stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסקר קומץ
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

באפריל 1936 הועלה לדרגת קפיטן צור זה, ומילא תפקידי מטה שונים. ב-1 בינואר 1940 הוא הועלה לדרגת קונטר אדמירל. במהלך מבצע וסירבונג - הפלישה לנורווגיה, קיבל קומץ את הפיקוד על "קבוצת הקרב אוסלו", אשר מטרתה הייתה כיבוש אוסלו. קבוצת הקרב כללה את הסיירות הכבדות "בליכר" ו"אמדן" ואת אניית המערכה זוטא "ליצו". תותחי החוף הנורווגיים הפגיזו את "בליכר" והטביעו אותה. בין 1,600 נוסעיה שטבעו היו סוכני גסטפו ופקידי מינהלה שהיו אמורים לאסור את המלך הוקון השביעי והממשלה ולהתקין בנורווגיה משטר כיבוש. גם "ליצו" ספגה פגיעות קשות ונאלצה לסגת. למרות זאת כוח קטן של צנחנים גרמנים הצליח לכבוש את אוסלו, אולם לא לפני שהמלך והממשלה, יחד עם הזהב שהיה מאוחסן בבנקים ומסמכי משרד החוץ, הצליחו להימלט לצפון המדינה. חרף השגיאות הטקטיות שעשה, קיבל קומץ את צלב האבירים של צלב הברזל.
באפריל 1942 הועלה קומץ לדרגת ויצה-אדמירל, ומונה למפקד קבוצת קרב שנועדה לפגוע בשיירות בריטיות בים הצפוני. במסגרת זו, הוא הסתבך בדצמבר 1942 בקרב ים ברנץ, אשר אף על פי שהיה מצומצם יחסית בהיקפו והסתיים ללא מנצח ברור, זעזע את שדרת הפיקוד בקריגסמרינה. כישלונן המוחלט של אוניות השטח הגרמניות בפגיעה באוניות הסוחר הבריטיות, מול כוח מלווה נחות, הביא להעברת הדגש בצי הגרמני ללוחמת הצוללות. המפקד העליון של הקריגסמרינה, אדמירל אריך רדר, הציע את התפטרותו להיטלר וזה קיבל את ההצעה ומינה תחתיו את קרל דניץ, מפקד צי הצוללות הגרמני שהיה צעיר יחסית.
ב-1 במרץ 1943 הועלה קומץ לדרגת אדמירל, ומונה למפקד קבוצת קרב חדשה אשר כללה את אניית המערכה "טירפיץ" ואת הסיירת "שרנהורסט". הקרב היחיד שבו השתתפה הקבוצה היה "מבצע סיציליה" בספטמבר 1943. מטרת המבצע הייתה להשתלט על האי סבאלברד (שפיצברגן) שמצפון לנורווגיה. עיקר חשיבותו של האי הייתה לצורך הקמת תחנות לחיזוי מזג האוויר. שני הצדדים הקימו תחנות חיזוי על האי; במהלך המבצע, יצאו טירפיץ ושרנהורסט בליווי תשע משחתות, להפגיז את מתקני החוף של בעלות הברית, ולחפות על נחיתתם של חיילים גרמנים באי. המבצע נמשך שלושה ימים, החל מ-6 בספטמבר ועד 9 בו, והייתה זו הפעם היחידה שבה ירתה טירפיץ בתותחיה הראשיים; התוצאה הייתה גרועה למדי, ובשלב מסוים ירתה טירפיץ על החיילים הגרמניים. לאחר מספר ימים נסוג הכוח הגרמני, כיוון שמול העליונות הימית המוחלטת של בעלות הברית לא היו הגרמנים יכולים לתספק אותו. היה זה המבצע האחרון שבו השתתפה טירפיץ. ב-1 במרץ 1944 מונה קומץ למפקד הבסיס הימי בקיל, וב-16 בספטמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-אדמירל. לקראת סוף המלחמה הוא בעיקר פעל כדי לסייע לפליטים גרמנים מפרוסיה המזרחית להימלט מאימת הצבא האדום.
ביוגרפיה > אחריתו

קומץ נפל בשבי הבריטי לאחר סיום המלחמה, ושוחרר בנובמבר 1946. הוא התפרנס בתחילה מעיבוד ומכירת ירקות, ולאחר מכן הפך לפקיד קבלה בקזינו של באד דירקהיים. הוא נפטר ב-17 בדצמבר 1980 בגיל 89.
הערות שוליים

↑  ראו:
| גנרל-אוברסטים וגנרל-אדמירלים בוורמאכט, בלופטוואפה ובקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה ואוברסט-גרופנפיהררים באס אס |
| --- | --- | --- |
| גנרל-אוברסטים | וילהלם אדם • ארנסט אודט • הנס-יירגן פון ארנים • יוהנס בלסקוביץ • לודוויג בק • היינץ גודריאן • אולריך גראוארט • פרידריך דולמן • אדוארד דיטל • אוטו דסלוך • קורט האזה • פרנץ האלדר • הנס הובה • קרל-אדולף הולידט • הרמן הות • גוטהרד היינריצי • ולטר הייץ • קרל הילפרט • קורט פון המרשטיין-אקוורד • אריך הפנר • יוזף הרפה • הוברט וייזה • היינריך פון ויטינגהוף • ולטר וייס • הנס פון זלמות • אלפרד יודל • ארווין ינקה • הנס ישונק • אלכסנדר להר • גאורג לינדמן • ברונו לרצר • אברהרד פון מקנזן • ניקולאוס פון פאלקנהורסט • פרידריך פרום • ורנר פון פריטש • יוהנס פריסנר • קורט צייטצלר • גינטר קורטן • אלפרד קלר • ארהרד ראוס • ריכרד רואוף • גינטר רידל • גאורג-הנס ריינהרדט • לותר רנדוליץ • אויגן פון שוברט • קורט שטודנט • הנס-יורגן שטומפף • אדולף שטראוס • קרל שטרקר • רודולף שמידט |  |
| גנרל-אדמירלים | קונרד אלברכט • הרמן בהם • קרל ויצל • ולטר ורצכה • אלפרד זאלווכטר • וילהלם מרשל • הנס-גאורג פון פרידבורג • אוסקר קומץ • רולף קרלס • אוטו שולצה • אוטו שניוינד |  |
| אוברסט-גרופנפיהררים | יוזף דיטריך • קורט דליגה • פאול האוסר • פרנץ שוורץ |  |
איחוד קאלמאר

איחוד קאלמאר (בדנית, בנורווגית ובשוודית: Kalmarunionen) הוא מונח היסטוריוגרפי המתאר מספר אוניות פרסונליות (1397–1524) שאיחדו את שלוש הממלכות דנמרק, נורווגיה (כולל איסלנד, גרינלנד, איי פארו והאיים שטלנד ואורקני) ושוודיה (לרבות חלקים מפינלנד) תחת מלך אחד. היוזמה לאיחוד הייתה של מרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק.
היסטוריה

הייסוד הרשמי של האיחוד התרחש בעיר קאלמאר השוודית, שם הוכתר אריק מפומרניה למלך שלוש הישויות בשנת 1397. מרכז הכוח של האיחוד היה ממוקם בדנמרק, אך המדינות נשלטו בעיקר על פי חוקים ומסורות משלהן. האיחוד החזיק מעמד עם הפסקות קצרות משנת 1397 עד 1448. בעקבות זאת, רק האיחוד האישי עם נורווגיה – עם כמה הפרעות – נותר בתוקף (עד 1814), ואילו המלכים הדנים הצליחו לשלוט רק בשוודיה לתקופות קצרות. עד ששוודיה פרשה באופן סופי על ידי הכרזתו של גוסטב וסה למלך שוודיה בשנת 1523.
טכנית, המדינות לא ויתרו רשמית על ריבונותן או על עצמאותן, אך במושגים פרקטיים, הן היו יחידות אוטונומיות בלבד, כשהמונרך מחזיק בריבונותן, ובפרט מוביל את יחסי החוץ שלהן. למדינות היו אינטרסים שונים משלהן (במיוחד אי שביעות הרצון של האצולה השוודית מהתפקיד המרכזי שמילאה דנמרק באיחוד), דבר שהוביל בסופו של דבר לעימות בין המדינות המאוחדות, ולפער ביניהן, שהלך והתעצם עד לפירוק האיחוד בשנת 1523, כשגוסטב ואסה הפך למלך שוודיה. טכנית, האיחוד מעולם לא בוטל. נורווגיה ומושבותיה, המשיכו להוות חלק מדנמרק, כחלק מממלכת דנמרק-נורווגיה, תחת שושלת אולדנבורג, למשך מספר מאות לאחר פירוקו של איחוד קאלמאר.
הערות שוליים

↑  Kalmarunionen, 1397-1523, danmarkshistorien
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538686605171  GND: 5290421-0  LCCN: sh85071361  VIAF: 147458153   WorldCat (עם VIAF): 147458153 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא סקנדינביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איחוד מוסדות גור

| --- | --- |
סמל הארגוןסמל הארגון
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  רחוב יונה 7, ירושלים
 מקום פעילות:  ישראל ישראל
 מייסדים:  אברהם פאלוך ומאיר עובדיה איינפלד
 נשיא:  הרב יעקב אריה אלתר
 מנכ"ל:  יונתן בורנשטיין
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 
איחוד מוסדות גור - הוא הגוף המתקצב, מנהל ומפקח על כלל מוסדות החינוך והחסד של חסידות גור בישראל. בקרב חסידי גור הוא מכונה האיחוד (מלעיל).
הקמה וניהול

הארגון הוקם בשנת 1989.
המנהלים הראשונים היו אברהם פאלוך ואחריו מאיר עובדיה איינפלד, עם פטירתו של איינפלד, מילא את מקומו נחמן וידיסלבסקי. בהמשך הצטרף אליו יונתן בורנשטיין. בשנת 2016 פרש בורנשטיין. בשנת 2018 פרש גם וידיסלבסקי ובמקומו נכנס לייבל יוסקוביץ. בשנת 2019 מינה האדמו"ר מגור את יונתן בורנשטיין למנהל ואיחד את קופת ה'איחוד' יחד עם קופת העמותה להקמת בית המדרש הגדול של החסידות בירושלים.
תקציב הארגון לשנת 2022 היה כ-113 מיליוני שקלים.
הארגון מקיים מדי שנתיים ועידה מפוארות לתומכיו הגדולים. בין השאר התקיימו ועידות ביוון, איטליה, פולין ושווייץ.
בשנת 2019 גייס הארגון, כ-50 מיליון ש"ח באמצעות מימון המונים.
הערות שוליים

↑  מקור
↑  באתר גיידסטאר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296359905171
אלכס ריידר

ערך זה עוסק בסדרת ספרים. אם התכוונתם לסרט, ראו .
| --- | --- |

הכריכה העברית של הספר הראשון בסדרה
 
 ספרי הסדרה
 בעין הסערה בטווח פגיעה אי השלד Eagle Strike Scorpia Ark Angle Snakehead Crocodile Tears Scorpia Rising Russian Roulette Never Say Die Nightshade
 מידע כללי
 מאת:  אנתוני הורוביץ
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח, הומור
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2000 - עדיין יוצא
 סדרה
 מספר ספרים:  12
אלכס ריידר (באנגלית: Alex Rider) היא סדרת ספרי ריגול, שחוברה בידי הסופר הבריטי אנתוני הורוביץ. הסדרה עוסקת בנער בן 14, ושמו אלכס ריידר, שבמקביל ללימודיו בתיכון, עובד כסוכן חשאי מיוחד של ה-MI6. הספר הראשון בסדרה עובד לסרט. סדרת הספרים עובדה לסדרת טלוויזיה בכיכובו של אוטו פארנט.
עלילה

אלכס גר עם דודו, איאן ריידר, והעובדת הסוציאלית שלו, ג'ק, מאז שהוריו נהרגו בהתרסקות מטוס. לאחר מות דודו בתאונה מסתורית, אלכס נחטף על ידי ראשי אגף המבצעים המיוחדים של ה-MI6, שמציעים לו עבודה כסוכן חשאי. בתחילה הוא מסרב, אך  הם מאיימים לממש את זכותם כאפוטרופוסיו לגרש את העובדת הסוציאלית שלו, שאשרת הוויזה שלה פקעה, למכור את ביתו ולשולחו חסר כל לבית יתומים. אלכס מסכים ונשלח למחנה אימונים מיוחד, ולאחר מכן למשימתו הראשונה ב-MI6.
ספרים

עד כה יצאו 12 ספרים בסדרה, אך רק שלושה תורגמו לעברית.
רשימת הספרים:
בעין הסערה (Stormbreaker)
בטווח פגיעה (Point Blanc)
אי השלד (Skeleton Key)
Eagle Strike (טרם תורגם לעברית)
Scorpia (טרם תורגם לעברית)
Ark Angle (טרם תורגם לעברית)
Snakehead (טרם תורגם לעברית)
Crocodile Tears (טרם תורגם לעברית)
Scorpia Rising (טרם תורגם לעברית)
Russian Roulette (טרם תורגם לעברית)
Never Say Die (טרם תורגם לעברית)
Nightshade (טרם תורגם לעברית)
איל ניגוח

ערך זה עוסק באיל ניגוח ללוחמת מצור ביבשה. אם התכוונתם לאיל ניגוח של אניית מלחמה, ראו .
איל ניגוח משוחזר
אֵיל נִגּוּחַ הוא כלי מצור ששימש לפריצת שערי מבצר וביקוע חומות בעת העתיקה, מתקופות פרהיסטוריות ועד ימי הביניים המאוחרים.
המתקן הורכב מבול עץ או אבן עבה, קשה וכבד, ומבסיס יציב ונייד. בתקופות מסוימות ייצרו גם ראשי ניגוח ממתכות, כמו ברונזה.
בעת הפעלתו, איל הניגוח הובא אל המטרה, שהייתה קיר או שער אותו רצו להבקיע. מהבסיס נתלה ה"מַגָּח", בול העץ, כך שהיה במרחק סביר מהקרקע. אל בול העץ היו קושרים חבלים, כך שהוא היה תלוי מעל לבסיס בתוך מסגרת מיוחדת (לרוב עם גג) שהגנה על מפעילי האיל מחיצים ושמן רותח שנורו ונשפכו בידי מגיני המטרה, ואיפשרה להם להתקרב למטרה. משיכה של בול העץ אחורה ושחרורו הייתה מביאה אותו בעוצמה קדימה. הוא היה פוגע במטרה, ולאחר מספר חבטות ממוטט אותה.
כדי שאיל ניגוח יהיה יעיל בביקוע חומות, גובהו של הראש (בול העץ) מעל הקרקע אמור היה להיות בהתאם למטרה.
פגיעה במטרה במקום גבוה יותר הקלה על מיטוטה. עם זאת, כיוון גבוה מדי, מוטט רק חלק קטן מהמטרה.
בהתאם, אם שטח הפגיעה היה קטן מדי, היה צורך במספר ניסיונות רב על מנת למוטט את המטרה.
כיוון שהחומות היו חזקות מדי ברוב המקרים לפריצה בשיטה זו, השתמשו בכלי בעיקר כדי לפרוץ שערים ודלתות.
כלי הניגוח היה כבד מאוד, והיה צורך במספר אנשים על מנת לגרור אותו למטרה ולהשתמש בו.
מתגליות ארכאולוגיות התברר שגם מבצרים בארץ ישראל בתקופת התנ"ך נכבשו בעזרת שימוש באיל ניגוח.
אלכס רוברטסון

אלכסנדר שון פאבלו רוברטסון (נולד ב-17 באפריל 2003) הוא כדורגלן אוסטרלי ממוצא סקוטי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג ובנבחרת אוסטרליה.
קריירה

רוברטסון נולד בדנדי, סקוטלנד, וגדל בבית שבו הכדורגל היה חלק מהחיים. אביו, מארק, היה כדורגלן מקצועי ששיחק בקבוצות שונות בסקוטלנד ובאנגליה. סבו, אלק, גם היה כדורגלן מקצועי ששיחק בנבחרת אוסטרליה.
רוברטסון החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הכח סידני, משם עבר למחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד ומשם עבר למחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי.
נבחרת לאומית

ב-24 במרץ 2023, ערך רוברטסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטרליה במשחק ידידות נגד נבחרת אקוודור. כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-62.
אייכקירכן

| --- | --- |
סמל אייכקירכןסמל אייכקירכן
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה עילית אוסטריה עילית
 מחוז:  מחוז ולס
 שטח:  6.5 קמ"ר
 גובה:  448 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  582 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  48°06′36″N 13°47′45″E﻿ / ﻿48.11°N 13.795833333333°E﻿ / 48.11; 13.795833333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.aichkirchen.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהאייכקירכן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.אייכקירכן(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגאייכקירכן(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגאייכקירכן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אייכקירכן (בבווארית: Aichkirchen) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
אוכלוסייה

| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1991: 480
2001: 497
2008: 519
איזוגלוסה

איזוגלוסות פונטיות בפארואית, באיי פארו
אזור "קנטום" (centum) בכחול, ואזור "סאטם" (satem) באדום. האדום הכהה מסמן את אזור התרבויות הארכאולוגיות Sintashta/Abashevo/Srubna, אשר הוצע כי היה אזור המקור של תופעת "סאטם", כך על פי ההיפותזה של פון בראדקה, אשר אינה מקובלת על רוב הבלשנים.
איזוֹגְלוֹסָה – המכונה גם הֶטרוגלוסה, ובעברית תופעה מבחינה או תכונה מבחינה – היא קו הגבול הגאוגרפי של תכונה או תופעה לשונית מסוימת, כגון הגיית תנועה, או משמעות של מילה, או תכונה צורנית או תחבירית כלשהי. זהו מושג המשמש בבלשנות היסטורית ובדיאלקטולוגיה (חקר הניבים). תכונות ותופעות המשמשות כאיזוגלוסות עוזרות במיון שפות למשפחות ולענפים, ובחלוקת רצף לשוני לניבים.
ניבים מרכזיים מתוחמים בדרך כלל על ידי מקבצים של איזוגלוסות. למשל, קו בֵּנְרַת (אנ') (Benrath) מבדיל את הגרמנית העילית מיתר השפות הגרמאניות המערביות, ולָה סְפֵּציה–רימיני (אנ') מפריד בין השפות האיטלקיות הצפוניות לבין ניבים איטלקיים מרכזיים.
עם זאת, לאיזוגלוסה בודדת לא חייב להיות חפיפה או קשר לנקודת פיצול בין שפות בעץ המשפחה שלהן, או לגבול בין שפות. לדוגמה, תופעת עיגול השפתיים בתנועות קדמיות במקרה של התנועה /y/ קיימת באופן גורף בכל השפות והניבים בצרפת ובגרמניה, אך לא קיימת במילים איטלקיות וספרדיות שהן קוגנטים של המילים הצרפתיות המקבילות עם /y/.
מקור המילה

מקור המונח "איזוגלוסה" הוא ביוונית קדומה, שם "אִיסוֹס" ἴσος פירושה "שווה, דומה", ו"גלוסה" γλῶσσα היא "לשון, ניב, שפה" (זאת בהשראת השימוש במונח קווי גובה, או isopleths, כגון isobars).
עם זאת, האיסוגלוסה מפרידה במקום לחבר נקודות. כתוצאה מכך, זה הוצע עבור המונח heterogloss ἕτερος héteros "אחר") לשימוש במקום.
דוגמאות > שפות שמיות צפון-מערביות: ו/י, המעתק הכנעני

תכונה של שפות שמיות צפון-מערביות עתיקות היא שהעיצור [w] (האות וי"ו) הופך לעיצור [y] (האות יו"ד) בתחילת מילה. בפרוטו-שמית השורש של המילה "ילד" היה "ו-ל-ד", ובירושה ממנה גם בכל השפות במשפחה השמית מלבד הענף הצפון-מערבי (לדוגמה ערבית "ולד" ولد). לעומת זאת, בשפות השמיות הצפון-מערביות העתיקות המילה הייתה "ילד", עם מעתק ההגאים y < w.[דרוש מקור]
בדומה לכך, המעתק הכנעני הוא תופעה שלפיה התנועה [ā] בפרוטו-שמית הפכה לתנועה [ō] בשפות הכנעניות שבענף הצפון-מערבי במשפחה. בשפות הארמיות ובניבים של הענף הצפון-מערבי, התנועה ההיסטורית [ā] נשמרה. לדוגמה, המילה הפרוטו-שמית "שלום" משוחזרת כ- šalāmu*, ובערבית היא "סַלָאם" salām (سلام), בעוד שבעברית היא שָׁלוֹם šalōm. אם כן, האיזוגלוסה הוגדרה כך: שפה שמית עתיקה צפון-מערבית שבה התנועה ההיסטורית [ā] הפכה ל-[ō] מסווגת בקבוצה הכנענית.[דרוש מקור]
דוגמאות > שפות הודו-אירופיות: איזוגלוסת "סאטם–קנטום" (centum-satem)

אחת האיזוגלוסות המוכרות ביותר היא איזוגלוסת "סָאטֶם-קֵנְטוּם" (אנ') (centum-satem) במשפחה ההודו-אירופית. איזוגלוסה זו מייצגת את ההתפתחות השונה של עיצורים גב-לשוניים בשפה-האם פרוטו-הודו-אירופית. על פי השחזור המקובל, מכירים בשלוש סדרות של עיצורים גב-לשוניים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | אטומים | קוליים | קוליים מנושפים |  |
| וילוניים משופתתים: |  | *kʷ | *gʷ | *gʷʰ | התמזגו בשפות "סאטם" |
| וילוניים: | התמזגו בשפות "קנטום" | *k | *g | *gʰ | התמזגו בשפות "סאטם" |
| וילוניים מחונככים: | התמזגו בשפות "קנטום" | *ḱ | *ǵ | *ǵʰ | הפכו לשורקים (אַסיבִּילַציה) בשפות "סאטם" |
בחלק מענפי המשפחה ההודו-אירופית – למשל יוונית, השפות האיטליות והגרמאניות – התמזגו העיצורים המחונככים עם הווילוניים: לדוגמה, העיצור הווילוני [k] במילה הפרוטו-הודו-אירופית *k(e)up- ("לרתוח, לבשל") נשמר בלטינית במילה cupiō המבוטאת [kupio] ("לחשוק"), והעיצור [ḱ] המחונכך במילה *ḱm̥tom "מאה" הפך בלטינית ל-centum, שמבוטאת "קנטום" [kentum]. אבל מנגד, מילת השאלה *kʷo- הפכה ל-quō "איך, איפֹה". ענפי שפות אלה ידועים כענפי "קנטום" (centum), על שם המילה הלטינית "מאה".
בענפים אחרים – דוגמת השפות הבלטו-סלאביות וההודו-איראניות – העיצורים הווילוניים המשופתתים התמזגו עם הווילוניים: העיצור [k] במילה הפרוטו-הודו-אירופית *k(e)up- נשמר בסנסקריט וֶדית kopáyati "מעוצבן", והעיצור המשופתת [kʷ] במילה *kʷo- הפך באווסטית ל-[k] ב- kō "מי"; אבל העיצור [ḱ] המחונכך במילה *ḱm̥tom הפך לעיצור [s] במילה satem באווסטית. ענפי שפות אלה ידועים כענפי סאטם, על שם המילה האווסטית ל"מאה".
כיוון שהשפות הבלטו-סלאביות, ההודו-איראניות, ומשפחות סאטם האחרות מדוברות באזורים גאוגרפיים סמוכים, ניתן לקבץ אותן לכדי איזוגלוסה: קו על המפה הגאוגרפית שמפריד את שפות סאטם מצדו האחד משפות קנטום מצדו השני.
דוגמאות > אנגלית אמריקנית: איזוגלוסת "צפונית–מידלנד"

איזוגלוסה משמעותית באנגלית אמריקנית מבחינה בין צביר-הניבים בצפון-מזרח הפנימי של ארצות הברית (Inland North) לבין צביר-הניבים בצפון המערב התיכון (Midland). האיזוגלוסה מותחת קו המייצג מאפיינים לשוניים רבים, כולל "מעתק התנועות של הערים הצפוניות" (Northern Cities vowel shift). מעתק התנועות הזה חל באזורים שמצפון לקו (כולל מערב מדינת ניו יורק, קליבלנד, החלק הדרומי של מישיגן, צפון אילינוי ומזרח ויסקונסין) ואילו מדרום לקו המעתק לא התרחש (כולל פנסילבניה, מרכז ודרום אוהיו ורוב אינדיאנה).[דרוש מקור]
ביבליוגרפיה

Chambers, J.K.; Trudgill, Peter (28 בדצמבר 1998). Dialectology. Cambridge Textbooks in Linguistics (2nd ed.). Cambridge University Press. ISBN 0-521-59646-7. {{cite book}}:  (עזרה)
Woodard, Roger D. (31 במאי 2004). The Cambridge Encyclopedia of the World's Ancient Languages. New York: Cambridge University Press. ISBN 0-521-56256-2. {{cite book}}:  (עזרה)
ראו גם

ניב
רצף ניבים
אגד לשונות
איזוגרף – תכונה מבחינה בין מערכות כתב.
הערות שוליים

↑  Sihler, Andrew L. (2000). Language History. Current issues in linguistic theory. Vol. 191. Amsterdam/Philadelphia: John Benjamins Publishing. p. 170. ISBN 90-272-3698-4.
↑  Garr, W. Randall (2 ביוני 2008). Dialect Geography of Syria-Palestine: 1000-586 BCE. Eisenbrauns. ISBN 1-57506-091-4. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Fortson IV, Benjamin W. (2004). Indo-European Language and Culture. Blackwell Publishing. pp. 52–54. ISBN 1-4051-0316-7.
↑  Rix, Helmut (2001). Lexikon der indogermanischen Verben. Dr. Ludwig Reichert Verlag. p. 359. ISBN 3-89500-219-4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4403062-9
אליס טנג'ריני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באפריל 1949 (בת 75) טקומה פארק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הקהילייה של וירג'יניה (1972) 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 תחום יצירה:  בוטניקה, scientific illustration 
 פרסים והוקרה:  Botanical Illustrator Award for Excellence in Scientific Botanical Art (2008) 
 
אליס טנג'ריני (באנגלית: Alice Tangerini‏; נולדה ב-25 באפריל 1949) היא מאיירת בוטנית אמריקאית. בשנת 1972, טנג'ריני נשכרה כמאיירת לצוות של המחלקה לבוטניקה במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע על ידי הבוטנאי האמריקאי ליימן ברדפורד סמית'. לפני העבודה במכון סמיתסוניאן, היא קיבלה תואר ראשון באמנויות יפות מאוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת'.
ביוגרפיה

אליס ר. טנג'ריני נולדה ב־25 באפריל 1949 בפארק טאקומה, מרילנד,  וגדלה בקנסינגטון.  הציור היה "תשוקת החיים" שלה מאז גיל ארבע. כתלמידת תיכון, היא הכירה את הבוטנאי לימן ברדפורד סמית' דרך חבר של המשפחה. הוא המשיך להיות המנטור שלה. סמית' לקח לעיתים קרובות את טנג'ריני לצייר צמחים באמצעות דגם מיובש. בזמן שלמדה באוניברסיטה בווירג'יניה, טנג'ריני בילתה את הקיץ שלה בעבודה במכון סמיתסוניאן. היא קיבלה תואר ראשון באמנויות יפות בשנת 1972.  לאחר סיום לימודיה, נשכרה טנג'ריני על ידי סמית' לעבוד כמאיירת צוות של המחלקה לבוטניקה במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע כך היא הפכה למאיירת הבוטנית הראשונה שנשכרה על ידי מכון הסמיתסוניאן.
קריירה

טנג'ריני עוסקת בעיקר באיוריה באוסף הצמחים הלאומי של ארצות הברית, ועבדה עם הבוטנאי האמריקאי וורן ה. וגנר. אף שהיא מסתמכת לעיתים קרובות על דגימות עשבוניות דחוסות ומיובשות כדוגמאות שלה, היא גם נוסעת לאזורים כמו קליפורניה, הוואי וגיאנה כדי לראות את הצמחייה בסביבתם הטבעית. היא הבדילה אמנות בוטנית מאמנות יפה בכך שהבהירה ש"אמנות בוטנית צריכה להיות מוכרת לפחות לסוג, אם לא למינים".
לפי האגודה האמריקאית לאמנים בוטניים, טנג'ריני איירה למעלה מ-1000 מיני צמחים רוב האיורים שלה נוצרו באמצעות עט ודיו או מברשת עם דיו, אבל לפעמים גם גרפיט וציור דיגיטלי. היא בדרך כלל מציירת את הדגימה שלה בשחור-לבן, עם צל מינימלי, וממקמת לעיתים קרובות את מקורות האור בפינה השמאלית העליונה של התמונה. היא גם התנסתה ביצירת איורים צבעוניים טנג'ריני עוקבת אחר המסורת באיור בוטני על ידי התמקדות במורפולוגיה של הצמח ובחלקים פנימיים של הפרח ולא בצבע.
האיורים של טנג'ריני הוצגו במספר רב של פרסומים מדעיים, כגון "צמחיית הגיאנות", וכן במספר ספרים. בשנת 1980, היא יצרה "תערוכת יחיד של רישומי דקלים" במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע ואצרה את התערוכה "פרחי בר צפון אמריקאים: צבעי מים מאת מרי ווקס וולקוט" בשנת 1990.
החל משנת 2015, טנג'ריני מפתחת אתר אינטרנט לקטלוג יצירותיה ושל מאיירים אחרים הפועלים בבוטניקה.
מלבד עבודתה באיור, טנג'ריני גם העבירה הרצאות ולימדה שיעורים בנושא במספר מקומות, מחלקת החקלאות של ארצות הברית, מכללת מונטגומרי, בית הספר לאמנויות ועיצוב קורקורן, ובית הספר לאמנות בוטנית של מינסוטה היא גם מכהנת כחברת מועצת המנהלים של האגודה האמריקאית לאמנים בוטניים.
ב-2005 איבדה טנג'ריני את הראייה בעין ימין בעקבות פציעה לא מזוהה. טנג'ריני חזרה לעבודה, ובנוסף לחבישת כיסוי עיניים, החלה להשתמש בטאבלט גרפי וב-Adobe Photoshop והסתמכה יותר על טכנולוגיה דיגיטלית כדי לתת לה תצוגה ברורה יותר של התמונה.
פרסים והכרה

בשנת 1999 קיבלה טנג'ריני את "פרס השירות המכובד" מטעם גילדת המאיירים במדעי הטבע. בשנת 2008, היא זכתה בפרס "הצטיינות באמנות בוטנית מדעית" מטעם האגודה האמריקאית לאמנים בוטניים.
בשנת 2020 זכתה לטנג'ריני בפרס ג'יל סמית'יס מהאגודה ליניאן בלונדון.
הערות שוליים

↑  Artist Alice R. Tangerini from Smithsonian Botanical Illustrations Catalog, web.archive.org, ‏2017-07-14
↑  "Botanical Illustrator Alice Tangerini"
↑  "Alice Tangerini", www.asba-art.org
↑  Better than a thousand words | BioScience | Oxford Academic, web.archive.org, ‏2017-07-14
↑  "Botany 2014 in Boise, Idaho", www.asba-art.org
↑  Alice Tangerini receives the Jill Smythies Award from the Linnean Society, The Plant Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Botanist: Tangerini  DSI: 12898  LCCN: no2006035409  VIAF: 16973753   WorldCat (עם VIAF): 16973753
אישטוואנדי

| --- | --- |
סמל אישטוואנדיסמל אישטוואנדי

בית כפר טיפוסי
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  דרום טרנסדנוביה
 מחוז:  שומוג' שומוג'
 נפה:  נפת בארץ'
 שטח:  30.30 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  495 (1 בינואר 2024)
  ‑ צפיפות:  19.17 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  46°54′55″N 18°04′37″E﻿ / ﻿46.915229°N 18.076820°E﻿ / 46.915229; 18.076820
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.istvandi.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אישטוואנדי(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אישטוואנדי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אישטוואנדי (בהונגרית: Istvándi) הוא כפר של כ-600 תושבים במחוז שומוג', נפת בארץ'.
מיקום

היישוב ממוקם בשומוג'-הפנימית, ליד הכביש הראשי 6, העיירות הקרובות ביותר הן כארץ' (15 ק"מ) וסיגטוואר (15 ק"מ).
היסטוריה

האזכור הראשון של היישוב בכתב נמצא ברשימת המעשרות לאפיפיור משנת 1332, אז הוא נכתב בצורת שטפנדי (Stehpandi). בשלב זה זה כבר היה במקום כנסייה. שמו הופיע בשנת 1421 שוב בדמות אישטואנדי (Isthuandy). בשנת 1536 הוא היה בבעלות הבישוף של פץ' ג'רג' שויוק. בשנת 1664, במהלך מסע החורף שלו, חנה צבא מיקלוש זריני בפאתי הכפר. משנת 1726 היישוב הפך לנחלת בית אסטרהאזי, והוא נשאר בבעלותם עד להלאמת האדמות בשנת 1950.
האוכלוסייה גדלה בהתמדה לאורך המאות, היא הייתה הגבוהה ביותר בתקופת מלחמת העולם השנייה (1,200 איש) ומאז היא יורדת בהתמדה.
אתרים בעלי חשיבות

באישטוואנדי יש שלוש אנדרטאות מוגנות לאומית:
כנסייה קלוויניסטית בסגנון הבארוק, מהמאה ה-18. המגדל שלו בסגנון גותי.
בית איכרים עממי משנת 1848, לימים שימש כבית כפרי אזורי
אסם גרעיני הדגן משנות ה-1890
קהילה יהודית

ביישוב התקיימה קהילה יהודית קטנה לפחות מאמצע המאה ה-19. מבחינת מוסדות קהילה ומרשם אוכלוסין הכפר היה שייך לעיר הסמוכה סיגטוואר, בה הייתה קהילה יהודית גדולה יחסית ובמשך תקופה ארוכה. מעט היהודים מהכפר גורשו בשואה למחנות ההשמדה כמו רוב יהדות הונגריה.
ילידי המקום

לאיוש מדיאר (בשם קודם מילהופר עד 1908 ובשמותיו הבדויים, Nemo, Hunor (בהונגרית: Magyar Lajos; אישטוואנדי, 25 בנובמבר 1891 – אתר ההוצאה להורג במוסקבה, מחנה בוטובו, 17 ביולי 1940) היה עיתונאי יהודי-הונגרי קומוניסטי, כלכלן ופוליטיקאי, בעלה של השחקנית היהודייה-הונגרייה בלנקה פצ'י.
אנדרטה לשימור: אסם גרעיני הדגן
איי שלמה במשחקים האולימפיים

איי שלמה משתתפים במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). במשחקי החורף לא השתתפו האיים מעולם. השתתפותם של הספורטאים מאיי שלמה במשחקים עד כה הייתה סמלית בעיקרה, ואיש מהם לא רשם הישג משמעותי. בדרך כלל ייצגו את האיים רק אתלטים, אך לעיתים השתתפו במשחקים גם ספורטאים מענפים נוספים, כאיגרוף, ג'ודו, הרמת משקולות וקשתות.
ראו גם

איי שלמה במשחקים הפאראלימפיים
איי שלמה במשחקים האולימפיים לנוער
אוסקר קאופמן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 בפברואר 1873 Sântana, רומניה 
 פטירה:  6 בספטמבר 1956 (בגיל 83) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרלסרוהה (1899) 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 
אוסקר קאופמן (בהונגרית: Kaufmann Oszkár;‏ 2 בפברואר 1873, אוּיסֶנטאָנה, ליד ארד, רומניה – 6 בספטמבר 1956, בודפשט, הונגריה) היה אדריכל יהודי-הונגרי.