stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטו אבץ
שגריר במשטר וישי

לאחר כניעת צרפת במלחמת העולם, הייתה צרפת מחולקת לאזור כיבוש גרמני בצפון, ואזור שכונה "האזור החופשי" בדרום, בו שלט משטר משתפי פעולה שכונה צרפת של וישי. אבץ הוצב בפריז בירת האזור הכבוש, ומונה כאחראי הגרמני על הנעשה ב"אזור החופשי". בתפקידו זה היה עליו להעביר את הנחיות הגרמנים לעושי דברם בווישי - ראש המשטר אנרי פיליפ פטן, סגנו האדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן, ראש הממשלה פייר לאוואל ואנשי משטרם.
ה"שגרירות" בפריז הייתה אחראית לכאורה על כל השאלות הפוליטיות שעלו בצרפת הכבושה, ועל תיאום צבאי ומדיני עם הצרפתים. אבץ נשא עתה בדרגת שטנדרטנפיהרר ב-SS, דרגה המקבילה לאלוף-משנה בצה"ל. בתפקידו זה הפעיל לחץ על ממשלת וישי לפעול לפי הנחיות ברלין. כך, למשל, לחץ על פטן להחזיר לתפקידו את לאוואל, לאחר שזה פוטר ונאסר בסוף 1940, והשתתף באופן אישי במשפט ריום שנועד להטיל את האשמה במלחמה ובתבוסת צרפת על אנשי המשטר הקודם בצרפת.
אבץ היה בעל תפקיד חשוב בייזום וביצוע שואת יהודי צרפת. עוד בספטמבר 1940 יזם נקיטת צעדים נגד יהודי צרפת. הוא היה הרוח החיה מאחורי צו שהוציא ממשל הכיבוש הגרמני בספטמבר 1940 שאסר על כניסת יהודים לשטח הכבוש. תוצאת הצו הייתה שפליטים יהודים שנמלטו לאזור החופשי, לא יכלו לשוב למקומות מגוריהם, נתפסו על ידי שלטונות וישי, ונאסרו במחנות מעצר. בתפקידו כשגריר יזם צעדים קולקטיביים כנגד היהודים בצרפת, יזם את שלילת אזרחותם, ושב וביקש סמכויות "לנקוט צעדי חירום אנטישמיים" הוא היה בעל תפקיד חשוב בגירוש רבים מיהודי צרפת למחנות ההשמדה, וביישום חוקי הגזע הגרמנים והצרפתים כנגד היהודים.
עם כיבוש חלקה הדרומי של צרפת בנובמבר 1942 פחתה חשיבותו של אבץ. עתה נוהלה כל צרפת בידי הצבא הגרמני, ובשירותיו לא היה עוד צורך. בספטמבר 1944 עם התקדמות בעלות הברית בצרפת, בעקבות הפלישה לנורמנדי שב לגרמניה.
משפטו, מאסרו ומותו

לאחר התבוסה הגרמנית, הסתתר אבץ בזהות בדויה, ועבד כחוטב עצים באזור היער השחור. העבודה הפיזית הקשה פגעה בבריאותו, ומשפנה לקבל סיוע רפואי נחשפה זהותו. אבץ הוסגר לצרפת, והועמד שם לדין באשמת פשעי מלחמה. בין היתר הודה אבץ במשפטו, כי הוא שהציע את רציחתו של המדינאי הצרפתי היהודי ז'ורז' מנדל שהוחזק במעצר, ונרצח על ידי אנשי המיליס הצרפתים. ביולי 1949 נדון ל-20 שנות מאסר עם עבודת פרך. בהרשעתו ניתן משקל של ממש לחלקו בגירוש יהודי צרפת למחנות ההשמדה. באפריל 1954 העניק נשיא צרפת רנה קוטי חנינה לאבץ ולמספר פושעי מלחמה אחרים שהוחזקו בכלא הצרפתי. אבץ עבר לגור עם אשתו בדיסלדורף, ובמאמצים רבים מצא עבודה כסגן עורך בעיתון של המפלגה הליברלית-דמוקרטית בשם "פורטשריט". ב-5 במאי 1958 מת בתאונת דרכים בגרמניה.
הערות שוליים

1 2  החתירה והתעמולה הנאצית בצרפת, דבר, 15 באוגוסט 1939
↑  לפני המלחמה נאלץ לברוח מצרפת ועכשיו חזר אליה כמנצח, דבר, 11 באוקטובר 1940
↑  משפטם של שודדי האמנות הנאצים, דבר, 23 באוגוסט 1950
↑  אולריך הרברט המינהל הצבאי הגרמני בפריז וגירוש יהודי צרפת אתר יד ושם
↑  עופר אדרת, מחקר חדש מסעיר את גרמניה: גם משרד החוץ הנאצי סייע להשמדת היהודים, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2010
↑  אשמת אוטו אבץ וגזר דינו, דבר, 3 באוגוסט 1949
1 2  מותו של סוכן, מעריב, 23 במאי 1958
↑  אבץ מודה באשמת רצח מנדל, דבר, 19 ביולי 1949
↑  חנינה לאוטו אבץ ו-14 פושעי מלחמה, דבר, 19 באפריל 1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257203605171  BnF: cb121510315 (data)  GND: 116003375  ISNI: 0000 0001 0861 0434  LCCN: n82141189  NKC: uk20191030375  NTA: 140094784  SUDOC: 067035582  VIAF: 48621   WorldCat (עם VIAF): 48621
איגוד סיסטיק פיברוזיס

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  רחוב קריניצי 79 רמת גן
 מייסדים:  עזרא אליאן (מנהל מח’ ילדים בבית חולים השרון), צבי שלהבי, אריה לפיד, משה שטרן
 יושב ראש:  אורי ענבר
 מנכ"ל:  שירה זגורי
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־57 שנים)
 http://cff.org.il
 
איגוד סיסטיק פיברוזיס (CF) הוקם בישראל בשנת 1967, על ידי הורים לילדים חולים, במטרה להקים מערך תמיכה וסיוע ברכישת מכשור, טיפולים ותמיכה נפשית, ובעיקר כדי להאריך את חיי החולים ולשפר את איכותם. למרות חוק ביטוח בריאות, חלק גדול מהתרופות, הטיפולים, הציוד הרפואי ושאר הצרכים ההכרחיים לקיומם מסופקים באופן חלקי על ידי קופות החולים. האיגוד ממלא את החלל, משלים את המימון ומספק את הנדרש.
האיגוד מספק לחוליו תמיכה כלכלית וסיוע סוציאלי ומספק לציבור הרחב ולציבור הנשאים מידע ותמיכה בנוגע למחלה, העלאת המודעות לנושא גילוי ומניעה ועידוד בדיקות גנטיות ותרומת איברים.
מחלת הסיסטיק פיברוזיס היא מחלה תורשתית, פרוגרסיבית ורב-מערכתית. המחלה חשוכת מרפא אך בת טיפול. אם לפני 35 שנים תוחלת החיים לחולה הייתה 8 שנים, היום תוחלת החיים היא 38 שנים. בישראל חיים כיום כ-350,000 נשאים ו-630 חולים. כל החולים מטופלים רפואית במרכזים מתמחים בסיסטיק פיברוזיס הנתמכים על ידי איגוד סיסטיק פיברוזיס.
המחלה תובעת מהחולה טיפול יומיומי מפרך הכולל: אינהלציה, פיזיותרפיה, ניקוז ריאות, עשרות תרופות וכ-50 כדורים ביום. שגרת יומו של חולה כוללת כ-4 שעות של טיפול מדי יום. למרות הטיפול האינטנסיבי בבית, רבים מהחולים נזקקים לאשפוזים תכופים בבית החולים.
כ-30% מהחולים נמצאים בשכבה סוציו-אקונומית נמוכה. במספר משפחות יש יותר מילד אחד חולה וקיימת אפילו משפחה ובה 7 חולים. עלויות הטיפול במחלה, מעבר לניתן בקופות החולים, מסתכמות באלפי שקלים לחודש.
האיגוד ממומן בעיקר מתרומות של קרנות, עסקים ותורמים פרטיים. כ-4% בלבד מתקציב האיגוד מגיע מתמיכות משרדי הממשלה.
פעילות האיגוד

תמיכה במרפאות ובצוות הרב תחומי במרכזי סיסטיק פיברוזיס בשישה בתי חולים ברחבי הארץ: הדסה הר הצופים (ירושלים), שניידר (פתח תקווה), שיבא - תל השומר (רמת גן), כרמל (חיפה), רמב"ם (חיפה) וסורוקה (באר שבע).
הקמת מערך ארצי לביצוע טיפולי ניקוז ריאות יומיומיים לחולים בבית.
הדרכה למטפלים בניקוז ריאות ודרכי נשימה.
סיוע ברכישת תרופות, מזון מועשר, ציוד רפואי.
תמיכה לימודית לילדים מאושפזים.
סיוע בהשתלת ריאות, כולל תמיכה לקראת ההשתלה ולאחריה והפעלת מרפאת מושתלים.
לובי להכנסת תרופות חדשות לסל הבריאות.
תמיכה ועזרה במימון טיפולים שאינם מכוסים על ידי סל הבריאות.
הפעלת מערך לעידוד פעילות גופנית.
קשר עם מוסדות - קופות חולים, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי, משרד החינוך ועוד.
תמיכה בחולים באינטרנט - פורום, קומונה לבוגרים, קומונה למושתלים.
סדנאות וקבוצות תמיכה.
פעולות הסברה - הגברת המודעות בציבור הרחב על ידי: הסברה לתלמידים בבתי הספר, הפעלת אתר אינטרנט, הוצאת העיתון "לנשום חופשי", הפעלת קבוצת תיאטרון של חולות, ארגון כנסים וימי עיון לחולים, לבני משפחתם ולאנשי מקצוע.
העלאת המודעות בקרב הציבור הרחב לנושא תרומות איברים ולנושא חשיבות הבדיקות הגנטיות.
אוטו אדו

אוטו אדו (בגרמנית: Otto Addo, נולד ב-9 ביוני 1975 בהמבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גאנאי-גרמני ששיחק בעמדת הקשר, והיה מזוהה בעיקר עם בורוסיה דורטמונד. לאדו 15 הופעות בנבחרת גאנה בכדורגל, עמה השתתף במונדיאל 2006. אדו משמש כיום מאמן נבחרת גאנה.
אדו נודע במשחקו הפיזי, ביכולת הדריבל שלו ובהיותו שחקן ורסטילי המסוגל לשחק בכל עמדות הקישור ולבעוט היטב בשתי רגליו.
קריירת מועדונים

אדו נולד בעיר המבורג, אך לא הצליח להותיר את חותמו כנער בקבוצה הבכירה של העיר, ובשנת 1993, כאשר היה בן 18, חתם במועדון VFL המבורג. אדו שיחק במועדון זה שלוש שנים. בשנת 1996 חתם אדו בהנובר 96 ששיחקה אז בליגה השלישית בגרמניה, והרשים מאוד את צוות המועדון, שגילה כישרונות נוספים כמו ג'רלד אסמואה ופביאן ארנסט. בעונת 1996/97, הקבוצה הבקיעה מעל למאה שערי ליגה, אך הודחה במבחני העלייה על ידי אנרגי קוטבוס. בעונת 1997/98 הצליחו אדו והאנובר להעפיל לבונדסליגה השנייה. בעונת 1998/99 הבקיע אדו שבעה שערי ליגה, והפך לאחד השחקנים הטובים ביותר בבונדסליגה השנייה, והחל לעניין מועדונים בכירים יותר.
בקיץ 1999 חתם אדו בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה, בה שיחק שש עונות, אך תקופות ארוכות בהן היה פצוע מנעו את מימוש הפוטנציאל הרב שלו. בעונת 1999/00 היה אדו שחקן משמעותי בקישור של בורוסיה דורטמונד, וסיים עם הקבוצה במקום ה-11 בליגה. בעונת 2000/01 סיימו אדו ודורטמונד במקום השלישי בבונדסליגה והבטיחו מקום בגביע אופ"א. בקיץ 2001 קרע אדו את הרצועה הצולבת ונאלץ להיעדר מהמגרשים לתקופה ארוכה, וכך החמיץ כמעט את כל עונת 2001/02. לקראת סוף העונה חזר אדו לסגל של דורטמונד והשתתף במחזורים האחרונים, וסייע לקבוצה לזכות באליפות הבונדסליגה. באותה עונה, אדו הגיע עם דורטמונד לגמר גביע אופ"א 2002, בו הפסידה דורטמונד 3-2 לפיינורד. אודו נכנס כחילוף התקפי בדקה ה-61 כשתוצאת המשחק הייתה כבר 3-2 במקומו של אוורטון, אך לא הצליח להשפיע על התוצאה. בספטמבר 2002, לאחר שנערכו שלושה מחזורי ליגה, קרע אדו שוב את הרצועה הצולבת, במשחק בינלאומי של נבחרת גאנה מול נבחרת אוגנדה במסגרת מוקדמות אליפות אפריקה 2004, וכך החמיץ גם את עונת 2002/03 כמעט במלואה, וחזר לשחק רק במחזור האחרון של אותה עונה. בספטמבר 2003, לאחר ששיחק שישה מחזורי ליגה, נפצע אדו שוב, במשחק גביע אופ"א מול אוסטריה וינה, והחמיץ את יתרת עונת 2003/04. רק בינואר 2005 חזר אדו למגרשים לאחר מעל שנה שלא שיחק, ועד לתום עונת 2004/05 ערך שלוש הופעות.
בתחילת עונת 2005/06 שוחרר אדו מבורוסיה דורטמונד לאחר שערך במדיה 75 הופעות ליגה בשש עונות והבקיע 11 שערים, וחתם במיינץ 05 מהבונדסליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2005/06, ערך אדו 17 הופעות ליגה, וסיים עם מיינץ במקום ה-11 בבונדסליגה. כמו כן, אדו העפיל עם מיינץ לגביע אופ"א בזכות נוהל בו הקבוצה ההוגנת ביותר בבונדסליגה הייתה זוכה באותה תקופה בכרטיס לגביע אופ"א. יכולתו של אדו באותה עונה הייתה סבירה, והקנתה לו זימון לסגל של נבחרת גאנה למונדיאל 2006. בעונת 2006/07 אדו ערך שתי הופעות ליגה בלבד. בקיץ 2007 שוחרר אדו ממיינץ וחתם בהמבורג, הקבוצה של עיר הולדתו, על חוזה לשלוש שנים. אדו לא הצליח להתאקלם בהמבורג ובתחילה שיחק לסירוגין בקבוצת המילואים ובקבוצה הבכירה של המבורג, למעשה, בשנת 2008 פרש אדו מכדורגל לאחר שערך ארבע הופעות ליגה בלבד בקבוצה הבכירה של המבורג.
קריירה בינלאומית

אדו נולד אמנם בגרמניה, אך בחר לייצג את גאנה בזכות שורשיו הגאנאיים. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך אדו בשנת 1999 בניצחון 5-0 נבחרת אריתריאה, והעפיל עם נבחרת גאנה לאליפות אפריקה 2000, שם שיחק יחד עם חברו הנס סארפיי, שגם הוא גרמני-גאנאי. אדו הבקיע שער באליפות זו בניצחון 2-0 על נבחרת טוגו בשלב הבתים, אך גאנה ואדו הודחו בשמינית הגמר לאחר הפסד 1-0 לדרום אפריקה. בשנת 2006 נכלל אדו בסגל של גאנה למונדיאל 2006, שבו ערכה גאנה את הופעת הבכורה שלה במונדיאלים. אדו פתח בהרכב בניצחון 2-0 על נבחרת צ'כיה והוחלף במחצית על ידי דרק בואטנג. במשחק מול נבחרת ארצות הברית במחזור האחרון של שלב הבתים, בו ניצחה גאנה 2-1, נכנס אדו כמחליף במחצית במקום דרק בואטנג. הייתה זו ההופעה ה-15 והאחרונה של אדו במדים הלאומיים, שכן בשמינית הגמר, בה הפסידה גאנה 3-0 לנבחרת ברזיל, אדו לא שותף.
לאחר הפרישה

אדו שימש עוזר מאמן בהמבורג בין השנים 2009 ו-2015. במקביל, הועסק אדו החל משנת 2013 על ידי התאחדות הכדורגל של גאנה כסקאוט של נבחרת גאנה לקראת מונדיאל 2014 ואחר כך גם לקראת אליפות אפריקה 2015, בה עבד תחת אברם גרנט. בשנת 2015 סיים אדו את תפקידיו בהמבורג ובנבחרת גאנה. בשנת 2016 הועסק אדו בקבוצת נורסאלנד הדנית כעוזר מאמן, ועזב את התפקיד בשנת 2017.
בשנת 2017 מונה אדו כעוזר מאמן בבורוסיה מנשנגלדבך.
בשנת 2022 מונה כמאמן נבחרת גאנה והוביל אותה למשחקי הגביע העולמי בקטאר. לאחר שהנבחרת הודחה בשלב הבתים התפטר מתפקידו. במרץ 2024 מונה בשנית לתפקיד מאמן הנבחרת. בתחילת ספטמבר נפצע בינוני בתאונת דרכים שאירעה בנסיעה יחד עם ג'ון פנסטיל, המשמש כעוזרו של אדו בנבחרת ומאמן השוערים.
תארים

עם בורוסיה דורטמונד:
אליפות הבונדסליגה: 2001/02
הערות שוליים

↑  Ghana set to reappoint Otto Addo as Black Stars coach, BBC, 15 March 2024
↑  ynet ספורט, ג'ון פנטסיל נפצע באורח בינוני בתאונת דרכים בגאנה, באתר ynet, 2 בספטמבר 2024
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 קינגסון •  2 דוגבייטי •  3 ע. קופור •  4 ס. קופור •  5 באידו •  6 גארגו •  7 פרקו •  8 אדוסיי •  9 איו •  10 אקונור •   11 אהינפול •  12 מאנטי • 13 נטי •  14 ג'יאן • 15 ג'ונסון • 16 אפיה • 17 אופורי קוואייה • 18 קנדי • 19 ד. אדו • 20 א. אדו • 21 ניארקו • 22 אג'יי • מאמן: דוסנה |  1 קינגסון •  2 דוגבייטי •  3 ע. קופור •  4 ס. קופור •  5 באידו •  6 גארגו •  7 פרקו •  8 אדוסיי •  9 איו •  10 אקונור •   11 אהינפול •  12 מאנטי • 13 נטי •  14 ג'יאן • 15 ג'ונסון • 16 אפיה • 17 אופורי קוואייה • 18 קנדי • 19 ד. אדו • 20 א. אדו • 21 ניארקו • 22 אג'יי • מאמן: דוסנה | גאנה |
| נבחרת גאנה – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 אג'יי •  2 סארפיי •  3 ג'יאן •  4 קופור •  5 מנסה •  6 פאפו •  7 שילה •  8 אסיין •  9 ד. בואטנג •  10 אפייה •   11 מונטארי •  12 טאצ'י-מנסה • 13 מוחמד •  14 אמואה • 15 פנטסיל • 16 אוו • 17 קוואיה • 18 אר. אדו • 19 פרימפונג • 20 או. אדו • 21 איסאה • 22 קינגסון • 23 דרמאן • מאמן: דוקוביץ' |  1 אג'יי •  2 סארפיי •  3 ג'יאן •  4 קופור •  5 מנסה •  6 פאפו •  7 שילה •  8 אסיין •  9 ד. בואטנג •  10 אפייה •   11 מונטארי •  12 טאצ'י-מנסה • 13 מוחמד •  14 אמואה • 15 פנטסיל • 16 אוו • 17 קוואיה • 18 אר. אדו • 19 פרימפונג • 20 או. אדו • 21 איסאה • 22 קינגסון • 23 דרמאן • מאמן: דוקוביץ' | גאנה |
| נבחרת גאנה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו |  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו | גאנה |
אוקרטלקום

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  אוקראינה
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 חברות בנות:  Utel  TriMob 
 מיקום המטה:  קייב 
 משרד ראשי:  קייב
 בעלות:  משרד התקשורת האוקראיני
 ענפי תעשייה:  סלולר וטלפוניה
 מוצרים עיקריים:  שירותי תקשורת שונים, שירותי טלפוניה וגישה לאינטרנט
 עובדים:  43,495 (נכון ל־2014) 
  
 www.ukrtelecom.ua
 
אוקרטלקום (ברוסית: Укртелеко́м)  היא חברת תקשורת אוקראינית המספקת שירותי טלפון ואינטרנט.
החברה הוקמה ב-1991 כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת במדינה, כאשר משרד התקשורת האוקראיני החזיק ב-92% ממניות החברה. ב-2007 תוכנן להפריט את החברה, אך המהלך נדחה ל-2011, אז  נמכרה החברה לאוליגרך רינאט אחמטוב באמצעות חברת האחזקות שלו  SCM.
זו אחת מהחברות הגדולות באוקראינה ונסחרת בבורסת קייב. לחברה 9 מיליון מנויים.
מטה החברה בקייב.
אוטונומיזם מרקסיסטי

ערך זה עוסק באוטונומיזם מרקסיסטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קרל מרקס ופרידריך אנגלס, מייסדי התאוריה המרקסיסטית
אוטונומיזם מרקסיסטי (או בקיצור: אוטונומיזם) היא קבוצה של תאוריות ותנועות פוליטיות אנטי-סמכותניות ואנטי-קפיטליסטיות מהשמאל הרדיקלי. בניגוד לצורות אחרות של מרקסיזם, האוטונומיזם מדגיש את היכולת של מעמד הפועלים לכפות שינויים במערכות הקפיטליסטיות ללא מעורבות המדינה, האיגודים המקצועיים מסורתיים או מפלגות פוליטיות. האוטונומיסטים מודאגים פחות עם מהתארגנות פוליטית  מאשר מרקסיסטים אחרים, ומתמקדים בפעולה עצמית מאורגנת מחוץ למבנים הארגוניים המסורתיים. האוטונומיסטיזם הוא אפוא תאוריה "מלמטה למעלה": הוא ממקד תשומת לב לפעילויות העצמאיות היום-יומיות בהן מביע הפרולטריון התנגדות לקפיטליזם, כמו היעדרות, שביתה איטלקית, סוציאליזציה במקום העבודה, סבוטאז', ופעילויות חתרניות אחרות.
כמו מרקסיסטים אחרים, האוטונומיסטים רואים במלחמת מעמדות כמרכז התפיסה שלהם. עם זאת, יש לאוטונומיסטים רבים הגדרה רחבה יותר של מעמד הפועלים מאשר למרקסיסטים אחרים: כמו עובדים המשתכרים שכר (הן הצווארון הלבן והן הצווארון הכחול), האוטונומיסטים גם כוללים בקטגוריה זו לא מועסקים (סטודנטים, מובטלים,עקרות בית, וכו'), אשר באופן מסורתי לא מיוצגים בשום איגוד.
תאורטיקנים מוקדמים (כמו מריו טרונטי, אנטוניו ניגרים, סרג'יו בולוניה, ופאולו וירנו) פתחו את המושג "עבודה חברתית" כהרחבה של התפיסה המרקסיסטית לגבי "מעמד הפועלים" לכל החברה. הם טוענים כי העושר של החברה המודרנית הופק על ידי מכלול העבודה הקולקטיבית בה, וכי רק חלק קטן ממנו חולק מחדש לעובדים בצורה של שכר. האוטונומיסטים מדגישים את החשיבות של הפמיניזם ואת ערך העבודה הנשית שלא תוגמלה באופן מספק, לטענתם, בחברה הקפיטליסטית.
הרעיונות האוטומניסטים החלו להופיע לראשונה באיטליה ב-שנות השישים של המאה ה-20 בקרב חוגים קומוניסטים, והתחזקה במקביל להחלשות התנועות הפרו-סובייטיות האיטלקיות בשנות השבעים של המאה ה-20.
כיום יש  קבוצות המזוהות עם התפיסה האוטונומיסטית המרקסיסטית באיטליה, צרפת, גרמניה, הולנד ובמידה פחותה בארצות דוברות אנגלית. התפיסה החברתית של אלה אשר מגדירים עצמם אוטונומיסטים נעה לרוב בין מרקסיסזם לאנרכיזם בהקשר של מעורבות המדינה בחיי הפרט.
ראו גם

סוציאליזם ליברטריאני
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוניברסיטה פרטית

אוניברסיטה פרטית היא אוניברסיטה שאיננה מופעלת ואיננה מסובסדת בידי הממשלה, בניגוד לאוניברסיטה ציבורית ואוניברסיטה לאומית. ייתכן שהאוניברסיטה מקבלת סיוע ממשלתי באמצעות הנחות מס וכדומה. במדינות רבות, בהן ישראל, ישנה אסדרה (רגולציה) על המוסדות האקדמיים לרבות אוניברסיטאות פרטיות.
האוניברסיטה הפרטית יכולה לפעול כמוסד ללא כוונת רווח או כגוף מסחרי לכל דבר, הפועל בעבור רווחים ומנוהל ככל חברה מסחרית במשק.
אוניברסיטאות פרטיות מפורסמות > ארצות הברית

האוניברסיטאות הפרטיות בארצות הברית מהוות נתח נכבד מכלל האוניברסיטאות (כ-20% מכלל הסטודנטים בארצות הברית לומדים במוסדות כאלה), ורבות מהן נחשבות לטובות ביותר בארצות הברית ובעולם כולו. בין האוניברסיטאות הפרטיות ניתן למצוא את האוניברסיטאות אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת פרינסטון, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אוניברסיטת קולומביה ועוד.
אחת הסיבות להתפתחות אוניברסיטאות פרטיות בהיקף כה נרחב בארצות הברית, היא שבארצות הברית אין תמיכה ממשלתית למוסדות דת. אוניברסיטאות רבות בעבר, וגם כיום, נוהלו והוקמו על ידי ארגונים דתיים שונים, ולכן בהכרח מומנו אך ורק על ידי גורמים פרטיים.
אוניברסיטאות פרטיות מפורסמות > ישראל

בישראל פועלים מוסדות אקדמיים שונים שאינם אוניברסיטאות. כאשר ביקש המרכז הבינתחומי הרצליה, מוסד אקדמי פרטי שאינו מתוקצב על ידי המדינה, להעניק לתלמידיו תואר דוקטור, היה עליו לפנות לוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) ולמועצה להשכלה גבוהה לקבלת אישור. בחודש מרץ 2018 התקבל אישור שכזה, ובכך נסללה דרכו של המוסד להפוך לאוניברסיטה הפרטית הראשונה במדינה. ב-17 באוגוסט 2021, הפך המרכז הבינתחומי הרצליה לאוניברסיטה הפרטית הראשונה והיחידה בישראל, ושינה את שמו רשמית ל"אוניברסיטת רייכמן".
ראו גם

אוניברסיטה לאומית
אוניברסיטה ציבורית
אוניברסיטאות בישראל
הערות שוליים

↑   ליאור דטל, ההיסטוריה של בנט: אושרה הקמת האוניברסיטה הפרטית הראשונה בישראל, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2018
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538708705171  BNE: XX556560  BnF: cb12121220f (data)  GND: 4136328-0  LCCN: sh85107055  NDL: 00571224 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איגוד לשכות המסחר והתעשייה בגרמניה

| --- | --- |

 תחום:  Activities of business and employers membership organisations, המגזר השלישי 
 מדינה:  גרמניה 
 מטה הארגון:  Haus der Deutschen Wirtschaft 
 יושב ראש:  Otto Wolff von Amerongen, Eric Schweitzer 
 תקופת הפעילות:  1861–הווה (כ־163 שנים) 
 www.dihk.de
 
ישיבה של האיגוד בבון, 1961
בול שיצא בגרמניה לציון 150 שנה להקמת האיגוד
איגוד לשכות המסחר והתעשייה בגרמניה (בגרמנית: Deutscher Industrie und Handelskammertag, בראשי תיבות: DIHK), הוא ארגון-גג של לשכות מסחר ותעשייה אזוריות בגרמניה וברחבי העולם, שנועד לקדם את קשרי הכלכלה של גרמניה עם מדינות שונות.
פעילות הארגון בעולם

הארגון הוקם ב-15 במאי 1861. כיום משתייכות לארגון ה-DIHK כל לשכות המסחר והתעשייה ברחבי גרמניה (ה-IHKs), בהן חברים, על פי חוק, כל עסק וכל מפעל בגרמניה (מלבד פרילנסרים, אומנים ועסקים חקלאיים). האיגוד מייצג מעל שלושה מיליון מפעלים ועסקים גרמניים, קטנים וגדולים; לשכת המסחר הגדולה ביותר היא זו של מינכן, המייצגת מעל 350 אלף מפעלים ועסקים. מרכז האיגוד ממוקם בבית גרמניה, ברלין.
במקביל מתפקד ה-DIHK בראש הרשת הכלל-עולמית של לשכות מסחר דו-לאומיות גרמניות - AHKs, הכוללות 120 משרדים ב-80 מדינות ברחבי העולם. DIHK והלשכות החוץ-גרמניות נועדו לקדם את היחסים הכלכליים הדו-לאומיים של גרמניה עם מדינות אלו.
הלשכות ברחבי העולם מספקת מגוון רחב של שירותים לחברות המצטרפות אליהן, בהם מידע עדכני על שווקים חדשים הקשורים בגרמניה, הנפקת רשימות של כתובות ועזרים, שיווק, ייעוץ עסקי וסיוע באיתור מפיץ או שותף אסטרטגי.
פעילות הארגון בישראל

לשכת המסחר והתעשייה ישראל-גרמניה היא ארגון שנועד לקדם את קשרי הכלכלה של גרמניה וישראל, ופועל כחלק מארגונים דו-לאומיים דומים של DIHK ברחבי העולם.
הלשכה נוסדה בישראל ב-1967, וב-1995 זכתה להכרה רשמית על ידי ארגון ה-DIHK. הלשכה מהווה מוקד שירותים בו מצטלבות דרכיהן של חברות ישראליות וגרמניות מכל ענפי המשק. חברות ישראליות רבות הצטרפו ללשכה לאורך השנים, מגמה המשקפת את חשיבותה של גרמניה כמעצמה כלכלית מובילה באיחוד האירופי וכבת-ברית של ישראל באיחוד.
משרדי הלשכה ממוקמים בתל אביב. נשיאי הלשכה הנבחרים הם לרוב אנשי עסקים ותעשייה. בשנת 2000 נבחר לתפקיד הדיפלומט אבי פרימור. כיום מכהן מיכאל פדרמן כנשיא הלשכה.
אוקראינה של הגדה השמאלית

מפת אוקראינה של הגדה השמאלית במאה ה-17
אוקראינה של הגדה השמאלית (באוקראינית: Лівобережна Україна, ברוסית: Левобережная Украина, בפולנית: Lewobrzeżna Ukraina) הוא שם היסטורי לחלק מאוקראינה הנמצא בגדה המזרחית של נהר הדנייפר ואשר כולל את האובלסט המודרניים של צ'רניהיב, פולטבה וסומי וכן החלקים המזרחיים של קייב וצ'רקאסי.
המונח "אוקראינה של הגדה השמאלית" הופיע לראשונה עם בחירתו של איבן בריוחובצקי (Іван Брюховецький) כהטמאן של אוקראינה כאופוזיציה לפבלו טטריה (Павло Тетеря). בריוחובצקי היה ידוע כהאטמאן האוקראיני הראשון של הגדה השמאלית ושלט על שטח שהיה תחת השפעה רוסית.
עד מחצית המאה ה-17 היה השטח שייך לאיחוד הפולני-ליטאי. בהסכם פריאסלאב(אנ') מ-1654 נמסר השטח, מלבד החלק הדרומי שלו, לאימפריה הרוסית. מאוחר יותר אושר חוזה זה שוב בהסכם אנדרוסובו (1667) ובחוזה השלום הנצחי (1686) בין האיחוד הפולני-ליטאי ורוסיה הצארית (אוקראינה של הגדה הימנית נשארה, באותו זמן תחת שלטון האיחוד). תחת השלטון הרוסי נהנתה אוקראינה של הגדה השמאלית, בתחילה, מדרגה מסוימת של אוטונומיה. במשך המאה ה-18 נחלש מעמד ההטמנות הקוזאקית של הסיץ' הזפורוז'י.
הערות שוליים

↑  Orest Subtelny; Ukraine History; University of Toronto Press; 2000. ISBN 0-8020-8390-0. pp 117-145-146-148
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא גאוגרפיה של אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוקרושקה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מרק
 מטבח:  רוסי
 מוצא:  רוסיה
 אופן הגשה:  קר
 מרכיבים עיקריים:  ירקות, תפוחי אדמה, ביצים קשות, שמנת חמוצה, קוואס
אוקרושקה (ברוסית: окро́шка) הוא מרק רוסי על בסיס יוגורט, עם ביצים וירקות. אוקרושקה הקלאסי עשוי בדרך כלל מירקות טריים, תפוחי אדמה מבושלים, ביצים קשות, בשר, ויש המוסיפים קוואס. כמו כן, נהוג להוסיף למרק שמנת חמוצה. יש המחליפי את הקוואס במים מינרליים. האוקרושקה תמיד מוגש קר, ולעיתים אף מוסיפים לו קוביות קרח על מנת לשמור על הטמפרטורה הקרה שלו במזג אוויר חם.
הערות שוליים

↑  ליאורה חוברה, צונן ומרענן - אוֹקְרוֹשקַה: מרק רוסי על בסיס יוגורט, עם ביצים וצנוניות, באתר Xnet‏, 28 במאי 2019
↑  גליה 1956, אוקרושקה על קוואס - מתכון קלאסי ו-9 אפשרויות להכנת מרק קר, באתר iw.womanexpertus.com, ‏2018-11-16
↑  Val Snow, Okroshka על קפיר: טעם קיץ אמיתי. וִידֵאוֹ, באתר Healthy Food Near Me, ‏2021-08-06
↑  AnydayGuide, Okroshka Day in Russia / May 30, 2021, AnydayGuide (באנגלית בריטית)
↑  Serve a portion definition and meaning | Collins English Dictionary, www.collinsdictionary.com (באנגלית)