stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשת דיג
סוגים של רשתות דיג > רשת זימים

רשת הזימים (בערבית "המלטש" באנגלית Gill net) - סוג של רשת עמידה (רשת הלוכדת דגים כשהיא מתוחה במים בצורת קיר). הרשת מצוידת בשני חבלים העוברים לכל אורכה. לחבל העליון מחוברים מצופים ולחבל התחתון משקולות עופרת המותחים את רשת הזימים (אך אינם משקיעים אותה בשל כוח הציפה של המצופים) לכעין קיר. את הרשת נוהגים לפרוש בעונת הנדידה של הסרדינים בשעות הלילה, כדי שהדגים לא יוכלו להבחין בה. גודל ה"עיניים" של הרשת נקבע כך שהוא מאפשר לדגים להעביר את ראשם אך הם מסתבכים בה במכסה הזימים (מכאן שמה). חסרונה העיקרי של הרשת שהיא לוכדת דגים בטווח גודל מצומצם (דגים קטנים יכולים לעבור דרכה ודגים גדולים אינם מסוגלים להעביר את ראשם דרכה). השימוש ברשת זו זוכה לביקורת רבה, עקב כך שהיא גוררת שלל לוואי רב, בעיקר של לווייתנאים וטורפים ימיים, ומהווה סכנה מרכזית למספר מינים ימיים.
סוגים של רשתות דיג > רשת סבכה

רשת הסבכה או רשת ראי (בערבית "אומבטן", באנגלית Trammel net) - סוג של רשת עמידה. הרשת דומה במבנה לרשת הזימים, אלא שבין שני החבלים יש שלוש רשתות במקום אחת. שתי הרשתות החיצוניות הן בעלות עיניים גדולות והרשת הפנימית היא בעלת עיניים קטנות. כמו רשת הזימים נפרשת הרשת כמו קיר, כששתי השכבות החיצוניות גבוהות יותר מהשכבה הפנימית והן רפויות יותר. הדגים עוברים בקלות דרך העיניים של הרשת החיצונית הראשונה, אך מסתבכים ברשת הפנימית ויוצרים מעין שקית היוצאת דרך העיניים הגדולות של הרשת החיצונית השנייה. יתרונה של רשת הסבכה בכך שהיא לוכדת דגים בגדלים שונים.
סוגים של רשתות דיג > איסוף מכני

מכונות שנועדו לאיסוף דגים כוללות סוגים חדשים יחסית של ציוד המסוגלים לבצע הפרדה בין הדג או הרכיכה לבין המים, לאחר שנשאבו ב"משאבת דיג" או שנגרפו במכונה. כמו כן מכונות צפות החופרות רכיכות באמצעות התזת סילוני מים תת-מימיים ומשנעות אותן מחוץ למים בעזרת סרט נע.
הערות שוליים

↑  World Animal Protection, Ghosts beneath the waves, ‏2018 (ארכיון)
↑  cetaceanbycatch
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10676302  NDL: 00562693 
רשת סל המשמשת לדיג סלמון בנהר פרייזר בקנדה
נמל יפו
נמל יפו
דיג ברשת קלע
ציור מעשה ידי קלרה ארנהיים דייג בהידנזה, מתקן רשת
שכבה ארכאולוגית

הדגמה על שכבות ארכאולוגיות בשטח M3 החלק הצפוני מזרחי של חניון גבעתי (עיר דוד)
שכבה ארכאולוגית היא יחידה ארכאולוגית מקומית שיש לה התחלה וסוף מוגדרים ויש לה מאפיינים תרבותיים. באתר ארכאולוגי שכבה היא כל מערך השרידים שהתקיים בעבר בפרק זמן מסוים ומקורם במבנה, יישוב.
שכבה ארכאולוגית אינה זהה לתקופה. תקופה היסטורית יכולה להימשך גם מאות שנים והיא יחידה תרבותית פוליטית וארכאולוגית המתפרסת על פני מרחב גאוגרפי גדול, ובאותה תקופה יכולות להיווצר מספר שכבות באתר מסוים. לעומת זאת שכבה מכילה רק תקופה אחת. תקופה אורכת מאות שנים, והשינויים בה הם איטיים. שכבה היא קצרת טווח לרוב נעה בין 100–200 שנים. לשכבה יש מאפיינים ארכאולוגים כגון: כלי חרס אופייניים, אדריכלות של מבנים.
התחלה וסוף של שכבה מוגדרים על ידי אירועים דרמטיים, כגון שרפה, אפר, חורבן. ככל שהאירוע יותר דרמטי, כך קל יותר לזהות את הסוף של השכבה. לדוגמה: בתל לכיש שכבה III נחרבה בשנת 703 על ידי סנחריב, זיהוי השכבה נעשה בקלות בעקבות מציאת בתים חרבים ושרופים. אלמנט נוסף המקל על זיהוי שכבה הוא אלמנט סטרטיגרפי מקשר. למשל רשת ניקוז של מי גשמים המקשרת בין כל הבתים בעיר.
שכבה היא ספציפית לאתר מסוים, וכל האפיונים שלה, שייכים לאתר הספציפי בה נחפרה ונמצאה.
כל אתר ארכאולוגי בנוי משכבות. כאשר האתר התקיים רק פרק זמן אחד, תימצא באתר רק שכבה אחת. כאשר עיר נחרבה, המתיישבים החדשים יישרו את הבתים ובנו עיר חדשה, אשר יצרה שכבה חדשה. בתהליך זה נוצר התל.
ההגדרה של שכבה נעשתה על ידי הארכאולוג האמריקאי ויליאם פוקסוול אולברייט .
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דמוגרפיה של ברזיל

.
| --- | --- |

 צפיפות אוכלוסין בברזיל, לפי מדינות
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 נתונים לתאריך:  2015
 נתונים
 אוכלוסייה:  212,203,410
 צפיפות:  24.92
 תוחלת חיים בלידה:  73.4
 דירוג תוחלת חיים:  90
 תוחלת חיים - גברים:  69.99 שנים
 תוחלת חיים - נשים:  77.25 שנים
 HDI:  0.760
 דירוג HDI:  89
 שיעור ילודה ל-1,000:  14.46
 שיעור תמותה ל-1,000:  6.58
 שיעור פריון:  1.77
 תמותת תינוקות ל-1,000:  18.60
 שיעור הגירה נטו ל-1,000:  -0.14
 התפלגות גילאים
 0-14 שנים:  19.67
 15-24 שנים:  14.44
 25-54 שנים:  44.16
 55-64 שנים:  10.69
 65+ שנים:  11.05
 יחס גברים/נשים
 יחס כללי:  0.97
 יחס בלידה:  1.04
 יחס 0-14 שנים:  1.04
 יחס 15-24 שנים:  1.03
 יחס 25-54 שנים:  0.98
 יחס 55-64 שנים:  0.89
 יחס +65 שנים:  0.74
 שפות
 שפות רשמיות:  פורטוגזית 
 שפות מדוברות:  ספרדית, גרמנית, איטלקית, יפנית, אנגלית
 
ריכוזי האוכלוסייה בברזיל, לפי מדינות
הרפובליקה הפדרלית של ברזיל היא המדינה הגדולה ביותר בשטחה ובאוכלוסייתה בדרום אמריקה ובאמריקה הלטינית בכלל, והחמישית בשטחה ובאוכלוסייתה בעולם. נכון לשנת 2015 מנתה אוכלוסיית ברזיל למעלה מ-200 מיליון איש.
לפני קבלת עצמאותה, הייתה ברזיל מושבה פורטוגלית, ועל כן השפה הרשמית בה היא פורטוגזית, בשונה מרוב ארצות אמריקה הלטינית, בהן השפה העיקרית היא ספרדית. בעוד האימפריה הספרדית באמריקה חולקה בין מדינות רבות, נשמרה אחדות האימפריה הפורטוגזית באמריקה תחת מדינה ענקית אחת – היא ברזיל.
דמוגרפיה

ברזיל עורכת מפקד אוכלוסין תקופתי מאז 1872. מאז 1940, מפקד האוכלוסייה נערך כל עשר שנים (פעם אחת בעשור).
דמוגרפיה > קבוצות אתניות

בטרם החלו גלי ההגירה הגדולים לברזיל במחצית השנייה של המאה ה-19, מוצאה של אוכלוסיית הברזילאים הייתה בעיקרה ממתיישבים אירופאים מוקדמים (בעיקר פורטוגזים), מעבדים אפריקנים, ומבני תערובת בין אירופים לאפריקאים (מולאטים) ובין אינדיאנים (מסטיסים) (טופי וגוואראני ורבים אחרים). נישואים בין שבטיים ובין גזעיים היו נפוצים ומקובלים בברזיל מאז הניח המתיישב הפורטוגזי הראשון את כף רגלו על אדמתה. החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19 ברזיל הפכה ליעד הגירה למהגרים רבים ממספר מדינות, חלק גדול מהם היגרו מאיטליה, גרמניה, פורטוגל, ספרד, פולין, לבנון וסוריה (בעיקר נוצרים), יפן (ראו ברזילאים יפנים) אך גם מאוקראינה, רוסיה, ליטא, הונגריה, רומניה, ארמניה, סין וקוריאה ומעוד לא מעט מדינות. יהודים מארצות אשכנז, כמו גם ממוצא ספרדי, יצרו קהילות גדולות במיוחד בברזיל, במיוחד בריו דה ז'ניירו ובמדינת סאו פאולו (ראו יהדות ברזיל).
צאצאיהם של המהגרים האירופאים, ובמיוחד הגרמנים, איטלקים ופולנים, מרוכזים בעיקר בחלק הדרומי והדרום מזרחי של ברזיל, במידה רבה במדינות ריו גראנדה דו סול, סאנטה קטרינה, פרנה וסאו פאולו. במדינות אלו, יחד עם הארצות דוברות הספרדית שלדרומה של ברזיל (ארגנטינה ואורוגוואי), יש רוב גדול לתושבים ממוצא אירופי. ביתר ברזיל, מרבית האוכלוסייה הלבנה מקורה בשושלות פורטוגזיות ותיקות יותר. במדינות הנמצאות במרכז וחלק מדרום-מזרח ברזיל, כלומר ריו דה ז'ניירו, אספיריטו סאנטו, מינאס ז'ראיס, גויאס, מאטו גרוסו דו סול והמחוז הפדרלי, מספר הלבנים כמעט שווה למספר האפרו ברזילאים והמולאטים. בצפון ברזיל, אליה הובאו עבדים אפריקנים רבים לשם עבודה במטעי קנה סוכר, הטבק והכותנה, יש רוב לצאצאי העובדים האפריקנים. העיר סלבדור נחשבת כאחת מהערים הגדולות בעולם של צאצאי ילידי אפריקה. בנוסף אנשים מוכי גורל רבים מצפון ברזיל היגרו דרומה, בעיקר למגלופוליסים ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו ששימשו כור היתוך.
הברזילאים היפנים הם הקבוצה האסיאתית הגדולה ביותר בברזיל. הגירה יפנית זו החלה בראשית המאה ה-20. בברזיל חיה הקהילה היפנית הגדולה ביותר מחוץ ליפן. 1.5 מיליון יפנים מתגוררים בברזיל, רובם בעיר סאו פאולו. בנוסף, חיים בברזיל גם כ-400,000 ברזילאים ממוצא סיני, שחלקם הגדול היגרו לברזיל בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. כן, קיימת קהילה קטנה יותר של כ-50,000 קוריאנים, שרובם היגרו לברזיל במחצית השנייה של המאה ה-20.
דמוגרפיה > בריאות

לפי ממשלת ברזיל, בעיות הבריאות החמורות ביותר בברזיל הן כדלהלן (הנתונים משנת 2002):
שיעור גבוה של תמותת ילדים - 2.51%, כאשר בצפון מזרח המדינה שיעור התמותה מגיע ל-3.77%.
שיעור גבוה של תמותת אימהות - 73.1 אימהות מתות בכל 100,000 לידות.
שיעורים גבוהים של מחלות שאינן מדבקות - 151.7 מ-100,000 תושבים מתים כתוצאה ממחלות לב או של מחזור הדם. כמו כן, 72.7 מ-100,000 תושבים מתים כתוצאה מסרטן.
שיעורים גבוהים של מיתות כתוצאה מגורמים חיצוניים (תחבורה, אלימות, התאבדויות): 71.7 מכל 100,000 תושבים בממוצע, כאשר בדרום ברזיל שיעור זה מגיע ל-82.3 מיתות. מיתות מגורמים חיצוניים מהוות כ-14.9% מכל המיתות במדינה.
דמוגרפיה > דת

65% מכלל תושבי ברזיל מגדירים עצמם כנוצרים קתולים. עשרים ושישה האחוזים הנותרים משתייכים למספר זרמים פרוטסטנטים, לקנדומבלה, לאומבנדה, ליהדות, לאסלאם ולבודהיזם. כאשר בסה"כ, בסביבות 88% מאמינים בנצרות למגוון זרמיה. כ-8% חסרי דת.
דמוגרפיה > שפות ולשונות

פורטוגזית היא השפה הרשמית בברזיל, והיא מדוברת על ידי רובה המוחלט של האוכלוסייה. ספרדית ידועה ברמה מסוימת למרבית הברזילאים. אנגלית, לעומתן, היא חלק מתוכנית הלימודים של התיכונים בברזיל, אך מעטים הם בעלי היכולת לדבר באנגלית, ואפילו במידה מועטה. ברזיל היא המדינה היחידה בדרום אמריקה בה הפורטוגזית היא שפה רשמית, מה שמבדיל אותה ומייחד אותה מיתר שכנותיה דוברות הספרדית.
פורטוגזית היא השפה היחידה בברזיל לה סטטוס רשמי מלא במדינה. למעשה, היא השפה שמדוברת בבתי הספר, במערכת החינוך, באמצעי התקשורת, ובה משתמשים למטרות עסקיות ומנהליות. אף על פי כן, קיימות מספר שפות קטנות ושוליות המדוברות במרחבי ברזיל העצומים. לרוב, שפות אלו מדוברות על ידי הילידים, וכן על ידי אנשים שיודעים ומשתמשים בשתי שפות.
מרבית הילידים מדברים בשפות האם שלהם, שהן לרוב: גוואראני, טוקאנו, קנלה ועוד רבות אחרות. אינדיאנים רבים אינם רוצים להשתלב בזרם התרבותי המרכזי בברזיל. אף על פי שהן במיעוט, אין לבטל את שפות האינדיאנים והילידים שכן בצירוף מספר דוברי שפות אלו יחדיו, מגיעים לאחוז ניכר באוכלוסייה. באופן מעניין, מספר שפות כאלו הצליחו להשיג באחרונה מעמד רשמי מקומי.
שפות אחרות, כמו גרמנית, איטלקית, פולנית ויפנית מדוברות בעיקר בדרום ברזיל. ישנם אזורים שלמים בדרום, בהם המקומיים מדברים הן פורטוגזית והן שפה אחת אירופאית. לדוגמה, דווח כי מעל 90% מתושבי היישוב הקטן פרזידנטה לוסנה, הממוקמת במדינת ריו גראנדה דו סול, דוברים גם ניב ברזילאי של גרמנית. בברזיל קיימות קהילות ותיקות של מהגרים, מה שאיפשר את התפתחותם של ניבים מיוחדים לשפות אירופאיות, כמו גרמנית ברזילאית. שפות אלו אינן עומדות בפני עצמן, אך הן שונות ונחשבות לניב שונה.
במשך העשורים האחרונים, כחלק ממדיניות ממשלתית, נעשה מאמץ רב להטמיע את המהגרים, ובתוך כך להחליף את שפתם בפורטוגזית. למרות זאת, היום מספר מדינות, לדוגמה ריו גראנדה דו סול, מנסות להפוך את המגמה ולהחזיר את שפות המהגרים לתוכנית הלימודים באזורים בהם שפות אלו היו שכיחות. באותו הזמן, באזורים שנמצאים על הגבול עם ארגנטינה או אורוגוואי, הברזילאים לומדים באופן רשמי את השפה הספרדית.
בברזיל קיימים לא מעט עיתונים בשפות שאינן פורטוגזית, וכן חלק מאמצעי התקשורת משדרים בשפות כאלו. לדוגמה, בעיר סאו פאולו מתפרסם עיתון ביפנית, וכן מתפרסם שם עיתון בגרמנית למעלה מ-50 שנה. כמו כן, קיימים אתרים דו לשוניים, וכן תוכניות רדיו וטלוויזיה משדרות גם הן בשפות שונות לעיתים.
פילוחים דמוגרפים

| --- | --- |
אוכלוסייה:  התפתחות אוכלוסיית ברזיל (באלפים) החל משנת 1961 ועד לשנת 2003 212,203,410
אוכלוסייה לפי מין:  0-14 שנים: 1.04 זכרים/נקבות  15-24 שנים: 1.03 זכרים/נקבות  25-54 שנים: 0.98 זכרים/נקבות  55-64 שנים: 0.89 זכרים/נקבות  65+ שנים: 0.74 זכרים/נקבות
אוכלוסייה לפי גיל:  פירמידת הגילאים בברזיל 0-14 שנים: 19.67  15-24 שנים: 14.44  25-54 שנים: 44.16  55-64 שנים: 10.69  65+ שנים: 11.05  
גידול אוכלוסייה:  0.77%
שיעור הילודה: 14.46 לידות/1,000 תושבים
שיעור התמותה: 6.58 מיתות/1,000 תושבים
שיעור הגירה נטו: -0.14 מהגרים/1,000 תושבים
תמותת תינוקות: סך הכול: 18.60 מקרי מוות/1,000 לידות
תוחלת החיים: סך הכול: 73.4 שנים
שיעור הפוריות: 1.77 ילדים לאישה
הערה:  הנתונים הם הערכה 1 באוקטובר 2024 ונלקחו מתוך ספר העובדות העולמי
ראו גם

הגירה לברזיל
דמוקרטיה גזעית
ברזילאים
הערות שוליים

↑  ברזיל, תקציר ונתונים סטטיסטיים באתר ספר העובדות על מדינות העולם של ה-CIA (באנגלית)
| דמוגרפיה של מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
שכבה (גאולוגיה)

בגאולוגיה, שִכְבָה (בלטינית: Stratum; ברבים: Strata) היא רובד של סלע או קרקע בעל אופי אחיד ושונה מהרבדים המצויים מעליו או תחתיו. בדרך כלל, כל שכבה היא אחת השכבות האופקיות, המצויות אחת על גבי השנייה. לעיתים, השכבות נוטות ממצבם האופקי בשל כוחות טבעיים כמו תוצאה של פעולות טקטוניקת הלוחות. המונח שכבה מתייחס לשכבות סלעי משקע בלבד (סלעים סדימנטריים) וכל שכבה מוגדרת על ידי הראשון שמיפה אותה ומאז היא נקראת תצורה (פורמציה) שאליה מצטרף שם המקום בו הוגדרה השכבה לראשונה. למשל "תצורת חצבה".
שכבה נחשפת במחצבה
מינרל כהה בתור שכבה דקה בקוורץ לבן
שכבות בהרי האלפים
שכבות מצידי כביש מהיר
שכבות לחוף הים
שכבות בקליפורניה
שכבה מחזירת אור

חיתוך עין, כשהרשתית מוטית כלפי מטה
שכבה מחזירת אור המשקפת בצבע ירוק באישוני החתול
שכבה מחזירת אור או רְפִידִית אוֹר (בלטינית: Tapetum Lucidum; בתרגום חופשי: "שטיח בהיר") היא שכבה משקפת שמאחורי (ולעיתים בתוך) רשתית העין של בעלי חוליות רבים. היא משמשת לשיקוף האור חזרה לרשתית, ובכך מגבירה את כמות האור שנתפסת ברשתית. הדבר משפר את הראיה באזורים בעלי אור נמוך, אך יכול לגרום לתמונה הנשקפת לרצד כתוצאה מהאור המשתקף. לכן, שכבה זו נמצאת בעיקר בחיות לילה בעלות ראיית לילה משופרת כמו חתולים, דולפיננים, כלבים, תנינאים ואייליים.
אפקט ההשתקפות של השכבה מחזירת האור לעיתים נקראת "זוהר עין".
השכבה מחזירת האור אינה מצויה בעין האדם, וזו הסיבה שלבני האדם יש ראיית לילה לקויה. בצילומי צבע של חיות מתרחש לעיתים אפקט עיניים אדומות, שנובע כתוצאה מהבזק של מצלמה המשקפת את אחורי העין לשבריר שנייה (בשכבת הרשתית). הבזק מצלמה גורם לעיניהן של חיות להיראות בצבעים שונים (כחול, ירוק, צהוב וורוד).
השכבה לעיתים עובדת תוך עיקרון התאבכות של אופטיקה צרה, כמו שנראה ברקמות משתקפות כדוגמת כנפי פרפר. אולם, לזנים מסוימים קיימים מבנים שונים של רקמות, שמובילים למכניקת התאבכות משתקפת שונה.
שכבה כפולה

שכבה כפולה(פיזיקה פלזמית) היא מבנה בפלזמה המורכב משתי שכבות מקבילות בעלות מטען חשמלי מנוגד זה לזה. משטחי המטען יוצרים שדה חשמלי חזק ושינוי חד במתח (פוטנציאל חשמלי) לאורך השכבה הכפולה. יונים ואלקטרונים אשר נכנסים לשכבה הכפולה מואצים, מואטים ומוחזרים על ידי השדה החשמלי. באופן כללי, שכבות כפולות מפרידות בין אזורים בעלי תכונות שונות מאוד בפלזמה.
שכבות כפולות נמצאות בסוגים רבים של פלזמה במעבדות ובטבע, למשל בזרם בירקלנד היוצר את זוהר הקוטב, ושכיחות בעיקר בפלזמה נושאת זרם חשמלי. בהשוואה לגודל הפיזי של הפלזמה שבה היא נמצאת, השכבה הכפולה דקה יחסית (כ-10 פעמים אורך דביי), ועובייה יכול לנוע בין מילימטרים ספורים בפלזמה במעבדה ועד לאלפי קילומטרים בפלזמה אסטרופיזיקלית.
בתרשים של מעגל חשמלי, שכבה כפולה מסומנת כך: ────DL────.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריבודקן

תותח ריבודקן
רִיבּוֹדְקֵן (בצרפתית: Ribauldequin), הידוע גם כראבול, ריבו או תותח אורגן, הוא תותח המהווה כלי ירייה רב-קני עתיק מימי הביניים, שהורכב ממספר קנים שירו את כדוריהם במטח אחד מכל הקנים גם יחד. התותחים האלה היו בשימוש החל מהמאה ה-14 והשימוש העיקרי בהם היה נגד חומות בצורות, אך לעיתים גם בקרבות שדה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רובר גיסקאר

| --- | --- |

 לידה:  1015 נורמנדי
 פטירה:  17 ביולי 1085 (בגיל 70 בערך) קפלוניה, יוון 
 מקום קבורה:  ונוסה 
 בן או בת זוג:  אלבראדה מבונאלברגו (1051–?) Sikelgaita (1058–?) 
 
רובר גיסקאר דה אוטוויל (בצרפתית: Robert Guiscard‏; 1015 בקירוב – 17 ביולי 1085) היה מייסד ממלכת הנורמנים בדרום איטליה ובסיציליה.
ביוגרפיה

הוא היה בנו של טנקרד דה אוטוויל ושל אשתו השנייה פרסנדה. לפי ההיסטוריונית הביזנטית אנה קומננה, הוא עזב את נורמנדי בחברת חמישה פרשים ושלושים מלווים בלבד. ב-1047, כשהגיע לדרום איטליה, הפך לראשה של חבורת שודדים, אך עם נישואיו לאוברה דה בורגון שינה את אורח חייו והפך ליד ימינו של אחיו אונפרואה (אנ').
הוא השתתף בקרב סיביטאטה (18 ביוני 1053) שבו נפל האפיפיור לאו התשיעי בשבי הנורמנים. ב-1054 כבש את קלבריה ואת בנוונטו (מחוזות בדרום איטליה של ימינו) וב-1057, עם מות אחיו אונפרואה, הפך למנהיג הנורמנים ושם לעצמו כמטרה לכבוש את כל דרום איטליה. ב-1058 שלח את אחיו הצעיר רוז'ה לכבוש את האי סיציליה, וב-1059 כרת ברית עם האפיפיור ניקולאוס השני, נשבע לו אמונים כוואסל וקיבל ממנו בתמורה את פוליה (מחוז בדרום איטליה) ואת סיציליה.
ב-1068 הטיל מצור על עיר הנמל בארי, שהייתה בירת האימפריה הביזנטית בדרום איטליה, כבש את העיר (16 באפריל 1071) וסילק את הביזנטים מפוליה. ב-1072 כבש את פלרמו והפך לשליט סיציליה. מכאן ואילך חלם על כיבוש האימפריה הביזנטית ובירתה קונסטנטינופול ושאף להיות שליטה העליון של אירופה.
במאי 1081 כבש יחד עם בנו בוהמון (מאוחר יותר בוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה) את האי קורפו וצרו על עיר הנמל הביזנטית דורס (באלבניה של ימינו). הביזנטים קראו לעזרתם את ונציה, שהצי שלה נחל ניצחון על זה של גיסקאר (יולי 1081), אך הוא הוביל את צבאו שוב לדורס ונחל שם ניצחון על צבאו של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (18 באוקטובר של אותה שנה). ב-21 בפברואר 1082 כבש את דורס ומשם המשיך לאפירוס ולתסליה (כיום מחוזות ביוון) והגיע כמעט עד סלוניקי.
ב-1083 קיבל קריאה מן האפיפיור גרגוריוס השביעי, שנאלץ להימלט מרומא, לבוא לעזרתו נגד היינריך הרביעי מלך גרמניה (מאוחר יותר קיסר האימפריה הרומית הקדושה) שכרת ברית עם הביזנטים ועלה על העיר. רובר גיסקאר השאיר את צבאו בתסליה תחת פיקודו של בנו בוהמון, שב לאיטליה והקים שם צבא שהורכב מנורמנים, איטלקים ומוסלמים.
ב-21 במרץ 1084 נכנס היינריך הרביעי לרומא וכעבור עשרה ימים הוכתר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה על ידי האנטי-אפיפיור קלמנס השלישי. ב-24 במאי של אותה שנה עלה רובר גיסקאר על רומא בראש צבא של 36,000 איש, וכעבור שלושה ימים שחרר את האפיפיור שהיה נצור במבצר סן אנג'לו וכבש את העיר מידי הגרמנים. הוא דיכא את מרידת תושבי רומא נגד הנורמנים, והניח לחייליו לשרוף ולבזוז את העיר.
בינתיים שב בנו בוהמון לאיטליה והודיע לו כי צבאו בתסליה הושמד בידי צבאו של אלכסיוס הראשון. הוא הקים את הצי מחדש והביס את הצי של ונציה לחופי האי קורפו. אך תוכניותיו הגדולות לכיבוש האימפריה הביזנטית עלו בתוהו כאשר נפטר שם כתוצאה מהידבקות במחלת המלריה.
דנגון

ציור של דנגון
דנגון (בקוריאנית: 단군; הנג'ה: 檀君) נודע גם כדנגון גוג'וסון. דנגון היה מייסדה האגדי ומלכה של גוג'וסון, הממלכה הקוריאנית הראשונה, אשר התקיימה סביב ליאונינג של ימינו, מנצ'וריה וחלקו הצפוני של חצי האי הקוריאני. נאמר עליו שהוא "נכד השמים" ו"בן דוב" ושהקים את הממלכה בשנת 2333 לפני הספירה. הגרסה המוקדמת המתועדת ביותר של אגדת דנגון מופיעה בסאמגוק יוסה מהמאה ה-13. הספר מצטט את הווי תולדות קוריאה וסיפורי עם נוספים. כיום, ישנן לערך כ-17 קבוצות דת וכתות המתמקדות בפולחן לדנגון.
הקוריאנים מתייחסים ליום בו דנגון ייסד את גוג'וסאון, השושלת הראשונה של קוריאה, כחג לאומי ואותו מכנים: גֵצ'ונג'ול (קוריאנית: 개천절 ;הנג'ה: 開 天 節). המועד נחגג ב-3 באוקטובר. ביום זה גם נוהגים זוגות רבים להתחתן. הגֵצ'ונג'ול הוא יום להנצחת ייסוד גוג'וסון על ידי דנגון, אך 3 באוקטובר אינו למעשה התאריך בו נוסדה ממלכת גוג'וסון.
תיעוד מיתי ופרשנות

אגדת מוצאו של דנגון מתחילה בסבו חוואנין (קוריאנית: 환인; הנג'ה: 桓 因), "אדון השמים". לחוונין היה בן, הוואנונג (קוריאנית: 환웅; הנג'ה: 桓 雄), ששאף לחיות על האדמה בין העמקים וההרים. חוואנין איפשר להוואונג ול-3,000 מאנשיו לרדת אל הר פאקטו, שם הקים הואנאונג את שינשי (קוריאנית: 신시; האנג'ה: 神 市, "עיר האל"). יחד עם שרי העננים, הגשם והרוח, הוא הנהיג חוקים וקודים מוסריים ולימד את בני האדם אומנויות שונות, רפואה וחקלאות. האגדה סוקרת את התפתחות הדיקור והמוקסה.
על פי האגדה, נמר ודובה בשם אונגנייאו (קוריאנית: 웅녀 ; הנג'ה: 熊女) גרו יחד במערה והתפללו לאלוהים שהוואנונג שיהפוך אותם לאנושיים. הוואונג שמע את תפילותיהם ונתן להם 20 שיני שום, צרור סחלביים והורה להם להישאר מחוץ לאור השמש ולאכול רק את האוכל הזה במשך 100 יום. בגלל הרעב, הנמר עזב את המערה לאחר כ-20 יום, אך הדובה נשארה בפנים ובסופו של דבר הפכה לאישה.
אונגניו הייתה אסירת תודה והקריבה מנחות להוואונג. היעדר בעלה (הנמר) הביא אותה לדיכאון, והיא החלה להתפלל מתחת לעץ שדר קדוש (בקוריאנית: 신단수; הנג'ה: 神 檀 樹) כדי להתברך בילד. הוואונג שמע את תפילותיה ונרגש עמוקות. הוא לקח את אונגנייאו לאשתו וזמן קצר לאחר מכן היא ילדה בן, דנגון, שימשיך וייסד את האומה הקוריאנית.
דנגון עלה לכס המלוכה, בנה את העיר אסאדל המוקפת חומה הממוקמת ליד פיונגיאנג וכינה את הממלכה ג'וסון - המכונה היום "גוג'וסון" - כלומר, "ג'וסון העתיקה", כדי לא להתבלבל עם ממלכת ג'וסון אחרת שהוקמה הרבה יותר מאוחר. לאחר מכן העביר את בירתו לאסאדל בהר פיאק או בהר גונגול.
סיפורו של דנגון שיקף את תודעתם של תושבי ג'וסון (גוג'וסון) באותה תקופה כדי לבסס את הלגיטימיות של מלכות גוג'וסון וכבוד המדינה. מלך ג'וסון היה מקיים טקס לאל אבותיו, האל השמימי מדי שנה. עד מהרה, המיתוס של דנגון היה האידאולוגיה הפוליטית של תקופת גוג'וסון.
האגדה על הולדת אבי האומה (דנגון) מזיווג בין הואנאונג (בן מלך השמים) ואונגנייאו (דובה שהפכה לאשה) עשויה להתפרש על רקע תמורות חברתיות ותרבותיות שחלו בקוריאה בתקופה הקדומה. לפי פרשנות זאת, האגדה מסמלת את מיזוגם של שבטי תקופת האבן, שסגדו לרוחות הנמר והדוב, עם שבטי תרבות הברונזה המיוצגים על ידי אל השמים (הואנאין והואנגאונג).
ראו גם

היסטוריה של קוריאה
הערות שוליים

↑  Melton, J. Gordon (2014). Faiths Across Time: 5,000 Years of Religious History. 1. ABC-Clio. pp. [1]. ISBN 978-1610690263.
↑  Kang, Chae-ŏn (2006). The Land of Scholars: Two Thousand Years of Korean Confucianism. Homa & Sekey. pp. [2]. ISBN 1931907374.
 한국 브리태니커 온라인 ‘단군’ Encyclopædia Britannica online Korea ‘단군 Dangun’
↑  The Story of Dan-gun Archived 2011-09-03 at the Wayback Machine
↑  Needham, J; Lu GD (2002). Celestial lancets: a history and rationale of acupuncture and moxa. Routledge. pp. 262. ISBN 0-7007-1458-8.
↑  udor, Daniel (2013). Korea: The Impossible Country: The Impossible Country. Tuttle Publishing. pp. [3]. ISBN 978-1462910229.
↑  ichmond, Simon; Yu-Mei Balasingamchow (2010). Lonely Planet Korea. Lonely Planet. p. 25. ISBN 978-1742203560.
↑  Hong, Sung-wook (2008). Naming God in Korea: The Case of Protestant Christianity. OCMS. p. 56. ISBN 978-1870345668.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLK: KAC201619549  VIAF: 502148996081459752254   WorldCat (עם VIAF): 502148996081459752254
דוני אוסמונד

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1957 (בן 66) אוגדן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Donald Clark Osmond
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  American School of Correspondence 
 סוגה:  מוזיקת פופ, בלו-אייד סול, מוזיקה ווקאלית, קומדיה, מוזיקת באבלגאם, פופ רוק, רית'ם אנד בלוז, מחזמר 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון, פסנתר 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ, דקה רקורדס 
 donny.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דונלד קלארק אוסמונד (נולד ב-9 בדצמבר 1957) הוא זמר, רקדן, שחקן, מנחה טלוויזיה ובעבר אליל נוער אמריקאי. הוא זכה לתהילה לראשונה כשהופיע עם ארבעה מאחיו הגדולים בלהקה משפחת אוסמונד, אשר שיריה כיכבו מספר פעמים בין עשרת הלהיטים במצעדי הפזמונים, וזכו גם באלבומי זהב. לאחר מכן, בתחילת שנות ה-70, פנה לקריירת סולו, בה הגיע בעצמו למצעדי עשרת הגדולים.
דוני זכה לתהילה גם בזכות הצלחתו יחד עם אחותו במסגרת הצמד "דוני ומארי".
דוני השתתף בהצלחה גם בשתי תוכניות ריאליטי בטלוויזיה האמריקאית: הוא היה הזוכה בעונה ה-9 של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", וזכה במקום השני בעונה הראשונה של התוכנית "הזמר במסיכה". בנוסף הוא הנחה את שעשועון הטריוויה "Pyramid" בין השנים 2002–2004.
ביוגרפיה

אוסמונד נולד ב-9 בדצמבר 1957 באוגדן, יוטה, כילדם השביעי של אוליב מיי (לבית דייוויס, 1925–2000) וג'ורג' וירל אוסמונד (1917–2007), אח לאלן, ג'יי, ג'ימי, מריל, וויין, מארי, טום ווירל אוסמונד. אלן, ג'יי, מריל, וויין ודוני היו חברים בלהקת הפופ משפחת אוסמונד (הידועה בשם האחים אוסמונד לפני שדוני הצטרף אליהם ב-1963). אוסמונד גדל כחבר בכנסייה המורמונית יחד עם אחיו.