stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
למבורגיני הורקאן טקניקה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  אאודי
 סיווג:  מכונית-על
 מרכב:  מרכב קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,567 מ"מ
 רוחב:  2,236 מ"מ
 גובה:  1,165 מ"מ
 משקל:  1,379 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,620 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V10 צילינדרים בנפח 5.2 ליטר אטמוספירי המספק 640 כ"ס ב-8,000 סל"ד ומומנט מרבי של 57.6 קג"מ
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  325 קמ"ש
 תאוצה:  3.2 שניות
 קשר:  למבורגיני הורקאן STO
למבורגיני הורקאן טקניקה (באיטלקית: Lamborghini Huracán Tecnica) היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי למבורגיני משנת 2022. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק ב-12 באפריל 2022.
היא מהווה גרסה משודרגת של למבורגיני הורקאן ומבוססת בעיקרה על למבורגיני הורקאן STO.
עיצוב

העיצוב החיצוני תוקן בכדי לשפר את האווירודינמיקה ויציבות הרכב, כמו כן מערכת קירור הבלמים עוצבה מחדש ומאפשרת כניסת אוויר לכל מערך הבלמים, שיפור זה הוריד את טמפרטורות החום בחלקים בתחתית הרכב. בפנים הרכב נעשה שימוש מסיבי בסיבי פחמן על מנת להוריד את משקל הרכב ולתת ביצועים טובים יותר, פנים הרכב כולל בנוסף הגה ספורט, מושבי ספורט קלים, פתחי אוורור בעיצוב ספורטיבי כולל מערכת מולטימדיה משופרת.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V10 צילינדרים בנפח 5.2 ליטר אטמוספירי המספק 640 כ"ס ב-8,000 סל"ד ומומנט מרבי של 57.6 קג"מ. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.2 שניות ומ-0 ל-200 קמ"ש 9.1 שניות, המהירות המרבית עומדת על 325 קמ"ש.
הערות שוליים

↑  Lamborghini Huracán Tecnica : 640 ch et un gros restylage, Motor1.com (בצרפתית)
↑  Lamborghini Huracan Tecnica Debuts In New York With STO Power, Motor1.com (באנגלית)
↑  Lamborghini Huracán Tecnica mit 640 PS enthüllt, Motor1.com (בגרמנית)
↑  Lamborghini Huracan Tecnica: 640 CV per un super-restyling, Motor1.com (באיטלקית)
מקלארן MP4-12C

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  מקלארן 12C
 יצרן:  מקלארן אוטומוטיב
 שנות ייצור:  2011 – 2014
 הרכבה:  אנגליה אנגליה
 מודל אחריו:  מקלארן 650s
 חברת אם:  קבוצת מקלארן
 סיווג:  מכונית ספורט
 אורך:  4,509 מ"מ
 רוחב:  1,908 מ"מ
 גובה:  1,199 מ"מ
 משקל:  1300 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים בנפח 3.8 ליטר עם מגדש טורבו המספק כ-600 כ"ס ב-7,000 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  333 קמ"ש
 מעצב:  Frank Stephenson (אנ')
מקלארן MP4-12C (באנגלית: McLaren MP4-12C, קרויה גם: McLaren 12C) היא מכונית ספורט במרכב קופה ורודסטר בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי מקלארן אוטומוטיב בין השנים 2011 ל-2014. היא הוצגה במרץ 2010 . היא מחליפה את מקלארן F1.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.8 ליטר טורבו המספק כ-600 כ"ס ב-7,000 סל"ד ומומנט מרבי של 62.3 קג"מ המתקבל בין 3,000-7,000 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.3 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 330 קמ"ש.
גרסאות > מקלארן MP4-12C ספיידר

המקלארן MP4-12C ספיידר היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, היא כוללת את אותו מנוע אך הוא כולל שני מגדשי טורבו ולא אחד וכאן הוא מספק כ-625 כ"ס במקום 600 כ"ס ומומנט מרבי של 61.16 קג"מ בין 3,000-7,000 סל"ד. התאוצה אורכת 3.1 שניות במקום 3.3 שניות והמהירות המרבית היא 329 קמ"ש.
פתיחת הגג וסגירתו אורכת 17 שניות וניתן לפותחו ממהירות של 30 קמ"ש. היא הוצגה בנובמבר 2012.
גרסאות > מקלארן MP4-12C GT3

היא גרסת המרוץ לגרסה הבסיסית שמיועדת להתחרות באליפות העולם ב-GT3 מטעם ההפדרציה הבינלאומית לרכב. היא כוללת כנף אחורית גדולה, הורדת חלק גדול מתא הנוסעים בכדי להשיג משקל קל ואותו מנוע אך עקב הגבלות ה-GT3 הוגבל המנוע 500 כ"ס במקום 600 כ"ס. היא החלה במרוצים במרץ 2012.
הערות שוליים

↑  רן אלקובי, מקלארן MP4-12C בחשיפה מלאה, באתר קארטיוב, ‏19 במרץ 2010
↑  פרטים ראשונים על מחליפת המקלארן F1, באתר קארטיוב, ‏16 במאי 2011
↑  מקלארן מציגה: MP4-12C ספיידר, באתר קארטיוב, ‏23 בנובמבר 2012
↑  McLaren MP4-12C to race from 2012, באתר אוטו ספורט, ‏17 בדצמבר 2010
| מקלארן אוטומוטיב |
| --- | --- | --- |
| אישיים | רון דניס - מייסד • מייק פלוויט מנכ"ל החברה • רוברט מלוויל - מנהל עיצוב |  |
| כלי רכב נוכחיים | מקלארן אלבה • מקלארן ספידטייל • מקלארן 570S • מקלארן 765LT • מקלארן 600LT • מקלארן 720S • מקלארן GT • מקלארן סנה • מקלארן סולוס GT |  |
| כלי רכב לשעבר | מקלארן 675LT • מקלארן 620R • מקלארן 540C • מקלארן P1 • מקלארן 650S • מקלארן MP4-12C • מקלארן F1 |  |
| חטיבות | מקלארן GT - חטיבת המרוצים של החברה |  |
| אחר | קבוצת מקלארן (חברת האם) |  |
צבי הירש יאנוב

רבי צבי הירש (יוסף) יאנוב (כונה צבי הירש חריף; 1733, ליסא, פולין – י"א בכסלו ה'תקמ"ו, 13 בנובמבר 1785, פיורדא) היה מרא דאתרא, אב"ד וראש ישיבה בצילץ, בפוזנא ובפיורדא.
ביוגרפיה

צבי הירש יאנוב נולד בליסא לאברהם יאנוב, שכנראה משמו הגיע מיאנוב שליד לובלין. ככל הנראה למד תורה מפי אביו. במקורות אחדים נאמר שהיה תלמידו של הגאון מווילנא, אך אין לכך כל ראיה.
הרב יאנוב כיהן כרבה של הקהילה היהודית בצילץ, בשלזיה העילית. יש הסבורים שהחל את כהונתו שם כבר בה'תקי"ט, בהיותו בן 25. בתקופה זו עמד בקשרי שו"ת עם רבי יחזקאל לנדא. בין תלמידיו בצילץ היה רבי מאיר וייל, לימים ראש בית דין של ברלין. בהיותו בן קרוב לארבעים שנה, נשא לאשה את רחל בתו של רבי רפאל הכהן כ"ץ, אז רבה של פוזנא. בסמוך לנישואיו עבר לפוזנא, והתמנה שם לראש ישיבה; לא ברור האם נישואיו לבת הרב הביאו למינויו או שמינויו לראש ישיבה בעיר הביא לנישואיו עם בת הרב. בעקבות מעבר חותנו לרבנות קהילות אה"ו, התמנה ב-31 באוגוסט 1777 לרבה של הקהילה היהודית בפוזנא. שלמה מימון היה תלמידו בישיבה בפוזנא. אולם, כבר בתחילת 1778 עזב את פוזנא לטובת כהונת רבנות העיר פיורדא וראשות הישיבה שם. בישיבת פיורדא למדו אצלו תלמידים רבים, בהם היו רבי בצלאל רנשבורג, רבי יעקב קופל אלטנקונשטט ורבי אברהם בנימין וולף המבורג.
בשנת ה'תקל"ט (1779), יזם חרם נגד "הביאור" של משה מנדלסון, שהתפשט לאחר מכן לקהילות רבות נוספות.
בשנת ה'תקמ"ו חלה, ובעת מחלתו נוסף לו השם 'יוסף'. נפטר בי"א בכסלו; אחרי פטירתו הספידוהו רבי אריה ליב ברלין, רבי נתן אדלר, רבי מיכל שייאר, רבי ידידיה טיאה וייל, רבי אלעזר לעוו, ועוד.
משפחתו

רבי צבי הירש יאנוב נשא לאשה את רחל (נפטרה ב-1798), בתו של הרב רפאל הכהן כ"ץ, רבן של קהילות אה"ו. לאחר פטירתו, נישאה אלמנתו לרבי מיכל שפייר (גר'), רב בכמה ערים בגרמניה ולימים דיין בהמבורג.
בתו אסתר חיה נישאה לרבי עקיבא איגר (השלישי), בנו של רבי בנימין וולף איגר ורבה של הלברשטאדט.
כתביו

כרך של חידושים שלו לא נדפס ונותר בכתב יד.
חידושים שלו משוקעים בכתבי תלמידו רבי משה קרנר, ובפרט בספרו "תורת משה".
חידוש בשמו נדפס בנספח לשו"ת "מקור ברוך" מאת רבי ברוך בענדיט ויזל.
קונטרס משלו מדיני אישות צורף בידי חמיו לשו"ת "ושב הכהן", אלטונה 1792.
בנוסף לכך, שמועות בשמו רווחו בבתי המדרש באירופה והובאו בספרים שונים, כגון בחידושי החתם סופר.
בספרות הפוסקים נדונה הוראתו (משנת ה'תקמ"ה) שאת ברכת החמה יברך רק שליח הציבור, וכל הציבור יענו אמן, במקום שכולם יברכו. להוראתו זו הוצעו טעמים שונים ומנוגדים.
לקריאה נוספת

הרב בנימין שלמה המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא, מכון מורשת אשכנז, בני ברק תש"ע, כרך ב', עמ' 263–303.
זליג שכנוביץ, אור ממערב, ירושלים תש"ב, עמ' 79–87 (תיאור ספרותי).
הערות שוליים

↑  הישיבה הרמה בפיורדא, עמ' 266.
↑  הישיבה הרמה בפיורדא, עמ' 267–269.
↑  תשובה הממוענת אליו נדפסה בשו"ת נודע ביהודה קמא, יורה דעה סט.
↑  הישיבה הרמה בפיורדא, עמ' 271.
↑  ר' חיים דישפעק, בבלוג 'עם הספר'.
↑  כתב היד באתר הספרייה הלאומית.
↑  יצחק דוב פעלד, קונטרס חלוקי אבנים, נספח לספר יש מנחילין מהרב פינחס קצנלנבוגן, מכון חתם סופר, ירושלים ה'תשמ"ו, עמ' תכז, באתר היברובוקס.
↑  תורת משה, נובי דבור תקמ"ו, באתר היברובוקס.
↑  רבי ברוך בענדיט בן ראובן וויזל, מקור ברוך, אמשטרדם תקל"א, דף יט., באתר אוצר החכמה.
↑  רבי רפאל בן יקותיאל זיסקינד כ"ץ, ושב הכהן, בני ברק תשמ"ח, באתר היברובוקס.
↑  תשובת רבי משה העכים כ"ץ מאנסבך, המובאת בשו"ת ריב"ם שנייטוך יורה דעה לח; שמלת בנימין, חלק ב (נחלת בנימין), דף קלב:.
דיולה וארגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בספטמבר 1902 סנטאנדרה, הונגריה 
 פטירה:  11 בנובמבר 1973 (בגיל 71) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שם לידה:  Weisz Gyula 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת ארז'בט 
 תפקידים:  רופא, רופא אף אוזן גרון 
 
דיולה וארגה (במקור עד 1916 וייס, בהונגרית: Varga Gyula;‏ סנטאנדרה, 4 בספטמבר 1902 – בודפשט, 11 בנובמבר 1973) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא אף אוזן גרון, פרופסור באוניברסיטה, קנדידט ("דוקטורט קטן" .CSc) למדעי הרפואה (1952). חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
קורות חייו

דיולה וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של אנטל וארגה (וייס) (1873–1939)  מורה, סוחר עורות ושל הרמינה פליישמן (1880–1965). הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת ארז'בט בפץ', שם סיים ב-1928. ב-20 בדצמבר הוסמך כדוקטור לרפואה. בין 1928 לבין 1930, היה מתמחה בבית החולים סנט אישטוואן בבודפשט. בין השנים 1930 לבין 1950 עבד במחלקה לרפואת אף אוזן גרון בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (שמו היום המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1945 היה הרופא הראשי ומנהל המחלקה. בשנות ה-30 עבר את הבחינה של רופא מומחה אף-אוזן-גרון ויצא לסיור לימודי ארוך במרפאת נוימן בווינה ולאחר מכן בסטוקהולם, כדי לבחון וללמוד את ההליכים העדכניים ביותר של ניתוחי אוזניים. הוא שרד את השואה ולאחר מלחמת העולם השנייה ארגן את איגוד רופאי האף אוזן גרון, שבו מילא את תפקידי המזכיר הכללי והנשיא. בשנים 1950–1951, היה הרופא הראשי של בית החולים הממלכתי בדרך Kútvölgyi. בשנת 1951 מונה למנהל המרפאה של רפואת אף אוזן גרון של האוניברסיטה הרפואית של בודפשט (שמה היום אוניברסיטת זמלווייס). וארגה פרש ב-1966 עקב מחלה קשה. הוא עבד גם כעורך הראשי של כתב העת "רפואת אף אוזן גרון" ( Fül-Orr-Gégegyógyászat) והיה גם חבר בוועדת המערכת של Acta Chirurgica. אפשר לקשור לשמו את הכנסתם של הניתוחים לשיפור השמיעה בהונגריה. תחום התעניינותו המדעית ומחקריו התרכזו בעיקר מדעי האוזניים. במסגרת זו:
מניעה וטיפול באובדן שמיעה
מחקר על זיהום רעש
נושאי מחלת מנייר
דיולה וארגה
נאם בקונגרסים בחו"ל מספר פעמים
פעמיים היה הרפרנט האחראי של ארגון האספה ההונגרית לרפואת אף אוזן גרון
היה חבר בוועדת האקדמיה ההונגרית למדעים שעסקה במקצועות כירורגיים
היה חבר בוועדה הקלינית של האקדמיה ההונגרית למדעים
היה חבר באגודת שאנדור קוראני
היה נשיא המכללה הלאומית ההונגרית של אוטוסקלרוזיס
אשתו הייתה מרגיט אדלר (1908–1992).
וארגה הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5ב-7–17).
עבודותיו העיקריות

מחלות אף אוזן וגרון. תרגום. (בודפשט, 1951)
רפואת אף אוזן גרון ( בודפשט, 1960)
פתולוגיה ורפואה של האוזן, האף והגרון (בודפשט, 1965)
תמציות מההיסטוריה של אף אוזן גרון הונגרית (Otorhinolaryngology, 1973. מס' 19)
פרסים והוקרה

פרס הרופא הדגול (1952)
עיטור מסדר הכשרון של העמל דרג זהב (1966)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001. (אנדראש גרגיי:רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט. הוצאת מכבי. 2001)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים)
Ribári Ottó (1974-02-10). "Dr. Varga Gyula (1902-1973)". Orvosi Hetilap. Budapest. 115 (6): 329. נבדק ב-2021-04-29. (ד"ר דיולה וארגה. שבועון רפואי. 1974)
הערות שוליים

↑  "Varga Antal halotti bejegyzése az újpesti polgári halotti akv. 224/1939. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-04-29.
↑  "Varga Antal gyászjelentése". Az Újság. 1939-03-05. נבדק ב-2021-04-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7954 7690  VIAF: 121409154   WorldCat (עם VIAF): 121409154
שועל-מעופף קטן-שן

| שועל-מעופף קטן-שן |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי עטלפי פרי
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: שועל-מעופף קטן-שן
מין:: שועל-מעופף קטן-שן
שם מדעי
 Neopteryx frosti
תחום תפוצה


שועל-מעופף קטן-שן (שם מדעי:  Neopteryx frosti) הוא סוג של עטלף נדיר במשפחת עטלפי הפירות, שאנדמי לאינדונזיה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1978 על ידי הזואולוג הבריטי רוברט ויליאם היימן. מאז גילויו של המין נלכדו רק שבעה פרטים שלו.
תיאור

לשועל המעופף גוף קטן וגוצי, ראש גדול ומוארך, וחרטום מחודד יחסית לקרוביו. אוזניו קצרות, רחבות ועגולות, ועיניו ואפו גדולים ושחורים. יש לו טופר מפותח על האגודל, אך הוא חסר טופר על האצבע המורה. הכנפיים מתחברות סמוך לאמצע הגב ונותנות רושם של גב חשוף. מין זה ידוע בשיניו הקטנות, כשגם הניבים זהים בגודלם לשאר. אורך ראשו וגופו של השועל המעופף כ-5 ס"מ, אורך זרועו 10–11 ס"מ ומשקלו 190–250 גרם. הוא חסר זנב, וקרום התעופה האחורי שלו קצר ודק.
הפרווה של השועל המעופף קצרה וצפופה. צבעה הכללי חום אפרורי כאשר הכתפיים בצבע חום בהיר והגחון בצבע חום אוכרה. למין זה יש שני מאפיינים חיצונים ייחודיים: על פניו מסיכה בולטת בצבעי שחור-לבן שמזכירה את הגירית, ומורכבת משני פסים עבים שחורים בצידי החרטום ושלושה פסים לבנים דקים יותר (2 בלחיים ואחד במרכז החרטום); צבעי פנים אלו נדירים יחסית אצל עטלפים הפירות, ונמצאים מלבדו רק אצל שועל-מעופף מסיכתי, שועל-מעופף ביסמרק ושועל-מעופף מפוספס. המאפיין הייחודי השני, הוא שכנפיו החומות-כהות מעוטרות בקווים גדולים שחורים בצורה אנכית ואופקית שמחוברים זה לזה ויוצרים יחד מראה של סורגים. על האוזניים יש פסים שחורים בקצוות.
תפוצה

השועל המעופף קטן השן אנדמי לאי סולאווסי במרכז אינדונזיה. בתוך האי, הוא ידוע רק משני מקומות בלבד שמופרדים זה מזה: האוכלוסייה הצפונית הגדולה יותר בגבול המחוזות צפון סולאווסי וגורונטאלו, והאוכלוסייה המרכזית הקטנה בגבול המחוזות מרכז סולאווסי ומערב סולאווסי.
מאז -1991, ניסיונות לצפות או ללכוד את המין באזורים הללו העלו חרס וייתכן שהאוכלוסייה במרכז האי נכחדה בעקבות בירוא יערות. בית הגידול של השועל המעופף מורכב מיער עננים יער סובטרופי יבש ויער גשם טרופי ראשוני (ללא הפרעה אנושית וקיטוע צמחייה) בשפלות או ברכסים הרריים ברום 1,000 מטר מעל פני הים. מתוך 6 הדגימות הידועות, 4 נאספו בשוקי בשר, ו-2 נלכדו בטבע בסמוך לנהרות.
בהתחשב בנדירותו של המין, אין שום מידע על האקולוגיה שלו. הוא ניזון מפירות והשיניים הייחודיות שלו מותאמות כנראה לתזונה מסוגים ספציפיים של פירות. נקבות בהיריון נלכדו בין ינואר למאי.
מצב שימור

השועל המעופף קטן השן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), בשל העובדה שהאוכלוסייה שלו כוללת פחות מ-2,500 פרטים, עם ירידה מתמשכת במספריו כתוצאה מציד ואובדן בית גידול מתמשך. בירוא יערות מהווה איום חמור על המין בשל דרישות בית הגידול הבררניות שלו והעדפת יער ראשוני ללא הפרעה אנושית וקיטוע צמחייה.
מאז תחילת המאה ה-21, ניסיונות של חוקרי טבע ללכוד את המין באמצעות רשתות ערפל לא הצליחו להעלות מאומה, ולא ברור האם זה משקף את נדירותו או בשל אי הבנה מספקת של האקולוגיה שלו. השועל המעופף נוכח בבירור באזור מוגן אחד: הפארק הלאומי בוגני נאני וורטבון בצפון סולאווסי.
דינמו סנקט פטרבורג (הוקי קרח נשים)

דינמו סנקט פטרבורג רשמית, "דינמו-נבה סנקט פטרבורג" (ברוסית: Женский хокке́йный клуб Динамо-Нева Санкт-Петербург) היא קבוצת הוקי קרח נשים מהעיר סנקט פטרבורג, המהווה חלק ממועדון דינמו סנקט פטרבורג. מתמודדת בליגת ההוקי לנשים.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-5 באפריל 2013. הקבוצה בהדרכת ולדיסלב פרודן השתתפה בשתי העונות הראשונות שלה מאז הקמתה באליפות רוסיה בהוקי קרח נשים.
ב-2015 הוקמה ליגת ההוקי לנשים, אליה הצטרפה גם "דינמו". בעונת 2015/16 הקבוצה סיימה רביעית, לאחר שהפסידה את המקום השלישי ל"ביריוסה" קרסנויארסק. בסוף העונה הוחלט שהחוזה עם המאמן ולדיסלב פרודן, שהוביל את הקבוצה מראשיתה, לא יחודש. ב-14 ביולי 2016, מונה אלכסנדר זיבין, אשר בעבר אימן את קבוצת הנוער של "דינמו סנקט פטרבורג".
בעונת 2017/2017 הקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה. הישג ששוחזר גם בעונה הסדירה של עונת 2017/2018. בעונת 2018/2019 סיימה במקום השני בעונה הסדירה והעפילה עד לשלב גמר הליגה לנשים, במה שמהווה להישג השיא שלה.
לקראת עונת 2020/2021 הקבוצה הודיעה כי לא תשתתף בתחרויות במהלך העונה ותיקח פסק זמן, זאת בעקבות הקשיים הכלכליים אליהם נקלעה הקבוצה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה. עם זאת, בהמשך אורגנה מחדש תחת השם "דינמו-נבה" וחזרה לפעילות. בעונת 2021/2022 סיימה אומנם במקום השלישי בליגה, אך בעונת 2022/2023 העפילה לראשונה לגמר פלייאוף הליגה וסיימה כסגנית האלופה.
בעונת 2023/2024 העפילה לגמר הפלייאוף בפעם השנייה ברציפות, אחרי שגברה בחצי גמר הפלייאוף על האלופה המכהנת, אגידל אופה הבשקירית, הפעם גם הצליחה להבטיח זכייה ראשונה בתולדותיה באליפות הלאומית.
הישגים לפי עונה

אלופה
מקום שני, סגנית אלופה
מקום שלישי
| עונה | מ | נצ | נצב | נצפ | הפפ | הפב | הפ | נק | יחס | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | 40 | 17 | 0 | 3 | 1 | 2 | 17 | 60 | 115-111 |  |
| 2014/2015 | 32 | 17 | 1 | 0 | 0 | 2 | 12 | 55 | 96-86 |  |
| עונה | מ | נצ | נצב | נצפ | הפפ | הפב | הפ | נק | יחס | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | 24 | 13 | 1 | 1 | 0 | 0 | 9 | 43 | 91-57 |  |
| 2016/2017 | 36 | 20 | 0 | 2 | 3 | 2 | 9 | 69 | 110-65 |  |
| 2017/2018 | 24 | 12 | 2 | 1 | 1 | 2 | 6 | 45 | 66-35 | הקבוצה סיימה שנייה בעונה הסדירה, אך סיימה במקום השלישי בפלייאוף |
| 2018/2019 | 36 | 20 | 2 | 0 | 1 | 2 | 11 | 67 | 107-73 |  |
| 2019/2020 | 28 | 9 | 2 | 0 | 0 | 2 | 15 | 33 | 68-75 |  |
| 2020/2021 | 28 | 12 | 1 | 0 | 2 | 1 | 12 | 41 | 74-64 | לא העפילה לפלייאוף |
| 2021/2022 | 36 | 20 | 0 | 1 | 1 | 2 | 12 | 65 | 109-84 | העפילה לחצי גמר הפלייאוף וסיימה במקום השלישי |
| 2022/2023 | 32 | 19 | 2 | 2 | 2 | 2 | 5 | 67 | 126-68 | העפילה לגמר הפלייאוף וסיימה שנייה |
| 2023/2024 | 42 | 27 | 0 | 3 | 0 | 2 | 11 | 88 | 170-77 | זכייה |
מאמנים

ולדיסלב פרודן (05.04.2013—30.04.2016)
אלכסנדר זיבין (14.07.2016—02.07.2020)
יבגני בובאריקו (נובמבר 2020—01.03.2022)
אלכסיי קוסאקין (01.03.2022—01.06.2022)
א. זיבין (01.06.2022—)
תארים

זכייה: 2024
סגנות: 2019, 2023
מקום שלישי: 2017, 2018, 2022
הערות שוליים

↑  Клубы: Динамо
↑  Алена Поленска: Не судите плохо о женском хоккее
↑  Бронза — у «Бирюсы»!
↑  Изменение в тренерском штабе
↑  Динамо определилось с тренерским штабом
↑  Женская команда – бронзовый призер Чемпионата ЖХЛ
↑  Хоккейный клуб «Динамо Санкт-Петербург» уведомляет о том, что женская хоккейная команда «Динамо Санкт-Петербург» не будет принимать участие в Чемпионате ЖХЛ — Чемпионате России по хоккею среди женских команд сезона 2020/21. Все игроки, заявленные за «Динамо Санкт-Петербург», согласно регламенту соревнований, получают статус «НСА»
↑  Чемпионат России среди женских команд сезона 2013—2014 годов Турнирная таблица
↑  Чемпионат России среди женских команд сезона 2014—2015 годов Турнирная таблица
↑  Командная статистика
סמל הקבוצה בשנים 2013–2020
דובי לנץ

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1947 פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  28 ביוני 2023 (בגיל 76) בית החולים תל השומר, ישראל
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1973–2023 (כ־50 שנה)
 עיסוק:  עורך מוזיקה, שדרן רדיו
 מעסיק:  גלי צה"ל, קול ישראל, הקצה (תחנת רדיו) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  dubi.lenz
 
דובי לנץ (20 באפריל 1947 – 28 ביוני 2023) היה עורך מוזיקלי ושדרן רדיו ישראלי. כמו כן היה מבקר מוזיקה ויועץ מוזיקלי, בעיקר בתחומי ג'אז, פיוז'ן ומוזיקת עולם.
ביוגרפיה

לנץ נולד וגדל בפתח תקווה להורים שהגיעו מרומניה. את האהבה למוזיקה ספג מהבית בגיל צעיר כשהאזין לרדיו ולמוזיקה קלאסית. אביו של לנץ עזב את הארץ כשהוא בן שנתיים, והוא גדל יחד עם אימו במשך 6 שנים בחדר שכור בבית של משפחת אריה סלומון, מצאצאי מייסד פתח תקווה, יואל משה סלומון. בזכות העובדה שאחת מבנות המשפחה, שרה, הייתה נשואה לאחד מנגני התזמורת הפילהרמונית, חיים בור ("פימקה"), זכה כילד לראות לא מעט חזרות וקונצרטים של התזמורת.
בין שאר הקונצרטים שזכה לראות באותם ימים היו של אמני מוזיקת פולקלור וג'אז, למשל, פיט סיגר והוויברז.
את שירותו הצבאי עשה לנץ בתחילה כחובש קרבי, ומאוחר יותר, כאחראי מרפאה בפנימייה צבאית בגלילות (שם הייתה לו לתקופה קצרה היכרות עם יואב קוטנר).
קריירה

אחרי שחרורו מהצבא נרשם לנץ ללימודי תיאטרון, אך לאחר שהבין שלא יוכל להתפרנס מזה החל ללמוד כלכלה וסטטיסטיקה. את אהבתו הגדולה של לנץ למוזיקה, ובעיקר לרדיו הוא לא זנח גם בזמן לימודיו. עוד בגיל 14 השתתף בחידוני ידע מוזיקליים ברדיו ובעיתוני נוער, כמו "מעריב לנוער". בין התוכניות בהן השתתף הייתה גם תוכניתה של רבקה מיכאלי, אליה נהג להתקשר בלילות להשתתף בחידונים. וכך, בתקופת לימודיו באוניברסיטה, נוצר קשר מחודש בינו לבין מיכאלי, שהגישה אז תוכנית צהריים ברשת ב', והוא החל לערוך את המוזיקה בתוכניתה. בנוסף, השתתף לנץ בתחילת שנות ה-70 בצוות התוכנית "מפצח האגוזים", חידון מוזיקלי חודשי, בהגשת רם עברון.
קריירה > רדיו

בשנת 1973 התפנתה בגלי צה"ל משרת עורך מוזיקלי, בתקן אזרח עובד צבא, ולנץ, שניגש לבחינות התקבל לתפקיד מיד. מספר חודשים מאוחר יותר, הוא אף כיהן כראש מחלקת המוזיקה של התחנה, תפקיד שמילא בהמשך מספר פעמים נוספות בתחנה.
בין התוכניות הבולטות שערך והגיש, "הכל זורם", ששודרה החל משנת 1982 במשך למעלה משלושים שנה, "דו רה יומי", שערך ושידר יחד עם חברו דני קרפל, ו"ציפורי לילה" (אותה הגיש לאחר שובו מחופשה בת שנה בצפון ודרום אמריקה). בין התפקידים הרבים שעשה בתחנה, הוא היה גם עורך מצעד הפזמונים העברי והלועזי. 

בשנת 1986, במסגרת לוח שידורי הקיץ החדש של התחנה, החל להגיש יחד עם קרפל את החידון המוזיקלי "תו השעה", בתוכניתו של רפי רשף, "נכון לעכשיו".
את ההשראה למתכונת התוכנית המזוהה איתו ביותר "הכל זורם", אותה החל להגיש ב-1 מאי 1982, סיפר לנץ כי קיבל מהאזנה לתחנת הרדיו הצרפתית, FIP‏(אנ'), ששידרה באותם ימים 24 שעות ביממה מוזיקה ברצף ללא דברי קישור וחיברה סגנונות מוזיקה שונים ומגוונים. את הרעיון הזה אימץ לנץ בחום והביא למימושו בתוכניתו השבועית, ששודרה עד לפרישתו לגמלאות מגלי צה"ל. בתוכנית "הכל זורם" היה ניתן לשמוע כמעט מכל ז'אנר מוזיקלי אפשרי, בין אם זה מוזיקה קלאסית, מוזיקה אפריקאית, מוזיקה מארצות הבלקן, ג'אז ובלוז או מוזיקה ברזילאית שלנץ היה, לצד אלי ישראלי, אחד משגריריה הגדולים ברדיו הישראלי. בשנת 2012, אף, נערכה במועדון "האזור" הופעת מחווה, לציון 30 שנה לתוכנית הראשונה, בה השתתפו, בין השאר, שלומי שבן, שלמה בר, יסמין לוי, קרולינה, יאיר דלאל ואלי דג'יברי.
בשנת 2014, הצטרף לנץ לצוות שדרי תחנת הרדיו 88FM והגיש את תוכנית הג'אז "לא רק ג'אז", מדי יום שלישי. בשנת 2017, לאחר חילוקי דעות, עזב את התחנה וחזר לשדר בגלי צה"ל, את התוכנית "קול הג'אז הזה", שהייתה מזוהה כל כך עם דני קרפל, שנפטר שנה קודם. בנוסף, שידר לנץ מאותה שנה ועד למותו מדי יום שלישי ברדיו הקצה תוכנית רדיו שבועית בשם "פעמיים כי דוב".
קריירה > טלוויזיה

בשנות השמונים היה לנץ אחד ממחברי השאלות בשעשועון הטלוויזיוני "צא מזה".
בשנת 1991 הגיש לנץ, לצד דני קרפל, את התוכנית "לא רק ג'אז" בערוץ 2.‏
מספר חודשים לאחר עליית התוכנית, פרשו השניים בשל חילוקי דעות, ודורי בן זאב החליף אותם בהגשת התוכנית.
לנץ היה בתפקיד היועץ המוזיקלי, ואף תרגם שירים, לתוכנית הנוער "לא כולל שירות" של צעירי תל אביב, ששודרה בין השנים 1990–1993.
פעילויות נוספות > ניהול אמנותי

החל משנת 2011 ועד למותו שימש לנץ כמנהל האמנותי של פסטיבל "ג'אז חורף בים האדום", ומשנה לאחר מכן, כמנהל האמנותי (לצד אלי דג'יברי) של פסטיבל ג'אז בים האדום. בנוסף, ניהל מסוף שנות ה-90 (1998) ועד לאמצע שנות ה-2000, את פסטיבל "שומעים עולם" למוזיקת עולם במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, את "פסטיג'אז", פסטיבל הג'אז בתיאטרון גבעתיים (החל משנת 2002 ולמשך כעשור), ואף נבחר בשנת 2002 לשמש כחבר הוועד המנהל של הפורום האירופי של פסטיבלי מוזיקת העולם EFWMF.
פעילויות נוספות > עריכת אלבומים

בשנת 1977 יצא תקליט לילדים בשם "אגדת קוקית השעון: סיפור מוזיקלי לילדים". את הטקסט לסיפור האגדה הדמיוני, בהגשת דניאל פאר, כתב בחרוזים וערך לנץ על פי יצירות קלאסיות קצרות, ובליווי תזמורת מקומית מיפן.
לצד עבודתו כעורך ברדיו, ערך לנץ כמה אלבומי אוסף עבור חברות התקליטים בישראל, בהם אלבומי אוסף של מוזיקת עולם ומוזיקה ברזילאית, למשל: "Fiesta Bomba" והאוסף "The Girl From Ipanema" (מיטב הקלאסיקות הברזילאיות). בשנת 2011, כשנה וחצי לאחר מותה של הזמרת מרסדס סוסה, ערך את האוסף הכפול, "מרסדס סוסה - הקול של דרום אמריקה".
פעילויות נוספות > תרגום

בשל ידיעתו שפות רבות עסק לנץ גם בתרגום, והוא תרגם מגרמנית סדרת ספרי ילדים, שכתבה דניאלה קולוט, סופרת ומאיירת גרמניה, ובהם: "תנין קטן ורגש לו גדול" (2001), "התנין הקטן והאהבה הגדולה" (2005) ו-"תנין וג'ירפה – זוג מוזר ומאוהב!" (2007).
חיים אישיים

בשנת 1975 נישא לנץ לדורית צוקרמן, מפיקה בחברת התקליטים סי בי אס ישראל, לשניים נולדה בת. לנץ היה גיסה של הקריינית אורלי יניב, אחותה של דורית.
לנץ נפטר ב-28 ביוני 2023 לאחר מאבק במחלת הסרטן, בגיל 76. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
דיולה גל

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1865 ארד, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  26 בפברואר 1945 (בגיל 79) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Goldstein Gyula 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1886) 
 
דיולה גל (במקור גולדשטיין, בהונגרית: Gál Gyula;‏ ארד, 5 בנובמבר 1865 – בודפשט, 26 בפברואר 1945) היה שחקן, מחזאי יהודי-הונגרי, זוכה בתואר "חבר לנצח של התיאטרון הלאומי של בודפשט".