stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שארם א-שייח'
היסטוריה

בעבר הייתה שארם א-שייח' כפר דייגים, מאוחר יותר הייתה לנמל חשוב ולבסיס של הצי המצרי. המקום נכבש על ידי צה"ל בנובמבר 1956, במסגרת מבצע קדש. עם נסיגת צה"ל מחצי האי סיני בינואר 1957 הוחזרה גם שארם א-שייח' לשליטת מצרים.
המקום נכבש שנית על ידי צה"ל בשנת 1967, במסגרת מלחמת ששת הימים. ראשון הגיע למקום כוח של חיל הים הישראלי, שיצא מאילת בפיקודו של אל"ם אברהם בוצר, והשתלט על שארם א-שייח' ללא קרב, לאחר שהמקום ננטש על ידי המצרים.
בימי השלטון הישראלי כללה שארם א-שייח' רצועת החוף מראס נצרני בצפון עד ראס מוחמד בדרום. במקום הוקמו בסיסי צה"ל אחדים: שדה אופיר - בסיס חיל האוויר הישראלי (כנף 29), ששימש גם כשדה תעופה אזרחי, בסיס חיל הים הישראלי שכלל יחידה של שייטת 13, וכן יישוב בשם אופירה. על אחיזת צה"ל במקום אמר שר הביטחון, משה דיין, "טוב שארם א-שייח' בלי שלום מאשר שלום בלי שארם א-שייח'".
במלחמת יום הכיפורים נמנה אזור שארם א-שייח' עם הראשונים שהותקפו על ידי המצרים. מיד עם פרוץ המלחמה (יום שבת, 6 באוקטובר, בשעה 2 בצהריים) נערך בזירת שארם א-שייח' קרב האוויר הראשון במלחמת יום הכיפורים. בהמשך אותו יום הותקפה יב"א 528 שבהר צפרא.
מבצע יונתן לחילוץ בני הערובה שנחטפו לאנטבה החל ב-3 ביולי 1976 עם המראתם משארם א-שייח' של ארבעה מטוסי הרקולס של חיל האוויר שהובילו את כוח החילוץ ונועדו להוביל חזרה את החטופים.
ב-25 באפריל 1982, במסגרת השלב האחרון של הנסיגה מסיני, על פי הסכם השלום עם מצרים, הוחזרה שארם א-שייח' לשליטת מצרים. להבדיל מיישובי חבל ימית, יישובי מפרץ אילת ובכללם אופירה לא נהרסו לקראת הנסיגה, והבתים ותשתיות היישוב נרכשו על ידי המצרים. אחרי הנסיגה היישוב הנטוש יושב מחדש, והורחב לממדי העיר הנוכחית.
העיר סבלה מספר אסונות בשנים האחרונות. ב-3 בינואר 2004 התרסק מטוס לים סוף זמן קצר לאחר המראתו מנמל התעופה של שארם א-שייח'. בהתרסקות זו נהרגו 135 נוסעי המטוס ו-13 אנשי הצוות. ב-23 ביולי 2005 נערכה בשארם א-שייח' מתקפת טרור שבמהלכה התפוצצו שתי מכוניות תופת ומזוודת נפץ. במתקפת טרור זו נמנו כ-90 הרוגים וכ-200 פצועים ובהם ישראליים. ב-31 באוקטובר 2015 התרסק בסיני מטוס של חברת תעופה רוסית כחצי שעה לאחר שהמריא משארם א-שייח' בדרכו לסנקט פטרבורג, ככל הנראה כתוצאה מפצצה שהוטמנה בתא המטען. בפיגוע טרור זה נהרגו 217 נוסעים ו-7 אנשי צוות המטוס.
בשנת 2021, השלימו המצרים הקמת גדר באורך 43 ק"מ שמקיפה את כל שארם א-שייח'.
גאוגרפיה

שארם א-שייח' ממוקמת בקצהו הדרומי של חצי האי סיני, בסמיכות למצרי טיראן, ולראס מוחמד. היא מהווה גם את הכניסה הראשית למפרץ אילת המכונה מחוץ לישראל "מפרץ עקבה", כאשר בשלוחה הדרומית במפרץ אילת, נמצא מפרץ סואץ המהווה גם המשך דרומה של הים האדום. מצפון לעיר נמצאות נבק, וראס נצרני, ומדרום נמצאת ראס מוחמד.
אקלים

שארם א-שייח' נהנית מאקלים מדברי לפי שיטת קפן, אבל גם סובטרופי. הטמפרטורות בינואר מגיעות ל-18–23 מעלות צלזיוס, ובאוגוסט ל-33–37 מעלות צלזיוס. טמפרטורת הים האדום באזור זה, מגיעה במהלך השנה ל-21–28 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה הגבוהה שנמדדה הייתה 46 מעלות צלזיוס ב-3 ביוני 2013, והטמפרטורה הנמוכה שנמדדה הייתה 5 מעלות צלזיוס ב-23 בפברואר 2000.
תיירות ותחבורה

שארם א-שייח' מהווה כיום מוקד משיכה לתיירים מכל העולם, במיוחד מאירופה. כבר בתקופת השליטה הישראלית נבנו במפרץ נעמה, הסמוך לעיר, מלון ואכסניה והוקמה טיילת. מאז הנסיגה הישראלית וחזרתה של העיר לשליטה מצרית, הושקע רבות בפיתוח העיר כמרכז תיירות. כיום קיימים בשארם א-שייח' עשרות בתי מלון ברמות שונות וכן מרכזי קניות תרבות ובילוי רבים המתפרסים על רצועת חוף של כעשרים קילומטר. בנוסף, שארם א-שייח' מהווה מוקד מדיני במצרים, ורבים מן האירועים המדיניים שעורך המשטר המצרי נערכים בה.
שארם א-שייח' זוכה גם לתיירות ישראלית דרך המעבר היבשתי בטאבה, בהיותה מרוחקת ממנו בכ-200 קילומטרים בלבד. במרץ 2022 סיכמו ממשלות ישראל ומצרים על חניכת קו טיסות ישיר מנתב"ג ישירות לתוך העיר שארם א-שייח', בנמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח' על ידי חברות התעופה הישראליות ארקיע, ישראייר ואל על באמצעות מותג הטיסות הזולות שלה סאן דור. וגם על ידי חברת התעופה המצרית אייר קיירו, שהצטרף לטיסות הישירות ביחד באותו חודש ביחד עם החברות הישראליות. זהו יעד שני לקווי הטיסות הישירות בין ישראל ומצרים וזמן הטיסה המוערך הוא כשעה. הטיסות הישירות נפתחו ב-17 באפריל 2022. נמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח' משמש כנמל התעופה הבינלאומי השלישי בגודלו במצרים, לאחר קהיר וע'רדקה. נמל התעופה קולט בעיקר טיסות מאירופה, וגם טיסות ממגוון יעדים בתוך מצרים, כגון קהיר, וגם הוא משמש לטיסות מישראל בפסח ובקיץ 2022. וכמובן שגם לכל עונות השנה. בנמל התעופה יש שני טרמינלים, וטרמינל שלישי נמצא בתכנון ובהקמה. הטרמינל הראשון משמש לטיסות בינלאומיות הכוללות גם טיסות צ'ארטר וטיסות לואו קוסט, הטרמינל השני משמש לטיסות פנים בתוך מצרים, והטרמינל השלישי שייבנה בקרוב ישרת את שני סוגי הטיסות. הטרמינל נמצא בצד הדרומי של נמל התעופה בסמיכות לרחוב אל-סלאם, בטרמינלים אין גשרי העלייה למטוסים, והתנועה של הנוסעים מהטרמינלים לכיוון המטוסים ולהפך, מבוצעת באמצעות אוטובוסים או בהליכה רגלית, מפני שבטרמינלים רחבות חניה למטוסים, מקבילות זו לזו בכיוון מזרח ומערב. לשארם א-שייח' ניתן להגיע גם דרך הכביש הראשי שמקשר את כל רצועת החוף של חצי האי, מטאבה בצפון, ועד לעיר שארם א-שייח' בדרום.
גלריית תמונות

מחנה משלחת החפירות של האגודה למחקר תת-ימי בישראל בשארם א-שייח' בשנת 1969
מראה במפרץ נעמה
חוף בשארם
לקריאה נוספת

המסע אל שארם א שייח, מאת אוריאל רינגולד, עם חטיבה תשע במערכת סיני, מעריב, תל אביב, 1966
ניר מן, "הקרב על שארם א-שייח'" (לוי מן), במחנה, 4 בנובמבר 1992, עמ' 36–41
מתיו טיג, סיני - חלום ושברו - מרירות המולידה טרור רוחשת בקרב שבטי הבדואים בחצי האי סיני, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 130, מארס 2009
הערות שוליים

↑  בקרוב: הקלה ברמת אזהרת המסע לסיני, באתר ynet, 4 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007482410005171  GND: 4394642-2  LCCN: n2005015619  MusicBrainz: e69a8595-6167-4b10-ae29-d8aa6fdefaac  VIAF: 133901866   WorldCat (עם VIAF): 133901866
ריקארדו קווארסמה

ריקארדו אנדרדה קווארסמה ברנרדו (בפורטוגזית: Ricardo Andrade Quaresma Bernardo, נהגה קווארז'מה; נולד ב-26 בספטמבר 1983 בליסבון שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים

קווארסמה החל את קריירת הכדורגל שלו באקדמיית הנוער של ספורטינג ליסבון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המשנה בעונת 2000/2001. בעונה זו שותף ב-15 משחקים. בעונה שלאחר מכן קודם קווארסמה לקבוצה הבוגרת, ואת הופעת הבכורה שלו ערך מול פורטו. בעונה זו שותף ב-28 משחקים בהם הבקיע שלושה שערים. קווארסמה עזר לקבוצתו לזכות בדאבל - בליגה ובגביע.
בעונת 2002/2003 היה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, כאשר שותף במספר הדקות השני הכי גדול בקבוצה, 2,001, שיחק ב-31 משחקים והבקיע חמישה שערים. את כישלון הקבוצה בעונה זו ייחסו למאמן הקבוצה, שמיעט לשלב את קווארסמה יחד עם כריסטיאנו רונאלדו בהרכב.
קווארסמה עבר לברצלונה בתמורה ל-6 מיליון אירו. תקופתו במועדון הקטלאני הייתה קצרה ולא מוצלחת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול מילאן, בו הבקיע גם את שער הבכורה שלו. בעונתו הראשונה בליגה הספרדית פתח קווארסמה בעשרה משחקים ונכנס כמחליף ב-11 נוספים, והבקיע שער בודד. לקראת סיום העונה נפצע ברגלו הימנית ונאלץ להחמיץ את אליפות אירופה לנוער 2004.
במהלך יורו 2004 הצהיר קווארסמה כי הוא מסרב לשחק במדי ברצלונה כל עוד פרנק רייקארד הוא מאמן הקבוצה, ובכך משך את התעניינותם של מועדונים רבים אחרים. הייתה זו יריבתה של ספורטינג, פורטו, שהצליחה להחתים את השחקן. במקביל התנהל משא ומתן בין ברצלונה ופורטו על העברתו של דקו. בתחילה, קווארסמה לא היה מעוניין בשיבה לפורטוגל, אך הוא שינה את דעתו במהרה וחתם בפורטו בתמורה לסכום העברה של 6 מיליון אירו, בנוסף לדקו.
הוא החל את הקריירה שלו בפורטו היטב, כאשר הבקיע בהופעת הבכורה שלו בסופר קאפ האירופי, והבקיע את השער הבודד בניצחון הקבוצה על בנפיקה ליסבון בסופר קאפ הפורטוגזי. בעונתו הראשונה הבקיע חמישה שערים ב-32 משחקי ליגה, והיה שותף בהגעת הקבוצה לשמינית גמר ליגת האלופות 2004/2005. הוא תרם לזכייתה של פורטו בגביע הביניבשתי, לאחר שהבקיע שער בדו-קרב בעיטות העונשין בגמר.
באותה תקופה ביסס קווארסמה את מעמדו כאחד השחקנים הטובים בליגה הפורטוגזית. למרות חמשת שעריו בעונת 2004/2005 ותרומתו הכבירה למשחק הקבוצתי, כשלה פורטו בניסיונותיה לזכות באליפות. אף על פי כן, קווארסמה לקח חלק עיקרי בזכייתה של פורטו באליפות בעונת 2005/06. קווארסמה הבקיע חמישה שערים והיה מלך הבישולים של הליגה כולה. למרות ביצועיו בקבוצה הוא לא נכלל בסגל של לואיס פליפה סקולארי למונדיאל 2006.
ב-1 בספטמבר 2008 חתם קווארסמה באינטר מילאנו תמורת 18.6 מיליון אירו בנוסף להעברת ויטור הוגו גומז פאשוש שעבר לפורטו. בתחילת העונה שיחק קווארסמה בעמדת הקיצוני במערך ה-4-3-3 של המאמן ז'וזה מוריניו, אך כאשר מוריניו החליט לעבור למערך 4-4-2, נושל קווארסמה מהסגל. בחצי עונה בקבוצה הבקיע שער בודד ב-12 משחקי ליגה. בתחילת פברואר 2009 הושאל לקבוצת צ'לסי האנגלית.
ב-8 בינואר 2013 חתם קווארסמה על חוזה של 18 חודשים בקבוצת אל-אהלי מאיחוד האמירויות, אך עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת וחתם ב-1 בינואר 2014 בקבוצתו לשעבר פורטו. ב-21 ביולי 2015 חזר לבשיקטש. ב-29 באוגוסט 2019 חתם בקסימפאשה לעונה אחת.
ב-7 בספטמבר 2020 חזר לפורוטוגל וחתם בשורותיה של ויטוריה דה גימראייש.
נבחרת לאומית

קווארסמה היה חלק מנבחרת הנערים (עד גיל 17) של פורטוגל שזכתה באליפות אירופה לנערים 2000 שנערכה בישראל והוא אף כבש את שני השערים במשחק הגמר נגד צ'כיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל ביוני 2003 במשחק ידידות מול נבחרת בוליביה.
לאחר ביצועים רעים בברצלונה ופציעתו זמן קצר לפני סיום העונה, קווארסמה לא שותף באליפות אירופה לנוער 2004, ביורו 2004 ובאולימפיאדת אתונה 2004. אף על פי כן, תצוגה מרשימה עם פורטו זיכתה אותו בזימון למשחקי מוקדמת מונדיאל 2006. קווארסמה עזר לנבחרתו לנצח את נבחרת סולבקיה 2-0. למרות זאת, הוא לא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2006.
לאחר מכן, הוא זומן למשחק הידידות של הנבחרת מול נבחרת ברזיל שנערך באצטדיון האמירויות ושהסתיים בניצחון פורטוגל 0–2. קווארסמה בישל את שני השערים וזכה בפרס 'איש המשחק'. ב-24 במרץ 2007 הבקיע קווארסמה את שערו הראשון במדי הנבחרת הלאומית במוקדמות יורו 2008 במשחק מול נבחרת בלגיה שהסתיים בתוצאה 0–4 לפורטוגל. ברוב קמפיין המוקדמות לטורניר פתח קווארסמה בהרכב הנבחרת.
קווארסמה היה שותף לזכייתה של נבחר פורטוגל ביורו 2016.
שועל-רקון יפני

| שועל-רקון יפני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: שועל רקון
מין:: שועל רקון יפני
שם מדעי
 Nyctereutes viverrinus ‏טמינק, 1839

שועל רקון יפני (שם מדעי: Nyctereutes viverrinus) הוא מין של כלב בר דמוי-שועל, והוא קרובו לסוג של שועל-רקון מצוי, כשבעבר נחשב לתת-מין שלו וישנה מחלוקת על סיווגו. הוא מצוי בטבע רק ביפן אך הוכנס בידי האדם למזרח אירופה. ביפן הוא מכונה "טנוקי", שם המבלבל לעיתים בינו לבין גיריות או ראקוניים.
תיאור

שועל הראקון היפני דומה למין המצוי אך בעל פרווה בהירה יותר ולעיתים קטן ממנו במשקלו. הוא דומה במראהו לשועל אך פניו מזכירות רקון, ממנו קיבל את שמו. הוא מגיע לאורך 29 עד 65 ס"מ, לגובה 20 ס"מ ולמשקל 3 עד 6.2 ק"ג. הנקבות והזכרים דומים במראם. השועל חי 7 עד 8 שנים בטבע ויכול לשרוד 13 שנה בשבי.
שועל זה הוא אחד הכלבים היחידים המסוגלים לטפס על עצים, לרוב כדי להגיע לפירות יער או חרקים. השועל פעיל לילה ברובו והוא אוכל כל הניזון מפירות, גרגרים, חרקים, זוחלים קטנים, עופות, ביצים ומכרסמים. השועל אוגר מזון לחורף בצורת שומן. מין זה מונוגמי וחי עם בן זוג קבוע לכל חייו.
השועלים נפוצים באופן רחב ללא סכנה, אף שהם נדרסים לעיתים קרובות בכבישים.
שועל-מעופף פסיפי

| שועל-מעופף פסיפי |
| --- | --- |
 שועל-מעופף פסיפי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: שועל מעופף
מין:: שועל-מעופף פסיפי
שם מדעי
 Pteropus tonganus
תחום תפוצה


שועל-מעופף פסיפי (שם מדעי: Pteropus tonganus) הוא מין של עטלף מהסוג שועל-מעופף, החי רק בכמה מאיי האוקיינוס השקט של אוקיאניה, לרבות בסמואה האמריקנית, איי קוק, פיג'י, קלדוניה החדשה, ניואה, סמואה, איי שלמה, טונגה וונואטו.
עטלף זה גדול יחסית, באורך ממוצע של 231 מילימטרים, משקל ממוצע של 565 גרם וכנף באורך 12 עד 16 סנטימטרים. שני הזוויגים דומים בגודלם ומראם. העטלף בעל פרווה שחורה עם פנים חומות-כהות, אוזניים מחודדות שחורות וחזה צהוב-זהוב. העטלף יכול לעופף במשך זמן רב באמצעות כנפי העור החזקות שלו.
עטלפים אלה הם פעילי לילה החיים במושבות ומעופפים בלילות אל בין העצים. הם אוכלי פירות בתוספת צוף ואבקת פרחים. הם המאביקים העיקריים של מין העץ Ceiba pentandra ושל עוד כמה עצים.
העטלפים יכולים לנדוד בין האיים ולרוב מתקהלים באזורי יער, מטעים או ביצות מנגרובים, בהם הרבה צמחים פוריים.
הערות שוליים

↑  שועל-מעופף פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שוויירז'ה

| --- | --- |

כנסייה בכפר
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  חלם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  990
 קואורדינטות:  51°13′00″N 23°44′00″E﻿ / ﻿51.2167°N 23.7333°E﻿ / 51.2167; 23.7333 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישוויירז'ה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטישוויירז'ה(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהשוויירז'ה(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהשוויירז'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שוויירז'ה (בפולנית: Świerże; ביידיש: סווערשטש, סווערזש) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, על גדת נהר הבוג המערבי וגבול אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

שוויירז'ה נזכר לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-15 כיישוב בבעלות אצולה. בשנת 1822 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אך אלו ניטלו ממנו בהמשך בעקבות מרד ינואר.
יהודי שוויירז'ה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא משנת 1550, ומאמצע המאה ה-18 התקיימה בו קהילה מאורגנת, אליה השתייכו יהודים נוספים מכפרי הסביבה. בשנת 1897 נמנו בכפר 653 יהודים, ובין מלחמות העולם התגוררו בו כ-300 יהודים, כ-80% מתושביו.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו בשוד רכוש יהודיו ובחטיפתם לעבודות כפייה. עם הבאת והגעת יהודים נוספים ליישוב, נמנו בו בסוף שנת 1939 כ-800 יהודים. בהמשך רוכזו יהודים אלו בגטו שהוקם בכפר, בו מונה יודנרט, בראשות משה פרלשטיין, אשר נצטווה להסדיר את התייצבות היהודים לעבודות הכפייה.
בסתיו 1942 שולחו כל יושבי הגטו שבכפר למחנה ההשמדה סוביבור.
שועל-מעופף רודריג

| שועל-מעופף רודריג |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: שועל מעופף
מין:: שועל-מעופף רודריג
שם מדעי
 Pteropus rodricensis ‏1870
תחום תפוצה


שועל-מעופף רודריג (שם מדעי: Pteropus rodricensis) הוא מין של עטלף ממשפחת עטלפי פרי החי אך ורק באי הקטן רודריג שבאי מאוריציוס, באוקיינוס ההודי, מעט מזרחה ממדגסקר.
עטלף זה זה הוא עטלף גדול עם מוטת כנפיים באורך 90 ס"מ ומשקל 350 גרם. העטלף פעיל בלילות, אז הוא עף בלהקות המונות זכרים ונקבות לעבר עצי פרי שונים כמו פיקוס, תמרינדי, תפוח ורד, מנגו ודקלים ואוכל מפירותיהם הבשלים ואת המיץ הנוזל מתוכם.
עטלפים אלה נמצאים בסכנת הכחדה בבית גידולם עקב ציד של ילידי המקום למאכל ועקב פגיעה ביערות בהם הם מוצאים מזון. כיום ישנם רק כמה מאות עטלפים כאלה בטבע ורובם מטופלים בשבי ובגני חיות בגרעיני רבייה. ב-2013 הארגון "Bat Conservation International" הגדיר את הטלף כאחד מתוך 35 המינים הצריכים ביותר הצלה. כיום תהליך השימור שלהם מתבצע בצורה טובה, כך שמספרם אמור לעלות תוך כמה שנים והם יצאו מסכנה.
הערות שוליים

↑  שועל-מעופף רודריג באתר הרשימה האדומה של IUCN
רייקי

טיפול רייקי
רֵייקִי (מיפנית: 霊気) היא שיטת  טיפול אלטרנטיבית המבוצעת, בין היתר, על ידי מגע. ישנן כ-15 תנוחות (המספר משתנה בזרמים השונים של הרייקי) שבהן המטפל מניח את ידיו על גופו של המטופל, או מעט מעליו, באופן הגורם כביכול ל"אנרגיית הרייקי של היקום" לזרום דרך המטפל אל המטופל.
על פי השיטה, הרייקי פועל באופן כוללני, הוליסטי, כלומר מטפל ביצור חי כמכלול ולא רק מסיר תסמינים. מאמיני השיטה מסבירים כי אנרגיית הרייקי היא אנרגיית חיים בעלת כוחות ריפוי החודרת בעדינות אל כל יצור שבו מטפלים, ומרפאת לעומק את היסוד האמיתי של הבעיה, וכך, תומך בכל יצור ביומיום ומשפר את מצבו בכל המישורים - הגופני, הנפשי והרוחני. בנוסף פועל הרייקי גם כרפואה מונעת, המגינה מפני מחלות.
בסקירה שבוצעה בשנת 2008 על ניסויים קליניים אקראיים-מבוקרים שבחנו את יעילות הרייקי הוסק כי "העדויות הן בלתי-מספקות כדי להראות שהרייקי מהווה טיפול אפקטיבי למצב רפואי כלשהו. לכן יעילות הרייקי לא הוכחה". החברה האמריקנית לסרטן והמרכז הלאומי האמריקני לרפואה משלימה ואלטרנטיבית מצאו אף הם שאין ראיה קלינית או מדעית לכך שהרייקי מהווה טיפול יעיל בחולי כלשהו. עם זאת, טיפולי רייקי מוצעים גם במסגרת מרפאות של קופות החולים השונות בישראל, ובמספר בתי חולים בעולם. המטפלים ברייקי סבורים ששימוש בשיטה זו עשוי לסייע למטופלים עם בעיות נפשיות או פיזיות, בין אם הם מאמינים ביכולות הרייקי ובין אם לאו.
התפתחות הרייקי

הרייקי התפתח בתחילת המאה ה-20 על ידי מיקאו אוסואי, נזיר בודהיסטי מיפן. במהלך הזמן פותחה השיטה על ידי אוסואי יחד עם ד"ר צ'וג'ירו הייאשי, רופא בצבא היפני באותה תקופה. לאחר מכן הובאה השיטה למערב על ידי הוואיו טקאטה. ישנן שתי גרסאות של ההיסטוריה של רייקי: ההיסטוריה המסורתית, וההיסטוריה כפי שהיא מובאת בגרסה מודרנית.
מקור המילה "רייקי" הוא בשני תווי קנג'י יפניים: "ריי" = רוח, תודעה אלוהית; ו"קי" (היגוי יפני של המילה צ'י) = אנרגיית חיים. השילוב של שני התווים משמעו "אנרגיית חיים המכוונת על ידי תודעה אלוהית".
על מנת ללמוד לטפל ברייקי יש לעבור תהליך מיוחד הנקרא "פתיחה" או "חניכה" (initiation), שבו נפתח התלמיד, כביכול, אל "אנרגיית הרייקי". לימוד שיטת הרייקי מתחלק לשלש רמות בסיסיות:
רייקי 1: ברמה זו לומדים התלמידים לטפל בעצמם ובאחרים באמצעות מגע.
רייקי 2: ברמה זו מחזקים התלמידים את היכרותם עם "אנרגיית הרייקי" ולומדים "לשלוח טיפול מרחוק".
רייקי 3: מאסטר, בדרגה זו יכול המשתמש ברייקי ללמד אחרים.
עם ההתפתחות משלב רייקי אחד לשני, בא לידי ביטוי השימוש המסורתי בסמלים. סמלים אלו מהווים לטענת העוסקים ברייקי כלי עזר למיקוד וחיזוק "עוצמת האנרגיה" המתועלת מהמרפא אל המטופל תוך התאמה בין סמל מסוים לסובייקט המטופל על ידי המרפא בשיטה זו.
במהלך השנים יצאו מהרייקי המסורתי גם זרמים נוספים שערכו פרשנות לגרסה הפשטנית של הרייקי, ובהם - "ריידינס", "קרונה רייקי", "אנרגיה אוניברסלית", "רייקי יהודי", הפוסל שימוש בסמלי הרייקי ועוד. חלק מזרמים נוספים אלה מחלקים את לימוד הרייקי לארבעה שלבים במקום לשלושה. רוב המשתמשים ברייקי אינם נמנים עם זרמים אלה ואינם מכירים בתוספות שהוסיפו אלה לרייקי.
הערכה מדעית

המחקר המדעי המודרני אינו מספק תימוכין לרייקי. הקושי הגדול בביצוע מחקר מדעי על רייקי נובע מהדרישה להשוות את הטיפול לקבוצת ביקורת אשר מקבלת טיפול פלצבו אשר ידמה את טיפול הרייקי לחלוטין.
המחקר המקיף ביותר, אשר בוצע בשנת 2008, לא מצא השפעה חיובית של טיפולי רייקי על כל מחלה שהיא. המטא-אנליזה השיטתית השוותה 9 מחקרים שעמדו בקריטריוני הבחירה שלהם. מסקירת המחקרים הקיימים, נתגלה שכל המחקרים כשלו מסיבות מתודולוגיות (כגון: גודל מדגם מצומצם, דיווח לוקה בחסר ותכנון לקוי של הניסוי). היות שמחקרים המתוכננים באופן לקוי עשויים לשגות באומדניהם של האפקט הטיפולי הנחקר, הרי שאין עדות מדעית מספקת כדי לתמוך באפקטים רפואיים של הרייקי (מעבר לאפקט הפלצבו) על שום מצב רפואי (בין אם הטיפול ניתן באופן בודד או בשילוב עם טיפולים אחרים).
עמדת היהדות

מכיוון שהרייקי מבוסס על בודהיזם ומעורב בזה עבודה זרה, אסור לפי היהדות להשתמש ברייקי המקורי כפי שהוא. הרב יצחק פנגר היה מאסטר לרייקי בעל מכון רייקי לפני חזרתו בתשובה. כששאל את הרב יצחק זילברשטיין על כשרות הרייקי, הורה לו שהוא אסור על פי ההלכה. בעקבות זאת פיתח הרב פנגר שיטה שדומה לרייקי, אך משלבת עוד דברים והיא מותרת גם לפי ההלכה היהודית.
ראו גם

אנרגיית הצ'י
לקריאה נוספת

מאסטר נאהארו וגייל רדפורד, המדריך השלם לרייקי, תרגום ועריכה: אלישע בן מרדכי, הוצאת אסטרולוג, 2012.
קג'סה קרישני בוראנג, עקרונות הרייקי, הוצאת אופוס, 1999
אדזארד ארנסט וסיימון סינג, ריפוי או פיתוי, ידיעות ספרים, 2009
הערות שוליים

1 2  Lee, MS; Pittler, MH; Ernst, E (2008). "Effects of Reiki in clinical practice: a systematic review of randomized clinical trials". International Journal of Clinical Practice 62 (6): 947–54. doi:10.1111/j.1742-1241.2008.01729.x. PMID 18410352. Retrieved 2008-05-02.
↑  "Reiki".. American Cancer Society. Retrieved 18 October 2011.
↑  " "Energy Medicine: An Overview"". National Center for Complementary and Alternative Medicine. Archived from the original on 11 November 2008. Retrieved 18 October 2011.
↑  ההיסטוריה של רייקי (באנגלית)
↑  Ahlam A. Mansour, Marion Beuche, Gail Laing, Anne Leis, Judy Nurse, "A Study to Test the Effectiveness of Placebo Reiki Standardization Procedures Developed for a Planned Reiki Efficacy Study", Journal of Alternative and Complementary Medicine, April 1999, 5(2): 153-164. doi:10.1089/acm.1999.5.153.
↑  Lee2008
↑  Henderson, Mark. "Prince of Wales's guide to alternative medicine 'inaccurate'", The Times. April 17, 2008. Accessed November 13, 2008.
↑   פודקאסט המוג׳ו של בן בן ברוך - הרב יצחק פנגר, סרטון בערוץ "בן בן ברוך", באתר יוטיוב (אורך: 01:39:43)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536906205171  BNE: XX538486  BnF: cb12294542x (data)  GND: 4197869-9  LCCN: sh91004796  NKC: ph116032
ריקארדו לאגוס

ריקארדו לאגוס
ריקארדו פרוילאן לאגוס אסקובר (ספרדית: Ricardo Froilán Lagos Escobar; נולד ב-2 במרץ 1938) הוא עורך דין, כלכלן ופוליטיקאי סוציאליסטי, שכיהן כנשיא צ'ילה בין השנים 2006-2000.
בצעירותו

לאגוס נולד בסנטיאגו. היה בנם היחיד של פרוילאן לאגוס ספולבדה, חוואי לשעבר שמת כאשר בנו ריקארדו היה אך בן 9, ואמה אסקובר מוראלס (שנפטרה בשנת 2005, בגיל 108). בשנת 1954 התקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת צ'ילה.
את צעדיו הראשונים בפוליטיקה עשה בשנים 1955–1959. הוא נבחר לנשיא הסטודנטים ונשא את נאומו הראשון במקום שבו סלבדור איינדה דיבר אל נשיא גואטמלה, חואן חוסה אלווארו, דקות ספורות לפני כן.
בשנת 1960 סיים את לימודי המשפטים והפך למוציא לאור. במאמריו דיבר על קריסת קבוצות הכלכלה ועל כך זכה לראיון במגזין טיים ובעיתון לה נאסיון, שכינה אותו "המוצרט של הכלכלה".
לאגוס הפך לעורך דין ונישא לכרמן ובר, אם שני ילדיו, ריקרדו וחימנה. אחרי שקיבל את תואר הדוקטור הוא ביטל את נישואיו עם ובר (הוא לא התגרש ממנה, משום שגירושין לא היו חוקיים בצ'ילה עד שנת 2004).
בשנת 1969 פגש את לואיסה דוראן לה פואנטה, לה נישא כשנתיים לאחר מכן. יחד היו הורים לילדיו של לאגוס, לילדיה של לואיסה ולבתם היחידה, פרנסיסקה.
לאגוס קיבל תואר מאוניברסיטת דיוק, שם למד במשך שנתיים (1960-1962). כאשר חזר למולדתו, עבד בבית הספר לכלכלה של אוניברסיטת צ'ילה, שנוהל על ידי קרלוס מסד. ב-1967 מונה למנהל בית הספר למינהל ציבורי ומדע המדינה, תפקיד בו החזיק עד 1969, אז הפך למזכ"ל האוניברסיטה. כמו כן, החל לעבוד כמרצה לכלכלה בבית הספר למשפטים. מ-1971 עד 1972 היה ראש המכון לכלכלה. אחר כן מונה לראש המכון של אמריקה הלטינית למדע המדינה.
פעילותו הפוליטית

בשנות ה-70 הכריז על עצמו כ"שמאלן עצמאי" ונטש את המפלגה הרדיקלית הצ'יליאנית, אשר אליה הצטרף בשנות ה-60. על אף שלא היה לו ניסיון דיפלומטי, הוא החל לעבוד עם הרנאן סנטה קרוס כשגריר באו"ם. במהלך עבודתו באו"ם הוא גם תקף את החלטת נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון שלא להמיר דולר לזהב. ב-1972 מונה לשגריר בברית המועצות אך מינויו לא אושר מעולם על ידי הקונגרס בצ'ילה. כמנהל מחלקת האימונים בלימודי הקדם במדע המדינה ומונה לאחראי על פרויקט אונסק"ו.
ב-1973, לאחר ההפיכה הצבאית של אוגוסטו פינושה הוגלתה משפחתו לבואנוס איירס בארגנטינה, שם עמד בראש הפקולטה הלטינו-אמריקאית למדעי החברה. שנה אחר כך עבר לארצות הברית, ושימש כמרצה אורח בחוג ללימודי אמריקה הלטינית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. מ-1975 החל לעבוד באו"ם, כיועץ בתוכנית הפיתוח. ב-1978 חזר לצ'ילה והחל לעבוד כמנהל האזורי לתוכנית האבטלה של האו"ם.
במהלך שנות ה-80, במסגרת פעילותו במפלגה הסוציאליסטית, הפך לנשיא הברית הדמוקרטית - גוף שאיגד את רוב המפלגות הדמוקרטיות שהתנגדו למשטרו של פינושה. מעמדו כיריב העיקרי לפינושה התקבע לקראת משאל העם ב-1988, שבו ביקש פינושה את אמון העם ל-8 שנים נוספות. לאגוס נשא נאום נלהב בטלוויזיה, שבו הישיר מבט למצלמה והפנה לפינושה אצבע מאשימה (פיזית ומטאפורית כאחד): "אני רוצה להזכיר לך, הגנרל פינושה, שב-1980 הבטחת כי ב-1989 לא תתמודד שוב על הנשיאות. והנה עתה, אתה מבטיח למדינה עוד 8 שנים של עינויים, מעשי רצח והפרות זכויות אדם. נראה לי בלתי סביר שלצ'יליאני אחד יהיה כל כך הרבה רעב לכוח. אתה מתכוון להישאר בשלטון 25 שנים..." עד היום, הביטוי "אצבע לאגוס" מתייחס בצ'ילה לאותו לילה, שרבים סברו כי יהיה לילו האחרון של לאגוס.
לאחר משאל העם, שבו רוב הצ'יליאנים הצביעו נגד פינושה, והתפטרותו של האחרון, העדיף לאגוס שלא להתמודד על הנשיאות, ותמך בפטריסיו איילווין. הוא עצמו התמודד לסנאט מטעם מחוז מערב סנטיאגו, אך רשימתו לא הצליחה לזכות במספיק קולות והוא נותר מחוץ לו.
ב-1990 מינה אותו איילווין לשר החינוך, וב-1994 מינה אותו הנשיא אדוארדו פריי לשר לעבודות ציבוריות.