stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קירגיזית
הגיית השפה וכתיבתה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | וילוני | וילוני | חכי | חכי | בתר־מכתשי | בתר־מכתשי | מכתשי /שִנִּי | מכתשי /שִנִּי | שפתי (־שִנִּי) | שפתי (־שִנִּי) |  |  |  |  |
| אפי | ŋ |  |  |  |  |  | n |  | m |  |  |  |  |  |
| סותם | ɡ | k |  |  |  |  | d̪ | t̪ | b | p |  |  |  |  |
| מחוכך |  |  |  |  | ʤ | ʧ |  | ʦ̪ |  |  |  |  |  |  |
| חוכך |  | x |  |  |  | ʃ | z̪ | s̪ | v | f |  |  |  |  |
| מקורב (צדי) |  |  | j |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| מקורב (צדי) |  |  |  |  |  |  | l |  |  |  |  |  |  |  |
| רוטט |  |  |  |  |  |  | r |  |  |  |  |  |  |  |
 * פונמות זרות במילים שאולות
הקירגיזית נכתבה באלפבית פרסי עד אמצע המאה ה-20, אז שונה הכתב לקירילי. לאחר התפרקות ברית המועצות, כאשר הכריזה קירגיזסטן על עצמאות, הוצע לעבור לאלפבית לטיני, אך הרעיון לא מומש וכיום השפה עדיין נכתבת בכתב קירילי.
להלן האלפבית הקירגיזי בגרסתו הקירילית, הערבית והלטינית:
| קירילית | ערבית | לטינית |
| --- | --- | --- |
| А а | ا | A a |
| Б б | ب | B b |
| В в | ۋ | V v |
| Г г | گ / ع | G g |
| Д д | د | D d |
| Е е | ه | Ye ye |
| Ё ё | يو | Yo yo |
| Ж ж | ج | J j |
| З з | ز | Z z |
| И и | ى | İ i |
| Й й | ي | Y y |
| К к | ك / ق | K k |
| Л л | ل | L l |
| М м | م | M m |
| Н н | ن | N n |
| Ң ң | ڭ | Ñ ñ |
| О о | و | O o |
| Ө ө | ۅ | Ö ö |
| П п | پ | P p |
| Р р | ر | R r |
| С с | س | S s |
| Т т | ت | T t |
| У у | ۇ | U u |
| Ү ү | ۉ | Ü ü |
| Ф ф | ف | F f |
| Х х | ح | X x |
| Ц ц | تس | C c |
| Ч ч | چ | Ç ç |
| Ш ш | ش | Ş ş |
| Щ щ | -- | Şç şç |
| Ъ ъ | -- |  |
| Ы ы | ى | I ı |
| Ь ь | -- |  |
| Э э | ه | E e |
| Ю ю | يۋ | Yu yu |
| Я я | يا | Ya ya |
ראו גם

מאנאס
הערות שוליים

↑  "Ferdinand, S. & Komlósi, F. 2016. Vitality of the Kyrgyz Language in Bishkek". IJORS 5-2, pp.210-226. נבדק ב-10 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| שפות באפגניסטן |
| --- | --- | --- |
| שפות רשמיות ברמת המדינה | דארי • פשטו |  |
| שפות רשמיות ברמת המחוזות | אוזבקית • בלוצ'ית (אנ') • טורקמנית • טג'יקית • שפות נורסתאניות (אנ') • שפות פתאניות (אנ') • קירגיזית |  |
| שפות מיעוטים | שפות הפאמיר • קירגיזית |  |
| ראו גם | שפות הודו-אירופיות • שפות איראניות • ערבית • פרסית • אפגניסטן: שפות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545807605171  GND: 4098449-7  NDL: 00565980  NKC: ph429624
טריאז'

מיון פצועים ראשוני בסואיפס שבצרפת במלחמת העולם הראשונה
טריאז' בפנטגון לאחר פגיעת טיסה 77 של חברת אמריקן איירליינס במתקפת הטרור של 11 בספטמבר 2001
טריאז' (באנגלית: Triage; באופן מילולי: מיון ראשוני) הוא תהליך קביעת סדר העדיפויות של הטיפול בחולים בהתבסס על חומרת מצבם. בתהליך נעשית הערכה מהירה של מצב המערכות הקריטיות באופן מיידי כדי לחיות (מערכת העצבים, מערכת הנשימה, מערכת הדם). בהתאם לממצאים ניתן לקבוע את מידת הדחיפות של מטופל באופן מהיר שיסייע להחליט אילו טיפולים צריך לבצע ומה הדחיפות שלהם. מיון יקבע את סדר העדיפויות של טיפול חירום, סדר העדיפויות של פינוי חירום ואת יעד הפינוי למטופל.
טריאז' משמש לסיווג חולים המגיעים לחדר המיון, לסיווג חולים בשדה (בלחימה או בתאונה מרובת משתתפים) או באירוע רב-נפגעים, ובמענה טלפוני של מרכזים רפואיים.
המונח מגיע מהפועל הצרפתי טרייר (trier), שמשמעותו להפריד, לסנן או לבחור. ראשית הטריאז' המודרני במלחמות נפוליאון שבהן טיפל המנתח דומיניק ז'אן לארה בפצועים ללא קשר לדרגתם, אלא לפי חומרת פציעתם למרות שישנו תיעוד על מיון פצועים כבר בתקופת מצרים העתיקה במאה ה-17 לפנה"ס. המונח היה בשימוש גם במלחמת העולם הראשונה על ידי רופאים צרפתים שטיפלו בפצועים שהגיעו משדה הקרב בתחנות הסיוע שבסוף לחזית. הם היו גם האחראים לפינוי הפצועים משדה הקרב או הטיפול בהם, ולאחר מכן חלוקת הנפגעים לשלוש קטגוריות:
פצועים שצפויים לחיות, אם יקבלו טיפול ואם לאו;
פצועים הצפויים למות, ולא משנה מה הטיפול שיקבלו;
הפצועים שעבורם טיפול מיידי עשוי לעשות את הבדל בין חיים למוות.
תג טריאז' המונח על נפגעים באירוע רב נפגעים
תג טריאז' באירוע רב-נפגעים של מד"א
אלגוריתם ESI
סוגי טריאז'

קיימים מספר סולמות שונים להערכת מצב החולה, ולא קיים תקן אחיד בנושא. בכל מדינה, נעשה שימוש בסולם אחר ובדירוג שונה.
הדירוג המקובל בארצות הברית Simple triage and rapid treatment (START) (אנ'), בו נעשה שימוש גם בישראל, לעיתים תוך הוספת הצבע הכחול לפצועים במצב אנוש, הדורשים פינוי לבית חולים:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שחור | ממתין | משככי כאבים בלבד, עד לפטירה | ללא סימנים חיוניים |
| אדום | מיידי | פציעות מסכנות חיים | פציעת ראש, מספר חבלות משמעותיות, בלבול חריף |
| צהוב | מעוכב | פציעות לא-מסכנות חיים | חתכים, חבורות, שסעים |
| ירוק | מינימלי | פציעות מינוריות | חתכים קלים, שריטות |
צבעים אלו מופיעים גם על תגי הטריאז' המשמשים לסימון פצועים בשטח. לא תמיד נעשה שימוש בכרטיס הפיזי, ולפעמים נעשה שימוש בסרטים צבעוניים, או חלוקה פיזית לאזורי טיפול.
צוות טיפול המגיע לאירוע רב-נפגעים, יבקש בתחילה מהפצוע ללכת, ובכך יזהה את החולים הקלים, שישוחררו לטיפול בקהילה. הבאים בתור הם, החולים הקשים, כאשר לפצועים באופן אנוש, לא תינתן התערבות רפואית כלל מלבד ניסיון לפתוח את נתיב האוויר, שאם נכשל, יסומן כנפטר, ויקבל צבע שחור. לחולים אלו לא ניתן טיפול, עד לסיום הטיפול בשאר הפצועים.
פצועים שנושמים ולהם אחד מהתסמינים הבאים, יסווגו כאדום-מיידי:
קצב הנשימה גבוה מ-30 לדקה
ללא דופק רדיאלי (שורש כף היד), מילוי קפילרי מעל 2 שניות
ללא יכולת למלא הוראות פשוטות
שאר החולים מסומנים בצהוב-מעוכב.
סולם ESI-Emergency Severity Index (אנ') שנעשה בו שימוש בישראל, מדרג את החולים בהתאם לדחיפות הטיפול, המדדים החיוניים וכמות המשאבים שתידרש לטיפול:
"משאב" במיון ESI הוא כינוי לסוגים של בדיקות או טיפולים מורכבים, מעבר לבדיקה גופנית, כמו: צילום רנטגן, עירוי, בדיקות דם (מספר בדיקות נחשבות כמשאב אחד), ותפרים. תרופות הנלקחות במתן פומי, לא נחשבות כמשאב.
| דירוג | שם | תיאור | דוגמאות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | החייאה | מיידי, התערבות מצילת חיים ללא דיחוי | דום לב דימום מסיבי |
| 2 | חירום | סיכוי גדול להחמרה, סימנים לבעיה שלא סובלת דיחוי | כאב בחזה על רקע לבבי התקף אסתמה |
| 3 | דחוף | יציב, מספר משאבים דרוש לטיפול (בדיקת מעבדה, צילום רנטגן) | כאב בטן, חום גבוה עם שיעול |
| 4 | פחות דחוף | יציב, משאב אחד דרוש לטיפול (רק צילום רנטגן או תפרים) | חתך קל, כאב בעת השתנה |
| 5 | לא דחוף | יציב, ללא משאבים נדרשים, מלבד טיפול תרופתי | פריחה, חידוש מרשם |
סולם Canadian Triage and Acuity Scale (CTAS) שנעשה בו שימוש בקנדה, מדרג את החולים בהתאם לדחיפות הטיפול לפי הזמן שיוכל להמתין עד לטיפול:
| דירוג | תיאור | זמן לבדיקת מטפל |
| --- | --- | --- |
| 1 | החייאה | 0 דקות |
| 2 | חירום | 15 דקות |
| 3 | דחוף | 30 דקות |
| 4 | פחות דחוף | 60 דקות |
| 5 | לא דחוף | 120 דקות |
חסרונות השיטה

לשיטת הטריאז' מספר חסרונות משום שהיא אינה מביאה להצלת חיים מקסימלית. השיטה אינה מביאה את כל הקריטריונים האפשריים, למשל גיל המטופל או היקף האירוע (אירוע בעל 3 או 3000 נפגעים ינוהל באותה הצורה) ולא מתחשבת בכלל סוגי הפציעה, תוך חלוקה למספר קטגוריות בודד. עם זאת, מטרת השיטה היא חלוקה מהירה ככל האפשר לצורך תעדוף כמות חולים מרבית בזמן נתון.
לשיטה זו ישנן השלכות אתיות רבות, כי היא מונעת טיפולים מחולים אנושים שבהינתן המשאבים המתאימים יכלו אולי לשרוד, ומצריכה החלטות הקובעות למעשה את דין המשך הטיפול בחולה.
הערות שוליים

↑  P.N. Skandalakis, P. Lainas, J.E. Skandalakis, P. Mirilas, "'To afford the wounded speedy assistance': Dominique Jean Larrey and Napoleon", World Journal of Surgery 30:8:1392-9 (August 2006)
↑  Joost J. van Middendorp, Gonzalo M. Sanchez, Alwyn L. Burridge, "The Edwin Smith papyrus: a clinical reappraisal of the oldest known document on spinal injuries", European Spine Journal 19:11:1815-1823 (November 2010)
↑  סולם זה נפוץ גם באוסטרליה תוך שימוש בזמנים: 0, 10, 30, 60 ו-120 דקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548594605171  LCCN: sh85137323  NDL: 01092212  NKC: ph984327 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גוש האירו

גוש האירו (20)
  מדינות האיחוד האירופי, המחויבות להצטרף לגוש האירו בעתיד (6)
  מדינות חברות באיחוד האירופי, בעלות פטור מהצטרפות לגוש האירו (1)
  מדינות שאינן-חברות באיחוד האירופי, המשתמשות באירו בהתאם להסכם (4)
  מדינות שאינן-חברות באיחוד האירופי, המשתמשות באירו ללא-הסכם (2)
דיאגרמת ון אינטראקטיבית המציגה את הקשרים בין ארגונים והסכמים אירופיים שונים
גוש האירו (באנגלית: Euro area או Eurozone) הוא כינוי לאיגוד כלכלי ומוניטרי של 20 מדינות אירופאיות החברות האיחוד האירופי בהן האירו מהווה את ההילך החוקי. הבנק המרכזי האירופי הוא הסמכות המוניטרית העליונה של גוש האירו, ובראשו עומדת כריסטין לגארד.
בגוש האירו חברות בשלב זה, המדינות: אוסטריה, בלגיה, קפריסין, אסטוניה, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, איטליה, לוקסמבורג, מלטה, הולנד, פורטוגל, סלובניה, סלובקיה, ספרד, לטביה, ליטא וקרואטיה.
מתוך 7 מדינות הנוספות החברות באיחוד האירופי, 6 מחויבות על פי אמנת מאסטריכט להצטרף לגוש האירו, כאשר יעמדו בדרישות הכניסה. דנמרק אינה מחויבת להצטרף על אף חברותה באיחוד. 4 מדינות זעירות – אנדורה, מונקו, סן-מרינו וקריית הוותיקן הגיעו להסכם עם האיחוד האירופי המאפשר להן להשתמש באירו כמטבע הרשמי במדינה. הסכם זה אינו מקנה להן את הזכות להיות חלק מגוש האירו ואין להן ייצוג בהנהלת הבנק המרכזי האירופי.
בעוד המדיניות המוניטרית נקבעת על ידי הבנק המרכזי האירופי, למדינות החברות בגוש האירו אין ממשלה מאוחדת, משרד אוצר מאוחד או מדיניות פיסקלית מחייבת. אולם, משבר החוב האירופי הביא לפעולה מתואמת של המדינות העיקריות החברות בגוש האירו ויצירת מנגנון היציבות הפיננסית האירופית.
חברות

ב-29 במרץ 1998 הודיעה הנציבות האירופית כי 11 מדינות יהיו הראשונות (מתוך 15 מדינות שהיו חברות באיחוד האירופי באותה עת) בהן יונהג האירו. לגבי מדינות אלה נקבע שהן עומדות בקריטריונים הכלכליים שהוגדרו באמנת מאסטריכט כתנאי סף להחלת המטבע האירופי האחיד. אחד הקריטריונים המרכזיים להצטרפות היה ששיעור הגירעון התקציבי מתוך התוצר המקומי של המדינה יהיה פחות מ-3%. ב-1 בינואר 1999 הפך האירו למטבע המרכזי במדינות אלה.
ארבע מדינות האיחוד האירופי שלא הצטרפו לגוש האירו בעת הקמתו היו הממלכה המאוחדת, שהתנגדה לאמנת מאסטריכט וקיבלה פטור מהצטרפות; דנמרק, שלא אישרה את אמנת מאסטריכט תחילה במשאל עם, וקיבלה פטור מהצטרפות לאירו; שוודיה, שביקשה לא להצטרף באותה עת מסיבות כלכליות; ויוון שלא עמדה בקריטריונים להצטרפות. הממלכה המאוחדת התנגדה בהמשך גם לצעדים כלכליים נוספים שביקש האיחוד לקדם, במקביל להשקת האירו, כולל מדיניות אחידה לגבי שיעורי מיסי היחידים והחברות, מאבק בהלבנת הון, ויישום תקנים אחידים בכלכלה האירופית. לטענתה, צעדים אלו היו פוגעים במעמד של לונדון כמרכז פיננסי בין-לאומי. לונדון באותה עת הפכה למרכז בין-לאומי להלבנת הון, בעיקר עבור אוליגרכים רוסים.
עם השנים הצטרפו לגוש האירו גם יוון, סלובניה, קפריסין, מלטה, סלובקיה, אסטוניה, לטביה ליטא וקרואטיה:
| מדינה | שנת הצטרפות | אוכלוסייה (במיליונים) | תמ"ג נומינלי (2009) (במיליוני דולר) |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטריה אוסטריה | 1999 | 8.3 | 384,908 |
| בלגיה בלגיה | 1999 | 10.7 | 468,522 |
| קפריסין קפריסין | 2008 | 0.8 | 24,910 |
| אסטוניה אסטוניה | 2011 | 1.3 | 19,120 |
| פינלנד פינלנד | 1999 | 5.3 | 237,512 |
| צרפת צרפת | 1999 | 64.1 | 2,649,390 |
| גרמניה גרמניה | 1999 | 82.1 | 3,330,032 |
| יוון יוון | 2001 | 11.3 | 329,924 |
| אירלנד אירלנד | 1999 | 4.5 | 227,193 |
| איטליה איטליה | 1999 | 60.1 | 2,112,780 |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 1999 | 0.5 | 52,449 |
| מלטה מלטה | 2008 | 0.4 | 7,449 |
| הולנד הולנד | 1999 | 16.5 | 792,128 |
| פורטוגל פורטוגל | 1999 | 10.6 | 227,676 |
| סלובקיה סלובקיה | 2009 | 5.4 | 87,642 |
| סלובניה סלובניה | 2007 | 2.0 | 48,477 |
| ספרד ספרד | 1999 | 47.7 | 1,460,250 |
| לטביה לטביה | 2014 | 2.1 | 49,890 |
| ליטא ליטא | 2015 | 3.5 | 94,584 |
| קרואטיה קרואטיה | 2023 | 3.9 | 67,084 |
| הגוש האירופי |  | 329.94 | 12,475,099 |
חברות > נספחים

חלק מהטריטוריות הצרפתיות שמעבר לים אימצו את האירו כהילך החוקי:
גיאנה הצרפתית גיאנה הצרפתית
ראוניון ראוניון
גוואדלופ גוואדלופ
מרטיניק מרטיניק
סן-פייר ומיקלון סן-פייר ומיקלון
מיוט  מיוט
ל-4 מדינות הסכם רשמי עם האיחוד האירופי בהקשר לשימוש באירו:
אנדורה אנדורה
מונקו מונקו
סן מרינו סן מרינו
ותיקן ותיקן
מדינות ואזורים בהם האירו משמש הילך חוקי דה פקטו ללא הסכם עם האיחוד האירופי:
מונטנגרו מונטנגרו
חלק מקוסובו קוסובו
התרחבות

כיום ישנן 7 מדינות שחברות באיחוד האירופי אך האירו לא משמש בהן כמטבע המרכזי. על מנת להצטרף לגוש האירו כל מדינה חייבת לעמוד במשך שנתיים במנגנון שער החליפין האירופי השני (ERM II) שכולל תיאום בין שער החליפין המקומי לשער האירו. נכון ל-2022, הבנקים המרכזיים של דנמרק ובולגריה פועלים בהתאם למנגנון שער החליפין האירופי.
משאל עם לא מחייב על אימוץ האירו נערך בשוודיה ב-14 בספטמבר 2003. הרוב (55%) הצביע נגד אימוץ האירו, ולפיכך החליטה שוודיה בשנת 2003 שלא לאמץ את האירו לעת עתה. אילו היה הרוב מצביע בעד, הייתה שוודיה מאמצת את האירו ב-1 בינואר 2006. שוודיה מחויבת על פי אמנת מאסטריכט להיכנס לגוש האירו כשתעמוד בתנאים המקדימים לכך, אך היא טוענת שהצטרפות למנגנון שער החליפין האירופי, שהיא אחד הקריטריונים להצטרפות, היא וולונטרית, וכך נמנעת מלעמוד בקריטריונים.
ביולי 2022 אושר צירופה של קרואטיה בתור החברה ה-20 בגוש האירו, אשר נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2023.
התרחבות > אדמיניסטרציה וייצוג

המדיניות המוניטרית בכל מדינות הגוש האירופי, מנוהלת על ידי הבנק המרכזי האירופי (ECB) ונציגי המדינות בהן האירו משמש כמטבע המרכזי (Eurosystem). על מנת לתאם בין המדינות החברות באיחוד האירופי שאימצו את האירו לבין המדינות שלא אימצו, הוקם גוף המאחד בתוכו את כל 27 מדינות האיחוד האירופי (ESCB) ובו מתבצע התיאום בין הבנקים המרכזיים של המדינות החברות.
גוש האירו מיוצג פוליטית על ידי שרי האוצר של המדינות החברות (Eurogroup). יום לפני התכנסות המועצה הכלכלית–פיננסית האירופית (אקופין) נוהגים להיפגש שרי האוצר של גוש האירו. כאשר דנים במועצה בנושאים הקשורים לאירו בלבד, זכות ההצבעה נתונה לקבוצה זו בלבד.
באפריל 2008, בעת שעמד בראש קבוצת שרי האוצר של מדינות גוש האירו (Euro Group), הציע ראש ממשלת לוקסמבורג ז'אן-קלוד יונקר כי יהיה ייצוג יחיד עבור גוש האירו בקרן המטבע העולמית (IMF) ובכך, לשנות את המצב הנוכחי בו כל מדינה מייצגת את עצמה. יונקר טען כי פיצול זה יוצר חוסר תיאום ומבוכה בין החברות. הצעה רשמית להנהיג ייצוג מאוחד הועלתה ב-2015, עם תאריך יעד למימוש ההצעה ב-2025. עם זאת, חלק מהמדינות החברות אינן רוצות לוותר על דרך הייצוג הנוכחית, ועתיד התוכנית אינו ברור.
מדיניות פיסקלית

כל מדינה מנהלת בעצמה את המדיניות הפיסקלית. ישנם קווים מנחים וקיים תיאום בין המדינות בגוש האירו. לטובת יציבות האירו, נדרשות חברות הגוש לכבד את האמנה ליציבות וצמיחה (SGP) המגבילה את החוב הלאומי לעד 3% מהתל"ג השנתי. מדינות רבות בגוש עברו על הנחיה זו במשך השנים. הניהול הפיסקלי העצמאי של כל מדינה עלה לדיון מחודש לאחר המשבר הכלכלי והיקלעותן של מספר מדינות בגוש האירו, ובראשן – משבר החוב של יוון – שהגיעה למצב של כמעט "חדלות פרעון". האינטרס של גוש האירו הוא לשמור על יציבות המדינות החברות בה, על מנת לשמור על יציבותו הכללית שלו.
ניהול מדיניות פיסקלית לא-אחראית מצד אחת מהמדינות החברות בה – עלולה להשפיע על מדינות אחרות בגוש האירו.
היסטוריה של התהליך – לוח הזמנים

1946 – וינסטון צ'רצ'יל נואם באוניברסיטת ציריך בזכות הקמת "ארצות הברית של אירופה" אשר תביא תקווה לשיפור ברמת חייהם של מאות מיליונים.
1951 – יסוד קהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC); בהשתתפותן של בלגיה, צרפת, גרמניה, הולנד, לוקסמבורג ואיטליה.
1957 – חתימת אמנת רומא ליצירת הקהילה הכלכלית האירופית (EEC).
1992 – 7 בפברואר, חתימת אמנת מאסטריכט ליצירת האיחוד האירופי ומטבע אחיד,
1993 – 1 בינואר, השקת השוק האירופי האחיד
1995 – 16 בדצמבר, נקבע שמו הרשמי של המטבע האירופי (תחילית של המילה אירופה בשפות השונות: יורו, אירו, אוירו, וכדומה)
1996 – 13 בדצמבר, במהלך פסגת דבלין אושרה "אמנת היציבות" המטילה עונשים כלכליים על מדינות שיעברו את מגבלות הגירעון לאחר החלת היורו. מגובשות תוכניות למנגנון חליפין חדש, שהיורו במרכזו. מכון המטבע האירופי חושף את עיצוב שטרות היורו.
1999 – 1 בינואר, השקת המטבע האירופי ב-11 מדינות במקביל למטבעות הלאומיים, ליצירת האיחוד המוניטרי הגדול בהיסטוריה.
2000 – דנמרק עורכת משאל עם בנוגע להצטרפות לגוש היורו, המסתיים בהחלטה שלילית של 53% מהמצביעים.
2001 – יוון מצטרפת למרחב האירו ומאמצת את המטבע החדש לאחר 2600 שנה של שימוש במטבע הלאומי שלה, הדרכמה.
2002 – 1 בינואר, היורו מחליף באופן רשמי את המטבעות הלאומיים.
2003 – שוודיה עורכת משאל עם בנוגע להצטרפות לגוש היורו, המסתיים בהחלטה שלילית.
2007 – סלובניה מצטרפת לגוש היורו.
2008 – מלטה וקפריסין מצטרפות לגוש היורו.
2009 – סלובקיה מצטרפת לגוש היורו. המטבע נמצא בשימוש ישיר של 332 מיליון בני אדם, ושל 175 מיליון נוספים אשר מטבעותיהם מוצמדים ליורו. כשליש מעתודות המט"ח בעולם נקובות ביורו. 17 כלכלות גוש היורו מהוות את הכלכלה השנייה בגודלה בעולם. משבר החובות האירופי מתחיל רשמית בחודש נובמבר כתוצאה ממשבר החובות של דובאי. ראש ממשלת יוון מודיע בדצמבר כי כלכלת ארצו נמצאת במצב חמור.
2010 – 2 במאי. יוון הופכת למדינה הראשונה בגוש היורו הנזקקת לחילוץ פיננסי. חבילות חילוץ נוספות מוענקות לאירלנד ולפורטוגל.
2011 – אסטוניה מצטרפת לגוש האירו
2014 – 1 בינואר. לטביה מצטרפת לגוש האירו.
2015 – 1 בינואר. ליטא מצטרפת לגוש האירו.
2019 – 27 בינואר הופסקה הנפקת שטרות בערך של 500 אירו, עקב החשש שהם משמשים בעיקר סוחרי סמים ומלביני כספים, בשל ערכם הגבוה, חשש שעלה עוד בזמן השקת המטבע.
2021 – 14 ביולי. הבנק המרכזי האירופי מודיע על התחלת התהליך להפקת מטבע אירו דיגיטלי אשר ישמש בעתיד כהילך חוקי נוסף במדינות גוש האירו במקביל להמשך שימושו של מטבע האירו הפיזי כרגיל.
2023 – 1 בינואר. קרואטיה מצטרפת לגוש האירו.
אפשרות הצטרפות ישראל

עם השקת המטבע וביטולם של אחד-עשר מטבעות אירופיים, היה חשש שהשקל יעמוד מול מיתקפות ספקולטיביות של סוחרי מט"ח בין-לאומיים, שאפשרויות המסחר שלהם פחתו, ושהדבר עלול לפגוע קשות ביציבות השקל והמחירים בישראל. עקב כך עלו רעיונות בישראל להחליף את מטבע השקל חדש בדולר אמריקאי, או באירו. בנק ישראל אמד בצורה כמותית את היתרונות והחסרונות הגלומים במהלך אפשרי של ויתור על השקל הישראלי, הצטרפות לגוש האירופי ואימוץ האירו. מסקנתם של עורכי המחקר היא כי החיסכון כתוצאה מהצטרפות לגוש האירו זניח. בנק ישראל מחזיק ברזרבות של מט"ח כאשר כ-65% מהרזרבות מוחזקים בדולרים וכ-30% באירו.
בנובמבר 2004, בכנס שערך בנק ישראל לכבוד שנת היובל שלו, נערך דיון בין כלכלנים ישראלים, והדעה הרווחת בדיון הייתה שהצטרפות ישראל לגוש האירו או הדולר אינה ריאלית.
ראו גם

גוש השטרלינג
שער הריבית הבין-בנקאי האירופאי (Euribor)
אפקט CSI

אפקט CSI, הידוע גם כסינדרום CSI וכהדבקות CSI, הם חלק מהדרכים בהם תיאור מוגזם של מדע פלילי בסדרות פשע בטלוויזיה כמו CSI משפיעות על תפיסת הציבור. המונח נטבע לראשונה בכתבה משנת 2004 בעיתון USA Today המתארת את האפקט שנעשה על מושבעים במשפט ע״י סדרות טלוויזיה בהם מופיע מדע פלילי. זה לרוב מתבטא בכך שהמושבעים דרשו יותר הוכחות מדעיות במשפט פלילי, וכתוצאה מכך העלו את הרף האפקטיבי של הסטנדרטים בעבור תובעים. אף על פי שהאמונה הזאת נפוצה בקרב מומחי משפט אמריקאים, ישנם מחקרים שהצביעו על כך שהסיכוי שסדרות פשע גרמו לאפקט כזה הוא נמוך למדי, אם כי צופים אדוקים של CSI ייחסו ערך נמוך יותר להוכחות נסיבתיות. עם התקדמות הטכנולוגיה והפיכתה לנפוצה יותר בחברה, אנשים עלולים לפתח ציפיות גבוהות לגבי היכולות של טכנולוגיה פלילית.
רקע

אפקט CSI קרוי על שם CSI, תוכנית טלוויזיה ששודרה לראשונה בשנת 2000. בתוכנית, צוות בדיוני של חוקרי זירות פשע פותרים פשעי רצח במטרופולין לאס וגאס. בכל פרק, מציאה של גופה מובילה לחקירה פלילית ע״י חברי הצוות, אשר אוספים ומפענחים ראיות פליליות, מתחקרים עדים ועוצרים חשודים. בעקבות הצלחתה של הסדרה צולמו שלוש סדרות בת: CSI:מיאמי, ששודרה לראשונה ב-2002, CSI: ניו יורק, שעלתה לשידור ב-2004, ו-CSI: סייבר, שהחלה ב-2015.
הצלחת הזיכיון של CSI הובילה להפקה של הרבה סדרות דומות. אפקט CSI ייוחס לסדרות הדרמה והפשע אמיתי שהגיעו בעקבות CSI, כמו American Justice ,פשע מן העבר, Waking the Dead, מחשבות פליליות ורבות אחרות. בהתבסס על דירוג נילסן, 6 מתוך 10 סדרות הטלוויזיה הפופולריות ביותר בארצות הברית ב-2005 היו דרמות פשע ו-CSI הגיעה למקום הראשון בדירוג בנובמבר 2007.
כמה נקודות בסדרות הפשע הפופולריות זכו לביקורת על היותן לא מציאותיות. לדוגמה, הדמויות בסדרה לא רק מפענחות את זירת הפשע, אלא הן גם מבצעות פשיטות, משתתפות במרדפים ובמעצרים של חשודים, חוקרים חשודים ופותרים תיקים, כאשר כל אלו הם אחריות של שוטרים במדים וחוקרים, לא של אנשי מז״פ. בנוסך לכך, אם אנשי מז״פ הם אלו שמפענחים את הזירה זה לא נהוג שהם גם יהיו מעורבים בבדיקות של הראיות שנאספו מהזירה, מכיוון שזה מעלה את הסיכון לפסילת אמינות הראיה המדעית. בחקירות אמיתיות, דגימות אצבע ודי.אנ.איי לרוב אינן מושגות כלל, וכאשר הן בנמצא, יכולים לעבור שבועות או חודשים עד שהם מפוענחים, כאשר במעבדות הפשע בטלוויזיה לרוב יש תוצאות תוך שעות ספורות. בעונה הראשונה של CSI, טכנאים בנו תבנית גבס של פציעה פנימית כדי לקבוע את סוג הסכין שבו השתמשו כדי לבצע את הפציעה, דבר שאינו אפשרי בטכנולוגיה הזמינה כיום. דמויות בטלוויזיה לרוב משתמשות במילה ״התאמה״ כדי לתאר את הקשר הסופי בין שתי ראיות, כאשר במדע פלילי אמיתי נוטים להשתמש בביטויים פחות מוחלטים, שמבהירים כי וודאות מוחלטת היא לרוב לא אפשרית.
אנתוני זייקר, היוצר של CSI, טען כי ״כל המדע מדויק״ בסדרה. לעומת זאת, חוקרים תיארו את המדע הפלילי המוצג כ- ״קסמי היי-טק״. המדען הפלילי תומאס מאוריליו העריך ש-40% מהשיטות המדעיות המוצגות ב-CSI אינן קיימות. בנוסף לשימוש בשיטות לא מציאותיות, חוקרי המז"פ מתעלמים מכל אלמנט של אי ודאות שנוכח בחקירות אמיתיות, ובמקום זאת מתארים תוצאות ניסיוניות בתור אמת מוחלטת.
הרעיון שאותם מצגי שווא יכולים לשנות את תפיסת הציבור בכל הנוגע לראיות פליליות נקרא ״אפקט CSI״, מושג שהחל להופיע בתקשורת הפופולרית ב-2004.
תחת האפקט הזה, קורבנות ומשפחותיהן, חברי מושבעים, מצפים לתוצאות מידיות מטכניקות שהוצגו לראווה כמו ניתוח טביעות אצבע ודי.אן.איי, בעוד שניתוח פלילי במציאות לרוב לוקח ימים או שבועות, כאשר אין ודאות למציאות ״אקדח מעשן״ לתיק התביעה. תובעים מחוזיים טוענים שאחוזי ההרשעה בתיקים בהם היו מעט הוכחות פיזיות נמצאו בירידה, הרבה בעקבות ההשפעה של CSI על חבר המושבעים.
עד לשנת 2009 יותר מ-250 סיפורים על אפקט CSI הופיעו בעיתונים ומגזינים, כולל כתבות ב-National Geographic, Scientific American and U.S. News % World Report.
ממצאי מחקר

אף על פי שאפקט CSI הוא תופעה עדכנית, היה ידוע זמן רב לפני כי תיאורי מדיה של מערכת המשפט בארצות הברית יכולים לשנות את המודעות, הידע והדעות הציבוריות עליה. עורך דין אמר ל"ניו יורק טיימס" בשנת 1990 כי " כל עורך דין שלא צופה בפרקליטי אל איי לילה לפני שהוא הולך למשפט הוא טיפש". סקר מושבעים משנת 2002 הראה כי הצופים בסדרת הטלוויזיה השופטת ג'ודי החזיקו בדעה שגויה בכל הנוגע לנוכחות השופט בבית המשפט. תוכניות קודמות אשר היו עשויות להשפיע על התפיסה הציבורית של " מערכת החקירה או המשפט" כוללות פרי מייסון (1957–1966), קויינסי אמ אי (1976–1983) ומשפט וסדר (1990-הווה). דיווחים במדיות השונות, בנוגע למשפטים פליליים, בלוגים אינטרנטיים והצלחת פרויקט החפות גם כן תרמו למודעות הציבורית בנוגע למדעי הזיהוי הפלילי. צויקר הצהיר כי "אפקט CSI הוא, לדעתי, הוא הדבר המופלא ביותר שקרה אי פעם בעקבות סדרות".
אפקט ה־CSI תואר על ידי החוקרים אן ג'יי שויטר ומייקל ג'יי סאקס כהתייחסות לתופעה, כביכול, של עירור הציפיות מהעולם האמיתי של קורבנות ושל חבר המושבעים בידי אפקט ה־CSI באשר למדע הפורנזי, וביוחד חקירה של זירת הפשע ובדיקות דנ"א. דונלד אי שלטון, ינג אס קים, וגרג ברק אמרו כי היא שינתה את אופן הצגתם של משפטים רבים כיום בכך שהתובעים צריכים להציג ממצאים פורנזיים רבים יותר בבית המשפט.
בשנת 2006 הראיות שהובאו לתמיכה בהשפעה כביכול היו בעיקר אנקדוטות של אנשי אכיפת החוק והתובעים, ולכאורה נעשתה בחינה אמפירית מועטה של ההשפעה, והמחקר היחיד שפורסם עד אז העלה כי התופעה עשויה להיות מיתוס עירוני. סקר שערך דונלד אי שלטון, על 1,027 מושבעים פוטנציאלים באן ארבור, מישיגן חשף שבעוד שצופי CSI ציפו יותר לראיות מדעיות מאשר אלו אשר לא צפו בסדרה. ברוב המקרים, לא היה צורך בראיות מדעיות כדי להגיע לפסק דין.
עם זאת, מחקרים עדכניים יותר מצביעים על כך שלתוכניות הטלוויזיה המודרניות הללו יש השפעה מטעה על תפיסות הציבור וציפיותיו ועל התנהגות המושבעים.
בצטטו את "אפקט ה־CSI", לפחות חוקר אחד הציע לסקור את המושבעים על פי רמת ההשפעה שלהם מתוכניות טלוויזיה כאלה.
התגלמות > אקדמיה

אפקט ה־CSI השפיע על אופן ההשכלה וההכשרה של מדענים פליליים. בעבר כניסה לתחום המחקר הפלילי הצריכה, בדרך כלל, בתואר ראשון במדע, ואחריו תואר שני . עם זאת, הפופולריות של תוכניות כמו CSI גרמה לעלייה בביקוש לקורסים לתואר ראשון ולתוכניות בוגרים במדע פלילי. בשנת 2004, הוכפלו תוכניות הפלילים באוניברסיטה הבינלאומית בפלורידה ובאוניברסיטת קליפורניה (דייוויס), כתוצאה מאפקט ה־CSI. עם זאת, סטודנטים רבים נכנסו לתוכניות אלו עם ציפיות לא מציאותיות. ההתעניינות המקצועית במדע הפלילי גברה בקרב סטודנטים במדינות נוספות מלבד ארצות הברית כמו אוסטרליה, בריטניה, וגרמניה. הפופולריות הגוברת של תוכנית מדע הפלילי באוניברסיטת לוזאן בשווייץ יוחסה גם היא לאפקט ה־CSI.
אף על פי שהפופולריות הגוברת של תוכניות הפלילים גרמה למספר רב של מועמדים לצאת לשוק, קיים חשש כי קורסים אלה אינם מכינים את התלמידים בצורה מספקת לעבודה האמיתית בפלילים, מכיוון שלעיתים קרובות הבוגרים חסרים אחיזה מוצקה של עקרונות מדעיים בסיסיים הנלמדים בתואר מדעי. בפני סטודנטים רבים בתחום הזיהוי הפלילי מוצגים תרחישים טרוויאליים יעילים עם תשובות ברורות מדי, שעשויים לתת להם תפיסות מעוותות לגבי כוחו של מדע הפלילי. משטרת אלבקרקי ניסתה לשפר את האוריינות המדעית בקרב מדעני הפלילים והמושבעים לעתיד כאחד על ידי פיתוח קורס "Citizen CSI" שמכיר לאזרחים המקומיים את "היכולות והמגבלות של טכניקות זיהוי הפלילי האותנטיות". : 605
בעוד שתוכניות פשע ופליליים סופגות לעיתים קרובות ביקורות על הצגת טכנולוגיות שאינן קיימות, הצגה זו עשויה לעודד ממציאים וצוותי מחקר, שהרי לא פעם חידושים מדעיים הוצגו לראשונה במדע בדיוני.