stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסגת מנהיגי אפריקה–ארצות הברית

תמונה של כל המנהיגים שלקחו חלק בפסגה
פסגת מנהיגי אפריקה–ארצות הברית הייתה פסגה בינלאומית, שהתקיימה בוושינגטון די. סי. בין התאריכים 4–6 באוגוסט 2014 ובה השתתפו חמישים מנהיגים מיבשת אפריקה. את הפסגה אירח נשיא ארצות הברית, ברק אובמה בבית הלבן.
מנהיגים של כ-50 מתוך 54 המדינות הריבוניות שבאפריקה. הפסגה התמקדה בעיקר במסחר, השקעות וביטחונה של יבשת אפריקה.
לצד הפסגה הראשית היו גם מספר אירועים צדדים מלבד הפסגה עצמה.
רקע

ב-2013 ערך נשיא ארצות הברית, ברק אובמה ביקור בדרום אפריקה, סנגל וטנזניה. בביקור הכריז אובמה על תוכנותיו לארח פסגה דיפלומטית של מנהיגים מיבשת אפריקה.
הפסגה תוכננה להתעסק בעיקר בסחר והשקעה בכלכלת אפריקה. מזכירת המסחר האמריקאית, פני פריצקר הצהירה כי בפסגה יוצגו עסקאות חדשות עם יבשת אפריקה בשווי של כ-900 מיליון דולרים.
מספר ארגוני להט"ב כתבו לנשיא אובמה כדי להעלות לסדר היום את העניין של זכויותיהם של להט"בים באפריקה וחלקם אף ביקשו ממנו לעשות שימוש בפסגה כדי לקדם את זכויות הלהט"ב באפריקה. הומוסקסואליות היא עבירה פלילית ב-37 מדינות באפריקה וב-4 מהן: מאוריטניה, ניגריה, סומליה וסודאן העבירה אף גוררת עונש מוות ובסיירה לאון, טנזניה, אוגנדה וזמביה העבירה גוררת מאסר עולם. למעשה, רק בדרום אפריקה להומוסקסואלים יש שווין מלא בתחום הנישואין ויש להם הגנת חוקתית מפני אפליה מכל סוג).
אירועי טרום הפסגה > פורום עסקי אפריקה–ארצות הברית

ב-4 וב-5 באוגוסט אירחו אנשי מחלקת המסחר האמריקאית ובלומברג פילנתרופיה (אנ') פורום עסקי, בפורום דובר על חיזוק הקשרים המסחריים בין ארצות הברית לאפריקה ובפרט על נושאים כמו מאבק בסחר בחיות בר, הגדלת זמינון ההון האמריקאי לחברות באפריקה, הגדרת מדיניות שתאפשר צמיחה כלכלית ביבשת, על שותפות ציבורית-פרטית, השקעה במערכות הבריאות באפריקה, חידושים טכנלוגיים, שמירה על ביטחון תזונתי כאשר האקלים של כדור הארץ משתנה בעקבות הההתחממות הגלובלית ובקידום שלום ושגשוג באפריקה. בפורום לקחו חלק גם יו"ר ג'נרל אלקטריק, ג'ף אימלט, נשיא הבנק העולמי, ג'ים יונג קים, מנכ"ל וולמארט, דאג מקמילון (אנ'), מנכ"ל דאו כימיקלים, אנדרו ליווריס (אנ') ועוד מספר מנכ"לים ויושב ראשי של חברות שונות. מלבדם, לקחו חלק גם פוליטיקאים אמריקאים בהם, מזכיר האוצר, ג'ק לו, סגן הנשיא, ג'ו ביידן, מזכיר המדינה, ג'ון קרי והיועצת לביטחון לאומי, סוזן רייס.
הפסגה > מפגשי מנהיגי הפסגה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפסגה > מפגשי מנהיגי הפסגה > משתתפים

אפריקה מורכבת מכ-54 מדינות ריבוניות שכולן חברות האיחוד האפריקאי, המדינות הועברו לחמישים מנהיגים אפריקאים שיש להן יחסים תקינים עם ארצות הברית והאיחוד האפריקאי כאחד. יו"ר האיחוד האפריקאי, נקוסזנה דלמיני-זומה הוזמנה על אף שבאופן רשמי אינה מנהיגת מדינה. הנשיא אובמה פגש את המנהיגים באופן קבוצתי ולא באופן פרטני. מתוך חמישים המנהיגים שלושים ושבעה מהם היו ראשי מדינות מכהנים.
הפסגה > מפגשי מנהיגי הפסגה > משתתפים > רשימת המשתתפים

אלג'יריה ראש ממשלת אלג'יריה, עבד אל-מאלכ סלאל
אנגולה סגן נשיא אנגולה, מנואל ויסנטה (אנ')
אתיופיה ראש ממשלת אתיופיה, היילמריאם דסלן
אוגנדה נשיא אוגנדה, יוורי מוסווני
אסוואטיני מלך אסוואטיני, מסוואטי השלישי
ארצות הברית נשיא ארצות הברית, ברק אובמה
בורקינה פאסו נשיא בורקינה פאסו, בלז קומפאורה
בורונדי נשיא בורונדי, פייר נקורונזיזה
ג'יבוטי נשיא ג'יבוטי, אסמאעיל עומאר גואלה
גאנה נשיא גאנה, ג'ון דרמאני מהאמה
גבון נשיא גבון, עלי בונגו
גמביה נשיא גמביה, יחיא ג'אמה
גיאנה נשיא גיאנה, דייוויד גריינג'ר
גינאה נשיא גינאה, אלפה קונדה
גינאה ביסאו נשיא גינאה ביסאו, ג'וזה מריו ואז (אנ')
גינאה המשוונית נשיא גינאה המשוונית, תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו
דרום אפריקה נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה
דרום סודאן נשיא דרום סודאן, סאלווה קיר מאיארדיט
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו נשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ז'וזף קבילה
הרפובליקה של קונגו נשיא הרפובליקה של קונגו, דניס ססו-נגוסו
זמביה סגן נשיא זמביה, גאי סקוט
חוף השנהב ראש ממשלת חוף השנהב, דניאל קבלן דאנקן (אנ')
טוגו נשיא טוגו, פור ניאסנגבה
טנזניה נשיא טנזניה, ג'קאיה קיקווטה (אנ')
כף ורדה נשיא כף ורדה, ז'ורז'ה קרלוש פונסקה
לוב ראש ממשלת לוב, עבדאללה א-ת'ני
מאלי נשיא מאלי, איברהים בובאכר קייטה
מרוקו ראש ממשלת מרוקו, עבד אל-אילה בן כיראן
מאוריטניה נשיא מאוריטניה, מוחמד ולד עבד אל-עזיז
מאוריציוס ראש ממשלת מאוריציוס, נאווין ראמגולם (אנ')
מדגסקר נשיא מדגסקר, הר רג'ונאריממפיאנינה
מצרים ראש ממשלת מצרים, אבראהים מחלב
מוזמביק נשיא מוזמביק, ארמנדו גבוזה
מלאווי נשיא מלאווי, פיטר מותריקה
ניז'ר נשיא ניז'ר, מהמדואו איסופו
נמיביה נשיא נמיביה, היפיקפוניה פוהאמבה
סומליה נשיא סומליה, חסן שייח' מחמוד
סנגל נשיא סנגל, מאקי סאל
סאו טומה ופרינסיפה ראש ממשלת סאו טומה ופרינסיפה, גבריאל קוסטה (אנ')
סיישל נשיא סיישל, ג'יימס מישל (אנ')
סיירה לאון שר החוץ של סיירה לאון, סמורה קמארה (אנ')
צ'אד נשיא צ'אד, אידריס דבי
קניה נשיא קניה, אוהורו קניאטה
קומורו נשיא קומורו, איקילילו דואנינה
קמרון נשיא קמרון, פול בייה
רואנדה נשיא רואנדה, פול קגאמה
תוניסיה נשיא תוניסיה, מונצף מרזוקי
הפסגה > מפגשי מנהיגי הפסגה > משתתפים > רשימת מוזמנים שלא הגיעו

אלג'יריה נשיא אלג'יריה, עבד אל-עזיז בותפליקה שהחליט לא להגיע עקב סיבות בריאותיות.
אנגולה נשיא אנגולה, ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש
בוטסואנה נשיא בוטסואנה, יאן קאמה.
זמביה נשיא זמביה, מייקל סאטה שהחליט לא להגיע עקב סיבות בריאותיות.
חוף השנהב נשיא חוף השנהב, אלאסן ואטארה
מצרים נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי
מרוקו מלך מרוקו, מוחמד השישי
ליבריה נשיאת ליבריה, אלן ג'ונסון-סירליף שהחליטה לא להגיע בעקבות התפרצות האבולה באפריקה.
סיירה לאון נשיא סיירה לאון, ארנסט באי קורומה שהחליט לא להגיע בעקבות התפרצות האבולה באפריקה.
הפסגה > מפגשי מנהיגי הפסגה > משתתפים > רשימת מנהיגים שלא הוזמנו

אריתריאה נשיא אריתריאה, איסאייס אפוורקי לא הגיע בעקבות אמברגו נשק שהוטל על אריתריאה על ידי האומות המאוחדות וכן בעקבות סירובה של ממשלת ארתיריאה להעלות את דרג היחסים בין אריתריאה לארצות הברית לדרג מלא של יחסים דיפלומטיים.
הרפובליקה המרכז-אפריקאית נשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קתרין סמבה-פנזה (אנ') לא הוזמנה בעקבות השעיית מדינתה מהאיחוד האפריקאי בעקבות מלחמת האזרחים במדינה.
זימבבואה נשיא זימבבואה, רוברט מוגאבה
סודאן נשיא סודאן, עומר אל-בשיר לא הוזמן מאחר שהוא מבוקש על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי בחשד לפשעים נגד האנושות, גם מחלקת המדינה האמריקאית החשיבה באותם ימים את סודאן כחלק מרשימת המדינות המממנות טרור. ממשלת סודאן מתחה ביקורת על הדרתה.
ראו גם

פסגת ריאד (2017)
פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים

| --- | --- |
 תיאור:  פרס ישראלי בתחום המדעים המדויקים
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  עיריית תל אביב-יפו 
 תקופת הפרס:  1944–הווה (כ־80 שנה) 
 נקרא על שם:  חיים ויצמן 
 אתר רשמי
 
פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים ע"ש ד"ר חיים ויצמן הוא פרס המחולק מטעם עיריית תל אביב-יפו לחוקרים ישראלים במדעים מדויקים ונועד לעודד ולהמריץ אותם בחוקרם נושאים אלו. הפרס נוסד בשנת 1944 במלאת 70 שנה לחיים ויצמן, נשיא ההסתדרות הציונית העולמית, ומחולק אחת לשנתיים במעמד ראש עיריית תל אביב-יפו. גובה הפרס האחרון עמד על סך של 18,000 ש"ח.
הערות שוליים

↑  פרס ויצמן – הזוכים עד כה, באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  פרס וויצמן ביום ה', חרות, 8 במרץ 1954
↑  יעקב פריי, חתני פרס וויצמן, זמנים, 17 במרץ 1954
↑  Komarov, A.; Hornstein, K. "Studies on the Pathogenicity of an Avianized Street Rabies Virus". The Cornell veterinarian v.43 (1953). נבדק ב-19 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה), באתר HathiTrust
↑  פרס וייצמן למדעים מדוייקים, חרות, 28 באפריל 1955
↑  חלוקת פרס וייצמן ביום ה', דבר, 5 ביוני 1956
פרס וויצמאן למדע לרינר יפה ותבור, הצופה, 8 ביוני 1956
↑  חולק פרס ווייצמן למדעים מדוייקים, חרות, 31 במאי 1957
↑  פרס וייצמן לפרופסור ברנבלום ופרופ' ליפסון, חרות, 26 ביוני 1959
↑  פרס וייצמן למדע לפרופ' שטיין, ד"ר אבי דור וד"ר רבין, דבר, 22 ביוני 1960
↑  הזוכים בפרסי עיריית תל אביב-יפו 2023 באתר עיריית תל אביב-יפו
| חיים ויצמן |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | משה ויצמן (אח) • אנה ויצמן (אחות) • חיה ויצמן-ליכטנשטיין • טוביה דוניה (גיס) • יחיאל ויצמן (אח) • מינה ויצמן (אחות) • אשר זליג ויצמן (גיס) • גיטה דוניה-ויצמן (אחות) • ורה ויצמן (רעיה) • עזר ויצמן (אחיין) • סופיה גצובה (ארוסה) |  |
| הנצחה | מכון ויצמן למדע • יד חיים ויצמן • גן חיים • כפר הנשיא • אשל הנשיא • פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים • רחוב ויצמן (כפר סבא) • כיכר ויצמן |  |
| שונות | Clostridium acetobutylicum • בית חיים ויצמן • הסכם ויצמן-פייסל |  |
| פרסי עיריית תל אביב-יפו |
| --- | --- | --- |
| כללי | יקיר העיר תל אביב-יפו |  |
| אדריכלות | פרס רוקח לאדריכלות • פרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף |  |
| חינוך וספורט | פרס דב הוז לספורט • פרס לעובדים בתחום החינוך העברי |  |
| עיתונות | פרס דוש לקריקטורה • פרס סוקולוב לעיתונות הכתובה והאלקטרונית |  |
| מדעים | פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים • פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית • פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה |  |
| ספרות | פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ביאליק לספרות יפה ולחכמת ישראל • פרס איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית • פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס מנדלי מוכר ספרים לספרות בלשון יידיש |  |
| אמנות | פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול • פרס משה הלוי לאמנות הבימה • פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה • פרס אנגל ליצירה מוזיקלית ולמחקר המוזיקה העברית |  |
פתן חום

| פתן חום |
| --- | --- |
  Pseudonaja mengdeni ופתן חום מזרחי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: פתן חום
שם מדעי
 Pseudonaja ‏גינטר, 1858

פתן חום (שם מדעי: Pseudonaja) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הפתניים הנפוץ ברחבי אוסטרליה. זהו נחש קטלני ביותר והוא קרוב לסוג פתן אפעי (Pseudechis).
פתן חום מגיע לאורך של עד 2.2 מטר והוא בעל דפוסי צבע חומים, אך חלק גם כתומים ובהירים. הוא מתחבא רוב היום בין סלעים וגזעים ופעיל רק בלילה הקריר יותר. הנחש מותאם גם לסביבה יבשה כמו מדבר וערבה צחיחה.
נחשים אלה הורגים הרבה אנשים כל שנה באוסטרליה. עם זאת הארס מיועד עבור טרפם הכולל יונקים קטנים שונים, לטאות, נחשים אחרים ודו-חיים.
מינים

פתן חום דוגיטי (Pseudonaja affinis)
Pseudonaja aspidorhyncha
Pseudonaja guttata
Pseudonaja inframacula
Pseudonaja ingrami
Pseudonaja mengdeni
Pseudonaja modesta
פתן חום מערבי (Pseudonaja nuchalis)
פתן חום מזרחי (Pseudonaja textilis)
פרס וייטהד

| --- | --- |
 תיאור:  קריירה מוקדמת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 הגוף המעניק:  האגודה המתמטית של לונדון 
 תקופת הפרס:  1979–הווה (כ־45 שנים) 
 נקרא על שם:  ג'ון הנרי קונסטנטין וייטהד
 אתר רשמי
 
פרס וייטהד (באנגלית: The Whitehead Prize) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האגודה המתמטית של לונדון למספר מתמטיקאים העובדים בבריטניה והנמצאים בשלב מוקדם של הקריירה שלהם. הפרס נקרא לזכרו של חלוץ תאוריית ההומוטופיה ונשיא האגודה לשעבר (1953–1955), ג'ון הנרי קונסטנטין וייטהד.
באופן ספציפי יותר, אנשים המועמדים לפרס חייבים להיות תושבים בבריטניה ב־1 בינואר של שנת הפרס או שהם חייבים להיות בעלי השכלה מבריטניה. כמו כן, על המועמדים להיות בעלי פחות מ־15 שנות עבודה ברמה הפוסט־דוקטורט ולא קיבלו פרסים אחרים מהאגודה.
מאז הקמת הפרס לא ניתן היה להעניק יותר משניים בשנה, אך בשנת 1999 הועלה לארבעה "כדי לאפשר הענקת פרסים בכל תחומי המתמטיקה, כולל מתמטיקה יישומית, פיזיקה מתמטית והיבטים מתמטיים של מדעי המחשב". נכון לשנת 2024, ניתן להעניק עד שישה פרסי וייטהד בכל שנה ובנוסף התקנות מאפשרות כעת להעניק פרס וייטהד לזוכים משותפים.
בפרס וייטהד הבכיר יש דרישות תושבות וכללים דומים לפני הענקת הפרסים, אך הוא נועד להכיר במתמטיקאים מנוסים יותר.
זוכי הפרס

להלן רשימת הזוכים:
1979 - פיטר קמרון, פיטר ג'ונסטון
1980 - ה' ג' דיילס, טובי סטפורד
1981 - נייג'ל היצ'ין, דרק הולט
1982 - ג'ון בל, מרטין ג'ון טיילור
1983 - ג'ף פריז, אנדרו ראניצקי
1984 - סיימון דונלדסון, סמואל ג'יימס פטרסון
1985 - דניאל סגל, פיליפ ריפון
1986 - טרנס ליונס, דייוויד רנד
1987 - קרוליין סיריס, איידן שופילד
1988 - מרי ריס, פ' גי' ווב, אנדרו ויילס
1989 - דייוויד אוונס, פרנסס קירואן, ריצ'רד ורד
1990 - מרטין בארלו, ריצ'רד טיילור, אנטוני וסרמן
1991 - ניקולס מנטון, א 'ג'יי שול
1992 - ק' מ' בול, ריצ'רד בורכרדס
1993 - ד 'ג'י בנסון, פיטר קרונהיימר, ד 'ג וסילייב
1994 - פ' ה' קרופולר, ר' ס' מקיי
1995 - טימותי גאוורס, ג'רמי ריקארד
1996 - ג'ון רו, י' ספרוב
1997 - בריאן באודיץ', א' גריגוריאן, דומיניק ג'ויס
1998 - ס' ג'יי צ'פמן, יגור ריוין, יאן נקוור
1999 - מרטין ברידסון, ג' פריסקה, ניקולס היינאם, אימרה לידר
2000 - מ' א' צ'אפלין, גווינת סטאלארד, אנדרו סטיוארט, ברט טוטארו
2001 - מייקל מקווילן, אלכסיי סקורובוגטוב, וי' סמישלייב, גי' ר' קינג
2002 - קווין באזארד, אלסיו קורטי, מריאנה צ'סארניי, סי' טלמן
2003 - נ' דורי, טי' הל, מארק לוקנבי, מ' נאזארוס
2004 - מ' איינסוורת', ולדימיר מרקוביץ', ריצ'רד תומאס, אולריקה טילמן
2005 - בן גרין, ברנד קירכהיים, ניל סטריקלנד, פיטר טופינג
2006 - רפאל רוקייר, ג'ונתן שראט, פול סאטקליף, אגטה סמוקטונוביץ'
2007 - ניקולאי ניקולוב, אוליבר ריורדן, איוון סמית', קתרינה סטרופל
2008 - טימותי בראונינג, תמאס האוזל, מרטין הייר, נינה סניט
2009 - מיחאליס דפרמוס, קורנליה דרו, רוברט ג'יימס מארש, מרקוס אוון
2010 - הרלד הלפגוט, ג'נס מרקלוף, לאסה רמפה-גילן, פרנסואז טיסר
2011 - ג'ונתן בנט, אלכסנדר גורודניק, ברברה ניטהמר, אלכסנדר פושניצקי
2012 - טובי ג'י, יוג'ן וורווארוקה, שרה ווטרס, אנדראס וינטר
2013 - לואיס טרוחיו אלדיי, אנדרה נבס, טום סנדרס, קורינה אולסיגראי
2014 - קלמנט מוהוט, רות ביקר, תום קואטס, דניאלה קוהן, דריק אוסטוס
2015 - פיטר קיוואש, ג'יימס מיינארד, כריסטוף אורטנר, מייסון פורטר, דומיניק וולה, דייוויד לופלר ושרה זרבס
2016 - אי' ביאר, גי' הולצגר, ג'יסון מילר, קרולה-ביביאן שנליב
2017 - ג'וליה גוג, אנדרס מאטה, אשלי מונטנארו, אוסקר רנדל ויליאמס, ג'ק ת'ורן, מייקל וומיס
2018 - קושר בירקר, אנה קאראיאני, הת'ר הרינגטון, ולריו לוקאריני, פיליפ רינדלר, פטר וארג'ו
2019 - אלכסנדר בוריאק, דייוויד קונלון, טובי קוביט, אנדרס הנסן, ויליאם פרנל, ניק שרידן
2020 - מריה ברונה, בן דייוויסון, אדם הארפר, הולי קריגר, אנדראה מונדינו, הנרי וילטון
2021 - ג'ונתן אוונס, פטריק פארל, אג'לוס גאורגקופולוס, מייקל מגי, אריתה טקנטרופ, סטיוארט וייט
2022 - ג'סיקה פינץ, יאן גריפית'ס, דוד קילק, צ'וני לי, טדהירו אה, יואן ספנס
2023 - דייוויד בייט, סוהילה פייזבחש, אנדראש ג'והאש, מאהש קאקדה, יאנקי לקילי, מארי-תרז וולפרם
2024 - סבין בוגלי, ויווקה ארלנדסון, ג'יימס ניוטון, קלריס פון, ג'וליאן סהאסראבודה, אלסנדרו סיסטו
ראו גם

מדליית דה מורגן
פרס בריק
פרס פוליה
פרס פרויליך
הערות שוליים

↑  LMS, lms.ac.uk, LMS prizes - details and regulations.
↑  Whitehead Prize - details and regulations.
↑  LMS, lms.ac.uk, List of LMS prize winners.
↑  2018 LMS Prize Winners | London Mathematical Society, www.lms.ac.uk
↑  LMS prize winners 2019 | London Mathematical Society, www.lms.ac.uk
↑  LMS Prize Winners 2020 | London Mathematical Society, www.lms.ac.uk
פילדלפיה (אונייה, 1799)

| --- | --- |
"פילדלפיה"
"פילדלפיה"
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטת מפרשים
 צי:  צי ארצות הברית
 דגל הצי:  
 סדרה:  "פילדלפיה" (Philadelphia-class)
 ציוני דרך עיקריים
 תחילת הבנייה:  14 בנובמבר 1798
 מחיר:  179,349 דולר
 הושקה:  28 בנובמבר 1799
 תקופת הפעילות:  5 באפריל 1800 – 31 באוקטובר 1803 (3 שנים)
 אחריתה:  נשבתה על ידי האויב ב-31 באוקטובר 1803 הועלתה באש והושמדה על ידי הצי האמריקאי ב-16 בפברואר 1804
 מיקום:  נמל טריפולי, לוב
 מידות
 תפוסה:  1240 טון לפי מידת התפוסה הבריטית הישנה
 אורך:  בין הניצבים: 157 רגל (48 מ')
 רוחב:  39 רגל (12 מ')
 עומק הספנה:  "13-6 רגל (4.1 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  307 איש
 מספר תרנים:  3
 סוג המעטה:  מעטה רוחבי שלם
 הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  28 תותחי 18-ליטראות 16 תותחי 32-ליטראות (הוחלפו על ידי 16 קרונדות 32 ליטראות ב-1803)
פילדלפיה (באנגלית: USS Philadelphia) הייתה פריגטת מפרשים של הצי האמריקני, חמושה ב־36 תותחים. היא נקראה על שם העיר פילדלפיה, שאזרחיה מימנו בתרומותיהם את בנייתה. האונייה תוכננה על ידי ג'וזאיה פוקס, ונבנתה על ידי סמיואל המפריז, נתנייל הָאטוֹן וג'ון דֶּלָבוּ. את גליף החרטום שלה הכין הפַּסָל ויליאם רָאשׁ מפילדלפיה. בניית האונייה החלה בנובמבר 1798 והיא הושקה שנה אחר כך, בנובמבר 1799.
את שירותה הפעיל בצי החלה "פילדלפיה" ב־5 באפריל 1800. האונייה מפורסמת בעיקר בשל גורלה המיוחד: ב-31 באוקטובר 1803, במהלך המלחמה הברברית הראשונה, עלתה על שרטון ליד נמל טריפולי (לוב) ונפלה עם כל אנשי צוותה לידי האויב. חודשים אחדים אחר כך, כשנסתבר כי אין כל אפשרות לחלץ את האונייה משבייה, היא הועלתה באש והושמדה בפעולה נועזת על ידי צוות הספינה "אנטרפרייז" בפיקודו של לוטננט סטיבן דִּיקֵייטֶר.
פטרה סולומון

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1923 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  28 באוקטובר 1991 (בגיל 68) 
 מדינה:  רומניה 
 מקום מגורים:  פלשתינה (א"י) 
 השכלה:  Faculty of Foreign Languages and Literatures of the University of Bucharest 
 מעסיק:  AGERPRES, ARLUS 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הרומנית 
 בן או בת זוג:  Yvonne Hasan (1947–?) 
 
פטרה סולומון (ברומנית: Petre Solomon,‏ 15 בפברואר 1923 – 28 באוקטובר 1991) היה סופר ומתרגם יהודי-רומני, אביו של במאי הסרטים אלכסנדרו סולומון.
ביוגרפיה

פטרה נולד בבוקרשט למשפחה יהודית גדולה ומשכילה הנוטה להתבוללות. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון למסחר "קולטורה" בתקופה בה היהודים סולקו ממוסדות הלימוד הכלליים, ונמנע ממנו להירשם לאוניברסיטה. הוא למד ב"קולג'יו אונסקו", מוסד להשכלה גבוהה בבוקרשט שנועד ליהודים. באפריל 1944 עלה לארץ ישראל ולמד אנגלית בחיפה, בקורסים שאורגנו על ידי אוניברסיטת קיימברידג'. ב-1946 שב לרומניה ונרשם ללימודי ספרות באוניברסיטת בוקרשט.
הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית, עבד בהוצאה לאור "הספר הרוסי" וכן בסוכנות הידיעות הממשלתית Agerpress. ב-1952 סולק מעבודתו, ומהמפלגה בכלל - בגלל תקופת החיים שבילה בארץ ישראל.
את שיריו הראשונים פרסם בסתיו 1944 בכתב העת Orizont (אופק), והחל מ-1954 פרסם ספרי שירה וביוגרפיות ועבד כמתרגם מ/ואל השפה האנגלית. לראשונה הוא תרגם לרומנית ולאנגלית את שירו של פאול צלאן "פוגת מוות", ובין שניהם התפתחה ידידות שנמשכה שנים רבות. ב-2001 הפיק הבמאי אלכסנדרו סולומון (בנו של פטרה) סרט על הידידות בין השניים; שם הסרט מורכב ממשחק בהברות שמותיהם ביזמת צלאן עצמו: "Duo pentru paoloncel şi petronom" ('דואו לפאולונצ'ל ולפטרונום'), שמות המרמזים כביכול על כלי נגינה.
ב-1982 הוענק לו פרס התאחדות הסופרים הרומנית לתרגום.
מספריו

Lumina zilei 1954 "אור היום".
1956 Drum spre oameni "דרך אל אנשים".
1958 Mark Twain sau aventurile umorului "מרק טויין או הרפתקאות ההומור".
1962 John Milton "ג'ון מילטון".
1965 Relief  "תבליט".
1968 Între foc şi cenuşă "בין אש ואפר".
1971 Umbra necesară "הצל ההכרחי".
1974 Exerciţii de candoare "אימוני חפות".
1977 Culoarea anotimpurilor "צבע העונות".
1980 Rimbaud – o călătorie spre centrul cuvântului "מסע אל מרכז המילה".
1985 Timpul neprobabil "הזמן שלא ייתכן".
1987 Paul Celan – dimensiunea românească "פאול צלאן - המימד הרומני".
1988 Hotarul de hârtie "גבול של נייר".
1988 Henry James, junior "הנרי ג'יימס הצעיר".
פטרה פ. קארפ

פטרה פ. קארפ
פטרה פ. קארפ (ברומנית: ; ‏29 ביוני 1837 - 19 ביוני 1919) היה מדינאי רומני, שכיהן פעמיים כראש ממשלת רומניה.
ביוגרפיה

קארפ נולד ב-1837 ביאשי, מולדובה למשפחת אצולה ידועה, המיוחסת למשפחות קוזדיני, רקוביצה וקוסטאקי. 
אביו, פטראקה קארפ מילא את התפקיד של ספטאר ואחר כך של סטולניק גדול בחצר השליט ואמו סמדרנדה ראדול הייתה בת של יורגו ראדו, בויאר עשיר מדיאלו מארה, על יד ברלד. בילדותו בילה קארפ את ימי החורף  ביאשי ובקיץ באחוזת המשפחה בציבנשט. למשפחה נולד בן נוסף שמת בלידה.
הוא נשלח בגיל 13 (ב-1850) להמשיך בלימודים בגימנסיה הצרפתית בברלין. 
ב-1858 החל את לימודי המשפטים באוניברסיטת בון.
ב-1862 חזר למולדובה אשר התאחדה עם ולאכיה תחת שלטונו של אלכסנדרו יואן קוזה. ביחד עם המשורר ואסילה פוגור, מבקר הספרות טיטו מאיורסקו והסופרים תאודור רוסטי, גיסו של קוזה ויאקוב נגרוצי, הקים את האגודה הספרותית "ז'ונימיה" (Junimea). דמותו באגודה הייתה דומיננטית אף על פי שלא הצטיין כסופר.
לאורך השנים, גם בשלהי המאה ה-19, נמנה פטרה קארפ עם הדמויות הציבוריות שהמשיכו לתמוך בהענקת זכויות שוות ליהודים ברומניה, בניגוד להלך הרוח של רוב האליטה הפוליטית והאינטלקטואלית הרומנית שהתנגדה לכך.
קארפ נכנס לשירות המדיני כפקיד בכיר בממשלתו השמרנית של ניקולאיה קרצולסקו. לאחר מכן הצטרף לברית של השמרנים והליברלים כנגד שלטונו של קוזה, כאשר עמד יחד עם אחרים בראש ההפיכה של ה-22 בפברואר 1866.
מיד לאחר ההפיכה מילא, לצידם של פוליטיקאים אחרים, תפקיד של מזכיר הממשלה הזמנית. במהלך שנות המלוכה הראשונות של קרול הראשון, מלך רומניה, שירת כשליח דיפלומטי באוסטרו הונגריה, גרמניה ואיטליה.
קארפ נבחר לעמוד בראשות ממשלת רומניה פעמיים (19 ביולי 1900 - 27 בפברואר 1901 ו- 14 בינואר 1911 - 10 באפריל 1912).
במהלך מלחמת העולם הראשונה תמך קארפ בגרמניה ופעל למען השתתפותה של רומניה כבעלת בריתה, גישה שנדחתה לבסוף.
הערות שוליים

↑  Silvia Bocancea, A LAWMAKER IN THE MODERN AGE. P. P. CARP, Jurnalul de Studii Juridice VI, 2011, עמ' 167-177
↑  Roxana PATRAȘ, Where Do Memories of Political Talk Come From? P.P. Carp and the Rising of Englishness  in the Romanian Culture, In book: Perspectives in Humanities. Keys for Interdisciplinarity, January 2015, עמ' 77-99
| ראשי ממשלת רומניה |
| --- | --- | --- |
| הנסיכויות הרומניות המאוחדות | ב' קטרג'יו • קרצולסקו • קוגלניצ'אנו • קרצולסקו • ל' קטרג'יו • י' גיקה • קרצולסקו • ש' גולסקו • נ' גולסקו • יון ק' ברטיאנו • ד' גיקה • א' גולסקו • יפוריאנו • י' גיקה • ל' קטרג'יו • פלורסקו • יפוריאנו • יון ק' ברטיאנו • ד' ברטיאנו • יון ק' ברטיאנו |     |
| ממלכת רומניה | יון ק' ברטיאנו • רוסטי • ל' קטרג'יו • פלורסקו • ל' קטרג'יו • סטורדזה • אאורליאן • סטורדזה • קנטאקוזינו • קארפ • סטורדזה • קנטאקוזינו • סטורדזה • יון (יונל) ברטיאנו • קארפ • מאיורסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • מרגילומן • קואנדה • יון (יונל) ברטיאנו • וייטויאנו • ואידה-ווייבוד • אוורסקו • יונסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • שטירביי • יון (יונל) ברטיאנו • ו' ברטיאנו • מאניו • מירונסקו • מאניו • מירונסקו • יורגה • ואידה-ווייבוד • מאניו • ואידה-ווייבוד • דוקה • אנג'לסקו • טטרסקו • גוגה • קריסטיה • קלינסקו • ארג'שאנו • ארג'טויאנו • טטרסקו • ג'יגורטו • אנטונסקו • סנטסקו • רדסקו • גרוזה |     |
| הרפובליקה העממית הרומנית והרפובליקה הסוציאליסטית רומניה | גרוזה • גאורגיו-דז' • קיבו סטויקה • מאורר • מנסקו • ורדץ • דסקלסקו |     |
| רומניה מאז 1989 | רומן • סטולוז'אן • וקרויו • צ'ורביה • דז'או • וסילה • אתאנאסיו • איסרסקו • נסטאסה • בז'ינאריו • פופסקו-טריצ'אנו • בוק • אונגוריאנו • פונטה • צ'ולוש • גרינדיאנו • טודוסה • דנצ'ילה - אורבן • קיצו • צ'וקה • צ'ולאקו |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008227687205171  GND: 11948479X  ISNI: 0000 0000 4110 574X  LCCN: no96042053  NKC: osd2013748215  SUDOC: 079293395  VIAF: 42649353   WorldCat (עם VIAF): 42649353 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צלב ג'ורג'

ערך זה עוסק בעיטור בריטי. אם התכוונתם לצלב אדום על רקע לבן המופיע על דגלים, ראו .
| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוג:  עיטור אזרחי
 המעניק:  המונרך הבריטי
 למען:  ”מעשי גבורה של אומץ ניכר בנסיבות של סכנה מוחשית”
 זכאות:  אזרחים וחיילים של הממלכה המאוחדת וממלכות חבר העמים הבריטי
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  24 בספטמבר 1940
 החליף את:  מדליית האבירות האימפריאלית ומדליית אדוארד
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  159
 הוענקו לאחר המוות:  89
 הענקות קבוצתיות:  2
 היררכיה
 עיטור מקביל:  צלב ויקטוריה
 עיטור נמוך יותר:  מדליית ג'ורג'
צלב ג'ורג' (באנגלית: George Cross) הוא העיטור האזרחי הגבוה ביותר בממלכה המאוחדת ובחבר העמים הבריטי. הצלב הוא מקבילו האזרחי של צלב ויקטוריה, והוא נקרא על שמו של המלך ג'ורג' השישי. העיטור מוענק גם לחיילים על מעשי גבורה שנעשו שלא לנוכח פני האויב.
העיטור נוסד בימי הבליץ – ההפצצות הגרמניות על לונדון במלחמת העולם השנייה – עקב רצונו של המלך לציין את אומץ לבם של האזרחים הרבים. העיטור נוסד ב-24 בספטמבר 1940 והוענק 159 פעמים, מתוכן 86 הענקות שלאחר המוות ושתי הענקות קולקטיביות (למלטה ולמשטרה המלכותית של אלסטר). בשנת 1946 הוא הוענק לאודט סנסום שהייתה אישה הראשונה שקיבלה את העיטור.
עם היווסדו, החליף הצלב את מדליית האבירות האימפריאלית ואת מדליית אדוארד, וכן את מדליית אלברט בשנת 1971.
הצלב בדגל מלטה
צלב ג'ורג' מופיע בקנטון דגל מלטה לאחר שהוענק לכלל אוכלוסיית האיים על גבורתם ואבירותם במהלך המצור של מדינות הציר על האי במלחמת העולם השנייה.
פטרה יורגולסקו-יור

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1890 רמניקו סראט, ממלכת רומניה 
 התאבד:  29 באפריל 1939 (בגיל 49) קלוז'-נאפוקה, ממלכת רומניה 
 מקום לימודים:  Faculty of Law of "Alexandru Ioan Cuza" University of Iași  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 הושפע על ידי:  אוטון פרייז, מוריס דני 
 
פטרה יורגולסקו-יור: נוף תעשייתי
פטרה יורגולסקו-יור (ברומנית: Petre Iorgulescu-Yor; ‏24 בינואר 1890, רמניקו סראט – 29 באפריל 1939, בוקרשט), צייר רומני. יור היה צייר רומנטי, אשר עסק בהתמדה בחידוש אמצעי הביטוי שלו והצטיין בציורי נוף. נראה היה שהוא "מאוהב" בנופי דוברוג'ה, בפרט בפן האוריינטלי שלהם.
קורות חיים

פטרה יורגולסקו-יור נולד בעיירה רמניקו סראט למשפחה מבוססת. היה אחד משלושת ילדיו של קונסטנטיון יורגולסקו, בעל אחוזות ופוליטיקאי, שכיהן כסגן ראש העיר, פרפקט, חבר בבית הנבחרים ובסנאט הרומני. לאם הצייר, ויקטוריה, היו שורשים יווניים.
יורגולסקו-יור למד בבית ספר יסודי ברמניקו סראט, אחר כל בפנסיון שווייץ-טיירן בבוקרשט. בשנים 1902–1909 למד בתיכון "מאתיי בסראב" בבוקרשט. בשנת 1914 סיים פטרה יורגולסקו לימודי משפטים ביאשי. בהתחלה עשה קריירה משפטית ופוליטית. כיהן כמשפטן בעיר
גאלאץ ובשנת 1917 היה חבר בפרלמנט הרומני. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הוא עבר לפריז ולמד באקדמיה ז'וליאן. בשנת 1920 הוא השתתף בתערוכה בפריז וזכה לביקורת חיובית.
בשנת 1927 הוא חזר לרומניה וצייר כפרים באזור סירט. בשנת 1929 פטרה יורגולסקו-יור זכה במדליית זהב בתערוכה העולמית של ברצלונה. בשנים 1933–1934 פטרה יורגולסקו-יור עבד בגלריה עירונית בבוקרשט.
הוא לקה בדיכאון ושם קץ לחיו בשנת 1939. לפי צוואתו גופתו נשרפה.