stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וסטפול וטלמרק

וסטפול וטלמרק (בנורווגית: Vestfold og Telemark) הוא המחוז הדרומי ביותר במזרח נורווגיה, המורכב משני המחוזות טלמרק ווסטפול. בירת המחוז היא סקיאן, שהיא גם העיר הגדולה ביותר במחוז. אף על פי שסקיין היא בירת המחוז, מקום מושבו של מושל המחוז הוא טונסברג. המחוז גובל במחוזות ויקן, וסטלן, רוגלנד ואגדר.
מחוז טלמרק הצביעה נגד מיזוגו עם מחוז וסטפול, על סמך כך שאין לשני המחוזות שום דבר משותף ואינם דומים לא מבחינה חברתית ולא מבחינה תרבותית, מבחינה גאוגרפית ומבחינה פוליטית. עם זאת, בית המשפט הגדול הכריע ב-7 בינואר 2018 בעד מיזוג המחוזות, והמיזוג נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2020.
היסטוריה

המחוז משני המחוזות טלמרק ווסטפול, שההיסטוריה שלהם שונה ונפרדת.
שני המחוזות הוקמו בשנת 1919.
היסטוריה > תהליך המיזוג

מיזוג אפשרי של המחוזות נדון זה מספר שנים. מחוז טלמרק הצביע באפריל 2017 נגד המיזוג לעומת מחוז וסטפול שהצביעה בעד המיזוג. בית המשפט הגדול החליט על מיזוג בין שני המחוזות בשנים 2017–2018 והמחוזות מוזגו ב-1 בינואר 2020.
מאחר שמוזגה וסטפול בכוח עם טלמרק, החליטה עיריית סוולוויק שבוסטפול להצביע למיזוג עם עיריית דראמן שבויקן, מה שיוביל את סוולוויק לעזוב את מחוז וסטפול ולהצטרף למחוז ויקן החדש.
כלכלה

על אגם בנדק שבמחוז נבנתה תחנת כוח הידרואלקטרית מהגדולות בצפון אירופה בהספק כולל של 440 מגוו"ט.
נפות

במחוז 23 נפות בסך הכל
ראו גם

וסטפול
טלמרק
מחוזות נורווגיה
מזרח נורווגיה
אגם פירס
הערות שוליים

1 2  Telemark og Vestfold ungdomshjem, bufdir.no | Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (בנורווגית)
↑  Fakta om Noreg, Kartverket.no (ב־)
↑  Sigmund Bolme, Vestfold gir seg på nazinavnet Vest-Viken, NRK, ‏2017-11-10 (ב־)
↑  (+) Dette er navnene de vil ha på det nye storfylket, www.ta.no, ‏2017-10-31 (בנורווגית)
↑  Lene Granli, 19 fylker blir til 11 – dette skal de hete, NRK, ‏2018-04-06 (ב־)
| מחוזות וטריטוריות בלתי נפרדות של נורווגיה |
| --- | --- | --- |
| רשימת מחוזות מאז 2020 | אגדר • אוסלו • ויקן • וסטלן • וסטפול וטלמרק • טרומס ופינמרק • טרנדלג • ינלנה • מרה ורומסדל • נורדלנד • רוגלנד |  |
| מחוזות לשעבר | אופלנד • אסטפול • אקרסהוס • בוסקרוד • הדמרק • הורדלנד • וסטפול • טלמרק • טרומס • מזרח אגדר • מערב אגדר • סון או פיורנה • פינמרק |  |
| טריטוריות בלתי נפרדות | יאן מאיין • סבאלברד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: aa60b652-7e00-4ce9-b8f1-afedaad9f54e 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וסטלנד לינקס

וסטלנד WG.13 לינקס (באנגלית: Westland Lynx) הוא מסוק תובלה, סיור ולוחמה ימית, שפותח על ידי חברת וסטלנד הבריטית ומיוצר כיום על ידי חברת לאונרדו האיטלקית.
מסוק הלינקס מחזיק עד היום בשיא מהירות למסוק; כאשר ב-11 באוגוסט 1986 קבע לינקס מדגם AH.1 שיא מהירות טיסה של 400.87 קמ"ש. הלינקס נחשב לאחד המסוקים המוצלחים של המאה ה-20 בזכות יכולות הטיסה והמודולריות שלו, למעלה מ-450 מסוקי לינקס נוצרו בלמעלה מ-40 דגמים שונים; הוא זכה להערכה בין לאומית רבה ונכנס לשירות ב-17 מדינות שונות ונכון ל-2024 נמצא עדיין בשירות בשמונה מדינות.
פיתוח

באמצע שנות ה-60, החלה חברת וסטלנד בפיתוח מסוק תובלה בינוני כתחליף לוסטלנד סקאוט ולווסטלנד ואספ וכחלופה מתקדמת יותר לבל UH-1 אירוקוי; תחת השם הראשוני וסטלנד WG.13. כחלק מהסכם המסוקים האנגלו-צרפתי שנחתם בפברואר 1967, החברה הצרפתית איירוספסיאל לקחה על עצמה 30 אחוז מעבודות הפיתוח והייצור בתוכנית, ווסטלנד ביצעה את השאר. הכוונה הייתה שצרפת תרכוש את הלינקס עבור הצי שלה ותרכוש גרסה של סיור קרב עבור הצבא הצרפתי, כאשר הממלכה המאוחדת תרכוש בתמורה את האיירוספסיאל גאזל והאיירוספסיאל SA 330 פומה. באוקטובר 1969, הצבא הצרפתי ביטל את הדרישה שלו בדגם מסוק סיור הקרב.
אב הטיפוס הראשון של לינקס יצא לטיסת הבכורה שלו ב-21 במרץ 1971. בשנת 1972 שבר לינקס את שיא המהירות העולמי מעל 15 ו-25 ק"מ בטיסה במהירות של 321.74 קמ"ש. הוא גם קבע שיא חדש של 100 ק"מ במעגל סגור זמן קצר לאחר מכן, טס במהירות של 318.504 קמ"ש. ב-11 באוגוסט 1986, מסוק לינקס מספר זנב G-LYNX, ששודרג עם מנועי Gem 60 ולהבי הרוטור הבריטיים (BERP), קבע שיא מהירות מוחלט למסוקים לאורך מסלול של 15 ו-25 ק"מ בהגיעו ל-400.87 קמ"ש; שיא עולמי רשמי של ה-FAI שהוא מחזיק עד היום.
הצבא הבריטי הזמין למעלה מ-100 מסוקי לינקס תחת הכינוי לינקס AH.1 ("מסוק צבאי סימן 1") לבצע מספר תפקידים שונים, כגון תובלה, ליווי חמוש, לוחמה נגד טנקים (עם שמונה טילי TOW), משימות סיור ופינוי מוסק; משלוחים של מסוקי ייצור החלו בשנת 1977. דגם משופר עם מנועי Gem 41-1 או Gem 42 ותיבת הילוכים משודרגת כונה לינקס AH.5; רק חמישה נבנו להערכה, אך על בסיסו פותח ה-AH.7, שכלל רוטור זנב חדש שמקורו ב-"וסטלנד 30" (הדגם האזרחי), שלדת אוויר מחוזקת, אוויוניקה משופרת ועזרי הגנה.
הגרסה הימית הראשונית של הלינקס, שכונה לינקס HAS.2 בשירות הבריטי, או לינקס Mk.2(FN) בשירות צרפתי; דגם זה צויד בכן נסע בצורת תלת אופן (במקום מגלשיים), מערכת ריסון לסיפון, להבי רוטור ראשיים מתקפלים, מערכת ציפה חירום ומכ"ם מותקן באף. לינקס משופר עבור הצי המלכותי, ה-HAS.3, היה בעל מנועי Gem 42-1 סימן 204, תיבת הילוכים משודרגת, מערכת ציפה חדשה ומערכת Orange Crop ESM. ה-HAS.3 קיבל גם עדכונים שונים אחרים בשירות, שדרוג דומה ללינקס הצרפתי היה ידוע בשם לינקס Mk.4(FN).
פיתוח > סופר לינקס ולינקס שדה קרב

ב-1984 הוכרז פיתוח הלינקס 3, הוא כלל שיפורים שונים בהם תצורת גוף מתוח, זנב מעוצב מחדש, מנועי Gem 60-3/1, כן נסע תלת אופן על גלגלים (כמו בלינקסים הימיים), להבי רוטור BERP וקיבולת דלק מוגברת. הפרויקט בוטל בשנת 1987 עקב חוסר הצלחה מסחרית כאשר רק אב טיפוס אחד של נבנה, אך על בסיס פיתוח זה פותח הלינקס AH.7 – ששווק על ידי וסטלנד בשם לינקס שדה קרב בסוף שנות ה-80. אב הטיפוס טס לראשונה בנובמבר 1989 וב-1991 החל להיכנס לשירות, בשימוש הצבא הבריטי גרסה זו כונתה לינקס AH.9.
בתחילת שנות ה-90, וסטלנד שילבה חלק מהשדרוגים הטכנולוגיים והעיצוביים של הלינקס 3 הימי לתוך דגם חדש בשם סופר לינקס; דגם זה כלל להבי רוטור BERP, רוטור הזנב זהה לוסטלנד 30 האזרחי, מנועי Gem 42, מכ"ם 360 מעלות חדש מתחת לאף וצריח חיישן אלקטרו-אופטי אופציונלי המותקן על האף. מסוקי לינקס HAS.3 בשירות הצי המלכותי ששודרגו לתקן הסופר לינקס נודעו בשם לינקס HMA.8. משנות ה-90 ואילך החלה וסטלנד להציע את הסופר לינקס 200, שהיה מצויד במנועי LHTEC CTS800, ואת הסופר לינקס 300, שכלל תא טייס משודרג ואוויוניקה בדומה באגוסטה וסטלנד AW101. בשנת 2002, Flight International דיווחה כי יותר מ-40 גרסאות של הלינקס היו בשירות, וסך הכל כ-400 מסוקים ברחבי העולם.
פיתוח > לינקס העתיד והוויילדקט

בשנת 1995 הוחלט לשדרג את ציי מסוקי הלינקס של הצבא הבריטי והצי המלכותי לגרסה מתקדמת המבוססת על הסופר לינקס 300, בעל זנב חדש, כן נסע משודרג, תא הטייס חדש, אוויוניקה וחיישנים משודרגים. דגם זה נקרא תחילה לינקס העתיד ומאוחר יותר פותח כמסוק נפרד תחת השם אגוסטה וסטלנד AW159 ויילדקט. למרות שהלינקס הוא המקור והבסיס לעיצובו, הוויילדקט שונה מהותית; רק כ-5% מהרכיבים שלו, כגון מערכת הדלק ותיבת הרוטורים הראשית, זהים לרכיבים בגרסאות המאוחרות של הלינקס.
דגמים עיקריים

דגמים יבשתיים
לינקס AH.1 : הדגם היבשתי הראשוני שפותח עבור זרוע האוויר, הוא כלל זוג מנועי Gem 2 עם 900 כ"ס כל אחד; 113 נבנו ונכנסו לשירות בין 1977 ל-1984.
לינקס AH.1GT: חבילת שדרוג של ה-AH.1 לסטנדרט ה-AH.7, כולל מנועים משופרים וזנב רוטור משודרג.
לינקס סימן 28: גרסת יצוא למשטרה הקטרית.
לינקס AH.5 : דגם יבשתי משודרג עם זוג מנועי Gem 41-1 בעלי 1,120 כ"ס כל אחד ותיבת הילוכים משופרת (הדגם נזנח לטובת ה-AH.7).
לינקס AH.7: הדגם הנרחב הבא אחרי ה-AH.1; כלל את השיפורים מה-AH.5, בנוסף לזנב רוטור ארוך יותר ומספר שיפורים לגמישות המבצעית של המסוק.
לינקס AH.9 "לינקס שדה קרב": דגם דומה ל-AH.7 אך אם שדרוג נוסף לתיבת ההילוכים וכן נסע בתצורת תלת אופן (במקום מגלשיים).
לינקס AH.9A: דגם בעל זוג מנועי LHTEC CTS-800-4N בעלי 1,362 כ"ס כל אחד, מה שאיפשר שימוש במקלע כבד 12.7 מ"מ רכוב-דלת (במקום מקלעים קלים יותר) וטיסה באקלים חם יותר. כל דגמי AH.9 שודרגו ל-AH.9A.
דגמים ימיים
לינקס HAS.2 : נקרא גם לינקס סימן 2 (FN) בשירות צרפתי; דגם הייצור הראשוני של הליקס הימי, בעל זוג מנועי Gem 2, כן נסע תלת אופן, מערכת עיגון לסיפון, מערכות מכ"ם, בנוסף לרוטור וזנב ניתנים לקיפול. בתצורת לוחמה בצוללות (ASW) ה-HAS.2 יכל לשאת זוג טורפדו או פצצות עומק, בתצורת לוחמת פני ים יכל המסוק לשאת ארבעה טילי סי סקואה (בצי המלכותי) או ארבעה טילי נורד AS.12 (בצי הצרפתי).
לינקס סימן 21: גרסת יצוא לחיל הים הברזילאי; שם נקראת SAH-11.
לינקס סימן 23: גרסת יצוא לצי הארגנטינאי.
לינקס סימן 25 : גרסת יצוא לחיל הים ההולנדי; שם נקראת UH-14A .
לינקס סימן 27 : גרסת יצוא לחיל הים ההולנדי עם מנועי Gem 4; שם נקראת UH-14B .
לינקס סימן 81 : גרסת יצוא לחיל הים ההולנדי עם מנועי Gem 41; שם נקראת SH-14C .
SH-14D: שדרוג הלינקסים של חיל הים ההולנדי לתצורה אחידה עם מנועי Gem 42 ושינועים למערך המכ"ם.
לינקס סימן 86: גרסת חילוץ והצלה עבור חיל הים הנורווגי.
לינקס HAS.3 : דגם בעל מנועים משודרגים Gem 42-1 ותיבת הילוכים משופרת.
לינקס סימן 21A : גרסת יצוא סופר לינקס עבור חיל הים הברזילאי, עם מנועי Gem 42 ומכ"ם סי ספרי 3000 בקדמת המסוק
לינקס סימן 21B: גרסת יצוא משודרגת לחיל הים הברזילאי עם מנועי CTS-800 ואוויוניקה משופרת, נקרא בשירות מקומי AH-11B.
לינקס סימן 80: גרסת יצוא לחיל הים הדני.
לינקס סימן 88 : גרסת יצוא לחיל הים הגרמני עם מנועי Gem 42 וסונאר טובל.
סופר לינקס דימן 88A: דגם משופר מבוסס על הסופר לינקס עם מערך מכ"מים בקדמת המסוק.
לינקס סימן 89: גרסת יצוא לחיל הים הניגרי.
לינקס סימן 90 : גרסת יצוא לחיל הים הדני.
לינקס סימן 90B: דגם משופר לתקן הסופר לינקס.
לינקס סימן 95 : גרסת יצוא סופר לינקס עבור חיל הים הפוטוגלי.
לינקס סימן 95A: דגם משופר בעל תא טייס משודרג, מערכות אוויוניקה ומחשוב משופרות ומנועי CTS-800.
סופר לינקס סימן 99 : גרסת יצוא סופר לינקס עבור הצי של קוריאה הדרומית.
סופר לינקס סימן 99A: דגם עם רוטור משופר.
סופר לינקס סימן 100: גרסת יצוא של הסופר לינקס לחיל הים המלזי, עם מנועי CTS-800-4N בעלי 1,327 כ"ס כל אחד.
סופר לינקס 300 : דגם סופר לינקס משופר עם מנועי CTS-800-4N.
סופר לינקס סימן 110: גרסת יצוא של הסופר לינקס 300 לצי המלכותי התאילנדי.
סופר לינקס סימן 120: גרסת יצוא לחיל האוויר של עומאן.
סופר לינקס סימן 130: גרסת יצוא לחיל הים האלג'יראי.
לינקס סימן 4 (FN): גרסה משודרגת עם מנועי Gem 42-1 עבור הצי הצרפתי.
לינקס HMA.8: דגם תקיפה ימית המבוסס על הסופר לינקס 100, בעל מנועי Gem 42-200, רוטור ורוטור זנב משופרים, ומכ"ם וצריחון תת-אדום קדמיים.
מאפיינים (סופר לינקס 100)

צוות: 2-3 טייסים
תכולה :
8 נוסעים, או;
1,361 ק"ג משקל חיצוני
אורך: 15.24 מטר
גובה: 3.67 מטר
קוטר רוטור ראשי: 12.8 מטרים (42 רגל)
שטח דיסקת הרוטור הראשי: 128.7 מ'²
משקל ריק: 3,277 קילוגרם (7,225 ליברות)
משקל המראה מקסימלי: 5,330 קילוגרם (11,750 ליברות)
הנעה: 2 מנועי טורבינת גז רולס-רויס LHTEC T800 (‏1,362 כ"ס כל אחד)
מהירות מרבית מותרת: 175 קשר (324 קמ"ש)
טווח: 528 ק"מ
שהות באוויר: עד 5.2 שעות
חימוש :
4 טילי אוויר-ים מסוג סי סקואה, או;
2 טורפדו מסוג סטינגריי, או;
2 פצצות עומק, או;
תותח אורליקון 20 מ"מ, משגרי רקטות CRV7 ‏70 מ"מ, 8 משגרי טילי BGM-71 טאו
מקלע "דלת" רכוב על כנה מסוג FN MAG או M2 בראונינג
ראו גם

בל UH-1 אירוקוי
אגוסטה וסטלנד AW159 ויילדקט
הערות שוליים

↑  11 August 1986: The World’s Fastest Helicopter, This Day in Aviation, ‏11 באוגוסט 2024
↑  Jacek Domański, Westland Super Lynx Mk 88A, Afterburner, ‏5 בספטמבר 2023
↑  Westland "Lynx", AviaStar
↑  WESTLAND LYNX AH.7, Pima Air & Space Museum
↑  Westland Lynx WG-13 Lynx HAS 2, The Helicopter Museum
↑  Westland Lynx 3, The Helicopter Museum
↑  Craig Hoyle, PICTURES: UK's Future Lynx programme moves into manufacturing phase, Flight Global, ‏9 באוקטובר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595442205171  LCCN: sh2012003729  NKC: ph189279 
סופר לינקס של חיל הים הברזילאי
זוג מסוקי לינקס AH.9A של זרוע האוויר של הצבא הבריטי במעמד פרישת המערך משירות הזרוע, 2015
לינקס בשירות חיל הים ההולנדי, 1994
שלישיית מסוקי סופר לינקס AH-11A של חיל הים הבזילאי; הראשון נושא זוג טורפדו.
לינקס בשירות זרוע האוויר של הצי המלכותי
לינקס בשירות הדויטשה מרינה הגרמני, 2019
חיל הלוגיסטיקה המלכותי

| --- | --- |

 'אנו תומכים' We Sustain
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי צבא יבשה
 בסיס האם:  מחנה וורת'י דאון, האמפשייר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 באפריל 1993 – הווה (31 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  9,941 (2021)
חיל הלוגיסטיקה המלכותי (באנגלית: Royal Logistic Corps; בראשי תיבות: RLC) הוא החיל המרכז את יכולות התובלה, האספקה והלוגיסטיקה של הצבא הבריטי.
החיל נוסד ב-1 באפריל 1993 כחלק מארגון מחדש נרחב בצבא הבריטי; עם איחודם של חיל החימוש המלכותי, חיל החפרים המלכותי, שירות הדואר של חיל ההנדסה המלכותי, חיל ההסעדה המלכותי וחיל התובלה המלכותי. נכון לשנת 2024 כולל חיל הלוגיסטיקה 12 רגימנטים סדירים ו-11 רגימנטי מילואים בנוסף למספר גדודי ויחידות סיוע נוספות, כאשר חלק מהיחידות פועלות בתחומים שונים בתמיכה לוגיסטית לפי צורכי הצבא, וחלק מהיחידות פועלות תחת פיקוד יחידות לוחמות אורגניות. עם כוח אדם של 9,941 חיילים (נכון ל-2021), החיל הוא הגדול ביותר מבין חילות ורגימנטי הצבא ומהווה כ-13.5% מסך מצבת המשרתים בצבא הבריטי.
היסטוריה

יסודותיו של מערך הלוגיסטיקה מצויים במהלך המאה ה-15 עם הקמתה של 'מועצת החימוש' (Board of Ordnance) ויסוד תפקיד 'מנהל החימוש' (Master of Ordnance), הארגון לקח אחריות על אספקה וחימוש ליחידות הצבא והצי הבריטי ותחזוקת מתקנים ומבצרים ברחבי בריטניה. לאחר הקמת הצבא הבריטי בשנת 1660, תפקידה של מועצת החימוש נותר ללא שינוי, אם כי בשנת 1683 היא אורגנה מחדש כמחלקת מדינה אזרחית. בשנת 1792, בתגובה לצורכי המלחמות הנפוליאוניות, הוקמה 'מחלקת רכבות שדה' תחת פיקוד מועצת החימוש במטרה לתמוך במאמץ הכוחות המתמרנים במערכה באירופה. מגבלות המערך הלוגיסטי התגלו במהלך מלחמת קרים ב-1853, מה שהוביל לסדרה של ארגונים מחדש נרחבים בהם החפפת מועצת החימוש לפיקוד המפקד העליון של הצבא.
במקביל, 'חיל פקידי הציוד' (Stores Clerks Corps) הוקם ב-1865 ברויאל ארסנל בוולוויץ', ובמחסן הנשק המלכותי בווידון. שינויים נרחבים נוספים בין השנים 1870 ל-1881 שאפו לסדר את הסמכויות ותחומי האחריות במערך האספקה והתחבורה, ומשנת 1888 'קצין האפסנאות הראשי' (Quarter Master General) קיבל אחריות על כלל התמיכה הלוגיסטית, כולל אחזקת מחסנים וציוד. רפורמות אלו הובילו בסופו של דבר להקמת 'מחלקת אחסנה וחימוש' (Ordnance Stores Department) ב-1875, ומשנת 1881 הן נתמכו על ידי 'חיל האחסנה והחימוש' (Ordnance Store Corps) החדש שהוקם, בהמשך הפכו ל-'מחלקת החימוש של הצבא' (Army Ordnance Department) ו-'חיל החימוש של הצבא' (Army Ordnance Corps) בהתאמה. בין השנים 1899 ו-1902 מלחמת הבורים בדרום אפריקה חידדה עוד יותר את תחומי האחריות, הארגון והתהליכים של שירותי הלוגיסטיקה בצבא.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הלוגיסטיקה בצבא הבריטי עברה התפתחות משמעותית, לאחר המלחמה, ב-1918 אוחדו יחידות הלוגיסטיקה השונות לתוך חיל השירותים המלכותי (Royal Army Service Corps). חיל השירותים עצמו הוקם כבר ב-1888 אך שימש כחיל תובלה עד סוף מלחמת העולם הראשונה כאשר הוא התאחד כאמור עם יחידות התובלה וקיבל גם את התואר "המלכותי". ב-1965 פוצל חיל השירותים שוב ליצירת 'חיל התובלה המלכותי' (Royal Corps of Transport) ו-'חיל החימוש המלכותי' (Royal Army Ordnance Corps). ב-5 באפריל 1993, נוסד חיל הלוגיסטיקה המלכותי על ידי מיזוג של חמישה חילות קיימים: חיל החימוש המלכותי, חיל החפרים המלכותי, שירות הדואר של חיל ההנדסה המלכותי, חיל ההסעדה המלכותי וחיל התובלה המלכותי. איחוד זה נועד לייעל את הפעילות הלוגיסטית ולשפר ניהול יכולות הלוגיסטיקה על פני כלל חלקי הצבא הבריטי. החיל מספק כיום תמיכה לוגיסטית מקיפה לצבא הבריטי, תוך התאמה לאתגרים של לוחמה מודרנית ולמבצעים שונים סביב העולם, הוא התפתח ממערכת ליניארית מסורתית למבנה לוגיסטי גמיש בהרבה.
יחידות

רגימנטים סדירים:
הרגימנט הראשון
הרגימנט הרביעי - בפיקוד צוות קרב חטיבת השריון ה-12
הרגימנט השישי
הרגימנט השביעי - בפיקוד חטיבת הסיוע ה-102
הרגימנט התשיעי
רגימנט הלוגיסטיקה הגורקה של המלכה ה-10 - רגימנט סיוע זירתי, בפיקוד חטיבת הסיוע ה-101
רגימנט איתור וסילוק פצצות ה-11
רגימנט סיוע תקיפה אווירית ה-13 - בפיקוד צוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16
רגימנט הנמלים והתחבורה הימית ה-17 - בפיקוד חטיבת הסיוע הזירתי ה-104
הרגימנט ההכשרה ה-25
הרגימנט ה-27 - רגימנט סיוע זירתי, בפיקוד חטיבת הסיוע ה-101
רגימנט השילוחים והתובלה ה-29 - בפיקוד חטיבת הסיוע הזירתי ה-104
רגימנטי מילואים:
הרגימנט (יורקשייר) ה-150 - בפיקוד חטיבת הסיוע ה-102
הרגימנט (לונדון רבתי) ה-151
הרגימנט (הצפון אירי) ה-152 - בפיקוד חטיבת הסיוע הזירתי ה-104
הרגימנט (הסקוטי) ה-154
הרגימנט (הצפון מערבי) ה-156 - בפיקוד חטיבת הסיוע ה-101
הרגימנט ה-162 - בפיקוד חטיבת הסיוע הזירתי ה-104
רגימנט הנמלים והתחבורה הימית ה-165 - בפיקוד חטיבת הסיוע הזירתי ה-104
רגימנט ה-167 - רגימנט הסעדה, בפיקוד חטיבת הסיוע הזירתי ה-104
הערות שוליים

1 2  Tom Dunlop, How many soldiers are in each British Army regiment?, UK Defense Journal, ‏10 בינואר 2022
1 2  The History of the RAOC, Royal Logistical Corps Association
↑  Understanding British Army Logistics: A Comprehensive Overview, Militaries Worldwide, ‏29 בספטמבר 2024
↑  Moore and Antill 2000, עמ' 1-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 246268838   WorldCat (עם VIAF): 246268838 
כוח תובלה מחיל השירות הצבאי המלכותי, 1904
שיירת אספקה של רגימנט סיוע תקיפה אווירית ה-13 באפגניסטן, 2010
הנחתת ציוד כחלק מהסיוע של הצבא הבריטי באיי טרקס וקייקוס לאחר הוריקן אירמה, 2017.
חבורת הזבל

| --- | --- |

"רון מצא מטמון" - קלף מס' 411 מהאלבום השני
 כללי
 תאריך הוצאה:  1985–1988; 2003–2007
 סוגה:  קלפי אספנות
 פיתוח:  ארט ספיגלמן, מארק ניוגארדן וג'ון פאונד
 הוצאה לאור:  The Topps Company
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 
 אתר רשמי
עטיפת האלבום השלישי בסדרה
"חבורת הזבל" (באנגלית: Garbage Pail Kids) היא סדרת קלפים להחלפה שהופקה על ידי חברת The Topps Company אשר הכילה איורים סאטיריים עם דמויות גרוטסקיות. הקלפים יצאו לשווקים במקור בארצות הברית בין השנים 1985 עד 1988 והיוו פארודיה על בובות ה-Cabbage Patch Kids (בובת הכרוב) שהיו פופולריות באותה העת. לאורך השנים פורסמו בארצות הברית 15 סדרות שונות של חבורת הזבל, וחלק מהן פורסמו גם במדינות אחרות. הקלפים זכו לפופולריות רבה בקרב ילדים במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20.
היסטוריה

את הקונספט לחבורת הזבל הגו במקור ארט ספיגלמן ומארק ניוגארדן. הקלפים נועדו להיות סאטירה לבובות ה-Cabbage Patch Kids. החברה The Topps Company, אשר מתמחה בעיקר בייצור קלפי אספנות, פנתה לספיגלמן ולניוגארדן עם הרעיון ליצור סדרת קלפי אספנות המיועדים לילדים.
הסדרה הראשונה של קלפי חבורת הזבל יצאה לשווקים ב-1985 וכללה 88 דמויות שונות כאשר לכל דמות היה שם ואיור ייחודיים. הכרטיסים נמכרו באריזות המכילות גם מדבקות ומסטיקים.
למרות ביקורת מצד הורים ומורים על התוכן הגרוטסקי ולעיתים השנוי במחלוקת של קלפי חבורת הזבל, הקלפים זכו להצלחה מסחרית ניכרת ובעקבות כך הופקו במהלך שנות השמונים שתי סדרות קלפים נוספות וכמו גם ביגוד וצעצועים של חבורת הזבל.
ההצלחה המסחרית של הקלפים הובילו להפקתו של סרט הלייב אקשן האמריקאי "חבורת הזבל" בשנת 1987. הסרט נחל כישלון גדול ונחשב לאחד הסרטים הגרועים של כל הזמנים. כמו כן, הופקה גם סדרת אנימציה של "חבורת הזבל" (אנ'),אשר לבסוף לא עלתה לשידור בארצות הברית בשל מחאה מצד הורים רבים. הסדרה יצאה בהמשך לשווקים במהדורת DVD. הסדרה שודרה בחלקה באירופה.
בעקבות ההצלחה של הקלפים בשוק האמריקני יצאו במהלך שנות השמונים גם מהדורות של הקלפים במדינות אחרות בהן יפן, אוסטרליה, ניו זילנד, ספרד, אמריקה הלטינית, ברזיל, איטליה, צרפת, בלגיה, גרמניה וישראל.
חברת Original Appalachian Artworks, שהיא החברה המקורית שיצרה את קו הבובות Cabbage Patch Kids, הגישה בעבר תביעה בגין 30 מיליון דולר נגד חברת Topps(אנ') בגין הפרת זכויות יוצרים. כחלק מההסדר מחוץ לכותלי בית המשפט, חברת Topps הסכימה לשנות את המראה של ילדי חבורת הזבל כך שהם לא יראו דומים לבובות ה-Cabbage Patch Kids ולשנות את העיצוב של הלוגו. כמו כן, חברת Topps שילמה להם פיצויים בגין 7 מיליון דולרים אך שמרה על הזכות להמשיך להפיק את קלפי חבורת הזבל. לקראת סוף שנות השמונים היקף המכירות של הקלפים בעיצוב המחודש דעך באופן משמעותי, ובעקבות כך לבסוף הוחלט להפסיק את המשך היצור של קלפי הסדרה.
בין השנים 2003 עד 2007 הופקו קלפים חדשים של "חבורת הזבל" לשוק האמריקני.
עיצוב הקלפים

קלפי חבורת הזבל נועדו להיות סאטיריים, ונועדו לצחוק על הנורמות והמוסכמות חברתיות. כל קלף הכיל ציור גרוטסקי של דמות אחת מחבורת הזבל אשר לו/ה היו תכונות ייחודיות ושם המהווה משחק מילים הומוריסטי.
בישראל

המהדורה העברית של חבורת הזבל יצאה לראשונה לשווקים בישראל במהלך סתיו 1987, וכללה בסך הכל שלושה אלבומי קלפים. את המהדורה יזם ישראל שטרן, איש שיווק בפרסום אריאלי, ואת התרגום לשמות הילדים והכינויים שלהם עשתה ציפי דולן.
בישראל באו בעקבות חבורת הזבל חיקויים שונים שנקראו "חבורת המוטרפים", "פסיכי בריבוע", "בית ספר למופרעים" ו"הקולים"[דרוש מקור], אך אף אחד מהם לא הצליח לשחזר את הצלחת קלפי "חבורת הזבל".[דרוש מקור]
חבורת הזבל והפוליטיקה הישראלית

אף שחבורת הזבל נועדה בעיקר לילדים בבתי ספר יסודיים, הופעתה בישראל טבעה חותם עמוק גם בעולמם התרבותי של המבוגרים, בעיקר בכל הקשור לשיח הפוליטי המקומי. צמד המילים 'חבורת הזבל' הפך כמעט מייד למטבע לשון והחל לתיאור האחר המובהק – רשימה, תנועה, סיעה או מפלגה, באופוזיציה או בקואליציה. חבורת הזבל הייתה גם מקור השראה פורה למספר חבורות זבל חלופיות אשר עיקר עיסוקן היה סטירה פוליטית חזותית. אלו כוללות "חבורת ההבל", "חבורת החבל", "חבורת הקרן", "חבורת הסבל", "מדינת הזבל", ומסע הבחירות של רון מצא מטמון. הבחירה בחבורת הזבל כמודל לסטירה פוליטית סייעה ביד היוצרים לבטא את סלידתם ומורת רוחם מהפוליטיקאים בפרט ומהפוליטיקה הישראלית בכלל. למעשה ישנו קשר הדוק בין העיתוי שבו פורסמו היצירות לבין אירועים פוליטיים בני הזמן, בראש ובראשונה הבחירות לכנסות ישראל ולראשות הממשלה אך גם מחאות פוליטיות.
הערות שוליים

↑  עידו נוי, 'חבורת הזבל': על קריקטורה, סאטירה וסירחונות פוליטיים, מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי לד (תשפ'א), עמ' 211-254.
↑  חבורת הזבל ואוספים נוספים - ריאיון מעניין ומשעשע עם הילד אורי שעזר לאמו - ציפי דולן, האשה שהייתה אחראית על מתן השמות בעברית לקלפים של "חבורת הזבל", להמציא חלק מהם. מתוך: "כולנו", 17.11.87. | פייסבוק, באתר www.facebook.com
↑  Ido Noy, Disgrace to the Knesset: On Garbage Pail Kids, Caricature and Political Satire in Israel,” Israeli Journal of Humor Research 12/2 (September 2024): 60–108
↑  Ido Noy, Disgrace to the White House: Garbage Pail Kids as a Platform for Political Satire (Jerusalem: Self. Pub. 2024)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013034275105171
חרמן בורגוס

חרמן אדריאן ראמון בורגוס (בספרדית: Germán Adrián Ramón Burgos; נולד ב-16 באפריל 1969 במר דל פלאטה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ומאמן כדורגל. בורגוס נחשב לאחד השוערים הססגונים בארגנטינה, וכונה "הקוף". לאחר פרישתו, עסוק בורגוס באימון שוערים ובניגון בלהקת רוק.
קריירה

בורגוס החל את הקריירה בקבוצת פרו קאריל אואסטה, אחת מהקבוצות הקטנות בארגנטינה. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה ב-3 בספטמבר 1989 ושיחק בקבוצה עד 1994 אז הוחתם על ידי קבוצת הפאר הארגנטינאית ריבר פלייט.
במדי ריבר פלייט הפך בורגוס לאחד השוערים הטובים בליגה וזכה עם הקבוצה ב-7 אליפויות, גביע הליברטדורס ובגביע הסופרקופה סודאמריקנה. הוא התחרה עם רוברטו בונאנו על המקום בהרכב הקבוצה.
ב-1999 הוחתם על ידי מיורקה אך מיעט לשחק בה. ב-2001 עבר לאתלטיקו מדריד והיה מהגורמים לעלייתה של הקבוצה לליגה הראשונה. הוא המשיך לשחק בקבוצה שנתיים נוספות בטרם פרש.
קריירה > במדי הנבחרת

בורגוס ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת במאי 1995, הוא שיחק 36 משחקים, רובם במסגרת המוקדמות למונדיאל 1998 ולמונדיאל 2002 בהן היה חבר בסגל הארגנטינאי ושימש כמחליף.
תארים

ריבר פלייט
אליפות ארגנטינה – 7 (אפרטורה 1993, אפרטורה 1994, אפרטורה 1996, קלאוסורה 1997, אפרטורה 1997, אפרטורה 1998, אפרטורה 1999)
גביע ליברטדורס – 1 (1996)
גביע סופרקופה סודאמריקנה – 1 (1997)
טאש

טאש (בהונגרית: Tass) הוא כפר בנפת קונסנטמיקלוש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
שמו של הכפר טאש הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1325.
יהודי טאש

במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 חיו יהודים בכפר, בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 130 |  |
| 1880 | 176 | 2,826 |
| 1910 | 118 |  |
| 1920 | 59 |  |
| 1930 | 49 |  |
| 1941 | 27 | 3,444 |
ילידי המקום

שימון קמן (במקור שמעון קוֹהְן (כהן), בהונגרית: Kemény Simon; טאש, 19 באוגוסט 1882 – בודפשט, 27 בינואר 1945) היה משורר יהודי-הונגרי, סופר, עיתונאי, עורך עיתון.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי טאש שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
↑  A Belügyminisztérium 1898. évi 116215. sz. rendelete.MNL-OL 30797. mikrofilm 677. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1898. év 86. oldal 49. sor.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 1155/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-28.
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קונסנטמיקלוש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קונסנטמיקלוש • אפושטג • דונאג'האזה • דונווצ'ה • קונדץ' • קונפסר • סבדסאלאש • סלקסנטמארטון • טאש |  |