stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בול דואר
בול ללא ערך נקוב

בול ללא ערך נקוב (המונח של חברת דואר ישראל הוא "בול ללא עריך") הוא בול המוגן מפני עליית מחירים. הבול משמש מעין "אסימון" שכוחו יפה לשימוש גם אם השתנה מחיר משלוח דבר הדואר. בול ללא ערך נקוב הוכנס לשימוש בפעם הראשונה בארצות הברית בשנת 1975 ולמחזור בישראל ב-12 בספטמבר 1982. בולים ללא ערך נקוב מונפקים בבריטניה, ישראל, סינגפור, פינלנד, בלגיה, צרפת, נורווגיה, מונקו, שוודיה וקנדה.
איסוף בולים – בולאות

איסוף בולים הוא תחביב פופולרי עד כדי כך שיש מדינות המנפיקות בולים לאספנים בלבד וערכם הכספי של בולים נדירים יכול להגיע עד למיליוני דולרים. הבול היקר ביותר הוא מג'נטה 1 סנט, שנמכר במכירה פומבית תמורת למעלה מ-9 מיליון דולרים. על פי רוב, האספנים מחזיקים את הבולים באלבום בולים – חוברת או ספר בעלי כריכה קשה שדפיהם מכילים כיסים שקופים קטנים שמטרתם לשמור על הבול מפני פגעי הזמן.
אישור לפטור מדמי דואר

דואר צבאי
מכתב מחבר כנסת
מכתב ממשרד ממשלתי
מכתב בכתב ברייל לעיוור
גלריית תמונות

מעטפה עם בול וחותמת ביטול
הפני השחור, הבול הראשון בעולם
בול מסדרת דאר עברי עם שובל
תמונה של בול בריטי מנוקב מחזיתו ומאחוריו
מעטפת מכתב מחייל בשרות פעיל (1968). המספר בחותמת המשולשת מציין את היחידה הצבאית בה משרת השולח. משלוח דבר דואר הנושא חותמת כזו פטור מתשלום.
סוגי בולים

בול יום שבתון
בול מס שבתון
בול מסירה אישית
בול אישור הובלה
בול הובלה ימית
בול מסירה מאוחרת
בול כספת צפה
ראו גם

בול הכנסה
ברבור הפוך
שובר תשובה בין-לאומי
אסימון – אמצעי התשלום בטלפון
בולאות
איסוף בולים
לקריאה נוספת

מרדכי נאור ואליעזר ויסהוף, ירושלים – בולים מספרים על ירושלים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור.
הערות שוליים

↑  בלגיה – עיצוב בולים בראי מסמך היסטורי – 1866
↑  לפי התאחדות בולאי ישראל
↑  perfin הוא הלחם בסיסים חסר של תחילת המילים האנגליות perforated initials או perforated insignia
↑  SPIFS הן ראשי תיבות של Stamps Perforated with Initials of Firms and Societies
↑  בול ללא ערך נקוב א'-ענף זית (הבול ללא ערך נקוב הראשון בישראל), אתר התאחדות בולאי ישראל
↑  פקודות מטכ"ל 3.0203, 10 אוק' 2001 (בעבר פ"מ 60.0103)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529499205171  BnF: cb119336763 (data)  GND: 4008242-8  LCCN: sh85105428  LNB: 000067600  NARA: 10643534  NDL: 00574394  NKC: ph115855 
בול (תווית ביול) לרגל ויקימניה 2011
פונטיאנאק

פונטיאנאק (באינדונזית: Pontianak) היא בירת מחוז מערב קאלימנטן באינדונזיה. העיר שוכנת על גדות נהר קפואס (אנ'), במרחק קצר מהחוף המערבי של האי בורנאו וכמעט בדיוק על קו המשווה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 658,685 תושבים, מה שהופך אותה לעיר החמישית בגודלה באי בורנאו (אחרי סמרינדה (אנ'), באליקפאפאן (אנ'), קוצ'ינג ובנג'ארמסין (אנ')).
היסטוריה

פונטיאנאק נוסדה ב-23 באוקטובר 1771 כדי להיות בירתה של סולטנות פונטיאנאק (אנ') שהוקמה באותו זמן. ב-1778 ההולנדים כבשו את העיר כמו את יתר האזור.
ב-16 בספטמבר 1949 פונטיאנאק קיבלה מעמד של עיר.
כלכלה

הכלכלה המקומית מתבססת על תעשייה, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול מניהוט מצוי, בטטות, פרי-הג'ק, בננות ואננס, גידול מקנה ומסחר.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת טנג'ונגפורה.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי סופדיו, המציע טיסות לערים מרכזיות באינדונזיה וכן למספר ערים במדינות נוספות באזור כמו מלזיה.
ערים תאומות

מלזיה קוצ'ינג, סראוואק, מלזיה
דנמרק קופנהגן, דנמרק
צרפת ליון, אוברן-רון-אלפ, צרפת
סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה, סאו טומה ופרינסיפה
הערות שוליים

↑  Indonesia: West Borneo Province (Regencies and Cities) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552614405171  GND: 4361434-6  LCCN: n79121673  MusicBrainz: eab90126-5235-4c5e-a4dc-98ffa6ad7f74  SUDOC: 234363592  VIAF: 159437931   WorldCat (עם VIAF): 159437931 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אינדונזיה ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אזור הדמדומים

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה אמריקאית. אם התכוונתם לטור של גדעון לוי ב"הארץ", ראו .
| --- | --- |
פתיח הסדרה, 1959
פתיח הסדרה, 1959
 סוגה:  מסתורין/מדע בדיוני/אימה
 יוצרים:  רוד סרלינג
 שחקנים:  רוד סרלינג 
 פרסים:  פרס הוגו להצגה הדרמטית, פרס הוגו להצגה הדרמטית, פרס הוגו להצגה הדרמטית 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  156
 הפקה
 מפיק:  Buck Houghton 
 מפיקים בפועל:  רוד סרלינג 
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס, הולו 
 מוזיקה:  ברנרד הרמן, לאונרד רוסנמן, ג'רי גולדסמית', פרנץ וקסמן 
 אורך פרק:  30 או 60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  2 באוקטובר 1959 – 19 ביוני 1964
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
| --- | --- |
 סוגה:  מדע בדיוני/פנטזיה
 יוצרים:  רוד סרלינג
 שחקנים:  צ'ארלס אידמן (עונה 1–2)   רובין ווארד (עונה 3)
 פרסים:  פרס הוגו להצגה הדרמטית, פרס הוגו להצגה הדרמטית, פרס הוגו להצגה הדרמטית 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  65
 הפקה
 מפיק:  Buck Houghton 
 מפיקים בפועל:  רוד סרלינג 
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס, הולו 
 מוזיקה:  ברנרד הרמן, לאונרד רוסנמן, ג'רי גולדסמית', פרנץ וקסמן 
 אורך פרק:  30 או 60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS (ארצות הברית)   ערוץ 2 (ישראל)
 תקופת שידור מקורית:  27 בספטמבר 1985 – 15 באפריל 1989
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
| --- | --- |
 סוגה:  מדע בדיוני/דרמה
 יוצרים:  רוד סרלינג
 שחקנים:  פורסט ויטאקר
 פרסים:  פרס הוגו להצגה הדרמטית, פרס הוגו להצגה הדרמטית, פרס הוגו להצגה הדרמטית 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  44
 הפקה
 מפיק:  Buck Houghton 
 מפיקים בפועל:  רוד סרלינג 
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס, הולו 
 מוזיקה:  ברנרד הרמן, לאונרד רוסנמן, ג'רי גולדסמית', פרנץ וקסמן 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  UPN (ארצות הברית)   Xtra HOT (ישראל)
 תקופת שידור מקורית:  18 בספטמבר 2002 – 21 במאי 2003
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אזור הדמדומים (באנגלית: The Twilight Zone) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שיצר רוד סרלינג, ששימש גם כמנחה הסדרה. כל פרק נהג להתמקד בעלילות בתחומי הפנטזיה, המדע הבדיוני או האימה אשר בסופם היה לעיתים קרובות אלמנט הפתעה.
בשל הצלחתה הרבה של התוכנית יצא בשנת 1983 סרט באורך מלא המבוסס עליה שנקרא "אזור הדמדומים: הסרט" (Twilight zone: The movie), שבוים בידי מספר במאים, בהם סטיבן ספילברג.
הגרסה הראשונה של הסדרה שודרה בין השנים 1959 עד 1964 והונחתה על ידי רוד סרלינג, ברשת CBS. היא חזרה מאוחר יותר לטלוויזיה למשך שלוש עונות בין השנים 1985 עד 1989 שהונחו על ידי צ'ארלס אידמן כאשר ב-1987 החליף אותו רובין ווארד. הסדרה שבה למסך לשתי עונות נוספות בין השנים 2002–2003 (המנחה בגרסה זו היה פורסט וויטאקר), אך עקב רייטינג נמוך, בוטלה העונה השנייה.
ב-2019 הסדרה חזרה לעונה מחודשת בהנחייתו של ג'ורדן פיל. הסדרה חודשה לעונה נוספת.
בישראל שודרה הסדרה בשנות השמונים והתשעים. כמו כן נעשתה פארודיה על הסדרה במסגרת התוכנית הישראלית "הקומדי סטור" בערוץ 2, וכן בסדרה גור ואוח בערוץ ג'טיקס.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 36 | 36 | 2 באוקטובר 1959 | 1 ביולי 1960 |
|  | 2 | 29 | 29 | 30 בספטמבר 1960 | 2 ביוני 1961 |
|  | 3 | 37 | 37 | 15 בספטמבר 1961 | 1 ביוני 1962 |
|  | 4 | 18 | 18 | 3 בינואר 1963 | 23 במאי 1963 |
|  | 5 | 36 | 36 | 27 בספטמבר 1963 | 19 ביוני 1964 |
פרקים בולטים

"Where Is Everybody" - אדם מוצא את עצמו בעיירה ללא אנשים ואינו זוכר מי הוא.
"Time Enough At Last" - חובב ספרים (ברג'ס מרדית') מוצא את עצמו בעולם מלא מהם לאחר מלחמה גרעינית, אך ללא משקפיים שיאפשרו לו לקרוא בהם.
"The Monsters Are Due on Maple Street" - תושבי שכונה נתקפים בפחד מהבלתי-נודע לאחר שמועה על עב"ם שהתרסק באזור מגוריהם והפסקת חשמל שמגיעה בעקבותיה.
"The Masks" - משפחת אריסטוקרטים תאבי-בצע נחושים לרשת את הון הסב הגוסס. הם נאלצים לשים מסכות על פניהם לבקשתו. כאשר הם מורידים אותן, המסכות המחרידות הופכות לפנים שלהם עצמם.
"The Hitch-Hiker" - במהלך נסיעתה בדרכים הכפריות בארצות הברית, נתקלת גיבורת הסיפור שוב ושוב בדמות נווד מסתורי, שנדמה כאילו ממתין לה בשולי הדרך ובתחנות שונות בהן היא עוברת, ומשרה עליה תחושת מועקה בלתי נעימה. מאוחר יותר מתברר כי הנווד הוא המוות עצמו וכי מסעה של הגיבורה הוא ניסיון נואש וחסר טעם להימלט מעצם העובדה שמתה.
"Mirror Image" - גברת אשר מחכה בתחנת הרכבת נרדפת בידי הדופלגנגרית שלה.
"Elegy" - שלושה אסטרונאוטים מנחיתים בשל חוסר בדלק את החללית שלהם בעיירה שכל תושביה קפואים כאילו היו פסלים דמויי-אדם שנוצרו על ידי רב-אומן. הם מגלים שמדובר בבית עלמין שמנוהל על ידי איש זקן. האיש הזקן משטה באסטרונאוטים וגורם להם לשתות משקה מיוחד אשר מצרף אותם לגלריית הפסלים האנושיים.
"Eye of the Beholder" - אישה חבושת פנים ממתינה לדעת האם צלח הניתוח שיהפוך אותה לנורמלית.
"The Obsolete Man" - בעולם עתידני, נידון ספרן (ברג'ס מרדית') למוות לאחר שהוחשב על ידי המדינה כ"מיושן".
"It's a Good Life" - ילד בעל כוחות מנטליים מיוחדים רודה במשפחתו ובסביבה בהתאם לגחמותיו.
"Five Characters in Search of an Exit" - חמש דמויות מוצאות את עצמן בחדר סגור ומנסות לגלות כיצד להימלט ממנו.
"To Serve Man" - חייזרים מגיעים לכדור הארץ ומציעים סיוע טכנולוגי.
"Nightmare at 20,000 Feet" - חולה עצבים (ויליאם שאטנר) שהשתחרר ממוסד משוכנע שהוא רואה יצור משונה הנמצא על כנף המטוס המוביל אותו בחזרה הביתה.
"The Encounter" - אמריקאי שלחם במלחמת העולם השנייה וגנן יפני צעיר (ג'ורג' טאקיי) נכלאים בעליית גג. בין החפצים במקום ישנה גם חרב סמוראית הגורמת לפתיחת עימות חריף בין השניים.
פאוור ריינג'רס זעם קוסמי

| --- | --- |

 מבוסס על:  Kishiryu Sentai Ryusoulger & Uchu Sentai Kyuranger
 סוגה:  קומדיה, פעולה, מדע בדיוני, הרפתקאות, ילדים, משפחה, גיבורי על
 יוצרים:  חיים סבן, חברת טואי(אנ')
 בימוי:  צ'רלי האסקל מייקל הרסט
 ארץ מקור:  ארצות הברית קנדה יפן
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 חברת הפקה:  הסברו Entertainment One חברת טואי
 צלמים:  אולי ג'ונס, דרו סטרג, איירטון וויניטנה
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  29 בספטמבר 2023
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
פאוור ריינג'רס זעם קוסמי (באנגלית: Power Rangers Cosmic Fury) היא העונה ה-30 של זיכיון הטלוויזיה האמריקאי הוותיק פאוור ריינג'רס אשר משמשת כהמשך ישיר לפאוור ריינג'רס: דינו זעם.
הסדרה הופקה על ידי החברת Entertainment One והסברו, והיא הפכה זמינה לראשונה בנטפליקס ב-29 בספטמבר 2023.
תקציר העלילה

בעקבות אירועי פאוור ריינג'רס: דינו זעם צוות הפאוור ריינג'רס נקראים שוב להגן על היקום מפני איום קוסמי גדול יותר. בעקבות כך הם יוצאים להרפתקה בין-גלקטית במטרה להילחם בלורד זד וצבאו.
צוות השחקנים הראשי

צוות הפאוור ריינג'רס
ראסל קארי בתפקיד זייטו, ריינג'ר הזינית'
האנטר דנו בתפקיד אמיליה ג'ונס, ריינג'רית הזעם הקוסמי האדומה
קאי מויה בתפקיד אולי אקאנה, ריינג'ר הזעם הקוסמי הכחול. בתחילת העונה עובר לצד של הרעים כתוצאה משאיפת מוח.
טסה ראו בתפקיד איזי גרסיה, ריינג'רית הזעם הקוסמי הירוקה
צ'אנס פרז בתפקיד ג'אבי גרסיה, ריינג'ר הזעם הקוסמי השחור. בתחילת העונה איבד את ידו וכתוצאה מכך הוא בעל יד ביונית.
ג'ורדון פייט בתפקיד אייון, ריינג'ר הזעם הקוסמי המוזהב.
ג'קלין ג'ו בתפקיד פרן, ריינג'ר הזעם הקוסמי הכתומה.
בילי קרנסטון, הריינג'ר הכחול המקורי מ"מייטי מורפין". מהווה תחליף לאולי לאורך העונה.
האקל, היה אחד הרעים בפאוור ריינג'רס "דיינו צ'ארג'" וכעת הוא הריינג'ר האפל.
הרעים
פרד טטאסקיור בתפקיד הלורד זד, האנטגוניסט הראשי
הערות שוליים

↑  London, Rob (17 באוגוסט 2023). "'Power Rangers: Cosmic Fury' Gets Release Date & New Theme Song". Collider. ארכיון מ-20 בספטמבר 2023. נבדק ב-6 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| פאוור ריינג'רס |
| --- | --- | --- |
| סדרות | מייטי מורפין פאוור ריינג'רס (1-3) (חייזרים (אנ') (3.5)) • זיאו (4) • טורבו (5) • בחלל (6) • הגלקסיה האבודה (7) • צוות הצלה (8) • כוח הזמן (9) • כוח הסערה (10) • סופת הנינג'ה (11) • עוצמת הדינוזאור (12) • כח דלתא בחלל (13) • כוח מיסטי (14) • מבצע הילוך על (15) • זעם הג'ונגל (16) • סיבובים לדקה (17) • סמוראי/סופר סמוראי (18-19) • מגה פורס/סופר מגה פורס (20-21) • דינו צ'ארג'/דינו סופר צ'ארג' (22-23) • פלדת הנינג'ה/סופר פלדת הנינג'ה (24-25) • ביסט מורפרס (26-27) • דינו זעם  (28-29) • זעם קוסמי (30) |  |
| סרטים | פאוור ריינג'רס - הסרט (1995) • פאוור ריינג'רס טורבו - הסרט (1997) • פאוור ריינג'רס (2017) |  |
| אחר | סופר סנטאי |  |
בצלם

| --- | --- |

 תחום:  international activities 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים
 מקום פעילות:  יהודה, שומרון וחבל עזה
 מייסדים:  זהבה גלאון, דוד צוקר, חיים אורון 
 יושב ראש:  אורלי נוי
 מנכ"ל:  יולי נובק
 תקופת הפעילות:  3 בפברואר 1989 – הווה (36 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס זכויות האדם קרטר-מניל (דצמבר 1989) 
 http://www.btselem.org
 
בצלם (שם מלא: בְּצֶלֶם - מרכז המידע הישראלי לזכויות האדם בשטחים) היא עמותת שמאל ישראלית שהוקמה בשנת 1989. מטרת העמותה, לפי פרסומיה, היא:
לסיים את הכיבוש מתוך הכרה שרק כך ניתן לממש עתיד בו זכויות האדם, דמוקרטיה, חירות ושוויון יובטחו לכל בני האדם – פלסטינים וישראלים – החיים בין הירדן לים. [...] לשם מימוש מטרה זו פועל בצלם כדי לחשוף את אי הצדק, האלימות והנישול העומדים בבסיסו של משטר הכיבוש, כדי לקעקע את המנגנונים המאפשרים זאת וכדי לאתגר את הלגיטימיות לה הוא זוכה בישראל ובעולם.
הארגון מציין כי: "מאז הקמתו בשנת 1989, ובמשך למעלה משנות דור, ייחד הארגון את עיקר מאמציו לתיעוד הפרות זכויות האדם על ידי ישראל של פלסטינים בגדה המערבית (כולל במזרח ירושלים) וברצועת עזה. בצלם פרסם נתונים, עדויות, תיעוד וידאו ודו"חות בנושאים אלה, במטרה לצמצם הפרות אלה."[דרוש מקור][מפני ש...]
שמה של העמותה נגזר מהפסוק בספר בראשית: ”וַיִּבְרָא אֱלֹהִים אֶת הָאָדָם בְּצַלְמוֹ, בְּצֶלֶם אֱלֹהִים בָּרָא אֹתוֹ, זָכָר וּנְקֵבָה בָּרָא אֹתָם” (ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ז). סמל העמותה כולל את שמה בצירוף ניקוד וטעמי המקרא, כפי שהם מופיעים בחומשים.
הקמת הארגון

הארגון הוקם כשנה לאחר פרוץ האינתיפאדה הראשונה. חבר הכנסת דדי צוקר החל לפרסם ביוזמה אישית דפי מידע על פעילות ישראל בשטחים. בסוף 1988 קיבל צוקר בתיווכו של מייק פזנר, יו"ר Human Rights Watch, תרומה ראשונית של 25,000 דולר מקרן קפלן בארצות הברית להקמת ארגון מסודר. כנס הייסוד של הארגון, שנקרא תחילה "מרכז המידע הישראלי לזכויות האדם בשטחים", נערך ב-18 בדצמבר 1988. את היוזמה הובילו באותה עת בנוסף לצוקר, חיים אורון, אביגדור פלדמן, ואדי קאופמן. חברי הכנסת יוסי שריד, עמיר פרץ, חיים רמון, אמנון רובינשטיין ויאיר צבן הצטרפו ליוזמה. את שם הארגון הציע יוסי שריד, ובראש הארגון עמדו בראשיתו צוקר וזהבה גלאון, אנשי רצ (היום מרצ). במרץ 1989 נרשם "בצלם" כעמותה. לצד הארגון הוקמה בשנת 2011 מועצה ציבורית של כ-65 אנשים. בין החברים במועצה ניתן למנות את סמי מיכאל, דויד גרוסמן, רונית מטלון, דליה רביקוביץ, יורם קניוק, א"ב יהושע, אילנה המרמן, יזהר סמילנסקי, מכרם ח'ורי, אריאל רוזן-צבי, אביגדור פלדמן, דוד ליבאי, חיים גנז, גבריאלה שלו וכן חברי כנסת ממפ"ם ומרצ. לפי דברים אשר מופיעים באתר "בצלם" חברי המועצה הציבורית מביעים את תמיכתם במאבק למען זכויות האדם, ובפעילות בצלם לקידום השמירה על זכויות האדם בשטחי יהודה שומרון וחבל עזה.
שנה לאחר הקמתו, בדצמבר 1989, קיבל הארגון את "פרס ג'ימי קרטר לזכויות אדם" מידי נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ימי קרטר.
פעילות הארגון

"בצלם" פרסם עשרות דו"חות העוסקים בהפרת זכויות האדם של פלסטינים בשטחים, ובהם דו"חות בנוגע לעינויים, ירי קטלני בידי כוחות הביטחון, הגבלות על תנועה, הפקעת קרקעות, אפליה בתכנון ובנייה במזרח ירושלים, מעצרים מנהליים, ואלימות של מתנחלים.
"בצלם" מפיק סרטי וידאו קצרים העוסקים בנושאים שונים של הפרת זכויות האדם של פלסטינים בשטחים. הארגון מדווח גם על מקרים שבהם ארגונים ואזרחים פלסטינים פגעו בישראלים, בפלסטינים או באזרחים זרים.
הארגון מפרסם דו"ח שנתי על מספר ההרוגים בסכסוך הישראלי-פלסטיני, ומסווג אותם ללוחמים ולמי שלא השתתף בלחימה.
בספטמבר 2009, בעקבות מבצע עופרת יצוקה, הסבירה שרית מיכאלי, דוברת "בצלם", את שיטותיו של הארגון לסווג הרוגים לאזרחים או אנשי חמאס, ואמרה:
העובדה שתמונתו של הרוג מופיעה על גבי כרזה, או ששמו מוזכר בפורום באינטרנט, אינה יכולה להיות הראיה היחידה עליה יתבסס סיווגו כלוחם או אזרח. הדרך היחידה לברר את העובדות לאשורן היא לשלוח תחקירן לשטח. וכך עשה "בצלם". עובדי השטח שלנו בעזה גבו עדויות מעדי ראיה, ושוחחו עם משפחות ההרוגים. הם אספו מסמכים רפואיים ותעודות פטירה, ותיעדו זירות אירוע. "בצלם" מצליב לאחר מכן את המידע שנאסף בשטח עם כל מקורות המידע הגלויים, בהם גם אתרי אינטרנט ובלוגים, אולם לא יסתמך עליהם כעל מקור יחיד
לשם הבחנה בין הרוגים שהשתתפו בלחימה לכאלה שלא השתתפו בלחימה, קובע הארגון כי "אדם הממלא 'תפקיד לחימה מתמשך' ייחשב כמטרה לגיטימית גם אם באותו הרגע הוא אינו לוקח חלק ישיר בלחימה", ולעומתו "אדם שאינו ממלא 'תפקיד לחימה מתמשך' הוא יעד לגיטימי להתקפה רק בעת שהוא נוטל חלק ישיר בלחימה (לדוגמה, בדרכו לשיגור רקטה, בזמן הפעולה ובדרך חזרה מן הפעולה)". עוד מציין "בצלם" כי "בכל מקרה בו קיים ספק בנוגע למעשיו של אדם, יפעל הספק לטובתו והוא ייחשב כאזרח שאסור שיהיה יעד להתקפה".
בספטמבר 2008 פתח הארגון משרד בוושינגטון, לשם מסירת מידע על מצב זכויות האדם בשטחים לממשל האמריקני ולקונגרס.
במאי 2016 הודיע "בצלם" שיפסיק לשתף פעולה עם צה"ל ולשלוח תלונות וחומרים לפרקליטות הצבאית. הארגון נימק את דבריו במיעוט התלונות שמסתיימות בהרשעה ובכך ששיתוף הפעולה "משרת את המשך הצדקת הכיבוש במקום להוביל לשיפור זכויותיהם של הפלסטינים".
ב-2018, בעקבות אירועי צעדת השיבה הגדולה ב-30 במרץ 2018, שבהם נורו למוות 18 פלסטינים, רובם מחבלים, השיק "בצלם" קמפיין סרבנות שבו קרא לחיילים לסרב פקודה ולא לירות במתפרעים סמוך לגדר הגבול סביב רצועת עזה.
פעילות הארגון > פרויקט "חמושים במצלמות"

בינואר 2007 החל הארגון בפרויקט "חמושים במצלמות", שבמסגרתו סופקו למעלה מ-100 מצלמות וידאו לפלסטינים באזורים מועדים לעימותים. הפרויקט נועד לתעד את שגרת החיים והפרת זכויות האדם של פלסטינים, ולאפשר שימוש בחומר המצולם לצורך הגשת תלונות וכבסיס ראייתי. ב-2008 הוצג הפרויקט בפסטיבל סאנדנס, ב-2009 הוא זכה בפרס "One World Media", וב-2012 זכה בפרס פורום היוצרים הדוקומנטריים בקטגוריה "תעודה חופשית".
מאז תחילת הפרויקט תועדו במסגרתו עשרות מקרים של אלימות מצד חיילי צה"ל ומתנחלים וכמה מהם שודרו בהבלטה בתקשורת הישראלית. במסגרת הפרויקט תועדה מריבת שכנים בתל רומיידה שבחברון, שבמהלכה נקטה המתנחלת יפעת אלקובי ניבול פה כלפי פלסטינית. צילום הווידאו פורסם ב-ynet וגרר גינוי חריף מצד ראש הממשלה, אהוד אולמרט, הקמת ועדת שרים בראשות עמיר פרץ וחקירה של אלקובי. אירוע נוסף שתועד בפרויקט וגרר זעזוע ציבורי וחקירה משטרתית הוא "הפורעים מסוסיא". באירוע נוסף תועד ירי כדור גומי לעבר כף רגלו של עציר כפות ומכוסה עיניים בכפר נעלין, אשר גרר את העמדתם לדין של החייל היורה ושל מפקד הגדוד שהחזיק את העציר ואשר דבריו לחייל הביאו לירי.
ב-2014 הפיק הארגון את הסרט התיעודי הקצר "אם תחייך העולם יחייך אליך", סרט תיעודי שיתופי שיצרו משפחת אל-חדאד מחברון, איהאב טרביה ויואב גרוס, יוצרי קולנוע ואנשי פרויקט "חמושים במצלמות". הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בברלין, בפסטיבל "הוטדוקס", פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים, וזכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של מילאנו.
הצילום המפורסם ביותר במסגרת זו היה זה שהוביל לפרסום פרשת אלאור אזריה. ב-24 במרץ 2016 צילם עימאד אבו שמסייה, פעיל הארגון בחברון, את הירי של החייל אזריה במחבל עבד אל-פתאח א-שריף ששכב פצוע על הקרקע לאחר שביצע פיגוע דקירה. הארגון העביר את הסרטון לכלי התקשורת ובעקבות כך נעצר אזריה, הועמד לדין והורשע בהריגה. "בצלם" פרסם גם כי לפי עדויות שגבה מתושבי תל-רומיידה, גם המחבל השני שהשתתף בניסיון הפיגוע, רמזי עזיז א-קסראווי תמימי, לא נורה מיד למוות, כפי שנמסר על ידי צה"ל, אלא לאחר ששכב פצוע ניגש לעברו חייל וירה "בראשו או בצווארו שתי יריות מטווח של מטרים ספורים".
בדצמבר 2017 הופץ ברשתות החברתיות באינטרנט סרטון וידאו שצילמו בני משפחת תמימי המתעד את בתם, עאהד, תוקפת במכות ובסטירות חיילי צה"ל שהגיבו באיפוק. לאחר שהסרטון הפך לוויראלי נחשף כי הצלמים, הוריה של עאהד, היו חברים בפרויקט "חמושים במצלמות". המשפחה אמרה שקיבלה את המצלמות ואת ההדרכה כיצד לצלם מ"בצלם", והדוד של עאהד, בילאל תמימי, אמר שהמשפחה ו"בצלם" משתפים פעולה דרך איש קשר ברמאללה. "בצלם" אישר שבני המשפחה התנדבו בארגון, אך לדבריו כבר אין להם קשר אליו.
פעילות הארגון > מבצע צוק איתן

עם תחילת מבצע צוק איתן, ב-21 ביולי 2014, פנו "בצלם" ועוד תשעה ארגוני זכויות אזרח (בהם האגודה לזכויות האזרח בישראל, יש דין, מחסום Watch ועדאלה) ליועץ המשפטי לממשלה וטענו שיש חשד להפרות חמורות של הדין ההומניטרי הבינלאומי בפעילות צה"ל בעזה.
בצלם ביחד עם מספר ארגוני שמאל פנו ב-22 ביולי 2014 אל מועצת זכויות האדם של האו"ם בבקשה לגנות את הפגיעה הנרחבת באזרחים בעזה וברכושם, ולהקים ועדת חקירה בינלאומית עצמאית לחקירת מבצע צוק איתן בעזה. דו"חות "בצלם" צוטטו על ידי דו"ח האו"ם על מבצע צוק איתן שהזמינה מועצת זכויות האדם של האו"ם.
באוגוסט 2014 דחה בג"ץ עתירה של "בצלם" נגד רשות השידור, על שזו סירבה לשדר תשדיר של "בצלם" המונה את שמות הילדים הפלסטינים שנהרגו ברצועת עזה במבצע צוק איתן. בג"ץ נימק את החלטתו בכך שאין מדובר במידע אינפורמטיבי בלבד אלא בעניין פוליטי שאין מקומו בפרסומת.
באוגוסט 2014, במהלך המבצע, הודיע מנכ"ל רשות השירות הלאומי-אזרחי, שר-שלום ג'רבי, על ביטול ההקצאה של מתנדבי שירות ל"בצלם". ג'רבי נימק זאת בין היתר בכך שהארגון פועל כנגד מדינת ישראל וכנגד חיילי צה"ל בישראל ומחוצה לה ובכך שמנכ"ל הארגון, חגי אלעד, סירב להגדיר את חמאס כארגון טרור. החלטתו של ג'רבי בוטלה בהוראת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, דינה זילבר.
בספטמבר 2016 פרסם הארגון דו"ח מסכם על מבצע צוק איתן. על פי הדו"ח כמעט שני שלישים מההרוגים במהלך המבצע היו אזרחים לא-מעורבים, מהם 526 קטינים. רובם נהרגו כשבתיהם הופצצו מהאוויר, והדבר "מעורר חשדות כבדים כי ישראל הפרה את הוראות המשפט ההומניטרי הבינלאומי". עוד קובל הארגון על כך שהדרג המדיני והדרג הפיקודי הבכיר בצבא לא נחקרו על ידי אף גוף רשמי, ולא נדרשו לתת דין וחשבון על החלטותיהם. לדעת הארגון, הפצ"ר הורה לסגור תיקי חקירה בהתבסס על "פרשנות בלתי סבירה של הוראות החוק", וכן "הפצ"ר קבע ב־22 מקרים כי החיילים פעלו כחוק, תוך התבססות על בחינה של כל אירוע כאילו היה מקרה בודד וחריג, במנותק מכל הקשר.... פרשנות זו של הפצ"ר משחררת את כל הגורמים שהיו מעורבים בהתקפות - החל מרה"מ, דרך הפצ"ר עצמו וכלה באדם שירה - מהחובה לעשות כל שביכולתם כדי לצמצם את הפגיעה באזרחים".
בצה"ל אמרו בתגובה לדו"ח כי "הדו"ח לוקה בהטיה קשה ובחוסר מקצועיות... הדו"ח מתעלם מנתונים וממידע רב שפורסמו על ידי מדינת ישראל מתוך גישה של שקיפות, או מציג מידע זה באופן מסולף. הדו"ח גם מגלה חוסר הבנה גמור של מציאות הלחימה ברצועת עזה, בצד חוסר מקצועיות וחוסר מומחיות ביחס לפרשנות וליישום דיני הלחימה במציאות זו".
פעילות הארגון > קריאה במועצת הביטחון לפעולה בינלאומית

באוקטובר 2016 קיימה מועצת הביטחון דיון פומבי לא רשמי שנושאו "ההתנחלויות כמכשול לשלום ולפתרון שתי המדינות". בדיון השתתף גם מנכ"ל "בצלם", חגי אלעד, שמתח ביקורת על מדיניותה של ישראל בשטחי יהודה ושומרון ומזרח ירושלים, על מערכת המשפט הישראלית ועל פעולות צה"ל. אלעד הקרין בדיון סרטונים ואמר: "אני מפציר בכם היום לעשות מעשה. כל מהלך שאינו מגיע לכדי פעולה בינלאומית נחרצת לא ישיג מאום מלבד לבשר את ראשיתה של המחצית השנייה של המאה הראשונה של הכיבוש. [...] אנחנו זקוקים לעזרתכם. חמישים שנים של כיבוש "זמני" הם זמן ארוך מדי מכדי שאפילו אדם אחד על פני כדור הארץ יקבל את הסתירה המובנית הזו. זכויותיהם של הפלסטינים חייבות להתממש. הכיבוש חייב להיפסק. מועצת הביטחון חייבת לפעול. הזמן לכך הוא עכשיו."
דבריו עוררו ביקורת בישראל, בין היתר מצדו של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, שאמר כי יפעל לביטול תקני השירות הלאומי של הארגון על ידי שינוי חוק השירות הלאומי. מחלקת המדינה האמריקאית אמרה בתגובה כי "ארצות הברית סבורה שממשלות צריכות להגן על חופש הביטוי וליצור אווירה שבה כל הקולות יכולים להישמע." השינוי בחוק עבר בקריאה שלישית במרץ 2017.
פעילות הארגון > עתירות לבג"ץ

יחד עם ארגוני זכויות אדם נוספים הגיש "בצלם" עתירות לבג"ץ נגד התנהלות צה"ל בשטחי יש"ע. רבות מהעתירות נדחו.
אחת העתירות שהתקבלו קשורה בפרשת הירי בנעלין. הארגון היה בין העותרים להורות לפרקליט הצבאי הראשי, אביחי מנדלבליט, לתקן את כתב האישום שהוגש נגד מג"ד וחייל בעבירה של התנהגות שאינה הולמת, בעקבות ירי לעבר פלסטיני כפות, ולהמיר את האישום לסעיפים חמורים יותר. העתירה התקבלה, ובעקבותיה הוגש כתב אישום מתוקן, שהביא להרשעת המג"ד בניסיון לאיומים ולהרשעת החייל בשימוש בלתי חוקי בנשק. שניהם הורשעו גם בהתנהגות בלתי הולמת.
צוות ותקציב

בשנים שקדמו לאינתיפאדה השנייה העסיקה "בצלם" 18 עובדים. לאחר מכן גדל מספרם ל-26 עובדים, חלקם במשרד העמותה בירושלים וחלקם כתחקירני שטח. נכון ל-2011 מעסיקה "בצלם" כ-40 עובדים. מנכ"לית העמותה היא יולי נובק, לשכבר מנכ"לית שוברים שתיקה, שהחליפה את חגי אלעד שכיהן בתפקיד 9 שנים. יושבת ראש ההנהלה היא אורלי נוי. עם חברי ההנהלה נמנים: דוד זונשיין, עו"ד אליאס ח'ורי ודני רובינשטיין.
בשנים הראשונות לקיום "בצלם" מימנה הקרן החדשה לישראל כ-80% מתקציבו. "בצלם" ממומן על ידי קרנות ממשלתיות, בהן משרדי החוץ של בריטניה ושל נורווגיה וקרן של האיחוד האירופי שלה תרמו ממשלות שוודיה, הולנד, שווייץ ודנמרק, קרנות פרטיות וארגונים (כגון הקרן החדשה לישראל וקרן פורד) ואנשים פרטיים בישראל ובעולם.
מחזור הפעילות של הארגון ב-2008 עמד על 8.7 מיליון שקל, וזה גם סכום התרומות שהארגון קיבל. הוצאות הנהלה והוצאות כלליות בשנה זו עמדו על 880 אלף שקל, 10% מהמחזור.
על פי הדוחות הפיננסיים של "בצלם", בשנת 2010 קיבל הארגון תרומות בסך של כ-9 מיליון שקלים, כאשר התורמים העיקריים היו קרן סיגריד ראוזינג (1,689,868 ש"ח), הכנסייה האוונגלית הגרמנית (990,777 ש"ח), הנציבות האירופית (787,661 ש"ח) וגורמים אירופאים נוספים.