stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגן המכרות בנור-פה דה קאלה
גאולוגיה

זהו החלק המערבי של מרבץ המשתרע מעבר לגבול צרפת-בלגיה (אנ'). לאורך הנהר סמברה (אנ') והמחשופים באזור בורינאז' בבלגיה.
בתור הקרבון היה אזור זה מכוסה בים, שבו נוצרו משקעים תוך כדי פעילות געשית. בסוף תקופה זו, בגיל הסטפניאן (אנ'), המתוארך בין השנים 299–307 למ"ש, מתחילה היווצרותו של אגן הפחם עם משקעים בנהרות ובאגמים.
היסטוריה

מחשופי פחם התגלו לראשונה בחבל בולונה (Boulonnais, חבל הארץ על החוף הצפון-מזרחי של צרפת), שמצפון לאגן הכרייה, בסביבות 1660. בעקבות חיפושים נרחבים התגלה ב-3 בפברואר 1720 עורק הפחם הראשון באגן הכרייה נור-פה-דה-קאלה במכרה ז'אן קולאר (Fosse Jeanne Colard). ב-24 ביוני 1734 התגלתה פחם ספוג בנפט במכרה פאבה (Fosse du Pavé) בשטח הקומונה אנזן (אנ'). לאחר כמה ניסיונות הוקמה חברת מכרות אנזן (Compagnie des mines d'Anzin) ב-19 בנובמבר 1757 וגדלה במהירות. במקביל, קמו חברות חיפושי פחם לאורך המאה השמונה עשרה. תחילת המאה התשע עשרה התאפיינה בהתפתחות טכנולוגית (מנוע קיטור וניקוז מים מהמכרות). המאפיין הבולט של שנות ה-30 של המאה ה-19 ותחילת שנות הארבעים היה המהפכה התעשייתית, לתעשיות החדשות היה צורך עצום בפחם, בעטיו החלה תקופה של מחירי פחם גבוהים בצפון והקמת מספר רב של חברות פחם. כתוצאה מכך, התפתח אגן הכרייה באופן אקספוננציאלי. נפתחו בורות כרייה רבים, ערמות הסיגים הלכו וגבהו והופיעו בתי המגורים האופייניים המכונים קורון (אנ'). גידול זה התרחש לאורך המחצית השנייה של המאה התשע עשרה ובעשור הראשון של המאה ה-20. שנת 1906 עמדה בסימן אסון מכרה קורייר (אנ') שהתרחש ב-10 במרץ שגרם למותם של 1,099 בני אדם. בעטיו התחוללו שביתות ארוכות ובטיחות המכרות שופרה.
אזור הכרייה נפגע קשות במלחמת העולם הראשונה והשיקום נמשך עד אמצע שנות ה-20 של המאה העשרים. תקופה זו התאפיינה בהגעתם של פולנים ואיטלקים, אף שהגיעו גם בני לאומים אחרים. תחילת שנות השלושים התאפיינה בהשפעות המשבר הכלכלי של 1929. במהלך מלחמת העולם השנייה היה אזור הכרייה אחד האזורים הראשונים שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית. הכורים התנגדו לכובש על ידי האטת ייצור וחבלה. יותר משני שלישים מהכורים באגן פתחו בשביתה ביוני 1941.
חברות הפחם הולאמו ב-17 במאי 1946 עם הקמתה של חברת "מכרות הפחם של צרפת" (Charbonnages de France) שיישמה תוכנית מודרניזציה נרחבת עם ריכוז הכרייה כדי לשפר את מצבה הכלכלי של צרפת. המיתון החל בראשית שנות השישים והמכרות נסגרו בהדרגה. שביתות רבות פרצו באזור הכרייה. "מרכז הכרייה ההיסטורי של לוורד" (Centre historique minier de Lewarde) נפתח לקהל בשנת 1984. גוש הפחם האחרון הועלה במשמרת השנייה מפיר הכרייה מספר 9 של דרוז'ה (Fosse n° 9 - 9 bis des mines de Dourges) ב-21 בדצמבר 1990.
אם שנות ה-90 התאפיינו ברצון למחוק את כל עקבות העבר, התאפיינו השנים הראשונות של המאה ה-21 במודעות לערך המורשת הבנויה והטבעית. שרידים רבים סווגו או נרשמו כמונומנטים היסטוריים בשנים 2009 ו-2010. ביום שבת 30 ביוני 2012 נרשמו 353 אלמנטים הפרוסים על פני 109 אתרים כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
אתר המורשת העולמית

כאמור מכיל אתר המורשת העולמית 353 אלמנטים הפרוסים על פני 109 אתרים בשטח של 1,200 קילומטרים רבועים. השטח הכולל של האתרים הפרטניים עצמם הוא 39,430 דונם המוקפים באזור חיץ בשטח כולל של 188,040 דונם. האלמנטים כוללים: פירי כרייה (העתיקים שבהם מתוארכים לשנת 1850) ותשתיות מעליות, ערמות סיגים (חלקן משתרעות על 900 דונם וגובהן 140 מטרים), תשתיות שינוע פחם, תחנות רכבת, אחוזות עובדים וכפרי כרייה כולל בתי ספר, מבני דת, מבני בריאות וקהילה, שטחי חברות, בתי בעלים ומנהלים, בתי עירייה ועוד.
בתי מגורים:
קורון – בתחילת המאה ה-19 ככל שהמכרות התפתחו יותר ויותר, היו החברות חייבות לדאוג למגורים של יותר ויותר משפחות של כורים. הפתרון היה הקמת כפרים סמוך למכרה מבתי לבנים בני שתי קומות בעלי קירות משותפים שהשתרעו לעיתים לאורך של יותר מ-170 מטרים המכונים קורון (אנ'). בכל בית היו שירותים והייתה צמודה חלקת גן, כשלקבוצת בתים הייתה מאפייה ובאר משותפים. חלקם נשמרו ושוחזרו.
בתים דו-משפחתיים – בתחילת המאה ה-20 החלו החברות לבנות בתים דו-משפחתיים. משנת 1905 עד 1914 התפתחו ערים גדולות עם יותר משש מאות דירות ואלפיים תושבים. הם היו בדרך כלל רחוקים ממרכזי העיירות של הקומונות, וכתוצאה מכך נבנתה גם כנסייה, פעוטון, בית ספר לבנות ובית ספר לבנים, אפילו בית מרקחת. בערים מסוימות הוקמו אפילו מרפאה לתינוקות, אצטדיון, ובית ספר לעקרות בית.
ערי גנים - בשנת 1898 פרסם מתכנן הערים האנגלי אבנעזר הווארד מסה על אדריכלות ותכנון ערים בשם "עיר-הגנים של המחר" (Garden-city of tomorrow), הרעיון היה אז להתקרב לטבע, במיוחד על ידי בניית כבישים מפותלים, באמצע צמחייה, ליד גן אנגלי. ז'ורז' בנואה לוי (Georges Benoit-Levy‏ 1880–1971) חידש את המושג הזה בשנת 1904, אך בהבדל גדול הוא האמין כי אין לבנות ערי גנים אלו סביב ערים, אלא סביב מפעלים, וכי על היצרנים לממן ולבנות אותן בעצמם. הוא פנה למנהלי חברות הכרייה, וחברת המכרות "Compagnie des mines de Dourges" בנתה כמה ערים בעקבות מודל זה בשנת 1909, באנן-בומון (אנ'). חברת המכרות "Compagnie des mines de Béthune" הקימה את Cité des Jardins (עיר הגנים) בשנת 1911 בגרנאי (אנ').
ערמות סיגים – בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 נערכו סקרים לזיהוי כל ערמות הסיגים באגן ומוספרו 339 ערמות, שלכולן (חוץ מערמה מספר 254) יש שם. בהתאם לתקופה, לאופי הקרקע, לחברות או לגורמים אחרים כמו מחיר הקרקע, יש מגוון גדול של ערמות סיגים וצורותיהן. שלושת הסוגים הראשונים של ערמות סיגים מהווה את רוב הערמות:
ערמות שטוחות – ערמות אלו נוצרו בעיקר בין המאה ה-17 למאה ה-19 כשלא היו משאבים מכניים להקמתן. אורכי ערמות הסיגים הללו ממאה ועד שלוש מאות מטרים, גובהן עשרה עד שלושים מטר, ונפחן אינו עולה על מיליון מטרים מעוקבים. המשטח העליון שלהם אינו סדיר, כי הן נבנו על ידי התהפכות של קרונות שנמשכו על ידי סוסים.
ערמות חרוטיות – האבולוציה של שיטות הכרייה הובילה לעלייה גדולה יותר ויותר בכמות הסיגים, במקביל, טכניקות הבנייה מתפתחות. בניית חרוט בגובה מאה מטר וקוטר בסיס ממאה עד מאתיים מטר יכולה לאחסן בין מיליון לשלושה מיליון מטרים מעוקבים. בנוסף למהירות גבוהה יותר של הערמת הסיגים, רכישת קרקעות פחות חשובה ולכן פחות יקרה במישורים החקלאיים.
ערמות סיגים מודרניות - לאחר ההלאמה, קובצו יחד חלק מהפירים במטרה לייעל את עלויות הייצור. ערמות גדולות אלה משתרעות על שטח המשתנה סביב אלף דונם ויכולות להכיל נפחים של עשרים מיליון מטרים מעוקבים. לערמות סיגים אלה נוספו אגני שקיעה.
מגדלים מעל פירים – האתר כולל 25 מגדלי מתכת (headframes) מעל פירי הכרייה.
הערות שוליים

↑  כך כותבים את השם באתר אונסק"ו. השם המדויק צריך להיות Bassin minier du Nord-Pas-de-Calais
1 2  Nord-Pas de Calais Mining Basin
קטע וידאו של נסיעה לאורך קורון בעיירה גוסנאי
מונטאז' של ערמות סיגים מסוגים שונים
המרוץ לדראג: אולסטארס: עונה 6

| --- | --- |
פוסטר שיווקי לעונה השישית
פוסטר שיווקי לעונה השישית
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  רופול
 שופטים:  רופול מישל ויסאז' קרסון קרסלי רוס מת'יוס
 משתתפים:  13
 זוכים:  קיילי סוניק לאב
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  12
 שידור
 רשת שידור:  פרמאונט+ WOW Presents Plus
 תקופת שידור מקורית:  24 ביוני 2021 – 2 בספטמבר 2021
 
 → המרוץ לדראג: אולסטארס עונה 5המרוץ לדראג: אולסטארס: עונה 7 ←
העונה השישית של המרוץ לדראג: אולסטארס עלתה לשידור ב-24 ביוני 2021 והסתיימה ב-2 בספטמבר 2021. ב-20 באוגוסט 2020, VH1 חידש את המרוץ לדראג של רו פול ואת אולסטארס לעונה ה-13 והשישית. ב-24 בפברואר 2021 ViacomCBS הודיע שהעונה השישית תעבור מ-VH1 לפרמאונט+. המתחרות הוכרזו בערוץ היוטיוב של המרוץ לדראג של רו פול ב-26 במאי 2021.
הפרסים למנצחת הם אספקה של שנה של מוצרי קוסמטיקה מאנסטסיה בוורלי הילס ו-100,000 דולר.
זוכת העונה היא קיילי סוניק לאב ולמקום השני הגיעו יוריקה!, ג'ינג'ר מינג' וראג'ה אוהרה.
מתמודדות

הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
| שם | שם בשפת המקור | גיל | עיר מגורים | עונה מקורית | מיקום בעונה המקורית | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קיילי סוניק לאב | Kylie Sonique Love | 37 | לוס אנג'לס, קליפורניה | עונה 2 | מקום 9 | הזוכה |
| יוריקה! | Eureka | 30 | לוס אנג'לס, קליפורניה | עונה 9 | פרשה | מקום 2 |
| יוריקה! | Eureka | 30 | לוס אנג'לס, קליפורניה | עונה 10 | מקום 2 | מקום 2 |
| ג'ינג'ר מינג' | Ginger Minj | 35 | אורלנדו, פלורידה | עונה 7 | מקום 2 | מקום 2 |
| ג'ינג'ר מינג' | Ginger Minj | 35 | אורלנדו, פלורידה | אולסטארס 2 | מקום 8 | מקום 2 |
| ראג'ה אוהרה | Ra'Jah O'Hara | 34 | דאלאס, טקסס | עונה 11 | מקום 9 | מקום 2 |
| טריניטי קיי. בונה | Trinity K. Bonet | 29 | אטלנטה, ג'ורג'יה | עונה 6 | מקום 7 | מקום 5 |
| פנדורה בוקס | Pandora Boxx | 48 | לוס אנג'לס, קליפורניה | עונה 2 | מקום 5 | מקום 6 |
| פנדורה בוקס | Pandora Boxx | 48 | לוס אנג'לס, קליפורניה | אולסטארס 1 | מקום 11 | מקום 6 |
| ג'אן | Jan | 27 | ניו יורק, ניו יורק | עונה 12 | מקום 8 | מקום 7 |
| אקיריה סי. דוונפורט | A'keria C. Davenport | 32 | דאלאס, טקסס | עונה 11 | מקום 3 | מקום 8 |
| סקרלט אנווי | Scarlet Envy | 28 | ניו יורק, ניו יורק | עונה 11 | מקום 10 | מקום 9 |
| יארה סופיה | Yara Sofia | 36 | לאס וגאס, נבדה | עונה 3 | מקום 4 | מקום 10 |
| יארה סופיה | Yara Sofia | 36 | לאס וגאס, נבדה | אולסטארס 1 | מקום 5 | מקום 10 |
| סילקי נאטמג גנאש | Silky Nutmeg Ganache | 29 | לוס אנג'לס, קליפורניה | עונה 11 | מקום 3 | מקום 11 |
| ג'יגלי קליאנטה | Jiggly Caliente | 39 | ניו יורק, ניו יורק | עונה 4 | מקום 7 | מקום 12 |
| סרינה צ'הצ'ה | Serena ChaCha | 29 | פורט לודרדייל, פלורידה | עונה 5 | מקום 13 | מקום 13 |
מעקב

| מתמודדת | פרק> 1 | פרק> 2 | פרק> 3 | פרק> 4 | פרק> 5 | פרק> 6 | פרק> 7 | פרק> 8 | פרק> 9 | פרק> 10 | פרק> 11 | פרק> 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קיילי סוניק לאב | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | ניצחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | אורחת | תחתית | הזוכה |
| יוריקה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | הודחה | בפנים | ניצחה | מקום 2 |
| ג'ינג' מינג' | בטוחה | בטוחה | תחתית | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | תחתית | אורחת | תחתית | מקום 2 |
| ראג'ה אוהרה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | בטוחה | בטוחה | פסגה | אורחת | תחתית | מקום 2 |
| טריניטי קיי. בונה | תחתית | בטוחה | פסגה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | פסגה | תחתית | תחתית | אורחת | הודחה | מקום 2 |
| פנדורה בוקס | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | הודחה |  | בחוץ |  |  |
| ג'אן | בטוחה | בטוחה | תחתית | פסגה | תחתית | בטוחה | הודחה |  |  | בחוץ |  |  |
| אקיריה סי. דוונפורט | בטוחה | בטוחה | תחתית | תחתית | בטוחה | הודחה |  |  |  |  |  |  |
| סקרלט אנווי | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  |  | בחוץ |  |  |
| יארה סופיה | פסגה | תחתית | בטוחה | הודחה |  |  |  |  |  | בחוץ |  |  |
| סילקי נאטמג גנאש | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  |  |  |  | בחוץ |  |  |
| ג'יגלי קליאנטה | בטוחה | הודחה |  |  |  |  |  |  |  | בחוץ |  |  |
| סרינה צ'הצ'ה | הודחה |  |  |  |  |  |  |  |  | בחוץ |  |  |
המתמודדת ניצחה בעונה זו של "המרוץ לדראג: אולסטארס".
המתמודדת הגיעה למקום השני.
המתמודדת ניצחה בליפ סינק.
המתמודדת ניצחה באתגר, אבל הפסידה בליפ סינק.
המתמודדת ניצחה בליפ סינק הצ'אנס השני וחזרה לתחרות.
המתמודדת הפסידה בליפ סינק הצ'אנס השני, ולא חזרה לתחרות.
המתמודדת הגיעה לאחד מהמקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה.
המתמודדת הייתה אורחת באותו פרק.
היסטוריית הצבעות

| פרק | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הקול המכריע | הקבוצה | ראג'ה אוהרה | הקבוצה | הקבוצה | ג'ינג'ר מינג' | קיילי סוניק לאב | טריניטי קיי. בונה | ג'ינג'ר מינג' | הקבוצה | יוריקה! |
| הקול המכריע | הקבוצה | הקבוצה | הקבוצה | הקבוצה | ג'ינג'ר מינג' | קיילי סוניק לאב | טריניטי קיי. בונה | ג'ינג'ר מינג' | הקבוצה | הקבוצה |
| קיילי סוניק לאב | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | סילקי נאטמג גנאש | יארה סופיה | סקרלט אנווי | אקיריה סי. דוונפורט | ג'אן | פנדורה בוקס | יוריקה! | טריניטי קיי. בונה |
| יוריקה! | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | אקיריה סי. דוונפורט | יארה סופיה | ג'אן | אקיריה סי. דוונפורט | פנדורה בוקס | פנדורה בוקס | טריניטי קיי. בונה | טריניטי קיי. בונה |
| ג'ינג'ר מינג' | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | אקיריה סי. דוונפורט | יארה סופיה | סקרלט אנווי | אקיריה סי. דוונפורט | פנדורה בוקס | פנדורה בוקס | יוריקה! | טריניטי קיי. בונה |
| ראג'ה אוהרה | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | אקיריה סי. דוונפורט | יארה סופיה | ג'אן | אקיריה סי. דוונפורט | ג'אן | פנדורה בוקס | יוריקה! | טריניטי קיי. בונה |
| טריניטי קיי. בונה | סרינה צ'הצ'ה | יארה סופיה | סילקי נאטמג גנאש | יארה סופיה | ג'אן | אקיריה סי. דוונפורט | ג'אן | פנדורה בוקס | יוריקה! | ראג'ה אוהרה |
| פנדורה בוקס | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | סילקי נאטמג גנאש | יארה סופיה | סקרלט אנווי | אקיריה סי. דוונפורט | ג'אן | טריניטי קיי. בונה |  |  |
| ג'אן | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | סילקי נאטמג גנאש | אקיריה סי. דוונפורט | סקרלט אנווי | אקיריה סי. דוונפורט | פנדורה בוקס |  |  |  |
| אקיריה סי. דוונפורט | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | סילקי נאטמג גנאש | יארה סופיה | סקרלט אנווי | ראג'ה אוהרה |  |  |  |  |
| סקרלט אנווי | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | סילקי נאטמג גנאש | יארה סופיה | ג'אן |  |  |  |  |  |
| יארה סופיה | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | סילקי נאטמג גנאש | אקיריה סי. דוונפורט |  |  |  |  |  |  |
| סילקי נאטמג גנאש | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | אקיריה סי. דוונפורט |  |  |  |  |  |  |  |
| ג'יגלי קליאנטה | סרינה צ'הצ'ה | יארה סופיה |  |  |  |  |  |  |  |  |
| סרינה צ'הצ'ה | טריניטי קיי. בונה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| מודחת | סרינה צ'הצ'ה | ג'יגלי קליאנטה | סילקי נאטמג גנאש | יארה סופיה | סקרלט אנווי | אקיריה סי. דוונפורט | ג'אן | פנדורה בוקס | יוריקה! | טריניטי קיי. בונה |
המתמודדת הודחה על ידי הקבוצה מכיוון שמתנקשת הליפ סינק זכתה בליפ סינק.
המתמודדת הודחה על ידי המלכה שבפסגה מכיוון שהיא זכתה בליפ סינק.
המתמודדת הודחה על ידי הקבוצה והמלכה בפסגה מכיוון שגם מתנקשת הליפ סינק וגם המלכה שבפסגה זכו בליפ סינק.
ההדחה נקבעה על ידי המלכה בפסגה בגלל שוויון בהצבעת הקבוצה אחרי שמתנקשת הליפ סינק זכתה בליפ סינק.
שופטים אוחרים

ביג פרידה
טיה מאורי
ג'אמל סימס
איישה טיילר
אמה רוברטס
זלדי
טינה נואלס
צ'ארלי XCX
ג'סטין סימיאן
הערות שוליים

↑  Joey Nolfi May 26, 2021 at 01:00 PM EDT, 'RuPaul's Drag Race All Stars 6' queens share best & worst moments, spill on 'chaotic' new season, EW.com (באנגלית)
↑  Andy Swift, Andy Swift, RuPaul's Drag Race Renewed for Season 13; All Stars 6 Also Ordered, TVLine, ‏2020-08-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Andy Swift, Andy Swift, RuPaul's Drag Race All Stars 6 Moves to Paramount+, Along With Road Rules Reboot and The Challenge: All Stars, TVLine, ‏2021-02-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Meet the Queens of All Stars 6! | RuPaul's Drag Race, נבדק ב-2023-01-30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e039621d-7b91-4503-91ad-4db30ee09bec
תותח נ"מ 88

| --- | --- |

תותח 88 דגם 1936 על מרכב 18
 מידע כללי
 סוג:  דגם ארטילריה 
 מדינה מייצרת:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 יצרן:  פרידריך קרופ AG 
 שנת ייצור:  1933 - 1945
 תקופת השימוש:  1932–1945 (כ־13 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  20,754 
 מידע טכני
 אורך:  5.791 מטרים
 משקל:  7,407 ק"ג
 צוות:  8
 מערכות נשק
 קליבר:  88 מ"מ
 אורך קנה:  4.938 מטרים
 סוגי תחמיש:  פגז נפיץ, חודר שריון
 משקל פגז:  9.2 ק"ג
 זווית צידוד:  360 מעלות
 זווית עלרוד:  3°- עד 85°+
 קצב אש:  20-15 פגזים לדקה
 מהירות לוע:  820 מטר לשנייה
 טווח מקסימלי:  11,900 מטר (אנכי)   14,810 מטר (מטרות קרקע)
 
תותח נ"מ 88 הוא תותח נגד מטוסים נגרר בקוטר 88 מ"מ מתוצרת גרמניה.
זה היה אחד התותחים הכבדים ביותר - רק תותחי ה-105 מ"מ ו-128 מ"מ היו כבדים יותר - שהופעלו כנגד מטוסים על ידי הצבא הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה.
התותח היה רב תכליתי, והופעל בידי הצבא הגרמני גם כנגד מטרות קרקע ובעיקר כנגד טנקים בהצלחה מרובה. התותח יוצר בכמויות גדולות וניתן היה למצוא אותו בכל עימות ובכל החזיתות בתקופת מלחמת העולם השנייה.
רקע

בראשיתה של מלחמת העולם הראשונה, מרבית תותחי הנ"מ הקיימים היו למעשה הסבות של תותחי ארטילריה בינוניים שעברו התאמות ושינויים שאפשרו להם לפגוע במטוסי קרב. עם זאת, יעילותם של תותחים אלו לא הייתה מספקת, והגרמנים היו מהראשונים אשר פנו לפיתוח תותח נ"מ ייעודי בעל קליבר גדול מתותחי הארטילריה הנפוצים בתקופה (75 ו-76 מ"מ), בעל רום אפקטיבי גדול יותר ומהירות לוע גבוהה יותר. ב-1917 פותח בידי החברות קרופ וארהרדט תותח בקוטר 88 מ"מ שתוכנן במיוחד להגנת נ"מ, ונחשב "לאבי" משפחת תותחי ה-88 מ"מ הגרמניים שהתפרסמה במלחמת העולם השנייה.
תותח ה-88 של קרופ וארדהרדט שיגר פגזים במשקל 9.6 קילוגרם במהירות לוע בת 785 מטרים לשנייה, והוכח כנשק יעיל דיו כנגד המטוסים האיטיים שטסו יחסית בגובה לא רב באותן שנים של מלחמת העולם הראשונה. כ-160 יחידות ממנו הושלמו עד סיומה של המלחמה, ואלה שימשו בעיקר להגן על מרכזי התעשייה בחבל הריין והרור שהיוו מטרה לפשיטות אוויריות של מדינות ההסכמה.
עם סיומה של המלחמה, הוטלו על גרמניה מגבלות מחמירות בעקבות הסכם ורסאי, שאסרו בין היתר על פיתוח ובניית נשק ארטילרי נגד מטוסים. בעוד וחברות גרמניות רבות שהתמחו בייצור כלי נשק פשטו רגל, פנה תאגיד הפלדה קרופ לשיתוף פעולה עם יצרני נשק שונים באירופה, במטרה לעקוף את הפיקוח על הנשק. צוות מחטיבת הארטילריה של קרופ נשלח לחברה השוודית בופורס, והם החלו לעבוד על פיתוח תותח נ"מ. המהנדסים של קרופ עבדו תחילה על תותח נ"מ בקוטר 75 מ"מ, אולם הצבא הגרמני דרש תותח כבד יותר, וב-1928 החלו בקרופ בתכנון תותח חדש בקוטר 88 מ"מ.
פיתוח דגמים ומבנה התותח

ב-1932 השלימה קרופ בחשאיות דגם אבטיפוס של התותח החדש, ובתום סדרת מבחני שדה מוצלחים אושר התותח לשירות בצבא הגרמני ב-1933 בשם הרשמי 8.8cm Flak 18 (מגרמנית: תותח נגד מטוסים 8.8 ס"מ, דגם 18). בגרמנית, המונח 'Flak' הוא קיצור של Fliegerabwehrkanone או Flugzeugabwehrkanone - תותח נגד מטוסים. במהלך מלחמת העולם השנייה, השתרשה המילה Flak בשפה האנגלית כשם כללי למערכות קרקע להגנה אווירית, ונמצאת בשימוש עד היום. בפי החיילים הגרמנים נתכנה התותח 'אכט-אכט', שפירושו 8-8.
פיתוח דגמים ומבנה התותח > Flak 18

ה-18 Flak הותקן על כן בן ארבע זרועות שניתנו לפתיחה מהירה. תושבת בבסיס הכן אפשרה לתותח צידוד ללא מגבלה בזווית בת 360 מעלות, בניגוד לרוב התותחים מאותה תקופה, שהופעלו מעל גבי מרכב מתפצל שהכתיב צידוד זווית ירי מוגבל. 
זווית העלרוד עמדה על 3- עד 85+. שינוע התותח בוצע באמצעות חיבורו למרכב בן שני צירים - קדמי ואחורי, כל ציר בעל צמד גלגלים פנאומטיים בצורה פשוטה וקלה יחסית, שאפשרו לאחר חיבורם גרירה בידי זחל"מים ייעודיים דוגמת ה-Sd.Kfz. 11. משקל התותח בעת שינועו עמד על 6.6 טונות.
אורך הקנה של ה-Flak 18 עמד על 56 קליבר. לתותח היו מספר סוגי תחמושת: פגז נפיץ (Sprenggranaten) לשימוש נגד מטוסים וירי ארטילרי, פגז חודר שריון (Panzergranate), פגז חודר שריון עם כיפה בליסטית וכן פגז מטען חלול. מהירות הלוע ההתחלתית עמדה על 840 מטרים לשנייה. הטווח האנכי המרבי היה מעט מעל 10,000 מטרים, ואילו הרום האפקטיבי היה 8,000 מטרים, והטווח המרבי כנגד מטרות קרקע היה 14,800 מטרים. טעינה פשוטה חצי אוטומטית גרמה לפליטת התרמילים הריקים בזמן תנועת הקנה לאחור לאחר הירי. עם חזרתו של הקנה לפנים למצבו הראשוני, ניתן היה בצורה פשוטה להניח פגז חדש על הסדן ולירות שוב. טכניקה יעילה ופשוטה זו, בצירוף פגז קבוע המורכב מחלק אחד הביאו צוות מיומן לקצב אש של בין 15 ל-20 פגזים בדקה.
הייצור התעשייתי החל עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933.
פיתוח דגמים ומבנה התותח > Flak 36

הניסיון המבצעי שנרכש במלחמת האזרחים בספרד, אליה שיגרה גרמניה יחידת מתנדבים של הלופטוואפה (לגיון הקונדור) עם תותחי ה-Flak 18, הוכיח אמנם את ערכו של התותח בשדה הקרב, אך יחד עם זאת גם הדגיש מספר ליקויים קלים בתכנון. עקב כך הוכנסו מספר שיפורים אשר הביאו לייצור דגם משופר, ה-Flak 36. שינויים אלה כללו קנה המורכב משני חלקים, כך שניתן היה להחליף רק החלק של הקנה לו נגרם בלאי ירי במקום את כל הקנה. מלבד זה, הקנה עצמו היה זהה לחלוטין לדגם הקודם. מרכב התותח הותאם גם הוא במטרה לפשט את תהליך הייצור ולשפר את יעילותו בתנאי הקרב. שני הצירים של המרכב היו זהים (בניגוד לדגם הקודם), ושניהם כללו סוגר לתמיכת הקנה בעת שינועו של התותח, כך שניתן היה לגרור אותו כשהקנה מופנה לשני הכיוונים. שיפור זה אפשר פריסה לקראת ירי וקיפול פשוט ומהיר יותר, שהתאים במיוחד לתפישת הקרב הגרמנית החדשה: הבליצקריג. לרוב התותחים (וכך גם לתותחי ה-Flak 18) נוסף מגן שריון קדמי שסיפק הגנה לצוות מפני אש נק"ל ורסיסי ארטילריה.
השימוש המבצעי בתותח נעשה בשתי צורות: 1) כתותח נ"מ כבד נייד. 2) כנשק סטטי להגנת בסיסים ואזורים מסוימים. בתפקיד השני אורגנו התותחים בסוללות כאשר כל סוללה כללה 4 קנים ופעלה בצורה עצמאית לחלוטין.
בדגם הבא,Flak 37, נעשו שיפורים במערכות הכוונון.
החסרון של הטווח האנכי המוגבל הביא את פיקוד חיל האוויר הגרמני (הלופטוואפה) לדרישה לפיתוח תותח טוב יותר. חברת ריינמטל קבלה על עצמה לפתח ולייצר אותו. הדגם החדש (Flak 41) היה עם קנה ארוך יותר (L/71), ירה פגז במשקל 9.4 ק"ג במהירות לוע של 1000 מטר לשנייה לטווח אנכי של 11,300 מטר. גם הצללית שלו הייתה נמוכה יותר וניתן היה לירות ללא פרוק המרכב והגלגלים. אולם עקב תהליך ייצור יקר, הפעלה מורכבת, בעיות בחילוץ התרמילים הריקים לאחר הירי ועוד, נדרשה עבודת תחזוקה גבוהה ולכן למרות שהתותחים הראשונים נשלחו ופעלו בחזית צפון אפריקה בתוניס, הם הושארו בהמשך ברובם בתחומי גרמניה. גם כמויות הייצור היו מוגבלות: בפברואר 1944 היו בשרות 279 תותחים, עד ינואר 1945 יוצרו 318 ובסך הכל יוצרו 556 יחידות.
בניגוד לתותח ה- "3.7 הבריטי או ה-90 מ"מ האמריקאי, ה-88 נבנה בכמויות גדולות מאד.
סך הכל יוצרו במשך שש השנים (1939-1945) עבור כוחות הנ"מ הגרמנים למעלה מ-17,000 תותחים, מתוכם
כ- 1,170 תותחים עבור כוחות הצבא (הורמאכט).
באוגוסט 1944 היו כ- 10,704 תותחים בשימוש הוורמאכט וחיל האוויר הגרמני. בעקבות התגברות תקיפות ההפצצה של המטוסים הבריטים והאמריקאים, שמשו רוב התותחים למטרה המקורית שלהם: כנשק נגד מטוסים. הם פעלו בשנה זו והבאה במקביל לתותחים החדישים יותר הגרמניים מסוג Flak 39 (בקוטר 10.5 ס"מ) וכן Flak 40 (בקוטר 12.8 ס"מ). התותחים שהופעלו על ידי יחידות הנ"מ פעלו במסגרת חיל האוויר הגרמני (הלווטאפה).
למרות היכולות הטובות, היה התותח נחות לעומת התותחים המקבילים של בעלות הברית. התותח הבריטי "3.7 סימן 3 ירה לאותו גובה פגז כבד יותר במשקל 13 ק"ג ואילו התותח האמריקני בקוטר 90 מ"מ ירה פגז לטווח גדול יותר עד 12,000 מטר. גם קצב האש שלהם עלה עליו והגיע ל-20 פגזים לדקה לעומת 15 של ה-88 הגרמני. התותח האמריקאי 90 מ"מ סימן 1 ירה גם הוא פגז כבד יותר לאותו גובה.
ביצועי ה-Flak 18/36/37 כנגד שריון בזווית 30 מעלות מהאנכי:
|  | פגז חודר שריון   משקל הפגז: 9> 5 ק"ג   מהירות לוע: 810 מטר לשנייה | פגז ח"ש עם כיפה בליסטית   משקל הפגז: 10> 2 ק"ג   מהירות לוע: 800 מטר לשנייה |
| --- | --- | --- |
| מ-100 מטר | 98 מ"מ | 127 מ"מ |
| מ-500 מטר | 93 מ"מ | 117 מ"מ |
| מ-1000 מטר | 87 מ"מ | 106 מ"מ |
| מ-1500 מטר | 80 מ"מ | 96 מ"מ |
| מ-2000 מטר | 72 מ"מ | 88 מ"מ |
שימוש מבצעי

מספר לא גדול של תותחים מסוג Flak 18 נשלחו לחזית הספרדית כתגבור לכוחותיו של גנרל פרנסיסקו פרנקו בתקופת מלחמת האזרחים.
שימוש מבצעי ראשון בקנה מידה רחב כנגד טנקים היה בחזית הצרפתית. לאחריו בקרבות המערכה במדבר המערבי ובחזית הרוסית במזרח. פרט לכך שמשו רוב התותחים להגנת הנ"מ של גרמניה ולהגנת נ"מ ברחבי ארצות הכיבוש.
הארמייה האמריקנית השביעית עשתה בו שימוש כנשק שלל.
יעילותו של התותח כנשק נגד טנקי הובילה לפיתוח של גרסה המוסבת לטנק, שהותקנה בטנק הטיגר. כמו כן, פותח תותח נגד טנקים נגרר מסוג PaK 43, על בסיס ה-Flak 37, שהיה בעל קנה ארוך יותר הביצועים משופרים, ושימש כנשק עיקרי של טנק הטיגר II הגרמני, וכן הותקן במשחיתי הטנקים מסוג אלפנט, יאגדפנתר ונאזהורן .
שימוש מסוים נעשה בתותחים כאמצעי ימי במלחמת האזרחים ביוגוסלביה.
שימוש מבצעי > מלחמת העולם השנייה

השימוש המבצעי בקנה מידה גדול נעשה בתותח בצרפת כנגד מתקפת הנגד של הכוחות הצרפתיים שעשו שימוש בטנקים מסוג סומואה וכנגד הבריטים שתקפו בסיוע טנקים מסוג מטילדה סימן 2.
עד להופעת תותח ה-88 לא היה תותח נגד טנקים שהצליח לחדור את השריון הקדמי של טנקים אלה. הופעה זו שינתה את פני המערכה. ארווין רומל עשה כאן שימוש לראשונה בתותח כנשק נגד טנקים.
השימוש בתותח בתפקיד כנשק נגד טנקים הפך לנפוץ יותר בחזית המדבר המערבי בצפון אפריקה וכן בחזית המזרחית ברוסיה. לתותח הייתה יכולת לחדור שריון בעובי של 150 מ"מ מטווח של 2000 מטר ואף מעבר לכך.
יכולת זו הפכה אותו לנשק מאיים ביותר לעומת היכולת המוגבלת של הטנקים הבריטים במדבר המערבי והרוסים בחזית המזרחית. במאי 1940 בקרב (Arres) פיתה רומל את גייסות הטנקים הבריטים לנוע בעקבות טנקים גרמניים נסוגים. הבריטים נכנסו לשטח הריגה שהיה מטווח עם תותחי ה-88 בו בזמן שהתותחים הבריטים בני ה-2 ליטראות וה- 6 ליטראות היו בעלי טווח קצר יותר. בסופו של דבר למדו הבריטים לערוך התקפות קרקעיות רק עם חיפוי ארטילרי.
שימוש נרחב ביותר נעשה בחזית המזרחית הרוסית. הופעת הטנקים הרוסים מסוג T-34 ו-KV בתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות, זעזעה את צוותי הטנקים הגרמניים שהיו מצוידים בתותחים בקוטר 37 מ"מ וכן 50 מ"מ, שיכלו לחדור את שריון הטנקים הרוסיים הללו רק מטווח קצר ביותר. באותה עת, ה-88 היה אחד הנשקים הבודדים שיכלו לחדור אותם ממרחק.
פני השטח ההרריים באיטליה וצפון צרפת התאימו פחות להפעלת תותח ה-88.
הדרישה של הצבא לייצור מוגבר של תותחים מצד אחד ומגבלות המפעל בגרמניה, הביאו לפתיחת קווי ייצור נוספים. אחד מהם היה בעיר קטוביץ שבפולין. עובדי הייצור היו עובדי כפייה יהודים שהובאו ממחנות אושוויץ.
באוגוסט 1944 היו בשימוש חיל האוויר והורמאכט כ- 10,704 תותחים מסוג 18, 36 וכן 37. בעקבות התגברות הפצצות האוויר האמריקניות והבריטיות, שמשו רוב התותחים למטרה המקורית עבורה יוצרו: כנשק נגד מטוסים. התותחים שהופעלו על ידי יחידות הנ"מ, פעלו תחת פיקוד חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה.
רכבים

8.8cm Flak 37 Selbstfahrlafette auf Zugkraftwagen 18t (מגרמנית: תותח נ"מ 88 מתנייע על זחל"ם 18 טון): ב-1943 הוסבו 14 זחל"מים מדגם Sd.Kfz.9 בני 18 טון לנשיאת תותח Flak 37 למטרה דו תכליתית של נ"מ ונשק נגד-טנקי.