stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קושיניה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכל
 מטבח:  פורטוגזי
 אזור מוצא:  לימיירה
 מוצא:  ברזיל ברזיל
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  קמח ועוף
קושיניה (בפורטוגזית: Coxinha) הוא קרוקט ממולא בצורת דמעה, הנפוץ בקרב תושבי ברזיל.
המאכל מורכב מבצק העשוי מקמח וממולא בבשר או עוף, תפוח אדמה, בצל, שום ושמן זית.
מלבד שמו המקוצר, המאכל נקרא גם קושיניה דה גליניה (Coxinha de Galinha).
למאכל גרסאות נוספות המכילות גבינה, קושיניה דה קייז'ו (Coxinha de Queijo), מילוי של תירס, קושיניה מיניירה (Coxinha Mineira).
הערות שוליים

↑  החטיף הברזילאי המפורסם ביותר, באתר www.yeshuvnik.net
↑  Robin Broadfoot, Brazilian Chicken Croquettes (Coxinha) Recipe by Tasty, tasty.co (באנגלית)
↑  קושיניה של עוף, באתר www.hamatkon.co.il
↑  מתכון לכיסוני בצק ממולאים בעוף - קושיניה דה גליניה, באתר מתכונים - בא-במייל, ‏2017-06-14
↑  COXINHA DE QUEIJO
הלגיון השני אוגוסטה

| --- | --- |
אבן מיל ליד חומת אנטונינוס המציינת מקטע שנבנה על ידי הלגיון השני אוגוסטה
אבן מיל ליד חומת אנטונינוס המציינת מקטע שנבנה על ידי הלגיון השני אוגוסטה
 פרטים
 מדינה:  רומא העתיקה רומא העתיקה
הלגיון השני אוגוסטה (בלטינית: Legio II Augusta; בקיצור:  LEG II AVG) היה לגיון רומאי שהוקם עוד בתקופת הרפובליקה הרומית ופעל עד המאה ה-4 בבריטניה. סמליו היו הסוס האגדי המכונף פגסוס, מזל גדי ואל המלחמה מרס.
בתקופת הרפובליקה

הלגיון השני הוקם בשלהי תקופת הרפובליקה המאוחרת. לפי סברה אחת הוקם הלגיון על ידי יוליוס קיסר בשם הלגיון השני סבינה או הלגיון השני גאליקה בשנת 48 לפנה"ס לערך. לפי סברה אחרת הוקם הלגיון על ידי הקונסול גאיוס ויביוס פאנסה (Gaius Vibius Pansa) בשנת 43 לפנה"ס. לאחר חיסול הכוחות הרפובליקאים בקרב פיליפי, נשבע הלגיון אמונים לאוקטביוס (לימים אוגוסטוס קיסר). הלגיון השני המקורי פורק לאחר קרב אקטיום (31 לפנה"ס).
בתקופת האימפריה

בשנת 25 לפנה"ס שב והוקם הלגיון בהיספניה ושימש לביצור הכוח הרומאי בפרובינקיית היספניה טארקוננסיס. לאחר השמדתם של הלגיון השבעה עשר, הלגיון השמונה עשר והלגיון התשעה עשר בקרב יער טויטובורג נשלח הלגיון השני בשנת 9 לספירה לגרמאניה וחנה ליד מיינץ.
בשנת 43 לספירה השתתף הלגיון בכיבוש בריטניה, תחת פיקודו של אספסיאנוס. למרות הקרבות הקשים הוכיח הלגיון עליונות והוכר כאחד הכוחות המעולים של הצבא הרומאי. בשנת 55 הקים מבצר באיסקה דומנונירום (אקסטר של ימינו), שהיווה את בסיסו העיקרי למשך 20 שנה. בשל בגידת אחד ממפקדיו לא השתתף הלגיון בדיכוי מרד בודיקיאה (בשנת 61), דבר שגרם למפקדו להתאבד לאחר מכן. בשנת 66 פוצל חלק מהלגיון והועבר לגלבום (גלוסטר) ובשנת 75 הועבר לאיסקה אוגוסטה (קרליון שבדרום ויילס), שם הקים ביצורים ושהה עד סוף המאה ה-3.
ב-122 סייע הלגיון בהקמת חומת אדריאנוס. וב-142 סייע בהקמת חומת אנטונינוס.
הערות שוליים

↑  Lawrence Keppie, The Making of the Roman Army. Routledge, 1988, p.119
↑  תולדות הלגיון באתר ליוויוס
פסטל דה טנטוגל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאפה
 על שם:  Tentúgal 
 מטבח:  פורטוגזי
 אזור מוצא:  טנטוגל
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  קמח וביצה
 
פסטל דה טנטוגל (בפורטוגזית: Pastel de Tentúgal) הוא מאפה ממולא ומתוק הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית.
המאפה מורכב מבצק העשוי מקמח ומים וממולא בחלמון ביצה וסירופ סוכר שאותם מערבבים יחד ולאחר מכן אופים או מטגנים.
למאפה צורת אצבע ישרה, ירח או חצי ירח.
היסטוריה

המאפה מוזכר לראשונה במאה ה-16 לאחר שנוצר במנזר נוסה סניורה דה נאטיבידאדה (Nossa Senhora da Natividade) על ידי אחריות מהמסדר הכרמליתי שחיו שם.
בעקבות פירוקם של המסדרים הדתיים וסגירתם של מנזרים רבים בזמן המהפכה הליברלית, החלו נזירים למכור את הקינוח על מנת לייצר הכנסות.
בעקבות הביקוש הרב, החל המנזר להעסיק נשים מהיישוב על מנת שיעזרו בהכנת המאפים.
בשנת 1898, נסגר המנזר אך מתכוניו נשמרו ביידי משפחות הפועלות שעבדו במנזר.
הערות שוליים

↑  Daniel Fernandes, Produtos Tradicionais Portugueses, Produtos Tradicionais Portugueses (בפורטוגזית)
↑  Brazilian Pastel - 3 Fillings, Olivia's Cuisine, ‏13 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  Pastel de Tentúgal | Traditional Sweet Pastry From Tentúgal | TasteAtlas, www.tasteatlas.com
↑  Joaquim Pinheiro, Carmen Soares, Patrimónios Alimentares de Aquém e Além-Mar, Imprensa da Universidade de Coimbra / Coimbra University Press, 2016-08-30, ISBN 978-989-26-1190-7. (בפורטוגזית)
מצודת בונראטי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 כתובת:  Bunratty 
 מיקום:  מחוז קלייר 
 מדינה:  אירלנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1425
 תאריך פתיחה רשמי:  1425? 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נורמנית 
 קואורדינטות:  52°41′48″N 8°48′43″W﻿ / ﻿52.69666667°N 8.81180556°W﻿ / 52.69666667; -8.81180556
 www.shannonheritage.com
  (למפת אירלנד מוגדלת) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי מצודת בונראטי(למפת אירלנד רגילה) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי מצודת בונראטי
 
מצודת בונראטי (באנגלית: Bunratty Castle) היא מצודה מהמאה ה-15 השוכנת במחוז קלייר, אירלנד. המצודה נשתמרה כמעט במלואה, היא פתוחה לציבור ומדי פעם נערכים בה נשפים בסגנון ימי הביניים.
ליד המצודה נמצא "הפארק העממי" (Folk Park) אשר מציג בתים עתיקים מאזור נהר השאנון, חלקם מקוריים וחלק משוחזרים וכן כפר שלם מהמאה ה-19 הכולל רחוב ראשי עם חנויות, בית ספר, בית רופא הכפר, טחנת קמח, כנסייה וגנים ויקטוריאניים.
היסטוריה

המצודה הנוכחית אשר נבנתה על חורבות של מצודות קודמות הוקמה בשנת 1425 על ידי משפחת מקנאמרה. 50 שנה לאחר מכן השליטה עברה לידי משפחת או'ברייאן שהייתה המשפחה החזקה במנסטר. הטירה החליפה ידיים מספר פעמים במהלך מלחמת האזרחים האנגלית ועברה בסופו של דבר לידי משפחה אחרת שגרה בה עד 1804. בשנים שלאחר מכן שימשה כקסרקטין של המשטרה האירית.
בשנת 1954 נקנתה הטירה על ידי הלורד גורט אשר שיפץ ושימר אותה והעניק אותה במתנה לעם האירי.
מבנה המצודה

המבנה כולל מבנה ראשי וארבעה מגדלים. המבנה הראשי כולל 3 קומות וארבעת המגדלים הם בני 6 קומות כל אחד. הכניסה לשטח הטירה הייתה באמצעות גשר מתרומם ישירות לחדר המשמר (Main Guard). הטירה מרוהטת ברהיטים מהמאות ה-15 וה-16.
מבנה המצודה > חדרי הטירה

המרתף- בקומה הראשונה במרכז הטירה. שימש כחדר אחסון או אורווה. כיום מכיל תערוכה על ההיסטוריה של הטירה ותהליך השיפוץ שלה.
חדר המשמר הראשי-שימש כחדר אוכל לחיילים ולאנשי הרוזן, וממנו יש גישה לצינוק.
כיום משמש כחדר אוכל לארוחות בסגנון ימי הביניים. החדר מכיל ארונות מגולפים מהמאות ה-15 וה-16.
חדר מפקד המשמר.
ההיכל הגדול-החדר בו נערכו הארוחות החגיגיות ומשפטים לנאשמים. במרכז החדר מוקמה המדורה בה נצלה האוכל. על הקירות תלויים שטיחים צרפתיים ובלגים.
מטבח ומזווה.
חדר השינה של הרוזן-כולל אריגים ומיטה מפוארת.
חדר צפוני-הסלון הפרטי של הרוזן ומשפחתו. החדר מכיל שולחן מעץ של אחת מספינות הארמדה הספרדית ושנדליירים בצורת דמויות נשיות. ליד החדר נמצא חדר תפילה פרטי.
חדר תפילה ציבורי ומעליו חדר שינה פרטי לכומר וכן חדר עבודה.
חדר דרומי-חדר מפואר ששימש כחדר אורחים והתקרה שלו היא העתק בסגנון טודור. החדר מכיל וירג'ינל נדיר משנת 1661. מתחת לחדר הזה נמצא חדר שינה לאורחים.
הפארק העממי

פארק זה משקף את אורח החיים והסביבה באירלנד במאה ה-19. הפארק מכיל כ-20 מבנים חלקם מקוריים וחלק משוחזרים. הבתים מאובזרים ברהיטים מאותה תקופה.
הפארק העממי > מבנים עיקריים בפארק

בית חווה - הראשון ששוחזר בפארק. הבית ניצל מכיוון שעמד במקום בו נבנה נמל התעופה שאנון, והיה צורך להעתיקו ממקומו.
בית משפחת דייגים - בית פשוט בעל שני חדרי שינה שהובא ממחוז קרי.
בית חדר - המבנה הפשוט ביותר. בית העניים. רוב הבתים מסוג זה נהרסו במהלך הרעב הגדול באירלנד.
בית חוואי עשיר - בית בעל 5 חדרים בשתי קומות.
בית ספר - מבנה שהובא ממזרח מחוז קלייר ויכול לאכלס עד 80 תלמידים בשתי כיתות.
רחוב ראשי - בו ממוקמים פאב, בית הרופא, בית משכון, צרכנייה, בית דואר ועוד.
בית משפחת בונראטי - בסגנון גאורגיאני שנבנה ב 1804, בבית זה גרו הצאצאים של משפחת אוברייאן ולידו גנים מוקפים חומה.
כנסייה - אשר פורקה ונבנתה מחדש ממחוז טיפררי
טחנות קמח אופקית ואנכית אשר מופעלות על ידי מים.
פחזנית

| --- | --- |

פחזנית
 
 מאכלים
 סוג:  קינוח, מגדנאות 
 מטבח:  המטבח הצרפתי 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  שוקט, גנאש, גלידת וניל, בצק רבוך 
 
פַּחְזָנִית היא מאפה קטן וחלול מבצק רבוך עם מילוי.
שימושים

פחזניות ניתנות לאכילה כמות שהן, אך השימוש הנפוץ יותר הוא כמרכיב במנות אחרות. שימוש נרחב בתחום המגדנאות נעשה בפחזניות עם מילוי מתוק, כחלק או כבסיס לקינוחים שונים, למשל בקרוקמבוש, סלמבו ועוגת סנט אונורה.
מילויים מתוקים נפוצים הם קצפת, קרמים שונים (בעיקר חביצה) ופירות. במנות שאינן קינוחים מילוי נפוץ לפחזניות הוא מחית. לבצק הפחזנית טעם נייטרלי ויכולת ספיגה של נוזלים, דבר שהופך אותה פופולרית במנות עשירות ברטבים.
הכנה

להכנת הפחזנית מזלפים בצק רבוך בצורת עיגולים בקוטר הרצוי על תבנית אפיה עם מרווחים בין העיגולים. לאחר האפייה קיימות שתי אפשרויות: חיתוך המאפה לרוחבו ומילויו (בדומה להכנת כריך), או מילוי באמצעות צנתר זילוף דרך בסיס הפחזנית.
מילוי בשיטת הכריך מתאים יותר למליות יציבות מאוד, כגון קרמים יציבים או גלידה קרה, בעוד שהזילוף מתאים למליות רכות ונוזליות.
פחזניות ריקות המיוצרות באופן תעשייתי נמכרות בדרך כלל בחנויות המתמחות במוצרים לאפייה.
ראו גם

אקלר
כיסונים
מורקופ
טומסק (מחוז)

מחוז טומסק (ברוסית: Томская область, בתעתיק: טומסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הסיבירי. המחוז הוקם ב-13 באוגוסט 1944.
נכון לינואר 2024 מתגוררים במחוז 1,043,385 תושבים.
היסטוריה

ההתיישבות רוסית באזור החלה במאה ה-16. העיר טומסק הוקמה בשנת 1604. בחנינה מנהלית האזור היה חלק יחידה מנהלית עם מרכזה בטובולסק. בשנת 1804 הוקמה גוברניית טומסק.
בשנת 1878 בטומסק נפתחו מוסדות להשכלה גבוהה לראשונה באזור מזרחית לנהר וולגה. העברת דרך המחוז של הרכבת הטראנס-סיבירית תרמה לפיתוח האזור.
בשנת 1918 האזור עבר לשליטה של הצבא הלבן ורק בשנת 1920 האזור עבר לשליטה של הממשל הסובייטי.
עד לשנת 1944 האזור היה חלק של יחידות מנהליות שונות. בשנת 1944 הוקם מחוז טומסק.
בעקבות הקמת בשטח המחוז מחנות גולאג רבות אוכלוסיית המחוז גדלה באופן משמעותי.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 באזור הוקמו מספר מתקנים של פרויקט הגרעין הסובייטי.
משנת 1963 במשך כ-20 שנים ראש סניף המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות היה יגור ליגצ'וב והוא תרם רבות לפיתוח האזור.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "הדומה המחוקקת של מחוז טומסק" שכוללת 42 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2022 לתפקיד נבחר ולדימיר מזור.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-16 ראיונים ו-4 ערים בעלי חשיבות מחוזית. בנוסף לכך קיימת עיר סגורה סברסק (בעבר טומסק-7) בה ממקום מפעל לייצור מרכיבים של פצצות גרעיניות.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 מתגוררים במחוז 1,043,385 תושבים. היקף אוכלוסייה יציב החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. כ-73% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה – טומסק – מתגוררים כ-500 אלף תושבים.
האוכלוסייה המקורית של האזור היא טטרית. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית  הרוסים מהווים כ-76% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים כ-1.1% והטטרים כ-1.6%. בעקבות העברת גרמנים מחלקים אחרים של ברית המועצות לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה בשנת 1959 במחוז התגוררו 21 אלף גרמנים (כ-2.8% מכלל אוכלוסייה) בשנת 2021 התגוררו כ-4 אלף גרמנים.
יהדות

בשנת 1959 במחוז התגוררו מעל ל-3 אלף יהודים, בשנת 2021 היו 344 יהודים בלבד.
יהודים החלו להתיישב בטומסק בתחילת המאה ה-18, בעיר היו שלושה בתי כנסת, וגם כיום פועלת קהילה יהודית.
כלכלה

בשטח המחוז ישנם שדות נפט וגז טבעי רבים. בנוסף לכך, קיימים מרבצים גדולים של ברזל. בשנות ה-50 הוקם מפעל לייצור פלוטונים
שטחים משמעותיים של המחוז מכוסים ביערות.
כלכלה > תחבורה

דרך שטחי המחוז עוברת מסילת ברזל של הרכבת הטראנס-סיבירית.
כביש ארצי R-255 "סיביר" נובוסיבירסק-אירקוטסק עובר דרך העיר טומסק.
נמל התעופה של טומסק קיבל מעמד בין-לאומי בשנת 2013.
דרך נמלים בנהרות המחוז במבוצעת אספקת סחורות לאזורים צפוניים של סיביר.
תומאס פרנק

תומאס פרנק (בדנית: Thomas Frank; נולד ב-9 באוקטובר 1973) הוא מאמן כדורגל דני המאמן את ברנטפורד.
קריירה

לאחר ששיחק תקופה קצרה ככדורגלן חובב, החל לאמן הצטרף לצוות המקצועי של מספר מועדונים מקומיים, כשבחלקם אימן את הקבוצות הצעירות. ביולי 2008 מונה למאמן נבחרות דנמרק עד גיל 16 ועד גיל 17. בשנת 2011 הוביל את הנבחרת עד גיל 17 לחצי גמר אליפות אירופה, בו הודחה על ידי גרמניה. ב-2012 מונה למאמן הנבחרת עד גיל 19, כשבמקביל סייע גם לנבחרות הנשים הצעירות.
ב-10 ביוני 2013 מונה למאמן ברונדבי, מליגת העל הדנית. בשתי עונותיו בקבוצה היא סיימה במקומות הרביעי והחמישי, ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית. פרנק התפטר ב-9 במרץ 2016, לאחר שנחשף כי יו"ר המועדון העביר עליו ביקורת חריפה בפורומים של אוהדים תחת שם בדוי.
ב-9 בדצמבר 2016 הצטרף לברנטפורד מהצ'מפיונשיפ כעוזר מאמן, תחת המאמן דין סמית'. ב-16 באוקטובר 2018, לאחר עזיבתו של המאמן הראשי דין סמית', מונה פרנק לתפקיד המאמן הראשי. במשחקיו הראשונים כמאמן השיג רק ניצחון אחד ב-10 משחקים, אך לאחר מכן הצליח לייצב את הקבוצה והיא סיימה את העונה במקום ה-11. בינואר 2020 האריך את חוזהו במועדון בשלוש עונות וחצי. את עונת 2019/2020 בצ'מפיונשיפ סיימה הקבוצה במקום השלישי, אך הפסידה לפולהאם במשחק על העלייה לפרמייר ליג. בסוף אוקטובר 2020 הגיע ל-100 משחקים כמאמן הקבוצה, והחזיק באחוז ההצלחה הגבוה ביותר בהיסטוריה של המועדון למאמן שאימן 100 משחקים לפחות.
את עונת 2020/2021, בה רשמה הקבוצה ריצה של 21 משחקי ליגה ללא הפסד והגיעה לראשונה בהיסטוריה שלה לחצי גמר גביע הפוטבול ליג, סיימה הקבוצה שוב במקום השלישי, אך הפעם ניצחה את סוונסי סיטי במשחק העלייה, והעפילה לליגה הבכירה אחרי 74 שנים. בינואר 2022 האריך את חוזהו במועדון בשלוש עונות וחצי. את עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום ה-13. באוקטובר 2022 הגיע ל-200 משחקים כמאמן הקבוצה, ורשם את רקורד הניצחונות הטוב ביותר בהיסטוריית המועדון למאמן שאימן 200 משחקים. בדצמבר 2022 האריך את חוזהו במועדון בארבע עונות וחצי. את עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום התשיעי, לאחר שבמהלך העונה רשמה רצף של 12 משחקים והייתה הקבוצה היחידה בליגה שניצחה פעמיים את מנצ'סטר סיטי, אלופת הליגה ואלופת אירופה.
תארים

מאמן השנה של התאחדות הכדורגל הדנית (2): 2020, 2022
מאמן החודש בצ'מפיונשיפ (2): יוני 2020, דצמבר 2020
פסטל דה נאטה

| --- | --- |

פסטל דה נאטה מוגש עם מיץ תפוזים
 
 מאכלים
 סוג:  קינוח
 מטבח:  פורטוגזי
 אזור מוצא:  ליסבון
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  פושר
 מרכיבים עיקריים:  חלמון, קינמון וסוכר
 ערכים תזונתיים:  כ-300 קלוריות ל-100 גרם
פסטל דה נאטה (בפורטוגזית: Pastel de Nata) הוא מאפה פורטוגזי מתוק במילוי רפרפת וקינמון הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית.
הקינוח מורכב ממעטפת דקה של בצק עלים דמוית טארט שעליה מוסיפים רפרפת המבוססת על חלמון ביצה וקינמון.
נהוג לצרוך את הפסטל כארוחת בוקר בצירוף כוס תה, או קפה.
מלבד שמו המקורי, לקינוח שמות נוספים המוכרים בעולם, פסטל דה בֶּלֶן (Pastéis de Belém), מגדנאות בית לחם (Pastries of Bethlehem) ופו-טה (葡撻) בשפה הקנטונזית.
היסטוריה

פסטל דה נאטה מוזכר לראשונה במאה ה-18, לאחר שנוצר במנזר ז'רונימוש על ידי נזירים קתולים בעקבות סחר של חלבוני ביצה עבור עמילן בגדים והרגלים דתיים.
חלמוני הביצה שלא נמכרו, שמשו את הנזירים ליצירת מתכונים שונים להכנת עוגות ומאפים שאותם חילקו ברחבי המדינה.
בעקבות פירוקם של המסדרים הדתיים וסגירתם של מנזרים רבים בזמן המהפכה הליברלית, החלו נזירים למכור את הקינוח לבית הזיקוק לסוכר על מנת לייצר הכנסות.
בשנת 1834, נסגר מנזר ז'רונימוש והמתכון של הקינוח נמכר לבית הזיקוק לסוכר, שבעליו פתחו בשנת 1837 את מאפיית פבריקה פסטל דה בלן (Fábrica de Pastéis de Belém) שפעיל עד היום.
מאז שנת 1837, נשמר המתכון המקורי של הקינוח בחדר סודי ומאפיית פבריקה היק המקום הפופולרי ביותר בפורטוגל לקניית פסטל דה נאטה, המוכרת יותר מ-20 אלף יחידות ביום.
בשנת 2009, הכריז הגרדיאן על הקינוח כאחד מחמישים הדברים הטובים ביותר לאכילה.
בשנת 2011, הוכרז הקינוח כאחד משבעת פלאי הגסטרונימיה של פורטוגל ובכך חיזק את מעמדו כאחד ממאכליה הלאומיים של המדינה.
גלריה

פסטל דה נאטה לצד קפה
פסטל דה נאטה בחלון ראווה
פסטל דה נאטה צילום עילי
פסטל במאפייה סינית
קינוח במסעדה בליסבון
מאפיה המגישה פסטל
אפיה של הקינוח
הקינוח במאפייה הרשמית
הערות שוליים

↑  Custard tart fight: can the British version ever compete with Portugal’s pastéis de nata?, the Guardian, ‏2015-02-18 (באנגלית)
↑  Nurmaihc, 3 Kudapan Khas Jakarta Hasil Akulturasi Budaya, infobudaya.net (באנגלית אמריקאית)
↑  HOME, COFFEE & NATA (באנגלית)
↑  A coffee and a “pastel de nata”! – AB Villa Rentals, Luxury Villas for Holiday Rentals in Portugal (באנגלית אמריקאית)
↑  johanna, Pastéis de Nata and coffee, La Dolce Vita, ‏2020-07-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nina Santos, A Brief Introduction to Pastel De Nata, Portuguese Custard Tarts, Culture Trip, ‏2017-02-26
↑  Lisbon Guru, Pastéis de Belém: A Taste of History, Lisbon Guru, ‏2016-05-27 (באנגלית בריטית)
↑  175 anos de pastéis de Belém, www.cmjornal.pt (ב־European Portuguese)
↑  Jeronimos Monastery, Lisbon, www.golisbon.com (באנגלית)
↑  The 50 best foods in the world and where to eat them, the Guardian, ‏2009-09-12 (באנגלית)
↑  Pastel de Nata: Homemade Portuguese Custard Tart Recipe, We Travel Portugal (באנגלית אמריקאית)
בולמאס

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  מאפה
 מטבח:  המטבח היהודי ספרדי
 ממציא:  יהדות ספרד
 מרכיבים עיקריים:  בצק, גבינה, תרד
 
בולמאס (ידוע גם בשמות בורמאיקוס, רודנ'צס) הוא מאפה מסורתי מהמטבח היהודי ספרדי. המאפה עשוי מבצק דק ובתוכו מלית של גבינות עם תרד, מנגולד (פזי) או חצילים, שלבסוף נכרך לצורת שבלול. הבולמאס נחשב, לצד הבורקס והבויוס, לאחד משלושת המאפים הקלאסיים שהוגשו בבוקר שבת במטבח של יהודי טורקיה.
במטבח הישראלי בן-זמננו נהוג להכין בורקס תרד גם כן בצורת שבלול. ייתכן ומנהג זה קיבל השראה מצורתו המעוגלת של הבולמאס.
בקהילות מסוימות הגישו באופן מסורתי בראש השנה ובסוכות גרסה מיוחדת של המאפה עם מלית דלעת.
שמות

בקרב יהודי יוון (ובפרט בסלוניקי וברודוס) המאפה נודע בשם רודנ'צס (rodanches), בשל צורתו המזכירה את פרח הורד.
בקרב היישוב הספרדי הישן בירושלים, המאכל נודע בשם בורמאיקוס, כאשר "בורמאיקוס דה פזי" הוא בולמאס תרד/מנגולד, "בורמאיקס דה ברנג'נה" הוא בולמאס חצילים, "בורמאיקוס דה קזו" כולל מלית של גבינה מלוחה, תפוח אדמה וביצה. לצד כל אלה הייתה גם גרסה בשרית בשם "בורמאיקוס דה קרנה", הכוללת מלית של גומו: תערובת של בשר טחון, בצל וצנוברים.
הכנה

את הבולמאס המסורתיים מכינים מבצק שמרים, אותו לשים לכדורים קטנים. מניחים לכדורים לתפוח כשהם מושרים בשמן, מה שמסייע ליצירתו של בצק פריך המזכיר בצק פילו. לאחר מכן מגלגלים ומותחים כל כדור בצק עד שנוצר עיגול דק מאוד. מפזרים את המלית על קצה הבצק ומגלגלים עד שנוצר מעין גליל ארוך. לבסוף, כורכים את הגליל לצורת שבלול, ואופים עד שמתקבל גוון זהוב.
ראו גם

בויוס - מאפה מסורתי נוסף מהמטבח של יהדות ספרד
בורקס - שם כולל לאוסף של מאפים פופולריים בישראל שמקורם גם כן ביהדות ספרד, מוגשים כמתאבנים
ספנקופיטה - מאפה פילו דומה מהמטבח היווני
הערות שוליים

↑  רשליקה - Rashelika - ניחוח המטבח הירושלמי ספרדי המסורתי. 1999. p. 162
↑  Marks, G. (1999). The: World of Jewish Cooking. Simon and Schuster. p. 31
BBC Sessions

BBC Sessions הוא אלבום אוסף ואלבום ההופעה של להקת הרוק הבריטית לד זפלין שהופק עבור ה-BBC ויצא לאור בנובמבר 1997. האלבום יצא לאור לאחר שבע שנים בהן הלהקה לא הפיצה אף חומר, על אף הבקשות החוזרות והנשנות מצד המעריצים.
הדיסק הראשון מכיל חומר מהסשנים של הבי בי סי מ-1969; הדיסק השני מכיל את רוב ההופעה שנערכה בתיאטרון פריז ב-1 באפריל 1971; הדיסק השלישי מכיל ראיונות נדירים מ-1969, 1976, 1977 ו-1990.
חומר רב מהאלבום הופץ באופן לא רשמי לפני ההוצאה לאור על ידי הלהקה. למרות שהאלבום התקבל בחיוב אצל רוב מבקרי המוזיקה, ביקורת נמתחה על כך שחלק מהשירים נערכו.
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
Allmusic:
רשימת השירים

| דיסק 1> מס' | דיסק 1> שם | דיסק 1> כותב(ים) | דיסק 1> משך | דיסק 1>  | דיסק 1>  | דיסק 1>  | דיסק 1>  | דיסק 1>  | דיסק 1>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | You Shook Me  | וילי דיקסון, J. B. Lenoir | 5:14 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I Can't Quit You Baby  | דיקסון | 4:22 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Communication Breakdown  | ג'ימי פייג', ג'ון פול ג'ונס, ג'ון בונהם | 3:12 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Dazed and Confused  | פייג' | 6:39 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Girl I Love She Got Long Black Wavy Hair  | בונהם, סליפי ג'ון אסטס, ג'ונס, פייג', רוברט פלאנט | 3:00 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | What Is and What Should Never Be  | פייג', פלאנט | 4:20 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Communication Breakdown  | פייג', ג'ונס, בונהם | 2:40 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Travelling Riverside Blues  | רוברט ג'ונסון, פייג', פלאנט | 5:12 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Whole Lotta Love  | בונהם, פלאנט, פייג', ג'ונס | 6:09 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Somethin' Else  | בובי קוקרן, שרון שילי | 2:06 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Communication Breakdown  | פייג', ג'ונס, בונהם | 3:05 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | I Can't Quit You Baby  | דיקסון | 6:21 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | You Shook Me  | דיקסון, Lenoir | 10:19 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | How Many More Times  | פייג', ג'ונס, בונהם | 11:51 |  |  |  |  |  |  |
| דיסק 2> מס' | דיסק 2> שם | דיסק 2> כותב(ים) | דיסק 2> משך | דיסק 2>  | דיסק 2>  | דיסק 2>  | דיסק 2>  | דיסק 2>  | דיסק 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Immigrant Song  | פייג', פלאנט | 3:20 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Heartbreaker  | בונהם, ג'ונס, פייג', פלאנט | 5:16 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Since I've Been Loving You  | ג'ונס, פלאנט, פייג' | 6:56 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Black Dog  | ג'ונס, פלאנט, פייג' | 5:17 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Dazed and Confused  | פייג' | 18:36 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Stairway to Heaven  | פייג', פלאנט | 8:49 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Going to California  | פייג', פלאנט | 3:54 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | That's the Way  | פייג', פלאנט | 5:43 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Whole Lotta Love\Boogie Chillun\Fixin' to Die\That's Alright Mama\A Mess of Blues  | בונהם, פלאנט, פייג', ג'ונס, ג'ון לי הוקר, בוקה וייט, ארתור קראדופ, דוק פומוס, מורט שומאן | 13:45 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Thank You  | פייג', פלאנט | 6:37 |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

לד זפלין
ג'ימי פייג' - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, קולות רקע, הפקה מוזיקלית, מאסטרינג
רוברט פלאנט - שירה, מפוחית פה
ג'ון פול ג'ונס - גיטרה בס, קלידים, מנדולינה, קולות רקע
ג'ון בונהם - תופים, כלי הקשה, קולות רקע
משתתפים נוספים
אנדי אירפיקס - מנהל אמנותי, עיצוב
ג'ון אסטלי - מאסטרינג
לואיס ריי - הערות אלבום
קריס וולטר - צילום
הערות שוליים

↑  פרטים על האירוע בוויקיפדיה באנגלית
↑  ביקורת וסיקור על האלבום, באתר Allmusic
| לד זפלין |
| --- | --- | --- |
| רוברט פלאנט • ג'ימי פייג' • ג'ון בונהם • ג'ון פול ג'ונס | רוברט פלאנט • ג'ימי פייג' • ג'ון בונהם • ג'ון פול ג'ונס |  |
| אלבומים | Led Zeppelin ‏(1969) • Led Zeppelin II ‏(1969) • Led Zeppelin III ‏(1970) • Led Zeppelin IV ‏(1971) • Houses of the Holy ‏(1973) • Physical Graffiti ‏(1975) •‏ Presence (‏1976) • In Through the Out Door ‏(1979) • CODA ‏(1982) |  |
| אלבומי הופעה | The Song Remains the Same ‏(1976) • BBC Sessions ‏(1997) • How the West Was Won ‏(2003) • Celebration Day‏ (2012) |  |
| אוספים | Led Zeppelin Boxed Set ‏(1990) • Profiled ‏(1990) • Led Zeppelin Boxed Set 2 ‏(1993) • The Complete Studio Recordings ‏(1993) • Best of Led Zeppelin ‏(1999) • Mothership ‏(2007) • Definitive Collection Mini LP Replica CD Boxset ‏(2008) |  |
| סרטים | The Song Remains the Same ‏(1976) • Led Zeppelin DVD ‏(2003) • Celebration Day ‏(2012) • Fleecing Led Zeppelin ‏(2014) |  |
| שונות | פיטר גרנט • ריצ'רד קול • Swan Song Records • היארדבירדס • XXZ • פייג' ופלאנט • סטריינג' סנסיישן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 08a7dbdf-18fa-33c5-85b2-bf9114a8ef8d 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Led Zeppelin (אלבום)

Led Zeppelin הוא אלבום הבכורה של הלהקה הבריטית לד זפלין, שיצא לאור בשנת 1969. המוזיקה החדשנית וטכניקות ההקלטה שהוצגו באלבום נחשבות היום כבין המשפיעות והחשובות ביותר בהקשר להופעה המוזיקלית הראשונה של להקה, כאשר הן יוצרות הגדרה חדשה לחלוטין בז'אנר הרוק.
האלבום הציג לציבור את הדינמיקה הייחודית של לד זפלין, מהשילוב בין מוזיקת בלוז לרוק עד לתרומה המוזיקלית המשותפת של כל אחד מחברי הלהקה. על אף שכל היסודות הללו פותחו עוד בהמשך, האלבום היווה סוג של שרטוט בסיסי שלפיו הלהקה המשיכה לעבוד עד סוף הקריירה שלה.