stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורינה הסופרת
פרסים

פרס אגודת הסופרים העברים 1973 לכעין תשובה (בחירת הסופר והעורך אהרן מגד)
פרס ראשון בתחרות יוסף אריכא לסיפור הקצר התגלות, 1979
פרס אגודת הסופרים העברים 1989 לדפים ורודים (בחירת משה שמיר ושלמה ניצן)
פרסי ארוח (residency) במושבות האמנים Ledig,Milay ו-Yaddo שבארצות הברית (1998–1996)
פרס קרן חבצלת 2008 על בארץ לא ידעתי
בנוסף, זכתה בפרסים ומענקים מקרן תל אביב לספרות, קרן נשיא ישראל, קרן אוורט והקרן החדשה לישראל - וכן BCLA 1994 First Prize מטעם ארגון הפרופסורים לספרות השוואתית בבריטניה, על הנוסח האנגלי של הנובלה 'התגלות', במשותף עם המתרגמת בטסי רוזנברג.
מספריה

מי ראה את מיקי, חודנה, 2008, מהדורה מחודשת ומחדשת לספר הילדים שראה אור לראשונה ב-1962.
כעין תשובה, אגודת הסופרים ומסדה, 1973.
דפים ורודים, אגודת הסופרים וזמורה-ביתן, 1987.
סודות - נובלות מקושרות, חודנה, 2002.
נופי הנפש - פרוזה, חודנה, 2003.
בארץ לא ידעתי/רומן רב-קולי, חודנה, 2007.
הופכת עולמות/הבלוג, סאטירה, חודנה, 2008.
מי ראה את מיקי - ספר ילדים, דעת, 1962.
כעשרים נובלות שנדפסו בבימות ספרות בישראל ומחוצה לה, ברבעוני ספרות ובמגזינים אינטרנטיים.
כתבת ראיון מקיפה לעת צאת נופי הנפש
טרילוגיה קטנה: מנין מאהבים. עיצוב, תרומת דוד טרטקובר.
רומן רב קולי: ישראל בלשון אמת. ספרות ותעודה.
ספר הבלוג הראשון בישראל קיץ 2007. עיצוב, תרומת דוד טרטקובר.
כשהיינו ילדות. קולאג' ספרות מתועדת 2006. עיצוב, תרומת דוד טרטקובר.
אבידן וסמיח אל קאסם קוראים בצוותא לכבוד הילא״י 1987
מלוא עטיפת בארץ לא ידעתי. רעיון, קורינה: ״כענבים רעננים היו ואותם נשאנו.״ עיצוב: תרומת דוד טרטקובר
מי ראה את מיקי, ספר לילדים 1962 - 2017 מהדורה מחודשת ומועשרת
הערות שוליים

↑  Corinna Hasofferett, www.amazon.com (באנגלית אמריקאית)
1 2  nofeyhanefesh, ראיון ל"העיר", עם עופרי אילני, באתר סופרת, מוציאה לאור, הופכת עולמות, ‏2003-09-25
↑  קורינה הסופרת, באתר library.osu.edu
↑  Corinna Hasofferett, www.facebook.com
↑  הסופרת קורינה זכתה בפרס אריכא, מעריב, 5 בינואר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301493305171  LCCN: n89106638  VIAF: 234173466   WorldCat (עם VIAF): 234173466
צביון כחול

| צביון כחול |
| --- | --- |
 צביון כחול (זכר)
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צביונים
סוג:: צביון גמדי
מין:: צביון כחול
שם מדעי
 Philantomba monticola ‏תונברג, 1789
תחום תפוצה


צביון כחול (שם מדעי: Philantomba monticola), הוא מין אנטילופה קטנה למדי בתת-משפחת הצביונים החי במערב אפריקה, ותואר לראשונה בשנת 1789 על ידי חוקר הטבע השוודי קארל פטר טונברג. הוא משויך לסוג צביון גמדי לצד קרובו צביון מקסוול, ובעבר סווג בסוג צביון. הצביון הכחול דומה מאוד לעמיתו אך קטן יותר, והלה נחשב בתחילה כתת-מין שלו. שמו המדעי של הצביון הכחול נגזר מלטינית כדלהלן: "Philan" = דק\רזה פנים, ומתייחס לחרטום הצר. "tomba" = יכול להתפרש הן כיבלת והן כנפוח ומתייחס לבלוטות הריח הגדולות שלו בצידי הלסת. "monticola" פירושו "תושב ההרים" ומתייחס כנראה לכך שהאירופאים שהגיעו לאפריקה צפו בו לראשונה על מורדות ההרים בדרום אפריקה. הצביון הכחול הוא המין הקטן ביותר בסוגו ובתת-משפחת הצביונים, ומהקטנים שמשפחת הפריים לאחר מיני האנטילופה הננסית. צביון זה הוא בעל טווח התפוצה הרחב ביותר באפריקה לצד צביון צהוב-גב, והוא מחזיק בשיא של מעלה הגרה בעל מספר הפרטים הגדול ביותר בעולם, עם אוכלוסייה שמוערכת בכמה מיליונים. מסיבה זאת הוא המין היחיד מלבד צביון סבכים שמגמת האוכלוסייה הכללית שלו יציבה.
תיאור > קרניים

הצביון הכחול מתאפיין בזוג קרני-חרוט גליליות וקצרצרות ביותר הנראות כמסמרים או כברגים, והמבנה שלהם אופייני למיני הצביון הגמדי: הקרן צומחת לכיוון מעלה באלכסון ישר לחלוטין, לעיתים עם עקומה קלה ובלתי מורגשת לקדימה. מיקום הקרן הוא בצידי מרכז המצח - צמוד למדי לעיניים. מחצית מהקרן או כרבע ממנה מוסתרת בשערות הסבוכות והארוכות של המצח, ולעיתים הן מוסתרות לחלוטין. בין הקרניים יש מרווח ברור, והמרחק ביניהם זהה כמעט לגמרי בין הבסיס לקצוות - להוציא מקרים שבהם הקרן צומחת בצורת האות "V". העובי של הקרן אחיד ברובו, והיא מסתיימת בשפיץ חד או מעוגל. הקרניים דקיקות מאוד לעומת הצביונים הגדולים והבינוניים בתת-המשפחה. הקרן חלקה לגמרי לעיתים קרובות, או שתהיה בעלת 5 טבעות קטנות בבסיס. בכל האזור הצפוני של התפוצה (בעיקר קניה, טנזניה, צפון קונגו, אוגנדה ודרום סודאן) הנקבות הן חסרות קרניים - מה שמקל על ההבדל ביניהם. באזורים שבהם יש קרניים לנקבות הן קטנות במקצת משל הזכרים.
תיאור > מראה חיצוני

הפרווה הקצרה של הצביון הכחול בעלת מרקם משי רך ועדין, והיא מורכבת משערות זיפיות וחלקות. השערות שלה צפופות מאוד ביחס למיני הסוג צביון. צבע הפרווה הכללי משתנה על פני הטווח של המין: מאפור צפחה כהה עד חום כהה, חאקי כהה עם גוון שחרחר, וכן סגלגל צפחה בהיר עם ברק כחלחל (בעיקר באזור הגב) שנתן לו את שמו. האזורים העליונים נוטים להתכהות יותר, בניגוד לאזורים התחתוניים שנוטים לאפור כסוף. הגחון, המפשעה, העכוז והגרון לרוב בצבע בהיר משאר הגוף - אפרפר חיוור עד לבן בוהק. סביב הירכיים והעכוז יש בדרך כלל כתם שחור דהוי ומתחתיו כתם אפרפר דהוי, והצבע השחור מתפשט גם לזנב - מה שנראה מאחור כצורת האות "Y" או כ-"}". כתם זה מהווה סימן זיהוי בולט בין צביון כחול לצביון מקסוול. הרגליים בצבע אפרפר בהיר ושחרחר בצדדים ובקדימה ולבנבנות בצידם הפנימי, ולפרטים רבים הרגליים בצבע חום בהיר עם גוון אדמדם. הזנב שחרחר בצידו העליון ולבנבן בצידו התחתון. הפרסות בצבע אפרפר כהה, בהיר או שחרחר.
צבע הראש של הצביון הכחול זהה פעמים רבות לצבע הגוף והוא עלול להיות כהה יותר משאר הגוף. הלחיים לרוב בצבע בהיר יותר - אפרפר בהיר אפרפר צפחה, אפרפר כסוף או חום בהיר דהוי. על מרבית אזור המצח והחרטום ישנו כתם בולט בצבע סגלגל-כחלחל כהה, חום כהה או שחרחר כהה. לצביון הכחול כקרובו אין ציצת שיער במצח כאצל הסוגים צביון וצביון סבכים, אך תחת זאת יש לו לעיתים משטח סבוך של שיער ארוך באזור המצח - בעל מראה דמוי ציץ שיער. השערות ארוכות בעיקר סביב הקרניים, ואין זה נדיר שהמצח יהיה חלק לחלוטין. 

הצביון הכחול ניכר גם בזוג קשתות בולטות ודמויות "גבות" מעל העיניים בצבע בהיר של אפרפר, לבנבן או צהבהב קרמי - בניגוד מובהק למצח והחרטום הכהים. עם זאת הקשתות אינן בולטות כאצל צביון מקסוול, ובניגוד לאחרון, לצביון כחול יש רק לעיתים רצועת שיער דהויה שמקיפה את המצח ומסתיימת בקרניים. באזור הלחיים יש לצביון בלוטות ריח גדולות ונפוחות למדי בצבע בהיר, והן אינן בולטות ובהירות כאצל צביון מקסוול. החריץ השחור שעובר במרכזן מעוגל מעט ודמוי קשת, בניגוד לחריצים הישרים של הסוג צביון. האוזניים מתחלקות בין אפרפר כהה או בהיר בצד החיצוני לבנבן-ורדרד בצד הפנימי, וסביב הקצוות יש רצועה של שיער שחור.
תיאור > מבנה ומידות גוף

לצביון הכחול מבנה גוף מוצק, רזה, וקומפקטי מאוד, ויש לו צוואר רחב וקצר התומך בראש משולש וקטן יחסית. הזווית של הראש אלכסונית יותר ממיני הסוגים האחרים. החרטום שלו דק ומחודד למדי עם לוע קטן, עגלגל וגמיש. האחוריים שלו גבוהות יותר מהאזור הקדמי כתוצאה מהאורך של הרגליים האחוריות, ויחד עם גבו הקמור הוא בעל מראה שפוף ומכווץ. האוזניים שלו קטנטנות ועגלגלות, יש לו עצמות בולטות מעל העיניים, ובנוסף הוא בעל נפיחות הצמודה לתחתית העין שנמצאת במרכזו של שקע רחב. עצמות הלחיים הבולטות שלו נותנות לו לעיתים מראה של סנאי. הזנב שלו בינוני ורחב עם שערות דמויות פלומה, והוא קצר יותר משל צביון מקסוול. הגולגולת של הצביון הכחול קטנה ובעלת חרטום דק יותר לעומת צביון מקסוול. העיניים שלו גדולות באופן ניכר ושחורות, ואפו בינוני בצבע שחרחר-כחלחל או ורוד עם נחיריים רחבים. פרסותיו קטנות וחדות. אין לו בלוטות ריח במפשעה, אך יש לו בלוטות ריח ייחודיות בין הפרסות. הקרניים כאמור עשויות להיות ההבדל העיקרי בין הזכרים לנקבות, והנקבות לרוב גדולות יותר במידות הגוף מהזכרים.

מידות הגוף של הצביון הכחול:

גובה הכתפיים: 33-28 ס"מ.

אורך הראש והגוף: 75-50 ס"מ.

אורך הקרניים: 5-2 ס"מ.

אורך הזנב: 13-7 ס"מ.

משקל: 6.4-3.5 ק"ג.
תפוצה ובית גידול

צביון הכחול מצוי במזרח, דרום ומרכז אפריקה. תפוצתו משתרעת על פני דרום סודאן, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גבון, קמרון, ניגריה, גינאה המשוונית, אנגולה, זמביה, מלאווי, טנזניה, קניה, אוגנדה, רואנדה ובורונדי. ישנן אוכלוסיות מבודדות במרכז דרום סודאן (מחוז אקווטוריה המזרחית), מרכז מוזמביק ומזרח זימבבואה ודרום אפריקה (פרובינציות: קוואזולו-נטאל, הכף המזרחי, הכף המערבי). הוא מצוי גם על האיים פמבה, זנזיבר ומאפייה (טנזניה), והאי ביאוקו (גינאה המשוונית).
בית הגידול של הצביון הכחול מגוון ביותר - החל מיערות טרופיים, יערות שפלה, יערות ירוקי-עד, יערות מוצפים, יערות ראשיים, יערות משניים, יערות-חוף, שולי יערות, קרחות יער, ביצות, שיחים וסבך גבוה וצפוף, סוואנות גשומות וגבוהות, אגני ניקוז של נהרות כדוגמת קונגו, זמבזי, אובנג'י, סנגהה, ארובימי, לולבה, לוונגווה, ויערות ומדרונות-הרריים בגבהים של עד 3,000 מטר מעל פני הים. המין יכול לשרוד גם בשדות ומטעים חקלאיים, ביערות, חורשים ואזורי סבך דלילים, ואפילו בקרבת כפרים ואזורים עירוניים. הוא נמנע מאזורים מדבריים ומסוואנות שיחים-דוקרניות. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 30-10 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 10,000-800 מילימטר לשנה.
אקולוגיה > התנהגות ומבנה חברתי

הצביון הכחול הוא בעל החיים טריטוריאלי הפעיל בעיקר בשחר ובבין הערביים, אך אין זה נדיר לצפות בו בלילה במיוחד במהלך החיזור. הוא מבלה את מרבית הזמן בחיפוש אחר מזון. הזכר והנקבה הם מונגומים (מתרבים עם בן זוג יחיד וקבוע), ואף על פי שבמהלך היום הם מחפשים מזון באופן נפרד בחלקים שונים של הטריטוריה שלהם, הם חוזרים להיות בקרבת בן זוגם מעת לעת. כמו כן הם יכולים לבלות יחדיו את מרבית הלילה או חלקו במנוחה באזורים קבועים. אתרי המנוחה שלהם נמצאים לפעמים בתוך ערימות של עצים, עצים מתים, שורשים גדולים שבולטים מהקרקע או בגזעים חלולים, אך עם זאת את רוב זמן המנוחה הם יבלו באזור פתוח יותר כמו מעל שיחים וגזעים.
הצביון הכחול כאמור הוא בעל חיים נפוץ ביותר. עובדה זאת מיוחסת בחלקה לדרישה המינימלית שלו לבית גידול סבוך והיכולת שלו לשרוד באזורים עם הפרעה אנושית. צפיפות האוכלוסייה עשויה להגיע באזורים מסוימים ל-78 פרטים לקמ"ר. הזוגות המונגומים תופסים לעצמם שטח מינימלי של 0.7 דונם, אך בדרך כלל הם ינסו לתפוס שטח גדול יותר של 4-2.5 דונם. הזכר והנקבה יגנו על שטחם במשותף מצביונים פולשים על ידי תצוגה מאיימת עם הקרניים. בדרך כלל צביון פולש יברח מיד או לאחר עימות קצר, אך לעיתים מתפתח קרב בין הזכרים. הלחימה ביניהם פשוטה למדי - נגיחה בראש עם קרניהם הקטנות, ואף על פי שמדי פעם הם יצאו עם פצעים מהדקירה של הקרניים החדות - לרוב הקרבות מסתיימים ללא פגיעה משמעותית לבד אולי מחתיכות קטנות של שיער שנשרו.
אקולוגיה > תקשורת

הצביון הכחול מתקשר עם בני מינו חזותית, כימית, גופנית וקולית. התקשורת הקולית כוללת נחירות, נאקות, שריקות, עיטוש, נקישה עם הקרניים על אובייקט, ורקיעה עם הפרסות בקרקע. כל אחד מהקולות מעביר מסרים שונים לפרטים שבאזור: אזהרה מטורפים וסכנות, הרחקה פולש מהטירטוריה, או קריאה לנקבה - בעיקר בעונת הרבייה. התקשורת החזותית מתבטאת בעיקר בהנפת הזנב למעלה החושפת את הצבע הלבן התחתון שלו, וזה לרוב משמש כאזהרה מפני סכנה מיידית. התקשורת הכימית נעשית בעיקר על ידי בלוטות הריח הגדולות שבלסת, והם תוחמים איתם את הטריטוריה על ידי סימון אובייקטים בגבולות, או מסמנים בריח את בן הזוג והצאצאים שלהם. התקשורת הגופנית נעשית בעיקר על ידי ליקוק - במיוחד כאשר הזכר מחזר אחר הנקבה.
אקולוגיה > טריפה

גודלו הזעיר של הצביון הכחול הופך אותו לפגיע מאוד למיני טורפים רבים. ביניהם ניתן למנות את הצבועים, הנמרים, חתולים זהובים, זאבים טלואים, חתולי בר, קרקלים, תנינים, בבונים, פיתונים, לטאות כוח, עיטי כתר, עיטים לוחמים, תנים, סרוואלים, זבדים וגחנים. על מנת להגן על כמו מטריפה הצביון מסתייע בחוש השמיעה והראייה שלו. ברגע שהצביון מבחין בטורף הוא נותן לרוב קריאת אזהרה שלא המינין באזור, וסגנון האזהרה (שריקה, נחירה או רקיעה) משתנה בהתאם למידת הסכנה. לאחר שהצביון השמיע קריאת אזהרה הוא לרוב "יצלול" במהירות לתוך הצמחייה שסביב. הגפיים האחוריות הארוכות שלו הופכות אותו לקפצן מצוין ומידות גופו הזעירות מאפשרות לו לנוע במהירות בסבך צפוף וסבוך.
אקולוגיה > תזונה

הצביון הכחול הוא בעל חיים אוכל פירות באופן כללי, ומלבד זאת הוא ניזון גם מעלים, עשבי תיבול, זרעים, פרחים, נבטים, ניצנים, דגניים, אגוזים, פטריות, בוסר, ביצים וחרקים. למרות היותו מעלה גרה, הכרס הקטנה שלו אינה יכולה לקבל מזון רב וזקוקה לתחלופת מזון בקצב מהיר; כתוצאה מכך הוא מעדיף לאכול מזונות עם רמות נמוכות של עמילן, חלבון וסיבים. הצביון הכחול מבלה 76-67% משעות הפעילות שלו בחיפוש אחר מזון. את הפירות, המהווים את חלק הארי של מזונו, הוא מוצא על רצפת היער - לרוב כאלה שנפלו על ידי קופים המאכלסים את האזור. אף על פי שהצביון הכחול אוכל זרעים, הוא אינו מסייע בהפצתם ביער כמינים אחרים מכיוון שהוא לועס את מזונו לגמרי.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

הצביון הכחול חי לאורך השנה בזוגות מונוגמים המבלים חלק גדול מזמנם זה לצד זה. אין לעונות השפעה על הרבייה שלהם, והנקבה יכולה להמליט לאורך כל השנה. לאחר ההמלטה של העופר, הזכר עוזב את השטח לתקופה של כחודש - אם כי הוא אינו מתרחק משטחו יתר על המידה, ובמשך זמן זה זכרים אחרים יוכלו להיכנס לטריטוריה לחפש מזון. לאחר חודש הזכר חוזר לשטחו והזכרים מסולקים על ידו מהשטח וחוזר חלילה. ההריון נמשך 216-196 ימים (כ-7.5 חודשים), לאחריהם נולד עופר יחיד בדרך כלל ולעיתים נדירות שניים, והוא מסוגל לרוץ בתוך 20 דקות בלבד לאחר הלידה. העופר שוקל בעת הלידה כ-10% ממשקל גופה של האם - גבוה יחסית למשקל של יונקים אחרים בעת הלידה. לאחר ההמלטה הנקבה מסתירה את העופר בלב סבך השיחים, ובמשך כחודש עד חודשיים העופר נשאר שם ברוב היום, והקשר עם אימו נעשה בעיקר בזמני ההנקה. בסופו של דבר כאשר העופר גדול יותר הוא מתחיל לבלות זמן רב יותר לצד אימו. צבעו של העופר בעת הלידה הוא חום בהיר או אדמוני המשתנה עם הגיל לצבע הבוגרים.
העופרים של הצביון הכחול גדלים ומתפתחים במהירות יחסית. הנקבה מניקה את העופר בחודש הראשון כ-3 פעמים ביום, והיא מפחיתה את ההנקה בהדרגה עד גיל הגמילה. העופר נגמל לאחר 3-2.5 חודשים, והוא לרוב בתקופה זאת כבר פעיל בצורה עצמאית בתוך השטח שנולד בו. הנקבות עוזבות את השטח שנולדו לאחר שנה או שנה וחצי כאשר הן מגיעות לבגרות, ואילו הזכרים יעזבו כאשר הם מגיעים לגודלם המלא - בסביבות שנתיים. בדרך כלל רק עופר אחד נמצא בשטח של ההורים, אולם לעיתים יחיו בשטחם הן העופר החדש והן העופר הגדול יותר שנולד בשנה הקודמת. לאחר הבגרות הצביונים מחפשים לעצמם בן או בת זוג ונשארים יחדיו במשך כל החיים. אף על פי שהצביון הכחול ידוע כבעל חיים מונוגמי, הזכרים עלולים לעיתים להתרבות גם עם נקבות נוספות בניגוד לצביון מקסוול.
תוחלת החיים של הצביון הכחול בשבי 15-10 שנים, והפרט המבוגר ביותר שתועד בשבי היה כמעט בן 16. בטבע תוחלת החיים שלהם קצרה יותר כתוצאה מטריפה, והפרט המבוגר ביותר שתועד היה בן 12. אף על פי שתוחלת החיים ארוכה יותר בשבי, הצביונים הכחולים בשבי נגועים לעיתים בכמה מחלות בכרס.
איומים ושימור

הצביון הכחול מסווג על ידי IUCN במצב השימור "ללא חשש" (LC), בשל היותו מין המופץ באופן נרחב ביותר עם מספרי אוכלוסייה גדולים ביותר שעומדים על כמה מיליונים; כתוצאה מכך ובאופן יוצא דופן ממרבית הצביונים, מגמת האוכלוסייה שלו יציבה. היכולת שלו לעמוד בפני לחצי ציד ואובדן בית גידול תאפשר לו להסתגל גם לאזורי יער שבהם האוכלוסייה האנושית תגדל, אך למרות השפע והגמישות שלו הוא עלול לסבול מירידה מסוימת בעתיד באזורים שבהם האוכלוסייה האנושית תתרחב מידי. עם זאת, אין זה סביר שירידה זאת תאיים על ההישרדות של המין בעתיד הנראה לעין, כל עוד צפיפות האוכלוסייה האנושית תהיה נמוכה או בינונית
האיום העיקרי על המין הוא ציד נרחב ביותר למטרת בשר בכל המדינות שבטווח תפוצתו, והוא ללא ספק הפרסתן החשוב ביותר מבחינה כלכלית בשוקי הבשר של אפריקה. גודלו ומשקלו הקטן הופכות אותו לקל מאוד לתפיסה ולהובלה ועל כן הוא פופולרי מאוד בקרב הציידים המקומיים בתוך היער ומחוצה לו. איומים אחרים כוללים כריתה של עצי פרי וציד קופים הגורמת לתזונה שלו להיות מצומצמת וקשה להסגה. למרות זאת הצביון הכחול שורד בצורה טובה יותר בפני ציד מאשר צביוני גדולים אחרים, ויתר על כן, בניגוד לרבים מהם הוא משגשג אפילו בבתי גידול ששונו על ידי האדם, ונפוץ גם בקרבת מגורי האדם. חשוב לציין שעם כל זאת אוכלוסיות מקומיות עלולות לרדת או אף להיעלם כתוצאה משני איומים אלה.
הצביון הכחול מצוי במספרים גדולים ויציבים בדרך כלל באזורים מוגנים רבים בטווח שלו. ביניהם ניתן למנות: שמורת החי דג'ה, הפארק הלאומי לובאקה (קמרון), הסנגהה התלת-לאומי והפארק הלאומי מנובו-גונדה סנט פלוריס (הרפובליקה המרכז אפריקנית), הפארק הלאומי מוטה אלן (גינאה המשוונית), הפארק הלאומי לופה והפארק הלאומי גמבה (גבון), הפארק הלאומי נאובאלה-נאדוקי, הפארק הלאומי אודזלה, אגם טקלה-יקואלה, והפארק הלאומי קונקאואטי (קונגו), שמורת אוקאפי, הפארק הלאומי מאיקו, הפארק הלאומי קהוזי-בייגה, הפארק הלאומי סלונגה, הפארק הלאומי גרמבה, הפארק הלאומי וירונגה (קונגו הדמוקרטית), ומלבד זאת עשרות אזורים מוגנים גם בזמביה, טנזניה ודרום אפריקה. הוא מופיע גם בנספח 2 של אמנת וושינגטון מה שאומר שהמסחר במין זה צריך להיות תחת פיקוח.
אומדן האוכלוסייה העולמי לצביון כחול הוא 7 מיליון פרטים נכון לשנת 1999, אם כי סביר להניח שהמספרים גדולים בהרבה.
הערות שוליים

↑  צביון כחול באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Blue duiker - מידע על הצביון הכחול
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  צביון כחול באתר Arkive.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  צביון כחול באתר השימור של IUCN.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  צביון כחול באתר הציד scirecordbook.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30  צביון כחול באתר ADW
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
צביון כחול אוכל צמחים.
נקבת צביון כחול
צביון כחול לועס פרי
צביון כחול בגן חיות.
איור של צביון כחול משנת 1894.
רוברט ואלאס

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1853 Glencairn, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  17 בינואר 1939 (בגיל 85) Kincardine, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו 
 מוסדות:  אוניברסיטת אדינבורו  האוניברסיטה החקלאית המלכותית (1882–1885) 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית של אדינבורו  עמית האגודה הלינאית של לונדון 
 
רוברט ואלאס (באנגלית:Robert Wallace;‏ 25 ביוני 1853-17 בינואר 1939) היה מדען בתחום החקלאות, פרופסור באוניברסיטת אדינבורו וכתב מאמרים רבים לבריטניקה.
ביוגרפיה

רוברט ואלאס נולד באחוזה משפחתית בסקוטלנד. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא החל ללמוד באוניברסיטת אדינבורו וסיים אותה בסביבות 1872. לאחר מכך הוא טיפל בחוות משפחתית.
בשנים 1882–1885 ואלאס לימד בקולג' מלכותי לחקלאות וקודם לדרגת פרופסור לחקלאות. בשנת 1885 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת אדינבורו. באוניברסיטת הוא פעל להסדרת הענקת התוארם בחקלאות. הוא היה ראש קתדרה לחקלאות וכלכלה עד לשנת 1922. במקביל לעבודתו באוניברסיטה ואלאס פעל להקמת מוסדות חינוך נוספות בתחום החקלאות ברחבי סקוטלנד.
רוברט ואלאס סייר באיטליה, הודו וארצות נוספות. בעקבות סיוריו בהוקו הוא כתב ספר על שיפורים בגידול מקנה. בנוסף לכך הוא ערך סיורים בארצות הברית, מצרים ודרום אפריקה. רוברט ואלאס התכתב רבות עם אלינור אן אורמרוד ובשנת 1904 היא עורך של ספר ביוגרפי שלה.
ספרים של ואלאס

India in 1887 ‏ (1888)
Farm Live Stock in Great Britain ‏ (1889)
Farming Industries of the Cape Colony ‏ (1896)
The rural economy and agriculture of Australia and New Zealand ‏ (1904)
Argentine Shows and Livestock ‏ (1904)
קרלה דיאז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1998 (בת 26) מדריד, ספרד
 שם לידה:  קרלה דיאז מחייה
 מדינה:  ספרד
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  שחקנית • רקדנית
 פרופיל ב-IMDb
 
קרלה דיאז מחייה (בערבית: Carla Díaz Mejía; נולדה ב-19 ביולי 1998) היא שחקנית ספרדייה, אשר זכתה להצלחה עולמית בזכות השתתפותו בסדרה "אליטה".
ביוגרפיה וקריירה

קרלה דיאז נולדה ב-19 ביולי 1998 וגדלה במדריד, ספרד. הוריה ניהלו בית ספר לריקודים, ולכן היא עסקה בריקודים מאז שהייתה צעירה. בשנת 2007, כשהייתה בת 9, החלה דיאז את קריירת המשחק שלה, כאשר הופיעה במספר פרסומות טלוויזיה. היא קיבלה את תפקידה הראשון בסדרת המסתורין Punta Escarlata, אף על פי שבסופו של דבר הוצאת הסדרה נדחתה לשנת 2011. היא גם כיכבה כצעירה מבין ארבע האחיות לובו ב"ארץ הזאבים"‏ (2010–2014), כצעירה מבין האחים בן ברק ב"הנסיך" (2014–2016) וכצעירה מבין שש האחיות סילבה ב"שש אחיות"(2015–2017). בהמשך, הודיעה נטפליקס כי קרלה דיאז תשתתף בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה המצליחה "אליטה".
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | El internado | לוסיה הצעירה | תפקיד משנה |  |
| 2010 | "אאידה" | קמבוריה | תפקיד משנה |  |
| 2010 | "נשר אדום" | מרגריטה (ילדה) | תפקיד משנה |  |
| 2010–2014 | "ארץ הזאבים" | רוזה "רוזיטה" לובו | תפקיד ראשי |  |
| 2011 | Punta Escarlata | פטרישיה רוזאס | תפקיד ראשי |  |
| 2012 | Carmina | כרמינה אורדונייז (ילדה) | סרט טלוויזיה ששודר כמיני-סדרה בת 2 פרקים |  |
| 2014 | Hermanos | מרתה | מיני-סדרה |  |
| 2015-2014 | "אל פרינסיפה" | ניאת בן ברק | תפקיד ראשי (2 עונות) |  |
| 2015–2017 | "שש אחיות" | אליסה סילבה | תפקיד ראשי |  |
| 2015 | "תרזה" | תרזה (היום הנוכחי) | סרט טלוויזיה |  |
| 2018 | "אהבה היא לנצח" | אנה בלן טוניון דה גווארה רובלס | נכללה בעונה 6 |  |
| 2018 | Paquita Salas | מלצרית | תפקיד אורח. פרק אחד |  |
| 2019 | La caza. Monteperdido | אנה מונטרל | תפקיד ראשי |  |
| 2020 | Madres. Amor y vida | אלזה | תפקיד משנה |  |
| 2021-הווה | "אליטה" | אריאדנה "ארי" בלנקו קומרפורד | תפקיד ראשי; עונה 4 ואילך |  |
הערות שוליים

1 2  Carla Díaz, IMDb
1 2 3  Así es Carla Díaz, el nuevo fichaje de 'Amar es para siempre', FormulaTV (בספרדית)
↑  Manu Ríos, Carla Díaz, Martina Cariddi y Diego Martín: los nombres de la cuarta temporada de 'Élite', ElHuffPost, ‏2020-06-25 (בספרדית)
↑  David Martínez: "'Tierra de Lobos' es la lucha entre la modernidad y la tradición", FormulaTV (בספרדית)
↑  Las otras estrellas de la serie El príncipe, zeleb.publico.es (בספרדית)
↑  EP, ¿Quiénes son las '6 hermanas' de TVE?, La Opinión de Murcia, ‏2015-03-24 (בספרדית)
↑  Elite (TV Series 2018– ) - IMDb, נבדק ב-2021-06-29
1 2 3 4 5 6 7  "Manu Ríos, Carla Díaz, Martina Cariddi y Diego Martín: los nombres de la cuarta temporada de 'Élite'". HuffPost. 25 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Lucendo, Raquel (18 בדצמבר 2017). "Así es Carla Díaz, Elisa Silva en 'Seis hermanas' y el nuevo fichaje de 'Amar es para siempre'". FormulaTV. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Corrales, Guillermo A. (5 בספטמבר 2011). "Se acerca el final de 'Punta Escarlata', ¿quién mató a las chicas del camping?". Bekia. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Moreno, Adriano (16 בספטמבר 2014). "'Hermanos': ¿Quién es quién en la nueva miniserie de Telecinco?". Sensacine. p. 11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rojas, S. (16 במאי 2015). "La actriz Marián Álvarez encarna a Santa Teresa en un telefilme". Diario de Sevilla. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Carla Díaz y Veki Velilla se incorporan a la sexta temporada de 'Amar es para siempre'". Ecoteuve. El Economista. 11 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "La actriz Carla Díaz sorprende a sus seguidores con un rapado de pelo". Yahoo. 16 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Carla Díaz, adiós a su pelo". El Norte de Castilla. 13 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lozano, Sandra (1 באפריל 2019). "'La Caza. Monteperdido': Carla Díaz es Ana Montrell, la niña desaparecida". Diez Minutos. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Malone, Chris (17 באוגוסט 2020). "'Élite': Who Is Season 4 Cast Member Carla Díaz?". Cheatsheet. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Élite' presenta a sus nuevos alumnos para la temporada 4 en Netflix, con tres hermanos y un príncipe". Vertele!. eldiario.es. 5 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5642804  VIAF: 670148122920195200000   WorldCat (עם VIAF): 670148122920195200000
קרתאלו

קרתאלו (ביוונית: Καρθάλον, בלטינית: Carthalo‏; 241–264 לפנה"ס) היה מצביא קרתגי שלחם נגד הרומאים במלחמה הפונית הראשונה.