stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון אברקרומבי
ביוגרפיה

עניינו של אברקרומבי בגיטרה החל כששמע, בהיותו בן 14, את צ'אק ברי. הוא ניסה לחקות את סגנונו, ולאחר שסיים את לימודיו בתיכון החליט להתעמק בנגינה. אברקרומבי הוא בוגר מחזור 1967 של מכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. הקלטותיו החשובות הראשונות היו עם להקת הג'אז-רוק "חלומות" (Dreams) ב-1970, יחד עם ג'וני האמונד באורגן חשמלי. לאחר מכן ניגן עם מייקל ורנדי ברקר, גיל אוונס ואחרים.
החל מ-1973 הקליט בעיקר בחברת ECM בסולו או יחד עם המתופף ג'ק דז'ונט, הבסיסטים אדי גומז, דייב הולנד ואף בדואו עם הגיטריסט ראלף טאונר. סגנונו קרוב לג'אז חופשי. עוד נודע אברקרומבי כנגן פיוז'ן.
בין ההרכבים עמם עבד: "Gateway" עם דז'ונט בתופים ודייב הולנד בבס, דואו עם הגיטריסט ראלף טאונר, טריו עם הבסיסט מרק ג'ונסון והמתופף פיטר ארסקין, טריו עם האורגניסט דן וול והמתופף אדם נוסבאום ורביעייה עם הכנר מרק פלדמן, הבסיסט מרק ג'ונסון והמתופף ג'ואי ברון.
בנוסף להופעתיו, היה גם מורה ומרצה מבוקש לגיטרה ולהיסטוריה של הגיטרה בג'אז.
ב-22 באוגוסט 2017 נפטר לאחר שסבל מאי-ספיקת לב.
הערות שוליים

↑  RIP, John Abercrombie, באתר Ottawa Citizen, ‏23 באוגוסט 2017 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420894405171  PLWABN: 9810692767005606  BIBSYS: 7021630  BnF: cb13890561d (data)  GND: 134310292  ICCU: UBOV515006  ISNI: 0000 0001 1480 7399  LCCN: n78091426  MusicBrainz: 80c75300-9cf2-4daf-bb23-5fe15964e671  NKC: ola2002157996  NLA: 36111645  NTA: 071274774  RERO: 02-A018473149  SUDOC: 08049174X  Trove: 1214135  VIAF: 120082721   WorldCat (עם VIAF): 120082721
גנסיוס

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־3 אתיופיה 
 פטירה:  286 או 303
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 ביאטיפיקציה:  741
 מקום פולחן עיקרי:  כנסיית לורנטיוס הקדוש, רומא
 חג:  25 באוגוסט 26 באוגוסט ו-3 בינואר
 פטרון של:  שחקנים, קומיקאים, הממירים את דתם (לנצרות), רקדנים, מוזיקאים, עובדי תעשיית הדפוס, זונות, עורכי דין, הסובלים מכפיון (אפילפסיה), גנבים, קורבנות עינויים
 
גנסיוס הקדוש מרומא (מת ב-286 או ב-303) הוא קדוש נוצרי שהפך למרטיר. יום חגו ב-26 באוגוסט 25 באוגוסט (ימי מותו על פי האמונה) או ה-3 בינואר.
גנסיוס הקדוש היה שחקן אשר נשכר לשחק במחזה אשר לעג לאמונה הנוצרית בטבילה. במהלך הופעה ברומא מול הקיסר דיוקלטיאנוס שינה גנסיוס את דעתו והמיר דתו לנצרות. גנסיוס טען כי הוא רואה חזונות של מלאכים ושהוא הפך למאמין בישו. בשל מעשיו אלה, הוא הוצא להורג.
הערות שוליים

↑  Catholic Online, St. Genesius - Saints & Angels, Catholic Online (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1085198499  LCCN: nr97035905  VIAF: 14678356   WorldCat (עם VIAF): 14678356
גידולים אנדוקריניים משולבים

| --- | --- |
 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D009377
 סיווגים
 ICD-10:  D44.8 
 
גידולים אנדוקריניים משולבים (באנגלית: Multiple Endocrine Neoplasia, בראשי תיבות: MEN) אלו אוסף של תסמונות אנדוקריניות בהן יש גידולים שונים בהם מעורבים לפחות שני איברים אנדוקריניים שונים (בלוטת התריס, הלבלב, בלוטת האדרנל וכדומה), אצל מספר בני משפחה. תסמונות אלו מחולקות לתתי קבוצות: MEN1,‏ MEN2 (שמחולקת ל- MEN2A ו-MEN2B) וכן תסמונות משולבות אחרות. בימינו, ניתן למפות תסמונות אלו באופן גנטי.
תסמונת MEN 1

תסמונת MEN 1 מאופיינת בגידולים שונים של בלוטות הפראתיירואיד, הלבלב ומערכת העיכול וכן את בלוטת יותרת המוח (ניתן לזכור לפי שלושת ה-P‏: Parathyroid, Pancreatic, Pituitary). אך ייתכנו גם גידולים שונים אחרים בחלק מן המקרים. 
התסמינים הקליניים קשורים להפרשות יתר של הורמונים אלו והטיפול הרפואי נגזר מהתהוותם של הגידולים הללו. במרבית המקרים יש לטפל באמצעות ניתוח להסרת הגידול או בשילוב תרופתי שנועד להקטין את השפעת ההורמונים המופרשים בעודף.
תסמונת זו, המורשת באופן אוטוזומלי דומיננטי, נגרמת עקב מוטציה בגן MEN1. גן זה מקודד לחלבון בגרעין התא הנקרא Menin. מוטציה זו נמצאה אצל מעל 90% מהמשפחות הנושאות את התסמונת. אצל ילדים שנמצאו נשאים של הגן ניתן לעשות בדיקות סקירה לאיתור מוקדם של גידולים שונים כפי שיתוארו בהמשך.
תסמונת MEN1 היא הנפוצה ביותר מכלל תסמונות ה-MEN השונות. הסיכוי של תינוק לחלות במחלה במידה ואחד מהוריו חולה עומד על 50%. עם זאת, המחלה מופיעה בתדירות משתנה ולא כל אותם התסמינים הקליניים יהיו דומים בין בני משפחה, מה שהופך את האבחנה המבדלת של המחלה למאתגרת.
תסמונת MEN 1 > תסמינים קליניים

היפר-פראתיירואידיזם ראשוני (יתר פעילות של בלוטת הפראתיירואיד) - זהו התסמין הקליני הנפוץ ביותר של חולים אלו. מצב זה בא לידי ביטוי בהיפרקלצמיה (עודף סידן בדם) כבר בגיל ההתבגרות וזוהי למעשה ההפרעה הראשונה בתסמונת אצל מרבית החולים. הפגיעה בבלוטות הפראתיירואיד מתרחשת במספר בלוטות, כאשר ברוב המקרים יש היפרפלזיה של הבלוטות, המפרישות את ההורמון PTH ביתר. על כן, הטיפול הכירורגי במחלה הופך מורכב יותר. כתוצאה מהיפרקלצמיה הנובעת מהפרעה זו, יש שכיחות גבוהה יותר של אבני כליה, אי-ספיקת כליות, הפרעות עצם שונות (אוסטאופורוזיס, osteitis fibrosa cystica) ותלונות הקשורות למערכת העיכול ולשרירי השלד.
גידולי לבלב ומערכת העיכול - מהווים את התסמין הקליני השני הכי נפוץ ומתרחשים בכ-50% מן המקרים כש-30% מהגידולים הללו הם גידולים ממאירים. מרבית הגידולים הללו מפרישים הורמונים שונים המביאים לתמונה קלינית ספציפית, כאשר חלק מן הגידולים לא מפרישים הורמונים ("גידולים שקטים"). אצל שליש מן החולים המחלה הופכת גרורתית. מבין הגידולים הללו, הגידול השכיח ביותר הוא גסטרינומה. הוא בא לידי ביטוי בהפרשת יתר של ההורמון גסטרין ולמעשה לתסמונת זולינגר אליסון שמתבטאת בעודף הפרשה של גסטרין. באופן הפוך, כרבע מהחולים עם תסמונת זולינגר אליסון חולים בתסמונת MEN1. עודף הגסטרין מביא לכיב פפטי בתריסריון, לגירוי הוושט כתוצאה מעודף החומצה (ולהיווצרות אסופגיטיס), לשלשולים ולכיבים המתרחשים אף במעי הדק שלאחר התריסריון, הג'ג'ונום. ניתן לאתר גידולים אלו באמצעות ביצוע בדיקות הדמיה שונות, לרבות אבחון עם סריקת אוקטראוטיד. גידול נוסף הוא אינסולינומה - גידול המפריש אינסולין מתאי בתא בלבלב בעיקר, כאשר התסמין הקליני הנפוץ לו הוא היפוגליקמיה. זאת מאחר שאינסולין מופרש ביתר, מביא להכנסת גלוקוז לתאים וכתוצאה מכך לירידה ברמת הגלוקוז בדם. מרבית גידולי האינסולינומה הם שפירים (75%) וניתן לאבחנם באמצעות אולטראסאונד אנדוסקופי או דגימת רמות האינסולין מעורקי הלבלב. גידול נוסף הוא גלוקגונומה, הבאה לידי ביטוי בהיפרגליקמיה, פריחה בעור הקרויה necrolytic migratory erythema, ירידה במשקל, אנמיה, דיכאון, שלשול ועוד. ייתכנו גם מצבים אחרים בהם יש שלשול מימי, היפוקלמיה, מיעוט כלור וחמצת מטבולית, לעיתים הן נקראים גם התסמונת על שם Verner-Morrison, ונגרמים ככל הנראה לאור יצור יתר של ההורמון VIP.
גידולי בלוטת יותרת המוח (או היפופיזה) - מתרחשים אצל 20% עד 30% מן החולים בתסמונת ונוטים להיות אגרסיביים ופולשניים יחסית. הגידול העיקרי בהיפופיזה הוא פרולקטינומה ולאחר מכן אקרומגליה כתוצאה מהפרשת יתר של הורמון גדילה מההיפופיזה, מחלת קושינג כתוצאה מהפרשת יתר של ההורמון ACTH. לעיתים קיימים גידולים אחרים בתסמונת, כמו למשל גידולי לבלב ומערכת עיכול, המפרישים הורמונים אלו (ACTH למשל) ביתר, ועל כן האבחנה הופכת מסובכת יותר.
תסמינים נוספים: גידולים בבלוטת האדרנל (שמרביתם אינם מפרישים הורמונים), גידולים מסוג קרצינואיד המתרחשים לרוב בשלב מאוחר יותר במחלה, וכן ליפומות (גידולי רקמת שומן, לרוב שפירים) וליומיומות, אנגיופיברומה של העור וכן קולגנומות.
תסמונת MEN 1 > טיפול

הטיפול בתסמונת משלב טיפול בגידולים השונים, וכולל בין היתר ניתוחים להסרת הגידולים, כאשר לרוב יש צורך במספר פרוצדורות ניתוחיות כיוון שלגידולים יש נטייה לחזור. הטיפול יכלול ניתוחים להסרה של בלוטות הפראתיירואיד במידה ונמצאת עדות להיפרקלצמיה ותסמיניה כשאלו מבוצעים בשתי גישות עיקריות: האחת, הסרה של כל 4 הבלוטות של הפראתיירואיד כאשר חלק מרקמת הפראתיירואיד מושתלת בזרוע כדי להמשיך את ייצור ההורמונים. במידת הצורך, ניתן להסירה אם קיימת עדות בהמשך לגידול המתהווה בה ומפריש את הורמון ה-PTH ביתר). השנייה, הוצאת 3-3.5 בלוטות והשארת כ-50 מ"ג של רקמת פראתיירואיד במקומה. מאחר שלעיתים מיקום חלק מן הבלוטות עלול להיות שונה, יש צורך בביצוע CT ברזולוציה גבוהה טרום הניתוח על מנת לאתר את מיקום הבלוטות עצמן.
גידולים הקשורים ללבלב בתסמונת MEN1 הם מסובכים יחסית לטיפול לעומת גידולים אנדוקריניים רגילים בלבלב. זאת כיוון שהם נוטים להתמקם במספר מקומות, ונוטים להיות ממאירים בכשליש מן המקרים. כריתה מלאה של הלבלב כטיפול אף היא בעייתית מאחר שהיא דנה את החולה לסוכרת על שלל סיבוכיה השונים. לכן, נכון ל-2012 מקובל להחליט בהתאם לסוגי הגידולים עצמם. משמע, גידולים המפרישים אינסולין, גלוקגון, וכן הורמונים כגון VIP, ‏GHRH או CRH אלו גידולים שהטיפול התרופתי בהם אינו אפקטיבי ולכן יש אינדיקציה לכרות אותם. לעומת זאת, גידולים המפרישים גסטרין (גסטרינומות) אלו גידולים הניתנים לטיפול באמצעות תרופות סותרות חומצה בחלק מן המקרים. נוסף על כך,  במשפחות בהן נמצא שיעור גבוה של גידולים ממאירים בלבלב, יש לעיתים אינדיקציה לכריתה מלאה של הלבלב בגילאים מוקדמים יחסית. עם זאת כריתה מלאה של הלבלב לא מונעת לחלוטין התהוות של גידולים חוץ-לבלביים. כאשר גידולים הופכים להיות גרורתיים, הטיפול בהם מסובך עוד יותר וכולל בין היתר מתן תרופות שונות שמטרתן לחסום את ההפרעות האנדוקריניות, כגון סומטוסטטין, טיפול כימותרפי, everolimus ועוד.
גידולים הקשורים להיפופיזה מטופלים או בניתוח או בטיפול תרופתי, בהתאם לסוג הגידול. כך למשל, בגידול המפריש פרולקטין ניתן לנסות לטפל באמצעות אגוניסטים לדופאמין (ברומוקריפטין, קברגולין); אלא אם יש גם תסמינים של "אפקט מסה", משמע, הגידול גדל ומביא ללחץ על איברים סמוכים, שאז יש אינדיקציה לניתוח לצורך הוצאתו. גידולים המפרישים ACTH,‏ GH - יכולים להיות מטופלים על ידי ניתוח טרנס-ספנואידלי להוצאתם כאשר ניתן בנוסף לשלב מתן אוקטראוטיד המפחית את מסת הגידול ומקטין את הפרשות ההורמונים השונות. טיפול בהקרנות נמצא כיעיל לאחר הוצאת הגידול לצורך מניעת הישנויות של הגידול.
תסמונת MEN2

תסמונת MEN2 מחולקת לשתי תתי-תסמונות:
MEN 2A - מקושרת עם קרצינומה מדולרית של בלוטת התריס, היפר-פראתיירואידיזם ופאוכרומוציטומה.
MEN 2B - מקושרת אף היא עם קרצינומה מדולרית של בלוטת התריס ופאוכרומוציטומה וכן סממנים מרפונאידיים (קומה גבוהה, גפיים ארוכות, כפות ידיים ורגליים ארוכות) ונוירומות כמו גם גנגליונוירומות במערכת העיכול.
מבחינה גנטית, תסמונת זו מקושרת עם מוטציות ב-RET (סוג של פרוטו-אונקוגן, המקודד לרצפטור לטירוזין קינאז). למרבית החולים בתסמונת MEN2 יש מוטציה בגן זה, כאשר המחלה עצמה מועברת בתורשה אוטוזומלית דומיננטית ומרבית החולים סובלים ממוטציות בקודונים ספציפיים האופייניים לתתי-הווריאציות של המחלה.
תסמונת MEN2 > מאפיינים עיקריים של תסמונת MEN 2A

קרצינומה מדולרית של בלוטת התריס היא סוג של סרטן בלוטת התריס ומהווה את התסמין השכיח ביותר אצל חולים עם MEN 2A. הגידול מתחיל לרוב בגיל הילדות ומאופיין בהפרשה עודפת של קלציטונין המיוצר בתאי C של בלוטת התריס. גידולים הגדולים מ-1 ס"מ מקושרים לרוב עם יכולת לשלוח גרורות מקומיות או מרוחקות.
פאוכרומוציטומה - גידול המפריש קטכולאמינים ונחשב נדיר יחסית. הוא מתרחש אצל כמחצית מהחולים עם MEN 2A וגורם לתסמינים קלאסיים הכוללים פעמת, כאבי ראש, הזעות וחרדות. לעומת פאוכרומוציטומות המתקיימות אצל אנשים ללא התסמונת, הרי שחולים עם MEN 2A נוטים לפתח פאוכרומוציטומה בשתי בלוטות האדרנל (מחלה דו-צדדית) בכמחצית מן המקרים. בנוסף לכך, הגידול עצמו נוטה להפריש יותר אפינפרין בהשוואה לנוראפינפרין - בשונה מגידולי פאוכרומוציטומה אצל אנשים ללא התסמונת.
היפר-פראתיירואידיזם (יתר פעילות של בלוטת יותרת התריס, כלומר בלוטת הפראתיירואיד) נוטה להתרחש אצל כ-15% עד 20% מן החולים, ולרוב בעשורים השלישי והרביעי לחיים. העלייה בפעילות נוצרת על ידי היפרפלזיה של הבלוטות. כתוצאה מיתר הפעילות, מופרש ההורמון PTH בעודף ומביא לעליה ברמות הסידן בגוף ולהיווצרות היפרקלצמיה וכן להיפו-פוספטמיה (ירידה ברמות הזרחן), היפרקלציאוריה (עליה ברמות הסידן בשתן אשר עלולה להביא ליצירת אבני סידן כלומר אבני כליה).
תסמונת MEN 2A כוללת מספר מאפיינים ייחודיים. ראשית, ישנם חולים, אצלם נמצא רק קרצינומה מדולרית של בלוטת התריס, ללא הופעה של מחלות אחרות. במקרים אלו, חשוב לשלול קיומם של גידולים כפאוכרומוציטומות למשל, לפני שיש ביסוס אבחנתי. שנית, ניתן למצוא חולים בהם אנו רואים את התסמונת עצמה יחד עם מחלת הירשפרונג. סוג שלישי של חולים במחלה, מאופיינים על ידי קיום התסמונת יחד עם הפרעה עורית הקרויה cutaneous lichen amyloidosis.
תסמונת MEN2 > תסמונת MEN 2B

תסמונת MEN 2B מאופיינת על ידי קרצינומה מדולרית של בלוטת התריס ופאוכרומוציטומה, זאת בדומה ל-MEN 2A, אולם יחד עם נוירומות מוקוזליות וכן מבנה גוף מרפנואידי (בדומה לתסמונת מרפן).
קרצינומה מדולרית של בלוטת התריס מתרחשת אצל חולים אלו מוקדם יותר מאשר חולים עם MEN 2A, והיא אגרסיבית יותר. תועדו מקרי מחלה גרורתית של סרטן בלוטת התריס כבר לפני גיל שנה, ומוות כתוצאה מהמחלה עלול להתרחש במהלך העשור השני או השלישי לחיים. עם זאת, זיהוי הגידול וכריתתו בזמן מעלה את הסיכויים במידה ניכרת ומקושר עם פרוגנוזה מצוינת.
פאוכרומוציטומה מתרחשת אצל יותר ממחצית החולים והיא דומה במאפייניה לפאוכרומוציטומה אצל חולי MEN 2A.
נוירומות הן אחד מסמני ההיכר של חולים אלו והן סוג של גידולים של תאי עצב היכולים להיות במקומות שונים בגוף כגון על קצה הלשון, מתחת לעפעפיים ובתוך מערכת העיכול. נוירומות במערכת העיכול עלולות להביא לכאבי בטן עוויתיים, שלשולים ומקרים המדמים חסימת מעיים בתקופת הילדות.
סממנים מרפנואידיים מאפיינים חולים אלו, אלו יכולים לבוא לידי ביטוי בגפיים ארוכות, אצבעות ארוכות, גמישות יתר במפרקים וכדומה.
תסמונת MEN2 > טיפול בתסמונת

ניתוח להסרת בלוטת התריס יכול למנוע תמותה כתוצאה מסרטן מדולרי של בלוטת התריס. על ילדים במשפחה הנושאים את המוטציות בגן RET, ובמיוחד מוטציות המקושרות עם התסמונת MEN2B, לעבור כריתה מלאה של בלוטת התריס כולל בלוטות לימפה שכנות במהלך החודשים הראשונים לחיים או מיד עם זיהוי התסמונת. במצבים אחרים ניתן לחכות עם הניתוח עד לגיל 6 או לגיל מאוחר יותר, בהתאם לסוג המוטציה ותוך ביצוע מעקב הכולל בדיקת רמות קלציטונין בדם.
מעקב שנתי לאיתור פאוכרומוציטומה אצל חולים עם תסמונת MEN2 צריך להתבצע על ידי מדידת רמות קטכולאמינים ומטא-נפרינים בפלסמה. במידה ויש עדות לגידול, תעלה השאלה האם להסיר את שתי בלוטות האדרנל או רק את זו עם הגידול (לאור עליה בשכיחות לגידולים דו-צדדיים), או לחלופין להוציא את מדולת האדרנל ולהשאיר את הקורטקס של האדרנל החופשי מגידול. הוצאה של שתי בלוטות האדרנל בשלמותן מחייבת מתן סטרואידים ומינרלוקורטיקואידים לכל החיים.
מדידת רמות סידן בדם ורמות ההורמון PTH רלוונטית לצורכי מעקב בכל שנתיים-שלוש (ולעיתים כל שנה) אצל חולים הסובלים מתסמונת MEN2A, לאור היפר-פרא-תיירואידיזם הקיים אצל חלק מהחולים הללו. כריתת בלוטות הפראתיירואיד מתבצעת בדומה לתסמונת MEN1. כלומר, מאחר שבמרבית המקרים מדובר בהיפרפלזיה של רוב הבלוטות, מקובל להוציא 3.5 בלוטות ולהשאיר את היתרה באזור נגיש אחר.
גידולים אנדוקריניים משולבים נוספים

קיימות מספר תסמונות אנדוקריניות נוספות השונות מ-MEN המאופיינות אף הן בגידולים שונים, חלקם במערכת האנדוקרינית.
תסמונת וון היפל לינדאו - תסמונת המקושרת עם מוטציות בגן הנקרא VHL, בה יש גידולים במערכת העצבים המרכזית, קרצינומה של הכליה, פאוכרומוציטומה וכן גידולים של איי לבלב. בתסמונת זו כמעט ואין יתר-פעילות של בלוטות הפרארתיירואיד, מה שמבדיל אותה מתסמונת MEN.
תסמונות נדירות אחרות כוללות את מחלת קאודן, גידולים משפחתיים של הורמון גדילה ופרולקטין או גידולי קרצינואיד משפחתיים, וכן Carney complex המערב גידולים שונים בלב, בעור ובשד וכן גידולים אנדוקריניים שונים.
ג'ימי גריבס

סר ג'יימס פיטר "ג'ימי" גריבס (באנגלית: Sir James Peter "Jimmy" Greaves;‏ 20 בפברואר 1940 – 19 בספטמבר 2021) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
גריבס, חבר היכל התהילה של הכדורגל האנגלי, הוא מלך שערי הליגה הבכירה באנגליה בכל הזמנים עם 357 שערים, הרביעי בטבלת הכובשים של נבחרת אנגליה עם 44 שערים, וסגן מלך שערי טוטנהאם הוטספר בכל הזמנים עם 266 שערים (החזיק בתואר מלך השערים עד פברואר 2023 כאשר שיאו נשבר על ידי הארי קיין). הוא סיים כמלך שערי הליגה האנגלית שש פעמים, וכבש במדי אנגליה שלושער ביותר משחקים מכל שחקן אחר (שש פעמים).
לאחר קריירה עשירה באנגליה (במדי צ'לסי, טוטנהאם הוטספר ווסטהאם יונייטד) ואיטליה (חצי עונה במילאן), פרש גריבס ממשחק וסבל מאלכוהוליזם. לאחר ארבע שנות פרישה, חזר לשחק בקבוצות חובבניות באנגליה למשך חמש שנים נוספות.
גריבס היה ידוע ככובש שערים מחונן, שהתאפיין בקור הרוח שלו מול השער, כמו ביכולות ההתמקמות שלו בתוך הרחבה, ויכולות המהירות וההאצה שלו.
לאחר פרישתו שימש כפרשן כדורגל ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV, בין השנים 1985–1992.
קריירת משחק > צ'לסי

גריבס, יליד מיינור פארק (Manor Park) שבלונדון, אותר על ידי סקאוט מקבוצת צ'לסי כבר בגיל 15, כשהיה תלמיד בית ספר תיכון. הוא הוחתם בקבוצת הנוער של המועדון, ורשם נתוני כיבוש מרשימים מאוד בשתי עונות בנוער (51 שערים בעונתו הראשונה, 122 בשנייה). בשנת 1957, כשהיה בן 17 בלבד, הוא עלה לקבוצה הבוגרת, וזכה לחוזה מקצועני ראשון, וזאת על אף שבילה שמונה שבועות בעבודה במפעל ברזל במהלך חופשת הקיץ שלו. גריבס כבש כבר בהופעת הבכורה שלו במועדון בליגה, במשחק שהתקיים ב-24 באוגוסט 1957 בוייט הארט ליין בין צ'לסי לטוטנהאם, והסתיים ב-1–1.
צ'לסי, תחת המאמן טד דרייק, התאפיינה באותה העונה בכדורגל התקפי ובמשחקים רבי שערים, וגריבס התבלט במערך ההתקפי ואף היה למלך שערי הקבוצה באותה העונה, עם 22 שערים ב-37 הופעות. דרייק החליט להשבית את גריבס לתקופה של שישה שבועות החל מאמצע חודש נובמבר, וזאת על מנת שהביקורות החיוביות לא ישפיעו על גריבס הצעיר. לאחר תקופה זו, במשחק החזרה שלו להרכב בערב חג המולד, כבש גריבס ארבעה שערים בניצחון קבוצתו 4–7 על פורטסמות' בסטמפורד ברידג'.
בעונתו השנייה במועדון, כבש גריבס חמישה שערים בניצחונה של קבוצתו 2–6 על וולברהמפטון. חוסר היציבות של צ'לסי הוביל אותה למקום ה-14, אך למרות זאת, יכולות הכיבוש של גריבס הביאו אותו לזכות בתואר מלך השערים של הליגה באותה העונה, עם 32 שערים. עונה אחר כך שוב הצליח גריבס לכבוש חמישייה, הפעם לרשתה של פרסטון נורת' אנד, בניצחון קבוצתו 4–5. בסך הכל כבש גריבס 29 שערי ליגה באותה עונה, והיה גורם מכריע בהישרדותה של צ'לסי בליגה הבכירה.
כעבור עונה, גריבס המשיך לשבור שיאים אישיים, כשכבש 41 שערי ליגה ו-43 שערים בכל המסגרות, שיא מועדון בצ'לסי בכל הזמנים, בדרך לתואר מלך השערים בפעם השנייה. הוא כבש שלוש פעמים שלושער, שלוש רביעיות וחמישייה במהלך העונה, והיה לשחקן הצעיר בהיסטוריה שעובר את רף 100 שערי הליגה, בגיל 20 ו-290 ימים. למרות כמות השערים הגבוהה שכבש, צ'לסי ספגה כמות גבוהה של שערים, ולכן הרגיש גריבס מתוסכל מחוסר הצלחתו וחוסר יציבותו של המועדון. נשיא המועדון הסכים למכור את החלוץ בסיום העונה, גם עבור תזרים המזומנים של הקבוצה, וגריבס נפרד מהמועדון עם רביעייה לרשת נוטינגהאם פורסט בניצחון קבוצתו 3–4, במשחק בו שימש כקפטן.
קריירת משחק > מילאן

בחודש יוני 1961, הוחתם גריבס על ידי מועדון הפאר האיטלקי מילאן. טרם מעברו חשש גריבס מהמחשבה על עזיבת העיר לונדון בה גדל, וניסה לבטל את המעבר בטרם ביצועו. מאמנה של מילאן, ג'וזפה ויאני, לא הסכים לבטל את העסקה. גריבס עבר למילאן וכבש כבר בהופעת הבכורה שלו באיטליה. למרות זאת, חילופי מאמנים במילאן באותה התקופה הפריעה לגריבס שלא הסתדר עם מאמנה החדש של הקבוצה. גריבס, שכבש תשעה שערים ב-14 משחקים במדי מילאן, כולל שער במשחק הדרבי של מילאנו מול אינטר מילאנו, נקלע לתקרית שסימנה את סוף דרכו במועדון במשחק מול סמפדוריה. בתגובה ליריקה שספג בפרצופו משחקן יריב, החזיר גריבס בבעיטה. מהכדור החופשי שנשרק לזכות סמפדוריה עקב אותה בעיטה, כבשה סמפדוריה את שער השוויון במשחק. לאחר מכן המאמן החליט להאשים את גריבס באובדן הנקודות, וזאת אף על פי שגריבס כבש שער ובישל שער נוסף במהלך המשחק. בעקבות אכזבתו של השחקן מתקופתו בקבוצה, הוחלט להציבו ברשימת ההעברות לאחר חצי עונה בלבד. הוא זכה להצעות מצ'לסי ומטוטנהאם, שתיהן אושרו על ידי המועדון האיטלקי. לאחר עזיבתו, השלימה מילאן בסיום העונה את הזכייה באליפות איטליה.
קריירת משחק > וסטהאם

גריבס הצטרף לקבוצת וסטהאם יונייטד בחודש מרץ 1970 בעסקה סיבובית, במסגרתה עבר מרטין פיטרס לטוטנהאם. בריאן קלאף, מאמנה של דרבי קאונטי, היה מעוניין אף הוא בשירותיו של גריבס, אך המעבר נמנע עקב חוסר רצונו של השחקן לעזוב את לונדון. כבר בהופעת הבכורה שלו, ב-21 במרץ, כבש גריבס צמד בניצחון החוץ 1–5 של קבוצתו החדשה על מנצ'סטר סיטי.
בינואר 1971 הגיעו שחקני וסטהאם למשחק חוץ בגביע מול בלקפול. בהגיעם, התבשרו השחקנים על ידי עיתונאים שנכחו במקום, כי המשחק שהיה מתוכנן למחרת אמור להתבטל, וזאת עקב תנאי מזג האוויר הקשים. גריבס, בצוותא עם מספר שחקנים נוספים וביניהם כוכב הקבוצה בובי מור, יצאו לבלות באותו הלילה. גריבס שתה כמות גדולה של אלכוהול וחזר למלון בו שהתה הקבוצה בשעה מאוחרת מאוד. על אף התחזיות, המשחק אכן התקיים למחרת, ובלקפול הביסה את וסטהאם בתוצאה 0–4. השחקנים המעורבים בתקרית נקנסו והושעו מהמועדון, וזאת על אף טענותיו של גריבס כי ההפסד לא היה קשור לבילוי המשותף, ולא לתנאי מזג האוויר, אלא לכך שהיכולת של וסטהאם לא מספיק טובה. מאז התקרית, סבל גריבס מחוסר רצון ומוטיבציה, וכך חלה ירידה משמעותית בכושרו. הוא הרגיש כי מעטים משחקני וסטהאם יכולים להפגין יכולת גבוהה. הוא החל לצרוך כמויות גדולות של אלכוהול בתדירות גבוהה, לעיתים ישר אחרי אימונים של הקבוצה. בשלב מאוחר יותר, הודה כי שם החלה בעיית האלכוהוליזם שלו. משחקו האחרון במדי וסטהאם היה ב-1 במאי 1971, בהפסדה הביתי 0–1 להאדרספילד טאון. גריבס כבש 13 שערים ב-40 הופעות במדי וסטהאם בכל המסגרות.
קריירת משחק > ההתמכרות לאלכוהול והקריירה המאוחרת

לאחר שעזב את וסטהאם, גריבס העלה במשקל, ובמשך שנתיים לא הגיע למשחק כדורגל, לא כשחקן ולא כצופה. הוא הודה לאחר מכן כי היה שותה כ-10 ליטר של בירה בימים, ובקבוק של וודקה בערבים, ואף היה נוהג בשכרות לעיתים קרובות. הוא חיפש פתרון למצבו, והחליט לחזור לשחק כדורגל, וכדי שלא יצטרך לשמור על כושר ברמה גבוהה כפי שדרוש בליגות הבכירות, החליט לשחק בקבוצה מדרג חובבני. ב-27 בדצמבר 1975, ארבע וחצי שנים לאחר משחקו האחרון, ערך גריבס את הבכורה המחודשת שלו, בקבוצת ברנטווד. לקראת עונת 1976/1977 חתם גריבס בקבוצת צ'למספורד סיטי, ושיחק בה מספר חודשים בלבד, וזאת עקב מאבקו המתמשך באלכוהוליזם, ובתופעות דליריום שחווה בעקבות התמכרותו. הוא פנה לעזרה בפרויקט אלכוהוליסטים אנונימיים, ולאחר מכן אושפז במחלקה לאלכוהוליסטים בבית חולים פסיכיאטרי. הוא שב לשחק באוגוסט 1977 בקבוצת ברנט החובבנית, בעודו מתמודד עם התמכרותו. בעונת 1977/1978, בה שינה את עמדתו על המגרש לקשר, כבש גריבס 25 שערים, מתוכם 13 בליגה, והיה לשחקן המצטיין של הקבוצה באותה עונה. למרות רצונו של מאמנו שיישאר, החליט גריבס לעזוב את הקבוצה בתחילת עונת 1978/1979, כדי להתמקד בהזדמנויות עסקיות ולהתגבר סופית על ההתמכרות לאלכוהול. הוא סיים את קריירת המשחק שלו במדי קבוצת וודפורד טאון החובבנית, בה ערך מספר הופעות לפני שפרש סופית מכדורגל בשנת 1980.
קריירת משחק > נבחרת אנגליה

גריבס החל את דרכו בנבחרת הצעירה של אנגליה בספטמבר 1957, בניצחון 2–6 על בולגריה. הוא כבש צמד במשחק, ורק החמצת פנדל מנעה ממנו שלושער בבכורה הבינלאומית שלו. כבר בגיל 19 גריבס זומן לנבחרת הבוגרת, במסגרת מסע משחקים ביבשת אמריקה. הוא כבש כבר בהופעת הבכורה שלו, בתבוסה 1–4 לפרו. אנגליה הפסידה גם בשני המשחקים הבאים, לברזיל ומקסיקו, ועל אף גל הביקורות כלפי שחקניה, גריבס זכה למחמאות על הופעותיו המבטיחות.
גריבס רשם שני משחקים ברציפות בהם כבש שלושער, ב-8 באוקטובר וב-19 באוקטובר 1960, בניצחונות על צפון אירלנד ולוקסמבורג. ב-15 באפריל 1961 כבש שלושער שלישי במדי הנבחרת, בניצחון 3–9 על סקוטלנד, וזאת לאחר ששער נוסף שהבקיע במשחק נפסל בטענת נבדל.
גריבס נכלל בסגל הסופי של הנבחרת למונדיאל 1962 בצ'ילה. הוא שותף בכל ארבעת משחקיה של הנבחרת, שהודחה על ידי ברזיל בשלב רבע הגמר, וכבש שער אחד, השער השלישי בניצחונה של אנגליה 1–3 על ארגנטינה בשלב הבתים. במהלך משחק ההפסד לברזיל, פרץ למגרש כלב שהצליח לחמוק מכל ניסיונות השחקנים לתפוס אותו, עד שגריבס ירד על ארבע והצליח להשתלט עליו. הכלב, מצידו, הטיל את מימיו על חולצת הנבחרת של גריבס. בעקבות המקרה, שהצליח לשעשע רבים משחקני שתי הנבחרות, אימץ שחקן נבחרת ברזיל, גארינצ'ה, את הכלב המשוטט, והעניק לו את השם "בי".
גם לאחר המונדיאל, גריבס המשיך להציג יכולת בינלאומית גבוהה. ב-20 בנובמבר 1963 הוא כבש רביעייה לרשתה של צפון אירלנד, בניצחון 3–8. שנה אחר כך, ב-3 באוקטובר, הוא כבש שלושער נוסף לרשת צפון אירלנד, וב-29 ביוני 1966, כבש רביעייה במשחק ידידות מול נורווגיה, שהסתיים בניצחון נבחרתו 1–6. בכך, הבטיח גריבס מקום במונדיאל 1966, שנערך על אדמת אנגליה. הוא שיחק בכל משחקי שלב הבתים, ובמשחק השלישי והאחרון בשלב זה, מול צרפת, הוא תוקל בחריפות על ידי שחקן צרפתי וסבל מפגיעה קשה בשוק. הפצע היה עמוק עד שגריבס נזקק ל-14 תפרים. מחליפו, ג'ף הרסט, כבש במשחק הבא את שער הניצחון ברבע הגמר מול ארגנטינה, ושמר על מקומו בהרכב עד למשחק הגמר. טרם המשחק גריבס חזר והיה כשיר, אך מאמן הנבחרת אלף ראמזי לא רצה להחליף הרכב מנצח, על אף הלחץ להחזיר את גריבס להרכב. בסופו של דבר גריבס לא שותף והרסט כבש שלושער במשחק, שהסתיים בניצחון 2–4 על גרמניה המערבית ובזכייה בטורניר. בסיום המשחק, רק 11 השחקנים ששיחקו במשחק הגמר קיבלו את מדליית הניצחון, אך התאחדות הכדורגל האנגלית הובילה קמפיין ששכנע את פיפ"א להעניק מדליה לכל חברי הסגל האנגלי למונדיאל, וב-10 ביוני 2009, העניק ראש ממשלת בריטניה, גורדון בראון, את המדליה לג'ימי גריבס, במשרדו שברחוב דאונינג 10 בלונדון. המדליה נמכרה במכירה פומבית בנובמבר 2014, בסכום של 44,000 ליש"ט.
גריבס הוסיף לשחק במדי הנבחרת שלוש פעמים נוספות בלבד לאחר המונדיאל, בהם כבש שער בודד. הופעתו האחרונה התקיימה ב-27 במאי 1967 באצטדיון פראטר בווינה, בניצחונה של אנגליה על אוסטריה 0–1 במשחק ידידות. שנה אחר כך הודיע גריבס למאמנו ראמזי על כוונתו לפרוש מהנבחרת, וזאת עקב חוסר רצונו להפוך לשחקן משני בסגל האנגלי.
ג'ימי גריבס שיחק בנבחרת שמונה שנים. הוא רשם במדיה 57 הופעות, בהן כבש 44 שערים, מה שמציב אותו במקום הרביעי בהיסטוריה בטבלת הכובשים של הנבחרת האנגלית. הוא כבש שלושה שערים ומעלה בשישה משחקים שונים, יותר משחקים מכל שחקן אחר בהיסטוריה של אנגליה.
לאחר הפרישה

בתחילת שנות ה-80, הפך גריבס לכותב טורים בעיתון הסאן, וטוריו התפרסמו במשך כשלושים שנה, עד שבוטלו, ואז עבר לכתוב בעיתון בריטי אחר, הסאנדיי פיפל. בנוסף, שימש כפרשן רשת הטלוויזיה ITV במספר תוכניות שונות, כולל תוכנית שבועית לצידו של כדורגלן העבר הסקוטי, איאן סנט ג'ון, ששודרה מאוקטובר 1985 ועד לאפריל 1992. הוא עזב את תפקידו כפרשן לאחר הקמת הפרמייר ליג ב-1992, בטענה כי גישתו הקלילה למשחק אינה תואמת את דרישותיהם הרציניות של מנהלי רשתות הטלוויזיה.
בשנת 2002 נכנס גריבס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
בשנת 2003 פרסם גריבס את האוטוביוגרפיה שלו, שנקראה "גריבסי". הוא פרסם מספר ספרים נוספים בשיתוף פעולה עם חברו הקרוב, הסופר והעיתונאי נורמן גילר.