stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מושל אוקלהומה
בחירות

מושל אוקלהומה נבחר במישרין על ידי תושבי אוקלהומה במהלך הבחירות למושלות, אשר נערכות במהלך חודש נובמבר בשנה האחרונה של כל תקופת כהונה של המושל, משמע ארבע שנים. המועמד שזכה בבחירות למספר הקולות הגבוה ביותר נבחר לתפקיד והוא עובר השבעה לתפקיד בחודש ינואר בשנה שלאחר הבחירות. חוקת אוקלהומה מחייבת את בית המחוקקים של אלבמה לבחור את המושל כשוברת שוויון. הסעיף השלישי בפרק השישי של חוקת אוקלהומה קובע כי על המועמדים למושלות להיות אזרחי ארצות הברית לפחות 31 שנים, ותושבי אוקלהומה לפחות עשר שנים לפני הגשת מועמדותם.
לפי הסעיף הרביעי בפרק השישי של חוקת אוקלהומה, המושל מכהן בתפקידו תקופת כהונה בת ארבע שנים החל מיום שני השני בחודש ינואר. הסעיף קובע גם כי אין אדם הרשאי לכהן בתפקיד במשך יותר משתי תקופות כהונה רצופות. ב-2 בנובמבר 2010, הצביעו הבוחרים על יוזמה להגבלת תקופת הכהונה של המושל לשמונה שנים במצטבר לכל חייו, בדומה לתקופות הכהונה של נשיא ארצות הברית. היוזמה נגעה גם בתקפות כהונתו של סגן המושל, אשר מהווה את האדם הראשון לרשת את המושל כשנבצר מהאחרון למלא את תפקידו.
יחסים עם סגן המושל

סגן מושל אוקלהומה נבחר באותן בחירות בצוותא עם המושל, אם כי לא כעמיתו למרוץ. הפעם הראשונה בהיסטוריה של אוקלהומה בה כיהן מושל ממפלגה אחת וסגן מושל ממפלגה שנייה היה ב-1963. הנרי בלמון, מושל מטעם המפלגה הרפובליקנית, שירת בתפקידו לצד סגן המושל ליאו וינטרס מהמפלגה הדמוקרטית. מאז, נרשמו מצבים מסוג זה פעמים אחדות. ב-1967, המושל הרפובליקני דיואי ברטלט כיהן בתפקידו כשמתחתיו סגן המושל הדמוקרטי ג'ורג' ניי. ב-1987 כיהן בלמון לצד סגן המושל הדמוקרטי רוברט ס. קר. הפעם האחרונה (נכון ל-2018) בה באוקלהומה כיהנו מושל וסגן מושל משתי מפלגות שונות הייתה ב-2002, בה המושל הדמוקרטי בראד הנרי כיהן בתפקידו לצד סגנית המושל הרפובליקנית מרי פאלין.
המושל רשאי למנות את סגן המושל לקבינט שלו. לדוגמה, המושלת מרי פלין מינתה את סגן המושל טוד לאמב לשמש כחבר הקבינט לענייני עסקים קטנים – אם כי לאמב התפטר מאוחר יותר ממשרה זו בשל חילוקי דעות עם המושלת. סגן מושל יכול לשמש לעיתים כמושל בפועל. כאשר סגן המושל מכהן כמושל בפועל, חוקת אוקלהומה מספקת את כל הסמכויות של המושל לסגן המושל. מכוח זה לסגן המושל מוענקות סמכויות הטלת הווטו, הפיקוד העליון על הכוחות המזוינים של אוקלהומה ואף מתן חנינה לפושעים.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
1 2 3  כסגן המושל כיהן כמושל עד תום תקופת הכהונה המתוכננת של קודמו.
↑  התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
1 2  בורן לא התמודד לכהונה שנייה. תחת זאת הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית. סיים את כהונתו מספר ימים טרם המועד המתוכנן כדי לאייש את מושבו בסנאט וניי, המושל הנבחר, הושבע במקומו.
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
דומא (נפת שכם)

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,067 (2007)
 קואורדינטות:  32°03′27″N 35°22′02″E﻿ / ﻿32.0575°N 35.367222222222°E﻿ / 32.0575; 35.367222222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) דומא(למפת דרום השומרון רגילה) דומא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דומא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דומא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דומא (בערבית: دوما) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם, בהרי השומרון המזרחיים, במורד אל בקעת הירדן, השוכן בגובה של כ-650 מ' מעל פני הים, כ־25 ק"מ דרומית-מזרחית לשכם, מזרחית לכביש 458. מצפון ליישוב נמצא הכפר מג'דל בני פדיל.
היסטוריה

השם "דומא" משמר את שמה של אדומה, ישוב הנזכר במאה הרביעית לספירה במיל ה-12 מדרום לעיר שכם.
יש סבורים שיישוב זה הוא מולדתו של דואג האדומי.
זאב וילנאי מעלה סברה שתושבי היישוב היו אדומים שגוירו בכפייה בידי יוחנן הורקנוס הראשון במאה השנייה לפני הספירה, והשם "אדומה" משמר את מקורם - הרי אדום.
בשלהי המאה ה-19 צוין כי במקום נמצאו שרידי ביצורים, ותושבי המקום עיבדו אדמות בבקעת הירדן מצפון לתל פצאליס, וגידלו בהן חיטה. לפי החוקר ויקטור גרן התגוררו במקום כ-300 נפש.
בשנת 1922 התגוררו ביישוב 155 תושבים. על פי סקר הכפרים שבוצע בשנת 1945, הוערך מספר התושבים בכ-310 איש ושטחו 17,351 דונם. בשנת 1961 התגוררו ביישוב 444 תושבים.
היישוב נכלל בשטח המנדט הבריטי, ובעקבות מלחמת העצמאות נכלל בגדה המערבית שבשליטת ירדן. במלחמת ששת הימים עבר היישוב לשלטון ישראל. בסקר שנערך על ידי ישראל בשנת 1967 גרו בכפר 524 תושבים.
עד למלחמת ששת הימים עסקו מרבית הגברים שביישוב בחקלאות. לאחר המלחמה עברו רבים מהתושבים לעבוד בבניין בישראל או פתחו עסקים קטנים ביישוב. כלכלת היישוב ממשיכה להתבסס על חקלאות שלחין, בוסתני פרי, כרמי זית וגידול בעלי חיים. היישוב מקבל את מימיו מארבעה מעיינות שבסביבתו. הגדול שבמעיינות משמש גם לאספקת מים להתנחלויות סמוכות.
בעקבות הסכמי אוסלו נכללו כ-95% מאדמות היישוב כשטח C ויתר ה 5% כשטח B.
בשנת 2021 תושבים מהכפר בנו באופן לא חוקי על אדמות ישראליות[דרושה הבהרה] שנמצאות במרחק משמעותי מהכפר באמצעות בניה, כבישים וחקלאות. בית המשפט הורה על הריסת המתחם, ובחודש נובמבר בוצעה הריסה.
סמוך לדומא נובע המעיין "עין דומא".
פיגועי טרור

ב-31 ביוני 2015 נרצח ישראלי בשם מלאכי רוזנפלד בפיגוע ירי סמוך לכפר.
ב-31 ביולי 2015, הוצתו שני בתים ביישוב באמצעות בקבוקי תבערה. בני הזוג סעד וריהאם דוואבשה, ותינוקם עלי סעד דוואבשה, נשרפו למוות. בן נוסף נפצע באורח קשה. כתובות "נקמה" ו"יחי המלך המשיח" רוססו על קירות הבית. עמירם בן אוליאל הורשע ברצח, ונדון לשלושה מאסרי עולם ו-20 שנות מאסר נוספות.
באפריל 2024 נעצר בכפר בן למשפחת דוואבשה בחשד שרצח את בנימין אחימאיר. הפלסטיני שנעצר, אחמד דוואבשה, הודה בחקירתו ברצח הילד וקשר את עצמו לאירוע.
הערות שוליים

↑  צבי אילן, נופי הכביש החדש במדבר שומרון, דבר, 24 בספטמבר 1976, עמ' 40
↑  יהודה קיל, דעת מקרא לספר שמואל א, מוסד הרב קוק, תשמ"א/1981, עמ' ריז
↑  בן-ציון לוריא, שאול ובנימין, קרית ספר, תש"ל, עמ' 20
1 2  זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 1640
↑  זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל, כרך יהודה וירושלים, עמ' 484
↑  יהושע בן אריה וארנון גולן, 'יחידות המשנה ויישובי סנג'ק שכם במאה הי"ט', ספר אברהם יעקב ברור (ארץ ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, יז), החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה תשמ"ד, עמ' 57-58.
↑  Duma - دومه - דומא (נפת שכם), באתר palestineremembered, ‏2007
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, Village Statistics, April, 1945, 1945, עמ' 59
↑  The Applied Research Institute – Jerusalem, Duma Village Profile, 2014
↑  ארכיון בניה בלתי חוקית, באתר Regavim
↑  עין דומא - עיינות פצאל, באתר משרד החינוך; עין דומא, באתר עמוד ענן.
↑  אליאור לוי ויואב זיתון, חשד לפיגוע יהודי בשומרון: בית הוצת ותינוק פלסטיני נשרף למוות, רוססו כתובות "נקמה", באתר ynet, 31 ביולי 2015
 עמירה הס, קרוב משפחה שהיה עד לפיגוע בדומא: שני רעולי פנים עמדו ליד ההורים בעודם נשרפים, באתר הארץ, 31 ביולי 2015
↑  פרשת דומא: שלושה מאסרי עולם נגזרו על עמירם בן אוליאל, באתר www.hidabroot.org, ‏2020-09-14
↑  נעצר המחבל שרצח באכזריות את הנער בנימין אחימאיר ז"ל, באתר ערוץ 7
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011416653905171
רשימה של פולימרים סינתטיים
הערות שוליים

↑  World Plastics Materials Demand 2015 by Types
בראוני וייז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במאי 1913 ביופורד, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בספטמבר 1992 (בגיל 79) קיסימי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Brownie Mae Humphrey 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מעסיק:  טאפרוור 
 
בראוני וייז (אנגלית: Brownie Wise; ‏25 במאי 1913 - 24 בספטמבר 1992) הייתה חלוצה אמריקאית בתחום המכירות. אחראית במידה רבה להצלחה של כלי הפלסטיק טאפרוור באמצעות פיתוח שיטת שיווק ישיר - "תוכנית מסיבה ביתית".
קבלאן

ערך זה עוסק בעיירה ברשות הפלסטינית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  8,652 (2016)
 קואורדינטות:  32°28′43″N 35°15′15″E﻿ / ﻿32.478611111111°N 35.254166666667°E﻿ / 32.478611111111; 35.254166666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) קבלאן(למפת הכרמל רגילה) קבלאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבלאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבלאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קבלאן (בערבית: قبلان) היא עיירה פלסטינית במזרח השומרון, המשתייכת לנפת שכם של הרשות הפלסטינית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה הפלסטינית בעיירה 8,652 תושבים. מסביבה נמצאים הכפרים עקרבה וג'וריש ממזרח, תלפית וא-סאוויה מדרום, סאוויה ויתמא ממערב, וביתא ואוצרין מצפון.
היסטוריה

לפי המכון הפלסטיני למחקר יישומי, הכפר נוסד בשנת 1550. על-פי מסורת בעל-פה, הכפר נוסד בידי אדם בשם אלעזאר. המושל העות'מאני הציע לו מספר מקומות לגור בהם, אך הוא דחה את כל ההצעות הללו, מלבד האחרונה. לכן הכפר נקרא בשם זה, מלשון קבלה, הסכמה.
הכפר נזכר ברישומי המס העות'מאנים של שנת 1596 כחלק מנפת ג'בל קובאל שבמחוז שכם. אוכלוסיית הכפר הייתה 4 משקי בית, כולם מוסלמים. הם שילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, כולל חיטה, שעורה, עצי זית, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות ומס בשיעור קבוע לתושבי אזור שכם, סה"כ 2,410 אקצ'ה.
בשנת 1838, אדוארד רובינסון כתב כי הכפר "מוקף בכרמי גפן ובמטעים גדולים של עצי זית ותאנה. הוא מוקם בנפת אל-ביתאווי, מזרחית משכם.
בשנת 1882 הכפר תואר במסגרת סקר ארץ ישראל המערבית של הקרן לחקר ארץ ישראל כ"כפר בגודל בינוני, השוכן במקום גבוה, ומוקף בזיתים ובבארות."
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בקבלאן אוכלוסייה של 771 מוסלמים. המספר גדל במפקד 1931 ל-906 נפש, אשר התגוררו ב-207 בתים.
בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 1,310 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 8,290 דונם, שמתוכם הוקצו 3,948 למטעים וחקלאות שלחין, 2,383 לגידולי דגנים, ואילו 72 דונם סווגו כשטח בנוי.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של קבלאן הייתה 1,151 נפש.
היסטוריה > לאחר 1967

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא חסר מידע אודות אירועי אלימות של פלסטינים.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, נמצאת קבלאן תחת שליטה ישראלית.
בעקבות הסכמי אוסלו הוגדרו 67% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B, ואילו 33% הנותרים מוגדרות כשטח C.
תושבי הכפר סובלים לעיתים קרובות מאלימות במסגרת "פעולות תג מחיר".
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Qabalan town profile, p. 5
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 131
↑  Robinson and Smith, vol 3, p. 92
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 3, Appendix 2, p. 128
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 288
↑  Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Nablus, p. 26
↑  Mills. 1932,  p. 63
↑  חיים לוינסון, השב"כ: פעילי ימין קיצוני עברו לפעול כתאי טרור מאורגנים, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2011.
↑  אליאור לוי, תג מחיר בחי: חתכו צמיגי מכוניות בכפר פלסטיני, באתר ynet, 3 בינואר 2013.
↑  ניר חסון, כתובות נאצה בעברית רוססו וכלי רכב הושחת בעיירה קבלאן שליד שכם, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2019
↑  הגר שיזף, אלמונים הציתו מכוניות וריססו כתובות גרפיטי בארבעה כפרים פלסטיניים בגדה, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2019
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנפין קלסברג

אנפין קלסברג (בפארואזית: Anfinn Kallsberg;‏ 19 בנובמבר 1947 – 20 בפברואר 2024) היה פוליטיקאי פארואי שהיה ראש ממשלה ומנהיג מפלגת העם.
ביוגרפיה

קלסברג נבחר לראשונה לפרלמנט הפארואי ב-1980, קלסברג כיהן כשר הדיג בין 1983 ל-1985, ובמשך 5 חודשים בממשלת הקואליציה הראשונה של יוגבן סונדשטיין ב-1989, וכשר הכלכלה והאוצר בין השנים 1996 ל-1998.
קלסברג התמנה לראש ממשלת איי פארו ב-15 במאי 1998. תפקיד בו שימש עד 2004, בקואליציה שהוקמה על ידי מפלגת העם, המפלגה הרפובליקנית ומפלגת השלטון העצמי. הממשל הראשון שלו כיוון לעצמאות כלכלית ומשפטית של איי פארו, והחל תהליך של נטילת מגזרים ממשלתיים שונים מהקבינט של דנמרק.
בשנת 2005 נבחר קלסברג לייצג את האיים בפרלמנט הדני.
קלסברג נפטר ב-20 בפברואר 2024, בגיל 76.
הערות שוליים

1 2  QODIO, Anfinn Kallsberg farin, Norðlýsið (בפארואזית)
א-סאוויה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,904 (2016)
 קואורדינטות:  32°05′05″N 35°15′28″E﻿ / ﻿32.084722222222°N 35.257777777778°E﻿ / 32.084722222222; 35.257777777778 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) א-סאוויה(למפת דרום השומרון רגילה) א-סאוויה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-סאוויה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-סאוויה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כתובת שרססו מתנחלים בפעולת תג מחיר בכפר ב-2018
א-סאוויה (בערבית: الساوية) הוא כפר פלסטיני, הממוקם בנפת שכם, במרכז השומרון, כ-18 ק"מ מדרום לשכם. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה כ-2,904 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בא-סאוויה אוכלוסייה של 476 מוסלמים. המספר גדל במפקד 1931 ל-596 נפש, אשר התגוררו ב-128 בתים.
בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 820 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 10,787 דונם, שמתוכם הוקצו 4,394 למטעים וחקלאות שלחין, 3,412 לגידולי דגנים, ואילו 40 דונם סווגו כשטח בנוי.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של א-סאוויה הייתה 1,151 נפש.
היסטוריה > לאחר 1967

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא תיאור לא נייטרלי של ההתנחלות עלי ותיאור אירועי אלימות מזווית פלסטינית בלבד.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, א-סאוויה עברה לשליטה ישראלית.
בשנת 1983 הוכרזו כ-400 דונם, על גבעה כקילומטר מדרום לכפר, כ"אדמות מדינה" ועליהם הוקמה ההתנחלות עלי. במשך השנים התרחבה ההתנחלות לקרקעות נוספות בבעלות פרטית של תושבי הכפר, וכפרים סמוכים בשטח של כ-1,000 דונם. רק בשנת 2013 הוכנה לעלי תוכנית מתאר, שבמסגרתה אושרו מאות מבנים לא חוקיים בשטחה. ב-2017 נבנה בית כנסת בהתנחלות עלי, בניגוד לחוק ללא אישורים, מחוץ לשטחה החוקי של ההתנחלות ועל קרקע פלסטינית פרטית של תושבי א-סאוויה. המינהל האזרחי הוציא נגד המבנה צו הפסקת בנייה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החל הכפר לסבול באופן קבוע מפלישות והתנכלויות של מתנחלים, במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של כריתת מטעי זיתים, ריסוס כתובות נאצה והצתות של כלי רכב ושדות:
מתנחלים התקיפו וגירשו מחלקותיהם מוסקים במטעי הכפר.
בנובמבר 2019, נגנב ציוד חקלאי, השחתתו עצי זית, שחלק מענפיהם נוסרו במסור חשמלי.
בינואר 2020, מתנחלים תקפו ופצעו שני פלסטינים בכפר. השניים, אב בשנות ה-60 לחייו ובנו בשנות ה-20 לחייו סובלו מחבלות בראשם, ואושפזו במצב בינוני בבית החולים רפידיה שבשכם.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Nablus, p. 26
↑  Mills. 1932, p. 63
↑  חיים לוינסון, המינהל האזרחי: לפחות 166 בתים בהתנחלות עלי הוקמו על קרקע פלסטינית, באתר הארץ, 28 בינואר 2013
↑   עמירה הס, עלי משרטטת את עצמה למרחוק, באתר הארץ, 31 במאי 2013
↑  עתירות נגד תוכנית המתאר המפורטת של ההתנחלות עלי, נגד הרחבת תחום ההכרזה על אדמות מדינה בעלי ונגד נוהל שמאפשר לדלג על הליך הכרזה
↑  שבתי בנדט‏, בית כנסת בהתנחלות עלי נבנה על קרקע פלסטינית פרטית, באתר וואלה, 6 ביולי 2017
↑   עמירה הס, הפיהוק הגדול, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2017
↑   הגר שיזף, כ-120 עצי זית של פלסטינים הושחתו בשלושה כפרים בגדה, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2019
↑  הגר שיזף וג'קי חורי, מתנחלים תקפו ופצעו שני פלסטינים בכפר דרומית לשכם, באתר הארץ, 25 בינואר 2020
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582145805171
אטיה

| --- | --- |

ייתכן ותמונה זו על אגרטל פורטלנד מציגה את אטיה.
 לידה:  85 לפנה״ס? רומא העתיקה 
 פטירה:  43 לפנה״ס (בגיל 42 בערך) 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 מקום קבורה:  מאוזוליאום אוגוסטוס 
 בן או בת זוג:  גאיוס אוקטביוס (?–58 לפני הספירה) לוקיוס מארקיוס פיליפוס (ערך בלתי־ידוע–43 לפני הספירה) 
 
אטיה, תחריט מתוך הפרומפטואריום איקונום אינסיגניאורום (1553).
אטיה (בלטינית: Atia; גם אטיה בלבה, Atia Balba;‏ 85–43 לפסה"נ) הייתה אחייניתו של יוליוס קיסר (באמצעות אחותו יוליה (אנ')), ואמו של גאיוס אוקטביוס, שהפך לקיסר אוגוסטוס. דרך בתה אוקטביה, היא הייתה גם הסבתא רבתא של גרמאניקוס ושל אחיו, הקיסר קלאודיוס.
ביוגרפיה > חיים מוקדמים

אטיה הייתה בתם של יוליה ובעלה הפראיטור מרקוס אטיוס בלבוס (אנ'). לאטיה הייתה לפחות אחות צעירה אחת, ואולי גם אחות מבוגרת יותר. בשל כך, היא נקראת לפעמים "אטיה סקונדה (Atia Secunda, אטיה השנייה, או Atia Balba Secunda). ייתכן שהיה לה גם אח.
ביוגרפיה > נישואים ראשונים

נישואיה הראשונים היו עם גאיוס אוקטביוס (אנ'), הפריאטור בשנת 61 לפסה"נ ולאחר מכן מושל פרובינקיה מקדוניה (אנ'). משפחתה גרה קרוב לווליטריי (אנ'), ביתם של האוקטביים. נולדו להם שני ילדים: אוקטביה, שנולדה בסביבות שנת 66 לפסה"נ, וגאיוס אוקטביוס, שנולד בשנת 63 לפסה"נ.
ההיסטוריון הרומי טקיטוס מציין אותה בחיבורו "שיחה על הנואמים" כאישה דתית ומוסרית באופן יוצא דופן, ואחת המטרונות הנערצות ביותר בהיסטוריה של הרפובליקה הרומית. כזו ש"בפניה לא ניתן לומר דבר נבלות ולא לעשות כל מעשה קלון. בטהרה ובצניעות השגיחה לא רק על לימודי הילדים ועיסוקיהם, אלא גם על שעשועיהם ומשחקיהם".
סווטוניוס מציין את הסימנים האלוהיים שחוותה לפני ואחרי לידתו של אוגוסטוס:
אוקטביוס מת בשנת 59 לפסה"נ, כאשר בנם גאיוס אוקטביוס (הקיסר הרומי לעתיד אוגוסטוס) היה בן ארבע.
ביוגרפיה > נישואים שניים

בשנת מותו של בעלה הראשון, נישאה אטיה בשנית ללוקיוס מרקיוס פיליפוס (אנ'), קונסול בשנת 56 לפסה"נ. לפילפוס היו אז כבר שלושה ילדים: לוקיוס מרקיוס פיליפוס (אנ') (קונסול סופקטוס בשנת 38 לפנה"ס, שבסופו של דבר התחתן עם אחותה הצעירה של אטיה), מרקיה (אנ') (אשת קאטו הצעיר) וקווינטוס מרקיוס פיליפוס (פרוקונסול של קיליקיה (אנ') בשנת 47 לפסה"נ). ייתכן שלה ולפילפוס היו ילדים.
אטיה כל כך חששה לביטחונו של בנה, שהיא ופילפוס דחקו בו לוותר על זכויותיו כיורש של יוליוס קיסר. היא מתה באוגוסט או בספטמבר 43 לפסה"נ. אוקטביאנוס כיבד את זכרה בהלוויה פומבית.
תיאוריה בתרבות

דמות בדיונית של אטיה גולמה על ידי השחקנית פולי ווקר בסדרת הטלוויזיה "רומא". היא מתוארת שם כשאפתנית, ממולחת, מניפולטיבית, חסרת עכבות מינית ופושטת רגל מוסרית; הסדרה גם מציגה אותה כמעורבת במערכת יחסים רומנטית ארוכת טווח עם מרקוס אנטוניוס. ג'ונתן סטמפ, היועץ ההיסטורי של הסדרה, ציין כי בנוסף לאטיה ההיסטורית, גרסת הדמות של אטיה שואבת השפעות משמעותיות מנשים רומיות אחרות מאותה תקופה, כמו קלודיה הידועה לשמצה, ופולביה, אשתו של מרקוס אנטוניוס.
הערות שוליים

↑  טאקיטוס, שיחה על הנואמים, כח (תרגום שרה דבורצקי).
↑  סווטוניוס, אבגוסטוס האלוהי, 94, 5 (תרגום אלכסנדר שור).
ערוץ 2

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  כללי, חדשות
 סוג:  ערוץ טלוויזיה מסחרי
 תאריך השקה:  4 בנובמבר 1993
 תאריך סגירה:  31 באוקטובר 2017 (פוצל לקשת 12 ורשת 13)
 בעלות:  פרטית
 משרד ראשי:  קריית התקשורת נווה אילן, נווה אילן (חברת החדשות)  קלאוזנר 14, רמת אביב, תל אביב (הטלוויזיה החינוכית)  ראול ולנברג 12, רמת החייל, תל אביב (קשת)  הברזל 23, רמת החייל, תל אביב (רשת)  דוד מרכוס 20, ירושלים (טלעד, 1993–2005)
 אזור קליטה:  המזרח התיכון, ניו יורק, קליפורניה
 שיטת שידור:  DVB, PAL
 פורמט תמונה:  576i (‏SDTV)
 הצפנה:  שידור דיגיטלי קרקעי, שידור לוויני חופשי, הפצה ברשתות הכבלים והלוויין
 זמינות
 חבילה:  HOT • ‏yes • סלקום tv • פרטנר tv • עידן פלוס
 HOT:  אפיק 22
 yes:  אפיק 22
 סלקום TV:  ערוץ 2
 פרטנר tv:  אפיק 22
 עידן+:  אפיק 2
 
 ערוץ 2 באתר הרשות השנייה
ערוץ 2 (נקרא גם "הערוץ השני", לעיתים כונה "ערוץ 22") היה ערוץ טלוויזיה מסחרי ישראלי, שהחל לשדר ב־4 בנובמבר 1993 במסגרת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. שידורי תוכן ניסיוניים החלו ב־23 באוקטובר 1986, במימון אגרת הטלוויזיה. בשנותיו הראשונות הופעל הערוץ בידי שלוש זכייניות (קשת, רשת וטלעד), והחל מ־2005 נותרו רק קשת ורשת לאחר שטלעד הפסיקה לשדר בעקבות הפסדה במכרז של הרשות השנייה באותה שנה.
ב-31 באוקטובר 2017, כ־24 שנים לאחר עלייתו לאוויר, סיים הערוץ את שידוריו ופוצל לשני ערוצים חדשים: קשת 12 ורשת 13. לאחר הפיצול, חברת החדשות שהוקמה במסגרת ערוץ 2, שידרה את תכניה בשני הערוצים במקביל, עד חודש ינואר 2019 – עת מיזוג רשת-עשר – אז עברה לשידור כל תכניה בערוץ 12 בלבד.
הערוץ ספג ביקורת לאורך השנים על איכות התוכן המשודר בו, בעיקר על האדרת תוכניות בידור וריאליטי, והשקעה מופחתת בתוכניות מתוסרטות.
הרקע להקמת הערוץ

הצעות להקמת ערוץ טלוויזיה שני עלו כבר במהלך שנות ה-70, זמן לא רב לאחר תחילתם של שידורי טלוויזיה סדירים בישראל. סוגיית הקמתו של ערוץ טלוויזיה נוסף הפכה למוקד מחלוקת פוליטית בין המפלגות הגדולות בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80, מחלוקת שמנעה בפועל את הקמתו. ביולי 1978 הקימה הממשלה ועדה לבדיקת הסוגיה בראשות חיים קוברסקי. הוועדה המליצה להקים ערוץ נוסף שיפעל מחוץ למסגרת רשות השידור, בפיקוח רשות נפרדת, וימומן משידור פרסומות. ההמלצות נגנזו עקב התנגדות המפד"ל, שהייתה אז מרכיב חשוב בקואליציה, לשידורים מסחריים. רשימת המערך התנגדה להקמת ערוץ שני אף היא. רק באוקטובר 1985 אישרה הממשלה הצעת חוק של שר התקשורת אמנון רובינשטיין להקמת ערוץ שני. בראש מנהלת ההקמה של הערוץ השני עמד עו"ד אברהם פורז. הערוץ תוכנן לקום לפי המודל הבריטי של ערוץ ITV, בשיטה של זיכיונות לימי שידור. במקביל הורה שר התקשורת להתחיל ב"שידורי ניסיון" בכמה תדרים פנויים. החלטתו של רובינשטיין עוררה בעיה משפטית, שכן לא היה בסיס חוקי לשידורים האלה, אולם רובינשטיין הצדיק אותה בכך שמדובר בשידורי ניסיון בלבד שנועדו לתפוס את התדרים, כדי שלא ישמשו להרחבת שידוריהן של תחנות הטלוויזיה במדינות השכנות[דרוש מקור].