stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איפאה
הערות שוליים

↑  the wood database, העץ ipe
↑  the wood database, העץ cumaru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561028605171
יגאל שפי

| --- | --- |

 לידה:  1946 (בן 79 בערך) ירושלים
 ענף מדעי:  היסטוריה צבאית-ביטחונית
 עיסוק:  מרצה וחוקר
 פרסים והוקרה:  • פרס יצחק שדה לספרות צבאית • פרס על שם שרי וישראל רויזמן לחקר המודיעין • פרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת
 בת זוג:  מאירה שפי
 מספר צאצאים:  2
 תרומות עיקריות
 מחקרים על היסטוריה צבאית של ארץ-ישראל ותולדות המודיעין
 
ראש אמ"ן שלמה גזית (ראשון משמאל) מארח בלשכתו קציני אמ"ן שעלו בדרגה, אפריל 1977, יגאל שפי ראשון מימין
יגאל שפי (נולד 1946) הוא היסטוריון ישראלי, מתמחה בהיסטוריה צבאית-ביטחונית של המזרח התיכון, ארץ ישראל ומדינת ישראל במאות ה-19 וה-20 ובתולדות המודיעין המודרני. פרופסור חבר (בגמלאות) במכללה האקדמית תל-חי ובאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > נעורים ושירות צבאי

יגאל שפי נולד ב-1946 בירושלים בשם יגאל שפיצבורד. למד בבית הספר היסודי "סוקולוב" ובמגמת מזרחנות בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. היה חניך בתנועה המאוחדת ואחר כך בתנועת הצופים בשבט מודיעין.
ב-1964, עם סיום לימודיו, התגייס לצה"ל, למד באולפן לערבית ושירת בסדיר ובקבע בתפקידים ייעודיים ופיקודיים בחיל המודיעין במערכי האיסוף, השדה והמחקר. במלחמת ששת הימים לחם בחזית הסורית, במלחמת ההתשה שירת בסיני, במלחמת יום הכיפורים, ב-1973, פיקד על כוח האזנה נייד בסיני ובמערב אפריקה ובמלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן רמ"ח איסוף באמ"ן. שפי בוגר השתלמות מח"טים והמכללה לביטחון לאומי. פרש מצה"ל ב-1988 בדרגת סגן אלוף.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

ב-1971 הוסמך לתואר ראשון בהיסטוריה כללית והיסטוריה של המזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1987 הוסמך לתואר שני בהיסטוריה צבאית ודיפלומטית בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב. ב-1993 הוענק לו דוקטור לפילוסופיה מטעם הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב.
שפי לימד בתוכניות המוסמך ללימודי הביטחון ולימודי הדיפלומטיה בפקולטה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובתוכנית המוסמך ללימודי הגליל, בחוג ללימודים רב תחומיים במכללה האקדמית תל-חי. ב-2012 מונה לדרגת פרופסור חבר במכללה האקדמית תל-חי. התמחה, לימד קורסים והנחה תלמידי מחקר בחקר מלחמת העולם הראשונה (במיוחד במזרח התיכון), תולדות המודיעין המודרני והתפתחות הנשק הכימי. שפי מקובל, בקהילה ההיסטוריונית, כמוביל בחקר מלחמת העולם הראשונה במזרח התיכון בכלל ובארץ ישראל בפרט.
פרש מהוראה באקדמיה ב-2017 וממשיך לחקור ולפרסם בתחומי התמחותו.
ביוגרפיה > משפחה

שפי נשוי למאירה (לבית וייסמן), מעצבת תפאורה ותלבושות בתיאטרון ולימדה בבית הספר לאומנויות הבמה במכללת סמינר הקיבוצים, ולהם בת – אפרת, מנהלת פרויקטים בתחום המחשוב ובן – נדב, מנהל היחידה להתאוששות במחלקת ההרדמה בבית חולים בילינסון. מתגורר בתל אביב.
עבודות מדעיות

שפי פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת שפיטים וקבצים ערוכים בישראל, בריטניה, ארצות הברית, צרפת, גרמניה, נורווגיה וטורקיה.
עבודות מדעיות > ספרים

יגאל שפי, ההונאה במערכות המדבר המערבי, 1940–1942, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1987
יגאל שפי, סיכת מם־מם: המחשבה הצבאית בקורסים לקצינים ב"הגנה", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991 (זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת 1988)
יגאל שפי, התרעה במבחן: תפיסת ההתרעה של ישראל ופרשת "רותם", 1957–1960, הוצאת מערכות, 2008, ת"א (זכה בפרס ע"ש שרי וישראל רויזמן לחקר המודיעין לשנת 2007 בחסות המכון למחקרי ביטחון לאומי)
יגאל שפי, (עם יוסי בן-ארצי), לכבוש את חיפה: מסע מודיעיני לארץ־ישראל, הוצאת יד בן-צבי, 2018
יגאל שפי, "עשן דמע" בארץ-ישראל: נשק כימי נוטל יכולת בתקופת המנדט, הוצאת המחלקה להיסטוריה בצה"ל, 2023.
Yigal Sheffy, The Intelligence Dimension of the Palestine Campaign 1914-1918, Frank Cass, London, 1998
עבודות מדעיות > קבצים בעריכתו

Yigal Sheffy (with Shaul Shai), The First World War: Middle Eastern Perspective, MOD Publishing House, Tel Aviv, 2001
Yigal Sheffy (with Eran Dolev and Haim Goren), Palestine and World War I: Grand Strategy, Military Tactics and Culture in War, I.B. Tauris, London, 2014
עבודות מדעיות > עריכות מדעיות

אנתוני קורדסמן ואברהם וגנר, מלחמת איראן-עיראק: לקחים של מלחמה מודרנית, הוצאת מערכות, 1998
פרידריך קרס פון קרסנשטיין, עם הטורקים לתעלת סואץ, הוצאת מערכות, 2002
סטיוארט גריפין, מבצעים משותפים של הצבא הבריטי, הוצאת מערכות, 2010 (תרגום ועריכה).
ג'ון גרדנר, המערכה על סוריה 1918, הוצאת מערכות, 2020
תפקידים (בהווה ובעבר)

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא יש להטמיע את התוכן בגוף הערך ולמחוק את הרשימה הזו.
מנהל מרכז המידע במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב (1996-1988).
מנחה אקדמי במרכז המידע לחקר המודיעין במרכז למורשת המודיעין ליד אתר ההנצחה של חללי קהילת המודיעין בגלילות (2000-1995).
מנהל ביקורת בכיר במשרד מבקר המדינה, האגף לנושאים מיוחדים בחטיבה לביקורת מערכת הביטחון (2014-2008).
שפי ניהל את פרויקט ההעברה והשילוב של ארכיון אמ"ן בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון (הסתיים ב-2008) והוא משמש יועץ לארכיון צה"ל ופעיל בשימור תיעוד היסטורי של אגף המודיעין ויחידותיו.
בעבר היה עמית מחקר במרכז לחקר כוח המגן על שם ישראל גלילי וחוקר במכון לחקר המלחמות של המחלקה להיסטוריה בצה"ל, חבר הוועדות האקדמיות המייעצות בכתבי העת עלי זית וחרב (שנתון העמותה לחקר כוח המגן ע"ש ישראל גלילי), Civil Wars ,ו-Studies in Conflict and Terrorism וחבר בהנהלות של החברה להיסטוריה צבאית ליד אוניברסיטת תל אביב, הוועד הפועל של המרכז למורשת המודיעין, העמותה להענקת הפרס לספרות צבאית ע"ש יצחק שדה ז"ל והוועדה הביבליוגרפית של הוועד הבינלאומי להיסטוריה צבאית (International Commission of Military History).
חבר בוועדה האקדמית של "יסודות" – כתב העת של המחלקה להיסטוריה בצה"ל ובהנהלת עמותת קרן ענבר לעידוד המחקר והעשייה בתחום ההתמודדות מול הטרור.
יוזמות

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא יש להטמיע את התוכן בגוף הערך ולמחוק את הרשימה הזו.
כנס קולוקוויום בינלאומי שנערך בתל אביב ובאיסטנבול – The First World War: Middle Eastern Perspective (2000) בשיתוף אוניברסיטת תל אביב, המחלקה להיסטוריה של צה"ל והאגף להיסטוריה של הצבא הטורקי.
סימפוזיון ישראלי-טורקי שהתקיים באוניברסיטת תל אביב – Golden Wings: Introduction of Aviation to Eretz-Israel (2001).
כנס בינלאומי שהתקיים ב-2007 במכללה האקדמית תל-חי בשיתוף פרופ' חיים גורן ופרופ' ערן דולב – Palestine and the First World War – New Perspectives.
מפעל מתמשך לשימור התיעוד ההיסטורי של יחידות אמ"ן באמצעות שילובו בארכיון צה"ל, בשיתוף עמותות המורשת היחידתיות, מפקדי היחידות, וסגל הארכיון.
פרסים ואותות הערכה

פרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרו "סיכת מם־מם: המחשבה הצבאית בקורסים לקצינים ב"הגנה" (1988)
פרס על שם שרי וישראל רויזמן לחקר המודיעין לשנת 2007 בחסות המכון למחקרי ביטחון לאומי על ספרו "התרעה במבחן: תפיסת ההתרעה של ישראל ופרשת "רותם", 1957–1960"
פרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת לשנת 2019 על תרומתו בפרויקט לשימור ידע (ביחד עם אחרים).
הערות שוליים

↑  אחרי שפי תא"ל אריה בנטוב, אל"ם מוטי דוראון, אל"ם טוביה פיינמן, אל"ם משה קריסטל ואל"ם אפרים לפיד
↑  שם המשפחה שונה לשפי ב-1953
↑  במהלך שירות הקבע נשלח שפי ללימודים אקדמאיים לתואר הראשון
↑  נושא עבודת הגמר: קורסי המ"מים והמחשבה הצבאית בארגון ההגנה
↑  נושא עבודת הדוקטורט: המימד המודיעיני בכיבוש ארץ-ישראל על ידי הבריטים במלחמת העולם הראשונה
↑  מאירה שפי, צופן הדימויים: הממד החזותי בתיאטרון המערבי, הוצאת רסלינג, 2017
↑  אירוע לכבוד צאת ספרם של פרופ' יגאל שפי ופרופ' יוסי בן-ארצי, באתר "העמותה לתולדות חיפה", 16 באפריל 2019
↑  "עשן דמע" בארץ־ישראל: נשק כימי נוטל יכולת בתקופת המנדט, באתר צה"ל, 2023
↑  הפרס ניתן על סמך עבודת מחקר המסיימת לתואר מוסמך. הספר פורסם ב-1991
↑  אפרים לפיד, פרויקט מורשת יחידה 504 זכה בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת, באתר israeldefense.co.il, ‏26 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268037005171  BnF: cb13736639j (data)  LCCN: n88192527  VIAF: 42017685   WorldCat (עם VIAF): 42017685
איוונופיל

| --- | --- |
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז ז'יטומיר ז'יטומיר
 גובה:  253 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,787 (2025)
 קואורדינטות:  49°51′N 28°12′E﻿ / ﻿49.850°N 28.200°E﻿ / 49.850; 28.200
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאיוונופיל(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאיוונופיל(למפת מחוז ז'יטומיר רגילה) ז'יטומיר ברדיצ'ב קורוסטן זוויאהל מאלין אוברוץ' אולבסק בלארוס קייב ויניצה חמלניצקי רובנואיוונופיל(למפת מחוז ז'יטומיר מוגדלת) ז'יטומיר ברדיצ'ב קורוסטן זוויאהל מאלין אוברוץ' אולבסק בלארוס קייב ויניצה חמלניצקי רובנואיוונופיל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
איוונופיל (באוקראינית: Іванопіль; בפולנית: Januszpol) היא עיירה במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-17, ובשנת 1793 נכלל בשטחי האימפריה הרוסית.
יהודי היישוב

במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו בעיירה מספר פוגרומים, בהם נרצחו עשרות מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,400 יהודים, כחמישית מתושביה, אך מספרם פחת במהלך התקופה הסובייטית, ובשנת 1929 סגרו השלטונות את בית הכנסת ביישוב.
ב-3 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו 32 יהודים בה. לאחר מכן, רוכזו יהודי העיירה וכפרי הסביבה בגטו קטן שהוקם בה, בו חויבו בענידת טלאי צהוב והועסקו בעבודות כפייה, תוך שוד רכושם בידי השוטרים האוקראינים והגרמנים. במאי 1942 שולחו כ-80 גברים יהודים מהגטו שבעיירה למחנה עבודה בברדיצ'ב, ושם נרצחו.
בסוף מאי 1942 נלקחו כל יהודי הגטו שבעיירה לחורשה בסמוך ליישוב, ושם נרצחו בבורות ירי.
ליגת העל האיטלקית בכדורסל

| --- | --- |

 שם מלא:  Lega Basket A
 כינוי:  סרייה א'
 תחום:  כדורסל
 ארגון:  מנהלת הליגה פדרציית הכדורסל האיטלקית
 מדינות:  איטליה
 קבוצות:  16
 תקופת הפעילות:  1920–הווה (כ־105 שנים)
 אלופה נוכחית:  אולימפיה מילאנו
 מירב הזכיות:  אולימפיה מילאנו (31)
 מפעל גבוה:  יורוליג, יורוקאפ
 מפעל מקביל:  הגביע האיטלקי בכדורסל
 מפעל נמוך:  הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל 
 www.legabasket.it
 
משחק של לוטומטיקה רומא
הסרייה א' בכדורסל (באיטלקית: Serie A di pallacanestro) היא ליגת הכדורסל הבכירה באיטליה.
היסטוריה

הליגה נוסדה בשנת 1920 כליגה חובבנית, ורק בשנת 1948 הפכה לליגה מקצוענית. במשך השנים הראשונות לקיומה של הליגה שלטה ללא עוררין מילאנו שעד היום היא הקבוצה בעלת מספר הזכיות הרב ביותר באליפות מאז היווסדה של הליגה, 25 אליפויות.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א ונחשבה במשך שנים לאחת מליגות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית וחוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש בסך הכול 34 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה, בסיומה של סדרת גמר של הטוב משבעה משחקים.
השתתפות במפעלים אירופאים

בקיץ 2008 השעתה התאחדות הכדורסל האיטלקית את קבוצת אלדו נאפולי ואת קבוצת אורלנדינה באסקט הסיציליאנית מכל פעילות (הורדו לליגות הנמוכות), לאחר ששתי הקבוצות עברו על תקנות הליגה כאשר רשמו שחקנים באופן לא חוקי. בעקבות זאת צומצמה הליגה מ-18 ל-16 קבוצות.
עד לעונת 2015–2016 שיחקו שלוש הקבוצות המסיימות במקומות הראשונים במפעל היורוליג (ארמאני מילאנו מקבלת שריון אוטומטי כאחת ממקימות יול"ב), הקבוצה שסיימה במקום הרביעי וכן זוכת הגביע האיטלקי שיחקו במפעל היורוקאפ והקבוצה שסיימה במקום החמישי משחקת במפעל היורוצ'אלנג'. בינואר 2016 הודיעה התאחדות הכדורסל האיטלקית שהחל מעונת 2016–2017 ישחקו קבוצות איטלקיות במפעלי פיב"א בלבד. עם זאת, ב-2017 הודיעה ההתאחדות שהחל מעונת 2017–2018 מועדנים מאיטליה יהיו חופשיים להשתתף בכל גביע אירופאי המבוסס על השגים ספורטיביים.
היסטוריית אלופות

אלופת הליגה עונדת בעונה הבאה סמל קטן עם דגל איטליה על מדיה, הנקרא "סקודטו" (מגן קטן).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1948-49 וירטוס בולוניה  1949-50 בורלטי מילאנו  1950-51 בורלטי מילאנו  1951-52 בורלטי מילאנו  1952-53 בורלטי מילאנו  1953-54 בורלטי מילאנו  1954-55 מינדאנטי בולוניה  1955-56 מינגאנטי בולוניה  1956-57 זימנטל מילאנו  1957-58 זימנטל מילאנו  1958-59 זימנטל מילאנו  1959-60 זימנטל מילאנו  1960-61 איניס וארזה  1961-62 זימנטל מילאנו  1962-63 זימנטל מילאנו  1963-64 איניס וארזה  1964-65 זימנטל מילאנו  1965-66 זימנטל מילאנו  1966-67 זימנטל מילאנו  1967-68 אורנסודה קאנטו  1968-69 איניס וארזה  1969-70 איניס וארזה  1970-71 איניס וארזה  1971-72 זימנטל מילאנו  1972-73 איניס וארזה  1973-74 איניס וארזה |  1974-75 פורסט קאנטו  1975-76 סינודינה בולוניה  1976-77 מובילג'ירג'י וארזה  1977-78 מובילג'ירג'י וארזה  1978-79 סינודינה בולוניה  1979-80 סינודינה בולוניה  1980-81 סקוויב קאנטו  1981-82 בילי מילאנו  1982-83 באנקו רומא  1983-84 גראנארולו בולוניה  1984-85 סימאק מילאנו  1985-86 סימאק מילאנו  1986-87 טרסר מילאנו  1987-88 סקאבוליני פזארו  1988-89 פיליפס מילאנו  1989-90 סקאבולני פזארו  1990-91 פונולה קזרטה  1991-92 בנטון טרוויזו  1992-93 קנור בולוניה  1993-94 באקלר בולוניה  1994-95 באקלר בולוניה  1995-96 סטפאנל מילאנו  1996-97 בנטון טרוויזו  1997-98 קינדר בולוניה  1998-99 רוסטרס וארזה  1999-00 פאף בלוניה |  2000-01 קינדר בולוניה  2001-02 בנטון טרוויזו  2002-03 בנטון טרוויזו  2003-04 מונטפסקי סיינה  2004-05 קלימאמיו בולוניה  2005-06 בנטון טרוויזו  2006-07 מונטפסקי סיינה  2007-08 מונטפסקי סיינה  2008-09 מונטפסקי סיינה  2009-10 מונטפסקי סיינה  2010-11 מונטפסקי סיינה  2011-12 מונטפסקי סיינה  2012-13 מונטפסקי סיינה  2013-14 אולימפיה מילאנו  2014-15 דינמו סאסארי  2015-16 אולימפיה מילאנו  2016-17 רייר ונציה  2017-18 אולימפיה מילאנו  2018-19 רייר ונציה  2019-20 בוטלה בגלל נגיף הקורונה  2020-21 וירטוס בולוניה  2021-22 אולימפיה מילאנו  2022-23 אולימפיה מילאנו  2023-24 אולימפיה מילאנו |
הערות שוליים

↑  חגי סגל, איטליה: נאפולי וקאפה אורלנדו הורחקו מהליגה, שתמנה העונה 16 קבוצות, באתר nrg‏, 20 בספטמבר 2008
↑  French and Italian clubs to play exclusively in FIBA competitions starting next season, FIBA.com, January 15, 2016, Retrieved January 21, 2016
↑  Italian teams to compete in EuroCup again from next season, Sportando.com, March 4, 2017 (מאורכב)
1 2  לאחר חקירות על עבירות מס הוחלט על ביטול האליפות
התנועה האסלאמית של אוזבקיסטן

| --- | --- |
 
הדגלים ששימשו את הארגון לפני ואחרי הכרזת הנאמנות לדאעש
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 אידאולוגיה:  אסלאמיזם, פאן-אסלאמיזם, הג'יהאד הסלפי, אנטי-ציונות
 חלק מ:  המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית (מאז 2015)
 מתנגדים:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין הודו הודו איראן איראן קזחסטן קזחסטן קירגיזסטן קירגיזסטן פקיסטן פקיסטן רוסיה רוסיה טג'יקיסטן טג'יקיסטן טורקמניסטן טורקמניסטן ארצות הברית ארצות הברית
 
התנועה האסלאמית של אוזבקיסטן (IMU) הייתה קבוצה איסלאמית מיליטנטית שנוסדה בשנת 1998 על ידי האידאולוג האיסלאמי טהיר יולדשב והצנחן הסובייטי לשעבר ג'ומא נמאנגאני; שניהם ממוצא אוזבקי מאזור עמק פרגנה. מטרתה המקורית הייתה להפיל את הנשיא אסלאם קרימוב מאוזבקיסטן ולהקים מדינה איסלאמית תחת השריעה. בשנים שלאחר מכן היא התפתחה להיות בעלת ברית של אל-קאעדה.
הקבוצה גם שמרה על יחסים עם הטליבאן בשנות התשעים אך בחלוף השנים היחסים בין הטליבאן האפגני ל-IMU החלו להידרדר.
בהפעלת בסיסים בטג'יקיסטן ובאזורים שבשליטת הטליבאן בצפון אפגניסטן, השיקה ה-IMU סדרת פשיטות לדרום קירגיזסטן בשנים 1999 ו-2000. ה-IMU ספגה אבדות כבדות במהלך הפלישה האמריקנית לאפגניסטן בשנים 2001–2002. נמאנגאני נהרג, בעוד שיולדשב ורבים מהלוחמים שנותרו מה-IMU נמלטו עם שאריות הטליבאן לוזיריסטן, באזורים השבטיים המנוהלים פדרלית של פקיסטן. ה-IMU התמקד אז בלחימה נגד הכוחות הפקיסטניים באזורי השבטים, ונגד כוחות נאט"ו והכוחות האפגניים בצפון אפגניסטן.
באמצע 2015, הכריזו מנהיגיה על נאמנותם לארגון המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט (דאעש) והודיעו שה-IMU הוא חלק מהסניף האזורי של הארגון. בשנת 2016 דווח כי סיעה חדשה של התנועה האסלאמית של אוזבקיסטן התהוותה לאחר שהקבוצה הפכה לחלק מדאעש. הסיעה החדשה שמרה על שם הקבוצה והייתה עצמאית מדאעש. היא גם ציינה כי היא נאמנה לאל-קאעידה ולטליבאן ומשתפת את דעותיהם נגד דאעש.
הערות שוליים

↑  "Islamic Movement of Uzbekistan". Center for International Security and Cooperation (CISAC). נבדק ב-10 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sidikov, Alisher (2 ביולי 2003). "Pakistan Blames IMU Militants For Afghan Border Unrest". Radio Free Europe/Radio Liberty. נבדק ב-2008-07-03. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Country Reports on Terrorism 2011". United States Department of State. 31 ביולי 2012. נבדק ב-2014-10-10. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Islamic Movement of Uzbekistan faction emerges after group's collapse". Long War Journal. 2016-06-14. נבדק ב-2016-06-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2005022333  VIAF: 129362305   WorldCat (עם VIAF): 129362305
מעיין (שיר)

"מעיין" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה ביוני 1992 לאור חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט, כסינגל החמישי מתוך אלבומה החמישי של הזמרת, "זן נדיר".
על השיר

"מעיין" נכתב והולחן על ידי חנה גולדברג ואלאל. על הפקתו המוזיקלית הייתה יהודית רביץ אחראית. השיר מתאר תחושות של בדידות, פחד ואי-ודאות. השורות הראשונות מציירות תמונה של מצב רוח ירוד, כאשר הרוח "בנשמתך פורעת" והשמש לא מנסה לגעת. האדם בשיר יושב לבדו בחושך, והפחד "אוחז בו לאט". התיאורים של "מכשפת היער" הצוחקת ו"עורב על החלון צורח" מגבירים את תחושת האימה והאי-נוחות, ומרמזים על כוח חיצוני מאיים שמתקרב כמו אסון בלתי נמנע.
הפסקה השנייה מתמקדת בתגובה של האדם למצב הזה. על אף הפחד והתחושות הקשות, הוא מוצא בתוכו מקור כוח – מעיין שמתפרץ מבפנים ומתגבר. התהליך הזה מחזק אותו. "מעיין" מבטא את המסע מהתחושות השליליות והפחדים אל הכוח הפנימי שמתגלה ומתגבר, ומדגיש את הכוח הפנימי בבני האדם שמתגלה מתוך הקשיים.
עטיפה

עטיפת השיר "מעיין" מציגה עיצוב מינימליסטי. במרכז התמונה מופיע סמל בצבע תכלת על רקע לבן. הסמל מורכב מקווים מעוגלים, המזכירים דמות מופשטת או סימן ייחודי, שמוסיף לתחושת הפשטות והאלגנטיות של העיצוב.
הצבע התכלת והרקע הבהיר מעניקים לתמונה תחושה של רוגע וזרימה, המתאימה לנושא השיר שעוסק במעיין המתגבר מתוך הקשיים.
הצלחה מסחרית

ב-3 במאי 1992 הוצג "מעיין" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-13. ב-14 ביוני עלה למקום השמיני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-16 באוגוסט יצא מהדירוג השבועי לאחר שמונה שבועות צעידה רצופה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 8 |  |
גרסתו של אביתר בנאי

בשנת 1998 הופיע עם אסף אמדורסקי, דודי לוי, ערן צור, אורנה בנאי, אורלי פרל ואלי סורני במופע שהפיקה אלאל. הוא הוקלט ויצא מאוחר יותר כאלבום הופעה בשם "חברים שרים קורין". הקלטתו של בנאי ל"מעיין" זכתה להצלחה נאה במצעד הפזמונים של רשת ג'. הוא הגיע בשיאו למקום השלישי, ושהה בדירוג שלושה-עשר שבועות רצופים.
גרסתו של אביתר בנאי > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
הערות שוליים

1 2  מעיין באתר סטריאו ומונו
↑  זן נדיר באתר סטריאו ומונו
↑  מילות השיר, באתר שירונט
| קורין אלאל |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | "קורין אלאל" • "פירות אסורים" • "אנטארקטיקה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" • "הכחול של השמיים" • "פשוט כל כך" • "ארנבות משוקולד" • "קהלת" • "כאחד האדם" |  |
| אלבומי אוסף | "האוסף" • "המיטב" |  |
| אלבומי הופעה | "לתמונה נוספו המון צבעים" • "אקווריום: הופעות במפעל הפיס" |  |
| אלבומי משותפים | "ארץ טרופית יפה" • "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  |
| אלבומי מחווה | "חברים שרים קורין" |  |
| מארזי תקליטורים | "קורין אלאל / פירות אסורים" • "האלבומים המקוריים" |  |
| סינגלים | "הכול בינינו רגיל" • "סמבה אבן גבירול" • "תן לי קצת ממך" • "שיר בכיף" • "כבשים" • "פירות אסורים" • "שישי בלילה" • "הטבעת נפלה" • "ארץ קטנה עם שפם" • "אנטארקטיקה" • "שיר לשירה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "תאונה" • "יוצאת אל החיים" • "ימי הפרח והאהבה" • "מעיין" • "הוא כאן" • "לחיות" • "פירמידות" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" |  |
| שירים אחרים | "רוצים שלום" • "אמסטרדם" • "אין לי ארץ אחרת" • "התעשייה האבירית" • "שלושת הפעמונים" • "המנון לאהבה" • "ספק גדול" • "החיים בוורוד" • "אהבה בת עשרים" |  |
ליליה בסביץ

עטיפת הספר 'במירוץ עם הזמן' מאת ליליה בסביץ
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ליליה בסביץ-כהן (1900 אוקראינה – 1990, תל אביב) הייתה ממנהיגות תנועת הפועלות בתקופת היישוב ובימי המדינה, חברת מערכת דבר הפועלת. עסקה רבות בשאלת החינוך המשותף ובקידום מעמד האישה ביישוב העברי, במיוחד בתנועה הקיבוצית ובעולם העבודה.
ילדותה ונעוריה

נולדה בשנת 1900 בעיר קרמנצ'וג שבאוקראינה. למדה עברית ותנ"ך. משפחתה לא החשיבה עצמה כדתייה אך הקפידה לשמור על מנהגי חג ומועד. בשנת 1910 נסע סבה לארץ ישראל לביקור קרובים, ובעקבות סיפוריו הרבים על הביקור תכננו יתר בני המשפחה לעלות ארצה, אולם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 עיכב זאת. למדה בגימנסיה הרוסית לבנות והשתייכה לחוג לאומי "בטרם" בו למדו החברים והחברות היסטוריה יהודית, כלכלה, מדינה וספרות, ובו הונחו היסודות להשקפתה הציונית סוציאליסטית. בשנת 1917 הצטרפה עם דודתה לוועידה הציונית ברוסיה שם נחשפה לראשונה לפערים המעמדיים בחברה. בעקבות המהפכה עברה עם משפחתה ללנינגרד שם סבלו מהפצצות, מחלות ורעב.
פעילות ציונית ברוסיה

פעילותה הציונית עוררה בה רצון עז להעמיק את ידיעותיה בבעיות הכלכליות-חברתיות-פוליטיות מהן סבלו היהודים, ולמדה בפקולטה לקואופרציה והצטרפה למפלגות צעירי ציון ובמפלגה הציונית סוציאליסטית. בינואר 1922 נאסר על תנועת החלוץ להמשיך לפעול ברוסיה, ובערב ראש השנה בשנת 1922 נאסרה יחד עם חבריה הפעילים. תנאי המאסר היו טובים באופן יחסי, כולם נמצאו בבית אחד שהולאם מאחד העשירים והם השתדלו לשמור על סדר יום ולהמשיך בפעילותם הפוליטית והאידאולוגית. עם שחרורם נשלחה לבקר בסניפים השונים של המפלגה, בהם התקיימו אסיפות של ברית הנוער הציונית סוציאליסטית והשומר הצעיר. בשנת 1923 סיימה את לימודיה. זמן קצר לאחר מכן נתבקשה להחזיר את הדיפלומה שלה בשל פעילותה הציונית. היא סירבה ועברה לגור בעיר אחרת.
בשנת 1921 הכירה את ראובן ויניה כהן, שלימים יהפוך לבן זוגה ואב ילדיה. הוא נבחר למרכז של ברית הנוער הציונית-סוציאליסטית. באותה שנה נישאו בנישואים אזרחיים.
בסוף ינואר 1924 התקיימה בלנינגרד הוועידה הרביעית של המפלגה הציונית סוציאליסטית ובמרץ אותה שנה נאסרו כ-60 מפעיליה, שדינם היה גירוש לשלוש שנים לסיביר. במהלך החיפושים הצליחה לברוח ולהבריח איתה את המסמכים החשובים של המפלגה, ועם הקמת המרכז החדש של המפלגה שימשה כמקשרת בין המרכז הישן למרכז החדש באודסה, אליו הביאה את המסמכים שהצילה. משם חזרה למוסקבה ולקחה על עצמה את תפקיד הקישור בין האסירים למפלגה. כשאשתו של אחד האסירים הורשתה לבקרו עם חפצים והצליחה לעדכן בדבר פעילות המפלגה. התקשורת בין האסירים הייתה באמצעות כתב סתרים אותו תרגמה וכתבה.
בקיבוץ עין חרוד

ב-1924 הגיעה עם בן זוגה לארץ והם גרו בקיבוץ עין חרוד. היא ראתה בקיבוץ צורת חייה נעלה: "באשר קיבוץ זוהי הדרגה העליונה של הקואופרציה, קיים בה שיתוף לא רק באמצעי הייצור והעבודה, אלא בכל תחומי החיים. זוהי צורת חיים יחידה שקיימת בה עזרה הדדית ואחריות הדדית", כתבה לימים. בקיבוץ עבדה בחקלאות, במוסדות החינוך, בשירותים ובפעילות ציבורית. בשנים הראשונות עבדה כמזכירה טכנית במזכירות המשק ועם הזמן הייתה לחברת המזכירות.
כתיבה ועריכה

שימשה כעורכת ביטאון הקיבוץ צרור מכתבים וצרור מכתבים לשאלות החינוך המשותף. ניסיונה הראשון בארץ בעבודה ספרותית היה בעריכת ביטאון תנועת הקיבוץ המאוחד מבפנים. במשך שנים רבות ערכה את יומן עין -חרוד. ערכה את הקובץ חברות בקיבוץ שהשתתפו בו מאה חברות, יחד עם יוכבד בת-רחל. הקובץ הראשון הופיע בשנת תש"ד והודפסו שלוש מהדורות. הייתה חברה במערכת ביטאון הפועלות דבר הפועלת החל משנת הופעתו הראשונה (1934) במשך כשלושים שנה.
כתיבה ועריכה > הרשימה "השלישי"

ב-1934 פורסמה בכתב העת מבפנים רשימה פרי עטה שכותרתה "שלישי". נושא הרשימה היה הדיירת השלישית, עולה חדשה, בחדר משפחה שחלק זוג בקיבוץ, ועסק בכמיהה לאינטימיות, שחסרה בהתיישבות העובדת המשותפת. היה זה תיאור כואב על בני זוג שנאלצו לקיים יחסים אינטימיים כשהם מתגוררים בחדר אחד עם אדם נוסף, "השלישי", כשבין בני הזוג לבינו או לבינה מפרידה מחיצת בד. הרשימה נגעה בקורבן שהיה על החברים והחברות להקריב במסגרת הבחירה בחיים שוויוניים ושיתופיים בקיבוץ. היא פרסמה את הרשימה בשם בדוי, והיא הכתה גלים בתנועות הקיבוציות וביישוב בכלל. "על העיתונות בארץ להעתיק את הרשימה הזו ולחזור ולהעתיק עד שיתוקן העוול" אמר על כך משה בילינסון.