stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטינה (קיסרית)
נישואיה להרקליוס

נישואיה להרקליוס לא התקבלו בברכה בקהל הרחב, שכן למרות גילה הצעיר הייתה לה השפעה רבה על בעלה. שנת נישואיהם לא תואמת בין תאופאנס לניקפורוס. הראשון טוען כי נישאו בשנת 614 ואילו ניקפורוס מתארך את הנישואין בשנת 623. על פי מטבעות מהתקופה ההנחה המחקרית היום היא כי ככל הנראה התחתנו לפני שנת 616 משום שנמצאו מטבעות עם דיוקנה חרוט עליהם מהשנה השישית למלכותו של הרקליוס. ניתן לראות את האמון מצד אחד שהרקליוס נתן באשתו בכך שחרט אותה על מטבעות אלו ומצד שני ניתן גם לראות את השאיפות הפוליטיות שהיו למרטינה. הפטריארך סרגיוס הראשון טען שנישואיהם של מרטינה והרקליוס הם בגדר גילוי עריות ומשום כל אינם חוקיים. אך לבסוף חזר בו וביצע את טקס הנישואים שלהם.הציבור התנגד בצורה נחרצת הן לנישואין והן להכתרת מרטינה לאוגוסטה. הזוג ספג עלבונות רבים מהציבור, גם מהציבור שתמך בהרקליוס ושלטונו. אף משפחתו של הרקליוס לא תמכה בנישואים בכלל זה אחיו, דודה של מרטינה תיאודור, שלא תמך בנישואין שלהם בכלל ובפרט ביציאתה של מרטינה למסעותיו של הרקליוס. ככל הנראה היו להם עשרה ילדים, שניים מילדיהם היו נכים וארבעה נוספים נהרגו בין השנים 624–628 כשהזוג שהה בפרס.
הציבור לא תמך במרטינה כלל ראשית משום שנישואיה היו בגדר גילוי עריות וגם כי ניסתה לקדם את ילדיה על חשבונו של ילדו הגדול יותר של הרקליוס, הרקליוס קונסטנטינוס (קונסטנטינוס השלישי), שמלך לצידו משנת 613. הסלידה ממרטינה אף התעצמה משום שהציבור אהב מאוד את אשתו הראשונה של הרקליוס. למרות כל זאת מרטינה והרקליוס היו זוג יציב ומאוחד. מרטינה התלוותה אליו למסעותיו הרבים וכן בהפסדיו בקרבות שונים. ההפסדים של הזוג בתקופה זו רדפו את מרטינה לאורך השלטון שלה שכן הסיבה שניתנה להפסדים אלו היא נישואיה הבלתי חוקיים או מוסריים להרקליוס, עניין שתרם גם לחוסר הקבלה שלה על ידי הציבור.
"אם וקיסרית"

בשנות השלושים של המאה השביעית מתעצם קונפליקט בין קונסטנטינוס השלישי למרטינה. הרקליוס הבין שככל הנראה הקופליקט הזה ימשיך גם אחרי מותו. כשמותו התקרב, פרסם צוואה בה כתב כי הרקליונס (בנו של מרטינה) והרקליוס קונסטנטינוס יוכרזו כשליטים שווים. שם גם נכתב כי עליהם לכבד את מרטינה כאם וקיסרית. צוואה זו בעצם היוותה ניצחון עבור מרטינה שרצתה שהילדים שלה ימשיכו לשלוט בממלכה. הירקלונס בנה קיבל זכויות שלטוניות וכן השתמע מהצוואה כי מרטינה עתידה לקבל השפעה ישירה על השלטון. כל זאת פורסן בצוואה למרות שקונסטינוס היה כבר בן 28 ובשל לקבל את השלטון, לא נראה שום צורך לכך שיש להכתיר עוצרת. החלטה זו לא נבעה רק מלחץ של מרטינה אלא גם משום שקונסטנטינוס השלישי היה חולה מאוד. בעיני הרקליוס ביסוס מעמדם של שניים מילדיו ייצב את המצב השלטוני באימפריה בעיקר אם קונסטנטינוס ימות ממחלתו בטרם עת. בנוסף, החלטה זו הרגיעה את מרטינה ונתנה מענה לרצונות השלטוניים שלה, שכן תתמנה כעוצרת האימפריה במידה ובנה יישאר שליט יחיד בעודו קטין.
ירושת השלטון בביזנטיון לא הייתה אוטומטית, למרות שבאופן יחסית גורף בנו של האימפרטור הקודם המשיך את אביו לאחר מותו, אותו בן היה צריך לקבל אישור לשלוט מהסנאט, הצבא והציבור. הרקליוס עשה את מה קרוב האימפרטורים עשו כשהגיעו לערס דווי, הבחירה בשני בניו כאימפרטורים מקבילים יכולה גם להיות לא משום שרצה לרצות את מרטינה אלא כי חשב על גילם הצעיר של נכדו הבכור אשר לא יגיע לבגרות לפני שאביו ימות ולא יהיה בשל מספיק על מנת לשלוט באימפריה. יתרה מזו, בתקופה זו האימפריה הייתה מחולקת ומשוסעת בגלל הפרעות דתיות וסכסוכים כנסייתיים על מנוטליזם היו אנדמיים. בנוסף, הייתה מחלוקת בתוך הבירה על בסיס הפלגים של שני הקיסרים ושנאה עממית של מרטינה. בנושא שטחי האימפריה גם היו בעיות, במותו של הרקליוס האימפריה איבדה את סוריה ואת ארץ ישראל, בעוד צבאות ערב התקדמו מהר מאוד למצרים איבדו השטחים והמסעות הצבאיים הרבים גם הכניסו את השלטון לבעיות כלכליות קשות. מתוך כל אלו השלטון לא היה מורשת שבהכרח רצו לרשת. דווקא נתינת האמון במרטינה לרשת ולשלוט בכאוס הזה הוא לא מובן מאליו ואף מפתיע.
הרקליוס נפטר ב-11 בפברואר בשנת 641 לאחר שכתב את צוואתו. מרטינה כינסה באופן מיידי את הסנאט, את הפטריארך פירוס ושאר נכבדי האימפריה לאספת עם בהיפודרום על מנת לחשוף בפניהם את צוואתו של הרקליוס. באספה זו דרשה את השלטון לעצמה וציפתה שתוכל להשתלט על במהרה על ניהול האימפריה למרות שנה החורג שלט בפועל משנת 613. הייתה לכך התנגדות חזקה.
הקהל נתן כבוד מיוחד להרקליוס קונסטנטינוס, ולא להרקליונס, בטענה שהוא הקיסר הוותיק יותר וכן היה שליט עם הרקליוס במשך רוב חייו. מרטינה לא שמחה מאהדתם של הציבור את בנה החורג עבור מרטינה, סירובו של הציבור לתת לה להשתתף בניהול האימפריה היווה עבורה מאין בגידה.
"אם וקיסרית" > מרטינה וקונסטנטינוס השלישי

יחסיהם לאחר מות הרקליוס עלו על שרטון. קונסטנטינוס השלישי מלך רק 103 ימים. הוא נפטר משחפת. הייתה אמונה רווחת בציבור שמרטינה הרעילה אותו, השמועה הופצה אחר כך על ידי בנו של קונסטנטינוס, וכן כתוב בכרוניקות רבות כי הפאטריאך פיירוס עזר לה לבצע את המעשה. היסטוריונים היום כמו לינדה גרלנד טוענים כי הנחה זו כנראה לא נכונה. לאחר מות קונסטנטינוס, מרטינה החלה מיד להגלות את התומכים הבולטים שלו בעזרתו של הפטריארך פיררוס הראשון מקונסטנטינופול שהיה אחד מיועציה העיקריים, היא החייתה מחדש את מדיניות המונותליזם.
נפילתה והדחתה של מרטינה

אופי שלטונה והשמועות שנפוצו באימפריה על הרעלת קונסטנטינוס השלישי גרמו לעם ולסנאט להתנגד למרטינה ולבנה. ולנטינוס איגד את הצבא נגד מרטינה וילדיה בכך ששיחד אותם עם כספים מתוך אוצרו של פילגריוס, התקדם לעבר כלקדון על מנת לכבוש אותה. בא בעת המורדים שלחו איגרות לכל הערים מחוץ לקונסטנטינופוליס על מנת לשכנע גם אותם להצטרף למרד. ולנטינוס חשב שמרטינה לא תוכל למול כוחו הצבאי. הרקלונס המבוהל, בנה של מרטינה, מינה את קונסטנס השני, בנו של קונסטנטין השלישי המנוח, כאימפרטור שותף.
לאחר ספטמבר 641 התקיים מרד צבאי גדול והצבא גזל את היבול בצד האסייתי של הבוספורוס. בגלל מרד זה באותו חודש איבדה מרטינה את תמיכתו של אחד מחסידיה האדוקים, הפתריארך פירוס מקונסטנטינופול, שנטש את העיר לאחר שהותקף על ידי הציבור. עזיבתו של פירוס ערערה עוד יותר את מקומה של מרטינה בסנאט שכבר התנגד אליה.
בנובמבר 641, הפילו את מרטינה ובניה מהשלטון כאשר הצבא כבש את קונסטנטינופול וכלא את מרטינה ובניה הרקלונאס, דוד ומרינוס. לשונה של מרטינה נחתכה, לבניה חתכו את אפם, ובניה הצעירים סורסו. בסופו של דבר הם נשלחו לגלות ברודוס.
ולנטינוס הכתיר את קונסטנס השני בנו של קונסנטינוס השלישי, זאת ככל הנראה על מנת לצבור כוח בתוך האימפריה שכן קונסטנס השני היה בעל מעט מאוד כוח אמיתי עד שנת 650. בהמלכתו קונסטנס הודה לסנאט על שעזרו להפיל את דודו. הנאום שנאם ותועד על ידי תאופאנס מאשים את מרטינה במותו של קונסטנטינוס השלישי וכן מתרץ את הפלת דודו בכך שנולד מנישואים טמאים.
מחלוקת

לינדה גרלנד ביצעה מחקר מקיף על קיסריות ביזנטיות, וסיקרה בהרחבה את מרטינה. היא סיכמה שהקיסרית מרטינה הייתה 'שעיר לעזאזל' בנושאים שירשה מהשלטון של בעלה. עם זאת, ללא ספק, שאיפותיה עבור משפחתה בלבד גרמו לטינה עזה בקרב הציבור. עם זאת, היא עשתה את מה שהיה מצופה מקיסריות בזנטיות רבות; היא נלחמה עבור משפחתה, ילדיה וירושתם. סיפורה גם הותיר רושם עבור אלמנות ואימהות אחרות שאולי עדיף לפעול פוליטית מאחורי הקלעים, ולא באופן גלוי כל כך, כפי שעשתה מרטינה ומה שעל פי רבים גרם להדחתה. מרטינה זכורה כדמות תככנית ושאפתנית שהרעילה את יורש העצר האמיתי על מנת לצבור הון פוליטי. היא גם זכורה כמי שבגללה האימפריה הפסידה טריטוריות רבות כמו ארץ-ישראל, סוריה ומצרים. הפסדים אלו נתלו בכך שהאל עזב את האימפריה בגלל אמונותיה המונופיזיטיות ונישואיה הבלתי-חוקיים (על פי חוקי הדת והאימפריה) להרקליוס.
ראו גם

הרקליוס
קונסטנטינוס השלישי
קונסטנס השני
לקריאה נוספת

Leslie Brubaker and Helen Tobler, The Gender of Money: Byzantine Empresses on Coins (324-802), Blackwell Publishers Ltd. 2000, 16 December 2002
.John (Bishop of Nikiu), The Chronicle of John, Bishop of Nikiu: Translated from Zotenberg’s Ethiopic Text. Arx Publishing, LLC, 2007
הערות שוליים

↑  Prosopography of the Later Roman Empire, Volume 3, 1992, עמ' 837
↑  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 62, ISBN 0-203-15951-9
1 2 3  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 63, ISBN 0-203-15951-9
1 2  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 64, ISBN 0-203-15951-9
1 2  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 65, ISBN 0-203-15951-9
↑  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 66, ISBN 0-203-15951-9
1 2  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 72, ISBN 0-203-15951-9
↑  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 67, ISBN 0-203-15951-9
↑  Bishop of Nikiu, activeth century John, The chronicle of John, Bishop of Nikiu : translated from Zotenberg's Ethiopic text, Merchantville, NJ: Evolution Pub, 2007, עמ' 192, ISBN 978-1-889758-87-9
↑  Bishop of Nikiu, activeth century John, The chronicle of John, Bishop of Nikiu : translated from Zotenberg's Ethiopic text, Merchantville, NJ: Evolution Pub, 2007, עמ' 196, ISBN 978-1-889758-87-9
↑  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 68, ISBN 0-203-15951-9
1 2  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 70, ISBN 0-203-15951-9
1 2 3  Lynda Garland, Byzantine empresses : women and power in Byzantium, AD 527-1204, London: Routledge, 1999, עמ' 71, ISBN 0-203-15951-9
נהדה

תקופת הנהדה (בערבית: نهضة - נהצ'ה, התעוררות), שמילאה תפקיד מרכזי בעיצוב השקפות עולם ותפיסות ערביות, החלה במחצית הראשונה של המאה ה-19 ונמשכה עד מלחמת העולם הראשונה. עיצוב זה כלל מפגש בין התרבות והערכים הערביים לאלה של העולם המודרני, חשיפה אשר הניבה הערכה עצומה להישגים הטכנולוגיים והתרבותיים המערביים במקביל להבנה בצורך החיוני לשמר את התרבות הערבית.
שני ההיבטים העיקריים בתקופת הנהדה היו ההיבט התרבותי, אשר כלל פעילות לינגוויסטית-שפתית, ספרותית ועיתונאית, והתרחש החל במחצית הראשונה של המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20; וההיבט הפוליטי, שהתמקד בזהות פוליטית ובלאומיות והחל במחצית השנייה של המאה ה-19 בתגובה לקולוניאליזם ישיר ועקיף.
במחצית השנייה של המאה ה-19, כתוצאה מאינטראקציות פנימיות וחיצוניות, התפתח מעמד ביניים בורגני בביירות שכלל אינטלקטואלים וסוחרים. רוב האינטלקטואלים עמלו בהתמדה על פיתוח השפה והציוויליזציה הערבית. בנוסף, ברמה הלאומית והפוליטית הם עודדו זהות סורית מקומית וכן זהות ערבית. התפתחויות אלה הושפעו ממספר גורמים, כולל השפעת החינוך, החברה והפוליטיקה המערבית על האזור; פעילויות המיסיון הנוצרי ומלחמת האזרחים בלבנון וסוריה בשנת 1860, אשר בעקבותיה הובהר לצדדים הלוחמים הצורך העז בפתרון לא-קנאי שיאפשר לקבוצות השונות באזור לחיות יחד בשלום ובשיתוף פעולה. השפעה נוספת הייתה חוקי הרפורמציה העות'מאנים, הידועים כ"אל תנט'ימאת", שהיו מרכזיים בפוליטיקה העות'מאנית החל משנת 1856. ח'ליל אל-ח'ורי היה עיתונאי, משורר ומבקר שתרם רבות לפוליטיקה המקומית ולהתפתחות התרבותית. זאת ועוד, אל-ח'ורי נחשב לאחת מדמויות המפתח של הרנסאנס הערבי במחצית השנייה של המאה ה-19. אל ח'ורי נולד בשועיפת, התחנך אצל נסיף אל יאזיג'י (1871-1800), למד טורקית וצרפתית וגדל בביירות, שבשנים אלה החלה להתפתח ונהייתה למרכז בלאד א-שאם. בתקופה זו היה אל ח'ורי מודע לצורך להקים עיתון ערבי עצמאי שישרת צרכים חינוכיים ומסחריים כאחד. בין הפעילים הבולטים במחצית הראשונה ל המאה ה-20 היה אליאס אבו שבכה הלבנוני.
נציגה בולטת נוספת של התנועה הייתה מריאנה מראש, בין הנשים סופרות ועיתונאיות הראשונות של האזור. היא הייתה בת למשפחה מלכיתית.
ראו גם

חדיקת אל-אח'באר
אל-מהג'ר
לקריאה נוספת

Bawardi, Basiliyus. "First Steps in Writing Arabic Narrative Fiction: the Case of Ḥadīqat al-Akhbār." Die Welt Des Islams 48, no. 2 (2008): 170-195. http://www.ingentaconnect.com/content/brill/dwi/2008/00000048/00000002/art00003.
Zachs, Fruma and Sharon Halevi. "From Difa Al-Nisa to Masalat Al-Nisa in greater Syria: Readers and writers debate women and their rights, 1858-1900." International Journal of Middle Eastern Studies 41, no. 4 (2009): 615 – 633.
הערות שוליים

↑  Fruma Zachs and Sharon Halevi, "From Difa Al-Nisa to Masalat Al-Nisa in greater Syria: Readers and writers debate women and their rights, 1858-1900," International Journal of Middle East Studies 41, no.4 (2009): 615.
↑  Basiliyus Bawardi, "First Steps in Writing Arabic Narrative Fiction: the Case of Ḥadīqat al-Akhbār," Die Welt Des Islams 48, no. 2 (2008): 173. http://www.ingentaconnect.com/content/brill/dwi/2008/00000048/00000002/art00003.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1256313661
נבחרת סלובניה בכדוריד

נבחרת סלובניה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של סלובניה. לפני קבלת העצמאות, הקרואטים היו חלק בנבחרת יוגוסלביה בכדוריד. הנבחרת השתתפה ב-8 אליפויות עולם ובשנת 2017 זכתה במקום השלישי. בהתאם לדירוג של איגוד הכדוריד העולמי (אנ'), נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום ה-23.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אירופה |
| 1992 | לא השתתפה |  |  |
| 1993 |  | לא העפילה |  |
| 1994 |  |  | 10 |
| 1995 |  | 18 |  |
| 1996 | לא העפילה |  | 11 |
| 1997 |  | לא העפילה |  |
| 1998 |  |  | לא העפילה |
| 1999 |  | לא העפילה |  |
| 2000 | 8 |  | 5 |
| 2001 |  | 17 |  |
| 2002 |  |  | 12 |
| 2003 |  | 11 |  |
| 2004 | 11 |  | 2 |
| 2005 |  | 12 |  |
| 2006 |  |  | 8 |
| 2007 |  | 10 |  |
| 2008 | לא העפילה |  | 10 |
| 2009 |  | לא העפילה |  |
| 2010 |  |  | 11 |
| 2011 |  | לא העפילה |  |
| 2012 | לא העפילה |  | 6 |
| 2013 |  | 4 |  |
| 2014 |  |  | לא העפילה |
| 2015 |  | 8 |  |
| 2016 | 6 |  | 14 |
| 2017 |  | 3 |  |
| 2018 |  |  | 8 |
| 2019 |  | לא העפילה |  |
| 2020 |  |  | 4 |
| 2021 | לא העפילה | 9 |  |
| 2022 |  |  | 16 |
הערות שוליים

↑  https://www.ihf.info/member-federations/slovenia/340, באתר איגוד הכדוריד העולמי
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדוריד ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרוץ עכברים

מרוץ עכברים (באנגלית: Rat race) הוא ביטוי המתאר מרדף אינסופי שנועד מראש להיכשל או שהוא חסר תועלת. הביטוי מדמה את בני האדם לעכברים הרצים להשיג גבינה, אך ללא הצלחה. לרוב, הביטוי מתייחס לרצון להתקדם כלכלית ולהתעשר. המרוץ מתאר תהליך מתיש פיזית ונפשית שדומה לאורח חיים שאינו מאפשר מנוחה ורגיעה.
מידע נוסף

כאנלוגיה לעיר מודרנית, ניתן להסתכל על האזרחים בעיר כעכברים הנעים במבוך גדול מאוד. הם משקיעים הרבה אנרגיה בתזוזה ממקום למקום אך בסופו של דבר לא משיגים כלום לא באופן פרטני ולא כקבוצה. את ההשוואה הזאת ניתן ליישם גם על מקומות עבודה, במיוחד עבודה תחרותית מאוד או עבודה בה יש להשקיע מאמצים רבים. באופן כללי, אם פרט כלשהו עובד יותר מדי קשה אז הוא נמצא ב"מרוץ עכברים". האדם שנמצא כלוא במרוץ דומה לעכבר מעבדה שהריצה במעגל נכפת עליו על ידי מדענים, כאשר על האדם מופעלים לחצים חברתיים שונים כגון רצון לצבור סטטוס חברתי, הון או קידום כלשהו.
ליציאה "ממרוץ העכברים" יכולות להיות מספר אפשרויות:
מעבר ממקום עבודה או מקום מגורים לאזור כפרי.
יציאה לפנסיה, התפטרות או הפסקת עבודה.
מעבר למקום עבודה בו ישנם פחות לחצים.
מעבר לתחום עבודה אחר לחלוטין.
מעבר לעבודה מהבית.
הקמת עסק עצמאי ויציאה ממעגל העבודה כשכיר.
ניהול אורח חיים סגפני בטבע.
התעלמות מצרכים חומריים.
התכחשות לחיי החברה המודרניים.
ראו גם

המיתוס של סיזיפוס
סיזיפוס
איזון בית-עבודה
דאונשיפטינג
מפרץ ריימיל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ג'ון רידוך ריימיל 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  68°24′00″S 67°05′00″W﻿ / ﻿68.4°S 67.0833°W﻿ / -68.4; -67.0833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ ריימיל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ ריימיל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ ריימיל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ ריימיל
 
מפרץ ריימיל (באנגלית: Rymill Bay) הוא מפרץ בחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרץ 16.7 קילומטרים, ואורכו של המפרץ (כניסתו לתוך היבשת) 9.3 קילומטרים.
המפרץ מצוי בין מצוק רד רוק לבין הדום הקרח ברטרנד.
היסטוריה > גילוי המפרץ

המפרץ התגלה ממרחק על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו בשנת 1909.
המפרץ נסקר לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
המפרץ נסקר בשנית בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, במשלחת שיצאה מתחנת האי סטונינגטון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי אנשי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
המפרץ נקרא על שמו של ג'ון רידוך ריימיל, המפקד האוסטרלי של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם; ולימים מפקד משלחת חקר בריטית למזרח גרינלנד, בין השנים 1932–1933.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע היסטורי
מרוץ תהליכים

במדעי המחשב, מרוץ תהליכים (Race condition) או לעיתים תחרות או תנאי מרוץ, הוא מצב שבו התנהגותה של מערכת (בדרך כלל מרובת תהליכונים או אוסף של מספר תהליכים העובדים יחדיו במסגרת מערכת) תלויה בסדר התזמון של התהליכונים (או התהליכים), או באירועים אחרים במערכת שלא קורים בתזמון צפוי.  תכונה זו עלולה לגרום להתנהגות בלתי צפויה ואפילו לבאג, אם המתכנת שכתב את התוכנה לא לקח בחשבון ההרצות האלו. חמור מכך, ייתכן שכמעט כל ההרצות יתנהגו כמצופה להוציא מספר בודד של הרצות שבהן התוכנית תקולה; דבר המקשה לזהות מצב שכזה.
אם התחרות היא בין תהליכים או תהליכונים מסוגים שונים, באופן המשפיע על התנהגות המערכת נרצה להבטיח סדר מסוים ולא לאפשר תחרות חופשית. דרך אחת להבטיח סדר היא על ידי סנכרון.
מקובל להדגים את הבעיה באמצעות מרוץ סוסים שבו כל סוס מייצג אלמנט אחר של התוכנה. כך למשל ממשק המשתמש מיוצג על ידי סוס אחד, וקישוריות הרשת על ידי אחר. על מנת שהתוכנית תפעל כנדרש, על סוס מסוים, נאמר מספר 5, לזכות בתחרות. אם אכן יזכה – התוכנית תפעל כראוי, בעוד שאם סוס אחר יזכה, התוכנית עלולה לקרוס.
כיוון שמדובר בתחרות, התוצאות לא ידועות מראש ובעולם המחשבים גם יכולות להשתנות בין מערכות שונות. לכן כדי להבטיח את ניצחונו של סוס מסוים, על הרצים לתאם ביניהם את הריצה.
בהקשר של נכונות מערכות מקביליות, תנאי בסיסי לכך שמערכת היא נכונה, הוא אם בכל הרצה התנהגותה שקולה. בלשון אחרת, במערכת מקבילית נכונה אין מרוץ תהליכים.
מרוץ תהליכים כפרצת אבטחה

בתנאים מסוימים, מרוץ תהליכים עלול לגרום לבאג משמעותי אשר יחשוף את המכונה לפגיעות שפצחנים יוכלו לנצל. לדוגמה, באוקטובר 2016, תוקנה פרצה המכונה Dirty COW (מסוגנן כ-dirtyc0w), אשר עלולה להוביל למצב של הסלמת הרשאות. הפרצה נבעה מהאופן שבו הקרנל של לינוקס מבצע העתקה בזמן כתיבה (copy on write), כאשר קיימים מספר תהליכים הקוראים וכותבים במקביל את המצב של דף הזיכרון.
הערות שוליים

↑  הפרסום הראשוני, CVE-2016-5195, באתר Red Hat
↑  פירוט מקיף אודות הפרצה
| תחומים במדעי המחשב |
| --- | --- | --- |
| יסודות מתמטים | לוגיקה מתמטית • תורת הקבוצות • תורת המספרים • תורת הגרפים  • תורת הטיפוסים •  תורת הקטגוריות  • אנליזה נומרית • תורת האינפורמציה |  |
| תורת החישוביות | תורת האוטומטים • תורת הרקורסיה • תורת הסיבוכיות • מחשוב קוונטי |  |
| אלגוריתמים ומבנה נתונים | אנליזה של אלגוריתמים • גאומטריה חישובית |  |
| שפות תכנות ומהדרים | מפרש • פרדיגמת תכנות (תכנות פרוצדורלי • תכנות מונחה עצמים • תכנות פונקציונלי • תכנות לוגי) |  |
| חישוב מבוזר ועיבוד מקבילי | עיבוד מקבילי • מחשוב סריגי • בקרת מקביליות |  |
| הנדסת תוכנה | ניתוח מערכות מידע • עיצוב תוכנה • תכנות מחשבים • שיטות פורמליות • בדיקות תוכנה • מתודולוגיית פיתוח תוכנה |  |
| תקשורת | ניתוב • טופולוגיית רשת • קריפטוגרפיה |  |
| מסד נתונים | מסד נתונים יחסי • SQL • תנועה • אינדקסים • כריית מידע • CAP theorem |  |
| בינה מלאכותית | חשיבה אוטומטית • בלשנות חישובית • ראייה ממוחשבת • עיבוד שפה טבעית • בינה חישובית • מערכת מומחה • למידה חישובית • רובוטיקה |  |
| גרפיקה | הדמיה ממוחשבת • הנפשה ממוחשבת • עיבוד תמונה |  |
| שפות פורמליות | שפה רגולרית • שפה חסרת הקשר • שפה תלוית הקשר • ההיררכיה של חומסקי |  |
| שימושים במדע | ביואינפורמטיקה • מדעים קוגניטיביים • כימיה חישובית • פיזיקה חישובית • אנליזה נומרית |  |
נבחרת סין בכדורסל נשים

| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל הסינית
 השתייכות:  פיב"א אסיה
 דירוג פיב"א (26 באוגוסט 2024):  4       ‎-2‏
  - ניקוד פיב"א:  700.0
 מאמן:  טום מאהר
 www.cba.net.cn
 
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  11
 ההישג הטוב:  כסף: 1994, 2022 ארד: 1983
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  8
 ההישג הטוב:  כסף: 1992 ארד: 1984
 אליפות אסיה בכדורסל נשים
 הופעות:  23
 ההישג הטוב:  זהב: 1976, 1986, 1990, 1992, 1994, 1995, 2001, 2004, 2005, 2009, 2011 כסף: 1978, 1980, 1982, 1984, 1988, 2007, 2015, 2019  ארד: 1997, 2013, 2017
 
נבחרת סין בכדורסל נשים מייצגת את הרפובליקה העממית של סין בתחרויות כדורסל נשים בינלאומיות.
הדירוג הנוכחי של נבחרת סין ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-4 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, ירידה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
היסטוריה

הנבחרת הוקמה ב-1974, וכבר ב-1976 זכתה באליפות אסיה, ומאז אותה שנה העפילה בכל אליפות לפחות לחצי הגמר. בסך הכל, זכתה הנבחרת 11 פעמים באליפות אסיה, 6 פעמים סיימה במקום השני, פעם אחת במקום השלישי ופעם אחת במקום הרביעי. בשתי האליפויות האחרונות שנערכו (2009 ו-2011) סיימה במקום הראשון, בשני המקרים לאחר ניצחונות על נבחרת קוריאה הדרומית.
באליפות העולם השתתפה לראשונה ב-1983, וכבר באותה אליפות, שנערכה בברזיל, סיימה במקום השלישי. ב-1986 נעדרה מאליפות העולם, ומאז 1990, עת סיימה במקום התשיעי, היא משתתפת בהן ברציפות. באליפות העולם שנערכה באוסטרליה ב-1994 רשמה את הישג השיא שלה, כשזכתה במדליית הכסף, כסגניתה של נבחרת ברזיל. ב-1998 לא הצליחה לשחזר את ההישג וסיימה במקום ה-12. ב-2002 אירחה לראשונה את אליפות העולם. היא הודחה בידי נבחרת רוסיה בשלב רבע הגמר, וסיימה במקום השישי. ב-2006 סיימה במקום ה-12, ובשנת 2010 הודחה כבר בשלב הבתים, לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה, לנבחרות אוסטרליה, בלארוס וקנדה. בסיום בטורניר דורגה במקום ה-13.
במשחקים האולימפיים משתתפת הנבחרת מאז החלה סין להשתתף בהם, באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באותם משחקים זכתה במדליית ארד, לאחר ניצחון על נבחרת קנדה. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום השישי ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) רשמה את הישג השיא שלה במשחקים, כשזכתה במדליית הכסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת קובה והפסידה במשחק הגמר לנבחרת חבר המדינות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה במקום התשיעי, באולימפיאדת סידני (2000) לא השתתפה ובאולימפיאדת אתונה (2004) סיימה שוב במקום התשיעי. במשחקי 2008, שאירחה בבייג'ינג, סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת אוסטרליה, ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת רוסיה.
הישגים בולטים

המשחקים האולימפיים:
‏ 1992 (1)
‏ 1984 (1)
אליפויות העולם:
‏ 1994, 2022 (2)
‏ 1983 (1)
אליפויות אסיה:
‏ 1976, 1986, 1990, 1992, 1994, 1995, 2001, 2004, 2005, 2009, 2011 (11)
‏ 1978, 1980, 1982, 1984, 1988, 2007, 2015, 2017 (8)
‏ 1997, 2013, 2017 (3)
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
מתילדה סראו

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1856 פטרס, יוון 
 פטירה:  25 ביולי 1927 (בגיל 71) נאפולי, איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה, ממלכת שתי הסיציליות, יוון 
 מקום מגורים:  נאפולי 
 בן או בת זוג:  Edoardo Scarfoglio (1884–1904) 
 חתימה:   
 
מתילדה סראו (באיטלקית: Matilde Serao;‏ 7 במרץ 1856 – 25 ביולי 1927) הייתה עיתונאית וסופרת איטלקייה. היא הייתה האישה הראשונה שהוצע לה לערוך עיתון אטלקי – "איל קוריירה די רומא" ואיל ג'יורנו. סראו הייתה גם מייסדת – שותפה ועורכת של העיתון "איל מטינו", ומחברת של מספר ספרים. היא מעולם לא זכתה בפרס נובל לספרות למרות שהייתה מועמדת לפרס שש פעמים.
ביוגרפיה

מתילדה סראו נולדה בעיר היוונית פטרס לאב ממוצא איטלקי, פרנצ'סקו סראו, ולאם ממוצא יווני, פאולינה בורלי (או בונלי) אביה היגר ליוון מנאפולי מסיבות פוליטיות.
ב-1860 המשפחה חזרה לאיטליה, בתחילה לקארינולה ובהמשך לנאפולי. סראו גדלה בעוני ועבדה כמנהלת בית ספר, ניסיון אותו היא מתארת בהמשך במבוא לספר הסיפורים הקצרים שלה הנקרא: "אגדות נפוליטניות". היא זכתה לפרסום לראשונה לאחר שפרסמה את סיפוריה הקצרים ב"איל פיקולו", עיתון שנערך על ידי רוקו דה זרבי, ואת הרומן הראשון שלה "פנטסיה" (1883), שביסס את מעמדה כסופרת המסוגלת לכתוב עם רגש ועם דקויות אנליטיות.
בין השנים 1880–1886 היא התגוררה ברומא, שם כתבה את חמשת כרכי הסיפורים הקצרים והרומנים שלה, שכולם עוסקים במאבקיהם של האנשים הפשוטים, ובולטים ברמת דיוק ההתבוננות ועומק התובנות שלהם: "לב חולה" (1881), "פרח התשוקה" (1883), "כיבוש רומא" (1885), ו"נשמות קטנות" (1883).
יחד עם בעלה, הסופר אדוארדו סקרפוגליו, היא ייסדה את העיתון "איל קוריירה די רומא", שהיה הניסיון האיטלקי הראשון להפיק יומון במתכונת העיתונות הפריזאית. חייו של העיתון היו קצרי ימים, ולאחר שנסגר, עברה סראו להתגורר בנאפולי וקבעה בה את מושבה, שם ערכה את העיתון "איל קוריירה די נאפולי". ב־1082, היא יסדה יחד עם בעלה את העיתון "איל מטינו", שהפך להיות היומון החשוב והנפוץ ביותר בדרום איטליה. ב־1904 היא הוציאה לאור את העיתון שלה "איל ג'ורנו" וערכה אותו עד מותה. עומס הקריירה העיתונאית שלה לא הגביל את פעילותה הספרותית. בין 1890 ל-1902 היא הוציאה לאור שמונה רומנים: "ארץ קוקיין", "הבטן של נאפולי", "להתראות אהבה", "זקיף ערני", "עונש", "הרקדנית", "האחות ג'יאוונה של הצלב", "ארץ ישו", שבכולם הדמויות מוצגות ברגישות, בעלות עוצמה, סימפתיה ורוחב לב. רוב הספרים האלו תורגמו לאנגלית. הסופר האנגלי של סוף המאה ה-19, ג'ורג' גיסינג, קרא שלוש מיצירותיה באיטלקית המקורית בין נובמבר 1894 לתחילת ינואר 1895: "המאהבים", "לב חולה" ו"פנטזיה".
ב-1925 הייתה מבין הנשים הבודדות שחתמו על "מניפסט האינטלקטואלים האנטי-פשיסטים".
מתילדה סראו נפטרה ב-1927 בנאפולי, איטליה.