stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנקה ובריאות הנפש
הנקה והקשר בין האם לילד

הנקה משפרת את הקשר הרגשי והחברתי בין האם לילד וקשר זה חשוב לבריאותם הנפשית. קשר זה מגביר את יכולות האם והילד לשלוט ברגשותיהם, להפחית את תגובת הלחץ ומעודד התפתחות חברתית בריאה אצל הילד. מגע פיזי במהלך ההנקה מעלה את רמות האוקסיטוצין אצל האם והילד, מה שמשפר את הקשר בין האם לילד. תינוקות יונקים הופכים תלויים יותר באמהותיהם ומפתחים קשר חברתי ורגשי עמוק עמם. כמו כן, הנקה מקלה על הקשר הרגשי של אמהות עם ילדן ולכן אמהות בדרך כלל מביעות יותר חום ורגישות.
בהשוואה בין אמהות מניקות לאמהות שלא מניקות ניתן לראות:
אמהות מגיבות ורגישות יותר לצורכי התינוק שלהן.
אמהות מבלות יותר זמן ונותנות יותר תשומת לב לילדיהן.
אמהות בדרך כלל נוגעות ומדברות עם התינוק שלהן יותר.
תינוקות חשים תחושת ביטחון גדולה יותר.
תינוקות יונקים מהחזה של אמם זמן ארוך יותר מאשר שיונקים מבקבוק.
אמהות ותינוקות מבלים יותר זמן בהתבוננות זה בזה.
אמהות הן יותר חיוביות ומחייכות לילד שלהן יותר.
מחקר הדמיה מוחית של אמהות ניתן לראות שאמהות אשר מאזינות לבכי התינוק קיימת במוחם פעילות גדולה יותר באזורים לימביים. הדבר מצביע על התגובה הרגשית, האמפתית והרגישה המשופרת של האם לילדם, התומכת בקשר בין אם לתינוק.
קיימים מחקרים שאינם מדגימים קשר משמעותי בין הנקה לבין היחסים בין אם לתינוקה. לדוגמה, בריטון ועמיתיו (2006) לא מצאו קשר משמעותי בין הנקה לבין היחסים בין אם לתינוקה, אך מצאו שאמהות המציגות רגישות רבה יותר נוטות יותר להניק מאשר להאכיל את ילדם דרך בקבוק. דבר מצביע על כך שלרגישות האם עשויה להיות השפעה ישירה יותר על היחס בין אם לילד, כיוון שאמהות רגישות יותר נוטות יותר להניק ולהציג רגישות גדולה יותר.
ראו גם

דיכאון סב לידתי
הנקה
אוקסיטוצין
פרולקטין
בקבוק לתינוקות
קורטיזול
התפתחות גופנית בינקות
חלב אם
לקריאה נוספת

דליה גונן, דליה זק״ש חווית האכלה של אימהות את תינוקן בשנת חייו הראשונה, כתב עת ישראלי לריפוי בעיסוק, 2004.
שאווייר אספוט זמורה

שאווייר אספוט זמורה (בספרדית: Xavier Espot Zamora; ‏נולד ב־30 באוקטובר 1979) הוא פוליטיקאי אנדורי. הוא שר משפטים לשעבר, וכיום הוא ראש ממשלת אנדורה מאז 16 במאי 2019.
תחת ממשלתו של אנטוני מרטי, בין 25 ביולי 2012 ל־28 בפברואר 2019, הוא כיהן כשר הרווחה, המשפטים והפנים. הוא התפטר ממשרתו כשר ב־29 בפברואר 2019, על מנת להגיש את מועמדותו לראשות הממשלה, בבחירות הכלליות לשנת 2019.
בספטמבר 2023 יצא זמורה מהארון בתור הומוסקסואל בראיון עם השידור הציבורי של אנדורה.
זמורה הוא בעל תואר ראשון ותואר שני במשפטים, מהפקולטה למצטיינים במנהל עסקים וניהול (ESADE). בנוסף, הוא גם בעל תואר במדעי הרוח מהפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת רמון לול בברצלונה.
הערות שוליים

↑  "Decret del 16-10-2011 de nomenament del Sr. Xavier Espot Zamora com a secretari d'Estat de Justícia i Interior". bopa.ad. נבדק ב-19 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Xavier Espot jura el càrrec de cap de Govern". govern.ad (בקטלאנית). נבדק ב-19 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  עידן יוסף-ימין, ‏ראש ממשלת הנסיכות האירופית יצא מהארון: "אף פעם לא הסתרתי את זה", באתר ‏מאקו‏, 12 בספטמבר 2023
↑  Michael K. Lavers, Andorran prime minister comes out as gay, washingtonblade, ‏2023-09-11 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 158167803137217771551   WorldCat (עם VIAF): 158167803137217771551 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נשקי אותי שלא לציטוט

| --- | --- |

 בימוי:  Olga Zhulina 
 שחקנים ראשיים:  Daria Mikhailova אנדריי פאנין 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 הקרנת בכורה:  2008 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, מלודרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נשקי אותי שלא לציטוט (ברוסית: Поцелуй не для прессы) הוא סרט עלילתי רוסי, סרט הביכורים של אולגה ז'ולינה. הסרט צולם בסוף שנת 2002, אך לא הגיע להקרנה, ויצא מיד ב-DVD רק בשנת 2008. הדמות הראשית של הסרט היא הדיילת לשעבר טטיאנה (בגילומה של דריה מיכאילובה), שבעלה (בגילומו של אנדריי פאנין) הופך לפקיד ממשלתי בכיר ואז לנשיא רוסיה.
בתקשורת הרוסית והזרה הסרט מכונה בדרך כלל "סרט על פוטין" בשל העובדה שיש הרבה מקבילות ברורות בין עלילת הסרט לבין חייו של ולדימיר פוטין לפני בחירתו לנשיא (מוצא לנינגרדי, נישואין לדיילת, עבודה בחברה רוסית-גרמנית, עבודה כיועץ למושל, עיכובים מתמידים ואפילו צירוף מקרים "מקרי לחלוטין" של שמו של הגיבור עם שם בדוי מבצעי של אב טיפוס מסווג בשלב הרבה יותר מאוחר). עם זאת, יוצרי הסרט התעקשו כי דמות הגיבור נבחרה באקראי והסרט אינו עיבוד לביוגרפיה של הנשיא האמיתי.
עלילה

הסרט מתחיל בסצנה שבה הדמות הראשית, טטיאנה פלאטובה, נוהגת דרך פטרבורג במכונית עם בתה בתיכון, דנה עמה במסה שלה על יבגני אונייגין ועוברת תאונה. הבת לא נפגעת, אך טטיאנה נפצעת קשה, היא נלקחת לבית החולים ומכינים אותה לניתוח, בזמן שהרופאים מנסים למצוא את בעלה, שעובד כיועץ למושל.
במקביל, סיפור היכרותה של טטיאנה עם בעלה מוצג כפלשבקים. טטיאנה, דיילת צעירה מקלינינגרד, במהלך אחת הטיסות ללנינגרד פוגשת את אלכסנדר פלאטוב הצנוע. פהם מתאהבים זו בזה ובמשך שנתיים טטיאנה ואלכסנדר התראו במהלך הגעתה ללנינגרד. טטיאנה לומדת שאלכסנדר סיים את הפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד ועובד בחברה לידידות סובייטית-גרמנית, הוא דובר גרמנית שוטפת ובעל תואר בסמבו. לבסוף, אלכסנדר מציע לה נישואין. עד מהרה יש לזוג בת. אלכסנדר נשלח לגרמניה והמשפחה עוברת דירה. טטיאנה מכבידה על תפקיד עוזרת הבית והיא מקבלת עבודה כמורה לספרות רוסית בבית ספר בשגרירות הסובייטית. שם היא מטמיעה בתלמידיה אהבה ל"יבגני אונייגין", שהיא עצמה מכירה בעל פה.
פלאטוב מגיע לבית החולים, שם עברה טטיאנה ניתוח. מתברר שבאותו יום פוצצה המכונית בה היה אמורה לנסוע פלטוב. המושל מעודד אותו להשתמש במעגל האבטחה כדי להגן על עצמו ועל משפחתו, אך פלטוב מסרב לרעיון זה.
לאחר הניתוח טטיאנה לא יכולה להתחיל ללכת זמן רב, ורק ההתמדה והטיפול של משפחתה והרופא מחזירים אותה לחיים מלאים. הביקור בדאצ'ה של בני פלאטוב של חבריהם הוותיקים ואדים ונינה מוצל על ידי העובדה שמישהו מצית את הדאצ'ה. אולם פלטוב ו-ואדים מצליחים להציל את בנותיה וחמותה של פלטוב מהאש.
פלאטוב מונה לתפקיד פוליטי בכיר במוסקבה, לשם עבר עם משפחתו. טטיאנה ובנותיה כמעט ולא רואות אותו, מכיוון שהוא לא חוזר מהעבודה עד חצות. אולם פלטוב מסכים לקחת את טטיאנה איתו לטיול בצ'צ'ניה, שם המלחמה משתוללת. הוא מבקר ביחידות צבאיות, ובאחד הביקורים טטיאנה מזהה את תלמידה אליושה. מתברר כי אליושה למד בעל פה את "יבגני אונייגין" והתמכר לשירה. בשל פגישה זו התעכבו פלטוב וטטיאנה, מה שמאפשר להם להימנע ממוות: בדרכם, חמושים תוקפים שיירה צבאית ישירות מולם.
עד מהרה הופך פלטוב לנשיא; לאשתו, הוא אומר שהוא עצמו לא יודע "אם הוא רוצה את כל זה", אלא "החיים הם כאלה". בברלין מכינים את מסיבת העיתונאים הגדולה של פלטוב, אך הוא מאחר שטטיאנה עצמה מתחילה לענות על שאלות העיתונאים אודות החוב החיצוני של רוסיה, השחיתות וחופש הביטוי. תשובותיה מעוררות תשואות; לבסוף הופיע בפתח האולם, מצטרף פלאטוב למחיאות הכפיים ואז מנשק את אשתו מול הקהל (מבטא את המילים שהפכו לשם הסרט).
בסצנת הסיום של הסרט, מראים את משפחת פלאטוב בפיקניק בשטח. "סוף סוף אנחנו לבד!" – אומרת טטיאנה. המצלמה נסוגה לאחור ומתברר שבמרחק מסוים כשהם יושבים סביב המדורה עם בנותיהם, הם מוקפים בטבעת מאבטחים צפופה.
שחקנים ודמויות

אנדריי פאנין – אלכסנדר פלאטוב, יועץ למושל סנקט פטרבורג ולאחר מכן נשיא רוסיה
דריה מיכאילובה – טטיאנה פלאטובה
אליסה בוגארט – נינה
איגור לאגוטין – ואדים
ראיסה ריאזאנובה – אמה של טטיאנה
אלכסנדר בליאבסקי – המושל
ליזה קמאנבה – אניה
אירינה רומאנובה – דאשה
אולג צבטאנוביץ' – אנטולי גברילוביץ'
איגור יוראש – רופא
ורה מאיורובה – אישה עם תפוחים
אלכסנדר לויה – אליושה אוספנסקי
יבגני באטוב – גנרל 1
ולדימיר וינוגראדוב – גנרל 2
אנה גוליארנקו – נטשה
אנטולי גוזנקו – מנהל בית הספר
יקטרינה קוניסביץ' – אירוצ'קה, אחות
אלכסנדר אנדריינקו – עוזרו של פלאטוב
ניקולאי מלאייב – מעצב אופנה
יורי אקולינין – סלבה יאקושב
ביקורות

הסרט התקבל בקור רוח על ידי המבקרים, שהיו בעיקר מבולבלים לגבי הסיבה שהסרט יצא ממש לפני הבחירות לנשיאות 2008, וערב מסיבת העיתונאים הגדולה של פוטין.
סבטלנה סטפנובה כינתה את הסרט "אגדה נשית טיפוסית" ו"סיפור נשי טיפוסי על חייו של בן ארצנו בסוף העשרים – תחילת המאה ה-21 ", אשר "בוודאי ישמח את מעריצי סדרות הטלוויזיה ורומני נשים בכריכה רכה, אך ישאיר את כל שאר הצופים אדישים". היא ציינה כי הסרט "לא הפך ליצירת מופת קולנועית", כשהעלילה מתפתחת באופן דינמי ובשום מקום "אינה גולשת לרגשנות", הסרט "משחזר בחריצות פרטים שנשכחו למחצה מהחיים הסובייטים" ומובחן ב"עבודת משחק מעניינת". לדברי יוליה יקושבה, הדמות הראשית של הסרט היא "לא הנשיא, אלא אשתו האוהבת והמבינה": "מבעד לעיניה הצופה רואה את פוטין הקולנועי, המופיע לפנינו בדמות בעל עדין, אוהב ואב אכפתי לשתי בנות". עם זאת, למרות קרבתו של מפיק הסרט לחוגים פוליטיים, "יוצרי הסרט לא הציגו את גרסתם לאירועים במנגנונים הפנימיים של הפוליטיקה הרוסית המודרנית, והגבילו את עצמם רק לעובדות מחייו הפוליטיים של הגיבור, שנכתבו בקלות על היסטוריה של משפחה אחת".
המבקר גם ציין כמחדל את העובדה ששמו של הגיבור עולה בקנה אחד עם שמו של המושל לשעבר של מחוז טבר, ולדימיר פלאטוב, שנידון בשנת 2005 לחמש שנים בגין פגיעה בתקציב בגובה 460 מיליון רובל. אף ש-15 שנה לאחר סיום הצילומים ו-10 שנים לאחר צאת הסרט, התברר שהשם "פלטוב" הוא שם בדוי מבצעי של פוטין במהלך שירותו במודיעין.
פסימית יותר הייתה ביקורתה של אולגה שרווד, לפיה "איכות הצילומים... התבררה, בלשון המעטה, נוראית". דעה דומה הביעה דריה גוריצ'בה: "הסרט נעשה כמיטב המסורות של הקולנוע הרוסי הגרוע ביותר: פסקול משעמם, בימוי סדרתי חסר צבע, המזכיר את "שוטרים "או"כוח קטלני", משחק חסר אונים ופוטנציאל המשחק של פאנין שירד לטמיון". לדברי המבקר, הסרט "אינו צו ממשלתי, אין ספק בכך. זו יוזמה אישית, דרך של סימביוזה עם כוח " והצפייה בה מעלה רק שאלה אחת: "איפה קוני הלברדור?" [כלבתו לשעבר של פוטין]. נצפו גם חסרונות כמו "חוסר נכונותו של הבמאי 'להצעיר' את דמויותיו, מה שמאלץ אנשים מבוגרים להתחזות לבני 25".
הטלגרף הבריטי ציין כי אף על פי ששמו של פוטין נעדר מהסרט, אין ספק למי הכוונה, ובכלל הסרט מכוון "להראות לרוסים את הנשיא שהם מכבדים ביחסים עם אשתו לודמילה ובנותיו האוהבות, כמו גם בחדר השינה".
עובדות

תפקידו של המושל, הבוס של פלטוב, היה האחרון בקריירה הקולנועית של אלכסנדר בלייבסקי, שלא גילם תפקידים לאחר שבץ מוחי בסוף שנת 2003.
על הכרזה הרשמית של הסרט, מוצגים מאחוריהם פלטוב ואשתו ופלטוב נראה יותר כמו פוטין מאשר פאנין.
אנדריי פאנין ודריה מיכאילובה שיחקו בני זוג גם בסרטה השני של אולגה ז'ולינה – "נידון למלחמה", על פי סיפורו של וסילי ביקוב.
חירשות מלידה

חירשות מלידה היא מצב בו אדם נולד עם לקות שמיעה, או שאובדן השמיעה התרחש אצלו לפני תחילת הדיבור. תינוקות מתחילים, בדרך כלל, לומר את המילים הראשונות שלהם סביב גיל שנה. חירשים מלידה, בדרך כלל, הם אלו שנולדו חירשים או שאיבדו את השמיעה לפני גיל שנה (הגיל שבו מתרחש רוב אובדן השמיעה אצל ילדים).
סטטיסטיקה

בכל שנה בארצות הברית, כ-12,000 תינוקות נולדים עם לקות שמיעה. אובדן שמיעה עמוק מתרחש בין 4 ל-11 לכל 10,000 ילדים.
גורמים

חירשות מלידה יכולה להיות נרכשת, כלומר להתרחש לאחר הלידה עקב מחלה או פציעה, או מולדת, לרוב מגורמים גנטיים. הגורמים הלא-גנטיים מהווים כרבע ממקרי לקות השמיעה אצל תינוקות. גורמים אלו יכולים לכלול: זיהומים בהיריון, כגון אדמת, ציטומגלווירוס או נגיף הרפס סימפלקס, חוסר חמצן, סוכרת הריונית, רעלת היריון, משקל לידה נמוך, פגות, פציעות לידה, רעלנים כולל סמים ואלכוהול שצרכה האם בהיריון, וכן סיבוכים הקשורים לגורם Rh בדם / צהבת. גורמים גנטיים מהווים יותר ממחצית מהתינוקות עם אובדן שמיעה מולד. רוב אלה נגרמות על ידי אובדן שמיעה אוטוסומלית רצסיבית או אובדן שמיעה אוטוסומלית דומיננטית. אובדן שמיעה אוטוסומלי רצסיבי הוא כאשר שני ההורים נושאים את הגן רצסיבי, ולהעביר אותו אל הילד שלהם. איבוד השמיעה האוטומוסלי הדומיננטי הוא כאשר גן לא תקין של הורה אחד מסוגל לגרום לאובדן שמיעה, אף על פי שהגן המתאים מההורה האחר הוא נורמלי.
טיפול

אביזרי שמיעה ושתלי שבלול עשויים לגרום לילד לשמוע קולות בטווח השמיעה שלו- אך הם אינם משחזרים שמיעה תקינה. שתלי שבלול יכולים לעורר את עצב השמיעה ישירות כדי לשחזר כמה קולות, אבל איכות הצליל היא לא כמו איכות השמיעה באוזן רגילה, לכן לא ניתן להתגבר על חירשות באופן מלא על ידי מכשירים רפואיים. יש אנשים שטוענים שהיתרונות והבטיחות של שתלי השבלול ממשיכים לגדול, במיוחד כאשר ילדים עם שתלים מקבלים הרבה תמיכה חינוכית בעל פה. המטרה עבור האודיולוגים היא לטפל בילודים חירשים עם שתלי שבלול במהלך השישה חודשים הראשונים, כך שהם לא יאחרו בלמידת השפה. למעשה, יש ציפיות כי אם הילדים מקבלים שתלים בשלב מוקדם, הם יכולים לרכוש מיומנויות שפה מילולית באותה רמה של עמיתיהם עם השמיעה הרגילה.
השפעה חברתית וקוגניטיבית

ילדים חירשים מלידה ולא שומעים רעש מתחת ל-60 דציבלים (העוצמה של שואב אבק) אינם מפתחים שפה אוראלית השווה לבני גילם. ילדים שנולדו עם ליקוי שמיעה עמוק, 90 דציבלים ומעלה (על רמת בלנדר מזון), מסווגים כחירשים מבחינה תפקודית. ילדים אלה אינם מפתחים מיומנויות דיבור ושפה בלי עזרה מפתולוג דיבור. ילדים אלה רוכשים קשיי הבנת השפה, גם כאשר רמת מצבים אחרים של השפה (כגון כתיבה וחתימה) היא נורמלית. באופן כללי, רמת הקריאה אצל אנשים חירשים מלידה לא עולה על הרמה של תלמיד כיתה ד '. ילדים אשר מאבדים את השמיעה שלהם לאחר שהם רכשו כמות מסוימת של שפה, גם אם זה רק לזמן קצר, יש להם יכולת יותר גבוהה להפגין את עצמם מאשר אלה שלא הייתה להם חשיפה לשפה.
אצל ילדים, סוג זה של אובדן שמיעה יכול להוביל לבידוד חברתי מכמה סיבות. ראשית, הילד חווה התפתחות חברתיתמאוחרת אשר קשורה במידה רבה לרכישת שפה מאוחרת. זה גם קשור לחוסר היכולת שלהם לקלוט רמזי שמיעה חברתיים. זה יכול לגרום לאדם חירש להיות רגיש בדרך כלל. ילד המשתמש בשפת הסימנים, או מזוהה עם תרבות החירשים, אינו חווה בדרך כלל את הבידוד הזה, במיוחד אם הוא לומד בבית ספר לחירשים, אך עשוי לחוות בידוד מהוריו אם הם אינם יודעים או עושים מאמץ ללמוד שפת סימנים. ילד המקבל באופן בלעדי או בעיקר מתקשר אוראלי יכול לחוות בידוד חברתי מבני גילו שאין להם לקויי שמיעה או חירשות, במיוחד אם אף אחד לא מלמד אותם מיומנויות חברתיות אשר ילדים אחרים עם רמת שמיעה נורמלית רוכשים באופן עצמאי.
רכישת שפה > רכישת דיבור

ילדים חירשים אינם רוכשים דיבור כמו שרוכשים ילדים עם שמיעה תקינה משום שאינם שומעים את השפה המדוברת סביבם. ברכישת שפה רגילה, הבנה שמיעתית קודמת להתפתחות השפה. ללא קלט שמיעתי, אדם עם חירשות מלידה נאלץ לרכוש דיבור חזותית דרך קריאת שפתיים. רכישת השפה המדוברת באמצעות קריאת שפתיים בלבד היא מאתגרת עבור הילד החירש, משום שהיא אינה מייצגת תמיד דיבור צלילי. הסיכוי שילד חירש ילמד לדבר בהצלחה מבוסס על מגוון גורמים, ביניהם: יכולת להבחין בין צלילי דיבור, מנת משכל לא מילולית גבוהה מהממוצע ומעמד סוציו-אקונומי גבוה יותר. למרות היותו מצויד בעזרי שמיעה או שסופק עם הוראה בעל פה וטיפול בדיבור בגיל צעיר, ילדים חירשים מלידה לא צפויים לפתח מיומנויות דיבור וקבלת דיבור מושלמות. ישנם חוקרים הסיקו כי ילדים חירשים הנלמדים באופן בלעדי באמצעות השפה המדוברת, עוברים את אותם השלבים הכלליים של רכישת השפה כעמיתיהם השומעים, אך מבלי להגיע לאותה רמה של מיומנות. שפה מדוברת שעשויה להתפתח אצל ילדים חירשים מלידה מתעכבת באופן חד משמעי.
רכישת שפה > רכישת דיבור > שתלי שבלול

ניתן לתקן תפיסת דיבור לפני רכישת השפה בעזרת שתלי שבלול. לאחר ניסיו של שנה וחצי, מצאו החוקרים כי התרבות החירשת הצליחה לזהות מילים ולהבין את תנועות השפתיים. יש הזדמנות יותר גדולה לשמוע צליל בהתאם למיקום של האלקטרודות לעומת הרקמה ומספר הנוירונים שנותרו במערכת השמיעה.
מחקרים מצאו כי השתלה מוקדמת מובילה לביצועים טובים יותר מאשר השתלה מאוחרת יותר. מחקרים מראים כי ילדים עם חירשות פרה-לינגלית (מלידה) מסוגלים לתקשר באופן נוח בחברה כאשר ההשתלה מתרחשת לפני גיל חמש. ייצור דיבור הוא תהליך איטי יותר בהתחלה מאז יצירת מילים דורש יותר מאמץ. ילדים שהיו להם כמעט שנתיים ניסיון עם שתלי שבלול הצליחו לייצר ולשמוע את רוב התנועות. הם מפתחים מיומנויות כדי להבין מידע נוסף, כמו גם להרכיב אותיות.
שתלי שבלול מעניקים לאנשים חירשים את ההזדמנות להבין מסרים שמיעתיים. כתוצאה מניסיון שבו חילקו ילדים לקבוצות שונות ונתנו להם אוצר של מילים, ראו שלאחר שלוש שנים של תרגול, הביצוע של ילדים עם מכשירים היה באותה רמת ביצוע של ילדים ללא בעיות שמיעה קודמות.
רכישת שפה > רכישת שפה

היכולת לרכוש דיבור אינה זהה ליכולת לרכוש שפה. אמצעי התקשורת העיקרי של האוכלוסייה מופק בעל פה; עם זאת, דיבור ושפה הם גורמים דיסוציאטיביים. אף על פי שאנו מצוידים מבחינה ביולוגית כדי להשתמש בשפה, אנחנו לא מוגבלים ביולוגית לדיבור. ילד שאין לו גישה לשפה מדוברת מקבל בקלות שפת סימנים.
יש רצון מולד לייצר שפה באוכלוסייה שומעת וחירשת. ילדים חירשים שלא נחשפו לשפת סימנים מייצרים תקשורת מחווה משלהם שנקראת Homesign לצורך הבעת רגשותיהם. Homesign נתפסת כמרכיב ביולוגי של השפה כי היא נובעת ישירות מן הילד החירש ומכיוון שהיא התרחשות עולמית.
שפת הסימנים, כגון שפת הסימנים האמריקאית (ASL), היא צורה ידועה של תקשורת לשונית עבור אנשים שומעים וחירשים כאחד. ילדים חירשים הלומדים שפת סימנים עוברים סדרה של אבני דרך מהלידה עד גיל שנה. אבני דרך אלה דומות לאלה של השפה המדוברת. ילד חירש מודע לסביבתו, נהנה מאינטראקציה אנושית, מחייך ונהנה ממשחק יד מלידה ועד שלושה חודשים. מ-3–6 חודשים ילד חירש גם מתחיל למלמל. בין 6–12 חודשים, ילדים חירשים משתמשים בתקשורת ידנית ומתקשרים עם מחוות, כגון משיכה והצבעה. ילדים חירשים רבים מסמנים על המילה הראשונה שלהם סביב 8 חודשים וחלק מסמן עד 10 סימנים או יותר סביב שנה.
רכישת שפה > רכישת שפה > קריאה וזיכרון לטווח קצר

לימוד הדקדוק תלת-ממדי, כמו ב-ASL, מחזק את יכולותיו החזותיות והמרחביות של הילד לרמה גבוהה מהממוצע. כדי להצליח בלימודי הקריאה, לילד החירש חייבת להיות שפה חזקה לבסס אותה. בנוסף, קשיי תקשורת עם המורה עלולים לפגוע בקריאה.
במבחני זיכרון קצרי טווח עבור מילים כתובות, ילדים חירשים ביצעו בצורה יותר גרועה בהשוואה לילדים עם שמיעה תקינה משום שהם לא מכירים את המילים. ילדים חירשים משתנים במידה רבה בניסיון ההתפתחותי שלהם עם שפת הסימנים, המשפיעה על התפתחותם של תהליכי זיכרון לטווח קצר. ילדים שמתחילים לרכוש שפה בגילאים מבוגרים ו / או בעלי יכולת שפה מוגבלת במהלך ילדותם המוקדמת, אינם מפתחים מיומנות שפת הסימנים, אשר בתורם משפיעה על התפתחות הזיכרון לטווח קצר.
רכישת שפה > רכישת שפה > ילדים של הורים חרשים

אימהות חירשות מדמיינות מודל במהלך האינטראקציות עם התינוק החירש. הן מעצבות את ידי תינוקותיהן כדי ליצור צורות של סימנים. הן משתדלות בייצור הבעות הפנים שלהן ומספקות מודלים בקו הראייה הישיר של תינוקותיהן החירשים. מטפלים של ילדים שומעים ושל ילדים חירשים מחזקים את ניסיונותיו הראשונים של הילד לתקשורת, ובכך מעודדים תקשורת נוספת ומורכבת יותר.
הביצוע של ילדים חירשים שיש להם הורים חירשים הוא ביצוע יותר טוב מזה של הילדים החירשים שיש להם הורים שומעים זאת בשל העובדה כי הורים חירשים מוכנים טוב יותר לענות על צורכי הלמידה המוקדמת של הילד החירש מאשר הורים ששומעים ; ולכן הם רוכשים את השפה "על פי לוח הזמנים". בנוסף, ילדים חירשים של הורים חירשים עוברים את שלבי התפתחות השפה מוקדם יותר.
רכישת שפה > גורמים חברתיים

ילדים חירשים שבאו ממצב סוציואוקונומי נמוך נמצאים בסיכון גבוה שלא להיות חשופים לשפה בזמן הנכון בילדות המוקדמת. הסיבה לכך היא שבמרבית מדינות העוני מתורגם לחוסר נגישות לשירותים חינוכיים וקליניים שחושפים ילדים חירשים לשפה.
הגורמים שמשפיעים על הישגים לימודיים של תלמידים חרשים דומים במידה רבה לאותם גורמים המנבאים את ההישגים הלימודיים של תלמידים שומעים בדרך כלל, כגון מצב חברתי ונוכחותם של תנאי נכות נוספים. זאת אומרת שחירשות, בפני עצמה, אינה קובעת הצלחה אקדמית או כישלון אלא מקיימת אינטראקציה עם גורמים רבים אחרים בדרכים מורכבות.
רכישת שפה > התערבות מוקדמת

ילדים חירשים של הורים שומעים עלולים לא להיחשף משמעותית לשפה בגיל רך. בגלל אובדן החושים שלהם, ילדים אלה תופסים מעט מדיבורם של הוריהם. כי ברוב המקרים ההורים לא מתקשרים עם ילדיהם בשפת הסימנים. לא להיות חשוף לשפה בגיל רך בנוסף לחוסר גישה לשירותים חינוכיים וקליניים החושפים ילדים חרשים לשפה בגיל המתאים הם גורמים מעכבים את רכישת השפה אצל אנשים חירשים.
ראו גם

לקות שמיעה
לקריאה נוספת

רטנר, ז'אן ברקו גליסון, נאן ברנשטיין (2009). התפתחות השפה (מהדורה השביעית). בוסטון: פירסון. ISBN 978-0-205-59303-3.
מאייר, ריצ'רד (1991). "רכישת שפה על ידי ילדים חרשים". מדען אמריקאי. (1). JSTOR 29774278.
מייברי, רחל (2002). סגלוביץ ורפין, עורכים. ספר נוירופסיכולוגיה (2 ed.). פרק 4. עמ '71-107.
מקינלי, א. וורן, ס 'פ' (1 ינואר 2000). "היעילות של שתלי שבלול לילדים עם חירשות Prelingual" (PDF). כתב עת של התערבות מוקדמת. 23 (4): 252-263. doi: 10.1177 / 10538151000230040501.https://files.eric.ed.gov/fulltext/EJ623184.pdf
הערות שוליים

↑  Disabilities
1 2  Hearing Loss at Birth (Congenital Hearing Loss), American Speech-Language-Hearing Association (באנגלית)
1 2  Noise Comparison, airportnoiselaw.org
↑  Filiz Polat, Factors Affecting Psychosocial Adjustment of Deaf Students, The Journal of Deaf Studies and Deaf Education 8, 2003-07-01, עמ' 325–339 doi: 10.1093/deafed/eng018
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קטרינה דה מדיצ'י

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1519 פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  5 בינואר 1589 (בגיל 69) טירת בלואה, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בזיליקת סן-דני 
 בן או בת זוג:  אנרי השני (28 באוקטובר 1533–20 ביולי 1559) 
 
 פרסים והוקרה
 הוורד המוזהב 
 חתימה:   
 
קטרינה דה מדיצ'י, רישום בגיר מאת פרנסואה קלואה
פסלי קבורה של קטרינה דה מדיצ'י ושל אנרי השני בבזיליקת סן-דני
קטרינה דה מדיצ'י (באיטלקית: Caterina de' Medici; ‏13 באפריל 1519 – 5 בינואר 1589) הייתה אשתו של אנרי השני מלך צרפת, ואמם של פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי מלכי צרפת, להם הייתה עוצרת ושלטה למעשה במדינה בשמם.
היסטוריונים חלוקים בדעתם לגבי מידת אשמתה באירועים הקשים של התקופה. יש הטוענים שהיא הייתה אחראית במידה רבה למלחמות האזרחים ולרדיפת ההוגנוטים.אחרים טוענים שהיא ניסתה להגן על האינטרסים של ילדיה ושל צרפת. היא תמכה באומנות ובתרבות, והפכה את צרפת למרכז תרבותי חשוב.
משפחתה

ב-28 באוקטובר 1533 התחתנה קטרינה עם אנרי השני, מלך צרפת, ממנו נולדו לה 10 ילדים:
פרנסואה השני, מלך צרפת (1544–1560)
אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת (1545–1568)
קלוד דה ולואה, נסיכת צרפת (1547–1575)
לואי מוולואה (1549)
שארל התשיעי, מלך צרפת (1550–1574)
אנרי השלישי, מלך צרפת (1551–1589)
מרגריט דה ולואה, נסיכת צרפת (1553–1615)
פרנסואה, דוכס אנז'ו (1555–1584)
ז'אן מוולואה (1556)
ויקטואר מוולואה (1556)
קרקס הספרים

.
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חנות ספרים
 כתובת:  שדרות סנטה מוניקה 8230, ווסט הוליווד (אנ'), קליפורניה, ארצות הברית
 מיקום:  מחוז לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1960
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־60 של המאה ה־20 
 תאריך פירוק:  9 בפברואר 2019 
 קואורדינטות:  34°05′26″N 118°22′06″W﻿ / ﻿34.090581°N 118.368242°W﻿ / 34.090581; -118.368242
 www.circusofbooks.com
 he
 
קרקס הספרים (באנגלית: Circus of Books) היא חנות ספרים ופורנוגרפיה גאה, שנפתחה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 בשם "Book Circus".
מאחר שהחנות נחשבה כמקום קרוזינג חשוב בקרב הקהילה הגאה במאה ה-20, נחשבת החנות כאתר חשוב בהיסטוריה הגאה (אנ') של לוס אנג'לס.
היסטוריה

החנות הראשונה נפתחה בשדרות סנטה מוניקה 8230 בווסט הוליווד (אנ') בשם "Book Circus". ב-1982, בעל העסק סבל מבעיות כלכליות, והעביר את הבעלות לבארי מייסון, מהנדס לאפקטים מיוחדים לשעבר, ולאשתו קארן, עיתונאית לשעבר, שעבדה בההוצאה לאור של לארי פלינט. הם שינו את שמו של העסק ל-"Circus of Books", ופתחו סניף נוסף בסילבר לייק (אנ')‏. בנוסף לפורנוגרפיה גאה וצעצועי מין למבוגרים, החנות מוכרת כריכות רכות מאחור, רומנים שנכתבו על ידי סופרים להט"בים, ספרי מדע בדיוני, תנ"כים ועיתונים זרים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, לאחר שנבחר רונלד רייגן לנשיא ארצות הברית ובעיקר לאחר פרסום דו"ח מייז (אנ'), אכיפת החוק הייתה צריכה לטפל בפורנוגרפיה. Circus of Books נתפס בעוקץ של ה-FBI ובארי מייסון הועמד לדין. עורך דינו של בארי מייסן הגן עליו באמצעות התיקון הראשון והוא פוטר לאחר שהודה באשמה. ב-1989, הורה משרד השריף של מחוז לוס אנג'לס (אנ') כי החנות בווסט הוליווד (אנ') תיסגר בין השעות 02:00 בבוקר עד ל-06:00 בבוקר לאחר תלונות על כך שהיא משכה זנות גברית. סניף שלישי שהיה בשרמן אוקס (אנ') נאלץ להיסגר בשנות ה-90 של המאה ה-20 מאחר שהיה קרוב מדי לבית ספר יסודי.
פעילות העסק ירדה במאה ה-21. הסניף בסילבר לייק (אנ') נסגר ב-8 באוגוסט 2016. (כיום, מתקיימת שם חנות מריחואנה (אנ'), אם כי השלט המקורי עדיין שם). הסניף בווסט הוליווד (אנ') נסגר ב-9 בפברואר 2019. רחל מייסון (אנ'), בתם של הבעלים, שהיא אמנית, מוזיקאית ויוצרת קולנוע, אמרה כי הנגישות הקלה של פורנוגרפיה גאה ואפליקציות קרוזינג כמו גריינדר החליפה את הצורך בחנויות קרוזינג כמו Circus of Books.‏ עם זאת, הסניף בווסט הוליווד (אנ') נפתח מחדש ב-2020 על ידי Channel 1.
סרט תיעודי

סרט תיעודי אודות החנות, חנות קטנה ועליזה, שבוים על ידי רחל מייסון (אנ'), הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-26 באפריל 2019. סרט זה הוצג גם בגאלת הפתיחה של פסטיבל הסרטים Outfest.