stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אונג סן
ביוגרפיה

בשנות מלחמת העולם השנייה שיתף פעולה עם היפנים והקים בחסותם את "הצבא העצמאי של בורמה" (Burma Independence Army - BIA) וסייע בכיבוש בורמה על ידם כקולונל ב"צבא ההגנה לבורמה" (Burma Defense Army - BDA) כפי שנקרא הצבא בהמשך, ואף זכה לאות מסדר השמש העולה מידי קיסר יפן. מ -1 באוגוסט 1943 נתמנה לשר המלחמה בממשלת בובות שהקימו היפנים במדינה. אונג סן נוכח שאין כוונת היפנים להעניק עצמאות אמיתית ועל כן יחד עם מנהיגי המפלגה הקומוניסטית הבורמזית יצר קשר עם הבריטים בהודו וב־27 במרץ 1945 הוביל את "הצבא הלאומי של בורמה" (Burma National Army - BNA) כשמו אז, למרד נגד היפנים וסייע לשחרורה מהכיבוש היפני על ידי הבריטים.
ב-12 בפברואר 1947, חתם אונג סן על הסכם בכינוס פנגלונג השני, עם מנהיגים מקבוצות לאומיות שונות, ובו ביטאו הזדהות ותמיכה בהקמת מדינה בורמזית מאוחדת. באפריל אותה השנה, מפלגת ה-AFPFL זכתה ב-196 מבין 202 מושבים בבחירות לאספה המכוננת. ביולי, אונג סן כינס סדרה של התוועדויות בוילה סורנטה שבראנגון על מנת לדון ברהביליטציה של בורמה.
ב-19 ביולי 1947, בסביבות השעה 10:37 בבוקר, כנופיה של אנשי-מיליציות חמושים פרצה למבנה המזכירות בראנגון תחתית במהלך פגישה של המועצה המבצעת (ממשלת הצללים שהוקמה על ידי הבריטים כהכנה לקראת העברת השליטה במדינה) והתנקשה בחיי אונג סן ושישה משרי הקבינט שלו, ובהם בכור אחיו בא וין. מזכירה בקבינט ושומר-ראש נהרגו גם הם בחילופי האש. ההתנקשות בוצעה לכאורה בפקודותיו של יו סואו, יריב פוליטי, שהועמד לדין ונתלה כתוצאה מכך.
ברם, ישנם נדבכים במשפטו של יו סואו שמעלים ספקות. היו שמועות על קונספירציה בה היו שותפים הבריטים - וריאציה של תאוריה זו זכתה לתחייה מחודשת בסרט תיעודי רודף-סנסציות אך רב-השפעה שהפיק ה-BBC לציון 50 שנה להתנקשות, בשנת 1997.
הנצחתו

בשנת 1966 הונצח אונג סן על 3 מטבעות של מיאנמר, אז בשם בורמה. הערכים: 5 פיא, 10 פיא, 25 פיא נפוצו במחזור.
חיים אישיים

בתו, אונג סן סו צ'י, היא מנהיגת מפלגת הליגה הלאומית למען הדמוקרטיה, וכלת פרס נובל לשלום לשנת 1991.
אולאודה אקוויאנו

| --- | --- |
אולאודה אקוויאנו - כריכת הספר מהדורה ראשונה 1789
אולאודה אקוויאנו - כריכת הספר מהדורה ראשונה 1789
 לידה:  1745 Isseke, טנזניה 
 פטירה:  31 במרץ 1797 (בגיל 52 בערך) הסיטי של וסטמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 
אולאודה אקוויאנו (Olaudah Equiano), שנודע גם בשם גוסטבוס ואסה (Gustavus Vassa; בסביבות 1745, ממלכת הארדרה באפריקה – 31 במרץ 1797, לונדון) היה עבד משוחרר שקנה בכספו את חירותו. תמך בלונדון בתנועה הבריטית לביטול העבדות. האוטוביוגרפיה שלו, שפורסמה בשנת 1789, סייעה בעקיפין לחקיקת החוק לסיום סחר עבדים 1807, בבריטניה ובמושבותיה.
קורות חיים

אולאודה אקוויאנו נולד בכפר של בני שבט האיבו הנמצא בניגריה של היום (בעבר ממלכת הארדרה), וגדל במשפחה בעלת מעמד, כבנו של צ'יף בכיר. כילד נחשף לתרבות האפריקאית הטבעית, שכללה מזון מיוחד, לבוש אופייני, ריקודים ומנהגים ייחודיים. בהיותו כבן 11 נחטף ביחד עם אחותו הצעירה בידי אפריקאים מכפר אחר במחוז.
אקוויאנו ואחותו נחשפו לראשונה לאדם הלבן, תוך שהם עוברים מיד ליד ומכפר לכפר. בשלב מסוים הופרד אקוויאנו מאחותו, התגלגל בין סוחרים בתוך היבשת, הובא אל החוף, ונמכר לסוחרי עבדים טרנס אטלנטיים ממוצא אירופאי. אלו, במסגרת תהליך המכונה מעבר הביניים, העלו את אקוויאנו, ביחד עם 244 עבדים אפריקאים נוספים, על ספינה שחיכתה בנמל ניגרי, חצתה את האוקיינוס האטלנטי והביאה את העבדים לאיים הקריביים. אקוויאנו ומספר עבדים נוספים נשלחו לקולוניה הבריטית וירג'יניה, ושם הוא נרכש על ידי קצין בצי הבריטי, מייקל פסקל (Pascal), אשר העניק לו את השם גוסטבוס ואסה, על שם גוסטב הראשון, מלך שוודיה. היחס לעבדים בווירג'יניה באותה תקופה היה אכזרי, והם נענשו בחומרה ולעיתים תוך שימוש ברסן ברזל כדי לחסום את פיהם.
כעבד של קצין בצי הבריטי, אקוויאנו הוכשר כימאי, ובמהלך מלחמת שבע השנים נגד צרפת נסע זמן רב יחד עם בעליו. אקוויאנו רכש את חיבתו של פסקל, ששלח אותו לגיסתו בבריטניה, שם למד בבית ספר קרוא וכתוב. אקוויאנו המיר את דתו לנצרות, ובפברואר 1759 הוטבל בכנסיית סנט מרגרט.
אקוויאנו נמכר לקצין ימי אחר, ג'יימס דורן (Doran), ופסקל הנחה אותו למכור את אקוויאנו לאדם שיתייחס אליו כראוי. אקוויאנו נשלח למונטסראט באיי ליווארד שבקריביים, ושם נמכר לסוחר קווייקר מפילדלפיה בשם רוברט קינג (King), שהעסיק אותו בחנויותיו ובמשלוחים ימיים. ב-1765, כאשר היה אקוויאנו בן 20, הבטיח לו קינג שהוא יוכל לקנות את חירותו במחיר בו נקנה, 40 פאונד (סכום המקביל לכ-27,000 ש"ח, נכון לשנת 2008). קינג שיפר את יכולות הכתיבה והקריאה של אקוויאנו, סיפק לו הדרכה דתית ואיפשר לו לקיים גם מסחר לצורכי רווח עצמי, במקביל לעיסוקו במסחר כעבד של קינג. אקוויאנו סחר בפירות ובכוסות זכוכית בנתיב ג'ורג'יה-הקאריביים, עד שבשנת 1767 איפשר לו קינג לקנות את חירותו.
קינג ביקש מאקוויאנו להישאר כשותפו במסחר, אולם השהות במושבות הבריטיות כאדם משוחרר הייתה מסוכנת ומגבילה מבחינתו של אקוויאנו, שפעם אחת כמעט נחטף שוב לעבדות בעת שהטעין ספינה בג'ורג'יה.
לאחר שחרורו

לאחר שחרורו ב-1767 עבר אקוויאנו לאנגליה. הוא המשיך בעבודתו בים, כולל השתתפות במסעות כספן שמקום מושבו באנגליה. ב-1773 הוא השתתף במשלחת של הצי הבריטי לקוטב הצפוני, על סיפון הספינה רייסהורס (Racehorse), למציאת נתיב צפוני אל הודו. במהלך מסע זה עבד עם ד"ר צ'ארלס אירווינג (Irving), שפיתח תהליך להתפלת מי ים ממנו התעשר ברבות השנים. שנתיים מאוחר יותר שכר אירווינג את אקוויאנו לפרויקט בחוף היתושים במרכז אמריקה (כיום במזרחה של ניקרגואה), על מנת לבחור ולנהל עבדים במטעי קני סוכר, תוך שימוש ברקע האפריקאי שלו ובשליטתו בשפת איגבו. אירווינג ואקוויאנו היו עמיתים וחברים במשך למעלה מעשור, אולם יוזמת המטעים נכשלה.
בלונדון הרחיב אקוויאנו את פעילותו, למד נגינה בקרן יער, והצטרף למועדוני דיבייט, בהם המועדון הרדיקלי "החברה המכוונת של לונדון" (London Corresponding Society). במהלך מסעותיו ביקר בפילדלפיה ב-1785 ובניו יורק ב-1786.
פעילות חלוצית לביטול העבדות

בשנת 1786, בלונדון, אקוויאנו החל להיות מעורב בתנועה לביטול העבדות והיה חבר בולט ב"בני אפריקה", קבוצה של 12 גברים שחורים שפעלו לביטולה.
התנועה להפסקת סחר העבדים הייתה חזקה במיוחד בקרב קווייקרים, אך אלו היו מוגבלים ביכולתם להיבחר לפרלמנט, ובשנת 1787 הוקמה "החברה להשפעה על הפסקת סחר העבדים" ( Society for Effecting the Abolition of the Slave Trade) שלא הייתה בעלת צביון דתי וחבריה היו אנגליקנים שניסו להשפיע ישירות על הפרלמנט. אקוויאנו הפך למתודיסט בתקופה זו בהשפעת הטפותיו של ג'ורג' ווייטפילד (Whitefield) בעולם החדש.
כבר ב-1783 יידע אקוויאנו פעילי ביטול עבדות כגון גראנוויל שארפ (Sharp) על סחר בעבדים. באותה שנה הוא גם היה הראשון ליידע את שארפ על הטבח בספינת העבדים זונג, מקרה מפתח בהתפתחות התנועה לביטול העבדות, שבו השלכת עשרות עבדים לים נידונה בבית המשפט כתביעת ביטוח על אובדן רכוש.
אקוויאנו המשיך להתיידד ולקבל תמיכה מפעילי ביטול עבדות, ורבים מהם עודדו אותו לכתוב ולפרסם את סיפור חייו. לשם כך קיבל תמיכה כספית מפילנתרופים מתנגדי עבדות ומפטרונים דתיים. הרצאותיו והכנת ספרו נתמכו בין השאר על ידי סלינה הייסטינגס, הרוזנת מהנטינגדון.
בשנת 1789 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "הנרטיב המעניין של חייו של אולאדה אקוויאנו, או גוסטבוס ואסה, האפריקני" ( The Interesting Narrative of the Life of Olaudah Equiano). סיפורו האישי של אקוויאנו על העבדות, מסע התקדמותו וחוויותיו כמהגר שחור גרמו לסערה עם פרסומם. הספר הניע את התנועה נגד העבדות בבריטניה, באירופה וב"עולם החדש" (אמריקה). התיאורים שלו בספר הפתיעו רבים בשל איכות הדימויים, תיאורם וסגנונו הספרותי. חלק גדול מהקוראים הלבנים אף הודו כי חשו בושה לאחר שלמדו על הסבל שעבר.
האוטוביוגרפיה סייעה בחקיקת חוק סחר העבדים ב-1807, אשר הוביל לסיום הסחר בבני אדם ממוצא אפריקאי בבריטניה ובמושבותיה.
נישואים ומשפחה

לאחר שהתיישב באנגליה, אקוויאנו החליט להינשא ולהקים משפחה. ב-1 באפריל 1792 נישא לאזרחית הבריטית סוזאנה קאלן (Cullen), בכנסיית סנט אנדרו (St. Andrew) בסוהאם (Soham), קיימברידג'. תעודת הנישואין, תחת שמו האנגלי גוסטאבו ואסה, שמורה בארכיון קיימברידג'שייר במשרד רישומי המחוז בקיימברידג', ונישואיו מתועדים בכל מהדורות האוטוביוגרפיה שלו מאז 1972. על פי המבקרים, הוא האמין שנישואיו מסמלים איחוד מסחרי צפוי בין אפריקה לבריטניה. לזוג היו שתי בנות, אנה מריה (1793–1797), וג'ואנה (1795–1857).
אשתו נפטרה בפברואר 1796 בגיל 34, ואקוויאנו עצמו נפטר שנה לאחר מכן, ב-31 במרץ 1797, בגיל 52 (יש החולקים על קביעת הגיל). בהמשך אותה שנה נפטרה גם הבת הבכורה אנה מריה והיא רק בת ארבע. כך הפכה ג'ואנה ואסה בת השנתיים ליורשת היחידה של האחוזה של אקוויאנו, ששוויה היה 950 פאונד (סכום המקביל לכ-370,000 ש"ח, נכון לשנת 2008). לילדה נקבעה אפוטרופסות, וכשהגיעה לגיל 26 נישאה לכומר הנרי ברומלי (Bromley) איתו ניהלה כנסייה באסקס. שניהם עברו ללונדון באמצע המאה ה-19, ועם מותם נקברו בצפון לונדון. לא ידוע דבר לגבי צאצאים שלהם, אולם המצבה של ג'ואנה אותרה ב-2005 בבית הקברות ושוחזרה מהריסותיה.
לקריאה נוספת

אולאודה אקווינו (מבוא: אלה קרן), הסיפור המעניין על חייו של אולאודה אקווינו, או גוסטבוס ואסה, האפריקאי, האוניברסיטה הפתוחה, 2018.
הערות שוליים

↑  בשנים אלו של המאה ה-18 לא שררה בין הכפרים האפריקאיים תחושת אחווה או אחדות, וחטיפות מעין אלו, וסחר בחטופים כאילו היו זרים גמורים, היה דבר מקובל
↑  Douglas Chambers, "'Almost an Englishman': Carretta's Equiano", H-Net Reviews, November 2007, accessed 28 September 2014.
↑  Paul E. Lovejoy, "Autobiography and Memory: Gustavus Vassa, alias Olaudah Equiano, the African", Slavery and Abolition 27, no. 3 (2006): 332
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278904005171  BIBSYS: 90247592  BNE: XX963557  BnF: cb125621965 (data)  GND: 119003120  ISNI: 0000 0001 1022 5228  LCCN: n50027909  NDL: 01191305  NKC: jo2007416042  NLG: 296022  NLK: KAC201927854  NTA: 073286559  RERO: 02-A000057706  SELIBR: 185295  SUDOC: 034921176  VIAF: 22258358   WorldCat (עם VIAF): 22258358
אול סולס קולג'

| --- | --- |


 מכללות אוניברסיטת אוקספורד
 על שם:  יום כל הנשמות 
 תקופת הפעילות:  1438–הווה (כ־586 שנים) 
 מייסדים:  הנרי צ'יצ׳לי 
 בעלי תפקידים
 סגל:  119 (נכון ל־2016) 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°45′12″N 1°15′11″W﻿ / ﻿51.753277777778°N 1.2530416666667°W﻿ / 51.753277777778; -1.2530416666667
 www.asc.ox.ac.uk
 he
 
אול סולס קולג' (באנגלית: All Souls College; שם רשמי: College of the Souls of All the Faithful Departed) הוא אחד הקולג'ים המנהליים של אוניברסיטת אוקספורד באנגליה. הקולג' ייחודי בכך שכל חבריו הופכים אוטומטית לעמיתים (כלומר, חברים מלאים בגוף המנהל של המכללה). אין לקולג' סטודנטים לתואר ראשון, אבל בכל שנה סטודנטים לתארים מתקדמים ותואר שני באוקספורד זכאים להגיש בקשה למספר קטן של מלגות בחינה באמצעות בחינה תחרותית שתוארה פעם כ"בחינה הקשה ביותר בעולם".
אול סולס הוא אחד הקולג'ים העשירים ביותר באוקספורד, עם הקדש כספי של 420.2 מיליון פאונד (2018). הקולג' הוא ארגון צדקה רשום לפי החוק האנגלי.
היסטוריה

המכללה נוסדה בשנת 1438 על ידי הנרי השישי מאנגליה והנרי צ'יצ'לי שהיה הארכיבישוף מקנטרברי כדי להנציח את קורבנות מלחמת מאה השנים.
המכללה היא בעיקרה מוסד מחקר לתואר שני. בעבר היו בה גם סטודנטים לתואר ראשון: רוברט הוונדן (מנהל המכללה מ-1571 עד 1614) הכניס סטודנטים לתואר ראשון ששימשו לעמיתים כמשרתי משק בית, אבל נוהל זה נזנח בסוף תקופת חבר העמים (1660).
במשך למעלה מחמש מאות שנה התקבלו רק גברים לקולג'. נשים הורשו לראשונה להצטרף למכללה כעמיתות בשנת 1979כמו מכללות רבות אחרות באוניברסיטה שהיו בעבר לגברים בלבד.
בין עמיתיו הידועים נמנים הפילוסוף ישעיה ברלין, תומאס אדוארד לורנס ("לורנס איש ערב"), ליאופולד איימרי וג'ורג' נתניאל קרזון.
ספריית הקולג'

ספריית אול סולס קולג' (שנודעה בעבר בשם ספריית קודרינגטון) נוסדה באמצעות עזבון משנת 1710 של כריסטופר קודרינגטון (1668–1710), עמית מהמכללה ובעל מטעי סוכר ועבדים עשיר. קודרינגטון נולד בברבדוס, וצבר הון ממטע הסוכר שלו באיי הודו המערבית. הוא למד לתואר ראשון באוקספורד ומאוחר יותר הפך למושל הקולוניאלי של איי ליווארד.
על פי תנאי צוואתו הוריש קודרינגטון ספרים בשווי 6,000 ליש"ט לקולג' בנוסף ל-10,000 ליש"ט עבור בניית הספרייה. הספרייה החדשה הושלמה בשנת 1751 בעיצובו של ניקולס הוקסמור ומאז נמצאת בשימוש מתמשך. הספרייה כוללת כ-185,000 פריטים, כשליש מהם פורסמו לפני שנת 1800. האוספים חזקים במיוחד בתחומי המשפט ובהיסטוריה (בעיקר בהיסטוריה צבאית).
סר כריסטופר רן היה עמית משנת 1653, ובשנת 1658 יצר שעון שמש לקולג'. זה הוצב במקור על הקיר הדרומי של הקפלה, אך בשנת 1877 הועבר למרובע (מעל הכניסה המרכזית לספריית קודרינגטון ).
בשנת 2020, הוחלט להפסיק להתייחס לספרייה כ"ספריית קודרינגטון" כחלק מ"צעדים לטיפול בבעייתיות של מורשת קודרינגטון", שמקורה בעושר שמקורו בניצול עבדים.
מלגות > מלגות בחינה

בשלוש השנים שלאחר הענקת התואר הראשון שלהם, סטודנטים המסיימים את לימודיהם באוקספורד וסטודנטים נוכחיים לתארים מתקדמים באוקספורד שסיימו את לימודיהם במקום אחר זכאים להגיש בקשה למלגות בחינה (המכונה לעיתים באופן לא פורמלי "מלגות פרס") של שבע שנים כל אחת. הבחינה פתוחה לכל מי שעומד בקריטריונים לזכאות והמכללה אינה מוציאה הזמנות למועמדים להשתתף. מדי שנה בתחילת מרץ מתקיים במכללה ערב פתוח המאפשר לנשים המעוניינות במלגת הבחינה הזדמנות לגלות עוד על תהליך הבחינה ולפגוש את חברי המכללה.
בכל שנה ניגשים בדרך כלל כמה עשרות מועמדים לבחינה. בדרך כלל מוענקות שתי מלגות בכל שנה אם כי המכללה העניקה מקום בודד או שלושה מקומות בשנים מסוימות, ובמקרים נדירים לא העניקה פרס.
התחרות, המוצעת מאז 1878 ופתוחה לנשים מאז 1979, מתקיימת במשך יומיים בסוף ספטמבר, עם כתיבת שני מאמרים כל אחד במהלך שלוש שעות בכל יום. היא תוארה בעבר כ"הבחינה הקשה ביותר בעולם".
שתי עבודות ('מאמרי מומחים') הן בנושא יחיד לפי בחירת המועמד; האפשרויות הן קלאסיקות, ספרות אנגלית, כלכלה, היסטוריה, משפטים, פילוסופיה ופוליטיקה. מועמדים יכולים להגיש את שתי העבודות שלהם במקצועות מומחים שונים, בתנאי שכל עבודה היא בנושא אחד בלבד (לדוגמה, מועמד עשוי לעמוד במאמר אחד בהיסטוריה ומאמר אחד בפוליטיקה). למועמדים הבוחרים בקלאסיקה יש בחינת תרגום נוספת ביום שלישי.
שני מאמרים ('המאמרים הכלליים') הם בנושאים כלליים. עבור כל אחד מהם המועמדים בוחרים שלוש שאלות מתוך רשימה הכוללות מגוון רחב של נושאים ושאלות.
גלריה

מבט על הקולג' המראה את הסגנון ה"גותי קלאסי" של הוקסמור
הפינה הדרום מזרחית של הקולג', מבט עילי
הצריחים של אול סולס קולג'
אול סולס קולג' בשעת הדמדומים
אול סולס קולג', בצד ימין
הערות שוליים

1 2  "History of the College". All Souls College, University of Oxford. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2018. נבדק ב-23 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Is the All Souls College entrance exam easy now?". The Guardian (באנגלית בריטית). 2010-05-17. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-07-07.
↑  "All Souls College : Annual Report and Financial Statements for the year ended 31 July 2018" (PDF). University of Oxford. p. 50. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "All Souls College Oxford". University of Oxford. נבדק ב-4 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Women at Oxford | University of Oxford". University of Oxford. נבדק ב-4 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  James Walvin, Slavery and the Building of Britain, BBC.
↑  All Souls College and the Codrington legacy | All Souls College, www.asc.ox.ac.uk
1 2  "Examination Fellowships 2010 (אורכב 03.08.2010 בארכיון Wayback Machine)" All Souls College, Oxford
↑  Examination Fellowships: General Information, All Souls College
↑  Examination Fellowships 2017: Open Evening for Women, All Souls College
1 2    Harry Mount, ‏All Souls, Oxford should continue to put genius to the test, The Telegraph, 19 May 2010
↑    Tom Wainwright, ‏The most glittering prize, The Telegraph, 8 January 2005
↑  "The Soul of All Souls" Time, 19 May 1961.
↑  Lyall, Sarah (2010-05-28). "Oxford Tradition Comes to This: 'Death' (Expound)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-07-08.
↑  "Sample Fellowship Exam, Oxford University's All Souls College" The New York Times, 27 May 2010.
| אוניברסיטת אוקספורד |
| --- | --- | --- |
| קולג'ים |   אול סולס   בייליול   ברייזנוז   כרייסט צ'רץ'   קורפוס כריסטי   אקסטר   גרין טמפלטון   האריס מנצ'סטר   הרטפורד   ג'יזס   קיבל   קלוג   ליידי מרגרט הול   לינקר   לינקולן   מודלין   מנספילד   מרטון   ניו   נאפילד   אוריאל   פמברוק   קווינס   סנט אן   סנט אנטוני   סנט קטרין   סנט קרוס   סנט אדמונד הול   סנט הילדס   סנט יוז   סנט ג'ונס   סנט פיטרס   סאמרוויל   טריניטי   יוניברסיטי   וודהם   וולפסון   ווסטר   |  |
| מוסדות פרטיים קבועים |   בלקפרירס   כמפיון הל   ריג'נטס פרק   סנט בנתס הל   סנט סטיבנס הוס   וויקליף הל  |  |
קטגוריה‏ • ‏‏ויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257497505171  BnF: cb125314488 (data)  GND: 1023672-7  ISNI: 0000 0001 2173 6314  LCCN: n81063425  SUDOC: 029835135  ULAN: 500309838  VIAF: 143023731   WorldCat (עם VIAF): 143023731 
ספריית הקולג' עם שעון השמש שעיצב כריסטופר רן
אוריקום

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  יוון העתיקה, רומא העתיקה 
 אתר ארכאולוגי
 אתר אינטרנט:  http://www.orikum.gov.al 
 מיקום
 מדינה:  אלבניה 
 קואורדינטות:  40°19′04″N 19°25′50″E﻿ / ﻿40.317777777778°N 19.430555555556°E﻿ / 40.317777777778; 19.430555555556
  (למפת אלבניה מוגדלת) טירנה בראט שקודרה דורס הים היוני הים האדריאטי יוון מקדוניה הצפונית  קוסובו מונטנגרואוריקום(למפת אלבניה רגילה) טירנה בראט שקודרה דורס הים היוני הים האדריאטי יוון מקדוניה הצפונית  קוסובו מונטנגרואוריקום
 
אוֹרִיקוּם (ביוונית: Ώρικός, בלטינית: Oricos, Oricus, Oricum) היא עיר נמל עתיקה באיליריה (אלבניה של ימינו), לחוף הים האדריאטי. היא נוסדה על ידי מתיישבים יוונים מאובויה, ובמאה ה-3 לפנה"ס שימשה בסיס לחילות רומא במלחמתה באילירים ובפיליפוס החמישי מלך מוקדון.
אוריקום בלטינית, או אוריקוס ביוונית, כבר היה ידוע כעיר נמל עוד לפני שהרומאים כבשו אותה, אומר ג'יונאטה קונסגרה, חוקר דוקטורט באוניברסיטת ז'נבה ומרכז הפרויקט הארכאולוגי.  בהמשך, הרומאים השתמשו בעיר כנמל יציאה מהכוחות הצבאיים שלהם. זה הפך לראש גשר בין איטליה לכל החלק הזה של אזור הבלקן."
הערות שוליים

↑  The ancient port of Oricum (Albania – 2017), OCTOPUS FOUNDATION
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 287560937   WorldCat (עם VIAF): 287560937 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אונגה (עיר)

אונגה (בהונגרית: Onga) היא עיירה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
הקהילה היהודית

יהודים התיישבו במקום במחצית הראשונה של המאה ה-19. במקום היו בית כנסת ובית עלמין שנהרסו.
בשנת 1930 נמנו בקהילת אונגה 62 יהודים.
בשנת 1941 גויסו צעירים יהודים מהכפר לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים ככוח עזר לצבא ההונגרי) ורובם נספו.
לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה באפריל 1944 הועברו יהודי אונגה לקושיצה בירת המחוז משם הובלו ב-15 במאי למחנה ההשמדה אושוויץ.
תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 31 |  |
| 1880 | 77 | 1,048 |
| 1910 | 76 |  |
| 1920 | 65 |  |
| 1930 | 62 |  |
| 1941 | 57 | 2,157 |
לקריאה נוספת

אונגה בפנקס הקהילות הונגריה בארכיון יד ושם.
אוקסיטנית

| --- | --- |
 מדינות:  צרפת, ספרד, איטליה, מונקו
 אזורים:  אוקסיטניה
 דוברים:  1,000,000–3,700,000
 כתב:  אלפבית לטיני, Mistralian norm, classical norm of Occitan, Norme bonnaudienne 
 משפחה:  הודו-אירופית איטלית רומאנית מערבית גאלו-רומאנית אוקסיטאנית
 לאום:  ניב גאסקונית, ניב אוקסיטנית, מוכר בקטלוניה, ספרד
 מוסד:  מועצת השפה האוקסיטנית (Conselh de la Lenga Occitana)
 קוד שפה:  oc 
 קוד ISO 639-1:  oc 
 קוד ISO 639-2:  oci 
 קוד ISO 639-3:  oci 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
אוקסיטנית (Lenga d'òc, Occitan; ‏האזנהקובץ:Oc-Lenga d'òc.ogg‏Ⓘ‏) היא שפה רומאנית המדוברת באוקסיטניה (דרום צרפת, מונקו ומספר חבלים בספרד ובאיטליה).
ניביה השונים של השפה דומים זה לזה. באזור בו הייתה בעבר השפה האוקסיטנית דומיננטית חיים כיום כ-14 מיליון תושבים. מספר דובריה כשפת אם אינו ברור, אך לפי ההערכות הוא מגיע ל-2 מיליון דוברים בצרפת, איטליה, ספרד ומונקו. בנוסף, עד ל-7 מיליון אנשים מבינים את השפה ברמות שונות של שליטה. מתוכם מספר האנשים הדוברים את השפה בצורה שוטפת אינו עולה על חצי מיליון.
בצרפת, איטליה וספרד השם "Occitan", או "Langue d'oc", הוא השם הכללי הניתן לכל הניבים השונים של השפה.
פרובנסלית הייתה שם נרדף לאוקסיטנית עד לאמצע המאה ה-20, אך מאז היא נחשבת לניב של אוקסיטנית המדובר בפרובאנס.
כל דוברי האוקסיטנית משתמשים בצרפתית כשפתם הרשמית והתרבותית, אך עדיין ניבים אוקסיטניים משמשים למטרות יום-יומיות. השם אוקסיטני נגזר מ-Occitanie, שמו הגאוגרפי הישן של חבל לנגדוק. השפה של ימי הביניים נקראת לעיתים קרובות langue d'oc, אשר מציינת שפה המשתמשת ב-oc (מלטינית הוק) כ"כן", בניגוד ללנג'ו ד'ואיל, שהשתמשה ב-oïl (oui מודרני) כ"כן" (מלטינית hoc ille). באזור עצמו השתמשו בעבר בשמות לימוזין ו-Proensal, אך שמות אלה היו מקומיים מכדי לייעד את כל מגוון הניבים. רבים באזור פרובאנס עדיין מעדיפים לקרוא לשפתם פרובנסלית.
תפוצת ניביה השונים של השפה האוקסיטנית
ראו גם

פרובנסלית יהודית
הערות שוליים

↑  https://www.britannica.com/topic/Occitan-language, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Occitan language
| שפות הודו-אירופיות |
| --- | --- | --- |
| שפות רומאניות | צרפתית • מונגאסקית • ארפיטנית • ולונית • אוקסיטנית • גסקונית • אראנית • קטלאנית • ספרדית • לאדינו • חכיתיה • גליסית-פורטוגזית • פורטוגזית • גליסית • אסטור-לאונית • אסטורית • לאונית • מירנדזית • איטלקית • קורסיקאית • ליגורית • נפוליטנית • סיציליאנית • סרדינית • איסטרית • פריאולית • לדינית • רומאנש • דלמטית • רומנית • מולדובנית • ארומנית • איסטרו-רומנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות גרמאניות | אלמאנית • אלזסית • גרמנית שווייצרית • גרמנית • לוקסמבורגית • בווארית • ריפוארית • סקסונית עילית • יידיש • הולנדית • אפריקאנס • לימבורגית • סקסונית • זיילנדית • פריזית • סקוטית • אנגלית • דנית • שוודית • נורווגית ספרותית • איסלנדית • פארואזית • נורווגית חדשה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות סלאביות | אוקראינית • בלארוסית • רוסית • רוסינית • סלובקית • צ'כית • פולנית • פומרנית • קשובית • סורבית עילית • סורבית תחתית • בולגרית • מקדונית • סרבית • קרואטית • סלובנית • בוסנית • שלזית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות קלטיות | ברטונית • ולשית • קורנית • גאלית סקוטית • אירית • שלטה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות הודו-איראניות | סנסקריט • אסאמית • בנגלית • גוג'ראטית • הינדי • מאיטהילית • מראטהית • נפאלית • אורייה • פאלי • פנג'אבי • רומאני • סינדית • סינהלית • אורדו • דיבהי • דאמלי • דומאקי • גאוואר-באטי • קאלאשה • קשמירית • חוואר • קוהיסטנית • ניגאלאמית • פאשאי • פאלורה • שינה (שפה) • שומשתי • אשקום • קמוירי • קאטי (באשגלי) • פרסואנית (ווסי-וורי) • טרגמי • וואיגלית (קאלאשה-אלה) • פרסית • פאהלוי ("פרסית תיכונה") • פשטו • דארי של אפגניסטן • טג'יקית • אוסטית • כורדית • באלוצ'י • טאליש • טאטית • ג'והורי • ג'יהדי • דארי של זורואסטריאן • יאגנובי | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות בלטיות | לטבית • ליטאית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| אחר | יוונית • אלבנית • ארמנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555497005171  BnF: cb119353893 (data)  GND: 4043439-4  LCCN: sh85074607  NKC: ph123713
אופוצ'קה

| --- | --- |
סמל אופוצ'קהסמל אופוצ'קה

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסט:  מחוז פסקוב מחוז פסקוב
 תאריך ייסוד:  1414
 שטח:  23.91 קמ"ר
 גובה:  90 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,089 (נכון ל-2021)
 קואורדינטות:  56°43′00″N 28°39′00″E﻿ / ﻿56.716666666667°N 28.65°E﻿ / 56.716666666667; 28.65 
 אזור זמן:  UTC+3
 http://www.opochka.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאופוצ'קה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאופוצ'קה(למפת מחוז פסקוב רגילה) פסקוב וליקיה לוקי  אוסטרוב נוול פצ'ורי פורחוב דדוביצ'י נובוסוקולניקי אסטו. אגם פייפסי  לנינגרד נובגורוד טבר סמולנסק בלארוס לטביהאופוצ'קה(למפת מחוז פסקוב מוגדלת) פסקוב וליקיה לוקי  אוסטרוב נוול פצ'ורי פורחוב דדוביצ'י נובוסוקולניקי אסטו. אגם פייפסי  לנינגרד נובגורוד טבר סמולנסק בלארוס לטביהאופוצ'קה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אופוצ’קה (ברוסית: Опочка) היא עיר בראיון אופוצ'טסקי (Opochetsky), מחוז פסקוב, רוסיה, על הנהר וליקאיה, 130 ק"מ מדרום לפסקוב. עיקר תעשייתה של העיר מבוססת על מזון וטקסטיל. בעיר גשר תלוי מעל הנהר וכן מספר אתרים תיירותיים והיסטוריים, בהם כנסייה, תחנת דואר ואתרים ארכאולוגיים.
תולדות היישוב

אופוצ'קה נוסדה ב-1414 והוקם בה מבצר שהיה כפוף לפסקוב והגן עליה. ב-1426 צרו הליטאים על העיר וב-1427 צר צבאו של המסדר הליבוני על העיר אך לא כבשוה. בשנת 1517 צר על המבצר צבא פולני-ליטאי בפיקודו של הטמאן אוסטרוז'סקי. המצור נמשך כחודש ובסוף הוסר על ידי כוח רוסי גדול שנשלח ממוסקבה על ידי וסילי השלישי.
ב-1708 הכפיף פיוטר הגדול את היישוב ליחידה המנהלתית של סנט פטרסבורג ובסוף המאה ה-18, במספר חלוקות מנהלתיות, הוכפפה אופוצ'קה לתת-הנסיכות של פסקוב ולאחר מכן הפכה למרכז המנהלתי של אוייזד אופוצ'טסקי.
ב-1927 נוסד מחוז אופוצ'טסקי ואופוצ'קה הפכה למרכזו המנהלי. ב-1935 סופח המחוז, ובכללו אופוצ'קה, למחוז טבר.
בין יולי 1941 ויולי 1944 הייתה אופוצ'קה כבושה על ידי הצבא הגרמני.