stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב נתיב

זאב נתיב (נדלר) גילה גבורה במילוי תפקיד קרבי תוך חירוף נפש במלחמת ששת הימים, מנהל המכינה הקדם-צבאית "נחשון",
בליל ה-5 ביוני 1967, פקד סרן זאב נדלר על פלוגה בקרב על אום כתף. בשעת הקרב נפצע בפניו ובלשונו ואיבד את יכולת הדיבור על אף זאת, המשיך להוביל את פלוגתו בקרב, כשהוא מעביר פקודות באמצעות קצין, שהלך על ידו, בגמר הקרב דאג לפינוי חייליו הפצועים ורק לאחר מכן פונה גם הוא.Medal of Courage.svg
לאחר שירות צבאי ממושך במסלול פיקודי בנח"ל מוצנח ולאחריו עבודה בחינוך, בתפקיד מנהל בית ספר תיכון העמק המערבי, אורט ישראל יפעת. כהקמה של מכינה קדם צבאית חילונית  "נחשון – המדרשה הישראלית למנהיגות חברתית", היא המכינה הקדם-צבאית המעורבת הראשונה שהוקמה, כמכינה המיועדת לנוער חילוני ודתי. המכינה פועלת בשלושה מוקדים בקיבוץ גלאון, בקיבוץ שובל ובעיר שדרות.
אמנון יצחק

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1953 (בן 71) רמלה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ירושלים 
 תחומי עיסוק:  החזרה בתשובה
 רבותיו:  הרב יהודה שפירא הרב אהרן יהודה ליב שטינמן
 
 www.shofar.tv
 
הרב אמנון יצחק (נולד ב-8 בנובמבר 1953, א' בכסלו ה'תשי"ד) הוא מרצה, מחזיר בתשובה וראש ארגון "שופר". הוא מנהיגה הרוחני וראש מוסדותיה של קהילת "פז" בבני ברק.
ראשית חייו

נולד ברמלה לזכריה ולרומיה יצחק, עולי תימן, וגדל בשכונת כרם התימנים בתל אביב.
למד בבית הספר הממלכתי תל נורדאו בתל אביב ובתיכון הולץ בעיר, במגמת אלקטרוניקה. שירת בצה"ל בחיל התותחנים. במלחמת יום הכיפורים שירת כקשר בחזית המצרית. לאחר שחרורו מצה"ל עסק בשיווק מוצרי אלקטרוניקה במרכז תל אביב.
החזרה בתשובה

משפחתו של אמנון יצחק הייתה מסורתית. בנעוריו התרחק מהמסורת והפך לחילוני. כשהיה בן 24 חזר בתשובה, והיה לתלמידו של הרב יהודה שפירא.
בראשית דרכו, העביר הרצאות בסמינריונים מטעם ארגון ערכים וארגון יד לאחים.
במאי 1986 עורר סערה ציבורית, בעקבות דברים שאמר בפני כאלף תלמידים בהרצאה בישיבה התיכונית קריית נוער שבירושלים. בין השאר אמר "צה"ל יהפוך אתכם לבשר תותחים". בתגובה אמר שר החינוך יצחק נבון שהישיבה פעלה בניגוד לתקנות המשרד כשהזמינה אותו להרצות. שר הביטחון יצחק רבין הסיר אותו מרשימת המרצים בצה"ל.
הרב יצחק מייחס חשיבות רבה לחזרה בתשובה וספרו, "עולם התשובה", מכיל את השקפותיו בעניין
החזרה בתשובה > ארגון שופר

הרב יצחק הקים את ארגון שופר להחזרה בתשובה ובמסגרתו החל להרצות באולמות בישראל ומחוצה לה.
בשנותיו הראשונות של הארגון הוקלטו ההרצאות והופצו בקלטות שמע תמורת תשלום או תרומה לארגון אך עם השנים הופצו ההרצאות גם בקלטות וידאו, בתקליטורים ובאינטרנט.
בתחילת שנות ה-2000 ביקש לשדר תוכנית בחברת הכבלים "ערוצי זהב", במסגרת שידורי הערוץ הקהילתי. הבקשה נדחתה תחילה, ואחר כך אישרה מועצת הכבלים את השידור עם מגבלות.
בסוף שנות ה-90 החל ארגון שופר לשכור אולמות במוסדות תרבות בערים חילוניות לצורך הרצאות החזרה בתשובה של הרב, דוגמת היכל התרבות בתל אביב. חלק מהאולמות סירבו להשכיר והביאו למאבק משפטי. בספטמבר 2000 אסר בית משפט השלום ברמלה על המועצה המקומית מודיעין להפר הסכם שנערך עימה להשכרת אולם. בינואר 2003 קבע בית משפט השלום בתל אביב כי הרב לא יוכל להופיע בתיאטרון גבעתיים. השופט קבע כי המזמינים פעלו בחוסר תום לב כאשר הסתירו את זהות המרצה. בפברואר 2003 חייב בית המשפט את התיאטרון הקאמרי בתל אביב לקיים ערב החזרה בתשובה, למרות ההתנגדות העקרונית של מנכ"ל הקאמרי והחברה המנהלת את בניין התיאטרון לקיום כנסים כאלה בבית הקאמרי. זאת לאחר שהקאמרי ניסה להתנער מחוזה שחתם עם נציגיו של הרב יצחק.
החזרה בתשובה > הרצאות

משלב בהרצאותיו טיעונים שכליים ורגשיים ונעזר באמצעים רטוריים כגון הומור, מימיקה וסרקזם.
בתחילת דרכו נהג להדגיש את דברי חז"ל תוך ציטוטים על העונשים הקשים, כולל גיהנום, הצפויים לעוברים על מצוות התורה אך בהמשך מיתן גישה זאת[דרוש מקור].
נוהג להשתמש במילות הגנאי "תשקורת" ו"טמבלויזיה" ביחס לתקשורת ו"בלבולוציה" ביחס לתורת האבולוציה.
בהרצאותיו הוא בדרך כלל הוא מדבר כשעה ולאחר מכן מאפשר שאלות ובמקרים רבים הוא מנהל דיאלוג או מתווכח עם השואלים.
במהלך הרצאותיו נוהג לקיים מופע "קבלת עול מלכות שמים", שבו הוא קורא לגברים בקהל לעלות אל הבמה ולקבל עליהם חבישת כיפה, לבישת ציצית, גזירת שיער ארוך לגברים בטענה ששיער ארוך גורם להם להיראות "נשיים" וכן גם הסרת עגילים לגברים. כמו כן, מופע זה כולל גם מתן כיסוי ראש לנשים היושבות בקהל. הנענים לקריאות אלה מתוגמלים בברכותיו.
החזרה בתשובה > פעולות אחרות

מקיים לעיתים גם מפגנים ציבוריים. בשנת 2011, הביע את התנגדותו החריפה לטלוויזיה במפגן "שבירת 1000 מכשירי טלוויזיות" שערך מול משרדי רשות השידור בשכונת רוממה שבירושלים.
בפוליטיקה

החל מסוף שנות ה-80[דרושה הבהרה] היה הרב יצחק פעיל במפלגת ש"ס[דרוש מקור].
בפוליטיקה > מפלגת כח להשפיע

בנובמבר 2012, לקראת בחירות לכנסת התשע עשרה, הודיע הרב יצחק על ריצתה לכנסת של מפלגה בהנהגתו בשם "כח להשפיע", ולה אופי חברתי-כלכלי.
מוטו המפלגה היה "מחזירים השלטון לעם", ובין מטרותיה: הורדת מחיר הלחם לשקל בודד, חלוקת קרקעות הקיבוצים לזוגות צעירים, ביטול המע"מ על מוצרי יסוד, אספקת כל התרופות הקיימות לכל (גם אלה שאינן בסל התרופות), העלאת המהירות המותרת בכבישים ל-140 קמ"ש, והוזלת מחירי הדלק.
המפלגה הייתה בהנהגתו של הרב יצחק אך הוא עצמו לא היה מועמד מטעמה בנימוק שלא יחרוג ממנהגו שלא להצביע לכנסת, והמפלגה מיועדת רק עבור מי שנוהג להצביע לכנסת.
בפוליטיקה > מפלגת כח להשפיע > המניע להקמת המפלגה

לדברי הרב יצחק המפלגה הוקמה לאחר התייעצות עם הרב אהרן לייב שטיינמן, שאמר לשליחו של יצחק - הרב אברהם שלמה ליבוביץ, כי "אם יש כח, מצווה להציל". עם זאת, מאוחר יותר הרב שטיינמן הודיע כי אינו תומך במפלגה ואף שלח את הרב ליבוביץ לבקש מהרב יצחק כי יבטל את ריצתה של המפלגה.
בפוליטיקה > מפלגת כח להשפיע > העימות עם אנשי ש"ס

במהלך קמפיין הבחירות התפתח עימות בין הרב יצחק לבין מפלגת ש"ס, והרב עובדיה יוסף פרסם שהרב יצחק "הקדיח תבשילו" ושהוא אינו מוחל לו ולתומכיו. עשרות רבנים המזוהים עם ש"ס חתמו על כרוז נגדו תחת הכותרת "מחאה נמרצת - רבם דקרו".
בפוליטיקה > מפלגת כח להשפיע > בחירות

לפני הבחירות טען הרב יצחק שהמפלגה תשיג מספר דו-ספרתי של מנדטים. בפועל זכתה המפלגה בכ-28,000 קולות שהיו כ-0.7% מכלל הבוחרים (כ-0.96 מנדט), פחות מאחוז החסימה שעמד באותה שנה על 2% מכלל הבוחרים, ולכן המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. הרב יצחק ותומכיו טענו להטיה בספירת הקולות.
בפוליטיקה > מפלגת כח להשפיע > אחרית דבר

בעשור השני של המאה ה-21, ובפרט לאחר ניסיונו לרוץ לבחירות, הרבה להתבטא בחריפות נגד רבנים ומחזירים בתשובה אחרים שמתחו עליו ביקורת, וכינם בכינויי גנאי כגון "ליצן", "רמאי" ו"רשע"[דרושה הבהרה].
עם ההחלטה להימנע מריצה בבחירות הבאות, החליט הרב להקים את קהילת "פז" בבני ברק.
משנתו > הציונות ומדינת ישראל

הרב יצחק מותח ביקורת כלפי המדיניות האנטי-דתית לדעתו, של ראשי הציונות החילונית. בקלטת שכותרתה "בצל הדמוקרטיה" תקף את יחסם של מדינת ישראל ומנהיגי הציונות כלפי הציבור המזרחי-מסורתי וכלפי הציבור החרדי, בין היתר בתקופת השואה. בקלטות אלו הוא מסתייע בקטעי ראיונות עם שלושה חוקרים ישראלים חילונים: אמנון רז-קרקוצקין, תום שגב ויובל שטייניץ.
באחת מהרצאותיו אמר ביחס למדינת ישראל:
יש להבדיל בין מדינת ישראל לבין ארץ ישראל לבין עם ישראל.

ארץ ישראל - שלנו, עם ישראל - עמנו. מדינת ישראל עם מדיניות לעקור את היהדות - אין לה זכות קיום.
עם זאת, תומך הרב יצחק בעלייה לארץ ישראל של יהדות התפוצות ובישוב הארץ הוא אף טען בסרט על עצמו: "אין ציוני יותר ממני"; הוא מתנגד לנטורי קרתא, ובעימות עם איש הקבוצה הגדירם כ"רודפים" ומשתפי פעולה עם אויבי עם ישראל.
ביוני 2023 טען הרב שמפלגת מפא"י שיתפה פעולה עם הנאצים בשואה וששם המפלגה היה כתוב על קרונות הרכבות באירופה. הראיות שהוא סיפק לטענה זו הוכחו כמופרכות ובתגובה לכך איימה מפלגת העבודה בתביעת דיבה של עשרה מיליון שקלים והתנצלות פומבית
בפברואר 2025 טען כי העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הייתה "איזון דמוגרפי" של השלטון הציוני-חילוני נגד האוכלוסיה החרדית.
משנתו > הופעת זמרים מול קהל מעורב

בשנת 2010 יצא נגד זמרים דתיים וחרדים הנוהגים להופיע מול קהל מעורב, בהסתמכו על פסקי הלכה האוסרים זאת{{הערה|אברהם הלוי, ‏"אתן לך 100 ש"ח אם תשברי את הדיסק של חיים ישראל", באתר כיכר השבת, 12 באוגוסט 2010}. בעקבות זאת הצטרף לבית דין עצמאי בראשות הרב בן-ציון מוצפי, שבו פסקו עונש מלקות סמלי לזמר שביקש "תיקון" על כך שהופיע בפני קהל מעורב. פעילויות אלה עוררו תגובות בתקשורת. מקצת מן הזמרים נגדם יצא, שללו את גישתו.
משנתו > צניעות האישה

בהסתמך על כמה פוסקי הלכה, הביע הסתייגות מנהיגת נשים.
דחה ביקורת על נשים חרדיות המתעטפות ברעלות, מאחר שלדבריו אין בכך איסור הלכתי.
משנתו > מדעי הטבע ומדעי החיים

יוצא בהרצאותיו נגד כמה תורות מדעיות מקובלות בענייני ראשית היקום, גילו של כדור הארץ, ואבולוציה ביולוגית של החי. כך למשל, טען שהיות שהעולם ודאי בן כמה אלפי שנים, והיהדות מטילה ספק ביחס להיווצרותו מוקדם יותר, הרי שמטעמי ודאות יש להעדיף את גרסתה ולפקפק בתיארוך המדעי.
משנתו > תורת הקבלה

סבור כי ראוי שיעסקו בתורת הקבלה רק תלמידי חכמים נשואים ומעל גיל 40. הוא מתנגד גם לשימוש בקמעות ובסגולות, וסבור כי הסגולה היחידה היא שכר אלוהי, המגיע לכל אדם בהתאם למצוות שהוא מקיים. לדבריו היהדות לא מציעה דרכים נוספות להתחבב על האל, מלבד שמירת המצוות. לא אחת הביע התנגדות לנסיעות לאומן לקבר רבי נחמן מברסלב בראש השנה, בטענה שבחג זה יש להיות עם המשפחה.
משנתו > כשרות

החל משנת 2015 החל להתייחס רבות לנושא הכשרות, כולל לנושא השחיטה. לדעתו לא ניתן לספק בשר כשר ותבלינים כשרים באופן תעשייתי-המוני כלל והוא מותח ביקורת חריפה על כל ההכשרים המספקים אותם.
מדריך את שומעיו לשחוט באופן פרטי או להימנע מאכילת בשר, וכן גם לנקות ירק ופרי לבד עם שולחן שיקוף ולהכין תבלינים לבד.
בעקבות עמדות אלה, קהילת פז בראשה הוא עומד החלה לשווק תבלינים בייצור עצמי כמו גם אוכל מוכן צמחוני.
משנתו > אחרית הימים

בכמה הזדמנויות פרסם תחזיות שגויות הצופות מלחמות קשות שבהן תהיה מעורבת מדינת ישראל. כך למשל צפה ששנת תשע"ה (2014-2015) "לא תהיה קלה" בטענה שאנו מתקרבים למלחמת גוג ומגוג ורק מעטים מהיהודים יינצלו אז.
משנתו > מגפת הקורונה

מאז תחילת מגפת הקורונה עוסק הרב יצחק בהפצת תאוריות קשר בנוגע למגפת הקורונה ו-5G.
בזמן מגפת הקורונה הוציא סדרת סרטים בת למעלה מ-900 פרקים בשם "וירוס TV"  שבה הפיץ בין היתר תאוריית קשר סביב מחלת נגיף קורונה 2019 אשר הפרק האחרון שלה, פרק 987, שודר באמצע שנת 2024.
לדבריו, מדובר במחלה המופצת על ידי ביל גייטס ואחרים, שמטרתה לדלל את אוכלוסיית העולם, בהתאם ל"אג'נדה 21" של האו"ם, ושאיפות הפורום הכלכלי העולמי. הוא מאשים את גייטס גם בייצור והפצת וירוסים כדי להרוויח מחיסונים עבורם, ומביא טענות לפיהן טכנולוגיית 5G עלולה לגרום למחלות. בסוף פרק 300 של סדרת "וירוס TV", אמר על צופי תוכניתו:
מייצרים עננים עם נסורת, אלומיניום ומתכות, להרעיל אתכם, כדי ש-5G ישלוט עליכם, ויחסלו אתכם בהמונים ואתם מפגרים יושבים וממתינים למוות, אתם חושבים שלוקחים אתכם למקלחות כן?
הרב יצחק מתנגד לחיסונים בכלל ולחיסונים נגד מחלת נגיף קורונה 2019 בפרט. הוא טוען שמדובר במזימה שמטרתה להחדיר ביו-שבבים לגופם של בני האדם[דרוש מקור], במסגרת סדר עולמי חדש ומזימה של הבונים החופשיים לדילול אוכלוסין. הרב יצחק טוען כי החיסונים עלולים לגרום למומים בילדים. הרב גם הוציא מספר שירי מחאה בעניין זה.
תביעות דיבה

הרב יצחק טוען כי התקשורת מתנכלת לו ובכמה מקרים תבע גופי תקשורת על הוצאת דיבה.
תביעות דיבה > עיתון מעריב

בספטמבר 2008, נדחתה תביעת הרב לצו מניעה לפרסום כתבה בעיתון מעריב בה נטען כי הכריז חרם צרכנים נגד חברת שטראוס גרופ עקב חסות שנתנה למצעד האהבה בתל אביב..
תביעות דיבה > מודיעין ניוז

בשנת 2008 תבע בתביעת דיבה את אתר החדשות "מודיעין ניוז" לאחר שזה טען כי הרב יצחק השווה בין הרצל ובין היטלר. התביעה התקבלה, ובבית משפט השלום זכה הרב יצחק במלוא הסכום שתבע, 100,000 שקלים, ובהוצאות משפט על-סך 12,000 ש"ח. עם זאת, בערעור בבית המשפט המחוזי הופחת הסכום ל-9,000 שקלים והוצאות על-סך 1,800 ש"ח.
תביעות דיבה > רפי גינת

תבע את רפי גינת ואחרים בעקבות תחקיר כלבוטק, שעסק בנוכל שקיבל כספים במרמה בעת שעבד בהפקת עלון חדשות שופר. בית משפט השלום בהרצליה נתן בשנת 2016 תוקף של פסק דין לפשרה, לפיה שדרו הנתבעים כתובית הבהרה בעניין אותו תחקיר, ופיצו את הרב יצחק ב-50,000 ש"ח ובהוצאות משפט בסך 7,000 ש"ח.
תביעות דיבה > תביעה בגין השמצות בפייסבוק

בשנת 2016 פורסם בדף הפייסבוק "המחרטטים בתשובה" קטע משיעורו, בו הוא מתיר את איסור לשון הרע ביחס למחללי שבת. הנתבע, שהבין שהותר לשון הרע במשמעותו בחוק הישראלי, כתב בתגובה ש"לא מפתיע" שהרב מעודד לפשע, וש"הוא נוסע בשבת להרצאות בטענה שמותר לו", ומשכך מותר לספר גם עליו לשון הרע. בשנת 2018 נפסק שישלם הנתבע פיצויים בסך 50,000 ש"ח ו-15,000 ש"ח הוצאות משפט.
תביעות דיבה > סכסוך עם חסידים לשעבר

בשנת 2016 פרסמו שניים מתלמידי הרב לשעבר סדרת סרטוני יוטיוב, בהם אמרו שהוא "שקרן", "גנב", "מנכ"ל של ה-SS" ועוד. בשנת 2019 נפסק שישלמו פיצויים של 20,000 ש"ח במצטבר בנוסף להוצאות משפט.
ביקורת

בשנת 1999 שודר בתוכנית "עובדה" תחקיר שבו הופיעו הורים לחוזרים בתשובה הקשורים ברב יצחק שהביעו את תסכולם. בתחקיר הוצג נער שהתאבד והוטלה האשמה ברב יצחק. הרב יצחק ענה להאשמות בקלטת שבה הראה חוזרים בתשובה שהביעו שביעות רצון מצעדם זה, כמו גם הורים ומכרים שלהם אשר שיבחו אותו. עוד טען כי הנער התאבד בעקבות אהבה נכזבת כחצי שנה לאחר שחדל להיות דתי ויצא בשאלה.
לפי אריה דרעי, הרב אמנון יצחק כמו גם הרב חיים אמסלם גרמו נזק אלקטורלי למפלגת ש"ס בעת הבחירות לכנסת ה-19.
בתרבות הפופולרית

הדמות הטלוויזיונית "ארנון יצחקי", שהתבססה על דמותו, כיכבה בעונה הראשונה של תוכנית הבידור הסאטירית "שבוע סוף!" בחיקוי של מיקי גבע.
בתוכנית הבידור "בובה של מדינה" השחקן אסי ישראלוף חיקה את דמותו של הרב במהלך העונה.
תוכנית הבידור "צינור לילה" הציגה לסירוגין מונולוגים הומוריסטיים מפי הרב יצחק.
דמותו של הרב חג'בי בסדרה "שבאבניקים" מבוססת על דמותו.
תוכנית הבידור ארץ נהדרת הציגה לסירוגין חיקויים הומוריסטיים בהתבסס על דמותו. כך למשל בעונה 18 השחקן מריאנו אידלמן חיקה את דמותו.
בתוכנית הרדיו הסאטירית חותרים למגע ששודרה על ידי צמד הקומיקאים שרון טייכר וערן זרחוביץ' בוצע חיקוי הומוריסטי של הרב על ידי הקומיקאי אסי כהן הנותן הסבר של הרב לנגיף הפוליו.
חיים אישיים

נשוי לאורה ואב לשמונה. התגורר בשכונת נוה אחיעזר בבני ברק, אך עבר משם לשכונת בית וגן בירושלים, בסמיכות לבנייני הולילנד.
אלעזר מנחם מן שך

| --- | --- |

הרב שך נואם
 לידה:  1 בינואר 1899 י"ט בטבת ה'תרנ"ט האימפריה הרוסית ובלנינקס, האימפריה הרוסית
 פטירה:  2 בנובמבר 2001  (בגיל 102) ט"ז בחשוון ה'תשס"ב ישראל בני ברק, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' 
 תאריך עלייה:  7 בינואר 1941
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה) ישיבת סלוצק
 תקופת הפעילות:  ? – 2 בנובמבר 2001 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת פוניבז', ראש מועצת גדולי התורה ומנהיג הציבור הליטאי, פוסק, מחבר ספרי הלכה
 רבותיו:  הרב נתן צבי פינקל, הרב איסר זלמן מלצר, הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, הרב חיים עוזר גרודזנסקי, הרב יצחק יעקב רבינוביץ (פוניבז'), הרב ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים)
 תלמידיו:  הרב ברוך ויסבקר, הרב דב צבי קרלנשטיין, הרב דן סגל, הרב אשר דויטש
 בני דורו:  הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב משה פיינשטיין
 חיבוריו:  אבי עזרי, מכתבים ומאמרים, מראש אמנה, מחשבת מוסר, שימושה של תורה, יגיעת ערב, ועוד
 בת זוג:  גוטיל שך (למשפ' גלומובסקי)
 אב:  רבי עזריאל
 אם:  בת שבע למשפחת לויטן
 צאצאים:  מרים רייזל (נולדה בליטא), דבורה ברגמן (נולדה בליטא), ד"ר רבי אפרים עזריאל שך (נולד בליטא)
 
 תפקידים נוספים:  נשיא החינוך העצמאי, נשיא ועד הישיבות
 
הרב שך (שני משמאל) בישיבה הראשונה של מועצת גדולי התורה של דגל התורה, תשמ"ט, 1989
הרב אלעזר מנחם מן שך (י"ט בטבת ה'תרנ"ט, 1 בינואר 1899 – ט"ז בחשוון ה'תשס"ב, 2 בנובמבר 2001) היה ראש ישיבת פוניבז' ונשיא מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל ולאחר מכן של דגל התורה. משנות ה-70 הנהיג את רוב הציבור החרדי ליטאי במדינת ישראל.
הרב שך היה חניך ישיבות ליטא בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה. בגיל 23 התמנה לראשונה כר"מ, ומאז לימד תורה במשך כשבעים וחמש שנה, בישיבות בליטא ובישראל. פריצתו לקדמת ההנהגה התורנית והציבורית החלה בשנות ה-60. במשך כשלושה עשורים הוא נחשב הסמכות הרוחנית והציבורית העליונה בציבור החרדי-הליטאי. הוא העצים את חשיבותן של "דעת התורה" וההשקפה התורנית בתודעת הציבור החרדי. יזם הקמתן של ישיבות רבות בישראל ושימש נשיאן ופטרונן. במקביל גיבש את הציבור הליטאי כקבוצה. ייסד את מפלגת דגל התורה, את העיתון "יתד נאמן" ואת מערכת הכשרות "שארית ישראל".
ביוגרפיה > תקופת ליטא > ילדות ונעורים

הרב אלעזר מנחם מן שך (בליטאית: Elazaras Šachas, ברוסית: Элазар Менахем Шах) נולד ב-1 בינואר 1899 (י"ט בטבת ה'תרנ"ט) בעיירה ואָבּאָלניק, בפלך קובנה שבליטא (באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית), בן רביעי במשפחה בת תשעה ילדים. אביו, עזריאל שך, היה סוחר תבואה וקמח. האם, בת שבע לבית לויטן, היא בתו של הרב ישראל מאיר הלוי לויטן מפומפיאן. אחיה הם הרב בן ציון לויטן והרב אשר ניסן לויטן. בינקותו חלתה אמו ונלקחה מחוץ לעיירה. הוא נלקח לביתו של רב העיירה, והרבנית הייתה לו לאומנת עד להחלמתה של האם. בהיותו ילד בן חמש צעד לבדו ברחובות העיירה בליל יום הכיפורים וקבוצת צוענים שנקלעה למקום חטפה אותו וניסתה להימלט, אך כמה מבנות העיירה נחלצו להצילו. מאז מדי מוצאי יום הכיפורים ציין את "יום ההצלה" שלו בחלוקת משקה "לחיים".
בשנת תרס"ט (1909), בגיל 10, החל ללמוד בישיבה שבעיר פוניבז' אצל הרב יצחק יעקב רבינוביץ. בתקופה זו השתתף בשיעוריו של הרב נפתלי הרץ קרצ'מר שנמסרו לתלמידים צעירים בישיבה שהקים הרב קרצ'מר בפוניבז'. בשנת תרע"ג (1913) עזב את פוניבז'. למשך תקופה קצרה למד בישיבה בעיירה שקודוויל שבמחוז טאורגה, אצל הרב שאול זקש והרב אליהו בער קאץ. בהמשך אותה שנה עבר ללמוד בישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה. מקומו בבית המדרש היה בסמיכות למקומו של הרב נתן צבי פינקל, "הסבא מסלובודקה". עם הזמן יצר עמו קשר קרוב והחשיבו כרבו. כעבור זמן החל לשמוע בקביעות את שיעוריו של ראש הישיבה הרב משה מרדכי אפשטיין. בסלובודקה התוודע גם לרב איסר זלמן מלצר שקירב אותו אליו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עזבו תלמידי ישיבת סלובודקה את הישיבה מחשש שיגויסו לצבא. הוא החליט לשוב לביתו בוואבוילניק, לאחר חמש שנים שלא התראה עם משפחתו. בתקופת שהותו שם, מחודש אלול תרע"ד עד סוף חורף תרע"ה, למד יחד עם קבוצה של תלמידי ישיבה בבית המדרש המקומי. הם שמעו שיעורים מפי רב העיירה, הרב יהודה לייב פורר, וכן מפי הרב יחזקאל ברשטין, ראש ישיבת "אור ישראל" בסלובודקה ומחבר הספר "דברי יחזקאל", ששהה בבית חותנו תושב המקום.
בשנת ה'תרע"ה (1915), בעצת הרב יחזקאל ברשטין, עזב את וואבוילניק ונסע ללמוד בישיבת סלוצק. במשך תקופה ארוכה הוא למד בתנאי דחק קשים במיוחד. הוא סבל מחרפת רעב, לגופו הייתה חולצה אחת, והוא לא הסתפר במשך שנה וחצי[דרוש מקור]. כעבור זמן הוזמן לביתו של ראש הישיבה, הרב איסר זלמן מלצר. הרב מלצר הקצה לו בביתו פינה ללימוד וללינה. הוא מינה אותו ללמוד עם קבוצת בחורים תמורת מלגה מסוימת. בין תלמידיו מתקופה זו היה הרב יחיאל מיכל פיינשטיין.
באותה תקופה פגש את הרב יוסף יוזל הורוביץ, "הסבא מנובהרדוק", שהגיע לישיבת סלוצק כדי להשפיע מרוח תנועת המוסר על תלמידי הישיבה. בשנת תרע"ח (1918) נסע למינסק, שם שהה הרב חיים סולובייצ'יק, והמתין מספר ימים בניסיון לפגוש את הרב סולובייצ'יק, אולם בשל מצב בריאותו הקשה הדבר נמנע ממנו. במקום זאת הוא פגש בבנו, הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, ובין השניים נוצר קשר, שלימים התהדק.
בשנת תרפ"א (1921), בעקבות השינויים הפוליטיים האזוריים, נאלצה ישיבת סלוצק להתפצל. בסלוצק נותר הרב מלצר, שכיהן גם כרב המקומי, ואילו חתנו הרב אהרן קוטלר עזב עם קבוצה של כחמישים תלמידים והקים ישיבה בקלצק. תקופה קצרה לאחר מכן מונה הרב שך רשמית לר"מ בישיבה בסלוצק. באדר תרפ"ג (1923), עקב סכנת מאסר של השלטון הקומוניסטי, נמלטו הרב מלצר והרב שך מסלוצק לקלצק ושתי הישיבות אוחדו מחדש.
ביוגרפיה > תקופת ליטא > נישואיו

בשנת התרפ"ד (1923) נישא לגוטל, בת בן-ציון ופרומה רבקה גילמובסקי, אחותו של הרב מלצר שהיה גם השדכן. עד שהשתדכו, גוטל הייתה סטודנטית לרפואה במוסקבה, אך מאז שהכירו, עזבה גוטל את לימודיה כדי להקדיש את חייה למענו.
איש מבני משפחתו של הרב שך לא השתתף באירוע הצנוע, שנערך בבית פרטי בעיירה ניסעוויז הסמוכה לסלוצק ובנוכחות מניין אנשים. כשושבינו של הרב שך שימש הרב מלצר. בתקופה שלאחר נישואיו התגורר במיר, מקום מגוריו של חותנו. בתקופה זו התקרב לרבה של מיר, הרב אברהם צבי קמאי, והשניים הרבו לעסוק בדברי תורה. הקשר התורני ביניהם נמשך לאורך השנים בחליפת מכתבים, כמה מהם פורסמו בספרו של הרב שך "אבי עזרי".
כעבור זמן שב הרב שך ממיר לקלצק והשתלב בהרבצת תורה בישיבה. בשנת תרפ"ה (1925) עזב הרב מלצר את קלצק ועלה לארץ ישראל. בעקבות זאת הגביר הרב שך את מעורבותו בהנהגת הישיבה. באותה שנה הצטרף לישיבה כמשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין ומאז נוצרה הערכה הדדית בין השניים.
לאחר פטירת הרב משה סוקולובסקי, ראש ישיבת תורת חסד בבריסק, בי"ט בטבת תרצ"א (8 בינואר 1931), חיפש הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, ראש ישיבה חדש. הרב מלצר פנה במכתב לרב סולובייצ'יק והציע לו למנות את הרב שך לראשות הישיבה. לרב מבריסק כבר הייתה היכרות קודמת עם הרב שך, והוא הזמינו לעירו. בתום המפגש ביקש הרב מבריסק למנותו לראש הישיבה, אולם לבסוף המינוי לא יצא אל הפועל לאחר שהנהלת הישיבה הציבה תנאי לפיו תפקיד ראש הישיבה יהיה כרוך גם בנשיאת הנטל הכספי.
לאחר פטירת הרב מאיר שפירא, ראש ישיבת חכמי לובלין, חיפשה הנהלת הישיבה בלובלין ראש ישיבה חדש. הרב חיים עוזר גרודזנסקי המליץ במכתב להנהלת הישיבה על מועמדותו של הרב שך. הרב שך נסע ללובלין ואף מסר שיעור בפני תלמידי הישיבה. כשחזר לליטא נסע לווילנה להתייעץ עם הרב גרודז'נסקי, ולאחר שפרס בפניו את צדדי העניין פסק לו הרב גרודזנסקי שלא לקבל את המשרה.[דרושה הבהרה] לימים, לאחר פטירת הרב שמעון שקופ, ראש ישיבת גרודנא, העלה הרב גרודזנסקי את מועמדותו הרב שך למלא את מקומו בראשות הישיבה, אולם גם תפקיד זה לא יצא אל הפועל.
בשנת תרצ"ד (1934) התמנה הרב שך לראשות ישיבת נובהרדוק. משפחתו נותרה בקלצק והוא היה מגיע אליה אחת לכמה זמן[דרושה הבהרה]. לאחר כשנתיים החליט לעזוב את משרתו - "כי אין פה המקום בעדי מכמה וכמה טעמים".
ביוגרפיה > תקופת ליטא > מתמנה לראשות ישיבה

עוד בשנת תר"צ (1930) פנה האדמו"ר רבי אברהם אלימלך פרלוב מקרלין לרב חיים עוזר גרודזנסקי במכתב שבו הוא מבקשו להציע מועמד מתאים לראשות ישיבת בית ישראל (קרלין) שנקראת גם "אור ישראל" ששכנה בעיר לונינץ. באותה תקופה הזדמן הרב שך לביתו של הרב גרודזנסקי, בשעה שהתקיימה שם אספת רבנים ובהם האדמו"ר מקרלין. האדמו"ר התרשם מהרב שך והציע לו את התפקיד. הרב שך ביקר בלונינץ, אולם המינוי יצא לפועל רק בסוף שנת תרצ"ה (1935). גם בתקופת כהונתו בלונינץ הוא שהה בה לבדו ומשפחתו נותרה בקלצק. במשך תקופה שימש גם כמשגיח הישיבה ומסר שיחות מוסר לתלמידים.
לקראת חג השבועות תרצ"ח (1938) תכננו הבחורים, חסידי קרלין, לנסוע לאדמו"ר מקרלין. הרב שך התנגד, משום שראה את החג כ'יום מתן תורה' שבו יש להגביר את לימוד התורה. האדמו"ר עצמו התיר להם לנסוע. הרב שך הציב תנאי שהתלמידים יסעו אך ורק לחג וישובו מיד לאחריו. באותה שנה חל חג השבועות בימים ראשון ושני בשבוע, והבחורים הקדימו את הנסיעה כבר מיום חמישי שלפני כן, ואף אחרו את שובם ליום חמישי שלאחריו. בעקבות זאת החליט הרב שך להתפטר לאלתר, אולם לאחר הפצרות האדמו"ר מקרלין ניאות להישאר בתפקידו. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד ערב מלחמת העולם השנייה.
בשנת תרצ"ח (1938) נסע לביקור בעיירת הולדתו וואבוילניק ונפגש עם אמו לאחר שלא התראה עמה שנים רבות. היא נפטרה שנתיים לאחר מכן, בערב יום הכיפורים ת"ש (22 בספטמבר 1939). באותה תקופה חלתה בתו הבכורה מרים ואשתו שהייתה קודם לכן סטודנטית לרפואה במוסקבה נסעה לווילנה כדי לטפל בה. הרב חיים עוזר גרודזינסקי הורה לה לחזור לקלצק ולהביא את משפחתה לווילנה.
בשנת ה'ת"ש (1940) העתיקו ישיבות רבות את מקומן לווילנה, שהייתה אז תחת שלטון ליטאי עצמאי ומשכה אליה פליטים יהודים רבים. הרב שך שהה עם משפחתו בווילנה וריכז את תלמידי ישיבת קלצק שהגיעו לעיר, אליהם הוסיף כמה מתלמידי ישיבת לונינץ שאף הם הגיעו לווילנה. באותה תקופה נפטרה בווילנה בתו מרים בת הארבע עשרה. בתקופה זו היו הרב שך ומשפחתו מבאי ביתו של הרב גרודזנסקי.
כעבור כמה שבועות החליט ראש ישיבת קלצק הרב אהרן קוטלר להעתיק את ישיבתו הגולה, שמנתה למעלה ממאתיים בחורים, ליאנובה שליד קובנה. הרב שך כיהן בה כר"מ ומסר שיעורים לתלמידים. בה' באב ת"ש נפטר בווילנה הרב חיים עוזר גרודזנסקי, וכל תלמידי הישיבה ורבניה, ובהם הרב שך, נסעו להלוויה. בשובם ליאנובה נשא הרב שך הספד בישיבה.
ביוגרפיה > העלייה לארץ ישראל

בעקבות המצב באירופה החל הרב שך במאמצים להשגת אשרות עלייה לארץ ישראל. בפרוץ מלחמת העולם השנייה הוא החזיק 'אשרת יציאה' מוילנה לארץ ישראל והתלבט אם לנצל אותה גם ללא משרה מובטחת בארץ או להישאר בתפקידו כראש ישיבה בפולין שתחת הצבא הרוסי, וכפי שהמליץ לו הרב חיים עוזר גרודזנסקי. הוא החליט לבסוף לעשות גורל: הוא החזיק שני מסמכים ונתן לפקיד לקחת אחד מהם, והלה לקח את 'אשרת היציאה'. למרות זאת, הרב שך לא מיהר לממש את האשרה. כאשר קולות המלחמה הלכו וקרבו הוא החל להשתדל להשיג סֶרטִיפִיקָטים לארץ ישראל והצליח לעשות זאת בהשתדלות הרב איסר זלמן מלצר. בחורף 1941 יצא עם משפחתו מווילנה דרך מוסקבה לאודסה ומשם לטורקיה. ב-7 בינואר 1941 הגיעו לארץ ישראל. בהגעתם לירושלים עברו להתגורר בבית הרב מלצר.
שבוע לאחר שעלה לארץ ישראל הגיע הרב משה אביגדור עמיאל אל ביתו של הרב מלצר והציע למנות את הרב שך כר"מ בישיבת היישוב החדש שהקים בתל אביב, בין השאר בעקבות המלצה על הרב שך שקיבל שנה קודם לכן מהרב גרודזנסקי. בהמלצת הרב מלצר קיבל הרב שך את ההצעה ועבר להתגורר בתל אביב בדירה שכורה בשכונת מרכז בעלי מלאכה.
כעבור כמה חודשים פגש הרב שך את הרב אברהם פרבשטיין ותהה באוזניו מדוע האנשים סביבו תמהים על כך שהוא משמש כר"מ בישיבתו של הרב עמיאל. הרב פרבשטיין הפנה אותו אל החזון איש שהורה לו לעזוב את משרתו לאלתר, תוך שהוא מתבטא "כפי ששמעתי עליכם, הייתה זו פליאה שנכנסתם לשם". ההתנגדות נבעה בשל הביקורת שהייתה לרבנים החרדים על הרב עמיאל, שהשתייך לחוגי המזרחי. בעקבות זאת הודיע הרב שך על פרישתו.
בשנת תש"ב, בהמלצת החזון איש, התמנה הרב שך לראש ישיבה בישיבת "בית יוסף"-נובהרדוק בירושלים, שבראשה עמד הרב חיים אליעזר בן ציון ברוק, ועבר להתגורר בשכונת כרם בירושלים ושכר את הדירה מאת בעל הבית הרב שו"ב (באותה שכונה התגורר גם בסמיכות הרב חיים גריינימן בעל החידושים וביאורים). התלמידים השתייכו לכל המגזרים בציבור החרדי, ובהם חסידים, ירושלמים ובני עדות המזרח. מלבד התלמידים המקומיים קלטה הישיבה צעירים פליטי השואה. את השיעור היומי היה הרב שך מוסר בעברית ואת "השיעור הכללי" מסר ביידיש, כפי שהורגל בישיבות ליטא ורוסיה.
באותה תקופה התקרב לרב מבריסק, הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק, שעלה לארץ ישראל כמה חודשים אחריו והתיישב בירושלים.