stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טופח
23. טופח שעיר

טֹפַח שָׂעִיר (.Lathyrus hirsutus L) - טופח שעיר צמח עשבוני חד-שנתי, לעיתים דו-שנתי, נדיר מאוד שגדל באחו גונן בבקעת החולה. מין זה ניכר בפרחים כחולים-סגולים. הוא צמח שרוע ומטפס, גובהו 40 עד 60 מ"מ, מקריח (מכוסה בדלילות בשערות הדוקות). פרחיו כחלחלים-סגולים ופירותיו הם תרמילים שעירים ומכאן שמו. הגבעול עדין, מצולע ומכונף. הלוואים בבסיס הפטוטרת קיימים. העלים מסורגים ובעלי זוג אחד של עלעלים אזמילים (אורכם 3 ס"מ ורוחבם כס"מ אחד), מחודדים ותמימים שביניהם יוצאת קנוקנת בהמשך ציר העלה הקצר. הקנוקנות עדינות מסועפות, הן מסתעפות ל-3 סעיפים מתפתלים ומסתלסלים. הצד התחתון של העלה בעל עורק בולט. התפרחות חיקיות ונושאות 1 עד 3 פרחים. עוקץ התפרחת ארוך הרבה יותר מהעלה שמלווה אותו. הגביע דמוי-משפך בעל 5 אונות דמויי ביצה, שקודקודיהן מחודדים ואורכן כאורך צינור הגביע. הכותרת כחלחלה-סגולה והיא קצרה מ-1.5 ס"מ ופי 2 מאורך הגביע. המפרש מפורץ בראשו, כמעט שאינו מעורק והוא ארוך מהסירה ומהמשוטים. צבע המפרש סגול, צבע המשוטים תכול וצבע הסירה בהיר יותר מהמשוטים ונוטה ללבן. עמוד העלי קטן מס"מ אחד. הפרי תרמיל דמויי מלבן, פחוס מצדדיו, גדול פי 5 מרוחבו ואורכו עד 3.5 ס"מ. התרמיל חסר קמטים וכולו מכוסה שערות פשוטות, זיפניות, שאורכן שווה ויוצאות מתוך בליטות צהובות. התפרים של התרמיל חסרי ריסים. השוליים התחתונים (תפר הגב) ניכר ומתכהה עם ההבשלה. ובקצהו עמוד השחלה קצר ומפותל מעט. בתרמיל 5 עד 7 זרעים כדוריים, מגובששים, חומים-כהים, ואינם דביקים. טיפוס התפוצה: ים-תיכוני ואירנו-טורני. תפוצתו העולמית משתרעת באזורים הממוזגים של אירופה וצפון אפריקה (כולל מצרים) עד מרכז אסיה ומערב הימלאיה. בית גידול לח. הפריחה מסוף מרץ ועד תחילת יוני. הפצת הזרעים מסוף מאי עד תחילת יולי.
24. טופח שעיר-פרי

טֹפַח שְׂעִיר-פְּרִי (Lathyrus hirticarpus Mattatia & Heyn) - צמח עשבוני חד-שנתי ים-תיכוני ונדיר. מין זה שעיר מכוסה בשערות מפושקות וניכר בפרי השעיר שלו. מין זה אותר, הוגדר ופורסם בשנת 1976 על ידי יעקב מתתיה. הלוואים קיימים. העלה מורכב מזוג עלעלים תמימים, ביניהם קנוקנת מסועפת בהמשך לציר. הפרחים חיקיים ונישאים בודדים על גבי עוקצים. עוקץ התפרחת ארוך הרבה יותר מהעלה המלווה אותו. הפרח קטן מ-1.5 ס"מ ועמוד השחלה קצר יותר מאשר בטופח ארך-עמוד. הכותרת אדמדם-כתום ובמרכז חלקו התחתון של המפרש, במקום מפגשו עם המשוטים, יש כתם סגול דמוי סהר. המפרש רחב, רוחבו עולה על פי רוב על אורכו. המפרש מעורק קלות לאורכו. הפרי הוא תרמיל שמכוסה בצפיפות בשערות קצרות ועדינות שיוצאות מראש בליטה רחבה. השוליים העליונים (תפר הבט) של הפרי לא מכונף (בשונה מטופח ריסני). התפוצה העולמית מזרח ים-תיכוני בסוריה, בלבנון ובישראל. בישראל הוא מצוי בהרי יהודה בלבד. הוא גדל בבתי גידול ים-תיכוני על טרשי גיר בכתמים עשבוניים ובשולי בתה, ואף בצידי דרכים. הפריחה סוף פברואר עד תחילת מאי.
25. אפון מצוי

אָפוּן מָצוּי (שם מדעי: Lathyrus fulvus שמו הקודם: Pisum fulvum) הוא עשב חד-שנתי, ים תיכוני, מטפס ומשתרג באמצעות קנוקנות המתאפיין גם ביכולת לפתח פרחים ופירות תת-קרקעיים. מין זה נפוץ בעיקר בשולי החורש הים תיכוני באזורים מוצלים למחצה, ניתן למוצאו מטפס על שיחי אלה ואלון בצפון הארץ ובמרכזה, ואף על אדמות הלס בצפון הנגב. אפון מצוי ניכר בפרחיו קטנים יחסית שאורכם ס"מ אחד וצבעם כתום, צהוב-חלוד או אדמדם חום, ובתרמילים קצרים.
25. אפון מצוי > מורפולוגיה

השורש שפודי מעמיק ומגיע לעומק 10 עד 120 ס"מ, ומהשורש המרכזי יוצאים שורשים משניים רבים ומסועפים. הגבעול רך, מצולע ונבוב ואינו מכונף. העלים מורכבים (מנוצים פעם אחת), בעלי זוג אחד או שניים לעיתים רחוקות עד 3 זוגות עלעלים, דמויי ביצה, קודקודם מחודד, שפתם משוננת או מאונה. הקנוקנות מסועפות לרוב בקצה ציר העלה. הלוואים דמוי עלים, לעיתים קרובות גדולים מהעלעלים, רוחבם ס"מ אחד או יותר, שפתם פחות או יותר משוננות או מאונה ואין להם כתם כהה (בשונה מבקיה ועדשה). התפרחת מסוג אשכול בעל פרח אחד עד שלושה פרחים קטנים יחסית לאפון תרבותי. ייתכן שבבסיס הצמח יתפתחו ענפים, פרחים ופירות תת-קרקעיים. הפרחים התת-קרקעיים חיוורים, אינם נפתחים, וההאבקה בהם היא עצמית מושלמת. התרמילים המתפתחים בקרקע קצרים מאלו שמעל הקרקע ומכילים בדרך כלל לא יותר מ-3 זרעים.
הפרחים פרפרניים, דו-מיניים. הכותרת שאורכה 10 עד 15 מ"מ, צבעה כתום או צהוב עם עורקים ארגמניים או אדמדם חום. הגביע דמוי פעמון, 5 שיניו אינן שוות. משוטי הכותרת מעורים בסירה. שפת הצינור של זירי האבקנים ישרה. האבקנים 9 מהם זיריהם מאוחים ואחד חפשי. השחלה מרובת ביציות. עמוד השחלה פחוס וכפוף ושפתיו גלולות במקצת כלפי מטה, חלקו העליון פחוס ומצויד באגודת שערות. הפרי הוא תרמיל פחוס, נפתח, קצר, אורכו 2.5 ס"מ עד 3 ס"מ ולעיתים רחוקות 4 ס"מ. התרמילים מתוקים וטעימים בעודם ירוקים.
הזרעים הבשלים הם כדוריים ונישאים על עוקצים קצרים שמחוברים לתפר הבטן של התרמיל. קליפתם קטיפתית וכהה מאוד, (כמעט שחורה ואינם עקודים).
25. אפון מצוי > בית גידול ותפוצה

תפוצתו העולמית מוגבלת למזרח הים התיכון וכוללת איים במזרח האגאי, דרום טורקיה, סוריה, לבנון, ישראל, ירדן וסיני.
בישראל וסביבתה, הוא נפוץ בגליל העליון, בבקעת כנרות, בכרמל, בגלבוע ובגלעד; מצוי בגליל התחתון, בעמק יזרעאל, בחוף הגליל, בשפלה ובהרי יהודה; נדיר בגולן, בשרון ובשומרון; נדיר מאוד בבקעת חולה, בדרום שפלת החוף, בבקעת בית שאן, בחוף הכרמל, בערבות הירדן, בצפון הנגב, בהר הנגב, בעמון ובאדום. מין זה יוצר אוכלוסיות מקוטעות, אשר ברובן מונות כ-10 עד 30 פרטים.
אָפוּן מָצוּי גדל בבתי גידול טבעיים בלבד שנמצאים בעיקר באזור הצמחייה הים-תיכונית, כמו במדרונות גירניים ובהרים מהגליל בצפון ועד דרום יהודה וכן גבעות חול באזור החוף. לעיתים קרובות ניתן למצוא אוכלוסיות מפוזרות באזורי ספר המדבר. בתי הגדול המאוכלסים באפון מצוי מצויים בשולי החורש הים-תיכוני באזורים מוצלים למחצה, בתות, אזורים טרשיים, שולי שדות מעובדים וגלי אבנים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בבתי גידול אלו נעה בין 300 ל-1000 מ"מ.
אפון מצוי אינו נחשב לעשב שוטה במערכות חקלאיות מודרניות באזור הלבנט, והוא כמעט ואינו מצוי בבתי גידול מופרים. עם זאת, ניתן למצוא אותו במערכות חקלאיות מסורתיות, שבהן העבודה מתבצעת באופן ידני או באמצעות מחרשות עץ וללא שימוש בקוטלי עשבים. דוגמאות לכך ניתן לראות במטעי זיתים מסורתיים בסמוך למצודת עג'לון שבירדן, או במטעי זיתים מסורתיים ביהודה ושומרון (ליד דיר אבו משעל, שטחים בשליטה ישראלית בגדה המערבית).
25. אפון מצוי > פנולוגיה - מחזור חיים

העלווה של אָפוּן מָצוּי מתפתחת מתחילת נובמבר ועד סוף אפריל. הפריחה מתרחשת מאמצע ינואר ועד תחילת מאי, כאשר שיא הפריחה הוא לרוב בחודש מרץ. חניטת הפירות מתרחשת בחודש אפריל ופיזור הזרעים הבשלים מסתיימת באמצע יוני.
25. אפון מצוי > אמפיקרפיה באפון מצוי

באוכלוסיות מסוימות של אפון מצוי מתפתחים, מלבד התרמילים הרגילים לאורך הגבעול, גם תרמילים תת-קרקעיים. תופעה ייחודית זו, המכונה "אמפיקרפיה" (Amphicarpy), מוגדרת כדימורפיזם רבייה (reproductive dimorphism) – מצב שבו אותו צמח מייצר פירות וזרעים בשני מקומות שונים: מעל הקרקע לאורך הגבעולים ומתחתיה בצוואר השורש. בצמחים אלו נוצרים ענפים ופרחים מעל צוואר השורש, וחלק מן הפרחים נותרים סגורים (קלייסטוגמיים) וממוקמים מתחת לפני הקרקע. באופן זה מתאפשרת האבקה עצמית "חבויה" ללא תלות במאביקים חיצוניים. התרמילים שנוצרים בתת-הקרקע מבשילים שם ומספקים הגנה לזרעים.
האמפיקרפיה מעניקה יתרון בתנאים של בצורת, שריפות ולחץ רעייה – תופעות נפוצות בחלקים נרחבים של המזרח הקרוב, שבו מתקיים משטר רעייה אינטנסיבי מזה אלפי שנים. כאשר עדרי צאן או בקר אוכלים את הנוף העל-קרקעי של הצמח, התרמילים התת-קרקעיים נותרים מוגנים וכך מבטיחים את התרבותו של המין.
במחקרים על אפון מצוי בהם ניסו חוקרים ללמוד על הבקרה הגנטית של תופעה זו ועל השפעות הסביבה על ביטוי התכונה בצמחים הוסקו מספר מסקנות מעניינות על אמפיקרפיה באפון מצוי.
נמצא כי הפנוטיפ של האמפיקרפיה הוא תכונה תורשתית פוליגנטית הנשלטת על ידי קבוצת גנים, ולא גן אחד, המושפעים מגירויים סביבתיים. כלומר תכונה תורשתית זאת נתונה להשפעות סביבתיות, בעיקר כתוצאה מגורמים הקשורים למבנה ותכונות הקרקע (edaphic factors) ותנאי אקלים. ממצאי הניסויים עולים בקנה אחד עם התיאור של אמפיקרפיה כאסטרטגיית "פיזור סיכונים". עם זאת, לא נמצא קשר בין אמפיקרפיה לבין תכונות מורפולוגיות אחרות, כמו גודל וצורת עלים, צבע פרחים או פיגמנטציה של הזרעים.
תצפיות מצאו כי אמפיקרפיה של אפון מצוי נפוצות במיוחד לאורך ההר המרכזי – בגליל, בשומרון וביהודה – במדרונות סלעיים עשירים באבנים, שבהם רעיית בקר, כבשים או עיזים נפוצה.
בניסויים נמצא כי אמפיקרפיה שכיחה יותר בקרב טיפוסי אפון שנדגמו במזרח יהודה ובשומרון, כלומר במזרח האזור ההררי של ישראל המאופיינים בפריחה מוקדמת יחסית, בתקופת רבייה קצרה יותר, במספר תרמילים נמוך יותר (כולל תרמילים תת-קרקעיים) ובתפוקה נמוכה יחסית של ביומסה מעל הקרקע. שכיחות האמפיקרפיה בטיפוסי אפון שמקורם במזרח האזור ההררי של ישראל מתאימה להנחה בדבר היתרון שמקנה תכונה זו בתנאים של בצורות תכופות ורעיית יתר.
26. אפון תרבותי (אפונה)

אָפוּן תַּרְבּוּתִי (Lathyrus oleraceus Lam שמו הקודם: Pisum elatius M.Bieb) כמו אפון מצוי הועבר לסוג טופח ושני המינים אָפוּן קִפֵּחַ (Pisum elatius M.Bieb) ואפון נמוך (Pisum sativum) נחשבים לשמות נרדפים לאפון תרבותי ונכללים בו.
אפון תרבותי הוא עשב חד-שנתי או רב-שנתי (בן חלוף), ים תיכוני, משתרג ומטפס באמצעות קנוקנות מפתח פרחים ופירות תת-קרקעיים. השורש שפודי מעמיק ומגיע לעומק 10 עד 120 ס"מ. מהשורש המרכזי יוצאים שורשים משניים רבים ומסועפים. הגבעול רך, מצולע ונבוב ואינו מכונף. העלים נגדיים, מורכבים (מנוצים פעם אחת), בעלי 2 זוגות או 3 זוגות עלעלים, דמויי ביצה, קודקודם מחודד, שפתם תמימה או משוננים בבסיסם. הלוואים גדולים, חובקים את מפרק הגבעול, ואורכם 4 עד 6 ס"מ לעיתים רחוקות 8 ס"מ. שפתם משוננת על פי רוב בבסיסם.
התפרחת מסוג אשכול בעל פרח אחד עד שלושה פרחים קטנים יחסית לאפון תרבותי. ייתכן שבבסיס הצמח יתפתחו ענפים, פרחים ופירות תת-קרקעיים. הפרחים התת-קרקעיים חיוורים, אינם נפתחים, וההאבקה בהם היא עצמית מושלמת. התרמילים המתפתחים בקרקע קצרים מאלו שמעל הקרקע ומכילים בדרך כלל לא יותר מ-3 זרעים. הפרחים פרפרניים, דו-מיניים. הכותרת שאורכה 10 עד 25 מ"מ לעיתים רחוקות 30 מ"מ, צבע המפרש ורוד או לילך או כחול, צבע המשוטים ארגמן עד סגול כהה וצבע הסירה סגול. הגביע דמוי פעמון, 5 שיניו אינן שוות. משוטי הכותרת מעורים בסירה. שפת הצינור של זירי האבקנים ישרה. האבקנים 9 מהם זיריהם מאוחים ואחד חפשי. השחלה מרובת ביציות. עמוד השחלה פחוס וכפוף ושפתיו גלולות במקצת כלפי מטה, חלקו העליון פחוס ומצויד באגודת שערות.
הפרי הוא תרמיל פחוס, נפתח, קצר, אורכו 2.5 ס"מ עד 3 ס"מ ולעיתים רחוקות 4 ס"מ. התרמילים מתוקים וטעימים בעודם ירוקים. פיתול פתאומי של קשוות התרמיל ביום חם ויבש מביא ליריית הזרעים הרחק מצמח האם. הזרעים הבשלים הם כדוריים ונישאים על עוקצים קצרים שמחוברים לתפר הבטן של התרמיל. הזרעים עקודים.
נביטתו של האפון היא תת-אדמתית. כלומר, בעת נביטת זרע האפון, הפסיגים העבים שמאחסנים חומר תשמורת אינם עולים על פני האדמה, אלא הם נשארים בתוך קליפת הזרע, והתת-פסיג מתארך אך מעט או שאינו מתארך כלל. הפסיגים מתרוקנים מתוכנם עם גידולו של הנבט. בנביטה מטיפוס זה נדחק הניצן הקיצוני של העובר מתוך האדמה על ידי התארכותו של העל-פסיג (epicotyl) שהוא הפרק הראשון של הגבעול.
התפוצה העולמית משתרעת בארצות סביב אגן הים התיכון כולל מצרים ולא סיני, בואכה איראן ואפגניסטן ואל צפון הקווקז. אפון תרבותי מצוי בבקעת חולה, בגליל העליון, בבקעת כנרות, בכרמל, בעמק יזרעאל ובשפלה; נדיר בגליל התחתון, בשרון, בדרום מישור החוף ובהרי יהודה; נדיר מאוד בגולן, בבקעת בית שאן, בשומרון, בערבות הירדן ובעמון.
העלווה מתפתחת מתחילת נובמבר עד סוף אפריל. הפריחה מפברואר עד מאי, לרוב במרץ, הפצת הזרעים מתחילת מסוף מתחילת אפריל עד אמצע יוני.
מיני תרבות ונוי בישראל

בישראל 5 מינים המשמשים כצמחי תרבות. 3 מהם חד-שנתיים: טופח ריחני המקובל כצמח נוי ושניים המשמשים כגידול שדה: טופח גדול וטופח תרבותי. 2 מהם רב-שנתיים משמשים כצמחי נוי נדירים.
טופח היערות

טֹפַח הַיְּעָרוֹת (.Lathyrus sylvestris L) - צמח עשבוני רב-שנתי מטפס, קירח וגובהו מגיע ל-90 עד 180 ס"מ. מין זה מוצאו מאירופה, ומאסיה הדרומית מערבית והוא נדיר בישראל כצמח נוי. הלוואים אינם דומים לעלים ורוחבם קטן בהרבה מרוחב הגבעול המכונף. העלה בעל זוג אחד של עלעלים דמויי-סרגל או דמויי אזמל. אורך עוקץ התפרחת כאורך העלים. התפרחת היא אשכול דלילה בעלי 4 עד 10 פרחים שאורכם 12 מ"מ. המפרש ורוד בעל כתם ירוק בגבו, המשוטים ארגמניים בקצותיהם, הסירה ירקרקה. הפרי הוא תרמיל דמוי אזמל שאורכו 5 עד 7.5 ס"מ. הזרעים כדוריים, מקומטים וחומים.
טופח רחב-עלים

טֹפַח רְחַב-עָלִים (.Lathyrus latifolius L) - צמח עשבוני רב-שנתי מטפס, קירח. מוצאו מאירופה והוא נדיר בישראל כצמח נוי. מספר הפרחים הוורודים של כל תפרחת עולה על 4. הלוואים דומים לעלים ורוחבם שווה כמעט לרוחב הגבעול המכונף. העלה בעל זוג אחד של עלעלים דמויי-ביצה או דמויי אזמל, מחודדים ובעלי חוד קצר. העלעלים בעלי 3 עד 5 עורקים בולטים ואורכם 5 עד 10 ס"מ. הקנוקנות קשות ומסועפות. אורך עוקץ התפרחת עולה על אורך העלים. הפרחים ורודים, וצבעם משתנה לצבעים כהים יותר וללבן. המפרש גדול מאוד, קוטרו 2.5 ס"מ או יותר. הפרי תרמיל פחוס, שאורכו 7.5 עד 12.5 ס"מ ומכיל מעט או הרבה זרעים חומים.
טופח ריחני

טֹפַח רֵיחָנִי (.lathyrus odoratus L) - צמח עשבוני חד-שנתי מטפס או משתרע בעל פרחים ריחניים. מוצאו מדרום איטליה וסיציליה ותפוצתו כיום משתרעת באזורים הממוזגים בכל היבשות מלבד אנטארקטיקה. ומשמש בישראל כצמח נוי וכצמח קטיף, ובארצות אחרות אף כמזון וטיפול לא ממוקד במחלות. הוא נקרא בטעוּת אפונה ריחנית ובאנגלית . הגבעולים דקים והלוואים קטנים ואינם דומים לעלעלים. העלה מנוצים, בעל זוג אחד של עלעלים שביניהם, בהמשך ציר העלה, יוצאת קנוקנת ענפה. העלעלים דמויי ביצה או מוארכים, צבעם ירוק בהיר, אורכם 2.5 עד 5 ס"מ ורוחבם על פי רוב 1.2 ס"מ או יותר. התפרחות חיקיות. כל תפרחת נושאת לא יותר מ-4 פרחים. עוקץ התפרחת ארוך מהעלה שהוא יוצא מחיקו. הפרחים ריחניים מאוד, גדולים ואורכם על פי רוב 2.5 ס"מ. רוחב המפרש לפעמים ל-5 ס"מ. הזנים התרבותיים מרובים ומגוונים בגודל הפרח, בצורת המפרש ובצבעי הפרחים. עמוד העלי עקום, פחוס ושעיר בצדו התחתון. התרמיל פחוס על פי רוב, שעיר, אורכו כ-5 ס"מ ומרובה זרעים. הזרעים כמעט כדוריים וצבעם אפור-חום. טופח ריחני הוא צמח אור מלא, עמיד בשרב ורגיש לגיר ולמליחות ומלחלות פטרייה. הוא גדל היטב בקרקעות שונים ומנוקזות היטב בהרים, בעמקים ובשפלה. הריבוי באמצעות זרעים בסתיו. הפריחה מהאביב המוקדם ונמשכת כ-3 חודשים. הזרעים הטריים והפרחים טובים למאכל אדם. טופח ריחני אכיל ומותר לבני אדם. אכילה מרובה וממושכת ממנו גורמת למחלת אוסטולאתיריזם (Osteolathyrism), מחלה המתבטאת בליקויים בעצמות וברקמות החיבור העוברית (ראו הרחבה בפרק שימושים).
טופח תרבותי

ראו ערך מורחב על טופח תרבותי.
תמונות

תמונות טופח בארץ ישראל:
פרחים של טופח נאה
טופח מצוי L. aphaca
טופח גדול L. ochrus
טופח ירושלים L. hierosolymitanus
טופח ספרדי L. clymenum
טופח עדין L. nissolia
טופח שעיר L. hirsutus
טופח תרבותי
לקריאה נוספת

עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל. כרך 10 עמודים 186–187. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1982
נעמי פינברון דותן, אבינועם דנין. המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל. הוצאת כנה 1991. (הספר בקטלוג ULI)
יחסי ישראל–קולומביה

| יחסי ישראל–קולומביה |
| --- | --- |
ישראל: קולומביה
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

ישראל: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 1,138,910
אוכלוסייה
10,023,983: 53,203,355
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,868: 6,833
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

בין ישראל לקולומביה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, נכון לשנת 2024.
בין המדינות התקיימו יחסים דיפלומטיים מלאים מאז 1950, ונחתם ביניהן הסכם סחר חופשי. שגרירות ישראל בקולומביה שוכנת בבוגוטה, ושגרירות קולומביה בישראל שוכנת ברמת גן. נכון ל-2022, שגריר ישראל בקולומביה הוא כריס קנטור, ושגרירת קולומביה בישראל היא מרגריטה אליאנה מנחארז הררה.
ב-2024 הודיע נשיא קולומביה גוסטבו פטרו על ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם ישראל, בטענה כי יש לה מנהיג רוצח עם.
היסטוריה

במהלך ההצבעה בנושא תוכנית החלוקה של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 על חלוקת המנדט הבריטי למדינה יהודית וערבית, קולומביה נמנעה בהצבעתה.
באוקטובר 1957 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ובעקבות זאת פתחו שגרירויות בתל אביב ובבוגוטה. היחסים שודרגו בשנת 1988, כשהסכם סחר משמעותי נחתם בין המדינות.
ב-27 בפברואר 1980 השתלטו חמושים על בניין השגרירות הדומיניקנית בבוגוטה בעת שאירחה מספר רב של דיפלומטים, ביניהם שגריר ישראל אליהו ברק ורעייתו. המשתלטים הוגדרו כחלק מתנועת ה-19 באפריל. רעיית השגריר שוחררה לאחר 27 שעות, אך ברק ואחרים הוחזקו בשבי במשך 61 ימים. לבסוף סוכם על שחרור הדיפלומטים לאחר תשלום כופר לטרוריסטים.
באוקטובר 2012, נשיא קולומביה חואן מנואל סנטוס הצהיר כי "על העולם להכיר בישראל כמדינה יהודית".
בתחילת חודש אפריל 2015 נכנס לתפקיד שגריר ישראל בקולומביה מרקו (משה) סרמונטה. בספטמבר אותה שנה החל ארז זיונץ לכהן כנספח הכלכלי-מסחרי של מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה והתעשייה. ב-2016, לאחר שנחתם הסכם הפסקת האש בין ממשלת קולומביה לארגון "FARC", הצטרפה ישראל ליוזמה בינלאומית לסייע למדינה לאחר יישום ההסכם. במסגרת הסיוע הישראלי, הגיעה משלחת קולומביאנית לישראל כדי לקבל הדרכה לפינוי מוקשים מהרשות לפינוי מוקשים.
בספטמבר 2017 יצא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור באמריקה הדרומית ונפגש עם הנשיא קולומביה מנואל סנטוס.
ביוני 2019 אושר הסכם סחר חופשי שנחתם בין שתי המדינות בשנת 2013. הסכם זה מפחית את המכסים על מוצרים תעשייתיים וחקלאיים בין שתי המדינות, ומאפשר לחברות ולפרטים ישראלים להשקיע בקלות רבה יותר בכלכלת קולומביה, הנחשבת לכלכלה השנייה בגודלה בדרום אמריקה. היצוא הישראלי לקולומביה הסתכם בכ-143 מיליון דולר בשנת 2012, והורכב ברובו מציוד תקשורת, מכונות, מכשירים חשמליים ומכניים ומוצרים כימיים. במשך השנים, קנתה קולומביה מישראל מטוסים, מזל"טים ומערכות מודיעין.
בסוף ינואר 2020 נודע כי קולומביה תכיר בחזבאללה ובחמאס כארגוני טרור. המהלך אושר על ידי משרד החוץ הישראלי.
בנובמבר 2021 התארח נשיא קולומביה איוואן דוקה בישראל. הוא נפגש עם נשיא המדינה יצחק הרצוג ועם ראש הממשלה נפתלי בנט. בביקור נחנכה נציגות רשמית של קולומביה בישראל.
היסטוריה > 2022 ואילך - שפל ביחסים

במשך שנים רבות הייתה נחשבת קולומביה בעלת ברית קרובה של ישראל.
היחסים בין המדינות הגיעו לשפל עם חילופי השלטון בקולומביה באוגוסט 2022 והשבעת גוסטבו פטרו כנשיא קולומביה, עת לראשונה בהיסטוריה נבחר לכהן בתפקיד מועמד פרו-בוליברי מהשמאל הקיצוני.
ב-15 באוקטובר 2023 השווה נשיא קולומביה גוסטבו פטרו את התקפות צה"ל ברצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל לשואה; בעקבות כך, השעתה ישראל את הייצוא הביטחוני למדינה והשגרירה זומנה לשיחת נזיפה במשרד החוץ. בתגובה כתב נשיא קולומביה ברשת החברתית טוויטר כי "אם נצטרך להשעות את היחסים עם ישראל - נשעה אותם. אנחנו לא תומכים ברצח עם". לאחר מכן, ביום ה-10 למלחמה דרשה קולומביה משגריר ישראל לעזוב את המדינה, וב-1 בנובמבר, היום ה-26 למלחמה, הוחלט בקולומביה להחזיר את השגריר מישראל.
היסטוריה > 2024- ניתוק היחסים

בצעדת האחד במאי 2024, הודיע הנשיא פטרו כי הורה על ניתוק היחסים הדיפלומטים עם ישראל והשהיית ההכרה הקולומביאנית בישראל בשל כך של ישראל יש ממשלה ג'נוסייד ונשיא ג'נוסייד. כמו כן, הודיע כי קולומביה תבקש להצטרף לתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם.
ב-8 ביוני הודיע נשיא קולומביה על עצירת אספקת הפחם לישראל. קולומביה סיפקה 30% מתוצרת הפחם של ישראל. נשיא קולומביה חתם על צו האוסר ייצוא פחם לישראל באוגוסט 2024.
ראו גם

יהדות קולומביה
שגרירות הממלכה המאוחדת באיראן

| --- | --- |
בית השגרירות ב-2014, בעת שהייתה סגורה
בית השגרירות ב-2014, בעת שהייתה סגורה
 מידע כללי
 כתובת:  שדרות פירדוסי 198, טהראן
 עיר:  District 12 
 קואורדינטות:  35°41′44″N 51°25′07″E﻿ / ﻿35.695678°N 51.418611°E﻿ / 35.695678; 51.418611
 תאריך פתיחה:  1821
 מתקפות:  29 בנובמבר 2011
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי איראן-הממלכה המאוחדת
 שגריר:  רוב מקייר (Rob Macaire)
 שטח האמנה:  שושלת פהלווי איראן איראן
 מדינה מיוצגת:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 
 אתר רשמי
  (למפת טהראן מוגדלת) השגרירות(למפת טהראן רגילה) השגרירות
 
שגרירות הממלכה המאוחדת באיראן שוכנת בטהראן, בירת איראן. בנוסף למתחם השגרירות בשדרת פירדוסי שבמרכז העיר, מחזיקה השגרירות במתחם גן קולהאכ בצפון העיר.
שגריר הממלכה המאוחדת באיראן משנת 2018 הוא רוב מקייר (Rob Macaire).
השגרירות

נציגות דיפלומטית בריטית הוקמה באיראן לראשונה בשנת 1821. היא שכנה בבזאר הגדול בעיר. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נאלצה השגרירות לחפש לעצמה משכן אחר עקב התנאים בלתי הולמים במקומה, ואז נרכש האתר בשדרת פירדוסי. האדריכל ג'יימס ויילד (James Wild) תכנן את בית השגרירות שנבנה במקום, בלב גן. הבנייה נועדה להסתיים ב-1871, אך התעכבה עקב קשיים רבים בהבאת חומרי הבנייה לאתר והסתיימה ב-1876.
בחודשים יולי ואוגוסט 1906, בעיצומה של המהפכה החוקתית באיראן נגד השאה מוזפר א-דין קאג'אר, מצאו כ-12,000 עד 16,000 אזרחים מקלט בגן השגרירות.
במהלך ועידת טהראן בחורף 1943 נערכה בבניין השגרירות הפגישה הראשונה בין משתתפי הוועידה - ראש ממשלת בריטניה צ'רצ'יל, נשיא ארצות הברית רוזוולט ושליט ברית המועצות סטלין.
לאחר המהפכה האיראנית ב-1979 התחוללה שורה של משברים ביחסי בריטניה ואיראן. במהלכם נערכו מול השגרירות מספר הפגנות אנטי-מערביות. ב-1981 הסבו השלטונות האיראנים את שמו של אחד הרחובות המקיפים את השגרירות, שנקרא על שמו של וינסטון צ'רצ'יל, לשמו של בובי סנדס, איש מחתרת צפון אירי שמת בכלא הבריטי לאחר שביתת רעב.
השגרירות פונתה מאנשיה ונסגרה מספר פעמים: ב-1987-1989, שוב ב-1989-1990 - בעקבות הפתווה שהוציא שהוציא שליט איראן חומייני נגד הסופר סלמאן רושדי - וב-1997, לאחר שבית משפט גרמני קבע כי סוכני מודיעין איראנים רצחו ארבעה איראנים כורדים בגרמניה ב-1992.
בנובמבר 2011 הטילה בריטניה עיצומים על איראן במסגרת המאבק בתוכנית הגרעין האיראנית. בעקבות זאת גירשה איראן את שגריר בריטניה. ב-29 בנובמבר 2011 פרץ המון של מפגינים לתוך השגרירות הבריטית, גרמו לו נזק, השחיתו רהיטים ומסמכים, ריססו גרפיטי, שרפו את דגל בריטניה והניפו במקומו את דגל איראן על הבניין. המשטרה האיראנית עמדה מנגד ולא התערבה, אך לאחר שהמפגינים תפסו שבעה מאנשי סגל השגרירות, השוטרים הוציאו אותם מידי ההמון. ממשלת איראן גינתה את הפריצה. בעקבותיה סגרה ממשלת בריטניה את השגרירות ופינתה את אנשיה מאיראן. באוגוסט 2015, לאחר חתימת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, שב השגריר הבריטי לשגרירות.
גן קולהאכ

גן קולהאכ הוא גן מיוער בשטח של 200 דונם בחלקה הצפוני של טהראן, מספר קילומטרים ממתחם השגרירות. במהלך המאה ה-19, כשהגן עוד היה כלול בכפר קולהאכ שמחוץ לטהראן, הוא הוענק לשגרירות הבריטית על ידי שאה משושלת קאג'אר על מנת שישמש כבית קיץ לשגריר. מאז משמש הגן כמתחם דיפלומטי בריטי.
בשטח הגן, המוקף חומה גבוהה, ממוקמים מספר מבנים שבהם מתגוררים דיפלומטים בריטים ובני משפחותיהם, וכן בית ספר. בשנת 1963 הושלמה הקמתו בחלק הדרומי של הגן של בית קברות צבאי בריטי. נקברו בו כ-570 מחיילי האימפריה הבריטית שנהרגו באיראן ובארצות שכנות לה במהלך שתי מלחמות העולם. כמו כן מוצבת בו אנדרטה לכ-3,600 חיילים שמקום קבורתם לא נודע.
מאז המהפכה ב-1979 מהווה הגן מקור למתיחות בין בריטניה לבין איראן, אשר דרשה מספר פעמים להשיב את הגן לידיה. הפגנות אנטי-מערביות נערכו מול הגן. ב-29 בדצמבר 2008 פרצו כ-300 מפגינים לתוך הגן במסגרת הפגנות נגד מבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה. הם החזיקו במתחם הגן במשך זמן קצר. בעת המשבר ב-29 בנובמבר 2011, במקביל לפריצה למתחם השגרירות, פרצו מפגינים שנית לשטח הגן. גם שם הם תפסו מספר אנשי סגל בריטים, שחולצו על ידי המשטרה האיראנית.
הערות שוליים

↑  מקור: https://www.reuters.com/article/us-iran-britain-embassy-history/churchills-check-mate-why-iranians-hit-uk-embassy-idUSTRE7AT1SS20111130.
השגרירות בשנת 1920
שגרירות ישראל באוסלו

| --- | --- |

שגרירות ישראל באוסלו
 מידע כללי
 כתובת:  Parkveien 35 
 עיר:  אוסלו 
 קואורדינטות:  59°55′10″N 10°43′33″E﻿ / ﻿59.919409°N 10.725886°E﻿ / 59.919409; 10.725886
 תאריך פתיחה:  1960
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי ישראל-נורווגיה
 כפופה ל:   משרד החוץ
 שגריר:  יאנה קוטליאר-גל (ממונה זמנית)
 שטח האמנה:  נורווגיה נורווגיה איסלנד איסלנד
 מדינה מיוצגת:  ישראל ישראל
 
 embassies.gov.il/oslo
  (למפת אוסלו מוגדלת) שגרירות ישראל באוסלו(למפת אוסלו רגילה) שגרירות ישראל באוסלו
 
עמדת משטרה מחוץ לבניין השגרירות
שגרירות ישראל באוסלו היא הייצוג הדיפלומטי של מדינת ישראל בנורווגיה. השגרירות אחראית גם על הקשרים עם איסלנד.
מאז שנת 2024, בעקבות החזרתו של השגריר אבי ניר-פלדקליין לישראל, מנוהלת הנציגות על ידי סגנית השגריר, יאנה קוטליאר-גל אשר משמשת כממונה זמנית.
היסטוריה

הנציגות הראשון של ישראל נורווגיה הוקמה במינוי של אברהם קצנלסון, ציר ישראל לשוודיה, כציר לא-תושב לנורווגיה.
שגריר ישראל הראשון לנורווגיה היה ראובן ברקת, שמונה לתפקידו במאי 1960.
באפריל 1973 הכריזה נורווגיה על קצין הביטחון של השגרירות, יגאל אייל, כאישיות בלתי רצויה.
השגרירות שוכנת במבנה שנבנה בשנת 1892 והוא מבנה לשימור. השגרירות עברה לכתובתה הנוכחית במרץ 2000.
שגרירים

| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אברהם קצנלסון | 1950 | 1956 | ציר, לא-תושב (סטוקהולם) |
| חיים יחיל | 1956 | 1959 | ציר, לא-תושב (סטוקהולם) |
| ראובן ברקת | 1960 | 1962 |  |
| גרשון אבנר | 1962 | 1963 |  |
| נתן בר יעקב | 1963 | 1969(?) |  |
| אביגדור דגן | 1969 | 1972 |  |
| יצחק קינן | ? | ? |  |
| דוד ריבלין | 1975 | 1978 |  |
| חוה הראלי | 1978 | 1981 |  |
| גד אלרון | 1981 | 1983 |  |
| יהודית היבנר | 1983 | 1987 |  |
| יחיאל יתיב | 1987 | 1990 |  |
| יואל אלון | 1990 | 1994 |  |
| מיכאל שילה | 1994 | 1997 |  |
| עמוס נאדאי | 1997 | 2001 |  |
| ליאורה הרצל | 2001 | 2005 |  |
| מרים שמרת(אנ') | 2005 | 2009 |  |
| מייקל אליגל | 2009 | 2012 |  |
| נעים עריידי | 2012 | 2014 |  |
| רפאל שוץ | 2014 | 2018 |  |
| אלון רוט-שניר | 2018 | 2022 |  |
| אבי ניר-פלדקליין | 2022 | 2024 |  |
| יאנה קוטליאר-גל | 2024 | מכהנת | ממונה זמנית |