stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמונת הפסוקים האחרונים בתורה
הסבר הקושי

על פי האמונה היהודית, התורה נכתבה בנבואתו של משה רבנו. במספר מקורות בחז"ל, אנו רואים את החובה להאמין שהתורה כולה היא מנבואת משה, ללא יוצא מן הכלל. כך לדוגמה נאמר בתלמוד:
כי דבר ה' בזה - זה האומר אין תורה מן השמים. ואפילו אמר: כל התורה כולה מן השמים, חוץ מפסוק זה שלא אמרו הקדוש ברוך הוא אלא משה מפי עצמו - זהו כי דבר ה' בזה.
ואם יש חובה להאמין שכל הפסוקים אמרם הקב"ה ולא משה מפי עצמו, כל שכן שלא נוכל לומר שאינם נאמרו על ידי משה.[דרושה הבהרה] וכן כתב הרמב"ם בהקדמה לפרק חלק, במנין י"ג עיקרים:
שנאמין שכל התורה הזו הנמצאת בידינו היום הזה היא התורה שניתנה למשה, ושהיא כולה מפי הגבורה.
מאידך, על פי ההגיון הפשוט לא ברור כיצד יכול היה משה לכתוב פסוקים אלו, שהרי בפסוקים מתוארים מותו, קבורתו, ואת אבל ישראל אחר מותו. אמנם אפשר היה לומר שמכיוון שמשה אמר פסוקים אלו בנבואה, אפשר שגם ניבא את העתיד. אולם כפי שאנו רואים בנבואות בתנ"ך, אין תיאורים מדויקים של קורות העתיד אלא רק תיאורים כלליים. כך לדוגמה בברכת יעקב לבניו בפרשת ויחי, הוא רומז לקורות העתיד של כל שבט, אך שום דבר לא נאמר במפורש אלא רק את העיקרון הכללי. אחר שהאירועים התרחשו במהלך הדורות, אפשר היה לחזור לברכותיו של יעקב ולראות את הרמזים לכל האירועים (כמו שמפורט לדוגמה בפירוש רש"י). מותו וקבורתו של משה מתוארים בצורה מפורטת, ואין זה מקובל בנבואה לפרט את העתיד בצורה כזו.
יש מי שהסביר את הקושי לא מצד נבואת העתיד, אלא מצד הלשון. כיצד מתוארים מות משה וקבורתו ואבל ישראל בלשון הווה או עבר, ולא בלשון עתיד. בדברי הגר"א נראה שהקושי הוא שהדברים נראים כשקר שמשה יכתוב "וימת משה" כשהוא עודנו בחיים.
בחז"ל

כך נאמר במסכת בבא בתרא:
וימת שם משה עבד ה' - אפשר משה חי וכתב וימת שם משה? אלא, עד כאן כתב משה, מכאן ואילך כתב יהושע, דברי רבי יהודה, ואמרי לה ר' נחמיה. אמר לו רבי שמעון: אפשר ס"ת חסר אות אחת וכתיב: לקוח את ספר התורה הזה? אלא, עד כאן הקדוש ברוך הוא אומר ומשה אומר וכותב, מכאן ואילך הקדוש ברוך הוא אומר ומשה כותב בדמע, כמו שנאמר להלן: ויאמר להם ברוך מפיו יקרא אלי את כל הדברים האלה ואני כותב על הספר בדיו.
מבואר שהתנאים חלוקים האם פסוקים אלו נכתבו על ידי משה רבנו, או על ידי יהושע בן נון. על פי רבי שמעון, משה אכן אמר פסוקים אלו בנבואה. בניגוד לשאר התורה שאותה הוא כתב בשמחה, פסוקים נכתבו כאשר הוא בוכה מצער. רש"י מפרש שבכל התורה משה חזר אחרי הקב"ה בכל פסוק שהכתיב לו, ובפסוקים אלו מרוב צערו לא חזר עליהם. הריטב"א כותב שבניגוד לכל התורה שמשה כתב בדיו, פסוקים אלו נכתבו בדמעותיו.
במפרשים

רבי אברהם אבן עזרא הלך בדרכו של ר' יהודה שפסוקים אלו נכתבו על ידי יהושע בן נון. זאת בהמשך לשיטתו לגבי פסוקים נוספים בתורה, הנקרא אצלו "סוד השנים עשר".
רבנו בחיי דחה פירוש זה של האבן עזרא, והלך בדרכו של רשב"י. לשיטתו הקושי הוא רק לשוני, ולכן מתרץ שמנהג הנביאים לכתוב בלשון עבר גם דברים שעדיין לא התרחשו. גם הרמב"ם הלך בדרך זו בהמשך לשיטתו שאחד מי"ג עיקרים הוא להאמין שהתורה כולה מפי ה' בנבואת משה.
על פי רש"י אפשר לתרץ את קושיית ר' יהודה, שאין פסוקים אלו נראים כשקר שכן משה לא אמר זאת בפיו אלא רק כתב. אך עדיין קשה, שגם בכתיבה זה נחשב לכאורה כשקר.
הגר"א מבאר שר' יהודה ור' שמעון לא נחלקו, וכל אחד מדבר בבחינה אחרת של התורה. מבואר בהקדמת הרמב"ן לתורה שכל התורה היא צירופי שמותיו של הקב"ה. התורה נבראה שנים רבות לפני בריאת העולם, והיא הייתה אותיות לשון הקודש בצירופים שונים. משה רבנו כתב את התורה בצירוף אותיות מסוים המספר את הפשט שאנחנו מכירים. הקושי בשמונת הפסוקים האחרונים אינו על האותיות והצירופים של פסוקים אלו, אלא על הפשט. ולכן צריך לומר שמשה כתב פסוקים אלו בדמע, כלומר בערבוב אותיות וזה כוונת רשב"י שמשה כתבם. ומה שאמר ר' יהודה שיהושוע כתבם הכוונה לפשט של הפסוקים וסידור המילים והאותיות כפי שנכתב בחומש שלנו.
בהלכה

בגמרא נאמר על שמונת הפסוקים הללו ש"יחיד קורא אותם", משום שמעמדם שונה משאר פסוקי התורה. הראשונים נחלקו מה משמעו של דין זה. לדעת רש"י, רבנו תם, והראב"ד, הכוונה היא שיש לקרוא את כולם באותה עלייה לתורה, ולא לחלק אותם לכמה עליות. הרמב"ם מפרש שאפשר לקרוא אותם גם ביחיד ואין צורך דווקא בציבור, מכיוון שנכתבים בלשון כאילו לא משה אמר אותם (אף על פי שלמעשה סבור שמשה אמרן). לדעת רבנו משולם, הכוונה היא שבפסוקים אלה צריך העולה לתורה לקרוא בעצמו, ולא לתת לבעל קורא לקרוא במקומו, וכן נהגו בפרובנס.
הערות שוליים

↑  רבנו בחיי דברים לד, א
1 2  ספר קול אליהו, פרשת וזאת הברכה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ל', עמוד א'
↑  דברים ל
↑  ספר דברים, פרק ל"ד, פסוק א'
1 2  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות תפילה וברכת כהנים, פרק י"ג, הלכה ו'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ט"ו, עמוד א'.
↑  מבואר בגמרא שאפילו מי שסובר שמשה כתב אותם, עדיין מדובר בפסוקים ששונים משאר התורה (משום שנכתבו בדמע ועל שם העתיד), ולכן גם לדעתו יש להם דין שונה.
↑  רש"י, מסכת מנחות, דף ל', עמוד א', ד"ה יחיד; תוספות, מסכת בבא בתרא, דף ל', עמוד א', ד"ה יחיד; השגות הראב"ד, ספר אהבה, הלכות תפילה וברכת כהנים, פרק י"ג, הלכה ו'.
↑  תוספות, מסכת בבא בתרא, דף ל', עמוד א', ד"ה יחיד; השגות הראב"ד, ספר אהבה, הלכות תפילה וברכת כהנים, פרק י"ג, הלכה ו'.
תנועת Time's Up

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1 בינואר 2018 – הווה (6 שנים) 
 www.timesupnow.com
 
Time’s Up (בעברית: "אזל הזמן") היא תנועה הפועלת להשגת ביטחון אישי ותנאי עבודה שוויוניים והוגנים לנשים במקום עבודתן. התנועה נוסדה ב-1 בינואר 2018 על ידי קבוצת שחקניות ומפיקות בהוליווד כתגובה לפרשת הארווי ויינסטין ו- Me Too.
הקמת התנועה

לאחר חשיפת הפרשיות בהן היה מעורב הארווי ויינסטין פורסם בכתב העת "טיים" מכתב מטעם ארגון הנשים בתעשיית החקלאות האמריקאית בו מתוארים מקרים רבים של אלימות מינית בתעשייה זו. כ-700 אלף נשים מועסקות בתעשיות החקלאיות בארצות הברית.
תנועת Time's Up נוסדה ב-1 בינואר 2018 על ידי קבוצת שחקניות ומפיקות בהוליווד כתגובה למכתב של ארגון הנשים בתעשיית החקלאות. בין מייסדות התנועה נמנות ג'סיקה קאפשו ואמה קייט קאפשו, שונדה ריימס וג'ניפר לורנס. בסמוך להקמתה פרסמה התנועה מודעה בניו יורק טיימס המביעה תמיכה בנשים בתעשיית החקלאות האמריקאית, והכריזה כי תפעל נגד אלימות מינית במגזרים רבים, בהם קהילות של שחורים בארצות הברית וקהילות להט"ב.
התנועה הקימה קרן להגנה משפטית התומכת בקורבנות תקיפה מינית, וארגנה פעולות מחאה רבות. נכון לדצמבר 2018 הקרן להגנה משפטית גייסה מעל ל-22 מיליון דולר ופועלים בה כ-800 עורכי דין בהתנדבות.
הזדהות עם התנועה באירועים פומביים

התנועה זכתה לראשונה לפרסום בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-75, בו כמעט כל הקהל לבש שחור, לאות הזדהות עם התנועה. רבים מנאומי התודה בטקס התייחסו למקרי הטרדה מינית, ובמיוחד בלט נאומה של אופרה וינפרי.
בטקס פרסי גראמי ה-60 משתתפות רבות לבשו שחור או ענדו ורד לבן כאות הזדהות עם התנועה. בין המזדהות נמנו ליידי גאגא, לנה דל ריי, קשה, סינדי לאופר ולורד.
במצעד הנשים בלוס אנג'לס בינואר 2018 נאמו מפורסמות התומכות במחאה ובו סיפרו על שחוו, רבות מהן על הטרדות ותקיפות מיניות וחלקן אף על אונס כקטינות, וביניהן: נטלי פורטמן, אוליביה מאן, ועוד.
גם בטקס פרס באפט"א לקולנוע בלונדון בפברואר 2018 המשתתפים לבשו שחור וענדו סיכות עם סמל התנועה.
במהלך שנת 2018 פורסמו טענותיה של דילן פארו, בתו החורגת של וודי אלן, כי התעלל בה מינית. לאחר פרסום התלונות של פארו הודיעו טימותי שאלאמה ורבקה הול, כוכבי סרטו של אלן "יום גשום בניו יורק", כי יתרמו את שכרם מההפקה לתנועת "Time's Up".
ביקורת על התנועה

הביקורות העיקריות על התנועה טוענות כי הוליווד והדמויות המרכזיות בה שאימצו את התנועה עשו זאת באופן פומבי תוך יצירת יחסי ציבור והבטחה שהשינוי הנדרש אמנם יבוצע, אך במציאות הבעייתיות היא מערכתית ומקיפה את כל חלקי התעשייה וספק אם אכן השינויים הנדרשים ייושמו בארגונים השונים שלה. בנוסף, אמנם כל אותן נשים מפורסמות, כולל כאלה שהיו קורבנות הפגיעות המיניות עצמן, שהתגייסו ותרמו לתנועה ראויות לציון על אומץ ליבן ונדיבותן, אך בפועל התוצאה היא שמי שאמורות "לנקות" את התעשייה הן אלה שנפגעו ממנה, וזאת במקביל לדרישה המופנית אליהן "להיראות טוב" ולהופיע בציבור תוך כדי כך.
ביקורת נוספת טוענת כי התנועה ונציגותיה הן עשירות ומפורסמות וכי התנועה מנותקת מהצרכים והבעיות של נשים מקהילות אחרות, וגם כאשר התנועה מייצרת שיתופי פעולה עם ארגונים מתחומים אחרים, זה נעשה לצורך יחסי ציבור בלבד.
הערות שוליים

↑  About TIME'S UP, אתר האינטרנט הרשמי של Time's Up (ארכיון)
↑  Cara Buckley, Powerful Hollywood Women Unveil Anti-Harassment Action Plan, ניו יורק טיימס, ‏1.1.2018
1 2  TIME’S UP Legal Defense Fund Annual Report 2018, TIME’S UP Legal Defense Fund
↑  מושלמת או מוגזמת: מחאת Time's up בטקס גראמי, באתר "ראש אחד", ‏29 בינואר 2018(הקישור אינו פעיל).
↑  Jen Yamato, Natalie Portman, Alfre Woodard, Olivia Munn and more bring Time’s Up fire to Women’s March in L.A., LA Times, ‏20 בינואר 2018
↑  איתי שטרן, על רקע האשמות בהטרדות מיניות, וודי אלן לא יביים סרט חדש לראשונה זה 44 שנים, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2018.
↑  Amanda Hess, Hollywood Uses the Very Women It Exploited to Change the Subject, ניו יורק טיימס, ‏24.1.2018
↑  Rinku Sen, The Lefty Critique of #TimesUp Is Tired and Self-Defeating, The Nation, ‏9.1.2018
תנועת אור

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  באר שבע 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 or1.org.il
 
תנועת אור לפיתוח ויישוב הנגב והגליל היא תנועה מיישבת הפועלת לפיתוח וקידום ההתיישבות באזורי הנגב והגליל. התנועה יזמה את הקמתם של שבעה יישובים חדשים בנגב ובגליל – מרחב עם, מצפה אילן, אליאב (שם קודם: חרוב), באר מילכה, רתמים, גבעות בר, כרמית, חירן ושיזף. כמו כן יישבה התנועה 23 גרעיני התיישבות צעירים ביישובי הפריפריה.
מלבד הקמת היישובים וגרעיני ההתיישבות, הקימה התנועה את מרכז המידע הארצי להתיישבות בנגב ובגליל המעניק הכוונה וסיוע למשפחות המתעניינות במעבר לנגב או לגליל. לפי נתוני התנועה, סייע המרכז למעבר של מעל ל־49,000 תושבים ליישובי הנגב והגליל; התנועה הקימה גם את מרכז המבקרים "השער לנגב" בית בלומפילד, ויצירת אימפקט חברתי של מאות אלפי מוטבים ואימפקט כלכלי של למעלה מ-12 מיליארד ₪ עד היום (על פי KPMG). התנועה מפעילה שדולה בכנסת לחיזוק הפריפריה.
פעילות התנועה

תנועת אור נוסדה בשנת 2002 על ידי רוני פלמר (המשמש יושב ראש ומנכ"ל התנועה) שבשנת 2000 היה ממקימי היישוב סנסנה, אופיר פישר, ניר בלושטיין וזאביק יעקובוביץ'.
התנועה פועלת ללא מטרות רווח, בשיתוף פעולה עם משרדי ממשלה, הסוכנות היהודית, רשויות מקומיות וקק"ל. במסגרת פעולתה חידשה וחיזקה התנועה את פעילות שדולת נגב־גליל בכנסת, הקימה עשרות מבני ציבור וקהילה ביישובים בנגב ובגליל וייסדה את מרכז המבקרים "שער לנגב" בעיר העתיקה בבאר שבע.
תנועת אור מפעילה את מרכזי המידע לנגב ולגליל, הכוללים מידע מקיף על היישובים, המועצות והרשויות בנגב ובגליל, בתחומי המגורים, התעסוקה, התרבות, החינוך וההטבות. מרכז המידע מיועד למשפחות, גרעינים וקבוצות המהווים קהלי יעד פוטנציאליים להתיישבות בנגב ובגליל.
פרסים והוקרות

אות הנשיא למתנדב
פרס איכות החיים של יו"ר הכנסת
פרס ראש הממשלה ליזמות וחדשנות
פרס יגאל אלון על מעשה חלוצי
פרס יקיר העיר אופקים
הערות שוליים

↑  בני טוקר, למרות ההקפאה: שישה יישובים חדשים בנגב, באתר ערוץ 7, 25 בנובמבר 2010
1 2  עם מאות מבכירי העולם היהודי: ציון 125 שנה לקונגרס הציוני הראשון, באתר "סרוגים", 29 באוגוסט 2022
↑  מרכז מידע לנגב והגליל באתר תנועת אור.
↑  מרכז המבקרים "שער לנגב"
↑  רוני פלמר, "הדור שלנו פישל": מחדל יום הכיפורים של החברה הישראלית, באתר עכשיו 14, 4 באוקטובר 2022
↑  רוני פלמר, ‏ישראל זקוקה לשינוי כיוון: מדינת סטארט־אפ גם מחוץ לתל אביב, באתר גלובס, 31 באוקטובר 2022
↑  וואלה! נדל"ן‏, "המשימה הלאומית הראשונה של הממשלה הבאה: הנגב והגליל", באתר וואלה, 5 בספטמבר 2022
↑  דויד ויצמן, האיש שרוצה להעביר אתכם לגליל ולנגב לא מתכוון להמשיך לחכות לפוליטיקאים, באתר מרכז הנדל"ן, ‏1 באוגוסט 2022
↑  פרס יקיר העיר אופקים - לתנועת אור, באתר ערוץ 7, 29 בנובמבר 2022
שקרנות פתולוגית

| --- | --- |
 שמות נוספים:  פסאודולוגיקה פנטסטיקה, מיתומניה, שקרנות כפייתית, שקרנות מורבידית
 תחום:  פסיכיאטריה
 טיפול:  פסיכותרפיה
 
שקרנות פתולוגית היא הפרעה נפשית שמתבטאת בשקרים כפייתיים או שנאמרים מתוך הרגל.
אף על פי שמדובר בנושא שנוי במחלוקת, בשנת 2022 הגדירה האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה שקרנות פתולוגית כ"דפוס מתמשך, מתפשט ולעיתים קרובות כפייתי ומוגזם של שקרנות המובילה לפגיעה קלינית ומשמעותית בתפקוד החברתי, תעסוקתי, או בתחומים אחרים, דפוס אשר גורם למצוקה, מהווה סיכון לאדם או לאחרים ומתקיים במשך יותר מ-6 חודשים."
לפי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה, שקרנות פתולוגית אינה סינונימית עם פסיכופתיה, חוסר אמפתיה או התנהגות אנטי-חברתית, על אף שהם עשויים להתרחש יחדיו.
מאפיינים

המשפט למטה מהווה שקר ומשפטים כמוהו מאפיינים שקרנות פתולוגית:
פעם הצלתי חבר ממוות בטוח. קפצתי ממסוק מגובה של 1600 מטר ישר לבריכת תנינים וכרישים בפלורידה. הצלחתי להדוף את ההתקפות של הכרישים ולחלץ אותו בכוח מהתנינים. הוא חשב שאני גיבור. הייתי גם צריך להשתמש ברומח כדי להרוג הרבה מהכרישים והתנינים. פגעתי באחד התנינים ישר בתוך העין...
כאמור, הנושא שנוי במחלוקת ועדיין אין הסכמה בקהילה הפסיכיאטרית לגבי ההגדרה המדויקת, אם כי קיים קונצנזוס קטן לגבי חלק מיסודות הליבה של ההפרעה.
בניגוד לשקרים יומיומיים, בשקרנות פתולוגית לא ניתן להבחין במניע חיצוני להתנהגות: למשל, סחיטה או אלימות במשפחה עלולה לגרום לאדם לשקר שוב ושוב מבלי שהשקר הוא סימפטום פתולוגי. מניעים פנימיים הם מניעים מופנמים ולא מודעים, כגון האדרה עצמית (self-aggranziding), סיפוק נרקיסיסטי, והגשמת משאלות. לפי טרינור (2012), כאשר כן יש גורם חיצוני לשקר, אופי השקרים הנאמרים מנופח מעבר לגבולות הגורם החיצוני שגרם לאדם לשקר.
בשקרנות פתולוגית השקרים הם חסרי פרופורציה וללא מניע ברור, כך שהם עלולים להיראות כחסרי טעם ואפילו מגוחכים. עם זאת, שקרים פתולוגיים נבדלים מהזיות והאדם השקרן הלוקה בפתולוגיה מסוגל להכיר בשקר, או לפחות בחלק ממנו, כאשר מעמתים אותו עם המציאות. לשקרים עשויים להיות אלמנטים אמיתיים, אך לעיתים קרובות הם מאוד יוצאי דופן ולא סבירים.
בניגוד לשקרים רגלים, שקרנות פתולוגית היא בדרך כלל אימפולסיבית ולא מתוכננת מראש. לרוב, השקרים מציגים את האדם כגיבור או כקורבן. לעיתים יש בשקרים גם מרכיב של הכשלה עצמית. השקרים יכולים להיות כה חמורים כך שהם יכולים להוביל לחוסר אמון מצד הסביבה, לבעיות ביצירת מערכות יחסים, ואפילו לעבירות הונאה ובעיות משפטיות.
מאפיינים אלו הביאו כמה חוקרים ופסיכיאטרים למסקנה כי השקרנות היא סיפוק בפני עצמה, והיא עונה על צורך נפשי (בדרך כלל לא מודע) לאדם.
אבחנה מבדלת

שקרנות פתולוגית אינה אבחנה בפני עצמה, אלא סימפטום של הפרעות אחרות כגון פסיכופתיה, הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, נרקיסיסטית, גבולית, או היסטריונית. מחברי ההגדרה המקורית הציעו כי שקרנות פתולוגית היא אבחנה בפני עצמה וכך גם מספר חוקרים ופסיכיאטרים בשנים האחרונות.
באמצעות פוליגרף הוכח כי הסובלים משקרנות פתולוגית חווים עוררות מוגברת, מתח, ותחושת אשמה בעקבות השקרים שלהם. להבדיל מפסיכופתים, שלא חווים אף אחת מאותן תגובות. הסבר אפשרי אחד הוא כי שקרנים פתולוגיים עשויים להתחיל להאמין בשקרים שלהם על מנת למזער את תחושת האשמה. אנשים שסובלים מהפרעת אישיות אנטיסוציאלית משקרים למטרות רווח אישי, ואילו שקרנות פתולוגית היא בעלת מניע פנימי.
הסובלים מהפרעת אישיות גבולית משקרים בעקבות דימוי עצמי לא יציב ועל מנת להתמודד עם תחושת נטישה שהם חווים. שלא כמו הסובלים מהפרעת אישיות היסטוריונית, שקרנים פתולוגיים אינם מאופיינים בהתנהגות דרמטית ומפתה, אך הם נוטים להיות דרמטיים מבחינה מילולית. התנהגותם של נרקיסיסטים עשויה להיות דומה והם נוטים לשקר על מנת לשמור על תחושה של הערכה עצמית ותחושת מיוחדות, אך בשקרנות פתולוגית השקרים הם בדרך כלל קיצוניים יותר ולעיתים בכלל לא אפשריים, בעוד שהנרקיסיסט נוטה להשתמש בשקרים בגבולות המציאות.
ביטוי נוסף של שקרנות פתולוגית ניתן למצוא ב"הפרעות מדומות" או "הפרעות מלאכותיות" (Factitious disorder) שבהן החולים מציגים את עצמם כסובלים ממחלות גופניות קיימות ושאינן קיימות, מפגינים וממציאים תסמינים מפריעים ומכאיבים עד כדי חיקוי של מצבים מסכני חיים. עם זאת, גם להפרעות אלה יש מניעים חיצוניים ולעיתים ברור למה האדם בוחר לשקר.
שכיחות

נתונים ממחקרים שונים מצביעים על כך כי ההפרעה שכיחה יותר במסגרת פורנזיות. מחקר שנעשה בקרב 1,000 עבריינים צעירים מצא שקרים מוגזמים בקרב 15% מהבנים, ו-26% מהבנות שנבדקו.
מחקר אחר לא הצליח למצוא הבדלים כה משמעותיים ודיווח על שיעורים זהים בין גברים לנשים, עם זאת המדגם היה קטן יותר ובחן רק 72 מקרים. עוד נמצא כי ב-40% מהמקרים המדווחים נמצא תפקוד לקוי במערכת העצבים המרכזית: אפילפסיה, ממצאי EEG חריגים, הפרעת קשב וריכוז, פגיעת ראש חמורה, וזיהום במערכת העצבים המרכזית (CNS infections).
גורמים > גורמים ביולוגיים

במחקר בו השוו בעזרת MRI בין מוחות של אנשים עם הפרעה אנטיסוציאלית ואנשים רגילים לאלו של שקרנים פתולוגיים, נמצא בקרב שקרנים פתולוגיים נפח מוגדל של החומר לבן בקליפת המוח הארובתית-מצחית, אפילו בהשוואה לקבוצה האנטיסוציאלית. אזור אשר נקשר לקבלת החלטות, ואימפולסיביות. השערת החוקרים שקישוריות היתר גורמת לחיבור מהיר יותר בין מחשבות שאין להם קשר למציאות – כמו, למשל, "אני" ו"טייס קרב". כך אדם עם שקרנות פתולוגית יכול לקפוץ מרעיון אחד לאחר, ולהמציא סיפורים ורעיונות אקראיים יותר. עדיין לא ידוע האם הממצאים משקפים את הסיבה או התוצאה (האם האבנורמליות גורמת לשקרנות או שהיא נגרמה על ידה). המחקר השתמש במדגם קטן מאוד של 10 אנשים בלבד והוא עדיין לא שוכפל.
יש לציין כי במחקר זה שקרנות פתולוגית אובחנה באמצעות רשימת הפסיכופתיה המעודכנת, דבר אשר עשוי להעיד יותר על מוחם של פסיכופתים מאשר על מוחם של הסובלים משקרנות פתולוגית.
גורמים > גורמים פסיכולוגיים

הלן דויטש הבחינה בין שקרים נורמטיביים, המכוונים להשגת מטרה מסוימת, לבין שקרנות פתולוגית שהופכת לסיפוק משלה. דויטש ראתה את השקרים הפתולוגיים כחלימה בהקיץ, עיוותים של אירועי העבר, או שילוב של השתיים. לטענתה, שקרים פתולוגיים משמשים לשיפור ההערכה עצמית, ליצירת תחושת עצמאות, או על מנת להיתפס כמעניינים במהלך השיחה. לדבריה, אדם הסובל משקרנות פתולוגית אינו מודע למניעים אלה או שהוא מסרב להודות בהם. הגישה הפסיכואנליטית מפרשת חלומות בהקיץ כביטוי של הדחפים המודחקים, באופן דומה לאלה שנחשפים בחלומות הלילה. כמו חלומות הלילה, גם החלומות בהקיץ הם דוגמה למילוי משאלות, המבוססות על חוויות ילדות ויכולות לעלות על פני השטח בזכות צנזורה רגועה.
בפסיכופתיה

הנבדק הוא בן 24, בעל הופעה נאה, עם מיליון תוכניות לאחר שחרור, והיצע בלתי נדלה של כישרונות לא מנוצלים. הוא מתאר באופן משכנע ושוטף שעשה את הדברים הבאים: עזב את הבית בגיל 8; התחיל לטוס בגיל 11, קיבל רישיון טיס בגיל 15; היה טייס מסחרי; התגורר בתשע מדינות בארבע יבשות; ניהל בניין דירות; בעל חברת גגות משלו; ניהל חווה במשך שנה; עבד ככבאי ביערות במשך שישה חודשים; שירת שנתיים במשמר החופים; היה רב חובל של יאכטה באורך 24 מטר; היה צוללן במשך ארבעה חודשים. כיום הוא מרצה עונש מאסר על רצח, נדחה על ידי ועדת השחרורים ארבע פעמים, אך עדיין יש לו הרבה תוכניות: להיכנס לעסקי הנדל"ן, למכור דירות נופש, לקבל רישיון טיס מסחרי וכן הלאה. הוא גם מתכנן לגור עם הוריו, אותם לא ראה במשך 17 שנה. הפילוספיה שלו? "אם אתה זורק מספיק חרא, חלק מזה הולך להיתפס".
שקרנות פתולוגית היא אחד הסימפטומים ברשימת הפסיכופתיה המעודכנת. אדם עם פסיכופתיה אינו חושש להיתפס כשקרן והוא מסוגל לפברק ולהמציא תיאורים משוכללים לגבי העבר שלו, וזאת אף על פי שהוא יודע שהסיפורים המפוברקים שלו יכולים להיבדק בקלות.
אך בניגוד לסובלים משקרנות פתולוגית, אדם עם פסיכופתיה אינו חש מבולבל או נבוך כאשר מעמתים אותו עם המציאות, הוא פועל בנחישות וקור רוח ועשוי להמשיך לשקר ללא כל שמץ של אשמה או חרטה. הסבר אחד להתנהגות זאת הוא שעל ידי הטעיה, גנבת זהויות, וגזלות דעת הפסיכופת משיג "שליטה כל־יכולה" על האחר ומנסה לעצב את המציאות כראות עיניו.
טיפול

לפי גרואן (2009), המוטיבציה של שקרנים פתולוגיים היא נמוכה ומאוד קשה להניע אותם לטיפול. הטיפול בשקרנות פתולוגית נחקר לעיתים רחוקות, ואין מספיק נתונים לגבי היעילות של טיפולים בפסיכותרפיה, וטיפול תרופתיים. דייק (2008) מציע שניתן לטפל בחלק מהסובלים מההפרעה בתרופות המשמשות לטיפול באימפולסיביות ובכפייתיות, אם אופי השקרים כולל את המרכיבים הללו.
היסטוריה

ההפרעה תוארה לראשונה בשנת 1891 על ידי הפסיכיאטר הגרמני אנטון דלבריק. אף על פי שמדובר בנושא שנוי במחלוקת שקרנות פתולוגית הוגדרה לראשונה ב-1915 כ"סילוף חסר התאמה למצב, מנופח מעבר לגבולות ההיגיון והסיטואציה, ללא מניע ברור, עשויה להיות נרחבת וסבוכה מאוד, ועשויה להתבטא לאורך שנים או לאורך חייו של האדם, בהיעדר אי-שפיות, אפילפסיה, או מוגבלות שכלית."
ראו גם

נוירוביולוגיה של שקר והונאה
רשימת הפסיכופתיה המעודכנת
חשיבה מייחלת
גוזמה
לקריאה נוספת

Rama Rao Gogineni, MD; Thomas Newmark, MD, Pseudologia Fantastica: A Fascinating Case Report
סקוט בארי קאופמן, ‏תנו למחשבה לנדוד, באתר "אלכסון"
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Drew A. Curtis, Christian L. Hart, Pathological Lying: Theoretical and Empirical Support for a Diagnostic Entity, Psychiatric Research and Clinical Practice, 2020-06-22, עמ' appi.prcp.20190046 doi: 10.1176/appi.prcp.20190046
1 2 3 4  Drew A. Curtis, Christian L Hart, Pathological Lying: Theory, Research, and Practice, American Psychological Association, 2022
1 2  Hare, Robert D., 1934-, Without conscience : the disturbing world of the psychopaths among us, New York, ISBN 978-1-57230-451-2
↑  Gogineni, rama rao & Newmark, Thomas, Pseudologia Fantastica: A Fascinating Case Report, ResearchGate, ‏2014 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Pathological Lying: Symptom or Disease?, Psychiatric Times
1 2 3 4 5  Charles C. Dike, Madelon Baranoski, Ezra E. H. Griffith, Pathological Lying Revisited, Journal of the American Academy of Psychiatry and the Law Online 33, 2005-09-01, עמ' 342–349
1 2 3 4 5 6  B. H. King, C. V. Ford, Pseudologia fantastica, Acta Psychiatrica Scandinavica 77, 1988, עמ' 1–6 doi: 10.1111/j.1600-0447.1988.tb05068.x
↑  Radio Lab: Into the Brain of a Liar, NPR.org (באנגלית)
1 2 3  Yaling Yang, Adrian Raine, Katherine L. Narr, Todd Lencz, Localisation of increased prefrontal white matter in pathological liars, The British Journal of Psychiatry: The Journal of Mental Science 190, 2007-02, עמ' 174–175 doi: 10.1192/bjp.bp.106.025056
↑  H. Deutsch, On the pathological lie (pseudologia phantastica), The Journal of the American Academy of Psychoanalysis 10, 1982-07, עמ' 369–386 doi: 10.1521/jaap.1.1982.10.3.369
↑  על פי המודל הטופוגרפי, צנזורה היא השלב בו רעיונות לא רצויים עוברים אל הלא-מודע, בעוד תכנים נוחים להתמודדות נותרים זמינים למודעות ברובד הסמוך למודע או המודע.
↑  Meloy, John & Gacono, Carl., The internal world of the psychopath, Antisocial, Criminal, and Violent Behavior. 95-109
↑  Wouter B. Groen, Gerard K. H. The, Monica Pop-Purceleanu, Toine Lagro-Janssen, [Pseudologia fantastica. Recognition and treatment of pathological lying], Nederlands Tijdschrift Voor Geneeskunde 153, 2009, עמ' A139
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558136505171  PLWABN: 9810662894505606  LCCN: sh85089440 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סיפורי הברון מינכהאוזן הם סמל לגוזמה ובדיה.
שרה סמארט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במרץ 1977 (בת 47) ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  St Paul's School for Girls 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה סמארט (באנגלית: Sarah Smart; נולדה ב-3 במרץ 1977) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה

סמארט נולדה בברמינגהאם שבאנגליה. היא התחילה את הקריירה שלה כילדה ושיחקה בסדרת הטלוויזיה לילדים "אריק" ( Woof!).
היא מוכרת משורה של תפקידים בסדרות טלוויזיה כמו וירג'יניה בריית'ווייט, הבת במשפחה של זוכי לוטו, בדרמה הקומית "At Home with the Braithwaites". ב-2002 שיחקה בסדרת הדרמה "Sparkhouse" בהפקת "Red Production Company" וה-BBC. הופעתה בסדרה "ג'יין הול" בתפקיד הראשי ציינה קשר פורה בינה לבין המחזאית והתסריטאית סאלי ויינרייט.
בין 2008 ו-2010 גילמה סמארט את אן-בריט הוגלנד בסדרה "וולנדר", 6 סרטים באורך מלא עיבוד לספריו של הנינג מנקל עבור ה-BBC. עוד השתתפה סמארט בתסכיתי דרמה ברדיו.
ב-2011 שיחקה סמארט בתפקיד אורח בעונה השישית של סדרת המדע בדיוני הפופולרית "דוקטור הו" של BBC1. היא גילמה את דמות ה'נבל' בפרקים "הבשר המורד" ו"הכמעט אנשים"
היא הייתה תלמידה בבית הספר לבנות "סנט פול" בברמינגהאם, ומאז היא חוזרת בתקופת הקיץ לחלק חתימות.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | הסוד של קריקלי הול | The Secret of Crickley Hall | מגדה קריבן |  |
| 2011 |  | Death In Paradise | סוזי פארק | סדרת טלוויזיה |
| 2011 |  | Fast Freddie, The Widow and Me | לורה קופר | ספיישל חג המולד |
| 2011 | המשפט של היטלר | The Man Who Crossed Hitler | מרגוט פורסט | סרט טלוויזיה |
| 2011 | דוקטור הו | Doctor Who | ג'ניפר | בפרק "The Almost People" ובפרק "The Rebel Flesh" |
| 2011 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | ג'ו סטרלינג | בפרק "Echoes of the Dead" |
| 2011 | מונרו | Monroe | אליסון באניסטר | סדרת דרמה |
| 2009 | מיס מארפל | Agatha Christie's Marple | מילדרד | בפרק "They Do It with Mirrors" |
| 2009 |  | Casualty 1909 | אדה ראסל | סדרת טלוויזיה |
| 2008 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | מוד | בפרק "Mrs McGinty's Dead" |
| 2008 | וולנדר | Wallander | אן-בריט הוגלנד |  |
| 2008 |  | Casualty 1907 | אדה ראסל | סדרת טלוויזיה |
| 2007 | חמישה ימים | Five Days | שרה וילר | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | ג'יין הול | Jane Hall | ג'יין הול | סדרת טלוויזיה |
| 2006 |  | Casualty 1906 | אדה ראסל |  |
| 2005 |  | Funland | לולה סאטון | סדרת טלוויזיה |
| 2003 |  | Hildan Way |  | סדרת טלוויזיה |
| 2002 |  | Sparkhouse | קרול בולטון | סדרת טלוויזיה |
| 2000 | דייוויד קופרפילד | David Copperfield | קלרה קופרפילד | סרט טלוויזיה |
| 2000 |  | At Home with the Braithwaites | וירג'יניה בריית'ווייט | סדרת טלוויזיה |
| 1998 | אנקת גבהים | Wuthering Heights | קתרין לינטון |  |
| 1997 |  | Soldier Soldier | לוסי פיצפטריק | סדרת טלוויזיה |