stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנית אפריקנית
גלריה

קנית אפריקנית מהתת-מין A. s. levantinus, ישראל
פרט ממנגלג'ודי, אודישה, הודו
מבט מהגב מראה את חישוף האברות הקצר, הודו
מבט נוסף על הגב המראה את חישוף האברות הקצר, מפקיסטן
קנית בשירה, ביצות בסאיי, גורגאון, הודו
סרטון המראה שירה מנקודת תצפית, אגם זאחר, איחוד האמירויות הערביות
הערות שוליים > ביאורים

1 2  המונח "חישוף אברות" מתייחס למידה בה אברות התעופה עוברות את קו הנוצות השלישוניות כשהכנף אסופה
Entity Framework

| --- | --- |
 מפתח:  מיקרוסופט 
 גרסה אחרונה:  6.4.4 (14 במאי 2020) 
 גרסת בטא:  Entity Framework 6: v6.4.4Entity Framework Core: v7.0.0  ב־Entity Framework Core: תבנית:Start date and age
 נכתבה בשפות:  C#
 סוג רישיון:  אפאצ'י 2.0 
 קוד מקור:  https://github.com/dotnet/ef6 
 אתר רשמי
 
Entity Framework (EF) היא שלד תוכנה בקוד פתוח של מיפוי אובייקטי-רלציוני (ORM) עבור ADO.NET. זה נכלל במקור כחלק בלתי נפרד מ-.NET Framework, אולם החל מגרסה 6.0 של Entity Framework הוא מוצע בנפרד.
Entity Framework 6.4 הייתה המהדורה האחרונה של הגרסה הקלאסית. למרות שגרסה Entity Framework 6 עדיין נתמכת, היא כבר לא בפיתוח והיא תקבל רק תיקוני אבטחה.
שלד תוכנה חדש הידוע בשם Entity Framework Core (EF Core) הוצג בשנת 2016 עם סט יכולות דומה אך לא מלא. מספור הגרסה של שלד זה התחיל מ-1.0 והגרסה האחרונה של EF Core היא 7.0.
סקירה כללית

Entity Framework היא סט של טכנולוגיות ב-ADO. NET התומך בפיתוח של יישומי תוכנה מוכווני נתונים. ארכיטקטים ומפתחים של יישומים מוכווני נתונים נאבקו רבות בצורך להשיג שתי מטרות שונות מאוד. עליהם למדל את הישויות, היחסים והלוגיקה של הבעיות העסקיות שהם פותרים, ועליהם לעבוד גם עם מנועי הנתונים המשמשים לאחסון ואחזור הנתונים. הנתונים יכולים להתפרס על מספר מערכות אחסון, לכל אחת פרוטוקולים משלה; גם אפליקציות שעובדות עם מערכת אחסון אחת חייבות לאזן את הדרישות של מערכת האחסון מול הדרישות של כתיבת קוד אפליקציה יעיל וניתן לתחזוקה.
כלי מיפוי יחסי אובייקט-יחסי (ORM) רבים פותחו כדי לאפשר למפתחים לעבוד עם נתונים בצורה של אובייקטים ושדות ספציפיים לתחום, כגון לקוחות וכתובות של לקוחות, ללא צורך לדאוג בנוגע לטבלאות והעמודות הבסיסיות של מסד הנתונים שבהן מאוחסנים נתונים אלה. עם ORM, מפתחים יכולים לעבוד ברמת הפשטה גבוהה יותר כאשר הם עוסקים בנתונים, ויכולים ליצור ולתחזק אפליקציות מוכוונות נתונים עם פחות קוד מאשר ביישומים מסורתיים. Entity Framework הוא פתרון ה-ORM המקודם לשימוש בתוך תשתית הפיתוח של מיקרוסופט.
היסטוריה

הגרסה הראשונה של Entity Framework (EFv1) נכללה עם . NET Framework 3.5 Service Pack 1 ו-Visual Studio 2008 Service Pack 1, ששוחררו ב-11 אוגוסט 2008. גרסה זו זכתה לביקורת רבה, ואף משכה 'הצבעת אי אמון' שנחתמה על ידי לפחות אלף מפתחים.
הגרסה השנייה של Entity Framework, בשם Entity Framework 4.0 (EFv4), שוחררה כחלק מ-. NET 4.0 ב-12 באפריל 2010 והגיבה לרבות מהביקורות שהושמעו על גרסה 1.
גרסה שלישית של Entity Framework, גרסה 4.1, שוחררה ב-12 באפריל 2011, עם תמיכה ב-Code First.
רענון של גרסה 4.1, בשם Entity Framework 4.1 Update 1, שוחרר ב-25 ביולי 2011. כלל תיקוני באגים ותמיכה בטיפוסים חדשים.
גרסה 4.3.1 שוחררה ב-29 בפברואר 2012. היו כמה עדכונים, כמו תמיכה בהגירה.
גרסה 5.0.0 שוחררה ב-11 באוגוסט 2012 והיא מיועדת ל-. NET framework 4.5. כמו כן, גרסה זו זמינה עבור . Net framework 4, אך ללא יתרונות זמן ריצה על פני גרסה 4.
גרסה 6.0 שוחררה ב-17 באוקטובר 2013 וכעת היא פרויקט קוד פתוח ברישיון Apache License v2. כמו ASP. NET MVC, קוד המקור שלו מתארח ב-GitHub באמצעות Git. לגרסה זו יש מספר שיפורים לתמיכה בקוד תחילה.
מיקרוסופט החליטה לאחר מכן לבצע מודרניזציה, חלוקה לרכיבים ולהפוך את .NET להיות חוצה פלטפורמות ללינוקס, OSX ומקומות אחרים, כלומר הגרסה הבאה של Entity Framework תהיה שכתוב מלא. ב-27 ביוני 2016 הגרסה שוחררה בתור Entity Framework Core 1.0, לצד ASP. NET Core 1.0 ו-. NET Core 1.0. זה נקרא במקור Entity Framework 7, אבל השם שונה כדי להדגיש שזה היה שכתוב מלא ולא שדרוג מצטבר והוא לא מחליף את EF6.
Entity Framework Core 1.0 מורשה תחת Apache License v2, והוא נבנה כולו באופן פתוח ב-GitHub. בעוד Entity Framework Core 1.0 חולק כמה קווי דמיון רעיוניים עם גרסאות קודמות של Entity Framework, זה היה בסיס קוד חדש לחלוטין שנועד להיות יעיל יותר, חזק יותר, גמיש וניתן להרחבה, פועל על Windows, Linux ו-OSX, ותומך במגוון חדש של יחסים. ובסיסי נתונים מסוג NoSQL.
Entity Framework Core 2.0 שוחרר ב-14 אוגוסט 2017, יחד עם Visual Studio 2017 15.3 ו-ASP. NET Core 2.0
Entity Framework Core 3.0 שוחרר ב-23 ספטמבר 2019, יחד עם Visual Studio 2019 16.3 ו-ASP. NET Core 3.0.
Entity Framework Core 3.1 (EF Core 3.1) שוחרר רשמית לשימוש לייצור ב-3 דצמבר 2019 ותהיה הגרסה הנתמכת המועדפת לטווח ארוך עד 3 בדצמבר 2022 לפחות.
Entity Framework Core 5.0 (EF Core 5) שוחרר לשימוש ייצור ב-9 נובמבר 2020.
Entity Framework Core 6.0 (EF Core 6) שוחרר ב-10 נובמבר 2021 ותהיה הגרסה הנתמכת המועדפת לטווח ארוך עד ל-12 בנובמבר 2024 לפחות.
Entity Framework Core 7.0 (EF Core 7) שוחרר ב-8 נובמבר 2022 הוספת תכונות כגון עמודות JSON ועדכונים בכמות גדולה.
ארכיטקטורה

הארכיטקטורה של ה-ADO. NET Entity Framework, מלמטה למעלה, מורכבת מהדברים הבאים:
ספקים ספציפיים למקור נתונים, שמפשטים את ממשקי ה-ADO.NET לחיבור למסד הנתונים בעת תכנות כנגד הסכימה הרעיונית.
ספק מפה, ספק ספציפי למסד נתונים שמתרגם את עץ הפקודות Entity SQL לשאילתה בסגנון ה-SQL המקורי של מסד הנתונים. הוא כולל את הגשר הספציפי לאחסון, שהוא הרכיב האחראי על תרגום עץ הפקודות הגנרי לעץ פקודות ספציפי לאחסון.
מנתח EDM ומיפוי תצוגות, שלוקח את מפרט ה-SDL של מודל הנתונים והאופן בו הוא מתמפה על המודל הטבלאי שבבסיסו ומאפשר תכנות מול המודל הרעיוני. מהסכמה הטבלאית, הוא יוצר תצוגות של הנתונים התואמות למודל הרעיוני. הוא צובר מידע מטבלאות מרובות על מנת לצבור אותם לישות, ומפצל עדכון לישות למספר עדכונים לאיזה טבלה/טבלאות שתרמו לאותה ישות.
שאילתות ועדכון צינור עיבוד נתונים, מעבד שאילתות, מסנן ומעדכן בקשות כדי להמיר אותן לעצי פקודה קנוניים אשר לאחר מכן מומרים לשאילתות ספציפיות לאחסון על ידי ספק המפה.
שירותי מטא נתונים, המטפלים בכל המטא נתונים הקשורים לישויות, קשרים ומיפויים.
עסקאות, לשילוב עם יכולות העסקאות של האחסון המשמש כבסיס. אם האחסון אינו תומך בעסקאות, יש ליישם תמיכה בשכבה זו.
Conceptual layer API, זמן הריצה שחושף את מודל התכנות לקידוד מול הסכמה המושגית. זה עוקב אחר הדפוס של ADO.NET לשימוש באובייקטי Connection להתייחסות לספק המפה, שימוש באובייקטי Command לשליחת השאילתה, והחזרת EntityResultSets או EntitySets המכילים את התוצאה.
רכיבים מנותקים, אשר מאחסנים באופן מקומי מערכי נתונים וערכות ישויות לשימוש ב-ADO. NET Entity Framework בסביבה מחוברת מדי פעם.
מסד נתונים משובץ : ADO. NET Entity Framework כולל מסד נתונים משובץ קל משקל לאחסון במטמון בצד הלקוח ושאילתה של נתונים יחסיים.
כלי עיצוב, כגון Mapping Designer, כלולים גם ב-ADO. NET Entity Framework, המפשטת את העבודה של מיפוי סכימה רעיונית לסכימה היחסית וציון אילו מאפיינים של סוג ישות תואמים לאיזו טבלה במסד הנתונים.
שכבת תכנות , החושפת את ה-EDM כמבני תכנות שניתן לצרוך על ידי שפות תכנות.
שירותי אובייקט, יוצרים אוטומטית קוד עבור מחלקות CLR שחושפות את אותם מאפיינים כמו ישות, ובכך מאפשרות מופע של ישויות כאובייקטי .NET.
שירותי אינטרנט, החושפים ישויות כשירותי אינטרנט.
שירותים ברמה גבוהה, כגון שירותי דיווח שעובדים על ישויות ולא על נתונים יחסיים.
מודל נתוני ישות

מודל נתוני הישות (EDM) מפרט את המודל הרעיוני (CSDL) של הנתונים, תוך שימוש בטכניקת מידול שנקראת בעצמה מודל נתוני ישות, גרסה מורחבת של מודל היחסים בין ישות. מודל הנתונים מתאר בעיקר את הישויות ואת ה"אגודות" בהן הם משתתפים. סכימת ה-EDM באה לידי ביטוי בשפת הגדרת הסכמה (SDL), שהיא יישום של XML (שפת סימון מורחבת). בנוסף, יש לציין גם את המיפוי (MSL) של רכיבי הסכמה המושגית (CSDL) לסכימת האחסון (SSDL). מפרט המיפוי מבוטא גם הוא ב-XML.
הערות שוליים

↑  "Releases · dotnet/efcore · GitHub". GitHub.
↑  Krill, Paul (20 ביולי 2012). "Microsoft open-sources Entity Framework". InfoWorld. נבדק ב-2012-07-24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ajcvickers. "Entity Framework Support Policies". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  ajcvickers. "Compare EF6 and EF Core". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
1 2  ajcvickers. "What's New in EF Core 7.0". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  "The Object-Relational Impedance Mismatch". AgileData.org (באנגלית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  mcleblanc. "Entity Framework Overview - ADO.NET". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  "Entity Framework Vote of No Confidence Signatories | Wufoo". efvote.wufoo.com. נבדק ב-2022-12-12.
↑  "Update on the Entity Framework in .NET 4 and Visual Studio 2010". ADO.NET team blog. 11 במאי 2009. אורכב מ-המקור ב-20 בינואר 2010. נבדק ב-1 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EF4.3.1 and EF5 Beta 1 Available on NuGet". ADO.NET team blog. 29 בפברואר 2012. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2012. נבדק ב-27 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EF5 Available on CodePlex". 11 באוגוסט 2012. אורכב מ-המקור ב-7 בספטמבר 2017. נבדק ב-20 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EF6 RTM Available". 17 באוקטובר 2013. אורכב מ-המקור ב-2014-03-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Entity Framework - Home". GitHub. 14 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ajcvickers. "What's new - EF6". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
1 2  "EF7 - New Platforms, New Data Stores". 19 במאי 2014. אורכב מ-המקור ב-2015-09-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Entity Framework Core 1.0.0 Available". 27 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hanselman, Scott. "ASP.NET 5 is dead - Introducing ASP.NET Core 1.0 and .NET Core 1.0 - Scott Hanselman". www.hanselman.com. נבדק ב-2016-07-11.
↑  "Announcing .NET Core 2.0". .NET Blog. 14 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Announcing .NET Core 3.0". .NET Blog. 23 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ajcvickers. "Plan for Entity Framework Core 5.0". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
1 2  "Microsoft.EntityFrameworkCore 5.0.0". nuget.org (באנגלית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  ajcvickers. "Plan for Entity Framework Core 6.0". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  "Microsoft.EntityFrameworkCore 6.0.0". nuget.org (באנגלית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  ajcvickers. "EF Core releases and planning". learn.microsoft.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  Roth, Daniel (2022-11-08). "Announcing ASP.NET Core in .NET 7". .NET Blog (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-12-12.
↑  "Entity Data Model". MSDN, Microsoft. 2 באוגוסט 2012. נבדק ב-15 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
קרב אנטיאטם

קרב אנטיאטם (באנגלית: Battle of Antietam) אשר ידוע בדרום גם בשם קרב שרפסבורג, היה עימות מכריע במלחמת האזרחים האמריקאית, אשר מנע את כיבוש העיר וושינגטון בידי צבא הקונפדרציה ב-17 בספטמבר 1862. בתחילת חודש ספטמבר 1862 חצתה ארמיית צפון וירג'יניה בפיקודו של מייג'ור גנרל רוברט לי את נהר הפוטומק אל תוך מרילנד שהייתה בשטח האיחוד, בעוד ארמיית הפוטומק בראשות מייג'ור גנרל ג'ורג' מקללן ניהלה אחריהם מרדף. שני הצבאות נפגשו ליד העיר שרפסבורג, ובקרב שהתנהל הצליח מקללן לבלום את התקדמותו של לי. אף על פי שנהנה מיתרון מספרי, לא הצליח מקללן לחסל את צבאו של לי, אשר הצליח לסגת בחזרה לווירג'יניה. מבחינה אסטרטגית היה זה ניצחון של האיחוד מאחר שהוסר האיום על הבירה; מבחינה טקטית לא הצליח מקללן להכריע את לי. היה זה היום העקוב מדם בהיסטוריה הצבאית של ארצות הברית: כ-23,000 חיילים נפגעו בשני הצדדים.
חמישה ימים לאחר הקרב, ניצל אברהם לינקולן את הניצחון והכריז על שחרורם של כל העבדים במדינות המורדות, החל מ-1 בינואר 1863. בעשותו צעד זה, גרם לינקולן לדעת הקהל מחוץ לאמריקה להיות בעד האיחוד, ולמנוע כל אפשרות של הכרה רשמית מצד בריטניה במדינות הקונפדרציה (מאחר שהעבדות הייתה אסורה בממלכה המאוחדת).
רקע לקרב - המערכה על ריצ'מונד ופלישתו של לי למרילנד

שנת 1862 נפתחה עם ציפיות גבוהות בוושינגטון. הממשלה הפדרלית קיוותה לכבוש את בירת הקונפדרציה ריצ'מונד שבמדינת וירג'יניה ולסיים את המלחמה. ארמיית הפוטומק בראשותו של מייג'ור גנרל מקללן נכנסה לחצי האי של וירג'יניה באביב 1862, והגיעה עד למרחק של 6 ק"מ מהבירה ריצ'מונד. אולם במערכת שבעת הימים הצליחה ארמיית צפון וירג'יניה של מייג'ור גנרל רוברט לי להביס את הכוחות הפדרליים, ולהסיר את האיום מעל ריצ'מונד. מקללן ניסה לחבור אל ארמיית וירג'יניה בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ון פופ, אך לי מנע זאת והביס את פופ בקרב בול ראן השני, תוך יצירת איום על הבירה וושינגטון.
על אף הניצחונות בווירג'יניה, ספג צבאו של לי אבדות קשות וסבל ממחסור במזון וביגוד. לי ידע כי זהו רק עניין של זמן עד שהאיחוד יתארגן מחדש וינסה לכבוש את ריצ'מונד פעם נוספת. תוכניתו של לי הייתה להתקדם צפונית מהבירה הפדרלית לתוך מרילנד, לאיים על וושינגטון ובולטימור, ובכך להכריח מספר רב של חיילים להגן על ערים אלו ולמנוע אפשרות של פלישה לבירת הדרום.
לאחר שחצה את נהר הפוטומק, הגיע לי לעיר פרדריק ב-7 בספטמבר. כשהגיעו הידיעות על פלישתו של לי למרילנד, הורתה מחלקת המלחמה בוושינגטון על מקללן לפתוח במרדף אחר לי. לי הגיע לשרפסבורג ב-15 בספטמבר ופרס את חייליו בעמדות הגנה מערבית מנהר אנטיאטם, כאשר מאוחר יותר באותו יום מקללן הגיע עם מרבית צבאו מזרחית לנהר. על אף שצבאו נהנה מיתרון מספרי גדול העדיף מקללן לחכות לשארית חייליו ולדחות את המתקפה.
הכוחות הלוחמים

היחידה העצמאית הגדולה ביותר במלחמת האזרחים הייתה הארמייה. כל ארמייה הורכבה משניים עד ארבעה קורפוסים, כל קורפוס הורכב משתיים עד ארבע דיוויזיות, כל דיוויזיה הורכבה משתיים עד ארבע חטיבות, שבכל חטיבה בין שניים לארבעה רגימנטים. כל רגימנט הכיל כ-1,000 חיילים וקצינים המחולקים ל-10 פלוגות.
הכוחות הלוחמים > הקונפדרציה

בחודש יולי 1862 מנתה ארמיית צפון וירג'יניה של לי כ-50,000 חיילים, אך עד קרב אנטיאטם ירד מספר החיילים הכשירים לכ-35,000, זאת בעקבות אבדות בקרב ומחלות. צבאו הורכב משני קורפוסים, הראשון בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'יימס לונגסטריט, והשני בפיקודו של מייג'ור גנרל תומאס ג'ונתן ג'קסון.
מייג'ור גנרל רוברט לי, מפקד צבא צפון וירג'יניה
מייג'ור גנרל ג'יימס לונגסטריט
מייג'ור גנרל סטונוול ג'קסון
מייג'ור גנרל אמברוס פ. היל
מייג'ור גנרל ג'יימס בראון סטיוארט
בריגדיר גנרל ג'ון הוד
הכוחות הלוחמים > האיחוד

כדי להגן על וושינגטון מפני פלישתו של לי, אוחדו ארמיית הפוטומק וארמיית וירג'יניה של מייג'ור גנרל ג'ון פופ, תחת פיקודו של גנרל מקללן. לרשותו של מקללן עמדו פי שניים יותר חיילים מאשר ללי, בין 70,000 ל-75,000 ביום הקרב. ארמיית הפוטומק המוגברת נחלקה לשישה קורפוסים:
קורפוס 1 בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'וסף הוקר.
קורפוס 2 בפיקודו של מייג'ור גנרל אדווין סאמנר.
קורפוס 5 בפיקודו של מייג'ור גנרל פיץ ג'ון פורטר.
קורפוס 6 בפיקודו של מייג'ור גנרל ויליאם ב. פרנקלין.
קורפוס 9 בפיקודו של מייג'ור גנרל אמברוס ברנסייד.
קורפוס 12 בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'וסף מנספילד.
מייג'ור גנרל ג'ורג' ב. מקללן, מפקד ארמיית הפוטומק
מייג'ור גנרל ג'וסף הוקר
מייג'ור גנרל אמברוס ברנסייד
מייג'ור גנרל ויליאם ב. פרנקלין
מייג'ור גנרל ג'וסף מנספילד
הקרב > מתקפת הבוקר (9:30-5:30)

הקרב החל ב-17 בספטמבר, בשעה 5:30 בבוקר, עם מתקפה של מייג'ור גנרל הוקר מצבא האיחוד. מטרתו של הוקר הייתה להתקדם קילומטר וחצי דרומה ולכבוש את כנסיית דנקר שישבה בשטח גבוה. מולו עמד מייג'ור גנרל סטונוול ג'קסון. תחת אש ארטילרית של שני הצדדים, התקדמו חייליו של הוקר בעקביות למרות אבדות כבדות שספגו, ובקרב פנים אל פנים שהתפתח בשדה תירס ספג צבאו של ג'קסון אבדות קשות ומחצית ממפקדיו נהרגו או נפצעו. ג'קסון הטיל לקרב את שתי חטיבות העתודה שלו בפיקודו של בריגדיר גנרל ג'ון הוד, כ-2,300 חיילים סך הכל. הוד בתורו הדף בחזרה את הוקר משדה התירס כשהוא מסב לו אבדות כבדות. לאחר הקרב הוד כתב בדוח: ”זה היה כאן שחזיתי בהתנגשות הצבאות הנוראה ביותר, ללא ספק בכל המלחמה”. הוקר קרא לעזרתו של הקורפוס ה-12 בפיקודו של ג'וסף מנספילד על 7,200 חייליו. מנספילד רכב לעבר אחד הרגימנטים שלו שהיה מעורב בחילופי אש באמונה כי הם יורים בטעות על חייליו הנסוגים של הוקר (כשלמעשה הם ירו בחיילי הקונפדרציה), הוא דהר עם סוסו בקו האש הקדמי בניסיון לעצור את חייליו אך נפצע אנושות מקליע ומת מפצעיו למחרת. אחד ממפקדי הדיוויזיה של מנספילד, בריגדיר גנרל אלפאוס ויליאמס, תפס פיקוד על הקורפוס ה-12, ופתח מיד בהתקפת נגד על חייליו של הוד בשדה התירס, כשהוא מצליח להדוף אותם דרומית ליער המערבי.
הוקר ניסה לחדש את ההתקפה של הקורפוס שלו, אך צלף של הקונפדרציה פגע ברגלו, והוא העביר את הפיקוד לבריגדיר גנרל ג'ורג' מיד. מקללן הורה למפקד קורפוס 2 אדווין סאמנר לשלוח שתיים מתוך שלוש הדיוויזיות שלו להתקפה באגף ימין של הקונפדרציה. אך התוכנית לא עבדה כמתוכנן; שתי הדיוויזיות הופרדו אחת מהשנייה ולא תקפו בתיאום. הדיוויזיה הראשונה בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ון סדג'וויק הגיע ליער המזרחי בשעה 9:00 בבוקר, אולם היא נכשלה במתקפה ונסוגה לאחר שספגה אבדות קשות. השלב הראשון בקרב הסתיים, עם כ-13,000 נפגעים בשני הצדדים, כולל שני מפקדי קורפוסים מהאיחוד.
הקרב > שביל הדמים (13:00-9:30)

לאחר נסיגתו של סדג'וויק, הורה סאמנר לדיוויזיה השנייה תחת פיקודו של ויליאם פרנץ' לתקוף את המרכז של צבא הקונפדרציה בדרך סנקן שנודע כ"שביל הדמים" (Bloody Lane). מול 5,700 חייליו של פרנץ' עמדו רק כ-2,500 חיילי הדרום תחת פיקודו של מייג'ור גנרל דניאל היל, אך האחרונים תפסו עמדות הגנה חזקות. פרנץ' החל לתקוף בסביבות השעה 9:30 בשלושה גלים, אך כולם נכשלו בפריצת עמדות הדרום ונסוגו לאחר שספגו אבדות קשות. היל שיגר מתקפת נגד אך היא נבלמה. בפחות משעה איבד פרנץ' כ-1,750 חיילים (פצועים והרוגים). היל, שספג גם הוא אבדות לא קלות, ביקש בדחיפות תגבורת ולי נענה לבקשתו. הוא שלח את דיוויזיית העתודה האחרונה שלו תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ריצ'רד אנדרסון לחזק את קוויו של היל. באותה שעה הגיעה תגבורת גם לפרנץ'; מקללן שלח את דיוויזיית העתודה של סאמנר בפיקודו של מייג'ור גנרל ישראל ריצ'רדסון לחיזוק אגף שמאל של פרנץ'.
ריצ'רדסון פתח בהתקפה נוספת על כוחות הדרום בדרך סנקן, כשאת המתקפה מוביל גדוד האירים. החיילים האירים שעמדו בשטח הפתוח, נורו מטווח קרוב, ו-1,000 מתוך 1,400 החיילים של הגדוד נפגעו בתוך זמן קצר, כולל מפקד הגדוד, ריצ'רדסון הצטרף לקרב עם הדיוויזיה שלו והלם קשות במגינים. בשעה 12:30 בערך, לאחר שספגו אבדות קשות, סבלו ממחסור בתחמושת וקיבלו פקודות מבולבלות, נסוגו חיילי הקונפדרציה מדרך סנקן לעבר העיר שרפסבורג.
הנסיגה מדרך סנקן חשפה פער גדול במרכז של צבא הדרום כאשר רק קומץ מגינים נשאר להגן על הדרך. לאחר הנסיגה כתב לונגסטריט: ”צבא הקונפדרציה יחצה לשניים וככל הנראה יושמד, מאחר ואנחנו הובסנו קשות, ואנו מחזיקים בעמדותינו בצורה נואשת”. דניאל היל הוביל מתקפת נגד בראשות 200 לוחמים כדי לעצור את חייליו של ריצ'רדסון, אך הם הובסו ונסוגו. לונגסטריט ומספר חיילים איישו מספר תותחים נטושים והחלו להפגיז את חיילי הצפון המתקדמים. ריצ'רדסון נפצע קשה מאחד הרסיסים, וההתקפה איבדה מתנופתה.
על אף שהמרכז של לי היה פרוץ, לא ניסה מקללן לתקוף ולנצל את הפרצה. הקורפוס השישי של פרנקלין על 12,000 חייליו וכמוהו גם הקורפוס החמישי של פורטר על 14,000 חייליו עמדו מוכנים להיכנס לקרב, אך מקללן הזהיר לא תקף, והורה לשני הקורפוסים ולדיוויזיה של ריצ'רדסון להחזיק בעמדותיהם. צבא הקונפדרציה ניצל מתבוסה. לאחר שלוש וחצי שעות של קרב היו כ-5,600 הרוגים ופצועים (משני הצדדים) מוטלים על דרך סנקן, שנודע לאחר הקרב כ-"שביל הדמים".
אחרי הקרב

למחרת הקרב, בצהרי 18 בספטמבר, החל לי לסגת עם צבאו בחזרה לווירג'יניה. הוא חצה את נהר הפוטומק ונכנס לווירג'יניה למחרת. מקללן לא טרח לרדוף אחריו, ובמקום זאת העדיף להישאר בעמדותיו. המערכה על מרילנד הסתיימה. ב-3 באוקטובר ביקר הנשיא לינקולן את מקללן בשרפסבורג, והאיץ בו להיכנס לווירג'יניה ולהעביר את המלחמה לשטחן של מדינות הדרום. אולם מקללן התעקש כי הוא זקוק לעוד חיילים ולאספקה כדי לפתוח במתקפה. ב-25 באוקטובר מקללן עוד שהה בשרפסבורג, כאשר הוא שיגר לוושינגטון מברק בו הוא מסביר כי אין בכוחו לזוז מאחר שהסוסים שלו סובלים מעייפות. לינקולן השיב לו: ”קראתי את השדר שלך על עייפות הסוסים. האם תוכל להסביר לי בבקשה מה הסוסים של ארמייתך עשו מאז קרב אנטיאטם שהם סובלים מעייפות?”. מקללן החל לנוע עם צבאו ולחצות את נהר הפוטומק ב-26 באוקטובר, אולם סיים את החצייה כעבור שבוע ימים. ב-7 בנובמבר, לינקולן המיואש ממקללן איבד את סבלנותו והדיח אותו מהפיקוד על ארמיית הפוטומק, כשאמברוס ברנסייד תופס את מקומו.
קרב אנטיאטם היה היום העקוב מדם בהיסטוריה הצבאית של ארצות הברית; מתוך למעלה מ-70,000 חיילי האיחוד שהשתתפו בקרב כ-13,000 נפגעו, מתוכם כ-2,100 נהרגו. בצד הדרום נפגעו למעלה מ-10,000 חיילים, 1,550 מהם איבדו את חייהם. האיחוד גם איבד שלושה גנרלים; ג'וסף מנספילד, ישראל ריצ'רדסון ואייזק רודמן.
במכתב ששלח מקללן לאשתו לאחר הקרב, כתב: ”האנשים שאני סומך על שיקול דעתם אומרים לי כי לחמתי בצורה נפלאה בקרב, וזאת הייתה יצירת מופת של אומנות”. אך המציאות הייתה שונה, מקללן החמיץ מספר הזדמנויות כשהעדיף לחכות ולא לתקוף את לי ב-15 וב-16 בספטמבר אף על פי שנהנה מיתרון מספרי, וכשהחליט לא לתקוף ב-18 ובמקום זאת נתן ללי לסגת בבטחה לווירג'יניה. אף על פי שצבאו של לי לא הוכרע, היה זה ניצחון אסטרטגי של האיחוד אשר סיים את פלישתו של לי למרילנד והסיר את האיום מהבירה וושינגטון. לינקולן ניצל את הניצחון כשהכריז ב-22 בספטמבר על שחרורם של כל העבדים במדינות המורדות החל מ-1 בינואר 1863. להכרזה לא הייתה השפעה מיידית על עבדים במדינות דרום, והיא גם לא שחררה את העבדים במדינות האיחוד, אך זהו היה הצעד הראשון של לינקולן ושל הממשלה הפדרלית בדרך לביטול העבדות. ההכרזה גם מנעה ממדינות אירופה להכיר רשמית במדינות הקונפדרציה.
לקריאה נוספת

Murfin, James V. The Gleam of Bayonets: The Battle of Antietam and the Maryland Campaign of 1862. LSU Press, 2004. ISBN 0807130206
Jermann, Donald R. Antietam: The Lost Order. Gretna, LA: Pelican Publishing Co. 2006. ISBN 1455600334
Carman, Ezra Ayers. Maryland Campaign of September 1862. Vol. 1, South Mountain. Edited by Thomas G. Clemens. Savas Beatie, 2010. ISBN 1611210550
Sears, Stephen W. Landscape Turned Red: The Battle of Antietam. Houghton Mifflin Harcourt, 2015. ISBN 0547526636
Armstrong, Marion V. Disaster in the West Woods: General Edwin V. Sumner and the II Corps at Antietam. Sharpsburg, MD: Western Maryland Interpretive Association, 2002.
הערות שוליים

1 2  Casualties of Battle. National Battlefield Maryland - National Park Service
1 2  Ballard, עמודים 3-5
↑  Ballard, עמוד 7
↑  Stevens, עמוד 48
↑  מנספילד והוקר
↑  גדוד שהורכב רובו ממהגרים אירים
↑  Ballard, עמוד 36
↑  Stevens, עמוד 73
↑  אנטיאטם גבה יותר קורבנות ביום אחד מאשר כל קרב אחר בהיסטוריה האמריקאית, אך בשנת 1900, הוריקן גלבסטון גרם למותם של בין 6,000 ל-12,000 אנשים, מספר גבוה מאנטיאטם
↑  Ballard, עמודים 46-44
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295542805171  LCCN: sh85005668  LNB: 000354074  NKC: ph290571 
המערכה על אנטיאטם.
ההתקפה של ברנסייד.
גופות של חיילי הצפון והדרום מוטלות יחדיו ליד כנסיית דנקר.
חרטומית חדת-זנב

| חרטומית חדת-זנב |
| --- | --- |
 חרטומית חדת-זנב, לאם פאק ביה, פצ'בורי, תאילנד
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
משפחה:: חרטומניים
סוג:: חרטומית
מין:: חרטומית חדת-זנב
שם מדעי
 Gallinago stenura ‏בונפרטה, 1831

חַרְטוֹמִית חַדַּת-זָנָב (שם מדעי: Gallinago stenura) היא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים. היא בעלת תפוצה נרחבת המתפרשת על-פני צפון רוסיה בקיץ ודרום ודרום-מזרח אסיה בחורף.
בישראל היא מזדמנת נדירה ביותר, עם כ-15 תצפיות עד היום. מרבית התצפיות התרחשו במהלך נדידת הסתיו (אוקטובר-נובמבר), ורבות מהן בעמק בית שאן, אך גם במקומות נוספים ברחבי הארץ.
טקסונומיה ואטימולוגיה

המין ממוקם יחד עם 17 מיני חרטומיות אחרות בסוג Gallinago, שהוצג על ידי הזואולוג הצרפתי מטוראן ז'אק בריסון (אנ') ב-1760. שם הסוג Gallinago הוא מלטינית עבור חרטומן או חרטומית, מ-gallina - "תרנגולת" והסיומת -ago - "דומה". שם המין הספציפי stenura הוא מיוונית stenos - "צר, דק", ו-ouros - "זנב".
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא הוגדרו תת-מינים שונים.
תיאור

זוהי חרטומית באורך 25–27 ס"מ, כולל כ-6 ס"מ מהמקור. היא דומה לחרטומית הביצות, עם זנב קצר יותר ומקור קצר יותר וצהבהב במקצת. לבוגרים יש רגליים קצרות בצבע ירקרק-אפורה ומקור כהה ישר וארוך. הגוף חום מנומר מלמעלה, עם קווים בהירים לאורך הגב. הם בהירים מלמטה עם חזה צהבהב מפוספס ובטן לבנה. יש להם פס כהה העובר דרך העין, עם פסים בהירים מעליה ומתחתיה. הזוויגים דומים, והצעירים נבדלים רק בפרטי ניצוי קלים.
הכנפיים מעוגלות יותר משל חרטומית הביצות, וחסרות את שפת הזרימה הלבנה של אותו מין. הזנב הקצר יותר, תת-הכנף המפוספסת כולה, והמעוף השטוח והאיטי יותר כשהיא מוברחת בהפתעה עוזרים להבדילה מחרטומית ביצות בתעופה ביתר קלות.
בשדה קשה מאוד עד בלתי-אפשרי להבדילה מהמין המזרח-אסייתי חרטומית סיבירית (אנ') Gallinago megala. כשהיא מוחזקת ביד ניתן להבחין בצורת נוצות הזנב החיצוניות הייחודיות דמויות הסיכה, המעניקות למין זה את שמה.
זכרים עורכים מצגי ראווה לעיתים קרובות בקבוצה, עם שירת "צ'קה" רמה החוזרת על עצמה המגיעה לקרשנדו של קולות רעש וזמזום, וגם רעשי שריקה ("תיפוף" (אנ')) המופקים במעוף באופן מכני על ידי נוצות הזנב החיצוניות דמויות הסיכה. הקריאות הרגילות הן "סקוויק" חלש.