stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמר מייסנר
ביוגרפיה > 1974 > אלופת ישראל

חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת מכון וינגייט זכתה מייסנר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 מדליות כסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:53.7 דקות, לפני לילך הראל (6:00.5 דקות) ודניאלה יוסטר מברית מכבים עתיד (6:00.9 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.9 דקות, אחרי נאוה כגן (1:23.0 דקות) ונוגה גרנוב (1:24.6 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.5 דקות, אחרי כגן (2:56.3 דקות) ולפני גרנוב (3:04.4 דקות).
ביוגרפיה > 1975 > כינוס הפועל ה-10

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו בבת גלים בחיפה במאי 1975 זכתה מייסנר במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.9 דקות וסיימה במקום שישי וראשון מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:39.0 דקות.
בתחרות שנערכה בקיאסו שבשווייץ ביוני אותה שנה זכתה מייסנר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:20.48 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי לנוער חדש של 2:37.99 דקות.
ביוגרפיה > 1975 > אליפות אסיה לנוער

באליפות אסיה לנוער שנערכה בסיאול שבקוריאה הדרומית ביולי אותה שנה זכתה מייסנר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:20.15 דקות ומדליית ארד לגילאי 15–17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.08 דקות.
באליפות ישראל לנוער שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה מייסנר ב-5 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי לנערות גיל 16 חדש של 1:06.5 דקות, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:20.8 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי לנערות גיל 16 חדש של 2:54.7 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי לנערות גיל 16 חדש של 2:36.9 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:54.7 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בספטמבר אותה שנה זכתה מייסנר ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:20.9 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:53.8 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:38.7 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:42.7 דקות.
ביוגרפיה > 1976

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוקטובר 1976 זכתה מייסנר ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.7 דקות, לפני ורד כהן מהפועל רמות השבים (1:25.2 דקות) ויעל גולדשמידט ממכבי חיפה (1:25.3 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:55.3 דקות, לפני רות הרשקוביץ מהפועל בת ים (2:57.8 דקות) ויעל גולדשמיט (3:03.1 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:38.5 דקות, לפני טובה אברמוב מהפועל בת ים (2:43.0 דקות) ויעל נתנאל מהפועל חצרים (2:45.6 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי לנערות חדש של 5:37.8 דקות, לפני אברמוב (5:41.3 דקות) ודניאלה יוסטר (5:44.0 דקות).
חיים אישיים

אחיה, בני מייסנר, שחקן נבחרת ישראל בכדורמים, נהרג בפעולת צה"ל בקסבה בשכם ב-24 בפברואר 1989
ראו גם

ישראל במשחקי אסיה
הערות שוליים

↑  גלי שני, יוצאת לאור: התיעוד המצמרר של רות מייסנר, באתר מקור ראשון,17 בינואר 2019
↑  שלמה מוזר, שיא לבוגרות ושיא נוער בפתיחת אליפות השחיה, דבר, 16 בספטמבר 1973
↑  שלמה מוזר, "שלל" ההישגים באליפות השחיה: רק שני שיאים..., דבר, 23 בספטמבר 1973
↑  אורי ירון, גם מייסנר וכגן - לטהראן, מעריב, 6 באוגוסט 1974
↑  אורי ירון, עדי פרג - השחיין מס 1, מעריב, 2 באוקטובר 1974
↑  אהרן להב, שני שיאים ישנים שופרו באליפות ישראל השחיה, דבר, 29 בספטמבר 1974
↑  אתמול בכינוס, דבר, 4 במאי 1975
↑  10 מדליות לשחינים בשווייץ, דבר, 29 ביוני 1975
↑  שחייני הנוער של ישראל זכו ב-2 מדליות זהב, 3 כסף ואחת ארד באליפות אסיה ה-6, דבר, 27 ביולי 1975
↑  פרג קבע בסיאול שני שיאי אליפות, דבר, 28 ביולי 1975
↑  יעקב פתאל, עתודת השחיינים הבריקה באליפות הנוער בוינגייט, דבר, 17 באוגוסט 1975
↑  יעקב פתאל, שחייני הנוער שיפרו עשרה שיאים נוספים במכון וינגייט, דבר, 24 באוגוסט 1975
↑  יעקב פתאל, בנות המין החלש נתנו את הטון באליפות השחיה, דבר, 21 בספטמבר 1975
↑  יעקב פתאל, שיא נוסף לאסנת ארליך ב-200מ' חתירה 2:19,1 ד', דבר, 22 בספטמבר 1975
↑  יעקב פתאל, שלושה שיאים נוספים בסיום אליפות השחייה, דבר, 23 בספטמבר 1975
↑  יעקב פתאל, שני שיאים, תוצאה השווה לשיא ו-2 שיאי נוער, דבר, 10 באוקטובר 1976
↑  אורי ירון, אסנת ארליך וחברותיה קבעו שני שיאי חתירה, מעריב, 11 באוקטובר 1976
↑  4 שיאי בוגרים נקבעו בסיום אליפות השחייה, דבר, 12 באוקטובר 1976
תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'

מוטיב הפתיחה של השיר  דוגמת קול
"תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'" (בגרמנית: "Theo, wir fahr’n nach Lodz") הוא להיט של ויקי לאנדרוס מ-1974. הוא הפך ללהיט בגרמניה. מקורו בשיר: "רוזה, אנחנו נוסעים ללודז'" מאת פריץ לוהנר-בדה וארטור מרסל משנת 1915. ייתכן שהשיר ההומוריסטי הזה מתייחס לשיר ביידיש מלודז', אך אין מסמכים המוכיחים זאת בבירור.
היסטוריה > שיר מלחמה אוסטרי: רוזה, אנחנו נוסעים ללודז'

גרסה של השיר תועדה לראשונה בתחילת מלחמת העולם הראשונה. באותה תקופה פרסמו פריץ לוהנר-בדה (מחבר תמלילי אופרטות) והמלחין האוסטרי ארתור מרסל וֶרָאוֹ את שירם: Rosa, wir fahr'n nach Lodz. זהו שיר צבאי פטריוטי הומוריסטי ("מרש-קוּפְּלֶה"), "מזמור על מרגמת ה-30.5 ס"מ שלנו המכונה: רוזה". מדובר במרגמת 30.5 ס"מ של הצבא האוסטרו-הונגרי, שיוצרה על ידי חברת הנשק הבוהמית סקודה והייתה המקבילה ל"ברטה השמנה" של קרופ הגרמנית. מלחין השירים ארתור מרסל וֶרָאוּ מת ב-1931. התמלילן פריץ לוהנר-בדה נרצח על ידי הנאצים במחנה הריכוז אושוויץ ב-1942.
הטקסט מתייחס לקרב לודז' בסוף 1914. בבית הראשון מוצג "פרָאנְצְל" (כינוי לקיסר אוסטריה פראנץ יוזף). לקיסר יש כלה חדשה, המרגמה הכבדה הזו "רוזה". עם הכלה הזו הוא נוסע ללודז' יחד עם ראש המטה הכללי האוסטרו-הונגרי פראנץ קונרד פון הֶצְנְדוֹרף והפילדמרשל הגרמני פּאוּל פוֹן הינְדֶנְבּוּרְג. מוזכרים קרב קרָאשְנִיק וקרבות על אִיבַאנְגוֹרוֹד, בהם הייתה ל"רוזה" השפעה מהדהדת. לאחר הבית השלישי והאחרון משתנה הפזמון: "רוזה, אנחנו בלודז'". עכשיו נותר ל-"חזקה מכל הנשים" רק לגרש את הצאר ניקולאי ("ניקי") מוורשה.
גרסה זו של השיר הודפסה מספר פעמים על גבי תקליטים, הן בגרמנית והן בהונגרית והייתה לפיכך פופולרית בקרב ציבור גדול של מעצמות המרכז גרמניה ואוסטריה-הונגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה > להיט בגרמניה המערבית: תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'

רוזה, אנחנו נוסעים ללודז' ניצלה מהשכחה בסדרת הטלוויזיה בת 13 חלקים "הרפתקאות החייל האמיץ שווייק", של ערוץ הטלוויזיה האוסטרי ORF, ששודרה באוסטריה ובגרמניה מפברואר 1972. בפרק השישי, ששודר ב-23. בפברואר, אחד האורחים במסיבה שר את השיר ומלווה את עצמו בפסנתר. כך התוודע מלחין הלהיט ליאו ליאנדרוס, אביה של ויקי ליאנדרוס, למילים וללחן. הוא הזמין את התמלילן והמפיק המוזיקלי של המבורג קלאוס מונרו לכתוב טקסט חדש ללחן. מונרו נטש את הנושא הצבאי ושב להתמקד בסצנת היציאה מהכפר לעיר ששלטה בטקסט המקורי. ליאנדרוס ומונרו נטלו את הלחן והפרוזודיה של הפזמון, אבל קיצרו את הבתים בצורה משמעותית וגם שינו את העיבוד המוזיקלי בצורה משמעותית.
ליאו ליאנדרוס שימש כמפיק עבור תיאו, אנחנו נוסעים ללודז' ולא נרתע מההתנגדות של חברת התקליטים פיליפס/פונוגרם, שם לא השתכנעו האחראים מהטקסט שלא תאם בעיניהם את רוח הזמן ואת דמותה של ויקי ליאנדרוס שהתמחתה יותר בבלדות ים תיכוניות ורומנטיות.
האופי התרועתי של מוטיב הפתיחה מאוד יוצא דופן ביחס ללהיט אבל מעניק ליצירה ייחודיות בולטת וקליטה. הטון ההומוריסטי, המעט אירוני, של היצירה מאוזן בתחכום דרך הנגדת הטקסט ה"אזרחי" והמוזיקה בעלת הגוון ה-"צבאי".
פרסום והצלחה

הסינגל Theo, we're driving to Lodz / You and me and heaven יצא בתחילת מאי 1974, וה-A-side הופיע לראשונה בטלוויזיה ב־Starparade ב-16 במאי. התקליט נמכר ב-400,000 עותקים עד יולי, נכנס לראשונה במצעד הפזמונים הגרמני ב-27 במאי 1974 ונשאר שם 28 שבועות (כולל 18 שבועות ב-10 המובילים). הוא דורג במקום הראשון במשך שבוע והפך ללהיט קיץ. הוא נשאר הלהיט היחיד של ליאנדרוס בגרמניה. באותה שנה הוציא הזמר הבווארי בלתזר פרודיה בשם Marie, mir bleim dahoam (בסלנג: "מארי, אנחנו נשארים בבית").
ליאנדרוס הוציאה גם גרסה אמריקאית תחת הכותרת Henry, Let's Go to Town, הבריטים מכירים את השיר בשם Danny, Teach Me to Dance. הגרסה הצרפתית Théo, on va au bal, יצאה בקנדה ובצרפת. גרסאות אלה משמיטות כולן את שם המקום לודז'. בפולין, השיר נודע לציבור הרחב רק בשנת 2009, כאשר נעשה בו שימוש בסרט פרסום בשפה הגרמנית עבור משרד התיירות העירוני לודז'. אולם כאן, בניגוד לויקי ליאנדרוס, שם המקום לודז' מושר בהגייה הפולנית הנכונה. הסרט זכה בפרס בבורסת התיירות הבינלאומית של ברלין.
מהדורות תווים

Artur Marcell Werau (Musik), Fritz Löhner-Beda (Text): Rosa, wir fahr'n nach Lodz! Marsch-Couplet (Hymnus über unsere 30,5 ctm. Mörser genannt „Rosa“); op. 450 von Werau. Krenn, Wien o. J. Titelblatt, Text und Noten, Digitalisate in der Wienbibliothek im Rathaus
Theo, wir fahr'n nach Lodz (Rosa, wir fahr'n nach Lodz). Bearbeitung: Leo Leandros, Klaus Munro. Arrangement: Klaus Munro. Originaltext: Beda. Subtext: L. Leandros, K. Munro. Für Gesang und Klavier oder Akkordeon. Wiener Musikproduktion, Wien 1974
הקלטות קול

רוזה, אנחנו נוסעים ללודז' . תקליטי פאבוריט 1–025184, מטר 177, o. י' (כנראה 1915). עם תזמורת פאבוריט וינה וקארל אויווארי (שירה). קובץ שמע באתר mediathek.at
Rózsi, Lodzba megyünk. תקליטי פאבוריט 1–23658, מטר 178 ו-198 (כנראה 1915). עם תזמורת פאבוריט ומקהלה לא ידועה. קובץ שמע באתר gramofonline.hu. רק הפזמון מושר (בהונגרית)
רוזה, אנחנו נוסעים ללודז', מתוך סדרת הטלוויזיה האוסטרית מ-1972 "החייל האמיץ שווייק". הקטע ששימש השראה עבור ליאו ליאנדרוס בכתיבת: תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'. קטע וידאו ביוטיוב
רוזה, אנחנו נוסעים ללודז', מתוך ערב קונצרט מחווה למחבר, פריץ לוהנר-בדה, קטע וידאו ביוטיוב
תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'/אתה ואני ולגן עדן (גרמנית) . פיליפס פונוגרם 6000 143, 1974. מפיק: ליאו ליאנדרוס. עם ויקי ליאנדרוס (שירה)
Théo, On Va Au Bal/L'Amour Est Rouge. פיליפס 6000 148, 1974. עם ויקי ליאנדרוס (שירה). צד א': טקסט צרפתי מאת פייר-אנדרה דוסט. צד ב': גרסה צרפתית של אדומה היא האהבה
Henry, Let's Go To Town/Our Love Is Brighter Than The Starlight. פיליפס 6000 150, 1974. עם ויקי ליאנדרוס (שירה). צד א': טקסט באנגלית מאת ג'ק לויד. B-side: גרסה אנגלית של האהבה זוהרת מכל כוכב
Danny, Teach Me to Dance/ Love Me Tender. פיליפס 6000 408, 1974. עם ויקי ליאנדרוס (שירה). צד א': טקסט באנגלית מאת בריאן בלקבורן
Marie, mir bleim dahoam (מארי, אנחנו נשארים בבית)/פדרו (יום שני בבוקר בהופברהאוס). Jupiter Records 13 575 AU, 1974. עם Balthasar (שירה). צד א': טקסט גרמני מאת קורט הרטה
עדות פרטנית

↑  Hanswilhelm Haefs: Das 3. Handbuch des nutzlosen Wissens. 2002, S. 93.
↑  Rosa, wir fahr’n nach Lodz. originals.be, zuletzt angepasst am 14. Oktober 2012.
↑  Winston Chu: The German Minority in Interwar Poland. Cambridge University Press, Cambridge 2012, S. 117; Moritz Pirol: Halalí. Zehn Porträts. Band 2. Orpheus und Söhne, Hamburg 2010, S. 227f.; Hans-Jürgen Bömelburg: Lodz. Geschichte einer multikulturellen Industriestadt im 20. Jahrhundert. Brill Schöningh, Paderborn 2022, S. 24.
↑  Hans-Jürgen Bömelburg: Lodz. Geschichte einer multikulturellen Industriestadt im 20. Jahrhundert. Brill Schöningh, Paderborn 2022, S. 24.
↑  Hans-Jürgen Bömelburg: Lodz. Geschichte einer multikulturellen Industriestadt im 20. Jahrhundert. Brill Schöningh, Paderborn 2022, S. 24; siehe auch Moritz Pirol: Halalí. Zehn Porträts. Band 2. Orpheus und Söhne, Hamburg 2010, S. 227f.
↑  Valentin Polcuch: „Theo, wir fahr’n nach Lodz“. Alter Lodz-Song wurde bundesdeutscher Schlager Nr. 1. In: Jahrbuch Weichsel-Warthe, 1975, S. 112–114. Unverändert wieder abgedruckt als: Valentin Polcuch: Wie ein Schmonzeslied zum Schlager wurde. In: Peter E. Nasarski (Hrsg.): Lodz. Die Stadt der Völkerbegegnung im Wandel der Geschichte. Liebig, Köln-Rodenkirchen 1978, S. 78, sowie Valentin Polcuch: „Theo, wir fahrn nach Lodz.“ Ein Schlager im Wandel der Geschichte. In: Peter E. Nasarski (Hrsg.): Lodz – „Gelobtes Land“. Von deutscher Tuchmachersiedlung zur Textilmetropole im Osten. Berlin/Bonn 1988, S. 11–12. Siehe auch Andreas Kossert: ‘Promised Land’? Urban Myth and the Shaping of Modernity in Industrial Cities: Manchester and Lodz. In: Christian Emden, Catherine Keen, David R. Midgley (Hrsg.): Imagining the City. Band 2, Frankfurt und New York 2006, S. 169–192, hier: S. 180.
↑  Valentin Polcuch: „Theo, wir fahr’n nach Lodz“. Alter Lodz-Song wurde bundesdeutscher Schlager Nr. 1. In: Jahrbuch Weichsel-Warthe, 1975, S. 112–114, hier: S. 114.
↑  Ferenc János Szabó: „Magyar hangok“ a habórúból. Az első világháború és a magyar hanglemeztörténet (deutsch etwa: „Ungarische Klänge aus dem Krieg. Der Erste Weltkrieg und die Geschichte der ungarischen Schallplatte“). In: Magyar Zene, Jg. 53, H. 3, August 2015, S. 277–304, hier: S. 288.
↑  Rosa, wir fahr’n nach Lodz. cover.info.
↑  Moritz Pirol, Halalí 2: Zehn Porträts, 2010, S. 229.
↑  Ingo Grabowsky/Martin Lücke, Die 100 Schlager des Jahrhunderts, 2008, S. 102 ff.
↑  Der Spiegel 32/1974 vom 5. August 1974, Tadellos gebaut, S. 91 f.
↑  Vgl. Günter Ehnert (Hrsg.): Hit Bilanz. Deutsche Chart Singles 1956-1980. Hamburg: Taurus Press, 1990, S. 122
↑  Coverinfo
↑  Hans-Jürgen Bömelburg: Lodz. Geschichte einer multikulturellen Industriestadt im 20. Jahrhundert. Brill Schöningh, Paderborn 2022, S. 402 und 417; Video auf youtube, abgerufen am 29. Januar 2016
סִפְרוּת

ולנטין פולקוצ': "תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'"(Theo, wir fahr’n nach Lodz). השיר הישן של לודז' הופך ללהיט מספר 1 של גרמניה. בתוך: Yearbook Weichsel-Warthe, 1975, עמ' 112–114. נדפס מחדש תחת הכותרת: "תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'."(Theo, wir fahrn nach Lodz) להיט בהיסטוריה (Ein Schlager im Wandel der Geschichte) ב: Peter E. Nasarski (עורך) : לודז' – "ארץ מובטחת"(Lodz – Gelobtes Land). מישוב גרמני לייצור בדים ועד למטרופולין טקסטיל במזרח. ברלין/בון 1988, ISBN 3-922131-63-8, עמ' 11–12.
הדפס תווים וטקסט מאת רוזה, אנחנו נוסעים ללודז', 1915
הר אורוויל

| --- | --- |

הר אורוויל והר וילבר
 מידע כללי
 על שם:  אורוויל רייט 
 גובה:  3,199 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  מחוז הונה-אנגון, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס פיירווד'ר 
 קואורדינטות:  58°44′10″N 137°16′19″W﻿ / ﻿58.7361°N 137.272°W﻿ / 58.7361; -137.272
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר אורוויל(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר אורוויל(למפת יוקון רגילה) וייטהורס דוסון סיטי ווטסון לייק אלסקה הטריטוריות הצפון-מערביות  קולומביה הבריטית ים בופורהר אורוויל(למפת יוקון מוגדלת) וייטהורס דוסון סיטי ווטסון לייק אלסקה הטריטוריות הצפון-מערביות  קולומביה הבריטית ים בופורהר אורוויל
 
הר אורוויל
הר אורוויל (באנגלית: Mount Orville) הוא פסגה גבוהה ברכס פיירווד'ר, באזור הדרומי ביותר של הרי סנט אליאס, במדינת אלסקה שבארצות הברית.
גובהה של הפסגה 3,199 מטרים מעל פני הים.
הפסגה ממוקמת בשטחו של הפארק הלאומי גליישר ביי (הפארק הוכרז על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית בינלאומית ב-1986, וכאתר מורשת עולמית ב-1992).
אף כי הפסגה אינה גבוהה באופן יחסי להרים סביבה, בשל קרבתה לחוף הים, היא מתנשאת מעל סביבתה ובולטת בשל כך. הפסגה מתנשאת לגובה של 547 מטרים מעל סביבתה. היא ממוקמת 12 קילומטרים מחוף הים במפרץ ליטויה, שמדרום-מערב לפסגה.
היסטוריה > מקור השם

הפסגה היא הגבוהה בין שתי פסגות סמוכות, הר וילבר, והר אורוויל - שניהם נקראים על שמם של האחים רייט; ההרים נקראו על שמם, מאחר שהמצאת המטוס אפשרה את התפתחות אלסקה.
היסטוריה > הטיפוס על הפסגה

הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו סטיב קרול (Steve Carroll), פיליפ קאופמן (Philip Kauffman), ופטריק סימונס (Patrick Simmons) בשנת 1995. על אף שהשלושה היו מטפסי הרים בעלי ניסיון רב, הם קיפחו את חיים במפולת שלגים, בעת רדתם מהפסגה.
לקריאה נוספת

תיאור הטיפוס הראשון לפסגת ההר באתר "המועדון האלפיני האמריקאי" (באנגלית)
• Michael Joseph Oswald, , P 615
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע היסטורי וגאוגרפי
↑  לפי מקור אחר (וכן לפי מקור נוסף) גובהו של ההר 3,034 מטרים מעל פני הים
1 2  מידע גאוגרפי
↑  סיבת מתן שם ההר
המגפה היוסטיניאנית

סבסטיאן הקדוש מפציר בישו לרחם על קברן שנדבק במגפה היוסטיניאנית
המגפה היוסטיניאנית (541–544) הייתה ההתפרצות הראשונה בשורה של התפרצויות מגפת הדבר שהתרחשו בשנים 541–750. המגפה היא התפשטות מחלת דבר הבלוטות, הנגרם מהחיידק Yersinia pestis. המגפה הכתה במזרח התיכון, באגן הים התיכון ובאירופה. התפרצות זו נקראת כך על שם הקיסר יוסטיניאנוס, שעל פי ההיסטוריון הרומי פרוקופיוס נדבק בעצמו.
רקע למגפה > הגורם למגפה

בשנת 2013 הצליח צוות חוקרים לאשר את ההשערות כי הגורם למגפה היוסטיניאנית הוא החיידק Yersinia pestis, שגרם גם למוות השחור כ־600 שנה לאחר מכן. במחקר הוכיחו החוקרים כי אף שזהו אותו חיידק מדובר בענף פילוגנטי אחר, שנכחד.
רקע למגפה > אפידמיולוגיה

ההערכה הרווחת היא כי התפרצות המגפה החלה באגן הנילוס, ככל הנראה בחבש או במצרים. אף על פי כן, במחקר שפורסם ב־2017 מצאו חוקרים כי קיים זן דומה, אם כי לא זהה, לזן שגרם למגפה היוסטיניאנית ברכס טיין שאן שבמרכז אסיה, מה שהוביל להשערה כי מקור המגפה במרכז אסיה. עיר הנמל פלוסיום, בקצה המזרחי של דלתת הנילוס, הייתה ככל הנראה מוקד ההפצה העיקרי בתחילת המגפה. מפלוסיום התפשטה המגפה מזרחה, אל ארץ ישראל, סוריה והאימפריה הביזנטית ובעיקר בירתה, קונסטנטינופול, ובו בזמן מערבה, אל חצי האי האפניני, חצי האי האיברי וגאליה דרך נמלי ג'נובה, מרסיי ונרבון. המגפה לא חצתה את המדבר הערבי, ואין תיעוד שמצביע על התפשטותה אל תת־היבשת ההודית או אל עבר הקווקז.
המגפה פרצה בממלכה הפרנקית בשנת 543–544. דרך מרסיי היא חדרה לגאליה והתפשטה צפונה לאורך הנהרות רון וסאון עד לגדה המערבית של הריינוס. מספר התפרצויות נוספות התרחשו בגאליה במחצית השנייה של המאה ה־6: בשנים 571, 580–582, 588–591, ו־599–600. בכל המקרים חדרה המגפה לגאליה ככל הנראה דרך נמל מרסיי.
התפרצויות נוספות של המגפה המשיכו להתרחש באגן הים התיכון, באירופה ובמזרח התיכון עד שנת 750.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לקריאה נוספת

Perry, R. D.; Fetherston, J. D. (1997). "Yersinia pestis--etiologic agent of plague". Clinical Microbiology Reviews. 10 (1): 35–66. doi:10.1128/cmr.10.1.35.
Stathakopoulos, D. (2000). "The Justinianic plague revisited". Byzantine and Modern Greek Studies. 24 (1): 255–276. doi:10.1179/byz.2000.24.1.255.
Björn P. Zietz; Hartmut Dunkelberg (2004). "The history of the plague and the research on the causative agent Yersinia pestis". International Journal of Hygiene and Environmental Health. 207 (2): 165–178. doi:10.1078/1438-4639-00259.
David M. Wagner; Jennifer Klunk; Michaela Harbeck; Alison Devault; Nicholas Waglechner;  et al. (2014). "Yersinia pestis and the Plague of Justinian 541–543 AD: a genomic analysis". The Lancet Infectious Diseases. 14 (4): 319–326. doi:10.1016/S1473-3099(13)70323-2.
Findlay, R.; Lundahl, M. (2016). "Demographic Shocks and the Factor Proportions Model: From the Plague of Justinian to the Black Death". he Economics of the Frontier: 125–172. doi:10.1057/978-1-137-60237-4_5.
Eroshenko, G. A.; Nosov, N. Y.; Krasnov, Y. M.; Oglodin, Y. G.; Kukleva, L. M.; N. P. Guseva; A. A. Kuznetsov; S. T. Abdikarimov; A. K. Dzhaparova; Kutyrev, V. V. (2017). "Yersinia pestis strains of ancient phylogenetic branch 0.ANT are widely spread in the high-mountain plague foci of Kyrgyzstan". PLOS ONE. 12 (10). doi:10.1371/journal.pone.0187230.
Harper, Kyle. The Fate of Rome : Climate, Disease, and the End of an Empire. Princeton: Princeton University Press, 2017 (199-287)
Lee Mordechai, Merle Eisenberg
הערות שוליים

↑  וגנר ואחרים, עמ' 319.
↑  זייץ ודונקלברג, עמ' 166. 
 פינדלי ולונדהאל, עמ' 128. 
 פרי ופת'רסטון, עמ' 36.
↑  ארושנקו ואחרים, עמ' 1.
↑  פינדלי ולונדהאל, עמ' 128.
↑  יצחק חן, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 5, עמ' 286.
↑  נירה הגיב, מחקר חדש חושף כי מגפת הדבר של יוסטיניאנוס לא תרמה לנפילת האימפריה הרומית ולעליית האסלאם, באתר הידען, ‏2019-12-06
↑  Harper, Kyle, עמ' 244
↑  Harper, Kyle, עמ' 245
↑  Harper, Kyle, עמ' 209
↑  Harper, Kyle, עמ' 213
↑  Harper, Kyle, עמ' 212
1 2  Harper, Kyle, עמ' 218
↑  Harper, Kyle, עמ' 218
↑  Harper, Kyle, עמ' 206
↑  Harper, Kyle, עמ' 234
↑  Harper, Kyle, עמ' 235
↑  Harper, Kyle, עמ' 230
1 2 3  Lee Mordechai, Merle Eisenberg, Rejecting Catastrophe: The Case of the Justinianic Plague, עמ' 7
1 2  Lee Mordechai, Merle Eisenberg, Rejecting Catastrophe: The Case of the Justinianic Plague, עמ' 48
↑  Lee Mordechai, Merle Eisenberg, Rejecting Catastrophe: The Case of the Justinianic Plague, עמ' 49
1 2  Lee Mordechai, Merle Eisenberg, Rejecting Catastrophe: The Case of the Justinianic Plague, עמ' 4
↑  Mordechai, L; Eisenberg M; Newfield T; Izdebski A; Kay Janet; Poinar H, The Justinianic Plague: An inconsequential pandemic?, עמ' 25547
↑  Mordechai, L; Eisenberg M; Newfield T; Izdebski A; Kay Janet; Poinar H, "The Justinianic Plague: An inconsequential pandemic?", עמ' 25550
↑  Lee Mordechai, Merle Eisenberg, Rejecting Catastrophe: The Case of the Justinianic Plague, עמ' 3
↑  Lee Mordechai, Merle Eisenberg, Rejecting Catastrophe: The Case of the Justinianic Plague, עמ' 39
↑  Peter Sarris, Viewpoint New Approaches to the ‘Plague of Justinian’, Past & Present 254, 2022-01-27, עמ' 315–346 doi: 10.1093/pastj/gtab024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1117054624
תנועת הצופים של קזחסטן

| --- | --- |
 מדינה:  קזחסטן 
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 www.scouts.kz
 
ארגון תנועת הצופים של קזחסטן (בקזאחית: Скауттык Қoзғaлыс Ұіымы Қазақстан; ברוסית: Организация Скаутского Движения Казахстана) הוא ארגון נוער מעורב של בנים ובנות בקזחסטן אשר נוסד רשמית בשנת 1992, וקיבל את ההכרה מארגון הצופים העולמי ב-16 בינואר 2008. ב-2011 היו בארגון 1,223 חברים.
היסטוריה

ככל הידוע, הצופים לא היו קיימים באופן רשמי בקזחסטן בתקופת ברית המועצות.
בשנת 1990 התקיימה במוסקבה ועידה (או קונגרס) של אנשים המתעניינים בצופים. ויקטור דיימונד (כיום נשיא תנועת הצופים של קזחסטן) ייצג את קזחסטן בקונגרס. הקונגרס הקים את האגודה לרנסאנס הצופים הרוסי. קבוצות הצופים המקומיות בתוך קזחסטן הצטרפו בתור חברות באזור הצופים של אורל.
ויקטור דיימונד ואולג מוז'ייקו ארגנו את שבטי הצופים הראשונים בקזחסטן ב-1991. עיתונים ברחבי הרפובליקה פרסמו את המאמרים הראשונים על פעילות הצופים ב פבלודר. זמן קצר לאחר מכן הגיעו לפבלודר מאות מכתבים מאנשים שביקשו עזרה ביצירת קבוצות צופים נוספות. מנהיגי הצופים של פבלודר פרסמו ושלחו ספרות צופים, ושבטי צופים נוצרו בערים ובחלקים שונים של קזחסטן.
ב-28 בדצמבר 1992 נרשם ארגון תנועת הצופים של קזחסטן במשרד המשפטים, ובשנת 1993 הועמדו לרשותם קורסי הכשרה למדריכי צופים. ג'מבורי הצופים הארצי של קזחסטן, שנקרא "החץ של ג'סיביי" נערך בקיץ במחנה לאומי ליד הפארק הלאומי ביינאול, במחוז פבלודר, על שמו של גיבור מיתולוגי קזחי. בשנת 1994 יצאה לאור חוברת ההדרכה "צופיות לכולם" ונציגי צופי קזחסטן השתתפו במועצה אינפורמטיבית של ועדת הצופים העולמית בנושא צופים בחצי האי קרים. במהלך המועצה, הנשיא דיימונד דן בפיתוח הצופים בקזחסטן עם דוקטור ז'אק מוריון, המזכיר הכללי של הארגון העולמי. בשנת 1995, הצופים של קזחסטן היו מיוצגים בג'מבורי הצופים העולמי ה-18 בהולנד על ידי קבוצה קטנה.
מאז 1994 ארגון תנועת הצופים של קזחסטן קיבל תמיכה כספית וארגונית מאחד מארגוני הצופים בגרמניה Bund der Pfadfinderinnen und Pfadfinder (BdP), איתו הם חולקים תוכנית חילופי נוער. 20 צופים וצופות מה-BdP נסעו לקזחסטן למחנה הלאומי ב-2002. מדי שנה נפגשים צופים מקזחסטן ומגרמניה זה עם זה במחנות או בקורסי הכשרה בגרמניה או בקזחסטן, עוזרים ולומדים אחד מהשני. בשנת 2006 נסעה שוב משלחת של 8 צופים מה-BdP לקזחסטן למחנה הלאומי.
ב-1999 קיימה קזחסטן את מחנה הצופים הבינלאומי הראשון "Khharman-99", וב-2003 קיימה את WINGS2003, תת-מחנה לבני 10 עד 14. ב-5 באוקטובר 2004, תוכנית הגישה וההדרכה לאינטרנט (IATP) ריכזה 20 צופים מקזחסטן ומאוזבקיסטן לדיון מקוון בן שעתיים על פעילותם מאתרי הגישה של IATP בחמש ערים בקזחסטן ושלוש באוזבקיסטן, שמטרתו הייתה להפגיש נציגים של תנועות הצופים ממדינות אלו כדי לקדם ידידות ושיתוף פעולה. צופים מקזחסטן הגדירו כאתגר העיקרי שלהם את חוסר המימון ואת הקושי לבנות מבצע גיוס כספים מוצלח.
עם התפרקות ברית המועצות ב-1991, הוצע שתנועת הצופים של טורקיה תסייע ביצירת תנועות צופים ברפובליקות הטורקיות של מרכז אסיה של קזחסטן, קירגיזסטן, טורקמניסטן ואוזבקיסטן, אך תוכנית זו לא התממשה עד היום.
הכרה בארגון הצופים העולמי

באוקטובר 2007, ארגון הצופים העולמי קיבל בקשה לחברות מארגון תנועת הצופים של קזחסטן. בהתאם לדרישות חוקת הארגון העולמי, ועדת הצופים העולמית שקלה בקשה זו בישיבתה בין ה-28 ל-30 בספטמבר 2007, והמליצה לקבל את הארגון כחבר. ה-OSMK הוכרז כחבר רשמי בארגון העולמי ב-16 בינואר 2008. בהיותו חבר בארגון הצופים העולמי, ניתנה לצופי קזחסטן האפשרות לבחור אם להיות חלק מאזור הצופים של אירואסיה או לחלופין לבקש להיות חלק מאזור צופי אירופה, מכיוון שגרמניה הייתה אחראית לתמיכה בצופי קזחסטן. צופי קזחסטן בחרו להצטרף לאזור צופי אירואסיה וכך היה עד לפירוק של אזור זה בשנת 2023.
באוקטובר 2023, צופי קזחסטן הצטרפו לאזור צופי אסיה פסיפיק, מכיוון שאזור אירו-אסיה נסגר.