stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות הכלליות בהאיטי 2022
מערכת הבחירות

נשיא האיטי נבחר באמצעות המערכת הדו-סיבובית, כאשר סבב שני מתקיים אם אף מועמד לא זוכה ברוב הקולות בסבב הראשון.
119 חברי לשכת הצירים נבחרים בבחירות לתקופות של ארבע שנים, תוך שימוש במערכת דו-סיבובית, אך שונה במעט.
שליש מהסנאט בן 30 החברים נבחרים אחת לשנתיים והשאר נבחרים לכהונה של שש שנים.
הערות שוליים

1 2  The AP Interview: Haiti PM plans to hold elections next year, AP NEWS, ‏2021-09-28 (באנגלית)
↑  Haiti moves constitutional referendum to September, Reuters, ‏2021-06-29
1 2  IFES Election Guide | Country Profile: Haiti, www.electionguide.org
1 2  Haiti announces elections and controversial constitutional referendum for September - Pledge Times, ‏2021-06-29 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Haiti's presidential election postponed until November, AP NEWS, ‏2021-08-12 (באנגלית)
1 2  En pleine crise, les élections reportées sine die en Haïti, LEFIGARO (בצרפתית)
↑  סוכנויות הידיעות, התנקשות בקריביים: נשיא האיטי נרצח במעונו, באתר ynet, 7 ביולי 2021
דנה טל

דנה טל היא שחקנית ברידג' ישראלית שזכתה באליפות העולם לנבחרות נשים (Venice Cup) כשחקנית נבחרת ישראל בשנת 2023.
ביוגרפיה

דנה טל נולדה בחיפה וגדלה שם.
קריירת הברידג'

דנה טל שיחקה בנבחרות הצעירות של ישראל ואחרי זה בנבחרת הנשים של ישראל. השותפה הקבועה שלה החל מתקופת המשחק בנבחרות הצעירות של ישראל היא אחותה נגה טל. המאמן שלה ושל שותפתה הוא רון פכטמן.
הישגים בולטים > הישגים בתחרויות > אליפויות עולם

זכייה אחת ב-Venice Cup (אליפות העולם לנבחרות נשים) כשחקנית נבחרת ישראל, בשנת 2023 במרקש במרוקו.
זכייה אחת באליפות העולם לנבחרות צעירות יד גיל 18 (נבחרות בתי ספר) כשחקנית נבחרת ישראל בשנת 2006 בבנגקוק בתאילנד.
הישגים בולטים > הישגים בתחרויות > אליפויות אירופה

מקום שלישי באליפות אירופה לנבחרות נשים בשנת 2022 באיי מדיירה בפורטוגל.
פעמיים זכתה במקום שני באליפות אירופה לנבחרות צעירים (נבחרת בתי הספר) כשחקנית נבחרת ישראלבשנת 2004 בפראג ובשנת 2005.
הישגים בולטים > הישגים בתחרויות > אליפויות ישראל

ארבע פעמים זכתה באליפות ישראל לזוגות נשים: בשנת 2022ביחד עם רוני בר-בנין, בשנת 2017 ביחד עם אימהות לביאה טל ובשנת 2013 ובשנת 2012 ביחד עם אפרת אורן.
פעם אחת זכתה באליפות ישראל לזוגות צעירים בשנת 2005, ביחד עם רון שגב.
הישגים בולטים > הישגים בתחרויות > תחרויות חשובות נוספות

מקום ראשון בתחרות לזוגות נשים בתחרות Cavendish Invitational Pairs במונקו בשנת 2014 ביחד עם נגה טל.
ראו גם

אירינה לויטינה
הילה לוי
הלן סובל סמית'
מיגרי צור-קמפינלה
נגה טל
עדי אסולין
ריקסי מרקוס
הערות שוליים

↑  46th World Team C , WBF
↑  Dana Tal , WBF
↑  http://db.worldbridge.org/Repository/peopleforscrap/person.asp Dana Tal], WBF
↑  אליפות ישראל לזוגות נשים 2022 התאגדות הברידג' הישראלית
האישה הטובה (סדרת טלוויזיה רוסית)

| --- | --- |
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  מישל קינג
 בימוי:  סטניסלב ליבין
 שחקנים:  אלכסנדרה אורסוליאק   אלכסנדר דומוגארוב   דמיטרי מילר   מרינה זודינה
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  20
 הפקה
 חברת הפקה:  Lean-M   Sony Pictures Television Russia   Team Films
 אתר צילומים:  מוסקבה, סנקט פטרבורג, מחוז לנינגרד
 צלמים:  ניקיטה סמיונוב
 אורך פרק:  43 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NTV Start.ru
 תקופת שידור מקורית:  11 בנובמבר 2019 – 30 בנובמבר 2019
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האישה הטובה (ברוסית: Хорошая Жена) היא סדרת דרמה המשכית משפטית בהפקה רוסית, מהווה רימייק לסדרה האמריקאית באותו שם.
רקע

הסדרה עוקבת אחר אליסה פיליפובה (אלכסנדרה אורסוליאק), אשתו של פיוטר פיליפוב (אלכסנדר דומוגארוב), התובע של מחוז לנינגרד, אשר בגד בה ונעצר על מעשי הונאה ונכלא. אליסה, שהפסיקה לעסוק בעריכת דין לאחר נישואיה, חוזרת לעסוק במקצוע. היא מתחילה לעבוד כעורכת דין זוטרה בחברה שאחד משותפיה, ויטאלי קלינין (דמיטרי מילר) היה חברה ללימודי המשפטים. היא מתחרה על מקום העבודה עם עורך דין צעיר וזוכה לבסוף במשרה. במקביל בעלה מנהל מאבק לשחרורו מהכלא, מצליח בו ואף חוזר למשרד התובע.
במישור האישי, אליסה מחליטה להיפרד מבעלה, לאחר שהיא מגלה שבעלה בגד בה פעם נוספת עם אחת החוקרות במשרד בו היא עובדת כעת.
הדמויות > דמויות ראשיות

אליסה פיליפוב (אלכסנדרה אורסוליאק (רו')) - אשתו של פיוטר פיליפוב, עורכת דין החוזרת לעבוד במשרד עורכי דין, לאחר שבעלה נכנס לכלא והיא נשארת המפרנסת היחידה. אליסה מתמודדת עם רגשותיה כלפי פיוטר אשר ממנו היא נפגעה קשות.
פיוטר פיליפוב (אלכסנדר דומוגארוב (רו')) - בעלה של אליסה, נמצא בכלא בעקבות פרשת מין ושוחד שבה היה מעורב בזמן תפקידו כתובע של מחוז לנינגרד. מתמודד על משרה זו שוב ומנצח.
ויטאלי קאלינין (דמיטרי מילר (אנ')) - שותף בכיר במשרד עורך דין. מאוהב באליסה מאז שלמד איתה באוניברסיטה, ומציע לה עבודה במשרדו.
הפקה

צילומי הסדרה החלו במוסקבה ובסנקט פטרבורג בפברואר 2018 והושלמו באוגוסט אותה שנה.
הערות שוליים

↑  НТВ снимает адаптацию американского серила "Хорошая жена"
↑  В Москве начались съемки российской адаптации сериала «Хорошая жена»
↑  Телеканал НТВ завершил съемки российской адаптации сериала «Хорошая жена»
↑  На хрупких плечах: НТВ готовит к выходу российскую версию сериала «Хорошая жена»
דפדוף (דג)

| דפדוף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שוניתיים
סוג:: דפדוף
שם מדעי
 Abudefduf ‏פורסקל, 1775

דַּפְדּוּף (שם מדעי: Abudefduf) הוא סוג של דג ממשפחת השוניתיים ובו 19 מינים. מרבית הדפדופים הם בצבע כחלחל בהיר בעלי פסים כהים בצידי גופם. שמו המדעי ושמו בעברית נגזר מערבית, שבה פירוש המילה דפדוף היא "צדדים", ושמו מתרגם ל"בעל צדדים חזקים".
דפדופים חיים בשוניות אלמוגים בימים הטרופיים, בכל האוקיינוסים על כדור הארץ. בישראל חי המין דפדוף הפסים, שחי במפרץ אילת, בשוניות המעטות שנותרו כגון חוף האלמוגים.
מינים

הסוג מכיל 19 מינים, בהם המין דפדוף הפסים, שחי בישראל:
Abudefduf abdominalis
דפדוף בנגלי (Abudefduf bengalensis)
Abudefduf concolor
Abudefduf conformis
Abudefduf declivifrons
Abudefduf hoefleri
Abudefduf lorenzi
Abudefduf margariteus
Abudefduf natalensis
Abudefduf notatus
דפדוף אטלנטי (Abudefduf saxatilis)
Abudefduf septemfasciatus
דפדוף שש-פסי (Abudefduf sexfasciatus
דפדוף הכתם (Abudefduf sordidus)
Abudefduf sparoides
Abudefduf taurus
Abudefduf troschelii
דפדוף הפסים (Abudefduf vaigiensis)
Abudefduf whitleyi
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292826905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הארי פישל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1865 מרקינה, האימפריה הרוסית רוסיה 
 פטירה:  1948 (בגיל 83 בערך) ירושלים, ישראל ישראל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 בת זוג:  חיה שיינא ברא"ז-פישל, מרים היימן-פישל
 
מבנה הקבר המשפחתי בהר הזיתים
רחוב ישראל אהרן פישל בשכונת הבוכרים-שכונת נוה צבי פינת רחוב שמואל הנביא ופינת רחוב בר-אילן ירושלים
ישראל אהרן (הַארִי) פישל (1865 י"ז בתמוז תרכ"ה – 1 בינואר 1948 י"ט בטבת ה'תש"ח) היה איש עסקים ונדבן יהודי שהקים מפעלים תורניים רבים, בין השאר את מכון אריאל.
קורות חיים

נולד במרקינה שבאימפריה הרוסית (כיום בליטא) לנחמן פישל ולחנה והתחנך בחינוך דתי מסורתי. בגיל 20 היגר לארצות הברית והצליח בתחומי המסחר והבניין.
עם ביסוס מצבו הכלכלי, החל לסייע בצורכי הציבור היהודי, באמריקה בכלל ובניו יורק בפרט. בנה בתי כנסת, הקים תלמודי תורה ובתי חולים וארגן מוסדות צדקה וחסד רבים.
לשם הקלת מצב המהגרים היהודים הצטרף למוסד "האיאס" וכיהן בו כגזבר עשרות שנים. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה ארגן את ה"צנטראל רלייף קומיטי" ובביתו הונח היסוד למוסד של "הג'וינט".
השתתף בתרומות גדולות לשם הקמת והחזקת בית החולים הגדול "בית ישראל" בניו-יורק, כמו כן היה ממניחי היסוד של הישיבה הגדולה "ישיבת רבי יצחק אלחנן" בניו-יורק, והראה פעילות רבה במשך כל שנות קיומה עד שהקנה לה מעמד אוניברסיטאי.
בשנת תרפ"א (1921) הקים דירה, משרד ו"ישיבת מרכז הרב קוק", מעל בנין ועד הכוללים בירושלים עבור הרב הראשי אברהם יצחק הכהן קוק.
עיקר עיסוקו היה בהפצת תורה בישראל והקמת שכבה של תלמידי חכמים גדולים, ולשם כך העמיד את כל רכושו.
ייסד עם הרב אברהם יצחק קוק את ה"מכון לדרישת התלמוד", במטרה להגשים את חזונו של הרב קוק שרצה לגדל תלמידי חכמים בארץ ישראל המצטיינים בהיקף ובעומק. שפותחים שער להנהגה תורנית. ב"מכון" זה צמחו הבונים את המפעלים התורניים, כגון: האנציקלופדיה התלמודית, הש"ס הארצ-ישראלי, הוצאת ספרי קדמונים ועוד. כמו גם סופרים תורניים. עם הקמת המחלקה לעיון בשאלות התחוקה התורנית למדינה היהודית - הוא רצה להשלים את מפעלו: הכשרת אנשי-דת וחוק תורניים למדינה.
בעבר התנהל במכון "בית מדרש לדיינים" בנשיאותו של הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
עלה לארץ לישיבת קבע בשנת תש"ז (1947) ובנה את ביתו בתוך המכון שלו בירושלים.
נפטר בי"ט בטבת תש"ח, והובא לקבורה בהר הזיתים. הדרך להר הזיתים הייתה מסוכנת עקב התנכלות ערביי ארץ ישראל שביצעו מעשי טרור במטרה להתנקש בחיי היהודים משתתפי הלוויות, ומשטרת המנדט הבריטי נמנעה מלאבטח את ההלוויות היהודיות בהר הזיתים. מכיוון שפישל היה נתין אמריקאי, הודיעה הקונסוליה האמריקאית שהלווייתו של פישל לא תתעכב והם ידאגו לאבטחתה. בעקבות זאת ניאותה המשטרה הבריטית לאבטח את הלווייתו של פישל. בחסות ההלוויה הובאו לקבורה עשרות נפטרים נוספים שקבורתם עוכבה, ובהם שמואל קירשנבוים, אבי "אתרוגי קירשנבוים", ואיש החברה קדישא מנחם מניס הויזמן, שנרצח מירי הערבים בניסיון הקודם לקבור את קירשנבוים. בחזרה מההלוויה ירו הערבים אש עזה על השיירה, והמשטרה הבריטית השיבה אש.
סביב קברו נבנה מבנה, ששימש מקום קבורה של בני משפחתו.
לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בשכונת נווה צבי בירושלים.
מכון הארי פישל

בשנותיו האחרונות יצר את הקרן בשם "הארי פישל פאונדיישן" אשר בניו-יורק, שהעביר לה את כל רכושו הנאמד בכמה מיליוני דולרים, הקרן משמשת מקור להחזקת מוסדות חינוך, צדקה וחסד בארצות הברית, ולהקמתו, ביסוסו והחזקתו של "מכון הרי פישל" המהווה גולת כותרת בפעולותיו להרמת קרן התורה.
המכון פתח את דלתותיו בשנת תרצ"ב (1932) בנשיאותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ונתן את האפשרות לתלמידי חכמים להשתלם במחקר התלמוד, לחבר ולהוציא לאור את פרי מחקרם.
ראשו ומנהלו היה הרב דב בער הכהן קוק, אחיו של הראי"ה קוק. הראי"ה קוק בחר להקמת המכון בעשרה מתלמידיו ובעיקר מישיבת מרכז הרב וביניהם הרבנים אליהו יצחק פריסמן, שמעון סטרליץ, שלום אליהו ננקנסקי, שמואל אליעזרי, משה דוד בקשט, רפאל קוק ובנימין צבי יהודה רבינוביץ' תאומים שהיה תלמיד הרב קוק אך לא למד בישיבת "מרכז הרב", עוד כיהנו במכון הרב יוסף כהן והרב מרדכי אילן וכן הפרופ' שאול ליברמן. לאחר שהקים הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג את "מכון משפט התורה", במסגרת "מכון הארי פישל", שמו המלא של המכון הורחב ל"מכון הארי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה".
כיום המכון מורכב מבית מדרש לרבנים ולדיינים, תוכנית הכשרה למוסמכי כשרות מטעם הרבנות הראשית לישראל, תוכנית השתלמות לרבני קהילות מצרפת, הוצאה לאור העוסקת בספרי יסוד בהגות ובהלכה, ו"מכון הארי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה" המוציא לאור כתבי ראשונים על פי כתבי יד עם הגהות, ציוני מקורות, ביאורים והערות. בנוסף מקיים המכון ימי עיון לרבנים.
משפחתו

נשא לאשה את חיה שיינה בת ר' שמעון ברא"ז לבית הגאון ר' אלכסנדר זיסקינד, בעל "יסוד ושורש העבודה" ובזיווג שני נשא לאשה בשנת תרצ"ו את מרים היימן.
בתו רבקה נישאה לרב ד"ר חיים שמשון (הרברט) גולדשטיין, שהיה נשיא הסתדרות הרבנים של ארצות הברית.
נכדתו היא הרבנית נעמי כהן, אלמנת הרב שאר ישוב כהן, רבה הראשי של חיפה וחבר מועצת הרבנות הראשית, שעמד בנשיאות מכון הרי פישל עד לפטירתו.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "ישראל אהרן (הרי) פישל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2788
↑  המצב בירושלים מחמיר, הצופה, 4 בינואר 1948
↑  למשל מהדורה חדשה בתש"ע של "שיטה על מועד קטן" שיצאה במקור בהוצאת "מכון הרי פישל לדרישת התלמוד" בירושלים תרצ"ז, עם ציוני המקורות, הביאורים וההערות שבמהדורה המקורית מאת הרבנים אליהו יצחק פריסמן, שמואל אליעזרי, מרדכי יהודה ליב זק"ש ואהרן יעקובוביץ.
↑  נפטרה בכ"ח בטבת תרצ"ה, 3.1.1935 ('נפטרה הגב' פישל', הירדן, 6 בינואר 1935, עמ' 1).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261273405171  GND: 105470385X  ISNI: 0000 0000 4680 6422  LCCN: no2008051047  NTA: 119758288  SNAC: w6zw292v  VIAF: 51496111   WorldCat (עם VIAF): 51496111
הבחירות הכלליות בדרום אפריקה (2024)

הבחירות הכלליות נערכו בדרום אפריקה ב-29 במאי לבחירת אספה לאומית חדשה (הכוללת ב-400 מושבים) וכן לבית המחוקקים המחוזיים בכל הפרובינציות. אלו היו הבחירות הכלליות השביעיות שנערכו מאז סוף עידן האפרטהייד ב-1994.
התמיכה בקונגרס הלאומי האפריקאי (ANC) ירדה משמעותית בבחירות אלה; ה-ANC נותרה המפלגה הגדולה ביותר אך איבדה את הרוב הפרלמנטרי שהחזיקה בו מאז הבחירות שלאחר האפרטהייד ב-1994. הברית הדמוקרטית מהמרכז הגיעה למקום השני. למקום השלישי הגיעה מפלגת השמאל-פופוליסטית uMkhonto we Sizwe (MK), בראשות הנשיא לשעבר ג'ייקוב זומה.
תאריך הבחירות הוכרז על ידי הנשיא המכהן סיריל רמפוזה ב-20 בפברואר. אחוז ההצבעה עמד על כ-58.64% בלבד, והוא הנמוך ביותר מאז 1994.
תוצאות

| מפלגה | אחוזים מן קולות הבוחרים | מושבים | שינוי במושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| הקונגרס הלאומי האפריקני | 40.18 | 159 | 71- |
| הברית הדמוקרטית | 21.81 | 87 | 3+ |
| UMkhonto we Sizwe | 14.58 | 58 | 58+ |
| לוחמי החופש הכלכלי | 9.52 | 39 | 5- |
| חזית החירות פלוס | 1.36 | 6 | 4- |
| אחרים | 12.55 | 51 | 19+ |
| בסך הכל | 100 | 400 | 0 |
הערות שוליים

↑  "South Africa to hold general election on May 29". Al Jazeera (באנגלית). 20 בפברואר 2024. ארכיון מ-19 באפריל 2024. נבדק ב-29 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "South Africa to hold elections on May 29". Aa.com.tr. 21 בפברואר 2024. ארכיון מ-29 בפברואר 2024. נבדק ב-29 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2024 ELECTIONS: eNCA Project ANC Will Take 45% Of National Vote". eNCA. 30 במאי 2024. ארכיון מ-30 במאי 2024. נבדק ב-30 במאי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Election season kicks off but no date yet". Business Day. 24 באוקטובר 2023. ארכיון מ-29 בדצמבר 2023. נבדק ב-29 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "President Cyril Ramaphosa announces 2024 General Elections date". South African Government. 20 בפברואר 2024. ארכיון מ-20 בפברואר 2024. נבדק ב-20 בפברואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
דרגנוע

דרגנוע בפעולה
דרגנועים מעוגלים וישרים
דרגנוע בתיקון כשהמדרגות שלו מפורקות והשלדה שלו גלויה
דרגנועים בתחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון
דְּרַגְנוֹעַ (הלחם של "דֶּרֶג" ו"נוֹעַ", מכונה גם מדרגות נעות) הוא אמצעי המקל, מנגיש לאנשים מוגבלים ומזרז מעבר מקומה לקומה בתוך בניין. מרבית הדרגנועים כוללים גם מעקה שנע יחד עמם ומאפשר למשתמשים בדרגנוע לאחוז בו לשם נוחות ולשם בטיחות מפני נפילות מהדרגנוע או עליו.
ישנם דרגנועים המשולבים במסועים (מדרכות נעות) המקִלים על ההליכה האופקית במסדרונות ארוכים. ישנם גם כאלה המשלבים מסועים אלכסוניים והם ספק דרגנועים וספק מסועים.
היסטוריה

גרסה ראשונית של מדרגות נעות תוכננה לראשונה בשנת 1859 על ידי ניית'ן איימס(אנ') שגם רשם עליהן פטנט. המדרגות תוכננו כך שינועו באמצעות קיטור, אולם גרסה זו לא עבדה באופן מספק.
בשנת 1892 רשם ג'סי רנו פטנט משלו על גרסה של דרגנוע, ובשנת 1895 לראשונה בנה בקוני איילנד, ניו יורק אבטיפוס שפעל והצליח לנוע בזווית של 25 מעלות.
בשנת 1897 עוצבו המדרגות הנעות מחדש על ידי צ'ארלס סיברגר, שווקו מסחרית לראשונה, וגם קיבלו את שמן: Escalator: הלחם של המילה "צעדים" בלטינית (Scala) ושל המילה "מעלית" באנגלית (Elevator). סיברגר שיתף פעולה עם חברת אוטיס למעליות, והם הציגו את הדרגנוע בתערוכה העולמית של פריז (1900) וזכו על המצאתם בפרס. במקביל, ג'סי רנו החל לפתח חברה מצליחה על בסיס האבטיפוס שלו, שנקראה "רנו מדרגות חשמליות".
בשנים 1911-1910, קנתה חברת אוטיס למעליות את הפטנטים של סיברגר ושל רנו. בשנות ה-20, איחדה החברה את ההמצאות של רנו וסיברגבר והמציאה את הדגם המשמש היום. שיפורים אלו הפכו את הדרגנוע למקובל יותר בחנויות, בבנקים בתחנות רכבת עיליות ותחתיות.
כיום החברה העיקרית[דרוש מקור] בתחום המדרגות הנעות היא החברה הגרמנית אורנשטיין וקופל (O&K).
תכנון

הדרגנועים המקוריים ברכבת התחתית של לונדון היו בעלי מדרכי עץ אולם דבר זה השתנה לאחר השרפה בתחנת הרכבת קינגס קרוס ב־1987. עם זאת יש מספר במקומות באנגליה ובניו יורק שבהם עדיין משתמשים במדרכי עץ.
נושא בטיחותי נוסף שעלה בשל מספר תאונות היה מספר החריצים[דרושה הבהרה] בכל מדרך. מדרגות העץ היו בנויות מחריצים גדולים כך שלא פעם נתקעו בהם ההולכים עם נעלי עקב או עגלות. הקטנת החריצים חייבה מעבר לחומר קשיח יותר מעץ שיוכל לעמוד בעומס גם בפרופיל צר יותר, ולכן עברו לסוגי ברזל שונים.
דרגנועים חדשים יותר משתמשים במדרכי מתכת המועברים בלולאה. מספר דרגנועים במרכזי קניות הם בעלי מכסי זכוכית המאפשרים לראות את המנגנון. לרוב משתמשים במדרגות נעות בזוגות, שאחד מהם משמש לעליה והשני לירידה. אף על פי שמרבית הדרגנועים הם בקו ישר, ישנם מספר דרגנועים מעוקלים.
דרגנועים ספירליים תופסים הרבה פחות מקום מאשר דרגנועים רגילים. ניסיונות מוקדמים בהקמת דרגנועים כאלו נכשלו: אחד כזה נבנה על ידי רנו יחד עם ויליאם הנרי אסטון בתחנת רכבת תחתית בלונדון ב־1906 אולם התפרק כמעט מיד ומעט ממנו שרד. חברת החשמל של מיצובישי מפתחת דרגנועים ספירליים מאז שנות השמונים. אחד הדרגנועים הספירליים המפורסמים ביותר הוא במרכז הקניות פורום שופס בסיזר'ס פאלאס לאס וגאס.
שימוש

כיוון תנועת הדרגנוע יכול להיות קבוע מראש (למשל, רק כלפי מטה), נשלט בצורה ידנית או משתנה בעזרת קלט מחיישן. ברוב המקרים מקובל להציב דרגנוע הנע בכיוון ההפוך בקרבת הדרגנוע הראשון כך שניתן יהיה גם לעלות וגם לרדת. אם קיים רק דרגנוע אחד וכיוונו קבוע, הכיוון לרוב הוא כלפי מעלה בהנחה שמי שרוצה לרדת ישתמש בקלות במדרגות הרגילות.
כאשר משתמשים בדרגנועים, מקובל כי אלו שמעוניינים לעמוד בו נעמדים בצד אחד ומאפשרים לממהרים לעבור אותם. מידת ההקפדה על הכלל משתנה ממקום למקום, למשל יותר מקפידים עליו במדרגות נעות ארוכות של תחנות רכבת תחתית מאשר בחנויות. יתרון נוסף של כלל זה היא האפשרות להימנע מהצורך ללכת בזיגזג. הכיוון שבו נעמדים איננו קבוע ואיננו קשור לכיוון הנסיעה בכביש: בלונדון, בוושינגטון די. סי. ובהונג קונג עומדים בצד ימין; בסינגפור ובאוסטרליה עומדים בצד שמאל; במונטריאול אסור ללכת על המדרגות הנעות בשל סיבות בטיחות אולם כלל זה איננו נאכף.
ישנם גם דרגנועים מיוחדים הכוללים מנגנון מיוחד המאפשר לנעול עגלת (ילדים/קניות) כך שהיא לא תתגלגל, בין אם על ידי תפס של הידית (שמשתחרר אוטומטית) או על ידי עיצוב מיוחד של הגלגלים. מספר חנויות משתמשות במתקן מיוחד הדומה לרכבת הרים כדי להעביר עגלות במקביל לתנועת המשתמשים בדרגנוע.
בטיחות

למרות תפוצת הדרגנועים, השימוש בהם יכול להיות מסוכן. במקומות רבים נאסר על שימוש בעגלות יד במעבר על המדרגות או איסור על ילדים מתחת לגיל מסוים לעלות בגפם. עיקר התאונות מתרחשות בקצוות המתקן, בעת העלייה או הירידה ממנו. לרוב מדובר על נפילה וחבלה אולם ידועים גם מקרי מוות, כמו המקרה שאירע ב־28 באוקטובר 2003, בו נמחץ פרופסור אמריקני למוות בתחנת רכבת ברומא כאשר הדרגנוע התמוטט והוא נשמט ממנו אל גלגל השיניים. במקרה אחר אדם שהתגורר בבוסטון מת לאחר שהברדס שלו נתקע בדרגנוע ב־21 בפברואר 2005. ביולי 2015 אישה בקניון בסין עלתה יחד עם ילדה על הדרגנוע. כאשר הגיעו לקצהו, לפתע נשמטה הקרקע תחתם. האם הצליחה להציל את ילדה, אך לא את עצמה. נכון לעשור השני של המאה ה-21, נהוג להתקין רעשנים המבשרים על קצה הדרגנוע לשימוש כבדי ראייה ולחצני עצירה בקצוות הדרגנוע ולאורכו במקרים של מדרכות נעות ארוכות.
בישראל

בירידה לרציפים מאולם הנוסעים עד למעבר בין הרציפים בתחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון מותקנים 12 דרגנועים, שאורך כל אחד מהם 140 מטר והם נטויים בזווית של 30 מעלות. הדרגנועים מחולקים לשלושה מקטעים בעלי ארבעה דרגנועים מקבילים.
בישראל > מיזמים עתידיים

ב-20 תחנות בקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב מתוכננים בסך הכל כ-106 דרגנועים.
בתחנת הרכבת תל אביב – האוניברסיטה מתוכנן דרגנוע שיתחבר ישירות לקמפוס האוניברסיטה.
ראו גם

דרגנוע סנטרל – מיד-לוולס בהונג קונג – הדרגנוע הארוך ביותר בעולם
מעלון
הערות שוליים

↑  invention of the escalator.doc | Escalator | Patent | Free 30-day Trial, Scribd
1 2 3 4 5 6  History of the Escalator, Thoughtco
1 2 3 4 5 6  The History of Escalators, Elevator History
↑  נטעלי גבירץ, ‏טרגדיה על המדרגות הנעות: אם הקריבה את חייה למען בנה, באתר ‏מאקו‏, 28 ביולי 2015
↑  מיכאל יעקובסון, 80 מטר מתחת לאדמה: סיור מצולם בתוך "תחנת האומה" בירושלים, באתר Xnet‏, 8 באוקטובר 2017
↑  ליאור גוטמן, חברת שינדלר זכתה במכרז המעליות והדרגנועים של הרכבת הקלה בתל אביב, באתר כלכליסט, 17 ביוני 2018
↑  ענת דניאלי, תל אביב רוצה אירופה: לקחת רכבת בלי להזיע, באתר כלכליסט, 23 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553185505171  BNE: XX533049  BnF: cb12308407d (data)  GND: 4178428-5  LCCN: sh85044776  NDL: 00562044  NKC: ph115777 
מדרגות נעות המשמשות כמעבר לרכבת תחתית
הבחירות הכלליות בכורדיסטן העיראקית 2018

הבחירות הכלליות בכורדיסטן העיראקית נערכו ב-30 בספטמבר 2018, ובמהלכן נבחר פרלמנט ונשיא. הבחירות אמורות היו להתקיים ב-1 בנובמבר 2017, אך נדחו בשמונה חודשים.
רקע

בעקבות מלחמת המפרץ ב-1991, הוקמה הממשלה האזורית של כורדיסטן, והקמה ממשלת אחדות  בין המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית ובין האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, אך הממשלה התמוטטה ב-1994 ופרצה מלחמת אזרחים הכורדית, שפיצלה את כורדיסטן העיראקית בין שתי ממשלות, של המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית ושל האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן. בעקבות הסכם פיוס שנחתם עם ההכרה הרשמית בכורדיסטן העיראקית ב-2005, נערכו בחירות לפרלמנט משותף, ולאחריהן הוקמה ממשלת אחדות.
ב-2013 נערכו בחירות לפרלמנט, ועמהן היו אמורות להתקיים בחירות לנשיאות, אך הפרלמנט האריך את כהונתו של הנשיא מסעוד בארזאני בשנתיים נוספות. הבחירות המחוזיות נערכו ב-2014, יחד עם הבחירות לפרלמנט העיראקי.
בשנת 2015, עם סיום כהונתו של בארזאני כנשיא, עלתה השאלה האם יש להאריך בשנית את כהונתו, כאשר התומכים מסבירים כי בעת המלחמה בדאעש יש לשמור על יציבות שלטונית, בעוד המתנגדים הביעו חשש מהפיכתו של בארזאני ל"נשיא נצחי". ביולי 2016 הודיע בארזאני כי לא יתמודד לכהונה נוספת כנשיא.
תוצאות

| תוצאות> מפלגה.מפלגה | תוצאות> מפלגה.מפלגה | תוצאות> 2018.קולות | תוצאות> 2018.מושבים | תוצאות> 2013.מושבים | תוצאות> שינוי.± מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הדמוקרטית הכורדית | המפלגה הדמוקרטית הכורדית | 738,698 | 45 | 38 | 7 |
| האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן | האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן | 343,883 | 21 | 18 | 3 |
| תנועת גוראן (תנועה לשינוי) | תנועת גוראן (תנועה לשינוי) | 195,553 | 12 | 24 | 12 |
| תנועת הדור החדש | תנועת הדור החדש | 120,324 | 8 | חדש | 8 |
| הליגה המוסלמית של כורדיסטן | הליגה המוסלמית של כורדיסטן | 113,928 | 7 | 6 | 1 |
| האיחוד המוסלמי של כורדיסטן | האיחוד המוסלמי של כורדיסטן | 83,562 | 5 | 10 | 6 |
| איחוד סארדאם | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של כורדיסטן | 16,895 | 1 | 1 | 1 |
| איחוד סארדאם | מפלגת הפועלים של כורדיסטן | 16,895 | 1 | 1 | 1 |
| איחוד סארדאם | האיחוד הלאומי הדמוקרטי של כורדיסטן | 16,895 | 1 | 0 | 1 |
| המפלגה הקומוניסטית של כורדיסטן - עיראק | המפלגה הקומוניסטית של כורדיסטן - עיראק | 8,239 | 1 | 1 |  |
| סה"כ | סה"כ | 1,621,082 | 100 | 101 | 1 |
: מושבים השמורים לטורקמנים
|  | רשימת הפיתוח הטורקמנית | 101 | 2 | 2 |  |
|  | טורקמנים של ארביל |  | 0 | 1 | 1 |
|  | שינוי והתחדשות |  | 0 | 1 | 1 |
|  | מפלגת הרפורמה |  | 2 | 0 | 2 |
|  | החזית הטורקמנית-עיראקית |  | 1 | 1 |  |
|  | התנועה הטורקמנית הדמוקרטית | 47 | 3 | 3 |  |
|  | סה"כ |  | 8 | 8 |  |
: מושבים השמורים לאשורים
|  | קואליציית האיחוד הלאומי | 3,318 | 3 | חדש | 3 |
|  | התנועה הדמוקרטית האשורית | 2,049 | 1 | 2 | 1 |
|  | המועצה העממית הסורית האשורית | 1,652 | 1 | 2 | 1 |
|  | בני מסופוטמיה | 49 | 0 | 1 | 1 |
|  | סה"כ | 7,194 | 5 | 5 |  |
: מושבים השמורים לארמנים
|  | ברונט ניסן מרקוס |  | 1 | 1 |  |
|  | סה"כ |  | 1 | 1 |  |
|  | סך כל המושבים |  | 111 | 111 |  |
דנה זטופקובה

דנה אינגרובה-זטופקובה (בצ'כית: Dana Ingrová-Zátopková;‏ 19 בספטמבר 1922 – 13 במרץ 2020) הייתה אתלטית מצ'כוסלובקיה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (ברן 1954 וסטוקהולם 1958) ושיאנית עולם בהטלת כידון.
זטופקובה הייתה נשואה לרץ האגדי אמיל זטופק "הקטר הצ'כי".
ביוגרפיה

דנה נולדה בקרווינה.
באולימפיאדת לונדון (1948) סיימה זטופקובה במקום 7 בהטלת כידון למרחק של 39.94 מטר. המנצחת הייתה הרמה באומה מאוסטריה (45.57 מטר).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה זטופקובה במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 50.47 מטר כבר בהטלה הראשונה שלה, לפני אלכסנדרה צ'ודינה (50.01 מטר) וילנה גורצ'קובה (49.76 מטר) שתיהן מברית המועצות.
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 זכתה זטופקובה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 52.91 מטר.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיימה זטופקובה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 49.83 מטר. המנצחת הייתה אינס ג'אונזם מברית המועצות (53.86 מטר).
ביוגרפיה > שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בפראג ב-1 ביוני 1958 קבעה זטופקובה בהטלת כידון שיא עולם חדש של 55.73 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה באוגוסט אותה שנה זכתה זטופקובה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 56.02 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכתה זטופקובה במדליית כסף בהטלת כידון למרחק של 53.78 מטר בהטלה השלישית, אחרי אלווירה אוזולינה שקבעה שיא אולימפי חדש של 55.98 מטר ולפני בירוטה קלדיינה 53.45 מטר, שתיהן מברית המועצות.
זטופקובה נישאה לרץ האגדי אמיל זטופק "הקטר הצ'כי".
נפטרה ב-13 במרץ 2020.
שיא אישי

הטלת כידון: 56.67 מטר (1958)
ראו גם

התפתחות שיא העולם בהטלת כידון לנשים (ויקיפדיה באנגלית)
הערות שוליים

↑  Zemřela Dana Zátopková, Deník N, ‏13 במרץ 2020 (בצ׳כית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810633583805606  GND: 111215065X  World Athletics: 14430604  ISNI: 0000 0000 5647 2817  LCCN: n2016067398  NKC: jk01152199  SUDOC: 200078801  VIAF: 83972215   WorldCat (עם VIAF): 83972215