stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פקיעין
היסטוריה > התקופה הרומית והביזנטית

כפר בקע (בקה) מוזכר מספרו של יוסף בן מתתיהו מלחמת היהודים כגבולו הצפוני של הגליל העליון.
כפר בשם פקיעין מוזכר בתוספתא על מסכת סוטה פרק ז, משנה ט:
"מעשה בר' יוחנן בן ברוקה ור' אלעזר חסמא שבאו מיבנה ללוד והקבילו פני ר' יהושע בפקיעין (גרסה אחרת: 'מפקיעין') אמר להם ר' יהושע מה חדוש היה בבית המדרש היום..."
ההבדל בין הגרסאות רלוונטי לזיהויה של פקיעין מימי המשנה. אם הנוסח הנכון הוא "בפקיעין" אזי פקיעין מימי המשנה מצויה בין לוד ליבנה, הרחק מפקיעין שבגליל. אם הנוסח הנכון הוא "מפקיעין", אין לשלול בוודאות את זיהויה של פקיעין הגלילית של ימינו כפקיעין מימי המשנה. בספרות התנאים מקור נוסף שיש הנוהגים לראות בו כמדבר בפקיעין בימי המשנה.
במדרשים רבים בימי מרד בר כוכבא נזכר כי רבי שמעון בר יוחאי ובנו אלעזר נמלטו מפני השלטון הרומאי והסתתרו במערה. במדרש קהלת רבה י, יא מובא סיפור הדברים בנוסח הבא:
"רשב"י ורבי אלעזר בריה הוון טמירין במערתא דפקע י"ג שנין בשמדא" (תרגום: רשב"י ובנו ר' אלעזר התחבאו במערת פקע שלוש עשרה שנים בימי השמד)
ניתן לסבור שהביטוי "במערתא דפקע" מכוון למערה בכפר פקיעין. בפקיעין מערה המזוהה עם מערה זו. במקור מקביל מדרש זה הנמצא במדרש פסיקתא דרב כהנא על פרשת בשלח הגרסה היא "במערתא דבקע", וגם כאן יש המבקשים לראות בכך ביטוי המכוון למערה בכפר פקיעין. בגרסתו של הרב אליקים כרמולי למדרש זה נאמר "במערתא ואתבקע ונפיק להון חרובין למיכל". גרסה זו ורבות אחרות שאינן מזכירות את הדיבור "במערתא דבקא" או "במערתא דפקא" אלא "במערתא" בלבד, מקשות על זיהוי פקיעין כמקום בו עוסקים המדרשים. לאור זאת אין ודאות שפקיעין של ימינו היא פקיעין עיירתו של רבי יהושע בן חנניה ובמערה אשר בה הסתתרו רבי שמעון בר יוחאי ובנו. על פי יצחק בן-צבי שמה של פקיעין בזמן בית שני היה "תקוע", ישוב המוזכר בהקשר לזיתיו המשובחים, וכמקום בית מדרשו של רבי שמעון בר יוחאי. עם זאת, זיהוי אחר לתקוע הגלילית הוא בחורבת שמע, הסמוכה למירון.
היסטוריה > ימי הביניים

תחילתו של היישוב המוסלמי והדרוזי במקום הוא במאה ה-11, ואילו הנוצרים נמצאים בכפר מאז התקופה הביזנטית בארץ ישראל.
היסטוריה > המאה ה-20

בשנת 1911 ביקר במקום הפעיל הציוני יוסף לוריא ודיווח שמצבה הכלכלי של הקהילה התדרדר. 14 תושבים עזבו לארצות הברית והנותרים, העובדים כפועלי דחק בשכר זעום, מבקשים עזרה ברכישת אדמות לעיבוד חקלאי מהמשרד הארצישראלי.
בשנת 1922 ביקר במקום יצחק בן-צבי, שהיה אז מראשי היישוב היהודי וחוקר, ובעקבות הקשר שנוצר עם יהודי פקיעין סייע להם בדרכים רבות, כדוגמת סיוע בהקמת בית ספר ושכירת מורה, ובתחומים נוספים. ביוזמתו תיעדה רבקה אלפר את קורותיה של משפחת זינאתי בספרה 'אנשי פקיעין'. בשנת 1929, במאורעות תרפ"ט, הגן מוח'תאר הכפר, עבדאללה צאלח, על יהודי פקיעין ומנע מתושבי הכפר הסמוך סוחמאתא לפגוע ביהודי הכפר. עם זאת, עקב הפחד מפני התקפת פתע, לנו היהודים בלילות בבתי הדרוזים, ונמנעו מלעבד את האדמות הרחוקות, ובעלי המשפחות הפסיקו את עבודתם במושבות, כדי לא להותיר את נשותיהם וילדיהם לבדם בכפר. קושי ביטחוני וכלכלי זה גרם לעזיבה נוספת של משפחות יהודיות את הכפר.
במפקד האוכלוסין בשנת 1931 נמנו בפקיעין 799 תושבים ו-190 בתים. באותה העת הרכב האוכלוסייה בכפר היה 412 דרוזים, 264 נוצרים, 71 מוסלמים ו-52 יהודים.
היישוב היהודי הלך והתדלדל בשל המצב הכלכלי הרעוע באזור הספר, התפתחות היישוב החדש בארץ שמשכה אליה חלק מהמשפחות המקומיות, וההתדרדרות במצב הביטחוני עקב הסכסוך היהודי-ערבי בישראל (באותם הימים נקראת "פלשתינה") בתקופת המנדט הבריטי ומיקומה של פקיעין בסביבה ערבית צפופה. ביולי 1938, בעקבות המרד הערבי הגדול ואירוע טרור בו נהרגו ערבים רבים בחיפה בידי האצ"ל, פשטו אנשי כנופיות מתרשיחא וסוחמאתא על יהודי פקיעין, במטרה להורגם כנקמה. חלק מתושבי פקיעין הדרוזים סייעו לתושבים היהודים להסתתר, בעוד מרבית תושבי המקום עמדו מנגד. אנשי הכנופיות לכדו שניים מבני משפחת זינאתי ותכננו להוציאם להורג בכיכר המעיין במרכז הכפר, ונסוגו מכוונתם רק בעקבות התערבותו של כאמיל חוסיין אפנדי שהובהל למקום, ובלחץ שכני המשפחה שהציעו עז כפדיון נפש עבורם. בעקבות האירוע עזבו שארית יהודי פקיעין את המקום, ועברו לחיפה, חדרה ומגדל.
בשנת 1942 חזרה לכפר משפחת זינאתי, אחת מהמשפחות היהודיות הוותיקות בפקיעין. בראשית מלחמת העצמאות נאלצה המשפחה לעזוב שוב את המקום, אך חזרה אליו בתום המלחמה.
היסטוריה > לאחר הקמת מדינת ישראל

בשנת 1953 הופעל לחץ על תושבי פקיעין, בעלי קרקעות בגבעה בשם ראס עבאד החולשת על הכפר מצפון, למכור את אדמותיהם לקרן הקיימת לישראל. התושבים סירבו בתוקף, אולם לאחר שהוסכם שיקבלו קרקע חלופית הסכימו למכור חלק מאדמותיהם. מושב העובדים פקיעין חדשה הוקם בשנת 1955 על הגבעה. אחדים מבני משפחת זינאתי הצטרפו לגרעין המתיישבים אשר הורכב משתי קבוצות עולים ממרוקו.
בשנת 1958 הוקמה בפקיעין מועצה מקומית נבחרת ויוסף חסין עלי (בק) היה לראש המועצה הראשון. בטקס ההקמה נכח מפקד פיקוד צפון יצחק רבין, מאחר שהכפר היה עדיין תחת הממשל הצבאי על ערביי ישראל. עד לאותה העת התנהלו ענייניו של הכפר על ידי המוכתר שמונה על ידי הממשל הצבאי. לפי ספרו של ד"ר הלל כהן, גורמים בשב"כ ובממשל הצבאי ניסו למנוע את הקמת מועצה נבחרת משום שחששו שהקמתה תביא לחיזוקה של מפלגת מק"י ברחוב הדרוזי.
במהלך השנים פעל יצחק בן-צבי לחידוש היישוב היהודי בפקיעין, וסייע בהקמת המושב פקיעין חדשה. בין הדוחפים להחזרת יהודים לכפר היה האדריכל שמחה יום-טוב, שפעל רבות בעניין ישוב יהודים בכפרים מעורבים בשנות ה-60 של המאה ה-20, מתוך שאיפה להנציח את מורשת המוסתערבים. יום-טוב קיבל עזרה מהנשיא בן צבי ואף ערך כינוס של כ-70 אנשים מקהילת יהודי פקיעין ב-9 באפריל 1963 בחול המועד פסח. מותו של בן-צבי זמן קצר לאחר מכן ב-23 באפריל 1963 ככל הנראה שיבש את התכנית לחזרת היהודים לכפר. כחלק מהנסיונות הוקם בבית הכנסת העתיק ובמבנה ששימש את יהודי פקיעין כבית ספר, סניף של ישיבת התפוצות מירושלים בסוף 1972. בסניף למדו כ-12 תלמידים, כולם עולים חדשים מארצות הברית.הישיבה נסגרה כעבור זמן קצר.
בשנות ה-2000 החלו עמותות יהודיות ברכישת בתים ביישוב על מנת ליישב בהם יהודים. מנגד לניסיונות לקיים דו-קיום הצטברו עדויות להתנכלויות של החברה הדרוזית בפקיעין לחלק מהיהודים המתגוררים בה ולקבוצות המבקרות במקום.
באוקטובר 2007, פרצו עימותים קשים בכפר, בעקבות הצבת אנטנה סלולרית בפקיעין החדשה, כ-300 מטר מבתי הכפר. המגבר של האנטנה שהוצב בלול של תושב פקיעין החדשה הוצת. לטענת התושבים הקרינה מהמגבר גורמת לסרטן. בעימותים נפצעו 31 תושבים מירי של המשטרה. דו"ח הוועדה המשטרתית שחקרה את האירועים קבע כי הפיקוד והשליטה באירוע לקו בחסר, אך לא הוגשו כתבי אישום נגד שוטרים שפתחו באש באירוע.
ביוני 2019 הופקדה תוכנית המתאר העירונית של פקעין, בה בין היתר יבנו כ-1,800 יחידות דיור.
דמוגרפיה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בפקיעין 6,108 תושבים, מתוכם 6,093 תושבי ישראל (מקום 222 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+0.9% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 94.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 9,067 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
76% מאוכלוסיית פקיעין היא דרוזית, 22.3% נוצרים והיתר ערבים מוסלמים. עוד מתגוררות בכפר משפחות יהודיות ספורות.
שכונת פקיעין מערבית - בוקייעה אל ע'רביה

פקיעין מערבית (בערבית "בוקייעה אל ע'רביה" البقيعه الغربيّة), היא שכונה עם רוב נוצרי המצויה צפונית מערבית לפקיעין, במרחק כ-3 קילומטר. בין פקיעין מערבית לפקיעין נמצאת פקיעין החדשה. פקיעין מערבית הוקמה תחילה על ידי תושבים נוצריים של פקיעין ולאחר מכן הצטרפו תושבים דרוזים לשכונה. הכפר החל בבית אחד שנבנה על ידי נעים מח'ול, שבנה בית על אדמתו ללא היתר בניה. בג"ץ הוציא צו ביניים שמנע את הריסת הבית ולאחר מכן הושגה פשרה וניתן למח'ול להמשיך לקיים את ביתו. בהמשך, בהשתדלות של נשיא המדינה יצחק בן-צבי, שהיה מקורב למשפחת מח'ול, ניתנו היתרי בנייה לעוד תושבים של פקיעין. כיום השכונה התפתחה לכ-300 בתים בהם מתגוררים מעל 700 תושבים.
אתרים בפקיעין > בית הכנסת העתיק של פקיעין

בשנת 1873 (תרל"ג) שופץ ונחנך בית הכנסת במרכז הכפר, במימונו של יהודי מביירות בשם רפאל הלוי. כתובת המנציחה את תרומתו חקוקה על משקוף המבנה. המסורת המקומית מספרת שבית הכנסת הוקם במקום בית מדרשו של רבי יהושע בן חנניה. בשנים 1926 ו-1930 התגלו בבית הכנסת שני לוחות אבן עתיקים אשר הוצבו בבית הכנסת בשימוש משני בעת הקמתו [דרוש מקור]. התברר כי אלו לוחות אבן מימי בית שני אשר היו ככל הנראה חלק מבית כנסת קדום [דרוש מקור]. על שני לוחות האבן תבליטים: באחד של מנורה ולמרגלותיה שופר ומחתה מצדה האחד ולולב מצדה השני. על לוח האבן השני תבליט שער מפואר ולצידו שני עמודים שמעליהם מעין קונכייה. מקובל להניח שהתבליט מתאר ארון קודש.
חזית בית הכנסת הופיעה בגבו של שטר 100 ש"ח ממחזור קודם, מכיוון שיצחק בן-צבי שדיוקנו מופיע על השטר, חקר בין היתר בספרו שאר ישוב את היישוב היהודי בפקיעין והיה פטרונו.
אתרים בפקיעין > מערת רשב"י

מערת רבי שמעון בר יוחאי (הנקראת בפי הדרוזים והנוצרים "מערת בני יעקב") היא מערה בפקיעין (לשעבר: "בוקיעה"), בה לפי מסורת מאוחרת מהמאה ה-16 התחבאו רבי שמעון בר יוחאי ובנו רבי אלעזר במשך 13 שנה מפני הרומאים.
כיום רוב המערה חסומה עקב מפולות וניתן להיכנס רק לתחילתה. רבים נוהגים לפקוד את המערה בהילולת הרשב"י ל"ג בעומר, ללמוד בה זוהר ולהדליק נרות. יהודים וערבים כאחד נוהגים להניח נרות, מטבעות ופכי שמן, בפתח המערה.
אתרים בפקיעין > קבר רבי יוסי דמן פקיעין

בשיפולי פקיעין נמצא קברו של התנא רבי יוסי דמן פקיעין, שנקרא על שם המקום. בספר הזוהר מובא שרבי יוסי דמן פקיעין נקבר בידי התנא אלעזר וה"חבריא". כיום מסביב לקבר יש גינות ירק ונובע מעין "אל-בלד".
על פי המסורת, כל מי שהייתה לו התלבטות מיוחדת היה פוקד את הקבר ומבקש שיצליח בזכות הצדיק. האגדה מספרת שרבי אברהם (ראבה) תומא שהתגורר בפקיעין, ראה פעם פתח קטן במערת הקבר, תומא הכניס מקל כדי לבדוק את עומק המערה ומייד הרגיש שהמקל נמשך מידו. באותו לילה נגלה אליו הצדיק ואמר לו שמשום שהפריע לו באמצע תפילת שמונה עשרה, בנו ייפטר מן העולם, וכך היה.
מסורת אחרת קושרת את מקום קבורתו של רבי יוסי דמן פקיעין עם קבר הממוקם ביער ביריה, בואכה צפת. ולטענתם הקבר בפקיעין הוא של רבי יוסי בן לקוניא (חמיו של רבי אלעזר בן רשב"י).
אתרים בפקיעין > בית זינאתי

בית זינאתי הוא אתר מורשת בפקיעין. אתר המורשת מספר על ההיסטוריה היהודית של פקיעין, ועל משפחת זינאתי שגרה ביישוב מתקופת חורבן בית שני (על פי הסברה). סביב אתר המורשת נמצאים, בין היתר, מערת רשב"י, בית הכנסת העתיק של פקיעין, הקשורים לסיפור המקום. במרכז המבקרים מתקיימות פעילויות רבות, כגון סיורים לכל המשפחה, מפגש עם מרגלית זינאתי שגרה במקום, מסיק זיתים והצגת תיאטרון.
ראשי המועצה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| יוסף חסין עלי (בק) | 1958 - ???? |  |
| נגיב סלמאן ח'יר | 1959–1961 |  |
סלאמן פדול: 
קסאם ע'דבאן: 
| נסר חיר | 2008 -2013 |  |
| גאזי פארס | 2013 - 2014 | התפטר מתפקידו |
| סויד סויד | 2015 - 2024 |  |
| גמיל חיר | 2024 - מכהן |  |
לקריאה נוספת

ז' לוינסון, פקיעין, קונטרס, ג', כ"ט אלול ה'תרע"ט, עמ' 34–36.
רבקה אלפר, אנשי פקיעין, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1960.
מנחם תלמי ואפרים תלמי, כל הארץ-לכסיקון גאוגרפי של ישראל, הוצאת עמיחי, ספטמבר 1966, עמוד 539–540.
צבי אילן, בתי כנסת קדומים בארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, עמ' 54–55.
מנעם חדאד, פקיעין - אגדה, הווי ומסורת, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1987.
אמנון גופר, סודות גליליים, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2007, עמ' 66–97
אלעד בן-דרור, ‏'שומר החומות האחרון הראשון': יצחק בן־צבי ויהודי פקיעין, קתדרה 147, ניסן תשע"ג, עמ' 115–148
מידע על פקיעין בקטלוג הספרייה הלאומית
העימותים במפרץ הפרסי (2019–הווה)

העימותים במפרץ הפרסי,המכונה גם העימות האיראני-אמריקני והמשבר במפרץ הוא התעצמות המתחים הצבאיים בין איראן לארצות הברית באזור המפרץ הפרסי שהחלה ב-5 במאי 2019.
רקע

ארצות הברית החלה בבניית נוכחותה הצבאית באזור, כדי להרתיע את איראן ובעלות בריתה מפני תקיפת כוחות ואינטרסים אמריקנים במפרץ הפרסי ובעיראק. זאת בעקבות החרפה נוספת ביחסי איראן–ארצות הברית בעידן ממשל נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, שכללה את נסיגת ארצות הברית מהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית (JCPOA), הטלת סנקציות חדשות נגד איראן, וסיווג משמרות המהפכה האסלאמית כארגון טרור. בתגובה, סיווגה איראן את פיקוד המרכז האמריקאי כארגון טרור.
השתלשלות האירועים > ממשל ביידן

ב-15 בפברואר 2021. במהלך מתקפה על הכוחות האמריקאים בארביל נורו רקטות רבות לעבר כורדיסטן העיראקית. התקיפה החלה באזור 21:30 (שעון מקומי), אז נורו כ-14 רקטות מאזור דרום ארביל לעבר הבסיס של כוח המשימה המשותף המשולב - מבצע נחישות טבועה שנמצא בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי של ארביל (אנ'), רקטות אחרות שנורו נפלו באזורי מגורים ובסמוך למתקנים אזרחיים. כ-2 בני אדם נהרגו בתקיפה וכ-13 נוספים נפצעו. בעקבות התקיפה הודיעה נאט"ו כי היא תגדיל את כוחותיה בעיראק מ-500 ל-4,000 אנשים.
שבוע לאחר מכן, ב־25 בפברואר, התקיפו אווירית הכוחות האמריקאים מספר אתרים ששימשו מיליציות פרו-איראניות במזרח סוריה וזאת בתגובה למתקפת הטילים בארביל. למעשה, תקיפה זו הייתה המבצע הצבאי הראשון הפומבי שבוצע תחת ממשלו של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן שנכנס לתפקידו כחודש לפני האירוע. קצת יותר משבוע לאחר התקיפה דווח בוול סטריט ג'ורנל כי הייתה אמורה להתבצע תקיפה ביעד נוסף, אך זו בוטלה בהוראת הנשיא ביידן לאחר שאישה ומספר ילדים נראו בחצר של אחד האתרים.
ביוני 2021 פורסם כי ארצות הברית וישראל קיימו סדרת שיחות ביטחוניות על שיתוף פעולה נגד הפעלת ויצירת מזל"טים, טילי שיוט והטילים המדויקים אותם מעבירה איראן למיליציות שיעיות ולארגוני טרור באזור סוריה ועיראק.
עוד באותו החודש הודיעה מחלקת ההגנה האמריקאית כי הצבא האמריקאי תקף אווירית מתקנים מבצעיים ומתקני אחסון נשק מיליציה פרו-איראנית בגבול עיראק-סוריה. זאת, בתגובה לתקיפות שבוצעו על ידי כלי טיס בלתי מאוישים של מיליציה פרו-איראנית נגד כוחות אמריקנים ומתקנים של ארצות הברית בעיראק. על פי דיווחים בכלי תקשורת ערביים מהאזור, כי 5 פעילי מיליציות נהרגו בתקיפה.
ראו גם

מלחמת המפרץ (1990–1991) – מכונה גם מלחמת המפרץ הראשונה
מלחמת עיראק (2003) – מכונה גם מלחמת המפרץ השנייה
הסכסוך הישראלי-איראני
הערות שוליים

↑  Marwan Bishara, Arrogance, fanaticism and the prospect of a US-Iranian war, Al Jazeera 30 April 2019
↑  "Iran, tankers and the Gulf crisis explained" (באנגלית בריטית). 2019-08-19. נבדק ב-2020-01-09.
↑  "The attack on Saudi oil facilities raises the risks of war, The attack on Saudi oil facilities raises the risks of war". The Economist. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2020-01-09.
↑  ארה"ב הכריזה: משמרות המהפכה של איראן - ארגון טרור, באתר ynet, 8 באפריל 2019
↑  AP‏, איראן: יירטנו מל"ט ריגול אמריקני שחדר לשטחנו האווירי, באתר וואלה, 20 ביוני 2019
↑  דין שמואל אלמס, גיברלטר: מכלית נפט איראנית נתפסה בדרכה לסוריה, באתר ישראל היום, 4 ביולי 2019
↑  דניאל סלאמה, איראן השתלטה על מכלית נפט בריטית; לונדון: "לא מקובל", באתר ynet, 20 ביולי 2019
↑  גיברלטר שחררה את מכלית הנפט האיראנית, באתר ynet, 15 באוגוסט 2019
↑  Review, Week in (16 באוגוסט 2019). "Putin's Gulf security plan depends on Trump". Al-Monitor. אורכב מ-המקור ב-18 בספטמבר 2019. נבדק ב-17 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רויטרס‏, ירי רקטות לבסיס צבאי בעיראק: קבלן אמריקני נהרג, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2019
↑  אחרי התקיפות: מפגינים פרצו לשגרירות ארה"ב בבגדאד, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2019
↑  "Israel defends U.S. killing of Iranian commander, puts military on alert". Reuters (באנגלית). 3 בינואר 2020. נבדק ב-5 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sisk, Richard (3 בינואר 2020). "Thousands More US Troops Deploying to Middle East in Response to Iranian Threats". Military.com (באנגלית). נבדק ב-5 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Iran abandons nuclear deal over Soleimani killing
↑  Iraqi Parliament Passes Resolution to End Foreign Troop Presence(הקישור אינו פעיל, 10.10.2021)
↑  דניאל סלאמה וסוכנויות הידיעות, "הנקמה החלה": מתקפת טילים מאיראן על בסיסים אמריקניים בעיראק, באתר ynet, 8 בינואר 2020
↑  רויטרס וטל שלו‏, לאחר המתקפות בעיראק: ארה"ב הטילה סנקציות על בכירים איראנים, באתר וואלה, 10 בינואר 2020
↑  באיראן מודים: המטוס האוקראיני הופל בגלל "טעות אנוש", באתר מעריב אונליין, 11 בינואר 2020
↑  "U.S. bombs facilities in Syria used by Iran-backed militia". NBC News. נבדק ב-26 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Launches Military Airstrikes Against Iranian-Backed Militants In Syria". NPR. נבדק ב-26 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. targets Iranian-backed militias in Syria with airstrikes". CBS News. 26 בפברואר 2021. נבדק ב-27 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joe Biden orders airstrike against Iranian-backed militia in Syria". ABC News. 26 בפברואר 2021. נבדק ב-26 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  בהוראת ביידן: ארה"ב ביטלה ברגע האחרון תקיפה בסוריה, באתר בחדרי חרדים, 4 במרץ 2021
↑  ישראל וארה"ב קיימו שיחות על שיתוף פעולה נגד מל"טים איראניים, באתר וואלה, 23 ביוני 2021
↑  מעריב אונליין, ‏ארצות הברית תקפה יעדים של מיליציות פרו-איראניות; דיווח על חמישה הרוגים, באתר מעריב אונליין, 28 ביוני 2021
עדי צמח

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 במרץ 1935 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  21 במאי 2021 (בגיל 86) ירושלים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מונחה לדוקטורט:  רות לורנד 
 תחומי עניין:  אסתטיקה, מטאפיזיקה, תורת ההכרה, פילוסופיה של הפסיכולוגיה, פילוסופיה של הלשון
 עיסוק:  פילוסוף, aesthetician, סופר, חוקר ספרות, תאורטיקן אמנות 
 הושפע מ:  ויטגנשטיין, ביאליק
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  מינה צמח (1961–1973) 
 
עדי צמח (9 במרץ 1935 – 21 במאי 2021) היה פילוסוף, מבקר וחוקר ספרות ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. תחומי המחקר העיקריים שלו היו אסתטיקה, מטאפיזיקה, תורת ההכרה, פילוסופיה של הפסיכולוגיה ופילוסופיה של הלשון.
ביוגרפיה

צמח נולד בירושלים בשנת 1935 לשמעון והלה צמח, רופאי שיניים במקצועם, אביו היה חבר מועצת העיר מטעם סיעת העובד הדתי. הוא גדל בשכונת כרם אברהם ולמד בבית הספר הדתי מעלה. בגיל 15 עבר לתיכון בית הכרם שם למד בכיתה אחת עם חיים גייפמן, מנחם ברינקר ויצחק ויץ. לצמח שני אחים, חרות צמח ומאיר.
בסיום לימודיו בתיכון החל ללמוד במסגרת העתודה האקדמית ספרות עברית ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. כבר אז פרסם מאמרי ביקורת ספרותיים והרצה על נושאים ספרותיים. בסיום לימודיו התגייס ושירת כסמל תרבות בגולני. בתום שירותו הצבאי חזר לאוניברסיטה העברית ללימודי תואר שני ושב להרצות ולכתוב על נושאים ספרותיים. כן פורסמו באותה תקופה בעיתונות סיפורים קצרים שלו. אליעזר שביד כתב על שני סיפורים שלו:
לאחר מכן השלים דוקטורט באוניברסיטת ייל (1965). בסיום לימודיו חזר לישראל והחל ללמד במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1983 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין והיה מופקד הקתדרה ע"ש אחד העם.
במקביל לעיסוקו בפילוסופיה פרסם סיפורים, מאמרים ומסות על ספרות עברית מימי הביניים ומן העת החדשה. כמו כן כתב שלושה ספרי מדע בדיוני ותרגם מאנגלית נוספים.
בשנת 2003 פרש מהחוג לפילוסופיה. ב-2005 לקה באירוע מוחי חמור.
בשנים 1961–1973 היה נשוי לפרופ' מינה צמח. בשנת 1981 נישא לתמי צמח, ד"ר לתקשורת באוניברסיטה העברית. ב-5 ביוני 1994, בית המשפט השלום בירושלים הוציא נגד עדי צמח צו הרחקה מביתו, זאת לאחר שאשתו התלוננה כי תקף אותה באלימות.
לצמח שלושה ילדים: אריאל צמח, שנולד מנישואיו למינה צמח, ומשמש מרצה בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו, ושני ילדים שנולדו לו מנישואיו לתמי צמח.
נפטר במאי 2021.
חיבוריו

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ביקורת ספרות ושירה הלביא המסתתר - עיונים ביצירתו של ביאליק, 1966.  יצירה מחוכמה : עיון בשירי שמואל הנגיד  כשורש עץ : קריאה חדשה בי"ד שירי חול של שלמה אבן גבירול  מידאס  מקרא בארבעה שירים של ח"נ ביאליק  קריאה תמה - בספרות עברית בת המאה העשרים  שני הקטבים בשירת האהבה של ביאליק |  פילוסופיה בעברית על הגוף, על הרוח, על מה שיש ועל מה שראוי להיות (2001)  מבוא לאסתטיקה (1976)  אסתטיקה אנאליטית (1970)  השחוק הצחוק פילוסופיה באנגלית 1992: The Reality of Meaning and the Meaning of 'Reality', Brown U. Press.  1992: Types: Essays in Metaphysics, E. J. Brill Publishers.  1997: Real Beauty, Penn State Press. תרגומים מאמר לוגי-פילוסופי, לודוויג ויטגנשטיין (1994) |  סיפורת גבי, וסיפורים אחרים  סיפורים לא נעימים  קולות זרים - סיפורים |
הערות שוליים

1 2 3  נעמי אביב, מדריך לטרמפיסט בגלאקסיה, כל העיר, 6 במרץ 1987
↑  ב.י. מיכלי, סמלי אפר, דבר, 20 בינואר 1956
↑  הרצאות וכינוסים, הארץ, 30 ביוני 1957
↑  לשאלת האישי והלאומי בשירתו, למרחב, 24 ביולי 1959
↑  הנה הקיץ הקץ, הארץ, 26 באוגוסט 1960
המשולש, הארץ, 27 בינואר 1961
החתולים, דבר, 6 בינואר 1961; המשך
↑  אלי שביד, התלבשות במערומים, למרחב, 14 בדצמבר 1962
↑  העלאות ומינויים בפקולטה לחקלאות ברחובות, על המשמר, 23 בפברואר 1965
↑  "בעלי מפליא בי מכות" התלוננה רעייתו של פרופ' עדי צמח, עיתון ידיעות אחרונות, 2 במרץ 1995
↑  יזהר באר, הבלוג לאן נעלם עדי צמח?, באתר פרות קדושות, ‏5 באפריל 2021
↑  גבריאל מוקד, ברדלס אסתטי הדור עד כלות, באתר הארץ, 1 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271207005171  BIBSYS: 90718047  BnF: cb124678577 (data)  CANTIC: a19595505  CiNii: DA06642703  GND: 112995012  ISNI: 0000 0000 8190 8408  LCCN: n84190295  NKC: av2017952380  NTA: 097178586  RERO: 02-A003997420  SUDOC: 086125338  VIAF: 109166   WorldCat (עם VIAF): 109166
רמת השרון האמרס

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  2010
 ליגה:  ליגת הפוטבול הישראלית
 בית:  צפון
 נשיא:  חן רייזמן
 מנכ"ל:  אהוד קורן
 מאמן:  אבי איסטמן, עדי תותח
 צבעי תלבושת:  אפור, שחור, טורקיז
 תארים
 אלופת ישראל לשנת 21'-22'
 תלבושת
 
 
 www.hammersfootball.com
 
רמת השרון האמרס (Ramat Hasharon Hammers; באנגלית: "פטישים") היא קבוצת פוטבול מרמת השרון המשתתפת בליגת הפוטבול הישראלית.
הקבוצה מתאמנת ברמת השרון. הקבוצה הצטרפה לליגת ה-IFL בעונת 2010-2011. בעונה הראשונה הפטישים סיימו במאזן 3-7 אשר סיפק להם הזדמנות להעלות לפלייאוף אך הפסידו לתל אביב פיונירס בווילד קארד. בעונה השנייה של הפטישים מרמת השרון הם סיימו גם במאזן 3-7 שלילי ולא עלו לווילד קארד. בעונה השלישית הכי טובה שלה ההאמרס סיימו במאזן 8-2 עם הפסדים לקבוצות התל אביביות הפיונירס והסייברס. ההאמרס היו נחושים להעלות לפלייאוף אך במשחק צמוד הפסידו למלכי ירושלים בארבע נקודות הפרש. בעונה הרביעית ההאמרס סיימו עם מאזן 7-2 עלתה אוטומטית לפלייאוף אך הפסידה לאריות ירושלים בהארכה. בעונה החמישית סיימה הקבוצה במאזן 5-4 ניצחה את אריות ירושלים בווילד קארד אך הפסידה למורדי יהודה בחצי גמר.
בעונת 2024/2025 העפילה לגמר ליגת הבוגרים.
היסטוריית מאזנים עונתיים

| עונה | מאזן | פלייאוף |
| --- | --- | --- |
| 2010/11 | 3-7 | ווילד קארד |
| 2011/12 | 3-7 | לא העפילו |
| 2012/13 | 8-2 | ווילד קארד |
| 2013/14 | 7-2 | חצי גמר |
| 2014/15 | 5-4 | חצי גמר |
| 2015/16 | 4-6 | ווילד קארד |
2016/17: 
2017/18: 
2018/19: 
2019/20: 
2020/21: 
| 2021/22 | 12-0 | גמר |
אירווין קרדונה

אירווין קרדונה (בצרפתית: Irvin Cardona; נולד ב-8 באוגוסט 1997) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בסנט אטיין.
קריירה

לאחר מספר שנים במחלקת הנוער של לה פונטט, ב-2012 הצטרף קרדונה למחלקת הנוער של מונקו. לקראת עונת 2016/2017 זומן לקבוצת המילואים של המועדון, וב-2 בפברואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבכירה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-78 בניצחון קבוצתו 5–4 על צ'אמבלי במסגרת הגביע הצרפתי. את הופעת הבכורה שלו בליג 1 ערך ב-11 בפברואר, כשעלה כמחליפו של רדאמל פלקאו בדקה ה-81, בניצחון קבוצתו בבית 5–0 על מץ.
ב-18 ביולי 2017 האריך קרדונה את חוזהו במונקו עד ליוני 2021 ומיד הושאל לקבוצת-הלווין של מונקו, סרקל ברוז' מהליגה הבלגית השנייה. למרות שנעדר מספר שבועות בשל פציעה, קרדונה הפך לשחקן מרכזי בקבוצה, כבש בעיטת עונשין בדקה האחרונה במשחק המכריע על העלייה והעפיל עם הקבוצה לליגת העל הבלגית. הוא נבחר לשחקן השני הטוב ביותר בליגה באותה עונה, מיד אחרי בן קבוצתו חאווייר מרסייה. לאחר עונה נוספת עם סרקל ברוז' בליגה הבכירה, שב קרדונה למונקו.
ב-12 באוגוסט 2019 רכשה אותו ברסט, העולה הטרייה לליג 1, תמורת מיליון וחצי אירו. ב-13 בספטמבר 2020 הבקיע שער בבעיטת יעף בניצחון 2–0 על דיז'ון, שהוגדר על ידי התקשורת כשער שצריך לזכות ב"פרס פושקש".
ב-18 בינואר 2023 חתם באאוגסבורג הגרמנית לארבע שנים וחצי. ב-3 בינואר 2024 הושאל לסנט אטיין עד לסוף העונה. ב-10 באוגוסט 2024 הושאל לאספניול. ב-28 בינואר 2025 הושאל לסנט אטיין עד לסוף העונה.
תארים

ליג 1: 2016/17
ליגת המשנה בבלגיה: 2017/18
הערות שוליים

↑  "Chambly vs. Monaco - 1 February 2017 - Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-19 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Monaco vs. Metz - 11 February 2017 - Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-19 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Monaco prolonge Irvin Cardona et le prête au Cercle de Bruges" (בצרפתית). L'Équipe. נבדק ב-18 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  jtp. "Thriller met erg bittere afloop voor Beerschot Wilrijk: Cercle Brugge naar 1A na penalty in slotminuut". Gazet van Antwerpen.
↑  "Best Player of Proximus League: Xavier Mercier". jupilerproleague.be.
↑  "Transferts : Irvin Cardona (Monaco) à Brest jusqu'en 2023". L'Équipe.
↑  Rayson, Zac (14 בספטמבר 2020). "Irvin Cardona scores Puskas award contender with incredible volley". foxsports.com.au. נבדק ב-14 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ligue 1: Brest's Irvin Cardona scores incredible Puskas Award contender vs Djon". Give Me Sport. 13 בספטמבר 2020. נבדק ב-14 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  FCA sign Irvin Cardona, FC Augsburg (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה ארבלי

| --- | --- |

אל"ם (דימ') שלמה ארבלי
 לידה:  14 בפברואר 1937 (בן 88) ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1955–1981 (כ־26 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 9  מפקד בסיס הטירונים ברפיח  סגן מפקד חטיבה 11  סגן מפקד חטיבה 164  מפקד בית הספר לשריון  ראש מטה עוצבת עמוד האש  מפקד חטיבה 292  סגן מפקד אוגדת מילואים משוריינת
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   צל"ש אלוף (שלוש פעמים)   אות מצטיין הנשיא
 
שלמה ארבלי (נולד ב-14 בפברואר 1937) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד חטיבה וסגן מפקד אוגדת שריון. במהלך שירותו עוטר שלוש פעמים בצל"ש אלוף.