stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת הגדול (תל אביב)
מחסן נשק

בחיפוש שנעשה בתל אביב לאחר פיצוץ מלון המלך דוד נמצא במרתף בית הכנסת מחסן נשק של לח"י. בעקבות זאת נעצר אליעזר נוימן שמש בית הכנסת ונידון בפני בית דין צבאי לשנת מאסר. לוחית זיכרון לציון האירוע ניצבת ברחוב אלנבי ליד הכניסה לבית הכנסת.
חזנות

בית הכנסת נהג להעסיק חזנים קבועים שהיו עוברים לפני התיבה, בשבתות, במועדים ובימים הנוראים. ביניהם ניתן למנות את משה מנחם הרשטיק,דוד אולמן, חיים אליעזר הרשטיק, שלמה רביץ, יהושע דלין, בנימין אונגר וישראל שטוקהמר, אברהם פרסמן, ובתקופה מאוחרת יותר את חיים אדלר ויצחק נבו. גדולי החזנים ראו לעצמם כבוד גדול להופיע בבית הכנסת וביניהם ניתן למנות את משה קוסוביצקי, יוסלה רוזנבלט, זבולון קוורטין, ריצ'רד טאקר, יהושע לרר, משה שטרן, בן ציון מילר, ויצחק מאיר הלפגוט. בבית הכנסת מופיעה גם מקהלה המלווה את החזן בתפילות, על המקהלה ניצחו בעבר המנצחים אריה גרף ומנשה לב רן.
כיום, החזן הראשי הוא חיים אדלר וחזן בית הכנסת הוא צבי גרינהיים.
דגם בית הכנסת החורבה

באמצע שנות ה-80, ביוזמתו של נשיא בית הכנסת אברהם חצרוני, הוצב על הפינה הדרום מזרחית של חומת בית הכנסת, הפונה לרחוב אלנבי דגם חזית בית הכנסת החורבה ועליו שעון.
ארון הקודש, כפי שמופיע על כריכת ספר היובל לבית הכנסת
תעודה לציון אבן היסוד להקמת בית הכנסת, שהונחה על ידי הרב אברהם יצחק קוק
עבודת קרמיקה בחזית הכניסה לבניין מאת שרגא וייל ומשה סעידי
שעון על גדר בית הכנסת הפונה לרחוב אלנבי בשילוב מודל חזית בית הכנסת החורבה שהוצב במקום באמצע שנות ה-80
חזית בית הכנסת הגדול
חפירת היסודות לבית הכנסת הגדול בתל אביב, תרפ"ב (צילם: צבי אורושקס)
בית הכנסת לצד רחוב אלנבי במבט ממגדל מאייר ברוטשילד
מראה מן האוויר
שלט זיכרון על תפיסת מחסן הנשק של לח"י בבית הכנסת הגדול
לקריאה נוספת

מ. מאיר-מריל, בית הכנסת הגדול בתל אביב ותרומתו של אלכס ברוולד להקמתו, יד יצחק בן צבי, י"ם, 1990.
א. חצרוני, ספר היובל לבית הכנסת הגדול בתל אביב, הוצאת ביהכנ"ס הגדול בת"א, ת"א, תשמ"ו (1986).
א. חצרוני, "החורבה הירושלמית בבית הכנסת הגדול בתל אביב", עיתון הצופה, כ"ו אייר תשמ"ה (1986).
הערות שוליים

↑  בארץ ישראל, הצפירה, 1 בדצמבר 1910
↑  יפו, החרות, 24 בפברואר 1911
↑  קבלנו מיפו את ההזמנה, החרות, 21 באפריל 1911
↑  בית כנסת בתל אביב, החרות, 26 באפריל 1911
↑  יהושע ברזילי, על מוסדי יפו, העולם, 20 במרץ 1912
↑  במה חפשית, החרות, 1 באוגוסט 1912
↑  יפו, החרות, 7 באוגוסט 1914
↑  התחרות לבנין בית כנסת בתל אביב, יפו, דואר היום, 30 בדצמבר 1919
↑  הניך כספי, מכתבים אל המערכת ד, הפועל הצעיר, 16 באוקטובר 1921
1 2  מיכאל יעקובסון, 50 שנה אחרי שהוסתר בעמודים, בית הכנסת הגדול של ת"א יחדש את פניו, באתר Xnet‏, 4 באוגוסט 2018
↑  Yaron Ten Brink, הכיכר הכי יפה בעיר: פרויקט בית הכנסת הגדול חוזר. והוא מהמם, באתר הכיכר הכי יפה בעיר: פרויקט בית הכנסת הגדול חוזר. והוא מהמם | טיים אאוט, ‏2023-02-20
↑   שלומית צור, המאבק על החניון הוכרע: שיפוץ מתחם בית הכנסת הגדול בתל אביב יוצא לדרך, באתר TheMarker‏, 1 באוקטובר 2023
↑    שילה פריד, ‏לקראת חגיגות המאה להקמתו: מיזם שיפוץ ושימור בית הכנסת הגדול בתל־אביב יוצא לדרך, בעיתון מקור ראשון, 4 בפברואר 2023
↑  תל אביב דוחה את האשמה, דבר, 1 באוגוסט 1946
↑  אליעזר נוימן שוחרר בערבות 300 לירות, דבר, 9 באוגוסט 1946
↑  פסק דין קשה, בית הכנסת, תשרי תש"ז, עמ' 23, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302361405171  LCCN: no2006072906   WorldCat (עם LCCN): no2006-072906 
הרצאה תורנית בבית הכנסת
ברכות הדלקת נר חנוכה, מנהג אשכנז, טקס הדלקת נר חנוכה בבית הכנסת הגדול בתל אביב בשנת 1956 בביצוע החזן משה הרשטיק ובליווי מקהלת בית הכנסת הגדול.
חי פארק

| --- | --- |

 סוג:  גן חיות, מרכז שימור
 מיקום:  ישראל קריית מוצקין, ישראל
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 שטח:  150 דונם
 מספר מינים:  155
 מספר פרטים:  1000+
 בעלות:  רשת המתנ"סים של קריית מוצקין
 מנהל:  אשרף כנעאן
 קואורדינטות:  32°50′43″N 35°04′52″E﻿ / ﻿32.84534°N 35.08102°E﻿ / 32.84534; 35.08102
 www.haypark.co.il
  (למפת חיפה מוגדלת) חי פארק(למפת חיפה רגילה) חי פארק he
 
"חי פארק" הוא גן חיות ומרכז לימודי הפועל מאז שנת 2002 בקריית מוצקין.
היסטוריה

החי פארק הוקם בשנת 2002 על שטח בן 100 דונם. המתחם כולל, מלבד גן החיות, מגרש משחקים לילדים, תיאטרון בלתי-מקורה (מכונה "אמפיפארק"), אגם ברבורים, פינות ישיבה מוצלות, פארק מתנפחים ומתקני לונה-פארק לגיל הרך, מזנונים ומסעדה. ב"אמפיפארק" נערכים, מדי שנה, מופעים שונים, כולל אלה של יום העצמאות וטקס הסיום של בית ספר התיכון "אורט קריית מוצקין".
בגן החיות ניתן לצפות בלמעלה מ-1,000 פרטים של בעלי חיים, בתצוגות ובבתי גידול המדמים את סביבתם הטבעית.
ב-2006 הגיעה לחי פארק להקה של 25 פינגווינים. ב-2014 הצטרפו שישה פינגווינים חדשים ל-18 שנותרו.
החי פארק מוכר כאתר תיירותי על ידי החברה הממשלתית לתיירות בישראל (חמ"ת) והוא חבר בעמותת התיירות גליל מערבי, חבר בארגון גני החיות הישראלי, האירופאי, הרוסי והעולמי.
היסטוריה > הקשרים משפטיים

בינואר 2021 נגזרו 9 חודשי עבודות שירות וכן קנס על דב נוי, ספק של הגן, אשר שיחד את מנהל הגן, יגאל פדידה. על פדידה נגזר עונש של 16 חודשי מאסר בפועל ותשלום קנס.
באפריל 2021 נערך בבית משפט השלום בחיפה דיון בבקשתה של עמותת "תנו לחיות לחיות" לסעד זמני, שימנע מהחי פארק להמשיך בפעילות הרכיבה על סוסי פוני וגמלים, תוך עבירה על תקנות צער בעלי חיים. בקשת העמותה עסקה גם בתנאי המחיה הקשים שמהם סובלים, לטענתה, בעלי החיים בחי פארק, המנוגדים לחוק צער בעלי חיים והתקנות שהותקנו מכוחו. בית המשפט דחה את בקשת העמותה והיא הודיעה שתתבע את הפארק. פניית עמותת "תנו לחיות לחיות" לבית המשפט הגיעה בעקבות דיווחים על כך שמאות אנשים מדי יום רוכבים על סוסי הפוני והגמלים.
בעלי החיים בגן > יונקים

אגוטי אזרה (Dasyprocta azarae)
אורנגאוטן בורנאי - זכר בשם "תום" ונקבה בשם "סלאטן"; זוג זכרים נוסף הועבר ב-2019 לגן החיות התנכ"י
אלפקה
ארמדיל שעיר הררי
ארנבון מצוי - למען רווחת בעלי החיים, הופסק ליטוף הארנבונים.
בינטורונג - זוג: נקבה "מיומי" שהגיעה ב-2019 מצרפת וזכר "קומאי" שגם הגיע מצרפת אך ב-2021.
גואנקו
גיבון צהוב-לחיים - זכר "טונקין", נקבה "ננסי" ו-4 צאצאים
ג'ירף מרושת - נוכחים בתצוגה נכון ל 2024: נקבה בשם "קיאנגה". צאצאים: "דפי", "מאור", "מיקי", "צ'ין צ'ין", "קיארה" ו"ישראלה" ילידת 2024.
גמל חד דבשתי
דרבן מצוי
וולבי אדום צוואר
זברה מצויה - זכרים בלבד.
חמוס מבאיש
חמור הבית
טמרין זהוב ידיים
טמרין לבן קודקוד
טמרין לבן שפתיים
טמרין קיסרי
טמרין רעמתי זהוב ראש
טפיר ברזילאי
יעל נובי
כבש קמרון
כבש יעקב - זוג: "יעקב" ו"רחל"
לוטרה חסרת-טופר אסייתית - שני זכרים ושתי נקבות שהובאו מצרפת ב-2006
למה מצויה
למור זנב-טבעת - מספר זכרים ונקבה אחת, שהובאה מגן החיות התנכ"י
למור חום
למור צווארון אדום
למור צווארון שחור לבן
מארה פטגונית
מקוק מזוקן
מרמוסט כסוף
מרמוסט ג'ופרי - זוג
מרמוסט גולדיי
נמייה צהובה
סוס פוני
סוריקטה
עז אנגורה
עז בורית
עז ננסית
עז ערבית
עצלן דו-אצבע של לינאוס - זוג: זכר בשם "טיקו" שהגיע ב-2019 מהולנד ונקבה בשם "טיקה" שהגיעה ב-2019 מאוסטריה
פיל אסייתי - שני נקבות: "פולה" ו"לולה", שהגיעו מהספארי ברמת גן
פנק
צבי ארץ-ישראלי
קודו ניאלה
קוסימן מצוי
קוף סנאי מצוי
קוף עכביש שחור יד
קנגורו אדום
קפוצ'ין מצויץ
קפוצ'ין חום
קפיבארה מצויה
שועל מעופף אפור ראש
שועל-מעופף רודריג
בפברואר 2019 הביאו בעבר את האריות הברברים והטיגריסים הסיבירים במתנה מהחי כיף בראשון לציון אבל בתחילת 2023 הלכו לעולמם בשיבה טובה וכרגע התצוגה שהיו בה בשיפוצים.
בעלי החיים בגן > עופות

אמו - זכר ושני נקבות
אמזונה וינצאוס (Amazona vinacea)
אמזונת טוקומן (Amazona tucumana)
אפרור אפריקני
אקלקטוס
ארה אדומת מצח
ארה ארגמנית
ארה צבאית
ארה כחולה-צהובה
ארה כחולת-גרון
ארה כחולת-כנף (Primolius maracana)
ארה כחולת-ראש (Primolius couloni)
ברבור מצוי
ברבור שחור
ברווז הבית
ברווז מוסקובי
ברווז עצים
ברכייה
דררה מצויה
הבני שחור-כיפה (Agapornis fischeri)
חוגלת סלעים
חסידה לבנה
טווס ירוק
טווס מצוי
טורקו לבן ציצית
יונת כתר ויקטוריה
יונה מצויצת
יונת ניקובר
יען מצוי
מגלן קדוש אפריקני
מנדרין סיני
נטה אדומת-ראש
נימפית מצויצת
ננדו מצוי
עגור כתר לבן-לחיים
פינגווין הומבולדט
פלמינגו זוטר
פלמינגו מצוי
פנינייה
קוניור השמש
קוניור זהוב
קורמורן גדול - 3 זכרים מגן החיות התנכ"י
קזואר מצוי
קלאו כסוף-קרן
קקדו גאלה
קקדו גופין (Cacatua goffiniana)
קקדו לבן
שקנאי מצוי
תוכון מצוי
תוכי המחילות
תוכי נזירי
תוכי ראש קשקשי (Pionus maximiliani)
בעלי החיים בגן > זוחלים

איגואנה ירוקה
אליגטור אמריקני - זכר ונקבה
אנקונדה כהה
אנקונדה צהובה
אפעה מגוון
בואה קשת
דרקון מים סיני
זעמן אלמוגי מהמין "Lampropeltis triangulum"
זעמן מטבעות
זעמן שחור
חנק דומריל מלגשי
חנק משריץ
חרדון מזוקן
טגו אדום (Salvator rufescens)
מטבעון מדבר
עכן חרטומים
עכסן גב-יהלום מזרחי
פיתון בורמזי
פיתון דם
פיתון השטיחים
פיתון מלכותי
פיתון מרושת
פיתון סלעים אפריקני
פתן שחור מצוי
צבגון אדום-אוזן
צב ביצה כספי (Mauremys caspica)
צב דרבוני
צב יבשה מצוי
צפע מצוי
קוברה יורקת אדומה
קוברה מצרית
רב-חנק מצוי
שפיפון הנגב
שממית מנומרת
תלום-קשקשים מצוי
הערות שוליים

↑  אחיה ראב"ד, להקת פינגווינים הוטסה משוודיה לגן החיות בקריית מוצקין, באתר ynet, 8 במרץ 2006
↑  נועם אמיר, ‏מבצע עלייה מרגש: 6 פינגווינים חדשים במוצקין, באתר מעריב השבוע, 26 במרץ 2014(הקישור אינו פעיל, 16.2.2021)
↑  גני החיות נפתחו למבקרים: המדריך המעודכן, באתר הארץ, 20 ביוני 2020
↑  מירית פנחס, פרשת החי פארק: ספק המזון דב נוי הורשע במתן שוחד ונקנס ב-100 אלף שקל, באתר mynet‏ קריות, 11 בינואר 2021
↑  מירית פנחס, מנהל גן החיות בחי פארק, יגאל פדידה, מואשם בלקיחת שוחד ובעבירות הלבנת הון, באתר mynet‏ קריות, 31 באוקטובר 2019
↑    שלמה פיוטרקובסקי, ‏מנהל "חי פארק" שבצפון הורשע בשוחד – אבל נגזר עליו עונש מקל, בעיתון מקור ראשון, 7 במאי 2023
↑  מוצקין: 16 חודשי מאסר בפועל למנהל החי פארק בגין עבירות שוחד - חדשות חיפה והקריות, באתר חדשות חיפה והקריות, ‏10 במאי 2023
↑  חגית הורנשטיין, "תנו לחיות לחיות" תגיש תביעה נגד החי פארק במוצקין, באתר כלבו – חיפה והצפון, 29 באפריל 2021
↑  נעה פישר, תיעוד: המונים ממתינים בתור לעלות על 3 סוסי פוני בלבד, באתר ynet, 30 במרץ 2021
↑  מחלקת יונקים, באתר חי פארק קריית מוצקין
| גני חיות ואתרים זואולוגיים בישראל  |
| --- | --- | --- |
| ארגון גני החיות הישראלי | הספארי ברמת גן • גן החיות התנ"כי • חי פארק • חי-כיף • גן החיות הלימודי חיפה • גן גורו |   |
| גני חיות נוספים | הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב • גן החי בפתח תקווה • פארק החי • פארק ארץ הצבי |   |
| גנים קטנים | ג'ונגל כיף • הגן הבוטני-זואולוגי בנהריה • יער הקופים • מקלט הקופים הישראלי • פארק לכיש •  מרכז הזוחלים בקצרין • מרכז הזוחלים המדברי • פארק אוטופיה |   |
| חוות זואולוגיות | חוות התנינים בחמת גדר • חוות אל היען • חוות האלפקות • חוות האנטילופות בערבה • חוות קרוקולוקו • חוות בולוטין • חוות החרקים והפרפרים הישראלית |   |
| מרכזי צפרות | פארק הצפרות אילת • התחנה לחקר ציפורי ירושלים • המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון • פארק ראש ציפור • מרכז צפרות רמת הנגב • מרכז צפרות החולה • מקור החסידה |   |
| אקווריומים בישראל | פארק המצפה התת-ימי באילת • אקווריום ישראל • ריף הדולפינים |   |
| החי-בר | חי-בר יטבתה • חי-בר כרמל |   |
| מקומות שנסגרו | גן החיות של תל אביב  • גני הטבע  • הדולפינריום בתל אביב • צפארי • קטיפארי • נגב Zoo • חי רמון • חוות פצאל |   |
| גני חיות חדשים | צפארי • מדבריום • גן החיות העירוני אשקלון |   |
כניסה לחי פארק
ג'ירפה מרושתת בחי פארק
כבש יעקב בחי פארק
גיבון צהוב לחיים בחי פארק
דרבן מצוי בחי פארק
מקוק מזוקן בחי פארק
צמד הפילות "פולה" ו"לולה" בחי פארק
ברבור מצוי בחי פארק
חסידה לבנה בחי פארק
אמו בחי פארק
עגור כתר לבן-לחיים בחי פארק
פלמינגואים בחי פארק
אלפרד הולט

אלפרד הולט, ציור שמן על קנבס מאת רוברט אדוארד מוריסון, לפני 1903.
אלפרד הולט (באנגלית: Alfred Holt)‏, (13 ביוני 1829 – 28 בנובמבר 1911) היה מהנדס בריטי, בעל אוניות וסוחר. הוא התגורר בליברפול. לזכותו נזקפים התכנון והבנייה של אוניית הקיטור המסחרית היעילה הראשונה להפלגות ארוכות, "אגממנון", שפילסה את הדרך לאוניית הסוחר המודרנית החוצה אוקיינוסים וימים.
אלפרד הולט היה אחד משישה בנים שנולדו לג'ורג' הולט (אנ') ולרעייתו אמה. ב-1866 ייסדו הוא ואחיו, פיליפ הולט, את חברות האוניות Alfred Holt and Company ו- Ocean Steam Ship Company, שהפעילו את מרבית האוניות שבבעלותם. "אלפרד הולט ושות'" נעשתה לימים Blue Funnel Line (אנ').
אחד מאחיו, ג'ורג' הולט (אנ'), היה סוחר ובעל אוניות מפורסם בליברפול. אחיו הצעיר, רוברט דארנינג הולט (אנ'), היה הלורד ראש העיר של ליברפול (אנ').
תכנון אוניית הקיטור "אגממנון"

הולט החל את דרכו כמתלמד אצל מהנדס הרכבות הראשי של ליברפול ומנצ'סטר, ולמד מפיו הנדסת מכונות והנדסה אזרחית. עם סיום תקופת החונכות החל לעסוק בייעוץ הנדסי, ועד מהרה נעשה מעורב בעסקי ספנות. מנועי הקיטור הדו-דרגתיים היעילים (אנ'), שכבר השתמשו בהם להנעת קטרים, לא הותקנו עדיין באוניות בשל התנגדות משרד המסחר הבריטי (אנ'). שיקולים בטיחותיים הם שהובילו את המשרד להגביל את לחץ דודי הקיטור באוניות סוחר ל-20 ליברות לאינץ' מרובע לערך (140 קילו-פסקל). לא זו בלבד שהולט הבין את התועלת הרבה של מנועים דו-דרגתיים הפועלים בלחצי קיטור גבוהים להנעת אוניות, היו לו גם את כישורי המשא ומתן להשגת ההסכמה של משרד המסחר. התוצאה הייתה "קליטור" (Cleator), ספינת-מעבדה לבחינת הרעיונות האלה, שמנועה פעל בלחץ של 60 ליברות לאינץ' מרובע (410 קילו-פסקל).
כעת ניגש הולט לתכנן אוניית קיטור לסחר הימי עם סין. בנתיב הארוך מבריטניה לסין פעלו רק אוניות מפרשים. חברת הספנות Peninsular and Oriental Steam Navigation (אנ') הפעילה אומנם קו נוסעים מבריטניה לסין דרך הים התיכון, אך משום שתעלת סואץ עדיין לא הייתה קיימת, הועברו הנוסעים ומיטלטליהם ביבשה מאלכסנדריה אל העיר סואץ שבצפון ים סוף ומשם המשיכו באונייה אחרת אל סין. אוניות מפרשים עם מנוע עזר שטו אל סין סביב כף התקווה הטובה, והשתמשו במנועיהן רק כשהרוחות נחלשו. אוניות המסחר העיקריות בנתיב זה היו הקליפרים שהובילו מטעני תה (Tea clippers), אבל גם אוניות מפרשים מסחריות רגילות. הדרך בים מלונדון לסין אורכה כ-14,000 מיילים ימיים. המכשול העיקרי שעמד בפני אוניית הקיטור באותה תקופה היה תצרוכת הפחם העצומה, שנבעה מנצילותו הנמוכה של המנוע. אוניית סוחר למרחקים ארוכים נדרשה להצטייד במלאי גדול של פחם, שלא הותיר די מקום למטען ולכן ההפלגה הייתה הפסדית. הולט, שתכנן הן את האונייה הן את המנוע, פתר את הבעיה על ידי הגדלת נצילותו של מנוע הקיטור ושיפור של מבנה האונייה.
המנוע היה דו-דרגתי, נצילותו הגדולה יותר הקטינה את תצרוכת הפחם בשיעור ניכר, ומשום שפעל בלחץ קיטור גבוה, גם ממדיו היו קטנים יותר והתפנה מקום באונייה למטען. גוף האונייה היה חסכוני לבנייה וקל משקל, וגם הוא תרם כמובן לחיסכון בפחם. "אגממנון" יכלה לשוט במנועיה מלונדון סביב אפריקה אל סין ולחדש את מלאי הפחם שלה פעם אחת במסע הלוך, במאוריציוס, ופעם נוספת במסע חזור באותו נמל. האונייה הוכיחה עצמה כהצלחה מסחרית, וזאת עוד לפני שנפתחה תעלת סואץ (1869) אשר קיצרה את הדרך למזרח הרחוק. הראייה לכך כי עוד לפני שהשלימה "אגממנון" את הפלגת הבכורה שלה כבר הוזמנה בנייתן של שתי אוניות נוספות מסוגה. עד מהרה אימצו גם חברות ספנות אחרות את החידושים הטכנולוגיים שפיתח הולט. בתוך שנים אחדות נדחקו הקליפרים ואוניות המפרשים מהנתיב אל סין, וב-1871 כבר נבנו במספנות בקלייד שבסקוטלנד 45 אוניות קיטור למסחר עם סין.
לקריאה נוספת

Read, J. Gordon (2004). "Holt, Alfred (1829–1911), engineer and shipowner". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
Jarvis, Adrian (1993). "Chapter 9: Alfred Holt and the Compound Engine". In Gardiner, Robert; Greenhill, Dr. Basil (eds.). The Advent of Steam – The Merchant Steamship before 1900. Conway Maritime Press Ltd. pp. 158–159.
Smith, Crosbie; Higginson, Ian; Wolstenholme, Phillip (2003). "Imitations of God's Own Works: Making Trustworthy the Ocean Steamship". History of Science. 41 (4): 379–426.
"Merchant Navy Nostalgia: Blue Funnel". Retrieved 1 October 2012.
"'William Durning', Thomas Arrowsmith". National Museums Liverpool. Retrieved 9 February 2017.
MacGregor, David R. (1983). The Tea Clippers, Their History and Development 1833–1875. Conway Maritime Press Limited.
Jones, E. Gabriel (1931). "Obituary notices: Alfred Holt". Journal of the Chemical Society. London: 1036.
ראו גם

אגממנון (אונייה, 1865)
הערות שוליים

1 2  Read (2004).
1 2  Jarvis (1993), p. 159.
↑  Smith (2003).
↑  "Merchant Navy Nostalgia: Blue Funnel". Retrieved 1 October 2012.
↑  "William Durning, Thomas Arrowsmith". 'National Museums Liverpool. Retrieved 9 February 2017.
↑  MacGregor (1983), p. 209.
אוניית הקיטור "אגממנון", תצלום מלפני 1897
לצרוס גייגר

| --- | --- |
 לידה:  21 במאי 1829 י"ח באייר ה'תקפ"ט  העיר החופשית פרנקפורט 
 פטירה:  29 באוגוסט 1870 (בגיל 41) ג' באלול ה'תר"ל ממלכת פרוסיה (1803-1892) פרנקפורט, ממלכת פרוסיה 
 ענף מדעי:  בלשנות, אבולוציה של השפה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת בון  אוניברסיטת היידלברג 
 
לָצָרוּס (אליעזר) גַיְיגֶר (בגרמנית: Lazarus Geiger;‏ י"ח באייר ה'תקפ"ט, 21 במאי 1829, פרנקפורט – ג' באלול ה'תר"ל, 29 באוגוסט 1870, פרנקפורט) היה פילולוג יהודי-גרמני.
קורות חיים

לצרוס (אליעזר) גייגר נולד בשנת 1829 בעיר החופשית פרנקפורט (חלק מהאיחוד הגרמני). אביו, שלמה זלמן גייגר, היה אחיו הבכור של אברהם גייגר ודיין בקהילה היהודית בפרנקפורט. גייגר החל את לימודי העברית בגיל צעיר מאוד, בהדרכת אביו. בראשית דרכו עבד מספר שנים כשוליה של מוכר ספרים בעיר מיינץ, אולם עד מהרה מאס בעולם העסקים. הוא שב לפרנקפורט, וכשהוא מונע על ידי צימאונו הרב לידע סיים את לימודיו בגימנסיה, ומשם המשיך ללימודי פילולוגיה קלאסית באוניברסיטאות מרבורג, היידלברג ובון. ב-1851 השתקע שוב בעיר הולדתו פרנקפורט, והקדיש עצמו ללימוד ומחקר בבלשנות ובפילוסופיה.
כבר ב-1852, בהיותו בן 23, פצח גייגר בעבודה המרכזית שלה הקדיש את חייו: Ursprung und Entwickelung der menschlichen Sprache und Vernunft ("מקורן והתפתחותן של השפה והתבונה האנושיות", שטוטגרט, 1868–1872, 2 כרכים). פרסומו הראשון, כעבור 13 שנה, היה Über Umfang und Quelle der erfahrungsfreien Erkenntniss ("על היקפה ומקורותיה של ההכרה שטרם הניסיון", פרנקפורט, 1865). גייגר החל לפרסם את הממצאים העיקריים שעלו ממחקרו בכותר הפופולרי יותר Der Ursprung der Sprache ("מקורה של השפה", שטוטגרט, 1869; מהדורה שנייה 1878). ואולם, בטרם היה בידו לסיים את עבודתו, הוא חלה במחלת לב וכעבור זמן קצר נפטר, ב-1870. הכרך השני, שהכיל פרגמנטים ממחקרו, פורסם לאחר מותו על ידי אחיו אלפרד גייגר (שם, 1872; מהדורה שנייה, 1899). הרצאותיו של גייגר פורסמו אף הן על ידי אחיו בקובץ Zur Entwicklungsgeschichte der Menschheit ("על ההיסטוריה של התפתחות המין האנושי", שם, 1871; מהדורה שנייה, 1878), ותורגמו לאנגלית על ידי דויד אשר בשם History of the Development of the Human Race (לונדון, 1880).
בניגוד לדודו הנודע הרב אברהם גייגר, אביה הרוחני של היהדות הרפורמית, לצרוס גייגר השתייך לחוג האורתודוקסי והיה מתנגד מר לדרכו של אחי אביו. הוא לחם בעוז בהזדמנויות רבות נגד מנהיגי ההשכלה. כשבית הכנסת הישן של פרנקפורט הוחלף בבניין מודרני יותר ובו עוגב, פרסם גייגר פמפלט תחת הכותרת "Terzinen bei dem Falle der Synagoge zu Frankfurt am Main" ("טֶרְצִינות לנפילתו של בית הכנסת בפרנקפורט", פרנקפורט, 1854), שבו הביע את עצבונו הרב.
משנת 1861 ועד מותו עבד גייגר כמורה בגימנסיה היהודית "פִילַנְתְרוֹפּין" (Philanthropin) בפרנקפורט. בחוברת Über deutsche Schriftsprache und Grammatik mit besonderer Rücksicht auf deutsche Schulen ("על השפה הכתובה והדקדוק הגרמניים, בדגש מיוחד על בתי הספר הגרמניים", שם, 1870) ביטא את השקפותיו בסוגיות פדגוגיות שונות.
לצרוס גייגר נפטר בפרנקפורט בג' באלול ה'תר"ל, 1870, בגיל 41, ונקבר יומים לאחר מכן. אביו ר' שלמה זלמן הספיד אותו והביא את הספדו לדפוס.
השקפתו על ההיסטוריה של השפה האנושית

עוד לפני פרסומיו של צ'ארלס דרווין הגיע גייגר למסקנה שהאבולוציה שולטת בטבע. בכל מקרה, גייגר היה הראשון שהחיל את תורת האבולוציה על תחומי השכל והשפה. במחקרו חיפש גייגר, בדומה להיימן שטיינטל (Steinthal), מתודה פסיכולוגית-פילוסופית שניתן להחיל על הבלשנות.
לפי גייגר, השפה אינה התנוונות, אלא אבולוציה, התפתחות; היא מתחילה במבעים זניחים כמו צעקות וקריאות (מה שמכנה גייגר "Sprachschrei"). היא המקור לתבונה. ממנה ובה, על פי החוק האוניברסלי של הסיבתיות, מתפתחת התבונה, לא מהצליל והאוזן, כי אם מהאור והעין. במשך פרק זמן ארוך, צלילן של המילים ומשמעותן השתנו והתבחנו עד שהגיעו לכדי קיום עצמאי. אם נלך אחורה לאורך ההיסטוריה של התפתחות זאת נגיע בוודאות למצב עניינים שבו האדם כלל לא חשב. כלומר, בנקודת זמן כלשהי, המין האנושי היה במצב דומה לזה של בעלי חיים – נטול דיבור, חסר ישע, ללא דת, אמנות או מוסר.
כתביו

Über Umfang und Quelle der erfahrungsfreien Erkenntniss, Frankfurt am Main: F.B. Auffarth, 1865.
Ursprung und Entwickelung der menschlichen Sprache und Vernunft, Stuttgart: Cotta, 1868-1872 (2 Bde).
Der Ursprung der Sprache, Stuttgart: Cotta, 1869.
Zur Entwicklungsgeschichte der Menschheit: Vorträge, Stuttgart: Cotta, 1871. (2. Aufl., 1878.)
Contributions to the history of the development of the human race: lectures and dissertations / translated by David Asher, London: Trübner, 1880. (באנגלית)
הערות שוליים

↑  שלמה זלמן גיגר, מספד מר, ‏פפד"מ תרל"א, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261654505171  PLWABN: 9810632899105606  BNE: XX1282863  BnF: cb10353221z (data)  GND: 116495502  ISNI: 0000 0000 8232 2249  LCCN: n86828189  NLA: 35865365  NLG: 144238  NTA: 067911137  SUDOC: 148677193  Trove: 1122170  VIAF: 52443136   WorldCat (עם VIAF): 52443136
ג'ימי קימל

| --- | --- |
קימל, 2022
קימל, 2022
 לידה:  13 בנובמבר 1967 (בן 56) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Christian Kimmel 
 סוגה מועדפת:  קומדיה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נבדה, לאס וגאס  Mesa Community College  Ed W. Clark High School  אוניברסיטת המדינה של אריזונה 
 בת זוג:  מולי מק'נירני
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2018)  פרס אמי למנחה שעשועון  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  לחצן הפעלה מיהלום 
 http://www.jimmykimmel.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס כריסטיאן "ג'ימי" קימל (באנגלית: James Christian "Jimmy" Kimmel; נולד ב-13 בנובמבר 1967) הוא מנחה טלוויזיה, קומיקאי, סופר ומפיק אמריקאי. החל משנת 2003 מנחה את תוכנית האירוח הלילית "ג'ימי קימל לייב" ברשת ABC. לפני כן, קימל התפרסם כשותף לצמד המנחים בתוכנית "גברים עם כבוד", לצד אדם קרולה.
הוא דורג כאחד מתוך מאה האישים המשפיעים בעולם, רשימת ה-TIME 100 לשנת 2018, של המגזין "טיים".
קימל הנחה תוכנית אירוח בשעות הלילה המאוחרות, הארוכה ביותר מבין כל מנחי הטלוויזיה בשעות המאוחרות הנוכחיים בארצות הברית, לאחר פרישתו של קונאן אובריאן מהנחיית תוכנית בשעות הלילה המאוחרות.
ביוגרפיה

קימל נולד בברוקלין, ניו יורק, כשהיה בן תשע עבר יחד עם משפחתו ללאס וגאס. עם סיום לימודיו התיכוניים למד שנה באוניברסיטה של נבדה והמשיך בלימודיו באוניברסיטת המדינה של אריזונה במשך שנתיים נוספות, כל זאת ללא קבלת תואר.
ביוגרפיה > קריירה > בטלוויזיה

באביב 1996 הופיע קימל כ"ג'ימי הבחור של פוקס" בפרומואים ברשת הטלוויזיה פוקס. בשנים 1999–2004 הנחה את התוכנית הקומית הפארודית "גברים עם כבוד", לצד אדם קרולה בערוץ קומדי סנטרל האמריקאי. במקביל, הגיש את השעשועון "Win Ben Stein's Money", עליו זכה ב-1999 בפרס אמי ל"מנחה שעשועון הטלוויזיה הטוב ביותר". בשנת 2003 החל להנחות את תוכנית הלייט-נייט "ג'ימי קימל לייב" ברשת ABC, ובחודש אפריל 2020 החל להנחות את התוכנית "מי רוצה להיות מיליונר" ברשת זו.
החל מינואר 2023, הפכה תוכנית האירוח שלו לתוכנית הלייט-נייט שעדיין משודרת הכי הרבה זמן, 20 שנה, במהלכם נשא 3,500 מונולוגים, אירח 10,000 כוכבים ו-5 נשיאי ארצות הברית.
במאי 2023 הודיעו הפקת התוכנית על הפסקת שידור התוכנית עקב שביתת התסטריטאים והשחקנים בהוליווד. תוכנית האחרונה של התוכנית טרם השביתה שודר ב-1 במאי 2023.
בשנת 1988 התחתן קימל עם ג'ינה מאדי, מנישואים אלו נולדו לו שני ילדים. השניים התגרשו ב-2002. באותה שנה החל קימל לצאת עם הקומיקאית שרה סילברמן, אחרי מערכת יחסים של חמש שנים, בני הזוג נפרדו בקיץ 2008. ב-31 בינואר 2008, הופיעה בתוכנית "ג'ימי קימל בשידור חי!" והכריזה ש"I'm Fucking Matt Damon" עם קטע מוזיקלי קצר. הסרטון קיבל פרסום רב, הפך ויראלי וזכה לבסוף בפרס אמי. בתוכנית הבאה, העלה קימל את הקטע "I'm fucking Ben Affleck". הקטעים תואמו יחד מראש. באוקטובר אותה שנה חזרו לצאת יחד, אולם נפרדו סופית במרץ 2009. בשנת 2010 בהמשך להופעות המדוברות יצא מערכון ה-"Handsome Men's Club" בו הוכרז כי קימל אינו נאה.
בשנת 2012 הנחה קימל את טקס פרס אמי, ונבחר להנחות את הטקס גם בשנת 2016. קימל אף הנחה את טקס פרסי אוסקר ה-89 (2017) ושב להנחות בפעם השנייה ברציפות גם את טקס פרסי אוסקר ה-90 (2018). באפריל 2017 נולד בנו השני מנישואיו עם מק'קרני עם מספר מומים בליבו. ב-2023, הנחה את טקס פרסי אוסקר ה-95. ב-2024 נבחר שוב להנחות את טקס פרסי אוסקר ה-96 ובכך הפך להיות המנחה החמישי שהנחה את האוסקר 4 פעמים או יותר, בדומה לוופי גולדברג.
באוגוסט 2024 קימל סירב להצעה להנחות את טקס פרסי האוסקר ה-97, והסביר בפרק בפודקאסט "Politickin'" שהמניע להחלטתו נובע מלחץ ועיסוק מוגבר בטקס מאשר בתוכנית הלילה שלו, שעליה רמז שייתכן ותיסגר בקרוב.
ביוגרפיה > קריירה > משחק ודיבוב

בשנת 2017 שיחק בסרט האנתולוגיה, "תקופת השיא של ממזרים חסרי רגישות" בתפקיד שולי, לצד קריסטן ויג וטוני קוקס. בשנת 2018 דיבב את דמותו של באטמן בסרט "כוח הטיטאנים! חיים בסרט", ובשנת 2021 דיבב בסרט אנימציה "בייבי בוס 2: עסק משפחתי" ובסרט "מפרץ ההרפתקאות: הסרט".
ביוגרפיה > ספרים

ביולי 2019, הוציא קימל את ספרו הראשון, "האווז הרציני", ספר תמונות אינטראקטיבי לילדים הכולל איורים משלו שמטילה על הקוראים משימה לעזור לגרום לאוז הרציני לחייך.
ביוגרפיה > פודקאסטים

ב-30 באוגוסט 2023, החל קימל לארח את הפודקאסט הקומדיה Strike Force Five (אנ') עם ג'ימי פאלון, סת' מאיירס, סטיבן קולבר וג'ון אוליבר כדי לתמוך באנשי הצוות שלהם ללא עבודה עקב שביתת גילדת הסופרים של אמריקה ב-2023.