stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמא פולנייה
לקריאה נוספת

לימור שיפמן, הערס, הפרחה והאמא הפולנייה – שסעים חברתיים והומור טלוויזיוני בישראל, 1968 – 2000, הוצאת הספרים על־שם י״ל מאגנס, 2008
י. פולני (יאיר גרבוז), תמיד פולני, הוצאת זמורה ביתן, תל אביב תשמ"ט-1989
HOT Zone

| --- | --- |

סמליל הערוץ מספטמבר 2018
 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  דרמה, אקשן
 תאריך השקה:  4 בינואר 2009
 שפה:  אנגלית
 פורמט תמונה:  576i‏ (SDTV) 1080i‏ (HDTV)
 
 http://www.hot.net.il/HOT.aspx?docID=8269&FolderID=3157&lang=he
סמליל הערוץ בין השנים 2009-2015
סמליל הערוץ בין השנים 2015-2018
HOT Zone (נקרא גם לעיתים HOT Zone HD) הוא ערוץ טלוויזיה ייעודי ישראלי של חברת אימג'ן מדיה המשודר למנויי חברת הכבלים HOT באפיק 5, ומתמקד בשידור סדרות רכש אמריקאיות.
על הערוץ

הערוץ החליף את ערוץ AXN בכבלים והחל בשידוריו ב-4 בינואר 2009 בהפקת חברת דורי מדיה ספייק. בספטמבר 2014 הועברה הפקת הערוץ לידי חברת "אימג'ן מדיה" של אבי בר בכבלים.
בערוץ פועל שירות Start Over המאפשר להתחיל את התוכניות המשודרת בלחיצת כפתור ופועלת במקביל בערוצי הסדרות המרכזיים של HOT.
ב-6 בנובמבר 2011 עבר הערוץ לשדר גם באיכות HD באפיק 505.
תוכני הערוץ

הערוץ מתמקד בעיקר בסדרות בנושאי פעולה ומתח. חלקן סדרות עבר אשר HOT עדיין מחזיקה בזכויות השידור שלהן.
סטארגייט אטלנטיס (2009 - 2011)
סטארגייט יוניברס (2011)
לאס וגאס (סדרת טלוויזיה)
הגיבור האחרון
שליחות קטלנית: יומני שרה קונור (2009 - 2010)
מרגלות בע"מ
הרפר'ס איילנד (עברה מ-HOT3)
מטרה אנושית
מחוץ לחוק
הוואי 5-0
פרינג' (עברה מ-HOT3 ב-2011)
ממפיס ביט (עברה מ-HOT3 ב-2011)
ריזולי ואיילס
חוק וסדר
חוק וסדר: מדור מיוחד
חוק וסדר: פשע מאורגן
המנטליסט
פשע מן העבר
המפענחת
המפענחת: פשעים חמורים
24
וי
צ'אק - הערוץ שידר רק את 2 העונות הראשונות של הסדרה.
מרלין
בונז
NCIS
NCIS: לוס אנג'לס
CSI
CSI: מיאמי
CSI: ניו יורק
CSI: לאס וגאס
שיקגו FIRE
שיקגו PD
שיקגו MED
FBI (סדרת טלוויזיה)
FBI: המבוקשים ביותר
FBI: אינטרנשיונל
שוטרים בדם
ילדי האנרכיה
המגן
מחשבות פליליות
NCIS: ניו אורלינס
פאוורס
NCIS: הוואי
כבאי קליפורניה
הטירון
מוקד 911 (סדרת טלוויזיה)
תחנה 19
ראו גם

HOT3 - ערוץ הדגל של HOT, המשדר סדרות רכש לצד סדרות מקור ישראליות.
יוהאן לודוויג שנלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1820 כ"ח בטבת ה'תק"פ וירטמברג
 פטירה:  18 באוקטובר 1896 (בגיל 76) י"א בחשוון ה'תרנ"ז ירושלים
 מדינה:  גרמניה 
 בת זוג:  מגדלנה בורינגר-שנלר
 צאצאים:  4
 
יוהאן לודוויג שנלר (כ"ח בטבת ה'תק"פ, 15 בינואר 1820 – י"א חשוון ה'תרנ"ז, 18 באוקטובר 1896) היה מורה נוצרי ומיסיונר שוואבי ואדריכל שהקים ברחוב מלכי ישראל בשכונת גאולה כרם אברהם ירושלים את בית היתומים שנלר שסיסמתו הייתה דבר האל ועבודה.
ביוגרפיה

שנלר נולד באלב השוואבית כבן לזוג האורגים והאיכרים יעקב ואנה קתרינה שנלר. בבית הוריו הוא הושפע מפייטיזם. את לימודיו קיבל שנלר מהכומר וממורים בעיר הולדתו בשיעורים פרטיים. בשנת 1838 מבלי שסיים סמינר למורים הוא התקבל לשירות הציבורי של וירטמברג כמורה. בהתאם לאופיו הפיטיסטי, הוא החל לאסוף קבוצות תנ"ך. בשנת 1843 הוא מונה לראש בית הכלא Vaihingen an der Enz.
באמצעות פעילותו המיסיונרית הוא בא במגע עם משלחת העלייה לרגל של סנט כרישונה בבזל. בשנת 1847 יצא למשימת העלייה לרגל כאב בית ומנהיג האחווה. לאחר שהתארס למגדלנה בורינגר ב-1854, נאלץ לעזוב את האחווה. מכאן ואילך עבד בירושלים מטעם סנט כרישונה.
מאז 26 בנובמבר 1854 עמד שנלר בראש בית האחים, שנוסד ב-1846 אך התמוסס ב-1849 ונועד להכשיר מיסיונרים לאתיופיה. הוא מכר את בניין בית האח, רכש חלקת אדמה והיה לאירופאי הראשון שגר בביתו מחוץ לחומות העיר ירושלים. שנלר נאלץ ללמד ערבית בבית האחים. הוא גם קיבל שיעורים מהבישוף סמואל גובאט (1799–1879).
באותה עת בעיות אישיות פקדו את בני הזוג שנלר. תינוקם נפטר בלידתו, והחורף של שנת בואם לישראל היה קשה במיוחד. בני הזוג שנלר החליטו להישאר בירושלים למרות הקשיים, ואף רכשו מערביי ליפתא קרקע לבנית ביתם מחוץ לחומה כאמור לעיל. המקום היה ליד חוות אליזבת אן פין ובעלה הקונסול הבריטי ג'יימס פין בכרם אברהם, לא רחוק מדרך רחוב יפו רחוב תחכמוני, ושרידי מבנים שהיו שם הוכיחו לשנלר שהמקום ראוי למגורים. החסרונות של האתר היו המרחק מהעיר וצפי לבעיות ביטחון.
באביב שנת 1856 יצאו שנלר ואשתו ההרה יחד עם ארבעה חניכים לגור בבית החדש שבנו. בשנת 1855 החל שנלר לבצע משימה עצמאית. עבודתו לא הייתה מוצלחת במיוחד, אז הוא פנה לעבודות צדקה מ-1860 ואילך. השנה, כתוצאה ממלחמת האזרחים הדרוזית-מארונית בסוריה, הייתה רדיפת נוצרים באזור שכיום לבנון ובדמשק, שבהן קיפחו את חייהם כ-30,000 נוצרים. שנלר נסע לביירות ולצידון, קלט כמה יתומים לאחר שובו ב-11 בנובמבר 1860 והחל לבנות בית יתומים. אישיותו של שנלר כפי שהעידו על חוסן נפשי נוקשות אדיקות צניעות והעיקר היותו נשוי, ונראה היה שהוא האיש הנכון להקמת בית יתומים.
בניית בית היתומים הסורי-בית היתומים שנלר

ב-11 בנובמבר 1860 כ"ו בחשוון תרכ"א נפתח רשמית בירושלים "בית היתומים הסורי" שסיסמתו הייתה "דבר האל ועבודה". מצע המוסד כלל שלשה שלבים:
בית ספר יסודי לגילאים 6 – 14. בסוף התקופה יערך טקס בכנסייה בו יצטרפו הבוגרים לקהילה הפרוטסטנטית בירושלים. (קונפירמציה – טקס קבלה לנצרות)
לימוד מקצוע במסגרת 4 שנתית ב-13 תחומים.
התיישבות במקומות שונים ויסוד ארגון צעירים אוונגלי באותם מקומות.
על תפיסתו החינוכית כתב שנלר: (מתוך "לקורות בית היתומים הסורי" – נפתלי טלמן – ספר זאב וילנאי) "המטרה שעלינו לשאוף אליה בכל כוחנו ומרצנו היא לשנות את תושבי המקום ברוח הכתובים. לא נשיג מטרה זו על ידי הוראה בלבד, אלא בראש ובראשונה על ידי עבודה…… לשם מה נלמד את הילדים אם לא נביא אותם למצב שיוכלו אחר כך להשתכר למחייתם. כלום נחנך אותם לקבצנים מלומדים? לשם מה נלמד אותם את הכרת כתבי הקודש ולימודי הדת? האם עלינו לחנך פטפטנים מאמינים ועצלנים? לכן קבענו לעצמנו שאף חניך לא יעזוב את ביתנו לפני תום השנה ה-18 לחייו. לו היו מבטלים את העבודה ואת ההכשרה המקצועית בתוכנית החינוך שלנו היינו סוגרים את בית היתומים. אנו יודעים שאנו פועלים בניגוד למוסכמות. בשנת 1861 הוקמה ועדת תמיכה שכללה את נציגי הקהילה האוונגליסטית בירושלים, כולל הבישוף סמואל גובאט. לאחר בית הספר היסודי לבני 6 עד 14, עברו ארבע שנים של הכשרה מקצועית. בשנת 1871 כבר היו 55 ילדים בבית היתומים ובשנת 1884 היו יותר מ-90. בשנת 1882 נפתחה מחלקה להכשרת עיוורים.
בסביבות שנת 1900, אזור בית היתומים הסורי היה מתחם הבניינים הרציף הגדול ביותר מחוץ להעיר העתיקה המוקפת חומה של ירושלים. עם מאמציו הפך שנלר לחלוץ הפעילות הדיאקונית והמיסיונרית במזרח התיכון.
הקמת התיישבות יהודית על יד מתחם שנלר

באותה עת ליד הדרך הוקמה בשנת 1873 נקודת התיישבות יהודית בדמותו של בית קטן ושטח נטוע לידו תחילתה של שכונת "כרם" כיום הסמוכה לרחוב מלכי ישראל שהוקמה ביזמתו של היהודי משה גראף.
שנלר ניהל יחסי שכנות טובים ושלום עם היהודים שהתגוררו בסמיכות למתחם שנלר בשכונת כרם החדשה.
באותן שנים נכנסו גם ענפים חקלאיים חדשים לבית הספר – גידול חיטה וכרם ומשק חי.
בשנת 1885 ביום הולדתו של הקיסר נחנכו פעמונים חדשים בחזית על גבי המגדל.
בשנת 1890 הוקם אולם התפילה בבנין שנלר.
בית שנלר

בשנת 1894 הפכה האגודה לממלכתית ומוכרת. האגודה נקראה "האגודה האוונגלית למען בית היתומים הסורי בירושלים." בין הפעולות של שנלר הייתה יצירת קשר עם המוסד החינוכי נוצרי לבנות "תליטא קומי" כדי לעודד נישואי נערים מהמוסד עם נערות פרוטסטנטיות. משנת 1900 נפתח המוסד גם לבנות.
ההחלטה להקים התיישבות בירושלים, גרמה לבניה של 25 מבנים, הן בתוך המתחם והן ברחוב מחוצה לו (שרי ישראל) משנת 1895 ועד שנת 1914. בשנים אלו של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, הוקמו חדר אוכל גדול, מגדל שירותים (שאיננו) והוקם האגף הארמני (1897) אליו הוכנסו יתומים שחולצו מהפרעות שהיו שם. כן הוקמו מבני רחצה עם מים חיים, מכבסת קיטור, סדנאות וטחנת קמח. בשנת 1898 ביקר במוסד הקיסר הגרמני וילהלם השני שביקר אז בירושלים לרגל חנוכת כנסית הגואל הלותרנית-גרמנית.
המפעלים המשיכו להתרחב וגם הבניה שמחוץ לחומות התפתחה: מול המוסד הוקמו בתים ועליהם שמות כמו: ארפפינגן – כפר הולדתו של שנלר בווירטמברג. שטוטגרט – מקום מושבה הראשון של המושבה בגרמניה. כן הוקמו בית: קלן, המבורג, מינכן. בשנת 1905 החלו להציע לבוגרים תעודת גמר ודיפלומה מגרמניה. בשנת 1906 הוקם בית השוליות "פטרסבורג" מכספים שהגיעו מקהילה זו שברוסיה.
בשנת 1907 הוקמה אכסנית אורחים שנקראה "האלה על (הנהר) זאלה"
המוסד המשיך להתפתח והגיע ל-300 חניכים.
בשנת 1906 הוחלט על הקמת בית חרושת ללבנים ורעפים שהוקם תוך שנתיים וייצר 250,000 רעפים ו-1,000,000 לבנים בשנה.
על המפעל לרעפים כתב נפתלי טלמן (" לקורות בית היתומים הסורי"): "למעשה לא היה זה מקום לימוד, אלא מפעל שנועד לספק רעפים לצרכים מקומיים ולמכירה. בקיץ הועסקו בו כ-80 איש, לרוב פלחים מכפרי הסביבה. הספקת חמרי הגלם הלכה וקשתה עם הזמן. כאשר נוצל מלאי החימר בסביבה הקרובה היה צורך לרכוש שטחי טין ובורת חימר חדשים, שהיו מרוחקים 4 ק"מ מהמוסד. השטח ליד הקסטל התאים למטרה זו, אך הוא היה מרוחק כדי 9 ק"מ. הדרך הייתה קשה והיה הכרח להשתמש במשאיות (שנות ה-20 וה-30). הצורך בהבאת פחמים לתנורי הצריפה ייקר את מחיר הרעפים פי שלשה או ארבעה מאשר בגרמניה. העובדה שבכל זאת מצאה הסחורה קונים, נבעה מכך שלא הייתה תחרות בענף זה, וכן משום שהרעפים הצרפתיים היו יקרים יותר בשל עלות ההובלה והמכס… "
בשנת 1909 הוקמו עוד שלשה בתי מגורים ברחוב, שנקראו: יהודה, שומרון, גליל.
בתוך המתחם בשנה זו הוקם מרכז ניהול של הקומפלקס התעשייתי.
שנלר יכל לעבוד שם עד מותו ולבנות עבודה רחבת היקף - עם סניפים בבית לחם, בביר סאלם ובנצרת. הרדיפה של הארמנים שהחלה ב-1894 הפכה את מחויבותו לדחופה עוד יותר, ולכן בניו תיאודור ולודוויג המשיכו במלאכה לאחר מותו.
מותו וקבורתו

שנלר נקבר בירושלים בבית העלמין בציון של העדה הפרוטסטנטית ובקתדרלת סנט ג'ורג' האנגליקנית בהר ציון.
משפחה וחיים אישיים

הוא נשא לאשה את מגדלנה בורינגר ממנה ילדיו; בנו ה-1 מת בשעת לידתו, בנו ה-2 תיאודור, בתו ה-3 מריה, בנו ה-4 לודוויג, בנו ה-5 יוהאנס.
הערות שוליים

↑  בנם לודוויג ציין בביוגרפיה שלו "האב שנלר" שענף מהמשפחה חוזר לפרוטסטנטים מהגרים בזלצבורג; מחקר מקומי ב-Sonnenbühl-Erpfingen עדיין לא הצליח לאשר זאת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267594905171  GND: 118758748  HDS: 029061  ISNI: 0000 0000 8496 1204  LCCN: no2005025792  NTA: 110262077  VIAF: 3266413   WorldCat (עם VIAF): 3266413
האמן ומרגריטה (סרט, 2024)

ערך זה עוסק בעיבוד קולנועי משנת 2024 לרומן "האמן ומרגריטה". אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  האמן ומרגריטה
 בימוי:  מיכאיל לוקשין
 הופק בידי:  רובן דישדישיאן לאונרד בלווטניק קונסטנטין ארנסט איגור טולסטונוב יוליה איוואנובה נטליה קליבאנובה ארם אובאניסיאן
 תסריט:  רומן קנטור מיכאיל לוקשין
 עריכה:  דניס לישצ'נקו
 שחקנים ראשיים:  אוגוסט דיהל (Voland) אלכסיי גוסקוב (Baron Meigel) פולינה אאוג (Hella) יבגני קניאזב (Mikhail Berlioz) איגור ורניק (Georges Bengalsky) פאבל וורוז'צוב (Ivan Varenukha) אלכסנדר יאצנקו (Aloisy Mogarych) אלכסיי רוזין (Azazello) אהרון וודובוז (Yeshua Ha-Notsri) יבגני ציגאנוב (האמן) מראט בשארוב (Styopa Likhodeev) יוליה סניגיר (Margarita) קלייס באנג (פונטיוס פילאטוס) יורי קולוקולניקוב (Korovyev) לאוניד ירמולניק (Alexander Nikolaevich Stravinsky) 
 מוזיקה:  אנה דרוביץ' 
 צילום:  מקסים ז'וקוב
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Mars Media Amedia Profit קרן הקולנוע הרוסי Main Road Post
 חברה מפיצה:  Atmosfera Kino
 הקרנת בכורה:  רוסיה 25 בינואר 2024 ארצות הברית 8 במרץ 2024 ישראל 7 באפריל 2024
 משך הקרנה:  157 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית, לטינית, גרמנית, ארמית 
 סוגה:  סרט דרמה סרט פנטזיה סרט מבוסס יצירה ספרותית
 מקום התרחשות:  מוסקבה 
 תקציב:  1,200,000,000 מיליארד רובל רוסי
 הכנסות:  2,200,000,000 מיליארד רובל רוסי
 marsme.ru/voland
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזה ראשונית
האמן ומרגריטה (ברוסית: Ма́стер и Маргари́та, בעבר נקרא הסרט "וולנד", "Воланд") הוא סרט דרמה ופנטזיה רוסי, בבימויו של מיכאיל לוקשין המבוסס על הרומן מאת מיכאיל בולגקוב, "האמן ומרגריטה".
הסרט הוקרן ברחבי רוסיה ב-25 בינואר 2024 וזכה לביקורות חיוביות לרוב. הוא הכניס יותר ממיליארד רובל רוסי והפך לשובר קופות, למרות ביקורת ציבורית של תומכי ממשלת רוסיה להוריד את הסרט מלוח ההקרנות בשל העובדה שהבמאי מיכאיל לוקשין, ביקר בחריפות את הפלישה הרוסית לאוקראינה.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת במוסקבה של שנות השלושים. סופר מפורסם בעליית הקריירה שלו מוצא את עצמו פתאום במרכז שערורייה ספרותית. ההצגה המבוססת על מחזהו מוסרת מהרפרטואר, עמיתיו נמנעים בהתרסה מפגישה עמו, תוך כמה ימים הוא הופך למנודה. זמן קצר לאחר מכן הוא פוגש את מרגריטה, שהופכת למאהבתו ולמוזה שלו. בהשראת אהבתה ותמיכתה, כותב הסופר רומן חדש, שבו הדמויות הן אנשים מסביבתו והדמות הראשית היא וולנד המסתורי, שאב-טיפוס שלו הוא זר מכר שהגיע לאחרונה. הכותב צולל אל תוך עולמו של הרומן שלו ובהדרגה מפסיק לשים לב כיצד שזורים בדיה ומציאות לכדי שלמות אחת.
שחקנים ודמויות

אוגוסט דיל - וולנד
יוליה סניגיר - מרגריטה
יבגני ציגאנוב - האמן
יורי קולוקולניקוב - קורובייב
יבגני קניאזב - ברליוז
לאוניד יארמולניק - ד"ר סטרווינסקי
אלכסנדר יאצנקו - אלואיזי
אלכסיי גוסקוב - ברון מייגל
אלכסיי רוזין - עזאזלו
דניל סטקלוב - איוואן בליבית
איגור ורניק - ז'ורז' בנגלסקי
מאראט בשארוב - ליכודייב
פולינה אאוג - הלה
דמיטרי ליסנקוב - לטונסקי
פאבל וורוז'צוב - וארנוחה
איליה פופוב - אבדון
יורי בוריסוב - בהמות
אהרון וודובוז - ישוע הנוצרי
קלייס בנג - פונטיוס פילאטוס
סופיה סיניצינה - פרידה
דמיטרי וורונטסוב - ז'אק
הפקה > הכנות

כשהתחלנו לעבוד על פרויקט זה ידענו היטב כי ניכנס למוקד תשומת הלב של כולם; אף על פי כן, "האמן ומרגריטה" היא אחת היצירות האייקוניות ביותר וכל אחד ממעריצי הרומן בהחלט יודע ומבין טוב יותר מה צריך להיות העיבוד שלו. ומצאנו פיתרון - התחלנו סוג של משחק בעיבוד, במסע כאילו בין דפי הרומן, שם מסתתרים הפנטזיות הכי נועזות ובלתי צפויות בנושא. אני מאוד רוצה לקוות שמתוך חלל מקביל כל כך של הרומן ייוולד על המסך מחזה בהיר, פרדוקסלי ומרתק.
בשנת 2018 נכלל הסרט "האמן ומרגריטה" ברשימת הפרויקטים הקולנועיים שקרן הקולנוע הרוסית הממשלתית העניקה להם תמיכה ממלכתית. אז דווח כי תקציב הסרט יעמוד על 800 מיליון רובל. תחילה נשכר הבמאי ניקולאי לבדב לביים והוא הודיע שהתסריט היה מוכן במלואו במרץ 2018, אז פורסם כי הסרט ייצא לאקרנים בשנת 2021. עם זאת, באוקטובר 2019 הוא הודיע כי הפרויקט עדיין מתגבש וניתן יהיה להתחיל בשלב ההכנה של הצילומים בעוד שנה במקרה הטוב.
בהמשך, נסיבות רבות השתנו בעיקר על רקע מגפת הקורונה ולבדב נטש את הפרויקט והחל לצלם את סרטו "נירנברג", בעוד מיכאיל לוקשין (שעבד בעבר על הסרט "מחליקיים של כסף") מונה לביים את הסרט. שם הסרט שונה ל"וולנד". הצילומים תוכננו להתחיל ב-3 ביולי 2021 עם יציאה לאקרנים המתוכננת לסוף 2022.
הפקה > ליהוק

במאי 2021, דווח שיבגני ציגאנוב ויוליה סניגיר יגלמו את התפקידים הראשיים - האמן ומרגריטה - במה שהוא שיתוף הפעולה הראשון של השניים בקולנוע.
"ברור שהאמן ומרגריטה היא יצירה פולחנית ואהובה, מה שאומר שלכל אחד יש דימוי משלו של האמן ואי אפשר ליצור הפקה שתשכנע ותספק את כולם. אבל אני מקווה שמחברי הסרט ואני לא נלך בדרך הדימוי העממי. אני מאוד אוהב את האירועים ואת הבחירה של הבמאי. כמובן שגם זו לא החלטה קלה עבורי. הסיכון גדול. מאמינים שהרומן מתנגד להופעות בקולנוע ובתיאטרון, וכרגע אין עיבוד קולנועי אחד שאני אישית אוהב. אבל האתגר היצירתי מעניין גם אותי וגם את כל צוות הסרט, אבל כך התפתחו הנסיבות. וכשאתה עובד עם חומר כזה אתה צריך להקשיב לנאמר, אני חושב."
הפקה > צילום

הצילומים החלו בחודש יולי 2021 במוסקבה, בעיקר במיקומים כמו הבניין הראשי של ספריית המדינה הרוסית, הבניין האקדמי הראשי של אוניברסיטת באומן הממלכתית לטכנולוגיה, חזית הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה, בית העץ פאליבין ברובע חמובניקי ברחוב בורדנקו 23. הסצנה המרכזית שמתרחשת באגמי הפטריארך צולמה בסמטה המוליכה לאגמי הפטריארך ובאגמי הפטריאארך עצמם. בנוסף נערכו צילומים גם בסנט פטרסבורג ובייחוד בכיכר מוסקבה בעיר, כולל בית הסובייטים המשקיף על הכיכר, בניין המגורים ברחוב טבריצ'סקאיה 5 וכן פנים הבניין הראשי של הספרייה הלאומית הרוסית בסנט פטרסבורג, המסעדה ברב הקומות בכיכר קודרין במוסקבה, אחד האולמות בבניין המוזיאון האתנוגרפי בסנט פטרסבורג והמבואה של תיאטרון הצבא הרוסי במוסקבה. הם נמשכו עד סוף אוקטובר 2021 ובאוגוסט 2021 עברו לצלם את המיקומים בסנקט פטרבורג ובמלטה, אשר שימשה כעירשלם ובה צולמו הסצנות עם פונטיוס פילטוס.
"אני מתייחסת לרומן הזה בפחד גדול ויודעת אותו בעל פה. האודישנים לתפקיד מרגריטה נמשכו זמן רב, החלטתי בעצמי - זה יהיה כמו שצריך להיות – והנה אני כאן. אני סומכת על מיכאיל לוקשין, אני אוהבת את התסריט. אני מקווה שרוחו של בולגקוב תטיב איתנו."
הפקה > פוסט פרודקשן ואפקטים מיוחדים

חברת Main Road Post המוסקבאית הייתה אמונה על עבודת הגרפיקה הממחושבת. כך למשל, החתול בהמות הוא ברובו יצירה ממוחשבת והתבסס על שני חתולים שהובאו לסט.
הפקה > פסקול

הפסקול לסרט "האמן ומרגריטה" הולחן על ידי אנה דרוביץ', שעבדה בעבר על הפסקול לסרט תיעודי זוכה האוסקר ״נבלני״. אנה הלחינה כשעה של מוזיקה לסרט.
הפצה

באוגוסט 2022 הוכרז כי הסרט, שתוכנן לצאת לאקרנים במהלך 2022, ייצא להקרנות מסחריות בסוף 2023, לאחר שאולפני יוניברסל, שהיו המפיצים הרשמיים, הודיעו על עזיבתם את רוסיה, כתגובה למלחמת אוקראינה–רוסיה ובכך נוצרו קשיים במימון שלב הפוסט-פרודקשן לסרט.
לבסוף, ביולי 2023, חברת Mars Media שהפיקה את הסרט, הודיעה כי הסרט ייצא לאקרנים ב-25 בינואר 2024. על עבודת האפקטים הוויזואליים עבדה חברת Main Road Post. בעקבות עזיבת אולפני יוניברסל, נחתם חוזה הפצה חדש, עם החברה הרוסית Atmosfera Kino. הסרט הוקרן גם בבלארוס, קזחסטן, טג'יקיסטן, ארמניה, ארצות הברית ובישראל.
ב-21 במרץ 2024, הסרט שוחרר לצפייה ישירה בשרתי הסטרימינג של שירות Kion.
ביקורת

הסרט זכה לביקורות חיוביות לרוב, אם כי חלק מהמבקרים ביקרו את העובדה שהיוצרים התמקדו בקו "המוסקבאי" של הרומן ופחות הונח דגש על קווי העלילה המתייחסים לירושלים ופונטיוס פילאטוס.
לאחר צאת הסרט לאקרנים, פקידים ותועמלנים רוסיים הסבו את תשומת הלב הציבורית לעובדה שהבמאי, מיכאיל לוקשין, שחי בארצות הברית והביע התנגדות למדיניות הרוסית ולמלחמה באוקראינה; בין היתר, הם דרשו להעניש את קרן הקולנוע הממשלתית על מימון הפרויקט.
הערות שוליים

↑  פרויקט קו החיים - מיכול לוקשין - האמן ומרגריטה
↑  Мастер и Маргарита, ekinobilet.fond-kino.ru (ב־)
↑  קדימון רשמי
↑  "Нераскрытая тайна. Писатель Роман Сенчин — об очередной попытке экранизации «Мастера и Маргариты»". איזבסטיה. 2018-04-06.
↑   ניו יורק טיימס, ברוסיה לא מבינים איך הסרט "האמן ומרגריטה" עבר את הצנזורה, אבל משתגעים עליו, באתר הארץ, 25 בפברואר 2024
↑  В Москве стартовали съёмки масштабного проекта «Воланд» по роману Михаила Булгакова «Мастер и Маргарита»
↑  Экранизация романа уральского писателя второй раз получит господдержку
↑  В Москве Фонд кино профинансирует фильмы «Мастер и Маргарита» и «Притяжение-2»
↑  ФОНД КИНО ПОДДЕРЖАЛ БОНДАРЧУКА, НО ОТКАЗАЛ БЕКМАМБЕТОВУ
↑  Camera! Action!: что происходит в российском кино
↑  Мистика Воланда. 10 страшных легенд «Мастера и Маргариты»
↑  «Индустрия кино» — про главные российские фильмы ближайших лет
↑  Фильм "Мастер и Маргарита" режиссера Николая Лебедева выйдет в прокат в 2021 году
↑  "Запуск дорогого российского кинопроекта «Мастер и Маргарита» откладывается".
↑  Режиссер «Легенды № 17» экранизирует «Мастера и Маргариту»
↑  Съемки фильма по мотивам романа "Мастер и Маргарита" начнутся летом 2021 года
↑  По «Мастеру и Маргарите» опять снимают фильм. На этот раз там будет герой с чертами Булгакова
↑  https://www.kino-teatr.ru/kino/news/y2021/5-19/24653]
↑  В столице стартовали съемки новой экранизации «Мастера и Маргариты»
↑  "האמן ומרגריטה" באתר kion
נאז

ערך זה עוסק בראפר אמריקאי. אם התכוונתם לעיר באירלנד, ראו .
| --- | --- |

נאז מופיע בניו יורק, ספטמבר 2022
 לידה:  14 בספטמבר 1973 (בן 51) ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Nasir bin Olu Dara Jones 
 שם במה:  Nas 
 מוקד פעילות:  קווינס, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דף ג'אם
 בן או בת זוג:  קליס (8 בינואר 2005–21 במאי 2010) 
 www.nasirjones.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
נאסיר ג'ונס (באנגלית: Nasir Jones; נולד ב-14 בספטמבר 1973), המוכר יותר בשם נאז (לשעבר "נאסטי נאז", "Nasty Nas"), הוא כוכב היפ הופ, מפיק מוזיקלי ושחקן קולנוע אמריקאי. אף על פי שלא סיים את לימודיו בחטיבת ביניים, נאז הצליח לרכוש שליטה גבוהה בשפה האנגלית, אותה ניצל מאוחר יותר לעבודתו ככותב. היה חלק מלהקת ההיפ הופ "דה פירם" (The Firm - החברה) שהושפעה מתרבות המאפיה עד שהתפרקה ב-1998.
ביוגרפיה

נאז נולד בברוקלין ניו יורק. הוא עבר עם משפחתו בגיל ארבע ל"קווינס ברידג'", פרויקט השיכון הגדול בארצות הברית, מקום שנאז מרבה להזכיר בשיריו. אימו הייתה עובדת בשירות הדואר ואביו, אולו דרה, היה נגן חצוצרה בלהקת ג'אז. כשנאז היה בן 13, אביו עזב את הבית. בעקבות כך, נאז עזב את בית הספר כדי לעזור בבית. הוא למד בכוחות עצמו את התנ"ך, הקוראן וכן את התרבות האפריקאית ותרבות ההיפ הופ. נאז החל את דרכו כראפר יחד עם חברו ושכנו "ויליאם גרהם", ששימש כדי ג'יי שלו. נאז הופיע לראשונה באלבום ההיפ הופ של להקת מיין סורס (Main Source) ב-1991. למרות הופעתו המוצלחת, נאז לא הצליח לקבל חוזה הקלטות. שיתוף הפעולה בין ווילאם ונאז נגדע באיבו, כאשר נורה ויליאם בידי מתנקש במאי 1992. מאוחר יותר באותה שנה, נאז חתם חוזה עם חברת התקליטים קולומביה. נאז הקליט את סינגל הבכורה שלו בשם "האף טיים" (Halftime) מתוך האלבום של אם סי סרץ (MC Serch), שגם עזר לנאז להשיג את החוזה שלו. הסינגל המצליח עזר לנאז להשיג מוניטין בקהילת ההיפ הופ.
ביוגרפיה > אילמאטיק (Illmatic)

אלבום הבכורה של נאז, "Illmatic", יצא לאור ב-19 באפריל 1994 בחברת התקליטים קולומביה. המפיקים שביצעו את ההפקה המוזיקלית של האלבום הם: "לארג' פרופסור" (Large Professor), "פיט רוק", "קיו טיפ" (Q Tip), ו"די ג'יי פרמייר" (DJ Premier). האלבום נחשב לאחד מאלבומי ההיפ הופ הגדולים של כל הזמנים. מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-400 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. אף על פי שסגנונו לא נחשב מסחרי, הגיע האלבום למעמד של פלטינה.
סגנונו החדשני והחתרני של האלבום הקנה לנאז שם מכובד בסצנת ההיפ הופ והוא קיבל מעמד של כוכב. נאז זכה להתארח באלבום של חברו הטוב איי זי (AZ), "דו אור דיי" (Doe or Die), באלבום "אינפמוס" (Infamous) של "מוב דיפ" (Mobb Deep) וכן באלבום "אונלי בילט פור קיובן לינקס" (Only Built 4 Cuban Lynx...) של "רייקוון" (Raekwon) מהוו טאנג קלאן. נאז החל לאמץ לעצמו בתקופה זו מוטיבים מתרבות המאפיה וקרא לעצמו "נאז אסקובר" על שם פבלו אסקובר.
בשנת 2012 הוציא שיר עם איימי ויינהאוס, לאחר שנפטרה מהרעלת אלכוהול, בשם "Cherry Wine". בשיר לא שרה ויינהאוס באמת, וקולה נלקח ונערך על ידי מכשירים מיוחדים. השיר זכה למועמדות בטקס פרס גראמי בשנת 2013, אך לא זכה.
בשנת 2013 שיחק בדרמה המוזיקלית "ילדות שחורה" לצידם של פורסט ויטאקר, אנג'לה באסט וטייריס גיבסון.
בשנת 2017 הודיע נאז שהוא עובד על אלבום חדש. האלבום יצא ב-15 ביוני 2018 בשם "Nasir".
ב-21 ביולי 2023 הוציא את האלבום Magic 2.
ב-15 בספטמבר הוציא את האלבום Magic 3
ביוגרפיה > הריב עם ג'יי זי ואית׳ר

אחרי הרצח של ביגי סמולס, נוצר בעולם ההיפ הופ הצורך ביורש לא רשמי שייצג את החוף המזרחי. נאז וג'יי זי היו מועמדים בעל כורחם וחלקו בעת ההיא כבוד הדדי יחסי אחד לשני. ב-97 ג'יי זי שחרר את "Where I'm From" שפרגן לנאז, ואף סימפל את קולו כאות הערכה. נאז השיב במחווה פחות נחמדה עם "We Will Survive" כשרמז שיש ראפרים שממהרים להכתיר את עצמם כיורשים, בלי שיש להם זכות. משם החלו חילופי ירידות בין השניים בטראקים שונים, המפורסם שבהם הוא "Takeover" של ג'יי זי, שירד בכלל על פרודג'י ממוב דיפ. אלא שג'יי הוסיף בית מיוחד לשיר שטוען שמאז "Illmatic" של נאז ב-1994, הוא לא הצליח לשחזר את ההצלחה. בתגובה ל"Takeover" הוציא נאז את השיר אית׳ר (Ether) שנחשב לאחד משירי הדיס הגדולים בכל הזמנים[דרוש מקור].
אלבומים

1994 - Illmatic
1996 - It Was Written
1999 - I Am
1999 - Nastrademus
2000 - QB'S Finests (אלבום אוסף של ראפרים מקווינס ברידג')
2001 - Stillmatic
2002 - The Lost Tapes
2002 - God's Son
2004 - Street Disciple
2006 - Hip Hop Is Dead
2007 - Greatest Hits
2008 - Untitled
2010 - Distant Relatives (בשיתוף עם דמיאן מארלי)
2012 - Life is Good
2018 - Nasir
2020 - King's Disease
2021 - King's Disease II
2021 - Magic
2022 - King's Disease III
2023 - Magic 2
2023 - Magic 3
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | אלבום הראפ הטוב ביותר | King's Disease III | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Grammys 2013: Mumford, Kanye, Fun lead nominations | News | Music Week, www.musicweek.com (באנגלית)
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007364370805171  BIBSYS: 7064287  BNE: XX1586384  BnF: cb139828939 (data)  GND: 134881974  ISNI: 0000 0000 7839 7432  LCCN: no96060489  MusicBrainz: cfbc0924-0035-4d6c-8197-f024653af823  NKC: xx0032441  NTA: 185689515  RERO: 02-A012316029  SUDOC: 159634989  VIAF: 88145970173432251414   WorldCat (עם VIAF): 88145970173432251414
דניאל סלומון

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1973 (בן 51) חיפה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 סוגה:  פופ, רוק, פסקול
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל סלומון (נולד ב-5 בדצמבר 1973) הוא זמר, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

דניאל סלומון גדל בעיר חיפה.לדניאל אח ואחות גדולים. אחיו, נתן סלומון, חבר בלהקת בית הבובות. למד בתיכון אורט קריית ביאליק. הוא גילה את כישרונו במוזיקה עוד מגיל צעיר. בגיל 5 החל ללמוד נגינה בפסנתר וכבר בגיל 12 החל לכתוב שירים ולהלחינם. סלומון למד מוזיקה בקונסרבטוריון רובין ובקונסרבטוריון דונה ויצמן בחיפה, בבית הספר התיכון ויצו לאמנויות חיפה במגמת מוזיקה ובבית הספר למוזיקה "רימון", והשתלם בקומפוזיציה ותזמור אצל פרופסור יצחק סדאי. בכל השנים האלו, למד סלומון מוזיקה קלאסית.
חיים אישיים

סלומון ניהל מערכת יחסים עם הזמרת דנה עדיני.
באמצע העשור השני של המאה ה-21 היה סלומון בזוגיות עם השחקנית דינה סנדרסון, בתו של דני סנדרסון.
ב-5 במאי 2018 התחתן סלומון עם העיתונאית שקד (קדמי) אורבך. לזוג אין ילדים והם נפרדו ב-2024.
סלומון מתגורר בתל אביב.
דיסקוגרפיה

דניאל סלומון - 2002
רבות הדרכים - 2005
חיפה 87' - 2007
גאות - 2010
המיטב Live - ‏2016
EP PART 1 - ‏2017