stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסים ומועמדויות של מארן מוריס
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פריצת השנה | מארן מוריס | זכייה |  |
| 2016 | האמנית הווקאלית של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2016 | אלבום השנה | Hero | מועמדות |  |
| 2016 | שיר השנה | "My Church" | מועמדות |  |
| 2016 | סינגל השנה | "My Church" | מועמדות |  |
| 2017 | האמנית הווקאלית של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2017 | האירוע הווקאלי של השנה | "Craving You" (ביחד עם תומאס רט) | מועמדות |  |
| 2017 | הווידאו קליפ של השנה | "Craving You" (ביחד עם תומאס רט) | מועמדות |  |
| 2018 | האמנית הווקאלית של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2018 | האירוע הווקאלי של השנה | "Dear Hate" (בשיתוף וינס גיל) | מועמדות |  |
| 2019 | האמנית הווקאלית של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2019 | אלבום השנה | Girl | זכייה |  |
| 2019 | שיר השנה | "Girl" | מועמדות |  |
| 2019 | סינגל השנה | "Girl" | מועמדות |  |
| 2019 | הווידאו קליפ של השנה | "Girl" | מועמדות |  |
| 2019 | האירוע הווקאלי של השנה | "All My Favorite People" (בשיתוף האחים אוסבורן) | מועמדות |  |
| 2020 | זמרת השנה | מארן מוריס | זכייה |  |
| 2020 | שיר השנה | "The Bones" | זכייה |  |
| 2020 | סינגל השנה | "The Bones" | זכייה |  |
| 2020 | האירוע הווקאלי של השנה | "The Bones" (דואט עם הוזייר) | מועמדות |  |
| 2020 | האירוע הווקאלי של השנה | "Fooled Around and Fell in Love" (ביחד עם מירנדה למברט) | מועמדות |  |
| 2021 | האמנית הווקאלית של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2021 | הווידאו קליפ של השנה | "Chasing After You" (ביחד עם ראיין הרד) | מועמדות |  |
| 2021 | האירוע הווקאלי של השנה | "Chasing After You" (ביחד עם ראיין הרד) | מועמדות |  |
פרסי המוזיקה של CMT

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | הווידאו קליפ הנשי של השנה | "80s Mercedes" | מועמדות |  |
| 2017 | הופעת השנה | "80s Mercedes" (ביחד עם אלישה קיז ב-CMT Crossroads) | מועמדות |  |
| 2018 | הווידאו קליפ השיתופי של השנה | "Craving You" (ביחד עם תומאס רט) | מועמדות |  |
| 2018 | הווידאו קליפ הנשי של השנה | "I Could Use a Love Song" | מועמדות |  |
| 2019 | הווידאו קליפ של השנה | "Girl" | מועמדות |  |
| 2019 | הווידאו קליפ הנשי של השנה | "Girl" | מועמדות |  |
| 2019 | הופעת השנה | "(You Make Me Feel Like) A Natural Woman" (ביחד עם ברנדי קרלייל) | מועמדות |  |
| 2020 | קליפ הלהקה של השנה | "Crowded Table" (כחלק מ-The Highwomen) | מועמדות |  |
| 2021 | הווידאו קליפ הנשי של השנה | "To Hell & Back" | מועמדות |  |
| 2021 | הווידאו קליפ השיתופי של השנה | "Chasing After You" (ביחד עם ראיין הרד) | מועמדות |  |
| 2021 | התוכן המשפחתי הטוב ביותר | "Chasing After You" (ביחד עם ראיין הרד) | מועמדות |  |
| 2022 | קליפ השנה | "Circles Around This Town" | בהמתנה |  |
| 2022 | הווידאו קליפ הנשי של השנה | "Circles Around This Town" | בהמתנה |  |
| 2024 | ביצוע השנה של CMT | "Take Me To Church" (עם הוזייר) | מועמדות |  |
פרסי גראמי

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | תגלית השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2017 | אלבום הקאנטרי הטוב ביותר | Hero | מועמדות |  |
| 2017 | הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר | "My Church" | זכייה |  |
| 2017 | שיר הקאנטרי הטוב ביותר | "My Church" | מועמדות |  |
| 2018 | הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר | "I Could Use a Love Song" | מועמדות |  |
| 2019 | הקלטת השנה | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2019 | הופעת הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2019 | הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר | "Mona Lisas and Mad Hatters" | מועמדות |  |
| 2019 | שיר הקאנטרי הטוב ביותר | "Dear Hate" (בשיתוף וינס גיל) | מועמדות |  |
| 2019 | ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה | "Dear Hate" (בשיתוף וינס גיל) | מועמדות |  |
| 2020 | ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה | "Common" (בשיתוף ברנדי קרלייל) | מועמדות |  |
| 2021 | שיר הקאנטרי הטוב ביותר | "The Bones" | מועמדות |  |
| 2022 | ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה | "Chasing After You" (ביחד עם ראיין הרד) | מועמדות |  |
| 2022 | שיר הקאנטרי הטוב ביותר | "Better than We Found It" | מועמדות |  |
פרסי המוזיקה של iHeartRadio

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | אמן הקאנטרי החדש של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2019 | שיר השנה | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | זכייה |  |
| 2019 | שיתוף הפעולה הטוב ביותר | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2019 | שיר הדאנס של השנה | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | זכייה |  |
| 2019 | שיר הקאנטרי של השנה | "Rich" | מועמדות |  |
| 2020 | הכתיבה הטובה ביותר | "The Bones" | מועמדות |  |
| 2020 | הרמיקס הטוב ביותר | "The Bones" (ביחד עם הוזייר) | מועמדות |  |
| 2020 | גרסת הכיסוי הטובה ביותר | "Fooled Around and Fell in Love" | מועמדות |  |
| 2020 | שיר הקאנטרי של השנה | "Girl" | מועמדות |  |
| 2021 | אמן הקאנטרי של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2021 | שיר הקאנטרי של השנה | "The Bones" | מועמדות |  |
פרסי המוזיקה של iHeartRadio (וידאו)

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | שיתוף הפעולה הטוב ביותר | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2018 | השיר של הקיץ | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
פרסי הווידאו קליפים של MTV

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | המנון הכוח הטוב ביותר | "Girl" | מועמדות |  |
פרסי המוזיקה של רדיו דיסני

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | אמן הקאנטרי החדש הטוב ביותר | מארן מוריס | זכייה |  |
| 2017 | שיר הקאנטרי האהוב ביותר | "80s Mercedes" | מועמדות |  |
| 2018 | שיר השנה | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2018 | הקלטת הדאנס הטובה ביותר | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2018 | שיתוף הפעולה הטוב ביותר | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2018 | אמן הקאנטרי האהוב ביותר | מארן מוריס | מועמדות |  |
פרסי בחירת הקהל

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | אמן הקאנטרי של 2019 | מארן מוריס | מועמדות |  |
פרסי בחירת הנוער

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | שיר הקאנטרי של השנה | "Craving You" (ביחד עם תומאס רט) | מועמדות |  |
| 2018 | אמן הקאנטרי של השנה | מארן מוריס | מועמדות |  |
| 2018 | שיתוף הפעולה של השנה | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2018 | שיר הדאנס\אלקטרוני של השנה | "The Middle" (ביחד עם זד וגריי) | מועמדות |  |
| 2019 | שיר הקאנטרי של השנה | "Girl" | מועמדות |  |
פרסי המוזיקה במדיה של הוליווד

| שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | שיר מקורי – סרט אנימציה | "Kiss the Sky" מתוך "רוז הרובוטית" | זכייה |  |
פרס סטלייט

| שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2025 | השיר המקורי הטוב ביותר | "Kiss the Sky" מתוך "רוז הרובוטית" | מועמדות |  |
אורידיקה

ערך זה עוסק בדמות מהמיתולוגיה היוונית, אשתו של אורפאוס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תפקיד:  אולוניאדה
 תרבות:  יוון העתיקה
 בן או בת זוג:  אורפאוס
 
אֶוּרִידִיקֶה (יוונית עתיקה: Εὐρυδίκη) היא דמות במיתולוגיה היוונית, אָוּלוֹנִיאַדַה, נימפה של האחו ההררי והעמקים הירוקים. אשתו של אורפאוס, שמנסה להחזירה מהשאול באמצעות המוזיקה שלו.
אורידיקה המבוהלת מוכשת על ידי נחש בפסל של יוהאן וילהלם בייר בארמון שנברון
דמותה

לפי המיתוס בשובו של אורפאוס ממסע הארגונאוטים הוא נשא לאישה את הנימפה אורידיקה אותה אהב אהבה עזה. אריסטיוס ראה אותה ובהשפעתו הכיש אותה צפע והיא מתה.
לפי גרסה אחרת רדף אחריה סאטיר ביער בניסיון לאנוס אותה, ובעת מנוסתה היא לא שמה לב ודרכה על נחש ארסי שהכיש אותה והיא מתה והגיעה לשאול.
אורפאוס, בעודו ממתין לה ביום חתונתו, קיבל את ההודעה המרה על מותה מפי שליח. הוא סירב להתנחם וחדל לשיר. בהחליטו לחפשה הוא החל לנגן ולשיר באופן כל כך עצוב שהנימפות והאלות בכו ואפילו האריניות בכו.
האדס ופרספונה, העניקו לו חסד חד-פעמי – הוא יוכל להחזיר את רעייתו אל ארץ החיים בתנאי שילך לפניה ולא יסב את ראשו אליה, עד צאתם כליל מהשאול. כאשר אורפאוס חשד שאורידיקה אינה מאחוריו והאדס מרמה אותו הוא פנה לאחור כדי לראות את אורידיקה, הוא ראה את דמותה מתקרבת ופשט את זרועותיו כדי לחבק אותה. בו ברגע נעלמה חזרה אל השאול.
המיתוס סופר בתקופתו של ורגיליוס וכן במטמורפוזות של אובידיוס ויש לו דמיון למיתוסים אחרים בסיפור המקראי על אשת לוט.
בתרבות

המיתוס של אורפאוס ואורידיקה הוצג באופרות ובמחזות רבים. האופרה אורדיקה מאת יאקופו פרי, היא האופרה העתיקה ביותר הידועה כיום. בשנת 2020 עלתה הבכורה של האופרה אורדיקה, שהלחין מתיו אוקוין עם לברית מאת שרה רוהל, ומהווה עיבוד מודרני למיתוס.
גלריה

אורפאוס ביום המיועד לחתונתו עם אורידיקה לפני בוא השליח ניקולא פוסן במוזיאון הלובר
אורידיקה מוכשת על ידי נחש בציור של טיציאן
אורפיאוס מתאבל על אורידיקה בציור של פרדריק לייטון
אורפאוס ואורידיקה במסעם מן השאול בציור של ז'אן-בטיסט קאמי קורו
אורפאוס ואורידיקה במסעם מן השאול בפסל של אוגוסט רודן במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
אורפאוס נפרד מאהובתו אורידיקה החוזרת לשאול בפסל של אנטוניו קנובה בארמיטאז'
אורפאוס נפרד מאהובתו אורידיקה החוזרת לשאול בפסל של אנטוניו קנובה במוזיאון קורר
הערות שוליים

↑  Review: At L.A. Opera, Matthew Aucoin's 'Eurydice' almost has it all, Los Angeles Times, ‏2020-02-03
↑  Woolfe, Zachary (2021-11-24). "Review: The Met Opera's 'Eurydice' Tries to Raise the Dead". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319024905171  GND: 119507706  LCCN: n2014043595  NKC: jo20231181788  SUDOC: 030162211  VIAF: 42649968   WorldCat (עם VIAF): 42649968 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב יוסטוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 ביולי 1866 מוהאץ', הונגריה 
 פטירה:  2 בדצמבר 1940 (בגיל 74) בודפשט מחוז XIII, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1890) 
 תקופת הפעילות:  מ-1890
 
יעקב יוסטוס (בהונגרית: Justus Jakab;‏ 18 ביולי 1866, מוהאץ' – 2 בדצמבר 1940, בודפשט) היה דוקטור לרפואה, רופא עור יהודי-הונגרי מן הבולטים והידועים, דודו של המלחין ג'רג' יוסטוס, אסתטיקן מוזיקה.
ביוגרפיה

יעקב יוסטוס נולד במשפחה יהודית כבנם של דוד יוסטוס (1830–1913), סיטונאי יין ושל באבט (בורבלה) קליין. ביוני 1884 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון המלכותי ברובע 5 של בודפשט. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ולאחר קבלת התואר ברפואה עבד במשך תקופה ארוכה כמרצה וכעוזרו של פרופסור ארנה שווימר במחלקה לרפואת עור בקליניקת האוניברסיטה. כרופא עור בולט, הוזמן לקולוז'וואר ולכמה אוניברסיטאות אמריקאיות, אך הוא לא נענה להזמנות אלה. בדצמבר 1899 בחרה בו הקהילה היהודית של פשט, פה אחד, לתפקיד הרופא הראשי של מחלקת העור החדשה שהוקמה בבית החולים היהודי של הקהילה. הוא ערך את סדרת ספרי הרפואה בשם "Therapia" עם ז'יגמונד סרב (במקור שטרן). הוא היה הבעלים, העורך הראשי והמוציא לאור של כתב העת לרפואת עור בשם "דרמטולוגיה", שראה אור בין 1928 לבין 1931. יוסטוס היה חבר מועצת המנהלים של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך.
אשתו הייתה איזבלה שלזינגר (1879–1942), בתם של מיקשה שלזינגר ושל ינקה וייס. הם נישאו ב-6 בספטמבר 1903 בבודפשט.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (1ב-23-23).
כתביו ומחקריו העיקריים

על ממאירות העגבת (בודפשט, 1898)
מחקר מיקרוכימי על הרעלת ארסן (1904)
מסקנות מהשימוש ברדיום (1904)
על הטיפול הדיאתטי בעגבת (בודפשט, 1905)
כיצד מרפא גופרית את העגבת: פרסום מבית החולים של הקהילה היהודית של פשט (בודפשט, 1905)
טיפול במחלות עור (בודפשט, 1911)
על הפתוגנזה של סרטן תאי עור קשקשיים (בודפשט, 1926)
לקריאה נוספת

אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים מצטיינים. בודפשט. הוצאת מכבי. 2001
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (Pál Gulyás: (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a mohácsi izraelita hitközség születési akv. 16/1866. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 1689/1940. folyószáma alatt".
↑  "Szerencsés megoldás". Egyenlőség. 1899-12-31. p. 8.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1014/1903. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7920 3134  VIAF: 121477166   WorldCat (עם VIAF): 121477166
אורי דייוויס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביוני 1943 (בן 81) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מזרחנות
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  ניו סקול 
 מוסדות:  אוניברסיטת ברדפורד 
 פרסים והוקרה:  Order of President Yasser Arafat (21 בפברואר 2025) 
 תרומות עיקריות
 חקר סכסוך הישראלי-פלסטיני והיסטוריה של המזרח התיכון
 
אוריאל (אורי) דייוויס (נולד ב-8 ביוני 1943 בירושלים) הוא דוקטור ללימודי המזרח התיכון ופעיל חברתי לזכויות האדם העוסק במחקרו ופועלו בעיקר בסכסוך הישראלי-פלסטיני והיסטוריית המזרח התיכון. שימש כסגן נשיא "הליגה הישראלית לזכויות אדם ואזרח" וכמרצה לשלום באוניברסיטת ברדפורד.
המיר את דתו לאסלאם, ומגדיר עצמו כ"פלסטיני עברי בעל עבר יהודי, אנטי ציוני, מוסלמי ואזרח של מדינת האפרטהייד ישראל". חבר הפת"ח משנת 1984.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לבלנקה, ילידת צ'כוסלובקיה, וליוסף סטנלי דייוויס, יליד הממלכה המאוחדת, שניהם אנשי "העלייה החמישית". גדל והתחנך בכפר שמריהו. בין השנים 1961–1963 שירת בשירות לאומי בקיבוץ ארז כתחליף אזרחי לשירות צבאי, לאחר שהכריז על עצמו כסרבן שירות מתוך פציפיזם.
ב-1964 פעל נגד הפקעת אדמות של ערבים בגליל לטובת הקמת העיר כרמיאל ועבר לגור בדיר אל אסד. ב-18 באוקטובר 1964 נידון למאסר על תנאי ולקנס על כניסה לשטח אש 9 שהוכרז "שטח צבאי סגור" (מאחר שהגליל היה בשליטת הממשל הצבאי על ערביי ישראל נשפט בבית דין צבאי). וב-3 בנובמבר פתח בשביתת רעב למשך שבוע. ב-18 בפברואר 1965 נשפט שוב בבית הדין הצבאי בנצרת על כניסה לאזור אסור מאחר שחזר ונכנס לדיר אל אסד. נידון לחודשיים מאסר בתוספת ששת החודשים שנגזרו עליו על תנאי קודם. דייוויס הגיש ערעור נגד פסק הדין באמצעות עורך הדין אמנון זכרוני, אך בית המשפט החליט להשאיר אותו במאסר עד תום ההליכים. החלטה זו הביאה לגל מחאה, לקמפיין ציבורי נגד ההחלטה ולהגברת המודעות הציבורית להפקעת הקרקעות. הפגנות למען שחררו נערכו מול בית הסוהר מעשיהו, שם הוחזק, והופיעו ברחבי הארץ כתובות גרפיטי בנוסח "ישוחרר אורי דייוויס". סך הכול ישב בכלא במשך כחצי שנה, במהלך מאסרו שבת רעב. באותה תקופה לצידו של דייוויס נאבקו גם האמנים ואנשי הרוח: אורי זוהר, עמוס קינן, יגאל תומרקין, דן בן אמוץ, נינה די-נור, רעייתו של סופר השואה ק. צטניק, אריה זקס, שמעון צבר, גילה אלמגור ויצחק דנציגר.
בשנת 1965 היה דייוויס המועמד החמישי במפלגת העולם הזה - כוח חדש, אך פרש ממנה כאשר גילה שמצעה כולל נאמנות בלתי מסויגת למדינת ישראל. בשנת 1969 התמודד בבחירות המוניציפליות בירושלים. רשימתו קיבלה 200 קולות.
סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בפילוסופיה וערבית (1968), ומוסמך בפילוסופיה (1970). בשנת 1973 השלים תואר מוסמך נוסף באנתרופולוגיה מבית הספר למחקר חברתי בניו יורק של אוניברסיטת ניו סקול, ובאותו מוסד גם השלים את תואר הדוקטור באותו הנושא (1976). אחר מונה למרצה באוניברסיטת ברדפורד שבצפון אנגליה
.
ב-1978 התראיין לקול ישראל. דבריו האנטי-ציוניים עוררו זעם והביאו לפיטורי עורך התוכנית דודו וייזר.
בשנת 1984 הצטרף כחבר משקיף במועצה הלאומית הפלסטינית. בשנת 2009 היה ליהודי הראשון שנבחר למועצה המהפכנית של פת"ח.
בשנת 1995 שימש דייוויס איש קש עבור פתחי מחאמיד שביקש לקנות באמצעות דייוויס מגרש בקציר. מחאמיד חשש שלא יעבור את ועדת הקבלה לקציר בדומה למשפחת קעדאן. דייוויס רכש את המגרש עבור מחאמיד, וזה סיים לבנות את ביתו ביישוב עוד טרם שהסתיים בג"ץ קעדאן.
בשנת 2008 נמנה, יחד עם תנועת הסולידריות הבין-לאומית, עם מארגני משט לרצועת עזה בו העבירו שתי ספינות סיוע הומניטרי מקפריסין לעזה.
חבר באקדמיה לשוויון, ארגון הפועל למען דמוקרטיזציה של המרחב האקדמי בישראל.
חיים אישיים

דייוויס נישא ב-1965 לנירה יובל. לשניים בן משותף. הם התגרשו ב-1977.
בשנת 1977 נישא בשנית לאזרחית הולנדית. לשניים בן משותף. הם התגרשו ב-1989.
דייוויס חי עם בת זוגו השלישית, סירקו פאיונן, בהלסינקי בשנים 1990–2006. לשניים תאומים.
בשנת 2006 הכיר את מייסר אבו עלי, פלסטינית מרמאללה.
ב-2008 התאסלם והשניים נישאו ברמאללה. הזוג מתגורר בסח'נין.
ספרים שכתב

אורי דייוויס, לחצות את הגבול: אוטוביוגרפיה פוליטית, הוצאת ברירות, 1994.
דייוויס כתב שורה של ספרים ומאמרים המתארים את מדינת ישראל כמדינת אפרטהייד, בהם הוא טוען שמדיניותה של ישראל כלפי הפלסטינים, כולל הפלסטינים שהם אזרחי ישראל, דומה למדיניות האפרטהייד של דרום אפריקה. הספרים יצאו לאור בשפה האנגלית:
Dissent & Ideology in Israel: Resistance to the Draft 1948-1973 (as co-editor, with Martin Blatt and Paul Kleinbaum) (1975) ISBN 0-903729-07-5
Documents from Israel, 1967-73: Readings for a Critique of Zionism (as co-editor, with Norton Mezvinsky) (1975) ISBN 0-903729-09-1
Israel & the Palestinians (as co-editor, with Andrew Mack and Nira Yuval-Davis) (1975) ISBN 0-903729-13-X
Israel: Utopia Incorporated - A Study of Class, State and Corporate Kin Control (1977) ISBN 0-905762-12-6
Deir al-Asad: The Destiny of an Arab Village in Galilee, in Palestinian Arabs in Israel: Two Case Studies, Ithaca Press, London 1977, (as co-editor, with Hasan Amun, and Nasr Dakhlallah San´Allah) ISBN 0-903729-32-6
Towards a Socialist Republic of Palestine (as co-editor, with Fouzi el-Asmar and Naïm Khader) (1978) ISBN 0-903729-30-X
Debate on Palestine (as co-editor, with Fouzi el-Asmar and Naïm Khader) (1981) ISBN 0-903729-64-4
Israel: An Apartheid State (1987) ISBN 0-86232-317-7
The Jewish National Fund (with Walter Lehn) (1988) ISBN 0-7103-0053-0
The State of Palestine (Jerusalem Study Series) (1991) ISBN 0-86372-135-4
Crossing the Border: an autobiography of an Anti-Zionist Palestinian Jew (1995) ISBN 1-86102-002-3
Citizenship and the State: A Comparative Study of Citizenship Legislation in Israel, Jordan, Palestine, Syria and Lebanon (London, 1997) ISBN 0-86372-218-0
Citizenship and the State in the Middle East: Approaches and Applications (as co-editor) (Syracuse, New York, 2000) ISBN 0-8156-2829-3
Apartheid Israel: Possibilities for the Struggle Within (2004) ISBN 1-84277-339-9
ספרים שכתב > מאמרים

בנוסף לספרים אלה, פרסם דייוויס מאמרים וספרים רבים נוספים בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
על מנגנון האפרטהייד, מטעם, גיליון מס' 7, ספטמבר 2006
הערות שוליים

↑  נחום ברנע,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'פאציפיסטים ישראליים, דבר, 28 באוקטובר 1968
↑  נעצרו 31 איש שניסו למסוק זיתים בשטח מופקע בכרמיאל, דבר, 18 באוקטובר 1964
↑  אורי דייוויס נידון למאסר ומוחזק כבול באזיקים, קול העם, 19 באוקטובר 1964
↑  אורי דייוויס - נעצר לפי הוראת הממשל הצבאי, מעריב, 16 באוקטובר 1964
↑  דייוויס פתח בשביתת רעב כמחאה על הפקעת קרקעות כרמיאל, הַבֹּקֶר, 3 בנובמבר 1964
↑  אורי דייוויס הפסיק את שביתת הרעב, למרחב, 8 בנובמבר 1964
↑  נדחתה בקשת אורי דייוויס להשתחרר עד בירור ערעורו, קול העם, 18 בפברואר 1965
↑  פרשת דייוויס - תנופה גוברת, "העולם הזה", גיליון 1433 מ-24 בפברואר 1965, עמוד 15
↑  פרשת דייוויס - הורה אורי, "העולם הזה", גיליון 1434 מ-3 במרץ 1965, עמוד 10
↑  אורי זוהר נידון למאסר על תנאי, מעריב, 11 באפריל 1965
↑  אורי דייווים מבקש צע"ת נגד עיריית ירושלים, דבר, 26 באוקטובר 1969
↑  אדם בצילנדר, "העולם הזה", גיליון 2181 מ-20 ביוני 1979, עמוד 52
↑  אביחי בקר,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'מה קרה לדודו ויזר, באתר הארץ, 19 ביוני 2002
↑  בעקבות הריאיון עם אורי דייוויס תישלל עצמאות וייזר כעורך משדרים ברדיו, דבר, 12 בספטמבר 1978
↑  עמירה הס,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'מסמך פלסטיני הקורא להקמת פלסטין ההיסטורית כולל גם את היהודים, באתר הארץ, 19 במאי 2013
↑  איתמר ענברי,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'ישראלי שהתאסלם בין מארגני המשט לעזה, באתר nrg‏, 24 באוגוסט 2008
↑  מגורים משותפים, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301288505171  PLWABN: 9810565903105606  BIBSYS: 90942845  BNE: XX1003559  BnF: cb121462740 (data)  CiNii: DA03925621  GND: 119457032  ISNI: 0000 0001 1493 9260  LCCN: n50035633  NLA: 36353039  NLG: 257860  NTA: 06812354X  RERO: 02-A003158448  SNAC: w6ds82xf  SUDOC: 029944686  VIAF: 79066667   WorldCat (עם VIAF): 79066667
מלחמת הודו–פקיסטן השנייה

מלחמת הודו-פקיסטן השנייה, הידועה גם כמלחמת קשמיר השנייה, הייתה סדרה של עימותים שהתרחשו בין אפריל 1965 לספטמבר 1965 בין פקיסטן להודו. המלחמה פרצה בעקבות ניסיון של הכוחות המזוינים של פקיסטן להחדיר כוחות לקשמיר כדי לגרום התקוממות נגד השלטון ההודי. המלחמה נמשכה שבעה עשר שבועות וגרמה לאלפי אבדות משני הצדדים, והתרחשו בה קרבות הטנקים הגדולים ביותר מאז מלחמת העולם השנייה. המלחמה נגמרה ב-20 בספטמבר בעקבות החלטה 211 של מועצת הביטחון של האו"ם, ולאחר מכן באה הצהרת טשקנט, בה התחייבו שני הצדדים לשוב לקוויהם ערב המלחמה. עיקר הלחימה הייתה בין כוחות היבשה של שתי המדינות בקשמיר ולאורך גבול הודו–פקיסטן.
אף על פי שהמלחמה נסתיימה בתיקו צבאי, היא נתפסה כתבוסה של פקיסטן, שנכשלה בניסיונה לעורר מרד בקשמיר, וכניצחון הודי אשר ידה הייתה על העליונה בסוף המלחמה. עם זאת, במונחים של עליונות אווירית, חיל האוויר הפקיסטני גבר על חיל האוויר ההודי באזורי הלחימה למרות נחיתותו המספרית.
המלחמה הביאה לשינוי גאופוליטי משמעותי בתת-היבשת, כאשר לפני המלחמה, ארצות הברית ובריטניה היו בעלות ברית הן של הודו והן של פקיסטן, כספקיות העיקריות של ציוד צבאי וסיוע. לאחר המלחמה, הודו ופקיסטן חשו נבגדות על ידי מה שנתפס על ידיהן כחוסר תמיכה בעמדותיהם, ובעקבות הטלת האמברגו האמריקאי והבריטי על שתי המדינות. כתוצאה מכך, הודו פיתחה קשרים קרובים יותר עם ברית המועצות ופקיסטן התקרבה לסין. העמדה השלילית על מעצמות המערב בעקבות המלחמה ומלחמת הודו-פקיסטן השלישית, המשיכה להשפיע על היחסים בין המערב ותת היבשת.
רקע

מאז חלוקת הודו הבריטית ב-1947, פקיסטן והודו נותרו במחלוקת על כמה נושאים. בנוסף לסכסוך על קשמיר, נותרו סכסוכי גבול אחרים, בעיקר על הראן של קוץ', אזור צחיח במדינת גוג'ראט ההודית. הסוגיה התעוררה לראשונה בשנת 1956, והסתיימה בכך שהודו השתלטה על האזור.
פקיסטן חתמה ב-1954 על הסכם הגנה עם ארצות הברית, ובעקבות כך במהלך שנות ה-60 קיבלה 700 מיליון דולר של סיוע צבאי, ששדרג משמעותית את הכוחות המזוינים של פקיסטן.
לאחר תבוסת הודו במלחמת הודו–סין ב-1962, הכוחות המזוינים של הודו עברו שינויים מסיביים הן בכוח אדם והן בציוד. במהלך תקופה זו, למרות נחיתותם המספרית החזיקו הכוחות המזוינים של פקיסטן יתרון באיכות הכוח האווירי והשריון על פני הודו, אשר פקיסטן ביקשה לנצל לפני שהודו השלימה את בניית כוחות ההגנה שלה.
המלחמה > המערכה בראן של קוץ'

בינואר 1965 החלו חיילים פקיסטנים לפטרל בשטח שנשלט על ידי הודו בראן של קוץ', דבר שהוביל למתקפות הדדיות על עמדות גבול ב-8 באפריל 1965. בתחילה היו מעורבים במתקפות כוחות משמר הגבול של שתי המדינות, אך עד מהרה הפכו האירועים להתנגשויות בין הכוחות המזוינים של המדינות. פקיסטן כבשה כמה עמדות הודיות. ביוני 1965, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת הרולד וילסון הצליח לשכנע את שתי המדינות להפסיק את פעולות האיבה והקים בית דין כדי לפתור את המחלוקת. פסק הדין, שניתן ב-1968, העניק לפקיסטן שטח בן כ-900 קילומטר רבוע בראן של קוץ', לעומת תביעתה המקורית לכ-9,000 קילומטר רבוע.