stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב רכס אדסון
רקע

ב-7 באוגוסט 1942 נחתו כוחות בעלות הברית בגוודלקנל, באי טולאגי ובאיי פלורידה שבאיי שלמה. מטרת הנחיתות הייתה כיבוש האיים ומניעת השימוש בהם בידי היפנים לשיבוש קווי השיט והתקשורת בין ארצות הברית ואוסטרליה, וכן כיבוש אי שיהווה נקודת פתיחה לכיבוש איי שלמה, שנועדה להגן על אגפן של בעלות הברית שהתקדמו צפונה בגינאה החדשה. הנחיתה פתחה מערכה שנמשכה שישה חודשים.
היפנים לא היו מוכנים להגעת בעלות הברית, ולכן צלחו הנחיתות בטולאגי ובסביבותיו, והנחתים האמריקנים כבשו את שדה התעופה שהקימו היפנים בגוודלקנל עד שעות הערב, 8 באוגוסט. לאחר מכן פרס ונדגריפט את נחתיו בקווי הגנה סביב רמת לונגה, ששכנה לחופו הצפוני של גוודלקנל וכלל את שדה התעופה. ב-12 באוגוסט שינו בעלות הברית את שמו של שדדה התעופה לשדה הנדרסון, על שם טייס הקרב מייג'ור לופטון הנדרסון, שנהרג בקרב מידוויי, וב-20 באוגוסט נחתו בו המטוסים הראשונים של כוח האוויר של גוודלקנל, שנקרא כוח אוויר קקטוס, על שום שם הקוד שנתנו בעלות הברית לגוודלקנל.
כדי לכבוש מחדש את גוודלקנל, שלח הפיקוד העליון של האימפריה היפנית את הארמייה ה-17 של הצבא היפני הקיסרי שחנתה ברבאול, והייתה תחת פיקודו של לוטננט גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה. באותה עת נלחמו רוב יחידות הארמייה ה-17 בגינאה החדשה, ולכן הוחלט לשלוח רק חלק מהארמייה לאיי שלמה: את חטיבת הרגלים ה-35, בפיקודו של מייג'ור גנרל קיוטאקה קווגוצ'י, שחנתה בפלאו, את רגימנט הרגלים הרביעי, שחנה בפיליפינים, ואת רגימנט הרגלים ה-28, בפיקודו של קולונל קיונאו איצ'יקי, שהיה בדרכו מיפן לגואם. יחידות אלה החלו עושות דרכן לגוודלקנל, והרגימנט של איצ'יקי הגיע ראשון, כשהאלמנט הראשון של הרגימנט, שכלל 916 חיילים, נחת בטאיבו ב-18 באוגוסט.
מכיוון שהעריכו לא נכונה את מספרם של כוחות בעלות הברית על האי, פתחו החיילים היפנים במתקפה חזיתית על עמדות הנחתים בנחל האליגטור (Alligator Creek), מזרחית למתחם ההגנה, בשעות הבוקר המוקדמות של 21 באוגוסט. היפנים ספגו תבוסה מוחצת ואיבדו את מרבית אנשיהם. עם עלות השחר ערכו הנחתים מתקפת-נגד על החיילים היפנים ששרדו את המתקפה, וחיסלו את מרביתם. בסוף הקרב נותרו בחיים 128 חיילים מתוך 916 המקוריים של הרגימנט, ואלה שבו לטאיבו, דיווחו למפקדת הארמייה ה-17 על תבוסתם והמתינו להוראות ולתגבורת מרבאול.
ב-23 באוגוסט הגיעה חטיבתו של קווגוצ'י ללגונת טרוק, ועמדו לעלות לאוניות התובלה שתקחנה אותם לגוודלקנל. אולם בשל הנזק שהסבו מטוסי בעלות הברית לשיירה שהובילה חיילים בקרב איי שלמה המזרחיים, החליט הפיקוד העליון היפני לשלוח את קווגוצ'י ואת חייליו לרבאול, משם יפליגו לגוודלקנל על גבי משחתות זריזות במקום על אוניות התובלה האיטיות. המשחתות היו מהירות דיו כדי להפליג מהבסיס היפני באיי שורטלנד שבאיי שלמה המערביים לגוודלקנל ובחזרה בתוך לילה אחד, וכך נמנעו מלחשוף עצמן להתקפת מטוסי בעלות הברית, שלא פעלו בלילות. עם זאת, במשחתות לא היה די מקום כדי לשאת ציוד כבד, כלי רכב, ארטילריה ואספקה, והחיילים נאלצו לצאת לקרב עם ציוד קל וכל אספקה שיכלו לשאת עליהם בלבד. משימות הפלגה מהירות אלה במורד איי שלמה ולגוודלקנל וחזרה זכו לכינוי טוקיו אקספרס על ידי חיילי בעלות הברית, ו"תחבורת עכברושים" בפי היפנים. היפנים היו מיומנים ביותר בלחימת לילה, ולכן שלטו במימי איי שלמה במהלך הלילות, ובעלות הברית לא העזו לקרוא תגר על שליטה זו. אולם כל כלי שיט יפני שהיה בטווח 320 קילומטרים מגוודלקנל עם שחר היה בסכנה חמורה מצד מטוסי בעלות הברית בשדה הנדרסון. מצב טקטי זה נותר על כנו למשך מספר חודשים.
רקע > תנועת כוחות

ב-28 באוגוסט עלו 600 מחייליו של קווגוצ'י על המשחתות "אסגירי", "אמגירי", "יוגירי" ו"שירקומו". בשל מחסור בדלק לא יכלו המשחתות להפליג לגוודלקנל ולשוב באותו הלילה, ולכן נאלצו להפליג מאיי שורטלנד מוקדם יותר כדי להספיק לצאת מטווח המטוסים עד בוקר המחרת. בשעה 18:05 תקפה את השיירה קבוצה של מפציצי צלילה SBD דונטלס משדה הנדרסון בהיותה 110 קילומטרים צפונית לגוודלקנל. אסגירי ספגה פגיעה ישירה ושקעה תוך זמן קצר, וליוגירי ולשירקומו נגרמו נזקים כבדים, והמשחתות הסתובבו ושבו לאיי שורטלנד.
פעילות הטוקיו אקספרס השתפרה לאחר מכן. בין 29 באוגוסט ו-4 בספטמבר הצליחו משחתות, סיירות קלות, וספינות משמר להנחית כ-5,000 חיילים יפנים בטאיבו, בהם כל חטיבה 35 של קווגוצ'י, גדוד אחד של הרגימנט הרביעי, ושארית הרגימנט ה-28. הפיקוד על כל הכוחות בגוודלקנל נמסר לקווגוצ'י, שהגיע לטאיבו ב-31 באוגוסט.
ב-2 בספטמבר יצאה מהאי סנטה איזבל שבצפון איי שלמה שיירה של ארבות, שעליה 1,100 חיילים מהגדוד השני של רגימנט הרגלים ה-124, בפיקודו של קולונל אקינוסוקה אוקה, בדרכה לגוודלקנל. בבוקר 5 בספטמבר תקפו את השיירה מטוסים משדה הנדרסון ופיזרו אותה. כ-400 חיילים נהרגו בהתקפה, ושארית הכוח הגיע לחוף וצעדה לכפר קאמימבו במהלך הימים הבאים. ב-8 בספטמבר היו לקווגוצ'י כ-5,200 חיילים בטאיבו, מזרחית למתחם לונגה, ואת כוחו של אוקה מערבית לו. טרם נודע לו אודות אובדן הכוחות של אוקה, והוא חשב שכל 1,100 החיילים הגיעו לחוף, ולכן החליט קווגוצ'י לתקוף את קווי האמריקנים.
במקביל להגעת הכוחות היפנים לגוודלקנל בסוף אוגוסט ובראשית ספטמבר 1942, עסק ונדגריפט בחיזוק קווי ההגנה סביב מתחם לונגה. בין 21 באוגוסט ו-3 בספטמבר הוא העביר שלושה גדודי נחתים — בהם גדוד הפושטים של לוטננט קולונל מריט אדסון, וגדוד הצנחנים הראשון — מטולאגי לגוודלקנל, ובכך העלה את מספר הנחתים באי ל-12,500. הפיקוד על גדוד הצנחנים הראשון, שסבל אבדות קשות בקרב טולאגי וגווטו-טנמבוגו, נמסר לאדסון.
הקרב > לפני הקרב

ב-7 בספטמבר מסר קווגוצ'י לקציניו את פרטי המבצע, שמטרתיו היו כיבוש שדה התעופה והשמדת האויב בגוודלקנל, ושעתיד היה להיפתח בשעה 21:00 ב-12 בספטמבר. קווגוצ'י, שחשב שבאי נמצאים 2,000 נחתים לכל היותר, פיצל את כוחו לשלוש קבוצות שיתקפו את מתחם לונגה בהתקפה לילית מכיוונים שונים: כוחו של אוקה יתקוף מכיוון מערב, שאריות הרגימנט ה-28, ששמו שונה לגדוד קומה, יתקוף ממערב, וגוף ההתקפה העיקרי — 2,100 חיילים בפיקודו של קווגוצ'י — יתקוף מכיוון דרום.
באותה עת דיווחו ילידי האי לנחתים הימצאות כ-300 חיילים יפנים בכפר טסימבוקו (Tasimboko), השוכן 27 קילומטרים מזרחית ללונגה, ובתגובה שלח ונדגריפט את אדסון. הגל הראשון של גדוד הפושטים, שמנה 501 לוחמים, נחת בסמוך לכפר בשעה 05:20 ב-8 בספטמבר, והחלו לנוע לכיוונו בסיוע מטוסים, אך נתקלו בהתנגדות יפנית. עד השעה 11:00 נחת הגל השני, שמנה 311 לוחמים, ואדסון הצליח להתקדם לתוך הכפר. המגינים היפנים, שחשבו שנחיתה גדולה עומדת להתרחש, נסוגו לתוך הג'ונגל, תוך שהם מותירים מאחוריהם 27 הרוגים. בצד האמריקני נהרגו שני פושטים ושישה נפצעו.
בטסימבוקו התברר לאדסון ולחייליו שהכפר משמש תחנת אספקה עבור החטיבה של קווגוצ'י, והם מצאו בו מצבורי אספקה, תחמושת, ציוד רפואי וארטילריה. הנחתים השמידו את כלי הנשק ואספו מסמכים וציוד אחר ושובו למתחם לונגה בשעה 17:30.
מהיקף הציוד שנמצא ומהמסמכים שנאספו, וכן מדיווחי ילידי האי, התברר לוונדגריפט שמולו עומד כוח יפני המונה לכל הפחות 3,000 חיילים.
אדסון וקולונל ג'רלד תומאס, קצין המבצים של ונדגריפט, צפו שהמתקפה היפנית תבוא מכיוון רכס לונגה, רכס צר באורך קילומטר השוכן בקצה הדרומי של מתחם לונגה. הרכס חלש על הגישה הדרומית למתחם לונגה, ובאותה עת לא נכלל בתחומי מתחם ההגנה, שכן ונדגריפט חשב שהמתקפה תבוא לאורך החוף הצפוני. בסופו של דבר הצליחו אדסון ותומאס לשכנע את ונדגריפט לשלוח את גדוד הפושטים ואת גדוד הצנחנים, וב-11 בספטמבר נפרסו 840 הנחתים על הרכס.
קווגוצ'י תכנן להוביל את הכוח העיקרי שלו דרך הג'ונגל בשלושה צירי התקדמות, ולתקוף את מתחם לונגה מדרום, על פני רכס לונגה. ב-9 בספטמבר יצאו חייליו של קווגוצ'י מאזור ההיערכות בסביבות טאיבו והחלו לפלס דרכם בג'ונגל הטרופי באמצעות מצ'טות וחרבות. בשל שימוש במפות שגויות וקשיי תקשורת, ובשל קשיי העבירות בג'ונגל העבות, אבד הקשר עם חלק מהיחידות וההתקדמות לרכס לונגה התעכבה. למרות זאת, הגיעו כל היחידות לאזור ההיערכות שלהן בערב 12 בספטמבר.
הקרב > פעילות בלילה הראשון

האמריקנים ידעו על הכוח היפני באי ועל כוונתו לתקוף את מתחם לונגה, אך לא ידעו בדיוק את כיוון ההתקפה ואת מועדה. הרכס עליו פרס אדסון את אנשיו נמתח מדרום לצפון והיה מורכב משלוש גבעות. בקצה הדרומי של הרכס עמדה גבעה 80, 550 מטרים צפונית לה עמדה גבעה 123, והקצה הצפוני של הרכס היה רמה בגובה 18 מטרים. אדסון הציב חמש פלוגות פושטים בצד המערבי של הרכס, ושלושה גדודי צנחנים בצד המזרחי. שתי פלוגות מהצד המערבי הגנו על הקו שבין הרכס לנהר לונגה, וצוותי מקלעים מאחת הפלוגות סייעו לשאר הכוחות.
בשעה 21:30 ב-12 בספטמבר הפגיזו הסיירת היפנית "סנדאי" ושלוש משחתות את מתחם לונגה, והאירו את רכס לונגה בזרקוריהן במשך 20 דקות. מעט לפני השעה 22:00 החלו התקלויות מקריות בין החיילים היפנים לנחתים האמריקנים, ובשעה 22:00 החלה המתקפה היפנית על רכס לונגה. הגדוד הראשון של קווגוצ'י תקף את קווי ההגנה שבין הרכס לנהר לונגה, ואילץ את המגינים לסגת אל הרכס. בשל קרבת הצדדים זה לזה התפתחו קרבות פנים אל פנים בין הנחתים והחיילים היפנים, והשימוש ברימונים היה נפוץ ביותר. היפנים איגפו את הרכס משני צדדיו ומכיוון דרום, אך הנחתים, בסיוע אש ארטילרית משדה הנדרסון, הצליחו להדוף את היפנים. קשיים בתקשורת והצמחייה הסבוכה גרמו לבלבול בשורות היפנים, ובסופו של דבר נעצרה המתקפה למרגלות הרכס. יחידתו של אוקה וגדוד קומה ניסו לתקוף במקביל מהמזרח ומהמערב, אך לא הספיקו להגיע לקווי הנחתים לפני עלות השחר, ונעצרו בקרבתם.
עם שחר 13 בספטמבר, החלו מטוסים מכוח אוויר קקטוס לסייע לנחתים על הקרקע ואילצו את היפנים לסגת אל הג'ונגל, בהותירם מאחור כ-600 הרוגים. הנחתים ספגו 263 נפגעים, מהן 59 הרוגים ועשרה נעדרים. קווגוצ'י הסיג את כוחותיו אל הג'ונגל והתכונן להתקפה נוספת באותו לילה.
הקרב > פעילות בלילה השני

במהלך יום 13 בספטמבר עסקו הנחתים בשיפור עמדותיהם על הרכס. משנסוגו מהמישור שבין הרכס לנהר לונגה, הסיג אדסון את קו ההגנה 140 מטרים דרומית לגבעה 123, והציב באזור חמש פלוגות, שכיסו את החלק הדרומי של הרכס. לחיילים לא היה זמן רב כדי לשפר את עמדותיהם, ואף היה להם צורך בתחמושת. לפיכך שלח ונדגריפט את הגדוד השני של רגימנט הנחתים החמישי לרכס, ואף הציב בטווח ארבעה תותחי הוביצר 105 מ"מ.
בשעה 21:00, לאחר הפגזה קצרה משבע משחתות, החלה המתקפה השנייה של קווגוצ'י על רכס לונגה. קווגוצ'י שלח את הגדוד הראשון שלו למרכז החזית, ואת הגדוד השני לאגף הימני, ממערב לרכס. הגדוד השני אילץ את המגינים שבין הרכס לנהר לונגה לסגת לרכס פעם נוספת, והחיילים היפנים המשיכו לחצות את המישור לכיוון שדה הנדרסון. בשעה 03:00 פנה הגדוד השני ותקף את הרמה הצפונית של הרכס ואת גבעה 123, אך נהדף במחיר 280 אבדות, בהן מפקד הגדוד.
בינתיים נערך הגדוד הראשון להתקפה על גבעה 80, בקצה הדרומי של הרכס. הגדוד התגלה על ידי הנחתים ואש תותחי 105 מ"מ נורתה לאזור. בתגובה הסתערו על גבעה 80 שתי פלוגות עם רובים מכודנים ובחסות אש מרגמות, והצליחו להדוף את הנחתים מהרכס. לפיכך הורה אדסון על נסיגה לגבעה 123.
חיילים מהגדוד הראשון החלו לערוך מתקפות חזיתיות מדרום וממזרח על גבעה 123, אך נהדפו פעם אחר פעם על ידי הנחתים, שהקימו קו הגנה בצורת פרסה מסביב לגבעה. בחצות הורה אדסון לשתי פלוגות צנחנים לחזק את אגפו השמאלי, מזרחית לגבעה, והצנחנים טיהרו את השוחות שנתפסו זמן קצר קודם לכן על ידי חיילים יפנים. למרות זאת, ההתקפות היפניות לא חדלו, וחיילים יפנים נהרגו בעודם רצים במעלה הרכס לעבר קווי הנחתים מאש מקלעים, רימונים ומאש תותחי 105 מ"מ. בשעה 04:00 הגיע לגבעה 123 הגדוד השני של רגימנט הנחתים החמישי, וסייע למגינים להדוף שתי התקפות יפניות נוספות לפי עלות השחר.
במהלך הלילה הגיעו שלוש פלוגות מהגדוד הראשון לפאתי שדה הנדרסון, והתכוננו להתקפה. הפלוגה הראשונה נהדפה על ידי נחתי הנדסה, והשתיים האחרות המתינו לתגבורת, ומשזו לא הגיעה נסוגו חזרה דרומית לרכס לונגה עם שחר. על אף שבשעות הבוקר עוד נותרו כיסי התנגדות ספורים על הרכס, שמטוסי כוח האוויר קקטוס טיהרו תוך זמן קצר, הסתיימה למעשה ההתקפה של קווגוצ'י. עבור תפקודו במהלך הקרב עוטר אדסון בעיטור מדליית הכבוד.
הקרב > התקפות קומה ואוקה

במקביל להתקפה של קווגוצ'י על רכס לונגה, תקפו גדוד קומה וכוחו של אוקה את קווי ההגנה האמריקנים ממזרח וממערב. גדוד קומה תקף את מתחם לונגה מכיוון דרום מזרח, אזור עליו הגן הגדוד השלישי של רגימנט הנחתים הראשון. התקפתו של גדוד קומה החלה בשעה 23:00 ב-13 בספטמבר, כש-400 חיילי הגדוד הסתערו על קווי האמריקנים, אך הם נהדפו פעם נוספת, תוך שרבים נהרגים.
כוחו של אוקה, שמנה כ-650 חיילים, תקף את מתחם לונגה מכיוון מערב בשעה 04:00 ב-14 בספטמבר. שתי פלוגות תקפו את קווי הנחתים בסמוך לחוף, אך נהדפו על ידי הגדוד השלישי של רגימנט הנחתים החמישי. פלוגה נוספת הצליחה לכבוש גבעה באזור, אך אש ארטילרית כבדה שהסבה לה אבדות רבות אילצה אותה לסגת באותו יום. שאר היחידות מכוחו של אוקה לא הצליחו למצוא את קווי האמריקנים ולא השתתפו בקרב.
תוצאות הקרב

בשעה 13:05 ב-14 בספטמבר הסיג קווגוצ'י את שרידי חטיבה 35 מרכס לונגה אל מעבה הג'ונגל כדי שיוכלו להתארגן לנסיגה מאורגנת. לאחר מכן הורה קווגוצ'י לחייליו לנוע לנהר מטניקאו, מרחק 10 קילומטרים מערבה על פני תוואי שטח קשה, כדי לחבור לשארית כוחו של אוקה. הצעדה החלה ב-16 בספטמבר והייתה קשה ביותר עבור החיילים התשושים והפצועים, והם החלו לנטוש את ציודם הכבד. כשהגיעו החיילים לנקודת המפגש בקוקומבונה חמישה ימים לאחר מכן, הם סבלו מתת-תזונה ומתשישות, ונשאו רק את נשקם האישי. שרידי גדוד קומה נעו מערבה אחרי הכוח של קווגוצ'י, אך אבדו בג'ונגל והגיע למחנה היפני רק שלושה שבועות לאחר מכן, כמעט גוועים ברעב.
בסך הכל איבד קווגוצ'י כ-708 חיילים בהתקפה שלו על רכס לונגה, ו-505 נפצעו. בנוסף מספר לא ידוע של חיילים יפנים מתו במהלך הנסיגה מערבה. 100 נחתים נהרגו ו-305 נפצעו במהלך הקרב.
ב-17 בספטמבר שלח ונדגריפט שתי פלוגות מהגדוד הראשון של רגימנט הנחתים הראשון לרדוף אחר היפנים הנסוגים. הנחתים נפלו למארב שטמן המשמר המאסף של היפנים, ואחת הפלוגות רותקה למקומה בעוד השאר נסוגו. עם רדת הלילה הסתערו היפנים על הפלוגה המבודדת והרגו 24 נחתים. ב-20 בספטמבר נתקל סיור מגדוד הפושטים של אדסון במספר חיילים יפנים שהשתרכו אחרי הטור של קווגוצ'י וחיסל 19 מהם.
בעוד היפנים נסוגים מערבית לנהר המטניקאו, עמלו האמריקנים על חיזוק קווי ההגנה מסביב למתחם לונגה. ב-14 בספטמבר העביר ונדגריפט את הגדוד השלישי של רגימנט הנחתים השני מטולאגי לגוודלקנל, וב-18 בספטמבר הגיעו לאי 4,157 נחתים נוספים, חלק מרגימנט הנחתים השביעי, ביחד עם ציוד ואספקה. התגבורת איפשרה לוונדגריפט לחזק את קווי ההגנה מסביב למתחם לונגה, ולראשונה להקיף אותו בשלמותו. לאחר מכן החלו הנחתים לתקוף את מחנה היפנים מערבית למטניקאו.
השלכות הקרב

ב-15 בספטמבר נודע לגנרל היאקוטקה ברבאול אודות התבוסה של קווגוצ'י, וידע שעליו לשלוח כוחות נוספים לגוודלקנל. בשלב זה הפך האי לנקודה בעל חשיבות אסטרטגית רבה עבור שני הצדדים, והקרב עליו השפיע על משאביהם של כוחות יפנים אחרים שפעלו בזירות סמוכות, דוגמת כוחות הצבא שנלחמו בשביל קוקודה בגינאה החדשה. היאקוטאקה הורה לחייליו שם, שהיו 48 קילומטרים מיעדם — פורט מורסבי — לעצור את התקדמותם עד לסיום קרב גוודלקנל, משום שלא היה יכול להבטיח להם אספקה. ההתקפה מעולם לא התחדשה, ומאוחר יותר הדפו כוחות בעלות הברית את היפנים מגינאה החדשה.
לאחר שהובילו תגבורות נוספות לגוודלקנל, ערכו היפנים מתקפה קרקעית נוספת כנגד הקווים האמריקנים, הפעם בפיקודו של היאקוטאקה עצמו, בסוף אוקטובר 1942. בקרב שדה הנדרסון ניסו היפנים לכבוש את שדה התעופה, אך הוא הסתיים בתבוסה אף גדולה יותר מאשר בקרב רכס אדסון.
לקריאה נוספת

ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: משרד הביטחון, 1970.
Frank, Richard B. Guadalcanal: The Definitive Account of the Landmark Battle. Penguin Books, 1992. ISBN 9780140165616.
Griffith, Samuel B. The Battle for Guadalcanal. Bantam Books, 1980. ISBN 9780252068911.
Jersey, Stanley C. Hell's Islands: The Untold Story of Guadalcanal. Texas A&M University Press, 2008. ISBN 9781585446162.
Morison, Samuel Eliot. The Struggle for Guadalcanal, August 1942 – February 1943. Vol. 5 of "History of United States Naval Operations in World War II", Little, Brown and Company, 1958. ISBN 0-316-58305-7.
Murray, Williamson and Allan Reed Millett. A War To Be Won. Harvard University Press, 2001. ISBN 9780674006805.
Prados, John. Islands of Destiny: The Solomons Campaign and the Eclipse of the Rising Sun. Penguin, 2012. ISBN 9781101601952
הערות שוליים

↑  Jersey, עמוד 221
1 2  Griffith, עמוד 146
1 2  Jersey, עמודים 235-234
↑  Griffith, עמוד 113
↑  Griffith, עמוד 124
↑  טולנד, עמוד 286
1 2  Jersey, עמוד 222
↑  Jersey, עמודים 226-224
↑  Griffith, עמוד 131
↑  בשל גובהה: 80 רגל (24 מטרים)
↑  Shaw, עמוד 27
↑  אנדרו רוברטס, "סערת המלחמה", הוצאת דביר, 2011, עמוד 255
↑  Griffith, עמוד 247
| קרב גוודלקנל |
| --- | --- | --- |
| קרבות קרקעיים | טולאגי • גוודלקנל • טנרו • רכס אדסון • הקרבות במטניקאו • שדה הנדרסון • מתקפת המטניקאו • קולי פוינט • הסיור של קרלסון • הר אוסטן  |  |
| קרבות ימיים | סאבו • איי שלמה המזרחיים • כף אספרנס • איי סנטה קרוז • הימי על גוודלקנל • טספרונגה • קה • רנל |  |
איי שלמה: רבאול מצד ימין למעלה, גוודלקנל מצד שמאל למטה, וביניהן "החריץ" דרכו הפליגו המשחתות היפניות
לוטננט קולונל מריט אדסון, מפקד גדוד הפושטים הראשון של חיל הנחתים
מפת פשיטת טסימוקו
מפת מתחם לונגה וכיווני התקיפה של הכוח היפני: גדוד קומה תקף ממזרח, כוח אוקה תקף ממערב, וכוח קווגוצ'י תקף מדרום
מפת הקרב של הערב הלילה הראשון
מפת הקרב בלילה השני
מפת הקרב על רכס לונגה
גופות חיילים יפנים על רכס אדסון
גבעה 123. התמונה צולמה מגבעה 80 הדרומית לה.
רנגה רודוויל

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1948 (בת 75) האגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 תחום יצירה:  צילום, ציור, ספרות 
 www.rengha-rodewill.com
 
רנגה רודוויל (בגרמנית: Rengha Rodewill‏; 11 באוקטובר 1948) היא צלמת, סופרת, ציירת, מעצבת גרפית, ורקדנית גרמנייה.
ביוגרפיה

רנגה רודוויל גדלה בעיר האגן שבגרמניה. היא למדה ריקוד על במה עם אינגבורג שוברט-נוימן בהאגן וציירה עם וויל ד'אנגל. בשנת 1978, בתום לימודיה באיטליה ובספרד, עברה לגור בברלין.
ב-1988, פתחה סטודיו בפוטסדאם ובבלסברג, יחד עם אווה שטריטמאטר (Strittmatter), אותה פגשה בשנת 2000.
היא פרסמה ספר שירים שנקרא "Zwischenspiel – Lyrik, Fotografie" בשנת 2010.
רודוויל הציגה תערוכות רבות בגרמניה ומחוץ לה. התערוכות והאירועים של רודוויל מציגים אמנים ידועים ללא שכר. כמו כן היא משלבת בתערוכותיה מספר דיסציפלינות.
רנגה רודוויל מתגוררת בברלין ועובדת כצלמת וכסופרת.
פרסומים

אנגליקה שרובסדורף Angelika Schrobsdorff – Leben ohne Heimat (Biografie). Bebra-Verlag, Berlin 2017, ISBN 978-3-89809-138-1
Zwischenspiel – Lyrik, Fotografie. Zusammen mit Eva Strittmatter . Plöttner Verlag, Leipzig 2010, ISBN 978-3-86211-005-6
Einblicke – Künstlerische - Literarische - Politische. Die Bildhauerin Ingeborg Hunzinger. Mit Briefen רוזה לוקסמבורג. Karin Kramer Verlag, Berlin 2012, ISBN 978-3-87956-368-3
Bautzen II – Dokumentarische Erkundung in Fotos mit Zeitzeugenberichten und einem Vorwort von Gesine Schwan. Vergangenheitsverlag, Berlin 2013, ISBN 978-3-86408-119-4
Hoheneck – Das DDR-Frauenzuchthaus, Dokumentarische Erkundung in Fotos mit Zeitzeugenberichten und einem Vorwort von Katrin Göring Eckardt. Vergangenheitsverlag, Berlin 2014, ISBN 978-3-86408-162-0
-ky's Berliner Jugend – Erinnerungen in Wort und Bild. Zusammen mit Horst Bosetzky.Vergangenheitsverlag, Berlin 2014, ISBN 978-3-86408-173-6
המשוררת אווה שטריטמאטר והצלמת רנגה רודוויל
רציונליות מושלמת

בכלכלה ובתורת המשחקים, מניחים פעמים רבות כי למשתתפים רציונליות מושלמת: כל השחקנים במשחק תמיד יפעלו על מנת למקסם את תועלתם. כלומר, כל שחקן לוקח בחשבון את כל הפעולות האפשריות ובוחר ברצף הפעולות שיניב את התוצאה הטובה ביותר עבורו. מסקנה מיידית מהנחה זו היא ששחקן רציונלי לא ישתמש באסטרטגיה נשלטת חזק.
מונח זה מתקשר למונח "האדם הכלכלי" (Homo economicus ; הומו אקונומיקוס) שמציין פרט שמקבל החלטות רציונליות הממקסמות את תועלתו האישית.
מחקרים רבים בפסיכולוגיה ובכלכלה התנהגותית בעשרות השנים האחרונות הראו שבמציאות השחקנים אינם נוהגים בצורה כזו באופן מלא, אלא פועלים ברציונליות מוגבלת המושפעת מהטיות קוגניטיביות שונות.
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
רעידת האדמה באפגניסטן (2022)

| --- | --- |

 סוג:  רעידת אדמה
 תאריך התרחשות:  22 ביוני 2022 
 שעה:  2:24 (שעון מקומי)
 מגניטודה:  6.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  אפגניסטן, פקיסטן
 מוקד:  אפגניסטן
 הרוגים:  1,150 באפגניסטן   43 בפקיסטן   בסך הכול 1,193 הרוגים
 פצועים:  3,000+ באפגניסטן   25+ בפקיסטן   בסך הכול 3,025+ פצועים
 קואורדינטות:  33°05′31″N 69°30′50″E﻿ / ﻿33.092°N 69.514°E﻿ / 33.092; 69.514
  (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןרעידת האדמה באפגניסטן(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןרעידת האדמה באפגניסטן
 
רעידת האדמה באפגניסטן (2022) התרחשה ב-22 ביוני 2022 בעוצמה של 6.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט. הרעידה פגעה בעיקר בקו שבין אפגניסטן לפקיסטן.
הרעידה הורגשה גם בחלקים הדרומיים של הודו, בבירת פקיסטן אסלאמאבאד ובמזרח מחוז פנג'אב. כמה גורמים הובילו למספר רב של נפגעים, כשבעקבות רעידת האדמה נהרגו לפחות 1,193 אנשים ונפצעו כ-3,025 נוספים.
הרעידה

רעידת האדמה הייתה תוצאה של העתק רדוד.[דרושה הבהרה] תחילה דווח כאירוע בעוצמה 6.1 על ידי ה־USGS בעומק של 51 קילומטרים. המכון הגאולוגי של ארצות הברית אמר שהוא התרחש לאורך שבר שמאלי־צדדי בצפון־מזרח או בשבר ימין־צדדי בצפון־מערב. מצפה GEOSCOPE דיווח על רעידת האדמה בעוצמה של 6.2 Mw בעומק של 6 ק"מ (3.7 מייל).
רעידת האדמה נרשמה בעוצמה של 6.1 ופגעה באזור באישון לילה, בשעה שרוב האוכלוסייה ישנה, דבר שהביא למספר הנפגעים הגדול. הרעידה הורגשה לאורך גבול אפגניסטן-פקיסטן וכן בבירה קאבול, אך שם לא נגרם נזק משמעותי ולא דווח על נפגעים.
נפגעים > אפגניסטן

גורמים רשמיים אישרו כי רעידת אדמה גרמה ללפחות 1,000 הרוגים וליותר מ־1,500 פצועים. זוהי רעידת האדמה הקטלנית ביותר באפגניסטן מזה למעלה מ־20 שנה. שיטות בנייה גרועות וחומרי בניין לא איכותיים תרמו למספר ההרוגים הגבוה. סיימולוג של USGS אמר כי רעידת האדמה הייתה הרסנית בשל עומק המיקוד הרדוד שלה ומוקד הרעש שלה באזור צפוף ומאוכלס, בעל סיכון למפולות, שבו מבנים לא נבנו לעמוד בפני רעידות כאלו.
בתחילה, סוכנות הידיעות באחטר דיווחה על סך של 280 מקרי מוות, 100 בפכתיא. גם מפולות אדמה התרחשו, אשר קברו או הרסו בתים במחוז חוסט. על פי אתר EMSC, הרעידה הורגשה גם במרחק של יותר מ־500 ק"מ על ידי לפחות 119 מיליון אנשים.
מאוחר יותר טיפסו מספרי ההרוגים אל למעלה מ־1,500 ולמעלה מ־2,000 פצועים.
בכפר אחד מתו 17 בני משפחה כשביתם התמוטט, כשרק אחד מהם נותר בחיים. במחוז גאיין שבמחוז פקטיקה נהרסו כ-1,800 בתים, שהם 70% מבתי המחוז. במחוז חוסט, לפחות 600 בתים נהרסו כליל. מחוז ספרה של חוסט חווה אובדן של 40 תושבים, ו-95 נפצעו. בתים רבים שנבנו בעיקר מעץ ובוץ נחרבו כליל מתחת לאדמה.
נפגעים > פקיסטן

רעידת האדמה לא גרמה לנזק נרחב בפקיסטן, אולם 43 אנשים מתו, לפי המחלקה המטאורולוגית של פקיסטן.
ב-24 ביוני, התרחשה רעידה עוקבת במחוז גאיין, אפגניסטן, שבעקבותיה נהרגו 5 אנשים ו-11 נפצעו.
סיוע בינלאומי

הטליבאן, אשר השתלט על אפגניסטן באוגוסט 2021, כ-10 חודשים לפני הרעידה, ושילוב של חרם בין־לאומי יחד עם ניהול כושל של משאבי המדינה, הביא את אפגניסטן לקטסטרופה הומניטרית חסרת תקדים ולמחסור במוצרי יסוד ומזון. רעידת האדמה ואלפי חסרי הבית שיצרה החמירו את המשבר, בשעה שרוב מדינות העולם מסרבות להכיר בשלטון הטליבאן ולהעניק לו סיוע.
משרד החוץ הסיני הביע את תנחומיו ואמר כי האומה מוכנה לספק סיוע חירום לאפגניסטן. גם הודו הביעה את תנחומיה. משרד החוץ אמר כי הודו "נשארת מחויבת לספק סיוע ותמיכה". האפיפיור פרנציסקוס אמר שהוא מתפלל למען הקורבנות ופנה לעזרה. בהצהרה של היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית, ג'ייק סאליבן אמר כי ארצות הברית תהיה מחויבת לתמוך בתושבי אפגניסטן. הנשיא ג'ו ביידן מינה את הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי כדי להעריך את אפשרויות התגובה. דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית, נד פרייס, אמר כי ארצות הברית תהיה פתוחה לדיון אך לא קיבלה פניות כלשהן מהטליבאן. סייאי קיהארה, סגן שר הקבינט של יפן, אמר כי ממשלת יפן מתכננת לתאם את מאמצי הסיוע. משרד החוץ של קוריאה הדרומית אמר כי יינתן סיוע הומניטרי בשווי מיליון דולר.
הערות שוליים

1 2  סוכנויות הידיעות, לפחות 1,000 הרוגים ברעידת אדמה באפגניסטן, באתר ynet, 22 ביוני 2022
1 2  "Afghanistan quake kills 1,000 people, deadliest in decades". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2022-06-22.
1 2  נטע בר, אסון ענק באפגניסטן: 955 הרוגים ברעידת אדמה, באתר ישראל היום, ‏22 ביוני 2022
↑  Afghanistan earthquake kills 950, toll likely to rise, South China Morning Post, ‏22 ביוני 2022 (באנגלית)
↑  "At least 1,000 killed by magnitude-6.1 earthquake in Afghanistan". ABC News (בAustralian English). 2022-06-22. נבדק ב-2022-06-22.
1 2  Federica Marsi,Hamza Mohamed, Afghanistan reels from devastating quake as death toll tops 1,000, www.aljazeera.com (באנגלית)
↑  Padshah, Safiullah; Rubin, Alissa J.; Ives, Mike (2022-06-22). "The quake struck 28 miles southwest of the provincial capital of Khost". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-06-23.
↑  ynet והסוכנויות, באפגניסטן מחפשים ניצולים בידיים: "כל הכפר נקבר", באתר ynet, 23 ביוני 2022
↑  باكستان: مصرع شخصين جراء الزلزال والأمطار الغزيرة في خيبر بختونخوا, دار الهلال (ב־)
↑  Yawar, Mohammad Yunus (2022-06-24). "Afghanistan seeks help for earthquake survivors as aftershock kills five". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-06-24.
↑  Press Trust of India, Share grief of Afghan people; committed to support them: India on earthquake in Afghanistan, Greater Kashmir (באנגלית)
↑  Pope prays for victims of devastating earthquake in Afghanistan - Vatican News, www.vaticannews.va, ‏22 ביוני 2022 (באנגלית)
1 2  Statement by National Security Advisor Jake Sullivan on the Earthquake in Afghanistan, The White House, ‏22 ביוני 2022 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hermes Auto, US 'saddened' by Afghan earthquake, looks at aid | The Straits Times, www.straitstimes.com, ‏23 ביוני 2022 (באנגלית)
↑  Reuters (2022-06-23). "Japan to provide necessary aid for Afghanistan after earthquake - govt spokesperson". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-06-23.
↑  S.Korea to provide $1m. humanitarian aid to earthquake-hit Afghanistan, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)