stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארמייה השלישית (סרביה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 שיוך:   צבא סרביה
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1912–1917 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת הבלקן הראשונה מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה השלישית של צבא סרביה (בסרבית: Српска Трећа армија) הייתה ארמייה סרבית, שלחמה במלחמת הבלקן הראשונה ובמלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה במקור בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, והיא הנחילה תבוסה מוחצת לצבא האימפריה העות'מאנית בקרב קומנובו. הארמייה המשיכה להיות פעילה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, ולצד הארמייה השנייה לקחה חלק נכבד בקרב קר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים, אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.
בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד אוסטריה. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה השנייה פורקה, ושרידיה נסוגו לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית וכמפקדה מונה פאבלה יורישיץ' שטורם (שהיה ממוצא גרמני), אשר הוחלף באוגוסט של אותה שנה במילוש ואסיץ'. הארמייה פורקה ב-28 במרץ 1917.
מפקדים

פאבלה יורישיץ' שטורם (אוגוסט 1914 - אוגוסט 1916)
מילוש ואסיץ' (אוגוסט 1916 - 28 במרץ 1917)
ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים

| --- | --- |

כריכה חיצונית
 מידע כללי
 מאת:  צבי גרץ מתורגם להונגרית
 שפת המקור:  גרמנית
 תורגם לשפות:  כן
 סוגה:  ספרות היסטורית
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1908-1906
 הוצאה בעברית
 תרגום:  כן
ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים (בהונגרית: A zsidók egyetemes története) הוא חיבור שמתרגם, משלים ומעבד את חיבורו של ההיסטוריון צבי (היינריך) גרץ (Geschichte der Juden). החיבור פורסם בשישה כרכים בין 1906 לבין 1908 ונערך על ידי מיקשה סאבולצ'י. תרגום והוצאת היצירה היה אחד מהסיכומים המדעיים-חינוכיים רחבי ההיקף שפורסמו במהלך קיום האימפריה האוסטרו-הונגרית בנוסף לפרסומים נוספים בהונגריה כמו:
ההיסטוריה הספרותית האוניברסלית
ההיסטוריה של ספרות הונגריה
ההיסטוריה העולמית הגדולה
ההיסטוריה של האומה ההונגרית
תיאור

ששת הכרכים מעבדים את ההיסטוריה של היהדות בסדר כרונולוגי מימי האבות ועד אמצע שנות ה-1600. היצירה מאופיינת באופי ספרותי שמבקש להציג את היהדות בצבע ובאור חיובי, שלדעת המבקרים לעיתים פוגע באובייקטיביות. בעת ובעונה אחת היצירה מאופיינת בידע היסטורי רב, בידע דתי ותרבותי. לכל כרך התווסף אינדקס שמות בנוסף לתוכן העניינים.
עורכי המהדורה ההונגרית היו:
מיקשה סאבולצ'י, עורך
קארוי שבשטין, (מקודם: שלוסברגר) עורך של החלקים עם התייחסות להונגריה
צוות המהדורה ההונגרית היו חכמים, רבנים, סופרים כלהלן:
איגנץ אצ'אדי
אילש אדלר
בלה ברנשטיין
ברטלן אדלשטיין
מתיאש אנידי
ארמין פריש
אנדור גאבור
צדוק הבשי
ארנולד קיש
אדולף קלמן
דז'ה קליין
שמואל הבר
שאנדור מזאי
אדה נוימן
יוסף פטאי
מיקשה פולק
ברנאט זינגר
לאיוש ונטיאנר
דיולה ולס
ארתור וייסקופף
הספר זמין כעת באופן אלקטרוני בפורמט PDF. אין מהדורה מודפסת מחודשת.
בשם דומה הופיע בהונגריה יצירתו של ארמין קצ'קמטי שהיה סיכום היסטורי קטן יותר בהיקף, רק שני הכרכים של ההיסטוריה של היהדות בשם: ההיסטוריה הכללית של היהודים כרכים I-II. (פרסומים של החברה הספרותית ההונגרית היהודית 47–48) בודפשט, 1927.
גלריית תמונות

עמוד השער של הכרכים
פתיחת הספר החמישי
קישוט פתיחת פרק
קישוט נעילת פרק
תוכן עניינים של ששת הכרכים

כרך ראשון: מראשית היות ישראל לעם עד גלות בבל. מ-1500 לפני הספירה עד 572 לפני הספירה.
כרך שני: מגלות בבל עד מותו של אגריפס הראשון מלך יהודה האחרון. משנת 522 לפני הספירה עד 44 לפני הספירה.
כרך שלישי: מחורבן הבית השני עד תקופת הגאונים. (הופעת מוחמד) 622-44.
כרך רביעי: מהופעת האסלאם ועד הרמב"ם. 1230-622.
כרך חמישי: מאות שנים של רדיפות, הופעת הקבלה ועד גירוש ספרד. 1492-1230.
כרך ששי: מגזרות-השמד על היהודים בספרד עד יסוד מרכז חדש ליהדות באמסטרדם 1675-1492.
ראו גם

היסטוריה עולמית
יצירות הפאר של האימפריה האוסטרו-הונגרית (הו')
לקריאה נוספת

צבי (היינריך) גרץ: ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים I - VI. (עורך מיקשה סאבולצ'י), החברה הספרותית פניקס, בודפשט, 1908–1909
הערות שוליים

↑  בקטלוג ובפורטל המידע המשותף לספריות של הכנסיות Unitas.
היום הבין-לאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות

עיריית נשר מאירה את מבנה העירייה במסגרת ציון היום הבין-לאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות, 3 בדצמבר 2020
היום הבין-לאומי לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מצוין מדי שנה ב-3 בדצמבר ומוקדש לקידום ההבנה כלפי אנשים עם מוגבלות ולעידוד התמיכה בכבודם, בזכויותיהם ובשלומם.
אירועי היום מאורגנים על ידי ארגוני אנשים עם מוגבלות, גופים עסקיים, יחידים וגופי ממשל. היום נועד לאחד אנשים מרחבי העולם, שחוגגים ומכירים בתרומותיהם, כישוריהם והישגיהם של אנשים עם מוגבלות, ולהגביר את המודעות לתועלת שבהכללת אנשים עם מוגבלות בכל היבטי החיים: הפוליטיים, החברתיים, הכלכליים והתרבותיים.
היסטוריה

בשנת 1976 הכריזה העצרת הכללית של האומות המאוחדות כי שנת 1981 תהיה "שנת הנכים הבינלאומית." היא קראה לתוכנית פעולה ברמה הלאומית, האזורית והבינלאומית, בה יושם דגש על שוויון הזדמנויות ושיקום אנשים עם מוגבלות. בהכרזה הודגשו זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות להשתתף באופן מלא בחיים החברתיים, לחיות בתנאים שווים לאזרחים אחרים, ולהנות מחלק שווה בתנאים הסוציאליים הנובעים מקידמה חברתית וכלכלית.
על מנת לאפשר לכל מדינה לבנות תוכנית פעולה המקדמת את זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, הכריז האו"ם על השנים 1983 עד 1992 בשם "עשור הנכים". עם סיומו בשנת 1992, נקבע 3 בדצמבר כיום הבינלאומי לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
בשנת 2006 התקבלה בעצרת הכללית של האו"ם אמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות שנכנסה לתוקף בשנת 2008.
בכל שנה ביום זה מכריז האו"ם על "נושאי היום", המבוססים על שוויון בזכויות האדם ושיתוף אנשים עם מוגבלות בחברה. לדוגמה, נושא היום בשנת 2008 היה "זכויות הנכים: כבוד וצדק לכולנו" ובשנת 2015 "חשיבותו של השילוב: גישה והעצמה של אנשים בעלי כל היכולות". ניסוח זה מחליף את הביטוי "אנשים עם מוגבלות" בביטוי החיובי "אנשים בעלי כל היכולות."
בישראל

בישראל מצוין היום בדרכים שונות ביניהן פעילות שטח שמקיימת נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.
בשנת 2014, עם היכנסן לתוקף של תקנות נגישות השירות, ערכה הנציבות פעילות שטח ברחבי הארץ בה חולקו חוברות הסברה על התקנות ויישומן לעסקים קטנים.
ב-2015 נבחרה ההסברה לילדי בתי הספר כיעד המרכזי של יום זה ובמסגרתו התקיימו פעילויות הסברה שונות בבתי ספר ברחבי הארץ.
בשנת 2023, החליטה עמותת אלווין ישראל להקדיש ביצוע מחודש לשיר "מהמרחקים" שבוצע במקור על ידי גלי עטרי וסגיב כהן לזכרן של נויה דן ז"ל ורות פרץ ז"ל- צעירות עם מוגבלות שנרצחו ביום הנורא של ה-7.10.23. הביצוע המרגש בוצע על ידי הזמרת גלי עטרי ולהקת "שווים", המורכבת מזמרים צעירים וכישרוניים עם מוגבלות והושק לרגל יום המודעות הבינלאומי לאנשים עם מוגבלות.
ראו גם

חג האוטיסטים הבין-לאומי
הלמוט קולה

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1899 שרלוטנבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  17 בנובמבר 1931 (בגיל 32) שנטילי, צרפת 
 מקום קבורה:  Chantilly (Du Bois Bourillon) Cemetery 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 הושפע על ידי:  פבלו פיקאסו 
 
הלמוט קולה (בגרמנית: Helmut Kolle‏; 24 בפברואר 1899 – 17 בנובמבר 1931) היה צייר גרמני שהצליח בצרפת בשנות ה-20 של המאה ה-20, ומיזג את הסגנון המודרניסטי הגרמני לזה של הציור הצרפתי.
קורות חייו

קולה נולד בשרלוטנבורג, אז עיר עצמאית וכיום חלק מברלין, כבנם השני של הבקטריולוג הנודע וילהלם קולה (1868–1935) והלנה אלווינה בריגל. אביו עבד בתחילה במכון למחלות מידבקות בניהול רוברט קוך (החל מ-1942 מכון רוברט קוך) ואז עבר לברן שבשווייץ עם משפחתו בשנת 1906, שם קיבל קולה גם חינוך מסוים בציור וברישום.
בשנת 1917 עברה המשפחה לפרנקפורט, שם הפך וילהלם קולה למנהל המכון המלכותי לטיפול ניסיוני (שנקרא מאז 1947 מכון פאול ארליך (אנ') על שם המייסד, פאול ארליך). בשנת 1918 פגש הבן הלמוט את שותפו העסקי, המאהב והמנטור שלו וילהלם אודה, אספן אמנות, ועבר איתו לוויימאר. לאחר התנסויות מוקדמות כסופר, עבר קולה להתמקד בציור, וקיבל הדרכה מארנה פינר בשנת 1918/1919. הדרכה זו התאפשרה בזכות קשריו של אודה בעולם האמנות.
בשנת 1923 הציג אודה את התערוכה הראשונה של ציורי קולה בגלריית האמנות שלו בברלין. בשנת 1924 עברו קולה ואודה לפריז, שם קולה הושפע רבות מיצירותיהם של פבלו פיקאסו וז'ורז' בראק.
תערוכה מוצלחת מאוד התרחשה בשנת 1925. בתערוכה בשנת 1926 נמכרו גם כמעט כל הציורים שהוצגו, ובסביבות הזמן הזה החל הלמוט קולה לחתום על ציוריו כ"קולה" במקום להשתמש בשם הבדוי הקודם שלו – "הלמוט פום היגל" (Helmut vom Hügel). השם הבדוי מבוסס על הדמיון בין ההגייה של שם המשפחה "Kolle" להגיית המילה הלטינית "colle", שיכולה להתפרש כ"מהגבעה". בגרמנית יתורגם הצירוף "מהגבעה" כ-"vom Hügel".
בשנת 1926 עבר אודה לשנטילי שבצפון צרפת. קולה הצטרף אליו מאוחר יותר, בשנת 1928, כאשר מצבו הבריאותי הידרדר.
קולה סבל מדלקת פנים הלב מאז 1922. בקיץ 1931 החמירו בעיות הבריאות שלו והוא נפטר בנובמבר באותה שנה. הוא נקבר בשנטילי.
יצירתו

עבודותיו של קולה המתארות אנשים נוטות להציג גברים במצבים שונים של התפשטות או תנוחות מפתות, כנערים בעלי מראה נשי (בעבודותיו הראשונות) וכגברים שריריים מאוד (מאוחר יותר בקריירה). השינוי נבע כנראה מאידיאלים של גבריות שמופיעים ברומנים של אנרי דה מונטרלאן. למרות התחושות ההומו-ארוטיות הברורות למדי בציוריו, קולה שמר בסודיות על נטיותיו ההומוסקסואליות ויחסיו עם אודה, בשונה מהפתיחות של אמנים הומוסקסואליים אחרים בצרפת או בגרמניה באותה תקופה, כגון קלאוס מאן.
לאחר מותו של קולה, התערוכות הגדולות של עבודותיו התקיימו בהמבורג (1952 ו-2011), בקמניץ (2010) ובמינכן (1994), בנוסף לתערוכות רבות בגלריות אירופיות קטנות יותר. באנגליה הייתה לוסי ורטהיים (אנ') המעריצה החשובה ביותר של יצירתו, והיא הציגה את ציוריו של קולה בגלריה שלה בלונדון בשנים 1930, 1931, 1934, 1935 ו-1938.
גלריה

נער עם סל פירות
נערים עם מניפות
שני נערים עם חתול וציפור
נער מתלבש
מתאגרף צעיר
מלח קורא
חייל יושב
הערות שוליים

↑  Wilhelm Uhde: Der Maler Helmut Kolle. Das Bildnis eines Frühvollendeten. Atlantis, Zürich und Berlin 1935.
↑  Mössinger, I., Bauer-Friedrich, T., and Müller, K. [ed.]: Helmut Kolle – Ein Deutscher in Paris (exhibition catalog),
↑  Mössinger, I., Bauer-Friedrich, T., and Müller, K. [ed.]: Helmut Kolle – Ein Deutscher in Paris (exhibition catalog), 2010, p.167
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810666422105606  BnF: cb12498892m (data)  CiNii: DA14421368  GND: 119259974  ISNI: 0000 0000 6674 8960  LCCN: no93037047  NKC: xx0243950  RKD: 221330  SUDOC: 034208909  TePapa: 39283  ULAN: 500097355  VIAF: 8193923   WorldCat (עם VIAF): 8193923
הוריה אנדרייסקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 1946 (בן 77) בראשוב, ממלכת רומניה 
 מוקד פעילות:  רומניה 
 שפה מועדפת:  רומנית 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הרומני (2006) 
 
הוֹרְיָה אַנדְרֶייֶסקוּ (ברומנית: Horia Andreescu;‏ נולד ב-18 באוקטובר 1946) הוא מנצח רומני. למשך 18 שנה היה מנצח הבית של התזמורת רדיו הלאומית של רומניה וכיום הוא המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו של בוקרשט.
קורות חייו

הוריה אנדרייסקו נולד ב-1946 בעיר בראשוב בדרום טרנסילבניה, בה גדל בשכונה של סקסונים. בשנת 1965 סיים את לימודיו בתיכון למוזיקה בעיר הולדתו, בכיתה לאבוב. למד בהמשך בין השנים 1965-1973 בקונסרבטוריון (כיום האוניברסיטה למוזיקה) של בוקרשט אצל מורים כמו קונסטנטין בוג'אנו (אמנות הניצוח), שטפאן ניקולסקו (הלחנה), אאורל סטרויה (תזמור), ואחר כך באקדמיה למוזיקה 
בשנים 1974-1975 בווינה, תחת הדרכתו של הנס סווארובסקי וקארל אסטרייכר, אחר כך בטריר ובמינכן השתלם אצל סרג'יו צ'ליבידאקה (בשנים 1978-1980).
התחיל את הקריירה כמנצח ב"תזמורת הנוער של בראשוב" בשנת 1967.
בין השנים 1974-1987 ניצח על התזמורת הפילהרמונית של העיר פלוישט ע"ש פאול קונסטנטינסקו.
למשך 13 שנה היה אנדרייסקו מנצח אורח קבוע של התזמורת רדיו ברלין, למשך 10 שנים - בפילהרמונית של דרזדן  ו- 21 שנה בקפלה הממלכתית שוורין.
החל מ-1987 הוא מנצח בתזמורת הפילהרמונית מבוקרשט ע"ש ג'ורג'ה אנסקו וכיהן כמנהלה המוזיקלי בין השנים 1987-1990.בשנת 1989 הקים את התזמורת הקאמרית "הווירטואוזים" מבוקרשט ומכהן מאז כמנצחה.
הוריה אנדרייסקו ניצח על תזמורות חשובות רבות ברחבי העולם.
אנדרייסקו הקדיש חלק מזמנו גם להוראה והיה פרופסור לניצוח באוניברסיטה למוזיקה בבוקרשט בין
השנים 1987–1991.
פרסים ואותות כבוד

1981 פרס המבקרים בביאנלה למוזיקה בת זמננו בברלין
1997   מנצח השנה - הוכרז על ידי איחוד מבקרי המוזיקה ברומניה
2000 קיבל את העיטור הלאומי "הכוכב של רומניה" (סטיאווה רומנייאי) עם דרגה של קצין בכיר
פרס לאומי אונסקו
2006 - אות ההצטיינות של רומניה בדרגת צלב גדול
2012 - הפרס הל הצטיינות אקדמית של האקדמיה הרומנית
2012 - העיטור "ניהיל סינה דאו" מטעם מלך רומניה (לשעבר) מיכאי הראשון
2015 - פרס  ההצטיינות על מפעל החיים מטעם איגוד המוזיקאים המבצעים של רומניה
הלמוט פלמי

| --- | --- |

הלמוט פלמי, בעת מתן גזר דינו במשפט בני הערובה ב-1948
 לידה:  28 במאי 1885 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 נהרג:  14 בדצמבר 1965 (בגיל 80) דרמשטאדט, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 כינוי:  Papa Felmy 
 צאצאים:  הנסיירג פלמי 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1904–1945 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל האוויר
 תפקידים בשירות
 מפקד צי האוויר השני   מפקד פלגת הארמייה דרום יוון   מפקד הקורפוס ה-68   מפקד הקורפוס ה-34
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  כיבוש יוון על ידי מדינות הציר  מלחמת העולם השנייה  Syrmian Front 
 עיטורים
 צלב ההצטיינות הצבאית דרגה שלישית  מדליית ליקאת  מדליית אימטיאז  כוכב גליפולי  מדליית השירות הארוך בוורמכט  Imperial Order of the Yoke and Arrows  צלב הכבוד  צלב ההצטיינות במלחמה  צלב ההצטיינות הצבאית  מסדר בית הוהנצולרן  הצלב הגרמני בזהב  צלב הנזה  צלב הברזל  מסדר הכתר  הצלב הגרמני  Combined Pilots-Observation Badge 
 
גנרל הלמוט פלמי (בגרמנית: Hellmuth Felmy; ‏28 במאי 1885 – 14 בדצמבר 1965) היה פושע מלחמה נאצי גרמני, ששימש כטייס במלחמת העולם הראשונה ושירת כקצין בכיר במהלך מלחמת העולם השנייה. על פשעי המלחמה שלו נדון במשפט בני הערובה ל-15 שנות מאסר, אך בפועל ריצה תקופת מאסר בת כחמש שנים.
קריירה עד מלחמת העולם השנייה

פלמי נולד בברלין ב-1885. ב-1904 התגייס לצבא, וב-1912 הוסמך כטייס. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת פלמי בארץ ישראל כטייס בדרגת קפיטן. הוא פיקד על טייסת 300, היחידה האווירית הגרמנית טורקית, שהגיעה לארץ ישראל ב-1916. יחד איתו שירת גם אחיו הצעיר גרהרד, שהצטיין אף הוא כטייס. בין היתר היה הלמוט פלמי אחראי על הפצצת פורט סעיד, והפצצת צינור המים שהניחו הבריטים בסיני. בתחילה לחם בחזית הדרום, בבאר שבע ובאל עריש, אך כאשר נכבש חלקה הדרומי של ארץ ישראל, עבר ב-1918 ופיקד על כל מטוסי הקרב בארץ ישראל בשדה התעופה בג'נין.
לאחר המלחמה המשיך פלמי בשירות קבע ברייכסווהר, אך שירת בתפקידים שונים בכוחות הממוכנים של הרייכסווהר שכן נאסר על גרמניה להחזיק חיל אוויר. לאחר עליית הנאצים לשלטון, הוצב בתפקידי קצונה בכירים בלופטוואפה, חיל האוויר הגרמני המחודש. ב-4 בפברואר 1938, מונה על ידי הרמן גרינג לדרגת גנרל בלופטוואפה (General der Flieger).
מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש פלמי כמפקד צי האוויר השני (Luftflotte 2), אחד מארבעה ציי אוויר שהיו בלופטוואפה עם פרוץ המלחמה. צי האוויר היה אחראי על גזרת צפון מערב גרמניה, שקיבלה עדיפות כאשר תם מסע המלחמה בפולין והחלו התכנונים לקראת המערכה על צרפת. בינואר 1940 נחת מטוס מסרשמיט 108 נחיתת אונס ליד העיירה הבלגית מכלן, צפונית למאסטריכט. בין נוסעי המטוס היה מיור בלופטוואפה (מקביל לרב-סרן) בשם הלמוט ריינברגר, שנשא עמו עותק של פקודת המבצע העדכנית ביותר לקראת הפלישה לצרפת. ריינברגר ניסה לשרוף את הניירות שנשא עמו, אך נכשל בכך, והם נפלו לידי הבלגים. היטלר זעם כששמע על נפילת תוכניותיו הסודיות לידי האויב, והאשים בכך את פלמי. הוא פיטר את פלמי, והחליפו באלברט קסלרינג.
לאחר פרוץ מרד רשיד עאלי אל-כילאני במאי 1941 החליט היטלר להקים חיל שיסייע לערבים וימריד אותם כנגד הבריטים, בעיראק ובמזרח התיכון כולו. פלמי נקרא להקים את "כוח מיוחד F" שהייתה יחידה קרקעית שאמורה הייתה לסייע לאל-כילאני. על אף שפלמי היה גנרל בלופטוואפה, לא הוא שפיקד על הזרוע האווירית שנשלחה לסייע לאל-כילאני, בפיקודו של קולונל ורנר יונק, שהיה כפוף לגנרל הלופטוואפה הנס ישונק, ויצא לדרכו מספר ימים בטרם מונה פלמי. ב-21 במאי קיבל פלמי את המינוי, ויצא ליוון שנכבשה באפריל על ידי הנאצים. הוא היה מצויד בהנחיה מס' 30 של היטלר ולפיה יש לתמוך במרד בעיראק בתקווה להרוס את העמדה האנגלית בין הים התיכון והמפרץ הפרסי. כשיצא פלמי למשימתו, כבר הוכרעה למעשה המלחמה האנגלו-עיראקית, והסיוע שיכול היה להינתן היה חסר משמעות פלמי הגיע לחלב שם ניסה לשכנע את הגנרל אנרי פרנאן דנץ, שליט הלבאנט הצרפתי מטעם צרפת של וישי כי יסייע ללחימה האווירית משדות התעופה בסוריה. הוא כשל בכך. בסופו של דבר לא פעלו כוחות קרקע גרמנים במלחמה האנגלו-עיראקית. לאחר כישלון כוח המשימה F, הקים פלמי את "יחידת ההדרכה הגרמנית-ערבית (Deutsch-Arabische Lehrabteilung) ביוון, בהשראתו ובתמיכתו של המופתי הירושלמי חאג' אמין אל-חוסייני. בתקופה בה פיקד פלמי על היחידה, בין סוף 1941 לאמצע 1942 לא הצליחה היחידה לגייס אלא כמה עשרות מתנדבים. בהמשך דרכה הפכה היחידה ליחידת הלגיון הערבי החופשי.
ב-1941 מונה פלמי למפקד הוורמאכט בדרום יוון, תפקיד אותו ביצע במקביל לפיקוד על היחידה הערבית, והקים כוח "לפריסה מיוחדת" הקרוי על שמו (zur besonderen Verwendung Felmy). ב-1943 מונה למפקד הקורפוס ה-68 של הוורמאכט שפעל בתחילה בקווקז כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות A ולאחר מכן פעל כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות דון, ובהמשך כחלק מפלגת הארמייה הולידט במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ביוני 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת ארמיות E ביוון, ובנובמבר 1944 עבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות F ביוגוסלביה. ב-8 בדצמבר 1944 מונה פלמי למפקד הקורפוס ה-34 של הוורמאכט שפעל ביוגוסלביה. הוא נחל תבוסה במסגרת המתקפה הגדולה של הפרטיזנים היוגוסלבים במרץ ובאפריל 1945.
משפט בני הערובה

במשפט בני הערובה שנערך בין ה-8 ביולי 1947 ל-19 בפברואר 1948 הואשם פלמי, ביחד עם בכירים אחרים בוורמאכט בשורת פשעי מלחמה, ובין היתר באישומים הבאים:
רצח המוני של מאות אלפי אזרחים ביוון, אלבניה ויוגוסלביה.
ביזה והרס לא מבוקר של כפרים וערים ביוון, אלבניה ויוגוסלביה.
רצח והזנחה בטיפול של שבויי מלחמה, וסיווג אקראי של לוחמים כ"פרטיזנים", כדי למנוע מהם זכויות שבויי מלחמה וכן הריגתם.
רצח, עינויים, הגליה ומשלוח למחנות ריכוז של אזרחים יוונים, אלבנים ויוגוסלבים.
פלמי הורשע בשני סעיפי האישום הראשונים, וזוכה משני סעיפים האישום האחרונים. הוא נדון ל-15 שנות מאסר, אך שוחרר ב-1951.
בנו הנסיירג פלמי (Hansjörg Felmy) שנולד ב-1931, זכה להצלחה כשחקן בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1965 מת בדרמשטאדט שבמערב גרמניה.
הערות שוליים

↑  זיהויו של הטייס כגרהרד פלמי על פי אתר 'אבירי האוויר'
↑  הפעילות האווירית העות'מאנית גרמנית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה אתר "מרקיע שחקים".
↑  היה היה שדה תעופה ברמלה אתר "נוסטלגיה"
↑  Lt. Colonel E. Bauer, "The History of World War II", Orbis, London, 1984, pp.59
↑  וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה, כרך שלישי, "הברית הגדולה", הוצאת עם הספר, 1961, עמ' 228
↑  גד פאוקר, ‏מחווה הירואית בשמי חבנייה, מערכות 311, מרץ 1988
↑  חאג' אמין אל חוסייני אתר יד ושם
↑  משפט בני הערובה מוזיאון השואה בארצות הברית
↑   הנסיירג פלמי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16573417v (data)  GND: 142940992  ISNI: 0000 0001 0807 6841  LCCN: no2010199029  SUDOC: 241727782  VIAF: 160195111   WorldCat (עם VIAF): 160195111 
אחיו של פלמי, גרהרד, כטייס בארץ ישראל ב-1916. התמונה מאוסף מחלקת הצילום של המושבה האמריקאית
אולם המשפט במשפט בני הערובה
היום הבין-לאומי לביעור האפליה הגזעית

| --- | --- |

ציור של טבח שארפוויל
 סוג:  מועד בין-לאומי 
 סיבה:  לזכר אלו שנרצחו במהלך מאבקם לדמוקרטיה, שוויון זכויות, ביטול האפליה הגזעית ומלחמה במשטרים מושחתים
 מועד
 תאריך:  21 במרץ
 
היום הבין־לאומי לביעור האפליה הגזעית (באנגלית: International Day for the Elimination of Racial Discrimination) הוא מועד בין־לאומי המצוין מדי שנה ב-21 במרץ.
היסטוריה

ב-21 במרץ 1960 נורו למוות 69 מפגינים שחורים בעיירה שארפוויל שבדרום אפריקה בידי כוחות המשטרה בעת הפגנה של 20,000 איש נגד שלטון האפרטהייד ונגד "חוק המעבר" - חוק שחייב אזרחים שחורים לשאת בכל עת תעודות מעבר מיוחדות שהונפקו בידי השלטונות כדי לשלוט בתנועותיהם בתוככי המדינה. אירוע זה, שזכה לכינוי טבח שארפוויל, גרם לארגון האומות המאוחדות להכריז בשנת 1966 במהלך העצרת הכללית של האומות המאוחדות על "היום הבין־לאומי לביעור האפליה הגזעית" ברחבי העולם. מסקנת העצרת הייתה שיש לממשלות ולקהילה הבין־לאומית להכפיל את מאמציה לביעור כל סוג של אפליה על בסיס גזעי.
מטרה

היום הבין־לאומי לביעור האפליה הגזעית הוא היום שמנציח את חייהם של אלו שנהרגו ונרצחו במהלך מאבקם לדמוקרטיה, שוויון זכויות, ביטול האפליה הגזעית ומלחמה במשטרים מושחתים.
פעילות

מדי שנה מקדיש האו"ם את היום הבין־לאומי לביעור האפליה הגזעית לנושא אחר הנוגע לאפליה גזעית:
2010 – פסילת גזענות.
2014 – תפקיד המנהיגים במאבק בגזענות ובאפליה גזעית.
2015 – לימוד מטרגדיות למאבק באפליה הגזעית.
2017 – שנאת מהגרים.
2018 – קידום סובלנות, הכללה, אחדות וכבוד למגוון בהקשר למאבק באפליה גזעית.
2019 – התמודדות עם פופוליזם לאומני עולה ועם אידאולוגיות רדיקליות.
הערות שוליים

↑  see UN Resolution 2142 (XXI) of 26 October 1966; "International Day for the Elimination of Racial Discrimination". United Nations. נבדק ב-13 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ms. Navanethem Pillay at United States Mission Geneva
1 2  International Day for the Elimination of Racial Discrimination on un.org
↑  International Day for the Elimination of Racial Discrimination on un.org
↑  International Day for the Emilination of Racial Discrimination on un.org
↑  International Day for the Emilination of Racial Discrimination on un.org
הלמוט קוסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1926 המבורג, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  1 בינואר 2016 (בגיל 89) לקסינגטון, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת היידלברג 
 מעסיק:  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (28 ביוני 2006)  Petra T. Shattuck Excellence in Teaching Award (2005)  מלגת גוגנהיים  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
הלמוט קוסטר (בגרמנית: Helmut Koester; ‏18 בדצמבר 1926 – 1 בינואר 2016) היה חוקר גרמני-אמריקאי של הברית החדשה ושל הנצרות הקדומה בבית הספר לדתות של הרווארד. עבודת המחקר שלו עסקה בעיקר בתחומי פרשנות הברית החדשה, היסטוריה של הנצרות הקדומה, וארכאולוגיה של התקופה נוצרית המוקדמת.
חייו

קוסטר נולד בהמבורג. הוא למד תחת רודולף בולטמן באוניברסיטת מרבורג שבגרמניה, אחרי ששוחרר ממחנה שבויים שם ב-1945. הוא הגיש את עבודת הדוקטורט ב-1954, ואז הפך לעוזרו של גינתר בורנקאם באוניברסיטת היידלברג בשנים 1954–1956. קוסטר החל ללמד בבית הספר לדתות של אוניברסיטת הרווארד ב-1958, והיה לפרופסור מחקר של הדתות על שם ג'ון ה. מוריסון ופרופסור מחקר של ההיסטוריה הכנסייתית על שם וין בשנת 2000. הוא היה עורך-שותף ויושב הראש של מערכת סדרת פרשנויות הברית החדשה "Hermeneia: A Critical and Historical Commentary on the Bible" ("הרמניה: פרשנות היסטורית וביקורתית על התנ"ך"), שפורסם על ידי Fortress Press (מיניאפוליס). הוא שימש כנשיא של החברה לספרות תנ"כית (1991), היה חבר Studiorum Novi Testamenti Societas‏ (SNTS) ונבחר לעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
קוסטר היה כומר מוסמך של הכנסייה הלותרנית. ב-1953 נישא לגיזלה הרסוביץ (Gisela Harrassowitz), שעמה היו לו ארבעה ילדים. היו לו שלושה נכדים. הוא מת ב-1 בינואר 2016 בגיל 89.
עבודתו המחקרית

בדיסטרציה שלו (שפורסמה בשם Synoptische Überlieferung bei den Apostolischen Vätern, כלומר "מסורת סינופטית באבות האפוסטוליים"), קוסטר הוכיח שחומר רב במה שנקרא "האבות האפוסטוליים" המקביל לאלמנטים בבשורות הסינופטיות אינו בהכרח משקף תלות בצורה הכתובה הידועה לנו של בשורות אלו. הייתה זו הארה משמעותית ביותר, שאיתה היה כל מחקר עוקב על מסורת הבשורות הנוצריות היה צריך להתמודד. בין ספריו הרבים הבאים, שני כרכי "Introduction to the New Testament" ("מבוא לברית החדשה") שכתב הפכו לעבודה מצוטטת.
פרסומים נבחרים

Synoptische Überlieferung bei den Apostolischen Vätern (TU 65; Berlin 1957)
with James M. Robinson. Trajectories through Early Christianity. Philadelphia: Fortress, 1971. Reprinted, Eugene, OR: Wipf & Stock, 2006. (ISBN 159752736X)
Ancient Christian Gospels. Harrisburg: Trinity Press International, 1990. (ISBN 0334024501)
Introduction to the New Testament: History, Culture, and Religion of the Hellenistic Age, Vol. 1, New York: De Gruyter, 1982. 2nd ed., 1995 (ISBN 3110146924)
Introduction to the New Testament: History and Literature of Early Christianity, Vol. 2, New York: De Gruyter, 1985. 2nd ed., 2000 (preview).
Paul & His World: Interpreting the New Testament in its Context Minneapolis: Fortress Press, 2007. (ISBN 0800638905)
From Jesus to the Gospels: Interpreting the New Testament in its Context. (ISBN 0800620933) Minneapolis: Fortress Press, 2007.
פרסומים לזכרו

Pearson, Birger A. et al. (eds.) (1991). The Future of Early Christianity: Essays in Honor of Helmut Koester. Minneapolis: Fortress Press. (ISBN 0800625218)
Smith, James D., III and Philip Sellew (eds.) (2007). The Fabric of Early Christianity: Reflections in Honor of Helmut Koester by Fifty Years of Harvard Students, Presented on the Occasion of His 80th Birthday. Eugene, OR: Pickwick Publications. (ISBN 9781597529747)