stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרטי יונייטד קינג

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת הפקות סרטי קולנוע חברת הפצה חברת בידור חברת הפצת DVD חברת שימור אוצר ארכיון הקולנוע הישראלי
 מייסדים:  משה אדרי ליאון אדרי פנינה אדרי
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים)
 חברת אם:  NMC
 חברות בנות:  סינמה סיטי DVD מאסטר סטודיו
 מיקום המטה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:  "סינמה סיטי", צומת גלילות, רמת השרון
 בעלות:  משה אדרי ליאון אדרי
 ענפי תעשייה:  יצירת קולנוע 
 מוצרים עיקריים:  סרטי קולנוע
 מנכ"ל:  משה אדרי
  
 http://www.unitedking.co.il
 
סרטי יונייטד קינג (באנגלית: United King Films) היא חברה ישראלית להפקה, שיווק והפצה של סרטי קולנוע, תכנים בידוריים, ואף תוכני DVD ובלו-ריי אשר הוקמה בשנת 1974 בידי משה אדרי ולאון אדרי בתל אביב. אחרי שהשניים רכשו בשנת 2006 את NMC הם מיתגו אותה כחברת "NMC יונייטד" המפיקה ומפיצה סרטים, וכן מייצגת אומנים. החברה בעלת זכויות הגדולה בישראל על מרבית התוכן הישראלי במוזיקה ובסרטים.
היסטוריה

כ-4 שנים לאחר שהקימו את NMC, משה אדרי וליאון אדרי ושותפיהם ל-NMC, החלו בשנת 1974
בהקמת יונייטד קינג. הסרט הראשון שהפיצה היה "סופרמן" בשנת 1978 של ריצ'רד דונר.
בשנים שלאחר מכן, האחים אדרי שינו את שם החברה ל"סרטי יונייטד קינג" על מנת להפיק ולממן סרטים. החברה הפכה לשחקן מרכזי בתחום הפצת סרטי ארט האוס וסרטים מסחריים ובבעלותה מגוון רחב של סרטים ישראליים, אמריקאים, אירופאים ואסיאתיים, כולל; "קראש", של פול האגיס משנת 2006; "הפסנתרן", "סופר הצללים" ו"אלוהי הקטל" של רומן פולנסקי, "שר המלחמה" של אנדרו ניקול, "לילה טוב ובהצלחה" ו"משחקי שלטון" של ג'ורג' קלוני, "האנה", "איש אינו יודע" ו"המשאלה" של הירוקאזו קורה-אדה, "הילד עם האופניים" ו"יומיים ולילה" של ז'אן-פייר ולוק דארדן, "כוננות עם שחר" של קתרין ביגלו, "הזאב מוול סטריט" של מרטין סקורסזה, "חלום אמריקאי" של דייוויד או. ראסל, "היא" של ספייק ג'ונז, "יפה לנצח" של פאולו סורנטינו, "ויפלאש" של דמיאן שאזל ורבים נוספים.
במקביל להפצת סרטים הוליוודיים וזרים, החברה אף הפיצה סרטים ישראליים כגון; "בופור", "לבנון", "סוף העולם שמאלה", "ללכת על המים", "אביבה אהובתי, "אמור, "הסודות", "תפוחים מו המדבר", "הערת שוליים", "הקפות", "הנוער", "זוהי סדום", "לצוד פילים" ו"סיפור על אהבה וחושך".
החברה מחזיקה בזכויות יוצרים של מרבית הסרטים הישראליים, אותם גם הפיצה כסרטי DVD, והפיקה רבים בדגש על היצירה הישראלית.
במרץ 2002, החברה חנכה את רשת בתי הקולנוע "סינמה סיטי" אשר בבעלותה. באותה עת, נוסף על כך, כחלק מתמיכתה בקולנוע הישראלי קיבלה סרטי יונייטד קינג את תפקיד שימור ארכיון אוצרות הקולנוע הישראלי, והיא משמרת ומפיצה סרטים ישראליים. בעקבות הקמת סינמה סיטי, הקימה החברה את סטודיו "DVD מאסטר" לעריכה וסאונד ושוחזרו בו כ-400 סרטים. החברה פתחה גם את מתקן ה-DCP הראשון לקולנוע דיגיטלי בארץ.
האחים אדרי שיתפו פעולה עם יורם גלובוס ומנחם גולן והקימו את חברת ההפצה והסרטים "גלובוס גרופ – יונייטד קינג וידאו" (או: גלובוס יונייטד).
סרטים בהפצת החברה

"קראש" – פול האגיס
כמו גדולים
"הפסנתרן"
"סופר הצללים"
"אלוהי הקטל"
"שר המלחמה"
"לילה טוב ובהצלחה" ו"משחקי שלטון" של ג'ורג' קלוני
"האנה", "איש אינו יודע" ו"המשאלה" של הירוקאזו קורה-אדה
"הילד עם האופניים" ו"יומיים ולילה" של ז'אן-פייר ולוק דארדן
"כוננות עם שחר" של קתרין ביגלו
"הזאב מוול סטריט" של מרטין סקורסזה
"חלום אמריקאי" של דייוויד או. ראסל
"היא" של ספייק ג'ונז
"יפה לנצח" של פאולו סורנטינו
"וויפלאש" – דמיאן שאזל
"סוף העולם שמאלה"
"לשחרר את שולי"
"אמור"
"שאיפה לחיים" (2020)
"הסיפור שלנו"
"גולדה"
"מרוסקים: גולסטאר הסרט"
"לא יום ולא לילה" (2024)
וילמוש פרלרוט-צ'אבה

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1880 בקשצ'בה, הונגריה 
 פטירה:  23 בינואר 1955 (בגיל 74) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 תקופת הפעילות:  1900–1955 (כ־55 שנים) 
 בן או בת זוג:  מרגיט גראבר 
 
וילמוש פרלרוט-צ'אבה (בהונגרית: Perlrott-Csaba Vilmos; בקשצ'בה, 2 בפברואר 1880 – בודפשט, 23 בינואר 1955) היה צייר וגרפיקאי יהודי-הונגרי, אחד היוצרים והנציגים המצטיינים של סגנון האוונגרד ההונגרי.
קורות חיים

וילמוש פרלרוט-צ'אבה נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון פרלרוט ושל רגינה קליין (1840–1920). סבו וסבתו מצד אמו היו שאנדור קליין ואטלקה יונאפ. לווילמוש פרלרוט-צ'אבה היו בתי ספר ומורים מאסטרים מצוינים. בעצתו של הצייר יוז'ף קוסטה, הוא צייר מקיץ 1903 במושבת האמנים של באיה מארה. שם תוקנו עבודותיו על ידי בלה איוואני-גרינוואלד. הציור של קארוי פרנצי השפיע רבות על סגנונו. הוא זכה במלגה לפריז בשנת 1906, בילה את החורף שם ואת הקיץ בעיקר בבאיה מארה. בשנת 1919 התחתן עם הציירת מרגיט גראבר, הם התגרשו ב-1929.
הוא היה אחד הנציגים הבולטים של "הפראים ההונגרים" (שם מאוחר יותר לסגנון של קבוצת ציירים הונגרים), הוא היה גם אחד מחברי "קבוצת הניאו" במושבת האמנים של באיה מארה. פרלרוט נרשם לאקדמיה ז'וליאן בפריז ומשנת 1908 הפך לתלמידו של אנרי מאטיס. הוא למד ביסודיות גם את הציור של פול סזאן ושל פול גוגן. פרלרוט הושפע רבות מהאקספרסיוניסטים הגרמנים, ומבין האמנים הקדומים יותר מהצייר המנריסטי הספרדי אל גרקו. הוא יצר קשר בפריז עם החוג של גרטרוד שטיין. הוא הציג מאז 1907 בפריז בסלון העצמאות ובסלון הסתיו, ובמהירה גם בערים מרכזיות אחרות באירופה. היו לו גם תערוכות יחיד בפריז בשנים 1908, 1909 וב-1912.
פרלרוט היה אמן פורה מאוד וקשוב מאוד למגמות סגנון חדשות, ב-1910 הוא ובלה איוואני-גרונוולד, בראשות הנאו-ים האחרים, עברו מבאיה מארה לקצ'קמט וייסדו את מושבת האמנים של קצ'קמט. הוא עבד בקצ'קמט מספר קיצים. לאחר מלחמת העולם הראשונה גר בגרמניה כמה שנים ואחר כך בפריז. בהונגריה הוא הצטרף ל-KÚT בשנת 1924 והציג איתם. (האגודה החדשה לאמנים KUT או KÚT והיא קבוצה של אמנים הונגרים שהיו חסידים של מגמות האמנות המודרנית, הגוף הזה הוא יורשו של השמונה, ופעל בין השנים 1924–1949).
מן האמצע של שנות ה-30 של המאה ה-20 פרלרוט עבד יותר ויותר בסנטאנדרה, ב-1949 התקבל ל"אגודת הציירים של סנטאנדרה" והוא צייר שם עד מותו בשנת 1955. וילמוש פרלוט-צ'אבה הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
אמנותו

באמנותו הוא שילב רגישות לסגנונות חדשים (פוביזם, קוביזם, פבלו פיקאסו) וכבוד למסורות (יוז'ף קוסטה, קארוי פרנצי) על פי גילו, האינדיבידואליות והנושאים שלו. הוא שמר על דקורטיביות ואקספרסיביות שלו לאורך כל הדרך ותיאור חוויות הטבע המשוחררות האחרונות שלו לפני מותו מוכיחות זאת, למשל, ב"גן מושבת האמנות". ציורו משנת 1950.
עבודותיו (מבחר) > ציורי השמן

ייבוש כביסה (1905, בבעלות פרטית)
עירום על הבטן (1907, בבעלות פרטית)
רחוב בבאיה מארה (בערך 1907 בבעלות פרטית)
דיוקן של שאנדור זיפר (1908, הגלריה הלאומית ההונגרית)
חצר מוארת בבאיה מארה (1908, בבעלות פרטית)
דיוקן עצמי עם פסל (בערך 1910, בבעלות פרטית)
נערים רוחצים (בערך 1910, מוזיאון יאנוס פאניוניוס, פץ')
דיוקן עצמי עם דגם (1910–1912, JPM)
עירום ב-interieurben (בערך 1911 בבעלות פרטית)
הוצאת ישו מהצלב (1912, MNG)
טבע דומם עם כורסה (1912 MNG)
דגמים עם טבע דומם ופיסול (1914, בבעלות פרטית)
רחוב בקצ'קמט עם שלט חברה (בערך 1915)
הורדת ישו מהצלב (1912, MNG)
פארק (1916, בבעלות פרטית)
דוגמניות (1916 Ferenczy Museum, Szentendre)
טבע דומם (1917, MNG)
ורטהיים אם מיין (1923, בבעלות פרטית)
באיה מארה (בערך 1925, בבעלות פרטית)
כנסייה בפריז (1926, בבעלות פרטית)
עירום נשים ברחצה (MNG ,1927)
חוף זזאר (Baia Mare) (מוזיאון פרנצי ב-1928, סנטנדר)
רחוב בפריז (אוסף דיאק, בערך 1930, גלריית העיר, סקשפהרוואר)
צלע הר עם עץ סתיוי (1935, מוזיאון פרנצי, סנטאנדרה)
פרט מסנטאנדרה (מוזיאון פרנצי ב-1935, סנטאנדרה)
נוף של סנטאנדרה (1940, בבעלות פרטית)
עבודותיו (מבחר) > ליטוגרפיות

סנט סבסטיאן (1921, בבעלות פרטית)
אבל (1921, מוזיאון מיהאי מונקאצ'י, בקשצ'בה)
ישו (תחיית המתים) (1922, MNG)
מושבות אמנים וחברויות

מושבת האמנים של באיה מארה
מושבת האמנים של קצ'קמט
MIÉNK
מדיאר ואדאק (הפראים ההונגרים)
KUT
אגודת הציירים של סנטאנדרה
לקסיקון אמנות. כרך 3 בודפשט: 1967. וילמוש פרלרוט-צ'אבה
לקסיקון קטן של אמנות הונגרית מההתחלה ועד היום. בודפשט, וילמוש פרלרוט-צ'אבה 2002. עמודים 334–335. ISBN 963-8477-66-0
הפראים ההונגרים מפריז לבאיה מארה 1904–1914. אד. קריסטינה פאשות, בודפשט, הגלריה הלאומית של הונגריה, 2006.
הערות שוליים

↑  "Perlrott Simonné Klein Regina halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1433/1920. folyószáma alatt".
↑  Perlrott Csaba Vilmos szerepel a Matisse Akadémia növendékeiről 1909-ben készült fényképen. ld.: Benedek Katalin: Perlrott Csaba Vilmos (1880-1955) alkotói pályájának főbb állomásai. Békéscsaba, Munkácsy Mihály Múzeum. 2005. 12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1109084854  ISNI: 0000 0001 1078 6623  LCCN: n2006095332  RKD: 134958  ULAN: 500109607  VIAF: 96502407   WorldCat (עם VIAF): 96502407
1961 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1961  בטלוויזיה |  |
< · 1959 · 1960 — 1961 — 1962 · 1963 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1961 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
25 בינואר – ג'ון קנדי הופך לנשיא האמריקני הראשון שמקיים מסיבת עיתונאים בשידור חי.
18 במרץ – תחרות האירוויזיון התקיימה בקאן שבצרפת. בתחרות זכתה לוקסמבורג, עם השיר "Nous Les Amoureux" ("אנו האוהבים") בביצוע הזמר הצרפתי ז'אן-קלוד פסקל.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1961

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 בינואר | מיסטר אד (אנ') | קומדיית מצבים | סינדיקציה |
| 30 בינואר | יוגי דב | אנימציה, קומדיה | סינדיקציה |
| 27 בספטמבר | חתול בצמרת | אנימציה, קומדיה | ABC |
| 3 באוקטובר | המופע של דיק ואן דייק (אנ') | קומדיית מצבים | CBS |
| 4 באוקטובר | המופע של אלווין (אנ') | אנימציה, קומדיה, מוזיקלי | CBS |
"מיסטר אד"
"המופע של דיק ואן דייק"
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1961

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
13 בינואר – ג'וליה לואי-דרייפוס, שחקנית אמריקאית
23 באפריל – ג'ורג' לופז, שחקן, מדבב וקומיקאי אמריקאי
3 במאי – יעקב אילון, עיתונאי ומגיש חדשות ישראלי
5 ביוני – מרי קיי ברגמן, מדבבת אמריקאית יהודייה (נפטרה ב-1999)
9 ביוני – מייקל ג'יי פוקס, שחקן קולנוע
27 ביולי – ארז טל, איש בידור, רדיו וטלוויזיה ישראלי
2 בספטמבר – גיא מרוז, עיתונאי, מגיש טלוויזיה, תסריטאי, זמר, מוזיקאי וסאטיריקן ישראלי
18 בספטמבר – ג'יימס גנדולפיני, שחקן אמריקאי (נפטר ב־2013)
25 בספטמבר – הת'ר לוקליר, שחקנית ודוגמנית אמריקאית
28 בספטמבר – איילה חסון, עיתונאית ישראלית
14 באוקטובר – שרית סרי, קומיקאית, מדבבת, סופרת ושחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית
26 באוקטובר – דילן מקדרמוט, שחקן אמריקאי
19 בנובמבר – מג ראיין, שחקנית אמריקנית
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  JFK becomes first president to hold live television news conference | January 25, 1961, HISTORY (באנגלית)
| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היסטוריה של נבחרת ישראל בכדורסל

ההיסטוריה של נבחרת ישראל בכדורסל החלה עוד לפני הקמת מדינת ישראל. את גלגולה הראשון של הנבחרת ניתן למצוא בנבחרת ארץ ישראל מ-1947, שכללה שחקנים מאגודות "הפועל" ו"מכבי" גם יחד, וייצגה את ישראל בטורניר הפסטיבל הדמוקרטי שנערך בפראג ב-1947.
לאחר הקמת המדינה ייצגו את ישראל נבחרות במתכונות שונות. תחילה באמצעות נבחרות צה"ל, נבחרות מכבי והפועל והנבחרת למכביה. נבחרת ישראל במתכונתה הנוכחית הופיעה בטורניר לראשונה ב-1952 במשחקים האולימפיים בהלסינקי. נבחרת ישראל משתתפת כמעט בקביעות באליפויות אירופה והשתתפה פעמיים באליפות העולם. במסגרת המשחקים האולימפיים, השתתפה הנבחרת פעם אחת. הישג השיא של הנבחרת הוא הזכייה במדליית הכסף באליפות אירופה (1979). במסגרת משחקי אסיה זכתה הנבחרת בשתי מדליות זהב ומדליית כסף.
היסטוריה מוקדמת

הנבחרת הארצישראלית הראשונה, שייצגה את ארץ ישראל בטורניר הבינלאומי שנערך בפראג ב-1947 בהשתתפות כ-60 מדינות (שמונה מהן השתתפו בטורניר הכדורסל), כללה את כוכבי התקופה ממועדוני הכדורסל של "הפועל" ו"מכבי", בין השאר יהושע ויסמן (הפועל ירושלים), יהושע רוזין, אברהם שניאור ומנחם קורמן (מכבי תל אביב) ועוד. נבחרת זו זכתה במקום השלישי (אחרי קוריאה ופולין).
לאחר הקמת מדינת ישראל, המשחק הבינלאומי הידידותי הראשון ששוחק היה ב-24 בפברואר 1949 בין חיל האוויר הישראלי לבין נבחרת מלחים אמריקנים ונגמר בתוצאה 41:28 לישראלים.
לקראת סוף שנת 1949, יצאה קבוצת מכבי ישראל לסדרה של 13 משחקים בינלאומיים, בין היתר ביוון, איטליה, שווייץ וצרפת. המשחק הראשון היה באתונה, נגד אולימפיאקוס ונגמר בניצחון 28:34 של ישראל.
ב-1950 שיחקה לראשונה נבחרת ישראל במכביה השלישית וסיימה במקום הרביעי. בשנת 1951 נבחרת הפועל הוכתרה כאלופת ספורט הפועלים הבינלאומית הרביעית בליאז, לאחר שניצחה 11 משחקים מתוך ה-12 בטורניר.
בתחילת שנת 1952 הוקמה נבחרת צה"ל בכדורסל, לקראת יציאתה למשחק נגד הצבא הצרפתי. שלד נבחרת צה"ל היווה את סגל הנבחרת הראשון שיצא לאחר מכן לאולימפיאדת הלסינקי.
שנות ה-50 > אולימפיאדת הלסינקי 1952

ביולי 1952 נערך הטורניר המשמעותי הראשון בו השתתפה נבחרת ישראל בכדורסל היו המשחקים האולימפיים בהלסינקי. בנבחרת הזו היו 13 שחקנים, ולא 12 כמקובל, וזאת בגלל הסכם ה"פיפטי־פיפטי" בין מכבי והפועל. פיפטי־פיפטי, כלומר אותו מספר של נציגים לשני האיגודים (כולל העסקנים) והיות שבמכבי היו 13 ובהפועל רק 12, הוסיפו עוד כדורסלן - את אליהו עמיאל.
בטורניר עצמו, הפסידה ישראל לנבחרת הפיליפינים 57:47 וליוון 54:52 וסיימה במקום ה-20 מבין 23 משתתפות.
הכדורסלנים שייצגו את ישראל בטורניר: דני ארז, משה דניאל, יהודה וינר, מרסל חפץ, פרדי כהן, עמוס לין, זכריה עופרי, אליהו עמיאל, ראובן פכר, מנחם קורמן, רלף קליין, שמעון שלח, אברהם שניאור. ומאמן הנבחרת היה האמריקני מוריס (טאבי) רסקין.
במהלך הטורניר המאמן רסקין הסתכסך עם שחקני הנבחרת, ובמקומו ניהלו את המשחקים אברהם שניאור ואליהו עמיאל. בתום הטורניר התפטר המאמן באופן רשמי.
שנות ה-50 > אליפות אירופה בכדורסל מוסקבה 1953

ישראל השתתפה לראשונה באליפות אירופה בכדורסל בטורניר שנערך במוסקבה בשנת 1953.
בשלב הראשון שובצה ישראל בבית ד' עם נבחרות פינלנד, בולגריה, יוגוסלביה ולבנון, כאשר שתי הראשונות מעפילות לשלב הבא.
במשחק הבכורה שלה באליפות, הביסה ישראל את פינלנד 36:60. בהמשך ניצחה ישראל את בולגריה 48:61. במשחקה השלישי ספגה ישראל את הפסדה הראשון באליפות מול יוגוסלביה 57:55 בהארכה. לבנון סירבה לשחק נגד ישראל ובכך השיגה ישראל ניצחון טכני. יוגוסלביה, ישראל ובולגריה סיימו את הבית במאזן זהה ובזכות הפרש הסלים במאזן הפנימי בין הנבחרות, העפילה ישראל לשלב הבא מהמקום הראשון, יחד עם יוגוסלביה.
| נבחרת | נקודות | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | 7 | 3 | 1 | 178 | 141 | 37+ |
|  יוגוסלביה | 7 | 3 | 1 | 218 | 170 | 48+ |
|  בולגריה | 7 | 3 | 1 | 230 | 182 | 48+ |
|  פינלנד | 5 | 1 | 3 | 184 | 219 | 35- |
|  לבנון | 3 | 0 | 4 | 159 | 257 | 98- |
בשלב השני, בית הגמר, התמודדה ישראל נגד יוגוסלביה, איטליה, צ'כוסלובקיה, מצרים, צרפת, ברית המועצות והונגריה. במשחקה הראשון, ניצחה ישראל את יוגוסלביה 29:40 ובכך גמלה לה על ההפסד מהשלב הקודם. ישראל המשיכה וניצחה את איטליה 42:47, את צ'כוסלובקיה 53:59 והשיגה ניצחון טכני על מצרים, שסירבה להתמודד מולה. בשלושת משחקיה האחרונים הפסידה ישראל לצרפת 62:45, לברית המועצות 75:25 ולהונגריה 66:20. כך ישראל סיימה במקום החמישי המכובד.
| נבחרת | נקודות | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 14 | 7 | 0 | 444 | 265 | 179+ |
|  הונגריה | 11 | 4 | 3 | 375 | 282 | 93+ |
|  צרפת | 11 | 4 | 3 | 391 | 374 | 17+ |
|  צ'כוסלובקיה | 11 | 4 | 3 | 387 | 332 | 55+ |
|  ישראל | 11 | 4 | 3 | 238 | 327 | 89- |
|  יוגוסלביה | 10 | 3 | 4 | 334 | 370 | 36- |
|  איטליה | 8 | 1 | 6 | 323 | 387 | 64- |
|  מצרים | 7 | 1 | 6 | 271 | 426 | 155- |
מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שבעה ניצחונות וארבעה הפסדים. הכדורסלנים שייצגו את ישראל בטורניר: אברהם שניאור, זכריה עופרי, מנחם קורמן, פרדי כהן, שמעון שלח, יהודה וינר, רלף קליין, מרסל חפץ, מרדכי ממרן, דני ארז, ראובן פכר, משה דניאל ודוד הייבלום. מאמן הנבחרת היה יעקב שאלתיאל.
שנות ה-50 > אליפות העולם בכדורסל 1954

בעקבות הצלחתה באליפות אירופה, ישראל העפילה, לראשונה בתולדותיה, לאליפות העולם בכדורסל בשנת 1954 בריו דה ז'ניירו, ברזיל.
לממשלת ברזיל המארחת לא היו יחסים דיפלומטיים עם מדינות הגוש הקומוניסטי וסירבה להעניק אשרות כניסה לנבחרות ברית המועצות (אלופת אירופה), הונגריה (סגנית אלופת אירופה) וצ'כוסלובקיה (מקום רביעי באליפות אירופה). לכן, ישראל, שסיימה חמישית באליפות אירופה, הוזמנה לטורניר לראשונה בתולדותיה.
בשלב הבתים הראשון שובצה ישראל בבית ד עם נבחרות פורמוזה וצ'ילה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לבית הגמר. ישראל פתחה את משחקיה בהפסד 49:45 לנבחרת פורמוזה, אולם ניצחון 49:55 על צ'ילה העלה אותה לבית הגמר בזכות יחס סלים עדיף על צ'ילה.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | טאיוואן פורמוזה | 2 | 1 | 1 | 113-115 | 2+ | 3 |
| 2 |  ישראל | 2 | 1 | 1 | 98-100 | 2+ | 3 |
| 3 |  צ'ילה | 2 | 1 | 1 | 121-117 | 4- | 3 |
בבית הגמר התמודדה ישראל מול קנדה, ברזיל, הפיליפינים, צרפת, אורוגוואי, ארצות הברית ופורמוזה. במשחקה הראשון הפסידה ישראל לקנדה 50:43. בהמשך הפסידה לברזיל המארחת 68:46 והובסה על ידי הפיליפינים 90:56. ישראל השיגה את ניצחונה היחיד בבית הגמר על צרפת בהארכה 45:48 ובהמשך הפסידה לאורוגוואי 73:69, לארצות הברית 74:30 ושוב לפורמוזה 51:38. בכך סיימה הנבחרת במקום השמיני והאחרון בבית הגמר.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  ארצות הברית | 7 | 7 | 0 | 300-482 | 182+ | 14 |
| 2. |  ברזיל | 7 | 6 | 1 | 341-418 | 77+ | 13 |
| 3. |  הפיליפינים | 7 | 5 | 2 | 406-438 | 32+ | 12 |
| 4. |  צרפת | 7 | 3 | 4 | 392-371 | 21- | 10 |
| 5. | טאיוואן פורמוזה | 7 | 2 | 5 | 405-345 | 60- | 9 |
| 6. |  אורוגוואי | 7 | 2 | 5 | 446-422 | 24- | 9 |
| 7. |  קנדה | 7 | 2 | 5 | 498-433 | 65- | 9 |
| 8. |  ישראל | 7 | 1 | 6 | 451-330 | 121- | 8 |
מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שני ניצחונות מול שבעה הפסדים. אברהם שניאור סיים כקלע הבולט של הנבחרת עם 97 נקודות (10.8 נקודות למשחק) ודורג במקום השביעי ברשימת הקלעים של האליפות. סגל הנבחרת באליפות: אברהם שניאור, זכריה עופרי, משה דניאל, ראובן פכר, פרדי כהן, ישראל טוויל, שמעון שלח, יהודה וינר, רלף קליין, מרסל חפץ, עזרי לובושיץ, דני ארז. המאמן: יעקב שאלתיאל.
שנות ה-50 > אליפות אירופה בכדורסל איסטנבול 1959

נבחרת ישראל לא השתתפה באליפויות אירופה בשנים 1955 ו-1957 וחזרה להשתתף באליפות בשנת 1959. בשלב הראשון שובצה הנבחרת בבית ג' עם איטליה, צרפת, מזרח גרמניה וברית המועצות, כאשר שתי הראשונות מעפילות לשלב הבא. ישראל פתחה את משחקיה בהפסדים לאיטליה 74:59 ולצרפת 77:66. בהמשך ניצחה את מזרח גרמניה 67:79 וסיימה בתבוסה מול ברית המועצות 90:44. ישראל סיימה במקום הרביעי בבית וירדה למשחקי הדירוג על מקומות 9–17.
| נבחרת | נקודות | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 8 | 4 | 0 | 316 | 173 | 143+ |
|  צרפת | 7 | 3 | 1 | 252 | 228 | 24+ |
|  איטליה | 6 | 2 | 2 | 250 | 233 | 17+ |
|  ישראל | 5 | 1 | 3 | 248 | 308 | 60- |
|  גרמניה המזרחית | 4 | 0 | 4 | 204 | 328 | 124- |
במשחקי הדירוג על מקומות 9–17, שובצה ישראל בבית עם פינלנד ואירן. ישראל ניצחה את פינלנד 55:56 ואת אירן 43:68 וסיימה ראשונה בבית, מה שהוביל אותה למשחקים על מקומות 9–11.
|  | נבחרת | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  ישראל | 2 | 2 | 0 | 98-124 | 26+ | 4 |
| 2 |  פינלנד | 2 | 1 | 1 | 93-124 | 31+ | 3 |
| 3 |  איראן | 2 | 0 | 2 | 137-80 | 57- | 2 |
במשחקי הדירוג על מקומות 9–11, שובצה ישראל עם יוגוסלביה ואיטליה. ישראל הובסה על ידי יוגוסלביה 72:54 ושוב על ידי איטליה 75:56 וסיימה אחרונה בבית ובמקום ה-11 הכללי בטורניר.
|  | נבחרת | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  יוגוסלביה | 2 | 2 | 0 | 130-150 | 20+ | 4 |
| 2 |  איטליה | 2 | 1 | 1 | 134-151 | 17+ | 3 |
| 3 |  ישראל | 2 | 0 | 2 | 147-110 | 37- | 2 |
מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שלושה ניצחונות מול חמישה הפסדים. רלף קליין סיים כקלע הבולט של הנבחרת עם 120 נקודות (17.1 נקודות למשחק) ודורג במקום החמישי ברשימת הקלעים של האליפות. סגל הנבחרת באליפות: אברהם שניאור, אלברהם חמו, חיים קסטן, עמוס לין, יעקב אדליסט, רלף קליין, יגאל דר, דוד קמינסקי, חיים חזן, ארז לוסטיג, שבתאי בן-בסט, דוד פריש. המאמן: אליהו עמיאל
שנות ה-60 > הטורניר הקדם אולימפי רומא 1960

ישראל השתתפה לראשונה בטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת רומא בשנת 1960, לאחר שבאולימפיאדת הלסינקי, בה השתתפה שמונה שנים קודם לכן, לא התקיים טורניר מוקדמות.
הטורניר נערך בבולוניה, איטליה ובשלב הראשון שובצה ישראל לבית ד עם נבחרות יוון, פולין שווייץ ואוסטרליה, כאשר שתי הראשונות עולות לשלב הבא. ישראל פתחה בניצחון 43:65 על יוון. במשחקה השני הפסידה ישראל 78:53 לפולין. בהמשך ניצחה ישראל את שווייץ 43:66 ואת אוסטרליה 49:64 וסיימה במקום השני בבית.
| נבחרת | נקודות | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פולין | 8 | 4 | 0 | 358 | 239 | 119+ |
|  ישראל | 7 | 3 | 1 | 248 | 213 | 35+ |
|  יוון | 6 | 2 | 2 | 298 | 283 | 15+ |
|  שווייץ | 5 | 1 | 3 | 210 | 289 | 79- |
|  אוסטרליה | 4 | 0 | 4 | 265 | 355 | 90- |
בשלב השני, שובצה ישראל לבית עם פולין (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), הונגריה ויוגוסלביה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לטורניר האולימפי והשלישית מתמודדת על העלייה לאולימפיאדה מול הנבחרת השלישית מהבית המקביל. ישראל הפסידה בשני המשחקים להונגריה 86:78 וליוגוסלביה 62:61 וסיימה במקום הרביעי והאחרון בבית.
| נבחרת | נקודות | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יוגוסלביה | 5 | 2 | 1 | 225 | 219 | 6+ |
|  הונגריה | 5 | 2 | 1 | 240 | 232 | 8+ |
|  פולין | 5 | 2 | 1 | 204 | 184 | 20+ |
|  ישראל | 3 | 0 | 3 | 192 | 226 | 34- |
ישראל לא העפילה לאולימפיאדה ובמשחק על המקום השביעי הפסידה לקנדה 60:59. ישראל סיימה במקום השמיני ומאזנה הכללי בטורניר היה שלושה ניצחונות וארבעה הפסדים.
סגל הנבחרת באליפות: אברהם הופמן, אברהם חמו, דוד קמינסקי, תנחום כה-מינץ, ארז לוסטיג, עמוס קופפר-תובל, רלף קליין, חיים קסטן, חיים חזן, דוד פריש, שבתאי בן-בסט ועזרי לובושיץ. המאמן: מיקי פישר.
שנות ה-60 > אליפות אירופה בכדורסל בלגרד 1961

ישראל שובצה לבית ד באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה יחד עם נבחרות מערב גרמניה ובולגריה, כאשר שתי הראשונות בבית מעפילות לשלב הבא. ישראל הביסה את מערב גרמניה 41:70, הפסידה לבולגריה 48:42 והעפילה לשלב הבא מהמקום השני בבית.
|  | נבחרת | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  בולגריה | 2 | 2 | 0 | 89-118 | 29+ | 4 |
| 2 |  ישראל | 2 | 1 | 1 | 89-112 | 23+ | 3 |
| 3 |  גרמניה המערבית | 2 | 0 | 2 | 140-88 | 52- | 2 |
בשלב השני שובצה ישראל לבית עם בולגריה (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), צ'כוסלובקיה, רומניה, צרפת וטורקיה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר.
ישראל הפסידה לצ'כוסלובקיה 64:51, רומניה 62:42 וצרפת 64:41, ניצחה את טורקיה 50:57 וסיימה במקום השישי והאחרון בבית. בעקבות זאת עברה למשחקי הדירוג 9–12.
| נבחרת | נקודות | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | 9 | 4 | 1 | 341 | 286 | 55+ |
|  בולגריה | 9 | 4 | 1 | 291 | 281 | 10+ |
|  רומניה | 9 | 4 | 1 | 286 | 269 | 17+ |
|  צ'כוסלובקיה | 6 | 1 | 4 | 308 | 311 | 3- |
|  טורקיה | 6 | 1 | 4 | 287 | 311 | 24- |
|  ישראל | 6 | 1 | 4 | 233 | 288 | 55- |
במשחקי הדירוג 9–12 הפסידה ישראל לפולין 74:59 וניצחה במשחק על המקום ה-11 את מזרח גרמניה 80:83 אחרי הארכה.
מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שלושה ניצחונות וחמישה הפסדים.
סגל הנבחרת באליפות: תנחום כהן מינץ, ארז לוסטיג, עמי שלף, חנוך ברקון, אברהם חמו, עופר אשד, דוד קמינסקי, רלף קליין, דוד פריש, אברהם הופמן, יגאל דר, חיים חזן. המאמן: יהושע רוזין