שרהורוד
יהודים

במהלך המאה ה-16 יאן זמויסקי נתן למשפחות יהודיות לחיות בשרהורוד אך נאלצו לשלם מיסים לכנסייה הקתולית. בשנת 1589 הוקם בית כנסת העתיק והמבוצר בשיתוף פעולה עם השלטון הפולני, היווה כבעל תפקיד חשוב בהגנת העיר וכך שימש כאחד הביצורים בעיר בהסכמת היהודים.
בעקבות הפסד הצבא הפולני בקרב נגד הקוזקים החברה היהודית נהרסה. בתקופת גזירות ת"ח ת"ט (1648) היו בעיר כ-300 יהודים ורובם נהרגו, הנותרים בחיים ובראשם הרב יעקב אליהו נמלטו לבוצ'אץ'. לאחר כיבוש העיר על ידי טורקיה ב־1672 חלק מיהודי העיר הצטרפו לחסידי שבתי צבי.
בזמן שהות הטורקים בין 1672 ל־1699 השתמשו בבית הכנסת כמסגדים אך בו זמנית הרבה יהודים טורקים היגרו לשרהורוד. לאחר שחרור שרהורוד מהטורקים היהודים עדיין סבלו בעקבות ההתקפות על העיר מפוגרומים מתמשכים כאשר הגויים נשדדו.
ב-1734 העיר סבלה מאחד הפוגרומים החמורים ביותר בעיר בה נרצחו מאות יהודים.
תנועת החסידות זכתה להתפשטות ניכרת במקום, לאחר שדיין העיר, ר' יעקב יוסף מפולנאה, הצטרף לתנועה ונהיה תלמידו הקרוב של הבעל שם טוב ב־1748. הבעל שם טוב עצמו הגיע לעיר לעיתים תכופות. לאחר שרבי יעקב יוסף נהיה חסיד. הקהילה, בראשות גובה המיסים, הדיחה אותו מתפקידו.
בשנת 1793 העיר נפלה לידי שלטון האימפריה הרוסית וראתה צמיחה יפה של החברה היהודית במקום. באותה השנה התגורר בעיר נתן שטרנהרץ לאחר חתונתו ב־1793, תלמידו של רבי נחמן מברסלב. בעיר התקיימה גם פעילות פרנקיסטית, ופרנקיסטים משרהורוד מוזכרים בספרי רבי יעקב עמדן.
בשנת 1799 הוקם בית קברות יהודי חדש.
ב־1825 ביקר בעיר רבי ישראל מרוז'ין[דרוש מקור] והקים את קהילת חסידיו שנהייתה המשפיעה ביותר במקום והייתה אחת מהתנועות הרוחניות המשמעותיות ביהדות המודרנית. לאחר מכן ביקרו בעיר אדמו"רים רבים והקימו בה את קהילותיהם, אך חסידי רוז'ין סדיגורא נשארו החשובים והמשפיעים ביותר. בסוף המאה ה־19 בראש הקהילה עמד ר' חנוך הלוי קרופניק - חסיד רבי דוד מטלנא.
היהודים כונו "התיישבות חלשה" באימפריה הרוסית. היהודים בשרהורוד היו בעיקר בעלי מלאכה וסוחרים. בין השנים 1820 ו-1830 היו שלושה סוחרים בשרהורוד משלושה ארגונים שונים וכולם יהודים. ב-1847 היו כ-3,670 יהודים בשרהורוד וכ-30 שנה לאחר מכן המס' גדל ל-3,989 תושבים יהודים. בסוף המאה ה-19 יהודים הורשו לכל סוגי הסחר: איכסון עצים, הדפסה ומלונאות.
בזמן שרוב היהודים בשרהורוד שגשגו היו גם שעירים לעזאזל תדירים. בין השנים 1881–1882 האוכלוסייה היהודית סבלה בעיקר מפוגרומים. הסופר שלום עליכם מתאר לעיתים תכופות עיירות יהודיות כמו שרהורוד.
בסוף מלחמת האזרחים כ-2,000 פוגרומים הרגו כ-100,000 יהודים ויותר מחצי מיליון חסרי בית. ההתקפות הכוחניות של הבולשיביקים בשנת 1917 עצרו מהקהילה היהודית להתפתח ולפי האידאולוגיה של לנין וסטלין מנעו מהלאום היהודי מלהתקיים. בזמנו לא שמעו תפילות מתוך בית הכנסת העתיק ובמראית עין היה נטוש עד 1922.
בערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בשרהורוד כ-4,000 יהודים שהיוו כ-90% מתושבי העיר. עם פרוץ המלחמה שמרה רומניה על נייטרליות, ורק ב־23 בנובמבר 1940 היא הצטרפה למדינות הציר. ב-22 ביולי 1941, נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני שהעביר את השלטון למועצה מקומית. במועצה כיהנו לאומניים אוקראינים שהתאכזרו ל-1,800 היהודים שנותרו בה. היהודים חויבו לענוד טלאי צהוב ולסמן את בתיהם במגן דוד צהוב ממתכת. מאוקטובר 1941 החלו להגיע לעיר מגורשים יהודים מאזורים סמוכים, ובדצמבר של אותה השנה הוקם גטו עבור 7,000 היהודים שרוכזו בה בצפיפות רבה, בקור ובהיעדר תנאים סניטריים. עוד באותו החודש פרצה בגטו מגפת טיפוס הבהרות שהגיעה לשיאה במרץ 1942 ובמהלכה מתו כ-1,400 מתושבי הגטו.
בשונה מאזורים אחרים בהם השמידו הרומנים והגרמנים את האוכלוסייה היהודית, בשרהורוד רוב יהודי העיר שרדו.[דרוש מקור]
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1939 חיו בשרהורוד כ-2,697 יהודים. היום ישנם יותר מ-160 יהודים שחיים בעיר.
בשנת 2012 נבנה בבית העלמין היהודי, ביתן מעל קברים שלכאורה קשורים לתלמידי הבעש"ט