stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האווי מורנז
קריירה מקצוענית > מונטריאול קנדיאנס

ב-26 בדצמבר 1923 ערך מורנז את הופעת הבכורה שלו בקנדיאנס במשחק מול אוטווה סנטורס, וכבש בו את שערו הראשון בליגה. הוא סיים את עונתו הראשונה עם 13 שערים ו-3 אסיסטים ב-24 משחקים. בפלייאוף של ה-NHL מול הסנטורס כבש מורנז בשני המשחקים, והקנדיאנס ניצחו בסדרה וזכו באליפות ה-NHL. באותם ימים התחרו על גביע סטנלי שתי ליגות נוספות, כך שהקנדיאנס פגשו את אלופות שתי הליגות האחרות בטורניר על הגביע. שלושער של מורנז מול האחת ושער נוסף שלו מול השנייה סייעו לקנדיאנס לנצח בשני המשחקים ולזכות בגביע סטנלי.
עונה אחת לאחר מכן, 1924/25, כבר היה מורנז אחד החלוצים הטובים בליגה. הוא סיים רביעי בטבלת ההבקעה של הליגה, עם 28 שערים ו-11 אסיסטים ב-39 משחקים, והצטיין במיוחד בפלייאוף עם 7 שערים ב-6 משחקים. הקנדיאנס זכו שוב באליפות ה-NHL, אולם הפסידו בגמר גביע סטנלי לאלופת ליגה מתחרה.
מורנז המשיך להיות המבקיע המצטיין של הקנדיאנס, ואחד המצטיינים בליגה, באופן קבוע בשנים הבאות. בעונת 1927/28 היה לשחקן הראשון בתולדות ה-NHL שמסיים עונה עם יותר מ-50 נקודות - 33 שערים ו-18 אסיסטים, ובסך הכל 51 נקודות. הוא זכה בגביע ארט רוס כמבקיע המצטיין של העונה, ובגביע הארט כ-MVP של הליגה.
מורנז המשיך לככב בצמרת המבקיעים של הליגה, כאשר בעונת 1929/30 כבש 40 שערים, כולל חמישה במשחק אחד מול ניו יורק אמריקנס. בפלייאוף כבש את השער המסיים של סדרת הגמר מול בוסטון ברואינס, שהביא לקנדיאנס זכייה נוספת בגביע סטנלי.
עונת 1930/31 הייתה מצוינת עבור מורנז, שהשווה את שיאו עם 51 נקודות וזכה שוב בגביע ארט רוס ובגביע הארט. בפלייאוף שיחק מורנז פצוע וביצועיו ירדו מאוד. הוא כבש שער אחד בלבד לכל אורך הפלייאוף - אולם שוב היה זה השער האחרון של סדרת הגמר, הפעם מול שיקגו בלאק הוקס, והקנדיאנס זכו בגביע סטנלי בפעם השנייה ברציפות.
עונת 1931/32 הייתה עוד עונה מוצלחת עבור מורנז מבחינה אישית, עם 49 נקודות וזכייה נוספת בגביע הארט - הראשון בתולדות ה-NHL שזכה בגביע בפעם השלישית. באותה עונה רשם את הנקודה ה-334 בקריירה, והפך למבקיע המצטיין בתולדות ה-NHL עד אז. למרות זאת, לא הצליחו מורנז והקנדיאנס להגן על תוארם.
בתקופת השפל הגדול החמיר מצבה הכספי של הקבוצה, ובמקביל סדרת פציעות גרמו לירידה ביכולתו של מורנז. לאחר גל שמועות שנמשך זמן רב, נמכר מורנז במסגרת עסקה לשיקגו בלאק הוקס בתום עונת 1933/34.
קריירה מקצוענית > שיקגו וניו יורק

מורנז שיחק בבלאק הוקס את כל 48 המשחקים של עונת 1934/35, כבש 8 שערים בלבד, אך מסר 26 אסיסטים. את אחד השערים כבש במונטריאול, מול הקנדיאנס, ואוהדי הקנדיאנס שקיבלו בתחושות קשות את העברתו הריעו לו. ההוקס העפילו לפלייאוף והודחו בסיבוב הראשון.
עונת 1935/36 הייתה רעה עבור מורנז, שירד ברמתו והזמן שלו על הקרח הלך וירד. לאחר 23 משחקים הועבר לניו יורק ריינג'רס.
בריינג'רס שיחק מורנז בשארית אותה עונה, כבש 2 שערים ומסר 4 אסיסטים. בסך הכל, בשתי הקבוצות, סיים את העונה עם 21 נקודות.
באותו קיץ התחלפו הבעלים וצוות האימון בקנדיאנס, הבעלים והמאמנים החדשים שמו להם למטרה להחזיר את מורנז לקנדיאנס, וכך היה.
קריירה מקצוענית > בחזרה במונטריאול

בקדנציה השנייה שלו בקנדיאנס הספיק מורנז לשחק 30 משחקים, לכבוש 4 שערים ולמסור 20 אסיסטים, תפוקה טובה יותר משתי העונות הקודמות בהן שיחק בקבוצות אחרות, תוך שהוא מדגים לפרקים את היכולת והמהירות שאפיינו אותו בשנותיו הגדולות. המשחק ה-30 היה גם המשחק האחרון בחייו, בו נפצע פציעה קשה שהובילה לבסוף למותו.
משחקו האחרון, פציעתו ומותו

ב-28 בינואר 1937 אירחו הקנדיאנס את שיקגו בלאק הוקס במונטריאול פורום. בשליש הראשון של המשחק, תוך כדי מרדף אחרי הדיסקית, איבד מורנז את שווי משקלו ונפל על הקרח. מגן ההוקס, ארל סיברט, שדלק אחרי מורנז, לא הצליח לעצור ונפל על מורנז מלוא משקלו. כתוצאה מכך נשברה רגלו השמאלית של מורנז ב-4 מקומות.
ככל שעבר הזמן בבית החולים, שקע מורנז בדיכאון ולמעשה אובחן על ידי רופאיו כמי שלקה בהתמוטטות עצבים לנוכח המחשבה שייתכן ולא ישחק עוד הוקי קרח.
ב-8 במרץ חש מורנז כאבים עזים בחזהו. הוא ניסה לקום ממיטתו, אולם התמוטט על הרצפה ומת. סיבת המוות אובחנה כתסחיף ריאתי, תוצאה של קריש דם שנסחף מרגלו הפצועה.
הקנדיאנס היו אמורים לשחק יום לאחר מכן מול יריביהם העירוניים, מונטריאול מארונס. ה-NHL הציעה לבטל את המשחק, אולם אלמנתו של מורנז התעקשה לקיימו, והוא התקיים כאשר שחקני שתי הקבוצות עונדים סרטים שחורים על זרועותיהם. כך היה גם במשחקים אחרים בליגה.
ב-10 במרץ נערכה הלווייתו של מורנז. ארונו הוצב ב"מונטריאול פורום" כשלצידו משמרות של חבריו לקבוצה, וכ-50000 אוהדים עברו על פניו.
מורשתו

חולצתו של מורנז, מספר 7, הוצאה לגמלאות על ידי הקנדיאנס ב-2 בנובמבר 1937, ואף שחקן של הקנדיאנס לא לבש את החולצה מספר 7 מאז. הוא היה הראשון בהיסטוריה של הקנדיאנס, והשלישי בהיסטוריה של ה-NHL כולה, שחולצתו הוצאה לגמלאות. 5 ימים לאחר מכן נערך לכבודו משחק "אול-סטאר" - הקנדיאנס ויריביהם העירוניים, המארונס, הקימו קבוצה מאוחדת של העיר לכבוד המשחק, ושיחקו נגד קבוצת כוכבים משאר קבוצות הליגה.
כשנפתח היכל התהילה של ההוקי קרח ב-1945 היה מורנז אחד מ-12 המתקבלים לחברות בו במחזור הקבלה הראשון.
ההוקי קרח בארצות הברית חייב במידה רבה את הקמתו להאווי מורנז. בעל רשת מרכולים מבוסטון, צ'ארלס אדמס, צפה ב-1924 בסדרת גמר גביע סטנלי עם מורנז בשנתו הראשונה בליגה. הוא התאהב במשחק והקים את בוסטון ברואינס שהייתה הקבוצה האמריקאית הראשונה ב-NHL. גם קבוצת ה-NHL הראשונה בניו יורק, ניו יורק אמריקנס, קמה לאחר שבעלי מדיסון סקוור גארדן צפה בקנדיאנס ובמורנז, והחליט להקים את הקבוצה ולהוסיף זירת קרח לאולם. הקנדיאנס ומורנז חנכו את זירת הקרח במשחק מול האמריקנס ב-1925.
מורנז הקים אחריו שושלת של שחקני NHL. בתו, מרלין, נישאה לברני ז'פריון, שהיה מכוכבי הקנדיאנס בשנות ה-50 וה-60, ושיחק גם בניו יורק ריינג'רס. בנם של ברני ומרלין ונכדו של מורנז, דני ז'פריון, שיחק בקנדיאנס, בקוויבק נורדיקס ובויניפג ג'טס בין 1979 ל-1981, ובנו של דני ונינו של מורנז, בלייק ז'פריון, שיחק מספר משחקים בנאשוויל פרדטורס ב-2011 ועבר לשורות הקנדיאנס ב-2012, שם שיחק עד שנאלץ לפרוש שנה לאחר מכן עקב פציעה. בכך הושלמה הפעם הראשונה שארבעה דורות מאותה משפחה שיחקו ב-NHL בכלל, ובאותה קבוצת NHL בפרט.
הישגים ופרסים

3 זכיות בגביע סטנלי (1924, 1930, 1931) - כולן עם מונטריאול קנדיאנס
3 זכיות בגביע הארט (1928, 1931, 1932)
2 זכיות בגביע ארט רוס (1928, 1931)
סטטיסטיקה בקריירה המקצוענית

מקרא: מש - משחקים; שע - שערים; אס - אסיסטים; נק - נקודות; ד"ע - דקות עונש (על הרחקות בשל עבירות).
מורנז בצעירותו
מורנז ב-1930 אחרי הזכייה בגביע סטנלי
מורנז במדי שיקגו בלאק הוקס, עונת 1934/35
מורנז בבית החולים לאחר הפציעה
דייל במפרס

דייל לאון במפרס (באנגלית: Dale Leon Bumpers;‏ 12 באוגוסט 1925 –  1 בינואר 2016) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו ה-38 בשנים 1971–1975, ולאחר מכן ועד 1999 כסנאטור מטעמה.
ראשית חייו

דייל במפרס נולד בעיר צ'ארלסטון, מחוז פרנקלין שבמערב ארקנסו, ליד העיר הגדולה יותר פורט סמית', כבנם של ויליאם רופוס במפרס, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארקנסו בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, ושל לטי ג'ונס. אחיו של במפרס, ריימונד ג'. במפרס, נפטר ב-1916 בגיל 4 כתוצאה מדיזנטריה. אח נוסף גדול ממנו, קרול במבפרס, נולד ב-1921, והייתה לו אחות בשם מרגרט. הוריו של במפרס נפטרו בהפרש של חמישה ימים במרץ 1949 כתוצאה מפציעות בתאונת דרכים.
במפרס התחנך בבתי ספר ציבוריים ולמד באוניברסיטת ארקנסו בפאייטוויל. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת בשנים 1943–1946 בחיל הנחתים של ארצות הברית. ב-1951 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. בעת שהותו זו באילינוי הוא היה למעריץ גדול של עדלי סטיבנסון, מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בבחירות של 1952 ובאלו של 1956. ב-1952 התקבל במפרס ללשכת עורכי הדין של ארקנסו ובאותה שנה החל לעסוק במקצוע בעיר הולדתו. בשנים 1952 - 1970 הוא שימש כפרקליט העירוני של צ'ארלסטון. בעת כהונתו בתפקיד זה הוא שיכנע את מועצת החינוך של העיר לקבל את פסיקת פסק דין בראון נגד מועצת החינוך בנוגע לשילוב האפרו-אמריקאים בבתי הספר הציבוריים. צ'ארלסטון הייתה העיר שמועצת החינוך שלה הייתה הראשונה במדינות הדרום ששילבה את השחורים באופן מלא במערכת החינוך, הישג שבמפרס היה גאה בו מאוד. ב-1968 הוא כיהן כשופט מיוחד בבית המשפט העליון של ארקנסו.
ב-1962 ניסה במפרס ללא הצלחה להתמודד על אותו מושב בו כיהן אביו בבית הנבחרים של ארקנסו. אביו ניסה בזמנו גם להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך ויתר על כך עקב קשיים כספיים.
מושל ארקנסו > בחירתו

במפרס היה דמות כמעט בלתי ידועה כאשר ב-1970 הכריז על התמודדותו על משרת מושל ארקנסו. אף על פי כן, כישוריו כנואם, קסמו האישי, ותדמיתו כאאוטסיידר, הובילו אותו להתמודד בסיבוב השני של הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית על משרת המושל מול המושל לשעבר אורוול פובוס. לעיתים קרובות תואר במפרס כסוג חדש של דמוקרט דרומי שיביא רפורמה למדינתו ולמפלגתו. ניצחונו על המושל המכהן, הרפובליקני וינטרופ רוקפלר פתח עידן חדש של מושלים צעירים בעלי מודעות לחדשנות, כולל שניים מהמושלים שכיהנו אחריו, דייוויד פריור, שלימים כיהן לצידו של במפרס בסנאט, ומי שלימים כיהן כנשיא ארצות הברית, ביל קלינטון.
מושל ארקנסו > כהונתו

כמושל, זכה במפרס להצלחה משמעותית. הוא השיג את הסכמת בית המחוקקים לכמה רפורמות מרכזיות שרוקפלר קידם, אך לא עלה בידו לשכנע את בית המחוקקים, שהיה בשליטה דמוקרטית, לאשרן. לדוגמה, בתקופת כהונתו הראשונה, הציע במפרס תוכנית, דומה לזו שקודמה על ידי ממשל רוקפלר, לארגון מחדש של ממשלת המדינה להפחית באופן משמעותי את מספר הסוכנויות הכפופות ישירות למושל. כמו כן, הוא הציע להעלות את מס ההכנסה כדי לממן את העלאת שכר המורים. הצעה אחרונה זו, והפיכת שיעורי המס לפרוגרסיבים יותר, הצריכה, על פי חוקת ארקנסו, את אישורם של לפחות שלושה רבעים של חברי שני בתי המחוקקים המדינתיים.
הרפורמות הנוספות של במפרס, שהובאו מממשלו של רוקפלר, היו רבות. במהלך תקופת כהונתו הראשונה הוא קידם חוקים למתן סמכויות נרחבות יותר לגופי השלטון המקומי, יצרו את חטיבת ההגנה על הצרכן במשרד התובע הכללי, ביטלו את חוק "הסחר ההוגן" למשקאות חריפים, הרחיבו את מערכת הפארקים המדינתיים, יצרו מערכת לבניית בתי סוהר, ושיפרו את השירותים החברתיים לקשישים, נכים ואזרחים מאותגרים מבחינה התפתחותית. במהלך תקופת כהונתו השנייה של במפרס, כללו צעדי החקיקה שהוא הוביל את הקמת מערכת גני ילדים בתמיכת המדינה, חלוקת ספרי לימוד בחינם לתלמידי בתי הספר, תוכנית מרכזית לבנייה בקולג'ים של המדינה, ביטול שיטת האסירים המועדפים, ועידוד מערכת הקולג'ים הקהילתיים באמצעות הרחבת מימון עלויות התפעול שלהם על ידי המדינה.
לדבריו של הכתב הפוליטי של העיתון "ארקנסו גאזט", דאג סמית', במהלך כל תקופת כהונתו של במפרס כמושל, "הייתה חקיקה פרוגרסיבית ניכרת בהשוואה לכל תקופה אחרת של ארבע שנים בהיסטוריה של ארקנסו, ככל הנראה בשל העובדה שבמפרס קנה לעצמו שם של אחד הפוליטיקאים המיומנים ביותר שהמדינה הוציאה משורותיה". וולטר דה וירס וג'ק באס, בניתוח שלהם ל"שינוי הצורה של הפוליטיקה הדרומית", אמרו שכמושל, איפין במפרס "את עליית הפוליטיקה של המתינות הפרוגרסיבית בדרום".
אף על פי שתקופת כהונתו של במפרס כמושל נתפשה כהצלחה, הוא לא נהנה ממילוי תפקידו. באוטוביוגרפיה שלו הוא כתב שהוא "לא אהב את רוב תקופת כהונתו כמושל... ביליתי יותר זמן בניסיון להבטיח שדברים רעים לא יתרחשו בהשוואה לזמן שניסיתי לדברים טובים לקרות". ככל הנראה, נקודת מבטו על תפקידו תרמה לזהירותו בקבלת החלטות. סמית' כתב שבעיצומה של מחלוקת, יכול היה במפרס להיות "בלתי מחויב בצורה מטורפת בהתבטאויותיו הפומביות". כריסטופר ליון, כתב הניו יורק טיימס, תיאר את במפרס כ"קריקטורה של סתמיות" שהיה ידוע בשל "העינוי קצר המועד בנוגע להחלטות גדולות". דה וירס ובאס האשימו את במפרס על כך שלא הפגין "מנהיגות נועזת שתעזור לעצב את דעת הקהל".
סנאטור > מערכות הבחירות

ב-1974 ניצח במפרס את הסנאטור המכהן הוותיק ג'יימס ויליאם פולברייט בבחירות המקדימות של הדמוקרטים בהפרש ניכר, ולאחר מכן התמודד מול הבנקאי הרפובליקני ג'ון האריס ג'ונס. ג'ונס האשים את במפרס בהוצאות ממשלו כמושל, בציינו את התקציב של 186 מיליון דולר לבניית מכלול בנייני הממשל. במפרס לא רק שהתעלם מהאשמה זו, אלא סייע במסע הבחירות של הדמוקרט הצעיר ביל קלינטון, שכשל באותה מערכת בחירות בהחלפת חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, הרפובליקני ג'ון פול האמרשימידט במחוז הבחירה השלישי לקונגרס של ארקנסו. במפרס גרף 461,056 קולות (84.9 אחוזים) מול 82,026 הקולות (15.1 אחוזים) של ג'ונס, התוצאה החלשה ביותר של מועמד רפובליקני מאז ניצחונו של פולברייט ב-1944.
ב-1980, על אף ניצחונו של רונלד רייגן בארקנסו, ניצח במפרס בבחירות לתקופת כהונתו השנייה בסנאט כאשר זכה ב-477,095 קולות (59.1 אחוזים) מול 330,576 הקולות (40.9 אחוזים) של המועמד הרפובליקני ויליאם פ. "ביל" קלארק, בנקאי השקעות שנרשם לבחירות לסנאט שעה לפני המועד האחרון. בניסיונו הבלתי מוצלח להיבחר לבית הנבחרים ב-1976 האשים קלארק את במפרס על כך שהוא תמך בקיצוב דלק במהלך משבר האנרגיה. הוא גם מתח ביקורת על במפרס על כך שכסנאטור הוא הצביע 23 פעמים נגד הקצבות לצורכי הגנה בין השנים 1975–1978, וציין שרק בשנת הבחירות לתקופת כהונתו השנייה הוא הצביע פעמיים בלבד בעד בסוגיות הגנה. קלארק תהה על התנגדותו של במפרס לתפילות בבתי הספר ותמיכתו בהסכמי תעלת פנמה ב-1978, סוגיה שרייגן יצא בגינה נגד הנשיא ג'ימי קרטר. בהמשך האשים קלארק את במפרס על כך שהוא שם ללעג את אזרחי מחוז ניוטון, מעוז רפובליקני בארקנסו, כאשר כינה אותם טיפשים. במחוז זה זכה קלארק ב-57.2 אחוזים מהקולות, כפי שהוא ניצח ב-12 מתוך 75 מחוזות המדינה, רובם בחלקה הצפון-מערבי. קלארק ניצח גם במחוז פרנקלין, מחוז הבית של במפרס. הרפובליקנים שאלו את הבוחרים, "אם דייל במפרס לא מצביע עבורכם, מדוע שתצביעו עבורו?".
שלא כמו במפרס, נוצח קלינטון ב-1980, שנת ניצחונו הגורף של רייגן, ובאופן זמני פינה את מושב המושל למשך שנתיים לרפובליקני פרנק ד. רייט. בבחירות לסנאט של 1986 הביס במפרס את יריבו הרפובליקני אייסה האצ'ינסון, לימים חבר בית הנבחרים ומושל. בבחירות של 1992, לאחר שהביס את מבקרת המדינה של ארקנסו, ג'וליה יוז ג'ונס ב-64 אחוזים בבחירות המקדימות של הדמוקרטים, הוא ניצח את מי שיכהן גם הוא לימים כמושל מייק האקבי בבחירות הכלליות. ב-1998, כאשר פרש במפרס מהסנאט, ניצחה מועמדת הדמוקרטים, בלאנש לינקולן, לשעבר חברת בית הנבחרים, את מועמד הרפובליקנים פיי בוזמן, חבר הסנאט של ארקנסו שלימים היה מנהל מחלקת הבריאות המדינתית תחת המושל האקבי.
סנאטור > כהונתו

בשנים 1987–1995 כיהן במפרס כיושב ראש ועדת העסקים הקטנים והיזמות של הסנאט עד אשר הרפובליקנים תפסו את השליטה בסנאט במשך 12 שנים בעקבות הבחירות של 1994. מ-1997 ועד לפרישתו הוא היה חבר בסיעת המיעוט בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט. בסנאט היה במפרס ידוע בשל מיומנויות הנאום שלו ובשל הכבוד העצום שהוא רחש לחוקת ארצות הברית. הוא מעולם לא תמך בשום הצעה לתיקון לחוקה.
בבחירות לנשיאות של 1984 ובאלו של 1988 הוא לא ביקש להיבחר כמועמד הדמוקרטים לנשיאות, ותחת זאת תמך ברבים מעמיתיו, כולל הסנאטור פול סיימון מאילינוי, שבסופו של דבר התמודד בבחירות של 1988 ונוצח על ידי מייקל דוקאקיס. בבחירות של 1984 הוזכר שמו של במפרס כאחד האפשרויות להיות שותפו למרוץ של וולטר מונדייל, אך הוא הסיר את מועמדותו בשלבים הראשונים של המרוץ.
במפרס ציין שהסיבה המרכזית שהוא לא התמודד היה חששו "משיבוש מוחלט של הקרבה שמשפחתי אהבה". משקיפים רבים חשו שאולי במפרס חסר את השאפתנות האובססיבית שנדרשה ממועמד לנשיאות, במיוחד כמי שהחל את התהליך כאשר שמו לא היה ידוע במיוחד. גורם נוסף שהוזכר לכך היה הצבעתו שקטלה את רפורמת חוקי העבודה של 1978, הצבעה שעוררה עת זעמם של ארגוני העובדים ולחלוטין לא נשכחה על ידי מנהיגיהם במשך העשור הבא.
משפט ההדחה של קלינטון

לאחר פרישתו מהסנאט, במפרס, שהכריז על עצמו כידיד קרוב של הנשיא ביל קלינטון, שימש כפרקליט ההגנה במהלך משפט ההדחה של הנשיא. בנאום הסיכום שלו במשפט הסנאט הוא נתן טיעונים נרגשים. בנאום זה, שנישא ב-21 בינואר 1999, הוא אמר:
ה. ל. מנקן אמר פעם, "כאשר אתה שומע מישהו אומר 'זה לא קשור לכסף' - זה כן קשור לכסף". וכאשר אתה שומע מישהו אומר, "זה לא קשור למין" - זה כן קשור למין.
...אף אחד לא טען שביל  קלינטון ביצע פשע פוליטי נגד המדינה. לפיכך, עמיתים, אם אתם מכבדים את החוקה, אתם חייבים להביט על ההיסטוריה של החוקה וכיצד הגיע אלינו סעיף ההדחה. ואם תעשו זאת ותעשו זאת ביושר על פי השבועה שנשבעתם, אינכם יכולים - אתם יכולים לגנות את ביל קלינטון, אתם יכולים למסור אותו לידי התובע שיגיש נגדו כתב אישום,  אך אתם לא יכולים להרשיע אותו. ואתם לא יכולים להתענג על המותרות או על הזכות להתעלם מהיסטוריה זו.
העם האמריקאי מבקש כעת ומזה זמן מה שיאפשרו לו לישון טוב בלילה. הם מבקשים לשים קץ לסיוט הזה. זוהי בקשה לגיטימית.
כיבודים

ב-1995 הקימה אוניברסיטת ארקנסו בפאייטוויל את הקולג' לחקלאות, למזון ולמדעי החיים על שם דייל במפרס (Dale Bumpers College of Agricultural, Food and Life Sciences).
ב-2014 נקרא שמה של שמורת הטבע הלאומית הנהר הלבן (White River National Wildlife Refuge) על שמו של במפרס. בטקס ההקדשה, אמר מנהל שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית, דניאל מ. אש:
השירות גאה להכיר בתרומות הרבות שהסנאטור במפרס העניק לדורות עתידיים רבים את אותה הזדמנות להנות מהיופי הטבעי של ארקנסו כפי שיש לנו. הוא ענק מבין שומרי הטבע ובעל חזון שהלך בנתיב הבלתי קונבנציונאלי לשמור על כמה מאזורי הפרא האחרונים של ארקנסו. מתאים הדבר שהוא יהיה קשור לנצח עם הנהר הלבן.
במפרס ורעייתו בטי נודעו בשל פועלם לקידום חיסונים לילדים. מרכז המחקר לחיסונים על שם דייל ובטי במפרס במכונים הלאומיים לבריאות הוקם על ידי הנשיא לשעבר קלינטון כדי לדאוג לפיתוח המחקר בחיסונים.
מותו

דייל במפרס נפטר בביתו בליטל רוק ב-1 בינואר 2016, בגיל 90, לאחר תקופה בה התדרדר מצב בריאותו. הוא סבל ממחלת אלצהיימר ושבר את ירכו זמן קצר לפני מותו. הוא נטמן בבית הקברות של הכנסייה המתודיסטית המאוחדת הראשונה בצ'ארלסטון.
בסיפורת

בעלילת הרומן פרי עטו של ג'פרי ארצ'ר, "האם עלינו לספר לנשיא?" (Shall We Tell the President?) נבחר במפרס לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית כשותפו למרוץ של טד קנדי לאחר שהביסו את רונלד רייגן בבחירות לנשיאות של 1984. במהדורה מחודשת של הספר משנת 1986, החליף ארצ'ר את קנדי בדמותה הדמיונית של פולרנטינה קיין, ואת דמותו של במפרס בסנאטור האמיתי ביל בראדלי מניו ג'רזי.
לקריאה נוספת

Bumpers, Dale (2003). The Best Lawyer in a One-Lawyer Town: A Memoir. New York: Random House.
Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 96.
הערות שוליים

↑  Bumpers, Dale (March 5, 2009). "Interview with Dale Bumpers by Brien Williams". George J. Mitchell Oral History Project. digitalcommons.bowdoin.edu. Retrieved January 3, 2016.
↑  Complete text and audio of Dale Bumpers's Closing Defense Arguments at the Impeachment Trial of William Jefferson Clinton
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177262312  ISNI: 0000 0000 2770 8501  LCCN: n88174774  NARA: 10572245  SNAC: w6f771t3  US Congress: B001057  VIAF: 72950264   WorldCat (עם VIAF): 72950264 
במפרס כמושל
במפרס כסנאטור
במפרס נואם בפני הסנאט במהלך משפט ההדחה של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.
במפרס ורעייתו בטי עם הנשיא ביל קלינטון, 1999.
הוברלה

| --- | --- |
פסגת ההוברלה, ספטמבר 2003
פסגת ההוברלה, ספטמבר 2003
 מידע כללי
 גובה:  2,061 מטר
 מדינה:  אוקראינה 
 מיקום:  אוקראינה אוקראינה
 רכס הרים:  הקרפטים
 קואורדינטות:  48°10′N 24°34′E﻿ / ﻿48.17°N 24.57°E﻿ / 48.17; 24.57
  (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםהוברלה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםהוברלה(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק רגילה) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיההוברלה(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק מוגדלת) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיההוברלה
 
הוברלה (באוקראינית: Говерла; בהונגרית: Hóvár; ברומנית: Hovârla; בצ'כית ובסלובקית: Hoverla; בפולנית: Howerla; ברוסית: Говерла) הוא ההר הגבוה ביותר באוקראינה, בגובה 2,061 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם ברכס הבסקידים המזרחיים שבאזור צ'ורנוהורה, ומהווה חלק מהרי הקרפטים.
מדרונותיו מיוערים בעצי אשור ואשוחית, ובמעלה ההר קיימים אזורים סוב-אלפיניים (המכונים "פולוניה" באוקראינה). המעיין העיקרי ממנו נובעים מימי נהר הפרוט נמצא במורדותיו המזרחיים.
מועד ההעפלה הראשונה להר אינו ידוע. ההר נהיה למוקד תיירות עיקרי החל מסוף המאה ה-19, במיוחד בקרב תיירים מערי גליציה הסמוכות אליו. השביל התיירותי המוביל לפסגתו סומן לראשונה בשנת 1880 על ידי לאופולד וייגל מ"אגודת הטאטרה הגליציאנית". בקתה עבור תיירים הוקמה שנה לאחר מכן.
הפופולריות של ההר, בין השאר כאתר ספורט אתגרי, גברה במהלך המאה ה-20, ובמיוחד לאחר 1991, כתוצאה מהתפרקות ברית המועצות והקמת אוקראינה העצמאית, דבר שהגביל את הגישה לאזורי ההרים בשאר חלקי ברית המועצות לשעבר.
כיום, בשל הפופולריות שלו, מנסים מטפסים חסרי ניסיון רבים להעפיל אל פסגת ההר גם בתקופת החורף. ניסיונות אלו עלולים להיות מסוכנים, ולעיתים מסתיימים בכוויות קור ואף במוות.
באוקטובר 2007, הושחתו שלטים עם סמלי אוקראינה שהיו מוצבים על פסגת ההר על ידי קבוצת ימין פרו-רוסית בשם "איגוד הנוער האירואסייתי" (Eurasian Youth Union), הקשורה למפלגת אירואסיה. חברי הקבוצה הודיעו כי הם העניקו להר את השם החדש "הר סטלין". ראש שירות הביטחון האוקראיני, ולנטין נליבאייצ'נקו, הודיע כי זוהו שלושה חשודים בהשחתה - שני אזרחים רוסים ואזרח אוקראיני ממוצא רוסי. האזרח האוקראיני נעצר במוסקבה ביולי 2008, ונמצא בתהליכי הסגרה לאוקראינה.
נשיא אוקראינה לשעבר, ויקטור יושצ'נקו, נוהג להעפיל אל פסגת ההר מדי שנה. בשנת 2005 טיפס יושצ'נקו אל ההר באישור רופאיו, זאת לאחר שהורעל שנה קודם לכן במסגרת מערכת הבחירות לנשיאות אוקראינה. בשנת 2008, בעת טיפוסו אל ההר, חנך מחדש את סמלי אוקראינה שהוצבו על פסגת ההר לאחר שהושחתו.
החלקה אמנותית במשחקים האולימפיים

תחרויות החלקה אמנותית על הקרח הן בגדר ספורט אולימפי, ונערכו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לונדון ב-1908, ולאחר מכן ב-1920. בראשיתו הענף היה חלק ממשחקי הקיץ האולימפיים. החל משנת 1924, הענף היה חלק ממשחקי החורף האולימפיים.
תחרויות יחידים לגברים ולנשים, ותחרויות זוגות נערכו בכל האולימפידות, שהענף היה חלק מהמשחקים. ריקוד אמנותי צורף לאולימפיאדת אינסברוק (1976), והתחרות הקבוצתית נערכה לראשונה באולימפיאדת סוצ'י (2014). החלקה מסונכרנת מעולם לא הייתה חלק מתוכנית המשחקים,אך היא שואפת להיכלל בה.
היסטוריה

החלקה אמנותית נערכה לראשונה כספורט אולימפי באולימפיאדת לונדון (1908). מאחר שספורט החורף המסורתי הזה יכול להתנהל בתוך אולם, הוועד האולימפי הבינלאומי אישר את הכללתו בתוכנית משחקי הקיץ האולימפיים. היא נערכה בפעם השנייה באולימפיאדת אנטוורפן (1920), ולאחר מכן נכללה לצמיתות בתוכנית של משחקי החורף האולימפיים, שנערכו לראשונה באולימפיאדת שאמוני (1924).
בלונדון, התקיימו ארבע תחרויות בהחלקה אמנותית: גברים, נשים, זוגות מעורבים והחלקה צורנית לגברים. בתחרות הצורנית ניצח ניקולאי פנין מרוסיה, שהעניק לארצו את מדליית הזהב האולימפית הראשונה אי פעם. הוא נותר המנצח היחיד של תחרות זו, שכן היא הוסרה לאחר מכן מהתוכנית.
ריקוד אמנותי צורף ב-1976, לאחר שנערך כתחרות הדגמה באולימפיאדת גרנובל (1968).
תחרות קבוצתית נערכה לראשונה באולימפיאדת סוצ'י (2014). היא מורכבת משני חלקים: מוקדמות וגמר. במהלך שלב המוקדמות כל קבוצה מתחרה עם נציג יחיד בגברים, נשים, זוגות, וריקודי אמנותי המבצעים את ההחלקה הקצרה/ריקוד קצבי שלהם. בשלב הגמר, כל קבוצה רשאית להחליף עד שני מחליקים או זוגות. בגמר המחליקים מבצעים את התוכנית החופשית/ריקוד חופשי שלהם. תוצאת התחרות נקבעת בהתאם לסכום הנקודות המתקבלות בהתאם למיקום של כל מחליק/זוג.
העפלה

מספר המתחרים בשלב המוקדמות מוגבל בהתאם לכמות המכסות שנקבעה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. כמות המכסות משתנה בין אולימפיאדה לאולימפיאדה. המחליקים המשתתפים במשחקים האולימפיים חייבים לייצג מדינה החברה באיגוד ההחלקה הבינלאומי ולהיות בעלי אזרחות של אותה מדינה. המתחרים יכולים לקבל את האזרחות עד מספר שבועות לפני תחילת המשחקים. היות שחוקי הלאום פחות נוקשים באליפויות המאורגנות על ידי האיגוד. מחליקים שהתחרו באליפות עולם או אליפות אירופה אינם זכאים להתחרות במשחקים האולימפיים.
כ-80% מהמכסות מוקצים למדינות לפי תוצאות אליפות העולם בשנה הקודמת. כאשר כל מדינה יכולה להעפיל לכל היותר שלוש מחליקים בכל קטגוריה. מדינות יכולות לקבל שתיים או שלוש מכסות בקטגוריה על ידי צבירת נקודות דרך מיקומי המחליקים שלהן באליפות. נציג יחיד בקטגוריה נדרש לסיים בעשירייה הראשונה על מנת לקבל שתי מכסות או בשני המקומות הראשונים על מנת לקבל שלוש מכסות. במידה ויש שנים או שלושה נציגים, החישוב מבוצע רק בהתאם לשני מקומות הגבוהים, ועליהם להשיג ניקוד מצטבר של עד 13 נקודות על מנת לקבל שלוש מכסות או עד 28 על מנת לקבל שתי מכסות. כל יתר המדינות יקבלו מכסה יחידה עד להשלמת כמות המכסות המחולקת באליפות.
החל מאולימפיאדת בייג'ינג (2022), המכסה השנייה והשלישית ניתנת רק אם כמות זהה של נציגים העפילו לגמר באליפות העולם. במידה וכמות זהה של נציגים לא העפילה, המדינה תוכל להתמודד על קבלת המכסה הנוספת בתחרות הבינלאומית הנוספת שנערכת לאחר מכן. מדינות שלא הצליחו לקבל מכסה בקטגוריה מסוימת באליפות העולם זוכות להזדמנות נוספת בתחרות בינלאומית שנערכת בסתיו, בדרך כלל גביע נבלהורן.
בחירת הנציגים למשחקים נתונה לשיקול דעתו של הוועד האולימפי הלאומי. חלק מהמדינות מסתמכות על תוצאות האליפויות הלאומיות שלהן בעוד שלאחרות יש קריטריונים מגוונים יותר.