stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברגנץ
היסטוריה

היישוב הראשון בעיר ידוע משנת 1500 לפנה"ס. במאה החמישית לפני הספירה יושבה העיר על ידי קלטים ונקראה על ידם "בריגנאטיון", והיא הייתה מבצרם הגדול ביותר. בשנת 15 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרומאים והפכה למחנה רומי. העיר קיבלה מעמד של עירייה בשנת 50 (כ"בריגאנטיום") והייתה מושב האדמירלות בשל ימת קונסטנץ. בשנת 259 הרסו את העיר האלמנים, שבט גרמני שפרץ לאזור.
בין השנים 610–612 פעלו בעיר מיסיונרים. משנת 917 שימשה הטירה בעיר כמקום מגוריה של שושלת אודאלריכינג שכינו את עצמם התואר "הרוזנים של ברגנץ". בנו של המלך האודאלריכי הראשון היה גבהארד שנולד בשנת 947.הוא נהיה בישופ של העיר קונסטנץ ומאוחר יותר נודע כפטרונן של הנשים ההרות. השושלת נכחדה בסביבות שנת 1150. בשנת 1170 הוגו מטובינגן הקים בעיר יישוב (הוזכר לראשונה בשנת 1249) שגדל בין המאות ה-14 וה-13 ובין 1650 ל 1652.
בתחילת המאה ה-19 ועד לשנת 1814 העיר הייתה בשליטת בוואריה ואחר כך עברה לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
במהלך מלחמת העולם השנייה בעיר פעל כקונסול ארנסט פרודולייה שהנפיק כמה מאות אשרות כניסה לשווייץ ליהודים הנמלטים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ערים תאומות

ברגנץ היא עיר תאומה של הערים:
ישראל עכו, ישראל
הממלכה המאוחדת באנגור, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת
ג'יימס הוקנהול

| --- | --- |
גנרל הוקנהול ב-2024.
גנרל הוקנהול ב-2024.
 לידה:  27 ביולי 1964 (בן 60) המפשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת יורק (אנגליה)
 השתייכות:  הצבא הבריטי 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש מודיעין ההגנה  ראש הפיקוד האסטרטגי
 פעולות ומבצעים
 הסכסוך בצפון אירלנד  מלחמת עיראק  מלחמת אפגניסטן (2001–2021)
 עיטורים
 אביר במסדר האימפריה הבריטית  לגיון ההצטיינות  כוכב הארד
 
סר ג'יימס הוקנהול (באנגלית: James Richard Hockenhull; נולד ב-27 ביולי 1964) הוא גנרל בריטי בכיר, המכהן מאז מאי 2022 בתור ראש הפיקוד האסטרטגי.
הוקנהול, יליד המפשייר בדרום אנגליה, רכש השכלה גבוהה באוניברסיטת יורק והתגייס בשנת 1986 לשורות הקורפוס המודיעיני של הכוחות המזוינים. בשנים הראשונות לשירותו הוצב בתדירות גבוהה במספר תפקידים בצפון אירלנד, במהלך תקופת הסכסוך העדתי שכונה "הצרות", ועל שירותו בגזרה הוענקו לו מספר עיטורים, בהם חברות במסדר האימפריה הבריטית. מאוחר יותר שימש בתפקידי הדרכה ומטה, בין היתר עבור צבא ארצות הברית. ניסיונו בתפקידי מטה כולל תפקיד במשרד ההגנה של בריטניה, ובמכללת הפיקוד והמטה הכללי של ארצות הברית. בשנת 2005 מונה למפקד התכנון המבצעי במטה הפיקוד של הכוח הרב-לאומי במלחמת עיראק. בהמשך שימש בתפקיד המקביל עבור כוח התגובה המידית (ARRC) שפעל במסגרת מלחמת אפגניסטן. עם קידומו לדרגת בריגדיר בשנת 2009, הוא קיבל על עצמו את התפקיד של מנהל מודיעין, מעקב, רכישת מטרות וסיור (ISTAR) במטה הצבא הבריטי, ובספטמבר 2011 חזר למשרד ההגנה כראש התכנון האסטרטגי של הצבא.
ביוני 2013 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל, והוצב בקאבול כמנהל קבוצת הייעוץ של משרד ההגנה, לפני שנכנס לתפקידו כמנהל מודיעין הסייבר ושילוב המידע במרץ 2015. בשנת 2017 הוענק לו עיטור לגיון ההצטיינות האמריקאי. בדצמבר 2018 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש מודיעין ההגנה בוייטהול. באפריל 2022 נבחר ובמאי נכנס לתפקיד ראש הפיקוד האסטרטגי, ובמסגרת מינויו הועלה לדרגת גנרל. הוקנהול החליף בתפקיד זה את גנרל פטריק סנדרס, שמונה לראש המטה הכללי.
הערות שוליים

↑  PodBean Development, Episode 38 - General Sir James Hockenhull, KBE, ADC Gen - Strategic Command | The Centre for Army Leadership Podcast, armyleadership.podbean.com (באנגלית)
↑  General Sir Jim Hockenhull, Commander, Strategic Command, DSEI 2023 (באנגלית בריטית)
↑  Lieutenant General Sir James Hockenhull appointed new Commander United Kingdom Strategic Command, www.techuk.org
בת מונטסומה

| --- | --- |

מהדורת 2011
 מידע כללי
 מאת:  הנרי ריידר הגרד
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 נושא:  הכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית 
 מקום התרחשות:  מלכות המשנה של ספרד החדשה, האימפריה האצטקית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1893
 מספר עמודים:  258
 הוצאה בעברית
 תרגום:  בת מונטסומה, בת מונטזומה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003157560, 001835374, 001835376, 001835375, 001878678, 001975833, 002093592, 002142780, 002566730, 003361561
 
בת מונטסומה (באנגלית: Montezuma's Daughter) הוא רומן הרפתקאות היסטורי שכתב הסופר סר הנרי ריידר הגרד. הרקע ההיסטורי לרומן הוא כיבוש ממלכת האצטקים על ידי הצבא הספרדי בפיקודו של הרנאן קורטס בתחילת המאה ה-16.
הדמויות העיקריות

תומאס וינגפילד, אנגלי, בן לאב אנגלי ולאם ספרדייה, מקדיש 18 שנה מחייו לרדיפה ונקמה בחואן דה גרסיה, רוצח אימו. הוא מספר את עלילת הספר בגוף ראשון.
חואן דה גרסיה, לוחם ספרדי. מתואר ברומן כבן בליעל. לאחר שרצח את אימו של תומאס וינגפילד שהובטחה לו וברחה לאנגליה, הוא מצטרף לצבא הכיבוש הספרדי במקסיקו, נפגש ומתעמת עם תומאס וינגפילד מספר פעמים עד למפגש הגורלי האחרון ליד לוע של הר געש.
אוטומי, בתו של המלך מונטסומה-מתאהבת ונישאת לתומס וינגפילד ויחדיו הם עוברים תקופות קשות, ילדם נרצח על ידי חואן דה גרסיה ולבסוף היא מתאבדת.
ריידר הגרד משלב בעלילת הרומן, דמויות היסטוריות ידועות:
מונטסומה, מלך האצטקים.
קואוטמוק, מלך האצטקים האחרון
הרנאן קורטס, כובש מקסיקו
מרינה, אהובתו של קורטס
ברנל דיאס (אנ'), אחד ממפקדי הצבא הספרדי
בספר מתוארים עינויי האינקוויזיציה בספרד, העלאת קרבנות אדם על ידי הכהנים האצטקים ונפילת עיר הבירה טנוצ'טיטלאן שעל חורבותיה נבנתה מקסיקו סיטי.
הספר יצא לראשונה בעברית ב-1935 בתרגומו של מנחם זלמן וולפובסקי. במשך הזמן הופיעו גם גרסאות מקוצרות. ב-2011 הופיעה מהדורה מחודשת בתרגומה של דליה למדני.
תקציר העלילה

תומאס וינגפילד הוא אציל בריטי צעיר, בן לאב אנגלי ואם ספרדייה. הוא לומד רפואה ומתארס לחברתו לילי. אביו של תומאס גר בצעירותו בספרד שם הכיר את לואיזה שהייתה מאורסת לחואן דה גרסיה אך דחתה כל פעם את החתונה כי לא אהבה אותו. הם הצליחו לברוח לאנגליה אך דה גרסיה לא שכח זאת. יצר הנקמה בער בו. כעבור שנים הגיע לאנגליה, נפגש במקרה בוונגפילד שהצליח להתגבר עליו ולכבלו. דה גרסיה הצליח להשתחרר, לחדור לביתו של וינגפילד ולהרוג את אימו.
וינגפילד מגיע לסביליה, מתיידד עם רופא מקומי ועובד כעוזרו. יום אחד הוא מתבקש להכין רעל לאשה מסוימת. מסתבר שהיא הייתה נזירה שדה גרסיה הבטיח להינשא לה. היא נכנסה ממנו להריון וכשהדבר התגלה היא נידונה להיקבר חיים עם תינוקה. הרעל שהכין וינגפילד מנע מהם מוות אכזרי בחנק.
דה גרסיה נמלט בספינה לעבר היספניולה בקריביים. וינגפילד עולה בנמל קדיס על ספינה המפליגה לכיוון זה. ספינתו נטרפת בים והוא ניצול על ידי אנייה עליה נמצא דה גרסיה. הוא מושלך כעבד למרתף האנייה. בגלל פריצת מגפת דבר מחליט דה גרסיה להשליך את כל העבדים לים. וינגפילד מוצא חבית ומצליח בעזרתה להגיע לחוף. הוא מובל לעיר טבסקו במקסיקו. הכהנים במקום עומדים להעלותו לקרבן אבל נערה בשם מריה מצליחה לשכנע אותם שייתכן שווינגפילד הוא אחד מצאצאי האל קֶצַל שהיה אדם לבן. שמו של וינגפילד הגיעה לאוזני מונטסומה והוא שלח את אחיינו קואוטומוק בלווית יחידה גדולה של לוחמים, להביאו אליו.
בדרך מציל וינפילד את קואטומוק מצפרני פומה וקונה בכך את אמונו המלא. וינגפילד מתקבל על ידי המלך מונטסומה בכבוד מלכים. הוא מתמנה לאל אך מסתבר לו שבתום שנה הוא יועלה לקרבן. הם משיאים לו ארבע כלות ובתוכן אוטומי, בתו של מונטסומה שבוחרת למות איתו על המזבח. בינתיים מתקדמים הספרדים וכובשים את המקדש ברגע שהכהן עומד לנעוץ את סכינו בחזהו של וינגפילד ולעקור את ליבו. וינגפילד ואוטומי בורחים לארמון מונטסומה שם מתמנה וינגפילד למפקד צבאי בכיר. הוא משתתף בקרב "ליל הצער" בו נוחלים הספרדים אבדות כבדות. וינגפילד משתתף גם בהטמנת אוצרו של מונטסומה. לבסוף כובשים הספרדים את טנוצ'טיטלן ווינגפילד, אוטומי וקואוטומוק נופלים בשבי הספרדים. דה גרסיה מענה את וינגפילד וקואטומוק כדי שיגלו היכן הוטמן האוצר של מונטסומה. בעזרת מריה, שהפכה לאהובתו של קורטס, הם מצליחים לברוח ולהגיע לעיר האורנים, שם גרו בני שבטה של אוטומי.
וינגפילד מקבל את הפיקוד על הצבא של אוטומי ומצליח להביס את הספרדים בדרכם אל העיר. הספרדים נסוגים ווינגפילד מתמנה לשליט של עיר האורנים ביחד עם אוטומי. עוברות ארבע עשרה שנים שבמהלכן נולדים להם שלושה ילדים, וכמו כן וינפילד מפסיק את המנהג של הקרבת קורבנות אדם. הספרדים שבים ומתקיפים את עיר האורנים. במהלך הקרב צופה וינגפילד בכהנים המקריבים שבויים ספרדים ומסביבם מחוללות ושרות הנשים ובראשן אוטומי. הוא משחרר חלק מהשבויים ואומר לאוטומי "אל תקראי לי עוד בעלך". וינגפילד ואוטומי נופלים בשבי הספרדים אך המפקד ברנל דיאס משחרר אותו כאות הכרה על שהציל אותו ב"ליל הצער". לווינגפילד נודע כי דה גרסיה היה בצבא הספרדים וכי הוא רצח את בנו. וינגפילד יוצא למרדף האחרון אחריו והם נפגשים ליד לוע הר געש. לאחר דו-קרב, נופל דה גרסיה ונעלם בלוע הפולט לבה ועשן. הוא חוזר למחנה ופוגש את אוטומי שמתאבדת בשתיית רעל בגלל מות בנה, משפחתה ובעיקר מפני שווינגפילד הפסיק לאהוב אותה.
וינגפילד חוזר לאנגליה, פוגש את אהובת נעוריו לילי שחיכתה לו כל השנים ונושא אותה לאשה.
ברהמתריום

| ברהמתריום |
| --- | --- |
 גולגולת של Bramatherium perimense
תקופה
סוף המיוקן-פליוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: ג'ירפיים
סוג:: ברהמתריום
מינים
 Bramatherium perimense  Bramatherium progressus  Bramatherium giganteus  Bramatherium megacephalum  Bramatherium grande  Bramatherium magnum  Bramatherium suchovi
שם מדעי
 Bramatherium ‏פלקונר, 1845

ברהמתריום (שם מדעי: Bramatherium) הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הג'ירפיים, אשר חי בסוף המיוקן עד הפליוקן. המאובנים שלו התגלו בטורקיה ובהודו, והוא נחשב לקרובו של השיוותריום. לסוג זה השתייכו 7 מינים שהוגדרו לראשונה ב-1845 בידי החוקר הסקוטי יו פלקונר (אנ'). הוא נקרא על שם האל ההודי ברהמה (מילולית: "הבהמה של ברהמה").
הברהמתריום היה מכפיל פרסה בגודל בינוני-גדול באורך 3.4 מטר, גובה של 2.3 מטר ומשקל של 450 קילוגרם בממוצע. הוא היה בעל מראה דמוי-אוקפי עם צוואר קצר, אך בדומה לשיוותריום היה בעל מבנה קרניים פשוטות יחסית (בדומה לקרני ג'ירף מודרני) על ראשו שדמו לקרני איילים. הוא הכיל ענף מרכזי שדמה לאות Y בצורתו. ממבנה זה הסתעפו עוד שתי שלוחות מכל צד.
יונק זה היה נמוך מהג'ירף המודרני, אך בעל מבנה לסתות דומה. ככל הנראה הוא ניזון בדומה לאוקפי בעיקר מעלי עצים מפוזרים בערבות המיוקון והפליוקן בעדרים.
ברגשוראן

ברגשוראן (בהונגרית: Beregsurány) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי ברגשוראן

בשנת 1938 לאחר פרסום החוקים שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והחברה, נעצרו כל יהודי המקום בבית אחד למשך עשרה ימים באשמת בגידה במדינה, והופקעו מידיהם הרישיונות להחזקת בית מרזח ולמכירת מצרכים חיוניים.
בשנת 1941 גורשו כל היהודים שהיה ספק לגבי אזרחותם ההונגרית.
ב-20 באפריל 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הוחרמו התכשיטים והכסף המזומן שבידי יהודי הכפר. למחרת היום הועברו לבית חרושת ללבני-בניין בברהובה. ב-20 במאי הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 8 |  |
| 1880 | 37 | 685 |
| 1910 | 76 |  |
| 1920 | 49 |  |
| 1930 | 65 |  |
| 1941 | 39 | 924 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי ברגשוראן שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת ואשארושנמן |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ואשארושנמן • ארניושאפאטי • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • יאנד • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • נירמדה • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה |  |
ג'ון בול

ערך זה עוסק בדמות בדיונית המסמלת את אנגליה או את בריטניה. אם התכוונתם למלחין בריטי, ראו .
ג'ון בול בכרזה מתקופת מלחמת העולם הראשונה
ג'ון בול (אנגלית: John Bull) הוא דמות בדיונית המסמלת את אנגליה ולעיתים את כל בריטניה (בדומה לדוד סם האמריקני). הדמות צוירה לראשונה על ידי דוקטור ג'ון ארבותנוט (John Arbuthnot) ב-1712. הדמות של ג'ון בול שימשה את הקריקטוריסט תומאס נאסט במאה ה-19, ואת ג'ורג' ברנרד שו שכתב על אירלנד את המחזה "האי האחר של ג'ון בול" בשנת 1904.
ג'ון בול מתואר בדרך כלל כגבר נמוך וכבד בעל כובע צילינדר נמוך, מעיל ערב ומקטורן העשוי מדגל בריטניה. לעיתים קרובות, ג'ון בול מלווה בכלב בולדוג. בציורים מוקדמים מתואר ג'ון בול (bull - פר) כבעל ראש פר ממש.
אזכורים ב"טור השביעי"

בשלהי תקופת המנדט הבריטי לגלג נתן אלתרמן, במדורו "הטור השביעי", על ג'ון בול, כלומר שלטון המנדט. ב-10 באפריל 1947 פרסם אלתרמן את השיר "רווחיו של ג'ון בול", שבו הוא לועג למדיניות ההשהיה, אותה נקטה בריטניה. ב-26 בדצמבר אותה שנה פורסם השיר "למען ג'ון בול", האומר בלעג, שעל היישוב להסכים להתחסל, רק כדי לא להרגיז את הבריטים.
הערות שוליים

↑  רווחיו של ג'ון בול, דבר, 10 באפריל 1947
↑  למען ג'ון בול, דבר, 26 בדצמבר 1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566347005171  GND: 1024142663  LCCN: sh2002010715  VIAF: 260969575   WorldCat (עם VIAF): 260969575
ברהמא קומאריס

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 מקור השם:  בנות ברהמא
 תאריך ייסוד:  1936 
 מייסד:  Dada Lekhraj 
 ארגונים ופעילות
 מרכז:  Mount Abu 
 www.brahmakumaris.org
 
הברהמה קומאריס (בסנסקריט: ब्रह्माकुमारी ("בנות ברהמה")) היא תנועה רוחנית שמקורה בהיידראבאד, סינד, במהלך שנות ה-30. הארגון, שהוקם על ידי Lekhraj Kripalani, מלמד את החשיבות של מעבר לתוויות הקשורות לגוף האדם, כולל גזע, לאום, דת ומגדר, באמצעות מדיטציה המדגישה את מושג הזהות כנשמות ולא גופים.
מטרתו להקים תרבות גלובלית המתמקדת במה שהם מכנים "תודעת נשמה". חברי הארגון מאמינים שכל הנשמות טובות מטבען ושאלוהים הוא מקור כל הטוב.
תחילתה של התנועה בשנות השלושים כאשר סוחר תכשיטים עשיר מהעיר היידראבאד בשם דאדא לקראג’ (1876-1969) חווה סדרה של התגלויות רוחניות שבסופן חווה התגלות של האל שיווה. הוא החל לקבץ סביבו מאמינים ובשנת 1936 הקים ארגון בשם "אום מנדלי". בשנת 1937 ייסד מועצה של שמונה נשים לניהול הארגון.
במאי 1950, אום מנדלי עבר להר אבו בראג'סטאן, הודו, ושינה את שמה לאוניברסיטה הרוחנית העולמית של ברהמה קומריס (BK). בשנת 1952 הוצעה לציבור צורת הוראה מובנית יותר באמצעות קורס בן שבעה שיעורים. ברהמה קומריס החלה בתוכנית התרחבות בינלאומית מאמצע שנות ה-50. מאז שנות ה-70, הוא התפשט ללונדון ולאחר מכן ברחבי המערב. הביטויים הבולטים ביותר של הארגון הם המוזיאונים הרוחניים שלו, הממוקמים ברוב הערים ההודיות הגדולות.
בשנת 1980, ברהמה קומאריס נרשם כארגון לא ממשלתי במחלקת התקשורת העולמית של האומות המאוחדות. בשנת 1983 השיג הברהמה קומאריס מעמד מייעץ עם המועצה הכלכלית והחברתית באו"ם.
בשנת 2019 היו לארגון יותר משמונה אלף מרכזים במאה עשר מדינות ויותר ממיליון חברים. נשים ממשיכות לכהן בתפקידי מנהיגות עיקריים בתוך הארגון.
יש הרואים בתנועה כרפורמה בתוך דת ההינדואיזם עם זאת, מאז הקמתה, הברהמה קומאריס הם תנועה נפרדת, המציעה הבנה וחוויה רוחנית המשפרת את כל הדתות והנתיבים.
בריאן אוקמפו

בריאן אלכסיס אוקמפו פריירה (בספרדית: Brian Alexis Ocampo Ferreira; נולד ב-25 ביוני 1999 בפלורידה שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת קדיס מלה ליגה ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים

קאסרס גדל במחלקת הנוער של נסיונל. הוא ערך 92 הופעות במדי המועדון במסגרת ליגת העל האורוגוואית, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-28 באוגוסט 2022 חתם אוקמפו בקדיס מלה ליגה. ב-2 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בהפסד 0–3 לסלטה ויגו במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית

אוקמפו היה חלק מסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר קופה אמריקה 2021. ב-18 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 0–1 לנבחרת ארגנטינה במסגרת שלב הבתים של הטורניר. זו הייתה הופעתו היחידה בטורניר.
תארים

אליפות אורוגוואי: 2019, 2020, 2022
הסופר קאפ האורוגוואי: 2021
הערות שוליים

↑  Acuerdo con Nacional para el traspaso de Brian Ocampo באתר הרשמי של קדיס, 28 באוגוסט 2022 (בספרדית)
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 קאנדידו •  12 קמפאניה • 13 גונסאלס •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 ב. רודריגס • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 ג. רודריגס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 גוריאראן • 25 טורס • 26 אוקמפו • מאמן: טבארס |  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 קאנדידו •  12 קמפאניה • 13 גונסאלס •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 ב. רודריגס • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 ג. רודריגס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 גוריאראן • 25 טורס • 26 אוקמפו • מאמן: טבארס | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה |  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה | אורוגוואי |
בכי

איור משנת 1869 של סר ג'ון טניאל בספר הרפתקאות אליס בארץ הפלאות
איור של ג'ון אר. ניל (אנ') בספר The Sea Fairies (אנ') ‏(1911) של ליימן פרנק באום
אישה בוכה בעקבות גירוש היהודים מיואנינה (1944)
בכי על אסון פיצוץ במפעל אבק שרפה בפוצ'ו (אנ'), טוקיו (1953)
גבר בוכה, ציור להבעת תמיכה בשבועון הסאטירי הצרפתי שרלי הבדו בעקבות הפיגוע במשרדי העיתון בינואר 2015
בכי (באנגלית: crying) הוא תופעה פיזיולוגית בה זולגות דמעות מבלוטת הדמעות בעין, כתגובה למצב רגשי אצל בני אדם. בכי נחשב פורקן אישי עז וחד של רגשות אצל בני האדם. הביטויים הפיזיים הרבים של הבכי יכולים לכלול בין השאר דמעות, הסמקה, קצב לב מואץ ויבבה.
מנגנון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תפקיד > בכי בינקות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תפקיד > השערות

התפקיד של הבכי עדיין אינו ברור די צרכו ותאוריות שונות הוצעו על-מנת להסביר את התופעה.
על פי צ'ארלס דרווין, הבכי הוא מנגנון שהתפתח באבולוציה, באמצעותו בני אדם (ובמיוחד ילדים) מושכים את תשומת-לבם של אחרים ומגייסים את עזרתם. הסבר זה מופיע גם בתאוריות עכשוויות יותר, על-פיהן הבכי הוא דרך לגייס עזרה באמצעות תקשורת לא מילולית.
השערה נוספת נשענת על העובדה שבדמעות הנוצרות בעת בכי רגשי (בהשוואה לדמעות מסוגים אחרים, כגון אלו הזולגות על-מנת לסלק גוף זר מהעין) ישנם ריכוזים גבוהים יותר של חומרים מסוימים, ובהם ההורמון האדרנוקורטיקוטרופי, הקשור לדחק.
עובדה זו מעלה את האפשרות שהבכי נועד להוריד את ריכוזו של הורמון זה וחומרים אחרים הקשורים לדחק כאשר ריכוזם נעשה גבוה מדי. תאוריה כזו תוכל גם להסביר מדוע אנשים מרגישים טוב יותר לאחר בכי.
מחקרים רבים מאששים את המסקנה שבכי הוא תהליך פיזיולוגי נחוץ ויעיל, המאפשר לאדם להתמודד עם מצוקות:
הביוכימאי ד"ר ויליאם פריי, מצא במחקרו שדמעות הזולגות על רקע רגשי שונות בהרכבן הכימי מאלה הזולגות בגלל גירוי כגון חיתוך בצל. הוא טוען שמטרת הדמעות הזולגות על רקע רגשי היא להרחיק מהגוף פסולת או חומרים רעילים, כשם שאנו מרחיקים חומרי פסולת אחרים. 
החומרים המורחקים על ידי הדמעות מצטברים בגוף עקב מצבי מצוקה. כמה מהם זוהו בדמעות האדם, בייחוד ההורמון ACTH וקאטכלומינים. גם מגנזיום נמצא, יסוד שעלול להרעיל את מערכת העצבים מעל סף גבוה מדי. המסקנה אליה הגיע היא: כאשר אנו עוצרים את דמעותינו, אנו עלולים להיעשות רגישים יותר לבעיות נפשיות וגופניות שונות. במחקרים שערך על מבוגרים בוכים, מצא שרובם דיווחו על הקלה אחרי בכי הגון.
בנוסף על פינוי רעלים מהגוף, הבכי גם מפחית מתח. במחקרים על מבוגרים שקיבלו טיפול נפשי, נמצאו ירידה בלחץ הדם, בדופק ובחום, ודפוסי גלי מוח מתואמים יותר אחרי שעת טיפול שבה הם בכו או הביעו זעם. השינויים האלה לא נצפו בקבוצת ביקורת, שרק התעמלה במשך פרק זמן דומה.
במחקרים אחרים, נמצא שהתפרצויות בכי רבות במהלך הטיפול משפרות במידה משמעותית את מצבו הנפשי של המטופל, בניגוד למטופלים שלא הביעו את רגשותיהם בדרך זו במשך הטיפול.
כמו כן, נמצא קשר בין בכי לבריאות גופנית, ושאנשים שבוכים יותר ומתייחסים לבכי בצורה חיובית יותר סובלים פחות מכיבי קיבה ומדלקות מעיים. נמצא כי הבכי הביא גם להקלה בתסמיני אסתמה ולריפוי קדחת השחת.
התנהגותם של אוטיסטים מעידה גם היא על התועלת שבבכי. כמה מטפלים מציינים שיפור עמוק ומהיר אצל ילדים אוטיסטים שקיבלו עידוד לבכות ולהביע זעם בזמן הטיפול.
תוצאות אלה היו מעודדות עד כדי כך, שכמה פסיכולוגים פיתחו גישה דומה לטיפול בילדים אלימים במיוחד. טיפול זה הוביל לשיפורים ניכרים בקרב הילדים שקיבלו עידוד להביע זעם ולבכות.
תפקיד > תפקיד רגשי-חברתי

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על פי תאוריות מסוימות,[דרוש מקור] אצל הרך הנולד הבכי הוא שפה ואינו מעיד בהכרח על מצוקה כלשהי, אלא מהווה בקשה מהסובבים להתייחס אליו ולטפל בצרכיו. לאחר שהפעוט שולט בשפה ויכול להביע את עצמו במילים, הבכי מתמעט ופעוט בוכה עקב כאב, כעס או תסכול, עד לגיל שבו אוצר המילים שברשותו מאפשר לו להביע רגשות אלה במילים.
אצל הבוגר הבכי, בדומה להכנעה, מלווה בשינוי בסטטוס החברתי של הבוכה, אלא שלא כמו ההכנעה שהיא ביטוי לוויתור על מעמד היררכי קבוע ומאוד מזוהה, הבכי נותן לבוכה מעמד חברתי נייטרלי וארעי. נייטרליות זו מבטיחה לבוכה הן את עזרתם של המתחרים מולו על המעמדות החברתיים, והן את תשומת לבה המיוחד של אותה החברה. יש הפורקים בבכי תחושות קונפליקט קשות כגון לחץ חברתי או תחרות קשה; הבכי עשוי לגרום לעמיתים לרכך לעת קצרה את עוצמת התחרות ולהקל על עומס הלחץ (למשל עבריין שבוכה בפני השופט בניסיון לרכך את גזר הדין). הבכי גם תורם להתעשתות מסוימת של הבוכה, לאחר תחושת לחץ שאיימה לשתקו.
היות שהבכי אצל הבוגר הוא רגש חברתי מובהק, ואילו אצל התינוק שזה עתה נולד הבכי הוא שפה, לכאורה נראה כי אלו שני דברים שונים למדי שרק ביטויים החיצוני דומה. כאן קמה ועומדת שאלת הביצה והתרנגולת - האם התינוק בוכה מפני שאימו מגיבה לבכי האמיתי כאל ביטוי לרגשות חברתיים או שמא החברה דנה את הבוכה לרחמים משום שהוא מאמץ דרך ביטוי תינוקי (משמע - בכי המבוגר הוא זיוף של בכי התינוק).
גורמים נוספים הגורמים לבכי אצל בני האדם, מלבד רגשות צער, רחמים וכאב, הם רגשות אושר ושמחה מרובה, פחד והומור. דמעות מבכי מזויף עקב חרטה ויגון שאינם כנים קרויות דמעות תנין, שם שמקורו במעשייה שעל פיה תנינים היו מעמידים פנים ובוכים כדי לפתות את טרפם, או לחלופין, ומקורה בשמועות שמספרות שמרוב מאמציהם של התנינים בניסיון לאכול חיות גדולות - זולגות מעיניהם דמעות (למעשה הסיבה האמיתית לדמעות התנין נובעת מבלוטת דמע בעינו של התנין).
כמו בכעס, התועלת הגדולה והמיידית היא פתח לרמאות, משמע שאי אלו בכיות שנובעות ממניעים אחרים לגמרי יפיקו תועלת מעובדת קיומו של מעמד בכי חברתי, ויאמצו דרך ביטוי דומה לבכי כדי להשיג זאת.
תפקיד > הבדלים מגדריים

מחקרים מצאו שנשים בוכות יותר פעמים מגברים (פי שלושה עד פי חמישה) וגם לזמן ארוך יותר. ההסברים לכך הם גם טבעיים וגם תרבותיים. נמצא כי טסטוסטרון המצוי בכמות גבוהה אצל גברים, הוא הורמון המעכב בכי, בעוד שפרולקטין (אשר נמצא ברמות גבוהות יותר אצל נשים, כ-50% יותר מאשר אצל גברים) נמצא כמקדם בכי. ד"ר פריי טען שיש גם הבדלים אנטומים במבנה בלוטת הדמעות בין גברים לנשים. מבחינה תרבותית מקובלת העמדה היא כי התניה חברתית ממעיטה עוד יותר את הבכי אצל גברים, באשר הוא נתפס כחולשה.