stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארס רובר
הערות שוליים

1 2  נאס"א מרחיבה את משימות מרס רובר,MSNBC,16/10/2007
↑  נאס"א מודיעה על הפסקת הניסיונות לחידוש הקשר עם הרובר ספיריט
↑  מטרות תוכנית מרס רובר
↑  http://www.nasa.gov/mission_pages/mer/mer-20060927.html
↑  הוגעה על הארכת המשימה לספטמבר 2007
↑  אופרטוניטי עבר את ה-10 קילומטרים
↑  אופרטוניטי לפני כניסה אל מכתש ויקטוריה
↑  אופרטוניטי מחכה למזג האוויר להרגע
↑  הרוברים חוזרים לפעולה
↑  הרוברים של נאס"א חוגגים 5 שנות ארץ של פעילות במאדים, CNN
↑  הספיריט משנה את תפקידו
↑  ייתכן כי הספריט אבד
↑  נאס"א שולחת מסר אחרון לספיריט
↑  הרוברים בסכנה בעקבות סופת חול עזה, BBC, יולי 2007
↑  http://www.lpi.usra.edu/meetings/phobosdeimos2007/pdf/7038.pdf
| תוכניות נאס"א לחקר מערכת השמש |
| --- | --- | --- |
| פעילות | אקספלורר • וויאג'ר •  חקר מאדים • משימות פלנטריות (דיסקברי • גבולות חדשים • חקר מערכת השמש) • פלאגשיפ • חקר עולמות אוקיינוס |  |
| הושלמו | פיוניר • מארינר • לונר אורביטר • ריינג'ר • סרוויור • אפולו • ויקינג • פלנטרי אובסרבר • MESUR • מרס סרוויור 98 • מארס סקאוט • מארס רובר |  |
| בוטלו | פלנטרי גראנד טור • וויאג'ר (מאדים) • פרומתאוס • קונסטליישן • ניו מילניום • מארינר סימן 2 |  |
שיגור הרובר אופרטוניטי
מבט מפסגת הסבנד היל, ספיריט.
תרשים של כל שלבי המשגר
תרשים של שלב השיוט של הרובר
המחשת אמן של הרגעים האחרונים לפני הנחיתה
הנחתת מקפצת בעזרת כריות האוויר שלה עד לעצירה מוחלטת
הנחתת של ספיריט על מאדים
המרס רובר (הבינוני) לעומת המרס פאת'פיינדר (הקטן) ולעומת ה-Mars Science Laboratory (הגדול, שוגר ב-26 בנובמבר 2011)
המצלמה הפנורמית של המרס רובר
מלאקה (מדינה)

מלאקה (במלאית: Melaka) היא מדינה במלזיה. מלאקה נמצאת במערב מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בנגרי סמבילן בצפון, ג'והור במזרח ומצר מלאקה בדרום ובמערב. בירתה היא העיר מלאקה.
היסטוריה

מקורה של מדינת מלאקה הוא בסולטנות מלאקה שנוסדה בסוף המאה ה-14 על ידי פרמסווארה. פרמסווארה היה השליט של אזור סינגפור של היום והוא ברח משם עקב מתקפה של אימפריית מג'פהיט. לאחר שהוא ברח הוא התקדם צפונה לאורך החוף המערבי של חצי האי המלאי עד שעצר בנקודה מסוימת והקים את העיר מלאקה ובעקבותיה את הסולטנות שנקראה על שמה. היישוב החדש הפך למרכז מסחרי חשוב בדרום-מזרח אסיה תוך שנים מעטות.
ב-1405 ביקר בעיר מלאקה שליח מטעם קיסר סין. לאחר מכן פרמסווארה שלח שליח משלו לקיסר הסיני יונג לה, הקיסר השלישי משושלת מינג, וחיזק את הקשרים עם האימפריה הסינית. הקיסר החזיר עם השליח מכתב שבו הכיר רשמית בפרמסווארה כשליט מלאקה, ומלאקה הוכרה כמדינת חסות של סין. השליח חזר בצי של האדמירל ג'נג חה במסעו הראשון ב-1405.
ב-1434 הסינים הפסיקו להתעניין בנעשה מחוץ למדינתם והם הפסיקו לתמוך במלאקה, שהחלה להתבסס כסולטנות עצמאית. הסולטנות הדפה ניסיונות כיבוש של סיאם ב-1446 ו-1456. השנים שלאחר מכן נחשבות לתור הזהב של הסולטנות, במהלכן הייתה לה השפעה על מדינות שונות באזור והיא הפכה לגורם חשוב מאוד במסחר באזור.
ב-1509 הגיע למלאקה משלחת ספינות פורטוגזית מגואה שמטרתה הייתה ליצור קשרי ידידות ומסחר עם הסולטאן. לאחר ששוכנע על ידי סוחרים הודים וערבים שהמטרה האמיתית של פורטוגל היא להשתלט על הסולטנות הוא ניסה להשתלט על הספינות של הפורטוגזים, אך רובם הצליחו לברוח. עם זאת נתפסו מספר שבויים.
כעבור שנתיים, ב-1511, יצאה למלאקה משלחת פורטוגזית בפיקודו של אפונסו דה אלבוקרקי. לאחר שהסולטאן סירב לשחרר את השבויים הפורטוגזים תקפו והצליחו לאחר שני ניסיונות לכבוש את הסולטנות. הסולטאן ברח ושניים מבניו הקימו לאחר מכן את סולטנות ג'והור ואת סולטנות פרק.
במהלך שלטון הפורטוגזים ירד מעמדה של מלאקה כמרכז מסחרי חשוב. בהמשך המאה ה-16 ולאחר מכן בתחילת המאה ה-17 הפורטוגזים הצליחו לבלום ניסיונות פלישה של הולנד ושל סולטנויות ג'והור, פרק ואצ'ה. ב-1641 הולנד הצליחה לכבוש את מלאקה בעזרת סולטנות ג'והור. תחילה היה ניסיון של המושלים במלאקה מטעם חברת הודו המזרחית ההולנדית להחזיר את מלאקה לגדולתה, אך בסופו של דבר מאמצי ההולנדים הושקעו במושבתם בטאוויה (כיום ג'קרטה) באי ג'אווה.
ב-1795, לאחר הקמת הרפובליקה הבטאווית בהולנד, בריטניה השתלטה על מושבות הולנד באזור והחזיקה בהן עד 1818. ב-1824 נחתם חוזה בין אנגליה והולנד במסגרתו הבריטים קיבלו את מלאקה בתמורה לקולוניה שלהם בסומטרה. תחילה מלאקה נשלטה על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית ובהמשך היא הפכה למושבת כתר. ב-1826 היא צורפה לקולוניית מושבות המצרים, שכללה אותה ביחד עם עוד מספר שטחים קטנים של בריטניה בחוף מצר מלאקה, כמו סינגפור.
ב-1946 התיישבויות המצרים צורפו לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.
כלכלה

כלכלת המדינה מסתמכת בעיקר על תעשייה, המרוכזת בעיקר בבירה מלאקה ובקרבתה.
מיכל ממיט-וורקה

מיכל וורקה -היא ציירת ישראלית, זוכת פרס מירון סימה לשנת 2019 בית האמנים-ירושלים וזוכת פרס ע״ש לורן ומיטשל פרסר לשנת 2020 - מוזאון הרצליה לאומנות.
ביוגרפיה

וורקה עלתה בגיל שנתיים מאתיופיה לישראל במסגרת מבצע משה. היא בוגרת המחלקה לאמנות בשנקר, והשכלתה הציורית כוללת גם הכשרה אצל ישראל הירשברג וארם גרשוני, ולימודי ציור במסלול האמנות במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר, ירושלים.
תערוכות יחיד

מבט בעור אחר: ממיט וורקה מציירת את היומיום של יוצאי אתיופיה כלכליסט, רעות ברנע, 13 בנובמבר 2018; [
2019 נזורי, בית האמנים בירושלים (אוצרת: שלומית בויאר)
2020 התבוננות, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה (אוצרת: אירנה גורדון)
2021 בין פנים לחוץ, גלריה זימאק.
2022 תערוכת יחיד בלונדון .
פרס "מירון סימה"

וורקה זכתה בהפרס לאמנות חזותית ע"ש מירון סימה לשנת 2019, בשיתוף בית האמנים בירושלים,
הפרס, המוענק אחת לשנתיים, יועד בפעם החמישית ליצירה בנושא "דיוקן יחיד, דיוקן רבים".
הערות שוליים

↑  המענק לאמנות עכשווית ע"ש לורן ומיטשל פרסר מיכל ממיט וורקה זוכת המענק לאמנות עכשווית ע"ש לורן ומיטשל פרסר לשנת 2020
↑  מיכל ממיט-וורקה כלת פרס מירון סימה מערכת ערב חדש, 21 בנובמבר 2018
↑  מיכל ממיט וורקה - זוכת הפרס ע״ש מירון סימה ל־2019 מגזין פורטפוליו, אמנות חדשות
חדשות / יום שני, 26 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421246605171  VIAF: 17157222790184971867   WorldCat (עם VIAF): 17157222790184971867
מנחם לורברבוים

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1958 (בן 66) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 עיסוק:  היסטוריון, משורר 
 מדינה:  ישראל 
 
מנחם לורברבוים
מנחם לורברבוים (נולד ב-14 במרץ 1958) הוא פרופסור מן המניין בחוג לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב, ומייסד החוג ללימודי התרבות העברית בה. עמית מחקר במכון שלום הרטמן.
ביוגרפיה

מנחם לורברבוים נולד בניו יורק ליוסף לורברבוים ולרחל לבית יולוס. מצד אביו צאצא של רבי יעקב לורברבוים מליסא, מחבר "נתיבות המשפט". משפחתו שבה ארצה כשהיה בן 11 והוא גדל בירושלים. למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ושנה אחת, כשהיה בן 17, בישיבת מרכז הרב. למד בישיבת ההסדר הר עציון. לאחר מכן למד עם קבוצת צעירים אצל פרופ' דוד הרטמן, אותו הוא רואה כאחד מרבותיו.
במקביל ללימודיו אצל הרטמן למד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1988 קיבל תואר שני על עבודה שכותרתה "תיאורית פעולה בהלכה: כוונה במצוות". בשנת 1992 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "פוליטיקה וגבולות החוק בהגות היהודית של ימי הביניים: הרמב"ם ורבנו ניסים גירונדי", שנעשתה בהדרכת מיכאל וולצר ואביעזר רביצקי. שנה לאחר מכן החל ללמד באוניברסיטת תל אביב.
לורברבוים הוא חבר מועצת המערכת של כתב העת Hebraic Political Studies שבהוצאת מכון שלם.
מאז ייסודו, בשנת 2001, של הכנס השנתי של התוכנית לפסיכותרפיה בבית הספר ללימודי המשך ברפואה ובית הספר לפילוסופיה בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, עומד פרופ' לורברבוים, יחד עם ד"ר שלמה מנדלוביץ, בראש הכנס.
בשנת 2002 נמנה עם הגרעין המייסד של בית הכנסת "שירה חדשה" בירושלים. הוא חבר הוועד המנהל של הקרן החדשה לישראל.
מנחם לורברבוים נשוי בשנית, מתגורר בירושלים ואב לשלושה ילדים.
ספריו

פילוסופיה:
Politics and the limits of law :secularizing the political in medieval Jewish thought, Stanford University Press, 2001.
נוצחנו בנעימותו: תורת האלוהות כפואטיקה ביצירה היהודית האנדלוסית, מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשע"א
את פניך אבקש, הוצאת כרמל, אוניברסיטת בר-אילן ומכון שלום הרטמן, 2019.
לפני היות החסידות, מוסד ביאליק, 2022.
שירה:
בכפר הזה (כרמל תשס"ב)
ואחר האש (כרמל תשס"ד)
מגעים, מראות: שירים (כרמל תשס"ו).
בעריכתו:
ערך את התרגום לעברית של "לווייתן" מאת תומאס הובס, בתרגומו של אהרן אמיר (שלם תש"ע).
יחד עם מיכאל וולצר ונעם זהר עורך הסדרה "המסורת הפוליטית היהודית" שכרכים שלה התפרסמו בסדרת "יהדויות" של מכון שלום הרטמן ובהוצאת אוניברסיטת ייל (באנגלית).
יחד עם מיכל גוברין עורך את סדרת השירה "דברי-ם" בשיתוף עם הוצאת כרמל.
יחד עם בנימין בראון, אבינועם רוזנק, וידידיה צ' שטרן ערך את על דעת הקהל - דת ופוליטיקה בהגות היהודית - ספר יובל לכבוד אביעזר רביצקי, מרכז זלמן שזר, 2012.
הערות שוליים

↑  האנשים שלנו, באתר הקרן החדשה לישראל
↑  סדרת דברי-ם, באתר של הוצאת כרמל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264743305171  BIBSYS: 3100994  BnF: cb145381519 (data)  GND: 1146347413  ISNI: 0000 0000 6658 1865  LCCN: n99266121  LNB: 000050767  NKC: jx20071112009  NTA: 203149696  ORCID: 0000-0003-1294-4079  SNAC: w6r04rbr  SUDOC: 07331028X  VIAF: 51927491   WorldCat (עם VIAF): 51927491
מנחם לנדאו

מנחם לנדאו, 2012
מנחם לנדאו (נולד ב-17 במרץ 1948) הוא פעיל ציבור ישראלי, יו"ר עמותת גבעת התחמושת, לשעבר ראש אגף בשירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה

לנדאו גדל בפתח תקווה, למד בישיבת "מרום ציון" בירושלים ובתיכון ישורון בפתח תקווה. שירת בחטיבת הצנחנים. בוגר החוג למדעי המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת חיפה.
במשך 32 שנים שירת בשב"כ בתפקידים מגוונים. בהתחלה בארכיון, אחר­ כך הועבר למגזר הערבי, היה אנליסט במרחב ירושלים והתקדם במערך המבצעי. בהמשך עבר למגזר היהודי, טיפס והגיע לתפקיד ראש החטיבה היהודית (עוד לפני שהייתה חטיבה). בתקופת מלחמת לבנון הראשונה היה ממונה על הלוגיסטיקה של השב"כ, אחר­ כך מונה כאחראי על כוח ­האדם בשירות. כמו כן עמד בראש מערך האבטחה הישראלי באירופה ובראש האגף לסיוע ביטחוני ומינהלת סייענים ומשת"פים וסיים את השירות בתפקיד ראש אגף ביטחון ומבצעי­ קרקע. ב-2001 פרש מהשירות.
לאחר פרישתו הקים יחד עם אפי איתם את "עמותת מים" לזהות יהודית. שימש כחבר בדירקטוריון עמידר, חבר בוועד המנהל של המזרחי העולמי. עמית יועץ של המכון לאסטרטגיה ציונית. חבר בוועדת ביטחון, משק לשעת חירום ופס"ח בעיריית ירושלים. חבר בוועד המנהל של העמותה הבינלאומית להקמת כפרי ילדים בסיכון אס.או.אס וחבר עמותת "מלח הארץ-עשיה חינוכית". משמש גם כנציג ראש העיר ירושלים בוועד המנהל של הקרן למורשת הכותל. מ-2012 מכהן כיו"ר עמותת גבעת התחמושת. הוביל את המאבק למניעת סגירת אתר גבעת התחמושת מחוסר תקציב והפיכתו לאתר מורשת לאומי.
לנדאו תושב ירושלים, נשוי ואב לארבעה.
מעורבות פוליטית

בבחירות המוניציפליות 2003 לעיריית ירושלים, ריכז את מטה הבחירות של המפד"ל.
ב-2006 הוזכר שמו בין אישי הציבור מקרב הציונות הדתית שהביעו תמיכה במפלגת קדימה.
ב-2008 היה חבר במפלגת אח"י.
בבחירות המוניציפליות 2008 לעיריית ירושלים היה במקום השמיני בסיעתו של ראש העיר הנבחר ניר ברקת אשר זכתה בבחירות אלה ל-6 מנדטים. לנדאו ריכז בהתנדבות את מטה יום הבחירות של הסיעה.
ב-2012 בעקבות הודעת מטה אורלב על התפקדותו של לנדאו למפלגת הבית היהודי ותמיכתו במועמדותו של זבולון אורלב ליו"ר המפלגה, הבהיר לנדאו כי הוא בכלל לא התפקד למפלגה, אין לו כוונה לעשות זאת בעתיד ואין בכוונתו להיכנס למפלגה כלשהי.
מעת לעת מרואיין לנדאו בנושאים הקשורים לביטחון מסכל, במסגרת זו התראיין גם כלפי פעולות תג מחיר וכלפי פגיעה בצה"ל על ידי גורמי ימין קיצוני. כך למשל טען באפריל 2014, שיש לטפל באלימות ביצהר כמו בטרור הערבי, "מטילים עוצר, שמים מחסומים ועוברים מבית לבית".
הערות שוליים

↑  מקימת המכינה הקדם צבאית לנוער בקיבוץ עין גדי.
↑  רוני סופר, בכירים בציונות הדתית מתגייסים לקדימה, באתר ynet, 15 במרץ 2006
↑  עפרה לקס, נשארים על הגדר, באתר ערוץ 7, 30 באוקטובר 2008
↑  אורי פולק, מנחם לנדאו: בכלל לא התפקדתי ל"בית היהודי" 31/05/12 באתר כיפה
↑  בני טוקר, מנחם לנדאו: הפתרון - עוצר ומחסומים" 11/04/14 באתר ערוץ שבע
מטצ'ירומיס

| מטצ'ירומיס |
| --- | --- |
  שלד ואיור של מטצ'ירומיס
תקופה
אמצע אאוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פלאנודונטה
משפחה:: מטצ'ירומיסים
סוג:: מטצ'ירומיס
מינים
 M. marshi  M. dasybus
שם מדעי
 Metacheiromys

מטצ'ירומיס (שם מדעי: Metacheiromys) הוא סוג יונק נכחד דמוי-פנגולין, שהיה קרובו של האירוטמנדואה והאאומאניס, אך השתייך לקבוצה קדומה יותר - פלאנודונטה. הוא חי ביערות אמריקה הצפונית בתקופת האאוקן, והיה אחד מדמויי-הפנגולינים המעטים שחיו באמריקה הצפונית. המטצ'ירומיס נכחד בסוף האאוקן כתוצאה מהתייבשות היערות שבהם חי.
טקסונומיה ופילוגנטיקה

הסוג מטצ'ירומיס הוא בין הנציגים הבולטים של הפלאנודונטה, קבוצת יונקים מהפליאוקן והאאוקן שקרובה לפנגולינאים. הסוג תואר לראשונה בשנת 1903 על ידי ג'ייקוב וורטמן, בהתבסס על שרידי מאובנים שנמצאו בוויומינג. על בסיס עצמות הידיים, וורטמן סבר בתחילה שמדובר ביונק מסדרת הפרימטים שקרוב לסוג איי-איי ממדגסקר; טעות זאת אף הונצחה בשמו של הסוג שמשמעותו "קרובו של האיי-איי".
בהמשך, הוקמה עבורו משפחת נפרדת - מטצ'ירומיסים, שסווגה לקבוצת הדלשינאים. עם זאת, העדר מפרקים בחוליות ומציאת מאובנים של סוגים דומים גרמו לפליאונטולוגים לפקפק מאוחר יותר בסיווג זה. בסופו של דבר, המטצ'ירומיס וקרוביו שויכו לפלאנודונטה בתוך קבוצת הפריה שכוללת גם סדרות טורפים מודרניות ופרה-היסטוריות.
לסוג מטצ'ירומיס הוצעו מספר מינים, שניים מתוכם נחשבים לתקפים:
Metacheiromys marshi – המין הראשון שתואר.
Metacheiromys dasypus – המין הגדול בסוג.
אנטומיה ומידע כללי

המטצ'ירומיס היה יונק קטן למדי. גופו היה ארוך וגלילי בדומה לגוף הנמייה, עם רגליים קצרות ומוצקות שהיו מצוידות בטפרים מעוקלים וחזקים שדמו לטפרי העצלנאים. הגולגולת שלו הייתה ארוכה, צרה ומחודדת כשל הארמדיל או דוב הנמלים, עיניו היו קטנות יחסית ולשונו הייתה דקיקה וארוכה. אורך ראשו וגופו של המטצ'ירומיס הגיע ל-45 ס"מ, ומשקלו המשוער היה בסביבות 7 ק"ג. זנבו תואר כארוך מאוד, והתאפיין במספר רב של חוליות גדולות ומוארכות.
אף על פי שמרבית השיניים שלו היו קטנות וחלשות, המטצ'ירומיס נבדל מהפנגולינים בכך שהיו לו ניבים גדולים וחזקים בדומה לניבי הטורפים. המורפולוגיה של הלסת והשיניים מלמדות על כך שהוא ניזון מחסרי חוליות קטנים במקום טרמיטים ונמלים, והשתמש בטפריו החזקים כדי לחפור באדמה.
מנוע השראה ישר

.
קרון רכבת המונע בעזרת מנוע השראה ישר
מנוע השראה ישר (LIM,מאנגלית - Linear Induction Motor) הוא מנוע חשמלי המבוסס על השראה מגנטית. מנועים מסוג זה הם למעשה מנוע חשמלי רגיל ש"נפרש" כך שהסטטור שלו אינו בצורת מעגל אלא מהווה מסילה ישרה, ובמקום כוח פיתול הוא יוצר כוח בכיוון קבוע. מנועים כאלה, כשהם משולבים במסילה משמשים להסעת קרונות רכבת ריחוף מגנטי, רכבות הרים ואף להנעת רכיבי ייצור זעירים במפעלי תעשייה בדיוק גבוה ביותר.
אופן הפעולה

המנוע פועל על עקרון ההשראה המגנטית. בחלקים המיועדים לכך וקבועים במסילה, מוזרם זרם חשמלי המייצר שדה מגנטי. מגנט זה (הנקרא סטטור) מושך אליו מגנט אחר, לעיתים מגנט קבוע הנמצא בחלק המונע כמו קרון רכבת וכדומה. כאשר הקרון מתקרב לסטטור בגלל השראה מגנטית החשמל אל הסטטור נפסק, ומועבר לסטטור הבא, שמושך את הקרון הלאה, וחוזר חלילה. מנועים אלו פועלים ללא חלקים נעים, ויכולים לגרום לתנועה בדיוק גדול מאוד ובכוח רב.
ברכבות ההרים הטכנולוגיה מאפשרת עצירה מוחלטת מיידית, שליטה בתאוטות ותאוצות, הרמת הקרונות בנסיקה וצלילה אנכיים, וכן כניסה ללולאות תוך כדי שליטה מדויקת במהירות ובתיזמון בין הקרונות. במערכות הייצור, המנועים דואגים לתנועה מדויקת ועצירה במקום הנכון ללא חלקים נעים ונשחקים, ובאופן אמין ביותר.
רכבת בעלת מנוע ישר בקואלה לומפור
מלאקי ברנהאם

| --- | --- |

ברנהאם בשנת 2022
 לידה:  12 במאי 2003 (בן 21) קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטר
 מספר:  22
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו
 דראפט:  בחירה מספר 20, 2022 סן אנטוניו ספרס
 קבוצות כשחקן
 2022–:  סן אנטוניו ספרס
מלאקי למאר ברנהאם (באנגלית: Malaki Lamar Branham; נולד ב-12 במאי 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
קריירת תיכונים ומכללות

ברנהאם נולד בעיר קולומבוס שבאוהיו, ובנערותו למד בתיכון סנט וינסנט-סנט מרי, בו למד בעבר גם הכדורסלן לברון ג'יימס. בשנתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של התיכון קלע 21.3 נקודות בממוצע למשחק, וזכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של אוהיו ("Ohio Mr. Basketball"). בשנת 2021 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של אוהיו, ובעונתו היחידה בליגת המכללות העמיד ממוצעים של 13.7 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
קריירה ב-NBA > סן אנטוניו ספרס

ברנהאם נבחר בבחירה ה-20 של דראפט ה-NBA‏ 2022, על ידי סן אנטוניו ספרס. לאורך עונת הרוקי שלו ב-NBA פתח ב-32 משחקים, ורשם ממוצעים של 10.2 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | סן אנטוניו | 66 | 32 | 23.5 | 0.440 | 0.302 | 0.829 | 2.7 | 1.9 | 0.5 | 0.1 | 10.2 |
| קריירה |  | 66 | 32 | 23.5 | 0.440 | 0.302 | 0.829 | 2.7 | 1.9 | 0.5 | 0.1 | 10.2 |
מישל רישאר (שף)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1948 ברטאן 
 פטירה:  13 באוגוסט 2016 (בגיל 68) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מסעדות:  מישל רישאר  ציטרוס  ציטרונל  ביסטרו אם
 פרסים והוקרה:  פרס "השף המצטיין" מאגודת ג'יימס בירד
 ספרים:  Michel Richard's Home Cooking with a French Accent  Happy in the Kitchen
 
מישל רישאר (בצרפתית: Michel Richard;‏ 7 במרץ 1948 - 13 באוגוסט 2016) היה שף יליד צרפת ולשעבר הבעלים של מסעדת "ציטרוס" (Citrus) בלוס אנג'לס. לאחר מכן היה הבעלים של המסעדה עטורת הפרסים "ציטרונל" (Citronelle), לה סניפים בג'ורג'טאון, כרמל, ובמרכז וושינגטון די. סי..
ביוגרפיה

מישל רישאר נולד בבריטני ב-1948

וגדל בשמפן הוא למד לבשל בהיותו בן שבע, כשהיה בן תשע, השתתף במקבילה הצרפתית ל-Fresh Air Fund.
נאמר לו שאם הוא רוצה להיות שף הוא צריך ללמוד קודם כל להיות שף מגדנאות, בהיותו בן 14 היה שוליית מאפה במלון בריימס. אחרי ששירת בצבא הצרפתי הוא עבד במאפיה, "מזו לנוטר" (Maison Lenotre), בפריז תחת שף המגדנאות גסטון לנוטר. הוא פתח את הסניף הניו יורקי שלא העריך ימים, "שאטו פרנס",

לאחר מכן עבר לסנטה פה, ניו מקסיקו, על מנת לנהל את חנות המגדנאות הצרפתית במלון לה פונדה.
ב-1977 הוא היה בלוס אנג'לס, שם פתח את חנות המגדנאות "מישל רישאר". הוא השתמש ברווחים על מנת לאכול במסעדות בצרפת בנות שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום, וכך לגבש את תשוקתו להמשיך מעבר למגדנאות, ולאמן עצמו כדי להיות שף בעשר השנים הבאות.
ב-1987 הוא פתח את מסעדת "ציטרוס" (Citrus) בלוס אנג'לס.

מסעדות לוויין שלה נפתחו בסנטה פה, בולטימור, סן פרנסיסקו, פילדלפיה וושינגטון די.סי., כולן נסגרו לבסוף.

ב-1997 הוא מכר חצי מבעלותו במסעדות לתאגיד מריסטאר, שהוא גם שותף ב"ציטרונל".
ב-1989, שנה אחרי-כן פתח רישאר את "ציטרונל" (Citronelle) באין הוטל סנטרה ברברה  בסנטה ברברה.  אחרי-כן פתח את "ביסטרו אם" (Bistro M) בסן פרנסיסקו וציטרונל בבולטימור ופילדלפיה. ב-1994 פתח את "ציטרונל" במלון לאטאם (Latham Hotel) בג'ורג'טאון. בשלב מאוחר יותר, פתח סניף של "ציטרונל" ב- Carmel Valley Ranch  בכרמל, קליפורניה. עשר שנים אחרי-כן הוא פתח סניף במרכז וושינגטון די. סי..
רישאר הכין את התפריט הצרפתי עבור בית הקפה ב-National Gallery of Art בוושינגטון, די. סי., בו ישתמשו ב-2010 ו-2011.

באוקטובר 2010 עמד לפתוח את "מישל" בטייסון פינת ריץ' קרלטון בוושינגטון די. סי.
באוגוסט 2016 נפטר רישאר כתוצאה משבץ.
פרסים והוקרה

רישאר זכה ב-2007 בפרס "השף המצטיין" מאגודת ג'יימס בירד.
מסעדת "ציטרונל" בוושינגטון נכללת במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".
מסעדת "ציטרונל" בוושינגטון נבחרה לאחת מ-40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית לפי מדריך גאיו.
המגזין "גורמה" בחר במסעדת "ציטרונל" בוושינגטון כאחת מ-50 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית בשנים 2001 ו-2006.
ספריו

Michel Richard's Home Cooking with a French Accent, Morrow, NY (January 1, 1993) ASIN: B001XGZ1Q8
Happy in the Kitchen: The Craft of Cooking the Art of Eating, Artisan, (October 2006) ISBN 9781579652999
לקריאה נוספת

שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם. תל אביב: הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 124.
רות סירקיס, יין וגורמה גיליון 92, ינואר 2006, עמ' 47-46.
הערות שוליים

↑  Tom Sietsema, 
Michel Richard's Mass Appeal,
Wahington Post, March 25, 2007
↑  BASIL KATZ, 
Gaston Lenôtre, Who Built a Culinary Brand, Is Dead at 88,
New York Times, January 9, 2009
↑  Richard Martin, 
Citrus: a French chef's American dream,
Nation's Restaurant News, May 11, 1992
↑  Michel Richard's L.A. 'return' -- the straight scoop,
Los Angeles Times, November 7, 2007
↑  MARIAN BURROS,
Food's Ambassador to Washington; Michel Richard is so creative his mission may well succeed., 
New York Times,
September 30, 1998
↑  Central Michel Richard,
New York Times
↑  Installing Michel Richard in the National Gallery,
zagat.com,
Jan 27, 2010
↑  Michel Richard Readies Another One,
zagat.com,
Mar 23, 2010
↑  מסעדת "ציטרונל" בוושינגטון במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  מסעדת "ציטרונל" בוושינגטון נבחרה לאחת מ-40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית לפי מדריך גאיו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12305725f (data)  ISNI: 0000 0000 6305 6504  LCCN: n2006024320  SUDOC: 031932932  VIAF: 51755677   WorldCat (עם VIAF): 51755677
מכבסה יפהפיה שלי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  סטיבן פרירס
 הופק בידי:  שרה רדקליף
 תסריט:  חניף קוריישי
 עריכה:  מיק אודסלי
 שחקנים ראשיים:  דניאל דיי-לואיס  גורדון ורנקה
 מוזיקה:  הנס צימר, סטנלי מאיירס
 צילום:  אוליבר סטייפלטון
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברת הפקה:  Working Title Films, Film4 Productions 
 חברה מפיצה:  Mainline Pictures
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 1985
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט להט"בי 
 תקציב:  £650,000
 הכנסות:  $2,451,545
 הכנסות באתר מוג'ו:   mybeautifullaundrette
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכבסה יפהפיה שלי (באנגלית: My Beautiful Laundrette) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1985 בבימויו של סטיבן פרירס, עם דניאל דיי לואיס וגורדון ורנקה בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי חניף קוריישי ומבוסס על מחזה שלו באותו שם משנת 1984.
העלילה מתרכזת ביחסים בין שני צעירים בדרום לונדון בשנות השמונים בתקופת כהונתה של מרגרט תאצ'ר והשינויים הכלכלים שהנהיגה. בשכונה בה קהילה של מהגרים פקיסטנים ולבנים ממעמד סוציו אקונומי נמוך עם נערים רוויי דעות גזעניות, מתפתחת ידידות בין נער פקיסטני ולבן שגולשת גם ליחסים אינטימיים.
חניף קוריישי היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.
סעיד ג'אפרי (אנ') היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
מכון הסרטים הבריטי כלל את הסרט ברשימת 100 הסרטים הבריטיים הטובים ביותר במאה ה-20 (אנ')
תקציר העלילה

עומאר עלי (גורדון ורנקה) הוא בחור פקיסטני צעיר שגר בדרום לונדון עם אביו האלמן והדיכאוני חוסיין (רושאן סת). חוסיין רוצה עתיד טוב יותר לבנו המובטל, אשר מתקיים מקצבה ושולח אותו אל אחיו הבכור נאסר (סעיד ג'אפרי) כדי שייתן לו עבודה וירוויח כסף עבור לימודיו. נאסר מחבב את עומאר, רואה אותו כבנו ומייעד לו את בתו הבכורה טניה (ריטה וולף). נאסר עצמו הוא אדם עשיר ומכובד בקהילה הפקיסטנית בלונדון: יש לו דירות להשכרה, חניון לשטיפת מכוניות ומכבסה. יש לו פילגש לבנה בשם רייצ'ל (שירלי אן פילד). בעזרת בנו סלים (דריק בראנץ') הוא גם סוחר בסמים.
עומאר מתחיל לעבוד בשטיפת מכוניות ונאסר מעביר אותו לתפקיד מנהל חשבונות ואחר כך מציע לו לנהל את המכבסה שלו. עומאר עוזר לנאסר בגירוש דיירים שלא משלמים וכן עוזר לסלים בהעברת סמים משדה התעופה. עומאר וסלים מותקפים על ידי צעירים לבנים גזענים ועומאר מזהה את מפקדם בתור חבר הילדות שלו ג'וני (דניאל דיי לואיס). הוא מציע לג'וני לשנות את אורחות חייו, להתמסד ולהרוויח ביושר. הם משפצים את המכבסה בעזרת כסף שגנב מסלים. נאסר מסכים לקבל את ג'וני לעבודה תמורת עזרה בגירוש דיירים שלא משלמים.
הידידות בין עומאר וג'וני גולשת ליחסים אינטימים הומוסקסואלים. לפני פתיחת המכבסה הם מנהלים יחסים בחדר סמוך כשבאולם המכבסה רוקד נאסר ולס עם רייצ'ל והם כמעט נתפסים. עומאר אינו רוצה להתחתן עם טניה וגם ג'וני מנסה להסביר לה שאינו יכול. היא עוזבת את לונדון לאכזבתו של אביה. גם רייצ'ל עוזבת את נאסר לאחר שבטקס הפתיחה טניה הטיחה בה האשמות.
הגזענים מנסים לתקוף את מכוניתו של סלים וזה דורס אחד מהם ופוצע אותו. בתגובה מתכננים הגזענים נקמה: הם הורסים את מכוניתו של סלים ומכים אותו, את ג'וני ועומאר וגורמים לנזק גדול למכבסה.
לבסוף עומאר מטפל בפצעיו של ג'וני ושניהם מחייכים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דניאל דיי לואיס | ג'וני |  |
| גורדון ורנקה | עומאר עלי |  |
| סעיד ג'פרי | נאסר עלי |  |
| רושאן סת | חוסיין עלי |  |
| דריק בראנץ' | סאלים |  |
| ריטה וולף | טניה עלי |  |
| שירלי אן פילד | רייצ'ל | פילגשו של נאסר |
מוניק האס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1909 הרובע השישי של פריז, צרפת 
 פטירה:  9 ביוני 1987 (בגיל 77) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Marcel Mihalovici 
 
מוניק האס (בצרפתית: Monique Haas;‏ 20 באוקטובר 1909 – 9 ביוני 1987) הייתה פסנתרנית צרפתייה.
קורות חיים

האס נולדה בפריז ולמדה בקונסרבטואר של פריז אצל ז'וזף מורפן (אנ') ולאזאר לוי. היא סיימה בפרס ראשון בשנת 1927 והמשיכה בלימודיה אצל רודולף סרקין ורובר קאסאדסי. האס נישאה למלחין הצרפתי-רומני מרצ'ל מיכאילוביץ', יצאה לסיורי קונצרטים ברחבי העולם וקצרה שבחים רבים על ביצועיה במוזיקה של המאה ה-20. המלחין פרנסיס פולנק, בעצמו פסנתרן מחונן, שיבח אותה במילים אלה, "מוניק האס המקסימה, שנגינתה בפסנתר מהלכת קסמים", ואנרי דיטייה תיאר אותה כ"פרשנית מהוללת למוזיקה של ראוול".