stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סגן ראש ממשלת ישראל
רשימת סגני ראש ממשלת ישראל

לא בכל ממשלה היה סגן לראש הממשלה, הסגן הראשון, אליעזר קפלן כיהן בממשלת ישראל השלישית.
|  | תמונה | סגני ראש הממשלה | ראש הממשלה | מספר הממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | אליעזר קפלן | דוד בן-גוריון | 3 |
| 2 |  | אבא אבן | לוי אשכול | 11 |
| 2 |  | אבא אבן | לוי אשכול | 12 |
| 3 |  | יגאל אלון | לוי אשכול | 13 |
| 3 |  | יגאל אלון | גולדה מאיר | 14 |
| 3 |  | יגאל אלון | גולדה מאיר | 15 |
| 3 |  | יגאל אלון | גולדה מאיר | 16 |
| 3 |  | יגאל אלון | יצחק רבין | 17 |
| 4 |  | שמחה ארליך | מנחם בגין | 18 |
| 5 |  | יגאל ידין | מנחם בגין | 18 |
| (4) |  | שמחה ארליך | מנחם בגין | 19 |
| 6 |  | דוד לוי | מנחם בגין | 19 |
| 6 |  | דוד לוי | יצחק שמיר | 20 |
| 7 |  | יצחק נבון | שמעון פרס | 21 |
| (6) |  | דוד לוי | שמעון פרס | 21 |
| (7) |  | יצחק נבון | יצחק שמיר | 22 |
| (6) |  | דוד לוי | יצחק שמיר | 22 |
| (7) |  | יצחק נבון | יצחק שמיר | 23 |
| (6) |  | דוד לוי | יצחק שמיר | 23 |
| (6) |  | דוד לוי | יצחק שמיר | 24 |
| 8 |  | משה נסים | יצחק שמיר | 24 |
| 9 |  | ישראל קיסר | יצחק רבין | 25 |
| (6) |  | דוד לוי | בנימין נתניהו | 27 |
| 10 |  | זבולון המר | בנימין נתניהו | 27 |
| 11 |  | רפאל איתן | בנימין נתניהו | 27 |
| 12 |  | משה קצב | בנימין נתניהו | 27 |
| 13 |  | יצחק מרדכי | אהוד ברק | 28 |
| 14 |  | בנימין בן אליעזר | אהוד ברק | 28 |
| (6) |  | דוד לוי | אהוד ברק | 28 |
| 15 |  | שמעון פרס | אריאל שרון | 29 |
| 16 |  | נתן שרנסקי | אריאל שרון | 29 |
| 17 |  | סילבן שלום | אריאל שרון | 29 |
| 18 |  | אלי ישי | אריאל שרון | 29 |
| (17) |  | סילבן שלום | אריאל שרון | 30 |
| 19 |  | יוסף לפיד | אריאל שרון | 30 |
| 20 |  | שאול מופז | אהוד אולמרט | 31 |
| (18) |  | אלי ישי | אהוד אולמרט | 31 |
| 21 |  | אביגדור ליברמן (עד 18 בינואר 2008) | אהוד אולמרט | 31 |
| 22 |  | עמיר פרץ (עד 18 ביוני 2007) | אהוד אולמרט | 31 |
| 23 |  | אהוד ברק (מ-18 ביוני 2007) | אהוד אולמרט | 31 |
| (21) |  | אביגדור ליברמן (עד 18 בדצמבר 2012) | בנימין נתניהו | 32 |
| (23) |  | אהוד ברק | בנימין נתניהו | 32 |
| (18) |  | אלי ישי | בנימין נתניהו | 32 |
| 24 |  | דן מרידור | בנימין נתניהו | 32 |
| 25 |  | בני גנץ | נפתלי בנט, יאיר לפיד | 36 |
| 26 |  | גדעון סער | נפתלי בנט, יאיר לפיד | 36 |
| 27 |  | יריב לוין | בנימין נתניהו | 37 |
ראו גם

ממשלת ישראל
ראש ממשלת ישראל
ממלא מקום ראש הממשלה
משנה לראש הממשלה
ראש ממשלת ישראל החלופי
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית (בקירגיזית: Кыргыз Советтик Социалисттик Республикасы, ברוסית: Киргизская Советская Социалистическая Республика) הייתה אחת הרפובליקות בברית המועצות. בתקופת התפרקות ברית המועצות הכריזה קירגיזסטן על עצמאותה ב-31 באוגוסט 1991.
היסטוריה

בעברה הקדום התגוררו בשטח המדינה שבטים נודדים שהתפרנסו ממרעה וגרו באוהלי יורטה המתאימים למזג האוויר באזור וניתנים להעברה ממקום למקום. העידן המודרני חולל שינויים נרחבים באזור. שטחה של קירגיזסטן סופח לאימפריה הרוסית בשנים 1855–1876 כחלק של כיבוש ח'אנות קוקנד. תחת שלטון ברית המועצות באוקטובר 1924 היא נהפכה קיבלה אטונומיה בתור הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית הקירגיזית ובשנת 1937 היא הפכה לרפובליקה סובייטית ושמה המלא היה "הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית", כמו כן שמותיה הנוספים היו "SSR הקירגיזית" ו"קירגיזיה" באוגוסט 1991 קירגיסטן הכריזה על עצמאותה.
דמוגרפיה

בשנת 1926 גרו ברפובליקה כמיליון איש. במפקד האחרון שהתרחש בברית המועצות (1989) חיו בקירגיסטן 4.25 מיליון בני אדם. רוב האוכלוסייה הם קירגיזים. רוב העם הוא מוסלמי, ודובר קירגיזית.
אור (שיר של שרית חדד)

"אור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור בספטמבר 2004, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה ה-12 "חגיגה", על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי הנרי, הולחן על ידי הנרי, והופק על ידי יעקב למאי, שהפיק גם את הסינגל הקודם, "רק אתה". השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, בו חדד מסבירה לאדם מסוים על משהו שעתיד לקרות.
בנוסף לכך, נכלל השיר באלבומה ה-17, שרית חדד - האוסף השקט, שיצא בשנת 2008.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר, פורסם לראשונה ביוטיוב ב-24 בספטמבר 2009. הקליפ הוא בעצם הופעה שהתקיימה בקיסריה. את ההופעה העלתה חדד בספטמבר 2009 ליוטיוב, והיא תפקדה כקליפ הרשמי של השיר.
ההופעה נכללה בדי וי די "חגיגה - ההופעה בקיסריה", שיצא בשנת 2005.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 7 |  |
מאיר נמני

מאיר נמני (29 בספטמבר 1948 – 25 ביוני 2017) היה כדורגלן ישראלי וקפטן מכבי תל אביב, דודו של אבי נמני.
ביוגרפיה

נמני החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת מכבי רמלה. בילדותו היה נמני אוהד של מכבי חיפה ואף התקבל לקבוצה כשעלה לבוגרים. אולם, משפחתו התנגדה לכך ולכן עבר לשחק במכבי תל אביב בגיל 21. אחיו של מאיר, ראובן, שיחק גם הוא בשנות ה-60 במכבי רמלה, ובמכבי יפו ובתחילת שנות ה-70 עבר לבית"ר תל אביב.
במהלך 12 השנים שבהן היה נמני במכבי תל אביב, שיחק בכל תפקידי ההגנה, כבלם, מגן וקשר. בתקופתו בקבוצה זכה נמני בארבע אליפויות, שני גביעי מדינה ופעמיים באליפות אסיה לקבוצות.
לזכותו 24 הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה ב-1974 נגד נבחרת מלזיה במסגרת גביע אסיה. נמני השתתף גם במשחקי נבחרת ישראל באולימפיאדת מונטריאול ב-1976. משחקו האחרון בנבחרת היה ב-פברואר 1977 מול נבחרת קוריאה הדרומית באצטדיון רמת גן במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978, בו שבר נמני את רגלו.
ב-1981 פרש נמני ממשחק בעקבות פציעה קשה במהלך משחק באצטדיון רמת גן.
לאחר הפציעה החל לאמן את צפרירים חולון למשך מספר שנים. הוא הצליח להעלות את הקבוצה לליגת העל, ובעונת 1988 זכתה להישגה הגדול ביותר - הפלייאוף העליון.
ב-25 ביוני 2017 הלך לעולמו ממחלת הסרטן. נטמן לצד אביו בבית העלמין החדש ברמלה.
תארים

אליפויות: 4
1969/1970, 1971/1972, 1976/1977, 1978/1979
גביעי מדינה: 2
1969/1970, 1976/1977
אליפות אסיה לקבוצות: 2
1968/1969, 1970/1971
לקריאה נוספת

אשר גולדברג, דני דבורין, מכבי תל אביב - מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006, עמ' 158.
הערות שוליים

↑  עוזי דן, מת מאיר נמני, מגדולי הכדורגלנים הישראלים בשנות השבעים, באתר הארץ, 25 ביוני 2017
1 2  מנחם כהן, כבר לא מייצרים כאלה: לזכרו של מאיר נמני, באתר nrg‏, 26 ביוני 2017
↑  אסי ממן, ‏עצב גדול: שחקן העבר מאיר נמני הלך לעולמו, באתר ONE‏, 25 ביוני 2017
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מונטריאול (1976)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט |  |
|  ג'ודו | יונה מלניק |  |
|  היאבקות | רמי מירון |  |
|  הרמת משקולות | אדוארד וייץ |  |
|  התעמלות מכשירים | דב לופי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (אלון בן דור, אהוד בן טובים, חיים בר, יהושע גל, גדעון דמתי, יצחק ויסוקר, רפעת טורק, אבי כהן, אברהם לב, אלי לוונטל, עודד מכנס, מאיר נמני, יוסף סורינוב, ירון עוז, ויקי פרץ, משה שווייצר, יצחק שום) |  |
|  סיף | נילי דרורי |  |
|  קליעה | מיכה קאופמן |  |
|  שחייה | דב ניסמן • עדי פרג |  |
|  שיט | יהודה מעיין • יואל סלע |  |
אור (שיר של אליעד נחום)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אליעד נחום
 מתוך האלבום אור
 יצא לאור:  13 באוגוסט 2015
 סוגה:  רגאיי • R&B
 שפה:  עברית
 אורך:  3:44
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  אליעד נחום, סתיו שמש
 לחן:  אליעד נחום, סתיו שמש
 הפקה:  נועם עקרבי
 
"אור" הוא סינגל של הזמר הישראלי אליעד נחום, שיצא לאור ב-13 באוגוסט 2015, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השני שלו, הנושא את שם השיר.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי אליעד נחום, בשיתוף עם סתיו שמש, והופק מוזיקלית על ידי נועם עקרבי, שהפיק גם את שאר האלבום יחד עם נחום, ואת אלבומו הקודם, "סימן". השיר משלב את הסגנונות R&B ורגאיי. על השיר, שנתפס כשיר אהבה לאישה, אמר נחום בראיון למעריב כי "זה לא שיר על בחורה. זה שיר על ההשראה שדופקת בחלון. וכשהיא מגיעה, אתה רוצה ממנה עוד. עוד שירים, עוד יצירה, עוד מוזה. זה מה שיפה, שכל אחד יכול לפרש את זה איך שבא לו: אהבה לבחורה, אהבה לאלוהים".
הצלחה

השיר זכה להצלחה מיידית, כשהצליח להיכנס היישר אל המקום הרביעי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, הכולל את עשרת השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו בישראל, תוך שצבר כ-103 השמעות, ובשיאו הגיע אל המקום השני, תוך שצבר כ-90 השמעות. השיר צעד במצעד סך של כ-9 שבועות. במצעד השבועי של תחנת הרדיו כאן גימל הופיע השיר לראשונה במקום התשיעי, בשיאו הגיע למקום השני, וצעד בסך הכל 11 שבועות. במצעד הרשמי של גלגלצ, הצליח השיר להגיע היישר אל המקום הראשון, וצעד כ-11 שבועות סך הכל, מתוכם חמישה במקום הראשון.
גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהצליח להגיע למקום השלישי במצעד של רשת ג', ולשישי במצעד של גלגלצ. במצעד השנתי של חברת מדיה פורסט, הכולל את השירים המושמעים ביותר בשנת 2016, הגיע השיר למקום ה-13. כמו כן, לפי נתוני אקו"ם, השיר הוא השיר השלישי המושמע ביותר ברדיו לשנת 2016.
נכון לאוגוסט 2020, צבר השיר למעלה מ-2 מיליון וחצי השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, ובכך הפך לאחד השירים הישראליים המושמעים ביותר שם.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של נחום ב-13 באוגוסט 2015, בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי אינדי חאיט. נכון לאוגוסט 2020, הוא עומד על כ-24 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015–2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015–2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015–2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015–2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 13 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 6 |  |
|  ישראל | אקו"ם | 3 |  |
הערות שוליים

↑  אליעד לא נרדם בשמירה ומוציא את "אור", באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2015
↑  רואי פרסול, ‏אליעד נחום מגלה מה עומד מאחורי "אור" והאם הוא באמת חזר בתשובה, באתר מעריב אונליין, 1 באוגוסט 2016
↑  המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, שבוע 36 לשנת 2015
↑  המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, שבוע 41 לשנת 2015
↑  המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, שבוע 44 לשנת 2015
↑  3.9.2015, באתר "פזמונט"
↑  15.10.2015, באתר "פזמונט"
↑  10.12.2015, באתר "פזמונט"
↑  המצעד השבועי 08.10.2015, באתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 12.11.2015, באתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 10.12.2015, באתר גלגלצ
↑  תשע"ו, באתר "פזמונט"
↑  תשע"ו (גלגלצ), באתר "פזמונט"
↑  מצעדים שנתיים, באתר מדיה פורסט, השירים הכי מושמעים - ישראלי
↑  דפנה ארד, "שרוטים" של סאבלימינל ועדן גבאי הוא השיר המושמע ביותר ברדיו בשנה החולפת, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2016
↑  אור, נבדק ב-2020-08-27
1 2 3   אליעד - אור | Eliad - Light, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:44)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | פרסי נבחרי השנה של פרוגי - שיר השנה  2015: "אור" | 2016: "הכול כלול" - בן לולו (אור אדרי) |
| אליעד נחום |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סימן • אור • תמיד חלמתי • מסע • בין עולמות |  |
| ערכים קשורים | NMC • שמש |  |
| אליעד נחום - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סימן | "סימן" • "מקלט" • "חופשי" • "אחרון הימים" • "מתוק כשמרלי" |  |
| אור | "אור" • "רוחות" • "אם ניגע" • "מיאמי" • "נוסע" |  |
| תמיד חלמתי | "לנשום" • "תמיד חלמתי" • "זמן" • "סוף השבוע" • "שמיים" • "מקום אחר" |  |
| מסע | "מסע" • "איפה את" • "מורידים את הירח" • "יום הולדת" • "השקט שלך" • "בת 28" • "אל תגלי" • "Never Fall" • "אין מאושר ממני" |  |
| סינגלים אחרים | "רוץ קדימה ילד" • "Cure the Corona" |  |
לטיסיה בק

לטיסיה בק (נולדה ב-5 בפברואר 1992) היא שחקנית גולף ישראלית.
ביוגרפיה

בק נולדה באנטוורפן, שבבלגיה, ובגיל שש עלתה לישראל עם הוריה (בשנת 1998). בשל חיבתם של הוריה למשחק הגולף הקימו את ביתם בקיסריה, שם נמצא מועדון הגולף קיסריה, אחד משני מועדוני הגולף היחידים בישראל באותה תקופה ועכשיו היחידי בארץ. בשנת 2004 זכתה באליפות ישראל הפתוחה לנשים בקטגוריית הבוגרות, כשהייתה בת 12 בלבד. גם בשנה שלאחריה זכתה באליפות. כשהייתה בת 14 עברה ללמוד באקדמיית IMG (אנ') בפלורידה שבארצות הברית למשך ארבע שנים. בשנת 2007 השתתפה באליפות בקטגוריית הגברים, והגיעה למקום החמישי. באותה שנה השתתפה בתחרות המאסטרס האירופי לנוער עד גיל 16 שהתקיימה בצרפת, והגיעה למקום השמיני.
בשנת 2008 נבחרה בק לאחת מחמשת ספורטאי העשור, כחלק מחגיגות ה-60 למדינת ישראל. איתה ברשימה נבחרו אברהם גרנט, פיני גרשון, יוסי בניון ושחקנית הכדורת דשא לעיוורים רחל בוכניק
בשנת 2010, לאחר שסיימה את לימודיה באקדמיית IMG, קיבלה מלגה והחלה לייצג את נבחרת הגולף של אוניברסיטת דיוק בצפון קרולינה. בשנתה הראשונה במכללה זכתה בתואר רוקי השנה של ה-ACC, האזור שבו משחקת המכללה במסגרת ליגת המכללות האמריקנית, NCAA. ובשנת 2014 עזרה לנבחרת דיוק לנצח את תחרות הNCAA.
בגיל 18 גויסה לצה"ל על תקן ספורטאית עילוי, כשבכך התאפשר לה להמשיך בלימודיה בארצות הברית.
שיא נוסף בקריירה הגיע באוגוסט 2011, כאשר העפילה לראשונה לאליפות קנדה הפתוחה, טורניר מסדר הגודל השני בחשיבותו בסבב הגולף העולמי לנשים, ה-LPGA. ב-2014 רשמה את הישג השיא שלה כאשר נכנסה לסבב הגולף העולמי לנשים.
בשנת 2016, ייצגה את ישראל באולימפיאדת ריו לאחר שדורגה במקום ה-42 בעולם. לאחר המשחקים בריו המשיכה בק לשחק בסבב ה LPGA וב 2019 ירדה לסבב ה Epson Tour. בסוף שנת 2023 הצליחה בק לזכות בחזרה בכרטיס לשחק בשנת 2024 בסבב ה LPGA אחרי היעדרות של 5 שנים.
הערות שוליים

↑  דודי כליפא, כישרון יש, גם אופי, השאלה לאן היא הולכת מכאן, באתר הארץ, 11 במאי 2004
↑  יואב בורוביץ', הילדה היא סטארט-אפ מבטיח, באתר הארץ, 23 באפריל 2006
↑  זרם הגולף, באתר גלובס, 26 במרץ 2009
↑  Lerner, Elissa (18 במאי 2012). "Twin Lives". Duke Magazine. נבדק ב-17 בספטמבר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Klein, Steven (26 ביולי 2013). "Women's Golf / Caesarea's Laetitia Beck cruises to victory – Maccabiah 2013". Haaretz. נבדק ב-17 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  המכביה: סילברמן ובק אלופי המכביה בגולף, באתר וואלה, 27 ביולי 2013
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שני בלוך • שלומי חיימי |  |
|  אתלטיקה | דניאל גואדי • מאור טיורי • מארו טפרי • טסמה מוגס • דונלד סנפורד • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו • דמיטרי קרויטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | לינדה בולדר •  ירדן ג'רבי • גילי כהן • שגיא מוקי • גולן פולק • שירה ראשוני •  אורי ששון |  |
|  גולף | לטיסיה בק |  |
|  היאבקות | אילנה קרטיש |  |
|  הרמת משקולות | איגור אולשנצקי |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (יקטרינה לבינה, קרינה ליחבר, אידה מיירין, יובל פילו, אלונה קושבצקי) • נטע ריבקין |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | רון אטיאס |  |
|  טניס | דודי סלע |  |
|  טריאתלון | רון דרמון |  |
|  קליעה | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | קרן זיבנר • יעקב טומרקין • אנדראה מורז • גל נבו • עמית עברי • זיו קלונטרוב • זוהר שיקלר |  |
|  שחייה צורנית | אנסטסיה גלושקוב • יבגניה טטלבאום |  |
|  שיט | נינה אמיר • מעיין דוידוביץ' • גיל כהן • אייל לוין • דן פרויליך • שחר צוברי |  |
הזמן הרע

הזמן הרע (באמהרית: ከፉ ዝመን, "כפו זמן", באנגלית: The Evil Days) אשר מכונה גם כְּפוּ קֵן (ክፉ ቀን, הימים הרעים) הוא כינוי לאחת התקופות הקשות בתולדות אתיופיה שכללה צירוף קטלני של אסונות טבע, בצד מאבקי כוח פוליטיים פנימיים ופלישות מחוץ. אסונות הטבע של הזמן הרע התחוללו לקראת סוף המאה ה-19, בעיקר בין השנים 1888 ל-1892, ותקפו את מרבית מחוזות אתיופיה וחלק מן המדינות הסמוכות לה. אסונות אלו נתפסים כאסונות הגדולים ביותר שתקפו אזור זה באפריקה.
רקע

ההיסטוריון ריצ'רד פנקהרסט מצא התייחסויות לרעב הכתבים אתיופיים במשך כמעט אלף שנים, וכי בין המאה ה-15 למאה ה-19 התרחש אירוע רעב ברמה הלאומית פעם בעשור בממוצע. מכך עולה אם כן, שאירועי "הזמן הרע", שהיו רצף של אסונות ומגפות לאורך כחמש שנים, היו אירוע חריג בעוצמתו בהיסטוריה האתיופית.
לפי קביעת ההיסטוריונים התרחשו אסונות הטבע של "הזמן הרע" בין השנים 1888–1892, אך הערכה זו היא כוללנית. דיווחים מקומיים שונים חורגים מהערכה זו. בקרב קהילת ביתא ישראל למשל, מדברים על תקופה ארוכה יותר הכוללת כשבע שנים נוספות. בדמביה דיווחים על מגפות כלבת ובקר, ורעב שהופיעו כבר ב-1876; דיווחים מקומיים ממחוז בגמדר מתייחסים להופעת מגפות, הכחדת ייבולים על ידי חרקים ובצורת ורעב קשה כבר בתחילת 1879, ובמהלך 1880 ו-1882; בצפון אתיופיה, באופן כללי, הרעב התחיל כבר בשנת 1882.
אופי האסונות

האסונות שתקפו בזה אחר זה את מחוזות אתיופיה כללו:
מגפת בקר נגיפית שחדרה לאריתריאה ב-1888 (כנראה על ידי הצבא האיטלקי), התפשטה כמעט עד דרום אפריקה, והכחידה 90% מן הבקר והצאן באתיופיה.
בצורת קשה שפגיעתה המרכזית החלה בנובמבר 1888 וגרמה לרעב כבד בכל מחוזות אתיופיה למעט האזורים הדרומיים ביותר
נחילי ארבה וזחל אמיתי שכילו את היבול באקלה גוזאי, בגמדר, שאווה וברחבי הררג.
התפרצות והתפשטות מגפת כולרה בין השנים 92–1889, ומגפת טיפוס ואבעבועות, בין השנים 90–1889, כחלק מתופעת אל ניניו.
מלחמות מהדיסטים ארוכות, אשר במהלכן נהרגו תושבים רבים ונכחד לא מעט משק חי, ומאבקי הכוח הפנימיים, שהובילו בין היתר להפסקת אכיפת החוק באזורים נרחבים ולהתפשטות מעשי אלימות ורצח.
באשר למלחמות, מעורבותה של אתיופיה בדיכוי מרד המהדיסטים החלה כבר ב-1884, עם חתימת הסכם היוויט, מהלך שהפנה את זעם המהדיסטים כלפי אתיופיה והוביל לרצף מלחמות שהסתיים רק ב-1894 עם הדיפת האיטלקים את תומכי המהדייה מאריתריאה. במהלך תקופה זו התנהלו גם מלחמות פנימיות שבמוקדן עמד המאבק על הקיסרות בין מנליק השני למנגשה יוהנס. במאבקים אלו התערבו גם הבריטים והאיטלקים. המאבק בין מנליק השני למנגשה יוהנס לא הסתיים גם לאחר עליית מנליק השני לקיסרות, ואילו הקשר עם האיטלקים הוביל בסופו של דבר למלחמה בין אתיופיה ואיטליה. מלחמות אלו כולן, ובייחוד קרבות המהדיסטים והדארווישים, דיללו קשות את האוכלוסייה ומשאביה, הרסו לא מעט יישובים וערערו את כלכלת אתיופיה.
היקף הפגיעה

כשליש עד שני שלישים מאוכלוסיית אתיופיה נכחדו בתקופה זו. באזורי הקרבות כמו בגמדר ואגם טאנה, המספרים היו גבוהים אף יותר ויש המעריכים כי מדובר בכ-75% מהאוכלוסייה. מסמכים של החברה הלונדונית תומכים בהערכת התמותה הגבוהה יותר. בבגמדר, למשל, התמותה הייתה כה גבוהה שכמה עשורים לאחר מכן עוד היה צורך לייבא לאזור כוח עבודה.
עם הידלדלות והיחלשות האוכלוסייה האנושית חיות פרא החלו לשוטט בחופשיות ברחבי הארץ ואף השתלטו על מספר אזורים. כנופיות שודדים ניצלו את קריסת החוק והסדר באזורי הרעב ושדדו ורצחו תושבים תוך שהם הופכים את התנועה בין המחוזות ליקרה ומסוכנת.
השורדים חיו בחיפוש מתמיד אחר מזון ובפחד מפורענות. תושבים רבים הפכו פליטים ומחירי המזון נסקו באינפלציה קשה. חלק מן האנשים ניזונו מבשר אדם, צבועים וחמורים מתים.
סיפורים שהועברו בקהילת ביתא ישראל מדור לדור מציינים כי אנשים ניזונו בתקופה זו משורשים ועשבים, וכי בייאושם אף קלו רצועות עור יבש כדי להשקיט את הרעב, כמו גם על מות קרובים בהיתקלויות אלימות. בתקופה זו גם נפוצה קהילת ביתא ישראל - מקווארה לדרום-מערב ומדמביה למזרח ולצפון - והרחיקה להגיע עד גאינט, וגרה וצלמת.
השפעת האסונות על דמביה הייתה מן הקשות ביותר: 

”אבוי! ארץ דמביה היפה הפכה במהלך שלוש השנים האחרונות לשממה מוחלטת בה ניתן למצוא פה ושם רק תושבים ספורים. גידולים חקלאיים וגידולי בקר, שבעבר פרחו ברחבי המדינה, כבר לא ניתן למצוא כאן; צבועים, נמרים ואריות הם למעשה התושבים היחידים של חבל הארץ המשתרע בין פרקה ודינגל.”
ב-1893 החלה ההתאוששות ומחירי המזון החלו לרדת. חלק מן הפליטים החלו לשוב לבתיהם, וחלק נפוצו מחשש העוני הרב. אזורים רבים לא שבו לשגשג כבעבר. עדויות שונות מ-1894 מלמדות כי אזורים מסוימים בבגמדר לא התאוששו מן המכה, גם לאחר עשור:
”סאקאלט היא ארץ פורייה ביותר. לפני פלישת הדארווישים היא הייתה עשירה ביותר, כמו דמבה, אבל עכשיו היא ענייה ומעוטת אוכלוסין. אלפי פאלאשים חיו בעבר בסאקאלט, אך כיום מספרם אינו עולה על כמה מאות.”
המחוזות הצפון מערביים שבעבר היוו מרכז פוליטי רב כוח, שקעו ואיבדו את כוחם עקב השנים הרצופות מאבקי כוח, רעב, מחלות ופלישות מהדיסטים.
ביתא ישראל

תקופת הזמן הרע הותירה חותמה על קהילת ביתא ישראל ולא בכדי נחרטה בתודעתה ומהווה חלק ממורשתה החיה. איגרת הכוהנים הגדולים משנת 1905 מציינת:

”קודם היינו רבים; קודם היו  200 בתי כנסת, עכשיו נותרו רק 30. בזמן הדארווישים מספר מפחיד של אנשים מת מרעב. אנו מצויים בסבל רב. הספרים שלנו נהרסו; הדארווישים העלו אותם באש. כבר אין לנו בתי ספר; הם נחרבו.”
בשל מעמדה הייחודי, של תת-קבוצה נבדלת ונרדפת, קהילת ביתא ישראל הייתה פגיעה במיוחד לאסונות "הזמן הרע". יישובי היהודים נפגעו כולם בצורה חמורה מידי המהדיסטים וגורלם נגזר עוד קודם לפגיעת אסונות הטבע. ביתא ישראל מעידים כי בתקופת יוהנס מרבית הכהנים נרצחו או נסו למקומות נידחים, מעשה ידי המהדיסטים. "'משך שנתיים נמשכו הפלישות, אף אחד לא עסק בחקלאות. ומשך 4 שנים היה רעב."
כמו כן, מאחר שמרבית בני הקהילה היו עובדי אדמה ואמנים, הם היו מן הראשונים לאבד את תפקידם החברתי ואת מקור פרנסתם.


לטענת קפלן, יש להניח כי התמותה בקרב ביתא ישראל, שלא נתמכה על ידי גורמים חיצוניים ולא הייתה לה גישה לכסף זר, הייתה גבוהה ביותר ועומדת על כמחצית עד שני שלישים של הקהילה. בסאקלט, לדוגמה, הצטמצמה אוכלוסיית קהילת ביתא ישראל מכמה אלפים לכמה מאות. 

מיכאל ארגווי, אחד מהמיסיונרים של החברה הלונדונית, שסייר ביישובי הקהילה בכפר אפריבידה שבאצ'פר ב-1899, מעיד: ”כשביקרתי במקום לפני שנים רבות עם דבתרה ברו, פלאשים רבים חיו בו, אך עכשיו כולם נעלמו ונאמר לנו שמתו בתקופת הרעב.”
קהילת ביתא ישראל הצטמצמה לא רק בשל הרעב אלא גם בשל נשירת והיעלמות חלק מבני הקהילה עם תפוצתם. בתקופה זו בני הקהילה לא יכלו לשמור על מנהגיהם הייחודיים, כמו כשרות מזון ומשקה או שמירת שבת, כל שכן הקרבת הקורבנות - ההישרדות היא שהכתיבה את דרכם. משבר 'הזמן הרע' הביא על כן להתערות רבים מבני הקהילה בקרב הנוצרים ולהצטרפותם לכנסייה האורתודוקסית. מיקאל אראגאווי, מציין כי מומרים אלו לא היו נוצרים אמיתיים ולא הכירו את הנצרות כלל, רק את זאת שנטבלו. חלק מבני הקהילה שב אליה בחלוף הזמן הרע, ולאחר תקופת בידוד והיטהרות קצרה הפך שוב לחלק ממנה.
אומדני האוכלוסייה של ביתא ישראל טרם הזמן הרע מוערכים בכ-200 ~ 350 אלף נפש ולאחריה רק בכשליש, זאת אומרת כ-67 ~117 אלף נפש.
הזמן הרע גרם גם למשבר רוחני, הביא לשינויים ברמת המנהיגות וערער את סמכותם של המנהיגים הדתיים. חלק ממנהיגי הקהילה מתו ברעב או נרצחו, או נטרפו על ידי חיות טרף. רבים מן הנזירים מתו ומעמדם כקדושים התערער. בשנים העוקבות לרעב לא הוסמכו נזירים חדשים. חלק מן הנזירים ששרדו נטשו את חיי הנזירות והקימו משפחות על מנת להניח המשכיות למשפחותיהם וקהילתם. הקהילה גם לא יכלה יותר להרשות לעצמה להחזיק מערכת דתית גדולה.
הטקסים הדתיים אף הם נפגעו ונשתנו. משך שנים הקרבת קורבנות לא התאפשרה וחלק מבני הקהילה טענו שאין צורך לחדש את המנהג כיוון שזה הופסק בקרב קהילות יהודיות אחרות. בתקופה זו בני הקהילה התמודדו לא רק עם אסונות טבע, מלחמות והשלכותיהם החומריות והרוחניות, אלא גם עם הליך המודרניזציה שהחל במפגש עם החברה הלונדונית.
לקריאה נוספת

James Arthur Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: A History of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania Press, 1992, ISBN 9780812231168
Richard Pankhurst, "The Great Ethiopian Famine of 1888-1892: a New Assessment", 1966,
Steven Kaplan, The Beta Israel (Falasha) in Ethiopia :From Earliest Times to the Twentieth Century, New York University Press, 1992, ISBN 9780814746646
הערות שוליים

↑  Bahru Zewde, A History of Modern Ethiopia, 1855-1991, (Second Edition), James Curry, Ohio University Press & Addis Ababa University Press, 2002, ISBN 0821414402, p. 72
↑  R. Pankhurst,
The Great Ethiopian Famine of 1888-1892, 1966
↑  Peter Gill, [https://web.archive.org/web/20180516155623/http://www.sahistory.org.za/sites/default/files/file%20uploads%20/peter_gill_famine_and_foreigners_ethiopia_sincebook4you.pdf#page=27 Famine and Foreigners:
Ethiopia Since Live Aid], Oxford University Press, 2010, עמ' 27
↑  לדוגמה, תְאְזַזֵה שֶנְבֶת, ארץ אחרת 2006
↑  Quirin, p. 167
1 2  James Arthur Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania, 1992, ISBN 9780812231168, p. 168
1 2  Steven Kaplan, The Beta Israel (Falasha) in Ethiopia: From Earliest Times to the Twentieth Century, New York University Press, 1992, ISBN 9780814746646, p. 144
1 2 3  Kaplan, p. 147
↑  Kaplan, p. 146
1 2 3 4 5 6  Quirin, p. 169
↑  יעקב גונצל
1 2  Kaplan, p. 152
↑  Kaplan, p. 148
↑  Kaplan, p. 149
↑  קפלן מעלה את ההשערה שהקבוצה הגרעינית של אוהבי מרים (מרים וודד) הם מומרים מביתא ישראל, מה שמסביר את מנהגיהם השונים. שם, עמוד 149
↑  Kaplan, p. 150
↑  אהרן זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג, עמ' 6
↑  Kaplan, p. 151
להקת ארבה תוקפת אזור כפרי
קרב דוגאלי, מקרבות התקופה שהובילו לתהפוכות שלטוניות באתיופיה.
ז'רביניו

ז'רבֶה יאו קואסי, הידוע כז'רביניו  (Gervinho)  (Gervais Yao Kouassi נולד ב-27 במאי 1987 באנימה), הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב ששיחק בעמדת החלוץ  במספר מועדונים,  בבלגיה, צרפת, אנגליה, איטליה, סין, טורקיה ויוון וכן בנבחרת חוף השנהב.