stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרג וולדן
ביוגרפיה

וולדן נולד בעיר דה דאלז שבצפון אורגון, בנם של אליזבת (לבית מקווין) ופול ארנסט וולדן. בשנת 1981 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אורגון. בטרם נבחר אל הקונגרס של ארצות הברית היה וולדן בעלים ומנהל של תחנת רדיו.
בשנים 1981–1987 שימש וולדן כמזכיר העיתונות וראש הסגל של חבר הקונגרס דני סמית'. הוא נבחר לבית הנבחרים המדינתי של אורגון ב-1988 וכיהן שם עד 1995, אז מונה לסנאט של מדינת אורגון כדי למלא מקום פנוי. המושב אליו מונה וולדן התפנה כאשר וס קולי (אנ') נבחר לבית הנבחרים האמריקאי. בסנאט התקדם בהיררכיה הרפובליקנית כשנבחר לעוזר מנהיג הרוב בסנאט, ובבחירות 1994 אף שקל להתמודד למושל אורגון. עם זאת, לאחר שגילה כי הבן לו ואשתו מצפים בעל מום לב מולד, החליט וולדן לא להתמודד למושל או להתמודד מחדש לסנאט של אורגון. בנם העובר נפטר זמן קצר לאחר הלידה.
וולדן היה מנהל מסע הבחירות של וס קולי אל בית הנבחרים ב-1996, אך לאחר שקולי הסתבך בשקרים אחדים על אודות שירותו הצבאי, וולדן נמנה בין הרפובליקנים הרבים שקראו לקולי לנטוש את המירוץ. וולדן הרחיק לכת ואף והודיע שהוא מתמודד על ייצוג מחוז הקונגרס השני של אורגון כפוליטיקאי עצמאי. למרות זאת, הוא כיהן כיו"ר מטה הבחירות הנשיאותי של בוב דול באורגון במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, והטעים את ההיסטוריה הרפובליקנית שלו, ורמז שאם ייבחר הוא יהא חלק מהמפלגה הרפובליקנית. מועמדותו של וולדן הובילה לחשש שהדמוקרטים יוכלו לנצל את הפילוג בקולות הבוחרים הרפובליקנים ולאייש לראשונה מאז 1981 את מחוז הקונגרס השני. בסופו של דבר פרש קולי וקודמו בתפקיד רוברט פרימן סמית' (אנ') נקרא לשוב באופן חד פעמי לקונגרס.
סמית' לא התמודד מחדש לבית הנבחרים ב-1998. וולדן ניצח בקלות את הבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית כמו גם ביום הבחירות הכלליות. המחוז שלו הכיל מספר של קהילות יחסית ליברליות כגון אשלנד ועיר ביתו הוד ריבר, אם כי רובו המוחלט הוא מעוז רפובליקני מובהק. וולדן נבחר מחדש לבית הנבחרים 10 פעמים ללא קושי רציני, ומעולם לא קיבל פחות מ-60% מהקולות זולת בחירות האמצע ב-2018 בהן גרף 56% מהקולות. לאחר בחירות 2012 בחר יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ון ביינר בוולדן כיושב ראש ועדת המעבר הרפובליקנית להשתלטות על רוב המושבים בבית הנבחרים. כמו כן, הוא נבחר גם ליו"ר ועדת הקמפיין הרפובליקנית של בית הנבחרים, וביולי 2014 התמודד לתפקיד מחדש כדי לספק המשכיות בהנהגה הרפובליקנית לאחר תבוסתו של אריק קנטור.
ב-28 באוקטובר 2019 הודיע וולדן על פרישתו מהחיים הפוליטיים. בינו לבין נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ התגלעו חילוקי דעות בדבר ניסיונותיו של טראמפ לממן חומה בגבול ארצות הברית–מקסיקו, בעוד וולדן תמך בהטלת עיצומים על רוסיה למרות התנגדותו של טראמפ. הוא הצביע בעד סיום השבתת הממשל בארצות הברית ודיבר בחיוב על לחימה נגד ההתחממות הגלובלית, אך תמך בנשיא במהלך פרשת טראמפ–אוקראינה.
הערות שוליים

↑  מייק דבוניס, Rep. Greg Walden, top Republican on powerful House panel, says he will retire, באתר וושינגטון פוסט, 28 באוקטובר 2019 (באנגלית)
↑  U.S. Rep Greg Walden, Son of an Oregon Dynasty, is Now the State's Line to President Trump, באתר Wilamette Week‏, 15 בנובמבר 2016 (באנגלית)
↑  רובין טונר, POLITICAL BRIEFING: THE STATES AND THE ISSUES, באתר הניו יורק טיימס, 18 ביולי 1996 (באנגלית)
↑  אבי ליווינגסטון, Greg Walden to Seek Second Term Running NRCC (Updated), באתר Roll Call‏, 29 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  Greg Walden to retire in latest sign of GOP doubts about retaking House, באתר פוליטיקו, 28 באוקטובר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: W000791
דריפטוזאורוס

| דריפטוזאורוס |
| --- | --- |
  שחזור של דריפטוזאורוס והשוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון 67 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דריפטוזאוריים
סוג:: דריפטוזאורוס
שם מדעי
 Dryptosaurus ‏מארש, 1877

איור של זוג דריפטוזאורוסים נלחמים של צ'ארלס ר. נייט מ-1896
דריפטוזאורוס (שם מדעי: Dryptosaurus; מילולית: "לטאה קורעת", על שם טפריו הגדולות) הוא סוג דינוזאור טורף שהיה קרוב למשפחת הטירנוזאוריים והשתייך לקבוצה הקרובה אאוטירנוזאורים. הוא חי בתור הקרטיקון באמריקה הצפונית לפני 67 מיליון שנה. מאובני הדינוזאור נמצאו בניו ג'רזי, ב-1866 והוא אחד הדינוזאורים התרופודים הראשונים שהתגלו למדע, אף שהתגלו שלדים לא מושלמים שלו.
דינוזאור זה הגיע לאורך 7.5 מטר ושקל מעל 1.5 טון. הוא היה דו-רגלי בעל שרירי רגליים גדולים ובשונה מבני משפחת הטירנוזאוריים, היה בעל זרועות בינוניות שהכילו 3 אצבעות. ייתכן גם שהוא כוסה בנוצות. פיו הכיל שיניים קטנות יותר משיני הטירנוזאורים, אך עדיין הותאם לנשיכה חזקה. היצור דמה במראהו למינים כמו האלברטוזאורוס אך היה קטן וזריז יותר ושויך למשפחה נפרדת - דריפטוזאוריים (Dryptosauridae), הקרובה בעיקר לדינוזאור אלקטרוזאורוס.
ככל הנראה דינוזאור זה חי לאורך החופים וצד דינוזאורים קטנים יותר כמו הדרוזאוריים. ייתכן שהוא צד בלהקות.
גל גרינשפן

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1981 (בן 43) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מפיק ויזם קולנוע
 פרסים והוקרה:  "פיגומים" (2017) - זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בירושלים ובפרס השחקן הטוב ביותר שהוענק לאשר לקס. זוכה פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר - עמי סמולרצ'יק,לב שקט מאוד (2016) - זוכה פסטיבל טאלין לסרט והשחקנית הטובים ביותר הנוער (2013)- זוכה פרס חג'ג' לסרט הישראלי העלילתי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים
 www.greenproductions.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
גל גרינשפן (נולד ב-20 באפריל 1981) הוא מפיק ויזם קולנוע ישראלי, מייסד ובעלים של חברת ההפקות "Green Productions" בישראל וחברת "Sweetshop&Green" באוסטרליה וניו זילנד.
ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב-יפו. שירת בצה"ל כמפיק ועורך סרטוני הסברה, תדמית ואירועים. הפיק קליפים למוזיקה ישראלית, בין השאר לרונה קינן ולאחינועם ניני. בוגר המחזור הראשון של מגמת הפקה יוזמת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2008. במהלך לימודיו בבית הספר הפיק חמישה סרטי גמר, ביניהם הסרט "פתח תקווה" בבימוי תום שובל שזיכה אותו בפרס ההפקה מטעם בית הספר סם שפיגל לשנת 2007. גרינשפן ושובל ממשיכים, מאז סיום לימודיהם, לשתף פעולה בסרטים קצרים ובסרטים העלילתיים "הנוער" (2013) ו"הסירו דאגה מליבכם" (2022).
קריירה והכרה מקצועית

עם תום לימודיו הקים ב-2009 יחד עם רועי קורלנד את חברת ההפקות גרין פרודקשנס, שהפיקה מאז סרטי עלילה ארוכים, ביניהם: "סינמה סבאיא" (2021) זוכה פרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים וזוכה פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר לשנת 2022, "פיגומים" (2017): הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל הקולנוע בקאן, 2017, זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בירושלים ובפרס השחקן הטוב ביותר שהוענק לאשר לקס. פיגומים היה מועמד ל-8 פרסי אופיר בטקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-28, וזכה לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר, עמי סמולרצ'יק. הסרט "לב שקט מאוד" (2016) של איתן ענר זכה בפרס הראשון בפסטיבל טאלין ושחקנית הסרט, אניה בוקשטיין זכתה בו לפרס השחקנית הטובה ביותר. "הנוער" (2013) של תום שובל - זכה בפרס חג'ג' לסרט הישראלי העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים ואיתן ודוד קוניו, שחקני הסרט, זכו בפרס לשחקנים הטובים ביותר. כמו כן זכה הסרט בפרס הראשון בפסטיבל טאיפיי. גרין פרודקשנס יוזמת גם פרויקטים קולנועיים ייחודיים: פרויקט 48 שעות, פרויקט בינלאומי בו מופקים סרטים קצרים ב-48 שעות, סדנה לקולנוע Jerusalem Film Workshop עבור יוצרי קולנוע מתחילים מחו"ל, פרויקט "מנה ראשונה" להקרנת סרטים קצרים בסינמטקים ועוד.
פילמוגרפיה

"הסירו דאגה מליבכם" (סרט עלילתי, במאי: תום שובל, 2022)
"סינמה סבאיא" (סרט עלילתי, במאית: אורית פוקס רותם, 2021)
Voice over‏ (2018)
"פיגומים" (סרט עלילתי, במאי: מתן יאיר, 2017)
"עיר מקלט" (סרט עלילתי, במאי: עמיקם קובנר, 2016)
"לב שקט מאוד" (סרט עלילתי, במאי: איתן ענר, 2016)
"הצדקה" (סרט קצר, במאי: תום שובל, 2016)
"רויטל היא חייזר" (סרט קצר, במאית: גן דה-לנגה, 2016)
"שבע דקות" (סרט קצר, במאי: אסף מכנס, 2016)
"סוסי נייר" (סרט קצר, במאי: מיכאל רוזנוב, 2015)
"מסווג חריג (סרט עלילתי, במאי: בועז ארמוני, 2014)
"הנוער" (סרט עלילתי, במאי: תום שובל, 2013 )
"אנשים כתומים" (סרט עלילתי, במאית: חנה אזולאי-הספרי, 2013)
"חופש גדול" (סרט קצר, במאים: טל גרניט ושרון מימון, 2012)
"אני אשתה את דמעותיי" (סרט קצר, במאי: תום שובל, 2011)
"אף פעם לא מאוחר מדי" (סרט עלילתי, במאי: עדו פלוק, 2011)
"לאן שאת נוסעת" (סרט קצר, במאי: רוני ששון אנג'ל 201)
"להרוג דבורה" (סרט קצר, במאים: טל גרניט ושרון מימון, 2009)
דגל שודדי ים

דגל שודדי ים (באנגלית: Jolly Roger, בצרפתית: pavillon pirate) הוא השם שניתן למגוון דגלים אשר הונפו כדי לסמן את צוותה של ספינה מסוימת כשודדי ים. הדגל המפורסם ביותר כיום הוא סמל הגולגולת והעצמות המוצלבות. דגל זה כולל גולגולת מעל לשתי עצמות המסודרות בצורת X, על רקע שחור.
היסטורית, הדגל הונף על מנת לגרום לקורבנות שודדי הים להיכנע במהירות. עם זאת מרבית שודדי הים הניפו דגלים ידידותיים על מנת להטעות את אויביהם. מרבית הדגלים היו בצבע שחור בלא סמל הגולגולת והעצמות. רק שני שודדי ים ובהם שודד הים אדוארד אינגלנד עשו שימוש בדגל זה. תומאס דין הניף דגל שחור שעליו זרוע לבנה האוחזת בחרב, ושחור הזקן נשא דגל שעליו ציור של שלד האוחז בידו חנית הדוקרת לב מדמם.
לאחר ירידת כוחם של שודדי הים, מספר יחידות צבאיות השתמשו בדגל לרוב בעיצוב הגולגולת והעצמות המוצלבות, כדגל לסימון היחידה או כדגל ניצחון המייחס להם את הקשיחות והאכזריות המפורסמת של שודדי הים.
גלריה

סמל הכובע של האס. אס היה גולגולת אדם עם עצמות מוצלבות ברקע.
דגלו של קפטן דולאין.
דגלו של כריסטופר מודי.
דגלו של הנרי האדום.
דגלו של שחור הזקן.
דגלו של אדוארד לאו.
דגלו של ברתולמיאו רוברטס.
בתרבות

ג'ולי רוג'ר הייתה שמה של ספינת השודדים של קפטן הוק בספר "פיטר פן".
ראו גם

דגל ימי
יחידות גולגולת המת
גאורגיוס פאפאיאניס

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1997 (בן 27) מארוסי, יוון 
 עמדה:  סנטר 
 גובה:  2.19 מטרים
 מספר:  13 
 דראפט:  בחירה מספר 13, 2016 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
 2012–2013 2014–2016 2016–2018 2018 2018–2023 2023–2024 2024–:  פריסטרי אתונה פנאתינאיקוס סקרמנטו קינגס פורטלנד טרייל בלייזרס פנאתינאיקוס פנרבחצ'ה מונקו
 הישגים כשחקן
 3 אליפויות יוון (2019–2021)  אליפות טורקיה (2024)  הגביע הטורקי בכדורסל (2024)  4 גביעים יווניים (2015, 2016, 2019, 2021)  הסופר קאפ היווני בכדורסל (2021)  2 חמישיית העונה בליגת העל היוונית (2021, 2022)
 
גאורגיוס פאפאיאניס (ביוונית: Γιώργος Παπαγιάννης) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדת הסנטר במונקו מליגת העל הצרפתית והיורוליג.
קריירה מקצועית > פריסטרי אתונה (2012–2013)

פאפאיאניס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פריסטרי אתונה ב-5 בינואר 2012, בגיל 14 בלבד, במשחק ליגת העל היוונית נגד פנאתינאיקוס והפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק אי פעם בליגה היוונית.
קריירה מקצועית > פנאתינאיקוס (2014–2016)

ב-25 ביוני 2014 חתם פאפאיאניס בפנאתינאיקוס, עם אופציה למעבר למכללות. הוא קיבל הצעות לשחק כדורסל מכללות ב-17 אוניברסיטאות בארצות הברית, בהן אוניברסיטת אורגון, אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית ואוניברסיטת קנטקי, אך ב-8 ביולי 2015 בחר להמשיך לשחק בפנאתינאיקוס.
פאפאיאניס זכה עם קבוצתו בגביע היווני בכדורסל ב-2015 ו-2016 ושיחק במדיה בשישה משחקים במהלך עונת 2015/2016 ביורוליג. בנוסף, באותה הוא העמיד בליגה היוונית ממוצעים של 6.5 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק ב-11.5 דקות למשחק.
קריירה מקצועית > סקרמנטו קינגס (2016–2018)

ב-23 ביוני נבחר פאפאיאניס במקום ה-13 בדראפט ה-NBA ‏2016 על ידי פיניקס סאנס, והפך לשחקן היווני שנבחר הכי גבוה בדראפט ה-NBA אי פעם. זכויותיו הועברו לסקרמנטו קינגס בליל הדראפט, והוא שיחק במדיה הקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA. ב-15 ביולי הוא חתם על חוזה הרוקי שלו עם הקינגס. ב-5 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA בהפסד 91–117 למילווקי באקס, ורשם 2 נקודות וריבאונד אחד ב-6 דקות מהספסל. ב-18 במרץ 2017 הוא רשם את הדאבל-דאבל הראשון שלו עם 14 נקודות ו-11 ריבאונדים בהפסד 94–110 לאוקלהומה סיטי ת'אנדר. במהלך עונת הרוקי שלו הוא נשלח פעמים רבות לקבוצת ליגת הפיתוח של הקינגס, רינו ביגהורנס.
ב-8 בפברואר 2018 הוא נחתך מהסגל על ידי הקינגס.
קריירה מקצועית > פורטלנד טרייל בלייזרס (2018)

ב-8 במרץ 2018 חתם פאפאיאניס על חוזה ל-10 ימים עם פורטלנד טרייל בלייזרס. אף על פי שלא שיחק ולו משחק אחד עבור פורטלנד עד תום חוזהו, ב-18 במרץ הוא חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה. הוא הופיע במשחק אחד במדי הבלייזרס בעונת 2017/2018, ושוחרר בסיום ליגת הקיץ 2018.
קריירה מקצועית > חזרה לפנאתינאיקוס (2018–2023)

ב-20 ביולי 2018 חזר פאפאיאניס לפנאתינאיקוס וחתם לשלוש שנים בקבוצה ב-2022, עם עזיבתו של יואניס פאפאפטרו, הוא מונה לקפטן הקבוצה.
קריירה מקצועית > פנרבחצ'ה (2023–2024)

ב-15 ביולי 2023 חתם פאפאיאניס לשנתיים בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית בכדורסל והיורוליג, עימה זכה בדאבל של אליפות וגביע.
קריירה מקצועית > מונקו (2024–הווה)

ב-9 ביולי 2024 חתם פאפאיאניס במונקו מליגת העל הצרפתית והיורוליג.
קריירה בנבחרת הלאומית

עם הנבחרות הצעירות של יוון הופיע פאפאיאניס באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 ב-2012 ו-2013 (מדליית ארד), גביע העולם בכדורסל עד גיל 17 2014, אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 ב-2014 ו-2015 (זכייה) וגביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2015. הוא נבחר לחמישיית הטורניר באליפויות עד גיל 16 ב-2013 ועד גיל 18 ב-2015.
פאפאיאניס זומן לראשונה לנבחרת יוון הבוגרת ב-2017, כששיחק במדיה ביורובאסקט 2017. הוא הופיע במדיה בגביע העולם בכדורסל 2019, ביורובאסקט 2022, בגביע העולם בכדורסל 2023 ובטורניר הכדורסל באולימפיאדת פריז (2024).
הערות שוליים

↑  Georgios Papagiannis 101, סקרמנטו קינגס, ‏23 ביוני 2016
↑  Παπαγιάννης ο "Βενιαμίν" της Α1, Real.gr, [פאפאיאניס הוא ה"בנימין" של A1], ‏6 בינואר 2012 (ביוונית)
↑  Papagiannis in PAO, but with an open door, Eurohoops, ‏25 ביוני 2014
↑  Possible Greek import Georgios Papagiannis could be recruiting coup, Sports Illustrated, ‏30 ביוני 2015
↑  Kings Announce Draft-Night Trade, סקרמנטו קינגס, ‏23 ביוני 2016
↑  Kings Sign Papagiannis, Richardson and Labissiere, סקרמנטו קינגס, ‏15 ביולי 2016
↑  באקס 117–91 קינגס, באתר ESPN
↑  ת'אנדר 100–94 קינגס, באתר ESPN, ‏18 במרץ 2017
↑  Papagiannis’ agent: “The Kings made a mistake”, Eurohoops, ‏9 בפברואר 2018
↑  Trail Blazers Sign Georgios Papagiannis To 10-Day Contract, פורטלנד טרייל בלייזרס, ‏8 במרץ 2018
↑  Trail Blazers Sign Georgios Papagiannis Through 2018-19, פורטלנד טרייל בלייזרס, ‏18 במרץ 2018
↑  George Papagiannis waived by Trail Blazers, planning to sign in Greece, ESPN, ‏18 ביולי 2018
↑  Papagiannis signed with Panathinaikos, Eurohoops, ‏20 ביולי 2018
↑  Georgios Papagiannis joins Fenerbahçe Beko, פנרבחצ'ה, ‏15 ביולי 2023
↑  תחנה 3 ביורוליג: גאורגיוס פאפאיאניס חתם במונאקו, באתר ערוץ הספורט, 9 ביולי 2024
פאפאיאניס ביורובאסקט 2017
גניבא

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ראשון אמוראים
 רבותיו:  רב
 תלמידיו:  רבי אבינא (כנראה)
 בני דורו:  רב הונא, רב חסדא
 
גניבא היה אמורא בבלי, בן הדור הראשון של האמוראים, חברו ותלמידו של האמורא רב.
גניבא ערער על מנהיגותו של ראש הגולה מר עוקבא והציק לו זמן ממושך. מר עוקבא פנה לרבי אלעזר בן פדת בשאלה אם יוכל להסגירו לידי השלטונות הסאסאנים שגיבו את מוסד ראש הגולה, והיו נכונים להסיר מכשולים כמו אלו מפניו. רבי אלעזר הורה לו שלא לעשות כן. גם כאשר גברו ההצקות ומר עוקבא שלח את השאלה פעם שנייה, הורה לו רבי אלעזר להבליג, ללמוד בבית המדרש, וה' יריב את ריבו. התלמוד מסיים: "הדבר יצא מפי רבי אלעזר ונתנוהו לגניבא בקולר (בו קושרים את הנידונים למוות)".
אהרן הימן בספרו תולדות תנאים ואמוראים, משער כי בפעם זו, חמק גניבא מעונש המלכות ולא נהרג. בכך הוא מסביר סיפור אחר בו התלבטו אמוראים אם לקום לכבודו כיוון שבר אוריין הוא, או שאין הדבר ראוי מאחר שהוא "בעל מחלוקת" ("פלגאה"). אולם בסופו של דבר נתפס גניבא שוב בידי המלכות והוצא להורג, על פי המתואר בתלמוד הבבלי והירושלמי בשעת הוצאתו להורג ציווה להעניק ארבע מאות זוז מנכסיו לרבי אבינא, שכפי הנראה היה תלמידו.
תורתו > דברי הלכה

בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי מוזכרים בשם גניבא מספר דברי הלכה, בדרך כלל משמו של רב:
במסכת ברכות מסר גניבא בשמו של רב הלכה מחמירה בדין הרחקה ממי רגלים בשעת התפילה, לדבריו אף כשיבשו המים, כל שרישומם ניכר אין להתפלל בפניהם. על דבריו אלו, הפטיר רב יוסף: ”שרא ליה מריה לגניבא!”.
במסכת גיטין (דף ס"ב עמוד א) מסר גניבא בשם רב יהודה שאמר בשם רב כי קיים איסור לאדם לטעום כלום, לפני שיתן דבר מאכל לבהמתו. דין זה נלמד מהפסוק שהקדים "ונתתי עשב בשדך לבהמתך" ל"ואכלת ושבעת".
דינים נוספים נמסרו בשמו בהלכות ברכות (תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות ו, ו) עבודה זרה (מסכת עבודה זרה, דף ל"ו, עמוד ב), הלכות שחיטה (מסכת חולין דף מ"ד, עמוד א), הלכות טריפה (שם, דף נ', עמוד ב).
תורתו > דברי אגדה

גם דברי אגדה נמסרו בשמו:
במסכת גיטין (דף ל"א עמוד ב) מסר גניבא בשם רב חנן בר רבא שאמר בשם רב: ”ארבע רוחות מנשבות בכל יום ורוח צפונית מנשבת עם כולן, שאלמלא כן אין העולם מתקיים אפילו שעה אחת. ורוח דרומית קשה מכולן, ואלמלא בן נץ מעמידה מחרבת כל העולם כולו מפניה”.
עוד במסכת זו (דף ס"ב עמוד א) מכונה גניבא "בן תורה" ("בר אוריין"), על פי המתואר לימד גניבא את רב הונא ורב חסדא, שהחכמים נקראים מלכים, והוסיף למסור בשם רב יהודה שאמר בשם רב כי כשנותנים שלום למלך, יש לכפול את ברכת השלום: "שלום לך מלכי, שלום לך מלכי".
במדרש רבה נמסרו בשמו מספר דברי אגדה. הידוע בהם הוא "משל השועל והכרם", המופיע במדרש קהלת רבה, בו ממשיל גניבא את הנאות העולם הזה, לשועל שחפץ לחדור לכרם גדור כדי לאכול מענביו. כדי שיוכל לעבור מבעד לחור שמצא בגדר הכרם, צם השועל שלושה ימים, ולאחר שגופו כחש, הצליח להשתחל פנימה ולאכול כאוות נפשו. בתום האכילה ביקש השועל לצאת, אך שוב עמדה בפניו אותה בעיה, שהתעצמה. כדי להשתחל חזרה החוצה, צם השועל שוב מספר ימים, והצליח לצאת, רק כדי להבין שכל עמלו היה לשווא.
לקריאה נוספת

משה בר, ריבו של גניבא במר עוקבא, תרביץ, לא (תשכ"ב), עמ' 284–285.
יואל פלורסהיים, ייסודן וראשית התפתחותן של ישיבות בבל- סורא ופומבדיתא: חלקים א-ב, בתוך: ציון: רבעון לחקר תולדות ישראל, גיליון ל"ט, תשל"ד.
דובצ'יצה

דובצ'יצה (בפולנית: Dobczyce; ביידיש: דאבזשיץ) היא עיירה במחוז מישלניצה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

דובצ'יצה, השוכנת על גדת נהר ראבה (Raba), נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובמחצית הראשונה של המאה ה-14 קיבלה זכויות עיר. בתקופה זו הוקפה העיירה בחומות, ונבנתה בסמוך אליה טירה מלכותית, העומדת על תלה עד היום. במאה ה-15 התגורר בטירה זו ההיסטוריון והמחנך הפולני יאן דלוגוש. בין מלחמות העולם הייתה העיירה למקום קיט מועדף על תושבי קרקוב הסמוכה.
יהודי דובצ'יצה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמחצית השנייה של המאה ה-16. במחצית השנייה של המאה ה-18 גדל היישוב היהודי בעיירה, ולקראת סוף המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה עצמאית. בנובמבר 1918 נערכו ביהודי העיירה פרעות מצד פולנים מקומיים. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות שונות, וכן קיבוץ הכשרה של תנועת עקיבא.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, והם נלקחו לעבודות כפייה. באוגוסט 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו וייליצ'קה, ממנו שולחו להשמדה עוד באותו החודש.
דוב משקפיים פלורידה

| דוב משקפיים פלורידה |
| --- | --- |

תקופה
פליוקן-סוף פליסטוקן כ-4,900,000–12,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: טרמרקטוס
מין:: דוב משקפיים פלורידה
שם מדעי
 Tremarctos floridanus ‏גידלי, 1928

דוב משקפיים פלורידה המכונה גם דוב פלורידה קצר-פנים או דוב מערות פלורידה (שם מדעי: Tremarctos floridanus) הוא מין נכחד של יונק, השייך לסוג טרמרקטוס בתת-משפחת הטרמרקטיים במשפחת הדוביים, בה מצוי כיום דוב המשקפיים. דוב קדום זה חי באמריקה הצפונית של הפליוקן והפליסטוקן שלפני 4.9 מיליון שנה עד לפני 12,000 שנים מזמננו. המאובנים שלו התגלו בדרום ארצות הברית והוגדרו ב-1928, ובמקור הוא נחשב למין של דוב הבולדוג הענקי שהגיע למשקל 900 קילוגרם. דוב זה היה גדול מקרובו החי והגיע לגובה 120 סנטימטרים ולמשקל 150 עד 300 קילוגרם בערך.
דוב זה חי ברחבי דרום ארצות הברית, בעיקר בצד המזרחי מטנסי דרומה לפלורידה ולאורך חוף המפרץ ומערבה עד לקליפורניה. הוא דמה במראהו לדוב המשקפיים החי כיום באמריקה הדרומית, לאחר שעבר דרומה עם ההחלפה האמריקאית הגדולה. דוב זה חי לצד דוב הבולדוג במישורים ובביצות של אמריקה ועל פי מבנה שיניו היה אוכל-כול ובעל לסת קצרה אך קשיחה מאוד.
דוב זה נכחד לחלוטין עם סוף הפליסטוקן לפני 10,000 שנה, אם כי ייתכן ששרד גם לפני 8,000 שנה מממצאים במערת דווילס דן (אנ') שבויליסטון בפלורידה. הוא נכחד עקב שינויי אקלים רחבים ובידי ציד של שבטים פלאו-אינדיאנים שהיגרו ליבשת.
גאורגיוס יאקובידיס

| --- | --- |
דיוקן האמן ב-1888
 לידה:  11 בינואר 1853 חידירה לסבו, יוון 
 פטירה:  13 בדצמבר 1932 (בגיל 79) אתונה, ממלכת יוון 
 מקום לימודים:  Evangelical School of Smyrna  Athens School of Fine Arts  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  נטורליזם 
 הושפע על ידי:  Nikiforos Lytras 
 יצירות ידועות:  הצעדים הראשונים 
 צאצאים:  Michel Iakovidis 
 
גאורגיוס יאקובידיס (ביוונית Γεώργιος Ιακωβίδης, בגרמנית: Georgios (Georg) Jakobides ‏ 11 בינואר 1853 חידירה לסבו – 13 בדצמבר 1932 אתונה) היה צייר יווני ואחד מנציגיה החשובים של התנועה האמנותית היוונית של "אסכולת מינכן". הוא ייסד וניהל את הגלריה הלאומית (פינקוטק) של יוון באתונה.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

נולד בכפר חידירה לסבו, המשתייך בימינו לעיר ארסוס-אנתיסה, באי לסבוס, אז "מידילי" באימפריה העות'מאנית. בגיל 13 עבר לגור אצל דודו שעבד בתחום האדריכלות בסמירנה. הוא למד ב"בית הספר האוואנגלי" היווני בסמירנה ובמקביל עבד כדי להתפרנס. בנעוריו התעניין באמנויות ובמיוחד בפיסול בעץ. בשנת 1868
חי יחד עם דודו במשך שנתיים בעיר מנמני ובשנת 1870 בעזרת סבסוד מצידו של מיכאליס חאדזילוקאס, סוחר עצים ושותף של דודו, נסע ליוון, על מנת ללמוד בבית הספר לאמנויות באתונה.
למד באתונה בין השנים 1876-1870, בין היתר פיסול אצל לאונידס דרוסיס וציור אצל ניקיפורוס ליטרס. במרוצת הזמן בלט כישרונו כצייר וסיים את לימודיו בהצטיינות במרץ 1877.
ביוגרפיה > במינכן

בנובמבר 1877 נסע בעזרת מלגה מטעם הממלכה היוונית כדי להמשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות במינכן. מוריו שם היו קרל תאודור פון פילוטי, לודוויג פון לפץ, וילהלם פון לינדשמידט וגבריאל פון מאקס.
עם תום לימודיו בשנת 1883, נשאר במינכן עוד 17 שנה בהן עבד בסטודיו שהקים ופתח בית ספר לציור לבנות, אשר פעל עד שנת 1898. יאקובידיס צייר במיוחד סצנות מיתולוגיות, ציורי ז'אנר, פנים של בתים, ציורי טבע דומם, פרחים, ודיוקנאות. יצירתו הושפעה על ידי הריאליזם האקדמי הגרמני. הוא הפך לאחד האמנים המצליחים בבירת בוואריה ומכר את עבודותיו במחירים גבוהים. יאקובידיס נודע במיוחד בציורי ילדים שמחים, אולם  הפסיק לצייר אותם אחרי מותה המוקדם של אשתו, אגלה, בשנת 1889.
ביוגרפיה > בחזרה ליוון

בשנת 1900 הוזמן האמן על ידי ממשלת יוון לשוב לאתונה כדי לארגן בה ולנהל את הגלריה (פינקותק) הלאומית היוונית. בשנת 1904 אחרי מותו של ניקיפורוס ליטרס, לימד יאקובידיס ללא שכר במשך 25 שנה את מקצוע הציור בשמן בבית הספר לאמנויות של אתונה.
גישתו האמנותית נשארה שמרנית. הוא התנגד למגמות חדשניות, לרבות האימפרסיוניזם והאקספרסיוניזם, עם זאת הוא עודד את האמנים הצעירים לפתח את דרכם האמנותית האינדיבידואלית. יאקובידיס היה מקורב לחברה הגבוהה המקומית ולמשפחת המלוכה ובמיוחד לנסיך ניקולאוס, שהיה חובב אומנויות. יאקובידיס צייר שורה של דיוקנאות רשמיים של יוונים חשובים, כולל תמונת המלכה סופיה של יוון.
בשנת 1910 כשבית הספר לאמנויות נפרד ממסגרת המכון הפוליטכני הלאומי, נתבקש יאקובידיס לעמוד בראשו. בשנת 1918 הוא העביר את ניהול הגלריה הלאומית לזכריאס פאפאנדוניו. בשנת 1926 נבחר האמן לאחד משלושים ושמונה חברי האקדמיה היוונית של אתונה, שהוקמה זה עתה. כעבור 4 שנים, ב-1930 עזב את ניהול בית הספר לאמנויות ונשאר כ"רקטור לשם כבוד" של המוסד.
יאקובידיס נפטר באתונה בשנת 1932, לפני שלמלאו לו 80.
יצירתו

בהתחלת דרכו יצירתו הושפעה מאסכולה האקדמית של מינכן, שנודעה בקומפוזיציה וברישום המוקפדים שלה.
עם הזמן התמחה במיוחד בציורי ז'אנר המתארים את חיי היום יום, תוך דגש על סצנות ילדים.
יצירותיו, כמאתיים במספר, נמצאות בגלריה הלאומית של אתונה, באוספים פרטיים ובמוזיאונים וגלריות לאמנות ברחבי העולם, כולל בגרמניה ובמכון האמנות של שיקגו.
בנו של הצייר, השחקן מיכאליס יאקובידיס תרם בשנת 1951 למוזיאון הלאומי לציור, את פנקסו האישי של אביו שכלל רשימה כרונולוגית של עבודותיו בין השנים 1878 - 1919.
כמה מציוריו המובחרים:
1876 : נערה
1880 : ילדה ממגארה
1881 : דיוקן של אשה צעירה - נמצאת באוסף הפרלמנט באתונה.
1883 : הנכד השובב של סבתא
1884 : הנכד השובב של סבא.
1886 : מסריקים את הנכדה.
בערך 1889: הצעדים הראשונים, במוזיאון אוורוף, במצובו.
1890 : הנכד האהוב של סבא.
1893 :
הצעדים הראשונים.
הנכד האהוב של סבתא.
1895 : קו-קו !.
1898 :
המקלחת הקרה.
מגש פירות.
1900 : קונצרט הילדים, בפינקוטק של אתונה.
1910 : דיוקן המלך גאורגיוס הראשון.
1915 :
דיוקן של סופיה, נסיכת פרוסיה, במוזיאון אוורף במצובו
דיוקן המלכה אולגה.
הדיוקן של פבלוס מלאס, במוזיאון ההיסטורי הלאומי באתונה
תמונה של פבלוס מלאס במדים.
תמונתו של דמטריוס קאלאפותאקיס.
תמונת השר אלכסנדרוס קונדוסטבלוס.
קונצרט הילדים, הגרסה ה-21
פרסים ואותות כבוד

יאקובידיס זכה בפרסים בתערוכות בינלאומיות, ביניהן באתונה ב-1888, פריז ב-1889 ו-1900, בברמן ב-1890 ברלין ב-1891, במינכן ב-1893, בטריאסט ב-1895, ובברצלונה ב-1898.
1914 -זכה במדליית האמנויות והספרות של יוון
1926 חבר האקדמיה של אתונה
הנצחה

בנובמבר 2005 אורגנה בפינקוטק של אתונה תערוכה גדולה לזכרו.
מקורות אחרים

Constantin Prut Dicţionar de artă modernă, Bucureşti, Albatros, 1982 (ברומנית)
גלריה

הנכד האהוב של סבתא
דיוקן המלך גאורגיוס הראשון
דיוקן של סופיה, נסיכת פרוסיה
פבלוס מלאס
הצעדים הראשונים (1893)
הנערה
כפר בבוואריה
ילדה קוראת
הנכד השובב של סבא
הערות שוליים

↑  Constantin Prut עמוד 200
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb149699396 (data)  GND: 129941913  ISNI: 0000 0001 1690 8206  LCCN: n85355442  NLG: 45769  NTA: 156847434  RKD: 127266  ULAN: 500123628  VIAF: 96594137   WorldCat (עם VIAF): 96594137 
הנכד האהוב של סבא, 1890
קונצרט הילדים
יאקובידס בשנת 1927