stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רודולף קלאוזיוס
מחקריו

בתזה שלו לדוקטורט, הציע קלאוזיוס כי צבעם הכחול של השמיים במשך היום וגוני האדום בעליית השמש ושקיעתה (בין תופעות אחרות), נובעים מהשתקפות ושבירה של אור. במחקריו השתמש קלאוזיוס בגישה מתמטית יותר מקודמיו.
בעקבות קריאת מאמרו של סאדי קרנו מ-1824 "הרהורים על כוחה המניע של האש", ומאמרים נוספים, פרסם בשנת 1850 את העבודה החשובה ביותר שלו, "Huber die bewagged Kraft der Warm" (בגרמנית: על כוחו המניע של החום), על התאוריה המכנית של חום, אשר כללה רעיונות יסודיים בעניין החוק השני של התרמודינמיקה. בעבודה זו הוא הראה שהייתה סתירה בין העיקרון של קרנו לחוק שימור האנרגיה. קלאוזיוס ניסח מחדש את שני חוקי התרמודינמיקה, כדי להתגבר על סתירה זאת (החוק השלישי של התרמודינמיקה פותח על ידי ולטר נרנסט, במשך השנים 1906–1912).
ב-1857 תרם קלאוזיוס לתאוריה הקינטית של הגזים בכך שהוסיף למודל של אוגוסט קרוניג תנודה סיבובית של מולקולות הגז. באותה עבודה הסביר את המושג "מהלך חופשי ממוצע של חלקיק". בנוסף הגה את נוסחת קלאוזיוס קלפרון בתחום התרמודינמיקה, הנקראת על שמו.
ב-1865 הציג את מושג האנטרופיה.
תגובת אתר סייסמית

תגובת אתר (סייסמית) היא תרגום מילולי וספציפי לביטוי באנגלית Seismic) Site Effect) בתחום הסייסמולוגיה של רעידות אדמה. לפי שעה, לא אותר מונח זהה לתופעה כלשהי בתחום של דיסציפלינות, אחרות. המונח מתאר תופעה, שבאתר מסוים מתקיימות בעקבות רעידת אדמה תאוצת קרקע מקסימלית (וכתוצאה מכך אפקטים סייסמיים - בדר"כ נזקים כבדים), השונים באופן מובהק מהצפוי על פי מרחק האתר ממוקד הרעידה.
מהות התופעה

בעת התרחשות רעידת אדמה, משוגרים ממוקד הרעידה בתוך קרום כדור הארץ גלים סייסמיים לכל הכיוונים. הגלים הסייסמיים, בהגיעם קרוב מאוד אל פני הקרקע, גורמים לתאוצות קרקע שהן האחראיות לאפקטים הסייסמיים שמתרחשים בעקבות הרעידה. ככל שהגלים מתרחקים ממוקד רעידת האדמה, פוחתת האנרגיה האצורה בהם - תופעה הנקראת ניחות - ועל כן, תאוצות הקרקע הנגרמות בעטיין הן מופחתות, וממילא גם האפקטים הסייסמיים.
ברם, יש לא מעט מקרים שבהם תהודה (רזוננס בלעז) שנגרמת באתר מסוים, מגבירה מאוד את תאוצות הקרקע בו אפילו עד כדי פי 50 ויותר מכפי הצפוי על פי המרחק מהמוקד. זאת מכיוון שהגלים הללו מתפזרים בכל התדרים, ותחילה נבלעים התדרים הגבוהים, וככל שמתרחקים מהמוקד, התדרים הנמוכים הם המאפיינים את תחום הגלים שם. אם וכאשר מגיעים לאתר מסוים גלים בתדר הקרוב מאוד או זהה לתדירות העצמית של תצורת הסלע עליה בנויים המבנים, תתרחש תהודה שתביא לתאוצות קרקע מוגברות, כאמור עד כדי פי 50. אם גם המבנים הבנויים שם יהיו בעלי תדירות עצמית דומה, אזי זה יגביר את עוצמות הנזק וההרס במבנים אלו. מכיוון שבאזורים הרחוקים מהמוקד, "שולטים" בנוכחותם הגלים בעלי התדירות הנמוכה, ובהכללה ניתן לומר שהתדירות העצמית של מבנים גבוהים נמוכה גם כן, הרי שזה בהחלט חיזיון נפוץ למצוא מבנים מודרניים יחסית, ואשר לא נבנו על פי תקנים מחמירים של עמידות בפני רעידות אדמה, נפגעים ממנה מאוד, גם אם הם מרוחקים מאוד מהמוקד.
גילוי התופעה

ברעידת האדמה במקסיקו-סיטי שהתרחשה בשנת 1985, נצפתה תופעה שלא הייתה מוכרת עד אז. מוקד הרעידה היה מרוחק כ־400 קילומטר מהעיר. למרות זאת מבנים גבוהים ומודרניים רבים קרסו. לא זו אף זאת, בחלקים של העיר - אזור העיר העתיקה - לא נגרם כל נזק, ואילו דווקא בעיר החדשה והמודרנית התרכז הרוב המכריע של ההרס. בעקבות המקרה הזה שנראה אז מוזר ביותר, הקימה "האגודה הבינלאומית לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ"(אנ'), קבוצת עבודה בינלאומית לריכוז המחקרים אודות התופעה "החדשה" שהתגלתה. המחקרים שהתבצעו במסגרת זו הוצגו בשני כנסים ביפן: האחד בשנת 1992, והשני בשנת 1998. בעקבות מחקרים אלה נקראה התופעה "תגובת אתר סייסמית" (או בקיצור "תגובת אתר"), והיא הוגדרה כ-"מכלול התכונות של אתר, שגורמות לכך שתאוצות הקרקע בו במהלכה של רעידת אדמה, שונות בהרבה מאלה הצפויות על פי המרחק מהמוקד". כמובן שתשומת לב החוקרים ניתנה לאותם מקרים שתאוצות הקרקע באתר גדולות בהרבה מן הצפוי, ופחות לאותם מקרים שתאוצות הקרקע באתר הן נמוכות משמעותית מהצפוי (יש גם מקרים כאלה). מחקרים אלה הניבו שיטות מדידה שונות, למדידת תגובת אתר סייסמית צפויה באתרים שונים. מדידות אלה מופעלות בעיקר לקראת בנייה של אתרים רגישים. בישראל בוצעו עד כה, בעיקר על ידי המכונים הגיאופיסי והגאולוגי לישראל, אך לא רק, ומאז שנת 1993, לפחות 120 מדידות כאלה. הידועות שבהן, הן אלה שבוצעו לקראת הקמת הרכבל החדש באתר "מצדה", אתר חברת החשמל "אורות רבין" בחדרה, בניית מחלקת המיון החדש בבי"ח סורוקה ועוד רבות אחרות.
הפרמטרים שקובעים את מידת הגברת תאוצות הקרקע

באמצעות מודל פשוט, המוצג משמאל, והסבר קצר ופשוט המוסבר כאן, ניתן להבין את התהליך והפרמטרים שקובעים את ההגברה של תאוצת הקרקע ושיעורה, באתר כלשהו.
הגברה משמעותית בתאוצות הקרקע (שמתרחשת במצב של תהודה) היא תלוית תדירות, שהיא ביחס ישר למהירות הגלים במסת הסלע וביחס הפוך לעובייה. כלומר, התדר העצמי של שכבת הסלע העליונה (תדר ההגברה) יכול להיות מחושב כ:
F1=V1/4H
כאשר F1 הוא התדר העצמי של שכבת הסלע העליונה (תדר ההגברה - "שכבה 1" באיור), ו-V1 היא מהירות גלי הגזירה בשכבה זו. עובי שכבת משקעי האגם המיובש במקסיקו-סיטי היה (ועדיין) 40 מ'; מהירות גלי הגזירה בה היא 80 מ'/שנייה. הצבת הערכים הללו במשוואה הנ"ל נותנת לנו תדר של 0.5Hz (זמן מחזור של 2 שניות).
כלומר, שכאשר יגיעו לאתר הנ"ל הגלים הסייסמיים שתדירותם תהיה 0.5Hz (הזהה לתדירות השכבה העליונה), תתרחש התופעה של תהודה (רזוננס), והגברת תאוצות הקרקע תהיה מקסימלית. אך עד כמה מקסימלית היא תהיה? את זאת יקבע פקטור ההגברה שמחושב כ:
Am = V2 / V1 * K,
כאשר Am הוא פקטור ההגברה (אמפליפיקציה), V2 זו מהירות גלי הגזירה בשכבה התחתונה ("שכבה 2" באיור) ו - K הוא קבוע שבישראל הוא הערך 1.2. הסלע שמתחת למשקעים האגמיים שבעיר המודרנית במקסיקו הוא סלע וולקני צפוף מאוד, שמהירות גלי הגזירה בו מתקרבת ל־3,000 מ'/שנייה. מהירות גלי הגזירה במשקעים האגמיים היא כאמור 80 מ'/שנייה. הצבת הערכים הללו במשוואת ההגברה Am, תיתן הגברה שהיא קרובה לפי 50 מהצפוי על פי המרחק.
ואכן, ראו בגרף התחתון שמתבסס על עקומת תאוצה ספקטרלית, שמתארת את תאוצות הקרקע בחתך ספקטרום הגלים הסייסמיים, ברעה"א במקסיקו סיטי ב־1985. בזמן מחזור של 2 שניות, היינו בתדר של חצי הרץ, התקבלה הגברה מקסימלית בעיר המודרנית (העקומה העליונה המסומנת כ-SCT), שעל פי החישובים דלעיל והפרסומים המדעיים הגיעה ל-פי 50. הבניינים המודרניים רבי הקומות במקסיקו סיטי היו בעלי תדירות עצמית הקרובה מאוד לחצי הרץ, עובדה שתרמה מאוד לכך, שההגברה בתאוצות הקרקע, תביא לקריסתם.
ניתן להמחיש את התהליך גם בצורה איכותנית יותר. אמרנו שמהירות הגלים גדלה ככל שצפיפות הסלע גדולה. כשהגלים הסייסמיים היו בדרכם לשכבת המשקעים האגמיים, דרך הסלע הוולקני הצפוף מאוד, מהירותם בסלע הוולקני הגיעה לכמעט 3 קמ' בשנייה. ברגע שהגלים עברו מהסלע הוולקני למשקעים האגמיים מהירותם ירדה בבת אחת ל־80 מ'/שנייה. דמיינו מה קורה כשרכב בולם בבת אחת ממהירות גבוהה מאוד לנמוכה מאוד - משתחררת אנרגיה רבתי בצורה של גלי חום, גלי קול ועוד. זה מה שקורה במעבר בין הסלע הצפוף מאוד לסלע הרך - שחרור רבתי של אנרגיה במשקעים האגמיים הרכים, שבא לידי ביטוי בהגברה רבתי של תאוצות הקרקע. הגברה פי כמה? פי התוצאה שמתקבלת ממשוואת ההגברה Am. האיברים במשוואה ומיקומם ממחישים גם כן, שככל שהניגודיות בצפיפויות בין הסלע התחתון (שכבה 2 במודל העליון) לשכבת הסלע העליונה (שכבה 1 באיור) גדולה, כך תגדל ההגברה. זאת מכיוון שבמצב של ניגודיות שכזו, V2 שממוקם במונה של המשוואה, גדול בהרבה מ-V1 שממוקם במכנה, או אז Am (ההגברה) גדולה מאד.
שיטות המדידה

קיימות מספר שיטות למדידת תגובת אתר סייסמית. הראשונה והפופולרית ביותר היא שיטתו של יוטאקה נאקאמורה (Yutaka Nakamura) שפורסמה בשנת 1989 - פועל יוצא של היוזמה שבאה לאחר רעה"א במקסיקו סיטי ומתוארת לעיל. תצפיות רבות של החוקר הצביעו על כך, שהיחס הספקטרלי בין הרכיב האופקי (H) לאנכי (V) של התאוצות הנמדדות באתר כתגובה לרעש הרקע של כדור הארץ, שווה ליחס הספקטרלי של התנודות באתר בעת רעידת אדמה. כלומר, היחס הזה מציג את הפער בין מצב שלא מתרחשת הגברה בתאוצות הקרקע, למצב שכן מתקיימת בהן הגברה באתר הנמדד. ברם, מתבקש, שתוצאות עבודה מהסוג הזה, תהיינה שילוב של נתוני הסכנה הסייסמית (Seismic Hazard) של האתר עם נתוני המדידות הספציפיות על פי השיטה דלעיל. כלומר, העבודה תתן אינדיקציה במונחים הדומים למונחים של התקן לבנייה עמידה בפני רעידת אדמה.
על כן, העבודה הסופית תהיה סימולציה של קטלוג רעידות אדמה (מיקום וגודל) בגודל M>5 העלולות להתרחש עד 200 קמ' מהאתר בתקופה של 5,000 שנה, יחד עם סינתזה של תאוצות הקרקע הצפויות להתרחש מרעידות אלה בפני השטח של האתר שנבדק. כל זאת, על מנת לקבל את אלה שההסתברות להתרחשותן לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%, כפי שהתקן דורש. לשם ביצוע עבודות המדידה ימוקמו מספר תחנות מדידה באתר, ע"פי גודלו. בכל תחנה יהיו 3 מדי תאוצה (סייסמומטרים - ראו תמונה): 2 אופקיים - עבור 2 רכיבי התנועה האופקיים ("צפון-דרום" ו-"מזרח-מערב"); ואחד אנכי עבור רכיב התנועה האנכי (מעלה-מטה). כל סייסמומטר מודד את תנועת פני השטח על ציר הזמן, ומזה ניתן להסיק על התדירות וממנה לקבל אינדיקציה באמצעות המחשב על היחסים הספקטרליים על ציר התדירויות, או זמני המחזור השונים. התוצר החזותי הסופי תהיה עקומת תאוצות קרקע ספקטרליות הצפויות באתר, מול עקומת התקן המחייב לבנייה עמידה בפני רעידות אדמה. ככל שעקומת התאוצה הספקטראלית הצפויה באתר תהיה מתחת לעקומת התקן, המצב תקין, ובנייה על פי התקן תתן מענה למקרה של רעידת אדמה. אם עקומת התאוצה הספקטרלית באתר או חלקה יופיעו מעל לעקומת התקן, הרי שבנייה על פי התקן לא תתן מענה, וצריך יהיה לתכנן בעבור התדרים הרלוונטיים תכנון מחמיר בהתאם - ראו דוגמה של עקומות היפותטיות משמאל.
ראו גם

רעידת אדמה
עוצמה סייסמית
רעידת האדמה במקסיקו סיטי (1985)
תאוצת קרקע (מקסימלית)
ביאורים

↑  למשל, למונח דומה באופן פונטי: Side Effect יש משמעות מתחום הרפואה, המחשבים ועוד. התרגום השכיח של Site Effect ל-"תגובת אתר" מצמצם למעשה את המרחב הדיסציפלינארי של השימוש במונח.
↑  כל מה שגורמת לו רעידת האדמה נחשב כאפקט סייסמי.
↑  התופעה נקראת "הגברה", ובלועזית אמפליפיקציה.
↑  ככל שהסלע צפוף יותר, מהירות הגלים הסייסמיים בו תהיה גדולה יותר (כלל בסיסי בתורת הגלים).
↑  בתקנים לבנייה עמידה לרעידות אדמה, מפיץ בדר"כ הגוף המקצועי (הנדסי וסייסמולוגי) עקומות תאוצה ספקטרליות לאזורים שונים במדינה. למשל בישראל: המכון הלאומי לחקר הבנייה בטכניון יחד עם האגף לסייסמולוגיה במכון הגאולוגי לישראל. דוגמה ראו כאן.
↑  השיטה מכונה "שיטת H/V" (אופקי/אנכי).
↑  ה - Seismic Hazard שמוגדר כהסתברות שתתרחש באתר הנמדד תאוצת קרקע ברמה מסוימת בתקופת זמן נתונה.
הערות שוליים

↑  How Earthquakes Cause Seismic Waves, Britannica Encyclopedia
↑  Attenuation, U.S.G.S.
↑  Iwao Suetomi et al., 2004, Amplification Factor of Peak Ground Motion Using Average Shear Wave Velocity of Shallow Soil Deposits, 13th World Conference on Earthquake Engineering
↑  רון אבני, 1999. רעידת האדמה של שנת 1927 - מחקר מאקרוסייסמי ע"ב מקורות התקופה., באר שבע: אונ' ב.ג. בנגב, עמ' 31.
1 2  Hiroshi Kawase, 2003. Site Effects on Strong Ground Motions. International Geophysics, Vol. 81,, pp. 1013-1030.
↑  רון אבני, 1999. רעידת האדמה של שנת 1927 - מחקר מאקרוסייסמי ע"ב מקורות התקופה., באר שבע: אונ' ב.ג. בנגב, עמ' 36א'.
↑  Horn, N., Aric, K., 1996. Amplification of Quake Amplitudes by Sedimentary Layers: An Example from the City Region of Vienna. Seismology in Europe, E.S.C., pp. 429-433
↑  Zaslavski, Y., Shapira, A., 1997. Dynamic Characteristics of Low Rise Buildings in Eilat Using Seismic Measurements. G.I.I., Report No. 550/87/96(118): 44p
↑  Aki, K., 1993. Local Site Effects on Weak and Strong Ground Motion. Tectonophysics. 218: pp.93-111
↑  Nakamura, Y., 2019. What is the Nakamura Method? Seismological Research Letters, 90, pp.1437–1443.
↑  Nakamura Y., 1989, A Method for Dynamic Characteristics Estimation of Subsurface Using Microtremor on the Ground Surface, Railway Technical Research Institute, Quarterly Reports 30, pp. 25–33
↑  מכון התקנים הישראלי, תקן 413 - תכן עמידות מבנים ברעידות אדמה.
1 2  Zaslavski, Y., Shapira, A., Leonov, J., 1998. Topography Effects and Seismic Hazard Assesment at Mt. Massada (Dead Sea). G.I.I., Report No. 522/62/98: 12p
1 2  Zaslavski, Y., Shapira, A., Leonov, J., 2003. Empirical evaluation of site effects by means of H/V spectral ratios at the locations of strong motion accelerometers in Israel. Journal of Earthquake Engineering 7: pp. 655-677
הפרמטרים שקובעים את מידת ההגברה בשכבת הסלע העליונה הם: התדר העצמי (תדר ההגברה) של השכבה העליונה ומידת ההגברה בתדר הנ"ל (פקטור ההגברה). התדר העצמי של המבנה יקבע באיזו מידה תהיה להגברה בתאוצות הקרקע, השפעה על מידת ההגברה של הנזקים במבנים.
תחנה אופיינית למדידת תגובת אתר סייסמית - ראו טקסט.
תוצר חזותי היפותטי סופי של עבודה למדידת תגובת אתר סייסמית. היחס הספקטרלי בין העקומה התחתונה לעליונה (SCT), מבטא את היחס הזה בין הרכיבים האופקי והאנכי של התאוצות באתר שנמדדו כתגובה לרעש הרקע. המשמעות, שהתאוצות הצפויות באתר הם על פי העקומה העליונה. מולה ניצבת עקומת התקן. בכל הספקטרום שעקומת התקן היא מעל לעקומת התאוצות באתר, המשמעות שבנייה על פי התקן נותנת את המענה הנדרש. בתחום התדרים בהם עקומת התאוצות באתר נמצאת מעל לעקומת התקן, בנייה על פיו אינה נותנת מענה, ויש להחמיר בתכנון בהתאם.
שינסקה נקאמורה

| --- | --- |

נקאמורה, ספטמבר 2015
 לידה:  24 בפברואר 1980 (בן 45) מיניאמה, קיוטו, יפן
 שם במה:  נקאמורה שינסקה נקאמורה
 כינוי:  The Artist
 משקל:  104 ק"ג
 גובה:  1.88 מטר
 מקום מגורים:  אורלנדו, פלורידה, ארצות הברית
 לאום:  יפני
 קריירה מקצוענית:  29 באוגוסט 2002 – הווה (22 שנים)
 מאמנים:  אינוקי דוג'ו קוטטסו ימאמוטו אוסאמו קידו
 ליגות:  WWE
 תרגילי סיום:  קינשאסה
שינסקה נקאמורה (באנגלית: Shinsuke Nakamura; נולד ב-24 בפברואר 1980) הוא מתאבק יפני, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. לפני הופעת הבכורה שלו ברוסטר הראשי, נקאמורה היה שייך למותג הפיתוח של ה-WWE, ה-NXT, שבו הוא אחד משלושה מתאבקים (ביחד עם סמואה ג'ו ופין באלור) שזכו באליפות ה-NXT יותר מפעם אחת. בינואר 2018, נקאמורה ניצח בקרב הרויאל ראמבל של אותה השנה.
כמו כן, נקאמורה ידוע בשל עבודתו עבור הארגון היפני New Japan Pro-Wrestling, שבו הוא שלוש פעמים אלוף במשקל כבד של IWGP, הכהונה הראשונה שלו הגיעה בגיל 23 ו-9 חודשים. עוד הישגים שרשם בארגון הם חמש זכיות באליפות הבין יבשתית של IWGP (כשהוא גם מחזיק בכמות ההחזקות הרבה ביותר וגם בכהונה הארוכה ביותר של 313 ימים), אליפות הזוגות של IWGP ביחד עם הירושי טנהאשי, האלוף האחרון במשקל כבד של NWF ועוד.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות New Japan Pro-Wrestling - NJPW
האליפות השלישית של IWGP (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של IWGP (שלוש פעמים)
האליפות הבין יבשתית של IWGP (חמש פעמים)
אליפות הזוגות של IWGP (פעם אחת)  - עם הירושי טנהאשי
אליפות U-30 במשקל פתוח של IWGP (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של NWF (פעם אחת)
G1 Climax‏ (2011)
גביע New Japan‏ (2014)
הישגים במגזין ההיאבקות Nikkan Sports
קרב השנה (2009) נגד הירושי טנהאשי ב-8 בנובמבר
קרב השנה (2014) נגד קאזוצ'יקה אוקדה ב-10 באוגוסט
פרס על יכולת יוצאת מן הכלל (2003)
הפרס הטכני (2012)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
המתאבק הפופולרי של השנה (2016)
PWI דירג אותו במקום ה-5 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2015
הישגים במגזין ההיאבקות Tokyo Sports
ההתמודדות הטובה ביותר של השנה (2013) נגד קוטה איבושי ב-4 באוגוסט
ההתמודדות הטובה ביותר של השנה (2014) נגד קאזוצ'יקה אוקדה ב-10 באוגוסט
טירון השנה (2003)
הפרס הטכני (2012)
הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter - WON
המתאבק הכריזמטי ביותר (2014, 2015)
קרב ההיאבקות של השנה (2015) נגד קוטה איבושי ב-4 בינואר
מתאבק השנה (2014)
היכל התהילה של Wrestling Observer Newsletter‏ (2015)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
אליפות ה-NXT (פעמיים)
אליפות ארצות הברית (3 פעמים)
האליפות הבין-יבשתית (פעמיים)
אליפות הזוגות של סמאקדאון (פעם אחת)  - עם סזארו
רויאל ראמבל (2018)
פרסי סוף השנה של NXT (פעמיים)
מתאבק השנה (2016)
המתחרה הכללי של השנה (2016)
קריירת אמנויות לחימה משולבות > מאזן קרבות MMA

| תוצאה | מאזן | יריב | שיטה | אירוע | תאריך | סיבוב | זמן | מיקום | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | (1) 3-1 | אלכסיי איגנשוב | הכנעה (חניקת זרוע) | K-1 MMA ROMANEX | 22 במאי 2004 | 2 | 1:51 | סאיטאמה, יפן |  |
| ללא הכרעה | (1) 2-1 | אלכסיי איגנשוב | ללא הכרעה | K-1 PREMIUM 2003 Dynamite!! | 31 בדצמבר 2003 | 3 | 1:19 | נגויה, יפן |  |
| זכייה | 2-1 | שיין אייטנר | הכנעה (אמריקנה) | Jungle Fight 1 | 13 בספטמבר 2003 | 1 | 4:29 | מנאוס, ברזיל |  |
| זכייה | 1-1 | יאן נורטיה | הכנעה (חניקת גיליוטינה) | NJPW - Ultimate Crush | 2 במאי 2003 | 2 | 3:12 | טוקיו, יפן |  |
| הפסד | 0-1 | דניאל גרייסי | הכנעה (בריח) | Inoki Bom-Ba-Ye 2002 | 31 בדצמבר 2002 | 2 | 2:14 | סאיטאמה, יפן |  |
התקופה הפלאוליתית ביפן

התקופה הפלאוליתית ביפן (ביפנית: 日本の旧石器時代) היא תקופת ההתיישבות של האדם ביפן לפני התפתחות כלי החרס, בדרך כלל לפני 10,000 לפני הספירה. תאריכי ההתחלה הנפוצים לתקופה זו הם בסביבות 40,000 לפנה"ס, אם כי כל תאריך של נוכחות אנושית לפני 35,000 לפנה"ס שנוי במחלוקת, כאשר האותנטיות של חפצים התומכים בנוכחות אנושית לפני 35,000 לפנה"ס בארכיפלג מוטלת בספק. התקופה הפלאוליתית ביפן נמשכה עד לתחילת תקופת ג'ומון המזוליתית, או בסביבות 14,000 לפני הספירה.
הסביבה הפלאוליתית

האיים היפניים היו מחוברים בחלקם ליבשת אסיה בתקופות הקרח של הפליסטוקן, כאשר גובה פני הים ירד במידה ניכרת, ב-100 עד 120 מטרים. טענה זו מקובלת, על אף היותה לא חפה מספקות, שכן עומקם של מצר קוריאה המפריד בין קוריאה לאיי יפן, ומצר צוגרו, המפריד בין האיים הונשו והוקאידו, עומד על 140 מטרים בערך. נראה שהמצרים התייבשו לעיתים, ולעיתים התמלאו, הכול בתלות מזג האוויר בתקופת הקרח.
כלים פלאוליתיים יפניים

כלי האבן היפניים המוקדמים ביותר, גרזנים וסכינים מסותתים מאבן, נמצאו באתר קאמי-טאקאמורי, שבחבל מיאגי, ותאריכם הוערך לשנת 500,000 לפנה"ס, אך מאוחר יותר התברר שהיו אלה זיופים שנשתלו במקום. רוב הכלים הפלאוליתים שנמצאו ביפן, שויכו לשנת 35,000 לפנה"ס או מאוחר יותר, עובדה שתומכת בדעה שההתיישבות הראשונה ביפן הייתה בערך בשנים אלו.
אבנים שחוקות ואבנים מלוטשות

התקופה הפלאוליתית ביפן נחשבת למקורית ביותר, שכן שם נמצאו הכלים הראשונים שעשויים מאבנים שחוקות ואבנים מלוטשות. כלים אלה משויכים ל-30,000 לפנה"ס, כאשר למעשה הם מיוחסים לתקופה הנאוליתית, בשנת 10,000 לפנה"ס, בשאר העולם. לא ידעו מדוע נוצרו כלים אלה כל-כך מוקדם דווקא ביפן, אך ידוע שבתקופה זו החלה התחממות האקלים, ונראה שהאיים היפנים הרוויחו רבות מכך.
בשל מקוריות זאת, התקופה הפלאוליתית ביפן אינה משתייכת בדיוק להגדרה של התקופה הפלאוליתית על פי טכנולוגיית האבנים (סיתות אבנים). הכלים המשתייכים לתקופה הפלאוליתית ביפן מראים מאפיינים השייכים לתקופות המזוליתית והנאוליתית כבר בשנת 30,000 לפנה"ס.
פלאו-אנתרופולוגיה

נראה כי האוכלוסייה הפלאוליתית, וכן האוכלוסייה של תקופת ג'ומון, מקורבות לקבוצה הפלאו-אסייתית שחלשה על חלקים גדולים מאסיה, לפני ההתפזרות לפי קבוצות מאפיינים שהיום מאכלסות את סין, קוריאה, יפן או וייטנאם.
מבנה השלד מצביע גם כן על מאפיינים דומים עם תושבים אחרים ביבשת אסיה. מבנה הלסת שייך לקבוצת סאנדדונט, אליה משתייכות אוכלוסיות עתיקות שישבו בעיקר בדרום-מזרח אסיה (האוכלוסיות שיושבות שם בימינו, משתייכות לקבוצת הסינודונט). מבנה הגולגולת נראה חזק יותר, עם עיניים שקועות יותר.
נראה כי הילידים בני האיינו, היושבים בעיקר בהוקאידו, הם צאצאים של אוכלוסיות אלה, ולהם מאפיינים אשר פעם נחשבו למאפיינים של תושבי אירופה, מערב אסיה, מרכז ודרום אסיה וצפון אפריקה, אך בימינו הם משתייכים לקבוצת האוכלוסיות הפלאוליתית הקדומות.
ניתוח גנטי בימינו אינו מספקות הוכחות חותכות ומצביע על עירוב בין האוכלוסייה היפנית המקורית לאוכלוסיות זרות אשר הגיעו לאיים. מוערך כי 10 עד 20% מהקוד הגנטי של היפנים מגיע מאבותיהם בתקופה הפלאוליתית-ג'ומון, היתר מגיע מאוכלוסיות אחרות מהיבשת עצמה, במיוחד במהלך תקופת יאיואי.
המחקר הארכאולוגי של התקופה הפלאוליתית

המחקר על התקופה הפלאוליתית ביפן החל מאמצע המאה ה-20. האתר הראשון שיוחס לתקופה זו התגלה רק לאחר מלחמת העולם השנייה. עקב השערות והנחות שבני אדם לא חיו באיי יפן לפני תקופת ג'ומון, עצרו משלחות ארכאולוגיות בדרך כלל בהגיעם לשכבת ג'ומון (13,000 לפנה"ס לערך). מאז, התגלו מעל 5,000 אתרים פלאוליתיים, חלקם אף באתרים ג'ומונים קיימים.
מחקר התקופה הפלאוליתית ביפן מאופיין בחקר שכבות רבות, הודות לטבע הגעשי של הארכיפלג: התפרצויות געשיות גדולות כיסו את כל האי באפר געשי, ואיפשרו קביעת תאריכים כמעט מדויקת. שכבה מאוד חשובה כזו היא ה-AT (איירה-טאנזאווה), אשר כיסתה את כל יפן לפני כ-21,000-22,000 שנים.
הארכאולוגיה יפנית בתקופה הפלאוליתית הוכתמה בעבר בכתם גדול. היה זה תחום בו מעט מאוד סטודנטים יפנים לארכאולוגיה גילו עניין. עד "תרמית יפן הפלאוליתית", סברה קהיליית הארכאולוגים היפנים שבני אדם ישבו בארכיפלג כבר בשנים 700,000 לפנה"ס, בהסתמך על ממצאים של פוג'ימורה שיניצ'י. אך העיתון מאיניצ'י שימבון שתל מצלמה באתר ארכאולוגי בו עבד פוג'ימורה, ותפס אותו שותל ממצאים באתר קאמי-טאקאמורי בשנת 2000. 90% מהמחקר הפלאוליתי היה מיוחס לפוג'ימורה, וחשיפת התרמית הטילה ספק גדול על כרונולוגיית התיישבות האדם ביפן. התאחדות הארכאולוגיה היפנית בילתה שנתיים תמימות בבדיקה מחדש של כל האתרים והממצאים אותם חשף פוג'ימורה, ולבסוף פסקה שכמעט כל הממצאים שחשף אינם עוברים את ביקורת הוועדה. מאז התגלית, מעט מאוד אתרים מתיימרים להציג בצורה משכנעת שרידים להימצאות בני אדם ביפן בשנים 40,000-50,000 לפנה"ס, והתאריך המקובל ביותר להמצאות בני אדם בארכיפלג הוא 35,000 לפנה"ס.
ראו גם

היסטוריה של יפן
תקופת ג'ומון
לקריאה נוספת

Keiji Imamura. Prehistoric Japan, New perspectives on insular East Asia. University of Hawaii Press, 1996. ISBN 0-8248-1853-9
Ainu:Spirit of a Northern People. Arctic Studies Center, National Museum of Natural History, Smithsonian Institution in association with University of Washington Press, 1999
הערות שוליים

↑  Prehistoric Archaeological Periods in Japan, Charles T. Keally
↑  Junko Habu, Habu Junko, Ancient Jomon of Japan, Cambridge University Press, 2004, ISBN 9780521776707, page 1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01119231 
כלים מאבנים מלוטשות הראשונות שנתגלו. הינאטביאשי, אתר B, שינאנומאצ'י, נאגנו. 30,000 לפנה"ס
חטיבת אלון

| --- | --- |

סמל חטיבה 228
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  זרוע יבשה
 סוג:  חטיבת חי"ר במילואים
 אירועים ותאריכים
 מלחמות:    מלחמת לבנון הראשונה מבצע חומת מגן מלחמת חרבות ברזל
 פיקוד
 יחידת אם:  עוצבת המפץ עוצבת המפץ
 יחידות בת:  גדוד 5030  גדוד 8207  גדוד 9308  גדס"ר 6228  יחס"ם 228  פלחי"ק
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
חטיבת אלון (חטיבה 228), המכונה גם "חטיבת הנח"ל הצפונית", בשל היותה כפופה לפיקוד הצפון, היא חטיבת חי"ר במילואים בצבא ההגנה לישראל, ואחת משלוש חטיבות יוצאי חטיבת הנח"ל, יחד עם חטיבת ירושלים וחטיבת עציוני.
בעבר נחשבה לחטיבת חי"ר קל והשתייכה לחטמ"ר צמח שתחת אוגדת יהודה. בין היתר נטלה חלק במבצע חומת מגן.
החטיבה הוסבה לחטיבת חי"ר מעולה כלקח ממלחמת לבנון השנייה. תהליך ההסבה הושלם בשנת 2012.
מפקדי החטיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| יצחק שגב | 1983 - |  |
| רוני בלקין | 2000–2002 | מפקד החטיבה בזמן מבצע חומת מגן |
| יריב סנדלון | 2002 - 2004 |  |
| יוחאי בן ישי | 2004 - 2008 |  |
| יובל ג'רבי | 2008–2011 |  |
| וג'די סרחאן | 2011–2014 |  |
| אלעד אופשטיין | 2014–2016 |  |
| יהודה הכהן | 2016 - 2019 |  |
| ברק רובין | 2019 - 2021 |  |
| אלי טולדנו | 2021 - 2023 | לימים סגן מפקד אוגדת עזה |
| אילן שפירא | יוני–דצמבר 2023 | מפקד החטיבה בפרוץ מלחמת חרבות ברזל |
| יניב מלכה | דצמבר 2023– | מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל ובמבצע חצי הצפון |
היסטוריה

ראשיתה של עוצבת אלון כגוף המילואים של חטמ"ר העמקים (228, חטמ"ר צמח) בשנות השבעים.
לאחר מלחמת העצמאות במהלכו הייתה חטיבת גולני אחראית על מרחב עמק הירדן הדרומי ועמק בית שאן הוכפף האזור לאחריות מפקדת חטיבה 2, חטיבת כרמלי שפורקה לאחר המלחמה. במלחמת סיני קיבלה את הפיקוד על המרחב אוגדה 36 הצעירה שאחיותיה לחמו בסיני. במלחמת ששת הימים היה האזור תחת פיקוד גוש כנרת ובהתשה הפכה מפקדת חטיבת המילואים לחטמ"ר 612, חטמ"ר העמקים, שהגן על המרחב כולו גם במלחמת יום הכיפורים כשעבר לפעול תחת פיקוד המרכז. ב-1974 הופרדה ממפקדת העמקים חטיבת חי"ר 165 שלחמה ככזאת במלחמת של"ג.
בחטמ"ר העמקים 228 שמפקדתו בצמח הוקם גוף מילואים עצמאי על בסיס תושבי עמק הירדן והצפון, שמחסני החירום שלו היו בכפר הילדים מול בית חולים העמק בעפולה. בשנת 1979 הפך גוף המילואים לחטיבת חי"ר נפרדת מהחטמ"ר, החטיבה החדשה נקראה חטיבה 172 והייתה כפופה לאוגדה 92 שישבה בכפר הילדים. בשנת 1983 הוחלט להפריד שוב את החטיבות 172 וימ"ח 228. החטיבה הועברה למחנה עמוס והוכפפה לאוגמ"ר 85 (אוגמ"ר העמקים) ושוב נקראה ימ"ח 228.
בשנת 1992 פורקה אוגדה מרחבית 85 והחטיבה הועברה לכפיפות אוגדת יהודה.
בשנת 1993 שונה מספר החטיבה ל-7228 (הוסיפו את הספרה 7) על מנת להפריד בין החטמ"ר הסדיר בצמח לבין חטיבת המילואים במחנה עמוס.
בעקבות ירידת האיום הביטחוני בגזרת החטמ"ר ושינויי הסד"כ שנערכו בצה"ל בראשית העשור הראשון של שנות 2000 הועברה חטיבת המילואים לפיקוד הצפון, בשנת 2003 אוחדה חטמ"ר צמח עם חטמ"ר הבקעה וחטיבת המילואים חזרה לשאת את המספר 228.
בשלהי שנת 2012 הושלם תהליך הסבת החטיבה לחטיבת חי"ר מעולה, תהליך ההסבה החל כחלק מלקחי מלחמת לבנון השנייה, שמרה על מספרה, והוכפפה לעוצבת המפץ.
החטיבה השתתפה במלחמת שלום הגליל ובמבצע חומת מגן.