stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאוזר 86SR
שימוש

ה-86SR משרת בכוחות הביטחון של ישראל, כולל בצה"ל, בעיקר בתפקידי לוחמה בטרור וזאת בשל דיוקו הרב.
בצה"ל הוא נכנס לשירות בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בכלים בודדים וב-1996 בכמויות גדולות יותר. בצה"ל הוא שימש לצד רובי M14, גליל צלפים, M89SR ו-M16A2E3 קלעים. תפקידו של ה-86SR הוא בעיקר לוחמה בטרור וצליפה כירורגית בשל דיוקו הרב. ב-1997 החליט צה"ל לעשות מהפכה בתחום הצליפה והחליף את כל רובי הצלפים שלו ב-M24 SWS הבריחי תוצרת נשקי רמינגטון, ומאוחר יותר הצטייד גם ברובי ה-SR-25 החצי-אוטומטיים. כתוצאה מכך, החלו רובי ה-86SR לצאת בהדרגה משירות אך גם כיום (2018) ה-86SR נמצא בשירות בקרב יחידות מיוחדות ישראליות בזכות דיוקו הרב והארגונומיה הנוחה מאוד שלו. בשנת 2018 רכש צה"ל את הבארט MRAD במטרה להחליף את רובי המאוזר 86SR הישנים בקרב היחידות המובחרות בתפקידי צליפת לוט"ר וצליפה בשטח בנוי, בה הירי נעשה גם בישיבה או בעמידה, כאשר הרובה מיוצב על גבי חצובה או שולחן ירי.
המאוזר 86SR היה כנראה גם בשירות יחידות הימ"ס של משמר הגבול לצד רמינגטון מודל 700 משופר ו-SR-25 Mk 11.
לפי אתר Isayeret, בסוף העשור השני של המאה ה-21 החלה הוצאת המאוזר 86SR משירות, ונכון ל-2022 הרובה לא בשירות יותר בצה"ל ובכוחות הביטחון של ישראל.
רובה צלפים מאוזר 86SR בכוחות הביטחון של ישראל בשתי תצורות: 1 - התצורה המקורית, 2 - תצורה מוסבת עם מתפסים חדשים וקנה מושתק אינטגרלית
כיפת מדריד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  מדריד 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  65°37′50″S 62°56′34″W﻿ / ﻿65.6306°S 62.9428°W﻿ / -65.6306; -62.9428
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת מדריד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת מדריד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת מדריד(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת מדריד
 
כיפת מדריד (באנגלית: Madrid Dome; בבולגרית: купол Мадрид - נהגה "קופול מאדריד") היא כיפת הקרח בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
כיפת הקרח, שגובהה 1,650 מטרים מעל פני הים, היא הנקודה הגבוהה ביותר בהרי אריסטוטל.
הכיפה מתנשאת מעל קרחון קריין שמצפון-מערב לה, ומעל קרחון פלאסק שמדרום לה.
הכיפה ממוקמת 12.7 קילומטרים מזרחית מכיפת רונדל; 15.8 קילומטרים דרומית- מזרחית מרכס ברסין; 58.4 קילומטרים דרומית - מערבית מכף דיסאפוינטמנט; 25 קילומטרים צפונית - מערבית מפסגת בילדד; ו-34.2 קיולמטרים צפונית - צפונית-מזרחית מפסגת קריין.
היסטוריה > מיפוי הכיפה

הכיפה מופתה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
היסטוריה > מקור השם

הכיפה נקראת על שם מדריד, בירת ספרד, וזאת על מנת לציין את אמנת מדריד להגנת הסביבה האנטארקטית (פרוטוקול מדריד) שהיא חלק מהאמנה האנטארקטית.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
מאוזר SP66

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רובה צלפים
 נגזרות:  מאוזר 86SR
 מדינה מייצרת:  גרמניה גרמניה
 יצרן:  מאוזר
 תקופת השימוש:  1976–1996 (כ־20 שנה)
 מדינות המשתמשות:  ישראל ישראל
 מידע טכני
 קליבר:  מוצע במספר קליברים, בהם 7.62x51 מ"מ נאט"ו ו-0.300 וינצ'סטר מגנום בישראל משרת בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו.
 פעולה:  בריח מסתובב
 חירוק קנה:  4 סלילים במעלה ימני
 הזנה:  מחסנית פנימית בת 3 כדורים
 כוונות:  טלסקופית Hensoldt
 אורך כולל:  1,140 מילימטרים (45 אינץ')
 אורך קנה:  680 מילימטרים (27 אינץ')
 משקל ריק:  6.2 קילוגרם (14 ליברות)
 קצב אש:  בודדות
 טווח אפקטיבי:  800 מטר
 דיוק:  0.5 דקת קשת (הערכה)
מאוזר SP66 (בגרמנית: Mauser SP66) הוא רובה צלפים בריחי שיוצר על ידי חברת מאוזר הגרמנית.
מבנה

ה-SP66 נועד הן לצליפה ספורטיבית והן לשימוש טקטי בידי כוחות משטרה וצבא. מנגנון הירי הוא בריח מסתובב ידני, המאפשר ירי בבודדות בלבד. הרובה אינו כולל כוונות ברזל אך ניתן לדגם אותו בכוונת טלסקופית. הרובה הוא בעל ארגונומיה טובה (בין השאר הוא כולל קת מעץ מתכוונת הניתנת להתאמה הן בתמוכת הלחי ואורך עקב הקת) ונחשב לנוח ליורה. הרובה הוא בעל "קנה צף" (free-floating) ונחשב למדויק ביותר, הוא בעל דיוק של 0.5 דקת קשת.
שימוש

ה-SP66 שירת בכוחות הביטחון של ישראל, בבית הספר ללוחמה בטרור וביחידות מיוחדות כמו המסתערבים ושייטת 13 וזאת בשל דיוקו הרב. הוא נכנס לשירות בשנת 1976 ויצא משירות ב-1996 אז הוחלף לטובת המאוזר 86SR המתקדם יותר. מאחר שעסקת הרכש שבוצעה הייתה חד-פעמית, כל רובה שיצא משימוש עקב בלאי או תקלה נותר ללא תחליף.
הערות שוליים

↑  בישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוי גרצברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 79 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
לוי גרצברג (נולד ב-1945) הוא איש עסקים וממציא ישראלי-אמריקאי שהקים את חברת צורן. צורן הייתה חלוצה בתכנון ושיווק של טכנולוגיות מערכת על שבב (SoC) עבור מוצרי אלקטרוניקה ביתית רבים, בהן: מצלמות דיגיטליות, נגני DVD, מערכות HDTV, ממירים, מערכות קולנוע ביתי, מדפסות, מקליטי וידאו דיגיטלי ועוד.
פרסים והוקרה

בשנת 2003, גרצברג זכה בתואר "יזם השנה של ארנסט אנד יאנג" בצפון קליפורניה בקטגוריית המוליכים למחצה. בשנת 2004 זכה בפרס לשותפות בינלאומיות של לשכת המסחר של קליפורניה ישראל. בשנת 2007 נבחר למושב במועצת ראשי התעשייה של איגוד האלקטרוניקה הצרכנית. בשנת 2014, הוא הוכנס להיכל התהילה של תעשיית מוצרי האלקטרוניקה.
בשנת 2015 קיבל את אות מנהיגי תעשיית המיקרואלקטרוניקה על תרומתו לתעשייה.
הערות שוליים

1 2  אביגדור פרי, ישראלים בעמק הסיליקון, מעריב, 4 באוגוסט 1987
1 2 3  אביבה רוזן-גנוט, ‏"הבדיקה היתה קצרצרה", באתר גלובס, 30 באוגוסט 2000
↑  מאיר הראובני, "צורן" = סולנים שמצליחים כצוות, מעריב, 20 בינואר 1987
1 2  אורי גינוסר, החברה החיפאית ׳צורן׳ עושה את זה עם היפנים – בגדול, מעריב, 12 במאי 1991
↑  יונתן נשיא, ‏עצירה בצמיחת צורן ברבעון השלישי, באתר גלובס, 29 באוקטובר 1996
↑  איי אונליין, 10 יצרניות DVD ישתמשו במוצרי  צורן הישראלית; המניה מזנקת % 7, באתר TheMarker‏, 19 באפריל 2000
שירלי יום-טוב, צורן מרחיבה את החוזה עם סמסונג: תספק את שבבי ואדיס 5 לנגני DVD, באתר TheMarker‏, 29 באוקטובר 2002
↑  סוכנויות הידיעות, מוצרי צורן ישולבו בשתי מצלמות דיגיטליות של טושיבה, באתר TheMarker‏, 13 ביולי 2001
↑  ניר צליק, עלות שכרו של מנכ"ל צורן לוי גרצברג ב-2008: 1.26 מיליון ד', באתר הארץ, 29 באפריל 2009
↑  ואדים סבידרסקי, חברת CSR רוכשת את צורן בעסקת מיזוג בסך 679 מיליון דולר - 40% מעל מחיר הבורסה, באתר TheMarker‏, 21 בפברואר 2011
שירי חביב ולדהורן, ‏למרות המכשולים וההתנגדויות: אושר מיזוג צורן עם CSR, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2011
↑  נורית פלד-קירשטיין, שוחים מהלב: משחה לטובת מחקר מציל חיים, באתר כלבו – חיפה והצפון, 16 במאי 2017
↑  אבי בליזובסקי, בלעדי: מייסד צורן, ד"ר לוי גרצברג בראיון ל Chiportal בעקבות כניסתו להיכל התהילה של ה-CEA, ‏6 בדצמבר 2014
↑  אבי בליזובסקי, מולי אדן, ד"ר לוי גרצברג ופרופ' מרק הורוביץ נבחרו לקבל את אות מנהיגי תעשיית המיקרואלקטרוניקה על תרומתם המהותית לתעשית העולמית, ‏18 במאי 2015
לוטרה חסרת-טופר

| לוטרה חסרת-טופר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: לוטרות
סוג:: לוטרה חסרת-טופר
מינים
 Aonyx cinerea  Aonyx capensis  Aonyx congicus
שם מדעי
 Aonyx ‏לסון, 1827
תחום תפוצה


לוטרה חסרת-טופר (שם מדעי: Aonyx) הוא סוג הכולל 3 מינים מיוחדים של לוטרות אשר,  כמשתמע משמן, הן חסרות טפרים על קרומי השחייה שלהן. הן חיות בנהרות טרופיים באפריקה ובאסיה ומבלות את רוב זמנן במים וגם צוללות בתוכם בחיפוש אחרי טרפן.
מינים

לוטרה חסרת-טופר אפריקאית (Aonyx capensis)
לוטרה חסרת-טופר אסייתית (Aonyx cinerea)
לוטרה חסרת-טופר קונגולזית (Aonyx congicus)
במיונים נוספים המין האסייתי שייך לסוג יחידי (Amblonyx).
מאוחר אולי מוקדם

מאוחר אולי מוקדם הוא האלבום השמיני של הזמר והיוצר יהודה פוליקר שיצא לאור בשנת 1998. האלבום מורכב כולו מקטעי נעימות אינסטרומנטלים אותם הלחין פוליקר.
רקע

באפריל 1992 נהרג בן אחיו של פוליקר, קובי, לאחר שחברה לפלוגה השליך לעברו קסדה במהלך ויכוח ביניהם. פוליקר גנז את האלבום עליו עבד והחל לעבוד במקומו על אלבום אינסטרומנטלי. האלבום "לעיניך הכחולות" יצא באפריל 1992, והיווה מעין רקוויאם לבן אחיו.
בדצמבר 1995 הוציא פוליקר את אלבומו השישי, "הילד שבך", בו חזר לעבודה משותפת עם יעקב גלעד. באותה שנה פקדה את פוליקר ומשפחתו טרגדיה נוספת - בן אחיו, קובי ('קובי הקטן'), שם קץ לחייו ארבע שנים אחרי מותו של בן דודו, קובי ('קובי הגדול') שנהרג בצבא. האלבום היה אלבום כפול, ולראשונה היה פוליקר מעורב במידה רבה בכתיבת השירים, יחד עם יעקב גלעד. האלבום "הילד שבך" זכה להצלחה גדולה, וכך גם סיבוב ההופעות שבעקבותיו, שתועד על גבי אלבום ההופעה הכפול "הופעה חיה בקיסריה".
ביוני 1998 הוציא פוליקר אלבום אינסטרומנטלי נוסף, "מאוחר אולי מוקדם", בו הלחין את כל השירים וניגן בגיטרות. הנגן היחיד הנוסף באלבום היה יועד נבו בקלידים.
נעימת הנושא מהאלבום זכתה להצלחה והושמעה בסדרת הטלוויזיה עספור.
רשימת השירים באלבום

יהודה פוליקר הלחין את כל הנעימות באלבום.
מאוחר אבל מוקדם
להיות שם
יום אחד
בקרוב
תגיד שלום
האושר בדלת
לא כאן
בחוץ
לא שם
בפנים
על קצה המיטה
שום דבר לא שלם
לילה טוב אהבה
החיים כמו שהם
הערות שוליים

↑  אלקנה שור, מפגש בין אם שכולה לחייל שהרג את בנה, באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2015
לוטרה מנוקדת-צוואר

| לוטרה מנוקדת-צוואר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: לוטרות
סוג:: Hydrictis
מין:: לוטרה מנוקדת-צוואר
שם מדעי
 Hydrictis maculicollis ‏ליכטנשטיין, 1835
תחום תפוצה


לוטרה מנוקדת-צוואר (שם מדעי: Hydrictis maculicollis) היא מין של לוטרה קטנה יחסית החיה בטבע בביצות ונהרות באפריקה שמדרום לסהרה ומהווה מין יחיד בסוגה.
אורכן של הלוטרות 71–76 סנטימטרים ומשקלן 5.7–6.5 קילוגרם אצל הזכרים. אורכן של הנקבות 57–61 סנטימטרים ומשקלן 3.0–4.7 קילוגרם. זנבן ארוך ושרירי באורך של 39–44 ס"מ וכמו שאר הלוטרות יש להן קרומי שחייה בין ידיהן ורגליהן. לנקבות שני זוגות פטמות.
פרוות הלוטרה בדרך כלל בצבע אדמדם עד חום-שוקולד ומנוקדת בכתמים בצבע קרם או לבן על הגרון והחזה, מה שנתן להן את שמם. ראשן ושיניהן מותאמים לתפיסת דגים וכרית האף חסרת שיער.
הלוטרות נפוצות לאורך אגמים ונהרות באפריקה שמדרום לסהרה. הן נפוצות בעיקר באגם ויקטוריה ובזמביה. הן נמצאות רק במים מתוקים ולא ליד הים.
טרפן הוא בעיקר דגים קטנים ובינוניים וגם צפרדעים, סרטנים ורכיכות. הן עצמן מסתכנות מטורפים כמו תנינים או עיטמים כשהן עסוקות בדיג.
מצבה של הלוטרה היא ללא חשש, אך היא ניצודה בכמה מדינות באפריקה לשם בשרה.
הערות שוליים

↑  לוטרה מנוקדת-צוואר באתר הרשימה האדומה של IUCN
| לוטרות |
| --- | --- | --- |
| לוטרה חסרת-טופר | לוטרה חסרת-טופר אפריקאית • לוטרה חסרת-טופר קונגולזית • לוטרה חסרת-טופר אסייתית |  |
| לוטרת הים (סוג ומין יחיד) | לוטרת הים |  |
| לוטרה | לוטרה אירופית • לוטרה שעירת-אף |  |
| לוטרת ענק (סוג ומין יחיד) | לוטרת ענק |  |
| לוטרה מנוקדת-צוואר (סוג ומין יחיד) | לוטרה מנוקדת-צוואר |  |
| לוטרת נהר | לוטרה נאוטרופית • לוטרה ימית • לוטרה צפון-אמריקנית • לוטרה דרום-אמריקנית |  |
| לוטרה מלאית (סוג ומין יחיד) | לוטרה מלאית |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאוזוליאום סלאח א-דין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה אדריכלי, מאוזוליאום 
 מיקום:  דמשק 
 מדינה:  סוריה 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  האימפריה העות'מאנית, השושלת האיובית
 קואורדינטות:  33°30′44″N 36°18′21″E﻿ / ﻿33.51211111°N 36.30593333°E﻿ / 33.51211111; 36.30593333
 he
 
המאוזוליאום של סלאח א-דין (בערבית: ضريح صلاح الدين الأيوبي) הוא מקום מנוחתו וקברו של הסולטאן האיובי סלאח א-דין. המבנה צמוד למסגד אומיה בדמשק שבסוריה. הוא נבנה בשנת 1196, שלוש שנים לאחר מותו של סלאח א-דין. במקור, מתחם הקבר כלל את קבריהם של סלאח א-דין ושל מדרסה אל-עזיזיה, שנותרו מהם רק שרידים מעטים: כמה עמודים וקשת פנימית הסמוכה לקבר סלאח א-דין.
במאוזוליאום נמצאים כיום שני סרקופגים: האחד עשוי עץ, שאמור להכיל את שרידי סלאח א-דין, והשני עשוי שיש, נבנה כמחווה לסלאח א-דין בסוף המאה ה-19 על ידי הסולטן העות'מאני עבדול חמיד השני ושוחזר מאוחר יותר על ידי קיסר גרמניה וילהלם השני. יחד עם סרקופג השיש, הניח וילהלם השני, גם זר ברונזה מוזהב על סרקופג השיש, שהוסר אחר כך על ידי פייסל הראשון או לורנס איש ערב שהפקידו אותו מאוחר יותר במוזיאון המלחמה האימפריאלי.
גלריה

צילום מסביבות 1900 של סרקופג השיש שנבנה על ידי הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני ושוחזר מאוחר יותר על ידי וילהלם השני
כניסה למאוזוליאום סלאח א-דין בשנת 2019
הקבר המקורי של סלאח א-דין בשנת 2019
חצר מאוזוליאום סלאח א-דין 2019
קירות מאוזוליאום עם אריחים שנוספו בעידן העות'מאני.
לקריאה נוספת

Mannheim, Ivan (2001). Syria & Lebanon Handbook: The Travel Guide. Footprint Travel Guides. ISBN 978-1-900949-90-3.
Berney, K. A.; Ring, Trudy (1996). International dictionary of historic places: Middle East and Africa, Volume 4. Taylor & Francis. ISBN 978-1-884964-03-9.
Man, John (2015). Saladin: The Life, the Legend and the Islamic Empire. Random House. ISBN 978-1-473508-54-5.
הערות שוליים

↑  Moaz, Abd Al-Razzaq; Takieddine, Zena. "Mausoleum of Saladin (Salah al-Din)". Museum With No Frontiers. נבדק ב-12 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mannheim, 2001, p.88.
1 2  "Mausoleum of Saladin". Madain Project. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Saladin, 2011, Anne-Marie Edde, Caption to Picture
↑  Man, 2015, p.264.
לארי קאיודה

טובי אולרנווג'ו איובמי קאיודה (באנגלית: Tobi Olarenwaju Ayobami Kayode; נולד ב-8 במאי 1993 באיבדאן), הידוע כלארי קאיודה, הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בגנצ'לרבירלי הטורקית.
קריירה

קאיודה החל את הקריירה בקבוצת רד בול גאנה הגאנאית, ובפברואר 2010 חתם בקבוצת ASEC מימוסאס מחוף השנהב, מהמועדונים הבכירים במדינה. לאחר מכן שיחק תקופה קצרה במועדון השווייצרי לוצרן.
במרץ 2013 התאמן קאיודה עם דינמו מינסק מבלארוס, אך לבסוף עבר להארטלנד מליגת העל הניגרית.
קריירה > מכבי נתניה

ב-12 בספטמבר 2013 הגיע קאיודה לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת בקבוצת מכבי נתניה, שירדה בעונה שלפני כן לליגה הלאומית. בעונתו הראשונה בקבוצה הגיע עמה לגמר גביע המדינה, והעפיל עמה לליגת העל לאחר שכבש עשרה שערים בליגה הלאומית והקבוצה סיימה במקום הראשון. לקראת עונת 2014/2015 האריך את חוזהו במועדון. ב-20 בספטמבר 2014 כבש קאיודה את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי פתח תקווה שהסתיים בתיקו 4-4. את העונה סיים עם 13 שערים, במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה. בסך הכל כבש קאיודה 23 שערי ליגה במכבי נתניה.
קריירה > אוסטריה וינה

ב-17 במאי 2015 חתם קאיודה לשלוש שנים באוסטריה וינה האוסטרית בעסקה שמוערכת בכ-800 אלף יורו. ב-2 באוגוסט 2015 הבקיע קאיודה את שערו הראשון במדי אוסטריה וינה. את עונת הבכורה בקבוצה, סיים קאיודה עם 13 שערים כשהוא במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה.
בעונת 2016/2017 קאיודה הציג יכולת גבוהה והוביל את קבוצתו למקום השני בליגה האוסטרית ולקמפיין אירופי מוצלח. קאיודה כבש 3 שערים מכריעים במוקדמות הליגה האירופית, שהעלו את הקבוצה אל שלב הבתים, בו כבש 2 שערים נוספים נגד רומא. גם בליגה המקומית זכה להצלחה, כאשר סיים את העונה כמלך שערי הליגה האוסטרית עם 17 כיבושים.
ב-17 באוגוסט 2017 אוסטריה וינה הודיעה על מכירתו של לארי קאיודה למנצ'סטר סיטי. ב-18 באוגוסט 2017 קאיודה נשלח בהשאלה לעולה החדשה לליגה הספרדית ז'ירונה. ב-2 במרץ 2018 הושאל קאיודה לשחטאר דונצק עד לסוף העונה.
ב-8 ביוני 2018 חתם בשחטאר לחמש עונות.
קריירה > קריירה בינלאומית

קאיודה שיחק בנבחרת הנערים של ניגריה באליפות העולם עד גיל 17 שנערכה בשנת 2009‏. ב-3 במאי 2010 קיבל זימון ראשון לנבחרת עד גיל 20, והשתתף במוקדמות אליפות אפריקה לנבחרות צעירות שנערכה בלוב. ב-12 באפריל 2011 זומן לסגל הנבחרת עד גיל 20 למשחקי אליפות אפריקה לנבחרות צעירות שנערכה בדרום אפריקה, ולאחר מכן השתתף עמה באליפות העולם עד גיל 20 ב-2011 וב-2013. ב-23 במרץ 2017 ערך את הופעתו בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד סנגל.
סטטיסטיקה

נכון ל-3 ביוני 2017
| עונה | מועדון | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | ליגה> בישולים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע> בישולים | גביע ליגה> הופעות | גביע ליגה> שערים | גביע ליגה> בישולים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אירופה> בישולים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים | סה"כ> בישולים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/14 | מכבי נתניה | ליגה לאומית | 25 | 10 | 3 | 4 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 29 | 11 | 4 |
| 2014/15 | מכבי נתניה | ליגת העל | 31 | 13 | 6 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 34 | 13 | 6 |
| סה"כ | סה"כ | ישראל | 56 | 23 | 9 | 5 | 1 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 63 | 24 | 10 |
| 2015/16 | אוסטריה וינה | הבונדסליגה האוסטרית | 34 | 13 | 4 | 3 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 37 | 13 | 6 |
| 2016/17 | אוסטריה וינה | הבונדסליגה האוסטרית | 33 | 17 | 2 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 12 | 5 | 2 | 48 | 24 | 4 |
| סה"כ | סה"כ | אוסטריה | 67 | 30 | 6 | 6 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 12 | 5 | 2 | 85 | 37 | 10 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 123 | 53 | 15 | 11 | 3 | 3 | 2 | 0 | 0 | 12 | 5 | 2 | 148 | 61 | 20 |
תארים אישיים

מלך השערים בליגה האוסטרית: 2016/2017
הערות שוליים

↑  Dario Lezcano zum FC Luzern - Neue Luzerner Zeitung Online
↑  Kayode leaves camp for AYC
↑  מוטי פשכצקי, ‏קאיודה עבר בדיקות וחתם לעונה בנתניה, באתר ערוץ הספורט, 12 בספטמבר 2013
↑  רז אמיר, ‏לארי קאיודה חתם לארבע שנים באוסטריה וינה, באתר ONE‏, 17 במאי 2015
1 2  לארי קאיודה, באתר פיפ"א
↑  NFF invites AZEEZ,35 others to Flying Eagles - All Nigeria Soccer
↑  Nigeria's Flying Eagles up close
↑  לארי קאיודה, באתר Goal.com
כרונוגרפיה (תאופאנס המודה)

איקונה של תאופאנס המודה
הכרונוגרפיה (ביוונית: Χρονογραφία) היא חיבור היסטורי שנכתב על ידי הנזיר וההיסטוריון הביזנטי תאופאנס המודה בין השנים 811–815, המתעד בסדר כרונולוגי את קורות האימפריה הרומית (ובהמשך, הביזנטית) ושכנותיה בין השנים 284–813. החיבור מהווה המשך והשלמה לכרוניקה ההיסטורית הידועה בשם "תמצית הכרונוגרפיה" (ביוונית: Ἐκλογὴ Χρονογραφίας) של הנזיר גאורגיוס סינקלוס, חברו הקרוב של תאופאנס המודה. ה"כרונוגרפיה" מהווה אחד מן המקורות החשובים ביותר לתולדות האימפריה הביזנטית מראשית המאה ה-7 ועד ראשית המאה ה-9 לספירה, והיא כוללת את התיעוד המקיף והשלם בנמצא לראשיתו וחלקו הראשון של ה"איקונוקלאזם" – המאבק בשימוש הדתי באיקונות (ביוונית: Εικονομαχία, ידוע גם כ"משבר האיקונוקלאזם") בין השנים 726–787. על אף ביקורת במחקר על אמינותה ההיסטורית, הכרונוגרפיה הייתה ועודנה בעלת השפעה מכרעת על תפישתה ומחקרה של תקופת המעבר בין העת העתיקה לימי הביניים באימפריה הרומית המזרחית.
נסיבות כתיבת הכרונוגרפיה ומסירתה

על פי ההקדמה של תאופאנס, נתבקש זה על ידי חברו הקרוב גאורגיוס (הידוע בשם ׳סינקלוס׳, על שם תואר כנסייתי שנשא) ערב מותו להשלים את הכרוניקה המונומנטלית שלו, אשר נועדה לתעד את קורות העולם מראשית הבריאה, אך הספיק לכתוב רק עד שנת עלייתו של הקיסר דיוקלטיאנוס לשלטון (284 לסה״נ). תחת ידו של תאופאנס, הושלמה הכרונוגרפיה עד פרישתו של הקיסר מיכאל הראשון רנגבה מן הקיסרות, בשנת 813. מסינקלוס אנו למדים כי כתיבת הכרונוגרפיה שלו החלה בשנת 807/8 וכי הוא הספיק לכתוב כמחציתה עד שנת 809/10, כך שיש מקום לשער שתאופאנס החל לכתוב את השלמתו סביב שנת 811/12. היות שהקיסר לאון החמישי, שפצח בסבב חדש של איקונוקלאזם בשנת 815 (אשר נמשך עד שנת 842), מוצג על ידי תאופאנס האיקונופיל באור חיובי, ניתן לקבוע שנה זו כ-Terminus Post Quem של הכרונוגרפיה (התאריך המאוחר האפשרי לכתיבתה).
על אף השלמתה סמוך לשנת 815, הכרונוגרפיה לא פורסמה ברבים ככל הנראה עד לאחר שנת 842, היא שנת התבוסה הסופית של הסיעה האיקונוקלאסטית וסופו של מאבק האיקונוקלאזם באימפריה. לאחר פרסומה זכתה הכרונוגרפיה לתפוצה נרחבת, דבר הנלמד בין השאר מציטוטים רבים של הטקסט בכתבים מאוחרים. עם זאת, עקב השימוש הנרחב השתבש הטקסט המקורי באופן משמעותי לאורך המאה התשיעית והעשירית, כך שמעט כתבי יד שלמים ובאיכות טובה נשתמרו בידינו. על מנת לשחזר את הנוסח המקורי של הכרונוגרפיה, חוקרים נאלצו להסתמך על תרגום לטיני מן המאה ה-9 של אנסטסיוס ביבליותקריוס (אנ'), שהסתמך על כתבי יד יווניים באיכות גבוהה שלא נשתמרו. בסך הכל קיימים כיום פחות מעשרים כתבי יד (כולל תרגומו של אנסטסיוס) של הכרונוגרפיה, כאשר רובם מצויים באוסף הוותיקן או באוסף הספרייה הלאומית של צרפת.
מאפיינים מרכזיים של הכרונוגרפיה > אחידותה ועקביותה של הכרונוגרפיה

בראשית הכרונוגרפיה מצהיר תאופאנס: ״לא הוספתי דבר מעצמי, אלא [רק] בחרתי מכתבי ההיסטוריונים והסופרים העתיקים וקבעתי במקומם הנכון את אירועי כל שנה ושנה, מסודרים ללא בלבול״. רוצה לומר, הכרונוגרפיה אינה יצירה אחידה מבחינה לשונית ונושאית, אלא אוסף ערוך של מספר רב של מקורות. היות שלא נשתמרו בידינו, זהותם של רבים מהמקורות עליהם הסתמך תאופאנס (וסינקלוס) נותרים בגדר השערה. עם זאת, מניתוח לשוני והצלבה עם מקורות אחרים ניתן לשחזר, ולו באופן חלקי, חלק מן המקורות עליהם מבוססת הכרונוגרפיה. מבין המקורות המזוהים ניתן למנות את "תקציר תולדות רומא" (ברוויאריום) של אוטרופיוס, "מלחמות הפרסים" ו"מלחמות הוונדלים" של פרוקופיוס, ההיסטוריות של תאופליקטוס סימוקאטה ותאודורוס לקטור (אנ'), הכרוניקה של יואנס מאנטיוכיה והפואמות של גאורגיוס מפסידיה. באופן רחב יותר, ניתן לשער כי תאופאנס הסתמך על כרוניקה של תולדות העיר אלכסנדריה, מקור שמוצאו סורי-מזרחי, ומקורות מעטים ממערב אירופה (בעיקר מסביבת כס האפיפיורות ברומא). ככלל, נראה כי תאופאנס העתיק באופן נאמן את המקורות עליהם הוא הסתמך, אם כי ניתן למצוא מקומות בהם הוא משבש או מוסיף מדעתו על מקור קדום. במעט מקומות מכניס תאופאנס התייחסות למאורעות בגוף ראשון, אולם מידת תרומתו לחלקיה האחרונים של הכרונוגרפיה (התקופה בה הוא עצמו חי) אינה מבוררת כל צרכה. בין אם כתוצאה משימוש במספר רב של מקורות, ובין אם מחמת טעותו של עורך מאוחר יותר, הכרונוגרפיה כוללת מספר לא מועט של סתירות, כפילויות וחוסר עקביות בין קטעים שונים. כך לדוגמה, כאשר מותם של הקיסרים תאודוסיוס השני (402–450) ולאון השני (473–474) מתועדים בשתי שנים נפרדות, או כאשר אחיו של הקיסר קונסטנטינוס הרביעי מודחים מן השלטון 12 שנים לאחר שהוטל בהם מום (פעולה הפוסלת אותם מנטילת חלק בממשל).
מאפיינים מרכזיים של הכרונוגרפיה > מבנה כרונולוגי

אחד המאפיינים הבולטים והייחודים בכרונוגרפיה (ולא נוכח בחיבורו של סינקלוס) הוא הקטלוג הכרונולוגי בה. בראש כל שנה מוצמדת בטקסט ׳רובריקה׳ אשר כוללת אחד או יותר מתשעה מניינים שונים (לעיתים בצורה מפורטת, לרוב רק במספרים): מניין השנים לבריאת העולם (Anno Mundi), מניין השנים להתגלותו של ישו (שהן מניין השנים מבריאת העולם פחות 5500 שנים), מניין שלטונם של הקיסר הרומאי ושליט המזרח (המלך הפרסי; מן המאה ה-7 מוחמד ולאחריו הח'ליפה) וכן מניין כהונתם של חמשת הפטריארכים: של קונסטנטינופוליס, רומא (האפיפיור), אלכסנדריה, אנטיוכיה וירושלים. מניין נוסף הנזכר לעיתים בגוף הטקסט הוא שנת ה׳אינדיקציה׳ (מלטינית indictio), מחזור של 15 שנים לצורך חישוב והערכה מחדש של מיסים.
בזמן חיבור הכרונוגרפיה לא הייתה מקובלת באימפריה שיטת מספור שנים אחידה (בדומה ללוח ההיג'רי המוסלמי לדוגמה), ובפרט לא שררה הסכמה בדבר תיארוכה של בריאת העולם, כך שעל מנת לסדר את הכרונוגרפיה במסגרת כוללת של Anno Mundi, נדרש תאופאנס להתאים, לסדר ולזקק ציר כרונולוגי אחיד ממקורות אשר השתמשו במסגרות תאריכים שונות ומגוונות. כתוצאה מכך, במקרים רבים ישנן סתירות בין מניין ה-Anno Mundi למניינים האחרים, וכן חוסר עקביות בתוכו עצמו.
האיקונוקלאזם הראשון (726–787) בראי הכרונוגרפיה

הכרונוגרפיה של תאופאנס היא המקור השיטתי והמקיף ביותר בידינו לנעשה באימפריה הביזנטית, ובפרט בקונסטנטינופוליס הבירה, במהלך מה שמכונה השלב הראשון של מאבק או משבר האיקונוקלאזם, תחת שלטונם של הקיסרים לאון השלישי וקונסטנטינוס החמישי בין השנים 726–787. ככזו, דרכי ההבנה והניתוח של תקופה זו תלויים במידה רבה באופני הפרשנות והניתוח של הכרונוגרפיה. אלו מעלים אתגרים לא פשוטים בפני החוקר, ולו רק מפאת שתאופאנס כותב מתוך עמדה איקונופילית (תומכת איקונות) מובהקת, ותיאורו את הקיסרים האיקונוקלאסטים ומדיניותם נגועים בבירור במגמתיות והגזמה.
האיקונוקלאזם הראשון (726–787) בראי הכרונוגרפיה > מקורות האיקונוקלאזם

על פי תאופאנס, בשנת 722/3 פנה ׳מכשף יהודי׳ (Ἰoυδαἵόυς τις ὁρμῴμενος) אל הח׳ליף המוסלמי יזיד השני (שלט בשנים 720–724), עם הבטחה בפיו שאם זה ישמיד את האיקונות הנוצריות, יזכה לשלוט על הערבים ארבעים שנה. יזיד אכן ציווה על הריסת האיקונות, אך מת לאחר פחות משנה. הקיסר לאון השלישי, בצוותא עם בסר, נוצרי מומר שספג ׳את דרכיהם של הערבים׳ (τοις Αραβων δογμασιν), גמר בדעתו לאמץ מדיניות איקונוקלאסטית, שהחלה בפועל לאחר מה שנראה כהתפרצות הר געש בים האגאי, שהתפרשה על ידי הקיסר כראיה לתמיכה אלוהית בצעדיו.
קטעים אלו אצל תאופאנס, התולים את ראשית מאבק האיקונוקלאזם באימפריה הרומית המזרחית בהשפעה יהודית וערבית (תאופאנס מכנה לרוב את הקיסר σαρακηνοφρως, או Saracen-minded), עוררו מחלוקת במחקר. ישנם אלו הרואים בלב תיאור הכרונוגרפיה יסוד היסטורי, ומסכימים במידה מסוימת שמאפיינים אנטי-ייצוגיים באסלאם המוקדם, דוגמת המעבר למטבעות ללא תמונה בזמן שלטונו של הח'ליף עבד אל-מלכ (שלט בשנים 685–705), היעדר ייצוגים אנושיים בארכיטקטורה מוסלמית מוקדמת (דוגמת כיפת הסלע בירושלים או המסגד הגדול בדמשק) או הצו האיקונוקלאסטי של יזיד השני, השפיעו על פריצת מאבק האיקונוקלאזם בביזנטיון. ישנם אלו מנגד הדוחים את תיאורו של תאופאנס כלא יותר מכלי ספרותי הנועד להשחיר את הקיסרים האיקונוקלאסטים ולעמעמם את עוצמת העמדה האיקונוקלאסטית בתוך הקהילה הנוצרית עצמה. חוקרים אלו מצביעים על כך שככלל האסלאם המוקדם היה רחוק מלהיות ׳איקונוקלאסטי׳ במובן הביזנטי של המושג, וכי מופעים אנטי-ייצוגים יכולים להתפרש בהקשרים שונים הזרים לסביבה הדתית/תרבותית ברומא.