stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו רוזנברג

אליהו רוזנברג במסע לפולין
אליהו רוזנברג (10 במאי 1924 - 23 בספטמבר 2010) היה ניצול שואה שהשתתף במרד האסירים במחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר השואה העיד במשפט אייכמן ובמשפט דמיאניוק.
ביוגרפיה

אליהו רוזנברג נולד בוורשה שבפולין. אמו, רבקה לבית אוסלנדר הייתה עקרת בית ואביו, חיים רוזנברג, היה בעל מפעל קטן למראות. האב נרצח על ידי הנאצים בגטו ורשה בעת חזרתו מהעבודה לביתו בנובמבר 1940.
בערב ראש השנה 1942 נשלח רוזנברג עם אמו ושלוש אחיותיו למחנה ההשמדה טרבלינקה. עם הגיעם למחנה הופרד רוזנברג מאמו ואחיותיו, שנשלחו להשמדה בתאי הגזים. בטרבלינקה הועסק יחד עם קבוצת אסירים בהוצאת גופות הנרצחים מתאי הגזים ובשריפת הגופות. רוזנברג לא היה ממתכנני המרד המזוין של האסירים בטרבלינקה, אך היה שותף בסוד המרד. תפקידו במרד היה לזרוק שמיכות על גדר התיל על מנת לאפשר לאסירים לטפס על הגדרות מבלי להיפצע. ב-2 באוגוסט 1943 השתתף במרד והיה אחד מהמעטים שהצליחו להימלט.
רוזנברג הסתתר שנה ביערות, ובין היתר הסתתר בביתם של זוג פולני בכפר טולווין(אנ')‏ (Tołwin). בשנת 1992 הוכרו בני הזוג כחסידי אומות העולם. עם פלישת הסובייטים לפולין ושחרורה מהכיבוש הגרמני התגייס רוזנברג לצבא הפולני. לאחר שחרורו מהצבא, הצטרף לתנועת הבריחה.
עם עלייתו לישראל בשנת 1948 לחם בשורות ההגנה על הגנת ירושלים. עבד שנים רבות כמנהל עבודה בנמל יפו ובנמל אשדוד. נישא לעדינה, ניצולת שואה מאוקראינה, ונולדו לו שתי בנות: רבקה, הקרויה על שם אמו, ובלהה.
במשפט אייכמן בשנת 1962 הופיע כעד מטעם התביעה וסיפר על קורותיו במחנה ההשמדה טרבלינקה, ועל תהליך ההשמדה:
האנשים שנכנסו האחרונים לתאי הגאזים קיבלו דקירות בגופות שלהם בכידונים, היות והאנשים האחרונים ראו כבר מה שנעשה בפנים ולא רצו להיכנס. 400 איש נכנסו לתא הגאז הקטן. הם נדחפו לבד ויצרו את הכמות המלאה של האנשים, כך שהספיקו בקושי לסגור את הדלת החיצונית של התא. כשסגרו אותם אנחנו היינו מהצד השני. אז שמענו רק צעקות ״שמע ישראל״, ״אבא״, ״אמא״. כעבור 35 דקות הם היו מתים.
העיד במשפטי טרבלינקה בגרמניה. וכן, הופיע כעד מטעם התביעה במשפטו של פיודור פדורנקו(אנ') (Feodor Fedorenko), שהיה שומר בטרבלינקה. לאחר המשפט, שהתקיים בארצות הברית, גורש פדורנקו לברית המועצות בשנת 1984, שם נשפט והוצא להורג.
בשנת 1987 העיד רוזנברג במשפט דמיאניוק, ובין היתר, סיפר על שאירע בתוך תאי הגזים. עדותו צוטטה בפסק הדין. בעקבות עדותו במשפט, כתבה והלחינה חוה אלברשטיין את השיר "מר רוזנברג מעיד". השיר התפרסם באלבום "הצורך במילה הצורך בשתיקה".
אליהו רוזנברג ראה בהעברת זכר השואה לדורות הבאים ייעוד ומפעל חיים. הוא ליווה מספר רב של משלחות בני נוער לפולין וסיפר את קורותיו בשואה בפני בתי ספר ומחנות צה"ל.
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! חדשות‏, צפו בפרויקט מיוחד: ניצולי שואה מספרים, באתר וואלה, 27 באפריל 2014
↑  Tołwiński Family באתר יד ושם.
↑  טרבלינקה באתר דעת
יקב מרגלית

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  יאיר ואסף מרגלית
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 משרד ראשי:  בנימינה
 ענפי תעשייה:  תעשיית היין
  
 margalit-winery.com
 
יקב מרגלית הוא יקב בוטיק ישראלי.
אודות היקב

היקב הוקם בשנת 1989 על ידי הדוקטור לכימיה פיזיקלית יאיר מרגלית, אז הוציא לשוק לראשונה תשע מאות בקבוקים של יין קברנה סוביניון. אליו הצטרף בנו אסף והיה מיקבי הבוטיק הראשונים שפעלו במדינת ישראל. הוקם לראשונה כיקב זעיר במושב כפר בילו שעל יד רחובות וב-1994 עבר למיקומו הנוכחי בין חדרה לעמק חפר.
יאיר מרגלית עסק שנים רבות במחקר ולאחר הצלחת היקב התרכז ביצור יין, בכתיבה בנושא ובסדנאות לטעימת יין, הוא מרכז הפקולטה לייננות במכללת תל חי ומלמד בפקולטה להנדסת מזון בטכניון וכתב שני ספרים מקצועיים בתחום הכימיה של היין. אסף מרגלית למד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, והתלמד בכרמים בקליפורניה. עובד נוסף ביקב הוא רמי ליבנה שעסק בדפוס ובגרפיקה ממוחשבת ועבר לעשיית יין.
היקב מתמקד ביצור יין מזני בורדו: קברנה סוביניון, מרלו וקברנה פרנק ומשנת 1995 החלו גם לייצר יין מענבי שרדונה, פטיט סירה וסירה. מרגלית ייצרו גם יין מעינב הקריניאן. הוא מייצר יין משלוש סדרות: ספיישל רזרב ומרגלית (יינות זניים) ובורדו אניגמה (ממסך).
יקב מרגלית מוציא לשוק כעשרים אלף בקבוקים בלבד מדי שנה, זאת על מנת להעניק טיפול אישי וקפדני. מענבים שנקטפים בקדיתא שבגליל העליון בגובה 800 מטרים מעל פני הים וענבי קברנה פרנק מכרמי בנימינה. הגפנים גדלות ללא השקיה.
לקריאה נוספת

דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 23, 25, 240-234, 469
אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 103-102
אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 139-138
מלחמה ללא אות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  משה (צ'יקו) תמיר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מלחמה
 הוצאה
 הוצאה:  מערכות – משרד הביטחון
 תאריך הוצאה:  2005
 מספר עמודים:  283
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9650512969
 הספרייה הלאומית:  002501778
מלחמה ללא אות, ספרו של תא"ל משה (צ'יקו) תמיר, בעברו מפקד חטיבת גולני, אוגדת עזה וקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, עוסק בלחימת צה"ל בדרום לבנון (1982 - 2000). בספר מתאר תמיר את שירותו הצבאי כמפקד וכקצין בחטיבת גולני ובפיקוד הצפון. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.
בספר

הספר נפתח בתיאור המפגש הראשוני של תמיר, והוא סמ"פ צעיר בגולני, עם מחבלי חזבאללה בהיתקלות בלבנון. בהמשך מתאר תמיר את חוויותיו כמפקד פלוגה, כמפקד הסיירת החטיבתית וכן את רשמיו כמפקד גדוד 12 (ברק) וכקצין המבצעים של פיקוד הצפון. תמיר טוען בספרו כי הלחימה בלבנון ספגה ביקורת נוקבת ולהיעדר תמיכה מן החברה בישראל, דבר שהיקשה על הלחימה הממושכת ערער את מורל הלוחמים ואת דבקותם במשימה. תמיר מתאר בספרו את פעילות הביטחון השוטף ברצועת הביטחון בדרום לבנון כסיזיפית ומתישה. את השינוי בדרך הלחימה של צה"ל בחזבאללה מייחס תמיר בספרו להחלטת של הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, אשר שינה את דפוס החשיבה הצה"לי כלפי הלחימה בלבנון, וקבע כי יש לראות בחזבאללה ארגון טרור וגרילה ולפעול כנגדו בהתאם. תמיר גורס בספרו כי מהלך זה הוביל את צה"ל להישגים מבצעיים משמעותיים במערכה בלבנון, ולכך שבעת הנסיגה בשנת 2000 נטה מאזן הכוחות בבירור לטובת צה"ל.
פרק משמעותי במיוחד מקדיש תמיר לתקופה בה שימש כמפקד יחידת אגוז. תמיר שימש בתפקיד בין השנים 1997–1998 והוביל את היחידה להצלחות רבות בלחימה כנגד ארגון החזבאללה. תמיר מתאר בספרו את המבצעים הבולטים בתקופת פיקודו על היחידה ובהם מבצע נוף פראי, בו הרגו לוחמי היחידה בקרב את האדי, בנו של מזכ"ל החזבאללה, השייח' חסן נסראללה, תמיר מתאר בספרו כיצד בשל ההתנהגות החריגה של המחבלים בקרב עלתה בפיקוד צפון ההשערה כי בקרב השתתף פעיל בכיר של ארגון החזבאללה. בעקבות זאת, ובשל אסון השייטת שאירע בתחילת החודש, פקד סא"ל תמיר, ששהה בכל העת בעמדת הפיקוד במוצב ריחן, על הכוח להעמיס את הגופות על אלונקות ולשאתן עִמו בחזרה לשטח ישראל. באומרו ללוחמיו כי הם חייבים זאת לחללים הנעדרים מאסון השייטת. לאחר הקרב התברר כי אחד המחבלים ההרוגים הוא האדי נסראללה, בנו של מזכ"ל הארגון. גופתו, ביחד עם גופות לוחמי חזבאללה אחרות, הוחזרה ללבנון בתמורה לחלקי גופתו של לוחם שייטת 13 איתמר אליה, שנהרג באסון השייטת. בספרו מתאר תא"ל תמיר את התחושות הקשות שחווה בעקבות אסון השייטת וגורס כי התרחש בשל מידע מוקדם על הפעולה המתוכננת שהגיע לחזבאללה, אשר בתורו ביצע מארב מתוכנן ללוחמי השייטת.
בנוסף מתוארים בספר המבצעים "מהלך מבריק" אשר בו הוביל תמיר, מפקד היחידה, כוח לוחמים מיחידת אגוז במבצע בלבנון כנגד חולית אבטחה של חזבאללה בכפר ע'נדוריה, בו הרג הכוח שבפיקודו כשמונה מחבלים ומבצע "תיק פלילי" כנגד עמדות חזבאללה בהר דב. על תקופת שירותו ביחידת אגוז עוטר תמיר בצל"ש אלוף פיקוד הצפון.
כן מוקדש בספר פרק לזכרו של תא"ל ארז גרשטיין, שהיה חברו ומפקדו של תמיר והשפיע עליו עמוקות. כמו כן לא נפקד בספר מקומם של מפקדי השדה בלחימה בלבנון ובהם גבי אשכנזי, שהיה אלוף פיקוד הצפון בעת נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000, קודמו עמירם לוין, אשר השפיע רבות על תמיר, האלוף יצחק מרדכי, תא"ל אפי איתם, משה קפלינסקי, יצחק גרשון, יאיר גולן, ארז צוקרמן, מפקדה הראשון של יחידת אגוז, יוסי בכר, אופק בוכריס ואורן אבמן.
הספר הוא יוצא דופן בשל העובדה כי נכתב בידי תמיר בעת שהלה היה עדיין קצין בשירות פעיל בצה"ל בדרגת אל"ם. הספר נחשב לאחד המשמעותיים ביותר שנכתבו על שהיית צה"ל בדרום לבנון. שמו של הספר נגזר מן העובדה כי צה"ל לא ציין את הלחימה ברצועת הביטחון שבלבנון בשנים אלו באות מערכה. תמיר חותם את ספרו בהתייחסות אופטימית לחוזקה של החברה בישראל נוכח האינתיפאדה השנייה וליכולתן של יחידות השדה של צה"ל.
הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וכשי לבוגרי מסלול הלוחם ביחידת אגוז.
ב-1 במרץ 2021 אישרה הממשלה להעניק אות מערכה לחיילים ששירתו ברצועת הביטחון בשנים 1982–2000 כמערכה. האות יוענק גם ללוחמי צד"ל.
וילה מלצ'ט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  וילה 
 על שם:  אלפרד מונד 
 מיקום:  מגדל 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  אלפרד מונד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1920
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־20 של המאה ה־20 
 אדריכל:  בנימין חייקין, זליק אקסלרוד 
 קואורדינטות:  32°50′00″N 35°31′02″E﻿ / ﻿32.83333333°N 35.51722222°E﻿ / 32.83333333; 35.51722222
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) וילה מלצ'ט(למפת הגליל העליון רגילה) וילה מלצ'ט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום וילה מלצ'ט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום וילה מלצ'ט
 
וילה מלצ'ט בשנות ה-30
החצר סביב הבית
וילה מלצ'ט היא וילה בודדת, בסגנון האדריכלי אנגלי-קולוניאליסטי, השוכנת לחוף הכנרת, מול המושבה מגדל. הווילה נבנתה בשלהי שנות ה-20 של המאה העשרים, על ידי הלורד מלצ'ט וקרויה על שמו. המבנה תוכנן על ידי האדריכל בנימין צ'ייקין ביחד עם האדריכל זליג אקסלרוד.
הבית בעל שתי קומות ומסויד לבן. סביב הבית חצר מטופחת גדולה. את הבית מקיפה גדר. הבית הוכרז כאתר מורשת, על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
היסטוריה

בשנת 1921 ביקר אלפרד מונד הוא לורד מלצ'ט בארץ ישראל בפעם הראשונה, הוא התלווה בביקורו לחיים ויצמן. במסגרת סיורים הגיעו למושבה מגדל לחוותו של משה גליקין. גליקין נטע לכבודו חורשה ליד הכנרת שתישא את שמו. בהמשך הביקור שכנע גליקין את מונד לרכוש שטח אדמה ליד הכנרת כדי להקים עליה וילה. השטח שנרכש כלל כ-200 דונם. בשטח שנירכש ניטעו מטעים ופרדסים. הבית עצמו החל להיבנות בשנת 1928. בנייתו הסתיימה כנראה בשנת 1931, לאחר מותו של מונד.
בין השנים 1931–1939 נהגה בתו של מונד, ליידי אווה ויולט רדינג, לבלות את חופשותיה בווילה, באירוח מנהיגי יישוב רבים ביניהם דוד בן-גוריון,  אורד וינגייט, חיים ארלוזורוב, חיים ויצמן ואחרים. בשנת 1947 נמכרה הווילה לבעל הון יהודי הולנדי שחיפש משקיעים נוספים לשיפוץ הווילה אך בשל המחיר הגבוה, היא עמדה בשיממונה. בשנת 1977 נרכשה הווילה על ידי משפחת אייזנברג ולאחר שנים של הזנחה, היא שוקמה בשנת 2006 על ידי אדית, בתו של שאול אייזנברג ובנה דניאל. המקום נפתח לקהל הרחב לביקורים, סיורים ואירועים.
בתרבות

במקום זה צולמה חלק מסדרת הנוער החממה שרוב עלילתה מתקיימת סביב הכנרת.
לקריאה נוספת

שרה ורמי בן-ראובן, וילה מלצ'ט, הוצאת אריאל, תשע"ד.
הערות שוליים

↑  מפת אזור טבריה, 1943 (באנגלית) עם סימון המבנה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  ⁨" ו ילה מלצ'ט" משנה פנ י ה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 30 יולי 1968 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420350705171
כפתור מתכת ללא תפירה

כפתור מתכת ללא תפירה
כפתור תיק-תק
כפתור מתכת ללא תפירה מוצמד לבד באמצעות נעץ המוחדר לתוך הכפתור מצידו האחורי של הבד בעזרת צבת או מכשיר תעשייתי. כִּפְתוּר הבגד באמצעות כפתור זה מצריך שימוש באִבְקָה (לולאה).
מקרה פרטי של כפתור מתכת ללא תפירה הוא כפתור לחצנית או תיק-תק שאינו מצריך שימוש באִבְקָה. התקן סגירה זה מורכב משני חלקים – באחד שקע ובשני בליטה. בלחיצת החלקים זה לזה הבליטה מתקבעת בתוך השקע. גם חלקים אלה מוצמדים לבגד באמצעות צבת או מכשיר מסמור תעשייתי.
כפתורים המחוברים בדרך זאת אינם "נושרים" לכן מומלצים מאוד לשימוש בבגדי עבודה.
הפטנט הראשון עבור כפתורי מתכת ללא תפירה הוצא בשנת 1840 בארצות הברית על ידי אדם בשם פֶסְטוּס היידן.
השימוש בכפתורים אלה פרץ לתודעת הציבור עם הכללתם בסרבלי העבודה שיוצרו על ידי חברת לוי שטראוס ושות' החל משנת 1875. במרוצת השנים, עם הופעת שיפורים רבים באופן הייצור שלהם, דבר שאפשר את הרחבת ההיצע, הם הפכו לפריט אופנתי עבור חולצות, שמלות, מעילים, חגורות ואף תיקים.
המשטח העליון של הכפתור מיוצר ממתכת בצבע דמוי זהב או כסף, או ממתכת מצופה בחומר פלסטי או צבע. המשטח יכול להיות חלק, קמור או קעור, או מעוטר בריקועים שונים.
יצרנים אחדים הגו את הרעיון לייצר כפתור מתכת ללא תפירה שניתן לחברו בקלות לבגד, באופן זמני, במקום כפתור שנשר. כפתורים אלה קיבלו את הכינוי "כפתורים לרווקים", רמז לכך שחיבורם אינו מצריך כישורי תפירה.
ראו גם

כפתור
ניטים לחולצה
חולצה
הערות שוליים

↑  dimap, עברית מכופתרת, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2014-02-09
↑  Festus Hyden, Patent 1,682 for the production of rivet buttons
↑  כפתורים לג'ינס
↑  West’s patent buttons, hammond-turner.com
ארין סנדרס

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1991 (בת 33) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Erin Zariah Sanders 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  בית הספר לורל ספרינגס 
 http://erinsanders.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ארין זריאה סנדרס (באנגלית: Erin Zariah Sanders; נולדה ב-19 בינואר 1991) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בשל השתתפותה בסדרות טלוויזיה כמו "זואי 101", "ביג טיים ראש", "צעירים חסרי מנוח" ו"מליסה וג'ואי" (אנ').
ביוגרפיה

סנדרס נולדה בסנטה מוניקה, קליפורניה. קריירת המשחק שלה החלה בגיל 11.
היא קיבלה תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, אך את תפקידה הגדול קיבלה בשנת 2005 כאשר נבחרה לגלם את הדמות קווין פנסקי בסדרת הטלוויזיה "זואי 101" של ניקלודיאון. היא חזרה לגלם את תפקיד זה בסרט "זואי 102".
חיים אישיים

סנדרס היא יהודיה.  היא ביסקסואלית.  ב-17 בספטמבר 2024 נישאה לבן זוגה, המפיק אדם ג'ואן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Model Minority | ג'וזי |  |
| 2017 | Limelight | מישל גליסון |  |
| 2020 | The Call | טוניה |  |
| 2023 | זואי 102 | קווין פנסקי |  |
| TBA | Along the Way | סקרלהט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | חלומות אמריקאים | ג'י מקמולאן | פרק "Pryor Knowledge" |
| 2003 | המשפט של איימי | ג'ניס וויט'רספון | פרק "The Wrong Man" |
| 2003 | קרניבל | אירינה | 2 פרקים |
| 2003 | רפואה שלמה | פגי ג'קסון | פרק "Prescriptions" |
| 2005 | 8 חוקים פשוטים | רייחי | פרק: "Closure" |
| 2008-2005 | זואי 101 | קווין פנסקי | תפקיד ראשי (4 עונות); 60 פרקים |
| 2008 | צעירים חסרי מנוח | עדן בלדווין | תפקיד משני; 32 פרקים |
| 2009 | העשב של השכן | דניאל/פינקי | 2 פרקים |
| 2009 | מד מן | סנדי | פרק "Seven Twenty Three" |
| 2009 | קאסל | קוזי פרימן | פרק "Vampire Weekend" |
| 2013-2009 | ביג טיים ראש | קמילה רוברטס | תפקיד ראשי (4 עונות); 41 פרקים |
| 2010 | המנטליסט | איזבל סברג | פרק "Code Red" |
| 2011 | CSI: מיאמי | מייגן וולס | פרק "Stoned Cold" |
| 2012 | Sketchy | באטגירל | פרק "Gotham Rock Anthem" |
| 2012 | The Fresh Beat Band | נסיכה | פרק "Royal Wedding" |
| 2013-2012 | שני מלכים | נני | 2 פרקים |
| 2014 | מליסה וג'ואי | כריס | 3 פרקים |
| 2014 | אשמה בגיל 17 | טרייסי סקוט | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2019 | Six Degrees of Separation | אליזבת' רייגן | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  ציוץ של ארין סנדרס ברשת החברתית אקס (טוויטר)
↑  ציוץ של ארין סנדרס ברשת החברתית אקס (לשעבר טוויטר)
↑  תמונה של ארין סנדרס באינסטגרם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014042154  VIAF: 307471769   WorldCat (עם VIAF): 307471769 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יותר מדי זה לא מספיק

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת לבד בעדר
 יצא לאור:  ינואר 2015
 הוקלט:  יולי 2013
 סוגה:  רוק רוק אלטרנטיבי רוק ישראלי
 שפה:  עברית 
 אורך:  45:24
 חברת תקליטים:  עצמאי
 הפקה:  לבד בעדר, אלכס זבולון, ויטלי זבולון
 
יותר מדי זה לא מספיק הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית, לבד בעדר.
הפקה

זהו אלבום האולפן הראשון של הלהקה באורך מלא, והוקלטו בו שנים-עשר שירים מקוריים. האלבום הוקלט, הופק ומוקסס באולפני AG סטודיו על ידי חברי הלהקה ובעלי האולפן, האחים אלכס זבולון וויטלי זבולון.
האלבום יצא לאור בינואר 2015, לאחר עבודה שארכה מעל לשנה, במקביל לפרויקט הקליפים של הלהקה - פרויקט 12 קליפים ב-12 חודשים.
משתתפים ביצירת האלבום

תוקי (תומר שוחט) - מילים, לחנים, שירה, הפקה
לביא יוספזון - מילים, לחנים, גיטרה חשמלית, שירה, הפקה
צבי וקנין - מילים, לחנים, גיטרה בס, שירה, הפקה
לירי כץ - תופים, הפקה
אלכס זבולון - הקלטה, הפקה, מיקס, מאסטר
ויטלי זבולון - הקלטה, הפקה, מיקס, מאסטר
רשימת השירים

| יותר מדי זה לא מספיק> מס' | יותר מדי זה לא מספיק> שם | יותר מדי זה לא מספיק> מילים | יותר מדי זה לא מספיק> לחן | יותר מדי זה לא מספיק> משך | יותר מדי זה לא מספיק>  | יותר מדי זה לא מספיק>  | יותר מדי זה לא מספיק>  | יותר מדי זה לא מספיק>  | יותר מדי זה לא מספיק>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | תחתונים  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:22 |  |  |  |  |  |
| 2. | ראש בקיר  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:58 |  |  |  |  |  |
| 3. | כבשים  | לבד בעדר | לבד בעדר | 04:30 |  |  |  |  |  |
| 4. | הגרושה  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:42 |  |  |  |  |  |
| 5. | שלוש שנים  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:33 |  |  |  |  |  |
| 6. | כלבה תל אביבית  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:38 |  |  |  |  |  |
| 7. | אנשים בשקל  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:19 |  |  |  |  |  |
| 8. | סרטים  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:18 |  |  |  |  |  |
| 9. | קצת הרבה  | לבד בעדר | לבד בעדר | 04:20 |  |  |  |  |  |
| 10. | פצצות  | לבד בעדר | לבד בעדר | 03:14 |  |  |  |  |  |
| 11. | אפוקליפסה  | לבד בעדר | לבד בעדר | 04:15 |  |  |  |  |  |
| 12. | אין לאן לחזור  | לבד בעדר | לבד בעדר | 04:10 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 45:24 |  |  |  |  |  |
חנה קים

| --- | --- |

חנה קים
 לידה:  27 באוקטובר 1957 (בת 67) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  על המשמר, הפטיש, העיר, הארץ 
 פרסים והוקרה:  פרס סמי מיכאל (2021)  פרס סוקולוב 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  hkim14050017
 
חנה (חני) קים (נולדה ב-27 באוקטובר 1957) היא עיתונאית ופובליציסטית ישראלית.
פרסים

1999 - פרס אביר איכות השלטון מהתנועה לאיכות השלטון.
1993 - צל"ש מוועדת פרס סוקולוב על מוסף "לחץ" ב"חדשות" וכתיבה בנושאי חברה.
2021 - פרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי.
הערות שוליים

↑  על המשמר, 12 ביוני 1986
↑  העיר, 30 בינואר 1987
↑  העיר, 4 בספטמבר 1987
↑  העיר, 23 בספטמבר 1987
↑  העיר, 7 באוקטובר 1987
↑  העיר, 25 בדצמבר 1987
↑  העיר, 19 בפברואר 1988
↑  העיר, 26 בפברואר 1988
↑  אפי לנדאו, בעוד שבוע: עיתון חדש לענייני שכונות המצוקה, חדשות, 26 באוקטובר 1989
↑  הארץ, "כן, לשבות", 3 בדצמבר 1996
↑  חנה קים, פתקים של ביבי: פרויקט עיתונאי בפייסבוק (תמונות), באתר "חורים ברשת", 2 בדצמבר 2012
↑  רונית ורדי, "ליברל", פברואר 2018.
↑   רויטל חובל, העיתונאית לשעבר חנה קים: חיים רמון נישק אותי ללא הסכמה, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2018
↑   רויטל חובל, חמש עיתונאיות מעידות: דן מרגלית הטריד אותנו מינית, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2018
↑   ניר גונטז', "ברגע שלקחתם לילדים שלנו את אמא ואבא זה כאילו שההורים מתו. כאילו נמחקנו", באתר הארץ, 29 באפריל 2020
↑  דנה ירקצי‏, בג"ץ על איסור ביקורי בעלי מוגבלויות: "חוסר התאמה להנחיות משרד הבריאות", באתר וואלה, 20 במאי 2020
קומדיה של טעויות

| --- | --- |

 כתיבה:  ויליאם שייקספיר 
 סוגה:  קומדיה 
 שפה:  אנגלית 
 
הפקת "קומדיה של טעויות" של רובסון וקריין, 1879
התאומים דרומיו, הפקת "קומדיה של טעויות" בביצוע Pacific Repertory Theatre, כחלק מפסטיבל שייקספיר כרמל השנתי, Outdoor Forest Theater, כרמל, קליפורניה, ספטמבר 2008
התאומים דרומיו, מתוך מהדורת "סיפורי שייקספיר", מקלולין בראד'רס, 1890
קומדיה של טעויות (באנגלית: The Comedy of Errors) הוא אחד ממחזותיו המוקדמים ביותר של ויליאם שייקספיר. זוהי הקומדיה הקצרה ביותר שלו ואחת הפארסיות ביותר, כשחלק גדול מההומור מתבסס על סלפסטיק וזהויות מוטעות, בנוסף ללשון נופל על לשון ומשחקי מילים. "קומדיה של טעויות" (ביחד עם "הסערה") הוא אחד משני המחזות השייקספיריים שנאמנים לחוקי התיאטרון הקלאסי. הוא עובד לאופרה, לבמה, למרקע ולמחזמר.
"קומדיה של טעויות" מספרת את סיפורם של שני זוגות של תאומים זהים שהופרדו במקרה בלידתם. אנטיפולוס מסיראקוז ומשרתו, דרומיו מסיראקוז, מגיעים לאפזוס, שמתבררת כביתם של אחיהם התאומים, אנטיפולוס מאפזוס ומשרתו, דרומיו מאפזוס. כשהאחים מסיראקוז פוגשים בחבריהם ומשפחתם של תאומיהם, מתרחשת שרשרת מזלי ביש המבוססים על טעויות בזיהוי, המובילים למכות בטעות, כמעט לפיתוי, למעצרו של אנטיפולוס מאפזוס, להאשמות שגויות בגנבה, שיגעון, ומעשי כישוף.
תצלום מהדורת הפקסימיליה הראשונה מ-1623
הדמויות

סולינוס – שליט אפזוס.
אגאון – סוחר מסיראקוז, ואביהם של התאומים אנטיפולוס.
אמיליה – אשתו האבודה של אגאון, כיום אם מנזר באפזוס.
אנטיפולוס מאפזוס ואנטיפולוס מסיראקוז – אחים תאומים, בניהם של אגאון ואמיליה.
דרומיו מאפזוס ודרומיו מסיראקוז – אחים תאומים,  צמיתים, כל אחד מהם משרת את אנטיפולוס בן עירו.
אדריאנה – אשתו של אנטיפולוס מאפזוס.
לוצ'יאנה – אחותה של אדריאנה.
לוס – נערת המטבח של אדריאנה.
בלתזר – סוחר.
אנג'לו – צורף.
זנזונת
סוחר ראשון – חברו של אנטיפולוס מסיראקוז.
סוחר שני – בעל חובו של אנג'לו.
דוקטור פינץ' – מורה.
שוטר
שליח
סוהר
תאריך וטקסט

המחזה מכיל התייחסויות למלחמות הדת בצרפת, שמתאימות לשנה כלשהי בין השנים 1589 עד 1595. תרגומו של המשורר ויליאם וורנר של "התאומים מנכמוס" נרשם בתיעוד ב-10 ביוני 1594 ויצא לאור ב-1595. תרגומו של וורנר מוקדש ללורד הנסדון, פטרון להקת התיאטרון אנשי הלורד צ'מברלין, עבורה שייקספיר כתב את רוב מחזותיו. מניחים שייתכן ששייקספיר ראה את התרגום בכתב היד לפני שהוא הודפס – אם כי נכון גם שפלאוטוס נלמד בבית הספר היסודי. צ'ארלס וויטוורת' בהוצאה שלו למחזה טוען ש"קומדיה של טעויות" נכתב ב"שלהי שנת 1594".

המחזה הודפס במהדורת הפוליו הראשונה רק ב-1623.
ניתוח וביקורת

במשך מאות שנים מצאו החוקרים רק מעט עומק ב"קומדיה של טעויות". בסוברם שהתבסס על "התאומים מנכמוס" נטו לראות בו יצירה קלה, בסגנון פארסה. תכופות הוצע ששייקספיר נמנע בכוונה מעיסוק בנושאים רציניים יותר, כפי שהוא נהג במחזות ההיסטוריים, בטרגדיות ובקומדיות שלו.
ב מאה ה-18 שפטו את איכות המחזה בהתאם לדבקותו בחוקי התיאטרון הקלאסי, כפי שנקבעו בידי אריסטו במאה ה-4 לפנה"ס. "קומדיה של טעויות" ו"הסערה" הם שני המחזות היחידים של שייקספיר שמצייתים לאמות המידה המלאכותיות הללו.
ברם, לאחרונה חוקרים הגיעו לדעה שונה. במיוחד בכל הנוגע למערכת היחסים החברתית המתוארת במחזה, שנעוצה בעבר הרומאי, ומדגישה את התמורה שחלה בעת החדשה המוקדמת, שעוברת כחוט השני בדרמה השייקספירית. כפי שציין אריך היינזה, יחסים אלו כוללים דיכוטומיה של אדון-משרת, בעל-אשה, תושב המקום-זר, קונה-מוכר, ומונרך-פרלמנט. כל אחד מהקשרים הללו נתון במשבר ומאיים על הסדר הפאודלי, ומתעמת עם כוחות השוק של העת החדשה המוקדמת.
הפקות

יש תיעודים של שתיים מההפקות המוקדמות של "קומדיה של טעויות". האחד, שנעשה על "חבורה של אנשים פשוטים", מוזכר בGesta Grayorum (מעשי גריי) התרחש באולם גריי בלונדון ב-28 בדצמבר 1594. השני נערך בתאריך טבח החפים מפשע, אבל עשר שנים מאוחר יותר, ב-28 בדצמבר 1604, בחצר המלך.
עיבודים > תיאטרון

ב-1734, עיבוד בשם "תראה אם אתה אוהב את זה" (See If You Like It) הוצג בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. תיאטרון דרורי ליין העלה הפקה ב-1741, בו צ'ארלס מקלין (אנ') גילם את דמותו של דרומיו מסיראקוז – באותה שנה שהתבצעה הופעתו פורצת הדרך כשיילוק. בשנות השמונים של המאה העשרים, להקת הלהטוטנים הקומית The Flying Karamazov Brothers הציגה עיבוד ייחודי של המחזה במרכז לינקולן, ניו יורק. המופע הוקרן ב-MTV וב-PBS.
עיבודים > אופרה

ב-27 בדצמבר 1786, הייתה הצגת הבכורה של האופרה Gli Equivoci מאת סטיבן סטורייס בבורגתיאטר שבווינה. את הלברית חיבר לורנצו דה פונטה. הוא נאמן למדי לעלילת המחזה, אלא שנעשו שינויים בשמותיהן של כמה מהדמויות.
המחזאי הבריטי פרדריק ריינולדס העלה גרסה אופראית ב-1819, עם מוזיקה שהלחין הנרי ראולי בישופ, אליה נוספו שירים פרי עטם של מוצרט ותומאס ארן. עיבודים אחרים בוצעו ב-1855, כשסמואל פלפס חידש את המחזה השייקספירי המקורי בתיאטרון Sadler's Wells Theatre.
עיבודים > מחזמר

המחזה עובד למחזות זמר לפחות שלוש פעמים. הראשונה, "הנערים מסיראקוז" (The Boys from Syracuse), עם פרטיטורה פרי עטם של  ריצ'רד רוג'רס ולורנץ הארט, ואחר-כך ב-1976 בגרסה של טרבור נאן (Trevor Nunn) ופרטיטורה של גאי וולפנדן, שזכתה בפרס לורנס אוליביה למחזמר הטוב ביותר כשהציגה בתיאטרון ווסט אנד ב-1977. ב-1981 הועלתה גרסה בשם Oh, Brother!, עם פרטיטורה של מייקל ונטי ודונלד דרייבר. מחזמר עם מוזיקת היפ הופ בשם The Bomb-itty of Errors, זכה במקום הראשון בפסטיבל הקומדיה שארגנה רשת HBO והתמודד מול סטיבן סונדהיים בקטגוריית השירים הטובים ביותר (Best Lyrics) על פרס Drama Desk ב-2001.
עיבודים > קולנוע

הסרט "עסקים גדולים" הוא גרסה קומית מודרנית של "קומדיה של טעויות" בכיכובן של בט מידלר ולילי טומלין. הוא מספר על שני זוגות של תאומות זהות שהופרדו בלידתם, בדומה מאוד לדמויות במחזה השייקספירי. הקולנוע ההודי הוציא חמישה סרטים שמתבססים על המחזה, Do Dooni Char ‏(1968), בכיכובם של כישור קומאר, Angoor‏ (1982) בכיכובו של סנג'יב קומאר, Bhrantibilas‏ (1963) בכיכובו של Uttam Kumar, סרט בשפת הקאנדה בשם Ulta Palta‏ (1997) בכיכובו של ראמש אראבינד, וסרט בשפת טולו בשם Aamait Asal Eemait Kusal בכיכובו של נאווין די פאדיל.
עיבודים > טלוויזיה

הפרק The Patron of the Arts בקומדיית המצבים הבריטית "כן, אדוני השר", ראש הממשלה הבריטי ג'יימס האקר, טוען ש"הם (התיאטרון המלכותי הלאומי) מיקמו את "קומדיה של טעויות" בדאונינג 10."