stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד ארצ'ולטה
הערות שוליים

↑  'AMERICAN IDOL'S' DAVID ARCHULETA COMES OUT AS LGBTQ+ FOR PRIDE Seeks Religious Acceptance, TMZ, ‏12 ביוני 2021
↑  Jack Dunn, ‘Red, White & Royal Blue,’ ‘The Last of Us’ and ‘Heartstopper’ Win Top Prizes at New York GLAAD Media Awards, Variety, ‏2024-05-12 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138773971  ISNI: 0000 0001 1468 5846  LCCN: no2008182542  MusicBrainz: 150c1fdf-3fc1-4672-93fa-a1aca0a85a53  VIAF: 19510876   WorldCat (עם VIAF): 19510876
דמטריוס, קיסר אתיופיה

דמטריוס היה קיסר אתיופיה בתקופת השופטים האתיופית. דמטריוס נולד בשם "אבטו אדיאם" בנו של אבטו ארקדאווס ונכדו של אבטו אפנין, צאצא לקיסר פאסילידס.
דמטריוס הוכרז קיסר אתיופיה ב-25 ביולי 1799 על ידי הדאג'זמץ גוגסה והדאג'זמץ אלולה גוגסה, אחרי שאלו הדיחו את הקיסר סלומון השלישי, כבלו אותו בשלשלאות והגלו אותו לתיגראי. כמה ימים אחרי הכתרתו המליך הקיסר את גוגסה כשליט באגמדיר ולאלולה העניק תואר קאגנזמץ'.
הקיסר לשעבר תקלה גיורגיס הראשון שב לגונדר כעבור מספר חודשים, תבע את כס הקיסרות לעצמו וב-24 במרץ 1880 הדיח את דמטריוס. דמטריוס המשיך להאבק על הכתר ושב לכהן כקיסר מיוני 1800 ועד יוני 1801, אז הודח לטובת אגוולה ציון. דמטריוס נפטר לקראת סוף 1802, ונקבר בבעטה.
הערות שוליים

↑  Weld Blundell, H. The Royal chronicle of Abyssinia, 1769-1840
↑  Weld Blundell, Royal chronicle, p. 466
↑  המסורת גורסת שהוא נפטר בין ה-9 באוקטובר 1802 - 6 ביוני 1803.
↑  Weld Blundell, The Royal chronicle of Abyssinia, p. 473
| השושלת הגונדרית |
| --- | --- | --- |
| תקופת התחייה | פאסילידס • יוהנס הראשון • ייאסו הראשון • יסחק ייאסו • ייאסו הראשון • תקלה היימנות הראשון • עמדה ציון • תקלה היימנות הראשון • טאוופלוס • נאבחנה יוהנס • טאוופלוס • יוסטוס (אינו מהשושלת) • דווית השלישי • בקפה • ייאסו השני • חאזקאיס • ייאסו השני • יואס הראשון |  |
| תקופת השופטים | יוהנס השני • תקלה היימנות השני • סוסניוס השני • סלומון השני • תקלה גיורגיס הראשון • ייאסו השלישי • תקלה גיורגיס הראשון • חאזקאיס • תקלה גיורגיס הראשון • באדה מריאם השני • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • יונס • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • דמטריוס תקלה גיורגיס הראשון • דמטריוס • אגוולה ציון • יואס השני • ג'יגר • באדה מריאם השלישי • ג'יגר • ייאסו הרביעי • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל |  |
האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סלומון השלישי | קיסר אתיופיה  25 ביולי 1799 - 24 במרץ 1800 | הבא: תקלה גיורגיס הראשון |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תקלה גיורגיס הראשון | קיסר אתיופיה  יוני 1800 - יוני 1801 | הבא: אגוולה ציון |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדיוויזיה ה-17 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "פסל החירות"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917 1943 – 1919 1945 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-17 של צבא ארצות הברית הוקמה פעמיים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן היא הוקמה מחדש בפעם השלישית כ"דיוויזיית פנטום" של מלחמת העולם השנייה כחלק מ-Fortitude South II.
מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה ה-17 הופיעה לראשונה ברשימה של צבא ארצות הברית כדיוויזיה של המשמר הלאומי. לאחר שהופעלה כדיוויזיה של המשמר הלאומי, היא הוגדרה במהירות מחדש כדיוויזיה ה-38.
הדיוויזיה ה-17 הוקמה מחדש בשנת 1918 כדיוויזיית שירות מלחמה (הצבא הלאומי). הדיוויזיה ה-17 כללה את החטיבה ה-33 (ספטמבר 1918 - פברואר 1919), עם הרגימנטים ה-5 וה -83, והחטיבה ה-34 עם הרגימנטים ה-29 וה-84.  היא כללה גם את חטיבת ארטילריית השדה ה-17. רגימנט הרגלים ה-5 הוקצה ב-27 ביולי 1918 לדיוויזיה ה-17 ופורק ב-10 בפברואר 1919. הדיוויזיה ה-17 נועדה להיות דיוויזיית עתודה והדרכה. הדיוויזיה ה-17 לא יצאה אל מעבר לים ופורקה בינואר 1919 במחנה ביורגארד, לואיזיאנה.
מלחמת העולם השנייה

בשנים 1943–1944 הוחלט על 'הקמה מחדש' של דיוויזיית הרגלים ה-17 כהונאה צבאית. הדיוויזיה תוארה כשהיא הגיעה לאנגליה ביוני 1944, שם היא עברה לשליטת הקורפוס ה-37, הארמייה ה-14, בתחילה הייתה הדיוויזיה ממוקמת סביב ברמינגהאם, סטפורדשייר לפני שעברה להטפילד פברל באסקס במהלך יולי 1944. הדיוויזיה תוארה כאחת מדיוויזיות התקיפה בנחיתות בפה דה קאלה, שם הייתה אמורה לנחות משמאל לדיוויזיה ה-59 ואחריה הייתה דיוויזיית השריון ה-25 של הקורפוס ה-33.
בעקבות Fortitude South II היא תוארה כעוברת לאזור סביב ברייטון - ברג'ס היל במהלך אוגוסט 1944, שם היא הוצבה באופן רעיוני תחת פיקודו של הקורפוס ה-33. באוקטובר 1944 עברה הדיוויזיה לדרום ויילס שם הוכרז כי היא פורקה כדי לספק תחליפים ליחידות אחרות.
בנוסף ליחידות התמיכה האוגדתיות הרגילות, דיוויזיית הרגלים ה-17 הורכבה באופן רעיוני מ:
רגימנט הרגלים ה-293
רגימנט הרגלים ה-336
רגימנט הרגלים ה-375
הערות שוליים

1 2 3  Holt. 2005. p. 903.
↑  McGrath, 2009, p. 167.
↑  Beamish, 2005, p. 566.
↑  Hesketh. 1999. p. 418.
| ארצות הברית דיוויזיות צבא ארצות הברית  |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות מוטסות | 11 • 13 • 17 • 80 • 82 • 101 • 108 |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 16 • 19 • 20 • 22 • 25 • 27 • 30 • 40 • 48 • 49 • 50 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 • 2 • 3 • 15 • 21 • 22 • 23 • 24 • 61 • 62 • 63 • 64 • 65 • 66 |  |
| דיוויזיות רגלים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 11 • 12 • 13 • 17 • 19 • 23 (אמריקל) • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 37 • 38 • 39 • 40 • 41 • 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 51 • 63 • 65 • 66 • 69 • 70 • 71 • 75 • 76 • 77 • 78 • 79 • 80 • 81 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 102 • 103 • 104 • 106 • 108 • הוואי • תעלת פנמה • הפיליפינים |  |
| דיוויזיות הרריות | 10  |  |
גרשון היימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במרץ 1949 (בן 75) רמת גן, ישראל 
 לאום:  ישראל ישראל
 תחום יצירה:  פיסול, ציור
 יצירות ידועות:  אתר ההנצחה לחללי אסון המסוקים, אנדרטת "חץ שחור" 
 
אתר ההנצחה לחללי אסון המסוקים בשאר ישוב
אנדרטת חץ שחור
גרשון היימן (נולד ב-3 במרץ 1949) הוא פסל וצייר ישראלי.
ביוגרפיה

היימן נולד וגדל ברמת גן. למרות שהתגורר בעיר, זלמן אביו, עסק בחקלאות וגידל כותנה וירקות. הוא למד בבית ספר יסודי "המתמיד" ברמת גן ואחר כך למד שרטוט בניין ועיצוב פנים בבית ספר "אורט" ברמת גן. בצבא שירת בנח"ל ובמילואים בצנחנים. לאחר השחרור מצה"ל החל לעבוד עם האמן יצחק שמואלי. פתח סטודיו ללימוד ציור והדפס משי בגבעתיים ביחד עם חברו דוד הדר.
בשנת 1971 הציג ברמת גן את תערוכת הציורים הראשונה שלו.
באירוע סביבתי שנערך בהר סדום בשנת 1984 יצר ביחד עם מיכה אולמן את "אשת לוט".
באירוע אמנותי שנערך במסוף ניצנה, בגבול עם מצרים בשנת 1985 הכין יצירה סביבתית "צמיחתה של ישראל", חפירות באדמה ושילוב אבן.
באירוע פיסול שנערך ב"דרך החשמל", בקרחת היער השרוף ביער בן שמן של קרן קיימת לישראל, הוא פיסל שתי יצירות הנקראות "חרקים בטבע".
היימן תכנן ויצר את "גן נעמי", לזכרה של נעמי טל–עדי אמא של פנינה רעייתו. גן פסלים, בבית ספר "מבואות", בבאר טוביה, אותו ניהלה נעמי, במשך כשני עשורים. הגן הוקם במימון המועצה האזורית באר-טוביה. רחבה, מוקפת ב-7 ספסלים מפוסלים. כל ספסל מייצג את אחד משירי-הסיפור של קדיה מולודובסקי - "פתחו את השער" אותו אהבה נעמי. כל ספסל עשוי מעץ "טייגר" המחובר לאבנים גדולות, ומשני צדדיו או מצד אחד, דמות חצובה באבן. הדמויות המפוסלות הן בהשראת האיורים של תרצה טנאי מהספר "פתחו את השער". בגן יש ציטוטים משירי קדיה מולודובסקי.
ב-2012 ארגן את הסימפוזיון פיסול באבן, "זמן באבן", שנערך בשוהם.
היימן השתתף ב-26 תערוכות קבוצתיות וב-8 תערוכות יחיד של פיסול וציור. הוא יצר 25 אנדרטאות לזכר חללי מערכות ישראל ולזכר קורבנות השואה ומעל ל-50 פסלים סביבתיים שפיסל מוצבים ברחבי ישראל.
היימן עיצב גני זיכרון, תערוכות שונות בנושאי הקונגרס הציוני והלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה, תערוכות בארכיונים ביישובים שונים, וכן עיצוב אמנותי של קירות. הוא ארגן סימפוזיונים לפיסול בערים שונות בישראל.
חיים אישיים

בשנת 1973 נישא לפנינה. דוד שלה הוא האלוף ישראל טל, אבי טנק ה"מרכבה". השניים מתגוררים במושב באר טוביה. לזוג נולדו שלוש בנות ו-13 נכדים.
פרסים

בשנת 2000 זכה היימן בפרס בסימפוזיון לפיסול בינלאומי באבן בצרפת.
פסלים במרחב הציבורי

אשת לוט, אדמה, הר סדום, 1984
לגו ציפורים, במעלה אדומים
לוח החושן, פסל מאבני שוהם ואבן לֶשֶם, בשילוב ציפורים ביציקות אלומיניום, בכיכר הכניסה לשוהם
גן נעמי, 7 ספסלים מפוסלים בבית ספר "מבואות", באר טוביה
שובן של הציפורים, דרך הפסלים בחצרים
בתקווה שתעוף, רחובות, 2000
ציפור, שכונת המגינים, מודיעין, 2009
ארנב והצב, שהם 2012
כינור דוד, ליד בית "יד לבנים", באשדוד
ברבורים, מעלה אדומים, 2015
אנדרטאות

אתר ההנצחה לחללי אסון המסוקים בשאר ישוב (ביחד עם: סידור כהן ורמי פלדשטיין)
אנדרטה הראשונה שהקים, במושב עזריקם לזכר חללי צה"ל, 1987
אנדרטה לזכר השואה במושב באר טוביה, 1989
אנדרטה לחללי צה"ל בגדרה
אנדרטת חץ שחור
אנדרטת חללי פעולות האיבה ב"גן הבנים", ברמת גן
בגבעת התחמושת תכנן יחד עם חברו לגדוד המילואים, האדריכל אהרון בן אפרים, את האנדרטה של הגדוד.
הלפיד בגבעת התחמושת
חדר הגבורה לגיבורי חיל השריון. אולם שבו מוצגים סיפורי הגבורה של 16 לוחמי חיל השריון שעוטרו בעיטור הגבורה.
סמל מועצה אזורית באר טוביה
אנדרטה במועצה אזורית שפיר לזכר הטייס אברהם שטהל
פסל הניצחון - אנדרטה לציון 65 שנה לניצחון על הנאצים, באשדוד
אנדרטה וגן הזיכרון לזכר 58 הנספים במטוס אל על שהופל מעל שמי בולגריה בשנת 1955, במושב ניר ח"ן, 2016
גן הבנים במשואות יצחק
אנדרטה של חטיבה 8 בפארק העוצבות בלטרון, 2013
מצפה איתי בר, לזכרו של החייל איתי בר, על גבעה מול תל גזר, גרניט במשקל 10 טון, הניצבת על חודה.
גלריה

ציפור, שכונת המגינים, מודיעין
לוח החושן, בכיכר הכניסה לשוהם
פסל הניצחון, אשדוד 2005
שובן של הציפורים, דרך הפסלים בחצרים
כינור דוד, ליד בית "יד לבנים", באשדוד
אנדרטה במועצה אזורית שפיר לזכר הטייס אברהם שטהל
ראו גם

פיסול חוצות במודיעין-מכבים-רעות
הערות שוליים

↑   גרשון היימן - סימפוזיון פיסול זמן באבן שוהם 2012, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 8:25)
↑  מספר יצירה: #1909 חדר הגבורה, באתר סקר אמנות הקיר בישראל
↑  מספר יצירה: #1908 סמל המועצה האזורית באר טוביה, באתר סקר אמנות הקיר בישראל
דייוויד ארנולד

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1962 (בן 62) לוטון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  Luton Sixth Form College 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלרינט, גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  RCA ויקטור 
 בן או בת זוג:  Ellie Pole (27 במרץ 1996–?) 
 צאצאים:  בריאן ד.  ארנולד, תומאס ארנולד, סטיבן ס. ארנולד 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית (1996)  פרס הפסקול העולמי לשיר מקורי שנכתב לסרט (2007) 
 www.davidarnold.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד ארנולד (באנגלית: David Arnold; נולד ב-23 בינואר 1962) הוא מלחין קולנוע בריטי זוכה פרס גראמי.
ארנולד נודע במיוחד בשל הפסקולים והשירים שהלחין לחמשת סרטי ג'יימס בונד האחרונים, המוזיקה לסרט סטארגייט (1994), המוזיקה לסרט היום השלישי (1996) והמוזיקה לסדרת הטלוויזיה המצליחה "הממלכה הקטנה".
קריירת הקולנוע והטלוויזיה

ארנולד נולד בלוטון, בדס, בריטניה. הוא למד במרכז לאמנויות בהיטצ'ין, הרטפורדשייר, שם התיידד עם הבמאי דני קאנון.
השניים עשו את סרטם הרציני הראשון ביחד The Young Americans. בשנה שלאחר מכן הוא הלחין את הפסקול לסרטים סטארגייט ו-Last of the Dogmen, כשהפסקול לסטארגייט מדורג שלישי בקטעי המוזיקה בהם משתמשים הכי הרבה בקדימונים לסרטים.
ארנולד המשיך לעבוד עם במאי סטארגייט רולנד אמריך והלחין את הפסקולים לשני סרטיו הבאים: היום השלישי וגודזילה, ועבד בארבעת סרטיו של הבמאי ג'ון סינגלטון. בנוסף לכך, הוא גם הלחין פסקולים לקומדיות, דרמות וסדרות טלוויזיה בריטיות בכללן העשייה המחודשת של Randall and Hopkirk ‏ (Deceased) בשנת 2000 ו-Little Britain. במהלך הפקת הסרטים, מבצע את המוזיקה שלו ניקולאס דוד.
ג'יימס בונד

ארנולד היה מעריץ של בונד מגיל צעיר וגם מעריץ של מלחין סרטי ג'יימס בונד, ג'ון בארי. ב-1997 הפיק ארנולד את Shaken and Stirred: The David Arnold James Bond Project, אלבום שמציג גרסאות חדשות של נושאים מסרטי ג'יימס בונד השונים. האלבום מציג מגוון של אמנים עכשוויים בכללם ג'ארוויס קוקר, כריסי היינד, Propellerheads ואיגי פופ; הוא גם הקליט גרסה של אתה חי רק פעמיים, אבל לא כלל אותה באלבום. ג'ון בארי, המלחין המקורי של רבים משירי הנושא באלבום, שיבח את פרשנותו של בארי.
בארי התקשר לברברה ברוקולי, מפיקת סרט ג'יימס בונד הבא (באותה עת) מחר לנצח, כדאי להמליץ שארנולד יהיה מלחין הסרט.
ארנולד נשכר כדי להלחין את הפסקול והוא גם הלחין פסקולים לארבעת הסרטים הבאים: העולם אינו מספיק, למות ביום אחר, קזינו רויאל וקוונטום של נחמה.
ארנולד היה כותב שותף של שירי הנושא לסרטים: העולם אינו מספיק ("The World Is Not Enough" של Garbage) וקזינו רויאל ("You Know My Name" של כריס קורנל) כמו גם "Surrender" של קיי די לאנג שמופיע בסיום הקרדיטים של מחר לנצח.
עבודות נוספות

ארנולד שיתף פעולה ביחד עם הלהקות Cast, The Cardigans, קייזר צ'יפס, מאסיב אטאק, ופאלפ כמו גם עם הזמרים נטאשה בדינגפילד, מלאני סי., ביורק, כריס קורנל, שירלי מאנסון, מארק מוריס וב-2009 הוא הפיק ביחד עם מייק דיקסון את אלבומה של שירלי באסי 'The Performancew'
ב-2001 הוא סיפק גרסה חדשה של מוזיקת הנושא של סדרת הטלוויזיה דוקטור הו (שהולחנה על ידי רון גריינר) עבור תסכיתי האודיו עם הדוקטור השמיני (פול מקגאן) בהפקת Big Finish Productions. השתמשו בגרסה שלו של מוזיקת הנושא החל מ-2001 עם התסכית "Storm Warning" ועד 2008, אז החליפה אותה גרסה חדשה שאותה עשה ניקולאס בריגס, שהחלה שימוש ב-"Dead London". הגרסה של ארנולד חזרה לשימוש ב-2012 עם המארז "Dark Eyes", כשהיא החליפה גרסה שעשה ג'יימי רוברטסון, שהייתה בשימוש מאז התסכית "The Silver Turk" בשנת 2011 ועד "Dark Eyes".
ב-2002 הלחין את הפסקול לסרט "עד כאן".
ארנולד גם מלחין את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה שרלוק ושימש המנהל המוזיקלי של טקס סיום אולימפיאדת לונדון (2012).
ארנולד הוא דודן מדרגה שנייה של הזמר ומחבר השירים האירי דמיאן רייס והוא שגריר של סוכנות הסיוע CARE International בבריטניה. הוא הופיע בתפקידי אורח קטנים בשני פרקים של הסדרה הממלכה הקטנה, שם גילם כל פעם דמות שונה.
פילמוגרפיה

The Young Americans (1993)
סטארגייט (1994)
Last of the Dogmen (1995)
היום השלישי (1996), על עבודתו זכה בפרס גראמי
A Life Less Ordinary (1997)
מחר לנצח (1997)
גודזילה (1998)
העולם אינו מספיק (1999)
שאפט (2000)
Baby Boy (2001)
The Musketeer (2001)
Zoolander (2001)
Changing Lanes (2002)
Enough (2002) - עד כאן
למות ביום אחר (2002)
מהיר ועצבני 2 (2003)
The Stepford Wives (2004)
Little Britain (14 Episodes) (2003-2005)
Four Brothers (2005)
Stoned (2005)
רוחות של חופש (2006) Amazing Grace
קזינו רויאל (2006)
שוטרים לוהטים (2007)
Grindhouse (fake trailer segment "Don't") (2007)
Agent Crush (2008)
Quantum of Solace (2008)
Crooked House (with Michael Price) (2008)
סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר (2011)
אלבומי אוסף של ג'יימס בונד

Shaken and Stirred: The David Arnold James Bond Project
The Incredible World of James Bond
The Best of Bond...James Bond
אלבומי פסקולים מתוך ג'יימס בונד

DA & K.D. Lang Tomorrow Never Dies
DA & Scott Walker The World Is Not Enough
DA Die Another Day
DA Casino Royale
DA Quantum of Solace
פרסים

Won: Grammy Award - Best Instrumental Composition Written for a Motion Picture or for Television - Independence Day
Nominated: BAFTA Award - Anthony Asquith Award for Film Music - Casino Royale
Nominated: Grammy Award - Best Song Written for Motion Picture, Television or Other Visual Media - You Know My Name from Casino Royale
(songwriter)
הערות שוליים

↑  דייוויד ארנולד, soundtrack.net.
↑  מאה הקדימונים הכי מושמעים, soundtrack.net.
↑  ג'ון ברלינגטון, "קשור לפסקול: דייוויד ארנולד מערבב את המסורתי עם המודרני במוזיקה של "מחר לנצח", לוס אנג'לס טיימס, 18 בדצמבר 1997
↑  Macnee, Patrick (Narrator). The Bond Sound: The Music of 007. [DVD (Documentary)].
↑  דייוויד ארנולד חוזר לבונד 22, ‏ commanderbond.net.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430478605171  PLWABN: 9810691053205606  BNE: XX1106428  BnF: cb139951563 (data)  GND: 135420644  ISNI: 0000 0001 0921 8186  LCCN: no97069056  MusicBrainz: b753584a-3664-46f8-bb84-f6deed133c80  NKC: xx0059636  NTA: 371692067  SNAC: w6281441  SUDOC: 170662225  VIAF: 85685020   WorldCat (עם VIAF): 85685020
הדיוויזיה ה-16 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1818–1919 (כ־101 שנים)
 מלחמות:  מלחמת אוסטריה–פרוסיה מלחמת צרפת–פרוסיה מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה ה-16 (בגרמנית: 16. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1818, וב-1866 לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מהקורפוס ה-8 אשר היה חלק מארמיית האלבה. הדיוויזיה השתתפה גם במלחמת צרפת–פרוסיה בקרבות ספיצ'רן, מארס-לה-טור, גרבלוט, מץ וסן קוונטין.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-8 בפיקוד אריך טילף פון טשפה אונד וידנבאך, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש לוקסמבורג ובפלישה הגרמנית לבלגיה ונטלה חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישה לצרפת בנסיגה הגדולה למארן ובקרב על הסום. בסוף 1916 היא הועברה לתקופה קצרה לחזית המזרחית, אולם ב-1917 הוחזרה לחזית המערבית והשתתפה בקרב פשנדל ובקרב השני על האן. ב-1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובקרב השני על הסום.
מפקדים

גנרל-לוטננט היינריך פון איזר (30 במרץ 1839 - 2 באוקטובר 1844)
גנרל-לוטננט היינריך פון הולבן (3 באוקטובר 1844 - 12 באפריל 1848)
גנרל-לוטננט פרידריך וילהלם פון דונקר (13 באפריל 1848 - 15 ביולי 1850)
גנרל-לוטננט אדוארד פון בונין (16 ביולי 1850 - 18 בפברואר 1852)
גנרל-לוטננט לאופולד פון גאיל (19 בפברואר 1852 - 2 ביוני 1858)
גנרל-לוטננט קרל גוסטב תיאודור פון ארנים (3 ביוני 1858 - 18 בדצמבר 1863)
גנרל-לוטננט פרידריך אוגוסט פון אצל (19 בדצמבר 1863 - 29 באוקטובר 1866)
גנרל-לוטננט אלברט כריסטוף גוטליב פון בארנקו (29 באוקטובר 1866 - 19 ביולי 1871)
גנרל-לוטננט אלכסנדר פון קראץ-קושלאו (20 ביולי 1871 - 3 במרץ 1879)
גנרל-לוטננט הרמן פון ויכמן (4 במרץ 1879 - 26 בנובמבר 1883)
גנרל-לוטננט פרנץ יוסטוס יוליוס פון טרנק (6 בדצמבר 1883 - 7 במרץ 1887)
גנרל-לוטננט קרל פרידריך פרנץ ויקטור פון אלטן (8 במרץ 1887 - 14 בנובמבר 1887)
גנרל-לוטננט אוגוסט פון לנצן (15 בנובמבר 1887 - 23 במרץ 1890)
גנרל-לוטננט אוגוסט זיבק (24 במרץ 1890 - 26 בינואר 1893)
גנרל-לוטננט גאורג פון אסטרליי (27 בינואר 1893 - 16 בדצמבר 1896)
גנרל-לוטננט גינטר פון שלוטהיים (17 בדצמבר 1896 - 26 בינואר 1900)
גנרל-לוטננט אוסקר זרנו (27 בינואר 1900 - 17 במאי 1901)
גנרל-לוטננט פרידריך פון שלה (17 במאי 1901 - 16 בפברואר 1903)
גנרל-לוטננט לותאר פון טרותה (17 בפברואר 1903 - 21 במאי 1904)
גנרל-לוטננט הוגו פון קולאני (22 במאי 1904 - 14 בפברואר 1906)
גנרל-לוטננט קונרד פון האוזמן (15 בפברואר 1906 - 17 בפברואר 1908)
גנרל-לוטננט ארנסט קונצה (18 בפברואר 1908 - 20 באפריל 1911)
גנרל-לוטננט קורט פון לינדנאו (21 באפריל 1911 - 2 בפברואר 1914)
גנרל-לוטננט גאורג פוקס (3 בפברואר 1914 - 28 באוגוסט 1916)
גנרל מיור אוטו פון זאבורובסקי (29 באוגוסט 1916 - 4 בנובמבר 1916)
גנרל-לוטננט תאודור מנגלביר (5 בנובמבר 1916 - 2 בינואר 1917)
גנרל-לוטננט ארתור פון ליטוויץ (3 בינואר 1917 - 2 באוגוסט 1918)
גנרל-לוטננט פאולוס פון שטולצמן (3 באוגוסט 1918 - 8 במאי 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דואו סילבר-גרבורג

| --- | --- |

דואו סילבר-גרבורג ברסיטל 2019
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  Berlin Classics
 http://silvergarburg.com
 חברים
 סיוון סילבר   גיל גרבורג
דואו סילבר-גרבורג הוא דואו פסנתר, אשר נוסד על ידי צמד הפסנתרנים הישראלי, בני הזוג סיוון סילבר וגיל גרבורג.
ביוגרפיה

סיוון סילבר (ילידת 1976) – למדה אצל רינה וייס, נעימה ראש, יהלי וגמן ואצל אריה ורדי באקדמיה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב, ובביה"ס הגבוה למוזיקה בהנובר, גרמניה (אנ'). למדה תאוריה וקומפוזיציה אצל סרג'יו נטרא ויצחק סדאי. סיימה בהצטיינות את לימודיה במגמת המוזיקה בבית הספר לאמנויות ע"ש תלמה ילין, והשתייכה ליחידת הנגנים הצעירים של המרכז למוזיקה בירושלים. זכתה בקביעות במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
גיל גרבורג (יליד 1975). החל ללמוד נגינה בפסנתר בגיל 10. למד בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, אצל חווה ערמון ובתיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין, וסיים את שניהם בהצטיינות. כמו כן למד קומפוזיציה אצל פרופסור סרג'יו נטרא. משנת 1993 הוא תלמידו של אריה ורדי, תחילה באקדמיה ע"ש רובין באוניברסיטת ת"א, ולאחר מכן בבית הספר הגבוה למוזיקה בהנובר, גרמניה. (אנ') ב-1996, זכה בפרס ראשון בתחרות האקדמיה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב, בפרס הראשון ע"ש רפי גורלניק בתחרויות האביב של קרן התרבות אמריקה-ישראל, ובפרס שני בתחרות הבין לאומית ע"ש פורינו, באיטליה. ב-1997, זכה בפרס שלישי בתחרות הבין לאומית לזכרו של שוסטקוביץ', בגרמניה, וב-1999- זכה בפרס הראשון בתחרות הבין לאומית ע"ש ברהמס בהמבורג. גיל הופיע כסולן עם תזמורות רבות וברסיטלים בישראל, באירופה ובארצות הברית.
הופעות ושיתופי פעולה

הדואו הופיע במגוון אולמות ידועים, כגון הקרנגי הול, מוזיקפראיין, הפסטשפילהאוז (אנ') של פסטיבל זלצבורג, בית האופרה של סידני והיכל הפילהרמונית של ברלין (אנ'). מאז שהוקם, הדואו הופיע בכמעט 70 מדינות בארבע יבשות.
סילבר-גרבורג משתפים פעולה באופן קבוע עם תזמורות נודעות כמו הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, הסימפונית של מלבורן והתזמורת הקאמרית-פילהרמונית של ברמן (אנ'), התזמורת הקאמרית הגרמנית (גר'), התזמורת הסימפונית של ברלין, תזמורת הרדיו של צפון גרמניה (NDR) (אנ'), הקאמריות של מינכן (אנ') ושטוטגרט (אנ'), ובארץ עם הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, אנסמבל סולני תל אביב ועוד. הם הופיעו עם מחזור כל הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן בכרייסטצ'רץ', ניו זילנד כחלק מקונצרט חניכת בית העירייה המחודש (אנ') לאחר רעידת האדמה שם ב-2011.
הדואו הופיע עם עיבוד לרביעיית הפסנתר של ברהמס בסול מינור עם מגוון תזמורות, עם הקונצ'רטי לשני פסנתרים של מרטינו ודריוס מיו, ועם עיבודים של יצירות מאת שוברט ומנדלסון לפסנתר 4 ידיים (אנ') ותזמורת מיתרים .
הם גם שיתפו פעולה עם אמנים נודעים כדוגמת הכנרים גיא בראונשטיין, רוזאני פילפנס (הו') וג'ק ליבק (אנ'), הויולן גלעד קרני, הצ'לן אולף מנינגר (אנ') ורביעיית ארטיס (גר').
דיסקוגרפיה

הדואו הוציא מספר תקליטורים, אשר כוללים בין היתר את הפנטזיה בפה מינור של שוברט, הסוויטה "En blanc et noir" של דביסי (אנ'), הקונצ'רטי לשני פסנתרים של מוצרט ומנדלסון, הגרסה המקורית של מנדלסון לחלום ליל קיץ" (אנ'), עיבודיו של סטרווינסקי לבלטים פטרושקה ופולחן האביב, ותקליטור שכולל יצירות ל-4 ידיים או שני פסנתרים מאת פרנץ ליסט, רוברט שומאן, קאמי סן-סנס וקלוד דביסי.
חיים אישיים

כיום בני הזוג חיים בברלין עם בנם, ומלמדים באוניברסיטה לאומנויות בגראץ (אנ'). לפני שעזבו את ישראל, השניים למדו בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה אצל אריה ורדי, ואף הופיעו בתוכניתו אינטרמצו עם אריק.
ראו גם

רשימה של הרכבי דואו פסנתר בוויקיפדיה האנגלית
קטגוריה של דואו פסנתר בוויקיפדיה האנגלית
הערות שוליים

↑  Patrick Shepherd, Elegance and energy from Silver Garburg Piano Duo and CSO, https://www.stuff.co.nz, ‏09:11, Aug 07 2017
↑  Stephanie Hammett, Powerful pairing: Silver-Garburg duo reunite with Eckart Preu for Classics 4: Sibelius and Brahms, The Spokesman Review - Washington, ‏Nov. 1, 2018
↑   חגי חיטרון, ילדי פלא שכאלה, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2018
↑  Janelle Gelfand, REVIEW: Duo pianists provide a rare treat in Cincinnati Chamber Orchestra debut, Cincinnati courier, ‏Aug 11, 2019
↑   נעם בן זאב, בארבע ידיים: סיון סילבר וגיל גרבורג מפיחים רוח חדשה ביצירות של סטרווינסקי, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2015
↑  Piano Duo Silver-Garburg, Berlin Classics
↑  כאן חינוכית, אינטרמצו עם אריק - שניים בסירה אחת, באתר יוטיוב, ‏7 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300908405171  LCCN: no2010161831  VIAF: 131780780   WorldCat (עם VIAF): 131780780
דירה דאווה

דירה דאווה (באמהרית: ድሬዳዋ - "מישור ריק") היא עיר במעמד מדינה במזרח אתיופיה והעיר השנייה בגודלה במדינה. בעיר התגוררו בשנת 2005 כ-400,000 תושבים. העיר מהווה מרכז תעשייה גדול, ויש בה שווקים רבים ונמל תעופה בינלאומי. היא ממוקמת במזרח אתיופיה על נהר הדאצ'ואטו, בין מחוז סומאלי בצפון ומחוז אורומיה בדרום.