stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תזמורת
היסטוריה

לא ניתן להצביע על הרכב כלי היסטורי כעל התזמורת הראשונה; בקרב העדויות ההיסטוריות לא ניתן למצוא גורם מאחד לכל ההרכבים הגדולים אשר ניגנו בסוף המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17, רק ניתן לסכם שהם אינן אחידים בהרכבם, בהמשכיותם, ובמטרתם.
במאות ה־15 וה־16 באיטליה (תקופת הרנסאנס) החזיקו בני האצולה בחצרותיהם קבוצות נגנים, שתפקידם היה לספק מוזיקה לנשפי ריקודים ואירועים חגיגיים. בראשית המאה ה־17, ככל שהצגות תיאטרון ובעיקר אופרה נעשו לנחלת הקהל הרחב והוצגו בציבור ולא רק בבתי האצולה, התפתח יותר ויותר נוהג כתיבת המוזיקה לקבוצות כֵּליות משולבות, שניתן לכנותם הרכבים פרה-תזמורתיים; מסמכים ועדויות מהתקופה מעידים כי כל קבוצות כלי הנגינה לא ניגנו יחד – קבוצות של כלי נגינה בהרכבים משתנים ניגנו בקטעים שונים, ולרוב יוחדו לתיאור רגשות מסוימים והתרחשויות על הבמה. כלי התזמורת של ימינו התפתחו בהדרגה, חלקם היו שונים בתקופת הבארוק וחלקם לא היו קיימים כלל והתפתחו במהלך המאה ה־18 או שהשתכללו ושינו את היקף צליליהם בהתאם לדרישות המלחינים.
ההרכב הראשון אם כן, שעבד בקביעות וניתן לראות בו את הגרעין של התזמורת ההיסטורית (זו שמבוססת בעיקר על כלי קשת) היה "עשרים-וארבעה הכינורות אשר למלך" אשר הורכב מכלי קשת גבוהים, בינוניים ונמוכים. ההרכב התגבש לצורתו הכמעט קבועה בסביבות השנה 1620 בחצר המלוכה הצרפתית, וניגן באופן קבוע בתחילה בבאלטים, אירועי חצר וחגיגות ציבוריות.
מקור המונח

השם העברי תזמורת מקורו בחידושיו הלשוניים של אליעזר בן יהודה. במקור התכוון בן יהודה בחידושו הלשוני תזמורת חלופה עברית למילה קונצרט אך המילה תזמורת התקבעה לבסוף לתיאור ההרכב המבצע.
השם הלועזי orchestra עבר גלגולים רבים. במקור נועד המונח לתאר את המקום בבמה בו ממוקמים הזמרים והנגנים ביצירות בימתיות בהם הם משתתפים. רק החל מסוף המאה ה-17 החלו להתייחס למילה orchestra במובנה המודרני. המילונים ההיסטוריים "הכירו" במונח במשמעותו המודרנית רק מאמצע המאה ה-18. בהקשר זה ראוי להתייחס למאמר אשר פרסם המלחין והתאורטיקן יוהאנס מאתזון Das neu-eröffnete Orchester בשנת 1713 בהמבורג, בו הוא טוען שיש לכנס את השמות של הרכב נגנים גדול ו"תזמורתי" בקונצרטים, בכנסייה, ובאופרה (לכל הרכב כזה ניתן שם שונה בזמנו) לשם אחד ויחיד – Orquestre.
סוגי תזמורות > תזמורת סימפונית

התזמורת הסימפונית (או פילהרמונית) היא התזמורת הנפוצה ביותר בין התזמורות, שבה מיוצגות כל הסקציות במוזיקה והיא הגדולה ביותר מכל התזמורות. תזמורת זאת מכילה עשרות או מאות נגנים ומורכבת בדרך כלל מכלי קשת (כינור, ויולה, צ'לו, קונטרבס), שהם הרוב בתזמורת; כלי נשיפה ממתכת (חצוצרה, קרן יער, טרומבון, טובה), כלי נשיפה מעץ (פיקולו, חליל צד, אבוב, קלרינט ובסון) וכלי הקשה (טימפני, צ'לסטה, פעמונים, מצלתיים וקסילופון). לכל קבוצת כלים נגן ראשון, האחראי לקבוצה כולה ולעיתים אף מתבקש לנגן קטעי סולו ביצירה (למשל, קטע הכינור ב"בנדיקטוס" במיסה סולמניס של בטהובן). הכנר הראשי, ה"קונצרטמייסטר", עומד בראש התזמורת ומסייע למנצח בעבודתו בשעת הצורך. לפעמים אף מצטרפים לתזמורת כלים ייחודיים ליצירה, כמו פסנתר, עוגב או כלי פריטה כמו נבל. בדרך־כלל, הקבוצה הגדולה ביותר בתזמורת היא של הקשתנים, אך יש יצירות שבהן חלקם של כלי הנשיפה גדול כשלהם ולעיתים אף יותר. דוגמה לתזמורת סימפונית היא התזמורת הפילהרמונית הישראלית, שבה יש כ־100 נגנים.
התזמורות הסימפוניות מנגנות בדרך כלל מוזיקה קלאסית, שיכולה להקיף את כל התקופות, מתקופת הבארוק ועד למוזיקה בת ימינו, בהרכבי כלים משתנים לפי הצורך. יצירות כמו המיסה בסי מינור או מתאוס פסיון של באך דורשות הרכב שונה של כלים מיצירה של מאהלר, למשל, וביצוע יצירה של יוזף היידן דורש הרכב שונה מזה הדרוש ליצירה של סטרווינסקי.
סוגי תזמורות > תזמורת סימפונית > ניצוח

את נגינת התזמורת הסימפונית מדריך מנצח, שתמצית תפקידו להורות לנגנים את המפעם והדינמיקה, אך ניצוח על תזמורת כולל הרבה מעבר לכך. מנצח מעולה יכול להפיק מתזמורת בינונית הרבה יותר משיוכל מנצח בינוני להפיק מתזמורת טובה. ה"כימיה" שמנצח יוצר עם התזמורת הכרחית להשגת ביצוע, שאיננו מִתמצה בנגינת הצלילים לפי הכתוב בפרטיטורה.
סוגי תזמורות > תזמורת קאמרית

תזמורת קאמרית היא תזמורת קטנה, המורכבת ממספר מצומצם של כלי קשת, אליהם מתווספים לפעמים כלי נשיפה נבחרים.
סוגי תזמורות > תזמורת סינפונייטה

תזמורת סינפונייטה היא תזמורת גדולה מהתזמורת הקאמרית, אך קטנה מתזמורת סימפונית בגודל מלא.
סוגי תזמורות > תזמורת צועדת

תזמורת צועדת מורכבת מכלי נגינה המאפשרים נגינה בעת צעידה, לרוב כלי הקשה וכלי נשיפה. כבר לפני הספירה השתמשו בתזמורות מארש למצעדי כיבוש. כיום נוהגים לנגן מזיקת מצעדים בטקסים ממלכתיים או צבאיים.
סוגי תזמורות > תזמורות כלי נגינה ספציפיים

ישנן גם תזמורות המורכבות רק ממספר נגנים המנגנים באותו סוג כלי נגינה, למשל הרכב קאמרי של כלי מיתר או תזמורת כלי נשיפה.
סוגי תזמורות > תזמורת בארוק

תזמורת כזו, המורכבת מכלים אותנטיים לתקופה (עתיקים, או העתקים נאמנים למקור), שואפת לשחזר בנאמנות הרבה ביותר האפשרית את הצליל, אליו התכוון המלחין בעת כתיבת היצירה.
ראו גם

הרכב מוזיקלי
הערות שוליים

↑  ג'ון ספיצר וניל זאסלו, "הולדת התזמורת", הוצאת אוקספורד, עמ' 67
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550831705171  BnF: cb122886690 (data)  GND: 4172708-3  LCCN: sh85095325  NARA: 10676179  NDL: 00564873  NKC: ph123782 
סדר ישיבה אפשרי בתזמורת סימפונית. מיקום הכינורות השניים שונה מן המקובל
תזמורת צבאית בטורקיה
תוכנית הגרעין הסעודית

רשמית, לא ידוע על קיום תוכנית גרעין סעודית. עם זאת, קיים עיסוק רב שנים בערב הסעודית ומחוצה לה בתוכנית לפיתוח נשק גרעיני שישמש את ערב הסעודית.
בעבר הייתה ערב הסעודית אחת המתנגדות הבולטות לנשק גרעיני במזרח התיכון, לאחר שחתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני.
עם זאת, לאורך השנים היו דיווחים בתקשורת על כוונתה של ערב הסעודית לרכוש נשק גרעיני ממקורות חיצוניים וכן על מגעים של גורמי ממשל סעודיים למול ארצות הברית ומדינות נוספות בנושא.
בשנת 2003, דלף מסמך של הממשל האמריקאי שהציג שלוש אפשרויות שיש בפני ערב הסעודית בנושא הגרעין: לרכוש ולפתח יכולת גרעינית כגורם מרתיע; לחתום על ברית עם מעצמה גרעינית קיימת שתציע הגנה בעת הצורך; לנסות ולהגיע להסכם אזורי על קיום מזרח תיכון נקי מגרעין.
גורמים רשמיים של האו"ם ומומחי נשק טענו שהסקירה נכתבה כתוצאה מהתקררות היחסים עם ארצות הברית, וחששות מתוכנית הגרעין של איראן והיעדר לחץ בינלאומי על ישראל לוותר על הנשק הגרעיני שלה.
הסכם גרעין עם ארצות הברית

במאי 2008, ארצות הברית וערב הסעודית חתמו על מזכר הבנות, כחלק מתוכנית "אטום לצורכי שלום" של ארצות הברית, כדי להגביר את המאמצים הסעודיים לתוכנית גרעין אזרחית ומניעת פיתוח "פיתוחי גרעין רגישים".
מעורבות פקיסטן

מבחינה היסטורית, פקיסטן וערב הסעודית ניהלו יחסים דיפלומטיים חמים. מדענים פוליטיים והיסטוריונים פקיסטנים ציינו כי העניין הסעודי בטכנולוגיה גרעינית החל בשנות ה-70 לאחר שראש הממשלה זולפיקאר עלי בהוטו כינס פגישה של הפיזיקאים המובילים בפקיסטן יחד עם גורמים מסעודיה. במהלך ביקור של משפחת המלוכה הסעודית בפקיסטן ב-1974 במסגרת ועידת ה-OIC השנייה בלאהור ציין בהוטו את ההתקדמות בתוכניות הגרעין הישראליות וההודיות, שאותן ראה כניסיונות להפחיד את העולם המוסלמי.
הדעה הרווחת היא שערב הסעודית הייתה אחת המממנות המרכזיות של תוכנית הגרעין של פקיסטן מאז 1974.
בשנות ה-80, נשיא פקיסטן מוחמד זיא אל-חאק ערך ביקור ממלכתי בסעודיה, שם אמר באופן לא רשמי למלך כי: "ההישגים שלנו הם שלך". שיתוף הפעולה הזה קודם על ידי ראש הממשלה בנזיר בהוטו ב-1995.
בשנת 1998, ראש הממשלה נוואז שריף הודיע לסעודיה בסודיות לפני שהורה על הניסויים הגרעיניים במעבדות לבדיקת נשק (WTL) הממוקמות באתר המרוחק צ'גאי במחוז בלוצ'יסטן בפקיסטן. ביוני של אותה שנה ערך ראש הממשלה ביקור פרידה מפהד, מלך ערב הסעודית והודה בפומבי לממשלת ערב הסעודית על תמיכתה במדינה. זמן קצר לאחר מכן יצא שר ההגנה הסעודי סולטאן בן עבד אל-עזיז אאל סעוד עם ראש הממשלה שריף לסיור במכון מסווג, מעבדות המחקר של קאהוטה (KRL), שם המדען המוביל עבד אל-קדיר ח'אן תדרך את הנסיך וראש הממשלה שריף על פיזיקה גרעינית ונושאים רגישים הקשורים בגרעין.
מאז 1998, דיפלומטים וסוכנויות ביון מערביות מאמינים שקיים הסכם שבו פקיסטן תמכור לסעודיה ראשי נפץ גרעיניים וטכנולוגיה גרעינית משלה אם הביטחון במפרץ הפרסי יתדרדר. שתי המדינות הכחישו בחריפות את קיומו של הסכם כזה.
בשנת 2003, globalsecurity.org דיווח כי פקיסטן וערב הסעודית חתמו על הסכם סודי על שיתוף פעולה גרעיני המספק לערב הסעודית טכנולוגיית נשק גרעיני בתמורה לגישה לנפט זול עבור פקיסטן.
במרץ 2006 דיווח המגזין הגרמני Cicero כי ערב הסעודית קיבלה מאז 2003 סיוע מפקיסטן לרכוש טילים וראשי נפץ גרעיניים. תצלומי לוויין חושפים לכאורה עיר תת-קרקעית עם ממגורות גרעיניות המכילות רקטות ע'אורי באל-סולאייל, דרומית לבירה ריאד. ישנו בסיס טילים בליסטי נוסף, חדש יותר באל-וואטח. פקיסטן הכחישה שהיא סייעה לערב הסעודית בשאיפותיה הגרעיניות.
בשנת 2013, BBC דיווחה באמצעות מספר מקורות שערב הסעודית מימנה פיתוח נשק גרעיני בפקיסטן, ומקורות שונים אמרו גם ל-BBC Persian, בנוגע לאמונה של ממשלת ערב הסעודית שהם מסוגלים להשיג נשק גרעיני כרצונם.
מימון סעודי של תוכנית הגרעין העיראקית

בשנת 1994, מוחמד אל חילאווי, הגיש בקשה למקלט בארצות הברית לאחר שהעביר לידי האמריקאים מעל 10,000 מסמכים שתיארו תמיכה סעודית ארוכת שנים בתוכנית הנשק להשמדה המונית של עיראק. על פי מסמכים אלה, בתקופת ממשל סדאם חוסיין בעיראק תמכו הסעודים בתוכנית הגרעין העיראקית ב-5 מיליארד דולר, בתנאי שטכנולוגיה גרעינית וייתכן שגם נשק גרעיני יועברו לידיהם.
הטענות של חיליווי לא אושרו על ידי אף מקור ופקידים אמריקאים הצהירו כי אין להם ראיות לסיוע הסעודי לפיתוח הגרעין העיראקי.
בכירים בממשל קלינטון האחראים לענייני המזרח התיכון בתקופה שבה חילאווי ביקש מקלט, כולל רוברט פלטרו ממחלקת המדינה וברוס רידל מהמועצה לביטחון לאומי, אמרו שהם לא מצאו דבר בתחקירים של חילאווי כדי לגבות את הדיווחים בתקשורת על תוכנית גרעין סעודית. "לא היה שם כלום," אמר פלטרו. (ורטן 2005).
שיתוף גרעיני עם מדינות ערב של תוכניות הגרעין במפרץ הערבי

המדינות הערביות של המפרץ הפרסי מתכננות להתחיל תוכנית גרעין אזרחית משלהן. הסכם שנחתם בימיו האחרונים של ממשל בוש קבע שיתוף פעולה בין איחוד האמירויות הערביות וארצות הברית, במסגרתו תמכור ארצות הברית את הכורים הגרעיניים והדלק הגרעיני של איחוד האמירויות. איחוד האמירויות, בתמורה, תוותר על זכותם להעשיר אורניום עבור תוכנית הגרעין האזרחית שלהם. בעת החתימה, הסכם זה הוגדר כדרך להפחית את הסיכונים להפצה גרעינית במפרץ הפרסי. עם זאת, מוסטפא אלאני מהמרכז לחקר המפרץ שבסיסו בדובאי הצהיר כי במידה והאמנה לאי הפצת נשק גרעיני תקרוס, כורים גרעיניים כגון אלו המתוכננים להימכר לאיחוד האמירויות במסגרת הסכם זה יכולים לספק לאיחוד האמירויות נתיב לקראת נשק גרעיני.
במרץ 2007, שרי החוץ של מועצת שיתוף הפעולה של המפרץ בה חברים שש מדינות, נפגשו בערב הסעודית כדי לדון בהתקדמות בתוכניות שסוכמו בדצמבר 2006, לתוכנית גרעין אזרחית משותפת.
התפתחויות אחרונות

בשנת 2011, הנסיך טורקי אל-פייסל, ששימש כראש המודיעין הסעודי וכשגריר בארצות הברית, הציע שהממלכה תשקול לייצר נשק גרעיני אם תמצא את עצמה בין הארסנלים האטומיים של איראן וישראל. בשנת 2012, אושר כי ערב הסעודית תשיק תוכנית נשק גרעיני משלה באופן מיידי אם איראן תצליח לפתח נשק גרעיני. במקרה כזה, ערב הסעודית תתחיל לעבוד על פלטפורמת טילים בליסטיים חדשה, תרכוש ראשי נפץ גרעיניים מחו"ל ותכוון להשיג אורניום לפיתוח חומר ברמת נשק.
מקורות מודיעין מערביים אמרו ל"גרדיאן" כי ערב הסעודית שילמה עבור עד 60% מפרויקטי הפצצה האטומית של פקיסטן ובתמורה יש לה אפשרות לקנות חמישה עד שישה ראשי נפץ גרעיניים מהמדף.
התפתחויות אחרונות > גילויים מ-2013

בשנת 2013, פורסם ב-BBC Newsnight כי סעודיה השקיעה בפרויקטים של נשק גרעיני פקיסטני וכן כי היא מאמינה שתוכל להשיג פצצות גרעיניות.
מוקדם יותר באותה שנה, מקבל החלטות בכיר בנאט"ו אמר למארק אעלבן, כי נשק גרעיני מתוצרת פקיסטן מטעם ערב הסעודית יושב כעת מוכן למסירה. באוקטובר 2013, עמוס ידלין, לשעבר ראש אמ"ן, אמר בוועידה בשוודיה שאם איראן תשיג את הפצצה, "הסעודים לא ימתינו חודש אחד. הם כבר שילמו על הפצצה, הם ילכו לפקיסטן ויביאו את מה שהם צריכים להביא". מאז 2009, כאשר עבדאללה, מלך ערב הסעודית הזהיר את השליח המיוחד של ארצות הברית למזרח התיכון, דניס רוס, המבקר כי אם איראן תחצה את הסף, "נקבל נשק גרעיני", הממלכה שלחה לאמריקאים אותות רבים על כוונותיה. גארי סמור, שעד מרץ 2013 היה יועץ נגד ההפצה של הנשיא ברק אובמה, אמר ל-BBC Newsnight: "אנו חושבים שהסעודים מאמינים שיש להם הבנה מסוימת עם פקיסטן שבעת הצורך הם יקבלו מהם נשק גרעין."
התפתחויות אחרונות > תגובות

לפי צוות החשיבה בארצות הברית, המרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים, הדיווח של ה-BBC על שיתוף גרעיני אפשרי בין פקיסטן וערב הסעודית שגוי חלקית. אין שום אינדיקציה לתקפותם או לאמינותם של מקורות ה-BBC, וגם המאמר לא מרחיב על מה בעצם מהווה הפניה לא מאומתת. הוא ציין כי אם פקיסטן תעביר ראשי נפץ גרעיניים על אדמת ערב הסעודית, אין זה סביר מאוד ששתי המדינות יתמודדו עם השלכות בינלאומיות כלשהן אם שתי המדינות יפעלו לפי הנחיות שיתוף גרעיניות קפדניות הדומות לזו של נאט"ו. מאמר מחקר שהופק על ידי הוועדה הנבחרת להגנה של בית הנבחרים הבריטי קובע כי כל עוד הסדרי השיתוף הגרעיניים הנוכחיים של נאט"ו יישארו במקום, למדינות נאט"ו יהיו מעט סיבות תקפות לתלונה אם העברה כזו תתרחש.
התפתחויות אחרונות > 2015

במאי 2015, בתגובה לדיווח ב"סאנדיי טיימס" הלונדוני כי הסעודים "לקחו את 'ההחלטה האסטרטגית' לרכוש נשק אטומי 'ממדף' מפקיסטן", על רקע החשש הגובר מפני איראן החמושה בנשק גרעיני, פקיד הגנה סעודי דחה זאת כספקולציה.
התפתחויות אחרונות > 2018

במרץ 2018 אמר יורש העצר שאם איראן תחליט לבנות נשק גרעיני, "נלך בעקבותיו בהקדם האפשרי". זה גרם לסנאטור האמריקאי אד מרקי להעיר "אנרגיה גרעינית בערב הסעודית היא יותר מסתם כוח חשמלי", ורמז שערב הסעודית הייתה מעוניינת בכוח גרעיני כדי להשיג את הכישורים לפתח נשק. זה עשוי להפחית את ההסתברות להסכם גרעין עם ארצות הברית
במאי 2018 דיווחה התקשורת של אל-ג'זירה על הצהרתו של מנהל הטלוויזיה לשעבר של אל-ערביה, עבדול רחמן אל-ראשד, שכתב בעיתון אש-שרק אל-אווסט מאמר בזמן שליווה את הנסיך מוחמד בן סלמאן בביקורו האחרון בוושינגטון. שאף אחד לא יכול לאשר אם ערב הסעודית עדיין מסוגלת לבנות נשק גרעיני. עם זאת, המנהל לשעבר של החדשות ציין כי ריאד מחזיקה בחומרי אורניום במדבר שלה, ואימצה תוכנית לחלץ אותם בתוך 2030.
התפתחויות אחרונות > 2019

במרץ אישר ממשל דונלד טראמפ עסקה המאפשרת לערב הסעודית גישה לסודות גרעיניים באמצעות מזכיר האנרגיה האמריקאי ריק פרי, עם אישור המכונה הרשאות חלק 810. למרות שהיא אינה מאפשרת גישה לציוד הנדרש לעיבוד אורניום, היא מאפשרת ל-6 החברות המעורבות לבצע עבודה מקדימה על אנרגיה גרעינית לפני כל עסקה. במסמך של המינהל הלאומי לביטחון גרעיני של משרד האנרגיה (NNSA) כל אחת מהחברות שקיבלה גישה ביקשה שה-NSA תמנע את אישורה מפרסום פומבי.
התפתחויות אחרונות > 2020

על פי דיווחים, ערב הסעודית יזמה את בניית כור המחקר הראשון שלה בקריית המדע והטכנולוגיה על שם המלך עבד אל-עזיז. במאי 2020, תמונות לוויין חשפו שגג הסתיר את כלי הכור הגלילי, שנראה דרך קורות גג בתמונת לוויין עד 15 במרץ 2020. הממלכה השתמשה בחטיבה לייצור חשמל, כדי לייצא נפט גולמי שנצרך לצורכי אנרגיה ביתיים, לייצר יותר הכנסות לממשלה וליצור קומץ הזדמנויות עבודה. עם זאת, מומחים העלו ספק, שכן למדינה כבר היו דרכים זולות יותר, בטוחות ומתחדשות יותר להשיג מטרות אלו מאור השמש. כמו כן, דווח כי ערב הסעודית לא חתמה על הפסקת העשרת האורניום, עיבוד מחדש של דלק מושקע ואף אחת מהן לא חתמה על הסכם 123 עם ארצות הברית.
ערב הסעודית בנתה מתקן להפקת אורניום צהוב מעפרת אורניום בעזרת סין. לדברי גורם מערבי, המתקן נבנה ליד העיירה הנידחת אל-עולא. ערב הסעודית חתמה על הסכם ההגנה המצומצם ביותר עם הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
ב-17 בספטמבר 2020, הגרדיאן דיווח כי ערב הסעודית מחזיקה בכמות מספקת של עפרות אורניום כדי לייצר 90,000 טונות של אורניום. זה קבע את הממצא על בסיס הדוחות שנערכו על ידי מכון המחקר של בייג'ינג לגאולוגיה של אורניום (BRIUG) והתאגיד הלאומי הגרעיני של סין (CNNC), בשיתוף עם הסקר הגאולוגי הסעודי. לפי הדיווחים, שלושה מרבצים שונים באזור מרכז וצפון מערב המדינה דווחו כפוטנציאלים למיצוי. על פי הדיווחים, החשיפה הגבירה את החששות בנוגע לעניין האגרסיבי של ריאד בפיתוח תוכנית נשק אטומי. בדו"ח זה זיהו גאולוגים כמה שמורות בסמוך לפיתוח המגה-עיר ניאום והעריכו כי ערב הסעודית יכולה לייצר למעלה מ-90,000 טונות של אורניום משלושה מרבצים.
התפתחויות אחרונות > 2023

בינואר 2023, שר האנרגיה של ערב הסעודית, עבד אל-עזיז בן סלמאן אמר כי ערב הסעודית מתכננת להשתמש באורניום ממקור מקומי בתעשיית החשמל הגרעינית העתידית שלה, כולל פיתוח מחזור הדלק הגרעיני המלא. לדבריו, "זה יכלול את כל מחזור הדלק הגרעיני הכולל ייצור של צהוב, אורניום מועשר נמוך וייצור של דלק גרעיני הן לשימוש הלאומי שלנו וכמובן, ליצוא".
יכולת טילים

סעודיה רכשה בשנת 1987 טילים בליסטיים לטווח בינוני מסוג CSS-2 מתוצרת סינית שתוכננו ושימשו את הסינים גם כטיל בעל ראש גרעיני. לפי הדיווחים הטילים שנמכרו לערב הסעודית עם ראשי נפץ קונבנציונליים. טילים אלה היו הנשק הראשון של כוח הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי, שלוחה נפרדת של הכוחות המזוינים של ערב הסעודית. בשנת 2013 הוכרז רשמית על קיומו של כוח הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי.
בשנת 2014 נכתב בעיתון ניוזוויק כי ערב הסעודית רכשה טילים בליסטיים לטווח בינוני CSS-5 מסין ב-2007 עם "אישור שקט של וושינגטון בתנאי שמומחים טכניים של ה-CIA יוכלו לוודא שהם לא תוכננו לשאת ראשי נפץ גרעיניים".
ראו גם

נשק להשמדה המונית בערב הסעודית
תקנת חכמים

.
תקנת חכמים או תקנה דרבנן ביהדות, היא שם כולל לחקיקה הלכתית שנעשתה על ידי חכמי ישראל במהלך הדורות מתקופת בית המקדש, המוסיפה על דיני התורה. המינוח התלמודי בארמית להלכות שמקורן בתקנת חכמים הוא "מדרבנן" ('מן החכמים'), לעומת הלכה שעל פי המסורת מקורה בציווי מאלוהים למשה שהיא "מדאורייתא" ('מן התורה' שבכתב).
לעיתים משמש הביטוי "תקנת חכמים" בניגוד ל"גזירות חכמים", כאשר הגזירות הן איסורים שקבעו חכמים כסייג למצוות התורה, ואילו תקנות הם הוראות חיוביות בדרך כלל שנוספו על ידי חכמים, כמו ימי החנוכה, שתכליתם הליכה בדרכי התורה באופן כללי.
סוגי תקנות

סיבות נפוצות לתקנות חכמים הן:
גזרת חכמים – עשיית סייג (גדר) למצוות התורה כדי שלא יכשלו בהם בני אדם. לדוגמה: שניות לעריות; איסור מוקצה בשבת. בגזירות חכמים יש כלל ש"אין גוזרין גזירה לגזירה".
לזכר אירועים חשובים שהתרחשו לאחר סיום תקופת התורה, לדוגמה: חג הפורים וחג החנוכה.
תקנות שנקבעו בעקבות הפרדה מסוימת שנצטרכו לעשות בין הגויים ליהודים כאשר היהודים היו מעורבים באומות העולם, לדוגמה: יין נסך.
יש מנהגים שהתקבלו כתקנת חכמים שחובה לקיימם, כמו חיבוט ערבה או תפילת ערבית.
סמכות חכמים

החובה לגזור גזירות כדי להרחיק את האדם מלעבור על דיני התורה, מקורה בפסוק: ”וּשְׁמַרְתֶּם אֶת-מִשְׁמַרְתִּי” (ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק ל'). קיבלו חכמים בפירושו של פסוק זה: ”עשו משמרת למשמרתי” (תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף כ"א, עמוד א'), אך יש אומרים שמקורה של הבנה זו בפסוק מבוססת על מסורת, ובפרט לשיטת הרמב"ן שחולק על הרמב"ם שכתב כי מקור סמכותן של הגזרות והתקנות הוא מהפסוק "ככל אשר יורוך".
סמכותם של חכמים לגזור גזרות ולתקן תקנות נובעת מכמה מקורות:
• בתלמוד נאמר שסמכות החכמים לתקן תקנות חדשות דוגמת ימי החנוכה, נכללת במצווה לשמוע לדברי חכמים: ”לֹא תָסוּר, מִן הַדָּבָר אֲשֶׁר יַגִּידוּ לְךָ יָמִין וּשְׂמֹאל” (ספר דברים, פרק י"ז, פסוק י"א). הבנה זו אינה מתעלמת מן הקשרה של הפרשה העוסקת בספקות בגופה של התורה, אלא רואה בה ציווי טוטאלי לשים את כף המושלים בידי בית הדין הגדול, כך שגם הסמכות לגזור ולתקן תהיה בידם. אמנם, הרמב"ן חולק ואומר שדרשה זו היא אסמכתא בלבד.
• המבי"ט כתב כי מקור סמכותם הוא מהלכה למשה מסיני.
• הרב קלמן כהנא כתב כי סמכותם של חכמים לתקן ולגזור נובעת מקבלה קדומה של העם לקבל עליהם את גזרותיהם ותקנותיהם. קבלה כללית של האומה היא בעלת תוקף מחייב אף לדורות הבאים, כפי שרואים בכמה מקומות במקרא.
חכמים שונים דנו בשאלה כיצד תקנות חכמים אינן מתנגשות באיסור "בל תוסיף" על תרי"ג מצוות שבתורה. לדעת הרמב"ם התשובה לכך היא שתקנות חכמים מותרות משום שהן מוצגות כתקנות חכמים, ולא כאיסור מן התורה.
כל דתקון רבנן כעין דאורייתא תקון

'כל דתקון' הוא כלל בהלכה, לפיו תקנות חכמים, בנויות באותם כללים התקפים בדינים דאורייתא. כך למשל לגבי הגעלת כלים, גם כלים שבלעו יין נסך שאיסורו מדרבנן, טעונים את אותם כללי הגעלה שדרושים להגעלת כלים שאיסורם מהתורה.
ביטול תקנות

גזירה שהתפשטה בכל ישראל, בית דין מאוחר יותר לא יכול לבטל אותה, גם אם הוא גדול מבית הדין המקורי, בחכמה ובמנין החכמים. ואם לא פשטה הגזירה בכל ישראל, אזי גם בית דין קטן יותר יכול לבטל את אותה גזירה. לעומת זאת, תקנה ניתנת לביטול על ידי בית דין מאוחר, אם הוא גדול בחכמה ובמנין מבית הדין המקורי.
גם מלכתחילה קיים כלל לפיו "אין גוזרים גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה".
תקנות במהלך הדורות

שבע מצוות דרבנן
תקנות אושא
חרם דרבנו גרשום
תקנות שו"ם
אין גוזרין גזירה על הציבור אלא אם כן רוב הציבור יכולים לעמוד בה
ראו גם

תנאי בית דין
מצווה לשמוע דברי חכמים
תקנות הקהילה
מנהג (הלכה)
חרם (הלכה)
היתר מאה רבנים
תורה שבעל פה
אי אפשי בתקנת חכמים
הערות שוליים

↑  קריית ספר, הקדמה, סוף פרק ו'
↑  חקר ועיון, חלק א', עמ' ל'
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל', עמוד ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007495565205171
תקנת השוק

תקנת השוק היא הסדר משפטי המטפל בתוצאה של מכירת נכס על ידי מי שאינו בעליו. תקנת השוק מאפשרת לרוכש, אם מילא אחר תנאים מסוימים, וביניהם שהעסקה נעשתה בתום לב, לזכות בבעלות בנכס למרות הפגם בהעברה הקניינית. מקור המונח 'תקנת השוק' הוא במשפט העברי, אם כי שם משמעותו שונה במקצת.
כשמדובר במקרקעין, תקנת השוק אינה מועילה לבטל זכויות קניין שאינן טעונות רישום בטאבו (פומביות) - כמו: שכירות קצרה או זיקת הנאה מכוח שנים.
תקנת השוק נכללת בדיני התחרות. במצב בו יש מספר מתחרים על אותו מוצר, יש בידי תקנת השוק את היכולת להכריע במקרים מסוימים, מי מהשחקנים קנה לעצמו זכויות בנכס כדין.
מבוא

בתקנת השוק הושלם השלב הקנייני, לכן תקנה זאת מהווה חריג לשאר דיני הקניין. 
מחד, עומדת ההגנה על הבעלות של הבעלים המקורי ומאידך, עומד האינטרס לעידוד וביטחון בעסקאות של הקונה ושמירה על מהימנות המרשם (היכן שקיים כזה).
כלל בסיסי בדיני קניין קובע שאדם אינו יכול להעביר זכויות רבות מאלה שיש לו (בלטינית: nemo dat quod non habet). לכן אדם שאיננו הבעלים של הנכס אינו יכול למכור אותו או לעשות בו עסקאות אחרות כמו למשל למשכן אותו. בגלל אופיים המיוחד של דיני קניין (שלא מאפשרים לחלוק בנזק כמו בנזיקין למשל), כל מאבק שכזה הופך ל'מאבק על כל הקופה'. לכן, כדי לאפשר חיי מסחר תקינים שלא מצריכים בדיקות יקרות ומעמיקות בכל פעם, תקנת השוק יוצרת חריג לכלל זה.
במשפט הישראלי יש כמה תקנות שוק, החלות במצבים שונים (ולכן גם התנאים לגיבושן שונים). מטרת כל תקנה להבטיח אינטרס ציבורי מסוים, כגון חיי מסחר תקינים (המודגש יותר במיטלטלין) או הסתמכות על המרשם (המודגש יותר במקרקעין), באופן המאפשר לקונה ליהנות מהנכס שרכש.
הצדדים אשר מתחרים אחד בשני על הזכויות בנכס, זרים אחד לשני ואין ביניהם קשר חוזי ישיר.
ההכרעה המשפטית צריכה לאזן בין הצדק החברתי והחלוקתי, ובין ערך הקניין האישי של הבעלים. השאלה הנשאלת לרוב בדיני התחרות, היא כיצד ניתן להכריע בין שני מתחרים, אשר הם לכאורה בעלי זכות שווה בנכס. על פי ספרו של דויטש, ישנם מספר ערכים העומדים בבסיס העדפה של מתחרה אחד על משנהו. האיזון בין המתחרים הוא האלמנט הראשון. יש לבדוק מחד את רמת ההסתמכות של כל צד, השינוי לרעה שחל עקב פסיקה לטובת אחד מהצדדים, טיב התנהגות הצדדים וכדומה. מאידך גיסא, יש לקחת בחשבון שיקולי יעילות לעניין "מונע הנזק הטוב ביותר".
על פי פס"ד גנז, מונע הנזק הטוב ביותר מחויב במניעת הנזק ואם אינו מונע את הנזק, ייתכן ויחשב לרשלן, מה שעלול לעלות לו בזכותו בנכס. בתקנת השוק, מונע הנזק הטוב ביותר הוא הרוכש (שכן הבעלים אינו יודע על הגזלה) ועל כן מוטלות עליו חובות על פי חוק, ביניהן בדיקת זהות המוכר ועמידה בתנאי תקנת השוק.
תקנת השוק במקרקעין

סעיף 10 לחוק המקרקעין, התשכ"ט-1969 אשר כותרתו היא "רכישה בתום לב" קובע כי:
מי שרכש זכות במקרקעין מוסדרים בתמורה ובהסתמך בתום-לב על הרישום, יהא כוחה של זכותו יפה אף אם הרישום לא היה נכון.
מהאמור בסעיף עולה, כי קיימים ארבעה תנאים מצטברים לקבלת ההגנה לרוכש הזכויות במקרקעין:
מדובר במקרקעין מוסדרים (הרשומים במרשם המקרקעין, המכונה טאבו, ועברו הליכי הסדר ומדידה לאחר קום המדינה).
הקונה שילם תמורה עבור העסקה והעברת הקניין הושלמה. מטעם זה, בעסקאות מתנה לא יכולה לחול תקנת השוק. ע"פ הפסיקה, ההנחה היא כי מי שלא הושלם רישומו כנראה עדיין לא שילם את כל התמורה – ולכן הבעלים המקורי יפסיד יותר אם נשאיר את המצב על כנו. במציאות, במרבית המקרים הסכום המלא כבר שולם וההמתנה היא רק מבחינה פרוצדורלית.
תום לב: הקונה רכש את המקרקעין בתום לב ושילם את מלוא התמורה, למוכר שהיה רשום בטאבו כבעל הזכויות, ללא ידיעה כי הזכויות שייכות לאדם אחר. לפי הלכת סונדרס, תום הלב צריך להימשך מתחילה ועד סוף העסקה, עד לאחר רישום הקונה בפועל. (תום הלב הנדרש הוא סובייקטיבי: העדר ידיעה של הקונה על כך שמי שמכר לו את הזכויות אינו בעל הזכויות בנכס).
הסתמכות על הרישום: הקונה צריך לבדוק את הרישום בטאבו, והרישום צריך להיות שגוי ובפועל להטעות את הקונה. לכן, בעסקאות שנעשו באמצעות התחזות או ייפוי כוח מזויף לא תעמוד לקונה תקנת השוק – הרי לא נפל פגם במרשם.
תקנת השוק במקרקעין קובעת כי כאשר מתקיימים כל התנאים האלו, יהא כוחה של זכות הקונה יפה אף אם הרישום בפנקס הזכויות לא היה נכון. נטל ההוכחה כי כל התנאים מתקיימים מוטל על הטוען לתחולתה של תקנת השוק. אם רוכש הזכויות לא עומד בנטל להוכיח את התנאים כולם, מעמדו של הבעלים המקורי של הזכויות לא ייפגע, והרישום בטאבו יתוקן בהתאם.
לעומת זאת אם רוכש הזכות יוכיח את התקיימות מכלול התנאים, הוא יקבל הגנה וזכותו תגבר על בעל הזכויות המקורי.
תקנת השוק במקרקעין מפורשת בצורה צרה, ונוטה יותר לטובת הבעלים המקורי.
כחלק ממכלול הפתרונות שהוצעו במסגרת הדיון על חוק ההסדרה הוזכרה גם תקנת השוק לפתרון אפשרי של מעמדן המשפטי של אדמות שבעליהן עתרו לבית המשפט בבקשה להרוס בתים בהתנחלויות ששוכנים עליהן.