stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טים קארי
ביוגרפיה

קארי נולד וגדל בגרפנהול שבוורינגטון, בריטניה. אביו ג'יימס היה כומר מתודיסט בצי המלכותי הבריטי, ואמו, פטרישה, הייתה מזכירה בבית ספר. ב-1958 מת אביו והמשפחה עברה לדרום לונדון. קארי למד בתיכון קינגסווד בבאת' ולמד באוניברסיטת בירמינגהם לתואר באנגלית ובדרמה. לטענתו, כבר בגיל צעיר פיתח עניין בהופעה על הבמה כשמגיל 6 הופיע במקהלת ילדים בכנסייה.
ביוני 2012 קארי עבר שבץ מוחי ומאז הוא מתנייד בעזרת כיסא גלגלים.
קריירת משחק

תפקידו הראשי הראשון של קארי היה בתיאטרון, במחזמר "שיער" בלונדון ב-1968. בתקופה זו פגש את התסריטאי ריצ'רד או'בריאן, שליהק אותו למחזמר "מופע האימים של רוקי", בתפקיד הראשי של ד"ר פרנק נ. פורטר הטרנסווסטיט. קארי גילם תפקיד זה גם בגרסה הקולנועית המצליחה של המחזמר, "מופע הקולנוע של רוקי", שבעקבותיה הפך קארי לכוכב קולנוע נודע ודמות קאלט. בראיונות מאוחרים יותר לאורך השנים העדיף קארי שלא להתייחס לסרט שהפך אותו לדמות לחיקוי והערצה של צעירים רבים בעולם, מתוך תחושתו כי ההערצה הרחיקה לכת ודמותו של ד"ר פורטר מאפילה על תפקידים רבים וחשובים אחרים שביצע בקולנוע ובתיאטרון; אך בשנים האחרונות קארי נוטה להתראיין יותר על דמותו בסרט.
לאחר הצגות "מופע האימים של רוקי" בברודוויי, הופיע קארי בהצגה זוכת פרס טוני "טרווסטיס", בלונדון ובניו יורק, וקיבל תשבחות על תפקידו כאמן הדאדא טריסטן צארה. ב-1978 גילם את המחזאי וויליאם שיקספיר בסדרת הדרמה הבריטית "וויל שיקספיר". ב-1981 קיבל מועמדות לפרס טוני על תפקידו כמוצרט בהצגה "אמדאוס". שיחק במספר הצגות ידועות בלונדון ובברודוויי, בהן "אופרה בגרוש" (1986) ו-"Me and My Girl"‏ (1987/8). במקביל שיחק בשנות ה-80 במספר סרטי טלוויזיה של ערוץ ה-BBC ואחרים, וכיכב בסרטי קולנוע כגון "טיימס סקוור" (1980), "אנני" (1982), "אגדה" (1985), רמז מסתורי (1985) ועוד.
ב-1993 שיחק קארי במחזמר "שנת חיי היפה ביותר" בברודוויי, וקיבל מועמדות שנייה לפרס טוני. קארי דיבב דמויות במספר סדרות בשנות ה-90, בהן סדרת האנימציה "קפטן פלאנט" (1990-1996) והסדרה "The Net" ‏(1998). הוא שיחק בסרטים רבים, בהם "זה"‏ (1990), "המרדף אחר אוקטובר האדום" (1990), "אוסקר" (1991), "שכחו אותי בבית 2" (1992), "מת לצחוק" (1993), "שלושת המוסקטרים" (1993), "קונגו" (1995), "צוות ללא שליטה" (1997), "משפחת אדמס: המפגש" (1998), "ארבעה כלבים משחקים פוקר" (2000) ועוד.
כמו כן, קארי גילם גם את דמות הליצן המאיימת "זה"/"פניוויז" אל המיני סדרת אימה "זה", ששני חלקיה יצאו בהתאמה ב-18 וב-20 בנובמבר 1990.
בשנת 1997 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "מעבר לפסגה" ברשת ABC.
ב-1999 הצטרף לעונה השנייה של סדרת הסיטקום האמריקאית "הבוקר שאחרי" ברשת שואוטיים, בתפקיד מרטין קריספ, לצדן של לין רדגרייב ושרילין פן.
בשנות ה-2000 שיחק קארי בסרטים כגון "המלאכיות של צ'רלי" (2000), "מת לצעוק 2" (2001) "אשת הנבל" (2002) ו-"The Secret of Moonacre" ‏(2008). במקביל המשיך לשחק במחזות תיאטרון בלונדון וניו יורק, ובעיקר נודע בתפקידו בתור המלך ארתור במחזה "ספאמלוט" בשיקגו ב-2004. בנוסף דיבב קארי בסדרות טלוויזיה מצוירות, והופיע במספר תפקידי אורח בסדרות שונות, כגון מונק.
ב-21 באוגוסט 2024 יצא הסרט Stream בו קארי משתתף.
קריירה מוזיקלית

לצד עיסוקיו כשחקן, פיתח קארי גם קריירה מוזיקלית, מעבר להופעותיו במחזות זמר נודעים. ב-1978 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, "Read my Lips", שכלל בעיקר גרסאות כיסוי לשירים מפורסמים בסגנונות שונים, כגון גרסת רגאיי לשיר "I Will" של להקת הביטלס. ב-1979 יצא אלבומו השני, "Fearless", שכלל בעיקר שירים מקוריים בסגנון רוק וזכה להצלחה מסחרית. מתוך האלבום יצאו שני שירים גם למצעדים בארצות הברית: "I Do the Rock" ו-"Paradise Garage". ב-1981 יצא אלבומו השלישי, "Simplicity", שכלל שירים מקוריים וגרסאות כיסוי, וזכה לפחות הצלחה מקודמיו. קארי יצא לסבב הופעות עם להקתו בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, והופיע עם שירים מאלבומיו. ב-1989 יצא אלבום אוסף משיריו בשם "The Best of Tim Curry".
קארי שיתף פעולה גם עם מוזיקאים אחרים. ב-1980 השתתף קארי באחד השירים באלבום "Sandinista" של להקת הקלאש. ב-1990 השתתף בתפקיד התובע בהופעה החיה של להקת פינק פלויד בברלין עם אופרת הרוק "החומה".
גם בישראל זכו שיריו לפופולריות מסוימת. במיוחד בלטו בהשמעות ברדיו השירים "Sloe Gin" מאלבומו הראשון, עיבודו ל-"I Put a Spell on You" ו-"Working on My Tan", שניהם מאלבומו השלישי.
הערות שוליים

↑  Tim Curry Plunges Ahead Into the Past, Part IV, הניו יורק טיימס, 24 בינואר 1990
↑  Pat Saperstein,Jack Dunn, Pat Saperstein, Jack Dunn, New Movies Out Now in Theaters: What to See This Week, Variety, ‏2024-08-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319516605171  PLWABN: 9810672652405606  BNE: XX1306167  BnF: cb138928831 (data)  GND: 131985280  ICCU: RAVV089004  ISNI: 0000 0000 7823 6882  LCCN: n88028203  MusicBrainz: 33ce4a70-005d-4563-bb6e-2d253fab9842  NKC: xx0045838  NTA: 097138444  SUDOC: 069402450  Trove: 916965  VIAF: 59269145   WorldCat (עם VIAF): 59269145
טיגריס סומטרה

| טיגריס סומטרה |
| --- | --- |
 טיגריס סומטרה
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: טיגריס
תת־מין:: טיגריס סומטרה
שם מדעי
 Panthera tigris sumatrae ‏פוקוק, 1929
תחום תפוצה


טיגריס סומטרה חושף את שיניו בגן חיות בפלורידה
טיגריס סומטרה או טיגריס סומטרי (שם מדעי: Panthera tigris sumatrae) הוא תת-מין של טיגריס המצוי על האי האינדוניזי סומטרה. הטיגריס הסומטרי הוא הקטן מבין כל תת-המינים של הטיגריס. תוחלת חייהם כ-15 שנים בבר, וכ-20 שנים בשבייה.
מאפיינים

הטיגריסים הסומטרים הם בדרך כלל בעלי חיים יחידאים (סוליטריים).פסיו של הטיגריס הסומטרי דקים מאלו של תת-מינים אחרים של הטיגריס, ורעמתו גדולה יותר משל אלו האחרונים.
הזכרים הבוגרים מגיעים לאורך של 2.50 מטרים מראשם לתחילת זנבם ובמקרים יוצאי דופן יכולים להגיע ליותר, ומשקלם הוא כ-145 ק"ג. הנקבות מגיעות לאורך שני מטרים, ומשקלן כ-90 ק"ג בלבד.
חושי הראייה והשמיעה שלו חדים מאוד, בכפות רגליו קרומי שחייה חלקיים, ובזכות אלו הוא נחשב לשחיין מעולה, וזה יתרון גדול עבורו. ובזכות גודלו הקטן הוא יכול לנוע בקלות בסבך הג'ונגל, והם מהירים, אתלטים וקופצים למרחק 10 מטרים וגובה 5 מטרים, והם הנתונים הטובים ביותר ביחס לשאר תת-המינים. כול אלו מסייעים לו במהלך הטרף.
תזונה

הטיגריס הסומטרי נוטה לצוד בשעות הלילה. שיטת הציד העיקרית שלהם היא מעקב שקט אחרי טרפם, ותקיפתו במפתיע מאחור או מהצדדים. הם יאכלו את כל מה שיצליחו לצוד, אבל עיקר מזונם הוא חזירי בר, טפירים מלאיים, איילי סמבר, מונטיאקים מצויים, סרואים סומטריים, מונטיאקים סומטריים, איילונים גדולים ועופות. לעיתים רחוקות הם צדים קופי אורנגאוטן ואף גורי פיל סומטרי וגורי קרנף סומטרה.
רבייה

הטיגריסים יכולים להתרבות בכל עת בשנה, אך לרוב הם מתרבים במהלך החורף או האביב. הנקבה תיכנס להיריון בן 100 ימים לערך, ובסופו תמליט על-פי רוב שני גורים או שלושה. תועד מקרה של לידת שישה גורים, אך מצבים אלו נדירים. בצאתם לאוויר העולם עיני הגורים סגורות, ומשקל כל אחד מהם הוא כ-1.4 קילוגרמים. עיניהם נפקחות לאחר עשרה ימים לערך, אולם משך זמן זה עשוי להתקצר. בשמונת השבועות הראשונים לחייהם יזונו מחלב אמם, ולאחר מכן יצרכו מזון מוצק יותר במקביל ליניקה. מהיניקה ייגמלו בגיל חמישה עד שישה חודשים. את המאורה יעזבו הגורים לראשונה לאחר שבועיים מרגע לידתם, והם ילמדו לצוד בגיל חצי שנה. עצמאות מלאה ישיגו בגיל שנה וחצי עד שנתיים.
תפוצה ואוכלוסייה

אוכלוסייתו הפראית נאמדת בכ-400 עד 500 פרטים, שמרביתם נמצאים בפארקים הלאומיים ושמורות טבע, והשאר פזורים בשטחים שמוסבים בהדרגה לשימוש חקלאי.
הטיגריס הסומטרי חי רק בסומטרה. שם הוא חי כמעט בכל בתי הגידול, החל מיערות נמוכים וכלה ביערות הרריים. חלק משטח המחיה שלו אינו מוגן בחוק. בישראל הטיגריס הסומטרי נמצא כמעט בכל גני החיות.
סכנת הכחדה

הטיגריס הסומטרי נמצא בסכנת הכחדה חמורה עקב הרס בתי הגידול שלו, וציד בלתי חוקי.
ישנם מאמצי שימור רבים, וביולי 2007 הוסכם על שיתוף פעולה מיוחד בין גופים ממשלתיים ולא-ממשלתיים שמטרתו שימור מינים המצויים בסכנת הכחדה, ובראשם הטיגריס הסומטרי. למרות זאת, ציידים לא חוקיים ממשיכים להרוג פרטים רבים מדי שנה, וכ-66 פרטים נורו למוות בין 1998 ל-2000.
הערות שוליים

↑  טיגריס סומטרה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597565605171  GND: 7721364-6
טסטולוגיה

הטֶסְטוֹלוֹגְיָה, היא דיסציפלינה העוסקת בחקר המבחנים והניסויים, דרכי התהוותם, התפתחותם, והמשך פיתוחם. העוסק במחקרים אלה נקרא "טֶסְטוֹלוֹג". הטסטולוגיה המעשית עוסקת בבניה וניסוח של מבחנים. על פי זה עורך מבחנים נקרא בתואר "טסטולוג".
טסטולוגיה מעשית ותאורטית

הטסטולוגיה מתחלקת לחלק מעשי ולחלק תאורטי (עיוני). כאשר החלק התאורטי עוסק בהיסטוריה של המבחנים ודרכי התהוותם והתפתחותם ובהמשך פיתוחם, ואילו החלק המעשי עוסק בהשלכות המעשיות של המחקרים ומממש אותם בשטח, ממש כמו פסיכולוגיה מעשית ועיונית. לתורת הטסטולוגיה יש ענפים רבים. למשל, יש תחום בטסטלוגיה העוסק בחקר המבחנים הנערכים לבדיקת השכל, הכישרונות, האישיות, והכושר למקצועות מסוימים (טסטולוגיה שכלית). תחום ספציפי זה אף הוא נחלק לענפים, כגון טסטולוגיה שכלית של בני אדם וטסטולוגיה שכלית של חיות או יצורים חיים אחרים. תחום אחר בטסטולוגיה עוסק בחקר ניסויים קליניים שונים שנעשים בבני אדם. כמו כן, ישנו תחום בטסטולוגיה העוסק בניסויים חומריים כימיים או פיזיקליים. עם התחומים הפעילים ביותר בחקר הטסטולוגיה השכלית, נמנות בחינות הפסיכומטרי, הפסיכוטכני והפסיכומוטורי.
לקריאה נוספת

יוסף גלנץ, המבחנים בפסיכולוגיה, אחיאסף, 1966
אברהם אבן-שושן, המילון השלם, קרית ספר, ירושלים 2003.
הערות שוליים

1 2  ראה ורה מהלר (ד"ר) ' ' 'פסיכולוגיה' ' ', עמוד 10.
↑  במילון אבן שושן: "טסטולוג- מוסמך לעריכת מבחנים" (אבן שושן ערך טסטולוגיה).
↑  ורה מהלר (ד"ר) ' ' 'פסיכולוגיה' ' ', בהוצאת "אורים", תל אביב תשי"ח (1957).  חלק א מהדורה שלישית, עמוד 14. יש להעיר שהמונח 'טסטולוגיה' מתייחס לחקר המבחנים בכללותם, ולאו דווקא לחקר מבחני השכל. כך גם הם הדברים במילון אבן שושן בערך זה (טסטולוגיה- תורת המבחנים; מכלול השיטות לעריכת מבחנים שונים לקביעת הישגים, משכל, תוצאות מחקרים וכדומה. לעומת זאת באנציקלופדיה הכללית "מסדה", כרך 2 עמוד 174 כתוב כך "הענף המדעי העוסק במבחני השכל נקרא טסטולוגיה". כן במילון רב מילים בעריכת יעקב שוויקה: "טסטולוגיה" תורת המבחנים הפסיכולוגיים, העוסקת בשיטות השונות להערכת הישגים, מנת משכל, קווי אישיות וכדומה". כנראה אין פירוש הדברים שתחום מחקר מבחני השכל הוא לבדו נקרא טסטולוגיה, אלא הכוונה שהוא כלול תחת הקטגוריה של טסטולוגיה. המילה טסט מקורה במילה האנגלית test שפירושה מבחן וניסוי.
יוהאן לאופולד, נסיך הכתר של סקסוניה-קובורג-גותה

יוהאן לאופולד, נסיך הכתר של סקסוניה-קובורג-גותה (בגרמנית Johann Leopold von Sachsen-Coburg und Gotha‏, 2 באוגוסט 1906 – 4 במאי 1972), היה נסיך הכתר האחרון של דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה.
ביוגרפיה

יוהאן לאופולד נולד בקובורג ב-2 באוגוסט 1906 לקרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה ולויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין, בתם של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין וקרולינה מטילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, זמן קצר לאחר שב-14 בנובמבר 1918 התפטר אביו מהשלטון, בעקבות תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית. מצד אביו היה יוהאן לאופולד נינה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
בשנת 1930 החל יוהאן לאופולד בלימודי כלכלה, אמנות ומשפטים באוניברסיטת בון. ב-9 במרץ 1932 התחתן יוהאן לאופולד עם פאודורה פון דר הורסט בנישואים מורגנטיים, ובשל כך נאלץ לוותר על זכויותיו לרשת את תוארי אביו. ב-1 באפריל אותה שנה הוא הצטרף למפלגה הנאצית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת כסמל ברגימנט נ"מ. בשנת 1948 הוגשה נגדו תביעה על גילוי עריות עם ילדיו, שעליה נידון למאסר על תנאי, ולאחר מכן הוא ניתק את הקשר עם משפחתו.
ב-27 בפברואר 1962 התגרש יוהאן לאופולד מאשתו, וב-3 במאי 1963 הוא התחתן עם הגברת הגרושה מריה תרזה ריינדל. השניים התגוררו בקרלשטיין ליד באד רייכנהאל, וב-4 במאי 1972 מת יוהאן לאופולד בגריין מסרטן.
משפחתו

ב-9 במרץ 1932 התחתן יוהאן לאופולד עם פאודורה פון דר הורסט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
מריאנה, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (נולדה ב-1933)
ארנסט לאופולד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (1935–1996)
פיטר, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (נולד ב-1939)
טסטמנט

| --- | --- |

טסטמנט, 2008
 מקום הקמה:  ברקלי 
 מוקד פעילות:  סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 סוגה:  ת'ראש מטאל
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס, ניוקליר בלאסט 
 האתר הרשמי של הלהקה
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 צ'אק בילי אריק פיטרסון אלכס סקולניק גרג כריסטיאן דייב לומברדו
 
טסטמנט (Testament) היא להקת ת'ראש מטאל אמריקאית מאזור החוף בסן פרנסיסקו, קליפורניה. היא נחשבת אחת מהלהקות המשפיעות ביותר בז'אנר הת'ראש מטאל.
הלהקה הוקמה ב-1983 בסן פרנסיסקו על ידי הגיטריסט אריק פיטרסון וחברו דריק רמירז, שהוחלף בגיטריסט אלכס סקולניק. סולן הלהקה היה בתחילה מייק רונחטה שעבר לימים ללהקת אקסודוס, והמליץ על צ'אק בילי כמחליפו.
האלבום הראשון של הלהקה, the legacy, היה מבוסס על טהרת הת'ראש ונחשב בעיני רבים כיצירה קלאסית של הת'ראש מטאל. האלבום הבא, the new order, המשיך את המסורת של קודמו אך באלבום השלישי, practice what you preach, ניכר השינוי במוזיקה המרוככת והעדר ההשפעות הגותיות. מכאן ואילך החלה ירידה במכירות האלבומים הבאים של טסטמנט והלהקה החליטה לשנות מעט את פניה, ובכלל זה החלפת כמה חברים.
ב-1994 הוציאה הלהקה את האלבום low שזכה להצלחה, אלבום ת'ראש מטאל אגרסיבי יותר המשלב גראולים של דת' מטאל. האלבום the gathering משנת 1999 היה מבוסס על טכניקת נגינה מהירה ואגרסיבית וכן שירה צעקנית יותר, תוך שילוב אלמנטים של דת' מטאל ומעט בלאק מטאל. אלבום זה נחשב ליצירת מופת מהגדולות ביותר של הלהקה ובת'ראש מטאל בכלל.
ב-2001 אובחן סרטן אצל צ'אק בילי מה שפגע בפעילות הלהקה. בילי החלים ב-2003 וב-2005 הלהקה התאחדה בהרכב דומה לזה המקורי והחלה במסע הופעות. כעת הלהקה הוציאה בשנת 2008 אלבום מצליח חדש בשם The Formation of Damnation הנחשב לבין המוצלחים ביותר שהוציאה הלהקה. האלבום הוא שילוב של ת'ראש מטאל מסורתי ואלמנטים של דת' מטאל. גיטריסט הלהקה אריק פטרסון הגדיר את האלבום כשילוב של כל התקופות של הלהקה באלבום אחד.
בשנת 2022 ג'ין הוגלן עזב, ודייב לומברדו חזר ללהקה בשנית.
חברי הלהקה בהווה

צ'אק בילי - סולן
אריק פיטרסון - גיטרה
אלכס סקולניק - גיטרה
גרג כריסטיאן - בס
ג'ין הוגלאן - תופים
דיסקוגרפיה

The Legacy - 1987
The New Order - 1988
Practice What You Preach - 1989
Souls Of Black - 1990
The Ritual - 1992
Low - 1994
Demonic - 1997
The Gathering - 1999
First Strike Still Deadly - 2001
2005 - Live In London
The Formation Of Damnation - 2008
2012 - Dark Roots Of Earth
2016 - Brotherhood of the Snake
2020 - Titans of Creation
יורם (שיר)

"יורם" הוא שיר עברי שנכתב על ידי עלי מוהר והולחן על ידי יהודה פוליקר.
השיר נכתב על יורם ביאלר, חברו לנשק של עלי מוהר. ביאלר נולד ב-22 במרץ 1948 בתל אביב, למד בבית הספר היסודי יהודה הלוי ובתיכון חדש, והצטיין בלימודיו שם. בתיכון הכיר את כותב השיר, עלי מוהר. ביאלר היה חניך תנועת השומר הצעיר. עם סיום לימודיו גויס לצה"ל, בספטמבר 1966, ושירת ביחידת נח"ל מוצנח לצד מוהר; הם הפכו לחברים. ביום הזיכרון לחללי צה"ל, ד' באייר, 22 באפריל 1969, נפגע ביאלר במהלך היתקלות בחולייה מצרית בתעלת סואץ ונהרג.
השיר נכתב כ-17 שנה לאחר מותו של יורם ביאלר, על ידי עלי מוהר. מוהר טען כי השיר אינו דיבור אל "יורם המת" אלא דווקא אל "יורם החי", ועל כן הדיבור הישיר שבשיר. בשיר מדבר מוהר על השכחה, ועל כך שהזמן מקל על הכאב למרות שלפעמים הכאב חוזר. בנוסף מוהר מעלה "טענות" כלפי חברו (על פי דברי מוהר בריאיון עם יולי תמיר).
השיר בוצע על ידי גידי גוב ונכלל באלבומו "דרך ארץ" אשר יצא לאור בשנת 1987. מוהר הסתייג מהעיבוד הרוקיסטי שהעניק לואי להב לשיר, ופרסם טור בעיתון "העיר" בשם "שיר הולך לעיבוד". בהמשך הקליט גוב את השיר פעם נוספת, בעיבוד שקט, שהופיע באלבום האוסף שלל שיריו. כמו כן, בוצע השיר על ידי יהודה פוליקר, מלחין השיר, ונכלל באלבומו "פחות אבל כואב" אשר יצא לאור בשנת 1990.
יום האוריינות הבין-לאומי

| --- | --- |

 סוג:  מועד בין-לאומי 
 סיבה:  העלאת המודעות להשכלה
 מועד
 תאריך:  8 בספטמבר
 
לימוד הקריאה בלאוס.
יום האוריינות הבין-לאומי הוא מועד בינלאומי המצוין כל שנה ב-8 בספטמבר, על ידי המדינות החברות באו"ם, להעלאת המודעות לאוריינות ולהשכלה ולביעור הבערות והאנלפבתיות. היום הוכרז על ידי אונסק"ו ב-1965. במהלך היום נערכים מפגשים וכנסים לחינוך ולמודעות בנושא, ולהדגשת חשיבות האוריינות לאנשים פרטיים ולקהילות.
מטרת יום זה היא להעלות את המודעות לנושאים הקשורים באוריינות, לקדם שינוי עמדות בנושאים של השכלה ולהגביר את שיתוף הפעולה של כל המדינות, כדי שאנשים יהנו בעתיד מיותר חינוך ותרבות.
כ-775 מיליון בוגרים חסרים מיומנויות בסיסיות של אוריינות. אחד מחמישה בוגרים אינו יודע קרוא וכתוב, וכשני שלישים מהם הן נשים. מעל 60 מיליון ילדים נמצאים מחוץ לכותלי בית הספר ורבים אחרים אינם מבקרים שם באופן סדיר, או שנשרו מבתי הספר. לפי אתר האו"ם  שיעור הבערות במדינת ישראל עומד על 2.7 אחוז בקרב הגברים ו-6.6 בקרב הנשים.
יש להדגיש כי, האוריינות אינה מתייחסת רק למיומנות הטכנית של הקריאה והכתיבה, אלא ליכולת של האדם להשתמש במיומנויות אלו לצורך העברה וקליטה של מסרים. כלומר, רכישת מיומנות של הבנת הנקרא והבעה בכתב.
בערות ואנאלפביתיות הן ביטויים שונים של חוסר אוריינות.
בערות היא היעדר ידע והשכלה בנושאים חשובים. 
אנאלפביתיות היא חוסר היכולת לקרוא ולכתוב. ישנם מקרים של אנאלפביתיות תפקודית, בהם אדם רוכש מיומנויות ראשוניות כלשהן של קריאה וכתיבה, אך הן אינן מספיקות לצורך שימוש יעיל בחיי היום יום.
הערות שוליים

↑  שלמה קניאל, (2006). חינוך לחשיבה: חינוך קוגניטיבי לשליטה על התודעה. רעננה: רמות.
יוז'ף מארקוש (אלפונזו)

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1912 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  31 במאי 1987 (בגיל 75) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שם לידה:  Markstein József 
 מדינה:  הונגריה 
 צאצאים:  ג'רג' מארקוש 
 פרופיל ב-IMDb
 
קברו, קבר אשתו וקבר בתו בבית הקברות היהודי (רחוב קוזמה) בבודפשט
יוֹז'ף מַארְקוֹש (במקור מרקשטיין, היה מוכר בשם הבמה "אַלְפוֹנְזוֹ", בהונגרית: Markos József; בודפשט, 28 בפברואר 1912 – בודפשט, 31 במאי 1987) היה אמן יהודי-הונגרי, שחקן, הומוריסט. אמן הפרודיה, שאהב להשתמש באלמנטים של פנטומימה. הוא פיתח את הופעותיו על הבמה עד לפרט הקטן ביותר.
משפחתו

אביו היה ברטלן מרקשטיין ואמו יוליה שטרן. לאלפונזו נולדו שלושה ילדים. בנו הבכור הוא השחקן - קומיקאי הידוע ג'רג' מארקוש, הומוריסטן, הופיע יחד עם אביו כמה פעמים. בתו הייתה ז'וז'ה מארקוש (1995-1954). בנו הצעיר, אישטוואן מארקוש, גר בקנדה מתחילת שנות ה-90 של המאה הקודמת, למד באוניברסיטה באוטווה ומונטריאל ומאז 2001 מלמד גם בהונגריה ומשמש כמתורגמן מאנגלית ומצרפתית.
ביוגרפיה

כבר כנער היה בעל כוח פיזי רב, אביו היה סוחר עופות יהודי, ובבעלותו היו גם שלושה בתי קפה/מסעדה. בבית הספר היה תלמיד גרוע. הלימודים לא משכו אותו. בגיל 17 סולק מבית הספר לאחר סכסוך קשה עם אחד המורים שלו. סילוקו מבית הספר עורר את טינת אביו ששלח את הנער הסורר לחבר בשטרסבורג, אבל הוא נסע לבסוף לפריז, שם שהה שמונה חודשים ועבד כמכונאי רכב במפעל המכוניות רנו. הוא לא אהב את העיסוק הזה וחזר הביתה והפך לארטיסט בלהקה שפעלה בלונה פארק בבודפשט. עם להקה זו יצא לבולגריה והגיע לסופיה. שם הוצג כ"שור הבלתי מנוצח של הורטובאדי" (ערבת הדשא הטבעית הגדולה ביותר באירופה). הוא ניצח במספר קרבות היאבקות ברחבי בולגריה עד שנוצח על ידי יריב טורקי.
לאחר חזרתו לבודפשט שיחק במועדונים אחדים. חייו הסוערים הובילו אותו בשנת 1935 למצרים לסודאן, ללבנון, לסוריה ולטורקיה - בהם הופיע במועדונים שונים. ב־1937 וב־1938 הגיע לקולנוע האיטלקי, שם שיחק עם מרסל מרסו ועם לואי ארמסטרונג הצעיר וכך הגיע גם לאולימפיה בפריז. במסעותיו רכש ידיעת מספר שפות: גרמנית, איטלקית, צרפתית, רוסית וערבית.
כיהודי, גויס בתחילת 1944 ל"שרות עבודה", אך נמלט והתחבא עד סוף מלחמת העולם השנייה. בשנים לאחר המלחמה שיחק על במות שונות ובעשרות סרטים ובפרסומות, עד יום מותו כמעט בשנת 1987.
סרטיו המובחרים (תפקידו בסוגריים)

1949 - Díszmagyar
1951 - Civil a pályán (עובד חדר ניתוח)
1951 - A selejt bosszúja
1952 - A képzett beteg
1953 - Kiskrajcár
1956 - Tanár úr kérem… (מורה לחינוך גופני)
1956 - Dollárpapa (סוהר)
1960 - Két emelet boldogság (המחזר של אשת אלברט)
1961 - Puskák és galambok
1961 - Nem ér a nevem (בעל קנאי)
1961 - Mindenki ártatlan
1961 - Napfény a jégen
1962 - Csudapest
1962 - Dunai kirándulás
1963 - Éjszaka is kézbesítendő
1964 - Kár a benzinért (פולאצ'ק)
1966 - Közbejött apróság
1966 - Nem szoktam hazudni
1966 - És akkor a pasas… (הדוד יוז'י)
1967 - Kérdések a szerelemről
1967 - Nem várok holnapig
1968 - Bors, Ujjé, a ligetben epizódban
1970 - Én vagyok Jeromos (הירונימוס)
1971 - Hahó, Öcsi! (מפנה אשפה)
1971 - Kapaszkodj a fellegekbe! I-II
1973 - Hét tonna dollár
1974 - Örökzöld fehérben, feketében (רוקח)
1978 - Hatholdas rózsakert.
הערות שוליים

↑   Alfonzó A világhírű "clown" - סרט על חייו בטלוויזיה ההונגרית, חלק 1, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 30:00)
↑   Alfonzó A világhírű "clown" - סרט על חייו בטלוויזיה ההונגרית, חלק 2, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 29:58)
↑   Alfonzó A világhírű "clown" - סרט על חייו בטלוויזיה ההונגרית, חלק 3, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 11:24)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7942 9539  VIAF: 121363339   WorldCat (עם VIAF): 121363339
יוחנן מדמשק

| --- | --- |

 לידה:  676 לערך דמשק, סוריה, ח'ליפות בית אומיה
 פטירה:  4 בדצמבר 749 מנזר מר סבא, ארץ ישראל, ח'ליפות בית אומיה
 חג:  4 בדצמבר
יוחנן מדמשק (נולד ב-676 לערך – 4 בדצמבר 749; בסורית: ܝܘܚܢܢ ܕܪܡܣܘܩܝܐ - יוחנן דרמסוקיא, ערבית: يوحنا الدمشقي; יוחנא א-דמשקי; יוונית: Ιωάννης ο Δαμασκηνός, יואניס או דמסקינוס) היה נזיר וכומר סורי נוצרי הנחשב לקדוש נוצרי.
יוחנן נולד וגדל בדמשק ומת ככל הנראה במנזר מר סבא שבמדבר יהודה. הוא היה איש רחב אופקים, ובין תחומי העניין שלו ניתן למנות משפטים, פילוסופיה של הדת, פילוסופיה ומוזיקה. הוא כיהן כמנהלן ראשי של שליט דמשק (תחת שלטון בית אומיה) וכתב חיבורים בזכות האמונה הנוצרית. חלק מהמזמורים שכתב נמצאים עדיין בשימוש במנזרים אורתודוקסיים ברחבי העולם. יוחנן מדמשק נחשב לאחד מאבות הנצרות, לגדול התאולוגים בכנסייה היוונית-אורתודוקסית, ובכנסייה הקתולית הוא נחשב מאז 1883 לאחד ממורי הכנסייה. 
נהוג לראותו כמייסד מסורת הפולמוס האנטי–אסלאמי בנצרות.
במחלוקת האיקונוקלסטית נמנה יוחנן על האיקונופילים, שתמכו בציור דמות האלוהים.
על אחד מעמודי מנזר המצלבה ציור של יוחנן מדמשק לצידו של המשורר הגאורגי שותא רוסתוולי, שייתכן וצויר על ידי זה האחרון.
במנזר מר סבא כתב את חיבורו "מקור הדעת". חיבור זה כולל שלושה חלקים הדנים בפילוסופיה, בכפירה ובאמונה דתית. בחלק המוקדש לכפירה, מופיע דיון באסלאם, שייתכן כי לא נכתב בידי יוחנן עצמו והוא גם אינו תופס מקום מרכזי, אולם הוא בעל חשיבותו רבה, משום שהוא הניח מעין מתווה ראשוני לוויכוח הנוצרי עם המוסלמים ולמתקפה על מוחמד עצמו. בחיבור זה מועלית לראשונה הטענה כי מוחמד שאב את כל תורתו מהתנ"ך ומהברית החדשה על פי עצתו של מורהו הנוצרי, הנזיר "אריאנוס" – רעיון שנעשה יסוד חשוב בפולמוס הנוצרי מאוחר יותר.
יוחס לו החיבור המפורסם "בן המלך והנזיר" (שתרגם לעברית ועיבד, כך שיהיה לו תוכן יהודי, אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי), אך למעשה זה האחרון נכתב על ידי נזיר גיאורגי בן המאה ה-10 (בהתבססו כנראה על סיפורי בודהא).
בתחום המוזיקה הכנסייתית הביזנטית, יוחנן מדמשק נחשב ליוצר ה"אוקטואכוס", הסדרת השירה הכנסייתית (ובפרט שירי תחיית של ישו) ב-8 מודוסים או טונים מוזיקליים הקרויים "אכוס" (מקבילה של הטונים במוזיקה המערבית ולמקאמות במוזיקה של המזרח התיכון) ששורשיהם במודוסים המוזיקליים הידועים בפרובינקיות של האימפריה הביזנטית: 4 הנקראים "אותנטיים" ו-4 הנקראים "פלאגאלים". החוקרים סבורים שהאוקטואיכוס היה קיים לפניו ושיוחנן הנהיג אותו רשמית על מנת להגן על המוזיקה הכנסייתית מפני שינויים והשפעות זרות.
כמלחין (מלודוס) הראשי של הנוצרים בירושלים, יוחנן מדמשק יחד עם נזירים "סבאים" (ממנזר מר סבא) אחרים (כגון קוסמס הקדוש ממיומה, תאודורוס הקדוש, תאופנס גראפטוס) הובילו את המסורת הירושלמית או "אגיופוליטית" שבישרה שלב חדש בהתפתחות המוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית והביזנטית. הוא הלחין, בין השאר, סוגה חדשה של המנונים הקרויים קאנונים.
מיחסים לו תפקיד בהנהגת מערכת התווים הביזנטית האמצעית.
לקריאה נוספת

Nicu Moldoveanu Istoria muzicii bisericeşti la români,curs, Facultatea de teologie ortodoxă, Universitatea din Bucureşti, 2007, (ברומנית) (ניקו מולדוביאנו - היסטוריה של המוזיקה הכנסייתית אצל הרומנים)
הערות שוליים

1 2 3  דפנה אפרת, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב, פרק ה, עמ' 102.
↑  דפנה אפרת, ראשיתה של אירופה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב, עמ' 103.
1 2  Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 11
↑  Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 18
↑  Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310734605171  PLWABN: 9810563364805606  BIBSYS: 90665877  BNC: 000344363  BNE: XX961191  BnF: cb13091499p (data)  CANTIC: a10331074  CiNii: DA01050911  GND: 118557971  ICCU: CFIV041982  ISNI: 0000 0004 4883 7889  LCCN: n80032173  LNB: 000158358  MusicBrainz: 82d28810-228b-463e-91c9-81d8beadfdfb  NKC: jo20000075529  NLA: 36232000  NLG: 19282  NSK: 000073265  NTA: 06951464X  RERO: 02-A000095033  SELIBR: 191682  SUDOC: 026938626  TDVİA: yuhanna-ed-dimaski  Trove: 1233814  VcBA: 495/10434  VIAF: 44435485   WorldCat (עם VIAF): 44435485 
Ioannis Damasceni Opera, 1603