stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרחון אפלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  86°15′S 161°00′W﻿ / ﻿86.25°S 161°W﻿ / -86.25; -161
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אפלר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אפלר
 
קרחון אפלר (באנגלית: Epler Glacier) הוא קרחון המנקז את מערבו של מישור נילסן, בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה. הקרחון הוא יובל של קרחון אמונדסן, וזורם אליו דרומית לצוקי אולסן. אורכו של הקרחון 19 קילומטרים.
שיא גובהו של הקרחון 1,933 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר של צי ארצות הברית שצולמו בין השנים 1960–1964.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם צ'ארלס פ. אפלר (Charles F. Epler), שהיה אפסנאי בבסיס צי ארצות הברית של טייסת VX-6 במהלך מבצע קיפאון עמוק, שנערך בין השנים 1966–1967.
קרחון אלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Richard B. Alley 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  79°58′00″S 158°04′59″E﻿ / ﻿79.9667°S 158.083°E﻿ / -79.9667; 158.083
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אלי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אלי
 
קרחון אָלֵי (באנגלית: Alley Glacier) הוא קרחון באנטארקטיקה המנקז את מורדותיו הצפוניים של רכס בריטניה, בסמוך למגדל וורד. הקרחון זורם צפונה לעבר קרחון דרווין. צוקי רוברטסון מפרידים בין קרחון אלי לבין קרחון גוסיראן.
גובהו של הקרחון 907 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ריצ'רד אלי, ממחלקת מדעי כדור הארץ של אוניברסיטת פנסילבניה. ריצ'רד אלי היה חוקר קרחונים בתוכנית הארקטית של ארצות הברית, והתמחה בחקר זרמי הקרח, של מדף הקרח מערב אנטארקטיקה.
לקריאה נוספת

לקריאה על ריצ'רד אלי:
•• Hunt Janin, Scott A. Mandia, , P 136
קרולינה גומס

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1975 (בת 49) סנטיאגו דה קאלי, קולומביה
 מדינה:  קולומביה קולומביה
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  בית הספר נובה גרנדה 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
קרולינה גומז קוראה (בספרדית: Carolina Gómez Correa; נולדה ב-26 בפברואר 1975) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה קולומביאנית. זוכת מיס קולומביה (אנ') לשנת 1993 ובתחרות מיס תבל 1994 (אנ') היא נבחרה לסגנית ראשונה.
ביוגרפיה

גומס נולדה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה ב-26 בפברואר 1975. בגיל צעיר עברה להתגורר בבוגוטה, שם החלה ללמוד בבית הספר נואבה גרנדה (אנ'), בית ספר פרטי דו-לשוני.
בגיל 15 התפרסמה מעט במולדתה כשעבדה כמגישת התוכנית "Hoy sábado" בערוץ האזורי Telepacífico בקאלי, אליה נסעה פעם בשבוע. בגיל ההתבגרות היא דגמנה מדי פעם ועבדה כמנהלת אירועים.
קריירה

בשנת 1993, כשהיא בת 18, היא ייצגה את בירת קולומביה, בוגוטה, בתחרות היופי הלאומית של קולומביה, וזכתה בתואר מיס קולומביה (אנ') לאותה שנה. שנה לאחר מכן נסעה למנילה, הפיליפינים כדי לייצג את ארצה בתחרות מיס תבל 1994 (אנ'), שם זכתה בשיא של הניקוד הגבוה ביותר על שמלות ערב בהיסטוריה של התחרות, מה שהוביל אותה להיבחר לסגנית ראשונה, בהיותה הנציגה הקולומביאנית השלישית שזוכה לתואר זה ברציפות, לאחר פאולה טורבאי (אנ') ב-1992 ופאולה אנדריאה בטנקור (אנ') ב-1993.
לאחר תקופתה כמלכת היופי, היא יצאה לדגמן במסלולי אופנה במיאמי ואיטליה, היא הייתה גם מנחת תוכנית הטלוויזיה "Locos Videos" שהוקדשה לראיון ידוענים שהיא מחליפה בתפקיד את הקומיקאי והאקטיביסט שנרצח חיימה גרזון (אנ').
בסוף 2003 היא הופיעה לראשונה כשחקנית כשלוהקה לאחת הדמויות הראשיות בטלנובלה "קח אותי רודריגו" (ספ') לצד השחקן הארגנטינאי מרטין קרפן (אנ') איתו ניהלה גומז מערכת יחסים במשך כמה שנים. בשנת 2004 החלה לשחק בתפקיד הראשי בטלנובלה "La viuda de la mafia", ששודר בין 2004 ל-2005 בערוץ RCN (אנ').
בשנת 2007 גילמה את בלנקה באחד מפרקי הסדרה "Mujeres asesinas"; המבוססת על סדרה ארגנטינאית באותו שם.
בשנת 2010 החלה לשחק בתפקיד הראשי של ד"ר אליסיה דוראן בסדרה "A corazón abierto" גרסה קולומביאנית של הסדרה האנטומיה של גריי, בתפקיד המקביל לד"ר אדיסון מונטגומרי אותה מגלמת קייט וולש. הסדרה בוטלה ב-2011 לאחר שתי עונות.
בשנת 2013 גילמה את הדמות הראשית של חוליה פומבו בסדרת הדרמה הרפואית "Mentiras perfectas" ברשת הטלוויזיה Caracol Televisión (אנ'); זוהי הגרסה הקולומביאנית לסדרה האמריקאית "ניפ/טאק" שיצר וכתב ראיין מרפי.
שיחקה בסרטים "האחד הנבחר" (2010) לצד סטיב בושמי ו-"Greetings to the Devil" ‏(2011)" לצד אדגר רמירס.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הפעולה האמריקאי-קולומביאני "תחרות נשק".
בשנת 2017 שיחקה בקומדיה האמריקאית "רשת חברתית". באותה שנה החלה לשחק בטלנובלה האמריקאית "דם ואדמה" של רשת טלמונדו שבוטלה לאחר 59 פרקים.
בשנת 2023 גילמה את אסתר פרלטה בעונתה השלישית של הסדרה הקומית המקסיקנית "איך לשרוד את חיי הרווקות" (אנ') באמזון פריים וידאו. בהמשך השנה, גילמה גם את איזבל וגה בסדרה "הביג'יס" שעלתה באותה הרשת וזו מבוססת על הסיפור האמיתי של אחת מכנופיות העשרה הידועות לשמצה של בוגוטה והשפעתם המתמשכת על תרבות הפופ הקולומביאנית. שיחקה גם בטלנובלה "Ventino: el precio de la gloria" בדמותה של מרטינה פומארחו גרסיה.
בשנת 2024 הצטרפה לצוות השחקנים בעונה השלישית של הסדרה האמריקאית "אקפולקו" (אנ') ברשת אפל TV פלוס ושם גילמה את דמותה של חוליה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Bluff | אלכסנדרה |  |
| 2010 | El Paseo | הורטנזיה דה פינאדו |  |
| 2010 | Federal | סופיה |  |
| 2010 | The Chosen One | מריסה |  |
| 2011 | Saluda al Diablo de mi Parte | הלנה |  |
| 2012 | La Lectora | קארן |  |
| 2015 | תחרות נשק (אנ') | מרלה |  |
| 2017 | #RealityHigh | אדריאנה מדינה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003–2004 | קח אותי רודריגו (ספ') | כרמן מורנה | תפקיד ראשי; 101 פרקים |
| 2004–2005 | La viuda de la mafia | דיאנה מרטין דה מונטג' | תפקיד ראשי; 140 פרקים |
| 2007–2008 | Marido a sueldo | אמיליה קאבל | תפקיד ראשי; 124 פרקים |
| 2007–2008 | Mujeres asesinas | גרסיאלה / בלנקה | 2 פרקים |
| 2008 | Tiempo final | סוזנה | פרק: "Aficionados" |
| 2008–2009 | Sin retorno | אנחלה / מרסלה | 2 פרקים |
| 2010 | Karabudjan | אנה פאולה קנטי | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2010–2011 | A corazón abierto | ד"ר אליסיה דוראן | תפקיד ראשי (עונה 1); 120 פרקים |
| 2011 | La Teacher de inglés | פילאר אורטגה | תפקיד ראשי; 106 פרקים |
| 2013–2014 | Mentiras perfectas | חוליה פומבו | תפקיד ראשי; 58 פרקים |
| 2015 | Los hombres también lloran | מריה סאנז | תפקיד ראשי; 41 פרקים |
| 2016 | Ruta 35 | מריאנה מרקיז | תפקיד ראשי; 55 פרקים |
| 2016 | Bloque de búsqueda | מילנה בוליבר דה מרטין | תפקיד ראשי; 74 פרקים |
| 2017 | לוציפר | ביאנקה רואיז | פרק: "Sympathy for the Goddess" |
| 2017–2018 | דם ואדמה (אנ') | נטליה מרטינז דה מונטיאל | תפקיד ראשי; 58 פרקים |
| 2018 | אריות הים | קרלה ריאס | 3 פרקים |
| 2019 | El Barón | מריה קלרה דיאז | 12 פרקים |
| 2020 | Decisiones: unos ganan, otros pierden | ליליאנה מרטינז | פרק: "Indigna justicia" |
| 2020–הווה | La venganza de Analía | אנאליה גררו | תפקיד ראשי; 56 פרקים |
| 2023 | איך לשרוד את חיי הרווקות (אנ') | אסתר פרלטה | 4 פרקים |
| 2023 | Ventino: el precio de la gloria | מרטינה פומארחו גרסיה | תפקיד ראשי; 59 פרקים |
| 2023 | הביג'יס | איזבל וגה | 4 פרקים |
| 2024 | אקפולקו (אנ') | חוליה | 3 פרקים |
קלרה לנגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בינואר 1912 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  20 במאי 1973 (בגיל 61) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Langer Róza Klára 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1962) 
 
קלרה לנגר (בהונגרית: Langer Klára;‏ בודפשט, 23 בינואר 1912 – בודפשט, 20 במאי 1973) הייתה צלמת-מאיירת יהודייה-הונגרייה, אמנית צילום פורצת דרך בצילום החברתי שלה, זוכת פרס האמן המצטיין (1962).
קורות חייה

קלרה לנגר נולדה במשפחה יהודית בורגנית כבתם של שמעון לנגר (1877–1940), מעצב ריהוט ולאחר מכן פקיד ושל אדל אסתר וייס (1880–1937). ההורים הקדישו תשומת לב רבה לחינוך ולחינוך של ילדיהם במיוחד. אחיה הבכור של קלרה לנגר, קארוי, הפך למהנדס, ואחיה הצעיר, שאנדור, הפך לרופא. באותה תקופה, גם במשפחות מהמעמד הבינוני, נדיר היה שילדה לומדת בגימנסיה במקום בבית הספר הרגיל של המעמד הבינוני ותרכוש השכלה רחבה. בית ההורים, שסיפק חינוך מתאים ומקצוע טוב, הציע כמה מסלולי חיים. לאחר סיום לימודיה התיכוניים ובחינות הבגרות למדה ציור וגרפיקה פרסומית ובשנת 1937 קיבלה תעודת מאסטר בצילום.
קורות חייה > עד המלחמה

לנגר התפרנסה מצילומי פרסומת ומצילומי ילדים. יחד עם זה היא פנתה גם לצילון הברתי וביחד עם קאטה שוגאר, נסעה דרך הונגריה, טרנסילבניה וכמה מדינות באירופה כדי לצלם תמונות של אומללות וייאוש, וכך הפיקה כמה מיצירותיה הטובות ביותר. היא סידרה אותן - בגישה חדשה לחלוטין בצילום הונגרי - לסדרות בעלות עוצמה דרמטית במיוחד, המודגשת על ידי גוונים כהים וניגודי תאורה חזקים. נותרו רק מעטים מהם:
Moissonneurs ("קוצרים"),
Ouvriers et chômeurs ("עובדים ומובטלים"),
Les Persécutés ("הנרדפים")
Tsiganes ("הצוענים")
Juifs ("היהודים")
Arméniens et Noirs ("הארמנים והשחורים")
עיניהם של הגברים והנשים המושפלים האלה מלאות עצב ופחד עתיק יומין.
בשנים 1938–1939 עבדה בעיתוני השמאל בפריז. היא שרדה את מלחמת העולם השנייה ואת השואה כנרדת מתמדת, ולאחר מכן צילמה את הילדים יתומי המלחמה.
קורות חייה > אחרי המלחמה

תמונתה המפורסמת Vers la lumière ("לקראת האור") סימנה את תחילתו של צעד חדש בקריירה שלה. משנת 1945 השתתפה בעבודת תעמולה שמטרתה הייתה שיקום המדינה, היא ערכה תערוכות והפיקה חוברות. מ-1950 עד 1954, הייתה עובדת של Magyar Fotó (שמה הקודם של סוכנות הידיעות ההונגרית). דיווחיה שיקפו גם את הטון האופטימי של הריאליזם הסוציאליסטי שנדרשה על ידי מדיניות התרבות הרשמית. לאחר שהפגינה נגד הלאמת האולפנים הפרטיים של אמני הצילום, פוטרה והייתה ללא עבודה במשך ארבע שנים. אלבומה "ילדים" (1963) יצא לאור בארבע שפות. מ-1965 עד 1968 איירה את כרכי "שירים יפים" (Szép versek). בשנים 1950 עד 1972 לימדה צילום בבית הספר הגבוה לאמנויות יפות ואמנויות שימושיות. מ-1964 הייתה צלמת העיתונות של השבועון "מראה" (Tükör). ב-1961 ערכה תערוכת רטרוספקטיבה באולם Fényes Adolf, ובשנת 2000 הציגה תערוכה קאמרית בגלריה וינטג'. מונוגרפיה קטנה פורסמה על עבודתו בשם Fotó Langer (1973). בעלה היה יוז'ף שפיץ, לו נישאה ב-1960. היא הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
עבודותיה

החל משנות ה-30, לנגר ארגן את יצירותיו המוגמרות בסדרות, ערוכות בדחיסה דרמטית, המבוססת על קונספט מאוחד בקנה מידה גדול. הטון של יצירותיו - כדברי קלרה טורי - "מתאפיין בחימום יתר רגשי עז, הטון של תמונותיו הוא ברובו כהה, ומבוסס על ניגודי אור וצל חזקים המעצימים את הדרמה של הביטוי".
פרסים והוקרה

מ-1949 עד 1956 מזכירת מחלקת הצילום באיגוד האמנים המקצועיים והתעשייתיים
מייסדת אגודת אמני הצילום (1956)
חברת הנהלה במשך מספר שנים
פרס האמן המצטיין (1962)
ב-1968 זכה בפרס המיוחד של תחרות הצילום האתנוגרפי
בשנת 1972 הוענק לו פרס הצטיינות הכבוד של הפדרציה הבינלאומית של אמני הצילום (FIAP)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Gyermekek/Children/Enfants/Nimos Pannónia Kiadó. Budapest, 1963. (ילדים)
Foto Langer Klára, életrajz: OELMACHER ANNA, Fotóművészeti Kiskönyvtár, Corvina, Budapest, 1973. פוטו קלרה לנגר, ביוגרפיה)
E. Csorba Csilla (2000). Magyar fotográfusnők. Budapest: Enciklopédia Kiadó. ISBN 963 8477 51 2. (צלמות הונגריות)
Tőry Klára. "Tiszteletadás". Mafot. נבדק ב-2017-03-25. (מתן כבוד)
קישורים חיצוניי

ביוגרפיה ותמונותיה בגלריה וינטג'
אחדות מתמונותיה
קלרה לנגר באתר artnet
קלרה לנגר. ביוגרפיה ותמונותיה
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 290/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-11-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7324 3813  LCCN: nb2009029052  NKC: pag2014821519  PIC: 338704  RKD: 386907  VIAF: 102973772   WorldCat (עם VIAF): 102973772
קרחון אקאדמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  האקדמיה הלאומית למדעים 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  84°15′S 61°00′W﻿ / ﻿84.25°S 61°W﻿ / -84.25; -61
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אקאדמי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אקאדמי
 
קרחון אקאדמי או קרחון אקדמי (באנגלית: Academy Glacier ; מילולית: קרחון אקדמיה) הוא קרחון גדול ממדים, הנמצא בהרי פנסקולה שבאנטארקטיקה. גובהו של הקרחון 667 מטרים מעל פני הים. הקרחון זורם לכיוון צפון מערב, בין רכס פאטוקנסט ורכס נפטון, עד שהקרחון זורם לתוך זרם הקרח פאונדיישן.
היסטוריה ומקור השם

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (ה-USGS) באמצעות סקרים ותצלומי האוויר שערך צי ארצות הברית בין השנים 1956- 1966.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית, והוא נקרא על שם האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, אשר תכננה את תוכניות חקר אנטארקטיקה של ארצות הברית.
קרחון אליסון (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  78°16′00″S 161°55′01″E﻿ / ﻿78.2667°S 161.917°E﻿ / -78.2667; 161.917
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אליסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אליסון
 
קרחון אליסון (באנגלית: Allison Glacier) הוא קרחון בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. ראשו של הקרחון (חלקו העליון) ממוקם צפונית להר האגינס, והקרחון יורד מן המדרונות המערביים של רכס החברה המלכותית ומתחבר לקרחון סקלטון. שלוחת אבוט מפרידה בין קרחון אליסון לקרחון ראטגרס.
היסטוריה > גילוי הקרחון ומתן שמו

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1963 והוא נקרא על שם לוטננט קומנדר ג'ון קיי. אליסון, מצי ארצות הברית, צי ארה" ב, שהיה אחראי על טייסת VX-6 ששהתה חורף בתחנת מקמרדו, בשנת 1959.
ראו גם

קרחון דייל
קרחון פוטר
קרב רופיג'י

הקרב בדלתת הנהר רופיג'י הוא קרב ימי שהתקיים במזרח אפריקה הגרמנית (טנזניה של ימינו, בקירוב) במהלך מלחמת העולם הראשונה, מאוקטובר 1914 ועד ליולי 1915.
הקרב נערך בין אוניית הצי הקיסרי הגרמנית הסיירת הקלה "קניגסברג" (SMS Königsberg) לבין מספר אוניות מלחמה בריטיות אשר ניסו להטביע את הספינה הגרמנית הלכודה בדלתת הנהר רופיג'י. הקרב הסתיים בטביעתה של ה"קניגסברג".
רקע

בשנת 1914 הייתה הסיירת הקלה "קניגסברג" אוניית המלחמה הגרמנית החזקה ביותר באוקיינוס ההודי. ה"קניגסברג" הייתה הראשונה מארבע סיירות קלות הנושאות שמות ערי נמל בגרמניה של אותה עת שנועדו לשמש ספינות סיור הנעות בראש הכח עבור צי הים הפתוח הקיסרי, הספינה נבנתה בדחי של 3800 טונות, הונעה בשני מנועי קיטור בוכנאיים Triple expansion שהניעו אותה עד למהירות של 23 קשרים וחומשה בעשרה תותחי 10.5 ס"מ (4.1in) ושני צינורות מטילי טורפדו בקוטר 45 ס"מ (קוטר החימוש הגרמני באותה עת צוין בס"מ) קבועים שהותקנו לרוחב הגוף מתחת לקו המים.
הספינה הושקה בשנת 1905 והוכנסה לשירות בשנת 1907, בראשית מלחמת העולם הראשונה הייתה ה"קניגסברג" מוצבת בנמל דאר א-סלאם, נמלה של מזרח אפריקה הגרמנית, עם פרוץ הלחימה נצטוותה הספינה לפעול לפגוע בקווי המסחר של אנגליה וצרפת במבואות הים האדום ולאורך החוף המזרח אפריקאי של האוקיינוס ההודי
בשישי באוגוסט 1914 במהלך פעילות ליד חופי עומאן השתלטה הקניגסברג על ספינת המשא הבריטית City of Winchester שנדרשה להתלוות אליה ובהמשך חברה אליהן מובילת הפחם הגרמנית "סומלי" שנשלחה לחדש את המלאי המדולדל במחסני הקניגסברג.
עקב ההפלגה הממושכת נזקקו מנועי הקניגסברג לתחזוקה שדרשה עצירה ממושכת, מאחר שנמל דאר א-סלאם הופגז בידי הצי הבריטי ותחנת התקשורת הגרמנית שבו שותקה בחר לוף לעגון בסתר בדלתת הנהר רופיג'י (Rufiji), סבך תעלות מוקף בביצת מנגרובים אשר מופה רק שנים בודדות קודם לכן, כמאה קילומטרים דרומית לנמל.
סירת מנוע שנשלחה עם חלקי חילוף מדאר א-סלאם אל ה"קניגסברג" דיווחה כי בקרבת זנזיבר מפטרלת הסיירת הבריטית HMS Pegasus ולוף החליט לתקוף מידית עוד בטרם יטופלו המנועים, ב-19 בספטמבר 1914 עזבה הקניגסברג את דלתת הנהר ובבוקר שלמחרת הגיעה לזנזיבר ותקפה בירי תותחים את הפגאסוס בעודה עוגנת, שילוב של יתרון בטווח התותחים ופגיעות קשות ומידיות בפגאסוס הפך את הקרב לחד צדדי, הפגאסוס עלתה באש בתוך כשמונה דקות וטבעה בהמשך היום כשצוותה סופג אבדות קשות: 38 הרוגים ו-55 פצועים, בעת יציאתה מהמעגן הטביעה הקניגסברג בירי של שלושה פגזים את ספינת המשמר "הלמוט" שהוצבה במבואותיו לתצפית.
הקניגסברג וספינת האספקה סומאלי שבו למסתור בדלתת הרופיג'י ומנועיה של הקניגסבורג פורקו, לאחר שהסתבר כי חלקי המנועים נדרשים להובלה ותיקון בסדנאות המספנה בדאר א-סלאם והשבתתם תהייה ממושכת הוצמדה הספינה לגדת הנהר והוסוותה היטב באמצעות צמחייה, בפתח הנהר הוקמו על ידי הגרמנים עמדות תצפית, נמתחו קווי תקשורת, הוצבו תותחי שדה ומספר תעלות במוצא הנהר נחסמו באמצעות מוקשים ימיים מאולתרים.
בסוף חודש אוקטובר זיהתה אה"מ "צ'את'ם" הבריטית את מיקומה של ה"קניגסברג". ב-5 בנובמבר הגיעו לאזור שתי סיירות בריטיות נוספות, אה"מ "דארטמות" ואה"מ "ווימות" והטילו מצור ימי על הספינות הגרמניות העוגנות בדלתה.
בתחילת חודש נובמבר פתחה "צ'את'ם" באש על הספינות והעלתה באש את "סומלי". ה"קניגסברג" שטה במעלה הנהר כדי לצאת מטווח הירי. האוניות הבריטיות היו רבות וחזקות משמעותית מהאונייה הגרמנית, אך נמנעו מכניסה לתעלות הדלתה הרדודות בגלל מגבלות שוקע. צוות האונייה הגרמנית הסווה את ה"קניגסברג" כך שזו נטמעה ביערות שסביבה.
המצור הימי

הבריטים ניסו מספר פעמים להטביע את ה"קניגסברג" אך ללא הצלחה. כדי למנוע את בריחת האונייה הגרמנית הוטבעה בידי הבריטים במבצע שנערך תחת אש כבדה אוניית המשא הבריטית "ניוברידג" במוצא תעלת הדלתה הראשית, דרכה נכנסה ה"קניגסברג" ומוקשים הונחו במספר פתחים נוספים.
המצור הימי > ניסיונות סיור ותקיפה אוויריים

טייס אזרחי בשם קאטלר נשכר עם מטוסו הימי ככוח סיור אווירי, אך מטוסו הופל לאחר שזיהה את מיקום האונייה הגרמנית. זוג מטוסים ימיים צבאיים של הצי המלכותי הובא לצורכי סיור, ונהגתה אף תוכנית כי הם יפציצו את הספינה. מטוסים אלו לא עמדו בתנאי מזג האוויר הטרופי והתפרקו.
שלושה מטוסים נוספים שנשלחו הצליחו לבסוף להחזיר צילומים של האונייה בטרם קורקעו עקב החום הטרופי והלחות שהמיסו את הדבקות ציפויי הבד של המטוסים וכוח האש הגרמני.
המצור הימי > ניסיונות הטבעה נוספים

הבריטים ניסו לירות בתותחים ארוכי טווח בני ה-305 מ"מ של אוניית הקרב הפרה-דרדנוט אה"מ "גוליית" כדי להטביע את ה"קניגסברג" אך ללא הצלחה. המים הרדודים באזור הדלתה לא אפשרו ל"גוליית" להתקרב לשפך הנהר ולהגיע לטווח ירי.
בחודש מרץ 1915 היו עתודות המזון ב"קניגסברג" נמוכות, ורבים מחברי הצוות מתו ממלריה ומחלות טרופיות אחרות. מנותקים מהעולם החיצון, מורל המלחים הגרמנים צנח. תקווה קלה עלתה עם התוכנית להשיג אספקה לספינה ולתת לה סיכוי להילחם על החזרה הביתה. ספינת סוחר בריטית שנתפסה על ידי הגרמנים הוסבה משמה הבריטי "רובנס" לשם חדש - "קרונבורג" עליה הונף דגל דני וצוותה צויד במסמכים דניים. אנשי הצוות נבחרו בקפידה מבין הגרמנים דוברי הדנית. הספינה הועמסה בפחם, ארטילריית שדה, רובים, תחמושת, מי שתייה ומוצרי מזון. אחרי חדירה מוצלחת לחופי מזרח אפריקה יורטה "קרונבורג" על ידי אה"מ "הייסינת'", אשר רדפה אחרי הספינה לנמל מנזה. הספינה הלכודה הועלתה באש על ידי צוותה וננטשה. הגרמנים שבו לאחר מכן והצילו את מרבית המטען של הספינה, שהוחזר לשימוש במערכה במזרח אפריקה.
ההטבעה

המצור על ה"קניגסברג" ריתק לחזית המזרח אפריקאית המרוחקת כוחות צי רבים והצי הבריטי היה נחוש לסיימו, שתי אוניות מוניטור אה"מ מרסי ואה"מ סוורן שייעודן אבטחת נמלים, בעלות שוקע רדוד ומוגבלות במהירותן וביכולת התמרון אך מצוידות כל אחת בשני תותחים כבדים בקוטר 152 מ"מ נגררו לרופיג'י ממלטה דרך הים האדום והגיעו לדלתת הרופיג'י ב-6 ביוני 1915, לאחר שהוסר מהן כל ציוד מיותר ונוסף להם שריון, יצאו שתי האוניות תחת חיפוי אש בריטי מלא ובליווי ארבעה מטוסי סיור לתקוף את ה"קניגסברג" תוך ניצול טווח תותחיהן העדיף ממרחק בטוח של 10,000 יארד (9,100 מטרים), אולם הספינות טעו בניווטן ונתקלו באש מדויקת מכיוונה של ה"קניגסברג", במהלך הקרב טיווחו ספינות המוניטור את ה"קניגסברג", תוך שהן נעזרות במטוסים כדי לאתר את פגיעות הפגזים, בעוד הגרמנים נעזרים בצופים מן הקרקע. בחילופי אש אלה נפגעה אה"מ "מרסי" והכוחות הבריטים נסוגו.
ב-11 ביוני לאחר תיקון נזקי הקרב חזרו הכוחות הבריטיים לתקוף. הפעם נצרו המוניטורים את אישם עד הגעתם לעמדות הירי שם הטילו עוגן ורק אז פתחו באש. תותחי 152 המ"מ פגעו שוב ושוב ב"קניגסברג", השביתו את תותחיה וגרמו לפגיעה קשה בצוותיהם, הארובה האמצעית הופלה וירכתי ה"קניגסברג" עלו באש. משאזלה התחמושת וכח האש של ה"קניגסברג" שותק הורה בשעה 14:00 מפקד הספינה לוף לנטוש אותה ולהשמידה באמצעות פיצוץ שני ראשי קרב של טורפדו בחרטומה, הספינה הוצפה ושקעה חלקית עד הגעתה לקרקעית הנהר הבוצית והרדודה. תשעה עשר מאנשי צוותה נהרגו במהלך הקרב וארבעים וחמישה נפצעו, כולל מפקדה לוף.
לאחר ששככה האש חזרו אנשי הצוות לספינה להוריד את דגלי הצי שעדיין נותרו מונפים כשהם מריעים לחיי הקיסר, ביום המחרת נקברו חללי הקרב עם חללי המלריה בקרבת שרידי הספינה, ליד הקברים הוצב שלט הנושא את שמות 33 החללים מצוות האוניה.
תוצאות הקרב

בתום הקרב עם אובדנה של ה"קניגסברג" היו הבריטים לכוח השולט באוקיינוס ההודי.
הכוחות הגרמניים הצילו את תותחי הספינה, העלו אותם על עגלות מאולתרות ולאחר ששופצו בדאר א-סלאם נעשה בהם שימוש רב במהלך קרב אגם טנגניקה. שלושה מתותחי הספינה שרדו עד ימינו. אחד מהם מוצג בפורט ג'יזס שבמומבסה. תותח נוסף נמצא בכניסה לבניין האיחוד בפרטוריה שבדרום אפריקה והשלישי נמצא במתקן האימונים בג'ינג'ה שבאוגנדה.
חברי הצוות ששרדו נשארו במזרח אפריקה ושירתו כיחידה הנושאת את שם הספינה תחת פיקודו של הגנרל פאול פון לטו-פורבק מפקד הכוחות הגרמניים במזרח אפריקה. בשנת 1924 זכו להשתתף במצעד בברלין לציון לחימתם והישגיהם.
מפקדה של הספינה מקס לוף חזר מהלחימה בשלום והמשיך בשירותו בצי כעשור עד שחרורו בדרגת סגן אדמירל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס לוף למילואים אך בשל גילו המתקדם לא שירת בפועל ועסק בכתיבת זיכרונותיו מפרשת הקניגסברג והלחימה במזרח אפריקה בספרו בשם "Tufani" אשר יצא לאור במהלך שנת 1941, לוף נפטר בברלין המזרחית בשנת 1954 וספרו נאסר להפצה על ידי השלטונות המזרח גרמניים.
בשנת 1924 מונה ג'ון אינגלס, לשעבר מפקדה של הפגאסוס המוטבעת כאחראי על פינוי נמל דאר א-סלאם מגרוטאות ושרידי ספינות, במסגרת זו רכש תמורת £200 רישיון לפרק ולמכור גם את שרידיה של הקניגסברג שנותרו בדלתת הרופיג'י, אינגלס שלה מהשברים באמצעות אמודאים חלקים בעלי ערך ובמשך כארבעים שנה פורקו אט אט שרידי הספינה עד שבשנת 1966 התהפכו ושקעו בקרקע הנהר הבוצית, שרידיה של אוניית האספקה סומאלי עדיין מוטלים על גדה בוצית של אחת מתעלות הדלתא כשמתוך מחסניה צומחים מנגרובים.
עמדת ארטילריה גרמנית בדלתת רופיג'י
ה"קניגסברג" פגועה
עמדה גרמנית עם תותח מהקניגסברג
קרחון ג'נר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אדוארד ג'נר 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  3 מיל 
 קואורדינטות:  64°27′00″S 62°35′00″W﻿ / ﻿64.45°S 62.58333333°W﻿ / -64.45; -62.58333333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ג'נר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ג'נר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ג'נר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ג'נר
 
קרחון ג'נר (באנגלית: Jenner Glacier) הוא קרחון שאורכו 6 קילומטרים, הזורם לכיוון דרום מערב מהרי סולוואי. הקרחון זורם בין פסגת פאפראט לבין פסגת קונדולוב, לתוך הזרוע המזרחית של מפרץ דופרה, בדרום האי בראנבאנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה ומקור השם

הקרחון הופיע לראשונה על מפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1953, אולם במפה אין לו שם. הקרחון צולם על ידי חברת האנטינג אירוסרווייס (Hunting Aerosurveys Ltd) הבריטית אשר צילמה את האזור בין השנים 1956–1957, והופיע במפה שצוירה על בסיס תמונות אלה בשנת 1959.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של הממלכה המאוחדת, והוא נקרא על שם הרופא האנגלי אדוארד ג'נר, מחלוצי הרפואה המונעת, אשר המציא בשנת 1796 את החיסון נגד אבעבועות שחורות.
קרחון גוסיראן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  80°00′00″S 159°10′01″E﻿ / ﻿80°S 159.167°E﻿ / -80; 159.167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גוסיראן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גוסיראן
 
קרחון גוסיראן (באנגלית: Gaussiran Glacier) הוא קרחון בחלקו המזרחי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון, לצד קרחון מריק, והם נפגשים עם קרחון דרווין, בין מפלי הקרח קרנפילד, לבין פסגות נברסקה. סדרת מצוקים (ובהם מצוקי רוברטסון) מפרידים בין קרחון גוסיראן לקרחון אלי.
גובה הקרחון 793 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

שם הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם סגן ס. ד. גוסיראן (C.D. Gaussiran) - טייס בצי ארצות הברית בטייסת VXE-6, שחנתה במחנה קרחון דרווין בין השנים 1978-1979.