stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארהרד קרוגר

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1905 ריגה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 בספטמבר 1987 (בגיל 82) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה הנאצית, גרמניה המערבית 
 צאצאים:  היינריך קרוגר, מתיאס קרוגר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 צלב הברזל, דרגה שנייה 
 
ארהרד קרוגר (בגרמנית: Erhard Kröger;‏ 24 במרץ 1905 – 28 בספטמבר 1987) היה קצין גרמני באס אס ומפקד באיינזצגרופן במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נתפס בשווייץ, הוסגר לגרמניה ב-1966, והורשע בפשעי מלחמה ב-1969.
נעוריו ותחילת דרכו

קרוגר נולד וגדל מחוץ לגבולות גרמניה, בריגה, עיר הבירה של לטביה. כבר בצעירותו קרוגר נחשף ליחס האנטישמי כלפי הקהילות היהודיות באזורים הבלטיים, דבר שחיזק את האמונה שלו בהיטלר ובאידאולוגיה הנאצית. הוא התחיל את שירותו בורמאכט כמתנדב ביחידות האס אס, ועד מהרה איתגר את הנהגתו השמרנית הבלטית-גרמנית של וילהלם פון רודיגר וניסה לגרום למיעוט הגרמני הלטבי להצטרף לצבא הגרמני לפני מלחמת העולם השנייה.
ביולי 1937 ראש  משרד הרווחה לגרמנים אתניים החדש, בדרגת אובר-גרופנפיהרר, וורנר לורנץ (אנ'), הורה לאריך מנדל, מנהיג התנועה "קהילה לאומית(אנ')" לשלב את קרוגר בהנהגת המשרד. כפי שעשה עם המיעוטים באסטוניה, לורנץ איים להשתמש בשליטה שלו על הסובסידיות כדי לממש את רצונו. בסתיו 1938 מנדל, תחת לחץ ממשרד הרווחה לגרמנים אתניים, התפטר, ופינה את מקומו למועמד אלפרד אינטלמן, שלא היה נאצי אך תמך בהיטלר. אינטלמן שירת את מטרת המשרד היטב, היות שלא רק שהוא הזדהה עם המפלגה הלאומנית-סוציאליסטית, אלא הוא גם מצא חן בעיני הגרמנים הבלטיים הלא נאצים. כך קרה שאינטלמן היה נציג המיעוטים הרשמי באזורים הבלטיים, אבל בפועל משרד הרווחה הסתמכו בעיקר על קרוגר בתור הנציג הראשי בלטביה.
גרמניה

בשיאו של משבר חֶבֶל הַסּוּדֶטִים והצהרותיו של היטלר כי אין לו אינטרסים טריטוריאליים נוספים באירופה, קרוגר הבטיח לחסידיו כי הפיהרר לא נטש אותם, ובכך רמז כי נותרה אפשרות לסיפוח. בשל כך, שטורמבאנפיהרר (דרגה באס אס) קרוגר ננזף על ידי הממונים עליו ב-אס אס וב-משרד הרווחה לגרמנים אתניים. מאוחר יותר, בספטמבר 1939, ביקר קרוגר בברלין, שם נמסר לו בסתר על תוכניות הנאצים למסור את לטביה ואסטוניה ליוסיף סטלין.
במסמך שפורסם לאחר המלחמה סיפר קרוגר:
"הדבר היחיד שעלה במוחי היה הצלת קבוצה אתנית חיונית זו, שנראה היה לי, שהייתה תחת סכנה מיידית של השמדה מוחלטת מבלי לדעת זאת."
קרוגר פעל כדי להבטיח את שלומם של הגרמנים הבלטים בכך שיפנו אותם ולאחר מאמצים רבים, 60,000 גרמנים בלטים הורשו לעזוב את אסטוניה ולטביה בסתיו 1939 כדי להתיישב בגרמניה.
בפגישה עם היינריך הימלר, ציין קרוגר את עוינות הקומוניסטים כלפי הגרמנים הבלטים בעקבות מלחמת האזרחים ברוסיה. בפגישה שהתקיימה למחרת היום, לאחר שהימלר נועץ בהיטלר, הודיע לו ראש האס אס כי:
"הפיהרר הסכים לפינוי הקהילה הגרמנית הבלטית בכללותה, אך קבע שצריך לעשות זאת באישור הממשלה הסובייטית."
והוסיף כי הגרמנים הבלטיים ייושבו באזורים בפולין שסופחו לרייך.
איינזנצקומנדו

בעקבות ההתקפה הנאצית במבצע ברברוסה על ברית המועצות, שטורמבאנפיהרר קרוגר הוצב באיינזצגרופן בין יוני לנובמבר 1941. הוא פיקד על יחידת איינזצקומנדו 6 של איינזצגרופה ג. במהלך תקופת פיקודו, היחידה רצחה 100 יהודים בדוברומיל. תחילה, הוטל על קרוגר להוציא להורג 307 יהודים, אך המספר הופחת לאחר שהתלונן. הוא היה נוכח באופן אישי בהריגה. קרוגר עוטר בצלב הברזל בזמן שפיקד על האיינזצקומנדו. בנוסף לכך, היה קרוגר ראש הזונדרקומנדו שהוקם על ידי ה-אס דה. בשנת 1943 התגייס לחטיבת האס אס. כמו כן היה גם ראש השולחן הרוסי מיולי 1944.
קרוגר ותנועת השחרור הרוסית

בשנת 1944 התעניין האס אס בגנרל אנדריי ולאסוב ובתנועת השחרור הרוסית שלו. בקיץ 1944, ראש משרד ההנהגה הראשי של האס אס, אובר-גרופנפיהרר גוטלוב ברגר, מינה במיוחד את קרוגר כמגשר הרשמי בין ולאסוב לאס אס.
לאחר המלחמה

עד 1962 התגורר קרוגר תחת שמות בדויים ברפובליקה הפדרלית של גרמניה, שווייץ ובולוניה. ב-10 בינואר 1962 הוציא בית המשפט המחוזי בוופרטל צו מעצר עבור קרוגר, בחשד שהיה מעורב בטבח במהלך המלחמה. לבסוף נעצר ב-31 בדצמבר 1965 בשטיינמאור-סוניקון בקנטון ציריך. מדינת נורדריין-וסטפאליה הגישה אז בקשה להסגרה רשמית. קרוגר טען שתקופת ההתיישנות של עשרים שנה לתביעה פגה, וכי ההרג היה מונע פוליטית. עוד טען כי לא היה נוכח ברוב ההריגות, אך הודה במעורבות בפעולות תגמול לגיטימיות על פי החוק הבינלאומי. עם זאת, בית המשפט הפדרלי בשווייץ דחה טענה זו והסכים להסגרתו. לאחר ההסגרה לגרמניה המערבית, והוצאת צו מעצר שני ב-22 בפברואר 1966, הוחזק קרוגר במעצר החל מ-17 במאי 1966 עד 5 באוקטובר 1967. ב־31 ביולי 1969 נידון קרוגר על ידי בית המשפט המחוזי בטובינגן לשלוש שנים וארבעה חודשים בכלא בגין הרג המוני של יהודים במערב אוקראינה בין יוני 1941 לפברואר 1942.
ראו גם

מלחמת העולם השנייה
אס אס
משרד הרווחה לגרמנים אתניים
ריגה
לקריאה נוספת

Lumans, Valdis O., “Himmler’s Auxiliaries; The Volksdeutsche Mittelstelle and the German National Minorities of Europe, 1933–1945” – 1993. ISBN 0-8078-2066-0 / ISBN 978-0-8078-2066-7
Debórah Dwork and Robert Jan van Pelt, “Auschwitz; 1270 to the Present” – 1996. ISBN 0-300-06755-0 ISBN 978-0300067552
Erhard Kroeger, Dokument 314, in Dietrich A. Loeber, ed. Diktierte Option: Die Umsiedlung der Deutsch-Balten und Lettland (Neumünster : Karl Wachholtz, 1972.
Strik-Strikfeldt, W. Against Stalin and Hitler: Memoir of the Russian Liberation Movement, 1941–1945. — NY: Day, 1970. ISBN 0-381-98185-1 ISBN 978-0381981853
הערות שוליים

1 2  הלמוט לונגרביין, יחידות החיסול של היטלר: ההיגיון מאוחרי רצח המונים, אוניברסיטת טקסס A&M, 2004, עמ' 96, 76-77
1 2  ולאדיס א. לומאנס, עוזריו של הימלר; משרד הרווחה הראשי לגרמנים אתניים ובני המיעוטים הגרמניים באירופה, 1933-1945, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, 1993, עמ' 106
↑  דבורה דוורק, אושוויץ; 1270 עד היום, W. W. Norton & Company, 1996, עמ' 129-130
↑  סטריק-סטריקפלדט, כנגד סטאלין והיטלר: ספר הזיכרונות של תנועת השחרור הרוסית, 1941-1945, john day co, 1970, עמ' 209
↑  C. J. Greenwood, 72, "Kroeger v. Swiss Federal Prosecutor's Office, Switzerland, Federal Tribunal. 11 May 1966". International Law Reports., אוניברסיטת קיימברידג', 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12346322X  ISNI: 0000 0000 7865 7548  LCCN: no00015814  LNB: 000190184  SELIBR: 315524  VIAF: 58618108   WorldCat (עם VIAF): 58618108
שלווה צ'יגירינסקי

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1949 (בן 75) כותאיסי, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 
שלווה צ'יגירינסקי (ברוסית: Шалва Павлович Чигиринский; נולד ב-1 ביולי 1949) הוא אוליגרך רוסי-ישראלי, שהיה בעל השליטה בחברת "סיביר אנרג'י" וחברת "Russian Land Ltd", שהייתה מעורבת בביצוע מספר פרויקטים גדולים ברוסיה, בהם: בנייה מחדש של מלון רוסיה, בניית מגדל רוסיה, בניית מרכז התרבות והעסקים "קריסטל איילנד" במוסקבה, ופיתוח האי "ניו הולנד" בסנקט פטרבורג. ב-2008 דורג צ'יגירינסקי במקום ה-618 בעולם ובמקום ה-58 ברוסיה, ברשימת המיליארדרים של המגזין "פורבס", עם הון מוערך של כ-1.6 מיליארד דולר.
ביוגרפיה

צ'יגירינסקי נולד למשפחה יהודית בעיר כותאיסי שבמערב גאורגיה. הוא למד באוניברסיטת סצ'נוב במוסקבה.
ב-1987 עבר צ'יגירינסקי לספרד, ולאחר מכן עבר לגרמניה כדי לעסוק בעסקי הנדל"ן. באותה תקופה פגש צ'יגירינסקי את הבנקאי קרל היינץ סטוק, איתו הפך למייסד שותף של חברת "S+T Group Handels GMBH", שפעלה בתחום הנדל"ן ברוסיה.
ביוגרפיה > עסקי נדל"ן

לאחר שחזר לרוסיה בתחילת שנות ה-90, ניהל צ'יגירינסקי, כבעל השליטה של חברת S+T Group Handels GMBH, פרויקטי נדל"ן בנייה פיתוח ושימור עירוני, כולל מספר אתרי מורשת במוסקבה. הוא החל את פעילות הפיתוח שלו עוד בימיו ראש עיריית מוסקבה הראשון לאחר התפרקות ברית המועצות גבריאל פופוב. הפרויקט הראשון שלו במוסקבה היה בניין משרדים עבור העירייה. כבר בתחילת שנות ה-90, פגש והתיידד עם ראש עיריית מוסקבה השני, יורי לוז'קוב, ואשתו ילנה באטורינה. כתוצאה מקשר זה הוא הצליח לקדם מספר פרויקטים. ב-1997 רכש צ'יגירינסקי את חלקו של שותפו ושינה את שמה של החברה שלו ל-ST Group, והפך ליו"ר הדירקטוריון.
בשנת 2001 הקים צ'יגירינסקי את החברה לפיתוח מוסקבה (MDC), בשותפות עם עיריית מוסקבה. הפרויקטים הידועים ביותר של MDC היו בניית מרכז העסקים הבינלאומי "מוסקבה סיטי", והקמת הרשת הקמעונאית "מטרו-ריאל", במסגרת הסכם עם קבוצת מטרו הגרמנית.
בשנת 2002 העביר צ'יגירינסקי את נכסיו בקבוצת ST לאחיו הצעיר אלכסנדר, אשר בשנת 2007 שינה את שמה של החברה לקבוצת Snegiri. באותה שנה הקימה שלווה צ'יגירינסקי את STT Group LLC, שהפכה לבעלים משותף של MDC במעמד שווה לעיריית מוסקבה.
בשנת 2007 העביר את כל הפרויקטים השלו לבעלות חברת חברת "Russian Land Ltd". שטח הרצפה הכולל של פרויקטים שצ'יגירינסקי היה מעורב בהם באותה עת עלה על 2 מיליון מ"ר. כולל הבנייה של מגדל רוסיה במוסקבה (בשטח 400,000 מ"ר), המתחם הרב-תכליתי "יוגרה" בחנטי-מנסיסק (161,000 מ"ר); בנייה מחדש של מלון רוסיה (410,000 מ"ר) והאי ניו הולנד בסנט פטרסבורג (68,000 מ"ר). האדריכל הבריטי נורמן פוסטר הוזמן לעבוד על הפרויקטים. צ'יגירינסקי יזם כמה מהפרויקטים הבולטים שלו בשיתוף פעולה עם אנשי העסקים איגור קסייב וויקטור רשניקוב, הבעלים של מפעלי הברזל והפלדה "Magnitogorsk".
צ'יג'ירינסקי תכנן להנפיק את חברת הנדל"ן שלו בבורסה לניירות ערך בלונדון בשנת 2008. לקראת ההנפקה תכננו בעלי המניות למכור כ-20% מהחברה עם שווי שוק צפוי של כ-10 מיליארד דולר. לפי "פורבס", צ'גירינסקי היה יכול להיות בעל שווי נקי של 2.5 מיליארד דולר לאחר ההנפקה.
ביוגרפיה > עסקי נפט

לצד עסקי הנדל"ן שלו, נכנס צ'יגירינסקי בשנות ה-90 לשוק הנפט. תוך שיתוף פעולה עם חברת "בריטיש פטרוליום". ב-1996, הקים את חברת "פטרול קומפלקס", שיצרה רשת של תחנות דלק במוסקבה תחת המותג BP. צ'יג'ירינסקי החזיק ב-25% מהחברה.
בשנת 1999 רכש את השליטה בחברות הנפט Evikhon ו-Yugraneft, שבבעלותן היו שדות נפט גדולים. באותה שנה הוא מיזג את נכסי הנפט שלו עם חברת "סיביר אנרג'י" (Sibir Energy) הבריטית, שנסחרה בבורסה לניירות ערך בלונדון. אחר כך, עם "חברת הדלק המרכזית" שבבעלות עירייית מוסקבה, ייסד צ'יגירינסקי את חברת הנפט של מוסקבה (לימים - חברת הנפט והגז של מוסקבה). צ'יגירינסקי, מונה למנכ"ל חברת הנפט והגז של מוסקבה בשנת 2003 ולנשיאה בשנת 2004. ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב היה יו"ר מועצת המנהלים של החברה.
בשנת 2000 הקימו שלווה צ'יגירינסקי ורומן אברמוביץ' מיזם משותף, סיבנפט-יוגרה, שמחציתו הייתה בבעלות חברת הבת של "סיביר אנרג'י" - "יוגרנפט", כאשר "סיבנפט" הפכה לבעלים-שותף שווה. "יוגרנפט" תרמה רישיונות לשדות הנפט דרום פריובסקויה ומזרח פאליאנובסקויה כהון של המיזם המשותף. אבל ב-2004 גילה צ'יגירינסקי שחלקה של יוגרנפט דולל ל-0.98% לאחר מספר הנפקות נוספות לטובת חברות הקשורות לסיבנפט. האירוע גרם לקרע בין האחים צ'יגירינסקי, שלווה האשימה את אחיו אלכסנדר בשיתוף פעולה עם אברמוביץ', שהוביל לדילול הנכסים.
בנובמבר 2007, הגיש האוליגרך שלווה צ'יגירינסקי וחברת "סיביר אנרג'י" שבשליטתו, שהמניות שלה נסחרו בבורסת לונדון, תביעה הלונדון נגד אברמוביץ'. בטענה ש"סיבנפט", חברת הנפט שאותה מכר אברמוביץ' לחברה הממשלתית הרוסית "גזפרום" שנתיים קודם, גזלה ממנה 50% מהיזם המשותף. "סיביר אנרג'י" טענה שהחזקתה במיזם המשותף דוללה מ-50% לפחות מ-1% ללא ידיעתה. סיבנפט ואברמוביץ' טענו שהעסקה הייתה חוקית. לפי התביעה של צ'יגיריניסקי, שכבר הוגשה קודם לבתי משפט ברוסיה ובאיי הבתולה ונדחתה, צ'יגיריניסקי ואברמוביץ' סיכמו בשנת 2000 על פיתוח של השדה, בו עתודות מוכחות של 300 מיליון טון נפט, על-ידי חברה משותפת, בבעלות שווה. אך בדצמבר 2003, דולל בבת אחת חלקו במיזם המשותף, בעקבות הנפקת מניות של המיזם בתמרונים משפטיים מסובכים ובמרמה.
באוגוסט 2008, ניהל משא ומתן למכירת 50% מחברת "סיביר אנרג'י" לחברת "רויאל דאטש של" תמורת כ-2.4 מיליארד דולר.
ביוגרפיה > בריחה לישראל

בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 עסקיו של צ'יגירינסקי נקלעו לקשיים, חברת "סיביר אנרג'י" תבע אותו בטענה שהוציא במרמה מהחברה 250 מיליון דולר. הוא גם היה מעורב בפרשת שחיתות עם אשת ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב. וחברת "גזפרום נפט" השתלטה על נכסיה של "סיביר אנרג'י".
צ'יגירינסקי ברח לישראל באוקטובר 2009 וקיבל אזרחות ישראלית, אולם ב-2013 עבר לארצות הברית.
במרץ 2021 הגיש תביעת דיבה נגד העיתונאית הבריטית קתרין בלטון, מחברת הספר "אנשי פוטין", והוצאת הרפר קולינס, על דברים שכתבה עליו בספר.
חיים אישיים

בשנים 2003–2009, הוא היה נשוי לטטיאנה פנצ'נקובה. לאחר שהגיעו להסדר גירושין בבתי המשפט ברוסיה ובארצות הברית, הגישה פנצ'נקובה תביעה בקונטיקט והאשימה את בעלה לשעבר ב"התעללות פיזית, פסיכולוגית ורגשית" במשך 10 שנים. נוסף, היא הגישה תביעה נפרדת, וביקשה תשלומים משמעותיים לאחר הגירושין, המגיעים לה לכאורה בשל הוראת השופט הרוסי. עם זאת, באוקטובר 2014, חבר מושבעים של בית המשפט ווטרברי מצא את צ'גירינסקי זכאי בכל האישומים. ביוני 2014, הגישה צ'יגירינסקי תביעה בבית המשפט הפדרלי בניו יורק, והאשימה את פנצ'נקובה ברווח בלתי חוקי על ידי, מכירת חלק מאוסף האמנות שלו תמורת 120 מיליון דולר, שהועבר לה בגין הילדים לניהול בנאמנות.
אחר כך האשימה פנצ'נקובה את בעלה לשעבר בהתעללות בילדים. בהתבסס על תוצאות חקירת קדם המשפט ב-2016, בית המשפט בסטמפורד הוציא צו מעצר עבור צ'יגירינסקי, שלמרות שהכחיש את האישומים, התייצב מרצונו לתחנת המשטרה. ב-17 במרץ, בית המשפט העליון של קונטיקט שחרר אותו בערבות של $50,000. לאחר ששקל את עובדות המקרה, בית המשפט בסטמפורד הוציא בתחילת יוני 2016 צו מעצר לטטיאנה פנצ'נקובה באשמת פעולות ש"גררו סיכון לפגיעה בקטינים וריקבון מוסרי שלהם". הצו נבע מבדיקת מומחה, אשר הוכיחה שפנצ'נקובה עשתה מניפולציות בילדיה כדי לעורר שנאה כלפי אביהם, והדריכה אותם איך לענות על תשובות "נכונות" לשאלות בבית המשפט. בתחילת פברואר 2017, בית המשפט של מדינת קונטיקט דחה את התיק נגד צ'יגירינסקי, ומצא אותו זכאי. באותה שנה בנובמבר, בני זוג לשעבר יישבעו את המחלוקת שלהם על רכוש בארצות הברית.
ראו גם

אוליגרכים רוסים
הערות שוליים

↑  טום פרפיט, הגארדיאן, אוהל אינדיאני במוסקבה, באתר הארץ, 9 בינואר 2008
1 2  רועי מלצר, ‏סן-פטרסבורג: פוסטר הבריטי יעצב לעיר מרכז אומנות חדש, באתר גלובס, 9 באפריל 2006
1 2  סוכנויות הידיעות, "אינדיפנדנט": איל הנדל"ן והנפט הרוסי  שלווה צ'יגירינסקי נמלט לישראל, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2009
↑  רון שטיין, ‏מוסקבה: התכניות לבניית המגדל הגבוה באירופה נגנזו, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2005
↑  סוכנויות הידיעות, ‏חברת הנפט סיביר אנרג'י נאבקת ברומן אברמוביץ' על אחזקה בשדה נפט ברוסיה, באתר גלובס, 19 בנובמבר 2007
הארץ, חברת נפט רוסית תובעת את המיליארדר רומן אברמוביץ' ואת בוריס ברזובסקי - בטענה שגזלו ממנה שדה נפט, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, ‏איל נפט 5 מיליארד ד'; טוען שגזל ממנו שדה נפט, באתר גלובס, 10 ביולי 2008
↑  אולגה ויניאר, "כלכליסט", חברת הנפט של בדרך לעסקת ענק ברוסיה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2008
↑  אנדרו קריימר, הימים האחרונים של האוליגרכים, באתר הארץ, 9 במרץ 2009
↑  סוכנויות הידיעות, קנס של 500,000 דולר למנכ"ל בריטי שהעביר מאות מיליוני דולרים לאיל נדל"ן ונפט רוסי שנמלט לישראל, באתר TheMarker‏, 6 ביולי 2010
↑  סוכנויות הידיעות, האם איש עסקים רוסי שנמלט לישראל גרם לפיטורי ראש העיר מוסקבה?, באתר TheMarker‏, 30 בספטמבר 2010
↑  Robert Marchant, Ultra-wealthy Russian oligarchs have called Greenwich home for decades, Greenwich Time, ‏March 12, 2022
↑  Russian billionaires file lawsuits over book on Putin’s rise, Financial Times, ‏6 באפריל 2021
שחרור מושהה

שחרור מושהה היא טכנולוגיה שבה משתחררים כימיקלים כלשהם באופן הדרגתי ולאורך זמן רב. השימושים העיקריים הם בחקלאות ובתעשיית התרופות. בחקלאות משתמשים בטכנולוגיה לשמירה על ריכוז קבוע למדי של דשנים (או של חומרי הדברה) בקרקע, כך שאפשר להוריד את תדירות הדישון. בתעשיית התרופות טכנולוגיה זו מאפשרת שליטה בריכוז התרופה בגוף לאורך זמן רב יחסית.
בתעשיית התרופות הצורך העיקרי שהטכנולוגיה עונה עליו הוא שמירה על ריכוז קבוע של החומר הפעיל בתרופה בגוף האדם, מבלי צורך בנטילת התרופה פעמים רבות במועדים קבועים. בעיית נטילת התרופות והמינונים עולה כסף רב למדינות המפותחות. ההערכות הן שבארצות הברית נטילת תרופה במינון שגוי היא הגורם ל-25% מהפניות לבתי חולים. לכן תחום זה מקבל תנופה רבה בשנים האחרונות, בד בבד עם התפתחות הנדסת הפולימרים.
השמירה על ריכוז קבוע של חומר פעיל מושגת על ידי שימוש בפולימרים שמתכלים ומתמוססים בגוף האדם (בדרך כלל נפלטים בשתן) בקצב איטי. לכידת החומר הפעיל בתוך הפולימר גורמת לשחרור החומר הפעיל בקצב שבו מתפרק הפולימר, וכך נשמר ריכוז יחסית קבוע (אך לא קבוע לגמרי) של החומר הפעיל בגוף.
בתרופות החדישות ביותר שבהן משתמשים בשחרור מושהה, מסיסות החומר הלוכד את החומר הפעיל משתנה בהתאם להימצאותם של חומרים מסוימים בסביבה (בדרך כלל מערכת הדם). לדוגמה, פולימר שלוכד בתוכו אינסולין עבור חולי סוכרת, כאשר מסיסותו של הפולימר הלוכד יורדת כאשר ריכוז האינסולין מסביבו עולה. באופן זה קצב שחרור האינסולין דווקא אינו קבוע אלא הוא משתנה בזמן, באופן ששומר על ריכוז קבוע של החומר בדם.
דוגמה לשימוש חקלאי היא הדברת הפטרייה בוטריטיס שתוקפת ענבים וירקות שונים. כדי להילחם בפטרייה מפזרים את המלח סודיום מטאביסולפיט. כאשר המלח סופח בהדרגה מים מהלחות שבאוויר הוא מתפרק ופולט לאיטו גופרית דו-חמצנית שמונעת את התפתחות הפטרייה.
מייק מניאן

מייק מָנִיַאן (בצרפתית: Mike Maignan; נולד ב-3 ביולי 1995) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת השוער במילאן מהסרייה א' ובנבחרת צרפת.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

מניאן נולד בקאיין שבגינאה הצרפתית, לאב צרפתי ולאם מהאיטי. כילד עבר עם משפחתו לפריז, שם התחיל לשחק בקבוצה מקומית. בגיל 14 הצטרף לאקדמיה של פריז סן ז'רמן ושיחק בקבוצות הנוער של המועדון בתור שוער. ביוני 2013 חתם על חוזה מקצועי שאיפשר לו לשחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, שזכתה באליפות צרפת. הוא נכלל מספר פעמים בסגל של פריז סן ז'רמן למשחקי גביע ואף ליגה, אבל לא ערך הופעה אחת במדי הקבוצה.
קריירת מועדונים > ליל

באוגוסט 2015 חתם בליל תמורת מיליון אירו. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובכלל בקריירת המשחק שלו, כשנכנס כמחליף במשחק הליגה מול ראן לאחר ההרחקה של השוער וינסנט אניימה. עם כניסתו למשחק, עצר בעיטת עונשין. בעונת 2017/2018 קודם על ידי מאמן ליל, מרסלו ביילסה, לעמדת השוער הבכיר של המועדון, באותה עונה נהנה מיכולת טובה שבמהלכה שמר על 17 משחקים עם שערים נקיים, זכה בתואר השוער המצטיין בצרפת ועזר לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה ולהבטיח מקום בליגת האלופות.
בעונת 2020/2021 היה גורם משמעותי בזכייתה המפתיעה של ליל באליפות צרפת, זכייה שהובטחה במחזור האחרון של העונה. הוא סיים את העונה עם 21 משחקים ללא ספיגה.
קריירת מועדונים > מילאן

ב-27 במאי 2021 חתם במילאן סגנית אלופת איטליה על חוזה לחמש שנים עבור 13 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-23 באוגוסט 2021 בניצחון 0–1 על סמפדוריה, ב-13 באוקטובר עבר ניתוח בפרק כף היד שהשבית אותו למשך שישה שבועות. כבר בעונתו הראשונה זכה באליפות איטליה כשהוא שומר על רשת נקייה 17 משחקים.
קריירה בינלאומית

מניאן ייצג את כל הנבחרות הצעירות של צרפת ובמאי 2019 קיבל זימון בכורה לסגל הנבחרת הבוגרת, למשחקי מוקדמות יורו 2020. ב-7 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אוקראינה שהסתיים בניצחון 1–7 עבור צרפת. מניאן זומן לסגל הנבחרת הצרפתית ליורו 2020 והיה חלק מהנבחרת גם במשחקי ליגת האומות 2021. זומן כשוער הראשי בנבחרת צרפת לאחר פרישתו של הוגו לוריס לפני מוקדמות יורו 2024 והראה יכולות מרשימות במשחקי הבכורה שלו עם יכולות אתלטיות ובעצירת בעיטת עונשין במשחקו הראשון נגד נבחרת הולנד ב-24 במרץ 2023, שהסתיים בניצחון 0–4.
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.
תארים

אליפות צרפת: 2020/2021
אליפות איטליה: 2021/2022
ליגת האומות: 2020/2021
הערות שוליים

↑  מייק מניאן ייעדר כ-10 שבועות, מילאן החתימה את אנטוניו מיראנטה, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2021
↑  סגל הנבחרת בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 16 במאי 2024 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 לאנגלה •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 זומה • 16 מנדנדה • 17 סיסוקו • 18 דין • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 הרננדס • 22 בן ידר • 23 מניאן • 24 דובואה • 25 קונדה • 26 תוראם • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 לאנגלה •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 זומה • 16 מנדנדה • 17 סיסוקו • 18 דין • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 הרננדס • 22 בן ידר • 23 מניאן • 24 דובואה • 25 קונדה • 26 תוראם • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן |  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן | צרפת |
פרמינגטון (ניו מקסיקו)

| --- | --- |
סמל פרמינגטוןסמל פרמינגטון
המרכז העירוני
המרכז העירוני
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו מקסיקו ניו מקסיקו
 מחוז:  סן חואן
 ראש העיר:  נייט דאקט
 תאריך ייסוד:  1901
 שטח:  69.9 קמ"ר
 גובה:  1,644 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  46,624 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  36°45′06″N 108°11′23″W﻿ / ﻿36.751667°N 108.189722°W﻿ / 36.751667; -108.189722
 אזור זמן:  UTC -7
 www.fmtn.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פרמינגטון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פרמינגטון(למפת ניו מקסיקו רגילה) סנטה פה אלבקרקי לאס קרוסס ריו ראנצ'ו רוזוול כלוביס אלמוגורדו מערות קרלסבד תרבות צ'אקו א ר י ז ו נ ה  יו. קולורדו א. טקסס מקסיקופרמינגטון(למפת ניו מקסיקו מוגדלת) סנטה פה אלבקרקי לאס קרוסס ריו ראנצ'ו רוזוול כלוביס אלמוגורדו מערות קרלסבד תרבות צ'אקו א ר י ז ו נ ה  יו. קולורדו א. טקסס מקסיקופרמינגטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פרמינגטון (באנגלית: Farmington) היא עיר במחוז סן חואן במדינת ניו מקסיקו בארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של 2010 התגוררו בעיר 45,877 תושבים, העיר השישית במספר האוכלוסין בניו מקסיקו. פרמינגטון ומחוז סן חואן סביבה מהווים אחד מארבעה אזורי המטרופולינים הסטטיסטיים (Metropolitan Statistical Areas או בקיצור MSA) בניו מקסיקו. לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית העריכה ב-2011 את מספר התושבים ב-45,256.
פרמינגטון שוכנת ברמת קולורדו במפגש הנהרות סן חואן, אנימס (Animas River) והנהר לה פלטה (La Plata River). פרמינגטון היא העיר הגדולה ביותר במחוז סן חואן המשתרע על שטח של 14,340 קמ"ר, אחד המחוזות הגדולים ביותר בשטחם בארצות הברית. בשטח המחוז קיימת עיר נוספת, אזטק, שבה שוכן המרכז המנהלי של המחוז. פרמינגטון משמשת כמרכז מסחרי לרוב אזור צפון מערב ניו מקסיקו ולאזור ארבע הפינות (מקום המפגש של המדינות ניו מקסיקו, אריזונה, יוטה וקולורדו). פרמינגטון שוכנת בסמוך לצומת הכבישים החשובים כביש 550, כביש 64 וכביש מדינתי מספר 371 של ניו מקסיקו.
התעשייה העיקרית במחוז סן חואן היא כריית פחם, וקידוחי נפט וגז. מכרות פחם גדולים הם מכרות נאוואחו וסן חואן, המופעלים על ידי חברת המכרות האוסטרלית-בריטית BHP Billiton‏ 24 עד 31 קילומטרים דרומית מערבית לפרמינגטון. הפחם אותו כורים ממכרות נאוואחו וסן חואן משמש כולו להפקת חשמל בתחנות הכוח הסמוכות: תחנת הכוח של ארבע הפינות (Four Corners Generating Station) ותחנת הכוח סן חואן.
פרמינגטון מפורסמת ברחבי ניו מקסיקו ודרום מערב ארצות הברית בארגון תחרויות בייסבול, ופארק ריקטס בול (Ricketts Ball Park) מארח את האליפות השנתית לחובבים בגילים 18-16 הקרויה "הסדרה העולמית על שם קוני מק" (Connie Mack World Series). בית הספר התיכון של פרמינגטון (Farmington High School) זכה באליפות המדינה (AAAA Baseball State Championship) במשך ארבע שנים ברציפות בין 2005 ל-2008. בית ספר תיכון נוסף בעיר, תיכון פיידרה ויסטה (Piedra Vista High School) זכה באליפות זו בשנים 2010 ו-2011.
גאוגרפיה

פרמינגטון שוכנת ב-36°45′6″N 108°11′23″W﻿ / ﻿36.75167°N 108.18972°W﻿ / 36.75167; -108.18972.
על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משתרעת פרמינגטון על שטח של כ-70 קילומטרים רבועים, שמתוכם 69 קמ"ר יבשה וקילומטר רבוע אחד מים.
שמורת הנאוואחו (Navajo Indian Reservation) שוכנת מערבית לפרמינגטון, שמורת היוט ההרריים (Ute Mountain Indian Reservation) שוכנת בצפון מערב, ושמורת היוט הדרומיים (Southern Ute Indian Reservation) שוכנת מצפון מזרח לעיר. סביב העיר יש כמה אתרי חורבות פרהיסטוריות של התושבים הקדומים של האזור. חורבות סלמון (Salmon Ruins) והמונומנט הלאומי חורבות אזטק הם מגורים קדומים השוכנים מצפון מזרח וממזרח לפרמינגטון. הפארק הלאומי מסה ורדה שוכן כ-60 קילומטרים מצפון מערב לעיר והפארק הלאומי ההיסטורי של תרבות צ'אקו שוכן כ-80 קילומטרים מדרום מזרח לה.
אקלים

האקלים בפרמינגטון הוא אקלים צחיח למחצה. הקיצים בעיר חמים והחורפים קרים, כשכמות המשקעים השנתית נמוכה, והם יורדים במהלך כל השנה. כמות השלג הממוצעת השנתית היא 31 ס"מ.
| אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> ינואר.5.-7.13.5 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> פברואר.8.-4.15.5 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> מרץ.13.-1.19.8 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> אפריל.18.2.16.5 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> מאי.24.8.13.7 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> יוני.29.13.5.3 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> יולי.32.16.22.9 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> אוגוסט.31.16.32 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> ספטמבר.26.11.26.4 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> אוקטובר.19.4.23.1 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> נובמבר.11.-2.17.3 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> דצמבר.5.-6.12.7 | אקלים בפרמינגטון, ניו מקסיקו> שנה.18.4.4.2.218.7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: The Weather Channel