stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרופא וגרושתו
הדמויות > דינה

האחות דינה מתוארת כאישה מושכת ומיוחדת, בעלת חיוך כובש. "היא לא נהגה לצוות, אלא חיוך שהקיף את פיה הביאם לידי ציות", מתאר הרופא. שרה שלו, שעסקה בסיפור מנקודת מבט של מטפלת יונגיאנית, לומדת מכך כי "דינה מתוארת כדמות ארכיטיפלית, מעין מלכה על-אישית שמצייתים לה בלי שהיא עצמה מצפה לכך".
כאשר הרופא מספר עליה לראשונה, הוא מתאר כיצד כל אחד מהחולים שבהם טיפלה קרא לה "אחות אחות בואי אצלי". האחות הראשית בבית החולים, אשר "אינה אוהבת את הבריות", אפילו היא אוהבת את דינה. מלבד יופייה החיצוני של דינה - עיניה הכחולות ושיערה הבלונדיני - היא יפה גם מבפנים. לאורך כל הסיפור היא מנסה לפייס את הרופא, להימנע מלריב איתו ולהמשיך לאהוב אותו. יש לה סבלנות ואורך רוח גדולים מאוד, שכן היא ספגה את היחס הרע של בעלה לאורך שלוש שנים ורק בסופן הציעה לו גט. דינה נשלטת לאורך כל הסיפור על ידי הרופא, וניתן לחשוב שכמעט שאין לה דעה משלה. כאשר הרופא מציע לה לבסוף גט, היא משיבה שהיא תעשה הכול כדי לעשותו מאושר. ייתכן שהיא חשדה שגילוי "הסוד" שלה יפגע במערכת היחסים ביניהם, וכאשר הרופא שואל אותה על ה"תכלת השחורה שבעיניה", היא משיבה: "נשמח ידידי, נשמח ולא נשבית את שמחתנו". דינה מקדישה את כל כולה ואת כל אהבתה אל הרופא, כשם שהיא אמורה לטפל בחולה. ואכן הרופא נעשה חולה - הוא אינו חדל מלחשוב על אותו פקיד, עד כדי כך שהוא פוחד להוליד ילדים עם דינה, והסברו: "ילדים לא היו לנו, שחששתי להוליד בנים שמא יהיו דומים לו" (חוקר הספרות הלל ברזל מעיר על משפט זה: "היחסים בין הרופא לאשתו מתגלים באמצעותו של משפט יחיד זה כמעורערים הרבה יותר ממה שניתן היה ללמוד ממהלך העלילה, שכן מתברר, כי לא רק בימי מריבה היה הקשר בין גיבורי הסיפור לקוי, אלא כל יחסיהם האינטימיים עמדו בסימן של עיוות").
דמותה של דינה מתפתחת במהלך הסיפור. בתחילת הסיפור היא פסיבית: הרופא מציע לה לבלות עמו והיא מסכימה, הוא מציע לה נישואים והיא מסכימה. בסופו של הסיפור יכול הקורא להבין שדינה השתנתה. היא לוקחת אחריות על חייה ומבקשת מהרופא גט. היא מוצאת לה עבודה אחרת ומצליחה לשמור על טוב לבה. היא מתעלמת מהערותיו הפוגעות של בעלה ומסתגרת מפניו כאשר יחסיהם הופכים בלתי-נסבלים. ניצחונה בא לידי ביטוי סמלי בסיום הסיפור, שבו מבטא הרופא את צערו בעקבות עזיבתה, בכך שעדיין הוא מתעורר בלילות וקורא לה: "אחות אחות בואי אצלי". בשלב זה הוא מבין שטעה ביחסו אליה.
רינה דודאי וזהבה כספי רואות את תיאורה של דינה כמורכב משתי תבניות: תבנית האחות ותבנית האישה. בתבנית האחות דינה היא בעיני הרופא דמות טהורה ללא פגם, ואילו בתבנית האישה היא יצרית וארוטית. הן בוחנות את הסיפור כתהליך השתלטותה של תבנית האישה על תבנית האחות: "ככל שתבנית האישה תתחזק, כן תהפוך דינה בעיני המספר לדמות יותר ויותר יצרית".
פרשנויות > הזיקה לסיפור דינה המקראי

האחות, דינה, היא הדמות היחידה בסיפור המופיעה בשמה. שם זה, כשמה של דינה המקראית, בתם של יעקב ולאה, מזמין פרשנות הבוחנת את הזיקה בין סיפוריהן של שתי הנשים. הזיקה המיידית בולטת לעין: שני הסיפורים מתרחשים על רקע "חילול כבוד המשפחה" - האונס של דינה המקראית, והקשר טרם הנישואים שהיה לדינה גיבורת הסיפור.
חוקר הספרות הלל ברזל כתב על זיקה זו: "הנישואים, לאמור יחסים במסגרת הנורמות המקובלות, בניגוד ליחסים שפגמו בתומת הנערות, באים בשני המקרים ומתייצבים כאפשרות נאותה ליישור ההדורים. דא עקא: הקנאה היא המכלה את מאמצי התיקון ומשליטה את העונש האכזרי שבא במקום מאמצי הריצוי".
חוקרת הספרות ניצה בן-דב מוצאת שלל הקבלות בין שני הסיפורים, ובהן:
אחות: אחות בית חולים ב"הרופא וגרושתו", ואחות בדם בסיפור דינה.
חטא מיני: תחילתם של שני הסיפורים ביחסי מין הנחשבים לחטא.
קנאה: שני הסיפורים עוסקים בקנאה עזה שמקורה במעשיה של דינה.
דיספרופורציה: בשני הסיפורים יש דיספרופורציה עזה בין החטא לעונשו.
כל אחד מהחוטאים, שכם בסיפור המקראי והלבלר בסיפורו של עגנון, מוטל במיטתו, כואב, כשהנוקם בא לנקום בו.
לאחר ניתוח שני הסיפורים כותבת בן-דב כי "הרופא בסיפורו של עגנון ממזג אפוא בתוכו את כל הגברים שבחשו בגורלה של דינה: את המענה, שכם; את האב השותק, יעקב; ואת הנוקמים, האחים".
פרשנויות > החלום

החלום של הרופא הוא חלום קצר, המתואר בשלושה משפטים:
חלומות היוו בסיס לפרשנות כבר מימי קדם, ובוודאי דורשים פרשנות לאחר פרסום "פשר החלומות" של פרויד. ניצה בן-דב ניתחה את דבריו של הלבלר בחלום: "חל כאן עירוב לשוני, המעיד על עירוב מיני, המעיד על עירוב זהותי". הפסיכולוגית דבורה שריבוים הרחיבה בעניין זה בספרה פשר החלומות ביצירותיו של ש"י עגנון. תחילה היא מסבירה "'הרופא וגרושתו' הוא אחד הסיפורים שבהם מתבלטת הבעיה הנפשית של הגיבור בחומרתה. הקורא נדחף לחפש את המניעים להתנהגותו של הרופא בהסברים שהם מתחום החולי". בהתאם לכך, היא מאבחנת את מחלתו של הרופא לפי תאוריה של מלאני קליין. תשתית זו מאפשרת לה להגיע לפרשנות החלום: "המשאלה המודחקת היא לאנוס אותו, את 'אותו אדם'. אם בסיפור הגלוי משתמע כי 'אותו אדם' הוא שאנס, בא החלום ומגלה כי זוהי משאלתו של החולם. פנטזיית האונס שהייתה מושלכת על 'אותו אדם', חוזרת בחלום אל מקורה". מכאן היא מסיקה, על בסיס תאוריה של זיגמונד פרויד, שמאחורי החלום מסתתרת משאלה הומוסקסואלית.
נורית תמיר מציעה פרשנות אחרת לחלום:
פרשנויות > רמזים מטרימים

בסיפור מופיעים רמזים מטרימים אחדים, ובהם:
פעמים אחדות מופיע האוקסימורון "תכלת שחורה שבעיניה". זהו רמז עבה, שכן צבע העיניים אינו יכול להיות תכלת וגם שחור. הצבע השחור מסמל משהו אפל ורע בעבור הרופא: העובדה שדינה לא הייתה בתולה בטרם נישואיהם. הביטוי הזה מופיע בסיפור שלוש פעמים - בפעם הראשונה כאשר הרופא פוגש לראשונה את דינה, בפעם השנייה לפני שהיא מגלה את "הסוד" שלה, ובפעם השלישית כאשר הרופא נזכר בה בגעגועיו אליה. המופע השלישי מעיד על טירופו של הרופא "עודני מתגעגע לתכלת השחורה שבעיניה" - ייתכן שהרופא נהנה לאמלל את דינה והוא כה משתוקק לה דווקא מפני שאינה "מושלמת".
רמז חשוב נוסף בסיפור הוא נסיעת הרופא ודינה בחשמלית. כאשר הם מחכים להסעה ציבורית מגיעה חשמלית, אך היא מלאה עד אפס מקום. אחריה מגיעה חשמלית נוספת, אך יש בה מקום רק לדינה. החשמלית השלישית ריקה לגמרי, אך להבדיל מהחשמליות האחרות היא אינה ממשיכה למרכז העיר אלא ל"מקום נאה מלא גנים וממועט בבתים". החשמלית הראשונה מייצגת את החברה המסורתית, הגורסת שלאישה אין בעלות על גופה ושעליה לשמור אמונים לבעלה. החשמלית השנייה מייצגת את הלבלר שלו איבדה דינה את בתוליה - רק היא יכולה לעלות על חשמלית זו ואין מקום לרופא. החשמלית השלישית מייצגת את מה שעתיד לקרות לרופא ולדינה - הם נוסעים למקום גנים, הרחק מהעיר ומהציוויליזציה, שם אין צורך במוסכמות חברתיות כלשהן.
בחתונתם של הרופא ודינה מופיעים שני רמזים לעתיד לקרות ביניהם. האורחים שמגיעים לחופה לשמש כמניין היו לפני כן בטקס לוויה, והם באו לעזור בחופה כדי לקבל מעט פרוטות. אחד מהם צולע, השני פוזל ולרופא נדמה כי השלישי מסתכל על דינה בעיניים שאינן מהוגנות. לאחר מכן נשמטת החופה מידי האוחזים וקורסת - וכך גם הנישואים יתמוטטו.
פרשנויות > סמלים

בנוסף לרמזים המטרימים, מופיעים בסיפור סמלים אחדים, שמשמעותם חורגת מזו של פרט אינפורמטיבי:
מיטה צרה: "ישבתי בחדרה ונסתכלתי בפרחים שעל שולחנה ואצל מיטתה הצרה". יעקב בהט מציין: "והמשמעות ברורה: אין כאן מקום לשניים".
שמלה חדשה: "יום אחד אחר הצהרים נכנסתי לבקרה. אותה שעה פנויה הייתה מן החולים והייתה יושבת בחדרה ותפרה לה שמלה חדשה" (פרק ד). הלל ברזל מציין כי "השמלה היא בבואה לצלם האחות. שמלה חדשה משמעה ברובד הנרמז תַּמוּת בלי דופי".
שושנים אדומות: בליל כלולותיהם במלון שבכפר, מצאו הרופא ודינה שושנים אדומות בחדרם. שושנים אדומות אלה הן "סמל כפול, לאהבה לוהטת וכן לליל בתולים". הרופא שואל את דינה "מי חביב כל כך ששלח לנו שושנים נאות אלו", וקושר אותן למחשבותיו על המאהב.
פרשנויות > רופאים ואחיות בסיפורי עגנון

רנה לי הרחיבה את היריעה, ומצאה כמה מקרים, בנוסף לזה של הרופא בסיפור "הרופא וגרושתו", שבהם הרופא סובל ממחלה. אלה כוללים:
בסיפור "אל הרופא" (בספר "סמוך ונראה"), הרופא נגוע באלכוהוליזם ודרכו "לילך לקלוב שלו ולהשתכר".
ד"ר לנגזם ב"סיפור פשוט", שאמנם אינו חולה בעצמו, אך מסופר עליו כי "רופא זה שכמה חולי רוח מתרפאים על ידיו אשתו איבדה עצמה מתוך טירוף הלב".
בסיפור "הדום וכיסא" (שבספר "לפנים מן החומה") מוזכרת הרופאה הקטנה, ש"בכל יום היא מטפלת בחולים והיום היא חולה", ומדי לילה "היא רואה עצמה בודדה בדידות גמורה שתוקפתה כמין דבר רוחני".
על האחיות בסיפורי עגנון מציינת רינה לי, אגב דיון בבחירתה של האחות לגיבורת הסיפור "שירה":
זיקה לרומן "אורח נטה ללון"

ראשיתו של "הרופא וגרושתו" כחלק מהטיוטות של הרומן "אורח נטה ללון", אך הוא ראה אור בדפוס כסיפור עצמאי. לראשונה פורסם כסיפור עצמאי במאסף "בַּכּור" בשנת ה'תש"א. במהדורה הראשונה של כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון, נכלל הסיפור בקובץ "אלו ואלו", שיצא לאור בשנת 1941, ובמהדורה השנייה, שיצאה לאור בשנת 1953, הועבר הסיפור לקובץ "על כפות המנעול". בין שלוש גרסאות אלה של הסיפור קיימים שינויי נוסח מעטים.
בשתי טיוטות מוקדמות של הרומן "אורח נטה ללון" מופיעים שני נוסחים מוקדמים של הסיפור, שבסופו של דבר לא נכלל בגרסתו של הרומן שיצאה לאור. נוסחים אלה קצרים במידה ניכרת מגרסתו הסופית של "הרופא וגרושתו". על הטרנספורמציה שעבר הסיפור, מגרסתו הראשונית לגרסתו הסופית, כתב הלל ברזל: "סיפור של אפיזודה, שחשיבותו הייתה כחלק מתשבץ גדול, זכה ביסודות שהעמידוהו על רגליו כיצירת-מופת שאינה זקוקה לכל מסגרת תומכת. 'הרופא וגרושתו' היה לאחד הסיפורים המושלמים ביותר בספרותנו".
הרופא ופרשת נישואיו לדינה עדיין מופיעים ב"אורח נטה ללון", בפרק שבעה וששים - "הרחוב שדרתי בו בילדותי". בפרק זה מתברר שמו של הרופא - יעקב (קובה) מילך. אשתו לשעבר, "בלונדינית זקופית ומלאה עם עיניים טובות עיניים מעין תכלת שחורה", זהה לתיאורה של דינה ב"הרופא וגרושתו". בסיפור "הרופא וגרושתו" מציג הרופא עצמו כ"בן פחח עני", וברומן "אורח נטה ללון" הוא "בנו של אותו פחח בעל עין אחת". האירועים ב"אורח נטה ללון" מתרחשים לאחר אלה של "הרופא וגרושתו", סמוך לנישואיה השניים של דינה, שהמשיכה לשמור על קשר עם הרופא, המוזמן לחתונתה. הרופא מתחרט על התנהלותו עם דינה ואומר לאורחו: "שתי פעמים שגיתי, פעם ראשונה, שגרשתי את אשתי, ופעם שנייה, שלא החזרתי אותה".
"אורח נטה ללון" מוסיף פרטים על הרופא, שלא נכללו ב"הרופא וגרושתו": הרופא הוא צמחוני, וחרף יחסו הטוב לחוליו, אינו זוכה ליוקרה מקצועית: "חולה שיש בידו לשלם לרופא קורא לרופא אחר, ומי שאין בידו לשלם קורא לדוקטור מילך". בדומה לגרושתו, אף הרופא נישא בשנית, ומסופר כי "קובה ואראלה מכינים עצמם לעלות לארץ ישראל".
בסיפור "הרופא וגרושתו" פונה המספר פעמים אחדות אל שומע כלשהו: "אם אין אתה עייף אספר לך", "אבל ידידי" ועוד. הסיפור "הרופא וגרושתו" אינו מספר דבר על זהותו של שומע זה. על פי זיקתו של הסיפור ל"אורח נטה ללון", השומע הוא האורח.
"הרופא וגרושתו" כמשל

שרה שלו מציגה את דרכה בפסיכותרפיה יונגיאנית, בספרה חלום והחלמה: הלא-מודע ותפקידו בתהליכי ריפוי וצמיחה (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008). בין שלל הדוגמאות המופיעות בספר מתארת המחברת את גישתה להתרת קשרים, באמצעות תשובה לשאלה "כיצד הייתי מנסה לטפל ברופא, לו היה פונה לעזרתי?". תשובתה כוללת, בין השאר, את הסקיצה הבאה:
עיבוד למחזה

הבמאי יורם פאלק עיבד את "הרופא וגרושתו" למחזה, שהוצג בתיאטרון המרתף בתל אביב ב-1971. בתפקיד הרופא שיחק גד קינר ואת דינה גילמה אהובה יובל. ב-1972 הוצג המחזה בעיבודו של פאלק ובבימויו של רלף ענבר בטלוויזיה, בכיכובם של קינר ויובל.
בתחילת 2010 עובד הסיפור למחזה בבימויו של גדי צדקה ובהשתתפותם של גדי צדקה ופנינה ברט.
לקריאה נוספת

איתמר אבן-זהר, עיונים בספרות, משרד החינוך והתרבות, מוסד סאלד, ירושלים, תשכ"ו
יעקב בהט, הרופא וגרושתו, ש"י עגנון וח' הזז: עיוני מקרא, הוצאת יובל, חיפה, תשכ"ב, עמ' 51–68
ניצה בן-דב, אחות אחות בואי אצלי: "הרופא וגרושתו" ואונס דינה, בתוך: אבנר הולצמן (עורך), ממרכזים למרכז – ספר נורית גוברין, תל אביב: מכון כץ לחקר הספרות העברית, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 423–436. נדפס שוב בתוך: ניצה בן-דב, והיא תהילתך: עיונים ביצירות ש"י עגנון, א"ב יהושע ועמוס עוז, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, 2006, פרק שני
הלל ברזל, "הרופא וגרושתו" – מסיפור-לווי ליצירה עצמאית, בתוך סיפורי אהבה של שמואל יוסף עגנון, אוניברסיטת בר-אילן, 1975, עמ' 13–51. נדפס שוב בתוך: הלל ברזל, המאה החצויה: ממודרניזם לפוסט-מודרניזם: הספרות ורוח התקופה — תמורות בצורות יסוד, כרך ראשון: מטא-ריאליזם וריאליזם, ספרית פועלים, בני ברק, תשע"א, עמ' 308–331
רינה דודאי, זהבה כספי, 'והכל כחפץ האדם ורצונו'? עיון בסיפור 'הרופא וגרושתו' מאת ש"י עגנון, עלון למורה לספרות 16, 1996, עמ' 130–141
אריאל הירשפלד, לקרוא את ש"י עגנון (בסדרה "לקרוא את"), הוצאת אחוזת בית וידיעות ספרים, 2011, הפרק "אל מעמקי ה'אני' ", עמ' 131–149
דוד כנעני, אחותי כלה – על "הרופא וגרושתו" לש"י עגנון, אמות טז, פברואר-מרס 1965
ארלט מינצר, הרופא וגרושתו – מקרה של הפרעה דלוזיונלית בסיפור של עגנון, מסד 2, 2004, עמ' 84–88
זיוה שמיר, ש"י עולמות – ריבוי פנים ביצירת עגנון, הוצאת ספרא; הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011, פרק תשיעי: "מי היה הגבר הראשון בחייה של דינה?", עמ' 246–265
דבורה שריבוים, חלומו של הרופא, פשר החלומות ביצירותיו של ש"י עגנון, תל אביב: הוצאת פפירוס, 1993, עמ' 189–214
נורית תמיר-סמילנסקי, להוראת "הרופא וגרושתו" של ש"י עגנון והשוואה עם סיפור מצרי, עלון למורה לספרות 6, 1985, עמ' 28–55
יאיר קורן-מיימון, יחסי מטפלים-מטופלים ביצירותיו של ש"י עגנון, רסלינג, 2015
הערות שוליים

↑  דמות זו משקפת את פרופ' הרמן שטראוס, שטיפל בעגנון בעת אשפוזו הממושך בבית החולים היהודי בברלין (ראו: דן לאור, בין קצנאו לקצנאו הדרך לא ארוכה ויער גדול של ארנים נותן צל, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2012).
1 2 3  ניצה בן-דב, "אחות אחות בואי אצלי - 'הרופא וגרושתו' ואונס דינה", בספר ממרכזים למרכז, 2005. המאמר הופיע בגרסה מלאה בספרה והיא תהילתך, הוצאת שוקן 2006, עמ' 91-73.
1 2  נורית תמיר, "להוראת 'הרופא וגרושתו' של ש"י עגנון והשוואה עם סיפור מצרי", עלון למורה לספרות 6 (1985)
↑  דבורה שריבוים, "חלומו של הרופא", בספרה פשר החלומות ביצירותיו של ש"י עגנון, פפירוס, 1993, עמ' 191
↑  שרה שלו, חלום והחלמה: הלא-מודע ותפקידו בתהליכי ריפוי וצמיחה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008
1 2 3 4 5  הלל ברזל, "'הרופא וגרושתו' - מסיפור-לווי ליצירה עצמאית" בספרו סיפורי אהבה של שמואל יוסף עגנון, אוניברסיטת בר-אילן, 1975
↑  רינה דודאי וזהבה כספי, "'והכל כחפץ האדם ורצונו'? עיון בסיפור 'הרופא וגרושתו' מאת ש"י עגנון", עלון למורה לספרות 16 (1996)
↑  יעקב בהט, "הרופא וגרושתו", בספרו ש"י עגנון וחיים הזז - עיוני מקרא, הוצאת יובל, תשכ"ב, עמ' 54
↑  רנה לי, "מכה לרפואה: משהו על הרופאים ביצירת ש"י עגנון", הדאר, 1998.
↑  נוסחים אלה מופיעים במלואם בספרו של הלל ברזל, סיפורי אהבה של שמואל יוסף עגנון, הכולל ניתוח נרחב של ההבדלים בין נוסחים אלה ובין גרסתו הסופית של הסיפור.
↑  ש"י עגנון, אורח נטה ללון, הוצאת שוקן, 1966, עמ' 392-383
↑  ש"י עגנון, אורח נטה ללון, הוצאת שוקן, 1966, עמ' 444
↑  איתי משה, עושים אהבה על הבמה, באתר "מגזין המושבות", 12 בפברואר 2010
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
פנינה ברט-צדקה וגדי צדקה בהצגת הרופא וגרושתו
טחורי

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  108 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  30.2 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  1,040 קמ"ר
 מוצא:  רכס אגריסי (גאו')
 גובה מוצא הנהר:  2,400 מטרים
 יובלים:  אבאשה 
 שפך:  ריוני
 מדינות באגן הניקוז:  גאורגיה
 
 
טֵחוּרי (בגאורגית: ტეხური) או טֵחוּרָה (ტეხურა) הוא נהר בחבל סמגרלו שבמערב גאורגיה; הוא אחד מיובליו של הנהר ריוני. טחורי נובע במדרון הדרומי של רכס אגריסי שבקווקז הגדול, בגובה 2,400 מטרים, 602 מטרים מתחת לפסגת טחורישדודי. לאחר הירידה מרכס אגריסי, טחורי זורם במישור קולכתי, שבו נשפך לריוני מצפון.
אורכו של טחורי 108 ק"מ והוא מנקז שטח של 1,040 קמ"ר. ספיקתו הממוצעת של טחורי ליד הכפר נוכלכווי (סמוך לנקודת השפיכה לריוני) היא 30.2 מ"ק לשנייה.
טחורי ניזון ממי הפשרת שלגים, ממי גשמים וממי תהום. באביב, עם הפשרת השלגים בהרים, טחורי עולה על גדותיו וגורם לשיטפונות. בכל עונות השנה, מפלס המים בטחורי נוטה לעלות בפתאומיות עם כמויות גדולות של גשם, מה שגורם להצפות.
בחלק הזרימה העליון, מימיו של טחורי מנוצלים להפעלת טחנות מים כפריות ולהשטת עצים כרותים במורד הזרם (ללא סירות).
בעמק של טחורי ברכס אגריסי, בגובה 1,600 מטרים, נמצא אתר הנופש לברדה, שבו מעיינות של מים מינרליים.
יובלו העיקרי של טחורי הוא הנהר אבאשה.
טחומולקו

| --- | --- |
לוע ההר
לוע ההר
 מידע כללי
 גובה:  4,203 מ' 
 מדינה:  גואטמלה 
 מיקום:  מחוז סן מרקוס, גואטמלהגואטמלה
 רכס הרים:  סיירה מדרה דה צ'יאפס 
 מספר הר געש:  342020
 קואורדינטות:  15°02′00″N 91°54′00″W﻿ / ﻿15.033333333333°N 91.9°W﻿ / 15.033333333333; -91.9
  (למפת גואטמלה מוגדלת) גואטמלה סיטי אנטיגואה פלורס קצאלטננגו קובאן טיקאל פקאיה מקסיקו בליז הונדורס אל סלבדור האוקיינוס השקטטחומולקו(למפת גואטמלה רגילה) גואטמלה סיטי אנטיגואה פלורס קצאלטננגו קובאן טיקאל פקאיה מקסיקו בליז הונדורס אל סלבדור האוקיינוס השקטטחומולקו
 
טחומולקו (בספרדית: Volcán Tajumulco) הוא הר געש מסוג הר געש שכבתי, הממוקם במערבה של גואטמלה. גובהו הוא 4,203 מטר, וככזה הוא ההר הגבוה ביותר באמריקה המרכזית ובגואטמלה עצמה.
ההר מצוי במחוז סן מרקוס (אנ') במדינה, והוא חלק מרכס סיירה מדרה דה צ'יאפס (אנ').
ההר מורכב בראשו מסלעי אנדזיט ודקיט. יש בו שתי פסגות, שבאחת מהן פעור לוע בקוטר של 50–70 מטר.
היסטוריית ההתפרצויות של ההר איננה ידועה. ככל הידוע הוא התפרץ במאות ה-18 וה-19.
האזור סביב ההר מיושב בדלילות ומספר המבקרים בו איננו גדול. ראשו עטוף לעיתים קרובות במעטה של ערפל ועננים, והראות ממנו מוגבלת בעיקר בחודשים אפריל עד ספטמבר.
טיסה 981 של טורקיש איירליינס

| --- | --- |

 תאריך:  3 במרץ 1974 
 מיקום:  Ermenonville Forest 
 קואורדינטות:  49°08′30″N 2°38′00″E﻿ / ﻿49.141666666667°N 2.6333333333333°E﻿ / 49.141666666667; 2.6333333333333
 הרוגים:  346 
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0 
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מיקום ההתרסקות(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מיקום ההתרסקות(למפת או-דה-פראנס רגילה) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תע. למ.  בלגיהמיקום ההתרסקות(למפת או-דה-פראנס מוגדלת) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תעלת למאנש  בלגיהמיקום ההתרסקות
 
טיסה 981 של טורקיש איירליינס (TK981/THY981) הייתה טיסה סדירה מנמל התעופה איסטנבול ישילקוי לנמל התעופה הית'רו בלונדון, עם עצירת ביניים בנמל התעופה אורלי בפריז.
נסיבות האסון

ב-3 במרץ 1974 התרסק ה-McDonnell Douglas DC-10 שהפעיל את הטיסה לתוך יער ארמנונוויל, מחוץ לפריז, והרג את כל 346 האנשים שהיו על הסיפון. ההתרסקות הייתה ידועה גם בשם האסון האווירי של ארמנונוויל. טיסה 981 הייתה התרסקות המטוס הקטלנית ביותר בתולדות התעופה עד 27 במרץ 1977, אז נספו 583 בני אדם בהתנגשות של שני מטוסי בואינג 747 בטנריף. זו נותרה התאונה הקטלנית ביותר של מטוס יחיד עד להתרסקות טיסה 123 של Japan Airlines ב-12 באוגוסט 1985, והתאונה האווירית הקטלנית ביותר ללא ניצולים עד ההתנגשות האווירית של צ'רקי דאדרי ב-12 בנובמבר 1996. זו נותרה תאונת המטוס היחיד הקטלנית ביותר ללא ניצולים, ההתרסקות הקטלנית והקטלנית הראשונה שבה היה מעורב ה- McDonnell Douglas DC-10, אסון התעופה החמישי הקטלני ביותר בסך הכל (כולל 9/11), והתאונה האווירית הקטלנית ביותר שהתרחשה בצרפת. זוהי גם תאונת התעופה הקטלנית ביותר שלא הייתה מעורבת בה בואינג 747 (לא כולל 9/11).
חקירת התאונה

ההתרסקות התרחשה כאשר דלת מטען מאובטחת בצורה שגויה בחלקו האחורי של המטוס התפרצה ונשברה, וגרמה לשחרור נפץ שניתק כבלים קריטיים הדרושים לשליטה במטוס. כדי למקסם את מרחב העבודה בתוך תא המטען, דלתות המטען נפתחו כלפי חוץ, מה שהופך אותן לפגיעות להיפתח בכוח בגובה רב תחת לחץ רגיל בטיסה. כדי למנוע זאת, נעשה שימוש במערכת נעילה מיוחדת שננעלה בלחץ כשהיא סגורה כהלכה. כדי להבטיח שהתפסים היו ממוקמים כראוי, ידית בצד החיצוני של הדלת לחצה פיני מתכת קטנים לתוך התפסים; אם התפסים היו במיקום לא תקין, הפינים לא יתיישרו והידית לא תיסגר.
בשירות הקודם, בעיקר תקרית שהתרחשה בטיסה 96 של אמריקן איירליינס ב-1972, הבחינו שאפשר לסגור את הידית בדלתות מטען DC-10 למרות שהתפסים היו במצב לא נכון. הסיבה לכך הייתה שהקישור בין הידית לפינים היה חלש מדי ואיפשר את הידית להידחף למצב סגור. הוזמן שינוי קטן להתקנת לוחית תמיכה לחיבור הידית כדי לחזק אותו; מסמכי היצרן הראו שעבודה זו הושלמה במטוס המעורב בטיסה 981, אך הלוח לא הותקנה למעשה. כמו כן, צוין כי הידית במטוס ההתרסקות תוייקה במועד מוקדם יותר כדי להקל על סגירת הדלת. לבסוף, הנעילה בוצעה על ידי מטפל בכבודה שלא דיבר טורקית או אנגלית, השפות היחידות שצוינו בהודעת אזהרה לגבי פגמי העיצוב של דלת המטען ושיטות הפיצוי עליהם. לאחר האסון, התפסים עוצבו מחדש ומערכת הנעילה שודרגה משמעותית.
בחקירה הבאה נמצא כי מערכת תנאים דומה, שגרמה לכשל של רצפת מטוס בעקבות שחרור נפץ של מחזיק המטען, התרחשה בניסויים קרקעיים ב-1970 לפני כניסת סדרת DC-10 לשירות מסחרי. האקדח המעשן היה תזכיר מיצרן גוף המטוס, Convair, למקדונל דאגלס, שבו צפויה סדרת האירועים שהתרחשו בטיסה 96, וקטלנית בטיסה 981; היא הגיעה למסקנה שאם אירועים אלו יתרחשו, זה כנראה יביא לאובדן המטוס. למרות האזהרה הזו, לא נעשה דבר כדי לתקן את הפגם. ההשלכות של זה היו רבות, כולל - אך לא רק - כמה מהתביעות האזרחיות הגדולות ביותר עד לאותו תאריך.
זיגפריד גומבל

זיגפריד גומבל 1900
זיגפריד גומבל  (בגרמנית: Siegfried Gumbel ‏; 22 בספטמבר 1874 - 27 בינואר 1942) היה עורך דין ונשיאה של המועצה המרכזית של יהודי וירטמברג.
חייו

גומבל נולד ב-22 בספטמבר 1874 בהיילברון אשר בפרנקוניה, גרמניה, למשפחה של בנקאים. גומבל היה יושב-ראש חברת עורכי הדין ויושב-ראש "האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית" ברפובליקת ויימאר, היה חבר מועצת העיר של היילברון. בשנת 1933 בוצעה בעירייה פעולת "אריזציה" (בגרמנית Arisierung) שבה סילקו את זיגפריד גומבל ממועצת העיר. ובנוסף לכך עיריית היילברון אסרה עליו גם לעסוק בעריכת דין וכן להיכנס לישיבת מועצת העיר. בתגובה לכך אמר גומבל :" זה קשה - קשה להיות שעיר לעזאזל בשל טעויות של אחרים, בשל רעיונות גזעניים, בשל התנהגות גזענית של אחרים, בשל אנטישמיות וגזענות".
גומבל היה נשיא של המועצה המרכזית של יהודי וירטמברג בין שנת 1933 ועד להירצחו במחנה הריכוז דכאו בשנת 1942.
ראו גם

ראובן הכט
יהדות גרמניה
טים ראסרט

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1950 באפלו, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  13 ביוני 2008 (בגיל 58) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 שם לידה:  Timothy John Russert 
 מקום קבורה:  בית הקברות רוק קריק 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  מכללת קליבלנד-מרשל למשפטים  John Carroll University  תיכון קניזיוס 
 תקופת הפעילות:  1983–2008 (כ־25 שנים)
 מעסיק:  NBC
 בן או בת זוג:  מורין אורת' (1983–2008) 
 צאצאים:  Luke Russert 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
ראסרט על כריכת ספרו השני
אתר ההנצחה המאולתר
טימותי ג'ון ראסרט השני (באנגלית: Timothy John Russert II; ‏ 7 במאי 1950 – 13 ביוני 2008) היה עיתונאי אמריקאי. שימש כראש המערכת של NBC בוושינגטון והגיש במשך במשך 17 שנים את תוכנית הראיונות המרכזית של רשת NBC, "פגוש את העיתונות".
הערות שוליים

↑  Remembering Tim Russert, TV's Political Enthusiast
↑  "(43763) Russert =‏ 1987 KF1 =‏ 1998 HV12". Minor planet center.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417658005171  ISNI: 0000 0001 1046 2338  LCCN: no97071274  NLK: KAC200504163  SNAC: w66m6c32  VIAF: 24210711   WorldCat (עם VIAF): 24210711