צ'האל נגד בריטניה
העובדות בפסק דין צ'האל נגד בריטניה (1996)

פסק הדין עוסק בארבעת בני משפחת צ'האל סיקית. קרמג'יט סינג צ'האל, אזרח הודו שנולד בשנת 1948, ונכנס בניגוד לחוק לבריטניה בשנת 1971 כמהגר עבודה. לאחר שהגיש בקשה רשמית להסדיר את שהייתו במדינה בשנת 1973, אושרה שהייתו ללא הגבלת זמן. מר. צ'האל הוחזק במעצר בכלא מאוגוסט 1990 כאשר הוא מיועד לגירוש. אשתו, דרשן קאור צ'האל, גם היא אזרחית הודית, ילידת 1956 שהגיעה לבריטניה ב-1975, לאחר שהתחתנה איתו בהודו. לזוג 2 ילדים (ילדי 1977 ו-1978). המשפחה גרה באותה התקופה בלוטון, אנגליה. ילדיהם קיבלו אזרחות בריטית היות שהם נולדו במדינה. הוריהם הגישו בקשה לאזרחות בשנת 1987 אך בקשתו של מר צ'האל נדחתה; בקשתה של גברת צ'האל עודנה נשקלה בזמן הדיון בבית המשפט.
באוגוסט 1990, שר הפנים הבריטי החליט שיש לגרש את מר צ'האל משום ששהייתו בבריטניה "אינה מועילה לטובת הכלל." מסקנה אליה הגיע בעקבות סיבות הנוגעות לביטחון לאומי ואחרות, ובמיוחד המאבק הבינלאומי כנגד הטרור.
יומיים לאחר מכן, צ'האל כבר קיבל הודעה על הכוונה לגרשו והוא נעצר עד לביצוע הגירוש. הוא היה עצור מאז ועד שבית המשפט נתן את פסק הדין, מעל ל-6 שנים.
בעקבות ההחלטה לגרשו להודו, מר צ'האל הגיש בקשה להכירו כפליט פוליטי הוא טען שירדפו אותו בהודו, וכי סביר שיענו אותו שם. צ'האל התבסס על אמנת האו"ם משנת 1951 בדבר מעמדם של פליטים. הנימוקים שהציג לסכנת החיים האורבות לו בהודו היו:
צ'האל טען שכבר ב-1984 הוא נעצר ועונה על ידי כוחות המשטרה בפנג'אב שבהודו בזמן שביקר שם היו הפרות סדר עקב ניסיונם של הסיקים להפוך את פנג'אב למדינה עצמאית. הוא היה מעורב בפעילות זו ונעצר למשך 21 יום, בזמן הזה, על פי טענתו, הוא הוכה, חושמל ועבר הוצאה להורג מבוימת (עינוי פסיכולוגי).
פעילותו הפוליטית בבריטניה לקידום עצמאות מדינית לסיקים והזדהותו בכלל עם חיזוק הדת הסיקית.
קשריו עם פעליים מרכזיים לעצמאות הסיקים - סנט בהינדראנוייל וג'סביר סינג רוד (ג'סביר סינג רוד היה דמות בולטת בקמפיין לעצמאות סיקית, והוא גורש מהודו כי עודד באופן גלוי את השימוש באלימות).
צ'האל הציג הוכחות שבאוקטובר 1989, הוריו, מקורביו ואנשים אחרים עימם הוא בקשר נעצרו, נחקרו ועונו – חלק מאלו מתו בזמן שהיו בידי המשטרה. ואלו נשאלו על פעילותו של צ'האל בבריטניה.
התקשורת ההודית הביעה התעניינות בעניינו – בפעולותיו הלוחמניות לכאורה למען הסיקים וגם באפשרות שיגורש מבריטניה להודו.
חיזוק טענותיו לעינויים ומוות של מי שנתפסים כלוחמים סיקים בידי גורמים הודיים רשמיים, בדגש על כוחות משטרת פנג'אב, נתקבלו בבית המשפט דרך דו"חות ממספר מקורות אובייקטיביים, כגון אמנסטי אינטרנשיונאל.
בקשתו נשקלה על ידי המחלקה לפליטים של משרד הפנים הבריטי, אך במרץ 1990 בקשתו סורבה. צ'האל ערער על ההחלטה הזו לבית המשפט, ובית המשפט הורה למשרד הפנים לשקול את הבקשה מחדש. אך בית המשפט מיוני 1992 לא שינה את החלטת משרד הפנים ביוני 1992 ההחלטה נשארה זהה. משרד הפנים הבריטי נימק את סירובו בשנית לתת למר צ'האל מעמד של פליט על בסיס כך שהפרות הסדר והחוק בפנג'אב היו כתוצאה של פעולות טרור סיקיות.
לכן הדבר אינו תואם לטענה של רדיפה ע"פ אמנת ז'נבה של שנת 1951 כפי שטען צ'האל.
שר הפנים הבריטי טען שגם במקרה בו מר צ'האל צודק, והוא אכן ירדף באופן התואם את ההגדרה שבאמנה בדבר מעמדם של פליטים, עדיין אין זה מקנה לו מעמד של פליט בעל בסיס סעיפים 32 ו-33 של האמנה משום שההחלטה על גרושו הייתה אחרי תהליך הממצה את זכותו להליך הוגן והוא מהווה סכנה לביטחון הלאומי. על פי סעיף 32(1) מחייב את המדינות החברות באמנה שלא לגרש פליט משטחן על בסיס טענות ביטחון לאומי או סדר ציבורי.
אך (סעיף 32(2)) מציין שגרושו יוכל להעשות רק אם ההחלטה לגרשו נעשית באופן הממצה את זכותו להליך משפטי חוקי והוגן. סעיף 33(1); סעיף זה קובע שאין לגרש פליט לאזור כלשהו, בו חייו או חירותו יהיו בסכנה עקב הגזע, הדת, האזרחות אליה משתייך, השתייכותו לקבוצה חברתית מסוימת או עמדותיו הפוליטיות. אך סעיף 33(2) מבהיר כי הגנה זו לא תחול על אדם שיש בסיס סביר והגיוני להאמין שהוא מהווה סכנה לביטחון הלאומי של המדינה המארחת בה הוא שוהה ולאוכלוסיית אותה המדינה.