stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נקודת גארוואן
היסטוריה > מקור השם

הנקודה נקראת על שם שני כפרים בשם גארוואן, האחד בצפון, והשני בצפון-מזרח בולגריה.
השם אומץ רשמית ב-6 בדצמבר 2010.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8 9  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
משפט פוהל

אוסוולד פוהל פונה לשופטים בטרם מתן גזר הדין. יושבים בתא הנאשמים בשורה הראשונה (משמאל לימין): אוגוסט פרנק, היינץ פסלאו והאנס לורנר. בשורה השנייה (משמאל לימין): פרנץ אירנשמאלץ, קארל זומר והרמן פוק
משפט פוהל, ובשמו הרשמי: ארצות הברית נגד אוסוולד פוהל ואח' (באנגלית: The United States of America vs. Oswald Pohl, et al.), היה הרביעי מתוך שנים-עשר משפטי נירנברג הנוספים אשר התנהלו בהיכל הצדק בנירנברג, גרמניה, עם תום מלחמת העולם השנייה. משפטים אלה נערכו בפני בית דין צבאי אמריקאי.
במשפט זה הועמדו לדין, בנוסף לאוסוולד פוהל, 17 נאשמים אשר היו קציני אס אס שהועסקו במשרד הראשי למשק ומנהל של האס אס (בגרמנית: SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt; ר"ת: WVHA), ומכאן גם כינויו הנוסף של ההליך: "משפט ה-WVHA". האישומים כללו פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות אשר בוצעו בתקופת המשטר הנאצי. האישום העיקרי עסק במעורבותם הפעילה של הנאשמים ובעבודת המינהלה של הפתרון הסופי. ה-WVHA היה המשרד הממשלתי המופקד על ניהול מחנות הריכוז ומחנות ההשמדה. המשרד היה מופקד גם על הרכש עבור הוואפן אס אס, והחל משנת 1942, על המינהלה של יחידות גולגולת המת.
חברי הרכב בית הדין הצבאי היו השופטים רוברט מ. תומאס ממישיגן (אב בית הדין), פיטצרוי דונלד פיליפס מקרוליינה הצפונית מייקל א. מוסמנו מפנסילבניה וג'ון ג'. ספייט מאלבמה כשופט מחליף. התובע הראשי במשפט היה בריגדיר גנרל טלפורד טיילור. כתב האישום הוגש לבית הדין ב-13 בינואר 1947. המשפט נפתח ב-8 באפריל וגזרי הדין ניתנו ב-3 בנובמבר 1947. ארבעה מן הנאשמים, בהם אוסוולד פוהל, נידונו למוות בתליה. שלושה נאשמים זוכו. יתרת הנאשמים נידונו לתקופות מאסר אשר נעו בין 10 שנים למאסר עולם.
לבקשת שופטי בית הדין התכנס בית הדין פעם נוספת ב-14 ביולי 1948, כדי לשקול קבלת ראיות נוספות מטעם ההגנה. ב-11 באוגוסט 1948 נתן בית הדין את החלטתו ובה אישר את רוב גזרי הדין המקוריים, אולם הפחית במעט את תקופות המאסר לחלק מן הנאשמים וכן שינה את גזר דינו של הנאשם גאורג לורנר מגזר דין מוות למאסר עולם.
האישומים

השתתפות בתוכנית משותפת, או בקשירת קשר, כדי לבצע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
פשעי מלחמה בדרך של ניהול מחנות ריכוז ומחנות השמדה, וכן רצח המוני ופשעים שבוצעו שם.
פשעים נגד האנושות מאותם נימוקים, כולל אישומים בדבר העסקת כוח אדם בתנאי עבדות.
חברות בארגון פשע, האס אס.
כבר בבית הדין הבינלאומי במשפטי נירנברג נקבע כי האס אס הוא ארגון פשע. כל ארבעת האישומים הוגשו כנגד כל הנאשמים בהליך זה, להוציא את הנאשם הוברג, אשר לא הואשם בסעיף הרביעי לכתב האישום. שופטי בית הדין התעלמו בפסק דינם מסעיף קשירת הקשר ולמעשה לא הכריעו בסוגיה זו.
על פי כתב האישום הנאשמים בהליך זה פעלו כדי לייסד, להחזיק, לתפעל ולנהל מחנות ריכוז ומחנות עבודה בגרמניה ובמדינות אחרות שבהם שהו אלפי אנשים, כולל שבויי מלחמה, אזרחי גרמניה ואזרחי מדינות אחרות ואלה ”נכלאו, שועבדו, עונו ונרצחו.”
הנאשמים

| שם | תפקיד | גזר דין מיום 3 בנובמבר 1947 | גזר דין מיום 11 באוגוסט 1948 | חנינת 1951 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסוולד פוהל (Oswald Pohl) | לוטננט גנרל באס אס, עמד בראש ה-WVHA | מוות בתליה | גזר הדין אושר | הוצא להורג ב-7 ביוני 1951 |
| אוגוסט פרנק (August Frank) | לוטננט גנרל בוואפן אס אס סגן מנהל ה-WVHA ומנהל אגף A בארגון | מאסר עולם | גזר הדין אושר | הומתק ל-15 שנות מאסר |
| גאורג לורנר (Georg Lörner) | מאיור גנרל בוואפן אס אס, סגן מנהל ה-WVHA ומנהל אגף B בארגון | מוות בתליה | מאסר עולם | הומתק ל-15 שנות מאסר |
| היינץ קארל פנסלאו (Heinz Karl Fanslau) | בריגדיר גנרל בוואפן אס אס, סגן מנהל ה-WVHA | 25 שנות מאסר | 20 שנות מאסר | הומתק ל-15 שנות מאסר |
| האנס לורנר (Hans Lörner) | קצין בכיר (Oberführer) באס אס, סגן ראש אגף W | 10 שנות מאסר | גזר הדין אושר | שוחרר |
| יוזף פוגט (Josef Vogt) | קצין בכיר (Standartenführer) באס אס מנהל משרד באגף A ב-WVHA | זוכה |  |  |
| ארווין טשנטשר (Erwin Tschentscher) | קצין בכיר (Standartenführer) באס אס, סגן מנהל אגף B ב-WVHA | 10 שנות מאסר | גזר הדין אושר | שוחרר |
| רודולף שיידה (Rudolf Scheide) | קצין בכיר (Standartenführer) באס אס, מנהל משרד ב-WVHA | זוכה |  |  |
| מקס קייפר (Max Kiefer) | קצין בכיר (Obersturmbannführer) באס אס, מנהל משרד באגף C ב-WVHA | מאסר עולם | 20 שנות מאסר | שוחרר |
| פרנץ אירנשמאלץ (Franz Eirenschmalz) | קצין בכיר (Standartenführer) באס אס, מנהל משרד באגף C ב-WVHA | מוות בתליה | אושר | הומתק ל-9 שנות מאסר |
| קארל זומר (Karl Sommer) | קצין (Sturmbannführer) באס אס, סגן מנהל משרד באגף D | מוות בתליה | אושר | הומתק למאסר עולם ב-1949 הומתק ל-20 שנות מאסר ב-1951 |
| הרמן פוק (Hermann Pook) | קצין (Obersturmbannführer) בוואפן אס אס, רופא שיניים ראשי ב-WVHA | 10 שנות מאסר | אושר | שוחרר |
| האנס היינריך באייר (Hans Heinrich Baier) | קצין (Oberführer) באס אס, קצין מינהלה באגף W ב-WVHA | 10 שנות מאסר | אושר | שוחרר |
| האנס הוברג (Hans Hohberg) | קצין מינהלה באגף W ב-WVHA | 10 שנות מאסר בהפחתת תקופת מעצרו | אושר | שוחרר |
| לאו פולק (Leo Volk) | קצין (Hauptsturmführer) באס אס, יועצו האישי של פוהל, ראש הלשכה המשפטית של אגף W ב-WVHA | 10 שנות מאסר | אושר | הומתק ל-8 שנות מאסר |
| קארל מומאנטאי (Karl Mummenthey) | קצין (Obersturmbannführer) באס אס, מנהל משרד באגף W ב-WVHA | מאסר עולם | אושר | הומתק ל-20 שנות מאסר |
| האנס בוברמין (Hans Bobermin) | קצין (Obersturmbannführer) באס אס, מנהל משרד באגף W ב-WVHA | 20 שנות מאסר | 15 שנות מאסר | שוחרר |
| הורסט קליין (Horst Klein) | קצין (Obersturmbannführer) באס אס, מנהל משרד באגף W ב-WVHA | זוכה |  |  |
הממונה על מחלקת מחנות הריכוז ב-WVHA, ריכרד גליקס (Richard Glücks), אשר היה מפקדם הישיר של כל מפקדי מחנות הריכוז והיה אחראי ישיר לפשעים שבוצעו בהם, לא הועמד לדין. ב-10 במאי 1945, יומיים לאחר כניעת גרמניה הנאצית, גליקס התאבד בעודו מאושפז בבית החולים של הצי בפלנסבורג.
הערות שוליים

↑  פיסקה 3b לאישומים
↑  אגף A ב-WVHA היה אגף הכספים של הארגון ואחראי, בין היתר, לניהול הכספי של מחנות הריכוז וההשמדה.
↑  אגף B ב-WVHA היה אגף הלוגיסטיקה של הארגון ואחראי לאספקת מזון ומדים לאסירים וכן מזון, מדים, ציוד ומבנים לאנשי האס אס.
↑  אגף W ב-WVHA היה אחראי להעסקת פועלי כפייה ממחנות הריכוז במפעלי תעשייה בגרמניה ומחוצה לה. אוסוולד פוהל ניהל את אגף W.
↑  אגף C ב-WVHA היה אחראי לבינוי ותחזוקה במחנות הריכוז וההשמדה
↑  אגף D ב-WVHA היה אגף הפיקוח על מחנות הריכוז וההשמדה. ב-WVHA
| סדרת משפטי נירנברג |
| --- | --- | --- |
| המשפט הראשי | משפט פושעי המלחמה בנירנברג |  |
| משפטי נירנברג הנוספים | משפט הרופאים בגרמניה • משפט מילך • משפט השופטים בגרמניה • משפט פוהל • משפט פליק • משפט אי גה פארבן • משפט בני הערובה • משפט RuSHA • משפט האיינזצגרופן • משפט קרופ • משפט השגרירים • משפט הפיקוד העליון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4226690-7
נגבטק

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2000–2008 (כ־8 שנים) 
 מיקום המטה:  רחובות 
 ענפי תעשייה:  אלקטרוניקה 
 עובדים:  150 (נכון ל־2006) 
 
נגבטק הייתה חברת הייטק ישראלית שעסקה בייצור מכונות לבדיקת שבבים. החברה, שבשיאה העסיקה כ-150 עובדים, והגיעה למכירות בשיעור של 31 מיליון דולר בשנת 2006, נסגרה בשיא המשבר הכלכלי העולמי בסוף 2008. בחברה השקיעו מספר קרנות הון סיכון ישראליות גדולות כמו פיטנגו ואחרות.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2000 על ידי יוצאי חברת אורבוט (שהתמזגה יותר מאוחר לתוך חברת אורבוטק). היא ייצרה מערכות לזיהוי אוטומטי של פגמים על פרוסת סיליקון בתהליך ייצור מוליכים למחצה. המכונות של החברה סרקו בעזרת אופטיקה מתקדמת את פרוסות הסיליקון.  לאחר מכן, בעזרת אלגוריתמים מתקדמים לעיבוד התמונה המתקבלת ולסיווג אוטומטי נמצא האם פרוסות הסיליקון יוצרו כראוי או לא, ומהות הפגם שנמצא בהם.
מטה החברה שכן בבית תמר שבפארק המדע ברחובות. לחברה היו סניפים בארצות הברית, גרמניה וקוריאה הדרומית ובין לקוחותיה נמנו יצרניות השבבים והזכרונות הגדולים בעולם.
למכונות מסוג זה יש חשיבות רבה בתעשיית המוליכים למחצה עקב עלות הייצור הגבוהה של הפרוסות וצפיפות רבה של רכיבים על פרוסה. הרכיבים זעירים, כך שלא ניתן לזהות את הפגמים בעין אדם.
המתחרים העיקריים של נגבטק היו אפלייד מטיריאלס ו- KLA-Tencor. החברה הייתה בשלבים מסוימים בבעלות חלקית של אורבוטק העוסקת בתחום קרוב.
ב-31 באוקטובר 2006 הכריזה החברה על מוצר חדש - Negevtech 3110 (הדמיון בין השם לתאריך ההכרזה מקרי). מוצר זה היווה דור המשך למוצר שקצר הצלחה גדולה ב-2006, ה- Negevtech 3110. Negevtech 3100 כשל כישלון חרוץ בפן העסקי מה שהוביל לשורת קיצוצים בחברה.
בעת המשבר הכלכלי העולמי נקלעה החברה למצוקת מוזמנים, הפכה לחדלת פרעון, נאלצה להפסיק את פעילותה ולפטר את כל עובדיה.  העובדים הקימו ועד עובדים שנאבק בהנהלה ובבעלי החברה, כדי לקבל חלק מהכספים שהגיעו להם.  בצו בית המשפט פורקה  החברה והקניין הרוחני שלה נמכר תמורת 2.5 מיליון דולר למתחרה העיקרית שלהם בארץ אפלייד מטריאלס.
הערות שוליים

↑  יצחק דנון ושמוליק שלח, חברת נגבטק לא מצאה קונה - וביהמ"ש הוציא צו לפירוקה, גלובס, 30/3/2009
סאלאר דה אויוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מדבר מלח, אטרקציה תיירותית, solonchak 
 נתונים ומידות
 אורך:  140 ק"מ 
 רוחב:  110 ק"מ 
 שטח:  10,582 קמ"ר 
 מיקום
 מיקום:  מחוז אורורו, מחוז פוטוסי 
 קואורדינטות:  20°20′00″S 67°42′00″W﻿ / ﻿20.33333°S 67.7°W﻿ / -20.33333; -67.7
  (למפת בוליביה מוגדלת) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד ברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרוסאלאר דה אויוני(למפת בוליביה רגילה) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד ברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרוסאלאר דה אויוני
 
סאלאר דה אויוני (בספרדית: Salar de Uyuni או Salar de Tunupa – "מדבר המלח של אויוני") הוא מדבר מלח בדרום-מערב בוליביה. שטחו 10,582 קמ"ר, והוא מדבר המלח הגדול בעולם. סלאר דה אויוני מהווה חלק מרכס הרי האנדים, וגובהו כ-3,650 מ' מעל פני הים.
לפני כ-40,000 שנה היה המדבר חלק מאגם מינצ'ין הפרהיסטורי. כשיבש האגם, נותרו ממנו שני אגמים קטנים – פּוּפּוֹ ואוּרוּ אוּרוּ, ושני מדבריות מלח – אויוני וקוֹיפָּאסָה.
עומק המלח בשכבה העליונה של המדבר כ-10 מטר, ועומקו הכולל מוערך בכ-120 מטרים. לפי ההערכות, מכיל מדבר המלח של אויוני כ-10 מיליארד טונות של מלח. תעשיית המלח כורה בַּמדבר כ-25 אלף טונות של מלח בשנה, באמצעות קואופרטיב קולצ'אני. בנוסף, מכיל מדבר המלח גם הליט וגבס.
בלב המדבר שוכן "אי" אדמה המכונה איסלה דל פסקדו (בספרדית: "אי הדג"), בו גדלים קקטוסים המתנשאים לגובה של 10 מ'. מדי נובמבר פוקדים את הלגונות הפזורות במדבר להקות של פלמינגו.
המדבר מהווה יעד תיירותי, ונערכים בו סיורים היוצאים מהעיירה אויוני השוכנת בפאתיו. בלב המדבר הוקם בית מלון עשוי לבני מלח, המשמש בעיקר תיירים הפוקדים את האזור.
ערימות מלח
איסלה דל פסקדו
תצלום לוויין של סאלאר דה אויוני. הכתם הכהה בחלקו העליון של התצלום הוא אגם טיטיקקה
הערות שוליים

↑  סאלאר דה אויוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4583365-5 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של בוליביה ובנושא מדבריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נקודת ג'ייד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°36′00″S 57°35′00″W﻿ / ﻿63.6°S 57.5833°W﻿ / -63.6; -57.5833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת ג'ייד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת ג'ייד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת ג'ייד(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת ג'ייד
 
נקודת ג'ייד (באנגלית: Jade Point) היא לשון יבשה סלעית בחצי האי טרינטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הגבול הדרומי של מפרץ איירי, ואת הקצה המזרחי של כף יאטרוס.
לשון היבשה משתפלת (יורדת בגובהה) בשיפוע מתון לעבר המפרץ.
היסטוריה > מיפוי הנקודה

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצאו לסקר זה ממפרץ התקווה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1960–1966.
היסטוריה > מקור השם

הסקר האנטארקטי הארגנטינאי קרא לנקודה בשנת 1956 בשם "Cabo Circulár" - הכף העגול - שם תיאורי.
שמה הנוכחי של הנקודה נתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם הוא תיאורי.
מורדות לשון היבשה מכוסות בכל ימות השנה בקרח בעל צבע ירקרק.
באנגלית "ג'ייד" הוא שמה של אבן החן הירוקה "ירקן".
השם אושר רשמית ב-1 בינואר 1964.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 280
• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY 2020, , P 115
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על נקודת יאטרוס
1 2 3 4 5 6 7  מידע היסטורי
נגב מינרלים תעשייתיים

| --- | --- |

תנורים להפקת סיד במישור רותם
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  מחצבי ישראל וסולל בונה
 תקופת הפעילות:  1953–הווה (כ־71 שנים)
 חברת אם:  חברת "דורז ד.ר. אחזקות"
 מיקום המטה:  פארק התעשייה עומר
 שליטה בחברה:  חברת "דורז ד.ר. אחזקות"
 ענפי תעשייה:  כימיה בנייה
 מוצרים עיקריים:  גיר וסיד
  
 www.nim.co.il
 
תנור אשר שימש את החברה במכתש רמון
מתקן ניפוי והפרדת חול
נגב מינרלים תעשייתיים בע"מ (נ.מ.ת.) הוקמה בשנת 1953 בשם חברת "חרסית וחול זך בנגב בע"מ". תחום פעילותה העיקרי הוא פיתוח וייצור מינרלים אל מתכתיים.
היסטוריה

בשנים 1953-1952 החלו חברת "מחצבי ישראל" ו"סולל בונה" בהכנות להקמת חברה שתעסוק בפיתוח, כרייה ושיווק מחצבים עבור תעשיית הקרמיקה ותעשיית הזכוכית הישראלית. הערכה שפורסמה בשנת 1952 הצביעה על מאגר של 20 אלף טון חרסיות בנגב. החברה נרשמה ב-16 בינואר 1953 והייתה אמורה להחליף את "תעשיות אבן גיר בע"מ", שהוקמה על ידי "סולל בונה" בשנת 1950. מטרת הקמתה הייתה פיתוח, כרייה ושיווק המחצבים שהתגלו בואדי חתירה שבמכתש הגדול לטובת תעשיית הקרמיקה והזכוכית הישראלית. למעשה, הפכה "אבן גיר" לחברה הקבלנית של "חרסית וחול זך", דבר שיצר בעיות ניהוליות ותפעוליות שונות. החברה שיווקה בעיקר חרסיות שונות שמקורן במכתש הגדול ומכתש רמון, שבשנת 1956 נתגלתה בו חרסית דמוית צור, שמשמשת לתעשיית חסיני אש, וכן קאולין (חרסית לבנה), המשמש לייצור אריחי קיר ואסלות. וחול לתעשיית הזכוכית שנכרה באזור אילת. במאי 1954, לדוגמה, מכרה החברה 860 טון חרסית לתעשייה המקומית. עם זאת, השימוש במחצבים אלו היה בעייתי. הדבר נבע מחוסר אחידות בייצור ובעיבוד החומר, שגרמו לתקלות בייצור.
בשנת 1958 הקימה החברה מפעל לעיבוד חול לזכוכית שהובא ממכתש רמון בדימונה, אולם מפעל זה לא הופעל לבסוף ובמקומו הקימה החברה מפעל חדש במכתש רמון, בקרבת מקום הכרייה של המחצבים. במחצית שנות ה-60 הוקם שם גם מתקן לעיבוד חרסית, שנסגר בשנת 1967 בשל חוסר כדאיות כלכלית. בשנים 1971-1970 הופעל המתקן על ידי אשר זכרי, יזם פרטי שהפעיל אותו כקבלן-משנה.
מפעל כריה של החברה ממוקם במכתש הגדול שברכס חתירה ובו מתבצעים כרייה ייבוש וניפוי של חול קוורץ זך (סיליקה), שמשמש בעיקר לתעשיית הזכוכית וכן לתעשיית הבנייה. גם בבקעת תמנע הסמוכה לאילת מצוי חול זה, אך לכרייה במכתש הגדול יתרון כלכלי בעלויות הובלה נמוכות בשל קרבתו למרכז.
כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20 ביקשה הממשלה למכור את החברה ליזם פרטי, לאחר שלא הצליחה ליצור רווחיות בפעילותה. בשנת 1970 פורסם מכרז למכירתה, שבוטל בשל הצעות נמוכות. משנת 1975 הפכה החברה לחברה בת של "כימיקלים לישראל" וב-2004 נמכרה לחברת "דורז ד.ר. אחזקות" שבשליטת משפחת רזין.
בשנת 1995 החל את פעילותו במישור רותם מפעל לכרייה ועיבוד של גיר וסיד שמשמשים בעיקר את התעשייה הכימית ותעשיית הבנייה. מטה החברה שוכן כיום בפארק התעשייה עומר.
הערות שוליים

↑  ראו: אפרים תלמי, שערי הנגב נפתחים..., דבר, 19 בספטמבר 1952
↑  ראו: "דין וחשבון של מבקר המדינה בעניין חברת "חרסית וחול זך בנגב" בע"מ (15 במרץ 1955), עמ' 1, תיק "חברת חרסית וחול זק", משרד האוצר, ISA-mof-mof-000me89, ארכיון המדינה
↑  ראו: "דין וחשבון של מבקר המדינה בעניין חברת "חרסית וחול זך בנגב" בע"מ (15 במרץ 1955), עמ' 3–4, תיק "חברת חרסית וחול זק", משרד האוצר, ISA-mof-mof-000me89, ארכיון המדינה
↑  ראו: נתגלה מרבץ חרסית חדש, על המשמר, 22 במרץ 1956; וגם: חרסית מכילה אלומיניום נתגלתה בואדי רימון, דבר, 19 במאי 1957
↑  ראו: עליה ביצור חרסית וחול זכוכית, חרות, 23 ביוני 1954
↑  ראו: צ. בן-דוד, המאבק על הצלחת, חרות, 14 במרץ 1955
↑  ראו: יופעל המתקן להשבחת חול זכוכית בדימונה, דבר, 26 בינואר 1958; וגם: המתקן לרחיצת חול בדימונה יופעל בשבוע הבא, על המשמר, 30 באפריל 1958
↑  ראו: מ. עמנואל, מדוע משותק המפעל לרחיצת חול זכוכית שהוקם בדימונה?, דבר, 5 במאי 1960
↑  ראו: יוקם מיתקן להשבחת חרסית, דבר, 6 בפברואר 1962; וגם: חרסית וחול זך מקימה שני מפעלים בנגב, הצופה, 2 באפריל 1964; וגם: מפעל חדש של חרסית וחול זך נחנך במצפה-רמון, על המשמר, 28 באוקטובר 1966
↑  ראו: משולם עד, השקיעו יותר מ־15 מיליון במפעל בנגב שעומדים "להדמימו", דבר, 18 בספטמבר 1967
↑  ראו: דויד מושיוב, התאוששות ב"חרסית וחול זך", דבר, 17 באוקטובר 1972; וגם: שלמה גבעון, ה"כייס" ממכתש רמון הנודד ברחבי־הנגב ומחפש כיסים, מעריב, 30 בדצמבר 1975
↑  ב-1994 קיבלה ממשלת ישראל החלטה להפוך את ארץ המכתשים לשמורת טבע. בעקבות זאת הצטמצמה החציבה במכתש רמון.
↑  ראו: "דין וחשבון של מבקר המדינה בעניין חברת "חרסית וחול זך בנגב" בע"מ (15 במרץ 1955), תיק "חברת חרסית וחול זך", משרד האוצר, ISA-mof-mof-000me89, ארכיון המדינה
↑  כי"ל השלימה מכירת נגב מינרלים לאלי רזין ב-21.2 מ' ד', באתר גלובס, 7 ביוני 2004
סטיוארט צ'אלנדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בפברואר 1947 הובארט, אוסטרליה 
 פטירה:  13 בדצמבר 1991 (בגיל 44) סידני, אוסטרליה 
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  תיכון ניו טאון 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר אוסטרליה (26 בינואר 1991) 
 
סטיוארט דייוויד צ'אלנדר (באנגלית: Stuart David Challender;‏ 19 בפברואר 1947 - 13 בדצמבר 1991) היה מנצח אוסטרלי.
צ'אלנדר היה המנצח יליד-אוסטרליה השני של התזמורת הסימפונית של סידני (1987 - 1991), שהחליף את סר צ'ארלס מקקראס.
צ'אלנדר, שהיה הומוסקסואל, היה נשוי למשך זמן מה. הוא מת במחלה הקשורה לאיידס.
הערות שוליים

↑  ‏Reflections from the Nineties: "The Big Finish" - באתר www.abc.net.au.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: זדנייק מאצאל | מנצח ראשי, התזמורת הסימפונית של סידני  1987 - 1991 | הבא: אדו דה וארט |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350536805171  ADB: challender-stuart-david-29678  GND: 1155956699  ISNI: 0000 0000 6411 7778  LCCN: nr90004710  MusicBrainz: 513ece4b-c276-47e8-9215-53d298698036  SUDOC: 189082631  VIAF: 26912503   WorldCat (עם VIAF): 26912503
נקודת ברוס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ויליאם ספירס ברוס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  76°08′00″S 162°25′59″E﻿ / ﻿76.1333°S 162.433°E﻿ / -76.1333; 162.433
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת ברוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת ברוס
 
נקודת ברוס (באנגלית: Bruce Point) היא לשון יבשה, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה הדרומי של מפרצון שארקו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה התגלתה ומופתה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט סקוט.
היסטוריה > מקור השם

רוברט סקוט נתן ללשון היבשה את שמה.
לשון היבשה נקראת על שם ויליאם ספירס ברוס (William S. Bruce), שעמד בראש המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1902–1904.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 399
• Giovanni Capponi, Chiara Montomoli, Stefano Casale & Matteo Simonetti (2020), , Journal of Maps, 16:2, 702-709, DOI: 10.1080/17445647.2020.1822218
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
סאסאקי קוג'ירו

| --- | --- |

 לידה:  1575 מחוז ביזן, יפן 
 פטירה:  13 באפריל 1612  (בגיל 37 בערך) Ganryū-jima, יפן 
 מידע כללי
 מדינה:  יפן 
 
סאסאקי קוג'ירו (ביפנית: 佐々木 小次郎;‏ בסביבות 1575 – 13 באפריל 1612) היה אמן לחימה יפני, אשר התמחה בלחימה בחרבות ונחשב למומחה בלחימה זו. הוא ידוע במותו בדו-קרב המפורסם שערך כנגד מיאומוטו מוסאשי ב-1612.
היסטוריה

שמו המקצועי של קוג'ירו כלוחם היה "גנריו"(ביפנית:巌流) ,שמשמעותו "סגנון האבן הגדולה". שם זה ייצג גם את שם בית הספר לקנג'וטסו אשר הקים.
מסופר כי קוג'ירו למד את אמנות הלחימה "Chūjō-ryu" (ביפנית: 中条流) מקנמאקי ג'יסיי או לחלופין מטודה סייג'ן.
כלי הנשק המועדף על קוג'ירו

כלי הנשק המועדף על קוג'ירו היה חרב נודאצ'י שאורכה היה יותר מ-90 סנטימטרים. להשוואה, האורך של חרב קטאנה נורמלית היה בדרך כלל כ-70 סנטימטרים, אך לעיתים נדירות היה יותר מכך. שם החרב היה "מונוהושיזאו" ( ביפנית :物干し竿) ( בתרגום לאנגלית : "The Drying Pole").
למרות אורכה ומשקלה הרב, התקפותיו של סאסאקי היו מדויקות ומהירות.
הדו-קרב עם מיאמוטו מוסאשי

סאסאקי קוג'ירו היה יריבו של מיאמוטו מוסאשי במשך זמן רב, והוא נחשב ליריב הטוב ביותר שמוסאשי ניצב מולו.
ישנן מספר גרסאות שונות לדו-קרב, אך בכולן הפרטים העיקריים, כגון תבוסתו ומותו של קוג'ירו - זהים. גילו של סאסאקי היה במיוחד לא ברור.
קוג'ירו (ימין) בדו-קרב עם מוסאשי, בחוף הסמוך לאי גנריו (Ganryū). שימו לב שמוסאשי משתמש בחרב אימונים העשויה מעץ ( בוקן).
נורמה של מטריצות

במתמטיקה, נורמה של מטריצות היא נורמה הפועלת על מטריצות. לנורמה של מטריצות יש חשיבות רבה בהגדרת מטריצות "קרובות", מה שמאפשר להגדיר את מושג הגבול וכן התכנסות של סדרה של מטריצות. נורמות מסוג זה משמשות בתחום האופטימיזציה ותורת הגרפים.
מבוא

עבור כל מרחב וקטורי כללי מעל שדה המספרים הממשיים או שדה המספרים המרוכבים ניתן להגדיר נורמה ובכך להפוך אותו למרחב נורמי. מרחב המטריצות  K^{n\times m}, כאשר  K הוא קבוצת המספרים הממשיים  \mathbb {R}  או קבוצת המספרים המרוכבים  \mathbb {C} , הוא מרחב שכזה ועל-כן ניתן להגדיר עליו נורמה ולהפוך אותו למרחב נורמי.
במקרה שבו  n=m, ניתן להגדיר על מרחב המטריצות גם פעולת כפל באמצעות כפל מטריצות. במקורות מסוימים מגדירים את הנורמה של מטריצות להיות כזאת שמקיימת בנוסף לאי-שוויון המשולש לתוצאת חיבור של מטריצות (תכונה הנקראת תת-חיבוריות), גרסה דומה של אי-שוויון משולש לתוצאת כפל של מטריצות (תכונה הנקראת תת-כפליות). תכונת התת-כפליות שימושית מאוד במקרים רבים, למשל בהוכחת נוסחת גלפנד עבור הרדיוס הספקטרלי.
מאחר שהמרחב  K^{n\times m} הוא מממד סופי, כל הנורמות המוגדרות עליו שקולות זו לזו. אי לכך, כל הנורמות המוגדרות על מרחב מטריצות כלשהו מייצרות את אותה הטופולוגיה וכל סדרה המתכנסת לפי אחת מהן מתכנסת אל אותו הגבול על פי נורמה אחרת. אף על פי כן, הגדרות שונות לנורמה על מרחב המטריצות משמשות במקרים שונים.
הגדרות פורמליות

עבור המרחב  K^{n\times m} ( K=\mathbb {R}  או  K=\mathbb {C} ) הפונקציה  \|\cdot \|:K^{n\times m}\to \mathbb {R}  תקרא נורמה אם ורק אם היא מקיימת את התנאים הבאים:
חיוביות – לכל  A\in K^{n\times m} מתקיים כי  \|A\|\geq 0 ו- \|A\|=0 אם ורק אם  \ A=\mathbf {0} , כאשר  \mathbf {0}  היא מטריצת האפס.
הומוגניות – לכל  A\in K^{n\times m} ולכל  \lambda \in K מתקיים כי  \|\lambda A\|=|\lambda |\|A\|
אי-שוויון המשולש או תת-חיבוריות – לכל  A,B\in K^{n\times m} מתקיים  \|A+B\|\leq \|A\|+\|B\|
במקרה בו  n=m נאמר כי הנורמה היא נורמה תת-כפלית אם בנוסף לשלוש תכונות הנורמה הסטנדרטיות מתקיים:
לכל  A,B\in K^{n\times m} מתקיים  \|AB\|\leq \|A\|\|B\|
בהינתן הנורמות  \|\cdot \|_{\alpha } ו- \|\cdot \|_{\beta } המוגדרות על המרחבים הווקטוריים  K^{n} ו- K^{m} בהתאמה, נאמר כי הנורמה  \|\cdot \| עקבית עם הנורמות  \|\cdot \|_{\alpha } ו- \|\cdot \|_{\beta } אם בנוסף לשלוש תכונות הנורמה הסטנדרטיות מתקיים:
לכל  A\in K^{n\times m} ולכל  v\in K^{n} מתקיים  \|Av\|_{\beta }\leq \|A\|\|v\|_{\alpha }
תכונות

מלבד התכונות הסטנדרטיות של נורמה עבור מרחב וקטורי כללי, נורמה של מטריצה יכולה להקיים גם את התכונות הבאות:
תכונות > נוסחת גלפנד

נוסחת גלפנד נקראת על שמו של המתמטיקאי ישראל גלפנד והיא נכונה עבור נורמות תת-כפליות.
על פי נוסחת גלפנד, לכל נורמה תת-כפלית  \|\cdot \| המוגדרת על המרחב  K^{n\times n} ולכל  A\in K^{n\times n} מתקיים:
\rho (A)=\lim _{k\to \infty }{\|A^{k}\|^{\frac {1}{k}}}
כאשר  \rho (A) הוא הרדיוס הספקטרלי של  A. הרדיוס הספקטרלי הוא הערך המוחלט הגדול ביותר של ערך עצמי של המטריצה  A.
תכונות > נורמה מתואמת

עבור נורמה  \|\cdot \| המוגדרת על המרחב  K^{n\times n} ומתואמת עם נורמה כלשהי על המרחב הווקטורי  K^{n}, ניתן להראות כי לכל  A\in K^{n\times n} מתקיים אי-השוויון  \rho (A)\leq \|A\|. באופן ספציפי,  1\leq \|I\|, כאשר  I היא מטריצת היחידה.
המשמעות של תכונה זו היא שעבור נורמה מתואמת ותת-כפלית, הגבול במשפט גלפנד הוא גבול של סדרה מונוטונית יורדת.
דוגמאות חשובות > נורמה אופרטורית

בהינתן נורמות  \|\cdot \|_{\alpha } ו- \|\cdot \|_{\beta } המוגדרות על המרחבים הווקטוריים  K^{n} ו- K^{m} בהתאמה, ניתן להגדיר את הנורמה האופרטורית לכל מטריצה  A\in K^{n\times m}:
\|A\|_{\operatorname {op} }:=\sup _{0\neq v\in K^{n}}{\frac {\|Av\|_{\beta }}{\|v\|_{\alpha }}}=\sup _{v\in K^{n},\|v\|_{\alpha }=1}{\|Av\|_{\beta }}
מאחר שהמרחבים  K^{n} ו- K^{m} ממד סופי, כל אופרטור ליניארי בין שני מרחבים אלו חסום, ועל כן  \|A\|_{\operatorname {op} } מוגדר היטב.
על-פי הגדרת הנורמה האופרטורית בהכרח הנורמה עקבית עם הנורמות  \|\cdot \|_{\alpha } ו- \|\cdot \|_{\beta }. כמו כן, בהינתן הנורמות  \|\cdot \|_{\alpha },  \|\cdot \|_{\beta } ו- \|\cdot \|_{\gamma } המוגדרות על המרחבים  K^{n},  K^{m} ו- K^{l} בהתאמה, ובהינתן  A\in K^{n\times m} ו- B\in K^{m\times l}, מתקיים אי-השוויון:
\|AB\|_{\operatorname {op} }\leq \|A\|_{\operatorname {op} }\|B\|_{\operatorname {op} }
הדבר נכון בפרט כאשר  n=m=l, ולכן הנורמה האופרטורית היא נורמה תת-כפלית.