stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירגזי מצויץ
הערות שוליים

↑  ירגזי מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5  Crested Tit, Lophophanes cristatus - Birds - NatureGate, luontoportti.com
1 2 3 4  Crested Tit Bird Facts | Lophophanes Cristatus, The RSPB (באנגלית בריטית)
↑  European Crested Tit (Lophophanes cristatus) - Feathers on featherbase.info, www.featherbase.info
1 2 3 4 5 6 7  admin, Crested Tit (Lophophanes cristatus) – Planet of Birds (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  ירגזי מצויץ - eBird, באתר ebird.org
1 2  Francisco ATIÉNZAR, Emilio BARBA, Leonard J. M. HOLLEMAN & Eduardo J. BELDA, [https://www.uv.es/pitroig/publicaciones/atienzar%20etal%20AOrnitol.pdf Nesting habitat requirements and nestling diet in the Mediterranean
populations of Crested Tits Lophophanes cristatus], ACTA ORNITHOLOGICA Vol. 44 (2009) No. 2, 2009
1 2 3 4 5  Crested Tit (Lophophanes cristatus) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  EURING | Crested Tit, euring.org
↑  ITIS - Report: Lophophanes cristatus, www.itis.gov
↑  Lophophanes cristatus (ירגזי מצויץ) - Avibase, באתר avibase.bsc-eoc.org
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
כופר לבן

| כופר לבן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: כופריים
סוג:: כופר
מין:: כופר לבן
שם מדעי
 Lawsonia inermis ‏לינאוס, 1753
שיח כופר לבן בפריחה - בגן לאומי אשקלון
כופר לבן (שם מדעי: Lawsonia inermis‏ או Lawsonia alba) הוא צמח ממשפחת הכופריים המוכר גם בשם חינה, על שם הצבען המופק ממנו, המשמש לצביעת שיער, עור, צמר ועוד, ומהווה מרכיב מרכזי בטקס החינה.
כופר לבן הוא מין יחיד בסוג כופר. זהו שיח או עץ קטן שגבהו 1-6 מטרים הנפוץ באזורים טרופים וסוב-טרופים צחיחים למחצה באפריקה, אסיה וצפון אוסטרליה. בארץ ישראל מגדלים אותו בתרבות לצורך שימוש בצבען המופק ממנו, וכן כצמח נוי. הצמח זקוק לחום, ובטמפרטורת החורף בישראל הוא משיר את עליו.
צמח הכופר נזכר בשיר השירים בצורת היחיד "כֹּפֶר", ובצורת הרבים "כְּפָרִים":
”אֶשְׁכֹּל הַכֹּפֶר דּוֹדִי לִי, בְּכַרְמֵי עֵין גֶּדִי” (שיר השירים, א', י"ד) - הביטוי "אשכול הכופר" מתייחס לפירות הצמח שהופעתם על השיח נראית כמו אשכול.
”שְׁלָחַיִךְ פַּרְדֵּס רִמּוֹנִים עִם פְּרִי מְגָדִים כְּפָרִים עִם-נְרָדִים” (שיר השירים, ד', י"ג)
צבען החינה

מהצמח מופק חומר הצבע lawsone או hennotannic acid. זוהי מולקולה הנקשרת בתמיסה חומצית בקשר קוולנטי (קישור קבוע) לחלבון קרטין ולכן החינה צובעת ביעילות שיער, עור, ציפורניים ומשי, הבנויים מקרטין, והצבע יציב עד אשר תתחדש שכבת האפידרמיס או יצמח שיער חדש. lawsone בולע ביעילות קרינת UV. הריכוז הגבוה של החומר הפעיל הוא בעלים ובפרט בעוקץ העלה.
החינה נראית כאבקה חומה-ירקרקה, שמערבבים אותה עם מים ליצירת משחה דמוית בוץ.
החינה משמשת בטקס החינה וכתכשיר לצביעת שיער בגוון אדמדם ולצביעת ציפורניים בעדות המזרח. יש הנוהגים אף לעשות קעקוע מדומה הנצבע על העור.
צביעת שיער בחינה

החינה משמשת כחומר צביעה טבעי לשיער. החינה הטהורה היא אדומה עד גוני כתום כהה. יש לשים לב- מוצרים המשווקים בתור חינה שחורה מכילים בתוכם חומרי צבע אחרים (כנראה סינתטיים) שאינם חינה.
לצביעת שיער באורך אמצע הגב דרושה כמות של כ-100 גרם חינה. לאבקה מוסיפים תה חם וחזק וביצה, וכן חומרים נוספים, על פי מתכונים ומסורות שונות:
שמן זית
סומאק (אוג הבורסקאים) או פפריקה (פלפלת), להדגשת הצבע האדום
אלכוהול
חליטת פירות אדומה להדגשת הצבע האדום
החינה האדומה צובעת שיער לבן בצבע כתום בוהק. לשיער כהה היא מעניקה ברק כתום לאור השמש. צביעת שיער לאחר חינה עשויה להניב צבעים בלתי צפויים.
תהליך הצביעה כולל מריחה של העיסה על שיער לח או שיער יבש, החל בשורשים, והשארתו על הראש, עטוף במגבת למניעת לכלוך, למשך מספר שעות - משעה ועד ללילה שלם. לאחר מספר חפיפות ראש מתקבע הצבע.
הצמח בפיוט ובספרות

בשיר השירים מכנה הרעיה את הדוד "אשכול הכופר", ועל פי הפרשנות היהודית המקובלת לספר, הדוד מייצג את ה'. לכן, הפך הביטוי "אשכול הכופר" להיות כינוי לה' בפי הפייטנים.
הפסוק משיר השירים על אשכול הכפר מוביל את הפיוט העתיק של רבי אלעזר הקליר לשבת שקלים, במשמעות של נטילת 'כופר נפש' ובמשחק מילים בין משמעות אשכול ו"אשקול" פיוט 'אשכול הכופר' נאמר בתפילת מוסף לשבת שקלים לפי נוסח אשכנז ונוסח החסידים.
הצמח מופיע במשמעות של ביטוי פיוטי לשמו של הקב"ה בפיוטים אחדים כמו ביוצר ליום ראשון של פסח, בפיוט 'מלא פי' של קהילת ארם צובא (מהעיר חלב שבסוריה) ופיוט
'אבני אקדח' של יהודי בבל, ופיוט 'אומֵן בשמעו', יוצר לפרשת שקלים בנוסח אשכנז.
הצמח אשכול הכפר או בכתיב מלא 'אשכול הכופר' שימש כשמם של ספרים אחדים. המילה "כופר" שמשמעותה המקורית "חומר ציפוי וכיסוי" ("כפורת" בלשון המקרא פירושו מכסה), שימשה בשמות ספרים פעמים רבות במובן "כפירה" - מרידה או אי הסכמה.
אשכול הכפר הוא שם הספר הקראי של יהודה הדסי מקבוצת אבלי ציון, ושמם של ספרים נוספים לאורך הדורות, ספרים הלכתיים, ספרות תלמודית או פרשנות על המקרא. בתקופת תור הזהב בספרד, נכתב ספר בשם זה על מגילת אסתר (ומשמעות שמו דומה למשמעות שניתנה לו בפיוט לשבת שקלים). כתב היד הוסתר בפורטוגל אחר גירוש ספרד, אבד בגירוש פורטוגל, ואחרי תלאות נמצא שוב.
ב-1964 כתב נתן אלתרמן את שיר הפיוס כחלק מהצגת 'שלמה המלך ושלמי הסנדלר', שיר בו משמשים ביטויים משיר השירים כביטויי חיבה בין שלמי ורעייתו, מעורבים עם ביטויים מעולמו של הסנדלר שרוכיו ונעליו. 'אשכול הכופר' משמש בשיר זה במשמעות 'אהוב לבי', כצמח המשמש תכשיט ותלוי על ליבה של הרעייה.
צמח מרפא

בגמרא נזכר הצמח כחלק ממרקחת של תרופה לאבנים בדרכי השתן: "תלת ניטופייתא מישחא דכופרא" (שלוש טיפות של משחת כופר).
הערות שוליים

↑  כופר לבן באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  יהודה פליקס, שיר השירים - טבע, עלילה ואלגוריה, הוצאת החברה לחקר המקרא בישראל, תש"מ, עמוד 25
↑  Handa, S., Mahajan, R., & De, D. (2012). Contact dermatitis to hair dye: An update. Indian Journal of Dermatology, Venereology and Leprology, 78(5), 583-90.
↑  לצד זה, יש שפירשו את הפסוק כך ש"אשכול הכופר" הוא כינוי לצדיק, 'איש אשכולות' המכפר על עם ישראל. ראו למשל שיר השירים רבה שם.
↑  משחק המילים הוא על פי הפסוק במגילת אסתר: "אִם עַל הַמֶּלֶךְ טוֹב יִכָּתֵב לְאַבְּדָם, וַעֲשֶׂרֶת אֲלָפִים כִּכַּר כֶּסֶף אֶשְׁקוֹל עַל יְדֵי עֹשֵׂי הַמְּלָאכָה לְהָבִיא אֶל גִּנְזֵי הַמֶּלֶךְ. הביטוי כופר נפש מופיע בפרשיית ערי המקלט: כָּל מַכֵּה נֶפֶשׁ - לְפִי עֵדִים יִרְצַח אֶת הָרֹצֵחַ, וְעֵד אֶחָד - לֹא יַעֲנֶה בְנֶפֶשׁ לָמוּת. וְלֹא תִקְחוּ כֹפֶר לְנֶפֶשׁ רֹצֵחַ אֲשֶׁר הוּא רָשָׁע - לָמוּת (כלומר אין לקחת כופר, כדי להציל את נפש הרוצח ממיתה), כִּי: מוֹת יוּמָת. (פרשת מסעי, ספר במדבר)
↑  יוצר 'אור הישר' לרבי אלעזר הקלירי
↑   הפיוט מלא פי, באתר הפיוט והתפילה.
↑  אבני אקדח פיוט של יהודי בבל (אתר שיתוף פיוט)
↑  אומן בשמעו כי תשא את ראש - יוצר לפרשת שקלים (אתר תורה בנייד - "ובלכתך בדרך")
↑  אשכל הכפר יהודה הדסי - ספר קראי משנת 1148, הכופר בתורה שבעל-פה ובפירושי "הרבניים"
↑  הקדמה לספר אשכול הכופר לרבי אברהם סבע (אתר כתבים עבריים)
↑  שיר הפיוס של נתן אלתרמן (אתר שירונט)
↑  בבלי, גיטין, ס"ט, ע"ב (על פי ביאור שטיינזלץ)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4387657-2  LCCN: sh85060262 
מבנה מולקולת צבען החינה. המערכת המצומדת אחראית לבליעת האור ולכן לצבע האופייני
שיא הבליעה באורך גל 452nm
 נוסחה מולקולרית C10H6O3
 מסה מולרית 174.15 גרם למול
CAS: 83-72-7
מצב צבירה: מוצק, טמפ' התכה: אין, החומר מתפרק ב-192-195°C
חינה לצביעת שיער
שיח כופר לבן
כונדרילה סמרנית

| כונדרילה סמרנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: כונדרילה
מין:: כונדרילה סמרנית
שם מדעי
 Chondrilla juncea ‏לינאוס, 1753

כּוֹנְדְּרִילָה סַמְרָנִית (שם מדעי: Chondrilla juncea) היא צמח עשבוני רב-שנתי מסועף ממשפחת המורכבים, המתנשא לגובה של 40 עד 100 ס"מ. מין זה יחיד בסוגו ונדיר בישראל. הצמח מתאפיין בגבעולים רותמיים עגולים וסבוכים, בקרקפות לשוניות קטנות בצבע צהוב, ובזירעון הנושא ציצית שערות פשוטות ולבנות. תקופת הפריחה נמשכת מסוף אפריל ועד תחילת דצמבר.
כּוֹנְדְּרִילָה סַמְרָנִית מתרבה באמצעות רבייה אל-מינית (apomixis), רביית בתולין.
להסבר מורחב על המורפולוגיה של התפרחת והפרי, ועל תהליכי האבקה המיוחדים למשפחת המורכבים ראו בערך מורכבים.
תפוצה ובית גדול

הסוג כונדרילה כולל 31 מינים שתפוצתם הטבעית משתרעת באזורים אירו-סיביריים, אירנו-טורני וים התיכוניים, מהאיים הקנריים, דרך צפון אפריקה ועד חצי האי ערב, וכן מאירופה ועד מונגוליה והרי ההימלאיה. תפוצתה של כונדרילה סמרנית מצטמצמת לאזורים אירנו-טורניים וים תיכוניים, והיא משתרעת באיים הקנריים ומצפון אפריקה (לא כולל מצרים וסיני) ועד ערב הסעודית ומאירופה עד מרכז אסיה. היא אינה גדלה ברכסי הרים גבוהים מאוד ובאקלים יבשתי קיצוני שבמרכז אסיה (אירו-סיבריים), למשל במערב סיביר או במזרח ההימלאיה.
כונדרילה סמרנית חדרה בעיקר לאוסטרליה ולצפון אמריקה, בעיקר בצפון ובמזרח ארצות הברית, באזורים עם אקלים ממוזג, ואינה נפוצה במרכז היבשת ובדרום הרחוק (אזורים יבשים יותר או טרופיים).
בישראל כונדרילה סמרנית גדלה בעיקר בבתי גידול טבעיים, בשדות בור שבחבלים הים-תיכוניים ובמערב אירנו-טורני, בבתות הספר, במדבריות ובחרמון, אך גם בקרבת האדם (למשל בירושלים). כונדרילה סמרנית נפוצה בחרמון; מצויה בגולן, בשרון, בהרי יהודה ובעמון; נדירה בגליל העליון; נדיר מאוד בבקעת חולה, בחוף הכרמל, בדרום מישור החוף, בשומרון, במדבר שומרון ובמואב. בירושלים צמח זה נדיר ומצוי במקומות גבוהים, ברחובות ובין בתים, בצדי דרכים, במקומות אשפה ובשטחים פתוחים.
רבייה אל-מינית בכונדרילה סמרנית

כּוֹנְדְּרִילָה סַמְרָנִית מתרבה באמצעות רבייה אל-מינית (apomixis), תהליך שבו נוצרים זרעים זהים גנטית לצמח האם ללא צורך בהפריה. תהליך זה עוקף את שלב חלוקת ההפחתה (meiosis), שבו כרומוזומים בתא הרבייה הנקבי מחולקים באופן שמפחית את מספרם לחצי.
חלוקת הפחתה (מיוזה) היא תהליך שבמהלכו נוצרים תאי רבייה (גמטות) עם מחצית ממספר הכרומוזומים המקורי של הצמח, במטרה להבטיח שונות גנטית בצאצאים. בתהליך חלוקת הפחתה, כרומוזומים הומולוגיים (זוגות כרומוזומים דומים מבחינה גנטית) מתארגנים במבנים הנקראים ביוולנטים (bivalents), עוברים שחלוף גנטי (crossing-over), ונפרדים בצורה מאוזנת בין תאי הבת.
אולם, כונדרילה סמרנית, שהיא צמח טריפלואידי (triploid), מכילה שלושה עותקים של כל כרומוזום במקום שניים (כפי שמקובל בצמחים דיפלואידיים). במצב זה, במהלך חלוקת ההפחתה הראשונה (מיוזה I), שלושת הכרומוזומים ההומולוגיים מנסים ליצור מבנה הנקרא טריוולנט (trivalent), שבו שלושה כרומוזומים נצמדים יחד. עם זאת, מבנה זה אינו יציב, והכרומוזומים נפרדים באופן אקראי. כתוצאה מכך, נוצרים תאי רבייה עם מספר לא תקין של כרומוזומים, מצב המכונה אנאופלואידיות (aneuploidy).
אנאופלואידיות היא מצב שבו תא מכיל מספר כרומוזומים השונה מהנורמה של המין, דבר שעלול לגרום לעקרות או לירידה בכשירות הצאצאים. במקרים רבים, צמחים טריפלואידיים כמו כונדרילה סמרנית מתקשים להתרבות באמצעות רבייה מינית עקב התופעה הזו.
כדי להתגבר על בעיות הנובעות מאנאופלואידיות, כונדרילה סמרנית משתמשת ברבייה אל-מינית. בתהליך זה, דילוג על חלוקת ההפחתה מאפשר יצירת זרעים דיפלואידיים (שני מערכי כרומוזומים) או בלתי מופחתים (unreduced), הזהים גנטית לצמח האם. תהליך זה מבטיח לצמח להתרבות בצורה יעילה גם בתנאים קשים, תוך שמירה על התכונות הגנטיות של צמח האם.
יכולת זו מקנה לכונדרילה סמרנית יתרון אבולוציוני ומאפשרת לה להתפשט באזורים מגוונים שבהם היא גדלה.
מורפולוגיה

צמח עשבוני רב-שנתי על פי רוב לעיתים חד-שנתי, מסועף מאוד, בעלי גבעולים רותמיים שבתחילתם נושאים עלים ולאחר מכן ללא עלים. גבעולי התפרחות כמעט חסרי עלים לכל אורכם. החלק התחתון של הגבעולים מכוסה שערות זיפניות גסות הפונות כלפי מטה לאורך 10 עד 15 ס"מ, בעוד שהחלק העליון קירח לחלוטין.
הלוואים חסרים.
העלים אינם ערוכים בשושנת. עלי הבסיס פשוטים, בעלי פטוטרות ארוכות, ונובלים לפני הפריחה. הטרף דמוי ביצה-מוארכת, באורך 5 עד 13 ס"מ וברוחב 1.5 עד 3 ס"מ. הוא מנוצה פעם אחת (גזור), עם אונות משוננות באופן בלתי סדיר. עלי הגבעול העליונים מסורגים, צרים ודמויי סרגל או נימיים, כאשר שפת העלה עשויה להיות משוננת, מסורית, או לעיתים תמימה.
הקרקפות, שאורכן כ-10 מ"מ, בדרך כלל יחידות ובחיק עלים או ערוכות בקבוצות של 2 עד 5. הן נישאות לאורך גבעולים רותמיים גבוהים ודקים.
כל קרקפת מכילה 8 עד 12 פרחים שכולם לשוניים, צהובים וערוכים בשני דורים.
המעטפת מורכבת מחפים חיצוניים ופנימיים: החיצוניים קטנים ודמויי ביצה, ואילו הפנימיים צרים ודמויי סרגל. חפי המעטפת מכוסים בשערות צמריות (tomentose).
כל הפרחים בקרקפת לשוניים, צהובים, דו-מיניים, יושבים (ללא עוקץ) על מצעית משותפת שפניה חשופה, ואורכם עולה על אורך מהמעטפת.
הזירעונים מסתיימים במקור נימי וארוך, שאורכו עולה על גוף הזירעון עצמו, ובכולם ציצית לבנה. גוף הזרעון באורך 3 עד 4 מ"מ והמקור באורך 5 עד 6 מ"מ. הזירעון בעל 5 מקצועות, וחלקו העליון מכוסים גבשושים או זיזים הפונים מעלה, כאשר העליונים שבהם מהווים כעין נזר בראשו.
המקור הנימי והארוך מוקף בבסיסו באותם זיזים עליונים וקצהו העליון מתרחב למבנה דמוי צלוחית, שממנו מתמשכת הציצית.
הציצית, שאורכה 5 עד 6 מ"מ, עשויה שערות פשוטות, לבנות ורכות (שאינן מנוצות) ואורכה שווה לאורך המקור.
תמונות

זירעונים של כונדרילה סמרנית
זירעונים לפני מעופם ברוח
גבעולים מעוצים - יוצא דופן
הערות שוליים

1 2  .Chondrilla juncea L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  .Chondrilla juncea L, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏28-11-2023
↑  .Chondrilla L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  כונדרילה סמרנית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Letizia Cornaro, Camilla Banfi, Alex Cavalleri, Peter J van Dijk, Tatyana Radoeva, Mara Cucinotta, Lucia Colombo, Apomixis at a high resolution: unravelling diplospory in Asteraceae, Journal of Experimental Botany, erae477, 3-12-2020 doi: https://doi.org/10.1093/jxb/erae477
↑  Naomi Feinbrun-Dothan, עמודים 182–183, Flora Palaestina – Part Three, Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 1978, עמ' 428
1 2 3 4 5 6  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 671, 745
1 2  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 442, 496
פרח של כונדרילה סמרנית
עלים מאובקים של כונדרילה סמרנית
כפן מצוי

| כפן מצוי |
| --- | --- |
 כפן מצוי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
סוג:: כפן
מין:: כפן מצוי
שם מדעי
 Platalea leucorodia ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה
 אתרי קינון באירופה

ביצי כפן מצוי, אוסף מוזיאון טולוז
כפן מצוי או כפן לבן הוא מין של עוף נודד במשפחת הכפניים שבסדרת השקנאים. מזונו העיקרי הוא דגים, אך הוא גם אוכל רכיכות וסרטנים. אורכו בממוצע 90 ס"מ, מוטת כנפיו באורך של כ-1.3 מטר. גופו לבן, וכך גם צווארו וראשו. טבעת העין צהובה, גרונו בצבעים אדום וצהוב. מקורו שחור. מבנה מקור ייחודי לכפנים הוא מקור דק וארוך, המתעגל בסופו לצורת כף. בעזרת המקור הגדול הכפן תופס דגים בצורה ייחודית: הוא פותח את מקורו, מנענע אותו מצד לצד בתוך המים ולוכד את מזונו ב"כף". בעונת הרבייה מתפתחת ציצית בצבע לבן.
תחום תפוצתו מתפרש על פני היבשות אירופה, אסיה ואפריקה. הרבייה מתקיימת בדרום אירואסיה ובצפון אפריקה בארצות ספרד, יפן, הולנד, אוסטריה, הונגריה ויוון.
בישראל תת-המין האירופי P.L Leocorodia חולף וחורף, אך אינו מקנן. הוא נצפה בעמק בית שאן, חוף הכרמל ועמק החולה.
באתרי הקינון בארצות אחרות מספר הביצים הממוצע בתטולה הוא 4.
כפן זה ניזון בעיקר מחרקים ורכיכות מימיים, סלמנדרות, סרטנים, תולעים, עלוקות, צפרדעים, ראשנים ודגים קטנים (שאורכם מגיע עד 10-15 ס"מ). עשוי לאכול גם צמחייה מימית ואצות.
תת-מינים

Platalea leucorodia archeri - ים סוף וסומליה.
Platalea leucorodia balsaci - מאוריטניה.
Platalea leucorodia leucorodia - כל הארצות המפורטות להלן.
Platalea leucorodia major
הערות שוליים

↑  כפן מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  השם מאתר תצפית לעולם הטבע
↑  שנוי במחלוקת מדעית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566390105171  BNE: XX5086523 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כרוב עלים

.
| כרוב עלים |
| --- | --- |
 כרוב עלים
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו־פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: כרוב
מין:: כרוב הבר
תת־מין:: כרוב עלים
שם מדעי
 Brassica oleracea acephala
כרוב עלים (שם מדעי: Brassica oleracea acephala; ידוע גם בשמות קֵייל או עלי כרוב מסולסלים) הוא תת-מין של כרוב הבר. זהו ירק בעל עלים ירוקים או סגולים, ולאותו סוג משתייכים גם כרוב, כרובית, ברוקולי, קולרבי, לפת, לפתית ועוד. זנים מתורבתים מסוימים של כרוב עלים נפוצים כירק מאכל, ואילו זנים מתורבתים אחרים נפוצים כצמח נוי.
כרוב העלים הוא ירק העשיר במיוחד בבטא-קרוטן, ויטמין K, ויטמין C, וסידן. נהוג להגישו מטוגן או כתוספת בשייק. לירק טעם דומה לכרוב או לברוקולי, אך טעמו מריר מהם.
לכרוב זה מקום מרכזי במטבח הגרמני בצורתו המבושלת, וכן הוא נפוץ בשנים האחרונות בארצות הברית כחטיף או תוספת לסלט או לשייק.
גלריה

כרוב עלים לנוי בשני מופעים נפוצים
עלי כרוב עלים מטוגנים, לצד תפוח אדמה ובטטה אפויים
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  84.04 ג'
 
 קלוריות:  49 קק"ל
 
 חלבונים:  4.28 ג'
 פחמימות:  8.75 ג'
 שומן:  0.93 ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  500 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.11 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.13 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  1 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.271 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  120 מ"ג
 
 ברזל:  1.47 מ"ג
 סידן:  150 מ"ג
 מגנזיום:  47 מ"ג
 זרחן:  92 מ"ג
 אשלגן:  491 מ"ג
 נתרן:  38 מ"ג
 בטא-קרוטן:  5927 מק"ג
 סיבים תזונתיים:  3.6 ג'
 
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
ירגזי דו-גוני

| ירגזי דו-גוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: באולופוס
מין:: ירגזי דו-גוני
שם מדעי
 Baeolophus bicolor ‏לינאוס, 1766
תחום תפוצה


ירגזי דו-גוני (שם מדעי: Baeolophus bicolor) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. הירגזי הדו-גוני מצוי ביערות, חורשים, פארקים וגינות במזרח ודרום ארצות הברית ובדרום קנדה. משמעות שם הסוג ביוונית היא ציצה קטנה, ושם המין בלטינית היא שני צבעים. קרובו ירגזי טקסני, שמצוי בטקסס והחוף המזרחי של מקסיקו, נחשב בעבר לחלק ממין זה, עד שסווג מחדש כמין עצמאי.
מאפיינים פיזיים

הירגזי הדו-גוני הוא עוף גוץ באורך 15–17 ס"מ, מוטת כנפיים של 23–28 ס"מ ומסה של 18–26 גרם. הראש אפור עם ציצה קטנה, טבעת לבנה מסביב לעין, סנטר ולחיים לבנים ומצח שחור. קשתית העין כהה. הבטן לבנה, המותניים ותת השת בצבע כתום, שנע בין קרם לאפרסק ועד אוכרה, והגב, הזנב והכנפיים אפורים כהים. המקור חד, קצר שחור וחזק, והרגל אפורה. אצל הצעירים, המצח אפור ולא שחור, והציצה בהירה יותר. השיר הוא שריקה חזקה שנשמעת כמו "פי-טי, פי-טי". זוהו 10 קריאות שונות של הירגזי, מהן 3 הן בעלות תדר גבוה ומקושרות להתנהגות אגרסיבית. אחת מהן נשמעת כמו "ז'י ז'י ז'י" בקול רם.
התנהגות

כמו מיני ירגזי אחרים, זוגות של מין זה מצטרפים ללהקות חורף, שמתפצלות לקראת עונת הקינון, אם כי לרוב אלו להקות קטנות (2–5 פרטים) וכוללות לרוב אך ורק זוג וצאצאיו. גודל הטריטוריה הממוצע של להקת חורף הוא 54 דונם. המדרג החברתי בלהקות חורף הוא ליניארי, לרוב כאשר הזכרים דומיננטיים יותר מנקבות ובוגרים יותר מהצעירים. לזכר ונקבת האלפא סיכוי גבוה יותר לשרוד את החורף בהשוואה לשאר חברי להקת החורף. ירגזי דו-גוני נצפה בלהקות חורף של ירגזי קרוליינה. הפרט המבוגר ביותר שתועד חי לפחות 13 שנים ו-3 חודשים, אם כי תוחלת החיים הממוצעת עומדת על 2.1 שנים. הירגזי מגיע לבגרות מינית בשנתו הראשונה. הירגזי הדו-גוני ער בשעות היום. הירגזי כמעט חסר פחד מבני אדם ואף יאכל מכף יד אנושית, אם כי דבר זה לא נפוץ כמו אצל קרוביהם הירגזים שחורי הכיפה.
התנהגות > תזונה

הירגזי הדו-גוני ניזון מחרקים (כגון זחלים, עשים, דבורים, צרעות, חיפושיות, פשפשים וזבובאים), חלזונות, עכבישים וחסרי חוליות אחרים, ובחורף גם גרעיני חמנית, שומן, בוטנים, וזרעים אחרים, ופירות יער. הוא דופק במקורו כבפטיש על זרעים גדולים כדי לפצח אותם. הירגזי מחביא מזון בסתיו, ואז אוכל אותו בחורף, כמו מיני ירגזי רבים. הוא מקפץ בזריזות בין ענפים ואף נצפה תלוי במהופך מענפים, תוך חיפוש אחר זחלים. עקב העובדה שהוא ניזון מזחלים, שרובם מזיקים לחקלאות, הירגזי הדו-גוני נחשב לחיה המועילה לאדם. בהשוואה למיני ירגזי אמריקאים אחרים, החיפוש אחר החרקים, הוא אקטיבי מאוד וכולל יותר חיטוט וניקור בעלים יבשים.
התנהגות > רבייה

הירגזי מונוגמי. עונת הרבייה חלה בין מרץ ומאי. הירגזי הדו-גוני בונה את הקן בחור בעץ בגובה 1–30 מטר, ולעיתים בקני נקר נטושים, חורים במבנים וישתמש גם בתיבות קינון. הקן בנוי מקליפת עץ, עלים יבשים וטחב ומרופד בכותנה, פרווה ושיער. הנקבה מטילה 5–8 (בממוצע 6) ביצים לבנות מנוקדות בחום ודוגרת עליהן 13–17 ימים. הגוזלים פורחים בגיל 17–18 ימים. שני ההורים מאכילים את הגוזלים. הנקבה מטילה עד פעמיים בעונת קינון. לעיתים קרובות, צאצאים מתטולות קודמות, נשארים בטריטוריה של הוריהם במהלך החורף, ולפעמים גם עוזרים לגדל את הגוזלים של התטולה הבאה. לעיתים, נקבת הירגזי תשתמש בנשל נחש כאחד מחומרי הבניה של הקן, דבר שמרתיע טורפים.
תפוצה ובית גידול

הירגזי הדו-גוני חי באזור הנארקטי, ביערות וחורשים ממזרח למישורים הגדולים בדרום ובמזרח ארצות הברית ובדרום קנדה. הירגזי הדו-גוני חי ביערות, בעיקר נשירים ולחים, כמו בביצות ובאגני נהרות, וגם בחורשות ושטחים עירוניים. הוא יציב לרוב ולא נודד. טווח התפוצה (כ–4,200,000 קמ"ר) וגודל האוכלוסייה של מין זה גדולים מאוד, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח וקריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה בעלייה, ועל כן האוכלוסייה לא מצטמצמת בקצב מהיר מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי דו-גוני מסווג כמין ללא חשש. בעבר הם נודעו רק בנהר המיסיסיפי והאוהיו, אם כי מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 תפוצתם התרחבה מזרחה וצפונה עד דרום קוויבק ואונטריו, ייתכן שבשל שינויי האקלים, כתוצאה מההתחממות הגלובלית. הירגזי מוגן בחוק אמנת הציפורים הנודדות משנת 1918 (אנ'). הירגזים מאוימים מצד שודדי קינים כמו נחשים, דביבונים, בואשים, אופוסומים וסנאים, ונטרפים על יד חתולים, נצים וינשופים. בחוף המזרחי של ארצות הברית, הטורפים הכי נפוצים הם נץ קופר (Accipiter cooperii) והנץ (Accipiter striatus). הירגזי הדו-גוני הוא המין הכי רחב־תפוצה מסוגו באמריקה הצפונית.
טקסונומיה

מיני הסוג באולופוס סווגו בעבר בסוג ירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג באולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN‏, ITIS‏, ו-IOC (אנ').
הירגזי הדו־גוני והירגזי הטקסני התפצלו לפני 250,000 שנים. מינים אלו מכליאים לעיתים קרובות ונחשבו בעבר למין אחד. הצאצא בן הכלאיים הוא בעל ציצה אפורה ומצח אפרפר חום. הירגזי הטקסני והירגזי הדו־גוני הוכרו כמינים נפרדים בשנת 2002.
העץ הפילוגנטי של הסוג באולופוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
גלריית תמונות

ירגזי דו-גוני בברוקלין, ניו יורק
צילום תקריב (קלוז־אפ) על ראש של ירגזי דו-גוני
ירגזי דו-גוני אוכל בוטן
ראו גם

ירגזי מצויץ
ירגזי מקסיקני
לוטוס (סוג)

ערך זה עוסק בסוג צמחים ממשפחת הפרפרניים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| לוטוס |
| --- | --- |
   לוטוס יהודה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: פרפרניים
סוג:: לוטוס
שם מדעי
 Lotus ‏לינאוס, 1753
לוֹטוּס (שם מדעי: Lotus) הוא סוג של צמחים ממשפחת הפרפרניים.
בסוג כ-90 מינים, שרובם נפוץ באזורים הממוזגים של אסיה ואירופה בסביבות הים התיכון, ומיעוטם נמצא בדרום אפריקה ואוסטרליה.
מיני הלוטוס הם עשבים או בני-שיח בעלי עלים מנוצים. צבע הפרחים משתנה בין אדום, צהוב, ארגמן, ורוד ולבן. לפרחים 10 אבקנים שתשעה מהם מאוחים ואחד חופשי. בבסיס צינור האבקנים נמצא הצוף. הפרי הוא תרמיל מוארך בעל זרעים רבים.
בתרבות העממית נודעה חשיבות רבה לצמחים שונים שכונו "לוטוס". לצמחים אלה אין קשר לסוג הטקסונומי המכונה בשם זה.
ורוניקה

ערך זה עוסק בסוג צמח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| ורוניקה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: לחכיים
סוג:: ורוניקה
שם מדעי
 Veronica ‏לינאוס, 1753
הסוג ורוניקה (שם מדעי: Veronica) הנקרא כנראה על שם ורוניקה הקדושה הוא סוג גדול וחשוב ממשפחת הלחכיים (בעבר שויך ללועניתיים). בסוג זה נכללים עשבים שעיקר תפוצתם באזורים הממוזגים של חצי הכדור הצפוני (אירואסיה וצפון אמריקה) שלהם כותרת גלגלית (עלי הכותרת פרושים). הסוג כולל כ-459 מינים, מהם זוהו 19 מינים בישראל וסביבתה. חלק מן המינים נפוצים בבתי גידול לחים (מימיים) בישראל ובאזורים נרחבים בעולם בכל היבשות – גם באזורים טרופיים וגם באזורים ממוזגים. בכל המינים האלה טבולים העלים והגבעולים התחתונים במים, והתפרחות בולטות מעליהם. חלק מן המינים גדלים באזורים חמים וטיפוס תפוצתם אירנו-טורני שהוא אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי המשתרע מטורקיה ודרום רוסיה במערב, דרך איראן וצפון הודו עד מונגוליה במערב. כמות המשקעים 100 עד 400 מ"מ. הקיץ חם ויבש והחורף קר מאוד ומושלג.