stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צדקה (יהדות)
בהגות היהודית ובהלכה

לקראת סוף ספרו "מורה נבוכים" מגדיר הרמב"ם את הצדקה באופן הבא: "הביטוי צדקה גזור מן צדק. צדק הוא לספּק לכל מי שיש לו זכות את מה שמגיע לו, ולתת לכל נמצא מן הנמצאים בהתאם למה שהוא ראוי לו. אך בספרי הנבואה, החובות המוטלות עליך כלפי זולת — כאשר קיימת אותן — אינן קרויות צדקה בהתאם למשמעות הראשונה, מפני שאם אתה משלם לשכיר את שכרו או פורע את חובך אין זה נקרא צדקה. אבל בחובות המוטלות עליך כלפי זולתך בגלל מידת אופי טובה כגון איחוי שברו של כל בעל שבר, הן קרויות צדקה." (מורה נבוכים, חלק ג, פרק נג, ע"פ תרגומו של שוורץ). יש לשים לב שעל פי הגדרה זו הצדקה היא רשות ולא חובה והיא מוטלת על האדם כחובה מוסרית בלבד, שינהג כאדם טוב, ואין פירוש המילה נגזר משורש צדק במובנו המקורי.
בסוף מסכת פאה, העוסקת כמעט כולה במתנות עניים, מובאת משנה אחת המתארת את חיוב נתינת הצדקה כלפי עני זר המגיע למקום היישוב. המשנה מגדירה את כמות הכסף שחייבים בני העיר להשקיע בנתינת מזון ומקום לינה לאותו עני. החובה, לפי אותה משנה, מוטלת על מוסדות הציבור - הקופה והתמחוי, ולא על כל אדם בנפרד. לרוב הדעות בראשונים בני עיר אף יכולים לכפות על אחד מהם נתינת צדקה, בהתאם לפסק ההלכה הרווח הקובע ש"כופין על הצדקה" - הלכה נפוצה ומוסכמת גם על ר"י הזקן, רבנו גרשום, הרמב"ם ואחרים. מאידך, רבנו תם סבור כי לא ניתן להכריח אדם לתת צדקה. בימינו, פסק הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, אין לכפות אדם לתת הצדקה.
החובה לפרנס את העני "כדי מחסורו" מוטלת על כל הציבור ולא על תורם יחיד בלבד. בית דין רשאי לכוף אדם שאינו נותן צדקה, כפי מה שאומדים אותו שהוא ראוי ליתן. כל עיר בישראל צריכה למנות גבאי צדקה לאסוף את כספי הצדקה מאת התורמים ולחלקם לעניים.
על פי פרשנות חז"ל הפסוקים בספר דברים מתייחסים למצוות הצדקה מכמה היבטים: למי יש לתת, אופן הנתינה, שכר הנתינה, זמן הנתינה, איכות הנתינה וכמות הנתינה. בתחילה מורה התורה למי יש לתת: הפסוק אומר: "לאחיך, לעניך, ולאביונך בארצך", כלומר יש לתת צדקה ליהודים ולאלה שגרים עם היהודים בארצם. בפסוקים הבאים כותבת התורה על אופן הנתינה: הנתינה צריכה להיעשות בסבר-פנים יפות ומתוך שמחה, ולא מתוך עצבות וקוצר רוח: "נתן תיתן לו ולא ירע לבבך בתתך לו." התורה גם מפרטת את שכר הנתינה, שהוא שליחת ברכה בכל מעשי הנותן ובמשלח ידיו. ההגדרה לזמן הנתינה נלמדת מהמילים "והחזקת בו גר ותושב וחי עמך"; כלומר, יש לעזור לנזקק ולתמוך בו בטרם יפול לעוני. בנוסף, אנו לומדים מפסוק זה על איכות הנתינה - יש להשתדל שתהא בדרגה של "עמך" ולא פחות ממה שאתה מוציא על עצמך.
בהגות היהודית ובהלכה > שיעור הנתינה

על כמות הנתינה נאמר בתורה: ”פתח תפתח את ידך לו... די מחסורו אשר יחסר לו”. פסוק זה מהווה פתח לדיון בדבר שיעורה וגבולה של מצוות הצדקה. הרמב"ם במשנה תורה, קובע את שיעור הנתינה במצוות הצדקה בהסתמכו על פסוק זה. לדעתו כאשר בא עני ומבקש צדקה יש לתת לו די מחסורו, כלומר כמה שחסר לו באופן אינדיבידואלי, בתנאי שמצבו הכלכלי של הנותן מאפשר לו זאת. כאשר אין לנותן די כסף כדי למלא את כל צורכי העני, נחלק שיעור הנתינה לדרגות: 'מצווה מן המובחר' - נתינה עד חמישית מנכסיו של הנותן, 'בינוני' - עשירית מנכסי הנותן, 'פחות מכך' -נחשבת הנתינה לעין רעה. ואילו על יותר מחמישית אמרו חז"ל "המבזבז אל יבזבז יותר מחומש שמא יצטרך לבריות".
הרמב"ם, מורה שהנותן פחות משלישית השקל בשנה לצדקה, לא קיים את מצוות הצדקה. נתינה מינימלית זו מוטלת גם על אדם עני, ועל כל אדם לחפש עני כדי שיוכל לתת לפחות סכום זה. על נתינה זו מבואר בתלמוד, שזהו חיוב כנגד הנתינה לצורך הקרבת קורבנות שהייתה בזמן שבית-המקדש היה קיים.
"חייבין אנו להיזהר במצוות צדקה יותר מכל מצוות עֲשֵׂה" - כך פסק הרמב"ם והסביר, שהצדקה היא סימן לאברהם ולזרעו (בראשית יח, יט), ולא תיכון מלכות בישראל ודת האמת [אינה] עומדת - אלא בצדקה (ישעיהו נד, יד), וישראל עתידים להיגאל - רק בזכות הצדקה (ישעיהו א, כד). פסיקתו של רמב"ם כוללת את החובות והאיסורים העוסקים בצדקה לסוגיה - מתנות עניים, תרומות, מעשר - והיא כוללת אזהרה מפורשת: "כל המעלים עיניו מן הצדקה הרי זה נקרא בליעל." הרמב"ם מדגיש לא רק את החשיבות בקיום מצוות צדקה, אלא את היחס הראוי כלפי הנזקק, תוך רגישות לכבודו העצמי והזדהות עם מצוקתו: "כל הנותן צדקה לעני בסבר פנים רעות, ופניו [של העני] כבושות בקרקע" - אפילו אם נתן סכום עתק (אלף זהובים), הפסיד הנותן את הזכות שבנתינה. שכן חשוב מאוד לתת לעני "בסבר פנים יפות ובשמחה", להשתתף בצערו ולומר לו "דברי ניחומים", וכאשר אין יכולת לסייע לנזקק בכסף - חובה לסייע לו בדברי תמיכה ובעידוד - "פייסהו בדברים". זאת ועוד: "אסור לגעור בעני או להגביה קול עליו בצעקה, מפני שלבו נשבר ונדכא... ואוי למי שהכלים (=בייש) את העני, אוי לו". בספרו "משנה תורה" דירג הרמב"ם את דרכי הסיוע וקבע שמונה דרגות, שמונה מעלות, בצדקה - מן הדרגה הגבוהה ביותר ועד לנמוכה שבהן. דירוגו של רמב"ם ממחיש את רגישותו הרבה לנזקק, את ההתחשבות בכבודו העצמי של הנזקק ואת המטרה העיקרית של הצדקה: לסייע לנזקק להיחלץ ממצוקתו ולהשתקם. לפיכך פסק רמב"ם כי הדרגה הגבוהה ביותר בצדקה "שאין למעלה ממנה" היא מתן הזדמנות לנזקק לעבוד לפרנסתו, על יד "מתנה או הלוואה או עושה עמו שותפות או ממציא (=נותן) לו מלאכה (=עבודה)" - "עד שלא יצטרך לבריות". דירוג הצדקה מבוסס גם על העיקרון של מתן בסתר, ומכאן שבמקום השני בדירוג הצדקה מעמיד רמב"ם את זה "הנותן צדקה לעניים - ולא ידע למי נתן, ולא ידע העני ממי לקח - שהרי זו מצווה לשמה".
בהגות היהודית ובהלכה > חיוב צדקה למי שמצבו הכלכלי קשה

בתלמוד בבלי (גיטין ז ב) כתוב: "אפילו עני המתפרנס מן הצדקה יעשה צדקה".
הרמב"ם (הלכות מתנות עניים ז ה) מביא דין זה כך: "ולעולם לא ימנע עצמו משלישית השקל בשנה וכל הנותן פחות מזה לא קיים מצווה ואפילו עני המתפרנס מן הצדקה חייב ליתן צדקה לאחר."
הערוך השולחן (יורה דעה רמח ג) לומד מדברי הרמב"ם שדברי הגמרא בגיטין מתייחסים רק לחיוב שלישית השקל- ומעבר לזה אין על העני חובה לתת צדקה.
הטור (יו"ד סימן רנא) בתוך דיני קדימויות לצדקה פסק: "כתב הרב רבי סעדיה (רס"ג) חייב אדם להקדים פרנסתו לכל אדם ואינו חייב לתת צדקה עד שיהיה לו פרנסתו שנאמר וחי אחיך עמך חייך קודמין לחיי אחיך".
הבית יוסף כתב על דברי הטור הללו שיש לו על דברי רס"ג "גמגומי דברים"- כלומר שמפקפק בדבריו.
בעל התניא (איגרת הקודש טז) מגביל את האמירה שפרנסת האדם קודמת לצדקה וכותב: "ולא אמרו חייך קודמין אלא כשביד אחד קיתון של מים וכו' שהוא דבר השוה לשניהם בשוה לשתות להשיב נפשם בצמא, אבל אם העני צריך לחם לפי הטף ועצים וכסות בקרה וכהאי גוונא, כל הדברים האלו קודמין לכל מלבושי כבוד וזבח משפחה בשר ודגים וכל מטעמים של האדם וכל בני ביתו, ולא שייך בזה חייך קודמין מאחר שאינן חיי נפש ממש כמו של העני שוה בשוה ממש".
יש שרצו להוכיח מכאן שדעתו היא להקדים את צרכיו ההכרחיים של השני על מותרותיו של הנותן בצורה מוחלטת, ואפילו יותר מחומש. אולם מסתבר שצריך לפרש את דבריו לנתינה דווקא עד חומש.
בספר חסידים (תנד) כתב שמי שיש לו חובות לא ירבה בצדקה.
בהגות היהודית ובהלכה > נתינת צדקה בלילה

על פי האר"י ז"ל נמנעים מנתינת צדקה בלילה כיון שהוא זמן של דינים קשים. מקור דומה אפשר למצוא בתלמוד הירושלמי מסכת שקלים: "רבי חיננא בר פפא הוה מפליג מצווה בליליא [=מחלק ומקיים מצוות צדקה בלילה]. חד זמן פגע ביה רבהון דרוחייא [=פעם אחת פגע בו 'שׂר הרוחות']. אמר לו לא כן אלפן רבי (דברים יט) לא תשיג גבול רעך" [=אמר השר לרבי חיננא: "לא כן למדנו רבי, שהרי אמרה תורה לא תסיג..."] (מכאן למדים שאין זמן צדקה בלילה).
הרבי מליובאויטש הסביר כי הגבלת האר"י היא רק עד חצות הלילה כדברי הרבי משמע גם מהנהגת האדמו"ר רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש שבלילה לא נתן צדקה לפני חצות (אלא רק אחרי). לעומת זאת החיד"א פסק כי דברי האריז"ל הם גם אחר חצות הלילה.
למעשה הרבי מליובאויטש כותב באגרות קודש שמצוות צדקה אינה מצווה שהזמן גרמא וכדברי ספר החינוך, וכן בילקוט יוסף פסק שמותר לתת צדקה בלילה.
ראו גם

מעשר כספים
פדיון שבויים
צדקה
מתן בסתר
שלח לחמך על פני המים
צדק (יהדות)
מידות טובות
לקריאה נוספת

הרב ישראל דנדרוביץ, צדקה – ללא רחמנות, בתוך: קובץ עץ חיים (באבוב), גיליון ו, עמודים: רצז – שיג.
הרב ישראל דנדרוביץ, זה הנותן בריא (שלש מידות בנותני צדקה), בתוך: ספר הנחמדים מזהב, ערד תש"ע, פרק טז, עמודים: 241-250.
עדו רכניץ, סדרת הרצאות בנושא רווחה יהודית, אתר דין תורה (קובצי שמע)
מעדני אשר, תורת המעדנים, גיליון יח, בעניין מצוות צדקה
הערות שוליים

↑  ספר שמות, פרק כ"ב, פסוק כ"ו
↑  ספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק ל"ה ואילך
↑  ספר משלי, פרק ל"א, פסוק כ'
↑  ספר יחזקאל, פרק ט"ז, פסוקים מ"ח–מ"ט
↑  ספר ישעיהו, פרק נ"ח, פסוקים ו'–ז'
1 2  תוספות על מסכת בבא בתרא, דף ח', ב', בפסקה אכפיה לרב נתן.
↑  בצלאל לנדוי, הצדקה בחיי הציבור, אתר "דעת".
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות מתנות עניים, פרק ז', פסקה ט'(י').
↑  ערוך השולחן, על שולחן ערוך חלק יורה דעה, סימן רמ"ח, סעיף י"ג.
1 2  הלכות מתנות עניים, פרק ז'.
↑  מתוך שולחן ערוך יורה דעה רמט: "שיעור נתינתה אם ידו משגת יתן כפי צורך העניים ואם אין ידו משגת כל כך יתן עד חומש נכסיו מצווה מן המובחר ואחד מעשרה מדה בינונית פחות מכאן עין רעה"
↑  כתובות נ א
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ט', א'.
↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות מתנות עניים, פ"י הלכות ז'–י"ד
↑  שער הכוונות תפילת ערבית וראה גם בסידור רבי שבתי מרשקוב
↑  פרק ה' הלכה ד'
↑  שיחת ו' תשרי ה'תשל"ד (תורת מנחם חלק עד עמ' 60), שיחת שבת פרשת כי תבוא ה'תשל"ד תורת מנחם (חלק נה עמ' 217)
↑  ספר דרכי חיים ושלום המציין את הנהגותיו סימן שי"ט
↑  שו"ת חיים שאל חלק ב' סימן כה
↑  אגרות קודש (מנחם מנדל שניאורסון) חלק ב' עמ' קנב
↑  מצווה תעט
↑  קיצור שולחן ערוך ילקוט יוסף חלק יורה דעה (סימן רמז סעיף ח)
| מצוות ומנהגים יהודיים |
| --- | --- | --- |
| ערכים כלליים | הלכה • עשרת הדיברות • תרי"ג מצוות • שבע מצוות דרבנן • שבע מצוות בני נח • רשימות: מצוות הנהוגות בזמן הזה • מצוות שאינן נוהגות בזמן הזה |  |
| סדר היום | נטילת ידיים • ציצית • תפילין • קריאת שמע • תפילה • תלמוד תורה • ברכת המזון |  |
| הלוח העברי | קידוש החודש • עיבור השנה • שבת • ראש חודש • חגי ישראל ומועדיו • שמיטה • שנת היובל |  |
| מצוות שבין אדם לחברו | ואהבת לרעך כמוך • צדקה • גמילות חסדים • לשון הרע • והדרת פני זקן • אונאת דברים • משפט עברי |  |
| מצוות התלויות בארץ | מצוות יישוב ארץ ישראל • מתנות כהונה • מתנות עניים • איסור ערלה • שמיטה • שנת היובל |  |
| איסור והיתר | כשרות • בשר בחלב • שחיטה • טרפה • איסור אכילת חלב • יין נסך • חמץ |  |
| תשמיש קדושה ותשמיש מצווה | ספר תורה • תפילין • מזוזה • סידור • ציצית • שופר • לולב • מצה • כיפה |  |
| בית המקדש | מצוות בניין בית המקדש • כהן • קורבן • עלייה לרגל • טומאה וטהרה • רשימת מצוות בית המקדש |  |
| משפחה | ברית מילה (או הטפת דם ברית) • פדיון הבן • זבד הבת • בת מצווה • בר מצווה • חופה וקידושין • טהרת המשפחה • מעמד האישה ביהדות • צניעות  • כיבוד אב ואם |  |
| מוות | אבלות • אנינות • הלוויה • קריעה • קדיש • קבורה • סעודת הבראה • שבעה • יום השנה • אזכרה • נר נשמה • הזכרת נשמות • חברה קדישא |  |
תיבת צדקה בבני ברק
קופת צדקה יהודית מעוצבת בחזית בית הכנסת של חסידי צאנז בצפת
מגוון קופות צדקה בירושלים.
רבי אלעזר ברבי שמעון

| --- | --- |

הכניסה למתחם קבר רבי אלעזר ואביו בהר מירון (על פי זיהוי עממי מהמאה ה-12)
 לידה:  המאה ה-2 האימפריה הרומית פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 פטירה:  המאה ה-2 האימפריה הרומית פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 מקום קבורה:  קבר רבי אלעזר ברבי שמעון * תחילה בעכברא (לפי התלמוד) או גוש חלב (לפי המדרש) * לאחר מכן (בתאריך ט' בתשרי) בביריה (לפי התלמוד) או מירון הקדומה (לפי המדרש) * הר מירון (זיהוי מהמאה ה-12) * טבריה (זיהוי מהמאה ה-13) * כפר חנניה (זיהוי מהמאה ה-13)
 מדינה:  פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 תקופת הפעילות:  הדור החמישי לתנאים
 השתייכות:  חז"ל, תנאים
 רבותיו:  רבי שמעון בן יוחי, רבן שמעון בן גמליאל, רבי יהושע בן קרחה
 בני דורו:  רבי יהודה הנשיא
 בת זוג:  בתו של רבי יוסי ברבי שמעון בן לקוניא הכהן, או בתו של רבי שמעון בן יוסי (ברבי שמעון) בן לקוניא הכהן
 שם השושלת:  משפחת יוחי
 אב:  רבי שמעון בן יוחי
 אם:  שרה (מסורת עממית)
 צאצאים:  רבי יוסי ברבי אלעזר
 מספר צאצאים:  2
 חותנים:  רבי יוסי (ברבי שמעון) בן לקוניא הכהן, או רבי שמעון בן יוסי (ברבי שמעון) בן לקוניא הכהן
רבי אלעזר ברבי שמעון (מוכר גם בשמות דומים אחרים) היה תנא בדור החמישי, בן תקופתו וידידו של רבי יהודה הנשיא. בנו של רבי שמעון בר יוחאי וחתנו של רבי שמעון בן יוסי. בצעירותו היה מבוקש על ידי השלטון הרומי, אך בשלב מאוחר יותר פעל מטעמו של השלטון הרומי כממונה על הסדר והביטחון הציבורי. ישנן אגדות שונות על גודלו הגופני החריג. בערוב ימיו התייסר בייסורים, והמסורת אודות פטירתו אפופה אגדות שונות.
גדולתו בתורה

מסופר שנחשב תלמיד חכם גדול ביותר כבר בצעירותו. בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף פ"ד, עמוד ב', מסופר שרבן שמעון בן גמליאל כינה אותו "ארי בן ארי". בצעירותו למד ביחד עם רבי יהודה הנשיא, לפני אביו - רבן שמעון בן גמליאל ורבי יהושע בן קרחה. בתחילה הוא היה תומך בדברי ר' יהודה, אך לאחר שהתפתחו ביניהם מתחים, הוא ניסה תמיד לסתור את דבריו.
דבריו של רבי אלעזר מובאים גם בספר הזוהר בו הוא מופיע פעמים רבות, ומתואר בתור יד ימינו של אביו - רבי שמעון - מנהיג חבורת הזוהר והדמות החשובה ביותר בספר.
ההסתתרות במערה

על פי המסופר במדרשים ובגמרא הסתתר רבי אלעזר עם אביו במערה מפני הרומאים כשלוש עשרה שנה. לאחר שהתבטלו גזירות השמד ובוטל גזר דין המוות שריחף על ראשם יצאו מהמערה. לפי מקורות מסוימים המערה בה הסתתרו הייתה בפקיעין ולפי המסופר בהקדמה לתיקוני זוהר המערה הייתה באזור לוד.
בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ג, עמוד ב', מסופר שכשיצאו מהמערה לאחר שתים עשרה שנה התקשו להבין את עיסוקם של יהודים בעבודות חומריות פשוטות וש"כל מקום שנותנין עיניהן מיד נשרף". רק לאחר שהות נוספת של שנה במערה הסתגלו לרעיון שלא כל עם ישראל צריך לעסוק במשך כל הזמן בלימוד תורה ופעילות רוחנית. אמנם קיימים יחידי סגולה כמותם ש"תורתם אומנותם" שתפקידם הוא "לפטור את כל העולם מן הדין" וממילא, פטורים הם מעבודות חומריות. יתר על כן, רבי שמעון בר יוחאי הוא זה שהבין שלא כל העולם צריך לעסוק בתורה, ר' אלעזר בנו התקשה להבין זאת.
בשורה ארוכה של מקורות במדרשים ובתלמוד הירושלמי מובא סיפור דברים אחר לחלוטין בנוגע לאופן צאתם של רבי שמעון בר יוחאי ובנו רבי אלעזר ברבי שמעון מהמערה.
לפי מקורות אלו, רבי שמעון ובנו רבי אלעזר התעסקו עם טיפול בצורכי החומר והגוף בעת צאתם מהמערה. תחנתם הראשונה לאחר צאתם מהמערה הייתה העיר טבריה והמעיינות החמים שבה, חמי טבריה וזאת על מנת לטפל בפצעים שעל גופם שנגרמו עקב השהות הארוכה במערה.
בשירות השלטון הרומי

המקורות האחרים המתארים את אופן צאתם של רבי שמעון בר יוחאי ורבי אלעזר ברבי שמעון מהמערה הולמים את המהפך שחל בשלב מאוחר יותר בחייו של רבי אלעזר. בתלמוד, מסופר שבעקבות הערה שלו על תפקודם הלקוי של הרומים בתפיסת פושעים (אף פושעים יהודים), מינוהו השלטונות למעין "מפקד משטרה מקומי". בתפקידו זה היה ממונה על לכידת גנבים והבאתם לדין. העונש על גנבה היה בדרך כלל עונש מוות.
העובדה שדווקא בנו של רבי שמעון בר יוחאי פעל בשירות הרומאים לא מצאה חן בעיני רבי יהושע בן קרחה. מסופר שרבי יהושע בן קרחה הטיח בפניו: עד מתי אתה מוסר עמו של אלוהינו להריגה? וכינה אותו "חומץ בן יין". רבי אלעזר בן שמעון השיב לו: "קוצים אני מכלה מן הכרם". כלומר, האנשים שמובלים למיתה עקב פעולות השיטור שלי הם גורמים שליליים ומזיקים. רבי יהושע בן קרחה, מצדו, טען שביעור גורמים שליליים בחברה מוטל על אלוהים.
בהמשך המקור במסכת בבא מציעא מסופר שפעם אחת גרם הוצאה להורג לאדם שהקניטו. מעשה זה גרם לו ייסורי מצפון. והוא ניסה למנוע את הוצאת אותו אדם להורג ולא הצליח. ייתכן שחש שידו הייתה קלה על ההדק, שכן מסופר שקרא את הפסוק מספר משלי "שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו". היו פרשנים שהסבירו שרבי אלעזר כיוון בדבריו לעצמו (כך למשל כתב המהרש"א). לאחר שסיפרו לו על מעלליו של אותו אדם (שעבר על איסור עריות חמור) נתרצה רבי אלעזר, וקרא על עצמו "הניח ידו על בני מעיו, אמר: שישו בני מעי שישו, ומה ספיקות שלכם כך, ודאית שלכם על אחת כמה וכמה". ועדיין לא נחה דעתו לגמרי. אולם, לפי המסופר בתלמוד, לאחר ניתוח בבשרו של רבי אלעזר, שלאחריו לא הסריח הבשר, ראה בכך הסכמה מן השמים למעשיו וקרא על עצמו את הפסוק "אף בשרי ישכון לבטח".
הייסורים

עקב ההוצאה להורג של אותו אדם ולמרות הניתוח שעשה עדיין חשש ר' אלעזר ובחר לסבול ייסורים כדי לכפר על כך. בחירתו בדרך זאת הביאה לכך שאשתו (בתו של רבי שמעון בן יוסי) חזרה לבית אביה לכמה זמן. היא הייתה מבית עשיר ולאחר עזיבתה לא היה מי שיטפל בו, אך בעקבות נס שהיה לנוסעי ספינה שהיטלטלה בים ויושביה הבטיחו לתת סכום גדול לרבי אלעזר, הוא התעשר וגם התחזק וחזר לבית המדרש. בהמשך התלמוד מספר שהיא עמדה לצדו בעת מיתתו.
אלחנן צבי לאפ

| --- | --- |

 לידה:  לא ידוע לא ידוע
 פטירה:  1886 סוף אדר א' תרמ"ו זבלודוב 
 מקום קבורה:  פולין זבלודוב, פולין
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 מקום פעילות:  גרייבו, ויסטניץ, ורז'בלובה, זבלודוב
 תקופת הפעילות:  ?–1886 
 השתייכות:  יהדות ליטא
 תחומי עיסוק:  רבנות, הלכה
 בני דורו:  רבי יצחק אלחנן ספקטור
 
אלחנן צבי הכהן לאפ (תאריך לידה לא ידוע – נפטר קודם וסמוך לכ"ח באדר א' תרמ"ו, פברואר/מרץ 1886) היה רב ליטאי, שכיהן כמורה צדק בגרייבו, כאב"ד בויסטניץ במשך כעשרים שנה, וכאב"ד בורז'בלובה, ולבסוף כרב העיר זבלודוב.
חייו

תאריך ומקום לידתו של רבי אלחנן צבי לאפ אינם ידועים, נולד לאביו רבי בנימן זאב שהיה נכדו של רבי אברהם קצינאלפוגין, נכדו של רבי יחזקאל קצינאלפוגין, מחבר הספר "כנסת יחזקאל", וצאצא של רבי מאיר קצנלנבוגן מפדובה (מהר"ם פדובה).
הוא פעל כרב ומורה צדק בגרייבו בשלב מוקדם בקריירה שלו. לאחר מכן שימש כאב"ד בויסטניץ במשך כעשרים שנה. משם עבר לורז'בלובה (וירבאליס שבליטא), שם המשיך לכהן כאב"ד, ולבסוף הוזמן לכהן כרב העיר זבלודוב.
בזבלודוב, כאשר הרב המקומי רבי יוסף חלה ולא יכול היה לנהל את הרבנות, טובי העיר באו אליו והתייעצו עמו אם הוא מסכים להביא רב שישמש כממלא מקומו. הוא ענה להם בחצי פה ב"כן", ואז הזמינו את רבי אלחנן צבי לאפ לשמש כרב. הקהילה קיבלה אותו בכבוד רב, אך הדבר הרגיז את חברו, הגאון רבי יצחק אלחנן ספקטור, שכיהן אז כרב בקובנה. רבי יצחק אלחנן כתב מכתב מחאה נוקב לקהילה המקומית וכתב "עוד יוסף חי", ככל הנראה כדי להדגיש שרבי יוסף עדיין חי ולא הוחלף כראוי. רבי אלחנן צבי שהה שם זמן קצר בלבד, שכן חלה לפתע ונפטר, ורבי יוסף, למרות חולשתו, הספיד אותו לאחר מותו.
פטירתו

רבי אלחנן צבי לאפ נפטר בסוף אדר א' תרמ"ו (פברואר/מרץ 1886) בזבלודוב, כחצי שנה לאחר מינויו שם. הוא נקבר בעיר, ונבנה אוהל על קברו לכבודו, עדות למעמדו בקהילה.
משפחתו

בנו אפרים דב לאפ.
בנו רבי אריה (נפטר בשנת ה'תרע"ז 1917) היה פרנס חשוב בעירו.
בתו איגה, שנישאה ליעקב רמברג, ואחת מבנותיה היא מארי ראמבר, ורחל, נישאה למיכה יוסף ברדיצ'בסקי.
תרומתו התורנית

הוא השאיר אחריו כתבים וחידושי תורה, אך אלה אבדו עם הזמן. כרב ליטאי ממשפחה מיוחסת, פעילותו התורנית נרמזת ממעמדו כגאון ומראשי בתי דין בקהילות שונות.
הערות שוליים

↑  התאריך על פי המודעה ב"היום" 5 במרץ 1886 (ראו: "קישורים חיצוניים".
↑  כן חתם בהמגיד תרל"א.
↑  כן כתוב בהמליץ 1898.
↑  עליה ראו: 'רמברג, איגה', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 475.
↑  כן כתב בנו רבי אפרים דב, ב"גליון אפרים" לתלמוד ירושלמי <השלם> שביעית - ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) מסכת שביעית, סוף פרק תשיעי.
סריל רפפורט

| --- | --- |

דף השער של דפוס לבוב תקצ בערך
 לידה:  לא ידוע לא ידוע לא ידוע
 פטירה:  לא ידוע לא ידוע אומן, האימפריה הרוסית (משוער)
 מקום קבורה:  לא ידוע
 מקום פעילות:  אלקסניץ, אומן
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  תחינות, ספרות יידיש
 בני דורה:  לא ידוע
סריל רפפורט הייתה מלומדת יהודיה־פולנית שכתבה תחינות ביידיש.
ביוגרפיה

לא ידוע הרבה פרטים עליה, נולדה לאביה ר' יעקב סג"ל מדובנו.
נישא להרב הרופא ר' מרדכי כהנא רפפורט רבה של אלקסניץ, הסמוכה לברודי, ושם הדפיס את ספרו "אמרי נועם" (ספר ויכוח, סגולות ורפואות) בשנת ה'תקכ"ז.
בעלה ר' מרדכי היה בנו של רבי שבתי רבה של קראסני, ואביו הוא הרב בנימין הכהן רפפורט, רבה של קאליש, מחבר הספר "גבולות בנימין" (אחיו של הרב חיים הכהן רפפורט), בן הרב שמחה הכהן רפפורט אב"ד דובנו, הורדנה ולובלין שהתקבל בסוף ימיו כרב בלבוב אך נפטר בדרכו אליה.
הזוג התגורר תחילה באלקסניץ, ומשם עברו לאומאן, כנראה לאחר שנת ה'תקל"ב (1772), אחר שהגרף סטניסלב שצ'סני פוטוצקי בנה את העיר מחדש לאחר טבח אומן והתקין שם יריד.
ושם נולדו להם בנם הרופא המפורסם בלבוב, דוקטר יעקב רפפורט.
תחנה אמהות

כתבה תחינה הנקראת "תחנה אמהות" שהיה מאוד פופולרי, ונדפס כשלשים פעמים.
תחנה אמהות - מן ראש חודש אלול, לאומרה קודם תקיעת שופר.
בעמוד השער של הספר כתוב ”תחנה 
אמהות מן ראש חודש אלול. תחנה חדשה תקנה האשה הרבנית מרת סעריל בת הרב המפורסם מוהר"ר יעקב סג"ל מדובנא, אשת הרב המאור הגדול הבקי בחכמה מוהר"ר מרדכי כ"ץ זצ"ל רפפורט אב"ד דק"ק אלעקסניץ, תקראו בזה התחנה כל חודש אלול, גם יש תחינות לאומרם בראש השנה כשנוטלים הספרי תורה כשאומרים 
שלש עשרה מדות, וכשתוקעים בשופר... בזכות זה תזכה לבוא לארץ ישראל במהרה בימינו, אמן”.
ראו גם

לאה הורוביץ
רבקה בת מאיר טיקטינר
שרה בת-טובים
תחינות
הערות שוליים

↑  שמה העברי היה כנראה שרה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310005805171  GND: 1192323017  VIAF: 248335607   WorldCat (עם VIAF): 248335607
דין מירושניקוב

| --- | --- |

תצלום משנת 2020
 לידה:  9 באפריל 1988 (בן 36) מיקולאייב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות (כיום באוקראינה) 
 שם לידה:  דמיטרי זקמלדין
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 עיסוק:  שחקן, דוגמן, די ג'יי, איש עסקים
 מקום לימודים:  תיכון "מור מטרו ווסט" רעננה 
 בת זוג:  אנני חנין (2021–הווה)
 פרופיל ב-IMDb
 
דימטרי ("דימה") דין מירושניקוב (באוקראינית: Дмитро Дін Мірошников; נולד ב-9 באפריל 1988) הוא שחקן, דוגמן, די ג'יי ואיש עסקים ישראלי, יליד אוקראינה הסובייטית.
ביוגרפיה

מירושניקוב נולד בשם דמיטרי ("דימה") זקמדלין (שם משפחתו של אביו) במיקולאייב שבאוקראינה הסובייטית לאביו, ולאמו סבטלנה. כשהיה בן חמש הוריו התגרשו, והקשר עם אביו נותק. התחנך כנוצרי, מכיוון שאימו לא סיפרה לו שהוא יהודי ובגיל תשע עלה לישראל עם אחיו בלבד, והם התגוררו באשדוד, ליד הורי אמו. מאוחר יותר עברו לרעננה, כדי שדין יוכל לפתח את קריירת הספורט שלו בקפיצת טרמפולינה מקצועית. הוא למד בבית הספר התיכון מור מטרו-ווסט רעננה, ובגיל 12 זכה באליפות ישראל בקפיצת טרמפולינה מקצועית, לקטגוריית גילו. הוא עבר ברית מילה בגיל 10, ובגיל 13 ביקש גם לחגוג בר מצווה.
מירושניקוב החל לעבוד בגיל צעיר כדי לעזור למשפחתו ובגיל 16 הצטרף לסוכנות דוגמנות. בהמלצת הסוכן שלו, שינה את שמו לדין מרטין כשם במה ובתעודת הזהות, בין היתר גם כדי להקל על ההיטמעות. בגיל 17 הוזמן לצילומים באודסה שבאוקראינה וניצל את ההזדמנות כדי לחדש את הקשר עם אביו, כך גם גילה שיש לו אח קטן.
מירושניקוב שירת בשייטת 13 של חיל הים. הוא נפצע במהלך ההשתלטות על המרמרה והוכר כנכה צה"ל. בעקבות הפציעה הוא עבר ניתוח ביד שמאל בבית חולים רמב"מ, שבחיפה. הוא עבר שלושה חודשים ארוכים של שיקום שכלל לצד פיזיותרפיה גם טיפול נפשי, ואיבד כמעט לחלוטין את הראייה בעינו הימנית. לאחר השיקום חזר ליחידה, השלים את השירות כתומך לחימה והשתחרר לאחר שירות כולל של 5 שנים. בסיום המסלול שלו בצבא הוא שינה את שם משפחתו למירושניקוב, שם המשפחה של אמו.
עם שחרורו, החל לימודי מנהל עסקים במכללת אוניברסיטת רייכמן, והמשיך לעבוד בעבודות אבטחה. אולם לאחר סמסטר אחד נשר מהלימודים, ומאוחר יותר נרשם ללימודי משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין שגם מהם פרש בטרם עת.
קריירה > משחק וטלוויזיה

בשנים 2013–2014 שיחק בסדרת הנוער "השמיניה", בתור דניס גלר.
ב-2016, שנה לאחר שהחל את לימודי המשחק, הוזמן לאודישן לסדרה "תאג"ד" מבית yes. תחילה הגיע לאודישן כדי לגלם את הדמות הראשית בסדרה – דניאל החוג"ד, אך לאחר כמה שבועות נקרא לאודישן נוסף לתפקיד אחר, דמות החובש הדתי נועם פולצ'ק, הדמות שגילם לבסוף בסדרה מאז 2016. התפקיד דרש ממנו להפסיק עם לימודי המשחק.
ב-2016 גילם את ציקי בסדרה "פלאשבק" ששודרה בערוץ הילדים למנויי HOT. ב-2017 השתתף בסדרה "פולמון" של HOT בה גילם את יובל אוסוקין הידוע גם בשם סיימון. לפני כן, השתתף בסדרה "מתים לרגע" בתור דודי אלרואי.
בשנים 2017–2018 מירושניקוב ומי-רן מנקס, עמיתתו לסדרה "תאג"ד", שימשו כפרזנטורים של רשת האופנה הישראלית "זיפ".
באוגוסט 2017 לוהק מירושניקוב לסדרת הנוער "כפולה" לצידם של נועה קירל, עפר שכטר ועומר דרור. העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-2018, בערוץ kidZ ב-HOT וב-yes.
בסוף 2017 לוהק לתפקיד מרכזי במחזמר "צבא השמיים" לצד הילה סעדה, ובבימויו של אורי פסטר.
בינואר 2018, השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" של הוט, כשחקן וכקפטן הנבחרת. מאוחר יותר באותה שנה השתתף במקצה ה-VIP בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל" בקשת 12, והגיע למקום השישי.
ב-2019 החל לשחק בסדרת הנוער "התחנה". בנוסף באותה שנה שיחק בסרט "לוחם בנשמה", לצדם של הדס קלדרון וערן איוניר.
ב-2020 השתתף במקצה ה-VIP בעונה השנייה של "נינג'ה ישראל", וזכה במקום הראשון ובחופשה בזנזיבר.
בספטמבר 2020 השתתף שוב בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", בעונה 8, בתור שחקן הנבחרת.
בנובמבר 2020 השתתף שוב בתוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל", אך נפל למים במכשול השני אחרי דקה ו-8 שניות.
בינואר 2022 הצטלם לסרטו של יהודה גרובייס "הסיפור שנשכח", סרט דרמה-תקופתי שצולם בפולין (לצד רפאל קליינמן, ג'וש שגיא, ישי לפידות, עדי ביטי ועמירן דביר). במרץ יצא לאקרנים הסרט של ערן בן יעקב "מתחתנת", בו הוא מככב לצידה של הילה סעדה. בדצמבר יצא לאקרנים הסרט של ניצן גלעדי "כאילו אין מחר", על תפקידו בסרט מירושניקוב הועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
במאי 2024 שב לשתף פעולה עם יהודה גרובייס, הפעם כשחקן ראשי, בסרטו "נקמה יהודית 6", מותחן-פעולה ישראלי, שצולם בגאורגיה וישראל. עוד באותה שנה שיחק בסרט "מרוסקים: גולסטאר הסרט".
חיים אישיים

בדצמבר 2016 יצא מירושניקוב למסע של חודש בארצות הברית במסגרת מיזם של ארגון נכי צה"ל שנועד לסייע להסברה הישראלית. בחודש פברואר 2018, נסע לסיבוב הרצאות נוסף ברחבי אוניברסיטאות באמריקה עם הרצאה בשם "לא-רוסי, אוקראיני!", כשבהרצאה סיפר על החוויה האישית שלו כעולה חדש בישראל.
שיחק במחלקת הנוער של הפועל רעננה בכדורגל, ואף שיחק בקבוצה הבוגרת של בני רעננה. לקח חלק גם בנבחרת האמנים של ישראל בכדורגל. ברשותו גם רישיון צניחה.
ביולי 2021, לאחר כשלושה חודשי אירוסין, נישא לבת-זוגו אנני חנין בטקס אזרחי עליו היה אמון המנחה והחזאי דני רופ. הם מתגוררים בתל אביב.
אחיו, ליאור מופיע בקרקס בלאס וגאס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | לוחם בנשמה | יואב רונן | יובל אייזנקוט, תפקיד משני |
| 2022 | מתחתנת | ערן בן יעקב | אסי, תפקיד ראשי |
| 2022 | כאילו אין מחר | ניצן גלעדי | דן, תפקיד משני |
| 2024 | מרוסקים: גולסטאר הסרט | אמיל בן שמעון | קפטן נבחרת גולסטאר, תפקיד משני |
| 2024 | נקמה יהודית 6 | יהודה גרובייס | אלי, תפקיד ראשי |
| TBA | הסיפור שנשכח | יהודה גרובייס | אנדריי, תפקיד משני |
| TBA | הימור מושלם | דני איי |  |