stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרוץ החיים (שיר)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | רדיו דרום | 1 |  |
|  ישראל | רדיו קול רגע | 1 |  |
וינצ'נצו מונטלה

וינצ'נצו מונטלה (באיטלקית: Vincenzo Montella; נולד ב-18 ביוני 1974 בקסטלו די צ'יסטרנה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום משמש כמאמנה של נבחרת טורקיה.
כינויו של מונטלה כשחקן היה L'Aeroplanino, "האווירון הקטן", הנגזר ממבנה גופו הקטן יחסית ומתנועת חגיגת השערים שלו, שהתאפיינה בפריסת הידיים לצדדים, כמו כנפי אווירון. בתקופה זו היה ידוע ביכולות הכדרור שלו, וביכולותיו בניצול מצבים.
קריירת משחק > תחילת הקריירה

מונטלה גדל בקבוצת הנוער של אמפולי, וערך את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בעונת 1990/1991. הוא שיחק בשורות הקבוצה 5 עונות, בהן שיחקה הקבוצה בליגה השלישית באיטליה.
בעונת 1995/1996, הצטרף מונטלה לקבוצה גנואה, מהליגה השנייה באיטליה, סרייה ב'. בעונתו היחידה בקבוצה, כבש 21 שערי ליגה, ואף זכה עם המועדון בגביע האנגלו-איטלקי, ששוחק בעונה זו בפעם האחרונה בהיסטוריה.
קריירת משחק > סמפדוריה

לאחר עונה אחת הוא הוחתם בקבוצת סמפדוריה, בשורותיה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', ב-6 בספטמבר 1996.
כשבועיים מאוחר יותר, במחזור השלישי של אותה עונה, כבש את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה, בניצחון על רומא. הוא המשיך וכבש 22 שערים ב-28 משחקים בעונתו הראשונה בליגה הבכירה, שיא השערים לשחקן בעונת הבכורה בסרייה א'.
בסיום העונה השלישית בסמפדוריה ירדה הקבוצה לליגה השנייה, ומונטלה סיים את דרכו בקבוצה.
קריירת משחק > רומא

מי שהביא להחתמתו של מונטלה ברומא הוא מאמנה הצ'כי של הקבוצה, זדנק זמאן, אך המאמן הוחלף באותה עונה בפאביו קאפלו האיטלקי, שמעדיף להרכיב בקבוצותיו חלוצים גבוהים. למרות זאת, בעונתו הראשונה בקבוצה כבש מונטלה 18 שערים והפך למלך שערי הקבוצה באותו עונה.
בעונה שלאחריה קאפלו החתים את חלוץ פיורנטינה, הארגנטיני גבריאל בטיסטוטה, ובין השניים נוצרה מחלוקת על החולצה מספר 9, המספר המועדף על שניהם. בסופו של דבר, מונטלה קיבל את החולצה - ובטיסטוטה בחר במספר 18. בטיסטוטה התברר במהרה כחלוץ המועדף על קאפלו, ומונטלה קיבל דקות מועטות יותר. עם זאת, כבש מספר שערים חשובים באותה עונה, וזכה עם הקבוצה באליפות השלישית בתולדותיה, והיחידה בקריירה שלו.
למרות מיעוט הדקות להן זכה בעונות שחלפו, התחבב מונטלה על אוהדי הקבוצה, במיוחד עקב הופעותיו הטובות בדרבי העירוני מול לאציו. הוא כבש כבר במשחק הדרבי הראשון שלו בקבוצה בשנת 1999, והשיא הגיע בדרבי שהתקיים ב-10 במרץ 2002. מונטלה כבש 4 שערים בניצחון רומא 1–5, ובכך קבע את שיא השערים לשחקן במשחק דרבי ברומא מאז ומעולם.
לקראת עונת 2004/2005, עזב המאמן קאפלו, שהיה מסוכסך עם מונטלה ומיעט לתת לו דקות, וכך למרות עונה חלשה של הקבוצה, שהחליפה 4 מאמנים במהלכה, מונטלה כבש 23 שערים, הישג השיא שלו בקבוצה. בעונה שאחריה נפצע ונותח בגבו ובכתפו, ולכן שוב מיעט לשחק.
בינואר 2007 מונטלה הושאל לחצי עונה לקבוצת פולהאם מהפרמייר ליג לחצי עונה, תחנתו היחידה בקריירה מחוץ לאיטליה. הוא פתח בסערה עם צמד בהופעת הבכורה שלו בגביע ה-FA, אך בהמשך מיעט לשחק, ובסך הכל כבש 3 שערי ליגה עבור הקבוצה וסייע לה להימנע מירידה.
עונה לאחר מכן הושאל לסמפדוריה, בה שיחק כבר בעבר, וחזר מהשאלה לעונה נוספת ואחרונה ברומא, בה שותף רק כמחליף. בסיום עונה זו פרש ממשחק פעיל.
בסך הכל כבש 102 שערים בכל המסגרות במדי רומא, מה שהפך אותו לכובש הרביעי בכל הזמנים של המועדון.
קריירת משחק > נבחרת איטליה

מונטלה זומן לנבחרת לראשונה בשנת 1999, השנה בה ערך את הופעת הבכורה שלו בשורותיה, מול ויילס, ב-5 ביוני.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת ליורו 2000 ולמונדיאל 2002, ובסך הכל ערך 20 הופעות בינלאומיות, וכבש 3 שערים.
קריירת אימון

עם פרישתו זכה מונטלה בחוזה לשלוש שנים כמאמן קבוצת הנוער עד גיל 15 של רומא.
ב-21 בפברואר 2011, עם התפטרותו של המאמן קלאודיו ראניירי, הוא התמנה למאמנה הזמני של רומא עד לסיום העונה, ורשם ניצחון בכורה במשחק הבכורה שלו כמאמן, יומיים לאחר מכן, 1-0 על בולוניה. הוא הוליך את הקבוצה למקום ה-6 בטבלה בסיום העונה, אז הוחלף על ידי הבעלים במאמן הספרדי לואיס אנריקה.
מספר ימים בלבד אחרי ששוחרר מרומא, ב-9 ביוני 2011, התמנה מונטלה למאמן קטניה הסיציליאנית, והוביל את הקבוצה לעונה במקום ה-11 במרכז הטבלה. לראשונה אחרי 8 שנים, סיימה הקבוצה את העונה מעל יריבתה העירונית, פלרמו, שסיימה במקום ה-16. בסיום העונה המוצלחת יחסית, נקשר שמו לחזרה למשרות האימון ברומא. מונטלה עזב את קטניה לאחר עונה אחת בלבד, שנה לפני תום חוזהו המקורי.
כשבוע לאחר עזיבתו, ב-11 ביוני 2012, מונה למאמן קבוצת פיורנטינה, שסיימה במקום ה-13 בלבד והייתה מצויה במשבר עמוק. כבר בעונתו הראשונה עשה מונטלה שינוי מאסיבי בסגל הקבוצה, כשהחליף 17 מתוך 26 השחקנים בקבוצה הבוגרת. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-4 בסרייה א', לאחר שאיבדה את המקום ה-3 המוביל לליגת האלופות במחזור האחרון של העונה, לטובת מילאן.
גם בעונתו השנייה בקבוצה סיימה פיורנטינה במקום ה-4, ובאותה עונה הוביל מונטלה את הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי, בו היא הפסידה בתוצאה 1–3 לנאפולי.
ב-15 בנובמבר 2015 מונה למאמנה של סמפדוריה במקום וולטר זנגה שפוטר.
ב-28 ביוני 2016 מונה למאמנה של מילאן. ב-27 בנובמבר 2017 פוטר מתפקידו.
ב-28 בדצמבר 2017, כחודש לאחר שפוטר ממילאן, מונה מונטלה למאמנה של סביליה מהליגה הספרדית. ב-28 באפריל פוטר מאימון הקבוצה לאחר רצף של משחקים בליגה הספרדית בהם הקבוצה לא ניצחה. ב-10 באפריל 2019 חזר לאמן בפעם השנייה את פיורנטינה. ב-21 בדצמבר 2019 פוטר מתפקידו לאחר 4 ניצחונות ב-17 מחזורים.
ב-21 בספטמבר 2021 מונה למאמנה של נבחרת טורקיה.
תארים

רומא
אליפות: 2000/2001
הסופר קאפ האיטלקי: 2001
מילאן
הסופר קאפ האיטלקי: 2016
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! ספורט‏, וינצ'נצו מונטלה החליט לפרוש, באתר וואלה, 2 ביולי 2009
↑  תומר גנור, רומא: וינצ'נצו מונטלה מונה למאמן, באתר ynet, 21 בפברואר 2011
↑  מערכת אתר ערוץ הספורט, ‏וינצ'נצו מונטלה מונה למאמן קטאניה, באתר ערוץ הספורט, 9 ביוני 2011
↑  ynet ספורט, לואיס אנריקה הודיע לשחקני רומא: "אני עוזב", באתר ynet, 10 במאי 2012
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, וינצ'נצו מונטלה מונה למאמן פיורנטינה, באתר וואלה, 11 ביוני 2012
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, עכשיו זה רשמי: וינצ'נזו מונטלה מונה למאמנה של סמפדוריה, באתר וואלה, 15 בנובמבר 2015
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, וינצ'נזו מונטלה מונה למאמן מילאן, באתר וואלה, 28 ביוני 2016
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, מילאן פיטרה את וינצ'נזו מונטלה ומינתה את ג'נארו גאטוזו, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2017
↑  קיבל קידום: וינצ'נזו מונטלה סיכם בסביליה, באתר ערוץ הספורט, 28 בדצמבר 2017
↑  קדנציה שנייה: מונטלה מונה למאמן פיורנטינה, באתר ONE‏, 10 באפריל 2019
↑  פיורנטינה פיטרה את וינצ'נזו מונטלה, באתר ynet, 21 בדצמבר 2019
| נבחרת איטליה – יורו 2000 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 אביאטי •  2 פרארה •  3 מלדיני •  4 אלברטיני •  5 קנבארו •  6 נגרו •  7 די ליוויו •  8 קונטה •  9 אינזאגי •  10 דל פיירו •   11 פסוטו •  12 טולדו • 13 נסטה •  14 די ביאג'ו • 15 יוליאנו • 16 אמברוזיני • 17 זמברוטה • 18 פיורה • 19 מונטלה • 20 טוטי • 21 דל וקיו • 22 אנטוניולי • מאמן: זוף |  1 אביאטי •  2 פרארה •  3 מלדיני •  4 אלברטיני •  5 קנבארו •  6 נגרו •  7 די ליוויו •  8 קונטה •  9 אינזאגי •  10 דל פיירו •   11 פסוטו •  12 טולדו • 13 נסטה •  14 די ביאג'ו • 15 יוליאנו • 16 אמברוזיני • 17 זמברוטה • 18 פיורה • 19 מונטלה • 20 טוטי • 21 דל וקיו • 22 אנטוניולי • מאמן: זוף | איטליה |
| נבחרת איטליה – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 בופון •  2 פאנוצ'י •  3 מלדיני •  4 קוקו •  5 קנבארו •  6 זאנטי •  7 דל פיירו •  8 גאטוזו •  9 אינזאגי •  10 טוטי •   11 דוני •  12 אביאטי • 13 נסטה •  14 די ביאג'ו • 15 יוליאנו • 16 די ליוויו • 17 טומאסי • 18 דלווקיו • 19 זמברוטה • 20 מונטלה • 21 ויירי • 22 טולדו • 23 מטראצי • מאמן: טרפטוני |  1 בופון •  2 פאנוצ'י •  3 מלדיני •  4 קוקו •  5 קנבארו •  6 זאנטי •  7 דל פיירו •  8 גאטוזו •  9 אינזאגי •  10 טוטי •   11 דוני •  12 אביאטי • 13 נסטה •  14 די ביאג'ו • 15 יוליאנו • 16 די ליוויו • 17 טומאסי • 18 דלווקיו • 19 זמברוטה • 20 מונטלה • 21 ויירי • 22 טולדו • 23 מטראצי • מאמן: טרפטוני | איטליה |
| נבחרת טורקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה | טורקיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 2366 6219  LCCN: no2013116743  VIAF: 305410759   WorldCat (עם VIAF): 305410759
אלביט הדמיה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אלבהד
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  מגדל אירופה ישראל, ויצמן 2, תל אביב ישראל
 ענפי תעשייה:  דימות רפואי 
 מוצרים עיקריים:  תהודה מגנטית גרעינית 
 שווי שוק:  70.5 מיליון ש"ח (9 בינואר 2025)
 הכנסות:  0 ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 18.7 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 18.1 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  62.7 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  63.8 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  רון הדסי
 מנכ"ל:  ערן מזור
  
 www.elbitimaging.com
 
אלביט הדמיה (במקור אלביט הדמיה רפואית) היא חברת החזקות ציבורית שנשלטה עד לשנת 2014 על ידי מוטי זיסר, וכיום על ידי קרן יורק. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב, סימול (אלבהד) ובנאסד"ק סימול (EMITF).
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1996 כחברת בת של אלביט, ועסקה בפעילות הדמיה רפואית. החברה נרכשה ב-1999 על ידי חברת 'אירופה ישראל' שבשליטת מוטי זיסר, ושינתה את פעילותה העיקרית. תחומי הפעילות של החברה עוסקים בהקמה ותפעול של מרכזים מסחריים ונעזרת בחברת פלאזה סנטרס לבנייה, תפעול, ניהול ומכירה של מרכזי קניות ובידור במרכז ומזרח אירופה וגם בהודו. החברה משקיעה גם במלונאות, בהדמיה רפואית, באופנה ובהשקעות הון-סיכון.
לאלביט הדמיה יש רקורד מגוון של השקעות הון סיכון בתחום ההייטק, בתחום התקשורת על ידי EasyRun ו-Olive, ובתחום הביוטכנולוגיה על ידי חברת הבת 'אלביט מדיקל טכנולוג'יס' (83%) המחזיקה בשתי חברות טכנולוגיה:
'אינסייטק' (אנ'), העוסקת במכשור רפואי לצורך ביצוע טיפולים לא פולשניים בגידולים בתוך גוף האדם.
'גמידה-סל' (Gamida Cell) ‏(30%) [מוחזקת גם על ידי חברת כלל ביוטכנולוגיה, העוסקת במחקר ופיתוח של טכנולוגיות לריפוי באמצעות תאי גזע שמקורם מדם טבורי. ב-18 במרץ 2014 הודיעה גמידה סל כי קיבלה הצעה לרכישתה על ידי חברת תרופות גלובלית תמורת מאות מיליוני דולרים. אך ב-1 במאי הודיעה החברה כי הופסקו המגעים. כעבור תקופה קצרה, ב-19 באוגוסט שוב הודיעה החברה כי נחתם הסכם השקעה עם ענקית הפארמה הבינלאומית נוברטיס [Novartis Pharma AG] לפיו תשקיע נוברטיס 35 מיליון דולר בגמידה סל תמורת 15% מהחברה ואופציה לרכישת החברה בשלמותה, בכפוף לעמידה באבני דרך הקשורים בפיתוח תרופת ה-Nicord שמפתחת גמידה סל. תוקף האופציה עד המחצית הראשונה של 2016, ובמקרה מימוש תשלם נוברטיס לבעלי המניות של גמידה סל סך של 165 מיליון דולר ועוד 435 מיליון דולר בכפוף לעמידה באבני דרך נוספים כולל מכירות התרופה. לאחר הסכם זה ירדה אחזקתה של אלביט מדיקל בגמידה סל ל-24.7%.
החברה הצליחה עד שנת 2007, והגיעה לשווי שוק של 5.5 מיליארד שקלים. אולם בעקבות המשבר בכלכלה העולמית החברה נקלעה לקשיים ובפברואר 2013 נסחרה בפחות מ-140 מיליון ש"ח. בדצמבר 2013 גובש הסדר חוב שהעביר את הבעלות על החברה לבעלי איגרות החוב שלה, בתמורה למחיקת חוב בגובה 1.8 מיליארד ש"ח. כיום נסחרת החברה לפי שווי שוק של כ-50 מיליון ש"ח.
במאי 2023 נרכשה השליטה בחברה על ידי איש העסקים החרדי אליהו קנפלר שרכש 24% ממניות החברה לפי שווי חברה של 85 מיליון ש"ח. ב-2024 אישרה אספת בעלי מניות עסקת בעלי עניין, לרכישה בד התחדשות עירונית בעסקת החלפת מניות. בדצמבר 2024 מונה ערן מזור למנכ"ל החברה במקום רון הדסי.
ראו גם

אלסינט
אלביט
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אלביט הדמיה: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  רוברטו שפיס, ‏הושלמה מכירת אלביט הדמיה לחברת אירופה ישראל, באתר גלובס, 5 במאי 1999
↑  אייל כגן, אלביט הדמיה רכשה שלושה מרכזים מסחריים בהונגריה מהאחים עופר ב-191 מיליון ש"ח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בפברואר 2002
↑  גלי וינרב, ‏גמידה סל תימכר לנוברטיס; המחיר: עד 600 מ' ד', באתר גלובס, 18 במרץ 2014
↑  שלומית לין, ‏זיסר: "כואב לי שמספידים אותי אבל זה סגולה לחיים ארוכים", באתר גלובס, 28 בספטמבר 2011
↑   מיכאל רוכוורגר, לשכת הפועלים מגביר הלחץ על זיסר - שוכר את עו"ד גיורא ארדינסט, באתר TheMarker‏, 13 בפברואר 2013
↑  אפרת פרץ, ‏ביהמ"ש המחוזי בת"א אישר את הסדר החוב באלביט הדמיה, באתר גלובס, 1 בינואר 2014
↑  גולן חזני, בעל שליטה חדש באלביט הדמיה: אליהו קנפלר, באתר כלכליסט, 8 במאי 2023
↑   רנית נחום-הלוי, "זה יותר גרוע מהרצת מניות": כך חברות נדל"ן ציבוריות מנפחות את שוויין, באתר TheMarker‏, 9 בינואר 2025
↑  גולן חזני, אלביט הדמיה: ערן מזור יחליף את רון הדסי כמנכ"ל, באתר כלכליסט, 17 בדצמבר 2024
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (2001)

ערך זה עוסק בפיגוע טרור שבוצע ברחוב בן-יהודה בירושלים ב-1 בדצמבר 2001. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

לוח הזיכרון לקורבנות הפיגוע
 תאריך:  1 בדצמבר 2001
 מקום:  ירושלים
 קואורדינטות:  31°46′54″N 35°13′07″E﻿ / ﻿31.781722222222°N 35.218694444444°E﻿ / 31.781722222222; 35.218694444444
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  11
 פצועים:  180
 מבצע:  חמאס חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
  (למפת ירושלים מוגדלת) הפיגוע ברחוב בן-יהודה(למפת ירושלים רגילה) הפיגוע ברחוב בן-יהודה(למפת הרי ירושלים רגילה) הפיגוע ברחוב בן-יהודה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הפיגוע ברחוב בן-יהודה
 
לוח זיכרון מדרחוב בן יהודה ירושלים
הפיגוע ברחוב בן-יהודה בירושלים בוצע במוצאי שבת, 1 בדצמבר 2001, במהלך האינתיפאדה השנייה, בידי ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפה מתואמת פוצצו שני מחבלים מתאבדים את מטעני החבלה שלהם ברחוב כמעט בו זמנית, וזמן קצר לאחר מכן התפוצצה מכונית תופת ברחוב סמוך. בפיגוע נרצחו 11 בני אדם.
הפיגוע

בשעה 23:45 נצמד מחבל מתאבד אל קבוצת נערים בצומת הרחובות בן-יהודה ולונץ במדרחוב בן-יהודה בירושלים, שהיה הומה אדם באותה שעה, והפעיל את מטען הנפץ שלו. מספר שניות לאחר מכן ובמרחק של כ-40 מטר משם, ליד כיכר ציון, פוצץ מחבל מתאבד שני את חומר הנפץ שנשא. מחבלים אלו גרמו למרבית הנפגעים באותו לילה. לדברי ניצב מיקי לוי, מפקד משטרת מחוז ירושלים דאז, היו המטענים שנשאו רבי עוצמה והכילו גם ברגים ומסמרים כדי להגדיל את פגיעתם.
כוחות ביטחון והצלה זרמו לזירת הפיגוע והחלו לטפל בנפגעים ולפזר את הסקרנים הרבים שנקהלו בה. כעשרים דקות לאחר הפיצוץ הראשון התפוצצה ועלתה באש מכונית תופת שהוחנתה ברחוב הרב קוק הסמוך לכיכר ציון ולמדרחוב. מכונית התופת הוצבה כדי לפגוע באנשי כוחות החירום שיוזעקו אל זירת הפיגועים הראשונים. לאחר מכן, מחשש למכוניות תופת נוספות, פרצו השוטרים לעשרות מכוניות שחנו במרכז ירושלים, אך לא מצאו דבר.
הפיצוצים גרמו גם לשבירת חלונות של עשרות חנויות ומשרדים במדרחוב ודליקה פרצה באחת החנויות.
כתוצאה מהפיצוצים נהרגו עשרה בני אדם וכ-180 נפצעו. פצוע נוסף נפטר מפצעיו לאחר שבוע. כל ההרוגים היו נערים וגברים, מגיל 14 ועד 21.
לאחר הפיגוע

ארגוני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וחמאס נטלו שניהם אחריות למתקפת הטרור.
שמונה ימים לאחר הפיגוע ביקרו במדרחוב מושל מדינת ניו יורק ג'ורג' פטאקי, ראש עיריית ניו יורק רודי ג'וליאני וראש העיר הנבחר מייקל בלומברג. הם נטעו בו עץ לזכר הנרצחים.
בשנת 2006 עצרו כוחות הביטחון את אבראהים חאמד, שהיה אחראי לפיגוע הזה, ולפיגועי-התאבדות נוספים.
שלט זיכרון לקורבנות הפיגוע נקבע על קיר בניין במדרחוב, בצומת הרחובות בן-יהודה ולונץ.
שלט ההנצחה ליד העץ שנטעו הפוליטיקאים מניו יורק
אנדרטה לחללי ההפצצה המצרית על ראשון לציון

תבנית:מבנה
האנדרטה לחללי ההפצצה המצרית על ראשון לציון היא אנדרטה הניצבת בגן המושבה במרכז העיר ראשון לציון. היא מנציחה את שמות 25 חללי ההפצצה.
ההפצצה

לאחר תום המנדט הבריטי על ארץ ישראל פלש הצבא המצרי לתחומיה, יחד עם צבאות ערב אחרים. בשבועות שלאחר מכן ערך חיל האוויר המצרי סדרת הפצצות על ערי החוף של מדינת ישראל שזה עתה קמה. רוב ההפצצות הונחתו על תל אביב, אך הן פגעו גם ברמת גן, חולון, ראשון לציון ורחובות.
ההפצצה המצרית פגעה בראשון לציון ב-3 ביוני 1948. בשעה 11:15 הטילו שני מטוסים מצריים פצצות, שנחתו ברחוב רוטשילד ובקרן הרחובות עין הקורא-מוהליבר. עקב ההפצצה נהרגו 25 אנשים. 14 מהם היו אזרחים, ובהם נערה ונער, והיתר חיילים.
האנדרטה

האנדרטה ממוקמת בפינת גן העיר, בקרבת צומת הרחובות הרצל ורוטשילד, לא הרחק מאתרי ההפצצה. היא ממוקמת בתוך ערוגת צמחים עגולה, ובנויה כשני עמודים בהירים, האחד גבוה ממשנהו, שביניהם נקבע לוח אנכי ועליו לוחית זיכרון כהה. הכיתוב עליה מתאר את ההפצצה ומונה את שמות קורבנותיה. מעל שני העמודים קבועים שלושה עצמים בדמות פצצות העושות דרכן אל הקרקע.
האנדרטה הוקמה בשנת 1996 ביזמת עיריית ראשון לציון.
במרחק קצר מהאנדרטה ממוקמת האנדרטה לזכר בני העיר שנפלו במערכות ישראל.
הערות שוליים

↑  שני מפציצים מצריים הופלו ע"י מטוסי־הקרב של אויריית ישראל, הארץ, 4 ביוני 1948;

א. י. סטון, התקפת הטרור האוידית על ראשל"צ, קול העם, 4 ביוני 1948
תחזרי (שיר של שרית חדד)

"תחזרי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, מתוך אלבום האולפן העשרים-ואחד שלה, ימים של שמחה – חלק א' (2013). הוא יצא לאור ב-25 בנובמבר 2012, כסינגל המוביל מתוך האלבום, בהוצאת חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ. את השיר כתבה והלחינה דיקלה ביחד עם עידו אוחיון, להפקה מוזיקלית של תמיר צור.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידה ביחד עם עידו אוחיון והופק על ידי תמיר צור. מילותיו עוסקות בכאב ועצב שמגיעים כתוצאה מהתפוררות של מערכת יחסים. לאורכו, מקוננת חדד ואומרת: ”תחזרי, תחזרי הכל כל כך אכזרי / ימים קשים עוברים / עליי בינתיים”. היא שרה מנקודת המבט של הגבר והאישה במערכת היחסים ככלל.
במאקו פורסמה ביקורת על "תחזרי" ונכתב: ”יש מצב שמדובר בלהיט היגון הבא של הז'אנר”.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של "תחזרי" הועלה לערוץ היוטיוב של שרית חדד ב-20 בדצמבר 2012, חודש לאחר יציאתו כסינגל. הקליפ, בדומה לכאלה נוספים של חדד כולל קטעים שצולמו בהופעות חיות כמו גם קטעי מאחורי הקלעים שצולמו בשחור-לבן. במסגרת סדרת הטלוויזיה "The Voice ישראל" ביצעה את השיר ביחד עם הנבחרת שלה.
נכון לפברואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-1.7 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 3 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 25 בנובמבר 2012 | תקליטור | אבי גואטה |  |
מגן הקהילה לנשים

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל האנגלית 
 תקופת התחרות:  2000–הווה (כ־25 שנים) 
 מדינות משתתפות:  אנגליה אנגליה
 זוכה:  צ'לסי (2020) - זכייה ראשונה
 הכי הרבה זכיות:  ארסנל (5)
 
מגן הקהילה לנשים (אנגלית: The FA Women's Shield) היה המשחק מקביל למגן הקהילה בכדורגל הנשים באנגליה. מגן הקהילה היה המשחק הרשמי הראשון של העונה. במשחק התמודדו אלופת הפרמייר ליג ומחזיקת גביע ה-FA לנשים.
משחק הצדקה הראשון נערך כאשר התאחדות הכדורגל האנגלית ארגנה מפגש בשנת 2000 בין צ'רלטון אתלטיק ליידיס לארסנל, ולצורך כך השתמשה באצטדיון קרייבן קוטג' של פולהאם. הרווחים מהמשחק נתרמו לצדקה. משחק מגן הקהילה הרשמי התקיים לראשונה בעונה שלאחר מכן, וזכה לחסויות ממקומות רבים באנגליה.
זוכות בגביע > לפי שנה

| שנה | זוכה | תוצאה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | ארסנל צ'רלטון אתלטיק ליידיס | 1 - 1* (תואר משותף) |  |
| 2001 | ארסנל | 5 - 2 | דונקסטר רוברס ליידיס |
| 2002 | פולהאם ליידיס | 2 - 2 (5 - 3 בפנדלים) | ארסנל |
| 2003 | פולהאם ליידיס | 1 - 0 | דונקסטר רוברס ליידיס |
| 2004 | צ'רלטון אתלטיק ליידיס | 1 - 0 | ארסנל |
| 2005 | ארסנל | 4 - 0 | צ'רלטון אתלטיק ליידיס |
| 2006 | ארסנל | 3 - 0 | אברטון ליידיס |
2007: הטורניר לא התקיים
| 2008 | ארסנל | 1 - 0 | אברטון ליידיס |
2009 - 2019: הטורניר לא התקיים
| 2020 | צ'לסי | 2 - 0 | מנצ'סטר סיטי |
זוכות בגביע > לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | סגנויות | שנות זכייה (* תואר משותף) |
| --- | --- | --- | --- |
| ארסנל | 6 | 2 | 2000*, 2001, 2005, 2006, 2008, 2009 |
| צ'רלטון אתלטיק ליידיס | 2 |  | 2000*, 2004 |
| פולהאם ליידיס | 2 | – | 2002, 2003 |
| צ'לסי | 1 | – | 2020 |
| אברטון ליידיס | – | 2 | – |
| דונקסטר רוברס ליידיס | – | 2 | – |
| מנצ'סטר סיטי | – | 1 | – |
משימת שלטון החוק בקוסובו של האיחוד האירופי

הלוגו של כוח המשימה
משימת שלטון החוק בקוסובו של האיחוד האירופי (באנגלית: European Union Rule of Law Mission in Kosovo; בראשי תיבות: EULEX Kosovo), היא פריסה מתוכננת של שוטרים ואזרחים בקוסובו כפי שנצפו מראש בתוכנית אהטיסארי (אנ'). משימת שלטון החוק מתוכננת כהמשך לנוכחות האזרחית הבינלאומית בקוסובו כפי נחזה בהחלטה מספר 1244 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, אף על פי שרוסיה וסרביה מחשיבות את המשימה כבלתי חוקית. כוח המשימה מתוכנן לכלול כ-2,000 אנשי משטרה ומשפט, ותהליך הפריסה בן ארבעת החודשים החל ב-16 בפברואר 2008. עד היום הוצבו בקוסובו רק 400 מתוך 1,900 קציני המשטרה והשופטים כפי שתוכנן במשימת EULEX.
הרכב ופריסה

כוח משימה בן 1,800 ל-1,900 איש אושר על ידי מועצת האיחוד האירופי ב-14 בדצמבר 2007. מספר זה הוגדל אחר כך ל-2,000 איש בשל הצפי לגידול בחוסר יציבות בשל חוסר היכולת להגיע להסכמה עם סרביה. כוח זה כולל שוטרים, (כולל ארבע יחידות לפיזור הפגנות) תובעים, ושופטים – מכאן שההתמקדות הייתה בשלטון החוק, כולל הסטנדרטים הדמוקרטיים. כוח המשימה בגודל כזה פירושו שבקוסבו עתיד להיות המספר הגדול של עובדי ציבור של האיחוד האירופי מחוץ לבריסל. מפקד כוח המשימה הוא איב דה קרמבון (Yves de Kermabon), הכפוף לנציג המיוחד של האיחוד האירופי בקוסובו, ההולנדי פיטר פאית (Pieter Feith). העלות המשוערת של המשימה היא 165 מיליון אירו בשנה הראשונה.
ההחלטה הסופית על כוח המשימה תוכננה להתקבל ב-28 בינואר 2008. קבלת ההחלטה נדחתה בשל החששות להשפעה שלילית של החלטה זו על הבחירות לנשיאות בסרביה ב-3 בפברואר 2008 והחתימה של סרביה בתאריך זה על "הסכם הייצוב ושיתוף הפעולה", שלב חשוב בדרך לצירופה של סרביה לאיחוד האירופי. הסיבה הרשמית שניתנה לדחייה היא העדר בסיס חוקי (באמצעות החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם או דומה לה) לקיום המשימה.הפעולה המשולבת אושרה ב-4 בפברואר 2008, כלומר רק האישור הסופי נדרש.
ספרד לא תשתתף במשימת EULEX עד שהבעיות המשפטיות בנוגע לשאלה כיצד אמור כוח משימה זה להחליף את המנהל של האו"ם יפתרו. שר החוץ הספרדי, מיגל אנחל מורטינוס הודיע בכינוס של שרי החוץ של האיחוד האירופי בסלובניה שספרד לא תשלח נציגות למשימת EULEX עד שלא תועברנה לאיחוד באופן רשמי הסמכויות לניהול הכוח הבינלאומי מהאו"ם.
מלבד חברות האיחוד האירופי ישתתפו בכוח המשימה נציגים ממדינות אחרות: קרואטיה, טורקיה, שווייץ, נורווגיה וארצות הברית.
המצב הפוליטי

האיחוד האירופי מנסה להוביל את הפתרון לבעיית קוסובו באמצעות מעורבות ישירה, אך חבריו חלוקים האם להכיר בעצמאות קוסובו (עמדתן של המדינות החברות באיחוד בנוגע להכרה בקוסובו מוצגת במפה שמשמאל), בלא הסכמת סרביה ושאר העולם. ההסכם נראה כמבטיח את אחדות האיחוד בשאלה, עם זאת נשיאוּת מועצת האיחוד האירופי הודיעה כי אין משמעותה של החלטה זו כדין הכרה בקוסובו עצמאית.
האיחוד האירופי הצהיר כי חוקיות כוח המשימה מבוססת על החלטת מועצת הביטחון של האו"ם מספר 1244, שבה אושר לראשונה משלוח כוח בינלאומי לקוסבו ב-1999. עם זאת הכוח האירופי, שבמקור תוכנן לקבל את סמכותו מההכרה של מועצת הביטחון בהצעה של אהטיסארי, לא קיבל מנדט מחודש ממועצת הביטחון בשל התנגדותה של רוסיה. רוסיה בלמה במופגן מעבר של מתקן של האו"ם לידי כוח המשימה האירופי. גם סרביה רואה בכוח המשימה כהכרה של האיחוד האירופי בעצמאות קוסובו.
הכוחות שנשלחו עד כה לקוסובו

גרמניה גרמניה שולחת כ-600 חיילים כמשכיני שלום
איטליה איטליה שולחת כ-600 חיילים כמשכיני שלום
בריטניה בריטניה הודיעה כי תשלח גדוד של שבו כ-600 חיילים על הרגימנט המכונה "The Rifles"
הערות שוליים

↑  סרביה, רוסיה זועמות ככל שמועד עצמאות קוסבו הולך ומתקרב
↑  EUobserver.com
↑  AFP: US diplomat says order must return to 'lawless' northern Kosovo
↑  Reuters: EU launches Kosovo police and justice mission
↑  de Kuijer, Pim: The 28th member state  EU Observer
↑  Kosovo leaders agree a grand coalition, independence "top priority"
↑  EU mulling over timing of police mission to Kosovo - People's Daily Online
↑  B92 - News - Politics - EU to postpone sending mission to Kosovo
↑  Spain Holds Staff From EU Kosovo Mission
↑  Vucheva, Elitsa and Renata Goldirova: EU agrees on Kosovo mission EU Observer
↑  "A June tide". The Economist. 2008-06-19. נבדק ב-2022-04-10. וגם "Divided rule". The Economist. 2008-05-29. נבדק ב-2022-04-10.
↑  Vucheva, Elitsa: EU Kosovo mission 'unacceptable' for Serbia EU Observer
↑  New mission for British troops in Kosovo" אתר הגארדיאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7739178-0  LCCN: no2012160013  VIAF: 238664326   WorldCat (עם VIAF): 238664326 
תוכנית אהטיסארי צפתה עזרה של האיחוד האירופי בשיטור ובשיפוט
מפה של המדינות החברות באיחוד האירופי ועמדתן כלפי הכרה בעצמאות קוסובו
 מפתח:
  מכירה בקוסובו
  אינה מכירה בקוסובו