stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משאבי טבע בישראל
משאבים א-ביוטיים > אנרגיה > פצלי שמן

פצלי שמן הם סלע משקע עשיר בחומר אורגני המכונה קרוגן. מסלעים אלו ניתן להפיק אנרגיה על ידי שריפתם בתנורים מיוחדים או דלק נוזלי באמצעות חימום או מיצוי כימי. על אף הפוטנציאל שטמון בפיתוח משאבים אלו, בישראל ענף זה לא מפתוח בעיקר בשלל אילוצים כלכליים וטכנולוגיים.
בישראל קיימים מרבצים גדולים של פצלי שמן במספר אתרים בנגב, בעיקר במישור רותם-ימין, וכן בנגב הצפוני, בנחל צין, בהר טוב ובשפלה (במיוחד באזור חבל עדולם) והם מוערכים בכ-20-15% משטחה של המדינה, רובם בתת-הקרקע. כמות פצלי השמן בישראל נאמדת בכ-400 מיליארד טון בקירוב, מהם ניתן להפיק יותר מ-30 מיליארד טון של שמן פצלים. הפצלים בישראל מכילים כ-7% פחמן אורגני המאפשר להפיק כ-20 גלון לטון, כאשר הסלע המארח הוא על פי רוב קירטוני. פוטנציאל ההפקה בישראל עומד על כ-250 מיליארד חביות.
עד לגילוי שדות הגז הטבעי בים ליד חופי ישראל, היו פצלי השמן משאב האנרגיה המאובן המשמעותי ביותר בישראל (כמות השווה תאורטית לכ-60 שנות צריכה לאומית, בהנחה שכל הכמות ניתנת להפקה מהסלעים).
משאבים א-ביוטיים > אנרגיה > אנרגיה מתחדשת

ישראל נהנית מכמות גדולה של אנרגיית שמש אך היא מנצלת כמות קטנה מאנרגיה זו. אנרגיית שמש בישראל משמשת בעיקר לשם חימום מים בדודי שמש ובשנים האחרונות יש ניסיונות להשתמש בתאים פוטו-וולאטים כדי להגדיל את הפקת החשמל מהשמש.
בין תחנות הכוח הסולאריות בישראל נמצאות - תחנת הכוח באשלים, תחנת כוח פוטו-וולטאית קטורה ותחנת הכוח במשאבי שדה.
בין תחנות הכוח הפועלות על רוח בישראל נמצאות - חוות הרוח בהר בני רסן, חוות הרוח במעלה גלבוע, חוות הרוח עמק הבכא וחוות רוח בראשית.
משאבים א-ביוטיים > אנרגיה > כבול

בישראל מצוי כבול בכמויות ניכרות בעמק החולה. ישנן גם שכבות כבול דקות במישור החוף. בעמק החולה ישנן ארבע שכבות כבול, כאשר השנייה מתוכן מכילה כבול הראוי לשימוש. קידוחים שנערכו בעמק החולה לצורכי מחקר העלו כי מדובר בכ-1,200 מיליון טונות של כבול לח וכ-470 מיליון טונות של כבול יבש. בשכבה השלישית ישנם כ-1,100 מיליון טונות של כבול יבש ולח. בעבר הועלתה אפשרות לחצוב את הכבול שבעמק החולה לצורכי הפקת חשמל.
משאבים א-ביוטיים > מים

משאבי מים בישראל הם משאב שמדינת ישראל מגנה עליו ומפתחת אותו כחלק ממשק המים והשפכים בישראל. זאת, מאחר שחלק גדול משטחה הוא מדברי וכמות המשקעים הממוצעת נמוכה ומספקת רק בקושי את צורכי האוכלוסייה ההולכים וגדלים.
מקווי מים העיקריים הם: ים כנרת (164 קמ"ר), ים המלח (650 קמ"ר), מספר מאגרים של מי תהום (אקוויפר החוף, אקוויפר ההר ועוד), נחלים ומעיינות (עין גדי ועוד) והתפלות מים מלוחים.
משאבים א-ביוטיים > מלחים > אשלג

האשלג בישראל נחשב לאחד מאוצרות הטבע החשובים של מדינת ישראל. האשלג בישראל מצוי בים המלח בשיעור של 7.26 גרם לליטר. כיום, חברת מפעלי ים המלח, השייכת לחברת כימיקלים לישראל, כורה את האשלג מים המלח.
עתודות האשלג של ישראל הן 40 מיליוני טונות נכון לשנת 2010, והיא כורה 2-2.5 מיליוני טונות אשלג בשנה.
משאבים א-ביוטיים > מלחים > מלח בישול

| --- | --- |
 :  ראו גם – מלח הארץ (חברה)
הר סדום שימש לכריית מלח עוד בתקופות פרה היסטוריות, וחפירות ארכאולוגיות חשפו מתקנים להטענת מלח מן התקופה הרומית. בעת המודרנית הוקמו מפעלים להפקת מלח בעתלית, באילת ובעיקר בים המלח. המלח מופק בתהליך של אידוי סולרי בבריכות ובהתפלת מי ים.
משאבים א-ביוטיים > מלחים > פוספטים

| --- | --- |
 :  ראו גם – פוספטים בנגב, כיל רותם
בשנת 1951 הוקם מכרה הפוספטים הראשון בנגב - באורון.
מכרה המכתש הקטן, היה פעיל בשנים 1992-1967, והופקו ממנו 15 מיליון טון של פוספט.
בשנת 1977 הוקם מכרה פתוח בבקעת צין. זהו המכרה הגדול ביותר של פוספטים בנגב ויש בו מפעל להעשרת פוספטים.
משאבים א-ביוטיים > מתכות

בבקעת תמנע התגלו גם עפרות מנגן בשכבות חרסית, אך בדיקה העלתה כי הפקתו אינה כלכלית.
קיימים בארץ ריכוזים מעטים של עפרות ברזל בגליל, בבקעת בית נטופה, למרגלות הר תבור ובכמה אתרים בנגב, אולם אלה אינם מנוצלים מסיבות כלכליות.
שני מרבצי זהב קיימים צפונית לאילת באזור נחל רודד ובאזור העיר ערד.
אירידיום קיים בהר הנגב.
גלנה - מינרל של מתכת העופרת קיים בהר החרמון.
משאבים א-ביוטיים > מתכות > נחושת

| --- | --- |
 :  ראו גם – מכרות נחושת תמנע
בשנת 1959 החלה כרייה מסחרית של הנחושת, בעשרה מכרות פתוחים ותת-קרקעיים, באמצעות ציוד מכני כבד.
המכרות סיפקו בזמן הפעלתם 1.1 מיליון טון עפרה לשנה. היקף היצוא הגיע ל-16,000 טון בשנה.
משאבים א-ביוטיים > מתכות > מגנזיום

במסגרת קונצרן כימיקלים לישראל פועל בנגב מפעל "מגנזיום ים המלח" שהוקם בשיתוף פעולה עם חברת פולקסווגן הגרמנית. המפעל מפיק מגנזיום טהור וסגסוגות מגנזיום. חברת פולקסווגן השתתפה בהקמת המפעל למען ייצור חלקים שונים העשויים סגסוגות מגנזיום, בין היתר כתחליף לאלומיניום.
משאבים א-ביוטיים > אבני חן

| --- | --- |
 :  ראו גם – שפע ימים
בשנת 1999 הוקמה בישראל חברת "שפע ימים" שקיבלה רישיונות מהממונה על המכרות במשרד האנרגיה והמים לחיפושי יהלומים ואבני חן באזור עמק זבולון, עמק יזרעאל ורכס הכרמל. לפי דיווחיה נמצאו 77 יהלומים וכן מספר רב של אבני ספיר ואודם. כמו כן דווח כי בעזרת חברת דה בירס נמצא סלע המקור של היהלומים - הקימברליט - ברכס הכרמל, עם אלפי מינרלים אינדיקטורים כמו גארנט (פירופ) ספינל ואילמניט, ואף מינרל נדיר בשם מואסניט.
משאבים א-ביוטיים > גופרית

| --- | --- |
 :  ראו גם – מחצבות הגופרית בארי
בעבר פעלו מחצבות גופרית בארי שהיו מחצבות גופרית והופעלו בזמן המנדט הבריטי על ידי "החברה הארץ-ישראלית למחצבות גופרית בע"מ". המחצבות פעלו מ-1933 עד 1943 והופקו מהם קרוב ל-8 טונות גופרית. לאחר הקמת מדינת ישראל בדקה ממשלת ישראל את כדאיות הפקת הגופרית, הוחלט שההפקה אינה כדאית, והמחצבות ננטשו.
משאבים א-ביוטיים > חומרי בניין ותעשייה

| --- | --- |
 :  ראו גם – מחצבות מגדל צדק, נגב מינרלים תעשייתיים, מחצבות חפציבה, מחצבות קדומים
כיום בישראל קיימות מחצבות שונות המספקות חומרי בניין ותעשייה כצור, חול, שיש, גבס, חרסית, אבן גיר ואספלט, וכן זכוכית המופקת מחול העשיר בקוורץ.
בין מחצבות אלה נמצאות - מחצבות מגדל צדק ונגב מינרלים תעשייתיים.
ראו גם

חציבה בלתי חוקית בישראל
מישור רותם
תעשייה כימית בישראל
משחק פורים

לוין קיפניס, כותב השיר
משחק פורים הוא שיר ילדים עברי לפורים מאת לוין קיפניס ובהלחנת נחום נרדי. השיר פורסם לראשונה ב-1929 כבר עם לחנו של נרדי לשיר, ופורסם בספר השירה "גליונות" שכתב קיפניס. השיר נכתב במקור כמחזה לילדים לפורים.
רקע

בשנה שבה נכתב השיר (1929) היו מעט מאוד שירי חגים לילדים בעברית. אומנם חוברו פיוטים ושירים ברוח הדת, אך לא יצירה ברוח היהודית המודרנית. בעקבות זאת, החליט קיפניס לכתוב שירי חגים לילדים בעברית, משום שהיה מומחה בכתיבה ובעריכת תכנים בעברית, וגם בשל עבודתו עם גננות.
השיר והספר

השיר פורסם לראשונה ב-1929 בספר השירה לילדים "גליונות" שחיבר קיפניס. השיר פורסם כבר אז עם לחנו של נרדי, שהתבסס על ניגון של חסידות קרלין לפיוט "שושנת יעקב". ארבע שנים אחר כך, ב-1933 יצא הספר של השיר, מלווה באיוריו של נחום גוטמן, אשר ממחישים את תחפושות ילדי הגן שבו עבד קיפניס.
הספר "משחק פורים" הוקדש לבתו מנישואיו השניים של קיפניס, נטע. מה שגרם לילדיו האחרים של קיפניס לגלות את האהדה הרבה לשיר.
מאז שיצא הספר לראשונה ב-1933, הפך השיר לנפוץ מאוד בכל ארץ ישראל. השיר והספר היו נפוצים עד כדי כך שכל עותקיו המקוריים של הספר אזלו, והם לא ניתנים עוד להשגה. בשנת 2017, 84 שנים לאחר שפורסם לראשונה, הוציאה חברת ההוצאה לאור של העיתון ידיעות אחרונות - ידיעות ספרים את הספר מחדש, בליווי איוריו המקוריים של נחום גוטמן.
תוכן השיר > הבית הראשון

אדם המחופש לליצן מציג את עצמו, מורה לכולם לשבת ומודיע על תחילתו של משחק פורים.
לאחר סיום הבית הראשון נוהגים לשיר לה, לה, לה.
תוכן השיר > הבית השני

בבית השני מוזכר אחשוורוש. הוא מתואר בשיר כמי שאוחז בשרביט זהב ועטור בכתר.
תוכן השיר > הבית השלישי

בבית השלישי מוזכרת אסתר המלכה. היא מתוארת עטורה זר זהב, ומציינת כי דודה הוא מרדכי היהודי.
תוכן השיר > הבית הרביעי

בבית הרביעי מוזכר מרדכי היהודי. הוא מתואר כשבגדיו בצבע תכלת.
מלבד ציונו של מרדכי היהודי בבית זה, מוזכרים גם שניים ממנהגי החג - אוזני המן ורעשנים, אותם מחלק מרדכי לילדיו.
גם לאחר סיום הבית הזה נוהגים לשיר לה, לה, לה.
תוכן השיר > הבית החמישי והאחרון

בבית החמישי מוזכר המן (לא בשמו, אך במעשיו). הוא מתואר כמי שהביא סוס והרכיב עליו את מרדכי היהודי.
תוכן השיר > הפזמון

הפזמון מתחיל במילים "לכולנו, לכולנו" ואז ממשיך בתיאור הדמות, לדוגמה: כתר על הראש (אחשוורוש) על ראשנו זר (אסתר), ומסתיים ב"כל אחד/ת מאיתנו הוא/היא (הדמות)".
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  חן מלול, אַחַת, שְׁתַּיִם, שָׁלוֹשׁ, אֲנִי אֲחַשְׁוֵרוֹשׁ: המשחק שהפך ללהיט, באתר הספרנים, ‏14 במרץ 2022
↑  לוין קיפניס, גליונות: סיפורים ושירים לילדי הגן, באתר הספרייה הלאומית
↑  יעקב מזור, ‏מן הניגון החסידי אל הזמר הישראלי, קתדרה 115 (ניסן תשס"ה), עמ' 121.
↑  מילות השיר "משחק פורים", באתר שירונט
אייפון 16 פרו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טלפון חכם
 מפתח:  אפל
 יצרן:  אפל, פוקסקון 
 תאריך הכרזה:  9 בספטמבר 2024
 תאריך הפצה:  20 בספטמבר 2024
 הקודם בסדרה:  אייפון 15 פרו
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  IOS 18
 מידות
 רוחב:  71.5 מ"מ 
 גובה:  149.6 מ"מ 
 עובי:  8.25 מ"מ 
 משקל:  199 ג' 
 אתר רשמי
 
אייפון 16 פרו ואייפון 16 פרו מקס הם סמארטפונים אשר תוכננו, פותחו ושווקו, על ידי חברת אפל. הם הדור השמונה-עשר של מכשירי האייפון, והממשיכים של האייפון 15 פרו ואייפון 15 פרו מקס. המכשירים נחשפו לצד הדגמים הבסיסיים יותר בסדרה – אייפון 16 ואייפון 16 פלוס במהלך אירוע מיוחד של אפל, שהתקיים ב-9 בספטמבר 2024 באפל פארק שבקופרטינו, קליפורניה. המכירה המוקדמת של המכשירים נפתחה ב-13 בספטמבר 2024. בישראל, המכירה המוקדמת החלה ב-19 בספטמבר, והחל מ-26 בספטמבר המכשיר זמין לרכישה בחנויות.
החידושים העיקריים במכשיר הם כפתור פיזי ייעודי לשליטה במצלמה, עם אפשרות לשלוט בתנאי הצילום באמצעות החלקה ולחיצה על הכפתור, ארבעה מקרופונים עם יכולות הקלטה שונות, ויכולת הפרדה בין דיבור לרעשי רקע.
עיצוב ותצוגה

המכשיר כולל מסך Super Retina XDR OLED בגודל 6.3 אינץ', כשבדגם המתקדם יותר – אייפון 16 פרו מקס מכיל מסך גדול יותר בגודל 6.9 אינץ'. שני הדגמים ממשיכים עם עיצוב של תצוגה מקצה לקצה, אך עם שוליים דקים יותר. הדגמים מגיעים בגימור טיטניום לבן, טיטניום מדברי, טיטניום טבעי וטיטניום שחור. לדברי החברה, הגימור עמיד בפני שריטות.
חומרה

הדגמים מגיעים עם שבב Apple A18 Pro, שהוא דור שני של מעבדי 3 ננומטר, מה שמשפר משמעותית את הביצועים, בפרט במשימות הקשורות לבינה מלאכותית. השבב כולל מעבד 6 ליבות, מעבד גרפי עם 6 ליבות ומנוע עצבי בעל 16 ליבות המאיץ יכולות למידת מכונה, ומאפשר שילוב של תכונות הבינה המלאכותית של אפל, Apple Intelligence, בחומרת המכשיר. לשני הדגמים זיכרון של 8GB ואפשרויות אחסון החל מ-128GB (256GB ב-Pro Max), ועד ל-1 טרה-בייט.
חומרה > Apple Intelligence

אחת מתכונות הדגל של ה-iPhone 16 Pro היא השילוב שלו עם תכונות הבינה המלאכותית של Apple Intelligence הכוללות שיפור בפונקציונליות של סירי, שיפור בהבנת שפה טבעית, וכן תכונות ג'נרטיביות כגון אימוג'ים מותאמים אישית וניתח תמונות וזיהוי אובייקטים בזמן אמת. יכולות אלו נועדו להפעלה בעיקר בחומרת המכשיר, אם כי חלקם מופעלים באמצעות שרתים חיצוניים.
חומרה > מצלמה

הדגמים מציגים מערכת המצלמות שודרגה, והיא כוללת מצלמה רחבה בעלת 48 מגה פיקסל עם ייצוב תמונה אופטי (OIS), עם העברת חיישן ועם מיקוד אוטומטי (PDAF). המצלמה הרחבה כוללת 48 מגה פיקסל, בשדה ראייה של 120 מעלות, והיא מותאמת לתנאי תאורה חלשים. הדגם המתקדם יותר – Pro Max כולל גם מצלמת טלפוטו עם זום אופטי 5×, לעומת זום האופטי 3× בדגמים קודמים. לשני הדגמים יכולת צילום וידאו 4K בקצב של 120 פריימים לשנייה.
חומרה > בריאות ותכונות

לדגמים נוסף מעקב בריאות משופר, חלקו בשילוב שלו עם השעון החכם Apple Watch Series 10. באירוע הוכרז כי המכשיר יוכל לזהות דום נשימה בשינה, באמצעות תכונות מעקב הבריאות של האייפון והאפל ווטש.
הערות שוליים

↑  Cross (6 בספטמבר 2023). "iPhone 16 rumors: Ultra models will shoot spatial photos and video for Vision Pro". Macworld. ארכיון מ-20 בספטמבר 2023. נבדק ב-12 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  היאלי יעקבי-הנדלסמן, תכינו את הארנקים: זה התאריך שאייפון 16 יגיע לישראל, באתר ישראל היום, 10 בספטמבר 2024
↑  עומר כביר, עם יכולות בינה מלאכותית: אפל השיקה את האייפון 16, באתר כלכליסט, 9 בספטמבר 2024
↑  Ashworth, Boone. "Everything Apple Announced Today: iPhone 16, Apple Watch Series 10, New AirPods". Wired. ISSN 1059-1028. נבדק ב-2024-09-09.
↑  askstraight (2024-09-09). "Apple Unveils iPhone 16, Apple Watch Series 10 and AirPods 4". askstraight.com. נבדק ב-2024-09-09.
↑  "Apple's iPhone 16 Event: Our Live Takeaways". The New York Times. 2024-09-09. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-09-09.
↑  "iPhone 16 Pro and iPhone 16 Pro Max". Apple. ארכיון מ-2024-09-09. נבדק ב-2024-09-09.
↑  Hill, Brandon; E. Freedman, Andrew (9 בספטמבר 2024). "Apple's A18 and A18 Pro processors powers the iPhone 16 and 16 Pro — and Apple Intelligence". Tom's Hardware. נבדק ב-10 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Haselton, Todd; Field, Hayden; Capoot, Ashley; Leswing, Kif (9 בספטמבר 2024). "Here's everything Apple just announced: iPhone 16, iPhone 16 Pro, Apple Watch Series 10, AirPods 4 and more". CNBC. NBCUniversal. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kelly, Samantha Murphy; Delouya, Samantha; Hammond, Elise (9 בספטמבר 2024). "Apple debuts iPhone 16 designed for AI". CNN Business. CNN. Warner Bros. Discovery. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אייפון 15 פרו / אייפון 15 פרו מקס | אייפון  דור 18 | הבא: |
יניב (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים 
 יוצרים:  אבי בלקין ליאת שביט עמי גלאם
 כותבים:  אבי בלקין ליאת שביט
 בימוי:  דניאל אדר
 שחקנים:  חנן סביון שני קליין תיקי דיין אורנה בנאי אמה אלפי אמיר בנאי אלברט אילוז שרון ברק
 פסקול:  אורי גלאון
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  17
 הפקה
 מפיק:  עוז וידל תמר זילבר
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 צלמים:  עמוס רפאלי ישי ניקומרוב
 מוזיקה:  אמיר לקנר
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רשת 13
 תקופת שידור מקורית:  13 באוגוסט 2023 – 3 באוקטובר 2023
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
יניב היא קומדיית מצבים ישראלית. הסדרה שודרה בערוץ רשת 13 ונוצרה על ידי אבי בלקין וליאת שביט. הסדרה עוסקת בגבר בן 43 בשם יניב שעבר תאונה ופותח מסעדה ביתית וגורם לכאוס במשפחתו.
עלילה

יניב אלג'ם (חנן סביון) הוא טבח צבאי שנפצע בעת מילוי תפקידו ויוצא לחודשיים של גימלים. אשתו אפרת (שני קליין), עושה את טעות חייה ורושמת אותו לאודישן למשחקי השף. יניב לא עובר את האודישן, אבל כשהשף אסף גרניט אומר לו: "אל תפסיק לבשל", הוא מחליט לפתוח מסעדה בתוך בית המשפחה שלו בנתניה. ומסתבר שחלום חייו של אסף, הוא סיוט חייהם של בני משפחתו שצריכים עכשיו לחיות עם אנשים זרים שמגיעים למסעדה אצלם בסלון.
דמויות

יניב אלג'ם (חנן סביון): אדם שמחליט להגשים את חלומו לפתוח מסעדה בביתו.
אפרת אלג'ם (שני קליין): אשתו של יניב. לא מתרגשת מהרעיון של פתיחת מסעדה בבית.
אסתר אלג'ם (תיקי דיין): אמם של יניב ודבי. אלמנה בת 72.
דבי אלג'ם (אורנה בנאי): אחותו של יניב ובתה של אסתר. רווקה בת 45 שתמיד חיה בצל של אחיה ושום דבר שהיא עושה הוא לא מספיק טוב עבור אימה.
עמית אלג'ם (אמה אלפי): בתם בת ה-20 של יניב ואפרת, ואחותם של מתן וגיא. מתקשה עם ההמולה שנוצרה בבית עם פתיחת המסעדה.
מתן אלג'ם (אמיר בנאי): בנם בן ה-17 של יניב ואפרת, ואחיהם של עמית וגיא. עושה בושות אל מול אורחי המסעדה.
גיא אלג'ם (שרון ברק): בנם בן ה-10 של יניב ואפרת, ואחיהם של עמית ומתן. ילד תחמן.
רפי ביסה (אלברט אילוז): בן דודה של אסתר.
ביקורות

בביקורת שפורסמה ב-"Tvbee" על ידי רועי אבן, הסדרה זכתה לביקורת על היעדר עלילה קוהרנטית, עם סצנות המתמקדות בסכסוכי שכנים, אחים ואמהות. המבקר תיאר את "יניב" כסדרת ילדים המשודרת בערוץ הלא נכון, עם התפתחויות ודמויות קלישאתיות. בנוסף, ציינו כי למרות נוכחותן של שחקניות ותיקות כמו תיקי דיין ואורנה בנאי, הסדרה לא מצליחה לספק רגעים משמעותיים או הומוריסטיים. "יניב" מושווית לא לטובה לסדרות מצליחות אחרות כמו "שנות ה-80" ו"נבסו", שחסרות אותה משיכה ומעורבות קהל. הסדרה השוותה ל"השגרירות", עוד קומדיה לא מוצלחת באותה הרשת, מה שמעיד על חוסר השקעה בכתיבה ובהפקה. תפקיד האורח של גילה אלמגור בפרק הבכורה מוזכר כנקודת שיא, אך משתמע שהסדרה עשויה שלא לזכות להצלחה משמעותית.
בביקורת שפורסמה באתר "ynet" על ידי סמדר שילוני, הסדרה זכתה לביקורת על חוסר מקוריות ודמיון לקומדיות מיושנות משנות ה-80. למרות צוות שחקנים מבטיח הכולל את גילה אלמגור ואורנה בנאי, הסיטקום לא מצליח לספק עלילות ודמויות מרתקות. הסיטקום מתואר כחסר עומק בדמויותיו ונשען על בדיחות עייפות. בנוסף צוין כי הפרק הראשון של "יניב" שודר בין שני חלקים של פרק של "האח הגדול", מה שהוביל לתסכול בקרב הצופים. הסדרה כוללת דמויות חד־ממדיות וקווי עלילה צפויים, עם מעט קשר בין הנושא הקולינרי לסיפור הכולל. סצנות המערבות את הדינמיקה המשפחתית של יניב, במיוחד עם אחותו דבי ואמו אסתר, זוכות לביקורת על כך שהן עצובות יותר מאשר מצחיקות.
בביקורת שפורסמה באתר "Time Out תל אביב" על ידי נעמה רק, נכתב כי למרות הקאסט המבטיח, "יניב" זוכה לביקורת על כך שהוא דומה לחיקוי של סיטקומים אחרים, עם דמות ראשית שנראית משנית וחוסר מקוריות בדינמיקה הקומית שלו. גילה אלמגור מודגשת כשחקנית בולטת בפרק הבכורה של הסדרה. הטון הקומי של "יניב" מתואר כמזכיר סיטקומים נשכחים משנות ה-80, חסרי מקוריות וליטוש.
הערות שוליים

1 2  רועי אבן, ‏"יניב" היא הקומדיה הלא נכונה בערוץ הלא נכון, באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2023
1 2 3 4 5 6 7   מי שיחקו יחד בעבר ומי קרובי משפחה? הכירו את הדמויות החדשות של "יניב", באתר חדשות 13, 15 באוגוסט 2023
↑  סמדר שילוני, גם גילה אלמגור ואורנה בנאי לא מצליחות להציל את הסיטקום הסתמי "יניב", באתר ynet, 14 באוגוסט 2023
↑  נעמה רק, ‏זה לא יניב כלום: הסיטקום החדשה של רשת 13 היא ד"ש משנות ה-80, באתר "Time Out ישראל", 15 באוגוסט 2023
ורצ'לי

| --- | --- |
סמל העיר ורצ'לי

פיאצה קאבור
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  פיימונטה פיימונטה
 נפה:  ורצ'לי (נפה)
 ראש העיר:  Corsaro Andrea
 רשות מחוקקת:  עירייה
 העיר הגדולה:  טורינו
 עיר אם:  טורינו
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  79.77 קמ"ר
 גובה:  130 מטרים
 דת:  נוצרים קתולים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  45,635 (2024)
  ‑ צפיפות:  572.1 נפש לקמ"ר (2024)
 קואורדינטות:  45°19′24″N 8°25′10″E﻿ / ﻿45.323385978869986°N 8.419348166809684°E﻿ / 45.323385978869986; 8.419348166809684
 אזור זמן:  UTC+1
 Città di Vercelli, www.comune.vercelli.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןורצ'לי(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןורצ'לי(למפת פיימונטה רגילה) טורינו נוברה אלסנדריה אסטי מונקאליירי קונאו שווייץ לומברדיה ליגוריה צרפת ואל ד'אוסטה הים הליגוריורצ'לי(למפת פיימונטה מוגדלת) טורינו נוברה אלסנדריה אסטי מונקאליירי קונאו שווייץ לומברדיה ליגוריה צרפת ואל ד'אוסטה הים הליגוריורצ'לי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ורצ'לי (באיטלקית Vercelli), היא עיר לא גדולה וקומונה בחלק המערבי של צפון איטליה. מספר תושביה היה 45,635, נכון לתאריך 1 בינואר 2024. העיר מכונה גם "בירת האורז של אירופה".
מקור השם

מקור שמה של העיר אינו ברור, ולוט בערפל. בימיי רומא העתיקה נקרא המקום ורצ'לאה (Vercellae), שם הדומה בצלילו לשמו הנוכחי "ורצ'לי". קיימות תאוריות שונות לגבי שמה של העיר, אך לא נמצאו מקורות היסטוריים אמינים מעוגנים במסמכים, המסבירים את מקורו.
גאוגרפיה ואקלים

גאוגרפיה:
ורצ'לי ממוקמת באיטליה הצפונית, במחוז פיימונטה והיא בעצמה עיר נפה. העיר נמצאת צפונית לנהר הפו, ובנויה בעמק על גדת נהר סזיה (אנ') (Sesia) הזורם דרך העיר, והוא אחד הנהרות המזינים את נהר הפו. העיר נמצאת בגובה של 130 מטרים מעל פני הים. הימצאותה באגן הניקוז של הפו הופך אותה למקום מרכזי, שסביבו שטחי גידול אורז רבים. העיר מצויה כ-80 קילומטר מזרחית לטורינו בירת המחוז, וכ-84 ק"מ בכיוון כללי מערב ממילאנו, העיר הגדולה בצפון, והבירה הכלכלית של איטליה. המרחק עד האגם הקרוב מאג'ורה הוא כ-60 ק"מ, וכ-120 ק"מ עד הים הליגורי, המצוי דרומית לורצ'לי.
אקלים:
תקופות הקיץ בורצ'לי חמות והחורפים קרים. התקופה הקרה נמשכת מאמצע חודש נובמבר ועד סוף פברואר. החודש החם בשנה הוא יולי, במהלכו מגיעות מעלות החום הממוצעות בימים עד ל-29 צלזיוס, ובלילות הממוצע יורד לתשע עשרה מעלות. בממוצע, אין חודשים עם ללא משקעים. החודש הגשום ביותר הוא מאי ובו כמות הגשם מסתכמת ב־84.3 מ"מ. המשקעים המועטים ביותר יורדים בינואר, 31.1 מ"מ בלבד. כמות השלג השנתית מסתכמת בלפחות 25 מ"מ, ויורדת בחודשים דצמבר-ינואר. מעטים הימים בהם יורד שלג בלבד, ביתר הימים בתקופה זו יורדים גשם ושלג חליפות, או שיורדים באותו היום בפרקי זמן נפרדים. התקופה הלחה בעיר נמשכת מראשית יוני ועד לסוף חודש אוגוסט.
היסטוריה

העיר נוסדה על ידי שבט הקלטי ליביצ'י (Libicii/Libici), בערך במאה ה-6 לפני הספירה. הליביצ' חיו באזור שמדרום להרי האלפים שבזמנו השתייך לגאליה. השבט הוזכר לראשונה על ידי ההיסטוריון היווני פוליביוס (Polybius), ומאוחר יותר על יד ההיסטוריון הרומאי פליניאוס, שמסר גם נתונים על מקום ההתיישבות. המצביא והקונסול הרומאי גאיוס מריוס נלחם באזור ורצ'לי בשבט הליביצ'י ובאחרים, ב-31 ביולי 101 לפנה"ס. קרב זה ידוע בשם "הקרב בורצ'לי". העיר פרחה תחת רומא הרפובליקנית, ומאוחר יותר גם בתקופת רומא הקיסרית. חלק מפריחתה נבע מהיותה ממוקמת על ויה פרנקיגנה (Via Francigena), דרך סחר שהובילה לרומא וממנה. במאה החמישית פסקה פריחת העיר, עם פלישת הוויזיגותים ב-401. ב-451 לספירה נכבש האזור על ידי אטילה ההוני. במאות ה-11 ועד וכולל המאה ה-13 נשלטה העיר על ידי בישופים מטעם הכנסייה הנוצרית. ב-3 בינואר 1117, גרמה רעידת אדמה חזקה באזור עמק הפו בעוצמה משוערת של 6.5 בסולם ריכטר, להרס נרחב בעיר. ב-1168 הפכה ורצ'לי לחלק מהליגה הלומברדית. במאה ה-13 החלה שוב תקופה של פריחה בעיר, והאוניברסיטה הראשונה באזור נוסדה בה, גם צמיתים בעיר שוחררו. במאה ה-18 העיר והאזור היו תחת שלטונה של בית סבויה. ב-1861 העיר אוחדת לתוך ממלכת איטליה המאוחדת שייסד המלך ויטוריו אמנואלה השני. במלחמת העולם ה-2 הוקם מחנה שבויים באצטדיון העירוני.
טבח השבויים במוסד הפסיכיאטירי

האירוע היה בתקופה סמוכה לתום מלחמת העולם ה-2, ב־12 במאי 1945. מבצעי הטבח היו פרטיזנים איטלקים שהשתייכו לגדוד 182 של חיל הרגלים המשוריין-"חטיבת גריבאלדי". כ-70 חיילים שבויים מצבא הרפובליקה הסוציאליסטית הפשיסטית האיטלקית (צבאו של השליט בניטו מוסוליני), נלקחו מתוך אצטדיון בעיר ששימש מחנה שבויים. השבויים הובאו למוסד פסיכיאטרי סמוך בורצ'לי. הפרטיזנים הרחיקו את הצוות הקבוע של המוסד, הפרידו בין השבויים, הכו אותם וסגרו אותם בחדרי המוסד. בשלב מאוחר יותר באותו היום רצחו הפרטיזנים באכזריות את השבויים, זרקו את גופותיהם לנהר הססיה הזורם בסמוך, ואת חלקם זרקו מחלונות המוסד הפסיכיאטרי אל מתחת לגלגלי משאיות נוסעות.
אתרים ונושאי עניין

בתוך העיר:
בזיליקת ס. אנדראה-הבזיליקה היא כנסייה ומנזר בסגנון רומנסקי מהמאה ה-13, עם חזית ראויה לציון. בתוך הכנסייה נמצאות יצירות אומנות רבות, ציורים מהמאה ה-16 וקלוייסטר גדול.
מרכז התערוכות ארקה- במרכז ארקה (Arca) יש תערוכות אומנות מתחלפות של אומנויות שונות. בין היתר אירח המרכז גם חלק מאוסף גוגנהיים.
כיכר קאבור-פיאצה (כיכר) קאבור ממוקמת בלב העיר העתיקה של ורצ'לי, ומשמשת מקום מפגש חברתי למקומיים ולתיירים. בסמוך לפיאצה וגבוה מעליה, מצוי "מגדל המלאך" ששולט על קו הרקיע. הכיכר מוקפת בארקדה מקורה עם קשתות, הפתוחה לכיוון הכיכר.
הדואומו-הדואומו (הכנסייה המרכזית) על שם ס. אאוסביו (Cattedrale di Sant’Eusebio). נבנה במקור במאה ה-4, ועבר מאז מספר פעמים בניה מחדש. הדואמו הנוכחי נבנה במאה ה-16, בסגנון בארוקי. במתחם הדואומו נמצאים גם ארמון הבישוף ומוזיאון הדואומו.
המוזיאון הארכאולוגי של ורצ'לי-מציג מוצגים ארכאולוגיים עוד מהתקופה הרומאית העתיקה, וגם מתקופות היסטוריות אחרות.
מחוץ לעיר:
שדות אורז-נמצאים בשפע באזור ורצ'לי, ומהווים מוקד משיכה לתיירות חקלאית.
יקבים-באזור יש יקבים רבים העורכים סיורי יין וטעימות.
שמורת טבע-שמורת הטבע של נהר הפו נמצאת מדרום לורצ'לי, על הנהר וגם על גדותיו.
ההר הקדוש של ווראולו (Sacro Monte di Varallo) - מתחם דתי על ראש הר ווראלו. האתר מצוי כ-55 ק"מ צפונית לורצ'לי. במתחם כ-4,000 ציורים ו-400 פסלים. המתחם כולו הוכר על ידי אונס"קו ב-2003 כאתר מורשת עולמית, ביחד עם עוד שמונה הרים קדושים אחרים בצפון איטליה. סביב האתר קיימת גם שמורת טבע.
השכלה ותרבות

אוניברסיטה: האוניברסיטה האזורית הראשונה אמנם נוסדה בורצ'לי, אך היא נסגרה. העיר מארחת את חלק מהפקולטות של אוניברסיטת UPO של מחוז פיימונטה.
מוזיקה: בכל שנה נערכת בעיר תחרות מוזיקה קלאסית על שם ג'ובאני (ג'אן) בטיסטה ויוטי (Giovan Battista Viotti), מלחין ונגן ויולה שנפטר ב-1824. התחרות מתקיימת ברצף מ-1950, בעיקר בתחומי שירת אופרה, פסנתר ו-ויולה (ב-2024 למשל הוקדש לויולה). חלק ממתחרי וזוכי התחרות הפכו למפורסמים, ונכנסו להיכל התהילה העולמי במוזיקה, דוגמת לוצ'יאנו פאברוטי, ודניאל בארנביום, שניהם התחרו במחצית הראשונה של שנות ה-50. בין שופטי התחרות לדורותיהם ניתן למצוא גם את שמו של יהודי מנוחין.
ספריה וכתבי יד: בספריה העירונית של ורצ'לי שמורים כתבי יד רבים ומקוריים מתקופות עתיקות שונות. כתבי קודש מהברית החדשה, שירה אנגלית מימיי הביניים ועוד. המוצג היותר מפורסם באוסף הוא "ספר ורצ'לי" (The Vercelli Book) מהמאה העשירית. בספריה מתנהלות תוכניות לימודיות שונות, לסטודנטים מארצות רבות.
אקורדיאון: ורצ'לי ידועה בייצור אקורדיונים. בית המלאכה הראשון לאקורדיונים נפתח בורצ'לי בראשית המאה העשרים, על ידי סימון מרלו (Simone Merlo). במהלך השנים התרבו יצרני האקורדיונים בעיר ובשיא הגיע מספרם ל-24. במחצית השנייה של המאה ה-20 פחתה הדרישה לכלי נגינה אלו, ובמקביל פחת גם מספר בתי המלאכה לייצורם. בסוף המאה העשרים נעשו ניסיונות לחדש את ייצור האקורדיונים בעיר.