stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש (להקה)
הופעות חיות

חברי ראש שידרו בהופעות התנהגות "מוסרית", כאשר ביצעו שיר כלשהו בהופעה חיה, הם מעולם לא שינו אותו וביצעו אותו בדיוק כפי שהוא נשמע באלבום, כלומר לפי גרסת האולפן. ניסיון הגשמת יעד זה החל בשנות ה-80, כאשר כללה ראש בציוד ההופעות שלה דוגם צלילים וירטואלי, בו השתמשו חברי הלהקה ב"זמן האמת" כדי לשחזר את הסאונד האולפני. כלומר, בהרמוניות הקוליות, בנגינת הכלים, ודברים אחרים כדי לשמר את הסאונד באולפן.
בהופעות חיות, חברי הלהקה מופיעים עם בדיוק אותם הכלים בהם ניגנו באלבום (כלומר, כלים מאותו דגם), גם זאת כדי לדמות את הסאונד בהופעות לסאונד האולפני. לכל אחד מחברי הלהקה יש Midi Controller המאפשר לו להשתמש בידיו החופשיות לשליטה בדוגם הצלילים האלקטרוני, מה שמאפשר למעריצים בזמן ההופעות ליהנות מאפקטים וממוזיקה שנשמעת כמו באלבום ללא צורך בפלייבק.
חברי הלהקה משתמשים לרוב בפדלי סינתיסייזרים וכלים אלקטרוניים אחרים, וניתן לראות ולשמוע זאת בבירור ב-R30: 30th Anniversary World Tour" ,DVD" של הלהקה משנת 2005.
מרכיב מרכזי בהופעות של ראש הוא סולו תופים של פירט. סולואי התופים של פירט מכילים מצד אחד מקצבים בסיסיים, אך פירט גם נוהג לאלתר בסולואים שלו, ויוצר מופע ייחודי. מאז אמצע שנות ה-80, החל פירט להשתמש בMIDI Sound module, וכך היה יכול לשלב במקצבי התופים גם מקצבים אקוסטיים, ודגימות של מרימבה, נבל, משולש הקשה, פעמונים ורבים אחרים.
לוגו ה"סטארמן (עוצב על ידי הוגו סים). הופיע לראשונה על העטיפה האחורית של האלבום "2112".
גדי לי בהופעה, 2004.
אלכס לייפסן בהופעה, 2007.
ניל פירט בהופעה, 2007.
רומא (סרט, 2018)

| --- | --- |

 בימוי:  אלפונסו קוארון
 הופק בידי:  אלפונסו קוארון גבריאלה רודריגס ניקולס סליס
 תסריט:  אלפונסו קוארון
 עריכה:  אלפונסו קוארון אדם גו
 שחקנים ראשיים:  יאליצה אפאריסיו
 צילום:  אלפונסו קוארון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית מקסיקו מקסיקו
 חברת הפקה:  Participant Media Esperanto Filmoj
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 באוגוסט (פסטיבל הסרטים של ונציה) 21 בנובמבר 2018 (הפצה מסחרית בארצות הברית)
 משך הקרנה:  135 דקות
 שפת הסרט:  ספרדית מיסטק
 סוגה:  סרט דרמה
 מקום התרחשות:  מקסיקו סיטי 
 תקציב:  15 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   roma
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר  פרס אריה הזהב פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לסרט הזר הטוב ביותר פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
 www.romamovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
רומא (באנגלית וספרדית: Roma) הוא סרט קולנוע אמריקאי-מקסיקני משנת 2018 שכתב, צילם וביים אלפונסו קוארון. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-21 בנובמבר 2018, והועלה לנטפליקס ב-14 בדצמבר 2018. זהו הסרט הראשון של שירות הסטרימינג שיוצא גם לבתי הקולנוע בסמוך לתחילת שידורו באתר. הסרט נקרא על שם השכונה במקסיקו סיטי בה מתרחשת עלילת הסרט.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת במקסיקו, בתחילת שנות השבעים של המאה ה-20. גיבורת הסרט היא קליאו, משרתת ומטפלת בשכונת רומא האמידה שבמקסיקו סיטי. בני הבית הם האב אנטוניו, רופא במקצועו, האם סופיה, מורה לכימיה, ארבעת ילדיהם (שלושה בנים ובת), הסבתא תרזה ואדלה, משרתת נוספת.
קליאו צופה כיצד התא המשפחתי מתפרק כשאנטוניו עוזב את הבית בעוד האם מנסה להסתיר זאת מילדיה. היא מפתחת מערכת יחסים עם פרמין, צעיר המתמחה באמנויות לחימה ונכנסת ממנו להריון. פרמין נוטש אותה וקליאו יוצאת לחפש אותו בשכונות העוני של מקסיקו סיטי, שם היא מגלה שהוא מתאמן עם קבוצה גדולה של צעירים בחסות הצבא. פרמין מתכחש לאבהותו ומאיים עליה באלימות. כשהיא יוצאת עם תרזה לרכוש עריסה לתינוק שבדרך, הן נקלעות להפגנת סטודנטים גדולה, שמסתיימת בטבח הסטודנטים (טבח קורפוס כריסטי (אנ')), במהלך המהומות עדה קליאו לרציחתו של מפגין שנמלט לחנות הרהיטים, על ידי פרמין וחבריו. הטראומה מביאה לזירוז הליכי הלידה אך ההגעה לבית החולים מתעכבת בשל המצב. בבית החולים מובהלת קליאו לחדר הניתוח שם היא יולדת תינוקת ללא רוח חיים.
סופיה לוקחת את קליאו והילדים לטיול בטוקספאן, בזמן שאב המשפחה מגיע לבית לאסוף את חפציו. הילדים רוחצים בים בשעה שקליאו נשארת להשגיח עליהם, אף שאינה יודעת לשחות. שניים מהם נסחפים בזרם ועומדים לטבוע, אך קליאו נכנסת למים ומצילה אותם. כשהמשפחה מתאחדת בחוף (בסצנה שמתועדת בכרזת הסרט) קליאו מתייפחת ומגלה להם שכלל לא רצתה בתינוקת. בשובם הביתה הם בוחנים את הבית ממנו לקח האב דברים, בעיקר מדפי ספרים, ולסדר החדש שנעשה בין החדרים, וקליאו חוזרת למלאכת הבית.
שחקנים ודמויות

יאליצה אפאריסיו - קליאו
מרינה דה טאווירה - סופיה
פרננדו גרדיאגה - אנטוניו
חורחה אנטוניו גררו - פרמין
ננסי גרסיה - אדלה
הפקה

התסריט לסרט נכתב על ידי קוארון על בסיס הביוגרפיה שלו כילד בשכונת רומא. גיבורת הסרט קליאו היא בת דמותה של ליבו רודריגס ילידת אואחאקה ששירתה את בני משפחתו. לכוכבת הסרט לוהקה יאליצה אפאריסיו, מורה בת 24, אף היא מאואחאקה, שחקנית לא מקצועית בתפקידה הראשון.
קוארון קיווה שהצלם עמנואל לובצקי עמו שיתף פעולה במרבית סרטיו הקודמים, יצלם גם סרט זה, אך הוא פרש בשלב הקדם-הפקה. קוארון לקח על עצמו את מלאכת הצילום שנעשתה בשחור-לבן וכוללת שוטים ארוכים מאוד. שפת הסרט היא ספרדית, בשיחות בין בני המשפחה, ומיסטק, שפה מקסיקנית-ילידית בשיחות בין קליאו לאדלה וחבריה. הסרט כולל סצנות המתקשרות עם סרטיו הקודמים ומלמדות על מקורות ההשראה של קוארון לסרטיו כיוצר קולנוע, דיכוי מהומות הסטודנטים שמזכיר את סצנת המהומות ב"הילדים של מחר", סיפורן של המטפלות שאוזכר ב"ואת אמא שלך גם" והאסטרונאוטים המרחפים בחלל בסצנה מתוך הסרט "אבודים" (אנ') שמזכירה את הסצנות ב"כוח משיכה".
הזכויות להפצת הסרט נרכשו על ידי נטפליקס שבנובמבר 2018 הפיצה אותו באולמות הקולנוע ושלושה שבועות לאחר מכן בשירות הסטרימינג שלה.
ביקורת ופרסים

הסרט זכה לתשבחות המבקרים (98% ביקורות טובות וציון ממוצע של 9.5 מקרב מבקרי הקולנוע הבכירים על פי אתר Rotten Tomatoes), ששיבחו את הצילום והבימוי של קוארון, בפרט את הסצנות שצולמו בשוט רציף, בהן סצנת טביעת הילדים בים והלידה השקטה שעוברת קליאו. הסרט זכה לציון של 96 מתוך 100 באתר Metacritic.
הסרט היה מועמד לעשרה פרסים וזכה בשלושה.
זכיות:
פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר
פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר
מועמדויות:
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - יאליצה אפאריסיו
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - מרינה דה טאווירה
פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר
פרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר
פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר
פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
זכייה בפרס לבמאי הטוב ביותר
זכייה בסרט הזר הטוב ביותר
מועמד לתסריט הטוב ביותר
הסרט היה מועמד לשבעה פרסים וזכה בארבעה:
פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר
פרס באפט"א לצילום הטוב ביותר
פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר שאינו דובר אנגלית
היה מועמד לשמונה פרסים וזכה בארבעה
פרס הבמאי הטוב ביותר
התסריט המקורי
הסרט הזר הטוב ביותר
העריכה הטובה ביותר
היה מועמד לשמונה פרסים וזכה בארבעה:
פרס הסרט הטוב ביותר
הסרט הזר הטוב ביותר
הבמאי הטוב ביותר
הצלם הטוב ביותר
סרט השנה מטעם מבקרי הקולנוע של ניו יורק, לוס אנג'לס, פילדלפיה, סן פרנסיסקו, וושינגטון, שיקגו, בוסטון, לאס וגאס, סיאטל, אטלנטה ולונדון.
פרס מיוחד מטעם מכון הסרטים האמריקאי.
פרס גילדת הבמאים לבמאי הטוב ביותר
פרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה
פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הזר הטוב ביותר
פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לסרט הזר הטוב ביותר
פרס גויה לסרט הזר דובר הספרדית הטוב ביותר.
סרט השנה של פורום מבקרי הקולנוע בישראל.
ארלין דיקנסן

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1956 (בת 68) ג'רמיסטון, דרום אפריקה 
 מדינה:  קנדה 
 arlenedickinson.com
 
ארלין דיקנסן (באנגלית: Arlene Dickinson; נולדה ב-8 באוקטובר 1956) היא מנהלת קנדית בעלת ותק של 20 שנה המתמחה בתחום השיווק. היא המנכ"ל והבעלים של חברת "ונטור תקשורת בע"מ" (Venture Communications Ltd) וכן הבעלים של התאגיד "ארלין דיקנסן", אשר מוקדש לקידום יזמים על ידי השקעות ומימון, בין היתר באמצעות האתר החברתי YouInc.com.
דיקנסן מאמינה כי מטרתו של תחום השיווק הוא להוביל לפתרונות עסקיים. היא ידועה כאחת מחלוצי התחום. היא הצליחה להפוך את "ונטור תקשורת בע"מ" מחברה קטנה ומקומית לאחד מגופי השיווק העצמאיים הגדולים ביותר בקנדה עם משרדים בקלגרי, טורונטו ואוטווה.
ביוגרפיה/חייה האישיים

ארלין דיקנסן נולדה בג'רמינסון, דרום אפריקה למשפחה ענייה מאוד. כשהייתה בת שלוש, אביה החליט על מעבר המשפחה מדרום אפריקה לקנדה משום שהאמין כי שם יהיו הזדמנויות כלכליות ומקצועיות טובות יותר וכך תשתפר איכות חייהם. דיקנסן בוגרת תיכון בקלגרי באלברטה. דיקנסן נישאה בגיל 19 ויש לה ארבעה ילדים. היא התגרשה בגיל 30. היום היא רווקה וסבתא לחמישה נכדים.
אביה של דיקנסן השפיע עליה רבות בדרך החשיבה כשאמר לה משפט אשר זכור לה עד היום: "תתייחסי לחיים כמסע ולא כיעד". כמו כן הוא הסביר לה את חשיבות העצמאות שלה בתור אישה שעומדת בזכות עצמה ולא בזכות הגבר שלצידה. חלומה של דיקנסן היה להקים משפחה ואכן חלום זה התגשם כאשר הייתה בגיל 19. אז התחתנה עם אחיו של החבר הכי הטוב שלה. עד גיל 27 היו לה שישה הריונות; ארבעה ילדים ושתי הפלות. אף על פי שלבעלה לא היה כסף, היא הייתה מאושרת משום שהיא השקיעה במשפחה שתמיד חלמה עליה. דיקנסן טוענת כי מעולם לא האמינה שהכסף גורם לאושר, אך כן האמינה כי כסף מפיג מתחים ולחצים.
קריירה

בגיל 30, על דיקנסן עברה תקופה לא טובה. היא התגרשה, הייתה חסרת עבודה והייתה צריכה לתמוך בארבעה ילדים קטנים. במהלך הליכי הגירושים, השופט החליט כי לא תהיה לה משמורת מלאה על הילדים כיוון שאין לה את האמצעים הדרושים על מנת לפרנס את ילדיה. בשורה זו הייתה מאוד קשה עבור דיקנסן, כיוון והיא זאת שדאגה לממן את לימודיו של בעלה לשעבר, דבר שבסופו של דבר הותיר אותה חסרת כל. באותו זמן, אחות של הגרוש של דיקנסן סיפרה לה על משרה פנויה במכירות בתחנת טלוויזיה מקומית. היא התקבלה לעבודה והייתה טובה מאוד במכירות. למרות הצלחתה הגדולה בתפקידה החדש, היא איבדה את מקום עבודתה בשל קיצוצים בחברה. במהלך שהותה בתחנה, היא עבדה עם איש מכירות, אשר השיק חברה משלו בשם "ונטור תקשורת בע"מ". כששמע על מצבה הקשה של דיקנסן, הוא פנה אליה והציע לה לבוא כשותפה בחברה, והיא עבדה ללא משכורת כלל כשנתיים וחצי.
עסקים

דיקנסן הצטרפה ל"Venture Communications" ב-1988 וב-1998 הפכה לבעלים של החברה. היא הצליחה להפוך את החברה מחברה מקומית ואנונימית יחסית, לאחת החברות הגדולות והמוכרות בקנדה.
דיקנסן אומרת שההצלחה של החברה שלה הייתה בזכות ההבנה שיש לענות על צורכי השוק בניגוד למחשבה הישנה של סוכנויות שיווק. היא הצליחה ליצור מודל עסקי שאינו רק ייחודי אלא גם רווחי. לדיקנסן יש כמה מחשבות נוקבות על איך העידן החדש של הטכנולוגיה הדיגיטלית משפיע על תעשיית השיווק. היא מעודדת גישה עסקית המשלבת כישורי חיים עם כישורים עסקיים, ובעיקר מסתמכת על קשרים אישיים פנים מול פנים על מנת להעביר את סיפור החיים. דיקנסן מרגישה כי העידן הדיגיטלי "מפריע" לגישה העסקית שלה, היא טוענת שנעלמה האינטימיות בין האנשים (המשווקים ללקוחות).
טלוויזיה

דיקנסן מוכרת בטלוויזיה העולמית כאשת חזון. מאז סתיו 2007, דיקנסן הופיעה כאחת "הדרקונים" בתוכנית "מאורת הדרקונים" של CBC – סדרת טלוויזיה בה יזמים מתחילים מציעים את הרעיונות עסקיים לפאנל של משקיעים. ב-2015, דיקנסן הכריזה שהיא עוזבת את התוכנית לאחר 9 עונות.
פרסים

ההישגים, החזון והמנהיגות שלה הוכרו במספר פרסים כגון: כניסה לרשימת ה-TOP 100 של הנשים החזקות ביותר בקנדה ולקטגורית ה-TOP 100 של בעלי העסקים המרוויחים ביותר במגזין Chatelaine; פרס Pinnacle למצוינות ויזמות עסקית; אחת ממאה הנשים הכי חזקות ומשפיעות בקנדה; פרס מפעל חיים של רודיאו; פרס של אוניברסיטת מקגיל לניהול הישגים; זכתה בהוקרה בתואר דוקטור מאוניברסיטת קונקורדיה. פרס משמעותי נוסף הוא ההכרה בחברה שבניהולה - "Venture" כאחת מחמישים החברות המנוהלות בצורה הטובה והמוצלחת ביותר בקנדה במשך שלוש שנים רצופות.
הערות שוליים

↑  The Inspirational Life Story of Arlene Dickinson (ארכיון)
↑  Arlene Dickinson, CEO of Venture Communications and YouInc.com
↑  The Inspirational Life Story of Arlene Dickinson (ארכיון)
↑  Arlene Dickinson on family, career and business success
↑  Arlene Dickinson on family, career and business success
↑  ARLENE DICKINSON – PROFILE OF A SUCCESSFUL CANADIAN ENTREPRENEUR
↑  The Inspirational Life Story of Arlene Dickinson (ארכיון)
↑  Life after the den: Arlene Dickinson heads home to Calgary with a dragon’s legacy
↑  Arlene Dickinson, CEO of Venture Communications and YouInc.com
↑  Arlene Dickinson (ארכיון)
↑  Concordia awards 9 new honorary doctorates
↑  women of influence
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019066841  VIAF: 171705170   WorldCat (עם VIAF): 171705170 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארלין דיקנסן".
GBU-43/B MOAB

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  פצצה
 ארץ ייצור:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  McAlester Army Ammunition Plant (2003)
 פיתוח:  ארצות הברית ארצות הברית מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקני (AFRL) (2002)
 עלות יחידה:  כ-16 מיליון דולר (כולל פיתוח)
 שימוש ראשון:  במסגרת ניסוי  מרץ 2003, פלורידה
 פעילות מבצעית:  אפגניסטן, אפריל 2017
 תקופת השירות:  2003–הווה (כ־22 שנים) 
 משתמשים:  חיל האוויר האמריקני
 פלטפורמת שיגור:  מפציץ או מטוס תובלה מותאם
 מאפיינים כלליים
 משקל:  10.3 טון
 ממדים
 אורך:  9.1885 מטר
 קוטר:  103 ס"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  8.5 טון חומר נפץ H6- שכולל: 44%-RDX 29.5%-TNT  21%-אבקת אלומיניום 5%-פרפין 0.5%-סידן כלורי
 הנחיה:  GPS 
 ניווט:  GPS+מערכת ניווט אינרציאלית (INS)
 
Massive Ordnance Air Blast (בראשי תיבות MOAB, בעברית: חימוש פיצוץ אווירי מסיבי; מכונה גם: "Mother Of All Bombs", בעברית: "אם כל הפצצות" או "פצצת מואב") היא פצצה מונחית אמריקאית הנחשבת לפצצה הגדולה ביותר שאינה פצצה גרעינית בארסנל החימוש האמריקני. סימון הפצצה הוא GBU-43/B; ראשי התיבות GBU הם Guided Bomb Unit - פצצה מונחית.
משקלה כ-10.3 טונות.
בשל גודלה, היא נישאת על ידי מטוס התובלה C-130 הרקולס או המפציץ החמקן- B-2 ספיריט.
היסטוריה

ניסויי הפצצה הראשונים נערכו לראשונה ב-11 במרץ 2003, ופעם נוספת ב-21 בנובמבר 2003, זמן קצר לפני מלחמת עיראק. תמונות הניסוי פורסמו זמן קצר לאחר מכן. הסיבה העיקרית לכך הייתה רצונה של ארצות הברית להרתיע את סדאם חוסיין, נשיא עיראק דאז, ואת צבאו. עם פרסום התמונות טען בפומבי מזכיר ההגנה של ארצות הברית דאז דונלד רמספלד:
"המטרה היא להפעיל לחץ גדול כל כך, עד שסדאם חוסיין ישתף פעולה"..."אם הוא לא יסכים לשתף פעולה, המטרה היא שהיכולות של כוחות הקואליציות יהיו ברורות כל כך שיהיה גורם הרתעה אדיר שישכנע את צבא עיראק שלא להילחם נגד כוחות הקואליציה"
ב-13 באפריל 2017 נעשה שימוש מבצעי ראשון בפצצה, כאשר חיל האוויר האמריקני תקף בפצצה זו מתחם תת-קרקעי של כוחות המדינה האסלאמית במחוז אצ'ין בחבל ננגרהאר באפגניסטן. הפצצה הוטלה ממטוס תובלה MC-130 הרקולס. לפי דיווח משרד ההגנה באפגניסטן, כתוצאה מהתקיפה נהרגו 94 מחבלים, הושמדו מאגר נשק ורשת מנהרות ששימשו את הארגון, ואף אזרח לא נפגע במתקפה.
חומרי הנפץ

פצצת ה-MOAB מורכבת מתערובת מיוחדת של חומרי נפץ המכונה: Composition H6. אשר כוללת:
44% RDX
29.5% TNT
21% אבקת אלומיניום
5% שעוות פרפין
0.5% סידן כלורי
תערובת חומרי הנפץ של פצצת ה-MOAB, שוקלות כ-8.5 טונות, המהוות כ-86% מהמשקל הכולל של הפצצה.
צפיפות חומר הנפץ היא: 1.72 גרם לסמ"ק. ומהירות הפיצוץ היא: 7,367 מטרים לשנייה.
השוואה לפצצה הרוסית - FOAB

פצצת MOAB נחשבת לנשק הלא-גרעיני העוצמתי ביותר אחרי "פצצה וואקום אווירית בעוצמה מוגברת" (Aviation Thermobaric Bomb of Increased Power), הפצצה שפיתחה בתגובה רוסיה וזכתה לכינוי "אבי כל הפצצות" (FOAB), הנחשבת לחזקה ממנה פי ארבעה.
| נתון | אם כל הפצצות - MOAB | אבי כל הפצצות - FOAB |
| --- | --- | --- |
| חומר נפץ: | 8,500 קילוגרמים | 7,100 קילוגרמים |
| שווה ערך TNT: | 11 טונות | 44 טונות |
| רדיוס ההרס: | 150 מטר | 300 מטר |
| ניווט: | INS/GPS | לא ידוע - מוערך GLONASS |
גלריה

סנפירי רשת שבאמצעותן הפצצה שומרת על יציבות
הפצצה בפרופיל, בבסיס חיל האוויר האמריקאי אגלין (AFB)
אל ווימורטס (משמאל) המפתח של הפצצה וג'וזף פלנז (מימין) ראש צוות אב-טיפוס כשהם מסתכלים על אב-טיפוס לפני ייצור וניסוי
וידאו המתעד את השימוש המבצעי הראשון בפצצה, אפריל 2017
ראו גם

אבי כל הפצצות
הערות שוליים

↑  כמה עלתה הטלת "אם כל הפצצות" למשלם המיסים האמריקני?, באתר ביזפורטל, 13 באפריל 2017
1 2  GBU-43/B "Mother Of All Bombs" - MOAB - Massive Ordnance Air Blast Bomb
↑  A Critical Diameter Study of the Australian Manufactured Underwater Explosive Composition H6
↑  לראשונה בהיסטוריה: ארצות הברית הטילה את "אם כל הפצצות"
"אם כל הפצצות": ארצות הברית הטילה באפגניסטן את הפצצה הגדולה ביותר, באתר nrg
1 2  הפצצה שפותחה כדי להפחיד את סדאם, באתר ynet, 14 באפריל 2017
↑  לראשונה: "'אם כל הפצצות' הוטלה באפגניסטן", באתר ‏מאקו‏, 13 באפריל 2017
↑  רועי קייס, אפגניסטן: 36 הרוגים במתקפת "אם כל הפצצות", באתר ynet, 13 באפריל 2017

תיעוד: רגע הפגיעה של "אם כל הפצצות" באפגניסטן, 14 באפריל 2017
↑  MOAB - Massive Ordnance Air Blast Bomb - GlobalSecurity.org
↑  (אנ')
לילך רחמני

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1963  (בת 61) ישראל ישראל
 שם לידה:  לילך ולן 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עורכת, מפיקה וצלמת
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש 
 יצירות בולטות:  בחדר של חני  שבעים פנים
 
לילך רחמני (נולדה ב-3 במאי 1963) היא מפיקת טלוויזיה, עורכת וצלמת ישראלית.
ביוגרפיה

לילך רחמני נולדה בשם לילך ולן. בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה והחוג לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב.
רחמני התחילה את דרכה בשנת 1989 כעוזרת במאי ובהמשך כמפיקה בטלוויזיה החינוכית בתוכנית "שבעים פנים" בהנחיית ירון לונדון. לאחר מכן הפיקה את "שיחות ברוח" בהנחיית פרופסור יוסף בן שלמה, שלימד אותה בחוג לפילוספיה יהודית באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1997 הפיקה וערכה את הסדרה "אדום ירוק" שהפכה לחלק מתוכנית הלימודים של משרד החינוך בנושא בטיחות בדרכים. ב-1998 הפיקה את הסרט הדוקומנטרי "לתת בלי לרצות לקחת" על דמותו של ניר פורז שנהרג בניסיון החילוץ של נחשון וקסמן. בין השנים 1998–2008 הפיקה וערכה את התוכנית "בחדר של חני" בהנחיית חני נחמיאס; בשנת 2001 זכתה התוכנית בפרס מסך הזהב בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר לילדים ולנוער.
בשנת 2010 הפיקה במסגרת שיתוף פעולה עם האופרה הישראלית את התוכנית "אופרה אחרת", שש אופרות שהותאמו לטלוויזיה. בין השנים 2011–2012 הפיקה וערכה את "חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי" ואת "חידון התנ"ך הבינלאומי למבוגרים" בהנחיית אבשלום קור. בשנת 2011 יצרה את תוכנית הלייף סטייל הערבית-יהודית הראשונה "אחלה יום" בהנחיית מירה עווד ויובל כספין.
בשנת 2012 נבחרה רחמני לכהן כאחת מסגני יושב ראש אגודת העיתונאים בתל אביב.[דרושה הבהרה]
רחמני מרצה בקורס "תקשורת לנוער יוצאי אתיופיה" מטעם הטלוויזיה החינוכית ומשרד החינוך, במסגרתו לומדים תלמידים מצטיינים מהקהילה האתיופית עיתונות, רדיו וטלוויזיה. בשנת 2016 הצטרפה למשלחת בוגרי הקורס למסע שורשים באתיופיה, שם צילמה ביחד עם הבמאי צביקה גודל את הסרט התיעודי "פה היה הבית".
הערות שוליים

↑  רועי ברק, ‏אגודת העיתונאים מתחדשת: רותם אברוצקי נבחר ליו"ר האגודה, באתר גלובס, 15 במאי 2012
↑  רן בוקר, חזרו הביתה: תיעוד מסע שורשים של נערים לאתיופיה, באתר ynet, 18 באוגוסט 2016
רונן שובל

| --- | --- |

רונן שובל
 לידה:  20 באוגוסט 1980 (בן 44) רמת השרון
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת פריז מערב נאנטר לה דפאנס  אוניברסיטת פרינסטון 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  ShovalRonen
 טלגרם:  RonenShoval
 http://www.ronenshoval.com/
 
רונן שובל (נולד ב-20 באוגוסט 1980, ח' באלול ה'תש"מ) הוא דוקטור לפילוסופיה פוליטית, פובליציסט, הוגה דעות ופעיל פוליטי. כיום שובל הוא דקאן קרן תקווה וראש מכון ארגמן ללימודים שמרניים.
בעבר היה חבר בתנועת תא כתום, ובהמשך היה אחד משני מייסדי תנועת "אם תרצו" (יחד עם ארז תדמור), היה חבר הוועד המנהל והמועצה הציבורית של בית אצ"ג, חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, וכן היה חבר ארגון "בידינו – למען חופש פולחן בהר הבית".
בשנת הלימודים 2022–2023 שימש עמית מחקר אורח ומרצה לפילוסופיה פוליטית באוניברסיטת פרינסטון.
קורות חיים

רונן שובל נולד ב-1980 ברמת השרון. אביו, אדוארדו שובל, הוא יזם היי-טק יליד ארגנטינה. למד בבית הספר הפתוח-דמוקרטי ביפו, ובתיכון רוטברג ברמת השרון. שירת בצה"ל, תחילה בחיל השריון, ובהמשך כסמל מבצעים בקריה.
למד יחסים בין-לאומיים ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. שובל הוא בעל תואר ראשון ותואר שני במחשבת ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. סיים דוקטורט בהצטיינות בתחום הפילוסופיה הפוליטית באוניברסיטת פריז X: נאנטר, עם עבודה שכותרתה "La sainteté collective dans la politique biblique : aux sources de la théologie politique" ("קדושה קולקטיבית בפוליטיקה המקראית: ממקורות התאולוגיה הפוליטית"), שנעשתה בהנחייתו של פרופ' שמואל טריגנו.
כיהן כמנכ"ל חברת הסטרט-אפ "Blink". בשנת 2019 מונה לדקאן קרן תקווה וייסד את מכון ארגמן.
קורות חיים > פעילות ציבורית

השתתף ב"תוכנית למנהיגות צעירה" של המכון לאסטרטגיה ציונית. כשהיה סטודנט בתקופת תוכנית ההתנתקות ייסד עם עוד שני סטודנטים את "תא כתום" – קבוצה של אלפי סטודנטים מכל רחבי הארץ שהביעה מחאה נגד ביצוע התוכנית. שיא המאבק היה שביתת רעב של 12 יום מול בית המשפט העליון של עשרות סטודנטים.
בשנת 2006, לאחר מלחמת לבנון השנייה, ייסד ביחד עם ארז תדמור את תנועת "אם תרצו", שנרשמה כעמותה בינואר 2007. בשנת 2010 יצא לאור ספרו "אם תרצו: כוכב מישראל – מניפסט לציונות המתחדשת". הספר מציג את רעיונות התנועה והמחבר עומד בו על ההבדל בין תודעה ציונית שלילית לתודעה ציונית חיובית ומבקש להציע פתרון לפוסט-ציונות הימנית והשמאלית באמצעות פיתוח שיטה אידאולוגית שהוא מכנה "נאו-ציונות". בסוף 2013 פרש שובל מראשות התנועה.
שובל הוא פובליציסט ופרסם מאמרים רבים בעיתונים הארץ, מעריב ומקור ראשון. מאז האיחוד בין מעריב לעיתון סופהשבוע מבית הג'רוזלם פוסט כותב שובל טור שבועי ב"מעריב סופהשבוע".
בשנת 2014 מונה שובל לשמש יו"ר עמית בית אורי צבי גרינברג בירושלים. ב-2015 הוא נבחר[דרושה הבהרה] לאחד מ-100 האנשים המובילים המשפיעים באופן חיובי על החיים היהודיים.
קורות חיים > פעילות פוליטית

בתחילת 2014 מונה שובל ליו"ר "ביתנו עולמי" – התנועה העולמית של מפלגת ישראל ביתנו, ופרש מתפקיד זה בנובמבר 2014. כיו"ר "ביתנו עולמי" הוא שימש כחבר הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית וחבר חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית.
בחודש ינואר 2015 התמודד בבחירות הפנימיות למפלגת הבית היהודי על מקום ברשימתה בבחירות לכנסת העשרים. הוא נבחר למקום ה-16 ברשימת המפלגה ולא נכנס לכנסת.
ב-3 ביולי 2015 נבחר שובל ליו"ר חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, והחליף בתפקיד את פרופ' אריה אלדד. בפברואר 2019 היה מועמד לראשות מפלגת הבית היהודי, אך לבסוף בחרה המועצה הציבורית ברב רפי פרץ.
חיים אישים

בשנת 2006 נישא לחמוטל, ולהם חמש בנות. מתגורר בנווה דניאל.
הערות שוליים

↑  צוות המכון, באתר מכון ארגמן
↑  ד"ר רונן שובל, באתר שמרנות ישראלית
↑  חברי המועצה הציבורית, באתר בידינו - למען הר הבית
↑  Current Visiting Fellows | James Madison Program, jmp.princeton.edu
↑  שלמה פיוטרקובסקי, רונן שובל: מבט מאוניבריסטת פרינסטון, באתר מקור ראשון
1 2  אמיתי זיו, היזם הסדרתי מציג: לגהץ את הסלולרי, באתר הארץ, 19 ביולי 2009
אדוארדו שובל, יחסים בין יזם ומשקיע - עשה ואל תעשה, בערוץ YouTube של אוניברסיטת תל אביב
↑  תקציר עבודת הדוקטורט של שובל (בצרפתית)
↑  Blink.gg - eSports mobile platform for Hearthstone gamers, blink (באנגלית)
↑   רוני בר, דוכנים להחלשת בג"ץ ומרמור על "הארץ": בכנס השמרנות עדיין מפחדים מהשמאל, באתר הארץ, 22 במאי 2019
↑  אור קשתי, הקשר של הימין נגד האקדמיה "האנטי-ציונית", באתר הארץ, 20 באוגוסט 2010
↑  הסטודנטים הכתומים כבשו את העיר הלבנה, באתר הארץ, 14 ביוני 2005
↑  אם תרצו: כוכב מישראל / שובל, רונן, באתר של הוצאת ראובן מס
↑  הרצל אומר: עם יו"ר אם תרצו רונן שובל, בבלוג של צור ארליך, 25 ביוני 2010
↑  uri-zvi-greenberg, uri-zvi-greenberg
↑  The Algemeiner, The Top 100 People Positively Influencing Jewish Life, 2015 - Algemeiner.com, www.algemeiner.com, ‏2016-03-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  צביקה קליין, רונן שובל מונה למנכ"ל ישראל ביתנו העולמית, באתר nrg‏, 3 באפריל 2014
↑  חיים לוינסון, יו"ר אם תרצו לשעבר, רונן שובל, עתיד להתמודד על מקום ברשימת הבית היהודי, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2014
↑  נתנאל כ"ץ, מתמודד נוסף בבית היהודי: ד"ר רונן שובל, באתר ערוץ 7, 11 בדצמבר 2014
↑  עמית סגל, עפר חדד, ‏הניצחון של שקד: מקום 1 בפריימריז, באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2015
↑   אלירן אהרון, יו"ר חדש לחוג הפרופסורים, באתר ערוץ 7, 3 ביולי 2015.
↑  יהונתן קליין, ‏המועצה הציבורית בחרה: יו"ר הבית היהודי - הרב רפי פרץ,  באתר כיפה, 3 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303154305171  ISNI: 0000 0001 1881 6049  LCCN: no2010102734  SUDOC: 179980238  VIAF: 298147533   WorldCat (עם VIAF): 298147533
אזובסטאל

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  11 באוגוסט 1933 – מרץ 2020 (כ־86 שנים)
 חברת אם:  קבוצת מטינווסט (Metinvest Group)
 חברות בנות:  SigmaTV, SigmaTV Channel, Marita, AzovMed
 מיקום המטה:  מריופול, אוקראינה
 קואורדינטות:  47°05′51″N 37°36′36″E﻿ / ﻿47.0975°N 37.61°E﻿ / 47.0975; 37.61 
 שליטה בחברה:  רינאט אחמטוב
 ענפי תעשייה:  מתכות
 מוצרים עיקריים:  פלדה - 4.194 מיליון טון (2020) ברזל יצוק - 3.803 מיליון טון (2020) קוק (דלק) - 1.260 מיליון טון (2020)
 רווח:  558,417,000 הריבניה (נכון ל־2016) 
 יו"ר:  Enver Tskitishvili 
 מנכ"ל:  אנבר צקיטישווילי
 עובדים:  12,293 (2015)
  
 https://azovstal.metinvestholding.com/en
 he
 
מפעל המתכות אזובסטאל (באוקראינית: Mеталургійний Kомбінат Азовсталь) היה מתקן תעשייתי לייצור וערגול מתכות ופלדה הממוקם על שפך נהר קלמיוס לים אזוב בעיר הנמל מריופול שבמחוז דונצק בדרום-מזרח אוקראינה, ומכאן שם המפעל באוקראינית (Азов אזוב + сталь סטאל, פלדה) המפעל הוא בעצם חברה בשם זהה תחת חברת תעשיית המתכות הגדולה מנטיווסט (רו') של SCM.
המפעל התפרסם במיוחד בעת הפלישה הרוסית לאוקראינה והמצור על מריופול כשהוא מהווה כעין מצודה וכיס התנגדות לכיבוש הרוסי במריופול. ב-19 באפריל 2022 החלו בדלנים פרו-רוסיים לתקוף את המפעל לאחר אולטימטום שהוצב לחיילים המתבצרים בתוכו להניח את נשקם, והתחוללו בו קרבות עזים בין הצדדים בשעה שאלפי אזרחים וחיילים מתבצרים במבוך המנהרות שבו; כמו יתר העיר, המפעל נמצא תחת הפצצות כבדות מהצד הרוסי וספג הרס רב, והמתבצרים בתוכו שרויים בתנאים הומניטריים קשים.