stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייל נחמיאס
ביוגרפיה

נחמיאס גדל בקריית ביאליק ולמד באורט קריית ביאליק, שם גם החל לשחק בחוג דרמטי. ב-1984 שיחק בהפקת התיאטרון העירוני חיפה "הניצול" בבימויו של רוברט אלן אקרמן, ובגרסה הטלוויזיונית של המחזה לערוץ הראשון. במסגרת שירותו הצבאי שירת כשחקן בתיאטרון צה"ל, ולאחר שחרורו שיחק את יוסלה בסרט הקולנוע "יוסלה איך זה קרה" על פי פוצ'ו, ובדרמה "הפטרול" בטלוויזיה החינוכית.
בשנים 1989–1992 למד בבית הספר למשחק "בית-צבי", ועם סיום לימודיו הצטרף לתיאטרון חיפה. במקביל העלה הצגת יחיד ומופעים נוספים במסגרות אחרות. בשנת 1994 הצטרף לתיאטרון החאן והשתתף בפינת סאטירה בתוכנית "סוגרים שבוע" בערוץ הראשון. ב-1995 הצטרף לתיאטרון הבימה ושיחק בו עד 2008 לסירוגין.
ב-1996 ביים את "הפליקן" מאת אוגוסט סטרינדברג במסגרת 'הבימה של השחקנים'. בשנה לאחר מכן השתלם כבמאי במסגרת סמינר הקיץ ה-9 של תיאטרון "הרויאל-קורט" בלונדון. ב-1999 הוא שיחק בסרטו של ענר פרמינגר "הגרעין הקשה".
בשנת 1998 כתב וביים את "יום הולדת שמח" במסגרת פסטיבל עכו. נחמיאס כתב ושיחק גם בפינה הסאטירית "ארוחת בוקר עם פרדי" במסגרת התוכנית "עניין אחר" ברשת ב'.
בשנת 2002 הצטרף לתיאטרון העברי. במהלך 2004–2006 למד במסגרת סמינר הקיבוצים חינוך ותיאטרון. באותן שנים המשיך לביים ולשחק במחזות. בשנת 2006 ביים את ההצגה "קופסת התכשיטים של ליהו" במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר - הצגה עליה זכה בציון לשבח. בשנת 2007 דיבב את הומר סימפסון ב"משפחת סימפסון: הסרט".
בשנים הבאות השתתף נחמיאס בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה, בין היתר כמדובב. הוא המשיך לכתוב ולביים לתיאטרון.
נחמיאס היה בעבר מרכז מגמת התיאטרון של תיכון "חוגים" - חיפה, וכיום הוא רכז מגמת התיאטרון ומורה למשחק בתיכון "אלון" לאומנויות שברמת השרון. בתיכון "אלון" ביים בין היתר את המחזה אורזי מזוודות מאת חנוך לוין.
בשנת 2010 נחמיאס העלה את ההצגה "להאיר את הדרך" אותה ביים, שהוצגה על ידי להקת 'הכרמלים'.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד הגברי הראשי בסרטו של ענר פרמינגר "החיים בינתיים".
ב-20 בינואר 2016 החל לשחק במחזה "פרוספרו בירושלים" בתיאטרון תמונע מאת ובבימויו של יוסי יזרעאלי.
כתב מחזות מקוריים ללהקת כובע טמבל. ב-2019 הופיע בסדרה "ביום שהאדמה רעדה".
החל משנת 2024 משחק בהצגה ״שורה: מלאכת זיהוי חיים״ מאת ובבימוי רועי יוסף. המחזה מציג בתיאטרון תמונע ועוסק במשימת זיהוי החללים במחנה שורה לאחר טבח ה-7 באוקטובר.
חיים אישיים

נחמיאס היה נשוי לטלי עד פטירתה מסרטן ב-2015, וממנה הוא אב לשניים. מתגורר ברמת השרון.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל, באתר זיכרונט
אל-אג'ורומיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מחמד אבן אג'ורום 
 שפת המקור:  ערבית 
 נושא:  דקדוק ערבי 
 
אל-אג'ורומיה (בערבית: الْآجُرُّومِيَّةِ) שמוכר גם בשם מתן אל-מוקדימה אל-אג'רומיה (בערבית: متن المقدمة الآجرومية) או בשמו המלא אל-מוקדימה אל-אג'ורומיה פי מבאדי עלם אל-ערביה (בערבית: المقدمة الآجُرُّومية في مبادئ علم العربية) הוא ספר דקדוק ערבי ((בערבית): نحو عربي) שנכתב במאה ה-13 על ידי הברברי איבן אג'ורום. כיוון שהוא תמציתי וקל לשינון, החיבור היווה את הבסיס לחינוך יסודי בלימוד הערבית הקלאסית בחברות דוברות השפות הערביות באותה התקופה והיה לאחד הספרים הראשונים שנלמדו בעל פה לאחר הקוראן, יחד עם האלפיה.
החיבור הקצר הזה בן כמה עמודים, מגדיר את מערכת האעראב ((בערבית): اعراب) (הטיית גזרה דקדוקית). "אל-מוקדימה" ((בעברית) "המבוא") מסכם את הכללים המורכבים של התחביר הערבי לפורמט תמציתי, ברור ומובנה, שקל לשנן אותו.
א-סויוטי שייך אותו מבחינה סגנונית לאסכולה הבלשנית של כופה על בסיס מושג יַחֲסַת שֶׁל "khafḍ" ((בערבית): خفض), ציווי ההטייה הייעודי "muʿrab" (معرب), ושליטת יחסה מסוג "kayfamā" ((בערבית) كيفما) "ḥarf" ((בערבית) حرف) על הצורה החותכת את סיום המילה "jazm" ((בערבית) جزم).
החיבור היה מוכר באירופה מהמאה ה-16, והיה לאחד מספרי הלימוד הראשונים שעמדו לרשות חוקרי הערבית האירופאיים בלימודם את שיטת הדקדוק של השפה הערבית. תרגומים שלו פורסמו באופן קבוע ונרחב ברוב השפות האירופאיות. הוא פורסם בשתים עשרה גרסאות ומהדורות אירופאיות שונות. התרגום הלטיני של הדקדוק הערבי של אבן אג'ורום נעשה על ידי הנזיר הפרנציסקני האיטלקי תומאס אוביצ'יני מנוברה, שכיהן כאב מנזר בחלב, ופורסם באיטליה ב-1621 בשם Grammatica Arabica. תורגם לאנגלית על ידי ג'ון ס' פירוון.
הארג'ומיה הוא חיבור ידוע ושימושי לתחביר הערבי. הספר נחשב בעיני הערבים עצמם כיצירה חינוכית סטנדרטית; בזכות אורכו הקצר ויעילותו הוא שמר על פופולריות רחבה בקרב מורים ותלמידים של השפה הערבית ברחבי המדינות דוברות להגי הערבית, ויותר מ-60 ספרים מלווים עבורו נכתבו על ידי בלשנים מאוחרים יותר. המהדורות השונות שלו הופיעו בבולאק, באלג'יר ובמקומות אחרים.
הערות שוליים

↑  Eickelman, D. F. (1992). Knowledge and Power in Morocco: the Education of a Twentieth-Century Notable. Princeton: Princeton University Press, p. 56
↑  Troupeau, G ., “Ibn Ād̲j̲urrūm”, in: Encyclopaedia of Islam, 2, BrillOnline Reference Works, 2012, ISBN 9789004161214
↑  Christian Literature Society for India; Hartford Seminary Foundation (1 בינואר 1920). The Moslem World. Published for the Nile Mission Press by the Christian Literature Society for India. p. 88. נבדק ב-1 בפברואר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  תומאס אוביצ'יני,Grammatica Arabica
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306458905171  GND: 7543940-2  LCCN: n2014024204  SUDOC: 21720788X  TDVİA: el-ecrumiyye  VIAF: 5380149919441706650004   WorldCat (עם VIAF): 5380149919441706650004
JR (אמן)

| --- | --- |

JR ב-2015 בגלריה פרוטין, פריס
 לידה:  22 פברואר 1983 (בן 41) פריס, צרפת
 לאום:  צרפתי
 מקום לימודים:  קולז' סטניסלס בפריז 
 תחום יצירה:  אמנות רחוב, צילום, מיצגים
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית
 יצירות ידועות:  דיוקן של דור, Face 2 Face, מהגרים, טהצ'אפי
 פרסים והוקרה:  פרס TED (2011)  טיים 100 (2018) 
 https://www.jr-art.net/
 
JR (נולד ב-22 בפברואר 1983) הוא שם העט של צלם ואמן רחוב צרפתי. JR מייצג את ראשי התיבות של שמו הפרטי של האמן: ז'אן-רנה.
JR מגדיר את עצמו כ"פוטוגרפייר" (בצרפתית: photograffeur – הלחם בסיסים של צלם ואומן גרפיטי), כלומר צלם ואומן רחוב. הוא מציג צילומי שחור-לבן ענקיים במקומות ציבוריים, כיוון שלטענתו הרחוב הוא "גלריית האמנות הגדולה בעולם", ואכן, עבודותיו הוצגו לראשונה ברחובות פריז.
יצירתו של JR משלבת אמנות ואקטיביזם חברתי, ועוסקת במחויבות, חופש, זהות וגבולות, ו"לעיתים קרובות קוראת תגר על דעות קדומות רווחות ועל דימויים מצמצמים שמופצים על ידי פרסומות ותקשורת." הוא עושה זאת באמצעות ניסיון להפנות תשומת לב ציבורית לקהילות "שקופות": תושבי שכונות מצוקה בפריז ובפאבלות בברזיל, מקסיקנים שחיים ליד חומת ההפרדה ביניהם לבין ארצות הברית ואסירים בכלא שמור במיוחד. הוא מדביק על קירות בניינים ומבנים במרחב הציבורי דיוקנאות ענק של המצולמים שלו, כך שאי אפשר יהיה להתעלם ממבטיהם.
שנים ראשונות וקריירה

JR נולד בפריז בשנת 1983, וגדל בשכונת עוני במשפחת מהגרים.
JR החל את הקריירה שלו כאמן גרפיטי שעיקר עניינו היה להטביע את חתימתו במרחב הציבורי. הוא נהג לכתוב את שמו על גגות וברכבות תחתיות, והוא נהנה מההרפתקה שכרוכה בלצייר במרחבים האלה. כאשר מצא מצלמה נטושה בתחנת המטרו המקומית החל לתעד את פעולותיו המחתרתיות יחד עם ידידו הקולנוען לאדג' לי. עם הזמן, הוא החל לנצל את הקירות וחזיתות הבניינים, והדביק עליהם את הדיוקנאות של האנשים שאותם צילם במסעותיו ברחבי אירופה. JR מתייחס לעבודות אלה כאל פרויקטים שמשותפים לו ולמושאי הצילום שלו. אל הרחובות התייחס כאל אמצעי להגיע עם האומנות שלו לאנשים שלעולם לא יבקרו במוזיאונים.
הטכניקה של JR היא הדפסה והדבקה. הוא מדפיס את הצילומים שלו, בדרך-כלל דיוקנאות, בשחור-לבן, בקנה מידה ענק. ההדפסות האלה מורכבות ממאות חלקים, שמתחברים ביניהם באופן מושלם במיקום שמיועד להצגתם.
עבודות בולטות > "דיוקנאות של דור" (Portrait of a Generation)

בפרויקט הזה, שצולם בין 2004 ל-2006, צילם JR דיוקנאות של צעירים משכונות מצוקה בפריז. באותה תקופה, על רקע מהומות שהיו בצרפת, אנשים אלה הוצגו בתקשורת כאנשים אלימים שיש להיזהר מפניהם. הרעיון לצלם אותם כשהם עושים פרצופים מצחיקים, ולהדביק את הפורטרטים האלה בקנה מידה ענק ברחובות פריז, ניסה לשנות את התדמית הזו. כך קרה שהפרויקט, שהתחיל בשכונה אחת כלא-חוקי, קיבל הכרה רשמית כאשר עיריית פריז אישרה את הדבקתן על גבי בניינים בשכונות אחרות.
בשנת 2013, מאחר שהבניינים האלה היו מיועדים להריסה, חזרו אליהם JR וצוותו, והדביקו בחשאי בקירות פנימיים, תצלומים מהסדרה המקורית. הדיוקנאות נחשפו ככל שהתקדמה הריסת הבניינים.
עבודות בולטות > פנים אל פנים (Face 2 Face)

בשנת 2007, הציג JR את הפרויקט הראשון שלו מחוץ לצרפת. הוא צילם בתקריב דיוקנאות של ישראלים ופלסטינים מהגדה המערבית כשהם עושים פרצופים מצחיקים, ואחר-כך הדביק הדפסים עצומים שלהם, זה לצד זה, על שני צדי גדר ההפרדה שבין ישראל לשטחי הרשות הפלסטינית.
עבודות בולטות > נשים הן גיבורות (Women are Heroes)

במסעותיו בעולם באזורי סכסוך, הבין JR שנשים הן לעיתים קרובת הקורבן המיידי והעיקרי של מלחמות, פשיעה, תקיפות מיניות, וקיצוניות פוליטית או דתית. בפרויקט זה, ניסה JR להדגיש את כבודן ותפקידן המרכזי של נשים בחברה, באמצעות צילומן בחיי היום-יום שלהן והדבקת תמונותיהן במקומות משמעותיים בסביבתן. הפרויקט התפרש על פני כמה שנים וכמה מקומות, כך שבשנים 2008–2009 הוא צילם והציג בפריז, בסיארה ליאון, בליבריה, בקניה, הודו, קמבודיה וברזיל. צילומי ענק של עיני נשים, הבעות פנים וגם גוף מלא – התנוססו בערים אלה על גשרים, גדרות, חומות, אוטובוסים וקירות בתים ופאבלות.
ב- 2014, הסתיים הפרויקט כאשר שיגר לעולם, על גבי ספינה, את המסר של הנשים שנחשפו למצלמה שלו. 2,600 רצועות נייר, באורך של 363 מטרים, יצרו תמונות ענק של נשים במקומות שונים בעולם, והן הודבקו על מכולות שהיו על ספינת משא מסחרית שהפליגה מנמל לה האבר בצרפת לכיוון מלזיה.
עבודות בולטות > מהגרים (Migrants)

בשנת 2017, הציב JR תמונת ענק של פעוט מקסיקני בשם קיקיטו, שמציץ מעל גדר הגבול שבין ארצות הברית למקסיקו. ביום האחרון של המיצב, הוא ארגן פיקניק שהתקיים משני צידי הגדר. קיקיטו, משפחתו ומאות מבקרים מארצות הברית ומקסיקו הגיעו והתאספו סביב שולחן ארוך שנפרש משני צידי הגדר. על גבי השולחן הודבקה תמונת עיניים של "חולם" (dreamer) – כינוי למהגרים לא חוקיים לארצות הברית, והמאכלים עברו מיד ליד מצד אחד של הגדר לצד השני.
עבודות בולטות > טהצ'אפי (Tehachapi)

בשנת 2019 החל JR לבצע פרויקט אמנותי בתוך כלא שמור בטהצ'אפי שבקליפורניה. בפרויקט הוא צילם 28 אסירים, רובם מרצים מאסרי עולם ללא חנינה. הוא יצר עימם קשר אישי, צילם אותם ונתן להם הזדמנות לספר את הסיפור שלהם. לאחר שהדפיס את הצילום על 338 רצועות ענקיות, הוא הדביק את הרצועות, בעזרת האסירים, ויצר מיצב ענק של צילום קבוצתי על רצפת חצר הכלא.
הערות שוליים

↑  Notice de personne, https://catalogue.bnf.fr/ (בצרפתית)
↑  Gilbert Chevalier, Expliquez-nous... l'artiste JR, Franceinfo, ‏25 במאי 2016
↑  Elizabeth Day ""The street art of JR", The Observer, 7 March 2010.
↑   JR au JT FR2 - Rencontres d'Arles 2009, סרטון בערוץ "28millimetres", באתר יוטיוב (אורך: 03:11)
↑  "JR's street art from around the world" The Daily Telegraph, accessed, 26 October 2010
1 2  נייר ודבק: סערות אמנות שמניעות שינוי - מגזין פורטפוליו, באתר מגזין פורטפוליו, ‏3 בפברואר 2022
1 2  נייר ודבק: ביקורת סרט דוקומנטרי, באתר Seret.co.il | אתר סרט
↑  נייר ודבק | קולנוע דוקאביב, באתר סינמטק תל אביב, ‏2022-01-20
↑  PORTRAIT OF A GENERATION, JR - Artist
↑  PORTRAIT OF A GENERATION - DESTRUCTION, JR - Artist
↑   Inside the Face2Face Project - Israel and Palestine, סרטון בערוץ "JR", באתר יוטיוב (אורך: 05:31)
↑  Face 2 Face, JR - Artist
↑  Women are Heroes, JR - Artist
↑  Women Are Heroes, Le Havre, JR - Artist
↑  Migrants, Picnic Across the Border, JR - Artist
↑  אמן הרחוב JR יצר ציור קיר ענק בכלא ארה"ב | D+A Magazine, באתר D+A Magazine, ‏23 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311036305171  PLWABN: 9810558051005606  BIBSYS: 12043125  BnF: cb155378278 (data)  CiNii: DA18412992  GND: 140579672  ISNI: 0000 0001 1496 8045  LCCN: n2010024590  MusicBrainz: 9e0bf617-b80b-4c4e-8876-b89201692a42  NDL: 001139096  NKC: xx0314740  NTA: 336267452  PIC: 388395  RERO: 02-A013425557  SUDOC: 111061237  ULAN: 500404197  VIAF: 268836021   WorldCat (עם VIAF): 268836021 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "JR (אמן)".
ציור קיר ממיצב "Unframed" של JR בבית החולים אליס איילנד
Evaru (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  אורח בלתי נראה 
 מדינה:  הודו 
 חברת הפקה:  PVP Cinema
 חברה מפיצה:  האחים וורנר 
 הקרנת בכורה:  15 באוגוסט 2019 
 דף הסרט ב־IMDb
 
Evaru (מטלוגו: מי) הוא סרט מתח פשע הודי, בבימויו של וונקאט רמג'י, המהווה גרסה מחודשת לסרט הספרדי "אורח בלתי נראה". הסרט הופק על ידי פרל ו. פוטלורי, פאראם ו. פוטלורי וקווין אן, בכיכובם של אדיווי סש, רג'ינה קסנדרה ונייב צ'נדרה ועוקב אחר סיפורו של שוטר מושחת בשם ויקראם וסודב כשהוא חוקר מקרה פתוח שנסגר לכאורה של אישה שהרגה את האנס שלה. המוזיקה הולחנה על ידי סריצ'אראן פקאלה. הסרט יצא לאקרנים ב-15 באוגוסט 2019.
שחקנים ודמויות

אדיווי סש כמפקח משנה ויקראם וסודב / אדרש ורמה
נווין צ'נדרה בתפקיד קצין המשטרה אשוק קרישנה
רג'ינה קסנדרה בתפקיד סאמירה 'סם' מהא
מורלי שארמה בתפקיד וינאי ורמה
ניהל קודהאטי בתפקיד אדרש ורמה
פאוויטרה לוקש כאמא של אדרש ורמה
ראג'ה רווינדרה כמפקח סורש
פאמי סאי בתור השוטר רדי
סאסידהר כשוטר
וינאי ורמה בתפקיד באנרג'י, עורך הדין של סאמירה
סייד אירפן אחמד בתפקיד ראול מהא, בעלה של סאמירה
הפקה

הסרט צולם בהיידראבאד ובקודאיקנאל, עד יולי 2019.
שיווק

הטיזר הרשמי של הסרט הועלה ב-4 באוגוסט 2019 על ידי חברת PVP Cinema.
קבלה

פורטל Firstpost נתן 3.5 מתוך 5 כוכבים ואמר "זהו סרט שדוחף אותך לעמוד בקצב הפעולה, הדרמה והשיחות בין הדמויות הראשיות, כי השטן טמון בפרטים."
טיימס אוף אינדיה נתן 3 מתוך 5 כוכבים שקבעו "Evaru מותח לעומקו ויש לו כמה ערכים טכניים ראויים, אבל הסרט כן מרפה מעצמו עם פערים בקריינות".
ראו גם

נקמה, עיבוד בשפה ההינדית של "אורח בלתי נראה"
הערות שוליים

↑  "Jersey to Brochevarevarura: 7 best films of Telugu cinema in 2019". India Today. 2019-12-29. נבדק ב-2019-12-30.
↑  "Best of Telugu cinema 2019: From 'Oh! Baby' to 'Mallesham', here are our picks". The News Minute. 2019-12-29. נבדק ב-2019-12-30.
↑  https://www.hindustantimes.com/regional-movies/telugu-hit-thriller-evaru-to-soon-get-kannada-adaptation-report/story-qkmO1mZF2mP8uJm3IGYWJN.html
↑  "Confirmed: Adivi Sesh lines up 'Major' and 'Goodachari 2' after 'Evaru'". Times of India. 10 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Adivi Sesh's Evaru inspired from Hollywood film". Telugu Sira. 7 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The film is an official adaptation of the Spanish film 'The Invisible Guest'". The Times Of India.
↑  "Evaru: Adivi Sesh announces the release date of his next film". Times of India. 17 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Regina's next is Evaru, a thriller". Times of India. 8 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EVARU Theatrical Trailer - Adivi Sesh - Regina Cassandra - Naveen Chandra - Venkat Ramji -PVP Cinema". YouTube. PVP Cinema. 4 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Evaru movie review: Adivi Sesh, Regina Cassandra's mystery thriller springs a pleasant surprise". Firstpost.
↑  "EVARU MOVIE REVIEW". TimesofIndia.
מז

| --- | --- |
הנהר מז בדינאן, ולוניה
הנהר מז בדינאן, ולוניה
 מידע כללי
 אורך:  925 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  230 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  36,000 קמ"ר
 מוצא:  צרפת
 גובה מוצא הנהר:  409 מטרים
 יובלים:  רור, Oxhe, Féron, Awris, Dave, Solières, Villencourt, Tailfer, Nierskanal, Engerbeek, Siebersbeek, Oude Maas, Yoncq, Rupt, Saulx, Méholle, Monsin Canal, Récourt, Vence, Scance, Wame, Vrigne, Légia, ruisseau de Bradon, Ruisseau de Hollogne, Ruisseau de la Vecquée, Ville en Cour, Andenelle, Ruisseau des Moulins, Ruisseau d'Annevoie, Ravin de Sorinne, Heer, Joncquière, Lingsforterbeek, Velaine, Langbroekbeek, Hemelbeek, Oude Broekgraaf, Vaise, Rachelsbeek, Kogbeek, Ziepbeek, Kikbeek, Molenbeek, Pré des Rois, Julienne, Hermeton, Aroffe, Schwalm, Canal of Lanaye, Saônelle, Sormonne, Bocq, Mehaigne, Jeker, Flambart, Vair, Voer, Mouzon, Ourthe, Dieze, סמבר, Houille, Niers, Semois, Lesse, Chiers, Houyoux, Geul, Viroin, Ennemane, Creuë, Burnot, Wiseppe, Faux, Forges, Leffe, Givonne, Gelbressée, Bar, Berwinne, Andon, Groote Molenbeek, Neerbeek, Molignée, Samson, Canal de l'Ourthe, Goutelle, Hoyoux, Alyse, Aalsbeek, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפך:  הים הצפוני
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת, בלגיה, הולנד
 
 מפת אגן הניקוז של המז
 
מז (צרפתית: Meuse; הולנדית וגרמנית: Maas; ולונית: Mouze, נהגה מוּז) הוא נהר חשוב בצפון אירופה, הנובע בצרפת, חוצה את בלגיה ונשפך לים הצפוני בהולנד. אורכו הכולל של המז 925 קילומטר.
מקור הנהר נמצא ברמת לָאנְגְר (Langres) בצרפת, ומשם הוא זורם צפונה על פני העיירה סדאן וחוצה את הגבול הבלגי. הוא עובר בערים דינאן ונאמור, שם הוא מתמזג עם הסאמבר. אחרי נאמור עובר הנהר בשולי הארדנים וחוצה את לייז', שם הוא מתמזג עם הנהר אורת. לאחר מכן מהווה הנהר חלק מן הגבול בין בלגיה והולנד, וחוצה את העיר מאסטריכט (שם העיר פירושו "חציית המז" - "טריכט" נגזר מהמילה הלטינית traiectum, חצייה). בהולנד ממשיך הנהר צפונה דרך פנלו ופונה מערבה, ויוצר יחד עם הריין והסכלדה מערכת גדולה של דלתה. הנהר ההיסטורי נסתם בסחף (והיום הוא פלג קטן הנקרא Oude Maasje, "המז הקטן והישָן"), והמים מוטים לשני נהרות מעשה ידי אדם: ה-afgedamde Maas (המז הסכור) וה-Bergse Maas ("המז של בֶּרְך", על שם העיירה חֶרְטְראוּדֶנבֶּרְך שבקרבת מקום). הבֶּרְכְסֶה מָאס מתמזג עם כמה נהרות נוספים ונשפך לים הצפוני.
רוב אורכו של הנהר עביר לכלי שיט: בהולנד ובבלגיה הנהר הוא חלק מתשתית ענקית של נתיבי שיט ותעלות, המחברת את נמלי אנטוורפן, אמסטרדם ורוטרדם עם ערי התעשייה במעלה הנהר: דן בוס, פנלו, מאסטריכט, לייז' ונאמור. דרומית לנאמור יכולים לעבור רק כלי שיט קטנים יותר, אבל דוברה באורך 100 מטר עדיין יכולה לשוט עד לעיר הגבול הצרפתית ז'יבֶה (Givet). משם ואילך יכולות אסדות קטנות יותר לשוט בתעלה הנקראת תעלת המז לאורך 272 קילומטר.
על שם המז נקרא זוחל ימי מתקופת הקרטיקון, מוזאזאורוס. המאובנים הראשונים שלו נתגלו מחוץ למאסטריכט ב-1780.
המז בתרבות

המשורר שארל פגי שם בפי ז'אן ד'ארק, שנולדה בדומרמי שעל שפת המז, את השורות הבאות:
Adieu Meuse endormeuse et douce à mon enfance

Toi qui demeures aux prés où tu coules tout bas

Adieu Meuse! j'ai déjà commencé ma partance

Vers des pays nouveaux où tu ne coules pas.
בשירו של ז'אק ברל "שלג יורד בלייז'" מוזכר המז מספר פעמים. בין השאר מופיעה בו השורה Croissant noir de la Meuse sur le front d'un clown blanc ("המז סהר שחור על מצחו של ליצן לבן").
בהמנון גרמניה הישן מופיעה השורה השנויה במחלוקת "מן המאס ועד הממל", לפיה משתמע כי שטח גרמניה משתרע מהנהר מז במערב ועד ליטא במזרח. בית זה אינו מושר עוד היום ונחשב כפוגעני.
המז באזור הארדנים בצרפת
הרווי גולדברג

| --- | --- |
הרווי גולדברג
הרווי גולדברג
 לידה:  16 במאי 1939 (בן 85) ניו יורק, ארצות הברית
 מוסדות:  אוניברסיטה העברית בירושלים
הרווי א. גולדברג (נולד ב-16 במאי 1939) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

הרווי גולדברג נולד וגדל בקווינס, ניו יורק. למד בבית ספר כללי ובמקביל בתלמוד תורה בבית ספר קונסרבטיבי. אחר-כך למד ב-day school (ישיבה קטנה) ומשם המשיך לתיכון. סביו היגרו לארצות הברית ממזרח אירופה. להרווי אחות שגדולה ממנו בשש שנים, פסיכולוגית קלינית במקצועה המתגוררת בארצות הברית.
בוגר תואר ראשון בקולומביה קולג', ניו יורק (1961). במהלך התואר הראשון שהה בישראל במשך שנה במכון ללימודי חו"ל מטעם הסוכנות היהודית. במקביל לתואר האזין לקורסים ביהדות בסמינר התאולוגי היהודי. בוגר תואר שני (1963) ושלישי (1967) מאוניברסיטת הרווארד. הדוקטורט התבסס על עבודת שדה שעשה במושב עולים בשם פורת בגוש תל מונד, בו שהה בשנים 1963–1965.
שימש כאסיסטנט בהרווארד, כמדריך באוניברסיטת איווה וכ-assistant professor באוניברסיטה איווה (1967–1969) וכ-associate professor באוניברסיטת איווה (1969–1972); היה עמית מחקר באוניברסיטת קולומביה (1968–1969). עלה לישראל והתמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית בשנת 1972, התמנה לפרופסור חבר ב-1979. שימש כראש המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה (1984–1987), התמנה לפרופסור מן המניין ב-1987. באביב, 2004 היה מתאם קבוצה (עם סטיבן כהן) במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית. פרש מהאוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס ב-2007. היה מופקד הקתדרה על שם שרה אלן שיין לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה.
גולדברג שימש כמרצה, פרופסור אורח ועמית בסמינר התאולוגי היהודי; באוניברסיטת טקסס באוסטין; סט. ג'ון קולג', אוניברסיטת קיימברידג'; ניו הול קולג', אוניברסיטת קיימברידג'; אוניברסיטת קליפורניה בברקלי; אוניברסיטת בראון; מכון אננברג למחקר, פילדלפיה; בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, פריז (EHESS); מרכז אוקספורד ללימודי עברית ויהדות, יארנטון; מרכז מחקר ע"ש רוקפלר, בלאג'ו, איטליה; דארטמות' קולג'; אוניברסיטת הבוספורוס, איסטנבול (BOĞAZIÇI); עמית המרכז ללימודי יהדות מתקדמים, אוניברסיטת פנסילבניה; אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון, ועמית המרכז ללימודי יהדות מתקדמים באוניברסיטת מישיגן, אן ארבור.
היה ממקימי האגודה הישראלית לאנתרופולוגיה בשנת 1973, ב-2014 נבחר בשנית ליושב הראש שלה.
באותה שנה, שימש כחבר בוועדה האקדמית המייעצת של מכללת אשקלון.
הרווי גולדברג נשוי ליהודית משנת 1962 ולהם ארבעה ילדים: הבכור, דניאל גולדברג – שופט בבית הדין לעבודה, אילנה גולדברג – ד"ר לאנתרופולוגיה ומתרגמת, מיכל גולדברג – פסיכולוגית קלינית, והצעיר, פרופ׳ יהושע גולדברג - חוקר במדעי המוח.
מחקריו

רוב מחקריו של הרוי גולדברג עוסקים ביהודי צפון אפריקה, בעיקר לוב, גם בארצות מוצאם וגם בישראל; הוא משלב במחקריו אנתרופולוגיה עם מדעי היהדות.
מחקריו > אודות ספרים נבחרים > שוכני מערות ומגדלי פרי הדר

ספר המבוסס על עבודת הדוקטור של גולדברג, שראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1972. מתמקד במהגרים מהאזורים ההרריים של דרום טריפוליטניה, לוב. בישראל הם התיישבו במושב, התפרנסו מחקלאות, היו בעלי פרדסים והמשיכו הרבה מעקרונות ארגון הכפר והמנהגים שלהם מלוב.
מחקריו > הגיד מרדכי : קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם

כתב היד של מרדכי הכהן (1856–1929), יהודי יליד טריפולי, שכתב ספר בכתב רש"י בעברית על תולדות יהודי טריפולי. הספר כולל תיאור של הדיאלקט הערבי של יהודי טריפולי, הסביבה בה היהודים חיו, המבנה החברתי וההיסטוריה שלהם. מסתיים בכיבוש האיטלקי של טריפולי ב-1911. מרדכי פרסם חלק קטן מכתב היד באיטלקית ביחד עם מזרחן איטלקי. כתב היד העברי היה קיים במספר עותקים, שאחד מהם הגיע לספריה הלאומית בזמן מלחמת העולם השנייה. גולדברג ההדיר והוסיף מבוא והערות. הספר יצא לאור בשתי מהדורות בהוצאת מכון בן-צבי. חלק ממנו על היהודים בעיירות הקטנות תורגם לאנגלית ויצא בשתי מהדורות - האחת בארצות הברית והשנייה באנגליה.
מחקריו > הגיד מרדכי : קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם > במצוקה בעיירת פיתוח ישראלית

גולדברג ליווה כאנתרופולוג פרויקט לקידום נוער טעון טיפוח בקריית שמונה. הוא תיאר את הפרויקט וניתח אותו בהקשרו הרחב - הפוליטי והאקדמי. הספר פורסם ב-1984.
מחקריו > הגיד מרדכי : קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם > חיי היהודים בלוב המוסלמית: יריבים וקרובים

הספר ראה אור בהוצאת אוניברסיטת שיקגו בשנת 1990. הוא מיצג אינטגרציה של אסופת מאמרים שדנו במפגש היומיומי של יהודים ומוסלמים במישור הבין-דתי: מנהגים, היבטים יומיומיים של חיים משותפים, וגם תחרותיים. גולדברג הראה שהיהודים היו אמנם אנשי חסותם של המוסלמים, אבל מבחינת ההתנהגות היומיומית התקיימה היכרות אינטימית של שתי הקבוצות עד כדי הכרת מנהגי רעותה, כשחלק מהמנהגים היו משותפים. היו מוסלמים שפקדו קברי צדיקים של יהודים ובזמן חג הקורבן המוסלמי כאשר נהגו לשחוט כבשים, היו מקצת היהודים בטריפולי ששחטו כבשים גם הם. הן היהודים והן המוסלמים רואים באברהם אבינו מייסד של דתם.
מחקריו > הגיד מרדכי : קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם > החיים היהודיים

אסופת מאמרים העוסקת ביהודים בישראל ובארצות הברית. בישראל מתמקדים ביהודים ספרדים ומזרחים ובארצות הברית באורתודוקסים וקונסרבטיבים. עוד ספר שגולדברג ערך בכיוון זה ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 2001.
מחקריו > הגיד מרדכי : קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם > החוויה הישראלית: מחקרים במסע של נוער ובזהות היהודית

מונוגרפיה המכילה מחקרים אתנוגרפיים אודות נוער יהודי אמריקאי שהשתתף במסע חינוכי לישראל בשנות התשעים. גולדברג ערך את הספר עם סם הילמן וברברה קירשנבלט-גימבלט וכתב בו מאמר ארוך, שמתאר ומנתח מסע שורשים לישראל של נוער רפורמי יהודי, אותו ליווה. הספר התפרסם בהוצאת קרן קרב ב-2002.
מחקריו > הגיד מרדכי : קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם > טקסי מעבר יהודיים: מעגלי החיים היהודיים

הספר יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 2003. דן בטקסי מעבר יהודיים מראשיתם עד זמננו. הספר מחבר בין האנתרופולוגיה להיסטוריה, בצורה כזו שטקסטים היהודיים נכנסים להסברים של ההווה והמחקר האנתרופולוגי מעניק נקודת מבט להבנת התהליכים ההיסטוריים. אחד הנושאים בהם עסק הספר היה ברית המילה, גולדברג טוען שברית המילה בעלת חשיבות לנשים, למרות שלא מלו אותן. אחד הפרקים דן בטקס בר המצווה כריטואל ומנתח את התופעה של אנשים שעורכים טקס בר מצווה בגיל מבוגר. פרק אחר מתאר את המשמעויות של חיי הקהילה היהודיים בחיי הפרט. הספר דן גם בטקס הנישואים ובריטואלים שצמחו בעת החדשה - עליה לרגל חינוכית ומסע לחיפוש שורשים.
מחקריו > הגיד מרדכי : קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם > שייכות דינמית: הזהות היהודית הקולקטיבית בת זמננו

אסופת מאמרים שגולדברג ערך במשותף עם פרופ' סטיבן כהן מהיברו יוניון קולג' ועם הסוציולוג עזרא קופלביץ' ב-2012. הספר מבוסס על עבודתה של קבוצת חוקרים שהתארגנה במרכז ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית ב-2004. הוא דן בחיים היהודיים בימינו בתפוצות ובישראל. הוא מתייחס לשייכות כדבר שאנשים בוחרים כל הזמן ולא כמשהו שאדם נולד לתוכו.