stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסקר זריצקי
בארצות הברית

אוסקר זריצקי החל ללמד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס מיד עם הגיעו לארצות הברית וכעבור עשר שנים, ב-1937, היה לפרופסור מלא. במהלך תקופה זו, ב-1932 נולדה לזריצקי בתו, ורה וב-1935 הוא הוציא את ספרו הראשון, Algebraic Surfaces.
לאחר שהיה לחבר מלא בסגל האוניברסיטה צורף זריצקי למערכת של כמה מכתבי העת המתמטיים המובילים: American Mathematical Journal בשנים (1937–1941) ואחר כך Transactions of the American Mathematical Society בשנים 1941 - 1947 וכן Annals of Mathematics ו-American Journal of Mathematics.
ב-1940 קיבל זריצקי את מלגת גוגנהיים וב-1944 קיבל את הפרס המתמטי הראשון שלו, פרס קול לאלגברה של האגודה האמריקאית למתמטיקה, בגין ארבעה מאמרים שכתב בשנים 1939–1940 על יריעות אלגבריות. באותה שנה הוא גם התקבל כחבר באקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית).
ב-1945, עם סיום מלחמת העולם השנייה נודע לזריצקי לראשונה כי אמו וארבעה מאחיו, שנשארו בפולין נרצחו על ידי הנאצים. רק אח אחד ואחות, שעלו לארץ ישראל לפני השואה, ניצלו.
ב-1946 עבר זריצקי מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס להרצות במשך כשנה באוניברסיטת אילינוי וב-1947 עבר לאוניברסיטת הארווארד. הוא היה חבר הסגל היהודי הראשון במחלקה למתמטיקה שם. לימד במשך 18 שנים עד פרישתו לגמלאות ב-1969. שנה אחרי המעבר להרווארד התקבל כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וב-1951 התקבל כחבר בחברה הפילוסופית האמריקאית.
בתקופה זו כתב את ספרו החשוב ביותר Commutative Algebra (יחד עם פייר סמואל). הספר יצא לאור בשני כרכים, הראשון ב-1958 והשני ב-1960. עוד בתקופה זו - זריצקי כיהן כסגן נשיא האגודה האמריקאית למתמטיקה בשנים 1960–1961 והיה נשיאה בשנים 1969 - 1970.
ב-1965 קיבל את המדליה הלאומית למדעים.
ב-1967, לאחר מלחמת ששת הימים הגיע זריצקי לישראל ונתן במשך סמסטר שלם הרצאות במתמטיקה באוניברסיטת תל אביב לחיילי צה"ל.
כעשור לאחר הפרישה, לקראת סוף שנות השבעים החל לסבול ממחלת אלצהיימר במקביל לבעיית שמיעה גוברת, אבל הוא עוד הספיק לקבל את פרס וולף הישראלי ואת פרס סטיל של האגודה האמריקאית למתמטיקה, שניהם ב-1981, בגין מפעל חייו, בטרם נפטר כעבור חמש שנים מהמחלה.
ראו גם

חוג מקומי רגולרי
טופולוגיית זריצקי
טופולוגיה דיסקרטית
לקריאה נוספת

Carol Parikh, The Unreal Life of Oscar Zariski, הוצאת ספרינגר, 2009
הערות שוליים

↑  "אוסקר זריסקי, זוכה פרס וולף למתמטיקה 1981", באתר קרן וולף
1 2 3  "שורשים" - בצלאל (בן משה) זריצקי
↑  דייוויד ממפורד, "אוסקר זריצקי"
↑  מאמר ביקורת על הספר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435916805171  BnF: cb12298001x (data)  CANTIC: a19401097  CiNii: DA01281073  GND: 119042940  ICCU: PUVV012795  ISNI: 0000 0001 1081 4540  LCCN: n79062788  MGP: 18926  NDL: 00649813  NKC: jn20030620004  NTA: 068446934  SNAC: w6sr0jzq  SUDOC: 031839541  VIAF: 108883691   WorldCat (עם VIAF): 108883691
אדון האולימפוס זאוס

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  2000
 סוגה:  משחק בניית ערים
 פיתוח:  חברת Impressions Games
 הוצאה לאור:  Sierra Entertainment 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  Sierra Entertainment
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  יחיד בלבד
 פלטפורמות:  מחשב אישי
 zeus.impressionsgames.com
 
אדון האולימפוס זאוס (באנגלית: Master of Olympus - Zeus) הוא משחק מחשב מז'אנר משחקי ניהול. משחק זה הוא החמישי בסדרה של משחקי בניית הערים של Impressions Games.
כמו שאר המשחקים בסדרה המטרה היא לבנות עיר, אך הפעם המטרה היא לבנות עיר יוונית קדומה.
הרפתקאות

בעוד העיר נבנית ישנן מטלות שצריך למלא, כמו להרוג את מדוזה. בכל הרפתקה יש משימות משנה, למשל להשיג כמות מסוימת של צמר או שמן זית.
בתים > בתים פשוטים

בתים הם דבר חיוני על מנת שתהיה אוכלוסייה בעיר. בתים פשוטים יכול להיות מפותחים יותר או פחות בהתאם לתנאים שיש להם, ברגע שהתנאים מספקים הם גם משרתים בצבא. 
על מנת שהתושבים יחליטו לפתח את בתיהם צריכים להיענות על הדרישות הללו:
פיתוח ראשון (צריף): אוכל.
פיתוח שני (בקתה): מים.
פיתוח שלישי (בתים פשוטים): בידור בסיסי.
פיתוח רביעי (דירות נוחות): צמר.
פיתוח חמישי (בתי עיר): בידור מתקדם.
פיתוח שישי (בתי עיר מתקדמים): אטרקטיביות.
בתים > בתי אצולה

על מנת למשוך את האליטה של יוון אל העיר שבנית, צריך שהעיר תוכל לספק את צורכיהם. בנוסף, שכונות היוקרה חייבות לשכון באזורים אטרקטיביים ועם הרבה בידור. כאשר יש ברשותך בתי יוקרה, יש ברשותך צבא מפותח יותר מאשר צבא האספסופים שהבתים הפשוטים סיפקו לך. אם אתה בוחר לספק סוסים לבתי היוקרה יכול גם להיות צבא פרשים.
כלכלה

כמעט לכל עיר הנבנית יש מקורות כלכלה, זה יכול להיות אדמה פורייה שמאפשרת גידול של זיתים, ענבים, גזרים ובצלים. וזה יכול להיות דברים הקשורים בכרייה, כגון כרייה של ברונזה.
כלכלה > חומרי גלם

שיש- לפעמים יש סלעים בצבע אפור לבן ויכול להיות שאפשר לחצוב מהם שיש, משיש זה אפשר לבנות מקדשים, פסלים וכו'.
עפרות כסף- לעיתים ניתן להבחין בגושים בצבע כסף מבצבצים, יש אשרות שניתן לחצוב משם משהו, לשלוח אותם למטבעה (mint) ולייצר דרכמות.
נחושת- במשחק, יש אפשרות לחצוב גושי נחושת מבין הסלעים, באופן מפתיע ניתן להכין לייצר מנחושת זו ברונזה על מנת לבנות פסלים.
מפעל עצים - אם יש יערות בקרבת העיר שלך, באפשרותך לכרות אותם ולבנות דברים באמצעותם.
כלכלה > בתי מלאכה

מפעל שמן זית - אם יש ברשותך אספקה של זיתים ניתן לייצר בעזרתם שמן זית במפעל.
יין - אזרחי האליטות לא יכולים כמעט להתקיים בלי אספקת יין, אם ברשותך כמות מספקת של ענבים אתה יכול לייצר יין.
פיסול - בעזרת חומר הגלם שנחצב, ברונזה, מייצרים במפעל פסלים שמשמשים בהם למקדשים.
כלכלה > מסחר

על מנת לסחור עם עיר מסוימת, כל מה שצריך לעשות זה לבנות מזח או עמדת מסחר יבשתית. וכך ספינות ושיירות מסחר יעברו בעירך. אי אפשר לסחור עם כל הערים, ניתן לסחור רק עם בנות ברית, מושבות וערים כבושות על ידך. למרות זאת ערים אלו לא חייבות לסחור איתך. כדי לסחור עם עיר כזו עליך לשמור על יחסים דיפלומטיים טובים עם אותה העיר. ניתן לייבא סחורות מרחוק שאתה מתקשה להשיג מהעיר שלך. וניתן לייצא סחורות אותם אתה מייצר ביתר קלות ויש ברשותך כמות מספקת גם לערים אחרות.
מיתולוגיה > גיבורים

הרקולס - בנו של זאוס, ידוע בכוחו העצום. במשחק מחסל את סרברוס וההידרה.
אכילס - נלחם בהקטור ומאנד.
אודיסאוס - פיקח וחזק, מביס את סאקילה ואת הציקלופ.
יאסון (ג'ייסון) - בעל כושר מנהיגות נאבק בטאלוס ובמאנד.
תזאוס - הלוחם היחידי שמסוגל להתמודד עם המינוטאור ועם הדוב הקלוני.
פרסאוס - מתמודד עם מדוזה וקראקן.
מיתולוגיה > אלים

שנים עשר אלים מופיעים באדון האולימפוס זאוס, עם זאת אין לכולם קשר לעיר שלך בכל הרפתקה. ישנם אלים שעוינים כלפי העיר וכאלה ידידותיים. על מנת למשוך את האלים הידידותיים אל העיר שלך יש לבנות להם מקדשים.
האלים במשחק (על פי סדר חוזקתם):
זאוס – מלך האלים.
פוסידון – שליט הים.
האדס – שליט השאול.
דמטר – אלת האדמה.
אתנה – אלת המלחמה, התבונה, ושמן הזית.
ארטמיס – אלת הציד והירח.
אפולו – אל הנבואה והשמש.
ארס – אל המלחמה.
הפאסטוס – אל הברזל.
אפרודיטה – אלת האהבה, התשוקה.
הרמס – שליח האלים.
דיוניסוס – אל היין.
מיתולוגיה > אלים > מקדשים > בניית מקדשים

על מנת לבנות מקדש צריך לדאוג לכמות מספקת של שיש. כל מקדש הוא שונה ולכן דורש כמות שונה של שיש. כשיש מספיק כסף ושיש אפשר לבנות מקדש. בניגוד להקמת בניין אחר במשחק, בניית מקדש היא יותר מורכבת, כאשר שחקן מחליט להקים אותו לוקח זמן רב מאז שהוא מתחיל להיבנות ועד סיומו. מקדשים חייבים להיבנות על יד שבילים כדי שהחומרים יוכלו להגיע בעזרת עגלות הרתומות לשוורים. בנוסף, צריך לדאוג לכמות עובדי בניין שיבנו את המקדש וכן, לדאוג לעצים ופסלים. ככל שיהיו יותר עובדים כך גם יבנה המקדש באופן מהיר יותר.
מיתולוגיה > אלים > מקדשים > סגולת המקדשים

מבצרו של זאוס-
צוק פוסידון-
השערים של האדס-
גנה של דמטר-
סוכת אתנה-
מבצר החיות של ארטמיס-
מקדש החוזה של אפולו-
מצודת ארס-
נפחיית הפאסטוס-
"קרנות המזבח" של אפרודיטה-
פינת המחבוא של הרמס-
חורשת דיוניסוס-
מיתולוגיה > המפלצות

מפלצות בדרך כלל לא מנסות להחריב את העיר שלך סתם, אלא בגלל שהאלים שלחו אותם.
ציקלופ- ענק מגודל עם עין אחת, נשלח על ידי זאוס.
קראקן- אחד מיוצרי הים הנוראים ביותר, נשלח על ידי פוסידון.
קרברוס- כלב תלת ראשי שמקורו בשאול, נשלח על ידי האדס.
מדוזה- אישה בעלת נחשים על ראשה, הופכת את מי שמסתכל לה בעיניים לאבן, נשלחת על ידי דמטר.
הידרה- מפלצת רב ראשית, נושכת ועוקצת. לפעמים ההידרה פועלת בעצמה ולפעמים נשלחת על ידי אתנה.
חזיר קלידוני- חזיר בר מפלצתי שאוהב לפגוע באנשים עם ניביו הגדולים. תוקף על דעת עצמו או בעקבות שליחת ארטמיס.
סאקילה- יצוק נוסף בעל מספר ראשים, נשלחת על ידי אפולו.
דרקון - נושף אש, נלווה אל ארס או שפועל לבדו. אם בחרת לעבוד את ארס דרקון זה יעזור לך במלחמות.
טאלוס- הפאסטוס יצר את טאלוס מברונזה פועל על דעת על עצמו וגם עקב שליחתו של הפאסטוס.
הקטור-לוחם טרויאני בדרך כלל לצד אפרודיטה.
מינוטאור- חצי אדם וחצי שור, פועל לרוב בשם הרמס.
מאנד-קורעת אנשים עם ידיה בלבד. נשלחת לרוב על ידי דיוניסוס או על דעת עצמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4615960-5 
בתי עיר מתקדמים
בתי אצולה
יאסון מחסל את טאלוס
תמונת מסך מן המשחק, ניתן לראות את מקדשו של זאוס ואפרודיטה
אטול ג'ונסטון

אטול ג'ונסטון (באנגלית: Johnston Atoll) הוא אטול במרכז האוקיינוס השקט. האי נמצא בשליש הדרך בין הוואי לאיי מרשל.
גאוגרפיה

האיים ג'ונסטון וסנד הם איים טבעיים אולם האיים האחרים, אקאו והיקינה, הם מלאכותיים.
אקלים האי טרופי. האיים מישוריים וגדלים עליהם בעיקר עשבים ושיחים. אין באיים מים מתוקים.
תושבים

בעבר היו תקופות שבהן התגוררו באי כ-1,100 אנשי צבא ואזרחים העובדים עבור הצבא. הגישה לאי הייתה בעיקר משדה התעופה שלו, ששימש את הצבא. כיום המסלול סגור, ומשמש רק לנחיתות חירום. כלכלת האטול התבססה על בסיסי הצבא באי. כל תצרוכתם של דרי האי הייתה מיובאת.
כיום אין באטול אוכלוסייה אזרחית והאיים סגורים לציבור. הם טריטוריה של ארצות הברית ומנהל אותם שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית, השייך למחלקת הפנים של ארצות הברית.
היסטוריה

את האי ג'ונסטון גילה רב החובל ג'יימס ג'ונסטון ב-10 בדצמבר 1807 והוא נקרא על שמו. בשנת 1858 תבעו בעלות על האי הן ארצות הברית והן ממלכת הוואי.
בשל מרבצי הגואנו באי, השתלטה עליו ארצות הברית מכוח חוק איי הגואנו והכרייה באי החלה בשנת 1858 והסתיימה בשנת 1890.
ב-29 ביולי 1926 קבע נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' כי האטול הוא שמורת טבע לציפורים, והעביר את השליטה באי לידי משרד החקלאות של ארצות הברית.
ב-29 בדצמבר 1934 החליט נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט כי האי יהא בשליטת צי ארצות הברית והוקמה באי תחנת מכ"ם. משרד הפנים המשיך לנהל את שמורת הטבע לציפורים באי.
בשנת 1936 החל צי ארצות הברית לבנות במקום בסיס למטוסים ימיים ותחנת תדלוק.
כוחות יפן הפציצו את האטול במהלך מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1958 ו-1975 שימש האטול אתר ניסוי לירי טילים. האי שימש גם כאתר ניסויים בנשק גרעיני וכיום קיים בו אתר לפירוק נשק כימי.
בשנת 2003 הועברה השליטה באי לשירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית ורוב המבנים באי פורקו.
איבון אגנואר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בספטמבר 1898 הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 פטירה:  1 בנובמבר 1985 (בגיל 87) קלמאר, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  מורה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (10 בספטמבר 1974)  אבירה בלגיון הצרפתי 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  איבון אגנואר
 
איבון הניואר (בצרפתית: Yvonne Hagnauer לבית גלאן (Goéland); ‏1898, פריז – 1985, מודו (צר')) הייתה מורה, מנהלת בית ספר וחסידת אומות העולם מצרפת.
קורות חיים

איבון אגנואר לבית אבן (Yvonne Eugénie Pauline Even) נולדה למשפחה שמוצאה מחבל ברטן. משפחתה התיישבה בלה פאבילון-סו-בואה (Les Pavillons-sous-Bois) מצפון לפריז. אביה היה סוחר. היא למדה היסטוריה, ספרות ואנגלית באוניברסיטת קיימברידג'. היא נישאה בשנת 1925 ועבדה בתור מורה בבית ספר בפריז. משנתה החינוכית הייתה הומניסטית ופמיניסטית. אגנואר הייתה שותפה בארגונו של כנס בין-לאומי בנושא חינוך בשנת 1937, בארגון "ליגת הנשים לשלום" בשנת 1938 ובייסודו של מוסד להכשרה פדגוגית, שלאחר 1945 היה שמו "מרכז להכשרה בשיטות חינוך פעילות" (Centre d'entraînement aux méthodes d'éducation active) (צר').
קורות חיים > פעילותה בתקופת השואה

במהלך שנות הכיבוש הגרמני בצרפת נפתחו ברחבי צרפת - על ידי ארגוני סיוע צרפתיים - בתי ספר ליתומים צרפתיים או לילדים שהוריהם היו בשבי הגרמני או בעבודת כפייה בידי הגרמנים, בכללם ילדים יהודים. אגנואר הייתה ממייסדותיו של אחד מבית ספר אלה, "בית הילדים של סבר" (צר') ששכן בקומונת סבר שבפרברי פריז. בית הספר נתן מחסה לילדים יהודים, בהם יתומים, החל משנת 1941. הילדים ששהו בבית הספר היו בין הגילים שלוש ו-18. הלימודים בבית הספר כללו לימודים עיוניים, קלאסיים ומקצועיים-טכנולוגיים.
במהלך שנות הכיבוש הגרמני ניהלה אגנואר את בית הספר וניצלה את תפקידה לשם הצלת עשרות ילדים יהודים שנרדפו על ידי הגרמנים. היא סיפקה להם מזון, לבוש ומסמכי זהות מזויפים, כמו גם חינוך ברמה גבוהה, למרות התנאים הקשים וסכנת ההסגרה שריחפה על ראשה כל תקופת הכיבוש.
לאחר המצוד אחר יהודי פריז בקיץ 1942 וגירוש מבוגרים יהודים רבים למחנות ריכוז בסביבת פריז, בעיקר למחנה הריכוז דראנסי, נותרו ילדים יהודים רבים לבדם. אגנואר מצאה ילדים יהודים רבים בפתחי בתים, ללא מקום ללכת אליו. היא קלטה אותם בבית הספר שניהלה, וכך היו כמאה מתוך 150 ילדי בית הספר שלה - פליטים יהודים.
אגנואר שמרה על כל מסמכיהם המקוריים של הילדים, כדי שזהותם לא תאבד, בעיקר בכל הנוגע לצעירים שבהם, שהיו בני שלוש, והסתירה מסמכים אלה כדי שלא תחשף זהותם היהודית של הילדים. זאת עשתה מ-1942 ועד השחרור בקיץ 1944. מיד לאחר השחרור החזירה לילדים את מסמכי הזהות שלהם והזכירה לילדים את זהותם האמיתית על כל פרטיה.
אגנואר החביאה בבית הספר גם יהודים מבוגרים, ואת זהותם הסוותה בתור עובדים, מורים ויועצים, חלק מחברי הסגל החינוכי. אחד המוסתרים, שלפני כן עבד עבור האוז"ה וסייע בהסתרת ילדים, היה השחקן והפנטומימאי הצעיר מרסל מרסו לבית מאנגל (Mangel). באחד הניסיונות להצלת ילדים יהודים, ניסה מרסו להעביר קבוצת ילדים לשווייץ אך הניסיון נכשל. אגנואר קיבלה לבית ספרה את כל הילדים בקבוצה, הניעה את הצוות לסייע להם וסיפקה להם מסמכים מזויפים. כמו כן דאגה לאשפוזה של ילדה שאותה הביא מרסו לבית הספר, ילדה חולה ללא מסמכים מתאימים. אגנואר התייצבה במטה המשטרה המקומי, ולמרות הסיכון לחייה השיגה את המסמכים הדרושים.
קורות חיים > לאחר המלחמה

רבים מהילדים שהסתירה אגנואר בשנות המלחמה נותרו יתומים אחרי המלחמה. בפסח של שנת 1945 דאגה אגנואר לכך שילדים אלה יזכו לאירוח בבתיהן של משפחות יהודיות לרגל ליל הסדר.
חלק מהניצולים שמרו עם אגנואר על קשר גם לאחר המלחמה ולאחר עזיבתם את בית הספר.
לאחר המלחמה המשיכה אגנואר לנהל את בית הילדים בסבר עד שנת 1970.
הנצחה

בשנת 1974 הוכרה אגנואר על ידי יד ושם בתור חסידת אומות העולם. היא זכתה לתואר קצינה בלגיון הכבוד הצרפתי ולאותות כבוד ממשלתיים צרפתיים. שלט הנצחה לזכרה הוצב בקומונת סבר שבפרברי פריז, שם פעלה.
אושאן

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ז'ראר מוייה 
 תקופת הפעילות:  6 ביולי 1961 – הווה (63 שנים) 
 חברת אם:  Association Familiale Mulliez 
 חברות בנות:  Auchan Retail France 
 מיקום המטה:  Croix 
 ענפי תעשייה:  activities of head offices 
 מוצרים עיקריים:  activities of head offices 
 הכנסות:  62,400,000,000 אירו (נכון ל־2018) 
 רווח תפעולי:  6,810,000,000 אירו (נכון ל־2018) 
 רווח:  3,560,000,000 אירו (נכון ל־2018) 
 עובדים:  2 (נכון ל־2021) 
  
 auchan-retail.com
 
סניף אושאן בפולין
אושאן (Groupe Auchan SA) היא רשת מרכולים בינלאומית שבסיסה בצרפת. החברה הוקמה על ידי ז'ראר מוייה (Gérard Mulliez) בשנת 1961 בעיר רובה (Roubaix) שבצפון-מזרח צרפת וכיום היא אחת ממשווקות המזון הגדולות בעולם, המעסיקה כ-269,000 עובדים בכ-12 מדינות. נכון לשנת 2011 כללה הרשת 639 היפר-מרקטים ו-2,412 מרכולים.
היסטוריה

מייסד החברה, ז'ראר מוייה, פתח את הסניף הראשון בשנת 1961, בתוך מבנה תעשייתי מוסב שהיה שייך ל-Phildar, חברת טקסטיל בבעלות אביו. אושאן היא חברה בבעלות פרטית, כאשר רוב מניותיה מוחזקות על ידי ז'ראר ומשפחתו. מוייה ניהל את החברה עד לשנת 2006.
בשנת 1981 החברה פתחה סניף ראשון בספרד, תחת השם "Alcampo".
בנוסף לצרפת, מפעילה הרשת סניפים במדינות ספרד, פולין, רוסיה, פורטוגל, טייוואן, הונגריה, אוקראינה, רומניה, הרפובליקה העממית של סין, לוקסמבורג, איחוד האמירויות הערביות וטג'יקיסטן.
אח חילוני

אח חילוני או אח הדיוט, הידוע גם ב"קונברסי" (בלטינית: sœurs laies, בגרמנית: Laienbrüder, בצרפתית: Frère lai) הוא אדם חילוני החבר במסדרים דתיים של הכנסייה הקתולית, בעיקר מסדרי נזורה, שלא עבר טקסי הצטרפות למנזר ולא רוצה לקבל על עצמו את נדרי הנזיר, אך רוצה לשנות את אורח חייו במידה מסוימת ולחיות במנזר לתקופה קצובה או לכל ימיו.
אחים חילוניים במנזר עוסקים לרוב בתפקידים לא-דתיים כמו שוער, שרת, גנן, טבח או טיפול בבעלי חיים.
בימי הביניים ואף אחריהם, הייתה שכבה של אנאלפביתים שרצו להקדיש את חייהם לדת ולהצטרף למנזר. אי ידיעת קרוא וכתוב לא איפשרה להם למלא שניים מתפקידיהם החשובים של הנזירים, תפילה והעתקת כתבי יד בסקריפטוריום. לכן לא איפשרו להם להצטרף פורמלית למנזר כנזירים. במקום זאת הם הצטרפו כאחים חילונים ונשבעו לצייתנות. בניגוד לנזירים, הם לא היו מחויבים בשבועת הנזירים (סטאביליס) להישאר במנזר לשארית חייהם או בהסתגרות ופרישות גמורה מן העולם. למרות זאת, חלק ניכר מהם בילו את שארית חייהם במנזר ועשו בו את עבודות הכפיים.
המושג הופיע בכתובים לראשונה כנראה ב-1038 בתיאור חיי נזירים במנזר ולומברוזה (Vallombrosa) ויש עדויות שאנשים בעלי תפקיד זהה שימשו במנזרים קודם לכן.
בנוסף, היו בימי הביניים מנזרים שהעסיקו משרתים בעבודות שונות. למשרתים אלו לא הייתה כל מחויבות מוסרית או דתית למנזר.
הערות שוליים

↑  ראו צורה זו בעברית ב"שלושת המוסקטרים", כרך ג', הוצאת זמורה ביתן 1980, עמ' 263: "באזן התקבל כאח-חלוני".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558150305171  GND: 4166472-3  LCCN: sh85075379 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אח גדול (עמותה)

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  כפר סבא 
 עובדים:  5 
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים) 
 www.achgadol.org
 
עמותת אח גדול למען חיילים בודדים היא עמותה לסיוע לחיילים בודדים טרם גיוסם לצה"ל, במהלך השירות הצבאי ולאחר שחרורם מהשירות.
פעילות

העמותה הוקמה בשנת 2009 על ידי קבוצת צעירים ישראלים, חיילים בודדים לשעבר. כ-150 מתנדבי העמותה, חיילים בודדים לשעבר, פועלים במסגרתה למתן ליווי אישי לחיילים בודדים המעוניינים בכך. הסיוע כולל תמיכה רגשית במטרה ליצור תחושת העצמה, מסוגלות עצמית ושייכות של החייל.
פעילות העמותה כוללת גם שיעורי עזר וסיוע אקדמי לחיילים בודדים שהם עולים חדשים לקראת כניסתם לאקדמיה; הרצאות וסדנאות עבור חיילים בודדים בבתי החייל ברחבי הארץ; הפעלות חברתיות קבוצתיות בסופי שבוע; ופעילויות הסברה לעולים חדשים בודדים המועמדים לשירות בצה"ל והמשתחררים מהשירות במסגרת תוכניות הקליטה סל"ה ונעל"ה.
העמותה חברה בפורום ארגוני החיילים הבודדים ופועלת יחד עם ארגונים נוספים להשגת הטבות נוספות עבור חיילים בודדים.
מתנדבי העמותה
אושבה

| --- | --- |
אושבה מפרברי מסטיה
אושבה מפרברי מסטיה
 מידע כללי
 גובה:  4,710 מטר
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מיקום:  נפת מסטיה, סוואנתי
 רכס הרים:  הרי קווקז
 העפלה ראשונה:  1903 על ידי משלחת בראשות ב. ריקמר-ריקמרס
 מסלול ההעפלה הקל:  הצפון-מזרחי (מגיע לפיסגה הצפונית)
 קואורדינטות:  43°07′34″N 42°39′11″E﻿ / ﻿43.126111°N 42.653056°E﻿ / 43.126111; 42.653056
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור אושבה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור אושבה
אושבה (בגאורגית: უშბა) הוא הר דו ראשי ואחד הפסגות הבולטות של הרי הקווקז. ממוקם בסוואנתי שבנפת מסטיה גאורגיה, מערבית לאלברוס, ודרומית לרפובליקת קברדינו-בלקריה, שבדרום רוסיה.
למרות שאינו מדורג בין עשרת ההרים הגבוהים של הרי הקווקז, הוא ידוע כ"מטרהורן של הקווקז", בשל ציוריותו, הפסגה המשוננת, והדמיון למטרהורן שבהרי האלפים.
רוב התושבים הם סוואנים, המתגוררים למרגלות ההר. אושבה הוא הר בעל היסטוריה רבת שנים, עם הרבה אפיזודות הרואיות ודרמטיות. גובה הפסגה הצפונית 4,690 מטר, והדרומית גובהה 4,710 מטר (15,453 רגל). ההר בנוי מגרניט.
יש שתי דרכים להגיע להר. האחת לעבור מרוסיה דרך הגבול רוסיה-גאורגיה. הדרך אמנם קיימת אבל המעבר דרכה אינו חוקי. הדרך השנייה, הקשה יותר, דרך גאורגיה.
מקור השם

מקור שמו של ההר לא ברור בדיוק. פירושים שונים כוללים: "הדרך לשום מקום", "המקום של המכשפות סבאת'". ישנו גם הסבר שמבסס את ההסבר על השפה הסוואנית, מחלקים את המילה לשתיים ("אוש" - נורא ו"בה" - הר) ומקבלים "ההר הנורא".
מטפסי הרים

אושבה ידוע גם על ידי מטפסי הרים כאחד ההרים הקשים לטיפוס מבין הרי הקווקז, בעל מדרונות תלולים וכמויות מים לא יציבות במהלך השנה. האדם הראשון שידוע כי טיפס לפיסגה הצפונית היה ג'ון גרפורד קוקלין בשנת 1888. הקבוצה הראשונה שידוע כי טיפסה לפיסגה הדרומית הייתה קבוצה שכללה 4 מטפסים גרמני, שווצרי ואוסטרלי, תחת פיקודו של ריקמר בשנת 1903.
איבו שפר

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1922 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  13 בינואר 2012 (בגיל 89) ליידן, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  היסטוריון, לוחם מחתרת, סופר, מרצה באוניברסיטה, תלמיד 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 ביוני 1972)  Prijs voor Meesterschap (2004)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  איבו שפר
 
איבו שפר
איבו שפר (בהולנדית: Ivo Schöffer;‏ 1922, אמסטרדם – 2012, ליידן) היה פעיל המחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת ליידן וחסיד אומות העולם מהולנד.
קורות חיים

אביו, קונרד שפר, ייבא סחורות מגרמניה. המשפחה חייתה בבית אמיד באמסטרדם, באזור בו גרו גם יהודים רבים. עם עליית היטלר לשלטון בגרמניה החליטה המשפחה להפסיק להיות מעורבת בעסקים עם גרמנים. קונרד החל לייצר רהיטים עם אשתו שרה, ובני הזוג הכניסו דיירי משנה לדירתם, לשם סיוע בהכנסתם.
קורות חיים > פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, היה איבו סטודנט להיסטוריה באוניברסיטת אמסטרדם. אחד מידידיו של איבו היה סילבן קאן (Sylvain Kahn), לימים גדעון יערי. אביו של יערי, ברנרד ארנולד קאן (Bernard Arnold Kahn), היה מנהיג ציוני הולנדי ונעצר על ידי הגרמנים. לאחר מעצרו של האב הציעה משפחת שפר למשפחת קאן סיוע וכן הסתירו את חפצי הערך של המשפחה.
עם הידיעה על מותו בבוכנוואלד של ברנרד קאן במאי 1941 הציעו בני משפחת שפר לסילבן קאן להיכנס למסתור. בשתי תקופות נפרדות הוסתר סילבן קאן בביתם של קונרד ושרה. באוגוסט 1942 נאלץ סילבן קאן להימלט מאמסטרדם, ובני משפחת שפר מצאו לו מסתור באיינדהובן. בקיץ 1942, כשהחל גרוש היהודים, הסתירו בני משפחת שפר את שני בני דודיו של סילבן קאן.
איבו שפר היה בעת ההיא מנהיג ארגון סטודנטים מחתרתי וחבר במחתרת ההולנדית. הוא ארגן את הסתרת אמו, דודתו ואחותו של סילבן קאן בביתם, באחד מבתי המחתרת וכן בבית אחר. כשסילבן הסתתר בביתה של הני פקס (Henny Peeks) שלימים הוכרה אף היא כחסידת אומות העולם, הביאו לשם בני משפחת שפר מסמכי זהות מזויפים וכן פנקסי קיצוב מזון שהשיגה המחתרת ההולנדית.
כשהתעורר חשד שהתגלה דבר הימצאם של היהודים המסתתרים בבית משפחת שפר, העביר איבו את המסתתרים – משפחת קאן ויהודי נוסף, ובסך הכל ארבעה יהודים – לבית אחר באמסטרדם, שהיה שייך לארגון סטודנטים שבראשו עמד איבו שפר. סילבן ועוד שמונה יהודים נותרו במסתור בבית זה, מסוף 1943 עד השחרור במאי 1945. בני משפחת שפר היו היחידים מחוץ למסתור שבאו עמם במגע וסיפקו להם מזון, כולל בתקופת הרעב בהולנד בחורף 1944–1945. שרה שפר נסעה לעיתים תכופות לאזורי הכפר של הולנד כדי לקנות מצרכי מזון בסיסיים מאיכרים. לידיה, אחותו של איבו, סייעה בזיוף מסמכים בעזרת עבודתה במשרד לרישום אוכלוסין וזייפה מסמכים בהיקף נרחב עבור יהודים ופעילי מחתרת, בשיתוף עם אפקו ורט (Epko Weert) ויסה קרננבורג (Jesse Kranenborg), שלימים הוכרו גם הם בתור חסידי אומות העולם. אישים אלה וכן איבו שפר היו חברים בקבוצת מחתרת באמסטרדם שהצילה מעל 200 יהודים.
בספטמבר 1943 נעצרו רבים מחברת קבוצת המחתרת, עונו ונרצחו. למרות זאת המשיכו יתר חברי הקבוצה, בהם איבו שפר ובני משפחתו, בפעילותם להצלת יהודים.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה המשיך שפר בלימודיו. הוא היה מבקר תיאטרון, ספרות וסרטים בעיתון האוניברסיטה. כמו כן כתב על סוף עידן הקולוניאליזם בהודו המזרחית ההולנדית (אנ') ועל תופעת החלוקה של החברה ההולנדית (verzuiling) (אנ') לקבוצות המתאפיינות בשונות דתית, כלכלית ומעמדית.
ב-1948 התחתן עם אלכסנדרה בורגר (Burger, אין קרבת משפחה לאמו, שגם היא לבית בורגר, ‏1919–2003) ונולדו להם שלושה ילדים.
משנת 1961 היה שפר מרצה לכלכלה ופרופסור להיסטוריה באוניברסיטת ליידן עד פרישתו בשנת 1987. מחקרו על הנאציזם, "Het nationaal-socialistische beeld van de geschiedenis der Nederlanden" (הרעיון הנאצי של ההיסטוריה של הולנד), שיצא לאור בשנת 1954, נחשב אבן דרך במחקר הנושא ויצא לאור שוב בשנת 2006 בהוצאת אוניברסיטת אמסטרדם.
בשנת 1972 הכיר יד ושם באיבו שפר, באביו קונרד, באמו שרה ובאחותו לידיה (לימים לידיה שטיגטר - Stigter) בתור חסידי אומות העולם.
הערות שוליים

↑  פעילותה של פקס להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274841705171  BIBSYS: 90805875  BnF: cb12034759m (data)  CiNii: DA04323602  GND: 172363896  ICCU: BVEV001065  ISNI: 0000 0001 1031 4159  LCCN: n78093727  NTA: 068345623  RERO: 02-A026666525  SUDOC: 028529790  VcBA: 495/80477  VIAF: 94861524   WorldCat (עם VIAF): 94861524