stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נופית (רכבת קלה)

| --- | --- |
סמליל המערכת

שלט פרסומת לנופית במרכזית המפרץ בחיפה
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   חיפה   נצרת   נוף הגליל   שפרעם   קריית אתא   קריית ביאליק   ביר אל-מכסור   ריינה   משהד
 מידע על ההקמה
 עלות:  7.5 מיליארד שקל (הערכה)
 חברה בונה:  חוצה ישראל
 התחלת בנייה:  ינואר 2021
 פתיחת הקו:  2028 (הערכה)
 מידע על הקו
 תחילת הקו:  מרכזית המפרץ, חיפה
 סיום הקו:  נצרת
 סוג הקו:  נוסעים
 אורך הקו:  41 ק"מ
 רוחב המסילה:  143.5 ס"מ
 מסלולים:  2
 מספר כלים:  54 רכבות אלסטום סיטאדיס
 מספר נוסעים ביום:  100,000 נוסעים (מתוכנן)
 מספר התחנות:  20 (מתוכנן)
 https://www.transisrael.co.il/Project?projectID=29
נופית (הידועה גם כ"רכבת קלה חיפה–נצרת") היא רכבת קלה עתידית שתחבר בין חיפה לנצרת ונוף הגליל ותשפר את הנגישות התחבורתית של גוש נצרת למפרץ חיפה.
תיאור הפרויקט

אורך מסילת הרכבת הקלה הוא 41 ק"מ, כאשר את תוואי המסילה ניתן לחלק לשני מקטעים: קטע פרוורי – ממרכזית המפרץ בחיפה ועד הר יונה בנוף הגליל וקטע עירוני – מהר יונה ועד רחוב המוסכים בנצרת. שם הפרויקט הוא "נופית".
הקטע הפרוורי, באורך של 36 ק"מ, יתחיל במרכזית המפרץ בחיפה, ימשיך במקביל לכביש 22 (כביש עוקף קריות) עד למחלף אתא דרום, משם לאורך כביש 781 ועד מחלף גלעם ויעבור במסלולי כביש 79 ליד שפרעם ומחלף המוביל עד צומת ריינה-משהד, דרך כביש 6400 עד להר יונה בנוף הגליל. לאורך הקטע הפרוורי מתוכננות 11 תחנות, במרחק ממוצע של 4 ק"מ בין אחת לשנייה.
לאורך התוואי הפרוורי, צפויות לקום התחנות הבאות: לב המפרץ, מחלף אתא, מחלף ביאליק, מרכז תחבורה קריית אתא, שדרות בגין (קריית ביאליק), שפרעם, ביר אל-מכסור, המוביל, ציפורי, ריינה – משהד והר יונה.
הקטע העירוני, באורך של כ-5 ק"מ יתחיל בתחנת הר יונה בנוף הגליל, יעבור בתוך רחובות הערים נצרת ונוף הגליל, ברובו במרכז הרחוב, כאשר חציית התוואי על ידי כלי רכב והולכי רגל תותר בצמתים ובמקומות שייועדו לכך. לאורך קטע זה מתוכננות 8 תחנות, במרחק של כחצי ק"מ בין אחת לשנייה.
קטע מהמסילה יעבור במרכז כביש 79 בשטח שיועד לכך, במסגרת העבודות לשדרוג הכביש שבוצעו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 על ידי נתיבי ישראל.
הקו מתוכנן לכלול כ־19 תחנות איסוף והורדת נוסעים, חניוני חנה וסע, מתחם דיפו ומרכז בקרה. בקו יפעלו כ־32 קרונות בתדירות של 4 דקות. תחזית הנוסעים המתוכננת בשעת השיא היא כ־11,000 נוסעים לשעה ומהירות הנסיעה המתוכננת במקטע הבינעירוני תעמוד על כ־100 קמ"ש. לפרויקט נבחרה טכנולוגיית Tram-Train, שכן היא מאפשרת נסיעה במקטעים בינעירוניים ועירוניים כאחד, ללא צורך בהחלפת מערכת הסעה. מערכת ההפעלה המתוכננת של הרכבת הקלה מושתתת על הזנה חשמלית שמקורה בתחנות משנה של חברת החשמל הממוקמות מחוץ לתוכנית ואשר יספקו את החשמל לפעולה.
הפעלת קו הרכבת על מסילה זו לא תבוצע על ידי רכבת ישראל, אלא על ידי זכיין פרטי שייבחר במכרז, כאשר חברת חוצה ישראל מנהלת את הפרויקט.
מהירות הרכבת תעמוד בשיא על 100 קמ"שׁ. הנסיעה מקצה לקצה תימשך 50 דקות.
היסטוריה

תכנון הקו החל בשנת 2006, וב-2008 ביקשה חברת התשתיות העירונית בחיפה "יפה נוף" להגיש את התוכנית לאישור הוועדה לתשתיות לאומיות. עם זאת קידום התוכנית התעכב כ-10 שנים, לאחר שמשרד האוצר לא אישר את התקציב, ועקב מחלוקת על תוואי המסילה. ב-2016 קיבלה חברת חוצה ישראל את האחריות לניהול הפרויקט.
ב-21 בפברואר 2017 התוכנית אושרה בוועדה לתשתיות לאומיות, ועברה לאישור הממשלה. אישור הממשלה ניתן ב-7 במאי 2018 וב-12 ביולי 2018 פורסם האישור בילקוט הפרסומים.
ב-27 במאי 2018, פרסמה חברת חוצה ישראל מכרז לבחירת חברת ניהול לפרויקט. בהמשך פרסמה עוד 2 מכרזים בין לאומיים: מכרז תכנון ומכרז לבקרה הנדסית.
בינואר 2019 הוכרזה חברת "דנה הנדסה בע"מ" כזוכה במכרז לניהול הפרויקט בהיקף של כ־160 מיליון שקלים. במסגרת ההצעה תשתלב חברת התשתיות הספרדית IDOM כקבלן משנה בפרויקט. לחברת IDOM הספרדית ניסיון של 60 שנים בתחום התשתיות והיא פועלת ב-125 מדינות ברחבי העולם. מסגרת ניהול הפרויקט יסופקו שרותי ניהול מקיפים לרבות: ניהול התכנון, ניהול הביצוע, פיקוח וניהול איכות, כל זאת עד להפעלה מסחרית של הקו.
ב-24 במרץ 2019 פורסם כי קבוצה המורכבת מחברת Ineco הספרדית וחברת "ינון – תכנון, ייעוץ ומחקר בע"מ", זכה במכרז לתכנון הפרויקט.
ב-5 במרץ 2020 פורסם כי הוועדה לתשתיות לאומיות וחברת חוצה ישראל החליטו לקדם תכנון מפורט של התוכנית.
בסוף אוקטובר 2020 פורסמו שמות 10 החברות הקבלניות שזכו במכרז לביצוע עבודות התשתית תוואי העירוני והבינעירוני והחלו הכנות להתחלת עבודות ביצוע ראשונות.
בינואר 2021 החלו העבודות להקמת הקו. אתרי העבודה הראשונים הם אתר בסמוך למרכזית המפרץ ושלושה אתרים בנוף הגליל. עוד באותו החודש פורסם ש-6 קבוצות הגישו מועמדות בבמסגרת הליך המיון המוקדם להשתתפות במכרז הזכייני להקמת הקו.
הפרויקט כמעט בוטל אחרי שהתגלה כי הוא חרג באופן משמעותי מתקציבו. החריגה עמדה על כ-3 מיליארד שקל לעומת הערכת העלות בעת האישור בממשלה, וכמעט ב-5 מיליארד שקל יותר מהערכת התקציב בעת תכנונו בידי חברת יפה נוף. בספטמבר 2021, תקציב הפרויקט עמד על כמעט 8 מיליארד שקל, כמעט פי שלושה מהסכום המקורי. לצורך השגת תוספת התקציב הנדרשת, 2 מיליארד שקל, משרד התחבורה תיעדף מחדש את שאר הפרויקטים המתוכננים.
המכרז הזכייני לביצוע מרבית העבודות והזיכיון להפעלת הרכבת הקלה שתוקם (מכרז זכייני בשיטת שותפות ציבורית-פרטית) היה בעיצומו. היו מכרזים נוספים, אחד לגשר הארוך ביותר שיהיה בישראל. בפברואר 2022, באיחור של חצי שנה, חוצה ישראל ומשרד התחבורה פרסמו כי שש חברות עברו את המיון לזכיינות, שעלותו הוערכה מחדש בכ-7.6 מיליארד שקלים עם תאריך יעד של 2027.
בפברואר 2024, הודיע משרד התחבורה על זכייתה של קבוצת חברות, המורכבת מאלקטרה-אפיקים, לצד אלסטום ומנרב במכרז להקמת התשתית לרכבת הקלה נופית בין חיפה לנצרת ולנוף הגליל. אלקטרה-אפיקים זכתה גם להפעיל את הקו לכשיפתח.
ראו גם

רכבות קלות אחרות בישראל:
דנקל – הרכבת הקלה של גוש דן
הרכבת הקלה בירושלים
הרכבת הקלה בבאר שבע – רכבת קלה עתידית בבאר שבע
מערכות הסעת המונים אחרות בישראל:
כרמלית – פוניקולר בחיפה
מטרונית – מערכת אוטובוסים מהירה בחיפה
אשדוד מטרו בס – מערכת אוטובוסים מהירה באשדוד
מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון – מערכת עתידית בנפת אשקלון
הערות שוליים

↑  גיא ליברמן,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏מתי יצאו לדרך הרכבות שצריכות להציל אותנו מהפקקים?, באתר גלובס, 7 באוקטובר 2021
↑  רועי רובינשטיין,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'הרכבת הקלה חיפה-נצרת: איחור של שנים, תקציב מוכפל ומכרז, באתר ynet, 5 בפברואר 2020
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'אסנת ניר,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'19 תחנות, תדירות של כל 4 דקות - כך תיראה הרכבת הקלה בצפון, באתר TheMarker‏, 24 במרץ 2019
↑  אחיה ראב"ד,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'יש זוכה במכרז התכנון. קו חיפה-נצרת יופעל ב-2027, באתר ynet, 24 במרץ 2019
↑  רכבת קלה בין מפרץ חיפה לנצרת, באתר TheMarker‏, 2 במרץ 2006
↑  מיכל מרגלית וליאור ברון,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'‏יפה נוף יוזמת הקמת רכבת קלה בין חיפה לנצרת בעלות של 2 מיליארד שקל, באתר גלובס, 15 בינואר 2008
↑  משה ליכטמן,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'‏מה יעלה בגורלה של הרכבת הקלה בין חיפה לנצרת?, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2012
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'אורן דורי,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'בחיפה חולמים על רכבות קלות - ומסתפקים במטרונית, באתר TheMarker‏, 21 בספטמבר 2016
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'אורן דורי,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'אושר: רכבת קלה תחבר בין חיפה לנצרת, באתר TheMarker‏, 21 בפברואר 2017
↑  מס' ילקוט פרסומים: 7873. עמוד: 9622
↑  יגאל חי, פורסם מכרז לניהול פרויקט הרכבת הקלה לנצרת, באתר כלבו – חיפה והצפון, 27 במאי 2018
↑  סוניה גורודיסקי,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'‏פרויקט הרכבת הקלה בין חיפה לנצרת יוצא לדרך, באתר גלובס, 27 במאי 2018
↑  ליאור גוטמן,'"`UNIQ--nowiki-0000001B-QINU`"'דנה הנדסה תנהל את בניית הרכבת הקלה בין חיפה לנצרת, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2019
↑  ליאור גוטמן,'"`UNIQ--nowiki-0000001D-QINU`"'אינקו הספרדית וינון הישראלית זכו במכרז התכנון לקו הרכבת הקלה חיפה נצרת, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2019
↑  יגאל חי, ישיבת התנעה לתכנון המפורט של הרכבת הקלה לנצרת, באתר כלבו – חיפה והצפון, 5 במרץ 2020
↑  כבר לא חלום: עבודות ביצוע ראשונות לרכבת הקלה "נופית" מחיפה לנצרת, באתר עמקניוז - חדשות העמק, ‏31 באוקטובר 2020
↑  אחיה ראב,'"`UNIQ--nowiki-00000021-QINU`"'החלו עבודות הקמת הרכבת הקלה בין חיפה לנצרת, באתר ynet, 18 בינואר 2021
↑  ענת רואה,'"`UNIQ--nowiki-00000023-QINU`"'6 קבוצות הגישו מועמדות במכרז הזכייני לרכבת הקלה נופית בין חיפה לנצרת, באתר כלכליסט, 26 בינואר 2021
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000025-QINU`"'אסנת ניר,'"`UNIQ--nowiki-00000026-QINU`"'אחרי שהתוכנית כמעט בוטלה: הרכבת הקלה בצפון תצא לדרך, באתר TheMarker‏, 12 בספטמבר 2021
↑  אסף זגריק,'"`UNIQ--nowiki-00000028-QINU`"'‏לאחר תחקיר גלובס על הסחבת: פורסמו החברות שעברו את שלב המיון המוקדם ברק"ל נופית, באתר גלובס, 7 בפברואר 2022
1 2  יובל שדה,'"`UNIQ--nowiki-0000002A-QINU`"'אלסטום, אלקטרה ומנרב יקימו את קו הרכבת הקלה נופית בין חיפה לנצרת, באתר כלכליסט, 19 בפברואר 2024
SILAC

סימון איזוטופים יציבים של חומצות אמינו בתרביות תאים (Stable isotope labeling by amino acids in cell culture או SILAC) היא שיטה המבוססת על ספקטרומטר מסה המזהה הבדלים בכמות החלבונים בדוגמאות שונות באמצעות סימון עם איזוטופים שאינם רדיואקטיביים. שיטה זו פופולרית ביותר בתחום הפרוטאומיקה הכמותית.
בשיטה זו מגדלים שתי אוכלוסיות של תאים בתרבית תאים. אחת האוכלוסיות מגודלת על מצע מזון המכיל חומצות אמינו רגילות, בעוד שהאוכלוסייה השנייה מגודלת במצע מזון המכיל חומצות אמינו המסומנות באמצעות איזוטופים כבדים. דוגמה לכך עשויה להיות שימוש במצע מזון המכיל ארגינין המסומן עם 6 אטומי פחמן-13, במקום פחמן-12. כאשר התאים גדלים במצע זה הם עושים שימוש בארגינין כבד בחלבונים שאותם הם מייצרים, ובהשוואה לחלבונים רגילים חלבונים אלו כבדים ב-6 Da על כל ארגינין המצוי בהם. בהמשך ניתן לנתח את החלבונים משתי אוכלוסיות התאים יחד באמצעות ספקטרומטר מסה. זוגות של פפטידים זהים כימית המורכבים מאיזוטופים שונים הם בעלי תכונות כימיות זהות, אך ניתן לזהותם באמצעות ספקטרומטר מסה. היחס בין השיאים של הקריאות של ספקטרומטר המסה ביחס לזוגות חלבונים כאלו מעיד על כמות החלבונים באוכלוסייה הנבדקת.
בשיטה זו נעשה בין היתר שימוש כדי ללמוד על האיתות התאי, (אנ') שינויים אחרי תרגום שמתרחשים בחלבונים כגון, קשרי חלבון-חלבון, תהליכים סקרטוריים של הפרשת חלבונים, אינטראקציה בין חיידק-מאכסן ובקרה של ביטוי גנים.
לקריאה נוספת

Ong SE, Mann M (2007). "Stable isotope labeling by amino acids in cell culture for quantitative proteomics". Methods in Molecular Biology. 359: 37–52. doi:10.1007/978-1-59745-255-7_3. PMID 17484109.
הערות שוליים

↑  Ramars Amanchy, Dario Eluan Kalume, Akhilesh Pandey, Stable Isotope Labeling with Amino Acids in Cell Culture (SILAC) for Studying Dynamics of Protein Abundance and Posttranslational Modifications, Science's STKE 2005, 2005-01-18 doi: 10.1126/stke.2672005pl2
↑  Nieves Ibarrola, Henrik Molina, Akiko Iwahori, Akhilesh Pandey, A Novel Proteomic Approach for Specific Identification of Tyrosine Kinase Substrates Using [13CTyrosine], Journal of Biological Chemistry 279, 2004-04, עמ' 15805–15813 doi: 10.1074/jbc.M311714200
↑  Martin Polacek, Jack‐Ansgar Bruun, Oddmund Johansen, Inigo Martinez, Differences in the secretome of cartilage explants and cultured chondrocytes unveiled by SILAC technology, Journal of Orthopaedic Research 28, 2010-08, עמ' 1040–1049 doi: 10.1002/jor.21067
↑  Yang Sylvia Liu, Chengqian Zhang, Bee Luan Khoo, Piliang Hao, Song Lin Chua, Dual-species proteomics and targeted intervention of animal-pathogen interactions, Journal of Advanced Research, 2024-09 doi: 10.1016/j.jare.2024.08.038
לירן אביב

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1985 (בן 40) טירת כרמל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 סוגה:  מוזיקה מזרחית
 שפה מועדפת:  עברית 
 
לירן אביב (נולד ב-22 בינואר 1985) הוא זמר מזרחי וים תיכוני.
ביוגרפיה

אביב נולד ב-22 בינואר 1985 בטירת כרמל. החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל צעיר כאשר הופיע בטקסים בבית הספר "אריאל" שם למד ובאירועים משפחתיים.
שירת כלוחם במשמר הגבול, ולאחר שחרורו החל להופיע במועדוני זמר ים-תיכוני, שם התגלה על ידי המפיק המוזיקלי שי ראובני וכותב השירים צ'ולי זכאי.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

אביב הוציא את "תגידי", סינגל ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, ביוני 2010. השיר שזכה להצלחה באינטרנט וגרף 2 וחצי מיליון ביוטיוב. במהלך 2010 ובתחילת 2011 הוציא 4 סינגלים נוספים לתחנות הרדיו: "זה לעולם", "כאן לבד", "שוב את שלי", ו-"לילה לא שקט", שהפך ללהיט ברדיו. בסינגל השני, "כאן לבד" (מילים ולחן: גילי זכאי, עיבוד: אלי קשת), שיתף את מעריציו בקבלת ההחלטות לגבי שם השיר, הסגנון המוזיקלי ובחירת התמונה לעטיפת הסינגל. באפריל 2011 יצא קליפ לשיר, המציג דו-שיח בינו לבין מעריציו, וכולל תמונות שהעבירו אליו.
בשנת 2011 זכה לירן בתואר "תגלית השנה" על ידי מצעד "חריף".
בנוסף, זכה אביב במקום השני במצעד היוטיוב הישראלי השנתי כזמר הישראלי הכי מושמע בישראל אחרי אייל גולן.
במהלך הקריירה שלו, הופיע אביב כמעט מעל כל במה אפשרית בישראל וגם בתוכניות טלוויזיה אהובות כגון: "צחוק מעבודה", "חדשות הבידור", "ערב טוב עם גיא פינס" (2 כתבות שעשו עליו), "ערוץ הילדים", "ערוץ ניקלודיאון", תוכניות הבוקר של ערוץ 2 וערוץ 10, "צינור לילה", "ערוץ 24" ועוד.
עקב הצלחתו של אביב ואספת קהל גדול ומגוון בישראל ובעולם, צולמה כתבת ב-"חדשות 2" עם יונית לוי, המתייחסת להצלחתו.
ב-6 ביולי 2011 יצא דואט משותף של אביב עם זמר ההיפ הופ סאבלימינל, "מאו...הב", שנכתב על ידי קובי שמעוני וצ'ולי זכאי. הדואט זכה להצלחה ונכנס למקום הראשון במצעד ההשמעות הישראלי.
ב-21 בספטמבר 2011 יצא אלבום הבכורה של אביב, "עכשיו תורי", ובו 10 שירים מקוריים, כולל רצועת בונוס לשיר "לילה לא שקט".
ב-12 בפברואר 2013 הוציא לאור אביב סינגל ראשון ומיוחד פרי עטו שנקרא "אליך ממעמקים" מאלבומו השני בו הוא מארח את הזמר והפייטן יובל טייב ולאחר מכן הוציא לאור עוד ארבעה סינגלים מאלבומו השני: "מה נהיה ממני", "טיפה רחוקה", "עדיין אוהב", "דורי דורי" ו-"תאמיני".
בשנת 2016 הוציא אביב סינגל קצבי וקיצי הנקרא "מי זה הכוכב" לדבריו השיר הוקדש לבנו הבכור מנור שלום.
נכון ל-2015, עמוד היוטיוב של אביב מונה מעל 11 מיליון צפיות. (סינגלים, קליפים, ראיונות ועוד)
ביוגרפיה > חייו האישיים

ב-14 באוגוסט 2014 נישא אביב לדוגמנית נטלי סבג. ב-29 בינואר 2016 נולד לו ולסבג בן בכור ושמו מנור שלום.בשנת 2017 נולדה בתם לורן. בשנת 2019 נולד בנם השלישי ושמו אלרום. כיום הוא ובת זוגו גרים בטירת כרמל.
דיסקוגרפיה

עכשיו תורי (2011)
הערות שוליים

↑  לירן אביב בקליפ המעריצים, חריף, 13 באפריל 2011
↑  הרדיו מאו..הב בסאבלימינל ולירן אביב, באתר ‏מאקו‏, 15 ביולי 2011
↑  לירן אביב באלבום בכורה – "עכשיו תורי", חריף, 21 בספטמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406627805171  VIAF: 464157523481627032916   WorldCat (עם VIAF): 464157523481627032916
סנקט פייט אן דר גלאן

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  קרינתיה קרינתיה
 בירת המחוז:  St. Veit an der Glan 
 שטח:  1,493.13 קמ"ר
 גובה:  675 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  53,880 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  46°51′43″N 14°25′41″E﻿ / ﻿46.862°N 14.428°E﻿ / 46.862; 14.428 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.verwaltung.ktn.gv.at/cgi-bin/evoweb.dll/web/akl/379_DE, https://www.verwaltung.ktn.gv.at/cgi-bin/evoweb.dll/web/akl/379_DE
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סנקט פייט אן דר גלאן (בגרמנית: St. Veit an der Glan) הוא מחוז בצפון-מזרח מדינת קרינתיה שבאוסטריה.
במחוז 20 ערים ועיירות:
| --- | --- |
 אברשטיין  אלטהופן  בריקל  גוטרינג  גורק  גלדניץ  דויטש-גריפן  היטנברג  וייטנספלד אים גורקטל  ליבנפלס:  מטניץ  מיכלדורף  מלבלינג  סנקט גאורגן אם לנגזה  סנקט פייט אן דר גלאן  פראואנשטיין  פריזך  קליין סט. פאול  קפל אם קרפפלד  שטרסבורג
איתן יריב

| --- | --- |

יריב, 2022
 לידה:  25 בינואר 1948 (בן 77)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידה 155 (סוללה 9)   מפקד יחידה 138 טילי ההוק הצפונית   מפקד גדוד 947 וולקן וסטינגר   מפקד אגד נ"מ 168   מפקד כוחות הנ"מ
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון    מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן 
 
איתן יריב (נולד ב-25 בינואר 1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד מערך כוחות הנ"מ.
ביוגרפיה

יריב הוא בוגר בית הספר הריאלי והפנימייה הצבאית לפיקוד. התגייס לצה"ל ב-1965 ועשה את שירותו הצבאי במערך כוחות הנ"מ.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על יחידה 138 - יחידת טילי הוק הצפונית, במהלך המלחמה קלטה היחידה בפיקודו סוללת טילי הוק חדשה שהגיעה ברכבת האווירית מארצות הברית. בשנים 1979 עד 1981 פיקד על גדוד נ"מ של תותחי וולקן M61 וטילי סטינגר. לאחר מכן פיקד על אגד נ"מ מרחבי ושימש ראש ענף תורה והדרכה במפקדת כוחות הנ"מ. ב-1984 מונה למפקד כוחות הנ"מ וכיהן בתפקיד עד 1988, ב-1989 פרש משירות קבע. זוכה מדליית "מעל ומעבר" מטעם מפקד חיל האוויר לשנת 2022 על פועלו ארוך השנים בחיל. נכון לשנת 2022, תא"ל יריב ממשיך בשירות מילואים פעיל ביש"ם (יחידת השליטה והמבצעים).
לאחר פרישתו מצה"ל, עסק בתחום הייעוץ הביטחוני בתחומי השליטה ובקרה, הגנה אווירית והגנה מפני טילי קרקע-קרקע. הוא חבר הנהלת העמותה הישראלית להגנה בפני טילים. במהלך מלחמת חרבות ברזל שירת יריב במילואים במערך ההגנה מפני טילים.
יריב בוגר תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ניו הייבן בקונטיקט.
הערות שוליים

↑  איתן יריב, באתר "בהשקט ובבטחה".
| מפקדי מערך ההגנה האווירית |
| --- | --- | --- |
|  פיקוד הנ"מ (1950-1971) | בוריס סניור • משה תמיר |  |
|  מערך הנ"מ (1965-2011) | אריה גור • משה תמיר • מאיר שריב • רוניה לפיד • מאיר שריב • איתן יריב • אורי רם • יצחק בירן • גלעד רמות • אריה פישביין • יאיר דורי • אילן ביטון • דניאל מילוא • דורון גביש |  |
|  מערך ההגנ"א (2011-) | דורון גביש • שחר שוחט • צביקה חיימוביץ' • רן כוכב • גלעד בירן |  |
מבצע אריאל

מבצע אריאל (באנגלית: Operation Ariel) נערך בעיקרו מ-15 עד 25 ביוני 1940, אם כי ספיחיו נמשכו גם בשבועות הקיץ הבאים. במבצע זה פונו קרוב ל-200,000 חיילים ואזרחים של בריטניה ושל בעלות הברית ממערב צרפת לנמלי דרום אנגליה. הפינוי, אשר בוצע בעיקרו בהצלחה, נדרש בשל כיבושה המהיר של צרפת בידי כוחות גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. בד בבד עם הצלחת המבצע, ספגו בעלות הברית במהלכו אבדות ניכרות. כמעט כל אותן אבדות נגרמו עת הטביע הלופטוופה את אוניית הנוסעים לנקסטריה, וגרם בכך לאלפי הרוגים, באסון הימי הגדול ביותר שחוותה בריטניה מעולם. המבצע נערך בהמשך למבצע דינמו, בו פונו יותר מ-300,000 חיילי בעלות הברית, בעיקר בריטים, מדנקרק, ובהמשך למבצע אופן (Operation Cycle), הקטן יותר בהיקפו (10 עד 13 ביוני), בו פונו יותר מ-10,000 חיילי בעלות הברית מלה הבר.
רקע

פלישתה של גרמניה לצרפת ולארצות השפלה במלחמת העולם השנייה החלה ב-10 במאי 1940. פלישה זו סיימה את תקופת המלחמה המדומה, שבה עמדו הצבאות בחזית המערב זה מול זה כמעט ללא לוחמה יבשתית פעילה, כשהם מחופרים מאחורי שני קווי ביצורים - קו מאז'ינו בצד הצרפתי וקו זיגפריד בצד הגרמני.
המערכה הורכבה משני שלבים עיקריים. בשלב הראשון, תקף כוח גרמני משני את ארצות השפלה, במטרה למשוך לשם חלק גדול מהצבא הצרפתי ואת כוח המשלוח הבריטי. במקביל התבצע המאמץ העיקרי הגרמני באזור הארדנים. עיקר הכוח המשוריין של הצבא הגרמני הבקיע דרך מערך ההגנה הצרפתי על נהר המז, ולאחר מכן פנה לדרום-מערב, הגיע עד לחוף תעלת למאנש, וכיתר את הכוחות הצרפתים והבריטים על אדמת בלגיה ובפינתה הצפונית מערבית של צרפת. חלקים ניכרים מכוח המשלוח הבריטי, חלק מהצבא הצרפתי כמו גם חיילים בלגים, הצליחו לחצות את תעלת למאנש דרך נמל דנקרק, ולהימלט מהכוחות הגרמנים במסגרת 'מבצע דינמו'.
השלב השני של המערכה החל ב-5 ביוני 1940. הכוח העיקרי של הצבא הגרמני תקף דרומה, מוטט את מערך ההגנה הצרפתי החדש על נהר הסום, כבש את הבירה פריז, איגף את ביצורי קו מאז'ינו ותקף אותו מעורפו. איטליה הכריזה מלחמה על צרפת ב-10 ביוני, אך הכוח הפולש האיטלקי לא הגיע להישגים משמעותיים. באותו יום עצמו ממשלת צרפת עזבה את פריז, כשהיא מכריזה עליה כעיר פרזות, וקבעה את מושבה בבורדו. כוח גרמני אחר התקדם מערבה וכבש את רואן. הדבר הביא לפינוי עוד למעלה מ-10,000 חיילי בעלות הברית במבצע 'אופן', אשר נערך ב-10 עד 13 ביוני.
למרות אותם פינויים, בתחילת יוני עדיין נערכו דיונים על המשך המערכה על צרפת, וכן עלה הרעיון של הקמת אזור מבוצר בברטאן. כך אף נשלחו כמה אלפי חיילים בריטים ואוגדה קנדית לצרפת, אלא שלא ברור היה עד כמה הצרפתים עצמם נחושים להמשיך במלחמה. על כל פנים, כל הדיונים האלה פסקו ב-14 ביוני, עת לבריטים ברור היה כי המערכה על צרפת אבודה. בהתאם, הכוחות הבריטיים בצרפת קיבלו הודעה שאינם נתונים עוד לפיקוד צרפתי. כעת נותר לחלץ מצרפת מספר גדול ככל האפשר של חיילים וציוד מנמלי מערב צרפת אשר מדרום לזרוע המערבית של התקפת הגרמנים, כל עוד הדבר אפשרי. הדבר יכול היה להסתייע בכך שלמרות תבוסותיה היבשתיות, בריטניה הצליחה לקיים עליונות ימית בתעלת למאנש. כמו כן, הצליחה לשמור על כוח אווירי ניכר.
הפינוי > שרבור וסן-מלו

בין 15 ו-17 ביוני פונתה מנמל שרבור הדיוויזיה הבריטית ה-52 ועוד חלקים מהדיוויזיה הבריטית המשוריינת ה-1. ב-17 לחודש בערב פונו עוד שני כוחות אוגדתיים בריטיים מאולתרים. גדוד המשמר העורפי אשר חיפה על הפינוי פונה למחרת אחר הצהרים. בסך הכל פונו משרבור 30,630 חיילים ואלה הושטו לפורטסמות'. עוד 21,474 פונו מסן-מלו, רובם חיילים קנדים אשר נשלחו לצרפת לאחר מבצע 'דינמו'. במספר זה כלולים 789 מפונים שלא מן האימפריה הבריטית. הפינוי מסן-מלו הסתיים ב-18 לחודש, כאשר ביום האחרון פונו בעיקר מאחרים וכן חוליות שנותרו לחבל במתקני הנמל. למרות ניסיונות הלופטוופה, ה-RAF הצליח למנוע ממנו לשבש את הפינוי מנמלים אלה, והוא בוצע ללא אבדות.
הפינוי > ברסט

הפינוי מברסט נערך ב-16 וב-17 ביוני. במהלכו פונו 28,145 בריטים, רובם צוותי קרקע של ה-RAF, ועוד 4,439 חיילי בעלות הברית. כיוון שלא היו לבריטים ידיעות אמינות אודות מידת ההתקדמות של הגרמנים, גרם הדבר לחיפזון בפינוי הציוד. כך, ציוד רב, שניתן היה לפנותו, חובל ללא צורך על חופי צרפת. כיוון שהתברר כי נותר מקום באוניות אשר נשלחו לצורך הפינוי מברסט, נשלחו חלקן לסייע בפינוי מסן-נאזר ומנאנט (ר' להלן). לאחר הפינוי עסקו הצרפתים בפעולות הריסה של הנמל, וצוות הריסה בריטי סייע בעדם. צוות זה פונה אף הוא ב-19 ביוני על ידי משחתת בריטית.
הפינוי > סן-נאזר ונאנט

סן-נאזר שוכנת בשפכו של הלואר, ונאנט נמצאת כ-80 ק"מ במעלה הנהר. לבריטים לא היה מידע ברור, הן על מספר המתפנים הצפוי, אשר נע על פי ההערכות בין 40,000 ל-60,000, הן על מועד הגעתם לנמלים. ביום הראשון לפינוי, 16 ביוני, פונו כ-13,000 איש. בהתקפה אווירית גרמנית ניזוקה אונית נוסעים אשר השתתפה בפינוי. בלילה נמשכה העמסת ציוד, וכן הוזעקו ספינות נוספות.
כללית, ה-RAF הצליח, במאמץ אדיר, לעיתים שש גיחות למטוס ביום, לחפות על הפינוי מפני הלופטוופה, וזה האחרון לרוב הסתפק במיקוש מבואות הלואר, והתקפות ישירות על הספינות או על החיילים המתפנים היו מעטות יחסית. המיקוש אמנם אילץ את הבריטים לעסוק בסריקה ובשליית מוקשים טרם מעבר האוניות, וגרם לעיכובים.
תמונה זו השתנתה ביום המחרת, 17 לחודש. בתקיפה אווירית גרמנית, אשר נערכה בצהריים, נפגעה אוניית נוסעים אשר עסקה בפינוי, מספר אנשים נהרגו ולאוניה נגרם נזק. בתקיפה אווירית גרמנית נוספת, אשר נערכה אחר הצהריים, נפגעה אוניית הנוסעים 'לנקסטריה', אשר הייתה עמוסה נוסעים הרבה מעל קיבולתה הרשמית (כ-1,700), ואלפים נהרגו באסון הימי הגדול ביותר שחוותה בריטניה.
נראה היה כי הפינוי הסתיים ב-18 ביוני, עם שתי שיירות, ובהן כ-23,000 מפונים, שעשו דרכן לפלימות'. גם כאן, כבברסט, הושאר ציוד רב, וכפי שהסתבר, עקב אזעקות שווא. ידיעות אודות כ-8,000 חיילים פולנים הממתינים לפינוי, הביאו לשיגור ספינות נוספות, ואלה הגיעו ב-19 לחודש. הסתבר כי רק כ-2,000 חיילים המתינו לפינוי, אלה פונו בהצלחה, ולא נראו סימנים כי הגרמנים קרובים. בפינוי זה חולצו מצרפת 54,411 בריטים ו-2,764 פולנים.
הפינוי > לה רושל

הפינוי מלה רושל, בו הועברו לאנגליה כ-10,000 איש, החל ב-17 ביוני. לצורך הפינוי העיקרי, שהסתיים ביום המחרת, קנו בריטים ספינות שעגנו במקום, כך שלא היה צורך לשגר ספינות מבריטניה. עם זאת, ציוד רב הושאר על אדמת צרפת. ב-19 לחודש נודע על חיילים פולנים שנותרו במקום, ואלה חולצו בספינות ששוגרו מבריטניה. ספינות ששוגרו ביום המחרת מצאו עוד חיילים מעטים, אספו אותם, והמשיכו לחופים אחרים כדי לסייע לפינוי מהם. בסופו של דבר נשארו בצרפת, באזור לה רושל, חיילים פולנים וצ'כים, סגל דיפלומטי וכן אזרחים של בעלות הברית.
הפינוי > בורדו ונמלי דרום צרפת

ב-17 לחודש החל פינוי חיילים בריטים וחיילי בעלות הברית מבורדו, ואחריהם החלו להתפנות חיילים פולנים, צ'כים וכן אזרחים. ב-19 לחודש פונו גם שארית סגל הקונסוליה הבריטית וכן הנשיא והקבינט הפולני. באותו יום בוצע פינוי גם מלה ורדון-סיר-מר (Le Verdon-sur-mer), ממנה חולצו עד 23 לחודש כ-6,000 חיילים פולנים, ומבאיון, ממנה חולצו כ-9,000. חלק מן הספינות המשיכו ב-20 לחודש לסן-ז'אן-דה-ליז (Saint-Jean-de-Luz), שם חולץ גם השגריר הבריטי בצרפת ב-23 לחודש. הפינוי הסתיים באופן רשמי עם כניסת שביתת הנשק לתוקף, ב-25 ביוני, ובפועל נמשך עוד מספר שעות. מבאיון ומסן-ז'אן-דה-ליז יחדיו פונו כ-19,000 איש. באותו יום עצמו טבעה המשחתת הקנדית 'פרייזר' (Fraser) לאחר שהתנגשה בסיירת הנ"מ הבריטית 'כלכותה' (Calcutta) בשפך הז'ירונד. כן פונו ב-24 עד 26 לחודש כ-10,000 חיילים, רובם פולנים וצ'כים, ומספר דומה של אזרחים, מנמלי הים התיכון של צרפת, ואלה הועברו לגיברלטר. עד 14 באוגוסט נערכו פינויים קטנים נוספים מחופה הים-תיכוני של צרפת.
אחרית דבר

מספר אנשי הצבא המפונים בין 15 ל-25 ביוני 1940 היה: 144,171 בריטים, 24,352 פולנים, 18,246 צרפתים, 4,938 צ'כים, ו-163 בלגים, וסה"כ 191,870. לאלה נוספו כ-30,000 עד 40,000 אזרחים. שלא כמו מבצע 'דינמו', אשר נערך ממש בעוד האויב נושף בעורף המתפנים, הרי במבצע 'אריאל' האויב היה מרוחק יותר, ולפיכך ניתן היה להציל חלק מן הציוד, אם כי חלק אחר הושאר או הושמד. בסופו של דבר חיל הים הגרמני, אשר היו לו שבע צוללות במפרץ ביסקאיה, לא שיבש את המבצע, והוא הדין בחיל האוויר הגרמני, פרט לאסון ה'לנקסטריה'.