stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוויטה צרפתית
דמויות מרכזיות > "דולצ'ה" > משפחת סברי

קו עלילה זה מתמקד בסיפורה של מדלן לאברי שטיפלה והתאהבה בחייל השבוי ז'אן-מארי. מדלן נישאת לבונאה סאברי ולשניים נולד בן, עם זאת מחשבותיה עדיין נתונות לז'אן-מארי. בדומה למשפחת אנז'ליה גם משפחת סאברי נאלצת לשכּן בביתה חייל גרמני, והם מארחים את המתורגמן קורט בונה. בנואה נתפס גונב ירקות מגנה של מהברונית דה מונמור, בין השניים מתפתח ריב שכתוצאה ממנו היא מחליטה להלשין לגרמנים שהוא מחביא בביתו רובה. כשבנואה נתפס הוא הורג את קורט בונה, נמלט ומוצא מחבוא בבית משפחת אנז'ליה. בסוף הנובלה לוסיל מבקשת מסגן פון פאלק אישור נסיעה לפריז במטרה להבריח בסתר את בנואה אל משפחת מישו.
היחס ליהודים ברומן

לנמירובסקי יחס מורכב כלפי היהדות; היא גדלה כחילונית וביצירותיה המוקדמות הופיעו תיאורים סטראוטיפים של דמויות יהודיות דבר שהוביל להאשמתה באנטישמיות. לגינוי זה הגיבה נמירובסקי:
"הם אומרים שאני אנטישמית? זה אבסורד! אני יהודייה בעצמי, ואומַר זאת ישר לכל מי שמעוניין לדעת"
עם זאת, לאחר שלילת מעמד היהודים תחת משטר וישי נטבלו נמיברוסקי ובני משפחתה לנצרות והזדהו כקתולים. כמו כן היא המשיכה לכתוב בעיתונים. לאחר מעצרה של נמירובסקי הזכיר מישל אפשטיין את עמדותיה במכתבו לשגריר גרמניה, אוטו אבץ, בניסיון לשחרר אותה ממחנה הריכוז:
"אף לא באחד מספריה [...] לא תמצא מילה אחת נגד גרמניה, ואף שאשתי יהודייה היא מדברת בספריה על היהודי בלי שום חיבה"
ביצירה סוויטה צרפתית לא מוצגות דמויות יהודיות כלל; יתרה מזאת, הרומן מציג גישה סלחנית כלפי חיילי צבא גרמניה, במיוחד בנובלה "דולצ'ה". מבקרים רבים ניסו להסביר את עמדותיה של נמירובסקי כלפי היהדות; סוזאן רובין גורסת כי התנהלותה של נמירובסקי לא נבעה מתוך אנטישמיות אלא מתוך חוסר נוחות עם היהדות שהיה נפוץ אצל יהודים רבים בני תקופתה. לטענתה, נמירובסקי הבינה שיהודים לעולם לא יתקבלו וייטמעו לחלוטין בחברה הצרפתית ולכן היא בעצמה אינה מצליחה לראות את הסיפור היהודי כחלק מההיסטוריה הצרפתית שהיא מתארת ביצירתה. רבקה רז מציגה את האפשרות כי אי-אזכור היהודים ברומן נובעת מתוך ניסיון של נמירובסקי לנתק עצמה מהיצירה ולתאר את המלחמה באופן אובייקטיבי. דייוויד קרול גרס כי מטרת הרומן הייתה למתוח ביקורת על החברה המעמדית בצרפת ולכן ההתמקדות היא בחברה הצרפתית ולא ביחסה של גרמניה כלפי היהודים. נתן ברכר טען כי ראייתה של נמירובסקי בעת כתיבת הרומן הייתה מוגבלת ולכן לא יכלה להבין את האיום האמיתי של הנאציזם, ומכאן הייצוג החסר של המלחמה ברומן.
סרט

בשנת 2014 יצא לאקרנים עיבוד הקולנועי ליצירה. הסרט בוים על ידי סאול דיב ומתמקד בחלקו השני של הרומן, "דולצ'ה". הסרט הוא בכיכובם של מישל ויליאמס, המשחקת את דמותה של לוסיל אנז'ליה, ומתיאס שונארטס, המגלם את הקצין הגרמני סגן ברונו פון פאלק.
הערות שוליים

↑  רבקה רז, "אירן נמירובסקי והסוויטה הצרפתית", מאזניִם, כרך פב, גיליון 5–6, שבט-אדר תשס"ט, פברואר 2009, עמ' 2.
↑  Susan Rubin Suleiman, "Irène Némirovsky and the 'Jewish question'" in Literature and History: around Suite Française and Les Bienveillantes. Yale University Press, 2012. p. 9.
↑  Olivier Philipponnat, et al. The Life of Irène Némirovsky, 1903-1942. 1st U.S. ed., Alfred A. Knopf, 2010. pp. 367-368.
↑  נמירובסקי, סוויטה צרפתית, עמ' 403-400.
↑  David Carroll, "Excavating the past: 'Suite française' and the German occupation of France", in Literature and History: around Suite Française and Les Bienveillantes. Yale French Studies (2012), p. 90.
↑  Suleiman. P.31
↑  רז רבקה, שם, עמוד 3
↑  Carroll, ibid. PP. 83-85.
↑  Garnett Mary Anne, After the Fall: War and Occupation in Irène Némirovsky's "Suite française" Nathan Bracher, South Central Review., Johns Hopkins University Press, 2012. P.170-172
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010636019905171  BnF: cb17093381c (data)  GND: 7746044-3  SUDOC: 155491180  VIAF: 204676626   WorldCat (עם VIAF): 204676626
יחסי גאנה–פרו

| יחסי גאנה–פרו |
| --- | --- |
גאנה: פרו


גאנה: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
238,533: 1,285,216
אוכלוסייה
34,586,839: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
76,370: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,208: 7,800
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי גאנה–פרו הם היחסים הבילטרליים בין גאנה ופרו. שתי המדינות הן חלק מהאו"ם ומהמדינות הבלתי-מזדהות. שגרירות פרו בגאנה היא אחת משתי השגרירויות שמחזיקה פרו באפריקה שמדרום לסהרה, השנייה נמצאת בפרטוריה, דרום אפריקה, מאז סגירתן של שלוש שגרירויות בקניה, זמביה וזימבבואה ב-1990.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות מתוארכים לתקופת מלכות המשנה של פרו, שכן מספר עבדים אפריקאים הגיעו מהאזור.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-23 ביוני 1987. לפרו יש שגרירות באקרה מאז 2013. פרו פתחה קונסוליה בעיר טמה (אנ') בשנת 2015.
בשנת 2015, ביקרה משלחת פרואנית בראשות קרלוס פאריה ריוס (ספ') באקרה כדי לקדם את היחסים, וכן כדי לחנוך רשמית את שגרירות פרו במדינה. בשנת 2016, ביקרה משלחת מגאנה בפרו במטרה להמשיך בסחר בין שתי המדינות.
סחר

בשנת 2020 הסתכם היצוא הפרואני לגאנה בשווי של 17.8 מיליון דולר, המייצג צמיחה של 229% ביחס לשנה הקודמת. באותה שנה, עמד מאזן הסחר בין שתי המדינות על 17.5 מיליון דולר, צמיחה של 276% ביחס לשנה הקודמת.
נציגויות דיפלומטיות

לגאנה אין שגרירות בפרו, ושגרירות גאנה בברזיליה אמונה על היחסים עם פרו. עם זאת, מחזיקה גאנה בקונסולית כבוד בלימה.
לפרו יש שגרירות באקרה וכן קונסולית כבוד בטמה (אנ').
יחסי גאנה–יפן

| יחסי גאנה–יפן |
| --- | --- |
גאנה: יפן


גאנה: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
238,533: 377,915
אוכלוסייה
34,586,839: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
76,370: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,208: 34,088
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי גאנה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גאנה לבין יפן.
סקירה כללית

רפובליקת גאנה ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין גאנה ליפן כוננו ב-6 במרץ 1957, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של גאנה.
ביקורים רמי דרג > מגאנה ליפן

ג'רי ג'ון רולינגס, נשיא גאנה (1993, 1998)
ג'ון קופור, נשיא גאנה (2006, 2008)
ג'ון אטא מילס, נשיא גאנה (2010)
ג'ון דרמאני מהאמה, נשיא גאנה (2016)
ננה אקופו-אדו, נשיא גאנה (2018, 2019)
ביקורים רמי דרג > מיפן לגאנה

ג'וניצ'ירו קואיזומי, ראש ממשלת יפן (2006)
נארוהיטו, קיסר יפן (2010)
נציגויות דיפלומטיות

גאנה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. גאנה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית אחת שהיא מחזיקה בעיר פוקואוקה.
יפן מיוצגת בגאנה בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באקרה, בירת המדינה.
נוירוביולוגיה של שקר והונאה

נוירוביולוגיה של שקר והונאה עוסקת בפעילות הנוירוביולוגית המוגברת של מספר אזורים ספציפיים במוח כאשר אדם משקר, או עושה מעשה הונאה, שהם תהליכים פסיכולוגיים.
רקע

בשקרים והונאות אדם מנסה במכוון לשכנע אדם אחר לקבל כאמת מה שהראשון יודע שהוא שקר, בדרך כלל על מנת להשיג הטבה או להימנע מהפסד.
שקר נחשב כמרכיב נורמלי באינטראקציה חברתית בין בני אדם, שכיח מאוד בחברה וחיוני לאינטראקציות חברתיות מסוימות. הונאה כוללת בתוכה שקרים לבנים, זיופים, הונאות פיננסיות, הטעיות ותכסיסים במשחקים ובספורט ועוד דוגמאות רבות אחרות מחיי היומיום, לכן, כמו כל הבחירות בחיים - בעיקר באינטראקציות חברתיות, הונאה מושפעת מרווחים והפסדים עתידיים אפשריים. בדרך כלל, אנו בוחרים לשקר, משום שאנו מאמינים שאם השקר או ההונאה שלנו מוצלחים, מצבנו יהיה טוב יותר מאשר אם היינו מספרים את האמת.
הונאה היא דוגמה לאינטראקציה חברתית שכרוכה בה קבוצה של תהליכים קוגניטיביים שנועדו להשיג את מטרתה- החדרת אמונה שקרית במוחו של בן השיח כדי להניע את האינטראקציה. על כן, כדי להונות, באופן מודע או שלא במודע אנו חייבים להיות מסוגלים:
לקבוע האם הטעיה היא אחת מקבוצת הפעולות אפשריות באינטראקציה.
לשקול את היתרונות הגלומים בהונאה אל מול הסיכונים וההשלכות בהתגלות המרמה.
לבחור לבצע את פעולת ההונאה.
הרווחים מההונאה עשויים להיות גדולים, אבל החישוב בפועל של היחס בין הרווחים וההפסדים כרוך בפתרון עץ קבלת החלטות מורכב, אשר יכול, במקרה הטוב, להיות מקורב בלבד. בחיים האמיתיים, העלות של להיתפס "על חם" בהונאה עלולה להיות עצומה, במונחים של אובדן מוניטין, אמון, כוח, או כסף. הסכנה בגילוי ההונאה והתעמתות איתה גורמת להשלכות חברתיות שליליות ודחייה.
רקע > סיווג שקרים

ישנן דרכים רבות לסווג שקרים. דרך נפוצה לסווג שקרים היא לפי השלכות שקר. בעזרת שימוש בקריטריון זה ניתן לחלק את השקר לארבע קטגוריות עיקריות:
שקרים המסייעים לשני הצדדים באינטראקציה, או לכל הפחות לא פוגעים באף אחד. כמו למשל, שקר לבן שבוחר המשקר כדי לגרום לעמיתו לתחושה טובה. שקרים אלו נקראים Pareto white lies.
שקרים אשר עוזרים לאדם האחר אבל פוגעים במשקר. המניע לשקר זה עשוי להיות אלטרואיזם טהור, או מניע לא טהור, כשהאנשים המשקרים נהנים ממעשה הנתינה. שקרים אלו נקראים altruistic white lies.
שקרים שאולי אינם עוזרים לשקרן, אבל יכולים לפגוע בשני הצדדים או רק בצד שמשקרים לו. המניע לשקרים אלו יכול להיות, למשל, תגובה מרושעת או נקמנית להתנהגות בלתי הוגנת של הצד השני.
שקרים אשר גורמים לרווח למשקר ולהפסד לזה שמשקרים לו. מדובר בקטגוריה רלוונטית בנושאים כלכליים רבים, כמו למשל הונאות בחוזים, או הלבנת הון.
פעילות שקרים במח וזיהוייה

התחום הנחקר ביותר בקשר להונאות ושקרים הוא זיהוי השקרים, מפני שישנה התעניינות גוברת בדרכים אמינות וגלובליות לגילוי הונאות לצורך מטרות קליניות, משפטיות ומוסריות. חוקרים רבים חקרו את יעילות הפוליגרף, שיכול לפקח על מדדים פיזיולוגיים רבים, כמו קצב לב, קצב נשימה, ותגובות מוליכות חשמלית של העור. בנוסף, מחקרים אפיינו מספר רמזים לא מילוליים שקשורים להונאה, כמו שינויים עדינים בהבעה ויכולת הביטוי, צליל הקול ותנוחות גוף.
על אף מחקרים רבים בתחום, שיטות אלו של זיהוי שקרים והונאה מספקות מידע מועט לגבי המנגנונים הנוירוביולוגיים בבסיס הונאה. יש לכך שתי סיבות: אחת, ברוב המחקרים לגבי זיהוי שקרים, יש יותר התמקדות בתגובות פיזיולוגיות מוגברות, שיכולות להיגרם מתחושות של חרדה או אשמה אשר אינן בהכרח ספציפיות להונאה, מאשר התמקדות בהונאה כשלעצמה. הסיבה השנייה היא, שכדי להבהיר את הקשר העצבי להונאה, מחקרים צריכים לזהות בדיוק אילו אזורים במוח הם בעלי תפקיד ספציפי בהונאה. טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) מאפשרת למדוד פעילות מוחית הקשורה להונאה עם רזולוציה מרחבית גבוהה. בנוסף לממצאים של ה-fMRI, סיפקו מחקרים מספר עדויות חשובות שהאירו את המנגנונים העצביים והאזורים במח אשר אחראיים על הונאה, בהם גילו שהאזורים במח בהם נמצאה פעילות מוגברת בזמן אמירת שקר הם: bilateral ventrolateral prefrontal cortices, medial prefrontal and premotor cortices, and left inferior parietal and lateral premotor cortices.
בנוסף, אחד הרעיונות לגילוי שקרים הוא להשתמש בסריקת fMRI כבגלאי שקר. על פי מספר מחקרים, המכשיר מסוגל לזהות שקרים בדיוק של 95% ויותר[דרוש מקור]. כאשר אדם משקר ה-fMRI מראה פעילות באזורים במוח שקשורים להונאה - קליפת המוח האורביטו-פרונטלית אשר משמשת בין היתר כ"בודק העובדות" של המוח, המזהיר אותנו כשמשהו אינו כשורה, והאזור הסופריור-מדיאלי והאזור האינפרו-לטלרלי באונה הפרה-פרונטלית, הקשורים לקוגניציה.
פעילות שקרים במח וזיהוייה > הונאה באונה הפרה פרונטלית

מחקרים מראים כי לאונה הפרה-פרונטלית ואזורים נוספים מסביבה יש תפקיד מרכזי בתפקודים ניהוליים (executive control) שמתייחסת לקבוצה של תהליכים קוגניטיביים גבוהים המאפשרים שינוי חשיבה והתנהגות גמישה בתגובה לשינוי הקשרים קוגניטיביים או סביבתיים. מחקר הציע לחלק בפשטות את התפקודים הניהוליים לשלושה תהליכים נפרדים:
זיכרון עבודה
מעבר בין משימות
שליטה בדיכוי תגובות ופעולות.
ישנה הנחה לפיה שלושת ההיבטים הללו של השליטה הניהולית תורמים להונאה ושהיא מכילה בתוכה את שלושתם:
שמירה על האמת במוח תוך גיבוש תגובה מטעה (זיכרון עבודה),
מעבר בין תגובות כנות למטעות (מעבר בין משימות),
דיכוי תגובת אמת (שליטה בדיכוי תגובות ופעולות).
במטא-אנליזה בנושא נמצא כי שמונה מתוך שלושה-עשר אזורים במוח שמראים בעקביות פעילות עצבית הקשורה להונאה נמצאים באונה הפרה-פרונטלית או לידה. כמו כן, נצפתה חפיפה משמעותית בין האזורים המעורבים בהונאה לבין אלו שבבסיס התפקודים הניהוליים - מרבית האזורים (10 מתוך 13) שנמצאו קשורים להונאה, הם אזורים שמקושרים גם לזיכרון עבודה, מעבר בין משימות או שליטה בדיכוי תגובות ופעולות. תוצאה זו מצביעה על כך שהתהליכים הקוגניטיביים הללו עשויים לתרום לתופעת ההונאה.
מחקרים אודות הבסיס העצבי להונאה הראו כי באונה הפרה-פרונטלית ובפיתול החגורה הקדמי יש פעילות עצבית גבוהה הרבה יותר במהלך אמירת שקרים מאשר בזמן אמירת אמת. המחקרים הראו גם כי החלק הקדמי של האונה הפרה-פרונטלית (aPFC) ופיתול החגורה הקדמי היו פעילים במהלך הונאה שגרתית והיווצרות שקרים ספונטנית, אבל ה-aPFC הימני היה מעורב יותר בשקרים שהיו מתוכננים היטב והיוו חלק מסיפור קוהרנטי, מאשר בשקרים ספונטניים ולא מגובשים.
בניסוי שנערך, היה על מתנדבים לגנוב כסף ולאחר מכן לעבור חקירה בשיטה שנקראת The Guilty Knowledge Test ‏(GKT) שפותחה כדי לחקור אירועים שונים, בעיקר פשעים. במהלך החקירה השתמשו בשיטה בשם tDCS (גרייה מוחית בזרם ישר - Transcranial direct current stimulation) בה מניחים אלקטרודות על גבי הגולגולת של כל נבדק, אשר מגבירות או מפחיתות את הפעילות המוחית באזורים שונים במוח. בעוד שבמחקרים קודמים שעסקו בהונאה הונחו המשתתפים מתי לשקר ומתי לומר אמת, במחקר זה הנבדקים יכלו לבחור בעצמם על אילו שאלות לענות בכנות ועל אילו במרמה. החוקרים מצאו כי ההפרעה לפעילות האונה הפרה-פרונטלית לא הובילה לפגיעה בביצוע הונאה, אלא ההפך - לשיפורים משמעותיים בהתנהגות ההונאה וליכולות של שקרן מיומן, שבאו לידי ביטוי, למשל, ביכולת לשקר מהר יותר (רק בשקר, לא באמירת אמת) ובירידה בתחושת האשמה במהלך ההונאה.
הממצאים מניסוי זה מהווים תמיכה נוספת לממצאים שהתקבלו במחקרי הדמיה מוחית אחרים, שמעידים על כך שלאונה הפרה-פרונטלית תפקיד דומיננטי בהונאה.
פעילות שקרים במח וזיהוייה > האונה הפרה-פרונטלית בקרב שקרנים פתולוגיים

חקירת המנגנונים העצביים במוחם של שקרנים פתולוגיים - אנשים אשר בכפייתיות מספרים שוב ושוב סיפורי שקר באופן הרסני לחייהם - היא נושא חשוב מאחר שהיא עשויה לעזור להגיע להבנה טובה יותר של הנוירוביולוגיה של הונאה "רגילה". באופן ספציפי, מאחר שאמירת שקר במחקרים קוגניטיביים של הונאה היא לעיתים קרובות מלאכותית, ואילו שקר פתולוגי מבוסס על התנהגויות בפועל שנראו בחיי היום-יום של שקרנים פתולוגיים, מחקר שלהם מעלה ראיות חשובות מאוד לנוירוביולוגיה של הונאה.
בניסוי בו השוו בעזרת MRI בין מוחות של אנשים רגילים לאלו של שקרנים פתולוגיים, נמצא כי בקרב שקרנים פתולוגיים נראה נפח מוגדל של החומר הלבן באונה הפרה-פרונטלית וכמות פחותה באופן משמעותי של חומר אפור. במחקר מאוחר יותר התגלה גם שהחומר הלבן הפרה-פרונטלי המוגדל בקרב שקרנים פתולוגיים נראה ב-קליפת המוח הארובתית-מצחית, inferiorfrontal cortex, middle frontal cortex. אף על פי שלא ידוע האם הממצאים משקפים את הסיבה או התוצאה (האם האבנורמליות בחומר הלבן גרמה להונאה או שהיא נגרמה על ידה), או האם ניתן להכליל תוצאות שהתקבלו בשקרנים פתולוגיים אל שאר האוכלוסייה, ממצאים אלה מחזקים את העדויות בדבר המעורבות של האונה הפרה-פרונטלית בהונאה.
התנהגות הונאה בקרב ילדים

חוקרים רבים בפסיכולוגיה התפתחותית התייחסו לאמירת שקר או עשיית דברי מרמה כאל חלק חיוני בהתפתחות הפסיכולוגית. ילד אינו יכול לשקר עד שהתהליכים הקוגניטיביים שלו התפתחו במידה מסוימת. הילד צריך לעבור התפתחות והתבגרות ניכרת הנמשכת לאורך הילדות, על מנת להשתמש באופן אפקטיבי ביכולותיו הקוגניטיביות. אף על פי שאף מחקר בהדמיית מח לא בחן ישירות את ההתפתחות העצבית הקשורה להונאה, נצברו ראיות התנהגותיות נפרדות להתפתחות של שקרים והונאה בקרב ילדים וראיות לגבי התפתחות המח אצל ילדים. כיווני מחקר אלו סיפקו תובנות לגבי הזמן בו בני אדם הופכים לשקרנים אמינים במהלך ההתפתחות המוחית.
מחקרים פסיכולוגיים הראו שאפילו ילדי גן יכולים להבין את הקונספט של הונאה. כמה וכמה מחקרים ניסו להגיע לתשובה ולתרום למחקר בתחום. לדוגמה, אחד מהמחקרים שעסקו בנושא דיווח שילדים רבים בגיל חמש, ארבע ואף כמות ניכרת של ילדים בני שלוש, יכולים להבחין בין טעויות לבין שקרים.
מחקר אחר הראה כי כאשר ילדים בני שלוש עוברים על החוקים בגן ונשאלים לגבי כך, הם מסוגלים להשתמש בהונאה.
מחקר נוסף הצביע על כך שילדים קטנים, כבר בגילאי שנתיים וחצי, מסוגלים למלא מגוון של אסטרטגיות מטעות ושקריות בהצלחה, אף על פי שילדים אלה אינם עדיין שקרנים מיומנים. בנוסף, חקרו כיצד מבוגרים וילדים בגילאים שונים העריכו סוגים שונים של הצהרות שקריות. הם מצאו כי ילדים בגיל חמש הבינו בבירור את הקונספט של שקרים אבל נטו לבלבל אותם עם איסורים מוסריים. החוקרים דיווחו כי 38% מהילדים בני חמש הגדירו שבועות כשקרים. בנוסף, נראה כי גם ילדי גן מרמים בעבירות קטנות, אבל יעילים פחות בהעמדות פנים. ממצאים אלה מראים שאמנם ילדי גן יכולים גם הם לרמות אחרים, אך הם לא בהכרח יודעים מהו בדיוק שקר ומכאן שאינם יכולים להשתמש בהונאה ושקרים ביעילות בהקשרים חברתיים.
התנהגות הונאה בקרב ילדים > המבנים המוחיים המשמשים להונאה בקרב ילדים

התפתחות מערכת העצבים מתרחשת באמצעות אינטראקציה של מספר תהליכים. חלק מהתהליכים מושלמים לפני הלידה, בעוד אחרים ממשיכים להתפתח בחיים הבוגרים.
מהממצאים לגבי התנהגות הונאה בקרב ילדים, נראה כי ילדים יכולים לשקר אף על פי שהתפתחות האונה הפרה-פרונטלית אצלם טרם הושלמה. ההתפתחות התפקודית המוקדמת יחסית של אזורים אחרים במח, האחראיים על תפקודים קוגניטיביים בסיסיים יותר כגון חישה ותנועה (sensorimotor cortex) ושפה (parietal and temporal association cortex) ככל הנראה מספיקים על מנת שלילדים תהיה היכולת לשקר. העובדה שהאונה הפרה-פרונטלית בקרב ילדים עדיין לא מפותחת מספיק עשויה להיות קשורה לכך שילדים אינם מודעים למה הוא שקר או אינם מסוגלים לבצע הונאה מיומנת ולבחור באפקטיביות האם לשקר או לענות בכנות.
הבדלי הונאה בקרב נשים וגברים

הספרות המחקרית בתחום הבדלי מגדר מצביעה על כך שישנם הבדלים עקביים בין נשים לגברים בקבלת החלטות. מהספרות המחקרית בתחום משתמע כי נשים משקרות בתדירות גבוהה יותר מגברים ונוטות יותר לזייף רגשות חיוביים ולשקר שקרים מכוונים. מחקרים מראים שנשים הן יותר אלטרואיסטיות, ומסתייגות יותר מסיכונים. ישנן ראיות מצומצמות מאוד לגבי המידה בה ההבדלים הללו מונעים מביולוגיה לעומת המידה בה הם תלויי תרבות, אף על פי שמניסויים כלכליים שונים עולה כי גורמים תרבותיים עשויים להיות בעלי חשיבות ניכרת. עוד נמצא כי גברים נוטים לשקר יותר מנשים על מנת להבטיח רווח כספי. ממצאים נוספים מראים לנו כי נשים נוטות משמעותית יותר מגברים לשקר כאשר מדובר בשקרים שפוגעים במקצת במשקר אבל עוזרים לצד השני (altruistic white lies). לגבי Pareto white lie, המחקר בנושא מצביע על כך שגברים נוטים יותר לשקר סוג כזה של שקרים, אשר עוזר לשני הצדדים או לכל הפחות לא פוגע באף אחד. תוצאות אלו מראות קשר חשוב בין מגדר להעדפות חברתיות בנוגע לשקרים.
חוקרים מאוניברסיטת סטוקהולם ביצעו מחקר והשתמשו במשחק המסר- ניסוי בו הנבדק צריך להחליט האם לשקר לאדם אחר כדי להרוויח יותר כסף, או לא, והשוו בין בחירות של נשים וגברים. המטרה הייתה לבדוק מהם ההבדלים בין נשים וגברים בהתנהגות שקרית.
נמצא כי מתוך כל שולחי המסר הגברים, 55% שיקרו על מנת להבטיח רווח גבוה. לעומת זאת, מתוך כל שולחות המסר הנשים שנבדקו בניסוי, 38% שיקרו על מנת להבטיח רווח גבוה. כך שניתן לראות הבדל בין קבלת ההחלטות של הנבדקות לבין של הנבדקים. לעומת זאת, כאשר מסתכלים על המשתתפים מקבלי המסרים, אין שינוי משמעותי כלל. 75.4% מהגברים החליטו בהתאם למסר שקיבלו, ו-76.8% מהנשים החליטו בהתאם למסר שקיבלו. בנוסף, נבדק האם היו הבדלים בבחירות של מקבלי ההודעות כאשר שולחי המסר היו נשים לעומת כאשר שולחי המסר היו גברים. גם בהשוואה זו לא נמצא הבדל משמעותי. 76.1% ממקבלי המסרים מנשים החליטו בהתאם להצעתן ו-76.5% ממקבלי המסרים מגברים החליטו בהתאם להצעתם.
כלומר, לא היו הבדלים בתוצאות בין האמון בנשים לבין האמון בגברים ובנוסף, אין הבדל בין האמון של נשים באחרים ושל גברים באחרים. ההבדל שניכר מהניסוי, הוא שהנשים שיקרו משמעותית פחות.
ראו גם

נוירו-כלכלה
נוירופסיכולוגיה
פסיכוביולוגיה
פוליגרף
הערות שוליים

1 2  Spence, S., Farrow, T., Herford, A., Wilkinson, I., Zheng, Y. and Woodruff, P. (2001) Behavioural and functional anatomical correlates of deception in humans, Neuroreport., 13(12)
1 2 3 4 5 6 7  Abe, N. (2011) ‘How the brain shapes deception: An integrated review of the literature’, The Neuroscientist : a review journal bringing neurobiology, neurology and sychiatry., 5(17)
1 2  Sip, K.E., Skewes, J.C., Marchant, J.L., McGregor, W.B., Roepstorff, A. and Frith, C.D. (2012) ‘What if I get busted? Deception, choice, and decision-making in social interaction’, 6
1 2  Gneezy, U. (2005) ‘Deception: The role of consequences’, The American Economic Review, 95(1), pp. 384–394. doi: 10.2307/4132685
1 2  Johnson, R., Barnhardt, J. and Zhu, J. (2004) ‘The contribution of executive processes to deceptive responding’, Neuropsychologia, 42, pp. 878–901. doi: 10.1016/j.neuropsychologia.2003.12.005
↑  Christ, S., Essen, V., Watson, J., Brubaker, L. and McDermott, K. (2008) ‘The contributions of prefrontal cortex and executive control to deception: Evidence from activation likelihood estimate meta-analyses’,Cerebral cortex (New York, N.Y. : 1991)., 7(19)
↑  Karim, A.A., Schneider, M., Lotze, M., Veit, R., Sauseng, P., Braun, C. and Birbaumer, N. (2010) ‘The truth about lying: Inhibition of the anterior Prefrontal cortex improves deceptive behavior’, Cerebral Cortex, 20(1), pp. 205–213. doi: 10.1093/cercor/bhp090
↑  Siegal, Michael,Peterson, Candida C, Developmental Psychology, Vol 32(2), Mar 1996, 322-334
↑  Lewis S K, Lawrence-Patterson E, Locus of Control of Children with Learning Disabilities and Perceived Locus of Control by Significant Others,1989
1 2  Eckel, Catherine C. and Grossman, Philip J. (1996) ‘Altruism in anonymous dictator games’, Games and Economic Behavior, 16(2), pp. 181–191. doi: 10.1006/game.1996.0081
↑  Dreber, A. and Johannesson, M. (2008) ‘Gender differences in deception’, Economics Letters, 99(1), pp. 197–199. doi: 10.1016/j.econlet.2007.06.027
1 2  Dreber, A. and Johannesson, M. (2008) ‘Gender differences in deception’, Economics Letters, 99(1), pp. 197–199. doi: 10.1016/j.econlet.2007.06.027
סטגוזאוריה

| סטגוזאוריה |
| --- | --- |

תקופה
יורה תיכון - קרטיקון תחתון, 176–100 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: סטגוזאוריה
שם מדעי
 Stegosauria ‏מארש, 1877

סטגוזאוריה (שם מדעי: Stegosauria) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף אוכלי צמחים שהיו קרובים לאנקילוזאורים.
הסטגוזאורים התאפיינו בלוחות גרמיים או בליטות גרמיות חדות על גבם. לעיתים כלל זנבם חודי עצם נוספים, ששימשו כנראה להגנה מפני טורפים. הם התקיימו במשך היורה ותחילת הקרטיקון. המפורסם מכולם היה הסטגוזאורוס, שפירוש שמו הוא "לטאה מכוסה" או "לטאה בעלת גג", שנתן את השם לאיפרא-סדרה כולה.
מיון

משפחת הואיאנגוזאוריים (Huayangosauridae)
משפחת סטגוזאוריים (Stegosauridae)
סוגים ללא מקור:
בשנוזאורוס (Bashanosaurus)
Amargastegos
קרטרוזאורוס (Craterosaurus)
גיגאנטספינוזאורוס (Gigantspinosaurus)
Isaberrysaura
ג'יאנגונוזאורוס (Jiangjunosaurus)
פרנתודון (Paranthodon)
רגנוזאורוס (Regnosaurus)
דרוידוזאורוס (Dravidosaurus)?
מונקונוזאורוס (Monkonosaurus)?
יוסף שה-לבן

שה-לבן, 1969
יוסף שה-לבן (כ"ח בכסלו תרס"ז, 15 בדצמבר 1906 – כ"ז בסיוון תשמ"ב, 20 במאי 1982) היה חוקר ומבקר ספרות, מורה לספרות ומחנך.
תולדותיו

נולד ליעקב ופייגה בשם יוסף סאלאוואן באיבנובקה שבגוברניית חֶרסוֹן, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). אביו, מצאצאי הסבא משפולה, נמנה עם מייסדי המושבה החקלאית "מסילה חדשה" ליד איסטנבול.
התחנך חינוך עברי, למד בישיבה ורכש השכלה כללית בשְּפּוֹלָה (שפּאָלע, Шпола; כיום במרכז אוקראינה). הוא התנדב ללמד בצבא האדום. במקביל היה פעיל בארגונים "צעירי ציון" והחלוץ". קיבל תעודת בגרות מגימנסיה באודסה.
שה-לבן עלה לארץ ישראל בתקופת העלייה השלישית. היה בן שש-עשרה כאשר נמלט מאוקראינה דרך פולין בשנת 1922. בין השאר, עבד בייבוש ביצות בנהלל ובלפוריה. כאשר חלה נסע לירושלים ולמד בסמינר העברי למורים. הוא למד ספרות באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד שנתיים במושבה כנרת, שם התיידד עם רחל המשוררת.
בשנת 1929 נשלח, כפעיל בתנועת "החלוץ הצעיר", להיות מורה שליח במזרח אירופה ולימד חמש שנים עברית בגימנסיה בלטביה בטרם מלחמת העולם השנייה. במסגרת פעילותו עזר לתלמידים רבים לעלות ארצה, וכך ניצלו מהשואה. אחר כך, לימד בנהלל, ובכפר אז"ר. הקים את בית הספר לילדי העובדים בעין גנים בפתח תקווה וניהל אותו. במשך שנים רבות היה מורה בתיכון קוגל בחולון ובסמינר הקיבוצים. היה חבר טוב של עגנון בתקופת לימודיו בירושלים, וקיפניס כשעבר לגור בתל אביב. הוא ליווה את הביקור הראשוני של ביאליק בארץ ישראל.
שה-לבן פרסם עשרות ספרי ביקורת, שני כרכים על ספרות כללית, בדגש על הספרות הרוסית וכן ספרי ביקורת מוקדמים, ביניהם על יצירות עגנון וברנר. בביקורות שלו על ביאליק וש"י עגנון הדגיש שה-לבן את ניבוי השואה ביצירותיהם. בשנותיו האחרונות כתב את סדרת הערות והנחיות ללימוד וקריאה, בהוצאת אור עם, אשר ראו אור בשנים 1975- 1982 (והמשיכו במהדורות עד 1986) ועסקו בעיקר בביקורת הסיפורת ושירה עברית.
בתו היא המוזיקאית צפירה יונתן, אשתו לשעבר של המשורר נתן יונתן. בנו הוא איש ההיי-טק והאמן עדי שה לבן לב.
מספריו

ש"י עגנון, קוים ליצירתו, הוצאת צ' ליינמן, תש"ז-1947
שירת ש. שלום, הוצאת יבנה, 1949
יוסף חיים ברנר: מסה, הוצאת המרכז לתרבות, תש"א-1941
יוסף חיים ברנר: לקט ומבוא, בקורת ספרותית ובעיות התקופה, הוצאת עם עובד, תשי"ב-1952
הארץ בבנינה בספרות העברית הארצישראלית החדשה, הוצאת המרכז לתרבות, תש"ח-1948
ספרות כללית, כניסת הרומנטיקה, הוצאת ניב, תשכ"ז-1927
ספרות כללית, הריאליזם בספרות, הוצאת ניב, תשכ"ז-1927
רומן רולן - מסה, הוצאת צ' ליינמן, ת"ש-1940
צ'כוב - סיפורים - הערות והנחיות, הוצאת אור עם, 1978
איבן איליץ’ - לב טולסטוי, הוצאת אור עם, 1977.
אבן גבירול, חיי משה אבן עזרא, הכוזרי-יהודה הלוי, שמואל הנגיד, עמנואל הרומי, הרמב"ם
הערות שוליים

↑  מנדלי מוכר ספרים / מאת יוסף שה-לבן, (הערות והנחיות ללמוד ולקריאה), הוצאת אור עם, תל אביב, תשל"ט, (1979), (24 עמודים).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296830005171  ISNI: 0000 0000 6697 4554  LCCN: n86826091  VIAF: 28567950   WorldCat (עם VIAF): 28567950