stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיווק
לקריאה נוספת

ספרי ניהול השיווק של ד"ר פיליפ קוטלר ופרופ' יעקב הורניק, זמינים בעברית בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
אבי אלקיים, הסדרת פניות שיווקיות בישראל, משפט ועסקים א' 389 (תשס"ד)
פרופ' פרדיננד פ. מאוזר (תרגום: דורית צוריאל), אמנות המכירה, עתרת-הוצאה לאור בשיתוף המכון לפריון העבודה והייצור, 1983
פרופ' פרדיננד פ. מאוזר, תורת השיווק למנהלים, עתרת הוצאה לאור
ג'ורג' א. ברין, שיפור השיווק-הלכה למעשה, עתרת הוצאה לאור
ירון אחר ואתגר שפיבק, שיווק בעידן דיגיטלי, הוצאת קיוון אחר
קליפורד הכלב האדום

| --- | --- |

 Clifford the Big Red Dog 
 מידע כללי
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 הוצאה:  תאגיד סקולסטיק 
 תאריך הוצאה:  1963
 
קליפורד הכלב האדום (באנגלית: Clifford the Big Red Dog, "קליפורד הכלב הגדול והאדום") היא סדרת ספרי ילדים אמריקאית מאת נורמן ברידוול שיצאה לאור לראשונה בשנת 1963.
הספרים עוסקים בכלב אדום, הקטן מכל אחיו, שנבחר על ידי ילדה בשם אמילי אליזבת כמתנה ליום הולדתה. איש לא ציפה שגודלו של קליפורד ישתנה, אך כתוצאה מהאהבה שלה זכה מאמילי החל קליפורד לצמוח לגובה של 7.6 מטרים, ומשפחת הווארד נאלצה לעבור לשטחים הפתוחים של איי-ברידוול.
לימים עובדה הסדרה לסדרת טלוויזיה ששודרה בארצות הברית בערוץ PBS Kids ובישראל בערוץ הופ!. תחילה עסקה הסדרה בכלב קליפורד בהיותו כלב גדל-ממדים, ולאחר הפסקה של כשנה וחצי הוחזרה הסדרה בעונה חדשה, בה מוצג קליפורד בתור גור קטן, בנוסף, כל חבריו ורוב מוחלט של דמויות מהעונה הקודמת לא הופיעו. בהמשך, בשנת 2004, הופץ הסרט "ההרפתקה הגדולה של קליפורד" המבוסס על הסדרה. בשנת 2019 הופקה סדרת אתחול בעלת אותו שם. בשנת 2021 יצא סרט קולנוע לייב אקשן בשם "קליפורד הכלב האדום הגדול" המבוסס על סדרת הספרים.
דמויות

קליפורד - הכלב האדום הגדול, נדיב מאוד, מוערך ועוזר, בעל לב טוב, לפעמים מסתבך בצרות בגלל גודלו ולפעמים מתפתה לעשות שטויות עם חבריו (קליאו וטיבון, וחברים אחרים שפוגש בדרך). דמות זו מבוססת על חברו הדמיוני של הכותב.
אמילי אליזבת האוורד - חברתו והבעלים של קליפורד, נחמדה ידידותית ואוהבת, בת 10, המחליקה הכי טובה באי ואוהבת כדורגל. הדמות אמילי נקראה על שם אמילי הווארד בתו של כותב הסדרה.
קלאו - כלבה מסוג פודל. אנרגטית, אגואיסטית, עושה צרות לפעמים כשהיא לא אומרת את האמת אבל תמיד נשארת נאמנה לחברים. במשחקי הדמיון שהיא משחקת עם קליפורד וטיבון היא קוראת לעצמה "פלאפי רעת פנים" אחת החברות של קליפורד, לבעלים שלה קוראים 'גברת דילר'.
טיבון - בולדוג גדול ושמנמן שאוהב לאכול, הוא ביישן, וזהיר ואוהב להעמיד פנים שהוא סופר טיבון, גיבור הגלימה. אחד החברים של קליפורד. לבעלים שלו קוראים שריף לואיס.
המבורגר - חבר ותיק של טיבון, עזב את האי לפני הגעתו של קליפורד.
קייסי - כלב מסוג בייגל בעל 3 רגליים, מאומן לעזור לגברת יאנג (אמא של הבעלים שלו). הבעלים שלו הוא ברונו.
מק - (מקיאוולי) כלב בעל אגו רב, חבר של קליפורד, קליאו וטיבון.
מימי - כלבה מסוג ספנייל, לפעמים מבקרת באי, והיא הכלבה שטיבון דלוק עליה.
צ'רלי - החבר הכי טוב של אמילי, שחקן הכדורגל הכי טוב בקבוצת הכדורגל "ציפורי-בירדוול" (קבוצת הכדורגל של בית הספר) הוא גר על סירה עם אביו, שבבעלותו מסעדה.
ג'טה - הבעלים של מק. עשירה, מאוד מרוכזת בעצמה, חברה של אמילי אליזבת, לעיתים קרובות לא אכפת לה בכלל מרגשות של אחרים. היא לעיתים מתחרה בתחרות כישרונות במצעדים, לפעמים היא טובה יותר מכולם אך לפעמים מוצאת את עצמה מושפלת כשהיא שואפת גבוה ידי. אמא של ג'טה היא בעלת אחת החנויות באי ולעיתים מוצאת את עצמה אדישה להתנהגותה האנוכית של בתה ג'טה.
מר ביקמן - שכנה של אמילי אליזבת. לא אוהב את הנוכחות של קליפורד בגינתו בגלל שהוא הורס לו את הפרחים. לעיתים עוזר להם. יש לו אחיינית זמרת, שהיא מושא הערצתם של אמילי וחבריה.
ילדים מצטלמים עם בובת הכלב קליפורד
אלכסנדר דוגין

| --- | --- |
אלכסנדר דוגין, 2023
אלכסנדר דוגין, 2023
 לידה:  7 בינואר 1962 (בן 63) מוסקבה, ברה"מ 
 השקפה דתית:  Edinoverie 
 מקום לימודים:  המכון לתעופה במוסקבה, Novocherkassk State Academy of Melioration 
 מנחה לדוקטורט:  Viktor Vereshchagin 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה  גנאדי סלזניוב  האוניברסיטה האירואסיאתית הלאומית על שם ל. נ. גומיליוב  Ivan Ilyin Higher School of Politics  International Independent University of Environmental and Political Sciences  האוניברסיטה הפדרלית הדרומית  אוניברסיטת פודן  אוניברסיטת טהראן 
 תחומי עניין:  תעמולה, פילוסופיה, יחסים בין־לאומיים, מדע המדינה, גאופוליטיקה, סוציולוגיה, מחשבה מדינית 
 עיסוק:  שדרן תעמולה, פוליטיקאי, סופר, זמר-יוצר, זמר, פזמונאי, סוציולוג, חוקר מדע המדינה, פרופסור, פילוסוף, גאופוליטיקאי, פובליציסט 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 יצירות ידועות:  יסודות הגאופוליטיקה: העתיד הגאופוליטי של רוסיה, התאוריה הפוליטית הרביעית 
 בן או בת זוג:  Evgenia Debryanskaya 
 צאצאים:  דריה דוגינה 
 dugin.tv
 
אלכסנדר גלייביץ' דוגין (נולד ב-7 בינואר 1962) הוא פילוסוף פוליטי, אנליסט ואסטרטג פוליטי רוסי הידוע בהשקפותיו הפשיסטיות.
יש לו קשרים הדוקים עם הקרמלין והצבא הרוסי, לאחר ששימש כיועץ של יו"ר הדומא הממלכתית גנאדי סלזניוב ושל חבר מפתח במפלגת רוסיה המאוחדת, סרגיי נארישקין (ששימש גם כיו"ר הפרלמנט ומנהל סוכנות הביון הרוסית). דוגין היה המארגן המוביל של המפלגה הנציונל-בולשביקית, החזית הבולשביקית והמפלגה האירואסית (שלושתן הוצאו מחוץ לחוק). הוא מחברם של יותר משלושים ספרים, בהם "יסודות הגאופוליטיקה: העתיד הגאופוליטי של רוסיה" (1997) ו"התאוריה הפוליטית הרביעית" (2009).
ראשית חיים והשכלה

דוגין נולד במוסקבה, למשפחתו של אלוף-משנה במודיעין הצבאי הסובייטי והמשפטן גלי אלכסנדרוביץ' דוגין ורעייתו גלינה, רופאה במקצועה. בשנת 1979 הוא למד במכון התעופה במוסקבה, אך לא סיים את לימודיו, ונאלץ לעבור קורס לעיתונות במכללה אחרת.
קריירה והשקפות פוליטיות

דוגין בשנות השמונים היה דיסידנט ואנטי קומוניסט. הוא עבד כעיתונאי לפני שהשתלב בפוליטיקה רגע לפני נפילת הקומוניזם. בשנת 1988 הוא וחברו גאידר ג'מאל הצטרפו לארגון הלאומני פמיאט. הוא סייע בכתיבת התוכנית הפוליטית למפלגה הקומוניסטית שהוקמה מחדש בהנהגתו של גנאדי זיוגאנוב.
דוגין היה בין חברי המפלגה הנציונל-בולשביקית (NBP) ושכנע את אדוארד לימונוב להיכנס לזירה הפוליטית בשנת 1994. כמה מחברי NBP הלאומניים הקיצוניים, שנתמכו על ידי דוגין, התפצלו לחזית הבולשביקית הלאומית.
דוגין פרסם את "יסודות הגאופוליטיקה" בשנת 1997; עבודה זו שימשה כספר לימוד באקדמיה למטה הכללי של הצבא הרוסי והדאיגה מדענים פוליטיים בארצות הברית, שכינו אותה "הייעוד הגלוי של רוסיה".
כמו כן, בשנת 1997, מאמרו "פשיזם - ללא גבולות ואדום" הכריז על בואו של "פשיזם פשיסטי אמיתי, מהפכני ועקבי לחלוטין" ברוסיה. במאמר כתב: "בשום אופן לא ההיבטים הגזעניים והשוביניסטיים של הנציונל-סוציאליזם הם שקבעו את טיב האידאולוגיה שלה. עודף האידאולוגיה הזו בגרמניה הוא עניין בלעדי של הגרמנים... ואילו הפשיזם הרוסי הוא שילוב של שמרנות לאומית טבעית עם רצון נלהב לשינויים אמיתיים." הוואפן-אס-אס ובעיקר המגזר המדעי של ארגון זה, אננארבה", היה לדבריו "נווה מדבר אינטלקטואלי במסגרת המשטר הנציונל-סוציאליסטי."
דוגין החל במהרה לפרסם את כתב העת האישי שלו בשם "Elementy", שהתחיל בתחילה בשבחו של ז'אן פרנסואה תיריה, התומך ב"אימפריה אירו-סובייטית שתשתרע מדבלין לוולדיווסטוק ותצטרך גם להתרחב לדרום, מכיוון שהיא דורשת נמל באוקיינוס ההודי." דוגין נוהג בעקביות לפאר הן את רוסיה הצארית והן את הסטליניסטית, בכתב העת "Elementy" מובחנת גם הערצתו ליוליוס אבולה. דוגין שיתף פעולה גם עם כתב העת השבועי "Den" (היום), שערך בעבר אלכסנדר פרוחאנוב.
דוגין מתנגד לליברליזם ולמערב, ובמיוחד להגמוניה האמריקאית. הוא טוען כי "אנחנו בצד של סטלין וברית המועצות". הוא מכנה את עצמו שמרן: "אנחנו, השמרנים, רוצים מדינה חזקה ואיתנה, רוצים סדר ומשפחה בריאה, ערכים חיוביים, חיזוק חשיבות הדת והכנסייה בחברה". הוא מוסיף: "אנחנו רוצים רדיו פטריוטי, טלוויזיה, מומחים פטריוטים, מועדונים פטריוטיים. אנו רוצים שהתקשורת תביע אינטרסים לאומיים".
קריירה והשקפות פוליטיות > יחסו ליהודים ולישראל

בדומה להוגים האירואסיאניים האחרים, הגותו של דוגין משלבים טיעונים פילושמיים ואנטישמיים. דוגין מציע גרסה משלו לאותו צירוף בצורת פרו-ציונות אנטישמית פרדוקסלית. במאמרו "המהפכה השמרנית" (1994) מכיר דוגין בכך שמדינת ישראל מימשה סוג של מסורתיות. הדבר גרם לו ליצור קשרים הדוקים יותר עם כמה זרמים לאומניים בישראל. מאז 1998, ביקש דוגין לפתח קשרים עם אותו חלק בימין הישראלי המקיים את האמונה שכל היהודים חייבים לחיות בישראל. הציונות המיליטנטית הזו הסכימה איתו כי היא בהתאם לעקרון האתנופלורליזם: כל העמים צריכים לחיות בשלום, אבל "בבית".
דוגין מנסה למחוק את השורשים ההיסטוריים המשותפים הקושרים את היהדות לשתי הדתות המונותאיסטיות האחרות, הנצרות והאסלאם, והוא מאשים את העולם היהודי בכך שהיווה השראה לתפיסה ביולוגית של עצמו. היפוך זה, שהוא מאפיין קלאסי של האנטישמיות, נמצא ברבים מהטקסטים שלו, שם הוא דוחה, אך גם מעריץ באופן חלקי, את יכולתם לכאורה של היהודים לתפוס את עצמם כגזע. לפיכך, לפי דוגין, ישראל היא הדוגמה הארכיטיפית למדינה המושתתת על עיקרון אתני או גזעי. דוגין טוען שגזענות גרמנית ומשיחיות יהודית הן שתי צורות של "אסכטולוגיה אתנית", זוג אידאולוגי שקשה לדעת מי מהם יצר את השני; הקוטביות שלהם היא סימן למתאם המקשר ביניהם. דוגין טוען שהיהודים רואים את עצמם כעם הנבחר, דבר שעולה על מסלול התנגשות עם המשיחיות הרוסית, אידאולוגיה נוספת של ייחוד לאומי. התנגשות עקבית נוספת בין יהדות לרוסיות נוגעת ליחס לטריטוריה. לטענת דוגין, החיים בגולה חיללו בתודעה היהודית את השטחים שעליהם חיו היהודים כבר אלפיים שנה, ורק ארץ ישראל שלא הייתה נגישה זה מכבר שמרה על צביונה הקדוש. לטענתו, חוסר הרגש שלהם כלפי הטבע ודחייתם התאולוגית את הגאולה על ידי האדמה, המגולם על ידי ישו בנצרות, חושפים את חוסר ההתאמה שלהם לרעיון האירואסיאני, שעבורו הטריטוריה עמוסה במשמעות, כמו גם לזהות הרוסית, שבאה לביטוי בפולחן ואמונה בקדושת האדמה הרוסית.
חיים אישיים

אשתו הראשונה של דוגין הייתה יבגניה דבריינסקיה (אנ'), ויש להם בן משותף, ארתור. אשתו השנייה היא נטליה מלנטייבה, ובתם המשותפת הייתה העיתונאית והפעילה הפוליטית דריה דוגינה. דריה נרצחה בפיצוץ מכוניתה במוסקבה ב-20 באוגוסט 2022. הרוסים טוענים כי המתנקשת הפעילה מטען חבלה באמצעות שלט רחוק ונמלטה אחרי הרצח לאסטוניה. ייתכן שהמבצעים תכננו לרצוח גם את דוגין ביחד עם בתו.
ביבליוגרפיה

כמה מספריו של דוגין פורסמו על ידי בית ההוצאה לאור Arktos Media, מוציא לאור בשפה האנגלית.
"Konflikte der Zukunft - Die Rückkehr der Geopolitik", Bonus (2015)
"מלחמת העולם האחרונה: הגאופוליטיקה של רוסיה בת זמננו", ארקטוס (2015)
"המשימה האירואסית: מבוא לנאו-אירואסיאניזם", ארקטוס (2014)
"מרטין היידגר: הפילוסופיה של התחלה אחרת", פסגת וושינגטון (2014)
"פוטין נגד פוטין", ארקטוס (2014)
"אפלטוניות פוליטית", ארקטוס (2018)
"Noomahia: voiny uma." "טרי לוגוסה: אפולון, דיוניס, קבלה", Akademicheskii proekt (2014)
"V poiskah tiomnogo Logosa", Akademicheskii proekt (2013)
"התאוריה הפוליטית הרביעית", ארקטוס (2012)
"Die Vierte Politische Theorie", Arktos (2013)
"ארצות הברית והסדר העולמי החדש" (דיון עם אולבו דה קרבליו), עורך VIDE (2012)
"Pop-kultura i znaki vremeni", Amphora (2005)
"פילוסופיה מבולבלת", יוזה (2004)
"Absoliutnaia rodina", Arktogeia-tsentr (1999)
"Proletariata Tampliery: natsional-bol'shevizm i initsiatsiia", Arktogeia (1997)
"יסודות הגאופוליטיקה: העתיד הגאופוליטי של רוסיה", ארקטוג'יה (1997)
"Metafizika blagoi vesti: Pravoslavnyi ezoterizm", Arktogeia (1996)
"Misterii Evrazii", Arktogeia (1996)
"Konservativnaia revoliutsiia", Arktogeia (1994)
"קונספירולוגיה" (ברוסית)
ראו גם

אנטי-גלובליזציה
סטטיזם
לקריאה נוספת

שיחה עם אלכסנדר דוגין (מראיינים: יפתח אופק, יהודה ויזן), בצירוף "מבוא קצר לקורא העברי" מאת יפתח אופק. בתוך 'דחק', כרך יג', 2021, עמ' 502–531.
הערות שוליים > ביבליוגרפיה

Laurelle, Marlene. Russian Eurasianism: An Ideology of Empire. Johns Hopkins University Press. ISBN 978-1421405766.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307849005171  PLWABN: 9810658764005606  BIBSYS: 4093109  BNE: XX5341058  BnF: cb144612264 (data)  CiNii: DA10806214  GND: 12499556X  ICCU: USMV668226  ISNI: 0000 0001 1658 9727  LCCN: nr95001941  LNB: 000106964  NKC: js2011635407  NSK: 000670835  NTA: 264390636  RERO: 02-A024388437  SELIBR: 390332  SUDOC: 104549092  VIAF: 64230212   WorldCat (עם VIAF): 64230212 
אלכסנדר דוגין, בכנס הבין-לאומי "אופק חדש", מאי 2018, משהד, איראן
המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב)

| --- | --- |

 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־59 שנים) 
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  יובל גדות
 סגל:  עודד ליפשיץ (פרופסור), רן ברקאי, ארז בן יוסף, יורם כהן, אלכסנדר פאנטאלקין, אמיר גילן, אברהם גופר, רפאל גרינברג, עידו קוך, דפנה לנגוט, לידר ספיר-חן, גיא שטיבל, דבורה סויני, אורן טל, עומר סרגי, אלה קרב
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°06′43″N 34°48′17″E﻿ / ﻿32.111992204665°N 34.804841095816°E﻿ / 32.111992204665; 34.804841095816
 אתר רשמי
  (למפת גוש דן מוגדלת) המכון לארכאולוגיה(למפת גוש דן רגילה) המכון לארכאולוגיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המכון לארכאולוגיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המכון לארכאולוגיה
 
המכון לארכאולוגיה על שם סוניה ומרקו נדלר פועל תחת בית הספר למדעי היהדות וארכאולוגיה ע"ש חיים רוזנברג, בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. המכון הוקם בשנת 1968 על ידי פרופסור יוחנן אהרוני ומורכב מחוקרים, עמיתי המחקר ותלמידי מחקר מהחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב. עבודת המכון מתמקדת במחקרים בינתחומיים ובינלאומיים על הארכאולוגיה של ארץ ישראל, המזרח הקדום ואזור הים התיכון. עבודת השטח של חברות וחברי המכון כוללת חפירות וסקרים ארכאולוגיים בכל רחבי ישראל, במגוון גדול של תקופות החל מהתקופות הפרהיסטוריות, ועד לעת המודרנית. ראש המכון הנוכחי הוא יובל גדות (2024).
המכון מפעיל ספרייה מדעית ומספר מעבדות וסדנאות לתיעוד, רפאות ושימור ממצאים ארכאולוגיים, יחד עם מעבדות המתמחות בנושאים מיוחדים כגון ארכאוזואולוגיה, ארכאומטלורגיה, ארכאומגניטיזם, ארכאובוטניקה, הסובב הקדום, פטרוגרפיה וארכאולוגיה חישובית.
מחלקת הפרסום של המכון מספקת מסגרת מודפסת ואינטרנטית לפרסום דו"חות חפירה ומחקר, בארבע סדרות ספרים ודרך כתב העת של המכון: Tel Aviv: The Journal of the Institute of Archaeology of Tel Aviv University.
תולדות המכון והמחקר

שמואל ייבין הקים את החוג לתרבויות המזרח הקדום ב-1962. יוחנן אהרוני שהגיע מהאוניברסיטה העברית בירושלים החליף את ייבין כראש החוג בשנת 1968. באותה שנה הוא הקים את המכון כזרוע מעשית לעבודת שטח ומחקר ארכאולוגי וכל סגל החוג נכללו בו. מאז הקמתו המכון תמך במיזמי חפירה ארכאולוגיים במספר אתרים ובהם תל אפק (אנטיפטריס), תל באר שבע, תל בית שמש, תל בית ירח, חורשים מזרח, חורבת עוזה, תל עירא, יפו העתיקה, ירושלים, תל יזרעאל, תל כברי, תל קריית יערים, תל לכיש, תל מלחתה, תל מוצא, נחל קנה, נחל זהורה, תל קדש, רמת רחל, יבנה-ים. המכון משתף פעולה עם מכון ישראלי לארכאולוגיה במיזמי חפירות הצלה ברחבי מדינת ישראל.
מעבדות המכון

המכון לארכאולוגיה מפעיל מספר מעבדות, סדנאות ומתקנים אחרים:
מעבדות המכון > מעבדות מחקר

המעבדה לארכאוזואולוגיה בראשות לידר ספיר-חן נמצאת במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט. המעבדה חוקרת שרידי בעלי חיים קדומים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות.
המעבדה לארכאומטלורגיה ומחקר ארכאומגטני בראשות ארז בן-יוסף עוסקת בניתוח פריטי מתכת מחפירות ארכאולוגיות וטכנולוגיות נפחות וכריית מתכת קדומות, כמו גם תיארוכים ארכאומגניטיים.
המעבדה לארכאובוטניקה וחקר הסובב הקדום בראשות דפנה לנגוט נמצאת גם היא במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט. המעבדה מתמקדת בשחזור הצומח והאקלים הקדומים ויחסי הגומלין בינם לבין בני אדם על סמך ממצאי צמחים וטפילים מחפירות ארכאולוגיות.
המעבדה לשימור פריטי מתכת מתמחה בטיפולי שימור לפריטים כגון מטבעות, תכשיטים, כלי נשק ועוד, על מנת לאפשר מחקר ושימור מורשת תרבותית.
המעבדה לפטרוגרפיה בראשות פאולה ויימן ברק מתמחה בניתוח ההרכב הכימי של פריטי חרס על מנת להאיר על טכנולוגית הייצור כמו גם המוצא הגאוגרפי של החומר ממנו הם עשויים.
המעבדה לארכאולוגיה ממוחשבת (CompArchTAU) מתמחה במידול בתלת מימד של פריטים ארכאולוגיים, וניתוח מבוסס מחשב של מידע אריכולוגי.
מעבדות המכון > מתקנים

הספרייה של המכון לארכאולוגיה הוקמה בשנת 1968 על ידי גבריאלה בקי וכיום מאחסנת אלפי ספרים מודפסים ומספקת גישה אינטרנטית לחומרים בפורמט אלקטרוני, בנושאים של ארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום.
הסטודיו לציור ושרטוט מתמחה ברישום ממצאים ושרידי אדריכלות לצורכי מחקר ופרסום, כמו גם שירותי עיצוב אחרים לטובת המכון.
המעבדה לרפאות מתמחה בשחזור כלים שבורים העשויים מחרס, שיש, זכוכית וחומרים אחרים.
מיזמי חפירה פעילים > משלחת אפולוניה-ארסוף

אפולוניה-ארסוף נמצאת בחוף הים התיכון, בתוך תחום העיר הרצליה. עבודת השטח באתר החלה ב-1976 כחפירת הצלה והפכה למיזם אקדמי של המכון ב-1982. באתר יש שרידים של התיישבות אנושית רצופה החל בסוף המאה ה-6 ועד המאה ה-5 לפנה"ס ועד המאה ה-13 לספירה. המחקר באתר כולל סקרים וחפירות בתוך ומחוץ לחומות העיר מימי הביניים, המייצגים את ליבת האתר וסביבתו, כמו גם סקרים וחפירות תת-ימיים. עונות החפירה המאוחרות התמקדו בעיקר בתולדות האתר בתקופות הביזנטית והצלבנית, בפרט במצודה הצלבנית שנחברה במרץ-אפריל 1265 ולא נבנתה מחדש לעולם. הפרויקט פעל בראשות ישראל רול עד 2006, ובראשות אורן טל מאז.
מיזמי חפירה פעילים > הפרויקט הארכאולוגי באשדוד-ים

אשדוד ים נמצא בחוף הים התיכון, בתחומה של אשדוד המודרנית ובקרבת תל אשדוד. האתר יושב בעיקר החל בתקופת הברונזה המאוחרת (המאות ה-12-15 לפנה"ס), ומזוהה עם "אשדודימו" שנכבשה על ידי האימפריה האשורית החדשה בשלהי המאה ה-8 לפנה"ס. בתקופה הביזנטית היה ידוע האתר בשם "אזוֹטוֹס פאראליוֹס" ("אשדוד שעל החוף"). עבודת השטח באתר החלה ב-2013 ומתמקדת במתחם מתקופת הברזל הקשור לאימפריה האשורית, בכנסייה ביזנטית עם עדות לנוכחות גאורגית מוקדמת בארץ הקודש. בראש הפרויקט עומד אלכסנדר פנטלקין.
מיזמי חפירה פעילים > משלחת עזקה ע"ש לאוטנשלגר

תל עזקה נמצא בשפלת יהודה ובו שכבות יישוב מתקופת הברונזה הקדומה ועד התקופה הרומית. באתר נחשפו שרידי בנייה מונומנטליים מתקופת הברונזה התיכונה (סביב 2000–1500 לפנה"ס) ושכבות חורבן חשובים מסוף תקופת הברונזה המאוחרת, המאה ה-12 לפנה"ס. האתר מאיר על נוכחותה ועל תולדות ממלכת יהודה באזור במאות ה-6-10 לפנה"ס, כמו גם שרידי יישוב מהתקופות ההפרסית, ההלניסטית והרומית. המשלחת התחילה את דרכה בשנת 2010 ועומדים בראשה עודד ליפשיץ (פרופסור), מנפרד אומינג (מאוניברסיטת היידלברג) וסבינה קליימן.
מיזמי חפירה פעילים > הפרויקט הארכאולוגי בתל חדיד

תל חדיד נמצא ממזרח ללוד. השרידים המוקדמים באתר מתוארכים לשלהי האלף ה-3 לפנה"ס, אך עיקר הממצאים קשורים בתקופת שלטון האימפריה האשורית בארץ (המאות ה-8-7 לפנה"ס), התקופה ההלניסטית (המאות ה-1-4 לפנה"ס) והתקופה הביזנטית (המאות ה-7-4 לספירה), התקופה העות'מאנית והעת המודרנית (המאות ה-20-15 לספירה). עובדת השטח שהתחילה ב-2018 וכוללת סקר וחפירה באתר, ועומדים בראשה עידו קוך מאוניברסת תל אביב וג'יימס פרקר מהסמינר התאולוגי הבפטיסטי בניו אורלינס.
מיזמי חפירה פעילים > פרויקט החפירה הישראלי-גרמני בתל אצטבה

תל אצטבה נמצא בתחום העיר המודרנית בית שאן, מצפון לעיר העתיקה. זהו אתר רב-שכבתי עם ממצאים החל בתקופת הברונזה הקדומה ועד להתקופה המוסלמית המוקדמת. הפרויקט מתמקד בחקר תקופת שלטון בית סלאוקוס, אז שמו של האתר היה "ניסיה", וקשרה לעיר מהתקופה הרומית שהיוותה חלק מהדקאפוליס. בראש הפרויקט עומדים אורן טל מאוניברסיטת תל אביב ואכים ליכטנברגר מאוניברסיטת מינסטר מאז 2019. המחקר מתמקד בתוכנית העירונית, התשתיות, ניהול המים והיבטים נוספים של האתר. בין הנושאים הנלמדים הם האדריכלות הפרטית, כמו גם מנהגי אכילה בתקופה ההלניסטית וזאת דרך מחקר ארכאובוטני, ארכאוזואולוגי וניתוח שארים כימיים.
מיזמי חפירה פעילים > משלחת מצדה ע"ש נוישטטר

מצדה היא מצודת-הר במדבר יהודה, בה שכן ארמונו של הורדוס משלהי המאה ה-1 לספירה והמעוז האחרון של המורדים היהודים במרד הגדול. בראש החפירות המחודשות עומד גיא שטיבל מאז 2017, ומטרתן להאיר תולדות האתר לפני הורדוס, כמו גם תקופות מאוחרות יותר שקודם לא היו ידועות, כמו התקופה המוסלמית המוקדמת.
מיזמי חפירה פעילים > משלחת מגידו

תל מגידו נמצא בעמק יזרעאל והוא אד האתרים החשובים ביותר בלבנט. השרידים המוקדמים ביותר באתר הם מהאלף ה-8 לפנה"ס והשכבות שלו מכל תקופות הברונזה והברזל (המאות ה-37-6 לפנה"ס) חשובות לכרונולוגיה בכל האזור. ראשי משלחת מגידו הם ישראל פינקלשטיין מאז 1994, בשיתוף פעולה עם מתיו ג' אדמס ומריו א"ס. מרטין מאז 2018. מטרת החפירות החדשות לבחון מחדש את הסטרטיגרפיה והכרונולוגיה של האתר, כמו גם להשתמש בו כאתר ניסוי לשיטות מחקר חדשות כמו חקר DNA קדום, גאוארכאיולוגיה, תיארוך מדעי.
מיזמי חפירה פעילים > הפרויקט האזורי בתל שדוד

תל שדוד נמצא בעמק יזרעאל, כ-10 ק"מ צפון-מזרח למגידו. הוא מזוהה עם עיירה כנענית המכונה "שרת" במקורות ממצרים העתיקה, מימי תחותמס השלישי, ועם העיר המקראית "שריד", בתחום שבט זבולון, המוזכרת גם בשירת דבורה. הפרויקט החל ב-2022 וראשו עומדים עומר סרגי, קרן קובלו פארן (רשות העתיקות), הנאס בצל (אוניברסיטת ינה) ויואכים קראוזה (אוניברסיטת רוהר בוכום).
מיזמי חפירה פעילים > החפירה ההיסטורית בקדס

קדס היה כפר פלסטיני שהתרוקן מיושביו ב-1948, ונמצא בסמוך לגבול ישראל–לבנון. הוא נמצא בתחום תל קדש ובראש הפרויקט שהחל ב-2021 עומדים רפאל גרינברג וגדעון סולמיני, בשיתוף פעולה עם פרויקט החפירות של האוניברסיטה העברית שם. הפרויקט עוסק בארכאולוגיה של ההווה ועוסק בחישוף שרידי הכפר שנהרס ב-1966, כמו גם שרידיו של בסיס צבאי של צבא ההצלה ושרידי פעילות אנושית של תיירים, יחידות צה"ל, אמנים, וצליינים לקבר צדיקים שזוהה באתר.
מיזמי חפירה פעילים > פרויקט מערת קסם

מערת קסם היא אתר פרהיסטורי שנמצא ליד ראש העין. באתר התגלו שרידים של התרבות האשלו-יברודית ומתוארך בין 420-200 אלף שנים לפני זמננו. החפירות החלו ב-2001 ובראשו עמדו אבי גופר ורן ברקאי עד 2016, והחל מ-2023 על ידי אלה אסף-שפייר. באתר התגלו שרידי שיניים של מין אדם קדום שעוד לא מוכר, שחי לאחר ההומו ארקטוס, וקרוב אנטומית להומו ספיינס מודרני. הפרויקט כולל מחקרים גאוארכאולוגיים, מחקרי סביבה קדומה, תיארוך וטכנולוגיית כלי אבן.
מיזמי חפירה פעילים > פרויקט מרכז בקעת תמנע

בקעת תמנע נמצא באזור הערבה. העמק כולל עשרות אתרים הקשורים במכרות נחושת קדומים המתוארכים בין תקופת הברונזה המאוחרת ועד ראשית תקופת הברזל (המאות ה-9-13 לפנה"ס). בראש הפרויקט הבינתחומי, עומד ארז בן-יוסף מאז 2012. הפרויקט שואף להאיר על התפקיד הגאופוליטי של המכרות הללו והקשר שלהן להממלכה החדשה במצרים, וממלכות ישראל, יהודה ואדום. המחקר עוסק בארכאומגנטיזם, ארכאוזואולוגיה, ארכאובוטניקה וחקר סביבה קדומה.
פרסומי המכון

המכון מפעיל את מערכת ההוצאה לאור על שם אמרי וקלייר יאס המפיקה סדרות של פרסומים קבועים בארכאולוגיה ובהם חמש סדרת ספרים וכתב העת המדעי Tel Aviv.
סדרת המונוגרפיות (Monograph Series of the Institute of Archaeology of Tel Aviv University) היא פלטפורמה לפרסום דו"חות חפירה סופיים מחפירות המכון. עד 2021 פורסמו 40 ספרים בפלטפורמה הזאת. העורכים הראשיים נכון ל-2025 הם עודד ליפשיץ ואורן טל.
דו"חות חפירה לחפירות הצלה מפורסמים בסדרת Salvage Excavation Reports, שפרסמה 12 דו"חות בין 2004-2024. העורך הראשי נכון ל-2025 הוא אורן טל. סדרת Occasional Publications פרסמה חמישה כרכים בין 1993-2021.
סדרת Mosaics: Studies on Ancient Israel מתמקדת במחקרים נושאיים ואוספי מאמרים. העורך הראשי הוא עודד ליפשיץ ופורסמו בסדרה שלושה כרכים מאז 2021.
סדרת "במרכז" (In Centro) היא שיתוף פעולה עם מחוז מרכז ברשות העתיקות והמחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. כל כרך בסדרה הוא אוסף מאמרים המתמקדים בנושא מרכזי שנחקר מנקודות מבט רבות. בין 2018 ו-2024 פורסמו ארבעה כרכים.
כתב העת Tel Aviv: The Journal of the Institute of Archaeology of Tel Aviv University הוא כתב-עת שפיט המתפרסם פעמיים בשנה עם מאמרים על הארכאולוגיה וההיסטוריה של דרום הלבנט. כתב העת הוקם על ידי יוחנן אהרוני ב-1974, והעורך הראשי שלו מאז 2023 הוא עידו קוך. בעוד כתב העת עוסק בכל התקופות החל מהתקופות הפרהיסטוריות, הוא מתמקד בתקופות הברונזה והברזל.
החוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום ע"ש יעקב אלקוב

החוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום על שם יעקב מ. אלקוב הוא חלק מהפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין באוניברסיטת תל אביב. החוג מלמד סטודנטים לתואר ראשון בארכאולוגיה של ארץ ישראל ותרבויות המזרח הקדום, תואר שני במסלולים ארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום, ארכאולוגיה וחומרים ארכאולוגים ולימודי ישראל הקדום (המשלב לימודי ארכאולוגיה עם מחקרים היסטוריים ומקראיים). מאז 2011, החוג מפעיל גם תוכנית בינלאומית לסטודנטים זרים. לימודים לתואר דוקטור בארכאולוגיה נערכים תחת בית הספר למדעי היהדות וארכאולוגיה על שם חיים רוזנברג. ראשת החוג הנוכחית היא לידר ספיר-חן, ויש בו 17 אנשי סגל (נכון ל-2025), כולל פרופסורים ומרצים בכירים לארכאולוגיה, אגיפטולוגיה, חתיתולוגיה ואשורולוגיה.