stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחשבות אילו

מחשבות "אילו" (באנגלית: Counterfactual thinking) מתייחסות להדמיה של אלטרנטיבות למציאות. המאפיין המרכזי של מחשבות האילו הוא יצירת מחשבה המנוגדת לעובדות, ושונה מתוצאות האירוע שהתרחש במציאות. האדם מדמה או משער מה היו יכולות להיות תוצאותיה של ההתרחשות המדומה שיצר בדמיונו. המחשבה מנוסחת לרוב כמשפט תנאי וכוללת אירוע חלופי בעל תוצאה שונה מזו שהתרחשה בפועל, שיש לה קשר סיבתי לאירוע האלטרנטיבי. מחשבות האילו כוללת שני מרכיבים מרכזיים: אירוע חלופי ותוצאה חלופית. לדוגמה, "אילו לא הייתי נוסע בדרך זו, לא היה קורה לי..."
הבחנה מקובלת בספרות המקצועית מבחינה בין מחשבות אילו נוטות כלפי מעלה (Upward counterfactual), המשווה את אירועי המציאות לאירוע אלטרנטיבי טוב מזה שהתרחש. לעומתן, מחשבות אילו נוטות כלפי מטה (Downward counterfactual), המשוות את אירועי העבר לאירוע גרוע יותר מזה שהתרחש במציאות.
הגורמים המשפיעים על מחשבות "אילו" עשויים להיות רגש שלילי המתלווה לאירוע; מידת הקרבה שבה האדם היה קרוב להשגת המטרה שהוחמצה או להימנע מהאירוע השלילי; משמעות, השפעות ומשך ההשפעות של האירוע על האדם; וגורם ההפתעה באירוע, כלומר, אירוע פחות צפוי, מעלה את שכיחותן של מחשבות האילו. למחשבות האילו השפעה הן על התחושה הרגשית והן על ההתמודדות, ולהן השלכות על ההתמודדות לטווח קצר ולטווח ארוך. תפקידן העיקרי של מחשבות האילו הוא הפחתת המצוקה הרגשית וייחוס סיבתיות לאירוע על מנת לעזור בהטמעתו בסכמות הקוגניטיביות המוכרות לפרט.
ראו גם

רומינציה - נטייה שלעיתים כוללת מחשבות "אילו" בתוכה.
סגנון ייחוס - אפיון הדרך בה בני אדם מייחסים סיבות לאירועים, חיוביים או שליליים.
מקור שליטה - הרגשת השליטה שיש או אין לאדם על המאורעות שבחייו, ואמונתו באשר למה גורם לדברים טובים או רעים בחייו.
חרטה - תחושת צער של האדם לגבי שגיאותיו בעבר.
מוטמוט גבת טורקיז

| מוטמוט גבת טורקיז |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: כחלאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: מומוטיים
סוג:: Eumomota
מין:: מוטמוט גבת טורקיז
שם מדעי
 Eumomota superciliosa
תחום תפוצה


מוטמוט גבת טורקיז (שם מדעי: Eumomota superciliosa) הוא מין של עוף טרופי ממשפחת המומוטיים שבסדרת הכחלאים, החי באמריקה המרכזית מדרום-מזרח מקסיקו (בעיקר בחצי האי יוקטן) עד לקוסטה ריקה. זהו עוף נפוץ והוא איננו בסכנה בטבע.
עוף זה הוא הציפור הלאומית של אל סלוודור ושל ניקרגואה.
מאפיינים

אורכו של המוטמוט 34 ס"מ ומשקלו כ-65 גרם, ללא הבדלי גודל בין הזכרים לנקבות. הוא בעל גבות בצבע טורקיז, מהם קיבל את שמו וגוף ירוק-כתום עם זנב ושולי כנפיים כחולות-שחורות. הזנב שלו ארוך בעל גדילים מפוארים. המוטמוט בעל מקור עבה ואפור, "פס-עין" וסנטר כחולים-שחורים, בעל עורף ובטן כתומים ומאחורי העין ישנו כתם אדום-חום. תפקידו של הזנב נחשב תחילה למשמש לחיזור, אך גם לנקבות ישנם מחלצות זנב דומות, זאת למרות שזכרים הצליחו יותר כשזנבם היה מפואר יותר. שימוש נוסף שלו הוא להרתעת טורפים, תוך סימון והרתעה לטורף כמו עוף דורס שהוא זוהה מראש, לפני שיכל להגיע לעמדת תקיפה, מה שייאלץ אותו לוותר על מרדף.
זהו עוף השוכן ביערות לחים, חורשים ובתות טרופיות. הוא פעיל יום המתצפת על גדרות ותילים עליהם בחיפוש אחרי טרף. הוא ניזון לרוב מחרקים ושאר פרוקי-רגליים אך גם מזוחלים קטנים. המוטמוט מטיל 3 עד 6 ביצים בקן חפור דמוי-מנהרה שנחפר בצוקים על גדות נהר או במחצבות ולעיתים הוא מנצל שטחים מלאכותיים לאותה מטרה.
הערות שוליים

↑  מוטמוט גבת טורקיז באתר הרשימה האדומה של IUCN
מחיקה מלאה של נתונים

מחיקה מלאה של נתונים או מחיקת מידע לצמיתות (באנגלית: Data erasure או Data wiping) היא פעולה של מחיקת נתונים דיגיטליים באופן שלא יהיה ניתן לשחזרם. את הפעולה אפשר לבצע על גבי דיסק קשיח או מדיה דיגיטלית אחרת. בשונה ממחיקת נתונים רגילה, שרק "מתעלמת" מעצם קיומם של הנתונים, מחיקת נתונים לצמיתות מוחקת את כל הנתונים על המדיה תוך השארת הדיסק מפורמט. התקני מדיה חדשים מבוססי פלאש כגון: דיסק און קי, דיסק SSD, וכרטיסי SD יכולים לגרום לטכניקות מחיקת הנתונים להיכשל ולאפשר שחזור של הנתונים למרות הפעולות שננקטו למחיקת הנתונים לצמיתות.
טכניקות מבוססות תוכנה משתמשות ברצף של אפסים, ומידע פסוודו אקראי שנכתב על כל הסקטורים בדיסק כדי למחוק את הנתונים לצמיתות. ישנו הבדל משמעותי בין טכניקות מחיקת הנתונים השונות, תוכנות רבות מספקות גם תמיכה במספר פעמים של כתיבה מחדש על הדיסק, כך שהן תומכות בסטנדרט של גופים ממשלתיים ותאגידים. אם כי בדיסק קשיח מודרני מספיקה רק כתיבה אחת על כל הסקטורים בדיסק כדי שלא היה ניתן לשחזרם. תוכנה שעומדת בסטנדרט אמורה לספק אימות של הסרת הנתונים, שהכרחי כדי לוודא שהנתונים אכן נמחקו.
לכל מערכת הפעלה נכתבו תוכנות ייעודיות שמתאימות לה. התכונות הנפוצות במערת Windows הן CCleaner ו-Revo Uninstaller.
טכניקות

ישנן מספר טכניקות שונות למחיקת נתונים לצמיתות, טכניקות מבוססות תוכנה לרוב כותבות רצף מספרים של: אחדים, אפסים, ונתונים אקראיים שנכתבים על כל סקטור בדיסק הקשיח. רמת האבטחה תלויה במספר הפעמים שהנתונים נכתבים על הכונן.
טכניקות מבוססות תוכנה למחיקת נתונים לצמיתות ממדיה דיגיטלית מקבילות למחיקת כתוב על דף נייר באמצעות קשקוש על החלק הכתוב  עד שאי אפשר לראות את המידע שנכתב מתחת.
טכניקות > סטנדרטים

ממשלות ומדינות מסוימות הוציאו טכניקות מבוססות תוכנה על מנת להשמיד מידע מסווג. אחד ממרכיבי המפתח של עמידה בסטנדרטים אלה הוא מספר הפעמים שהנתונים נכתבים מחדש. כמו כן סטנדרטים מסוימים דורשים אימות על מנת לוודא שהמידע אכן נמחק.
תוכנה למחיקת נתונים לצמיתות צריכה לספק למשתמש תעודת אימות שמציינת כי טכניקת המחיקה הושלמה כראוי. התוכנה צריכה גם לעמוד בדרישות למחיקת אזורים נסתרים בכונן, וגם לספק דיווח על סקטורים פגומים שלא ניתן היה לכתוב עליהם.
| סטנדרט מחיקה | תאריך | מספר הפעמים שהנתונים  נכתבים מחדש | דפוס, תיאור תהליך | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| האלגוריתם של פיטר גוטמן (Gutmann's Algorithm) | 1996 | 1 עד 35 | אחר, כולל את כל השיטות האחרות | במקור מיועד לדיסקי MFM ו- RLL שהיום מיושנים |
| האלגוריתם של ברוס שנייר (Bruce Schneier's Algorithm) | 1996 | 7 | רצף אחדים, רצף אפסים, חמש פעמים מידע פסוודו אקראי |  |
| מערכת הביטחון של חיל האוויר האמריקני (AFSSI-5020) | 1996 | 3 | רצף אפסים, רצף אחדים, רצף אותיות |  |
| התוכנית לאבטחת התעשייה הלאומית האמריקנית (DoD 5220.22-M) | 2006 | 3 | רצף אפסים, רצף אחדים, אותיות אקראיות |  |
| מחיקה מאובטחת (ATA Secure Erase) | ? | 1 | רצף אחדים או אפסים | אפשרי למחוק רק כונן שלם, לא חלקים או קבצים מסוימים |
| המשרד הגרמני לאבטחת מידע (German Federal Office) | 2004 | 2 או 3 | לא דפוס שלם, משלים את עצמו |  |
ראו גם

שחזור קבצים
ביטחון מידע
דיסק קשיח
מידע מסווג
זיכרון הבזק
הערות שוליים

↑  מחיקת מידע מהתקנים מבוססי פלאש, מאת סטיב סוונסון, מיכאל, לורה, ופרדריק
↑  מזה U.S. Air Force 5020, באתר pcsupport
↑  מזה DoD 5220.22-M, באתר pcsupport
↑  מזה ATA Secure Erase, באתר pcsupport
מיקה וירינן

מיקה וירינן (בפינית: Mika Väyrynen; נולד ב-28 בדצמבר 1981) הוא כדורגלן עבר פיני.
וירינן נולד באסקילסטונה, שוודיה. החל לשחק בלאהטי ובשנת 2001 הצטרף להירנביין ההולנדית. וירינן הפך להיות שחקן המפתח בקבוצה ובקיץ 2005 עבר לפ.ס.וו. איינדהובן. בשנת 2008 חזר לקבוצת הירנביין ושיחק בקבוצה 3 שנים. בשנת 2011 חתם בקבוצת לידס יונייטד ובשנת 2012 עבר לקבוצת ה.י.ק. הלסינקי.
בשנת 2015 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי האמריקאית, ולאחר שנה אחת חזר לפינלנד וחתם במדי HIFK הלסינקי.
תארים

אליפות הולנד: 2005/2006, 2006/2007
הגביע ההולנדי: 2008/2009
אליפות פינלנד: 2012, 2013, 2014
הגביע הפיני: 2014
מוחמד-עלי פרדין

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1931 טהראן, המדינה האימפריאלית של פרס
 פטירה:  6 באפריל 2000  (בגיל 69) טהראן, איראן
 שם לידה:  מוחמד-עלי פרדין
 מדינה:  איראן 
 מקום קבורה:  קבר מספר 10, חלקת האמנים, בית הקברות בהשט-א-זהרה
 תקופת הפעילות:  1959–1983 (כ־24 שנים)
 בת זוג:  מהרי חומאריו
 מספר צאצאים:  4
 
מוחמד-עלי פרדין (בפרסית: محمدعلی فردین, 4 בפברואר 1931 - 6 באפריל 2000) היה שחקן, במאי קולנוע ומתאבק בסגנון חופשי איראני בולט.
ביוגרפיה

פרדין נולד וגדל באזור עני בדרום טהראן. הוא היה הבכור מתוך שלושה ילדים. לאחר שהוא סיים את לימודיו בתיכון, פרדין הצטרף לחיל האוויר והפך למתאבק בסגנון חופשי בשנות העשרים שלו. הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם בהיאבקות ב-1954 והגיע למקום הרביעי באליפות ב-1957.
פרדין היה שחקן ראשי פופולרי בקולנוע האיראני והיה ידוע בכינוי "מלך הלבבות", לאחר שהופיע בתפקיד ראשי בסרט איראני בעל אותו שם (Soltane Ghalbha).
הוא התפרסם בשנות ה-60. עבור האיראני הממוצע, הוא היה דמות הרואית ששימשה כאלטרנטיבה לכוכבי קולנוע שלא הגיעו מאיראן. הוא לרוב לוהק לתפקידים של הבחור העני הקשוח עם לב זהב שזוכה בבחורה בסוף. הסרטים שלו כוללים את "Behesht Door Nist", "Ghazal" ו-"Ganje Qarun". לאחר המהפכה האיראנית ב-1979, הוא כיכב רק בעוד שני סרטים, "Bar Faraz -e- Asemanha" ו-"Barzakhiha".
הוא גם שיחק בסרט הבוליוודי "Subah-O-Sham" שיצא ב-1972.
ביוגרפיה > הגבלות אחרי המהפכה

פרדין הוחרם מלעבוד כמעט לחלוטין לאחר המהפכה האיראנית. הוא יכול היה לשחק רק בסרט אחד, "The Imperilled" (Barzakhiha), אשר יצא ב-1982 וגרם לחרם עליו. הסרט "The Imperilled" בוים על ידי איראג' חאדרי ושיחקו בו כוכבים מלפני המהפכה. עם סיפור פטריוטי על התנגדות לפלישה זרה, זו הייתה הזדמנות בשביל פרדין והשחקנים האחרים לחדש את הקריירות שלהם באווירה של לאחר המהפכה. הסרט היה להיט והפך לסרט האיראני המרוויח ביותר בכל הזמנים. אבל הוא הוחרם במהרה וכתוצאה מכך השחקנים הוחרמו מלעבוד.
ביוגרפיה > מוות

פרדין מת כתוצאה מדום לב ב-6 באפריל 2000 בגיל 69. ברדיו ובטלוויזיה המדיניים, אשר נשלטו על ידי הממסד האסלאמי, התעלמו באופן כללי מהחדשות על מותו. הוא נקבר בבית הקברות בהשט-א-זהרה בטהראן. יותר מ-20,000 אנשים השתתפו בלוויה שלו.
הערות שוליים

1 2  Encyclopaedia Iranica Foundation, Welcome to Encyclopaedia Iranica, iranicaonline.org (באנגלית אמריקאית)
↑  Subha-O-Sham (1971) - IMDb, נבדק ב-2023-03-14
↑  BBC News | MIDDLE EAST | Iranian 'King of Hearts' dies, news.bbc.co.uk
↑  France-Presse, Agence (2000-04-11). "Mohammad-Ali Fardin, 70, Iranian Film Star". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-03-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593154705171  ISNI: 0000 0000 4204 3181  LCCN: no2002027344  NTA: 270100555  VIAF: 68595249   WorldCat (עם VIAF): 68595249
מוקדמות מונדיאל 1978 - אפריקה

107 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1978, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר. ארגנטינה, המארחת, וגרמניה המערבית, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית, והותירו 14 מקומות לנבחרות האחרות.
לאפריקה (CAF) הוקצה מקום אחד, עליו התחרו 26 נבחרות.
מהלך המוקדמות

26 נבחרות נרשמו לטורניר והתמודדו על מקום אחד במונדיאל, אך במהלך המשחקים פרשו נבחרות אחדות. המשחקים התנהלו במבנה הבא:
סיבוב מקדים, סיבוב ראשון, סיבוב שני וסיבוב שלישי: כל אחד מהסבבים פעל במתכונת נוקאאוט, כשהנבחרות משחקות בשיטת בית-חוץ. המנצחת בסיכום שני המשחקים העפילה לסיבוב הבא, עד שבתהליך אלימינציה נותרו 3 נבחרות. במקרה של חוסר הכרעה הוארך המשחק (כלל יתרון בשערי חוץ לא היה נהוג אז), ואם גם לאחר מכן לא הייתה הכרעה נערך דו-קרב פנדלים. בחלק מהמקרים נערך משחק מכריע.
סיבוב הגמר: 3 הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת המנצחת העפילה למונדיאל.
מהלך המוקדמות > סיבוב מקדים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 במרץ 1976 |  סיירה לאון | 5–1 |  ניז'ר | פריטאון, סיירה לאון |
| 7 במרץ 1976 |  |  |  | פריטאון, סיירה לאון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 במרץ 1976 |  ניז'ר | 2–1 |  סיירה לאון | ניאמיי, ניז'ר |
| 21 במרץ 1976 |  |  |  | ניאמיי, ניז'ר |
סיירה לאון העפילה לסיבוב הראשון.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 במרץ 1976 |  וולטה עילית | 1–1 | מאוריטניה (1959–2017)מאוריטניה |  |
13 במרץ 1976: 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במרץ 1976 | מאוריטניה (1959–2017)מאוריטניה | 0–2 |  וולטה עילית |  |
28 במרץ 1976: 
וולטה עילית העפילה לסיבוב הראשון.
מהלך המוקדמות > סיבוב שני

בסיבוב זה היה אמור להיערך משחק בין ניגריה לזאיר, אולם לאור פרישת זאיר העפילה ניגריה אוטומטית לסיבוב הבא.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בפברואר 1977 |  תוניסיה | 2–0 |  אלג'יריה | תוניס, תוניסיה |
| 6 בפברואר 1977 |  |  |  | תוניס, תוניסיה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 בפברואר 1977 |  אלג'יריה | 1–1 |  תוניסיה | אלג'יר, אלג'יריה |
| 28 בפברואר 1977 |  |  |  | אלג'יר, אלג'יריה |
תוניסיה העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בפברואר 1977 |  טוגו | 0–2 |  גינאה | לומה, טוגו |
| 13 בפברואר 1977 |  |  |  | לומה, טוגו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 בפברואר 1977 |  גינאה | 2–1 |  טוגו | קונאקרי, גינאה |
| 27 בפברואר 1977 |  |  |  | קונאקרי, גינאה |
גינאה העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בפברואר 1977 |  חוף השנהב | 3–2 | הרפובליקה העממית של קונגו קונגו ברזוויל | בוואקה, חוף השנהב |
| 13 בפברואר 1977 |  |  |  | בוואקה, חוף השנהב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 בפברואר 1977 | הרפובליקה העממית של קונגו קונגו ברזוויל | 1–3 |  חוף השנהב | ברזוויל, קונגו ברזוויל |
| 27 בפברואר 1977 |  |  |  | ברזוויל, קונגו ברזוויל |
חוף השנהב העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בפברואר 1977 |  קניה | 0–0 |  מצרים | ניירובי, קניה |
| 6 בפברואר 1977 |  |  |  | ניירובי, קניה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 בפברואר 1977 |  מצרים | 1–0 |  קניה | קהיר, מצרים |
| 27 בפברואר 1977 |  |  |  | קהיר, מצרים |
מצרים העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בפברואר 1977 |  אוגנדה | 1–0 |  זמביה | קמפלה, אוגנדה |
| 13 בפברואר 1977 |  |  |  | קמפלה, אוגנדה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 בפברואר 1977 |  זמביה | 4–2 |  אוגנדה | נדולה, זמביה |
| 27 בפברואר 1977 |  |  |  | נדולה, זמביה |
זמביה העפילה לסיבוב השלישי.
מהלך המוקדמות > סיבוב שלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 ביוני 1977 |  גינאה | 1–0 |  תוניסיה | קונאקרי, גינאה |
| 5 ביוני 1977 |  |  |  | קונאקרי, גינאה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 ביוני 1977 |  תוניסיה | 3–1 |  גינאה | תוניס, תוניסיה |
| 19 ביוני 1977 |  |  |  | תוניס, תוניסיה |
תוניסיה העפילה לסיבוב הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביולי 1977 |  ניגריה | 4–0 |  חוף השנהב | לאגוס, ניגריה |
| 10 ביולי 1977 |  |  |  | לאגוס, ניגריה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביולי 1977 |  חוף השנהב | 2–2 |  ניגריה | בוואקה, חוף השנהב |
| 25 ביולי 1977 |  |  |  | בוואקה, חוף השנהב |
ניגריה העפילה לסיבוב הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 ביולי 1977 |  מצרים | 2–0 |  זמביה | קהיר, מצרים |
| 15 ביולי 1977 |  |  |  | קהיר, מצרים |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 ביולי 1977 |  זמביה | 0–0 |  מצרים | לוסקה, זמביה |
| 31 ביולי 1977 |  |  |  | לוסקה, זמביה |
מצרים העפילה לסיבוב הגמר.
הערות שוליים

↑  ניצחון טכני
מוקדמות מונדיאל 1982 - אירופה

109 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1982, והתחרו על 24 מקומות בטורניר הגמר, שהיו עלייה מ-16 מקומות במונדיאלים הקודמים. ספרד, המארחת, וארגנטינה, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית, והותירו 22 מקומות לנבחרות האחרות.
לאירופה (אופ"א) הוקצו 14 מקומות, אחד מתוכם למארחת ספרד ועל 13 הנותרים התחרו 33 נבחרות כולל ישראל, למרות שלא הייתה חברה באופ"א באותה עת.
מהלך המוקדמות

33 הנבחרות חולקו ל-7 בתים. הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. מספר הנבחרות והמעפילות מכל בית מפורט להלן:
בבתים 1 - 6 היו 5 נבחרות בכל בית, ושתי הראשונות מעפילות.
בבית 7 היו 3 נבחרות, ורק הנבחרת הראשונה בבית העפילה.
מהלך המוקדמות > בית 1

גרמניה המערבית ואוסטריה העפילו.
מהלך המוקדמות > בית 2

בלגיה וצרפת העפילו.
מהלך המוקדמות > בית 3

ברית המועצות וצ'כוסלובקיה העפילו.
מהלך המוקדמות > בית 4

הונגריה ואנגליה העפילו.
מהלך המוקדמות > בית 5

יוגוסלביה ואיטליה העפילו.
מהלך המוקדמות > בית 6

סקוטלנד וצפון אירלנד העפילו.
מהלך המוקדמות > בית 7

פולין העפילה.
מבצע מקרה כחול

מבצע מקרה כחול (בגרמנית: Fall Blau) היה מבצע צבאי גדול שיזם הוורמאכט בשנת 1942 בדרום רוסיה במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. המבצע היווה המשך למבצע ברברוסה ונועד לאלץ את ברית המועצות להיכנע. זמן קצר לאחר תחילת המבצע, שונתה התוכנית המקורית שלו, ועל הכוחות שהשתתפו בו הוטל לבצע במקביל שני מבצעים קטנים יותר: מבצע אדלווייס ומבצע אנפה. לצורך כך, פוצלה קבוצת ארמיות דרום לשתי קבוצות ארמיות. קבוצת ארמיות A הייתה אמורה לכבוש את אזור הקווקז ושדות הנפט החיוניים שלו, בעוד קבוצת ארמיות B נעה מזרחה לאורך נהר הדון במטרה לכבוש את העיר סטלינגרד ולחסום שם את התנועה על נהר הוולגה. המבצע זכה להצלחות ניכרות בשלבים הראשונים שלו, אולם בעיות לוגיסטיות והתנגדות עיקשת של כוחות הצבא האדום גרמו לכך שהגרמנים לא הצליחו לכבוש את אזור עבר הקווקז ולהשתלט על שדות הנפט של באקו, והסתבכו בקרב ממושך וקשה בסטלינגרד, שהסתיים בהשמדת הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד.
רקע

ב-22 ביוני 1941 פתחו גרמניה הנאצית ובעלות בריתה במבצע ברברוסה לכיבוש ברית המועצות. הגרמנים כבשו שטחים נרחבים ומרכזי תעשייה רבים והגיעו עד שערי מוסקבה. בקרב על מוסקבה הובסו הגרמנים ובמהלך חורף 1941–1942 נאלצו לבלום את המתקפה הגדולה שלהם. לקראת אביב 1942 התאושש הצבא הגרמני בחזית המזרחית מהאבדות שנגרמו לו במהלך החורף, קיבל תגבורות ניכרות והיה מוכן לחדש את המתקפה. רוב הפיקוד הגרמני העליון תמך בעריכת מבצעים התקפיים בעלי יעדים מוגבלים בגזרה הדרומית של החזית המזרחית. אולם היטלר שאף לערוך מבצע צבאי בהיקף גדול בהרבה, בעל יעדים אסטרטגיים, בדרום ברית המועצות. הוא האמין שכיבוש דרום רוסיה, כולל אזור הקווקז, בו נמצאו מאגרי הנפט העיקריים של ברית המועצות, יפגע בצורה אנושה במאמץ המלחמה הסובייטי, ויקשה על ברית המועצות להמשיך לנהל את המלחמה. התוכנית הגרמנית כללה גם את חסימת התנועה בנהר הוולגה, ששימש עורק התחבורה הראשי בין אזור עבר הקווקז והרפובליקות של מרכז אסיה לשאר חלקי ברית המועצות. ב-5 באפריל 1942 הוגדו מטרותיה של מתקפת הקיץ הגרמנית ב"הוראת הפיהרר מס' 41". העדר ההסכמה בין היטלר לפיקוד העליון של הוורמאכט השתקף בתוכנית המבצע, שנוסחה באופן מעורפל ויעדיה הסופיים לא הוגדרו.
התוכנית הגרמנית

התוכנית הגרמנית קיבלה את שם הקוד "מקרה כחול" ("מקרה" במובן של תרחיש מבצעי). במבוא להוראת הפיהרר מס' 41 נכתב אמנם שאחד היעדים של המערכה בחזית המזרחית בשנת 1942 הוא: "לכבוש את אזורי הנפט בקווקז ולחצות את רכס הרי הקווקז", אך תוכנית המבצע הגרמנית לא כללה התייחסות לדרך שבה תושג מטרה זו. לפי התוכנית, שנועדה להתבצע בשלושה שלבים, היו הכוחות הגרמניים אמורים לכבוש תחילה את העיר וורונז', לכתר ולהשמיד את הכוחות הסובייטיים ממערב לנהר הדון, ולאחר מכן להתקדם אל העיר סטלינגרד על נהר הוולגה בשתי זרועות, כאשר הזרוע הצפונית תנוע במורד נהר הדון ואילו הזרוע הדרומית תתקדם לאורך נהר הדונייץ ונהר הדון התחתון. בתוכנית לא נכתב במפורש שיש לכבוש את סטלינגרד, והוזכרה האפשרות להסתפק בהפגזה או בהפצצה של העיר "על מנת ליטול ממנה את חשיבותה כמרכז של תעשייה צבאית וכצומת תחבורה".
לאחר ההשתלטות על אזור סטלינגרד נועדו הכוחות הגרמניים, בסיוע מספר ארמיות מצבאות גרורותיה של גרמניה, להקים מערך הגנה, שישתרע ברובו לאורך נהר הדון, מאזור אוריול בצפון עד לנהר הוולגה במזרח, על מנת לאבטח את אגפם השמאלי. נשקלה גם אפשרות להציב כוח עתודה נייד מדרום לרוסטוב על הדון, כדי להגן על האגף הגרמני הימני מפני מתקפת נגד סובייטית מכיוון הקווקז. יעדי השלב הבא של המתקפה הגרמנית נותרו מעורפלים. אפשרות אחת הייתה להתקדם צפונה, לאורך נהר הוולגה, כדי לנתק את הכוחות הסובייטיים המגנים על מוסקבה מעורפם, או לנוע בכיוון צפון-מזרח במטרה לכבוש את מרכזי התעשייה הסובייטית בהרי אורל. אפשרות שלישית הייתה להפנות את הכוח הגרמני העיקרי דרומה, כדי לכבוש את אזור הקווקז, לנתק את אספקת הנפט הסובייטית, ואולי אף לשלוח כוחות דרומה דרך איראן וטורקיה, כדי לחבור לארמיית השריון אפריקה בפיקודו של ארווין רומל, ולהשתלט על מקורות הנפט של האימפריה הבריטית במזרח התיכון.
סדר כוחות > מדינות הציר

בשלבי הפתיחה של המבצע, השתייכו כל כוחות הציר שהשתתפו בו לקבוצת ארמיות דרום, בפיקוד פדור פון בוק, ולחמו תחת פיקוד אחיד. הם כללו 4 ארמיות גרמניות (כ-1.2 מיליון חיילים, ו-72 דיוויזיות) בסיוע 4 ארמיות של גרורותיה של גרמניה הנאצית (איטליה, רומניה והונגריה). זמן קצר לאחר פתיחת המבצע, פוצלה קבוצת הארמיות לשתי קבוצות ארמיות נפרדות, אשר כל אחת מהן קיבלה משימות ויעדים נפרדים. סדר הכוחות של קבוצת ארמיות דרום בראשית המבצע כלל את:
ארמיית הפאנצר הראשונה בפיקוד אוואלד פון קלייסט
הארמייה ה-17 בפיקוד ריכרד רואוף
הארמייה השלישית (רומניה) בפיקוד פטרה דומיטרסקו
הארמייה ה-11 בפיקוד אריך פון מאנשטיין (פורקה ביולי 1942 ורוב כוחותיה הועברו לחזית לנינגרד)
הארמייה השנייה בפיקוד הנס פון זלמות
ארמיית הפאנצר הרביעית בפיקוד הרמן הות
הארמייה השישית בפיקוד פרידריך פאולוס
הארמייה השנייה (הונגריה) בפיקוד גוסטב יאני
הארמייה הרביעית (רומניה) בפיקוד קונסטנטין קונסטנטינסקו
הארמייה השמינית (איטליה) בפיקוד איטלו גריבולדי
כוחות הלופטוואפה בחזית המזרחית כללו 2,644 מטוסים, וחלק גדול מהם (למעלה מ-60 אחוז) הוקצו לספק סיוע אווירי למתקפה של קבוצת ארמיות דרום. מטוסים אלו רוכזו במסגרת צי האוויר הרביעי תחת פיקוד אלכסנדר להר, שהוחלף בהמשך על ידי וולפרם פון ריכטהופן.
קורפוס האוויר השמיני
קורפוס האוויר הרביעי
סדר כוחות > הצבא האדום

עוד בזמן תכנון המבצע, יירטו הבריטים פרטים על המתקפה הצפויה, והעבירו אותם לסטלין, אולם האחרון התייחס למידע בביטול. ב-19 ביוני 1942, זמן קצר לפני פתיחת המבצע, הפילו הסובייטים מטוס גרמני מדגם פיזלר שטורך ליד חרקוב, בו טס מיור יואכים רייכל, קצין המבצעים של דיוויזיית הפאנצר ה-23. הסובייטים לכדו את גופתו של רייכל ומצאו בתיקו את תוכנית מבצע מקרה כחול. היטלר זעם על המחדל והדיח מתפקידם את מפקד הדיוויזיה של רייכל וגם את מפקד הקורפוס. התוכניות הועברו לידי הסטאבקה, אולם שם לא התייחסו אליהם ברצינות, והמשיכו להאמין שהמתקפה הגרמנית תתמקד באזור מוסקבה, במטרה לכבוש את בירת ברית המועצות. סטלין חשב, שמדובר במבצע הונאה גרמני, שנועד לגרום לפיקוד הסובייטי להעביר כוחות מאזור מוסקבה לחזית הדרומית. הגרמנים חיזקו את דעתו, שהם מתכוונים לחדש את המתקפה לכיוון מוסקבה, באמצעות מבצע הונאה מוצלח (מבצע קרמלין). כתוצאה מכך, מרבית הכוחות של הצבא הסובייטי הוצבו להגן על מרחב מוסקבה, מאוריול צפונה. בדרום רוסיה, בגזרה אותה תכננו הגרמנים לתקוף, הוצבו למעלה ממיליון חיילים סובייטיים במסגרת ארבע חזיתות: חזית בריאנסק בפיקוד פיליפ גוליקוב, החזית הדרום-מערבית בפיקוד סמיון טימושנקו, החזית הדרומית בפיקוד רודיון מלינובסקי וחזית צפון הקווקז בפיקוד סמיון בודיוני. לאחר פתיחת המתקפה הגרמנית, והתמוטטות כוחות הצבא האדום בגזרה שהותקפה, העביר הפיקוד הסובייטי תוך זמן קצר כ-1.7 מיליון חיילים נוספים (בסה"כ כמעט רבע מכוחות הצבא האדום) לאזור, והקים מספר חזיתות חדשות, כגון חזית וורונז' וחזית סטלינגרד, מכוחות העתודה שנשלחו לדרום רוסיה.
המבצע > תחילת המתקפה

מבצע מקרה כחול נועד להתחיל בסוף מאי 1942, אך הסתבכות הארמייה ה-11 בקרבות קשים בחצי האי קרים גרמה לדחיות חוזרות ונשנות. ההמתנה לסיום מסע המלחמה בקרים התארכה בשל עמידת הגבורה של המגינים הסובייטיים של סבסטופול שעמדו במצור קשה והחזיקו מעמד עד ראשית יולי 1942.
בה בעת, ערך הצבא האדום מתקפה גדולה באזור חרקוב באמצע מאי, במטרה לשחרר את העיר מידי הגרמנים. הכוחות הניידים הגרמניים ערכו התקפת נגד והצליחו לכתר ולהשמיד חלק גדול מהכוחות התוקפים במסגרת קרב חרקוב השני. המתקפה הסובייטית נכשלה מבלי שהייתה לה השפעה של ממש על תוכנית המתקפה הגרמנית, אך האבדות הכבדות בכוח אדם ובשריון שספג הצבא האדום במהלכה החלישו מאוד את כוחותיו בחזית הדרומית. כאשר פתחו הגרמנים במתקפת הקיץ שלהם, הם נהנו מעדיפות ניכרת על הכוח הסובייטי שעמד מולם, הן בכוח אדם ובמיוחד בטנקים ובמטוסים.
המתקפה הגרמנית נפתחה ב-28 ביוני כאשר הארמייה השנייה בפיקוד הנס פון זלמות וארמיית הפאנצר הרביעית של הרמן הות נעו מזרחה לכיוון וורונז' שעל הדון העילי. הלופטוואפה הפגין ביצועים מרשימים, ובתוך 26 ימים איבדו הסובייטים 783 מטוסים בהשוואה ל-175 גרמניים. הסטאבקה עדיין היה שבוי בתפיסה כי היעד העיקרי של המתקפה הגרמנית היא מוסקבה, ולכן העריך כי הגרמנים מתכוונים לנצל את ראש הגשר שתפסו באזור וורונז', כדי לכתר את מוסקבה מכיוון דרום. כתוצאה מכך הוא הזרים לאזור זה כוחות עתודה חזקים, שרוכזו במסגרת חזית חדשה בשם חזית וורונז', והטיל למערכה את ארמיית הטנקים החמישית (ארמיית הטנקים הראשונה שהקים הצבא האדום) בפיקוד אלכסנדר ליזיוקוב במטרה לחסל את ראש הגשר הגרמני מעבר לנהר דון. הארמייה כללה את קורפוסי השריון ה-2 וה-11, והתקפת הנגד שלה זכתה בתחילה להצלחה מסוימת. אולם חוסר ההכנה המספקת של המתקפה, העליונות הטקטית של הכוחות הגרמניים, והסיוע האווירי המסיבי שהם קיבלו, אילצו את ליזיוקוב להסיג את כוחותיו לעמדות המוצא שלהם ב-15 ביולי, לאחר שאיבד כמחצית מהטנקים שלו.