stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2009 בטלוויזיה בישראל
תוכניות וסדרות > תוכניות מציאות ושעשועונים

כוכב נולד 7: תוכנית גילוי הכישרונות, אשר משורותיה יצאו אמנים כנינט טייב והראל סקעת, חזרה לעונה שביעית. התוכנית שודרה פעמיים בשבוע בהנחיית צביקה הדר ועימו שופטים, בהם גל אוחובסקי, צדי צרפתי צביקה פיק ומרגלית צנעני. התוכנית שודרה בקשת בערוץ 2.
רוקדים עם כוכבים 5: שעשועון ריקודים בהנחיית אבי קושניר והילה נחשון. בין המשתתפים בתוכנית: מייקל לואיס, אנה ארונוב, גאלה קוגן ועוד. התוכנית שודרה ברשת בערוץ 2.
המירוץ למיליון: היא הגרסה הישראלית לתוכנית המציאות האמריקאית "המירוץ למיליון" התוכנית שודרה בערוץ 2, בימי חמישי (ובמשך תקופה, שודרה גם בשבת), על ידי הזכיינית רשת.
האח הגדול 2 :היא תוכנית מציאות ישראלית, המשודרת בשידורי קשת של ערוץ 2, בהנחייתם של ארז טל ואסי עזר, התוכנית מבוססת על פורמט זהה של תוכנית "האח הגדול" ששודרה לראשונה בטלוויזיה ההולנדית בשנת 1999 ומאז משודרת בקרוב לכ-70 מדינות.
ערוצים חדשים

ערוץ הטיולים (בכבלים) - פברואר 2009
HOT Zone (בכבלים) - 4 בינואר 2009
HOT FAMILY (בכבלים) - 4 בינואר 2009
ערוץ דיסני ישראל - 9 בספטמבר 2009
הופ! ילדות ישראלית (בלווין) - 1 בדצמבר 2009
JimJam (בלווין) - 28 בספטמבר 2009
ערוצים שסיימו את שידורם

הולמרק - סיים את שידוריו ב-28 בדצמבר 2009
Xtra HOT - סיים את שידוריו בהוט ב-4 בינואר 2009
AXN - סיים את שידוריו בהוט ב-4 בינואר 2009
סטאר וורלד - סיים את שידוריו ב-הוט ב-4 בינואר 2009
ג'טיקס - סיים את שידוריו ב-9 בספטמבר 2009
בייבי+ - סיים את שידוריו ב-yes ב-1 בספטמבר 2009
Cartoon Network - סיים את שידוריו ב-yes ב-28 בספטמבר 2009
נפטרו

25 בפברואר – עליזה עזיקרי, זמרת, שחקנית קולנוע ותיאטרון (נולדה ב-1941)
25 ביוני – מייקל ג'קסון, זמר פופ אמריקאי מצליח (נולד ב-1958)
20 באוגוסט – דודו טופז, בדרן ישראלי, התאבד בתאו בכלא (נולד ב-1946)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: 2008 בטלוויזיה בישראל | שנים בטלוויזיה בישראל  2009 בטלוויזיה בישראל | הבאה: 2010 בטלוויזיה בישראל |
ויקטור עזריה

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1946 (בן 78) איסטנבול, טורקיה 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום מגורים:  תלפיות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מספר צאצאים:  2 
 
ויקטור עזריה (באנגלית: Victor Azarya; נולד ב-1 במרץ 1946) הוא פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

עזריה נולד באיסטנבול, טורקיה ללוסי ואמיל עזריה, וגדל והתחנך שם. אמו הייתה עקרת בית ואביו עסק בסחר טקסטיל. אחותו הצעירה, זיוה דה אסקינזיס, הייתה מורה למתמטיקה בתיכון צרפתי לבנות (Notre Dame De Sion), ומתגוררת באיסטנבול. בשנים 1952–1957 למד בבית ספר יסודי (Sisli Terakki Lisesi), בית ספר פרטי שהוקם על ידי מהגרים מסלוניקי והיה ידוע כבית ספר פרוגרסיבי. בשנים 1957–1960 למד בחטיבת הביניים (College St. Michel), בית ספר קתולי שנוהל על ידי אנשי דת צרפתיים ושפות ההוראה בו היו צרפתית וטורקית. בשנים 1960–1964 למד בבית הספר התיכון האמריקאי רוברט קולג' (אנ'), ששפות ההוראה בו היו אנגלית וטורקית. השפות השונות בהן התחנך, בנוסף לשפת הלאדינו ששמע בבית הוריו, הקנו לו מגיל צעיר, שליטה בארבע שפות: אנגלית, צרפתית, ספרדית וטורקית.
לאחר סיום התיכון הגיע לישראל והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1964–1968 למד לתואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה. בשנים 1968–1970 למד לתואר שני בלימודי אפריקה.
לאחר מכן נסע לארצות הברית ולמד בשנים 1970–1973 לתואר שלישי באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בבני הפולבה (Fulbe) בצפון קמרון, ולצורך עבודת השדה הוא שהה באזור זה באפריקה. עבודת הדוקטורט התפרסמה מאוחר יותר גם כספר.
בשנת 1973 חזר לישראל כעולה חדש והתמנה למרצה במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית. בשנים 1974–1975 שירת שירות סדיר בצבא בחיל התותחנים.
בשנים 1987–1991 שימש כראש המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית.
בשנת 1991 הופקד על הקתדרה ע"ש רוז אייזקס בסוציולוגיה.
בשנת 2006 פרש לגמלאות, אך הוא ממשיך את פעילותו המחקרית-אקדמית, כולל השתתפות בכנסים בארץ ובחו"ל והדרכת תלמידי מ.א. ודוקטורט. בין תלמידי הדוקטורט שהנחה בעבר ניתן למנות את פרופ' דפנה בירנבוים-כרמלי, ד"ר דריה מעוז וד"ר עידן ירון. הסטודנטית האחרונה שהנחה בעבודת הדוקטורט הייתה מויה טניס, נינתו של פרדיננד טניס, אחת מהדמויות המרכזיות בסוציולוגיה הקלאסית.
במהלך השנים שהה במעמד של פרופסור-אורח במחלקות לסוציולוגיה בכמה אוניברסיטאות בארצות הברית: באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1978-1979), באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (1985-1986), באוניברסיטת פנסילבניה (1986-1987), ובמחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת וייק פורסט (אנ') בווינסטון סיילם (2001-2002). כמו כן שהה במעמד של עמית-אורח במוזיאון הלאומי לאתנולוגיה (יפן) (אנ') (1994-1995) ובמרכז ללימודים אפריקניים באוניברסיטת ליידן, הולנד (1995-1996).
בשנים 2003–2006 כיהן כנשיא ה-13 של האגודה הסוציולוגיה הישראלית.
מחקרו

עזריה חקר בעיקר חברות בארצות אסיה ואפריקה והתמקד באופי היחסים בין המדינה בהתהוותה לבין מגזרים שונים בחברה, מידת שילובם של מגזרים אלה במדינה או התרחקותם ממנה, וביחס המדינה ליזמות כלכלית ולפלורליזם תרבותי. חקר גם את השפעת האתניות על ניהול קונפליקטים. בנוסף לכך חקר קהילות אתניות ודתיות בירושלים (במיוחד ברובע הארמני בעיר העתיקה), והתמקד במיוחד בעירוב בין קודש וחול בחיי היום יום של העיר.
שירותו הצבאי עורר אצלו עניין בחקר יחסי צבא וחברה בישראל ומקומו של הצבא בהיווצרות תרבות ישראלית.
במהלך השנים מאז כתיבת עבודת הדוקטורט הוא המשיך לגלות עניין מחקרי רב בעמים נוודים ובחברות פסטורליות (חברות של רועים) ובמידת שילובם במדינות החדשות השונות שקמו בטריטוריות הוותיקות בהן התגוררו.
בשנים האחרונות התמקד בהשפעת התיירות הבינלאומית על גלובליזציה ושוליות (מרגינליות). כחלק מעניינו המחקרי וסקרנותו לתרבויות ולעמים שונים הוא ביקר ביותר מ-100 ארצות שונות בכל יבשות העולם.
בתקופת כהונתו כנשיא האגודה הסוציולוגית הישראלית חקר גם את הפרקטיקה הסוציולוגית בתוך האקדמיה הישראלית ומחוצה לה.
משפחתו

נשוי למיריי לבית סלטי, ילידת טורקיה גם היא, שעבדה, עד יציאתה לגמלאות, כעובדת סוציאלית בסוכנות היהודית והייתה מעורבת בעליית יהודי אתיופיה לישראל. אב לשניים (בן ובת).
מתגורר בשכונת תלפיות, ירושלים.
פרסומיו > ספרים ומונוגרפיות

Dominance and Change in North Cameroon, Beverly Hills: Sage, 1976.
Aristocrats Facing Change: The Fulbe in Guinea, Nigeria and Cameroon, Chicago: University of Chicago Press, 1978.
State Intervention in Economic Enterprise in Pre-Colonial Africa, University of California, Los Angeles, African Studies Center, 1981.
The Armenian Quarter of Jerusalem: Urban Life Behind Monastery Walls, Berkeley: University of California Press, 1984.
Victor Azarya and Paul Eguchi (eds.), Unity and Diversity of a People: The Search for Fulbe Identity, Osaka: National Museum of Ethnology, 1993.
Nomads and the State in Africa: The Political Roots of Marginality. Aldershot: Avebury, 1996.
,Victor Azarya et al. (eds.), Pastoralists under Pressure? Fulbe SocietiesConfronting Change in Africa. Leiden: Brill, 1999.
פרסומיו > מבחר ממאמריו

עזריה פרסם יותר מ-40 מאמרים. להלן מבחר מהם:
תנועות מרי באפריקה הקולוניאלית, המזרח החדש, כרך כ"ב, חוברת 3 (87), תשל"ב/1972, עמ' 290–306.
הרובע הארמני בירושלים, אלי שילר (עורך), ספר זאב וילנאי ב': מבחר מאמרים בידיעת הארץ, ירושלים, הוצאת אריאל, 1984.
Azarya, Victor; Kimmerling, Baruch (1980). "New Immigrants in the Israeli Armed Forces". Armed Forces and Society. 6(3): 455–483.
The Israeli Armed Forces, in Morris Janowitz and Stephen D. Wesbrook (eds.), The Political Education of Soldiers, Beverly Hills: Sage, 1982: 119-147
Azarya, Victor; Chazan, Naomi (1987). "Disengagement from the State in Africa: Reflections on the Experience of Ghana and Guinea". Comparative Studies in Society and History. 29: 106–131.
Jihad and Dyula States, in Shmuel N. Eisensenstadt et al. (eds.), The Early State in African Perspective, Leiden: Brill, 1988: 109-133
Globalization and International Tourism in Developing Countries: Marginality as a Commercial Commodity, Current Sociology, 52 (6) November 2004, pp. 949-967.
Academic Excellence and Social Relevance: Israeli Sociology in Universities and Beyond in: Sujata Patel (ed.), Handbook on Diverse Sociological Traditions, London: Sage, 2010, pp.245-256.
Haifa and Izmir: Striking Similarities between Two Mediterranean Cities, Proceedings of the International Symposium on Mediterranean History, Culture and Politics, Izmir: Izmir Mediterranean Academy, 2014
הערות שוליים

↑  Victor Azarya, Traditional Domination Facing Change: A Comparative Study of Fulani Adjustment to Social Change in Africa, Chicago: University of Chicago, 1973
↑  Victor Azarya, Aristocrats Facing Change: The Fulbe in Guinea, Nigeria and Cameroon, Chicago: University of Chicago, 1978
↑  Moya Toennies, The Dome of the Rock and Cultural Heritage: Aesthetics and Politics in Jerusalem under Early British Rule, Berlin: The Free University of Berlin, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258057805171  VIAF: 56732785   WorldCat (עם VIAF): 56732785
צ'רטנובו (כדורגל נשים)

מועדון כדורגל נשים "צ'רטנובו" (ברוסית: Женский Футбольный Клуб "Чертаново") הוא מועדון כדורגל נשים מקצועני, משכונת צ'רטנובו שבעיר מוסקבה המתמודדת באליפות רוסיה בכדורגל נשים.
בשנת 2016 שתי כדורגלניות של המועדון נאדז'דה קרפובה ומרגריטה צ'רנומירדינה התחלקו בתואר "מלכת השערים של העונה", אך הקבוצה הגיעה רק למקום הרביעי. הקבוצה העפילה עד לשלב גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים בעונת 2017, אך הפסידה לצסק"א מוסקבה בתוצאה 1:0.
בעונת 2019/2020 השתתפה לראשונה בליגת האלופות לנשים והעפילה עד לשלב 16 האחרונות.
הישגים ותארים

הגביע הרוסי: גמר 2017
אליפות רוסיה בכדורגל נשים: מקום שלישי 2016, מקום שני 2017
קבוצות בת

בעונת 2021, קבוצת הנוער של המועדון העפילה לגמר טורניר אליפות רוסיה לנערות עד גיל 16, המכונה "ליגת הכדורגל לנוער–בנות" (ЮФЛ-девушки).
קבוצת הקטרגל של המועדון זכתה באליפות רוסיה בקטרגל נשים בשנים 2004, 2005, 2006.
משה לוק

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1983 (בן 42) כ"א בשבט ה'תשמ"ג צרפת מו, צרפת
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר וישיבת "אור יוסף" בפריז, צרפת  מכללת אונו
 עיסוק:  זמר, חזן, פייטן
 סוגה:  מוזיקה מזרחית, פייטנות, מוזיקה ערבית
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  עברית, צרפתית
 שיתופי פעולה בולטים:  אברהם פריד, מרדכי בן דוד, תזמורת המנגנים, יצחק מאיר הלפגוט, יצחק מאיר, יובל טייב, דוד ד'אור, עמיר בניון, שמעון סיבוני
 בת זוג:  לורה דדון
 אתר אינטרנט
 
משה לוּק (נולד ב-4 בפברואר 1983, כ"א בשבט ה'תשמ"ג) הוא זמר, חזן ופייטן צרפתי-ישראלי, המבצע מוזיקה מזרחית, ערבית, אנדלוסית וצפון אפריקאית. משמש כסולן התזמורת האנדלוסית הישראלית.
ביוגרפיה

נולד בעיר מו שבצרפת. גדל בפרברי פריז עד גיל 15. למד בבית הספר "אור יוסף", ואחר כך בישיבת "אור יוסף".
בשנת 1998 עלה לישראל. בשנת 2004 התגייס לצה"ל ושירת במערך דובר צה"ל במשך 7 שנים. לאחר מכן, למד משפטים, חינוך ומוזיקה במכללת אונו. למד הוראה לפיוט בקהילות שרות.
קריירה מוזיקלית

ב-7 בפברואר 2012 הוציא את סינגל הבכורה שלו - "ירושלים".
באפריל 2017, לקראת מעמד "הקבלת פני רבו", השתתף בהקלטת הסינגל "כולם נקבצו" לצד הזמרים שלמה כהן, ישי ריבו ומוטי שטיינמץ, אותו הלחינו אלי קליין ואיצי ברי. במרץ 2018, לקראת מעמד "הקבלת פני רבו" נוסף הוציא לשיר גרסת סולו.
בספטמבר 2019 הופיע לוק במעמד סליחות בבית הנשיא, לצד הזמר דוד ד'אור. באותו חודש, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים השתתף בקמפיין של מפלגת ש"ס בו ביצעו תשעה זמרים מחרוזת סליחות. בדצמבר 2019 התארח בביצוע מעובד מחדש לפיוט "יפה ותמה" לצד עמי כהן, מנדי ג'רופי, אבי אילסון ומקהלת "ידידים".
באפריל 2020 הוציא את הסינגל "אנא תשבי", בו הוא מארח את הפייטנים יחיאל לוק (אחיו), רפאל וקנין, ישראל איבגי וג'מס כהן. במאי 2020 השיק את אלבום הבכורה שלו "יוצר יחידתי". באותו חודש, לקראת חג השבועות, הוציא את הסינגל "נרדי נתן ריחו" בו הוא מארח את הפייטנים אמיל זריהן, בנג'מין בוזגלו, ליאור אלמליח וגבריאל אוחיון. באותו חודש אירח אותו הזמר והשחקן אריק משעלי לדואט בסינגל "בבית משכני".
בספטמבר 2020 השיק את אלבומו השני "שיר ושבחה", אלבום פיוטים מקורי עם מילים שכתב היוצר מנור בן-דוד. באותו חודש השתתף ב-"מחרוזת סוכות מירושלים", מחרוזות שירים לכבוד חג הסוכות בהשתתפות זמרים חסידיים ומזרחים ובהשתתפות ראש עיריית ירושלים משה ליאון. בדצמבר 2020 הצטרף לתזמורת אנדלוסאלם אותה הקים הרב מרדכי עזרן בשנת 2010, בה משמש כמפיק, מנהל מוזיקלי וסולן.
בינואר 2021 הוציא את אלבומו השלישי "יחיד רם", חלק ראשון מתוך פרויקט "יגל יעקב" - משירי רבני משפחת אבוחצירא. באותו חודש, לכבוד הילולת הבאבא סאלי, הוציא את הסינגל "אללא אלאלי" בו הוא מארח את הפייטנים רפאל ועקנין, אברהם דוד, שמעון אוחיון, יחיאל לוק ודוד לסרי. במרץ 2021 הוציא את אלבומו הרביעי "אשירה נא", החלק השני מתוך פרויקט "יגל יעקב". באותו חודש השתתף במחרוזת ליל הסדר, מחרוזות שירים לכבוד חג הפסח בהשתתפות זמרים חסידיים ומזרחים ובהשתתפות ראש עיריית ירושלים משה ליאון.
באוגוסט 2021 השתתף בביצוע "קולולם" לפיוט "אדון הסליחות" לצדו של הזמר ישי לפידות, בעיבודו של המוזיקאי ישראל סוסנה. במרץ 2022 הוציא את אלבומו החמישי "שיר ידידות", יחד עם תזמורת אנדלוסאלם. בפברואר 2025 הוציא את אלבומו השישי "יום השבת", החלק השלישי מתוך פרויקט "יגל יעקב".
מזה מספר שנים משמש כסולן התזמורת האנדלוסית הישראלית.
לוק מגיש תוכנית שבועית  ברדיו קול ברמה.
סגנון מוזיקלי

לוק שר בעברית, בערבית וקצת בצרפתית, בקול טנור, ומלבד מוזיקה צפון אפריקאית, הוא מבצע גם מוזיקה בסגנון אלג'יראי, לבנוני, תוניסאי, שגורי'א וחליסי, תוך שמירה על המקור מחד, והוספת חידושים עדכניים מאידך.
חיים אישיים

ביוני 2019 נישא ללורה דדון ולהם שלושה ילדים. מתגורר בתל אביב. לוק הוא אחיינו של הפייטן חיים לוק.
הערות שוליים

↑  משה לוק בסינגל בכורה "ירושלים", באתר שיא מיוזיק, ‏7 בפברואר 2012
↑  יאיר טוקר, ‏משה לוק בסינגל חדש - "כולם נקבצו", באתר כיכר השבת, 18 במרץ 2018
↑  חזקי ברוך, צפו: סליחות בבית הנשיא, באתר ערוץ 7, 12 בספטמבר 2018
↑  צפו: קליפ סליחות בסגנון שבט אחים ואחיות, באתר "סרוגים", 7 בספטמבר 2019
↑  עמי כהן מארח אבי אילסון, משה לוק, ומנדי ג'רופי - "יפה ותמה", באתר רדיו גאולה, ‏29 בדצמבר 2019
↑  קוביס, "אנא תשבי" - הפייטן משה לוק מארח, באתר ערוץ 7, 5 באפריל 2020
↑  משה לוק מארח את צמרת עולם הפיוט: "נרדי נתן ריחו", באתר רדיו גאולה, ‏25 במאי 2020
↑  יוסי אשרי, שיר ושבחה - אלבום הפיוטים החדש של משה לוק, באתר חסידיניוז, ‏21 בספטמבר 2020
↑  כיכר השבת, ‏ענקי הזמר המזרחי והחסידי בסוכתו של ראש העיר משה ליאון, באתר כיכר השבת, 19 בספטמבר 2021
↑  משה לוק משחרר אלבום חדש: יחיד רם, באתר הידברות, ‏19 בינואר 2021
↑  משה לוק וחברים שרים לכבודו של הבבא סאלי - "אללה אלאלי", באתר רדיו גאולה, ‏17 בינואר 2021
↑  ארי טננבוים, לקראת הילולה דצדיקיא: משה לוק מגיש "אשירה נא", באתר רדיו קול חי, ‏7 במרץ 2021
↑  צפו: מחרוזת ליל הסדר עם גדולי הזמרים וראש עיריית ירושלים, באתר קול חי מיוזיק, ‏29 במרץ 2021
↑  ישראל רוזן, "אדון הסליחות" ישי לפידות משה לוק ישראל סוסנה ואלפי בני הישיבות, באתר המחדש, ‏23 באוגוסט 2021
↑  יאיר טוקר, ‏אלבום הביכורים של תזמורת "אנדלוסאלם" – "שיר ידידות", באתר כיכר השבת, 2 במרץ 2022
↑  יאיר טוקר, ‏משה לוק מגיש אלבום חדש: 'יום השבת', חלק שלישי לפיוטי 'יגל יעקב', באתר כיכר השבת, 17 בפברואר 2025
↑  איציק אוחנה, ‏הפייטן משה לוק הכניס את בנו לברית • צפו, באתר כיכר השבת, 25 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008523188705171  MusicBrainz: 8eff695a-fa54-4996-a042-e86ecec74e27  VIAF: 186159032810301182454   WorldCat (עם VIAF): 186159032810301182454
זכויות להט"ב בקוריאה הדרומית

| --- | --- |

קוריאה הדרומית
 מעמד בחוק:  חוקי מאז ומעולם
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז 2006, ניתוח נדרש
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  ישנה הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית במספר פרובינציות, מחוזות וערים אם כי לא בפריסה ארצית (מוצע)
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית (מוצע)
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בקוריאה הדרומית מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים הייתה חוקית בשטחי המדינה מאז ומעולם, אם כי זוגות חד מיניים ומשקי בית שבראשם זוגות חד מיניים אינם זכאים להכרות המשפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
הומוסקסואליות בדרום קוריאה אינה מוזכרת במפורש לא בחוקה או בחוק העונשין האזרחי, אם כי סעיף 31 לחוק הנציבות הלאומית לזכויות אדם קובע כי "אין להפלות אדם על בסיס נטייתו המינית". עם זאת, סעיף 92 לחוק העונשין הצבאי, המצוי כעת באתגר משפטי, מציג יחסים בין בני אותו המין כ-"הטרדה מינית", שדינה מקסימום שנת מאסר. בשנת 2010, בית משפט צבאי קבע כי חוק זה אינו חוקי וקבע כי הומוסקסואליות היא אך ורק נושא אישי. עם זאת, על פסק דין זה הוגש ערעור לבית המשפט החוקתי של דרום קוריאה, אשר ב-2011 אישר את חוקתיות החוק.
טרנסג'נדרים רשאים לעבור ניתוח להתאמה מגדרית בדרום קוריאה לאחר גיל 20, ולשנות את פרטי המגדר שלהם במסמכים רשמיים. הזמרת-שחקנית הדרום קוריאנית, האריסו, ידועה בתור האדם הטרנסג'נדר הראשון של דרום קוריאה בתעשיית הבידור, בעוד בשנת 2002 הפכה לאדם השני במדינה אשר שינה מגדר באופן חוקי.
היסטוריה

הומוסקסואליות מעולם לא הייתה מוגדרת כפלילית בדרום קוריאה בעוד גיל ההסכמה מוגדר כשווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד - 14 שנים. אף על פי שישנם מעט אזכורים להומוסקסואליות בספרות הקוריאנית או בדיווחים היסטוריים מסורתיים, מספר חברי אצולה ונזירים בודהיסטים הצהירו על משיכתם לבני אותו המין או היו מעורבים איתם באופן פעיל לאורך השנים.
בתקופת שושלת שילה, היה ידוע על מספר גברים ונשים אצילות שעסקו בפעילות הומוסקסואלית והביעו את אהבתם לאדם מאותו המין. בין אלה היה המלך הייגונג. בנוסף, הווארנג, הידועים גם בתור "האבירים הפורחים" או "הנערים הפורחים", היו קבוצה מובחרת של לוחמי שילה זכרים, המפורסמים בהומואירוטיות ובנשיות שלהם. הסאמגוק יוסה, אוסף של אגדות קוריאניות וסיפורים היסטוריים, מכיל פסוקים החושפים את הטבע ההומוסקסואלי של הווארנג.
בתקופת שושלת קוריאו (אנ'), המלך מוקג'ונג (980–1009) והמלך גונגמין (1325–1374) היו מתועדים שניהם כמי ששמרו מספר ונצ'ונג ("מאהבים גברים") בחצרותיהם כ-"מלווים של האח הקטן" (צ'ג'ווי) ששירתו עבורם כשותפים רומנטיים. לאחר מות אשתו, המלך גונגמין אף הרחיק לכת ויצר משרד שמטרתו היחידה הייתה לחפש ולגייס צעירים מכל רחבי הארץ לשרת בחצרו. לאחרים, כולל המלך צ'ונגסון, היו מערכות יחסים ארוכות טווח עם גברים. אלה שהיו במערכות יחסים חד-מיניות כונו יונגיאנג ג'יצ'ונג, שתרגומם היה נתון לוויכוחים, אך בדרך כלל נתפס כמשמעות "הדרקון והשמש".
בעידן שושלת ג'וסון, היה ידוע על מספר אצילים בהם גברים ונשים שניהלו יחסים חד-מיניים, כולל בת הזוג המלכותית סאונה-בין בונג, שהייתה בת זוגו השנייה של מונג'ונג מג'וסון וכלתו של המלך סג'ונג שגורשה אחריו, בעוד התגלת כי הייתה מקיימת יחסים הומוסקסואלים עם אחת המשרתות שלה. במהלך תקופה זו, היו קבוצות תיאטרון נודדות הידועות בשם נאמסדאנג שכללו גברים קטינים שנקראו מידונג ("בנים יפים"). הלהקות סיפקו "סוגים שונים של בידור, כולל מוזיקת להקה, שירים, ריקודים רעולי פנים, קרקס והצגות בובות" לעיתים עם ייצוגים גרפיים של יחסים רומנטיים. הנאמסדאנג הופרדו מאוחר יותר בשתי קבוצות אשר נקראו כ-"חברי הבוץ'" ו-"המלכות".
התפשטות הנאו-קונפוציאניזם בדרום קוריאה עיצבה את מערכת המוסר, אורח החיים והיחסים החברתיים של החברה הקוריאנית. הנאו-קונפוציאניזם שם דגש על ציות קפדני לסדר החברתי ולתא המשפחתי, שהתייחס עבור איחוד הטרוסקסואלי של בעל ואישה. הומוסקסואליות ויחסים חד מיניים נתפסו כמפריעים למערכת זו ולכן נתפסו כ-"סוטים" או "בלתי מוסריים". מאז שנות ה-19, הנאו-קונפוציאניזם איבד השפעה רבה, אם כי עד היום, רעיונות ופרקטיקות קונפוציאניות מגדירים באופן משמעותי את התרבות והחברה של דרום קוריאה.
הומוסקסואליות בוטלה רשמית מתוארה הרשמי הידוע לשמצה של "מזיקה ומגונה" בשנת 2003 ברחבי המדינה.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

קוריאה הדרומית אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור או שותפות). בשנת 2010, כ-31% ו-21% מהדרום קוריאנים בשנות ה-20 וה-30 לחייהם, בהתאמה, תמכו בלגליזציה של נישואים חד מיניים, בעוד בשנת 2014, מספרים אלו הוכפלו ל-60% ו-40%. התמיכה בקרב אנשים מעל גיל 60, לעומת זאת, נותרה ללא שינוי יחסית (14% עד 15%) במחקרו של מכון אסאן לחקר מדיניות. סקר שנערך בדצמבר 2017 על ידי "Gallup Korea" עבור תאגיד השידור "MBC" ויושב ראש האספה הלאומית דיווח כי 41% מהדרום קוריאנים היו בעד התרתם של נישואים חד מיניים בעוד 53% התנגדו.
ב-7 בספטמבר 2013, במאי הסרטים קים ג'ו קוואנג-סו ובן זוגו קים סונג-הוואן הפכו לזוג ההומוסקסואלי הראשון בדרום קוריאה אשר התחתן בפומבי, אף על פי שנישואיהם לא הוכרו על פי החוק.
באוקטובר 2014, מספר מחברי המפלגה הדמוקרטית הציגו הצעת חוק להכרה בשותפויות בין זוגות חד מיניים לאספה הלאומית אם כי ההצעה מעולם לא הובאה להצבעה.
ביולי 2015, השחקן קים ג'ו גוואנגסו ובן זוגו קים סונג-הוואן הגישו תביעה בדרישה למעמד חוקי לנישואיהם. התביעה נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי במערב סיאול במאי 2016 ועל ידי בית משפט לערעורים בדצמבר 2016. לאחר מכן הודיעו בני הזוג כי יביאו את תביעתם לבית המשפט העליון.
באוקטובר 2019, ממשלת קוריאה הדרומית הודיעה שתכיר בבני זוג חד מיניים של דיפלומטים זרים, אך לא תכיר בבני זוג חד מיניים של דיפלומטים דרום קוריאנים המשרתים מעבר לים.
בינואר 2021, המשרד לשוויון מגדרי ומשפחתי בסיאול הודיע כי יציע שינויים בתקנות האזרחיות והרווחה, כך שהורים חד מיניים ושותפים לא נשואים החיים משותפים יוכלו להפוך למשפחות חוקיות. אולם, גורם במשרד הצהיר כי הרפורמה תחול רק על זוגות הטרוסקסואלים באומרו "לא היה שום דיון ואפילו לא שיקול לגבי זוגות חד מיניים", אשר הצהיר במייל בעודו לא היה מורשה לדבר עם התקשורת בנושא וביקש להיות מיוצג באנונימיות.
הגנה מפני אפליה > פרובינציות, מחוזות וערים

נכון לשנת 2021, 15 ממשלות מקומיות בדרום קוריאה חוקקו מדיניות והוראות נגד אפליה הכוללות נטייה מינית הכוללות חמישה תת-חלוקות ברמה ראשונה בהן: מחוז דרום גיונגסאנג, עיר הבירה סיאול, מחוז ג'ג'ו, מחוז צפון צ'ונגצ'ונג ומחוז דרום צ'ונגצ'ונג.
במרץ 2010, מחוז דרום גיונגסאנג חוקק מדיניות נגד אפליה הקובעת כי "לא יופלו אזרחים, ללא סיבות סבירות, על רקע מין, דת, מוגבלות, גיל, מעמד חברתי, אזור מוצא, מדינת מוצא, מוצא אתני, מצב גופני כגון מראה חיצוני, היסטוריה רפואית, מצב משפחתי, דעה פוליטית ונטייה מינית". הבירה סיאול העבירה בספטמבר 2012 מדיניות אזורית אשר מטרתה להילחם באפליה על הטעמים המוזכרים בחוק הנציבות הלאומית לזכויות אדם. העברת מדיניות זו זכתה להתנגדות עזה ואלימה מצד קבוצות דתיות-שמרניות.
באופן דומה, גם מחוז ג'ג'ו וגם מחוז צפון צ'ונגצ'ונג העבירו מדיניות דומה באוקטובר 2015 האוסרת אפליה מהסיבות המוזכרות בחוק הנציבות הלאומית לזכויות אדם. מחוז דרום צ'ונגצ'ונג הלך בעקבותיהם באוקטובר 2018.
מספר סמכויות שיפוט ברמה שנייה חוקקו גם כן הוראות נגד אפליה המכסות נטייה מינית הכוללים את,
מחוז יהונג'י, פוסאן (נובמבר 2010)
מחוז סויאונג, פוסאן (דצמבר 2010)
מחוז בוק, אולסן (ינואר 2011)
מחוז נאם, פוסאן (מאי 2011)
מחוז בוק, פוסאן (מרץ 2012)
מחוז יונג, אולסן (אפריל 2013)
מחוז דונג, דייג'ון (אפריל 2015)
מחוז האיונדי, פוסאן (יולי 2015)
מחוז אינפיאונג, סיאול (אוקטובר 2015)
מחוז הוואסון, דרום ג'אולה (דצמבר 2017)
הגנה מפני אפליה > מאבק בבריונות ותקנות עבור תלמידים

מחוז גיונגגי אסר על בריונות נגד תלמידים על בסיס נטייתם המינית באוקטובר 2010. גוואנגג'ו הלך בעקבותיו באוקטובר 2011 וסיאול בינואר 2012. פקודת סיאול על הגנתם של ילדים ונוער כוללת גם זהות מגדרית, ובכך כוללת תלמידים טרנסג'נדרים גם כן. מחוז צפון ג'אולה חוקק פקודה האוסרת על בריונות נגד "מיעוטים מיניים" בינואר 2013.
ישנם דיונים הולכים וגדלים במחוז דרום גיונגסאנג, אינצ'ון, ופוסאן על העברת חוק דומה בשטחם.
הגנה מפני אפליה > תקנות נוספות נגד אפליה

הגנות סמליות נוספות עבור "מיעוטים מיניים" כוללים שוטרים ואנשי משמר החופים האוסרים על קיום אאוטינג נגד אזרחי להט"ב. בנובמבר 2017 העבירה העיר ג'וג'ה מדיניות האוסרת על סוכנויות שידור להפיץ מידע המעודד אפליה נגד "מיעוטים מיניים". מחוז הונגצ'ון וגנגניונג הלכו בעקבותיה בנובמבר ובדצמבר 2018, בהתאמה.
הגנה מפני אפליה > הגנות חוקתיות

חוקת קוריאה הדרומית אוסרת אפליה על רקע מין, דת ומעמד חברתי. לפי משרד המשפטים, המונח "מעמד חברתי" כולל אזרחי להט"ב. עם זאת, אין טיפולים עבור קורבנות להט"ב על רקע אפליה ולעיתים דווח כי "הגנות" אלו אינן נאכפות דה פקטו.