stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריאס הרצוג
קריירה ככדורגלן

הרצוג נולד בווינה שבאוסטריה, למשפחה מרקע נוצרי. הוא החל את קריירת הבוגרים שלו בראפיד וינה בשנת 1986. בעונת 1986/1987 זכה הרצוג באליפות הבונדסליגה האוסטרית עם המועדון על אף שלא שותף כלל, ובעונת 1987/1988 החל הרצוג לשחק לעיתים, והקבוצה זכתה באליפות נוספת. בפגרת החורף של עונת 1987/1988 הושאל הרצוג ליריבה העירונית פירסט וינה, השאלה שהייתה מוצלחת במיוחד, על אף שארכה רק חצי עונה. בתום עונת 1987/1988 החזירה ראפיד וינה את הרצוג לשורותיה, והוא שיחק במועדון עוד ארבע עונות נוספות, בהן הפך לשחקן מפתח, לא ירד משש הבקעות לעונה, ואף זומן לסגל נבחרת אוסטריה למונדיאל 1990. בעונת 1991/92 הבקיע הרצוג 11 שערי ליגה, ונבחר ככדורגלן השנה באוסטריה.
הצלחתו של הרצוג בראפיד וינה גררה התעניינות ממועדונים גדולים, ובקיץ 1992 הוא חתם בשורות ורדר ברמן, אחת הקבוצות המצליחות ביותר בגרמניה באותה תקופה, ומחזיקת גביע אירופה למחזיקות גביע הטרייה. בעונתו הראשונה בקבוצה, זכה הרצוג באליפות הבונדסליגה, והיה שחקן מפתח בחלק התקפי שכלל גם את וינטון רופר, מירקו ווטאבה ומרקו בודה. הרצוג הבקיע עשרה שערים בעונה זו. בעונת 1993/94 הרצוג זכה עם ורדר ברמן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 על רוט-וייס אסן בגמר, בו הבקיע הרצוג את השער השני. בבונדסליגה הבקיע הרצוג שישה שערים בעונה זו, אותה סיימה ברמן רק במקום השמיני. בעונת 1994/1995 הבקיע הרצוג עשרה שערי ליגה, וסייע לורדר ברמן לסיים במקום השני, מרחק נקודה אחת מהאלופה בורוסיה דורטמונד.
בקיץ 1995 עזב הרצוג את ורדר ברמן וחתם בבאיירן מינכן. הרצוג היה שחקן הרכב קבוע בחוליית קישור עמוסה למדי שכללה גם את כריסטיאן ציגה, כריסטיאן נרלינגר, מהמט שול, צ'יריאקו ספורצה, דיטמר האמאן ותומאס שטרונץ. הרצוג לא הצליח להביא בעונה זו את יכולותיו לידי ביטוי, וסיים את עונת 1995/1996 עם שני שערי ליגה בלבד. על אף זאת, זכה הרצוג עם באיירן מינכן בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על בורדו. הרצוג הבקיע שני שערים במפעל זה בדרך לגמר, אך לא שותף כלל במפגש הכפול. בתום עונה אחת בבאיירן מינכן, עזב הרצוג את המועדון וחזר לורדר ברמן.
עונת החזרה של הרצוג לורדר ברמן, 1996/1997, הייתה מרשימה במיוחד. הרצוג הבקיע בעונה זו 15 שערי ליגה, והיה המבקיע המוביל בקבוצה, כשהוא מהווה חלק מחוליית קישור שכללה גם את מרקו בודה, דיטר איילטס, היימו פפייפנברגר וינס טוט. למרות הצלחתו האישית של הרצוג בעונה זו, סיימה ורדר ברמן רק במקום השמיני בבונדסליגה. הרצוג החמיץ חלק גדול מעונת 1997/98 בגין פציעה, אך בעונת 1998/1999 זכה עם ורדר ברמן בפעם השנייה בקריירה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על באיירן מינכן במשחק הגמר. הרצוג הוחלף בגמר זה כבר במחצית. ברמן סיימה עונה זו בחלק התחתון של הטבלה, אך הרצוג הוכיח את יכולתו גם כמבשל שערים כשבישל שבעה שערי ליגה בעונה זו. בעונת 1999/2000 בישל הרצוג עשרה שערים והבקיע שישה, וברמן סיימה את העונה במקום התשיעי. עונת 2000/2001 הייתה העונה המלאה האחרונה של הרצוג בקבוצה. הרצוג הבקיע שני שערים בעונה זו, אותה סיימה ברמן במקום השביעי. הרצוג התחיל את עונת 2001/2002 בברמן, אך בפגרת החורף שב למועדון בו החל את קריירת הבוגרים, ראפיד וינה, שם שיחק עונה וחצי, והבקיע ארבעה שערים.
בשנת 2004 עבר הרצוג לתחנה האחרונה בקריירת המשחק הפעיל שלו, כשחתם בלוס אנג'לס גלקסי. הרצוג שיחק במועדון זה במשך עונה אחת, בה הבקיע ארבעה שערים. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
קריירה ככדורגלן > נבחרת לאומית

הרצוג ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אוסטריה באפריל 1988, במשחק ידידות מול נבחרת יוון. עד מהרה הרצוג הפך לשחקן הרכב קבוע בנבחרת האוסטרית, ובהמשך מונה כקפטן. הרצוג והנבחרת האוסטרית העפילו למונדיאל 1990, בו השיגה אוסטריה ניצחון אחד ושני הפסדים בשלב הבתים, שבסיומו הודחה מהטורניר. הרצוג שיחק את מלוא הדקות של אוסטריה בטורניר זה. לאחר מכן, הרצוג המשיך לשחק בקביעות בנבחרת האוסטרית, שכשלה בנסיונותיה להעפיל לטורנירים הגדולים הבאים, עד למונדיאל 1998. במונדיאל זה, הרצוג פתח בהרכב בתיקו 2–2 מול נבחרת צ'ילה, ונכנס כמחליף במחצית בתיקו 1–1 מול נבחרת קמרון. במשחק ההפסד לנבחרת איטליה במחזור האחרון של שלב הבתים, הרצוג נכנס כמחליף בדקה ה-80, והבקיע את השער המצמק לאוסטריה בדקה ה-90. לאחר משחק זה, הודחה אוסטריה מהמונדיאל. לאחר המונדיאל מונה הרצוג כקפטן הנבחרת, במקומו של טוני פולסטר.
הרצוג היה חלק ממוקדמות יורו 2000, קמפיין טראומטי במיוחד עבור נבחרת אוסטריה. הרצוג היה שותף מלא לתבוסות 0–9 לנבחרת ספרד ו-0–5 לנבחרת ישראל, ולאי העפלה של הנבחרת האוסטרית ליורו 2000. במוקדמות מונדיאל 2002 אוסטריה קיבלה שוב את נבחרות ספרד וישראל, והפעם השיגה מולן תוצאות טובות יותר, כאשר את נבחרת ישראל ניצחה אוסטריה בווינה בתוצאה 2–1 משער ניצחון של הרצוג, והשיגה תיקו 1–1 נגד ספרד. במשחקי החוץ הפסידה אוסטריה 0–4 לספרד, והייתה קרובה להפסיד גם לישראל באצטדיון רמת גן בתוצאה 0–1, שהייתה משאירה את אוסטריה מחוץ למונדיאל. בדקה ה-90 של המשחק זכתה נבחרת אוסטריה בבעיטה חופשית, אותה תרגם הרצוג לשער שוויון, שהשאיר את ישראל מחוץ לפלייאוף, ושלח אליו את אוסטריה, כאשר הרצוג הפך לגיבור לאומי באוסטריה. הרצוג טען בשנת 2009 שלאחר המשחק ישראלים רבים חיכו לו ולנבחרתו בשדה התעופה וזרקו עליו ביצים ועגבניות. המשחק זה היה טעון במיוחד, לאור התבטאויות של מאמן נבחרת אוסטריה אוטו באריץ' וגורמים בהתאחדות הכדורגל האוסטרית, שדרשו להעתיק את המשחק החשוב מישראל בגין אירועי האינתיפאדה השנייה, בקשה שנענתה בשלילה, אך יצרה עוינות קשה של הקהל הישראלי כלפי הנבחרת האוסטרית. השער של הרצוג נתפס בישראל מסיבה זו כטראומטי במיוחד. נבחרת אוסטריה והרצוג לא השכילו לנצל את העלייה לפלייאוף, והובסו בו על ידי נבחרת טורקיה בתוצאות 0–1 ו-0–5, ונשארו בכל זאת מחוץ למונדיאל 2002. בחודש מאי 2002, בהופעתו ה-96 במדים הלאומיים, הפך הרצוג לשיאן ההופעות של נבחרת אוסטריה, כאשר השתתף במשחק ידידות מול נבחרת גרמניה, ועבר את טוני פולסטר במספר ההופעות.
הרצוג השתתף עם נבחרת אוסטריה גם במוקדמות יורו 2004, ובמשחק מול נבחרת מולדובה שנערך בספטמבר 2002, הבקיע צמד שהקנה לאוסטריה ניצחון בתוצאה 2–0. אלו היו שעריו האחרונים של הרצוג במדים הלאומיים, כאשר הוא הבקיע בסך הכל 26 שערים. הופעתו ה-103 והאחרונה של הרצוג נערכה באפריל 2003 בניצחון 2–0 על נבחרת סקוטלנד במשחק ידידות. לאחר כישלונה של נבחרת אוסטריה להעפיל ליורו 2004, פרש הרצוג מהנבחרת.
קריירה כמאמן

הרצוג מילא תפקידי אימון שונים בנבחרת אוסטריה לאחר פרישתו, ובשנת 2005 אף היה המאמן הראשי לתקופה קצרה. בהמשך כיהן כעוזר המאמן ואחר כך כמאמן נבחרת אוסטריה בכדורגל עד גיל 21.
בשנת 2011 החל לשמש עוזר מאמן בנבחרת ארצות הברית בצוות של יורגן קלינסמן המאמן הראשי, ובמקביל, בשנת 2015 החל הרצוג לאמן את נבחרת ארצות הברית עד גיל 23.
ב-9 באוגוסט 2018 מונה הרצוג למאמן נבחרת ישראל, והוביל אותה בעונת 2018/2019 של ליגת האומות של אופ"א. במשחק הבכורה שלו מול אלבניה בחוץ הפסידה ישראל 0–1. במשחקי הבית ניצחה נבחרת ישראל את סקוטלנד 2–1 ואת אלבניה 2–0.
במהלך מוקדמות יורו 2020 ב-24 במרץ 2019 ניצח עם נבחרת ישראל את נבחרת ארץ מולדתו אוסטריה 2–4, אך לא הצליח להעפיל עם ישראל ליורו 2020 דרך טורניר המוקדמות.
ב-24 ביוני 2020 הודיע הרצוג כי הוא עוזב את נבחרת ישראל בכדורגל לאחר שנתיים בתפקיד. עמיתו האוסטרי וילי רוטנשטיינר נבחר להחליפו.
ב-2021 מונה למאמנה של אדמירה ואקר מדלינג מהליגה האוסטרית, עמה ירד ליגה בסיום עונת 2021/2022 ועזב את הקבוצה.
ב-2023 החל הרצוג לשמש כעוזר מאמן נבחרת קוריאה הדרומית בצוות של יורגן קלינסמן המאמן הראשי.
חיים אישיים

הרצוג נשוי ואב לשני בנים שגם הם כדורגלנים.
תארים כשחקן

אליפות הבונדסליגה האוסטרית: 1986/1987, 1987/1988
אליפות הבונדסליגה: 1992/1993
הגביע הגרמני: 1992/1993, 1998/1999
גביע אופ"א: 1995/1996
כדורגלן השנה באוסטריה: 1992
הערות שוליים

↑  גידי ליפקין, ‏הרצוג עוזב את נבחרת ישראל: יוצא לאתגר חדש, באתר ONE‏, 24 ביוני 2020
| נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1990 |
| --- | --- | --- |
|  1 לינדברגר •  2 אייגנר •  3 פצל •  4 פפפר •  5 שוטל •  6 צק •  7 רוס •  8 ארטנר •  9 פולסטר •  10 לינצמאייר •   11 הורטנאגל •  12 באור • 13 אוגריס •  14 רודקס • 15 קגלביץ • 16 רייזינגר • 17 פפייפנברגר • 18 שטרייטר • 19 גלצמאייר • 20 הרצוג • 21 קונסל • 22 קונראד • מאמן: היקרסברגר |  1 לינדברגר •  2 אייגנר •  3 פצל •  4 פפפר •  5 שוטל •  6 צק •  7 רוס •  8 ארטנר •  9 פולסטר •  10 לינצמאייר •   11 הורטנאגל •  12 באור • 13 אוגריס •  14 רודקס • 15 קגלביץ • 16 רייזינגר • 17 פפייפנברגר • 18 שטרייטר • 19 גלצמאייר • 20 הרצוג • 21 קונסל • 22 קונראד • מאמן: היקרסברגר | אוסטריה |
| נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1998 |
| --- | --- | --- |
|  1 קונסל •  2 שופ •  3 שוטל •  4 פפפר •  5 פיירזינגר •  6 קוגלר •  7 האס •  8 פפייפנברגר •  9 ואסטיץ' •  10 הרצוג •   11 אמרהאוזר •  12 הידן • 13 צ'רני •  14 ריימאייר • 15 וטל • 16 וולפארט • 17 מאליך • 18 שטוגר • 19 פולסטר • 20 הראף • 21 קנלר • 22 קובאואר • מאמן: פרוהסקה |  1 קונסל •  2 שופ •  3 שוטל •  4 פפפר •  5 פיירזינגר •  6 קוגלר •  7 האס •  8 פפייפנברגר •  9 ואסטיץ' •  10 הרצוג •   11 אמרהאוזר •  12 הידן • 13 צ'רני •  14 ריימאייר • 15 וטל • 16 וולפארט • 17 מאליך • 18 שטוגר • 19 פולסטר • 20 הראף • 21 קנלר • 22 קובאואר • מאמן: פרוהסקה | אוסטריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1253621004  VIAF: 8992164782067108600005   WorldCat (עם VIAF): 8992164782067108600005
אנדריאס וסאליוס

| --- | --- |

פורטרט של וסאליוס מתוך ה- Fabrica
 לידה:  31 בדצמבר 1514 בריסל, דוכסות בראבנט, ארצות השפלה ההבסבורגיות,  האימפריה הרומית הקדושההאימפריה הרומית הקדושה (כיום- בבלגיה) 
 פטירה:  16 באוקטובר 1564 (בגיל 49) זקינתוס   (זנטה), האיים היוניים, מושבה של רפובליקת ונציה (כיום - ביוון) 
 שם לידה:  Andries Wytinck van Wesel 
 ענף מדעי:  אנטומיה, רפואה, כירורגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פריז  אוניברסיטת פדובה  האוניברסיטה הישנה של לוון 
 מנחה לדוקטורט:  גמה פריזיוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת פדובה  אוניברסיטת פיזה  אוניברסיטת בולוניה 
 תלמידי דוקטורט:  מתאו ריאלדו קולומבו 
 בן או בת זוג:  Anne van Hamme 
 הערות:  שם לידה: Andries van Wesele
 
פסל של אנדריאס וסאליוס בבריסל
אַנְדְרֶיאַס וֶסַאלְיוּס או וזאליוס (נולד: Andries van Wesele אנדריס ואן וזלה; בלטינית: Andreas Vesalius;‏ 31 בדצמבר 1514 – 15 באוקטובר 1564) היה רופא פלמי, אבי האנטומיה החדשה.
ביוגרפיה

וסאליוס נולד בשנת 1514 בבריסל למשפחה שעסקה דורות ברפואה. אביו, אנדריס ויטינק ואן וזל היה הרוקח הראשי של קרל החמישי שליט הקיסרות הרומית הקדושה שבריסל הייתה אז בתחום שלטונו. את השכלתו הגבוהה קיבל לראשונה באוניברסיטת לוון, שם למד לטינית, יוונית ועברית. בהשפעת השכלתו הכניס וסאליוס לספריו גם מונחים אנטומיים בעברית. את ספרו הראשון פרסם בלוון. היה זה פירוש ל"ספר התשיעי של אלמנצור" מאת הרופא הפרסי אל ראזי.
לימודי רפואה ומחקר האנטומיה

בהשפעת אביו החליט וסאליוס לעבור ללמוד רפואה. הוא התקבל ללימודים באוניברסיטת פריז, שם החל ללמוד אצל אחד המורים הידועים בדורו - יעקובוס סילביוס.
ברפואה במשך 1300 שנים שלטה תורת הרופא היווני גלנוס (130–200). העובדה שגלנוס הסתמך בספריו על נתיחות של בעלי חיים ולא של בני אדם לא הפריעה לאיש. השיעורים היו מתנהלים כאשר הפרופסור ישוב מעל הקתדרה ומקריא מכתבי גלנוס, בזמן שבלנים בורים היו מבצעים את הנתיחות. וסאליוס עמד מיד על טעויות בספר, ופעמים רבות היה נוטל את הסכין ומבצע בעצמו את הנתיחה כדי לעמוד על טעויותיו של גלנוס. בזאת העלה את חמתו של סילביוס. באותה תקופה החליט וסאליוס לעסוק באנטומיה, ונעזר לשם כך בשלדים שהיה מלקט בחשאי בבית הקברות הישן של פריז.
בשנת 1536 פרץ סכסוך בין הקיסרות הרומית הקדושה וצרפת ווסאליוס נאלץ לעזוב את פריז ולחזור ללוון. בלוון הותר לו לבצע נתיחת גופה בפני הסטודנטים. בפברואר 1537 השלים את לימודי התואר הראשון ברפואה. לאחר מכן ישב זמן קצר בבריסל ומשם עבר לאיטליה, שחוותה אז פריחה באמנות ובמדע. זמן קצר שהה בוונציה, שם עבד כמנתח בבית חולים, ואחר כך עבר לאוניברסיטת פדובה, "האוניברסיטה החופשית", שם עמד בהצטיינות בבחינות הדוקטורט בדצמבר 1537 ומיד לאחר מכן התמנה לפרופסור לכירורגיה ולאחראי על לימודי האנטומיה.
שש השנים ששהה וסאליוס באיטליה היו שנות השיא של פעילותו המדעית. הוא הנהיג שיטות חדשות ללימוד האנטומיה: לא עוד קריאה בכתבי גלנוס וצפייה בנתיחות המבוצעות על ידי עוזרים, אלא ביצוע הנתיחות על ידי המרצה עצמו.
בשנת 1538 הוציא בוונציה אטלס אנטומי קטן שכלל שישה לוחות שצוירו בידי הצייר יוהאן סטפן ואן קלקר (מתלמידי טיציאן). בהדרגה צבר וסאליוס חומר לקראת הוצאת ספרו, שעתיד היה לחולל מהפכה ברפואה.
על אודות מבנה הגוף האנושי

בשנת 1543 יצא בבזל ספרו הגדול של וסאליוס, על אודות מבנה הגוף האנושי ( De humani corporis fabrica libri septem ) העוסק מבנה הגוף האנושי) בשבעה כרכים.
בספר 663 עמודים ו-300 תמונות שהוכנו בחריטת עץ על ידי ון קלקר ואמנים אחרים. ספר זה, שחולל מהפכה באנטומיה, ראה אור באותו שבוע שבו התפרסם ספרו של קופרניקוס שחולל מהפכה באסטרונומיה. בספר יש מונחים רבים בעברית [דרוש מקור]. זמן קצר לאחר מכן הוציא וסאליוס ספר קיצור לסטודנטים שכונה Epitome (סיכום). ב-1555 יצאה המהדורה השנייה של ה-Fabrica, בשינויים קלים. פרסום הספר גרם להתקפות קשות על וסאליוס בידי חסידי תורת גלנוס, אך תוך מספר שנים הפך ספר זה למקובל בבתי הספר לרפואה. וסאליוס נפגע עמוקות מההתקפות עליו ופעם אחת שרף בחמת זעם כמעט את כל כתביו.
וסאליוס לא היה נקי מטעויות. למשל, אף על פי שהוא מדגים בציוריו את מסתמי הוורידים (ובכך תרם את חלקו לגילוי מחזור הדם) הוא לא עמד על מחזור הדם, שאותו גילה ויליאם הארווי מאה שנים מאוחר יותר, לא תיאר נכונה את תפקיד הוורידים והעורקים, והסביר באופן שגוי את תפקידו של הכבד.
רופא החצר של קרל החמישי

זמן קצר לאחר פרסום ה"פבריקה" מונה וסאליוס לרופאו הראשי של קרל החמישי. במשרה זו היה עליו להתלוות לחצר הקיסר במסעותיו הצבאיים ולטפל בפצועי מלחמה מקרב האצילים והנכבדים. תפקיד זה גרם לווסאליוס להפסיק לעסוק במחקר. לאחר מותו של קרל החמישי ב-1558 ירד מעמדו של וסאליוס. המלך פליפה השני, יורשו וממשיכו, מינה אותו לרופא של ההולנדים בחצר המלך בלבד ורק במקרי חירום נקרא לטפל במלך עצמו.
מסעו של וסאליוס לארץ הקודש ומותו

בשנת 1564 עזב לפתע וסאליוס את ספרד והפליג לארץ ישראל. הסיבה למעשה זה אינה ברורה. הועלו מספר אפשרויות:
הדעה הרווחת ביותר (על אף שאינה נסמכת על בסיס מוצק) היא שווסאליוס טיפל ללא הצלחה בבן אצולה ספרדי וקבע את מותו. כאשר התחיל בנתיחת הגופה, גילה לתדהמתו שהלב עדיין פועם. קרובי הנפטר הגישו תביעה לאינקוויזיציה והאשימו את וסאליוס ברצח. רק בהתערבותו של הקיסר נחון וסאליוס, בתנאי שיעלה לארץ הקודש ויכפר על מעשהו.
סיבה נוספת הייתה שווסאליוס הואשם ב"כפירה" בקתוליות - בתקופה ההיא כל מקרה של "ניפוץ" תורות מושרשות העלה חשד בכפירה.
יש אומרים שווסאליוס חלה במחלה קשה, ונדר נדר שאם יחלים יעלה לארץ הקודש.
וסאליוס הגיע ליפו באונייה ונציאנית. על ביקורו בארץ אין פרטים רבים. ידוע שמסר למשמורת ארץ הקודש בירושלים 500 דוקטים שקיבל מהמלך.
וסאליוס חזר בספינת צליינים. האנייה היטלטלה ארבעים יום בסערות. נוסעים רבים מתו והושלכו לים. וסאליוס היה אז מבוגר, בן 50, וגם כוחותיו כלו. לבסוף נטרפה האונייה ליד חופי האי זקינתוס. וסאליוס הספיק לרדת מהאונייה. אחד מתושבי האי ריחם עליו וסעד אותו, אך וסאליוס מת. מקום קברו לא נודע עד היום.
מורשתו

הר וסאליוס בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

אליעזר ויצטום, משה קליאן, יעקב מרגולין, תעלומת מסעו של אנדריאס וזליוס לארץ הקודש, ארץ וטבע, 106, 2006
מוריי ברומברג, ד"ר ג'יי גרין, ד"ר בראתר ק. ג'יימס, רוברט ליפטון, מאה אנשי מדע, תל אביב: הוצאת הדר, 1967, עמ' 67–71ב
איור מהספר
אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט

| --- | --- |

Alfa Romeo Alfasud Sprint, שנת 1983
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Alfa Romeo Sprint (משנת 1983)
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1976–1989
 יחידות שיוצרו:  116,552
 הרכבה:  איטליה איטליה  דרום אפריקה דרום אפריקה
 מודל קודם:  אלפא רומיאו ג'וליה GT 
 מודל אחריו:  אלפא רומיאו GT
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית קופה
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,019-4,024 מ"מ
 רוחב:  1,610-1,620 מ"מ
 גובה:  1,297-1,305 מ"מ
 משקל:  838-915 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,455 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי "אלפא רומיאו" מסוג "Alfa Romeo Boxer engine" (אנ') 4 צילינדרים, 1,286 סמ"ק המפיק 76 כ"ס, ב-6,000 סל"ד  4 צילינדרים, 1,351 סמ"ק המפיק 79 כ"ס ב-5,800 סל"ד, 86 כ"ס ב-6,000 סל"ד  4 צילינדרים, 1,489 סמ"ק המפיק 85 כ"ס ב-5,800 סל"ד, 95 כ"ס ב-5,800 סל"ד, 105 כ"סב-6,000סל"ד  4 צילינדרים, 1,712 סמ"ק המפיק 118 כ"ס ב-6,000 סל"ד  4 צילינדרים, 1,712 סמ"ק המפיק 105 כ"ס ב-6,000 סל"ד (מערכת הזרקת דלק)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  165 קמ"ש (מנוע  1,286 סמ"ק המפיק 76 כ"ס)  165 קמ"ש (מנוע 1,351 סמ"ק המפיק 79 כ"ס)  170 קמ"ש (מנוע 1,351 סמ"ק המפיק 86 כ"ס)  170קמ"ש (מנוע 1,489 סמ"ק המפיק 85 כ"ס)  175 קמ"ש (מנוע 1,489 סמ"ק המפיק 95 כ"ס)  180 קמ"ש (מנוע 1,489 סמ"ק המפיק 105 כ"ס)  196 קמ"ש (מנוע 1,712 סמ"ק המפיק 118 כ"ס)
 
אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט (באיטלקית: Alfa Romeo Alfasud Sprint) היא מכונית קופה מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בין השנים 1976–1989 באיטליה ובדרום אפריקה.
משנת 1983 הדגם קרוי: אלפא רומיאו ספרינט.
דגמים

"Alfasud Sprint" - יוצר בין השנים 1976 – 1978.
"Alfasud Sprint 1.3" - יוצר בין השנים 1978 – 1979.
"Alfasud Sprint Veloce 1.3" - יוצר בין השנים 1979 – 1983.
"Sprint 1.3" - יוצר בין השנים 1983–1989.
"Alfasud Sprint 1.5" - יוצר בין השנים 1978 – 1979.
"Alfasud Sprint Veloce 1.5" - יוצר בין השנים 1979 – 1983.
"Sprint 1.5" - יוצר בין השנים 1983 – 1987.
"Sprint 1.5 Quadrifoglio Verde" - יוצר בין השנים 1983 – 1987.
"Sprint 1.7 Quadrifoglio Verde " - יוצר בין השנים 1987 – 1989.
"Sprint 1.7 i.e. Quadrifoglio Verde" - יוצר בין השנים 1987 – 1989.
באוסטרליה היה מויצר דגם ג'יוקטולו המבוסס על אלפא רומיו ספרינט.
"אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט"

יוצרו 116,552 יחידות.
4 נוסעים.
3 דלתות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע הנעה קדמית.
תמונות

"אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט"
"אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט", שנת 1979
"אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט"
"אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט", שנת 1981
"אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט"
"אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט"
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו GT
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט" בינלאומית web.archive.org/web/20081030090400
↑  "אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט" - 1,300, שנת 1976 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
↑  "אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט" alfaworkshop.co.uk/alfa_alfasud_sprint
↑  "אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט" autoblog.it/post/33350/alfa-romeo-alfasud
↑  "אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט", שנת 1976 zas902a.altervista.org/1976/sprint76
↑  "אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט" carmag.co.za/news/buying-used-cars/classic-buy-alfa-romeo-alfasud-sprint-1977-1985
↑  "אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט" italdesign.it/project/alfasud-sprint
אליפות העולם בשחייה 2016 (בריכת 25 מטר)

אליפות העולם השלוש עשרה בשחייה (בריכת 25 מטר), נערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה מה-6 בדצמבר עד ל-11 בדצמבר 2016. באליפות תחרויות שחייה, בבריכת 25 מטר, ב-46 משחים שונים, 17 משחים אישיים לנשים ולגברים, 5 משחי שליחים לנשים ולגברים ו-2 משחי שליחים משולבים בשתי שחייניות ובשני שחיינים.
שיאי עולם

7 בדצמבר
הרביעייה האמריקאית (ארצות הברית ארצות הברית), אלכסנדרה דה לוף, לילי קינג, קלסי וורל וקטרינה קונופקה, קבעה במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב שיא עולם חדש של 1:43.27 דקות.
8 בדצמבר
צ'אד לה קלו (דרום אפריקה דרום אפריקה), קבע במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 48.08 שניות.
שחייניות מצטיינות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שחיינית | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 7 (7 אישיות) | 2 (2 אישיות) |  | 9 |
| קלסי וורל | ארצות הברית ארצות הברית | 4 | 3 (3 אישיות) |  | 7 |
| לילי קינג | ארצות הברית ארצות הברית | 4 (1 אישית) | 1 (1 אישית) |  | 5 |
| ליה סמית' | ארצות הברית ארצות הברית | 2 (2 אישיות) | 1 |  | 3 |
שחיינים מצטיינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שחיין | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| ולדימיר מורוזוב | רוסיה רוסיה | 5 | 2 (2 אישיות) |  | 7 |
| אלכסנדר פופקוב | רוסיה רוסיה | 5 (2 מהמוקדמות) |  |  | 5 |
| צ'אד לה קלו | דרום אפריקה דרום אפריקה | 3 (3 אישיות, שיא עולם) | 1 (1 אישית) |  | 4 |
| פארק טאי-הוואן | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 3 (3 אישיות) |  |  | 3 |
| מרקו קוך | גרמניה גרמניה | 2 (2 אישיות) |  |  | 2 |
טבלת התוצאות > שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| 4x50 מטר חופשי שליחים | רוסיה רוסיה   אלכסיי בריאנסקי (21.40)   ולדימיר מורוזוב (20.44)   מריה קמנבה (24.01)   רוזליה נסרטדינובה (23.88)   *אלכסנדר פופקוב | 1:29.73 דקות | הולנד הולנד   יסה פוץ (21.27)   נילס קורסטניה (21.15)   ראנומי קרומווידג'ויו (23.34)   מאיקה דה וורד (24.06)   *קים בוש   *טמרה ון וליט | 1:29.82 דקות | קנדה קנדה   יורי קיסיל (21.39)   מרקוס ת'ורמאייר (21.28)   מישל ויליאמס (23.48)   סנדרין מיינוויל (23.68)   *מירנדו רישר-ג'ארי   *אלכסיה זבניק   *קטרין סברד | 1:29.83 דקות |
| 4x50 מטר מעורב שליחים | ארצות הברית ארצות הברית   טום שילדס (23.45)   לילי קינג (28.74)   קלסי וורל (24.59)   מייקל צ'דוויק (20.44)   *אלכסנדרה דה לוף   *קודי מילר   *מתיו ג'וסה   *מלורי קומרפורד | 1:37.22 דקות   שיא אליפות | ברזיל ברזיל   אטיין מדירוס (25.93)   פליפה לימה (25.46)   ניקולס סנטוס (21.93)   לריסה אוליביירה (24.42) | 1:37.74 דקות | יפן יפן   ג'וניה קוגה (22.74)   יושיקי ימנקה (26.48)   ריקקו איקיי (24.89)   סיוקי אוצ'י (24.34)   *אמי מונורוקי   *טקשי קאוומוטו | 1:38.45 דקות |

(*) שחו בשלב המוקדמות וזכו במדליה.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 8 | 15 | 7 | 30 |
| 2 | הונגריה הונגריה | 7 | 2 | 2 | 11 |
| 3 | רוסיה רוסיה | 6 | 5 | 3 | 14 |
| 4 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 5 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 6 | קנדה קנדה (מארחת) | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 7 | הולנד הולנד | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 8 | יפן יפן | 2 | 2 | 12 | 16 |
| 9 | אוסטרליה אוסטרליה | 2 | 2 | 7 | 11 |
| 10 | גרמניה גרמניה | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 11 | איטליה איטליה | 1 | 4 | 2 | 7 |
| 12 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 13 | ג'מייקה ג'מייקה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13 | ברזיל ברזיל | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 15 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 16 | דנמרק דנמרק | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 16 | ליטא ליטא | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 16 | פולין פולין | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 19 | צרפת צרפת | 0 | 2 | 0 | 1 |
| 20 | אוקראינה אוקראינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | סלובניה סלובניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | בלארוס בלארוס | 0 | 0 | 2 | 2 |
| בסך הכל | בסך הכל | 46 | 46 | 47 | 139 |
נבחרת ישראל

דוד גמבורג היה הנציג הישראלי היחיד באליפות זו.
| שם השחיין | משחה | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| דוד גמבורג | 100 מטר חופשי | מוקדמות | 48.92 שניות | 47 |  |  |
| דוד גמבורג | 200 מטר חופשי | מוקדמות | 1:46.88 דקות | 37 |  |  |
| דוד גמבורג | 50 מטר גב | מוקדמות | 24.37 שניות | 24 |  |  |
| דוד גמבורג | 100 מטר גב | מוקדמות | 51.61 שניות | 16 |  |  |
| דוד גמבורג | 100 מטר גב | חצי גמר | 51.76 שניות | 16 |  |  |
| דוד גמבורג | 200 מטר גב | מוקדמות | 1:56.64 דקות | 24 |  |  |
אפנטזיה

אפנטזיה היא חוסר היכולת ליצור באופן רצוני דימויים חזותיים בעיני המחשבה.
התופעה תוארה לראשונה על ידי פרנסיס גלטון ב-1880 אך לא זכתה להתייחסות משמעותית במחקר. רק בשנת 2015, צוות בראשות פרופסור אדם זמאן מאוניברסיטת אקסטר טבע את המונח שמקורו במילה היוונית העתיקה (φᾰντᾰσῐ́ᾱ ), שפירושו "דמיון", והתחילית a- ( ᾰ̓- ), שפירושו "בלי".
התופעה ההפוכה בה הדמיון נראה חי במיוחד קרויה היפרפנטזיה.
ההערכה המקובלת למדידת התופעה היא באמצעות שאלון VVIQ.
הערות שוליים

↑  Larner AJ (2016). A Dictionary of Neurological Signs (באנגלית). Springer. pp. 29–30. ISBN 978-3319298214. אורכב מ-המקור ב-2016-12-24. נבדק ב-2016-09-04.
↑  "Statistics of Mental Imagery". Mind. os–V (19): 301–318. 19 ביולי 1880. doi:10.1093/mind/os-V.19.301. אורכב מ-המקור ב-16 באפריל 2016. נבדק ב-26 באפריל 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "When the Mind's Eye is Blind". Scientific American. 1 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
אנג'ליקה שץ

| --- | --- |
תמונת פספורט של אנג'ליקה שץ
תמונת פספורט של אנג'ליקה שץ
 לידה:  31 באוגוסט 1897 ז'נבה שווייץ או סופיה בולגריה
 פטירה:  16 במאי 1975  (בגיל 77) תל אביב
 לאום:  יהודיה
 תחום יצירה:  ציור
אנג'ליקה שץ (31 באוגוסט 1897, ז'נבה או סופיה – 16 במאי 1975, תל אביב) הייתה ציירת ישראלית, מורה לאמנות, מבקרת אמנות, כתבת לענייני אמנות ופעילה בחיי התרבות של סופיה בירת בולגריה. עבודותיה הוצגו בתערוכות רבות בבולגריה, בצ'כוסלובקיה ובמסגרת סלון הסתיו של פריז בשנת 1932.
אנג'ליקה הייתה בתו המנודה של בוריס שץ, מייסד בית הספר לאומנות "בצלאל", מנישואיו הראשונים. לאחר שאשתו נטשה אותו ועברה להתגורר בפריז עם מאהבה ובתם אנג'ליקה, ניסה בוריס שץ לעקור אותה מלבו ובצוואה שכתב לפני מותו, לא הותיר לה דבר מרכושו.
ב-4 בינואר 2013 נפתחה תערוכה במוזיאון תל אביב לאמנות בשם "בת אבודה, בת אובדת", אשר הציגה לראשונה 20 מציוריה שנתגלו בבוידעם בביתו של אביו של דן פאר, נינה החורג של אנג'ליקה שץ. בתערוכה נחשף גם סיפור חייה הטרגי באמצעות תצוגת המכתבים שהוחלפו בינה לבין אביה עד יום מותו. בעקבות תחקיר שערך דן פאר ונמשך כשנתיים וחצי, תיעד דורון לוריא, אוצר בכיר ורסטורטור ראשי במוזיאון תל אביב לאמנות ומרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, את קורות חייה בספר "בת אבודה", שיצא לאור בינואר 2013 בהוצאת מודן, ומלווה אף הוא את התערוכה. בהקדמה לספר כתב דן פאר: ”אבני הדרך הקטנות שהתגלו לי לאט־לאט פרשו בפניי פסיפס מורכב של אמנית סוערת, אקסטרווגנטית בחייה ובתלבושותיה, שגרה במרכז תל־אביב בדירת גג ברחוב בזל פינת אבן גבירול, ואיש לא ידע איזה סיפור היא נושאת” (לוריא, עמ' 8).
תקופות רבות בחייה לוטות בערפל ומקורות המידע אודותיה הם מסמכים שונים, מכתבים ששלחה לאביה שנמצאו בארכיון הציוני ועדויות שונות של אנשים שהכירו אותה באירופה ובישראל.