stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארק טרנר
הערות שוליים

↑  The Best Jazz Player You've Never Heard, The New York Times, June 2002
↑  Follow the Leader; He’s Deep in the Pack, The New York Times, June 2013
1 2  Mark Turner Escapes the Shadow of John Coltrane, Observer, June 2009
↑  Mark Turner Biography, Musician Guide, 2008
↑  מארק טרנר, פשבר, מרץ 2014
↑  Lush life \ with Mark Turner, YouTube, May 2014
↑  פסטיבל הג'אז ירושלים: גדול מסכום אלתוריו, Nrg, דצמבר 2016
↑  A Conversation with Mark Turner, Music & Literature, September 2017
1 2  Mark Turner - Biography, AllMusic
↑  Every Single Tree in the Forest: Mark Turner as Seen by His Peers, Music & Literature, July 2015
↑  Mark Turner: Road to Recovery, JazzTimes, August 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421481505171  BnF: cb14007771v (data)  GND: 135048702  ISNI: 0000 0000 8281 2678  LCCN: no97071815  MusicBrainz: b07793f0-bf47-4e3a-9655-f6d673479c17  NLA: 72391069  SUDOC: 156624362  VIAF: 94022594   WorldCat (עם VIAF): 94022594
לייז'–בסטון–לייז'

| --- | --- |


מעלה לה רדוט
 כינוי:  "הגברת הזקנה"
 מדינות:  בלגיה בלגיה, בעיקר בארדנים
 סוג:  קלאסיקה, אחד מחמשת המונומנטים
 אורך המסלול:  253 ק"מ
 חודש:  אפריל
 משך:  יום אחד
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1892
 מרוצים עד כה:  110
 מנצח ראשון:  בלגיה בלגיה לאון אואה
 מוביל במספר הניצחונות:  בלגיה בלגיה אדי מרקס חמישה ניצחונות
 מנצח אחרון:  סלובניה טאדיי פוגאצ'אר
 שנת מרוץ אחרונה:  2024
 
לייז'–בסטון–לייז' הוא מרוץ אופניים חד-יומי המתקיים באפריל, בכל שנה, בבלגיה. המרוץ הוא הוותיק ביותר מבין חמשת המונומנטים הנחשבים כמרוצים החד יומיים החשובים ביותר בעולם מרוצי האופניים.
ההיסטוריה של המרוץ

המרוץ החל ב-1890 כמרוץ חובבים וב-1892 הפך למרוץ מקצועני. המרוץ מכונה גם "La Doyenne" שפירושו: הגברת המבוגרת ביותר. לאחר שלוש השנים הראשונות הופסק המרוץ, והוא התחדש שוב רק בשנת 1908. גם בשתי מלחמות העולם לא התקיים המרוץ. המרוץ נחשב למתאים גם לרוכבי הטורים הגדולים וזאת בניגוד למרוצים הקלאסיים האחרים שבהם נדרשות תכונות שלא קיימות תמיד אצל כוכבי הטור דה פראנס לדוגמה. כך אפשר לראות בין מנצחי העבר גם את אדי מרקס (חמש פעמים), פרדי קובלר (פעמיים), ז'ק אנקטיל וברנאר אינו (שזכה פעמיים במרוץ כאשר בפעם השנייה, ב-1980, הוא ניצח לאחר בריחת יחיד של 80 ק"מ בתנאי סופת שלג) שהיו מכוכביו הגדולים של הטור דה פראנס.
כיום מאורגן המרוץ על ידי חברת ASO המארגנת גם את הטור דה פראנס ואת מרוץ פריז - רובא.
מסלול המרוץ

המרוץ מתנהל בחלק הוולוני של בלגיה, בארדנים הבלגיים, ואורכו הוא כ-253 ק"מ. המסלול יוצא מהככר המרכזית במרכז ההיסטורי של לייז' וממשיך בכיוון כללי דרומה במתווה מישורי אל העיירה בסטון שנמצאת ליד הגבול הצרפתי, אליה הוא מגיע לאחר כ-100 ק"מ. בדרך חזרה ללייז', המסלול מתפתל ועובר 12 גבעות שהן הקושי העיקרי במרוץ, עד אשר הוא מסתיים באן שהיא עיירה בפרברי לייז'. אחרי עשרות שנים בהן קו הסיום מוקם בפרברי לייז', הוחזר ב-2019 קו הסיום למרכז העיר.
מבין 12 הגבעות, ניתן לציין את הבאות כמפורסמות ביותר וכקובעות ביותר את מהלך המרוץ:
לה רדוט (Côte de La Redoute) – נמצאת כ-35 ק"מ לסיום ובשלב מסוים בעלייה מגיע השיפוע עד 23%.
רוש-או-פוקון (Roche-aux-Faucons) – נמצאת כ-15 ק"מ לפני הסיום. החליפה ב-2008 את העלייה המסורתית של סאר-טילמן (Sart-Tilman) והיא קצרה ותלולה יותר מהעלייה הוותיקה.
סן ניקולא (Côte de Saint-Nicolas) – הגבעה העשירית. בעבר היוותה את סיום המרוץ, אך כדי להקשות על הרוכבים, הוסיפו ב-1992 המארגנים כ-5 ק"מ והסיום בעיירה אן (Ans), נמצא גם הוא במעלה גבעה.
רוכבים אשר צברו מספר גדול של ניצחונות במרוץ > חמישה ניצחונות

בלגיה אדי מרקס בשנים: 1969, 1971, 1972, 1973 ו-1975
רוכבים אשר צברו מספר גדול של ניצחונות במרוץ > ארבעה ניצחונות

איטליה מורנו ארג'נטין בשנים: 1985, 1986, 1987 ו-1991
ספרד אלחנדרו ולוורדה בשנים: 2006, 2008, 2015 ו-2017
רוכבים אשר צברו מספר גדול של ניצחונות במרוץ > שלושה ניצחונות

בלגיה לאון אואה בשנים: 1892, 1893 ו-1894
בלגיה אלפונס שפרס בשנים: 1929, 1931 ו-1935
בלגיה פרד דה ברוין בשנים: 1956, 1958 ו-1959
רשימת המנצחים בשנים האחרונות

1999 - בלגיה פרנק ונדנברוק
2000 - איטליה פאולו בטיני
2001 - שווייץ אוסקר קמנצינד
2002 - איטליה פאולו בטיני
2003 - ארצות הברית טיילר המילטון
2004 - איטליה דוידה רבלין
2005 - קזחסטן אלכסנדר וינוקורוב
2006 - ספרד אלחנדרו ולוורדה
2007 - איטליה דנילו די-לוקה
2008 - ספרד אלחנדרו ולוורדה
2009 - לוקסמבורג אנדי שלק
2010 - קזחסטן אלכסנדר וינוקורוב
2011 - בלגיה פיליפ ז'ילבר
2012 - קזחסטן מקסים איגלינסקי
2013 - אירלנד דן מרטין
2014 - אוסטרליה סיימון גרנס
2015 - ספרד אלחנדרו ולוורדה
2016 - הולנד ווט פולס
2017 - ספרד אלחנדרו ולוורדה
2018 - לוקסמבורג בוב יאנגלס
2019 - דנמרק יאקוב פוגלסן
2020 - סלובניה פרימוש רוגליץ'
2021 - סלובניה טאדיי פוגאצ'אר
2022 - בלגיה רמקו אוונפול
2023 - בלגיה רמקו אוונפול
2024 - בלגיה טאדיי פוגאצ'אר
ראו גם

לייז'–בסטון–לייז' לנשים
הקלאסיקות של הארדנים
הערות שוליים

↑  Liege-Bastogne-Liege toughens up finale, באתר cyclingnews.com‏, 23 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015021710  VIAF: 314904775   WorldCat (עם VIAF): 314904775
ליילנד MCW אולימפיק

| --- | --- |

ליילנד MCW אולימפיק
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  British Leyland Motor Corporation
 שנות ייצור:  1949–1971
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  8.4-12.0 מטר (סדרה ראשונה, סדרה שנייה, סדרה שלישית) 8.41 מטר, 8.93 מטר, 9.69 מטר, 10.54 מטר (סדרה ראשונה)  11.00 מטר - סדרה שלישית
 רוחב:  7.6 מטר, 8.0 מטר (סדרה ראשונה)
 בסיס גלגלים:  4.78 מטר, 5.36 מטר, 6.21 מטר (סדרה ראשונה)  5.48 מטר, 6.09 מטר (סדרה שנייה)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע דיזל, 9,800 סמ"ק, המפיק 125 כ"ס, מנוע ליילנד סוג 0.600 מנוע דיזל, 11,100 סמ"ק, המפיק 200 כ"ס, מנוע ליילנד סוג 0.680
 הילוכים:  תמסורת 4 מהירויות תמסורת סוג "Self-Changing Gears" פנאומאטיק תמסורת 4-5 מהירויות, חצי אוטומטית, חשמלית  תמסורת 4-5 מהירויות, חצי אוטומטית, מבוקרת אוויר
ליילנד MCW אולימפיק (באנגלית: Leyland-MCW Olympic) הוא אוטובוס, אשר יוצר על ידי חברת "ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") הבריטית בין השנים 1949–1971.
יצוא "ליילנד MCW אולימפיק"

ישראל - דגמי "ליילנד MCW אולימפיק" הופעלו על ידי חברת אגד (ראו תמונות 1, 2)
דרום אפריקה
ארגנטינה
אורוגוואי
טורקיה
סדרה ראשונה "ליילנד MCW אולימפיק" (1949-1954)

HR40 (שרות בבריטניה), מערכת היגוי מימין
ER36 (יצוא), מערכת היגוי מימין
EL36 (יצוא), מערכת היגוי משמאל
EL40 (יצוא), מערכת היגוי משמאל
ER40 (יצוא), מערכת היגוי מימין
EL44 (יצוא), מערכת היגוי משמאל
ER44 (יצוא), מערכת היגוי מימין
סדרה שנייה "ליילנד MCW אולימפיק" (1954-1956)

Ex2/40
Ex2/44
סדרה שלישית "ליילנד MCW אולימפיק" (1957-1966)

EL3
ER3
תמונות

"ליילנד MCW אולימפיק" - אוטובוס שרות לחילוץ אוטובוסים של חברת אגד ממוסך אגד באשקלון, (צולם ב-מוזיאון אגד בחולון) (תמונה מס. 1)
"ליילנד MCW אולימפיק" - אוטובוס גרר של חברת אגד (צולם ב-מוזיאון אגד בחולון) (תמונה מס. 2)
ליילנד MCW אולימפיק
שלדה של "ליילנד MCW אולימפיק"
ליילנד MCW אולימפיק
ראו גם

ליילנד B21
ליילנד סוויפט
ליילנד טיטאן (B15)
ליילנד טיטאן (מנוע קדמי - דו קומתי)
ליילנד פנתר
ליילנד 15/20
ליילנד פנתר קוב
ליילנד קוב CU
ליילנד טייגר (מנוע קדמי)
ליילנד טייגר
ליילנד טייגר קוב
לקריאה נוספת

ליילנד MCW אולימפיק - היסטוריה של האוטובוס
ליילנד MCW אולימפיק - תמונות (אתר flickr)
הערות שוליים

↑  אתר leylandsociety
↑  ליילנד MCW אולימפיק - ייצור  leyland-mcw-olympic-in-production
מארק ואלי

| --- | --- |

ואלי, 2010
 לידה:  24 בדצמבר 1964 (בן 59) אוגדנסבורג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  אנה טורב (2008–2009) 
 מספר צאצאים:  1 
 http://www.MarkValley.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מארק תומאס ואלי (באנגלית: Mark Thomas Valley; נולד ב-24 בדצמבר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בעיקר בתפקידיו כבראד צ'ייס בדרמת הטלוויזיה "בוסטון ליגל", אוליבר ריצ'רד בדרמת הטלוויזיה "החוק של הארייט", בסדרת המדע בדיוני "פרינג'", כריסטופר צ'אנס בדרמת האקשן של פוקס "מטרה אנושית", וטומי סאליבן בסדרה "בגוף ההוכחה" של רשת ABC.
ביוגרפיה

ואלי נולד באוגדנסבורג, ניו יורק. למרות שבמקור הוא רצה להיות שחקן, הוא נרשם לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בשנת 1983 וסיים בשנת 1987 תואר ראשון במדעים, מתמטיקה והנדסה.
קריירה > שירות צבאי

ואלי שירת בברלין, שם שיחק רוגבי בקבוצת הצבא האמריקני, מועדון הכדורגל של ברלין יאנקס רוגבי. ואלי השתתף במלחמת המפרץ כמפקד מחלקות מחטיבת המהנדסים ה-18 ועד פלוגת המהנדסים 73, גדוד התותחנים האווירי 2–3 של יחידת ההגנה האווירית ויחידת התחבורה השביעית.
קריירה > משחק

ואלי קיבל את תפקידו הראשון בתפקיד "התמים" בשנת 1993, בעת ששירת בצבא ארצות הברית בגרמניה. באותה שנה הוא קיבל את התפקיד של האב פיטבסדרה "עולם אחר" . מאוחר יותר הוא השתתף בתפקיד ג'ק דברו באופרת סבון "ימי חיינו" בשנים 1997–1994.
בשנת 2003 שיחק ואלי את הבלש אדי ארלט, קצין משטרה אמריקני בלונדון, בסדרה "קין אדי".
הוא שיחק את בראד צ'ייס בסדרת הדרמה "בוסטון ליגל", ספין אוף של סדרת הטלוויזיה "הפרקליטים". ואלי הופיע גם בסדרת הטלוויזיה "ER" כ"ריצ'רד לוקהארט", בעלה לשעבר של "אבי לוקהארט".
בשנת 2008 הופיע בסדרה "פרינג'" בתור סוכן ה-FBI ג'ון סקוט.
בשנת 2010 הוא שיחק בתפקיד הראשי בדרמה של פוקס "מטרה אנושית" (אנ').
בשנת 2012 הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "בגוף ההוכחה" של רשת ABC. הוא שיחק את "טומי סאליבן", מושא האהבה של דיינה דלייני. הוא גם השתתף יחד עם דילייני בסדרה קצרת הימים "פסדינה" בשנת 2001.
חיים אישיים

יש לו בת, שרי, ילידת 1987. הוא התחתן עם אנה טורב, שותפתו לסדרה "פרינג'", בדצמבר 2008. הם התגרשו לאחר שנה של נישואים.
פילמוגרפיה נבחרת

1993: "עולם אחר" (סדרת טלוויזיה)
1993: "התמים"
1997–1994: ימי חיינו
1998: המצור
2000: הדבר הגדול הבא
2001: האקדוחנים הבודדים
2004-2003: קין אדי
2004: ה-4400
2007–2004: בוסטון ליגל
2007: שרק השלישי
2009–2008: "בגוף ההוכחה"
2011–2010: "מטרה אנושית" (אנ')
2012–2011: "החוק של הארייט"
2013: "בגוף ההוכחה"
2014: "שוות בקליבלנד"
2014: "משבר"
2015–2001: "CSI: Crime Scene Investigation"
2016–2015: "Girlfriends' Guide to Divorce"
2017: "אויבות"
2018: "שושלת רומנוב" (אנ')
2019: "דם ואוצרות"
הערות שוליים

1 2  Rochlin, Margy. "The Man Without the Prosthetic Nose", The New York Times, January 10, 2010.
↑  Pioneer Local blogsite
↑  Hollywood Reporter article referencing Valley
↑  Andreeva, Nellie (28 ביולי 2012). "Mark Valley To Join 'Body Of Proof' As New Regular". Deadline Hollywood. נבדק ב-29 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jay Bobbin (19 בפברואר 2013). "'Body of Proof': Dana Delany reunites with Mark Valley for Season 3". Zap2it. אורכב מ-המקור ב-28 במרץ 2013. נבדק ב-31 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dos Santos, Kristin. "Anna Torv and Mark Valley Married!" E! Online, February 2, 2009.
↑  "Anna Torv and Mark Valley Split"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4843358  GND: 1070570222  ISNI: 0000 0001 1703 1557  LCCN: no2010145028  NTA: 331312883  VIAF: 137628393   WorldCat (עם VIAF): 137628393
לואיוויל

| --- | --- |
דגל לואיווילדגל לואיוויל

פוטומונטז' של לואיוויל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קנטקי קנטקי
 מחוז:  מחוז ג'פרסון
 ראש העיר:  קרייג גרינברג
 תאריך ייסוד:  1778
 על שם:  לואי השישה עשר, מלך צרפת 
 שטח:  1,032 קמ"ר
 גובה:  142 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  246,161 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  1,245,941 (2008)
  ‑ צפיפות:  720.60 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  38°13′44″N 85°44′58″W﻿ / ﻿38.22889°N 85.74944°W﻿ / 38.22889; -85.74944
 אזור זמן:  UTC -5
 www.louisvilleky.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לואיוויל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לואיוויל(למפת קנטקי רגילה) פרנקפורט לקסינגטון באולינג גרין אוונסבורו אילינוי אינדיאנה אוהיו ויר. המע.  וירג'יניה טנסי מיז.לואיוויל(למפת קנטקי מוגדלת) פרנקפורט לקסינגטון באולינג גרין אוונסבורו אילינוי אינדיאנה אוהיו ויר. המע.  וירג'יניה טנסי מיז.לואיוויל   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לואיוויל בלילה
לואיוויל (באנגלית: Louisville‏) היא הגדולה שבערי מדינת קנטקי אשר בארצות הברית ועיר מחוז של מחוז ג'פרסון. לפי מפקד התושבים שנערך בשנת 2008, חיו בעיר 713,887 תושבים ומעל מיליון במטרופולין שלה. יותר מכול, מפורסמת העיר בזכות הדרבי של קנטקי - מרוץ הסוסים הנצפה ביותר ברחבי ארצות הברית, אשר נערך בה.
היסטוריה

לואיוויל נוסדה על ידי ג'ורג' רוג'רס קלרק בשנת 1778 ונקראה על שם מלך צרפת, לואי ה-16 אשר חייליו עזרו לאמריקאים במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
תחילה חיו תושבי היישוב במצודות מחשש לתקיפות של האינדיאנים אך בשנות ה-80 של המאה ה-18 עזבו את המצודות והקימו בתי מגורים. העיר שימשה כנמל חשוב לספינות שעברו בנהר אוהיו. בגלל שלואיוויל הייתה הנמל האחרון לפני מפלי אוהיו הספינות נאלצו לעגון בנמל ולפרוק את הסחורה בו ומשם להמשיך יבשתית לפחות עד שיעברו את המפלים. כתוצאה מהיותה עיר נמל חשובה החלו להצטרף אליה עוד ועוד תושבים עד שבשנת 1828 חיו בה כבר כ-7,000 תושבים והיא הוכרזה רשמית לעיר.
אחד ממקורות הפרנסה הגדולים בעיר היו סחר בעבדים. לתקופה מסוימת לואיוויל אף נחשבה לבירת הסחר בעבדים ונהרו אליה אנשים מערים רחוקות בזכות ההיצע הגדול של עבדים שהיו בה. בעקבות כך פעל בעיר ארגון רכבת המחתרת אשר סייעה לעבדים לברוח מבעליהם ולחצות את נהר אוהיו לאינדיאנה אשר בה הסחר בעבדים היה בלתי חוקי. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית העיר הייתה מעוז של צבא מדינות האיחוד אשר היה נחוש בדעתו לשמור את קנטקי באיחוד.
ב-27 במרץ 1890 העיר נהרסה כמעט לחלוטין כאשר טורנדו בדרגת F-4 עבר במרכז העיר והרס כל שנקלע בדרכו. בין 74 ל 120 אנשים נהרגו, מאות נפצעו ואלפים נשארו ללא קורת גג. ממשלת ארצות הברית שלחה סיוע רב לאזור ותוך שנה העיר שוקמה כמעט לגמרי. זאת לא הייתה מכת הטבע האחרונה שנחתה על העיר. בינואר 1937 70% מהעיר הוצפו לאחר גשמים קשים שגרמו לנהר אוהיו לעלות על גדותיו. כתוצאה מכך 175,000 תושבים נאלצו לעזוב את בתיהם. לאחר האסון נבנו חומות גבוהות על מנת למנוע מהצפה כזאת לקרות שוב.
במהלך מלחמת העולם השנייה חברת קארטיס-רייט הקימה מפעל ליצור מטוסים לצבא ארצות הברית בנמל התעופה של לואיוויל. החשוב בין המטוסים שהומצאו במפעל היה מטוס המטען C-46 קומנדו.
במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 החלה נהירה מהעיר לפרברים. חלקים מהעיר הישנה נהרסו בשביל לבנות כבישים רחבים, מחלפים, גורדי שחקים ועוד. בגלל המס הגבוה אנשים שהחליטו לפתוח עסק העדיפו לבנות אותו במבנה חדש במקום לחדש בניינים מה שגרם לעזובה במרכז הישן של העיר.
בשנת 1974 לואיוויל נפגעה מהתפרצות הטורנדו הגדולה, התפרצות הגדולה ביותר של סופות טורנדו שידעה ארצות הברית כאשר במהלך 24 שעות נוצרו 148 סופות טורנדו כאשר החזקה שבהן הייתה בדרגה F-5 ופגעו ב 13 מדינות במרכז ארצות הברית. הטורנדו שפגע בלואוויל היה בעוצמה F-4. כתוצאה ממנו שני אנשים נהרגו, עשרות נפצעו ומאות נשארו ללא בית. הטורנדו הותיר אחריו נזק רב בעיר.
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 עיריית לואיוויל החלה בשיקום העיר העתיקה. כיום מרכז העיר משגשג לאחר שרוב הבתים שופצו.
גאוגרפיה

לואיוויל ממוקמת בגבול המדינות קנטקי ואוהיו, על המכשול הטבעי היחיד שישנו בנהר אוהיו - מפלי האוהיו. בשל קרבתה למדינת אינדיאנה, אזור המטרופולין שמסביב לעיר זו נקרא בשם קנטקיאנה. תושב לואיוויל מכונה בשם לואיוויליאני. לואיוויל בנויה על שטח משורי לגדה הדרומית של נהר אוהיו. חלק גדול מהעיר היה בעבר ביצה אשר יובשה. היא מוקפת בגבעות מדרום, מזרח ומערב.
העיר גובלת בנהר אוהיו מצפון ומעבר לו הערים ג'פרסונוויל וקלארקסוויל שבמדינת אינדיאנה. שישה גשרים מקשרים בין לואיוויל לשתי הערים הללו באינדיאנה מתוכם שניים לרכבת. מפלי אוהיו נמצאים בחלקה המערבי של העיר.
נוף עירוני

מרכז העסקים של לואיוויל בנוי על מה שהיה פעם לואיוויל הישנה, לגדותיו הדרומיות של נהר אוהיו, אך עם זאת חלק ניכר מהעיר הישנה השתמר. במרכז העסקים בנויים גורדי שחקים כאשר 12 מהבניינים הגבוהים ביותר בקנטאקי נמצאים בעיר. נמל התעופה העירוני ואזור התעשייה נמצאים בדרום-מזרח העיר, כאשר רוב שכונות המגורים נמצאות דרומית, דרומית-מערבית ומזרחית למרכז העיר. הנוף העירוני של לואיוויל השתנה כאשר נבנו גורד השחקים 'מוזיאון לואיוויל' בן 62 קומות ומגרש הכדורסל 'ווטרפרונט ארנה'.
כלכלה

בתחילת דרכה לואיוויל הסתמכה על מסחר בעיקר בזכות הנמל שלה על נהר אוהיו ומאוחר יותר גם על מסילת הרכבת של יוניון פסיפיק שעברה בה. נתח שוק גדול בעיר מתבסס כיום על מסחר, אך לא רק עליו. לואיוויל נחשבת לאחת הערים המובילות בארצות הברית בתעשיית התרופות ובשירות רפואי בין הטובים בצפון אמריקה. מחלקות הלב בבתי החולים של לואיוויל הן בין הטובות בארצות הברית. בעיר יש גם מספר מעבדות ניסויים מהגדולות והנחשבות בארצות הברית. החברה הבולטת ביותר בכלכלת העיר היא הומאנה, חברת ביטוח בריאות בין הגדולות בארצות הברית, שהמפקדה שלה נמצאת במרכז העיר. 
להלן רשימה של תאגידים שהמפקדות שלהן ו/או משרדים/מחסנים נמצאים בעיר:
Brown-Forman Corporation (חברה ליצור יין ואלכוהול הגדולה בארצות הברית)
Kindred Healthcare (חברה העוסקת ברפואה ומפעילה בתי חולים)
Norton Healthcare (חברת תרופות המתמחה בקרדיאולוגיה, רפואת ילדים, אורתופדיה, רפואת נשים ועוד)
SHPS (חברת תרופות)
Papa John's Pizza (רשת פיצריות השלישית בגודלה בארצות הברית אחרי פיצה האט ודומינוס פיצה)
טקסס רוד האוס (רשת מסעדות ארצית)
רפובליק בנק
Brown & Williamson (חברת טבק, השלישית בגודלה בעולם)
מפעל ליצור חלקים חשמליים לרכבים של ג'נרל אלקטריק
שני מפעלי פורד
אקלים

בלואיוויל שורר אקלים סובטרופי גשום. האביב מתחיל באמצע מרץ, קיץ מאמצע מאי עד אמצע ספטמבר, סתיו באוקטובר-נובמבר וחורף מדצמבר ועד מרץ. הטמפרטורה הממוצעת בעיר היא 13 מעלות צלזיוס. ינואר הוא החודש הקר ביותר כאשר הטמפרטורה הממוצעת היא 5 מעלות צלזיוס ויורדת ל -5 מעלות. חודש יולי הוא החם ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של 21 מעלות צלזיוס. ב-14 ביולי 1936 נרשמה הטמפרטורה הגבוה ביותר בעיר עד היום, 42 מעלות. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה בעיר, נרשמה ב-19 בינואר 1994 כאשר הטמפרטורה צנחה ל -30 מעלות.
לואיוויל מדורגת במקום ה-38 בין הערים עם הזיהום האוויר הגבוה ביותר. העיר גם סובלת מהתופעה האקלימית של אי חום עירוני.
חינוך ותרבות

בלואיוויל ישנם 9 מוסדות להשכלה גבוהה מתוכם 5 אוניברסיטאות: אוניברסיטת לואיוויל, אוניברסיטת בלרמיין (על שם רוברטו בלרמינו), אוניברסיטת ספלדינג, אוניברסיטת סאליוואן, קמפוס של אוניברסיטת סטרייר בעלת קמפוסים בכל רחבי ארצות הברית, מכללת ספנסריין, המכון הטכנולוגי ITT, והמכון הטכנולוגי של לואיוויל.
בשנת 1927 נפתח Speed Art Museum שהוא מוזיאון אמנות הגדול במדינה. בין היתר הוא כולל אוסף פסלים של אניד יאנדל, ילידת העיר.
יהדות לואיוויל

בלואוויל חיים כ-8,500 יהודים ויש בה 5 בתי כנסת. רוב המשפחות היהודיות היגרו לארצות הברית ממזרח אירופה במהלך המאה ה-20. הקהילה היהודית בעיר הקימה בית חולים יהודי ומרכז קהילתי.
ערים תאומות

נכון לשנת 2019 ללואיוויל יש תשע ערים תאומות:
צרפת מונפלייה, צרפת
טורקיה אדפזרי, טורקיה
הרפובליקה העממית של סין ג'יאויאנג, הרפובליקה העממית של סין
גאנה טמלה, גאנה
ארגנטינה לה פלאטה, ארגנטינה
בריטניה לידס, בריטניה
גרמניה מיינץ, גרמניה
רוסיה פרם, רוסיה
אקוודור קיטו, אקוודור
הערות שוליים

↑  על מקור השם ראו בהמשך, אך השם מבוטא ללא העיצור המיוצג בעברית על ידי האות סמך
↑  "Sister Cities International – Interactive City Directory – Louisville, Kentucky", web.archive.org
| דגל קנטקי מדינת קנטקי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | פרנקפורט |  |
| אזורים גאוגרפיים | הרי קאמברלנד • עמק טנסי • המטרופולין של לואיוויל |  |
| היישובים הגדולים ביותר | לואיוויל • לקסינגטון • באולינג גרין • אוונסבורו • קובינגטון • הופקינסוויל • ריצ'מונד • פלורנס • ג'ורג'טאון • הנדרסון • אליזבת'טאון • ניקולאסוויל • ג'פרסונטאון • פרנקפורט • פאדוקה • אינדפנדנס • רדקליף • אשלנד • מדיסונוויל • וינצ'סטר |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קנטקי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554954105171  BNE: XX459152  BnF: cb120489627 (data)  GND: 4138296-1  LCCN: n79022918  MusicBrainz: b21e4552-050d-4c0c-ac5a-031108eb0c47  NARA: 10046039  NKC: xx0121369  SUDOC: 108786862  VIAF: 144873293   WorldCat (עם VIAF): 144873293 
כיכר הערים התאומות
לנצ'ראן

| --- | --- |

 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 מחוז:  לנצ'ראן
 ראש העיר:  טאלך גרשב
 שפה רשמית:  אזרית 
 שטח:  160 קמ"ר
 גובה:  76 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  51,300 (2014)
 קואורדינטות:  38°45′13″N 48°51′04″E﻿ / ﻿38.753611111111°N 48.851111111111°E﻿ / 38.753611111111; 48.851111111111 
 אזור זמן:  UTC +4
 http://lankaran.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אזרבייג'ן מוגדלת) באקו גנג'ה סומגאיט מינגצ'ביר שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה טורקיה איראן הים הכספי לנצ'ראן(למפת אזרבייג'ן רגילה) באקו גנג'ה סומגאיט מינגצ'ביר שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה ט. איראן הים הכספי לנצ'ראן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לנצ'ראן (באזרית: Lənkəran) היא עיר באזרבייג'ן לחופיו של הים הכספי, כ-32 ק"מ צפונית לגבול עם איראן.
במקום נמצאו שרידים לנוכחותם של בני אדם המתוארכים לנאולית, כמו כן התקיימה כאן התיישבות בתקופת הברונזה והברזל.
בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723) נפלה לנצ'ראן לידיה של רוסיה, אך ב-1732 בעקבות חתימת הסכם רשת העיר חזרה לידיה של פרס. במאה ה-18 והמאה ה-19 הייתה לנצ'ראן חלק מח'אנות לנצ'ראן. בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1826–1828) העיר שוב נפלה לידיה של האימפריה הרוסית.
ערים תאומות

ארצות הברית מונטריי, ארצות הברית
לילי פהר

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1899 טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 התאבדה:  9 בינואר 1948 (בגיל 48) זוגלו, הונגריה 
 שם לידה:  Klein Lili 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 בן או בת זוג:  שאנדור פטי (1923–1928) 
 
לילי פהר (במקור ליוויה קליין, בהונגרית: Fehér Lili;‏ בודפשט, 8 באפריל 1899 – בודפשט, 9 בינואר 1948) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע וסופרת יהודייה-הונגרייה.
ביוגרפיה

לילי קליין נולדה במשפחה יהודית כבתם של דיולה קליין (1869–1930) ושל יוהנה באלוג. אביה היה אזרח מאוד מכובד של בודפשט, סוחר רהיטים עשיר. בעלה הראשון היה הסוחר אימרה פהר, לו נישאה ב-2 באוגוסט 1917, וממנו התגרשה ב-1921. בעלה השני היה השחקן שאנדור פטי (במקור קניצר), אבל גם נישואים אלה הסתיימו בגירושים. כשחקנית, היא סיימה את בית הספר המפורסם למשחק של קלמן רוז'אהאדי. פהר נחשבה לשחקנית המכוערת ביותר בחיי התיאטרון של אותה תקופה. היא אמרה על כך:
"...תמיד רציתי להיות שחקנית, אני אוהבת את התחום. הבנתי שכל אחד בבודפשט יכול להיות מישהו רק אם הוא "הכי" הראשון במשהו, אם הוא סופרלטיב. רציתי להיות "הכי טובה" במשהו, אז החלטתי להיות הכי מכוערת. נכנסתי בשמחה לנושא. אם אומרים על אדם: "היא שחקנית מכוערת", זה מזיק. אם אומרים עליה: "היא הכי מכוערת", זה מועיל. אתה לא יכול להגיע רחוק עם כישרון בלבד..."
פהר התחילה את הקריירה שלה
ב"תיאטרון שדרות אנדראשי" (Andrássy úti Színház)
וב"במה חדשה" (Új Színpad) ברחוב אקצפה (Akácfa utca)
בשנת 1934, חתמה חוזה עם התיאטרון ההונגרי
בשנת 1935 עם "תיאטרון ככר בתלן" (Bethlen-téri Szinház)
ב-1936 הופיעה בתיאטרון קיראי וב"קומדיה"
משנת 1937 ב"תיאטרון רויאל"
משנת 1941, (למעשה כבר משנת 1939 לא עבדה של יהדותה) כבר לא הייתה יכולה להופיע על הבמות הכלליות, אלא בתיאטרון גולדמארק בפני קהל יהודי בלבד במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. היא הופיעה בעיקר בקומדיות ובתפקידי אופי. הביקורת של תקופתה כתבה עליה:
"בלילי פהר יש סוג של הומור פרימיטיבי. היא משחקת נערים בני 15 באותה מידה כמו נשים בנות 80". בעיות כלכליות גדולות הקשו על חייה, כי בכל מקום הוצגו מחזות שבהם נדרשו נשים צעירות ויפות. האכזבות הגיעו בזו אחר זו, רק הובטחו לה תפקידים חדשים בכל מקום. היא כתבה זאת במכתב הפרידה שלה: 'אני צריכה לעשות את זה בגלל הנסיבות הכלכליות הבלתי נתפסות והבלתי נסבלות שלי.
בשל בעיותיה האישיות והכלכליות, כמו גם חוסר התקווה המקצועי, היא ניסתה להתאבד ב-1937, אך ניצלה. כתביה האוטוביוגרפיים פורסמו במהדורה פרטית. בספרה "השחקנית הכי מכוערת בבודפשט" (A legcsúnyább pesti színésznő), שפורסם ב-1943, קיבלו מקום גם חלקים מיצירותיהם של לילי ברודי, מיקלוש קירטי, ארנה ספ, אישטוואן לוקאץ' ואנדור פינקשטי. ספרה השני "שמי לא שווה . . . – יומנה של יהודייה נמלטת" (Nem ér a nevem... – Egy szökött zsidó naplója) יצא לאור בסתיו 1945 ובו כתבה על הטלאות והמרירות של שנת המלחמה האחרונה תחת הכיבוש הגרמני. משנת 1946, היא קיבלה אמנם חוזה אצל טמאש מאיור ובכך הפכה לחברה בתיאטרון הלאומי, אך היא לא קיבלה ממנו תפקיד. ככל הנראה בגלל השמטתה וההתעלמות ממנה, היא התאבדה בינואר 1948.
פהר הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
תפקידי תיאטרון (חלקי)

Vaszary Gábor: Az ördög nem alszik... Julcsa
Vaszary Gábor: Szerelemről szó sincs... Szakácsnő
Vaszary Gábor: Braun ki lesz csapva...
Vaszary Gábor: A 13-as hordár...
Bródy Sándor: Lyon Lea...
László Aladár: Mindig a nők kezdik...
László Miklós: Bubi...
Nagy Endre: Borotválkozz meg Tóni!...
Szenes Béla: Vadvirág...
Szirmai Rezső – Rozványi Vilmos: Főúr fizetek!...
Török Rezső: Lacikonyha...
Török Rezső: A buksza...
Vajda Pál – Földes Jolán: Vica...
Ottó Fürt: A nemzet özvegye...
Halló Tel-Aviv (kabaré)
סרטיה

ויקה, החותרת הפראית (1933) - עובדת ניקיון
בתו של רוטשילד (1934)
מאמי (1937) - המועמדת לאומנת
300,000 פנגו ברחוב (1937) - הגברת במכבסה
ה-111 (1938)
ספריה

השחקנית הכי מכוערת בבודפשט (1943)
שמי לא שווה את זה. . . – יומנה של יהודייה נמלטת (1945)
לקריאה נוספת

הונגריה, (כרך 42, מספר 294) 25.12.1935 - האם יופי משמח אותך? "שלוש הגרציות" היופי והכיעור על סוד החיים המחייכים - מריה טשנאדי פקטה, בשקה שמעון ולילי פהר על הצלחות של נשים
כתב העת חיי תיאטרון - 1933/4 - השחקנית הכי מכוערת מפשט
כתב העת חיי תיאטרון - 1936/5 - הכי מכוערת - נכתב על ידי ארנה ספ
אשט, אוקטובר 1937 (כרך 28, מספר 226) - הטרגדיה של השחקנית הכי מכוערת בבודפשט - מדוע התאבדה לילי פהר?
מאגר התיאטרון. המוזיאון והמכון לתולדות התיאטרון בהונגריה