stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארמניה–רוסיה
התפתחויות מאז 2013

מול הבחירה להצטרף לאיחוד המכס בראשות רוסיה או לחתום על הסכם ההשתלבות עם האיחוד האירופי, בחרה ארמניה בסופו של דבר באופציה הראשונה. ההחלטה על הצטרפותה של ארמניה לאיחוד המכס הודיעה על ידי נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן ב-3 בספטמבר 2013.
ב-2 בדצמבר 2013 הגיע נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לארמניה בביקור רשמי. ראשי שתי המדינות דנו בכניסת ארמניה לאיחוד המכס וחתמו על 12 הסכמים בנושא שיפור שיתוף הפעולה במספר תחומי מפתח כמו ביטחון, כלכלה, אנרגיה ואחרים. רוסיה גם הפחיתה את מחיר הדלק לארמניה מ-270 ל-189 דולר לכל 1,000 מ"ק והגדילה את בסיסי הצבא הרוסים הקיימים בארמניה.
ארמניה הפכה לחברה מלאה באיחוד הכלכלי האירואסייתי החל מ-2 בינואר 2015, כאשר שיתוף הפעולה והאינטגרציה עם רוסיה הגיעו לרמה חדשה.
התפתחויות מאז 2013 > רציחות גיומרי

ב-12 בינואר 2015 רצח ולרי פרמיאקוב, חייל רוסי מבסיס צבאי 102 בגיומרי, משפחה ארמנית בת שבע נפשות. הוא הואשם רשמית על פי החוק הפלילי הארמני אך עדיין הוחזק בבסיס הצבאי ה-102. ב-15 בינואר פרצו מחאות פופולריות בגיומרי בדרישה למסור את פרמיאקוב למערכת המשפט הארמנית. עצרת מחאה נערכה גם בכיכר החירות בירוואן, שם עוכבו 20 איש בגלל עימותים עם המשטרה. באוגוסט 2015 הורשע פרמיאקוב על ידי בית הדין הצבאי ברוסיה במספר אישומים, אך לא כולל רצח; באוגוסט 2016, בית המשפט הארמני שקיים את הדיונים במתחם הבסיס הצבאי ה-102 ברוסיה מצא את ולרי פרמיאקוב אשם בשורה של אישומים הכוללים רצח, וגזר עליו גזר דין מוות. פסיקת בית המשפט אושרה בדצמבר 2016 על ידי בית המשפט לערעורים בירוואן.
התפתחויות מאז 2013 > יחסים תחת ניקול פשיניאן

יחסי ארמניה ורוסיה נהיו מתוחים לאחר בחירתו של ניקול פשיניאן לראש ממשלת ארמניה. הוא הושווה על ידי פוליטיקאים ועיתונאים רוסים רבים לפטרו פורושנקו האוקראיני. היחסים קיבלו תפנית לרעה בעקבות תקרית דיפלומטית ביולי 2018, פשיניאן התייחס לזה כ"פרובוקציה". מתחים הועלו גם בעקבות מעצרם של הנשיא לשעבר רוברט קוצ'ריאן ומזכ"ל ארגון האמנה לביטחון משותף, יורי חצ'אטורוב.
באוגוסט 2018 השיב פשיניאן להערות שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב על מעצריהם של קוצריאן וחצ'אטורוב:
זה מצב חדש; [ו] כולנו, כולל שותפינו לפדרציה הרוסית ואנחנו, צריכים להסתגל למצב החדש הזה
רוסיה תוארה כמי שסירבה להתערב בגלוי במלחמת נגורנו קרבאך השנייה לצורך תמיכה בארמניה בשל המתיחות המתמשכת בין פוטין לפשיניאן. בסופו של דבר קיימה רוסיה שיחות שלום בין אזרבייג'ן וארמניה, שהגיעו לשיא בהסכם הפסקת אש מ-10 באוקטובר 2020, אשר לאחר מכן זכתה להתעלמות משני הצדדים. המלחמה הופסקה כאשר מנהיגי הלוחמים ונשיא רוסיה חתמו על הסכם שביתת נשק במוסקבה ב-9 בנובמבר 2020.
בספטמבר 2023 פשיניאן הצהיר כי רוסיה אינה יכולה לספק את צורכי הביטחון של ארמניה בראיון לעיתון "לה רפובליקה" וכינה את התלות של ארמניה ברוסיה לביטחון "טעות אסטרטגית". לאחר שתושבי נגורנו קרבאך נאלצו להיכנע לאזרבייג'ן, התחוללו חילופי האשמות בין רוסיה וארמניה ביחס לאחריות לניצחון האזרים.
איחוד צבאי ושיתוף פעולה

שיתוף הפעולה הצבאי בין ארמניה ורוסיה מבוסס על כך ששתי המדינות חברות בארגון האמנה לביטחון משותף וכן משתתפות במערכת ההגנה האווירית המשותפת של חבר העמים. רוסיה מחזיקה בגיומרי, צפונית לירוואן, אחד מבסיסיה הצבאיים בחו"ל (בסיס צבאי 102) כחלק מקבוצת הכוחות הטרנס-קווקזיים של רוסיה; האמנה הרלוונטית הוארכה עד שנת 2044 בשנת 2010. מוסקבה התחייבה גם לספק לארמניה יותר נשק וחומרה צבאית. ב-8 בדצמבר 2015 התחזק נמל התעופה ארבוני (חלק מ-102) עם שישה מסוקי תקיפה מתקדמים מסוג Mi-24P ומסוק תובלה Mi-8MT שנמסר מבסיס חיל האוויר הרוסי באזור קרסנודאר.
דיוויזיית משמר הגבול הרוסי בארמניה (כ-4,500 חיילים) יחד עם משמרות הגבול הארמניות אחראים להגנה על גבול ארמניה של התקופה הסובייטית עם טורקיה ואיראן.
באוקטובר 2013 אמר המפקד הראשי של הבסיס הצבאי ה-102 ברוסיה אנדריי רוזינסקי לכוכב האדום, העיתון הצבאי הרשמי של רוסיה, ש"אם אזרבייג'ן תחליט להחזיר את השליטה על נגורנו-קרבאך בכוח, הבסיס הצבאי [הרוסי] עשוי להצטרף לסכסוך המזוין בהתאם להתחייבויותיה של הפדרציה הרוסית במסגרת ארגון אמנת הביטחון הקיבוצי."
ב-23 בדצמבר 2015 חתמו שר ההגנה הרוסי סרגיי שויגו ועמיתו הארמני, סיירן אוהניאן, על הסכם להקמת מערכת הגנה אווירית משותפת בקווקז. כריתת ההסכם באה בעקבות קביעתו של השר הארמני כי הפסקת האש עם אזרבייג'ן על שטח הפריצה של נגורנו קרבאך כמעט ולא הייתה קיימת. ביוני 2016, האספה הלאומית של ארמניה הצביעה 102–8 לאשרור הסכם ליצירת מערכת הגנה אווירית משותפת ארמניה ורוסיה.
בשנת 2016 דווח בכלי התקשורת כי ארמניה קיבלה מהמדינה הרוסית דיוויזיה של טילי איסקנדר (מוקדם יותר, בשנת 2013, נחשף כי רוסיה פרסה כמה מערכות טילי איסקנדר במקומות לא מוסמכים ברחבי ארמניה.) בפברואר 2017 אמר שר ההגנה של ארמניה לכלי תקשורת המונים ברוסיה כי טילי איסקנדר שהוצבו בארמניה והוצגו במצעד הצבאי בספטמבר 2016 היו בבעלות והופעלו על ידי הכוחות המזוינים של ארמניה.
בנובמבר 2016 אישר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הצעה ממשלתית להקמת כוחות צבא רוסים וארמנים משותפים. שני הצדדים היו אמורים להקים פיקוד משותף, שמנהיגו ימונה על ידי המפקד העליון של הצבא הארמני בהסכמה עם המפקד העליון של הכוחות המזוינים הרוסים. בתחילת אוקטובר 2017 אושרה האמנה הבילטרלית הרלוונטית על ידי הפרלמנט הארמני.
באמצע אוקטובר 2017 אישר הקבינט הארמני הצעת חוק לחתימה על הסכם אשראי בשווי 100 מיליון דולר עם רוסיה כדי להקל על רכישת הנשק בהתאם לחקיקה המקומית.
ב-17 ביולי 2018, אנשי הבסיס הצבאי של רוסיה בארמניה, שערכו תרגילים בכפר פאניק, הפחידו את תושבי המקום על ידי ירי במחסניות דמה. האירוע עורר מתחים בין שתי המדינות, כאשר ראש הממשלה פשיניאן כינה זאת "פרובוקציה נגד ריבונות ארמניה".
חוזים לאספקת סוגים חדשים של נשק התקפי רוסי, תחמושת מהדור החדש וכלי נשק אחרים נחתמו בפורום צבא 2019 על ידי משרד ההגנה הארמני.
בצל המלחמה בין רוסיה לאוקראינה, ולאחר הידרדרות המצב לרעת הארמנים בסכסוכים על נגורנו קראבך, החל מהמלחמה שפרצה בשנת 2020 ועד הכיבוש המוחלט של החבל ב-2023 על ידי אזרבייג'ן, בעוד רוסיה משאירה את ארמניה ללא כל סיוע מצדה, חלה הידרדרות ביחסים בין המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

ארמניה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ו-5 קונסוליות בקלינינגרד, רוסטוב על הדון, סוצ'י, סנקט פטרבורג ווולגוגרד. מאידך רוסיה מחזיקה בארמניה שגרירות בירוואן וקונסוליה כללית בגיומרי.
עמיחי מזר

| --- | --- |
עמיחי מזר
עמיחי מזר
 לידה:  19 בנובמבר 1942 (בן 82) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2009)  פרס פרשיה שימל (2007) 
 תרומות עיקריות
 חפירות בבית שאן, תל קסילה, תל רחוב, תל בטש
 
עמיחי (עמי) מזר (נולד ב-19 בנובמבר 1942) הוא ארכאולוג ישראלי. חתן פרס ישראל לחקר הארכאולוגיה. ביוני 2012 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה

עמיחי מזר נולד ב-1942 בחיפה. אביו חנוך היה אחיו של הארכאולוג בנימין מזר. למד בבית הספר הריאלי. בנעוריו השתתף בחפירות ארכאולוגיות בבית שערים, ברמת רחל ובעין גדי. בתום שירותו הצבאי, בשנת 1963, החל בלימודי ארכאולוגיה והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים לימודי תואר ראשון ב-1966, לימודי תואר שני ב-1972 וקיבל תואר דוקטור ב-1977.
במהלך לימודיו נטל מזר חלק בחפירות ארכאולוגיות באכזיב, בתל זרור ובתל שקמונה, ולאחר מלחמת ששת הימים נטל חלק בחפירות ברובע היהודי בירושלים. בשנת 1968 הוא הוביל לראשונה פרויקט חפירה וערך סקר של אמות המים בירושלים. ממצאיו בתל קסילה היוו בסיס לעבודת הדוקטורט שלו, בנושא מקדשי תל קסילה ותרבות הפולחן בארץ ישראל במאות ה-12 עד העשירית לפני הספירה (בהנחיית יגאל ידין וטרודה דותן). מאז עמד מזר בראש מספר פרויקטי חפירה מן הגדולים בארץ ישראל במאה העשרים, ובהם החפירות בתמנה (1977–1989), באתר הזבו (1981-1978) בגן לאומי בית שאן (1989–1996) ובתל רחוב (2012-1997).
מזר החל בעבודה אקדמית בשנת 1977, במסגרת האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1982 הוא היה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית, ובה הוא משמש משנת 1994 כפרופסור מן המניין ומחזיק הקתדרה לארכאולוגיה של ארץ ישראל על שם אליעזר סוקניק. כן הוא שימש במהלך השנים ראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, חבר המועצה הארכאולוגית של ישראל וחבר מועצת רשות העתיקות.
בשנת 2006 הוענק לו מטעם מוזיאון ישראל פרס פרשיה שימל על מחקריו בארכאולוגיה של ארץ ישראל וארצות המקרא.
בשנת 2009 הוענק למזר פרס ישראל לחקר הארכאולוגיה.
מזר נשוי לאורה ואב לשלושה.
מספריו

The Quest for the Historical Israel with I. Finkelstein, edited by B. Schmidt 2007
Archaeology of the Land of the Bible 1990
ספר ירושלים: תקופת המקרא (עורך עם שמואל אחיטוב), יד יצחק בן-צבי, 2000
הפולמוס על האמת ההיסטורית במקרא (עם ישראל לוין  ), יד יצחק בן-צבי, 2001
הערות שוליים

↑  רן שפירא, כיצד יודע עמיתי המלומד שהמלך שישק פלש לארץ ישראל ב-925 לפנה"ס?, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2003
↑  עפרי אילני, פרס ישראל לארכיאולוג עמיחי מזר, חוקר תקופת התנ"ך, באתר הארץ, 19 בפברואר 2009
↑  איתמר זינגר, התנ"ך כהיסטוריה?, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265128905171  PLWABN: 9810694480405606  BIBSYS: 90665832  BnF: cb122865279 (data)  CiNii: DA05578030  GND: 136670784  ICCU: UFIV052432  ISNI: 0000 0001 1083 6213  LCCN: n85006518  NDL: 00924919  NKC: skuk0003999  NLA: 35337290  NTA: 068764243  RERO: 02-A003577498  SUDOC: 031699359  VIAF: 111847595   WorldCat (עם VIAF): 111847595 
עמיחי מזר (משמאל) בביקור בחפירה ארכאולוגית בתל אסור ליד עין עירון
מאובן חי

מאובן חי הוא אורגניזם אשר כמעט לא השתנה מאז תקופות גאולוגיות קודמות, ושהיצורים הקרובים אליו ביותר נכחדו בדרך כלל. לעיתים קל הרבה יותר למצוא מאובנים שלו או מהקבוצה הטקסונומית שאליה הוא שייך מאשר פרטים חיים.
דרקון קומודו - מין ששרד יותר מ־3.8 מיליון שנה
רשימת מאובנים חיים > מחלקות

תת-מחלקת דגי ריאות (Dipnoi)
רשימת מאובנים חיים > סדרות

בסדרת מחודקי ראש (Sphenodontia), יש רק משפחה אחת, ספנודוניים, והסוג היחיד במשפחה ובסדרה הוא טואטרה. 2 מינים קיימים: Sphenodon punctatus ו-Sphenodon guntheri.
סדרת התנינאים (Crocodylia) שרדה מאז אמצע הקרטיקון, כ-100 מיליון שנה לפני זמננו, עם שינויים מעטים במבנה הגוף הכללי. הסדרה כוללת 3 משפחות (אליגטוריים, גוויאליים ותניניים) וכ-26 מינים.
בסדרת השנבובאים (Tubulidentata), יש רק משפחה אחת, שנבוביים (Orycteropodidae), והמין היחיד במשפחה ובסדרה הוא שנבוב (Orycteropus afer).
רשימת מאובנים חיים > משפחות

משפחת זנבות חרב (Limulidae) – המשפחה היחידה במחלקת בעלי כליצרות ימיים (Merostomata)
משפחת החסחוסניים (Chlamydoselachidae) ובה שני מינים: חסחוסן צלופחי (Chlamydoselachus anguineus) וחסחוסן דרום-אפריקאי.
רשימת מאובנים חיים > סוגים

הסוג נאוטילוס (Nautilus) – הסוג היחיד בתת-מחלקת נאוטילוסאים (Nautiloidea)
הסוג לטימריה (Latimeria) – הסוג היחיד בסדרה צלקנתאים (Coelacanthiformes)
הסוג פנגולין (Manis) – הסוג היחיד בסדרת פנגולינאים (Pholidota)
הסוג דג ריאות אפריקני (Protopterus) – הסוג היחיד במשפחת דגי ריאות אפריקנים (Protopteridae)
הסוג לינגולה (Lingula) במערכת הברכיופודים (בעלי חיים ישיבים ימיים השייכת לעל-מערכה לופוטרוכוזואה).
רשימת מאובנים חיים > מינים

המין גינקגו דו אונתי (Ginkgo biloba) – המין היחיד בקבוצת גינקגואים (Ginkgophyta)
המין דג ריאות דרום-אמריקני (Lepidosiren paradoxa) – המין היחיד במשפחת דגי ריאות דרום-אמריקנים (Lepidosirenidae)
המין דג ריאות אוסטרלי (Neoceratodus forsteri) – המין היחיד בסדרת בעלי ריאה אחת (Ceratodontiformes)
המין קיפודן נמלים אוסטרלי (Tachyglossus aculeatus) - אחד מן המינים המעטים שנותרו במשפחת קיפודן נמליים (Tachyglossidae)
המין קיפודן חרטומני מערבי (Zaglossus bruijni) - אחד מן המינים המעטים שנותרו במשפחת קיפודן נמליים (Tachyglossidae)
המין ברווזן (Ornithorhynchus anatinus) – המין היחיד במשפחת ברווזניים (Ornithorhynchidae).
המין דרקון קומודו (Varanus Komodoensis Owensi) מאובניו הקדומים ביותר של המין האינדונזי נתגלו באוסטרליה ומיוחס להם גיל של יותר מ-3.8 מיליון שנה.
המין צב גלדי (Dermochelys coriacea) שריד יחיד לקבוצתו, בן לפחות 100 מיליון שנה, מתקופת הקרטיקון.
המין כח המים (Varanus Salvator) מאובניו מיוחסים לראשית הפלייסטוקן, לפני כ-2.5 מיליון שנה.
המין צפרדע סגולה (Nasikabatrachus sahyadrensis) נתגלה ב-2003. גילו מוערך בלמעלה מ-100 מיליון שנה.
המין עגולשון שחור-גחון (Latonia nigriventer)
המין דג תנין מפוספס.
ראו גם

טקסון מונוטיפי
טקסון לזרוס
הערות שוליים

↑  "living fossil", Merriam-Webster.
↑  https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2748693/
↑  https://www.thoughtco.com/leatherback-turtle-evolution-2291977
↑  https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2748693/ בתרשים תפוצת המינים המופיעה שם
↑  על דג התנין המפוספס - מאובן חי, באתר מכון דוידסון, 13 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001171293 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סרטני פרסה היא המשפחה היחידה ממחלקת בעלי כליצרות ימיים
לטימריה במוזיאון. זהו אחד מסוגי הדגים העתיקים ביותר
גולגולת של תנין הים
ברווזן במים
פטר וארנאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביולי 1922 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  31 בינואר 1992 (בגיל 69) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  Nemzeti Zenede 
 שפה מועדפת:  הונגרית 
 בן או בת זוג:  Sari Belohorszky (1975–?) 
 פרסים והוקרה:  For Socialist Culture (1973) 
 
פטר וארנאי (במקור וייס, בהונגרית: Várnai Péter;‏ בודפשט, 10 ביולי 1922 – בודפשט, 31 בינואר 1992) היה היסטוריון מוזיקה ומבקר מוזיקה, מנצח יהודי-הונגרי. הוא בנו של דניאל וארנאי (1881–1962), סופר וחבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט).
קורות חיים

פטר וייס נולד במשפחה יהודית וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ברז'ני דניאל. בין השנים 1940 לבין 1947 למד ב"בית הספר הלאומי למוזיקה" (הלחנה: יאנוש המרשלג, אנדרה סרבנסקי, ניצוח: יאנוש פרנצ'יק). בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כניסת הוורמכט לממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה) הוא גורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן והצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה.
מ-1945 עד 1950 עבד ברדיו ההונגרי (Magyar Rádio) בתפקידים שונים. הוא גם ניצח בקביעות על התזמורת הסימפונית של בודפשט. בדצמבר 1948 הפך לחבר בחטיבת המנהל המוזיקלי, אחת משתי החטיבות הראשונות שהוקמו במוסד.
ב-1951 ניצח על התזמורת הסימפונית של העיר סגד, ובמשך השנתיים הבאות היה המנהל המוזיקלי של "מפעל החדשות והסרטים התיעודיים" (Híradó- és Dokumentumfilmgyár). בין השנים 1952 לבין 1954, הוא היה המנצח של תיאטרון מדאץ', על שם הסופר ומחזאי אימרה מדאץ'.
הוא הצטרף ל"הוצאת כתבי מוזיקה" (Zeneműkiadó) כעורך ב-1956, שם עבד עד פרישתו ב-1982. שם הוא לא רק עסק בתולדות המוזיקה, אלא גם תרגם ספרות מקצועית בנושא. משנת 1968 היה גם מבקר המוזיקה הקבוע של היומון הגדול מדיאר הירלאפ (Magyar Hírlap). הוא תרם בעבודתו למספר רב של אנציקלופדיות וכתבי עת מקומיים וזרים.
פטר וארנאי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
יצירותיו

(אם לא צוין אחרת, מקום הפרסום הוא בודפשט, "הוצאת כתבי מוזיקה" (Zeneműkiadó).
יצירותיו > ספריו

חייו ואמנותו של קרל גולדמארק. עם מרטון קלדור. 1956
חייו של קרל גולדמארק בתמונות. 1957
היינריך שיץ. מחשבה, 1959
תולדות המוזיקה הפולנית, 1959
באנק באן על במת האופרה. מחקר דרמטורגי באופרה. עם אישוואן נאג' ואמושי, 1960
בלה טרדוש, 1966
רודולף מארוש 1967
אנדרה סקיי 1967
מיהאי סקיי (מהדורה שנייה, 1969)
אנדרה רסלר, 1969
יאנוש פרנצ'יק, 1972
ספר האורטוריות, 1972 (מהדורה שנייה, מורחבת 1983)
ונציה, 1974
לקסיקון האופרה, 1975 מסת"ב 9633301076
ורדי בהונגריה, 1975 מסת"ב 9633301106 (במקור באיטלקית בהמשכים בפארמה: 1962, 1969, 1973)
שיחות עם לואיג'י דאלאפיקולה, 1977
שיחות עם לואיג'י נונו, 1978
מדריך האופרות של ורדי, 1978 מסת"ב 9633302609
שיחות עם ג'רג' ליגטי, 1979 (באנגלית: György Ligeti in conversation with Peter Várnai, Josef Häusler, Claude Samuel, and himself. London, 1983. Eulenburg Books מסת"ב 0903873680 )
למה האופרה של המאה שלנו יפה? עורך ומחבר משותף, Gondolat, 1979
ספר האורטוריות ; הקדמה מאת יאנוש פרנצ'יק; הוצאת מוזיקה, בודפשט, 1983
יצירותיו > מחקריו (חלק)

מוזיקאי בעידן הרפורמה. חייו ופועלו של גאבור מאטראי עד מהפכת 1848 בהונגריה בתוך: לזכר פרנץ ארקל ובלה ברטוק. 1954 חייו ויצירתו של גאבור מאטראי עד מותו. מתולדות המוזיקה ההונגרית. 1955 וגם מוזיקאי הונגרי בתקופת הרפורמה. 1984 Magvető K. מסת"ב 9631403084 עמ' 361 - 547.
תוספות לתולדות מופעי האופרה ההונגרית במאה ה-19. (מסמכי ארכיון) ב: מההיסטוריה של האופרה. 1961
פרסים

1973 - לתרבות סוציאליסטית
1987 - לוח פטרפי
לקריאה נוספת

לקסיקון ברוקהאוז-רימן למוזיקה. עורך בורונקאי אנטל כרך 3 בודפשט, 1985. הוצאת מוזיקה מסת"ב 9633305403
מי זה מי בחדשות?. אד. אישטוואן בודריץ', יאנוש ויציאן. סקסארד, 1994 מסת"ב 9637806903
מי זה מי בסצנת המוזיקה ההונגרית? עורך אנדראש סקיי. מהדורה 2. בודפשט, 1988. מו"ל מוזיקלי. מסת"ב 9633306728
בלה לוואי: כרוניקה של רדיו וטלוויזיה. 1945–1978. בודפשט, 1980. מרכז המחקר לתקשורת המונים. מסת"ב 9630310015
הערות שוליים

↑  "Holocaust Survivors and Victims Database". נבדק ב-2020-11-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299755605171  PLWABN: 9810695399005606  BnF: cb12174492m (data)  GND: 140133216  ISNI: 0000 0001 0936 3869  LCCN: n85192205  NKC: mzk2010565671  NTA: 071014624  RERO: 02-A006256335  SUDOC: 257292896  VIAF: 112264564   WorldCat (עם VIAF): 112264564
The Unknown Soldier

"The Unknown Soldier" (בעברית: "החייל האלמוני") הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום Waiting for the Sun של להקת הדלתות משנת 1968. השיר יצא לאור במרץ באותה השנה על ידי אלקטרה רקורדס. סרט בגודל 16 מ"מ נלווה לשיר והציג את הלהקה, בהפקה של אדוארד דיפור ומארק אברמסון. השיר הפך ללהיט הרביעי של הלהקה בטופ 40 בארצות הברית, והגיע למקום ה-39 במצעד הבילבורד הוט 100, והיה במצעד הזו שמונה שבועות בסך הכל. עם זאת, בשל המילים השנויות במחלוקת של השיר, תחנות רדיו סירבו להשמיע אותו.
מילים

השיר היה תגובותו של ג'ים מוריסון למלחמת וייטנאם ולאופן בו הוצג הסכסוך בתקשורת האמריקאית באותה תקופה. שורות כמו "Breakfast where the news is read/ Television children fed/ Unborn living, living dead/ Bullets strike the helmet's head" נוגעות באופן הצגת החדשות על המלחמה בחדרי המגורים של אנשים רגילים. מסר משני הוא הדימוי כי המלחמה מנורמלת בחיי היום יום כפי שמתואר כשהחייל האלמוני נורה בזמן שהמשפחה האמריקאית יושבת לארוחה וצופה בטלוויזיה. חוסר זהות זה עם החייל הוא זה שמחדיר את עמדת האזרחות הבורה שרובם נטולי רגש ביחס לגברים הנלחמים ומתים בשמם. בראיון שנתן מוריסון בשנת 1970 לתחנת הרדיו CBC התייחס לשיר ואמר: "אלו שתמיד נלחמו במלחמות הן המזון האנושי של מכונת המלחמה". לדבריו מראה המלחמה בטלוויזיה נראה כ"דרמה גדולה, חיים ומוות, מאבק גדול...ילדים קטנים משחקים במשחקי מלחמה, משחקים בקאובויים ואינדיאנים או מה שלא יהיה... איכשהו זה פשוט טבוע בך מגיל צעיר שיש משהו הרואי, שנדרש להוכיח את עצמך בקרב...בסופו של דבר אני רוצה להעביר את המסר האוטופי שאפשר לחיות את החיים האלה גם בלי כל המאבק".
בוידאו קליפ שצולם לשיר ניתן לראות הבזקים של תמונות גופת חיילי וייטקונג, בקתות מגורים שנשרפות כתוצאה מפעילות צבאית ויריות, לצד אמריקאים חוגגים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. מוריסון מצולם בקליפ כמי שנפגע מפגיעת כדור רובה וכתוצאה מכך הוא נופל כשהוא יורק דם. התוכן הגרפי הבוטה הוביל לכך שהקליפ כמעט ולא שודר בתחנות טלוויזיה בודדות, למעט בתחנות בבוסטון ובסן פרנסיסקו.
בהופעות של הלהקה זכה השיר לביצוע תיאטרלי. במהלך קטע התיפוף של ג'ון דנסמור, היה ריי מנזרק עוזב את הקלידים וצועד מסביב לבמה בהליכה צבאית. במקביל היה הגיטריסט רובי קריגר מחזיק את הגיטרה כאילו הייתה רובה ומכוון אותה לעבר ג'ים מוריסון עד שנשמעה הירייה, אז היה נופל מוריסון על הבמה.
הרכב

מתיו גרינוולד מ-Allmusic תיאר את "The Unknown Soldier" כאחת "ההקלטות המורכבות ביותר" של הדלתות. הוא ניתח את המבנה המוזיקלי של השיר כעובר לקטעים שונים באופן מובהק לפני שהתפרץ לקודה:
הוא נפתח בפתיח עוגב מצמרר לפני שהוא עובר לבית ראשון ג'אזי ... קטע אמצע מבריק ודרמטי הוא למעשה כיתת יורים משוחזרת באולפן, עם יריות. הבית השני הוא גרסה קצת יותר קשה של הראשון. לאחר מכן השיר מתפרץ לקודה אקלימית ומורחבת, שהיא שחזור קולי של חגיגת הניצחון או סוף המלחמה.
משתתפים

נלקח מהערות של מהדורת הדלוקס של Waiting for the Sun:
הדלתות
ג'ים מוריסון - שירה
רובי קריגר - גיטרה
ריי מנזרק - קלידים
ג'ון דנסמור - תופים
מוזיקאים נוספים
קרי מגנס - גיטרה בס
הערות שוליים

↑  Christopher Crenshaw, Five to One: Rethinking the Doors and the Sixties Counterculture[1], Music and Politics VIII, Winter 2014 doi: 10.3998/mp.9460447.0008.103
↑  Grascher, Maximillian F., Strange Days: The American Media Debates The Doors, 1966-1971, 2015, עמ' 67
↑  Hardeep Phull, Story behind the Protest Song: A Reference Guide to the 50 Songs That Changed the 20th Century: A Reference Guide to the 50 Songs That Changed the 20th Century, ABC-CLIO, 2008-10-30, עמ' 68-69, ISBN 978-1-56720-685-2. (באנגלית)
1 2  The Unknown Soldier - The Doors | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-05-06
↑  Botnick, Bruce (September 14, 2018). Waiting for the Sun (liner notes). The Doors. Rhino Records. R2-572555.
| הדלתות |
| --- | --- | --- |
ג'ים מוריסון • ריי מנזרק • רובי קריגר • ג'ון דנסמור
| אלבומי אולפן | The Doors‏ (1967) • Strange Days‏ (1967) • Waiting For The Sun‏ (1968) • The Soft Parade‏ (1969) • Morrison Hotel‏ (1970) • L.A. Woman‏ (1971) • Other Voices‏ (1971) • Full Circle‏ (1972) • An American Prayer‏ (1978) |  |
| אלבומי הופעה | Absolutely Live‏ (1970) • Alive, She Cried‏ (1983) • Live at the Hollywood Bowl‏ (1987) • In Concert‏ (1991) |  |
| אלבומי אוסף | 13‏ (1970) • Weird Scenes Inside the Gold Mine‏ (1972) • The Best of the Doors‏ (1973) • Greatest Hits‏ (1980) • The Doors Classics‏ (1985) • The Best of The Doors‏ (1985) • Essential Rarities‏ (1999) • The Best of The Doors‏ (2000) • The Very Best of The Doors‏ (2001) • Legacy: The Absolute Best‏ (2003) • The Very Best of The Doors‏ (2007) • The Future Starts Here: The Essential Doors Hits‏ (2008) • The Platinum Collection‏ (2008) • The Singles‏ (2017) |  |
| אלבומי פסקול | The Doors‏ (1991) • When You're Strange: Music from the Motion Picture‏ (2010) |  |
| סינגלים | "Break on Through (To The Other Side)" / "End of the Night"‏ • "Light My Fire" / "The Crystal Ship"‏ • "People Are Strange"‏ • "Love Me Two Times" / "Moonlight Drive"‏ • "The Unknown Soldier" / "Waiting For The Sun"‏ • "Hello, I Love You" / "Love Street"‏ • "Touch Me"‏ • "Wishful Sinful"‏ • "Tell All the People"‏ • "Runnin' Blue"‏ • "You Make Me Real" / "Roadhouse Blues"‏ • "Love Her Madly" / "Riders on the Storm"‏ • "The Mosquito" / "Treetrunk"‏ • "Gloria" / "Moonlight Drive"‏ |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | הדלתות • פמלה קורסון • פול רוטשילד |  |
דיסקוגרפיה של הדלתות • שירי הדלתות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 451bd2dd-7c76-420c-a1ad-a1a06bf4f755
מהומות אוגוסט 2013 במצרים

ההפגנות במצרים ב-14 באוגוסט 2013, סמוך למסגד ראבעה אל-עדווייה
מהומות אוגוסט 2013 במצרים היו סדרה של התנגשויות אלימות בין כוחות ביטחון מצריים ובין אזרחים תומכי הנשיא המודח מוחמד מורסי. ב-14 באוגוסט 2013 נהרגו, לפי דיווחי הרשויות במצרים, 638 בני אדם. בימים שלאחר מכן נהרגו עוד כמה מאות אנשים.
אירועי 14 באוגוסט

ב-3 ביולי 2013 הדיח צבא מצרים את הנשיא מוחמד מורסי. בעקבות זאת החלו הפגנות מחאה המוניות של תומכי מורסי. בעימותים ליד ארמון הנשיאות בקהיר שהתרחשו ב-8 ביולי נמנו כ-40 הרוגים, ובמהומות ב-27 ביולי דווח על 136 הרוגים.
ההפגנות כללו גם הפגנות בישיבה - הפגנות שבהן המפגינים יושבים, בדרך כלל אגב חסימת צירי תנועה. שני מחנות עיקריים של הפגנות אלה בקהיר היו מחנה א-נהדה והמחנה הגדול במסגד ראבעה אל-עדוויה (ערבית: رابعة العدوية). לאחר כישלון ניסיונות של השלטון וגורמי חוץ להפסיק את הפגנות, החליטו כוחות הביטחון במצרים, בשליטת מפקד הצבא, שר ההגנה וראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, עבד אל-פתאח א-סיסי, (עם עדלי מנסור כנשיא הזמני), לפשוט על שני המחנות, תוך הפעלת כוח. הפינוי גרם להרוגים ופצועים רבים. לטענת הרשויות במצרים, במבצע נהרגו 638 בני אדם, מהם 595 אזרחים ו-43 שוטרים, ונפצעו 3,994. מנגד, לטענת "הקואליציה הלאומית לתמיכה בלגיטימיות" - ברית של מפלגות וקבוצות אסלאמיסטיות מצריות - נהרגו בפשיטה למעלה מ-2,600 בני אדם.
ההאשמות בהרג הופנו כלפי כוחות הביטחון המצריים. כעבור ימים אחדים פרסם משרד הפנים המצרי צילומי וידאו מהפינוי, שבהם נראו צלפים של האחים המוסלמים, יורים מחלונות בניין גבוה אל כוחות הביטחון ואל מפגינים.
ההתנגשויות העיקריות בין המשטרה למפגינים היו בקהיר, אך התנגשויות, חלקן מלוות בהרוגים, היו גם באלכסנדריה, בחילוואן, בפיום, באסמאעיליה, בפורט סעיד, בסואץ, בלוקסור, באל עריש במיניה, באסיוט, בבני סואיף, במרסא מטרוח ובערים נוספות.
הנשיא הזמני של מצרים, עדלי מנסור, הכריז על מצב חירום למשך חודש, הכולל עוצר לילי והרחבת סמכויות המעצר של המשטרה.
אירועי הימים הבאים

בימים שלאחר 14 באוגוסט נמשכו עימותים בין כוחות ביטחון מצריים ובין אזרחים וטרוריסטים. אירועים בולטים:
בסוף השבוע (18-17 באוגוסט) נהרגו בעימותים ברחבי המדינה, על פי דיווחי השלטונות, 173 אנשים, מהם 63 אנשי כוחות הביטחון.
38 אסירים, אנשי "האחים המוסלמים", נהרגו מחנק ב-18 באוגוסט במהלך ניסיון בריחה ממעצר בבית הכלא אבו זעבל, לאחר שנורה עליהם גז מדמיע בעת שניסו להימלט ממעצרם.
ב-19 באוגוסט רצחו מחבלים בצפון סיני 25 שוטרים של משמר הגבול המצרי.
ב-20 באוגוסט נעצר מוחמד בדיע, המדריך הכללי של תנועת "האחים המוסלמים" במצרים.
תגובות

שפיכות הדמים גרמה לגל של גינויים ברחבי תבל. במדינות אחדות זומנו שגרירי מצרים לשיחה במשרד החוץ. נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, הצטרף לגל הגינויים, והודיע על ביטול תרגיל צבאי משותף בין מצרים וארצות הברית. האיחוד האירופי הודיע כי יבחן מחדש את יחסיו עם מצרים. לעומת זאת, סעודיה וירדן הביעו תמיכה בממשל המצרי.
במצרים עצמה התפטר במחאה סגן נשיא מצרים, מוחמד אל-בראדעי, ועזב את מצרים.
ראו גם

האביב הערבי
ההפיכה במצרים (2011)
ההפיכה במצרים (2013)
האחים המוסלמים