיטת קליפורניה בברקלי שנכתב על בסיס ראיונות עם 69 עצורים, קבע כי גם פסיכיאטרים צבאיים שעבדו במתקן, נטלו חלק בפיתוח טכניקות החקירה המדוברות.
היבטים משפטיים

כאמור, במתקן מוחזקים שני סוגים של עצירים; עצירים של הפנטגון ועצירים של ה-CIA. בעצירים המוחזקים על ידי הפנטגון נוהגים בגלוי - בהתאם לחוק הבינלאומי והם זכאים לביקורים של הצלב האדום. לעומתם עצירי ה-CIA מוחזקים תחת מעטה סודיות כבד הן באשר לזהותם והן באשר לתנאי שביים, והם מוגדרים משפטית כלוחמים בלתי חוקיים. לפי אותו מקור, בין עצירי ה-CIA החשובים ששהו או שוהים במתקן המעצר גואנטנמו, נמנים: הוגה פיגועי 11 בספטמבר חאליד שייח' מוחמד, רמזי בינאלשיב, אבו זוביידה ונורז'אמן רידואן איסמודין.
כתוצאה מכך שהמתקן ממוקם בשטח שאינו חלק מארצות הברית, הוא הפך ללאקונה משפטית בכך שלא ברור איזו סמכות משפטית ניתן להחיל על העצירים, ובסמכות איזה בית משפט לשפוט אותם. ממשלת ארצות הברית אינה מעוניינת שישפטו בפני בתי המשפט הפדרליים, שכן אלה לא יוכלו לקבל הודאות שנמסרו בעינויים - דבר האסור על-פי חוק. צורת התמודדות אחת עם בעיה זו נעשתה באמצעות הקמת "ועדה צבאית מיוחדת" שתפקידה הוא לשפוט את העצירים; אלא שכוחה של ועדה זו מוגבל לבסיס ולא להעברת העצירים למקומות אחרים.
אפשרות נוספת שהועלתה היא הקמת בתי משפט מיוחדים בארצות הברית, אלא שרעיון זה נדחה בעקבות מחאה ציבורית שטענה כי מדובר בדרך לעקיפת החוק.
לאחר שתי פסיקות שהוכשלו על ידי הקונגרס, בתביעה של המרכז לזכויות חוקתיות פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית ביוני 2008 כי עצירים בגואנטנמו יוכלו לערער לבתי משפט אזרחיים בארצות הברית.
בפברואר 2022 הוגשה המלצה לשחרר לערב הסעודית את העציר מוחמד אל-קחתאני, פעיל באל-קאעדה שעבר עינויים במעצר וסובל מבעיות נפשיות קשות.
מחאה ציבורית

ב-2003 הלורד סטיין - חבר בית הלורדים האנגלי, גינה את הנעשה במתקן המעצר בגואנטנמו וכינה זאת "עיוות מפלצתי של הצדק".
בתחילת 2006 קראה קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, לסגור את מתקן הכליאה בגואנטנמו.
באותה שנה התאחדות הרופאים והתאחדות הפסיכיאטרים האמריקאיות החמירו את הכללים של השתתפות רופאים בחקירת עצירים, והתאחדות הפסיכולוגים הצביעה בעד איסור השתתפות כל חבריה בחקירות המתנהלות במתקן המעצר בגואנטנמו. בתחילת 2008 התקיימה הפגנה מול בית המשפט העליון בוושינגטון בה מחו המשתתפים על הפעלתו של מתקן המעצר בגואנטנמו, בהפגנה זו נעצרו 80 מפגינים. בראשית 2009 פורסם כי בית משפט בספרד פתח בהליכים לקראת חקירה פלילית נגד שישה אנשי ממשל בכירים שנאשמים, לכאורה, בהפרת החוק הבינלאומי בכך שסיפקו מסגרת משפטית לנעשה במתקן הכליאה.
בפברואר 2011 ביקש אמנסטי אינטרנשיונל משווייץ לפתוח בחקירה פלילית נגד נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש ולעצור אותו. ב-12 באוקטובר 2011 הגיש הארגון בקשה דומה לקנדה. אמנסטי נימקה את הבקשה בכך שתחת שלטונו, ביצעו הכוחות המזוינים של ארצות הברית וה-CIA עינויים כלפי אסירים, בפרט במתקן המעצר בגואנטנמו.
ראו גם

גואנטנמו
אמנת ז'נבה השלישית
הערות שוליים

↑  סקירת הדו"ח לשנת 2007 ו-סקירת הדו"ח לשנת 2006.
↑  https://www.reuters.com/article/idUSN17200921/
1 2 3 4  נטשה מוזגוביה, חלק ב'.
1 2  נטשה מוזגוביה, חלק א'.
↑  ארה"ב: מסמך רשמי חושף מדיניות חקירת אסירים, באתר ynet, 9 במאי 2004
↑  איתמר ענברי, "עינויים" בעזרת דגל ישראל, באתר nrg‏, 3 ביוני 2006.
↑  "גואנטנמו - כלא בתוך כלא".
↑  בימ"ש בארה"ב: זכותם של עצירי גואנטנמו לערער, באתר ynet, 12 ביוני 2008
↑  ארה"ב תשחרר את "החוטף ה-20" מפיגועי 11.9, שעבר עינויים במעצר, באתר ynet, 5 בפברואר 2022.
↑  "מחנה גואנטנמו הוא עיוות מפלצתי של הצדק" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2003
↑  Merkel: Guantanamo Mustn't Exist in Long Term, DER SPIEGEL, ‏9 בינואר 2006
↑  וושינגטון: 80 נעצרו בהפגנה נגד פעילות כלא גואנטנמו, באתר ynet, 11 בינואר 2008
↑  ספרד: בכירים בממשל בוש ייחקרו על גואנטנמו, באתר ynet, 28 במרץ 2009
↑  "USA: TORTURE, WAR CRIMES, ACCOUNTABILITY: VISIT TO SWITZERLAND OF FORMER US PRESIDENT GEORGE W. BUSH AND SWISS OBLIGATIONS UNDER INTERNATIONAL LAW: AMNESTY INTERNATIONAL'S MEMORANDUM TO THE SWISS AUTHORITIES". Amnesty International. 6 בפברואר 2011. אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2013. נבדק ב-8 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Canada urged to arrest and prosecute George W. Bush, האתר הרשמי של אמנסטי, 12.10.2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302087805171  GND: 4813901-4  LCCN: n2009006999  NKC: kn20091009015  SELIBR: 254959  VIAF: 125719534   WorldCat (עם VIAF): 125719534 
מפגינים קנדיים, 2008
גל אקוסטי משטחי

תמונה נסיונית של גלים אקוסטיים על גבי גביש של תחמוצת טלוריום
גל אקוסטי שטחי (Surface Acoustic Wave - SAW) הוא גל אקוסטי הנע לאורך פני השטח של חומר בעל אלסטיות, עם משרעת אשר לרוב דועכת באופן אקספוננציאלי לעומק החומר, כך שהם מוגבלים לעומק של בערך אורך גל אחד.
התכונות הייחודיות של גלי SAW מנוצלות במגוון רחב של יישומים טכנולוגיים, במיוחד בתחומי האלקטרוניקה, התקשורת, והמיקרופלואידיקה. במכשירים אלקטרוניים, גלי SAW משמשים בעיקר למסננים, מתמרים, ומערכות שידור וקליטה. הם משמשים גם ברדיו, בטלוויזיה, ובתקשורת אלחוטית למטרות של סינון וייצוב תדרים, בזכות היכולת שלהם לפעול בתדרים גבוהים וביצועים יציבים.
מעבר ליישומים המסורתיים, גלי SAW נחקרים גם בתחום הקוונטי, שם הם יכולים לתקשר עם מערכות קוונטיות כמו קיוביטים ואטומים מלאכותיים. באמצעות גלי SAW ניתן לשלוט בתנועת אלקטרונים בודדים, ובכך ליישם טכנולוגיות מתקדמות בתחום המחשוב הקוונטי. יישומים נוספים כוללים חישה מגנטית, מדידות זרימה, ושימושים בטכנולוגיות לבישות.
גילוי

גילוי גלי SAW הוסברו לראשונה בשנת 1885 על ידי ג'ון ויליאם סטראט ריילי, שתיאר את אופן התפשטות הגלים האקוסטיים השטחיים וניבא את תכונותיהם במאמרו הקלאסי. גלי ריילי, הקרויים על שמו של המגלה, כוללים רכיבים אורכיים ורכיבים של גזירה אנכית, היכולים ליצור צימוד עם כל מדיום כמו שכבות נוספות במגע עם השטח. צימוד זה משפיע באופן משמעותי על המשרעת ומהירות הגל, ומאפשר לחיישני SAW לזהות ישירות מסה ותכונות מכניות. המונח "גלי ריילי" משמש לעיתים קרובות כשם נרדף לגלי SAW, אם כי באופן מדויק ישנם סוגים שונים של גלים אקוסטיים שטחיים, כגון גלי Love, שהם מקוטבים במישור השטח ולא אורכיים ואנכיים.
מכשירי SAW

מכשירים המבוססים על גלים אקוסטיים שטחיים מספקים מגוון רחב של יישומים במערכות אלקטרוניות, כולל קווי עיכוב, מסננים, מתאמי אותות וממירים DC-DC. הפוטנציאל של מכשירי SAW יכול לשמש בתחומים כמו מערכות מכ"ם ומערכות תקשורת.
הערות שוליים

↑  Applied Solid State Physics Laboratory - Hokkaido University. Kino-ap.eng.hokudai.ac.jp (2013-11-28). Retrieved on 2013-12-09.
↑  APITech. "SAW Technology". info.apitech.com (באנגלית). נבדק ב-2021-05-12.
↑  Crook, Alex (2013-10-17). "Surface Acoustic Waves (SAWs)". www.sp.phy.cam.ac.uk (באנגלית). נבדק ב-2022-01-24.
↑  Lord Rayleigh (1885). "On Waves Propagated along the Plane Surface of an Elastic Solid". Proc. London Math. Soc. s1-17 (1): 4–11. doi:10.1112/plms/s1-17.1.4.
מסד נתונים

סכמה של מסד הנתונים של מדיה ויקי
מנהל מסד נתונים Hsql
תוכנת PhppgAdmin לניהול מסד נתונים
מסך ניהול של מסד נתונים MySQL
מסד נתונים (באנגלית: Database – דַּאטָה־בֵּייס, או בראשי תיבות DB, "בסיס נתונים") הוא אמצעי המשמש לאחסון מסודר של נתונים במחשב, לשם אחזורם ועיבודם. מסד נתונים מאוחסן באמצעי אחסון נתונים, בדרך כלל על גבי דיסק קשיח, המאפשר גישה ישירה לנתונים. הגישה למסד הנתונים נעשית באמצעות תוכנה ייעודית – מערכת לניהול מסד נתונים (DBMS – Database Management System). מסד הנתונים בנוי לפי מודל לאחסון הנתונים, כמו מנגנונים פנימיים למיון ולחיפוש.
ישנם מספר מודלים למסדי נתונים: רשתי, היררכי, טבלאי, מונחה עצמים ו-NoSQL. המודלים הללו מבטאים סוגי קשרים שונים בין הנתונים השונים.
המודל הנפוץ ביותר היום, הוא המודל הטבלאי שמכונה גם יחסי. במודל זה מסד הנתונים בנוי מטבלאות, כאשר כל טבלה מכילה מידע על ישות מסוימת (לדוגמה, לקוחות במערכת בנקאית). בכל טבלה יש רשומות (שורות), כאשר כל רשומה מתייחסת למקרה ספציפי (למשל לקוח מסוים). לכל רשומה בטבלה יש מפתח ראשי שמזהה באופן ייחודי את הרשומה. הקשר בין הרשומות בטבלאות שונות נעשה באמצעות שדה מפתח זר כאשר מספר הפעמים בו יכול להיות משויך המפתח לרשומה ספציפית בטבלה האחרת מגדיר את ריבוי הקשר (יחיד לרבים – רבים לרבים וכו'). שליפת מידע ופעולות עדכון במסד נתונים טבלאי נעשות באמצעות שאילתות, לרוב בשפת SQL, המהווה ממשק שמאפשר גישה לנתונים מבלי להתייחס לאופן שמירתם במסד הנתונים.
סוגים שונים של מסדי נתונים > חלוקה לפי פעילות

מסדי נתונים אנליטיים, שבהם הנתונים סטטיים ונועדו לקריאה. הנתונים נועדו לניתוח, יישומים של הרכיבים.
מסדי נתונים אופרטיביים, שבהם נעשה עדכון של הנתונים, מנוצלים לצורך טיפול בחלקי מידע דינמיים יותר. רוב יישומים מסדי נתונים של חברות יהיו מהסוג הזה.