מונטונרוס
הופעת המונטונרוס

מונטונרוס הוקם לבסוף בחודשים הראשונים של 1970, על ידי איחוד של כמה קבוצות פרוניסטיות חמושות, עם שורשים קתוליים:
קומנדו קמילו טורס, ארגון שהוקם ב־1967; לקבוצה זו היו שתי יחידות, האחת בבואנוס איירס והשניה בקורדובה;
קבוצת סבינו, על שם מייסדה, חוסה סבינו נבארו, שהוקמה בינואר 1969;
קבוצת רקונקיסטה, שבסיסה היה בעיר רקונקיסטה ופעלה בעיקר בצפון מחוז סנטה פה, ובמידה פחותה במחוזות טוקומאן וסלטה;
קבוצת סנטה פה;
קבוצת קורדובה.
כבר מתחילת דרכו היו במונטונרוס מספר לא מבוטל של נשות גרילה, דבר שלא היה מובן מאליו בקבוצות גרילה קודמות. להקמת המונטונרוס קדמו פעולות לאיסוף כלי נשק, תחמושת וציוד שנערכו בשנים 1968 - 1969.
ארגוני גרילה אחרים בעולם באותה תקופה פעלו בשני ראשים: ארגון צבאי וארגון פוליטי. כך למשל פעל ארגון הצבא האירי הרפובליקני הזמני, שבו הייתה זרוע פוליטית שנודעה בשין פיין וזרוע צבאית; גם בווייטנאם, במהלך המלחמה נגד ארצות הברית, הייהת הפרדה בין המפלגה הפוליטית לארגןן הצבאי. מונטונרוס, לעומת זאת, הוקם כארגון פוליטי-צבאי, מכיוון שכוונתו הייתה להיחשב כאחד הארגונים הקיימים בתוך התנועה הפרוניסטית, שהייתה תנועה הטרוגנית שכללה זרמים שונים ומגוונים.
פעולתם הראשונה של המונטונרוס הייתה חטיפתו ורציחתו של פדרו אוגניו ארמבורו (אנ'), שהיה הדיקטטור של ארגנטינה בין 13 בנובמבר 1955 עד 1 במאי 1958. ארמבורו היה דמות מפתח בהפיכה הצבאית שהדיחה את חואן פרון וכונתה על ידי מארגניה "ההפיכה המשחררת", והיה שותף לפגיעה בפעילים פרוניסטיים. ארמבורו נחטף מביתו על ידי שני פעילים של המונטונרוס, הועמד למשפט דמה של התנועה והוצא להורd.
חטיפתו והריגתו של ארמבורו הקנו למונטונרוס הכרה ברחבי המדינה. הארגון המשיך לבצע פעולות מזוינות, ובהן תקיפת תחנת המשטרה בויז'ה קרלוס פאס, גניבת נשק ממטווח הירי בקורדובה, הנחת פצצות באתרים שנראו לארגון כסמלים של "אימפריאליזם" ומתנגדי פרון, כמו גם פירוק שוטרים מנשקם. פעולות אלו נועדו לבצע סוג של "תעמולה מזוינת", תוך אספקת נשק, כסף, כלי רכב ואלמנטים לוגיסטיים אחרים. כדי לייצר את התעמולה לוו המבצעים בהודעות לעיתונות שבהן לקח הארגון אחריות על הפעולות, שנועדו להפגנת נוכחות יעילה ו"העלאת מודעות" בקרב האוכלוסייה המתנגדת לדיקטטורה הצבאית.
המונטונרוס השתתפו גם בפעולות שנועדו לסייע לפועלים ולפגוע בתאגידים. בנובמבר 1971 השתלט המונטונרוס על מפעל ייצור המכוניות של פיאט בקאסרוס, פרבר של בואנוס איירס, כהזדהות עם פועלי המפעל. הפעילים התיזו בנזין על 38 מכוניות חדשות והציתו אותן. פעילי הארגון תקפו שוטרים, חיילים ואנשי כוחות הביטחון, באמצעות מטעני חבלה ויריות.
פעולות המונטונרוס ממומנו באמצעות כסף שנסחט באמצעות חטיפת אישים בולטים בעולם העסקי ודרישת כופר נפש עבורם. חטיפת אחד ממנהלי אקסון ב־1974 הביאה כופר בסך 14.2 מיליון דולר אמריקאי. מקור נוסף למימון פעולות הארגון היה שוד בנקים. הארגון השתלט על ציוד צבאי באמצעות שוד בסיסים של צבא ארגנטינה.
ב-11 במרץ 1973 נערכו בארגנטינה בחירות כלליות לראשונה מזה עשר שנים. הקטור קמפורה, נאמנו של פרון, נבחר לנשיאות ובכך נפתחה הדרך לשובו של פרון מגלותו בספרד, לאחר שני עשורים. השיבה אירעה ב-20 ביוני. פרון מצא עם שובו מדינה שהייתה שקועה באי סדר כלכלי, חברתי ופוליטי. כאשר נחת פרון בנמל התעופה בבואנוס איירס התקבץ קהל גדול כדי לקבל את פניו. הפרוניזם כלל בתוכו סיעות שמאל וימין, והמתח ביניהן הלך וגדל. במהלך קבלת הפנים החל קרב של ממש בין הסיעות השונות, וצלפים פתחו באש על תומכיו של פרון מן השמאל. האירוע שהתפתח נקרא טבח אזייזה ובמהלכו נרצחו לפחות 13 איש ונפצעו לפחות 365. הירי הביא לקרע בתוך התנועה הפרוניסטית בין שמאל לימין. ראשי האיגודים המקצועיים וחוסה לופז רגה, מקורבו של פרון, פתחו במערכה אלימה כנגד האגף השמאלי במפלגה, בתמיכתו השקטה של פרון עצמו. ביולי 1973 התפטרו הנשיא קמפורה וסגנו ויסנטה סולנו לימה(ספ') והדרך לבחירה מחדש לנשיאות נפתחה בפני פרון. ב-23 בספטמבר התקיימו הבחירות, בהן זכה פרון ל-62% מקולות הבוחרים. הוא שב לנשיאות עם קואליציה נרחבת שכללה ארגוני עובדים, שהיו במרכז המפה הפוליטית וארגונים פשיסטיים בימין. ארגון הגרילה ERP הודיע שימשיך להיות פעיל צבאית, לעומת המונטונרוס שהודיעו על השעיית פעילותם הצבאית.