stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבעת אולגה
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עם עובד, 1977, עמ' 1149
↑  מתוך החוברת "חדרה רחובות ושכונות" בעריכת אלישיב אורן וחיליק מדור חיים
↑  http://www.hadera.muni.il/WEB/8888/NSF/Web/8553/hadera%20mithadeshet.pdf(הקישור אינו פעיל, 29/12/20)
↑  י. בן אמיר, גבעת אולגה - מחול צהוב למרבדי ירק, דבר, 27 ביוני 1969
↑  מתוך אתר העיר חדרה (הקישור אינו פעיל, 29/12/20)
↑  החברה להגנת הטבע - מי גנב את האירוסים?, באתר www.teva.org.il
↑  מס גבעת אולגה, באתר web.archive.org, ‏2011-02-03
↑  בגבעת אולגה קמה קבוצה חדשה, באתר doublepass.sport5.co.il
↑  חשיפה: אייל עמר לא יאמן בחדרה ב-10 השנים הקרובות, באתר doublepass.sport5.co.il
↑  מלון רמדה חדרה ייפתח עוד לפני פסח. כמה יעלה לילה?, באתר וואלה, 5 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586204905171 
ה"טכנודע" בגבעת אולגה
תחנת אורות רבין מנחל חדרה
תחנת משמר החופים בגבעת אולגה, כעת נמצאת בתוך כפר הנופש של האגודה למען החייל
דודג' סדרה DP

| --- | --- |

Dodge Serie DP
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דודג'
 שנות ייצור:  1933
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  דודג' סדרה DK
 מודל אחריו:  Dodge Standard (איט')
 חברת אם:  קרייזלר
 סיווג:  מכונית סלון
 בסיס גלגלים:  2,921 - 2,826 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,299 סמ"ק המפיק 75 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 3,299 סמ"ק המפיק 81 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
דודג' סדרה DP (באנגלית : Dodge Serie DP) - היא מכונית סלון, מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בארצות הברית במספר תצורות בשנת 1933
היסטוריה

חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T
(35 כוחות סוס לעומת 20).
בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916.
באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה.
בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר.
בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).
ממאפייני "דודג' סדרה DK"

"דודג' סדרה DK" הצטיידה במנוע 6 צילינדרים בטור, שפיתח 75 כ"ס ו-81 כ"ס.
יחידת הכוח הייתה קדמית, ההנעה היה אחורית (4x2).
תיבת ההילוכים - 3 מהירויות.
מצמד - היה יבש עם צלחת אחת.
בסיס הגלגלים היה במקור 2,826 מ"מ ומאפריל 1933 הוגדל ל-2,921 מ"מ.
המכונית הייתה זמינה גם עם שלדה חשופה, ללא עבודות גוף, על מנת לתת לקונה את האפשרות להשלים את המכונית.
ממאפייני "דודג' סדרה DK" > דגמים

4 דלתות - סלון
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה
גלריה

"דודג' סדרה DP"
"דודג' סדרה DP"
"דודג' סדרה DP"
ראו גם

דודג'
דודג' סדרה D5
דודג' סדרה DH
דודג' סדרה DK
הערות שוליים

↑  Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996, ISBN 978-08-73414-28-9.
↑  דגם האחים דודג' 1920 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Dodge/1920_Dodge_Brothers
↑  "דודג' סדרה DP", בתצורה 4 דלתות סלון - תמונה pinterest.com/pin/564287028289150123
↑  "דודג' סדרה DP, קבריולה - תמונה flickr.com/photos/photiste/20705476829
דיולה פייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 ביוני 1868 שרקד, הונגריה 
 פטירה:  10 באוקטובר 1936 (בגיל 68) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שם לידה:  Weisz Gyula 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת וינה 
 תפקידים:  רופא עיניים, רופא 
 
דיולה פייר (במקור עד 1898 וייס, בהונגרית: Fejér Gyula;‏ שרקד, 17 ביוני 1868 – בודפשט, 10 באוקטובר 1936) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא עיניים, רופא ראשי ומנהל מחלקה בבית החולים.
קורות חיים

דיולה וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ וייס, בעל קרקעות בנאדאובר ושל ארנסטין (נטי) בלייר. הוא השלים את לימודי הרפואה שלו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה. הוא הוסמך כדוקטור לרפואה ב-2 במאי 1891. בין השנים 1891 לבין 1898, עבד תחילה כמתמחה ולאחר מכן רופא מומחה במחלקת עיניים בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט. ב-1898 מונה לרופא הראשי של בית החולים סנט מרגיט בבודפשט. בתקופתמלחמת העולם הראשונה הוא עבד גם כרופא צבאי בבית החולים הצבאי שפעל במכון הלאומי לחרשים-אילמים יהודים. במרץ 1924 בחרה בו הקהילה היהודית, פה אחד, לתפקיד רופא עיניים ראשי ומנהל המחלקה, שהתפנה לאחר מותו של מנהל המחלקה, הפרופסור מיהאי מור. הוא עבד בבית החולים היהודי עד פרישתו ב-1934. יותר מחמישים פרסומיו הופיעו בשלוש שפות. הוא היה חבר במערכת העיתון American Journal of Ophthalmology.
הוא היה חבר ב"אגודת המחנות הילדים היהודים בחופש הגדול" (Izraelita Szünidei Gyermektelep Egyesület) ובאגודה ההונגרית לרפואת עיניים. מאמריו המקצועיים פורסמו במגזינים מקצועיים באנגלית, גרמנית והונגרית.
אשתו הייתה סידוניה צימרמן (1874–1956), בתם של בעל האחוזות במאד אדולף צימרמן, ושל עמליה לוי, עמה התחתן ב-17 במאי 1900 במאד.
פייר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בקבר מכובד שהוצע עבורו עחל ידי הרהילה היהודית של פשט. בהלוויה ייצגו את קהילת היהודית הכירורג מיקשה רוזנק, אמיל זאלר ושאנדור קיפלר. החזן הראשי ברנאט לינצקי התפלל בטקס האשכבה, ואת ההספד נשא הרב הראשי צדוק הבשי. מיקשה רוזנק נשא נאום פרידה בשם מכובדי הקהילה היהודית, והרופא המנהל ראשי דז'ה אצל הספיד אותו בשם הנהלת בתי החולים של הקהילה היהודית.
פרסומיו ומחקריו

Adatok a blenorrhoa sacci lacrymalis kórképéhez és gyógykezeléséhez. (Orvosi Hetilap, 1900, 33.)
Myxo-sarcoma retrobulbare operált esete. (Orvosi Hetilap, 1900, 51.)
A szemhéjgörcs neuropathikus alakjairól. (Orvosi Hetilap, 1901, 25.)
Mintaszerű szemészeti klinika. Tárca. (Gyógyászat, 1904, 2.)
Az ideges (neurasthenias) szempanaszokról és ezzel összefüggő koradatokról a szemészeti gyakorlatban. (Gyógyászat, 1905, 36–37.)
Az újszülöttek veleszületett könytömlő genyedéséről. Előadta a Magyar Orvosok és Természetvizsgálók szegedi vándorgyűlésén. (Gyógyászat, 1905, 50.)
Adatok az ophthalmoplegia interna kórtanához. (Budapesti Orvosi Újság, 1906, 42.)
A vakok újságja. (Jó Egészség, 1907, 1.)
A látóidegfő szemölcsszerű elváltozásáról. (Gyógyászat, 1909, 28.)
A szem sérüléseiről, az ipari balesetek szempontjából. (Budapesti Orvosi Újság, 1910, 40.)
A látásról – a szem boncztana és élettana kapcsán. (Jó Egészség, 1911, 11.)
Adatok a szem balesete elhárításának kérdéséhez. (Munkásügyi Szemle, 1913, 11.)
A mindennapi szembetegségek diagnostikája és therápiája. (Budapesti Orvosi Újság, 1913, 49.)
Egy szem értékéről – a munkaképesség csökkenésének szempontjából. (Munkásügyi Szemle, 1914, 4.)
A járványos szemgyulladásról. (Jó Egészség, 1919, 1.)
Az iris szövetének egy sajátságos elváltozásáról. (Gyógyászat, 1923, 13.)
Faszéngőzök belégzése által okozott kétoldalú vakság gyógyult esete. (Gyógyászat, 1923, 50.)
Adatok az irido cyclitis sympathica aetiologiájához és kórképéhez. (Gyógyászat, 1926, 27.)
A tarsitis-ről. (Gyógyászat, 1930, 45.)
A bulbusba jutott és bent maradt idegentestek sorsáról. (Orvosi Hetilap, 1932, 8.)
Cholesterinjegecek a szem mellső csarnokában. (Orvosi Hetilap, 1932, 30.)
Tenniszlabda által okozott szemsérülésekről. (Gyógyászat, 1932, 34.)
A látásról és a szemüveg viselésről. (Jó Egészség, 1933, 11–12.)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (אנדראש גרגיי: רופאים יהודים הונגרים מצטיינים ומפורסמים. בודפשט. הוצאת מכבי. 2001)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 14924/1898. Forrás: MNL-OL 30792. mikrofilm 879. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1898. év 102. oldal 22. sor
↑  "Születési bejegyzése a sarkadi izraelita hitközség születési akv. 15/1868. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-17.
↑  Egyenlőség, 1914. november 29. (33. évfolyam, 48. szám)
↑  "Fejér Gyuláné halotti bejegyzése a Budapest XIV. kerületi állami halotti akv. 653/1956. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-17.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a mádi polgári házassági akv. 16/1900. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-17.
↑  Pesti Napló, 1936. október 13. (87. évfolyam, 234. szám)
דודג' סדרה D8

| --- | --- |

Dodge Serie D8, שנת 1938
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דודג'
 שנות ייצור:  1938–1937
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  דודג' סדרה D5
 מודל אחריו:  Dodge Luxury Liner 
 חברת אם:  קרייזלר
 משקל:  1,532 - 1,313 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,353 - 2,921 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,569 סמ"ק המפיק 87 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 
דודג' סדרה D8 (באנגלית : Dodge Serie D8) - היא מכונית משפחתית אשר נבנתה במספר תצורות כולל תצורה של אמבולנס, מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בארצות הברית במספר תצורות בין השנים 1938–1937
היסטוריה

חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T
(35 כוחות סוס לעומת 20).
בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916.
באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה.
בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר.
בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).
"דודג' סדרה D8"

"דודג' סדרה D8" צוידה במנוע שישה צילינדרים בטור בעל 3,569 סמ"ק, שפיתח הספק של 87 כ"ס. יחידת הכוח הייתה קדמית ואילו הכונן היה אחורי. תיבת ההילוכים הייתה בעלת שלושה הילוכים ואילו המצמד היה יבש עם צלחת אחת. תיבת הילוכים חצי אוטומטית הוצעה כאופציה.
המכונית הוצעה בגרסאות: סדאן, קופה, קבריולה ולימוזינה. הדגם היה זמין בשני בסיסי גלגלים, 3,353 מ"מ עבור מכונית הסדאן עם שבעה המושבים, גרסאות הלימוזינה והקבריולה עם 5 מושבים, ובסיס גלגלים של 2,921 מ"מ לכל הגרסאות האחרות.
המכוניות הועברו ללקוח גם באמצעות שלדה חשופה, ללא גוף הרכב, כך שהקונה יוכל להשלים אותן.
"דודג' סדרה D8" יצאה מהייצור באוקטובר 1938.
גלריה

"דודג' סדרה D8"
"דודג' סדרה D8"
"דודג' סדרה D8"
"דודג' סדרה D8", שנת 1938
לוגו "דודג' סדרה D8", שנת 1938
"דודג' סדרה D8" - קופה
"דודג' סדרה D8", שנת 1938 - קבריולה
"דודג' סדרה D8", שנת 1938 - קבריולה
"דודג' סדרה D8", שנת 1938 - אמבולנס
"דודג' סדרה D8", שנת 1938 - אמבולנס
"דודג' סדרה D8", שנת 1938 - אמבולנס
ראו גם

דודג'
דודג' סדרה DH
הערות שוליים

↑  Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996, ISBN 978-08-73414-28-9.
↑  דגם האחים דודג' 1920 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Dodge/1920_Dodge_Brothers
↑  "דודג' סדרה D8" סדאן - תמונות shannons.com.au/auctions/2017-shannons-melbourne-spring
↑  "דודג' סדרה D8" קבריולה - תמונה pinterest.com/pin/528680443749968394
↑  "דודג' סדרה D8" - תמונות topworldauto.com/cars/dodge/dodge-d8/photos
דייוויד אוקטביוס היל

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1802 פרת', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  17 במאי 1870 (בגיל 67) אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית קברות דין 
 מקום לימודים:  קולג' אדינבורו לאמנות  Perth Academy 
 
דייוויד אוקטביוס היל (באנגלית: David Octavius Hill‏; 20 במאי 1802 – 17 במאי 1870) היה צייר וצלם סקוטי. הוא הקים את סטודיו הצילום Hill & Adamson עם המהנדס והצלם רוברט אדמסון בין השנים 1843 ו-1847 והיו בין חלוצי הצילום בסקוטלנד.
ביוגרפיה

דייוויד אוקטביוס היל נולד ב-1802 בפרת'. אביו, היה מוכר ספרים ומוציא לאור, עזר להקים מחדש את אקדמיית פרת' ודייוויד התחנך שם כמו אחיו. כשאחיו הגדול אלכסנדר הצטרף למוציאים לאור Blackwood's באדינבורו, היל עבר לשם כדי ללמוד בבית הספר לעיצוב. הוא למד ליטוגרפיה והפיק רישומים בחריטה, שפורסמו כאלבום. ציורי הנוף שלו הוצגו במכון לקידום האמנויות היפות בסקוטלנד. הוא התפרנס גם מאיור ספרים, והמשיך לספק איורים למהדורות חדשות של וולטר סקוט ורוברט ברנס.
בשנת 1836 החלה האקדמיה המלכותית הסקוטית לשלם לו משכורת כמזכיר, ושנה לאחר מכן הוא התחתן עם ארוסתו אן מקדונלד. לאחר לידת בתם, שרלוט היל, אשתו אן חלתה ומתה ב-5 באוקטובר 1841, בגיל 36, ונקברה עם משפחתה בחצר הכנסייה Greyfriars בפרת'. ביתו שרלוט היל התחתנה עם הסופר וולטר סקוט דלגליש.
דייוויד היל המשיך לייצר איורים ולצייר נופים בהזמנה. במהלך תקופה זו הוא התגורר בפרברים הצפוניים של אדינבורו.
ביוגרפיה > הכנסייה החופשית של סקוטלנד

היל נכח באספת הניתוק בשנת 1843 כאשר למעלה מ-450 נציגים יצאו מהאסיפה של כנסיית סקוטלנד וירדו לאולם כינוס אחר כדי לייסד את הכנסייה החופשית של סקוטלנד. הוא החליט לתעד את הסצנה הדרמטית בעידודו של חברו לורד קוקבורן והמדען סר דייוויד ברוסטר שהציע לו להשתמש בהמצאה החדשה, צילום, כדי לתעד את כל הנציגים הנוכחים. ברוסטר התנסה בעצמו עם הטכנולוגיה הזו שמקורה היה רק ב-1839, והוא הכיר את היל לחובב צילום אחר רוברט אדמסון. היל ואדמסון צילמו סדרת תצלומים של הנוכחים באספה ושל הסביבה.
היל צייר את האספה על פי התצלומים. הציור בגודל 1.5 מ' 3.5 מ'. הציור הושלם ב-1866.
ביוגרפיה > סטודיו לצילום

שיתוף הפעולה אדמסון והיל היה מוצלח. היל הביא את מיומנות הקומפוזיציה והתאורה, ואדמסון את הרגישות והזריזות הרבה בטיפול במצלמה. השילוב הזה הוכיח את עצמו כמוצלח ביותר, ועד מהרה הם הרחיבו את עיסקיהם והקימו את הסטודיו בגבעת קלטון באדינבורו. הסטודיו הפך למרכז הניסויים הצילומיים שלהם. הם הפיקו מגוון רחב של דיוקנאות המתארים סקוטים ידועים באותה תקופה, כולל יו מילר.
הם צילמו נופים מקומיים וסצנות אורבניות באדינבורו. הם צילמו גם אנשים עובדים רגילים, במיוחד את הדייגים של ניוהייבן, ואת נשות הדייגים שנשאו את הדגים לעיר אדינבורו כדי למכור אותם. הם הפיקו כמה תצלומי "אקשן" ואולי התצלום המפורסם ביותר שלהם - שני כמרים הולכים זה לצד זה.
השותפות ביניהן הפיקה כ-3,000 הדפסים, אך נקטעה לאחר ארבע שנים עקב מצבו הבריאותי ומותו של אדמסון בשנת 1848. התשלילים ניזוקו באור. אף שהיל המשיך במשך מספר חודשים את עסקי הצילום אחרי מות שותפו, הוא הפך פחות פעיל ונטש את הסטודיו. הוא המשיך למכור הדפסים של התצלומים ולהשתמש בהם כעזר להכנת ציורים.
בשנת 1862 נישא בשנית, לאמנית אמיליה רוברטסון היל, הצעירה ממנו ב-20 שנה. בסביבות אותה תקופה הוא חזר לצילום, אבל התוצאות היו סטטיות יותר ופחות מוצלחות משיתוף הפעולה שלו עם אדמסון. הוא הושפע קשות ממותה של בתו ועבודתו נעצרה. בשנת 1866 הוא סיים את תמונת הניתוק מהכנסייה שזכתה להערכה רבה, אם כי רבים מהמשתתפים מתו עד אז.
הצלם פ.צ. אנאן הפיק העתקים משובחים של הציור למכירה ברחבי הכנסייה החופשית וקבוצת מנויים גייסה 1,200 פאונד כדי לקנות את הציור עבור הכנסייה.
ב-1869 המחלה אילצה אותו לוותר על תפקידו כמזכיר ה-RSA, והוא מת במאי 1870. היל קבורה בבית הקברות דין, באדינבורו - אחד מבתי הקברות הוויקטוריאניים החשובים ביותר בסקוטלנד. הוא מונצח בפסל שפיסלה אשתו השנייה, אמיליה, שקבורה לצדו.
גלריה

מוכרות הפחם, צילום.
נשות דייגים, צילום
רציף בנמל, ציור
נוף בסקוטלנד, ציור
הערות שוליים

↑  Rodger, Robin H. (18 June 2017). The Remarkable Mr Hill: David Octavius Hill, RSA, 20th May 1802-17th May 1870. Perth Museum and Art Gallery
↑  Macmillan, Duncan (1984), Scottish Painting: The Later Enlightenment, in Parker, Geoff (ed.), Cencrastus No. 19, Winter 1984, pp. 25 – 27
↑  Edinburgh and Leith Post Office Directory 1843-4
↑  Michaelson, Katherine (1970), David Octavius Hill and Robert Adamson, catalogue for Scottish Arts Council exhibitions
↑  Authors: Malcolm Daniel, David Octavius Hill (1802–1870) and Robert Adamson (1821–1848) | Essay | The Metropolitan Museum of Art | Heilbrunn Timeline of Art History, The Met’s Heilbrunn Timeline of Art History (באנגלית)
↑  "Work and Life of a Scottish Photographer". The Glasgow Herald. 12 April 1963. p. 19. Retrieved 24 July 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506117205171  PLWABN: 9810648860405606  BNE: XX941892  BnF: cb12357869v (data)  CiNii: DA13900092  DSI: 1372  GND: 118774441  ISNI: 0000 0001 0913 1187  KulturNav: 8b10e0aa-e133-4ab8-b00d-00f57bdd59c0  LCCN: n50034861  NGV: 2264  NKC: xx0160045  NLA: 35194516  NTA: 070554021  PIC: 2067  RKD: 38428  SELIBR: 287607  SNAC: w6zs31ft  SUDOC: 032574819  TePapa: 15828  Trove: 860002  ULAN: 500019476  VcBA: 495/135362  VIAF: 69725368   WorldCat (עם VIAF): 69725368 
אספת ייסוד הכנסייה החופשית בסקוטלנד 1843, ציור
דודג' סדרה 50

| --- | --- |

Dodge 50 Series, שנת 1986 - מיניבוס
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault 50 Series
 יצרן:  "Chrysler Europe" (אנ')  "Renault Trucks" (אנ')
 שנות ייצור:  1979–1993
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 חברת אם:  קרייזלר
 משקל:  כושר מטען: 3.5-7.5 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,981 סמ"ק המפיק 72.5 כ"ס ב-4,300 סל"ד (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 3,867 סמ"ק המפיק 72.6 כ"ס ב-2,800 סל"ד (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 4,236 סמ"ק המפיק 67 כ"ס, מנוע דיזל מסוג "Perkins 4.236" (אנ')  6 צילינדרים, 3,687 סמ"ק המפיק 88 כ"ס ב-3,200 סל"ד (מנוע בנזין)  6 צילינדרים, 4,048 סמ"ק המפיק 93.7 כ"ס ב-3,600 סל"ד (מנוע דיזל)
דודג' סדרה 50 (באנגלית: Dodge 50 Series, קרוי גם: Renault 50 Series) הם כלי רכב מסחריים כגון: משאיות קלות ומיניבוסים מתוצרת יצרנית הרכב Chrysler Europe (אנ') חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר, ובהמשך יוצרו על ידי יצרנית הרכב "Renault Trucks" (אנ') אשר יוצרו ב-בריטניה בין השנים 1979–1993.
לדגמי "דודג' סדרה 50" תוכננו מגוון רחב של שלדות, ותצורות שונות של גון שכלל משאיות קלות, מיניבוסים ואוטובוסים קלים.
בדגמי "דודג' סדרה 50" הורכבו מנועים מתוצרת "Perkins Engines" (אנ').
תצורות

משאיות קלות (כושר מטען: 3.5-7.5 טון
משאיות צבאיות
מיניבוסים
אוטובוסים
סוגי הנעות

הנעה 4x2
הנעה כפולה 4x4
סוגי מנועים

4 צילינדרים - דיזל
4 צילינדרים - בנזין
6 צילינדרים - דיזל
6 צילינדרים - בנזין
תמונות

"דודג' סדרה 50" - משאית קלה של הצבא הבריטי
"דודג' סדרה 50" - משאית קלה
"דודג' סדרה 50" - משאית קלה, שנת 1980
"דודג' סדרה 50" - משאית קלה, שנת 1980
"רנו דודג' סדרה 50" - משאית קלה של הצבא הבריטי
"רנו דודג' 50" - אוטובוס
"רנו דודג' 50"
"רנו דודג' 50"
ראו גם

קרייזלר
דודג'
דודג' סדרה 100 קומנדו
דודג' ראם ואן
הערות שוליים

↑  "דודג' סדרה 50"
↑  "דודג' סדרה 50" www.dodge50.co.uk
↑  "דודג' סדרה 50"
↑  סוגי מנוע -  "דודג' סדרה 50"
דייוויד סמית

ערך זה עוסק בפסל והצייר האמריקאי דייוויד סמית. אם התכוונתם לספורטאי הסקוטי דייוויד סמית, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במרץ 1906 דיקייטר (אינדיאינה), ארצות הברית 
 פטירה:  23 במאי 1965 (בגיל 59) בנינגטון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  אוניברסיטת אוהיו 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט 
 הושפע על ידי:  פבלו פיקאסו 
 יצירות ידועות:  פרימו פיאנו II, אגריקולה I, קובי מס' 7 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1950, 1951) 
 www.davidsmithestate.org
 
"קובי 6" (1963), פלדת אל-חלד, גן האמנות ע"ש בילי רוז במוזיאון ישראל.
רולנד דייוויד סמית' (באנגלית: Roland David Smith;‏ 9 במרץ 1906 - 23 במאי 1965), פסל וצייר אמריקאי, מחשובי האמנים האמריקאים במחצית השנייה של המאה ה-20 המזוהה עם סגנון האקספרסיוניזם המופשט.
חייו

דייוויד סמית נולד בעיר דיקייטר (Decatur), שבמדינת אינדיאנה, ארצות הברית בשנת 1906, למשפחה דתית-מתודיסטית. בהיותו בן 15 עברה משפחתו אל העיר פולדינג (Paulding), שבמדינת אוהיו, שם אמו עבדה כמורה, ואילו אביו שימש כמהנדס חברת הטלפונים המקומית. בשנת 1923 נרשם לקורס בהתכתבות לציור קריקטורות, ובעקבות ניסיון אמנותי ראשון זה למד באוניברסיטת אוהיו ובאוניברסיטת נוטרדאם, אולם בשנת 1925 פרש מלימודיו והחל לעבוד כרתך במפעל לייצור מכוניות.
בין השנים 1926–1927 למד ב"ליגת הסטודנטים לאמנות" בניו יורק (Art Students League of New York). שם, בעזרת מורהו ין מטולקה (Jan Matulka), התוודע סמית אל האמנות המופשטת האירופית, ובייחוד אל הקוביזם ואל עבודותיהם של פיקאסו וחוליו גונזאלס. הוא יוצר ציורים ותבליטים. בשנת 1927 נשא לאישה את דורות'י דנר. ב-1929 רכשו בני הזוג בית בבולטון לנדינג, שבצפון מדינת ניו יורק.
בשנת 1932 יוצר סמית את פסליו הראשונים, באיי הבתולה. היצירות נשאו את ההשפעה הגדולה של הקוביזם והסוריאליזם, אליהם נחשף מהתבוננות בתצלומי עבודות של פיקאסו ושל אלברטו ג'אקומטי, אשר פורסמו במגזינים לאמנות באותה עת. פסלים אלו נוצרו כאסמבלאז' של חפצים שונים, ואף מאלמוגים, שאוחדו ואחר כך נצבעו. בנוסף, המשיך סמית ליצור ציורים בעלי אופי סוריאליסטי.
בעקבות הכרותו עם הצייר ממוצא אוקראיני ג'ון גרהם, התוודע סמית, במהלך שנת 1934-1933, לאמנים כגון ארשיל גורקי, וילם דה קונינג, ג'קסון פולוק ואחרים.
בשנת 1935 נסע לאירופה וביקר בפריז, אתונה, כרתים, נאפולי, מלטה, מרסיי ולונדון. לאחר מכן הפליג לביקור בן 12 יום בלנינגרד ובמוסקבה. במסעו חווה את האמנות הקלאסית ואת האמנות האוונגרדית של תקופתו. בשובו מתחיל לעבוד על סדרה של "מדליות הקלון", קבוצה של תבליטים המציגים את תחלואי המלחמה ואת תוצאותיה. הקבוצה, נוצרה בעקבות סדרת מדליות מלחמה גרמניות, בהן צפה בתערוכה במוזיאון הבריטי. סמית עבד על הסדרה במשך שלוש שנים.
בשנת 1938 נערכה תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה בעיר ניו יורק. בנוסף, הצטרף לכמה ארגוני אמנים כגון ארגון האמנים האמריקאים המופשטים ("American Abstract Artists") והציג בתערוכותיהם הקבוצתיות.
בשנת 1940 עבר סמית להתגורר באופן קבוע בביתו בבולטון לנדינג. שם, בסמוך לאגם ג'ורג', הוא מקים סדנת עבודה בשם "הטרמינל לעבודות ברזל". הסטודיו החדש אפשר לסמית להגדיל את קנה המידה של עבודתו באופן משמעותי. מלחמת העולם השנייה פוגעת באספקת הברזל לעבודתו וכן בדרישה לאמנות ואמנות מופשטת בפרט, וסמית משקיע זמן רב יותר בציור וברישום. בנוסף, הופך הנוף לאחד מן הנושאים המרכזיים של עבודתו. לפרנסתו הועסק סמית בעבודה עבור "חברת הקטרים האמריקאית", ואף הצטרף בשנת 1942 לאיגוד פועלי הפלדה של אמריקה.
בשנות החמישים שבו וגדלו ממדי עבודתיו בצורה ניכרת. הדבר התאפשר על ידי מלגות אותן קיבל מקרן סלומון ר. גוגנהיים. מלגות אלו, אפשרו לסמית רכישה של חומרי גלם רבים יותר לעבודותיו. הוא יצר סדרות של עבודות כגון "אגריקולה" (Agricolas, איכר בלטינית), העושות שימוש בחלקי ציוד חקלאי, ו"טוטם-מכל" (Tanktotem).
את הראשון בסדרת הפסלים "קובי" (Cubi) יצר סמית בשנת 1963. הסדרה כולה, אשר הורכבה מקוביות העשויות פלדת אל-חלד, הדגישה את אופיו של החומר ואת יכולתו לשקף את השתנות האור על ידי ליטוש של המתכת. סמית לא סיים את הסדרה בשל מותו בתאונת דרכים ליד העיר בנינגטון שבורמונט, ב-23 במאי 1965.
לקריאה נוספת

עומר, מרדכי (אוצר), דייוויד סמית, ציורים, פסלים ומדליות, מוזיאון תל אביב, תל אביב-יפו, 1999.
הערות שוליים

↑  ראו:
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268137405171  PLWABN: 9810582032005606  BIBSYS: 90683880  BNE: XX1747370  BnF: cb12263579d (data)  CANTIC: a11357034  CiNii: DA06015000  GND: 118797662  ICCU: USMV877668  ISNI: 0000 0001 2020 1553  LCCN: n79063904  LNB: 000217693  NDL: 00475246  NKC: jo2014841865  NTA: 068582420  PIC: 29411  RERO: 02-A025590130  RKD: 73389  SELIBR: 273510  SNAC: w63r0v2k  SUDOC: 031417825  Trove: 977692  ULAN: 500015402  VcBA: 495/97403  VIAF: 4989320   WorldCat (עם VIAF): 4989320
דים 652

| --- | --- |

דים 652
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  DIM Motor (שם מלא: "D.I.M. Motor, George E. Dimitriadis & Co")
 שנות ייצור:  1977–1983
 הרכבה:  יון
 אורך:  3,200 מ"מ
 רוחב:  1,500 מ"מ
 משקל:  535 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  1,980 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 400 סמ"ק, (מנוע מקורר אוויר) 2 צילינדרים, 594 כ"ס, המפיק 23 כ"ס (מנוע פיאט 126)  2 צילינדרים, 652 כ"ס, המפיק 24 כ"ס (מנוע פיאט 126)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  105 קמ"ש
 צריכת דלק:  5.4 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  George E. Dimitriadis
דים 652 (באנגלית: DIM 652) היא מכונית מיני, 3 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרן הרכב היווני DIM Motor (שם מלא: "D.I.M. Motor, George E. Dimitriadis & Co") בין השנים 1977–1983.
דגמי "דים"

"דים 400"
"דים 594"
"דים 652"
ראו גם

פיאט 126
לקריאה נוספת

דים 652 - תמונות (allcarindex.com/auto-car-model/Greece-DIM-652)