stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לייזר (מפרשית)

| --- | --- |
סמליל הדגם

 כללי
 סוג:  מפרשית
 מטרות:  דגם אולימפי
 סוג-משנה:  Skiff
 מתכנן:  Bruce Kirby, Ian Bruce
 שנת ייצור:  1969
 מספר תרנים:  1
 מספר אנשי צוות:  1
 תכונות נפוצות
 משקל:  58.97 ק"ג
 אורך כללי:  4.2 מטר
 אורך קו מים:  3.81 מטר
 רוחב:  1.39 מטר
 שוקע:  0.787 (עם חרב) מטר
 מפרשים
 ראשי:  ILCA 7 - 7.06 ILCA 6 - 5.76  ILCA 4 - 4.7 מטר רבוע
 
שלושה דגמים המבוססים על גוף אחד
הפלגה ברוח חזקה
סירה הפוכה
לייזר רדיאל
סירת לֵיְיזֶר (ILCA) היא סירת מפרש פופולרית בסגנון One-Design. הסירה מיועדת לשייט יחיד. 
מעצבי המפרשיות הקנדים, ברוס קירבי ואיאן ברוס,עיצבו את הדגם תוך שימת דגש על פשטות ויעילות. הלייזר היא אחת מסירות היחיד הנפוצות ביותר בעולם. עד סוף שנת 2021, יוצרו למעלה מ-220,000 סירות מדגם זה. בין הסיבות לפופולריות שלה נמנים חוזק הגוף ופשטות ההרכבה, למרות זאת ביצועי הדגם דומים לאלו של סירות תחרותיות מורכבות יותר.
היסטוריה

קירבי הגה את דגם הלייזר תוך כדי שיחת טלפון עם איין ברוס בה דנו באפשרות לייצר מפרשית פשוטה הניתנת להובלה על גג של מכונית. השרטוט הראשוני ששרטט קירבי בעקבות השיחה נודע מאוחר יותר בשם "שרבוט מיליון הדולר". ייצור הסירה המקורית מעולם לא יצא לפועל והתוכניות נשמרו על ידי קירבי עד לשנת 1970, אז הוגשו על ידו לתחרות עיצוב סירות בעלות מתחת ל-1000 דולר. לאחר מספר שינויים קלים זכה הדגם בקלות בקטגוריה בה התחרה.
אב הטיפוס המקורי של הדגם נקרא במקור ה-"Weekender", והאותיות על המפרש היו TGIF במקום סמל החברה הידוע כיום, TGIF מציין Thank God It´s Friday (תודה לאל שיום שישי). הסירה נקראה "לייזר" באופן רשמי בתצוגת הסירות של ניו יורק ב-1971. הלייזר הפך דגם אולימפי ב-1996. דגם משנה, הלייזר רדיאל נהפך דגם אולימפי לנשים החל מאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
אליפות העולם הראשונה בדגם לייזר התקיימה ב-1974 בברמודה בהשתתפות 24 מדינות. במקום הראשון זכה פיטר קומט מארצות הברית. שייט הלייזר המצליח ביותר בהיסטוריה הוא רוברט שיידט מברזיל, הוא ניצח בשמונה אליפויות עולם, וזכה בשלוש מדליות אולימפיות: 2 מדליות זהב ומדליית כסף.
בספטמבר 2015 הוכרז מפרש חדש, לייזר דגם II שמבוסס על מפרש הלייזר הרגיל.
בשנת 2019, בשנת ה-50 לדגם, התאחדות הלייזר העולמית החליטה, בשל סיבות מסחריות לשנות את שם הדגם מלייזר ל ILCA.
עיצוב

כדגם בעל עיצוב אחיד, כל סירות הלייזר זהות לחלוטין. משקל הסירה 58.97 ק"ג בלבד, עובדה המאפשרת את הובלתה על גג הרכב. אנשים רבים פיתחו שיטות שונות להעמסת הסירה על הגג ללא עזרה.
זיהוי

ניתן לדעת את תאריך ומקום הייצור של הסירה על ידי המספר הסידורי הטבוע בירכתיה. המספר הסידורי הוא ייחודי לכל סירה ובדרך כלל זהה למספר המפרש שלה. הלייזר ייחודית במובן הזה מכיוון שכמעט לכל סירה אחרת יש את מספר שניתן לה על ידי האיגוד הלאומי במדינה בו היא מורשית. משמעות הדבר שסירות לייזר יכולות לעבור בין מדינות ללא צורך לשנות את מספר הזיהוי שלהן. ללייזר מספר בן שש ספרות, בניגוד לסירות אחרות שלהן בדרך כלל שלוש או ארבע ספרות בלבד.
דגמי הלייזר > לייזר סטנדרט (ILCA 7)

ללייזר סטנדרט (ILCA 7) מפרש בשטח 7.06 מ"ר. ברוחות חזקות נדרש כוח פיזי רב כדי לאזן אותה ולכן יש יתרון למשיטים גבוהים שמשקלם מעל 80 ק"ג. זהו הדגם האולימפי לגברים.
| דגם משנה | שטח מפרש | משקל שייט | משקל שייט אידיאלי |
| --- | --- | --- | --- |
| ILCA 7 | 7.06 | 70-95 | 80-84 |
| ILCA 6 | 5.76 | 55-78 | 66-70 |
| ILCA 4 | 4.7 | 40-60 | 51-55 |
דגמי הלייזר > לייזר רדיאל (ILCA 6)

באמצע שנות ה-80 פותח דגם חדש של הלייזר בשם לייזר רדיאל. הלייזר רדיאל שונה מן מהדגם המקורי אך ורק במפרש קטן יותר ותורן קצר יותר, כך ששטח המפרש קטן ב-18% ושטחו 5.76 מ"ר. הדגמים תוכננו כך שהמעבר ביניהם יהיה פשוט מאוד, כל שנדרש הוא להחליף את התורן התחתון והמפרש. הדבר אפשר לשייטים שמשקלם נמוך יותר להפליג ברוחות חזקות עם מפרש קטן, לשוב להשתמש במפרש התקני ברוחות החלשות יותר.
באירופה דגם הרדיאל הפך פופולרי יותר מהדגם הסטנדרטי ואף נועד להחליף את דגם ה"יורופ" כסירת היחיד לנשים באולימפיאדת בייג'ינג.
דגמי הלייזר > לייזר 4.7 (ILCA 4)

גרסה קטנה עוד יותר פותחה לאחר עשור. שטח המפרש צומצם ב-35% לעומת המפרש התקני, עובדה שאפשרה לשייטים קלים עוד יותר להפליג בסירה זו. הסירה זהה במבנה לזה של דגם הרדיאל והשינוי היחיד הנדרש במעבר בין הדגמים הוא בהחלפת התורן התחתון והמפרש. השם, 4.7 ,נובע משטח המפרש: 4.7 מ"ר.
דגמי הלייזר > דגמי לייזר נוספים

ישנן סירות נוספות של חברת לייזר ובהן:
לייזר 16
לייזר II
לייזר פיקו
לייזר בהיה
לייזר ואגו
לייזר 2000
לייזר 3000
שליטה

הלייזר היא סירה קלה יחסית להפעלה, אך עשויה להתהפך בקלות בידיו של שייט לא זהיר, בדומה לכל סירות המפרש הקטנות. שייט מיומן יכול לגרום לסירה להיכנס למצב גלישה בהפלגה במורד הרוח, על ידי הרמת החרב מן המים. גלישה באופן כזה מגבירה במידה ניכרת את מהירות הסירה, אולם היא דורשת מיומנות רבה ואף מגדילה את הסיכון להתהפכות. מאידך, הדבר דרוש למיצוי הפוטנציאל התחרותי של הסירה. 
ברוחות חזקות נדרש כושר גבוה במיוחד, כאשר השייט נאלץ להחזיק את כל גופו מחוץ לסירה על מנת לאזן את הסירה מול לחצי המפרש.
שליטה > כיוון המפרש

ללייזר 3 חבלים (חוץ מהמיתר הראשי) שבעזרתם יכול השייט לשלוט במפרש. ישנו חבל למתיחת השפה התחתונה, בומצ'ק וקנינגהם (שפה קדמית). בהפלגה במעלה הרוח, השייט מותח את שלושת המיתרים כך שהמפרש נהיה שטוח יותר. הקטנת ה"בטן" של המפרש מקטינה את הכוח שהוא יוצר. כשהרוח גוברת עוד יותר, השייט צריך להקטין את הכוח שמפעיל המפרש על הסירה, ועושה זאת על ידי השטחת המפרש עוד יותר. ברוחות האלה, השפה התחתונה מתוחה עד הסוף, הקנינגהם מתוח עד כדי כך שהעין צמודה למנור, והבומצ'ק מתוח כך שהגלגלות האחוריות צמודות אחת לשנייה אפילו ללא מתיחת המפרש. מתיחה חזקה של הבומצ'ק הכרחית כדי לכופף את התורן וכך לשמור על צורת המפרש. שייטים תחרותיים עשויים להדרש להחלפת מפרש לאחר חודשים בודדים, כיוון שצורתו של המפרש מתעוותת עם הזמן.
ברוח צד, גבית ומלאה השפה התחתונה משוחררת כדי להגדיל את זרימת האוויר ואת "בטן" המפרש, והקנינגהם משוחרר לגמרי כדי לפתוח את החלק העליון של המפרש.
ברוחות חלשות הבומצ'ק משוחרר כך שהמנור עולה ויורד בחופשיות אך מהווה תפקיד קריטי ברוחות חזקות. אם הוא מתוח חזק מדי, הסירה לא תצליח להפליג בזווית כהה ותעלה לרוח במהירות ותתהפך. אם הוא משוחרר מדי והמנור מצביע למעלה, הרוח תזרום בכיוון לא נכון במפרש ועשויה לשנות את כיוון הזרימה שלה על פי שינויי לחץ בירכתי הסירה. המצב הזה מאוד לא נעים וגורם לחוסר שליטה ויציבות בסירה, שיכול לגרום לתנועות מאוד מהירות ובלתי צפויות, לכיוון הרוח או ממנה. התרחיש מאוד מסוכן מכיוון שירידה גדולה מדי מכיוון הרוח יכול לגרום למהפך בלתי רצוי, מה שיכול לגרום למנור לפגוע בעוצמה בראש השייט ולפציעתו.
ללייזר הגה קטן יחסית לסירות אחרות והדבר הופך את התמרון לקשה יותר. שייטים משתמשים לעיתים בשינוי לחצים על הסירה והמפרש כדי לשנות כיוון במקום להשתמש בהגה.
שייטים ישראלים שהתחרו בדגם לייזר באולימפיאדות

| אולימפיאדה | אתר השיט | שייט | הישג | קטגוריה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בייג'נג (2008) | צ'ינגדאו | נופר אדלמן | 16 | נשים | ILCA 6 |
| לונדון (2012) | ויימות' | נופר אדלמן | 30 | נשים | ILCA 6 |
| טוקיו (2020) (2021) | אנושימה | שי קקון | 30 | נשים | ILCA 6 |
שייטים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה

הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון:
International Sailing Federation = ISAF
World Sailing = WS
שייטים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה > בוגרים

| שנה | אירוע | אתר | שייט | הישג | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
שייטים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה > נוער

| שנה | אירוע | אתר | שייט | הישג | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | אליפות עולם לנוער | Garda - איטליה | זאבי קלח אלעד רונן | זהב | Laser 2 |
| 2008 | אליפות עולם לנוער (U16) | Trogir - קרואטיה | שחר יעקב | זהב | ILCA 4 גברים |
| 2009 | אליפות אירופה לנוער (U19) | Charlottenlund - דנמרק | שחר יעקב | כסף | ILCA 6 גברים |
| 2009 | אליפות אירופה לנוער (U16) | Helsinki - פינלנד | אורן יעקב | כסף | ILCA 4 נשים |
| 2009 | אליפות אירופה לנוער (U16) | Helsinki - פינלנד | מאיה גלנץ | ארד | ILCA 4 נשים |
| 2010 | אליפות עולם לנוער (U17) | Largs - בריטניה | אורן יעקב | זהב | ILCA 6 נשים |
| 2010 | אליפות עולם לנוער (U16) | Pattaya - תאילנד | אורן יעקב | ארד | ILCA 4 נשים |
| 2011 | אליפות עולם לנוער (U19) | La Rochelle - צרפת | אורן יעקב | כסף | ILCA 6 נשים |
| 2016 | אליפות אירופה לנוער (U16) | Crozon - צרפת | שי קקון | ארד | ILCA 4 נשים |
| 2017 | אליפות עולם לנוער (U19) WS | Sanya - סין | מאור בן ארוש | זהב | ILCA 6 גברים |
| 2017 | אליפות אירופה לנוער (U19) | Douarnenez - צרפת | עומר גולני | ארד | ILCA 7 |
| 2017 | אליפות עולם לנוער (U16) | Nieuwpoort - בלגיה | שי קקון | כסף | ILCA 4 נשים |
| 2017 | אליפות אירופה לנוער (U16) | Murcia - ספרד | שי קקון | ארד | ILCA 4 נשים |
| 2018 | אליפות אירופה לנוער (U17) | Balaton - הונגריה | שי קקון | כסף | ILCA 6 נשים |
| 2018 | אליפות אירופה לנוער (U17) | Patras - יוון | יואב כפיר | כסף | ILCA 4 גברים |
| 2019 | אליפות עולם לנוער (U19) WS | Gdynia - פולין | שי קקון | ארד | ILCA 6 נשים |
| 2019 | אליפות עולם לנוער (U16) | Kingston - קנדה | יוגב אלקלעי | ארד | ILCA 4 גברים |
| 2019 | אליפות אירופה לנוער (U21) | Dzinwnow - פולין | מאור בן ארוש | כסף | ILCA 7 גברים |
| 2019 | אליפות אירופה לנוער (U16) | Hyeres - צרפת | יוגב אלקלעי | זהב | ILCA 4 גברים |
| 2019 | אליפות אירופה לנוער (U17) | Athens - יוון | יואב כפיר | ארד | ILCA 6 גברים |
| 2021 | אליפות אירופה לנוער (U19) | Kastela  - קרואטיה | יואב כפיר | ארד | ILCA 6 גברים |
| 2021 | אליפות אירופה לנוער (U17) | Kastela  - קרואטיה | תומר כץ | ארד | ILCA 6 גברים |
ראו גם

איגוד השייט בישראל
שיט במשחקים האולימפיים
שיט תחרותי
שיט מפרשיות
דגמים אולימפיים (אנגלית)
הערות שוליים

↑  שרטוט הדגם המקורי ותמונת ה Weekender, באתר The Laser Class
↑  New name for Laser Class boat, ‏25 אפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555494805171  KulturNav: d0c4e954-dc2e-4985-9492-888b58d1712f  LCCN: sh85074795 
לייזר II
מבצע סלפסטיק

מבצע סלפסטיק היה נחיתה אמפיבית של בעלות הברית באיטליה שהתרחשה ב-9 בספטמבר 1943, חלק מפלישת בעלות הברית לאיטליה, במסגרת המערכה האיטלקית, במהלך מלחמת העולם השנייה.
רקע

במאי 1943, כוחות הציר של גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית הובסו במערכה בצפון אפריקה. חודשיים לאחר מכן, כוחות בעלות הברית של בריטניה וארצות הברית פתחו בהצלחה בפלישה לסיציליה, בשם הקוד מבצע האסקי. כשהאי נכבש לחלוטין עד סוף אוגוסט, הפנו בעלות הברית את תשומת לבן לפלישה לאיטליה.
ב-3 בספטמבר 1943, הארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של הגנרל ברנרד מונטגומרי, חצתה את מצר מסינה מסיציליה ונחתה בקלבריה במהלך מבצע בייטאון כדי לכבוש את נמלי רג'ו וסן ג'ובאני. הפלישה העיקרית תוכננה ל-9 בספטמבר, כאשר הארמייה האמריקנית החמישית, בפיקודו של לוטננט גנרל מארק קלארק, נחתה בסלרנו בחוף המערבי במבצע מפולת שלגים, כאשר נאפולי היא המטרה המיידית שלהם. בעלות הברית קיוו שהפלישה תשכנע את הכוחות האיטלקיים להיכנע. אם כן, חמש הדיוויזיות האיטלקיות בצרפת ו-29 בבלקן יצטרכו להיות מוחלפים ביחידות גרמניות. כמו כן, אם הגרמנים יחליטו אז להמשיך במאבק באיטליה, הם יצטרכו לפרוס מחדש חלק מכוחותיהם העוסקים בחזית המזרחית או בתפקידי כיבוש בצרפת.
במהלך משא ומתן חשאי לכניעה עם בעלות הברית בתחילת ספטמבר, הציעה ממשלת איטליה לפתוח את נמלי טאראנטו וברינדיזי בחוף המזרחי. הכוחות הגרמניים באזור זה היו חלשים מאוד והיו צפויים לסגת במקום להילחם אם בעלות הברית ינחתו שם. גנרל דווייט אייזנהאואר, מפקד בעלות הברית העליון בים התיכון, תכנן במהירות נחיתה שלישית, בשם הקוד סלפסטיק, כדי לנצל את ההצעה.
סלפסטיק היה בחלקו מבצע הטעיה, להסיט את הכוחות הגרמניים מהנחיתות העיקריות של בעלות הברית בסלרנו באותו יום, תוך ניסיון ללכוד את טאראנטו וברינדיזי בשלמותם. הערך העיקרי של טאראנטו היה הנמל הגדול שלה. תפיסתו תעניק לבעלות הברית נקודות אספקה בשני חופי איטליה, עם כיבוש נאפולי במערבה על ידי האמריקאים.
למבצע צבאי זה היה תפקיד פוליטי מרכזי, שכן מנהיגי הממשלה, בהם המלך ויטוריו אמנואלה השלישי ומשפחתו, וראש הממשלה באדוליו, ברחו מרומא לברינדיזי לאחר הכניעה. ברינדיזי באותה תקופה נשלטה רק על ידי הצבא האיטלקי, אך כיבושה המהיר על ידי חיילים בריטים תבטיח את שלומם של המנהיגים האיטלקיים ותאפשר את הכרזת המלחמה של איטליה נגד גרמניה.
שדה הקרב

טאראנטו היא עיר הבירה של נפת טאראנטו במחוז פוליה ויש לה נמל גדול. הוא כולל את שני האיים סנט פטרוס וסנט פאולוס, המגינים על המפרץ, הנקרא מאר גרנדה ("הים הגדול"), בו נמצא הנמל המסחרי. לאחר איחוד איטליה הפכה טאראנטו לבסיס הראשי של הצי האיטלקי. הנמל הצבאי היה ממוקם במפרץ אחר, מאר פיקולו. בנובמבר 1940, הצי המלכותי תקף את בסיס הצי בטאראנטו, והטביע כמה אוניות קרב איטלקיות.
תכנון

ב-6 בספטמבר גובשו תוכניות להעביר את הדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-1 לטאראנטו מבסיסם בצפון אפריקה. הם ינצלו את הכניעה האיטלקית כדי לכבוש את הנמל ולהקים עמדות הגנה נגד מטוסים. מה שנשאר מהצי האיטלקי שעדיין השתמש בנמל, היה צפוי לצאת מראש. בעלות הברית האמינו שהדיוויזיה תתמודד עם התנגדות מינימלית בלבד ותצליח להתגבר על כל התנגדות עם התמיכה הימית המוגבלת הזמינה, שכן טאראנטו הייתה מחוץ לטווח מטוסי הקרב של בעלות הברית המבוססים בסיציליה.
אף על פי שהיא הוקמה באוקטובר 1941, הדיוויזיה הבריטית המוטסת ה-1, בפיקודו של מייג'ור-גנרל ג'ורג' הופקינסון, מעולם לא לחמה בעבר כדיוויזיה שלמה. היחידות עם ניסיון קרבי כלשהו היו חטיבת הצנחנים ה-1, שלחמה בהצטיינות כחטיבה עצמאית בצפון אפריקה ובמבצע פוסטיאן במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה, והחטיבה המוטסת ה-1, שכללה רק שני גדודים, שלחמו גם בסיציליה במהלך מבצע לדברוק. שתי החטיבות ספגו אבדות כבדות בסיציליה ולא היו במצב לבצע נחיתות תקיפה נוספות. מהחטיבות האחרות של הדיוויזיה, חטיבות הצנחנים 2 ו-4, לא נוסו בקרב. כמו כן, חטיבת הצנחנים ה-2 הייתה אכן במלוא התקן, בעוד לחטיבת הצנחנים ה-4 היו רק שני גדודים, כאשר הגדוד השלישי שלה עדיין היה בשלבי הקמה בארץ ישראל.
היו מספיק מטוסי תובלה רק כדי לתמוך במבצע אחד בגודל דיוויזיה, והם הוקצו לדיוויזיה המוטסת ה-82, תחת מייג'ור גנרל מת'יו רידג'וויי, כחלק מהנחיתות בסלרנו. כתוצאה מכך, הדיוויזיה המוטסת ה-1 הייתה צריכה להינשא לאיטליה בדרך הים. ללא כלי נחיתה זמינים בהתראה כה קצרה, הדיוויזיה נישאה על פני הים התיכון על ידי ארבע סיירות, HMS Aurora‏, HMS Penelope‏, HMS Dido ו-HMS Sirius של שייטתת הסיירות ה-12 של הצי המלכותי, מלווה בשולת המוקשים HMS Abdiel והסיירת האמריקאית USS Boise, כולם בפיקודו של קומודור ו.ג. אגניו. אם הנחיתה תצליח, דיוויזיית הרגלים ה-78 הבריטית בסיציליה ודיוויזיית הרגלים ההודית ה-8 במזרח התיכון, תישלחנה לתגבר את הדיוויזיה המוטסת, תחת פיקודו של הקורפוס ה-5.
לאחר מכן

מבצע סלפסטיק לא סיפק את ההסחה לה קיווה הגנרל אייזנהאואר. ההחלטה של היידריך שלא להתנגד לנחיתות התקבלה ללא התייחסות למטה של קסלרינג. היידריך ציפה להתעמת עם כוח מכריע של בעלות הברית והסיג את יחידותיו צפונה, אף על פי שהוא השתדל לעכב את התקדמות בעלות הברית במידת האפשר על ידי מארבים וחסימות דרכים. הדיוויזיה הגרמנית המשיכה לסכל את הניסיון של בעלות הברית להתקדם לעבר רומא במהלך קרב מונטה קאסינו ב-1944.
צנחן בריטי חמוש בתמ"ק סטן, מאי 1943.
הוביצר 75 מ"מ של הגדוד הקל ה-1, רגימנט הארטילריה המלכותי, של החטיבה המוטסת ה-1 בפעולה באיטליה.
מוזיקת רנסאנס

| תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ימי הביניים | (476–1450) |  |  |  |  |  |
| תקופת הרנסאנס | (1450–1600) |  |  |  |  |  |
| התקופה האמצעית | התקופה האמצעית |  |  |  |  |  |
| תקופת הבארוק | (1600–1750) |  |  |  |  |  |
| התקופה הקלאסית | (1740–1830) |  |  |  |  |  |
| התקופה הרומנטית | (1815–1910) |  |  |  |  |  |
| התקופה המאוחרת | התקופה המאוחרת |  |  |  |  |  |
| התקופה המודרנית | (1900 - ההווה) |  |  |  |  |  |
נגן הלותה מאת קרווג'יו (1600). התווים הם של מדריגל מאת Jacques Arcadelt(אוסף הארמיטג', סנט פרבורג).
The Concert (1623) by Gerard van Honthorst/ קבוצה של נגנים בתקופת הרנסאנס
מקובל לומר כי מוזיקת הרנסאנס נתחמת בין השנים 1450–1600, לאחר תקופת ימי הביניים ולפני תקופת הבארוק. יש המקדימים את תחילתה לסוף המאה ה-14 ויש המאחרים עד לשנת 1470.
בין חידושי התקופה נמנים התפתחות המדריגל, מתן חשיבות יתר למוזיקה הכלית, וכן חלו שינויים במיסה.
מגמות במוזיקת הרנסאנס

תקופת הרנסאנס מציגה מפנה בהתפתחות המוזיקה המערבית הכנסייתית.
מוזיקת הרנסאנס צמחה על רקע התפתחות מוזיקת החולין בחצרם של פיליפ הטוב וקרל האמיץ – הדוקסים של בורגונדיה, אשר שלטו במחצית הראשונה של המאה הט"ו. בין המלחינים שהם קירבו לחצרותיהם נמנים גיום דופאי, ז'יל בנשואה הפרנקו-פלמיים, וכן ג'ון דאנסטפל האנגלי. המחצית השנייה של המאה הט"ו נשלטת בידי יוהנס אוקכם וכן ז'וסקן דה פרה שפעלו בחצר מלכי צרפת.
מוזיקת הרנסאנס נבדלת מזאת של ימי הביניים בין השאר בכך, שמעתה הפוליפוניה מחליפה את הקנטוס פלאנוס, וכן מועשרת במרכיבים מתוך מוזיקת החולין. המיסה הפוליפונית מגיעה לשיאה בעזרתם של שלושה מלחינים: ג'ובאני פלסטרינה,  תומאס לואיס דה ויקטוריה, וכן אורלנדו לאסוס.
השאנסון, המיסה, והמוטט – שהיו קיימים כבר בימי הביניים, מתעשרים במרכיבים מקומיים. בצפון איטליה מתפתח המדריגל מתוך הפרוטולה.  הכרומטיזם מוביל להיעלמות השיטה המודאלית של ימי הביניים – וניתן להחשיבו, כשלב חשוב בהתפתחות ההרמוניה.
מוזיקת הרנסאנס נחשבת לתור הזהב של המוזיקה הווקאלית (המוזיקה המושרת, בשונה מן המוזיקה האינסטרומנטלית – המנוגנת). בתקופה זו פרחו ארבעה ז'אנרים ווקאליים עיקריים:
מדריגל: יצירות מוזיקליות אלו נכתבו לטקסטים חילוניים, ב-3 עד 6 קולות. מקור המדריגל בפרוטולה, וכן ניכרות בו השפעות המוטט והשאנסון הצרפתי של הרנסאנס. הקשר בינו לבין המדריגל האיטלקי משלהי המאה ה-13 והמאה ה-14 הוא בעיקר בשם: המדריגלים ההם נכתבו ל-2 או 3 קולות ללא ליווי, או בלוויית כלים, שהכפילו את הקווים הווקאליים.
מוטט הוא חיבור כנסייתי לא גדול, למקהלה בלי ליווי כלי נגינה, הכתוב בסגנון קונטרפונקטי חופשי למדי. מקור המילה מוטט הוא בתפקידו של הזמר העיקרי שהיה שר את המילים היסודיות של המוטט. זמר זה כונה "מוטטוס" כלומר "אומר המילים", (מהמלה הצרפתית MOT שפירושה "מילה").
מיסה היא יצירה כוראלית, הכתובה לטקסט של המיסה הקתולית.  מיסות כתובות להרכבים שונים, בהם מקהלה ללא ליווי (א-קאפלה). החידוש שחל בהן ברנסאנס, הוא שמעתה הן לוו בעוגב כנסייתי או הרכבים כליים שונים. כמו כן, הן עברו חילון: מיסות רבות נכתבו לשירה בליווי תזמורת, קאמרית או סימפונית, ולא נועדו לביצוע בטקס מיסה כנסייתי.
המוזיקה קיבלה בהדרגה מרקם פוליפוני, שהחליף את המרקם המונופוני ששלט במוזיקה של ימי הביניים, דהיינו, במקום קו אחד בביצוע קול יחיד, מורכבת המוזיקה ממספר קווים זהים בחשיבותם, המושמעים במקביל, דבר אשר מוסיף "צבע" למוזיקה. הפוליפוניה של הרנסאנס היא הבסיס למוזיקה הפוליפונית המתוחכמת של הבארוק.
הPAVANE וה GAILLARDE מבשרות חיבור מוזיקה כלית לריקודים; ואילו ה CANZONA, RICERCARE, והפנטזיה הן יצירות מוזיקליות שלכתחילה בוצעו ללא ליווי של כלי מוזיקה. הקנצונה החלו להיות מבוצעות בליווי מקלדת, לוטה או אנסמבלים מוזיקליים; הפנטזיה – בליווי כלי מיתר או נשיפה; ואילו הריצ'קרה בליווי עוגב או ויולה.
גורמים והשפעות על המוזיקה ברנסאנס

עקב המצאת מכונת הדפוס על ידי יוהאן גוטנברג, ההשכלה אשר הייתה מנת חלקם של האריסטוקרטים בלבד (כולל ההשכלה המוזיקלית), נעשתה נגישה יותר לשכבות ומעמדות שונים בעם.
הצמיחה של תנועת ההומניזם בתקופת הרנסאנס השפיעה על המוזיקה בכך, שהעמידה את האדם במרכז, ולא את הכנסייה, ולכן קמו סוגות מוזיקליות חילוניות, כמו המדריגל למשל.
הרפורמציה הדתית של מרטין לותר, אשר פילגה את הנצרות, התבטאה בכתיבת כוראלים פרוטסטנטיים, שהם יצירה ווקאלית לארבעה קולות, מבוססת על טקסט ליטורגי (דתי).
מלחינים חשובים מתקופת הרנסאנס > איטליה

ג'ובאני פלסטרינה
ג'ובאני גבריאלי
אנדראה גבריאלי
יאקופו פרי
קרלו ג'זואלדו
ג'ירולאמו פרסקובלדי
לוקה מרנציו
צ'יפריאנו דה רורה
קלאודיו מונטוורדי
מלחינים חשובים מתקופת הרנסאנס > צרפת

קלמאן ז'אנקן
גיום דופאי
ז'יל בנשואה
סלומונה רוסי
מלחינים חשובים מתקופת הרנסאנס > אנגליה

ויליאם בירד
ג'ון דאנסטפל
ג'ון דאולנד
רוברט פיירפאקס
תומאס מורלי
תומאס טאליס
ג'ון פארמר
מלחינים חשובים מתקופת הרנסאנס > גרמניה

לודוויג זנפל
היינריך איזאק
מלחינים חשובים מתקופת הרנסאנס > ארצות השפלה

יאן פיטרסזון סוולינק
אורלנדו לאסוס
ז'וסקן דה פרה
מלחינים חשובים מתקופת הרנסאנס > ספרד

תומאס לואיס דה ויקטוריה
סבסטיאן ראוואל
ראו גם

האסכולה הפרנקו-פלמית
האסכולה הבורגונדית
האסכולה הרומאית
האסכולה הוונציאנית
אסכולת המדריגל האנגלי
בניית כינורות
דף מספר רוברט פיירפאקס, 1502
דוד המלך והגבירה מוזיקה בואתיוס 2
דופאי עומד לצד עוגב פורטטיב (משמאל) עם ז'יל בנשואה האוחז נבל.
תומאס טאליס
אורלנדו לאסוס מנצח על מקהלה ותזמורת.
לינקולן (אנגליה)

לינקולן (באנגלית: Lincoln) היא עיר במחוז לינקולנשייר שבאזור מזרח המידלנדס.
היסטוריה

העדויות המוקדמות ביותר להתיישבות בלינקולן, התגלו על ידי ארכאולוגים ב-1972 ותוארכו לתקופת הברזל, במאה הראשונה לפנה"ס. לא ניתן לדעת מה היה גודל היישוב העתיק, כיוון שרובו קבור תחת הריסות מתקופות מאוחרות יותר, כמו גם תחת העיר המודרנית. בתקופה זו נקרא המקום בשם לינדון, שפירושו בקלטית, הבריכה (או האגם), על שם האגם הקרוב.
בשנת 48 לספירה, כבשו הרומאים חלק זה של בריטניה ולאחר זמן קצר הקימו במקום מחנה לגיונרים וקראו לו לינדום. בשנת 71 עבר הלגיון לאזור יורק ובלינדום נוסדה קולונית לינדום, בה התיישבו לגיונרים משוחררים.
במשך מאתיים השנים הבאות שגשגה ההתיישבות, בין השאר הודות לשני נהרות שמספקים לה גישה לים, ובתחילת המאה ה-4 אף הייתה לבירת מחוז בריטניה תחתית. אולם במאה השנים הבאות נזנחו העיר ונהרותיה והיא התרוקנה מרוב תושביה.

במאות השנים הבאות ידעה העיר מורדות ועליות עד שבשנת 1068 הורה ויליאם הכובש על בניית טירת לינקולן. ב-1072 נבנתה בעיר קתדרלת לינקולן, ולאחר שנהרסה ונבנתה מחדש פעמיים, הייתה הגבוהה בעולם.
בניית הקתדרלה סימנה את כוחה של העיר באותה תקופה. מספר המנזרים בדיוקסיה של לינקולן היה גדול ממספר המנזרים בכל שאר אנגליה, והדיוקסיה נתמכה על ידי אחוזות גדולות ועשירות. הבישוף של לינקולן אף היה אחד החותמים על המגנה כרטה, ובמשך מאות שנים נשמר בטירת לינקולן אחד מארבעת העותקים המקוריים שלה.
במהלך האנרכיה, בשנת 1141, התרחש בלינקולן קרב בין סטפן מלך אנגליה לבין מתילדה הקיסרית. לאחר קרב סוער ברחובות העיר, הובס צבאו של סטפן. הוא נשבה והועבר לבריסטול.
הכלכלה בעיר הייתה מבוססת על טקסטיל וצמר שיוצאו לפלנדריה. אורגי לינקולן הקימו גילדה ב-1130, כך שב-1150 הייתה לינקולן שוב בין הערים החשובות והעשירות באנגליה.
במאה ה-13 הייתה לינקולן העיר השלישית בגודלה באנגליה. במהלך מלחמת הברונים הראשונה נקלעה העיר למאבק בין כוחות המלך ובין כוחות הברונים שנתמכו על ידי צרפת, ובעקבות הפסד הברונים בלינקולן ובדובר נחתם הסכם השלום בין המחנות היריבים. כחלק מספיחי המאבק ולאחר סיומו, נבזזה העיר על ידי חיילי המלך לאור תמיכתה בנסיך לואי.
לאחר מכן, במאה ה-14 ירדה העיר מגדולתה הזמנית, העיר התחתית הייתה נתונה להצפות חוזרות ונשנות ומגפות תקפו את תושביה, ביניהן, הדבר השחור.
פירוק המנזרים במאה ה-16 הרע עוד יותר את מצבה הכלכלי של העיר. מקור הכנסה ותמיכה חשוב בדמות שבעה מנזרים בעיר, ומספר דומה של מנזרים ממלכתיים מחוצה לה, נפסק, השפעתו הפוליטית של הבישוף ירד, וכתוצאה מכך נחלש האזור כולו.
כשנרקב והתמוטט צריח הקתדרלה העשוי עץ ב-1549, לא נמצא מספיק כסף כדי לתקנו והדבר סימל את ירידת קרנה הפוליטית והכלכלית של העיר.
בימינו, ניתן לראות יתרון אחד בשינוי זה: עוניה של העיר גרם לכך שמבנים מתקופות קדומות יותר, נותרו ללא שינוי מחוסר אפשרות לשפצם או לבנות חדשים במקומם וכך ניתנת אפשרות לחוקרי התקופה ללמוד עליה.
בגלל מיקומה במלחמת האזרחים האנגלית נמשכו מגמות הריסת העיר ועזיבת תושביה.
המהפכה התעשייתית הביאה עימה ברכה לכלכלת העיר והעיור המוגבר הגדיל את מספר תושביה. דרכי הגישה לים שחזרו להיות פעילות ומסילות הרכבת שחיברו את העיר לשאר חלקי הארץ, תרמו לפתיחת מפעלי תעשייה כבדה בעיר.
בגלל זיהום במקורות המים של העיר ב-1905, הכתה בעיר מגפת טיפוס שגבתה 113 קורבנות.
במלחמות העולם הוסבה התעשייה בעיר ליצור לצרכים צבאיים, בין השאר יוצר בה במלחמת העולם ה-1, הטנק הראשון.
לאחר מלחמת העולם ה-2, הצטמצמה התעשייה בעיר משמעותית, כשעל שטחי המפעלים נבנו פרוורים חדשים.
כלכלה

כלכלת העיר מבוססת על מסחר, מנהל ציבורי, חקלאות, תיירות וכן כמה מפעלים שנותרו מתקופות קודמות.
יהדות לינקולן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הקהילה היהודית בלינקולן הייתה אחת מחמש הקהילות החשובות באנגליה בימי הביניים. בשנת 1190 פרצו פרעות אנטישמיות בעיר קינגז לין שבמחוז נורפוק הסמוך ללינקולנשייר והתפשטו גם לעיר לינקולן. יהודי הקהילה זכו להגנה מלכותית, אולם רכושם נבזז.
עדויות לקהילה ניתן למצוא במבנים יהודיים מהמאה ה-12 ביניהם "בית אהרן" ו"בית היהודים", כפי שהם מכונים בפי תושבי המקום.
בשנת 1255 הואשמו ראשי הקהילה ברצח ילד נוצרי ונשלחו למגדל לונדון בו הוצאו להורג 18 מהם.
בשנת 1290 גורשו יהודי הקהילה מהעיר במסגרת גירוש יהודי אנגליה כולה.
תושבים מפורסמים

רבי ברכיה מניקולא
ג'ורג' בול
ג'ים ברודבנט
ויליאם בירד
ג'יימס פנטון
ג'ון הרט
נוויל מרינר
אלפרד טניסון
מזיקין

במיתולוגיה היהודית, מזיקין (מאוית גם כמזיקים) הם שדים בלתי נראים שיכולים ליצור מטרדים קלים או סכנות גדולות יותר. בדרך כלל הכוונה היא לשדים בלתי נראים שאדם יכול להיתקל בהם בחיי היומיום. שדים או רוחות רעות אינם מופיעים באופן בולט בדת היהודית, במיוחד כאשר עובדי האלילים תופסים אותם כישות בפני עצמם. הם נתפסים דווקא תחת פיקודו של אלוהים ששולח את עונשו דרכם.