מקסימיאנוס
קורות חייו > תקופת הטטררכיה הראשונה > מרד קראסינוס

במקביל לאי השקט על גבול הריין ובתוך הפרובינציה סבלו ערי החוף של גאליה מפשיטות תכופות של שודדי ים פרנקים וסאקסוניים. על מנת לפתור מטרד זה מינה מקסימיאנוס את קראסינוס (Mausaeus Carausius) קצין בעל ניסיון נרחב בלחימה ימית לבנות צי ולהילחם בפיראטים. קראסינוס הצליח להדוף את הפיראטים ובמספר קרבות ימיים הצליח לתפוס ספינות ולעצור את הפושטים, הבעיה הייתה שהטקטיקה שלו לא תאמה את צפיותיו של מקסימיאנוס, ובניגוד למצופה הוא היה ממתין לפיראטים עד לסיום פשיטת השוד תוקף אותם ושומר את השלל לעצמו ולאנשיו מבלי להחזיר את הביזה לבעליה וגרוע מכך מבלי לשלם מס לאוצר האימפריה. משנודע למקסימיאנוס על מעלליו של קראסינוס הוא הוציא צו למאסרו ומשקראסינוס סירב להופיע למשפטו נגזר עליו עונש מוות. בתגובה ברח קראסינוס לפרובינציה בריטניה שם זכה לתמיכת הלגיונות המקומיים ולתומכים גם מקרב חילות המצב בערי התעלה האנגלית, בהיעדר צי ותחת האיום של פשיטות של שבטים ברבריים מתוך ומחוץ לפרובינציות המערביות נאלץ מקסימיאנוס לדחות את הטיפול בקראסינוס המורד שמצידו הצהיר על עצמו קיסר, הגדיל את מספר הספינות בצי שלו ושכר שכירי חרב פרנקיים להם שילם היטב. בסוף 286 שלט קראסינוס בכל בריטניה, רוב שטחם של חופי התעלה וחלקים נרחבים מצפון-מערב גאליה. בשלב זה הכריז קראסינוס על בריטניה כיישות עצמאית "אימפריית בריטניה" והחל מטביע מטבעות החזרת הסמכות לידי שליטי האימפריה וכיבוש מחדש של בריטניה נדחו עד לשלב בו ביססו דיוקלטיאנוס ומקסימיאנוס את אחיזתם באימפריה והטיפול במורדים נפל בחלקו של קונסטנטיוס כלורוס שהיה מפקד המשמר הפרטוריאני תחת פיקודו של מקסימיאנוס. בצעד טקטי ובמטרה להדק את הקשר עם הכתר גירש קונסטנטיוס את אשתו הראשונה (או פילגשו) פלוויה יוליה הלנה (אימו של קונסטנטינוס הגדול) ונשא לאישה את פלאביה מקסימיאנה תיאודורה (Flavia Maximiana Theodora) והפך לבן משפחתו של מקסימיאנוס ויד ימינו.
משהתבססה בטטררכיה מקסימיאנוס שינה את אסטרטגית הלחימה בגאליה ולאורך הריין ובמקום להתעמת ישירות מול קאראסיוס הוא הפנה את המאמץ הצבאי כנגד השבטים הגרמאניים, תומכיו של קאראסיוס שישבו לאורך נהר הריין, הוא ניצל את הפילוג בין השבטים וחוסר האמון בין מנהיגיהם על מנת לנהל מערכה מולם בהצלחה חלקית בין השנים 285–288. עיקר המאמץ הצבאי הופנה בשנים אלו כלפי שבטים בורגונדיים אלמאניים, במערכה זו נקט
מקסימיאנוס בטקטיקות של אדמה חרוכה, מקורות מזון שטחי גידול ומשאבים אחרים נהרסו והגרמאניים החלו לסבול חרפת רעב ולאחר מכן ממחלות שהכו בהם ופוררו את המבנה של השבט והפילו בהם חללים רבים. שבטים אחרים התקשו לעמוד מול הלגיונות הרומאיים הוכו בשדה הקרב, המקורות הרומאיים בני התקופה קושרים זרים של שבחים לראשו של מקסימיאנוס ומתארים אותו עומד בראש חייליו ושובר את קווי האויב בסערת ההסתערות. עם התמוטטות התנגדות השבטים המורדים חצה מקסימיאנוס את נהר הריין והסופר הרומאי מתאר אותו עומד גאון סוקר את השטח ומכריז "כל שאני רואה מעבר לנהר הוא [שטח] רומאי".
בתחילת 288 מינה קסימיאנוס את חתנו, קונסטנטיוס כלורוס, להמשיך את הלחימה בגאליה כנגד השבטים המקומיים שרובם היו תומכים של שליט בריטניה המורד בגלוי או בסתר ושליטתם באזורים נרחבים של החוף מנעו מהצבא הרומאי מלהתמודד ביעילות מול המורדים. כלורוס הנהיג את הלגיונות תחת פיקודו
במסע צפונה דרך טריטוריית אויב כשהוא זורע הרס וחורבן, הפרנקים שהגיעו לאפיסת כוחות והגיעו להסכם עם כלורוס לפיו מנהיגיהם יישבעו אמונים למנהיג פרנקי שהיה בן ברית של הרומאיים ובכך הובטחה שליטה רומאית על אזור צפון גאליה.
מאמץ ניכר הושקע בשיקום הפרובינציה ואבטחת הגבולות, מקסימיאנוס נקט במדיניות שעודדה יישוב מחדש של בתי-אב של שבטים גרמאניים בחבלי הארץ שנחרבו מאין ספור פלישות ומלחמות, בתי האב קיבלו את הרשות ליישב את השטחים תחת חסות רומאית שניתנה בתמורה להכרה בשלטון הרומאי. מדיניות זו יצרה אזור חיץ לאורך הגבולות הצפוניים של הפרובינציה וקהילה נאמנה שיכלה להגן על גבולות האימפריה ולהיות מאגר זמין לכוח אדם שנדרש לצבא הרומאי בעיקר כחיל מצב.