stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלחמה הסרבית–עות'מאנית (1876–1878)
הפעולות > המלחמה הראשונה (1876–1877)

השלב הראשון, המכונה המלחמה הסרבית–עות'מאנית הראשונה (בסרבית: Први српско-турски рат/ Prvi srpsko-turski rat), התרחש בין ה-30 ביוני 1876 ל-28 בפברואר 1877. ממשלת סרביה הכריזה מלחמה על האימפריה העות'מאנית בחג וידובדן הסמלי (27 ביוני), יום הקרב על קוסובו (1389).התוכנית הצבאית הסרבית הראשונית הייתה להגן על ניש ולתקוף את סופיה עם הצבא הראשי תחת צ'רניאייב. צבאות אחרים פתחו בו זמנית התקפות הסחה, אך אלה נהדפו במערב. בצפון-מזרח הובס הגנרל מילויקו לשיאנין ליד קיור לאחר שלא הצליח להחזיק את ההתקדמות העות'מאנית מעל נהר טימוק. למרות שהוא נסוג למצודה בסייקאר, הצבא העות'מאני כבש אותה ב-7 באוגוסט 1876. נראה היה שההתקדמות העיקרית של הצבא הסרבי בדרום זכתה להצלחה בתחילה כאשר נעה במהירות במורד עמק ניסבה וכבשה את הרמות החשובות בבאבינה גלבה, צפונית לפירוט. אולם הם נאלצו לסגת, כאשר העות'מאנים הגיבו בשליחת שני טורים תחת סולימאן וחאפיז לאגף את העמדה הסרבית. הגנרל ראנקו אלימפיץ' חצה את הדרינה ביולי 1876 אך לא הצליח ללכוד את ביילינה.
המפקד העות'מאני עבדול כרים החליט שלא לצעוד על פני השטח ההררי הקשה שבין נהרות טימוק ומוראבה ובמקום זאת ריכז 40,000 חיילים בניש והתקדם במעלה האזור הנוח יותר של עמק מוראבה לכיוון אלקסינאק. לצ'רניאייב היו פחות מ-30,000 איש, ובניגוד למפקד העות'מאני הוא מתח אותם דק על פני שני צדי נהר המוראבה ואל ההרים. כתוצאה מכך, כאשר נוצר מגע בין שני הכוחות, הכוחות הסרבים הוצפו בכוח אש עות'מאני המוני. זמן קצר לאחר מכן הגיע מתקפת כידונים והרחיקה את הכוחות הסרבים מהשדה. בזכות חוסר ההחלטיות של עבדול כרים והגעת הכוחות הטריים של הורבאטוביץ', נוצר קו הגנה סרבי חדש בדג'וניס.
בעקבות שורה זו של כישלונות ותבוסות, פנתה סרביה למעצמות האירופיות לתווך פתרון דיפלומטי למלחמה. אולטימטום משותף של המעצמות האירופיות אילץ את האימפריה העות'מאנית לקבל הפוגה של חודש עם סרביה, שבמהלכה התנהל משא ומתן לשלום. עם זאת, תנאי השלום של האימפריה העות'מאנית נחשבו על ידי המעצמות האירופיות כקשות מדי, ונדחו.
כשפג תוקפה של שביתת הנשק, המלחמה נמשכה והמפקד הסרבי החדש, הורבאטוביץ', תקף את העמדות העות'מאניות לאורך חזית רחבה מדיוניס ועד אלקסינק ב-28 בספטמבר 1876, אך הכוחות העות'מאניים הדפו את ההתקפות. הכוחות העות'מאניים התארגנו מחדש והתאגדו מחדש, וב-19 באוקטובר 1876 פתח צבאו של עדיל פאשה במתקפת פתע על הימין הסרבי שאילצה את הסרבים לחזור לדליגרד.
ב-31 באוקטובר 1876, כשהמצב נעשה חמור והכוחות הסרבים עמדו להתמוטט, רוסיה גייסה את צבאה ואיימה להכריז מלחמה על האימפריה העות'מאנית אם לא תחתום על שביתת נשק עם סרביה ותחדש את המשא ומתן לשלום תוך ארבעים ושמונה שעות. משא ומתן זה נמשך עד 15 בינואר 1877 ולמעשה סיים את הלחימה בין סרביה והאימפריה העות'מאנית עד שסרביה, לאחר שזכתה לגיבוי כספי מרוסיה, הכריזה שוב מלחמה נגד האימפריה העות'מאנית ב-1877.
הפעולות > המלחמה השנייה (1877–1878)

השלב השני, המכונה המלחמה הסרבית–עות'מאנית השנייה (בסרבית: Други српско-турски рат/ Drugi srpsko-turski rat), התרחש בין ה-13 בדצמבר 1877 ל-5 בפברואר 1878. זה נגמר בניצחון סרבי.
בתחילת 1878, הצבא המלכותי הסרבי כבש את רוב אגן דרום מוראבה, והגיע עד לפרסבו ולוויטינה. ב-31 בינואר הם כבשו את וראניה.
לאחר מכן

התוצאה הסופית של המלחמות הוכרעה על ידי קונגרס ברלין (1878). סרביה זכתה להכרה בינלאומית כמדינה עצמאית, ושטחה הורחב.
ילדים רבים התייתמו כתוצאה מהמלחמות הסרביות–עות'מאניות. המצב בסרביה היה חמור מאוד, שתואר על ידי אחדים כ"ילדים בקבוצות ענק המגיעות לעיירות". באותה תקופה הייתה לסרביה מערכת טיפול סוציאלית לא מפותחת. בהיותם מודעים לכל זה, 50 האזרחים הבולטים ביותר של בלגרד החליטו להקים את "החברה לגידול והגנה על ילדים", במלון קאסינה בכיכר טרזייה, בשנת 1879. במתקן זה הוקם בית הספר המקצועי הראשון בסרביה.
במהלך ואחרי המלחמה הסרבית–עות'מאנית בשנים 1876–1878, בין 49,000 ל-130,000 אלבנים גורשו על ידי הצבא הסרבי מסנג'ק ניש לשעבר לווילאייט קוסובו ומקדוניה העות'מאנים. כתוצאה מכך, אזרחים סרבים במחוז קוסובו היו נתונים להתקפות של כמה פליטים אלבנים וחיילים אלבנים-עות'מאניים.
הנצחה

בשנת 1876, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי הלחין ועיבד את "המארש הסלאבי".
בסיום הרומן אנה קרנינה של טולסטוי משנת 1877, דמותו של הרוזן אלכסיי ורונסקי מתגייסת לגדוד מתנדבים רוסי הנוסע לעזרת הסרבים.
בשנת 1882, לאזה לזרביץ' (1891–1851), כתב את הסיפור הקצר The People Will Reward All of This. המחבר מתאר את מצבם הקשה של יוצאי מלחמה נכים לאחר החזרה משדה הקרב ואת יחסה הבלתי אנושי של המדינה כלפיהם.
הסופר הסרבי דוברילו ננאדיץ' פרסם טרילוגיה של רומנים המתרחשים במהלך המלחמות: צבר הרוזן ורונסקי (2002), מנצחים (2004) ועצבנותו של הנסיך ביסמרק (2005).
גלריה

המלך מילאן אוברונביץ' יוצא למלחמה, 1876
ציור של דיורה יאקשיץ' המוקדש למלחמה הסרבו-טורקית
מחנה צבאי סרבי, 1876
חיילים סרבים צועדים, 1876
סיור עות'מאני בדליגרד, 1876
כתבי מלחמה במחנה סרבי, 1876
התנגשות עם צ'רקסים
הפיקוד העליון של הצבא הסרבי 1876–1877
חיילים סרבים תוקפים את הצבא העות'מאני במרמור, 1877
Đorđe Vlajković חוצה את הדרינה עם חוליות מתנדבים, 1877
אנדרטה לזכר הנופלים במלחמת סרביה-טורקיה השנייהבפירוט
אנדרטה בבית הקברות החדש בבלגרד
הערות שוליים

1 2 3  Никола Гажевић, Војна енциклопедија 9, Војноиздавачки завод, Београд (1975), стр. 116-122
↑  Jovanović, Slobodan (1990). Sabrana dela Slobodana Jovanovića: Vlada Milana Obrenovića II. Radovan Samardžić, Živorad Stojković. Beograd: BIGZ. p. 91. ISBN 86-13-00435-0. OCLC 22963111.
1 2  Jovanović, Slobodan (1990). Sabrana dela Slobodana Jovanovića: Vlada Milana Obrenovića II. Radovan Samardžić, Živorad Stojković. Beograd: BIGZ. pp. 186–187. ISBN 86-13-00435-0. OCLC 22963111.
↑  Todorović, Pera (1988). Dnevnik jednoga dobrovoljca. Miodrag Racković. Beograd: Nolit. pp. 60–81, 113. ISBN 86-19-01613-X. OCLC 31085371.
↑  Jovanović, Slobodan (1990). Sabrana dela Slobodana Jovanovića: Vlada Milana Obrenovića II. Radovan Samardžić, Živorad Stojković. Beograd: BIGZ. p. 61. ISBN 86-13-00435-0. OCLC 22963111.
↑  Nevill Forbes, et al. The Balkans: a history of Bulgaria, Serbia, Greece, Rumania, Turkey (1915) summary histories by scholars online free
↑  Kanitz, Felix Philipp (1904).  Jovanović, Bogoljub (ed.). Das königreich Serbien und das Serbenvolk: 2. bd. Land und bevölkerung. Vol. 1. B. Meyer. pp. 361, 401–403.
↑  Vrhovna komanda srpske vojske (1879). Rat Srbije sa Turskom za oslobođenje i nezavisnost 1877–78. godine (בסרבית). Beograd: Državna štamparija. pp. 123–126.
↑  William L. Langer, European Alliances and Alignments, 1871-1890 (2nd ed. 1950) pp 121-66
↑  ""Society for the bringing up and protection of children"". אורכב מ-המקור ב-25 בינואר 2016. נבדק ב-31 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pllana, Emin (1985).
↑  Rizaj, Skënder (1981).
↑  Şimşir, Bilal N, (1968).
↑  Bataković, Dušan (1992). The Kosovo Chronicles. Plato.
↑  Elsie, Robert (2010). Historical Dictionary of Kosovo. Scarecrow Press. p. XXXII. ISBN 9780333666128.
↑  Stefanović, Djordje (2005).
↑  Daskalovski 2003, p. 19.
↑  Malcolm 1998, pp. 228–229.
↑  Alpion, Gëzim (2021). Mother Teresa: The Saint and Her Nation. Bloomsbury. p. 18. ISBN 978-9389812466. During the 1877-1878 period, Montenegrin and Serbian forces expelled over 100,000 indigenous Albanians from their homes across a number of regions that are currently part of Montenegro and Serbia.
↑  Frantz, Eva Anne (2009). "Violence and its Impact on Loyalty and Identity Formation in Late Ottoman Kosovo: Muslims and Christians in a Period of Reform and Transformation". Journal of Muslim Minority Affairs. 29 (4): 460–461. doi:10.1080/13602000903411366.
↑  Müller, Dietmar (2009). "Orientalism and Nation: Jews and Muslims as Alterity in Southeastern Europe in the Age of Nation-States, 1878–1941". East Central Europe. 36 (1): 63–99. doi:10.1163/187633009x411485.
↑  Stefanović, Djordje (2005). "Seeing the Albanians through Serbian eyes: The Inventors of the Tradition of Intolerance and their Critics, 1804–1939". European History Quarterly. 35 (3): 469. doi:10.1177/0265691405054219.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531754705171  LCCN: sh85120204 
מחנה צבאי סרבי במהלך המלחמה ב-1876.
ראש המטה הכללי של הצבא העות'מאני עבדול כרים
אמבולנס סרבי בשנת 1876.
קרב וראניה התרחש בין ה-26 ל-31 בינואר 1878 והוא היווה את השלב האחרון של המלחמה השנייה.
Van Halen (אלבום)

Van Halen הוא אלבום האולפן הראשון של להקת הרוק האמריקאית ואן היילן, שיצא לאור ב-10 בפברואר 1978 על ידי חברת התקליטים Warner Bros. Records. האלבום נחשב לאחד מאלבומי הבכורה הגדולים ביותר במוזיקת הרוק,  האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה, והגיע בשיאו למקום ה-19 במצעד הבילבורד 200. הוא נמכר ביותר מ-10 מיליון עותקים בארצות הברית, קיבל מעמד של אלבום יהלום מאיגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה (RIAA) והיה לאחד האלבומים הנמכרים ביותר במדינה.
הסולו שברצועה האינסטרומנטלית "Eruption" נחשב לאחד מקטעי הסולו הגדולים בכל הזמנים. בשנת 2020 האלבום דורג במקום ה-292 ברשימת "500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים" של הרולינג סטון.
רקע

הלהקה הקליטה דמואים של עשרה שירים בנובמבר 1976 במספר סשנים ב-Village Recorders במערב לוס אנג'לס ובאולפני Electric Lady בניו יורק, בהפקה ובמימון של ג'ין סימונס מלהקת Kiss. אך קלטת ההדגמה בת שלוש הרצועות משכה עניין מועט מחברות התקליטים, והמנהל של Kiss, ביל אוקוין, אף סירב לנהל את הלהקה. ואן היילן לא היה בטוח לגבי איכות החומרים שבאלבום, מכיוון שהם לא השתמשו בהקלטות בציוד שלהם. לאחר הקלטת ההדגמות סימונס עזב לטובת סיבוב הופעות עם Kiss, אך אמר שינסה להשיג לואן היילן חוזה תקליטים לאחר מכן.
לאחר הקלטת ההדגמות, הוצע ללהקה להשתתף במספר הופעות. במופע בעיר הולדתם, פסדינה, המנהל העתידי של הקבוצה, מרשל ברל, גילה את הלהקה. הוא והיזם המוזיקלי קים פאולי יזמו הופעה משותפת של הלהקה יחד עם להקת הפאנק רוק Venus and the Razorblades במועדון הלילה Whisky a Go Go שבהוליווד. הלהקה זכתה לתשומת לבם של מו אוסטין וטד טמפלמן מחברת המדיה ״האחים וורנר״, שנכחו שניהם בהופעה של הלהקה במועדון סטארווד ב-3 בפברואר 1977. בהמשך, הלהקה חתמה על חוזה עם וורנר.
הקלטת אלבום הבכורה, עם המפיק טד טמפלמן, החלה ב-29 באוגוסט 1977. הרצועות הוקלטו בזמן קצר, במספר סשנים, בין 31 באוגוסט ל-8 בספטמבר 1977. העבודה על האלבום הסתיימה ב-4 באוקטובר, עם המיקס הסופי של הרצועות "Little Dreamer Eruption" (אשר כונה בפשטות "גיטרה סולו" במסמכי האולפן). בסך הכל, הפקת האלבום עלתה כ-54,000 דולר.
"לא היה לנו המון חומרים", נזכר הבסיסט מייקל אנתוני, "אז בעצם פשוט לקחנו את ההופעה החיה שלנו ואת כל השירים שהכרנו והלכנו על זה. כל העבודה על האלבום ארכה רק כמה שבועות. טד טמפלמן רצה לעשות תקליט גיטרה גדול ועוצמתי, והיה לו את כל מה שהוא היה צריך עם מה שאדי עשה".
לאחר מכן הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות ב-3 במרץ 1978 באולם האירועים Aragon בשיקגו, וביצעו הופעות חימום ללהקות Journey ו־Montrose בארצות הברית.  מאוחר יותר הם חיממו את להקת ההבי מטאל בלאק סבאת׳ באירופה ובארצות הברית.
תמונות השער של האלבום ואן היילן צולמו במועדון שהופיעו בו בהתחלה- Whisky a Go Go, הגיטרה שמופיעה על העטיפה היא מדגם Frankenstrat, בהתאמה אישית בסגנון פנדר סטראטוקסטר.
בהערות האלבום ניתן קרדיט לתקליטן הרדיו רודני בינגנהיימר ולבסיסט של להקת Kiss ג'ין סימונס. סימונס זוכה בדרך כלל לקרדיט על הגילוי של הלהקה, זאת למרות שלבינגנהיימר מגיע קרדיט על שהציג את ואן היילן לסימונס. "הרבה אנשים תוקעים אותי ברשימת התודות שלהם, למרות שזה לא מגיע לי", העיר סימונס. "אבל האחד שכן הייתי ראוי להיות בו היה התקליט הראשון של ואן היילן - החבר'ה עדיין חייבים לי כמה אלפי דולרים! אבל אני אוהב אותם".
בארצות הברית האלבום הגיע למקום ה-19 במצעד Billboard 200; סינגל הבכורה שלהם, שהוא קאבר לשיר "You Really Got Me" של הקינקס, היה אחד-עשר שבועות, שלושה מהם ב-40 המובילים, במצעד ה-Billboard Hot 100.
ביקורות

למרות שזמן קצר לאחר צאתו בפברואר 1978, ואן היילן נחשב על ידי מעריצים ומבקרים כאחד מאלבומי הבכורה הגדולים ביותר של מוזיקת הרוק, הביקורות הראשוניות עליו היו בעיקר שליליות. לפי הולי ג'ורג'-וורן מהרולינג סטון, עם יציאת האלבום, תקשורת המיינסטרים התמקדה ב"מראה הטוב והאישיות המוחצנת" של רוט, בעוד שהמעריצים והמוזיקאים "היו מרותקים לשליטה בגיטרה של אדי ואן היילן", שכללה "מערך של טכניקות לא שגרתיות". היא מציינת שעוד לפני הופעת הבכורה של הלהקה, "אדי הפך לאגדה בקרב גיטריסטים מקומיים".
המגזין קרנג! נתן לאלבום ביקורת חיובית מאוד. בביקורת נכתב: "קשה להפריז בהשפעה שהייתה להופעת הבכורה של ואן היילן עם יציאתה לאור. עם פיצול עולם המוזיקה בין פאנק, דיסקו ופרוג רוק, ואן היילן שילבו הופעה חיה מסנוורת עם מוטו מעורר מסיבות, ואדי ואן היילן, הגדיר מחדש את מה שאפשר לעשות עם שישה מיתרים. הצליל שלו באלבום הזה - שנקרא 'הצליל החום' - נשאר הגביע הקדוש של גוני הגיטרה". המגזין האמריקאי רקורד וורלד כינה את הסינגל "Jamie's Crying" "חתיכת קצב של נהיגה, שעשוי להיות הסינגל המעניין ביותר של ואן היילן עד כה". ו-"אנרגיית הרוק שלו לעולם לא נגמרת".
בשנת 1994 האלבום דורג במקום השמיני ברשימת 50 אלבומי ההבי מטאל המובילים של קולין לארקין. לארקין תיאר אותו כ"אחד מאלבומי הבכורה הגדולים באמת" של ההבי מטאל. לדברי גארי גראף ודניאל דורכהולץ, שכתבו ביקורת על האלבום ב־MusicHound Rock: The Essential Album Guide (1999), ואן היילן הוא "גן עדן להדבאנגר״ (חובבי הבי מטאל). ו- לפני כן "אף אחד לא שמע או ראה דבר כזה". ב-15 באפריל 2013, דייוויד לי רות' הצהיר בראיון לפודקאסט של ג'יי מור כי האלבום הוא ההקלטה האהובה עליו מבין שאר היצירות של הלהקה.
קבלה

האלבום זכה למעמד של אלבום זהב ב-24 במאי 1978, וכמה חודשים לאחר מכן, ב-10 באוקטובר 1978, הוא הגיע למעמד של פלטינה. בתוך פחות משנה האלבום מכר יותר ממיליון עותקים בארצות הברית בלבד. ב-22 באוקטובר 1984, האלבום הגיע לסטטוס של מולטי פלטינום x5 . ב-7 באוגוסט 1996,האלבום הגיע למעמד יהלום. בשנת 2003 הרולינג סטון דירג אותו בין 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים במקום 410; במהדורת 2012 של הרשימה הוא דורג במקום ה-415, וב- 2020 במקום 292. ג'ו לוי מהרולינג סטון אמר כי האלבום "הביא לעולם גיבור גיטרה חדש ואיש במה כריזמטי", על אדי ואן היילו ודייוויד לי רות' בהתאמה. לוי הילל את הרצועות "Runnin' with the Devil" ו-"Ain't Talkin' 'Bout Love" ש- "החזירו את הזוהר של הרוק הכבד", ושיבח את "הטכניקה שומטת הלסתות" של אדי ואן היילן ש"העלתה את הרף של גיטרות רוק." בשנת 2006, קוראי המגזין עולם הגיטרה דירגו אותו במקום ה-7 ברשימת אלבומי הגיטרה הגדולים בכל הזמנים. בשנת 2013, הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-27 ברשימת 100 אלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים.
רשימת רצועות

| רצועות האלבום> מס' | רצועות האלבום> שם | רצועות האלבום> משך | רצועות האלבום>  | רצועות האלבום>  | רצועות האלבום>  | רצועות האלבום>  | רצועות האלבום>  | רצועות האלבום>  | רצועות האלבום>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Runnin' with the Devil  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | You Really Got Me  | 1:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Eruption  | 2:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ain't Talkin' 'bout Love  | 3:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I'm the One  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Jamie's Cryin  | 3:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Atomic Punk  | 3:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Feel Your Love Tonight  | 3:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Little Dreamer  | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ice Cream Man  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | On Fire  | 3:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 35:34 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  "100 Greatest Rock Debut Albums". digitaldreamdoor.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-05-01.
↑  "The 10 Greatest Rock Debut Albums Of All Time". I Love Classic Rock (באנגלית אמריקאית). 17 במאי 2017. נבדק ב-2023-05-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Album Chart for 1978-05-27". Music Charts Archive (באנגלית). נבדק ב-2023-05-01.
1 2  "You searched for van halen - RIAA". RIAA.
↑  "50 greatest guitar solos of all time". NME. 11 בנובמבר 2017. אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  "Volume: Van Halen - Biography and Discography at HardHarderHeavy". hardharderheavy.de (בגרמנית). אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2017. נבדק ב-30 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Renoff, Greg. "How punk and new wave resurrected Hollywood's legendary Whisky a Go Go in the 1970s". medium.com/cuepoint. אורכב מ-המקור ב-1 באוקטובר 2016. נבדק ב-30 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sunset-Sound.pdf" (PDF). Sunset Sound. נבדק ב-3 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Van Halen debut album multitrack master tape boxes".
↑  musicradar.com/news/guitars/michael-anthony-my-6-career-defining-records-249695
↑  "Journey's Past Tour Information". journey-tribute.com. נבדק ב-30 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Black Sabbath Online: Tour Dates 1978". אורכב מ-המקור ב-2 ביולי 2009. נבדק ב-2009-07-10. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Van Halen (1978)". albumlinernotes. נבדק ב-3 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gene Simmons Reveals The Van Halen Demo Most Deserving Of Release: 'It'll Make Your Jaw Drop'". Van Halen News Desk. 10 בדצמבר 2020. נבדק ב-3 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  George-Warren 2001, p. 1028; Whitburn 2010, p. 683
↑  "Van Halen - Where to Start with - Kerrang". 15 במרץ 2014. אורכב מ-המקור ב-15 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mohr Stories". YouTube. אורכב מ-המקור ב-2016-04-29. נבדק ב-8 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 43a0e8b5-6059-397f-81e6-b8df5a648496
Spotify Wrapped

| --- | --- |
 
Spotify Wrapped (בתרגום חופשי לעברית: ספוטיפיי עָטוּף) הוא קמפיין שיווקי ויראלי של שירות הזרמת המוזיקה השוודי ספוטיפיי, המתפרסם מדי שנה מאז 2016. הקמפיין מתפרסם בכל תחילת דצמבר של כל שנה, ומראה סטטיסטיקות ונתונים על ההאזנות של המשתמש בשירות.
Spotify Wrapped כולל בדרך כלל את חמשת המוזיקאים שהמשתמש האזין להם בתדירות הגבוהה ביותר, את השירים שהמשתמש הקשיב להם הכי הרבה ואת הסוגות המוזיקליות האהובות על המשתמש. גם למפיקי תוכן בפלטפורמה יש גישה לגרסה של Spotify Wrapped, הכוללת את מספר הפעמים שהתוכן שלהם הוזרם באותה שנה. בנוסף לנתונים אישיים, Spotify Wrapped כולל גם מידע על פעילות בשירות כולו. בעוד ש-Spotify Wrapped מכונה בדרך כלל אוסף שנתי של נתונים, רק פעילות מ-1 בינואר ועד תאריך לא ידוע ב-2 החודשים האחרונים של השנה, נספרת עבור כל שנה נתונה.
Spotify Wrapped פופולרי מאוד ברשתות החברתיות, ומדי שנה מגיע למיליוני אנשים ברשתות החברתיות. שחרורו בתחילת דצמבר או בסוף נובמבר בכל שנה, מלווה בדרך כלל בשלטי חוצות ופרסומות בטלוויזיה. הקמפיין השיווקי זכה גם לשבחים וגם לביקורת על כך שהוא מספק לספוטיפיי פרסום בחינם והוא נדון בהקשר לשאלות פרטיות. פרשנים גם ניתחו את ההשפעות של Spotify Wrapped על תעשיית המוזיקה וביקרו אותה.
StandWithUs

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  לוס אנג'לס 
 מייסדים:  Roz Rothstein 
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 www.standwithus.com
 
StandWithUs (או בראשי תיבות: SWU, "עמדו איתנו", ידוע גם בשם Israel Emergency Alliance - "ברית החירום עם ישראל") הוא ארגון חינוך והסברה פרו-ישראלי ללא מטרות רווח שהוקם בלוס אנג'לס שבארצות הברית בשנת 2001 על ידי רוז רוטשטיין, ג'רי רוטשטיין ואסתר רנצר.
StandWithUs צבר מוניטין כארגון הסברה פרו-ישראלית מוביל. הוא פעיל במיוחד בקמפוסים של אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית, קנדה, בריטניה, דרום אפריקה, אוסטרליה וברזיל. לתפיסתו, הארגון שואף להילחם באנטישמיות ופייק ניוז הקשורים לישראל תוך קידום תדמית חיובית של המדינה. StandWithUs מכשיר סטודנטים בהסברה פרו-ישראלית, מארגן הפגנות, מפעיל שלטי חוצות ומסעות פרסום, ומגיש תלונות בשם סטודנטים. StandWithUs פועל באופן פעיל נגד קמפיינים של BDS – בקמפוסים ומחוצה להם. כמו כן, הארגון עוסק בשיתופי פעולה עם ממשלת ישראל ביוזמות שונות.
StandWithUs נוסד בשנת 2001 על ידי רוז רוטשטיין, מטפלת משפחתית בלוס אנג'לס, שהוריה היו ניצולי שואה ביחד עם בעלה ג'רי רוטשטיין ואסתר רנצר. לדבריה, נקודת המפנה עבורה הגיעה במהלך האינתיפאדה השנייה, כאשר היא נחשפה לתיאור תקשורתי מעוות לכאורה של הסכסוך, במיוחד בעקבות רציחת הנערים מתקוע. לאחר שנפגשה עם עשרות מנהיגים יהודים מקומיים, הגיעה רוטשטיין למסקנה שאין ארגון בעל משאבים "להסביר את ישראל", ולכן החליטה ליצור ארגון משלה.
רוטשטיין נשארה המנכ"ל של SWU. בשל עשייתה, היא זכתה פעמיים בתואר אחת מ-50 היהודים המשפיעים ביותר באמריקה על ידי העיתון הפורוורד, וה"ג'רוזלם פוסט" כינה אותה כאחת מ-50 היהודים המשפיעים ביותר בעולם בשנת 2016. ב-2015, דירקטוריון הארגון כלל את נתי סיידוף ואדם מילשטיין. לארגון צוות של 80 עורכי דין המספקים שירותים משפטיים פרו-בונו לסטודנטים וסגל המתמודדים עם אנטישמיות או "אנטישמיות מחופשת לאנטי-ציונות". רוברטה פ. סייד שימשה בעבר כמנהלת חינוך-מחקר.
SWU חבר בקואליציית ישראל בקמפוס וכולל בתוכו את המרכז למאבק באנטישמיות.
יש שביקרו את StandWithUs בפרסום אינפורמציה שגויה, פינקוואשינג וחוסר התמודדות עם ביקורת ואף בהשקפות ימין קיצוניות.
ביקורת

אמנם ה-SWU מתוייג לעיתים קרובות כימני, אך רוטשטיין דוחה זאת וטוענת כי הארגון אינו מפלגתי. הסוציולוג דב וקסמן טען כי SWU נמצא בקצה הימני של קשת הקבוצות היהודיות האמריקאיות, עם קבוצות כמו The David Project, הארגון ציוני אמריקה, The Israel Project והמכון היהודי לביטחון לאומי של אמריקה.
רוטשטיין טענה בעבר כי ה-SWU אינו דוגל בעמדות מדיניות ספציפיות וכי מטרתה היא רק ליידע ו"להתנגד למסע התעמולה האנטי-ישראלי האנטישמי האכזרי" על ידי הסברה פרו-ישראלית. בנוסף על כך, ה-SWU רואה בסכסוך הישראלי-פלסטיני כטריטוריאלי ולא קיומי. הרצאות של ה-SWU הדגישו בעיית הפליטים הפלסטינים "לא היו תוצאה של ייסוד ישראל אלא של המלחמה שפתחו מדינות ערב נגד ישראל".
SWU מתנגד ליוניות של ג'יי סטריט ומבקר אותה ואת נשיא השדולה המוביל אותה, ג'רמי בן-עמי. רוטשטיין מתנגדת גם לשוברים שתיקה.
אקטיביזם פרו-ישראלי

הארגון מציע שתי תוכניות חד-שנתיות להכשרת סטודנטים באקטיביזם פרו-ישראלי, מפיץ חוברות ודפי מידע על ישראל, ומארגן הרצאות פרו-ישראליות. לדברי עיתונאית הארץ ג'ודי מלץ, אף ארגון לא משתווה ל-SWU על "הלהטת הוויכוח הישראלי-פלסטיני באוניברסיטאות", והטקטיקות השנויות במחלוקת שלו.
SWU יצרה רשת של סטודנטים שהוכשרו לתעד אירועים אנטי-ישראליים בקמפוסים.
תוכנית Emerson Fellowship, שנוצרה ב-2007, מכשירה סטודנטים מ-90 אוניברסיטאות ברחבי צפון אמריקה להוביל פרויקטים פרו-ישראליים בקמפוסים שלהם. החל משנת 2020, התוכנית רלוונטית לסטודנטים בצפון אמריקה, הממלכה המאוחדת וברזיל. מספר התלמידים הרשומים לתוכנית גדל מ-38 ב-2007–2008 ל-107 ב-2020 המלגה הושקה בדרום אפריקה בנובמבר 2022.
הארגון עוסק גם בהכשרת תלמידי תיכון מאז 2012. התוכנית הוא תוכנית המיועדת לתלמידי תיכון בצפון אמריקה בכיתות י"א ו-י"ב ונרשמו 125 תלמידים ב-2020 הוא מכין את הסטודנטים לאתגרים העומדים בפניהם במכללה בנוגע להסברה פרו-ישראלית.
תוכניות חינוכיות נוספות כוללות את "שגרירים" - תוכנית המכוונת לצעירים ישראלים-אמריקאים בדרום קליפורניה במטרה לחבר בין אנשים כדי ליצור יוזמות פרו-ישראליות. בשנת 2012 כללה התוכנית 54 סטודנטים מאוניברסיטאות בדרום קליפורניה. שלא כמו עמיתי אמרסון, "שגרירים" הייתה פתוחה רק לישראלים-אמריקאים. התוכנית ניתנה בחסות ונוהלה על ידי מועצת המנהיגות הישראלית של קרן משפחת מילשטיין, שלימים מותגה מחדש כארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית.
SWU ארגנה מספר ועידות נגד תנועת ה-BDS ודחפה לחקיקה נגד BDS במדינות שונות בארצות הברית.
בשנת 2015, SWU גינה את הכנסייה המאוחדת של ישו, אחת העדות הפרוטסטנטיות הגדולות בארצות הברית, על כך שקראה לחרם על סחורות ישראליות מיהודה ושומרון.
במדינות שונות, SWU קידם מסעות פרסום של שלטי חוצות ופוסטרים למען סולידריות עם ישראל.
מדיה

בשנת 2020, SWU השיק פלטפורמה חדשה בשם "StandWithUs TV" שתפיק תוכן כדי "לידע ולהעניק השראה לאנשים מכל הגילאים". הארגון התמקד עוד יותר במדיה במהלך מגפת הקורונה.
בשנת 2008 ובשיתוף עם הג'רוזלם פוסט, החל SWU לפרסם עיתון חודשי, "קמפוס פוסט" שהופץ בקמפוסים של האוניברסיטה.
כספים

לפי Cause IQ, ההכנסות וההוצאות של SWU לשנת הכספים 2019 היו 17,848,945 דולר.
אחד התורמים העיקריים לארגון הוא אדם מילשטיין, שתרם $851,500 ל-SWU בין 2004 ל-2016. התוכנית החינוכית של SWU, מלגת אמרסון, ממומנת על ידי ג'יי סטיב וריטה אמרסון. הסניף הבריטי של הקבוצה גייס מאות אלפי פאונד בגיוסי כספים שונים, כולל אירוע מימון המונים בנובמבר 2021 שגייס 750,000 ליש"ט וקמפיין במאי 2023 שגייס למעלה מ-600,000 ליש"ט.
בשנת 2009, יותר ממחצית מתקציבה של SWU הוקצה למימון פעילויות סטודנטים בקמפוסים בארצות הברית. וכמעט 15% מתקציב הארגון הועברו למשרד הישראלי, שמכשיר מדי שנה 150 סטודנטים ישראלים בהסברה, בשיתוף עם משרד החינוך.
בינואר 2015, האתר הישראלי החוקר העין השביעית דיווח כי SWU יקבל 254,000 דולר ממשרד ראש הממשלה להכשרת צעירים להסברה במדיה. עם זאת, לפי SWU, הפרויקט לא יצא לפועל בסופו של דבר.
ורנר בסט

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1903 דרמשטאדט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  23 ביוני 1989 (בגיל 85) מילהיים על הרוהר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Karl Rudolf Werner Best 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית, רפובליקת ויימאר, גרמניה המערבית 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג  Rabanus-Maurus-Gymnasium 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית, המפלגה הדמוקרטית החופשית 
 
קארל רודולף ורנר בסט (בגרמנית: Karl Rudolf Werner Best;‏ 10 ביולי 1903 – 23 ביוני 1989) היה גרמני נאצי, משפטן, מפקד משטרה, אובר-גרופנפיהרר באס-אס מנהיג במפלגה הנאצית ותאורטיקן נאצי מדרמשטאדט, הסן. הוא היה ראש מחלקה 1 של הגסטפו, המשטרה החשאית של גרמניה הנאצית, ויזם מרשם של כל היהודים בגרמניה. כסגנו של אובר-גרופנפיהרר ריינהרד היידריך ארגן בסט איינזצגרופן שהיו אחראיות להרג המוני.
בסט שירת בממשל הכיבוש הצבאי הגרמני של צרפת (1940–1942) והיה המנהל האזרחי של דנמרק הכבושה (1942–1945). הוא הורשע בפשעי מלחמה בדנמרק אך שוחרר בשנת 1951. הוא נמלט מתביעה נוספת במערב גרמניה בשנת 1972 בגלל בריאות לקויה ומת בשנת 1989 בגיל 85.