stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטמון מטבעות

‏ 2 מטבעות של אלכסנדר מוקדון, שלוש טבעות, ארבעה צמידים, 2 עגילים מעוטרים, 3 עגילים נוספים (ככל הנראה עשויים כסף), ומשקולת אבן קטנה שנמצאו בחודש פברואר 2015 במערת נטיפים בצפון ישראל
מטמון מטבעות הוא קבוצה של מטבעות שהוטמנה על ידי בעליה במקום הידוע רק לו, כדי להסתירה כך שתישמר מעין זרים. על פי רוב הטמינו אנשים את כספם כאשר התרגשה ובאה עליהם צרה, כגון מלחמה, מצור על עירם, או כל אירוע אחר שחייב אותם לנטוש במהירות את מקום שבתם. קבוצת המטבעות הוטמנה בתוך צרור בד או כלי קיבול כלשהו, מתחת לרצפה, בתוך אחד מקירות הבית, במערה קרובה, וכדומה.
מטמון עשוי למנות ממטבעות ספורים ועד לאוסף גדול של אלפים ואף עשרות אלפי מטבעות. על-פי רוב נטמנו במטמון מטבעות בעלי ערך גבוה (מטבעות כסף וזהב). מטמון מטבעות שנחשף בידי ארכאולוגים מצביע על כך שבעליו לא שרדו כדי לחזור ולהוציא אותו ממקום המחבוא.
למטמון מטבעות המתגלה בחפירה יש ערך כרונולוגי רב, המסייע בתיארוך השכבה בה נמצא המטמון. המטבע המתוארך לתקופה המאוחרת ביותר מבין המטבעות שנמצאו במטמון, הוא הקרוב ביותר לשנת ההטמנה של המטמון.
מטמוני מטבעות בישראל וסביבתה (מבחר) > התקופה ההלניסטית

מטמון עיראק אל-אמיר התגלה בעמק הירדן ליד הבירה עמאן. הוא כלל עשרות אלפי מטבעות כסף שמשקלן המצטבר כחצי טון. המטבעות המאוחרים ביותר נטבעו בשנת 200 לפנה"ס. המטמון קשור ככל הנראה לאחוזת משפחת טוביה. משפחה זו הייתה ממונה על גביית המיסים עבור השלטון של בית תלמי בתקופת השלטון התלמאי בארץ ישראל. השערת החוקרים היא שדבר-מה השתבש בהעברת המס בשנה בה הוטמן המטמון.
מטמוני מטבעות בישראל וסביבתה (מבחר) > תקופת המרד הגדול

מטמון עספיא – נמצא בשנת 1960 על הר הכרמל. המטמון כולל 4,560 מטבעות שנטבעו בין השנים 126 לפנה"ס ושנת 66 לספירה. המטמון כולל שקלים צוריים ודנאריוס שהם דינרים רומיים.
מצדה – נתגלו שלושה מטמונים של שקלים וחצאי שקלים יהודיים. מטמון א' מכיל 37 שקלים וחצאי שקלים; מטמון ב' מכיל 12 שקלים וחצאי שקלים; מטמון ג' מכיל 17 שקלים וחצאי שקלים ושני אסימונים לא טבועים. במטמון הזה נכללים 3 שקלים משנת ה' למרד (70 לספירה), היחידים מסוגם שנתגלו עד לעת הזאת.
ירושלים - העיר העליונה – מטמון של 13 שקלים שנמצא בחפירות הרובע היהודי. שניים מן השקלים הם משנת 4 למרד (69 לספירה).
ירושלים - הר הזיתים – מטמון של 14 מטבעות שנמצא בחפירות בכנסיית דומינוס פלוויט, שהוסתרו בנר חרס, מהם 29 שקלים יהודיים, 4 שקלים צוריים ומטבע של נירון.
ירושלים - כפר השילוח – מטמון של 12 שקלים מהם 3 שקלים יהודיים ו-9 שקלים צוריים.
ירושלים - ליד שער האריות – מטמון הכולל כ-300 מטבעות, מהם 64 שקלים יהודיים ו-25 שקלים צוריים.
מטמוני מטבעות בישראל וסביבתה (מבחר) > תקופת מרד בר כוכבא

מטמון מערת התאומים שבשפלה – שלוש קבוצות של מטבעות נמצאו במערה במקומות שונים. קבוצה א כוללת 83 מטבעות כסף, מהם 20 סלעים (טטרדרכמות) עם חזית המקדש בירושלים על פני המטבע, ו-63 זוזים (דינרים); קבוצה ב' כוללת 10 מטבעות, מהם 6 מטבעות רומיים ו-4 מטבעות יהודיים. ארבעת המטבעות היהודיים כוללים מטבע חשמונאי, שקל מימי המרד הגדול ושני דינרים מימי מרד בר כוכבא. קבוצה שלישית כוללת 24 מטבעות מהם 5 רומיים מזהב, ו-15 מטבעות כסף, מהם שני מטבעות מרד בר כוכבא והשאר מטבעות רומיים, וארבעה מטבעות ברונזה ממטבעת אשקלון.
מטמוני מטבעות בישראל וסביבתה (מבחר) > התקופה הרומית

מטמון ממשית– נמצא באתר במהלך החפירות שנערכו בו בשנים 1965–1967. מכיל כ-10,500 מטבעות כסף של רומיים פרובינציאלים. המאוחרים שבהם נטבעו בשנת 220 לספירה. לפי שעה זהו מטמון מטבעות הכסף הגדול ביותר שהתגלה בארץ. משקל הכסף בו מגיע לכ-140 ק"ג.
מטבעות כסף ממטמון מצדה מתקופת מרד מצדה 67-70 לפני הספירהמצדה – מטמון של 13 מטבעות כסף רומיים מימיהם של נירון, אספסיאנוס וטריאנוס. המטבע המאוחר ביותר הוא משנת 107 לספירה.
מטמוני מטבעות בישראל וסביבתה (מבחר) > התקופה הביזנטית

מטמון בית הכנסת של מרות – מטמון בן 485 מטבעות, מהם 245 מטבעות זהב.
ירושלים - חניון גבעתי – מטמון של 264 מטבעות זהב זהים של הקיסר הרקליוס. המטבעות נטבעו בפרק הזמן שבין 610–613 לספירה.
תל מלוט – מטמון של 26,000 מטבעות ברונזה.
מטמוני מטבעות בישראל וסביבתה (מבחר) > התקופה האומאית

מטמון כפר נחום – 282 דינרי זהב מן המאה השמינית לספירה, תקופת בית אומיה.
מטמוני מטבעות בישראל וסביבתה (מבחר) > התקופה הפאטמית

מטמון אפולוניה – 108 מטבעות זהב, מהם 93 דינרי זהב ו-15 רבעי דינרים, כולם אסלאמיים, משנת 909 לספירה עד שנת 1171, ימי השושלת הפאטמית.
מטמון רמלה – 376 מטבעות זהב בני למעלה מאלף שנה במשקל כולל של 1.6 ק"ג. מטמון המטבעות מכיל מטבעות שהוטבעו ברחבי העולם האסלאמי דאז, החל מהעיר מחמדיה (מסילאח שבאלג'יריה) במערב ועד לסמרקנד שבאסיה המרכזית (בתחומי אוזבקיסטן). המרחב הגאוגרפי שהם מכסים משתרע מאלמחמוריה (כיום מסילאח) באלג'יריה עד ארמניה ואיראן, ונזכרות בהם אחת-עשרה שושלות. המטבע הקדום ביותר מביניהם הוטבע בשנת 769 לספירה (147 להיג'רה) בימיו של החליף העבאסי אלמנצור, והמטבע המאוחר ביותר המוצג הוטבע בבגדד שבעיראק של ימינו בשנת 969 לספירה (347 להיג'רה), ימיו של החליף הפאטמי אלמעז לדין אללה. מרביתם של המטבעות זהים בגודלם ובמשקלם (כ-4.2 גרם בממוצע), כך שערכם היה כמעט זהה.
ראו גם

מטמון סאנדור
מטמון גורדון
מטמון כסף - הכולל חפצי ערך ולאו דווקא מטבעות.
לקריאה נוספת

יעקב משורר, אמצעי תשלום קדומים, משקלות ומטבעות, קטלוג אוסף מוזיאון ראובן ועדית הכט, א' (עורך: רוני רייך), אוניברסיטת חיפה, 1998, עמ' 173- 197.
יעקב משורר, הצד השלישי של המטבע, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2006, עמ' 177–187.
הערות שוליים

↑   ניר חסון, מטיילים בגליל גילו מטמון כסף וברונזה מלפני הספירה, באתר הארץ, 9 במרץ 2015
↑  עיראק אל-אמיר – המכלול, באתר www.hamichlol.org.il
↑  ניר חסון, אוצר זהב, מהגדולים שנמצאו אי פעם בישראל, התגלה במבצר אפולוניה, באתר הארץ, 8 ביולי 2012
↑  מטמון רמלה, באתר רשות העתיקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4131453-0  NKC: ph257193 
שרידי המצודה, עיראק אל-אמיר
חלק ממטמון של 264 מטבעות זהב מימי הרקליוס. נתגלה בעיר דוד בירושלים בדצמבר 2008
אברהם עשהאל

| --- | --- |

 לידה:  דצמבר 1950 (בן 73)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  עשה
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1969–1997 (כ־28 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת  מפקד מגמת ניווט קרב בבית הספר לטיסה   מפקד בסיס עובדה  נספח צה"ל בצרפת  קצין החינוך הראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים     מבצע שלום הגליל   האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון     מלחמת לבנון השנייה
 
אברהם עשהאל (נולד בדצמבר 1950) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף בצה"ל. כיהן כקצין החינוך הראשי. חבר בעמותת המרכז למלחמת יום הכיפורים.
שירות צבאי

עשהאל נולד בישראל, גדל בפתח תקווה.
בשנת 1969 התגייס לחיל האוויר וסיים קורס טיס במגמת ניווט קרב. עם סיום הקורס, הוצב כנווט קרב בטייסת 201, טייסת F-4 פנטום ("קורנס"), ובה ביצע מספר תפקידים.
עשהאל לחם במלחמת יום הכיפורים ובמהלך מבצע דוגמן 5, בעת שטס לגיחת תקיפה מבצעית מעל סוריה, נפגע מטוס הפנטום שלו מאש נ"מ סורית; הוא והטייס שעימו, מאיר שני, נאלצו לנטוש ולצנוח, ונחתו כ-3 ק"מ מזרחית לגבול סוריה-ישראל. עשהאל נורה ברגלו על ידי חייל סורי מיד לאחר לכידתו ולאחר מכן נלקח בשבי הסורי. בבית חולים בסוריה קטעו שוביו את רגלו הפגועה. ב-1 ביוני 1974 שב עשהאל מן השבי לישראל.
אף כי שהה בשבי ואף כי היה קטוע רגל, התעקש עשהאל לשוב לצה"ל ולפעילות מבצעית בחיל האוויר. הוא השתקם והוסב לטייס תובלה. עשהאל שב לטוס והטיס מטוסי ביון ותובלה בחיל האוויר. בהמשך פיקד על טייסת ואף שימש מפקד מגמת ניווט קרב בבית הספר לטיסה. לאחר מכן פיקד על בסיס עובדה ושימש נספח צה"ל בצרפת. בשנים 1995–1997 שימש קצין החינוך הראשי.
לאחר שחרורו מצה"ל סייע למסד את קורס ההכנה לנספחי צה"ל ברחבי העולם ושימש כמרכז קורס ההכנה עד 2015.
ביוני 2015 מונה לתפקיד ראש מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל. חבר בעמותת המרכז למלחמת יום הכיפורים. הוא חבר הוועד המייעץ בתנועת הביטחוניסטים.
שירות צבאי > השכלה וחיים פרטיים

עשהאל בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. נשוי לעו"ד רות עשהאל, ואב ל-3 ילדים.
הערות שוליים

↑  הגר שפירא, אז בבית הספר, ביטאון חיל האוויר, גיליון 163 (264), 30 ביוני 2005
↑  דני חלוץ, בגובה העיניים, הוצאת ידיעות אחרונות, 2010, עמוד 91, "מיד לאחר חציית הקו נפגעים שני מטוסים- מאיר שני/אברהם עשהאל וחיים רם/יצחק יהב שנמצאים מעט לפני".
↑  עמיר רפפורט ומרדכי חיימוביץ, סא"ל אברהם לניר, באתר הגבורה, מעריב, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה", 24 בספטמבר 2004
↑  רונן ברגמן וגיל מלצר, מלחמת יום כיפור – זמן אמת, תל אביב: הוצאת משכל, 2004, עמוד 88
↑  עפרי אילני, היום לפני 35 שנים: שבויים ישראלים ראשונים חוזרים מסוריה, באתר הארץ, 1 ביוני 2009
↑  אמילי עמרוסי, השמיים הם הגבול, ישראל היום, 19 באפריל 2010, "תא"ל אברהם עשהאל, נווט, איבד את רגלו במהלך נטישה במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה והשבי חזר לחיל האוויר והוסב למטוסי תובלה."
↑  יעל הררי, על זהות וערכים, מתוך אתר חיל האוויר, 4 באוקטובר 2010
↑  רן רוזנברג ואסף ולדן, רואים עולם, מתוך אתר חיל האוויר
↑  תא"ל אברהם עשהאל
↑  רן רוזנברג ואסף ולדן, רואים עולם, מתוך אתר חיל האוויר, "'החלק החשוב בהכנה הוא החלק התודעתי', מסביר תא"ל (מיל') עשהאל אברהם, שהיה הנספח הצבאי בצרפת, לשעבר קצין חינוך ראשי בצה"ל, טייס בחיל-האוויר וכיום מי שמרכז את קורס ההכנה לנספחים. 'הנספח חייב להכין עצמו לשינוי. עובדת היותך טייס בחיל-האוויר, גם אם צברת הפלות רבות, לא תעמוד לזכותך בעשייה דיפלומטית'."
↑  דרור מרום אתר TERMINAL, ‏תת-אלוף אברהם עשהאל מונה לראש מכון פישר, באתר "הידען", 6 ביולי 2015
מסע הבחירות של מאיר אריאל

עטיפת הסרט
מסע הבחירות של מאיר אריאל הוא סיבוב הופעות של הזמר מאיר אריאל, שהתקיים במהלך חג סוכות תשמ"ח, 1987. סיבוב ההופעות נמשך שבוע במהלכו הופיע אריאל עם להקת "קאריזמא" ברחבי הארץ, מקריית שמונה בצפון ועד אילת. חלק מההופעות היו מאולתרות, כשהלהקה הקימה במה מאולתרת והופיעה מול העוברים ושבים במסגרת מופע רחוב.
"מסע הבחירות של מאיר אריאל", תועד גם בסרט באותו השם בבימויו של אידו סלע. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1989.
רקע

בשנת 1987 היה מאיר אריאל אמן ותיק ומוערך, אף כי לא זכה להצלחה מסחרית רבה. שני אלבומיו הראשונים קיבלו ביקורות טובות אך לא זכו להשמעות רבות ברדיו. לאורך השנים היה אריאל מופיע לבדו עם הגיטרה, מול קהל של כמה עשרות אנשים בלבד.
באוגוסט אותה שנה החל בהקלטת אלבומו השלישי "ירוקות". יהודה עדר, שהפיק את אלבומו השני של אריאל ("...וגלוי עיניים"), השתתף באלבום כנגן גיטרה, ומיקי שביב כנגן בס.
בתחילת ספטמבר נפטר אביו של אריאל, סשה, ממחלת הסרטן בגיל 80.
היציאה לסיבוב ההופעות

בחג סוכות תשמ"ח, אוקטובר 1987, החליט אריאל לצאת לסיבוב הופעות עם להקה ברחבי הארץ. בכך רצה להופיע עם להקה מול קהלים רחבים יותר מאלה שהופיע מולם בדרך כלל ולהגיע לקהל חדש שטרם נחשף אליו, מתוך תקווה שבכך יפרוץ את מעגל קהל מעריציו הנאמן והמצומצם. לסיבוב ההופעות קרא "מסע הבחירות של מאיר אריאל", מתוך לעג למערכות הבחירות לכנסת (מסע הבחירות התקיים כשנה לפני בחירות 1988). כחלק מ"מסע הבחירות" ביצע בהופעות קטע מעבר הומוריסטי בשם "נאום בחירות", בו שיכנע את הצופים לא להצביע עבורו.
למסע ההופעות גויסו הגיטריסט יהודה עדר והבסיסט מיקי שביב, אשר שיתפו פעולה עם אריאל בעבר. יהודה עדר, שהיה מנהל בית הספר "רימון", גייס למסע את אחד מתלמידיו, המתופף רע מוכיח, שהיה אז בן 16. עדר גייס גם את יואב קוטנר, שכבר היה אז שדרן רדיו מוערך, כנגן כלי הקשה. הלהקה שהתהוותה נקראה להקת קאריזמא.
שלושה ימים לפני היציאה לדרך פנו עדר ואריאל לאידו סלע ולאיתי לנדסברג להצטרף למסע כדי לתעד אותו. סלע, במאי צעיר, נבחר לביים את הסרט ולנדסברג הצטרף כמפיק. מיכה ליבנה הצטרף למסע כצלם.
הוצאות המסע הסתכמו בכ-21 אלף דולר, אשר מומנו באמצעות הלוואה שלקחה משפחת אריאל. עדר, שביב וקוטנר הופיעו בהתנדבות, ועדר הביא עימו ציוד הגברה מבית הספר "רימון". לצורך המסע נשכרו שלושה מיניוואנים.
מסע הבחירות

סיבוב ההופעות התחיל בהופעה בקרית שמונה, וממנה התקדם המסע דרומה. אריאל תכנן לקיים מספר רב של הופעות, כשלוש ביום, אולם בסופו של דבר רבות מהן לא יצאו אל הפועל. חלק מההופעות התרחשו במרכזים מסחריים, כשחברי הלהקה סוחבים בעצמם את הציוד ומקימים במה מאולתרת, עליה הופיע אריאל במעיין "מופע רחוב". במקרים אחרים תואמו ההופעות מראש. כל ההופעות היו חינמיות.
בהופעות ביצע אריאל שירים משני אלבומיו שכבר יצאו ומספר שירים חדשים שהיו עתידים לצאת באלבומו הבא "ירוקות". כמו כן, איפשר לנגנים לבצע שירים, למשל "מהפכה" של יואב קוטנר ו"אמא של ניקי" של מיקי שביב.
במהלך הסיבוב הופיעה הלהקה בטבריה, עכו, קיבוץ משמרות (בו גדל אריאל ואותו עזב שנתיים קודם), ירוחם, קיבוץ סמר, וכן בפני חיילים בבסיס צבאי בשומרון ובמקומות נוספים. סיבוב ההופעות הסתיים ב-17 באוקטובר 1987.
לאחר המסע

עם סיום מסע ההופעות חזר אריאל להקלטות אלבומו "ירוקות", אותו הפיקה אלונה טוראל. האלבום יצא מספר חודשים מאוחר יותר, בחודש מרץ 1988. זמן קצר אחר כך יצא אריאל לסיבוב הופעות אותו הפיקו מיכאל תפוח ואתי אנטה. להקת קאריזמא, ללא יואב קוטנר, נבחרה ללוות את אריאל גם בסיבוב זה, כשאל ההרכב הצטרף אדם מדר שניגן בכינור, חצוצרה וקלידים. סיבוב הופעות התקיים באולמות ברחבי הארץ אולם לא נחל הצלחה מרובה והופסק לאחר כ-20 הופעות.
בשנת 1989 יצא הסרט המתעד את מסע ההופעות. בסרט, שאורכו 70 דקות, נראים קטעים מההופעות השונות שקיימו אריאל והלהקה, וכן תיעוד של הווי הלהקה בזמן הנסיעות. לסרט נודעה חשיבות בקרב חובבי מאיר אריאל והוא מהווה תיעוד מצולם נדיר יחסית של אריאל. בשנת 2003 יצא הסרט גם על גבי DVD, ומאז הוקרן מספר פעמים בפסטיבלי סרטים.
במאי 1996, במסגרת הופעה של אריאל עם להקת "זרעי קיץ" שנערכה בהארד רוק קפה בתל אביב, התקיים איחוד של להקת קאריזמא. ארבעת חברי ההרכב המקורי (עדר, שביב, מוכיח וקוטנר) יחד עם אדם מדר ומשה לוי, התארחו בהופעה למספר שירים. ההופעה צולמה והוקלטה, וחלקה של להקת קאריזמא תועד באלבום ההופעה "דלתות נפתחות מעצמן" שיצא ב-1998. ההופעה המלאה יצאה לאור ב-DVD "דרך דמעה שקופה" בשנת 2003, לאחר מותו של אריאל. ל-DVD צורפו גם מספר קטעי וידאו ממסע הבחירות המקורי בשנת 1987.
לקריאה נוספת

נסים קלדרון (בשיתוף עודד זהבי), ארול אחד : מאיר אריאל - ביוגרפיה, עמ' 218–225, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016
הערות שוליים

↑  יעל גבירץ, נייר לקמוס, באתר חדשות, ‏15 ביוני 1989
↑  יעל גבירץ, אני נכנס לתחתונים שלו; הוא נכנס לגופיה שלי - שיחה עם הבמאי אידו סלע, באתר חדשות, ‏15 ביוני 1989
↑  ניסים קלדרון, ארול אחד, עמ' 218.
↑  קלדרון, עמ' 220.
↑  אבי מורגשטרן, ביקורת: שיר השירים של מאיר אריאל, באתר מעריב, ‏30 במרץ 1988
↑  קלדרון, עמ' 240-241.
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
מאיר אריאל מופיע בשנות ה-70
אשתמוע

מצפה
רמון
מצפה
רמון
בית הכנסת העתיק באשתמוע, 1975
בית הכנסת באשתמוע, 2009
ממשקופי בית הכנסת, 2013
תבליט המנורה שנתגלה בבית הכנסת, מוצג כיום במוזיאון רוקפלר
הכתובת בפסיפס בית הכנסת באשתמוע. נמצאת כיום במוזיאון השומרוני הטוב
אֶשְׁתְּמֹעַ היה יישוב מקראי שהתקיים לפחות עד המאה ה-4, ונזכר בספר יהושע. הוא שכן בדרום הר חברון, באזור שבו שוכן היום הכפר הפלסטיני א-סמוע. בשנת 1838 זיהה אדוארד רובינסון את א-סמוע עם אשתמוע המקראית. הוא תיאר את א-סמוע ככפר "משמעותי מלא צאן ועדרים". הוא מצא גם שרידי קירות שנבנו מאבנים גדולות מאוד, שחלקם היו באורך של יותר מעשרה מטרים.
בסמוך לא-סמוע הוקמו היישובים היהודיים שמעה ומצפה אשתמוע, על שם היישוב המקראי.
ארכאולוגיה

בכפר א-סמוע נתגלו שרידים רבים, המעידים על יישוב גדול ומבוסס בתקופת המשנה והתלמוד. החשוב שבהם הוא בית הכנסת הגדול, שנחשף במרכז הכפר ובחצרותיו נמצאו, בשימוש משני, שברים ארכיטקטוניים ובהם סמלים יהודיים אופייניים.
חפירות ארכאולוגיות נערכו במקום בשנת 1934 בידי החוקרים ל"א מאיר וא"א רייפנברג, וחפירה נערכה בשנים 1935–1936. במקום נמצאו שרידי בית כנסת עם כתובת פסיפס. החפירות נמשכו לאחר מלחמת ששת הימים. בשנים 1969–1970 הן הושלמו על ידי זאב ייבין. בחפירות המחודשות התגלה בסמוך לבית הכנסת מטמון כסף גדול מתקופת הברזל הקדומה. במקביל לחפירה זו פונו הדיירים שגרו מעל המבנה, ובית הכנסת הוכשר לביקורי הציבור הרחב.
ארכאולוגיה > האתר הקדום

אתרה הקדום של אֶשְׁתְּמֹעַ מצוי באזור בית-הכנסת, בחלקו הגבוה (גרעינו) של הכפר. עקב הכיסוי הצפוף של הכפר ניתן למצוא שברי-חרס בעיקר במדרונו הצפוני (התלול והבנוי בדלילות), שנסקר שיטתית לראשונה בסקר הר יהודה של אבי עופר. מספר האתר בסקר ישראל הוא 1/69/136{15-08}, נ"צ 15645.08965, גובה מוחלט 720 מ', גובה יחסי 20 מ', תצפית טובה; שטחו המרבי של האתר הקדום מוערך בכ-25 דונמים. תחילת יישובו בתקופות הכלקולית והברונזה הקדומה 1 (בערך 9–11 דונמים). היישוב מתחדש בתקופת הברזל, כנראה מראשיתה. בתקופת הברזל 2-1א מוערך שטחו בכ-9–10 דונמים. מתקופה זו נמצא בחפירות בכפר מטמון הכסף הגדול בתוך חמישה פכים. בתקופת הברזל 2ב מגיע האתר לשיא היקפו (כ-25 דונמים), ואז הוא האתר השלישי בגודלו בהר-יהודה כולו, והגדול ביותר בהר הדרומי. בתקופת הברזל 2ג נותר האתר בהיקף של כ-20 דונמים, ואילו בשלב 2ד חוזר ההיקף ומצטמצם מאד: כ-10 דונמים או פחות, וייתכן אף שלא נתקיים כלל (ממצא החרסים כולל שפה יחידה שייחוסה לשלב זה מסופק). נראה שבשלהי תקופת הברזל ניטש האתר עד התקופה הרומית, אז חזר ונושב עד ימינו. אותה עת עבר מרכז הכובד של היישוב למדרון הדרומי של הגבעה, המיושב בצפיפות עד היום; בממצא חרסי הסקר, שעיקרו מהמדרון הצפוני, התקופות המאוחרות דלות בייצוגן.
בית הכנסת העתיק

מידות בית הכנסת מרשימות: 30 מטרים על 13.33 מטרים והקיר המערבי שרד לגובה 8.35 מטרים. זאב ייבין סבר כי הגג היה עשוי מסגרות עץ ועליהן רעפים. לפני המבנה הרוחבי נמצאה רחבה מרוצפת באבנים גדולות ובה כתובת פסיפס גדולה:
דכיר לטב לעזר כהנ[א] (זכור לטוב לעזר כהן) 

ובוני דיהב חד טר[ימ]יסין (ובניו שנתן טרימיסים)

מן פעל (אחד מרכושו)
בחזית - שטח מוגבה אליו עולים בשלוש מדרגות. הרצפה הייתה מעוטרת בפסיפס צבעוני מאיכות בינונית. מן הפסיפס שרד רק חלק קטן ובו ציור של עץ וכתובת הקדשה בארמית. הפסיפס מתוארך למאה הרביעית לספירה הנוצרית. גודל הפסיפס - 10 X 20 מ' (200 מ"ר) והוא מורכב מחמישה צבעים. צפיפות אבני הפסיפס: 100 אבנים בדצמ"ר. בשולי האולם מעוטר עץ שעל גזעו שני ענפים גזומים, נוף העץ נושא פרות מוארכים בקצה, והכוונה הייתה לעטר אפרסק או שזיף. במרכז האולם היו מדליונים שנותרו מהם רק קצותיהם של שריגי גפן וקנוקנת.
שלושה פתחים בקיר החזית המזרחית שנשתמר לגובה של שני מטרים. קיר מערבי השתמר בגובה של שמונה מטרים (גובה יוצא דופן הנראה ברחוב הראשי של הכפר א-סמוע). בקיר הצפוני גומחה מרכזית לארון קודש ומצדדיה שתי גומחות קטנות, בימה בולטת וספסלים מאבן מסביב לאולם בית הכנסת.
מטמון הכסף מתקופת הברזל

בקרקעית של החדר הסמוך לבית הכנסת נתגלה מטמון כסף גדול בתוך חמישה פכי חרס. על שלושה מהם מופיעה בצבע אדום הכתובת "חמש". המטמון כולל אוסף של חפצי כסף ובהם תכשיטים פגומים, פיסות, נתכים וסיגים עשויים כסף. החוקרים סבורים כי החפצים נאספו בשל משקלם הרב (כ-26 ק"ג), ולא בשל ערכם האומנותי. מניחים קיום קשר בינו לבין "הברכה משלל אויבי ה'" ששלח דוד.
מטמון הכסף מתקופת הברזל > תיארוך המטמון

בגילוי המטמון נמצא כיתוב "חמש" בעברית על שלושה פכים מבין החמישה והיו דעות מגוונות בין החוקרים לגבי משמעות הכיתוב ותרומתו לתיארוך המטמון.
בהשוואה בין הממצאים של מטמונים שונים בארץ ועל פי צורת הכיתוב על החפצים היה קשה לשים דגש על התקופה הנכונה שהמטמון משתייך אליה (בערך 800-1000 לפנה"ס, כלומר תקופת הברזל השנייה ).
בשנת (1998) בעקבות השוואות חדשות שערכו קלטר ובראנד, בעיקר בין פכי המטמון לקרמיקה מבאר שבע, הם הציעו לתארך את הפכים מאשתמוע לתקופת הברזל ב' (בערך המאה השמינית לפנה"ס), ואכן לפי ההשוואות שלהם זה מתאים גם לתאריך הכתובות ומציין תקופה של שגשוג.
מטמון הכסף מתקופת הברזל > המטרולוגיה של המטמון

זאב יבין ניסה לברר במחקרו האם יש קשר בין משקל הכסף והצורה שלו לבין הכיתוב על גבי הפכים, כלומר האם הכיתוב "חמש" קשור למשקל הכסף.
בראשית המחקר בשנת 1972 יבין הציע, כי יש להבין את הכיתוב "חמש" כמספר חמש, כלומר שבכל פך יש 5 מאנה של 100 שקלים כל אחד. כיוון שמשקל פך שלם אחד (פך מס'1) 5165 גרם ולפיו העריכו משקל שאר הפכים, יבין העריך שקל ישראלי (כלומר יחידת משקל של שקל) בתקופה זו שקל 10 גרם.
מאוחר יותר, בשנת 1990 הוצא פירוש אחר לכיתוב "חמש" כ - "חמישי" במשמעות ספציפית למיסוי או פעילות ממשלתית המטמון התפרש כמיסים שלקחה ממשלת יהודה ונקבר לאחר שקילה בצורה מורכבת.
בנוסף הוא טען לגבי המטרולוגיה של המטמון, כי בעוד ששקל יהודאי היה נפוץ בתקופה זו, המטמון אינו מציג פריטי כסף במשקלים עגולים, כלומר הפריטים לא שוקלים שקל או חצי שקל וכו', אף לא של סטנדרטים אחרים, כלומר שהמשקל של הפריטים מקרי, רנדומלי.
מקריאת המאמרים ולפי המחקרים יש ספק בתרחישים קודמים, ולפיהם התכולה של כל פך במטמון זה נשקל בקפידה לפני ההסתרה.
אלא, סביר יותר שהפכים התמלאו עד השפה, ללא התחשבות במשקל המדויק. ייתכן, והכסף של המטמון נאסף על ידי מיסים.
מטמון הכסף מתקופת הברזל > תכשיטי המטמון

תכשיטים שהתגלו בשנת 1971 בחמשת פכי החרס. תכשיטים שלמים שנחתכו באופן שווה לכל הנראה באותו כלי וזה מרמז שבעלי המטמון השתמשו בתכשיטים על פי ערכם המשקלי ולא לפי ערכם כתכשיט. כלומר שהכסף שימש כאמצעי תשלום.
מטמון הכסף מתקופת הברזל > מקורות הכסף

רוב מקורות הכסף מתקופת המאה השמינית בה שלטו הפיניקים בסחר הימי אך כפופים לאשורים מבחינה פוליטית. כמויות הכסף שמקורם מספרד משקפות את העושר והשגשוג ביהודה.
ראו גם

ענב
חורבת ענים העליונה
חורבת ענים התחתונה
ערי הלויים
לקריאה נוספת

זאב ייבין, מטמון הכסף מאשתמוע, קדמוניות, 18, הוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, תשל"ב
ייבין ז', 1972, 'בית הכנסת באשתמוע', קדמוניות, ה (18): עמ' 43–45
יוסף נוה, על פסיפס ואבן, עמ' 114, הוצאת מעריב, 1978
משה כוכבי, הסקר בארץ יהודה. יהודה, שומרון וגולן - סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח (עורך: משה כוכבי), תשל"ב, עמ' 19-89
צבי אילן, בתי כנסת קדומים בארץ ישראל, הוצאת משרד הביטחון, 1991
אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993
הערות שוליים

↑  E. Robinson, Biblical researches in Palestine, and in the adjacent regions, Volume I, p. 494. London 1856.
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 2, p. 194.
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 2, pp. 626-7.
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ'
↑  פסוק דומה בספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק מ"ב
↑  נדב נאמן, רשימות הערים של יהודה ובנימין וממלכת יהודה בימי יאשיהו. ציון נד, תשמ"ט, עמ' 17–71
↑  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 31: 74–92, 4: 21–25
↑  בנימין מזר, רשימת ערי הכוהנים והלוויים. כנען וישראל - מחקרים היסטוריים, תשל"ד, עמ' 222–233. מבוסס על מאמרו באנגלית משנת 1960.
↑  יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא (מהדורה שניה מתוקנת), ירושלים, 1974 מפה 10.
↑  Nadav Na'aman, Borders & Districts in Biblical Historiography. Jerusalem Biblical Studies 4, 1986, עמ' 203–236
1 2  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 1: 68-69, 4: 20
↑  לפי הגרסה בירושלמי מכתב ליידן ועד היום הוא לא מוזכר, אלא בגרסאות הראשונים לתלמוד ירושלמי, מסכת נדרים,  פרק ו', הלכה י', ראה בשינויי נוסח לירושלמי מהדורת עוז והדר.
↑  אונומסטיקון עמ' 86
↑  מנחם מרקוס ודוד עמית, הר חברון: סקר נוף ומסלולי טיול, ירושלים: ספרית מעריב, רשות שמורות הטבע, מועצה אזורית גוש עציון, 1989, עמ' 192
↑  כיום האתר בתחומי השליטה של הרשות הפלסטינית.
↑  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 3: 20–21
↑  הוא שליש דינר זהב
↑  ספר שמואל א', פרק ל', פסוק כ"ו
1 2 3  Raz Kletter, Etty Brand, A New Look at the Iron Age Silver Hoard from Eshtemoa, Zeitschrift des Deutschen Palästina-Vereins (1953-) 114, 1998, עמ' 139–154
↑  R. Kletter, Iron Age Hoards of Precious Metals in Palestine – an 'Underground Economy'?, Levant 35, 2003-06, עמ' 139–152 doi: 10.1179/lev.2003.35.1.139
↑  Tzilla Eshel, Yigal Erel, Naama Yahalom-Mack, Ofir Tirosh, Ayelet Gilboa, Lead isotopes in silver reveal earliest Phoenician quest for metals in the west Mediterranean, Proceedings of the National Academy of Sciences 116, 2019-02-25, עמ' 6007–6012 doi: 10.1073/pnas.1817951116
| ערי הכהנים בעת בית ראשון ושני |
| --- | --- | --- |
| תשע ערים משבט יהודה ושמעון | חברון • לִבְנָה • יַתִּר • אֶשְׁתְּמוֹעַ • חלן • דְּבִר	 • עין • יֻטָּה • בית שמש |  |
| ארבע ערים משבט בנימין | גבעון • גבע • עֲנָתוֹת • עַלְמוֹן |  |
| כ"ד ערי הגליל בהן התיישבו משמרות הכהונה לאחר חורבן בית שני | מירון • ציפורי • פסוטה • עילוט • בית לחם הגלילית • יודפת • עיילבון • שדה עמודים • חירבת אירביד • כאבול • כפר כנא • צפת • תל מעון (טבריה) • שיחין • מע'אר • חרבת יבנית • כפר ממלח • נצרת • עראבה • מגדל • כוכב הירדן - כאוכב אל הווא • כפר ענאן • תל צלמון • חמי טבריה (חמת אריח) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524166705171  VIAF: 316602929   WorldCat (עם VIAF): 316602929 
תפילת שחרית בבית הכנסת העתיק, 2011