stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגן החדש (פוטסדאם)
הגן

כשהיה עדיין נסיך הכתר, רכש פרידריך וילהלם השני נכס ששכן על אגם הייליגר זה, והשלים אותו מאוחר יותר ברכישת גני פרי וכרמים צמודים. שנה לאחר שעלה לכס השלטון החלה העבודה על יצירת פארק אשר ברוח התקופה היה אמור לשקף את אדריכלות הגן בת-זמנה, וייחד אותו משטחי הנוי הבארוקיים המצועצעים הסמוכים של סנסוסי של פרידריך הגדול שיצאו מחוץ לאופנה.
בביקוריו בנסיכות הקטנה של אנהלט-דסאו התוודע המלך לממלכת הגנים של דסאו-ורליץ (כיום אתר מורשת עולמית של אונסק"ו). פארק זה היה פארק הנוף האנגלי הקדום והגדול ביותר ביבשת ותאם לתפיסת הגן האידיאלי של המלך. יוהאן אוגוסט אייזרבק (Johann August Eyserbeck), הגנן של ורליץ, היה מעורב במימוש תפיסה זו גם בפוטסדאם.
בניגוד לגני הנוף האנגליים הנרחבים של המאה ה-19, שרכיביהם העיקריים היו עצים, כרי דשא ומים, הגן האנגלי של המאה ה-18 התאפיין באזורים נפרדים יחסית המעוטרים באלמנטים אדריכליים קטנים. אופי הנוף הודגש בתכנון שנועד לשחזר את הטבע. העצים והצמחים לא היו אמורים להיות מעוצבים על ידי גיזום, אלא השאירו אותם לנפשם לגדול באופן טבעי. החיים הכפריים "התגלו מחדש" גם הם תוך כדי התהליך. פרות רועות באחו היו חלק מהנוף בגן החדש, כאשר החלב שנתנו עובד לחמאה וגבינה במחלבה בפינה הצפון-מערבית של הפארק (כיום המסעדה על שפת האגם). בתי קיץ שהיו בנכס שולבו בתכנון ושרדו עד ימינו. הם מכונים לפי צבעם: "הבית החום", "האדום" או "הירוק".
מאוחר הרבה יותר, בשנת 1816, בתקופת שלטונו של פרידריך וילהלם השלישי, הגיע לפוטסדאם פטר יוזף לנה, שסיים אז חניכה כגנן, וקיבל את המשימה לעצב מחדש את הגן המוזנח שצמח פרא. תוך שהוא שומר על כמה מיחידות הגן הקיימות, הוא יצר גן נוף אנגלי עם שטחים פתוחים נרחבים, מדשאות ושבילים רחבים, ובעיקר קווי ראייה לאי הטווסים, טירת קליין-גליניקה, פארק בבלסברג וזאקרו.
רשימת המבנים ההיסטוריים בגן החדש

נבנו בין השנים 1787–1793 בגן החדש בתקופת שלטונו של פרידריך וילהלם השני:
ארמון השיש
מטבח ארמון, בצורת מקדש חרב
אורנז'רי (חממת הדרים)
"הספרייה הגותית"
בית קרח בצורת פירמידה
המחלבה (כיום מסעדה)
מערה מלאכותית
"בתים מגורים הולנדיים"
ביתן הרמיטאז'
נבנה בין השנים 1914–1917 תחת הקיסר וילהלם השני לנסיך הכתר וילהלם:
ארמון צציליינהוף
הבית הירוק
בית הקרח בצורת פירמידה
הספרייה ה"גותית"
הכניסה המצרית לאורנז'רי
ארמון צציליינהוף
הוויאנס

| --- | --- |


דוכן כפכפי הוויאנס בסאו פאולו
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים) 
 מיקום המטה:  סאו פאולו 
 ענפי תעשייה:  הנעלה 
 מוצרים עיקריים:  כפכפים 
  
 havaianas.com.br
 
הוויאנס (בפורטוגזית: Havaianas) הוא מותג כפכפים ברזילאי. המותג מיוצר בידי חברת אלפרגאטאס, שהיא חלק מקונצרן קמארגו קוריאה. הכפכפים מיוצרים במפעל אחד, במדינת פרנאיבה שבצפון-מזרח ברזיל.
היסטוריה

כפכפי הוויאנס הראשונים יוצרו ב-1962, בהשראת סנדלי הזורי היפניים. סנדלים אלה עשויים מגבעולי אורז, בעוד שהכפכפים מיוצרים מגומי. על אף ההשראה היפנית, השם שנבחר היה Havaianas, שפירושו בפורטוגזית "מהוואי".
הכפכפים נמכרו במחיר נמוך, ונחשבו במשך שנים רבות כ"כפכפים של עניים". הדגמים הראשונים כללו סוליות בצבע לבן ורצועות בכחול, שחור או צהוב. ב-1991 החליטה ההנהלה לפנות לקהלי יעד נוספים, והחלה לשווק את דגמי Havaianas Sky, בגוונים חזקים יותר, עם עקבים גבוהים יותר ובמחיר גבוה יותר.
קידום המכירות של הדגם החדש כלל פרסומות בהשתתפות אמנים מקומיים. הקמפיין החדש הצליח, והחברה החלה להרחיב את פעילותה, ולפתח דגמים נוספים. כך, למשל, הוחל במהלך אולימפיאדת אטלנטה (1996) בשיווקו של דגם נוסף, Havaianas Olimpic. גם בשנים הבאות נעזרה החברה בידוענים ברזילאים כדי לקדם את המכירות. בין היתר, כיכבו בפרסומות שלה הכדורגלן ראיי והשחקנים קלאודיה אבראו, פביו אסונסאו, ריינלדו ג'אנקיני, פרננדה לימה, רודריגו סנטורו, דבורה סקו ומרקוס פלמיירה.
ב-1997 הוחל בייצוא הכפכפים למדינות אחרות, הראשונה שבהן צרפת. עד לשנת 2006 כבר יוצאו הכפכפים ללמעלה מ-80 מדינות.
בשנת 2006 נמכרו כ-162 מיליון כפכפי הוויאנס. כ-90% מהם נמכרו בברזיל לבדה, והיתר ברחבי העולם. בשנת 2011 זינקו המכירות לכ-210 מיליון כפכפים, ואחוז הכפכפים המשווקים מחוץ לברזיל עלה ל-15%. בשנת 2013 הוערך שוויו של המותג הוויאנס ב-422 מיליון דולרים. בשנת 2022 החברה מכרה 247 מיליון זוגות נעליים והכנסותיה הסתכמו ב 797.2 מיליון דולרים.
הערות שוליים

↑  Fernando Scheller, (בפורטוגזית) Alpargatas vende 160 milhões de Havaianas Aos 100 anos, Globo.com, 16.1.2007
↑  Jenny Barchfield, AT 50, HAVAIANAS FLIP-FLOPS ARE SYMBOL OF BRAZIL, The Big Story, 24.7.2012
↑  John Paul Rathbone, Latin American: Brand power on the rise, Financial Times, 23.9.2013
↑  Parent company of Havaianas posts profit loss, WORLD FOOTWEAR, ‏22/2/2023
הליכוד העולמי

הליכוד העולמי היא תנועה בינלאומית המאגדת את תומכי ופעילי מפלגת הליכוד ברחבי העולם. תפקידי התנועה הם הסברה אודות פעילות המפלגה בעולם, דיונים אידאולוגיים והפצת ערכי המפלגה. הארגון פעיל בכ-46 מדינות:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה אוסטריה אוסטרליה אוסטרליה אוקראינה אוקראינה אורוגוואי אורוגוואי אזרבייג'ן אזרבייג'ן איטליה איטליה אל סלוודור אל סלוודור ארגנטינה ארגנטינה ארצות הברית ארצות הברית בולגריה בולגריה בלגיה בלגיה בלארוס בלארוס ברזיל ברזיל גאורגיה גאורגיה גואטמלה גואטמלה דרום אפריקה דרום אפריקה | הודו הודו הולנד הולנד הונגריה הונגריה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ונצואלה ונצואלה טורקיה טורקיה יוון יוון ישראל ישראל לוקסמבורג לוקסמבורג מולדובה מולדובה מונטנגרו מונטנגרו מקסיקו מקסיקו מרוקו מרוקו נורווגיה נורווגיה ספרד ספרד | סרביה סרביה פולין פולין פורטוגל פורטוגל פנמה פנמה פרו פרו צ'ילה צ'ילה צרפת צרפת קולומביה קולומביה קוסטה ריקה קוסטה ריקה קנדה קנדה רומניה רומניה רוסיה רוסיה שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ תוניסיה תוניסיה |
.
יושב ראש התנועה הוא דני דנון אשר נבחר לתפקיד ב-8 בנובמבר 2020. דנון נתמך בבחירות על ידי יושב הראש המכהן יעקב חגואל, והתמודד מול מיקי זוהר (שנתמך על ידי יושב ראש מפלגת הליכוד בנימין נתניהו) במערכת בחירות שנויה במחלוקת. בעקבות כך מונה זוהר ליו"ר עמית של התנועה.
ליו"ר התנועה ישנם 15 סגנים, ביניהם יו"ר מועצה מקומית אבן יהודה אבי הררי, סגן ראש עיריית באר שבע שמעון בוקר, יו"ר הנהלת סניף הליכוד באילת פיני גניסלב, חבר מועצת מעלה אדומים דודו מתתיהו, מנהל פורום לאומי יהודי בליכוד מוטי מיימון ועוד.
נכון לינואר 2021, המנהלת הכללית של הארגון היא יפעת עובדיה-לוסקי.
הערות שוליים

↑  אודות הליכוד העולמי, באתר www.worldlikud.org.il
↑  סניפים בעולם, באתר www.worldlikud.org.il
↑  צבי זרחיה, נתניהו הפסיד והליכוד העולמי עשוי להתפצל, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2020
↑  צבי זרחיה, אחרי שמיקי זוהר הקים את הליכוד הבינלאומי, יו"ר הליכוד העולמי יעקב חגואל מאיים להדיחו מהליכוד, באתר כלכליסט, 22 בספטמבר 2020
↑  שירית אביטן כהן, ‏בניגוד לסיכום עם מיקי זוהר: דני דנון מונה לראשות הליכוד העולמי, באתר גלובס, 8 בנובמבר 2020
הנסיכה הצפרדע

| --- | --- |
כריכת הספר
כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אליזבת דוסון בייקר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת בלומסברי 
 הוצאה בשפת המקור:  בלומסברי
 תאריך הוצאה:  2002
 מספר עמודים:  224
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  לא תורגם
 תרגום:  לא תורגם
 סדרה
 סדרת ספרים:  סיפורי הנסיכה הצפרדע (Tales of the Frog Princess)
 הספר הבא:  נשימת דרקון (Dragon's Breath)
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0747560749
 
הנסיכה הצפרדע הוא ספר מאת הסופרת אליזבת דוסון בייקר. עלילת הספר נכתבה בהשראת המעשייה "הנסיך-צפרדע" של האחים גרים. הסרט "הנסיכה והצפרדע" של אולפני וולט דיסני משנת 2009 מבוסס על גרסתה של בייקר.
עלילה

הנסיכה אמרלדה, המכונה אמה, היא יורשת העצר של ממלכת גרינסוורד. המאפיין הבולט ביותר שלה הוא צחוקה הדומה לנעירת חמור. היחידה שמעריכה אותה היא דודתה גראסינה, המכשפה הירוקה הנוכחית. כאשר מאלצים אותה להתחתן, בורחת הנסיכה ופוגשת בנסיך אידריק ממונטה ויסטה העליונה, שקולל על ידי המכשפה מודין והפך לצפרדע. הנסיכה מנשקת אותו במטרה לנסות ולהפוך את הכישוף, אך הופכת בעצמה לצפרדע, והשניים יוצאים למסע הרפתקאות במטרה לנסות ולהפוך את הכישוף, כשאחריהם רודף כלב עקשן.
הלן מייטלנד ארמסטרונג

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1869 פירנצה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  26 בנובמבר 1948 (בגיל 79) 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 
הלן מייטלנד ארמסטרונג (אנגלית: Helen Maitland Armstrong;‏ 1869 – 1948) הייתה אמנית ויטראז' אמריקאית שעבדה לבדה וגם בשיתוף עם אביה, מייטלנד ארמסטרונג. עבודותיה נחשבות בין הטובות ביותר שהופקו באמריקה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה

הלן מייטלנד ארמסטרונג נולדה בשנת 1869 בפירנצה שבאיטליה לאמן והדיפלומט האמריקאי מייטלנד ארמסטרונג ואשתו הלן, שהייתה צאצא של פיטר סטויבסנט ואחייניתו של הפוליטיקאי המילטון פיש. ששת אחיה כללו את מעצבת הספרים והסופרת מרגרט נילסון ארמסטרונג ועורך כתב עת המילטון פיש ארמסטרונג.
היא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק אך קיבלה חלק ניכר מהכשרתה האמנותית מאביה, מה שהפך אותה לשותפה זוטרה בעסק של אביה "ארמסטרונג ושות'"
קריירה

יצירתה של הלן ארמסטרונג התמקדה בחלונות ויטראז' לכנסיות אך כוללת גם פסיפסים, ציורי קיר ואיורים לספרים. עבודות הזכוכית הצבעונית שיצרה לבדה ובשותפות עסקית עם אביה עד מותו בשנת 1918 נחשבות בין הטובות ביותר בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, מדורגת לצד עבודותיהם של לואיס קומפורט טיפאני וג'ון לה פרג', שניהם היו חברים של הלן ארמסטרונג ואביה. היא חברה בדור הראשון של נשים אמניות המנצלות את הטכניקות החדשות של ויטראז' שהביאו לה פארג' וטיפאני, יחד עם לידיה פילד אמט ואחותה רוזינה אמט שרווד. עבודותיה המוקדמות ביותר הן משנות ה-90 של המאה ה-19; בשנת 1893 הוצג ויטראז׳ לאחד מחלונות הזכוכית הצבעונית בבניין הנשים בתערוכת הקולומביאנית העולמית בשיקגו.
ארמסטרונג ואביה יצרו יחד ציורים לחלונות ויטראז' - רבים מהם אנדרטאות - לכנסייה הקהילתית הראשונה (סנט לואיס, מיזורי), כנסיית כריסט (ריי, ניו יורק), קפלת האי ג'קיל (ברונסוויק, ג'ורג'יה), הפרסביטריאן הראשון. כנסייה (ניובורג, ניו יורק), הכנסייה האפיסקופלית של כל הנשמות (בילטמור, צפון קרוליינה), קפלת ארל ממוריאל (טרויה, ניו יורק), ומכללת ואסר.
עבודת היחיד של הלן ארמסטרונג - שאותה כינה הניו יורק טיימס "יוצאת דופן" - כללה עיצובים של חלונות ויטראז' לעשרות כנסיות וקפלות, כמו גם בניין ממשלתי וכמה בתי מגורים פרטיים. היא עיצבה 16 חלונות בטכניקת זכוכית מצוירת מהמאה ה-15 למאוזוליאום פרטי בבית הקברות וודלאון. אחד מחלונותיה לכנסייה של סנט אנדרו בסאות'המפטון, ניו יורק, התנפץ בזמן ההוריקן הגדול משנת 1938 ונמצא בשלמותו במרחק של חצי קילומטר משם.
יצירת המופת של ארמסטרונג עשויה להיות החלון המזרחי בכנסייה האפיסקופלית של סנט פול בבולטימור, מרילנד, שנוצר בזמן השיפוץ הכללי של הכנסייה בשנת 1904.
ארמסטרונג איירה גם מספר ספרים - הלן אמסטרונג ואחותה מרגרט איירו כמה ספרים יחד, ביניהם מקס מילר משנת 1906: סיפור אהבה גרמנית.
ארמסטרונג נפטרה בבית בו גדלה בעיר ניו יורק ב-26 בנובמבר 1948.
מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק מחזיק באוסף רישומיה וצבעי מים לחלונות ויטראז' וכן עיצובים עבור לוח מזבח וציור קיר.
הערות שוליים

↑  Jones, Robert O. D. Maitland Armstrong: American Stained Glass Master. Sentry, 1999.
↑  The Passing Tramp, The Passing Tramp: Had I But Known Authors #2: Margaret Armstrong, HIBK Patrician, The Passing Tramp, ‏2012-01-28
↑  Tom Miller, Daytonian in Manhattan: The D. Maitland Armstrong House - No. 58 W. 10th Street, Daytonian in Manhattan, ‏2013-03-19
↑  Elliott, Maud Howe, ed. Art and Handicraft in the Women's Building of the World's Columbian Exposition, Chicago, 1893. Goupil & Co., 1893.
↑  Catalogue of the Twelfth Annual Exhibition of the Architectural League of New York, 1897.
↑  Zanow, Lois, and Sally Johnston. Monuments to Heaven: Baltimore's Historic Houses of Worship. AuthorHouse, 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6706 6769  LCCN: n85317462  SUDOC: 253475805  ULAN: 500099312  VIAF: 48221793   WorldCat (עם VIAF): 48221793 
הלן אמסטרונג, איור לספר, 1903
המסע אל קצה העולם

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אדית פאטו
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2003
 הוצאה בעברית
 תאריך:  2007
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002579988
 
המסע אל קצה העולם (אנגלית: East) הוא סיפור פנטזיה שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית אדית פאטו. הספר מבוסס על האגדה הנורדית העתיקה "East of the Sun and West of the Moon". הוא יצא לאור באנגלית בשנת 2003, ותורגם לעברית בשנת 2007 על ידי אמיר צוקרמן. הספר העברי הודפס בהוצאת ידיעות ספרים (פרוזה).
הספר יצא לאור בארצות הברית בשם "מזרח" (East), ואילו באנגליה נקרא "ילידת צפון" (North Child).
תקציר העלילה

לארנה ויוג'יניה, זוג נורדי קשה יום, נולדים בזה אחר זה שבעה ילדים. לאחר שאחת מבנותיהם נפטרה, מחליט הזוג להביא לעולם ילדה נוספת - רוז.
רוז מתגלה כילדה הרפתקנית ורודפת אקשן. היא יוצאת למסע קסום על גבו של דוב לבן, שמסתבך מרגע לרגע. משפחתה של רוז נפרדת ממנה לתקופה ארוכה, בה רוז נדרשת לחיות בתוך הר, להעפיל לקוטב הצפוני, להביס את מלכת הטרולים ולהשיב עשרות חפים מפשע לבתיהם.
דמויות עיקריות

רוז: ילדה הרפתקנית ועצמאית. בת זקונים ליוג'יניה וארנה. רוז נולדה לכיוון צפון, ובעקבות אמונותיה התפילות של אמה יוג'יניה, הוחלט לשמור את הדבר בסוד (מגדת עתידות ניבאה שאם ייוולד ליוג'יניה בן צפוני, הוא ייקבר תחת מפולת של שלג וקרח). שמה הפרטי האמיתי של רוז היה אבה (Ebba) - אמה התעקשה כי שמה יתחיל באותו אות כמו שם הכיוון אליו לכאורה נולדה - מזרח (East). אביה של רוז החליט לקרוא לרוז בחשאי ניאם (Nyamph), על שם הכיוון בו היא באמת נולדה, צפון (North). רוז היא גיבורת הסיפור, והיא יוצאת למסע בארצות רחוקות וקרות.
דוב לבן/מִיק/צ'ארלס: נסיך צרפתי שנגנב מארצו על ידי מלכת הטרולים. מלכת הטרולים לא הורשתה להכניסו לארמונה, ולכן הפכה אותו לדוב לבן, במטרה שבעתיד תוכל לקחת אותו אליה. הדוב הלבן לוקח את רוז לטירה קסומה, ומכניס אותה למסע לעבר הארץ שמשתרעת "מזרחה לשמש ומערבה לירח".
נדי וילפריד: נדי הוא אחיה הגדול של רוז. הוא הילד הצעיר ביותר אחרי רוז שנולד לארנה ויוג'יניה. נדי הוא צפון-מערבי (נולד לכיוון צפון-מערב). בין נדי לרוז קיימים קשרי אהבה עמוקים, והוא תמיד דואג לה ומשגיח עליה.
אבא (אַרְנֵה): אביהם של רוז, ושבעת אחיה ואחיותיה, ובעלה של יוג'יניה. עוסק בהכנת מפות. נולד כדרום-מזרחי.
אמא (יוג'יניה): אמם של רוז ושבעת אחיה ואחיותיה, ואשתו של ארנה. מאמינה אדוקה באמונות תפלות, המשפיעות באופן ניכר על החיים של שאר בני המשפחה. נולדה כמזרחית.
מלכת הטרולים: מככבת בדמות המכשפה הרעה בסיפור. מכשפה קנאית ורבת עוצמה, שגונבת לעצמה את צ'ארלס בשביל שיהיה בעלה החוקי. המלכה מתגוררת בניפלהיים - ארץ הקרח הצפוני, בתוך ארמונה עצום הממדים, ובעל מאות המשרתים.
טוקי: ילד טרול שהיה משרת של הדוב הלבן אמו זו אורדה.
אורדה: אמו של טוקי משרתת של מלכת הטרולים וחלק מהזמן שירתה בטירה של הדוב הלבן.
הגן הטכנולוגי מלחה

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1996
 קואורדינטות:  31°44′58″N 35°11′12″E﻿ / ﻿31.74944444°N 35.18666667°E﻿ / 31.74944444; 35.18666667
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) הגן הטכנולוגי מלחה(למפת ירושלים רגילה) הגן הטכנולוגי מלחה he
 
הגן הטכנולוגי, מצולם מגבעה בשכונת מלחה
מבט על החלק הפנימי של הגן הטכנולוגי ובניין מספר 9
הגן הטכנולוגי מלחה הוא פארק היי-טק בשכונת מלחה בירושלים, בסמוך לקניון מלחה, אצטדיון טדי ותחנת הרכבת ירושלים מלחה. שטחו הבנוי הכולל הוא כ־73 אלף מ"ר.
היסטוריה

את הגן הטכנולוגי יזמה הרשות לפיתוח ירושלים וראש העירייה טדי קולק, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הקמתו נעשתה באמצעות חברת "ג.ט.י. – הגן הטכנולוגי ירושלים בע"מ" שהוקמה לצורך כך על ידי הרשות. החברה תכננה את גן והשלימה את אישור התב"ע שלו ב-1993. באפריל 1993 התקשרה הרשות, לאחר שזכתה במכרז בינלאומי, עם חברת הנדל"ן ישרס בהסכם לפיו רכשה ישרס 74% מזכויות הבעלות והשליטה בחברת הגן הטכנולוגי. ממשלת ישראל הגדירה את ירושלים כאזור עדיפות לאומית א' להיי-טק. הפרויקט זכה למעמד של "מפעל מאושר" על פי חוק לעידוד השקעות הון וזכה למענק ממשלתי.
האכלוס ההדרגתי של הגן הטכנולוגי החל ב-1996. עד סוף שנת 1997 הושלמה בנייתם של ארבעה מבנים בני חמש קומות. בשנת 1998 החלה הקמתו של מגדל המשרדים בן 17 הקומות בגן. במהלך השנים 2001 ו-2002 ביצעה ג.ט.י. עבודות חפירה ודיפון להקמת בניינים 6 ו-7 במתחם. ביולי 2002, הקפיאה את הקמת הבניינים עקב הירידה החריפה בביקוש לשטחי היי-טק בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום.. מאז פעלה לשינוי התב"ע המאושרת למתחם במטרה להגדיל את זכויות הבנייה ולא הקימה את הבניינים.
עד שנת 2004, היקף ההשקעה של "חברת ג.ט.י." בפרויקט עמד על סך של כ-339 מיליון ש"ח, מתוכם כ-75 מיליון ש"ח, היו מענק ממשלתי. על פי תנאי מרכז השקעות למענק לפרויקט, על 70% משטח הגן לשמש עבור תעשייה עתירת ידע ולהיות מיועד למפעלי היי-טק, ורק יתרת השטח למשרדים ושירותים נלווים. ביוני 2004 ,בעקבות ביקורת שערך משרד מבקר המדינה, פנה מינהל מקרקעי ישראל לג.ט.י., בטענה כי היא משכירה את שטחי הגן הטכנולוגי בניגוד להוראות הסכם החכירה,
לפיו הוחכר השטח למטרות "תעשייה ומלאכה" בלבד. לפיכך דרש המינהל מהחברה להפסיק כל שימוש בשטחי הגן הטכנולוגי המנוגד למטרת החכירה. אך הדבר לא בוצע. ורוב שטחי הגן אינם משמשים לחברות טכנולוגיה, בין השוכרים במתחם, גופי תקשורת הבינלאומיים BBC, רויטרס ובלומברג, רשות החברות הממשלתיות, רשות הפטנטים, האוניברסיטה הפתוחה מכללת ג'ון ברייס והסניפים הראשיים של הבנקים לאומי ופועלים בירושלים. הפרויקט הפך לאחד הרווחיים של חברת ישרס, ושוויו מוערך, נכון לשנת 2014, ביותר מ-600 מיליון ש"ח.
בנובמבר 2019, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה תוכנית להרחבת הגן הטכנולוגי, בחלקו המזרחי של המתחם שבניתו הוקפאה בתחילת שנות ה-2000. במסגרת התוכנית יוקמו שני מגדלים בני 30 קומות ותבנה דופן עירונית מסחרית אשר תחבר את הגן הטכנולוגי עם קניון מלחה מצד אחד ועם תחנת רכבת ישראל מהצד השני.
ב-16 במאי 2018 נחנכה שגרירות גואטמלה בישראל באופן רשמי בשטח הפארק, לאחר שעברה ממתחם השגרירות בתל אביב. ב-24 ביוני 2021 נחנכה גם שגרירות הונדורס בגן הטכנולוגי. בספטמבר 2023 נוספה אליהם שגרירות פפואה גינאה החדשה.
מבנה הפארק

הפארק כולל 60 אלף מ"ר להשכרה לשלושה ייעודים: היי-טק, תומכי היי-טק (נותני שירותים כגון סוכנויות ביטוח ובתי השקעות, סוכנויות נסיעות ומשרדי עורכי דין), וכ־13 אלף מ"ר המושכרים באופן חופשי. המגדל המרכזי בגן הוא בן 17 קומות.
מתחם הפארק כולל גן פסלים, המציג פסלים סביבתיים. בין החברות והארגונים הידועים בעלי משרדים במתחם:
גופים ממשלתיים – רשות החדשנות, רשות החברות הממשלתיות, רשות הפטנטים, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
חברות היי טק – מרכז פיתוח של IBM, חברות התכנה FreigtOS ואקס ליבריס וחברות היי-טק נוספות.
גופי תקשורת ישראליים – מערכת מקור ראשון,  ובינלאומיים (BBC וסוכנויות הידיעות רויטרס ובלומברג).
מוסדות אקדמיים ולימודיים – האוניברסיטה הפתוחה, קמפוס של הקריה האקדמית אונו, ומכללת ג'ון ברייס.
פיננסים – בפארק פועלים סניפים של הבנקים הגדולים בישראל.
נציגויות דיפלומטיות – במאי 2018 נפתחו במתחם שגרירויות פרגוואי וגואטמלה בישראל, אך בספטמבר 2018 הודיעה פרגוואי שתחזיר את השגרירות לתל אביב. ביוני 2021 נפתחה במתחם שגרירות הונדורס. בספטמבר 2023 נפתחה במתחם שגרירות פפואה גינאה החדשה בישראל.
ראו גם

הר חוצבים
סיליקון ואדי
המסע המופלא (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  שילה ברנפורד
 איורים:  קרל ברג'ר (בהמדורה בעברית)
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר ילדים
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1961
 מספר עמודים:  105
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מסדה
 תאריך:  1970
 תרגום:  גדעון טורי
 פרסים
 פרס ספר השנה לילדים של אגודת הספריות הקנדית 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001856184
 
המסע המופלא (באנגלית: The Incredible Journey) הוא ספר ילדים מאת הסופרת הסקוטית שילה ברנפורד.
הספר יצא לראשונה בהוצאת הודר בשנת 1961 וזכה לפרסום צנוע, אך ב-1963 נוצר על פיו סרט של וולט דיסני, שהגביר את פרסומו פי כמה וכמה. בשנת 1993 נוצר סרט חדש על פי הספר.
"המסע המופלא" הוא סיפורן של שלוש חיות מחמד, שעשו בצוותא דרך של 480 ק"מ דרך חבלי ארץ לא נושבים בקנדה, בחיפוש אחר בעליהם האהובים. הוא מתאר את התלאות, הסכנות והסבל שעברו על השלושה במסעם המפרך, תוך גילויי נאמנות, אומץ לב והתמדה. האזור בו מוקם סיפור המעשה הוא חלקה הצפוני-מערבי של נפת אונטריו, המשופע באגמים ובנהרות, עם קומץ חוות קטנות ועיירות נידחות ומרוחקות זו מזו.
מקובל לראות את "המסע המופלא" כספר ילדים, אם כי הסופרת הצהירה, שבכתיבתו לא ייעדה אותו לילדים דווקא. ברנפורד ביססה את הסיפור הבדיוני על חיות המחמד שהיו לה ולבעלה כשהתגוררו בקנדה: בול טרייר שהביאו עמם מאנגליה; חתול סיאמי, שאת קשרי החיבה ההדדיים שלו עם הטרייר תיארה כ"קרובים מכל קשר בין חתול לכלב שראיתי מעודי"; וכלב לברדור רטריבר צעיר, שפיתח גם הוא יחסי קרבה וחיבה עם הכלב הזקן.
עלילה

שלוש החיות היו שייכות למשפחת האנטר - הבול טרייר הקשיש, בודג'ר, היה כלבו של הבן, פיטר בן האחת-עשרה, מאז הגיע כגור קטן ביום הולדתו הראשון של הילד. פיטר לא זכר יום בחייו ללא בודג'ר והיה קשור אליו בכל לבו. החתול הסיאמי, טאו, היה בן-טיפוחיה של אליזבת בת התשע, ואילו לואת', הלברדור הזהוב, היה כלבו הנאמן ועמיתו לצייד של ג'ים. כשנודע למשפחת האנטר שיהיה עליהם לנסוע לאנגליה לחודשים אחדים, משום שאבי המשפחה, ג'ים, הוזמן לקיים סדרת הרצאות באוניברסיטה בריטית, הייתה דאגתם הראשונה לחיות המחמד האהובות שלהם, וג'ון לונגרידג', ידיד משפחה והסנדק של בתם, אליזבת, קיבל על עצמו לארחן בביתו ולדאוג להן עד שובם לקנדה.
כשג'ון לונגרידג' יוצא למסע ציד עם ידידים, הוא משאיר את החיות להשגחתה של סוכנת הבית, מרת אוקס, ובעלה, שאמורים להגיע אל הבית זמן קצר אחר צאתו לדרך, אך לואת' סבור אחרת. הוא מחליט לנצל את ההזדמנות לצאת למסע משלו ולקחת את ידידיו הטובים לחפש ולמצוא את אדוניהם, שנעלמו זה מכבר. בודג'ר וטאו אינם מודעים לתוכניתו, אך הם מקבלים את הנהגתו ללא ערעור ויוצאים בעקבותיו למסע, שאת אורכו וקשייו אינם יכולים להעלות בדעתם. כשגברת אוקס מגיעה אל הבית ומוצאת אותו ריק, היא מניחה שלונגרידג' שינה את דעתו והחליט לקחתם עמו, הנחה שגויה שמתחזקת כשהיא מוצאת רק את החלק הראשון של הודעתו אליה, לאחר שהפתק השני התעופף אל האח ועלה באש. וכך, בלי שיהיה איש מודע להיעדרה, יוצאת השלישייה המוזרה בעקבות חושיהם, המנחים אותם מערבה, למרחק 480 ק"מ.
במהלך מסעם נתקלים השלושה בקשיים ובסכנות. נאמנותם עומדת לא פעם למבחן, אך קשר הידידות והמחויבות ביניהם איננו ניתק לעולם. טאו, הצייד הזריז והמיומן, מכלכל את בודג'ר הזקן והעיוור למחצה, ואף מציל את חייו בהיתקלות עם דובה וגורה. לאורך הדרך פוגשות החיות בני אדם - פגישות שונות ומגוונות, שאחת או שתיים מהחיות בתורן מתנסות בהן בעוד האחרות אינן לוקחות בהן חלק, כך שגם כאשר מתחילים להגיע דיווחים אל משפחת האנטר וג'ון לונגרידג' בחיפושיהם הנואשים אחרי השלושה, לא ברור מה גורל החבורה כולה. שבט אינדיאני מארח ליד מדורתו את בודג'ר, המותש והפצוע ושש על חברת בני אדם. אלה מאכילים אותו, מלטפים ומשתעשעים עמו ואף מטפלים בפצעיו, וכאשר מצטרף אליו טאו החתול, מתחזקת בהם האמונה, כי זכו לביקור של רוח מביאת-מזל ואות לכך - הופעתו של חתול כבן לוויה לכלב, דבר שלא נשמע כדוגמתו.
טאו ניצל ממוות הודות למשפחה פינית שבתה הצעירה מוצאת אותו טבוע למחצה וחסר הכרה על שפת הנהר ומביאה אותו הביתה. זמן מה הוא נשאר בבית מציליו, משום שהמים גרמו לו לחירשות, אבל כשהשמיעה חוזרת אליו, הוא מסתלק ורץ לחפש את חבריו, שהתרחקו בינתיים מן הנהר.
לואת' נפגע בהיתקלות עם דרבן, וקרוב למוות ברעב בגלל הקוצים התקועים בלחיו, כשעקשנותו של בודג'ר מביאה את הכלבים אל ביתם מכניס האורחים ואוהב החיות של בני הזוג מקנזי. מקנזי שולף את הקוצים מפני הלברדור ואשתו מאכילה את שני הכלבים המורעבים. את טאו אין הם רואים כלל, אך הוא מסתנן מדי לילה אל מרבץ הכלבים הסגורים באורווה ומשחרר אותם, להפתעתו של מקנזי הפוגש אותם בחצר מדי בוקר.
לבסוף, לאחר שהם צולחים בשלום את כברת הדרך האחרונה, הקשה מכולן, מגיעים השלושה אל בעליהם האוהבים למפגש מאושר ונוגע ללב.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מסדה בשנת 1970, בתרגומו של גדעון טורי ובלוויית איורים של קרל ברג'ר.
ראו גם

נדידת בעלי חיים
יונת דואר
נדידת עופות
פרינצסה
לאסי חוזרת הביתה
המסע לירח של פטר

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המסע לירח של פטר 
 בימוי:  וולפגאנג יורש 
 הופק בידי:  חברת טלברסל
 תסריט:  גרדט פון באסוויץ
 עריכה:  Gisela Haller 
 שחקנים ראשיים:  אנדרה שמידטסדורף נטלי דל קאסטילו מאנפרד ליכטנפלד
 מדבבים:  מייקל הייבק Coleen Gray מוניקה ג'ון Friedrich W. Bauschulte 
 מוזיקה:  קלאוס דולדינגר 
 מדינה:  גרמניה 
 חברת הפקה:  Trickfilmstudio, A. Film A/S 
 חברה מפיצה:  ערוץ ZDF
 הקרנת בכורה:  10 בדצמבר 1990
 משך הקרנה:  80 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  סרט ילדים, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המסע לירח של פטר (בגרמנית: Peterchens Mondfahrt) הוא סרט הנפשה גרמני משנת 1990, המבוסס על סיפור מאת הסופר הגרמני גרדט פון באסוויץ משנת 1912. הסרט שודר בישראל בדיבוב עברי בערוץ הילדים בשנת 1998 תחת השם "פיטר בממלכת הקסם".
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בלילה, כאשר צמד אח ואחות - פטר ואנליזה מתעוררים באמצע הלילה ומוצאים חיפושית על אדן חלונם, החיפושית מתעוררת ומציגה את עצמה כזומזומן, הוא מחזיר אותם בזמן על מנת להראות להם את סיפורו של אבי סבו, שם הם מגלים שלפני הרבה זמן אבי סבו של זומזומן נמנם על עץ ובלי ששם לב הגיע חוטב עצים מרושע שמתגורר על הירח כדי לכרות את העץ עליו נמנם, העץ מתמוטט והחיפושית נופלת ומאבדת את אחת משש ידיה שנתפסה בעץ ונשארה עליו, עד שהחיפושית חוזר לעצמו הוא רואה שחוטב העצים כבר רחוק; מאז, מספר זומזומן שגם סבו, גם אביו וגם הוא עצמו נולדו עם חמש ידיים בלבד ומבקש מהילדים לעזור לו במסעו המתוכנן לירח להשבת היד האבודה כי הוא מנגן על כינור והוא זקוק לה, הילדים נענים בחיוב, זומזומן מלמד אותם כיצד לעוף והם יוצאים לדרך, בדרכם אל הירח הם פוגשים ונעזרים באנשי מזג האוויר: איש הרוח, איש הגשם, אשת הברק, מלכת הכוכבים, סנטה קלאוס ואחרים. אחרי סעודה גדולה בחברת אנשי מזג-האוויר בארמונה של מלכת הכוכבים יוצאים זומזומן, פטר ואנליזה אל הירח על מנת להתעמת עם חוטב העצים. לבסוף מגיעים השלושה ליעדם ושם חוטב העצים רודף אותם אך חבריהם אנשי מזג-האוויר באים לחלצם מידיו של חוטב העצים, הם מקפיאים אותו ובכך מעכבים אותו, ובינתיים השלושה לוקחים את ידו של זומזומן, מחזירים אותה למקומה ועפים בחזרה לביתם.
מדבבים מקוריים

| מדבב/ת | תפקיד |
| --- | --- |
אנדרה שמידטדורף: פטר
נטלי דל קאסטילו: אנליזה
מאנפרד ליכטנפלד: זומזומן
וולפגאנג האס: חוטב העצים
דאגמר הלר: אמו של פטר
פריץ פון הרדנברג: איש הרוח
אודו ואכטוייטל: איש הגשם
מייקל הייבק: איש שביל החלב
מוניקה ג'ון: אשת הברק
ולטר רייכלט: סנטה קלאוס
וילי רובקה: איש עוגיית הג'ינג'ר
דוריס ג'נסן: אשת העננים
מאנפרד ארדמן: איש הרעם
פסקל בריואר: מקס איש הקרח
ארני אלזהולץ: סבא רבא