stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשת חברתית
היסטוריה

עבודתם של ראשוני הסוציולוגים בסוף המאה ה-19, שעסקה בקבוצות חברתיות, הייתה מהראשונות שנגעו בתחום זה. אמיל דורקהיים תיאר את השפעתן של קבוצות וקשרים חברתיים על יצירת תופעות חברתיות, מעבר להשפעות של כל אינדיבידואל לבדו על החברה ולהפך. פרדיננד טניס עסק בקהילתיות, סוגי קהילות והתפתחותן. גאורג זימל עסק בגדלים של קבוצות חברתיות, בעוצמות הקשרים בין חבריהן, ובהשפעות של משתנים אלו.
חקר התחום התפתח בשנות ה-30 של המאה ה-20 במגוון תחומי דעת. הפסיכו-סוציולוג יעקב לוי מורנו החל בתיעוד וניתוח שיטתי של קשרים חברתיים בקבוצות קטנות (כגון כיתות בבית ספר וצוותים במקומות עבודה), ופיתח את מושג הסוציומטריה. בתחום האנתרופולוגיה עסקו בקשרים חברתיים וקהילתיים האנתרופולוגים הנודעים ברוניסלב מלינובסקי, אלפרד רדקליף-בראון וקלוד לוי-שטראוס. אנתרופולוגים חברתיים כגון מקס גלקמן ועמיתיו חקרו רשתות קהילתיות בדרום אפריקה, הודו ובריטניה. הסוציולוג טלקוט פרסונס החל ביישום גישה התייחסותית בחקר מבנים חברתיים, וממשיכו פיטר בלאו ניתח קשרים יחסיים בין יחידות חברתיות ופיתח את תאוריית החליפין החברתי.
עד לשנות ה-70 שילבו קבוצות חוקרים שונות את מגוון הרעיונות מתחומי העיסוק השונים. כך למשל פיתחה קבוצת חוקרים של הריסון וייט מודלים מתמטיים לניתוח רשתות חברתיות. צ'ארלס טילי עסק בסוציולוגיה פוליטית של קהילות ובתנועות חברתיות.
רעיון מרכזי נוסף בחקר התחום מבוסס על תיאורית העולם הקטן שהגה הסוציולוג סטנלי מילגרם ב-1967. מילגרם טען כי בין אדם לאדם מפרידות שש דרגות של קשרים, כלומר די בחמישה מתווכים בממוצע כדי ליצור קשר בין כל שני אנשים. נקודת ההתחלה של הרשת החברתית קבועה אך נקודת הסיום היא אינסופית. הרעיון מתבטא למשל ברשתות חברתיות מקוונות באינטרנט, המאפשרות לכל אדם הגולש בהן להכיר בקלות אנשים חדשים באמצעות הקשרים הקיימים.
רעיון הרשת החברתית קיים כבר מסוף שנות השישים, אך הוא התרחב בשנות התשעים עם הופעתה של רשת האינטרנט. בשנת 2001 החל עידן הרשתות החברתיות המקוונות באינטרנט, ומאז נוצרו מאות רשתות כאלו.
ניתוח רשתות חברתיות

ניתוח רשתות חברתיות הוא מיפוי ומדידה של קשרים וזרימת מידע בין אנשים, קבוצות, ארגונים או כל קבוצה אחרת המייצרת וצורכת מידע וידע. האנשים או הקבוצות משולים לצמתים ואילו הקשרים ביניהם מייצגים את זרימת המידע בצמתים. חקר זה מספק ניתוח ויזואלי ומתמטי של מערכות יחסים וקשרים בין בני אדם.
כיום השימוש בניתוח רשתות חברתיות הולך וגובר. ניתן למצוא שימוש בנושא למשל בבתי חולים לצורכי מיפוי ומדידה של התפשטות מחלה. בארגונים גלובליים, ניתוח רשתות חברתיות תומך בשיפור החדשנות בקבוצות של מדענים וחוקרים, עוזר במיפוי רשתות חברתיות של מנהלים על ידי זרימת המידע בהודעות דואר אלקטרוני ועוד.
ארגון עולמי העוסק בניתוח רשתות חברתיות הוא INSNA ‏(International Network for Social Network Analysis). זהו ארגון מקצועי לחוקרים המתעניינים בנושא, ללא כוונת רווח, אשר הוקם בשנת 1978 וממוקם בארצות הברית.
רשתות חברתיות מקוונות

רשת חברתית מקוונת היא פלטפורמה או אתר אינטרנט המתמקד בבנייה או שיקוף של קשרים חברתיים בין אנשים. באמצעותן יכול כל אדם לגלות מי החברים של חבריו, לקרוא את הפרופיל שלהם וליצור איתם קשר.
יישומי אינטרנט שונים מנצלים את קיומן של רשתות חברתיות ומעצימים את השפעתן. רשתות אלו מייצרות אפשרויות חברתיות ועסקיות רבות כגון מציאת עבודה, יצירת קשרים רומנטיים, שימור קשרים קיימים, והן משמשות גם ככלי פרסומי. פלטפורמות מקוונות רבות מייצרות רשתות חברתיות שמסווגות את המשתמשים על פי תחומי עניין או צרכים משותפים. מחקרי רשתות חברתיות מעידים כי אתרים שבבסיסם עומד רעיון הרשת החברתית הופכים לאתר המרכזי והמשמעותי ביותר עבור המשתמש.
רשתות חברתיות מוקדמות ברשת האינטרנט היו בצורה של קהילות מקוונות כלליות (למשל Theglobe.com‏, GeoCities‏ ו-Tripod.com), והן עודדו יצירת שיח באמצעות צ'אט ודואר אלקטרוני, ושיתוף מידע אישי ורעיונות דרך דפי אינטרנט אישיים. בשנות ה-90 המאוחרות, פרופיל משתמש הפך למאפיין מרכזי של אתרי רשתות חברתיות, ואפשר מציאת "חברים" בעלי תחומי עניין משותפים. כך הושקו האתרים SixDegrees.com ב-1997, ובעקבותיו Makeoutclub בשנת 2000, מייספייס ב-2003, ופייסבוק ב-2004 שהפכה בהמשך לאתר הרשת החברתית הגדול בעולם. אינסטגרם וטיקטוק היו לרשתות חברתיות פופולריות בקרב בני נוער.
רשתות חברתיות בארגונים

רשת חברתית ארגונית היא אמצעי יעיל ומתקדם למימוש מטרות עסקיות של הארגון על ידי קידום התקשורת הפנים-ארגונית וניהול מרחב ארגוני מתוקשר. רשתות אלו תורמות עבור העובדים לאינטגרציה – הקניית תמונה שלמה של המתרחש בארגון; מאפשרות זרימת מידע על התרחשויות אחרונות בארגון; משפיעות על הבניית משמעות ויצירת קשר בין תהליכים בארגון; מגבירות שיח רב-כיווני החוצה היררכיות ומחלקות; ומגבירות מחויבות לארגון על ידי קידום ההזדהות, הקשר והמעורבות האישית בארגון.
שימוש ברשתות חברתיות מקוונות פנים-ארגוניות נועד להקל על השגת מטרות אלו. הרשתות מאפשרות נראוּת של העובדים באמצעים כגון לוח הודעות פומבי המאפשר כתיבת תגובות והערות; שימוש ביישומים ארגוניים פופולריים (כגון פייסבוק וויקי); ואפשרות למימוש תפיסות שהן יסודותיה של כל רשת חברתית מקוונת (פתיחות, שיתופיות, שיח, תגובתיות, וקשר רב-כיווני).
מאפייני מערכות הקשרים ברשת החברתית

ניתן לאפיין מערכות קשרים ויחסים המתקיימים במסגרת רשת חברתית באמצעות מספר קריטריונים:
טיב הקשר ורמת הקרבה – עד כמה האדם קרוב אל הפרט ונמצא איתו בקשר אינטנסיבי ובמגוון מערכות חברתיות.
יכולת הסחירות של הקשר – הידע שיכולים שני הצדדים לספק זה לזה בהווה או בעתיד.
הדדיות – קשרים הדדיים הם בעלי סיכוי גבוה יותר להתקיים לאורך זמן לעומת קשרים חד-צדדיים. עם זאת, התמורה לא צריכה להיות זהה עבור שני הצדדים (למשל לעיתים צד אחד מחפש קשרים עסקיים בעוד הצד השני מבקש תמיכה רגשית).
תזמון – לעיתים צד אחד מסייע לשני בזמן מסוים ורק בפער של זמן ניתנת התמורה מהצד השני.
דמיון חברתי – מערכת קשרים יעילה מתקיימת בין שני אנשים שיש ביניהם דמיון חברתי רב יותר (כגון רמת השכלה, סביבת מגורים, ושפה).
מאפייני רשתות חברתיות

ניתן לסווג את הקשרים המתקיימים ברשתות חברתיות על פי מעגלי ידע:
המעגל הראשון – אנשים שעימם הפרט חולק ידע וניסיון אישי, יש לו חוויות הדדיות, החלפת מידע ואמון. רמת השיתוף במידע היא מקסימלית.
המעגל השני – אנשים שמאפייניהם דומים למעגל הראשון, אך טרם נוצרה ההזדמנות לשתף אחד את השני במידע.
המעגל השלישי – אנשים עליהם יש לאדם מידע מהיכרות עם אלו שבמעגל הראשון והשני. הקשרים הנוצרים עימם מבוססים בין השאר על סמך הנכונות לקבל ולכבד אותם.
המעגל הרביעי – אנשים עימם היה הפרט בקשר לאחרונה. מאחר שהקשר חדש עדיין אין משוב מספק לגבי השאלה האם ניתן לכלול אותם ברשת הקשרים החברתית, ייתכן שבעתיד הם ייכללו ברשת זו, אך ייתכן שייעלמו.
המעגל החמישי – מגעים עם אנשים ברמה של שיח כללי. במעגל זה שני הצדדים אינם משמעותיים אחד לשני.
המעגל השישי – אנשים שהקשר איתם איננו כזה שיוכל לסייע לאדם, ולהפך.
המעגל השביעי – אנשים שאינם כלולים ברשת התמיכה החברתית. עם אנשים אלו ייתכן כי האדם מתקשר, אך אין הוא משתף אותם במידע חשוב ואין הוא מוקיר אותם.
בעוד שבמעגל הראשון היחסים הם יחסים הדדיים וארוכי טווח, ככל שמתקרבים למעגל השביעי רמת הקרבה הולכת ומתרחקת, עד מצב בו היחסים הם קצרי טווח וההיכרות מרוחקת.
ראו גם

רישות עסקי
דרגות ההשפעה
חברויות באינטרנט
שמואל סוקניק

אין תמונה חופשית
שמואל סוקניק (2 במאי 1908 – 17 באוקטובר 1994) היה רופא ישראלי, מומחה ברפואה פנימית ובאנדוקרינולוגיה. המייסד והמנהל הראשון של בית חולים קפלן.
מחבר הספר הראשון בעברית בנושא הסוכרת.
קורות חיים

סוקניק נולד ב-1908 בסימיאטיצ'ה שבפולין למשפחה מסורתית בת שישה ילדים. בגיל 4 למד בחדר ובגיל 12 נשלח ללמוד בישיבה בביאליסטוק. הוא עזב את הישיבה והחל ללמוד בגימנסיה העברית, וסיים את לימודיו בשנת 1927.
סוקניק החל ללמוד רפואה באוניברסיטת לייז' שבבלגיה, אך בשל תנאי מזג האוויר עזב את בלגיה לאחר חצי שנה ועבר ללמוד רפואה באוניברסיטת ז'נבה שבשווייץ, ושם סיים בשנת 1933. את לימודיו מימן במתן שיעורים באנטומיה, היסטולוגיה ופיזיולוגיה.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, ולאחר שלא מצא עבודה כרופא, עבד כסוכן תרופות. בשנת 1937 התקבל לעבודה בקופת חולים של ההסתדרות.
בשנת 1938 עבד כחצי שנה כרופא בקיבוץ אלונים. לאחר מכן עבד כרופא בקיבוץ חניתה במשך כחצי שנה וארגן שם מרפאה. לאחר מכן, נשלח להשתלמות במשך שנה בבית חולים בילינסון. לאחר ההשתלמות נשלח לעבוד במשך כשנתיים כרופא במחנה העובדים בסדום, בו הועסקו יהודים וערבים. בסדום פגש את אשתו לעתיד, רחל סינגלובסקי, שתפקדה לצידו כאחות חובשת.
בשנת 1941 עבד בחולון כרופא מחוזי. בשנת 1952 נסע סוקניק לארצות הברית להשתלמות באנדוקרינולוגיה ובניהול בתי חולים. עם חזרתו היה המייסד והמנהל הרפואי הראשון של בית חולים קפלן ברחובות ומנהל מחלקה פנימית בבית חולים זה. הוא נאלץ לעזוב את תפקידיו אלה לאחר כשנה עקב מחלה. בשנת 1953 החל לנהל את המרפאה הפנימית במרפאת זמנהוף בתל אביב. הוא הקים וניהל את המחלקה לסוכרת של מחוז תל אביב במרפאה, עד לפרישתו בשנת 1976.
בשנות ה-50 שימש כרופא מחוזי של תל אביב והיה פעיל בהקמת שיכון לעובדי קופת חולים כללית ברחוב יהושע בן נון בתל אביב.
סוקניק ורעייתו רחל עברו להתגורר בגני עומר שבעומר.
שני ילדים היו לרופאים.
בנו פרופ' שאול סוקניק היה מומחה לרפואה פנימית וראומטולוגיה, מנהל מחלקה פנימית ד' במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
בתו פרופ' סימה הלוי היא מומחית לרפואת עור ומין, מייסדת ומנהלת מחלקת עור ומין.
פרסים

בשנת 1953 זכה סוקניק בפרס כתב העת המדעי של רופאי קופת חולים, "דפים רפואיים".
פרסומים ומאמרים

הסֻכּרת, מרחביה: ספרית פועלים, 1958. (הספר הראשון בעברית בנושא הסוכרת)
סוקניק היה חבר מערכת העיתון הרפואי הישראלי "דפים רפואיים" במשך שנים רבות ופרסם מאמרים רפואיים מקוריים רבים.
הערות שוליים

↑  מ. דבורז'צקי, רופאים שזכו בפרסים, דבר, 13 באפריל 1954
↑  סקירה: ר. עוזי, הסוכרת, דבר, 30 בספטמבר 1958.
שחייה באולימפיאדת אתונה (1906)

אולימפיאדת אתונה (1906) נערכה בפעם השנייה באתונה, יוון. תחרויות השחייה נערכו בין 24 באפריל 1906 ל-25 באפריל 1906. משחה השליחים נערך ב-28 באפריל 1906 לאחר מספר דחיות בשל מזג האוויר הסוער בים. בסך הכול נערכו 4 משחים לגברים במשחקים אלו, בהשתתפות 43 משתתפים מ-11 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו במפרץ נאו פלירון ליד אתונה. השחיינים התלוננו על גלים גבוהים שהקשו על השחייה, ושחיינים לא מעטים הפסיקו את שחייתם בשל כך.
השחיין המצטיין

הנרי טיילור (בריטניה בריטניה) היה לשחיין המצטיין במשחקים לאחר שזכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | בריטניה בריטניה | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 2 | הונגריה (1867–1918) הונגריה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 |  אוסטריה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | ארצות הברית ארצות הברית | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 |  גרמניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 4 | 4 | 4 | 12 |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | צ'ארלס דניאלס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:13.0 דקות | זולטאן הלמיי   הונגריה (1867–1918) הונגריה |  | ססלי הילי   אוסטרליה אוסטרליה |  |
| 400 מטר חופשי | אוטו שיף    אוסטריה | 6:24.0 דקות | הנרי טיילור   בריטניה בריטניה | 6:26.0 דקות | ג'ון ארתור ג'רוויס   בריטניה בריטניה |  |
| 1 מייל חופשי | הנרי טיילור   בריטניה בריטניה | 28:28.0 דקות | ג'ון ארתור ג'רוויס   בריטניה בריטניה | 30:07.6 דקות | אוטו שיף    אוסטריה | 30:53.4 דקות |
| שליחים 4x250 מטר חופשי | הונגריה (1867–1918) הונגריה    הנריק האיוש   זולטאן הלמיי   גזה קיש   יוז'ף אונודי  | 16:52.4 דקות |  גרמניה   ארנסט באהנמאייר   מקס פאפה   אמיל ראוש   אוסקר שילה | 17:16.2 דקות | בריטניה בריטניה   ג'ון דרבישייר   ויליאם הנרי   ג'ון ארתור ג'רוויס   הנרי טיילור |  |
שלמה לוי שטיינהיים

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1789 Bruchhausen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  18 במאי 1866 (בגיל 76) ציריך, שווייץ 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיל, Christianeum 
 זרם:  אידיאליזם גרמני
 תחומי עניין:  פילוסופיה דתית יהודית
 עיסוק:  פילוסוף 
 הושפע מ:  פרידריך היינריך יעקבי, עמנואל קאנט
 השפיע על:  הנס יואכים שפס
 מדינה:  הקיסרות הרומית הקדושה, דנמרק, מדינת האפיפיור
 
שלמה לוי (לודוויג) שטַיינהַיים (בגרמנית: Salomon Ludwig Steinheim; נולד שלמה בן לוי; י"ד באב ה'תקמ"ט, 6 באוגוסט 1789 – ד' בסיון ה'תרכ"ו, 18 במאי 1866) היה תאולוג, פילוסוף ורופא יהודי-גרמני, מגדולי ההוגים הדתיים היהודיים במחצית הראשונה של המאה ה-19.
הגותו

שטיינהיים הושפע והגיב להגותו של קאנט. הוא התנגד לחלוטין לשפינוזה ולדאיזם וביקר גם את משה מנדלסון. לדעתו, הבסיס האמוני האמיתי של היהדות היה ההתגלות האלוהית העל-טבעית שחשפה אמיתות כמו בריאת העולם יש מאין וטבעו האחדותי של הבורא, המנוגדים למה שהאדם היה יכול לתפוס בשכלו. בכך יצא במוצהר נגד שליירמאכר, שהדגיש את מקור האמונה כהרגשה פנימית של תלות מוחלטת באלוהים. בעקבות מהפיכת ההכרה של קאנט שהפכה לבלתי אפשרית את ההנחה כי תבונת האדם מסוגלת לקלוט מבחוץ התגלות של האל, הציג שטיינהיים את העובדה כי בכל זאת חווינו התגלות, כהתרחשות ניסית שאינה יכולה להיות מוסברת על ידי התבונה. העובדה האמפירית הזו היא ההוכחה לכך שההתגלות אכן באה ממקור ניסי אלוהי חיצוני, שכן אחרת אי אפשר להסבירה. 
הוא ראה ביהדות את דת האמת היחידה, וסבר שהיא עתידה יום אחד להחליף את הנצרות, שלה בז כדת חצי-פגנית המנסה לפשר בין האמת היהודית לטבע הברברי של הגויים המאמינים בדת טבעית גשמית ונחותה. במקביל לא ראה בתנ"ך ספר המכיל את ההתגלות בלבד, וסבר שעבודת הקורבנות וחוקים רבים אחרים אינם קשורים אליה, יחד עם מרבית היסודות הטקסיים ביהדות. לדעתו, היהודים מחויבים לשמר את נפרדותם כל עוד הפגניות שוררת בחוץ, אך גם בידול זה סופו להיעלם ביום בו יכיר העולם כולו באמיתות דתם. הוא ביקר את הטקסיות היתרה של היהדות, והתמקד בליבה המוסרית-דתית הכרוכה ברעיון ההתגלות, שעיקריה היו האמונה באחדות האל, החירות והצדק, שמקורם על-טבעי.
כתביו בתרגום עברי

שטיינהיים על התגלות ותיאוקרטיה: מבחר כתביו של שלמה לוי שטיינהיים; ההדיר, תרגם והוסיף הקדמה, מבוא, הערות ומפתח שמות ועניינים: אהרן שאר-ישוב, ירושלים: ר' מס, 1989.
לקריאה נוספת

אהרן שאר-ישוב (עורך), שלמה לוי שטיינהיים: עיונים במשנתו, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"ד 1994.
הערות שוליים

↑  דיווחים רבים בלועזית מוסרים שמת ב-19 במאי. עם זאת, התאריך המובא במצבתו הוא ד' באב (ללא תאריך נוצרי), ומקורות מוסמכים כמו הביוגרף הנס-יואכים שפס (Schoeps) נקבו גם הם ב-18 במאי.
↑  אהרן שאר-ישוב, שלמה לוי שטיינהיים: עיונים במשנתו, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1994. עמ' 13.;‏Joshua O. Haberman, Philosopher of Revelation: The Life and Thought of S.L. Steinheim, Jewish Publication Society, 1990. עמ' 24.
↑  Asher Biemann, Dreaming of Michelangelo: Jewish Variations on a Modern Theme, Stanford Uni. Press, 2012. עמ' 69-70.
↑  הברמן, עמ' 25.
↑  הברמן, עמ' 37.
↑  (Michael Meyer, Response to Modernity: A History of the Reform Movement in Judaism, Wayne State University Press (1995. עמ' 68-69.
↑  Hans Joachim Schoeps, Salomon Ludwig Steinheim zum Gedenken, Georg Olms Verlag, 1966. עמ' 260-270 ועוד.
↑  ארכיון שלמה לודויג(לוי ) שטינהים, בספרייה הלאומית
↑  הברמן, עמ' 52 וכו'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268582305171  PLWABN: 9810695637605606  BIBSYS: 2097887  BnF: cb120748827 (data)  GND: 118753290  ISNI: 0000 0000 8098 373X  LCCN: n85381081  NKC: jx20100809005  NTA: 070863024  SUDOC: 029039231  Trove: 1155808  VIAF: 19701547   WorldCat (עם VIAF): 19701547
שוטר בגן ילדים

| --- | --- |

 בימוי:  איוון רייטמן 
 הופק בידי:  איוון רייטמן, בריאן גרייזר 
 תסריט:  מורי סיילם הרשל ווינגרוד
 עריכה:  ונדי גרין בריקמונט 
 שחקנים ראשיים:  ארנולד שוורצנגר פנלופה אן מילר פמלה ריד לינדה האנט ריצ'רד טייסון קרול בייקר
 מוזיקה:  רנדי אדלמן 
 צילום:  מייקל צ'פמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Imagine Entertainment 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בדצמבר 1990
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן קומי, סרט קומדיה, סרט פעולה, סרט באדי קאפ, סרט להט"בי 
 תקציב:  $26,000,000
 הכנסות:  $201,957,688
 הכנסות באתר מוג'ו:   kindergartencop
 סרט הבא:  שוטר בגן ילדים 2 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שוטר בגן ילדים (באנגלית: Kindergarten Cop) הוא סרט קולנוע קומי אשר בוים על ידי איוון רייטמן ונכתב על ידי מורי סיילם והרשל ווינגרוד. בסרט מככב ארנולד שוורצנגר בתפקיד ג'ון קימבל. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1990.
עלילה

אחרי שנים של מרדף אחר סוחר הסמים קאלן קריספ (ריצ'רד טייסון), בלש משטרת לוס אנג'לס ג'ון קימבל (ארנולד שוורצנגר) עוצר אותו על רצח; נרקומנית בשם סינדי רואה אותו רוצח את החבר שלה, מודיע שהשיג לו מידע בנוגע להימצאותם של אשתו לשעבר, רייצ'ל וייט קריספ, שלכאורה גנבה ממנו מיליוני דולרים לפני שברחה עם בנם המשותף, קאלן ג'וניור. בניגוד לרצונו הוא משובץ כשותף לפיבי אוהרה (פמלה ריד), מורה לשעבר שהפכה לשוטרת, על מנת שיגיעו לאסטוריה, אורגון, במסווה של זוג נשוי במטרה למצוא את רייצ'ל ולהציע לה חסינות בתמורה לעדות נגד קאלן בבית המשפט. על פי התוכנית, פיבי אמורה לשמש כמורה מחליפה של קאלן ג'וניור בבית הספר היסודי של אסטוריה. בפועל, פיבי מקבלת במטוס הרעלת קיבה חמורה וברגע האחרון נופלת למשכב, וקימבל נאלץ לתפוס את מקומה. מנהלת בית הספר החשדנית, גברת שלוסקי (לינדה האנט), משוכנעת שקימבל לא יחזיק מעמד ויפרוש. לאחר מספר ימים קשים קימבל מצליח להסתגל למעמדו החדש כמורה ומשתמש באימון שעבר כשוטר ובניסיונו כאבא על מנת לחנך את הילדים בכיתה שלו. הוא הופך לדמות נערצת ואהובה על ידי הילדים, הוריהם וצוות המורים וההנהלה ומתחיל ליהנות מעבודתו כמורה.
במסגרת עבודתו הוא חושף מקרה של התעללות באחד מהילדים בכיתתו ותוקף את האב המתעלל ומצליח סופית להשיג את אהדתה של מיס שלוסקי, שמציינת בפניו שלמרות שהיא אינה אוהבת את השיטות שלו שנלמדו באקדמיה למשטרה, היא חושבת שהוא מורה טוב. הוא מתחיל לחבב את אחד מהמורות בבית הספר, ג'ויס פאלמיירי (פנלופה אן מילר), אימו של דומיניק, אחד מהילדים בכיתתו, שחיה בנפרד מבעלה וסיפרה לדומיניק שהוא חי בצרפת. קימבל מתחיל לחשוב שג'ויס היא אשתו לשעבר של קאלן ושדומיניק הוא קאלן ג'וניור. בקליפורניה, קריספ משוחרר ממעצר לאחר שסינדי מתה ממנה של קוקאין מקולקל, שניתנה לה על ידי אימו של קאלן, אלינור (קרול בייקר). מיד לאחר שהוא משוחרר, קריספ ואימו נוסעים לאסטוריה על מנת לחפש אחר קאלן ג'וניור. כשקימבל ואוהרה מקבלים את ההודעה על שחרורו של קאלן, הם מתעמתים עם ג'ויס בנוגע לזהותה האמיתית ומציעים לה הגנה בתמורה לעדותה בבית המשפט. ג'ויס, נסערת על כך שקימבל הונה אותה ופוחדת מבואו האפשרי של קריספ, מספרת לקימבל שקריספ שיקר כשאמר שהיא גנבה ממנו כסף במטרה לשכנע סוחרי סמים אחרים לעזור לו למצוא אותה, וכי הסיבה האמיתית לבואו היא לקחת את קאלן ג'וניור, מכיוון שהוא כועס עליה על כך שנעלמה עימו.
ביום למחרת, במהלך יום הלימודים, קריספ מגיע לבית הספר ויוצר שרפה בספריה על מנת ליצור פעולת הסחה וכשבית הספר מתפנה מהתלמידים הוא חוטף את דומיניק ומנסה לצאת מבניית בית הספר דרך המלתחות. קימבל רודף אחריו. כשאוהרה מנסה להיכנס לסייע לו, אלינור דורסת אותה במכוניתה ולוקחת את אקדחה. קימבל מתעמת עם קריספ אך קריספ מאיים באקדח על דומיניק ומאלץ את קימבל להניח את אקדחו. החמוס של קימבל, שהיה ברשותו של דומיניק ושימש כקמיע של הכיתה, נושך את קריספ ומאפשר לקימבל לקחת את אקדחו בחזרה ולירות בו למוות. אלינור נכנסת ויורה בקימבל בכתף ולאחר שרואה את גופתו של בנה מתכוננת להרוג את קימבל אך אוהרה מגיחה מאחוריה ומהממת אותה עם אלת בייסבול. אלינור נעצרת וקימבל נלקח לבית החולים. בסופו של דבר אוהרה חוזרת למשטרת לוס אנג'לס בעוד שקימבל מחליט לפרוש מעבודתו כשוטר ולחזור לאסטוריה ולהפוך למורה בגן הילדים כמשרה קבועה. הילדים מקבלים אותו בברכה בעוד ג'ויס והוא מתנשקים.
שחקנים

ארנולד שוורצנגר – ג'ון קימבל
פנלופה אן מילר – ג'וייס פלימרי / ריצ'ל קריספ
פמלה ריד – פיבי אוהרה
לינדה האנט – מנהלת בית הספר, הגברת שלווסקי
ריצ'רד טייסון – קאלן קריספ
קרול בייקר – אלינור קריספ – אימו של קאלן וסבתו של דומיניק
צילומי הסרט

בשלב הליהוק נשקלו השחקנים דני דה ויטו וביל מארי לתפקיד קימבל, אולם לבסוף נבחר שוורצנגר לתפקיד.
צילומי החוץ צולמו בעיר אסטוריה שבמדינת אורגון, בבית הספר היסודי ג'ון ג'ייקוב אסטור (Jacob Astor Elementary School). תוכו של בית הספר צולם באולפני יוניברסל בהוליווד שבקליפורניה. הצילומים בוצעו בחופשת הקיץ אולם השתתפו בהם תלמידים רבים של בית הספר ומורי בית הספר כניצבים.
במהלך הסרט לועג שוורצנגר הן למוצאו האוסטרי (בעיקר באמצעות חיקוי המבטא האוסטרי על ידי אוהרה שמתחזה לאחותו). כמו כן בסיום הסרט, כאשר קימבל שב ללמד בבית הספר הוא אומר "I'm back!‎" – רמז למשפטו הידוע "I'll be back" מסרט נוסף של שוורצנגר שיצא לאקרנים באותה שנה, "שליחות קטלנית 2".
רכס בראון (אנטארקטיקה, הרי פראמנס)

ערך זה עוסק ברכס בהרי פראמנס שבאנטארקטיקה; לרכס אחר בשם זה באנטארקטיקה ראו רכס בראון (אנטארקטיקה, שטח חסות רוס); לרכס אחר בשם זה באנטארקטיקה רא רכס בראון (אנטארקטיקה, הרי פנסקולה). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי פראמנס 
 קואורדינטות:  68°08′00″S 62°24′00″E﻿ / ﻿68.1333°S 62.4°E﻿ / -68.1333; 62.4
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס בראון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס בראון
 
רכס בראון או פסגות סורטינדיין (באנגלית: Brown Range או Sørtindane Peaks) הוא רכס הרים המורכב משבע פסגות בהרי פראמנס באדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה.
הרכס מצוי כ-4 קילומטרים דרומית להר טווינטופ.
הפסגה הגבוהה ברכס היא פסגת גורדון, שגובהה 1,484 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס מופה על ידי קרטוגרפים נורווגיים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן בין השנים 1936–1937.
היסטוריה > מקור השם

הקרטוגרפים הנורווגים שמיפו את ההרים קראו להם "פסגות סורטינדיין" (בנורווגית: "Sørtindane" - פסגות הרי הדרום").
הרכס נקרא על שמו של ד. א. בראון (D. A. Brown), מפעיל רדיו בתחנת מוסון בשנת 1958.
הערות שוליים

↑  אתר השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע על גילוי ההרים ומקור שמם
↑  מידע גאוגרפי
שיווי משקל וודרופ

שיווי משקל וודרופ (Wardrop) הוא כינוי לשני עקרונות, 'עקרון וודרופ הראשון' ו'עקרון וודרופ השני', העוסקים באופן כללי בשיווי משקל וזרימה אופטימלית ברשתות תנועה. העקרונות פותחו על ידי ג'ון גלן וודרופ, מנתח תנועה אנגלי, וקרובים במידה כלשהי לרעיון שיווי המשקל של נאש מתורת המשחקים. מכל מקום, בעוד 'שיווי המשקל של נאש' משמש לניתוח מערכת עם מספר קטן של שחקנים, זה של וודרופ מאפשר אנליזה מורכבת יותר, של רשתות תנועה רבות משתתפים.
את העקרונות חשף וודרופ ב-1952. העקרונות מגדירים מצבי שיווי-משקל ברשתות תנועה (מושג שהוצע לראשונה ב-1924, על ידי פרנק נייט) ומציגים שתי הנחות  התנהגות אלטרנטיביות למזעור העלות הכוללת של התנועה ברשת.
העיקרון הראשון של וודרופ עוסק בבחירת נתיב תנועה. עיקרון זה זהה להגדרה של נייט מתורת המשחקים והתקבל כעקרון התנהגותי ברור ופשוט, המתאר את פיזור נתיבי הנסיעה על פני נתיבים חלופיים כתוצר של צפיפות. העיקרון קובע כי זמן הנסיעה בכל אחד מן המסלולים הנמצאים בשימוש יהא שווה או קטן מן הזמן שיידרש לרכב יחיד לנסוע בכל מסלול שאינו נמצא בשימוש. עיקרון זה מסתמך על ההנחה שכל משתמש, באופן עצמאי (לא-שיתופי), מבקש למזער את עלות הנסיעה שלו. זרימות תנועה שמאפשרות איזון אופטימלי מסוג זה מכונות בדרך כלל זרימות "שיווי משקל משתמש", שכן הן תוצאה של מצב בו כל משתמש בוחר את הדרך הטובה ביותר עבורו. באופן ספציפי, "שיווי-משקל משתמש" אופטימלי מושג כאשר אין בנמצא משתמש אשר יכול להפחית את עלות הנסיעה שלו על ידי פעולה חד-צדדית.
העיקרון השני של וודרופ קובע כי בשיווי משקל מערכתי, זמן הנסיעה הממוצע הוא מינימלי. מכך משתמע כי בבחירת מסלול הנסיעה כל משתמש משתף פעולה עם יתר המשתמשים, כדי להבטיח כי השימוש הכולל במערכת יהא היעיל ביותר. זרימות התנועה המקיימות את העיקרון השני של וודרופ נחשבות בדרך-כלל ל"אופטימליות עבור המערכת". כלכלנים טוענים כי ניתן להשיג זרימה אופטימלית שכזו על ידי תמחור הכביש לפי עלות שולית.

המודל המתמטי עבור שיווי-משקל רשתי נוסח לראשונה על ידי בקמן, מקגווייר ווינסטן ב-1956.
הגדרה פורמלית

אומרים כי מצב 'y הוא שיווי משקל וודרופ כאשר כל האסטרטגיות הנבחרות מניבות עבור כל משתמש אותה עלות שולית, וכאשר העלות השולית המתקבלת עבור כל אסטרטגיה אחרת (שאינה בשימוש) היא נמוכה יותר.

יהי  S'\subseteq S קבוצת כל האסטרטגיות הנבחרות בחלוקת האסטרטגיות 'y, אזי 
שיווי משקל וודרופ מאופיין על ידי היחס הבא:
\ F_{i}(y')=F_{j}(y')\forall i,j\in S'
\ F_{i}(y')>=F_{j}(y')\forall i\in S'andj\in S
לקריאה נוספת

Wardrop, J. G.; Whitehead, J. I. (1952). "Correspondence. Some Theoretical Aspects of Road Traffic Research". ICE Proceedings: Engineering Divisions  Volume 1, Issue 5, 1952
שיווי משקל המשכי

שיווי משקל המשכי הוא עידון של שיווי משקל נאש למשחקים מסוגים שונים בזכותם של David M. Kreps וRobert Wilson.
שיווי משקל המשכי מגדיר לא רק אסטרטגיה לכל אחד מהשחקנים אלא גם אמונה עבור כל אחד מהם. לכל קבוצת פרטי מידע על שחקן במשחק, אמונה נותנת את התפלגות ההסתברות על הצמתים בקבוצת פרטי המידע.
פרופיל של אסטרטגיות ואמונות נקרא הערכה של המשחק. באופן בלתי רשמי, הערכה היא שיווי משקל המשכי אם האסטרטגיות שבה מורגשות בהינתן האמונות שבה והאמונות שבה מורגשות בהינתן האסטרטגיות שבה.
הערכה עקבית

ההגדרה הפורמלית של אסטרטגיה מורגשת בהינתן אמונה היא פשוטה: האסטרטגיה צריכה למקסם את התועלת הצפויה בכל סט אינפורמציה.
ההגדרה של אמונה מורגשת עבור סטים של אינפורמציה שניתן להגיע אליהם בהסתברות חיובית בהינתן האסטרטגיות גם כן פשוטה:
האמונות צריכות להיות התפלגות ההסתברות התלויה על הצמתים של סט האינפורמציה, בהינתן שניתן להגיע אליו.
ההגדרה של אמונה מורגשת עבור סטים של אינפורמציה שניתן להגיע אליהם בהסתברות 0, בהינתן האסטרטגיות היא מסובכת הרבה יותר.
אכן, זוהי התרומה הרעיונית העיקרית של Kreps וWilson. הדרישה שלהם לעקביות היא הבאה: ההערכה צריכה להיות נקודת גבול של רצף של פרופילי אסטרטגיות משולבות לחלוטין ואמונות מורגשות ומקושרות, במובן שלמעלה.
קשר לעידוני שיוויי משקל אחרים

שיווי משקל המשכי הוא עוד עידון של subgame perfect equilibrium ואפילו של perfect Bayesian equilibrium.
הוא עצמו מעודן על ידי extensive-form trembling hand perfect equilibrium. אסטרטגיות של שיווי משקל המשכי הן לא בהכרח קבילות.
עידון של שיווי משקל המשכי שמבטיח קבילות הוא quasi-perfect equilibrium.