stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפט ניוטון על עקומים סגורים
ההוכחה של ניוטון

ניוטון קבע את ראשית הצירים P כנקודה פנימית של העקום, והתבונן בספירלה של הנקודות (r,θ) בקואורדינטות פולריות אשר המרחק שלהן r מ-P הוא השטח המוקצה מהעקום הקמור על ידי הגזרה התחומה בקווים הישרים היוצאים מ-P בזוויות 0 ו-θ. בכל פעם שהישר מסתובב ועובר סיבוב שלם, השטח המצטבר גדל בקבוע. אם כך, עבור כל שיפוע m של ישר y = mx (העובר דרך P), יש לספירלה הזאת אינסוף נקודות חיתוך עם הישר הזה, ולכן r לא יכול להיות פונקציה אלגברית של m. זה נובע מהסתכלות על (r(m כעל פונקציה רב-ערכית - פונקציה היא אלגברית אם ורק אם הפונקציה ההופכית לה היא אלגברית, וכיוון שהפונקציה (ההופכית) (m(r מקבלת כל ערך אינסוף פעמים, יש לה מספר אינסופי של שורשים. אולם לכל פונקציה פולינומית מספר השורשים שלה לא יכול לעלות על הדרגה של הפולינום, ולכן השטח שנחתך על ידי ישר כלשהו לא יכול להיות פונקציה אלגברית של המקדמים של הישר.
כהערת שוליים יש לציין שבטיעון המקורי שלו ניוטון הגדיר את הספירלה כעקום הנוצר על ידי נקודה הנעה לאורך ישר המסתובב בקצב קבוע סביב נקודה, ובקצב תנועה רדיאלי שפרופורציונלי ל- 1/2R(\theta )^{2}d\theta  כאשר  R(\theta ) הוא אורך הרדיוס מנקודה P בזווית θ בעקום המקורי. הגדרה זו שקולה לגמרי להגדרה הקודמת ( r(\theta ) הוא בדיוק שטח הגזרה בעקום המקורי), אולם קל יותר להבין בה מדוע הטיעון הזה לא יכול לשמש להוכיח למשל ש- r(\theta ) לא אלגברית -  \theta  היא פונקציה מונוטונית עולה, והיא לא חוזרת לערכה ההתחלתי בכל פעם שהישר משלים סיבוב של  2\pi  רדיאנים, וזאת בניגוד לשיפוע, שערכו כן מחזורי. אם ניקח למשל הדוגמה של מעגל, אז אם מגדירים את  \theta  כך שתחזור לערכה ההתחלתי אחרי סיבוב שלם, גם השטח יחזור לערכו ההתחלתי, שכן  d\theta  יהיה שלילי בנקודת הקפיצה, כך שלא ניתן לטעון לאי תלות אלגברית.
ניוטון הראה לפיכך שמהסגירות והחלקות של העקום נובעת אי תלות אלגברית שלו בשטח שמוקצה על ידי ישר עם פרמטרים מסוימים. הדרישה לחלקות העקום היא הכרחית - הטענה שקיום אינסוף שורשים גורר אי אלגבריות נובעת מהחלקות של הפונקציה; אחרת הספירלה עשויה להיות איחוד אינסופי של חתיכות של עקומים אלגבריים שונים. זה מה שקורה במגוון הדוגמאות הנגדיות למשפט של ניוטון בעבור עקומים לא חלקים. לדוגמה, בלמינסקטה של ברנולי  \ y^{2}=x^{2}-x^{4}, שטח הגזרה (המוגבל בין העקום, ציר ה-x והישר המחבר את הראשית עם הנקודה (x,y)) הוא  \ y(2+x^{2})/6x, שהיא פונקציה אלגברית! במקרה זה ההוכחה אינה תקפה, משום שכאשר הישר מסתובב, ערך השטח עובר לענף אנליטי אחר של הפונקציה, היות שהעקום אינו חלק בראשית.
אם העקום הוא מעגל שמרכזו בראשית, אז הספירלה שנבנתה על ידי ניוטון היא הספירלה הארכימדית.
נוקס הלם

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1893 דמפריס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 במרץ 1964 (בגיל 70) ים 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  קינגס קולג'  Dumfries Academy 
 מעסיק:  משרד החוץ של בריטניה 
 תפקיד:  ambassador of the United Kingdom to Hungary (1946–1949)  ambassador of the United Kingdom to Israel (1949–1951)  שגריר הממלכה המאוחדת לטורקיה (1951–1954) 
 פרסים והוקרה:  אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית (1 ביוני 1953)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (3 ביוני 1932)  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (9 ביוני 1949)  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (14 ביוני 1945) 
 
אלכסנדר נוקס הלם (באנגלית: Alexander Knox Helm;‏ 23 במרץ 1893 – 7 במרץ 1964) היה דיפלומט בריטי, שכיהן כציר ארצו בהונגריה, כנציג הדיפלומטי הבריטי הראשון בישראל, כשגריר בטורקיה וכמושל הכללי האחרון של סודאן.
ביוגרפיה

נוקס הלם נולד וגדל בעיר דמפריס שבסקוטלנד. למד בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 1912 התקבל לעבודה בתפקיד זוטר במשרד החוץ הבריטי. במלחמת העולם הראשונה התנדב לשירות צבאי ושירת כקצין ביחידת ארטילריה, בין היתר בארץ ישראל. לאחר המלחמה גויס לשירות הקונסולרי בלבנט (אנ'). לאחר תקופה של לימוד שפות בקיימברידג' שימש כסגן קונסול בסלוניקי שביוון וכמתרגם (אנ') באיסטנבול. לאחר העברת הבירה הטורקית לאנקרה הוצב נוקס שם כמזכיר שני בשגרירות בריטניה ואחר כך כקונסול. ב-1930 שב לבריטניה ושירת במחלקת המזרח במשרד החוץ. ב-1937 יצא לשמש כקונסול באדיס אבבה שבאתיופיה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב בשגרירות בריטניה בארצות הברית. הוא עסק שם בסוגיות מורכבות שנגעו לאספקת דלק לבריטניה. ב-1942 יצא שוב לאנקרה בתפקיד יועץ. בשנת 1946 נבחר לשמש הנציג הבריטי בהונגריה ולאחר כינון היחסים הרשמיים עמה מחדש ב-1947 היה לציר הבריטי שם. ב-1949 מונה לנציג הדיפלומטי הראשון של בריטניה במדינת ישראל הצעירה בדרגת ממונה על היחסים ולאחר מכן כציר. כהונתו בת השנתיים בישראל נחשבה למוצלחת. בין 1951 ל-1954 שימש כשגריר בריטניה בטורקיה. לאחר מכן פרש משירות החוץ, אך ב-1955 הוצב לתקופה קצרה לשמש כמושל הכללי האחרון של סודאן, לפני שקיבלה את עצמאותה ב-1956.
אשתו הראשונה של הלם מתה בשנת 1925. הוא נישא שוב ב-1931.
בשנת 1964 טבע הלם בים.
ביוגרפיה > הערכה

העיתון טיימס תיאר את הלם כאישיות בעלת אופי חזק ונחישות רבה, כנושא ונותן מוכשר ובעל חוש לעיתוי - תכונות שהושלמו על ידי חוש הומור וקסם אישי, כאדם שהיה אהוד על ידי אנשי צוותו, שהיה נכון תמיד לשמוע את עצתם, אך קיבל את החלטותיו בעצמו. הוא שימר את המבטא של עיר הולדתו הכפרית הסקוטית ואת חיבתו לענייני חקלאות.
אותות ועיטורים

נוקס הלם עוטר באותות והעיטורים הבאים:
מפקד ואביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית
עמית ואביר הצלב הגדול של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש
נוקס הלם עם הנשיא חיים ויצמן בקבלת פנים בבית ויצמן ברחובות לרגל יום העצמאות 1951
נוקס הלם בכנסת, 1951, לצדו של לזלי הור-בלישה. בתמונה נראים גם משה שרת ויוסף שפרינצק
מסעדת בונבון

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים 
 יוצרים:  בונית בן עמי
 בימוי:  רועי שלם
 שחקנים:  איתי ארד מעיין מלוכנא קמה שלו
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  33
 הפקה
 מפיק:  רעות דסקלו, בר לוי, עירית זוטא, אורלי אטלס כץ, אסנת סרגה, אופיר רבינוביץ', נועה מובר להב
 חברת הפקה:  ענני 
 עורכים:  שירלי אורן, רועי שלם, דימה לידחוב
 צלמים:  עופר דורי, יאן פינקלברג, מקסים סטולבוב, ליאור בן שבת, עינב גיאת גוטמן, מזל בן ישי
 אורך פרק:  10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניק ג'וניור 
 תקופת שידור מקורית:  27 בדצמבר 2020 – 14 ביולי 2024
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
מסעדת בונבון היא סדרת טלוויזיה ישראלית חינוכית לילדים, אשר משודרת החל מ-27 בדצמבר 2020 בניק ג'וניור ללקוחות yes.
תקציר העלילה

בכל פרק השפים הקטנים עורכים את השולחן, מגישים תפריטים, ממליצים על מנות ספיישל מעולמו הייחודי של הלקוח הדמיוני, לוקחים הזמנה, מכינים את המנה הנבחרת שלב אחר שלב וכמובן מגישים אותה בסוף.
שחקנים

איתי ארד
מעיין מלוכנא
קמה שלו
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 27 בדצמבר 2020 | 5 בינואר 2021 |
|  | 2 | 8 | 8 | 19 בספטמבר 2021 | 28 בספטמבר 2021 |
|  | 3 | 8 | 8 | 16 במרץ 2022 | 24 במרץ 2022 |
|  | 4 | 9 | 9 | 28 בדצמבר 2023 | 28 בדצמבר 2023 |
|  | 5 | 9 | 9 | 1 ביולי 2024 | 14 ביולי 2024 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | פיצת מפת אוצר | 27 בדצמבר 2020 |
| 2 | 2 | שיפודי קשת בענן | 28 בדצמבר 2020 |
| 3 | 3 | כריך טיל מתפצפץ | 29 בדצמבר 2020 |
| 4 | 4 | קרטיבים בצבעי רמזור | 30 בדצמבר 2020 |
| 5 | 5 | עוגיות בצורת צדפות עם קצפת ופנינים נוצצות | 31 בדצמבר 2020 |
| 6 | 6 | מכוניות מרוץ שוקולדיות | 3 בינואר 2021 |
| 7 | 7 | להקת בלרינות ממרשמלו | 4 בינואר 2021 |
| 8 | 8 | סושי מתוק מבננות | 5 בינואר 2021 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 9 | 1 | טוסט גלידה | 19 בספטמבר 2021 |
| 10 | 2 | מאפינס מומיות | 20 בספטמבר 2021 |
| 11 | 3 | מקלות קסם משוקולד | 21 בספטמבר 2021 |
| 12 | 4 | פרנץ' טוסט כוכבים | 22 בספטמבר 2021 |
| 13 | 5 | בצק לעוגיית שרביט לב | 23 בספטמבר 2021 |
| 14 | 6 | גינת ירקות בצלחת | 26 בספטמבר 2021 |
| 15 | 7 | פריכיות חתוליות ומתוקות | 27 בספטמבר 2021 |
| 16 | 8 | בית קרקרים חלומי | 28 בספטמבר 2021 |
פרקים > עונה 3

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 17 | 1 | בראוניז דומינו | 16 במרץ 2022 |
| 18 | 2 | גלידת איש שלג | 16 במרץ 2022 |
| 19 | 3 | פסטה מדורה | 17 במרץ 2022 |
| 20 | 4 | חוף ים שוקולדי | 20 במרץ 2022 |
| 21 | 5 | עוגיית גרנולה דובונית | 21 במרץ 2022 |
| 22 | 6 | חביתת אימוג'י | 22 במרץ 2022 |
| 23 | 7 | מטוס מבננה ושוקולד לבן | 23 במרץ 2022 |
| 24 | 8 | מוס שוקולד הפתעות | 24 במרץ 2022 |
פרקים > עונה 4

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 25 | 1 | דוני השדון | 28 בדצמבר 2023 |
| 26 | 2 | מיס דונאטס | 28 בדצמבר 2023 |
| 27 | 3 | דילן דרור | 28 בדצמבר 2023 |
| 28 | 4 | מפלוץ מפלצת הפלוצים | 28 בדצמבר 2023 |
| 29 | 5 | מכחולינה הציירת | 28 בדצמבר 2023 |
| 30 | 6 | ארנבוס הארנב | 28 בדצמבר 2023 |
| 31 | 7 | אם-סי קמה | 28 בדצמבר 2023 |
| 32 | 8 | קווה-קווה הצפרדע | 28 בדצמבר 2023 |
| 33 | 9 | מטמון מתוק במיוחד | 28 בדצמבר 2023 |
פרקים > עונה 5

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 34 | 1 | גולי מאמנת הכדורגל | 1 ביולי 2024 |
| 35 | 2 | מצחיקולה הסטנדאפיסטית | 2 ביולי 2024 |
| 36 | 3 | אופסי דופסי | 3 ביולי 2024 |
| 37 | 4 | נחשנטי הנחש הרגוע והגמיש | 4 ביולי 2024 |
| 38 | 5 | יופי טופי | 8 ביולי 2024 |
| 39 | 6 | חזקי החילזון החזק | 9 ביולי 2024 |
| 40 | 7 |  | 10 ביולי 2024 |
| 41 | 8 | ריקו התרנגול | 11 ביולי 2024 |
| 42 | 9 | פרק סיום העונה | 14 ביולי 2024 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | תוכנית לגיל הרך | מסעדת בונבון – עונה 1 | מועמדות |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | קאסט השחקנים בסדרה הטוב ביותר | מסעדת בונבון – עונה 1 | מועמדות |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | תגלית השנה | איתי ארד | מועמדות |
| 2022 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | תוכנית לגיל הרך | מסעדת בונבון – עונה 2 | מועמדות |
משה סלומון

ערך זה עוסק ברב ניאולוגי אירופאי. אם התכוונתם לחבר הכנסת ה-25 מטעם מפלגת הציונות הדתית, ראו .
הרב משה סלומון (שלמון) (חוסט תקצ"ה (1835) – טוורדושין 1912) – רב בקהילת טוורדושין באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בסלובקיה) מחבר והוגה דעות.
חייו

נולד בעיר חוסט באזור זקרפטיה – אז בחלק ההונגרי של האימפריה האוסטרו הונגרית. קיבל חינוך אורתודוקסי. למד אצל הרבנים ר' יעקב קטינא מחוסט, ר' אשר אנשיל יונגרייז מצ'נגר, ר' מנחם א"ש מאונגוואר ואחרים.
בסוכות תרכ"ז (1866) החל לכהן כרבה של הקהילה הקטנה בטוורדשין. הרב סלומון כתב מספר קונטרסים שהכתוב בהם עורר את זעמם של הרבנים האורתודוקסים של הונגריה. בחלק מחיבוריו המאוחרים הוא כותב מכתבי תשובה לרבנים שכתבו לו ובהם ענה על טענות שעלו כלפיו. בין השאר כתב בספרו "נתיב משה – מאמר מחקרי על משפט הנשים באמונה" על החובה לשתף את הנשים בחיי הדת, וזאת על מנת למנוע מהם להתקרב לנצרות שבה יש יותר שוויון לנשים בחיים הדתיים.
במהלך השנים הקהילה שעמד בראשה ראתה עצמה שייכת ליהדות הניאולוגית והוא עצמו מקדיש אחד מחיבוריו לרב משה בלוך – מנהלו הראשון של בית המדרש לרבנים בבודפשט, מוסד שהיה ניאולוגי מעיקרו.
שימש ברבנות הקהילה עד פטירתו ב-1912.
חיבוריו

נתיב משה – מאמר מחקרי על נתיבות התורה..., וינה, תרנ"ו
נתיב משה – מאמר מחקרי על הקבלה ועל משפט תלמידי חכמים..., וינה, תרנ"ז
נתיב משה – מאמר מחקרי על כח החכמים..., בודפשט, תרנ"ח
נתיב משה – מאמר מחקרי על משפט הנשים באמונה..., וינה, תר"ס
נתיב משה – מאמר מחקרי ומוסרי על אותות התורה..., וינה, תרס"א
נתיב משה – דברי הימים, שירים, משלים וסיפורי לימודים..., וינה, תר"ע
לקריאה נוספת

יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה, מכון ירושלים, תשנ"ז, עמ' 405.
מרידות המלחים בספיטהד ונור

"הנציגים במועצתם, או קבצנים על גב סוס", קריקטורה פוליטית בת הזמן
מרידות המלחים בְּסְפִּיטְהֶד וְנוֹר (באנגלית: Spithead and Nore mutinies) היו שתי מרידות גדולות של מלחי הצי המלכותי הבריטי ב-1797. אין מדובר בהתקוממויות אלימות, אלא בהפגנות של מורת-רוח ומחאות בדרישה להגדלת השכר ולהטבת תנאי החיים באוניות. מקרים נוספים, קטנים יותר, אירעו באותה שנה גם באוניות ובמקומות נוספים, אך רוח של התמרמרות ותרעומת נשבה בקרב מלחי הצי כולו. המרידות העמידו את בריטניה במצב מסוכן, משום שנמצאה באותה שעה במלחמה עם צרפת המהפכנית. אחדים מקרב המעמד השליט הבריטי לא הסתירו את דאגתם גם מפני האפשרות שהמרידות בצי יציתו התקוממות רחבה יותר, דומה למהפכה הצרפתית.
ספיטהד

המרד בספיטהד (מעגן אוניות סמוך לפורטסמות') נמשך מ-16 באפריל עד 15 במאי 1797. מלחים ב-166 אוניות של צי התעלה, שהיה בפיקוד אדמירל לורד ברידפורט, מחו על תנאי החיים באוניות הצי המלכותי ותבעו להעלות את שכרם.
שיעורי השכר של המלחים נקבעו ב-1658, ובשל יציבות המחירים הם נותרו סבירים עוד כמאה שנים אחר כך, בתקופת מלחמת שבע השנים (1756–1763). המצב השתנה בעשורים האחרונים של המאה ה-18, כשהאינפלציה הגבוהה שחקה בצורה משמעותית את ערך השכר. זאת ועוד, באותה תקופה (1761) החלו מצפים לראשונה את גופי האוניות שמתחת למים בפחי נחושת להגנה מפני תולעת האוניות וצמדה ("זקן"); המשמעות הייתה, כי אוניות מלחמה בריטיות לא נדרשו כמקודם לשוב לעיתים קרובות לנמל כדי לגרד את ה"זקן", והשהייה הנוספת בים הכבידה עוד על עבודת המלחים וחייהם באונייה. חלף זמן רב עד ששלטונות הצי הבינו את ההשלכות של שינויים אלה על צוותי האוניות. וכאילו לא די בכך, שיטת המכסה החדשה, שהונהגה ב-1795, וחייבה כל מחוז לספק מכסת אנשים לשירות בצי בתקופת מלחמה, גרמה להתמרמרות בקרב המלחים המקצועיים ("המתנדבים"), מפני שהמגויסים בכפייה היו חסרי ניסיון ימי ולכן עיקר הנטל נפל על כתפיהם.
במשך שבועיים ניסו מנהיגיהם הנבחרים של המורדים לשאת ולתת עם האדמירליות, כשעיקר דרישותיהם היו להעלות את השכר, לבטל את "ליטרת הכלכל" ("Purser's pound" – כלכל האונייה הורשה לשמור לעצמו, כזכות מיוחדת, נתח של שתי אונקיות מכל ליטרה – 16 אונקיות – של בשר שחולק לצוות) ולסלק מספר קצינים לא אהודים; המורדים לא הזכירו כלל בתביעותיהם דרישה לביטול עונש מלקות או הגיוס הכפוי לצי. הם הוסיפו לקיים את שגרת העבודה והמשמעת באוניותיהם, התירו לכמה אוניות לעזוב למשימות של ליווי אוניות או סיורים מבצעיים, והבטיחו להפסיק לאלתר את המרד ולצאת לים אם יתקרבו אוניות צרפתיות אל חופי אנגליה.
המשא ומתן התפוצץ בשל חוסר אמון, במיוחד בעניין החנינה למורדים, ופרצו תקריות קטנות, שבסופן הורדו לחוף כמה קצינים בלתי אהודים ובאחרים נהגו המלחים בחוסר כבוד מופגן. כשנרגעו הרוחות, התערב לורד האו במשא ומתן ובתיווכו הוסכם להעניק חנינה מלכותית לכל המלחים, להעביר חלק מן הקצינים הלא-אהודים לתפקידים אחרים, להעלות את השכר ולבטל את ליטרת הכלכל. כתוצאה ישירה של המרידות בספיטהד ובנור עברו מן העולם כמה עוולות שהיו קיימות בצי המלכותי עד לאותו זמן, כמו תזונה גרועה, משמעת אכזרית והלנת שכר. המרד כונה, לאחר שהסתיים, בשם breeze at Spithead ("רוח טובה בספיטהד").
זהותו של מנהיג המרד נותרה עלומה גם לאחר שהסתיים. על פי השמועות באותו זמן, ה"מוח" מאחורי פעולות המורדים היה ולנטין ג'ויס (Valentine Joyce), מלח בכיר (Quartermaster) באונייה "רויאל ג'ורג", עליה פיקד לורד ברידפורט.
נור

בהשראת האירועים בספיטהד פרץ גם מרד בנור (מעגן בשפך התמזה), כאשר מלחי "אה"מ סנדוויץ'" השתלטו ב-12 במאי על אונייתם. אוניות נוספות שעגנו במקום הלכו בעקבותיהם, אך אחדות חמקו והפליגו ולא נטלו חלק במרד על אף שנורתה עליהן אש מכיוונן של האוניות שנותרו. המורדים לא יכלו להתארגן בנקל, משום שאוניותיהם היו מפוזרות לכל אורכו של הנור ולא היו חלק משייטת הומוגנית אחת כמו בספיטהד, אך לאחר זמן קצר בחרו לעצמם נציגים מכל אחת מן האוניות. ריצ'רד פארקר נבחר ל"נשיא נציגי הצי" ("President of the Delegates of the Fleet") בשל תבונתו, השכלתו והאמפתיה שרחש לסבלם של הימאים. פארקר היה חובל (Master's mate) לשעבר, שהורד בדרגה ועמד למשפט צבאי בדצמבר 1793, אך גויס מחדש לצי כמלח בתחילת 1797. ב-20 במאי הציגו המורדים לאדמירל באקנר (Buckner), רשימה של שמונה דרישות שעיקרן חנינה, הגדלת שכר, ושינוי של חוקת הצי (Articles of War), אשר נוספה לה אחר כך גם תביעה מן המלך לפזר את הפרלמנט ולכרות מיד שלום עם צרפת. דרישות המורדים העלו את חמתה של האדמירליות, שהציעה להם רק חנינה (נוסף על הוויתורים שנעשו כבר בספיטהד) בתמורה לשובם המיידי לשירות.
המורדים הגדילו את דרישותיהם, ומה שהחל כתביעה לתיקון עוולות, הפך לראשיתה של מהפכה חברתית. הם הטילו הסגר ימי על לונדון ומנעו את כניסתן של אוניות סוחר לנמל, ומנהיגי המרד אף תכננו להשיט את אוניותיהם לצרפת; המלחים האנגלים הסדירים התנגדו לצעדים אלה, וככל שנמשך המרד, עוד ועוד אוניות נטשו אותו. ב-5 ביוני פרסם פארקר פקודה, המתירה רק לאוניות סוחר לשוט לדרכן, בעוד האיסור על אוניות אספקה של הצי נותר בתוקפו. הסיבה לכאורה לפקודה זו הייתה כי "שחרור ספינות הסוחר ייצור רושם אוהד בחוף", אך קרוב לוודאי שהגורם היה הקושי הרב לאסור את תנועתם של כלי שיט מסחריים בנתיב תעבורה הומה כל כך כמו התמזה. לאחר הפתרון המוצלח למרד בספיטהד, סירבו הממשלה והאדמירליות לוויתורים נוספים, במיוחד משום שחשו כי לכמה ממנהיגי המרד בנור יש מטרות פוליטיות החורגות משיפור שכרם ותנאי חייהם של המלחים.
אספקת המזון לאוניות המורדים הופסקה, וכאשר נתן פארקר את האות להפליג אל צרפת, סירבו כל האוניות האחרות להישמע לו. בסופו של דבר נטשו רוב האוניות את הזירה, חלק מהן תחת אש מכיוונם של המורדים, והמרד נכשל. פארקר הואשם בבגידה ובפירטיות, ונתלה מזרוע הַסְּקַרְיָה של "סנדוויץ'", האונייה בה החל המרד. מלבדו נתלו 29 ממנהיגי המרד, אחרים נדונו לעונש מלקות, למאסר או להגלייה אל מושבת העונשין אוסטרליה. ברם, חלק הארי של המלחים שהיו מעורבים במרד לא נענשו כלל.
אחרי המרד בנור פסק הנוהג באוניות הצי המלכותי להשמיע חמישה צלצולים בפעמון האונייה בסיומה של משמרת הכלב (Dog watch, 16:00-20:00), מאחר שזה היה הסימן לתחילתו של המרד.
מרידות אחרות ב-1797

בספטמבר 1797 התמרדו מלחיה של הפריגטה "הֶרְמַיוֹנִי" בתחנת הצי באיי הודו המערבית והרגו את קפטן האונייה וכמעט את כל קציניה כנקמה על יחסו הברוטאלי של הקפטן. לאחר שהשתלטו על האונייה מסרו אותה לידי הספרדים, אויביה של בריטניה.
ב-27 בדצמבר רצח צוות "מארי אנטואנט" את קציני האונייה והשיט אותה אל נמל צרפתי בים הקריבי.
מרידות אחרות אירעו בחוף אירלנד ובכף התקווה הטובה והתפשטו אל הצי בפיקודו של אדמירל ג'רוויס ששהה לחופי ספרד.
המרידות בספרות ובאמנות

אירועי הרומן "בילי באד", מאת הרמן מלוויל, והאופרה המבוססת עליו, מאת בנג'מין בריטן, מתרחשים מיד לאחר שתי המרידות העיקריות.
להקת הפולק פאנק הבריטית The Men They Couldn't Hang מנציחה את מנהיגי המרד שהוצאו להורג בבלדה "The Colours"‏ (1988).
"מרד" (Mutiny), מאת ג'וליאן סטוקווין, הוא תיאור מדומיין של המרד בנור.
הסרט "אה"מ דיפיינט" (HMS Defiant, שנקרא בארצות הברית !Damn the Defiant) הוא תיאור מדומיין של מרד דומה באותה תקופה.
אביו של גיבור הספר The King's Own, מאת פרדריק מרייט, נתלה בשל השתתפותו במרד בנור.
חלק גדול מהרומן A King's Captain, מאת דיואי למבדין, מתרחש במהלך המרד בנור כפי שנראה בעיני גיבור הספר אלן ליורי.
הרומן Ramage and the Freebooters, מאת הסופר הבריטי דאדלי פופ, מתחיל כאשר לפטננט רמג' מקבל פיקוד על אונייה העוגנת בספיטהד במהלך המרד, וחייב לשכנע את אנשיו לצאת לים כדי שיוכל למלא את הפקודות שהוטלו עליו.
"The Floating Republic – An account of the Mutinies at Spithead and Nore in 1797" הוא ספר מאת ג' א' מנרינג ובונמי דוברא, שראה אור ב-1935 ומגולל את קורות שתי המרידות. ב-1982 שידר "רדיו 4" של הבי.בי.סי בתוכנית "Saturday Night Theatre" תסכית רדיו המבוססת על הספר שנקראה The Floating Republic.
לקריאה נוספת

Manwaring, G.E. and Dobrée, Bonamy (1987). The Floating Republic: An Account Of The Mutinies At Spithead And The Nore In 1797. London: Cresset Library. p. 299. (1st published New York: Harcourt, Brace and Company 1935)
Dugan, James (1965). The Great Mutiny (New American Library, 1967 ed.). G. P. Putnam's Sons. p. 510
Gill, Conrad (1913). The Naval Mutinies of 1797. Manchester, U.K.: Manchester University Press. p. 445
Roberts, Jason (2007). A Sense of the World : How a Blind Man Became History's Greatest Traveler. New York, NY: Harper Perennial. p. 432
Woodman, Richard (2005). A Brief History of Mutiny (1st Carroll & Graf ed.). New York: Carroll & Graf. p. 352
Tracy, Nicholas (2006). Who's Who in Nelson's Navy: 200 Naval Heroes. London: Greenhill Books/Chatham Publishing. p. 388
"Born in Exeter" a biography Chapter on Richard Parker – By The Historical Society of Hele's School Exeter (1950) Publisher A. Wheaton & Company Ltd Exeter
Schneer, Jonathan (2006). The Thames: England's River (Paperback ed.). London: Abacus. p. 352
הערות שוליים

↑  '"The Breeze at Spithead", which occupies more than half the volume, is not only the largest but most interesting part of its contents.": from a review of Tales of a Tar (1834), by William Nugent Glascock: The Times [London, England] 1 April, 1834, p.3
↑  "Demands of the Nore Mutineers". Royal Navy Mutinies at the Nore and Spithead. In: Napoleonguide.com. Retrieved 6 June 2012
↑  Gill (1913), p. 184
↑  "Nore Mutiny".  In: Museum of Learning. Retrieved 12 September 2011
↑  Tracy. Who's who in Nelson's Navy. p. 294
↑  Clowes, William. The Royal Navy: A History from the Earliest Times to 1900. Vol. 4, p. 548
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529454805171  LCCN: sh85126801 
הוצאתו להורג של ריצ'רד פארקר באשמת מרידה (איור מ-Newgate Calendar)
משפט נפוליאון

משולש ABC הוא המשולש המקורי שעל צלעותיו נבנים משולשים שווי-צלעות. המשולש שווה-הצלעות MNL, המסומן בירוק, הוא משולש נפוליאון החיצוני
משפט נפוליאון הוא משפט גאומטרי הקובע כי לכל משולש שעל צלעותיו יבנו משולשים שווי-צלעות (כולם פנימה או כולם החוצה), יצרו מרכזי הכובד (מפגשי התיכונים) של המשולשים האלה משולש שווה-צלעות. 
משולשים אלו, שקודקודיהם הם מרכזי הכובד של המשולשים שנבנו על הצלעות, מכונים משולשי נפוליאון (הפנימי והחיצוני, בהתאמה).
הקונפיגורציה המתקבלת מן המשפט מקיימת תכונות מעניינות נוספות. למשל, שלושת המעגלים החוסמים את המשולשים שנבנו על צלעות המשולש המקורי נפגשים בנקודה אחת. קודקודיו של משולש נפוליאון הפנימי נמצאים על המעגלים החוסמים את המשולשים שווי הצלעות החיצוניים (ולהפך). ההפרש בין שטח משולש נפוליאון החיצוני לבין שטח משולש נפוליאון הפנימי שווה לשטח המשולש המקורי.
אף על פי שמשפט זה מיוחס לנפוליאון בונפרטה, ואף נושא את שמו, אין כל ערובה לכך שהוא גילה או הוכיח אותו.
משה סלנט

רבי משה סלנט

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב משה דוב בן-ציון סלנט (ה' בטבת ה'תרפ"ט, 18 בדצמבר 1928 - כ"ט בכסלו ה'תשע"ו, 11 בדצמבר 2015) היה ראש ישיבה וראש כולל אברכים ירושלמי, מרבני קהילת קהל פרושים. נשיא חברה קדישא-פרושים בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב יוסף צבי סלנט מחבר הספר "באר יוסף" ונשיא ה"חברה קדישא הראשית והכללית" של קהל הפרושים, ולפראדל בתו של המגיד הירושלמי רבי נטע צבי וייס. הוא נקרא על שם אבי סבו, רבי משה דוב וייס. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים והיה תלמידו של הרב מרדכי דוד לוין והרב איסר זלמן מלצר. בגיל 17 היה מקבוצת התלמידים הראשונה בישיבת מיר והתקרב אל ראש הישיבה רבי אליעזר יהודה פינקל וכן היה תלמידם של הרב אפרים בורודיאנסקי והרב יחזקאל לוינשטיין. נישא לשרה גיטל בתו של הרב שלמה ברוורמן שהיה מחנך בתלמוד תורה עץ חיים (בנו של הרב זליג ברוורמן ראש ישיבת מאה שערים). התגורר בשכונת בתי ברוידא.
בשנת תשט"ו החל לכהן כר"מ בישיבת באר יעקב ובהמשך בישיבת כפר סבא, אך כעבור שנה, עקב מבצע קדש, חזר לירושלים. הוא כיהן במשך תקופה כר"מ בישיבת תפארת ישראל - רוז'ין של חסידות בויאן וכן כראש ישיבת שומרי אמונים (לצד הרב דוד אוירבך). בשנת תשכ"ח החל לכהן כראש ישיבת "קדושת ציון" בקריית באבוב בבת ים. בשנת תשכ"ט מינהו אביו על מקומו לכהן כראש כולל האברכים "רבנו חיים יוסף - בית הוראה" בשכונת בית ישראל ירושלים. בשנת תשל"ה נפתחה קהילת באבוב בירושלים ותלמידיו מהישיבה בבת ים לקחוהו לכהן כרב. בהמשך כיהן גם כראש כולל של החסידות בירושלים. מסר שיעורים בבית הכנסת מונקאטש בשכונתו. כמו כן כיהן (לאחר פטירת אביו) כנשיא ה"חברה קדישא הכללית".
לאחר פטירת אביו בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 התפרסם כמי שברשותו לחש לביטול עין הרע, והדבר הקנה לו פרסום רב בקרב החוששים מעין הרע. הרב יעקב אדלשטיין נהג להפנות אליו את הפונים לעזרתו בנושא זה.
הוא ערך והוציא לאור את ספרו של אביו "באר יוסף" ואת הספר "נטעי חמד" של סביו, רבי נטע צבי וייס. לספרו של סבו צירף חיבור משלו הכולל ביאורים ומקורות לדברי הסב, בשם "אמרי חמד". מלבד ספרים אלו כתב חידושי תורה רבים, חלקם התפרסמו במשך השנים בכתב העת התורני של קהל הפרושים בירושלים, "אוצרות ירושלים".
במאי 2011 (כ"ז באייר ה'תשע"א) נפטרה אשתו. הוא נפטר ביום שישי כ"ט בכסלו ה'תשע"ו, 11 בדצמבר 2015, סמוך לכניסת השבת, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים במוצאי שבת, אור לא' בטבת.
בנו הרב יעקב הוא מגיד מישרים.
לקריאה נוספת

יעקב הייזלר, והאיש משה, המבשר, יום ו', ו' בטבת תשע"ו.
הערות שוליים

↑  בין לומדי הכולל היו הרב צבי שרייבר (רב חסידות בויאן), הרב יעקב אליעזרוב (דיין בבית הדין הרבני בירושלים), הרב אשר פריימן מו"צ של העדה החרדית, הרב חיים יהודה כהן מו"צ ומרבני ועד הכשרות של העדה החרדית והרב בן ציון גוטפרב (מרבני קהילת המתמידים).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305393505171  VIAF: 1755507   WorldCat (עם VIAF): 1755507
מריה רוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בספטמבר 1955 (בת 69) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
מריה פרימיטיבה פז רוט (באנגלית: Maria P. P. Root;‏ 13 בספטמבר 1955) היא פסיכולוגית קלינית, אשת חינוך ופעילת ציבור בסיאטל, שבוושינגטון. עבודתה נוגעת בעיקר בתחומים של משפחות רב-גזעיות, זהות רב-תרבותית, מיעוטים אתניים, טראומה, הטרדות מיניות במקום העבודה, והפרעות אכילה. בשנת 1997 קיבלה רוט את פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA) על תרומה ייחודית לפסיכולוגיה.