stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראגרטס: הסרט
הדמויות והמדבבים

במאי הדיבוב של הסרט בעברית היה שרון כהן.
| דמות> דמויות ראשיות | מדבב/ת באנגלית> דמויות ראשיות | מדבב/ת בעברית> דמויות ראשיות |
| --- | --- | --- |
| טומי פיקלס | אליזבת דיילי | שרית וינו אלעד |
| דיל פיקלס | טרה סטרונג | סיון שביט |
| צ'אקי פינסטר | כריסטין קוונאו | אסתי ברעד פורים |
| פיל דוויל | קאת' סוסי | ציפי מור |
| ליל דוויל | קאת' סוסי | עינת גליקסמן |
| בטי דוויל | קאת' סוסי | איריס זינגר |
| אנג'ליקה פיקלס | שריל צ'ייס | סיון שביט |
| סוזי קרמייקל | קרי סאמר | אסתי ברעד פורים |
דמויות משניות
| סטו פיקלס | ג'ק ריילי | אוהד שחר |
| סבא לו פיקלס | ג'ו אלסקי | אלברט כהן |
| דידי פיקלס | מלאני שרטוף | ענת וקסמן |
| מינקה קרפקטר | מלאני שרטוף | ציפי מור |
| דרו פיקלס | מייקל בל | שמחה ברבירו |
| צ'אז פינסטר | מייקל בל | עפרון אטקין |
| בוריס קרופוטקין | מייקל בל | רמי ברוך |
| שרלוט פיקלס | טרס מקנייל | אביטל פסטרנק |
| הווארד דוויל | פיליפ פרוקטור | רמי ברוך |
דמויות אורחות
| סייר פרנק | דייוויד ספייד | מומי לוי |
| סיירת מרגרט | וופי גולדברג | אביטל פסטרנק |
| רקס פסטר | טים קארי | שרון כהן |
| דוקטור לוסי קארמייקל | האטי ווינסטון | איריס זינגר |
| דודה מרים פיקלס | אנדראה מרטין | איריס זינגר |
| רפטאר | באסטה ריימס | שרון כהן |
| סמלת קלווין | מרגרט צ'ו | אביטל פסטרנק |
| דוקטור ליפשיז | טוני ג'יי | ויקי תבור |
| איש צוות | רוג'ר קלינטון |  |
| אחות | אדי מקלורג |  |
| נהג | צ'ארלי אדלר |  |
| קריין טלוויזיה | גרג ברגר |  |
| סמל |  | שמחה ברבירו |
| איגור |  | רמי ברוך |
| קולות רקע |  | מיכה אוזין סליאן |
הדמויות והמדבבים > תינוקות זמרים

לני קרביץ, איגי פופ, ליסה לוב, B-Real, גורדון גאנו, פרד סניידר, פטי סמית', קייט פירסון, יעקב דילן, פיף דוג, בק, לואו ראולס, דון רובינסון, לורי אנדרסון, סינדי וילסון.
הפקה

השיחות על לעשות לסדרה סרט היו קיימות מאז תחילת הסדרה. הניסיון הראשון לעשיית הסרט היה בשנת 1993, כשניקלודיאון ביצעו חוזה של שנתיים עם פוקס המאה ה-20 בשביל לייצור חומר חדש, אבל מנכ"ל ניקלודיאון לא פסל את האפשרות לעשות סרטים על בסיס הסדרות של הערוץ. החוזה פג בשנת 1995 והסרט לא יצא לפועל. בשנת 1994, רכשה חברת Viacom את חברת סרטי פרמאונט, והפיתוח של הסרט התחיל כשנה לאחר מכן, כשהרכישה של סרטי פרמאונט והעסקה עם פוקס המאה ה-20 פקעו.
חודשיים לפני הפצת הסרט, הפרק "The Family Tree" שודר כפרק האחרון של העונה החמישית. בתחילת הסרט ובסוף הפרק הייתה פרודיה לסרטי אינדיאנה ג'ונס של חברת לוקאס פילם. מאוחר יותר הפרודיה שימשה השראה לחלק השני של הפרק "A Tale of Two Puppies / Okey-Dokey Jones and the Ring of the Sunbeams" ששודר במהלך העונה השמינית של הסדרה ב-1 ביוני 2002.
שני קטעים מן הסרט נחתכו מהסרט במהלך ההפקה. הקטע הראשון הוא סיוט שחלמו סטו ודידי בו דוקטור ליפשיז מבקר את ההורות שלהם באמצעות שיר. הקטע השני מתאר את הראגרטס דוחפים את רפטאר ביער, ומתלבטים מה לעשות בסגנון מזמור צבאי. סצנות אילו נחתכו מן ההקרנה בקולנוע, ה-DVD של הסרט, ה-VHS של הסרט והלייזרדיסק של הסרט. עם זאת, הסצנות הוצגו בשידור הסרט בטלוויזיה בערוצי ניקלודיאון ו-CBS. סצנות אילו הופיעו גם ברומן המודפס של הסרט.
לפני הקרנת הסרט בקולנוע, הוקרן קטע קצר מן הסדרה "CatDog" בשם "Fetch". בקטע חתול זוכה בתחרות רדיו, ומנסה לענות לטלפון בזמן שכלב רודף אחרי כדור טניס. הקטע שודר לאחר מכן בפרק 21 של הסדרה. עם זאת, ב-DVD, ה-VHS והלייזרדיסק של הסרט, היה קטע בשם "Winslow's Home Videos" מתוך פרק 28 של הסדרה "CatDog", בו ראו את וינסלו מציג את קטעי הווידאו האוהבים עליו מהסדרה.
הפצת הסרט > בקולנוע

הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-20 בנובמבר 1998. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-1 ביולי 1999.
הפצת הסרט > בהקרנה ביתית

הסרט הופץ על לייזרדיסק, VHS ו-DVD ב-30 במרץ 1999 על ידי "Paramount Home Media Distribution". בשנת 2011, הסרט הופץ מחדש לצד שלושה דיסקים לכבוד יום השנה ה-20 של ראגרטס. בנוסף, הסרט הופץ מחדש עם כל סרטי האנימציה של ערוץ ניקלודיאון עד הסרט "בלאגן בחווה" בשנת 2016. נכון לשנת 2019, הסרט אינו נמכר על Blu-ray.
פסקול הסרט

פסקול הסרט הנקרא "The Rugrats Movie: Music" הופץ לראשונה ב-3 בנובמבר 1998. הפסקול מכיל 13 שירים ובונוסים של הדגמות ופרסומות. האחראי על המוזיקה בסרט היה מארק מות'רסבו, ומנהל המוזיקה בעברית היה שרון כהן.
ריצ'רד ג'הר מחברת אמזון, שיבח את הפסקול ואמר שכל מעריצי הסדרה מכל הגילים יאהבו אותו.
המגזין האמריקאי "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את המוזיקה שבפסקול בציון C.
בראון ציין שהפסקול מהנה ושיש בו "ויתורים" להורים של ילדים שפחות מתחברים לראפ.
שיר מתוך הפסקול הופיע עשרים ושישה שבועות בבילבורד 200.
לכבוד יום השנה העשרים, הפסקול של הסרט הופץ מחדש ב-30 בנובמבר 2018 על תקליט.
פסקול הסרט > רשימת השירים

| The Rugrats Movie: Music> מס' | The Rugrats Movie: Music> שם | The Rugrats Movie: Music> משך | The Rugrats Movie: Music>  | The Rugrats Movie: Music>  | The Rugrats Movie: Music>  | The Rugrats Movie: Music>  | The Rugrats Movie: Music>  | The Rugrats Movie: Music>  | The Rugrats Movie: Music>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Take Me There (להקת Blackstreet, מיה הריסון, מייז, Blinky Blink)   | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I Throw My Toys Around (נו דאוט, אלביס קוסטלו)   | 3:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | This World Is Something New to Me (דון רובינסון, ליסה לוב, B-Real, פטי סמית', לואו ראולס, לורי אנדרסון, גורדון גאנו, פרד סניידר, קייט פירסון, סינדי וילסון, פיף דוג, לני קרביץ, בק, יעקב דילן, איגי פופ)   | 1:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | All Day (ליסה לוב)   | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Dil-A-Bye (אליזבת דיילי)   | 3:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | A Baby Is a Gift from Bob (קרי סאמר, שריל צ'ייס)   | 1:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | One Way or Another (שריל צ'ייס)   | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Wild Ride (קווי, ליסה סטון)   | 2:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | !On Your Marks, Get Set, Ready, Go (באסטה ריימס)   | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Witch Doctor (דיבו)   | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Take the Train (ראקים, דני סאבר)   | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Yo Ho Ho and a Bottle of Yum (אליזבת דיילי, כריסטין קוונאו, קאת' סוסי)   | 2:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Want U Back Mix ‏ (Take Me There) (Blackstreet, מיה הריסון, מייז, Blinky Blink)   | 3:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 41:51 |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי וידאו

יצאו לסרט משחקי וידאו אשר מבוססים עליו בשמות "The Rugrats Movie" (אנ') ו-"Rugrats: The Movie". המשחק הראשון הופץ ב-19 ביוני 1998, והמשחק האחרון הופץ ב-12 במרץ 1999. שני המשחקים פותחו על ידי Acclaim Studios Manchester, והופצו על ידי THQ. במשחקים יש 8 רמות, והעלילה שלהן מתרחשת כאשר מחפשים את דיל שנעלם. האתר IGN דירג את המשחק בציון חמש מתוך עשר.
שיינדר קבע שלמשחק אין הרבה אפשרויות בשביל להחזיק את צומת ליבם של המבוגרים, אבל הילדים יאהבו את המשחק. דייוויס ציין שהמשחק נועד לילדים ושיבח את רמת הקושי שמותאם אליהם בדיוק.
משחק מחשב בהשראת הסרט הופץ על ידי "Brøderbund Software" ב-14 בספטמבר 1998. המשחק כולל שישה משחקים ברמה שונה, ובונוסים שאיתם ניתן להשיג פריטים במשחק.
ספרים

מספר ספרים המבוססים על הסרט פורסמו על ידי חברת סיימון ושוסטר וניקלודיאון. הספרים "Tommy's New Playmate" ו-"Rugrats Contra Los Monos, Los" הופצו ב-1 באוקטובר 1998.
הספר "The Rugrats Movie Storybook" נכתב על ידי שרה וילסון.
ספר שמספר את עלילת הסיפור של הסרט, יצא לאור ב-1 באוקטובר 1998 על ידי חברת "tandem Library". חודש לאחר מכן, ב-1 בנובמבר 1998, הופץ על ידי MSG מדריך על הסרט בעל 144 עמודים.
קבלה > רווחים

הסרט הופץ לראשונה ב-20 בנובמבר 1998, והרוויח בשבוע הראשון שלו כ-27,321,470 דולר. בסך הכל, הסרט הרוויח כ-141,000,000 מיליון דולר ממכירות הכרטיסים.
קבלה > ביקורות

הסרט קיבל מאתר "Rotten Tomatoes" דירוג של 60% מתוך 50 חוות דעת (30 היו חיוביות ו-20 היו שליליות).
רוג'ר איברט נתן לסרט 2 כוכבים מתוך 4. הוא אמר שהסרט מיועד לילדים ומפני שהוא מבוגר הוא פחות נהנה ממנו. העיתון "הניו יורק טיימס" סקר את הסרט בצורה חיובית, וכינה אותו כתענוג.
הסרט בישראל

הסרט דובב לעברית בשנת 1998 על ידי שרון כהן, שם דובב על ידי אנשים שונים בניגוד לדיבוב העברי של הסדרה, בהם שרית וינו אלעד בתפקיד טומי, סיון שביט בתפקיד דיל ואנג׳ליקה, וענת וקסמן ואוהד שחר (שבאותה תקופה היו נשואים) בתפקיד ההורים של טומי ודיל, דידי וסטן פיקלז. הדיבוב הופץ רק בבתי הקולנוע ובקלטות הווידאו. בעקבות הסרט, העונה הראשונה של הסדרה דובבה לעברית ושודרה בישראל בערוץ הראשון לקראת סוף שנות התשעים. ב-1 ביולי 1999 הסרט הוקרן לראשונה בישראל בדיבוב לעברית.
המשכים

לסרט יצאו שני סרטי המשך: "ראגרטס בפריז: הסרט" שהופץ לראשונה ב-17 בנובמבר 2000, ו"ראגרטס משתוללים" שהופץ לראשונה ב-13 ביוני 2003.
ראו גם

ראגרטס
מרי ג. רוס

| --- | --- |

מרי רוס עם מודל טיל האג'ינה
 לידה:  9 באוגוסט 1908 פארק היל, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באפריל 2008 (בגיל 99) לוס אלטוס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  אוניברסיטת צפון קולורדו  אוניברסיטת המדינה נורת'איסטרן 
 פרסים והוקרה:  American Indian Science and Engineering Society  איגוד הנשים המהנדסות 
 תרומות עיקריות
 המהנדסת הראשונה ממוצא אינדיאני. תכנון מסלולי לוויינים, תכן ראשוני למטוסים מתקדמים וטילים.
 
מרי גולדה רוס (באנגלית: Mary Golda Ross;‏ 9 באוגוסט 1908 – 29 באפריל 2008) הייתה המהנדסת הראשונה ממוצא אינדיאני, והאישה המהנדסת הראשונה שהועסקה על ידי לוקהיד. היא הייתה האישה היחידה מבין 40 המהנדסים, בצוות המקורי של המחלקה החשאית סדנת הבואשים לפיתוח מטוסים מתקדמים בלוקהיד. ידועה בעיקר עבור עבודתה בתחום החלל ובשלב הטיל RM-81 Agena ומחקרים בתחום הנדסת האווירונאוטיקה, טיסות מאוישות ובלתי מאוישות, ומסלולי לוויינים.
בצעירותה

מרי גולדה רוס נולדה בעיירה פארק היל, אוקלהומה, ב-9 באוגוסט 1908. היא הבת השנייה מבין חמשת ילדים של ויליאם וואלאס ומרי הנרייטה מור רוס. היא הייתה נינתו של הצ'יף הצ'רוקי ג'ון רוס (אנ'). היא נחשבה לילדה מוכשרת שדילגה על כיתה ביסודי ונשלחה לגור עם הסבים שלה באומת הצ'רוקי בטאלקואה (אנ') כדי שתוכל ללמוד בבית ספר יסודי ובתיכון, כיוון שאומת הצ'רוקי אפשרה לגברים ולנשים להשיג אותו חינוך בצורה שווה.
כאשר היא הייתה בת 16, רוס נרשמה ללמוד במכללת המורים באוניברסיטת Northeastern State (אנ') בטלקווה. היא סיימה עם תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1928, בגיל 20. במהלך לימודיה, היא הייתה הבת היחידה בכיתה.
רוס המשיכה לתואר שני במכללת המורים (אוניברסיטת צפון קולורדו) בגרילי, אותו סיימה ב-1938, תוך כדי עבודה כמורה. היא סיפרה שבמהלך התואר היא לקחה את "כל שיעורי האסטרונומיה האפשריים."
רוס לימדה מתמטיקה ומדעים בבתי ספר באזור הכפרי של אוקלהומה במשך תשע שנים, בעיקר בתקופת השפל הגדול.
בגיל 28, היא גילתה שתוכל להכפיל את משכורתה אם תעבור בחינה ממשלתית. היא נבחנה כדי לקבל משרה בלשכה לענייני אינדיאנים, בתפקיד סטטיסטיקאית, שם עבדה מספר שנים. בשנת 1937, היא הועברה לעבוד כיועצת לבנות בפנימיית סנטה פה לבנות אינדיאניות (במסגרת בתי ספר שנועדו לתת לבנות תרבות אירופאית ולדכא את תרבותן המקומית (אנ')) ב-סנטה פה, ניו מקסיקו.
בעקבות עצתו של אביה, רוס עברה לקליפורניה ב-1941 כדי לחפש עבודה לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם השנייה.
בלוקהיד

רוס החלה לעבוד כמתמטיקאית בלוקהיד בשנת 1942. במסגרת תפקידה, היא חקרה את השפעות הלחץ על מבנה המטוס לוקהיד P-38 לייטנינג. ה-P-38 היה אחד המטוסים המהירים ביותר באותו הזמן, עם היכולת לטוס יותר מהר מ-640 קמ"ש. במסגרת תפקידה, רוס עזרה לפתור מספר רב של בעיות תכן בטיסה במהירות גבוהה ובעיות אווירואלסטיקה. אף על פי שהייתה המהנדסת היחידה שם הגברים החשיבו אותה כ"אחת מהחבר'ה, שידעה לעמוד על שלה מול השאר" באותו זמן כלי העבודה העיקריים שלה היו עיפרון, מכונת חישוב וסרגל חישוב.
אחרי המלחמה, רוס נשלחה מטעם לוקהיד לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס להשלים לימודים ולהיות מוסמכת בהנדסה. במסגרת לימודיה למדה מתמטיקה להנדסה מודרנית, אווירונאוטיקה, מכניקת טילים ואסטרודינמיקה. באותה תקופה, היה יוצא דופן שחברה שהעסיקה נשים במלחמה המשיכה להעסיק את הנשים עם סיום המלחמה. רוס (שכונתה "גולד" (זהב, משחק על שמה, גולדה) המשיכה לעבוד עבור לוקהיד. רוס הייתה האישה המהנדסת הראשונה בהיסטוריה של לוקהיד.
בשנת 1952, היא הצטרפה לסדנת הבואשים של לוקהיד, המחלקה החשאית לפיתוח מטוסים מתקדמים. במסגרת תפקידה היא עבדה על תכנון ראשוני של טיסות בין כוכבי לכת, טיסות מאוישות ובלתי מאוישות, ולוויינים למטרות אזרחיות וצבאיות. כמו כן היא עבדה על פיתוח שלב עליון למשגרי לוויינים - אג'ינה (RM-81 Agena) ותכנון ראשוני למשימות החולפות ליד מאדים ונוגה
נכון ל-2018, חלק ממסמכי הקבוצה עדיין נחשבים מסווגים. בראיון שנתנה לעיתון האוניברסיטה שלה בשנת 1990, "אנחנו לוקחים את התאורטי והופכים אותו לאפשרי. במסגרת תפקידה, רוס הייתה אחת מהמחברים של מדריך נאס"א לטיסה בין כוכבי לכת, בפרקים על חליפות ליד מאדים ונוגה.
רוס הייתה אחת ממחברי הגרסה המוקדמת (1963) של ה-Planetary flight handbook, מסמך טכני לחישוב מסלולים וחליפות למאדים ונוגה.
בשנת 1958, היא הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "?What's My Line" של CBS במהלכה המשתתפים היו צריכים לשער מה תפקידה. לקח זמן עבור המתמודדים לנחש כי היא האדם האחראית על עיצובי טילים ולוויינים מלוקהיד.
בסוף שנות ה-60 רוס הייתה אחת מבכירי מהנדסי המערכת בצוות, עבדה על פרויקטי פולאריס, טילי פוסידון וטרידנט.
לאחר פרישתה

רוס פרשה מלוקהיד ב-1973, וחיה בלוס-אלטוס, קליפורניה. רוס פעלה רבות לקדם נשים ואינדיאנים אמריקאים ללימודי הנדסה וטכנולוגיה. מאז 1950, היא הייתה חברה בארגון המהנדסות. כמו כן היא תמכה רבות בארגון אינדיאנים אמריקאים במדעים והנדסה (AISES) ובמועצת שימור מקורות האנרגיה של השבטים (Council of Energy Resource Tribes).
בגיל 96, רוס השתתפה בטקסי הפתיחה של מוזיאון האינדיאנים הלאומי בוושינגטון. בטקס הפתיחה היא לבשה את הלבוש הצ'רוקי המסורתי הראשון שלה, שמלה מסורתית בצבע ירוק, שהוכנה על ידי האחיינית שלה.
רוס נפטרה באפריל 2008, כמעט 3 חודשים לפני יום ההולדת ה-100 שלה. לאחר מותה היא הורישה $400,000 מעזבונה כתרומה למוזיאון.
פרסים והוקרה

היכל התהילה של מועצת המהנדסים של עמק הסיליקון 1992
פרסים והוקרה על הישגים מ הישגים מ בארגון אינדיאנים אמריקאים במדעים והנדסה (AISES) ובמועצת שימור מקורות האנרגיה של השבטים
פרס לאישה יוצאת דופן של עיתון הThe San Francisco Examiner משנת 1961
פרס לנשים מצטיינות, פדרציית העסקים והמועדונים המקצועיים של קליפורניה 1961
פרס לבוגרת יוצאת מן הכלל מטעם האוניברסיטאות בהן למדה
עמית וחברה לכל החיים של ארגון המהנדסות.
מלגת מרי ג. רוס לנשים הלומדות הנדסה ומחשבים
עשו לכבודה דודל ב-9 באוגוסט 2018
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Briggs, Kara (7 באוקטובר 2009). "Mary G. Ross blazed a trail in the sky as a woman engineer in the space race, celebrated museum". The National Museum of the American Indian. נבדק ב-13 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  היכל התהילה של מועצת המהנדסים של עמק הסיליקון, מרי ג. רוס
1 2 3 4  Rocket Woman עיתון Oklahoma Today, גראהם לי ברואר, יולי-אוגוסט 2018
1 2 3  "The Cherokee Nation Remembers Mary Golda Ross, the First Woman Engineer for Lockheed". Cherokee Nation. 13 במאי 2008. אורכב מ-המקור ב-2013-12-21. נבדק ב-13 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Briggs, Kara (24 בדצמבר 2008). "Cherokee rocket scientist leaves heavenly gift". Cherokee Phoenix. NMAI Newservice. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Agnew, Brad (20 במרץ 2016). "'Golda' Ross left teaching to support war effort". Tahlequah Daily Press. Oklahoma. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Video: Mary G. Ross – First American Indian Woman Engineer – Appears on 'What's My Line?'". Society of Women Engineers Magazine. Spring 2018. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. Video of program included in article {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Briggs, Kara (18 בדצמבר 2008). "Cherokee rocket scientist leaves heavenly gift". NMAI Newservice. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Cook, Roy. "Cherokee stories and Mary G. Ross who blazed a path in the space race". American Indian Source. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin, Benjamin (1963). "MANNED FLIGHT TO MARS AND VENUS IN THE 70'S". Heterogeneous Combustion Conference, Meeting Paper Archive. doi:10.2514/6.1963-1435. "of a particular set of Mars orbital excursions was conducted by M. G. Ross"
↑  "Space flight handbooks. volume 3- planetary flight handbook". NASA. 1963.
↑  Ouimette-Kinney, Mary (10 ביולי 2016). "Mary G. Ross". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Obituary for Mary G. Ross". San Jose Mercury News. 6 במאי 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מלגת מרי ג. רוס אתר מועצת המהנדסים של עמק הסיליקון
↑  "Mary G. Ross' 110th Birthday". Google. 9 באוגוסט 2018. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Croucher, Shane (9 באוגוסט 2018). "The Google Doodle celebrates a pioneering female Native American aerospace engineer". Newsweek. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2020026262  VIAF: 1557159035190201380006   WorldCat (עם VIAF): 1557159035190201380006 
"מרי ג. רוס: מדענית, מהנדסת, צ'רוקי-אמריקאית", לכבוד מרי רוס, נוצר על ידי לורנס קיני, מכללת באפלו.
קייזרין אונד קניגין מריה תרזיה (סיירת, 1893)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת משוריינת 
 צי:  הצי האוסטרו-הונגרי 
 סדרה קודמת:  אין
 סדרה עוקבת:  SMS קרל השישי
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Stabilimento Tecnico Triestino 
 תחילת הבנייה:  1 ביולי 1891
 הושקה:  29 באפריל 1893
 תקופת הפעילות:  נובמבר 1894 – 1920 (כ־25 שנים)
 אחריתה:  נמסרה לבריטניה ונגרטה
 מידות
 תפוסה:  5,420 טון (סטנדרטי), 6,123 טון (מקסימלי)
 אורך:  113.7 מטר
 רוחב:  16.25 מטר
 שוקע:  6.81 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  19.35 קשרים
 גודל הצוות:  475
 הנעה:  2 מנועי קיטור תלת דרגתיים
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון: 100 מ"מ (3.9 אינץ')   שריון הסיפון: 38–57 מ"מ (1.5–2.2 אינץ')   צריחים: 100 מ"מ   מחסני התחמושת: 80 מ"מ (3.1 אינץ')   מגדל הניווט: 50 מ"מ (2.0 אינץ')
 חימוש:  2 תותחי 24 ס"מ (9.4 אינץ') KL/35   8 תותחי 15 ס"מ (5.9 אינץ') SK L/35   2 תותחי 66 מ"מ (2.6 אינץ') L/18   12 תותחי 47 מ"מ (1.9 אינץ') L/44   6 תותחי הוצ'קיס 47 מ"מ L/33   4 צינורות טורפדו 45 ס"מ (17.7 אינץ')
 
קייזרין אונד קניגין מריה תרזיה (בגרמנית: SMS Kaiserin und Königin Maria Theresia) הייתה אחת מהסיירות המשוריינות של צי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והאוניה היחידה מסוגה. בשל התיישנותה, היא לא מילאה תפקיד משמעותי במלחמת העולם הראשונה. פירוש SMS הוא "אונית הוד מלכותו/ה" ובגרמנית: Seiner Majestät Schiff.
בנייתה

הספינה נבנתה במקור ונועדה להיות החברה השלישית ב"סדרת קרל הששי", ובמהלך הבנייה היא נקראה גם "Baunummer "C, כלומר יחידה עם שם הבנייה "C". כבר בתחילת הבנייה נחשבה למיושנת, ובדיוק בגלל זה ביקשה מחלקת האוניות לשדרג אותה תוך פרק זמן קצר, תוך שינויים מהותיים בתוכניות. דחיקתה הוגדלה ב-1,000 BRT (ברוטו רגיסטר טון), היא קיבלה שריון צד ומנועים חזקים יותר וארטילריה בינונית. אף על פי שבהתחלה נראה היה שהסיירת תיבנה באנגליה - וחמש חברות אנגליות התמודדו בהליך המכרז הציבורי - בסופו של דבר זכתה בחוזה חברה מקומית: Stabilimento Tecnico Triestino מהעיר טריאסטה. הנחת שדרית הספינה הייתה ב-1 ביולי 1891 בעוד ההשקה למים התרחשה ב-29 באפריל 1893. ההטמעה וכניסתה לשירות התעכבה מעט עד ה-24 במרץ 1895.
השתתפותה במהלכים הימיים

ב-1895 השתתפה בפתיחת תעלת קיל עם יחידה ימית אחרת.
שייט לבנט בשנת 1896
ב-1897 השתתפה במצעד הצי הבינלאומי מול כרתים
בשנת 1898, השתתפה בשליחות קיץ לחוף האיים הקריביים לרגל מלחמת ארצות הברית-ספרד.
בין 1900 לבין 1902 בשירות במזרח אסיה עקב מרד הבוקסרים
עם התגברות מרוץ החימוש הספינה נבנתה מחדש, ולאחר 1910 מילאה תפקיד משמעותי בדרכי הים הזרות של האימפריה. בין השנים 1911–1913 הוצבה כאוניית תחנה בדרכים הימיות של הלבנט. בתחילת מלחמת העולם הראשונה כבר לא נחשבה לבעלת יכולת לחימה. בין 1914 לבין 1917 היא הייתה ספינת משמר בנמל שיבניק. ב-7 בפברואר 1917 הפליגה לפולה, שם הוצאה מהמשירות. מאז ואילך שימשה כספינת המגורים של צי הצוללות הגרמני הים תיכוני עד תום המלחמה. תותחיה פורקו והועברו ליבשה.
באוקטובר 1918 היא עגנה בפולה כגוף ספינה שהוצאה משימוש.
בסוף ינואר 1920, ועדת הבוררות הימית של ההסכמה המשולשת בפריז העניקה אותה לבריטניה. הצי הבריטי מכר אותה ל-Vaccaro & Co. Steelworks האיטלקית, שגררה אותה לפורטופראיו (Portoferraio) באי אלבה ופירקה אותה שם.
לקריאה נוספת

Marine Arsenal Band 27 / Podzun-Pallas Verlag, 1996
פשמישל פיטר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1895 סמיחוב, צ'כיה 
 פטירה:  15 בפברואר 1976 (בגיל 80) אפולטרן שעל האלביס, שווייץ 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 מקצוע:  איש חינוך, עובד סוציאלי, דרשן, פציפיסט, כהן דת, אספרנטיסט, משורר, מוציא לאור 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1973)  חסיד אומות העולם (13 באוקטובר 1964)  מסדר טומאש מסריק  participant in the resistance and resistance against communism 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פשמישל פיטר
 
פשמישל פיטר (בצ'כית: Přemysl Pitter היגוי נכון: פשמיסל או פז'מיסל;‏ 1895, פראג – 1976, Affoltern am Albis שבקנטון ציריך), היה סופר, פעיל זכויות אדם וחסיד אומות העולם מצ'כיה.
קורות חיים

פיטר היה מתנדב בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ועקב מוראותיה, נטה לפציפיזם. הוא החל ללמוד בסמינר תאולוגי אוונגליסטי, החל לפעול בשורות ארגון בינלאומי של סרבני מצפון, הטיף לאי-אלימות והקדיש עצמו לנזקקים. בשנת 1933 ייסד בית יתומים בפראג. פיטר היה חבר בארגון הבינלאומי נגד מלחמה (אנ') ואחד ממנהליו.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1938 נכנסו כוחות גרמניה הנאצית לחבל הסודטים ובמרס 1939 כבשה גרמניה את כל צ'כיה, ייסדה בה את הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה והחלה ברדיפת יהודים. פיטר קרא לסייע ליהודים, בהרצאות שנשא וכן במאמרים שפרסם בעיתונות. הוא ביקר יהודים והעביר להם ידיעות ואספקה. כמו כן סיפק חלב לבית יתומים בפראג ואסף כסף למען יהודים במצוקה. הוא הסתיר בבית היתומים שייסד ילדים יהודים שיועדו לגירוש למחנות ריכוז ושלח חבילות מזון ליהודים שגורשו. הוא הסתייע באולגה פירץ (Olga Fierz), אזרחית שווייצרית שגרה בפראג וסיפקה לו מזון לשם העברה ליהודים (ולימים הוכרה גם היא בתור חסידת אומות העולם).
הגסטפו חקר אותו אך הוא לא נרתע והמשיך בפעילותו למען יהודים עד תום המלחמה.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה מונה פיטר לחבר באחד מגופי השלטון הצ'כוסלובקיים ובתפקידו זה נסע לטרזיינשטט והעביר ילדים ניצולי השואה לבתי הבראה ומעונות ברחבי המדינה, בעיקר מדרום-מזרח לפראג. הוא סיפק את צורכי הבריאות, החינוך והתזונה שלהם, ושידך בין יתומים לבין מאמצים פוטנציאליים. כ-35 מהילדים להם סייע פיטר היגרו לישראל, בהם יהודה בקון. עוד סייע פיטר למאות ילדים גרמנים שנכלאו לאחר מלחמת העולם השנייה וגורשו לגרמניה. עם עליית המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה נאלץ פיטר לעזוב את המדינה. הוא היגר לגרמניה ומשם עבר לשווייץ. שם המשיך בפעילות רווחה וכן כתב מספר ספרים, ביניהם ספר על חייו וספר על פעילות ההצלה שלו למען ילדים.
הכרה

בשנת 1964 הכיר יד ושם בפשמישל פיטר בתור חסיד אומות העולם. בשנת 1973 קיבל פיטר מנשיא גרמניה גוסטב היינמן את עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
לוח זיכרון על בית היתומים שייסד פיטר ב-1933, בית מיליץ (Milíčův dům)
בית מיליץ (Milíčův dům).
לוח זיכרון לפיטר בכנסיית סנט רופרט בנירנברג
שלט בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם לציון העץ שניטע לזכר פיטר
תאונת פגע וברח

.
תאונת פָּגַע וּבָרַח היא תאונת דרכים שבה הנהג הפוגע נמלט ממקום התאונה. הימלטות ממקום האירוע היא עצמה עבירה על החוק, מכיוון שהנהג הפוגע לא מקיים דרישות חוקוית כגון הגשת עזרה לנפגעים או מסירת פרטיו. כלומר, הנהג פגע ברכוש או בנפש וברח ממקום התאונה, לאו דווקא באמצעות רכבו.
תאונת פגע וברח בשיקגו, אוגוסט 2018
הנהג הבורח עושה זאת לרוב כדי להתחמק מאחריות על הנזק הנגרם, בכך שהוא נמנע מלתת את פרטיו וכך מצמצם את הסיכוי לזיהוי על ידי משטרה וביטוח הרכב ובכך הוא מחלץ את עצמו מענישה. לעיתים הנהג הבורח לא היה אשם בתאונה, אלא רק מעורב בה.
לעיתים עזיבת מקום התאונה, ללא בדיקת מצב הנפגעים, נעשית בשל הלם או פאניקה, בלא מחשבה על ניסיון בריחה בגלל חשש מביצוע עבירה או התחמקות מעונש. במדינות מסוימות גם גרימת נזק לרכוש בידי רכב, כאשר בעל הרכב נמלט, נחשבת לתאונת פגע וברח. תאונת פגע וברח היא עבירה פלילית במדינות רבות.