stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיום מסכת
'הדרן' > קדיש הגדול או קדיש דרבנן

אם הסיום נערך בנוכחות מניין (עשרה אנשים), אומרים קדיש לאחר הסיום, נוסח הקדיש נתון במחלוקת. ברוב קהילות אשכנז ובחלק מעדות המזרח (וכן כתב לומר אדמו"ר הרמ"מ מליובאוויטש) נהגו לומר קדיש בנוסח מיוחד, הנקרא "קדיש הגדול", וזהו הקדיש המודפס בש"ס וילנא [ועל פי זה נדפס בכל המהדורות שבימינו] נוסח זה דומה לקדיש דעתיד המובא בסדר התפילה להרמב"ם, (לדבריו יש לומר קדיש דעתיד לאחר כל לימוד תורה וכך נוהגים רוב יהדות תימן). ובחלק מעדות המזרח אומרים קדיש דרבנן רגיל (הקרוי גם קדיש על ישראל) (וכך נוהגים גם בחב"ד) .
נוסח קדיש הגדול הוא כפי נוסח הקדיש הרגיל בתוספת קטע בתחילתו על העולם בביאת המשיח, תחיית המתים, בנין בית בית המקדש ושובה של מלכות שמים, וכן בתוספת קטע המתחיל במילים 'על ישראל'. הנוסח בתחילת הקדיש נרמז במסכת סופרים, ונאמר לרוב רק כאן ולאחר קבורת המת, ובקהילות מסוימות גם בתשעה באב.
הקדיש נאמר על ידי המסיים, אך אם במקום נמצא אבל, הוא עשוי לומר את הקדיש במקומו.
סעודת סיום

מנהג עתיק הוא שלא רק אלו שלמדו את המסכת משתתפים בסעודת המצווה, אלא כל מי שיש לו נגיעה כלשהי ללימוד משתתף בשמחה. רבי משה מינץ מוסר כי בזמנו היה מנהג שבעלי הבתים שבעיירה היו מתקבצים לישיבה עם תחילת לימוד המסכת ובסופה.
באותו מקום, כותב הרב מינץ כי כשמגיעים לקראת סיום המסכת, אין לסיימה, אלא יש לשייר מעט בסוף, כדי שניתן יהיה לקיים את סעודת המצווה כיאות, בזמן הראוי לכך. דברים אלו היוו פתח לדיונים בין האחרונים בדין זה, שכן סיום המסכת היא הצורה הנוחה ביותר להבטיח שסעודת מצווה תתקיים במועד מסוים, כגון המנהג שבכור שאכל בסעודת מצווה פטור מתענית בכורות למשך שאר היום, או מנהג גור לדאוג לכך שיתקיים סיום מסכת בכל יום מימי תשעת הימים ועל ידי כך הותרו באכילת בשר ושתיית יין.
יש הנוהגים כי כאשר מתקיים סיום מסכת לאחר התפילה או לפניה – אין אומרים תחנון.
סיום מסכת באירועים שונים

נהוג ברוב עדות ישראל, שבכורות מתענים בערב פסח תענית בכורות, זכר להצלתם ממכת בכורות. אולם בפועל, נהוג להיפטר מהתענית על ידי השתתפות בסעודת מצווה של סיום מסכת. לכן, נערכים במקומות רבים סיומים בערב פסח.
בשנים האחרונות התפתח מנהג שנערים מסיימים מסכת בחגיגת בר המצווה שלהם.
פעמים רבות נהוג לעשות סיום מסכת שנלמדה לזכר נפטר באזכרה ב-30 למותו, או לאחר שנה למותו.
חסידי חב"ד נוהגים לעשות סיומי מסכת בימי תשעת הימים, לאור קריאת הרבי מנחם מנדל שניאורסון לעשות זאת כדי להוסיף בימים האלה בשמחה של מצווה. אך נוהגים שלא לאכול בשר ולשתות יין בסיומים אלו. יש שממשיכים לעשות סיום מסכת מדי יום גם בימים הבאים עד ט"ו באב כהצעת הרבי מלובביץ'.
ראו גם

שמחת תורה
לקריאה נוספת

הרב עובדיה יוסף, שו"ת יביע אומר א, אורח חיים, כו.
מאיר נזרי, פיוטי הדרן לסיום לימוד מסכת: סוגה חדשה יחסית בשירת הקודש העברית, איגוד: מבחר מאמרים במדעי היהדות – כרך ג' לשונות, ספרויות, אמנויות תשס"ה
הערות שוליים

↑  "ואמר אביי: תיתי לי, דכי חזינא צורבא מרבנן דשלים מסכתא, עבידנא יומא טבא לרבנן". --תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ח, עמוד ב' - דף קי"ט, עמוד א'
↑  ספר מלכים א', פרק ג', פסוק ט"ו
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קכ"א, עמוד ב'
1 2  ים של שלמה על מסכת בבא קמא, סוף פרק ז'
↑  הרב יוסף צוברי ויצבור יוסף בר חלק ג' עמוד קע"ב ; הרב יצחק רצאבי שולחן ערוך המקוצר חלק ה' סימן קס"ד הערה מ"ד
↑  ספר החיים, א, ב
1 2  מצוטט בספר האשכול לרבי ראב"ד השני, הלכות ספר תורה, סימן יד.
↑  עשרת בני רב פפא, אתר "דף יומי"
↑  ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק פ'
↑  ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק צ"ג
↑  ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק י"ב
↑  ספר תהלים, פרק נ"ה, פסוק כ"ד
↑  ספר משלי, פרק ו', פסוק כ"ב
↑  ספר משלי, פרק ט', פסוק י"א
↑  ספר משלי, פרק ג', פסוק ט"ז
↑  ספר תהלים, פרק כ"ט, פסוק י"א
↑  ירחון אור תורה (אדר תשס"ז סימן עט) כתבו בשם הרב מאיר מאזוז שהמנהג לומר קדיש "דעתיד לחדתא" (ועיין גם באור תורה אייר תשס"ז סימן קכ; ובשו"ת מקור נאמן ח"ב סימן קפו). וכן כתב הרב יצחק יוסף בספר ילקוט יוסף אבלות (מהדורת תשס"ד, סימן ל סעיף מג) שצריך לומר קדיש "דהוא עתיד לחדתא עלמא" [ותיקן שם נוסח שונה במקצת]. ועיין עוד בארוכה בשו"ת מעין אומר חלק יא סימן י בשם הרב עובדיה יוסף.
↑  אגרות קודש חלק כד אגרת ט'מ, ושם חלק יד אגרת ד'תתסז.
↑  הובא בערך קדיש#קדיש הגדול
↑  ספר עלי הדס, פרק יב סעיף יג; ויצבור יוסף בר חלק ג סימן יג; שו"ת דרכי הלכה, בהוצאת המכון "דרכי הוראה לרבנים" בשם הרב מרדכי אליהו.
↑  ממנהג האדמו"ר הרש"ב, הובא ברשימות דברים להר״י חיטריק ח״ד עמ׳ ריט, מיום כ״ד בטבת תרע״ה בליובאוויטש [במהדורה החדשה עמ' 362].
↑  ראה עוד בעניין זה במאמרו של הרב עמיהוד יצחק מאיר לוין "מקורות וטעמים לסיום מסכת; הקדיש הגדול; נוסחאות ההדרן" באורייתא כ, תשס"ו, קיב - קיח. ומאמרו של אביגדור שנאן "יתגדל ויתקדש".
↑  יט, ט
↑  שו"ת מהר"ם מינץ, קיט
↑  כך כתב הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש (בספרו שער יששכר מאמר חודשי תמוז אב אות ח) כרמז לכך הביא את האימרה סיום מסכת אין לעשות, שהם ראשי התיבות סמא"ל שמו הקבלי של השטן שמשמעותן, שרצונו הוא להרבות בעצבות ולא לסיים מסכתות.
↑  ראו בשו"ת יביע אומר ח"ד סי' י"ג.
↑  Din Online, תחנון ביום שיש סיום מסכת בבית הכנסת, באתר דין - שאל את הרב, ‏2015-10-16
1 2  ספר "הלכות ומנהגי חב"ד" של הרב יוסף שמחה גינזבורג, הוצאת צעירי אגודת חב"ד בישראל, נובמבר 2014, כפר חב"ד, עמוד 272, הערה מספר 21. ולכללות אודות מנהג זה: עמודים 272-275
↑  ספר השיחות תנש"א, חלק ב', עמוד 733, בתרגום לעברית, תורת מנחם - התוועדויות, תשנ"א, עמוד 96
סן פייטרו די קסטלו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  לגונת ונציה 
 קואורדינטות:  45°26′02″N 12°21′36″E﻿ / ﻿45.433888888889°N 12.36°E﻿ / 45.433888888889; 12.36
 שטח:  0.062612 קילומטר רבוע
 אורך:  0.38 קילומטר
 רוחב:  0.245 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אוכלוסייה:  530
  (למפת ונציה מוגדלת) סן פייטרו די קסטלו(למפת ונציה רגילה) סן פייטרו די קסטלו
 
חזית
מבט על סן פייטרו די קסטלו מעשה ידי פרנצ'סקו גארדי.
סן פייטרו די קסטלו (באיטלקית: San Pietro di Castello) הוא אי בלגונת ונציה המהווה חלק מרובע קסטלו של העיר ונציה.
שני גשרים מחברים את האי ליתר חלקי העיר.
מקורו של שם האי במבנה מבוצר שעמד באתר החל מהמאה השישית. במהלך המאה השביעית הפך האי למקום מושבו של הבישוף של ונציה, ובמאה התשיעית כנסיית סן פייטרו שבאי הפכה למקום מושב הבישוף ונותרה מקום מושבו עד שנת 1807.
ספק סביר

מעבר לספק סביר (באנגלית: Beyond Reasonable Doubt) היא אמת מידה הדרושה להרשעה במשפט פלילי הנהוגה בשיטות משפט רבות, לרבות המשפט המקובל, לפיה נדרש מן התביעה לשכנע את בית המשפט באשמת הנאשם בהסתברות הקרובה לוודאות.
אמת מידה זו של "ספק סביר" ייחודית למשפט הפלילי, ומחמירה מאמת המידה הנהוגה במשפט אזרחי של "מאזן ההסתברויות", לפיה די שבית המשפט ישתכנע כי גרסת צד אחד בדיון האזרחי מסתברת יותר מזו של הצד השני. אחד הטעמים שצוינו תדיר בפסיקה לאמת מידה מחמירה זו הוא כי "מוטב שמאה אשמים יצאו זכאים בדין מאשר שחף מפשע אחד יורשע, כשספק סביר מקנן בלב בית המשפט".
כללים מחמירים נוספים במשפט הפלילי בהם נעזרות שיטות המשפט הנזכרות הם: "חזקת החפות מפשע", ו"נטל ההוכחה" הרובץ על התביעה, והם משלימים את מסגרת זו של התנהלות ההליך הפלילי.
הקושי במונח הספק הסביר

בפסיקה ובספרות הוצג קושי אינהרנטי הכרוך בהגדרה ברורה ומנחה של אמת המידה "ספק סביר". קושי מרכזי טמון בכך שהסברי המונח טעונים בעצמם הסברים, בעיקר הגדרת ה"סביר". היו שהציעו[דרוש מקור] שעל בית המשפט להשתכנע שהוא בטוח באשמת הנאשם, אך הגישה אינה מבהירה את מידת הוודאות הנדרשת. גם נוסחה המשווה לאמת המידה את "הספק שהיה מעלה אדם לו עמד להחליט בענייניו הפרטיים" נשללה בהיותה חמקמקה, מאחר שכל אדם ניגש לענייניו הפרטיים בגישה שונה, כשמידת חשיבותם בעיניו גם היא איננה שוות משמעות לפי קריטריון אובייקטיבי.
נוסחה מקובלת להגדרת 'הספק הסביר' היא שההוכחה לחובת הנאשם נדרשת להיות כה משכנעת וקרובה לוודאי, עד כי לגבי הטענה ההפוכה הנטענת לזכות הנאשם ייאמר כי היא אמנם אפשרית מבחינה תאורטית, אך כה רחוקה עד שאין לתת לה כל ממשות. כך, רשאי בית משפט להרשיע את הנאשם, רק אם כל ההסברים והפרשנויות שניתנו לראיות כמצביעים על חפות הנאשם נדחו כחסרי ערך. על בית המשפט להשתכנע שהעובדות אינן מתיישבות עם מסקנה ראציונלית כלשהי אחרת מזו שהנאשם אשם בדין.
מקורות חוקיים

בארצות הברית רואים באבן הבוחן הראייתית עיקרון הנובע מתיקון 14 לחוקה האמריקאית המבטיח הליך שיפוטי ראוי (DUE PROCESS). אמת מידה מחמירה זו, כך נקבע שם, מוטלת על המדינה כדי להגן על חירות הפרט, שהיא ערך בעל משקל דומיננטי החובק כל.
בישראל ראו את מקורה של אבן הבוחן הראייתית המחמירה בהתאם להקשר בו עלתה. היו שראו בה עקרון יסוד חוקתי וחברתי החולש על שיטתנו. אחרים ראו בה 'כלל ראייתי', או שקראו אותה לתוך פסקי הדין כ'כלל ידוע וברור'. אחרים הגדירו אותה חזקה מן הדין, המגלמת זכות בסיסית של כל אדם להיות מוגן מפני הפללה כל עוד קיים ספק סביר.
בישראל נכנס לתוקפו בשנת 1995 תיקון לחוק העונשין שכותרתו "נפקותו של ספק": "לא יישא אדם באחריות פלילית לעבירה אלא אם כן הוכחה מעבר לספק סביר." עוד מונחת על שולחן הכנסת זה מכבר הצעת "חוק יסוד: זכויות במשפט", הקובעת בסעיף 4 שלה את "חזקת-הזכאי". הצעה זו טרם עברה את כל שלבי החקיקה, וממילא אינה יכולה להיות מוכרת כחלק מהחוקה בישראל.
פרופ' שניאור זלמן פלר סבור כי המחוקק קבע בתיקון הנזכר את חזקת החפות מפשע" כחזקה מן הדין, ובלשונו: "... סעיף 34 כב (א) לחוק העונשין (קובע) את חזקת החפות כחזקה שבדין - praesumptio juris tantum - מיוחדת במינה מבחינת משקלה הראייתי; כדי להפריכה מתחייבות ראיות "מעבר לספק סביר", ואין די בעמידתן במבחן מאזן ההסתברויות לצד התביעה. כך הוא בהתאם לכלל in dubio pro reo; זכותו הבסיסית של כל אדם להיות מוגן מפני הפללה כל עוד קיים ספק סביר שמא בכל זאת הוא חף מפשע".[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

יניב ואקי "סבירותו של ספק: עיונים בדין הפוזיטיבי והצעה לקראת מודל נורמטיבי חדש" הפרקליט מט(2), 463 (2007)
השופט י' קדמי, על הראיות, דיונון, תשנ"א, 818 .
ע"פ 347/88 איוון (ג'והן) דמיאניוק נגד מ"י פד"י מז (4) 221, (השופט שמגר) 644-653.
ע"פ 20/51 פודמסקי נ' היועץ המשפטי, פד"י ה' 1187, בעמ' 1196.
הרב דוד ניסני, הוכחת אשמה מעבר לספק סביר במשפט העברי(הקישור אינו פעיל), גיליונות פרשת השבוע, גיליון 378
הערות שוליים

↑  לסקירת הקשיים בהגדרת ה"ספק הסביר" ראו: פרשת דמיאניוק, פסק דינו של נשיא בית המשפט העליון השופט מאיר שמגר
↑  פס"ד פודמסקי
↑  תיקון מס' 39 לחוק העונשין, התשל"ז-1977, סעיף 34 כב(א)
1 2  ע"פ 7220/05 האני נימר נ' מדינת ישראל
↑  ע"פ 6359/99 מדינת ישראל נ' נחום קורמן
↑  מובא באנגלית בפסק דין ע"פ 6295/05 אלי וקנין נ' מדינת ישראל
↑  ע"פ 6295/05 אלי וקנין נ' מדינת ישראל
↑  דורון מנשה, איל גרונר, מהות הספק הסביר במשפט הפלילי: מידת ההוכחה מעבר לספק סביר וההבחנה בין זיכוי מחמת הספק לזיכוי מוחלט (הוצאת נבו, 2017)
↑  יניב ואקי, מעבר לספק סביר – גמישות ההוכחה בדין הפלילי, נבו, 2013.
ספרות פלישה

כריכת הסיפור "הקרב של דורקינג" שהחל את עידן ספרות הפלישה
ספרות פלישה (באנגלית: Invasion literature) היא ז'אנר ספרותי, שהיה נפוץ במיוחד בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. במיוחד בממלכה המאוחדת, אם כי גם בצרפת וארצות הברית. סיפורים בז'אנר זה לרוב התמקדו בפלישה של כוחות זרים הכובשים את העולם.
אחד הסיפורים בראשונים בז'אנר זה הוא הנובלה "הקרב של דורקינג" (אנ'), שנכתבה בשנת 1871 בידי ג'ורג' צ'סני. המחבר כמו רבים מבני ארצו נבהל מאוד מכך שתוך חודשיים הצליחה פרוסיה לרסק לחלוטין את הצבא הצרפתי, והחל לחשוש מכך שממלכה המאוחדת תהיה הקרבן הבא. הסיפור נועד למעשה להטיף מוסר למדינאים והגנרלים הבריטיים שיתכוננו לפלישה. העלילה עוקבת אחר העיר דורקינג, המתגוננת באומץ מול אימפריה אדירה המזכירה את גרמניה, שכבשה את כל הממלכה המאוחדת. הסיפור זכה לפופולריות עצומה והחל למעשה את עידן ספרות הפלישה.
רוב הספרים בז'אנר זה תיארו פלישה גרמנית, צרפתית, או רוסית, לממלכה המאוחדת או לארצות אחרות. חלק מהספרים גם עסקו בכוחות חיצוניים המנסים להשתלט על כדור הארץ, למשל "דרקולה" או "מלחמת העולמות". חלק מהספרים פורסמו למעשה בידי מדינאים או מצביאים בעלי שם, שפרסמו אותם תחת שם עט. מטרתם הייתה לזרז את ארצם להתחמש מפני מלחמה. ההערכה היא שכ-400 רומנים בז'אנר זה פורסמו עד מלחמת העולם הראשונה, והשפעתם הייתה עצומה. חלק מהתחזיות התממשו בדמות מלחמת העולם הראשונה, ויש המעריכים שאנשי הצבא הקיסרי היפני נעזרו ברומן "הדלת האחורית" (אנ'), כאשר תכננו את פלישתם להונג קונג.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם ספרות הפלישה הייתה פחות פופולרית, והאנטגוניסטים בסיפורים אלו היו לרוב קומוניסטים או נאצים. סיפורים מסוג זה יצאו גם בתקופת המלחמה הקרה, בהם לרוב מתואר כיצד רוסים או סינים כובשים את העולם המערבי.
ספרים בולטים בז'אנר זה

הקרב של דורקינג (אנ') - אימפריה אדירה כובשת את הממלכה המאוחדת ופטריוטים בריטיים מתבצרים בעיר דורקינג ומתגוננים באומץ.
המלחמה הגדולה באנגליה בשנת 1897 (אנ') - קואליציה הכוללת את צרפת ורוסיה תוקפת את הממלכה המאוחדת, מרבית האי נכבש, אולם האנגלים מתגוננים באומץ. הקיסרות הגרמנית מצטרפת למלחמה לעזרת הממלכה המאוחדת, ובעזרתה מנצחים הבריטים, והם והגרמנים מחלקים ביניהם את העולם.
הקידה האחרונה - ספר שנכתב בידי ארתור קונן דויל. בסיפור האחרון בספר, הבלש שרלוק הולמס חושף מזימה של גרמניה להשתלט על הממלכה המאוחדת.
מלחמת העולמות - חייזרים מהמאדים פולשים לכדור הארץ ומובסים כאשר חיידקים פוגעים בהם.
הדלת האחורית (אנ') - סיפור זה נועד לדחוק בממשלה הבריטית להקצות יותר תקציבים לביצור הונג קונג. בסיפור, צי רוסי-צרפתי פולש להונג קונג ומשמיד את חיל המצב הבריטי ששם.
המלחמה באוויר (אנ') - ספר מאת הרברט ג'ורג' ולס, צי גרמני-יפני-סיני תוקף את ארצות הברית כשהוא נעזר בחיל אוויר חזק. בספר זה מנסה המחבר להמחיש את החשיבות של חיל אוויר.
דרקולה - ערפד מרושע בשם דרקולה מנסה להשתלט על העולם.
חידת החולות (אנ') - ספר בלשי משנת 1903, העלילה עוקבת אחרי שני בריטים החושפים מזימה גרמנית להנחית ארמדה גדולה בממלכה המאוחדת.
הפלישה של 1910 (אנ') - גרמניה מנחיתה כוח גדול במזרח בריטניה וכובשת את לונדון, אולם הבריטים מתקוממים ומגרשים את הפולשים.
סנטיאגו מורנו

סנטיאגו מורנו (בספרדית: Santiago Moreno; נולד ב-21 באפריל 2000 בקאלי שבקולומביה) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פורטלנד טימברס מה-MLS ובנבחרת קולומביה.
קריירת מועדונים

מוסקרה גדל במחלקת הנוער של אמריקה קאלי. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקולומביאנית, במדיה ערך 41 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
ב-29 ביולי 2021 חתם מורנו בפורטלנד טימברס מה-MLS.
קריירה בינלאומית

ב-19 בנובמבר 2022 ערך מורנו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קולומביה, בניצחון 2-0 על נבחרת פרגוואי במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Timbers acquire midfielder Santiago Moreno באתר הרשמי של פורטלנד טימברס, 29 ביולי 2021 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סנטיאגו מורנו".
ספרות קנדית

הספרות הקנדית היא ספרות שמקורה בקנדה. ניתן לחלק אותה על פי שפות המקור אשר השפיעו על היווצרותה, מחד הספרות הצרפתית ומאידך הספרות הבריטית. עם זאת, ספרות זו הפכה לייחודית לקנדה וליוצריה, והיא מושפעת גם מתרבויות ילידיות, תרבויות מהגרים ואחרות.
לעיתים קרובות הספרות הקנדית משקפת את אורח החיים הקנדי, הטבע, חיי הסְפר ומעמדה של קנדה בעולם - שיוצרים "מנטליות חיל מצב" (garrison mentality), מושג ייחודי בחקר הספרות הקנדית המתאר את אופייה. רבים מן הסופרים הקנדים מדגישים את השפעת האקלים והגאוגרפיה בקנדה על חיי הדמויות בספרים. חיי הסְפר מודגשים כמיתוס תרבותי: רבים כותבים למשל על ההתפשטות מערבה בתקופת יישוב קנדה; עוסקים בחייהם של ציידים או דייגים; או בחיים בספר הצפוני של קנדה. במקרים רבים, סופרים קנדיים מתייחסים גם ל"איום" התרבותי שמציבה התרבות האמריקאית (או דוברת האנגלית, במקרה של סופרים ויוצרים קנדיים צרפתים). הגיוון האתני בקנדה משתקף אף הוא בספרות הקנדית, וסופרים רבים מתארים חיים של קבוצות אתניות שונות בקנדה.
סופרים קנדיים נודעים

מרגרט אטווד
מייקל אונדאצ'י
ג'יין אורקהארט
ויליאם גיבסון
ארתור היילי
יאן מרטל
לוסי מוד מונטגומרי
אליס מונרו
ג'וי פילדינג
דאגלס קופלנד
מרדכי ריצ'לר
ספיידר רובינסון
פרלי מואט
סנטיאגו סימון

סנטיאגו סימון (בספרדית: Santiago Simón; נולד ב-13 ביוני 2002 בחוסה ס. פאס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית.
קריירת מועדונים

סימון החל לשחק באקדמיה של קופרטיבה טורטוגיטאס בגיל ארבע. בשנת 2013 הצטרף למחלקת הנוער של ריבר פלייט. ב-21 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על באנפילד במסגרת ליגת העל הארגנטינאית לעונת 2020/2021. הוא ערך שתי הופעות ליגה בעונה זו.
ב-23 באפריל 2021 ערך סימון את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בתיקו 1-1 נגד פלומיננסה במסגרת שלב הבתים של המפעל לעונת 2021.
תארים

הסופר קאפ הארגנטינאי (2): 2019, 2023
ליגת העל הארגנטינאית (2): 2021, 2023
טרופאו דה קמפאונס (2): 2021, 2023
אליפות דרום אמריקה עד גיל 17 (1): 2019
הערות שוליים

↑  La historia de Santiago Simón, el nuevo juvenil que sumó Gallardo באתר La Página Millonaria, ‏ 19 בנובמבר 2020 (בספרדית)
↑  Santiago Simón, el juvenil que sorprendió a Gallardo y que podría ser el N° 35 en debutar bajo su mandato en River באתר Infobae, ‏ 20 בנובמבר 2020 (בספרדית)
ספק טומאה

בהלכה, ספק טומאה הוא אחד מענפי הלכות הספיקות בהלכה, המתייחסים לספקות בהלכות טומאה וטהרה.
הכלל

הכלל הוא: ”ספק טומאה: ברשות הרבים – טהור, ברשות היחיד – טמא”. כלל זה הוא גזירת הכתוב, כלומר הוא לא הוסק מסברא, אלא נדרש מהתורה. כלל זה גרם לפרדוקס ההלכתי: שני שבילין.
מקור בתורה > ספק טומאה ברשות היחיד

רבים מדיני ספק טומאה נלמדים מסוטה. בסוטה, אשת איש שנתייחדה עם אדם אחר שאינו בעלה לאחר שבעלה הזהיר אותה שלא להתייחד עימו (האדם האחר), נאסרת על בעלה לעולם, כאילו היה ברור שזינתה, אלא אם כן נבדקה על ידי ה"מים המאררים" על ידי הכהן בבית המקדש, והתברר שלא זינתה. בטומאה, למדו חז"ל, שכל ספק טומאה ברשות היחיד דינו כוודאי. עם זאת, כשם שבספק סוטה, מדובר בטומאה שנעשית על ידי אדם בר דעת (האשה), שיכול לבוא ולישאל, ודווקא באדם כזה קבעה התורה שדין ספק - כוודאי, גם בהלכה הנלמדת מכך, אם אדם טמא פשט את רגלו בין ערימת חביות וקיים ספק אם נגע בחבית או לא, החבית טמאה מספק, אך בטומאה שנעשית על ידי שרץ שאין לו דעת, אין הטומאה שווה בדינה לסוטה, ולכן לא קיים בה הכלל של "ספק טומאה ברשות היחיד טמא".
דין זה, שכל ספק טומאה ברשות היחיד דינו כוודאי, נאמר גם במקום שיש חזקה דמעיקרא לטהרה (כשם שבתחילה לא היה טמא, יש להניח שגם עכשיו אינו טמא). שהרי: בסוטה, אנו מוצאים שהתורה קובעת כי ברשות היחיד אין לחזקה משמעות, שהרי לפי כללי החזקה עלינו לומר שהיא ספק טמאה אבל לא בוודאי טמאה, (שהרי אין הוכחה ברורה שהיא טמאה, אלא רק "ריעותא" כתוצאה מכך שנסתרה עם גבר זר, וריעותא הקובעת כי יש מקום לספק), ולמרות זאת קובעת התורה כי היא טמאה בוודאי, ומכאן שספק טומאה  ברשות היחיד אין אנו מתחשבים עם כללי החזקה.
מקור בתורה > ספק טומאה ברשות הרבים

לעומת זאת, בדיני סוטה, אישה שהתייחדה יחד עם איש אחר לאחר אזהרת בעלה, במקום ציבורי שהוא רשות הרבים, אינה נאסרת על בעלה כלל אלא היא כוודאי טהורה, ולכן למדו מכאן חז"ל שגם  ספק טומאה ברשות הרבים, גם אם יש מקום לספק, ספקו טהור. וכמו שאשת איש כזו טהורה למרות שאין לה חזקת כשרות כדי לומר שהיא טהורה, שהרי הורעה חזקתה החל מהרגע בו הסתתרה עם הגבר הזר, כך גם ספק טומאה ברשות הרבים טהור גם כאשר לא קיימת חזקת כשרות.
ספק בתרתי לריעותא

למרות זאת, כאשר יש "תרתי לריעותא", כלומר שתי סיבות המריעות עם חזקת הכשרות, הרי שאין ללמוד דין זה מספק סוטה בה אין "תרתי לריעותא", ולכן במקרה כזה חוזר דין הטומאה לדינו המקורי, והוא נחשב כספק.
ספק בתרתי לריעותא > ספק טומאה מדרבנן

בספק טומאה מדרבנן, לא קיים הכלל שספק דינו כוודאי, ולהפך, לפי הכלל של ספק דרבנן לקולא ניתן להקל מספק במקרה כזה. מסיבה זו, לפי הדעה שטומאת משקין היא מדרבנן באופן חלקי, או מלא, יש להקל בה מספק.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת טהרות, פרק ד', משנה י"א
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ג', עמוד א' "ושניהם לא למדהו אלא מסוטה"; תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ט', עמוד ב' ותלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ז, עמוד ב'
↑  סוף תוספות ד"ה והלל בנדה, מתחיל בדף ב' ע"א
↑  כל הקטע הוא על פי דברי התלמוד בתלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ב', עמוד ב', והמשך הגמרא בדף ג' ע"א שם, ודברי התוספות ד"ה הלל בדף ב' ע"א, ושאר דברי התוספות בסוגיא
↑  ישנה דעה שטומאת משקין לטמא כלים אחרים היא רק מדרבנן, וטומאת משקין עצמה היא מהתורה
↑  ישנה דעה אחרת שכל כולה של טומאת משקין היא טומאה מדרבנן. ראו פסחים כ"ב ע"א.
↑  ראו עוד הערך "ספק טומאה", באתר ויקישיבה.
ספק כוודאי

בהלכה היהודית, ספק כוודאי הוא סטטוס במצוות מסוימות במקום בו קיים ספק, בהן החמירה התורה ובמקום ספק הטילה חיוב וודאי, כאילו היה הדבר וודאי.
ספק מהתורה

הראשונים נחלקו בשאלה האם הכלל "ספק דאורייתא לחומרא" נלמד מהתורה, ולכן לכלל יש תוקף "דאורייתא", או שמא הכלל הוא חידוש של חכמים. לפי הרמב"ם, הראב"ד והרי"ף דין זה הוא מהתורה, ולפי הר"ן והרשב"א דין זה שיש לנהוג לחומרא מספק, הוא מדרבנן.
ספק סוטה

סוטה היא אשה שנסתרה ונתייחדה עם גבר זר, בעודה אשת איש. סוטה וודאי היא אשה שהתברר שאכן קיימה עם הגבר הזר יחסים אסורים וממילא חלה עליה טומאה כאמור בפסוק ”ונסתרה והיא נטמאה”, סוטה ספק היא ספק שלא התברר אם אכן נטמאה לבעלה. עם זאת, התורה אסרה את הסוטה מספק, אף על פי שטומאתה אינה אלא מספק, ובפרשת סוטה כתוב שלוש פעמים את המילה "נטמאה", בפרשה העוסקת בסוטה מספק, אחד כדי לאוסרה לתורמה, אחד לבועל, ואחד שאסורה לאכול בתרומה אם היא אשת כוהן.
הראשונים מסתפקים בביאור העניין, יש הסבורים שמדובר בציווי של התורה לחשוש לאפשרות שהיא אכן נטמאה, אבל הדבר אכן ספק, ולפי זה הם מסבירים את זאת שסוטה מספק זקוקה לחליצה מאח המת, ובניגוד לסוטה שאכן התברר שחטאה, שפטורה מחליצה. יש הסבורים, שמדובר בדין וודאי ממשי, כלומר עלינו להתייחס אליה כאילו וודאי נטמאה, אך רק לחומרא.
ספק לקט שכחה ופיאה

במסכת חולין מחדש רבי יהודה בן איגרא בשם רבי מאיר, שספק בלקט שכחה ופאה הוא חיוב גמור וודאי מהתורה לתת להם. ריש לקיש מסביר, שדין זה נלמד מהפסוק ”עני ורש הצדיקו” - צַדֵק משלך ותן לו. האפשרות היחידה לפרש זאת, היא רק במקום של ספק, שהרי לא ניתן להצדיק את העני והרש במקום שברור שהם לא צודקים, שהרי פסוק מפורש הוא בפרשת שופטים: ”ודל לא תהדר בריבו”.
ספק מזיק

במסכת בבא קמא, דנים התנאים בנוגע לחיוב התורה שמזיק משלם משדה עידית, - השדה המעולה ביותר שברשות המזיק, כנלמד מהפסוק "מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם". לפי הסברו של רב אידי בר אבין, חיוב זה הוא כאשר לא ידוע מה הזיק, ואף על פי שבאופן רגיל משלם אדם כפי מה שהזיק - ובמקום ספק המוציא מחבירו עליו הראיה, במקום כזה שיש ספק, עליו לשלם מעידית. אך חכמי הגמרא ובראשם רבא דוחים פירוש זה שכן הוא מנוגד לכלל הברזל המוציא מחבירו עליו הראיה
ספק ממזר

אחת מהספקות ההלכתיות, היא בעניין אדם שנחשב לספק ממזר. אחת מהדוגמאות לכך הוא, כאשר אדם מת ללא בנים ובנות, ואחיו ייבם את אשתו חודשיים לאחר המיתה (שלא כדין), ונולד בן לאחר שבעה חודשים מהנישואין השניים. מצד אחד, רוב הנשים יולדות לתשעה חודשים, ולכן יש לומר שבן זה הוא בן המת, ונולד לתשעה חודשים, ואם כן הייבום היה שלא כדין, אף על פי שהבן כשר ואינו ממזר, וייתכן שהבן הוא בנו של הייבם שנולד לשבעה חודשים, ואף על פי שרוב הנשים יולדות לתשעה חודשים, זו, מכיוון שלא הוכר עוברה לאחר שלושה חודשים, הורעה הוכחת הרוב, שהרי רוב היולדות לתשעה ניכר עוברם לאחר שלושה חודשים, ולכן הוא נחשב לספק, אך הוא כשר בכל מקרה. השאלה היא רק לגבי הבן השני - אם נולד - לאחר המשך הנישואין האסורים (מספק). מכיוון שקיים ספק שקול האם הנישואין אסורים או לא, הבן נחשב לספק ממזר.
במסכת יבמות נחלקו התנאים בדינו של ספק ממזר, אם דינו ככל ספק, ולכן הוא אסור להנשא עם ממזר - שמא כשר הוא, אך אסור לו גם להנשא עם כשרה - שמא ממזר הוא, ולפי דעה שנייה דינו כוודאי, אביי ורבא נחלקו מה היא דעתו של רבי אליעזר בן יעקב שההלכה היא כמותו, ומה היא דעתו של תנא קמא. בעוד שרבא סבור שרבי אליעזר בן יעקב פוסק שממזר כזה דינו ככל ספק מהתורה שדינו להחמיר, פוסק אביי שדינו של ספק כזה - כוודאי ממזר, וכראיה לדבריו הוא מביא אמרה של רבי אליעזר בן יעקב:
רבי אליעזר בן יעקב אומר הרי שבא על נשים הרבה ואין יודע על איזהו מהן בא, וכן היא שבאו עליה אנשים הרבה ואינה יודעת מאיזה מהן קבלה, נמצא אב נושא את בתו ואח נושא את אחותו, ונתמלא כל העולם כולו ממזרין ועל זה נאמר ומלאה הארץ זמה
מכאן - אומר אביי, רואים שאביי קורא לספק ממזרים כ"ממזרים", ולכן במקרה כזה, שאין ידוע מי אביו של מי וייתכן שאח נושא את אחותו, נתמלא כל העולם כולו "ממזרים".
הערות שוליים

↑  תוספות תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף י"א, עמוד א'.
↑  ראו במפרשים על התוספות שם, ב"ח וקובץ הערות.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קל"ד, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ו', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"ז, עמוד א'.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
יש להחמיר בספק ציצית כיוון שהיא מצווה דאורייתא
סמינר בית יעקב תל אביב (שצ'רנסקי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 סמינר למורים
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־91 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  ת.ד. 29111, קרית בית יעקב, רח' ר' יצחק אלחנן 4, תל אביב 61290 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′55″N 34°45′57″E﻿ / ﻿32.065245147128°N 34.765935891896°E﻿ / 32.065245147128; 34.765935891896
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) סמינר בית יעקב(למפת תל אביב רגילה) סמינר בית יעקב(למפת גוש דן רגילה) סמינר בית יעקב(למפת גוש דן מוגדלת) סמינר בית יעקב  he סמינר בית יעקב תל אביבhe סמינר בית יעקב תל אביבמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סמינר בית יעקב-תל אביב (נקרא גם סמינר שצ'רנסקי) הוא סמינר חרדי המהווה תיכון וסמינר למורות, נוסד בתל אביב בשנת 1933.