stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסידות פשקאן
דור שלישי

לאחר פטירתו של הרב יעקב דוד פרידמן נפסקה שושלת חצר החסידות פשקאן למשך שנים ארוכות וזאת לאחר סירוב בניו לכהן כאדמו"ר. ולכן באותן שנים שושלת החסידות הומשכה באופן לא-רשמי על ידי מחותנו, הרב יצחק פרידמן (השני), האדמו"ר מבוהוש. לאחר פטירתו של הרב יצחק פרידמן בשנת 1992 הוכתר נכדו, הרב יעקב מנדל פרידמן, לכהן כאדמו"ר מבוהוש.
בשנות האלפיים נכד מייסד השושלת הרב ישראל שלום יוסף פרידמן, החל לכהן כאדמו"ר והחל לערוך טיש בימי ההילולה של אבותיו (ג' בחשון, י"ט בכסלו וי'-י"א באלול וכן בימי הילולא נוספים), ובהזדמנויות נוספות, כדוגמת ימי ההילולה של אדמור"י חסידות הוסיאטין. רבי ישראל נהג לחבוש כיפה סרוגה. בשבתות לבש קפוטה חסידית וחבש שטריימל בעל כיפה מוגבהת, כמנהג אדמור"י רוז'ין. בטישים החלים בימי חול, חבש קולפיק, גם זה כדרך אדמ"ורי רוז'ין. כונה לעיתים "האדמו"ר הסרוג".
נפטר בה׳ באייר, יום העצמאות תשע"ז, ונקבר בחלקת אדמור״י בית רוז'ין בבית הקברות נחלת יצחק.
דור רביעי

לאחר פטירתו של הרב ישראל שלום פרידמן, הוכתר בנו הרב הושע פרידמן בן שלום לכהן כאדמו"ר מפאשקאן, הרב הושע פרידמן נולד ב-1959 בקיבוץ רשפים וגדל בקיבוץ סעד. אמו ציפורה בתו של האדמו"ר מוויזנ'יץ רבי חיים מאיר הגר בעל ה"אמרי חיים". שם משפחתו המקורי, פרידמן, עוברת על ידי אביו, בעת שירותו כנספח תרבות בפריז ל"בן שלום". מאוחר יותר, מתוך כבוד למסורת של בית רוז'ין שמשפחתו נמנית עם צאצאיה, הוסיפו הרב ישראל וילדיו חזרה את השם "פרידמן" לשם "בן שלום". פרידמן התגייס בשנת 1977 לצה"ל ושירת במשך שנים רבות במספר תפקידים בכירים, היה קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, וכיהן כקצין מילואים ראשי ומשמש כראש המכינה הקדם-צבאית בית ישראל. בשנת ה'תשע"ז לאחר הכתרתו לאדמו"ר פרש מצה"ל, מוסר שיעורים והרצאות וכן עורך טישים בימי הילולא.
חצות

ערך זה עוסק בחלקי היממה. אם התכוונתם לזמן בהלכה, ראו .
שעון דיגיטלי המראה את שעת חצות הלילה – 24:00
חצות הלילה (בלשון הדיבור: חצות) היא נקודת הזמן ביממה המסמנת את המעבר בין יום אחד למשנהו והרגע שבו משתנה התאריך לפי מרבית לוחות השנה.(בשונה מהתאריך העברי שמתחלף עם צאת הכוכבים).
זמן חצות הלילה הסולארי, כשהשמש קרובה ביותר לנקודת הנאדיר והלילה נמצא במרחק שווה משעת השקיעה לזריחה, הוא ניגודו של זמן הצוהריים הסולארי. עקב הנהגתם של אזורי זמן ההופכים את הזמן לזהה על פני מגוון מרידיאנים, רק לעיתים נדירות זמן חצות הלילה הסולארי חופף עם השעה 0:00 בשעון. זמן חצות הלילה הסולארי אינו תלוי באזור זמן, אלא בקוי אורך ובעונות השנה.
בתקופה הרומית סימנה חצות הלילה את נקודת האמצע בקטע הזמן שבין השקיעה לזריחה, קטע המתארך ומתקצר בהתאם לעונות השנה.
תחילתו וסיומו של יום

חצות הלילה מסמנת את ההתחלה ואת הסוף של כל יום בשעון ברחבי העולם. זוהי הנקודה המפרידה בין יום אחד למשנהו.
בשעון בן 24 שעות "00:00" ו־"00:00:00" מתייחסים לחצות הלילה בתחילתו של תאריך נתון. תקן ISO 8601 מאפשר שימוש ב־24:00 בהצביעו על חצות הלילה, ו־12:00 לצהרי היום.
בשעון בן 12 שעות, ניתן להתייחס ל־12 בצוהריים לציון חצות היום, ו־12 בלילה לציון חצות הלילה. הסימון המקובל בשעון דיגיטלי כזה, באותיות am (בלטינית: ante meridiem שפירושו "לפני הצוהריים") ו־pm (בלטינית: post meridiem שפירושו "אחרי הצוהריים"), יוצר אי בהירות בשעה 12, שבה בדיוק מתחלף הסימון מ־am ל־pm (בצוהריים) או להפך (בחצות הלילה).
בתרבות

בחצי הכדור הצפוני, ל"חצות הלילה" יש קשר גאוגרפי עתיק עם הצפון (כמו שיש לצוהריים עם הדרום). פולנית מודרנית ואוקראינית משמרות את הקשר עם מילותיהם המשמשות עבור חצות הלילה ("północ", "північ" – פשוטו כמשמעו "בחצי הלילה"), שפירושן הנוסף הוא צפון.
ליל סילבסטר, שבו מתחלפת השנה בלוח הגרגוריאני נחגג במסיבות ששיאן בחצות הלילה, עם התחלפות השנה, ונחתם בנשיקה. כיכר טיימס בניו יורק, קנתה לעצמה שם ברחבי העולם כאחת מזירות המסיבה הראשיות. בין הבניינים בכיכר נתלה כל שנה כדור ענק היורד אל החוגגים בחצות הלילה. מסיבות נוספות נערכות במקומות ציבוריים נוספים ברחבי העולם כמו גם במועדונים ובבתים פרטיים. מנהג נפוץ נוסף הוא יריית זיקוקים במרכזי הערים הגדולות.
בסיפור העם הנודע "סינדרלה", פיה עוזרת לסינדרלה להגיע לנשף בעזרת קסם: את בגדי המשרתת הבלויים של סינדרלה היא הופכת לשמלת נשף מרהיבה, את נעליה המרופטות – לנעלי זכוכית, וקליפת דלעת הופכת לכרכרה מהודרת. הפיה מזהירה את סינדרלה שבדיוק בשעת חצות הלילה, לאחר ששעון המטוטלת ישמיע שנים עשר צלצולים, יפוג הקסם והחפצים יחזרו לצורתם המקורית.
ראו גם

ראש השנה האזרחית
רמת חצות
חצות הלילה בסידני, אוסטרליה – חגיגת המעבר לשנת 2007 במפגן זיקוקים
טמאגו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה העשויה מביצה 
 מוצא:  יפן 
 מרכיבים עיקריים:  ביצת תרנגולת 
 
מחבת מאקיאקינאבה המשמשת להכנת טמאגו
טמאגו או טמאגו יאקי (ביפנית: 卵焼き) היא סוג של חביתה יפנית העשויה שכבות. לרוב, טמאגו מוכנת במחבת מרובעת הנקראת "מאקיאקינאבה".
את הטמאגו מכינים מביצים, חומץ אורז ולעיתים סוכר ורוטב סויה. ישנם מתכונים המכילים גם סאקה ומירין.
ישנם עשרות סוגים של טמאגו.
טמאגו ניתן למצוא כחלק מנגירי ואף כמרכיב בסושי. ביפן מוגשת טמאגו כחלק מארוחת בוקר.
חצור אשדוד

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: באר טוביה
גובה ממוצע: ‎45 מטר
תאריך ייסוד: 1946
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 690 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.5% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) חצור אשדוד(למפת השפלה רגילה) חצור אשדוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חצור אשדוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חצור אשדוד31°46′21″N 34°43′13″E﻿ / ﻿31.7726191943561°N 34.7203154850933°E﻿ / 31.7726191943561; 34.7203154850933  heמפת היישובים של מועצה אזורית באר טוביה (in English: Be'er Tuvia Regional Council) באדום - חצור אשדוד בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.hatzor.org.il
חָצוֹר אַשְׁדּוֹד הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר ליד גן יבנה השייך למועצה אזורית באר טוביה.
שמו של היישוב הוא כשם עיר בנחלת שבט יהודה שנקראה "חצור".  התוספת "אשדוד" לחצור על שם העיר "אשדוד הפלישתית", ובשל קרבת הקיבוץ לעיר אשדוד, נועדה להבדיל מחצור הגלילית.
היסטוריה

הגרעין המייסד של הקיבוץ התגבש בשנת 1936 על בסיס גרעין ארץ-ישראלי ג' של תנועת "השומר הצעיר". חברי הגרעין שהו שנה במשמר העמק ובחול המועד פסח בשנת 1937 הקימו את הקיבוץ בראשון לציון, שם שהו תשע שנים עד שנמצא להם מקום להתיישבות קבע. במשך זמן זה הצטרפו אליהם גרעיני "השומר הצעיר" מבולגריה ב-1939 ומצפון אמריקה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה (1946)..
בשנת 1943 הקימו חברי הקיבוץ את מצפה גבולות, שם שהו במשך שלוש שנים.
בשנת 1946 הוחלט במוסדות המיישבים שהקיבוץ יעזוב את גבולות ויתיישב במקום הנוכחי, שנקרא אז "יסור". גבעת הכורכר שעליה הוקם הקיבוץ (גובה כ-60 מטר מעל פני הים) הייתה אז חשופה ובצידה הדרומי מחצבה נטושה. סביבה שכנו ארבעה כפרים ערביים: יסור, ברקה, בתני שרקיה ובתני ע'רביה ומחנה קסטינה של חיל האוויר הבריטי (היום בסיס חצור של חיל האוויר הישראלי). חברי הקיבוץ הגיעו למקום ביוני 1946 והשתכנו בבית האריזה בפרדס. בעקבות החבלה של האצ"ל במטוסים בריטיים במחנה הסמוך, במסגרת התקפת שדות התעופה הבריטיים, וחשש המוסדות מתגובת הצבא הבריטי, נדחתה העלייה על הגבעה במשך מספר חודשים. בספטמבר ניתן לבסוף האישור, והחברים עלו לגבעה והחלו לבנות את ביתם החדש. העברת הקיבוץ מראשון לציון הסתיימה רק בנובמבר 1947.
במלחמת העצמאות היה הקיבוץ סמוך לקו החזית של הצבא המצרי, שהגיע עד סמוך לגשר עד הלום מצפון לאיסדוד. ילדי הקיבוץ פונו לבית ספר בחולון. המצרים הפגיזו את הקיבוץ, והחברים המעטים שנותרו להגן על היישוב הסתתרו בתעלות. עלון הקיבוץ שנקרא "על התל" שינה באותם ימים את שמו ל"מתחת לתל". לאחר מבצע יואב, שבו הילדים לקיבוץ וחברי הקיבוץ חזרו לעבודה החקלאית.
במבצע ברק נכבשו הכפרים הערביים הסמוכים, ותושביהם הפכו לפליטים ברצועת עזה. חלק מאדמותיהם, שהוכרזו כאדמות מדינה לפי חוק נכסי נפקדים, הוחכרו על ידי מינהל מקרקעי ישראל לקיבוץ.
בסמוך לקיבוץ ממוקם בסיס חצור של חיל האוויר שנקרא על שמו.
ספורט

בקיבוץ פועל מועדון בענף הבדמינטון, שהוא אחד ממועדוני הבדמינטון הגדולים בישראל.
בעבר פעלה קבוצת כדורעף של הפועל חצור.
הקבוצה הוקמה בשנים הראשונות של הקיבוץ   והייתה בליגה הלאומית (הליגה הבכירה אז) עד סוף שנות ה-80. בשנת 1995 היא חזרה לליגה העליונה.
הקבוצה זכתה בגביע המדינה בעונת 1999/2000. הישג השיא בליגה היה העפלה לגמר הפלייאוף באותה עונה. 
הקבוצה נתמכה באותה תקופה על ידי מועצה אזורית באר טוביה ושמרה על מקומה בליגת העל מ-1995 עד 2007. בעקבות צמצום התמיכה של המועצה עברה הקבוצה לחסותה של עירית אשדוד ב-2005. הקהל הביתי הלך והצטמצם במשך השנים והמעבר לאשדוד רק החמיר את המצב. ב-2007 נסגרה הקבוצה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  באו עולים מאמריקה, דבר, 6 בפברואר 1946
↑  נכבשו קאקון ויבנה, דבר, 6 ביוני 1948
מאות פגזים הוטלו על חצור לפני התחלת ההפוגה, מעריב, 21 ביולי 1948
↑  מ.מ., ביקור בזק בחזית הדרום, מעריב, 21 בספטמבר 1948
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308038705171  LCCN: n2003064590  VIAF: 124865358   WorldCat (עם VIAF): 124865358
טורסטן ראפ

| --- | --- |

טורסטן ראפ
 לידה:  20 באפריל 1905 שוודיה סטוקהולם, שוודיה
 פטירה:  23 במרץ 1993 (בגיל 87) שוודיה סטוקהולם, שוודיה
 מדינה:  שוודיה 
 השכלה:  Royal Swedish Naval Staff College 
 השתייכות:   הצי השוודי  חיל האוויר השוודי
 תקופת הפעילות:  1923–1970 (כ־47 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 המפקד העליון
 עיטורים
 המסדר המלכותי של השרפים (16 בנובמבר 1970)  מסדר כוכב הקוטב - אביר מדרגה שנייה (1951)  מסדר החרב - מפקד הצלב הגדול (1963)  אביר במסדר ואסה (1945) 
 
בו טורסטן ראפ (בשוודית: Bo Torsten Rapp;‏ 20 באפריל 1905 - 23 במרץ 1993) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הרביעי של צבא שוודיה.
ביוגרפיה

ראפ נולד בסטוקהולם ב-20 באפריל 1905. ב-1923 הוא התגייס לצי השוודי והחל בהכשרה כקצין. ב-7 באוקטובר 1926 הוא הוצב כפהנריך (סגן משנה), וב-1928 הוא עבר לחיל האוויר השוודי. ב-1 ביולי 1930 הוא הועלה לדרגת לויטננט. ב-30 ביוני 1937 הוא הועלה לדרגת האופטמן. ב-1938 הוא מונה למפקד דיוויזיה בקורפוס האווירי רולסגאן. ב-1941 הוא מונה לממלא מקום ראש מחלקת הארגון של חיל האוויר, ובנובמבר 1942 הועלה לדרגת מאיור. ב-1943 הפך תפקידו לקבוע וב-1944 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט.
ב-23 ביוני 1944 הוא מונה למפקד כנף בלקינגה של חיל האוויר, וב-1 ביולי 1947 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1948 הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר. ב-25 בנובמבר 1950 הוא מונה למפקד קבוצת האוויר הרביעית, וב-1 באפריל 1951 עבר לפקד על קבוצת האוויר השלישית. ב-1 ביולי 1954 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-15 בינואר 1960 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד חיל האוויר. ב-10 במרץ 1961 הוא מונה להמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי. הוא סיים את תפקידו ב-30 בספטמבר 1970.
חסדי לב

חסדי לב היא עמותה הפועלת בצפת ובישובי הגליל העליון ומסייעת לתושבי הסביבה. חסדי לב היא אחת מגורמי המגזר השלישי המרכזיים העוסקים בחינוך פיננסי בישראל.
העמותה הוקמה ב-2003 לזכרו של הרב לוי ביסטריצקי (1949–2002), שהיה הרב הראשי של צפת. מנכ"ל העמותה הוא בנו, הרב זלמן (זלמי) ביסטריצקי. הארגון מעסיק שישה עובדים בשכר ומפעיל כ-300 מתנדבים, בהם בני נוער ואנשי מקצוע. לדברי הארגון, כ-4,000 משפחות נעזרות בשירותיו.
פעילות

חסדי לב פועלת בכל המגזרים, ומאתרת משפחות במצוקה באמצעות מורים ומנהלים בבתי ספר דתיים וחילוניים. היא מחלקת חבילות מזון, בפרט לחגים, וציוד לבתי הספר לקראת פתיחת שנת הלימודים. העמותה מפעילה חנות ביגוד זולה בשם "בזאר החסד", ובה פריטי לבוש המתקבלים מתורמים בארצות הברית. ביוני 2012 השתתפה בארגון מפגש מיצוי זכויות במכללה האקדמית צפת. ביולי 2012 השתתפה, עם חברת יוניליוור ישראל ועמותת מפתח, בארגון יריד תעסוקה למגזר החרדי בצפת.
פעילות > פרויקטים

העמותה מקיימת מספר פרויקטים שנועדו להוציא משפחות במצוקה ממעגלי האבטלה והעוני. עיקרם מתן כלים לניהול יעיל וחסכוני של כלכלת הבית, וחינוך פיננסי לילדים.
פותחים דרך להצלחה: מאה משפחות משתתפות מדי שנה בתוכנית ליווי וחונכות אישית, וניתנות להן יותר מ-5,000 שעות ייעוץ בכלכלה, תעסוקה, אימון אישי ובריאות.
מכללה לצמיחה כלכלית: המכללה מקיימת קורסים וסדנאות בניהול כלכלת המשפחה, הכשרה לעבודה מהבית, ניהול עסקים ביתיים ושיווקם. כמו כן, ניתן בה ייעוץ אישי בנושאי משכנתאות, ביטוח, פנסיה וכלכלת המשפחה.
שקל: העמותה מעבירה בבתי ספר תוכנית בת 12 שיעורים לחינוך פיננסי. התוכנית מלווה בערכה ובה משחקים ואביזרים המסייעים להעברת המסר בצורה חווייתית. המטרה היא לחנך את דור העתיד לאחריות ומודעות עצמית בתחום כלכלת המשפחה, ולהשפיע באמצעות התלמידים על התנהלותן של משפחותיהם.
מגזין לחיות נכון: העמותה מפיצה מגזין בשם "לחיות נכון" העוסק בנושאי העצמה אישית, כלכלת הבית והמשפחה, זכויות עובדים, צרכנות וחיסכון.
מועדון buy גליל: העמותה מפעילה מועדון צרכנים המעניק הנחות בעשרות עסקים באזור, ומקיים ימי מכירות. המטרה היא לחזק עסקים מקומיים ולהביא לחיסכון משמעותי בהוצאות השוטפות של חברי המועדון. דמי החבר מהווים כ-15% מתקציב העמותה.
הערכה

בספטמבר 2007 נבחר מנכ"ל העמותה ל"איש השנה בקהילה" בצפת לשנת תשס"ז.
בדצמבר 2011 ניתן לעמותה תו האפקטיביות של ארגון "מידות" העוסק בדרוג והערכה של ארגונים חברתיים. חסדי לב היא הארגון הדתי הראשון שהתו מוענק לו.
הערות שוליים

↑  על פי מסמך אסטרטגיה לחינוך פיננסי של משרד האוצר -http://ozar.mof.gov.il/hon/2001/finance_education/memos/strategy2012.pdf
↑  פעולות הארגון באתר הבית
↑  מאות מתושבי הגליל במפגש מיצוי זכויות במכללה האקדמית צפת, באתר האינטרנט של המכללה
↑  מאמץ לגייס עובדים למפעל בייגל בייגל, באתר צפת.נט, 17 ביולי 2012
↑  פרויקט פותחים דרך להצלחה באתר העמותה
↑  דף הבית של המכללה לצמיחה כלכלית
↑  תוכנית שקל באתר המכללה לצמיחה כלכלית
↑  מגזין לחיות נכון באתר המכללה לצמיחה כלכלית
↑  דף הבית של מועדון buy גליל
↑  חסדי ל"ב עם כל הנשמה - זלמי ביסטריצקי איש השנה בקהילה, מאת יוני לובלינר, "חדש בגליל", 12 בספטמבר 2007 (מתוך אתר חב"ד און-ליין)
↑  חיים ברון, ארגון חב"די זכה בתו היוקרתי של "מידות", אתר חב"ד און-ליין, י"ד בטבת תשע"ב
חואן מנואל גלאן

חואן מנואל גלאן פנצ'ון (בספרדית: Juan Manuel Galán Pachón; נולד ב-29 ביולי 1972) הוא פוליטיקאי קולומביאני, מועמד לתפקיד נשיא קולומביה מטעם מפלגת הליברליזם החדש (לשעבר המפלגה הליברלית הקולומביאנית). בנו של העיתונאי לואיס קרלוס גלאן.
ביוגרפיה

גלאן נולד בבוגוטה ללואיס קרלוס גלאן סרמיינטו וגלוריה פאחון קסטרו; הבכור מבין שלושת ילדיהם; שני אחיו הצעירים הם קלאודיו מריו וקרלוס פרננדו. אביו, לואיס קרלוס, היה שר חינוך, שגריר וסנאטור לשעבר, שנורה למוות על ידי מתנקשים שנשכרו על ידי ברון הסמים פבלו אסקובר ב-18 באוגוסט 1989, כאשר התמודד לנשיאות קולומביה. דודתו מצד אמו של חואן מנואל, מארוג'ה, אשתו דאז של לואיס אלברטו וילאמיזר קרדנס, נחטפה שנה לאחר מכן, גם בהוראת אסקובר, כחלק מתוכנית גדולה יותר של אסקובר ובעלי בריתו להפעיל לחץ על הממשלה להפסיק עסקת הסגרה עם ארצות הברית, דבר שקרלוס לואיס תמך בו.
ביוגרפיה > השכלה

גלאן למד במכון הפדגוגי הלאומי (Instituto Pedagógico Nacional) בבוגוטה, שם סיים את לימודיו ב-1989, השנה שבה נרצח אביו. לאחר שמשפחתו עברה לצרפת, הוא נרשם למכון פריז ללימודים פוליטיים וסיים את לימודיו ב-1992. מאוחר יותר הוא למד בבית הספר למחקרים בינלאומיים (École des Hautes Etudes Internationales), גם כן בפריז, שם סיים את לימודיו ב-1996 ולאחר מכן ב-1997, השלים תואר שני בעניינים בינלאומיים עם התזה שלו: "ליברליזם חדש: או הדרך החדשה לעשות פוליטיקה בקולומביה", שפורסם מאוחר יותר על ידי חברת ההוצאה לאור Planeta בקולומביה. בשנת 2003 השלים תואר שני בשירות החוץ מבית הספר לשירות חוץ של אדמונד א. וולש באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון הבירה, ארצות הברית.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1997, חזר לקולומביה אחרי שמונה שנים מחוץ למדינה ובמהרה נכנס לפוליטיקה. הוא תמך ברודולף חומס רודריגז נגד דודו אנטוניו גלאן סרמיינטו במרוץ לראשות העיר בוגוטה, שעורר מחלוקת רבה והוא המשיך להתנער ממקורבים לשעבר של אביו בתואנה להתעללות בזכרו של אביו ושימוש בתדמיתו להישגים פוליטיים, מה שעורר את זעמם של חברי מפלגת הליברליזם החדש, שאביו ייסד. בשנת 1998, הוא תמך במועמד המפלגה השמרנית לנשיאות, אנדרס פאסטראנה אראנגו והיה למנהל הנוער של הקמפיין שלו פסטרנה, ולאחר שפסטרנה ניצח בבחירות, הוא מינה את גלאן לשמש כסגן מנהל תחום נוער במשרד החינוך הלאומי.
בשנת 2004, הוא מונה לנציג בשגרירות קולומביה בלונדון על ידי הנשיא אלווארו אוריבה ולס. הוא התפטר באוגוסט 2005 וחזר לקולומביה כדי לרוץ לסנאט.
ביוגרפיה > קריירה > סנאטור

גלאן התמודד לסנאט במהלך בחירות 2006 כשני בתור ברשימת הבחירות הפתוחות שהוצגה על ידי המפלגה הליברלית. רשימת המפלגה הליברלית קיבלה סך של 1,436,657 קולות, מתוכם קיבל גלאן 64,449 קולות, הנתון השני בגובהו אחרי חואן מנואל לופז קברלס. גלאן היה לסנאטור ובמהלך קדנציה זו היה חבר בוועדה השנייה של הסנאט העוסקת בענייני חוץ והגנה לאומית.
הוא התמודד שוב ב-2010, הפעם בראש רשימת הבחירות הפתוחה שהוצגה על ידי המפלגה הליברלית. ובעוד המפלגה הליברלית השיגה 1,724,151 קולות, מתוכם 81,555 בצסיעו לגלאן שהשיג את מספר הקולות השני בגובהו אחרי ארלט פטרישיה קסאדו פרננדס, השלישית בתור ברשימת הבחירות.
בקדנציה זו מונה לחבר בוועדה הראשונה של הסנאט העוסקת בחוקים סטטוטוריים ובעניינים פנימיים.
ביוגרפיה > עמדותיו > סמים

גלאן בעד מדיניות ליברליזציה של סמים, הן לדה-קרימינליזציה והן כדי להכשיר את השימוש בהם וקרא בגלוי לערוך דיון ציבורי בנושא לאור כישלונה של המלחמה בסמים שיצרה מלחמת אזרחים עקובה מדם. גלאן היה מחברו של חוק 1566 משנת 2012 שהפך את השימוש וההתמכרות לסמים פסיכואקטיביים לנושא בריאות הציבור והורה להתייחס אליו כאל מחלה ובכך להציב את הטיפול בה תחת מימון ציבורי של מערכת הבריאות.
ביוגרפיה > עמדותיו > המתת חסד

גלאן תומך בהמתת חסד מרצון ובהתאבדות בעזרת רופא, וכחבר בוועדה הראשונה של הסנאט הצביע בעד העברת חקיקה שתסדיר פרקטיקות כאלה. שתי השיטות מותרות בקולומביה לאחר פסיקת בית המשפט לחוקה משנת 1997, אך לא התקבלו חוקים כאלה לתיעוד ולהסדרת הנוהג על ידי הקונגרס, מה שמנע מרבים לנקוט באמצעים כאלה, "לא ניתן לכפות על אף אחד באופן חוקי לסבול או להרגיש כאב, כדי להאריך חיים כואבים, לכל אחד יש את הזכות המלאה להיות אדון לגורלו ולקבל את ההזדמנות להחליט, יחד עם משפחתו, לגבי הליכי המתת חסד", נכתב בפסיקת בית המשפט.
ביוגרפיה > עמדותיו > זכויות להט"ב

בשנת 2013, גלאן הצביע בעד הכרה בנישואים חד מיניים בקולומביה הן בוועדה הראשונה של הסנאט והן במליאת הסנאט והביע את עמדתו בעד נישואים לזוגות חד מיניים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מאז 2002, נשוי לכרמנזה ליאן באררה.
חסידות פינסק-קרלין

| --- | --- |

בית מדרש של החסידות בבני ברק
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  יהדות 
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקום ייסוד:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1961
 מייסד:  רבי אהרן רוזנפלד
 אדמו"ר:  רבי אריה רוזנפלד
 ארגונים ופעילות
 אזורי פעילות:  ירושלים 
 
פינסק-קרלין היא חצר חסידית, פלג המשך של חסידות קרלין.
פינסק קרלין

אנשי הקבוצה התפלגו מחסידות קרלין-סטולין. הרקע לפילוג החל בדור הקודם לפני השואה כאשר עם פטירת האדמו"ר רבי ישראל המכונה הינוקא מסטולין שימשו בניו: רבי אברהם אלימלך כאדמו"ר בקרלין ואחיו רבי משה כאדמו"ר בסטולין. בארצות הברית קיבלו את מרותו של רבי משה ושל רבי יעקב חיים מדטרויט, ובארץ ישראל נחלקו החסידים לשני מחנות: חסידי תל אביב קיבלו מרותו של רבי משה מסטולין, וחסידי ירושלים וטבריה קיבלו את מרותו של רבי אברהם אלימלך. עם פטירת רבי משה מסטולין קיבלו חסידיו את מרותו של אחיו הצעיר רבי יוחנן היות שהיה היחיד מבין האחרים ששרד את השואה, תוך כדי שחסידי רבי אברהם אלימלך קיבלו את מרותו רק מן השפה ולחוץ, בשל העובדה שחידש ושינה כמה ממנהגי קרלין (ויש אומרים גם נעימת התפילה). האדמו"ר רבי יוחנן שחפץ להחדיר את מנהגיו בקרב החסידים חילק את חסידיו לשתי קבוצות נפרדות: חסידי רבי אברהם אלימלך שהתנגדו לחידושים שהכניס, ושאר החסידים שנכנעו למרותו ללא סייג. הדבר התבטא במקומות התפילה: חסידי רבי אברהם אלימלך נשארו להתפלל בבית הכנסת שייסד רבם בשכונת בית ישראל, ושאר החסידים התפללו בבית הכנסת החדש בפאתי שכונת הבוכרים. כך למעשה התחלקה החסידות דה פקטו, הגם שעדיין נחשבו כולם לחסידות אחת. בשנת תשט"ז לאחר פטירתו של רבי יוחנן בלא בנים, ראו חלק מחסידיו את נכדו רבי ברוך מאיר יעקב הלוי שוחט, בן בתו של רבי יוחנן, כממשיך השושלת. רבי ברוך שוחט נולד בשנת 1955, ובעת פטירת סבו רבי יוחנן היה בן שנה אחת בלבד. למרות זאת ראו בו חלק מהחסידים כמי שעתיד לנהל את החצר.
חלק מהחסידים אשר לא השלימו מסיבות שונות עם הרעיון שרבי ברוך שוחט יוכתר כאדמו"ר, חברו לחסידי אח סבו שנספה בשואה רבי אברהם אלימלך מקרלין, שהתגוררו בארץ ישראל, והקימו את חסידות זקני קרלין (די אלטע קארלינער), שמם התפתח עקב כך שרוב זקני החצר היו מובילי הקבוצה. מנגד, הקבוצה השנייה כונתה צעירי קרלין (די יונגע קארלינער), למרות שקבוצתם כללה גם בודדים מזקני העדה.
משך תקופה ארוכה התקיימו אפוא שתי חצרות שכל אחת מהן נשאה את השם "קרלין". מצב זה נמשך למעלה משלושים שנה עד שבוררים שנבחרו על דעת שני הצדדים פסקו, כי פלג "הצעירים", רובם צאצאים לחסידי רבי יוחנן, ייקרא "קרלין-סטולין" (אדמור"י שושלת קרלין גרו גם בסטולין), ופלג "הזקנים", צאצאים לחסידי רבי אברהם אלימלך, ייקרא "פינסק-קרלין" (קרלין היא פרבר של פינסק). עוד נפסק שבית המדרש של חסידי קארלין בבית ישראל יישאר בידיהם של זקני החסידים.
פינסק קרלין > רבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב-קרלין

בשנת תשכ"ב "זקני קרלין" - קיבלו על עצמם כאדמו"ר את רבי משה מרדכי בידרמן, האדמו"ר מלעלוב, וזאת עקב כך שהאדמו"ר מלעלוב ראה עצמו כחסיד המסור בכל ליבו לרבי אברהם אלימלך, ורבו זה מינה אותו בשעתו להיות מנהיגם של חסידי קרלין בארץ ישראל. בעקבות כך היה האדמו"ר מלעלוב מעתה לרבן של שתי חצרות, לעלוב וקרלין, (תופעה זו יחידאית בתנועת החסידות, ועליה התבטא האדמו"ר מלעלוב, כי הוא רואה לעצמו חובה לקחת עליו עול זה למען המשך עדת רבו שנעקד בשואה). יצוין כי בחירת אדמו"ר שאיננו מגזע קודמו כי אם תלמיד מובהק, אירע בעבר במספר חצרות חסידיות. גם בחסידות קרלין עצמה אירע הדבר בעבר עם מינויו של רבי שלמה מקרלין לאדמו"ר לאחר פטירת רבו רבי אהרן הגדול הראשון לאדמו"רי קרלין, וזאת על אף שלא היה ממשפחתו. רבי משה מרדכי האדמו"ר מלעלוב-קרלין נפטר בכ"ד בטבת ה'תשמ"ז.
פינסק קרלין > רבי שמעון מלעלוב

לאחר פטירתו של רבי משה מרדכי, הוכתרו שני בניו, רבי אברהם ורבי שמעון כאדמו"רים לחסידות לעלוב. "זקני קרלין" קיבלו על עצמם את רבי שמעון כמי שימשיך להנהיגם תחת אביו שנפטר, וכך נשא רבי שמעון כאביו, בתואר האדמו"ר מלעלוב-קרלין. אולם כעבור זמן קצר הודיע האדמו"ר כי היות שהוא עצמו אינו חסיד קרלין כפי שהיה אביו אינו רואה עצמו מתאים להמשיך בהנהגת עדה זו (צעד נדיר בעולם החסידות, מעין התפטרות מאדמו"רות).
פינסק קרלין > רבי אהרן רוזנפלד

בשלב זה החליטו החסידים לאחר הצבעה חשאית בנידון, להציע את כהונת האדמו"ר לרבי אהרן הכהן רוזנפלד, מנכבדי וזקני החצר, שנמנה עם צאצאי האדמו"ר הראשון רבי אהרן הגדול מקרלין. אביו של רבי אהרן, יצחק מנשה, היה חסיד קרלין וסבו היה הרב יהושע השל הלטובסקי. הרב רוזנפלד הסכים להצעה, בתנאי שיאפשרו לו לשים קץ ליריבות המרה של החצר עם יריבתה - "צעירי קרלין". לאחר המינוי פנה הרב רוזנפלד לבית דין בהסכמת חסידות קרלין היריבה. פסק הדין קבע שפלג "הצעירים" בהנהגתו של רבי ברוך שוחט ייקרא "קרלין-סטולין" ופלג "זקני קרלין" ייקרא "פינסק-קרלין".
רבי אהרן רוזנפלד ניהל את חסידות פינסק-קרלין כעשור שנים, עד לפטירתו בשנת ה'תשס"א.
לאחר פטירת רבי אהרן הוציאו החסידים לאור סדרת ספרים בשם "ארחות אהרן", בהם ספר "משנת החינוך" שנפוץ בקרב מחנכים במגזר החסידי.
פינסק קרלין > רבי אריה רוזנפלד

את מקומו ירש בנו בכורו, האדמו"ר הנוכחי רבי אריה רוזנפלד. מלבד מרכז החסידות בירושלים הכולל בית מדרש, תלמוד תורה וישיבה קטנה, ישיבה גדולה לחסידות מרכזים ורשת כוללים גם בבני ברק, ביתר, בית שמש ואחוזת ברכפלד.
רבנים ידועים

הרב ישראל גרוסמן - ממובילי המאבק על קבלת ילדי עליית יהודי המזרח למוסדות דתיים, המארגן המרכזי של עצרות נגד גיוס הבנות ב-1953
לקריאה נוספת

בנימין בראון, כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.
טורף ברשת

ערך זה עוסק בספר עברי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דנה אבירם
 שפת המקור:  עברית 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אגם
 תאריך הוצאה:  2010 
 מספר עמודים:  208
 
טורף ברשת הוא ספר הנכתב על ידי הסופרת דנה אבירם, שיצא לאור בשנת 2010 על ידי "הוצאת אגם".
הספר נכתב מאסכולתה של ניצן חן, תלמידת כיתה ה' ממודיעין, ועוסק בחייה, המשתלבים לסירוגין עם פעילותה בפורום "חברים ברשת" במחשב.
תקציר

ניצן חן בת ה־11 היא תלמידת כיתה ה' ממודיעין. היא מתוארת כ"ממוצעת", מעין צלם עמה קוראי הספר יוכלו להזדהות. תלמידי כיתתה של ניצן מתנכלים לה ומתעמרים בה, בשל היותה מפותחת מבנות גילה. היא מהווה מושא לקלס וקבס ומתמודדת עם דחייה חברתית. עקב כך, היא מוצאת מפלט באתר "חברים ברשת", בו היא נתקלת בבן גילה המציג את עצמו כ"אודי", ובפניו היא נפתחת. ניצן שומרת על הקשר בינה לבין "אודי" בחשאיות, ואינה מספרת עליו לאף אחד, מלבד חברתה הקרובה רוני, במהלך הסיפור. במהלך הידברותם של השניים, "אודי", חברה האינטרנטי של ניצן, משתמש במניפולציות רגשיות על מנת לגרום לה לדבר איתו, ואף טווה סיפור חיים קודר של ממש. בשלהי הספר, הוא מציע לה להיפגש עמו, אלא שבעת הפגישה מתברר כי הוא אינו כפי שהציג את עצמו, וכוונותיו לגביה אחרות לחלוטין.לבסוף דוב שהוא בעצם אודי מזמין אותה לבית קפה בקניון הם נפגשים. לאחר מכן אמא של ניצן גילתה על כך והתקשרה מהר למשטרה. כאשר המשטרה הגיעה היא עצרה את דוב, וזהו סוף הסיפור.