stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנאים
סדר דורות התנאים > דורות תנאים מחורבן בית שני ואילך

דור שראה את חורבן בית שני – תנאים ראשונים:
רבן שמעון בן גמליאל הזקן
רבן יוחנן בן זכאי
רבי אליעזר בן יעקב
רבי צדוק
רבי אלעזר ברבי צדוק
רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול
רבי חנינא סגן הכהנים
רבי חנינא בן דוסא
דור תלמידי רבן יוחנן בן זכאי – תנאים שניים:
רבן גמליאל דיבנה
רבי יהושע בן חנניה
רבי יוסי הכהן
רבי אליעזר בן הורקנוס
רבי אלעזר בן ערך
רבי שמעון בן נתנאל
רבי טרפון
נחום איש גמזו
שמעון הפקולי
דור מרד בר כוכבא – תנאים שלישיים:
רבי עקיבא מהרוגי מלכות
רבי ישמעאל
רבי אלעזר בן עזריה
רבי יוחנן בן נורי
רבי יוסי הגלילי
רבי אלעזר חסמא
רבי חנינא בן תרדיון
רבי יהודה בן בבא
רבי אלישע בן אבויה
שמעון בן זומא
שמעון בן עזאי
רב המנונא סבא – אינו מוזכר במשנה ובתלמוד, אלא בספר הזוהר
רב ייבא סבא (גם "סבא דמשפטים") – אינו מוזכר במשנה ובתלמוד, אלא בספר הזוהר
דור שלאחר המרד – תנאים רביעיים:
רבן שמעון בן גמליאל השני
רבי נתן
רבי מאיר
רבי יהודה בר אילעאי
רבי יוסי בן חלפתא
רבי שמעון בר יוחאי (רשב"י), לו מיוחס ספר הזוהר
רבי אלעזר בן שמוע מהרוגי מלכות
רבי יהושע בן קרחה
רבי יוחנן הסנדלר
רבי יעקב
דור חותמי המשנה – תנאים חמישיים:
רבי יהודה הנשיא, חותם המשנה
רבי יוסי ברבי יהודה
רבי ישמעאל ברבי יוסי
רבי אלעזר ברבי שמעון
רבי שמעון בן אלעזר
סומכוס
איסי בן יהודה
רבי יוסי בן משולם
רבי שמעון בן מנסיא
רבי פינחס בן יאיר
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: תנאים
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
משנה
תוספתא
בית הלל ובית שמאי
דבי רבי עקיבא ודבי רבי ישמעאל
תקנות אושא
חכמי יבנה ברומא
סדר תנאים ואמוראים
התקופה ההלניסטית בארץ ישראל
התקופה הרומית בארץ ישראל
לקריאה נוספת > גאונים וראשונים

אגרת דרבינו שרירא גאון, בעריכת אהרן היימאן, חלק א', בהוצאת "קריה נאמנה", ירושלים תשכ"ז.
רמב"ם, הקדמה לפירושו למשנה, ב-'משנה עם פירוש הרמב"ם' (בעריכת הרב יוסף קאפח), סדר זרעים, עמ' ט–לא, מוסד הרב קוק: ירושלים תשכ"ג.
יהודה בן קלונימוס משפיירא, יחוסי תנאים ואמוראים, אותיות ב–ט, בעריכת הרב יהודה לייב פישמן מימון, מוסד הרב קוק: ירושלים תשכ"ג.
יהודה ב"ר קלונימוס ב"ר מאיר משפירא, ערכי תנאים ואמוראים, אות י, חלק א–ב, ברוקלין, ניו-יורק: מי"ה בלוי תשנ"ד.
המאירי, פתיחה לפירוש מסכת אבות, ב-"ספר בית הבחירה על מסכת אבות", עמ' 30–60, ירושלים – ניו יארק, תש"ד.
דון יצחק אברבנאל, נחלת אבות (בעריכת אורן גולן), אשקלון תשע"ג (2013).
לקריאה נוספת > ספרי מחקר ותולדות ראשונים

אברהם זכות, ספר יוחסין השלם, ירושלים תשכ"ג.
נחמן קרוכמל, מורה נבוכי הזמן, שער י"ג, לעמבערג 1851.
יעקב בריל, מבוא המשנה, כולל תולדות גדולי התורה מימות עזרא עד סוף המשנה ודרכי למודיהם, פרשבורג תרל"ו.
יצחק אייזיק הלוי, דורות הראשונים, חלק שני שלישי ורביעי, ירושלים תשכ"ו.
זאב יעבץ, ספר תולדות ישראל, חלק רביעי חמישי וששי (מראשית נשיאות רבן יוחנן בן זכאי עד אחרית ר' יהודה נשיאה), אחיעבר: ירושלים-תל אביב תרצ"ג–תרצ"ו.
זכריה פרנקל, דרכי המשנה, עמ' 1–208, ליפסיא תרי"ט.
חיים הירשנזון, איזו היא משנה, ירושלים תר"ן.
דוד צבי הופמן, המשנה הראשונה ופלוגתא דתנאי, ברלין תרע"ד.
דוד צבי הופמן, לחקר מדרשי התנאים, בתוך "מסלות לתורת התנאים", תל אביב תרפ"ח.
אהרן היימאן, תולדות תנאים ואמוראים, בשלושה חלקים, לונדון תר"ע.
רב צעיר, תולדות ההלכה, חלק רביעי, ניו-יורק תש"י.
ראובן מרגליות, יסוד המשנה ועריכתה, פולין תרצ"ג.
שמואל שרירא, תולדות הספרות התלמודית, תל אביב: השכלה לעם, תרצ"ז.
יעקב נחום הלוי אפשטיין, מבואות לספרות התנאים: משנה, תוספתא ומדרשי-הלכה, בעריכת עזרא ציון מלמד, ירושלים: תשי"ז.
לקריאה נוספת > ספרים משנים אחרונות

עזרא ציון מלמד, מבוא לספרות התלמוד, עמ' 6–47, הוצאת "קריית ספר", ירושלים תשי"ד.
שמואל קלמן מירסקי, מבואות למשנה, ירושלים תשכ"ה.
חנוך אלבק, מבוא למשנה, ירושלים: מוסד ביאליק תש"ך.
חנוך אלבק, מחקרים בברייתא ובתוספתא וביחסן לתלמוד, הוצאת מוסד הרב קוק: ירושלים תש"ל.
בנימין דה-פריס, מבוא כללי לספרות התלמודית, עמ' 25–63, סיני: תל אביב תשכ"ו.
טוביה גוטמן, המשל בתקופת התנאים, בהוצאת "אביר יעקב", ירושלים ת"ש.
אברהם ביכלר, מחקרים בתקופת המשנה והתלמוד, מוסד הרב קוק: ירושלים תשכ"ח.
יחזקאל כהן, פרקים בתולדות תקופת התנאים, מח' לתרבות תורנית משרד החינוך והתרבות, ירושלים תשל"ח.
שמא פרידמן, לתורתם של תנאים: אסופת מחקרים מתודולוגיים ועיוניים, ירושלים: מוסד ביאליק תשע"ג (2013).
יעקב ח' חרל"פ, ארץ ישראל במשנתם של תנאים ואמוראים, יד הרב נסים, ירושלים תשס"ד.
מאיר מיארה, עריכת המשנה, התוספתא והתלמוד, עמ' 26–454, ירושלים תשע"ד.
יהושע וייסטוך, רועה עדרו, מנהיגות וניהול בתקופת המשנה ובראשית ימי התלמוד, הוצאת ראובן מס 2018.
תרבות הנוק

פסל טרקוטה מתרבות הנוק
תרבות הנוק (Nok) הייתה החברה המיושבת הראשונה במערב אפריקה. הנוק משויכת גאוגרפית לאזור צפון ניגריה. הארכאולוג ברנרד פאג (Bernard Fagg) (אנ') תיארך את התקופה בין 900 לפנה"ס ועד ל-200 לספירה, אך קיימות מחלוקות בנושא. ישנם חוקרים הטוענים כי התרבות החלה מהמחצית האלף השני לפנה"ס (1500 לפנה"ס לערך) ועד תחילת הספירה הנוצרית שנת 0. לתרבות הנוק ניתן לראשונה את שמה ב-1943 על ידי פאג, אך העדות הראשונה לקיומה נמצאה ב-1928 על ידי ג'וס פלאטאו (Jos Plateau).
תרבות הנוק הייתה הראשונה, מבין מדינות מערב אפריקה, לעבור מאורח חיים של ציידים-לקטים לישיבת קבע המבוססת, לפחות בצורה חלקית, על חקלאות. בנוסף, רוב החוקרים מסכימים שאנשי הנוק היו היצרנים הראשונים של ברזל באפריקה שמדרום לסהרה. אף על פי שישנה מחלוקת בנושא זה, התרבות נחשבת לתרבות הראשונה באפריקה שמדרום לסהרה שעסקה בחרושת המתכת.
תרבות הנוק ידועה בפסלי הטרקוטה שלה. הפסלים שימשו למטרות דתיות ויוצרו במשך כל זמן קיומה של התרבות. אנשי הנוק שכללו את שיטת הפיסול בטרקוטה והמשיכו להשתמש בטכניקה זו גם לאחר תחילת השימוש בברזל, מה שבדרך כלל בתרבויות אחרות לא קרה.
גילוי התרבות

ב-1943 מצא פאג מספר פסלי טרקוטה בעלי אותו סגנון אומנותי, ושייך אותם לפסלים שנמצאו 20 שנה קודם לכן. פאג קרא לתרבות בשמה – תרבות הנוק, ונחשב עד היום לחוקרה הגדול ביותר וכן לאספן גדול של פסליה. זמן קצר לאחר תחילת המחקר, הצליחו פאג וצוותו למצוא ולאסוף כ-200 פסלי טרקוטה. הודות לטכניקות חקירה מתקדמות של הארה חומנית (Thermoluminescence), פאג וצוותו הצליחו לתארך את רוב הפסלים לשנת 500 לפני הספירה בקירוב. גילוי זה היה מפתיע בקרב חוקרים רבים של מערב אפריקה, מכיוון שרק חברות גדולות בעלות סולידריות אורגנית היו יכולות ליצור פסלים כאלה, ולא היה ידוע באותה תקופה על חברות כאלה במערב אפריקה.
במהלך החפירות נמצאו גם 13 תנורי ברזל וצלמיות טרקוטה בתוכם או בסמוך אליהם. תנורי הברזל תוארכו ל-280 לפני הספירה. גילויים אלה הביאו את פאג וחוקריו לשתי מסקנות עיקריות. הראשונה מביניהן היא שתרבות הנוק הייתה תרבות של מושבי קבע בעלת חלוקת עבודה מורכבת. המסקנה השנייה היא שצלמיות הטרקוטה נועדו למטרות פולחניות הקשורות לסיוע בעבודת הנפחות והצורפות.
פאג הגדיר את תרבות הנוק כציוויליזציה מתקדמת בגלל מספר סיבות. הסיבה הראשונה היא האומנות המעודנת שיצרו והפולחן המאורגן שתועד על ידיה. הסיבה השנייה היא עבודת הצורפות של המתכת, שמעידה על חברה מתקדמת מבחינה טכנולוגית. הסיבה השלישית היא שעל מנת לתמוך בפולחן, באומנות ובצורפות נדרשה אוכלוסייה גדולה. כדי להמחיש זאת, באחד מאתרי החפירה בצפון ניגריה נמצאו בטווח של 400 מטר מרובעים – 1700 פסלי טרקוטה.
40 שנה לאחר מחקרו של פאג וצוותו, חזרו חוקרים אחרים לאזור ומצאו ראיות לכך שהתרבות החלה בשנת 900 לפני הספירה בקירוב והסתיימה ב-200 לספירה. פאג טוען שייתכן שהתרבות התקיימה מעבר לגבולות הזמן הללו, אך עדויות חד משמעיות לכך עדיין לא נמצאו. נכון לשנת 2011 מתקיימות חפירות ארכאולוגיות בצפון ניגריה בשטח של 48,000 קילומטרים מרובעים. כתוצאה מהגילויים המרשימים, צפון ניגריה הפכה לקורבן של חפירות בלתי חוקיות וסחר בלתי חוקי באומנות.
פסלי הטרקוטה

תרבות הנוק נחשבת לתרבות הפיסולית הראשונה באפריקה שמחוץ למצרים ומהווה אחד הדוגמאות העתיקות של אמנות אפריקאית שבטית. הפסלים תיארו סיטואציות רבות, כגון מחלות, מלחמות, אהבה ומוזיקה. דוגמאות לפסלים אלה ישנם בגילויים של צוותי החקירה של ברואינג ורופ (Breunig and Rupp). לדוגמה, נמצא פסל של גבר ואישה כורעים זה מול זו, כאשר ידיהם מונחות אחד על השני למתן חיבוק. בתור דוגמה נוספת, נמצאו מספר פסלים של אסירים ערומים בחלק גופם התחתון, כאשר חבלים קשורים סביב גרונם ומותניהם. התיעוד המוקדם ביותר של הופעות מוזיקה באפריקה שמדרום לסהרה נמצא בפסל של גבר עם תוף בין רגליו כאשר ידיו מתופפות עליו.
למרות הנושאים השונים שתרבות הנוק פיסלה עליהם, ישנם קווי דמיון אמנותיים רבים: ברוב הפסלים ישנה דמות אדם בעל ראש גדול, עיניים שקדיות ושפתיים פסוקות מעט. לעיתים קרובות לאדם המפוסל ישנו כובע מפואר או תסרוקת, מה שלדעת החוקרים נועד להראות את מעמדו הגבוה של המפוסל. תנוחת גוף נפוצה בפסלי הטרקוטה היא אדם שמניח את ידיו על ברכיו ובוהה החוצה. חוקרים משערים שהפסלים מייצגים אל או אב קדמון, ובמקרים אחרים דיוקן ספציפי של אדם. מוטיב העיניים השקדיות והשפתיים הפסוקות מעט היה מוטיב נפוץ באפריקה שמדרום לסהרה כ-1000 שנים לאחר הכחדות התרבות.
בדיקה מיקרוסקופית של החרס שממנו פוסל פסלי הטרקוטה מעיד על כך שהרכב החרס זהה. ישנם חוקרים הטוענים כי עובדה זו מעידה על כך שהחרס הגיע מאותו אזור גאוגרפי, אך אותו האזור עדיין לא התגלה. חוקרים אחרים, כגון בראוניג, סוברים שהחרס הגיע ממקומות גאוגרפים שונים, אך עיצבו אותו מומחים מיומנים על ידי כללים ברורים, ולכן הרכבו זהה.
יצור המתכות

מלבד תנורי הברזל שמצאו פאג וצוותו, בראוניג ורופ מצאו כ-20 כלי ברזל (חצי חנית וסכינים קטנות בעיקר). החוקרים טוענים שייצור המתכות התפתח לשם חקלאות, ציד, הכנת מזון ומלחמה. כלי המתכת תוארכו לשנת 500 לפני הספירה ונמצאו גם הם, כמו תנורי הברזל לצד כלי אבן וטרקוטה, מה שמעיד על שימוש סימולטני בחרס ובברזל. בדרך כלל בתרבויות אפריקה תועד המעבר לכלי הברזל בהפסקת השימוש בכלי האבן. אם כן נשאלה השאלה מדוע בתרבות הנוק השימוש היה בו זמני. חוקרים משערים שככל הנראה לא היה לתרבות מספיק מתכת כדי להחליף את כל ייצורה ולכן המשיכו להשתמש גם בחרס. יתר על כן, בתרבות הנוק המעבר היה ישירות מהחרס לברזל, וזאת בניגוד להרבה תרבויות אחרות באפריקה שעברו שיטת ביניים של שימוש בנחושת. בהשפעת תרבות הנוק נשאלת השאלה האם ייצור המתכות הוא הגורם העיקרי שגורם לחברות להתפתח. לשאלה זו תשובות שונות אצל ארכאולוגים רבים.
מחלוקת נוספת הקיימת בקרב החוקרים היא האם תרבות הנוק המציאו את טכניקת ייצור המתכת בעצמם, או שמא שהטכניקה באה עם נוודים מצפון אפריקה שהעבירו את הידע. בין החוקרים הטוענים שהידע הועבר על ידי תרבויות צפון אפריקאיות נמצא גם רודיגר קראוס (Rüdiger Krause). קראוס טוען שהמרחק מצפון ניגריה לשאר צפון אפריקה הוא מרחק סביר בהחלט לניידות טכנולוגית.
היכחדות התרבות

חוקרים משערים ששיא התרבות התרחש כמה מאות לאחר תחילתה. עם קיצו של המילניום הראשון לפני הספירה או מספר מאות לאחריו (תלוי לדעת אילו חוקרים), התרבות נכחדה. לפי הדעה הרווחת מעט שנים לאחר 200 לספירה, כמות האוכלוסייה החלה להתדלדל. זאת ידוע מהכמות המועטה של פסלי הטרקוטה שנמצאו וששויכו לתקופה זו. עד היום לא ידוע על הסיבה שבגלל תרבות הנוק נעלמה, אך מספר חוקרים, וביניהם בראוניג, טוענים שהסיבה לכך עשויה להיות נעוצה בניצול יתר של משאבים טבעיים והסתמכות גדולה מדי על פחם.
מחקרו של פאג עוסק בשאלות מאין באה תרבות הנוק ולאן היא נעלמה, אך חוקרים רבים טוענים שכדי לענות על השאלות הללו ולדעת עוד על התרבות, יש למצוא ראיות נוספות.
השפעות התרבות

חוקרים מסוימים טוענים שתרבות האיפה (Ife) (אנ') הושפעה מתרבות הנוק, אך פאג גורס שלמרות הדמיון הרב, הן הסגנוני והן הנושאי, באמנות של שתי התרבויות, אין הוכחה שאנשי האיפה נחשפו אי פעם לפסלי הטרקוטה של תרבות הנוק.
השינוי שעבר על מערב אפריקה נחשב לשינוי גדול ועדיין הוא בגדר תעלומה: בטווח זמן של 1,000 שנים עברה מערב אפריקה ממודל של מושבות קבע המבוססות על חקלאות – לאימפריות ענק (כמו איפה ובנין). פאג מציין בפה מלא ששום חברה אינה מבודדת בכל זמן נתון, ובחקירת תרבות הנוק יש לקחת זאת בחשבון.
ראו גם

אמנות אפריקאית
אפריקה שמדרום לסהרה
מערב אפריקה
ניגריה
Bernard Fagg
לקריאה נוספת

Atwood, R. (2011). The NOK of Nigeria. Archaeology July/August 2011, 34-38.
Breunig, P. (ed.) (2014). Nok. African Sculpture in Archaeological Context. Frankfurt: Africa Magna Verlag. ISBN 978-3-937248-46-2
Breunig, P. & Rupp, N. (2006). Nichts als Kunst. Archäologische Forschungen zur früheisenzeitlichen Nok-Kultur in Zentral-Nigeria. Forschung Frankfurt 2-3, 73-76.
Boullier, C.; A. Person; J.-F. Saliège & J. Polet (2001). Bilan chronologique de la culture Nok et nouvelle datations sur des sculptures. Afrique: Archéologie & Arts 2, 9-28.
Fagg, A. (1972). A preliminary report on an occupation site in the Nok valley, Nigeria: Samun Dukiya, AF/70/1. West African Journal of Archaeology 2, 75-79.
Fagg, B. (1959). The Nok Culture in prehistory. Journal of the Historical Society of Nigeria 1 (4), 288-293.
Fagg, B. (1968). The Nok Culture: Excavations at Taruga. The West African Archaeological Newsletter 10, 27-30.
Fagg, B. (1969). Recent work in West Africa: new light on the Nok Culture. World Archaeology 1 (1), 41-50.
Fagg, B., (1990): Nok terracottas. Lagos: National Commission for Museums and Monuments.
Jemkur, J. (1992). Aspects of the Nok Culture. Zaria.
Rupp, N.; Ameje, J.; Breunig, P. (2005). New studies on the Nok Culture of Central Nigeria. Journal of African Archaeology 3, 2: 283-290.
Rupp, N.; Breunig, P.; Kahlheber, S. (2008). Exploring the Nok enigma. Antiquity, Project gallery. Online publication
Shaw, T., (1981). The Nok sculptures of Nigeria. Scientific American 244(2): 154-166.
Tylecote, R. (1975a). The origin of iron smelting in Africa. Westafrican Journal of Archaeology. 5, 1-9.
Tylecote, R. (1975b). Iron smelting at Taruga, Nigeria. Journal of Historical Metallurgy 9 (2), 49-56.
Olubunmi A.O.(2007) The Rise and Fall of The Yoruba Race, The 199 Publishing Palace ISBN 978-2457-38-8
Olubunmi A.O.(2009) On Ijesa Racial Purity, The 199 Publishing Palace ISBN 978-2458-17-1
Ayoade J.O.(1983) Introduction To Climatology For The Tropics, John Wiley & Sons ltd UK ISBN 0-471-10407-8
הערות שוליים

1 2 3  Atwood R., The NOK of Nigeria, Archaeological Institute of America
1 2  Breunig, P, Nok. African Sculpture in Archaeological Context, Africa Magna Verlag
פסל טרקוטה מתרבות הנוק, מוזיאון הלובר
דמות גבר עשוית טרקוטה מתרבות הנוק, מוזיאון האומנות קימבל
דמות פרש וסוסו עשוית טרקוטה מתרבות הנוק
חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  30 ביולי 2008
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ז בתמוז תשס"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת השבע עשרה
 תומכים:  29
 מתנגדים:  0
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2172, עמ' 720
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הבריאות
 מספר תיקונים:  6
 נוסח מלא:  חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס״ח–2008
 
חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס״ח–2008 מסדיר את העיסוק במקצועות הרפואה המשלימה והפרא-רפואית בישראל. החוק נחקק בשנת 2008 ותוקן בשנים 2010, 2012.
רקע

בשנת 1988 הקימה שרת הבריאות שושנה ארבלי-אלמוזלינו, את ועדת אלון על מנת להסדיר את העיסוק ברפואה משלימה בישראל. הוועדה המליצה להתיר ביצע טיפולים למי שמבקש זאת מרצונו החופשי; להגדיר את הפעולות המותרות לרופאים קונבנציונליים; ולבטל את האיסור לעסוק ברפואה למי שאינו בעל רישיון לכך.
דו"ח מבקר המדינה משנת 1995 קבע כי הפעולות שנקט משרד הבריאות ליישום המלצות הוועדה אינן מספקות. מבקר המדינה הציע כי משרד הבריאות יפעל לשינוי החוק.
הצעת החוק

הצעת החוק הועלתה בכנסת השבע עשרה ואושרה בקריאה ראשונה. את ההצעה יזמו חברי הכנסת אריה אלדד, אחמד טיבי, וחיים אמסלם.
מטרתו, כפי שהוצהר בו, היא "להסדיר את העיסוק במקצועות הבריאות כדי להבטיח רמה מקצועית הולמת של העוסקים בהם ולהגן על בריאות הציבור." לשם כך הוא עוסק בתנאים לקבלת תעודה במקצוע בריאות, הכשרה מעשית, בחינות ומומחיות, חובות אמון ואתיקה מקצועית ופיקוח על בעלי תעודות במקצועות הבריאות.
הצעת החוק מייחדת את התארים: מרפא בעיסוק, פיזיותרפיסט, קלינאי תקשורת ותזונאי/דיאטן רק למי שהוא בעל תעודה של אחד ממקצועות הבריאות האלה. מי שאינו בעל תעודה לא רשאי להציג עצמו כעוסק באותו מקצוע בריאות. הצעת החוק קובעת את הדרישות לקבלת תעודה בכל אחד מן המקצועות וקובעת כללי אתיקה, כללים מקצועיים והוראות משמעת לבעלי התעודות. עוד קובעת ההצעה כי טיפולים בתחומי מקצועות הבריאות יינתנו רק על ידי בעלי תעודות שינפיק משרד הבריאות.
הוועדה קבעה הוראות מעבר לגבי מי שעסקו במקצועות ערב תחילתו של החוק.
תיקון לחוק

תיקון להצעת החוק הועלה בכנסת השמונה עשרה על ידי חברי הכנסת אברהים צרצור, טלב א-סאנע, עבאס זכור, אחמד טיבי.
התיקון הסדיר מקצועות בריאות נוספים: קרימינולוגיה קלינית, פודיאטריה, פודיאטריה ניתוחית וכירופרקטיקה.
החוק אוסר על בעל תעודה במקצוע בריאות לכנות עצמו בתואר "דוקטור" אלא אם ציין את המקצוע שבו ניתן לו התואר בהתאם להוראות שקבע השר, כדי למנוע מהציבור לטעות ולחשוב כי האדם המטפל בהם והמציג עצמו כדוקטור הוא רופא בעל תואר דוקטור ברפואה.
תיקון נוסף הוגש מספר פעמים כהצעת חוק פרטית (מטעם חברי כנסת שונים) להסדרת מקצוע הטיפול באמצעות אומנויות שהיה אמור להיכלל בחוק המקורי. אולם, בעת חקיקת החוק העיקרי ב 2008, דרש משרד הבריאות שמקצוע הטיפול באמצעות אומנויות יעבור אקדמיזציה לדרגת תואר שני כתנאי להכללתו בחוק זה. בעקבות כך, ב-2010 המועצה להשכלה גבוהה גיבשה מתווה לתואר שני בתחום שהוביל להבשלת התנאים להכללת המקצוע בחוק. כתוצאה מכך, ב 29/12/2021 עברה הצעת החוק קריאה טרומית בתמיכת משרד הבריאות וחברות כנסת מהקואליציה והאופוזיציה ללא הסתייגויות.
מקצועות הבריאות

מקצועות הבריאות על פי החוק:
ריפוי בעיסוק
פיזיותרפיה
טיפול בהפרעות בתקשורת
תזונה-דיאטנות
קרימינולוגיה קלינית
פודיאטריה
פודיאטריה ניתוחית
כירופרקטיקה
הערות שוליים

1 2  מאגר החקיקה של הכנסת, באתר main.knesset.gov.il
↑  אושר בטרומית: טיפול באמצעות אמנויות יוסדר כמקצוע בריאות, באתר 0404, ‏2021-12-29
| בריאות בישראל |
| --- | --- | --- |
| משרד הבריאות | שר: אוריאל בוסו • מנכ"ל: משה בר סימן טוב • רשות בתי החולים הממשלתיים • המרכז הלאומי להשתלות • אפליקציית המגן • מעבדה לבריאות הציבור • מרכז ידע תנודע |  |
| קופות חולים | מאוחדת • מכבי • לאומית • כללית • בעבר: הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה • פועלי הגליל • פועלי השומרון • עממית • אסף • הציונים הכלליים |  |
| ארגונים, עמותות ואיגודי בריאות בישראל | מגן דוד אדום • איחוד הצלה • יד שרה • האיגוד הישראלי לרפואת הפה • עזר מציון • טרם • האגודה למלחמה בסרטן • ההסתדרות הרפואית בישראל • רופאים לזכויות אדם • עמותת אדי • רחשי לב • יוסי אמבולנס |  |
| מכוני מחקר העוסקים בבריאות בישראל | מכון גרטנר • המכון לרפואה ימית  • המרכז הלאומי לרפואה משפטית • המרכז הלאומי לבקרת מחלות • הלכתיים: מכון פוע"ה • מכון שלזינגר |  |
| חקיקת בריאות בישראל | פקודת בריאות העם • חוק ביטוח בריאות ממלכתי • ועדת השירותים הציבוריים • חוק זכויות החולה • חוק החולה הנוטה למות • חוק טיפול בחולי נפש • חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות • תקנות שעת חירום למאבק בנגיף הקורונה • תקנות סימון מוצרי המזון • ועדת גרין • ועדת מור יוסף • ועדת הקורונה • קבינט הקורונה |  |
| רפואה בתקופת היישוב | רופא נודד • אגודת רופאים מדברי עברית • בית הבראה החלמה • בית החולים הירקון • תחנת הבריאות העברית • מכון פסטר |  |
| אירועים בתחום הבריאות בישראל | פרשת חולי הנפש היהודים בבית לחם • השתלת הלב הראשונה בישראל • פרשת הדם • פרשת רמדיה • שביתת הרופאים • התפרצות החצבת  בישראל • התפרצות נגיף הקורונה בישראל |  |
| לימודי רפואה בישראל | בחינת רישוי ברפואה • הפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי • לימודי ניהול מערכות בריאות בישראל |  |
| בצה"ל | חיל הרפואה • מסלול צמרת • מסלול בינה • פרופיל רפואי • מש"ק תברואה • בריאות הנפש בצה"ל |  |
| שונות | היריון ולידה בישראל • תרומת דם בישראל • טופס 17 • סל הבריאות • גורמי התמותה השכיחים בישראל • חוסה • פנקס הפסיכולוגים • פנקס הרופאים |  |
אליפות וימבלדון 1972

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  1972 
 מספר תחרות:  86 
 כספי זכייה:  £50,330
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:סטן סמית' (ארצות הברית) נשים:בילי ג'ין קינג (ארצות הברית) זוגות גברים:פרו מקמילן/בוב יואיט ופרו מקמילן (דרום אפריקה) זוגות נשים:בטי שטוב (הולנד)/בילי ג'ין קינג (ארצות הברית) זוגות מעורבים:איליה נסטסה (רומניה)/רוזמרי קזאלס (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1971 אליפות וימבלדון 1973 ← 
 
אליפות וימבלדון 1972 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-26 ביוני והסתיימה ב-9 ביולי. תוכנית האירוע כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
בעקבות מחלוקת בין הפדרציה הבינלאומית לטניס לבין ארגון האחראי על תחרויות של הטניסאים המקצוענים, חלק גדול מהם לא הורשו להשתתף באליפות.
לראשונה משנת 1948 הטניסאים האוסטרלים לא זכו באף תחרות. איבון גולגונג האוסטרלית שיחקה בשני גמרים אך לא זכתה באף תואר.
הפרסים

מנצחי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | גברים | £5,000 | £3,000 | £1,000 | £550 | £300 | £200 | £125 | £100 |
| בודדים | נשים | £2,400 | £1,330 | £600 | £350 | £200 | £150 | £100 | £75 |
| זוגות | זוגות גברים | £1,000 | £600 | £400 | £200 | 0 | 0 | 0 | - |
זוגות: 
| זוגות | זוגות נשים | £600 | £400 | £200 | £100 | 0 | 0 | 0 | - |
| זוגות מעורבים | £500 | £350 | £175 | £100 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |
סך הפרסים באליפות היה £50,330
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
איבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחת תחרות 1971, הפסידה במשחק הגמר
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרויות 1966–1968, ניצחה בתחרות
ננסי ריצ'י (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
כריס אוורט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
קרי מלוויל (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה בסיבוב השלישי
רוזמרי קזאלס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
פרנסואז דיר (צרפת צרפת), הודחה ברבע הגמר
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |  1 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 8 | 7 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  8 |   צרפת פרנסואז דיר | 6 | 5 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  8 |   צרפת פרנסואז דיר | 6 | 5 |  |   |   |  1 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 4 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  1 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 4 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  4 |   ארצות הברית כריס אוורט | 6 | 3 | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  4 |   ארצות הברית כריס אוורט | 6 | 4 | 6 |   |   |  4 |   ארצות הברית כריס אוורט | 6 | 3 | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  4 |   ארצות הברית כריס אוורט | 6 | 4 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   ארצות הברית פטי הוגן |   ארצות הברית פטי הוגן | 2 | 6 | 1 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  1 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 3 | 3 |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  2 |   ארצות הברית בילי ג'ין קינג | 6 | 6 |  |
|   |  6 |   ארצות הברית רוזמרי קזאלס | 3 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  3 |   ארצות הברית ננסי ריצ'י | 6 | 4 | 0 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  3 |   ארצות הברית ננסי ריצ'י | 6 | 4 | 0 |   |   |  6 |   ארצות הברית רוזמרי קזאלס | 2 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  6 |   ארצות הברית רוזמרי קזאלס | 2 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  2 |   ארצות הברית בילי ג'ין קינג | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  7 |   הממלכה המאוחדת וירג'יניה וייד | 1 | 6 | 3 |   |   |  2 |   ארצות הברית בילי ג'ין קינג | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  7 |   הממלכה המאוחדת וירג'יניה וייד | 1 | 6 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  2 |   ארצות הברית בילי ג'ין קינג | 6 | 3 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
במשחק הגמר בילי ג'ין קינג מארצות הברית נפגשה עם איבון גולגונג מאוסטרליה וניצחה אותה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי תחרות 1971 לא השתתפו בתחרות בשל מחלוקת בין איגודי הטניס. 4 זוגות דורגו:
פרו מקמילן ובוב יואיט ופרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), מנצחי תחרות 1967, ניצחו בתחרות
סטן סמית' ואריק ואן דילן (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
פייר בארת (צרפת צרפת) ואנדרס חימנו (ספרד ספרד), הודחו בסיבוב השלישי
ז'ואן ז'יסברט ומנואל אורנטס (ספרד ספרד), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר פרו מקמילן ובוב יואיט מדרום אפריקה נפגשו עם סטן סמית' ואריק ואן דילן מארצות הברית וניצחו אותם ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. מנצחי תחרות 1971 בילי ג'ין קינג ורוזמרי קזאלס שיחקו עם פרטנרים חדשים. 4 זוגות קיבלו דירוג:
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) ובטי שטוב (הולנד הולנד), ניצחו בתחרות
וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה) ורוזמרי קזאלס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
ג'ודי דלטון (אוסטרליה אוסטרליה) ופרנסואז דיר (צרפת צרפת), הפסידו במשחק הגמר
איבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה) ונל טרומן (בריטניה בריטניה), הודחו בסיבוב השני
במשחק הגמר בילי ג'ין קינג (ארצות הברית) ובטי שטוב (הולנד) ניצחו ב-3 מערכות את ג'ודי דלטון (אוסטרליה) ופרנסואז דיר (צרפת). לבילי ג'ין קינג זה היה הניצחון השלישי ברציפות בתחרות זוגות נשים בווימבלדון. בשנת 1972 הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.