stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האיש שבקיר (סרט)
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| תמר אלקן | שיר ליפין |  |
| גלעד כהנא | רמי |  |
| אלי גורנשטיין | דורון | אבא של רמי |
| רות רסיוק | עדי | חברה לשעבר של רמי |
| רוי מילר | נדב | חבר של עדי |
| שלומי אברהם |  | שוטר צעיר |
| אמיתי יעיש בן אוזיליו |  | שוטר |
| זאב שמשוני |  | שכן |
| יואב דונט | דודי | חבר של רמי |
| רודיה קוזלובסקי | טומי | מאהב של שיר |
| תום אנטופולסקי | אלה | סוחרת סמים |
| עלית קרייז |  | אמא של שיר |
הערות שוליים

1 2  אורי קליין, "האיש שבקיר": לא כל השקרים והסודות מפתיעים, באתר הארץ, 7 בפברואר 2018
↑  נירית אנדרמן, "המלים הטובות" בראש רשימת המועמדים לפרס אופיר, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2015
ההיא שחוזרת הביתה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מיה דרייפוס
 הופק בידי:  איילת קייט, אמיר הראל
 תסריט:  מיה דרייפוס
 עריכה:  רונית פורת
 שחקנים ראשיים:  טלי שרון אלון אבוטבול
 צילום:  שי פלג
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  2013
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 תקציב:  3,264,371 ש"ח
 הכנסות:  7,671 צופים בישראל
 דף הסרט ב־IMDb
ההיא שחוזרת הביתה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2013 בכתיבה ובימוי של מיה דרייפוס, עם טלי שרון, אלון אבוטבול, לאורה ריבלין ואלי כהן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על בחורה הנאלצת לשוב לבית הוריה ומתחילה ברומן סוער עם גבר נשוי ומבוגר.
טלי שרון זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר ושי פלג זכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2013.
מיה דרייפוס הייתה מועמדת לפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר וזכתה בפרס על סרט הביכורים הטוב ביותר באותו פסטיבל.
לאורה ריבלין זכתה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וטלי שרון הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2013.
הסרט כולל מספר אזכורים ומחוות לסרטים שונים. לדוגמה, שינוי התלבושת של מיכל במהלך הסרט הוא מחווה לדמותו של דיינה קארווי בסרט אשף התחפושות.
תקציר העלילה

מיכל (טלי שרון) היא תסריטאית בת 33 שנמצאת במשבר יצירה ומפרידה מבן זוג ונאלצת לעבור לבית הוריה. בדרך לשם כשהיא קצת שתוייה היא עוצרת פתאום ורכב פוגע בה מאחור. נהג הרכב הפוגע הוא זאב (אלון אבוטבול) סמג"ד במילואים שחוזר לאחר שירות מילואים. זאב מסיע אותה לבית הוריה, נעמי (לאורה ריבלין) ואלכס (אלי כהן). הוא מספר להם שהוא כעת מנהל בית הספר התיכון בו למדה מיכל.
למחרת מבקרת מיכל בבית הספר, פוגשת בזאב ומספרת כי ברצונה לראיין תלמידים עבור תסריט שהיא כותבת. בחצר היא נפגשת במזכירה דינה (הילה שיניצקי) ובתלמיד רומן (איבן מרצ'נקו) שמרבה להתחמק מהכיתה.
זאב מספר לה שהוא נשוי ויש לו שתי בנות והיא נמשכת אליו למרות שהוא מבוגר ממנה ב-17 שנים.
הם קובעים להיפגש בבית מלון ומיכל מגיעה אליו בלבוש מגרה "כמו זונה". הם מתחילים להתגפף אבל מיכל מתנגדת וזאב כופה עליה את רצונו בכוח.
היא נמלטת משם וחוזרת שבורה לבית ההורים המתוסכלים ממנה. היא מאוננת ויוצאת לשוטט ברחובות תל אביב עד שהיא נתקלת בחבורת תלמידים ובהם רומן ש"נדלק" עליה. שני השתויים חוזרים בשקט לבית ההורים של מיכל ומתגפפים במיטה.
בבוקר רואים ההורים את מיכל ורומן מתנשקים. אלכס לא יכול לשאת זאת ולאחר הסתלקותו של רומן הוא סוטר למיכל ומכנה אותה "זונה".
מיכל מגיעה לנשף הסיום בבית הספר, פוגשת שוב את זאב שרודף אחריה. הם מתגפפים בשירותים אך מיכל דוחה אותו. היא נשארת לבד וחושבת על עתידה הלא ברור.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| טלי שרון | מיכל |  |
| אלון אבוטבול | זאב |  |
| לאורה ריבלין | נעמי |  |
| אלי כהן | אלכס |  |
| ארתור מרצ'נקו | רומן | תלמיד |
| אורי הוכמן | מאיר | שכן |
| הילה שיניצקי | דינה | מזכירת בית ספר |
דידי לוקוב:
טומי אדונסי

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1987  (בת 37) אוגון, ניגריה 
 שם לידה:  Tomi Odunsi 
 מדינה:  ניגריה ניגריה
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לאגוס 
 בן או בת זוג:  Seun fadina (17 ביולי 2016–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
טומי אדונסי (באנגלית: Tomi Odunsi; נולדה ב-24 במאי 1987) היא שחקנית טלוויזיה, זמרת ומשוררת ניגרית המפורסמת הודות לתפקידה בסדרת הטלוויזיה הניגרית המפורסמת "Salewa".
ביוגרפיה

אדונסי נולדה ב-24 במאי 1987 במדינת אוגון שבניגריה. היא למדה באוניברסיטת לאגוס שבניגריה, וסיימה את לימודיה עם קבלת תואר בוגר (BA) בבלשנות של שפות אפריקאיות עם התמחות בפת היורובה. את הופעת הבכורה שלה ביצעה עם הסינגל "I Wan Blow", אותו ביצעה באפריל 2013 במלון Oriental Hotel.
קריירה

אדונסי כתבה שירים רבים ובהם:
The Magic 2013 Christmas Theme Song
In the Music Movie soundtrack
All the songs in her EP, Santacruise
Superwomen episode on Moments with Mo with Mo Abudu
Urban Lounge TV show theme song
תיאטרון

Oluronbi: The Musical 1 & 2: Sope
Oluronbi: The Musical 3: Ope
Fractures: Toju
Rubiewe: Cup
Saro: The Musical: Ronke
פילמוגרפיה

Tinsel
מיזמים אחרים

אדונסי היא המנכל"ית והמייסדת של CGT מדיה בע"מ, חברת בידור ומדיה אפריקאית.
הערות שוליים

↑  "Tinsel star, TOMI ODUNSI speaks on her ambassadorial appointment, career and music". Encomium Magazine.
↑  "I've been robbed of my privacy –Tomi Odunsi". The Punch - Nigeria's Most Widely Read Newspaper. אורכב מ-המקור ב-2015-01-02. נבדק ב-2018-11-27.
↑  Our Reporter. "'African Movie Channel is dedicated to best of Nollywood movies'".
↑  "BN Exclusive: Africa Magic's Official Christmas Theme Song 2013 | Written & Performed by Tomi Odunsi - BellaNaija". www.bellanaija.com.
↑  "OLURONBI:THE MUSICAL | 360Nobs.com". www.360nobs.com. אורכב מ-המקור ב-2018-07-08. נבדק ב-2018-11-27.
↑  "Omawumi, Yinka Davies, Timi, Ireti Doyle and other talented stars revive OLURONBI - BellaNaija". www.bellanaija.com.
↑  "Aboriginal Productions out with Fractures - Vanguard News". Vanguard News. 2010-02-19.
↑  "'Rubiewe': The African 'Beauty & The Beast' on stage May 27, 29 » YNaija". YNaija. 2012-05-16.
↑  "Saro the Musical Premieres in London, Gets Standing Ovation". THISDAYLIVE. 2017-08-27.
↑  "CGT Management (@cgtmgt) • Instagram photos and videos". www.instagram.com.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טומי אדונסי".
צבי קורץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.הרב קורץ (מימין) מקבל את פניו של גאורגיוס השני, מלך היוונים (במרכז)
 לידה:  2 ביוני 1884 האימפריה האוסטרו-הונגרית ז'שוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 ביוני 1945 (בגיל 61) ברית המועצות (1923–1955) טרוביץ (אנ'), שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה 
 מדינה:  יוון 
 השכלה:  בית המדרש הגבוה למדעי היהדות 
 תקופת הפעילות:  ? – 3 ביוני 1945 
 צאצאים:  Arieh Koretz 
 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
הרב ד"ר צבי (הירש) שמחה קורץ (ביוונית: Σέβη Κόρετς. ‏ סיוון ה'תרנ"ד, 2 ביוני 1894, ז'שוב - כ"ב בסיון ה'תש"ה, 3 ביוני 1945, טרוביץ) היה רבה הרשמי האחרון של יהדות סלוניקי לפני השואה וראש היודנראט בעיר. נספה בשואה.
ביוגרפיה

נולד בז'שוב (ריישא) שבגליציה (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית; כיום בפולין) לרבקה ואליעזר, מצאצאי רבי פנחס מקוריץ. למד בחדר המקומי, והשלים לימודים כלליים תחילה עם מורים פרטיים ובהמשך גם בגימנסיה, והשיג תעודת בגרות. הוא עבר לווינה והחל בלימודי רפואה באוניברסיטת וינה, אך לאחר תקופה קצרה עזב את תחום הרפואה והחל בלימודי פילוסופיה, תאולוגיה ומדעי המזרח. למד באופן עצמאי שפות רבות. את לימודיו המשיך באוניברסיטת המבורג ובבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין (בין השאר אצל יצחק משה אלבוגן ונפתלי טורצ'ינר) וקיבל תואר דוקטור במדעי המזרח וסמיכה לרבנות. בשנת ה'תרפ"ז נשא את גיטה בת יעקב אריה צווינגל (נפטרה בתל אביב ב-1988), ונולדו להם שני ילדים, לילי ואריה (ליאו).
ב-1930 התמנה למשרת רבנות בקהילה קטנה בברלין.
ביוגרפיה > כרב בסלוניקי

בשנת 1933 התמנה לרבה הראשי של יהדות סלוניקי, לאחר שהפלג המודרני בהנהגת הקהילה לחץ למינוי רב בעל הכשרה אקדמית. הוא החליף את הרב חיים חביב שכיהן כממלא מקום והיה רב נערץ, בן לשושלת רבנים בסלוניקי. היהודים המסורתיים בקהילה ראו ברב חביב (שתפקידו הרשמי היה עתה "סגן-הרב"), את מנהיגם הרוחני, וברב קורץ ראו מעין "רב מטעם". תוך זמן קצר למד בעצמו לאדינו ויוונית. הוא פעל לעריכת שינויים במבנה הקהילה ובארגון מחדש של נכסיה, דבר שיצר קרע בקהילה שהוביל לעימותים חריפים ואף לניסיונות כושלים להדחתו, בעוד הרב קורץ זוכה לתמיכת ממשלתו של יואניס מטאקסס.
שיאו של החיכוך היה בסדרת מאמרים חריפים נגדו שפרסם העיתונאי הסוציאליסט יצחק פלורנטין מעל דפי עיתון "אל טיימפו" במהלך שנת 1936. הרב קורץ תבע את פלורנטין, אך האחרון זוכה. למרות זיכויו, לאחר כשנה חדל העיתון להתקיים, בשל לחציו של הרב קורץ על הנהלת הקהילה שלא לפרסם בו מודעות. גם העסקן הציוני אברהם רקנטי פרסם מאמר חריף כנגדו באותה השנה בעיתון "איל מיסאז'ירו", בו תקף את חוסר פעילותו של הרב קורץ בתחומי חינוך עברי, מורשת וציונות. גם תמיכתו בקרן תל חי של הציונים הרוויזיוניסטים עוררה ביקורת כנגדו מעל דפי העיתון "לה רינסאנסייה ג'ודיאה" של ההסתדרות הציונית היוונית.
הוא ניסה לקדם הקמת בית מדרש להכשרת רבנים בעיר, ללא הצלחה.
הרב קורץ קיבל הצעת רבנות מהקהילה היהודית באלכסנדריה, וכן הצעה למשרה אקדמית באוניברסיטה העברית, אך הוא סירב לשתיהן בשל רצונו להמשיך את כהונתו בסלוניקי.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה ובשואה

לאחר כיבוש יוון בידי גרמניה הנאצית נעצר הרב קורץ ב-17 במאי 1941, בהיותו באתונה, באשמת תעמולה אנטי-נאצית. הוא הוגלה למאסר בווינה, שם שהה כשמונה חודשים, עד לינואר 1942.
באישור משטרת הביטחון, הוא שב למשרתו בסלוניקי. ב-11 בדצמבר מונה למשרת ראש הקהילה (יודנראט), בשל תפקידו הדתי ובשל שליטתו בשפה הגרמנית. בנאום שנשא באותו הזמן בפני עובדי הקהילה, אמר שבגרמניה אין מחסור במזון, וכראיה לדבריו אמר: "מוטב שתסתכלו עלי, האין פני טובים אחרי שחזרתי ממחנה ריכוז בווינה?".
בפברואר אותה שנה, הגיעו לסלוניקי אנשי האס דה בראשות דיטר ויסליצני ואלויס ברונר, ועידכנו את הרב קורץ על חוקי נירנברג. עמדתו הייתה שיש לציית לחוקים אלו, מתוך תקווה כי אם היהודים יעמדו בהם, לא יאונה להם כל רע, והוא הטיף לכך. הוא אמר לבני הקהילה, כי בגטאות העיר תוקם אוטונומיה מוניציפלית יהודית, ופעל יחד עם ועד הקהילה לכינון אוטונומיה זו. הוא העביר לידי האס דה רשימות של רכוש היהודים וחשבונות הבנק שלהם (ואף התיר לכתוב רשימות אלו בשבת). כשהגיעה השמועה שהיהודים הולכים להישלח למחנות, החתים את בני הקהילה על התחייבות לשלם חצי מכל נכסיהם ככופר נפש, אך השלטון בברלין סרב. ב-14 במרץ כינס את כל היהודים בבית הכנסת כדי לשלחם לקרקוב. הרב קורץ דרש בפני הנוכחים: "הקהילה הגדולה בקרקוב תדאג לכם, כל אחד מכם ימצא תעסוקה לפי טעמו, כישרונו, ידיעותיו וניסיונו בחיים". עם התגברות השילוחים, גברה התסיסה כנגדו בקרב היהודים הנשארים. לאחר שדיבר בכינוס של היהודים על כך שהברירה היחידה שנותרה היא להתאזר בסבלנות, ולקוות לעתיד טוב יותר בפולין, החל ההמון להתנפל עליו, עד שהשוטרים פינו אותו מהמקום.
באפריל 1943, נפגש עם ראש ממשלת הבובות יואניס ראליס בבקשה להגלות את שארית יהודי סלוניקי לאחד האיים היווניים, ולא לפולין, ללא הועיל. כעונש על בקשתו, נעצר ב-10 באפריל והועבר משני תפקידיו. ספרייתו העשירה, בת כ-1000 כרכים, הועלתה באש. ב-2 באוגוסט הועלה עם משפחתו ואחרוני יהודי סלוניקי על הרכבת למחנה ברגן-בלזן, שם עבד עבודת פרך. הוא לקה בטיפוס הבטן, ונשלח לטרזיינשטט ברכבת שנודעה בתור "הרכבת האבודה", אך מת בדרך בעיירה טרוביץ שבמדינת ברנדנבורג, ב-3 ביוני 1945, ונקבר בבית הקברות היהודי שהוקם בעיר.
ב-11 בספטמבר 1945, לאחר תום המלחמה, הגישו שארית הפליטה של יהודי סלוניקי כתב תביעה בבית המשפט היווני כנגד 55 מיהודי העיר ששיתפו פעולה, לטענתם, עם הנאצים. בראש הרשימה עמד הרב קורץ (שמגישי התביעה לא ידעו שכבר לא היה אז בין החיים), ובהמשכה מופיעים אשתו, בנו ובתו.
הוויכוח על פעילותו

דמותו של הרב קורץ ופעילותו בזמן השואה שנויות במחלוקת עזה. יוסף נחמה ומיכאל מולכו, ניצולי שואה מיוון, הטיחו בו ביקורת קשה בספרם "שואת יהודי יוון". נוסף על ביקורת אישית חריפה, ביקורתם מתייחסת למספר סעיפים עיקריים:
הסכמתו של הרב קורץ לשמש כראש היודנראט לצד תפקידו הרוחני-קהילתי, נבעה - לטענתם - מתאוות שלטון.
צייתנותו לפקודות הגרמנים והטפתו לבצען ביעילות הקלה את השמדתה הטוטלית של יהדות סלוניקי.
דבריו לבני הקהילה כאילו המשלוחים יגיעו לקרקוב, ושם יקבלו אותם היהודים בזרועות פתוחות, מנעו מהיהודים לברוח או לעשות פעולות אחרות שיצילו אותם מהמשלוחים. לדבריהם, היה זה אחד הגורמים העיקריים לכך שכ-95% מיהודי סלוניקי הושמדו.
ככלל, הרב קורץ נחשב על ידי ניצולי השואה מסלוניקי למשתף פעולה ולאחראי במידה רבה לסופה הטראגי של הקהילה, והיו אף שקשרו זאת להבדלי המוצא בין הרב קורץ האשכנזי ליהודי סלוניקי הספרדים. כאמור לעיל, לאחר המלחמה אף הוגשה תביעה כנגדו וכנגד משפחתו בבית המשפט ביוון.
חוקר השואה נתן עק הגיב להאשמותיהם של נחמה ומולכו. לטענתו, הוויכוח על פעילותו של הרב קורץ לא שונה מהוויכוח על פעילותם של אנשי יודנראט בשאר המדינות הכבושות, ויכוח שניטש עד היום ואין בו הכרעה ברורה. לדבריו, ברור שהרב קורץ לא ידע על גורלם הצפוי של היהודים המשולחים. צייתנותו לפקודות הגרמנים ביעילות נבעה, כנראה, מתוך היכרותו המוקדמת עם העם הגרמני מתקופת לימודיו בברלין, שמנעה ממנו להאמין שעם זה מסוגל לבצע מעשים כאלו, ולכן חשב שלו יתרשמו הגרמנים מיעילותם של יהודי סלוניקי - האחרונים יזכו ליחס חיובי יותר. עק מוסיף וטוען, שגם לו ידע הרב קורץ על מעללי הגרמנים, לא הייתה כמעט אפשרות ריאלית להתחמק משילוח למחנות, כך שגם במקרה כזה מה שמצופה היה ממנו לעשות הוא לעודד ולנחם את בני עדתו, ולא לזרוע אימה ופחד.
פנינה מייזליש כתבה על דבריו של עק: "אבל הקורא מן הצד, קשה לו להשלים עם "טיהור" זה של מנהיגותו של האיש, שלכל הדעות, לא עמדה בו באותן שנות המבחן המרות גדלות־הלבב, שהיא מבחנם האמיתי של מנהיגים בעתות משבר, והתמיהות בעינן עומדות, עם הקריאה, בחלקים האחרים של הספר, בהם מסופר על פעולות ההצלה שנעשו על ידי נציגי השלטון האיטלקי ביוון הכבושה, פעולות שתעוזתן והיקפן נבעו מהערכה הרבה יותר ריאליסטית של המצב".
טיעון נוסף שמועלה לעיתים לזכותו של הרב קורץ הוא בקשתו מראש הממשלה ראליס למנוע את שילוח היהודים לפולין, בקשה שעליה שילם בגירושו מסלוניקי לברגן-בלזן.
פרופ' מינה רוזן, שעימתה את טענותיהם של יהודי סלוניקי עם ממצאים חדשים מארכיוני קהילת סלוניקי ומשרד החוץ האיטלקי, טוענת כי היחס השלילי כלפיו של ניצולי שואת יהודי סלוניקי, וכן של יוונים תושבי העיר, נוצר כדי לעזור להם להשלים עם עברם, ובפרט עם חוסר יכולתם של מנהיגי הקהילה לנווט את הקהילה בעת המעבר משלטון עות'מאני לשלטון יווני עצמאי על השינויים שחולל בחיי הקהילה, שהובילו לכך שהקהילה נשארה כעשר שנים ללא רב ובסופו של דבר "נאלצה" למנות רב מבחוץ. רוזן טוענת כי הרב קורץ היה "שעיר לעזאזל" משום היותו זר מצד אחד, אך דמות ספציפית שניתן לגולל עליה את האשמה, לעומת הנאצים ככלל.
ראו גם

שואת יהודי יוון
אליהו ברזילי - רבה של קהילת אתונה שפעל להצלת קהילתו בשואה.
משה שמעון פסח - רבה של קהילת וולוס שפעל להצלת קהילתו בשואה.
יצחק קאסוטו - רבה של קהילת לאריסה שפעל להצלת קהילתו בשואה.
יציאת האדמו"ר מבעלז מהונגריה -
לקריאה נוספת

מיכאל מולכו ויוסף נחמה, שואת יהודי יוון, הוצאת יד ושם, 1965.
נתן עק, עיון מחודש בקיטרוג על רבה של קהילת סאלוניקי, ידיעות יד ושם 34, ה'תשכ"ה, עמ' 5–11.
נתן עק, שואת העם היהודי באירופה, יד ושם והקיבוץ המאוחד, ירושלים ה'תשל"ו, 1975, עמ' 280–286.
ראול הילברג, חורבן יהודי אירופה (מהדורה עברית בעריכת דוד בנקיר ובלה גוטמן, בהוצאת יד ושם) כרך שני עמ' 666–670.
אלפונס לוי, חורבן קהילת שאלוניקי, בתוך: יהדות יוון בחורבנה: פרקי זכרונות, המכון לחקר יהדות שאלוניקי, תל אביב, 1988.
פנינה מייזליש, פרק טראגי מימי החורבן - קהילת סלוניקי ומנהיגה הרוחני, מעריב, 27 באוגוסט 1965.
מינה רוזן, ארגון הקהילה היהודית בסלוניקי (1912-1943), בתוך: אייל ג'יניאו (עורך), "קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים: יוון", בהוצאת מכון בן צבי והמרכז לשילוב מורשת יהודי המזרח במשרד החינוך.
מינה רוזן, The Last Ottoman Century and Beyond: The Jews of Turkey and the Balkans ,1808–1945, תל אביב 2005 (באנגלית).
ברכה ריבלין פנקס הקהילות: יוון, יד ושם, ירושלים ה'תשנ"ט.
אסתר בנבסה ואהרון רודריג, יהודי ספרד בארצות הבלקן: במאות החמש עשרה-עשרים, מרכז זלמן שזר ה'תשס"א, עמ' 171–175.
מישל קאן, La rabbin de Salonique - ביוגרפיה בדיונית של הרב קורץ, 2010 (צרפתית).
ד"ר יצחק א. מטראסו, Κι όμως όλοι τους δεν πέθαναν… (ובכל זאת לא כולם נספו), אתונה 1948.
אריה (ליאו) קורץ, יומן ברגן-בלזן: 11.7.1944-30.3.1945, תל אביב, ה'תשנ"ב.
הבן-דוד

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  צחי גראד
 הופק בידי:  אהוד בלייברג, צחי גראד
 תסריט:  צחי גראד
 עריכה:  סארי בישאראת, דני רפיק
 שחקנים ראשיים:  צחי גראד עלא דקה אסנת פישמן
 מוזיקה:  ספיר מתתיהו
 צילום:  איתן חתוכה
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2017
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבן-דוד הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2017 בבימויו של צחי גראד שגם כתב את התסריט והשתתף בהפקה. עם צחי גראד, עלא דקה ואסנת פישמן בתפקידים הראשיים.
העלילה מתארת את היחסים השברירים בין הישראלים לפלסטינים ובמרכז פועל פלסטיני מוסלמי (הבן-דוד) שנחשד בתקיפת נערה יהודית ומעורר את כל היצרים הגזעניים נגדו עד כמעט לינץ' עד שמתבררת חפותו.
הסרט צולם בכפר סירקין וילדיו של צחי גראד, בן ועלמה, משתתפים כילדיו בסרט.
צחי גראד היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר, לפרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר, לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
עלא דקה היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
תקציר העלילה

נפתלי (צחי גראד) מתגורר במושב במרכז הארץ ביחד עם אשתו יעל (אסנת פישמן) וילדיו תומר (בן גראד) ודנה (עלמה גראד). הוא יוצר בתקשורת תוכניות להתקרבות בין ישראלים לפלסטינים וזקוק כעת לשיפוץ של הסטודיו הקטן בו הוא עובד. הוא קובע עם קבלן שיפוץ פלסטיני ונוסע להביא אותו אך הקבלן שולח במקומו את אחיו פאהד (עלא דקה) שטוען שהוא מומחה בכל מקצועות השיפוץ ונפתלי מקבל אותו מחוסר ברירה.
אנשי המושב מביטים בפאהד בחשדנות. המושבניק פריצקי (חיים שריר) מצייד אותם בכלים וחומרים ופאהד מתחיל בשיפוץ. נפתלי נקרא בדחיפות למשרדי הטלוויזיה כדי להציג את תוכניתו שמתקבלת בחוסר נחת מהבוס (עמית ליאור). באמצע הישיבה הוא נקרא לחזור דחוף למושב.
הנערה יערה (מאי סטמקר) הותקפה מינית ליד ביתו של פריצקי והאשם נופל מיד על פאהד שביקר שם כדי לקחת ציוד. למקום מוזעקים שוטרים שלוקחים מיד את פאהד לחקירה בלי לחקור את הנערה. הרוחות במושב מתלהטות והתושבים זועמים על נפתלי שהביא למושב ערבי. נפתלי משוכנע שפאהד לא אשם. הוא מגיע לתחנת המשטרה ובעצת עורך דין (אלי בן דוד) הוא משחרר אותו בערבות של 30,000 ש"ח בלי להודיע על כך לאשתו יעל.
פאהד חוזר למושב ורוצה להמשיך בשיפוץ אך התושבים מפריעים לו. נפתלי לוקח אותו בינתיים לדירתו כדי לעשות תיקונים בחשמל אבל מתברר לו שפאהד אינו מתמצא בתיקוני חשמל וגרם לקצר חשמלי בכל הבית. כאן מתפרץ עליו נפתלי ה"ליברל" ומטיח בו האשמות גזעניות.
כל זה גורם למתיחות בין נפתלי ויעל בייחוד שנודע לה על הערבות שנתן לפאהד וכאשר היא עולה במדרגות הוא דוחף אותה ללא כוונה והיא נופלת, נפצעת בראש ומתפנה לבית חולים. בבוקר מגיעים התושבים לבית נפתלי, תופסים את פאהד, מביאים אותו למסדר זיהויו של יערה כשהוא קשור. נפתלי רץ לשחרר אותו ואז בורח פאהד על אופניים כשהתושבים ובראשם עמרם (יוסי עיני) רודפים אחריו לאחר שעמרם הכריז על "נוהל חניבעל".
פאהד מצליח להתחמק ולחזור לבית הסטודיו במושב שם מוצא אותו נפתלי עם יערה. היא אומרת שפאהד אינו אשם אך מסרבת לגלות את התוקף. כאשר היא שומעת קול אופנוע היא נבהלת ואז מסתבר נפתלי כי התוקף הוא אחיינו של פריצקי, נתן, שנוהג באופנוע ברחבי המושב. בינתיים התושבים צרים על הבית ועמרם קורא לפאהד לצאת. נפתלי יוצא בידיים מורמות ויערה מגלה את האמת. נפתלי חובט בפריצקי וחושב שהפרשה נגמרה אלא שלפתע מגיעים שני שוטרים (יוסי מרשק וליאור אשכנזי) ולוקחים אותו למעצר באשמת תקיפת אשתו יעל.
צוות השחקנים

| שם השחקן | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| צחי גראד | נפתלי |  |
| עלא דקה | פאהד | פועל פלסטיני |
| אסנת פישמן | יעל | אשתו של נפתלי |
| יוני להב | עודד | מושבניק |
| ירון מוטולה | בועז | מושבניק |
| חיים שריר | פריצקי | מושבניק |
| אילן גנני | הרצל | חשמלאי |
| אורי הוכמן | חיים | מושבניק |
| אלי בן דוד | ציון | עורך דין |
| יואב הייט | יובל | איש ביטחון |
| יוסי עיני | עמרם | איש ביטחון |
| יוסי מרשק |  | שוטר |
| ליאור אשכנזי |  | שוטר |
| שמעון מימרן | שמואלי | מושבניק |
| מיכאל ורשביאק |  | מושבניק |
| מאי סטמקר | יערה | נערה שהותקפה |
| עמית ליאור |  | בוס בטלוויזיה |
| בן גראד | תומר | בנו של נפתלי |
| עלמה גראד | דנה | בתו של נפתלי |
הילה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מיכל בת-אדם
 הופק בידי:  מיכל בת אדם
 תסריט:  מיכל בת-אדם
 עריכה:  תומר אבנד
 שחקנים ראשיים:  ג'ייד דייכס וויקס, איילה פלג, פיני טבגר, יעקב זדה דניאל
 מוזיקה:  דניאל מזרחי
 צילום:  יואב קוש
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  2024
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הילה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2023 שעלה לאקרנים בשנת 2024 שכתבה וביימה מיכל בת-אדם. משחקים בו ג'ייד דייכס וויקס, אילה פלג, פיני טבגר ויעקב זדה דניאל בתפקידים הראשיים. העלילה עוסקת באם יחידנית שמתקשה להינתק מאבי בתה שנטש אותה. חלק מהסיפור מתואר בפלשבקים ובחלומות הקשים שלה.
תקציר העלילה

הילה (ג'ייד דייכס וויקס) היא במאית סרטים תיעודיים. היא מגדלת לבד את בתה נעמי (איילה פלג) בת ה-7. האב הביולוגי של נעמי הוא הסופר שאול דותן (יעקב זדה דניאל), שעמו ניהלה מערכת יחסים אך הוא נטש אותה, התחתן עם אישה בריטית ועבר ללונדון. מגיע שאול לישראל לרגל הוצאת ספרו החדש, הילה עדיין קשורה אליו באהבה כפייתית ומטרידה אותו ואת משפחתו אך הוא מנסה להשתחרר ממנה.
הילה נתונה בסערת רגשות שמשפיעה על עבודתה ועל יחסה לנעמי. היא חוזרת בחלומות לילדותה בה אמרה לה אימה (דנה קבסה) שהיא לא יפה ולא חכמה ועל אביה שמואל (אלי גורנשטיין) שהביא אותה בכוח לשהות במשק של אחיו גדעון (רמי ברוך) וגיסתו שלומית (אסתי קוסוביצקי) שלא הבחינה שבעלה מטריד מינית את הילה הילדה.
נעמי והילה מתיידדות עם איש הביטחון של בית הספר, מיכאל (פיני טבגר). הוא מספר להילה כי בילדותו החל לנגן בפסנתר ונתן קונצרטים (דן מונסטירסקי) אך הפסיק בגלל לחץ נפשי, עבר למחשבים וכעת הוא שומר בבית הספר ומטפל בהוריו.
לבסוף מתקשר שאול להילה והיא בטוחה שהוא רוצה לחזור אליה אבל הוא מבקש ממנו שתעזוב אותו ואת משפחתו ולא חוזר בו גם לאחר שהיא מגלה לו שנעמי היא בתו.
כעת מתקרבת הילה למיכאל אך הוא מרגיש שהיא עדיין קשורה לשאול ומבקש ללכת אך היא מפצירה בו להישאר עד ש"המחלה" הכפייתית שלה כלפי שאול תחלוף.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ייד דייכס וויקס | הילה |  |
| איילה פלג | נעמי |  |
| פיני טבגר | מיכאל |  |
| יעקב זדה דניאל | שאול דותן | סופר |
| אלי גורנשטיין | שמואל | אבא של הילה |
| דנה קבסה | רות | אמא של הילה |
| יגאל שדה | אח בבי"ח/מלצר |  |
| רמי ברוך | גדעון | דוד של הילה |
| אסתי קוסוביצקי | שלומית | דודה של הילה |
| ניר שטראוס | דוד | שכן של הילה |
| יוליה שניידר | אשתו של שאול | תלמידה |
| הילי הר-קט | הילה בילדותה |  |
| יעל פולמן | נורית | חברה של מיכל |
| דן מונרסטירסקי | מיכאל בילדותו | פסנתרן |
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-24

| --- | --- |
 תאריך:  1971 
 מיקום:  לונדון 
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  קיד וקסידי
 →23 25←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-24 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1971, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1970. הטקס נערך ברויאל אלברט הול בלונדון ב-4 במרץ 1971.
הערות שוליים

↑  Society of Film and Television Arts (SFTA) - Presentation of the 1970 Awards (now known as BAFTA)
| פרס באפט"א לקולנוע |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | שחקן • שחקנית • סרט אנימציה • סרט בריטי • ליהוק • צילום • עיצוב תלבושות • בכורה לתסריטאי, במאי או מפיק בריטי מצטיין • במאי • סרט תיעודי • עריכה • הסרט הטוב ביותר • סרט שאינו בשפה האנגלית • איפור ועיצוב שיער • מוזיקה • עיצוב הפקה • כוכב עולה • תסריט מעובד • תסריט מקורי • סרט אנימציה קצר • סרט קצר • סאונד • שחקן משנה • שחקנית משנה • אפקטים חזותיים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • תרומה מצטיינת לקולנוע • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | פרס השחקן המבטיח • התסריט • התסריט הבריטי • השחקן הבריטי • השחקן הזר הטוב ביותר • השחקנית הבריטית • השחקנית הזרה |  |
| טקסים | 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
בן חוזר הביתה

| --- | --- |
 בימוי:  אלעד זכאי
 הופק בידי:  רותם קסטלר גל אוחובסקי יהלום עלימה
 תסריט:  אלעד זכאי איתן פוקס
 עריכה:  ריב רזניק שובל פלד
 שחקנים ראשיים:  לי בירן ריטה ליאת גליק אסף משיח אדריאנו חאובל יוליה פלוטקין גיא לובלצ'יק קטיה גור רז זלצרמן עדי רביד
 צילום:  דוד סידר
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  6 ביוני 2010
 משך הקרנה:  26 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה
 דף הסרט ב־IMDb
 
בן חוזר הביתה הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2010 בבימויו של אלעד זכאי.
הסרט נתמך על ידי קרן מקור והרשות השנייה ושודר במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
הסרט השתתף בפסטיבלי קולנוע רבים ובהם הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, תל אביב וכן בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
עלילה

העלילה עוסקת במסע אפל המתרחש לילה אחד בו אם (ריטה) אוספת את בנה (לי בירן) מבית חולים פסיכיאטרי ומנסה להציל את משפחתה מטירופו של הבן שמנהל קשר מעוות עם מורתו (ליאת גליק).
שחקנים

לי בירן - בן
ריטה - גאיה
ליאת גליק - יעל
אסף משיח - נמרוד
אדריאנו חאובל - בחור במסיבה
יוליה פלוטקין - בחורה במסיבה
גיא לובלצ'יק - בחור במסיבה
קטיה גור - בחורה במסיבה
רז זלצרמן - בחור במסיבה
עדי רביד - כלית
פרסים

פרס מיוחד מחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הקצרים של סן פרנסיסקו.
פרס אהוב הקהל.
פסקול

| מס' | שם | לחן | מבצע | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | בואי אמא ()   | לני בן בשט, רמי קלינשטיין | ריטה | 3:15 |