stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אביתר מתניה
הערות שוליים

↑  יוסי הטוני, הממשלה אישרה מינוי ד"ר אביתר מתניה לראש מטה הסייבר הלאומי, באתר אנשים ומחשבים, ‏2011-12-13
↑  יריב פלג, ‏"יש משהו שמאחד בין אחים שכולים", באתר ‏מאקו‏, 12 בספטמבר 2013
↑  קידום היכולת הלאומית במרחב הקיברנטי | מספר החלטה 3611, באתר GOV.IL
↑  קידום ההיערכות הלאומית להגנת הסייבר | מספר החלטה 2444, באתר GOV.IL
↑  החלטת ממשלה 2443, קידום אסדרה לאומית והובלה ממשלתית בהגנת הסייבר | מספר החלטה 2443, באתר GOV.IL
↑  1. איחוד יחידות מערך הסייבר הלאומי 2. מתן פטור ממכרז למשרת ראש מערך הסייבר הלאומי 3. הוספת משרת ראש מערך הסייבר הלאומי לתוספת לפי סעיף 23 לחוק שירות המדינה (מינויים) 4. קביעת שכר ותנאי שירות של ראש מערך הסייבר הלאומי | מספר החלטה 3270, באתר GOV.IL
↑  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב - אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ומטה הסייבר הלאומי חתמו על הסכם להקמת מרכז לאומי להגנת המרחב המקוון בהשקעה של 30 מיליון שקל, באתר in.bgu.ac.il
↑  באילו אוניברסיטאות בישראל פועלים מרכזי מחקר אקדמיים בתחום הסייבר?, באתר GOV.IL
↑  ראש מטה הסייבר הלאומי במשרד ראש הממשלה הודיע על השקת תוכנית קידמ"ה, באתר GOV.IL
↑  מו"פ חדש בתחום הסייבר, באתר Israel Defense, ‏2012-10-31
↑  פעילות מערך הסייבר הלאומי בעיר באר שבע – בירת הסייבר של ישראל, באתר GOV.IL
↑  מערך הסייבר הלאומי, האסטרטגיה הישראלית להגנת הסייבר, תל אביב: לפ"מ, 2017
↑  Eviatar Matania, Lior Yoffe, Michael Mashkautsan, A Three-Layer Framework for a Comprehensive National Cyber-security Strategy, Georgetown Journal of International Affairs 17, 2016, עמ' 77–84 doi: 10.1353/gia.2016.0038
↑  מגזין כלכליסט, 10 תהליכים 100 משפיעים, באתר כלכליסט, ‏2015
↑  מלחמת העולמות 2.0, באתר כלכליסט, 9 בספטמבר 2015
↑  רפאל קאהאן, יגאל אונא מונה לראש מערך הסייבר הלאומי, באתר כלכליסט, 29 בדצמבר 2017
↑  Cyber Politics and Government MA Program
↑  לראשונה באוניברסיטאות בישראל: מרכז לחקר מדיניות ואסטרטגית אוויר וחלל, באתר www.tau.ac.il
↑  יצחק בן ישראל ואביתר מתניה, המיזם הלאומי למערכות נבונות בטוחות להעצמת הביטחון הלאומי והחוסן המדעי-טכנולוגי: אסטרטגיה לאומית לישראל - חלק א': תמצית והמלצות, תל אביב: סדנת יובל נאמן למדע טכנולוגיה וביטחון, 2020
↑  טל שחף, כך מחמיצה ישראל את ההזדמנות להוביל את פיתוח ה-AI העולמי, באתר tech12, ‏07/02/2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305936305171  ISNI: 0000 0000 6946 9959  VIAF: 98460962   WorldCat (עם VIAF): 98460962
נמרוד מגידו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 ענף מדעי:  חקר ביצועים תורת המשחקים אלגוריתמים למידת מכונה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  מיכאל משלר
 מוסדות:  IBM אוניברסיטת סטנפורד
 תלמידי דוקטורט:  Edith Cohen 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ון פון נוימן (2014)  פרס פרדריק לנצ'סטר (1992) 
 אתר רשמי
 
נמרוד מגידו הוא מתמטיקאי וחוקר מדעי המחשב. הוא מדען חוקר במרכז המחקר של IBM אלמאדן ובאוניברסיטת סטנפורד. תחומי העניין שלו כוללים אופטימיזציה קומבינטורית, עיצוב וניתוח אלגוריתמים, תורת המשחקים ולמידת מכונה, והוא אחד האנשים הראשונים שהציעו פתרון לבעיית המעגל הקטן ביותר (אנ').
השכלה

מגידו קיבל תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה, תואר שני במתמטיקה ותואר דוקטור למתמטיקה (1972), כולם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את תואר הדוקטור קיבל על מחקר בהנחיית מיכאל משלר.
קריירה ומחקר

בסוף שנות ה-70 היה פרופסור במחלקה לסטטיסטיקה של אוניברסיטת תל אביב. בנוסף נמנה עם סגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן.
מגידו ידוע בטכניקות הגיזום והחיפוש שלו בגאומטריה חישובית וכן בחיפוש פרמטרי שהוא המציא ב-1983 ושימשו לפתרון בעיות אופטימיזציה גאומטריות חישוביות שונות, ובמיוחד כדי לפתור את בעיית המעגל הקטן ביותר בזמן ליניארי. בין הדוקטורנטים לשעבר שלו נמצאת אדית כהן.
על שמו רשומים פטנטים אחדים.
קריירה ומחקר > פרסים

פרס ג'ון פון נוימן לשנת 2014, על תרומות יסודיות בקשת רחבה של תחומי חקר ביצועים ומדעי הניהול, ובפרט בתחומי תכנון ליניארי, אופטימיזציה קומבינטורית ותורת המשחקים האלגוריתמית.
פרס ICS לשנת 1992
פרס פרדריק לנצ'סטר (אנ') לשנת 1992.
בשנת 2009 הוא קיבל את פרס עמיתי המכון לחקר התפעול ומדעי הניהול (INFORMS) על תרומות לתיאוריה וליישום של תכנות מתמטי, כולל חיפושים פרמטריים, שיטות נקודות פנימיות, תכנות ליניארי בממד נמוך, ניתוח הסתברותי של שיטת הסימפלקס וחישוב תורת המשחקים.
הערות שוליים

1 2  גנאלוגיה מתמטית של נמרוד מגידו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
↑  "Megiddo profile at an article from Computer journal April 2004, p. 11" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-31 ביולי 2004. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N. Megiddo, On repeated games with incomplete information played by non-Bayesian players, International Journal of Game Theory 9 (1980), No. 3, 157-167
↑  Megiddo, Nimrod (1983), "Applying parallel computation algorithms in the design of serial algorithms", Journal of the ACM, 30 (4): 852–865, doi:10.1145/2157.322410, MR 0819134.
↑  Megiddo, Nimrod (1989). "Pathways to the Optimal Set in Linear Programming". Progress in Mathematical Programming. Springer New York. pp. 131–158. doi:10.1007/978-1-4613-9617-8_8.
↑  Patents by Inventor Nimrod Megiddo, Justia
↑  Nimrod Megiddo, INFORMS
↑  INFORMS Computing Society (ICS) Prize, INFORMS
↑  "Nimrod Megiddo's resume and publications". theory.stanford.edu. נבדק ב-2021-09-09.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "INFORMS Fellows: Class of 2009 - INFORMS". אורכב מ-המקור ב-2015-09-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265098505171  ACM DL: 81100275996  BIBSYS: 90344721  BnF: cb172542977 (data)  CiNii: DA03251164  dblp: m/NimrodMegiddo  GND: 170295664  ISNI: 0000 0001 1071 1170  LCCN: n88122122  MGP: 58848  NKC: xx0035309  NLA: 35428835  NTA: 127045473  RERO: 02-A003579736  SUDOC: 136682073  VIAF: 74506092   WorldCat (עם VIAF): 74506092
נשר (מטוס)

מטוס נשר של חיל האוויר הישראלי במהלך מלחמת יום הכיפורים
מטוס Finger של חיל האוויר הארגנטינאי, 1999
נשר הוא מטוס הקרב הראשון שיוצר בישראל. המטוס יוצר בתעשייה האווירית לישראל, על-פי התוכניות של מטוס מיראז' 5 הצרפתי שלא סופק לישראל בעקבות אמברגו הנשק. המטוס זכה להצלחה רבה במלחמת יום הכיפורים, עם יחס הפלות של 5:111 לטובתו.
היסטוריה

ב-3 ביוני 1967, ימים אחדים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים הכריז נשיא צרפת, שארל דה גול, על אמברגו על יצוא נשק לישראל. תוצאה עיקרית של אמברגו זה הייתה מניעת העברתם לישראל של 50 מטוסים מדגם מיראז' 5 שהוזמנו על ידי חיל האוויר ושישראל הייתה שותפה לפיתוחו.
מרסל דאסו, מנכ"ל ובעלי חברת דאסו תעופה, יצרנית המיראז' (שהיה ממוצא יהודי וניצול השואה), איפשר את הברחתם של תוכניות הייצור וחלקים של מטוס המיראז' 5 לארץ, יחד עם כ-50 מנועים, אשר שימשו בסיס להקמת קו הייצור למטוס הנשר בתעשייה האווירית, תוך עצימת עין מצד הממשל הצרפתי. בנוסף ערך סיור לילי בקו הייצור של המיראז' לאל שווימר, שלום אריאב ומשה קרת (שלושתם מילאו תפקיד מנכ"ל התעשייה האווירית).
ה"נשר" היה מטוס הקרב הראשון שיוצר בישראל. בתעשייה האווירית נודע הפרויקט בשם הקוד "אגף להב", ובראשו עמד משה קרת. פורסם כי מהנדס שווייצרי, אלפרד פראונקנכט, גנב 10 טונות שרטוטים שהכילו את מרבית שרטוטי המטוס בהיותו עובד בכיר בחברת "סנקמה" השווייצרית, יצרנית המנוע "אטאר 9" למיראז'. הוא ישב במאסר 18 חודשים בגין חלקו בפרשה. בשנת 1969 הוחל בהקמת קו היצור של מטוסי המיראז' 5. רוב הציוד לקו היצור הגיע בתור חלקי חילוף, עליהם לא חל האמברגו.
ה"נשר" כולל כמה התקנים אלקטרוניים מתוצרת ישראל, מושב מפלט "0-0" מתוצרת מרטין בייקר והתקנים לנשיאת חימוש מגוון יותר, כטיל אוויר-אוויר הישראלי שפריר 2 וטיל אוויר-אוויר AIM-9D סיידוויינדר. מכל דלק נוסף של 500 ליטר איפשר ל"נשר" שהייה ממושכת יותר באוויר וטווח פעולה ארוך יותר מאלה של קודמו, מיראז' 3, אך עשה אותו כבד יותר.
הנשר שירת בחיל האוויר החל משנת 1972, ועד מלחמת יום הכיפורים הצטיידו בו ארבע טייסות: 101, 113, 117 ו-144. ב-8 בינואר 1973 זכה המטוס להפלה ראשונה של שני מטוסי מיג 21 סוריים, באמצעות טילי AIM-9D. המטוס זכה להצלחה רבה במלחמת יום הכיפורים: באמצעותו הופלו 111 מטוסי אויב במלחמה (ו-115 הפלות לאורך כל תקופת השירות), לעומת אובדן 5 מטוסים (3 הופלו).
בקיץ 1976 הועברו כל מטוסי ה"נשר" שנותרו לטייסת 253, וב-1978 החלו לצאת בהדרגה מהשירות בחיל האוויר הישראלי.
בסה"כ נבנו 61 מטוסי נשר, מתוכם 10 דו-מושביים. 39 מטוסים שופצו ונמכרו לחיל האוויר הארגנטינאי בשנים 1978–1982, שם כונו "Dagger" (פגיון) ונטלו חלק במלחמת פוקלנד, שבה הופלו 11 מהם. המטוסים הנותרים שודרגו לגרסה שנקראה Finger והמשיכו לשרת בחיל האוויר הארגנטינאי.
על בסיס ה"נשר" פותח בישראל מטוס ה"כפיר". מבנהו האווירודינמי והמכני אופייני ל"הוריו" - המיראז' והנשר, אולם גופו גדול יותר ומאפשר את הנעתו במנוע אמריקאי מתקדם מדגם J79 של ג'נרל אלקטריק, שנבנה ברישיון בישראל.
מפעילות

ישראל חיל האוויר הישראלי
ארגנטינה חיל האוויר הארגנטינאי – המטוס כונה "דאגר" (Dagger, מאנגלית: פגיון)
דרום אפריקה (1928–1994) חיל האוויר הדרום-אפריקאי
הערות שוליים

↑  זוהר בלומנקרנץ,יוסי מלמן, מת אל שווימר, מר התעשייה האווירית וממייסדי חיה"א, באתר הארץ, 12 ביוני 2011
1 2  דן ארקין, ה"נשר" המריא, מעריב, 13 בדצמבר 1985
↑  ישראל תייצר מטוסי מיראז', "העולם הזה", גיליון 1683 מ-3 בדצמבר 1969, עמוד 2
↑  גילי כהן, מסמכים בריטיים: ישראל מכרה כלי נשק לארגנטינה בזמן מלחמת פוקלנד ב-1982, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2016
↑  אנשיל פפר, ארגנטינה מעוניינת לחדש את חיל האוויר במטוסי כפיר ישראליים בני 30 שנה, באתר הארץ, 23 במרץ 2014
↑  "Dassault Mirage III & Mirage 5/Nesher in Israeli Service". ACIG. 2003. אורכב מ-המקור ב-26 ביולי 2014. נבדק ב-2013-08-09. {{cite web}}:  (עזרה)
| כלי טיס מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | נשר • כפיר • נמר • אריה • לביא • F/A-259 סטרייקר |  |
| מטוסים צבאיים | ערבה •  סי-סקאן • צוקית |  |
| מטוסים אזרחיים | וסטווינד • גאלפסטרים G100 (אסטרה) • גאלפסטרים G200 (גלקסי) |  |
| כטב"מים | בירד-איי • I-View |  |
| כטב"מים טקטיים | מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • תעתוע • הרון-T |  |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • יסעורון ירוק |  |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק |  |
| טילים | שביט (משגר לוויינים) • יריחו • להט • נמרוד • ברק 8 • ברק MX • גבריאל • לורה • חץ 2 • חץ 3 • חץ 4 • ג'אמפר • SkySniper • (אנ') Wind Demon |  |
געפילטע פיש

ערך זה עוסק במאכל יהודי אשכנזי. אם התכוונתם לסוגה בקולנוע הישראלי, ראו .
| --- | --- |

געפילטע פיש בצורתו המקורית: דג ממולא בבשר דג טחון, חתוך לפרוסות
 
 מאכלים
 סוג:  מאכל דגים, מאכל חגיגי
 מטבח:  המטבח היהודי (המטבח האשכנזי (אנ'))
 מוצא:  יהדות מזרח אירופה, יהדות אשכנז
 מרכיבים עיקריים:  דג (לרוב קרפיון)
 
קציצות געפילטע פיש עם גזר
צנצנות געפילטע פיש תעשייתי
געפילטע פיש ולצידו חזרת (חְרֶיין)
געפילטע פיש שלם בציר דגים
געפילטע פיש (נהגה "גֶפִילטֶה פִיש"; מיידיש: דג ממולא) הוא מאכל מסורתי מהמטבח היהודי המזרח-אירופי ואשכנזי, העשוי קציצת דג טחון, לרוב קרפיון. נהוג לאכול מנה זו בשבת ובימים טובים, בעיקר ראש השנה ופסח.[דרוש מקור][מפני ש...]
טעמו לעיתים מתקתק (לפי מנהג יהודי אוקראינה, רוסיה, בלארוס ופולין) או פיקנטי, בתיבול מלח ופלפל (לפי מנהג יהודי גרמניה, הונגריה, רומניה וליטא). כמו כן, יש הנוהגים להגיש את הגעפילטע פיש בצירוף ציר דגים, תפוחי אדמה, חזרת (חְרֶיין), גזר ויין לבן.
הכנה

ישנן מספר גרסאות מתכונים להכנת קציצות הדג עצמן: הגרסה הפשוטה והרווחת ביותר היא הכנת קציצות מבשר הדג הטחון. עם זאת, נראה כי הגרסה המקורית אשר סיפקה למאכל את שמו ("געפילטע" ביידיש פירושו "ממולא"), כוללת ריקון פרוסות דג מבשר הדג, טחינת הבשר לקציצה עם לחם ותיבול ולאחר מכן מילוי העור בחזרה בקציצות הדג. יש הממלאים גם את ראש הדג. בגרסה זו הדג ממולא ומוגש כשהוא חתוך לפרוסות ולא בצורת קציצות.
את הקציצות מבשלים במים, לרוב בצירוף הראשים והאדרות אשר תכולת הג'לטין הגבוהה בהם יוצרת את מרקם הג'לי של הרוטב. הציר שנשאר מועבר לקירור עד להגשה, ליצירת מרקם קרוש.
מקור המאכל

מקור אפשרי לגעפילטע פיש הוא במנהג היהודי הקדום לאכול דג בשבת ויחד עם זאת המורכבות שיש באכילת דג עם עצמות על פי ההלכה, ולכן הכינו בכל עדות ישראל מאכלי דגים שבהם העצמות רוככו והבשר נשמר, כמו מילוי הקציצה בקמח המשתמר לבדו (ללא הדג), או כדג כבוש ומלוח. כמו כן לפי הפסיקה האשכנזית היה מורכב לחמם את הדג בסעודות היום, ולכן הגישו בסעודות אלו (הקידוש שאחר התפילה, סעודת היום העיקרית, ובסעודה השלישית) דגים שעברו תהליך עיבוד ושימור, (ועצמותיהם רוככו), כמו דג כבוש ומלוח מזן הרינג, מנהג המופיע כבר בתלמוד הבבלי המספר שרבא אחד מראשי אמוראי בבל, הכין דג מלוח מזן שיבוטא לכבוד יום השבת. על קציצות הדג ועל הדג המלוח מספר מנדלי מוכר ספרים באופן הומוריסטי משולב עם תיאורי זמירות השבת ואגדות השבת הקשורים בדגים בספרו עמק הבכא. ואכן לפי שיר יידי ישן, גפילטע פיש הוא הקציצה בלבד, "הנמס בפה" (ללא עצמות). וכך גם כיום נמכר המוצר "גפילטע פיש" בבקבוקים, או בחבילות של עיסה מוכנה לבישול.
בהתאם לפסיקה האשכנזית, האוכל החם הושאר מערב שבת, כלומר עוד מיום שישי, על כיסוי מתכת שעל הכיריים. כיום פלטת שבת מחליפה כיסוי זה. עקב כך, הושארו לסעודת תחילת היום רק מאכלים שחימום ארוך מתאים להם, וכך נוצרו החמין והקוגל – פשטידת האטריות. המורכבות באכילת דג עם עצמות בשבת, נובע מאיסור מלאכת בורר בשבת, לפיו אסור להוציא את העצמות, ומותר רק לאחוז בעצם ולאכול ממנו את בשר הדג.
מנהג אכילת הדג בשבת מופיע בפיוטי אשכנז, בסיפור התלמודי של יוסף מוקיר שבת, ועל פי הקבלה המאוחרת אכילת דג בשבת מרומזת בגימטריות שונות הקשורות בסעודה שבה "בשר יין ודגים". על סמך דברי קבלה אלו, ובמשחק מילים עם דברי התלמוד בעניין סעודות השבת, חיבר הרב יעקב רקח מלוב את פירוש המימרה: "האוכל דג ביום דג (בגימטריה ד+ג=7, כלומר ביום השביעי) ניצל מד"ג (ראשי התיבות: דין גיהנום)".
המנהג לאכול הרינג בשבת השתמר בקהילות החסידים בארץ ובעולם, וכן בקרב קהילות היהודים בארצות דוברות האנגלית: ארצות הברית, אנגליה, אוסטרליה ודרום אפריקה. ובחסידות צאנז היה אף מנהג לאכול הרינג לצד גפילטע פיש.
סיבה נוספת, המקובלת כיום כסיבה העיקרית לקיומו של הגפילטע פיש הקשור בשבת, היא בהתאם לחקירתו של הרב מנדל קפלן מחב"ד, אשר הראה לפי הספרות היהודית שהיו תקופות בהם סוחרי הדגים הלא יהודים ניצלו את הצורך של היהודים בדג בשבת, והעלו את מחירי הדג. הגפילטע פיש אפשר ליהודים לקנות מעט מאוד דג יקר לערבב אותו במנה עם קמח וסוכר, ובכך להאכיל את המשפחה הגדולה והעניה בדג המסורתי, בנוסף לבשר במנה העיקרית.
קהילות החסידים שנהגו להחמיר בפסח ולא לאכול "שרויה" (געבּרוֹקט'ס), כלומר אינם אוכלים מצה שנשרתה במים, הקפידו שלא לאכול גפילטע פיש בפסח, אך כיום רוב היהודים יוצאי אירופה בעולם, קונים גפילטע פיש בפסח, ואף המקפידים על שרויה כיום מכינים אותו (או קונים אותו) מקמח תפוחי אדמה.
לקריאה נוספת

"Gefilte Fish," in Gil Marks, Encyclopedia of Jewish Food. Hoboken, N.J.: John Wiley & Sons, 2010.
הערות שוליים

↑  גפילטע פיש מושלם – המדריך של שמיל הולנד, על השולחן, 11 בפברואר 2019
1 2 3  דגים, אוצר ישראל כרך ב' עמודים 13–14
1 2  בורר בהוצאת עצמות מהדג בשבת
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ח, עמוד ב'
↑  בעמק הבכא, ספרו של מנדלי מוכר ספרים (באתר פרויקט בן יהודה)
↑  גפילטע פיש באתר שירי עם יהודיים בשפה היהודית, מנגינת שיר זה באתר פטיפון
1 2  (באנגלית) בלי עצמות בעניין, קארול שוגרמן, 23 במרץ 1983, ערב פסח ה'תשמ"ג (וושינגטון פוסט)
↑  על בשר יין ודגים, ספר שני לוחות הברית, פרק "מסכת שבת", רבי ישעיה הלוי הורוויץ (אתר כתבים עבריים (היברובוקס))
1 2 3 4  (באנגלית מעורבת בעברית רבנית)למה גפילטע פיש ושמאלץ-הרינג בשבת,  סרטון של הרב מנדל קפלן (אתר חב"ד)
↑  בספרות הרבנית ניתנו סיבות נוספות לאכילת מאכלים ממולאים בשבת, למשל בדברי הרמ"א המציין כי נפסק במהרי"ל שיש לאכול בליל שבת "מולייא" לזכר המן שהיה מכוסה בטל מלמעלה ולמטה ויש הקושרים כיום רעיון זה עם הגפילטע פיש. ראו שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רמ"ב סעיף א' על פי המהרי"ל עמוד כ"ח (אתר כתבים עבריים (היברובוקס)), וכן ראו הרצאת הרב קפלן באתר חב"ד
מג'הול

| מג'הול |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: דקלאים
משפחה:: דקליים
סוג::  תמר
מין:: תמר מצוי
תמרים מסוג מג'הול המוצגים למכירה במרכול בירושלים
מג'הול (בערבית: مجهول; תרגום: לא ידוע) הוא זן של תמר מצוי שמקורו במרוקו, הגדל בעיקר במזרח התיכון ובצפון אפריקה. הפרי שלו, תמר מג'הול, הוא מרכיב משמעותי במטבח המזרח תיכוני, וידוע בעיקר בזכות גודלו, טעמו המתוק ומרקמו הרך והבשרני. הוא מוכר בכינוי "מלך התמרים". עד אמצע המאה ה-20 היה מדובר בזן בעל פירות קטנים ולא מרשימים. המג'הול כפי שהוא מוכר כיום הוא פרי פיתוח ישראלי.
בשנת 1927 הגיעה למרוקו משלחת מומחים מצרפת, אלג'יריה וארצות הברית שתפקידה היה לבדוק מהי המחלה שתקפה דקלים רבים ברחבי המדינה. ההזמנה הייתה מהשלטון הקולוניאלי הצרפתי ששלט אז במגרב. אחד מחברי המשלחת היה הפיטופתולוג האמריקאי סווינגל אשר בביקור בנאת המדבר אבו דניב שהייתה מפורסמת בתמרי המג'הול שלה, נוכח לגלות יחד עם עמיתיו כי חלק ניכר מתוך 9,000 הדקלים שגדלו בה היו נגועים במחלת ה-Baioubh, ולאחר שמצא כמה דקלים שאינם נגועים ביקש מהשייח' המקומי לקנות כמה חוטרים ולשלוח אותם לארצות הברית. 11 חוטרים נארזו באותו לילה ונשלחו לארצות הברית, אך בשל הרגולציה שהייתה נהוגה בארצות הברית, הגעתם לאחר חמישה שבועות חייבה להעבירם לחוואי בדרום נוודה למשך כמה שנים להסגר חמור, ולאחר מכן לעמק ברד שבקליפורניה כחלק מהכוונה לפתח את תעשיית התמרים בארצות הברית. באותה עת, כאמור, היו הפירות קטנים יותר ומתוקים פחות מכפי שהם כיום, אך בתחילת שנות ה-80 החלו בקליפורניה לדלל את פירות התמר בשלב מוקדם של התפתחות הפרי, ובעקבות כך הפכו התמרים הבשלים שנשארו על המכבד גדולים כפליים.
בשנות ה-50 ניטעו חמישה עצים במטע ביטבתה מחוטרים שיובאו מארצות הברית, ובסוף שנות ה-70 ניטע מטע המג'הול הראשון בישראל בקיבוץ גרופית שבערבה, החוטרים הובאו במכולות מקליפורניה במסע שחצה לראשונה בתעלת סואץ שרק נפתחה אחרי ההסכם הראשון בין ישראל למצרים. החוטרים הובאו לחלקה חדשה במושב חצבה שבערבה, חברי המושב עמדו בתורנות יום ולילה להשקות את החוטרים הצעירים ולהביא לקליטה מוצלחת. המטע הגדול הפך לאביהם ומולידם של כל מטעי המג'הול בארץ לרבות בבקעת הירדן. היום מטעי המג'הול מכסים כשליש מהחקלאות בערבה. יחד עם המ'גהול הגיעו חוטרי דקל נור אמריקאים באותו  מסע. כך הפך זן מרוקאי זה לזן הישראלי הנטוע והידוע ביותר. המג'הול (מערבית مجهول - "לא ידוע") נקרא כך מכיוון שהיה זן התמר היחיד ללא שם.
התמרים גדלים בישראל באזור עמק הירדן, עמק בית שאן והערבה. ישראל היא היצואנית הגדולה בעולם של תמרי המג'הול ורוב היצוא מתבצע מהערבה ומבקעת הירדן, במיוחד כאשר בערבה שוררים תנאי האקלים האופטימליים לגידולו: תנאי יובש וחום המאפשרים לפרי לעבור את כל שלבי ההבשלה בצורה מאוזנת.
לתמר המג'הול ערך תזונתי ההופך אותו לממתק טבעי קלאסי. הוא אינו מכיל שומן רב, עשיר בסיבים, אשלגן, מגנזיום, ויטמינים ומינרלים נוספים. הוא משמש הן לבישול והן כחטיף.
השם מג'הול אומץ על ידי הרכב מוזיקלי אינסטרומנטלי ישראלי. הרכב זה נוסד בקיבוץ סמר שבערבה, קיבוץ שתוצרתו המרכזית היא תמרים אורגניים, ביניהם תמר המג'הול.
הערות שוליים

↑   בלומברג, כך הפכה ישראל ליצואנית הגדולה בעולם של תמרי המג'הול, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2013
נועה שנקר

| --- | --- |

פרופ' שנקר בצלילת סקר באילת
 לידה:  11 בנובמבר 1977 (בת 47)
 ענף מדעי:  ביולוגיה ימית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מנחה לדוקטורט:  יוסף לויה
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 https://shenkarlab.weebly.com/
פרופ׳ שנקר בעת דיגום בשונית האלמוגים באילת
נועה שנקר (נולדה ב-11 בנובמבר 1977) היא ביולוגית ימית, מומחית לאיצטלנים, אורגניזמים חסרי חוליות ימיים הניזונים מסינון חלקיקי מים זעירים בגוף המים. שנקר היא פרופסור חבר בבית הספר לזואולוגיה של אוניברסיטת תל אביב, בה קיבלה את תואר הדוקטורט שלה ואוצרת באוסף חסרי החוליות הימיים במוזיאון הטבע על שם שטיינהרדט. מעבר לעיסוקיה המחקריים ועבודתה במוזיאון, שנקר פעילה בקידום שיתופי פעולה ומחקרים באיי גלאפגוס.
ביוגרפיה

נולדה בשם נועה לוין, בנאות אפקה, בתל אביב. אביה, פרופ' דן לוין, היה מרצה למנהל עסקים ומערכות מידע, יליד ירושלים, בוגר גימנסיה רחביה, ונצר לניצולי הטבח בחברון. אמה, שפרה לוין (למשפחת ירדני), ילידת הארץ, בת להורים יוצאי פולין וצ'כוסלובקיה, המקימים של "מנעולי ירדני". לוין גדלה בהרצליה.
מגיל 14 ידעה שהיא רוצה להיות ביולוגית ימית. היא סיימה את תיכון "היובל" בהרצליה. בצבא שירתה כמדריכת תותחנים, שם פגשה את בעלה שהיה מפקד סוללה.
באקדמיה

שנקר בוגרת תואר ראשון בביולוגיה (2001), בוגרת תואר שני בהצטיינות יתרה בזואולוגיה בתוכנית לאקולוגיה ואיכות סביבה (2003) ודוקטורט בזואולוגיה (2008), שניהם בהנחיית הפרופסור יוסף לויה. שלושת תאריה מאוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2008–2009 עשתה פוסט-דוקטורט במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2009–2011 עשתה פוסט-דוקטורט, במחלקה לביולוגיה, באוניברסיטת וושינגטון, סיאטל, ארצות הברית, בנושא: "גישות מולקולריות ומורפולוגיות לפילוגניה וסיסטמטיקה של איצטלנים", אצל פרופ' בילי סוואלה. לאחר מכן חזרה למחקר פוסט דוקטורט במוזיאון הטבע באוניברסיטת תל אביב.
ב-2012 הקימה מעבדת מחקר באוניברסיטת תל אביב, כחלק מבית הספר לזואולוגיה, אז מונתה מרצה בכירה.
החל מ־2016 יזמה ומעבירה שנקר קורס בשם "מגלים את הים" במהלכו סטודנטים לתואר ראשון, לומדים כיצד להנגיש תכנים בתחום הביולוגיה הימית לתלמידים ובהמשך מלמדים תלמידי ותלמידות בתי ספר את התכנים הללו, ומכירים להם את הווי הלימודים באוניברסיטה. כל זאת מתוך תקווה שפעילות זו תפתח בקרבם את האפשרות לרכוש השכלה גבוהה בעתיד.
החל מדצמבר 2017 שנקר בדרגת פרופסור חבר, בבית הספר לזואולוגיה, הפקולטה למדעי החיים, אוניברסיטת תל אביב.
פעילות באיי גלאפגוס

בשנת 2019 ביקרה עם משפחתה באיי גלאפגוס ונתקלה בבעיות המאיימות על הטבע המקומי והייחודי של האי.
בשנת 2022 ארגנה כנס בינלאומי במקום, בשיתוף עם תחנת המחקר על שם צ'ארלס דרווין, מתוך מטרה להפגיש בין מדענים מישראל עם מדענים מקומיים, וזאת על מנת לקדם רעיונות של שמירת הטבע ופתרונות של בעיות הקשורות לאזור הגלאפגוס. בהמשך יזמה והקימה מלגת נסיעה לסטודנטים לתארים מתקדמים מישראל המעוניינים לקדם מחקר משותף עם מדענים מאקוודור ולרתום את הידע הקיים בישראל לשמירת טבע באזור ופיתוח פתרונות ברי-קיימא להפחתת השפעת האדם על בעלי החיים באזור.
מחקריה

עיקר מחקריה של שנקר קשורים לאיצטלנים והיא עושה שימוש במאפיינים הפיזיולוגיים יוצאי הדופן שיש לאיצטלנים על מנת למצוא פתרונות לנושאים הקשורים בהגנה על הסביבה הימית, יחד עם מתן המלצות להפחתה ושליטה במינים פולשים הגורמים נזקים כלכליים כבדים. כמומחית בתחום האצטלנים, היא הקימה בשיתוף חוקרים מובילים בתחום מכל רחבי העולם מסד נתונים לזיהוי ורישום מיני אצטלנים, המאפשר שיתוף פעולה בינלאומי כחלק ממרשם המינים העולמי.
ב-2021 הובילה מחקר שגילה שאחד מסוגי האיצטלן, מהמין Polycarpa mytiligera, שהוא מין יחידאי נפוץ במפרץ אילת, מסוגל לחדש את כל איבריו: אם מחלקים אותו, אפילו לשלושה חלקים, כל חלק יודע לשחזר את כל מערכות הגוף החסרות תוך זמן קצר. הגילוי שמין זה יכול לשקם באופן מלא את מערכת העצבים המרכזית שלו תוך מספר ימים, הוביל לקו מחקר חדש ללימוד למידה ואחסון זיכרון במערכת מודלים של מיתרניים קדומים.
האצטלנים נפוצים בכל העולם על מצעים שונים כגון סלעים, שוברי גלים ואפילו תחתיות של כלי שיט. מחקר שהובילה בשנת 2022 בנושא גילה, כי מינים פולשים מסוגלים לשרוד בים בתנאים סביבתיים קיצוניים. העלייה בסחר הגלובלי מאפשרת לבעלי החיים הימיים לנדוד לארצות מרוחקות, להתבסס ולהתפשט כמינים פולשים – כשהם מסבים נזקים בסביבה החדשה.
מחקר אחר שהובילה ב-2022 גילה כי תוספי פלסטיק, כימיקלים המוספים לכלי פלסטיק במהלך הייצור, מזהמים את הים ועלולים לפגוע במבנה האוכלוסייה ובמגוון הביולוגי בשונית האלמוגים. התוספים פוגעים בתהליכי הרבייה של בעלי חיים ימיים כגון אלמוג אבן, אלמוג רך, אלמוג אש ואיצטלנים. בעלי חיים אלו ממלאים תפקיד חשוב באקולוגיה של שוניות אלמוגים טרופיות, ופגיעה ברבייה שלהם ובהתפתחות גורמת נזק לשונית כולה.
בנוסף, שנקר היא טקסונומית מומחית למחלקת האיצטלנים, היא גילתה ותיארה למדע שלושה מינים חדשים לאורך חופי ישראל, Botrylus eilatensis הנפוץ במפרץ אילת, Boltenia yossiloya הקרוי על שם המנחה שלה לתואר השני ושלישי, פרופ' יוסף לויה, ו-Rhopalaea idoneta הקרוי על שם שניים מילדיה, עידו ונטע.
חיים אישיים

נשואה לדרור שנקר ואם לעידו, נטע וסיון, מתגוררת בכפר מונש.
פרסים והוקרה

בשנת 2008, שנקר קיבלה את פרס דן דוד.
בשנת 2013 שנקר קיבלה את פרס קרוליין פון הומבולדט מטעם אוניברסיטת הומבולדט לחוקרות צעירות.