מגפת הקורונה בפיליפינים
התפשטות המגפה

ב-22 בינואר ראפי ביזון (אנ'), חבר בית הנבחרים (אנ') ממונטינלופה (אנ'), קרא לרשות התעופה האזרחית של הפיליפינים (CAAP) (אנ') להשעות את הטיסות מווהאן לפיליפינים. חברת התעופה הפיליפינית, רויאל אייר פיליפינס (אנ') הפעילה שירותי טיסה ישירים מווהאן לקאליבו (אנ'). בהמשך הודיעה הפיליפינים כי תיירים מווהאן לא יקבלו ויזות נסיעה במסגרת תוכנית "ויזה בהגעה" (VUA).
ב-24 בינואר גירשה ממשלת הפיליפינים 135 אנשים מווהאן שהגיעו למדינה דרך נמל התעופה הבינלאומי בקאליבו (אנ'). היו קריאות לאיסור זמני נרחב יותר על כניסת אנשים למדינה מכל מקום בסין. הצעה זו נתמכה על ידי הסנאטורים ראלף רקטו (אנ'), בונג גו (אנ'), ריסה הונטייברוס (אנ') ופרנסיס פנגילינן (אנ'), אולם משרד הבריאות הפיליפיני ולשכת הנשיא לא מצאו צורך דחוף באמצעי כזה.
ב-30 בינואר הודיעה הפיליפינים על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באישה בת 38 בעלת אזרחות סינית מהעיר ווהאן, בה התפרץ נגיף הקורונה לראשונה. האישה הגיעה למנילה, בירת הפיליפינים מהונג קונג. היא אושפזה בבית החולים סן לזארו (אנ') ב-25 בינואר לאחר שביקשה להתייעץ עקב שיעול קל. בזמן הודעת הממשלה, הסינית כבר הייתה אסימפטומטית.
ב-31 בינואר הוטל איסור נסיעה על כל אזרחי סין מחוביי ואזורים נגועים אחרים בסין. תוכנית ה-VUA לתיירים ואנשי עסקים סינים הושעה.
ב-2 בפברואר הוכנס איסור על כל המטיילים הזרים שביקרו בסין, בהונג קונג ובמקאו ב-14 הימים האחרונים. כמו כן, אזרחים פיליפינים ובעלי אשרות תושבי קבע נקבע כי הם יהיו מחויבים להיכנס לסגר של 14 יום. הממשלה הפיליפינית גם הורתה על איסור על נסיעה לסין, הונג קונג ומקאו עד להודעה חדשה.
בנוסף על כך, באותו היום הודיעה הפיליפינים על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהדבקה בנגיף הקורונה. הקורבן, הוא גבר בן 44, אזרח סין, תושב העיר ווהאן, בה התפרץ לראשונה נגיף הקורונה.
ב-6 בפברואר הודיעה רשות הנמלים של הפיליפינים (אנ') כי היא אוסרת על ירידתם לחוף של אנשי צוות או נוסעים מכלי שיט שביקרו לאחרונה בסין והשעתה את ויזות הביקור של קרובי משפחתם של אנשי ים פיליפינים ואת הרשאות העלייה שלהם לארגונים לא ממשלתיים המעניקים תמיכה רגשית ורוחנית לאנשי הים.
ב-7 בפברואר דווח כי כפר האתלטים במרכז הספורט של העיר ניו קלארק (אנ'), ובו גם מרפאה המנוהלת על ידי בית החולים הכללי בפיליפינים (אנ') נבחר כאתר ההסגר עבור הפיליפינים שהוחזרו, וניו קלארק סיטי (אנ') הוכנסה להסגר ב-6 בפברואר לקראת בואם של החוזרים.
ב-9 בפברואר דווח כי הממשלה הפיליפינית השיבה את אזרחי הפיליפינים שנתקעו במחוז חוביי, סין. הממשלה החלה בתהליך ההשבה ב-18 בינואר. עם הגעתם לפיליפינים, אנשים עברו הסגר חובה במשך 14 יום.
ב-10 בפברואר הורחב האיסור על נסיעות והוחלט לכלול גם את טאיוואן, אך איסור זה הוסר ב-15 בפברואר.
ב-14 בפברואר הודיע משרד הבריאות הפיליפני כי עקב הערכת סיכונים שבוצעה הוחלט לערוך דיון האם לכלול את סינגפור תחת איסור נסיעות. שר החוץ הפיליפיני (אנ'), תאודורו לוצ'ין ג'וניור (אנ') הודיע כי לא יתמוך בהטלת איסורי נסיעה מלאים רשמיים לסינגפור.
ב-26 בפברואר נאסרה נסיעה לדרום קוריאה, למעט תושבי קבע, יציאה לפיליפינים לצורך לימודים ופועלים העובדים בפיליפינים מעבר לים שחזרו לעבודה.
ב-28 בפברואר דווח כי לאחר סיום תקופת הסגר של 14 יום בה הושמו אזרחים ואנשי צוות פיליפינים שחזרו מספינת התענוגות ה"דיימונד פרינסס", יינתן סיוע כלכלי לצוותים על ידי המנהל הפיליפיני לרווחת עובדים בחו"ל (OWWA) (אנ'). כל אחד יקבל 10,000 פסו פיליפני מה-OWWA ומענק פרנסה של 20 אלף פסו פיליפני אשר יועמד לרשות יורדי הים הפיליפינים שבחרו להישאר לצמיתות בפיליפינים.
ב-7 במרץ עקב הדיווח על מקרה ראשון של העברת הנגיף מאדם לאדם בתוך המדינה החליט משרד הבריאות הפיליפני על העלאת רמת הכוננות במדינה לרמת כוננות משנה אדומה ברמה אחת.
בנוסף על כך, שר הבריאות הפילפיני, פרנסיסקו דואק (אנ') והסנאטור בונג גו, יו"ר ועדת הסנאט לבריאות ודמוגרפיה, המליצו לנשיא הפיליפינים (אנ'), רודריגו דוטרטה להכריז על מצב חירום לבריאות הציבור במדינה, שתאפשר ליחידות השלטון המקומי להפעיל את הפחתת סיכוני האסון המקומיים שלהם קרנות ניהול.
כמו כן, באותו היום, הוחזרו 163 אזרחים פיליפינים אשר שהו במקאו.
ב-9 במרץ פרסם נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה את מס' 922 והצהיר באופן רשמי על מצב חירום בריאותי לאומי בכל רחבי המדינה. באותו יום, מחלקת המסחר והתעשייה של הפיליפינים (אנ') פרסמה הנחיה המורה לקמעונאים לאפשר רק מכירת שני בקבוקים מכל סוג חומר חיטוי לאדם כאמצעי נגד אגירה. בהתאם להצהרת החירום של בריאות הציבור, הטילה המחלקה על הקפאת המחירים למשך 60 יום על מצרכים בסיסיים.
באותו יום, בהתחשב במספר המקרים ההולך וגדל במהירות באזור עיר הבירה הלאומית (אנ') הציע נציג מחוז אלביי (אנ') השנייה, ג'ואי סלסדה (אנ'), על הסגר של שבוע באזור כדי למנוע את התפשטות המחלה בפריסה ארצית. סלסדה הציע באופן ספציפי על סגירת רשת הכביש המהיר הפיליפיני (אנ') והפסקת פעילות התחבורה הציבורית לאזור, בנוסף להשעיית השיעורים והעבודה. הנשיא דוטרטה דחה תחילה את ההצעה בטענה שהיא "תפגע בזרימת הסחורות הבסיסיות". מזכיר הבריאות של הפיליפינים (אנ'), פרנסיסקו דוקה (אנ'), עם זאת, העלה את האפשרות של הסגר בערים או עיירות מסוימות אם דיווחו על הדבקה מאדם לאדם בתוך היישוב והקהילה עצמה, אך לא אזור שלם.
בנוסף, הנשיא דוטרטה ייעץ ליחידות השלטון המקומי מחוץ לאזור הבירה הלאומית ליישם הסגר קהילתי במקרים בהם, ברמה מסוימת של ממשל מקומי, לפחות שני מקרים מאובחנים של נגיף הקורונה ברמה נמוכה יותר מתחום שיפוטה. לדוגמה, יש ליישם הסגר הכולל מחוזות אם יש לפחות שני מקרים של נגיף הקורונה שאושרו בערים או עיריות שונות באותה פרובינציה, ואילו יש ליישם הסגר הכולל עיר/מטרופולין אם יש לפחות שני מקרים של נגיף הקורונה אשר אושרו באותה עיר או עירייה. יחידות השלטון המקומי אף הוסמכו להשתמש בכספי התגובה המהירה שלהן לאחר ההכרזה על מצב חירום לאומי.
ב-12 במרץ הודיע נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה על הסגר חלקי המכסה את מטרופולין מנילה, אשר יחל ב-15 במרץ ויימשך עד 14 באפריל.
בנוסף על כך, דווח כי קבוצת הביטחון לנשיאות הפיליפינית (אנ') תתחיל ליישם מדיניות "ללא מגע" במהלך פגישותיו של הנשיא דוטרטה עם פוליטיקאים, כתבים ומבקרים. מספר מוסדות ממשלתיים, ביניהם משרדי הבנק לפיתוח אסיה (אנ'), הבנק המרכזי של הפיליפינים ("בנגקו סנטר נג פיליפינאס") (אנ'), מחלקת האוצר של הפיליפינים (אנ') ומערכת הביטוח של הפיליפינים לשירות הממשלתי (אנ') (המארחת גם את הסנאט (אנ')), וכן ארמון מאלאקניינג, נסגרו באופן זמני לצורך חיטוי בעקבות חשיפתם של גורמים רשמיים לחולי קורונה.
ב-15 במרץ הוכרז עוצר בעיירה קאינטה (אנ') לאחר שאושרו בעיירה שלושה מקרים של נגיף הקורונה. מושל בוהול (אנ') ארתור סי. יאפ (אנ') הודיע כי המחוז יושם תחת הסגר קהילתי בין התאריכים בין ה-16 ל-20 במרץ ונאסר על כניסת תיירים במהלך תקופת ההסגר.
ב-16 במרץ חתם הנשיא הפיליפיני על הכרזת מס' 929 שהכריזה על מצב של אסון ברחבי המדינה שתהיה בתוקף במשך שישה חודשים, והביא לפועל את הדברים הבאים:
בקרת מחירים על מצרכים וסחורות בסיסיות.
מתן הלוואות ללא ריבית.
חלוקת קרנות אסון.
אישור יבוא וקבלת תרומות.
דמי סיכון לעובדי בריאות הציבור ואנשי הממשלה בתחומי המדע והטכנולוגיה.
בנוסף על כך, הטיל הנשיא דוטרטה הסגר קהילתי משופר המכסה את האי לוזון כולו, הכרוך בצעדים הבאים:
השעיית התחבורה הציבורית ההמונית.
מסעות יבשתיים, אוויריים וימיים מוגבלים, בהם ניתן לפיליפינים הגרים מעבר לים (אנ') ולאזרחים זרים חלון של 72 שעות (עד 20 במרץ) כדי לצאת מכל נמל אשר ניתן לצאת ולהיכנס דרכו בלוזון, אם כי פיליפינים הגרים בחו"ל עשויים להיכנס למדינה בכל עת.
הטלת הסגר ביתי קפדני בין כל משקי הבית.
ארגון הסדרי תקשורת לממשלה המבצעת (אנ'), למעט המשטרה הלאומית הפיליפינית (אנ') כוחות צבא בפיליפינים (אנ'), ושירותי קו חזית לבריאות וחירום
סגירת כל המפעלים הפרטיים, פרט לאלה המספקים מוצרים ושירותים חיוניים ומפעלים למיקור חוץ לתהליכים עסקיים.
האמצעים שננקטו בלוזון מכסים גם את אזור מימרופה (אנ') הכולל את האיים המרחבים פלאוואן, מרינדוק (אנ'), מינדורו (אנ') ורומבלון (אנ').
ב-17 במרץ הודיע מזכיר הממשלה של הפיליפינים (אנ'), קרלו נוגרלס (אנ') כי משרד הנשיא, באמצעות כוח המשימה הבין-סוכני בנושא מחלות זיהומיות מתעוררות (IATF-EID) (אנ'), ביטל את חלון 72 השעות שבגינו הותר לפיליפינים בחו"ל ולאזרחים זרים לעזוב את האי לוזון. כיוון שכך, הנוסעים היוצאים מורשים לצאת מהפיליפינים בכל עת במהלך תקופת ההסגר הקהילתי המוגבר, אך תושבים פיליפינים עדיין אסורים לעשות זאת.
ב-18 במרץ החברה הפיליפינית לביטוח בריאות (PhilHealth) (אנ') הודיעה כי תספק מקדמה בשווי של 30 מיליארד פסו פיליפיני (581 מיליון דולר) למתקני הבריאות שלה עבור ספקי שירותי הבריאות כדי להשיג את ההון הנזיל הנדרש לתגובה יעילה למשבר. PhilHealth גם החילה חלק ממדיניותה על חבריה, היא ויתרה על הכיסוי של 45 יום והתקופה היחידה של מדיניות הכליאה תוך הארכת מועדי התשלומים עד לסוף אפריל והתקופה הכושלת של תביעות מ-60 יום ל-120 יום לפחות. כמו כן, הודיעה חברת PhilHealth כי מכוני PUI שנמצאים בהסגר במתקנים המאושרים שלהם זכאים לחבילת בריאות בסך 14 אלף פסו פיליפיני (270 דולר אמריקני), ואילו אלה שאובחנו חיוביים לנגיף הקורונה זכאים לחבילת הטבה של 32 אלף פסו פיליפיני (580 דולר אמריקני).
ב-19 במרץ, הודיע שר החוץ הפילפיני, לוקסין כי ממשלת הפילפינים תסרב לתת לכל האזרחים הזרים להיכנס למדינה, אשר יהיה בתוקף "עד להודעה חדשה". כל השגרירויות והקונסוליות הפיליפיניות תשענה הוצאת וויזה לכלל האזרחים הזרים ולפסול את כל הקיימות. עם זאת, לוקסין הבהיר כי אשרות שהונפקו כבר למשפחות של אזרחים פיליפינים יישארו בתוקף.
ב-22 במרץ הורתה מחלקת התחבורה של הפיליפינים (אנ') על איסור נסיעה לכלל האזרחים הזרים, למעט החזרת או שובם של פיליפינים מעבר לים, בני זוג זרים של אזרחים פיליפינים (וילדיהם) ועובדים בארגונים בינלאומיים וארגונים לא ממשלתיים שהוסמכו בהם במדינה.
ב-23 במרץ חתם הנשיא הפיליפיני, רודריגו דוטרטה על צו מינהלי מס' 26, לפיו יוענק לפקידי ממשל ומעסיקים דמי סכנה יומיים של 500 פסו פיליפיני (9.87 דולר אמריקני).
באותו היום, בעקבות עלייתם החדה של המקרים המאושרים, קרא הנשיא הפיליפיני, רודריגו דוטרטה לקונגרס של הפיליפינים (אנ') לקיים מושבים מיוחדים ל"חקיקת ביאניאן כמעשה אחד לריפוי" (אנ') ("ביאניאן" פירושו עבודה קהילתית, כלומר הכוונה היא ל"חקיקת עבודה קהילתית כמעשה אחד לריפוי") על פי בקשתו, אשר "תסמיך את הנשיא לנקוט בסמכויות הדרושות לביצוע צעדים דחופים במהלך מצב החירום הלאומי הנוכחי בשל נגיף הקורונה רק לשלושה חודשים אלא אם כן הקונגרס הפיליפיני האריך זאת". המעשה יאפשר לנשיא דוטרטה "להקצות מחדש, להתאים מחדש ולתכנת מחדש" תקציב של כמעט 275 מיליארד פסו פיליפיני (5.37 מיליארד דולר אמריקני) מתוך אומדן התקציב הלאומי של 438 מיליארד פסו פיליפיני (8.55 מיליארד דולר אמריקאי) שאושר לשנת 2020, בתגובה למגפה. מטרת החקיקה לאפשר לו "להשתלט באופן זמני או לכוון את פעולותיהם" של שירותים ציבוריים ומתקני בריאות בבעלות פרטית ומתקנים נחוצים אחרים "כאשר האינטרס הציבורי מחייב זאת" במצב של הסגר, התאמת אנשי מקצוע בתחום הבריאות והפצה ואחסון של סעד רפואי, וכדי "להקל ולייעל" את ההסתמכות על ערכות הבדיקה.
ב-30 במרץ דווח כי ממשלת הפיליפינים החזירה את 370 אזרחי הפיליפינים ששהו בספינות תענוגות שונות בנמליה הימיים השונים של איטליה.
ב-1 באפריל דווח כי מחלקת העבודה והתעסוקה של הפיליפינים (אנ') הודיעה כי תיזום תוכנית סיוע כלכלית בשווי של 2 מיליארד פסו פיליפיני (39 מיליון דולר אמריקאי) לעובדים במגזרים הפורמליים והבלתי פורמליים ברחבי המדינה המושפעים מהסגר שהוטל על ידי הממשלה. נכון ליום 31 במרץ, דיווחה המחלקה כי לפחות 25,428 מגזרים רשמיים ו-5,220 עובדים במגזר הבלתי פורמלי קיבלו סיוע במזומן של 5 אלף פסו פיליפיני (98 דולר אמריקני) כל אחד.
ב-5 באפריל כמה פקידי ממשל הודיעו כי יתרמו חלקים ממשכורתם כדי לסייע במימון יוזמות ממשלתיות בתגובה למגפה. הנשיא דוטרטה אמר שהוא יתרום חודש ממשכורתו, המסתכמת ב-400 אלף פסו פיליפיני, למשרד ההגנה האזרחית (אנ').
ב-6 באפריל חתם הנשיא דוטרטה על צו מנהלי מס' 28, שהעניק את תשלום קצבת הסיכון המיוחדת לעובדי בריאות הציבור בנוסף לשכר הסיכון שלהם. על פי הצו, עובדי בריאות הציבור המטפלים בחולי נגיף הקורונה, PUMs ו-PUIs יקבלו לכל היותר רבע מהשכר הבסיסי שלהם.
ב-7 באפריל האריך הנשיא הפיליפיני, רודריגו דוטרטה את משך ההסגר הקהילתי המשופר בלוזון עד 30 באפריל, בעקבות המלצה של ה-IATF.
ב-24 באפריל הרחיב דוטרטה את ההסגר הקהילתי עד 15 במאי, אך רק עבור מטרופולין מנילה, מרכז לוזון וקלבארזון (אנ') וכן אזורים אחרים באי לוזון הנחשבים לבעלי סיכון גבוה להדבקה בנגיף הקורונה.
הסגר כללי של הקהילה (GCQ), שהוצג ב-1 במאי, בדרך כלל פחות מחמיר מההסגר שהיה עד עתה, ה-ECQ. תחבורה ציבורית הותרה בקיבולת מופחתת ועסקים נבחרים הורשו לפעול בכמות של 50 עד 100 אחוז מהקיבולת הרגילה שלהם, כתלות בענף. קניונים הורשו לפעול אף על פי שרק דוכנים וחנויות נבחרים היו רשאים להיפתח. דרגה מתחת ל-GCQ נקראת הסגר כללי של הקהילה (MGCQ). דרגת מגבלות מתחת ל-MGCQ מוגדרת כשגרה חדשה.
במהלך מאי ויוני הייתה מגמה של הקלה במגבלות.
בתחילת יולי, משרד הבריאות הפיליפיני דיווח כי ביממה האחרונה אובחנו 2,434 מקרי קורונה חדשים במדינה, שיא יומי מתחילת המגפה.
דוטרטה הודיע בסוף יולי שהגבלות הקורונה יישארו בתוקף במנילה ובמחוזות נוספים עד לאמצע אוגוסט, במטרה להשתלט על התפשטות הנגיף.
בתחילת אוגוסט, מנילה ואזורים נוספים, סה"כ 27 מיליון בני אדם, הוכנסו לסגר. יציאה מהבית הייתה רק למצרכים או התעמלות. לא היו טיסות, מסעדות רק במשלוחים. הסיבה הייתה זינוק במספר המקרים וביה"ח מוצפים.