stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל נתן וילסון
ביוגרפיה

נולד באחוזה פודריאסק שבין העיירות וולקוביסק ופורזאבה בפלך גרודנה שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). אביו היה חוכר האחוזה וסוחר יינות. הוא למד בפוליטכניקום בעיר ביאליסטוק והוסמך כעוזר-מהנדס. הוא היגר לארצות הברית, עסק שם בבניית תנורי חימום וכיהן כנשיא של ארגון ציוני. באותה תקופה שינה את שמו ל"סם וילסון" (כאשר וילסון, שהיגר מרוסיה לארצות הברית, רצה לרכוש שם אמריקאי, ראה שם זה מתנוסס על חנות בניו יורק ואימץ אותו). עלה לארץ ישראל בשנת 1909 והתגורר בתל אביב, בהותירו את אשתו, טובה, מאחור. שנה לאחר מכן, עלתה אשתו עם ששת ילדיהם, ולאחר תקופה מסוימת עברה המשפחה להתגורר בבית חדש שהקים וילסון ברחוב מונטיפיורי ואשר היווה סמל לאיכות וסגנון עבודתו.
עד מלחמת העולם הראשונה הקים כמאה בתים, ולאחריה בנה כמאה נוספים. בין המבנים הנודעים שבנה:
"פסאז' פֶּנסַק" ברחוב הרצל – הפסאז' הראשון בארץ;
בית ספר הראשון למוזיקה "שולמית" מיסודה של שולמית רופין;
בית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי;
מלון בן-נחום;
בנין אהל שם (מפעל תרבות)
ביתו, ברחוב קלישר.
ב-1935 עבר וילסון להתגורר במושבה ראשון לציון בסמוך לבתו, ועסק בבניית תנורי הסקה בהזמנת הצבא הבריטי.
בנו אייבי וילסון היה ספורטאי, שנודע בעיקר הודות לפרסום שקנה כשחקן כדורגל.
בתו עידה (עדה) נישאה לעשהאל פוחצ'בסקי (בנם של נחמה פוחצ'בסקי ויחיאל מיכל פוחצ'בסקי).
וילסון נפטר ב-29 בדצמבר 1958 ונטמן בבית עלמין גני אסתר בראשון לציון.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "שמואל נתן וילסון (וישניצקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 608.
↑  אתר בייסיק
↑  רמי נוידפדר, הנוסטלגיה כבר לא מה שהייתה פעם – על בתי הקפה הראשונים של תל אביב
↑  בית ספר ראשון למוזיקה
↑  דוד תדהר (עורך), "אברהם (אייבי) וילסון (וישניצקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2286.
↑  דוד תדהר (עורך), "עשהאל פוחצ'בסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5341; עשהאל פוחצ'בסקי, באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון.
↑  שמואל נתן וילסון באתר GRAVEZ
רישאר סומה

רישאר סומה (בצרפתית: Richard Soumah; נולד ב-6 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן עבר גינאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

סומה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קרטיי. בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של סטאד רן בה שיחק לצידם של שחקנים בכירים כגון יואן גורקוף, סילבן מרבו ומוסה סואו. בגיל 18 הצטרף לגנגאן, ממנה גם הגיע לקריירת בוגרים.
ב-2 באוקטובר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה במסגרת משחק ליגה בליגה השנייה. ביוני 2006 חתם על החוזה הראשון שלו בקריירה. בעונת 2008/2009 זכה עם גנגאן בקופה דה פרנס. בתום עונה זו, שמו של סומה הוזכר כמועמד להצטרף לאחד ממועדוני הפאר בליגה הראשונה כמו: פ.ס.ז'., מרסיי וליון.
ב-2 באוגוסט 2010 חתם בברסט מהליגה הראשונה בצרפת תמורת חצי מיליון אירו. חמישה ימים לאחר מכן, סומה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לטולוז. ב-9 בינואר 2012 הושאל לאנז'ה עד לסיום העונה. לאחר חצי עונה באנז'ה, סומה חזר לברסט אמנם הוא לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה שירדה לליגה השנייה בתום העונה. בסיום העונה סומה עזב את המועדון.
ב-14 באוגוסט 2013 סומה עזב לראשונה את צרפת, וחתם במונס מליגת העל הבלגית. ב-26 בדצמבר 2013 הבקיע את השער היחיד במשחק הליגה נגד גנט.
בעונת 2014/2015 סומה לא שיחק עבור אף קבוצה, ובקיץ 2015 חתם באמיין. סומה היה שותף לעלייה הראשונה של המועדון לליגה הראשונה בצרפת בסיום עונת 2016/2017.
ב-13 ביוני 2017 חתם במכבי פתח תקווה עד לסיום העונה.
ב-14 ביולי 2018 חתם סומה באפולון לימסול הקפריסאית לשנתיים.
קריירה בינלאומית

אף על פי שנולד בצרפת, בחר סומה לנצל את שורשיו הגינאים ולייצג את נבחרת גינאה. ב-9 בפברואר 2011 סומה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-0 לסנגל.
תארים

קופה דה פרנס: 2008/2009
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏הקשר ריצ'רד סומא חתם לעונה במכבי פ"ת, באתר ערוץ הספורט, 12 ביוני 2017
רציתי

"רציתי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, לזאת שניצחה (2017). השיר יצא לאור ב-13 ביוני 2017, כסינגל השני מתוך האלבום, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
השיר הגיע למקום החמישי ברדיו אמצע הדרך, הרביעי בגלגלצ, והשני במדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות. השיר הוא בסגנון הפופ והים-תיכוני, אשר מילותיו עוסקות בכמיהותיה של בן זקן ובדברים אשר הייתה רוצה שיקרו לה, לבן זוגה ולזוגיות שלהם.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
רמיקס

לשיר יצא רמיקס רשמי אותו יצרו יונתן הרלב וגולן מלכה. הרמיקס עלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-9 ביולי 2017, וזכה להצלחה נאה, כאשר מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-300 אלף צפיות.
הרמיקס אף הועלה לרשתות הזרמת המדיה בסמוך לצאתו.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-13 ביוני 2017. הקליפ עוסק במערב הפרוע, ובו נראים אנשים לבושים בבגדי בוקרים. לאורכו של הקליפ שרה בן זקן שרה בתוך בר, ואנשים רוקדים לצלילי שירתה
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-22 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 2 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 5 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 4 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 16 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 9 |  |
|  ישראל | מאקו ותחנות הרדיו האזוריות | 7 |  |
הערות שוליים

↑  צפו: עדן בן זקן חוזרת עם "רציתי", שיר חדש מתוך אלבום חדש, באתר וואלה, 13 ביוני 2017
↑  רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר רדיו אמצע הדרך, ‏יוני 2017 (ארכיון)
↑  המצעד השבועי 27.07.2017, באתר גלגלצ, ‏יולי 2017
↑  Media Forest, mediaforest.biz, ‏יוני 2017 (ארכיון)
1 2 3 4  עדן בן זקן - הערוץ הרשמי, עדן בן זקן - רציתי, נבדק ב-2018-12-06
↑  רציתי - מילים, באתר xMusic, ‏2017
↑  עדן בן זקן - רציתי, באתר Spotify, ‏יוני 2017
1 2 3  עדן בן זקן - הערוץ הרשמי, עדן בן זקן - רציתי - Yonatan Harlev & Golan Malka (Official Remix), נבדק ב-2018-12-06
↑  רציתי (רמיקס) (באנגלית), נבדק ב-2018-12-06
↑  עדן בן זקן באפל מיוזיק, באתר אפל מיוזיק (באנגלית)
| עדן בן זקן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | מלכת השושנים • תאמין לי • לזאת שניצחה • חיים שלי • מועבט • עם או בלי לאהוב • 7 • דם שלי |  |
| אלבומים אחרים | Live קיסריה 2022 • הרמיקסים • מופע העשור (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • ארומה מיוזיק • "אקס פקטור ישראל" |  |
| עדן בן זקן – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מלכת השושנים | "מנגינה" • "מלכת השושנים" • "שיכורים מאהבה" • "פיסה מזכרוני" • "אלבינה" |  |
| תאמין לי | "תאמין לי" • "כל העיר שלנו" • "תזיזו" • "אף אחד" • "אין לי אותך" • "הייתי חוזרת" |  |
| לזאת שניצחה | "לזאת שניצחה" • "רציתי" • "כולם באילת" • "צועקת" |  |
| חיים שלי | "תל אביב בלילה" • "בא לי לחבק אותך" • "חיים שלי" • "מקסיקו" • "מילה של גבר" • "יאסו" • "תגיד לי Je t'aime" • "חצי מדינה" • "תרקדו" |  |
| מועבט | "אגרוף" • "כשתבוא" • "קוקוריקו" • "אהבה של אמא (חיים שלי)" • "אנא מג'נונה" • "חיים מאושרים" • "מתגעגעת אותך" • "הגענו הבנות" • "מועבט" • "ברחובות של תל אביב" • "איך אתה הולך" |  |
| עם או בלי לאהוב | "עם או בלי לאהוב" • "סירי" • "מה איתי" • "ניסיתי" • "אלף כוכבים" • "עשית לי טוב" • "WTF" • "הבת שלך" • "שוב תגיד לי בואי" • "דינרו" • "פילטרים יפים" • "כמה שנים" • "מה קרה?" • "ממתק" • "בסוף כל יום" |  |
| 7 | "חמסה" • "משחק קלפים" • "ילדת רחוב" • "עמנואלה" • "כינורות" • "ראשון בבוקר" • "להיות שלך" • "ריגוש זמני" • "מילה טובה" |  |
| דם שלי | "דם שלי" • "היית אחותי" • "תמיד נשאר אני" • "חיפשתי אותו בנרות" |  |
| סינגלים אחרים | "הללויה" • "Fresh" • "שונה מהנוף" • "Bonsoir" • "הזמן שלנו" • "והיא שעמדה" • יש בי אהבה" • "קטן עלינו" • "מקלט בטוח" • "תהמר עליי" • "מי אני בלעדיך" • "מלאכים" • "100 קילומטר" • "מסיבת הרווקות" • "נשבעת אמונים" • "עוד טיפה" |  |
| השתתפות בסינגלים | "מקסיקאנה" • "Godparent" |  |
| שירים אחרים | "הפשע המושלם" ‏•‏‏ "אולי תִּפָּתַח הדלת" |  |
שאול אייזנברג (עסקן ספורט)

| --- | --- |

שאול אייזנברג
 לידה:  6 בינואר 1948 (בן 76)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  חדשות הספורט
שאול אייזנברג (נולד ב-6 בינואר 1948) הוא עיתונאי ועסקן ספורט ישראלי ובעליה לשעבר של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב.
קורות חייו > בתקשורת

אייזנברג החל את הקריירה שלו בשנת 1964 ככתב ספורט בעיתון "חדשות הספורט", ולימים הפך למזכיר המערכת והעורך הראשי של שבועון העיתון. במסגרת תפקידו, אייזנברג סיקר את אירועי הספורט הגדולים בישראל ובעולם, כולל מונדיאלים ואליפויות אירופה בכדורגל ובכדורסל. במקביל כתב גם במדורי הספורט של עיתון "הארץ" ו"היום הזה". באותן שנים, איזנברג שימש כמזכיר תא עיתונאי הספורט וייצג את התא בקונגרסים שונים. במסגרת פעילותו בתקשורת אייזנברג ערך והגיש את תוכניות הספורט של תחנת הרדיו "קול השלום" עד יומה האחרון של התחנה, ערך והגיש חדשות ב"גלי צה"ל", ושימש כפרשן בתוכניות הספורט בערבית של הערוץ הראשון[דרוש מקור]. כמו כן, היה בעל בלוג ובעל טור שבועי בנושאי ספורט באתר mako.
אייזנברג כתב כמה ספרים בתחום הספורט, כדוגמת "גדולי הכדורסל בישראל","75 שנות כדורגל בישראל"[דרוש מקור] ו-"60 שנות התאחדות הכדורגל" (יחד עם דני דבורין). ב-2008 פרסם ספר בשם "סדום ועמורה 2", שבו חשף מספר פרשיות מעולם הכדורגל הישראלי.
בין השנים 2007-1989 שימש אייזנברג כקצין העיתונות של נבחרת ישראל בכדורגל, ודובר ההתאחדות לכדורגל. בין היתר היה אחראי על שיווק משחקי הנבחרת באצטדיון רמת גן. עבד תחת חמישה יושבי ראש התאחדות לכדורגל שונים.
בשנת 2019 החל להגיש תוכנית שבועית בשם חקירה צולבת ברדיו האינטרנטי רדיו סול.
קורות חייו > בספורט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  דרושה הרחבה על תקופתו בהפועל תל אביב כולל המאבקים המשפטיים בהם היה מעורב. כמו כן לא מוזכרת פעילותו באיגוד הכדורסל ובפרט בסיעת "עוז"..
בין השנים 2000-1995 היה אייזנברג הבעלים של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב, והחזיק את זכויות הניהול על הקבוצה בשנים 2010-2004. בנוסף, היה בעליה של מחלקת הנשים של הקבוצה מאז 1995 ועד לפירוקה ב-2012.
ב-1995 אייזנברג רכש את הפועל תל אביב יחד עם שותפים נוספים, לאחר שהקבוצה נקלעה לקשיים כספיים והועמדה למכירה על ידי ההסתדרות. במהלך תקופת בעלותו ירדה הקבוצה פעמיים לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה. בשנת 2000 רכש ולדימיר גוסינסקי את רוב מניות הקבוצה, אך אייזנברג נשאר בה בתפקיד ניהולי. ב-2004 רכש אייזנברג בחזרה חלק מהמניות של הפועל תל אביב כשעמד בראש קבוצת משקיעים, וחזר לנהל אותה. בהמשך שוב הידרדרה הקבוצה לליגות הנמוכות כשהיא עמוסה בעיות תקציביות. בשנת 2006 למרות זעם האוהדים העביר אייזנברג את אולמה הביתי של הקבוצה, אולם אוסישקין, בחזרה לעיריית תל אביב. המהלך הוביל להקמת קבוצת האוהדים הפועל אוסישקין. ב-2010 הקבוצה עברה לידי עמותת האוהדים, ואייזנברג עזב את הקבוצה באופן סופי.
במקביל שימש אייזנברג גם כבעלי קבוצת כדורסל הנשים של הפועל תל אביב. בשנת 2012 בעקבות קשיים כספיים מתמשכים הפסיק אייזנברג את קיום הקבוצה, ובהמשך אף הושעה מפעילות עקב אי עמידה בחוזים.
קורות חייו > פעילות פוליטית

ב-2006 נבחר אייזנברג במקום ה-13 ברשימת מרצ לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה.
קורות חייו > חיים אישיים

בנו של אייזנברג, רועי, הוא מאמן כדורסל, אשר אימן בין השאר את קבוצות הנשים הפועל תל אביב, (עימה זכה באליפות המדינה) אליצור רמלה ורמת השרון. עד 2012 שימש כמאמן העל של כדורסל הנשים בגאורגיה.
הערות שוליים

↑  סריקה מתוך השבועון, באתר assis.kidush
↑  סריקה מתוך העיתון, באתר assis.kidush
↑  איזנברג, שאול - אין לו קצה, גם לא גבול, באתר "cadursela"
↑  נעימות של פתיחי תוכניות ושידורי הספורט, בבלוג "medinabeblog"
↑  הטור של שאול אייזנברג, באתר mako
הבלוג של שאול אייזנברג, באתר mako
↑  הספר "גדולי הכדורסל בישראל", באתר "סימניה"
↑  הספר "60 שנות התאחדות הכדורגל 1988-1928", באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  משחקים אסורים, באתר ynet, 17 בינואר 2008
↑  אור שקדי, שאול אייזנברג מונה ליו"ר עירוני נהריה, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2010
↑  גוסינסקי רכש את הפועל תל אביב בכדורסל, באתר nana10‏, 19 בנובמבר 2000
↑  איתי שנקמן, סופית: שאול אייזנברג ינהל את הפועל ת"א, באתר ynet, 30 ביולי 2004
↑  שאול אייזנברג הורחק לשנתיים מפעילות באיגוד הכדורסל, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2013
↑  שגיא ניר‏, אייזנברג ירוץ לראשות העיר תל אביב, באתר וואלה, 19 ביולי 2006
↑  רועי גלדסטון, ‏כשרועי אייזנברג כבש את פרוייקט הכדורסל הגאורגי, באתר ‏מאקו‏, 7 בספטמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298083405171  ISNI: 0000 0000 7694 4703  LCCN: no2008052181  VIAF: 36723920   WorldCat (עם VIAF): 36723920
רישאר דאקורי

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1959 (בן 65) אביג'אן שבחוף השנהב
 עמדה:  קלע 
 גובה:  1.95 מטר
 
רישאר דאקורי (נולד ב-6 ביולי 1959 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורסלן עבר צרפתי.
דאקורי הוא הכדורסלן בעל מספר הזכיות הגבוה ביותר באליפות הליגה הצרפתית עם 10 זכיות. דאקורי נחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים בהיסטוריית הכדורסל הצרפתי.
דאקורי הוביל את קבוצת לימוז' הצרפתית לתארים רבים, בהם 9 אליפויות הליגה הצרפתית וזכייה ביורוליג בשנת 1993.
מועדונים

ליון: 1978-1976
לימוז': 1978-1996
ראסינג פריז: 1996-1998
הצלחות במועדונים

1982 - ניצחון בגביע הצרפתי בכדורסל (לימוז')
1982 - גביע קוראץ' (לימוז')
1983 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1984 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1985 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1985 - הגביע הצרפתי לכדורסל (לימוז')
1988 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1988 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1988 - גביע ספורטה (לימוז')
1989 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1990 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1990 - הגביע הצרפתי (לימוז')
1993 - אליפות אירופה (היורוליג) (לימוז')
1993 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1994 - הגביע הצרפתי (לימוז')
1994 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1994 - הגביע הצרפתי (לימוז')
1997 - אליפות הליגה הצרפתית (ראסינג פריז)
קריירה בינלאומית

1981-1992, סך-הכל 166 הופעות בנבחרת צרפת (2,240 דקות במצטבר). שיחק ב-5 אליפויות אירופה בכדורסל, בגביע העולם לכדורסל ופעם אחת במשחקים האולימפיים.
1981 - אליפות אירופה (פראג, צ'כוסלובקיה)
1983 - אליפות אירופה (נאנט, צרפת)
1984 - אולימפיאדת 1984 (לוס אנג'לס, ארצות הברית)
1986 - אליפות העולם בכדורסל 1986 (סרגוסה, ספרד)
1987 - אליפות אירופה (אתונה, יוון)
1989 - אליפות אירופה (זאגרב, קרואטיה)
1991 - אליפות אירופה (רומא, איטליה)
הערות שוליים

↑  "Basket. A 38 ans, le plus titré des joueurs français prend sa retraite. Dacoury, une empreinte sur le parquet". Libération.fr (בצרפתית). נבדק ב-2018-01-24.
↑  "Il y a 20 ans, Limoges capitale européenne du basket". Francetvsport (בצרפתית). נבדק ב-2018-01-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17139452f (data)  ISNI: 0000 0004 6089 1191  VIAF: 3745150264374905860005   WorldCat (עם VIAF): 3745150264374905860005
רפאל לדנר

רובי לדנר (נולד ב-13 במרץ 1945) הוא שחיין ושחקן כדורמים ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל במשחה ל-100 מטר חופשי (1962) ושחקן הפועל תל אביב וקפטן נבחרת ישראל בכדורמים. רובי זכה שלוש פעמים ברציפות בתואר ספורטאי השנה בענף הכדורמים בין השנים 1973-1975.
ביוגרפיה

לדנר התאמן בשחייה ובכדורמים בקבוצת הפועל תל אביב בהדרכתו של נלו בילדרמן.
ביוגרפיה > 1962

באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1962 זכה לדנר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 59.5 שניות, לפני עמית לובן מהפועל גוש זבולון (59.8 שניות) ודן קרפן מברית מכבים עתיד (1:02.1 דקות).
ביוגרפיה > 1963

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1963 זכה לדנר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.7 שניות, אחרי עמית לובן (59.6 שניות) ולפני דניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (1:00.7 דקות).
ביוגרפיה > 1964

באליפות הפועל בשחייה שנערכה בקיבוץ גבת בסוף אוגוסט 1964 קבע לדנר במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 28.5 שניות.
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בקריית טבעון בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:40.4 דקות, לפני הפועל גוש זבולון (4:44.3 דקות) והפועל קריית טבעון (4:48.2 דקות), מדליות ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:50.0 דקות, אחרי אסף פורת מהפועל נוה איתן (2:37.4 דקות) ולפני אריה לוריא מהפועל גבעת ברנר (2:49.5 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:49.5 דקות, אחרי הפועל גוש זבולון (9:29.5 דקות) והפועל קריית טבעון (9:31.3 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.1 דקות.
ביוגרפיה > 1969

במכביה השמינית שנערכה באוגוסט 1969 זכה לדנר במדליית כסף כשחקן נבחרת ישראל בכדורמים.
ביוגרפיה > 1970

לדנר קיבל מלגת לימודים בברלין ושיחק בקבוצת "שפנדאו 04" הגרמנית.
ביוגרפיה > 1972

נבחרת ישראל בכדורמים זכתה באליפות אסיה שנערכה בטהראן, איראן בשנת 1972 ובזכות להשתתף באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד 1973. בטורניר עצמו הבקיע לדנר 4 שערים יותר מכל שחקן אחר בנבחרת.
חיים אישיים

לאחר שפרש משחייה תחרותית החל לדנר לאמן את השחיינים בקבוצתו, הפועל תל אביב. בין השחיינים הבולטים שאימן היו יואב יעקובי, יואל קנדה וברוך צ'יש.
הערות שוליים

↑  חוגגים, דבר, 12 במרץ 1972
↑  ארבעה שיאים לאומיים באליפות השחייה בחיפה, למרחב, 14 באוקטובר 1962
↑  אורי ימפולסקי, תוצאות בינוניות באליפות הפועל בשחייה - לדנר קבע שיא ארצי חדש ב-50 מ' פרפר, דבר, 30 באוגוסט 1964
↑  גרטל וזלץ - גיבורי אליפות השחייה, על המשמר, 29 בספטמבר 1964
↑  ארה"ב זכתה במדליית הזהב בשל הפרש שערים גדול יותר, מעריב, 4 באוגוסט 1969
↑  המאמן הגרמני בכדורמים: אתם מחמיצים זכייה במדליית זהב בבנגקוק, מילגה ללדנר, מעריב, 28 באוקטובר 1970
↑  ניר שועלי, מיתולוגיית כדורמים, באתר איגוד הכדור-מים בישראל, 8 בפברואר 2019
↑  ברוך דגון, הגב של יעקובי שבר 3 שיאים בארבעה ימים, דבר, 10 באוגוסט 1971
שמואל איינשטיין

הרב איינשטיין
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב שמואל איינשטיין (כ"ג בחשון תרפ"ט נובמבר 1928 - כ"ג בניסן תשע"ז 19 באפריל 2017) היה ראש ישיבת פוניבז' לצעירים.
ביוגרפיה

נולד במנהיים שבדרום גרמניה למשה, בחודש טבת תש"ג הם עברו לשווייץ, ודרו בתחילה כפליטים אצל משפחה גויה, ולאחר שבועיים עברו למוסד לפליטים בבזל, שם הוא שהה עם אחיו התאום, אך באותם ימים התעוררו בעיות עם הכשרות במקום, ולכן הועברו אחרי תקופה למוסד חרדי בעיר בעלבן של משפחת אשר, כשגדל חיפש מקום תורה והחליט להגיע לישיבת עץ חיים בעיר מונטרה בראשותו של הרב שלמה בוצ'קו, שם למד אצל הרב אהרן יהודה לייב שטינמן.
בערב ראש השנה תש"ו עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער והתגורר במחנה בעתלית, אחרי יום כיפור עבר למחנה של אגודת ישראל, בחשון תש"ו הלך ללמוד תורה בישיבת פוניבז' בבני ברק, ולמד ביחד עם הרב יעקב אדלשטיין.
בשבט תשי"ד התחתן עם מרים בתו של הרב משה הכהן אילוביצקי, שהיה ממקורבי ותלמידי החזון איש.
בשנת תשי"ט התמנה על ידי הרב מפוניבז' לכהן כר"מ לשיעור ב' בישיבת פוניבז' לצעירים, והחשיב את עצמו כתלמידו של ראש הישיבה הרב שטיינמן. לאחר פטירתו של הרב ליפקוביץ בשנת תשע"ב התמנה לראש הישיבה, מאז התחיל באמירת שיחות ובקביעת מסכתות וסדרי הישיבה. בחורף תשע"ו חדל ממסירת שיעורים יומיים בישיבה, בשל חולשה, אך המשיך להגיע לישיבה מדי יום לתפילות ולאמירת שיחות.
בשנת תש"כ התחיל להתעסק עם תורתו של רבי עקיבא איגר, ודלה מכתבי ידו לההדירם ולהוציאם לאור עולם בהדרם, בהתחלה זה יצא כחוברות, ובשנת תשכ"ט הוציא את המהדורה הראשונה של הספר 'כתב וחותם' לרבי עקיבא איגר, בסופו צירף חידושים מרבו הרב שטינמן בשם אגלי צפון. נחשב כמומחה בתחום הדפסת כתבי היד של רבי עקיבא איגר.
בשבת שירה תשע"ז עבר אירוע מוחי וגופו נחלש לפני חג הפסח התאשפז עד לפטירתו בכ"ג בניסן תשע"ז.
שדרות לקסינגטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  קרבות לקסינגטון וקונקורד 
 אורך:  5.8 מיל 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1836
 מיקום
 עיר:  מנהטן 
 קואורדינטות:  40°46′24″N 73°57′37″W﻿ / ﻿40.773225°N 73.960213888889°W﻿ / 40.773225; -73.960213888889
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מנהטן מוגדלת) שדרות לקסינגטון(למפת מנהטן רגילה) שדרות לקסינגטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מבט לכיוון דרום לעבר שדרת לקסינגטון מכיוון רחוב 50. ברקע – בניין קרייזלר
מבט לכיוון צפון לעבר שדרת לקסינגטון, מראש בניין קרייזלר.
שדרת לקסינגטון (באנגלית: Lexington Avenue) או בקיצור "שדרת לקס" (Lex), היא שדרה בצידו המזרחי של האי מנהטן בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק. השדרה חד סטרית, ומאפשרת תנועה לכיוון דרום בין רחוב 131 לגראמרסי פארק (הממוקם ברחוב 21 מזרח). אורכה של השדרה כ-8.9 ק"מ והיא משתרעת לאורך 110 גושי בניינים בין השכונות מארי היל, מידטאון, קרנגי היל והארלם. דרומית לגראמסי פארק נקרא הרחוב הממשיך את קו השדרה בשם "אירווינג פלייס".
השדרה מסחרית באופייה, עם חנויות לאורך הרחוב ובנייני משרדים רבים לצידיה. במרכז השדרה, באזור הרחובות 30–50 מצויים מלונות רבים, והחל מרחוב 50 משני צידי השדרה מצויים מבני מגורים.
היסטוריה

שדרת לקסינגטון לא הייתה חלק מתוכנית חברי הוועדה (1811) לפיתוח האי מנהטן, ולכן אין לשדרה מספור בהתאם למספור השדרות של האי (והיא נמצאת בין השדרה השלישית לשדרה הרביעית. חלק השדרה הנמצא דרומית לרחוב 42 נבנה בשנת 1832 במסגרת תוכנית פיתוח של איש הנדל"ן ועורך הדין סמיואל ראגלס, אשר הקים את גראמרסי פארק ואת השדרה המהווה ציר כניסה אל אזור הפארק מכיוון צפון.
השדרה נקראה על שם קרב לקסינגטון וקונקורד שאירע בשנת 1775 – הקרב הראשון של המהפכה האמריקאית.
בניינים רבים בשדרה ניזוקו במהומות הגיוס בניו יורק בשנת 1863.
חלק השדרה הצפוני לרחוב 42 נבנה מאוחר יותר, בראשית המאה ה-20 בעת הקמת קו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק. הרחוב וקו הרכבת נפתחו ב-17 ביולי 1918.
אזכורים תרבותיים

השדרה מהווה רקע לסצנה המפורסמת של מרילין מונרו בסרטה חטא על סף ביתך ("The Seven Year Itch") משנת 1955 בה היא עומדת מעל פתח אוורור של הרכבת התחתית של ניו יורק, והרוח מהרכבת החולפת מעיפה את שמלתה. הסצנה צולמה ב-15 בספטמבר 1954 במפגש השדרה עם רחוב 52 אולם לא ניתן היה להשתמש בה בסרט בשל רעשי הדיבור של אלפי הצופים שעמדו סביב, ובהם אף בעלה לשעבר של מרילין מונרו, שחקן הבייסבול ג'ו דימאג'יו, והסצנה בה נעשה לבסוף שימוש בסרט צולמה באולפן.
הערות שוליים

↑  תיאור צילומי הסרט
| תחבורה בניו יורק |
| --- | --- | --- |
| שדרות אורכיות | השדרה הראשונה • השדרה השנייה • השדרה השלישית • שדרת לקסינגטון • השדרה הרביעית (שדרת פארק) • שדרת מדיסון • השדרה החמישית • השדרה השישית (שדרת האמריקות) • השדרה השביעית • השדרה השמינית / סנטרל פארק וסט • השדרה התשיעית • השדרה העשירית • השדרה ה-11 • השדרה ה-12 • שדרה A • שדרה B • שדרה C • שדרה D |  |
| רחובות רוחביים | וול סטריט • רחוב קאנאל • רחוב 34 • רחוב 42 • רחוב 52 • רחוב 57 • רחוב 59 • רחוב 110 • רחוב 125 • רחוב 155 |  |
| רחובות אחרים | ברודוויי • רחוב בליקר • רחוב האוסטון |  |
| כיכרות | כיכר טיימס • גראנד ארמי פלאזה • כיכר וושינגטון • כיכר יוניון • כיכר קולומבוס |  |
| גשרים | גשר רוברט פ. קנדי • גשר ברונקס וייטסטון • גשר וראזאנו נארוז • גשר ת'רוגס נק • גשר הנרי הדסון • גשר קווינסבורו • גשר ברוקלין • גשר מנהטן • גשר ויליאמסבורג • גשר ג'ורג' וושינגטון • גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל • גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל |  |
| מנהרות | מנהרת ברוקלין בטרי • מנהרת קווינס מידטאון • מנהרת הולנד • מנהרת לינקולן |  |
| נמלי תעופה | נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי • נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי • נמל התעופה לה גוארדיה |  |
| כללי | תחנת גרנד סנטרל • הרכבת התחתית של ניו יורק • תוכנית חברי הוועדה (1811) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552486205171  LCCN: sh2009008191  VIAF: 316601031   WorldCat (עם VIAF): 316601031
רכס בראון (אנטארקטיקה, הרי פנסקולה)

ערך זה עוסק ברכס בהרי פראמנס שבאנטארקטיקה; לרכס אחר בשם זה באנטארקטיקה ראו רכס בראון (אנטארקטיקה, שטח חסות רוס). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס נפטון 
 קואורדינטות:  83°38′00″S 55°06′00″W﻿ / ﻿83.6333°S 55.1°W﻿ / -83.6333; -55.1
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס בראון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס בראון
 
רכס בראון (באנגלית: Brown Ridge) הוא רכס מצוקים סלעי חשוף מקרח, המשתרע לכיוון צפון - צפון-מערב מפסגת נלסון שברכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 6 קילומטרים.
היסטוריה

הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1955 – 1966.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שם רוברט ד. בראון (Robert D. Brown), שהיה גאולוג במשלחת הסקר הקרקעי לרכס פאטוקסנט (the Patuxent Range field party) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 –1963.
שוטר בית ספרי

שוטר בית ספרי (פורמלית: קצין משאבים בבית ספר; באנגלית: School resource officer, בר"ת: SRO) הוא תפקיד של שוטר המוצב בבתי ספר, שתפקידו לאכוף את החוק בבתי הספר.