stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרטה מדינית
ביקורות ההפרטה

ביקורת ההפרטה קיימת בשני מישורים: במישור הפרטני ובמישור הכוללני.
במישור הפרטני, מועברת ביקורת כנגד צעדי הפרטה מסוימים, בלא התייחסות להקשר הכללי. במישור זה נטען לעיתים כי ההפרטה נעשית משיקולים לא-ענייניים (לדוגמה: מכירת ארגונים לקרובי משפחה או לבעלי הון המקורבים לגופים הפוליטיים), או כי דרך ההפרטה שננקטה אינה טובה (לדוגמה: מכירת ארגון למשקיע אחד במקום הענקת מניותיו לציבור הרחב).
במישור הכוללני, נמתחת ביקורת כנגד עצם ההפרטה עצמה, כמושג. כאן ניתן להתייחס לטיעונים ערכיים טהורים ולטיעונים ערכיים פרקטים.
מבחינה טהורה, מתייחסת הביקורת לכך שההפרטה מונעת ממערכת ערכים רווחית-אנוכית. ביקורת ההפרטה במובן זה גורסת כי אין לראות את האדם כמונע מאינטרסים צרים-אנוכיים בלבד וכי יש לבסס את הכלכלה על ערכי סולידריות חברתית ושיתוף.
מבחינה פרקטית, קיימים טיעונים רבים אשר שואפים להוכיח כי ההפרטה פוגעת בחברה בפועל. הטיעונים המרכזים הם:
ההפרטה יוצרת פלוטוקרטיה, כלומר - שלטון של הון ובעליו בחברה, דרך שליטה בארגונים. אין מדובר, כמובן, בשלטון תחוקתי במובן המקובל, אלא בשלטון המונע משיקולי רווח טהורים ושולט באמצעות כוחות השוק, שכוחו קיים על חשבון שלטון המוסדות הדמוקרטיים הנבחרים. יש לציין כי טיעון זה משרת גם תומכי הפרטה מסוימים, הגורסים כי הדמוקרטיה נכשלה בהענקת שירותים לציבור וכי יש להעביר את ניהול המשק לכוחות השוק.
כפועל יוצא מירידת כוחום של המוסדות הציבוריים, הפרטה במשק מובילה לכך ששיקולי טובת הציבור נדחקים לתחתית סולם העדיפויות ונלקחים בחשבון רק כאשר הם משרתים מטרות רווח. האפשרות לקבוע תקנות שונות הופכת לקשה ביותר לביצוע וכן לא ניתן לתמוך באוכלוסיות חלשות חסרות כוח קנייה.
יצירת תחרות במשק דורשת השקעה רבה של המתחרים בניצחון בתחרות, שבאה לידי ביטוי בפרסום, ריגול תעשייתי וכו'. השקעה זו היא בזבוז במדדים כלל-חברתיים.
במקרים מסוימים מביאה ההפרטה לכפל-תשתיות (לדוגמה: תשתיות טלפונים סלולריים), שמחירו יקר.
ההפרטה הופכת פגיעה בתנאי ההעסקה למשתלמים, שכן ארגון מופרט או שעומד בפני הפרטה נבחן בעיקר על-פי יחס הכנסות-הוצאות וההשקעה בעובדים היא הוצאה גדולה ביותר על-פי מדד זה. פגיעה בתנאי ההעסקה של עובדי הארגון המופרט עשויים להביא לירידות שכר בכל המשק.
התחרות אשר נוצרת מההפרטה מובילה להתרחבות פערים כלכליים-חברתיים.
ההפרטה עשויה ליצור מונופול פרטי או אוליגופול פרטי, אשר מווסת את מצב המשק למטרות רווח.
הפרטה יוצרת בסיס לגדילת מקורות ההון הפרטי במשק, על חשבון ההון הציבורי ועל כן מחלישה את המגזר הציבורי בטווח הארוך.
דרכי הפרטה מדינית

כאמור, הפרטה היא תהליך כולל המבטא מספר רב של אפשרויות ועל כן קיימות דרכי הפרטה רבות.
ראו גם

הפרטה בישראל
הלאמה
ד"ר אמיר פז פוקס, מרכז חזן מכון ון ליר. על הפרטת עיצוב המדיניות http://hazan.kibbutz.org.il/cgi-webaxy/sal/sal.pl?lang=he&ID=969775_hazan&act=show&dbid=articles&dataid=19
ויינה אלטונן

| --- | --- |

ויינה אלטונן
 לידה:  8 במרץ 1894 קארינאיינן, פינלנד 
 פטירה:  30 במאי 1966 (בגיל 72) הלסינקי, פינלנד 
 שם לידה:  Wäinö Waldemar Aaltonen 
 מקום לימודים:  Turun piirustuskoulu  בית ספר ואינו אאלטונן 
 תקופת הפעילות:  מ-1916 
 תחום יצירה:  אמנות, פיסול 
 יצירות ידועות:  ראו בהמשך הערך
 פרסים והוקרה:  מדליית הנסיך אויגן (1947)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הלסינקי (1950)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לונד (1941) 
 בן או בת זוג:  Aino Pietiläinen (1920–1929) 
 צאצאים:  מאטי אאלטונן, Maija Aaltonen 
 
אלטונן ליד שולחן עבודתו, שנת 1957 לערך.
אלטונן עובד על היצירה "טורון ליליאה", 1924.
ויינה ואלדמר אלטונן (בפינית: Wäinö Valdemar Aaltonen; ‏ 8 במרץ 1894 – 30 במאי 1966) היה פסל פיני. נחשב לאחד מגדולי הפסלים של פינלנד במאה העשרים.
קורות חיים

אלטונן נולד בכפר קארינאיינן שבפינלנד והיה בנו של חייט. בילדותו הפך חירש ונשלח לבית ספר לציור של אגודת האמנות של טורקו בגיל 16. אלטונן למד בבית ספר זה בין השנים 1910–1915. בבית הספר למד ציור, אולם לימד את עצמו פיסול.
בשנת 1923 נסע לאיטליה, שם הושפע מהקוביזם ומהפוטוריזם.
עם הקמת רפובליקת פינלנד ולאחר מלחמת העולם הראשונה פיסל אלטונן אנדרטאות לנופלים במלחמות אלה, והיה לפסל הלאומי של פינלנד. יצירותיו הציגו פסלים מונומנטליים של תושבי פינלנד, ושל אישי תרבות וציבור פיניים. ב-1925 יצר פסל ברונזה של פאבו נורמי, שהוצב בחזית אצטדיון הלסינקי.
ב-1927 הוצגה תערוכה מיצירותיו בסטוקהולם.
פסל נודע נוסף שיצר אלטונן היה פסלו של ז'אן סיבליוס בשנת 1928, העשוי ברונזה.
מרבית פסליו של אלטונן עשויים ברונזה, אך הוא פיסל גם באבן ובזכוכית.
אלטונן נישא ארבע פעמים.
יצירות רבות שלו מוצגות כיום בתצוגת קבע במוזיאון ויינה אלטונן לאמנות שבטורקו.
יצירותיו

Tytön pää, 1917
Graniittipoika, 1917-1920
Maria Jotuni, 1918-1920
Opettajani, 1919
Aaro Hellaakosken pronssipää, 1919
Savonlinnan sankaripatsas (קבר הגיבורים), 1919-1921
Punagraniittinen neito, 1923
Mustagraniittinen neito, 1924
פאבו נורמי, juoksijapatsas, 1924-1925
Seisova nainen, 1920-1924
Istuva nainen, 1920-1925
Uimaan lähtevä nainen, 1924
Turun Lilja, 1924-1926
Musica, 1926
אלכסיס קיווי, Aleksis Kiven patsas, 1926-1927
Tampereen Hämeensillan patsaat: Eränkävijä, Veronkantaja, Kauppias ja Suomen neito, 1927-1929
Myrsky (אנדרטה ל-53 הקורבנות של טביעת ספינת טרפדת פינית), 1930
Eduskuntatalon täysistuntosalin syvennyksien alastonfiguurit, 1930-1932
Aleksis Kiven patsas, 1930-1939
Marjatta, 1934
Delaware-muistomerkki, 1937-1938
Vapauden jumalatar seppelöi nuoruuden, 1939-1940
Tampereen Osuustoimintamuistomerkki, 1949-1950
Ystävyys solmitaan (אנדרטה לערים טורקו וגוטנברג), 1948-1955
Lahden sankaripatsas, 1952
Rautatienrakentajien muistomerkki, 1957, Hyvinkää
Genius ohjaa nuoruutta (הפסל ניצב בחזית ספריית אוניברסיטת טורקו), 1958-1960
Presidenttien patsaat eduskuntatalon edessä: K. J. Ståhlberg, 1957-1958 ; P. E. Svinhufvud, 1957-1959
Genius Montanus (הפסל ניצב על קברו של אלטונן בטורקו), 1960
פסליו של אלטונן באולם המליאה של הפרלמנט הפיני
התמוטטות מזרח הים התיכון
הערות שוליים

↑  Dionysius Ch. Stathakopoulos, Famine and Pestilence in the Late Roman and Early Byzantine Empire: A Systematic Survey of Subsistence Crises and Epidemics, Birmingham Byzantine and Ottoman Monographs, 9 (Aldershot: Ashgate, 2004); Ioannes G. Teleles, Meteorologika phainomena kai klima sto Byzantio [Meteorological Phenomena and Climate in Byzantium] (Athens: Akadēmia Athēnōn, 2004).
↑  Ibn al-Jawzī, al-Muntazam, 8:25; Bar Hebraeus, Chronography, 191.
↑  Bar Hebraeus, Chronograpy, 193–94; for the famine in Baghdad, see Sibt Ibn al-Jawzī, Mirʿat, 358.
↑  Bayhaqi, vol. II, pp. 299, 304; Ibn al-Athīr, Kámil, vol. IX, p. 483.
ויקיפדיה הנפאלית

| --- | --- |
סמל ויקיפדיה הנפאלית

 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 שפה:  נפאלית 
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  31,339
 https://ne.wikipedia.org/ 
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה הנפאלית
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה הנפאלית ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
ויקיפדיה הנפאלית היא הגרסה הנפאלית של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית. גרסה זו הושקה בשנת 2002 והיא נכתבת בכתב הדוונאגרי. נכון ל-2 באוקטובר 2024 ישנם בוויקיפדיה הנפאלית 31,339 ערכים ו-105 משתמשים פעילים.
מלבד נפאלית, קיימות גרסאות בשפות נפאליות נוספות:
ויקיפדיה הנווארית
ויקיפדיה הבוג'פורית
ויקיפדיה המאיטהילית
ויקיפדיה הפאליית
הערות שוליים

↑  All Wikipedias ordered by number of articles.
| ויקיפדיות לפי כמות ערכים (63,746,214) |
| --- | --- | --- |
| 6,000,000+ | אנגלית (en) • סבואנו (ceb) |  |
| 2,000,000+ | שוודית (sv) • גרמנית (de) • צרפתית (fr) • הולנדית (nl) |  |
| 1,000,000+ | רוסית (ru) • ספרדית (es) • איטלקית (it) • פולנית (pl) • ערבית מצרית (arz) • יפנית (ja) • וייטנאמית (vi) • ואריי-ואריי (war) • סינית (zh) • ערבית (ar) • אוקראינית (uk) • פורטוגזית (pt) |  |
| 500,000+ | פרסית (fa) • קטלאנית (ca) • סרבית (sr) • אינדונזית (id) • נורווגית ספרותית (no) • קוריאנית (ko) • פינית (fi) • הונגרית (hu) • צ'כית (cs) |  |
| 400,000+ | טורקית (tr) • סרבו-קרואטית (sh) • צ'צ'נית (ce) • רומנית (ro) • טטרית (tt) |  |
| 300,000+ | בסקית (eu) • מלאית (ms) • אספרנטו (eo) • עברית (he) |  |
| 200,000+ | ארמנית (hy) • בולגרית (bg) • דנית (da) • אזרית דרומית (azb) • סלובקית (sk) • קזחית (kk) • מיננגקבאו (min) • אסטונית (et) • קרואטית (hr) • בלארוסית (be) • יוונית (el) • אנגלית פשוטה (simple) • ליטאית (lt) |  |
| 100,000+ | אזרית (az) • גליסית (gl) • סלובנית (sl) • אורדו (ur) • נורווגית חדשה (nn) • גאורגית (ka) • הינדי (hi) • טמילית (ta) • תאית (th) • אוזבקית (uz) • לטינית (la) • ולשית (cy) • אסטורית (ast) • וולאפיק (vo) • קנטונזית (zh-yue) • מקדונית (mk) • בנגלית (bn) • לטבית (lv) • טג'יקית (tg) • בורמזית (my) • אפריקאנס (af) |  |
| 50,000+ | מלגשית (mg) • בוסנית (bs) • אוקסיטנית (oc) • אלבנית (sq) • גרמנית תחתית (nds) • קירגיזית (ky) • מראטהית (mr) • בלארוסית קלאסית (be-tarask) • מלאיאלאם (ml) • נפאל בהאסה (new) • טלוגו (te) • ברטונית (br) • ונטית (vec) • סווהילי (sw) • פיימונטית (pms) • ג'אווית (jv) • פנג'אבי מערבית (pnb) • האיטית (ht) • סונדנזית (su) • לוקסמבורגית (lb) • בשקירית (ba) • אירית (ga) • שלזית (szl) • איסלנדית (is) • כורדית (ku) • לומברדית (lmo) |  |
| 20,000+ | צ'ובשית (cv) • פריזית מערבית (fy) • טאגאלוג (tl) • סקוטית (sco) • אראגונית (an) • פנג'אבי (pa) • יורובה (yo) • נפאלית (ne) • בווארית (bar) • אידו (io) • גוג'ראטית (gu) • אלמאנית (als) • קאנדה (kn) • סיציליאנית (scn) • בישנופרייה מניפורי (bpy) • אינטרלינגואה (ia) • קצ'ואה (qu) • מונגולית (mn) • סינהלית (si) |  |
| 10,000+ | זאמוטית (sgs) • נאוואחו (nv) • מגרלית (xmf) • אורייה (or) • גאלית סקוטית (gd) • יידיש (yi) • אמהרית (am) • נפוליטנית (nap) • סינדית (sd) • אוסטית (os) • פארואזית (fo) • לימבורגית (li) • פשטו (ps) • סנסקריט (sa) • ולונית (wa) |  |
רשימת הוויקיפדיות המלאה במטא-ויקי
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
הריסת בנייה בלתי חוקית ביהודה ושומרון

הריסת בנייה בלתי חוקית ביהודה ושומרון מתבצעת באמצעות ציוד מכני הנדסי של המנהל האזרחי. פעמים רבות ההריסות האלה נתפסות כחלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני.
הריסת מבנים פלסטינים

מבנים רבים הנבנים על ידי פלסטינים בשטח C נבנים ללא תוכניות בניין מוכרות על ידי המנהל האזרחי, הממעט לאשר בקשות כאלה כאשר הן מוגשות. על פי נתונים של המנהל האזרחי, בשנים 2010-2020 הוגשו כל שנה מעל 400 בקשות, ואושרו בממוצע פחות מ-7 בקשות בכל שטח העילה למניעת אישורים היא שאין ליישובים תוכניות מתאר, וגופי התכנון ביהודה ושומרון מיעטו מאוד בהכנת תוכניות כאלה.
נגד חלק מהבתים מוצא ומופעל צו הריסה. ב-22 ביולי 2019 הרסה ישראל 13 בניינים בשכונת ואדי אל-חומוס הסמוכה לירושלים. השכונה היא באזור שבין שטח B לשטח A, בשליטת אזרחית של הרשות הפלסטינית, אך נמצאת בצד הישראלי של גדר ההפרדה, בעקבות בקשות של תושבי המקום. מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה והשומרון הוציא צו איסור בנייה באזור זה, משום שקרבת המבנים לגדר ההפרדה מהווה סיכון ביטחוני. הבתים שנהרסו נבנו לאחר פרסום הצו ובג"ץ דחה עתירה של בעלי הבתים נגד הריסתם.
לפי נתונים שנאספו על ידי המשרד לתיאום פעילות הומניטרית של האו"ם (OCHA), כל שנה נהרסים 400 עד 800 מבנים של פלסטינים, מתוכם קצת יותר משליש מבני מגורים. השאר הם מבנים חקלאיים, חנויות, מחסנים, ועוד, כאשר כ-100 עד 200 מההריסות הן במזרח ירושלים.
הריסת בתים בהתנחלויות שנבנו על קרקע פרטית של פלסטינים

בתים בהתנחלויות ובמאחזים ביהודה ושומרון נהרסו לפי פסיקות בג"ץ בעתירות שהוגשו על ידי פלסטינים וארגוני שמאל בישראל בנימוק שהבתים נבנו על קרקע פרטית של פלסטינים. המקרה הבולט ביותר הוא פינוי כל היישובים מגרון ועמונה בעקבות עתירה לבג"ץ.
הריסת מאחזים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מאחז הוא יישוב שהוקם ביהודה ושומרון או ברצועת עזה ללא החלטה של ממשלת ישראל על הקמתו, שאין לו תוכנית בניין עיר, והבנייה בה היא לא חוקית. כיוון שכך, במהלך השנים פונו מספר מאחזים.
הערות שוליים

↑   דרור פייטלסון, קפקא בשטחים: כך המינהל האזרחי הופך אנשים רגילים לעבריינים, באתר TheMarker‏, 8 בספטמבר 2022
↑  התחום האסור: מדיניות התכנון הישראלית בכפרים הפלסטינים בשטח C, עמותת במקום, יוני 2008
↑  רויטרס, טל לב רם, ‏עימותים פרצו במהלך הריסת 13 מבנים בלתי חוקיים בצור באהר, באתר מעריב אונליין, 22 ביולי 2019
↑  בג"ץ 3246/17 מוחמד אבו טיר ואחרים נ' נגד מפקד כוחות צה"ל, ניתן ב־11 ביוני 2019
↑   דרור פייטלסון, הריסות בתי מחבלים? הבתים בגדה המערבית נהרסים, אבל לא מהסיבות שחשבתם, באתר TheMarker‏, 12 בדצמבר 2021
מחפר הורס בית בעפרה, 2017
הרב אליס

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1921 פרמרסויל, ארצות הברית 
 פטירה:  28 במרץ 2010 (בגיל 88) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1941 
 מקום לימודים:  בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת צפון טקסס 
 סוגה:  ג'אז, ג'אז צועני 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  ורב רקורדס, קונקורד רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיטשל הרברט "הרב" אליס (באנגלית: Mitchell Herbert "Herb" Ellis‏, 4 באוגוסט 1921 - 28 במרץ 2010) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי.
שנים ראשונות

אליס האזין לג'אז ששמע ברדיו מאז ילדותו בפרמרסויל ליד דאלאס והתנסה בנגינה בגיטרה כילד וכנער, בנוסף לבנג'ו ומפוחית. ב-1940 התכוון ללמוד מוזיקה באוניברסיטת צפון טקסס ולהתמחות בקונטרבס, כיוון שלא הייתה קיימת אז תוכנית לגיטרה. אולם לאחר שישה חודשים בלבד נאלץ לעזוב את הלימודים כתוצאה ממחסור כספי והחל להופיע עם להקה מקנזס. ב-1943 הצטרף לתזמורתו של ג'ימי דורסי ושם ניתנה לו לראשונה ההזדמנות לנגן מספר קטעי סולו. הוא נדד עם הלהקה שהופיעה בתכיפות גדולה באולמי ריקודים ומועדונים ברחבי ארצות הברית וצבר ניסיון, ביטחון והכרה. ב-1947 פרש מהביג בנד של דורסי יחד עם הבסיסט ג'ון פריגו והפסנתרן לו קרטר. יחד יצרו שלישיית גיטרה-בס-פסנתר, בשם The Soft Winds. ההרכב התקיים עד 1952, אז החליף אליס את ברני קסל בטריו של אוסקר פיטרסון.
שלישיית אוסקר פיטרסון

שלישיית אוסקר פיטרסון כללה את פיטרסון בפסנתר, את ריי בראון בבס ואת הרב אליס בגיטרה והתקיימה בהרכב זה מ-1952 ועד 1958. סקוט יאנאו, מבכירי מבקרי הג'אז בארצות הברית קרא לטריו "אחת משלישיות הפסנתר-בס-גיטרה הזכורות ביותר בהיסטוריה של הג'אז". הייתה זו שלישייה ייחודית בזמנה, תקופת ההפרדה הגזעית, כיוון שאליס היה נגן לבן ושני עמיתיו אפרו-אמריקאים. בנוסף להקלטות כשלישייה עצמאית היוותה השלישייה גם "חטיבת קצב" בהקלטות חברת Verve, בין היתר ליוו את סטן גץ, בן ובסטר, דיזי גילספי, רוי אלדרידג' ואחרים, בראשם תקליטי האיחוד של הצמד אלה פיצג'רלד ולואי ארמסטרונג (יחד עם המתופף באדי ריץ').
השלישייה נסעה רבות ברחבי ארצות הברית ואירופה והופיעה גם במסגרת "ג'אז בפילהרמונית".
לאחר ימי הטריו

ב-1959 עזב אליס את הטריו וחבר לאלה פיצג'רלד, עמה יצא לסיבוב הופעות ארוך ברחבי העולם.
סגנונו של אליס הושפע מאוד מזה של צ'ארלי כריסטיאן, דבר שהוכר על ידיו ואף הונצח בתקליטו מ-1960, Thank you, Charlie Christian.
לאחר תום הסיור עם פיצג'רלד בשלהי 1960, התיישב אליס בלוס אנג'לס בכוונה לנוח ולהתפרנס מנגינה בסרטים ובטלוויזיה. הוא ניגן במופעי טלוויזיה רבים, תוכניות אירוח ותוכניות מוזיקה והשתתף בפסקוליהם של עשרות סרטים.
בשנות השבעים הופיע והקליט אליס בתחילה עם הגיטריסט ג'ו פאס ולאחר מכן בשלישיית גיטרה יחד עם ברני קסל וצ'ארלי בירד, יחד נקראו The Great Guitars. עשור זה היה פורה ביותר עבור אליס ששיתף פעולה גם עם קאונט בייסי, ריי בראון, קולמן הוקינס ואחרים. בנוסף הקליט סרטי וידאו ללימוד גיטרה. הוא נע בין סגנונות ג'אז שונים מסווינג ועד בי בופ דרך ג'אז של "החוף המערבי" ו"Cool Jazz".
לאחר 37 שנות שימוש בגיטרה של חברת גיבסון הוציאה החברה דגם מיוחד על שמו.
אליס המשיך לנגן במסגרות שונות, עם הרכבים שונים ובפסטיבלים רבים, בין היתר בהופעת איחוד של The Soft Winds בנובמבר 1995.
מת מאלצהיימר בביתו בלוס אנג'לס בגיל 88.
לקריאה נוספת

Berendt, Joachim E., The Jazz Book: From Ragtime to Fusion and Beyond, Lawrence Hill and Company, 1982
Britt, Stan, The Jazz Guitarists, Blandford Press, 1984
Down Beat, May 6, 1965; August 1991; April 1992
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה ב-classic jazz guitar
↑  ביוגרפיה ב-Musician Guide
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007371010205171  PLWABN: 9810569905305606  BNE: XX1095767  BnF: cb13893644t (data)  CiNii: DA10041015  GND: 134366794  ICCU: LO1V265642  ISNI: 0000 0001 1476 6996  LCCN: n81026541  MusicBrainz: 33ddc4a0-2d48-4da5-91f4-180c3283d2f9  NKC: xx0064717  SNAC: w6bp3jjr  SUDOC: 08078464X  VIAF: 85720646   WorldCat (עם VIAF): 85720646
הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל

| --- | --- |

בניין הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל' מאי 2024
 מידע כללי
 סוג:  בניין משרדים
 שימוש:  מטה רשות העתיקות
 כתובת:  קריית הלאום
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2012 – 2016 (חלקית)
 תאריך פתיחה רשמי:  2016 
 עלות:  400 מיליון שקל
 אדריכל:  משה ספדיה
 מידות
 שטח:  35,000 מ"ר
 קומות:  9
 קואורדינטות:  31°46′28″N 35°12′08″E﻿ / ﻿31.77431667°N 35.20220556°E﻿ / 31.77431667; 35.20220556
  (למפת ירושלים מוגדלת) הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל (למפת ירושלים רגילה) הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל (למפת הרי ירושלים רגילה) הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל (למפת הרי ירושלים מוגדלת) הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל  he
 
הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל ע"ש ג'יי וג'ני שוטנשטיין הוא משכנה של רשות העתיקות המאחד את כל יחידות רשות העתיקות הפזורות ברחבי ישראל למבנה מרכזי. הקריה ממוקמת בקריית המוזיאונים בקריית הלאום בירושלים, בסמוך למוזיאון ישראל ומוזיאון ארצות המקרא. את הקריה תכנן האדריכל משה ספדיה.
היסטוריה

טקס הנחת אבן הפינה נערך ב-15 באוקטובר 2006, אך מאחר שהמדינה הקצתה לפרויקט רק 60 מיליון שקלים, שאר תקציב ההקמה היה תלוי בתרומות ובניית המבנה התעכבה.
בנובמבר 2007 אשרה הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה את תוכנית המבנה. התכנון המפורט הסתיים בשנת 2010. בראשית שנת 2011 הסתיימה החציבה בשטח. בינואר 2012 פרסמה רשות העתיקות מכרז לבניית המתחם שישתרע על שטח של 35,000 מ"ר. עלות הפרויקט על פי התכנון הראשוני הייתה 300 מיליון שקל. לאחר שלבניין נוספו שימושים נוספים ביניהם: משרדי המטה של רשות העתיקות, מחסני העתיקות לאכלוס כשני מיליון פריטים, מעבדות, ספרייה וחללי תצוגה לציבור, עלה תקציב ההקמה ל-400 מיליון שקל.
באוקטובר 2016 נערך טקס חנוכת המבנה, אולם בפועל בנייתו לא הושלמה עקב חוסר במשאבים ורק האגף המזרחי אוכלס. הבנייה נמשכה במקביל עם גיוס תרומות נוספות.
המרכז הלאומי למטבעות ע"ש שאול א. פוקס

המרכז הלאומי למטבעות ע"ש שאול א. פוקס הוא מרכז המחקר הישראלי הראשון לנומיסמטיקה. מרכז המחקר כולל למעלה מ-120,000 מטבעות מתקופות שונות החל מלפני כ-2,300 שנה ועד המאה ה-17. רוב המטבעות הם ממצאים בודדים מחפירות ארכאולוגיות גדולות וקטנות. בנוסף האוסף כולל למעלה מ-150 מטבעות זהב, כסף וברונזה, המתחילים בתקופה הפרסית לתקופה העות'מאנית. חשיבותו יוצאת הדופן של האוסף נובעת מכך שמקורם של כמעט כל המטבעות נקבע. לכן, היא מייצגת את אחד ממאגרי המידע המדעי הגדולים ביותר מסוגו בעולם. רוב הרכישות נעשו בין 1925 ועד 1948.
הספרייה הלאומית לארכאולוגיה

במרכז הוקמה הספרייה הלאומית לארכאולוגיה שמשמשת גם בתור ספריית ייעוץ ומחקר, עלות הפרויקט כ-300 מיליון שקלים.
ראו גם

קריית הלאום
רשות העתיקות
הערות שוליים

1 2 3   נעמה ריבה, הקריה הלאומית לארכיאולוגיה מראה כי יש עוד תקווה לירושלים, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2016
↑  רשות העתיקות פרסמה מכרז לביצוע עבודות לבניית הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל (ינואר 2012) באתר רשות העתיקות
↑  עלות הקמת הקריה הלאומית לארכאולוגיה: 300 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2012
↑  דותן לוי, עלות הקמת הקריה הלאומית לארכיאולוגיה: 300 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2012
↑  חזקי ברוך, הקריה הלאומית לארכיאולוגיה נחשפת, באתר ערוץ 7, 9 באוקטובר 2016
התחרות הבין-לאומית למשפט מבוים על שם פיליפ ג'סאפ

גביע הג'סאפ
התדרוך הראשון בתחרות של שנת 2007
התחרות הבינלאומית למשפט מבוים על שם פיליפ ג'סאפ (באנגלית: Philip C. Jessup International Law Moot Court Competition), הידועה גם בשם הג'סאפ, היא תחרות בינלאומית למשפט מבוים בתחום של משפט בינלאומי פומבי. היא נחשבת לגדולה וליוקרתית ביותר בעולם, עם למעלה מ-500 קבוצות, המגיעות מלמעלה מ-80 מדינות ברחבי העולם.
התחרות מהווה הדמיה של סכסוך דמיוני בין שתי מדינות מול בית הדין הבינלאומי לצדק שבהאג. בתחילת ספטמבר מתפרסם קייס דמיוני באורך של כ-30 עמ' בו מתואר סכסוך בין שתי מדינות, כאשר עולות ממנו ארבע שאלות משפטיות. כל מדינה צריכה, ראשית, להגיש כתב טענות המציג את ארבעת הטיעונים, ושנית, להציג את הטיעונים בפני מותב של שלושה שופטים, כאשר המשתתפים נדרשים להתמודד עם שאלות משפטיות ברמה הגבוהה ביותר.
התחרות קרויה על שמו של פיליפ ג'סאפ, לשעבר שופט בבית הדין הבינלאומי. ארגון התחרות נעשה על ידי ILSA, התאחדות הבינלאומית של סטודנטים למשפט.
התחרות מתקיימת מדי שנה בוושינגטון די. סי., בארצות הברית, בדרך כלל בשבוע הראשון של חודש אפריל.
התחרות

המשפט המבוים כולל הצגת טיעונים של אירוע היפותטי, המורכב מבעיות שונות מתחום המשפט הבינלאומי, מול בית הדין הבינלאומי לצדק. נושאים שונים של המשפט הבינלאומי שנדונו בתחרויות היו: סמכות שיפוט אוניברסלית, בית הדין הפלילי הבינלאומי, משפט ימי, איזון התגובה לטרור עם זכויות אדם, הזכות להגדרה עצמית ועוד נושאים רבים העומדים על סדר היום הבינלאומי.
כל נבחרת מכינה ומגישה מבעוד מועד כתב טענות עבור שני הצדדים: הן עבור המדינה העותרת והן עבור המדינה המשיבה. בנוסף, מכינים עצמם מתמודדים לטעון את הטיעונים בעל-פה, להציגם לשופטים ולענות על שאלות שונות הנוגעות למקרה. בשלבי התחרות השונים מופגשים שני הצדדים למקרה הנדון וטוענים בפני חבר שופטים. השופטים, אשר ביניהם ניתן למצוא שופטים מבית המשפט העליון של ארצות הברית, שופטים מבית הדין הבינלאומי לצדק, נציגי ILSA ועוד, מעניקים ניקוד הן עבור הטיעונים בעל-פה והן עבור הטיעונים בכתב. לרוב מוענק משקל גבוה יותר לטיעונים בעל-פה. מן הניקוד שנצבר יורדות נקודות על פסילות שונות: חריגה ממספר מילים, הגשת כתב-טענות באיחור, עבודה שאינה לפי נוהלי הפרוצדורה ועוד. הנבחרת שצברה את הניקוד הגבוה ביותר בכל שלב עולה לשלב הבא, ובגמר - מנצחת.
השלב הבינלאומי כולל שלושה ימים של משפטים מבוימים. הנבחרות שצברו את הניקוד הגבוה ביותר בכל שלב מתקדמות לשמינית הגמר, לרבע הגמר, לחצי הגמר ולגמר. מדינות מיוצגת בשלב הבינלאומי של הג'סאפ על ידי נבחרת אחת או יותר, תלוי במספר הקבוצות שניגשו לשלב הארצי במדינה. כתוצאה מכך, מרבית המדינות עורכות שלב מיונים ארצי לג'סאפ, כדי לבחור את הנבחרות הטובות ביותר שיעברו לשלב הבינלאומי של התחרות בוושינגטון. ארצות הברית מיוצגת בדרך-כלל על ידי 11 או 12 נבחרות אזוריות, בהתחשב בהשתתפותם של קרוב ל-150 בתי ספר למשפטים בשלב הארצי. כך ביססה עצמה ארצות הברית כמשתתפת הגדולה ביותר בתחרות, אם כי רוסיה מגדילה את מספר הנבחרות שלה בהתמדה, עם 43 נבחרות בשנת 2007.
מרבית הנבחרות מתאמנות וטוענות בשפה האנגלית. כיוון שהשלב הבינלאומי מתנהל באנגלית, ונבחרת המבקשת לטעון בשפה אחרת נושאת באחריות לספק תרגום לאנגלית, נדיר ביותר שבשלב הבינלאומי נבחרת תבחר לטעון בשפה שאינה אנגלית.
משרדי עורכי דין בעלי פריסה עולמית כורכים עצמם עם הג'סאפ באופנים שונים. לדוגמה, בקנדה וברוסיה, אוניברסיטאות המשתתפות בשלב הארצי של התחרות ממומנות על ידי משרד עורכי הדין 'White & Case'. בנוסף למימון שלבים ארציים של הג'סאפ במדינות, 'White & Case' מממנים את השלב הבינלאומי ואת הפרסים בתחרות ג'סאפ.
הנבחרות

הנבחרות בנויות לרוב מארבעה עד חמישה מתמודדים, הגם שהכללים מתירים נבחרות קטנות יותר כשהמינימום הנדרש הוא של שני מתמודדים. בכל סיבוב, שני נציגים מכל נבחרת יטענו עברו צד אחד בסכסוך: המבקש (Applicant) או המשיב (Respondent). מתמודד שלישי רשאי לשבת לצד הטוענים על הספסל, אך אינו רשאי להציג טיעונים ("of Counsel").
לנבחרות אין מבנה אחיד. חלק מן הנבחרות מייחדות שני טוענים בעל-פה לכל צד לסכסוך, כאשר מתמודד חמישי מתפקד כעוזר מחקר, מנהלן, ספרן או טוען חלופי. נבחרות אחרות מייעדות שניים או שלושה מתמודדים להצגת טיעונים, כאשר אדם אחד לפחות טוען עבור המשיבה והעותרת גם יחד. כמו כן, מרבית הנבחרות כוללות בסגל מאמנים אשר מייעצים ומכינים את הנבחרת במשך פרק זמן מסוים עובר לתחרות. מאמנים הם לרוב סגל אקדמי של המוסד האקדמי ממנו מגיעה הנבחרת או מתמודדים מתחרויות ג'סאפ בשנים עברו.
אחת הסיבות לפופולריות והיוקרה של הג'סאפ היא איכות המתמודדים בשלב הבינלאומי. לשלב זה מגיעים המתמודדים כשהם שולטים באופן מלא בעקרונות המשפט הבינלאומי, בפרקטיקה של מדינות, של האו"ם ושל מוסדות וארגונים בינלאומיים, בהלכות שונות של טריבונלים, בתי דין ובתי משפט מדינתיים, אזוריים ובינלאומיים וכן בכללי הפרוצדורה של בית הדין הבינלאומי לצדק, היושב בהאג. המתמודדים מדורגים על רמת הידע המשפטי שצברו, כמו גם על יכולתם להתמודד עם שאלות השופטים, על השימוש בעובדות המקרה ועל יכולת השכנוע. על פי סעיף 38 לחוקת בית הדין הבינלאומי לצדק, מקורות המשפט הבינלאומי הפומבי כוללים הסכמים בינלאומיים, הדין המנהגי, עקרונות משפט כלליים וכן כמקורות משניים גם כתיבתם של מלומדים ופסיקות קודמות של בתי משפט. בהינתן שמרבית מהסוגיות המועלות מדי שנה בתחרות הן חדשניות ומאתגרות, המשתתפים נדרשים לעשות שימוש מגוון ויצירתי במגוון המקורות הנ"ל כדי לבסס את טיעוניהם.
ישראל והג'סאפ

מוסדות אקדמיים בישראל לוקחים חלק בג'סאפ מזה כעשור. למרות שלא ניצחו מעולם בשלב הבינלאומי, נציגים ישראליים העפילו לשלבים המתקדמים של התחרות והגיעו לא אחת לדירוג עשר האוניברסיטאות המובילות בתחרות.
המוסד הראשון להקים נבחרת ג'סאפ היה המסלול האקדמי המכללה למינהל. הנבחרת אומנה אז על ידי פרופסור ארנה בן-נפתלי ופרופסור יובל שני. מאז שנת 2007, ולאחר מעברו של פרופ' שני לאוניברסיטה העברית, מאומנת נבחרת גם באוניברסיטה העברית, דבר שהצריך הקמת שלב ארצי לג'סאפ. מאז הקימה נבחרת, ניצחה האוניברסיטה העברית בשלב הארצי מדי שנה, ושלחה את נבחרתה לשלב הבינלאומי, שם השיגה הישגים מכובדים, ושלוש פעמים אף הגיעה לשלב רבע הגמר העולמי. הציון שקובע האם קבוצה תעלה שלב הוא ציון משוקלל של הטיעונים בע"פ, ושל הטיעונים בכתב, כך ששליש מהציון מתקבל על הטענות בכתב, והשאר על ההצגה בע"פ. החל משנת 2017 מאומנת נבחרת ג'סאפ גם באוניברסיטת תל אביב.