stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשפט היסודי של תורת גלואה
דוגמה

נתבונן בפולינום  f(x)=x^{3}-2 מעל  \mathbb {Q} . אם נסמן  {\sqrt[{3}]{2}}=\theta  ו- \omega =e^{i{\frac {2\pi }{3}}} (שורש יחידה מסדר 3) אז שורשי הפולינום הם  \theta ,\theta \omega ,\theta \omega ^{2}. לכן ניתן לראות כי שדה הפיצול של הפולינום הוא  \mathbb {Q} (\theta ,\omega ).
נסמן  F=\mathbb {Q}  ו- E=\mathbb {Q} (\theta ,\omega ).
ידוע כי כל אוטומורפיזם של  E שמשמר את  F מבצע תמורה של שורשי  f(x), ומכיוון שישנם שלושה שורשים, חבורת גלואה  G(E/F) היא תת-חבורה של החבורה הסימטרית  S_{3}.
ניתן להוכיח כי  [E:F]=6 ולכן על פי המשפט היסודי  |G(E/F)|=6, ולכן בהכרח  G(E/F)=S_{3}.
לחבורה הסימטרית  S_{3} שלוש תת-חבורות מסדר  2, ועל פי המשפט היסודי הן מתאימות להרחבות  E/F(\theta ),E/F(\theta \omega ),E/F(\theta \omega ^{2}). תת-חבורות אלו אינן נורמליות ולכן ההרחבות  F(\theta )/F,F(\theta \omega )/F,F(\theta \omega ^{2})/F אינן גלואה.
כמו כן לחבורה הסימטרית  S_{3} תת-חבורה אחת מסדר  3 – חבורת התמורות הזוגיות. לתת-חבורה זו מתאימה ההרחבה  E/F(\omega ) ומכיוון שזוהי תת-חבורה נורמלית, ההרחבה  F(\omega )/F היא הרחבת גלואה עם חבורת גלואה מסדר 2 (קיימת רק חבורה אחת שכזו).
משפט גלואה האינסופי

התאמת גלואה איננה נשארת נכונה כאשר הרחבת השדות איננה מממד סופי – לא לכל תת-חבורה מתאימה הרחבת ביניים. בכל זאת, המבנה של הרחבה אינסופית ידוע ומכליל את המקרה הסופי.
ראשית, יש להבין מהי חבורת גלואה במקרה האינסופי. נניח כי נתונה הרחבת שדות  K/k, ונניח כי  N/M/L/k הוא מגדל הרחבות סופיות המוכלות ב- K. בהתאם למשפט במקרה הסופי, ישנו אפימורפיזם  \phi _{ML}:\operatorname {Gal} (M/k)\to \operatorname {Gal} (L/k), ומתקיים  \phi _{NL}=\phi _{ML}\circ \phi _{NM}. לכן, המערכת  (\operatorname {Gal} (L/k),\phi _{ML}) עבור כל הרחבות גלואה היא מערכת פרויקטיבית, ולכן מוגדרת חבורת הגבול ההפוך שלה  \varprojlim {\operatorname {Gal} (L/k)}. למעשה זוהי חבורה טופולוגית, מצוידת בטופולוגיה הפרו-סופית, כאשר על כל חבורה סופית נתונה הטופולוגיה הדיסקרטית. מתקיים:
משפט:  \operatorname {Gal} (K/k)\cong \varprojlim {\operatorname {Gal} (L/k)}. בפרט, החבורה היא פרו-סופית.
כעת, ננסח את ההכללה של משפט גלואה.
משפט: בהינתן הרחבת גלואה  K/k, ישנה התאמה מלאה (כמו במקרה הסופי) בין תתי-הרחבות לבין תתי-חבורות סגורות של  {\operatorname {Gal} (K/k)}, ומתקיימות אותן הטענות כמו במשפט הרגיל.
המשפט מכליל את המקרה הסופי, שכן אז הטופולוגיה דיסקרטית וכל תת-חבורה ממילא סגורה. בניגוד למקרה הסופי, התאוריה במקרה האינסופי שונה ועשירה יותר: בכל הרחבה אינסופית קיימת תת-חבורה לא סגורה (למשל בת מנייה), ולכן לא מתאים לה שדה.
ניתן לתת ניסוחים נוספים למשפט גלואה האינסופי, באמצעות אלגברת Étale וניסוח אחר באמצעות כיסוי גלואה.
משפט גלואה האינסופי > דוגמאות

יהי  \mathbb {F} _{p} השדה הסופי מסדר  p, ויהי  {\mathbb {F} _{p}}_{s} סגור ספרבילי שלו. היות שקיים שדה סופי יחיד מכל סדר  p^{n} והוא בעל חבורת גלואה  \mathbb {Z} /n\mathbb {Z} , חבורת גלואה האינסופית היא חבורת ההשלמה הפרו-סופית של השלמים, כלומר  \operatorname {Gal} ({\mathbb {F} _{p}}_{s}/\mathbb {F} _{p})\cong {\hat {\mathbb {Z} }}.
חבורת גלואה של הרחבת כל השורשים ה- \{p^{n}\}_{n\in \mathbb {N} } פרימיטיביים היא  \operatorname {Gal} (\mathbb {Q} (\mu _{p^{\infty }})/\mathbb {Q} )\cong \mathbb {Z} _{p}^{\times }, חבורת השלמים ה-p-אדיים, וחבורת גלואה של הרחבת כל השורשים הפרימיטיביים היא  \operatorname {Gal} (\mathbb {Q} (\mu )/\mathbb {Q} )\cong {\hat {\mathbb {Z} }}^{\times }.
תת-החבורה  \mathbb {Z} \leq {\hat {\mathbb {Z} }} היא בת מנייה ולכן לא סגורה, ולכן למשל בדוגמה הראשונה לא מתאים לה שדה ביניים.
הפועל בני נצרת

הפועל בני נצרת (בערבית: شباب الناصرة) הייתה קבוצת כדורגל, ששיחקה בשיאה בליגה א', כאשר זו הייתה הליגה השנייה בישראל בשנות השישים ושנות השבעים. הקבוצה התפרקה בסיום עונת הכדורגל 2014/2015.
היסטוריה

טרם הקמת המדינה שיחקה בעיר יפו קבוצה ששמה "שבאב אל-עראב" (הנוער הערבי) שמגרשה הביתי היה אצטדיון באסה, ששימש גם את הקבוצה של המשטרה הבריטית שנהפך לימים לאצטדיון בלומפילד. במלחמת העצמאות חדלה קבוצת "שבאב אל-עראב" מלפעול ושחקניה ברחו לצפון הארץ והשתקעו באזור נצרת. אלו היוו את השלד לקבוצה שעליו תוקם לימים בני נצרת.
קבוצת "הפועל בני נצרת" נוסדה בשנת 1959 ושיחקה תחילה בליגה ג' שהייתה אז הליגה הרביעית בחשיבותה בישראל. היא העפילה לליגה ב' בשנת 1963 וכעבור שנה העפילה בני נצרת לליגה א' אז הליגה השנייה בחשיבותה, והשלימה עלייה של שתי ליגות בשנתיים.
בני נצרת הפכה לקבוצה השנייה במגזר הערבי, שהעפילה לליגת המשנה בישראל, והראשונה מאז קבוצת "אחווה נוצרית חיפה", ששיחקה בליגה השנייה מהקמת המדינה ועד אמצע שנות החמישים.
בני נצרת שיחקה בליגה השנייה בין השנים 1965–1976, ומיקום השיא שלה היה המקום העשירי בעונת 1969/1970 והמקום התשיעי בעונת 1970/1971. באותה תקופה הייתה הפועל בני נצרת הקבוצה הבכירה של העיר נצרת, ומכבי אחי נצרת הייתה הקבוצה הקטנה יותר.
בסיום עונת 1975/1976 ירדה הקבוצה ליגה מליגה א' צפון. בסיום אותה עונה הוקמה הליגה הארצית, אליה העפילו הקבוצות שסיימו במקומות 2-5 בליגה א' דרום וצפון. בני נצרת סיימה במקום ה-10 בליגה א' שהפכה לליגה השלישית בסיום אותה עונה, ולמעשה נשרה לליגה השלישית בישראל.
בהמשך בסיום עונת 1977/1978 נשרה בני נצרת לליגה ב' (הליגה הרביעית), אך חזרה לליגה א' כעבור עונה אחת, ושיחקה במסגרתה עוד 6 עונות ברציפות, כאשר בסיום עונת 1984/1985 נשרה שוב לליגה ב'.
בהמשך הקבוצה חזרה לליגה א' בסיום עונת 1986/1987 אחרי ניצחון במשחק הכרעה על מכבי עכו, וזאת לאחר ששתי הקבוצות סיימו את טבלת ליגה ב' עם אותו מספר נקודות - מה שהצריך משחק מכריע נוסף במגרש נייטרלי.
בסיום עונת 1989/1990 נשרה הפועל בני נצרת שוב לליגה ב' אחרי תיקו 2-2 במחזור הסיום מול הפועל עכו. באותה העונה הקבוצה הייתה תלויה רק בעצמה, וניצחון היה משאיר את הקבוצה בליגה א', אך היא סיימה בתיקו בלבד.
הקבוצה הייתה קרובה לחזור לליגה א' בסיום עונת 1995/1996, אך נוצחה במשחק הכרעה על ההעפלה לליגה א' בידי הפועל כרמיאל, לאחר שהשתיים סיימו עם מספר נקודות זהה. היא המשיכה לשחק בליגה ב' עד עונת 2003/2004 בסיומה נשרה חזרה לליגה ג'.
בסיום עונת 2014/2015 התפרקה הקבוצה לאחר עונת שפל, בה היא סיימה עם נקודה אחת בלבד (אחרי הפחתת 3 נקודות ליגה) וניצחון ליגה אחד בלבד.
שחקני עבר במועדון

עזמי נסאר
גיל סאבו
אליקו לוי
סעיד קזמוז
אבי גץ
אריק שמואלי
קלוד דהאן
עמי אזולאי
אליאס פראג'
יוסי ציצושוולי
תארים > ליגות

| תארים | מס' | שנים |
| --- | --- | --- |
| ליגה ב' | 3 | 1961/1962, 1978/1979, 1986/1987 |
הערות שוליים

↑  "אצטדיון בלומפילד". מנהלת הליגות לכדורגל. אורכב מ-המקור ב-2018-08-25. נבדק ב-2018-08-25.
המשאיות

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1992–1993 (כשנה)
 סוגה:  רוק
 חברים
 אלדד תמיר  עמי שלו  דייוויד זומרפלד   שרה דוידסון
 
המשאיות הם להקת רוק ישראלית שפעלה בשנים 1992–1993. נחשבת כ"להקת בת" של משינה.
פעילות

בראשית דרכם עבדו חברי הלהקה בחברת ההגברה "בטי בם". בראשית שנות ה-90 עבדו עם משינה והתחבבו על הלהקה הוותיקה. אלדד תמיר, אחד מאנשי סאונד, שאב את השראתו מלהקת האם והקים הרכב עם חבריו לעבודה, עמי שלו ודייוויד זומרפלד. שלומי ברכה, גיטריסט משינה, העניק להם את שירם הראשון "ארגז" כאשר תמיר צירף כבסיסטית חברה נוספת לעבודה, שרה דוידסון (שהייתה בשנות השמונים חברה בלהקת הטראנס-פאנק "Free Style"). שמה של הלהקה הטרייה גם הוא תוצרת משינה: משינה הציעו ללהקה שתי אופציות לשם: "מפלצות התהילה" ו"המשאיות". תמיר וחבריו בחרו בשם המשאיות (ומשינה לקחה את מפלצות התהילה כשם אלבום האולפן החמישי שלה).
במאי 1992 הסתיימה הפקת האלבום המשאיות שהופק על ידי איתן גדרון ויצא בחברת "הליקון".
שירי האלבום הושמעו מעט ברדיו והלהקה אף חיממה את משינה בסיבוב ההופעות של "מפלצות התהילה" אך לא החזיקה מעמד ימים רבים והתפרקה.
לאחר הפירוק

קצת אחרי הפירוק הקים שלו את להקת סאבווי סאקרס, תמיר המשיך לעבוד מאחורי הקלעים וגם לעשות מוזיקה בהרכבים נוספים, שהבולט בהם הוא כאמל ג'אמל. שרה דוידסון הצטרפה ב-1996 ללהקת ז'ק מיראז' (שנקראה על שם המרפדיה לכלי רכב בתל אביב), שם ניגנה בתופים.
הפנינה

| --- | --- |

כריכת המהדורה השנייה
 מידע כללי
 מאת:  ג'ון סטיינבק
 איורים:  חוסה קלמנטה אורוסקו 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  נובלה
 מקום התרחשות:  באחה קליפורניה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת וייקניג, היינמאן 
 תאריך הוצאה:  1947
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 109 מהדורה שנייה - 212
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת הקיבוץ הארצי מהדורה שנייה - הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1949 מהדורה שנייה - 1988
 תרגום:  מהדורה ראשונה - יונתן רטוש מהדורה שנייה - סמדר מילוא
 סדרה
 ספר קודם:  Cannery Row 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002024691, 001088373, 001327468, 002158189, 002024322
 
הפנינה (באנגלית: The Pearl) היא נובלה מאת הסופר האמריקאי ג'ון סטיינבק. הנובלה פורסמה לראשונה ב-1947.
עלילה

הנובלה של סטיינבק  מבוססת על סיפור עם מקסיקני עתיק. קינו האינדיאני מוצא את הפנינה הגדולה ביותר בתבל, ורואה בה הזדמנות להגשים את כל חלומותיו. השמועה על התגלית של קינו עושה כנפיים בעיר, וכולם מתחילים לחמוד את הפנינה: "תמצית של פנינה היה הולך ונמהל בתמציתם של בני האדם, ומשקע מוזר ואפל היה מתעבה והולך... הפנינה נכנסה לחלומותיהם של האנשים, להרהורים, למזימות, לתוכניות, לעתידות, לתקוות, לצרכים, לתשוקות ולרעבונות. ואיש אחד בלבד עמד בדרכם, הלוא הוא קינו, ולכן היה קינו, בדרך מוזרה, לאויבו של כל אדם".
בלילה מתגנבים אנשים לבקתתו של קינו ומנסים לגנוב את הפנינה, אך הוא נאבק בהם ומבריח אותם. חואנה, אשתו של קינו, מבינה את פוטנציאל ההרס הטמון בפנינה: "הדבר הזה הוא רע... הפנינה הזו היא כמו חטא! היא תהרוס אותנו", אך הוא לא מקשיב לה. בבוקר הוא יוצא לעיר כדי למכור את הפנינה לסוחרי הפנינים בעיר. סוחרים אלה, שלכאורה מתחרים אחד בשני, עובדים כולם עבור אותו קונה, ורוכשים את הפנינים מהאינדיאנים העניים באזור במחירים נמוכים מאוד: "למראית עין פעלו קוני הפנינים איש איש לעצמו והתחרו זה בזה במחירים שהציעו לדייגים המביאים את הפנינים. כך זה היה לפנים. ואולם שיטה נפסדת הייתה זו, שכן פעמים רבות, בלהט התחרות על פנינה יקרה, שילמו לדייגים מחיר גבוה מדי. עכשיו היה רק קונה אחד בלבד ולו ידיים רבות, והאנשים שישבו במשרדיהם והמתינו לקינו ידעו מה המחיר שיציעו ועד כמה רשאים הם להעלותו ואיזו שיטה ינקוט כל אחד מהם".
הסוחרים מנסים להערים על קינו, וטוענים כי לפנינה בגודל כזה אין ערך. קינו מתרגז ומחליט ללכת לעיר הגדולה כדי לחפש קונה לפנינתו. בלילה מישהו שוב מנסה לגנוב את הפנינה, וקינו מבריח אותו. חואנה, שחוששת מהרוע של הפנינה, קמה מאוחר יותר בלילה ומבקשת להשליך אותה בחזרה לים, אך קינו תופס אותה, מכה אותה ומשיב לעצמו את הפנינה. היא עצמה אינה כועסת על התנהגותו: "'גבר אני', כך אמר, וחואנה הבינה את משמעות הדבר. משמעו שהוא מטורף למחצה ואל למחצה, משמעו שנכון הוא לצאת בכוחו כנגד ההר וגם כנגד הים. ובנפש האשה שבה ידעה חואנה שההר עתיד לעמוד אבל הגבר יישבר, והים עתיד לגעוש אבל הגבר יטבע בו". בדרך חזרה לבקתה מותקף קינו שוב, ובמהלך המאבק עם התוקף שולף קינו את סכינו והורג אותו.
קינו וחואנה מחליטים לצאת למסע לעיר הגדולה כדי לחפש רוכש לפנינה. הם מחביאים את הגופה בצד השביל, מסתתרים במשך היום בבקתת אחיו של קינו, חואן תומא, ובלילה יוצאים עם בנם התינוק קויוטיטו לכיוון העיר. אלא שאחרי המשפחה עוקבים זרים, שמבקשים לשים ידיהם על הפנינה. קינו מחליט להסתתר ולתקוף את הזרים בלילה, אך במהלך המאבק ירייה מהרובה של אחד הזרים פוגעת בראשו של קויוטיטו והורגת אותו. קינו וחואנה חוזרים לכפר עם גופתו של קויוטיטו, ומשליכים את הפנינה בחזרה לים: "משך קינו את ידו לאחור והשליך את הפנינה בכל כוחו, ושניהם צפו בה במעופה וראו אותה קורצת ומנצנצת לאור השמש השוקעת. הם ראו את המים שניתזו במרחק, ושעה ארוכה עמדו זה לצד זה והסתכלו במקום שנפלה".
ניתוח

מוסר ההשכל של הסיפור הוא כי החמדנות מביאה לאסון, ומוטב לאדם להיות מאושר בחלקו. על אף השאיפות החיוביות של קינו, שמבקש לערוך חתונה נאה לאשתו ולו ולשלוח את ילדו הפעוט ללמוד בבית הספר, הפנינה מעוררת את היצר הרע בלב האנשים, שמנסים לגזול אותה. חואנה היא זו שמבינה את ההשפעה ההרסנית של הפנינה, ובמהלך הסיפור היא מתחננת לפני קינו להיפטר ממנה, אך קינו, שבוי בחלומות על עתיד טוב יותר לבנו, שיהיה משכיל ולא ייתן לסוחרים לנצל אותו כמו שאר האינדיאנים, נשבה בקסם ההבטחות של הפנינה ואינו מוכן לוותר עליה - עד הרגע שבו כבר מאוחר מדי.
תרגומים לעברית

הפנינה, תרגם יונתן רטוש, הוצאת הקיבוץ הארצי, מרחביה, 109 עמודים, 1949
הפוני האדום ; הפנינה תרגמה סמדר מילוא, הוצאת זמורה ביתן, תל אביב, 212 עמודים, 1988
הערות שוליים

↑  "הפוני האדום / הפנינה", תרגמה סמדר מילוא, הוצאת זמורה ביתן, 1988, עמ' 153
↑  שם, עמ' 166
↑  שם, עמ' 169
↑  שם, עמ' 185
↑  שם, עמ' 213
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007391906305171  GND: 4316773-1  LCCN: n85346172  SUDOC: 059577665  VIAF: 180669164   WorldCat (עם VIAF): 180669164
השכלה גבוהה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט "השכלה גבוהה"
 בימוי:  רובר סאלי 
 הופק בידי:  אונבר בלסאן 
 תסריט:  רובר סאלי  ז'אן-מארי בֶּסֶה (Besset)
 עריכה:  קתרין שוורץ 
 שחקנים ראשיים:  גרגורי באקֶה (Baquet)  אליס טאליוני (Taglioni)
 מוזיקה:  אֶריק נֶבֶה 
 מדינה:  צרפת 
 חברה מפיצה:  Pyramide (צרפת)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צרפת 4 בפברואר 2004
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט רומנטי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השכלה גבוהה (בצרפתית: Grande École) הוא סרט קולנוע צרפתי בבימויו של רוֹבֵּר סַאלִי (Robert Salis) שיצא לאקרנים בצרפת ב-2004.
תקציר

פול הוא צעיר בן המעמד הגבוה אשר מתחיל בלימודי כלכלה באחד מהגראן אקול (בתי הספר הגבוהים היוקרתיים) בצרפת. במקום לגור עם חברתו אָגְנֵה (Agnès), הוא מעדיף לשכור דירה עם שני שותפים חדשים שהכיר, וכתוצאה מכך הוא אינו מתראה איתה הרבה. אגנה מתחילה לזהות קרע במערכת היחסים ביניהם, וחושדת כי פול נמשך לאחד מן השותפים שלו, לואי-אָרְנוֹ (Louis-Arnault) – אולם פול מכחיש כל טענה למשיכה הומוסקסואלית מצִדו. אגנה מחליטה לערוך עם פול התערבות: מי שזוכה ראשון בלואי-ארנו – מנצח; אם היא תנצח – פול מבטיח להפסיק לחקור את המיניות שלו על חשבונה; ואם פול ינצח, היא תעזוב אותו. לצד המירוץ אל ליבו של לואי-ארנו (שלא מוצא חן בעיני חברתו של האחרון), פוגש פול במֵסִיר (Mecir, המגולם על ידי סלים קשיוש), פועל ערבי צעיר שמתאהב בו. יחד עם מסיר חוֹוה פול מסע של תגליות על מה שמעבר לגבולות המעמד, הבדלי התרבויות והמיניות. בסופו של דבר מגיעים הקונפליקטים לשיאם, ודבר לא עתיד להיוותר כשהיה.
המחאות ברוסיה נגד הפלישה לאוקראינה (2022)

ההפגנות ברוסיה נגד הפלישה לאוקראינה מתייחסות לסדרה של מחאות והפגנות על רקע המשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022). ההפגנות ברוסיה החלו ב-24 בפברואר 2022 לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה, במקביל להפגנות רבות שהתקיימו ברחבי העולם, והתפשטו כמעט לכל ערי המדינה. 13,000 מפגינים נעצרו במהלך ההפגנות על ידי הרשויות הרוסיות מ-24 בפברואר עד ל-4 במרץ. ב-27 בפברואר, 4,000 מדענים ועיתונאי מדע, 6,200 רופאים, 5,000 אדריכלים ו-6,700 אמנים ברוסיה עתרו כנגד הפלישה. נכון ל-30 בנובמבר, המיזם OVD-Info, דיווחו על מעלך 19,442 עצורים.
הפגנות

בצהריים שלאחר הפלישה, ועדת החקירות של רוסיה הזהירה כי מי שיפגין ב-"במצב הפוליטי המתוח הנוכחי", יתמודד עם השלכות משפטיות. פעילת האופוזיציה הרוסית מרינה ליטבינוביץ', קראה ברשת החברתית אינסטגרם לצאת להפגין ברחובות בערב 24 בפברואר אך עוכבה על ידי המשטרה כשעזבה את ביתה. באותו הערב, אלפים יצאו לרחובות בערים במדינה כדי להפגין כנגד הפלישה. 2,000 הפגינו במוסקבה בכיכר פושקינסקאיה, 1000 הפגינו בסנקט פטרבורג, כמה מאות הפגינו ביקטרינבורג, והיו גם הפגנות בצ'ליאבינסק, בניז'ני נובגורוד, בנובוסיבירסק ובפרם. בסוף היום הראשון, נעצרו כ-1,820 מפגינים ב-52 ערים, 1,002 מהם נעצרו בהפגנות במוסקבה. משרד הפנים של רוסיה טען כי המעצרים בוצעו בהתאם ל-"הנחיות למניעת התפשטות וירוס הקורונה במקומות ציבוריים".
יום למחרת, ב-25 בפברואר, הפגנות נוספות התרחשו במוסקבה, בסנט פטרסבורג ובערים אחרות. בסנט פטרסבורג התאספו כמה מאות אנשים במרכז העיר וקראו 'לא למלחמה!'. באותו יום, OVD-Info דיווחו על 437 עצורים ב-26 ערים רוסיות, ביניהם 226 במוסקבה ו-130 בסנט פטרסבורג.
ב-26 בפברואר, מפגינים רבים החליטו להתפצל לקבוצות קטנות ולהפגין בשלל מקומות ברוסיה על מנת שמשטרת הפדרציה הרוסית לא תוכל לעצור אותם באופן המוני. המפגינים קראו בשלל מקומות ברוסיה 'לא למלחמה!'. במהלך היום נעצרו לפחות 469 בני אדם ב-34 ערים, כמחצית מהם במוסקבה, מה שהביא את מספר המעצרים הכולל ליותר מ-3,000.
ההפגנות נמשכו ב-27 בפברואר. ההפגנות התרחשו במקביל לשנה השביעית לרצח הפוליטיקאי מהאופוזיציה הרוסית, בוריס נמצוב. מפגינים נעצרו בסמוך לאנדרטה מאולתרת של נמצוב מחוץ לקרמלין. כ-1,000 איש התאספו לעצרת ספונטנית כנגד המלחמה בסנט פטרסבורג. על פי OVD-Info, עד 27 בפברואר, המשטרה עצרה לפחות 900 מפגינים ב-44 ערים שונות, מה שהזניק את מספר העצורים הכולל מאז תחילת המלחמה ל-4,000. עד סוף היום, מספר העצורים גדל לכ-2,710 (לפחות 5,844 עצורים בסך הכל מאז תחילת המלחמה), שמהם, 1,269 נעצרו במוסקבה ו-1,034 בסנט פטרסבורג. CPRF (המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית), מפלגת החופש העממי, ויאבלוקו, התבטאו כנגד הפלישה. באותו יום, טנדר שעליו היה רשום "אנשים, תתעוררו!", "זו מלחמה", "פוטין הוא חלאה!" התרסק ועלה באש בכיכר פושקינסקאיה.
ב-6 במרץ התקיימו הפגנות ב-60 ערים לפחות, כולל ולדיווסטוק, אירקוטסק וחברוסק. OVD-Info דיווח על למעלה מ-5,000 מעצרים במהלך היום. משרד הפנים הרוסי דיווח על למעלה מ-3,500 מעצרים.
הפגנות רבות במיוחד נערכו ביום האישה הבינלאומי, וכמה מקרים שתועדו והפכו לויראליים בהם נראית משטרת רוסיה עוצרת מפגינים על כך שהם פשוט החזיקו שלט ריק.
עד סוף מרץ דווח כי מחאות המוניות שככו ברובן עקב הדיכוי מצד הרשויות ברוסיה. כמה פעולות קטנות יותר של אופוזיציה נגד המלחמה נמשכו.
פעולות תגובה של ממשלת רוסיה

במקביל למעצרים הרבים שביצעה המשטרה, ב־24 בפברואר הוציאה ממשלת רוסיה צו (שנכנס לתוקף ב־3 במרץ) לפיו כל כלי התקשורת מחויבים לשדר רק מידע הנחשב על ידי השלטון ל"מהימן", כאשר העונש על ההפרה נע בין 3 ל־15 שנות מאסר. הצו הוביל לסגירתם של כלי תקשורת וגרם לעזיבתם של אנשי התקשורת את המדינה, והקטין את האפשרות להשמיע בתקשורת המיינסטרים ביקורת על המלחמה. אף על פי כן, מספר אנשי תקשורת התבטאו נגד המלחמה ונגד עמדת השלטון, כאשר בחלק מהמקרים עשו זאת לאחר שיצאו מגבולות רוסיה.
התבטאויות פומביות נגד המלחמה

חרף המאמצים של ממשלת רוסיה לעצור מפגינים היוצאים נגד עמדת הממשלה, ולמנוע גישה של אזרחים רוסיים למידע היוצא נגד עמדת הממשלה, ישנם אישים רוסיים שהתבטאו באופן פומבי נגד המלחמה.
אלכסיי נבלני, מנהיג האופוזיציה שנכלא בינואר 2021, כינה את פוטין "צאר מטורף בעליל" והפציר ברוסים להמשיך במחאות הרחוב היומיות.
מיכאיל גורבצ'וב, מנהיגה האחרון של ברית המועצות, הצהיר כי "יש לעשות הכל כדי לעצור את האיום במלחמה גרעינית".
לאחר תחילת הפלישה ב-24 בפברואר, כמה מפורסמים רוסים, כולל כוכב הפופ ולרי מילדזה, מנחה הטלוויזיה איוואן אורגנט ומגישת הטלוויזיה והפוליטיקאית קסניה סובצ'ק, מתחו ביקורת על המלחמה באופן חד משמעי ברשתות החברתיות. כך גם עשו כוכבת הפופ סבטלנה לובודה והשחמטאי יאן נפומניאשצ'י.
הטאניסאי המדורג ראשון בעולם דנייל מדבדב והמדורג השביעי בעולם אנדריי רובליוב דיברו שניהם בעד שלום ביום הפלישה.
הפסנתרן והמלחין יבגני קיסין תיאר את פלישת רוסיה כפשע שלא ניתן להצדיקו. זמר הפופ סרגיי לזרב, נציג רוסיה באירוויזיון 2016 ו-2019, קרא גם הוא להפסיק את המלחמה.
ב-25 בפברואר, כוכב ההוקי קרח אלכסנדר אובצ'קין, תומך נלהב של פוטין, הצהיר הצהרה לא ברורה נגד המלחמה מבלי להזכיר את אוקראינה או רוסיה. ב-26 בפברואר הודיע שחקן הכדורסל הגיאורגי טורניקה שנגליה שהוא מסיים בטרם עת את חוזהו עם צסק"א מוסקבה "במחאה נגד פלישת רוסיה לאוקראינה".
ליזה פסקובה, בתו של דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב, שיתפה תמונה באינסטגרם עם הכיתוב "לא למלחמה". המיליארדר העשיר ביותר ברוסיה, מיכאיל פרידמן, קרא ל"שפיכות הדמים להסתיים". אוליגרך אחר, אולג דריפסקה, קרא להתחיל בשיחות שלום "כמה שיותר מהר". מיליארדר רוסי והבעלים של REN TV, אלכסיי מורדשוב התבטא הן נגד הלחימה והן נגד הנפילה הכלכלית שנבעה ממנה.
מיכאיל שישקין, זוכה פרס בוקר הרוסי לשנת 2000, כתב כי "פוטין מבצע פשעים מפלצתיים בשם עמי, ארצי, ובשמִי" ואמר כי "ברוסיה של פוטין אי אפשר לנשום. הצחנה משמיים. המגף של השוטר חזק מדי".
השחקן דנילה קוזלובסקי פרסם כמה פוסטים באינסטגרם בגנות המלחמה, ושיתף תמונה של פליט בוכה. בפוסט שהעלה ב-27 בפברואר, הודה קוזלובסקי והתנצל על אדישותו לסיפוח קרים על ידי הפדרציה הרוסית ב-2014.
הסימפוניה התשיעית (מן העולם החדש)

מן העולם החדש או סימפוניית העולם החדש הוא שמה של הסימפוניה מספר 9 במי מינור (Op. 95), מיצירותיו הידועות ביותר של המלחין הצ'כי אנטונין דבוז'אק.
דבוז'אק כתב את הסימפוניה בתחילת 1893, בעת שהותו בארצות הברית כמנהל הקונסרבטוריון הלאומי של ניו יורק בשנים 1892-1895. השמעת הבכורה הייתה ב-16 בדצמבר 1893, על ידי הפילהרמונית של ניו יורק ובניצוחו של אנטון זיידל, באולם קרנגי הול. נגינת הסימפוניה אורכת ארבעים ושבע דקות.
כתב היד של הסימפוניה שמור במוזיאון הלאומי בפראג.
אינסטרומנטציה

הרכב הכלים בסימפוניה כולל:
| --- | --- |
 2 חלילים (חליל שני מתפקד גם כפיקולו בפרק הראשון בלבד)  2 אבובים (אבוב שני מתפקד גם כקרן אנגלית בפרק השני בלבד)  2 קלרינטים  2 בסונים  4 קרנות יער  2 חצוצרות  2 טרומבונים:  טרומבון בס  טובה (בפרק השני בלבד)  משולש  טימפני  מצילתיים (בפרק הרביעי בלבד)  כלי קשת
השפעות מוזיקליות

דבוז'אק הגיע לניו יורק לפי בקשתה של  ג'נט ת'רבר, אשת חברה ניו-יורקית שביקשה מלחין ידוע שינהל את הקונסרבטוריון הלאומי. התנאי של דבוז'אק היה שתלמידים שחורים ואינדיאנים מוכשרים שלא יוכלו לשלם את דמי הלימוד ילמדו ללא תשלום. הוא אף התבטא כי המוזיקה הילידית והשחורה מעניינת אותו:
"אני משוכנע כי המוזיקה בארץ זו צריכה להתבסס על מלודיות שחורות. הן יכולות להיות הבסיס לבתי ספר רציניים ומקוריים להלחנה בארצות הברית. ... אלה הם שירי העם של אמריקה, והמלחינים שלכם צריכים להתבסס עליהם"
דבוז'ק טען שלא ציטט ביצירה נעימות מהמוזיקה האמריקאית, אלא חיבר מלודיות משלו באותו הסגנון.
מספור

כיום ידוע לנו שדבוז'אק כתב תשע סימפוניות. עם זאת, בראשית המאה ה-20, עד זמן קצר לאחר מותו של המלחין, היו ידועות רק חמש הסימפוניות המאוחרות, היות שדבוז'אק גנז את ארבע הסימפוניות הראשונות שלו. לכן עד אז הייתה ידועה הסימפוניה התשיעית כסימפוניה החמישית של המלחין. אף לאחר פרסומן של ארבע הסימפוניות הראשונות, ב-1912, לא הייתה אחידות במספור, ובהוצאות ישנות היא עדיין ממוספרת כסימפוניה החמישית של דבוז'אק.
לקריאה נוספת

ליאונרד ברנשטיין, The Infinite Variety of Music, 1962, "רבגוניותה של המוזיקה" הוצאת רשפים 1973, תרגום יצחק ושלומית הירשברג, עמ' 136 - 143.
הערות שוליים

↑  רבגוניותה של המוזיקה עמ' 137-9
↑  רבגוניותה של המוזיקה עמ' 143
↑  רבגוניותה של המוזיקה עמ' 146-147
↑  Dvorak's “New World” Symphony
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504331205171  BnF: cb13907903b (data)  GND: 300048122  MusicBrainz work: aacb1ab0-c740-436a-a782-ed60026cf82b  SELIBR: 171078  VIAF: 184260139   WorldCat (עם VIAF): 184260139 
התנועה הראשונה.
התנועה השנייה.
התנועה השלישית.
התנועה הרביעית.
אנטונין דבוז'אק
המילים הנסתרות

| --- | --- |

עמוד מתוך המילים הנסתרות בפרסית שנכתב בידי הקליגרף משכין קלם
 מידע כללי
 מאת:  בהאא אללה 
 שפת המקור:  ערבית, פרסית
 סוגה:  ספרות בהאית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1858 
 
"המילים הנסתרות" (בערבית: الكلمات المكنونة; בפרסית: کلمات مکنونه; באנגלית: The Hidden Words) הוא ספר שנכתב על ידי בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית, בבגדאד, בשנים 1857–1858. הקובץ נכתב בחלקו בשפה הערבית, ובחלקו בשפה הפרסית.
ספר זה נחשב לאחד מכתביו החשובים של בהאא אללה, ותורגם על ידי שוגי אפנדי, מנהיג הדת הבהאית בין השנים 1921 ועד לשנת 1957, לשפה האנגלית, בעזרתם של מספר מאמינים בהאים אנגליים, ביניהם ג'ורג' טאונסנד, אתל ג'נר רוזנברג וג'ון אסלמונט. "המילים הנסתרות" הוא אחד מהכתבים הבהאים המפורסמים והמתורגמים ביותר, וניתן למצוא תרגומים שלו בשפות אירופיות רבות, הודיות ומזרחיות.
מטרת הספר היא להורות למאמיני הדת הבהאית כיצד לחיות את חייהם הרוחניים והמוסריים.
היסטוריה

הספר נכתב על ידי בהאא אללה על-פני תקופת זמן, כשהוא צעד לאורך גדות נהר החידקל, במהלך גלותו בבגדאד. כתבי היד המקוריים של הספר קיימים, ועותקים שלהם מוצגים באחוזת בהאג'י (אנ') בעכו, בה קבור בהאא אללה.
העותק המקורי נכתב כחלקים נפרדים, שנכתבו באקראיות. חלקים אלו אורגנו לסדר המוכר כיום, בידי מולא זיאן אל-עבדין נג'פאבאדי, אחד ממזכיריו של בהאא אללה, ותחת הנחיותיו של בהאא אללה עצמו.
כותרת הספר, "המילים הנסתרות", ניתנה על ידי בהאא אללה, שכינה אותו גם "הספר של פאטמה" (ער'). על פי המסורת השיעית הוכתב לפאטמה, בתו של הנביא מחמד, ספר בידי המלאך גבריאל על מנת לנחמה לאחר מות אביה. ספר זה, שהוכתב לפאטמה, לא שרד. אולם לפי האמונה הבהאית, "המילים הנסתרות" נתגלו לבהאא אללה בהתגשמות של המסורת השיעית הזו. רק בשלב מאוחר יותר כינה בהאא אללה את הספר כפי שאנו מכירים אותו כיום, "המילים הנסתרות".
ל"מילים הנסתרות" מיוחסת חשיבות מיוחדת במסורת הבהאית. עבד אל-בהאא' ייחס חשיבות רבה ל"מילים הנסתרות", ובמכתביו למספר מאמינים בהאיים, הוא דחק בהם לא רק לקרוא את הספר מדי יום, אלא גם לשנן אותו ולשאוף לחיות בחיי היומיום על פי כתב זה. בנוסף, שוגי אפנדי כינה את "המילים הנסתרות" – "אוסף מופלא של ביטויים דמויי פנינה" וראה בחיבור זה "יתרון שאין לו אח בקרב כתביו האתיים של בהאא אללה".
תוכן החיבור

הספר "המילים הנסתרות" מחולק במקור לשני חלקים, כאשר האחד מכיל 71 קטעים בערבית, שבראשיתם המבוא לספר, והשני מכיל 83 קטעים בפרסית, שסופם פסקת הסיום.
התוכן כולל נושאים מגוונים, ביניהם: הטבע והמצב של בני האדם; המאפיינים של העולם הרוחני ושל העולם הגשמי; המצג והפעולה של התגלות האל (הנביא, מייסדי הדתות בעולם); הברית הנצחית בין האל לאנושות; וכיצד בני אדם יכולים להתקדם רוחנית על ידי ניתוק מדברים גשמיים ומדמיונות שווא, באמצעות רכישת תכונות רוחניות חיוביות והימנעות מתכונות וממעשים שליליים.
כל קטע בספר מתחיל בקריאה, שחוזרת על עצמה בקטעים שונים. בין הקריאות הנפוצות: "הו בן הרוח", "הו בן האדם". קטעי התפילה הבהאית נכתבו בגוף ראשון, על מנת שהקורא ירגיש שהוא מנהל שיחה עם האל. "המילים הנסתרות" נכתבו בגוף ראשון, המנוסחת כאילו האל פונה אל האדם.