stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השיל מקראקא
משפחתו

לרבי העשיל היו ארבעה בנים ושבע[דרוש מקור] בנות, מהם:
בנו רבי מרדכי נישא לשרל בתו של רבי יונה תאומים-פרנקל מחבר ספר קקיון דיונה.
בנו הבכור רבי יהודה לייב, אב-סבו של רבי שאול יחזקאל גרינפלד, שהיה צדיק מפורסם והתגורר בעיירה ליטשיק שבהונגריה.
בנו רבי יששכר בער (המכונה רבי בריש בהגאון), הנהיג את הקהילה היהודית בקראקא ופרנס הכולל של ועד ארבע ארצות.
בנו רבי שאול אב"ד בבריסק ובקראקא. אביו של רבי אריה לייב מאמסטרדם (חתן החכם צבי), אביו של רבי שאול אב"ד אמסטרדם. נישא לבתו של רבי אריה לייב "הארוך" מקראקא.
בתו העסיא אשת רבי מאיר אב"ד אפטא ולובלין, אם-סבו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא.
בתו אשת רבי אברהם. בנם רבי משה היה אב"ד הורדנא ומחבר ספר תפארת למשה.
מתלמידיו

רבי שבתי כהן, הש"ך
רבי דוד הלוי סגל, הט"ז
רבי אהרן שמואל קאיידנובר – תלמידם של ר' השיל ואביו
רבי גרשון אשכנזי, מחבר שו"ת עבודת הגרשוני
חתנו, רבי נפתלי הירש בן בנימין וולף, אב"ד פינטשוב ולובלין, מראשי ועד ארבע ארצות
נכדו, רבי משה בן אברהם מגזע צבי, מחבר "תפארת למשה"
רבי שמואל מפיורדא, מחבר "בית שמואל" על אבן העזר
רבי יעקב משה העלין, מחבר הפירוש "ידי משה" על מדרש רבה (אביו של רבי אברהם הלין)
רבי אלעזר נין מניקלשבורג, מחבר משנת אלעזר
רבי יצחק חיות, מחבר זרע יצחק פירוש על המשנה
לקריאה נוספת

הרב יהושע ענבל, "'פולין' לאור הנר: זרקור לדמותו של הרבי ר' העשיל ולדמותן של ישיבות פולין בשנות הש' ואילך.", ישורון מ (ניסן תשע"ט), עמ' תתקפ"ד–א'ט'; כרך מא (אלול תשע"ט), עמ' תתצז–תתקט"ו.
הערות שוליים

↑  רבי יששכר בער היה אביו של רבי יצחק (נפטר תס"ה) רבה של ברודי – רבי יצחק היה אבי שושלת רבנים ענפה ששמם באב"ד (בני-אב"ד, כלומר בני-הרב) מהם רבנים מפורסמים, כגון: רבי יוסף באב"ד מחבר המנחת חינוך.
↑  לפי ישראל טוביה אייזנשטט,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'דעת קדושים, עמ' 98 הערה אחרונה, ששלל את דברי אליקים כרמולי (בספרו העורבים ובני יונה) וחיים נתן דמביצר,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'כלילת יופי, א, עמ' קכח שנישא לנכדתו של רבי אריה ליב, בתו של רבי זכריה מנדל. פער הגילאים אינו מאפשר הנחה זו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263511805171  GND: 143682407  ISNI: 0000 0001 1640 4374  LCCN: n89121044  SELIBR: 265827  VIAF: 50815005   WorldCat (עם VIAF): 50815005 
מצבתו המחודשת בבית הקברות היהודי העתיק בקרקוב, 2016
הספרים החיצוניים

ערך זה עוסק בספרים שיהודים החשיבו כספרים חיצוניים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הספרים החיצוניים הם ספרים שנכתבו בחלקם הגדול על ידי יהודים, בעיקר בתקופת בית שני, ולא נתקבלו ככתבי יד מקודשים בעת חתימת התנ"ך (אנ').
תרגומיהם של חלק מספרים אלו נחשבים מקודשים אצל חלק מהנוצרים ונכללים בברית הישנה.
מקורם של הספרים החיצוניים והשימוש בהם לאורך הדורות

רוב הספרים החיצוניים נכתבו במקור בעברית. חלקם נכתבו במקור בארמית או ביוונית, וזאת במיוחד במצרים שהייתה בה קהילה יהודית גדולה ביותר בעיר אלכסנדריה.
מאחר שחז"ל, שלא הכניסו את הספרים החיצוניים לתנ"ך, ראו את הספרים החיצוניים באור שלילי, אבדו בדרך כלל ספרי המקור העבריים. מרבית הספרים נשמרו רק בתרגומים, לפעמים בכמה נוסחים באותה שפה, וחלקם מכילים תרגומים משובשים למדי. קטעים מן הספרים החיצוניים נתגלו בתקופות מאוחרות במגילות מדבר יהודה ובגניזת קהיר.
במאות הראשונות לחורבן עוד ניתן לספרים החיצוניים מקום בחיי הדת היהודיים, אך עם ניכוסם ועליית חשיבותם למאמינים הנוצרים פסק כמעט לחלוטין השימוש בהם. אך השפעתם לא נעלמה – רעיונות וסיפורים לא מעטים שמצויים בספרות החיצונית נכנסו לתוך הספרות המדרשית, ומשם הגיעו ללב ליבה של היהדות הרבנית.
חלק לא מבוטל מהספרים מספרים ומרחיבים על סיפורי המקרא (כגון עליית משה, אדם וחוה, צוואת אברהם ועוד). חלק נכבד אחר מהווה המשך לספרות החכמה והמחשבה היוונית, ומושפע רבות מהתרבות ההלניסטית. ישנם גם ספרי היסטוריה, שהבולטים שבהם הם ארבעת ספרי המקבים, המספרים את סיפורם של החשמונאים והמרד בשליטים הסלאוקים.
חלוקת הספרים החיצוניים

אצל הנוצרים מקובלת חלוקה של הספרים החיצוניים לספרים אפוקריפיים וספרים פסאודואפיגרפיים.
פירוש המילה אפוקריפיים הוא גנוז או חבוי, (ביוונית απόκρυφα – גנוז, חבוי) והוראתה המקורית: ספר שאינו נמנה עם המסורת הספרותית הגלויה והמקובלת (למרות היותו ספר עתיק). הספרים האפוקריפיים נכנסו בחלק מן הכנסיות הנוצריות לתוך הביבליה בניגוד לספרים הפסאודואפיגרפיים. המונח פסידואפיגרפון משמעו חיבור המיוחס למחברו (מחבר קדמון) שלא כדין.
הספרים הפסאודואפיגרפיים, הם ספרים שיוחסו למחבריהם, לרוב אנשי המקרא, שלא כדין, ולכן גם נקראו על שמם. לדוגמה "צוואת אברהם", "צוואות השבטים", ועוד.
כך לדוגמה, הספר חכמת שלמה משויך אצל הנוצרים לאפוקריפה ואילו מזמורי שלמה נחשב לספר פסאודואפיגרפי, אף על פי שלחוקרים ברור כי לא זה אף לא זה נכתבו בתקופתו של שלמה המלך או על ידו.
החוקר אברהם כהנא שתרם תרומה מכרעת לחקר הספרים החיצוניים ואף תרגם את רובם לעברית, מציע את החלוקה הבאה לספרים החיצוניים:
ספרים המתבססים על התורה
ספרים המתבססים על ספרי נביאים
ספרים המתבססים על ספרי הכתובים
שאר ספרים חיצוניים
היחס לספרים החיצוניים במאמרי חז"ל

במקורות חז"ל אין התייחסות לספרים ספציפיים בספרות החיצונית, למעט ספר בן סירא הנזכר בתלמוד. חז"ל מזהירים שלא לקרוא בספרים חיצוניים כשהם משתמשים באסמכתא מהתנ"ך "וְיֹתֵר מֵהֵמָּה בְּנִי, הִזָּהֵר עֲשׂוֹת סְפָרִים הַרְבֵּה אֵין קֵץ, וְלַהַג הַרְבֵּה יְגִעַת בָּשָׂר:" (מגילת קהלת, פרק י"ב, פסוק י"ב)
ההתייחסות הראשונה היא במשנה, מסכת סנהדרין, פרק י', משנה א': "ואלו שאין להם חלק לעולם הבא האומר אין תחיית המתים מן התורה ואין תורה מן השמים ואפיקורס. רבי עקיבא אומר אף הקורא בספרים החיצונים". על משנה זו נאמר בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק', עמוד ב': "רבי עקיבא אומר: אף הקורא בספרים החיצונים וכו'. תנא: בספרי מינים. רב יוסף אמר: בספר בן סירא נמי אסור למיקרי." יש כאן צמצום של האיסור של רבי עקיבא – האיסור הוא רק על ספרי המינים כלומר ספרי הנוצרים. רב יוסף מוסיף התייחסות ספציפית לספר בן סירא ואוסר על הקריאה בו בנוסף לספרי הנוצרים.
בתלמוד הירושלמי קיימת סוגיה מקבילה (מסכת סנהדרין דף נ' ע"א): "רבי עקיבה אומר אף הקורא בספרים החיצונים כגון סיפרי בן סירא וסיפרי בן לענא אבל סיפרי המירס וכל ספרים שנכתבו מכאן והילך הקורא בהן כקורא באיגרת". התוספת כאן מלמדת שספרי חכמה יוונית כגון ספרי הומרוס, ושאר ספרים שנכתבו לאחר תקופת בית שני אינם נחשבים כ'ספרים חיצוניים' ולכן אין בעיה לקרוא בהן.
במדרשים אנו מוצאים את המימרה: "כל המכניס בתוך ביתו יותר מכ"ד ספרים מהומה הוא מכניס לביתו, כגון ספר בן-סירא" (קהלת רבה יב, יב-יג).
היחס של חכמי ישראל לאחר תקופת התלמוד לספרים החיצוניים

גם בתקופה מאוחרת יותר, ניתן עדיין למצוא בספרות היהודית התייחסויות לספרים החיצוניים, ובמיוחד לספר בן סירא, לספר היובלים ולצוואות השבטים. יש מהחכמים שהתייחסו לספרים החיצוניים בשלילה, ויש מהם בחיוב.
בפירוש רש"י למסכת סנהדרין מוזכר היבט שלילי לגביהם ונטען שבספרים אלו יש דברי הבאי, והם גורמים לביטול תורה.
הרשב"ם התייחס בשלילה לספרים החיצוניים, וכתב "אין לחוש לספרים חיצונים", אך מאידך גיסא, הביע הרמב"ן דווקא יחס חיובי אליהם, ובהקדמתו לפירוש התורה הוא מביא קטעים מספר חכמת שלמה, שהיה מצוי אצלו ככל הנראה בתרגומו הסורי; גם מעשה שושנה, מהתוספות לספר דניאל, היה מוכר לרמב"ן במקורו הסורי.
ידוע כי עוד במאה התשיעית השתמרו לפחות קטעים מספר היובלים בידי אסף הרופא, וייתכן שגם בידי תלמידי רב סעדיה גאון.
בדורות הבאים אבדו המקורות העבריים של הספרים החיצוניים, וחכמי ישראל היו משתמשים בתרגומים ולא במקור. כך לדוגמה יש המפרשים בדברי מחבר ספר הזוהר (זוהר חדש יתרו ל"ז, ב') כי הוא מביע את צערו על כך שלא נשארו ספר חנוך וספר אדם הראשון במקורם העברי.
בספרים כגון ספר יוסיפון, ספר ירחמאל וספר יוחסין השלם, נעשה שימוש בסיפורים מתוך הספרים החיצוניים. מתוך ספר אסף הרופא אנו למדים שמחבר הספר הכיר את ספר היובלים.
עדנה הייתה לספרים החיצוניים בתקופת ההשכלה. נפתלי הרץ וייזל ויהודה ליב בן זאב תרגמו חלק מן הספרים החיצוניים לעברית.
השערות לסיבת הימצאותם של הספרים מחוץ לקאנון העברי

על פי מסורת חז"ל, ספרים שנכתבו ברוח הקודש נכנסו לחלק הכתובים של התנ"ך, לעומת הספרים החיצוניים שלא הוכנסו אף על פי שנכתבו (בחלקם) באותה תקופת זמן ואף מצוטטים כאמירות חכמה אנושיות (אך לא אלוהיות).
אין הסכמה בין החוקרים בנוגע לנסיבות שבעטיין ספרים אלו אינם כלולים בקאנון העברי. בעבר היה מקובל לטעון שספרים אלו נדחו מסיבה תאולוגית, אך עם הצטברות העובדות בעת האחרונה, דעה זו נראית פחות ופחות סבירה, מכמה סיבות:
חז"ל טוענים כנגד הספרים החיצוניים, אך מצד שני אנו מוצאים בכמה מקומות בתלמוד ציטטות חופשיות מתוך ספר בן סירא. ציטטות אלו מובאות באותו ניסוח המשמש לציטוט מספרי המקרא: "דכתיב" (ככתוב). השימוש בנוסחה זו לציטוט מספר בן סירא מעיד לא רק על כך שכולם אמורים לזהות את המקור (כיוון שזה לא מפורש בטקסט התלמודי), אלא גם על כך שאין להתנצל על העובדה שקוראים בספר בן סירא.
הרמזים היחידים בידינו לכך שאכן נערך דיון כלשהו על הכנסת ספרים או הוצאת ספרים מהקאנון העברי נוגעים אך ורק לספרים שבסופו של דבר הוכנסו: אסתר, יחזקאל, שיר השירים וקהלת. עובדה זו מעידה שהדיון היה תאורטי בלבד, והתייחס רק לאופיים של ספרים שממילא כבר התקדשו, ולמידה של זהירות הנדרשת לקורא בהם.
קשה גם לטעון שהספרים שלא התקדשו שייכים כולם לזרם המנוגד לפרושים, כיוון שיש כמה דוגמאות סותרות (למשל: ספר בן סירא, ספר טוביה וספר יהודית).
משלל העדויות שבידינו עולה כי אי-הקדשת ספרים אלו איננה תוצאה של תאולוגיה, אלא של נסיבות היסטוריות. נסיבות אלו קשורות בוודאי לתקופה שבה נכתבו הספרים, שכן רוב הספרים החיצוניים נכתבו בתקופה מאוחרת יותר לספרי המקרא. עם זאת, סיבה זו אינה יכולה להיות יחידה ומכרעת, כיוון שלדעת חוקרי המקרא, ספר דניאל הקאנוני מאוחר בכמאה שנה לספר חנוך א' בעיבודו הסופי.
רשימת הספרים החיצוניים שבידינו

תרגומם של הספרים החיצוניים לעברית תרם תרומה חשובה לחוקרים ולמעיינים במורשת תרבותית זו. הכנתו של קובץ כולל של הספרים החיצוניים בעברית, בידי אברהם כהנא ועוזריו בשנת ה'תרצ"ב (1932), קידמה רבות את המחקר בנושא.
בספרו הוא מציע, כאמור לחלק את הספרים לפי קשריהם לספרי התנ"ך, והרשימה המובאת להלן מתבססת על חלוקה זו:
רשימת הספרים החיצוניים שבידינו > ספרים חיצוניים לתורה

ספר אדם וחוה – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ליוונית, לטינית ועברית (תרגום של אברהם כהנא).
ספר היובלים (היובלות) – רובו של המקור העברי אבד. נשמר בשלמותו רק בתרגום לגעז (אתיופית קלאסית). במגילות מדבר יהודה התגלו קטעים בעברית.
ספר חנוך א' – או ספר חנוך החבשי (האתיופי) רובו של המקור העברי או הארמי אבד. נשמר רק בתרגום לשפת געז. נמצאו חלקים בארמית במגילות מדבר יהודה.
ספר חנוך ב' או ספר רזי חנוך (הסלאבי) – המקור העברי או הארמי אבד. נשמר בתרגום לסלאבית כנסייתית עתיקה.
ספר חנוך ג'
צוואות השבטים (צוואות בני יעקב). רובו של המקור העברי או הארמי אבד. נשמר בתרגום ליוונית. נמצאו חלקים בעברית ובארמית במגילות מדבר יהודה ובגניזת קהיר (לטקסט).
צוואת אברהם – חובר כנראה על ידי יהודי פרושי או איסיי. (הספר "צוואת אברהם" לא נזכר בספרו של כהנא אולם צריך להיות משויך לסיווג זה)
חזון אחרית הימים של אברהם עוסק בחייו ובחזון אחרית הימים שחזה אברהם. המקור העברי או הארמי אבד. נשמרו כמה חלקים בתרגום לסלאבית כנסייתית עתיקה. (הספר לא נזכר בספרו של כהנא אולם צריך להיות משויך לסיווג זה)
עליית משה – המקור העברי או הארמי אבד. נשמרו כמה חלקים בתרגום ללטינית ולגעז.
יוסף ואסנת – חיבור שנכתב במקורו ביוונית, כנראה על ידי יהודי הלניסטי שהתגורר במצרים. גרסה עברית פורסמה על ידי גבי צורן בכתב העת "דפים למחקר בספרות", תשמ"ה.
רשימת הספרים החיצוניים שבידינו > ספרים חיצוניים לנביאים

דברי גד החוזה – נמצא בקהילת קוצ'ין. (בספרו מגילות קוצ'ין, טען משה הלל (חוקר עצמאי) כי מדובר בזיוף שנכתב בסביבות שנת 1756 בידי המומר היהודי עמנואל יעקב ואן דורט לאחר שחזר ליהדותו. פרופסור מאיר בר-אילן סבור שאכן מדובר בספר עתיק.)
ספר חכמת שלמה – חיבור פילוסופי יהודי-הלניסטי. ייתכן שחלקים מספר זה מקורם בעברית. נשמר בתרגום ליוונית.
מזמורי שלמה – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ליוונית.
איגרת ירמיהו – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ליוונית.
עליית ישעיהו – המקור העברי או הארמי אבד. נשמר בתרגום לגעז.
ספר ברוך – הספר במלואו נשמר בלשון היוונית. חלקים מספר זה נכתבו בעברית והם אבדו, אך נשמרו בתרגום ליוונית. חלקים אחרים חוברו ביוונית.
חזון ברוך א' או חזון ברוך הסורי – חובר כנראה בעברית. המקור והתרגום ליוונית אבד. נשמר בתרגום היוונית לארמית סורית.
חזון ברוך ב' – או חזון ברוך היווני חובר ביוונית.
רשימת הספרים החיצוניים שבידינו > ספרים חיצוניים לכתובים

דברי איוב – המקור העברי או הארמי אבד. נשמר בתרגום לקופטית.
חזון עזרא – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ללטינית.
עזרא החיצוני – המקור העברי או הארמי אבד. נשמר בתרגום ליוונית.
תהילים קנ"א ותהילים קנ"ב–קנ"ה – מזמורים שאינם כלולים בספר תהילים – תהילים קנ"א נמצא בנוסח עברי של תהלים ממערה 11 בקומראן. נוסח זה שונה מן התרגום היווני אותו מביא כהנא בספרו. תהילים קנ"ב–קנ"ה נשתמרו בתרגום הסורי. מזמורים אלו לא נכללו בספרו של כהנא, ככל הנראה מפני שהחשיב אותם לחיבורים נוצריים שלא חוברו בעברית ולא שייכים לקאנון העברי האבוד. קטעים מתהילים קנ"ד וקנ"ה בעברית התגלו במערה 4 ובמגילת התהילים הגדולה ממערה 11 בקומראן. מספר מזמורים נוספים שלא היו ידועים ממקורות אחרים נמצאו גם כן במגילות קומראן.
תוספות למגילת אסתר – חלום מרדכי, העתק מפקודת אחשוורוש להשמדת היהודים, תפילת מרדכי ואסתר, פרטים על בוא אסתר לפני אחשוורוש לבקש ביטול הגזירה, העתק מפקודת אחשוורוש לטובת היהודים, פתרון חלומו של מרדכי – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ליוונית.
תוספות לספר דניאל – תפילה והלל של שלושת חברי דניאל שהושלכו לכבשן האש, מעשה שושנה, בל והתנין. המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ליוונית.
תפילת מנשה – המקור כנראה יווני. מתייחס לתפילת מנשה מלך יהודה המופיעה בדברי הימים.
רשימת הספרים החיצוניים שבידינו > שאר ספרים חיצוניים

ספר בן סירא – דבריו של שמעון (ויש אומרים ישוע) בן סירא. חלקים מהמקור העברי אבדו. נשמר בתרגום ליוונית. נמצאו חלקים בעברית במגילות מדבר יהודה ובגניזת קהיר.
ספר יהודית – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ליוונית.
ספר טוביה – רובו של המקור העברי או הארמי אבד. נשמר בתרגום ליוונית. במגילות מדבר יהודה התגלו קטעים בעברית ובארמית. מקובל לחשוב שהגרסה העברית היא תרגום של המקור הארמי, שנעשתה מצרכים תאולוגיים.
ספר מקבים א' (חשמונאים) – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ליוונית.
ספר מקבים ב' – חובר ביוונית.
ספר מקבים ג' – חלקים ממנו אבדו. חובר ביוונית.
ספר מקבים ד' – חובר ביוונית.
איגרת אריסטיאס – חובר ביוונית.
חזיונות הסיבילות – חוברו ביוונית.
קדמוניות המקרא – המקור העברי אבד. נשמר בתרגום ללטינית.
בנוסף למקורות אלו, ניתן לציין חיבורים שנמצאו אך ורק במגילות מדבר יהודה. בשל הדמיון הסוגתי, ניתן לשער שחיבורים אלו היו מתוייגים כ"ספרים חיצוניים" גם כן אילו נשתמרו בכנסיות בתרגומים. בין חיבורים אלה:
המגילה החיצונית לבראשית
צוואת קהת
חזון עמרם
נאום יהושע
מזמור לציון
חיבורי דוד המזכיר את לוח השנה במגילות קומראן
בקנון של תרגום השבעים, כלולים הספרים הבאים: יהודית, טוביה, ברוך, מעשה שושנה, בל והתנין, איגרת ירמיהו, חכמת שלמה ומקבים א' וב'. כמו כן, כלולות תוספות נרחבות לאסתר, לדניאל ותהילים קנ"א.
תרגומים לעברית

בזמנים שונים נעשו תרגומים של הספרים החיצוניים בחזרה לעברית. כך לדוגמה נמצא תרגום לעברית של ספר החשמונאים[דרושה הבהרה] שמקורו לפני המאה ה-11, תרגומים לספר טוביה, לספר יהודית ואחרים. רבי עזריה מן האדומים תרגם לעצמו חלק מן הספרים החיצוניים והשתמש בהם בספריו.
הספר "בן סירא" תורגם לראשונה בחזרה לעברית מתוך הנוסח הסורי שהשתמר, כפי שמעיד המתרגם: "נעתק ללשון עברי ואשכנזי ומתורגם ארמית עם באור העניין ופתרון מלות הארמית והערות מוסר", על ידי יהודה ליב בן-זאב בברסלאו בשנת 1798. בשנת 1953 יצא לאור בהוצאת מוסד ביאליק ספרו של משה צבי סגל "בן סירא השלם". הספר כולל מבוא מקיף בו משה צבי סגל סוקר את בן-סירא וזמנו, את מבנה הספר וצורתו הפיוטית, את תורתו של בן-סירא, את תולדות הספר, שרידיו העבריים ונוסחיו השונים.
התרגום הראשון לעברית של התוספות למגילת אסתר נעשה על פי נוסח הוולגטה הלטיני על ידי רבי יעקב בן מכיר אבן תיבון בן המאה ה-13. בשנת 1819 פורסם בברסלאו תרגומו של הרב שלמה פלסנר, עם מבוא היסטורי ספרותי. תרגום נוסף נערך על ידי זעקיל יצחק פרנקל בשנת 1830 ונכלל במהדורתו "כתובים אחרונים". תרגום המתבסס על נוסח המקור היווני, נערך על ידי אברהם כהנא ונכלל במהדורתו "הספרים החיצוניים" שיצאה לאור בשנת 1956.
בשנת 1830 פורסמה עבודתו של יצחק זעקיל פרנקל "כתובים אחרונים: הנודעים בשם אפוקריפה אשר לא נודעו" ובה תרגום ספרים חיצוניים מיוונית לעברית.
בשנת 1956 יצאה לאור בהוצאת מסדה אוסף תרגומים ופירושים של הספרים החיצוניים בעריכת אברהם כהנא.
בשנת 1958 יצא לאור בהוצאת יבנה ספרו של אליה שמואל הרטום בו תרגום ופירוש לספרים החיצוניים.
בשנת 2004 התפרסמו בסדרה "בין מקרא למשנה" של מכון יד בן צבי הספרים "ספר מקבים א', מבוא תרגום ופירוש מאת אוריאל רפפורט", ספר מקבים ב', מבוא תרגום ופירוש מאת דניאל שוורץ" ו"ספר היובלים, מבוא, תרגום ופירוש כנה ורמן".
מקומם של הספרים החיצוניים בנצרות

לכל כנסייה רשימה של ספרים חיצוניים משלה. הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית בכללותה מתייחסות אל הספרים החיצוניים מתוך תרגום השבעים, כאל ספרים קנוניים לכל דבר. חשוב להאיר כי בנוסף לספרים חיצוניים ל-'ברית הישנה', הכנסיות הנוצריות מכירות בספרים חיצוניים לברית החדשה. בעוד שה-'ספרים החיצוניים' הכלולים בקנון הכנסייתי, מכונים 'epigrapha' – אלו שלא נכללו בתוכו מכונים 'Pseudepigrapha'. מקצת אלו לעיתים כלולים בביבליות הנפוצות.
בניגוד לכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית בכללותה, הכנסייה הרוסית וכן הכנסיות הפרוטסטנטיות נצמדות למאמר רומאים ג 1-2: 'אִם כֵּן מַה הוּא יִתְרוֹן הַיְּהוּדִי וּמַה הִיא תּוֹעֶלֶת הַמִּילָה׃ הַרְבֵּה מִכָּל פָּנִים תְּחִילָּתוֹ שֶׁבְּיָדָם הָפְקְדוּ דִּבְרֵי אֱלֹוהִים'. אף על פי כן, לספרים החיצוניים חשיבות רבה יותר, בכנסיות למיניהן מאשר ביהדות – והביבליה של לותר למשל כוללת 73 ספרים. היחס אליהם הוא כאל ספרים, שיש בהם לקחים חשובים. הקאנון הרחב ביותר בנצרות הוא זה של הכנסייה האתיופית הכולל 81 ספרים.
ראו גם

קאנוניזציה של כתבים
כתבי יד אבודים בתולדות ישראל
לקריאה נוספת > מהדורות

כתובים אחרונים, יצחק זעקיל פרענקיל, מהדורת לייפציג, תק"ץ/1830. הספר בקטלוג הספרייה הלאומית
הכתובים האחרונים , שלמה פלעסנער,
מהדורה א': נוזלים מן לבנון, ברלין, 1833;
מהדורה ב': טורן, תרכ"ה/1865. הספר בקטלוג הספרייה הלאומית;
הוספה למגלת אסתר, תקע"ט/1819.
אברהם כהנא (עורך) הספרים החיצוניים לתורה לנביאים ולכתובים, תל אביב: הוצאת מסדה, 1956.
הספרים החיצונים, מפורשים פרוש חדש בצירוף מבואות על ידי א. ש. הרטום, הוצאת יבנה תל אביב.
נחמן אביגד ויגאל ידין, מגילה חיצונית לבראשית ממגילות מדבר יהודה: תיאור המגילה ותוכנה, פקסימיליות, ירושלים: הוצאת מאגנס שעל יד האוניברסיטה העברית, תשי"ז/1957.
Otto Fridolinus Fritzsche, Libri Apocryphi V. T. Graece (1871)
לקריאה נוספת > תיאורים

תיאור מקיף של התרגומים לעברית נמצא בספר "אנציקלופדיה של הווי ומסורת ביהדות", מאת ד"ר יום-טוב לוינסקי, כרך ב, עמ' 518–519.
Metzger, Bruce M. An Introduction to the Apocrypha. [Pbk. ed.]. New York: Oxford University Press, 1977, cop. 1957
הערות שוליים

↑  מסכת חגיגה,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'דף י"ג, עמוד א'. מסכת יבמות,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'דף ס"ג, עמוד ב'. מסכת כתובות,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'דף ק"י, עמוד ב'
↑  מגילות קוצ'ין, משה הלל, הוצאת קהילות ישראל – המרכז למורשת העם היהודי, עמודים 9,10 במבוא
↑  דברי גד החוזה, מאיר בר-אילן, 2005, בהוצאת טפר
↑  ספר בן סירא השלם, באתר www.bialik-publishing.co.il
↑  כתובים אחרונים / העתיקם מלשון יון לשפת עברית ... מו"ה יצחק זעקיל פרענקיל .. | פרנקל, יצחק זקל, 1765-1835 | פרנקל, יצחק זקל, 1765-1835 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  לקריאת אוסף התרגומים בויקיטקסט: הספרים החיצונים (כהנא)
↑  הספרים החיצוניים, מפרשים חדש [ומתרגמים בצרוף מבואות על ידי א"ש הרטום - אליהו שמואל כתובים אחרונים. תשי"ט; הרטום]
| הספרים החיצוניים |
| --- | --- | --- |
| לתורה | מגילה חיצונית לבראשית • ספר אדם וחוה • צוואת קהת • חזון עמרם (אנ') • ספר היובלים • ספר חנוך א' • ספר חנוך ב' • ספר חנוך ג' • צוואות השבטים • צוואת אברהם • חזון אחרית הימים של אברהם • עליית משה • יוסף ואסנת |  |
| לנביאים | צוואת יהושע • חכמת שלמה • מזמורי שלמה • איגרת ירמיהו • עליית ישעיהו • ספר ברוך • חזון ברוך א' • חזון ברוך ב' |  |
| לכתובים | דברי איוב • חזון עזרא • עזרא החיצוני • תהילים קנ"א • מזמורים קנ"ב–קנ"ה • תוספות למגילת אסתר • תוספות לספר דניאל • תפילת מנשה |  |
| שאר הספרים | ספר בן סירא • ספר יהודית • ספר טוביה • ספר מקבים א' • ספר מקבים ב' • ספר מקבים ג' • ספר מקבים ד' • איגרת אריסטיאס • חזיונות הסיבילות • קדמוניות המקרא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287362005171
ג'רי פררה

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1979 (בן 45) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 עיסוק:  שחקן קולנוע, שחקן טלוויזיה, תסריטאי, מסעדן
 מקום לימודים:  בית ספר ע"ש אברהם לינקולן  תיכון ניו אוטרכט 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רי צ'ארלס פררה (באנגלית: Jerry Charles Ferrara; נולד ב-25 בנובמבר 1979) הוא שחקן ומסעדן אמריקאי, המוכר בעיקר מגילום דמותו של טרטל בסדרה הקומית של HBO "הפמליה", והוא שב לגלם את דמותו גם בסרט ההמשך שלה.
חייו

פררה נולד בברוקלין, ניו יורק וגדל בשכונת בנסונהרסט שברובע, להורים ממוצא איטלקי. אביו, גנארו פררה נולד וגדל בנאפולי, איטליה ועבר לברוקלין שהיה נער, ואימו, מריאנה לאוטאטו, נולדה וגדלה בברוקלין להורים איטלקיים מאיסקיה, איטליה. אביו של ג'רי נפטר כשהיה בן 5 והוא גדל עם אמו ואביו החורג, מישל לאוטאטו. יש לו אח אחד גדול בשם אנתוני, שעובד כמתווך בסטטן איילנד. הוא סיים את בית הספר "תיכון ניו אוטרכט". פרארה החל ללמוד תיאטרון בקולג', שם קיבל השראה ממורה להמשיך בקריירת משחק.
קריירה

סוכן שפגש בתוכנית כישרונות עודד אותו לעבור ללוס אנג'לס, שם הוא קיבל במהרה את תפקידו הראשון בסדרה "מלך השכונה". ועד מהרה קיבל תפקידים נוספים בטלוויזיה. לאחר מכן לוהק ג'רי לסרט העצמאי "לחצות את הברונקס", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2004.
בשנת 2004 קיבל את הפריצה הגדולה שלו כאשר לוהק לאחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה-קומית "הפמליה" של רשת HBO, ששודרה במשך שמונה עונות, בין ה-18 ביולי 2004 לבין 11 בספטמבר 2011. בנוסף, הוא השתתף בפרסומת בדמותו מהסדרה "הפמליה", טרטל, עבור חברת הלווין DirecTV מקליפורניה.
בשנת 2007 שיחק בסרט "הגיבור מגן עדן" שביים חברו קווין קונולי, בתפקיד של ג'ורג היווני.
בשנת 2012 שיחק בסרט המדע בדיוני "באטלשיפ" בבימויו של פיטר ברג, בהשתתפות ריהאנה וליאם ניסן. בשנת 2013 שיחק בסרט "אמפייר סטייט" לצד דוויין ג'ונסון, שיחק בסרט "סוף סוף וגאס" לצד רוברט דה נירו ומורגן פרימן, ושיחק בסרט המלחמה "השורד האחרון" שביים וכתב פיטר ברג על בסיס ספרם של מרקוס לוטרל ופטריק רובינסון.
בשנת 2015 הצטרף ג'רי לעונה השנייה של סדרת הדרמה פשע של רשת Starz "כוח" בתפקיד של ג'וזף "ג'ו" פרוקטור, עורך דין פלילי. החל מהעונה השלישית נמנה פררה כחלק מצוות השחקנים הראשי עד לעונה השישית והאחרונה שהסתיימה בפברואר 2020.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד קטן בסרטו של קלינט איסטווד "סאלי: נס על ההדסון" על טיסה 1549 של יו אס איירווייז ועל הטייס צ'סלי סאלנברגר. בשנת 2017 גילם את דמותו של קירק זנדר בעונה השנייה של הסדרה על הכוונת" ברשת הטלוויזיה USA.
חיים אישיים

בשנת 2010 ערך שינוי בולט בגופו לאחר שנים שבהן היה שרוי בעודף משקל, והשיל ממשקלו כמעט 30 קילוגרמים. בשנה זו, הקים פררה מעדנייה במערב הוליווד, קליפורניה.
בשנת 2017 נישא לבת זוגו בשנים האחרונות, השחקנית בריאן רקאנו. במאי 2019 נולד בנם הראשון של הזוג, ג'ייקוב מייקל. בדצמבר 2020 פרסמו הזוג כי הם מצפים לילד שני.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | לחצות את הברונקס | ויוו |  |
| 2007 | Where God Left His Shoes | ויני |  |
| 2007 | חוקי ברוקלין | בובי קאנזונרי |  |
| 2007 | הגיבור מגן עדן | ג'ורג' היווני |  |
| 2008 | לכודים ברשת | שחקן פוקר | ללא קרדיט |
| 2011 | שבעה ימים באוטופיה | ג'ו באקנר |  |
| 2012 | לחשוב כמו גבר | ג'רמי קרן |  |
| 2012 | באטלשיפ | סמפסון סטרודל |  |
| 2013 | אמפייר סטייט | ג'ימי |  |
| 2013 | סוף סוף וגאס | דין |  |
| 2013 | השורד האחרון | סמל האסלארט |  |
| 2014 | לחשוב כמו גבר 2 | ג'רמי קרן |  |
| 2014 | טיסה 7500 | ריק |  |
| 2015 | Club Life | ג'וני די |  |
| 2015 | הפמליה | סאל "טרטל" אסנטה |  |
| 2016 | סאלי: נס על ההדסון | מייקל דילייני |  |
| 2017 | Axis | עצמו | דיבוב |
| 2021 | Dating in New York | קול |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | מלך השכונה | ג'ואי | פרק: "Strike Too" |
| 2000 | אלה החיים | סטודנט #2 | פרק: "The Tutor" |
| 2000 | City Guys | שליח | פרק: "El-Brain" |
| 2001 | Maybe It's Me |  | פרק: "The Magic CD Episode" |
| 2002-2001 | ככה זה בחיים | דרו | 2 פרקים |
| 2002 | Leap of Faith‏ | ילד | פרק: "Pilot" |
| 2004 | NYPD Blue | דני פאטי פגליסי | פרק: Chatty Chatty Bang Bang" |
| 2011-2004 | הפמליה | סאל "טרטל" אסנטה | תפקיד ראשי (8 עונות); 96 פרקים |
| 2011 | וייטנאם: הסרטים האבודים | ריימונד טורס | 6 פרקים |
| 2020-2015 | כוח | ג'ו פרוקטור | תפקיד חוזר; (עונה 2) תפקיד ראשי (עונות 6-3); 48 פרקים |
| 2017 | על הכוונת | קירק זנדר | 4 פרקים |
| 2020-2019 | מיליון דברים קטנים | טוד | 2 פרקים |
| 2020 | סניקרהדס | עצמו | פרק: "The Match" |
| TBA | Second Chances | ג'פרי | סדרת טלוויזיה עתידית של USA |
הערות שוליים

↑  Jerry Ferrara Sheds His Shell, mensfitness
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16923441c (data)  GND: 1095109871  ISNI: 0000 0000 4422 0866  LCCN: no2006123554  NKC: mub2017963610  NTA: 397874804  VIAF: 53914654   WorldCat (עם VIAF): 53914654
גמליאל כהן

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1922 דמשק, המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון 
 פטירה:  15 ביולי 2002 (בגיל 80) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1945
 
גמליאל כהן במחלקה הערבית בפלמ"ח, חיפה, 1946
גמליאל כהן (9 באפריל 1922 – 15 ביולי 2002) היה מוותיקי סוכני הביון הישראלי שפעל במדינות ערב ובאירופה. בתחילת דרכו היה מאנשי מחלקת המסתערבים של הפלמ"ח, בהמשך היה לאיש המוסד, מתנדב בהדרכת כוחות הביטחון, ומחבר הספר "המסתערבים הראשונים - סיפורה של המחלקה הערבית של הפלמ"ח".
ביוגרפיה

גמליאל (ג'מיל), בן ברוך ובתיה כהן, נולד בדמשק שבסוריה. הוא התחנך בדמשק בבית ספר אליאנס של תנועת כי"ח ועלה לארץ ישראל בשנת 1943.
זמן קצר לאחר הגעתו ארצה, חבר גמליאל לצעירים מתנועת המחנות העולים, ויצא איתם להכשרה בקיבוץ בית הערבה.