החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם
נוסח ההחלטה

החלטה 2334 (2016) התקבלה על ידי מועצת הביטחון בישיבתה ה־7853, שהתקיימה ב־23 בדצמבר 2016.
מועצת הביטחון:
חוזרת ומאשרת את החלטותיה הרלוונטיות, כולל החלטות 242 (1967), 338 (1973), 446 (1979), 452 (1979), 465 (1980), 476 (1980), 478 (1980), 1397 (2002), 1515 (2003), 1850 (2008),
בהיותה מונחית על ידי העקרונות והכוונות של אמנת האו"ם, היא חוזרת ומאשרת בין היתר את אי הקבילות של ניכוס שטח בכוח;
חוזרת ומאשרת את התחייבותה של ישראל, המדינה הכובשת, לציית בדקדקנות לאחריותה ולהתחייבויותיה המשפטיות בהתאם לאמנת ז'נבה הרביעית, המתייחסת להגנה על אזרחים בתקופות מלחמה מ־12 באוגוסט 1949, ומזכירה את חוות הדעת המייעצת שניתנה ב־9 ביולי 2004 על ידי בית הדין הבינלאומי לצדק (אנ');
מגנה את כל הצעדים שמטרתם לשנות את ההרכב הדמוגרפי, האופי והמעמד של השטח הפלסטיני שנכבש ב־1967, כולל מזרח ירושלים, כולל בין היתר את בנייתן והרחבתן של התנחלויות, הבאת מתנחלים ישראלים, הפקעת קרקעות, הריסת בתים ועקירת אזרחים פלסטינים, תוך הפרה של החוק ההומניטרי הבינלאומי וההחלטות הרלוונטיות;
מביעה דאגה חמורה על כך שפעילות ההתנחלות הישראלית מעמידה בסכנה קשה את יכולת היישום של החלטת שתי המדינות, המבוססת על קווי 1967;
מזכירה את התחייבותה של ישראל, בהתאם למפת הדרכים של הקוורטט, שאושרה על ידי החלטה 1515 (2003) להקפיא את כל פעילות ההתנחלויות, כולל "גידול טבעי", ולפרק את כל ההתנחלויות שהוקמו מאז מרץ 2001;
מזכירה גם את התחייבותה של הרשות הפלסטינית, בהתאם למפת הדרכים של הקוורטט, שכוחות הביטחון שלה יפעלו ביעילות נגד כל העוסקים בטרור ויפרקו את יכולות הטרור, כולל החרמת כלי נשק בלתי חוקיים;
מגנה כל אלימות נגד אזרחים, כולל פעולות טרור, וכל פעולה של פרובוקציה, הסתה והרס;
חוזרת על חזונה בדבר אזור שבו שתי מדינות דמוקרטיות, ישראל ופלסטין, יחיו זו לצד זו בשלום ועם גבולות בטוחים ומוכרים;
מדגישה כי הסטטוס קוו איננו בר קיימא וכי צעדים משמעותיים, שעולים בקנה אחד עם השינויים שנלקחו בחשבון בהסכמים קודמים, נחוצים בדחיפות על מנת: (1) לייצב את המצב הנוכחי ולהפוך את המגמות השליליות בשטח, השוחקות ללא הרף את פתרון שתי המדינות ומבצרות מציאות של מדינה אחת; (2) ליצור תנאים למשא ומתן סופי שיוכתר בהצלחה, ולקדם את פתרון שתי המדינות באמצעות משאים ומתנים אלה ובשטח;
מאשרת כי ההתנחלויות שהקימה ישראל ב״שטחים הפלסטינים הכבושים״ ("occupied Palestinian territories") מאז שנת 1967, כולל מזרח ירושלים, אינן בעלות תוקף חוקי, מהוות הפרה בוטה של המשפט הבינלאומי וכן מהוות מכשול מרכזי בניסיון להשיג שלום בר-קיימא על בסיס פתרון שתי המדינות.
חוזרת ודורשת ממדינת ישראל להפסיק לאלתר ובאופן מוחלט את כל פעולות ההתנחלות ב״שטחים הפלסטינים הכבושים״ ("occupied Palestinian territories"), כולל מזרח ירושלים, וכי עליה לכבד את כל ההתחייבויות המשפטיות בעניין זה.
מדגישה כי לא תכיר בשום שינויי גבול מקו הפסקת-האש של 4 ביוני 1967, כולל בירושלים, למעט אלו אשר נקבעו במהלך משא ומתן בין הצדדים.
מדגישה כי הפסקת כל פעילות ההתנחלות הישראלית היא חיונית כדי להציל את פתרון שתי המדינות, וקוראת לנקיטת צעדים מיידיים על מנת להפוך את המגמות השליליות בשטח אשר מסכנות את פתרון שתי המדינות.
קוראת לכל המדינות, ביחס לנאמר בפסקה 1 של החלטה זו, להבחין, במסגרת המגעים-הרלוונטיים, בין שטחי מדינת ישראל לבין השטחים הכבושים (the territories occupied) מאז 1967.
קוראת לצעדים מיידיים למניעת כל פעילות אלימה נגד אזרחים, כולל מעשי טרור, כמו גם כל מעשה פרובוקציה או הרס, קריאה למתן דין-וחשבון בהקשר זה, וכן קריאה לעמידה בהתחייבויות לפי המשפט הבינלאומי כדי לחזק את המאמצים המתמשכים ללחימה בטרור, לרבות באמצעות התיאום-הביטחוני הקיים וכן לגנות בתוקף כל מעשה טרור שהוא.
קוראת לשני הצדדים לפעול על בסיס המשפט הבינלאומי, לרבות המשפט ההומניטרי, ועל פי הסכמותיהם וההתחייבויותיהם הקודמות, לשמור על רגיעה ולאיפוק, ולהימנע מפעולות פרובוקציה, הסתה ורטוריקה מתלהמת, במטרה, בין היתר, להביא להפסקת ההסלמה של המצב בשטח, לבנייה מחדש של אמון וביטחון, להביא לביטוי באמצעות מדינויות ומעשים מחויבות כנה לפתרון שתי המדינות, וליצירת התנאים הדרושים לקידום השלום.
קוראת לכל הצדדים להמשיך, למען האינטרס של קידום שלום וביטחון, להפעיל מאמצים קולקטיביים לפתיחה במשא ומתן אמין על כל סוגיות הסדר הקבע בתהליך השלום במזרח התיכון בתוך מסגרת הזמן שצוין על ידי הקוורטט בהודעתו מיום 21 בספטמבר 2010;
מפצירה בעניין זה להגביר ולהאיץ את המאמצים הדיפלומטיים האזוריים והבינלאומיים החותרים להשגה, ללא דיחוי של שלום כולל, צודק ובר-קיימא במזרח התיכון על בסיס החלטות האו"ם הרלוונטיות, תנאי היחוס (terms of reference) של מדריד, ובכלל זה את העיקרון של שטחים תמורת שלום, יוזמת השלום הערבית ומפת הדרכים של הקוורטט וכן סיום הכיבוש הישראלי שהחל ב־1967; ומדגישים בהקשר זה את חשיבות המאמצים המתמשכים לקידום יוזמת השלום הערבית, את יוזמת צרפת לכינוס ועידת שלום בינלאומית, את המאמצים האחרונים של הקוורטט, כמו גם את המאמצים של מצרים והפדרציה הרוסית;
מאשרת את נחישותה לתמוך בצדדים לאורך כל המשא ומתן וביישום ההסכם;
שבה ומאשרת את נחישותה לבחון דרכים מעשיות ואמצעים להבטחת ביצוע המלא של ההחלטות הרלוונטיות שלה;
מבקשת מהמזכיר הכללי לדווח למועצה כל שלושה חודשים על יישום הוראות החלטה זו;
מחליטה להשאיר את העניין על סדר יומה.