stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קובי קון
קריירת אימון

מיד עם פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1979, חזר קון לקבוצת נעוריו פ.צ. ציריך על תקן מאמן קבוצת הנוער של הקבוצה. קון נותר בתפקידו כ-16 שנים, עד לשנת 1995, כשבמהלך התקופה הוא התמנה פעמיים לתפקיד המאמן הזמני של הקבוצה הבוגרת. הקדנציה הראשונה ארכה כחודשיים, בין מאי ליולי 1983. ארבעה חודשים אחריה החלה הקדנציה השנייה שלו בקבוצה, שארכה עד לסיום עונת 1983/1984 בחודש יולי.
לאחר שעזב את ציריך, עבר קון לעבוד בנבחרות הצעירות של שווייץ. הוא אימן את נבחרת שווייץ עד גיל 18 והוביל אותה לאליפות אירופה ב-1997. שנה אחר כך החל לאמן את הנבחרת עד גיל 21, והיה שותף להעפלתה ראשונה בתולדותיה לטורניר הגמר של אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2002. קון הוביל את נבחרתו בחמשת משחקיה הראשונים בשלב הבתים במוקדמות ללא הפסד.
ביוני 2001 קודם קון לתפקיד מאמן נבחרת שווייץ במקומו של הארגנטינה אנסו טרוסרו. מינויו של המאמן חסר הניסיון התקבל תחילה בספקנות על ידי אוהדי הכדורגל במדינה. קון הצטרף בשלהי טורניר מוקדמות מונדיאל 2002, ממנו לא הצליחה הנבחרת להעפיל.
משימתו המלאה הראשונה של קון הייתה טורניר מוקדמות יורו 2004. קון הוביל את נבחרתו בפעם השנייה בלבד בתולדותיה לטורניר הגמר, לאחר שסיימה בראש הבית במוקדמות, עם הפסד אחד בלבד, ומעל נבחרות רוסיה ואירלנד. בטורניר יורו 2004 לא הצליחה שווייץ להשיג ניצחון. היא סיימה בשוויון 0-0 במשחקה הראשון מול קרואטיה, והפסידה לנבחרות הבכירות בבית, אנגליה וצרפת. קון נודע בזכות יכולתו לשלב ולקדם שחקנים צעירים בנבחרת, בין היתר בזכות עבודותיו הקודמות כמאמן נוער. בטורניר יורו 2004 קבע שחקנו של קון, יוהאן פונלנטן, שיא חדש כשהפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הטורניר שכובש שער. הוא שבר את שיאו של ויין רוני, שנקבע ארבעה ימים מוקדם יותר, בשלושה חודשים.
תחת אימונו של קון הייתה שווייץ לנבחרת הגנתית חזקה. היא הצליחה לסיים כסגניתה של צרפת בשלב הבתים של מוקדמות מונדיאל 2006, כשהיא מסיימת דרכה בבית ללא הפסד. בשלב פלייאוף ההעפלה, גברה שווייץ במשחק הראשון על טורקיה בתוצאה 0–2. בגומלין נוצחה שווייץ 2–4, אך העפילה למונדיאל בזכות חוק שערי חוץ. עבור שווייץ הייתה זו העפלה ראשונה לטורניר מאז מונדיאל 1994.
בטורניר מונדיאל 2006 בגרמניה, הוכיחה שווייץ בשנית את יכולותיה ההגנתיות תחת קון. היא סיימה במפתיע בראש הבית שלה, מעל לצרפת, קוריאה הדרומית וטוגו, ללא הפסד וללא שער חובה. שווייץ הייתה ליחידה באותו הטורניר שמסיימת את שלב הבתים בלי לספוג. בשמינית הגמר הפסידה שווייץ בדו-קרב בעיטות עונשין מול אוקראינה, לאחר שוויון 0-0 בתום ההארכה. שווייץ של קון סיימה את דרכה בטורניר המונדיאל מבלי שספגה שער במהלך כל משחקי הטורניר.
שווייץ נבחרה לארח את טורניר יורו 2008, בצוותא עם אוסטריה, מה שהבטיח לקון ולנבחרתו השתתפות בטורניר משמעותי שלישי ברציפות. באוקטובר 2006, כשנה וחצי לפני הטורניר, הודיע קון כי יעזוב את הנבחרת בתום הטורניר. שווייץ החלה את הטורניר בהפסד 0–1 לקרואטיה. במהלך המשחק נפצע הקפטן אלכסנדר פריי, מה שפגע מאוד בסיכויי הנבחרת להעפיל. הפסד 1–2 לטורקיה קבע למעשה כי שווייץ המארחת תסיים את דרכה כבר בשלב הבתים. קון נפרד משווייץ עם ניצחון במשחק השלישי, 2-0 על פורטוגל.
קון נפטר ב-26 בנובמבר 2019.
תארים

אליפות שווייץ (6): 1962/1963, 1965/1966, 1967/1968, 1973/1974, 1974/1975, 1975/1976
הגביע השווייצרי (5): 1965/1966, 1969/1970, 1971/1972, 1972/1973, 1975/1976
כדורגלן העונה בשווייץ: 1975/1976
קון במדי פ.צ. ציריך, 1963
קון במחנה האימון של נבחרת שווייץ לקראת יורו 2008
קו L של הרכבת התחתית של ניו יורק

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיר:  ניו יורק ניו יורק
 שם המערכת:  הרכבת התחתית של ניו יורק
 מפעיל:  רשות התחבורה העירונית בניו יורק 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  30 ביוני 1924 
 מידע על הקו
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 צבע על המפה:  אפור בהיר
 מספר התחנות:  24
 תרשים הקו
 
 
קו L או בשמו המלא קו מאסף קאנארסי (באנגלית: 14th Street–Canarsie Local) הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע אפור ופועלות בו 24 תחנות. הקו נקרא קו מאסף שכן הוא עוצר בכל התחנות שבמסלולו ומשלים את השירות של קווים אחרים במנהטן ובברוקלין אותם הוא חוצה במסלולו.
מסלול הקו

הקו מתחיל את מסלולו במערב מרכז מנהטן וליתר דיוק בפינת השדרה ה-8 עם רחוב ה-14. הוא חוצה את הרובע ממערב למזרח ומשמש כקו מקשר בין הקווים הרבים הנוסעים מצפון לדרום. אל ברוקלין נכנס הקו דרך גשר ויליאמסבורג וחוצה את ברוקלין ממערב למזרח סמוך מאוד לקו התפר המפריד בין ברוקלין לקווינס. תחנתו הסופית של הקו היא בתחנת רוקוואי פארקווי שבדרום מזרח ברוקלין.
קוטג' (אלבום)

קוטג' הוא אלבום הסולו הראשון של הראפר הישראלי קוטג'. האלבום יצא לאור ב-2009 דרך היי פידליטי.
האלבום הוא אלבומו הראשון של קוטג' לאחר פירוק ההרכב "בויאקה", בו היה חבר יחד עם נימי נים וקוואמי ויחד הוציאו את האלבום היחיד שלהם הנושא את שמו של ההרכב, "בויאקה".
האלבום כולל 13 רצועות שהופקו על ידי דניאל קסטנבוים, אסי איילון, די ג'יי אלארם, אורי שוחט ומומי לוי.
באלבום מתארח קוואמי.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
הבלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את האלבום בחיוב ואף העניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | שחור ולבן  | 2:49 |
| 2. | גאנג'ה וויד  | 3:17 |
| 3. | מישהו אחר  | 3:35 |
| 4. | אמא  | 4:19 |
| 5. | קצב מטוגן  | 3:15 |
| 6. | איזו אישה  | 3:33 |
| 7. | סליזי  | 2:52 |
| 8. | בשביל המוזיקה (עם קוואמי)   | 3:19 |
| 9. | אב שבשמיים  | 2:55 |
| 10. | תרופות (עם קוואמי)   | 3:52 |
| 11. | מהי מלחמה  | 3:42 |
| 12. | לופי דה לופ  | 3:43 |
| 13. | נרקומנים  | 3:40 |
הערות שוליים

↑  קוטג' | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
↑  קוטג' - קוטג', באתר יוסמיוסיק, ‏30 בספטמבר 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוטג' (ראפר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1971 (בן 53) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  אדם בכור 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1998–2010 (כ־12 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת הרווארד 
 עיסוק:  ראפר
 סוגה:  היפ-הופ • רגאיי
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  היי פידליטי
 שיתופי פעולה בולטים:  בויאקה, קוואמי, נמרוד רשף, מומי לוי
 
אדם בכור (נולד ב-1971), ידוע בשם הבמה קוטג', הוא ראפר ישראלי.
קריירה

קוטג' החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1998 כאשר הקים יחד עם הראפרים קוואמי ונמרוד רשף את ההרכב "בויאקה". ב-2001 הוציאו את אלבומם הראשון והאחרון, "בויאקה". האלבום לא זכה להצלחה מסחרית, אך השפיע רבות על הראפ וההיפ הופ הישראלי.
ב-2004 הופיע כדי ג'יי בסרט "אהבה קולומביאנית".
ב-2009 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "קוטג'", תחת חסותה של חברות התקליטים היי פידליטי.
דיסקוגרפיה

2001: בויאקה (בהרכב בויאקה)
2009: קוטג' (סולו)
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏"אעשה פרסומת לקוטג' רק אם ייצא לי מזה קוטג'", באתר ‏מאקו‏, 9 באוגוסט 2009
↑  רפי ברבירו, קוטג' באריזה חדשה, באתר ynet, 26 באוגוסט 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קו M של הרכבת התחתית של ניו יורק

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיר:  ניו יורק ניו יורק
 שם המערכת:  הרכבת התחתית של ניו יורק
 מפעיל:  רשות התחבורה העירונית בניו יורק 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  1914 
 מידע על הקו
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 צבע על המפה:  כתום
 מספר התחנות:  36
 תרשים הקו
 
 
קו M או בשמו המלא קו מאסף השדרה השישית (באנגלית: Queens Boulevard/Sixth Avenue Local) הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע כתום ופועלות בו 36 תחנות. הקו נקרא קו מאסף שכן הוא עוצר בכל התחנות שבמסלולו ומשלים את השירות של קווים אחרים במנהטן ובקווינס אותם הוא חוצה במסלולו. הקו הוא הקו היחיד במערכת הנוסע במסלול מעגלי. אומנם הוא אינו מתחבר בקצוות אבל תחנתו הסופית סמוכה מאוד לתחנת המוצא.
מסלול הקו

הקו מתחיל את מסלולו בצפון ג'מייקה שבמזרח קווינס. הקו נוסע במסלול ישר לכיוון מנהטן שבמערב במסלול משותף עם קווים רבים נוספים. אל מנהטן נכנס הקו דרך מנהרה החוצה את נהר איסט ומיד לאחר מכן פונה דרומה. בסמוך למנהטן תחתית פונה הקו שוב לכיוון קווינס שבמזרח ונכנס אל הרובע דרך גשר ויליאמסבורג. בקווינס נפרד הקו משאר הקווים ונוסע במסלול ייחודי לכיוון צפון-מזרח. תחנתו הסופית של הקו היא במידל וילג' (אנ') שבצפון קווינס, בסמוך מאוד לתחנת המוצא.
קו Q של הרכבת התחתית של ניו יורק

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית
 עיר:  ניו יורק סיטי
 שם המערכת:  הרכבת התחתית של ניו יורק
 מפעיל:  רשות התחבורה העירונית בניו יורק 
 מידע על ההקמה
 התחלת בנייה:  22 ביולי 1915
 פתיחת הקו:  4 בספטמבר 1917
 מידע על הקו
 סוג הקו:  קו תחתי
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 צבע על המפה:  צהוב
 מספר התחנות:  30
 תרשים הקו
 מסלול הקו
 
קו Q או בשמו המלא קו מהיר ברודוויי (באנגלית: Q Broadway Express) הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק סמל המסלול של הקו הוא בצבע צהוב ופועלות בו 30, הקו קרוי קו מהיר שכן הוא מדלג על תחנות רבות במנהטן במטרה לאפשר הגעה מהירה לנקודות המרכזיות באי.
מסלול הקו

הקו מתחיל את מסלולו במרכז מנהטן בסמוך לכיכר טיימס. במסלול משותף עם קווים רבים נוספים יורד הקו לכיוון מנהטן תחתית תוך שהוא מדלג על תחנות רבות והופך למהיר. אל ברוקלין הוא נכנס דרך גשר ויליאמסבורג וחוצה את ברוקלין במסלול אלכסוני לכיוון דרום. תחנתו הסופית של הקו היא בקוני איילנד שבדרום ברוקלין.
צ'אנדיגאר

| --- | --- |

מונומנט היד הפתוחה
 מדינה:  הודו הודו
 טריטוריית איחוד:  צ'אנדיגאר
 ראש העיר:  ויג'אינדראפאל סינג
 תאריך ייסוד:  7 באוקטובר 1953
 שטח:  114 קמ"ר
 גובה:  350 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,055,450 (2011)
  ‑ צפיפות:  7,900 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  30°45′N 76°47′E﻿ / ﻿30.75°N 76.78°E﻿ / 30.75; 76.78
 אזור זמן:  UTC+5:30
 http://chandigarh.nic.in
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיצ'אנדיגאר(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיצ'אנדיגאר tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צ'אנדיגאר היא עיר וטריטוריית איחוד בהודו המשמשת כבירתן של שתיים ממדינות הודו: הריאנה ופנג'אב. העיר צ'אנדיגאר המהווה את בירתה של טריטוריית האיחוד צ'אנדיגאר ומשתרעת על רוב שטח הטריטוריה, ממוקמת על הגבול בין שתי המדינות, אך אינה מהווה חלק מאף אחת מהן, כי אם טריטוריית איחוד המנוהלת על ידי הממשלה הפדרלית. הערים פאנצ'קולה ומוהאלי, הנמצאות במדינות השכנות, מהוות ביחד עם צ'אנדיגאר אגד ערים המכונה לעיתים טְרַייסִיטִי (Tricity).
העיר נקראת על שם מקדש האלה צ'אנדי הנמצא בקרבת מקום, במחוז פאנצ'קולה של הריאנה. פירוש השם הוא "מבצר צ'אנדי".
העיר ידועה בשל רמת החיים הגבוהה בה, והיא עומדת בראש מדינות וטריטוריות הודו במדד הפיתוח האנושי (0.674).
גאוגרפיה ואקלים

צ'אנדיגאר שוכנת בשולי רכס שיוואליק של הרי הימלאיה בצפון-מערב הודו. שטח הטריטוריה כ-114 קמ"ר, והיא גובלת בפנג'אב ובהריאנה.
האקלים בטריטוריה הוא אקלים סובטרופי גשום המתאפיין בקיץ חם, גשמי מונסון, חורף קריר והפרשי טמפרטורה גדולים במהלך השנה (0–44 מעלות). כמות המשקעים הממוצעת 617 מילימטר.
היסטוריה

לאחר חלוקת הודו ב-1947 נותרה פנג'אב ללא עיר בירה, כי הבירה הישנה, לאהור, נמצאה כעת בשטחה של פקיסטן. לאחר כמה תוכניות שלא יצאו לפועל להרחיב ערים קיימות למטרה זו, נפלה החלטה לבנות עיר חדשה.
עד מהרה זכתה התוכנית לחשיבות לאומית מדרגה ראשונה, גם בשל מיקומה האסטרטגי של העיר וגם בשל תמיכתו הנלהבת של נהרו, נשיא הודו הראשון. נהרו רצה שהעיר תשקף את הודו המודרנית והמתקדמת, והכריז כי צ'אנדיגאר תהיה "משוחררת ממסורות העבר, וסמל לכך שאומה זו שמה מבטחה בעתיד". תוכנית האב הראשונה לעיר תוכננה בידי האדריכל האמריקאי אלברט מאייר בשיתוף פעולה עם האדריכל הפולני-אמריקאי מאתיו נוביצקי. לאחר מותו של נוביצקי הצטרף לתוכנית ב-1950 האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה.
על פי הסכם שנחתם ב-1985 בין רג'יב גנדי וממשלות הריאנה ופנג'אב נועדה צ'אנדיגאר לעבור לידי פאנג'אב ב-1986, ועיר בירה חדשה תיבנה עבור הריאנה (שהייתה עד 1966 החלק הדובר הינדית של פנג'אב). יישום ההסכם עדיין מתעכב, בין היתר בשל מחלוקות בעניין החלקים ממדינת פאנג'אב שהריאנה תקבל בתמורה.
היסטוריה > צ'אנדיגאר כיום

העיר נחשבת אחת היפות בהודו, ומהווה אבן שואבת לתיירים ומהגרים, אם כי תיירים מן המערב לעיתים קרובות מדלגים עליה. מלבד בנייניו של לה קורבוזייה, אתרי התיירות הפופולריים ביותר הם גן הסלעים, פארק ובו מבנים ופסלים שנבנו מפסולת וחפצים שונים, גן הוורדים בסקטור 16 ואגם סוקנה, שלחופו מתקני קיט. בצ'אנדיגאר מספר מכללות ואוניברסיטה חשובה.
כ-900,000 תושבים חיים כיום בעיר. הדתות העיקריות הן הינדואיזם (75.5% מן האוכלוסייה), סיקיזם (21%), אסלאם (2.72%) ונצרות (0.78%). אחוז האנאלפביתיות נמוך מאוד ביחס למדינות הודו האחרות. השפות העיקריות הן הינדית ופנג'אבית, ומספר קטן של דוברי אורדו.
כלכלת צ'אנדיגאר מבוססת בעיקר על שירותים. תושבים רבים הם עובדי מדינה באחת משלוש הממשלות השוכנות בעיר (פנג'אב, הריאנה וצ'אנדיגאר עצמה). בעיר פארק היי-טק ההולך וגדל, שדה תעופה ותחנת רכבת.
אדריכלות ומתאר עירוני

לה קורבוזיה קיבל את ראשות הפרויקט במקומו של מאייר, ויצר תוכנית בניין עיר על פי עקרונות המודרניזם - הפרדת פונקציות עירוניות (אזור), צורה דמוית אדם ("ראש" מנהלה, "גוף" למגורים, "לב" מסחרי, "ריאות" פארק וכו'), והפרדה בין מכוניות להולכי רגל. לה קורבוזיה שמר על רבים ממאפייני התוכנית המקורית של מאייר ונוביצקי: הקפיטול (אזור בנייני המנהל), מרכז העיר, אזור האוניברסיטה, אזור התעשייה, מרכז העסקים הראשי וציר הפארקים המרכזי. גם השכונה נשארה כיחידה יסודית (השכונות השונות נקראו סקטורים). עם זאת, קווי המתאר המעוקלים המקוריים של מאייר הוחלפו ברשת של קווים מקבילים, והבניינים התאפיינו בסגנון ברוטליסטי של בטון חשוף ו"חומרים כנים" דומים, ובשימוש בצורות גאומטריות ברורות.
התוכנית המקורית התחלקה לשני שלבים: הראשון לעיר בת 150,000 תושבים והשני לעיר בת חצי מיליון תושבים. לה קורבוזיה חילק את העיר ל'סקטורים' מלבניים בני גודל זהה (800X1200 מטר), שנועדו להיות יחידות כמו-אוטונומיות, שבכל אחת מהן שוק, מקום פולחן דתי, בתי ספר, אזורי מגורים ועבודה - במרחק 10 דקות אלו מאלו. בתוכנית המקורית הותוו הסקטורים 1–47 (ללא סקטור 13). בין הסקטורים עוברות שדרות רחבות, ובהצטלבויות שביניהן כיכרות עגולות. ברבות מן הכיכרות נשתלה צמחייה שופעת. בתוכנית המקורית נכללה 'רצועה ירוקה' סביב העיר כדי למנוע התפשטות ופרבור בלתי מבוקרים. תוכנית זו לא יצאה לפועל, אבל לעומת זאת פארק גדול בשם זאקיר גולאב באג משתרע על שטח גדול בלב העיר.
רשת הדרכים נבנתה בכפוף לתוכנית "שבעת ה-V", שדירגה את הדרכים בהתאם לאופי התנועה: V1 הן הדרכים הראשיות המחברות את צ'אנדיגאר לערים אחרות, ו-V7 הם השבילים המובילים לבתים הנפרדים. מאוחר יותר נוסף גם V8: נתיבים לאופניים ולהולכי רגל. בניגוד לערים גדולות אחרות בהודו, צ'אנדיגאר מעודדת רכיבה על אופניים ועשרות אלפי תושבים נוסעים באופניים לעבודתם.
לה קורבוזיה השאיר את תכנון רוב בנייני העיר לאדריכלים אחרים מהצוות שלו, והסתפק בתכנון כמה מן הבניינים המרכזיים: הסקרטריאט, בית המשפט העליון, המוזיאון לאמנות, בית הספר לאמנות וכיוצא בהם. רוב המבנים האחרים תוכננו על ידי בן דודו של לה קורבוזיה, פייר ז'נרה, זוג האדריכלים האנגלי מקסוול פריי וג'יין דרו, ולצידם עוד תשעה אדריכלים הודיים.
צ'אנדיגאר היא אבן דרך חשובה בתולדות התכנון העירוני, ולצד תכנון העיר ברזיליה שביצע לוסיו קוסטה, עומדת עד היום במוקד דיונים ערים בקרב אדריכלים, מתכנני ערים, סוציולוגים והיסטוריונים.
הסקרטריאט בצ'אנדיגאר
הסקרטריאט (פרט)
קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך

בטופולוגיה, קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך היא טכניקה לבניית העתקה אוניברסלית ממרחב טופולוגי  X למרחב האוסדורף קומפקטי  \beta X, שיש לה חשיבות אפילו כאשר  X מרחב דיסקרטי. קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך  \beta X של  X היא מרחב האוסדורף קומפקטי הגדול ביותר הנוצר על ידי  X, במובן שכל העתקה מ- X למרחב האוסדורף קומפקטי מתפצלת באופן יחיד דרך  \beta X. אם  X הוא מרחב רגולרי לחלוטין, אז תמונת  X ב- \beta X הומיאומורפית ל- X, וכך אפשר לחשוב על  X כתת-מרחב צפוף של  \beta X. במקרה הכללי, ההעתקה  X\rightarrow \beta X אינה מוכרחה להיות חד-חד-ערכית.
אם מניחים את אקסיומת הבחירה, לכל מרחב טופולוגי יש קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך. בלעדיה, אפילו הטענה ש- \beta \mathbb {N} \neq \mathbb {N}  אינה מוכרחה להיות נכונה, ובפרט קשה לתאר נקודות של  \beta \mathbb {N}  באופן ישיר.
אוניברסליות ופונקטוריאליות

המרחב  \beta X והפונקציה מ- X אליו מקיימים את התכונה האוניברסלית הבאה: לכל פונקציה רציפה  f\colon X\to K, כאשר  K מרחב האוסדורף קומפקטי, יש הרחבה יחידה לפונקציה רציפה  \beta f\colon \beta X\to K. כרגיל במקרים של אוניברסליות, תכונה זו מאפיינת את  \beta X עד כדי הומיאומורפיזם.
ההעתקה  X\rightarrow \beta X היא הומיאומורפיזם אל התמונה אם ורק אם X הוא מרחב טיכונוף. ההעתקה  X\rightarrow \beta X היא הומיאומורפיזם עם תמונה פתוחה אם ורק אם  X מרחב האוסדורף קומפקטי מקומית. תכונת ההרחבה שתוארה לעיל מאשרת כי  \beta  הוא פונקטור מן הקטגוריה Top של מרחבים טופולוגיים, אל הקטגוריה CHaus של מרחבי האוסדורף קומפקטיים. נסמן ב- u\colon \operatorname {CHaus} \to \operatorname {Top}  את הפונקטור השכחן. אז כל מורפיזם  \beta X\to K (עבור  K\in \operatorname {Obj} (\operatorname {CHaus} )) מתאים באופן יחיד למורפיזם  X\to uK (באמצעות צמצום ל- X ותכונת האוניברסליות), כלומר  \operatorname {Hom} (\beta X,K)=\operatorname {Hom} (X,uK). היינו, הפונקטור  \beta  הוא פונקטור צמוד משמאל ל- u.
בניה

אם  X מרחב דיסקרטי, אפשר לבנות את  \beta X כמרחב כל העל-מסננים על  X, עם טופולוגיית סטון. אברי  X מתאימים למסננים הראשיים. ידועות גם בניות אחרות, המתאימות למרחב טופולוגי כללי.
קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך של חבורה למחצה

אם  S חבורה למחצה דיסקרטית, יש הרחבה יחידה של הפעולה מ- S ל- \beta S כך שהכפל מימין בכל איבר הוא רציף, והכפל משמאל בכל איבר של  S הוא רציף. הרחבה זו היא אסוציאטיבית. מתברר ש- \beta S אוניברסלי כחבורה למחצה קומפקטית והאוסדורף (כלומר ביחס להומומורפיזמים רציפים). אם  S\subseteq T חבורות למחצה דיסקרטיות, אז  \beta S\subseteq \beta T גם היא תת-חבורה למחצה.
המרכז הטופולוגי של  \beta S (הכולל, בהגדרה, את האיברים שהכפל משמאל בהם רציף) שווה למרכז האלגברי. אם  S חבורה למחצה אינסופית ובעלת צמצום מימין או משמאל, אז  S^{*}=\beta S-S הוא אידיאל ימני או שמאלי, בהתאמה.
קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך של המספרים הטבעיים (עם הטופולוגיה הדיסקרטית) היא אובייקט נחקר ובעל חשיבות בתורת הקבוצות. גם המבנה האלגברי של המספרים הטבעיים משך תשומת לב לא מבוטלת בהקשר זה. אלא שהמבנה האלגברי של הקומפקטיפיקציות  \beta \mathbb {N}  ו- \beta \mathbb {Z}  סבוך להפליא. למשל, במרכזים של  (\beta \mathbb {N} ,+),  (\beta \mathbb {N} ,\cdot ) ו- (\beta \mathbb {Z} ,+) אין אף איבר שאינו שייך לקבוצה המקורית (הטבעיים בשני המקרים הראשונים, השלמים באחרון). ב- \beta \mathbb {Z}  כמעט ואין שלשות המקיימות את החוק הדיסטריבוטיבי.
צ'ארלס מקארתור

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1895 מישיגן, ארצות הברית 
 פטירה:  21 באפריל 1956 (בגיל 60) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  הלן הייז (1928–1956) 
 פרסים והוקרה:  פרס האוסקר לסיפור הטוב ביותר (1934) 
 
צ'ארלס מקארתור (באנגלית: Charles MacArthur;‏ 5 בנובמבר 1895 - 21 באפריל 1956) היה מחזאי ותסריטאי אמריקאי.
ביוגרפיה

צ'ארלס מקארתור נולד כבן השני הצעיר ביותר מבין שבעת ילדיהם של המטיף הבפטיסטי האורתודוקסי ויליאם טלפר מקארתור ואשתו ג'ורג'יאנה ולסטנד מקארתור. כבר מגיל צעיר התאפיין בתשוקה לקריאה. צ'ארלס סירב ללכת בעקבות אביו ולהקדיש את חייו לדת, ובמקום זאת עבר למערב התיכון של ארצות הברית והיה לכתב מצליח בשיקגו, בעיתונים כמו Chicago Tribune ו-Chicago Daily News. הוא גם חיבר כמה סיפורים קצרים באותה תקופה; שניים מהם, "Hang It All" ‏(1921) ו-"Rope"‏ (1923), פורסמו בכתב העת הספרותי The Smart Set של ה.ל. מנקן. לבסוף השתקע בניו יורק, ובה החל לעסוק במחזאות.
מקארתור ידוע בעיקר בשל המחזות שחיבר בשיתוף פעולה עם התסריטאי בן הכט, Ladies and Gentlemen (שעובד לקולנוע בשם Perfect Strangers, בכיכובם של ג'ינג'ר רוג'רס ודניס מורגן), Twentieth Century ו-The Front Page שזכה לארבעה עיבודים לקולנוע, לרבות הסרט "נערתו ששת" (1940) של הווארד הוקס, ושמבוסס בחלקו על חוויותיו האישיות של מקארתור בלשכת החדשות של שיקגו. מקארתור אף כתב, יחד עם אדוארד שלדון (Edward Sheldon), את המחזה Lulu Belle, שהועלה על הבימות בבימויו של הבמאי דייוויד בלסקו (David Belasco) בשנת 1926 וזכה להצלחה.
הוא היה נשוי בנישואיו השניים לשחקנית הקולנוע והתיאטרון הלן הייז, שהייתה אשתו משנת 1928 ועד מותו ב-1956. הם התגוררו יחדיו בניאק (Nyack), ניו יורק. בשנת 1949 מתה בפתאומיות בתו מארי בגיל 19, ממחלת שיתוק ילדים. על פי מקורביו של מקארתור, ההלם שליווה את מות בתו החיש את מותו שלו.
בנם המאומץ, ג'יימס מקארתור, היה אף הוא שחקן, והוא ידוע בעיקר בשל תפקידו כדני ויליאמס בסדרת הטלוויזיה האמריקנית "הוואי חמש-אפס".
אחיו, ג'ון ד. מקארתור, היה הבעלים והמנהל של חברת ביטוח, והמקים של קרן ג'ון ד. וקתרין ט. מקארתור, שמנהלת את תוכנית עמיתי מקארתור.
פרסים ומועמדויות

פרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר - The Scoundrel (בשיתוף עם בן הכט; 1936)
מועמדויות לפרס אוסקר:
התסריט המעובד הטוב ביותר - אנקת גבהים (בשיתוף עם בן הכט; 1940)
הסיפור הטוב ביותר - Rasputin and the Empress‏ (1934)
ייצוג דמותו בקולנוע

דמותו של מקארתור הוצגה בסרט "גברת פרקר והחוג המרושע" (1994) בגילומו של מתיו ברודריק.
הערות שוליים

1 2  A Salute to Charles Gordon MacArthur (1895-1956), James MacArthur Official Website (באנגלית)
↑  גרסה מוקדמת של פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, שהונהג לראשונה ב-1940.
↑  שמבוסס על הרומן "אנקת גבהים"
↑  Internet Movie Database entry for Mrs. Parker and the Vicious Circle
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445469505171  BIBSYS: 90656057  BNE: XX1605073  BnF: cb13985957f (data)  CiNii: DA12765912  GND: 131935585  ICCU: CUBV165725  ISNI: 0000 0001 2099 3984  LCCN: n81107001  MusicBrainz: 31d2c0bd-cb5a-43b0-98e8-7c870c4dd9b0  NKC: xx0163014  NLA: 35317996  NTA: 143840134  RERO: 02-A003542151  SNAC: w61r71g2  SUDOC: 121222187  Trove: 909760  VIAF: 17416820   WorldCat (עם VIAF): 17416820
ציוד שחייה

ציוד שחייה הוא אוסף הכלים המשמש שחיינים (ברמה תחרותית בפרט) באימונים ובתחרויות. הציוד הבסיסי כולל בגד ים, משקפי שחייה וכובע שחייה. אביזרי שחייה נפוצים אחרים משמשים בעיקר באימונים ונועדו לאפשר לשחיין לבודד ולעבוד באופן פרטני על הבט אחד של סגנון השחייה.
ציוד בסיסי > בגד ים

בשחייה תחרותית קיימת הבחנה בין בגדי ים המשמשים באימונים לחליפות שחייה המשמשות בתחרויות.
בגדי ים המיועדים לאימונים עשויים לרוב מבד סינתטי עמיד מאוד למים ולכלור. על פי רוב, בגדי ים לגברים מכסים את אזור החלציים בלבד וצורתם כשל תחתון. בארצות הברית ובריטניה מקובל גם בגד ים צמוד המגיע עד הברכיים ("ג'אמר"). בגדי הים מצוידים בשרוך שנקשר כדי להדק את בגד הים לגוף. נשים מתאמנות עם בגדי ים מלאים (בגדי ים יש של חלק אחד). ישנם גם בגדי יש עם שני חלקים המיועדים לאימונים בבריכות פתוחות (ללא גג) ובהם החלק התחתון דומה לבגד ים של גברים והחלק העליון דומה לחזיית ספורט צמודה.
חליפות שחייה תחרותיות שונות מהותית מבגדי ים לאימונים. הן עשויות כך שהן מקטינות את מידת החיכוך של השחיין עם המים, זאת על חשבון עמידותן, והן מאבדות את איכותן לאחר שימושים אחדים. מאז שנת 2010, החומרים והמידות של חליפות שחייה תחרותיות נדרשים לעמוד בתקנים מחמירים של פינ"א. זאת כלקח מאירועי מאולימפיאדת בייג'ינג ואליפות העולם בשחייה 2009. כיום, חליפות שחייה לגברים מוגבלות לאזור שבין המותניים לברכיים, ואלו של נשים מוגבלות לאזור שבין הכתפיים (ללא הידיים) לברכיים, ונאסר על שימוש בשתי חליפות זו על גבי זו.
ציוד בסיסי > משקפת

משקפי שחייה נועדו להגן על העיניים מפני חדירת מים וחומרים המומסים בהם ולאפשר ראות טובה בזמן השחייה.
בקרב שחיינים תחרותיים נפוץ הדגם "משקפת השוודית". דגם פשוט במיוחד העשוי שתי עיניות פלסטיק (ללא מצע רך מסביב) הקשורות בחוט הנח על האף, ורצועת גומי המקיפה את הראש.
ציוד בסיסי > כובע שחייה

כובע שחייה הוא כובע העשוי לרוב מסיליקון, גומי או לייקרה המיועד לאיסוף השיער והגנה על השיער והאוזניים מנזקי מים וכלור. כובע נחבש באימונים בעיקר על ידי נשים, אולם בתחרויות הוא נחבש גם על ידי מרבית הגברים לשם הקטנת החיכוך והחזקת המשקפת במקומה. נפוץ גם השימוש בשני כובעים זה על גבי זה.
מקובל שעל פני כובע השחייה מופיע הדפס של סמל קבוצת השחייה של השחיין.
אביזרים לשיפור הבט אחד של הסגנון

להלן האביזרים הנפוצים ביותר המשמשים להתרכזות בהבט אחד של סגנון השחייה. האביזרים משמשים הן לנטרול הבטים אחרים של הסגנון והן לחיזוק ההבט בו מתרכזים.
אביזרים לשיפור הבט אחד של הסגנון > קרש

מלבן פלסטיק שטוח בעל יכולת ציפה. קיים במגוון צורות וגדלים. לרוב בעל צורה הידרודינמית ולעיתים כולל ידיות. הקרש מוחזק עם הידיים לפני הראש ונועד לאפשר שחייה עם הרגליים בלבד כך שפלג הגוף העליון צף ללא מאמץ. זוהי דרך הנפוצה ביותר לחזק את הרגליים באימוני שחייה. מאמנים רבים בעולם כיום נמנעים מהשימוש בקרש לצורך חיזוק הטכניקה ושרירי הרגליים, משום שלטענתם תנוחת הגוף על פני המים בעת השימוש בקרש אינה זהה לתנוחת הגוף בשחיה ולכן תרגילים אלו אינם יעילים. במקום קרש השחיינים שוחים עם רגליים בלבד כאשר הידיים מונחות במקומות שונים או בתנוחת קו-זרימה "חץ".
אביזרים לשיפור הבט אחד של הסגנון > סנפירים

זוג אביזרים הנלבשים כל אחד על רגל אחרת הדומים לסנפירים של דגים ומגבירים משמעותית את מהירות התנועה באמצעות הרגליים. משמשים לחיזוק הרגליים ולתרגול יציאות וצלילות ארוכות.
גרסאות נוספות הן:
זומרס - גרסה מוקטנת של סנפירים הקשה יותר לשימוש.
מונופין (מונו = יחיד + פין = סנפיר) - סנפיר אחד גדול הננעל על שתי הרגליים יחדיו. התנועה עמו מהירה וקשה יותר מאשר עם סנפירים רגילים. משמש לרוב לצורך אימוני שחייני פרפר, וכן בקרב ספורטאי צלילה חופשית.