stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרמן פוירטש
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-21 באוקטובר 1939 מונה פוירטש לראש מטה הקורפוס ה-26, והשתתף עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A. בתחילת אוקטובר 1940 מונה פוירטש למפקד קורסי המטה הכללי בברלין, וב-10 במאי 1941 מונה לראש מטה של הארמייה ה-12, והשתתף עימה במערכה בבלקן. ב-1 בפברואר 1942 הועלה פוירטש לדרגת גנרל מיור (תת-אלוף), וב-1 בינואר 1943 מונה לראש מטה קבוצת ארמיות E, שהוקמה על בסיס הארמייה ה-12. ב-10 ביולי 1943 קיבל פוירטש על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-12 באוגוסט 1943 מונה לראש מטה קבוצת ארמיות F. ב-1 באוקטובר 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט (אלוף), וב-28 במרץ 1944 מונה למפקד הדיוויזיה ה-21, שהייתה חלק מהקורפוס ה-28 במסגרת הארמייה ה-18. ב-27 באוגוסט 1944 קיבל פוירטש על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-21 בספטמבר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-10, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-9 בנובמבר 1944 הועלה פוירטש לדרגת גנרל חיל הרגלים (רב-אלוף), וב-20 בדצמבר 1944 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-15 בפברואר 1945 מונה פוירטש למפקד הארמייה ה-19, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות G, וב-28 בפברואר מונה למפקד הארמייה הראשונה, שהייתה אף היא חלק מקבוצת ארמיות G. ב-6 במאי 1945 נכנע פוירטש בפני הכוחות האמריקנים בשם גנרל פרידריך שולץ וקבוצת ארמיות G ליד מינכן.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פוירטש שוחרר מהשבי בתחילת 1948. לאחר שחרורו התגורר פוירטש במינכן, עד למותו ב-27 בדצמבר 1961.
ויליאם בלייר ברוס

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1859 המילטון, קנדה 
 פטירה:  17 בנובמבר 1906 (בגיל 47) סטוקהולם, שוודיה 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 הושפע על ידי:  טוני רובר-פלורי, ויליאם אדולף בוגרו 
 יצירות ידועות:  Marine, Open-air Studio, The Departure of the Ship, On the Quay 
 בן או בת זוג:  Carolina Benedicks-Bruce (5 בדצמבר 1888–?) 
 
ויליאם בלייר ברוס, באנגלית: William Blair Bruce (8 באוקטובר 1859 – 17 בנובמבר 1906) היה צייר קנדי. הוא למד בצרפת והפך לאחד הציירים האימפרסיוניסטים הראשונים של קנדה. הוא התגורר רוב חייו בצרפת ובשוודיה, שם יצר יחד עם אשתו השוודית קרולינה בנדיקס-ברוס את אחוזת האמנים ברוסבו, שהוסבה מאוחר יותר לשמורת טבע.
ביוגרפיה > שנים מוקדמות

ויליאם בלייר ברוס נולד ב-8 באוקטובר 1859, בהמילטון, אונטריו, קנדה, הוא היה בנו של ויליאם ברוס, יליד 1833 בסקוטלנד, שהיגר להמילטון עם אשתו ג'נט בלייר ב-1837.
בתחילה למד ברוס משפטים בהמילטון קולג' אך התכוון להיות אדריכל, ולמד זמן מה במכון המכניקה בהמילטון, בשנת 1877. הוא עבד עבור משרד אדריכלים בשנים הבאות. בני משפחתו היו בעלי נטייה מוזיקלית ואמנותית והבחינו בכישרונו של ברוס בגיל צעיר. ב-1881 שלחו אותו לפריז ללמוד, מסע שהתארך לאורך השנים. הוא חזר לקנדה רק בשתי הזדמנויות קצרות.
ביוגרפיה > פריז

בפריז השכלתו הייתה באקדמיה ז'וליאן וכללה סצנות ז'אנר וכמה נושאים נוספים. כמו אמנים אחרים באותה תקופה הוא רצה לחוות את סצנת האמנות הפריזאית והצטרף לתחרות בסלון השנתי. הוא גם נסע למושבת האמנים בברביזון שם הוא וקבוצת חברים אמנים שכרו קוטג' בשנת 1882, שם דור חדש של אמנים שוודים, כמו קארל לרסון, אשתו קארין ברגו, ברונו ליליפורס ואוגוסט סטרינדברג הקימו מושבה. הוא התוודע לאימפרסיוניזם ולציור בשטח או ל"ציור בחוץ", סגנון שהעדיף לעבוד איתו. הוא גם הפך לאחד הציירים האימפרסיוניסטים הראשונים של קנדה. ברוס הציג בסלון בשנת 1882. עבודותיו זכו לביקורות חיוביות, אך בשנה שלאחר מכן ביטחונו העצמי ומצבו הכספי הידרדרו. הוריו לא לגמרי התלהבו מסגנון הציור החדש שלו אבל הוא התעלם מהם והחל ליצור ציורים גדולים מאוד. ה-Temps Passé שלו הוצג בסלון 1884. למרות הצלחה הוא נותר בקשיים כלכליים. לאחר מכן סבל ברוס מהתמוטטות עצבים וחזר בחיפזון לקנדה בפעם הראשונה. כדי להחמיר את בעיותיו, ספינת הקיטור ברוקלין, הנושאת כ-200 מיצירותיו, טבעה במפרץ סנט לורנס ב-8 בנובמבר 1885.
בקיץ 1885, ברוס פגש את הפסלת השוודית קרולינה בנדיקס בצרפת. הם התאהבו וכשברוס חזר לקנדה, היא ערכה ביקור פתע בליווי אחיה גוסטב, כדי לשכנע אותו לחזור לפריז. הם היו מאורסים בסתיו 1886, וחזרו לאירופה ב-1887.
ביוגרפיה > חזרה לאירופה

ברוס חזר לצרפת אמן נועז יותר. ב-1887, הוא וקבוצת אמנים אחרים כמו הצייר האמריקאי תיאודור רובינסון, נסעו לג'יברני שם חלקו בית, ובהשפעת קלוד מונה שגר בסמוך, ציירו מספר רישומים אימפרסיוניסטיים מרשימים. ב-1888, עם שובו לפריז, צייר את ״צייד הפאנטומים״, שהפך להצלחה מיידית בסלון וסימן את שיא הקריירה שלו. הוא ובנדיקס התחתנו בשגרירות בריטניה בסטוקהולם ב-4 בדצמבר באותה שנה. היא סיפקה אנרגיה ויציבות לברוס לאורך חייו וגם הפכה לדוגמנית האהובה עליו.
במאי 1889 חזרו בני הזוג לגרז וברוס כתב לאמו ש"גרז היא שיפור גדול על ברביזון, מדינה אחרת לגמרי". חודש לאחר מכן, מכר ברוס גם כמה ציורים לאמן האמריקאי וולטר גיי, שביקר באותה עת את בגרז. ברוס ובנדיקס-ברוס המשיכו לערוך ביקורים שנתיים בגרז עד 1894. הם שכרו בית קטן, שהיה בעבר ביתם של קרל לרסון ואשתו קארין.
בשנת 1895 עשו בני הזוג מסע קצר להמילטון בקנדה, שם צייר ברוס בשמורת ששת האומות. לאורך שנות ה-90, הם ניהלו חיים בוהמיינים, נסעו לקאפרי, איטליה ושוודיה, שם התאהבו בגוטלנד.
בשנים 1900–1906, בני הזוג יצרו בית קיץ בשם Brucebo (בשוודית: "הבית שבו גר ברוס") בגוטלנד. כאן, ברוס צייר, עסק קצת בארכאולוגיה חובבנית והתרועע עם המקומיים, בעוד שבנדיקס-ברוס עבדה עם פסלים ותחריטים וטיפלה בגן ובבעלי החיים הרבים שאספה.
ברוס מת באופן פתאומי ב-17 בנובמבר 1906בגיל 47, ובנדיקס-ברוס התמקמה לצמיתות בברוסבו.
לאחר מותו של ברוס, נערכה בפריז בשנת 1907 תערוכת הנצחה של 122 מיצירותיו. קרולינה תרמה 29 מציוריו לעיר המילטון. תרומה זו הפכה לבסיס הגלריה לאמנות של המילטון שנפתחה ב-1914. אף שברוס נהנה ממוניטין טוב לקראת סוף חייו עם 15 השתתפויות בסלון (פריז) תערוכות בלונדון, טורונטו, סטוקהולם, באפלו והשפיע על אמנים צעירים רבים בקנדה, הוא נותר עד 2015 עלום יחסית. חלק גדול מהיצירה שלו ניתן לראות בברוסבו, שהוא מוזיאון המנוהל על ידי קרן ברוסבו.
בנדיקס-ברוס התגוררה בברוסבו עד מותה ב-16 בפברואר 1935.
הערות שוליים

1 2  "William Blair Bruce". The Canadian Encyclopedia. Historica Canada.
↑  Biography – BRUCE, WILLIAM BLAIR – Volume XIII (1901-1910) – Dictionary of Canadian Biography, www.biographi.ca
↑  Svännel, Jessica. "Vårdprogram för trädgården på Brucebo"
↑  Lundgren, Jan O. Bill Manson (ed.). "The Bruce-Benedicks Saga and the Birth of the AGH"
↑  "Venez à Grez! Venez à Grez!" [Come to Grez! Come to Grez!]. www.artistes-grezsurloing.fr (in French). Associations de Grez-sur-Loing.
↑  Jeffrey, Robyn (25 August 2014). "Into The Light: The Paintings of William Blair Bruce at the Art Gallery of Hamilton". www.ngcmagazine.ca. National Gallery of Canada.
↑  Bruce, Tobi; Facos, Michelle; Fox, Ross Allan C; Gerdts, William H; Koval, Anne; Gehmacher, Arlene; Hill Senior, Richard W. (2014). "The Most Beautiful Country That I Have Ever Visited: William Blair Bruce in Giverny – an essay by William H. Gerdts". In Bruce, Tobi (ed.). Into the light : the paintings of William Blair Bruce, 1859-1906. Hamilton, Ontario: Art Gallery of Hamilton. pp. 108–126.
↑  Mörner, Stellan G. (1922). "Carolina M Benedicks-Bruce". Svenskt biografiskt lexikon (in Swedish). Vol. 3. National Archives of Sweden. p. 162.
↑  Salus, Carol (2004). Out of Context: American Artists Abroad (8 ed.). Westport,CT: Greenwood Publishing Group. p. 55.
↑  Molin, Maria (17 July 2014). "Att fånga Brucebos ljus" [To capture Brucebo's light]. www.gotland.net (in Swedish). Gotlands Media AB
↑  Westholm, Gun. "Carolina Benedicks Bruce". www.gotland.net (in Swedish). Gotlands Media AB
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810686231205606  GND: 106650573X  ISNI: 0000 0000 7379 3663  KulturNav: aa1a3756-e247-422b-8d01-52d9513880b6  LCCN: n83149647  NLA: 35761360  RKD: 13265  SUDOC: 180120182  Trove: 1075479  ULAN: 500030652  VIAF: 43216405   WorldCat (עם VIAF): 43216405 
קרולין וויליאם בלייר ברוס
ויקטור דרביאנקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בן 87 בערך) ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  Gnessin State Musical College 
 שפה מועדפת:  רוסית, עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
ויקטור דרביאנקו הוא פסנתרן ומורה ישראלי, יליד ברית המועצות.
חייו

דרביאנקו נולד בברית המועצות ולמד אצל היינריך נויהאוז. עם תום לימודיו כיהן כפרופסור לפסנתר ולמוזיקה קאמרית במכון גנסין והיה חבר בשלישיית "וידום", שעמה יצא למסעות קונצרטים בברית המועצות ובמזרח אירופה. בשנת 1974 עלה לישראל ולימד פסנתר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
כיום חי דרביאנקו עם אשתו, הצ'לנית דיאנה קהנסקו בפארמה שבאיטליה. השניים מופיעים יחד ברסיטלים ומבצעים בין השאר עיבוד לצ'לו ופסנתר שערך דרביאנקו לשירים על מות ילדים מאת גוסטב מאהלר.
ויקטור דרביאנקו מופיע בפסטיבלי מוזיקה באירופה ומנחה כיתות אמן באוניברסיטאות בארצות הברית. בין תלמידיו נטשה טדסון, ינון ברנתן, נדיה ויינטראוב, גילה גולדשטיין, תומר לב, אלון גולדשטיין ואריאל הלוי.
הערות שוליים

↑  חגי חיטרון, גלריה, הארץ, 16 בפברואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308311705171  VIAF: 79925546   WorldCat (עם VIAF): 79925546
ויקטור לינדלף

ויקטור לינדלף (בשוודית: Victor Lindelöf; נולד ב-17 ביולי 1994) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הבלם במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים

לינדלף התחיל את הקריירה שלו בקבוצת י.ק. פרנקה ואז עבר לוסטרוס י.ק. ובגיל 13 הגיע למחלקת הנוער של וסטרוס ס.ק. מהליגה השוודית השלישית. ב-11 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
ב-1 ביולי 2012 לינדלף חתם בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגזית והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-19 באוקטובר 2013 לינדלף ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד סינפאס במסגרת הגביע הפורטוגזי.
ב-8 ביוני 2015 האריך את חוזהו בבנפיקה עד 2020. ב-20 בפברואר 2016 לינדלף הבקיע את שער הבכורה שלו בבנפיקה בניצחון 1–3 נגד פאסוס די פריירה.
ב-14 ביוני 2017 חתם במנצ'סטר יונייטד תמורת 31 מיליון ליש״ט לארבע שנים.
קריירה בינלאומית

לינדלף זכה עם הנבחרת הצעירה של שוודיה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 לאחר ניצחון 3–4 בדו-קרב בעיטות הכרעה נגד פורטוגל, כאשר לינדלף הבקיע את הפנדל המנצח.
ב-24 במרץ 2016 לינדלף ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 לצ'כיה. לינדלף אף השתתף עם הנבחרת ביורו 2016.
תארים

הליגה השוודית השלישית: 2011
ליגת העל הפורטוגלית: 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017
הגביע הפורטוגלי: 2013/2014, 2016/2017
גביע הליגה הפורטוגלי: 2015/2016
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2016
גביע הליגה האנגלית: 2022/2023
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2015
נבחרת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2015
מגן השנה של "פוטבולסגלן" - 2016
פריצת השנה בליגת האלופות: 2016
הרמן פון אייכהורן

| --- | --- |

הגנרל הרמן פון אייכהורן
 לידה:  13 בפברואר 1848 ברסלאו, ממלכת פרוסיה פרוסיה
 נהרג:  30 ביולי 1918 (בגיל 70) קייב, אוקראינה אוקראינה
 מקום קבורה:  Invalids' Cemetery 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1866–1918 (כ־52 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-9   מפקד הקורפוס ה-18   מפקד הארמייה העשירית   מפקד קבוצת הארמיות אייכהורן   המושל הצבאי של אוקראינה
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האוסטרו-פרוסית   מלחמת פרוסיה צרפת   מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 פור לה מריט עם עלי אלון.
 
הרמן פון אייכהורן (בגרמנית: Hermann von Eichhorn; ‏13 בפברואר 1848 – 30 ביולי 1918) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

פון אייכהורן נולד בברסלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1866 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמה האוסטרו-פרוסית ובמלחמת צרפת–פרוסיה. פון אייכהורן התקדם בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-9, ב-1904 מונה למפקד הקורפוס ה-18, וב-1912 מונה למפקד האזור הצבאי השביעי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אמור פון אייכהורן לפקד על הארמייה החמישית, אך עקב תאונת רכיבה שבה נפצע קשה לא היה יכול לקבל את הפיקוד. בסוף 1914 הוחלט בפיקוד הגרמני לרכז את המאמץ העיקרי בחזית המזרחית, ואילו בחזית המערבית להישאר בהגנה. לצורך כך הקימו ב-26 בינואר 1915 את הארמייה העשירית בפיקוד פון אייכהורן.
הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית.
ב-18 בדצמבר 1917 הועלה פון אייכהורן לדרגת גנרלפלדמרשל.
לאחר שנחתם חוזה ברסט-ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס.
ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת הארמיות אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה. ב-30 ביולי 1918 נרצח פון אייכהורן על ידי בוריס מיכאילוביץ דונסקוי, שהיה מהפכן שמאלני סוציאליסטי. פון אייכהורן נקבר באינווליד בפרידהוף בברלין.
עיטורים

הצלב הגדול של מסדר העיט האדום עם עלי אלון
פור לה מריט עם עלי אלון
ויקטור מאיירליס

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1832 פלוריאנופוליס, ברזיל 
 פטירה:  22 בפברואר 1903 (בגיל 70) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 מקום לימודים:  Academia Imperial de Belas Artes (Brazil)  בית-הספר הלאומי לאמנויות יפות 
 יצירות ידועות:  The First Mass in Brazil, Guararapes Battle, Moema, Naval Battle of Riachuelo 
 פרסים והוקרה:  מסדר הוורד 
 
ויקטור מאיירליס דה לימה (בפורטוגזית: Victor Meirelles;‏ 18 באוגוסט 1832 – 22 בפברואר 1903) היה צייר ברזילאי, הידוע בעיקר בזכות יצירותיו הקשורות לתרבות ולהיסטוריה של ברזיל.
ביוגרפיה

הוריו היו מתיישבים חדשים מפורטוגל. הוא הפגין כישרון מוקדם לאמנות, והפיק את עבודתו הידועה הראשונה (נוף של האי סנטה קתרינה), בגיל ארבע עשרה. עבודה זו הרשימה את ז'רונימו קואלו, יועץ אימפריאלי, שהביא את מיירליס לריו דה ז'ניירו והכיר לו את מנהל האקדמיה האימפריאלית דה בלאס ארטס. הוחלט שהאקדמיה תיקח אחריות על חינוכו, והוא נרשם לשם ב-1847 ונשאר עד 1852. באותה שנה, הציור שלו "יוחנן המטביל בכלא" זיכה אותו במלגת לימודים לאירופה.
הוא עבר דרך פריז, אף שבילה את רוב זמנו בפירנצה וברומא, שם למד באקדמיה די סן לוקה. בשנת 1856, הוא חזר לפריז ונשאר עד 1860. במהלך תקופה זו, הוא למד באקול דה בו ארט, ושכלל את הטכניקה שלו עם פול דלארוש. בהיותו שם הוא שמר על קשר עם המנטור שלו באקדמיה האימפריאלית, שהציע את הנושא לאחת מיצירותיו הידועות ביותר של מיירליס, "Primeira Missa no Brasil" (המיסה הראשונה בברזיל). שלקח לו שנתיים להשלים. מאז הציור הופיע בספרי לימוד רבים, ועל שטר 1,000 קרוזיירו.
עם שובו לברזיל העניק לו הקיסר פדרו השני את מסדר ישו והפך אותו לאביר במסדר הוורד. הוא גם הפך לפרופסור כבוד באקדמיה ולאחר מכן קיבל את הקתדרה לציור היסטורי. ב-1868, הוא בילה על סיפון מספר ספינות מלחמה כדי להשלים הזמנה לציורי היסטוריה ימית, ובמהלך העשור הבא, ביצע עבודות רבות עבור המשפחה הקיסרית.
פרויקטים גדולים

בשנת 1879 הוצג באקדמיה האימפריאלית ציורו הענק של הקרב השני בגוארראפס, לצד ציור של פדרו אמריקו (אנ'), המתאר את קרב אווי. מאיירלי ואמריקו היו כבר מסוכסכים זה עם זה על רקע עבודה קודמת, והמבקרים החלו לשים לב לפרטים הדומים ולהאשים את מיירליס בפלגייט. המחלוקת הופיעה בעיתונות המקומית במשך חודשים אבל, ככל הנראה, מעולם לא הושגו מסקנות.
בשנת 1885, הוא לקח על עצמו את הפרויקט השאפתני ביותר שלו; פנורמה של ריו דה ז'ניירו כפי שהיא נראית ממורו דה סנטו אנטוניו, גבעה במרכז העיר. בסיועו של אנרי לנגרו (1830–1915), צייר בלגי שהגיע מצפון אפריקה כדי לעבוד על הפרויקט, הוא הושלם ב-1888. בתחילה הוא הוצג בבריסל, שם הוא נוצר, וזכה במדליית זהב בתערוכה העולמית (1889).
לאחר הכרזת הרפובליקה הברזילאית ב-1889, מיירליס ואמנים אחרים הקשורים למלוכה הוסרו מתפקידם באקדמיה האימפריאלית. אף על פי שבאופן רשמי הוא הודח בשל גילו. ב-1893 הוא ניסה להקים בית ספר פרטי, אך לא הצליח.
ללא מספיק משאבים, הוא הציג את הפנורמה שלו על ריו דה ז'ניירו בבקתה וגבה 1,000 כסף מכל מבקר.
לבסוף הוא שקע בעוני וחלה. הפנורמה שלו הוכנסה למחסן שם ניזוקה ונזרקה.
הוא מת בביתו הצנוע במהלך חגיגות הקרנבל של יום ראשון בבוקר.
הערות שוליים

↑  Instituto Itaú Cultural, Victor Meirelles, Enciclopédia Itaú Cultural
↑  Biography and appreciations of Meirelles
1 2  Chronology
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141934840  ISNI: 0000 0000 8353 709X  LCCN: n85265968  SUDOC: 186318979  ULAN: 500118082  VIAF: 6382191   WorldCat (עם VIAF): 6382191 
המיסה הראשונה בברזיל
וארבלוג

| --- | --- |
סמל וארבלוגסמל וארבלוג
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת מושונמגירובאר
 שטח:  22.7 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  353 (2019)
 קואורדינטות:  47°49′55″N 17°04′26″E﻿ / ﻿47.83194444°N 17.07388889°E﻿ / 47.83194444; 17.07388889 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://varbalog.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.וארבלוג(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.וארבלוג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וארבלוג (בהונגרית: Várbalog) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בוארבלוג מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 539 תושבים, ובשנת 2019 רק 353 תושבים.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת מושונמגירובאר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מושונמגיארובאר • אשבאנירארו • בזניה • דרנוז'לי • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • יאנושומוריה • קארויהאזה • קימלה • קישבודק • לבן • לבל • ליפוט • מאריאקאלנוק • מצ'ר • מושונסולנוק • מושונאודוואר • פישקי • ראיקה  • אוירונפה • וארבלוג |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התרסקות המסוקים בוויז'ה קסטלי

| --- | --- |

מסוק מהדגם יורוקופטר AS350 שהיה מעורב בתאונה
 תאריך:  9 במרץ 2015
 מיקום:  ויז'ה קסטלי,  לה ריוחה, ארגנטינה
 קואורדינטות:  29°01′05″S 68°13′37″W﻿ / ﻿29.018°S 68.227°W﻿ / -29.018; -68.227
 הרוגים:  10
 פצועים:  0
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס 1
 כלי טיס:  יורוקופטר AS350
 מספר זנב:  LQ-CGK
 נוסעים:  4
 אנשי צוות:  1
 הרוגים:  5
 ניצולים:  0

כלי טיס 2
 כלי טיס:  יורוקופטר AS350
 מספר זנב:  LQ-FJQ
 נוסעים:  4
 אנשי צוות:  1
 הרוגים:  5
 ניצולים:  0
  (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט מקום ההתרסקות(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט מקום ההתרסקות(למפת לה ריוחה רגילה) לה ריוחה צ'ילסיטו ויז'ה אוניון צ'מיקל אאימוגסטה צ'פס קטמרקה טוקומן קורדו. סן לואיס סן חואן צ'ילהמקום ההתרסקות(למפת לה ריוחה מוגדלת) לה ריוחה צ'ילסיטו ויז'ה אוניון צ'מיקל אאימוגסטה צ'פס קטמרקה טוקומן קורדו. סן לואיס סן חואן צ'ילהמקום ההתרסקות
 
התרסקות המסוקים בוויז'ה קסטלי הייתה אסון תעופה שאירע ב-9 במרץ 2015, סמוך לכפר ויז'ה קסטלי בצפון-מערב ארגנטינה. שני מסוקים שהובילו ספורטאים צרפתים מענפי ספורט שונים, שהיו במהלך צילום פרק לתוכנית המציאות "Dropped" (אנ') בערוץ TF1 הצרפתי, התנגשו זה בזה והתרסקו. לא היו ניצולים. בין עשרה ההרוגים באסון היו ספורטאים ידוענים ומדליסטים אולימפיים.
המסוקים

בתקרית היו מעורבים שני מסוקים, האחד של ממשלת פרובינציית סנטיאגו דל אסטרו, ששלדתו הייתה רשומה באות LQ-FJQ; והשני של ממשלת פרובינציית לה ריוחה, ששלדתו הייתה רשומה באות LQ-CGK.
ההרוגים

כל אחד מן המסוקים נשא ארבעה נוסעים מלבד הטייס. לפי דיווחי הרשויות בארגנטינה, כל עשרת האנשים שהיו על סיפון המסוקים נספו. בין ההרוגים: האלופה האולימפית ושיאנית העולם בשחייה קמיל מופה, המתאגרף אלכסיס וסטין (אנ') והשייטת פלוראנס ארטו.
כדורגלן העבר סילבן וילטור השתתף אף הוא בתוכנית, ולפי הפרסומים היה אמור לטוס עם חבריו במסוקים שהתרסקו, אולם מסיבה כלשהי לא טס, וניצל. הוא פרסם הודעה ברשת החברתית "טוויטר", ובה כתב: "אני כל כך עצוב על החברים שלי. אני מבועת, אני לא מצליח למצוא את המילים".
הערות שוליים

↑  תיק התקרית והיסטוריית המטוס של מסוק מס. LQ-FJQ, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
↑  תיק התקרית והיסטוריית המטוס של מסוק מס. LQ-CGK, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
↑  מערכת ספורט היום, ספורטאים אולימפיים נהרגו בהתרסקות מסוק, באתר ישראל היום, 10 במרץ 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקריות ואסונות תעופה ובנושא ארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התיאטרון הרומי העתיק של אורנז'

התיאטרון הרומי העתיק של אורנז' (בצרפתית: Théâtre antique d'Orange) הוא תיאטרון רומי מהתקופה האוגוסטינית שנבנה בתחילת המאה ה-1 בעיר אורנז' בפרובאנס שבדרום צרפת. התיאטרון שייך למועצה המקומית, ובכל קיץ נערך בו פסטיבל אורנז' לאופרה. בשנת 1981 הכריז ארגון אונסק"ו על התיאטרון כאתר מורשת עולמית ביחד עם שער הניצחון של אורנז'.
היסטוריה ותיאור

התיאטרון היה אחד מהתיאטראות הרומיים בקולוניה הרומית ארוזיו, שהוקמה בשנת 40 לפנה"ס. לתיאטרון היה תפקיד חשוב בחיי התושבים, ומעבר להפצת התרבות הרומית ברחבי האימפריה הרומית, הוא שימש גם להסחת דעתם של התושבים מפעילות פוליטית. הבידור במקום לבש צורות שונות, וכלל מופעי פנטומימה, קריאת שירה ואטלנה, סוג של פארסה הדומה לקומדיה דל'ארטה. על הבמה הוצגו מחזות עם אפקטים מרשימים שכללו שימוש במכשור במה. אירועי התרבות שנערכו בתיאטרון היו בחינם, ותכולתו הייתה בין 9,000 ל-10,000 מושבים.
התיאטרון נחשב לאחד הגדולים ביותר בתקופתו, ומצב השימור שלו נחשב לטוב כיוון שקיר החזית, שאורכו 103 מטרים וגובהו 37 מטרים, וכן הבמה נותרו בשלמותם, אם כי ללא ציפוי השיש המקורי. מעט מאוד נותר מהתפאורה המקורית, אך פסל הקיסר אוגוסטוס הועבר אל שקע מרכזי גדול בקיר הבמה, והוא ניצב בו עד היום.
התיאטרון נסגר בצו רשמי בשנת 391 במקביל לשקיעתה של האימפריה ולעליית כוחה של הנצרות, כיוון שהכנסייה התנגדה לסוג האירועים שנערכו בו. לאחר מכן ננטש התיאטרון לחלוטין ונבזז על ידי הברברים. בימי הביניים שימש המקום כמוצב הגנתי, ובמהלך מלחמות הדת בצרפת של המאה ה-16 מצאו בו תושבי העיירה מקלט.
במאה ה-17 ספג התיאטרון נזקים לאחר שנוצל על ידי מוריץ מנסאו כמקור לאבני בנייה. הוא נבדק ב-1840 ולאחר מכן נערכו בו מספר עבודות שיפוץ. בחפירות שנערכו במקום על ידי האדריכל ז'יל פורמיז'ה (Jules Formigé) נחשפו יסודותיו של מקדש שככל הנראה נבנה בתקופתו של הקיסר אדריאנוס, וכן שרידים של קפיטול.
הפסטיבל הרומי

מעמדו של התיאטרון השתפר במהלך המאה ה-19, בין השאר בזכות מאמציו של פרוספר מרימה, שבאותה תקופה נשא בתואר מנהל "האתרים המונומנטליים ההיסטוריים". בניהולו של מרימה בוצעו עבודות שיפוץ במקום ב-1825 וב-1869, והתיאטרון החל לארח את "הפסטיבל הרומי" שציין את פארה של רומא וכלל ביצוע של האופרה יוסף מאת אטיין מאול. בשלהי המאה הופיעו בתיאטרון שחקנים צרפתיים, ובהם שרה ברנאר שגילמה את תפקיד פדר ב-1903.
בסוף המאה ה-19 שוקמו המושבים, והחל מ-1902 נקרא הפסטיבל בשם "שורז'י ד'אוראנז'" (Chorégies d'Orange), ונחגג פעם בשנה בקיץ. השם נגזר מהמילה הצרפתית "Chœurs" שמשמעותה "מקהלה". זו נלקחה בתורה מהמילה יוונית "Χορος". עד לשנת 1969 כלל הפסטיבל מחזות, שהיו מוחלפים לעיתים ביצירות מוזיקליות, באופרה ובסימפוניות. החל מאותה שנה הפך לפסטיבל אופרה בלבד, ואירועי התיאטרון הועברו אל העיר אביניון.
הערות שוליים

↑  אתר הפסטיבל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4748977-7  LCCN: nr2005022489  MusicBrainz: 53d6c004-edad-4159-acfc-a012d0b69f52  NKC: xx0167346  VIAF: 240108236   WorldCat (עם VIAF): 240108236 
התיאטרון בעת מופע בשנת 2007