stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובה M4
נתונים טכניים

קליבר: 5.56 מ"מ נאט"ו (.223 Remington).
תחמושת: M193 ,(SS109) M855.
מהירות לוע: 880 מטר לשנייה עם תחמושת ירוקה (M855 (SS109.
אורך: 83.8 סנטימטרים (33.0 אינץ') עם קת פתוחה, 75.7 סנטימטרים (29.8 אינץ') עם קת סגורה.
אורך הקנה: 368 מילימטרים (14.5 אינץ').
מעלה סלילים: 1:7.
טווח ירי יעיל: נועד לפגוע במטרות דמות בטווחים של עד כ-300 מטר, אך יעיל לפגיעה במטרת דמות עד לטווח של 500 מטרים (550 יארד).
משקל: 3 קילוגרם (6.6 ליברות).
משתמשים

ארצות הברית ארצות הברית: בשימוש כוחות מיוחדים ולוחמי חיל רגלים, חיל הנחתים, חיל ההנדסה וכלל הזרועות (לצד ה-M16A4 הארוך)
ישראל ישראל :
צה"ל, נרכשו בינואר 2001 ונמצאים בשירות עד היום ביחידות מובחרות, חיל הרגלים (חטיבת הצנחנים וחטיבת כפיר) ובחיל ההנדסה הקרבית. בשאר חילות השדה הוא נמצא באופן מצומצם.
משטרת ישראל: החל מ-2001 בקרב יחידות מיוחדות ולוחמים, החל מ-2010 כרובה שירות סטנדרטי בכלל המערך.
משמר הגבול: נשק שירות של הלוחמים, הרובים נתקבלו מצה"ל.
ימ"מ: במספר דגמים, בהם קולט קומנדו, שהותאמו ושודרגו במיוחד לימ"מ.
שירות הביטחון הכללי: נשק אישי של מאבטחים ולוחמי היחידות המבצעיות.
אוסטרליה אוסטרליה
בנגלדש בנגלדש: בשימוש המשטרה והיחידות המיוחדות.
בחריין בחריין: נרכשו ב-2008.
בליז בליז: נרכשו ב-2006.
קנדה קנדה: בשימוש ביחידות משטרה שונות. מיוצר ברישיון, וידועים בשם C8 carbine.
קולומביה קולומביה: נרכשו ב-2008.
אקוודור אקוודור: נרכשו ב-2008.
אל סלוודור אל סלוודור
גאורגיה גאורגיה
יוון יוון
הונג קונג הונג קונג
הונגריה הונגריה
הודו הודו: בשימוש הכוחות המיוחדים.
אינדונזיה אינדונזיה
עיראק עיראק
איטליה איטליה: בשימוש הכוחות המיוחדים.
טונגה טונגה: נרכשו ב-2008
ג'מייקה ג'מייקה
יפן יפן: נרכשו ב-2008.
ירדן ירדן
קוסובו קוסובו
לבנון לבנון: נרכשו ב-2008, בשימוש הכוחות המיוחדים.
מקדוניה מקדוניה
מלזיה מלזיה
נפאל נפאל
ניו זילנד ניו זילנד
פנמה פנמה: נרכשו ב-2008.
הפיליפינים הפיליפינים: נרכשו ב-2008.
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל: בשימוש הכוחות המיוחדים.
סרביה סרביה: בשימוש על ידי כוחות המשטרה השונים.
סינגפור סינגפור: בשימוש כוחות הקומנדו.
תאילנד תאילנד: נרכשו ב-2006, בשימוש חיילים באזורים עירוניים.
טורקיה טורקיה: בשימוש הצוותים המיוחדים של המשטרה.
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
תימן תימן: נרכשו ב-2006.
טליבאן טליבאן: נמכר ב-2006 לאפגניסטן, בשימוש רק יחידת הקומנדו האפגנית. נשק שלל בידי הטליבאן החל מ-2021.
בתרבות הפופולרית

בגלל תפוצתו הרבה בקרב כוחות צבא ומשטרה של מדינות העולם המערבי וברית נאט"ו הרובה מופיע במשחקי מחשב רבים מסוג משחק יריות בגוף ראשון, בעיקר ככלי נשק של יחידות הלוחמה בטרור (לוט"ר, או Counter-terrorists (בקיצור CT)) בעוד שהטרוריסטים חמושים בדרך כלל ב-AK-47 או נגזרותיו.
Counter-Strike – דגם A1 (מ-Counter-Strike הרגיל עד לSource)
Counter-Strike: Global Offensive – דגם A1 ,A4
Call of Duty 4 – דגם A1,A3 ו־A4
ה-M4 מופיע גם במשחקים "Fortnite" ו־"Pubg".
ועוד הרבה משחקי מחשב עם רובה זה.
ראו גם

AR10 – אב-הטיפוס של משפחת רובי ה-M16
AR-15 – אב-הטיפוס של ה־M16
רובה M16 – הרובה עליו מבוסס ה-M4 קרבין
SR-25 – רובה צלפים המבוסס על AR10
תבור (רובה) – רובה ישראלי, מתחרה של ה-M4 קרבין
תבור X-95 פלאט־טופ – רובה ישראלי, מתחרה של ה-M4 קרבין
IWI ערד – רובה ישראלי, מתחרה של ה-M4 קרבין, נכנס לשירות בימ"מ
הקלר וקוך HK416 – רובה גרמני מתחרה המבוסס על עיצוב ה-M4
זיג זאואר XM7 – רובה סער מתחרה, שנבחר להחליף את ה-M4 בצבא ארצות הברית
קולט M5 – רובה סער מתחרה
הערות שוליים

↑  נווית זומר, לא רוצים להסתמך על יבוא: בצה"ל רוכשים 20,000 רובי M4 מתוצרת ישראל, באתר ynet, 28 במרץ 2024
↑  Bot Verification, www.israeldefense.co.il
↑  Colt M4 Carbine
↑  "M-4 Carbine". U.S. Army Fact Files. United States Army. נבדק ב-2008-09-13.
|  נשק קל עכשווי של צה"ל |
| --- | --- | --- |
| נשק אישי/רובה סער | רובה M16 • רובה M16A1 מקוצר • CAR-15‏ • רובה M4A1 • מיקרו-תבור X-95 ו-X-95L • תבור X-95 פלאט-טופ • IWI ערד |      |
| מקלעים | נגב 5.56 מ"מ • נגב קומנדו • נגב NG7‏ • מאג 7.62 מ"מ • בראונינג 0.3 • M2 בראונינג (מק"כ 0.5) |      |
| רובי צלפים | חיל הרגלים: רמינגטון M24‏ • SR-25 Mk 11 • ברק (H-S Precision HTR 2000)‏ • בארט M82A1   יחידות מיוחדות: רמינגטון M24 • מאוזר 86SR‏ • בארט MRAD‏ • בארט REC10‏ • SR-25 Mk 11‏ • רובה צלפים דרגונוב • מקמילן TAC-338 • מקמילן TAC-50 |      |
| רימונים | רימון יד מדגם רימון רסס 26 • מטול רימונים M203 • מטול רימונים M320 |      |
| רקטות כתף | M72 לאו "זרזיר מתכלה" • RPG-7‏ • מטאדור "מפצח האגוזים" ו"מפצח קל משקל" |      |
| כלי נשק נוספים | תת-מקלע מיקרו-עוזי • קלשניקוב AK-47 • רוגר SR-22 • אקדחי גלוק 17 וגלוק 19 • אקדח זיג זאואר SIG P228 |      |
| ראו גם | נשק קל של צה"ל • אמצעי הלחימה של צה"ל • נשק קל • חיל הרגלים • צבא הגנה לישראל |      |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572671505171  LCCN: sh2009010777  NKC: ph744396
Tiny Fingers

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 סוגה:  פוסט רוק רוק פסיכדלי מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  אנובה מיוזיק נענע דיסק Pelagic Records
 אתר הלהקה
 חברים
 אורן בן דוד בועז בנטור נמרוד בר טל כהן
 חברים לשעבר
 דניאלה תורג'מן
 
Tiny Fingers (בעברית טייני פינגרז, "אצבעות זעירות") הוא הרכב פוסט רוק אינדי ישראלי. סגנון ההרכב אינו תחום לסוגה מסוימת והוא תואר כפוסט רוק פסיכדלי סופר-אינטנסיבי המערבב גם אלקטרוניקה חיה, דאבסטפ, גרוב ועוד.
הלהקה נוטה לעשות שימוש רב באפקטים לגיטרות.
שיתופי פעולה

הלהקה נוהגת לבצע שיתופי פעולה עם מגוון אמנים מסצנת האינדי הישראלית וגם עם אמנים מחו"ל.
הלהקה חיממה את ההופעה של דה מארס וולטה בהאנגר 11 ב-2012 ואת זו של דמיאן מארלי באמפי לייב פארק בראשון לציון ב-2015. כמו כן הם הופיעו עם All Them Witches (אנ'), עם Dub Trio (אנ'), ועם הלהקה הסינית WHAI.
בישראל שיתפה הלהקה פעולה עם יוסי פיין, אבי בללי, אייל תלמודי, הראפר פלד, טאטרן, להקת המחול מריה קונג ועוד. מדי פעם מצטרפת דניאלה תורג'מן להופעות או הקלטות. איש הסאונד הקבוע של הלהקה הוא אדיר דדיה.
במקביל לפעולתם בלהקה, חברי ההרכב פועלים גם בנפרד:
הבסיסט בועז בנטור הוציא מיני-אלבום סולו ופועל תחת השם Monsta.
הקלידן נמרוד בר הצטרף ללהקת הליווי של הראפר טונה. בנוסף הוא המפיק של להקת הפוסט רוק "מאובן" והפיק את אלבומם הראשון, Afar, שיצא בקיץ 2018.
המתופף טל כהן הצטרף ללהקות הליווי של אסף אמדורסקי ושל שי בן צור.
הגיטריסט אורן בן דוד והבסיסט בועז בנטור פועלים כצמד תחת השם Bulbulz. בצמד זה בן דוד משמש גם כמתופף ובנטור גם כגיטריסט. השם Bulbulz קיים לפחות מאז 2011.
הלהקה פועלת באולפן Wavos בקיבוץ בית אורן ובאולפן "ראש כבש" במושב עין עירון.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Massive Fingers Spacetrip (2011)
Foreign Telegrams (2011)
Megafauna (2012)
We Are Being Held By The Dispatcher (2013)
The Fall (2015)
Dawn (2017)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים (EPs)

Vāyu (בשיתוף עם להקת Ef (אנ')) (2016)
דיסקוגרפיה > וידאוגרפיה

Megafauna - Full Movie (2013)   ( הסרט באתר יוטיוב)
The Fall - video clip (2015)   ( הקליפ באתר יוטיוב)
The Fall - Live at the Dead Sea (2017)   ( הסרט באתרו הרשמי)
חברי ההרכב

אורן בן דוד - גיטרה חשמלית
בועז בנטור - גיטרה בס
נמרוד בר - קלידים
טל כהן - תופים
הערות שוליים

1 2  ליה פן, חברי להקת "טייני פינגרס" מבקשים: רק אל תקראו לנו להקת אינדי, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2010
↑  יובל אראל‏, אלוהים הוא הרעש באצבעות הקטנטנות..., בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 29 בינואר 2012
1 2  עידו שחם, הריק שבפנים: המקומות הנמוכים של טייני פינגרז, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2015
↑  חלוקת כרטיסים ל-Tiny Fingers, מוצ"ש, בארבי, בבלוג "אפרכסת", 26/01/2012
1 2 3  בן זילכה, הופ קטנטנים: טייני פינגרז מנגנים מוזיקה מעולם אחר, באתר nrg‏, 1 בדמצבר 2011
↑  בן שלו, כוח המשיכה של "טייני פינגרז" לא עובד על כולם, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2011
1 2 3 4 5 6 7  אורן סגל, הצלילה: רכבת ההרים הרגשית של Tiny Fingers מכה גלים (אלבום + ראיון), במגזין Andy Was Wrong, 9 באוגוסט 2015
1 2 3   איתי שטרן, כך כובשת "טייני פינגרז" הישראלית את העולם, באתר הארץ, 21 ביולי 2015
↑  ירדן אבני, הרגעים הגדולים של אינדינגב 2016, בבלוג "המאזין", 3 בנובמבר 2016
↑  טייני פינגרז מציגים: Megafauna - הסרט, באתר הארץ, 9 בינואר 2013
↑  בכורה: האלבום החדש של טייני פינגרז להאזנה מלאה, באתר וואלה, 27 בפברואר 2013
↑  It's the Tiny Fingers Show, באתר פלייליסט, 03/03/2013
↑   בן שלו, "טייני פינגרז" ניסו, אבל אסף שנצר הצליח, באתר הארץ, 25 באפריל 2013
↑  בן אליעד, ‏שברים שלמים: האבולוציה של טייני פינגרז היא רכבת הרים אמוציונלית, באתר "Time Out ישראל", 28.7.2015
↑  התעוררות: טייני פינגרז בקליפ חדש, באתר ynet, 5 במאי 2015
↑  יובל אראל‏, האצבעות הקטנות והמלוחות של הטבע, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 16 באפריל 2017
↑  האירוע The Fall - Live at The Dead Sea PrePremiere Screening באתר פייסבוק
↑  http://tfdeadsea.com
↑  יובל אראל‏, הצילו את הים!!!, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 15 בינואר 2018
↑  נדב נוימן, ‏הסרט החדש של טייני פינגרז מציג את ים המלח כפי שמעולם לא נראה, באתר "Time Out ישראל", 15.4.2017
↑  אמיר סומר, ‏מבוא לצ'ילום: טייני פינגרז הפכו את אלבומם החדש לסרט, באתר "Time Out ישראל", 18.1.2016
↑  גיא חג'ג', עונג שבת: זה הרגע, בבלוג "עונג שבת", 27 בינואר 2018
↑  Pelagic Records sign TINY FINGERS! באתר Pelagic Records
↑  פירוט גרסאות האלבומים ב דף של Tiny Fingers באתר Discogs
↑  דף האלבום באתר Discogs
↑  TINY FINGERS - DAWN, בעמוד הפייסבוק של Tiny Fingers, 9 ביוני 2017
↑  דף האלבום באתר Prog Archives
↑  כך עולה מחיפושי גוגל בנושא
↑  TINY FINGERS - UNKNOWN FINGER VOL.1, בעמוד הפייסבוק של Tiny Fingers, 5 באפריל 2018
↑  שי סגל‏, פרימוורה 2016: פנטזיה שלפני נחיתה כואבת ומדממת בישראל, באתר וואלה, 10 ביוני 2016
↑  Liverpool Sound City 2015 review: Tim Peaks Diner, Polar Sates, Luckless, Hollysiz, Delta Rae , באתר Getintothis, 23 ב
מאי 2015 (באנגלית)
↑  Tiny Fingers באתר פסטיבל Mighty Sounds
↑  Tiny Fingers באתר פסטיבל בום 2018
↑  אסף נבו, ‏פרינסס אוף צ'יינה: טייני פינגרז גדולים בסין, באתר ‏מאקו‏, 7 באוגוסט 2014
↑  אסף נבו, ‏טייני פינגרס יחממו את "דה מארס וולטה", באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2012
↑  Monsta,  באתר בנדקמפ
↑  Meuban באתר פסטיבל אינדינגב
↑   TINY BULBULZ - The gold rush, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7019 3725  MusicBrainz: 1882c16e-10c6-425e-a116-f4e9a681122e
אנדרה סילבה

אנדרה מיגל ואלנטה דה סילבה (בפורטוגזית: André Miguel Valente da Silva; נולד ב-6 בנובמבר 1995 בבגים דו מונטה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה בהשאלה מר.ב. לייפציג ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים

סילבה גדל במחלקות נוער של מועדונים שונים בעיר פורטו, ובשנת 2011 הצטרף למחלקת הנוער של המועדון הבכיר בעיר, פורטו. בעונת 2013/2014 החל סילבה לשחק בפורטו ב', קבוצת המילואים של פורטו. ב-2 בינואר 2016 ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף במקומו של וינסנט אבובקאר בדקה ה-71 בהפסד 0–2 לספורטינג ליסבון במסגרת המחזור ה-15 בליגת העל הפורטוגלית. ב-14 במאי הבקיע סילבה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-88 בניצחון 0–4 על בואבישטה במסגרת המחזור ה-34 בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הראשונה של המועדון ערך סילבה 9 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
את עונת 2016/2017 פתח סילבה בסערה, עם 5 שערים ב-7 הופעות ליגה. ב-14 בספטמבר 2016 ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד פ.צ. קופנהגן במסגרת שלב הבתים של עונת 2016/2017. ב-18 באוקטובר הבקיע סילבה את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, שער מכריע בפנדל בדקה השנייה של תוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 1–2 על קלאב ברוז' במסגרת המחזור השלישי של שלב הבתים.
ב-12 ביוני 2017 חתם סילבה לחמש שנים במילאן. ב-27 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על קראיובה במוקדמות הליגה האירופית. ב-17 באוגוסט הבקיע צמד שערי בכורה בניצחון 0–6 על שקנדיה במוקדמות הליגה האירופית.
ב-11 באוגוסט 2018 הושאל סילבה לעונה אחת לסביליה. ב-12 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1–2 לברצלונה בסופר קאפ הספרדי. ב-19 באוגוסט כבש שלושער בכורה בקבוצה בניצחון 1–4 על ראיו ואיקאנו.
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל סילבה לאיינטרכט פרנקפורט וב-10 בספטמבר 2020 חתם בה על חוזה קבוע לשלוש שנים.
עונת 2020/2021 הייתה עונת שיא מבחינתו של סילבה עם 28 שערים בבונדסליגה, הוא שיפר בשער אחד את שיא המועדון לעונה אחת מלפני 44 שנים שהיה שייך לברנד הולצנביין. רק רוברט לבנדובסקי, חלוץ באיירן מינכן האלופה עם 41 שערים כבש יותר מסילבה באותה העונה.
ב-2 ביולי 2021, חתם בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה לחמש שנים. ב-15 באוגוסט ערך הופעת בכורה בהפסד קבוצתו 0–1 למיינץ 05. ב-20 באוגוסט כבש שער בכורה בניצחון 0–4 על שטוטגרט. ב-2 באוגוסט 2023 הושאל אנדרה סילבה לריאל סוסיאדד מהלה ליגה לעונה אחת, עם אופציה לרכישה בסיום ההשאלה. סילבה ערך 19 הופעות ליגה במדי הקבוצה והבקיע שלושה שערים. אופציית הרכישה לא מומשה, ובתום עונת ההשאלה חזר לר.ב. לייפציג.
קריירה בינלאומית

ב-1 בספטמבר 2016 ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, כשהחליף את אדר בפתיחת המחצית השנייה בניצחון 0–5 על נבחרת גיברלטר במשחק ידידות. ב-7 באוקטובר 2016, בהופעתו השלישית בנבחרת הבקיע סילבה את שער הבכורה שלו, שער בדקה ה-86 בניצחון 0–6 על נבחרת אנדורה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-10 באוקטובר 2016, בהופעתו הרביעית בנבחרת, הבקיע סילבה שלושער בניצחון 0–4 על נבחרת איי פארו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

ר.ב. לייפציג
הגביע הגרמני: 2021/2022, 2022/2023
הערות שוליים

↑  A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
| נבחרת פורטוגל – גביע הקונפדרציות 2017 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 נטו •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 סמדו •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 גומש • 16 פיזי • 17 נאני • 18 ז'לסון • 19 אליסאו • 20 קווארסמה • 21 סדריק • 22 בטו • 23 אדריאן • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 נטו •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 סמדו •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 גומש • 16 פיזי • 17 נאני • 18 ז'לסון • 19 אליסאו • 20 קווארסמה • 21 סדריק • 22 בטו • 23 אדריאן • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 מ. פרננדש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 מריו •   11 ב. סילבה •  12 לופש • 13 דיאש •  14 ויליאם • 15 ריקרדו • 16 ב. פרננדש • 17 גדש • 18 ז'לסון • 19 רוי • 20 קווארסמה • 21 סדריק • 22 בטו • 23 אדריאן • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 מ. פרננדש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 מריו •   11 ב. סילבה •  12 לופש • 13 דיאש •  14 ויליאם • 15 ריקרדו • 16 ב. פרננדש • 17 גדש • 18 ז'לסון • 19 רוי • 20 קווארסמה • 21 סדריק • 22 בטו • 23 אדריאן • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 פרננדש •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 רפא • 16 סאנצ'ס • 17 גדש • 18 נבש • 19 גונסלבש • 20 דאלו • 21 ז'וטה • 22 ר. סילבה • 23 פליקס • 24 אוליביירה • 25 מנדש • 26 פלהיניה • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 פרננדש •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 רפא • 16 סאנצ'ס • 17 גדש • 18 נבש • 19 גונסלבש • 20 דאלו • 21 ז'וטה • 22 ר. סילבה • 23 פליקס • 24 אוליביירה • 25 מנדש • 26 פלהיניה • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122663155X  VIAF: 5878161332360052420002   WorldCat (עם VIAF): 5878161332360052420002
אלש

.
מצודת אלטמירה
אלש (בוולנסית: Elx) או אלצ'ה (בספרדית: Elche) היא עיר בדרום-מזרח ספרד, במחוז אליקנטה שבקהילה האוטונומית של ולנסיה. היא סמוכה לעיר אליקנטה ולים התיכון. דרך העיר זורם נהר וינלופו (Vinalopó). ב-2006 נמנו בעיר 219,000 תושבים.
יש במקום שרידים ארכאולוגיים רבים, חלקם מתוארכים לאלף החמישי לפנה"ס. היישוב הגדול הראשון במקום הוקם במאה ה-5 לפנה"ס בידי האיברים, שיצרו את הפסל המפורסם Dama d'Elx (הגבירה מאלש) המוצג במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה במדריד. מאוחר יותר נכבשה בידי הקרתגנים, היוונים והרומאים, שכינו אותה Ilici. בתקופה הויזיגותית ישב בה בישוף. בתקופה המוסלמית איבדה מעט את חשיבותה. חיימה הראשון מאראגון כבש אותה ב-1264.
החקלאות תופסת עדיין חלק משמעותי בכלכלת העיר, אך היום ייצור הנעליים הוא הענף הכלכלי העיקרי. בעיר פועלת קבוצת כדורגל בשם מועדון כדורגל אלצ'ה.
חורש הדקלים באלש (Palmerar d´Elx), הגדול באירופה, הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. בעיר מועלית ב-14 באוגוסט וב-15 באוגוסט מדי שנה הצגה דתית חשובה בשם "מיסטרי ד'אלש" (Misteri d´Elx), המתארת את חייה של מריה.
אלש והיהודים

על פי כתובת ביוונית ברצפת פסיפס שנחשפה ב-1905 בחפירות ארכאולוגיות ב-L'Alcúdia, סמוך לאלש מדרום, משערים כי במקום התקיים בית כנסת במאות השלישית עד החמישית ובאתרו נבנתה לימים כנסייה נוצרית. מתקופת הכיבוש המוסלמי אין ידיעות על יישוב יהודי במקום. החל מ-1263 מופיעים שמות של נושאי משרה יהודים בהקשר לעיר אלש, בהם אסטרוק בונסיניור מברצלונה, מתורגמן שפעל באלש, ודון יצחק אבן וקאר, רופא ובעל קרקעות בסביבת העיר. ב-1308 היה יהודי אחראי לגביית המס מן העדה המוסלמית, והמוכס אברהם בן בחיי פעל באלש בשנות ה-80 של המאה ה-14. הסבֿרה בדבר שרידי בית כנסת יהודי בתשתית "הבסיליקה של אלש" נתונה בוויכוח מתמשך.
ראו גם

נמל התעופה אליקנטה-אלש מיגל ארננדס
ערים תאומות

צרפת טולוז, צרפת
אלג'יריה אוראן, אלג'יריה
הערות שוליים

↑  על יהודֵי אלש-אלצ'ה במאגר בית התפוצות
↑  אחד המחקרים האחרונים בנדון פורסם ב-2016; ראו: Robyn Faith Walsh, "Reconsidering the Synagogue/Basilica of Elche, Spain", Jewish Studies Quarterly 23, 2016, pp. 91–123
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548065905171  BNE: XX451089  BnF: cb11963648g (data)  GND: 4197923-0  LCCN: n80050262  MusicBrainz: 67d2ca28-842d-4e59-9aba-54ecccc5a16d  SUDOC: 027637859  VIAF: 127837820   WorldCat (עם VIAF): 127837820 
מראה חלקי של חורש הדקלים באלש
עוצמה יהודית

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 שם רשמי:  חזית יהודית לאומית 
 מייסד:  מיכאל בן ארי 
 מנהיגים:  ברוך מרזל, מיכאל בן ארי, בנצי גופשטיין, איתמר בן גביר
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־22 שנים)
 אפיון:  מפלגת ימין קיצוני
 אידאולוגיות:  כהניזם עליונות יהודית ארץ ישראל השלמה
 כנסות:  18, 24, 25
 ממשלות:  37
 אותיות:  כ (2006)  ט (2009, 2021, 2022)  נץ (2013, 2020)  קץ (2015)  טב (2019)  כף (2019)
 שיא כוחה:  7 מנדטים (הכנסת ה-25)
 שפל כוחה:  לא עברה את אחוז החסימה
 רשימה פוליטית:  האיחוד הלאומי (2009) עוצמה לישראל (2013) יחד (2015)  איחוד מפלגות הימין (2019) הציונות הדתית (2021 -2022)
 נוצרה מתוך:  כך
 מטה:  ירושלים 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין קיצוני
 נציגויות בפרלמנטים
 הכנסת:  7 / 120
 
 ozma-yeudit.co.il
 
עוצמה יהודית (בשמה הרשמי: "חזית יהודית לאומית") היא מפלגת ימין קיצוני ישראלית. התמודדה לכנסת מספר פעמים כרשימה עצמאית, ופעמים אחרות כחלק מרשימות האיחוד הלאומי, עוצמה לישראל, יחד, איחוד מפלגות הימין והציונות הדתית. כיום מנהיג את המפלגה איתמר בן גביר.
בכנסת ה-18 כיהן מיכאל בן ארי כחבר הכנסת מטעם המפלגה, לאחר שנבחר ברשימת האיחוד הלאומי. בכנסת ה-24 כיהן עו"ד איתמר בן גביר כחבר הכנסת מטעם המפלגה, לאחר שנבחר ברשימת הציונות הדתית. בבחירות לכנסת ה-25 המפלגה התמודדה ברשימת הציונות הדתית, ובכנסת העשרים וחמש מכהנים מטעמה ששה חברי כנסת.
היסטוריה > הבחירות לכנסת השבע עשרה

בשנת 2003 הקים ברוך מרזל את מפלגת חזית יהודית לאומית, על מנת להתמודד בבחירות לכנסת השבע עשרה (לאחר שלא הצליח להיכנס לכנסת השש עשרה). מפלגה זו תומכת ברעיון ארץ ישראל השלמה ובהחלת הריבונות הישראלית בשטחי יש"ע. לטענת המייסדים, המפלגה תומכת בהכנסת תוכני מסורת וזהות יהודית נוספים לתוך החינוך, וכן בביצוע רפורמות מהותיות במערכות השלטון הנוכחיות על מנת לחזק את האופי היהודי של מדינת ישראל. ברוך מרזל היה יושב ראש מפלגת כך עד שהוכרזה כארגון טרור בשנת 1994.
אל מרזל הצטרפו אנשי מפלגת ימין ישראל, שהיו חברים גם כן בתנועת חרות - התנועה הלאומית. נציגיהם שובצו במקום השישי והשביעי ברשימה לכנסת. בבחירות זכתה "חזית יהודית לאומית" בכ-25 אלף קולות, אך לא עברה את אחוז החסימה שעמד אז על כ-62 אלף קולות. בבחירות אלו נכתב ובוצע ג'ינגל המפלגה על ידי אריאל זילבר.
היסטוריה > הכנסת השמונה עשרה

לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, הצטרפה המפלגה למפלגת ארץ ישראל שלנו שהיוותה חלק מרשימת האיחוד הלאומי. מיכאל בן ארי, שהיה מועמד מטעמה, נבחר לכנסת השמונה עשרה. לקראת סוף כהונת הכנסת פרשו מרזל ובן ארי ממפלגת ארץ ישראל שלנו ומהאיחוד הלאומי, יחד עם אריה אלדד ומפלגתו התקווה, שפרשו אף הם מהאיחוד הלאומי. ב-19 בנובמבר 2012 אושרה בקשת אלדד ובן ארי מוועדת הכנסת להתפלג מהאיחוד הלאומי ולהקים את סיעת "עוצמה לישראל".
היסטוריה > הבחירות לכנסת התשע עשרה

לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, התמודדה סיעת עוצמה לישראל שהייתה מורכבת ממפלגת "התקווה" של אריה אלדד ומנציגי חזית יהודית לאומית, בן-ארי, מרזל ואיתמר בן-גביר שהוצבו במקום בשני, השלישי והחמישי ברשימה המשותפת. נציגים נוספים הוצבו לסירוגין בהמשך הרשימה.
המפלגה קיבלה 1.76% מהקולות, ולא עברה את אחוז החסימה, שעמד על 2%.
היסטוריה > הבחירות לכנסת העשרים

בזמן הבחירות לכנסת העשרים, הודיע בן ארי שהמפלגה תרוץ ללא מפלגת "התקווה". והמפלגה שינתה את שמה ל"עוצמה יהודית" והחלה בתעמולת בחירות. היא התמודדה ברשימה משותפת עם מפלגת יחד בראשות אלי ישי, אשר פרש ממפלגת ש"ס. משום שבן ארי נוהג לעלות להר הבית, התנגד מנהיגה הרוחני של מפלגת יחד, הרב מאיר מאזוז, לשיבוצו ברשימה. במקומו ברוך מרזל ייצג את "עוצמה יהודית", והוא הוצב במקום הרביעי כנציג היחיד ברשימה מטעם מפלגתו. המפלגה המאוחדת זכתה בכ-3% מסך הקולות הכשרים, ולא עברה את אחוז החסימה שעומד על 3.25%.
היסטוריה > הבחירות לכנסת העשרים ואחת

המפלגה הכריזה על התמודדות בבחירות לכנסת העשרים ואחת. בתיווכו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, הצטרפה המפלגה לרשימת איחוד מפלגות הימין, הכוללת גם את מפלגות הבית היהודי והאיחוד הלאומי – תקומה. מטעם המפלגה הוצבו שני מועמדים בעשירייה הראשונה: מיכאל בן ארי במקום החמישי ואיתמר בן-גביר במקום השמיני. בערעור בחירות שהוגש לבית המשפט העליון נקבע ברוב קולות כי מועמד "עוצמה יהודית" מיכאל בן-ארי, מנוע מלהתמודד לכנסת. בעקבות הפסילה עלה מיקומו של בן גביר למקום השביעי וזאת לאחר שנדחתה עתירה שביקשה למקם אותו במקום החמישי. בן גביר נהג לקרוא לרב מאיר כהנא, "מורי ורבי". בבחירות עצמן זכה האיחוד בחמישה מנדטים. בהתאם להסכמות בן גביר היה אמור להיכנס לכנסת לאחר הקמת הממשלה וחקיקת "חוק נורווגי מורחב", אך ההסכם לא יצא לפועל לאחר שהקמת ממשלה נכשלה והבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוקדמו לספטמבר 2019.
היסטוריה > הבחירות לכנסת העשרים ושתיים

לאחר הקדמת הבחירות פרשה "עוצמה יהודית" מאיחוד מפלגות הימין והגישה רשימה עצמאית. בערעור שהוגש לבית המשפט העליון על אישור הרשימה, אושרה השתתפותם בבחירות של הרשימה ושל העומד בראשה, איתמר בן-גביר, אך נפסלה מועמדותם של ברוך מרזל ובנצי גופשטיין בגין הסתה לגזענות.
המפלגה קיבלה 83,609 קולות (1.88% מסך המצביעים), אך לא עברה את אחוז החסימה שעמד על 3.25%.
היסטוריה > הבחירות לכנסת העשרים ושלוש

בדצמבר 2019 סיכמו רפי פרץ ואיתמר בן-גביר כי מפלגות הבית היהודי ועוצמה יהודית ירוצו ברשימה אחת בשם "הבית היהודי המאוחד". עם זאת סמוך לתום המועד להגשת הרשימות החליט פרץ לרוץ יחד עם מפלגתו במסגרת רשימת ימינה לצד הימין החדש והאיחוד הלאומי ללא עוצמה יהודית. כתוצאה מכך התמודדה עוצמה יהודית ברשימה עצמאית.
הרשימה לא עברה את אחוז החסימה וקיבלה כ-19,362 קולות, שהם כ-0.42% מכלל הקולות.
היסטוריה > הבחירות לכנסת העשרים וארבע

ב-31 בינואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת ה-24, הודיעה המפלגה על ריצה משותפת עם מפלגת נעם. ב-3 בפברואר חתמה המפלגה על הסכם ריצה משותפת עם האיחוד הלאומי במסגרת רשימת הציונות הדתית. איתמר בן גביר הוצב במקום השלישי ברשימה ונבחר לכנסת, לאחר שהרשימה קיבלה 6 מנדטים. ב-3 ביולי 2022, ימים ספורים לאחר ההחלטה על הקדמת הבחירות לכנסת העשרים וחמש התפצלה בהסכמה עוצמה יהודית מרשימת הציונות הדתית לסיעה נפרדת בכנסת.