כריס קורנל
קריירה מוזיקלית > סאונדגארדן

עיקר פרסומו של קורנל הוא כסולנה של אחת מהלהקות המובילות בסצנת הגראנג' של סיאטל בשנות ה-90, סאונדגארדן, שפעלה בשנים 1997-1984.
הלהקה הוקמה ב-1984 על ידי קורנל, קים ת'איל והירו ימאמוטו. במקור ניגן קורנל בתופים בנוסף לשירה, אך במהרה צירפו אליהם את המתופף סקוט סנדקוויסט וקורנל התרכז בשירה בלבד. לאחר שנה וחצי הוחלף סנדקוויסט במאט קמרון. שני שירים שהוקלטו על ידי הלהקה יצאו בשנת 1986 כחלק מאלבום אוסף עם להקות שונות, ואלבום ה-EP הראשון יצא ב-1987. אלבום הבכורה המלא, "אולטרה-מגה אוקיי" (Ultramega OK), יצא שנה לאחר מכן בלייבל העצמאי STT. האלבום היה מועמד לפרס אמי בקטגוריית אלבום המטאל הטוב ביותר של השנה.
ב-1994 שחררו סאונדגארדן את אלבומם הרביעי, Superunknown. האלבום הפך לאלבום הפריצה של הלהקה ועם יציאתו במרץ 1994, Superunknown הופיע לראשונה במקום הראשון ב-Billboard 200. האלבום השיק מספר סינגלים מצליחים, כולל "Spoonman" ו-"Black Hole Sun", והביא ללהקה הכרה בינלאומית.  Superunknown השיג מעמד של חמש פלטינות בארצות הברית, מעמד פלטינה משולשת בקנדה ומעמד זהב בבריטניה, שוודיה והולנד.  רולינג סטון העניק ל-Superunknown ארבעה מתוך חמישה כוכבים.  המבקר אמרו כי Superunknown "מפגין מגוון גדול בהרבה ממה שמצליחות להקות רבות בקריירה שלמה". ג'ון פארלס מ"הניו יורק טיימס" אמר כי "Superunknown למעשה מנסה להרחיב את הקהל שלו על ידי שבירת מחסומי ז'אנר הרוק הכבד שסאונדגרדן נהגה לקבל". הוא הוסיף כי "סאונדגארדן רוצה משהו שונה מהבי מטאל סטנדרטי". דייוויד בראון מ-Entertainment Weekly שיבח את האלבום והוסיף שהוא "אבן דרך רוק קשה - בור רותח של כוח שמציב סטנדרט חדש לכל מה שנקרא מטאל". האלבום היה מועמד לפרס הגראמי לאלבום הרוק הטוב ביותר בשנת 1995.
שני סינגלים מתוך Superunknown, "Black Hole Sun" ו-"Spoonman", זכו בפרסי גראמי, והקליפ של "Black Hole Sun" זכה בפרס MTV Video Music ופרס Clio.
האלבום Superunknown דורג במקום ה-336 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון, ו-"Black Hole Sun" דורג במקום ה-25 ברשימת 100 השירים הגדולים של שנות ה-90 של VH1.
בסוף שנת 1994, לאחר שסיימה הלהקה סיבוב הופעות, התברר כי קורנל אימץ יתר על המידה את מיתרי הקול שלו, והלהקה נאלצה לבטל מספר הופעות כדי להימנע מנזק בלתי הפיך למיתרים.
האלבום החמישי של הלהקה היה Down on the Upside בהפקה עצמית משנת 1996.  האלבום הוליד כמה סינגלים, ביניהם "Pretty Noose", "Burden in My Hand" ו-"Blow Up the Outside World".  Down on the Upside היה פחות כבד באופן ניכר מהאלבומים הקודמים של הקבוצה וסימן יציאה נוספת משורשי הגראנג' של הלהקה. חברי הלהקה הסבירו בזמנו שרצו להתנסות בצלילים אחרים. דייוויד בראון מ-Entertainment Weekly אמר, "מעט להקות מאז לד זפלין שעורבבו כלים בצורה כל כך חדה, אקוסטית וחשמלית".
עם זאת, מתחים בתוך הקבוצה התעוררו במהלך הפגישות, כשתאייל וקורנל על פי הדיווחים הסתכסכו בגלל רצונו של קורנל להתרחק מהגיטרה הכבדה שהפכה לסימן ההיכר של הלהקה.  למרות ביקורות חיוביות, האלבום לא הצליח להשתוות למכירות של Superunknown.
בשנת 1997, סאונדגרדן קיבלה מועמדות נוספת לפרס גראמי עבור הסינגל הראשי "Pretty Noose".  כשהמתחים המשיכו וגברו בתוך הלהקה, עקב סכסוכים פנימיים על הכיוון היצירתי שלה, סאונדגארדן הודיעה שהיא מתפרקת ב-9 באפריל 1997 לאחר שהוציאה חמישה אלבומי אולפן וזכתה בשני פרסי גראמי.
בראיון מ-1998 אמר תאייל, "זה היה די ברור מהגישה הכללית של כולם במהלך חצי השנה הקודמת שיש חוסר שביעות רצון מסוים".
בשנת 2010 הלהקה התאחדה מחדש והוציאה את האלבום King Animal ב-2012. בהמשך התחילה לעבוד על אלבום נוסף, תהליך שנקטע עקב התאבדותו של כריס.