stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאוגרפיה של קטר

| --- | --- |
 (למפת קטר מוגדלת) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן אל-וכרה ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי +(למפת קטר רגילה) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן אל-וכרה ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי +
 יבשת:  אסיה 
 קואורדינטות:  25°16′10″N 51°12′46″E﻿ / ﻿25.269535°N 51.212767°E﻿ / 25.269535; 51.212767
 שטח
 דירוג שטח:  165
 שטח:  11,586 קמ"ר 
   אדמה:  11,586 קמ"ר (100%)
   מים:  0 קמ"ר (0%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  0 מטר
 גובה ממוצע:  28 מטר
 הנקודה הגבוהה:  103 מטר
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  563 ק"מ
 אורך הגבולות:  87 ק"מ
 מדינות גובלות:  ערב הסעודית, איראן 
 
קטר ממוקמת בחצי האי ערב אשר בדרום מערב אסיה, קטר גובלת במפרץ הפרסי, בערב הסעודית ובקרוב תסתיים בנייתו של גשר הצפוי לעבור בין קטר לבחריין ויהווה חיבור יבשתי ביניהן.
כללי

שטח כללי - 11,586 קילומטרים מרובעים.
אדמה - 11,586 קילומטרים מרובעים
שטחי מים - זניחים.
כללי > רמות קיצוניות

נקודת שפל - 0 מטרים (המפרץ הפרסי)
נקודת שיא - 103 מטרים (קוריאן אבו אל באול)
גבולות

כללי - 628 קילומטרים.
עם ערב הסעודית - 65 קילומטרים.
קו החוף - 563 קילומטרים.
טריטוריית הים - 12 מיילים ימיים
אוצרות טבע

אוצרות הטבע בקטר כוללים, מתכות, שמנים, ובעיקר נפט וגז טבעי.
שימוש אדמה

אדמה ראויה לעיבוד: 1%
אדמה בעלת יבול תמידי: 0%
שדה מרעה תמידי: 5%
יערות: 0%
שטחים אחרים: 95%
חלוקה גאוגרפית

חלקיה הגאוגרפיים של קטר הם מעגלים, מהחוץ לפנים מכיוון שקטר היא חצי אי.
המעגל החיצוני - רצועת חוף שאורכה 563 קילומטרים, רוב אוכלוסיית קטר מתגוררת במעגל החיצוני והערים הגדולות של קטר נמצאות בו: דוחה, אל-ח'ור, א-דעאין, לוסייל ואום סלאל מוחמד.
המעגל האמצעי - אזור מדברי נמוך, קצת יותר חם מרצועת החוף, העיר הגדולה היחידה באזור זה היא א-ריאן.
המעגל הפנימי - אזור מדברי בגובה של מאה מטרים, באזור זה קיימים רק כפרים קטנים ולא ידועים של כ-1,000 איש בכל אחד מהם.
הערות שוליים

↑  תמ"ג - 2022
| גאוגרפיה של מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הוותיקן • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
הטופוגרפיה של קטר, ניתן לראות את גובהו של האזור בהתאם למעגלו.
מעגלי קטר, החיצוני בצבע כחול, האמצעי בצבע חאקי-חרדל והפנימי בצבע ורוד.
גביע אירופה למחזיקות גביע

ערך זה עוסק בתחרות כדורגל שנקראה גביע למחזיקות גביע. אם התכוונתם לתחרות כדורסל שנקראה בעבר גביע למחזיקות גביע, ראו .
| --- | --- |


 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1960
 תאריך פירוק:  1999
 ארגון מפעיל:  אופ"א
 תקופת התחרות:  ?–1999 
 מספר תחרות:  39 
 מספר מתמודדים:  97 
 יבשת:  אירופה
 זוכה אחרון/נה:  איטליה לאציו
 הכי הרבה זכיות:  ספרד ברצלונה (4)
 מפעל גבוה יותר:  ליגת האלופות
 מפעל נמוך יותר:  גביע אופ"א
 archive.is/sLwf
 
ג'אני ריברה ממילאן מניף את גביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר משחק גמר בו גברה מילאן על המבורג, 1968
גביע אירופה למחזיקות גביע (באנגלית: European Cup Winners' Cup) היה טורניר כדורגל אירופאי למועדונים שזכו בגביע המקומי בארצם ומדינתם חברה באופ"א. הטורניר שוחק בשיטת "נוק-אאוט" כאשר בכל שלב, למעט הגמר, התקיימו שני משחקים: אחד בבית ואחד בחוץ.
גביע זה נחשב באירופה למפעל השני בחשיבותו, מתחת לליגת האלופות, אך מעל גביע אופ"א באותה עת.
בשנת 1991 שונה שמו של המפעל לגביע אופ"א למחזיקות גביע (UEFA Cup Winners' Cup).
מפעל זה חדל מלהתקיים בסוף עונת 1999 – אחרי שאופ"א החליטה לצמצם את פעילותה ל-2 גביעי אירופה בלבד – ליגת האלופות וגביע אופ"א. בעונה האחרונה של גביע המחזיקות זכתה לאציו האיטלקית.
במשך כל שנותיו של המפעל לא זכתה מעולם אף קבוצה בגביע פעמיים ברציפות, אך במספר מקרים קרה שקבוצה שזכתה בגביע העפילה בחלוף שנה שוב למשחק הגמר אך נוצחה בגמר. כך לדוגמה זכתה פארמה בגביע בשנת 1993 ובשנת 1994 היא הפסידה לארסנל. ארסנל, שזכתה בו כאמור בשנת 1994, הפסידה בשנת 1995 בגמר לסרגוסה.
בעונת 1971 של המפעל השיגה צ'לסי ניצחון 0–21 על קאריינג 97 הלוקסמבורגית, שעד היום מחזיק בשיא הניצחון הגבוה ביותר בתולדות הכדורגל האירופי.
משחקי הגמר > זכיות לפי מועדון

| מועדון | זכיות | סגנויות | שנות זכייה | שנות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ברצלונה | 4 | 2 | 1979, 1982, 1989, 1997 | 1969, 1991 |
| בלגיה אנדרלכט | 2 | 2 | 1976, 1978 | 1977, 1990 |
| איטליה מילאן | 2 | 1 | 1968, 1973 | 1974 |
| אנגליה צ'לסי | 2 | 0 | 1971, 1998 | — |
| ברית המועצות דינמו קייב | 2 | 0 | 1975, 1986 | — |
| ספרד אתלטיקו מדריד | 1 | 2 | 1962 | 1963, 1986 |
| סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס | 1 | 2 | 1972 | 1961, 1967 |
| אנגליה ארסנל | 1 | 2 | 1994 | 1980, 1995 |
| איטליה פיורנטינה | 1 | 1 | 1961 | 1962 |
| אנגליה וסטהאם יונייטד | 1 | 1 | 1965 | 1976 |
| גרמניה המבורג | 1 | 1 | 1977 | 1968 |
| הולנד אייאקס | 1 | 1 | 1987 | 1988 |
| איטליה סמפדוריה | 1 | 1 | 1990 | 1989 |
| איטליה פארמה | 1 | 1 | 1993 | 1994 |
| צרפת פריז סן-ז'רמן | 1 | 1 | 1996 | 1997 |
| אנגליה טוטנהאם הוטספר | 1 | 0 | 1963 | — |
| פורטוגל ספורטינג ליסבון | 1 | 0 | 1964 | — |
| גרמניה בורוסיה דורטמונד | 1 | 0 | 1966 | — |
| גרמניה באיירן מינכן | 1 | 0 | 1967 | — |
| צ'כוסלובקיה סלובן ברטיסלבה | 1 | 0 | 1969 | — |
| אנגליה מנצ'סטר סיטי | 1 | 0 | 1970 | — |
| גרמניה המזרחית פ.צ. מגדבורג | 1 | 0 | 1974 | — |
| ספרד ולנסיה | 1 | 0 | 1980 | — |
| ברית המועצות דינמו טביליסי | 1 | 0 | 1981 | — |
| סקוטלנד אברדין | 1 | 0 | 1983 | — |
| איטליה יובנטוס | 1 | 0 | 1984 | — |
| אנגליה אברטון | 1 | 0 | 1985 | — |
| בלגיה מכלן | 1 | 0 | 1988 | — |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 1 | 0 | 1991 | — |
| גרמניה ורדר ברמן | 1 | 0 | 1992 | — |
| ספרד ריאל סרגוסה | 1 | 0 | 1995 | — |
| איטליה לאציו | 1 | 0 | 1999 | — |
| ספרד ריאל מדריד | 0 | 2 | — | 1971, 1983 |
| אוסטריה ראפיד וינה | 0 | 2 | — | 1985, 1996 |
| הונגריה מ.ט.ק. בודפשט | 0 | 1 | — | 1964 |
| גרמניה מינכן 1860 | 0 | 1 | — | 1965 |
| אנגליה ליברפול | 0 | 1 | — | 1966 |
| פולין גורניק זאבז'ה | 0 | 1 | — | 1970 |
| ברית המועצות דינמו מוסקבה | 0 | 1 | — | 1972 |
| אנגליה לידס יונייטד | 0 | 1 | — | 1973 |
| הונגריה פרנצווארוש | 0 | 1 | — | 1975 |
| אוסטריה אוסטריה וינה | 0 | 1 | — | 1978 |
| גרמניה פורטונה דיסלדורף | 0 | 1 | — | 1979 |
| גרמניה המזרחית קרל צייס ינה | 0 | 1 | — | 1981 |
| בלגיה סטנדרד לייז' | 0 | 1 | — | 1982 |
| פורטוגל פורטו | 0 | 1 | — | 1984 |
| גרמניה המזרחית לוקומוטיב לייפציג | 0 | 1 | — | 1987 |
| צרפת מונקו | 0 | 1 | — | 1992 |
| בלגיה רויאל אנטוורפן | 0 | 1 | — | 1993 |
| גרמניה שטוטגרט | 0 | 1 | — | 1998 |
| ספרד מיורקה | 0 | 1 | — | 1999 |
משחקי הגמר > זכיות לפי לאום

| לאום | זכיות | סגנויות | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| אנגליה אנגליה | 8 | 5 | 13 |
| ספרד ספרד | 7 | 7 | 14 |
| איטליה איטליה | 7 | 4 | 11 |
| גרמניה גרמניה | 4 | 4 | 8 |
| בלגיה בלגיה | 3 | 4 | 7 |
| ברית המועצות ברית המועצות | 3 | 1 | 4 |
| סקוטלנד סקוטלנד | 2 | 2 | 4 |
| צרפת צרפת | 1 | 2 | 3 |
| גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 1 | 2 | 3 |
| הולנד הולנד | 1 | 1 | 2 |
| פורטוגל פורטוגל | 1 | 1 | 2 |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 | 0 | 1 |
| אוסטריה אוסטריה | 0 | 3 | 3 |
| הונגריה הונגריה | 0 | 2 | 2 |
| פולין פולין | 0 | 1 | 1 |
הישראליות בגביע המחזיקות

קבוצות ישראליות התחרו בגביע המחזיקות החל בעונת 1992/1993 ועד לעונת 1998/1999 אז הופסקה פעילות המפעל. הפועל פתח תקווה הייתה הקבוצה הישראלית הראשונה שהשתתפה במפעל ואף עברה את השלב המקדים, מכבי חיפה הייתה הנציגה הישראלית היחידה שהעפילה בסך הכל שלוש פעמים למפעל. שאר הקבוצות ששיחקו במפעל הן מכבי תל אביב, הפועל באר שבע ועירוני ראשון לציון. הישג השיא של ישראלית במפעל הוא הגעה לרבע גמר המפעל, בשנת פעילותו האחרונה (1998/1999) - אז מכבי חיפה הגיעה עד לרבע גמר הגביע והפסידה ללוקומוטיב מוסקבה.
הערות שוליים

1 2 3  Stokkermans, Karel (26 בינואר 2000). "European Cup Winners' Cup". RSSSF. ארכיון מ-16 במרץ 2016. נבדק ב-8 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ross, James M. (31 במאי 1999). "European Cup Winners' Cup Finals 1961–99". RSSSF. ארכיון מ-5 במרץ 2016. נבדק ב-8 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UEFA Cup Winners' Cup: All-time finals". UEFA. 30 ביוני 2005. אורכב מ-המקור ב-27 באוקטובר 2002. נבדק ב-10 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  כולל זכיות של מועדונים מגרמניה המערבית.
↑  שתי זכיות של מועדונים מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, זכייה אחת של מועדון מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, וסגנות אחת של מועדון מהרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית.
↑  זכייה אחת של מועדון סלובקי.
גרהארד קיטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בספטמבר 1888 ברסלאו, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  11 ביולי 1948 (בגיל 59) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מעסיק:  אוניברסיטת טיבינגן, אוניברסיטת וינה, אוניברסיטת לייפציג 
 תפקיד:  צ'פליין 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 
גרהארד קיטל (בגרמנית: Gerhard Kittel; ‏23 בספטמבר 1888-‏11 ביולי 1948) היה תאולוג פרוטסטנטי גרמני שהיה ידוע כאנטישמי.
חייו

קיטל נולד בספטמבר 1888 בוורוצלב. אביו רודולף קיטל היה חוקר הברית החדשה. משנת 1921 שימש כפרופסור לברית החדשה באוניברסיטת טיבינגן. ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית וכיהן חבר הנהלת האוניברסיטה. בשנת 1945 נאסר על ידי הצבא הצרפתי על פעולתו בימי הרייך השלישי.
עמדותיו לגבי היהדות

בהרצאותיו המדעיות שהיו פופולריות הדגיש את ההבדל בין היהדות בתקופת המקרא לבין היהדות המודרנית אותה כינה "קלוקלת". בגין עמדות אלה הותקף תכופות בידי הסטודנטים הנציונל-סוציאליסטים, שטענו כי עמדותיו אינן תואמות את תאוריית הגזע על אודות היהודים. בהמשך חייו התאים קיטל את עצמו למדיניות החדשה והדגיש כי קיים ניגוד גזעי בין הנצרות והיהדות. בסוף שנות השלושים הוא כיהן כרפרנט לענייני דת במכון הממלכתי לחקר היהדות בברלין, ודאג לטפח את חקר היהדות מנקודת ראות נאצית במחלקתו באוניברסיטת טיבינגן ואוניברסיטת וינה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263925205171  PLWABN: 9810662602305606  BnF: cb125734713 (data)  CiNii: DA04801420  GND: 118562592  ICCU: CFIV009611  ISNI: 0000 0001 0867 2379  LCCN: n84214734  NKC: skuk0000681  NTA: 068389639  SELIBR: 193637  SUDOC: 035051817  Trove: 841615  VcBA: 495/292616  VIAF: 7507267   WorldCat (עם VIAF): 7507267 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'רום ביקסבי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  11 בינואר 1923 לוס אנג'לס
 פטירה:  28 באפריל 1998 (בגיל 75) סן ברנרדינו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Drexel Jerome Lewis Bixby 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 שם עט:  D. B. Lewis, J. Russell, M. St. Vivant, Albert Russell, Harry Neal, Thornecliff Herrick 
 עיסוק:  סופר, עורך ותסריטאי
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 יצירות בולטות:  החיים כל כך טובים
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 
דרקסל ג'רום לואיס ביקסבי (Drexel Jerome Lewis Bixby;‏ 11 בינואר 1923 - 28 באפריל 1998) היה סופר אמריקאי, עורך ספרותי ותסריטאי, ידוע בעיקר בזכות עבודתו במדע בדיוני. הוא גם כתב מערבונים רבים והשתמש בשמות הבדויים DB לואיס, הארי ניל, אלברט ראסל, ג'יי ראסל, מ. סנט ויואנט, ת'ורנקליף הריק ואלגר רומא (לשיתוף פעולה אחד עם בודריס אלגיס - Budrys Algis).
סיפורו המפורסם ביותר הוא "החיים כל כך טובים" (It's a Good Life) מ-1953, שעובד לפרק של אזור הדמדומים ב-1961. הוא גם כתב ארבעה פרקים לסדרת מסע בין כוכבים: "Mirror, Mirror", "יומה של היונה", "רקוויאם למתושלח", וכן את "בכל שם אחר". עם קלמנט אוטו, הוא השתתף בכתיבת סיפור שעובד גם לסרט המדע הבדיוני הקלאסי "Fantastic Voyage" ב-1966, גם לסדרת טלוויזיה, וגם היווה בסיס לספר של אייזק אסימוב.
הוא היה העורך של Planet Stories מקיץ 1950 עד יולי 1951, והעורך של Two Complete Science Adventure Novels מחורף 1950 ועד יולי 1951.
יצירות הטלוויזיה הידועות ביותר שלו כוללות שני פרקים של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית: ב-1967 הפרק "Mirror, Mirror", שהציג את הקונספט של יקום המראה, וב-1969 הפרק "רקוויאם למתושלח", על "פלינט" - איש בן 6000 שנה. אבל העיבוד של סיפורו הקצר "החיים כל כך טובים" (1953), לפרק באזור הדמדומים נחשב כיצירתו הטלוויזיונית המפורסמת ביותר. הוא היה פופולרי מספיק כדי לבחון שוב את הנושא בסרט אזור הדמדומים: הסרט (1983), ומפורסם מספיק כדי להיות בפרק פרודי "Treehouse of Horror II" במשפחת סימפסון ב-1991.‏ הפרק מ-1968 "היום של היונה" במסע בין כוכבים מכובד גם כן על ידי חובבי הז'אנר. ביקסבי גם הגה והשתתף בכתיבת הסיפור לסרט Fantastic Voyage מ-1966. ספרי בנטם השיגו את הזכויות על התסריט ופנו לאייזק אסימוב לכתוב ספר המבוסס עליו.
עבודתו של האחרונה של ג'רום ביקסבי, היה התסריט לסרט האיש מכוכב ארץ (The Man from Earth). הסיפור נולד בשנות ה-1960 המוקדמות והושלם על ערש דווי, באפריל 1998. בשנת 2007 הסיפור הפך לסרט בהפקת בנו אמרסון ביקסבי.
ביקסבי כתב את התסריט המקורי לסרט המסע בדיוני מ-1958 "It! The Terror from Beyond Space", שהיה ההשראה להנוסע השמיני.
הפרק "The Emperor's New Cloak" מעונה 7 של מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 מוקדש לזכרו של ביקסבי.
מיצירותיו

תורגמו רק יצירות בודדות, ובהן:
"החיים כל כך טובים" (It's a Good Life) בתוך מבחר הסיפורת הבדיונית בעריכת רוברט סילברברג, בתרגום עמנואל לוטם, הוצאת עם עובד, 1981
בשם "מה נאים הם החיים" בקובץ של סיפורי מתח ואימה שערך הבמאי אלפרד היצ'קוק בשם "הקברן המוזר "עברית – נ' בעל גליל. (תל אביב): ספיח, [תשכ"ד]. בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד"
מיצירותיו > אוספים

Devil's Scrapbook (1964; also as Call for an Exorcist 1974)
Space by the Tale (1964)
Day of the Dove (1978) - novelization of his ST:TOS episode
The Man from Earth (1998)
מיצירותיו > סיפורים קצרים

"Tubemonkey" (1949)
"And All for One" (1950)
"The Crowded Colony" (1950) [as by Jay B. Drexel]
"Cargo to Callisto" (1950) [as by Jay B. Drexel]
"The Whip" (1951) [as by Jerome D. Bixby]
"Vengeance on Mars" (1951) [as by D. B. Lewis]
"Page and Player" (1952) [as by Harry Neal]
"Ev" (1952) with Raymond Z. Gallun
"Nightride and Sunrise" (1952) with James Blish [as by Jerome Bixby]
"The Second Ship" (1952)
"Sort of Like a Flower" (1952)
"Angels in the Jets" (1952)
"Zen" (1952)
"It's a Good Life" (1953)
"The Slizzers" (1953)
"Share Alike" (1953) with Joe E. Dean
"Can Such Beauty Be?" (1953)
"The Monster" (1953)
"Underestimation" (1953) with Algis Budrys [as by Alger Rome]
"Where There's Hope" (1953)
"One Way Street" (1953)
"Little Boy" (1954) [as by Harry Neal]
"The Holes Around Mars" (1954)
"The Good Dog" (1954)
"Halfway to Hell" (1954)
"The Draw" (1954)
"The Young One" (1954)
"Small War" (1954)
"Mirror, Mirror" (1954)
"For Little George" (1954) [as by J. B. Drexel]
"The Battle of the Bells" (1954)
"The Murder-Con" (1954)
"Our Town" (1955)
"Laboratory" (1955)
"Trace" (1961)
"The Magic Typewriter" (1963)
"The Bad Life" (1963)
"The God-Plllnk" (1963)
"The Best Lover in Hell" (1964)
"Lust in Stone" (1964)
"Sin Wager" (1964)
"Kiss of Blood" (1964)
"The Marquis' Magic Potion" (1964)
"Natural History of the Kley" (1964)
"The Magic Potion" (1976)
פילמוגרפיה > פרקים ממסע בין הכוכבים

"Requiem for Methuselah" (1969) (writer)
"Day of the Dove" (1968) (writer)
"By Any Other Name" (1968) (story, teleplay)
"Mirror, Mirror" (1967) (writer)
פילמוגרפיה > פרקים מאזור הדימדומים

"It's a Good Life (The Twilight Zone)|It's a Good Life" (1961) (short story)
Third segment ("It's a Good Life"), Twilight Zone: The Movie (1983) (story)
פילמוגרפיה > סרטים

"It! The Terror from Beyond Space" (1958) (writer)
"Rampage (1963 film)|Rampage" (1963) (screen story)
"Fantastic Voyage" (1966) (story)
"The Man From Earth" (2007) (writer)
ג'ורג' איניס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1938 (בן 86) וופינג, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  קולג' מורלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' איניס (באנגלית: George Innes; נולד ב-8 במרץ 1938) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

איניס נולד בוופינג, שכונה במזרח לונדון. הוא התחיל את הקריירה שלו בהופעות בתיאטרון המלכותי הלאומי בהנהלתו של לורנס אוליבייה. לפני כן למד בטוינבי הול ובשיעורי ערב באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), שם זכה בפרס "גביע שייקספיר" על הצטיינות.
ביוגרפיה > תיאטרון

בתיאטרון הופיע איניס במחזה "The Dream of Peter Mann" מאת ברנרד קופס ובבימויו של פרנק דונלופ בפסטיבל אדינבורו, ובסיור הופעות בבריטניה. בשנה האחרונה של הלימודים למד בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". הוא עבד שוב עם דונלופ במחזה "The Pantomime" בתיאטרון "בריסטול אולד ויק" ואחר כך בעונת התיאטרון בנוטינגהאם פלייהאוס עם דונלופ ועם ג'ון נוויל (אנ')
עוד הופיע איניס בהפקות של להקת הרויאל קורט במחזה "Chips with Everything" שהועלה בתיאטראות וסט אנד ובברודוויי. הוא שיחק במחזה "אותלו" עם פרנק פינלי בתפקיד יאגו בתיאטרון הלאומי בצ'יצ'סטר ובתיאטרון אולד ויק. באותה תקופה השתתף גם במחזות "Dutch Courtesan", "אמא קוראז'", "Hobson's Choice" ו-"The Master Builder". בתיאטרון הלאומי הופיע איניס במחזה "Jumpers" מאת טום סטופארד בבימויו של פיטר רוג'רס, "Bedroom Farce" שביים פיטר הול והוצג גם בווסט אנד, ובמחזה "The Vortex" בתיאטרון המנסון בלוס אנג'לס. בשנים 1993 ו-1994 שיחק במחזה "קול קטן" עם להקת התיאטרון סטפנוולף (אנ'), בבימויו של סיימון קרטיס בשיקגו. כשחזר ללונדון שיחק בתיאטרון סאות'וורק פלייהאוס במחזות "רוסמרהולם" (1997) וב-"Riders to the Sea" (ב-2005).
בשנת 2009 הופיע איניס באוף-ברודוויי במחזה "The Lodger" בתיאטרון וורקשופ בבימויו של האריס יולין. שם הוא יצר את מופע היחיד שלו בשם "Tribute" שהתבסס על המחזה "Ages of Man" (אנ') מאת סר ג'ון גילגוד. הוא גם הופיע במועדון התיאטרון "The Players" בעיר ניו יורק. באוגוסט 2009 הועלה המופע בפסטיבל הפרינג' באדינבורו וזכה לביקורות מצוינות. במרץ 2010 הופיע בתוכניתו "Tribute" בתיאטרון ברונ'ס קורט פאב בלונדון.
ביוגרפיה > קולנוע

הסרטים שבהם הופיע איניס כוללים את "בילי בדאי" (1963, בבימויו של ג'ון שלזינגר), "Charlie Bubbles" (מ-1967, בבימויו של אלברט פיני), "Before Winter Comes" (מ-1969 שביים ג'. לי תומפסון), "הג'וב האיטלקי" (1969, בבימויו של פיטר קולינסון), "The Last Valley" (מ-1971 בבימויו של ג'יימס קלאוול), "אדי הבלש" (1972, בבימויו של סטיבן פרירס), "האפיפיורית יוהנה" (1972, בבימויו של מייקל אנדרסון), "יהלומים נוצצים בלונדון" (1974, בבימויו של ג'רום קורטלנד), "גשר אחד רחוק מדי" (1977, בבימויו של ריצ'רד אטנבורו), "סוויני 2" (מ-1978 בבימויו של טום קלג), "מגע המדוזה" (1978, בבימויו ג'ק גולד), "The Odd Job" (מ-1978, בבימויו של פיטר מדאק), "קואדרופניה" (1979, בבימויו של פרנק רודם), "בין שתי ערים" (1980, בבימויו של ג'ים גודרד), "שוגון" (1980, בבימויו של ג'רי לונדון), "Goliath Awaits" (מ-1981, בבימויו של קווין קונור), "אייבנהו" (1982, בבימויו של דאגלס קמפילד), "Ordeal by Innocence" (מ-1985, בבימויו של דזמונד דייוויס) ו-"Morons from Outer Space" (מ-1985 בבימויו של מייק הודג'ס).
בשנות האלפיים שיחק איניס בסרטים "זירה עוינת" (2000, ביים ג'ון אירווין), "ניקולס ניקלבי" (2001, ביים סטיבן ויטאקר), "סיבוב אחרון" (2001, ביים פרד סקפיסי), "אדון ומפקד: הצד הרחוק של העולם" (2003, ביים פיטר ויר), "דברים שצריך לעשות לפני גיל 30" (מ-2005, ביים סיימון שור), "אבק כוכבים" (2007, ביים מתיו ווהן), ובסרט "אליזבת: תור הזהב" (2007, ביים שקאר קאפור).
ביוגרפיה > טלוויזיה

על תפקידיו בטלוויזיה היה איניס מועמד פעמיים לפרס אמי. הוא השתתף בתוכניות שונות בטלוויזיה הבריטית וגם האמריקאית. איניס גילם את המשרת אלפרד בסדרה "על אדונים ומשרתים", ג'מבו בעונה הראשונה של הסדרה "Budgie", וילקינס בסדרה "Danger UXB". עוד שיחק בסדרה "אני, קלאודיוס", בסיטקום "החיים הטובים", בסדרת הדרמה "רמפול", בסדרת ההרפתקאות "Q.E.D.", במיני-סדרה "מצדה", בסדרה המשטרתית "בלוז לכחולי המדים", בסדרה "מגנום" וב"קגני ולייסי", בסדרה הקומית "מ.א.ש", בפרק "Mouse in the Corner" מ"סיפורי המסתורין של רות רנדל", בעיבוד לרומן "אדם ביד", במיני-סדרה "Seekers", בפרק "הרצח באיי הקריביים" על פי ספר מאת אגאתה כריסטי, במיני-סדרה "Noble House", בפרק "Who Killed Cock Robin" בסדרה "רציחות במידסומר", בדרמת הפשע "The Brief", בסיטקום "Get Some In!" ובסיטקום "Open All Hours" וכן בקומדיה "ניוהארט" בכיכובו של בוב ניוהארט.
הערות שוליים

↑  Interview with actor George Innes,January 24, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729583505171  GND: 1272132676  ISNI: 0000 0003 7207 1038  LCCN: no2007149807  NKC: xx0161557  NLK: KAC2020M9174  VIAF: 14565783   WorldCat (עם VIAF): 14565783
ג'רום דייסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1987 (בן 37) רוקוויל שבמרילנד
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.90
 מספר:  2, 11
 מכללה:  קונטיקט
 דראפט:  לא נבחר, 2010
 קבוצות כשחקן
 2010–2012   2012   2012–2013   2013–2014   2014–2015   2015–2016   2016–2018   2018   2019   2019–2020   2020:  טלסה 66'   ניו אורלינס פליקנס   הפועל חולון   ניו באסקט ברינדיזי   הפועל ירושלים   טורינו   הפועל ירושלים   ג'יאנגסו דרגונס   בני הרצליה   פלקנסטרו וירטוס רומא   פורטיטודו בולוניה
 הישגים כשחקן
 אליפות הסרייה א' (2015)  זכייה בגביע האיטלקי (2015)  זכייה בסופר קאפ האיטלקי (2014)  MVP של הסופר קאפ האיטלקי (2014)  אול-סטאר ליגת הפיתוח של ה-NBA ‏(2012)  אליפות ליגת העל בכדורסל (2017)  MVP של משחק הגמר בליגת העל בכדורסל (2017)
 
ג'רום קליפטון דייסון (באנגלית: Jerome Clifton Dyson; נולד ב-1 במאי 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת פלקנסטרו וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית.
קריירה

אחרי שלא נבחר בדראפט 2010 דייסון חתם בטלסה 66' מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-47 משחקים בהם שיחק קלע 15.5 נקודות בממוצע למשחק והיה למוביל הנקודות בקבוצה.
דייסון היה חלק מנבחרת ארצות הברית במשחקים הפאן-אמריקאיים באוקטובר 2011. עקב שביתת ה-NBA ב-2011 לא שיחקו בנבחרת שחקנים מה-NBA. דייסון קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק ונבחרתו זכתה במדליית הארד.
לאחר עונה טובה בליגת הפיתוח ניסה דייסון את מזלו ב-NBA הוא היה חלק מסגל מחנה האימונים של ניו אורלינס פליקנס עד שנופה מהסגל וחזר לטלסה 66'. לאחר מכן ב-10 באפריל 2012 דייסון חתם לחוזה של 10 ימים בניו אורלינס פליקנס. ב-9 משחקים בהם שיחק קלע 7.4 נקודות, לקח 2.1 ריבאונדים ומסר 2 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-19 בספטמבר 2012 חתם דייסון בהפועל חולון מליגת ווינר סל.
ב-12 בינואר 2013 קלע דייסון 40 נקודות בניצחון 103-107 על מכבי אשדוד.
סיים את העונה הסדירה כשהוא מוביל ברשימת הקלעים בליגה עם 20.4 נקודות בממוצע למשחק אך קבוצתו לא העפילה לפלייאוף.
ב-2013 חתם דייסון בברינדיזי האיטלקית.
ב-2014 חתם בדינמו סאסארי וזכה איתה באליפות איטליה, בגביע האיטלקי ובסופר קאפ האיטלקי.
ב-2015 חתם דייסון בטורינו.
ב-12 ביולי 2016 חתם דייסון בהפועל ירושלים לעונה, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-15 ביוני 2017, במשחק הגמר בליגת העל בין הפועל ירושלים למכבי חיפה דייסון קלע 30 נקודות (כולל 6 מ-9 מהשלוש), מסר 5 אסיסטים ולקח 6 ריבאונדים. דבר זה הוביל את קבוצתו הפועל ירושלים לניצחון 76-83 ולזכייתה באליפות השנייה בתולדותיה. לאחר המשחק נבחר ל-MVP של משחק הגמר.
ב-4 ביולי 2017 הודיעה הפועל ירושלים על מימוש האופציה לעונה נוספת של דייסון.
ב-8 ביולי 2018 חתם דייסון לעונה אחת בקבוצת ג'יאנגסו דרגונס מליגת ה-CBA הסינית. לאחר פציעה שחררה אותו הקבוצה הסינית, והוא חתם בבני הרצליה.
ב-26 ביולי 2019 חתם דייסון לעונה אחת בקבוצת פלקנסטרו וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית.
הערות שוליים

↑  מניו אורלינס לאולם הפחים: ג'רום דייסון חתם במדי חולון, באתר ערוץ הספורט, 19 בספטמבר 2012
↑  ג'רום דייסון חתם בהפועל ירושלים, באתר ערוץ הספורט, 12 ביולי 2016
↑  מערכת וואלה ספורט‏, שומרת על המשכיות: ג'רום דייסון נשאר בהפועל ירושלים, באתר וואלה, 4 ביולי 2017
↑  【官宣】杰罗姆-戴森正式加盟江苏肯帝亚.‏ 9.7.18 .sohu.com
↑  אור שקדי‏, בני הרצליה: ג'רום דייסון ודיאור פישר חתמו עד לסיום העונה, באתר וואלה, 10 בפברואר 2019
↑  Jerome Dyson signs in Italy with Virtus Roma. Sportando. July 26, 2019