סיאטל
דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין לשנת 2019 בעיר היו 753,675 תושבים.
על פי סקר הקהילה האמריקאית 2012–2016 (ACS), החלוקה הגזעית בעיר הייתה 65.7% לבן לא היספני, 14.1% אסייתים, 7.0% ממוצא אפריקני, 6.6% היספנים או לטיניים מכל גזע, 0.4% אמריקאים ילידים, 0.9% תושב האי האוקיינוס השקט, 0.2% גזעים אחרים ו-5.6% שניים או יותר מגזעים מעורבים.
מבחינה היסטורית אוכלוסיית סיאטל הייתה לבנה בעיקר. במפקד 2010 שנערך הראה כי סיאטל הייתה אחת הערים הגדולות הלבנות ביותר במדינה, אם כי חלקם של התושבים הלבנים ירד בהדרגה. בשנת 1960 היו לבנים 91.6% מאוכלוסיית העיר, ואילו בשנת 2010 הם היו 69.5%. על פי סקר הקהילה האמריקאית 2006–2008, כ-78.9% מהתושבים מעל גיל חמש דיברו אנגלית בלבד בבית. מי שדיבר שפות אסייתיות שאינן שפות הודו-אירופיות היוו 10.2% מהאוכלוסייה, ספרדית דוברה על ידי 4.5% מהאוכלוסייה, דוברי שפות הודו-אירופיות אחרות היוו 3.9%, ודוברי שפות אחרות מהווים 2.5%..
אוכלוסיית ילידי החוץ בסיאטל גדלה ב-40% בין המפקדים 1990–2000. האוכלוסייה האסייתית באזור סיאטל מקורה בסין, הונג קונג, דרום מזרח אסיה, וכן טאיוואן. אזור סיאטל הוא גם ביתם של אוכלוסייה וייטנאמית גדולה המונה יותר מ-55,000 תושבים, וכן למעלה מ-30,000 מהגרים סומלים. אזור סיאטל-טקומה הוא גם ביתם של מהגרים הקמבודים מהגדולים ביותר מקהילות בארצות הברית, המונות כ-19,000 אמריקאים מקמבודיה, ואחת הקהילות הסמואיות הגדולות ביותר ביבשת אמריקה, עם למעלה מ-15,000 איש הם בעלי אבות סמואים.
על פי מחקר שנערך על ידי המרכז לחקר Pew ב-2014, הקבוצות הדתיות הגדולות ביותר בעיר הן נוצרים (52%), ואחריהן חסרי דת (37%), הינדים (2%), בודהיסטים (2%), יהודים (1%), מוסלמים (% 1) ועוד מגוון של דתות אחרות קטנות. על פי אותו מחקר של מרכז המחקר של Pew, כ-34% מהאסיאטלים הם פרוטסטנטים, ו-15% הם קתולים. בינתיים 6% מהתושבים בסיאטל מכנים עצמם אגנוסטים ואילו 10% מכנים עצמם אתאיסטים.
בשנת 1999 ההכנסה הממוצעת של משק בית בעיר הייתה 45,736 דולר וההכנסה הממוצעת למשפחה הייתה 62,195 דולר. לזכרים הכנסה חציונית של 40,929 דולר לעומת 35,134 דולר לנשים. ההכנסה לנפש בעיר הייתה 30,306 דולר. 11.8% מהאוכלוסייה ו-6.9% מהמשפחות נמצאות מתחת לקו העוני. מבין האנשים החיים בעוני, 13.8% הם מתחת לגיל 18 ו-10.2% הם 65 ומעלה.
ההערכה היא כי במחוז קינג ישנם כ־8,000 הומלסים בכל לילה נתון, ורבים מהם מתגוררים בסיאטל. בספטמבר 2005 אימצה מחוז קינג "תוכנית לעשר שנים לסיום חסרי בית", שאחת התוצאות לטווח הקרוב היא מעבר מימון ממיטות מקלט ללא דיור לדיור קבע.
העיר חווה צמיחה קבועה באוכלוסייה, והיא ניצבה בפני סוגיית התאמה של יותר תושבים. בשנת 2006, לאחר שגדלה בכ-4,000 אזרחים בשנה במשך 16 השנים שקדמו לה, צפו המתכננים האזוריים שאוכלוסיית סיאטל תגדל ב-200,000 איש עד שנת 2040. עם זאת, ראש העיר לשעבר גרג ניקלס תמך בתוכניות שיגדילו את האוכלוסייה בכ-60%, או 350,000 איש, עד שנת 2040 ועבדו בדרכים להתאים את הצמיחה הזו תוך שמירה על חוקי יעוד הדיור המשפחתי של סיאטל. מועצת העיר סיאטל הצביעה מאוחר יותר להרפות את גבולות הגובה של הבניינים בחלק המרכזי של מרכז העיר, בין השאר במטרה להגדיל את צפיפות המגורים במרכז העיר. כסימן לגידול בצמיחת הליבה של העיר אוכלוסיית העיר התחתית הגיעה ליותר מ-60,000 בשנת 2009, עלייה של 77% מאז 1990.
בסיאטל קיימות גם אוכלוסיות להט"ב רבות. על פי מחקר שנערך על ידי UCLA ב-2006, 12.9% מתושבי העיר זוהו כהומואים, לסביות או דו-מיניים. זה היה החלק השני בגובהו של כל עיר גדולה בארצות הברית, אחרי סן פרנסיסקו. סיאטל רבתי דורגה גם היא במקום השני מבין המטרופולינים הגדולים בארצות הברית, כאשר 6.5% מהאוכלוסייה הזדהו כהומואים, לסביות או דו-מיניים. פי הערכות של לשכת מפקד האוכלוסין בארצות הברית ב-2012, כי בסיאטל יש את האחוז הגבוה ביותר ממשקי הבית מאותו המין בארצות הברית, כ־2.6 אחוזים, יותר מסן פרנסיסקו.