stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיאן איגן
הערות שוליים

↑  Kian Egan Surfing Love Passed To Son Koa, web.archive.org, ‏29 באפריל 2015
↑  "Judge tells Westlife's Kian Egan 'raise wall up' to keep fans at bay". belfasttelegraph (באנגלית בריטית). ISSN 0307-1235. נבדק ב-2020-07-15.
↑  POLL: Who Is Ireland's Sexiest Man? - RSVP Magazine, web.archive.org, ‏29 ביולי 2014
↑  Kian Egan says he will never take his riches for granted because he comes from nothing - Irish Mirror Online, web.archive.org, ‏10 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a040856f-29e5-499e-8045-da04cc7e0d92
משה זעירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1914 
 פטירה:  28 בדצמבר 1987 (בגיל 73 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
משה זעירי (קליינר) (1914, תרע"ה – 28 בדצמבר 1987) היה פעיל עלייה, מורה, מנהל מוסד הילדים ניצולי השואה "ילדי סלבינו" ואיש תרבות. ממקימי בית צבי.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

משה זעירי נולד בקפוצ'ינסה ליד לבוב שבפולין. גדל במשפחה חסידית וקיבל חינוך מסורתי. עלה לארץ ישראל ב-1935 והצטרף לקבוצת גורדוניה בקבוצת שילר שעל-יד רחובות. עבד בקבוצה בפרדס, עסק בענייני תרבות בצורה אובססיבית. לימד לימודי עברית במסגרות של עליית הנוער וכן את ילדי התימנים בשכונת שעריים. נישא ליהודית בשנת 1938. הקים עם השחקן יוסי ידין את סניף גורדוניה בתל אביב. תוך כדי כך למד בסטודיו למשחק של תיאטרון הבימה.
ביוגרפיה > בבריגדה היהודית

בשנת 1942 התגייס זעירי לבריגדה היהודית, לפלוגת סולל בונה ויצא לצפון אפריקה. בפלוגה שימש כרכז תרבות ועסק גם בהקמת כיתות לימוד עברית בקהילות היהודיות בצפון אפריקה שבהן שהה. כאלו הקים בקהיר ואחר כך בבנגזי שבלוב. ב-1944 עברה הפלוגה לדרום איטליה תוך כדי הדיפת כוחות הציר לצפון.
ביוגרפיה > עם ילדים משארית הפליטה - בבית סלבינו

עם סיום המלחמה אסף ילדים שהגיעו עם שארית הפליטה לאזור צפון איטליה והקים להם מסגרת חינוכית, תחילה במילאנו ומאוחר יותר בבית אצולה בהרים - "בית סלבינו" - אשר במהלך המלחמה חונכו בו ילדי העלית הפשיסטיים. הבית הפך למעון בדרך לארץ ישראל ושהו בו כ-800 ילדים ניצולי השואה, ברובם הגדול יתומים, שנקראו "ילדי סלבינו". הילדים שהו במקום לתקופת הכנה לארץ. חלק מהם העפילו בצורה בלתי לגלית ואחרים בצורה לגלית. בנו אבנר נולד בדצמבר 1947 במילאנו. המשפחה חזרה לארץ אחרי קום המדינה, לקבוצת שילר.
בביקור האיחוד במקום, אשר נערך על ידי הילדים בהיותם בוגרים בשנת 1983, קיבעו הם במקום את השלט "שם הוחזרה להם חדוות הנעורים הגזולה והאמונה באדם". הביקור לווה על ידי הסופר אהרון מגד, אשר בעקבותיו כתב את הספר "מסע הילדים אל הארץ המובטחת - פרשת ילדי סלבינו" - המספר על תולדות המקום ועל קורות חלק מהילדים שחיו בו.
הבית נוהל במלואו ולאורך כל התקופה על ידי זעירי - והיה זה אחד מהמפעלים החינוכיים המרשימים ביותר של תקופת אחרי המלחמה - אשר זכה להכרה רבה גם בארץ ישראל וברחבי הקהילות היהודיות באירופה. מכתביו של זעירי מתקופה זו רוכזו בספר שיצא בשנת 2016 בהוצאת יד ושם.
ביוגרפיה > עליית הנוער וחינוך

לאחר הקמת המדינה עבר משה זעירי עם משפחתו להדסים, מוסד של ויצו שהוקם לקליטת ילדי עליית הנוער. הוא היה ממעצבי הטקסים, החגים והתרבות של הדסים. מדי שנה העלה בבימויו מחזה אודות גבורת המכבים בחג החנוכה והיה הסולן בביצוע האורטוריה "יהודה המכבי" מאת הנדל. בכל מוצאי שבת הנהיג את תלמידי ומורי הכפר בסעודה שלישית וכן היה במאי טקס הבאת הביכורים בחג השבועות, טקס אשר זכה לפרסום רב בארץ ואף הונצח פעמיים בסרטים.
המשפחה חייתה 10 שנים בהדסים ולאחר מכן עברה לגבעתיים, אך זעירי המשיך להיות פעיל בחיי התרבות של הדסים במשך שנים רבות. במקביל, עבד כל אותה התקופה כמרכז בימות החובבים בארץ בוועד הפועל של ההסתדרות, ופעל בהתנדבות כאחראי תרבות בבתי אבות של ההסתדרות. היה בין מייסדי בית הספר למשחק "בית צבי" ושותף פעיל לאורך השנים בעיצוב תכניו והתהוותו.
ביוגרפיה > מסורת

זעירי היה חובב חזנות עוד מבית, ועל אף שלא קיים אורח חיים דתי, אהב לבקר מדי פעם בפעם בבית הכנסת של חסידי מודז'יץ על מנת לשיר עמם ולהתרשם מניגוניהם.
נפטר ב-28 בדצמבר 1987 והובא לקבורה בבית הקברות הדרום.
על שמו קיימת קרן מלגות ללימודי במה.
הערות שוליים

↑  מסע הילדים אל הארץ המובטחת - פרשת ילדי סלבינו, עם עובד, 1984
↑  עודד בר-מאיר, הפואמה הפדגוגית של סלבינו, דבר, 8 באוגוסט 1983
↑  את חכי לי ואחזור - ממכתבי משה זעירי, יד ושם, 2016
↑  משה זעירי באתר GRAVEZ
| התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| כללי | התנדבות היישוב לצבא הבריטי • היישוב במלחמת העולם השנייה • הבריגדה היהודית • לוי בנימין - מפקד הבריגדה • הפלמ"ח • צנחני היישוב • מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי • שבויי היישוב במלחמת העולם השנייה • הרבנים הצבאיים • אות ההתנדבות |  |
| היחידות | פלוגת ההובלה 462 • פלוגת הנדסה 745 ("סולל בונה") • מתנדבי היישוב בחיל החפרים  •  מתנדבי היישוב בבאפס • הרגימנט הארץ-ישראלי • חיל העזר לנשים • פלוגת מובילי המים 148 • יחידת הקומנדו 51 • קבוצת החקירה המיוחדת |  |
| אתרים | פיוג'י • טרוויזיו • בריזיגלה • המערכה על נהר סניו • בית הקברות הצבאי ברוונה |  |
| אישים | משה שרת • יוסף אלמוגי • יצחק בן-אהרן • מרדכי מקלף • עזר ויצמן • חיים הרצוג • אהרן רמז • חיים לסקוב • מאיר זורע • שלמה שמיר |  |
ראו גם פורטל היישוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007501295005171  ISNI: 0000 0000 2032 3457  LCCN: n00049116  VIAF: 11078935   WorldCat (עם VIAF): 11078935
רצים ללא גבולות

רצים ללא גבולות הוא ארגון ללא מטרת רווח שמחבר יהודים וערבים בירושלים באמצעות ספורט. הארגון נוסד ב-2014 כתגובה לאלימות ששררה בירושלים בזמן זה. מטרת העמותה היא להפחית גזענות ומתח בעיר.
קבוצות הריצה של רצים ללא גבולות, המורכבות מיהודים וערבים, נפגשות על בסיס שבועי לאימוני ריצה משותפים. בנוסף לאימוני הריצה הקבוצות לוקחות חלק בפעילות חברתית פעם בחודש.
משלחות קבוצות הנוער של רצים ללא גבולות השתתפו במרוצים בינלאומיים באירופה, וייצגו את ירושלים כקבוצה משותפת במילאנו (אפריל 2015), ברלין (אוגוסט 2015), ולונדון (ספטמבר 2016). בנוסף קבוצות הריצה של רצים ללא גבולות השתתפו במרתון ירושלים בכל שנה מאז תחילת הפעילות.
היסטוריה

היוזמה החלה כשיתוף פעולה בין ישראל הס, תושב ירושלים, ושושנה בן דוד, תלמידת תיכון בירושלים. רצים ללא גבולות יצרו לראשונה, קבוצת ריצה משותפת לנערות בגילאים 14–19, שהגיעו ממגוון רחב של שכונות במזרח ומערב ירושלים. לאור הצלחת קבוצת הנערות, הוקמה קבוצת נערים מקבילה, ובעקבותיה הוקמו קבוצות ריצה ערביות יהודיות לגברים ונשים מעל גילאי 20.
ביוני 2015 תכננה קבוצת הנוער של רצים ללא גבולות להשתתף במרוץ הלילה של עיריית ירושלים, אך נאלצה לבטל את השתתפותה כאשר התגלה כי המרוץ אמור להתקיים במהלך הלילה הראשון של חודש הרמדאן. כתגובה לכך יצרה רצים ללא גבולות מרוץ משלה.
המרוץ היהודי-ערבי הראשון שיצרה רצים ללא גבולות התקיים בין מלחה לבית צפאפא (בדרום מערב ירושלים), עם 87 משתתפים. העמותה יצרה 2 מרוצים נוספים לאורך מסלול זה, ובמרץ 2017 השיקה את המרוץ היהודי-ערבי הראשון במזרח ירושלים, שהתקיים בין השכונות הערביות אבו טור ג'בל מוכאבר. מאז, רצים ללא גבולות הפיקה 4 מרוצים במזרח ירושלים, כאשר במרוץ האחרון שהתקיים בנובמבר 2018 השתתפו מעל ל-900 רצים.
הערות שוליים

↑  "קולולם" ו"תגלית" בפנים: הוכרזו הזוכים בפרס ירושלים לאחדות ישראל, באתר ישראל היום, ‏22/04/2018
↑   יאיר אטינגר, ניר חסון, הפארק בירושלים שמחבר שכונות יהודיות וערביות מדגיש בעיקר את הניתוק, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2015
↑  הכי מגיע: מיזם קולולם זכה בפרס לאחדות ישראל, באתר "סרוגים", 7 ביוני 2018
↑  המטרה: אלף יהודים וערבים רצים יחד בבירה, באתר ynet, 7 באוקטובר 2018
↑  ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה, תכניות אימון, אושפיזין לחג || "רצים ללא גבולות" מתארחים אצל אברום בורג בסוכה, באתר ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג
↑  העמותה הירושלמית "רצים ללא גבולות" זכתה בפרס ירושלים לאחדות ישראל | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2018-04-22
↑  עשרת הנבחרים החברתיים של 2017, באתר ynet, 31 בדצמבר 2017
↑  אלו הארגונים שיזכו בפרס האחדות, באתר ערוץ 7
↑  רקפת פרא, ‏רצים ללא גבולות: כשאלף יהודים וערבים רצים ביחד ברחובות הבירה, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2018
↑  נשלמות ההכנות למרוץ היהודי-ערבי: "בעל חשיבות היסטורית לירושלים", באתר mynetjerusalem.co.il(הקישור אינו פעיל)
שאמס צ'ראניה

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1994 (בן 30) שיקגו, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת לויולה בשיקגו 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  ShamsCharania
 
שאמס צ'ראניה (באנגלית: Shams Charania; נולד ב-1 באפריל 1994) הוא כתב ועיתונאי ספורט אמריקאי המסקר את ליגת ה-NBA עבור רשת הספורט האמריקאית ESPN.
ביוגרפיה

צ'ראניה נולד בווילמט שבאילינוי למהגרים מוסלמים מפקיסטן.
הוא התחיל את הקריירה שלו כעיתונאי ספורט בגיל 17, כשהחל לסקר את השיקגו בולס עבור אתר הבלוגים "ChicagoNow", השייך לעיתון השיקגו טריביון. בשנת 2012 החל לכתוב עבור האתר "RealGM" (אנ'), כשהוא מתמקד בסיקור עסקאות קניית שחקנים קטנות שנערכו בליגת ה-NBA.
לאחר מספר שנים הוא תפס את תשומת ליבו של עתינואי הספורט וה-NBA אדריאן ווג'נרובסקי, שהחליט לצרף אותו ל"Yahoo Sports". לאחר מעברו ל-Yahoo הוא החל לפרסם החתמות ועסקאות בהיקף גדול יותר. בקיץ 2016 היה הראשון לדווח על מעברו של דווייט הווארד לאטלנטה הוקס, שובו של דמאר דרוזן לטורונטו ראפטורס והחתמותיהם של לואול דנג וג'מאל קרופורד. ב-2017 דיווח על החתמותיהם של סטפן קרי, בלייק גריפין, ג'ף טיג ופול מילסאפ.
ב-14 באוגוסט 2018 הודיע בחשבון הטוויטר שלו כי הוא עוזב את "Yahoo Sports", עבור כלי התקשורת "האתלטיק" ו"סטדיום".
ב-11 במרץ 2020 היה הראשון לדווח כי שחקן היוטה ג'אז רודי גובר נדבק בנגיף הקורונה, מה שהביא לעצירת עונת 2019/2020 ב-NBA.
ב-2 באוקטובר 2020 היה הראשון לדווח שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ והגברת הראשונה של ארצות הברית מלניה טראמפ נדבקו בנגיף הקורונה.
ב-7 באוקטובר 2024 הודיע שהוא עוזב את האתלטיק לטובת מעבר ל-ESPN, בתור כתב ה-NBA הבכיר, לאחר עזיבתו של ווג'נרובסקי.
הערות שוליים

↑  Wojnarowski, Adrian (6 בינואר 2014). "Big-time story break by the best young reporter in business, @ShamsCharania. This kid is still in school. He's a Parker-Wiggins combo". @wojespn (באנגלית). נבדק ב-30 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Russell, Jake (25 ביוני 2016). "'The Vertical' NBA draft show live stream was a huge hit with fans. Sorry, ESPN". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-30 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Meet Shams Charania, the College Senior Breaking NBA News in Class". Complex (באנגלית). נבדק ב-30 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Has Adrian Wojnarowski lost his title as king of NBA Twitter?". Sporting News. 3 ביולי 2017. נבדק ב-30 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Twitter". 14 באוגוסט 2018. נבדק ב-14 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Inside the Night the NBA Shut Down (באנגלית), Bleacher Report, 2020-07-20, נבדק ב-2021-08-30
↑  "Shams Charania Scooped Everyone on Donald Trump's Positive COVID-19 Test". www.msn.com. נבדק ב-2021-07-25.
↑  Twitter
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שאמס צ'ראניה".
קטיפנית שחורה

| קטיפנית שחורה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: מרגוניים
סוג:: קטיפנית
מין:: קטיפנית שחורה
שם מדעי
 Melanitta americana ‏סווינסון, 1832
תחום תפוצה


קטיפנית שחורה או קטיפנית אמריקאית (שם מדעי: Melanitta americana) הוא ברווז ים גדול, אורכו 43 עד 49 ס"מ. שם המין הוא מלטינית ופירושו "אמריקאי". המין מוגדר כ"קרוב לסיכון" (Near Threatened) על ידי IUCN.
הקטיפנית השחורה והקטיפנית המצויה מהוות את תת-הסוג oidemia.
תיאור

ברווז זה מאופיין במקורו הגדול והרחב. צבעו של הזכר שחור ומקורו צהוב ובולט בגודלו. הנקבה היא חומה ולחייה בהירות, בדומה לנקבת הקטיפנית המצויה. משקלה הממוצע של נקבה בוגרת הוא 980 גרם ואורכה 45 ס"מ. משקלו הממוצע של הזכר הוא 1,100 גרם ואורכו 49 ס"מ.
מין זה נבדל מקטיפניות אחרות, מלבד מקטיפנית מצויה, בהיעדר נוצות לבנות על זכר הברווז, ובאזורים בהירים נרחבים יותר על הנקבה.
לקטיפנית שחורה ולקטיפנית מצויה קול אופייני, אשר נבדל באופן מובהק מקול ברווזים אחרים.
הקן נבנה על האדמה קרוב לימים, אגמים או נהרות, ביערות או בטונדרות. 7–8 ביצים מוטלות בכל פעם. הנקבה דוגרת על הביצה כ-27–33 ימים. הגוזלים עפים לראשונה בדרך כלל 6–7 שבועות לאחר הבקיעה.
| מידות ממוצעות |
| --- | --- |
אורך: 430–550 מ"מ
משקל: 950 גרם
מוטת כנפיים: 710 מ"מ
כנף: 213–233 מ"מ
זנב: 83–97 מ"מ
מקור: 42–45.5 מ"מ
רגל: 45–48.5 מ"מ
תפוצה ומרחב מחיה

עוף זה נודד הרבה ופעמים רבות חולף מרחקים גדולים מאוד בעת הנדידה. הקטיפנית השחורה נפוצה באמריקה הצפונית בניופאונדלנד ולברדור ועד דרום-מזרח מפרץ הדסון. הוא מקנן גם בצד הסיבירי של מצר ברינג, מזרחה מנהר יאנה. בחורף הוא נודד דרומה לאזורי אקלים ממוזגים, על חופי ארצות הברית הצפונית וקנדה, לחופי האוקיינוס השקט דרומית ממחוז המפרץ של סן פרנסיסקו ולחופי מפרץ מקסיקו והאוקיינוס האטלנטי, באסיה הוא מגיע עד לסין.
חלק מהעופות עשויים להעביר את החורף בימות הגדולות. מין זה תועה לעיתים נדירות למערב אירופה.
אקולוגיה

מין זה ניזון מסרטנאים ורכיכות על ידי צלילה, בהיותו נודד או מעביר את החורף בחופי ים, וכאשר הוא מקנן במים מתוקים ניזון מחרקים ומזחליהם, במיוחד משעירי כנף, ביצי דגים, ולעיתים רחוקות יותר, צמחייה כגון עדשת המים. בחורף הוא עשוי לנוע בעדרים גדולים וצפופים בחופים מסוימים. בעונת הרבייה הם פחות חברתיים. קיימת סברה שהמין מעדיף אזורי מפרץ ואזורים שבהם עומקי מים שונים.
מצב שימור

מצב השימור של הקטיפנית השחורה לפי הרשימה האדומה של IUCN הוא NT (קרוב לסיכון). מספר הפריטים המשוער הוא בין 530,000 ל-830,000, ובין 350,000 ל-560,000 מהם כנראה בוגרים, על בסיס ההשערה שהם מהווים כשני שלישים מהאוכלוסייה.
הסכנות העיקריות למין הזה מתרחשות בתקופת החורף ובעת נשירת הנוצות שלו כאשר הוא חשוף מאוד לפגיעה של שפכי נפט, זיהום נפט ממושך, הפרעות בני אדם וצמצום במקורות המזון עקב התפשטות זיהום הנפט. מין זה סובל גם מהפרעתן של מעבורות השטות במהירות גבוהה. המין חשוד גם בנשיאת וירוס שפעת העופות.
הערות שוליים

1 2 3 4  קטיפנית שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  George Sangster, Acoustic Differences between the Scoters Melanitta nigra nigra and m. n. americana, The Wilson Journal of Ornithology 121, 2009-12-01, עמ' 696–702 doi: 10.1676/04-088.1
↑  "Black Scoter". Audubon (באנגלית). 2014-11-13. נבדק ב-2017-11-02.
↑  "Black Scoter - Sea Duck Joint Venture". Sea Duck Joint Venture (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-27.
↑  "Minutes of Cooper Club Meetings". The Condor. JSTOR. 18 (1): 38–40. 1916. doi:10.2307/1362896. ISSN 0010-5422.
↑  Black Scoter (Melanitta americana), Handbook of the Birds of the World Alive (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543390405171
קיווית שחורת-ראש

| קיווית שחורת-ראש |
| --- | --- |
 קיווית שחורת-ראש V. t. tectus, סנגל
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
משפחה:: חופמיים
סוג:: קיווית
מין:: קיווית שחורת-ראש
שם מדעי
 Vanellus tectus ‏בודארט, 1783

קִיוִית שְׁחֹרַת-רֹאשׁ (שם מדעי: Vanellus tectus) היא עוף-מים בסוג קיווית. זהו מין יציב, המצוי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה מסנגל ועד אתיופיה, אם כי היא מבצעת תנועות עונתיות. היא מטילה שתיים או שלוש ביצים בקן הממוקם בשקע בקרקע.
התצפית היחידה בישראל, ובכלל במערב הפליארקטי, היא של פרט אחד שנאסף בדרום הערבה בשנת 1863. פרט זה עדיין מוצג במוזיאון להיסטוריה של הטבע בטרינג, אנגליה.
תיאור

זהו עוף-מים בינוני–גדול, באורך כ-26 ס"מ ובמשקל 100–120 גרם. אלו ציפורים בולטות וקשה לטעות בזיהוין: היא בעלת ראש שחור, מלבד צבע לבן במצח, מתחת למקור, ופס לרוחב הראש והעורף האחורי. יש לה ציצה שחורה כמו לקיווית המצוייצת, והמקור והרגליים אדומים. הזנב לבן עם קצה שחור.
בתעופה,יש לכנפיים העליונות אברות תעופה שחורות וסוככות חומות המופרדות בפס לבן. התת-כנף לבנה עם אברות תעופה שחורות.
מין זה הוא מקנן נפוץ באזורי שפלה לחים הקרובים למים. לעיתים קרובות היא משחרת מזון בבתי גידול יבשים יותר, כמו מגרשי גולף ומדשאות, ומלקטת חרקים וחסרי חוליות אחרים מהקרקע.
לקיווית שחורת-ראש יש קריאת "טנק-טנק" מתכתית.
טקסונומיה ואטימולוגיה

קיווית שחורת-ראש תוארה לראשונה על-ידי החוקר הצרפתי ז'ורז'-לואי לקלר, הרוזן דה בופון בשנת 1781 ב-Histoire Naturelle des Oiseaux שלו מפרט שנאסף בסנגל. הציפור אוירה גם בלוח צבע על-ידי פרנסואה-ניקולה מרטינט ב-Planches Enluminées D'Histoire Naturelle, אשר הופקה בפיקוחו של אדמה-לואי דאובנטון כדי ללוות את הטקסט של בופון. לא כיתוב הלוח ולא התיאור של בופון כללו שם מדעי, אך בשנת 1783 טבע חוקר הטבע ההולנדי פיטר בודאארט את השם Charadrius tectus במגדיר שלו Planches Enluminées. המין ממוקם כעת בסוג Vanellus, שתואר על-ידי הזואולוג הצרפתי Mathurin Jacques Brisson בשנת 1760.
שם הסוג Vanellus הוא המילה הלטינית עבור קיוויות, הוא מגיע מצורת הקטנה ל-vannus, מעין כברה מקש ששימשה כדי לברור גרגרי חיטה. ההקשר מגיע ככל הנראה בשל הדמיון לצליל חבטות הכנף של הקיוויות. שם המין הספציפי tectus הוא מלטינית ומשמעותו "מכוסה", מהמילה tegere - לכסות (כנראה בשל הציצה השחורה).
טקסונומיה ואטימולוגיה > תת-מינים

ישנם שני תת-מינים מוכרים:
V. t. tectus (פיטר בודארט, 1783) - דרום-מערב מאוריטניה עד אתיופיה, דרומה לחוף השנהב ואוגנדה.
V. t.latifrons (אנטון רייכנוב, 1881) - דרום סומליה עד מזרח קניה.
לקריאה נוספת

Shorebirds – An Identification Guide to the Waders of the World מאת ג'ון מרצ'נט, איי ג'יי פראטר ופיטר היימן, מסת"ב 0-395-60237-8 (כריכה רכה) מסת"ב 0-7099-2034-2 (כריכה קשה).
הערות שוליים

↑  קיווית שחורת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  קיווית שחורת-ראש, Vanellus tectus, באתר הצפרות הישראלי
↑  Buffon, Georges-Louis Leclerc de (1781). "Le pluvier coiffé". Histoire Naturelle des Oiseaux (בצרפתית). Vol. 15. Paris: De L'Imprimerie Royale. p. 158.
↑  Buffon, Georges-Louis Leclerc de; Martinet, François-Nicolas; Daubenton, Edme-Louis; Daubenton, Louis-Jean-Marie (1765–1783). "Pluvier, du Sénégal". Planches Enluminées D'Histoire Naturelle. Vol. 9. Paris: De L'Imprimerie Royale. Plate 834.
↑  Boddaert, Pieter (1783). Table des planches enluminéez d'histoire naturelle de M. D'Aubenton : avec les denominations de M.M. de Buffon, Brisson, Edwards, Linnaeus et Latham, precedé d'une notice des principaux ouvrages zoologiques enluminés (בצרפתית). Utrecht. p. 51, Number 834.
↑  Brisson, Mathurin Jacques (1760). Ornithologie, ou, Méthode Contenant la Division des Oiseaux en Ordres, Sections, Genres, Especes & leurs Variétés (בצרפתית and לטינית). Paris: Jean-Baptiste Bauche. Vol. 1, p. 48, Vol. 5, p. 94.
1 2  Gill, Frank; Donsker, David, eds. (2019). "Grebes, flamingos, buttonquail, plovers, painted-snipes, jacanas, plains-wanderer, seedsnipes". World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union. נבדק ב-18 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jobling, James A. (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 380, 398. ISBN 978-1-4081-2501-4.
ביצים, אוסף מוזיאון טולוז
שחף שנהב

| שחף שנהב |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: Pagophila
מין:: שחף שנהב
שם מדעי
 Pagophila eburnea ‏פיפס, 1774
תחום תפוצה


שחף שנהב (שם מדעי: Pagophila eburnea) הוא מין יחיד בסוגו של עוף ים ממשפחת השחפיים החי באזורי הצפוניים של גרינלנד, אירופה, סיביר וצפון אמריקה, למעט אלסקה.
מאפיינים

שחף השנהב הוא קרוב רחוק של הריסה, שחף ממוזלג זנב ושחף רוס. הוא בעל גולגולת ואגן צרים יותר.
אורכו הממוצע 43 ס"מ והוא מזכיר מאוד יונה לבנה במראהו. המקור צר ומעוקל וכתום מעט בקצה והרגליים בעלות קרום שחייה. הנוצות לבנות כמעט לחלוטין כמו רוב יצורי הקוטב והגב איננו כהה. הצעירים יותר כהים מהפרטים הבוגרים והגוף שלהם מנומר בנוצות שחורות. אין הבדלים גדולים בטווחים הגאוגרפים של המין.
שחפים אלה מקננים על פני צוקים ארקטיים בלהקות גדולות. המושבה הגדולה ביותר היא באי סיימור שליד נונאווט שבקנדה. עוד מושבות גדולות נצפו באיים: אלסמיר, דבון והאי קורנווילס וכן בצפון האי באפין. כנראה שיש עוד כמה מושבות פחות נצפות.
בחורפים הם נוטים לשהות בלגונות פתוחות או לעוף לים הפתוח. חלק מהאוכלוסיות נודדות דרומה עד לקליפורניה, בריטניה או גאורגיה וחוזרים בקיץ צפונה. עם זאת רובם נשארים במקומם.
השחפים הם אוכלי כל הניזונים מדגים, סרטנים, נבלות, מכרסמים, ביצים ועופות ים צעירים. בין השאר, הם עוקבים אחרי דובי קוטב כדי לאכול את שרידי טרפם.
הערות שוליים

↑  שחף שנהב באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551661005171
טוני טרברט

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1930 סינסינטי, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בפברואר 2021 (בגיל 90) פונטה ודרה ביץ', ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  פונטה ודרה ביץ' 
 גובה:  1,85 מ'
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוען:  1955–1963 (כ־8 שנים) 
 יחידים
 מאזן קריירה:  456-766
 דירוג שיא:  1 (1953)
 זכיות בטורנירים:  56
 זוגות
 מאזן קריירה:  2–4 
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 5 ביחידים, 5 בזוגות גברים
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי הגמר (1955)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1954, 1955)
 וימבלדון:  זכייה (1955)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1953, 1955)
 
טוני טרברט (באנגלית: Tony Trabert; ‏ 16 באוגוסט 1930 – 3 בפברואר 2021) היה טניסאי אמריקאי. הוא זכה במקום ראשון באליפות וימבלדון, אליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה בטניס ובסך הכול זכה ב-10 ניצחונות בתחרויות גראנד סלאם.
ביוגרפיה

טוני טרברט נולד בסינסינטי והיה ספורטאי בולט באוניברסיטת סינסינטי. הוא שיחק טניס וכדורסל. בשנת 1951 הוא החל לשרת בצי ארצות הברית. לאחר סיום השירות הוא חזר להשתתף בתחרויות טניס.
בשנת 1953 טרברט ניצח לראשונה באליפות ארצות הברית הפתוחה בתחרויות הגברים ושחזר הישג זה בשנת 1955. בשנת 1954 הוא ניצח בתחרות זוגות גברים (שיחק לצד ויק סיישס.
בשנת 1954 טרברט ניצח בתחרות הגברים באליפות צרפת הפתוחה ובשנת 1955 ניצח בה פעם נוספת. בתחרות זוגות גברים בפריז הוא ניצח 3 פעמים (1950, 1954 ו-1955).
באליפות וימבלדון 1955 טרברט ניצח לראשונה בתחרות הגברים. בתחרות זוגות גברים הוא הגיע לגמר בשנת 1954 אך הפסיד.
באליפות אוסטרליה הפתוחה טרברט הגיע לחצי הגמר בתחרות 1955. באותה שנה הוא ניצח בתחרות זוגות גברים.
בשנת 1955 טרברט עבר לקריירה מקצועית ושיחק עד לשנת 1963.
טרברט היה חבר נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית ובשנת 1954 זכה עם הנבחרת בתואר.
לאחר סיום השתתפות בתחרויות מקצוענים טרברט היה שנים רבות שדרן ספורט של CBS. בשנים 1976–1980 הוא היה קפטן נבחרת ארצות הברית בגביע דייוויס. בשנת 1988 הוא פרסם ספר Trabert on Tennis.
בשנים אחרונות טרברט התגורר בפלורידה. הוא נפטר בגיל 90 בשנת 2021.
הישגים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריב בגמר | תוצאה |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1953 | ארצות הברית ויק סיישס | 6–3, 6–2, 6-3 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1954 | ארצות הברית ארתור לרסן | 6–4, 7–5, 6-1 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1954 | שוודיה סוון דווידסון | 2–6, 6–1, 6-4, 6-2 |
| אליפות וימבלדון 1955 | דנמרק קורט נילסן | 6-3, 7-5, 6-1 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1955 | אוסטרליה קן רוזוול | 9–7, 6–3, 6-3 |
אנצו מרסקה

אנצו מרסקה (באיטלקית: Enzo Maresca; נולד ב-10 בפברואר 1980 בפונטקאנאנו שבאיטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי, וכיום מאמן בקבוצת צ'לסי מהפרמייר ליג.
קריירת משחק

לאחר דשדושים בקבוצת הנוער של קליארי ובלי הופעה אחת בכדורגל המקצועני האיטלקי, מרסקה עשה את דרכו לווסט ברומיץ' אלביון האנגלית, במדיה שיחק למשך שתי עונות באליפות הפוטבול ליג, השנייה בחשיבותה לפרמייר ליג.
ביוני 2000, נרכש מרסקה והוא כבן 19, על ידי מועדון הפאר האיטלקי יובנטוס, תמורת 4.3 מיליון לירות שטרלינג. ארבעה חודשים לאחר מכן השאילה אותו יובנטוס לקבוצת בולוניה, שם רשם לזכותו 23 הופעות.
בעונת 2001-2002 מרסקה שב ליובנטוס, הופיע במדיה 16 פעמים וכבש שער אחד, שער שוויון מאוחר במשחק הדרבי מול טורינו, שנחקק בזיכרון אוהדי יובנטוס, בעיקר בשל המחווה של מרסקה, שחגג את השער על ידי חיקוי שור, סמלה של היריבה העירונית טורינו. בעונת 2002-2003 היה מרסקה מושאל לפיאצ'נצה, שגם קנתה מיובנטוס חצי מהבעלות על חוזהו. בעונת 2003-2004 שוב חזר ללבוש את השחור-לבן של יובנטוס, שהשיבה לעצמה את הבעלות המלאה עליו. אך במהרה חזרה הגברת הזקנה והשאילה אותו, הפעם לפיורנטינה, שם ב-26 הופעות הצליח לכבוש 6 שערים.
בקיץ 2005, לאחר שלא הצליח לכבוש מקום של קבע ברכב יובנטוס, נמכר לקבוצה הספרדית סביליה, תמורת 2.5 מיליון אירו. במהרה היה לשחקן מפתח בלב הקישור של סביליה, שזכתה בגביע אופ"א. בגמר המפעל האירופי המשני הבקיע מרסקה צמד שערים בניצחון 4-0 על מידלסברו האנגלית. עונה לאחר מכן, כאשר סביליה זכתה פעם נוספת בגביע אופ"א, פתח מרסקה במשחק הגמר בו גברה קבוצתו על אספניול בדו-קרב בעיטות עונשין, והוחלף בתום המחצית הראשונה.
ב-13 ביולי 2009 עבר מרסקה לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית, וחתם על חוזה לשלוש שנים, אולם בשנת 2011 עבר למאלגה מליגת העל הספרדית. ב-30 באוגוסט 2012 לאחר 7 שנים חזר לארצו איטליה וחתם בסמפדוריה. בינואר 2014 חתם בפלארמו מהליגה השנייה. בספטמבר 2016 חתם בשורות הלאס ורונה, במדיה פרש ממשחק פעיל כעבור כחצי שנה, בגיל 37.
קריירת אימון

מרסקה החל את קריירת האימון לקראת עונת 2017/2018, כעוזרו של פולביו פיורין באסקולי מהסרייה ב', אך עזב את התפקיד לאחר כחמישה חודשים. בסיום אותה השנה התמנה לתפקיד עוזר המאמן של וינצ'נצו מונטלה בסביליה. מונטלה סיים את תפקידו באפריל 2018, אך מרסקה נותר במערכת עד לסיום העונה כחודשיים לאחר מכן, כמאמן טכני תחת המאמן הזמני חואקין קפארוס. לקראת עונת 2018/2019 התמנה לעוזרו של מנואל פלגריני בווסטהאם יונייטד, ושימש בתפקיד במשך כשנה וחצי.
בעונת 2020/2021 אימן מרסקה את קבוצת הנוער של מנצ'סטר סיטי (עד גיל 23), והוביל אותה לזכייה באליפות. לקראת עונת 2021/2022 חזר מרסקה לאיטליה וקיבל את תפקיד אימון הבוגרים הראשון בקריירה, כשהחל לאמן את פארמה מהסרייה ב'. הוא החזיק בתפקיד כחצי שנה בלבד, לאחר שהוביל את הקבוצה לארבעה ניצחונות ליגה בלבד ב-13 מחזורים.
לקראת עונת 2022/2023 התמנה לתפקיד עוזרו של ז'וזפ גוארדיולה במנצ'סטר סיטי.
ב-16 ביוני 2023 מונה למאמן לסטר סיטי אותה העלה ליגה כשנה לאחר מכן לפרמייר ליג.
תארים

אליפות איטליה: 2001/2002
הסופר קאפ האיטלקי: 2003
גביע אופ"א: 2006, 2007
הסופר קאפ האירופי: 2006
גביע המלך הספרדי: 2007
הסופר קאפ הספרדי: 2007