stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני הוד
ביוגרפיה > בה"ד חיל הים

עם חזרתו לישראל מונה הוד למפקד בה"ד חיל הים. במהלך התפקיד יזם וביצע שינוי ארגוני מעמיק בבה"ד. סגירת מסגרות לימודים טכניים והפעלה, כפי שהיו שנים קודם לכן ופתיחת מסגרות ייעודיות: לסטי"לים, לכלי שיט בט"ש, טכנאי חוף. מבנה שקיים עד היום. דבר שבין השאר תיקן את העיוות במבנה הקודם בו מנוענים וטכנאים לא נחשבו ללוחמים דרג א'.
תחת פיקודו של הוד זכה הבסיס בתעודת הוקרה מטעם הרמטכ"ל כבה"ד מצטיין. את התפקיד ביצע עד נובמבר 1997.
קבלת תעודת הצטיינות לבה"ד חיל הים מהרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק, יוני 1997.
הוד (מצדיע משמאל) בטקס סיום קורס חובלים במרכז שר הביטחון איציק מרדכי ומימין מפקד חיל הים אלכס טל, 1997.
הוד למד תואר ראשון במדע המדינה וגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה אותו סיים בהצטיינות. לאחר סיום התפקיד בבה"ד חיל הים יצא הוד ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון, עד שחרורו מצה"ל, במאי 1998.
ביוגרפיה > לאחר השחרור מצה"ל

בשנת 1998 מיד לאחר השחרור מצה"ל יזם הוד עם שני חבריו עסק לאיחוד ומתן שירותים לעסקים קטנים. העסק לא התפתח. הוד רכש את חלק חבריו שינה שמו ל"במיו גלובל" בע"מ. ונותן ייעוץ ימי, בעיקר בתחום מערכות הגנת חוף.
חינוך - משנת 1999 ועד 2000 ניהל הוד את בית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג, בקריית טבעון.
שיווק ביטחוני - בשנת 2001 הצטרף הוד לחברת על"מ ליעם, העוסקת בייעוץ ביטחוני, בראשות תא"ל דימ' עמירם רפאל ואל"ם דימ' ליאור מרגולין. הוא נקלט מטעמם כיועץ מבצעי שיווקי לחברת אלתא מערכות בע"מ. במסגרת תפקידו בחברה היה אחראי על אפיון ומתן פתרונות למערכות הגנת חופים, מבוססי מכ"ם חופי אלתא ELM-2226 "ליבה" ושיווקם ברחבי העולם. במהלך 20 שנה פעל כיועץ מבצעי, מקצועי ושיווקי עבור אלתא, באמצע שנת 2020, בעקבות משבר הקורונה, החליט לסיים את תפקידו.
הוד היה שותף לפיתוח פתרונות משולבים, קידום מערכת שליטה ובקרה ושיווקם ברחבי הגלובוס. כולל השתתפות בפיתוח מכ"ם חוף חדש, קטן, קומפקטי וקל להתקנה ותחזוקה. פועל על עיקרון מכ"ם גל רציף בשידור ועיצוב אלומה בקליטה.  מכ"מים כאלו נמכרו למשמר המכס האיטלקי (GDF).
בתקופה בה היה הוד אחראי על השיווק נמכרו למעלה מ-120 מכ"מים בדגמים שונים, ללקוחות ברחבי העולם. שש מערכות משולבות למדינות כגון טרינידד וטובגו, ברבדוס, איטליה, קפריסין ועוד וכן 12 מכ"מי חוף חדשניים. צבר ההזמנות בהם היה הוד שותף מוביל, הגיע במהלך השנים, לערך של למעלה מ 300 מיליון דולר אמריקני.
הוד מרצה בנושא "הגנת חופים" במרכז השליטה של מערך הגנת חוף ברבדוס בשנת 2019.
ביוגרפיה > לאחר השחרור מצה"ל > בשירות מילואים

שליטה ימית - במהלך עשר השנים נקרא הוד לשירות מילואים פעיל ביחידת השליטה הימית כמפקד מוצב שליטה רב משימתי והשתתף באימונים שיטתיים ומבצעים שנשלטו מאותו מוקד.
בקורת בצה"ל - בשנת 1998 המשיך הוד בשירות מילואים כמבקר בבסיסי הדרכה בצה"ל במסגרת אג"ם בו"מ ובהמשך כחלק מצוות הביקורת על יחידות חיל הים, ביחידת מבקר צה"ל. באפריל 2020 לאחר 47 שנה, מהם 25 שנה בשירות קבע ו-22 שירות מילואים, פרש הוד סופית מצה"ל.
פעילות ציבורית

בשנת 1996 הוד יזם והקים יחד עם חברים את אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל (כושי). לזכרו של חברו הטוב, שהיה בין השאר מפקד ספינת טילים, ונפטר ממחלה במהלך שירותו בחיל הים.
בשנת 2006 יזמה ותכננה, מעין הוד בתו של בנימין, הקמת אנדרטה לזכרו של בן זוגה יעקב מרוויצה בזכרון יעקב. יעקב היה חייל בודד שנפל באסון הנגמ"שים, בעזה במאי 2004. הוד נרתם לביצוע וביחד עמה הקימו את האנדרטה.
אנדרטת הסירה של כושי מעל כביש החוף, 1996.
האנדרטה לזכרו של יעקב מרוויצה בזכרון יעקב.
פעילות ציבורית > פרויקטים מיוחדים

"שביל בים" - בשנת 1221 ביצע בני את פרויקט " שביל בים" . הפלגה בחסקה לאורך כל חופי הארץ, מראש הנקרה ועד רצועת עזה בים התיכון. ומטאבה ועד מוצב צביה בים סוף.
הכוונה לסלול דרך לסוג של ספורט ימי לסירות חתירה קטנות (חסקה, סאפ ואחרות) שיחבר בן ים ויבשה ויסלול את הדרך למטיילים נוספים, משהו בסגנון שביל ישראל, אבל בים. את שביל בים ניתן יהיה לבצע באופן רציף, תוך כדי לינה בשטח, או במקטעים נפרדים, כאשר תנאי הים והשטח מכתיבים את הקצב והמקטע אותו מבצעים.
פתיחת השביל הייתה לזכרו של אביו, עוזי הוד ז"ל, שהיה ימאי בנפשו וחותר חסקה מנוסה, ממנו ירש בני את אהבתו לים ולחסקה.
מטרות השביל הן: לעודד ספורט ימי, לקרב את האוכלוסייה לים, לקדם שמירה על ערכי הטבע הימי ואוצרותיו, לחבר בין אנשים הנוגעים בחוף ובים, לעודד ספורט לא מזהם, ולקדם אנרגיה ירוקה.
"נתיב בים המלח" - הפלגה בחסקה לאורך חופי ים המלח משפך הירדן בצפון ועד הנהר הנסתר בדרום הים. המטרה של המשט הייתה להעלות את המודעות למצבו העגום והמתדרדר של ים המלח ולרתום תומכים בשיקומו. המשט לווה ונתמך על ידי ג'קי בן זקן ואשתו אורית מ"נופי מלח" שעשו מעל ומעבר להצלחת המשט. הלג הראשון משפך הירדן ועד חוף קליה בוצע בליווי של 180 משתתפים בחסקה, סאפים, קיאקים, סירות ליווי ושחיינים והוא זכה להד תקשורתי מרשים.
"חסכנרת" - סובב כנרת. הפלגה בחסקה לאורך כל חופי הכנרת. מסע זה גם הוא נעשה תחת הכותרת של הצלת ים המלח כי אחד הפתרונות המובילים להצלת ים המלח הוא מילוי הכנרת במים מותפלים והזרמתם לים המלך דרך סכר דגניה והירדן.
חסקה בירקון - הפלגה בחסקה לאורך הירקון משפך הנחל ועד שבע תחנות וחזרה למען שמירת ניקיון ואיכות מי הנחל .
משפחה

בשנת 1980 נישא הוד לענת, לבית פישר מנהריה, בהמשך להיכרותם בזירת ים סוף, שם שירתו יחדיו בפלגת הסטי"לים. לזוג שלושה ילדים ושלושה נכדים.
ביאורים

↑  ניסויים ראשוניים הנקראים פתיחת מעטפת מבצעית
↑  המכ"מ מגלה בו זמנית מטרות בים ויבשה כולל שחיינים בטווחים של כ-2000 מטר,  מטרות בגודל סירת גומי ל-12 מייל ימי ומטרות גדולות לטווח עד כ-75 מייל ימי.
הערות שוליים

↑  אל"ם עידו שבח, הפלגתה של אח"י להב מארצות הברית לישראל, 'בין גלים', מאי 2005, עמ' 48 - 51.
האב עוזי הוד במרכז משמאל בני הוד, במדי בית הספר לקציני ים עכו ומימין אחותו עידית הוד, נובמבר 1969
מימין מ.ח.42 ספינה בשירות המשטרה עליה פיקד אביו, עוזי הוד. משמאלה מ.ח. 44 שנמסרה לבית הספר לקציני ים עכו ונקראה "צוער", עליה הפליג גם הוד במהלך לימודיו, אוקטובר 1971
(באירוע העשור ליחידת השליטה הימית, ספטמבר 1989
שלשול (מצב רפואי)

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  Rotavirus 
 טיפול:  חומצה פחמתית  lidamidine  oral rehydration therapy 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/928598 
 DiseasesDB:  3742
 MeSH:  D003967
 סיווגים
 ICD-10:  A09, K59.1
 ICD-11:  ME05.1 
 
שלשול הוא מצב רפואי שבו הגוף מפריש נוזלים בכמות יתרה דרך פי הטבעת. בזמן שלשול, שיעור המים בצואה הוא גבוה, דבר הגורם לצואה להיות נוזלית, וברוב המקרים תדירות היציאות גבוהה מהרגיל וקשה יותר לשלוט בהן.
שלשול עשוי להיגרם כתוצאה מפציעה (טראומה גופנית) או מתח נפשי. עם זאת, הגורמים העיקריים לשלשול הם מחלות. השלשול עצמו אינו מחלה, אלא תסמין של שורה ארוכה של מחלות; רובן המוחלט נגרם עקב זיהום מיקרואורגניזמי.
פעמים רבות שילשול אינו מחלה, אלא תגובה נכונה לגירוי לא נכון כגון אכילת מזון מקולקל או אכילה מרובה מאוד, שאז אין לגוף מספיק אנזימים לפרק את אבות המזון, או מריבוי השתייה עם האוכל או מאכילת פירות אחרי האוכל, וכשיופסק הגורם יעלמו השילשולים כלא היו.
פתוגניות

גורם המחלה יכול להיות חיידק (למשל: Clostridium botulinum, הגורם למחלת הבוטוליזם), נגיף (למשל: רוטא-וירוסים, Rotavirus, הגורמים לגסטרואנטריטיס, דלקת במערכת העיכול; כמחצית ממקרי השלשול נגרמים על ידי נגיפים, כשבמקרים רבים הנגיף אינו מזוהה), פרוטיסט (אמבה; למשל: Entamoeba histolytica, הגורמת לדיזנטריה) או תולעת (תולעת הסיכה, למשל; זיהום עקב תולעת מלווה בדרך-כלל בגירוד באזור העכוז ובפריחה, ולעיתים גם באיבוד משקל).
שלשול זיהומי נגרם בדרך-כלל על ידי רעלנים, שאותם משחררים הפתוגנים. הרעלנים גורמים לשלשול בשתי דרכים עיקריות:
שיבוש מאזן הנוזלים בתאי המעי. הרעלן הורס את משאבות היונים בממברנת תאי המעי וגורם לפליטתם מהתא של יוני כלור, נתרן ואשלגן; עקב ירידת הלחץ האוסמוטי נפלטים מים רבים מהתא. המים מופרשים מהגוף בצורת שלשול.
הרס תאי המעי. הרעלן תוקף כימית את הליפידים המרכיבים את ממברנת התא. הממברנה מתפרקת, תוכן התא נשפך אל הסביבה והתא מת. עקב כך, המים המגיעים אל המעי (מהמזון והמשקאות שאנו צורכים) לא מסוגלים להיספג במעי (ספיגת מים היא תפקידם העיקרי של תאי המעי) והם מופרשים מהגוף בצורת שלשול.
מקרים מסוימים של שלשול עלולים להיגרם מסיבות רפואיות שאינן זיהומיות: חשיפה לקרינה, טיפולים כימותרפיים, אי-סבילות ללקטוז, ניתוח באזור המעי, התייבשות, סרטן המעי הגס, הפסקת נטילת כדורים לטיפול בתופעות פסיכיאטריות, סוגים מסוימים של אנמיה ותסמונת המעי הרגיז.
שלשולים חיידקיים

מבין החיידקים העלולים לגרום לשלשול, ארבעה מינים גורמים לרובם המוחלט של המקרים:
Campylobacter - סוג חיידקים זה התגלה רק במאה ה-21 כגורם לשלשול, אולם חלקו במקרי השלשול נכבד ועולה בהתמדה. חיידק אחר הקרוב לחיידק זה, Helicobacter, גורם לרובם המוחלט של דלקות וכיבי הקיבה (אולקוס).
Salmonella - חיידקים בסוג זה נקשרים רבות בזיהומי מזון ובהדבקה בשל היגיינה לקויה במטבח.
Shigella - חיידקים בסוג זה גורמים לדלקות מעיים קשות שיכולות להתבטא בדיזנטריה.
Escherichia coli - הלה שוכן בכמויות גדולות במעיים של כל בני האדם, ובדרך-כלל מועיל בכך שהוא עוזר בפירוק המזון. כמה תת-מינים אלימים שלו גורמים לשלשול, וכן לזיהומים בשלל מקומות אחרים בגוף (בעיקר בדרכי השתן). Escherichia coli הוא המיקרואורגניזם הידוע והנחקר ביותר בעולם.
Vibrio cholerae - גורם למחלת הכולרה. כשמחלה זו לא מטופלת, שיעור המוות מגיע ל-60%. איבוד הנוזלים במחלה זו חמור במיוחד, ועלול להגיע לליטר בשעה. השלשול מורכב כמעט כולו ממים, והוא קרוי לעיתים מי אורז, בשל צבעו הלבן.
כל החיידקים הללו הם גראם-שליליים, כש-Salmonella, ‏Shigella ו-Escherichia coli שייכים למשפחת חיידקי המעיים (Enterobacteriaceae); בני משפחה זו ידועים יותר בשם קוליפורמים.
שלשול יכול להיגרם גם ממחלות שגורמות לדלקת ברקמת המעי כמו גסטריטיס, קרוהן וקוליטיס כיבית.
אפידמיולוגיה

שלשול ממושך הוא סכנה ממשית לגוף, המאבד נוזלים רבים. דבר זה עלול להשפיע על סמיכות הדם ועל רמת החומציות (ה-pH) בגוף, אשר חיונית לפעילותם התקינה של האנזימים. בנוסף מאבד הגוף בשלשול מינרלים חיוניים ויונים חשובים. איבוד חמור של יוני אשלגן קרוי "היפּוֹקָלמיה", ונגרם לעיתים קרובות כתוצאה ממחלת הכולרה. מוות מכולרה נגרם בדרך-כלל מירידה חמורה בכמות הדם, עקב איבוד הנוזלים, וכתוצאה מכך, אי-ספיקת לב.
בכל העולם ישנם קרוב ל-2 מיליארד מקרים של מחלת שלשול בכל שנה. בעוד בארצות המפותחות השלשול הוא ברוב המקרים מטרד בלבד, במדינות העולם השלישי השלשול הוא אחד מגורמי התמותה העיקריים בעולם.
תמותת ילדים

בשנת 2017, 1.57 מיליון בני אדם מתו ממחלות הקשורות לשלשול ברחבי העולם, יותר ממקרי התאבדות, רצח, אלימות וטרור יחד. נכון ל-2017 שליש מכלל האנשים שמתים משלשול הם ילדים מתחת לגיל חמש, 533,768. כאשר לאורך מרבית ההיסטוריה הם היוו את מרבית מקרי המוות. ב-1990 השלשול הרג 1.7 מיליון ילדים, מתוך 2.58 מיליון מקרי מוות השאר האוכלוסייה. מחלת השלשול הייתה הגורם למותו של כל ילד עשירי בשנת 2017 - יותר מחצי מיליון מתוך 5.4 מיליון הילדים שנפטרו בשנת 2017 מתו ממחלת השלשול. תסמין השלשול הוא הגורם השלישי בהיקפו לתמותת ילדים בעולם, מעט מאחורי דלקת ריאות וסיבוכי לידה מוקדמים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | מקרי מוות אצל ילדים | מקרי מוות בכלל האוכלוסייה |
| 1990 | 1.66 מיליון | 2.58 מיליון |
| 1995 | 1.44 מיליון | 2.37 מיליון |
| 2000 | 1.22 מיליון | 2.13 מיליון |
| 2005 | 982,637 | 1.92 מיליון |
| 2010 | 835,023 | 1.86 מיליון |
| 2015 | 582,282 | 1.58 מיליון |
| 2017 | 533,768 | 1.57 מיליון |
תמותת ילדים > השוואה בין מדינות

שיעור התמותה מתסמין השלשול הוא הגבוה ביותר ברחבי המדינות העניות בעולם. שיעור התמותה ממחלות שלשול ברבות מהמדינות העניות הוא גבוה ממאה מקרי מוות שנתיים, לכל 100,000 ילדים. במדינות עם מערכות הבריאות הרעועות בעולם, כגון מדגסקר, צ'אד והרפובליקה המרכז אפריקאית - השיעור הוא גבוה מ-300 מקרי מוות ל-100,000 איש. במדינות בעלות הכנסה גבוהה שיעור המוות נמוך מאוד: במדינות רבות באירופה, אך גם בחלק מהמדינות העשירות באסיה, השיעור הוא מתחת ל-1 ל-100,000 בשנה.
| גרמניה | תמ"ג לנפש | מקרי מוות כתוצאה משלשול ב-100,000 איש |
| --- | --- | --- |
| ישראל | $33,132 | 0.96 |
| גרמניה | $45,229 | 0.51 |
| פרו | $12,237 | 9.9 |
| אוגנדה | $1,698 | 75 |
| קונגו | $4,881 | 112.54 |
| מדגסקר | $1,416 | 337 |
הסיבות העיקריות לתמותת ילדים משלשול הן השכיחות של גורמי סיכון הקשורים לשלשול, וחוסר הגישה לטיפול חיוני. גורמי הסיכון העיקריים המובילים למוות משלשול הם: מי שתייה לא בטוחים, תברואה לקויה ותת-תזונה. ברחבי העולם ל-780 מיליון אנשים חסרה גישה למי השתייה המשופרים ול-2.5 מיליארד חסרה תנאי תברואה בסיסיים. שלשול בגלל זיהום נפוץ בכל המדינות המתפתחות. מאז 1990 האנושות התקדמה רבות בהפחתת הסיכונים הללו; אך עדיין קיים צורך רב בהתערבויות אשר יכולות לגרום להפחתת החשיפה לגורמי סיכון: הבטחת מי שתייה בטוחים. העלאת רמת ההיגיינה, שטיפת ידיים עם סבון, מתן חיסונים נגד וירוס הרוטה וחצבת ושימוש בכדורים נגד תולעים.
טיפול

קיימים תכשירים רבים לטיפול בשלשול, ללא מרשם רופא (כמו לופראמיד). הללו ברובם תכשירים תסמיניים, אשר אינם מטפלים בגורם הממשי לשלשול. תרופות אלו יכולות להקל על החולה במקרים חמורים, אך מומלץ להימנע מהן במידת האפשר, שכן הן מאריכות בדרך-כלל את משך המחלה.
ברובם המוחלט של המקרים השלשול חולף תוך מספר ימים. בתקופה זו יש לשתות כמות יתרה של נוזלים כדי לפצות על הנוזלים האבודים. יש להימנע ממאכלים חריפים או פיקנטיים מדי, ויש לאכול באיטיות ובצורה סדירה. במקרה של חשש להתייבשות, במיוחד בילדים, יש צורך במתן נוזלים (המכילים בדרך-כלל גם סוכר ומלחים) דרך הווריד.
ראו גם

נורו-וירוס
הערות שוליים

↑  Diarrhea: Causes, treatment, and symptoms, www.medicalnewstoday.com (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  More than half a million children die from diarrhea each year. How do we prevent this?, Our World in Data
↑  Global Affairs Canada-Affaires mondiales Canada, Diarrhea in developing countries, GAC, ‏2017-06-08
↑  Global Diarrhea Burden | Global Water, Sanitation and Hygiene | Healthy Water | CDC, www.cdc.gov, ‏2018-11-09 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552922005171  BNE: XX533003  BnF: cb119403386 (data)  GND: 4070636-9  LCCN: sh85037604  NDL: 00562417  NKC: ph124733 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הדיוויזיה ה-15 ההודית (צבא הודו הבריטית)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה ה-15 במלחמת העולם ה-1
 פרטים
 מדינה:  הודו הבריטית הודו הבריטית הודו הודו
 שיוך:   צבא הודו הבריטית  צבא הודו
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 בסיס האם:  אמריטסר (החל מ-1965)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  7 במאי 1916 הקמה מחדש: 1 באוקטובר 1964 – מרץ 1919 (כשנתיים)
 מקים היחידה:  מייג'ור גנרל הארי ברוקינג (Sir Harry Triscott Brooking)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת הודו-פקיסטן השנייה מלחמת הודו-פקיסטן השלישית 
 פיקוד
 יחידת אם:  חיל המשלוח ההודי - כוח D
 מפקדים:  • מייג'ור גנרל הארי ברוקינג (Sir Harry Triscott Brooking) (1917-18) • מייג'ור גנרל ניראג'אן פראסאד (Niranjan Prasad) (1965) • מייג'ור גנרל מוהינדר סינג (Mohindar Singh) (1965) • מייג'ור גנרל במ באטאצ'רז'י (BM Bhattacharjee) (1971)
חיילים הודים בדרכם לחאן בגדאדי (החיילים מרגימנט הרובאים ה-6 (גורקה) / הבריגדה ההודית ה-42 (אנ') / הדיוויזיה ה-15
הדיוויזיה ה-15 ההודית הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שנבנתה במהלך מלחמת העולם הראשונה ונלחמה במערכה במסופוטמיה. הקמת הדיוויזיה הייתה חלק מהמאמץ לחזק את הצבא הבריטי אחרי הכישלון במצור על כות. הדיוויזיה השתתפה בניצחונות הבריטים על הצבא העות'מאני בשנים 1917–1918 ופורקה לאחר סיום המלחמה.
ב-1964 הדיוויזיה הוקמה מחדש והשתתפה ב-1965 במלחמת הודו-פקיסטן השנייה וב-1971 במלחמת הודו-פקיסטן השלישית.
מלחמת העולם הראשונה > רקע

בספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פלשה בריטניה למסופוטמיה באזור שאט אל ערב וחייליה החלו להתקדם מערבה במגמה להשתלט על דרום מזרח מסופוטמיה כדי להגן על מקורות הנפט בפרס ועל נתיב הובלת הנפט במפרץ הפרסי.
כדי לסייע לבריטניה הצטרף למערכה חיל המשלוח ההודי שהורכב ברובו מחיילים של צבא הודו הבריטית. כוחות משנה של חיל משלוח זה נשלחו אל כל זירות הלחימה בהן נלחמו מדינות ההסכמה מול מעצמות המרכז. הכוח הגדול ביותר של חיל המשלוח היה כוח D שנשלח למסופטמיה. תהליך בניית כוח D נמשך תקופה ארוכה והגיע לשיאו ב-1916 כשלוטננט גנרל פרדריק סטנלי מוד הוביל מהלך לתיגבור משמעותי של הכוח הבריטי לקראת חידוש המערכה על בגדאד. במהלך תקופה זו נבנו או הועברו לזירה זו 8 דיוויזיות כשהדיוויזיה ה-15 הייתה אחת מהן.
מלחמת העולם הראשונה > ההיסטוריה של הדיוויזיה

הדיוויזיה ה-15 הוקמה במאי 1916 במסופוטמיה והיא כללה בעיקר חיילים מהמחוזות השונים של הודו ובנוסף יחידות קטנות של חיילים אנגלים. חלק גדול מהדיוויזיה ה-15 הורכבה מיחידותיה של הדיוויזיה ה-12 ההודית שלחמה בזירה החל מ-1915 ופורקה במרץ 1916.
לאחר התארגנותה יצאה הדיוויזיה מבצרה והתקדמה מערבה. בתקופת מערכה זו השתתפה הדיוויזיה בקרבות הבאים:
ספטמבר 1917: קרב אס-סאהילן (As Sahilan)
ספטמבר 1917: קרב רמאדי השני במהלכו כבשו חיילי הדיוויזיה את העיר רמאדי.
מרץ 1918: כיבוש היט (Hit) (55 ק"מ מצפון מערב לרמאדי).
מרץ 1918: קרב חאן בגדאדי וכיבוש חאן בגדאדי.
עם סיום המלחמה וחתימת הסכם הפסקת האש של מודרוס, באוקטובר 1918, החל תהליך צמצום כוחות צבא בריטניה בזירת מסופוטמיה שכלל גם את הדיוויזיה ה-15. פירוק הכוחות של הדיוויזיה והחזרתם למולדתם הסתיים במרץ 1919.
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות במערכה במסופוטמיה

| יחידה | מפקד | יחידות משנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| הבריגדה ההודית ה-12 (אנ') | • לוטננט קולונל מלקולם (W.L. Malcolm) • בריגדיר גנרל דנספורד (F.P.S. Dunsford) • בריגדיר גנרל אדמונד קוסטלו (אנ') | • בטליון 1/5 של הרגימנט המלכותי של מערב סארי (אנ') • הבטליון השני של רגימנט הרובאים ה-39 "גרוואל"(אנ') • הבטליון הראשון של הרגימנט ה-43 של ארינפורה (אנ') • הרגימנט ה-90 של פונג'אב (אנ') • סוללת המקלעים ה-128 • סוללת המרגמות הקלות ה-12 | הבריגדה ההודית ה-12 הגיעה לדיוויזיה ה-15 מהדיוויזיה ה-12 לאחר שזו פורקה במרץ 1916 |
| הבריגדה ההודית ה-34 (אנ') | בריגדיר גנרל ארתור גרנפל ווקופ (אנ') | • הבטליון השני של הרגימנט המלכותי של מערב קנט (אנ') • הרגימנט ה-31 של פונג'אב (אנ') • בטליון 1 של רגימנט הרגלים ההודי ה-112 (אנ') • רגימנט מהאראטס ה-114 (אנ') • סוללת המקלעים ה-129 | עזבה את הדיוויזיה ה-15 ועברה לדיוויזיה ה-17 ההודית באוגוסט 1917 |
| הבריגדה ההודית ה-42 (אנ') | בריגדיר גנרל פ.ג. לוקאס (F.G. Lucas) | • בטליון 1/4 של רגימנט דבונשייר (אנ') • בטליון 1/4 של רגימנט דורסט (אנ') • הבטליון הראשון והשני של הרגימנט החמישי "גורקה" (אנ') • סוללת המקלעים ה-130 • סוללת המרגמות הקלות ה-42 |  |
| הבריגדה ההודית ה-50 (אנ') | בריגדיר גנרל א.ו.אנדרו (A.W. Andrew) | • הבטליון הראשון של רגימנט אוקספורדשייר ובקינגהאמשייר (אנ') • הרגימנט השישי "ג'אט" (בנגל) (אנ') • הרגימנט ה-14 הסיקים "פרוזפור" של המלך ג'ורג' (אנ') • הרגימנט ה-24 "פונג'אב" (אנ') • הבטליון הראשון של הרגימט ה-97 "דקאן" (אנ') • סוללת המרגמות הקלות ה-50 | הצטרפה לדיוויזיה ה-15 מהדיוויזיה ה-17 ההודית בספטמבר 1917 |
| הארטילריה הדיוויזיונית |  | • בריגדת תותחי ההרים השביעית • שתי בריגדות מארטילריית השדה המלכותית (Royal Field Artillery) • 3 סוללות מרגמות קלות • סוללת מרגמות בינוניות |  |
| ההנדסה הדיוויזיונית |  | • פלוגה מרגימנט ההנדסה הבנגלי • כוחות מחיל השירות המלכותי (אנ') • פלוגות ה-448 וה-450 של יחידת ההנדסה ה-1 של ניוקאסל (אנ') • רגימנט פורצי הדרך ה-48 (אנ') |  |
מלחמות הודו-פקיסטן > רקע

ב-1947, עם הקמתה של הודו, התרבו הסכסוכים בין מדינה זו לבין פקיסטן בנוגע לתביעות בעלות של השתיים על שטחים באזור ג'אמו וקשמיר בגבול שבין שתי המדינות. כבר ב-1947 התחוללה מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה והפסקת האש שנחתמה ב-1948 הביאה רק לשקט זמני בסכסוך זה. כחלק מההערכות לסכסוכים הבאים בזירה זו הוחלט בצבא הודו להקים מחדש את הדיוויזיה ה-15.
מלחמות הודו-פקיסטן > ההיסטוריה של הדיוויזיה

בנייתה מחדש של הדיוויזיה החלה ב-1 באוקטובר 1964 והושלמה ב-31 במרץ 1965 כשמפקדת הדיוויזיה עברה לעיר אמריטסר שבקרבת הגבול עם פקיסטן.
מלחמות הודו-פקיסטן > מלחמת הודו-פקיסטן השנייה (1965) (אנ') > מהלך הקרבות

כבר בשלהי 1965 השתתפה הדיוויזיה במערכה נוספת בגבול עם פקיסטן. מערכה זו שהחלה באפריל 1965 הגיעה לשיאה ב-17 ימי קרבות במהלך ספטמבר אותה שנה.
בתחילת ספטמבר התקדמו כוחות הדיוויזיה צפונה לאורך הדרך הראשית הגדולה ופלשו לשטח פקיסטן ממזרח לעיר לאהור. אזור זה היה מוגן על ידי תעלת המים "במבאוולי-ראבי-בדיאן" (אנ') וכוחות הדיוויזיה השתלטו על גשר מעל התעלה והתקדמו מערבה ללאהור. באזור זה נתקלו בהתנגדות הצבא הפקיסטני אולם הצליחו להחזיק בשטחים שכבשו על אף התקפות הנגד.
מערכה זו הסתיימה ב-20 בספטמבר 1965 כשהאו"ם הוביל לחתימת הסכם הפסקת אש. השטחים שכבשה הדיוויזיה היוו חלק מכ-2,000 קמ"ר שכבשה הודו מפקיסטן בגזרות השונות (לעומת כ-600 קמ"ר שפקיסטן כבשו מהודו). 486 מחיילי הדיוויזיה נהרגו, 1,569 נפצעו ו-85 הוכרזו כנעדרים.
מלחמות הודו-פקיסטן > מלחמת הודו-פקיסטן השנייה (1965) (אנ') > סדר הכוחות במלחמת הודו-פקיסטן השנייה

| יחידה | מפקד | יחידות משנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| הבריגדה ההודית ה-38 |  | • הבטליון הראשון של רגימנט "ג'אט" (אנ') • הבטליון השלישי של הרגימנט השלישי "גורקה" (אנ') • הבטליון השלישי של רגימנט "גארוול" (אנ') • |  |
| הבריגדה ההודית ה-54 (אנ') |  | • הבטליון השלישי של רגימנט "ג'אט" (אנ') • הבטליון ה-15 של רגימנט "דוגרה" (אנ') • הבטליון ה-13 של רגימנט "פונג'אב" (אנ') |  |
| הבריגדה ההודית ה-96 |  | • רגימנט "קומאון" (אנ') • הבטליון ה-7 של רגימנט "פונג'אב" (אנ') • הבטליון ה-16 של רגימנט "דוגרה" (אנ') • | שימשה תחילה כעתודה של הקורפוס אך הוכפפה בהמשך לדוייוזיה ה-15 |
| בריגדת הצנחנים ההודית ה-50 (אנ') |  | • בטליון 151 (אנ') • בטליון 152 • בטליון 153 "גורקה" • יחידת הנדסה מוצנחת ה-411 |  |
| יחידות דיוויזיוניות |  | • רגימנט הפרשים ה-14 (אנ') • רגימנט הארטילריה הכבדה ה-60 • פלוגת המקלעים ה-71 |  |
מלחמות הודו-פקיסטן > מלחמת הודו-פקיסטן השלישית (1971) (אנ') > מהלך הקרבות

מלחמת הודו-פקיסטן השלישית התחוללה מה-3 בספטמבר 1971 ועד ה-16 בספטמבר 1971 כחלק ממלחמת העצמאות של בנגלדש. שלטונות פקיסטן הורו לצבאה לפעול כנגד שאיפות העצמאות של תושבי מזרח פקיסטן (כיום בנגלדש) ובמסגרת זו ביצעו מעשי טבח נרחבים בתושבים ההינדים של האזור. הודו שנחלצה לסייע לתושבי מזרח פקיסטן פלשה הן למזרח פקיסטן והן למערבה.
מאחר שעיקר המאמץ המלחמתי התחולל במזרח הודו, פעלה הדיוויזיה ה-15, שישבה באזור אמריטסר, במאמץ משני מול פקיסטן. היא התקדמה צפונה מארמיטסר ופעלה באזור משולש הגבולות הודו-פקיסטן-ג'אמו וקשמיר. פעולות האיבה הסתיימו ב-16 בספטמבר 1971 עם חתימת הסכם הפסקת אש לפיו מסכימה פקיסטן לפרישת מזרח פקיסטן ולבנגלדש.
מלחמות הודו-פקיסטן > מלחמת הודו-פקיסטן השלישית (1971) (אנ') > סדר הכוחות במלחמת הודו-פקיסטן השלישית

| יחידה | מפקד | יחידות משנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| הבריגדה ההודית ה-86 |  | • רגימנט השריון ה-71 (אנ') • הבטליון העשירי של רגימנט הרגלים "דוגרה" (אנ') • הבטליון הראשון של רגימנט הרובאים ה-9 "גורקה" (אנ') • הבטליון הרביעי של רגימנט הרובאים ה-8 "גורקה" (אנ') • הבטליון ה-17 של רגימנט הרגלים "רג'פוט" (אנ') • הבטליון ה-21 של משמר הגבול (אנ') |  |
| הבריגדה ההודית ה-58 |  | • הבטליון ה-24 של רגימנט הרגלים "פונג'אב" (אנ') |  |
| הבריגדה ההודית ה-96 |  | • הבטליון ה-15 של רגימנט הרגלים הקלים "מאראטה" (אנ') • הבטליון ה-8 של רגימנט הרגלים הקלים ה"סיקים" (אנ') |  |
| הבריגדה ההודית ה-54 |  | • הבטליון השני של רגימנט הרגלים ה"סיקים" (אנ') • הבטליון ה-9 של רגימנט הרגלים "פונג'אב" (אנ') • הבטליון ה-11 של רגימנט הגרנדירים (אנ') • הבטליון ה-23 של משמר הגבול (אנ') • הבטליון ה-27 של משמר הגבול |  |
| הבריגדה ההודית ה-38 |  | • הבטליון ה-16 של רגימנט הגרנדירים (אנ') • הבטליון ה-4 של רגימנט "אסאם" (אנ') • הבטליון ה-8 של רגימנט הרובאים "גארוול" (אנ') |  |
| בריגדת הארטילריה ההודית ה-15 |  | • רגימנט תותחי השדה ה-42 • רגימנט תותחי השדה ה-175 • רגימנט תותחי השדה ה-177 • רגימנט המרגמות הבינוניות ה-74 • רגימנט המרגמות הקלות ה-84 |  |
| ארטילריה דיוויזיונית |  | • רגימנט תותחי השדה ה-163 • רגימנט המרגמות הבינוניות ה-71 • רגימנט המרגמות הבינוניות ה-76 |  |
לקריאה נוספת

Haythornthwaite, Philip J. (1996). The World War One Source Book. London: Arms and Armour Press. ISBN 1-85409-351-7.
Moberly, F.J. (1923). Official History of the War: Mesopotamia Campaign. London: Imperial War Museum. ISBN 1-870423-30-5.
Perry, F.W. (1993). Order of Battle of Divisions Part 5B. Indian Army Divisions. Newport: Ray Westlake Military Books. ISBN 1-871167-23-X.
Kempton, Chris (2003a). 'Loyalty & Honour', The Indian Army September 1939 – August 1947. Vol. Part I Divisions. Milton Keynes: The Military Press. ISBN 0-85420-228-5.
Barker, A. J. (2009). The First Iraq War – 1914–1918: Britain's Mesopotamian Campaign. New York: Enigma Books. ISBN 978-0-9824911-7-1.
Knight, Paul (2013). The British Army in Mesopotamia, 1914–1918. Jefferson, NC: McFarland. ISBN 978-0-7864-7049-5.
Moberly, F. J. (1997) [1927]. The Campaign in Mesopotamia 1914–1918. History of the Great War Based on Official Documents. Vol. IV. Compiled at the Request of the Government of India, under the Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence (Imperial War Museum and Battery Press repr. ed.). London: HMSO. ISBN 978-0-89839-290-6.
ביאורים

↑  ברוקינג הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ביוני 1917 לאחר קבלת הפיקוד על הדיוויזיה.
↑  כוח D כלל מעל 500,000 חיילים.
↑  הקרב השני נערך לאחר שכוחות מצומצמים יותר נכשלו בכיבוש רמאדי במהלך קרב רמאדי הראשון ביולי 1917.