stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוג'ינגה קמבונדג'י
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם ב-2 במרץ 2018 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.05 שניות, אחרי מוריאל אהורה (6.97 שניות) ומארי-ז'וזה טה לו
(7.05 שניות), שתיהן מחוף השנהב.
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה 3 פעמים במקום רביעי, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.05 שניות, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.45 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.30 שניות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בתחילת אוקטובר 2019 זכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.51 שניות, אחרי דינה אשר-סמית' מבריטניה (21.88 שניות) ובריטני בראון מארצות הברית (22.22 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא לאומי חדש של 42.18 שניות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 10.95 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 10.96 שניות. היא סיימה במקום שביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.30 שניות, בשלב המוקדמות ובשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 22.26 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.08 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 42.05 שניות.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה ב-18 במרץ 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא לאומי חדש ובתוצאת השנה בעולם של 6.96 שניות, לפני מיקיה בריסקו (6.99 שניות) וממריבת' סנט-פרייס (7.04 שניות), שתיהן מארצות הברית.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.32 שניות, לפני דינה אשר-סמית' מהממלכה המאוחדת (22.43 שניות) ואידה קרסטופט מדנמרק (22.72 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, אחרי ג'ינה ליקנקמפר מגרמניה (10.99 שניות) ולפני דריל נייטה מהממלכה המאוחדת (11.00 שניות).
ביוגרפיה > 2024

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 היא זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.49 שניות, לפני דריל נייטה (22.50 שניות) והלן פאריזו מצרפת (22.63 שניות).
באולימפיאדת פריז היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.63 שניות ובמקום שמיני בריצת שליחות 4x100 מטר לאחר פסילה בריצת הגמר. בשלב חצי הגמר קבעה תוצאה של 42.38 שניות ועלתה מהמקום השישי לריצת הגמר.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.89 שניות (2022), שיא שווייץ
ריצת 200 מטר: 22.05 שניות (2022), שיא שווייץ
מרוץ שליחים (4X100): 42.05 שניות (2021), שיא שווייץ
מרוץ שליחים (4X200): 1:31.75 שניות (2014), שיא שווייץ
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 6.96 שניות (2022), שיא שווייץ
אלכסנדר, נסיך ליפה

אלכסנדר, נסיך ליפה (בגרמנית: Alexander Fürst zur Lippe;‏ 16 בינואר 1831 – 13 בינואר 1905) היה השליט של נסיכות ליפה משנת 1895 עד מותו.
ביוגרפיה

אלכסנדר נולד ב-16 בינואר 1831 בדטמולד, והיה הילד השביעי של לאופולד השני, נסיך ליפה ואמיליה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של גינטר פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן וקרולינה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט. בצעירותו שירת אלכסנדר לזמן מה כקצין בצבא ממלכת הנובר.
בשנת 1895 מת אחיו וולדמאר, נסיך ליפה, ואלכסנדר עלה לשלטון במקומו. מאחר שאלכסנדר היה חולה נפש, הוקמה עוצרות בליפה, בשל המגבלות החוקיות משנת 1870. וולדמאר הורה בצוואתו כי העוצרות תינתן לאדולף, נסיך שאומבורג-ליפה, גיסו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה מבית שאומבורג-ליפה לבין ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד מבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1897 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, בראשות אלברט, מלך סקסוניה, שהנסיכות תעבור להיות תחת העוצרות של ארנסט. בשנת 1904 מת ארנסט, ובנו לאופולד, רוזן ליפה-ביסטרפלד ירש את נחלותיו ותאריו, וכמו כן ירש את העוצרות על נסיכות ליפה. ב-13 בינואר 1905 מת אלכסנדר בסנט גילגנברג, וכמה חודשים לאחר מכן החליט בית המשפט הקיסרי שלאופולד יקבל את הנסיכות.
הערות שוליים

↑  Huberty, Michel; Giraud, Alain; Magdelaine, F. and B. (1979). L'Allemagne Dynastique, Tome II. France: Laballery. p. 337. ISBN 2-901138-02-0.
↑  Beéche, Arturo E. (באוקטובר 2006). "A Headless House? The Dynastic Dispute of the House of Lippe". European Royal History Journal (LIII): 13. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010650006605171  BnF: cb115785854 (data)  GND: 136724205  ISNI: 0000 0004 4888 2751  LCCN: no2019176117  VIAF: 81021081   WorldCat (עם VIAF): 81021081
אליסון פירסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 ביולי 1960 (בת 64) קרמרת'ן, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  קלייר קולג', Robert Smyth Academy, Lincoln Christ's Hospital School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 בן או בת זוג:  Anthony Lane 
 
אליסון פירסון (נולדה כ-ג'ודית אליסון לובט, ב-22 ביולי 1960) היא סופרת ופובליציסטית וולשית. הרומן שלה "אין לי מושג איך היא עושה את זה", שפורסם בשנת 2002, עובד לסרט בעל אותו שם בכיכובה של שרה ג'סיקה פארקר. "אני חושב שאני אוהב אותך", ספרה השני, פורסם ב-2010. ספרה "כמה קשה זה כבר יכול להיות" יצא לאור בשנת 2017.
ביוגרפיה

פירסון נולדה ב-קרמרת'ן, ועברה ל-Burry Port, קרמרת'נשייר בילדותה. היא גרה בלסטרשייר שם למדה בתיכון. משפחתה עברה לוואשדייק ליין בנטלהאם.
היא למדה אנגלית בקלייר קולג', קיימברידג' וסיימה את לימודיה עם תואר שני.
ספריה

פירסון היא המחברת של הספר "אין לי מושג איך היא עושה את זה" (2002), הבוחן את הלחצים של האימהות המודרנית. הספר היה רב-מכר בבריטניה ובארצות הברית, מכר ארבעה מיליון עותקים, ועובד לסרט בכיכובה של שרה ג'סיקה פארקר. פירסון נתבעה על ידי מיראמקס על כך שלא מסרה את הספר השני, "אני חושב שאני אוהב אותך", שעבורו קיבלה מקדמה של $700,000 מראש ב-2003. המסירה אמורה הייתה להתבצע ב-2005. מאז כבר פורסם הרומן "אני חושב שאני אוהב אותך".
מאז כתבה פירסון את "אני חושב שאני אוהב אותך" (2010), רומן על תשוקתה של נערה אל דייוויד קסידי בשנת 1970, ועל האדם אשר אחראי על כתיבת התגובות-לכאורה מקסידי אל מעריצותיו בנות העשרה. שתי הדמויות נפגשות עשרים שנה מאוחר יותר, אחרי שחוו נישואין, גירושין וילדים. "הטלגרף" שיבח את הרומן על חומו וכנותו; לעומת זאת הגרדיאן הכריז עליו כעל "רומן לא מציאותי ומטופש".
ספר ההמשך ל"אין לי מושג איך היא עושה את זה" הוכרז בשנת 2015 ופורסם בספטמבר 2017. הרומן, "כמה קשה זה כבר יכול להיות", ממשיך את סיפורה של הגיבורה, קייט ראדי, אשר כעת מתקרבת לגיל 50 ומתמודדת עם האפליה כנגד נשים מבוגרות בשוק העבודה. הספר, אשר משך פרסום ניכר, לא הצליח להגיע למעמד של רב-מכר. הוא פורסם על ידי הוצאת בורו בבריטניה ועל ידי הוצאת סט. מרטין בארצות הברית ב-2018.
דעות אישיות

פירסון פעלה לטובת הברקזיט. זמן קצר לאחר הפיגוע בבריסל ב-22 במרץ 2016, פירסון טענה שההתקפות הן עוד סיבה לעניין הברקזיט במשאל העם. היא כתבה בטוויטר ש"בריסל, בירת האיחוד האירופי בפועל, היא גם בירת הג'יהאד של אירופה. והתנועה להישארות של בריטניה באיחוד האירופי מעיזה לטעון כי יותר בטוח למדינה להיות חלק מהאיחוד האירופי!"
בנובמבר 2024, פירסון זכתה לביקור בביתה על ידי משטרת אסקס לאחר תלונה על כך שהסיתה לשנאה גזעית עם ציוץ שפורסם בנובמבר 2023. במהלך תקופה של מחקר על השיטור הבריטי של הפגנות פרו-פלסטיניות במהלך מלחמת חרבות ברזל, פירסון פירסמה תמונה של קציני משטרת מנצ'סטר עומדים לצד תומכי מפלגת Tehreek-e-Insaf של ראש ממשלת פקיסטן לשעבר עימראן חאן מניפים את דגל המפלגה. היא כינתה את נושאי הדגל "שונאי יהודים". בעקבות ביקורת היא מחקה את הציוץ.
החיים האישיים

פירסון נישאה לעמיתה העיתונאי סיימון פירסון בחודש מאי 1988 בלינקולן. לאחר גירושיה היא גרה עם אנתוני ליין, מבקר קולנוע ב"ניו יורקר". יש להם בן (נולד באוגוסט 1999), ובת (נולדה ב-25 בינואר 1996). השניים נפרדו בספטמבר 2017.
הערות שוליים

↑  "none". Private Eye. 27 במאי 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rachel Mainwaring (11 במרץ 2011). "Teenage crush inspires new novel on David Cassidy". WalesOnline. Media Wales Ltd. נבדק ב-7 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alison Flood, Allison Pearson revisits bestselling heroine in middle age, The Guardian, 8 April 2015.
↑  "Hollywood stardom for novel by Clare alumna". Clare College Alumni Association. 26 בינואר 2011. נבדק ב-7 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Historical Register of the University of Cambridge, Supplement 1981–1985. Cambridge University Press. p. 354.
↑   Reuters, 11 August 2008. Retrieved on 12 August 2008.
↑    Chloe Rhodes, ‏I Think I Love You by Allison Pearson: review, The Telegraph, 21 June 2010
↑   The Guardian, 20 June 2010. Retrieved on 15 March 2017.
↑  "How Hard Can It Be? by Allison Pearson - review". Evening Standard (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-10-25.
↑  Saul, Heather (22 במרץ 2016). "Telegraph columnist accused of 'shamelessly' using Brussels attacks to make Brexit argument". The Independent. ארכיון מ-2016-03-22. נבדק ב-21 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pearson, Allison (12 בינואר 2016). "Why the Brexit referendum will be swung by the horrific events in Cologne". The Daily Telegraph. נבדק ב-21 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pearson, Allison (1 במרץ 2016). "Our schools and hospitals simply cannot cope with the influx of migrants – that's why we must leave the EU". The Daily Telegraph. נבדק ב-21 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Armstrong, Kathryn (15 בנובמבר 2024). "Police defend investigation into journalist's social media post". BBC News. נבדק ב-16 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dodd, Vikram (15 בנובמבר 2024). "Allison Pearson's 'racist' tweet is at centre of Telegraph's row with police". The Guardian. נבדק ב-15 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433840105171  PLWABN: 9810579699805606  BIBSYS: 3040923  BnF: cb14442997d (data)  GND: 128773766  ICCU: UBOV758664  ISNI: 0000 0001 0959 9652  LCCN: n2002024418  LNB: 000071650  NDL: 00961176  NKC: xx0015415  NLK: KAC200403853  NTA: 240711610  SUDOC: 117325430  VIAF: 23201016   WorldCat (עם VIAF): 23201016
סופי דוקטר

סופי דוקטר (בהולנדית: Sofie Dokter; נולדה ב-19 בדצמבר 2002) היא אתלטית הולנדית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם באולם (גלאזגו 2024) בקרב חמש.
ביוגרפיה

דוקטר נולדה בחרונינגן שבהולנד.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת אירופה עד גיל 20 בקרב שבע

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ביולי בטאלין שבאסטוניה זכתה במדליית כסף בקרב שבע בשיא אישי של 5,878 נקודות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיימה במקום 13 בקרב שבע בתוצאה של 5,811 נקודות.
ביוגרפיה > 2023

בתחרות שנערכה בפברואר בהולנד קבעה שיא אישי חדש של 4,603 נקודות בקרב חמש.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיימה במקום רביעי בקרב חמש בתוצאה של 4,499 נקודות.
בתחרות שנערכה במאי בגציס שבאוסטריה קבעה שיא אישי חדש של 6,321 נקודות בקרב שבע.
ביוגרפיה > 2023 > סגנית אלופת אירופה עד גיל 23 בקרב שבע

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביולי באספו שבפינלנד זכתה במדליית כסף בקרב שבע בתוצאה של 6,256 נקודות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום 11 בקרב שבע בתוצאה של 6,192 נקודות.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות עולם באולם בקרב חמש

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכתה במדליית ארד בקרב חמש בתוצאה של 4,571 נקודות, אחרי נור וידטס מבלגיה (4,773 נקודות) וסאגה ואנינן מפינלנד (4,677 נקודות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר משוכות: 13.51 שניות (2023)
קפיצה לגובה: 1.89 מטר (2023)
הדיפת כדור ברזל: 13.68 מטר (2023)
ריצת 200 מטר: 23.68 שניות (2023)
קפיצה לרוחק: 6.24 מטר (2023)
הטלת כידון: 44.46 מטר (2023)
ריצת 800 מטר: 2:15.84 דקות (2023)
קרב שבע: 6,321 נקודות (2023)
שיאים אישיים > אצטדיון > אולם

ריצת 60 מטר משוכות: 8.29 שניות (2024)
קפיצה לגובה: 1.84 מטר (2024)
הדיפת כדור ברזל: 13.92 מטר (2024)
קפיצה לרוחק: 6.31 מטר (2024)
ריצת 800 מטר: 2:11.89 דקות (2024)
קרב חמש: 4,603 נקודות (2023)
סימון איהאמר

סימון איהאמר (בגרמנית: Simon Ehammer; נולד ב-7 בפברואר 2000) הוא אתלט שווייצרי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לרוחק, אלוף העולם באולם (גלאזגו 2024) וסגן אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בקרב שבע וסגן אלוף אירופה (מינכן 2022) בקרב עשר.
ביוגרפיה

איהאמר זכה במדליית זהב בקרב עשר באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשנת 2019, ובמדליית זהב בקפיצה לרוחק באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 בשנת 2021.
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בשנת 2022 בבלגרד שבסרביה זכה במדליית כסף בקרב שבע בתוצאה של 6363 נקודות, אחרי דמיאן וורנר מקנדה (6489 נקודות) ולפני אשלי מולוני מאוסטרליה (6344 נקודות).
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.16 מטר, אחרי וונג ג'יאנאן מהרפובליקה העממית של סין (8.36 מטר) ומילטיאדיס טנטוגלו מיוון (8.32 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף אירופה

חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בקרב עשר בשיא לאומי חדש של 8468 נקודות, אחרי ניקלאס קאול מגרמניה (8545 נקודות) ולפני יאנק אויגלנה מאסטוניה (8346 נקודות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.46 שניות (2022)
ריצת 200 מטר: 21.14 שניות (2020)
ריצת 400 מטר: 47.27 שניות (2020)
ריצת 1500 מטר: 4:42.54 דקות (2020)
ריצת 110 מטר משוכות: 13.48 שניות (2020)
קפיצה לגובה: 2.08 מטר (2022)
קפיצה במוט: 5.20 מטר (2022)
קפיצה לרוחק: 8.45 מטר (2022), שיא שווייץ
קפיצה משולשת: 14.32 מטר (2017)
הדיפת כדור ברזל: 14.68 מטר (2022)
זריקת דיסקוס: 39.13 מטר (2022)
הטלת כידון: 55.98 מטר (2022)
קרב עשר: 1199 נקודות (2022), שיא שווייץ
אלעד וינגרד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בספטמבר 1974 (בן 50) נהלל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עיתונאי, סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  בטח יש ילד
 https://wecontent.co.il/
 
אלעד וינגרד (נולד ב-9 בספטמבר 1974) הוא סופר ישראלי, עיתונאי ומנהל תוכן.
ביוגרפיה

וינגרד נולד בנהלל וגדל במושב בית חרות. בשנת 2001 השלים תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב. החל את דרכו העיתונאית בשנת 2000 בעיתון "העיר", שם כתב על נושאי חינוך, איכות הסביבה, ספורט, תרבות ומהגרי עבודה. לצד זאת כתב את הטור "עכבר בר" במגזין "עכבר העיר", על סצנת הברים בתל אביב. בשנים 2004–2006 עבד במעריב, שם היה עורך התרבות היומי ב"המגזין" ועורך בדסק החדשות.
בשנים 2006–2008 שימש העורך הראשי של "עכבר העיר" תל אביב. לאחר מכן שימש עורך אתר שנת המאה לתל אביב יפו (2010-2009), וכן מנהל התוכן של אתרי האינטרנט של "הופ!" בשנים 2009–2012. נכון לשנת 2023 וינגרד הוא בעלים של חברת תוכן.
וינגרד הוציא בינואר 2025 את רומן הביכורים שלו, "המחסום", בהוצאת "עם עובד", סדרת "ספרייה לעם". לפני כן כתב במהלך השנים ספרים ושירים לפעוטות, בהם גם כאלה שיצאו לאור מחוץ לישראל. פרסם את הספר "בטח יש ילד", שיצא לאור בישראל בהוצאת אגם בשנת 2009, ובסין ב-Juvenile & Children's Publishing House. בעקבות פרסום הספר היה אורח של שגרירות ישראל בסין שלוש פעמים, שבהן הקריא את הספר לילדים ברחבי המדינה. הספר נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך בשנת תשע"ו. וינגרד אף עיבד אותו למחזמר "בטח יש ילד", אשר עלה בהפקת תזמורת הבמה הישראלית.
וינגרד הוציא לאור בהוצאת אגם גם את הספרים "דברים שגורמים לי לחשוב", "בדיוק בשנייה הזאת" ו"במקום הכי יפה בחוף", אשר נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך בשנת תשפ"ה. הספרים זכו לשבחים רבים. כמו כן פרסם כותרים רבים בהוצאת קלסיקלטת, ובהם את רב המכר "איפה המפלצת", שתורגם לערבית ולספרדית, ויצא לאור גם בספרד. לצד זאת כתב שירים לרחוב סומסום הישראלי ולמיכל צפיר ("סוד הקצב של מיכל").
אלעד וינגרד נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בבית חירות.
פרסומים

המחסום, הוצאת עם עובד, 2025
בטח יש ילד, הוצאת אגם 2009
דברים שגורמים לי לחשוב, הוצאת אגם, 2012
בדיוק בשנייה הזאת, הוצאת אגם, 2018
במקום הכי יפה בחוף, הוצאת אגם, 2021
איפה המפלצת, קלסיקלטת, 2017
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך‏, עורך חדש לעכבר העיר, באתר וואלה, 10 בינואר 2006
↑  ענת קם‏, אלינור קראוס הרוסה, באתר וואלה, 11 במאי 2008
1 2  שירי לב-ארי, "את הטרגדיה הישראלית אפשר לזקק למחסום", באתר כלכליסט, 3 במרץ 2025
↑  תמר רותם, ספר הילדים שיחזיר את המבוגרים לילדות, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2009
↑  נורית אסייג, בטח יש ילד: המעבר מהספר לבמה הצליח, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2012
↑  מיה וינשטוק, "דברים שגורמים לי לחשוב": שירה לילדים גדולים, באתר ynet, 26 ביוני 2012
↑  ספרים רבותיי ספרים, באתר מוזיאון הילדים הישראלי
↑  דניאל סלגניק, כמו בעולם האמיתי: מה קורה כשהשועל מקים מרכז קניות על החוף?, באתר ynet, 12 בספטמבר 2021
↑  מיה מיטב, לוחמות ג'ודו, דרקונים ומסע לירח: ספרי ילדים ונוער מומלצים לשנה החדשה, באתר ynet, 18 ביוני 2020
↑   עמרי הרצוג, רומן חדש מצליח להמחיש את שגרת הפעילות המחניקה של חיילים במחסום, באתר הארץ, 5 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304116905171  VIAF: 299160422   WorldCat (עם VIAF): 299160422
יהודה עדר

| --- | --- |

יהודה עדר בהופעה לציון עשור למותו של מאיר אריאל
 לידה:  10 ביולי 1951 (בן 73) כפר הנשיא, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1972
 סוגה:  רוק 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 בת זוג:  מיקי קם
 
יהודה עֵדֶר (נולד ב-10 ביולי 1951) הוא מוזיקאי, גיטריסט, מפיק מוזיקלי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

יהודה עדר נולד וגדל בקיבוץ כפר הנשיא. עדר החליף את דני סנדרסון בלהקת הנח"ל, וכן היה גיטריסט בלהקות תמוז, דודה וקאריזמא. עדר הוא בוגר מכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון, והקים את בית הספר למוזיקה "רימון". עדר השתתף ב"מסע הבחירות של מאיר אריאל", וכן היה מנהל המחלקה הישראלית של חברת התקליטים "הד ארצי".
עדר היה חבר בלהקות תמוז ודודה, והיה שותף כגיטריסט באלבומים סוף עונת התפוזים ודודה, ובסבב ההופעות של להקות אלו.
עדר הפיק מספר אלבומים ישראליים מפורסמים, בהם "קלף" של דייוויד ברוזה, "ירח" לשלמה ארצי, "שלום לתמימות" לרונית שחר, "יאללה ביי" לאריאל הורוביץ, "...וגלוי עיניים" למאיר אריאל, "מה החזאי מבין" ו"איך עושים מים" ללהקת "אבטיפוס" ואת התקליטון "אף אחד לא מזיל דמעה / מישהו אוהב אותך" לשמוליק צ'יזיק.
עדר השתתף בתוכנית "יוצרים גדולים יוצרים קטנים" אשר התקיימה בחסות מפעל הפיס. במסגרת התוכנית הוא לימד בחצור הגלילית שבצפון וברמלה קבוצה של ילדים כישרוניים עם יכולות מוזיקליות ואת להקת "לוחמי הגרוטאות".
בגיל 56, בספטמבר 2007 הוציא אלבום בכורה כסולן בשם "מר גרוסבארד היקר", שבו השתתפו בין היתר המוזיקאים חמי רודנר ויוני בלוך. הסינגל מתוכו היה "כוכב שביט" - גרסה עברית לשירו של בוב דילן "Shooting Star" שתרגם עדר. אחריו יצאו לרדיו גם השירים "יש ביצה" ו"מר גרוסבארד היקר".
בשנת 2011 הצטרף עדר לתוכנית "The Voice ישראל" בתור מנהל אמנותי.
בין ינואר 2014 לאפריל 2015 הגיש בגלי צה"ל את התוכנית "ציפורי לילה", לצד אשתו מיקי קם.
במרץ 2016 הוציא אלבום סולו שני, "עולה ירח", והשיק אותו בהופעה שבה התאחדו חברי להקת תמוז.
עדר הוא ממקימי בית ספר למוסיקה רימון ב-1985 והיה מנהלו הראשון של בית הספר. הוא עומד בראש המסלול להלחנה ולכתיבת שירים בבית הספר מראשית דרכו. כיום הוא משמש נשיא בית הספר.
פרסים והוקרה

פרס דירקטוריון אקו"ם, על תרומתו הייחודית לזמר העברי ולתרבות הישראלית, לשנת 2022
תואר עמית כבוד של מכללת אפקה, המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב, לשנת 2024
חיים אישיים

עדר נשוי לשחקנית מיקי קם ואב למוזיקאי אלון עדר ולשחקן נדב עדר. מתגורר בתל אביב.
דיסקוגרפיה > סולו

מר גרוסבארד היקר (2007)
עולה ירח (2016)
דיסקוגרפיה > עם להקת תמוז

סוף עונת התפוזים (1976)
דיסקוגרפיה > עם להקת דודה

דודה (1980)
הערות שוליים

↑  חדשות 2, ‏סוף עונת התפוזים: להקת "תמוז" שבה לבמה, באתר ‏מאקו‏, 29 במרץ 2016
↑  יוסי חרסונסקי, כל הג'אז הזה, בשעה טובה, גם לנו יש בית ספר לג'אז, מעריב, 1 ביולי 1985
אבי מורגנשטרן, מת להתפוצץ על הבמה. רימון בשבילי זה חופש, מעריב, 21 באוגוסט 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311844405171  ISNI: 0000 0000 6905 7735  MusicBrainz: dc05b9a3-470d-40b7-827b-4ee42bfffc0b  VIAF: 97304912   WorldCat (עם VIAF): 97304912 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לייקה קלאפר

לייקה קלאפר (בהולנדית: Lieke Klaver; נולדה ב-20 באוגוסט 1998) היא אתלטית הולנדית. אלופה אולימפית פריז 2024 בשליחים משולב 400×4 מטר, אלופת עולם (בודפשט 2023) ואלופת אירופה (מינכן 2022) בריצת שליחות 4x400 מטר וסגנית אלופת העולם באולם (גלאזגו 2024) וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2024) בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:10.36 דקות, במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש נוסף של 3:23.74 דקות ובמקום 18 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.37 שניות.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אוולין סלברך, ליזן דה ויטה ופמקה בול בתוצאה של 3:28.57 דקות, אחרי ג'מייקה (3:28.40 דקות) ולפני פולין (3:28.59 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 52.67 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 51.81 שניות.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר ביחד עם לימרפין בונפסיה, טוני ואן דיפן ופמקה בול בתוצאה של 3:09.90 דקות, אחרי הרפובליקה הדומיניקנית (3:09.82 דקות) ולפני ארצות הברית (3:10.16 דקות). היא סייהמ במקם רביעי בריצת 400 מרט בתוצאה של 50.33 שניות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 50.24 שניות, ועלתה שלישית לריצת חצי הגמר שבו שיפרה שוב את השיא הלאומי והעמידה אותו על 50.18 שניות ועלתה שישית לריצת הגמר. נוסף לכך, היא השתתפה בשלב המוקמדות בריצת שליחות 4x400 מטר, אך הרביעייה ההולנדית פסלה.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של בשיא לאומי חדש של 3:20.87 דקות, לפני פולין (3:21.68 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.74 דקות), במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.88 שניות ובמקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.56 שניות.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אוולין סלברך, קתליין פטרס ופמקה בול בתוצאת השנה בעולם של 3:20.72 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.88 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.04 דקות). היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.33 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 49.87 שניות ועלתה חמישית לריצת הגמר. נוסף לכך, היא השתתפה בריצת הגמר בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר, אך פמקה בול, הרצה האחרונה של הרביעייה מהולנד מעדה ונפלה במטרים האחרונים של הריצה למרות שהובילה. הרביעייה ההולנדית לא סיימה את הריצה ובריצת 4x100 מטר הרבייעה ההולנדית לא סיימה את הריצה בשלב הגמר ודורגה במקום שמיני.
ביוגרפיה > 2024 > סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ 2024 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 50.16 שניות, אחרי בת ארצה פמקה בול שקבעה שיא עולם חדשש של 49.17 שניות ולפני אלכסיס הולמס מארצות הברית (50.24 שניות).
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.08 שניות, אחרי נטליה קצ'מרק מפולין שקבעה שיא אישי חדש של 48.98 שניות ורסידאת אדלקה מאירלנד שקבעה שיא לאומי חדש של 49.07 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > אולימפיאדת פריז

באולימפיאדת פריז היא זכתה בזהב בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר בשיא אירופאי חדש של 3:07.43 דקות, במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש נוסף של 3:19.50 דקות ובמקום 10 בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.44 שניות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 11.33 שניות (2023)
ריצת 200 מטר: 22.46 שניות (2023)
ריצת 400 מטר: 49.58 שניות (2024)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 200 מטר: 22.81 שניות (2024)
ריצת 400 מטר: 50.10 שניות (2024)
ניילון

ערך זה עוסק בפולימר סינתטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| ניילון |
| --- | --- |
צפיפות: 1.15 ג'/ס"מ³
מוליכות חשמלית: 10-12 S/m
מוליכות חום: 0.25 W/(מ'·K)
טמפרטורת התכה: 190°C-350°C
פוליאמיד, המוכר בשם המסחרי "ניילון", הוא פולימר סינתטי אורגני (פלסטיק). פוליאמיד נוצר מיחידות אמיניות חוזרות מסוג אמיד. רוב סוגי הניילון מיוצרים בפילמור דחיסה, המבוסס על יצירת קשרי אמיד בין דיאמין – מולקולה המכילה 2 קבוצות אמין וחומצה דו קרבוקסילית (המכילה 2 קבוצות של חומצה קרבוקסיליות). כך למשל ניילון 66 מיוצר בדחיסה של הקסה-מתילן-דיאמין וחומצה אדיפית (מקור השם בכך שלשני המונומרים שרשראות בנות 6 אטומי פחמן). חומר מוצא לניילון יכול להיות גם חומר שהוא אמינו-חומצה: שרשרת פחמימנים שבקצה אחד שלה קבוצה אמינית ובקצה השני קבוצה קרבוקסילית.
ריאקציית הדחיסה בין חומצה דו-קרבוקסילית ודיאמין והיחידה החוזרת בניילון.
המושג "ניילון" משמש בפי העם לציון יריעות פלסטיק שעשויות מחומרים אחרים כגון פוליאתילן או פוליוויניל כלוריד, אף כי הדבר שגוי מבחינה כימית.