stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוסטב פון ראוך
ביוגרפיה

ראוך נולד בבראונשווייג ב-1 באפריל 1774. הוא היה הבכור מבין שנים עשר בניו ובנותיו של בונאוונטורה פון ראוך - גנרל בצבא הפרוסי ומנהל אקדמיית ההנדסה המלכותית בפוטסדאם. אחיו היו הגנרלים לאופולד פון ראוך, מנהל אקדמיית המלחמה הפרוסית בברלין, ופרידריך וילהלם פון ראוך איש סודו ושלישו הצבאי של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה. בין אחיותיו היו שרלוט, אשר הייתה נשואה ללוין פון ביסמרק, ופרידריה אשר הייתה נשואה לגנרל היינריך פון קנובלסדורף.
ראוך התגייס לצבא הפרוסי ב-1788 ולמד באקדמיית ההנדסה המלכותית בפוטסדאם במשך שנתיים. ב-6 באפריל 1790 בהיותו בן 16 בלבד, הוא הועלה לדרגת לויטננט, וב-1794 הוא השתתף בדיכוי מרד קושצ'ושקו. ב-1802 הוא החל לעבוד במטה הכללי הפרוסי. ב-12 בדצמבר 1803 הוא הועלה לדרגת האופטמן. ב-22 באוקטובר 1805 הוא הועלה לדרגת מאיור, וב-1806 לקח חלק במלחמת הקואליציה הרביעית. ב-1 ביוני 1807 הוענק לו עיטור הפור לה מריט.
לאחר המלחמה החל ראוך לעבוד במשרד המלחמה, שם הפך לידידו ובן-בריתו הקרוב של שר המלחמה גרהרד פון שרנהורסט, שבאותה עת עמל על ארגון מחדש של הצבא הפרוסי לאור התבוסה המבישה לצרפתים. ב-1810 הועלה ראוך לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-17 ביוני של אותה שנה, לחצו הצרפתים על פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לפטר את שרנהורסט מתפקידיו. המלך לא עמד בלחצים, ומינה את קרל פון האקה למחליפו. בפועל, השפעתו של האקה על התנהלות הצבא הפרוסי הייתה אפסית, ושרנהורסט המשיך למשוך בחוטים בסיועו של ראוך. במרץ 1812 פיטר המלך את האקה ומינה את ראוך למחליפו בתפקיד הרמטכ"ל. ב-14 באוגוסט של אותה שנה הועלה ראוך לדרגת אוברסט.
ב-16 במרץ 1813 קצו הפרוסים בהעמדת הפנים, והכריזו מלחמה על צרפת (מלחמת הקואליציה השישית). המלך מיהר להחזיר את שרנהורסט לתפקיד הרמטכ"ל ושר המלחמה, וראוך מונה לראש מטהו של הגנרל לודוויג יורק פון וארטנבורג. ב-7 ביולי 1813 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור ומונה למפקד חיל ההנדסה. במקביל, הוא הפך לראש מטהו של גבהרד לברכט פון בליכר. בספטמבר של אותה שנה הוא קיבל את צלב הברזל מחלקה ראשונה. לאחר סיום המלחמה הוא מונה למפקח על הביצורים במקביל לתפקידו כמפקד חיל ההנדסה. הוא המשיך להחזיק בשני התפקידים במשך יותר משני עשורים. ב-30 במרץ 1830 הוא הועלה לדרגת גנרל. ב-21 בנובמבר 1831 הוא הפך לחבר במועצת המדינה הפרוסית. ב-18 בינואר 1833 הוא עוטר באות מסדר העיט השחור.
ב-30 ביולי 1837 מינה המלך את ראוך לשר המלחמה. לאחר מותו של המלך פרידריך וילהלם השלישי, שקל ראוך לפרוש מהתפקיד בשל מצבו הבריאותי, אולם יורשו פרידריך וילהלם הרביעי ביקש ממנו להישאר בתפקיד. הוא נותר בתפקיד עד 28 בפברואר 1841. הוא נפטר כמה שבועות לאחר מכן, ב-2 באפריל.
גוסטב פרוהמן

| --- | --- |

 לידה:  1854 סנדאסקי, ארצות הברית 
 פטירה:  16 באוגוסט 1930 (בגיל 76 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלואן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  מארי יוברט פרוהמן 
 צאצאים:  פיליפ ה. פרוהמן 
 פרופיל ב-IMDb
 
גוסטב פרוהמן (באנגלית: Gustave Frohman;‏ 1854 - 16 באוגוסט 1930) היה מפיק קולנוע ותיאטרון יהודי-אמריקאי.
חייו

נולד בעיר סנדסקי שבאוהיו למשפחה יהודית, ובילדותו עבר עם משפחתו לניו יורק.
השתלב בעסקיהם של אחיו צ'ארלס פרוהמן ודניאל פרוהמן (אשר נודעו בשם "האחים פרוהמן") בהפקת מחזות לתיאטראות ברודוויי, וניהל עמם את תיאטרון מדיסון סקוור בניו יורק.
נודע בליהוק ייחודי של שחקנים, ובהם השחקן האפרו-אמריקאי סאם לוקאס למחזה אוהל הדוד תום משנת 1878, אשר היה לאפרו-אמריקאי הראשון שגילם תפקיד ראשי עד אותה עת בתיאטרון האמריקאי.
ייחס את הצלחתו לתחום מופעי המינסטרל שהפיק בראשית שנות ה-80' של המאה ה-19, בהם גילמו שחקנים לבנים דמויות אפריקאיות.
בראשית המאה ה-20 השתלב בתעשיית הקולנוע האמריקאית, ובין השנים 1915 ו- 1920 ניהל עם אחיו דניאל חברת סרטים.
נפטר בניו יורק בשנת 1930.
גביע האלופות הצרפתי 2021

גביע האלופות הצרפתי 2021 היה המהדורה ה-26 של גביע האלופות הצרפתי. המשחק נערך ב-1 באוגוסט 2021 באצטדיון בלומפילד שבתל אביב, ישראל, והתמודדו בו אלופת ליגת העל הצרפתית לעונת 2020/2021, ליל, ומחזיקת הגביע הצרפתי של עונה זו, פריז סן ז'רמן. במשחק ליל ניצחה 1–0 את פריז סן ז'רמן וזכתה בגביע האלופות הצרפתי בפעם הראשונה בתולדותיה.
בחירת האצטדיון המארח

ב-11 במרץ 2021 החליטה מנהלת הליגות הצרפתית כי המשחק ישוחק באצטדיון בלומפילד שבתל אביב, ישראל, ב-1 באוגוסט 2021.
סיכום המשחק

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 באוגוסט 2021 | ליל | 1–0 | פריז סן ז'רמן | אצטדיון בלומפילד, תל אביב, ישראל שיפוט: ישראל יגאל פריד |
| 1 באוגוסט 2021 | שקה  45' |  |  | אצטדיון בלומפילד, תל אביב, ישראל שיפוט: ישראל יגאל פריד |
הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              פריז סן ז'רמן :               ליל
הערות שוליים

↑  Le Trophée des Champions 2021 aura lieu à Tel Aviv באתר Foot Mercato, ‏ 11 במרץ 2021 (בצרפתית)
גביע האגדות

| --- | --- |
סמל גביע האגדות
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2009
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הרוסית
 תקופת התחרות:  31 בינואר 2009 – הווה (15 שנים)
 מספר מתמודדים:  8
 מדינות משתתפות:  7
 עיר מארחת:  מוסקבה
 אצטדיון:  מגה-ספורט ארנה, לוז'ניקי
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  רוסיה
 הכי הרבה זכיות:  רוסיה (12)
 http://legends.ru
 
מראה מלמעלה של מגה-ספורט ארנה, ההיכל המארח את הטורניר.
גביע האגדות, או "טורניר האגדות" (ברוסית: Кубок Легенд) הוא טורניר כדורגל בינלאומי לכדורגלנים בגילאי 35 ומעלה הנערך מדי שנה מאז 2009 ומפגיש נבחרות כדורגל שבשורותיהן כדורגלנים מעל גילאי 35.
הטורניר הראשון נערך מ־31 בינואר עד 1 בפברואר 2009 בהיכל מגה-ספורט במוסקבה. אורך המשחקים הוגבל ל-40 דקות, שתי מחציות בנות 20 דקות. בכל נבחרת 5 שחקני שדה ושוער.
הטורניר צבר פופולריות רבה מאז נחנך ונוטלים בו חלק שחקני כדורגל מפורסמים רבים שאך זה סיימו את קריירת המשחק שלהם (כך למשל, בשנת 2019 השתתף בה אנדריי ארשבין שהודיע על פרישה ממשחק רק חודשיים קודם לכן). משנת 2011 הטורניר נקרא רשמית בשם גביע האגדות על שם קונסטנטין יריומנקו והשתתפו בו גם שחקני כדורגל בינלאומיים כרוד חוליט, פרנצ'סקו טוטי, פאביו קנאברו, ג'נארו גטוזו, קווין קוראני, יארי ליטמאנן, חריסטו סטויצ'קוב ופרדי בוביץ'.
בשנים 2013—2016 הטורניר התקיים בלוז'ניקי בעקבות שיפוצים בהיכל "מגה-ספורט" וב-2017 הטורניר חזר להיכל הספורט "מגה-ספורט". מלכי השערים של הטורניר הם אנדריי טיכונוב, מאניש, מרקו רייך וסימאו סברוסה עם 9 שערים כל אחד.
בשנת 2020 השתתף בטורניר יוסי בניון שגרם לסערה כשקילל שופטת במשחק הגמר שהוציאה לו כרטיס אדום לאחר שטען שנדחף בגסות.
זכיות > לפי שנים

| שנה | עיר מארחת | אלופה | פיינליסטית | תוצאת משחק הגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | ספרד | 8:4 |
| 2010 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | ספרד | 4:2 |
| 2011 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | הולנד | 13:4 |
| 2012 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | אוקראינה | 6:2 |
| 2013 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | אוקראינה | 9:6 |
| 2014 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | פורטוגל | 9:6 |
| 2015 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | פורטוגל | 8:7 |
| 2016 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | צרפת | 15:9 |
| 2017 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | גרמניה | 8:2 |
| 2018 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | פורטוגל | 8:4 |
| 2019 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | גרמניה | 13:4 |
| 2020 | מוסקבה מוסקבה | נבחרת הכוכבים | רוסיה | 6:5 |
| 2021 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה | נבחרת הכוכבים | 13:8 |
זכיות > לפי נבחרת

| נבחרת | אלופה | פיינליסטית |
| --- | --- | --- |
| רוסיה רוסיה | ‏12 (2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021) | ‏1 (2020) |
| האומות המאוחדות נבחרת הכוכבים | 1 (2020) | 1 (2021) |
| פורטוגל פורטוגל |  | 3 (2014, 2015, 2018) |
| גרמניה גרמניה |  | 2 (2017, 2019) |
| ספרד ספרד |  | 2 (2009, 2010) |
| אוקראינה אוקראינה |  | 2 (2012, 2013) |
| הולנד הולנד |  | 1 (2011) |
| צרפת צרפת |  | 1 (2016) |
גלריה

נבחרת רוסיה בגמר 2015
נבחרות צרפת ורוסיה בגמר 2016
נבחרת רוסיה לאחר הזכייה בטורניר 2017
הערות שוליים

↑  "יוסי בניון דיבר בגסות לשופטת. מה פתאום אתה מעליב אישה?"
↑  צפו: שער ובישול לבניון בגביע האגדות, באתר ערוץ הספורט, 22 בפברואר 2020
↑  סערה ברוסיה: "דחפו את בניון - והמשחק נהרס", באתר ynet, 24 בפברואר 2020
↑  משחק הגמר ביוטיוב
ג'יימס מונרו (מזרחן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 74 בערך) 
 ענף מדעי:  ספרות משווה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 
ג'יימס מונרו (באנגלית: James T. Monroe) הוא פרופסור אמריטוס לספרות ערבית קלאסית וספרות השוואתית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי,
חייו

ג'יימס מונרו הוא בעל דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד. מחקריו של ג'יימס מונרו התמקדו בספרות ערבית קלאסית וספרות היספנית-ערבית. מונרו חרג במחקריו מן הגישה הפילולוגית הצרה שאפיינה בלשנים ערבים בני זמנו, הוא יצר בהם שילוב של  דיסציפלינות שונות ותאוריות ממדעי החברה. כתב ספרים חשובים על המקאמות, ביניהם ספר על המקאמות של בדיע א-זמאן אל-המד'אני. וכתב מאמרים חשובים על שירת הזג'ל של אבן קוזמן. ב-1974 פרסם אנתולוגיה של שירה היספנית-ספרדית.
ביבליוגרפיה > ספריו

Islam and the Arabs in Spanish Scholarship (Sixteenth Century to the Present) (Leiden: E.J.Brill 1970).
The Shu'ubiyya in al-Andalus. The risala of Ibn Garcia and five refutations (University of California Press 1970).
Risalat al-tawabi' wa z-zawabi'. The treatise of familiar spirits and demons by Abu 'Amir ibn Shuhaid al-Ashja'i al-Andalusi (University of California 1971).
Hispano-Arabic Poetry. A student anthology (University of California Press 1974, reprint Gorgias Press 2004).
The art of Badi'u 'l-Zaman al-Hamadhani as picaresque narrative (American University of Beirut c1983).
Ten Hispano-Arabic Strophic Songs in the Modern Oral Tradition co-authored with Benjamin M. Liu (University of California Press 1989).
Al-Maqamat al-luzumiyah, by Abu-l-Tahir Muhammad ibn Yusuf al-Tamimi al-Saraqus'i ibn al-Astarkuwi (Leiden: Brill 2002).
ביבליוגרפיה > מאמרים נבחרים

"Oral Composition in Pre-Islamic Poetry" in Journal of Arabic Literature, 3: 1-53 (1972).
"Hispano-Arabic Poetry during the Caliphate of Cordoba" in Arabic Poetry: Theory and Development (Wiesbaden 1973) at 125-154, edited by G. E. von Grunebaum and Otto Harrassowitz.
"Stylistics (Formulaic Diction and the Common Origins of Romance Lyric Traditions" in Hispanic Review, 43: 341-350 (1975).
"Which came first, the Zagal or the Muwass'a? Some evidence for the oral origin of Hispano-Arabic strophic poetry" in Oral Tradition, vol.4, #1 & #2 (1989).
גדליה בן-צבי

אין תמונה חופשית
גדליה בן צבי (1925–2019) היה אמן ישראלי, ממייסדי כפר האמנים עין הוד.
בן צבי נולד בצ'כוסלובקיה בשנת 1925. למד בבית ספר לאומנות בברטיסלאבה. בשנת 1942 נלקח למחנה ריכוז בפולין, משם ברח ב-1945. ב-1948 עלה לישראל דרך המחנות בקפריסין. העיד במשפטו של אדולף אייכמן.
בן צבי עסק יחד עם רעיתו האמנית רחל בן צבי במגוון תחומי יצירה; ציור, פיסול, הדפסים ושטיחי קיר. הוא הרבה לעסוק בנפלאות הבריאה המשתקפות בטבע מחד ובגוף האדם מאידך. צבעי האקריל והגואש משמשים אותו בציוריו, והברונזה בפסליו. עבודותיו הוצגו באוספי אמנות פרטיים ובמוזאונים ברחבי העולם.
תערוכות

1962-1963 - Design Exhibition, Tel Aviv
1964 - Middle East Fair, Tel Aviv
1965 - Ceramic Mural for school in Kiryat Gat a the Housing Exhibition in Tel Aviv
1966 - Israel Fair and Exhibition, Paris
One man show, Ein Hod
International Symposium on “Ceramics in Architecture”
Tel Aviv Ceramic Museum
Museum or Modern Arts, Heavy
Museum of Acre
1968 - Painters Israeliens dand I’Art de Gobelins, Jerusalem
1971 - One man show, Museum Bat Yam, Tel Aviv
1972 - One man show, “Fairmont Galleries”, Dallas, Texas, USA
1973 - One man show, Den Haag, Holland
1974 - Israeli Art in Chicago Collections Spertus Museum, Chicago
1976 - One man show, International Artists House, Vienna
One man show, “Galerie in der Blutgasse”, Vienna
“Ein Hod Tapestries”, Haifa University
1978 - Shagal house, Haifa
1979 - Israelische Kunstmesse Zuspa, Zurich, Switzerland
1984 - One man show, Wilfrid Museum, Hazorea
Petit Palais, Geneva
1990 - Museum of History and Art, Anchorage, Alaska
Alaska Fairbank Association
Wichita Art Museum, Kansas
1991 - Fine Arts Museum, Mobie, Alabama
Paine Art Center and Arboretum, Oshkosh, Wisconsin
The Hyde Collection, Glen Falls, New York
1992 - Art Museum, Beaumont, Texas
Lakeview Museum of Art and Sciences, Peoria, Illinois
Fine Arts Gallery, Kansas City, Missouri
Sangre de ChristoArt Center, Pueblo, Colorado
1998 - One man show, Gallery Ein Hod
1993-2004 - Gallery Ein Hod
2003 - Millennium Gallery, Prague, Czech Republic
2007 - תערוכה קבוצתית - "תארוחה", עין הוד(הקישור אינו פעיל)
הערות שוליים

↑  למשל ב"Gallery Millennium"‏,‏"Martin Selig Real Estate"‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299536305171  ISNI: 0000 0000 7911 0632  LCCN: no2010015463  RERO: 02-A023279513  ULAN: 500485338  VIAF: 98424515   WorldCat (עם VIAF): 98424515 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון קנדלה

| --- | --- |
 לידה:  3 ביולי 1916 סטאר ג'נקשן שבפנסילבניה, ארצות הברית
 פטירה:  23 ביולי 2017  (בגיל 101) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 עמדה:  מאמן
 גובה:  1.85 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת מינסוטה
 היכל התהילה:  הוצג כמאמן בשנת 1995
 קבוצות כמאמן
 1946–1947   1947–1959   1959–1968:  אוניברסיטת סנט תומאס   מיניאפוליס לייקרס   אוניברסיטת מינסוטה
 הישגים כמאמן
 5 אליפויות NBA‏ (1949, 1950, 1952–1954) אליפות ה-NBL‏ (1948) אחד מ-10 המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1957–1959:  מיניאפוליס לייקרס
 
ג'ון אלברט קַנדְלַה (באנגלית: John Albert Kundla;‏ 3 ביולי 1916 – 23 ביולי 2017) היה מאמן כדורסל אמריקאי, מאמנה הראשון של קבוצת מיניאפוליס לייקרס מליגת ה-NBA. לאורך 12 עונותיו בלייקרס הוביל אותה לזכייה באליפות ליגת ה-NBL ול-5 זכיות באליפות ה-NBA. בשנת 1995 הוצג כמאמן בהיכל התהילה של הכדורסל, ובשנת 1996 נבחר לאחד מעשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
ביוגרפיה

קנדלה נולד בעיירה "סטאר ג'נקשן" שבמדינת פנסילבניה, ועבר בילדותו לעיר מיניאפוליס שבמינסוטה. בין השנים 1936–1939 למד באוניברסיטת מינסוטה ושיחק עבור קבוצת הכדורסל שלה, ובסיום לימודיו החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצה. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל הים האמריקאי, ובסיומה חזר למינסוטה ואימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט תומאס אשר במיניאפוליס וסיינט פול.
לקראת עונת 1947/1948 מונה למאמנה הראשון של קבוצת מיניאפוליס לייקרס מליגת ה-NBL, עבור שכר של כ-6,000 דולר לעונה. יחד עם קנדלה, הצטרף ללייקרס הסנטר ג'ורג' מייקן, שהפך במהרה לשחקן הדומיננטי ביותר של אותה תקופה. באותה עונה, היחידה של הלייקרס ב-NBL, הוביל קנדלה את קבוצתו לאליפות הליגה אחרי שגברה בסדרת הגמר על רוצ'סטר רויאלס של ארני רייסן, אל סרבי, רד הולצמן ובוב דייוויס.
בעונת 1948/1949 עברה מיניאפוליס לשחק בליגת ה-BAA (שסופחה שנה לאחר מכן לליגת ה-NBA), והפכה מיד לקבוצה המובילה בליגה הודות לכוכביה ג'ורג' מייקן, ורן מיקלסן, ג'ים פולארד וסלייטר מרטין. ב-6 עונותיה הראשונות ב-NBA זכתה מיניאפוליס ב-5 אליפויות, כולן תחת הדרכתו של קנדלה. בתחילת עונת 1957/1958 עבר קנדלה לתפקיד בהנהלת הקבוצה, והשאיר את אימון הקבוצה בידי מייקן שפרש זה מכבר. לאחר פתיחת עונה חלשה בה העמידה מיניאפוליס מאזן ניצחונות שלילי 9–30 חזר קנדלה לאמן את הקבוצה, והחזיק בתפקיד עד סיום עונת 1958/1959. בעונתו האחרונה בלייקרס הצטרף לקבוצה הרוקי אלג'ין ביילור, שקלע 24.9 נקודות בממוצע למשחק והוביל את מיניאפוליס לגמר ה-NBA, בו הפסידה לבוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4.
בעונת 1959/1960 עבר מועדון הלייקרס לעיר לוס אנג'לס, מה שהביא לעזיבתו של קנדלה שהעדיף להישאר במיניאפוליס. בין השנים 1959–1968 אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה, ולאחר תפקיד זה פרש מאימון.
ב-11 עונותיו כמאמן ראשי ב-NBA העמיד קנדלה מאזן מצטבר של 725 ניצחונות ו-423 הפסדים בעונה הסדירה (58.3%), וכן 95 ניצחונות ו-60 הפסדים בשלב הפלייאוף (63.2%). קנדלה הוא אחד משלושה מאמנים בלבד שהובילו את קבוצתם ל-3 זכיות רצופות באליפות ה-NBA, לצד רד אאורבך ופיל ג'קסון.
ב-23 ביולי 2017 נפטר קנדלה במרכז דיור מוגן במיניאפוליס, בגיל 101.
הערות שוליים

1 2  דף המאמן, באתר היכל התהילה
↑  עשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA, במדור ההיסטוריה של אתר ה-NBA
1 2  Lakers' titles began as Kundla led way, באתר startribune.com,‏ 2 במרץ 2011
↑  סיכום עונת 1958/1959 של הלייקרס, באתר Basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות האימון של קנדלה ב-NBA, באתר Basketball-reference.com
↑  John Kundla, former Minneapolis Lakers coach and Hall of Famer, dies at 101, באתר הרשמי של ה-NBA,‏ 23 ביולי 2017
תמונה קבוצתית של מיניאפוליס לייקרס בעונת 1950, אותה הוביל קנדלה לזכייה באליפות ה-NBA.
ג'ון ניקולס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביולי 1896 מרקינגטון, הרוגייט, צפון יורקשייר, בריטניה בריטניה 
 פטירה:  7 בפברואר 1954 (בגיל 57) אלדרשוט, בריטניה בריטניה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  איטון קולג' 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   בריגדיר
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ההודית ה-10   מפקד הדיוויזיה ה-50
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 אות השירות המצוין  הצלב הצבאי 
 
ג'ון סבסטיאן ניקולס (באנגלית: John Sebastian Nichols;‏ 5 ביולי 1896 – 7 בפברואר 1954) היה קצין של הצבא הבריטי שנלחם הן במלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה, אשר במהלכה פיקד על הדיוויזיה ה-50 (נורת'מבריה) במהלך קרב אל-עלמיין השני ובמהלך המערכה בתוניסיה בין השנים 1942 עד 1943.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ניקולס נולד ב-5 ביולי 1896 בעיירה מרקינגטון, הרוגייט, צפון יורקשייר.     אביו היה הכומר סבסטיאן אליהו ניקולס, איש דת אנגליקני, ואמו הייתה קרולינה איזבל מארה.
ניקולס התחנך באיטון קולג', וזמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לצבא הבריטי והוסמך כלוטננט משנה ברגימנט לינקולנשייר (לימים רגימנט לינקולנשייר המלכותי) בסוף ספטמבר 1914. הוא הועלה לדרגת לוטננט בתחילת אוגוסט 1915, ולקפטן בראשית יוני 1916, הוא שירת בגדוד 1/5, לינקולנס, כחלק מהחטיבה ה-138 (לינקולן ולסטר) של הדיוויזיה ה-46 (צפון מידלנד), בחזית המערבית במשך רוב המלחמה, וקיבל את עיטור הצלב הצבאי (MC) בשנת 1918, בנוסף לכך הוא נפצע פעמיים.
ביוגרפיה > בין המלחמות

לאחר המלחמה נשאר ניקולס בצבא, והוא הועבר לצבא ההודי ושירת עם רגימנט פנג'אב ה-21 במערכה בווזיריסטאן, שם הוענק לו עיטור הצלב הצבאי פעם נוספת בשנת 1921. הוא הועבר בחזרה לצבא הבריטי לרגימנט הגבול במרץ 1922. הוא חזר לאנגליה ולמד במכללה לפיקוד ומטה בקימברלי בין השנים 1930–1931, ושירת לצד חניכים כמו ג'ורג' הופקינסון, מיילס דמפסי, מנלי ג'יימס, ג'יימס סטיל, ויליאם גוט וג'ורג' סימס.
לאחר שסיים את לימודיו בקימברלי בדצמבר 1931, הוא מונה בנובמבר 1932, כקצין מטכ"ל (GSO) לאימונים גופניים בפיקוד אלדרשוט, והועלה לדרגת מייג'ור בתחילת ינואר 1936. בפברואר 1935 הפך אז לקצין אג"ם בחטיבה ה-13, בפיקודו של בריגדיר ג'ון פריסטמן ונשלח לארץ ישראל במהלך המרד הערבי הגדול. בשנים 1938–1940 הוא היה המדריך הראשי של בית הספר לקצינים בכירים במשלחת הצבאית הבריטית לצבא מצרים, והועלה לדרגת לוטננט קולונל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת ניקולס במערך מעורב המכונה "כוח חב"  שהביא לסיום מוצלח של המלחמה האנגלו-עיראקית. בהמשך פיקד על הגדוד ה-1, רגימנט אסקס, ולאחר מכן שימש בחטיבה ה-23 של הדיוויזיה ה-70 בפיקודו של רונלד סקובי במהלך מבצע צלבן, בנובמבר 1941. בסוף ינואר 1942, זמן קצר לפני צאת הגדוד להודו, הוא קיבל פיקוד על החטיבה ה-151, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-50 (נורת'מבריה), ובסוף יוני מונה למפקד הדיוויזיה ההודית ה-10, והועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
ביולי 1942 הוא ירש את ויליאם ראמסדן כמפקד הדיוויזיה ה-50 (נורת'מבריה), והוביל אותה בקרב אל-עלמיין הראשון, קרב אל-עלמיין השני בסוף אוקטובר ובמערכה בתוניסיה בקרב קו מארת' במרץ 1943, שם הוא היווה חלק מהקורפוס ה-30 של אוליבר ליס. עם זאת, הוא הודח מתפקידו באמצע אפריל 1943 על ידי הגנרל ברנרד לו מונטגומרי, מפקד הארמייה השמינית הבריטית, אשר האשים אותו בתפקוד הגרוע יחסית של הדיוויזיה במהלך הקרב, אם כי האשמה הייתה יותר תוכנית לקויה מאשר אשמתו של ניקולס. הוא הוחלף על ידי סידני קירקמן, שכמו הורוקס היה במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי לצד ניקולס.
בהמשך הוא פיקד על החטיבה ה-182, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-61 בפיקודו של צ'ארלס ויינרייט, בבריטניה החל בנובמבר 1943, ולאחר מכן פיקד גם על כוח הסיור המוטס של בעלות הברית בין מרץ ליולי 1945. באוגוסט 1945 הוא פיקד על החטיבה ה-114.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

הוא פרש מהצבא כקולונל, למרות שקיבל דרגה זמנית של מייג'ור גנרל במהלך הקריירה הצבאית שלו וברוב המקורות אומרים שהוא הועלה לדרגת בריגדיר. הוא נפטר ב-7 בפברואר 1954 באלדרשוט, המפשייר, בגיל 57.
הערות שוליים

1 2 3   Generals.dk
↑  England & Wales, Civil Registration Birth Index, 1837–1915
↑  England & Wales, Civil Registration Death Index, 1916–2007
↑  1901 England Census
↑  England & Wales, National Probate Calendar (Index of Wills and Administrations), 1858–1966, 1973–1995
↑  Alumni Oxonienses: The Members of the University of Oxford, 1715–1886 Volume 3 (באנגלית). Oxford: University of Oxford. 1891. p. 1022. נבדק ב-7 ביוני 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Smart, p. 233
↑  "Ophelia – Operations & Codenames of WWII". codenames.info. נבדק ב-7 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
גוסטב פון הולן

| --- | --- |

גוסטב פון הולאן
 לידה:  22 בדצמבר 1851 שנוויידה (אנ'), ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  7 בנובמבר 1917 (בגיל 65) קניגסברג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1873–1917 (כ־44 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הפרשים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-21 מפקד קורפוס הפרשים ה-4 מפקד הדיוויזיה ה-3 מפקד הדיוויזיה ה-37
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 
גנרל חיל הפרשים גוסטב קרל אמיל ביאטוס פרייהר פון הולן (בגרמנית: Gustav Karl Emil Beatus Freiherr von Hollen; 22 בדצמבר 1851 – 7 בנובמבר 1917) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

פון הולן נולד ב-22 בדצמבר 1851 בעיר שנוויידה שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה (כיום גרבין (אנ'), שלזוויג-הולשטיין, גרמניה). במאי 1873 התגייס לצבא הפרוסי, וסופח לרגימנט האולאנים ה-15. באוגוסט 1883 קודם לדרגת לויטננט, ובספטמבר 1888 הועלה לדרגת האופטמן. החל מפברואר 1889, מילא תפקידי מטה במשרד המלחמה הפרוסי. בפברואר 1892 מונה למפקד פלוגה ברגימנט האולאנים ה-16, ובנובמבר 1898 הפך להיות קצין מטה ברגימנט הרגלים ה-6. בספטמבר 1898 הועלה לדרגת מיור.
בספטמבר 1901 מונה למפקד רגימנט היגרים ה-1 בפוזנן, ובאפריל 1905 הועבר לפקד על רגימנט היגרים המלכותי. בפברואר 1906 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמרץ 1908 מונה למפקד בריגדת הפרשים ה-4 בברומברג. במרץ 1910 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באוקטובר 1912 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט מונה למפקד הדיוויזיה ה-21 בפרנקפורט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה הולן למפקד קורפוס הפרשים ה-4, אשר היה חלק מהארמייה החמישית תחת פיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הולן פיקד על הקורפוס שלו במהלך הקרב על הארדנים, אולם לאחריו התברר שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וקורפוס הפרשים ה-4 פורק. בדצמבר של אותה שנה הולאן קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-3, אשר הועברה לחזית המזרחית. הוא פיקד על הדיוויזיה עד יוני 1915, עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, ופיקד עליה במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב.
במהלך שנת 1916 הוא חלה באופן אנוש, וביולי של אותה שנה נאלץ לצאת לחופשה. בינואר 1917 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא לא התאושש מהמחלה, ומת בקניגסברג ב-7 בנובמבר 1917 בגיל 65.
גוסטב פון גרונבאום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בספטמבר 1909 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 בפברואר 1972 (בגיל 62) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה (1931) 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 
פרופ' גוסטב אדמונד ריטר פון גרינבאום (בגרמנית: Gustave Edmund Ritter von Grünebaum;‏ 1 בספטמבר 1909, וינה, אוסטריה – 27 בפברואר 1972, לוס אנג'לס) היה היסטוריון ומזרחן אוסטרי שהיגר לארצות הברית.
פון גרונבאום קיבל תואר דוקטור במזרחנות באוניברסיטת וינה. כאשר גרמניה הנאצית סיפחה את אוסטריה באנשלוס ב-1938 עבר לארצות הברית. הוא קיבל שם משרה במכון אסיה בניו יורק בניהולו של ארתור אפהאם פופ. ב-1943 עבר לאוניברסיטת שיקגו ונעשה פרופסור לערבית ב-1949. ב-1957 הוא מונה לפרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון ולמנהלה של מחלקה חדשה שנקראה המרכז למזרח הקרוב (Near Eastern Center) באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
היה נשוי לגיזלה שטוירמן.
הערות שוליים

↑  Österreichische Soziologinnen und Soziologen im Exil 1933 bis 1945, Archive for the History of Sociology in Austria
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296154905171  PLWABN: 9810682697505606  BIBSYS: 90594819  BNE: XX976768  BnF: cb12032067t (data)  CANTIC: a10185641  CiNii: DA00495832  GND: 118698583  ICCU: CUBV147666  ISNI: 0000 0001 1031 8889  LCCN: n80040158  LNB: 000087075  NDL: 00459881  NKC: jn20031015021  NLG: 141042  NSK: 000254114  NTA: 069200629  RERO: 02-A000075800  SELIBR: 326647  SNAC: w6p28t4g  SUDOC: 028496396  TDVİA: grunebaum-gustave-edmund-von  Trove: 1250808  VcBA: 495/48202  VIAF: 102320881   WorldCat (עם VIAF): 102320881
ג'יימס מיי

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1963 (בן 61) בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  James Daniel May 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת לנקסטר  Oakwood High School  Pendle College, Lancaster  Thomas Rotherham College 
 מעסיק:  אמזון פריים וידאו, W. Chump & Sons Ltd, BBC 
 בן או בת זוג:  Sarah Frater 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  JamesMay
 טוויטר:  MrJamesMay
 
ג'יימס מיי
ג'יימס דניאל מיי (אנגלית: James Daniel May; נולד ב-16 בינואר 1963) הוא מנחה טלוויזיה ועיתונאי בריטי. ידוע בעיקר כשותף להנחיית תוכנית הרכב טופ גיר של BBC לצד ג'רמי קלארקסון וריצ'רד המונד. בנוסף, כותב מיי טור אישי במוסף הרכב השבועי של העיתון הבריטי דיילי טלגרף.
מיי וקלארקסון הם האנשים הראשונים שהגיעו לקוטב הצפוני באמצעות מכונית. הם עשו זאת ביחד עם צוות איסלנדי, על גבי טויוטה היילקס, במסגרת תוכנית מיוחדת של טופ גיר.