stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנסיכה פיונה
בסרטים > שרק 2

פיונה ושרק מוזמנים להגיע אל ממלכת "הרחק הרחק מכאן", שם צפוי אביה של פיונה, המלך הארולד, להמליך את שרק ולהכריז עליו כיורש. שרק מתנגד בזעם ופיונה מתאמצת לשכנעו להגיע בכל זאת.
אחרי מסע ארוך ומפתל, פיונה, שרק והחמור מגיעים אל ממלכת הרחק הרחק מכאן שם מקבלים אותם בפנים יפות ובתשואות עד שהם יוצאים מהכרכרה. שרק לא מצליח למצוא שפה משותפת עם אביה ופיונה נעלבת ונפגעת – היא אומרת לו, "אני שיניתי למענך משהו, נכון?" ומתכוונת בזה למראהּ החיצוני.
יום למחרת, פיונה מתקשה למצוא את שרק ומתחילה לדאוג. לקראת הערב מתחילה סערה עזה ופיונה מתייצבת מול הוריה ואומרת, "אמא, אבא, החלטתי החלטה נכונה. אני ושרק נחזור למקום, שם אנחנו צריכים להיות – הבצה שלנו". היא רצה במהירות לעבר שערי הארמון, פותחת אותם, מביטה אל פני הסערה ומתעלפת.
יום למחרת, פיונה מתעוררת ומופתעת לאור העובדה שהיא הפכה לדמות אנושית שוב. היא פוגשת את הנסיך מקסים שמזדהה כשרק. היא מתקשה להאמין לו אך מחבקת אותו וממתינה לנשף שצפוי להתקיים בערב. דקות לפני תחילתו, היא יושבת מול החלון וצופה על המתרחש למטה. "אני לא מאמינה שזה שרק" היא אומרת לאביה, הארולד, שמגיע עם מגש ועליו שני ספלי תה. הארולד אומר לה שתרד למטה ומציע לה לשתות.
פיונה יורדת אל הנשף ורוקדת עם מקסים ומתפלאת מכך שהוא, "שרק" בשבילה, יודע לרקוד. אחרי פעולות ההצלה הנועזות של שרק וחבריו שרק עומד מול פיונה ושואל אותה, "האם את רוצה שנמשיך לחיות כבני אדם ולא כעוגים?" ופיונה אומרת שהיא רוצה לחיות עם העוג שהתחתנה איתו. הם מתחבקים והופכים בחזרה לעוגים ירוקים וגדולים.
בסרטים > שרק השלישי

בסרט השלישי, הנסיכה פיונה הופכת זמנית למלכה של ממלכת "הרחק הרחק מכאן" מאחר שאביה, המלך הארולד, נפטר. שרק שלא מסכים להיות יורשו, יוצא למסע חיפוש אחר יורש אחר, ארתור, ופיונה מספרת לו שהיא נכנסה להריון. שרק מעמיד פני שמח ומתלהב. (על אף שיש לו סיוט מזעזע על זה שפיונה בהריון ושאחרי שהיא יולדת אז קורים לו בחלום דברים זוועתיעים) וכשהוא מתעורר מהסיוט הוא חושש שהילדים שלו יסבלו מזה שהם עוגים ואז החתול במגפיים והחמור מעודדים אותו והוא מצליח להירגע.
בעוד שרק, החמור ופוס נמצאים ביבשה אחרת לגמרי, פיונה מזמינה אל הארמון חברות, נסיכות מהאגדות, על מנת לחגוג את הריונה. מאוחר יותר, הנסיך מקסים יחד עם צבאו מגיעים ומבצעים הפיכה בממלכה. פיונה ושאר הנסיכות, יחד עם אימה, מספיקות להתחבא בזמן שפינוקיו, שלושת החזירים, העוגייה והזאב מחזיקים את הפורצים זמן מה.
אחרי שהן עוברות במבוך מפותל, הן מצליחות לצאת והנסיכה רפונזל בוגדת בהן והולכת אל מקסים שמכריז על עצמו בתור מלך. הוא כולא את כל החבורה בתוך כלא נידח ומופרד מהארמון והנסיכות המודאגות, שמאוחר יותר מצטרפים אליהן החמור ופוס, מחליטות ליצור ארגון מחתרת.
לאחר שהן מצליחות לצאת מהכלא, פיונה שולחת את שלגייה אל השער של הארמון. שלגייה קוראת לכל חיות היער להתקיף את השומרים – זוג העצים המדברים – ומצליחה בקלות. הארגון בראשות פיונה פולש אל תוך הארמון ולבסוף הם משתלטים על האזור ומגיעים אל הבמה שם מופיע מקסים.
לבסוף, פיונה, שרק והשאר חוזרים לביצה. היא מולידה שני תינוקות ותינוקת והמשפחה המורחבת מטפלת בהם עם לא מעט קשיים.
בסרטים > שרק לנצח

העלילה מתרחשת ששרק ומשפחתו חוגגים יומלדת לבניהם אך שרק לא נהנה ולכן הוא הולך משם עצבני ואז הוא פוגש את עוץלי גוץלי שמשכנע אותו לחתום על החוזה של להיות עוג ליום אחד אך הוא מגלה שהוא במציאות שבה אף אחד לא זוכר אותו ומגלה שהוא ויתר על היום שבו הוא התחיל את חייו ולכן בזריחה הוא יעלם מהעולם והוא מתחבר עם חמור ועם חתול ואז הוא מתחבר עם מחתרת עוגים שפיונה מנהיגה אותו ולאט לאט מתחבר איתה ואז בזריחה הם מדיחים את עוץליגוץלי מהשלטון ופיונה מנשקת את שרק אהבת אמת והכל חוזר לקדמותו.
מדבבים

קמרון דיאז – באנגלית
שרונה נסטוביץ' – בעברית, שלושת הסרטים הראשונים
דקלה הדר – בעברית, הסרט הרביעי
הר דולנס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,950 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  גבעות אנטרפרייז 
 קואורדינטות:  79°51′S 83°12′W﻿ / ﻿79.85°S 83.2°W﻿ / -79.85; -83.2
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דולנס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דולנס
 
הר דולנס (באנגלית: Mount Dolence) הוא הר סלעי ברכס הריטג', בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבארנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,950 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,277 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בקצה הצפון-מערבי של גבעות אנטרפרייז; חלקו העליון של קרחון יוניון מפריד בין הר דולנס לבין גבעות אדסון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן על ידי משלחת חקר הרי אלזוורת' (Ellsworth Mountains Party) מאוניברסיטת מינסוטה ממדינת מינסוטה שבארצות הברית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
ההר נקרא על שם ג'רי די. דולנס (Jerry D. Dolence), שהיה גאולוג וחבר במשלחת החקר.
לקריאה נוספת

• CHRISTOPHER P. MCKAY, EDWARD BALABAN, SIMON ABRAHAMS and NICK LEWIS, , Antarctic Science page 1 of 8 (2019), doi:10.1017/S0954102019000269
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  גובהו של הר דולנס
| מסיב אנדרסון |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גריימס • ספלטסטוסר |  |
| בתרונות | שדה הבתרונות בואי |  |
| רכסים, רמות ומצוקים | רמת אנדרסון • רכס סיפקר |  |
| הרים | האגלר • ראלמן |  |
| גבעות אדסון |
| --- | --- | --- |
| פסגות | אלברס • באגיש • לסטר • קוסקו |  |
| קרחונים | הייד • יוניון |  |
| מפלי קרח | דרייק |  |
| גבעות אנטרפרייז |
| --- | --- | --- |
| עמקים | עמק בל • עמק הורסשו • קניון קונל |  |
| רכסים | רודס |  |
| הרים | דולנס • פאריש • צ'אפל • שוק |  |
| מצוקים | נקודת אורבן |  |
| קרחונים | אהרנסבראק • ארבן • סיל |  |
| רכס פרייז'ר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון ובסטר |  |
| הרים | מויר |  |
| אתרים נוספים ברכס הריטג' |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גוואן • מינסוטה • סטיגול |  |
| זרמי קרח | ראטפורד |  |
| מצוקים | פאונדרז |  |
| נונאטאקים | היי • ויבר • פאסקו |  |
| פסגות | הוטו • לינדר • לנדמארק • רובינסון |  |
| הרים | ברסיק • ג'ונס • וולארד • רודג'ר |  |
הר דאגלס (מיין)

ערך זה עוסק בהר במדינת מיין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  421 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  מחוז קמברלנד, ארצות הבריתארצות הברית
 קואורדינטות:  43°52′18″N 70°41′49″W﻿ / ﻿43.8717°N 70.6969°W﻿ / 43.8717; -70.6969
  (למפת מיין מוגדלת) אוגוסטה פורטלנד לואיסטון בנגור קנדה נ. המ.  האוקיינוס האטלנטיהר דאגלס(למפת מיין רגילה) אוגוסטה פורטלנד לואיסטון בנגור קנדה נ. המ.  האוקיינוס האטלנטיהר דאגלס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר דאגלס(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר דאגלס
 
הר דאגלס או גבעת דאגלס (באנגלית: Douglas Mountain או Douglas Hill) הוא הר ברכס גבעות סאדלבק, במחוז קמברלנד, במדינת מיין שבארצות הברית.
ההר ממוקם בין העיירה סבאגו והעיירה בולדווין.
ההר ממוקם מצדו המערבי של אגם סבאגו.
גובהו של ההר 421 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-662 בגובהו במיין; ההר הוא ההר ה-60,800 בגובהו בארצות הברית.
ההר מתנשא לגובה של 259 מטרים מעל סביבתו.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי המתיישבים הראשונים, אזרחי ארצות הברית, שהתיישבו באזור בשנות ה-30 של המאה ה-19.
ההר נקרא על שמם של שניים מהמתיישבים האירופאים הראשונים שהתיישבו באזור - ג'ון דאגלס (John Douglas), ואנדרו דאגלס (Andrew Douglas).
היסטוריה > הקמת שמורת הטבע

בשנת 1892 נרכש ההר והאזור סביבו על ידי המנתח הניו יורקי דוקטור ויליאם בלקמן (Dr. William Blackman). בלקן הקים על ההר בית נופש המיועד לאמנים המתארחים באזור.
בלקמן הקים בפסגת ההר מגדל תצפית עשוי אבן, בגובה של כ-5 מטרים, ממנו ניתן לצפות לעבר אגם סבאגו, הרי פרזידנשאל והעיר פורטלנד, וכן לעבר הגבעות והאגמים שבמערב מיין.
בלקמן כתב על לוח בסמוך למגדל: "Non Sibi sed Omnibus" שמשמעו בלטינית: "לא בשביל אחד - אלא בשביל כולם", היינו - שמגדל התצפית מיועד לציבור כולו.
מאוחר יותר נרכש אזור ההר על ידי עמותת The Nature Conservancy, במטרה לשמר את האזור מפני פיתוח עירוני.
העמותה העבירה את הבעלות בשטח לעיירה סבאגו, על מנת שזו תיצור במקום אתר נופש ופנאי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי
↑  מידע על מיקום ההר
↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 417 מטרים מעל פני הים
1 2  גובה ההר
1 2 3 4 5 6 7 8  ראו בספר "The Mountains of Maine: Intriguing Stories Behind Their Names" המפורט להלן בפסקת "לקריאה נוספת"
1 2  מידע על מגדל התצפית
↑  מידע על כתובת המגדל
הר דבול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,700 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי לאסוס 
 קואורדינטות:  69°35′08″S 71°29′15″W﻿ / ﻿69.585555555556°S 71.4875°W﻿ / -69.585555555556; -71.4875
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר דבול(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר דבול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דבול(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דבול
 
תצלום לוויין של האי אלכסנדר
הר דֶּבוֹל (באנגלית: Mount Devol; בבולגרית: връх Девол) היא הר המכוסה קרח, בהרי לאסוס, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,700 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 10.24 קילומטרים דרומית - מזרחית מהר וילבי; 8.7 קילומטרים דרומית - דרומית-מזרחית להר קלמנט אוחרידצקי שבהרי אוניברסיטת סופיה; 8.77 קילומטרים מערבית מנונאטאק ראצ'ניצה; 2.7 קילומטרים צפונית - צפון-מערבית לפסגת מוריסני; ו-9.5 קילומטרים צפונית - מזרחית לנונאטאק פוקנר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקראת על שם העיירה דבול בדרום מערב בולגריה שבימי הביניים.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי הבולגרי
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
הנס-גאורג שוורצנבק

הנס-גאורג "קאטשה" שוורצנבק (בגרמנית: Hans-Georg (Georg) "Katsche" Schwarzenbeck; נולד ב-3 באפריל 1948 במינכן, גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל קריירת הבוגרים שלו בבאיירן מינכן ובנבחרת מערב גרמניה בעמדת הבלם.
קריירה

לשוורצנבק 416 הופעות במדי באיירן מינכן, נתון הממקם אותו, נכון לשנת 2015, במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים. שוורצנבק מחזיק בתארים קבוצתיים רבים, כמו שלוש זכיות בגביע אירופה לאלופות, שש אליפויות בבונדסליגה ושלושה גביעים בגרמניה, ומשתייך להיכל התהילה של באיירן מינכן. כמו כן, היה חלק מנבחרת גרמניה המערבית שזכתה במונדיאל 1974 וביורו 1972, והופיע 44 פעמים בנבחרת גרמניה המערבית.
בגמר גביע אירופה לאלופות 1974 הבקיע שוורצנבק שער שוויון בהארכה מול אתלטיקו מדריד, שכפה שוויון 1–1, שמשמעותו משחק חוזר. במשחק החוזר ניצחה באיירן מינכן בתוצאה 0–4 וזכתה בגביע האלופות הראשון מבין שלושה ברצף.
תארים

אליפות גרמניה (6): 1968/1969, 1971/1972, 1972/1973, 1973/1974, 1979/1980, 1980/1981
הגביע הגרמני (3): 1966/1967, 1968/1969, 1970/1971
גביע אירופה לאלופות (3): 1973/1974, 1974/1975, 1975/1976
גביע המחזיקות: 1966/1967
הגביע הבין-יבשתי: 1976
גביע העולם: 1974
אליפות אירופה: 1972
סגנית: 1976
הנס-אדולף פון ארנסדורף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 1895 ניינבורג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  5 במאי 1952 (בגיל 56) ברייאנקה-קראסנופול, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1943 (כ־29 שנים)
 דרגה:   גנרל-מיור (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-60
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה קרב סטלינגרד
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
הנס-אדולף פון ארנסדורף (בגרמנית: Hans Adolf von Arenstorff‏; 18 באוקטובר 1895 – 5 במאי 1952), היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון ארנסדורף נולד ב-18 באוקטובר 1895 בניינבורג, ובשנת 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-16, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוא הועלה לדרגת לויטננט, ובשנת 1917 הוא הועבר לדיוויזיה ה-17, ולאחר מכן לחטיבה ה-34. על פעולותיו בקרבות קיבל פון ארנסדורף את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה הצטרף פון ארנסדורף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1925 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 באפריל 1930 הוא הועלה לדרת ריטמייסטר. ב-1 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-13. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-26 באוגוסט אותה שנה הוא מונה למפקד גדוד הסיור ה-152.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה על צרפת לחם פון ארנסדורף עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-52, וב-14 במאי 1941 הוא מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-79. במהלך מבצע ברברוסה לחם פון ארנסדורף עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-16, וב-1 בנובמבר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-14 בינואר 1942 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-16, ובאותו היום קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. פון ארנסדורף לחם עם החטיבה במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית ובמהלך קרב סטלינגרד כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-16, ובנובמבר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-60, ופיקד עליה במהלך הקרבות הקשים בסטלינגרד. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-3 בינואר הוא נכנע עם שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום. פון ארנסדורף נשלח למחנה השבויים בברייאנקה-קראסנופול, שם מת ב-5 במאי 1952.
הר רידולס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  3,295 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי ויקטורי 
 קואורדינטות:  72°48′00″S 167°46′00″E﻿ / ﻿72.8°S 167.76666667°E﻿ / -72.8; 167.76666667
 
הר רידולס הוא הר אנטארקטי המתנשא לגובה של 3,295 מטרים, וממוקם ישירות בראש קרחון רודולף בהרי ויקטורי של ארץ ויקטוריה.
שמו ניתן לו בידי קבוצת הגאולוגים של קרחון מרינר של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד של 1966–67, על שם ברוס וו. רידולס, העוזר הגאולוגי של הקבוצה.
הערות שוליים

↑  SCAR Composite Gazetteer, data.aad.gov.au
↑  Antarctica Detail, web.archive.org, ‏2021-06-02
↑  Tom Kitchin, Life story: Geologist Dr Bruce Riddolls committed to the craft, Stuff, ‏2019-08-16 (באנגלית)
הרולד ברומברג

הרולד ברומברג (באנגלית: Harold Bromberg; נולד ב-1929) הוא אתלט יהודי-דרום אפריקאי בעבר, אלוף המכביה החמישית (1957) בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
ביוגרפיה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה ברומברג ב-3 מדליות, 2 זהב אישיות ו-1 כסף קבוצתית. מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.4 שניות, לפני אלן ג'ייקובס מארצות הברית (10.5 שניות, במדידה הידנית) וריצת 200 מטר בתוצאה של 21.5 שניות, לפני אלן ג'ייקובס (21.8 שניות) וקאי דרדיק (21.8 שניות), שניהם מארצות הברית. מדליית כסף, בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.4 דקות, אחרי ארצות הברית (3:22.6 דקות) ולפני ישראל (3:35.1 דקות).
הערות שוליים

↑  נ. גולן, 10.4 שניות באצטדיון ת"א, מעריב, 18 בספטמבר 1957
↑  תוצאה טוב  יותר מזו של מהמנצח במשחקים האולימפיים במלבורן, בובי ג'ו מורו (10.5 שניות)
↑  שיאים נהדרים ב"מכביה", הצופה, 18 בספטמבר 1957
↑  ברומברג קבע שיא גם ב-200 מטר, חרות, 19 בספטמבר 1957
הנס-אולריך גרפנטין

הנס-אולריך גרפנטין (בגרמנית: Hans-Ulrich Grapenthin, נולד ב-2 בספטמבר 1943 בווגלאסט שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה שלו בעמדת השוער בקארל צייס יינה, ונבחר פעמיים ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית. גרפנטין ערך 21 הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית, וזכה עמה במדליית זהב באולימפיאדת מונטריאול בשנת 1976, על אף ששימש בטורניר זה כשוער המשנה של יורגן קרוי.
קריירת מועדונים

גרפנטין החל לשחק בקבוצה הבוגרת של קארל צייס יינה מליגת העל המזרח גרמנית בשנת 1966, וכעבור שנתיים זכה עמה באליפות הראשונה. בשנת 1970 זכה גרפנטין עם יינה באליפות נוספת, ובמהלך שנות ה-70 זכה בשלושה גביעים, האחרון בעונת 1979/80. בגין זכייה זו בגביע, וההגעה למקום השלישי בליגה, זכה גרפנטין בתואר כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית. בעונת 1980/81 השתתף גרפנטין עם קארל צייס יינה בגביע אירופה למחזיקות גביע, והגיע עם הקבוצה עד לגמר, שם הפסידה לדינמו טביליסי בתוצאה 1–2. גרפנטין זכה בעונה זו בפעם השנייה ברציפות בתואר כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית. בשנת 1985 פרש ממשחק פעיל לאחר 19 עונות רצופות בקארל צייס יינה, בהן ערך 308 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית

גרפנטין החל לשחק בנבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1975, אך היה השוער השני של יורגן קרוי, ובשש שנים ערך 21 הופעות בלבד. גרפנטין השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת מונטריאול, שם ערך הופעה אחת בלבד, כאשר נכנס כמחליף במקומו של קרוי בדקה ה-80 בניצחון 0–4 על נבחרת צרפת ברבע הגמר. גרפנטין זכה עם הנבחרת במדליית זהב באולימפיאדה זו. בשנת 1981 ערך גרפנטין את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים.
תארים

עם קארל צייס יינה:
אליפות ליגת העל המזרח גרמנית (2): 1967/68, 1969/70
הגביע המזרח גרמני (3): 1971/72, 1973/74, 1979/80
עם נבחרת גרמניה המזרחית:
אולימפיאדת מונטריאול (1976): מדליית זהב
תארים אישיים:
כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית (2): 1980, 1981
הנס שינק

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1865 אקספיור, נורווגיה 
 פטירה:  13 באוקטובר 1926 (בגיל 61) אוסלו, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 שפות היצירה:  נורווגית 
 בן או בת זוג:  מינדה ראם (14 בנובמבר 1893–ערך בלתי־ידוע) 
 פרסים והוקרה:  פרס פריטיוף ננסן להישג יוצא דופן במחקר, קטגוריית היסטוריה-פילוסופיה (1917) 
 
הַנְס אֶנְסְט שִינְק (בנורווגית: Hans Ernst Kinck‏; 11 באוקטובר 1865 – 13 באוקטובר 1926) היה סופר ופילולוג נורווגי שכתב רומנים, סיפורים קצרים, מחזות ומסות. הוא היה מועמד לפרס נובל לספרות שבע פעמים.
ביוגרפיה

שינק נולד באקספיור (אנ') בלופה (אנ'), בפינמרק, שם אביו, תאודור שינק (Theodor Kinck‏; 1832–1903), היה מפקח בריאות מקומי ואימו, הנה גוליינטה יוהנסן (Hanna Guliante Johannesen‏; 1840–1923), הייתה בתו של איכר. הוא למד פילולוגיה וקלאסיקה באוניברסיטת המלך פרדריק בכריסטיאניה (כיום אוסלו). הוא התחתן עם סופרת עמיתה, מינדה ראם (אנ') (1859–1924), בשנת 1893. היו להם לפחות שני בנים, יוהאן ירגן שינק (Johan Jørgen Kinck‏; 1873–1955) וטורה (Tore). גם טורה שינק וגם מינדה ראם כתבו זיכרונות על שינק "מלאים בפרטים ביוגרפיים" לאחר מותו.
שינק מת באוסלו, יומיים לאחר יום הולדתו ה-61.
עבודותיו

שינק כתב רומנים, סיפורים קצרים ומחזות וכן מספר מסות היסטוריים ופוליטיים. הוא נסע רבות וחי באיטליה למשך תקופות ארוכות. מחצית מתפוקתו הספרותית קשורה לנושאים איטלקיים.
לעיתים קרובות הוא חקר את פעולתן של אהבה ורוך, ואת ההבדל בין המסה האנושית ליחידים. ביצירותיו הפוליטיות יותר הוא מזהיר מפני הפשיזם, מגמה שמתעצמת בכתביו המאוחרים. שינק כתב גם על אמנים הנאבקים על דרכם, אי ההבנות שבהן נתקלו והתגובות שלהם כלפיהן.
עבודותיו > מחזות

מחזותיו של שינק ארוכים מאוד, ולעיתים קרובות נחשבים כיצירות לקריאה, לא לביצוע. כשהם משוחקים במלואם, חלק מההצגות שלו נמשכות שבע שעות או יותר. לעיתים קרובות הם קשורים קשר הדוק למאמריו; מרחיבים וממחיזים את הרעיונות שבהם. המחזה ההיסטורי הגדול שלו Mot Karneval (לקראת הקרנבל), המבוסס על חייו של ניקולו מקיאוולי הוא דוגמה בולטת; כמו כן, מחזה המבוסס על חייו של פייטרו ארטינו (אנ') בשם Den Sidste Gjæst (האורח האחרון).
יצירותיו האיטלקיות האחרות מבוססות על סיפורים מאת ג'ובאני בוקאצ'ו, ומושרשות במסורת מימי הביניים, בוחנת את דרכי האהבה והתשוקה.
שינק כתב גם ארבעה מחזות "נורווגיים", על רקע בן זמנו של שינק. הם מתרחשים בעמקים מערביים קטנים, בוחנים את מלחמת המעמדות ואת הגעת המודרניות. המחזה הגדול ביותר שלו נחשב בדרך כלל ל-Driftekaren ("הרועה", עם אזכורים לפר גינט). הוא מספר על אדם שהוא "סוחר ומשורר", וכיצד "צומחת בו האנושיות" בו, כדברי שינק. המחזה האחרון שלו, שנכתב ב-1925, היה המשך למחזה זה.
רבים ממחזותיו הוצגו בתיאטרון שיצרה ינייבור רפלין הוגן (אנ'), שהייתה מוכנה להעלות אפילו את הצגות המרתון הארוכות ביותר; חלקן נמשכו עשר שעות.
עבודותיו > סיפורים קצרים

שינק כתב אוספים רבים של סיפורים קצרים, העוסקים הן באיטליה והן בנורווגיה. בהם הוא סיפר על חקלאים נורווגים ותיירים נורווגים באיטליה, לפעמים מנקודת מבט קומית. רבים מהיצירות הקצרות יותר עדיין פופולריות מאוד.
אוסף הסיפורים הראשון שלו, Flaggermusvinger {כנפי עטלף), הוא יצירה סימבוליסטית טיפוסית. הוא חוקר את הקשר בין האדם לטבע ואת הקונפליקט בין כוחות הטבע לכוחות הנפש האנושית, במיוחד אשמה, תשוקה ופחד. חלק מהסיפורים מזכירים בסגנונם את הסגנון של אדגר אלן פו. הספר מכונה "סיפורים מהמערב", שכן כולם מתרחשים במערב נורווגיה.
עבודותיו > רומנים

הרומנים של שינק ממוקמים ברובם בסביבה נורווגית. הם כרוכים בדרך כלל בההגעה של מודרניות והיעדר דיאלוג בין חקלאים לבעלי השלטון.
עבודותיו > מסות

המסות של שינק הן בעיקר היסטוריות. הוא כתב הרבה על נושאים איטלקיים, וניתח את הרנסאנס ואת ההגעה של הפשיזם. הוא גם כתב על המאפיה הסיציליאנית. המסות הנורווגיות ניתחו את הפיצול בין הסאגה לבלדה מימי הביניים, תוך התמקדות בשינויים במצב הרוח ובסגנונות הסיפור מהתקופה הפגאנית ועד התקופה הנוצרית בנורווגיה.
מוזיקה וסרטים

ארבעה מלחינים כתבו מוזיקה ליצירות של שינק. אייווין גרובן (אנ') כתב מספר שירים המבוססים על טקסטים ממחזותיו של שינק. הסימפוניה הראשונה שלו נוצרה בהשראת המחזה Driftekaren ("הרועה"). וולפגנג פלאגה (אנ') ולודוויג אירגנס-ינסן (אנ') גם הלחינו מוזיקה המבוססת על נושאים מהרומנים שלו.
רנדל מאיירס (אנ') כתב מוזיקה לסרט Flaggermusvinger ("כנפי עטלף", 1992), המבוסס על שלושה מסיפוריו הקצרים של שינק. שינק קיבל קרדיט ככותב מחזה הטלוויזיה Når eplene modnes ("כשהתפוחים מבשילים") משנת 1981.
יצירות נבחרות

1892: Huldren (רומן)
1893: Ungt Folk (רומן; "צעירים")
1895: Flaggermus-vinger (סיפורים קצרים)
1897: Fra Hav til Hei (סיפורים קצרים)
1897: Den nye kapellanen (רומן)
1904: Italienere (מסות)
1918–19: Sneskavlen Brast (מפולת השלגים פרצה, 3 כרכים, רומן על האיכרים נגד המעמדות הגבוהים הכפריים והעירוניים)
הערות שוליים

↑  "Nomination Database". www.nobelprize.org.
1 2  Hans E. Kinck Britannica
↑  Norsk Bibliografisk Leksikon Hans E. Kinck
↑  Brian W. Downs: Modern Norwegian Literature, 1860–1918 (Cambridge, UK: CUP, 1966), p. 268. Modern Norwegian Literature, 1860–1918
↑  IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276074605171  BIBSYS: 90110918  BnF: cb12059980m (data)  GND: 118562177  ISNI: 0000 0000 8113 0827  KulturNav: e97048b2-0925-4625-b0cd-fd67e8f20598  LCCN: n79018686  NKC: mub2013768359  NTA: 069798559  SELIBR: 244656  SUDOC: 028849388  VcBA: 495/207680  VIAF: 34478423   WorldCat (עם VIAF): 34478423
הרולד בקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1928 (בן 96) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 haroldbecker.photography
 
הרולד בקר (באנגלית: Harold Becker; נולד ב-25 בספטמבר 1928) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה, מפיק וצלם אמריקאי מניו יורק, המזוהה עם תנועת הוליווד החדשה וידוע בעיקר בזכות עבודתו בסוגת המותחנים. העבודות שלו כוללות סרטים כמו "שדה הבצל" (1979), "כיבוי אורות" (1981), "הבוסט" (1988), "ים של אהבה" (1989), "בכוונת זדון" (1993), "סיטי הול" (1996) ו"קוד פרוץ" (1998).
ביוגרפיה

לאחר לימודי אמנות וצילום במכון פראט (אנ'), בקר החל את דרכו כצלם סטילס, אך מאוחר יותר ניסה את כוחו בבימוי פרסומות בטלוויזיה, סרטים קצרים וסרטים תיעודיים. בקר עשה את הופעת הבכורה שלו בקולנוע ב-1972 כאשר ביים את "בתו של הרמטמן" יחד עם סוטר האריס. במהלך הקריירה שלו, ביים עבור מדונה את הקליפים של "Crazy for You" ו-"Gambler".
בקר זכה בפרס הזהב של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי של מנהיים-היידלברג (אנ') על סרטו הקצר "איוואנהו דונלדסון".
הערות שוליים

↑  Harold Becker - Visual History Interview, www.dga.org (באנגלית)
↑  Sea of Love, 1989-09-15, נבדק ב-2023-01-18
↑  Harold Becker Filmography, web.archive.org, ‏2007-09-28
↑  Harold Becker, IMDb (באנגלית אמריקאית)
↑  Hitchens, Gorden. "Film Marathon at Mannheim." Film Comment 3, no. 1 (1965): 43-49. Accessed July 19, 2021.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347007905171  PLWABN: 9810558462405606  BNE: XX1307456  BnF: cb13930703q (data)  GND: 138154635  ISNI: 0000 0001 1798 2213  LCCN: no98078641  NKC: xx0150440  NLK: KAC201101627  NTA: 069623724  SELIBR: 272385  SNAC: w6h71bqt  SUDOC: 113339992  VIAF: 100229111   WorldCat (עם VIAF): 100229111
הנס-גאורג לייזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביוני 1896 וורין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  18 באפריל 1980 (בגיל 83) הנובר, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל מיור (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   אות הפציעה בשחור   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל הנס-גאורג לייזר (בגרמנית: Hans-Georg Leyser;‏ 16 ביוני 1896 – 18 באפריל 1980), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונפל בשבי במהלך קרב סטלינגרד.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

לייזר נולד ב-16 ביוני 1896 בוורין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של בוגרי המכללה (הגראף גנייזנאו - פומרניה ה-2), ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף לייזר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1925 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-1 בינואר 1931 הועלה לדרגת האופטמן. ב-1 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-15 בפברואר 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-109. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.