stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי אליאב
הערות שוליים

↑  העלאות ומינויים באוניברסיטת תל אביב, מעריב, 27 במאי 1968
↑  העלאות בדרגה באוני' בר אילן, מעריב, 24 ביוני 1969
↑  צבי אילן, הישוב היהודי בא"י בראייה גרמנית, דבר, 28 בדצמבר 1973.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260709505171  BIBSYS: 13025804  BnF: cb12704307v (data)  CiNii: DA12917544  GND: 127199128  ISNI: 0000 0001 1086 7220  LCCN: n82231768  NKC: zmp20191037033  NLA: 36529107  NTA: 070471207  RERO: 02-A003214054  SUDOC: 060989858  VcBA: 495/34115  VIAF: 122249951   WorldCat (עם VIAF): 122249951 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נועה זליבנסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בינואר 1996 (בן 28) אשדוד, ישראל
 עמדה:  רכזת/קלעית
 גובה:  1.71 מטר
 קבוצות כשחקן
 2014–2015   2015–2016   2016–2018   2018–2019  2019–2021  2021–2022  2022 2022   –2022:  מכבי בנות אשדוד  א.ס. רמת השרון  אליצור חולון   בני יהודה תל אביב   מכבי בנות אשדוד  אליצור תל אביב  אלפתריה מושקאטו  מכבי בנות אשדוד  בנות הרצליה
 הישגים כשחקן
 אליפות המדינה בכדורסל נשים (2014/15)
 
נועה זליבנסקי (נולדה ב-12 בינואר 1996) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת רכזת/קלעית בקבוצת  בנות הרצליה. נוסף על כך, היא חלק מהסגל של נבחרת ישראל בכדורסל נשים.
ביוגרפיה

זליבנסקי נולדה באשדוד וגדלה בתימורים. החלה לשחק כדורסל במושב, בגיל 12 עברה לשחק במחלקת הנוער של מכבי "בן" בנות אשדוד. בעונת 2008/9 זכתה באליפות הילדות ובעונת 2009/10 זכתה בגביע הילדות, מצטיינת המשחק עם 23 נקודות ובאליפות הילדות אחרי ניצחונות על מכבי רעננה. במקביל למדה בבית הספר האזורי בבאר טוביה שם זכתה עם הנבחרת ב-3 אליפויות אזוריות. בגיל 14 עברה לאקדמיית וינגיט למצוינות בספורט שם למדה ושיחקה כקפטנית שלוש שנים.
ביוגרפיה > קבוצות בוגרות

עונת 2014/15 בקבוצת מכבי "בן" בנות אשדוד הייתה עונתה הראשונה של זליבנסקי בקבוצת הבוגרות. בתום העונה הקבוצה זכתה באליפות המדינה לכדורסל נשים. בעונת 2015/16 עברה לשחק בקבוצת א.ס. רמת השרון עימה הגיעה בתום העונה לפיינל פור. בעונה שלאחר מכן עברה לשחק באליצור חולון לשתי עונות. בעונה הראשונה בקבוצה הגיעה לפיינל פור ולגמר הגביע. בעונה השנייה הגיעה למעמד גמר הגביע כאשר בחצי הגמר היא הצטיינה עם 26 נקודות. בעונת 2018/19 עברה לשחק בבני יהודה תל אביב, שם קלעה 9.8 נקודות בממוצע למשחק. בתום העונה חזרה לשחק במכבי "בן" בנות אשדוד. עונת 2019/20 הופסקה עקב משבר הקורונה כאשר אשדוד במקום השני. בעונת 2021/22 שיחקה באליצור תל אביב בליגת העל. את עונת 2022/23 החלה במדי קבוצת אלפתריה מושקאטו מאתונה בליגת העל היוונית וביורוקאפ נשים, אך חזרה לישראל בחודש נובמבר וחתמה במכבי בנות אשדוד.
ביוגרפיה > נבחרות ישראל

ב-2011 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב'. בטורניר קלעה 10.6 נקודות למשחק, בשנה שלאחר מכן השתתפה בטורניר הכנה בצרפת עם הנבחרות החזקות ביבשת בו זכתה בחמשיית הטורניר. בהמשך אותה שנה השתתפה באליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב' ובו קלעה 16 נקודות למשחק. ב-2014 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג ב'. בטורניר קלעה 5 נקודות למשחק. ב-2015 השתתפה בטורניר אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב. בטורניר קלעה 3 נקודות בממוצע למשחק.
החל משנת 2017 זליבנסקי היא חלק מסגל נבחרת ישראל בכדורסל נשים.
הערות שוליים

↑  רענן וייס, אליצור חולון מול אשדוד בגמר גביע המדינה לנשים, באתר ynet, 5 במרץ 2018
↑  רענן וייס, נועה זליבנסקי בבני יהודה, אוהד גל יאמן, באתר ynet, 28 ביוני 2018
נינה גרסיה

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1965 (בת 59) ברנקייה, קולומביה 
 שם לידה:  Ninotchka García 
 מדינה:  קולומביה 
 השכלה:  אוניברסיטת בוסטון  המכון הטכנולוגי לאופנה 
 ninagarcia.com
 
נינה גרסיה (בספרדית: Nina García; נולדה ב-3 במאי 1965) היא עיתונאית אופנה קולומביאנית-אמריקאית.
ביוגרפיה

גרסיה נולדה בברנקייה, קולומביה. היא סיימה תואר באוניברסיטת בוסטון, לאחר מכן למדה בבית לאופנה בפריז ובמכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק, היא החלה את הקריירה שלה בשנות השמונים שעבדה באגף יחסי הציבור של המעצבים פרי אליס (Perry Ellis) ומארק ג'ייקובס. אחרי כן החלה לעבוד בערכת מגזין הנשים "Mirabella" שם עבדה בסטיילינג ובעריכת המגזין. ב-2000 החלה לשמש כמנהלת האופנה של המגזין Elle.
היא משמשת כשופטת בתוכנית האופנה "פרויקט מסלול"; ב-2007 וב-2014 הייתה שופטת בתחרות מיס תבל, היא שימשה כמומחית לסטיילינג ואופנה במספר תוכניות וביניהן בוקר טוב אמריקה. היא הוציאה ארבעה ספרים שכתבה.
מקדש האדמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מקדש 
 מיקום:  Hepingli Subdistrict 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1530
 תאריך פתיחה רשמי:  1530 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות סינית 
 קואורדינטות:  39°57′05″N 116°24′35″E﻿ / ﻿39.95138889°N 116.40972222°E﻿ / 39.95138889; 116.40972222
 www.dtpark.com
  (למפת בייג'ינג מוגדלת) חביי טיינג'יןמקדש האדמה(למפת בייג'ינג רגילה) חביי טיינג'יןמקדש האדמה
 
מקדש האדמה בצפונה של העיר העתיקה בבייג'ינג
פסטיבל במקדש האדמה
מקדש האדמה (בסינית מסורתית: 地壇, בסינית מפושטת: 地坛, בפין-יין: Dìtán - "דיטָאן", מילולית "מקדש האדמה"") הוא אתר נרחב של חורש נטוע, גנים ומכלול מבנים, ששימש מרכז פולחן דאואיסטי עבור קיסרי סין משושלות מינג וצ'ינג. המקדש הוא השני בגודלו מבין חמשת המקדשים בבייג'ינג. המקדש הוקם בשנת 1530 בתקופת שושלת מינג במטרה לקיים טקסי פולחן ולהתפלל לאמא אדמה. המקדש נפתח באופן רשמי לקהל הרחב בשנת 1984, ובשנת 2006 הוא זכה למעמד של אתר שימור לאומי.
היסטוריה

ב-1530, השנה התשיעית לכהונתו של גְ'יָאגִ'ינְג, הקיסר האחד-עשר של שושלת מינג (שלט 1567-1522), החליט הקיסר על הפרדה בין טקסי הקורבן לשמים ולארץ. גְ'יָאגִ'ינְג, שהיה חסיד אדוק של טאואיזם ורדף את הבודהיזם, הורה על הקמת מקדש האדמה. במקביל נבנו בהוצאה כספית גדולה מקדש השמיים ( 天壇, בפין-יין: Tiāntán) בדרום העיר, מקדש השמש (日壇 בפין-יין Rìtán) במזרחה, ומקדש הירח (月壇 בפין-יין Yuètán) במערבה. מכיוון שהמקדש מסמל את כדור הארץ, הוא בנוי בצורת ריבוע, הכיכר היא סמל רב עוצמה בתרבות המיתולוגיה הסינית, אשר יכול להיות מפורש כארץ או כאדמה. מקדש האדמה נמצא בצפון בייג'ינג, צפונית לכיון כדור הארץ, לעומת זאת מקדש השמיים הוא בצורת עיגול, המסמל את השמים, והוא ממוקם בדרום בייגינג'. שני מקדשים אלה, יחד עם מקדש הירח ומקדש שמש (הממוקמים ממערב וממזרח, בהתאמה), מקושרים ביניהם מבחינה רוחנית.
הפארק כיום

הפארק משתרע על שטח 40 דונם מחוץ לכביש הטבעת השנייה של בייג'ינג, באמצע אזור המאוכלס בצפיפות; הוא כולל גנים עם שפע של שבילים ועצים. במהלך מהפכת התרבות בסין, המקדש נהרס, אולם מאז האתר שופץ ושוחזר.
נדיר לראות במקדש זרים או תיירים. המקדש מפואר הרבה פחות ממקדש השמיים. מלבד המזבח, הפארק מציע משחקים לילדים, ציורי קליגרפיה (שבו תיירים יכולים לרכוש מברשות כדי "לצייר" עם מים על הבטון), מזון ואטרקציות נוספת; הוא גם מקום פופולרי מאוד לתרגול טאי צ'י. מאז שנת 1980, במקדש נערך יריד בראש השנה הסינית.
מטרות דתיות

מקדש האדמה הוא המקדש המרכזי בבייג'ינג לעבודת אלוהי האדמה.
מטרות דתיות > טקסים ואירועים

מקדש האדמה שימש למטרה כמקום פולחן עבור השליטים; הקיסרים משושלת מינג, ולאחר מכן שושלת צ'ינג, הקריבו קורבנות במקדש כדי לפייס את האלים; הקיסרים ביקשו מהאלים שישגיחו על סין: ידאגו למזג אוויר נוח לחקלאות, לשפע של יבולים ולחיזוק ממלכתם. העלאת קורבנות זו התקיימה במקדש האדמה במהלך ההיפוך הקיצי.
בימינו, במהלך ראש השנה הסינית (שחל ביום הראשון של החודש הירחי הראשון של השנה), נערך במקדש האדמה פסטיבל פופולרי מאוד; במהלכו, אלפי פנסים אדומים נתלים על העצים הרבים שבפארק; מדי שנה, אלפי מקומיים נוהרים לפסטיבל יחד עם תיירים רבים.
מטרות דתיות > מקדשים, מזבחות, מבנים

המזבח המרכזי של מקדש האדמה נקרא פאנג-זי-טאן (Fang Ze Tan), או "מזבח המים המרובע"; למזבח צורת ריבוע - זאת בגלל התפיסה הסינית העתיקה, כי לכדור הארץ צורת ריבוע. המזבח אמור היה להיות מוקף במים, אך בימינו אין מים סביבו. המזבח שימש להעלאת קורבנות לאלי האדמה.
המקדש בנוי על ציר צפון-דרום והוא מורכב מחמישה בניינים עיקריים: מזבח פאנג-זי-טאן, בית האירוח הקיסרי, ביתן הקורבן, ארמון, והגלריה האלוהית. מזבח הפאנג-זי-טאן, המכונה גם אזור התפילה, הוא הבניין המרכזי במקדש, והוא מכסה שטח של כ-18,000 מטרים רבועים.
ראו גם

מקדש השמיים
ניקי מורגן

ניקולה אן "ניקי" מורגן (באנגלית: Nicola Ann "Nicky" Morgan; נולדה ב-1 באוקטובר 1972) היא פוליטיקאית בריטית חברת המפלגה השמרנית המכהנת בבית הלורדים. מורגן כיהנה כחברת בית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז לאפבורו, כשרת החינוך בממשלתו של דייוויד קמרון וכשרת הדיגיטל, התרבות, התקשורת והספורט בקבינט של בוריס ג'ונסון.
ביוגרפיה

מורגן נולדה בשכונת קינגסטון שעל התמזה בלונדון. היא סיימה תואר ראשון במשפטים בקולג' סנט יו של אוניברסיטת אוקספורד והוסמכה כעורכת דין ב-1996. עבדה בתחום דיני חברות במגוון חברות פרטיות וציבוריות עד 2010.
ב-2001 התמודדה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז דרום איזלינגטון ופינסבורי בפרלמנט של הממלכה המאוחדת. ב-2005 התמודדה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז לאפבורו בפרלמנט. בבחירות ב-2010 התמודדה שוב לתפקיד, היא זכתה ב-41.6% מקולות המצביעים לעומת 34.5% לחבר הפרלמנט המכהן מטעם מפלגת הלייבור. בבחירות 2015 זכתה ל-49.5% מקולות המצביעים ונבחרה לכהונה נוספת.
ב-2012 מונתה לעוזרת מצליף המפלגה השמרנית ובאוקטובר 2013 מונתה לשרה זוטרה במשרד האוצר הבריטי. ב-15 ביולי 2014 מונתה לשרת החינוך בקבינט של דייוויד קמרון ובמקביל ממלאת תפקיד שרה לענייני נשים ושוויון הזדמנויות. לאחר מינויה של תרזה מיי לראשות הממשלה ביולי 2016, פוטרה מורגן מתפקידה במשרד החינוך.
ביולי 2019 מונתה לשרת הדיגיטל, התרבות, התקשורת והספורט בקבינט של בוריס ג'ונסון. בבחירות 2019 לא התמודדה לכהונה נוספת בבית הנבחרים. אף על פי כן היא נשארה בתפקידה כשרה בקבינט של ג'ונסון לאחר שמונתה ללורד לימי חייה. בפברואר 2020 התפטרה מממשלתו של ג'ונסון ומונתה לחברה בבית הלורדים.
מורגן נשואה לג'ונתן ואם לבן אחד.
נאב

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1989 (בן 34) אונטריו, קנדה
 שם לידה:  נבראג' סינג גוראיה
 שם במה:  Nav 
 מוקד פעילות:  קנדה, הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  Thistletown Collegiate Institute, Metalworks Institute 
 עיסוק:  ראפר, זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  היפ הופ • טראפ • R&B
 כלי נגינה:  קולות, Logic Pro X
 חברת תקליטים:  XO • ריפבליק רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  פיוצ'ר, גאנה, ליל עוזי ורט, דה ויקנד, טראוויס סקוט, יאנג ת'אג
 http://navmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
נבראג' סינג גוראיה (באנגלית: Navraj Singh Goraya; נולד ב-3 בנובמבר 1989), ידוע בשם הבמה נאב (מעוצב כ-NAV או כ-ΠΔV), הוא ראפר, זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי קנדי.
קריירה מוזיקלית

בספטמבר 2015 הוציא נאב את אחד משיריו הראשונים לחשבון הסאונדקלאוד שלו, "Take Me Simple". השיר צבר למעלה מעשרה מיליון השמעות בסאונדקלאוד והיווה כחלק משמעותי מפריצתו של הראפר. בינואר 2016 הוציא את השיר "Myself", שהפך במהרה ללהיטו הגדול ביותר של נאב, תוך שזכה במעמד פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בפברואר 2017, לאחר שחתם נאב בחברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס, הוציא נאב את הבכורה המסחרית שלו, מיקסטייפ הנושא את שם הבמה שלו. המיקסטייפ כלל את הסינגל "Some Way", בו אירח נאב את הזמר דה ויקנד, שזכה במעמד פלטינה באמריקה ובקנדה. האלבום עצמו זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה ולמעמד "אלבום זהב" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי.
ב-18 במאי 2018 הוציא נאב את אלבום הבכורה שלו, "Reckless". האלבום כולל הופעות אורח של הראפרים טראוויס סקוט, ליל עוזי ורט וגאנה. האלבום כלל בין היתר את השיר "Wanted You" באירוח ליל עוזי ורט, שהפך לשירו הראשון של נאב שהגיע למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהגיע למקום ה-64. האלבום עצמו דורג בשיאו במקום השמיני במצעד הבילבורד 200 וזכה במעמד זהב בארצות הברית ובקנדה.
ב-22 במרץ 2019 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, "Bad Habits". האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבומו הראשון של נאב אשר הגיע למעמד זה. כמו כן, בשנת 2020 זכה האלבום במעמד "אלבום זהב" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-8 במאי 2020 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, "Good Intentions". האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 וזכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: Reckless
2019: Bad Habits
2020: Good Intentions
2022: Demons Protected by Angels
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2016: The Introduction
2017: Nav
2017: Perfect Timing (עם מטרו בומין)
2018: 1 Night (עם גוואפ טרנטינו)
2020: Brown Boy 2
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2019: Brown Boy
הערות שוליים

1 2  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Max Weinstein, Nav and Metro Boomin Drop 'Perfect Timing' Project - XXL, XXL Mag (באנגלית)
↑  Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית)
↑  Billboard 200 Albums - Year-End, Billboard
↑  Nav: Reckless, Pitchfork (באנגלית)
↑  HipHopDX- https://hiphopdx.com, Nav Releases "Bad Habits" Album, HipHopDX, ‏2019-03-21
↑  NAV Nets First No. 1 Album on Billboard 200 Chart With â€˜Bad Habitsâ€™, Billboard, ‏2019-03-31
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  NAV Announces New Album 'Good Intentions', exclaim.ca (באנגלית)
↑  Nav: Good Intentions, Pitchfork (באנגלית)
↑  NAV's Blandness Is Unparalleled on 'Good Intentions', exclaim.ca (באנגלית)
↑  NAV's 'Good Intentions' Debuts at No. 1 on Billboard 200, Billboard, ‏2020-05-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 418fe547-4bec-48fe-8df0-ed25e27f4570
ניקי ואן דייק

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1994 (בת 29) האי פיליפ (אנ') 
 מידע כללי
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 השכלה:  Newhaven College 
 משקל:  55 ק"ג
 גובה:  1.70 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  גלישת גלים
 
ניקי ואן דייק (באנגלית: Nikki van Dijk;‏ 28 בנובמבר 1994, האי פיליפ (אנ') אוסטרליה) היא גולשת גלים אוסטרלית.
ביוגרפיה

ניקי ואן דייק היא הבת האמצעית. אביה עוסק בגלישה וכך גם אחותה הבכורה, נינה ואחיה הצעיר, ג'ואי. היא החלה את הקריירה המקצוענית שלה בשנת 2012 בה זכתה במקום הראשון באליפות העולם בגלישה לנערות של ה-ASP שנערכה בבאלי. בשנת 2014, החלה להתחרות באליפויות ליגת הגלישה העולמית (WSL) (אנ'). בשנת 2015, דורגה במקום התשיעי. בשנת 2017, דורגה שביעית בעולם ובשנת 2019 היא מדורגת במקום ה-12.
בגיל 15, השתתפה בסרט הדוקומנטרי First Love.
בשנת 2013, אימצה אורח חיים טבעוני.
הערות שוליים

1 2 3  5 Things You Might Not Know About Nikki Van Dijk, worldsurfleague.com
↑  Nikki Van Dijk Claims ASP Women’s World Junior Title, indosurflife.com, 12 OCTOBER 2012
↑  Nikki Van Dijk, surfergirls.com
↑  Nikki Van Dijk, worldsurfleague.com
↑  First Love - Trailer
↑  Dropping In with Nikki Van Dijk, youtube
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקסוס D60

| --- | --- |

Maxus D60
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Maxus (אנ') (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd)
 שנות ייצור:  2019 - הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מודל קודם:  מקסוס G10
 חברת אם:  סאיק מוטור
 סיווג:  מיניוואן
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 12 שסתומים, 1.3 ליטר המפיק 163 כ"ס (מגדש טורבו)  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1.5 ליטר המפיק 169 כ"ס (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 7 מהירויות מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ') (DCT)
מקסוס D60 (באנגלית: Maxus D60) הוא SUV (ראשי תיבות: "Sport utility vehicle") מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (אנ') (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר משנת 2019.
"מקסוס D60"

דגם "מקסוס D60" הוצג לראשונה בפני הציבור בסין בתערוכת המכוניות הבינלאומית "Auto Shanghai" (אנ') בשאנגחאי  ב-28 בפברואר 2019.
5 דלתות.
5 נוסעים (תצורת מושבים 2+3).
6 נוסעים (תצורת מושבים 2+2+2).
7 נוסעים (תצורת מושבים 2+3+2).
מנוע קדמי.
סוגי הנעה: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
"מקסוס D60" > דגמים

"Maxus D60" - גרסאות מנוע בנזין.
"Maxus D60e" - גרסה מנוע חשמלי.
תמונות

דגמי מנועי בנזין
דגם "מקסוס D60"
דגם "מקסוס D60"
דגם "מקסוס D60"
דגם "מקסוס D60"
דגם מנוע חשמלי
דגם "מקסוס "D60e"
דגם "מקסוס "D60e"
דגם "מקסוס "D60e"
דגם "מקסוס "D60e"
ראו גם

מקסוס G10
מקסוס G20
מקסוס G50
מקסוס D90
מקסוס V90
הערות שוליים

↑  דגמי "מקסוס D60" (בסינית) autohome.com.cn/news/201901
↑  "מקסוס D60"  chinamobil.ru/eng/saic/maxus-d60
↑  דגמי "מקסוס D60" (בסינית) autohome.com.cn/news/201904
↑  דגמי "מקסוס D60" autohome.com.cn/advice
↑  דגם "מקסוס D60" בתערוכת המכוניות הבינלאומית "Auto Shanghai" leblogauto.com/tag/maxus-d60
↑  "מקסוס D60" כולל תמונות chinamobil.ru/eng/saic/maxus-d60
↑  תצורות מושבים דגמי "מקסוס D60" autohome.com.cn/news
↑  דגם Maxus D60E  - מנוע חשמלי autohome.com.cn/news
משטרת גבעת אולגה

| --- | --- |
משטרת אולגה ב-1947 - בסיס אימונים של הפלמ"חמשטרת אולגה ב-1947 - בסיס אימונים של הפלמ"ח
 מידע כללי
 סוג:  תחנת משטרה 
 מיקום:  חדרה 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°26′32″N 34°52′42″E﻿ / ﻿32.442111111111°N 34.878305555556°E﻿ / 32.442111111111; 34.878305555556
  (למפת הכרמל מוגדלת) משטרת גבעת אולגה(למפת הכרמל רגילה) משטרת גבעת אולגה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משטרת גבעת אולגה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משטרת גבעת אולגה
 
תחנת משטרת החופים בגבעת אולגה (2007)
משטרת גבעת אולגה הוא מבנה של משטרת המנדט, ששימש למאבק נגד העלייה הבלתי לגלית. בשנת 1968 עבר לשמש כמתקן נופש לחיילי צה"ל.
היסטוריה

מבנה משטרת גבעת אולגה הוקם עבור משטרת החופים הבריטית להגנה מפני צבא גרמניה הנאצית. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה שימש לחיפוש אחר ספינות מעפילים של ההעפלה. בנובמבר 1945 פוצצו לוחמי ההגנה מטען ליד המבנה וגרמו לו לנזק. כדי לתפוס את המתקיפים ביצעו שלטונות המנדט הבריטי את המצור על גבעת חיים. ב-20 בינואר 1946 פוצצו כוחות ההגנה בשנית את מבנה המשטרה.
באוקטובר 1946 פונו השוטרים הערבים מהתחנה, והיא אוישה בידי שוטרים יהודיים. ב-1947 שימשה בסיס אימונים של הפלמ"ח. ב-10 במאי 1948 הועבר המבנה לידי מועצת חדרה.
בשנת 1968 נחנך במקום מתקן נופש לחיילי צה"ל.
הערות שוליים

↑  מצור על גבעת חיים, שפיים ורשפון, משמר, 26 בנובמבר 1945
↑  2000 גברים זוהו בחיפוש בחדרה, משמר, 23 בינואר 1946
↑  משטרת גבעת אולגה - יהודית, המשקיף, 7 באוקטובר 1946
↑  משטרת גבעת אולגה למועצת חדרה, דבר, 11 במאי 1948
↑  נחנך מחנה נופש לחילים בגבעת אולגה, דבר, 11 ביוני 1968
ניסים קינן

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  רשות השידור, כאן חדשות
 פרסים והוקרה:  פרס קול ישראל, פרס ירושלים, פרס העיתונאי המצטיין
 
ניסים קינן (נולד ב-23 ביוני 1956) הוא עיתונאי ישראלי שמשמש כתב השטח של כאן חדשות (ולפני כן ברשות השידור) בדרום ישראל, ומגיש תוכניות רדיו. זוכה פרס העיתונאי המצטיין לשנת 2018.
ביוגרפיה

נולד בשם ניסים קקון, וגדל בבית שמש. אחיו מסעוד קקון, היה משגיח בישיבת חב"ד באגאדיר שבמרוקו ונהרג ברעידת אדמה.
קינן שירת בצה"ל כלוחם בסיירת שקד, וכקצין הגיע לדרגת סגן-אלוף. ממקימי יחידת מורן (יחידה מיוחדת בתותחנים) ואף צייר את תג היחידה.
למד תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת וסיים את לימודיו "בהצטיינות יתרה" (2% מהבוגרים המצטיינים ביותר בפקולטה) באוניברסיטת בר-אילן.
קינן עוסק בעיתונות מ-1973 ובמשך השנים זכה לפרסים בתחום.
בראשית שנות ה-80 חזר בתשובה וסייע בהפקת עיתונות דתית בדרום, כמו למשל דו שבועון בשם "תודעה", שתכניו זכו לביקורת מצד עיתונאי בשם דב רובין ובטור דעה חריף מאת עמוס קינן.
בינואר 2019 לקה באירוע מוחי. במשך כ-3 חודשים היה מחוסר הכרה ולאחר מכן במשך כ-3 חודשים עבר שיקום. כשהתעורר, תיקשר רק עם העיניים. היום הוא מדבר ובהכרה מלאה והרופאים מקווים שיצליח גם ללכת.
בראיון האחרון שלו ברשת ב' לפני שלקה במוחו, ראיין קינן את המוזיקאי והסופר חנן יה(חנן-יה ישראל בוהדנה).
קינן מתגורר בבאר שבע ואב לשלושה ילדים.
פרסים

בשנת 2008 זכה בפרס קול ישראל על שם אילן רועה
בשנת 2009 זכה בפרס ירושלים
בשנת 2018 זכה בפרס העיתונאי המצטיין
הערות שוליים

↑   ילדי אגדיר האבודים, כתבה וראיון עם העיתונאי ניסים קינן, ערוץ 20.
נינה גבריליוק

נינה גבריליוק (ברוסית: Нина Гаврылюк; ‏נולדה ב-13 באפריל 1965) היא ספורטאית סובייטית ורוסיה, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית ואלופת העולם. גבריליוק בעלת 4 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב וזכתה במספר מדליות באליפויות העולם. היא השתתפה ב-4 אולימפיאדות.
נינה גבריליוק נולדה בלנינגרד והחלה להתאמן בגיל צעיר. בשנת 1984 היא נכללה בנבחרת ברית המועצות החזקה והייתה נכללת בנבחרת רוסיה עד לשנת 2003. בתחרויות בינלאומיות היא השתתפה לצד ליובור יגורובה, ילנה ויאלבה ולריסה לזוטינה והחזקות וכתוצאה מכך כול מדליות זהב שלה הם בתחרויות שליחות. בנוסף למדליות רבות בתחרויות בינלאומיות גבריליוק הייתה גם אלופת ברית המועצות במקצועות סקי שונות.
היא השתתפה ב-4 אולימפיאדות, בשנת 1994 לצד בעלה שגם היה ספורטאי מצטיין בתחום סקי למרחקים.
לאחר שסיימה את ההשתתפות בתחרויות, הזוג עבר לארצות הברית. הם מתגוררים ליד בוסטן ומנהלים בית הספר לסקי.
השתתפות באולימפיאדות

נינה גבריליוק הגיע לאולימפיאדה הראשונה שלה בקלגרי 1988 בגיל 22. כבר בהופעתה הראשונה במרוץ שליחות היא זכתה במדליית זהב ביחד עם קבוצתה. בריצה ל-20 ק"מ גבריליוק נפסלה.
באולימפיאדת לילהאמר 1994 גבריליוק זכתה במדליית זהב השנייה, גם במסגרת ריצת שליחות. בריצה ל-15 ק"מ היא זכתה במדליית ארד. היא השתתפה בעוד 2 מקצועות של ריצת סקי אך לא זכתה במדליה נוספת.
גם באולימפיאדת נאגנו 1998 זכתה במדליית זהב קבוצתית, אך ב-2 ריצות אישיות בהם השתתפה היא זכתה רק במקום ה-4 וה-7.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי 2002 השתתפה כאשר היא כבר בת 36. היא השתתפה בריצות אישיות אך לא הצליחה לעלות מעל המקום החמישי.
מקסוס G50

| --- | --- |

Maxus G50
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Maxus (אנ') (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd)
 שנות ייצור:  2019 - היום
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מודל קודם:  מקסוס G10
 חברת אם:  סאיק מוטור
 סיווג:  מיניוואן
 אורך:  4,825 מ"מ
 רוחב:  1,825 מ"מ
 גובה:  1,778 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,800 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 12 שסתומים, 1.3 ליטר המפיק 163 כ"ס (מגדש טורבו)  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1.5 ליטר המפיק 169 כ"ס (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 7 מהירויות מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ') (DCT)
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש (מנוע 1.3 ליטר)  185 קמ"ש (מנוע 1.5 ליטר)
מקסוס G50 (באנגלית: Maxus G50) הוא מיניוואן קומפקטי, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (אנ') (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר מאפריל 2019.
"מקסוס G50"

"מקסוס G50" בגרסאות מנועי בנזין, משווק בסין מפברואר 2019.
"מקסוס EG50" (גרסה חשמלית) הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית "Auto Shanghai" (אנ') בשאנגחאי באפריל 2019.
5 דלתות (2 דלתות צד - דלתות הזזה).
5 נוסעים (תצורת מושבים 2+3), 6-7-8 נוסעים (מושבים ב-3 טורים).
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
3 דרגות גימור (לדגמי מנועי בנזין).
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר.
מחיר היחידה נע בין 91,800 - 123,800 רנמינבי (לדגמי מנוע בנזין, נכון לפברואר 2019, בסין).
"מקסוס G50" > דגמים

"Maxus G50" - גרסאות מנוע בנזין.
"Maxus EG50/Maxus Euniq 5" - גרסת מנוע חשמלי המפיק 174 כ"ס, הנמכר גם בישראל.
תמונות

דגם "מקסוס G50"
דגם "מקסוס G50"
ראו גם

מקסוס G10
מקסוס G20
מקסוס D60
מקסוס D90
מקסוס V90
הערות שוליים

↑  "מקסוס G50" autohome.com.cn
↑  דגמי "מקסוס G50" - מפרט ומידות chinamobil.ru/eng/saic/maxus-g50
↑  דגמי "מקסוס G50"  car.autohome.com.cn/config/series
↑  "מקסוס G50" saicmotor.com/english/latest_news/maxus
↑  דגמי "מקסוס G50"  fineauto.info/in-china-debuted-cheap-family-mpv-maxus-g50
↑  דגם "Maxus EG50"  (בסינית) autohome.com.cn/news/201904/933565
↑
נועה ירון-דיין

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1972 (בת 52) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 יצירות בולטות:  מקימי 
 בן או בת זוג:  יובל דיין (1996–2018) 
 
נועה ירון-דיין (נולדה ב-1 במרץ 1972) היא סופרת ישראלית, ובעבר מנחה בטלוויזיה ומגישה ברדיו. ירון-דיין חזרה בתשובה והצטרפה לחסידות ברסלב.
ביוגרפיה

ירון נולדה וגדלה בגבעתיים למשפחה חילונית. את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל והחלה להתקדם בתפקידיה בתחנת האם ובתחנה החדשה דאז, גלגלצ. היא עבדה בחדשות לצד אלכס אנסקי, והחליפה את אמיר אשר בהגשת "מדינה בדרך".
עם עלייתו של ערוץ 2 כערוץ שידור רשמי בשנת 1993 הגישה את התוכנית "שישי חי", לצדן של מרב מיכאלי ואורלי ברבי. ירון גם הגישה את התוכניות "אחלה גבר" ו"גרופיז" באותו ערוץ. ב-1995 הצטרפה ירון לערוץ הילדים, והנחתה את התוכנית "הוגו", ובהמשך באותה השנה הנחתה בערוץ גם את תוכנית האתגרים לילדים "גאטס".
ב-2019 השתתפה בתוכנית הדוקומנטרית "יס מן" לצד בעלה לשעבר יובל דיין ששודרה בערוץ "יס".
חזרה בתשובה

בתקופת עבודתה בערוץ הילדים החלה ירון להתקרב לדת בהדרגה, ובשל כך הוסכם בערוץ שהיא לא תעבוד בשבתות. באותה תקופה יצאה עם יובל דיין, סטודנט לקולנוע בבית הספר "סם שפיגל" בירושלים, שעבד כתסריטאי בערוץ הילדים ובערוץ 2. עם הצטמצמות הנוכחות התקשורתית שלה התברר שירון עוברת תהליכי חזרה בתשובה יחד עם דיין. השניים נפרדו במהלך ההתקרבות הנפרדת לדת, אבל לאחר שחזרו שניהם בתשובה, שבו ונישאו ב-1996. עם חזרתה בתשובה נטשה ירון-דיין את עולם התקשורת החילוני ונעלמה מהעין הציבורית למספר שנים.
בשנת 2007 יצא לאור ספרה "מקימי" (הוצאת עם עובד). הספר מבוסס על התנסותה האישית וחוויותיה כאשת קריירה שחזרה בתשובה. כחלק ממערך הקידום של ספרה שבה ירון-דיין שוב אל האקרנים ואל עמודי החדשות והופיעה, לראשונה מאז שחזרה בתשובה, בתוכניתו של יאיר לפיד בערוץ 2 ואצל ליאת רגב בתוכנית "עניין אחר" ברשת ב'.
בשנת 2014 השתתפה בדוקו-ריאליטי של רשת "6 אימהות".
בשנת 2016 יצא לאור ספרה השני "שירה גאולה", אף הוא בהוצאת עם עובד. הוא מספר על נערה בת לחוזרים בתשובה הנוטשת את מסורת אבותיה.
בני הזוג דיין הקימו בתל אביב מרכז להרצאות בשם "התהוות", וירון-דיין מלמדת בו.
כיום היא עוסקת בהנחיית ערבי נשים ובמתן הרצאות, ומפרסמת טור קבוע בירחון לנשים דתיות "פנימה".
חיים אישיים

בני הזוג דיין התגוררו במשך 16 שנים בבית שמש ונולדו להם שבעה ילדים. בשנת 2018 השניים התגרשו ויובל דיין יצא בשאלה.
ירון-דיין מתגוררת כיום בתל אביב.