stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דפנה זילברג
חיים אישיים

סבא רבא של דפנה, בן ציון זילברג, היה שחקן ובמאי בתיאטרון הפועלים "האוהל", וסבה היה הבמאי יואל זילברג.
זילברג הייתה נשואה למחזאי, סופר, עיתונאי ועורך ב"ידיעות אחרונות" נבו זיו, שהלך לעולמו ממחלת הסרטן בשנת 2021 בגיל 43. אם לשני ילדים ומתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

1 2  מאיה נחום שחל, "בשבילי המחזה הזה הוא שילוב של סיוט וניצחון", באתר כלכליסט, 28 ביולי 2024
1 2 3  יעקב בר-און, ‏רמת אביב ג', חנה לסלאו וסבא יואל: דפנה זילברג מדברת על הכל, באתר מעריב אונליין, 29 בנובמבר 2017
↑  הכירו את דפנה זילברג, נבדק ב-2022-08-11
↑  דפנה זילברג | קנלר ייצוג אמנים
↑  דפנה זילברג, באתר אי"ב - ארגון יוצרים עצמאים בתיאטרון
↑  גודמן-בית ספר למשחק בנגב, באתר www.facebook.com
1 2 3  מאיה נחום שחל, הבמאית דפנה זילברג מציגה: אונס בבית המשפט, באתר כלכליסט, 19 בינואר 2017
↑  דרקון הזהב, באתר www.tmu-na.org.il
↑  ברטוד ואגנס, באתר archive.habima.co.il
↑  כרזת ההצגה גן הדובדבנים
↑  אמא מאוהבת | תיאטרון באר-שבע, באתר www.b7t.co.il
↑  יואב בירנברג, "ההצגה היא כמו עוד ילד שלנו, שנבו לא יראה אותו גדל", באתר ynet, 10 בדצמבר 2021
↑  מאיה כהן, מרגש: העולם יצפה בתיאטרון הישראלי, באתר www.israelhayom.co.il, ‏8 בנובמבר 2021
↑  ברוכים הבאים לגיהנום, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  Daphna Silberg, www.facebook.com
↑  איש הגשם (תוכנייה), באתר התיאטרון הקאמרי
↑  נציגות של גודמן בית הספר למשחק קטפו פרסים בטקס קיפוד הזהב, באתר www.b7net.co.il
↑  יואב בירנברג, "הוא אמר לי 'אני משאיר לילדים אותך', זה מה שנותן לי כוח עכשיו", באתר ynet, 1 באוקטובר 2022
הילה ערן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בנובמבר 1986 (בת 38) רמת גן, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  3
 
הילה ערן (נולדה ב-21 בנובמבר 1986) היא שחקנית, דוגמנית ומפיקת קולנוע ישראלית. נערת היופי-עשרה לשנת 2006.
ביוגרפיה

ערן נולדה ברמת גן. היא בתו של המפיק דורון ערן. היא בת דודה מדרגה שלישית של יון תומרקין.
ערן השתתפה בתחרות של טקס בחירת מלכת היופי לשנת 2006 ושם זכתה בתואר נערת היופי עשרה.
היא בוגרת תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב והוכשרה בטיפול בשיטת אלבאום.
היא אם לשני ילדים מנישואיה הראשונים ולבת מנישואיה השניים.
קריירה > משחק

ב-1999 השתתפה בדרמת הטלוויזיה "תסתכל לי בעיניים" שביים והפיק אביה. בשנת 2002 השתתפה בסרט "טהארה". בשנת 2003 שיחקה לצד אלונה טל ואושרי כהן בסרט הדרמה "להיות כוכב" בבימויו של ארנון צדוק. בשנת 2005 שיחקה בסרטו של מנחם גולן "ימים של אהבה" בכיכובם של מאיה בוסקילה וניר לוי.
בשנת 2007 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "אגדת דשא" ששודרה בערוץ 10. באותה שנה החלה לגלם את ליאה בנטוב בתפקיד הראשי  בסדרת המדע הבדיוני "הנפילים" שיצרו רובי דואניאס וחן קלימן, ושודרה בערוץ הילדים לצופי Yes.
בשנת 2008 שיחקה בסדרה "הפיג'מות" בתפקיד אורח, שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "הכתובה" בבימויו של מנחם גולן על פי מחזה של אפרים קישון. באותה שנה החלה להנחות את המגזין היומי של ערוץ 24 "רעש" לצד גל לב וג'ייסון דנינו-הולט, ושבה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "הנפילים".
בשנת 2009 שיחקה בסרט "רגליים קרות". והחלה להשתתף בתוכנית הטלפתיה "העוקץ" בהנחיית נמרוד הראל.
בשנת 2010 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הדרמה היומית "תיכון השיר שלנו" בתפקיד דפנה. בשנת 2011 שיחקה בתפקידים שונים בסדרות: "השועלים" פרי יוצרו של גיורא חמיצר, ו-"אחרי הצלצול" ששודרה בערוץ דיסני.
בשנת 2016 שיחקה בסרט אותו גם הפיקה "האוצר מעבר לנהר".
בשנת 2017 שיחקה את הדמות עדי בסרט "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט.
בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "סנאפשוט"  בו שיחקה את הדמות מיכל.
בשנת 2019 השתתפה בסרט "מתחתנת" בתפקיד דנה.
קריירה > הפקה

ערן יזמה והפיקה מספר סרטים ותוכניות דוקומנטריות דרך חברת ההפקה שלה, הילה הפקות, בהשתתפות שחקנים ישראלים מהשורה הראשונה:
בשנת 2015 הפיקה את הסרט "גויאבות", בבימויו של קובי מחט, שבו לקחו חלק השחקנים חנה לסלאו, יהורם גאון ומאיר סויסה.
בשנת 2016 הפיקה את "האוצר מעבר לנהר", סרט הרפתקאות לילדים שכתבו מחט ואלון גור אריה.
בשנת 2017 הפיקה את הסרט "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט. היא אף השתתפה בו בתפקיד משני.
בשנת 2018 הפיקה לצד משה אדרי ולאון אדרי את הסרט "גיבור בעננים", שביים אביעד קידר, בהשתתפותם של יובל שם-טוב, שי ורועי ועודד פז.
בנוסף, הפיקה באותה שנה את הסרט "עד הקצה - ג'סטה 2".
בשנת 2019 הפיקה ערן סרט דוקומנטרי "שחקנים" עבור שידורי קשת בהשתתפותם של גילה אלמגור, אקי אבני, יפתח קליין, אורי גבריאל, נלי תגר ונטע ריסקין, וסרט "ילדות בזכוכית מגדלת" בהנחיית גלית גוטמן עבור שידורי קשת.
כמו כן הפיקה ב-2019 את הסרט "מתחתנת" בהשתתפותה של הילה סעדה, דין מירושניקוב, מייקל לואיס, ליז רביאן ועוד.
זהר וגנר

| --- | --- |

זהר וגנר 2023
 לידה:  27 ביולי 1970 (בת 54) בוסטון, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  קולנוע  תיעודי
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאית
 zoharwagnerandthestinkers.bandcamp.com
 פרופיל ב-IMDb
 
זהר וגנר (נולדה ב-27 ביולי 1970) היא במאית סרטים תיעודיים, עיתונאית, אמנית במה ומוזיקאית ישראלית.
וגנר התפרסמה לראשונה בסרט התיעודי הראשון "זורקי" (2006) שיצרה על חייה ועל משפחתה. היא זכתה לכינוי "המחוברת הראשונה" כיוון שעסקה בתיעוד אישי לפני שעלתה הסדרה "מחוברים"[דרוש מקור]. לאחר יציאת סרטה הראשון הוציאה שלושה סרטים תיעודיים אישיים נוספים ("סימני מתיחה", "ימי הזהר", "מעשה בשני בלונים"). בהמשך יצרה סרט דוקו פשע שבמרכזו אישה בדואית ("21 יום ולילה"). במקביל ליציאת סרטה הראשון, הוציאה לאור וגנר עם להקתה "זהר וגנר והמסריחים" את אלבומם הראשון "חומר זול" שהפך לאלבום קאלט. שירי האלבום מבוצעים בהופעות של אמני דראג מקומיים כמו ציונה פטריוט וטלולה בונט. עשר שנים לאחר מכן הוציאו "זהר וגנר והמסריחים" אלבום שני, "קרם ברולה".
שנותיה הראשונות

וגנר נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית. היא בתם של איש העסקים אליהו וגנר, שעבד אז בארצות הברית כשליח עליה של הסוכנות היהודית ושל אשת יחסי הציבור והמרצה לתקשורת דסי וגנר. היא אחותו הגדולה של גל וגנר. כשהייתה בת ארבע, שבו היא ומשפחתה לישראל. למדה בבית הספר היסודי רמת אביב ג'. בתיכון למדה בגימנסיה העברית "הרצליה" ובצבא שירתה בדובר צה"ל. בשנת 1993 החלה וגנר לכתוב בעיתון "העיר" מקבוצת הארץ. היא הייתה כתבת המוזיקה השחורה של העיתון, וסיקרה גם את חיי הלילה ותרבות המועדונים בישראל ומחוצה לה. באותן שנים הפכה לתקליטנית המתמחה במוזיקת ראפ, וארגנה את מסיבות הראפ והמוזיקה השחורה הראשונות בתל אביב. בהמשך כתבה סדרת פורטרטים במוסף הספורט של העיתון, שנקראה "הכדורגלנים" ו"הכדורסלנים". בכתבות אלו נתנה במה להגיגיהם של ספורטאים שבדרך כלל נשאלו רק על ספורט, אבל וגנר דיברה איתם על הכול חוץ מספורט. בשנת 1994 ערכה וגנר את "YO", אוסף הראפ הראשון בישראל שיצא בחברת התקליטים NMC. לאוסף צורפה חוברת עם מילון מרוכז ובו תרגום לעברית של מילות הסלנג השגורות במוזיקת הראפ. החוברת הפכה פריט לאספנים. בהמשך למדה לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ותואר ראשון נוסף בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש.
קריירה מוזיקלית

להקת "זהר וגנר והמסריחים" הוקמה בשנת 2004. וגנר הקימה את הלהקה יחד עם ימי ויסלר (הבילויים) שלמד איתה קולנוע באוניברסיטת תל אביב. ללהקה חברו שני מוזיקאי הג'אז טל הפטר (בעל ההרכב "ניסים והנפלאות") ועודד גולדשמיט. החבורה נפגשה ב"הירקון 70", מועדון שהקימה רנן מוסינזון. לאחר שהופיעו כשלוש שנים הוציאו את אלבומם הראשון "חומר זול" שהופק על ידי אסף אמדורסקי. את הז'אנר שבו הם פועלים הגדירו כ"סליז פופ". סגנון ההגשה של וגנר היה מסוג ספוקן וורד. וגנר שרה טקסטים פרי עטה, המתארים עלילות זימה בתל אביב הקרה היודעת להתאכזר אל נשותיה. היא סיפרה על אהבות נכזבות, גברים מרים ושיכורים, משגלים כושלים, לילות רווי אלכוהול, בדידות, ריקנות, ושיעבוד לקוסמטיקה וסמים. אלבומם השני יצא כשמונה שנים מאוחר יותר, ב-2016, ונקרא "קרם ברולה". השיר "שטוחה" הופיע בפסקול הסרט קצפת ודובדבנים ואף יצא על תקליט ויניל במסגרת האוסף "Contemporary Sounds Of Tel Aviv".
חיים אישיים

וגנר אם לבת, חיה בזוגיות ומתגוררת בתל אביב.
ראו גם

מעשיה אורבנית
טינופת
סבוי
הערות שוליים

↑  האלבום הראשון: זהר וגנר והמסריחים, באתר bandcamp, ‏29 בנובמבר 2012
↑  זהר וגנר והמסריחים, באתר habama, ‏נלקח ב-11 באפריל 2020
↑  האלבום השני: ברולה, באתר bandcamp, ‏30 במאי 2016
↑  אלון הדר, סודות ושקרים: הסיפור האמיתי, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2006
↑  צפי סער, מה מסתתר מתחת לעירום של זהר וגנר, באתר הארץ, 3 במאי 2012
↑   גילי איזיקוביץ, זהר וגנר תיעדה את מחלת סרטן השד שלה (ועוד כמה מחלות), באתר הארץ, 20 במאי 2016
↑  עינת אוליבייר, ‏האמת העירומה: סרטן השד שהכה במפתיע את זהר וגנר, באתר מעריב אונליין, 30 במאי 2016
↑   סיון קלינגבייל, מה משך את זהר וגנר לתעד אשה בדווית שנחשדה ברצח בנה, באתר הארץ, 22 במאי 2019
↑  הדס רגולסקי, רוצחת או קרבן? הסיפור של הצעירה הבדואית מהמדבר לא ישאיר אתכם אדישים, באתר און לייף, ‏23 במאי 2019
↑   שני ליטמן, "סבוי": דוקו מסחרר על פריצת חוליית פתח למלון בתל אביב, באתר הארץ, 27 ביולי 2022
↑  אורי זר אביב, סימני רתיחה: זהר וגנר חוזרת לבמה, באתר Time Out תל אביב, ‏21 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011103067105171  BnF: cb17944073p (data)  ISNI: 0000 0005 0260 3582  LCCN: no2015131643  SUDOC: 254244378  VIAF: 219144647696800048246   WorldCat (עם VIAF): 219144647696800048246
גאיה קורן

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1969 (בת 55)
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 www.gayakoren.com
גאיה קורן (נולדה ב-28 במרץ 1969) היא עיתונאית ישראלית, מחברת הספר "אני מלכה גרושה באושר", מרצה להעצמה נשית, מנחת סדנאות "אני מלכה" ומטפלת בשיטת NLP.
ביוגרפיה

את כתיבתה העיתונאית החלה בשנת 1985 ככתבת צעירה ב"מעריב לנוער". המשיכה בכתיבה לשבועון לנוער "ראש 1" ובעריכת כתבי עת שונים. החל משנת 1992 נמנית עם בכירי העיתונאים במוספי "ידיעות אחרונות" וכותבת טורי דעה לצד כתבות מגזין לעיתון, בין השאר במוספים "7 ימים" ו"זמנים בריאים".
בראשית שנות ה-90 שודר בערוץ 2 הסרט התיעודי "רציתי להגיד לך". בסרט, שהיה הראשון מסוגו, הנציחה קורן את זכרו של רס"ן ערן אלכאווי, קצין צנחנים ובן זוגה, שנהרג במהלך שירותו הצבאי בהיתקלות עם אנשי חזבאללה. הסרט מתמקד בניגוד החריף שבין הנפש העדינה של צעיר רגיש המפגין אהבה ורכות יוצאת דופן, לבין דמות הקצין הקשוח והנערץ שזוכה לימים באות הצטיינות.
בין חשיפותיה העיתונאיות נמנה סיפור ההשתמטות מצה"ל של הדוגמנית והשחקנית בר רפאלי, שנישאה באוקטובר 2003 בנישואים פיקטיביים לארי ויינשטיין, ידיד של הוריה, מספר ימים לפני מועד גיוסה לצה"ל.
בשנת 2012 השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "בואו לאכול איתי" וניצחה בשבוע בו השתתפה. בהמשך, היא השתתפה בשבוע נוסף בעונה השנייה של התוכנית.
בדצמבר 2012 חשפה חשד להטעיית הציבור בעקבות סרטון מטעם "שידורי קשת" לאירוע ההתרמה "יום טוב" – שבו הוצג ילד שזקוק לתרומה כספית, לכאורה, כשלמעשה היה מדובר בילד שחקן, בן למשפחה אמידה. בעקבות הפרסום הודתה " שידורי קשת" בעובדות החשיפה ואף התנצלה.
בחודש יוני 2014 פורסמה במוסף "7 ימים" כתבה פרי עטה על תופעת הקשרים הרומנטיים שמחוץ למסגרת הנישואין, ובה תיעדה כוונות לניאופים בחסות אתרי היכרויות ברשת האינטרנט. פרסום היומן זכה לתהודה תקשורתית ועורר תגובות רבות.
בין השאר הגישה קורן את התוכנית "המסגננים" בערוץ האופנה הישראלי, וכן הגישה מספר פינות לייף סטייל בתוכניות הבוקר לצד פינות צרכנות בתוכנית הטלוויזיה "אודטה". בהיעדרותה של טלי מורנו הגישה את חדשות הבוקר לצדו של חיים אתגר בערוץ 10.
קורן זכתה לכינוי 'גורו הגרושות' בזכות רב המכר שכתבה, 'אני מלכה גרושה באושר', שמהווה מדריך מפורט ויומן חושפני המתאר את חייה של אשה גרושה בישראל.
בין השאר מעבירה קורן את ההרצאה "אני מלכה" וכן הרצאות בנושאי זוגיות וצמיחה ממשבר. היא מטפלת בשיטת NLP ובעלת טור אישי ומקצועי באינטרנט.
קורן היא בעלת תואר אקדמי בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב. היא התחתנה בשנת 1995, וכיום היא גרושה ואם לשניים.
בשנת 2017 יצא לאור במימון המונים, חלקו בהוצאת סטימצקי ספרה "אני מלכה גרושה באושר".
הערות שוליים

↑  גאיה קורן, בר רפאלי מדגמנת: חתונה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2003
↑  גאיה קורן, ל"ילד העני" יש קולנוע ביתי, באתר ynet, 23 בדצמבר 2002
↑  דוד אברהם‏, גאיה קורן מצטרפת לערוץ האופנה הישראלי, באתר וואלה, 30 בינואר 2012
↑  ערוץ האופנה הישראלי, המסגננים - 11, באתר Xnet‏, 3 באוקטובר 2012
↑  אני מלכה, באתר של גאיה קורן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387979205171  VIAF: 16151715611213781016   WorldCat (עם VIAF): 16151715611213781016
טל ליפשיץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בפברואר 1976 (בת 48) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
טל ליפשיץ (נולדה ב-4 בפברואר 1976) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע ישראלית לשעבר. בשנת 2011 סיימה לימודי עבודה סוציאלית, ומאז זהו תחום עיסוקה העיקרי.
ביוגרפיה

ליפשיץ בעלת תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > קריירת משחק

היא החלה את דרכה בעולם המשחק כששיחקה בשנת 1996 בסדרה "מר מאני" בתפקיד לינה. באותה השנה גם הנחתה את תוכנית הילדים והנוער "זאפ לראשון" ששודרה בערוץ הראשון.
היא שימשה גם כמנחה של תוכניות ילדים שונות, כגון הנחתה את רצועת תוכניות הילדים והנוער היומית של הערוץ הראשון בשנת 1997, ואת "מאז ועד זאפ" ב-1998.
בשנת 1998 התארחה בעונה הראשונה בסדרת הטלוויזיה "20 פלוס" בתפקיד רונה, מלצרית.
בשנת 1999 שיחקה בסרט "תסתכל לי בעיניים" בתפקיד טלי.
בשנים 2001–2002 גילמה את הדמות קים נחמיאס בעונות השנייה והשלישית של סדרת הדרמה הטלוויזיונית "שבתות וחגים". באותה התקופה הופיעה בכמה תפקידי משנה בסדרות הטלוויזיה "חוצלארץ", בתפקיד נרקיס, בסדרה "צה"ל 1" ובסרט "חמש דקות בהליכה" בתפקיד מיכל.
מלבד המשחק, עבדה ליפשיץ כמלהקת לסדרות הטלוויזיה "בטיפול", ולסרטים "שושלת שוורץ" ו"ריקי ריקי".
בשנת 2002 שיחקה בסרט "אהבות אחרונות", בתפקיד נועה.
בשנת 2003 הנחתה את התוכנית השידוכים והדייטינג "בקשר לאהבה" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2005 שיחקה בעונה השלישית של הטלנובלה "אהבה מעבר לפינה" בתפקיד איילת בכר, אשתו של רשף (אורן שבו). באותה שנה שיחקה בסרט "שושלת שוורץ" בתפקיד אחות.
בשנת 2006 שיחקה בסרט "ילדי CCCP" בתפקיד חברה של מקסים, בה גם השתתפה בליהוק השחקנים.
בשנת 2007 שיחקה בסרט הקולנוע מדוזות בתפקיד אמא שהופיעה בפלאשבק. באותה שנה שיחקה בסרט "כמו דג בלי מים", בתפקיד ענת.
ב-2008 השתתפה גם בעריכת סדרת הדרמה "לאהוב את אנה" ששודרה בערוץ 10.
בשנים 2008–2010 שיחקה בתפקיד הראשי את דמותה של איה שדות בשתי עונותיה של הסדרה "עד החתונה" גילמה את איה שדות.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הדרמה "רק להיום" ששודרה ב־Yes, גילמה את ענת.
ביוגרפיה > עבודה סוציאלית

לאחר קריירת המשחק, סיימה תואר שני בעבודה סוציאלית קלינית וזהו תחום עיסוקה העיקרי. היא מתמחה בטיפול בילדים ועובדת במרכז לבריאות הנפש גהה.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "רק להיום" בתפקיד הראשי את ענת, עובדת סוציאלית האחראית על הוסטל לאסירים משוחררים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ליפשיץ בזוגיות עם ד"ר אורי אליס, מנהל בית אריאלה ומנהל מחלקת הספריות בעיריית תל אביב-יפו ויש להם בן משותף. הייתה בת זוגו של הבמאי שחר סגל ולהם שני בנים. בעבר הייתה נשואה למוזיקאי גלעד כהנא.
הערות שוליים

↑  ניר קיפניס, ‏קבלו את החתן והכלה, באתר גלובס, 16 במרץ 2010
↑  יעל ברנובסקי, העובדים הסוציאליים מחו בת"א: "השכר עלוב", באתר ynet, 25 בפברואר 2011
↑    קרן מלמד–מרגלית, ‏למצוא טוב ואולי גם להתאהב בעבריין משתקם, בעיתון מקור ראשון, 23 בספטמבר 2019
↑   אריאנה מלמד, "רק להיום": יש כאן כל מה שאפשר לבקש מסדרת דרמה ישראלית, ועוד קצת, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2019
↑  אור ברנע, שחר של יום חדש, באתר ynet, 14 ביוני 2005
↑  יפעת הללי, ‏טל ליפשיץ ילדה בן, באתר ‏מאקו‏, 6 באוקטובר 2010
גלית בנגלס

| --- | --- |
גלית בנגלס, 2021
גלית בנגלס, 2021
 לידה:  2 באוגוסט 1971 (בת 53) בת ים שבישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
  אתר האינטרנט הרשמי של גלית בנגלס
גלית בנגלס (נולדה ב-2 באוגוסט 1971) היא מרצה, יזמית, מנטורית, אשת תוכן, אמנית ומפיקת טלוויזיה וקולנוע לשעבר.
ביוגרפיה

גלית בנגלס נולדה ב-2 באוגוסט 1971 בבת ים. היא גדלה בראשון לציון ולמדה בגימנסיה גן נחום בעיר. בשנת 1989 היא התגייסה לצה״ל ושירתה כקצינת קשר, מפקדת קורס קשרי טנקים בחיל השריון וקצינת הדרכה. בשנת 1992, היא השתחררה מצה״ל בדרגת סגן. בין השנים 1995 עד 1998 היא למדה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2001 הקימה בנגלס את ״בנגלס הפקות״.
בינואר 2002, היא הקימה את חברת באזז טלוויזיה יחד עם עדו צוקרמן. החברה הפיקה פורמטים מקוריים לטלוויזיה, סדרות, סרטים דוקומנטריים, דרמות, סרטי קולנוע, סרטי תדמית, פרסומות ותעמולת בחירות.
ביוני 2014, באזז טלוויזיה הפסיקה את פעילותה עקב חובות של כ-2,200,000 שקלים. עקב החובות גלית הציעה לבעלי החוב שהיא תגשים להם את חלומותיהם כתחליף להחזרת החובות. ובתום כ-9 חודשים היא סגרה את החובות.
ביוגרפיה > דגת הזהב

כיום, בנגלס מרצה על סיפורה האישי, מעבירה סדנאות העוסקות ביצירתיות ובהגשמת חלומות, מלווה אנשים להגשמת חלומותיהם, ושותפה למופע עם הזמר ישי לוי בשם "ליפול, להאמין ולגדול", המשלב את סיפורה האישי ושיריו של לוי.
בשנת 2022 החלה לערוך ולהגיש את תוכנית הרדיו והפודקאסט "נפלתי וקמתי - דגת הזהב מארחת", ברדיו 106FM ובערוצי הפודקאסט. היא גם מובילה את מיזם הגשמת החלומות אשר מופק לכדי סרטים.
סרטים וסדרות אותן הפיקה > במסגרת באזז טלוויזיה > סדרות ופורמטים מקוריים

שקט מצלמים, 2003
המשימה, 2003
התקווה, 2004
בלתי נתפס, 2004
חדר חושך, 2005
הבטחנו זה לזו, 2006
ערוץ ביוגרפיה, 2007
המופע הבלתי נתפס, 2007
מלחמת המינים, 2008
העוקץ, 2009
דיבור מקדים עם ד״ר רונית אלוני, 2010
ואקום, 2010
בטבעת זו, 2010
אף אחד לא מושלם, 2012
פסיכו, 2012
הקשר הישראלי, 2012
אחים לכל החיים, 2012.
סרטים וסדרות אותן הפיקה > במסגרת באזז טלוויזיה > סרטים דוקומנטריים

כלבים בשר ודם, 2014
זרע קודש, 2014
קח לך אישה שנייה, 2013
דוגמניות - מייד אין רוסיה, 2012
הפנים של תורמות הביציות, 2012
השובה מדמשק, 2012
איך מתגרשים נכון?
אני זוכר מה עשית לי, 2012
איך תעזרו לילד שלכם לרזות?, 2012
חוזרים הביתה, 2012
בתולות, 2010
שוליים, 2007
ישראל לא מחכה, 2005
בין קריירה לאהבה
החבר הדמיוני שלי
רכילות, 2005
החתונה התבטלה, 2004
השפנפנה הציונית הראשונה, 2004
סרטים וסדרות אותן הפיקה > במסגרת באזז טלוויזיה > סרטי עלילה ודרמות

רחמים 2007
בשמים אחרים, 2007
חצאית דמעות, 2002
גרוסמן הגדול, 2002
הערב הניצול, 2002
זהירות מצלמה, 2003
סרטים וסדרות אותן הפיקה > במסגרת באזז טלוויזיה > פרסומות

חברת החשמל לישראל - סרט הסברה לשעת חירום. סדרת סרטוני הפרסומת ״תקע ושקע״. ״קמפיין חיסכון עם קובי מידן", 2004, 2006 2008, 2008, 2010, 2013
מלחמת המינים, 2008
בלתי נתפס, 2006, 2008
פסגות אופק (״בדק ומצא״), 2007
״החידה״ משה פייגלין הסיפור האמיתי, 2012
בדרכו של מודי, 2007
״מקורות״ - חברת המים הלאומית, 2007
חפצי-בה, 2005
אנרגיות טובות, 2005
המכללה האקדמית יהודה ושומרון, 2005
NBN
Tow truck'
סרטים וסדרות אותן הפיקה > במסגרת באזז טלוויזיה > תעמולת בחירות

בחירות לראשות הממשלה - אלבניה - יולי 2005 - עבור ראש ממשלת אלבניה המכהן פאתוס ננו, יו״ר המפלגה הסוציאליסטית האלבנית
בחירות לכנסת - מרץ 2006 - עבור מפלגת ישראל ביתנו
ישראל בדרך לקלפי
בחירות לכנסת - פברואר 2009 - עבור מפלגת ישראל ביתנו.
סרטים וסדרות אותן הפיקה > במסגרת בנגלס הפקות

שחקנית ספסל, 2001
הערות שוליים

↑  אסף קמר, "החלום שלי הוא לחייך בפה מלא ולהמשיך להאמין באנשים", באתר ynet, 24 במרץ 2022
י"א באב

י"א באב הוא היום האחד עשר בחודש האחד עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום האחד עשר בחודש החמישי 
למניין החודשים מניסן. י"א באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו".
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בי"א אב היא פרשת ואתחנן.
חגים ומועדים

פורים שני ליהודי בגדאד, על סיום שלטונו של שאה תהמאספ השני העריץ בעיר בשנת ה'תצ"ג
אירועים היסטוריים

ה'תש"ן – תחילת מלחמת המפרץ הראשונה: עיראק פולשת לכווית
ה'תשנ"ג – בית המשפט העליון מזכה את ג'ון דמיאניוק, שהואשם שהיה שומר במחנה ההשמדה טרבלינקה
ה'תשפ"ב – ישראל והג'יהאד האיסלאמי חותמים על הפסקת אש בשעה 23:30 ומסתיים מבצע עלות השחר
נולדו

ה'תרס"ח – ארתור גולדברג, פוליטיקאי ומשפטן יהודי-אמריקאי (נפטר ב-ה'תש"ן)
ה'ת"ש – זאב רווח, שחקן, מפיק, תסריטאי, זמר, קומיקאי ובמאי ישראלי (נפטר ב-ה'תשפ"ה)
ה'תשמ"א – יוני בלוך, מוזיקאי רוק ישראלי
נפטרו

ה'תקנ"ג – רבי חיים מקרסנה, תלמידו של הבעל שם טוב ומייסד חסידות קרסנה
ה'תרכ"ד – רבי הלל מפאריץ', מגדולי חסידי חב"ד ורבה של בוברויסק (נולד ב-ה'תקנ"ה)
ה'תרס"ז – רבי יצחק בלאזר, מגדולי תנועת המוסר (נולד ב-ה'תקצ"ז)
ה'תש"מ – הרב אברהם משה באב"ד, רב בגורה הומורה שברומניה ורב שכונת גבעת עלייה ביפו (נולד ב-ה'תר"ס)
ה'תש"ס – אליהו בן-אלישר, דיפלומט ופוליטיקאי ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ב)
ה'תשס"ה – אלכסנדר גומלסקי, מאמן כדורסל רוסי ממוצא יהודי (נולד ב-ה'תרפ"ח)
י' באב – י"ב באב
אב
שער ספרו של רבי הלל מפאריץ'
רונית קרצנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באפריל 1956 ירושלים 
 פטירה:  24 בספטמבר 2020 (בגיל 64) 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  צביקה קרצנר 
 פרופיל ב-IMDb
 
רונית קרצנר (7 באפריל 1956 – 24 בספטמבר 2020) הייתה עורכת סרטים, במאית ומפיקה ישראלית.
ביוגרפיה

קרצנר נולדה ונמסרה כתינוקת לאימוץ לבני זוג ממוצא אמריקאי. גדלה בירושלים. למדה בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן החלה לעבוד כעורכת וידאו, וערכה מאות סרטי תדמית, פרסומת ותעודה.
ב-1999 ביימה את סרטה הראשון, "הסוד", סרט תיעודי בהפקת "בלפילמס" על היהודים החדשים בפולין: קתולים שגילו בבגרותם שהוריהם הסתירו מהם את יהדותם, ומחליטים לחיות כיהודים בפולין בעלת ההיסטוריה האנטישמית. הסרט הופק עבור ערוץ 8, נמכר לשידור לתחנות טלוויזיה רבות ברחבי העולם, השתתף במסגרת הפורום בפסטיבל ברלין, וזכה בפרס ראשון בפסטיבל לסרטי נשים בבורדו, צרפת. הסרט הוקרן בהקרנה חגיגית באו"ם.
סרטה השני של קרצנר, "הקטנה הנ"ל", אותו הפיקה, ביימה וערכה עבור ערוץ 8, עקב אחר סיפורה האישי. כמי שגדלה כילדה מאומצת תיעדה קרצנר את מסעה בעקבות נשים שקולן כמעט ולא נשמע - האימהות הביולוגיות, שחיות את חייהן בצל הוויתור על תינוקותיהן. מרואיינת מרכזית בסרט היא הפסיכולוגית האמריקנית ננסי וורייר, מחברת הספר "הצעקה הראשונית", הטוענת על פי מחקרים שערכה, שילדים שנותקו מאמם הביולוגית, חיים לרוב בבגרותם בתחושה של זהות מטושטשת. כשהחלה לעבוד על סרטה, גילתה שהחוק לא התיר לה חשיפת הורים מאמצים, לכן יזמה עם מאומצים אחרים את "התנועה לזכויות מאומצים", שבסופו של דבר הצליחה לשנות את חוק האימוץ בנושא.
שאלת הזהות המשיכה להעסיק את קרצנר גם בסרטיה הבאים. "מנחם ופרד" (ערוץ 8, 2008), קופרודוקציה ישראלית-גרמנית, הופקה על ידי קרצנר בשיתוף עפרה טבת. הסרט עוקב אחר האחים מנחם ופרד שגדלו כילדים יתומים בשואה, ולאחריה נפרדו דרכיהם וכל אחד מהם בחר מסלול חיים הפוך מעבר לים. קרצנר וטבת בוחנות בסרט את שאלת הזהות היהודית ואת הדילמה של הדור השני לשואה, של הקורבנות ושל המרצחים, כאשר המשפחה המורחבת של האחים מתכנסת בעיר הולדתם, ביוזמת בניו של הנאצי שגירש אותם מביתם ושרף את בית הכנסת. הסרט זכה בפרס ההשראה באירוע "קולנוע לשלום" בפסטיבל ברלין.
סרטה הבא, "קרוע", הופק, בוים ונערך על ידי קרצנר עבור ערוץ 8 ב-2011. הסרט התיעודי מספר על הכומר היהודי-פולני רומאלד ושקינל, יעקב וקסלר, שהתעקש לשמור על זהותו היהודית והקתולית, תוך התעלמות מהסתירה שבין שתי הזהויות. החלטתו לעבור לגור בישראל העמידה במבחן את חוק השבות ודרשה ממנו לבחור זהות. הסרט הוקרן בעשרות פסטיבלים יהודיים ברחבי העולם.
סרטה התיעודי החמישי, "יהודי חיובי", שנוצר עבור יס דוקו, בוחן מפרספקטיבה של 10 שנים מה קרה בחייהם של גיבורי סרטה הראשון, שגילו את עובדת היותם יהודים בפולין.
סרטה השישי של קרצנר, "הרועה", נוצר בקו-פרודוקציה ישראלית-אוסטרית עבור כאן 11. הסרט מלווה את הנס ברוייר, יהודי אוסטרי, רועה צאן וזמר בשפת היידיש מאוסטריה, ועוקב אחר מסעו ברוייר ושל אזרחים כמותו אשר מסייעים לפליטים ברחבי אירופה.
קרצנר נפטרה בעיצומה של הפקת הסרט התיעודי השבעי שלה, "קשר יווני". טיוטת עריכה של הסרט הוקרנה לכבוד זכרה בסינמטק תל אביב ב-2021, שנה לאחר מותה. באתר הסינמטק נכתב שהסרט לווה קבוצה של אמריקאים, שאומצו בילדותם בשנות ה-50 מבתי יתומים ביוון, ושנסעו בעת צילומי הסרט לחפש את שורשיהם הביולוגים ביוון. שם הם גילו שנסיבות אימוצם שונות בצורה דרמטית ממה שסיפרו להם. קווי הדמיון בין סיפורם ופרשת היעלמות ילדי תימן והבלקן הניעו את קרצנר לצאת למסע בתקווה לקבל תשובות ולמצוא קשרים בין שתי פרשיות כואבות.
קרצנר התגוררה בתל אביב, והייתה נשואה לתסריטאי והמורה לתסריטאות צביקה קרצנר, ואם לשתי בנות. נפטרה ב-24 בספטמבר 2020 כתוצאה מסיבוך לאחר ניתוח.
הערות שוליים

↑  הסוד, קטלוג הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי
↑  הסרט באתר סינמטק חולון
↑  הקשר היווני /The Greek Connection, ‏2021
↑  רונית קרצנר ז"ל | בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, הארץ, מנוחה, באתר מודעות אבל, ‏25 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417075505171  VIAF: 296152743041427732509   WorldCat (עם VIAF): 296152743041427732509
שירה פרבר

| --- | --- |

פרבר, 2009
 לידה:  4 ביולי 1969  (בת 55) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 עיסוק:  שחקנית, במאית, מחזאית ותסריטאית
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 בן זוג:  ליאור אשכנזי (1997–2005) לני רקנאטי (2013–הווה)
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
שירה פרבר רקנאטי (נולדה ב-4 ביולי 1967) היא שחקנית, במאית, מחזאית ותסריטאית ישראלית.