stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
14 באוגוסט
אירועים היסטוריים ביום זה

399 – לאחר הירצחו של אחיו, המלך בהראם הרביעי, הופך יזדגרד הראשון למלך פרס ושליט האימפריה הסאסאנית
1040 – מלך סקוטלנד, דאנקן הראשון, נהרג בקרב מול בן דודו מקבת'
1291 – ספינתם של אחרוני הצלבנים בארץ ישראל מפליגה ממבצר עתלית
1385 – קרב אלז'וברוטה בין פורטוגל בראשות ז'ואו הראשון לבין קסטיליה. ניצחון פורטוגלי. סיום מלחמת 1383–1385
1385 – ברית קרבו – הסכם בין פולין לליטא. ליטא מקבל את הנצרות. מלכת פולין נישאת לדוכס ליטא
1900 – בייג'ינג נכבשת על ידי כוחות משותפים של אירופה, יפן וארצות הברית במאמץ לסיים את מרד הבוקסרים בסין
1912 – כוחות הנחתים של ארצות הברית פולשים לניקרגואה כדי לסייע לממשלה הפרו-אמריקאית שהוקמה לאחר התפטרותו של חוזה סנטוס זלייה שלוש שנים קודם לכן
1928 – נערכת האספה הראשונה של ההתאחדות לכדורגל בארץ ישראל/פלשתינה, לימים ההתאחדות לכדורגל בישראל
1947 – בריטניה מעניקה בחצות עצמאות לפקיסטן והודו. הודו חוגגת את יום העצמאות שלה ב-15 באוגוסט
1959 – תצלומי הלוויין הראשונים על ידי הלוויין אקספלורר 6
1969 – כוחות צבא בריטים מוצבים בצפון אירלנד
1972 – מטוס איליושין Il-62 מזרח גרמני מתרסק במהלך ההמראה ממזרח ברלין. 156 איש נספים
1980 – לך ואלנסה מוביל את השביתות במספנות בגדנסק בפולין
1998 – רכבת נוסעים אחרונה עוזבת את תחנת הרכבת ירושלים, והתחנה נסגרת
2003 – הפסקת חשמל בצפון-מזרח ארצות הברית ודרום-מזרח קנדה
2005 – מטוס נוסעים שיצא מקפריסין בדרכו ליוון התרסק, נספו כל 121 הנוסעים ואנשי הצוות של סיפונו
2006 – נכנסת לתוקפה הפסקת האש שמביאה לסיומה של מלחמת לבנון השנייה
2007 – כ-500 מבני המיעוט היזידי נספים בפיגועים בעיירות היזידיות בעיראק
2010 – נפתחו המשחקים האולימפיים לנוער הראשונים בסינגפור
2013 – טבח 14 באוגוסט במצרים – בדיכוי תומכי הנשיא המודח מוחמד מורסי נמנו 638 הרוגים וכ-4,000 פצועים
2017 – קריסת גשר הולכי הרגל במחלף גבעת-שמואל ממשאית שהתנגשה בו
2018 – לאחר יותר מ-52 שנים, ערוץ הטלוויזיה הראשון בישראל – הטלוויזיה החינוכית הישראלית, מסיימת את שידוריה ומוחלפת ב"כאן חינוכית"
2018 – קריסת גשר מוראנדי באיטליה הביאה למותם של 58 איש
נולדו

1714 – קלוד ז'וזף ורנה, צייר צרפתי (נפטר ב-1789)
1777 – הנס כריסטיאן ארסטד, פיזיקאי וכימאי דני (נפטר ב-1851)
1903 – הרצל רוזנבלום, עורך "ידיעות אחרונות" במשך 38 שנה (נפטר ב-1991)
1910 – נתן אלתרמן, משורר ומחזאי ישראלי (נפטר ב-1970)
1924 – יצחק שוה, פיזיקאי ישראלי (נפטר ב-2023)
1925 – חדוה בן-ישראל, פרופסור בחוג להיסטוריה כללית שבאוניברסיטה העברית (נפטרה ב-2023)
1928 – לינה ורטמילר, תסריטאית ובמאית קולנוע איטלקייה ממוצא שווייצרי (נפטרה ב-2021)
1933 – ריכרד ארנסט, כימאי שווייצרי, חתן פרס נובל לכימיה (נפטר ב-2021)
1936 – שאול מזרחי, מגדולי שחקניה וסמליה של קבוצת בית"ר ירושלים (נפטר ב-2018)
1940 – ג'וזי כץ, זמרת
1941 – דייוויד קרוסבי, זמר-יוצר רוק ופולק אמריקאי (נפטר ב-2023)
1945 – סטיב מרטין, קומיקאי ושחקן
1945 – וים ונדרס, במאי קולנוע
1947 – דניאל סטיל, סופרת
1950 – גארי לארסון, קריקטוריסט
1953 – ג'יימס הורנר, מלחין אמריקאי (נפטר ב-2015)
1954 – סטנלי מק'קריסטל, גנרל בצבא ארצות הברית
1955 – יונתן צ'רצ'י, שחקן תיאטרון ישראלי
1958 – ג'ודי שלום ניר מוזס, עיתונאית
1959 – ארווין "מג'יק" ג'ונסון, כדורסלן
1959 – מרשה גיי הארדן, שחקנית קולנוע אמריקאית
1960 – שרה ברייטמן, זמרת סופרן ושחקנית
1961 – יגאל שדה, שחקן ומדבב ישראלי
1963 – עמנואל ביאר, שחקנית קולנוע צרפתיה ממוצא יהודי
1963 – משה פרסטר, קומיקאי, שחקן תיאטרון וטלוויזיה ויוצר
1966 – האלי ברי, שחקנית קולנוע אמריקאית
1966 – פרדי רינקון, כדורגלן קולומביאני (נפטר ב-2022)
1971 – יעל רייך, דוגמנית, שחקנית ואמנית ישראלית
1973 – קירן פרקינס, שחיין עבר אוסטרלי, אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם
1974 – שי צברי, מוזיקאי וזמר ישראלי
1975 – ח'אלד מנצור, טרוריסט פלסטיני, מפקד הגזרה הדרומית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה (נפטר ב-2022)
1978 – קייט ריצ'י, שחקנית אוסטרלית
1981 – ריי ויליאם ג'ונסון, בלוגר אמריקאי
1981 – ארז דריגס, שחקן ישראלי
1983 – מילה קוניס, שחקנית קולנוע אמריקאית
1984 – רובין סודרלינג, טניסאי שוודי
1984 – ג'ורג'יו קייליני, כדורגלן איטלקי
1995 – איתי גורביץ', שחיין ישראלי
נפטרו

582 – טיבריוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית (נולד ב-520)
1040 – דאנקן הראשון, מלך סקוטלנד (נולד ב-1001)
1433 – ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל (נולד ב-1357)
1464 – האפיפיור פיוס השני (נולד ב-1405)
1891 – שרה צ'יילדרס פולק, אשתו של נשיא ארצות הברית ג'יימס פולק (נולדה ב-1803)
1928 –  אלפרד הנשקה, סופר ומחזאי גרמני (נולד ב-1890)
1941 – מקסימיליאן קולבה, קדוש פולני, הורעב למוות באושוויץ (נולד ב-1894)
1941 – פול סבטייה, כימאי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1854)
1951 – ויליאם רנדולף הרסט, איל עיתונות (נולד ב-1863)
1952 – דוד צבי פנקס, פוליטיקאי ושר ישראלי (נולד ב-1895)
1956 – ברטולט ברכט, מחזאי ומשורר גרמני (נולד ב-1898)
1956 – קונסטנטין פון נויראט, מראשי המשטר הנאצי בגרמניה (נולד ב-1873)
1958 – פרדריק ז'וליו-קירי, פיזיקאי צרפתי וחתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1900)
1972 – אוסקר לבנט, שחקן קולנוע, פסנתרן, מלחין וקומיקאי יהודי-אמריקאי (נולד ב-1906)
1979 – יהושע רבינוביץ, ראש העירייה השביעי של תל אביב, חבר הכנסת ושר האוצר (נולד ב-1911)
1981 – קרל בהם, מנצח אוסטרי (נולד ב-1894)
1988 – אנצו פרארי, מייסד יצרנית המכוניות פרארי (איטלקי) (נולד ב-1898)
1994 – אליאס קנטי, סופר, חתן פרס נובל לספרות 1981 (נולד ב-1905)
1996 – סרג'יו צ'ליבידאקה, מנצח רומני (נולד ב-1912)
2003 – הלמוט ראן, כדורגלן גרמני (נולד ב-1929)
2003 – משה כרמל, אלוף פיקוד הצפון הראשון, שר התחבורה וחבר הכנסת מטעם אחדות העבודה והמערך (נולד ב-1911)
2004 – צ'סלב מילוש, משורר, מסאי ומתרגם פולני (נולד ב-1911)
2007 – טיחון חרניקוב, מלחין סובייטי (נולד ב-1913)
2007 – פנחס גולדשטיין, חבר הכנסת וסגן שר (נולד ב-1939)
2012 – סבטוזר גליגוריץ', שחמטאי יוגוסלבי (נולד ב-1923)
2014 – דפנה בר ציון, זמרת רוק ישראלית (נולדה ב-1965)
2018 – דוד בן-דוד, מוח'תאר כפר עציון (נולד ב-1920)
2020 – ג'וליאן ברים, גיטריסט ונגן לאוטה (נולד ב-1933)
2020 – אנג'לה בקסטון, טניסאית בריטית-יהודייה (נולדה ב-1934)
2021 – סול קימל, פיזיקאי כימאי ישראלי (נולד ב-1928)
2021 – איגור אויסטרך, כנר יהודי-רוסי (נולד ב-1931)
2021 – עמו רוני, זמר ערבי ישראלי (נולד ב-1956)
2021 – אבנר עורקבי, פעיל חברתי לקידום זכויות הנכים בישראל (נולד ב-1959)
2022 – צביקה פיק, זמר ומלחין פופ ישראלי (נולד ב-1949)
2023 – ישראל ברגיל, מנהלם של מספר מוסדות, בהם הרשות לפיתוח ירושלים ומפעלי ביוב וטיהור ירושלים (נולד ב-1934)
2024 – שלומית דקל, אשת חינוך ישראלית (נולדה ב-1928)
2024 – ג'ינה רולנדס, שחקנית קולנוע, טלוויזיה ובמה אמריקאית (נולדה ב-1930)
2024 – יוסף בודנהיימר, פיזיקאי ישראלי, פרופסור לאלקטרואופטיקה, נשיא ורקטור המרכז האקדמי לב (נולד ב-1941)
חגים ואירועים החלים ביום זה

פקיסטן – יום העצמאות
ארצות הברית – יום דוברי קוד הנאוואחו הלאומי
13 באוגוסט – 15 באוגוסט
אוגוסט
לוח אירועים שנתי
טיבריוס השני
.50 Action Express

50AE בצד השמאלי ביותר לצד כדורים אחרים קטנים יותר
.50 Action Express (ר"ת 50AE) הוא סוג של כדור סנטרפייר לאקדח בעל קליבר גדול במיוחד (12.7 מ"מ, 0.5 אינץ') אשר פותח על ידי איוון וילדין (Evan Whildin) מחברת Action Arms. ה־50AE הוא כדור חזק במיוחד המיועד לאקדחים גדולים וכבדים כגון נשר המדבר.
נתונים בליסטיים

נתונים בליסטיים של גרסאות שונות של כדורי AE50
| סוג | משקל קליע | מהירות לוע |
| --- | --- | --- |
| JHP | 19 גרם | 462 מטר לשנייה |
| JSP | 22 גרם | 387 מטר לשנייה |
| GDHP | 19 גרם | 472 מטר לשנייה |
| XTP | 19 גרם | 449 מטר לשנייה |
שימוש

מכיוון ש־50AE הוא כדור חזק במיוחד לעומת כדורים אחרים כמו 9 מ"מ פרבלום או .357 SIG, הוא משמש בעיקר לציד או הגנה עצמית מפני חיות גדולות ובמקרים אחרים בהם צריך כוח עצירה גבוה במיוחד.
שימוש טקטי או להגנה עצמית מפני אויבים אנושיים כמעט ולא קיים, ועלול אף להפריע במקרים כאלה בגלל ההדף והרעש הרב שהירי יוצר. עם זאת, תחמושת מסוג זה יכולה לשמש במקרים שבהם נדרש להשיג רמת דיוק גבוהה מזו שתחמושת אקדח ממוצעת יכולה לספק.
הערות שוליים

↑  50AE Ballistics Chart
↑  Desert Eagle - .50 Calibur, באתר Buzzle.com
17 (שיר של בן ארצי)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע בן ארצי בהשתתפות שלמה ארצי
 מתוך האלבום חיים משל עצמי
 יצא לאור:  מרץ 1998
 שפה:  עברית
 אורך:  4:00
 חברת תקליטים:  הליקון
 כתיבה:  בן ארצי
 לחן:  בן ארצי
 עיבוד:  בן ארצי ואבנר חודורוב
 
"17" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי בן ארצי בהשתתפות שלמה ארצי (אביו של בן ארצי). הוא יצא לאור במרץ 1998, על ידי חברת התקליטים הליקון. את השיר כתב והלחין בן ארצי ועיבדו ארצי ואבנר חודורוב.
השיר נכלל באלבום הבכורה של בן ארצי, "חיים משל עצמי". הוא הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב־29 במרץ 1998, וב־5 באפריל 1998 נכנס ישר למקום הראשון במצעד. השיר שהה בפסגת המצעד חמישה שבועות רצופים, ובסך הכול צעד 11 שבועות, עד 28 ביוני 1998. גם במצעד השנתי תשנ"ח (1998) של התחנה הוא זכה להצלחה רבה, ודורג במקום הרביעי. בן ארצי זכה בתואר "תגלית השנה" במצעד זה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
הערות שוליים

↑  17, פזמונט
CAAC איירליינס

CAAC איירליינס (中国民航) הייתה חטיבת התעופה של מינהל התעופה האזרחית של סין (CAAC) ומונופול התעופה האזרחית ברפובליקה העממית של סין. היא החלה להפעיל טיסות פנים בשנת 1949. בשנת 1988 נפרץ המונופול והחברה פוצלה לשש חברות תעופה אזוריות, שהתאגדו אחר-כך לחברות התעופה הגדולות של סין: אייר צ'יינה, שבבייג'ינג, צ'יינה סאות'רן איירליינס שבגואנגג'ואו וצ'יינה איסטרן איירליינס שבשנגחאי.
בשנת 1962 החלה CAAC להפעיל שירותים בינלאומיים, בתחילה למדינות אחרות בגוש הקומוניסטי כמו ברית המועצות, מונגוליה, צפון קוריאה, לאוס, בורמה, בנגלדש, צפון וייטנאם וקמבודיה. באמצע שנות השמונים של המאה העשרים הפעילה CAAC טיסות לארצות הברית, אירופה, המזרח התיכון ואוסטרליה, בעיקר באמצעות מטוסי בואינג אמריקאיים, תוך שהמשיכה להשתמש בכלי טיס סובייטים בקווים למזרח אירופה.
פיצול

בשנת 1988 התפצלה CAAC איירליינס לשש חברות תעופה נפרדות, שכל אחת מהן נקראת על שם אזורי הפעילות העיקריים שלה:
אייר צ'יינה, חברת הדגל, שבסיסה בבייג'ינג, ירשה את קוד IATA ו-ICAO של CAAC; חברת הבת דליאן איירליינס הושקה בשנת 2011
צ'יינה סאות'ווסט איירליינס, שבסיסה בצ'נגדו (התמזגה עם אייר צ'יינה בשנת 2002); חברת הבת סצ'ואן איירליינס מצ'נגדו הושקה בשנת 1986 ואילו חברת הבת צ'נגדו איירליינס הושקה בשנת 2011
צ'יינה איסטרן איירליינס, שממוקמת בשנחאי, יחד עם חברת הבת שנחאי איירליינס
צ'יינה נורת'ווסט איירליינס, שבסיסה בשיאן (התמזגה עם צ'יינה איסטרן בשנת 2002)
צ'יינה סאות'רן איירליינס, שבסיסה בגואנגג'ואו
חברת צ'יינה איירליינס, שבסיסה בשניאנג (התמזגה עם צ'יינה סאות'רן בשנת 2003)
CAAC השתמשה בקוד IATA CA בטיסות בינלאומיות בלבד; טיסות פנים לא קיבלו קוד.
על מטוסי CAAC צויר הדגל הסיני בצורה אנכית עם פסים כחולים וגרסה סינית של הלוגו של CAAC (בקליגרפיה של ראש הממשלה ג'ואו אנלאי) על גוף המטוס הלבן.
צי מטוסים > צי CAAC בשנת 1988

לפני הפיצול בשנת 1988 כלל צי המטוסים של החברה דגמים כדוגמת:
איירבוס A310
אנטונוב An-12
אנטונוב An-24
אנטונוב An-26
אנטונוב An-30
BAe 146-100
בואינג 707
בואינג 737
בואינג 747
בואינג 757
בואינג 767
הוקר סידלי טרידנט 2E
איליושין Il-18
איליושין Il-62
לוקהיד L-100 הרקולס
מקדונל דאגלס MD-80
טופולב Tu-154
ויסקונט וויקרס
שיאן Y-7, Y-7-100
יאקובלב Yak-42
צי מטוסים > תעופה כללית

Aérospatiale Alouette SA-319
אנטונוב An-2
בל 212
בל 214ST
בואינג CH-47 צ'ינוק
חרבין Y-11
חרבין Z-5
MBB Bo 105
מיל מי-8
Shijiazhuang Y-5
צי מטוסים > צי עד 1987

איליושין Il-14 (הוצא משירות בשנת 1982)
ליסונוב לי-2 (הוצא משירות ב-1980)
ויקרס ויסקאונט (הוצא משירות בשנת 1984)
הערות שוליים

↑  B-2448 was handed over to Air China in 1987.
↑  Klee, Ulrich & Bucher, Frank et al.: jp airline-fleets international 88. Zürich-Airport 1988, p. 10–13.
CAAC בואינג 707
מטוס בואינג 747SP של CAAC בשדה התעופה שארל דה גול, פריז, צרפת (1981)
מטוס בואינג 747-200B בצבעי CAAC שהופעל על ידי אייר צ'יינה בשדה התעופה הבינלאומי של אוסאקה, יפן. 1990.
.357 SIG

כדור .357 SIG
.357 SIG הוא כדור סנטרפייר שפותח בשנת 1994 על ידי חברת הנשק השווייצרית זיג-זאואר, בשיתוף עם חברת פדרל קרטרידג' האמריקאית. מטרת הפיתוח הייתה להציע כדור לאקדח חצי-אוטומטי בעל ביצועים המשתווים ל-357. מגנום (ומכאן שמו של הכדור).
הכדור מתבסס על תרמיל כדור ה-S&W ‏40., ממנו פותח, אשר ראשו הוצר בצוואר בקבוק לקוטר 9 מ"מ. הכדור עצמו מייצר לחץ של כ-40,000 PSI (זאת לעומת לחץ של 35,000 PSI בלבד בכדור ה-S&W ‏40).
מבחינת ביצועי הירי, ה-.357 SIG מצליח להשיג ביצועים כמעט זהים לאלו של כדור ה-357. מאגנום, וביצועיו עולים על אלו של כדור ה-S&W ‏40. המהווה אחד ממתחריו העיקריים.
הכדור נמצא בשימוש כמעט בלעדי בארצות הברית ובידי ציידים באירופה למטרות הגנה עצמית והגנה מפני חיות בר תוקפות בשל כושר העצירה הגבוה שלו. בארצות הברית משמש הכדור גם את השירות החשאי (המופקד על אבטחת הנשיא האמריקאי) באקדחי ה-SIG P229 המשמשים אותו, את מרשלי האוויר הפדרליים וכן את כוחות המשטרה במספר אזורים.
למרות ביצועיו העדיפים מהווה הכדור כישלון מסחרי. הסיבה העיקרית לאי הצלחתו היא הפיתוח המתמשך של כדור ה-9 מ"מ פרבלום, אשר השימוש בו נפוץ בהרבה. התבססותו של כדור ה-.357 SIG על קליע 9 מ"מ זהה לקליע המשמש את כדור ה-9 מ"מ הרגיל מביאה לכך כי לבד ממטען אבק שרפה גדול יותר, אין לכדור ה-SIG כל יתרון ממשי על כדור ה-9 מ"מ.
למעשה, נדחק כדור זה על ידי כדור ה-S&W ‏40. וה-9 מ"מ פרבלום ורק מספר מועט של יצרנים מיצרים אקדחים המשתמשים בכדור זה.
בזכות מהירות הלוע הגבוהה, לכדור ישנו מסלול ירי מיוחד, המגדיל את טווח הירי שלו. אנרגיית הכדור יכולה להגיע ל-1050 ג'ול, מה שנחשב יוצא מן הכלל ומדהים באקדחים. בנוסף לכך, היא נותנת לכדור חדירות שריון גבוהה, ולכן כדור זה מותאם לחדירת מטרות משוריינות.
מידע טכני

מידע כללי
קליבר 9.22 מילימטר
צורת תרמיל - כמו צוואר בקבוק, ללא שוליים עם חריץ כרכוב נשלף
ממדים
קוטר הקליע 9.02 מילימטר
קוטר התרמיל 10.77 מילימטר
אורך התרמיל - 21.97 מילימטר
אורך הקליע - 28.96 מילימטר
משקל
משקל בעת ירי - 8 גרם
מידע טכני
מהירות לוע 430 מטר לשנייה
לחץ מקסימלי- 3050 בר
אנרגיית ירי 680-1050 ג'ול
המרות הכדור

הכדור סמית' וסון 40 יכול להחליף את הכדור .SIG 357 בתנאי שמחליפים את הקנה. באקדחים בעלי קפיץ קצר, שבהם הכדור לא אוגר אנרגיה מספיקה, מחליפים גם את המחסנית. ערכות המרה של שני הכדורים האלה הפכו למאוד פופולריות, למרות שלכדור SIG. 357 יש יותר לחץ.
שימושים

האקדח זיג זאואר 229 עם הקליבר.357 SIG, נכנס לשירות בשנת 1995 על ידי אגף ביטחון הציבור בטקסס. הוא האקדח הנוכחי של הגורמים הבאים:
השירות החשאי של ארצות הברית
משטרת וירג'יניה
שירות המרשלים של ארצות הברית
טקסס ריינג'רס (סוכנות אכיפת חוק)
וארגונים אחרים בארצות הברית.
אבל, לפעמים מעדיפים גם להשתמש בקליבר סמית' וסון 40 או 9x19 מ"מ פרבלום.
גם ציידים נהנים מכדור זה, כי ניתן להשתמש בו גם ברובים חצי אוטומטיים, ולא רק באקדחים, וזה היתרון שלו, על פני כדורים אחרים.
הערות שוליים

↑  זאת בהשוואה לכדור 357. מאגנום בעל קליע במשקל 125 גריין
תערוכה קולוניאלית

תערוכה קולוניאלית (באנגלית: colonial exhibition, בצרפתית: exposition coloniale) הייתה סוג של תערוכה בינלאומית שנועדה לחזק את תמיכת העמים באימפריות הקולוניאליות השונות, במהלך תקופת האימפריאליזם המודרני.
מטרת התערוכות

התערוכות, שמומנו על ידי ממשלות המעצמות הקולוניאליות, לצד סרטי קולנוע, ספרים כדוגמת ספריו של רודיארד קיפלינג, ופרסומות, היו חלק מתעמולה שמטרתה הייתה לשכנע את אזרחי המעצמות ושאר מדינות העולם בתרומתה החיובית של ההתפשטות הקולוניאלית. כמו כן הן נועדו לעודד את גיוס אזרחיהן לשירות במושבות ולקידום מוצרי צריכה מהמושבות. התערוכות נערכו אחת לכמה שנים באחת הערים המרכזיות ברחבי העולם החל משנת 1866 ועד לשנת 1939 ונפסקו עקב מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נערכה תערוכה נוספת ואחרונה בשנת 1948, בשלהי התקופה הקולוניאלית האירופית. התערוכה הגדולה ביותר נערכה בפריז בירת צרפת בשנת 1931. היא נמשכה שישה חודשים וביקרו בה מיליוני מבקרים. התערוכה השתרעה על שטח של 1,100 דונם.
אופי התערוכות

המעצמות הקולוניאליות העיקריות היו בריטניה וצרפת, אך גם למדינות אחרות באירופה, פורטוגל, הולנד וגרמניה, היו מספר מושבות באפריקה ובאסיה, ואף הן ערכו מספר מועט של תערוכות. בתערוכות ביקרו מיליוני מבקרים והן השתרעו על שטחים נרחבים שכללו ביתנים גדולים בהם הוצגו המושבות השונות. והמבקרים עברו תוך הליכה ממושבה למושבה. בצד המיצגים של המושבות השונות נכללו בתערוכות גם דוכני מוצרים של חברות מסחריות מן המושבות, התערוכות כללו גם פארקי שעשועים ומיצגי ענק ששחזרו באמצעות תפאורה אתרי אדריכלות מפורסמים כגון הטאג' מהאל בהודו ואנגקור ואט בקמבודיה. כמו כן הוצגו בתערוכות בעלי חיים חיים ומפוחלצים. לתערוכות הובאו ילידים בתור גן חיות אנושי. הם הוצגו בלבוש מסורתי בתוך תפאורה של כפרים מסורתיים, רקדו וביצעו ריטואלים מסורתיים שלא שיקפו דווקא את מציאות חייהם אלה הותאמו לסטריאוטיפים של המבקרים בדבר אופיים הלא אירופי. כל זאת בתקופה שהקולוניאליזם נחשב ללגיטימי.
ארץ ישראל בתערוכות > בתערוכת 1931

בשנת 1931 נערכה התערוכה הקולוניאלית בפריז בירת צרפת. התערוכה נקראה בשם "התערוכה הקולוניאלית הבינלאומית" (Exposition Coloniale Internationale). בתערוכה זו נבנה ביתן ארץ ישראלי כחלק מהתצוגה של האימפריה הבריטית. הביתן האחר בתצוגה הבריטית היה הביתן ההודי. הייתה זו הפעם הראשונה שארץ ישראל – פלשתינה הייתה מיוצגת בתערוכה בינלאומית. הביתן הארץ ישראלי נבנה במתכונת קבר רחל. למרות שהביתן היה ביתן כללי של ארץ ישראל המנדטורית הוצגו בו מוצגים ששיקפו כמעט אך ורק את התפתחות היישוב היהודי והמפעל הציוני; מפעלי תעשייה כדוגמת מפעל המלט נשר ומפעלי החשמל של רוטנברג, התפתחות העיר תל אביב ומוצרים חקלאיים. כן הוצגו בתערוכה הוצאות הספרים שטיבל, אמנות ודביר. פיתוח הארץ הוצג באמצעות מוצגים של תחנת הניסיונות של מקוה ישראל ומוצגי הקרן הקיימת, קרן היסוד ופיק"א. במרכז האולם המרכזי שבביתן נבנתה תבנית של ספינה ועל סיפונה פרדס של הדרים.
ארץ ישראל בתערוכות > בתערוכת 1936

בשנת 1936 נערכה התערוכה הקולוניאלית ביוהנסבורג, העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בדרום אפריקה, ומרכז הסחר והכלכלה של המדינה. התערוכה נקראה "התערוכה האימפריאלית" (Empire Exhibition). בתערוכה זו נבנה ביתן ארץ ישראלי בתכנונו של הארכיטקט זליג אקסלרוד שהגיע לשם כך מהארץ. הוא בנה בביתן דגמים של מבנים היסטוריים מתולדות ארץ ישראל שכללו את אתרי היהדות - אוהל מועד, מקדש שלמה בית המקדש השני ומקדש הורדוס. כמו כן אתרים רומיים - מקדש יוליואנוס ומקדש יוסטיניאנוס, כנסיית הקבר ואף את כיפת הסלע המוסלמית.
התערוכה האנטי-קולוניאלית

במקביל לתערוכה הקולוניאלית שנערכה בפריז בשנת 1931 וכתגובה לה הוצגה בפריז תערוכה אנטי-קולוניאלית, בשם "האמת על המושבות". התערוכה אורגנה על ידי המפלגה הקומוניסטית של צרפת וכללה שני אגפים. האגף האחד הוקדש לפשעים ולעוולות של הקולוניאליסטים כלפי העמים הנתונים לשלטונם. האגף האחר הוקדש לניגוד שבין מה שנקרא בפי המארגנים "קולוניאליזם  אימפריאליסטי" לבין מדיניות הלאומים של ברית המועצות, שחוקתה העניקה שוויון זכויות לכל אזרחיה וזכות הגדרה עצמית לכל הלאומים שבתחומה.
התערוכה הנאצית

האימפריה הקולוניאלית הגרמנית שלטה על מספר מושבות באפריקה ובאיי האוקיינוס השקט. החשובות במושבות אלו היו האחת דרום-מערב אפריקה הגרמנית (כיום נמיביה), עליה השתלטו הגרמנים בסוף המאה ה-19 ובשנים 1904 – 1907 דיכאו בה מרד של הילידים תוך שפיכות דמים מרובה, שהגיעה עד לכדי רצח העם של ההררו והנאמה. האחרת הייתה מזרח אפריקה הגרמנית שכללה את טנגניקה (כיום חלק מטנזניה), רואנדה ובורונדי וכמו כן קמרון וטוגו. כל המושבות הוצאו משליטה גרמנית לאחר תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.
בין כוונות הכיבוש של גרמניה הנאצית קוננה כל העת השאיפה להחזיר לגרמניה את השליטה במושבות שהקיסרות הגרמנית הפסידה כרבע מאה קודם לכן. ברוח זו נוסד "משרד המפלגה הנאצית למדיניות קולוניאלית" . לראש המשרד התמנה נציב הרייך של בווריה פרנץ ריטר פון אפ שהרקע הקולוניאלי שלו היה מעורבות ברצח העם של ההררו והנאמה. במסגרת המשרד נערכו תוכניות לכיבוש מחדש של מושבות גרמניה לשעבר באפריקה וכיבוש המושבות של בריטניה וצרפת.
בקיץ של שנת 1939, זמן לא רב לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, נערכה ביוזמתו של פון אפ תערוכה בעיר דרזדן שנקראה "התצוגה הקולוניאלת הגרמנית" (Deutsche Kolonialausstellung Dresden). בתערוכה נטלו חלק המוזיאון לאתנולוגיה, המכון הלאומי ליחסי חוץ ומושבות ומוסדות אקדמיים. בפתיחת התערוכה סקר פון אפ משמר כבוד של אנשי אס אס וראש העיר דרזדן נשא נאום בו קרא בגלוי להחזרתן לגרמניה של מושבותיה לשעבר מכוח הזכות ההיסטורית.
התערוכות היפניות

גם הקיסרות היפנית ערכה במחצית הראשונה של המאה העשרים מספר תצוגות שניתן להגדירן כתערוכות קולוניאליות. חלקן ביפן עצמה וחלקן בשטחי הכיבוש שלה, טאיוואן שנכבשה על ידה בסוף המאה ה-19 וקוריאה שנכבשה על ידה בשנת 1910. מטרת התערוכות הייתה להפגין את ההישגים הכלכליים והחברתיים שהשלטון היפני הביא לכאורה לבני אותן ארצות. בין התערוכות הללו נכללות תערוכות שנערכו בסיאול בשנים 1915 ו-1929 ותערוכה שנערכה בטאיפיי בשנת 1935.
התערוכות לפי סדרן

1866 - מלבורן, אוסטרליה.
1870 - סידני, אוסטרליה.
1875 - מלבורן, אוסטרליה.
1876 - בריסביין אוסטרליה.
1883 - אמסטרדם, הולנד.
1886 – לונדון, בריטניה.
1889 – פריז, צרפת.
1894 – ליון, צרפת.
1894 - פורטו, פורטוגל.
1886 - מלבורן, אוסטרליה.
1896 – ברלין, גרמניה.
1897 – בריסל, בלגיה
1898 – רושפור, צרפת.
1902 –  האנוי הודו-סין.
1906 – מרסיי, צרפת.
1907 - פריז, צרפת.
1908 – לונדון, בריטניה.
1910 – בריסל, בלגיה.
1911 – לונדון, בריטניה.
1914 – סמרנג, אינדונזיה.
1921 – לונדון, בריטניה.
1922 – מרסיי, צרפת.
1924 – לונדון, בריטניה.
1930 – אנטוורפן, בלגיה.
1931 - פריז, צרפת.
1934 - פורטו, פורטוגל.
1936 – יוהנסבורג, דרום אפריקה.
1937 - פריז, צרפת.
1938 - גלאזגו, סקוטלנד.
1939 – דרזדן, גרמניה.
1940 – ליסבון, פורטוגל.
1948 – בריסל, בלגיה.
הערות שוליים

↑  תערוכה גדולה של הקיסרות הבריטית, עיתון דבר 16.9.1936
↑  פון אפ סוקר משמר כבוד בפתיחת התערוכה הקולוניאלית בדרזדן ב-1939 באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4751108-4 
תערוכה קולוניאלית Paris 1931
ביתן ארץ ישראל בתערוכה הקולוניאלית 1931
כרזת התערוכה האנטי-קולוניאלית
14 ביולי

14 ביולי הוא היום ה-195 בשנה (196 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 170 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1471 – קרב שלון – צבא נובגורוד מובס על ידי נסיכות מוסקבה. תחילתה של נפילה הדרגתית של נובגורוד
1789 – המהפכה הצרפתית: פריזאים מסתערים על כלא הבסטיליה בפריז ומשחררים שבעה אסירים פוליטיים
1916 – באולם ואג (Waag Hall) בציריך נערך הראשון מבין נשפי "דאדא"
1933 – בגרמניה מוצאות מחוץ לחוק כל המפלגות חוץ מהמפלגה הנאצית
1941 – ב"מחנה סידני סמית" ששכן מחוץ לחומות העיר עכו, נחתם הסכם כניעה של כוחות וישי בסוריה ולבנון לבריטים, הסכם המכונה גם בשם Armistice of Saint Jean d'Acre
1943 – הקמת תנועת "צעירי ציון" בתוניסיה
1958 – מהפכה בעיראק: המלוכה בעיראק מודחת על ידי לאומנים ערביים ועבד אל-כרים קאסם הופך למנהיג המדינה. פייסל השני, מלך עיראק נתלה בכיכר העיר בבגדאד
1960 – ג'יין גודול מתחילה את מחקר השימפנזות המפורסם שלה בטנזניה
1988 – ההוצאה להורג האחרונה בהונגריה באמצעות תלייה
1997 – אסון המכביה בו נהרגו ארבעה ספורטאים ו-69 נפצעו
2002 – במהלך חגיגות יום הבסטיליה ניצל נשיא צרפת ז'אק שיראק מניסיון התנקשות
2011 – תחילתה של מחאת האוהלים בשדרות רוטשילד
2012 – במהלך ציון שנה למחאת האוהלים וחידוש המחאה הצית עצמו למוות משה סילמן
2015 – הגשושית ניו הורייזונס חלפה סמוך לכוכב הלכת הננסי פלוטו וירחיו
2015 – נחתם בווינה (אוסטריה) הסכם המעצמות עם איראן על תוכנית הגרעין האירנית
2016 – פיגוע הדריסה בניס – כ־84 בני אדם נרצחו ומעל 100 אנשים נפצעו, בניס שבצרפת בידי מחבל צרפתי ממוצא תוניסאי
2017 – פיגוע בהר הבית בו נרצחים שני שוטרים בידי שלושה מחבלים