stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות

| --- | --- |

הרמטכ"ל גבי אשכנזי מעניק את פרס הרמטכ"ל לסא"ל ישראל שומר מפקד גדס"ר נח"ל, דצמבר 2010
 תיאור:  פרס שנתי ליחידות מצטיינות בצה"ל
 מדינה:  ישראל ישראל
 הגוף המעניק:  ראש המטה הכללי 
 
פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות מוענק מדי שנה על ידי הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות בצה"ל.
הפרס ניתן בהתאם לפקודות מטכ"ל 1.0124 (בעבר פקודת מטכ"ל 33.0923). היחידות המצטיינות נקבעות בידי ועדה שבראשה קצין בדרגת אלוף וממליצה לרמטכ"ל על הענקת הפרס.
חברי הוועדה כוללים:
ראש ענף כוננות וכשירות באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
קצין מודיעין של מפקדת זרוע היבשה או ראש מחלקת בטיחות במפקדת זרוע היבשה
ראש מחלקת בקרה ומעקב (בו"ם) בלשכת סגן הרמטכ"ל
ראש מחלקת תורה והדרכה (תוה"ד) באגף המבצעים
סגן קצין שלישות ראשי
נציג חיל האוויר
נציג חיל הים
היחידות המתמודדות מחולקות למספר בתים בהתאם לאופי היחידה, תנאי השירות בה וסוגי פעילותה. החלוקה לבתים השתנתה לאורך השנים וב-2015 כללה: בית החטיבות, בית הגדודים, בית המילואים, בית יחידות ההדרכה, בית יחידות תומכי לחימה ומנהלה ובית יחידות טכנולוגיות.
הוועדה מחליטה על היחידה המצטיינת וסגניתה בכל בית. המלצה לוועדה על היחידות המתמודדות מועברת מדי שנה על ידי מפקדי הפיקודים, מפקדי הזרועות וראשי האגפים במטכ"ל, וזאת בהתאם להקצאה שנקבעה.
היחידות נמדדות על סמך פרמטרים של אג"ם (ביצועי היחידה, מוכנות, רמת הגיוס, רמת אימונים והדרכה, כשירות קרבית ומבצעית, ביטחון מידע ואבטחה, בטיחות באימונים), אכ"א (רמת האיוש וכשירות בעלי התפקידים, קיום פקודות הצבא בנושאי משמעת הפרט והמשמעת ביחידה, משמעת נהיגה ובטיחות בדרכים, הטיפול בפרט, שליטה בכח אדם, חינוך, החתמה לקבע) ואט"ל (רמת התחזוקה, הכוננות והכשירות ביחידה, מערך הרפואה, אחזקה וכשירות הציוד חימושית ותקשובית, שירותים לפרט ומנהלה אפסנאית, חיסכון וייעול, מניעת שריפות).
הפרס הוא פרס כספי ותעודת הצטיינות.
במסגרת טקס הפרס מוענקים גם פרסי הרמטכ"ל לכתיבה בענייני צבא וביטחון ולמיזמי חינוך.
תורת הביפורקציה

דיוקן שלב המציג התפצלות אוכף-צומת
תורת הביפורקציה היא מחקר מתמטי של שינויים במבנה האיכותי או הטופולוגי של משפחה של עקומות (כמו עקומות אינטגרליות של משפחה של שדות וקטורים), וכן פתרונות של משפחות של משוואות דיפרנציאליות. תורת הביפורקציה בדרך כלל מיושמת במחקר מתמטי של מערכות דינמיות, כאשר ההתפצלות (ביפורקציה) מתרחשת כששינוי קטן בפרמטר מסוים של המערכת (פרמטר ההתפצלות) גורם לשינוי "איכותי" או טופולוגי פתאומי בהתנהגות המערכת.  התפצלויות (ביפורקציות) מתרחשות הן במערכות רציפות (מתוארות על ידי משוואות רגילות, משוואות דילאי, או משוואות חלקיות) והן במערכות בדידות (מתוארות על ידי מפות).
השם "ביפורקציה" הוצג לראשונה על ידי החוקר אנרי פואנקרה ב-1885 במאמר המתמטי הראשון שהראה התנהגות כזו.
סוגי התפצלות

נהוג לחלק את ההתפצלות לשתי מחלקות עיקריות:
התפצלות (ביפורקציה) מקומית, שניתן לנתח באמצעות שינויים במאפייני היציבות המקומיים של שיווי משקל,, מסלולים מחזוריים או קבוצות בלתי משתנות אחרות כאשר פרמטרים חוצים ספים קריטיים.
התפצלויות (ביפורקציות) גלובליות, המתרחשות לעיתים קרובות כאשר קבוצות של המערכת 'מתנגשות' זו בזו, או עם שיווי משקל של המערכת. לא ניתן לזהות התפצלויות כאלו על ידי ניתוח יציבות של שיווי המשקל (נקודות שבת), אלא דרושה אנליזה נוספת.
סוגי התפצלות > התפצלות מקומית

התפצלות (ביפורקציה) מקומית מתרחשת כאשר שינוי פרמטר גורם לשינוי היציבות של נקודת שיווי המשקל (או נקודת השבת). במערכות רציפות, ביפורקציה מתאימה לחלק הממשי של הערך העצמי של שיווי משקל העובר דרך האפס. במערכות בדידות (מתוארות במפות), זה מתאים לנקודת שבת בעלת "מכפיל Floquet" עם מודולוס שווה לאחד. בשני המקרים, שיווי המשקל אינו היפרבולי בנקודת ההתפצלות. השינויים הטופולוגיים בגרף הפאזה של המערכת יכולים להיות מוגבלים לאזור קטן כרצוננו סביב נקודת הביפורקציה אשר מתרחשים בעת שינוי פרמטר ההתפצלות קרוב לנקודת ההתפצלות (ולכן התפצלויות אלו הן 'מקומיות').
מבחינה טכנית, בהינתן המערכת הדינמית הרציפה המתוארת על ידי המשוואה הדיפרנציאלית הרגילה (ODE) {\dot {x}}=f(x,\lambda )\quad f\colon \mathbb {R} ^{n}\times \mathbb {R} \to \mathbb {R} ^{n}.התפצלות מקומית מתרחשת ב  (x_{0},\lambda _{0}) אם ליעקוביאן  {\textrm {d}}f_{x_{0},\lambda _{0}} יש ערך עצמי עם חלק ממשי אפסי. אם הערך העצמי שווה לאפס, הביפורקציה היא יציבה, אך אם הערך העצמי אינו אפס אלא מדומה טהור, זוהי התפצלות מסוג 'הופף' .
עבור מערכות דינמיות בדידות, בהינתן המערכת x_{n+1}=f(x_{n},\lambda )\,.מתרחשת התפצלות מקומית ב  (x_{0},\lambda _{0}) אם המטריצה  {\textrm {d}}f_{x_{0},\lambda _{0}} בעל ערך עצמי עם מודולוס שווה לאחד. אם הערך העצמי שווה לאחד, ההתפצלות היא או צומת אוכף, 'חוצה קריטית' או התפצלות קלשון. אם הערך העצמי שווה ל −1, זוהי התפצלות מסוג הכפלה (או היפוך), ואחרת זו נקראת התפצלות הופפ.
דוגמאות להתפצלות מקומיות כוללות:
התפצלות אוכף-צומת (קיפול).
התפצלות טרנסקריטית
התפצלות קלשון
התפצלות הכפלת תקופה (היפוך).
התפצלות הופפ
התפצלות Neimark–Sacker (הופף משני).
סוגי התפצלות > התפצלות גלובלית

התפצלות גלובלית מתרחשת כאשר קבוצות 'גדולות' יותר, כגון מסלולים מחזוריים, מתנגשות עם נקודת שיווי משקל. זה גורם לשינויים בטופולוגיה של המסלולים במרחב הפאזה, כיוון שהם לא יכולים להיות מוגבלים לאזור קטן (בניגוד למה שקורה עם התפצלות מקומית). למעשה, השינויים בטופולוגיה מתרחבים למרחק גדול באופן שרירותי (ולכן הביפורקציה נקראת 'גלובלית').
דוגמאות להתפצלות גלובליות כוללות:
התפצלות הומוקלינית שבה מעגל שבת מתנגש בנקודת אוכף.  התפצלות הומוקלינית יכולה להתרחש באופן סופר-קריטי או תת-קריטי. הגרסה שלמעלה היא התפצלות הומוקלינית "קטנה". בדו־ממד קיימת גם ההתפצלות הומוקלינית "גדולה" שבה המסלול ההומקליני "לוכד" את הקצוות האחרים של נקודת האוכף. בשלושה ממדים או יותר, יכולות להתרחש התפצלויות גבוהות יותר, מה שיוצר דינמיקה מסובכת ואף כאוטית.
התפצלות הטרוקלינית שבה מעגל שבת מתנגש בשתי נקודות או יותר או יותר;
ראו גם

דיאגרמת התפצלות
הערות שוליים

↑  Blanchard, P.; Devaney, R. L.; Hall, G. R. (2006). Differential Equations. London: Thompson. pp. 96–111. ISBN 978-0-495-01265-8.
↑  Henri Poincaré. "L'Équilibre d'une masse fluide animée d'un mouvement de rotation". Acta Mathematica, vol.7, pp. 259-380, Sept 1885.
↑  Strogatz, Steven H. (1994). Nonlinear Dynamics and Chaos. Addison-Wesley. p. 262. ISBN 0-201-54344-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284759805171  BnF: cb12042775k (data)  LCCN: sh85013940  LNB: 000160430  NKC: ph126548 
ביפורקציות מסוג period-halving (L) המובילות לסדר, ואחריהן ביפורקציות (R) המובילות לכאוס.
דיוקן פאז
אלי ישי

אליהו (אלי) ישי (נולד ב-26 בדצמבר 1962, כ"ט בכסלו ה'תשכ"ג) הוא פוליטיקאי ישראלי. היה יו"ר מפלגת ש"ס בין השנים 1999–2013, וכיהן מטעמה כחבר הכנסת, סגן ראש הממשלה ושר בממשלות ישראל, כולל שר הפנים, שר העבודה והרווחה ושר התעשייה המסחר והתעסוקה.
הרב מאיר מאזוז עם אלי ישי (עומד משמאל)
ביוגרפיה

ישי נולד בירושלים, שלישי מתוך שמונת ילדיהם של איווט-פורטונה וציון ישי, שעלו מתוניסיה. בנעוריו למד בישיבות חורב, "פורת יוסף" בירושלים וישיבת הנגב בנתיבות. בשנים 1980–1983 שירת בצה"ל תחילה כטנקיסט ולאחר מכן כמש"ק דת בגדוד "אבירי המרכז" של מרכז ההובלה. לאחר שירותו הצבאי למד מסגרות ועבד במוסך כרתך ומסגר.
ביוגרפיה > הקמת מפלגת יחד-העם איתנו

בדצמבר 2014, ערב הבחירות לכנסת העשרים, שהיו הבחירות הראשונות לאחר פטירתו של הרב עובדיה יוסף, עקב כך שהודח מראשות התנועה, הכריז ישי על הקמת מפלגת "יחד - העם איתנו", המפלגה רצה ביחד עם מפלגת "עוצמה יהודית". הרשימה המאוחדת קיבלה 2.97% מהקולות הכשרים ולא עברה את אחוז החסימה. ישי הודיע שהמפלגה תמשיך בפעילות חוץ פרלמנטרית. בעקבות הכישלון בבחירות ואי קבלת מימון מפלגות שקעה המפלגה בחובות כבדים, שלחלקם ערב ישי.
באפריל 2017 הודיע הרב מאיר מאזוז על פתיחת ההתפקדות למפלגת יחד לקראת פריימריז.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 הכניסה מפלגת יחד 26 מנציגיה למועצות הרשויות המקומיות, חלקם ברשימה עצמאית וחלקם ברשימות משותפות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הגיש ישי את רשימת יחד בראשותו, אך בהמשך פרש והודיע על תמיכה ברשימת יהדות התורה.
ב-2021 התפקד לליכוד.
בראיון לעיתונאי יאיר אטינגר ב-2023 חשף כי בכוונתו לשוב לציבוריות הישראלית אך לא פירט באיזו מסגרת.
חיים אישיים

ישי נשוי לציפי משנת 1982, אב לחמישה וגר בשכונת הר נוף בירושלים.
ב-2017 החל ישי לייעץ לחברת ההיסעים "ריידר".
דחפור

.
דחפור קטרפילר D10. בצד ימין של התמונה נמצאת ה"סכין" של הדחפור, זוהי כף כבדה לעבודות עפר. בצד שמאל של התמונה נמצא ה"רוטר" ("מעקר" בעברית) - קרס מתכת שנועד לעקור סלעים. הדחפור מתנייע באמצעות מזקו"ם (זחל).
דחפור סיני ממודל ישן
הדַּחְפּוֹר, או בשמו הלועזי: בּוּלְדוֹזֶר (Bulldozer), הוא טרקטור זחלי שמצויד בכף קדמית ("סכין" או "להב" בעגה של מפעילי הצמ"ה) שמטרתה להזיז עפר ולדחוף אדמה. הדחפור מצויד לרוב גם במעקר אחורי ("רוטר") לעקירת סלעים ותיחוח קרקע טרשית. הדחפור משמש לעבודות עפר, חישוף, יישור קרקע, פריצת צירים, ניהול מטמנות, בנייה והריסה וניתן למצוא אותו במיזמי הנדסה אזרחית גדולים כגון מחצבות, מכרות, בניית תשתיות וסלילת כבישים, וכן בהנדסה צבאית וחקלאות.
בעברית למונח דחפור יש שתי משמעויות: הראשונה היא שם כללי לציוד מכני הנדסי (צמ"ה) כבד, והשנייה היא שם ספציפי לסוג מסוים של כלי צמ"ה: טרקטור בעל כף/להב דחפור. הכפילות הזאת קיימת גם בשפה האנגלית, ביחס למילה בולדוזר.
אטימולוגיה (מקור השם)

המילה "דחפור" בעברית היא הלחם של המילים "דחף" ו"חפר" שמתארות היטב את פעולתו של הדחפור: חופר ודוחף עפר.
באנגלית נקרא הדחפור "בולדוזר" (Bulldozer) שפירושו בתרגום חופשי הוא "מהמם במינון של פר". ב-1880 שימש המונח "bull-dose" כתיאור למנה כלשהי של תרופה או סם שהיא גדולה ויעילה מאוד, כזאת שיכלה אפילו להמם פר או שור. ביטוי זה הושאל גם לתחומים אחרים ובין השאר תיאר ענישה קשה ומרתיעה. ב-1886 המונח תיאר אקדח בעל קליבר גדול ואת האדם שנשא אותו. מאז התקשר הביטוי "בולדוזר" עם כוחניות, גודל, עוצמה והיכולת להזיז דברים. בחקלאות והנדסה משמש הביטוי "bulldozing" לתיאור פעולה בה מפעילים כוח גדול כדי לדחוף עצם או להזיז מכשול. באופן טבעי, שם הפעולה הנ"ל נדבק לכלי שפותח על מנת לבצע מטרה זו - הבולדוזר: הדחפור שמזיז ודוחף עצמים כבדים ומכשולים.
בישראל הכינוי "בולדוזר" נפוץ לאנשים שמומחים ב"להזיז דברים", תוך התגברות על מכשולים בירוקרטיים, ציבוריים (דעת קהל) ואפילו חוקיים.
מבנה והנדסה

הדחפור מורכב מ-3 מערכות עיקריות:
הטרקטור - השלדה ומרכב המכילים את המנוע, תא המפעיל, את הזחלים ואת הזרועות ההידראוליות המפעילות את הכלים השונים. זרועות אלו מאפשרות לממש מנופים מסוג שני ושלישי.
הכף ("הסכין") - זוהי כף פלדה גדולה וכבדה המותקנת בחזית הדחפור והיא כלי העבודה העיקרי שלו.
מעקר/קרס אחורי/מחרשה - זהו סכין או קרס המותקן בירכתי הדחפור ותפקידו לעבד את הקרקע, לרכך אותה ולעקור בולדרים.
מבנה והנדסה > הטרקטור

הטרקטור הוא המרכב המכיל את כל מערכות הכלי. בתוך הטרקטור אפשר למצוא את:
מערכת ההנעה שכוללת מזקו"ם וממיר מומנט (פירוט בהמשך).
מנוע - לרוב מנוע דיזל המספק כוח לכל מערכות הדחפור - מזקו"ם, מיזוג אוויר, שליטה ובקרה, זרועות הידראוליות ועוד. מנועים מתקדמים מגיעים עם מערכות בקרה אלקטרוניות שנועדו להקטין את תצרוכת הדלק ולשפר את יעילות המנוע. בעקבות החמרת תקני הפליטה, שודרגו המנועים של כלי צמ"ה חדשים על מנת לעמוד בתקנים אלה ולהקטין את זיהום האוויר.
רדיאטור - אחראי על קירור מערכות הדחפור.
מפלט גזים - זוהי מעין ארובה המשמשת לפליטת הגזים שנוצרים בעת שריפת הדלק במנוע, בדומה לאגזוז של מכונית.
זרועות הידראוליות - הכף והקרס האחורי מופעלים על ידי בוכנות הידראוליות ש"מושכות" ודוחפות מוטות נעים בתוך צילינדרים מלאי נוזל. באמצעות הבוכנות אפשר להרים ולהוריד את הכף ולהטותה בכיוונים שונים. השימוש בבוכנות מאפשר הפעלת כוח רב, שכן הבוכנה ההידראולית מנצלת את חוק פסקל עבור נוזל ניוטוני (בדרך כלל שמן תעשייתי) בשביל להפיק כוח רב באמצעות כוח קטן. הכוח הקטן מיוצר על ידי שאיבת נוזלים החוצה ופנימה אל תוך הצילינדר (המנוע מספק את כוח השאיבה).
תא המפעיל - התא בו יושב המפעיל. בעבר תא המפעל היה פתוח, אך בעקבות תקני בטיחות מחמירים היום רוב הדחפורים באים עם תא סגור המצויד במערכת מיזוג אוויר, זכוכיות נגד רעש, מערכות שליטה ובקרה מתקדמות וכן גגון מיוחד שמונע מהתא להימחץ במקרה שהדחפור מתהפך (ROPS - Roll Over Protective Structure). כיום נעשה דגש על הגברת הנוחות בתא המפעיל והוא מצויד עם כיסא ארגונומי וידיות שניתן לשנות את מיקומן כדי להשיג נוחות מקסימלית.
מערכות שליטה ובקרה - דחפורים ישנים כללו רק ידיות השולטות בהנעת הכלי ובהפעלת הכפות. כיום, הדחפורים כוללים מערכות אלקטרוניות וממוחשבות מתקדמות המאפשרות תכנות מוקדם של רוטינות קבועות (למשל: רוטינת שפיכת עפר מהכף) וכן משוב מיידי שמוצג בתא המפעיל על מצבן של כל מערכות הכלי. הכף הקדמית של הדחפור מופעלת באמצעות ג'ויסטיק בודד הניתן לתכנות. הקרס האחורי מופעל באמצעות ידית המאפשרת את הרמתו/הנמכתו וכן את שינוי זווית החדירה.
מערכות היגוי - כיום נפוצים שתי שיטות היגוי, היגוי בהגה (כמו ברכב רגיל) והיגוי דיפרנציאלי (האחרון היא השיטה הנפוצה ביותר בדחפורים זחליים). היגוי הדחפור בשיטת ההיגוי הדיפרנציאלי נעשה באמצעות שתי ידיות. כאשר אתה מושך בידית השמאלית (ימנית) עד הסוף, סיבובי המנוע מפסיקים לעבור לזחל השמאלי (ימני) וכתוצאה מכך הדחפור מסתובב שמאלה (ימינה). צורת היגוי זו מאפשרת לדחפור לבצע סיבוב במקום ולכן מגדילה באופן ניכר את כושר התמרון שלו לעומת כלי רכב אופני רגיל. בנוסף, ישנה תיבת הילוכים ידנית ודוושות גז, ניוטרל ובלמים.
מכלי דלק, מכלי שמן ומכלי מים.
בכל הנוגע לדחפורים, בדרך כלל "גדול יותר זה טוב יותר", וככל שהדחפור כבד יותר כך גדל החיכוך שלו עם הקרקע ובהתאם כושר הדחיפה (כוח הגרר) שלו. מסיבה זו - ובגלל ממיר המומנט שמכפיל את כוח הגרר במהירויות נמוכות - דחפור עם מנוע של 410 כ"ס (310 קילוואט) מפיק כוח גרר חזק יותר מאשר טנק עם מנוע של 1,200 כ"ס (890 קילוואט).
מבנה והנדסה > הכף

הכף, שנקראת בעגה של מפעילי הצמ"ה "סכין" ומכונה גם "להב" (Blade), היא כלי העבודה העיקרי של הדחפור. היא מותקנת בקדמת הכלי ותפקידה הוא לדחוף דברים, לגרוף קרקע ועפר, לערום ערמות ולעקור מכשולים. רוב הכפות מיוצרות כיציקת פלדה אחת וזאת על מנת להגדיל את העמידות שלהן ואורך חייהן.
הכף באה במספר צורות, הנפוצות שבהן הן:
כף ישרה ("S-Blade") - כף נמוכה וישרה, שאין בה בטן מעוקלת ולא סכיני-צד. היא משמשת בעיקר לדחיפת דברים ויישור-קרקע עדין.
כף כללית ("U-Blade") - כף גדולה, בעלת בטן מעוקלת עמוקה וכן יש לה סכיני-צד גדולים ההופכים את הכף למעין דלי ומגדילים את הקיבולת שלה. הכף הכללית טובה לעבודות עפר שונות וכן לעקירת מכשולים באמצעות סכיני-הצד.
כף כללית-למחצה ("SU-Blade") - שילוב בין הכף הישרה לכף הכללית. היא נמוכה יותר מהכף הכללית, פחות מעוקלת ובעלת סכיני-צד קטנים יותר.
כף סהר - כף בעלת בטן מעוגל כמעין סהר, ללא סכיני צד.
כף דחיפה - כף שיעודה העיקרי הוא דחיפת כלי צמ"ה אחרים.
כפות מסוימות אף מצוידות ב"סכיני-צד" ו"ציפורניים" הבולטות מתוך הכף ומטרתן לאפשר לדחפור לבצע חיתוך גס של דברים או להפעיל כוח ממוקד על אובייקט קטן (למשל, עקירת גזעי עצים או פתיחת דלת ממולכדת: הדחפור לוחץ עם קצה הסכין על הדלת והיא נתלשת. מטען החבלה שמתפוצץ על הכף לא גורם נזק לדחפור והמפעיל אפילו לא מרגיש אותו).
על כפות מודרניות מותקנת גם "רשת" סורגי פלדה עילית שנועדה להגן על הרדיאטור של הדחפור מפני אבנים ובולדרים שנכנסים בין הכף למכסה המנוע. הרשת מאריכה את זמן החיים של הדחפור ומקטינה את הצורך בתיקונים.
חלק מהכפות מחוזקות בלוח פלדה נוסף במרכז הכף, על מנת לשפר את יכולתו של הדחפור לדחוף ציוד מכני הנדסי אחר, בעיקר מגרדות.
ברוב הדחפורים הכפות הן פריקות, כך שאפשר להחליף כפות בעת הצורך. כמו כן, אפשר גם להתקין אמצעים ייעודיים במקומם. אמצעים כאלה כוללים מגוב לניקוי מוקשים, קומביין ומכשירים חקלאיים לעיבוד הקרקע.
הכף נשלטת באמצעות 4 זרועות הידראוליות בסיסיות המאפשרים לה לבצע את התנועות הבאות:
הורדת והרמת הכף.
הטיית הכף קדימה ואחורה.
הטיית הכף ימינה או שמאלה.
הטיית זווית הכף (Tilt Dozer).
באמצעות פעולות אלה יכול מפעיל הדחפור להשתמש בכף כדי לערום ערמות ולשפוך עפר, לפנות אדמה הצידה וכן לנעוץ את הכף בקרקע ולחפור בורות רדודים או תעלות.
כפות דחפור מותקנות לעיתים גם על כלים אחרים, כגון מפלסות, מפלסות שלג, מחפרים (כף דחפור קטנה הנקראת "backfill"), נגמ"שים ואף טנקים. טנק המצויד בכף דחפור (שבדרך כלל נמוכה וקטנה יותר מכף של דחפור כבד) נקרא טנק-דחפור.
מבנה והנדסה > מעקר (קרס אחורי)

בירכתי הדחפור אפשר להתקין מחרשה או מעקר ("רוטר", באנגלית Ripper) - קרס פלדה שיכול להינעץ בקרקע טרשית, באספלט ואף בקרחונים. תפקיד ה"רוטר" הוא לעקור גושי סלע חזקים במיוחד, לסדוק שכבות קרח קשות, לשבור ולפרור קרקע קשה בשביל עבודה עם ה"סכין" ולחרוש את הקרקע (גם למטרות חקלאות). בעזרת ה"רוטר" אפשר אף לסדוק קרקע בזלתית בשביל להפכה אחר כך לקרקע פורייה לחקלאות.
מפעילים מיומנים יכולים לאלתר מגוון שימושים לקרס הזה, החל מביקוע מטרות קשות וכלה בניצול כוח ההרמה שלו ככננת או מנוף קטן. בצה"ל לקרס יש שימוש נוסף: גרירת רכב קרבי משוריין באמצעות שלשלאות פלדה שמחוברות לרק"ם ולקרס של הדחפור.
המעקר מורכב ממוט כבד שבקצהו יש שן העשויה מפלדה בעלת קשיות גבוהה או ממתכת כבדה דוגמת טונגסטן, והיא זו שחודרת לקרקע. המעקר נשלט בידי 4 זרועות הידראוליות שמרימות ומנמיכות אותו ושולטות בזווית החדירה לקרקע, ומסוגלות לנעוץ אותו בקרקע בכוח רב.
במקום מעקר ניתן להתקין על הדחפור התקנים אחרים ביצולו האחורי:
מחרשה הדומה מאוד למעקר והיא בעצם התקן המכיל מספר מעקרים קטנים בשורה.
כננת (Winch), המשמשת בעיקר לגרירת וחילוץ כלי רכב
התקן לגרירת דברים אחרים
משקולת פסיבית
מבנה והנדסה > הנעה

רוב הדחפורים מתנייעים על ידי מזקו"ם (זחלים). יש לכך שתי סיבות עיקריות:
לזחל יש אחיזה טובה מאוד בקרקע, דבר המגדיל את כושר הדחיפה וכוח הגרר של הדחפור ומאפשר לו עבירות בתנאי קרקע קשים.
לזחל יש שטח פנים רחב, לכן המשקל העצום של הדחפור מתפזר על פני שטח פנים גדול והלחץ המופעל על הקרקע נמוך. דבר זה מונע מהדחפור לשקוע בקרקע רכה (כמו בוץ או חול). לצד הזחלים הרגילים יש זחלים רחבים במיוחד למניעת שקיעה בקרקע רכה כגון ביצות.
המזקו"ם מורכב משרשרת חוליות פלדה בעלות מיסבים (זחלים) שמשמש מצע שעליו מתגלגלים המרכובים (ה"גלגלים" של הדחפור). המזקו"ם מגולגל באמצעות גלגל ההינע (זר מניע) - זהו גלגל שיניים המחובר לתמסורת של המנוע שמסובב אותו ושיניו ננעצות בזחל וגוררות אותו איתן לסיבוב. רוב הדחפורים משתמשים בשיטה של היגוי דיפרנציאלי: המנוע מספק כוח בנפרד לכל זחל (ימני או שמאלי) ובאמצעות ידיות בתא המפעיל אפשר לקבוע את חלוקת הכוח לכל זחל. שיטה זו יעילה מאוד למקומות צפופים שכן היא מאפשרת לדחפור לבצע סיבוב במקום (פנייה ברדיוס אפס), דבר שיעה אופני איננו יכול לעשות.
כמו כן, הדחפור מצויד בממיר-מומנט שנועד להפוך את הספק המנוע לכוח גרר, דבר הגורם להגבלה על מהירות הדחפור (15 קמ"ש בערך) שכן במהירויות נמוכות ממיר-המומנט מכפיל את הכוח שמספק המנוע. הדחפורים כבדים לא רק בגלל המבנה שלהם, אלא גם מפני שהדחפור מנצל את משקלו הוא בשביל לדחוף דברים ולעקור מכשולים. ככל שאחיזת הקרקע של הדחפור טובה יותר, וככל שמשקלו גדול יותר, כך גדל כוח החיכוך שלו עם הקרקע וכתוצאה מכך גדלים כוחות הגרר שהוא מפעיל ואיתם כושר הדחיפה של הדחפור.
שימושים

בגלגולו הנוכחי הדחפור נועד לבצע עבודות הדורשות כוח רב, כגון:
עבודות עפר.
יישור קרקע (גס).
הזזת עפר.
הערמת סוללות עפר ואדמה.
מילוי בורות ותעלות.
חישוף שטח - ניקוי הריסות, בירוא צמחייה, עקירת עצים קטנים וחישוף צבאי.
הזזת עצמים כבדים כגון בולדרים (גושי סלע), ציוד כבד, רכבים תקועים ועוד.
גרירה וחילוץ של כלי רכב תקועים.
הריסת מבנים.
פריצת צירים, פילוס נתיבים והתגברות על מכשולים טבעיים או מלאכותיים.
שימושים > שימושים אזרחיים

דחפורים ניתן לראות בעיקר באזורי מכרות ומחצבות, במקומות בהם מכינים תשתית לסלילת כבישים חדשים או הקמת שכונות חדשות, במזבלות גדולות, בהכשרת שטחים חקלאיים וכן בפרויקטים הנדסיים גדולים (מובילי מים, סכרים, חציבת מנהרות ובניית תשתיות).
ייעודו העיקרי של הדחפור הוא יישור שטח ועבודות עפר כגון הקמת סוללות, הזזת עפר, הערמת ערימות וכדומה. שלב יישור השטח הוא כמעט תמיד השלב הראשון בכל פרויקט בנייה או הנדסה אזרחית כלשהו. פני הקרקע בדרך כלל אינם מישוריים ולעיתים אף מלאים בסלעים ובולדרים (גושי סלע קשים). בשביל לעקור את הבולדרים הומצא המעקר (רוטר) - קרס המתכת הכבד בירכתי הדחפור. הדחפור נועץ את המעקר בבולדר ועוקר אותו תוך כדי נסיעה קדימה, או אם מדובר בבולדר גדול מידי הדחפור מפורר אותו למספר חלקים. אחרי שהבולדרים נעקרו מהשטח, מתחיל הדחפור ליצור משטח מישורי (בקירוב). הדחפור מיישר את הכף, נועץ אותה בקרקע ואז מתחיל לנסוע קדימה. תוך כדי שהוא נוסע קדימה, העפר שנמצא מעל גובה ה"ציפורניים" (החלק החד של קצה הכף) מתחיל להתגלגל אל תוך הכף ולנוע קדימה ביחד עם הדחפור. מאחוריו משאיר הדחפור קרקע די מישורית, אותה הוא מהדק באמצעות המשקל הכבד ולחץ הזחלים שלו. אחרי שהוא דחף ערימה גדולה של עפר (גודל הערימה תלוי בעוצמת הדגם וגודל הכף) הדחפור מרים את הכף לשפוך את העפר ואז נוסע אחורה, כאשר הכף צמודה ולוחצת על הקרקע, ובכך מיישרת את השטח שפינה הדחפור (פעולה זו ידועה בשם back-blading). הדחפור חוזר על התהליך מספר פעמים עד שמתקבלת קרקע מישורית ושטוחה. את הגימור העדין יותר מבצעים המגרדת, שטובה ליישור קרקע והזזת עפר בקנה מידה קטן, והמפלסת, שטובה ליישר את הקרקע בגימור עדין ביותר, שלב אחד לפני העברת מכבש על הקרקע.
בנוסף ליישור שטח משמש הדחפור גם להקמת סוללות עפר על ידי דחיפת עפר והערמתו בערמות. הכף הכללית גדולה ועמוקה ויש לה קיבולת עפר גבוהה, דבר המאפשר לדחפור לדחוף עפר רב ואז לשפכו באזור בו הוא רוצה להקים את סוללת העפר. הדחפור גם יכול לבנות רמפות וזאת באמצעות דחיפת עפר ושפיכה הדרגתית שלו בשיפוע. את הרמפה מיישר הדחפור באמצעות משקלו הרב ושיטוחה עם הזחלים ואחר כך עם תחתית הכף.
עוד משמש הדחפור באתר הבנייה לפיזור עודפי עפר ופיזור בשטחי מילוי, מילוי חוזר של בורות ותעלות וניקוי אתרי בנייה מפסולת.
מחוץ לאתר הבנייה משמש הדחפור לפריצת דרכים, אחזקת דרכי עפר, ניקוי קרקעית במחפורות של עפר מושאל, חישוף קרקע וניקוי אזורים מיוערים, ניהול אתרי פסולת, דחיפת מגרדות, גרירת מטענים וחילוץ ציוד מכני הנדסי.
מפרט טכני וביצועים

להלן מפרט טכני ונתונים על יכולותיו של דחפור אופייני. הנתונים עצמם מתייחסים לדחפור (בינוני-קטן) מדגם D65PX-18 של קומטסו ולדחפור (גדול) מדגם D9T של קטרפילר. נתונים אלה נכונים ל-1 במרץ 2018. המידע כאן נועד להעשרה בלבד והמחשת סדרי הגודל האופייניים לדחפורים. מאחר שהנתונים משתנים מעת לעת עקב שינויים שעורכים היצרנים בדגמים מומלץ לבדוק באתר היצרן את הנתונים העדכניים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| נתון | דגם D65PX-15  (דחפור קטן) | דגם CAT D9T  (דחפור גדול) |

| הספק נטו | 220 כוחות סוס = 164 קילוואט | 436 כוחות סוס = 325 קילוואט |
| משקל מוכן לפעולה | 20810 ק"ג = 45855 ליברות  = כ-23 טון | 48784 ק"ג = 107548 ליברות  = כ-49 טון |
| קיבולת הכף | 3.7–5.9 מטר מעוקב | 16.4 מטר מעוקב |
| רוחב הכף | 4.1 מטר | 4.65 מטר |
| גובה הכלי | כ-3.2 מטר | כ-4 מטר |
| אורך הכלי (כולל ציוד) | כ-5.2 מטר | כ-8.5 מטר |
| כושר דחיפה | כ-20,500 ק"ג (20 טון) | כ-71.6 טון |
| נפח מנוע | 8.85 ליטר | 18.1 ליטר |
| הספק הזרמה הידראולי מקסימלי | 248 ליטר לדקה | 384 ליטר לדקה |
| מהירות מקסימלית | 13.6 קמ"ש (רברס) | 14.9 קמ"ש (רברס) |
דגמים

דגמי חברת קטרפילר:
קטרפילר די-11 - הדגם הגדול ביותר של החברה
קטרפילר די-10
קטרפילר די-9 - ידוע בגרסה הצבאית שלו
קטרפילר די-8
קטרפילר די-7
קטרפילר די-6
קטרפילר די-5
קטרפילר די-4
קטרפילר די-3
דגמי חברת קומטסו:
קומטסו D575 - הדגם הגדול ביותר בייצור סדרתי
קומטסו D475
קומטסו D275 - דגם בעל גודל דומה לזה של ה-CAT D9
קומטסו D65 - דגם בעל גודל דומה לזה של ה-CAT D6
ה-ACCO סופר בולדוזר - הבולדוזר הגדול ביותר שיוצר אי פעם, קיים רק דגם אחד שלו באיטליה
תיוניל כלוריד

| --- | --- |

מבנה כימי של תיוניל כלוריד
 
 בקבוק המכיל כ-25 מ"ל של תיוניל כלוריד
 שם סיסטמטי:  Sulfurous dichloride
 כתיב כימי:  Cl₂OS 
 מסה מולרית:  118.97 גרם/מול
 מראה:  נוזל שקוף
 מספר CAS:  7719-09-7
 צפיפות:  1.638 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 מסיסות:  מגיב עם מים וממסים פרוטים אחרים
 ממסים:  מסיס היטב במרבית הממסים האורגנים האפרוטיים (טולואן, כלורופורם, די-אתיל אתר)
 טמפרטורת היתוך:  −104.5 °C   168.65 K
 טמפרטורת רתיחה:  74.6 °C   347.75 K
 מקדם שבירה:  1.517 (20 °C)
 NFPA 704:       0 W 4 2 
 
מבנה גבישי של תיוניל כלוריד
סוללות ליתיום תיוניל כלוריד
תיוניל כלוריד (אנגלית: Thionyl chloride) הוא תרכובות אי-אורגנית בעלת הנוסחה הכימית (SOCl2). זהו נוזל נדיף חסר צבע בעל ריח חריף מאוד (לעיתים נראה בגווני צהוב, בשל אי ניקיונות של גופרית או כלור מומסים).
תיוניל כלוריד הוא חומר רעיל ביותר ובעל תכונות שיתוך חזקות. במגע עם מים הוא משחרר גזים רעילים כמו חומצת מימן כלורי וגופרית דו-חמצנית.
תיוניל כלוריד הוא חומר גלם חשוב בייצור של חומרי לחימה כימיים קטלניים כגון: גזי-עצבים, כדוגמת VX.
ייצור

הייצור של תיוניל כלוריד, מבוסס על הגבה של גופרית תלת-חמצנית (SO3) עם גופרית דו-כלורית (SCl2), תוך פליטה של גז גופרית דו-חמצנית (SO2):
SO3 + SCl2 → SOCl2 + SO2
שימושים

לתיוניל כלוריד שימושים רבים בתחומי הכימיה, בדגש על תעשיית התרופות, שם הוא משמש כמגיב שמסוגל להמיר קבוצות הידרוקסיל (OH) של כהלים וחומצות קרבוקסיליות לאטום הכלור.
כמו כן, הוא משמש גם כתוסף חשוב באלקטרוליטים של סוללות (כמו סוללת ליתיום תיוניל-כלוריד), והוא משמש גם כחומר מייבש של הידראטים.
כמגיב בסינתזה אורגנית

תיוניל כלוריד הוא מגיב נפוץ מאוד בסינתזה אורגנית, בין היתר בגלל קינטיקת התגובה המהירה והניצולת הגבוהה של תהליך ההתמרה. הניצולות מושגת תודות לפליטת תוצרי הלוואי כגזים (SO2) שמבעבעים מהתמיסה ובכך מסיטים את שיווי המשקל חזק לכיוון התוצר (עקרון לה-שטלייה).
מנגנון ההתמרה של קבוצת כוהל בקבוצת כלור על ידי תיוניל כלוריד:
בתגובה הכללית, הגיב כהל עם תיוניל כלוריד, לתת אלקיל כלוריד, גופרית דו-חמצנית וחומצת מימן כלורי.
דוגמה למנגנון מפורט (הפעלה של חומצה קרבוקסילית, על ידי הפיכתה לאציל כלוריד):
תיוניל כלוריד משמש כמגיב בהכנת אציל כלוריד (הצורה המופעלת של חומצה קרבוקסילית)
כמגיב בסינתזה אורגנית > מגיבים חלופיים לתיוניל כלוריד

ניתן להשיג את הפעולה שמבצע התיוניל כלוריד גם עם מגיבים אחרים, לדוגמה:
התמרה בקטליזה חומצית עם חומצת מימן כלורי (בתהליך זה, קבוצת ההידרוקסיל עוברת פרוטונציה על ידי החומצה ובכך היא נהפכת לקבוצה עוזבת טובה. בהמשך יון הכלוריד מבצע התקפה נוקלאופילית על הפחמן שקשור לקבוצה העוזבת, ומעזיב אותה). החיסרון: עשוי להשפיע על קבוצות אחרות שרגישות לתנאים חומציים.
שימוש בזרחן חמש-כלורי (PCl5) או בזרחן שלוש-כלורי (PCl3) – פועל בדומה לתיוניל כלוריד. תוצר הלוואי שמשתחרר הוא גז פוספין (PH3) או (POCl3) – תלוי בממס בו התגובה מתרחשת.
אברצ'י אזה

אברצ'י אולוצ'י אזה (באנגלית: Eberechi Oluchi Eze; נולד ב-29 ביוני 1998) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקריסטל פאלאס.