stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עטרה (טלית)
מקור המנהג

מקור מנהג העטרה נזכר בשל"ה וטעמו הוא כי ראוי שאתן ציציות הנמצאות תחילה בצד הראש לא יתחלפו לעולם עם הציציות הנגדיות, מכיוון שזכו להיות העליונות לא ראוי שירדו ממעלתן. ולצורך כך, כותב השל"ה, נוהגים לעשות 'עטרת תפארת' להיכר שהוא צד הראש, ולהבא לא יחליף את פניה עליונים למטה ותחתונים למעלה. וראיה לו מהתלמוד הירושלמי: ”אמר רב אמי, 'והקמות את המשכן כמשפטו', וכי יש משפט לעצים? אלא קרש שזכה לינתן בצפון ינתן בצפון לעולם וכן בדרום ינתן בדרום, לפיכך רושמין עליהם שלא יחליפו.” כלומר שיש חשיבות למיקום הנעלה יותר ואין להחליפו לעולם.
לחיזוק ראייתו הוסיף השל"ה, כי המהרי"ל ראה את רבו המהר"ש מסמן את דפנות הסוכה - א', ב', כדי לראות את סדר עמידתן על מנת שלא לשנות בשנה הבאה. בעל עולת תמיד העתיק דעה זו והטעימה בשתיים: ראשית שיהיה היכר למקום בטלית המונח על הראש. בנוסף כתב, שיהיה היכר לציציות העליונות שלא יתחלפו. טעם זה מובא גם בדברי חמודות.
הלבוש כותב כי "יש המייפין מקום הנחת הראש בטלית, וטעמם הוא כי חושבים שמקום הראש עיקר. אך טעות היא זו, מפני שעיקר הטלית לכסות הגוף והכתפיים דווקא.. אלא ניתן להסביר כי כל טעם עטיפת הראש הוא רק שתהא 'עטיפה מעולה וצניעות יתרה', - ומסיים בחיזוק מנהג ספרד - ”מכל מקום מנהג יפה הוא מנהג ארצות הישמעאלים שאין עושים עטרות לטליתות, להראות שאין עיקרו נעשה לכך”. כלומר שיש מעלה במנהגם שכך לא יטעו ויחשבו שעטיפת הראש היא העיקרית. בעל הדברי חמודות מפרש כי בחלקם הראשון של הדברים מביא הלבוש טעם חיובי לעטרה - מפני שהיא צניעות יתרה ועדיין יש טעם לחשיבות מקום הראש, ראוי לפאר את החלק ההוא.
בעל כנסת הגדולה הביא שני טעמים אלו והוסיף טעם - מפני שהמקום שמניחים בראש נשחק ובלה מהרה, נותנים תוספת משי שיהיה עבה יותר. ומשום שנצטרכו לדבר מפאת חיזוק, ממילא עושים זאת כבר לכבוד ולתפארת.
שוללי המנהג

על פי דעת הלבוש משמע, שמלבד הטעם לנתינת העטרה יש מקום ו'מנהג יפה' לשלילתה, שלא יטעו כי מקום הראש הוא עיקר עטיפתה של הטלית. ובכך צידד המלבי"ם.
מי ששלל בפירוש את הצורך בעטרה היה האריז"ל. כך כתב תלמידו מהרח"ו בשער הכוונות”ודע, שאין להקפיד להניח סימן בטלית, לשים תמיד צד אחד של הטלית על הראש, כמו שנוהגים האשכנזים, כי אין שורש למנהג זה”. במגן אברהם ובשולחן ערוך הרב כתבו שניהם ש”נהגו לעשות עטרה וכו' אך האר"י ז"ל לא היה מקפיד על זה”. בספר "אשכבתא דרבי" שכתב הרב משה דובער ריבקין מחסידות חב"ד נתן טעם לשלילתו של האר"י, כי בציצית, בשונה מקרשי המשכן, אין הורדת קדושה בהבט על הצד בטלית, מפני שהמצווה היא להתעטף בטלית בכללותה ולא להניחה על מקום מסוים בגוף, ועוד כי בזמן שאסרו את האדמו"ר הזקן והיה צורך בסכומי כסף רב להציל אותו ביקשו גדולי ומנהגי הדור שהחסידים יורדיו את העטרה מהטלית ויתרמו לקופת ההצלה.
בספר "אדני פז" שחיבר רבי אפרים הקשיר, דיין קהילת אלטונה והמבורג, הביא הפרכה להוכחת השל"ה מקרשי המשכן: 'הקרשים היו מחולקים ונפרדים, ולכן יש חשיבות למיקומם, אבל טלית - חתיכה אחת היא ואין הבדל בין החלק העליון לתחתון'. ואז הביא ראיה לשיטה שאין להקפיד על מיקום הצד העליון ממריבת האבנים בחלום יעקב שיעקב לא חש איזו אבן תהיה תחת ראשו גם אחר שנתחברו, ראיה זו נכתבה גם על ידי רבי פנחס מנחם מפילץ. (והוסיף אפשרות לדחות את ראייתו האחרונה: שהאבן גוף אחד היא ואין חשיבות למיקום, אך הטלית ארוגה מחוטים רבים וכל פיסה היא נפרדת).
פשרות לגישור החששות > עטרה נוספת באמצע הטלית > מצדדים

המלבי"ם, בספרו "ארצות החיים", כתב "ולא יהיה העטרה מכסף או מזהב שאז נראה דעיקרה נעשה לכסות הראש בלבד, אם לא שיעשה עטרה כזאת גם באמצע הטלית". כלומר שחושש לטעמי השל"ה ובעל כנסת הגדולה, ומאידך מפני חשש הלבוש ניתן לתת תכסיס נוסף שהוא עטרה בראש ועטרה נוספת באמצע, שיראו שלא רק מקום הראש חשוב.
מי שנהג בדרך זו היה רבי חיים אליעזר שפירא ממונקאטש. המלבי"ם כותב שכן נהגו "רבים מכמה מדינות".
פשרות לגישור החששות > עטרה נוספת באמצע הטלית > מתנגדים

אמנם, רבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין בספרו ערוך השולחן, כתב : ”יש שעושים עטרה של כסף בראש הטלית המונח על הראש. ואינו כדאי, דבזה נראה דהעיקר הוא מה שעל הראש, ובאמת העיקר הוא מה שעל הגוף. ולכן יש נוהגים מטעם זה לשום עטרה של כסף באמצע הטלית. אבל גם זה אינו כדאי, ורבים וגדולים מונעים את עצמם מזה. וכן נכון לעשות שלא יהיה בהטלית - רק צמר, ומה לכסף וזהב בטלית. והאריז"ל לא עשה כן...”.
פשרות לגישור החששות > בטנה פנימית

יש שגישרו בין כל החששות, ונוהגים לתפור בטנה מבד פשוט בחלקה הפנימי של הטלית מעל מקום הראש, מפאת הקפדת השל"ה שצריך שיישאר החלק העליון למעלה תמיד, ומאידך יוצאים גם ידי חשש 'הלבוש' שאין לתפור עטרה מפוארת שלא יטעו כי מקום הראש עיקר.
בתכסיס זה גם חשש בעל כנסת הגדולה מבוטל, כי הבד הפנימי מעבה את הבד החיצוני ואין חשש שיבלה, וגם דברי האר"י קיימים, ולדבריו אין תופרים את עטרת הכסף. בדרך זו נוהגים במנהג חב"ד, וכן דעתו רבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין ”ואצלנו עושים זה, שתופרים חתיכה תחת ראש הטלית שלא יתקלקל מפני הזיעה, וממילא שיש גם היכר צד למעלה וצד למטה.”.
לקריאה נוספת

חקרי מנהגים, עטרה לטלית, עמ' י"ז, הרב אליהו יוחנן גוראריה, ה'תשנ"ט.
יוסף שרולוביץ, "העטרה לא רק לתפארת", עיתון המבשר התורני מס' 731 עמ' יח-כ.
הערות שוליים

↑  שער הכוונות דרושי הציצית דרוש ב.
↑  בספר "אשכבתא דרבי" עמוד 23
עטרה לטלית מצופה זהב
האדמו"ר רבי נפתלי צבי לאבין מזידיטשוב עם עטרה נוספת באמצע הטלית
פאראפרוטאין

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 MeSH:  D010266
 
פאראפרוטאין (Paraprotein) הוא חלבון פגום בשתן או בדם, אשר קיומו מיוחס לרוב למחלה הקרויה מיילומה נפוצה, סוג של סרטן. זהו חלבון לא תקין המיוצר על ידי לימפוציט B במח העצם. תאי פלזמה הם תאי דם מיוחדים המייצרים בדרך כלל מגוון של חלבונים שונים הנקראים אימונוגלובולינים כחלק מהמערכת החיסונית של הגוף. אם קבוצה של תאי פלזמה מתחילה לייצר רק סוג אחד של חלבון לא תקין זה נקרא פרפרוטאין ויכול להוות אינדיקטור לחריגה. זה יכול להתייחס גם כ- "M-band" או "M-protein". ניתן לאתר פרפרוטאין בדם באמצעות בדיקות הנקראות סרום חלבון אלקטרופורזה ושרשראות אור ללא סרום. אלו יאתרו סוגים מעט שונים של פרפרוטאינים ("פרפרוטאין שלם" או "שרשרת אור"), אך שניהם מיוצרים באותו תהליך ולרוב מנוהלים באותה צורה.
הפאראפרוטאינים הם נוגדנים או שרשראות קלות של נוגדנים אשר מיוצרים על ידי גידול יתר של תאי הפלזמה. הפאראפרוטאינים יוצרים פס דק בבדיקות אלקטרופורזה, שכן לכולם משקל מולקולרי זהה. ישנם מספר מצבים שונים העלולים לגרום לפרפרוטאין. בדרך כלל, הם מיוצרים על ידי מצב שנקרא MGUS. זהו מצב שפיר, למרות שזה יכול מדי פעם להפוך לתנאים חמורים יותר, זה קורה לעיתים רחוקות וניתן בדרך כלל לפקח בבטחה על MGUS. לעיתים, פרפרוטאינים עשויים להיות סימן לחריגה חמורה בדם הנקראת מיאלומה. לרוב זה מלווה בסימני נזק לגוף כמו עייפות מכדוריות דם אדומות נמוכות (אנמיה), בעיות בכליות, נזק גבוה לסידן או עצם. לעיתים רחוקות יותר, פרפרוטאינים יכולים להיגרם על ידי מצבי דם אחרים כגון לימפומות, ולעיתים הם יכולים להופיע עם זיהומים, בעיות בכבד או מצבים דלקתיים.
פאראפרוטאינים המהווים שרשראות קלות של חלבונים קרויים חלבוני בנס ג'ונס (Bence Jones proteins), על שם החוקר שגילה אותם. גילוי חלבונים אלה היווה התקדמות חשובה בגילוי תפקיד הנוגדנים בגוף.
ראו גם

מיאלומה נפוצה
הערות שוליים

↑  Dr Jonathan Sive, Paraprotein in the blood: is it a sign of cancer?, TOPDOCTORS, ‏14-10-2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph115670 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פארק התעשייה קריית גת

|  מידע |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  31°36′01″N 34°47′08″E﻿ / ﻿31.60036944°N 34.78566111°E﻿ / 31.60036944; 34.78566111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) פארק התעשייה קריית גת(למפת השפלה רגילה) פארק התעשייה קריית גת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק התעשייה קריית גת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק התעשייה קריית גת  he פארק התעשייה קריית גתhe פארק התעשייה קריית גתמפת  __ קריית גת (in English: Kiryat Gat) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון ומדרום: __ מועצה אזורית לכיש (in English: Lakhish Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית יואב (in English: Yoav Regional Council) מדרום, ממערב ומצפון: __ מועצה אזורית שפיר (in English: Shafir Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפעל אינטל בפארק התעשייה קריית גת, במבט מכיוון דרום-מערב
פארק התעשייה קריית גת הוא מיזם משותף לעיריית קריית גת, למועצה אזורית יואב ולמועצה אזורית שפיר. הפארק נמצא בתחומי קריית גת, בחלקה הדרום-מזרחי, והוא כולל שטחים שהועברו לקריית גת משתי המועצות האזוריות וממועצה אזורית לכיש. ההכנסות (ארנונה, היטל השבחה) מאזור התעשייה מתחלקות בין ארבע רשויות מקומיות אלה, לפי מפתח שהשתנה במהלך השנים. בשנת 2012 הועסקו בפארק כ-12,000 עובדים.
את הפארק מנהלת חברת י.ש. גת בע"מ. יו"ר הדירקטוריון של החברה הוא ראש עיריית קריית גת, כפיר סויסה, ועם חברי הדירקטוריון נמנים ראשי המועצות האזוריות שפיר ויואב.
בפארק התעשייה שלושה חלקים עיקריים:
החלק הוותיק בשטח של כ-200 דונם, שבו מפעלים של תעשייה מסורתית, מהם שנסגרו במהלך השנים, כגון תשלובת פולגת, וכן נותני שירותים (מוסכים, בתי מלאכה).
שני חלקים נוספים, ששטח כל אחד מהם הוא 2,000 דונם ברוטו.
ב-2021 החלו העבודות להרחבת פארק התעשייה, בכ-2,000 דונם נוספים, שבהם יוקמו בין היתר מתחם הייטק, מלון, אקדמיה, ריאה ירוקה של כ-40 דונם עם מתקני ספורט.
רשימת המפעלים

בין המפעלים בפארק:
אינטל אלקטרוניקה בקריית גת הוא הגדול במפעלי אינטל ישראל. מפעל אינטל בקריית גת, על 3,750 עובדיו, רובם מהנדסים, הנדסאים וטכנאים, הוא אחד הגדולים והמתקדמים במפעלי אינטל בעולם. המפעל נפתח ב-1999 (FAB 18) והורחב ב-2008 בהשקעה כוללת של יותר מ-3.5 מיליארד דולר.
ויסוניק - נרכש על ידי חברת TYCO ב-2012. מייצר מערכות אזעקה ביתיות ותעשיות, נסגר ב-2018.
מפעל HP Indigo - מפעל מתקדם בתחומו לייצור מדפסות תעשתיות
מפעלי סוגת בהם נארזים הסוכר, האורז ועוד מיני מוצרי מזון שנשלח לכל הארץ. מפעל זה שהוקם על ידי משה שמיר בשנות ה-50, היה בין המפעלים הראשונים באזור וסיפק תעסוקה למתיישבים החדשים.
צבר המייצר סלטים מוכנים, ובכללם, סלט חומוס, טחינה, חצילים ועוד.
שריונית חוסם חברה המתמחה בפיתוח, ייצור והפצה של דלתות משוריינות ומיגון לענף הבנייה.
אלאדין חברה העוסקת באבטחת מידע באינטרנט.
בגיר חברה המתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק של ביגוד לגברים ולנשים.
קליית יוסי - מפעל לקליית גרעינים.
המשבב - מפעל ייצור למתכות ולפלסטיקה. המפעל נבנה בעיר בשנת 2011, תחילה במקום זמני ובשנת 2012 עבר למקום חדש וקבוע. במפעל קיימת מחלקת ייצור גדולה בשם "פס הרכבות". המפעל שוכן ברחוב האבץ 15.
מפעל שלאון - מפעל כימי לייצור אמצעי מיגון נשמתיים אישיים, מסכות לנשימה, מוצרי אב"כ, אביזרים לניתוח ועוד.
בונז'ור - מפעל להכנת דברי מאפה שהוקם בשנת 2006 על ידי חברת בונז'ור שנרכשה על ידי חברת אסם נסטלה העולמית ב-2007.
מיקרון - מפעל לייצור שבבי מחשב - ב-2014 המפעל נקנה על ידי אינטל ומוזג עם המפעל בקרית גת.
ששון ושות' - מפעל לקליית גרעינים.
סנשיין - מפעל לייצור מוצרי היגיינה.
דני ספרים - חברה להוצאה לאור.
תעשיות רדימיקס (ישראל) - מפעל לייצור חומרי גלם לתעשיית הבנייה.
פנדור - חברה לייצור דלתות פנים מעוצבות.
איסכור - ייצור מוצרי פלדה על ידי עיבוד קר.
מפטגון - ניהול פרויקטים, תכנון והנדסה, ביצוע, ותחזוקה
אנבידיה - מרכז פיתוח קטן עם כ-40 עובדים שהוקם כסניף של איזיצ'יפ שנרכשה על ידי מלאנוקס שבתורה נרכשה על ידי אנבידיה.
אקסייט לאבס - המטה הראשי של חברת ההזנק בו מפתחים צ'יפים לרשתות תקשורת, הוקם על ידי שלושה מיוצאי מלאנוקס (איזיצ'יפ) בקריית גת.
אייר פרודקטס - יצור שיווק והפצה של גזים תעשייתיים.
חיבור רכבתי

ממסילת הדרום, דרומית לתחנת הרכבת קריית גת יוצאות מספר שלוחות לאזור פארק התעשייה: למתחם ציוד הנדסי מסילתי, למסוף פלדה ולממגורות של טחנת קמח רוט.
הערות שוליים

↑  דין וחשבון ועדת חקירה לחלוקת הכנסות בין עירית קריית גת והמועצות האזוריות שפיר, לכיש ויואב, אוגוסט 2009, באתר של משרד הפנים
דין וחשבון ועדת חקירה לחלוקת הכנסות עיריית קריית גת והמועצות האזוריות יואב, לכיש ושפיר, אוגוסט 2012, באתר של משרד הפנים
↑  ליאה ארז, המסחר יפתור את בעיית הדיור, באתר ישראל היום, 2 בדצמבר 2021
↑  מתן צורי, מכה נוספת לקריית גת: מפעל ויסוניק ייסגר, באתר ynet, 2 ביולי 2017
↑  אורנה יפת, הולך בעקבות הריח: ריאיון עם מנכ"ל בונז'ור, באתר כלכליסט, 27 במאי 2008
↑  אייר פרודקטס
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009761485905171
פול אלי

| --- | --- |

פול אילי
 לידה:  17 בדצמבר 1897 ממלכת יוון סלוניקי, ממלכת יוון
 פטירה:  16 בינואר 1975 (בגיל 77) צרפת פריז, צרפת
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1919–1961 (כ־42 שנים)
 דרגה:   ז'נרל ד'ארמייה
 תפקידים בשירות
 כוחות הפנים הצרפתיים ראש מטה הכוחות המזוינים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה מלחמת הודו-סין הראשונה
 
פול אנרי רומואלד אלי (בצרפתית: Paul Henri Romuald Ély;‏ 17 בדצמבר 1897 - 16 בינואר 1975) היה גנרל צרפתי אשר שימש כראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) של צרפת.
ביוגרפיה

אלי למד באקדמיה הצבאית סן-סיר וסיים את לימודיו לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. ב-1930 הוא הועלה לדרגת קפטן, וב-1938 לדרגת קומנדנט. במהלך הפלישה הגרמנית לצרפת ב-1940, אילי נפצע בידו. לאחר סיום כיבוש צרפת, הצטרף אלי לצבא צרפת של וישי. בסוף שנת 1942 כבשו הגרמנים את צרפת של וישי ופרקו את מה שנותר מהצבא הצרפתי. אלי חבר לארגון ההתנגדות של הצבא - ארגון סמי-צבאי שהתנגד לנאצים, אך גם לארגון צרפת החופשית של שארל דה גול. בהמשך, עזב אלי את ארגון ההתנגדות של הצבא וחבר לדה גול. הוא הפך לאיש הקשר בין דה גול לרזיסטאנס. בשל פעילותו, אשתו נעצרה בידי הגרמנים ונכלאה במחנה הריכוז לנשים ראוונסבריק.
לאחר סיום המלחמה מונה אלי בידי דה גול למפקד כוחות הפנים הצרפתיים. בהמשך הוא הפך לנציג צרפת במועצת נאט"ו. ב-19 באוגוסט 1953 הוא מונה לראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד 4 ביוני 1954 אז מונה למפקד הכוחות הצבאיים בהודו-סין הצרפתית. בעקבות התבוסה הצרפתית במלחמה, נקרא אלי לחקור את סיבות התבוסה. אילי כתב דו"ח מקיף שהשפיע השפעה רבה על החשיבה הצבאית בצרפת. ב-2 במרץ 1956 הוא חזר לצרפת לשמש כראש מטה הכוחות המזוינים עד 18 במרץ 1958 אז הוחלף באנרי לוריו. בעקבות ההפיכה הצבאית שהעלתה את דה גול חזרה לשלטון בצרפת, הוא נקרא חזרה לתפקיד ראש מטה הכוחות המזוינים. הוא כיהן בתפקיד עד 1959. ב-1961 הוא פרש מהצבא.
פגסו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  המכון הלאומי לתעשייה 
 תקופת הפעילות:  24 באוקטובר 1946 – 12 ביולי 1994 (47 שנים) 
 חברת אם:  המכון הלאומי לתעשייה 
 מיקום המטה:  La Sagrera 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  משאית, טרקטור, מכונית ספורט, ציוד מכני הנדסי 
 
פגסו (בספרדית: Pegaso) הייתה יצרנית רכב, ספרדית שהוקמה בשנת 1946 ובשנת 1994 נמכרה לאיווקו.החברה בנתה משאיות, טרקטורי, מכוניות משוריינות לצבא ואף מכוניות ספורט. בסך הכל נבנו כ-350 אלף מכוניות. שנת שיא הייתה 1974 כאשר נבנו 26 אלף מכוניות.
החברה הייתה חברת בת של חברה ממשלתית Enasa.
היסטוריה

המשאית הראשון מדגם Pegaso I נבנתה בשנת 1946. בשנת 1947 החל ייצור Pegaso II שהיה מצויד במנוע דיזל בעל 125 כוח סוס.
במהלך שנות ה-50 נבנו כ-100 מכוניות ספורט מדגם  Z-102. הם היו מתקדמות לתקופה והיו יכולות להגיע למהירות של 249 קמ"ש.
בשנת 1954 מנוע דיזל של החברה שודרג ל-140 כוח סוס והוצב במשאית מדגם  Pegaso Z-207. משאית זו הייתה מיוצרת עד לשנת 1959. באותה תקופה החברה נכנסה לתחום אוטובוסים וטרוליבוסים.
בשנות ה-60 בעקבות פיתוח מואץ של המדינה החברה שגשגה. משאיות שלה היו הקשר היבשתי של ספרד עם מדינות אירופה. מנועים מתוצרת החברה שולבו במכוניות של יצרנים ספרדים אחרים והוצבו ברכבות. דגם הדגל באות התקופה היה משאית סמי-טריילר Pegaso 2011/50.
בשנת 1972 החברה החלה לייצר אוטובוס מפרקי.
בשנת 1963 לראשונה נבנה משאית לצורכי צבא. הצבא הספרדי רכש יחידות רבות של משאיות מתוצרת החברה. כמו כן הם הוצבו לכבאית. בסוף שנות ה-70 נחתם לאספקת לאספקת משאיות צבאיות למיצרים.
במהלך שנות ה-80 התחרות בשוק המשאיות באירופה הייתה קשה. בתחום ייצור טרקטורים החברה נכנסה לשותפות עם חברה בריטית. כמו כן נחתם הסכם על ייצור "מנועי פרקינס" בספרד.
בשנת 1986 משאית מתוצרת החברה זכתה בתחרות "ראלי דקר".
בשנת 1990 החברה נמכרה ל"איווקו" האיטלקית. בהדרגה הופסק ייצור דגמים מקוריים של פגסו. המשאית האחרונה יצאה מפסי הייצור בשנת 1995. מאז המפעלים עובדים ומייצרים דגמים של איווקו.
דגמי כלי רכב

Pegaso II (1951)
Pegaso Troner
Pegaso Z-102
Pegaso 3046 4x4
עטלף ארך-לשון

| עטלף ארך-לשון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי עטלפי פרי
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: עטלף ארך-לשון
מינים
 עטלף ארך-לשון וורמן (Megaloglossus woermanni)  עטלף ארך-לשון מערבי (Megaloglossus azagnyi)
שם מדעי
 Megaloglossus ‏פגנטשר, 1885

עטלף ארך-לשון (שם מדעי: Megaloglossus) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות ובו 2 מינים שמצויים ברחבי אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1885 על ידי הזואולוג הגרמני אלכסנדר פגנשטכר והוא נחשב עד העשור השני של המאה ה-21 כטקסון מונוטיפי, אז פוצל ממנו מין נוסף על בסיס מחקרים גנטיים ומולוקולריים.
תיאור

לעטלף ארך הלשון גוף קטן בצורת גלולה, ראש חרוטי צר, ולוע ארוך ומחודד שמותאם ליניקת צוף. האוזניים בינוניות ועגולות והעיניים גדולות. הלשון ארוכה במיוחד ביחס לגוף (כ-20 מ״מ) ומכוסה בקצה בגבשושיות זעירות דמויות שיער. להוציא את הניבים המפותחים, כל השיניים של העטלף קטנות, צרות ומנוונות למעשה ללא יכולת לעיסה.
עטלף ארך-לשון הוא סוג קטן למדי: אורך הראש והגוף של המינים בו 60–82 מ״מ, אורך הזרוע 38–49 מ״מ ואורך האוזן 9–20 מ״מ; המשקל נע בין 9 ל-25 גרם ומוטת הכנפיים 22–25 ס״מ. הזנב נעדר לחלוטין או מסתכם בבליטה קטנטנה, וקרום התעופה האחורי צר ודק.
לעטלף ארך הלשון פרווה צפופה, עדינה ורכה, והיא שעירה במיוחד באזור הכתף והצוואר. צבעה הכללי חום אפרורי או אוכרה בצד העליון, ולבנבן שמנת או בז׳ בצד התחתון. הראש כהה משאר הגוף, והפנים דלילות בשיער. לעטלפים ארוכי הלשון יש כותפות וצווארון שיער שמנוני ובולט שצבועים בקרם, צהוב עז או כתום, ומזכירים מאוד את המינים של עטלף הצווארון. הצווארון מדיף ניחוח מושק עז, ונועד למשוך את הנקבות. קרומי התעופה והאוזניים שחורים-סגולים. העיניים חומות, החרטום, הרגליים והזרועות בצבע בורדו והלשון אדומה.
תפוצה

העטלפי ארוכי הלשון חיים באפריקה שמדרום לסהרה; טווח התפוצה של הסוג כולל את אוגנדה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, אנגולה, גבון, גינאה המשוונית (כולל האי ביוקו), קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, טוגו, ניגריה, גאנה, בנין, חוף השנהב, ליבריה, סיירה לאון וגינאה. הגבול המדויק בין תפוצת המינים אינו ידוע, ונופל כנראה בבנין או בניגריה. בית הגידול של הסוג מורכב מיער גשם טרופי לח ושפלתי עם חופה צפופה, יער ביצות, יער עננים וכרי דשא תת-אלפינים עד גובה 2,000 מטר, ופסיפס של יער וסוואנה טרופית. הם מופיעים גם במטעי בננות ואזורים מעובדים. הגורם העיקרי בבחירת בית הגידול הוא נוכחות רבה של תפרחות.
אקולוגיה

המינים בסוג לנים בשעות היום בעלווה הצפופה של שיחים, עצים קטנים ובננות, ויוצאים לפעילות בלילה; לעיתים נדירות הם לנים גם במערות. העטלפים חיים ככל הנראה בבדידות או בזוגות מאותו הזוויג, ומתקבצים רק באזור שופע בתפרחות. הם ניזונים בעיקר מצוף ואבקנים של קיגליה מנוצה, בננה, פפאיה, פאו פאו אפריקני וקפה, ומסתייעים במורפולוגיה של החרטום והלשון כדי לחלץ מזון מתפרחות; בשל כך, הם משמשים גם כמאביקי פרחים. העטלפים ארוכי הלשון מטפסים בדרך כלל על הפרח ולא יונקים צוף תוך כדי ריחוף. הם עשויים לנדוד בעקבות הפריחה באזורים שונים ולחזור למקום שעזבו שוב ושוב, ובזמנים קרים נופלים למצב נמנום כדי לחסוך באנרגיה.
הרבייה מתרחשת בכל השנה ללא עונה קבועה, אך מגיעה לשיאה בסמוך לעונת הגשמים. באזורים מסוימים יש שתי עונות רבייה. במהלך העונה, הזכרים מתקבצים בזירות חיזור ומנסים להרשים את הנקבה. ההיריון נמשך מספר חודשים ולאחריהם נולד גור יחיד או תאומים. שני המינים בסוג מוגדרים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור טווח התפוצה הרחב שלהם ונוכחותם באזורים מוגנים רבים. האיום העיקרי על הסוג הוא אובדן בית גידול באמצעות בירוא יערות.
מינים

עטלף ארך-לשון וורמן (Megaloglossus woermanni) - המין הגדול והנפוץ. מצוי במרכז אפריקה.
עטלף ארך-לשון מערבי (Megaloglossus azagnyi) - מצוי במערב אפריקה.
עטלף (שיר)

"עטלף" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי סטטיק. הוא יצא לאור ב-19 באוגוסט 2024, בהוצאת חברת התקליטים גאגא מיוזיק, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי סטטיק, עמית מרדכי ועידו נצר, שגם הפיקו אותו מוזיקלית. השיר עוסק בחוויות של כאב לב ואובדן, כאשר הדובר מתאר תחושת שבר בעקבות פרידה. הוא מספר כי התמכר לשתיית אלכוהול ועישון, כדי לכפר על העוול הנפשי שלו, תוך שימוש בדימויים, כמו "עטלף", כדי להמחיש את השינויים שהתחוללו בו. הדובר מתאר את תחושות הבדידות והניכור שהוא חווה.
בחלק השני של השיר, הדובר עובר לתיאורים יותר גרפיים ומטאפוריים של מערכת היחסים, דבר המצביע על הדינמיקה המסובכת בין השניים. הוא משתמש בהשוואות לדימויים (פנתר, פילוסוף) כדי להדגיש את הכאוס הרגשי שהוא חווה. המילים משקפות את המאבק הפנימי שלו ואת הקונפליקט בין הרצון להמשיך הלאה ובין הכאב שהוא עדיין נושא.
הצלחה מסחרית

"עטלף" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל. הוא הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד המדיה פורסט, המבוסס על נתוני האיירפליי השבועיים של ישראל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
הערות שוליים

↑   סטטיק - עטלף (Prod. by Triangle), סרטון בערוץ "Static and Ben El - סטטיק ובן אל", באתר יוטיוב, 19 באוגוסט 2024
| סטטיק |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | לירז ‏•‏‏ להרים |  |
| סינגלים | "עטלף" ‏•‏‏ "צ'יק צ'ק" |  |
| שירים אחרים | "לירז" ‏•‏‏ "רונדלים" ‏•‏‏ "הפשע המושלם" ‏•‏‏ "להיט של שיר אחד" ‏•‏‏ "טרנטולה" ‏•‏‏ "יחד תמיד" ‏•‏‏ "אמא" ‏•‏‏ "מכשפה" |  |
| השתתפות בשירים | "בא לה לרקוד" ‏•‏‏ "דוביגל" |  |
| ערכים קשורים | סטטיק ובן-אל תבורי ‏•‏‏ "קטן עלינו" ‏•‏‏ לירז – הגירושים הכפולים של סטטיק |  |
עטלף בלנפורד

| עטלף בלנפורד |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי עטלפי פרי
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: עטלף בלנפורד
מין:: עטלף בלנפורד
שם מדעי
 Sphaerias blanfordi ‏תומאס, 1891
תחום תפוצה


עטלף בלנפורד (שם מדעי: Sphaerias blanfordi) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות שמצוי בדרום אסיה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1891 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ונחשב עד 1906 כמין בסוג כלב-מעופף. הוא קרוי על שם הגאולוג הבריטי ויליאם תומאס בלנפורד.
תיאור

עטלף בלנפורד בעל גוף קטן וכבד, גולגולת מקושתת עם קודקוד מוגבה וחרטום צר. הלוע קצר יחסית עם נחיריים גדולים ובולטים שמופרדים בחריץ עמוק. העיניים גדולות והאוזניים ארוכות ועגולות. הוא נבדל מהכלב המעופף בעיקר במורפולוגיה של השיניים. אורך הראש והגוף של עטלף בלנפורד 75–95 מ״מ, אורך הזרוע 51–61 מ״מ ואורך האוזן 11–12 מ״מ; משקלו עד 39 גרם ומוטת הכנפיים בסביבות 41 ס״מ. אין לו זנב. קרום התעופה האחורי קצר ומכוסה בשיער צפוף.
הפרווה של עטלף בלנפורד ארוכה וצפופה ומשתרעת עד לשוקיים. צבעה הכללי אפור כהה או חום אפרורי כשהגחון נוטה להיות אפרפר בהיר יותר והראש והעורף עם גוון ערמוני. לזכרים יש כתמי שיער צהובים או כתומים בצידי הצוואר שנובעים מהפרשות של בלוטות ריח. האוזניים חומות ומסומנות בלבן בקצה וסביב העיניים יש כתמים שחורים. הרגליים והכנפיים שחרחרות או חומות כהות, השוקיים, הזרועות, פנים האוזניים והחוטם ורודים. הטפרים לבנים.
תפוצה וביולוגיה

עטלף בלנפורד מצוי בדרום אסיה; הוא מופיע בצפון ומזרח הודו, מזרח ומערב נפאל, בהוטן, צפון ומזרח בורמה, צפון ומרכז וייטנאם, צפון תאילנד, דרום סין העממית וכנראה גם בצפון לאוס. בית הגידול מורכב מיער גשם טרופי, יער מונסונים ויער ירוק-עד לח והוא מצוי בשפלות או ברכסים הרריים גבוהים ברום 2,710-308 מטר מעל פני הים. הצמחייה הדומיננטית באזור המחיה שלו כוללת מחטניים, אלוניים, דקלאים, בננה ובמבוק.
אין מידע על אורח החיים של עטלף בלנפורד; הוא פעיל ככל הנראה בלילה ולן ביום במערות או בצמרות עצים בקבוצות קטנות של 2–5 פרטים. הוא ניזון כנראה מפירות ומחפש את מזונו בגובה נמוך סמוך לקרקעית היער.