ג'יימס פארלי
המנהל הכללי של הדואר

בהתאם למסורת הפוליטית, מינה רוזוולט עם היבחרו לנשיא את פארלי כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית, משרה שבאופן מסורתי ניתנה למנהל מערכת הבחירות של הנשיא הנבחר או תומך רב השפעה. בנוסף, נקט רוזוולט בצעד נוסף בלתי רגיל כאשר מינה את פארלי כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית במקביל למשרתו בקבינט. פארלי ספג ביקורת מתמדת מצד מתנגדיו של רוזוולט על כך שהתעקש להחזיק בשני התפקידים בו-זמנית.
פארלי עבד קשה כדי לדאוג שמחלקת הדואר תמשיך לפעול כשורה במהלך השפל הגדול. כישוריו המנהליים הפכו את המחלקה שהייתה אז בלתי רווחית לגוף המפיק רווחים. פארלי סייע מאוד לשינוי המהפכני בשירות דואר האוויר חוצה היבשת וארגן מחדש את מובילי דואר האוויר של המחלקה. הוא פעל בתיאום עם נשיא פאן אמריקן וורלד איירווייז ג'ואן טריפה, לוודא שדברי הדואר יחולקו בבטחה תוך חיסכון בעלויות. היה זה לאחר תקופה קצרה שנתיבי הדואר האוויריים הופעלו על ידי הצבא, ואחד מאנשיו נהרג בעת טיסה בתנאי מזג אוויר קשה. פארלי דאג לטיסה הראשונה של מטוס ה"צ'יינה קליפר" (China Clipper) הראשון.
פארלי זכור בקרב אספני הבולים בשל שני דברים. האחד, הוא סדרה של גיליונות זיכרון שהונפקו לזכר אירועים שונים ונשאו את שמו של פארלי. האחר הוא סדרת עשרים הבולים שנודעו בשם "האיוולת של פארלי", שהיו בולים מחוררים ללא דבק שהונפקו באותה תקופה. פארלי רכש אותם בעצמו בערכם הנקוב והעניק אותם כמתנה לנשיא רוזוולט ולמזכיר הפנים הרולד איקס, שניהם אספני בולים, ולבני משפחתו וידידיו מהממשל. פארלי עצמו לא היה אספן בולים. לרוע המזל, כמה מהבולים הללו הגיעו לשוק וערכם הגיע לסכומים גבוהים עקב נדירותם. כאשר נודע על כך לאספני הבולים מהשורה הם מחו נמרצות, נכתבו מאמרים בעיתונות על השחיתות שבדבר ונפתחה חקירה של הקונגרס. לבסוף, ב-1935 הונפקו עוד בולים רבים מהסדרה הזאת והוצעו למכירה לאספנים בערכם הנקוב. כיום, גליונות המזכרת הללו לא נדירים. הגיליונות המקוריים נחתמו כדי להבדילם מההדפסות החוזרות ו-15 מתוכם הוצגו ביוני 2009 במוזיאון הדואר הלאומי.
פארלי שלט על מתן משרות הפטרונות בממשל החדש והיה אחד האישים המשפיעים ביותר ב"טראסט המוחות" (Brain trust) של הנשיא ובמפלגה הדמוקרטית בכל רחבי ארצות הברית. פארלי עשה שימוש בשליטות במינויים למשרות כדי לוודא שמאה הימים הראשונים של חקיקת הניו דיל יעברו בשלום. באופן מופתי הוא עשה שימוש במנגנון הפטרונות כדי להשיג את התמיכה לתוכניות הליברליות של הניו דיל.
הוא סייע להביא לסיומה את תקופת היובש ולהורדה מסדר היום של תיקון לדלאו (Ludlow Amendment). זה האחרון היה ניסיון של מתנגדי המלחמה להגביל את הסמכויות בנושאי מדיניות חוץ של הנשיא באמצעות דרישה למשאל עם לפני כל הכרזת מלחמה, למעט במקרים בהם ארצות הברית תותקף ראשונה. באמצעות השפעה על הצבעתם של חברי הקונגרס האירים-קתולים, עלה בידו להנחיל תבוסה למציעי התיקון, שאם היה עובר, היה מונע מהנשיא לשלוח סיוע צבאי לבריטניה. מחוקקים אירים רבים סירבו להעביר סיוע לבריטניה בגלל רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד.
יחסיו הקרובים של פארלי עם הנשיא רוזוולט התדרדרו ככל שהתקרבו הבחירות של 1940. פארלי החל לחפש תמיכה למועמדותו שלו לנשיאות לאחר שרוזוולט סירב להצהיר בפומבי שיתמודד על כהונה שלישית, אך רמז שהוא לא יוכל לדחות את המועמדות אם תומכיו יציגו את שמו בוועידת המפלגה. כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית, לא עלה בידו של פארלי לאתר מועמד מתאים. רוזוולט היה אמור לתמוך בקורדל הול לאחר שאמר בשיחות סגורות לפארלי ולאחרים שהם יכולים להתמודד על המועמדות.
פארלי גם התנגד להצעת החוק לרפורמה במערכת המשפט (אנ') שהייתה אמורה להגביל את כוחו של בית המשפט העליון של ארצות הברית. בכל אופן, בכל שאר המקרים הוא התמיד בנאמנותו כלפי הנשיא רוזוולט ותמך בצעדי המדיניות שלו. פארלי נשאל פעמים רבות על ידי הנשיא אם הוא יהיה מוכן להתמודד על משרת מושל ניו יורק, אך סירב.
ב-1940 התפטר פארלי מתפקידיו כמנהל הכללי של הדואר וכיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית, לאחר שנציגי הוועידה הארצית של המפלגה שהתקיימה בשיקגו הציבו אותו במקום השני ואילו רוזוולט נבחר לכהונה שלישית. פארלי היה האמריקאי השלישי ממוצא אירי-קתולי ששמו הוצב כמועמד לנשיאות. הוא גם היה האירי-הקתולי הראשון שנחל הצלחה כה גדולה כאשר מונה כמנהל הכללי של הדואר וכיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
הגברת הראשונה אלינור רוזוולט טסה לוועידה כדי לנסות ולאחות את השברים ביחסיהם של רוזוולט ופארלי. אף על פי שפארלי נותר ביחסים קרובים עמה ועם בנם ג'יימס רוזוולט (אנ'), הוא חש נבגד על ידי הנשיא וסירב לקחת חלק במסע הבחירות של 1940.
ב-1938 כתב פארלי אוטוביוגרפיה בשם "מאחורי הקלפי" (Behind the Ballots).