stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיאון גולני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה צבאית
 כתובת:  צומת גולני
 מיקום:  מחלף גולני 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  המועצה אזורית הגליל התחתון, משרד הביטחון ועמותת ידידי גולני
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1982
 תאריך פתיחה רשמי:  1982 
 אדריכל:  יוסף אסא 
 
 קואורדינטות:  32°46′38″N 35°24′37″E﻿ / ﻿32.777305555556°N 35.410277777778°E﻿ / 32.777305555556; 35.410277777778
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) מוזיאון גולני(למפת הגליל העליון רגילה) מוזיאון גולני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון גולני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון גולני
 
גלעד לנופלי תש"ח
האנדרטה לנופלי תש"ח, אשר חירם, 1959
כלי רכב קרביים סביב רחבת המסדרים
אתר ההנצחה ומוזיאון חטיבת גולני הוא מוזיאון, אתר הנצחה ומורשת קרב לחטיבת גולני הממוקם במחלף גולני. האתר הוקם בשנת 1982 על ידי המועצה אזורית הגליל התחתון, משרד הביטחון ועמותת ידידי גולני. המוזיאון במקום תוכנן על ידי האדריכל והאמן יוסף אסא. אנדרטת האבן לזכר נופלי תש"ח תוכננה על ידי האדריכל אשר חירם, שהיה אדריכל הבית של היחידה להנצחת החייל במשרד הביטחון.
האתר

ראשיתו של האתר בגלעד מאבני בזלת מקומיות שהוקם בשנת 1949 ליד הצומת לזכרם של 87 חללי חטיבה שנפלו באזור בקרב על סג'רה ובקרבות על הכפר לוביה במלחמת העצמאות. על הגלעד נרשם: ”לזכר הלוחמים שנפלו במערכות סג'רה והגליל התחתון בשנת ה'תש"ח”. מיקום הגלעד הוא שקבע את שם המקום כצומת גולני. כעבור עשר שנים, ביום י"ב בניסן תשי"ט, 20 באפריל 1959, הוסר הלוט מעל אנדרטה, שהוקמה במקומו של הגלעד. האנדרטה נישאת לגובה של 12 מטרים, ועוצבה בידי האדריכל אשר חירם. היא בנויה מקירות זקופים הניצבים זה אל זה, האחד גבוה ממשנהו. לכל אחד מהם צורת משולש ויחד הם יוצרים מעין תבנית, המרמזת על מגן דוד.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, שבה שכלה החטיבה 126 לוחמים, הוקמה "עמותת ידידי גולני", ששמה לה למטרה להקים אתר הנצחה ומוזיאון, שינציחו את זכר הנופלים ויספרו על נתיב הקרבות הארוך של החטיבה ודרכה באימונים ובביטחון השוטף. האתר והמוזיאון הוקמו בסיוע המועצה האזורית הגליל התחתון בסיוע מחוז הצפון של משרד הפנים. אבן פינה למוזיאון הונח באפריל 1980 והוא נחנך ביום ג' בחשוון ה'תשמ"ג, 20 באוקטובר 1982.
מתכנן האתר, האדריכל יוסף אסא, ביקש לבטא בו את אופייה של חטיבת חי"ר, שחייליה נלחמים ופורצים יחד כשהם חשופים לאויב. לכן בחר להקימו במבנים נמוכים ואופקיים, שבהם עלייה איטית ומתונה והמשתלבים בנוף הסביבה.
כיום משתרע האתר על שטח בן כ-60 דונם ובו תצוגות, מבנים, דגמים, אנדרטאות, כלי נשק ומופע אור-קולי. במוזיאון אולם "יזכור" המנציח את זכר חללי חטיבת גולני. במקום נערכים טקסים שונים וביניהם טקסי הזיכרון של חטיבת גולני. לכל חלל אוגדן זיכרון אישי וקובץ ממוחשב הניתן לבחירה מהמאגר ולצפייה על ידי המבקרים. באתר דרכי גישה לנכים ובצמוד לו תחנת מידע למטיילים מסעדות וחורשת פיקניקים ביער לביא. במוזיאון ישנה הדרכה לקבוצות. המוזיאון נוהל בעבר  על ידי אל"ם (במיל') יום טוב חזן וסא"ל במיל מור שמעון. מאז 2021 הוא מנוהל על ידי תא"ל במיל' אלון פרידמן.
בשנת 2010 הוקם במקום אנדרטת "כותל הלב השבור" שעוצבה גם היא בידי יוסף אסא ומנציחה את שמות כל חללי החטיבה.
במוזיאון

גלעד להנצחת הנופלים בתש"ח.
אנדרטה שהוקמה במקום על ידי משרד הביטחון בשנת 1959 לזכר הנופלים בתש"ח.
אנדרטה לנופלי חטיבת גולני בכל התקופות, שנחנכה ב-2010.
מעלה גולני הוא שביל עלייה בגבעה סלעית המאפיין את אזורי הלחימה.
שדה הקרב עם חלקת ורדים כסמל לחטיבה שאיבדה לוחמים בקרב.
מעבר הקשתות, הכולל מבנה בעל 12 קשתות המסמל בלוחות הפלדה החומים והקסדות את הקשר בין האדמה לבין ההגנה.
אולם "אחרי" הכולל תמונות של מפקדי החטיבה ברוח קריאת הקרב של צה"ל.
אולם יזכור בו מונצחים חללי החטיבה באוגדן אישי כרוך ובקובצי מחשב הניתנים לבחירה ולהצגה.
מוצב החרמון ממלחמת יום כיפור מוצג על ידי מבנה בטון מורכב המזכיר מבנה של מוצב.
עץ הזית שהוא סמל חטיבת גולני. קירות הזעקה מבטון מסמלות את הכאב של אם שכולה
חדר לימוד והדרכה.
רחבת מסדרים וסביבה כלי רכב ששימשו את חילי החטיבה וכן משורייני אויב.
גלריה

שלט ושיריונית
עץ הזית וקירות הזעקה
מיצג מוצב החרמון של 1973
לקריאה נוספת

ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש, כרך 4 גליל תחתון ובקעת כנרות. עמוד 190.
אילנה שמיר (עורכת ראשית, גלעד - אנדרטאות לנופלים במערכות ישראל, תל אביב: המועצה הציבורית להנצחת החייל, היחידה להנצחת החייל, אגף השיקום- משרד הביטחון תשמ"ט-1989, עמ' 137-134.
משה גבעתי, הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל, חולון: הוצאת 'רעות', התשע"ג-2013, עמ' 14, 347, 357.
הערות שוליים

↑  שעיה סגל, מפקד החטיבה: "בגולני לא היו ויכוחים כמו בעורף", מעריב, 12 באוקטובר 1982
↑  יצחק בן חורין, הונחה אבן פינה למוזיאון "גולני", מעריב, 30 באפריל 1980
↑  יוסי וקנין, דניאל דדון, שמעון מור מגבעת אבני עושה מהפכה באתר ההנצחה של חטיבת גולני, mynet / העמק, 17 באוגוסט 2020
↑  אורנית עצר, "כותל הלב השבור" של חללי גולני, באתר ערוץ 7
| אתרי הנצחה ממלכתיים ואתרי הנצחה חיליים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרי הנצחה ממלכתיים | אנדרטה לזכר עולי הגרדום וחללי אצ"ל • אנדרטת הלוחם הבדואי • אנדרטת חטיבת הנגב • אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין • בית יד לבנים הדרוזים • האריה השואג • גבעת התחמושת • מצודת יואב - בית חטיבת גבעתי |  |
| אתרי הנצחה חיליים | אנדרטה לזכר לוחמי חיל האוויר שנפלו בעת שירותם • אתר הנצחה לחללי חיל הלוגיסטיקה • אנדרטה לנופלי פיקוד העורף • אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה בכל מערכות ישראל • אנדרטת הצנחנים • אנדרטת החיל הכללי • אנדרטת חיל השלישות • אתר הנצחה ומוזיאון חטיבת גולני • אתר הנצחה לחללי המשטרה הצבאית • אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך • אתר הנצחה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה • אתר הנצחה לחללי חיל הקשר והתקשוב • אנדרטת חיל הרפואה • האנדרטה לחללי חיל התותחנים • אנדרטת משמר הגבול • אנדרטת חטיבת כפיר • יד לחללי חיל הים • יד לשריון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526310605171
אמיר ברמלי

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1976 (בן 48) עכו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  זכרון יעקב 
 פעילות בולטת:  הונאת משקיעים כמנהל לשעבר של קבוצת רוביקון (בפירוק) וקרן קלע (בפירוק), ושותף לשעבר בקרן הגשמה
 השכלה:  אוניברסיטת הארטפורד 
 בת זוג:  דניאלה קלמס-ברמלי
 
אמיר ברמלי (נולד ב-4 באוקטובר 1976) הוא יזם ישראלי שהורשע בעבירות של הלבנת הון, גניבה בידי מורשה, הונאה ובעבירות נוספות. מייסד ומנהל לשעבר של רוביקון ביזנס גרופ (בפירוק), "קרן קלע" (בפירוק), ושותף לשעבר בקרן הגשמה. בשיא פעילותו העסקית שלט ברמלי בעשרות מיזמים וזכה לפרסום רב במדורי הכלכלה בתקשורת. ברמלי תקף את משרד האוצר ורשות ניירות ערך בתקשורת על רקע עודף רגולציה, לטענתו, שפגעה בעסקים קטנים בפרט ובכלכלה הישראלית בכלל.
בינואר 2016 הוצא צו פירוק קבוע לכלל קבוצת רוביקון ו"קרן קלע". באוקטובר 2020 הורשע בעבירות של הלבנת הון, גניבה בידי מורשה ועבירות נוספות. בפברואר 2021 הורשע בעבירות נוספות ונדון לעשר שנות מאסר, שהוחמרו בבית המשפט העליון לאחר ערעור המדינה ל-14 שנות מאסר.
ראשית חייו ותחילת קריירה עסקית

ברמלי גדל בעכו, אמו הייתה גננת ואביו היה טכנאי מחשבים שפרש מרפאל, ניסה להקים עסק עצמאי, קרס ונכנס לחובות. ברמלי מעיד על עצמו שגדל בסביבת מצוקה, אך בבית חם ואוהב, ושמצוקה זו הייתה חלק גדול מהדחף שלו לעסקים.
בגיל 16 הקים ברמלי את העסק הראשון שלו – עסק להרצאות על זוחלים בבתי ספר. ברמלי מעיד שבתחילה העסק לא היה מוצלח, אך לאחר שהוא הציע הרצאה של "בטיחות לקראת הקיץ מפני נחשים", פנו אליו בתי ספר רבים. בשיא העסק, ברמלי העסיק 4–5 מדריכים. עם הגיעו לגיל 18 הוא פרש מעסקי הזוחלים והתגייס, לאחר שעשה שנת שירות כמדריך בבית ספר שדה. את שירותו הצבאי עשה בחיל מודיעין.
לאחר השחרור מהצבא הקים עסק להדרכות צלילה. על-פי ברמלי את ההון הדרוש להקמת העסק, 40 אלף שקלים, גייס באמצעות הלוואות שהשיג משלושה בנקים, תוך שהוא מספר סיפור שונה לכל בנק לגבי ייעוד הכסף על מנת שיאשרו לו הלוואות אלו. את עסק הדרכת הצלילות מכר ברמלי בשנת 2000 עבור מיליון שקלים.
לאחר זאת, השתקע תקופה מסוימת בבליז. במהלך תקופה זו למד בהתכתבות לתואר ראשון במינהל עסקים וכלכלה במסלול הפתוח של אוניברסיטת הארטפורד שבקונטיקט. עם חזרתו לישראל הקים ברמות נפתלי מרכז ייעוץ לעסקים קטנים ובינוניים. במועד מאוחר יותר, עבר לזכרון יעקב.
בשנת 2006 אביו נפטר ובחזית העסקית מלחמת לבנון השנייה פגעה משמעותית בעסקיו, אשר רובם היו פרוסים בצפון. בהמשך, התאוששו עסקיו.
קריירה עסקית: 2007–2013 > קבוצת רוביקון

רוביקון ביזנס גרופ בע"מ (או "קבוצת רוביקון") הייתה חברת החזקות פרטית, שאיגדה את כלל פעילותו של ברמלי. רוביקון השקיעה בעשרות חברות. חלק מההשקעות התבררו כמוצלחות מאוד:
Ezbob – רוביקון הייתה אחת מהמשקיעים הראשונים ב-2011, וברמלי מילא תפקיד כדירקטור לסיכון גלובאלי.
Wobi – אתר השוואת מחירי ביטוח. רוביקון רכשה 50% מהאתר בדצמבר 2012 לפי שווי של 8–10 מיליון ש"ח, הגדילה לאחר מכן את החזקותיה ל-75%, ומימשה את החזקותיה במאי 2015 לפי שווי חברה של 280 מיליון שקל.
סילבר – חברה לאשראי צרכני המאפשרת פריסת תשלומים בבנק הדואר.
אך היו גם השקעות פחות מוצלחות כגון חנות רהיטים, מסעדות בשיתוף מיכל אנסקי, וחברת המחזור וו.טי.פי הבורסאית. האחרונה הייתה בשיאה ב-2014 בעלת ערך בורסאי של 230 מיליון ש"ח, אך קרסה ב-2016.
בסוף 2012 תיאר ברמלי את הקבוצה כך: ”רוביקון פועלת באמצעות 4 חברות השקעה – 'קרן קלע' (מימון לצורך ביטחונות), רוביקון (יזמות והשקעה), 'קרן הגשמה' (השקעות ריאליות) ו'אקספרס' (מימון כנגד ביטחונות נדל"ן). "אנחנו נכנסים איפה שהבנקים לא יודעים או לא רוצים להיכנס. והמצב כעת הוא שיש מחנק אשראי, הבנקים מאוד שמרניים, הרגולציה הולכת ומקשיחה ועל אג"חים כמעט ואין מה לדבר. זה קורה בזמן שהפעילות העסקית לא מפסיקה - לשם אנחנו נכנסים”.
רבות מהשקעות רוביקון היו בעסקים עם נראות ציבורית גבוהה שפנו לצרכנים. חלק מהעסקים, עירבו ידוענים מקומיים כראם סמואל בבית הספר לנהיגה מתקדמת "מסלולים", ומיכל אנסקי בשורה של עסקי מזון. הקישור לידוענים, הנכונות להתראיין גם ביחס לעסקיו וגם בתור מומחה עסקים כללי, נאומים והופעות בפאנלים בוועידות כלכליות, שורה ארוכה של הודעות לעיתונות, ותוכן מקודם בתשלום באתרים כלכליים ישראליים הובילה לסיקור תקשורתי נרחב של ברמלי ולנראות ציבורית גבוהה.
קריירה עסקית: 2007–2013 > קרן קלע

לאחר המשבר הכלכלי ב־2008 החל ברמלי לגייס כספים באמצעות מותג "קרן קלע", שתחתיו פעלו מספר חברות, שהבטיחה ריבית קבועה ומובטחת עם תשלום חודשי של ריבית, ועם אפשרות משיכה לאחר שנה או שנתיים בהתראה של 90 ימים, בהתאם למסלול ההשקעה שבחר המשקיע. פעילות זו גייסה מאות מיליוני שקלים מהציבור הרחב עד לשנת 2015 באמצעות פרסום נרחב באינטרנט, עיתונות כלכלית, טלוויזיה כלכלית, וכן מהפרסום החופשי שעסקיו של ברמלי זכו לו. מודל ההשקעה שהוצג למשקיע במשך רוב שנות הפעילות היה של "השלמת הון", שתוארה כך:
”השלמת הון היא פעולה שבה החברה משלימה לעסקים ולחברות הון הנדרש מהם לצורך ביטחונות לקבלת אשראי סדיר ממקור בנקאי. ניתן להגדיר השלמת הון כסוג של אג"ח לטווח קצר במיוחד, בדרך כלל עד 48 שעות. פעילות השלמות ההון המתבצעת בחברה מוגנת באמצעות מנגנון הגנה ייחודי, המאפשר את ביצוע התהליך בצורה יעילה ומהירה וללא בירוקרטיה מיותרת.”
בפועל, על-פי חקירת רשות ניירות ערך, כתב האישום, וצו הפירוק לרוביקון ו"קרן קלע" פעילות של "השלמת הון" לא התבצעה בפועל בהיקף משמעותי, והכספים הוזרמו לקבוצת רוביקון לצורכי השקעה במיזמים שונים, להחזר כספים כהונאת פונזי למשקיעים אחרים, ולצרכים אחרים ובכללם אישיים ומשפחתיים של ברמלי.
במהלך 2015, ולאחר תחילת חקירת רשות ניירות ערך, גויסו משקיעים גם באמצעות מצגים אחרים מ"השלמת הון" לעיתים אף עם בטוחות בדמות רישום נכסים, ובמודל השקעה/תשואה אחר מאשר במהלך רוב שנות קיום המותג. יש מספר חברות פרטיות שנשאו את המותג "קרן קלע", ובפרט: "קלע – הקרן לעידוד יזמות (בישראל) בע"מ", "קרן קלע לבטוחות והשלמות הון בע"מ", "קלע טי וי פורמט פאנד 1 בע"מ", "קלע אקוויטי פאנד 1 בע"מ", "קלע סילבר 1 בע"מ", ו"קלע משקיעים 1 בע"מ".
"קרן קלע" פנתה למשקיעי ריטייל שהיה להם הון פנוי להשקעה של מכ-100,000 שקלים. "קלע" הציעה ריבית קבועה ונקובה (בטווח של בין 7.8% ל-12% בהתאם להיקף ההשקעה ומשכה) ששולמה אחת לחודש למשקיעים. משך תקופת ההשקעה לרוב נקבע על פרק זמן של בין שנה לשנתיים, אך המשקיע היה יכול להמשיך להשקעה נוספת ב"קלע" ללא משיכת הפקדון שלו (ו"להנות" מתשלומי ריבית סדירים). עד קיץ 2015 "קלע" שילמה ריביות באופן סדיר למשקיעים, ואפשרה משיכות של הפקדונות על ידי משקיעים שהיו זכאים לכך על-פי הסכמי ההשקעה.
הצעת השקעה זו, של "תשואה מובטחת", קסמה למשקיעי ריטייל קטנים לאחר המשבר הכלכלי של 2008, שכן הבנקים באותה עת, ובניגוד לעבר, הציעו ריביות אפסיות בשל סביבת ריבית בנק ישראל האפסית. "קלע" הציעה מוצר שבאופיו דומה לפיקדון בנקאי, תוך הבטחה שמדובר בהשקעה בטוחה (שעוברת כנגד ביטחונות ל-48 שעות ליזם לטובת השגת מימון בנקאי של היזם), וריביות גבוהות משמעותית מהאפשרי בבנקים.
מרבית המשקיעים ב"קלע" היו אנשי מעמד הביניים ופנסיונרים שהשקיעו מאות אלפי שקלים כל-אחד, חלק ניכר ולעיתים אף כל חסכונותיהם. עם זאת, היו גם משקיעים מבוססים יותר וידועים לציבור כמו דני אילון, עו"ד ליפא מאיר והידוענית מיכל אנסקי, שהייתה שותפה (ויעד להשקעה) גם למיזמים עסקיים של רוביקון, שהפסידה כ-2.4 מיליון שקלים שמתוכם כ-1.6 מיליון שקלים הפקידה בידי "קלע".
מרבית המשקיעים היו ישראליים, אך היו גם ניסיונות גיוס בארצות הברית באמצעות קלע USA.
קריירה עסקית: 2007–2013 > קרן הגשמה

"קרן הגשמה" היא חברה פרטית המארגנת שותפויות השקעה. ברמלי היה שותף ב"הגשמה" (15%) ומעורב באופן פעיל בשיווק שותפויות של "הגשמה" מסמוך להקמת "הגשמה" ועד למכירת חלקו ב"הגשמה" בסוף 2013 ברווח גדול, בסכום שגילם לפעילות השיווק וניהול של "הגשמה" שווי של 200 מיליון שקלים על נכס מנוהל של 1,500 מיליון שקלים באותה עת (מכפיל של 13.33% על הנכס). מניות של ברמלי שלא נמכרו הופקדו בנאמנות, וזאת על-מנת למנוע בלבול בציבור בין "הגשמה" ל"קלע".
בניגוד ל"קרן קלע" שהציעה ריבית קבועה בסיכון אפסי, ב"הגשמה" הציעו ומציעים שותפויות השקעה בנכסים ריאליים (מחברות סטארטאפ ועד לנדל"ן, אם כי הפוקוס עבר בעיקרו לנדל"ן). פוטנציאל התשואה של שותפויות "הגשמה" מוצג לרוב כ-20% לשנה (ביחס לריבית של 7.8% עד 12% ל"קלע"). הכספים שמושקעים בשותפויות דרך "הגשמה" אינם נזילים עד לסוף הפרויקט, וברוב אין תשלומים שוטפים (מלבד פרויקטי השכרה) למשקיעים. אם "קלע" הציגה לכאורה סיכון אפסי, לשנה-שנתיים, תשלומים שוטפים, ב-7.8% עד 12% – אז "הגשמה" פנו לפלח משקיעים אחר שהיה מוכן לקחת סיכון, אם כי סיכון נמוך על-פי פרסומי "הגשמה", תמורת תשואות גבוהות יותר (סביב ה-20%) ופרק זמן ארך יותר. הבידול בפרופיל המשקיעים בין "קלע" ל"הגשמה" יצר חבילה משלימה כתור הצעת ערך למשקיעים פוטנציאליים.
ברמלי שיווק את "קרן הגשמה" יחדיו עם "קרן קלע" שבבעלותו. בתקופה זו "הגשמה" הוצגה על ידי ברמלי ואנשיו ב"קלע" ו"רוביקון" כתור "זרוע ההשקעות הריאליות של קבוצת רוביקון". בנוסף ערבי גאלה מפוארים למשקיעים נערכו בצוותא עבור "הגשמה" ו"קלע", כך למשל בסוף 2012 נערך ערב גאלה לכ-600 איש בבית ד'פלוס הום בקיבוץ געש, אשר "נהנו מקייטרינג מעולה, אווירה מקסימה, פינוקים ומתנות וגם הפתעה: המופע של שלום חנוך ומשה לוי -"יציאה"".
2014–2018: עימותים עם רשות ניירות ערך, חקירה פלילית, משפט פירוק, ומשפט פלילי > תביעות לשון הרע כנגד עיתונאים

ב-2016 אמיר ברמלי הגיש תביעה כנגד חברת החדשות, מנכ"ל חברת החדשות אבי וייס (איש תקשורת), עורך "אולפן שישי" איתי דנקנר והכתב יגאל מוסקו על סך של 5 מיליוני שקלים בגין לשון הרע.
בנוסף, תבע את כתב "כלכליסט" תומר גנון על סך מיליון שקלים בגין לשון הרע בשל כתבות שקשרו אותו להעברות כספיות אל מול בר רפאלי בסינגפור. רפאלי הגישה בעקבות הכתבה תלונה על גנבת זהות. ב-2018, ברמלי מחק את התביעה.
בנוסף איים להגיש תביעה כנגד המפרק עו"ד ארז חבר ונגד גופים נוספים. הנתבעים טוענים שמדובר בתביעת השתקה.
מעורבות אשתו בעסקיו

אף על פי שאמיר ברמלי הוצג כלפי חוץ כמנהל ויזם החברות השונות, בפועל חלק ניכר מן החברות היו רשומות על שמה של אשתו, דניאלה קלמס-ברמלי. בנוסף, היו העברות ורישומי כרטסת בין חברות שונות לבין דניאלה ברמלי, ואמו של ברמלי אנט ברמלי. בעקבות כך הוצא בתיק הפירוק צו עיכוב יציאה מן הארץ כנגד דניאלה ברמלי, וכן צווים שונים ביחס לנכסים וחובות.
שבועת האחים ההוראטים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ז'אק-לואי דויד
 תאריך יצירה:  1784
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  425 ס״מ 
 גובה:  330 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  נאו-קלאסיציזם 
 מספר יצירה:  INV. 3692 (מחלקת הציורים של הלובר) 
 מיקום:  מוזיאון הלובר, פריז
 
שבועת האחים ההוראטים (בצרפתית: Le Serment des Horaces) הוא ציור מאת הצייר הצרפתי ז'אק-לואי דויד.
היצירה נחשבת בעיני ההיסטוריונים של האמנות כסנונית הראשונה המבשרת את בוא עידן הנאו-קלאסיקה. עידן זה הוא כינוי של סגנון האמנות הרשמי שהיה בצרפת במחצית הראשונה של המאה ה-19 (1790–1840). שכן, האמנות הצרפתית בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 הושפעה מאוד מהמהפכה הצרפתית ומהרעיונות שהובילו אליה.
העבודה מציגה נושא פטריוטי ובעל מוסר גבוה, המספר את הסיפור מהמאה ה-7 לפנה"ס על שלושת הבנים של פוליבוס הוראטיוס, שמת במאבק בין רומא לאלבה לונגה. כאשר הוראטיוס מרומא משביע את בניו בחרב להילחם במשפחה מאלבה. האמהות והאחיות דואגות ובוכות לשלומם של הבנים. המשפחה היריבה הייתה קשורה למשפחת האימהות ולכן הנשים אבלות כי הן יודעות שיאבדו אח או בעל. אחד האחים ניצל, אך הרג את אחותו מכיוון שהיא בכתה על אחד מהאויבים שמתו בעקבות הקרב, לו הייתה מאורסת. הוא הורשע על רצח בן המשפחה אך נמחל לו עקב רצון העם. האמן מתאר את האחים שנשבעים לחרב ומתאחדים כאיש אחד למען אותה המטרה. הם מאמינים בצדקתם כאשר טובת המדינה היא עליונה וקודמת לשיקולים אישיים ואפילו קודמת למשפחה.
שבועת ההוראטים נחשבת לפעמים כהתבטאות הברוכה ביותר של הנאו-קלאסיציזם בציור. כל אחד משלושת האלמנטים שבציור (הבנים, האב, הנשים) ממוסגר בחלק של הארקדה, והדמויות ממוקמות במעין במה צרה. דויד חילק את התמונה בין דמות האב, בין האחים, ובין דמויות הנשים. נקודת המגוז של הציור ממוקדת בחרבות שהוראטיוס נותן לבניו.
בזמן ששני האחים שמאחור מחזיקים את החרבות שלהם ביד שמאל, האח הקדמי מחזיק את החרב ביד ימין ועמה הוא נשבע. נראה שדויד התכוון ליצור הרמוניה בין הדמויות ביצירה, אך רבים שמו לב לפרט זה והיו ששיערו שהאח הנמצא מלפנים יהיה זה שישרוד בקרב. החרבות המנצנצות בציור, בנוסף לזוויות הידיים המחזיקות אותן, יוצרות מעין משולש הרמוני.
נמל התעופה הבין-לאומי זאיד

נמל התעופה הבינלאומי זאיד (בערבית: مطار أبو ظبي الدولي) (קוד AUH :IATA, קוד OMAA :ICAO), המוכר גם כנמל התעופה הבינלאומי אבו דאבי הוא נמל תעופה בין-לאומי הנמצא באבו דאבי, בירת איחוד האמירויות.
נמל התעופה, הממוקם 30.6 ק"מ ממזרח לעיר אבו דאבי, הוא השני בגודלו באיחוד האמירויות, ושירת כ-26 מיליון נוסעים בשנת 2016. יש לו שלושה טרמינלים: טרמינל 1 (מחולק למסופים 1A ו-1B), טרמינל 2 וטרמינל 3. הנמל משתרע על שטח של 8,500 דונם. הטרמינלים שלה נשלטים על ידי איתיחאד איירווייז, שהיא חברת התעופה הלאומית של איחוד האמירויות הערביות והשנייה בגודלה במדינה לאחר האמירטס. יותר מ-30 חברות תעופה הציעו טיסות ליותר מ-120 יעדים ביותר מ-60 מדינות.
היסטוריה > שנים מוקדמות

נמל התעופה אל-באאטן על האי אבו דאבי שימש בעבר כשדה התעופה הראשי של אבו דאבי וכולל מסלול המראה אחד. עם הכמות הקטנה הזו, מטוסים קטנים יותר נחתו על מסלול לא מסודר, ליד אל-בטאאן, והנוסעים הועברו לבניין קטן ומאולתר. טיסות מעטות הופעלו מאל-בטאאן וכללו טיסות לערים אחרות במזרח התיכון ולנמל התעופה בומביי צ'הטרפטי שיוואג'י. לאחר שנים רבות של פעילות, שדה התעופה הועבר ליבשה בשנת 1982. כיום הוא משמש כשדה תעופה למטוסים פרטיים.
שדה התעופה החדש כלל מסוף לוויין עגול (עם שרוולים) ועם חיבור יחיד למסוף חצי עגול. עיצוב זה נתן ליותר מטוסים להיות בשדה בו זמנית. בסוף שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000 בוצעו עבודות משמעותיות במסוף הלוויין, כדי לספק את הגידול במספר הנוסעים. שיפוץ זה כלל את הרחבת אזורי ההמתנה של הנוסעים ויצירת מקומות חניה נוספים. המסוף הראשי עבר גם כמה שינויים, במיוחד בחזית החיצונית. בנוסף, טרמינל 2 נוצר כדי להקל על הלחץ של הטרמינל הראשי. לטרמינל 2, עם זאת, אין שרוולים, ומשתמש באוטובוסים כדי להעביר את הנוסעים בין המטוס לבין הטרמינל. טרמינל 3, הוקם בחמש השנים האחרונות והוא משמש בעיקר את איתיחאד.
בשנים הראשונות להקמתו לא הייתה קיימת תחבורה ציבורית לשדה, למעט רכב פרטי או מוניות. עם הקמתה של רשת האוטובוסים של אבו דאבי, הובילו שירותי אוטובוסים עירוניים לשדה התעופה.
היסטוריה > פיתוח במהלך שנות ה-2000

עם הנסיגה של התמיכה של חברת התעופה האזורית גאלף אייר לאחר כמעט חמישה עשורים, איתיחאד הפכה לחברת התעופה הראשית בנמל. היא קיבלה תמיכה מלאה מממשלת איחוד האמירויות הערביות, ועשתה כברת דרך ארוכה מאז הטיסה הראשונה שלה בשנת 2003. המנכ"ל הקודם של גאלף אייר ג'יימס הוגאן גם הועבר לאיתיחאד, והביא ידע בתעשייה וניסיון.
בדצמבר 2011 חתמה ממשלת אבו דאבי על מכתב כוונות להקמת מתקן מעבר מהיר של ארצות הברית, בדומה למתקני המעבר המהיר בקנדה, ארובה, ברמודה, איי בהאמה ואירלנד. איתיחאד הטיסה את הטיסה הראשונה שלה לארצות הברית מהמתקן 25 בינואר 2014.
בשנת 2011, הוענק לשדה התעופה המקום השני במזרח התיכון על תחרות איכות שירות שדה התעופה על ידי מועצת שדות התעופה הבין-לאומית בשדה התעופה חגגו את יום השנה ה-30 שלה בשנת 2012.
טרמינל 3 החדש, מתקן ביניים בהיקף של 1 מיליארד דירהאם איחוד האמירויות (כ-270 מיליון דולר), מתוכנן לאפשר את צמיחת הנוסעים בשדה התעופה לפני הפתיחה המתוכננת של המסוף החדש בדצמבר 2017, אשר נדחה בסופו של דבר בשנתיים. הוא בשימוש עיקרי של איתיחאד. המסוף הוסיף לשדה התעופה יכולת קיבולת משבעה מיליון נוסעים בשנה ל-12 מיליון נוסעים. הוא גם הוסיף 10 שערים חדשים, שניים מהם תואמי איירבוס A380.
בפברואר 2024 שונה שם הנמל לנמל התעופה הבינלאומי זאיד.
מתקנים > הרחבות

עבודות פיתוח החלו בבניית מסוף נוסעים ובניין מרכזי חדשים לטרמינל החדש, והם צפויים להיות בין שני מסלולי המראה וקרואים יחדיו "טרמינל המגרש". עם השלמת הבנייה בשנת 2019 (הבנייה מתעכבת בכשנתיים), הטרמינל החדש יגדיל את קיבולת הנוסעים של שדה התעופה ליותר מ-30 מיליון איש בשנה, עם אופציות להכפיל את קיבולתו ב-60 מיליון. מתקן נוסף אמור להגדיל את היכולת עד ל-80 מיליון איש.
הפרויקטים להרחבת תוכנית המתאר כוללים מסלול נוסף באורך 3,100 מ', במרחק של 2,000 מ' מהמסלולים הקיימים, מגדל חדש בגובה 110 מטרים בין שני המסלולים עם המרכז החדש לפיקוח טיסה, מתקני מטען ותחזוקה משופרים, והתפתחויות מסחריות אחרות על הקרקע הסמוכה לנמל התעופה וצפונה לו.
לאחר הוספת שטח כולל של 34 קמ"ר, הפרויקט השאפתני יהיה הבסיס עבור החברה הלאומית של איחוד האמירויות הערביות, איתיחאד איירווייז, ובנוסף תהיה המשתמשת העיקרית של מתקני המטען החדשים, שיכולים לטפל בכ-2 מיליון טונות מטען בשנה. סמוך למתקני המטען החדשים הוקצו קרקעות לפעילות מסחרית, פארקים מסחריים ופיתוח נכסים. מתקני התחזוקה של המטוסים ימשיכו להיות מרוכזים בצד הדרומי של שדה התעופה הבנוי כרגע. התוכנית מקצה גם קרקע למפעילים אחרים, כגון רויאל ג'ט ואבו דאבי תעופה.
בין שאר ההיבטים של הפרויקט, כאשר יושלם, זה עמדות מטוסים מרוחקות, אשר יושלמו עם תאורת קרקע בשדה התעופה וצינורות דלק.
החלק החיצוני של הטרמינל עוצב על ידי חברת האדריכלות הבין-לאומית קון פדרסון פוקס.
מתקנים > טרמינל עירוני

מתקן צ'ק-אין קיים במרכז העיר אבו דאבי, עבור נוסעים המעוניינים לבצע צ'ק-אין בעיר לפני שהם מגיעים לנמל התעופה. מתקן זה, המכונה טרמינל העיר, דומה לטרמינלים בשדה התעופה, ויש לו טרקלין ואמצעי תחבורה. לאחר שסיימו את הצ'ק אין בעיר, הנוסעים יכולים להגיע לנמל התעופה רק שעה אחת לפני עזיבתם. בדיקה נוספת במתקן מופעלת על ידי איתיחאד איירווייז בקניון איתיחאד בפאתי דובאי.
מתקנים > מסלולי המראה

לנמל התעופה הבין-לאומי של אבו דאבי יש שני מסלולים מקבילים, 13R/31L ו-13L/31R, שניהם 4,100 מ '× 60 מ'.
תחבורת קרקע

איתיחאד איירווייז מספקת שירות הסעות יוקרתי משדה התעופה הבין-לאומי של אבו דאבי אל נמל התעופה הבין-לאומי אל-עין, וקניון דובאי.
משרד התחבורה מספק הסעות ברחבי אמירות אבו דאבי.
תאונות ותקריות

1980- טיסה של גאלף אייר מפקיסטן לנמל התעופה הישן, התרסקה במדבר בשטח איחוד האמירויות הערביות, כל הנוסעים נהרגו.
19 באפריל 2007- קטר איירווייז איירבוס A300 התלקח בזמן תחזוק בהאנגר. לא היו הרוגים אבל המטוס נהרס לחלוטין.
16 בפברואר 2016- משאית תדלוק של איתיחאד איירווייז במטוס איירבוס A380 התלקחה בזמן שמילאה מחדש דלק. לא היו הרוגים.
הערות שוליים

↑  נמל התעופה הבין-לאומי אבו דאבי, באתר מפות Google
↑  Etihad Airways Route Map, flights.etihad.com
↑  Al Bateen - About us (History), ‏2014-04-21
↑  Aviation Photo #2197483: Airbus A330-223 - Air Berlin, Airliners.net
↑  Bus Transportation, www.dot.abudhabi.ae (ארכיון)
↑  Schmidt, Michael S. (2012-06-13). "U.S. Adds to Screenings for Departures at Foreign Airports". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-12-14.
↑  US pilots slam Abu Dhabi airport facility move, www.tradearabia.com
↑  "First flight departs to US using Customs checkpoint in Abu Dhabi". The National (באנגלית). נבדק ב-2017-12-14.
↑  https://www.gpo.gov/fdsys/pkg/CHRG-113hhrg81871/pdf/CHRG-113hhrg81871.pdf
↑  VIP Airport Lounge Pass: Save 60% on booking, www.teechusells.co.uk (באנגלית) (ארכיון)
↑  airportservicequalityawards.com - This website is for sale! - airportservicequalityawards Resources and Information., www.airportservicequalityawards.com
↑  Three decades of success | About Abu Dhabi International Airport | Airport Information | Abu Dhabi International Airport, ‏2015-01-15
↑  About Abu Dhabi International Airport, ABUDHABI AIRPORT
↑  Midfield Terminal Complex Development, ABUDHABI AIRPORT
↑  Reporter, Barbara Bibbo', Staff (2004-07-28). "Easy check-in facilities draw air travellers to city terminal". GulfNews. נבדק ב-2017-12-15.
↑  General Civil Aviation Authority - UAE AIP - United Arab Emirates, ‏2013-12-30
↑  Book flights to Dubai (XNB) | Etihad Airways, flights.etihad.com (באנגלית)
↑  To and From the Airport, ABUDHABI AIRPORT
↑  Archives, Compiled by Gulf News (2010-09-03). "Timeline: Plane crashes in the UAE". GulfNews. נבדק ב-2017-12-15.
↑  Gamco Hangar Fire Abu Dhabi, www.iasa.com.au
↑  "Uh Oh: Etihad A380 Refueling Truck Fire In Abu Dhabi - One Mile at a Time". One Mile at a Time (באנגלית אמריקאית). 2016-02-19. נבדק ב-2017-12-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8872 6199  LCCN: n90625363  VIAF: 129134494   WorldCat (עם VIAF): 129134494