stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליאונרד הרזנברג
פרסים

פרסים בהם זכה הרזנברג:
פרס מפעל חיים, האיגוד האמריקאי לאימונולוגים, בשנת 1998;
פרס אדווין פ. אולמן, האגודה האמריקנית לכימיה קלינית, בשנת 2002;
פרס נוברטיס לאימונולוגיה, בשנת 2004;
פרס מעבדות אבוט לאבחון באימונולוגיה קלינית, האגודה האמריקנית למיקרוביולוגיה, בשנת 2005;
פרס קיוטו על עבודתו ותרומתו לביולוגיה של התא, בשנת 2006;
פרס ספליני (Ceppellini), הקרן הבינלאומית למחקר ברפואה ניסיונית, בשנת 2007, קיבל את הפרס עם אשתו, לי הרזנברג, על תרומתם להכרה בינלאומית לרפואה;
מיקה סגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 2003 (בת 21) הרצליה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2021 
 בן או בת זוג:  עמית הכטר 
 https://shaiarzoan.com/talents/mika-segal/
 פרופיל ב-IMDb
 
מיקה סגל (נולדה ב-11 במרץ 2003) היא שחקנית טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
חיים אישיים

סגל למדה במגמת תיאטרון בתיכון היובל בהרצליה, ובמקביל ללימודיה הייתה חברה בלהקת "על הבמה" של התיאטרון העירוני בהרצליה.
את שירותה הצבאי עשתה ביחידת מיטב, והשתתפה בסרטוני הסברה לנערים ולנערות המיועדים לגיוס.
נכון לפברואר 2025, סגל נמצאת בזוגיות עם השחקן עמית הכטר, שאותו הכיר לה עידן שלו, ששיחק לצידה בסדרה "זאת שלי".
קריירה

ב-2021 סגל כיכבה בתפקיד הראשי בסדרה "זאת שלי" וב-2023 השתתפה בסדרה "לעוף על אנה", שתיהן בערוץ טין ניק. על גילום דמותה של שלי בן-זקן בסדרה "זאת שלי" הייתה מועמדת לפרס "פריצת השנה במשחק" בטקס נבחרי השנה של אתר פרוגי, ולפרס השחקנית הטובה ביותר בסדר קומית בטקס פרסי הטלוויזיה והנוער של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
מאז 2024 משחקת בהצגה "צו פינוי" של תיאטרון ארצי, לצד עמית הכטר.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במשחק | זאת שלי | מועמדות |
| 2022 | פרסי הטלוויזיה לילדים ונוער | השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית | זאת שלי | מועמדות |
הערות שוליים

↑  נועם אסולין, זאת מיקה: הכירו את כוכבת הנוער החדשה, באתר פרוגי, 8 ביוני 2021
↑  משה אבוטבול, נעים להכיר: הכוכבת החדשה שקטפה תפקיד ראשי, באתר פרוגי, 13 באוקטובר 2020
↑   האם מצאנו את המלשבית האולטימטיבית?! | פסטיבל מתגייסים 2022, סרטון בערוץ "מתגייסים", באתר יוטיוב (אורך: 03:50), 30 ביוני 2022
↑  ליבי שחר, מיקה סגל: "חיכיתי לצעד ממנו, עד שיום אחד אני כתבתי לו", באתר פרוגי, 13 ביוני 2023
1 2   טקס נבחרי השנה של פרוגי 2021 | עם כל הזוכים הגדולים!, סרטון בערוץ "אתר הנוער פרוגי", באתר יוטיוב (אורך: 40:27), 30 בדצמבר 2021
1 2  פרסי הטלוויזיה לילדים ונוער ה-2, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה
↑  צו פינוי – התיאטרון הארצי, באתר התיאטרון הארצי לילדים ונוער תיאטרון על שם סמי לוי
יעקב וינשל

ד"ר יעקב וֶיְנְשַל (לעיתים נכתב ויינשל; 1891 – כ"ב בכסלו תשמ"א, 30 בנובמבר 1980) היה רופא, ממייסדי קופת חולים לאומית, פעיל ציוני רוויזיוניסטי וסופר-ביוגרף. חבר מועצת עיריית תל אביב (1925-1928), ציר באספת הנבחרים הראשונה והשנייה, חבר הוועד הלאומי וציר בקונגרס הציוני, יקיר העיר תל אביב לשנת תשל"ו–1976 וחתן פרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר (של מסדר ז'בוטינסקי) לשנת 1968.
קורות חייו ופועלו > משפחתו

וינשל נולד בטביליסי שבגאורגיה לד"ר זאב וקרולינה וינשל. אחרי מעבר משפחתו לבאקו בעקבות עבודותיהם של הוריו סיים את בית הספר התיכון במקביל להיותו יושב ראש אגודת הנוער הציונית יהודה הצעירה ("מולודאיה יהודיה"). ב-1920 התחתן עם אסתר (לבית בינסקי) ונולד להם בנם אריה. ב-1922 עלתה המשפחה לארץ והם השתקעו בתל אביב. אשתו נפטרה ב-7 בפברואר 1928, והוא התחתן בשנית ב-1936 למלה (בת שניאור זלמן אקון). בן דודו לב לנדאו היה פיזיקאי סובייטי, מבכירי הפיזיקאים התאורטיים של המאה ה-20 וחתן פרס נובל לפיזיקה, אחיו היה אברהם וינשל.
יעקב וינשל נטמן בבית העלמין קריית שאול והותיר אחריו את רעייתו ובן אחד.
על שמו רחוב בתל אביב.
קורות חייו ופועלו > עבודתו כרופא

וינשל למד רפואה (1910–1915) באוניברסיטת מינכן, ז'נבה ודורפאט. ב-1916, בעת מלחמת העולם הראשונה, קיבל תואר דוקטור. הוא שימש כרופא בצבא הרוסי, בחזית הטורקית ובצפון איראן. התמחה בכירורגיה בבית החולים של אוניברסיטת באקו וב-1921 פרסם (עם פרופסור קונסטנטין פינקלשטיין) ספר לימוד בשם "כירורגיה כללית".
עם עלייתו לארץ ישראל החל וינשל לעבוד בבית החולים הדסה בתל אביב ומאוחר יותר במסגרת קופת חולים כללית.
קורות חייו ופועלו > פעילותו הציונית

ב-1909 ביקר עם אביו ואחיו בארץ ישראל כהקדמה לעלייתם בעתיד. בעת לימודי הרפואה שלו במינכן שימש כיושב ראש "החבר", אגודת סטודנטים ציונים, והיה ציר בוועידת אגודות "החבר" בגרמניה. וינשל שימש כציר באסיפות הנבחרים הראשונה והשנייה, והיה חבר הוועד הלאומי. ב-25 באפריל 1925 היה המשתתף היחיד מארץ ישראל.
 וינשל העריך מאוד את פועלו של זאב ז'בוטינסקי, והיה ממקורביו. בשנות העשרים והשלושים, כאשר התגורר ז'בוטינסקי בארץ ישראל הם נפגשו, ועמדו בתכתובת מכתבים ענפה בשבתו, כמנהיג התנועה הרוויזיוניסטית, בוורשה, בפריז ובלונדון. בשנות הארבעים עמד בקשר עם נתן ילין-מור, ממנהיגי לח"י. וינשל היה ממייסדי ברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר) והשתתף בוועידת פריז שבה נוסדה. הוא שימש כיושב ראש הוועד המרכזי שלה בארץ עד שנת 1928.הוא נבחר כחבר מועצת עיריית תל אביב, בין השנים 1925–1928, וציר בקונגרס הציוני ה-17 מטעם התנועה הרוויזיוניסטית. כמו כן נבחר כציר לוועידת הסתדרות העובדים כנציג העובדים הרוויזיוניסטיים. לאחר מכן, הוא הצטרף אל החלטתם של רבים בתנועה הרוויזיוניסטית, לפרוש מהסתדרות העובדים ולהקים את הסתדרות העובדים הלאומית.
קורות חייו ופועלו > פעילותו הציונית > הקמת קופת חולים לאומית

בעקבות השעיית רופאים המזוהים עם התנועה הרוויזיוניסטית לאחר רצח ארלוזורוב, החליטו מספר רופאים להקים קופת חולים משלהם. קופת חולים לאומית הוקמה בביתו של ד"ר וינשל בנובמבר 1933, ומרפאתו ברחוב גרוזנברג 23 בתל אביב, הייתה המרפאה הראשונה של הקופה.
קורות חייו ופועלו > חיבוריו

כאביו ואחיו אברהם, כתב גם יעקב וינשל ב"Еврейский кавказский вестник" ("המבשר ליהודי קווקז"), עיתון שאביו היה עורכו. במקביל לעבודתו כרופא, הוא שימש כעיתונאי ופובליציסט בעיתונים "ראזסוויט", "הארץ", "הבוקר", "הירדן", בכתב העת "החברה" שייסדו הוא ואחיו באנגלית ב-1939, בעיתון "הצפון", שהיה בבעלות אחיו אברהם ועיתונים וכתבי עת נוספים. הוא היה סופר עברי, שכתב חיבורים ספרותיים אחדים על דמויות ואירועים בתולדות עם ישראל, בהם על הפעיל הציוני מרקו ברוך והתכתב עם הסופר שמואל יוסף עגנון והמשורר אורי צבי גרינברג.
מספריו

הבלתי ליגלי, הוצאת כרובים, תרצ"ח 1938.
היהודי האחרון, 1946 - היסטוריה אלטרנטיבית של עולם שבו ניצחו הנאצים במלחמת העולם השנייה
אחרון הענקים, שיקגו: מקדה, תשכ"א-1961.
בצל שער טיטוס: ספור על רקע פצוץ בית השגרירות הבריטית על ידי חיילי הארגון הצבאי הלאומי, הוצאת שלח, תשי"ב-1952.
האנס הרצל, חזון, תש"ה 1945.
הדם אשר בסף - סיפורו של יאיר - אברהם שטרן, המתמיד, תשט"ז, והוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, תשל"ח 1978.
הורדוס אחי: רומן היסטורי, מקדה, תש"ך 1960. (מסופר מנקודת מבטה של שלומית, אחות המלך הורדוס).
מרקו ברוך: נביא מלחמת השחרור, הוצאת ספרית ראשונים, תש"ט-1949.
פרשיות עלומות בתולדותינו, אברהם, תשל"ג-1973.
ירמה: פרקי חייו של פורש גדול, תל אביב: הוצאת אחיאסף, 1968.
הקרב על המנורה, הוצאת דפוס ישראל, תשי"ז 1957.
הראשון בכובשי ההר, תל אביב: הוצאת אל"ף, תשכ"ח 1968.
אגדת אונקלוס, תל אביב: הוצאת א' מוזס, תשי"א 1951.
לקריאה נוספת

גלילה רון־פדר-עמית, האגדה לבית וינשל, הוצאת עמית.
נסים לוי, פרקים בתולדות הרפואה בארץ ישראל 1799–1948, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד.
נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948 (עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור), זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 170.
הערות שוליים

↑  בשל נתונים סותרים ניתנה פה רק השנה.
↑  על פי הרשום על קברו
↑  נפטר הסופר והעתונאי ד"ר יעקב ויינשל, מעריב, 2 בדצמבר 1980
↑  שרגא הר-גיל, פרס ז'בוטינסקי – לד"ר יעקב ויינשל, מעריב, 4 בנובמבר 1968; פרס ז'בוטינסקי לספרות – לד"ר י. וינשל וא. שחן, מעריב, 4 בנובמבר 1968
↑  בן־דודי פרופ' לב לנדאו, דבר, 9 בנובמבר 1962
↑  מדריך הרחובות באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  יוסף נדבה, זאב ז'בוטינסקי: האיש ומאבקו, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, 1986, עמ' 49
↑  ראו תכתובת בין ז'בוטינסקי לבין וינשל, בארכיון מכון ז'בוטינסקי בתל אביב: תיק א 1 - 2 / 14, א 1 - 2 / 18 / 2, א 1 - 1 / 19 / 2, א 1 - 1 / 21 / 2, א 1 - 1 / 22 / 2, א 1 - 2 / 23 / 2, א 1 - 1 / 26 / 2
↑  ראו תכתובת ביניהם בארכיונו של נתן ילין מור בארכיון הספרייה הלאומית
↑  ראו תיקו האישי בהסתדרות העובדים הלאומית: תיק ד 2 - 11 / 10 בארכיון מכון ז'בוטינסקי בתל אביב
↑  שפרה שוורץ, "פוליטיקה ובריאות: המהלכים לקראת הקמתו של מערך קופות חולים ביישוב היהודי בארץ-ישראל בזמן המנדט", בתוך: "עיונים בתקומת ישראל - כלכלה וחברה בימי המנדט", עורכים: אבי בראלי ונחום קרלינסקי, המרכז למורשת בן-גוריון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ג 2003
↑  ראו תכתובת ביניהם: תיק ל 14 - 20 / 4, ארכיון מכון ז'בוטינסקי בתל אביב
↑  ראו: ארכיוניהם האישיים בארכיון הספרייה הלאומית
↑  ש. שניצר, הדם אשר בסף, מעריב, 24 בפברואר 1956
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498753505171  GND: 1146904681  ISNI: 0000 0001 1691 0779  LCCN: n85105202  NTA: 334619238  VIAF: 97379744   WorldCat (עם VIAF): 97379744
נורמן רמזי

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1915 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  4 בנובמבר 2011 (בגיל 96) מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  בוסטון 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה, אוניברסיטת קיימברידג'
 מנחה לדוקטורט:  איזידור אייזק רבי
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד
 תלמידי דוקטורט:  דייוויד וינלנד
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1989)  מדליית ה-IEEE‏ (1984)  פרס דיראק (1990)
 
נורמן פוסטר רמזי הבן (בשם מלא באנגלית: .Norman Foster Ramsey Jr;‏ 27 באוגוסט 1915 – 4 בנובמבר 2011) היה פיזיקאי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1989 על "המצאת השדה האוסצילטורי הנפרד והשימוש בה במייזר המימן ובשעונים אטומיים אחרים".
רמזי עבד רוב חייו באוניברסיטת הרווארד, אך גם עם סוכנויות כגון נאט"ו והוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית, וכן בהקמת מעבדת פרמילאב.
ביוגרפיה

נורמן רמזי נולד ב-27 בנובמבר 1915 בוושינגטון די. סי.. אמו עבדה באוניברסיטת קנזס ואביו היה בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית במחזור 1905 אשר הגיע לדרגת בריגדיר גנרל במהלך מלחמת העולם השנייה. רמזי עצמו סיים את לימודיו התיכוניים בגיל 15 בלבד בקנזס. הוריו של רמזי קיוו שגם הוא יקדם קריירה צבאית, אך הוא בסופו של דבר החל ללמוד הנדסה באוניברסיטת קולומביה בשנת 1931. שנת 1935 סיים רמזי תואר ראשון. את התואר השני למד רמזי במעבדת קוונדיש שבאוניברסיטת קיימברידג' אצל הפרופסור ארנסט רתרפורד. סביבתו שפעה פיזיקאים בולטים, ובהם ג'יי ג'יי תומסון, מקס בורן, ג'יימס צ'דוויק, אדוארד אפלטון, ג'ון קוקרופט, פול דיראק וארתור אדינגטון. את הדוקטורט רמזי סיים באוניברסיטת קולומביה בשנת 1940 והחל להיות עמית במכון קרנגי למדע. בשנה זו התחתן והחל ללמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
הזוג תכנן להשתקע באילינוי, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה רמזי ממפתחי המעבדות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והחל לעבוד בפרויקטים ביטחוניים תחת מזכיר המלחמה הנרי סטימסון. בשנת 1943 צורף רמזי לפרויקט מנהטן על ידי רוברט אופנהיימר.
בתום המלחמה חזר רמזי לקולומביה כפרופסור וכחוקר אשר התמקד במבנה האטום והמולקולה ובתכונותיהם הבסיסיות.
בשנת 1984 קיבל רמזי את מדליית ה-IEEE וכארבע שנים לאחר מכן קיבל גם את המדליה הלאומית למדעים. בשנת 1990 קיבל את פרס דיראק.
רמזי עזב את אוניברסיטת הרווארד בשנת 1986. הוא המשיך ללמד בויליאמס קולג', אוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת שיקגו. בשנת 2004 חתם רמזי על מכתב תמיכה במועמד הדמוקרטי ג'ון קרי בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
רמזי נפטר בתאריך ה-4 בנובמבר 2011.
קשה (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1987 (בת 37) עמק סן פרננדו, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  קשה רוז סברט
 שם במה:  Ke$ha
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מקום לימודים:  Franklin High School, Brentwood High School, קולג' ברנרד 
 עיסוק:  זמרת • כותבת שירים • רקדנית • ראפרית • מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  פופ • היפ הופ • מוזיקה אלקטרונית • דאנס
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה
 חברת תקליטים:  RCA, Kemosabe Records
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2018)  פרס ג'נסיס 
 keshasparty.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
קֵשָה רוז סברט (באנגלית: Kesha Rose Sebert; נולדה ב-1 במרץ 1987), הידועה יותר בשמה הפרטי קֵשָה (Kesha; בעבר בתור Ke$ha), היא זמרת, פזמונאית, שחקנית, וראפרית אמריקאית. בשנת 2005 כאשר הייתה בת 18 בלבד, הוחתמה בחברת התקליטים Kemosabe Records. הצלחתה פרצה לראשונה בתחילת 2009 לאחר שהשתתפה בשיר "Right Round" של הראפר האמריקאי פלו ריידה.
המוזיקה והדימוי של קשה דחפו אותה להצלחה מיידית, אלבום הבכורה שלה "Animal" הגיע למקום הראשון במספר מדינות בהם מצעד הבילבורד 200 בארצות הברית והוכתר כתואר פלטינה. במהלך הקריירה שלה היא השיגה 3 להיטים במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, "Tik Tok", "We R Who We R", ו-"Timber" כאורחת בשיר. במקביל המשיכה לכתוב שירים לאמנים אחרים. אלבומה השני,"Warrior" הוציא את הלהיט "Die Young" שהגיע למקום ה-2 במצעד ארצות הברית. קשה זכתה בפרס ה-EMA, הועמדה ל-3 פרסי ה-AMA, ל-5 פרסי ה-VMA ומכרה מעל ל-76 מיליון עותקים בעולם.
מאז 2013, נמצאת במחלוקת משפטית שכללה סדרה של תביעות עם המפיק ד"ר לוק אשר הפיק את כול המוזיקה שלה עד לאותה שנה. קשה האשימה אותו בהתעללות פיזית, מינית רגשית ואפליה תעסוקתית נגדה, ואילו לוק טוען להפרה של חוזה והשמצה על ידה. בתקופה זו קשה הצליחה להוציא לאור סינגל יחיד בשם "True Colors". בשנת 2017 חזרה לתעשיית המוזיקה עם אלבומה השלישי, "Rainbow" שכלל את השיר "Praying". שניהם קיבלו מועמדות לפרס גראמי והפכו למועמדויות הראשונות שלה לפרס זה.
ביוגרפיה

קשה נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, אמה, פטרישיה רוז, היא זמרת כותבת שירים שכתבה את השיר, "Old Flames Can't Hold a Candle to You" משנת 1980 שנעשה לפופולרי לאחר שהזמרת דולי פרטון הכלילה אותו כסינגל באלבומה, "Dolly, Dolly, Dolly". פטרישיה היא אם חד הורית אשר נאבקה כלכלית בזמן שפרנסה את עצמה, את קשה, ואת אחיה הגדול, הם הסתמכו על תשלומי רווחה ועל תלושי מזון כדי להסתדר. קשה אמרה כי אין לה ידיעה על זהותו של אביה, אך העלתה השערות כי הוא עשוי להיות המוזיקאי מיק ג'אגר. עם זאת, אדם בשם בוב צ'מברלין אמר כי הוא אביה האמיתי ופנה אל המגזין "Star" ב-2011 עם תמונות ומכתבים, בטענה שהם מוכיחים את הקשר הקבוע שלהם לפני שמלאו לקשה 19 שנה. אחד הסבים של קשה היה ממוצא פולני.
אמה עברה עם המשפחה לנאשוויל, טנסי, ב-1991, בתקווה להתפרסם על ידי שירים, לעיתים קרובות הביאה את קשה ואת אחיה לאולפני הקלטות, ועודדה את קשה לשיר כשהבחינה בכישרונה הקולי. בהגעתם לעיר קשה החלה ללמוד בתיכון פרנקלין אך טענה כי היא לא מתאימה אליו וכי הסגנון הלא קונבנציונלי שלה (מכנסיים קצרים תוצרת בית ושיער צבוע סגול) גרם לתלמידים סביבה לא לחבב אותה. בלהקה אשר הצעידה את התיכון היא ניגנה בסקסופון וחצוצרה ותיארה את עצמה ל-NPR כסטודנטית חרוצה. לאחר שהשיגה ציון כמעט מושלם ב-SAT, היא התקבלה אל מכללת ברנרד באוניברסיטת קולומביה אך בחרה לעזוב לפני סיום לימודיה כדי להתקדם בקריירה שלה.
בנוסף בשיעורי לימודיה לכתיבת שירים, קשה למדה גם איך לכתוב שירים על ידי אמה שלימדה אותה בחזרה מהתיכון. קשה החלה להקליט הדגמות אשר אמה תוכל לתת לאנשים שהיא מכירה בתעשייה. בנוסף השתתפה בלהקה "Lagen". היא עזבה את התיכון בגיל 17, לאחר שהשתכנעה על ידי המפיקים ד"ר לוק ומקס מרטין לחזור ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירה ולהשיג את תעודת הבגרות השונה שלה לאחר מכן הנקראת GED. באותו זמן השתתפה משפחתה בתוכנית המציאות "החיים הפשוטים" המחפשת משפחה "אקסצנטרית", לארח את פריס הילטון וניקול ריצ'י. הפרק שודר בשנת 2005. לאחר מכן ד"ר לוק התעניין יותר ויותר בכישרונה והחתים אותה בחברת התקליטים שלו "Kemosabe Records" על חוזה של כ-6 אלבומים כאשר הייתה בת 18. בכך החלה לאסוף חומרים לאלבום הבכורה שלה.
קריירה > תחילת הקריירה

מאוחר יותר אחרי שחתמה על החוזה, שרה קשה ברקע השיר "Nothing in This World" של פריס הילטון אך לא הוזכרה כשותפה בשיר. היא עבדה עם כמה כותבים ומפיקים בזמן שהחברה הגיעה לסיום ובנוסף כתבה את השיר "This Love" לצמד הזמרות האוסטרלי "The Veronicas". תוך כדי תחילת הקריירה שלה, קשה עבדה כמלצרית. בקליפ לשיר "I Kissed a Girl" של קייטי פרי אשר יצא לאור ב-10 ביוני 2008 השתתפה במספר סצנות, ובנוסף שרה קולות רקע בשירה של בריטני ספירס, "Lace and Leather". בדצמבר 2008 שמע המוזיקאי פלו ריידה להצעתו של ד"ר לוק לשלב את קשה בשירו "Right Round". השיר יצא בינואר 2009 וזכה להצלחה מסחרית נרחבת בכך שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, קנדה, אירלנד, ועוד וברחבי העולם מכר מעל 12.5 מיליון עותקים. עם זאת, קשה לא זכתה לפרסום או רווח מהשיר מאחר שלא קיבלה קרדיט על השתתפותה וסירבה להשתתף בקליפ שלו ואמרה כי "היא רוצה לעשות שם לעצמה על תנאי משלה". השיר גם הוביל לסימן את הדולר בשם הבמה שלה (Ke$ha), הוא סימל את האירוניה בכך שיכלה לשמוע את השיר בכל מקום, בזמן שהיא הייתה מצויה בקשיים כלכליים ולא זכתה לשכר ממנו כלל. למרות זאת, בזכות השיר גורמים בתעשייה התוודעו לה ובמהלך 2009 חתמה על חוזה בתקליטי RCA, והמשיכה את העבודה על אלבום הבכורה שלה. תקרית אירעה כאשר דלף שיר שלה בשם "Styrfoam" ובו באחת השורות נשמעת אומרת "בעוד 10 שנים, בריטני ספירס, בריטני...מי?". אך קשה הצהירה כי מדובר בשיר אותו הקליטה כשהייתה בת 15, והיא מצטערת שאי פעם הקליטה אותו, והביעה הערכה רבה לספירס.
קריירה > 2010: פריצת דרך, Animal

לאחר שנכשלה במשא ומתן עם חברות התקליטים, "Lava Records" ו-"Atlantic Records" ב-2009, חתמה קשה על חוזה עם "RCA Records" באמצעות חותמת ד"ר לוק. עם כ-6 שנים אשר עבדה על אלבום הבכורה שלה שבמהלכו כתבה כ-200 שירים למענו, החלה לסיימו עם לוק ומקס מרטין. האלבום מכיל ז'אנרים של סינת'פופ ודאנס-פופ. ביציאתו בינואר 2010, "Animal" הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית בנוסף לקנדה ויוון, עד היום מכר מעל 2.5 מיליון עותקים והגיע לתואר פלטינה. הסינגל המוביל מהאלבום, "Tik Tok" שבר שיא כאשר הפך לשיר הנשי עם המכירות השבועיות הגדולות ביותר בהיסטוריה עם כ-610,000 עותקים דיגיטליים מאז 2003. השיר שהה כ-9 שבועות רצופים במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לשהייה הארוכה ביותר של סינגל בכורה נשי מאז "You Light Up My Life" של דבי בון בשנת 1977. נכון ל-2017 השיר מכר מעל 16.1 מיליון עותקים ברחבי העולם, ב-2010 הוכתר כסינגל הנמכר בעולם, והוא מוכתר כשיר הדיגיטלי החמישי הנמכר בהיסטוריה. בשנת 2010 קשה הועמדה ל-3 פרסי AMA בהן "אמן השנה", הועמדה ל-6 פרסי בחירת הנוער, וזכתה פרס "פריצת השנה" של פרסי ה-EMA.
הסינגלים הבאים מהאלבום גם קיבלו הצלחה רבה, "Blah Blah Blah" הגיע למקום הראשון בקוריאה הדרומית וקיבל תואר פלטינה כפולה, "Your Love Is My Drug" כבש את מצעד הדאנס של בילבורד ומכר מעל 3.1 מיליון עותקים בארצות הברית, ו-"Take It Off" הגיע לפסגת מצעד הונגריה והוכתר כתואר פלטינה. כול הסינגלים מהאלבום נכנסו לעשרת המובילים במצעד הבילבורד הוט 100. בין הוצאת הסינגלים מהאלבום, קשה השתתפה ב-2 סינגלים מוצלחים של הזמרים Taio Cruz ו-3OH!3 בשם, "My First Kiss" אשר הגיע למקום ה-9 בארצות הברית ו-"Dirty Picture" שהגיע למיקום ה-6 בבריטניה. ביולי 2010, סרטון בו רוקדים חיילי צה"ל בחברון לצלילי Tik Tok הפך לפופולרי בעולם ואף זכה לתגובה ממנה.
קריירה > 2010–2011: Cannibal

האלבום השני של קשה יצא ב-22 בנובמבר 2010. האלבום הוא גרסת EP לאלבום הקודם, שכולל בתוכו 9 רצועות כולל רצועת בונוס, רמיקס של "Animal". האלבום הגיע בשיאו למקום ה-15 במצעד הבילבורד. הסינגל הראשון מתוך האלבום נקרא: "We R Who We R", והוא הגיע למקום הראשון בבילבורד בעזרת הורדות דיגיטליות בלבד, ללא כל קידום או קליפ. זהו מקרה נדיר והפעם ה-17 בהיסטוריה.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Blow", הוכרז כסינגל ב-8 בפברואר 2011. הקליפ הרשמי, שבו הופיע השחקן ג'יימס ואן דר ביק, יצא לאור ב-25 בפברואר 2011. במקביל לעבודתה על האלבום שלה ועל קידומו, כתבה קשה את השיר "Till The World Ends" לזמרת בריטני ספירס, והשיר שימש כסינגל השני מתוך אלבומה. קשה אמרה בריאיון ל-MTV בקשר לשיר: "אני מחשיבה את עצמי ככותבת שירים מעל לכל, זה כבוד בשבילי לכתוב לאחת מהאייקונים הגדולים של מוזיקת הפופ". בראיון שערכה ספירס בנושא היא ציינה שזהו השיר האהוב עליה באלבום. בנוסף, הוצא לאור רמיקס לשיר יחד עם ספירס, מינאז' וקשה.
ב-15 בפברואר 2011, יצאה קשה לסיבוב הופעות הנקרא "Get Sleazy Tour".
ב-22 במרץ, הוציאה לאור את אלבום הרמיקסים הראשון שלה, "I Am the Dance Commander + I Command You to Dance: The Remix Album".
קריירה > 2012–2013 Warrior

ב-25 בספטמבר 2012, יצא לאור הסינגל: "Die Young" וב-30 בנובמבר של אותה שנה יצא לאור אלבומה השני, "Warrior".
ב-17 בינואר 2013, יצא לאור הסינגל השני, "C'Mon". באותו חודש הצהירה כי היא ביסקסואלית בהודעה היוצאת נגד בריונות כלפי להט"ב. ב-23 באפריל של אותה שנה, החלו ב-MTV שידוריה של "Kesha: My Crazy Beautiful Life", תוכנית העוסקת על חייה האישיים והמקצועיים. התוכנית חזרה לעונה שנייה ב-23 באוקטובר. שבוע לאחר מכן, ב-30 באפריל, יצא לאור הסינגל השלישי שלה, "Crazy Kids", בשיתוף ויל.איי.אם.
ב-23 במאי, יצאה קשה לסיבוב ההופעות השני שלה, "Warrior Tour". ב-8 בנובמבר, חל סיבוב ההופעות, "North American Tour 2013", בשיתוף הזמר פיטבול.
קריירה > 2013–2016: פרשת ד"ר לוק

בחודש ינואר 2014, קשה התאשפזה בעקבות הפרעות אכילה והחלה לעבוד על אלבום האולפן השלישי שלה. לאחר סיום שיקומה היא בחרה להוריד את הסמל $ מתוך שם הבמה שלה ולהשתמש בו כשמה הפרטי. בחודש אוגוסט 2014 המגזין "Teen Vogue" פרסם כי קשה כתבה כ-14 שירים חדשים בעת שיקומה. באוקטובר של אותה שנה תבעה קשה את מפיקה ד"ר לוק על תקיפה מינית, הטרדות, אלימות, התעללות רגשית, כפייה לשימוש בסמים ואלכוהול, והפרת נוהלי עסקים בקליפורניה שנמשכו כעשור במשך עבודתם המשותפת. התביעה נמשכה כשנה, במהלכה ד"ר לוק הציג הקלטה שבה קשה נראתה מודה שמטרת התלונות שלה עליו, הייתה להשתחרר מהחוזה ביניהם. לפני שחיפשה צו מניעה כדי להשתחרר מחברת התקליטים "Kemosabe Records". ב-10 בפברואר 2016, פסק שירלי קורנרייך מבית המשפט העליון בניו יורק נגד בקשה זו.
בשנת 2014 שימשה כשופטת בתוכנית הריאליטי "Rising Star", הגרסה האמריקאית לתוכנית המציאות הישראלית "הכוכב הבא", שבוטלה לאחר עונה אחת.
לאחר פסיקת בית הדין נעמדו לצד קשה ידועניות רבות כגון, ליידי גאגא, לורד, קלי קלארקסון, לילי אלן, איגי אזליה, אריאנה גרנדה, דמי לובאטו, וטיילור סוויפט שהגדילה לעשות ואף תרמה רבע מיליון דולר למאבקה. ב-6 באפריל דחה קורנרייך את המקרה ואמר כי "גם אם הטענות בדבר תקיפה מינית מתקבלות כאמת, תקופה של כ-5 שנים נגמרה על שתי טענות אונס ספציפיות ביותר, אחת מהן התרחשה ב-2005 והשנייה ב-2008". בפברואר 2016 קלטת סודית שהודלפה לאתר הרכילות "TMZ", הציגה את קשה כשהיא מעידה תחת שבועה בשנת 2011 ומספרת שמעולם לא נאנסה, הותקפה מינית או סוממה על ידי לוק. כחודש וחצי לאחר מכן, הוציאה עם המפיק המוזיקלי זד את השיר "True Colors", באישור סוני מיוזיק.
קריירה > 2017–2018: Rainbow

ב-5 ביולי 2017, הודיעה קשה באמצעות חשבון האינסטגרם שלה כי היא מוציאה לאור סינגל חדש בשם, "Praying", ביום למחרת. השיר קיבל הצלחה ברחבי העולם וזכה לביקורות חיוביות מהמעריצים והמבקרים. בארצות הברית הגיע למקום ה-22 במצעד הרשמי, הוכתר כתואר פלטינה ופלטינה כפולה בקנדה ואף משולשת באוסטרליה. ברחבי העולם נכנס לעשרת הגדולים בהולנד, אוסטרליה, ו-2 מצעדי הבילבורד. הקליפ שלו נצפה כ-75 מיליון פעמים ב-VEVO. ב-11 באוגוסט הוציאה לאור את אלבומה השלישי, "Rainbow". ביציאתו זכה לביקורות משבחות על הז'אנרים שלו והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית ולמצעד הרשמי בקנדה, בשתי המדינות הגיע למעמד אלבום זהב. מהאלבום יצאו לאור 2 סינגלים נוספים, "Learn to Let Go" שהופיעה עימו בטקס ה-EMA ו-"Woman" שכבש את מצעד שירי הדאנס של בילבורד. תחילה יצאו כסינגלים שיווקים עם השיר "Hymn" אך לאחר מכן הפכו לסינגלים רשמים ו-Hymn נשאר כסינגל השיווקי היחיד. באותה שנה השתתפה בסרט הקולנוע "סיפור רפאים", כרוח רפאים בדמותה של ילדה קטנה.
בטקס פרסי גראמי ה-60, האלבום קיבל מועמדות בקטגוריית "אלבום הפופ ווקאל הטוב ביותר", ו-"Praying" ל-"ביצוע הפופ סולו הטוב ביותר". אלה הן 2 המועמדויות הראשונות של קשה לפרס. בנוסף יצאה לסיבוב ההופעות הרביעי שלה, "The Rainbow Tour" לקידום האלבום. הסבב הוא הסבב סולו הראשון שלה מאז "Warrior Tour" משנת 2013, הוא החל בברמינגהם 26 בספטמבר 2017, והסתיים במלבורן ב-8 באפריל 2018. סך הכול כלל כ-29 הופעות ב-3 יבשות שונות, אמריקה הצפונית, אוקיאניה, אירופה.
קריירה > 2019–הווה: High Road

בין התאריכים 17–21 בפברואר 2019, יצאה קשה לסבב הופעות קבוע שנקרא "Kesha's Weird and Wonderful Rainbow Ride". ב-2 ביוני, קשה הוציאה את הסינגל "Rich, White, Straight Men", השיר נהפך לזמין בשירותי הסטרימינג ב-7 ביוני בלבד. ב-25 ביולי, קשה הוציאה את הסינגל "Best Day", מתוך הפסקול של הסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2". ב-21 באוקטובר, קשה הכריזה שתוציא את אלבום האולפן הרביעי שלה שנקרא High Road, באותו היום חשפה את הטריילר של האלבום. ב-24 באוקטובר, הוציאה את הסינגל הראשון "Raising Hell".
ב-29 בנובמבר 2024, קישה הוציאה את הסינגל "Delusional". השיר יצא זמן קצר לאחר פרסום הקליפ לשיר "Joyride".
חיים אישיים

קשה צמחונית, והצהירה שהיא מתנגדת לניסויים בבעלי חיים. היא ביסקסואלית, ופעילה למען זכויות להט"ב וכן למען זכויות בעלי חיים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2010: Animal
2012: Warrior
2017: Rainbow
2020: High Road
2023: Gag Order
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2010: Cannibal
2011: I Am the Dance Commander + I Command You to Dance: The Remix Album
2012: Deconstructed
הופעות > סיבובי הופעות

2011: Get Sleazy Tour
2013–2015: Warrior Tour
2016–2017: Kesha and the Creepies: Fuck the World Tour
2017–2019: Rainbow Tour
2021: High Road Tour
הופעות > סיבובי הופעות משותפים

2013: North American Tour (סיבוב הופעות עם פיטבול)
2018: The Adventures of Kesha and Macklemore (סיבוב הופעות עם מאקלמור)
הופעות > הופעות קבועות

2019: Kesha's Weird and Wonderful Rainbow Ride
2020: Kesha's Weird and Wonderful Rainbow Ride Round 2
סיידי בנינג

| --- | --- |

סיידי בנינג, 2011
 לידה:  11 באפריל 1973 (גיל: 51) וויסקונסין, ארצות הברית
 מקום לימודים:  בארד קולג' 
 תחום יצירה:  וידאו ארט אמנית חזותית, מוזיקאית
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2005) 
 
סיידי בנינג (באנגלית: Sadie Benning, נולדה ב-11 באפריל 1973) היא אמנית אמריקאית רב תחומית העוסקת בוידאו, אנימציה, ציור, מוזיקה ועוד. בנינג היא זוכת מלגת גוגנהיים לשנת 2005. גבריות לעומת נשיות וכן זהות קווירית הם נושאים חוזרים בעבודותיה של בנינג.
ראשית דרכה

בנינג נולדה וגדלה במילווקי, ויסקונסין. היא עזבה את בית הספר בגיל 16, בעיקר בשל ההומופוביה שחוותה. בתקופה זו היא התחילה לצלם עם מצלמת וידאו בסיסית המיועדת לילדים שקיבלה מאביה ג'יימס בנינג, יוצר סרטים אקספרימנטליים.