stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורוויג'ן אייר שאטל

בואינג 737-8MAX של החברה
נורוויג'ן אייר שאטל (באנגלית: Norwegian Air Shuttle) היא חברה לטיסות חסך נורווגית ומהגדולות באירופה ובסקנדינביה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה אוסלו גרדרמואן מצפון לאוסלו.
חברת התעופה ידועה בצביעת המטוסים הייחודית שלה; המטוסים לבנים, אפם אדום, ועל הזנבות דיוקנאות של סקנדינבים ידועים.
תולדות החברה

נורוויג'ן אייר שאטל נוסדה בשנת 1993 והתבססה על חברת התעופה "בוסי בי", חברה לטיסות מקומיות של חברת התעופה "בראטנס", שנסגרה לאחר שפשטה רגל בשנת 1992. טיסותיה הראשונות של החברה התקיימו בין ערים בחוף המערבי של נורווגיה עדיין בחסות "בראטנס", כשהיא משתמשת בשלושה מטוסי פוקר 50 שהיו שייכים בעבר לחברת "בוסי בי". החוזה עם חברת "בראטנס" הסתיים באוקטובר 2003, כש"בראטנס" נקנתה על ידי סקנדינביאן איירליינס. עם סיום הקשר עם "בראטנס", עברה החברה שינוי כללי, והחלה לפעול כחברת תעופה במחיר נמוך לטיסות פנים. החברה המחודשת חכרה שלושה מטוסי בואינג 737-300 והחלה להפעיל טיסות מאוסלו לערים גדולות בנורווגיה. בדצמבר 2004 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך באוסלו. לאחר מכן פתחה החברה בסיס נוסף בנמל התעופה בוורשה וכשהיא משתמשת בשני מטוסי בואינג 737 חדשים, החלה להפעיל טיסות במחיר נמוך למרכז אירופה. באפריל 2007 קנתה החברה את חברת התעופה במחיר נמוך השוודית "פליינורדיק" והפכה לחברת התעופה במחיר נמוך הגדולה בסקנדינביה.
במאי 2017 החברה הודיעה על פתיחת קו הלואו קוסט הארוך ביותר, מלונדון לסינגפור.
בנובמבר 2020 בעקבות סירובה של ממשלת נורווגיה לספק תמיכה פיננסית נוספת לחברה, הגישה נורוויג'ן בקשה להגנה מפני פשיטת רגל באירלנד, שם רשומים מרבית נכסיה.
חברות בת

מטעמים שונים, בעיקר כלכליים ותפעוליים, פעילות החברה חולקו בעבר בין מספר חברות בת, אשר כל אחת עסקה בנישה מסוימת ולכל אחת מהן היו קודי הפעלה משלה.
נורוויג'ן אייר אינטרנשיונל, (קוד יאט"א: D8, קוד ICAO: IBK, או"ק: NORTRANS). החברה רשומה כחברת תעופה אירית ומפעילה בעיקר טיסות פנים אירופאיות מבסיסי החברה השונים. כמו כן, בעזרת מטוסי הבואינג 737-8MAX החדשים, מפעילה החברה טיסות טרנס אטלנטיות מבריטניה ואירלנד לארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 2014.
נורוויג'ן אייר בריטניה (קוד יאט"א: DI, קוד ICAO: NRS, או"ק: REDNOSE). החברה רשומה כחברת תעופה בריטית ומפעילה בעיקר טיסות ליעדים ארוכי טווח ממנמל התעופה לונדון גטוויק. החברה נוסדה בשנת 2015.
נורוויג'ן Long Haul (קוד יאט"א: DU, קוד ICAO: NLH, או"ק: NORSTAR). החברה רשומה כחברת תעופה אירית והיא מפעילה טיסות ארוכות טווח מבסיסי החברה ברחבי אירופה. החברה נוסדה בשנת 2012.
נורוויג'ן אייר ארגנטינה (קוד יאט"א: DN, קוד ICAO: NAA, או"ק: NORUEGA). החברה רשומה כחברת תעופה ארגנטינאית והיא תחל להפעיל טיסות קצרות טווח מבסיסיה בבואנוס איירס וקורדובה. החברה נוסדה בשנת 2017 ונסגרה בשנת 2019.
כל חברות הבת נסגרת במהלך שנת 2021.
בסיסי החברה

איטליה - נמל התעופה רומא פיומיצ'ינו
אנגליה - נמל התעופה לונדון גטוויק
ארצות הברית - ניובורו, פרובידנס
דנמרק - נמל התעופה קופנהגן קסטרופ
נורווגיה - נמל התעופה הבינלאומי אוסלו גרדרמואן (בסיס החברה הגדול ביותר), ברגן, טרונדהיים סטוונגר
ספרד - אליקנטה, נמל התעופה של ברצלונה-אל פראט, טנריפה, לאס פאלמאס, נמל התעופה מאלגה, נמל התעופה מדריד-בראחס
סקוטלנד - אדינבורו
פינלנד - נמל התעופה הלסינקי-ונטה
צרפת - נמל התעופה פריז שארל דה גול
שוודיה - גטבורג, נמל התעופה סטוקהולם ארלנדה
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2023:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737-800 | 39 | — | — | 186 | 186 |  |  |
| בואינג 737-800 | 39 | — | — | 189 | 189 |  |  |
| בואינג 737-8MAX | 1 | 5 | — | 189 | 189 |  |  |
| סה"כ | 40 | 5 |  |  |  |  |  |
פעילות החברה בישראל

נכון ליולי 2018, מפעילה החברה טיסות ממספר יעדים לנמל התעופה בן-גוריון. 3 טיסות שבועיות בקו מנמל התעופה קופנהגן קסטרופ 2 טיסות שבועיות בקו בין נמל התעופה של ברצלונה, וטיסה שבועית אחת בקו מנמל התעופה סטוקהולם ארלנדה.
כמו כן, החל מ-28 באוקטובר 2018 החלה החברה להפעיל קו בתדירות של טיסה יומיות מנמל התעופה רומא פיומיצ'ינו ומ-31 באוקטובר החלה להפעיל גם קו מנמל התעופה הבינלאומי אוסלו גרדרמואן בתדירות של 2 טיסות שבועיות.
בנוסף, ב-3 בנובמבר 2018 החלה החברה להפעיל קו בתדירות של טיסה שבועית אחת מנמל התעופה הלסינקי-ונטה.
הערות שוליים

↑  השם האנגלי משמש גם בנורווגית
↑  13 שעות בכלא: טיסת הלואו-קוסט הארוכה בעולם ממריאה, באתר ynet, 24 באפריל 2017
↑  דוד אדלר, נורוויג’ן אייר הגישה בקשה להגנה מפני פשיטת רגל, באתר PassportNews, ‏18 בנובמבר 2020
↑  Our aircraft, Norwegian
↑  Norwegian Air Shuttle AOC Fleet Details and History, www.planespotters.net
↑  "Norwegian expands Tel Aviv network in W18".
↑  "Norwegian lanseeraa kaksi uutta suoraa reittiä Helsinki-Vantaalta: Tel Aviv ja Gdansk".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2013018307  VIAF: 305201521   WorldCat (עם VIAF): 305201521
אילזה גרץ טייטלמן

| --- | --- |

טייטלמן, כנראה בתחילת שנות ה-60 של המאה העשרים
 לידה:  18 בינואר 1901 לייפציג, גרמניה
 פטירה:  30 באוגוסט 1970 (בגיל 69) שווייץ
 מקום קבורה:  כפר גלעדי
 תאריך עלייה:  1928
ד"ר אילזה גרץ טייטלמן (18 בינואר 1901 – 31 באוגוסט 1970) הייתה רופאה פסיכיאטרית והייתה נשואה לאיש "השומר" מרדכי ליאו טייטלמן.
ביוגרפיה

אילזה גרץ טייטלמן היא בתם של זלמה לבית יעקובזון ואברהם גרץ. היא נולדה בלייפציג שבגרמניה ב-18 בינואר 1901. אביה היה סוחר אמיד והיא נשלחה לברלין ללמוד רפואה. לאחר מכן למדה פילוסופיה באוניברסיטת היידלברג והייתה תלמידה של מרטין היידגר. באוניברסיטאות פגשה אילזה סטודנטים יהודים שהשתייכו לתנועת הנוער הציונית "בלאו ויס" שחינכה לעליה לפלשתינה. בשנת 1928 עלתה ארצה עם אחיה, היינץ רודולף גרץ.
בסיורה הראשון בארץ הגיעה לכפר גלעדי ושם פגשה את מרדכי "לואי" טייטלמן, איתו הקימה משפחה בכפר גלעדי. בשנת 1930 נולד בנם הבכור יאיר. בריאותו של מרדכי התערערה באותו זמן. בנוסף למלריה בה לקה, הוא חלה גם בשחפת והמשפחה הצעירה נסעה לגרמניה, אל הוריה של אילזה, כדי שמרדכי יקבל טיפול רפואי מתאים. מרדכי אושפז בסנטוריום לחולי שחפת ואילזה עבדה כרופאה בבית חולים.
בשנת 1933, לאחר עליית היטלר לשלטון, חזרה המשפחה ארצה, לכפר גלעדי. בקיבוץ הם מצאו הרכב אנושי שונה מזה שהיה כשנסעו לגרמניה והם החליטו לעזוב את כפר גלעדי ועברו לתל אביב. בהמשך עברו לירושלים, לשכונת בית וגן, שם נולדו ילדיהם הנוספים: יהונתן (1934), אנה (1935) ואורי (1937). בני הזוג ניהלו בירושלים מעון לילדים ואילזה עבדה גם בסדנאות המחקר שהקים משה וילבושביץ באוניברסיטה העברית שבהר הצופים בירושלים. אילזה השתלבה בחקירות פסיכו-טכניות ובארגון שיטות עבודה, בפילוסופיה ובדרך להבראת רוח האדם.
בשנת 1937 עברה המשפחה לגור בחיפה, בעקבות העבודה של מרדכי, שקיבל עבודה במנהל קבוצת הסוורים הסלוניקאים בנמל חיפה. משפחת טייטלמן רכשה מגרש בפתח נחל אחוזה שבכרמל ובנתה עליו את ביתה, בבית גם נבנה "סליק" לנשק. בתחילת שנות ה-40 פתחה אילזה מוסד לילדים בעלי צרכים מיוחדים אותו ניהלה בעזרתו של מרדכי, בעלה, עד שנת 1953. לאחר שהמוסד נסגרר, אילזה התמסרה לעבודתה כפסיכואנליטיקאית לפי תורתו של יונג.
ד"ר אילזה טייטלמן נפטרה בכ"ט באב תש"ל ונקברה בבית העלמין של חברי "השומר" בכפר גלעדי.
הערות שוליים

↑  גרשון גרא, אנשי "השומר" בחייהם ובמותם, תל אביב: משרד הבטחו, יחידת המוסיאונים, "בית השומר", 1991
↑  אמירה קהת, הבית הראשון ברחוב פרויד, באתר אוניברסיטת חיפה, הספריה, ‏25 יולי 2009
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אילזה גרץ טייטלמן".
ICD

ערך זה עוסק במסמך קטלוג מחלות של הארגון הבריאות העולמי. אם התכוונתם לראשי התיבות Interface control document, ראו .
ICD (ראשי תיבות באנגלית: International Classification of Diseases, סיווג המחלות הבינלאומי) הוא מסמך תקינה של ארגון הבריאות העולמי. המסמך מכיל קטלוג ממוין והיררכי של כל המחלות הידועות, כולל הפרעות נפשיות.
ICD נמצא בשימוש נרחב בעולם כולו, ומשמש לסטטיסטיקות ממשלתיות על תחלואה ומוות.
שמו המלא של המסמך: International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems.
ביוני 2018 פורסמה הגרסה ה־11 של הקטלוג, המכונה ICD-11. הגרסה אומצה על ידי עצרת הבריאות העולמית ה-72 ב-2019.
שיטת הסיווג ב-ICD

המיון ההיררכי של המחלות בנוי בצורה הבאה:
הרמה הראשונה של ההיררכיה מכילה 22 קבוצות (פרקים). כל פרק מקבל טווח של שמות מזהים, המורכבים מאות לטינית אחת ושתי ספרות. למשל פרק מס' 5: שם הפרק הוא "הפרעות נפשיות והתנהגותיות" והטווח המוקצה לו הוא מ-F00 עד F99. בתוך פרק זה יש 11 תתי-קבוצות, המקבלות טווחי משנה בתוך הטווח של קבוצת האם; לדוגמה: תת-קבוצה מס' 4 היא "הפרעות רגשיות" והטווח המוקצה לה הוא F30–F39.
הרמה השלישית יכולה להכיל את שם המחלה או ההפרעה (לדוגמה F39) או להכיל רמה רביעית, כלומר תתי קבוצות נוספות. דוגמה לכך היא F30 (מאניה), המכילה חמישה סיווגים שונים של מאניה. במקרה זה מסומנת הרמה הרביעית על ידי נקודה ומספר נוסף, למשל F30.0. (רמה זו הוכרזה לראשונה בגרסה 9, בשנת 1978).
עדכוני גרסאות

ארגון הבריאות העולמי שם לו למטרה, החל מ-1948, לעדכן את הקטלוג בערך כל עשור. בפועל, שודרגו הגרסאות בשנים הבאות:
ICD-1 – 1900
ICD-2 – 1910
ICD-3 – 1921
ICD-4 – 1930
ICD-5 – 1939
ICD-6 – 1949
ICD-7 – 1958
ICD-8A – 1968
ICD-9 – 1979
ICD-10 – 1992
2018 – ICD-11
עדכון המחלות משקף הן התקדמות מדעית, כגון גילוי מחלות חדשות, והן שינוי תרבותי, כגון ביטול ההכרזה על תופעות מסוימות שנחשבו להפרעה נפשית, כעל מחלות.
עדכוני גרסאות > רמת ההיררכיה הראשונה של ICD-10

| פרק | טווח | כותרת |
| --- | --- | --- |
| I | A00–B99 | מחלות טפיליות וזיהומיות מסוימות |
| II | C00–D48 | גידולים |
| III | D50–D89 | מחלות דם ואיברים מייצרי דם ומחלות מסוימות הקשורות למערכת החיסונית |
| IV | E00–E90 | מחלות אנדוקריניות, תזונתיות ומחלות מטבוליות |
| V | F00–F99 | הפרעות נפשיות והתנהגותיות |
| VI | G00–G99 | מחלות של מערכת העצבים |
| VII | H00–H59 | מחלות עיניים, כולל גבות, ריסים ובלוטת דמעות |
| VIII | H60–H95 | מחלות אזניים והזיז הפטמתי (mastoid process) |
| IX | I00–I99 | מחלות של מערכת הדם |
| X | J00–J99 | מחלות של מערכת הנשימה |
| XI | K00–K93 | מחלות של מערכת העיכול |
| XII | L00–L99 | מחלות עור ורקמות תת-עוריות |
| XIII | M00–M99 | מחלות של מערכת התנועה ורקמת החיבור |
| XIV | N00–N99 | מחלות של מערכת המין והשתן |
| XV | O00–O99 | היריון, לידה והתקופה שלאחר הלידה (Postpartum period) |
| XVI | P00–P96 | תופעות מסוימות שמקורן בתקופת הלידה (perinatal period) |
| XVII | Q00–Q99 | מומים מולדים, עיוותים ופגמים כרומוזומיים |
| XVIII | R00–R99 | סימפטומים, סימנים וממצאים רפואיים וממצאי מעבדה שלא סווגו במקום אחר |
| XIX | S00–T98 | פציעות, הרעלות ונסיבות מסוימות של גורמים חיצוניים |
| XX | V01–Y98 | גורמים חיצוניים של תחלואה ומוות |
| XXI | Z00–Z99 | גורמים המשפיעים על מצב בריאותי וקשורים לשירותי בריאות |
| XXII | U00–U99 | קבוצת סיווג למטרות מיוחדות |
ראו גם

DSM
הערות שוליים

↑  International Classification of Diseases (ICD), World Health Organization
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4261731-5  NKC: ph138727
גילף כביר

שארם
א-שייח'
שארם
א-שייח'
גילף כביר; מיצר עקבה
גִילף כּבּיר (בערבית: جلف كبير וגם الجلف الكبير – המחסום הגדול) היא רמה נרחבת בנויה אבן חול בפינה הדרומית-מערבית של מצרים. יש בה ריכוזים של אמנות סלע, והיא מהווה חלק מגן לאומי הקרוי על שמה.
גאוגרפיה

רמת גילף כביר נמצאת כ-700 ק"מ ממערב לעמק הנילוס וכ-1,100 ק"מ דרומית לחוף הים התיכון. שטחה הכולל כ-8,000 קמ"ר. אורכה 260 ק"מ בציר צפון-מערב דרום-מזרח. פסגתה 1,075 מ' מעל לפני הים, והיא מתנשאת כ-300 מ' מעל מישורי המדבר שמסביבה. מדרום לה, בגבול סודאן, מתרומם הר עווינאת, ומצפונה משתרעת ימת החול הגדולה. הרמה מחורצת בוואדיות היורדים ממנה לכל עבר, והיא מחולקת לשני גושים: רמת אבו ראס בצפון-מערב ורמת כמאל א-דין בדרום-מזרח. בין שני גושי הרמה מפריד ואדי עַסיבּ, שלוחה עתירת דיונות של ימת החול הגדולה, ובקצהו הדרומי מצר סלעי, ה"עַקַבָּה".
שולי הרמה נִצפוּ ממרחק עוד בראשית המאה ה-20, אך רק במסעו של הנסיך כמאל א-דין חוסיין ב-1926, שבו השתתף הגאולוג ג'ון בּוֹל (אנ') מנהלהּ של מחלקת מיפוי המדבר המצרית, החלו להתחוור ממדיה, ומצוקיה המזרחיים סומנו על גבי מפה. הניסיון לחצות את הרמה בכלי רכב לא צלח באותה עת, וכמאל א-דין חוסיין כינה אותה בשם אל-גילף אל-כביר – המחסום הגדול. בעקבותיו הגיעו לאזור נוסעים וחוקרים נוספים בני לאומים שונים. הממצאים המרשימים והבולטים ביותר של מסעותיהם היו הריכוזים של ציורי הסלע הפרהיסטוריים.
אמנות סלע

רמת גילף כביר נודעת בשרידי אמנות סלע המיוחסים לתקופה הנאוליתית. הריכוזים הגדולים ביותר של ציורים וחרותות מצויים במחסי סלע ובקירות ואדיות. מופיעים בהם בני אדם ובעלי חיים כמו אנטילופות, אריות וג'יראפות, המוכרים בהווה מאזורי הסוואנה האפריקנית. הבולטים באתרי אמנות הסלע באזור הם "מערת החיות" (אנ'), שהתגלתה ב-2002 על ידי משלחת פֿוֹגיני (Foggini), ו"מערת השחיינים" (אנ') שגילתה משלחתו של לאסלו אלמאשי ב-1933. בציורי הסלע בשתי המערות הללו מתוארים אנשים בתנוחות המזכירות שחייה, כביכול במקווה מים, אך החוקרים כיום סבורים שמדובר בייצוג נשמות המתים הצפות בתהום המימי הקדמון. תיאורי בעלי החיים ומחזות הציִד מצביעים על תמורות בתנאים האקולוגיים שחלו בסהרה.
ציורי הסלע נתגלו ונסקרו בשנות ה-30 על ידי משלחות, שהמפורסמות בהן היו זו של אלמאשי, שהשתמש במטוס קל לתצפיות על הרמה ושלוחותיה, ושל רלף בגנולד וביל קנדי שו. אחד המניעים למסעות באזור בשנות ה-30, מלבד חקר המדבר בתחומים שונים, מגאולוגיה ועד ארכאולוגיה, ומלבד מיזם המיפוי, היה השאיפה לאתֵר את נאת המדבר האגדית זרזורה.
במלחמת העולם השנייה היה מדבר לוב זירת לחימה. רמת גילף כביר העניקה מחסה לפעילות צבאית: הבריטים הכשירו בה מנחת מטוסים, והיא שימשה מסתור לכוחות מיוחדים. המחקר באזור נבלם וחודש רק בסוף שנות ה-60. בשנות ה-70 השתכלל המיפוי של גילף כביר באמצעות דימות לוויינים.
גן לאומי

בשנות ה-70 החל סייר המדבריות המצרי סמיר לאמא בארגון טיולים לחלק זה של מצרים, ומאז מהווה רמת גילף כביר יעד לתיירות מדברית מאורגנת למרות בעיות ביטחון ולמרות המגבלות על התנועה באזור. ברמת גילף כביר ובסביבתה נמשך המחקר הארכאולוגי, ונעשות פעולות שימור ושִחזור של ציורי סלע.
בינואר 2007 הכריז ראש ממשלת מצרים על "גן לאומי גילף כביר". הפארק כולל את הרמה גופה וכן את החלק הדרומי של יימת החול הגדולה שמצפונהּ ואת שולי הר עווינאת שבדרומהּ. שטח הפארק הוא כ-48,000 קמ"ר (ארבע-חמישיות לערך משטח חצי-האי סינַי). הפארק גובל בלוב במערב ובסודאן בדרום.
הערות שוליים

↑  'גִ' יבוטא בהתאם להגייה בערבית-מצרית כעיצור וילוֹני סוֹתם (סימן פונטי של IPA‏ [g])
↑  שתיהן נמצאות בוואדי סוּרָה שבמערב רמת גילף כביר, סמוך לגבול לוב
↑  רמת גילף כביר מופיעה בעלילת "הפצוע האנגלי" של מייקל אונדטייה שבו ממלאים תפקיד מרכזי בני דמותם של אלמאשי ושל בני הזוג רוברט ודורותי קלייטון-איסט שפעלו לצידו בחקר האזור; "מערת השחיינים" משמשת רקע לדרמה
↑  לימים מייסדי קבוצת המדבר ארוכת הטווח הבריטית שפעלה במדבר לוב במלחמת העולם השנייה, בעוד אלמאשי מסייע לכוחות הציר
↑  שרידים של תמרורי המנחת
↑  בתחומיה פזורים שרידי ציוד מאותה תקופה שנשמרו בתנאי היובש המדברי, המושכים אליהם אספני מזכרות
↑  על פעילות אנשי אוניברסיטת קיימברידג' בגילף כביר (2014)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1099994667  VIAF: 315143998   WorldCat (עם VIAF): 315143998 
גילף כביר; ציורי סלע ב"מערת השחיינים" בוואדי סוּרָה
גילף כביר; ציורי סלע ב"מערת החיות"
תבליטי סלע מעוצבי רוחות (אנ') ברמת גילף כביר
מראה מגילף כביר דרומה לוואדי סורה
יוליה סצ'קוב

יוליה סצ'קוב (נולדה בשנת 1999) היא קיקבוקסרית ישראלית, ואלופת העולם בקיקבוקס לנשים במשקל עד 52 ק"ג.
בינואר 2017 זכתה סצ'קוב בפרס הספורטאית הצעירה של השנה בטקס פרסי הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט.
ביוגרפיה

סצ'קוב נולדה בקזחסטן. בגיל שנתיים עלתה עם משפחתה לישראל. החלה להתאמן בקיקבוקס בגיל 14, אצל המאמן מיכאל בריטבסקי. למדה בתיכון ליאו בק, בחיפה. שירתה בבסיס תובלה בצה"ל, ולאחר מכן כספורטאית מצטיינת.
קריירה

ב-2015 זכתה באליפות ישראל בקיקבוקסינג לנוער, כאשר התחרתה מול מתמודדת אחת בלבד. ב-2016, פתחה בקמפיין למימון המונים כדי להתחרות באליפות העולם בקיקבוקס לצעירים בבודפשט וזכתה בגביע.  ב-2018, זכתה באליפות העולם. ב-15 בנובמבר 2019 השתתפה במוקדמות בלאטור 209, אך הפסידה בסיבוב הראשון במוקדמות לוויקטוריה מרקובה. ב-26 באוקטובר 2019, השתתפה סצ'קוב באליפות העולם בקיקבוקס לנשים במשקל עד 52 ק"ג בסרייבו, בוסניה. בגמר ניצחה סצ'קוב כשגברה 1:2 על יריבה מצ'כיה.
הישגים והוקרה

ב-2016 זכתה בגביע אליפות העולם בקיקבוקס לצעירים
ב-2017 זכתה באליפות אירופה בקיקבוקס לצעירים
פרס הספורטאית הצעירה של שנת 2017 בטקס פרסי הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט
ב-2018 זכתה באליפות העולם של ארגון (World Association of Kickboxing Organizations)
ב-2018 זכתה במדליית זהב בתחרות קיקבוקסינג בקרואטיה
ב-2018 winner of the 2018 WAKO Bestfighter in the World Cup Championship
ב 2018 winner of the Absolute Champion in the K-1 and KL European Cup
ב-2019 זכתה בגביע אליפות העולם של ארגון World Association of Kickboxing Organizations
ראו גם

קיקבוקס
הערות שוליים

↑  מוקירים תודה: סיכום טקס פרסי הספורט הישראלי
1 2  ניר וולף, "אני נהנית להרביץ ולחטוף", באתר ישראל היום, 31 באוקטובר 2019
↑  יוליה סצ'קוב תשתתף בתחרות בלאטור MMA
↑  Bellator 209 Results
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, קיקבוקס: יוליה סצ'קוב אלופת עולם, עוד שלוש מדליות כסף לישראל, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2019
שילפה שטי

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1975 (בת 49) מנגלור, הודו 
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 בן או בת זוג:  Raj Kundra (22 בנובמבר 2009–?) 
 צאצאים:  Viaan Raj Kundra 
 http://www.shilpa-shetty.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שילפה שטי (בהינדי: ശിൽപ്പ ഷെട്ടി; באנגלית: Shilpa Shetty‏; נולדה ב-8 ביוני 1975) היא שחקנית ודוגמנית הודית. הופיעה בלמעלה מ-40 סרטים בבוליווד.
ביוגרפיה

שטי נולדה במדינת קרנאטקה שבהודו. בילדותה למדה בבית ספר פרטי ובפנימייה לבנות, שם השתתפה בשיעורי דרמה. בנעוריה עברה לגור במומביי, במטרה להפוך לשחקנית.
בתחילת הקריירה השתתפה בסרטים "באזיגר" (הקוסם) לצד שאהרוח' ח'אן וקאג'ול, "אני לוחם אתה טיפש" לצד אקשאיי קומאר, וגם בסרט "תבואי אהובה". מאז הפכה להיות לשחקנית מוכרת בבוליווד ובהודו, והשתתפה בסרטים רבים.
ביוגרפיה > דוגמנות

במשך הזמן הצליחה שטי להפוך לסלב בהודו ולאו דווקא בזכות קריירת המשחק שלה. היא ניהלה רומן ארוך עם השחקן אקשאיי קומאר והחלה לעבוד בתחום הדוגמנות. היא השתתפה בקמפיינים רבים ואף הוכתרה בתואר "האישה עם הגוף הכי יפה בהודו", זאת לצד עיסוק משני בתחום הקולנוע.
ביוגרפיה > משחק

בשנת 2000, שטי שיחקה בסרט "פעימות הלב" (דהדקן), שוב לצידו של אקשאיי קומאר. סרט זה נכנס לרשימת ארבעת הסרטים שוברי הקופות של השנה בהודו ובהתאם לכל שוב פרצה לתודעת הקולנוע וזכתה לביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע.
בשנות האלפיים יצאו הרבה סרטים בכיכובה, כשרובם נחלו הצלחה, ביניהם "קשרים", "כבוד וגאווה" לצד סלמן ח'אן ו"מרדף ללא גבולות".
בשנת 2007, שטי השתתפה וזכתה בעונה החמישית של תוכנית המציאות הבריטית "האח הגדול VIP" (תוך התגברות על ג'ייד גודי ודניאל לוידס). מלבד זאת, באפריל 2007 יצא סרט בשם "מטרו" בכיכובה.
כיום שטי מתגוררת במומביי, וממשיכה לנהל קריירת משחק ודוגמנות.
מרדוך

| --- | --- |

מרדוך והדרקון שלו, מעל לאוקיינוס הקדום. חותם בבלי
 תרבות:  הדת השומרית 
 אלים מקבילים:  יופיטר, בעל 
 אב:  אאה 
 אם:  Damgalnuna 
 בן או בת זוג:  Sarpanit 
 צאצאים:  נבו 
 
מַרְדוּךְ (Marduk, במקרא: מְרֹדָךְ (ירמיהו, נ', ב'), מאוית בשומרית כשומרוגרמה: dAMAR.UTU, משמעו עגל השמש) המכונה גם בֵּל (=אדון באכדית, המקבילה האכדית של "בעל" (=אדון), כשם האל הכנעני) אשר על פי האנציקלופדיה לדתות בוטא שמו מַרֻדֻך, הוא אל מהמיתולוגיה הבבלית, ראש הפנתיאון הבבלי, והאל התומך של העיר בבל. פסלו של מרדוך שכן במקדש אסגילה בעיר בבל.
מעמד האל התחזק בימי המלך הבבלי חמורבי (המאה ה-18 לפנה"ס) עם ההתרחבות של התרבות הבבלית וחיזוק אחיזתה במסופוטמיה העתיקה. דמותו המקורית אינה ברורה, מכיוון שנטמעה בזאת של אלים אחרים שעמדו בראשי פנתיאונים מסופוטמיים, במיוחד אֵאַה (אנכי) ואֵנְלִיל.
מקור מעבר סגולות אאה למרדוך, הוא בהיות האל העתיק לאבי מרדוך, כאשר ראה האל כי בנו בעל סגולות העולות על שלו העביר לידיו את השליטה על המין האנושי.
את סגולות אנליל, קיבל האל לאחר מאבק בין הכתות השונות בבבל העתיקה על רקע התמורות התרבותיות-דתיות והתחזקותה המדינית. בבוא הימים, עם הפוך בבל למרכז הבלתי מעורער של מסופוטמיה המתורבתת, קיבל מעמדו של מרדוך עילוי בכוחו של המיתוס.
אנומה אליש, הוא סיפור הבריאה הבבלי, נכתב במקור כמזמור דתי והיה לחלק בלתי נפרד מהאַכִּיתֻ, חגה הדתי הראשי של בבל.
על פי המיתוס, שמטרתו נבחנת בידי חוקרים מודרניים כהסברה לרימומו של מרדוך למעמד עליון על שאר האלים, במקור העולם היה עשוי שתי אלוהויות, תִּאֲמַת – המים המלוחים ואַפְּסֻ – המים המתוקים. אלוהויות אלו בראו את האלים האחרים.
כאשר הסתכסכו ביניהן קבוצות האלים אאה השמיד את אפס, ותאמת נשבעה לנקום באלים, והיא אספה צבא שבראשו העמידה את בנה, קִנְגֻ. מספר אלים ניסו לעמוד מול צבא זה אך נכשלו, אז פנו למרדוך לעזרה, וקיבלו את מרותו כמלכם. מרדוך הביס את האויב, ויצר מגופה של תאמת את השמים והארץ, ומדמו של קנג את האדם.
לקריאה נוספת

מרדך, אנציקלופדיה מקראית, כרך ה' עמ' 442–445
Ringgren, Helmer (1974), Religions of The Ancient Near East, translated by John Sturdy, The Westminster Press
הערות שוליים

↑  Frymer-Kensky Tikva, Marduk, כרך 8, 2, Frymer-Kensky, 2005, The Encyclpodia of Religion, עמ' 5702-5703, ISBN 0-02-865741-1
| מסופוטמיה |
| --- | --- | --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה | ממלכות בתקופת הברונזה |  |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה •  דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |  |
| אכד | אכד • מארי • גותים |  |
| אמורים | אמר • תותול • איסין • ארך • לרסה • בבל • כיש • מרי • תרקה • ימחֿד • אכלתום |  |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |  |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |  |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |  |
| נושאים מרכזיים | נושאים מרכזיים |  |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |  |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |  |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |  |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |  |
| המיתולוגיה המסופוטמית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון השומרי והאכדי | אבזו – אפסו (אנ') • אוּתוּ – שַמַש • איננה – אשתר • אנו • אנכי – אאה • אנליל • אשור • מרדוך • נינגל (אנ') – נִכַּל • נינורתה • נינחורסג – בלת־אילי • נינליל • נינקאסי • נינתינוגה (אנ') • נרגל • ננה – סין • שלמנו • תיאמת • דומוזיד – דואוזו (תמוז) |  |
| יצירות ספרותיות חשובות | אנומה אליש • הוראות שורופק • עלילות גילגמש |  |
| יצורים מיתולוגיים | אנזו (מפלצת) • חומבבה • למסו • פזוזו • פר השמיים (אנ') |  |
| גיבורים | אותנפישתים • אנכידו • גילגמש • זיאוסודרה • אדאפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550867805171  BnF: cb119611536 (data)  GND: 118730940  LCCN: sh85081029  SUDOC: 078611792  VIAF: 10640869   WorldCat (עם VIAF): 10640869
מאלגה

ערך זה עוסק בעיר בדרום ספרד. אם התכוונתם לקבוצות הספורט, ראו .
חוף מאלגה
מַ֫אלָגָה (בספרדית: Málaga, הגייה: [ˈmalaɣa]) היא עיר נמל בחבל אנדלוסיה בדרום ספרד, השוכנת על שפך הנהרות גוואדאלורסה וגוואדאלמדינה לים התיכון. העיר מהווה את מרכזו של אזור המטרופולין החמישי בגודלו בספרד, שאוכלוסייתו מונה 967,250 נפשות, נכון ל-2018. אוכלוסיית העיר עצמה מונה 578,460 נפשות, נכון ל-2020.
מקור השם

מקור שם העיר הוא במילה הפיניקית 𐤌𐤋𐤇𐤕 (מלחת), אולם עם התרככות המבטא נחלשה הת' והגיית הח' עברה להגיית כ', ולכן במטבעות מאוחרים מימי קיסרי רומא מופיע שם העיר כ־𐤌𐤋𐤊𐤀 (מלכא). אצל סטראבון מופיעה העיר כ־Μάλακα, ובימי האימפריה הרומית נקראה Malaca.
היסטוריה > העת העתיקה

מאלגה נוסדה על ידי הפיניקים כנקודת מסחר תחת השם מלחת בסביבות המאה ה-12 לפנה"ס. ייתכן כי מקור השם בהמלחת דגים בנמל. עם עליית קרנה של קרתחדשת והפיכתה למעצמה ימית, הפכה העיר לבת חסותה. בשנת 205 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרפובליקה הרומית. הרומים העניקו לעיר מעמד של "בעלת ברית" והיא שמרה על שלטון עצמי ועל צביונה התרבותי הפיניקי. במהלך מאות השנים תחת שלטון רומא ספגה העיר את תרבותה של הראשונה ובימי אוגוסטוס קיבלו תושביה מעמד של בעלי זכויות לאטיניות. העיר הפכה למוניקיפיום, ושמה שונה לפלאוויום מלקה.
היסטוריה > ימי הביניים

במהלך המאה ה-5 לספירה נכבשה העיר על ידי הויזיגותים. בשנת 711 נכבשה העיר על ידי המוסלמים. העיר פרחה תחת שלטון המוסלמים והפכה למרכז סחר חשוב. העיר נכבשה מחדש בשלביה האחרונים של הרקונקיסטה, בשנת 1481, על ידי הכוחות הנוצריים בהנהגתם של איזבלה הראשונה מלכת קסטיליה ופרננדו השני מלך אראגון.
היסטוריה > העת החדשה

במהלך מלחמת האזרחים הספרדית נכבשה העיר על ידי הכוחות ה"לאומנים" ב-8 בפברואר 1937, תוך הפצצות אוויריות כבדות.
העיר מהווה אתר תיירות חשוב בספרד, מרכז חקלאי ותעשייתי גדול, ועיר נמל עיקרית לייצוא תוצרת חקלאית.
ערים תאומות

פורטוגל פארו, פורטוגל (מ־1986)
הערות שוליים

↑  משרד הפיתוח הספרדי, Ministerio de Fomento: Las Grandes Áreas Urbanas y sus municipios (ordenadas por población), ‏1 ביוני 2019 (בספרדית)
↑  משרד הכלכלה הספרדי, "Datos del Registro de Entidades Locales". (בספרדית)
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 152
↑  סטראבון, גאוגרפיקה, 3.4.2 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552614105171  BNE: XX451457  GND: 4100040-7  LCCN: n79121682  MusicBrainz: 6b9c93ea-bbd3-472e-953e-53916780182f  NARA: 10045117  NKC: ge134349  VIAF: 154760885   WorldCat (עם VIAF): 154760885 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבולות איראן

לאיראן יש גבולות בין-לאומיים עם 13 מדינות ריבוניות, הן ביבשה והן בים. יש לה 5,894 קילומטרים של גבולות יבשתיים עם עיראק, טורקיה, אזרבייג'ן, ארמניה, טורקמניסטן, אפגניסטן ופקיסטן. לאיראן גם 2,440 קילומטרים של קו חוף, ויש לה גבולות ימיים עם 6 מדינות אחרות: כווית, ערב הסעודית, בחריין, קטאר, איחוד האמירויות הערביות ועומאן. בגבול איראן–טורקיה יש תעלה ברוחב 376 קילומטרים,[דרושה הבהרה] יחד עם קיר בטון בגובה 4 מטרים.