stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת הכוכבים – פרק 3: נקמת הסית'

| --- | --- |

כרזת הסרט "נקמת הסית" 2005
 בימוי:  ג'ורג' לוקאס 
 הופק בידי:  ג'ורג' לוקאס,  ריק מק'קאלום
 תסריט:  ג'ורג' לוקאס 
 עריכה:  רוג'ר ברטון, בן בארט 
 שחקנים ראשיים:  יואן מק'גרגור  היידן כריסטנסן  נטלי פורטמן  איאן מקדרמיד
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס 
 צילום:  דיוויד טטרסול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  לוקאס פילם 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 במאי 2005 ארצות הברית ישראל
 משך הקרנה:  140 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי, אופרת חלל, סרט פנטזיה, סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט אפי 
 מקום התרחשות:  קורסנט, נאבו, Dagobah, Alderaan, Polis Massa, Kashyyyk, Mustafar, Utapau, טטואין 
 תקציב:  113,000,000‏$
 הכנסות:  848,754,768‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   starwars3
 פרסים:  הועמד לפרס אוסקר על איפור
 סרט קודם:  פרק 2: מתקפת המשובטים
 סרט הבא:  מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה (כרונולוגית) מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר (הפצה)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלחמת הכוכבים – פרק 3: נקמת הסית'  (באנגלית: Star Wars – Episode III: Revenge of the Sith) הוא אופרת חלל אמריקאית אפית שכתב וביים ג'ורג' לוקס ויצא לאקרנים בשנת 2005. זהו הסרט השלישי בטרילוגיה השנייה של סרטי מלחמת הכוכבים. הטרילוגיה השנייה, שבסדר הכרונולוגי של הסרטים מתרחשת לפני הטרילוגיה הראשונה. בסרט מככבים: איוואן מקגרגור, נטלי פורטמן, היידן כריסטנסן, איאן מקדריאמיד, סמואל ל. ג'קסון, כריסטופר לי, אנתוני דניאלס, קני בייקר ופרנק עוז.
הסרט מתרחש שלוש שנים לאחר תחילת מלחמת המשובטים, שפרצה בסוף הסרט הקודם מלחמת הכוכבים – פרק 2: מתקפת המשובטים. הסרט מגולל את מעברו של אנאקין סקייווקר – אביר ג'דיי שנחשב לעילוי – אל הצד האפל. הסרט מתאר גם את קריסתה של הרפובליקה הגלקטית וכיצד הקיסר פלפטין משתלט עליה והופך אותה לדיקטטורה. הסרט פותר את כל הסוגיות הפתוחות של הטרילוגיה השנייה (פרקים 1–3) ומכין את הרקע לטרילוגיה המקורית (פרקים 4–6), בה בנו של אנאקין, לוק סקייווקר, שהוחבא על ידי אבירי הג'דיי אובי ואן קנובי ויודה, יוצא להילחם באימפריה הגלקטית.
סרט זה נחשב לאפל ביותר מבין כל סדרת הסרטים. בסצנות רבות קיימת אנלוגיה לסצנות אחרות מיתר סרטי הסדרה, לרבות הטרילוגיה הראשונה (פרקים 4–6). חלק מהאירועים בסרט תוכננו כך על מנת ליצור אנלוגיה סמלית בין המעשים, שלה משמעות רבה בהבנת הדמויות.
הסרט גרף מעל ל-800 מיליון דולר בקופות, עובדה שהופכת את הסרט לאחד משוברי הקופות הגדולים של 2005. בניגוד לשני הסרטים הקודמים, סרט זה זכה לביקורת טובות והתקבל בצורה חיובית אצל המעריצים.
אפקטים מיוחדים

על מנת לדמות כוכב לכת געשי, נבנה דגם מקלקר המדמה את המקום בו דארת' ווידר ואובי ואן קנובי נלחמו על מוסטפאר. כדי לדמות לבה, השתמשו באלף ליטרים של מתיל כתום המשמש לבישול תעשייתי. כל סט הצילומים נבנה בשיפוע של 10 מעלות על מנת לאפשר זרימת לבה אטית.
על מנת לדמות גפיים כרותות, השתמשו בגרביים כחולים המכסות את הגפיים. בעזרת אפקטים מיוחדים, העלימו את החלק המכוסה על ידי הגרביים.
צוות השחקנים

| דמות | שחקנ/ית | הערות |
| --- | --- | --- |
| אובי ואן קנובי | יואן מק'גרגור | המאסטר של אנאקין |
| פאדמה אמידאלה | נטלי פורטמן |  |
| אנאקין סקייווקר / דארת' ויידר | היידן כריסטנסן | הגיבור הראשי של הסרט. אביר ג'דיי אמיץ וחזק מאוד שהוא בעצם "הנבחר" שישמיד את הסית' ויביא איזון לכוח שלבסוף משתנה לאט לאט לאדם רע, קר לב, אכזרי וחסר רחמים שנהפך לחניכו המצטיין של פלפטין אבל אחרי הקרב הסופי שלו מול אובי-ואן, פלפטין לקח אותו לידיו והפך אותו לסייבורג מפחיד שלובש חליפה טכנולוגית בעלת גלימה שחורה והוא חובש על פניו קסדה מפחידה שיוצא ממנה קול מפחיד וגרוני ועמוק ופלפטין מחליט לקרוא לו: דארת' ויידר. נבל המשנה של הסרט. |
| קאנצלר פלפטין | איאן מק'דיארמיד | מנהיג הסית' בסוף נהפך לקיסר האימפריה הגלקטית. הנבל הראשי של הסרט. |
| C-3PO | אנתוני דניאלס |  |
| R2D2 | קני בייקר |  |
| יודה | פרנק אוז |  |
| מייס ווינדו | סמואל ל. ג'קסון |  |
| הרוזן דוקו | כריסטופר לי | משרתו של פלפטין נהרג על ידי אנאקין. הנבל השלישי של הסרט. |
| גנרל גריווס | מת'יו ווד | דובב על ידי מת'יו ווד, ובקרב נגד אובי-ואן גולם על ידי קייל רולינג באמצעות לכידת תנועה. הנבל הרביעי של הסרט. |
| בייל אורגנה | ג'ימי סמיטס |  |
| צ'ובאקה | פיטר מייהו | שחקן אורח למספר שניות, על מנת להראות את הקשר החזק לסרט הבא |
עלייתו של פלפטין לשלטון – השוואות פוליטיות

במהלך הסרט מתואר כיצד פלפטין משתלט על הרפובליקה, כאשר הוא לוקח עוד ועוד סמכויות מהסנאט, תוך ניצול הפחד מפני מלחמה המשתוללת בין הרפובליקה לבדלנים (שמאחוריה עומד דארת' סידיוס הוא פלפטין).
מאחר שלוקאס ידוע בתמיכתו במפלגה הדמוקרטית היו רבים שפירשו את תיאור עליית פלפטין כביקורת על ג'ורג' בוש שניצל את פיגועי 11 בספטמבר כדי להפקיע סמכויות וחירויות אזרח (למשל: חוק הפטריוט, הפוגע בפרטיות האזרחים ומקנה עוד סמכויות חקירה וציתות לשירותים החשאים). המלחמה בין הרפובליקה לבדלנים מוקבלת למלחמות באפגניסטן ומלחמת עיראק, שלטענת הדמוקרטים לא היו מחויבות המציאות ונפתחו על ידי ממשל בוש מסיבות שלא קשורות למלחמה בטרור. בעקבות המחלוקת הפוליטית, היו מספר גופים רפובליקנים ושמרניים שהוקיעו את הסרט ואף החרימו אותו.
למעשה, עלייתו של פלפטין לשלטון והפיכתו לדיקטטור דומה יותר לעלייתו של אדולף היטלר לשלטון בגרמניה. שניהם נבחרו באופן דמוקרטי, שניהם הפקיעו סמכויות מהפרלמנט בחקיקות חירום בעקבות מצב חירום (מלחמה בסרט; אנרכיה וטרור בגרמניה) ושניהם טיהרו לאחר מכן את בסיס הכוח שלהם שעזר להם בסתר ליצור כאוס (חיסול מנהיגי הבדלנים במוסטאפר, טיהור הג'די הגדול – בסרט; "ליל הסכינים הארוכות" – בגרמניה), ושניהם זכו לתמיכה ציבורית גדולה במשך כל התהליך.
מוזיקה

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי ג'ון וויליאמס.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Star Wars and the Revenge of the Sith  | 7:31 |
| 2. | Anakin's Dream  | 4:46 |
| 3. | Battle of the Heroes  | 3:42 |
| 4. | Anakin's Betrayal  | 4:04 |
| 5. | General Grievous  | 4:07 |
| 6. | Palpatine's Teachings  | 5:25 |
| 7. | Grievous and the Droids  | 3:28 |
| 8. | Padmé's Ruminations  | 3:17 |
| 9. | Anakin vs. Obi-Wan  | 3:57 |
| 10. | Anakin's Dark Deeds  | 4:05 |
| 11. | Enter Lord Vader  | 4:14 |
| 12. | The Immolation Scene  | 2:42 |
| 13. | Grievous Speaks to Lord Sidious  | 2:49 |
| 14. | The Birth of the Twins and Padmé's Destiny  | 3:37 |
| 15. | A New Hope and End Credits  | 13:06 |
| משך כולל: | משך כולל: | 1:11:53 |
הקרב מעל קורוסאנט
אנאקין הפצוע אנושות הופך לסייבורג דארת' ויידר בניתוח מיוחד המציל את חייו. בתמונה ניתן לראות את פניו המפויחיים ומלאי הכוויות.
אנימטור

אנימטור מצייר ישירות על הסרט את תמונת המפתח (1944)
אָנִימָטוֹר, בעברית מַנְפִּישׁ, הוא אמן שיכול לעסוק במגוון תחומים שונים הכוללים קולנוע, טלוויזיה, משחקי וידאו ואינטרנט. האנימטור עוסק בהפקת סרטים המורכבים מתמונות בודדות רבות הנקראות תמונות מפתח (Keyframes) שיחד יוצרות את אשליית התנועה הנקראת הנפשה כשהן מוצגות במהירות זו אחר זו. התמונות באנימציות יכולות להיות מצוירות באופן ידני, בעזרת שימוש במחשב, או באמצעות כל טכנולוגיה אחרת.
בדרך כלל, הנפשה אחת מצריכה עבודה משותפת בין מספר רב של אנימטורים. השיטות בהם האנימטורים יוצרים את הדמויות המונפשות שלהם או את הפריימים תלויה בסיגנונות האומנותיים של האנימטורים ובתחום בו הם עוסקים.
אנימטורים העוסקים בהפקת הנפשה מצוירת קלאסית מכונים בשנים האחרונים "אנימטורים דו-ממדים (2D Animators)" כדי להבדיל עם "אנימטורים תלת-ממדים (3D Animators או CGI animators)" שמפיקים הנפשה ממוחשבת. תחום ההנפשה הממוחשבת התפתח רבות בעשורים האחרונים בעקבות הפיתוחים הרבים בתחומי המחשוב והטכנולוגיה ולמעשה כמעט והחליף את ההנפשה הקלאסית בקולנוע משום שהפך לפופולרי ורווחי בהרבה.
טכניקות הפקה

בעבר, תהליך ההנפשה היה תהליך ארוך וקשה – כל תמונת מפתח בסרט צוירה באופן ידני, ואז הועברה לדפי צלולואיד, ולבסוף האומנים ציירו את הקווים התוחמים וצבעו את כולם. תמונות המפתח שהושלמו הונחו ביחד והוסרטו תמונה אחר תמונה.
הטכניקות בהן מופקים סרטי ההנפשה הפכו מגוונות בהרבה במהלך השנים האחרונות – הסרטים המצוירים אותם יוצרים היום מופקים במספר שיטות, רובן באמצעות מחשבים שהופכים את תהליך ההנפשה למהיר יותר ומוזילים את עלויות ההפקה. טכניקות ההנפשה הפכו ליעילות בהרבה בעקבות הפיתוחים הטכנולוגיים והפכו את עבודתו של האנימטור לפחות משעממת ויותר יצירתית.
מקצועות בתחום ההנפשה

כיום קיימים מספר רב של מקצועות המסווגים תחת התואר של אנימטור.
מקצועות בתחום ההנפשה > הנפשת הדמויות (Character animation)

אנימטורים שאחראים על הנפשת התנועות, הדיאלוג, המשחק, וכדומה של הדמויות השונות בסרט.
מקצועות בתחום ההנפשה > הנפשת האפקטים המיוחדים (Special effects animators)

אנימטורים שאחראים על הנפשת כל שאר האובייקטים מלבד הדמויות – כלי רכב, מכונות, יריות, פיצוצים ותופעות טבע כמו גשם, שלג, ומים.
מקצועות בתחום ההנפשה > אומני Inbetweener ואומני Cleanup

בהפקות בקנה מידה גדול שנעשות באולפנים הגדולים, לכל אנימטור יש בדרך כלל עוזר אחד או יותר המכונים "אומני Inbetweener" ו"אומני Cleanup". אומנים אלו אחראים לצייר את כל תמונות המפתח שבין תמונות המפתח העיקריות שצוירו בידי אחד מהאנימטורים הבכירים. כמו כן הם אחראים לצייר מחדש את כל הסקיצות של האנימטורים. בדרך כלל רוב האומנים מתחילים את הקריירה בתחום בתפקידים הללו.
מקצועות בתחום ההנפשה > אנימיישן דיירקטור (Animation Director)

האנימיישן דיירקטור הוא הבמאי אשר אחראי לכל האספקטים הקשורים בתהליך ההנפשה של סרטי ההנפשה או קטעי הנפשה אשר מיועדים לסרטים עם אנשים בשר ודם אשר משלבים קטעי הנפשה.
התפקיד שונה במהותו מזה של במאי סרטי ההנפשה. לרוב, תפקידו של האנימיישן דיירקטור יהיה לעסוק בכל האספקטים הטכניים של הפקת האנ בעוד שהבמאי עצמו עובד על לוח סיפור (Storyboard).
מקצועות בתחום ההנפשה > תפקידים נוספים

אומנים אחרים אשר מעורבים בהפקת סרטי הנפשה אבל אינם משמשים כאנימטורים, כוללים מאיירים (אשר מציירים את הרקעים, את התאורה, וקובעים את זוויות המצלמה לכל הסצנות בסרט), אומני לוח הסיפור (אשר מציירים סקיצות של כל הסצנות בסרט על פי התסריט בלבד), אומני הרקע (שצובעים את סצנות הנוף). כמו כן, משתתפים בהפקות גם מדבבים ומוזיקאיים.
ראו גם

רשימת אנימטורים
גרפיקה ממוחשבת
תמונת מפתח
בום טכנולוגיה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  תעופה וחלל
 מוטו:  The Future Is Supersonic
 מייסדים:  בלייק שול, ג'ו וילדינג, ג'וש קראל
 תקופת הפעילות:  2014–הווה (כ־11 שנים)
 מיקום המטה:  דנוור, קולורדו, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  בניית מטוסים אזרחיים על-קוליים
 מוצרים עיקריים:  supersonic aircraft 
 מנכ"ל:  בלייק שול 
  
 boomsupersonic.com
 
סמלה הקודם של החברה
הדמיה של המטוס אותו מתכננת החברה, תמונת יח"צ מאתר האינטרנט של החברה
בום טכנולוגיה (באנגלית: Boom Technology, ידועה גם בשמה המסחרי: Boom Supersonic) היא חברת הזנק שמתכננת לייצר מטוס נוסעים אזרחי על-קולי שיוכל להטיס 80 נוסעים. החברה, שבסיסה בדנוור, הוקמה בשנת 2014. המטוס שמתכננת החברה עתיד להגיע למהירות של 2.2 מאך (2,335 קמ"ש), כלומר, יוכל לטוס מניו יורק ללונדון בשלוש שעות ו-24 דקות, במחיר משוער של 5,000 דולר אמריקאי. החברה השתתפה בתוכנית הסיוע בהתחלת פרויקטי הזנק של "Y קומבינטור" בתחילת שנת 2016 וקיבלה מימון מסם אלטמן מ-"Y קומבינטור", מ"קבוצת שרף", מ"שמונה שותפים" של ג'ו לונסדייל ומממנים נוספים.
ריצ'רד ברנסון אישר שחברת וירג'ין אטלנטיק תזמין עשרה מטוסים ובנוסף מסר שחברת ספינת החלל(אנ'), חברת בת של וירג'ין גלקטיק, תהיה שותפה בייצור ובניסוי. נוסף על כך מסרה בום שחברת תעופה אירופאית נוספת הזמינה 15 מטוסים אופציונאלים נוספים, מה שמעלה את ערך ההזמנות האופציונאליות שלה ל-5 מיליארד דולר. מחירו החזוי של מטוס בודד (ללא תוספות ועיצוב פנים) עומד על 200 מיליון דולר.
בחודש מרץ 2016 הציגה החברה שרטוטי קונספט של המטוס ודגם עץ שלו. 
באוקטובר 2016 הוצג עיצוב חדש שהגדיל את המטוס ל-47 מטרים ו-24 סנטימטרים, ואיפשר תוספת של עשרה מקומות ישיבה, עד ל-50 נוסעים. גם מוטת הכנפיים הוגדלה בהתאם, והתווסף מנוע שלישי במטרה לאפשר למטוס טווח פעולה נוסף של 180 דקות במקרה חירום.
ב-15 בנובמבר 2016 נחשף בדנוור המטוס XB-1 הידוע גם בכינוי "בייבי בום". מדובר בדגם מוקטן שגודלו שליש מגודל המטוס המתוכנן; כ-21 מטר אורך, כ-17.2 מטר מוטת כנפיים, ובעל משקל מקסימלי בהמראה של 6.1 טון. המטוס מונע בשלושה מנועי J85-21 של חברת ג'נרל אלקטריק ללא מבער אחורי בעלי דחף של 16 kN ובעלי מבנה שמאפשר שינוי ביניקה והפליטה. מנועים אלו אמורים להיות מסוגלים לאפשר מהירות של 2.2 מאך לטווח של 1,000 מילים ימיים. המטוס בנוי מחומרים קלים, בעל תא טייס המכיל שני אנשי צוות ומנשק זוויתי בגחון המטוס וכיפוף באחורי הכנף. המטוס הסופי תוכנן להכיל 45 מושבים או 55 מושבים בעיצוב צפוף יותר, ולטוס לראשונה ב-2023.
מבנה המטוס הוא של כנף דלתא סטנדרטי לגרר על-קולי נמוך, כמו 75% מגודלו של מטוס קונקורד. בדומה ל-QSST(אנ'), הוא לא צפוי לייצר בום על-קולי ובדומה ל-Aerion AS2(אנ') גם לא זרימה שכבתית על-קולית. בגלל יחס מוטת הכנף הנמוך שלו (כ-1.5), הגרר גבוה במהירויות נמוכות והמטוס זקוק לדחף חזק על מנת להמריא. "בום" רוצה להשתמש במנועי טורבופן (אנ') בעלי יחס זרימה מתון וללא מבער אחורי, בשונה ממנועי האולימפוס של רולס-רויס ששימשו את הקונקורד. המנועים הקיימים בשוק הם אלה של מטוסי קרב סילוניים, החסרים את החיסכון בדלק ואת האמינות הדרושה לטיסות מסחריות. יצרני מנועים אינם מסוגלים לפתח מנועים כאלה על בסיס 10 רכישות צפויות. "בום" צריכה להתייחס גם ליחס החרטום כלפי מעלה בנחיתה, לרעש המנוע ולצריכת הדלק המשולשת ליחידת מרחק ולמושב של מטוס רחב גוף מודרני.
בינואר 2025 המטוס XB-1 חצה את מהירות הקול בטיסת ניסוי, שבה הגיע בגובה של כ-35,000 רגל למהירות של מאך 1.1.
הערות שוליים

1 2  Vance, Ashlee (21 במרץ 2016). "This Aerospace Company Wants to Bring Supersonic Civilian Travel Back". bloomberg.com. נבדק ב-21 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kokalitcheva, Kia (23 במרץ 2016). "This Startup Is Developing Supersonic Planes for Virgin Group". Fortune. נבדק ב-24 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sir Richard Branson confirms Virgin has options to buy 10 supersonic Boom jets". Mail Online. 24 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Boom, the startup that wants to build supersonic planes, just signed a massive deal with Virgin". TechCrunch. AOL. 23 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://boomsupersonic.com/faq/#q18
↑  Szondy, David (22 במרץ 2016). "Can Boom bring back supersonic flight without the astronomical price tag?". Gizmodo. נבדק ב-22 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guy Norris (15 בנובמבר 2016). "'Baby Boom' Supersonic Demonstrator Unveiled". Aviation Week. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bjorn Fehrm (17 בנובמבר 2016). "Will Boom succeed where Concorde failed?". Leeham News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ד"ר איתי גל, ‏בום מהיר ורועש: מטוס על-קולי שבר את מחסום הקול, באתר מעריב אונליין, 29 בינואר 2025
וויצ'ך ירוזלסקי

ירוזלסקי (במדים, מימין), עם פידל קסטרו, בפולין בשנת 1972
וויצ'ך ויטולד ירוזלסקי (בשם מלא בפולנית: ‏Wojciech Witold Jaruzelskiקובץ:Pl-Wojciech Jaruzelski.ogg‏Ⓘ‏; ‏6 ביולי 1923 – 25 במאי 2014) היה מנהיג קומוניסטי ומצביא פולני, ראש ממשלת פולין (1981–1985), ראש מועצת המדינה (1985 - 1989) ונשיאה (1989–1990).
ביוגרפיה

ירוזלסקי נולד למשפחת אצולה פולנית. הוא גדל באחוזת המשפחה ליד ויסוקי (מחוז ביאליסטוק) ולאחר מכן בפנימייה קתולית בוורשה. בעת שהיה נער, ובעקבות הסכם ריבנטרופ מולוטוב, ברחה משפחתו לליטא. הם גורשו משם לחלק האסיאתי של ברית המועצות, שם מת אביו מהעדר טיפול רפואי הולם.
כשהסובייטים החלו בגיוס גולים פולנים לצבאם, ביחידה בפיקודו של זיגמונט ברלינג, היה ירוזלסקי מראשוני המצטרפים. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה השתתף בכיבוש ברלין. עם תום המלחמה היה אחראי על יחידות שדיכאו בכוח פעילים אנטי-קומוניסטים באזור סוויטוקז'יסקי. בשנת 1947 לקראת יצאה ללימודים באקדמיה הצבאית במוסקבה, הוא הצטרף למפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית (המפלגה הקומוניסטית לשעבר). בשנת 1950, שב לפולין לאחר שלוש שנות לימוד. הוא התקדם במהרה בשורות הצבא והמפלגה והיה לחבר הוועד המרכזי ב-1964. הוא כיהן כסגן שר ההגנה ובאפריל 1968 מונה לתפקיד שר ההגנה, בעקבות טיהור נרחב בשורות הצבא הפולני, שלא נעדרו מממנו מוטיבים אנטישמיים, שבמהלכו הודח שר ההגנה מריאן שפיכאלסקי.
כשר ההגנה, היה ירוזלסקי אחראי ליחידות הצבא הפולני שהשתתפו בדיכוי האביב של פראג ולאלו שדיכאו באכזריות את המהומות בערי החוף גדנסק, גדיניה, אלבג ושצ'צ'ין בדצמבר 1970. ירוזלסקי טען שלא הוא נתן את הוראות הדיכוי שניתנו תחת עקיפתו וסירב להתנצל על ההרג באזרחים שלטענתו לא היה אחראי לה. בסוף 1970 היה מעורב בהדחת ולדיסלב גומולקה מתפקיד מזכ"ל המפלגה.
ירוזלסקי מונה לראש ממשלת פולין בפברואר 1981, בתקופה שבה "סולידריות" של לך ואלנסה החלה לצבור אהדה בציבור הפולני. ב-13 בדצמבר 1981 הכריז ירוזלסקי על ממשל צבאי בפולין ("stan wojenny", בתרגום ישיר "מצב מלחמה"). אזרחים ופעילי אופוזיציה רבים חשו כי ירוזלסקי מתנהג כעריץ בניגוד לחוקה הקומוניסטית, כדי לשמר את כוחו ולחנוק את ניצני ההתנגדות לקומוניזם, אך הוא טען כי ברצונו להגן על פולין מפלישה סובייטית נוסח הונגריה וצ'כוסלובקיה.
עדויות היסטוריות שפורסמו בתקופתו של הנשיא בוריס ילצין, מעידות כי ברית המועצות מעולם לא התכוונה לפלוש לפולין ואף השיבה ריקם את בקשותיו של ירוזלסקי לסיוע צבאי ב-1981, בהשאירה את בעיית "סולידריות" לפולין עצמה. הנסיבות המדויקות להכרזת הממשל הצבאי עדיין נחקרות כיום על ידי קבוצת היסטוריונים עצמאיים במכון לזיכרון לאומי (Instytut Pamięci Narodowej, IPN).
עלייתו של מיכאיל גורבצ'וב למנהיגות ברית המועצות הפשירה גם את יחסו של ירוזלסקי ל"סולידריות", ובכינוס המפלגה בדצמבר 1988 הוחלט לפתוח בשיחות פשרה עם הארגון. השיחות, שנערכו ב-94 פגישות מ-6 בפברואר ועד 15 באפריל שינו מן הקצה אל הקצה את מבנה החברה והממשל בפולין. הוסכם על בחירות שבהן "סולידריות" תוכל להשתתף באופן חוקי. בבחירות אלו, הקומוניסטים (להם הובטחו 65% משוריינים מהמושבים בסיים) לא זכו ברוב, ומתוך 100 המקומות לבחירה חופשית זכתה "סולידריות" ב-99. ירוזלסקי היה המועמד היחיד של המפלגה הקומוניסטית לנשיאות, וזכה בהפרש של קול אחד בלבד באספה הלאומית בתפקיד זה.
למרות שירוזלסקי ניסה לצרף את "סולידריות" לקואליציה רחבה, ואלנסה סירב לכך וירוזלסקי מצא כי עליו להתפשר עם הקו של ואלנסה, מה שהביא להתפטרותו של ירוזלסקי מתפקידו ב-1990 לטובת ואלנסה. במקביל, הואשם במספר פשעים שאותם ביצע בעת שהיה שר ההגנה.
במאי 2005 העניק נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין מדליית הוקרה לירוזלסקי. נשיא צ'כיה, ואצלב קלאוס, ביקר צעד זה וטען כי ירוזלסקי מסמל עבורו את כוחות ברית ורשה שפלשו לארצו ב־1968. ירוזלסקי אמר כי הוא מתנצל, וכי הפלישה לצ'כוסלובקיה הייתה "טעות פוליטית ומוסרית גדולה".
הערות שוליים

1 2  דב אפל, המטרה להשליט סדר בפולין ללא "סיוע" סובייטי, דבר, 12 בפברואר 1981; המשך
↑  לקחי מלחמת ששת הימים בסיס לארגונו מחדש של חיל האויר הפולני, הצופה, 27 בדצמבר 1967
↑  צבי אמיתי, בין פולין לצ'כוסלובקיה, על המשמר, 16 באפריל 1968
↑  פיליפ בן, ליל הסכנים הארוכות בפולין, מעריב, 18 באפריל 1968
↑  אוסגוד קארותרס, "המונים הסתערו על החנויות ובזזו אותן" סיפרו עדי ראייה על המהומות בפולין, מעריב, 17 בדצמבר 1970
↑  מקורות קומוניסטיים: יש לשבור בכח שובתי פולין, מעריב, 10 בפברואר 1981; המשך
| נשיאי פולין |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת פולין (1918–1939) | יוזף פילסודסקי • גבריאל נרוטוביץ' • מאצ'יי רטאי (בפועל) • סטניסלב וויצ'חובסקי • מאצ'יי רטאי (בפועל) • איגנצי מושצ'יצקי |  |
| הממשלה הפולנית הגולה (1939–1990) | ולדיסלב רצקייביץ' • אוגוסט זאלצקי • סטניסלב אוסטרובסקי • אדוארד רצ'ינסקי • קזימירץ שבת • רישרד קאקזורוסקי |  |
| הרפובליקה העממית של פולין (1944–1989) | בולסלאב ביירוט • אלכסנדר זבצקי • אדווארד אוחאב • מריאן ספיצ'לסקי • יוסף צירנקביץ' • הנריק יבלונסקי • וויצ'ך ירוזלסקי |  |
| רפובליקת פולין (1990–היום) | וויצ'ך ירוזלסקי • לך ואלנסה • אלכסנדר קוושנייבסקי • לך קצ'ינסקי • ברוניסלב קומורובסקי (בפועל) • בוגדן ברוזניץ' (בפועל) • גז'גוז' סכטינה (בפועל) • ברוניסלב קומורובסקי • אנדז'יי דודה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605073305171  PLWABN: 9810675846105606  BIBSYS: 98063283  BNE: XX5399169  BnF: cb12053803f (data)  CiNii: DA01266182  GND: 118938398  ICCU: DDSV048753  ISNI: 0000 0001 1073 5017  LCCN: n83059030  NARA: 10567924  NDL: 00468949  NKC: jn20011211083  NLA: 35807636  NLG: 88456  NSK: 000073628  NTA: 071358943  RERO: 02-A003421537  SELIBR: 191540  SNAC: w6c543hf  SUDOC: 028770501  Trove: 1096486  VIAF: 84082670   WorldCat (עם VIAF): 84082670
ג'ון ראסקין

| --- | --- |

ג'ון ראסקין, 1863
 לידה:  8 בפברואר 1819 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  20 בינואר 1900 (בגיל 80) קוניסטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קוניסטון 
 שם עט:  Kata Phusin 
 מקום לימודים:  כרייסט צ'רץ', קינגס קולג' לונדון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  האחווה הפרה-רפאליטית, מחשבה חופשית 
 יצירות בולטות:  Modern Painters, Unto This Last, האבנים של ונציה, שבעת המאורות של האדריכלות, Fors Clavigera 
 תקופת הפעילות:  1834–1900 (כ־66 שנים) 
 בן או בת זוג:  אפי גריי (10 באפריל 1848–1854) 
 פרסים והוקרה:  Newdigate Prize 
 חתימה:   
 
ג'ון ראסקין (באנגלית: John Ruskin;‏ 8 בפברואר 1819 – 20 בינואר 1900), היה מבקר אמנות ותרבות, היסטוריון, הוגה דעות, סוציאליסט מוקדם ומבקר חברתי אנגלי. מחשובי מבקרי האמנות של המאה ה-19. עסק גם בציור, ספרות ושירה. נודע בעיקר בעבור יצירתו העיונית המונומנטלית "הציירים המודרניים", המאמר "לזה האחרון" המבקר בחריפות את מדע הכלכלה המודרני, והמסה "האבנים של ונציה" אודות האמנות והאדריכלות הוונציאנית. לכתבי ראסקין הייתה השפעה גדולה על  ג'ורג אליוט ועל טולסטוי, על האחווה הפרה-רפאליטית ועל קלוד מונה, ועל ויליאם מוריס, מהאטמה גנדי, ג. ק. צ'סטרטון, ואחרים.
ביוגרפיה

ראסקין נולד בלונדון ב-1819 לאב שהיה יבואן יין אמיד. התחנך בביתו, והתקבל לאוניברסיטת אוקספורד ללא כל תעודה רשמית. בראשית דרכו התעניין בעיקר בשירה. ספרו הראשון, "ציירים מודרניים", התפרסם ב-1843 בשם העט "בוגר אוקספורד" ועורר תהודה רבה. הטענה המרכזית בספר הייתה שציירי הנוף בני הזמן, בפרט ויליאם טרנר, עלו על האמנים הגדולים של הרנסאנס. כרך נוסף לספר יצא כעבור זמן מה, ולאחריו שני ספרים בנושא אדריכלות, בהם טען ראסקין כי קיים קשר בלתי ניתן להפרדה בין מוסר לבין אדריכלות, וכי הסגנון האדריכלי הנשגב ביותר הוא הסגנון הגותי המקושט, פיתוח בריטי של האדריכלות הגותית.
ספרים אלה כבר נחתמו בשמו של ראסקין, והוא היה לאחד ממבקרי התרבות החשובים של התקופה.
ביוגרפיה > נישואים

ב-1848 נשא לאשה את אפי גריי, שלה הקדיש נובלה בסגנון פנטסטי, אך הנישואים היו בלתי מאושרים ובוטלו ב-1854. הוא לא נישא שנית מימיו. אפי גריי נישאה לצייר ג'ון אוורט מיליי, בן-חסותו של ראסקין, שתמך בהתלהבות באחווה הפרה-רפאליטית, חבורה אמנותית שמיליי היה משלושת מייסדיה, והייתה מושא להתקפות עקב דבקותה בתיאור ריאליסטי מאוד של סצנות מחיי ישו. משולש האהבה בין ראסקין, גריי ומיליי הונצח במספר מחזות ובאופרה. לאחר הפרשה, נטש מיליי את הסגנון הפרה-רפאליטי, וראסקין (שהוסיף לעודד את יתר ציירי החבורה) תקף בחריפות רבה את יצירותיו המאוחרות יותר.
ביוגרפיה > ממבקר אמנות למבקר חברתי

בשלהי שנות החמישים של המאה ה-19, בעקבות משבר אמונה, התרחק ראסקין מביקורת אמנות, והחל לעסוק במרץ בנושאי חברה, בין היתר בהשפעת ידידו תומאס קרלייל. רעיונותיו בנושא צדק חברתי השפיעו לימים על התפתחות מפלגת העובדים הבריטית, (הלייבור), והזרם שכונה סוציאליזם נוצרי. עם מות אביו הכריז ראסקין כי מן הנמנע להיות סוציאליסט עשיר, ותרם את כספי הירושה לקרן צדקה ולקידום יוזמות חברתיות. כן לימד בעצמו במכללה שהוקמה לאנשי מעמד העובדים בלונדון.
ביוגרפיה > מרצה באוקספורד

ב-1870 נעשה ראסקין ראש קתדרה חדשה לאמנויות היפות שהוקמה באוניברסיטת אוקספורד, על ידי הפילנתרופ פליקס סלייד. הוא מונה לכהונה נוספת בתפקיד והחזיק בו 1879. בהיותו באוקספורד התיידד עם לואיס קרול, ולאחר הנתק בין קרול ואליס לידל ומשפחתה מילא ראסקין תפקיד דומה לזה של קרול בחיי המשפחה. בתקופת שהותו באוקספורד התאהב ראסקין נואשות בצעירה בשם רוז לה טוש, והציע לה נישואין בהתמדה מרגע שהגיעה לגיל 17. רוז דחתה את הצעתו באופן סופי ב-1872 ומתה זמן קצר לאחר מכן, מה שדחף את ראסקין לייאוש מר ולהתפרצויות של מחלת נפש.
ביוגרפיה > דעיכה > תביעת הדיבה של ויסלר

בשנות ה-70 של המאה ה-19, החלו רוחות חדשות מנשבות בתחום האמנות והציור, וביניהם תנועת האימפרסיוניזם. ראסקין, בהיותו נאו-קלאסיקן ורומנטיקן, תיעב בכל ליבו סגנון זה של ציור, ותקף אותו שוב ושוב בלשונו המושחזת, במאמרי הביקורת שלו שהתפרסמו בעיתונות.
ב-1878 ביקר בגלריה לאמנות, שהציגה את ציוריו של ג'יימס מקניל ויסלר, שהיה צייר אימפרסיוניסט בולט. הציורים עוררו את חמתו של ראסקין, ובפרט "נוקטרנו בשחור וזהב - הזיקוק הנופל", שהוצע למכירה תמורת סכום נכבד.. ראסקין הזועם פרסם למחרת מאמר שבו כתב בין היתר "ראיתי כבר חוצפה, וראיתי פרימיטיביות בחיי, אבל דבר כזה לא ראיתי שבן אדם יצטרך לשלם 200 גיניאות תמורת הטחתה של פחית צבע על ידי איזה טמבל בעיני הציבור". וויסלר שנפגע מן הביקורת הקשה הגיש תביעת דיבה נגד ראסקין, ובמשפט שזכה לפרסום רב נמצא ראסקין אשם, אך נידון לקנס סמלי של רבע פני ללא תשלום הוצאות משפט. האירוע פגע במוניטין של ראסקין ואפשר שהאיץ את הידרדרותו המנטלית.
ביוגרפיה > דעיכה > ירידת מעמדו של ראסקין כמבקר

הזרמים החדשים שעלו בעולם האמנות בסוף המאה היו זרים לראסקין. בעולם האמנות הבריטי החלה למשול בכיפה התנועה האסתטית, שבניגוד מוחלט לעמדותיו האמנותיות-מוסריות של ראסקין דגלה בדעה שלאמנות ערך אסתטי ורגשי גרידא, אך אין לה תפקיד מוסרי או מעשי. כתביו נתפסו יותר ויותר כמיושנים ובלתי רלוונטיים, במיוחד כיוון שהוא עצמו גילה עניין רב יותר במאיירי ספרים מאשר בציירים בני הזמן. גם בתקופה זו הוסיף לתמוך בארגונים פילנתרופים.
לעת זקנה, מפאת דיכאון ויאוש, אושפז בבית החולים לחולי נפש בלונדון.
נפטר ב-1900 משטף דם במוחו.