stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת העל האיראנית
היסטוריה > ליגת קודס וליגת אזאדגאן

בשנת 1989, חזר הכדורגל הלאומי הרשמי האיראני לפעילות אחרי כעשור, והתקיימה תחרות חד-עונתית חדשה בשם "ליגת קודס", בה זכתה קבוצת אסתקלאל (שבעבר נקראה "טאג' "), שהקדימה את פרספוליס הבולטת, לאחר שבפעם הראשונה מזה עשור שהליגה הושלמה.
ב-1991 נוסדה תחרות חדשה בשם "ליגת אזאדגאן" כליגה העליונה במערכת הכדורגל האיראנית. שם הליגה "אזדגאן" משמעותו בפרסית "משוחרר", ושם זה ניתן על מנת לכבד את שבויי המלחמה ששוחררו לאחר סיום המלחמות באזור.
עונת 1991/1992 הייתה הראשונה של ליגת אזדגאן בה זכתה פאס טהראן. מספר הקבוצות בליגה גדל משנה לשנה, כאשר פאס טהראן וסאיפא שולטות בליגה בארבע השנים הראשונות. פאס טהראן ואסתקלאל טהראן השתתפו באליפות אסיה לקבוצות בתחילת שנות התשעים. מ-1995 עד 2001 שלטו שני מועדונים בליגה: אסתקלאל טהראן ופרספוליס, לשני המועדונים היו את השחקנים הטובים ביותר באיראן, נבחרת איראן, שהורכבה מעיקר משחקני שני המועדונים שהיו בעלי מחלקות נוער טובות, זכתה גם היא להצלחה באסיה.
היסטוריה > ליגת העל האיראנית

בתחילת שנות האלפיים פדרציית הכדורגל האיראנית החליטה ליצור ליגת כדורגל מקצוענית חדשה. בשנת 2001 נוסדה ליגת העל האיראנית שנקראה "ליגת הפרו של המפרץ הפרסי" שהחליפה את ליגת אזאדגאן שהייתה עד אז הליגה הבכירה באיראן. עם הקמתה של הליגה הכדורגל באיראן התחיל להיות ברמה של כדורגל מקצועני: נבנו אצטדיונים גדולים יותר, השחקנים קיבלו משכורות, וקבוצות מחוץ לטהראן, כגון, פולאד וספאהאן הפכו למועדונים הטובים במדינה. לאחר הקמת הליגה ליגת אזאדגאן הפכה להיות הליגה השנייה בחשיבותה במערכת הליגות באיראן. הליגה כללה 14 קבוצות בשתי העונות הראשונות אך לאחר מכן המספר גדל ל-16 ול-18. המועדון הראשון שזכה בליגה היה פרספוליס שהובילו רק בנקודה אחת על אסתקלאל טהראן בסיום המחזור האחרון, לאחר 25 מחזורים אסתקלאל הובילו אבל במחזור האחרון המועדון הפסיד 1-0 למאלבן ופרספוליס ניצחו באותה תוצאה את פאג'ר ספאסי במשחק ביתי.
קבוצות הליגה

קבוצות הליגה לעונת 2022/2023:
| קבוצה | מיקום | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אלומיניום אראק | אראק | אימאם חומייני | 15,000 |
| אסתקלאל טהראן | טהראן | אזאדי | 76,807 |
| פולאד | אהוואז | פולאד ארנה | 30,665 |
| גול גוהאר סירז'אן | סריז'אן | גול גוהאר | 10,000 |
| הוואדר | כרג' |  | 8,250 |
| מאס רפסנג'אן | רפסנג'אן | שוהאנדאייה נושאבאד | 10,000 |
| נפט מסג'ד סולימאן | מסג'ד סולימאן | בוניאן מוחמדי | 8,000 |
| נסאאג'י מאזנדראן | קאים שהר | וטני | 18,000 |
| פייכאן | קודס | שהר קודס | 25,000 |
| פרספוליס | טהראן | אזאדי | 76,807 |
| מאלבן | בנדאר אנזאלי | דסתגרדי | 8,000 |
| נפט סנעת | אבאדאן | תח'תי אבאדאן | 22,000 |
| ספאהאן | אספהאן | נקש-י ג'האן | 75,000 |
| מאס כרמאן | כרמאן |  | 30,000 |
| טרקטור סאזי | תבריז | סאהאנד | 66,833 |
| ד'וב אהאן | פולאדשהר | פולאדשהר | 20,000 |
אלופות הליגה האיראנית

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע חאזפי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
אלופות הליגה האיראנית > הליגה המקומית (1970 - 1972)

| עונה | אלופה | סגנית | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970/1971 | טאג' | פאס טהראן | טאג' אבאדאן |
| 1971/1972 | פרספוליס | פאס טהראן | טאג' |
אלופות הליגה האיראנית > גביע ג'אמשיד (1973 - 1978)

| עונה | אלופה | סגנית | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973/1974 | פרספוליס | טאג' | פאס טהראן |
| 1974/1975 | טאג' | פרספוליס | הומא |
| 1975/1976 | פרספוליס | הומא | פאס טהראן |
| 1976/1977 | פאס טהראן | פרספוליס | שהבאז |
| 1977/1978 | פאס טהראן | פרספוליס | מאלאבאן |
1978/1979: לא הושלמה
אלופות הליגה האיראנית > תקופת המהפכה

| עונה | אלופה |
| --- | --- |
1979 - 1989: לא התקיימה ליגה רשמית
אלופות הליגה האיראנית > ליגת קודס

| עונה | אלופה | סגנית | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989/1990 | אסתקלאל טהראן | פרספוליס | מאלאבאן |
אלופות הליגה האיראנית > ליגת אזאדגאן (1991 - 2001)

| עונה | אלופה | סגנית | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991/1992 | פאס טהראן | אסתקלאל | פרספוליס |
| 1992/1993 | פאס טהראן | פרספוליס | קשבראז-טרקטור |
| 1993/1994 | סאיפא | פרספוליס | ג'ונוב אחבאז |
| 1994/1995 | סאיפא | אסתקלאל | קשבראז |
| 1995/1996 | פרספוליס | בהמאן | אסתקלאל |
| 1996/1997 | פרספוליס | בהמאן | ספאהאן |
| 1997/1998 | אסתקלאל | פאס טהראן | זוב אהאן |
| 1998/1999 | פרספוליס | אסתקלאל | ספאהאן |
| 1999/2000 | פרספוליס | אסתקלאל | פאג'ר ספאסי |
| 2000/2001 | אסתקלאל | פרספוליס | סאיפא |
אלופות הליגה האיראנית > ליגת העל האיראנית (2001 - כיום)

| עונה | אלופה | סגנית | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | פרספוליס | אסתקלאל | פולאד |
| 2002/2003 | ספאהאן | פאס טהראן | פרספוליס |
| 2003/2004 | פאס טהראן | אסתקלאל | פולאד |
| 2004/2005 | פולאד | זוב אהאן | אסתקלאל |
| 2005/2006 | אסתקלאל | פאס טהראן | סאיפא |
| 2006/2007 | סאיפא | אסתקלאל אחבז | פרספוליס |
| 2007/2008 | פרספוליס | ספאהאן | סאבא בטרי |
| 2008/2009 | אסתקלאל | זוב אהאן | מס קרמאן |
| 2009/2010 | ספאהאן | זוב אהאן | אסתקלאל |
| 2010/2011 | ספאהאן | אסתקלאל | זוב אהאן |
| 2011/2012 | ספאהאן | טרקטור | אסתקלאל |
| 2012/2013 | אסתקלאל | טרקטור | ספאהאן |
| 2013/2014 | פולאד | פרספוליס | נאפט טהראן |
| 2014/2015 | ספאהאן | טרקטור | נאפט טהראן |
| 2015/2016 | אסתקלאל ח'וזסתאן | פרספוליס | אסתקלאל |
| 2016/2017 | פרספוליס | אסתקלאל | טרקטור |
| 2017/2018 | פרספוליס | זוב אהאן | אסתקלאל |
| 2018/2019 | פרספוליס | ספאהאן | אסתקלאל |
| 2019/2020 | פרספוליס | אסתקלאל | פולאד |
| 2020/2021 | פרספוליס | ספאהאן | אסתקלאל |
| 2021/2022 | אסתקלאל | פרספוליס | ספאהאן |
| 2022/2023 | פרספוליס | ספאהאן | אסתקלאל |
| 2023/2024 | פרספוליס | אסתקלקל | ספאהאן |
סך אליפויות לפי מועדון

| קבוצה | זכיות | סגנויות | מקום שלישי | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרספוליס | 16 | 10 | 3 | 1971/1972, 1973/1974, 1975/1976, 1995/1996, 1996/1997, 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002, 2007/2008, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2022/2023, 2023/2024 |
| אסתקלאל | 9 | 11 | 9 | 1970/1971, 1974/1975, 1989/1990, 1997/1998, 2000/2001, 2005/2006, 2008/2009, 2012/2013, 2021/2022 |
| פאס טהראן | 5 | 5 | 2 | 1976/1977, 1977/1978, 1991/1992, 1992/1993, 2003/2004 |
| ספאהאן | 5 | 4 | 5 | 2002/2003, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2014/2015 |
| סאיפא | 3 | - | 2 | 1993/1994, 1994/1995, 2006/2007 |
| פולאד | 2 | - | 3 | 2004/2005, 2013/2014 |
| אסתקלאל ח'וזסתאן | 1 | - | - | 2015/2016 |
מלכי השערים

| עונה> 1971/1972.1972/1973.1973/1974.1974/1975.1975/1976.1976/1977.1977/1978.1978/1979.1989/1990.1991/1992.1992/1993.1993/1994.1994/1995.1995/1996.1996/1997.1997/1998.1998/1999.1999/2000.2000/2001.2001/2002 | שחקן> חוסיין כלאני.חוסיין כלאני/סאפר איראנפאכ.ע'ולאם חוסיין מאזלומי.גולאם חוסיין מזלומי.נאסר נוראאי.ע'ולאם חוסיין מזלומי.עזיז אספאנדר.חוסיין פרכי.מוחמד אחמדזאדחה.פרשאד פיוס.ג'משיד שאהמוחמדי.עבאס סימכני.פרשאד פיוס.מוחמד מואמני.עלי אסע'אר מודיר-רוסתא.חוסיין ח'טיבי.כורוש ברמאכ.עיראק מוחמד מהדי א-נדווי.רזא סאחבי.רזא ענאייתי | קבוצה> פרספוליס.פרספוליס.אסתקלאל טהראן.אסתקלאל טהראן.הומא.שהאבאז.מאלבאן.פארס טהראן.מאלבאן.פרספוליס.סאיפא.ד'וב אהאן.פרספוליס.פוליאקריל.בהמן.טרקטור סאזי.טרקטור סאזי.סנעת נפט.ד'וב אהאן.אבו מוסלם | שערים> 7.11.15.10.18.10.16.7.16.11.11.17.20.19.18.16.14.15.14.17 |  | עונה> 2002/2003.2003/2004.2004/2005.2005/2006.2006/2007.2007/2008.2008/2009.2009/2010.2010/2011.2011/2012.2012/2013.2013/2014.2014/2015.2015/2016.2016/2017.2017/2018.2018/2019.2018/2019.2019/2020.2020/2021 | שחקן> אדמונד בזיכ.עלי דאי.רזא ענאייתי.רזא ענאייתי.ניגריה דניאל אולרום.מוחסן ח'לילי.ארש בורהאני.עיראק עמאד מוחמד.רזא נורוזי.כרים אנסארי-פרד.ג'לאל ראפח'אי.כרים אנסארי-פרד.ברזיל אדיניו.מהדי טארמי.מהדי טארמי.עלי אליפור.ברזיל קירוס סטאנלי.ברזיל לוסיאנו פריירה.מאלי צ'אייק דיבאטה.סג'אד שהבזאדה | קבוצה> ספאהאן.פרספוליס.אסתקלאל.אסתקלאל.אבו מוסלם.פרספוליס.אסתקלאל.ספאהאן.פולאד.סאיפא.מאלבאן.טרקטור סאזי.טרקטור סאזי.פרספוליס.פרספוליס.פרספוליס.ספאהאן.פולאד.אסתקלאל.ספאהאן | שערים> 13.16.20.21.17.18.21.19.24.21.19.14.20.16.18.19.16.16.15.20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  | 2021/2022 | ניגריה גודווין מנשה | Mes Rafsanjan F.C | 14 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים בכל הזמנים

נכון ל-25 באוגוסט 2022
| דירוג | שם | שערים | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | איראן רזאה אנייטי | 147 | 2001 – 2017 |
| 2 | איראן מהאדי ראג'אבזאדה | 116 | 2001 – 2018 |
| 3 | איראן אראש בורחאני | 114 | 2002 – 2017 |
| 4 | ברזיל לוצ'יאנו פרירה | 95 | 2012 – |
| 4 | איראן פרידון פאזלי | 85 | 2001 – 2010 |
| 6 | ברזיל אדיניו | 82 | 2008 – 2017 |
| 7 | איראן ג'לאל רפחי | 79 | 2005 – 2016 |
| 8 | איראן מוחמד רזא חאלטברי | 79 | 2004 – |
| 9 | איראן כרים אנסארי-פרד | 77 | 2007 – 2014 |
| 10 | איראן מוחמד גאזי | 76 | 2004 – |
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

נכון ל-25 באוגוסט 2022
| דירוג | מדינה | שם | הופעות | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איראן | ג'לאל חוסייני | 576 | 2002 – 2022 |
| 2 | איראן | מהדי רמאתי | 482 | 2001 – 2020 |
| 3 | איראן | איברהים סאדגי | 438 | 2000 – 2017 |
| 4 | איראן | מוחמד רזא חאלטברי | 421 | 2003 – |
| 5 | איראן | מהאדי ראג'אבזאדה | 381 | 2001 – 2018 |
| 6 | איראן | מורטזה אסאדי | 380 | 2005 – 2018 |
| 7 | איראן | אמיר חוסיין סאדגי | 379 | 2003 – 2018 |
| 8 | איראן | מושן בנגאר | 372 | 2003 – 2018 |
| 9 | איראן | חוסרו היידארי | 370 | 2002 – 2019 |
| 10 | איראן | מוחמד נורי | 369 | 2000 – 2021 |
ראו גם

הליגה האיראנית הראשונה
גביע חאזפי
הערות שוליים

↑  עקב תחילת המהפכה האיראנית
↑  בעקבות המהפכה האיראנית ומלחמת איראן-עיראק
מחיצת האף

| --- | --- |

 שיוך:  האף האנושי 
 מיקום אנטומי:  חלל האף 
 אספקה עורקית:  anterior ethmoidal artery 
 עצבוב:  anterior ethmoidal nerve, nasopalatine nerve
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (993) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  septum nasi 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A06.1.02.004 
 TA2 (2019):  3137 
 FMA:  54375 
 קוד MeSH:  A04.531.591 
 מזהה MeSH:  D009300 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0027432 
 
מחיצת האף
מחיצת האף בהדמיית MRI
מחיצת האף או חֵיץ הָאַף (septum nasi) מחלקת את חלל האף לשני חלקים ויוצרת את ההפרדה בין הנחיריים. המחיצה בנויה מסחוס בקדמת האף ומחומר גרמי בחיבור לעצם.
המחיצה מורכבת משלושה חלקים:
הסחוס (Septal cartilage) הנמצא בקדמת המחיצה.
עצם המחרשה, וומר (Vomer) - עצם קטנה, שטוחה ומרובעת בצורתה, המהווה את חלקה האחורי והתחתון של המחיצה.
הלוחית האנכית של עצם הכברה (העצם האתמואידית) (Perpendicular plate of ethmoid bone) - לוחית עצם דקה המהווה את חלקה העליון של המחיצה, ומחוברת לעצם הכברה.
במצב נורמלי מחיצת האף ישרה ומחלקת את מערת האף לשני חלקים סימטריים.
סטייה של מחיצת האף

בעיה שכיחה במחיצת האף היא עקמומיות או סטייה במחיצה ימינה או שמאלה, העלולה לחסום את זרימת האוויר באופן מלא או חלקי בנחיר אחד או בשניהם. סטייה כזו עלולה לגרום לסינוסיטיס. העקמומיות עלולה להיות מלווה גם בקונכיות אף תפוחות, בניסיון של הגוף לשמור על רמת הסינון של האוויר. העקמומיות נגרמת לרוב מחבלה באף שאירעה בגיל צעיר, ואשר החולה הסובל מהתופעה אינו מודע לה.
לעיתים מומלץ ללוקים בעקמת לעבור ניתוח ליישור המחיצה (Septoplasty).
קיימות שתי שיטות לניתוח:
(SMR (sub mucosal resection - השיטה המסורתית: הוצאה של חלק ממרכיבי המחיצה והשארת החלקים הישרים בלבד.
השיטה המודרנית, שבה מיישרים את המחיצה ללא סילוק של עודפים.
הניתוח מבוצע בהרדמה מקומית. הוא מבוצע דרך הנחיריים, ואורך כשעה ויותר. לעיתים קרובות מבוצע הניתוח כחלק מניתוח קוסמטי של האף. למרות שהוא נחשב לניתוח קל יחסית, הרי שמעבר לסיבוכים רגילים בניתוח, עלולים לקרות גם סיבוכים אחרים, כמו למשל נקב במחיצה.
ספטום (septum) הוא גם שמו של אחד מסוגי הפירסינג - עגיל במחיצת האף.
ראו גם

ניתוח אף
מחשבות (כתב עת)

| --- | --- |

שער גיליון 49 של "מחשבות", אוקטובר 1980
 סוגה:  מדע, הגות
 פורמט:  שנתון / דו-שנתון
 בעלים:  יבמ ישראל
 עורך ראשי:  צבי ינאי
 תאריכי הופעה:  1961–1996 (כ־35 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 ISSN:  0334-4126
 http://www.thinkil.co.il/machshavot_magazine
 
מחשבות היה כתב עת להגות ולמדע שיצא לאור בהוצאתה של חברת יבמ ישראל ובעריכתו של צבי ינאי.
כתב העת החל לצאת לאור בשנת 1961, ובראשית דרכו היה בעל אופי שיווקי-מסחרי, ונועד לקדם את פעילותה העסקית של IBM בישראל. את ארבעת הגיליונות הראשונים ערך אהרון לוין, ואת גיליונות 5–15 ערך דניס שיפרין. החל מגיליון 16 ערך את כתב העת צבי ינאי, שגם כתב חלק ניכר מהמאמרים בו, והחל מגיליון 18 החל כתב העת, ביוזמת ינאי ובעידודו של דוד כהן, לשנות את אופיו והפך בהדרגה לכתב עת העוסק בנושאי הגות ומדע. בכמה גליונות שימש ד"ר אילן עמית כעורך-שותף. שמו של כתב העת נובע מדרישה של תומאס ווטסון להציג בכל חלל עבודה בחברת IBM שלט עם המילה "Think" ("חשוֹב!"). ביטאון החברה באנגלית נשא אף הוא את השם Think, ובהסבתו לעברית נקרא "מחשבות".
בכתב העת, שיצא לאור באופן לא סדיר בתדירות של גיליון או שניים בשנה, התפרסמו ראיונות ושיחות עם בכירי החוקרים בישראל, בהם הפרופסורים ישעיהו ליבוביץ, מישל רבל, אסא כשר, מיכאל רבין, ישראל אומן ויהושע בר-הלל, ועם אנשי רוח בולטים כחיים גורי ודליה רביקוביץ ורבים אחרים. ראיונות ושיחות אלה התפרסמו בשנות השבעים והשמונים, והיו במה חשובה להבאת הגותם של הוגים אלה לציבור הרחב.
אוסף מאמרים שפורסמו ב"מחשבות" יצא לאור בחמישה כרכים בשנת 1978, ושמותיהם משקפים את עושר הנושאים בהם עסק כתב העת:
חיים, דת ומדע
אמנות וקולנוע
פיזיקה, מתמטיקה ומחשבים
מדע, חינוך והיסטוריה
מדע, הגות ואמנות
בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים ערך צבי ינאי, עורך כתב העת, מפגשים אחדים בשם "מחשבות בעל פה" שהתקיימו במוזיאון תל אביב. תוכן ההרצאות שנישאו במפגשים פורסם בגיליונות כתב העת. בשנת 1996, לאחר שיצאו לאור 68 גיליונות, חדל כתב העת להופיע. בשנת 2000 יצאה לאור חוברת מיוחדת: "קובץ היובל ליבמ ישראל 50 שנה 1949–1999".
כתב העת, שזכה לביקוש רב, לא נמכר בחנויות, אלא חולק חינם לעובדי חברת יבמ ישראל, ללקוחותיה, וכן למי שפנה למערכת בבקשה לקבל אותו. ביוני 2015 הועלו כל גליונות "מחשבות" לרשת על ידי בת זוגו של צבי – דליה בר הוכברג, והם פתוחים לצפייה חופשית.
הערות שוליים

↑  אליהו הכהן, "כתבי העת העבריים הראשונים לעיבוד נתונים", מעשה חושב, אוקטובר 1990
מיכאל ו. פוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1940 (בן 83) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  האוניברסיטה העברית בירושלים  היברו יוניון קולג' - המכון היהודי לדת 
 מוסדות:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון 
 
מיכאל ו. פוקס (אנגלית: Michael V. Fox; ‏נולד ב־9 בדצמבר 1940) חוקר מקרא ואגיפטולוג יהודי-אמריקאי. פרופ' אמריטוס במחלקה ללימודי עברית ולימודים שמיים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
קורות חיים

פוקס קיבל הסמכה לרבנות מהיברו יוניון קולג' בסינסינטי. למד לימודי מקרא ואגיפטולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור בשנת 1972. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "ספר קהלת ויחסו לאסכולת החכמה" בהנחיית פרופ' מנחם הרן.
הוא לימד בישראל מספר שנים ובשנת 1977 עבר למדיסון, שם לימד במחלקה ללימודי עברית ולימודים שמיים. פוקס היה אחד מן העורכים של סדרת פירושי התנ"ך Anchor Bible וכתב את הפירוש לספר משלי. כן חיבר את הפירוש לספר קהלת מסדרת תרגום ופירוש התנ"ך של ה-JPS.
ספריו

שירי דודים מן העת העתיקה, אסף, תרגם ופירש מיכאל פוקס, ירושלים, מאגנס, תשמ"ה.
מוטסה הראשון

| --- | --- |

 לידה:  1837 Mulago, אוגנדה 
 פטירה:  19 באוקטובר 1884 (בגיל 47 בערך) קברי מלכי בוגנדה בקסובי, אוגנדה 
 מדינה:  בוגנדה 
 מקום קבורה:  קברי מלכי בוגנדה בקסובי 
 
מוקאביה מבוגנדה (באנגלית: Mukaabya of Buganda;1837-19 באוקטובר 1884, המוכר בשמו המלכותי מוטסה הראשון, היה הקבקה של ממלכת בוגנדה מאוקטובר 1856 עד מותו.
במהלך שלטונו ביקרו את מוטסה מסיונרים קתולים ואנגליקנים אך הוא התנגד להם, בעיקר בעקבות דרישתם לאסור על פוליגמיה בממלכתו. למוטסה עצמו היו נשים רבות והוא התעניין בדת האסלאם. לפי עדויות של נסיכים מוסלמיים מוטסה שקל להתאסלם אך לא היה מוכן לקבל את מנהג ברית המילה ועל כן לא התקבל כמוסלמי בקרב המוסלמים המאמינים.
בפברואר 1862 ביקרו את המלך מוטסה מגלי הארצות ג'ון הנינג ספיק וג'יימס אוגוסטוס גרנט במהלך חיפושם אחרי מקור הנילוס הלבן.
מוטסה היה ידוע באכזריותו. אלפי נתיניו הוצאו להורג במהלך שלטונו, בדרך כלל בעקבות עבירות קלות וחריגות מקוד ההתנהגות של חצר המלוכה.
לאחר מותו ירש אותו בנו - מואנגה השני.
לקריאה נוספת

אלן מורהד, הנילוס הלבן, תרגם זיוי שורר, הוצאת מערכות, 1965.
מוזיקה ארגנטינאית
המוזיקה העירונית

המוזיקה העירונית הארגנטינאית, זו של בואנוס איירס, מוכרת בראש ובראשונה בזכות הטנגו שנוצר והתפתח בה, ובהמשך נדד לאירופה ולכל העולם; אם כי למען הדיוק יש לציין שהוא מזוהה גם עם מונטווידאו שבאורוגוואי, ולכן ראוי להגדירו כסגנון של אזור נהר לה פלטה (rioplatense); וכן שיש סגנונות מוזיקליים נוספים המזוהים עם בואנוס איירס.
הטנגו הארגנטינאי שונה מזה המוכר באירופה ובמידה רבה גם בישראל: המקצב שלו מורכב ואינו מתבסס רק על ארבע פעמות תוך הדגשת הראשונה, שירי הטנגו הקלאסיים הם מלנכוליים באופיים ועוסקים בבואנוס איירס ובנופיה האנושיים בתחילת המאה ה-20, נעשה בהם שימוש רב בסלנג המקומי של בואנוס איירס - הלונפארדו, והריקוד הוא ריקוד וירטואוזי ומורכב שופע מחוות אירוטיות בדומה לריקודים לטיניים כמו הסמבה הברזילאית והסלסה הקאריבית.
ניתן לזהות בו השפעות מוזיקליות אירופאיות - של המהגרים שהגיעו משם, ובראש ובראשונה האיטלקים; אך גם השפעות מוזיקליות אפריקאיות שהביאו העבדים משם במאות הראשונות לכיבוש האירופאי.
באופן כללי הוא התגבש בתקופה של הגירה חיצונית גדולה מאירופה והגירה פנימית מהפרובינציות, ומקובל לראותו כיצירה מקומית ולא כסגנון שהגיע מבחוץ וקיבל מאפיינים מקומיים.
הליווי הכלי מתבסס בדרך כלל על גיטרות (ספרד), בנדוניאון (גרמניה), קונטרבאס, ופסנתר.
המונח טנגו מקורו ככל הנראה בדיאלקט שהיה מקובל בקרב העבדים האפריקאיים, והוא מציין תוף או מעגל של ריקוד קצבי; אך רק בראשית המאה ה-20 הוא יוחד לסגנון המוזיקלי המסוים הנושא מאז את שמו.
בראשיתו תדמיתו הייתה נחותה והוא זוהה עם מועדוני לילה מפוקפקים בבואנוס איירס; ובשל שמו - עם המוזיקה של האפריקאים, בדומה למוזיקה האפרו-אמריקאית שזכתה אף היא בראשית דרכה ליחסי ציבור שליליים.
המוזיקה העירונית > קרלוס גרדל

בשנת 1910 החלה הקריירה של קרלוס גרדל שמשכה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, ושנחשב בארגנטינה לגדול זמרי הטנגו אשר מסמל את תור הזהב שלו ואת התקופה בה נוצרה מיטב הקלאסיקה.
גרדל הופיע בשיא הקריירה שלו לא רק בבואנוס איירס אלא גם בפריז ובניו יורק, והשתתף בסרטים רבים בארצות הברית.
הוא מת בן פחות מ-50 (יש אי ודאות לגבי תאריך הלידה שלו) בתאונת מטוס בעיר מדיין, קולומביה.
בין שיריו הבולטים ניתן לציין את Volvió una noche ו-El día que me quieras שתורגמו ובוצעו בעברית על ידי שלמה יידוב באלבום "חולם בספרדית" (חזרה בלילה, ביום שבו תרצי בי); וכן Caminito שמוכר גם בזכות הרחוב הציורי בשכונת לה בוקה בבואנוס איירס.
המוזיקה העירונית > תקופת הזהב

המחצית הראשונה של המאה ה-20, החל מגרדל ועד להדחתו של חואן פרון נחשבת לתקופת הזהב של הטנגו הארגנטיני ובה פעלו היוצרים ונכתבו השירים שנחשבים כיום לקלאסיקה שלו; והוא אף הפך במהלך כהונתו של פרון למקור לגאווה לאומית.
בין השירים הבולטים בתקופה זו ניתן לציין את Cambalache.
זו התקופה בה הגרמופון והרדיו הופיעו והפכו לפופולריים והביאו את הצלילים לכל פינה, ובהמשך הריקוד הגיע גם לאירופה וזכה שם לגרסה משלו.
המוזיקה העירונית > התקופה שלאחר תור הזהב

במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 נעשו ניסיונות לחפש כיוונים חדשים בטנגו, והדמות הבולטת בתקופה זו הוא אסטור פיאצולה (Ástor Piazzolla) שניסה לחדש גם מבחינה מוזיקלית וגם מבחינה כלית ועשה שימוש בסינתיסייזרים בני אתה תקופה, גיטרה חשמלית, סוללת תופים וכו'.
כיום הטנגו מזוהה עם בואנוס איירס הן על ידי תושביה והן על ידי התיירים הרבים הפוקדים אותה, קיים שפע מועדונים ומקומות בילוי בהם ניתן ללמוד ולרקוד טנגו, וגם ברחובות שבמרכז העיר ניתן לראות רקדני טנגו הרוקדים בתמורה לתשר מהעוברים והשבים.
בשנת 2009 הטנגו הוכר על ידי אונסק"ו כמורשת תרבותית לא מוחשית.
המוזיקה הפולקלורית

הגבולות המדיניים באמריקה הלטינית אינם חופפים את הגבולות התרבותיים, וכך ניתן למצוא ברחבי ארגנטינה - מחוץ לבואנוס איירס - שפע סגנונות מוזיקליים שונים זה מזה ובני תרבויות שונות, שבאופן כללי מוכרים כמוזיקה פולקלורית (música folclórica ובארגנטינה גם música folklórica).
רובם זכו לפחות יחסי ציבור מאשר הטנגו, הם פחות מוכרים בעולם, אם כי פה ושם יש מבצעים (כמו מרסדס סוסה) או יצירות (כמו המיסה קריאוז'ה) מוכרים יותר.
בניגוד לתדמית המקובלת של המוזיקה והריקודים הלטינו-אמריקאים כקצביים, פרובוקטיביים, ובעלי מבנה חופשי - המוזיקה הפולקלורית היא באופן כללי סולידית יותר, ובכל סגנון מוזיקלי יהיה לשירים השונים מבנה דומה, והריקודים יהיו שמרניים באופיים.
ההשפעות המוזיקליות נובעות גם הן מהמוזיקה האירופאית שהגיעה עם המהגרים משם, אך במידה רבה מאוד מהמסורות המוזיקליות של האינדיאנים באזורים השונים; וזה מתבטא גם בכלי הנגינה, בתלבושות, ואף בשילוב הדיאלקטים המקומיים במילות השירים (למשל- קצ'ואה בצפון מערב ארגנטינה וגוארני בצפון מזרח).
מילות השירים מתייחסות הרבה פעמים לנוף המקומי, למנהגים, לשמות מקומות, לצמחים וכו'.
מבנה טיפוסי של שיר מהמוזיקה הפולקלורית יהיה:
שני חלקים - בית ופזמון חוזר בכל אחד (בניגוד למוזיקה הישראלית בה נפוץ יותר המבנה של שלושה חלקים)
הקדמה מוזיקלית לפני כל חלק (במהלכה אין רוקדים)
ריקוד זוגות המתבצע בתלבושות כפריות חגיגיות טיפוסיות והמשלב נפנוף במטפחות או רקיעות רגליים כאשר לעיתים הרקדנים אינם נוגעים כלל זה בזה
חלק בלתי נפרד מהשירים הוא ההוראות לרקדנים איזה חלק לרקוד
שילוב של צהלות הרקדנים והמאזינים השתויים
חוץ מאשר בהופעות מסחריות - המוזיקה הפולקלורית מבוצעת בחגיגות הכפריות, במועדונים (peña) וכו'.
עם תום מה שמכונה "תקופת הזהב של הפולקלור" - החלו להופיע הרכבים ומבצעים חדשים שחידשו שירים רבים בביצועים מודרניים תוך שהם פונים לקהל צעיר יותר, וביניהם ניתן לציין את הלהקות Los Nocheros ו-Les Luthiers, ואת הזמרת סולדד (Soledad Pastorutti).
המוזיקה הפולקלורית > המוזיקה הפולקלורית הצפון מערבית

מוזיקה זו היא במידה רבה ליבה של המוזיקה הפולקלורית הארגנטינית, והיא מקובלת בעיקר בפרובינציות סלטה, טוקומן, קורדובה, וסנטיאגו דל אסטרו.
ההרכבים הקלאסיים של מוזיקה זו שהצליחו בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-20 כללו על פי רוב רביעיות של גיטרה סולו, שתי גיטרות מלוות ותוף בומבו לגוארו (Bombo legüero).
שתי הלהקות המוכרות ביותר הן Los Chalchaleros ו-Los Fronterizos, שתיהן מסלטה, שתחילתן בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, ההרכבים המקוריים אינם קיימים כבר, אך קיימים הרכבים אחרים שמחקים את סגנונם.
Los Fronterizos היא הלהקה הסולנית בביצוע המקורי והמוכר של המיסה קריאוז'ה.
גם מרסדס סוסה - ילידת טוקומן - מזוהה בעיקר עם המוזיקה הזו (לפחות בראשית דרכה).
בין היוצרים הבולטים של המוזיקה הזו ניתן לציין את אטהואלפה ז'ופנקי (Atahualpa Yupanqui) שבין שיריו היותר מוכרים - Luna tucumana - שמוכר בין היתר בביצועה של מרסדס סוסה, והצמד פליקס לונה (Felix Luna תמלילן) ואריאל רמירס (Ariel Ramírez מלחין) שכתבו יחד את המיסה קריאוז'ה, וכן יצירה בשם "נשים ארגנטינאיות" (Mujeres argentinas) שהוקדשה לנשים מההיסטוריה והמיתולגיה הארגנטינית ושהוקלטה על ידי מרסדס סוסה.
השיר המוכר מהיצירה הוא אלפונסינה והים שתורגם לעברית בידי אהוד מנור וזה למספר ביצועים (חוה אלברשטיין, הפרברים).
בין הסגנונות המוזיקליים היותר מזוהים עם אזור זה ניתן לציין את הסמבה (Zamba שום קשר ל-Samba הברזילאית), והצ'קררה (Chacarera).
המוזיקה הפולקלורית > המוזיקה האנדית

מוזיקה זו שקשורה למוזיקה של בוליביה ואופיינית לאוכלוסייה האינדיאנית של הרי האנדים, טיפוסית בעיקר לפרובינציה של חוחוי (פרובינציה).
נעשה בה שימוש רב בכלי נגינה האופייניים לאזור זה, וביניהם:
צ'רנגו (Charango)- כלי מיתרים קטן מהגיטרה ובעל צלילים גבוהים, שתיבת התהודה שלו עשויה משריון של ארמדיל או מעץ.
קנה (חלילית) (Quena)- חלילית עץ.
סיקוס, סָמפּוניה (Sicu, Zampoña)- חליל פאן.
ארקה (Erke)- כלי נשיפה גדול מעץ בעל יכולות מוגבלות יחסית, שמזכיר מעט את קרן האלפים ואת הדידג'רידו האבורג'יני (אוסטרליה).
בין הסגנונות המוזיקליים האופייניים לאזור ניתן לציין את הקרנבליטו (Carnavalito) הקצבי והעליז שמוכר בבוליביה בתור וואינו (Huayno),
ואת הז'אראווי (Yaraví) המלנכולי.
הנעימה El Condor Pasa שאופיינית לאזור זו (התפרסמה בביצועם של סיימון וגרפונקל ובעברית בידי הפרברים תחת השם "לו ניתן" למילותיו של אבי קורן) ניתן לסווגה כז'אראווי, ובעיבודים כליים היא כוללת לא פעם קטע מעבר קצבי בסגנון הקרנבליטו.
גם הגלוריה מתוך המיסה קריאוז'ה הולחנה במקצב של הקרנבליטו (בתחילת השיר ובסופו), וז'אראווי באמצע.
המוזיקה הפולקלורית > המוזיקה הקוז'אנית

המוזיקה של אזור קוז'ו (Cuyo) הכולל את הפרובינציות של מנדוסה, סן חואן וסן לואיס.
המוזיקה באזור זה קשורה למוזיקה של צ'ילה - מעברו השני של רכס הרי האנדים, וסגנון מוזיקלי אופייני לאזור זה היא הקואקה הקוז'אנית (La Cueca cuyana) - גרסה קצבית של הסמבה הארגנטינאית.
הקואקה היא גם הריקוד הלאומי של צ'ילה.
המוזיקה הפולקלורית > המוזיקה הצפון מזרחית

מוזיקה זו המוכרת כמוזיקה של גדות נהר הפרנה (La Música litoraleña), שייכת לאותו אזור תרבותי כמו המוזיקה של פרגוואי.
כלי הנגינה המקובלים באזור הם גיטרה, בנדוניאון או אקורדיאון, ונבל פרגוואי.
בומבו טיפוסי עשוי מעץ ועור
חלילית קֶנָה (Quena)
נגינה בחליל פאן סיקוּ