stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפתקאות שלושה רוסים ושלושה אנגלים באפריקה החמה
פרסום

הפרסום הראשון של הרומן היה במגזין "Magasin d'Éducation et de Récréation" מ-20 בנובמבר 1871 עד 5 בספטמבר 1872, בשם "הרפתקאותיהם של שלושה רוסים ושלושה אנגלים באפריקה החמה". בספר נפרד פורסם הרומן תחת הכותרת "הרפתקאותיהם של שלושה רוסים ושלושה אנגלים" ב-29 באוגוסט 1872. ב-31 באוקטובר 1872 פורסם הרומן במהדורה מאוירת (של 53 איורים), שכללה גם את הרומן העיר השטה, שהיה הכרך השישי של "מסעות יוצאי דופן".
תוכן

הספר מחולק לעשרים ושלושה פרקים:
פרק ראשון – על גדת נהר אורנג'
פרק שני – הכרה רשמית
פרק שלישי – התגברות על המכשול
פרק רביעי – כמה מילים על המונה
פרק חמישי – כפר בצ'ואן
פרק שש – בו מסתיימת ההיכרות
פרק שבע – בסיס משולש
פרק שמונה – מרידיאן עשרים וארבע
פרק תשע – קראאל
פרק עשר – זרימה
פרק אחד-עשר – בו נמצא ניקולא פלאנדר
פרק שתים עשרה – ציון דרך בסגנון סר ג'ון
פרק שלוש עשרה – בסיוע האש
פרק ארבע עשרה – הכרזת מלחמה
פרק חמש עשרה – מילה אחת נוספת
פרק שש עשרה – הרפתקאות שונות
פרק שבע עשרה – חוף המדבר
פרק שמונה עשרה – מדבר
פרק תשע עשרה – משולש או מוות
פרק עשרים – שמונה ימים בראש סקורצף
פרק עשרים ואחת – פיאט לוקס
פרק עשרים ושניים – בו איבד ניקולא פלאנדר את העשתונות
פרק עשרים ושלוש – מפלי זמבזי
עלילה

משלחת גיאודזית, המורכבת משלושה מדענים אנגלים ושלושה רוסים, יוצאת באוניה "המלכה והצאר" לדרום אפריקה. הידיעה על תחילת פעולות האיבה במרץ 1854 בין שתי המעצמות (הממלכה המאוחדת והאימפריה הרוסית) יוצרת קונפליקט אתני בין חברי המשלחת.
לאחר קבלת חדשות על תחילת המלחמה בין רוסיה לבריטניה (הכוונה למלחמת קרים בשנים 1853–1856) המשלחת מתפצלת לשני חלקים: רוסית ואנגלית, שממשיכים בנפרד את מחקרם. הבריטים מגלים את המעקב אחר מקולולו - שבט המפורסם בשודיו. עם זאת, הם עוקבים לא רק אחר קבוצת המדענים האנגלית, אלא גם אחר הרוסים. גנגסטרים אלה של דרום אפריקה תוקפים את המשלחת הרוסית ומצרים על הר סקורצף, בו רוסים קובעים את המחנה שלהם.
הבריטים, לאחר ששכחו שהם אויבים של רוסים, עוזרים לעמיתיהם. לאחר שעברו מצור ארוך ומבחן רעב, גיבורי הרומן לאחר התקיפה נסוגים לאגם ובורחים מהשודדים, לאחר שסיימו כבר את מחקרם. המבחן לא מסתיים שם. קופים חוטפים את רישומי המחקר של ניקולאי פלאנדר. חברי המשלחת יוצאים לשביל החוטפים ומצילים את הרישומים.
לאחר סיום המחקר, חברי המשלחת המשותפת חוזרים בספינה אוסטרית לתעלת סואץ. המלחמה עדיין בעיצומה. בעיקר על סבסטופול. הרומן מסתיים בכך שהמדען האנגלי ויליאם אמרי מרגיע את עמיתו הרוסי מיכאיל צורן שידידותם תימשך למרות זאת.
ראו גם

ז'ול ורן
אפריקה הדרומית
וסילי השלישי

וסילי השלישי (ברוסית: Василий III Иванович;‏ 25 במרץ 1479 – 3 בדצמבר 1533) היה הנסיך הגדול של מוסקבה שמשל בשנים 1505–1533. בנו של איוואן השלישי והנסיכה הביזנטית סופיה פלאולוג. אביו של איוואן הרביעי (האיום)
ביוגרפיה

מלכתחילה לא היה אמור להיות יורש העצר, שכן היה לו אח בכור מאשתו הראשונה של אביו, איוואן. בעקבות מותו המוקדם של אחיו ואי שביעות הרצון של אביו איוואן מנכדו דמיטרי איוואנוביץ' מונה וסילי ליורש העצר. הוא נשא לאישה את סולומוניה סבורובה, שנבחרה מבין 1500 מועמדות שנאספו מכל רחבי רוסיה. סולומוניה לא באה ממשפחת אצולה. במשך הזמן היא לא הביאה לווסילי ילדים ולכן ב-1525 הוא התגרש ממנה ונשא לאשה את אלנה גלינסקיה, בת האציל הליטאי וסילי לבוביץ' גלינסקי. ב-1530 נולד יורש העצר הנסיך איוואן, שמשל בשם איוואן הרביעי. לאחר מכן נולד בנם השני יורי. וסילי מת ב-3 בדצמבר 1533 כתוצאה מזיהום דם לאחר שנפצע בברכו. בנו איוואן בן ה-3 הוכרז לנסיך גדול, ואלנה שימש כעוצרת.
ראש נסיכות מוסקבה

וסילי הגדיל את נסיכות מוסקבה וצירף אליה את פסקוב, סמולנסק, ריאזן ונובגורוד-סביירסקי עם זאת פעמים מספר נחל הפסדים במלחמתו עם הליטאים, כמו בקרב אורשה ב-8 בספטמבר 1514 בו הפסיד את מסטיסלבל וקריצ'ב. הוא נלחם בתקיפות באופוזיציה, בייחוד נגד נסיכי שויסקי וורוטינסקי. ב-1521 הגלה את הפטריארך ורלם, נוכח סירובו לתמוך בנסיך בהוקעת מתנגדיו. הגביל את זכויות האצילים.
אירועים מרכזיים בתקופת שלטונו

1506 - פשיטה על חאנות קאזאן. תבוסה של הנסיכות מוסקבה
1508 - חיזוק מעמדה בגבול עם ליטא
1510 - סיפוח פסקוב
1512 - מצור לא מוצלח על סמולנסק
1514 - כיבוש סמולנסק אך בעקבות תבוסה בקרבות המשך העיר וסביבתה המשיכו להוות שטח מריבה.
1521 - פשיטה של חאנות קרים וחאנות קאזאן על נסיכות מוסקבה. העיר עומדת במצור. בהמשך, במערכה מוצלחת הכוחות הרוסים הודפים את הפולשים ואף כובשים את ריאזן ומספחים אותה לנסיכות.
1523 - פשיטה מוצלחת אל חאנות קאזאן
1524 - פשיטה שלישית על חאנות קאזאן
1527 - עמידת מוסקבה במצור ובהמשך מערכה מוצלחת נגד חאנות קרים
הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה

| --- | --- |

 מבוסס על:  פרשת אגודלו של המהנדס 
 בימוי:  איגור מסלניקוב 
 תסריט:  איגור מסלניקוב 
 שחקנים ראשיים:  וסילי ליוואנוב (שרלוק הולמס) בוריס קליויב (מייקרופט הולמס) בוריסלב ברונדוקוב (המפקח לסטרייד) רינה זליונאיה (שרלוק הולמס - דמויות משנה) ויטאלי סולומין (דוקטור ווטסון) לריסה גוזייבה Igor Yefimov Svetlana Smirnova Yevgeny Platokhin Arkady Koval Viktor Koretsky Aleksandr Romantsov Vladimir Tatosov לאוניד קוראבליוב Yelena Safonova Mikhail Morozov אינוקנטי סמוקטונובסקי יקטרינה זינצ'נקו מריס ליאפה 
 מוזיקה:  ולדימיר דשקביץ' 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  לנפילם, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  לנפילם 
 הקרנת בכורה:  1986 
 משך הקרנה:  149 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט בלשי, מותחן, סרט בלשים 
 סרט קודם:  הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: אוצר אגרא 
 221b.ru
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה (ברוסית: Приключе́ния Ше́рлока Хо́лмса и до́ктора Ва́тсона: Двадца́тый век начина́ется; נודע לחלופין גם בשם שרלוק הולמס במאה העשרים) הוא סרט טלוויזיה סובייטי, המהווה לחלק החמישי והאחרון בסרטי הרפתקאות שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון, שצולם בשנת 1986, בבימויו של איגור מאסלניקוב על פי סיפוריו של הסופר הבריטי ארתור קונאן דויל על הבלש המפורסם שרלוק הולמס.
הסרט מבוסס על ארבעת סיפורי הבלשים "הרפתקת אגודלו של המהנדס", "הרפתקת הכתם השני", "הרפתקת תוכנית ברוס-פרטינגטון" ו"הקידה האחרונה". כמו כן עובדו פרקים מהסיפורים האחרים על שרלוק הולמס.
עלילה

המאה העשרים מתחילה. שרלוק הולמס וד"ר ווטסון עזבו את רחוב בייקר 221 ב'. שרלוק הולמס נסע לסאסקס ומתחיל לגדל דבורים. ד"ר ווטסון התחתן וחזר לעסוק ברפואה. גברת הדסון גם עזבה את רחוב בייקר, אך הורתה להקים מוזיאון שרלוק הולמס בסלון הבית. המפקח לסטרייד פרש לגמלאות.
עם זאת, במאה החדשה מופיעים עבריינים חדשים ומסוכנים הרבה יותר, המעורבים בפוליטיקה וביחסים בינלאומיים. אירופה מוצאת את עצמה על סף מלחמה גדולה. כוורן בדימוס הופך לינקי גרמנופיל כדי לחדור לרשת מרגלים גרמניים הפועלים בתוך אנגליה.
שחקנים ודמויות

וסילי ליוואנוב - שרלוק הולמס
ויטלי סולומין - ד"ר ווטסון
בוריסלב ברונדוקוב - מפקח לסטרייד (דובב על ידי איגור יפימוב)
רינה זיליונאיה - גברת הדסון
בוריס קלוייב - מייקרופט הולמס
לאוניד קוראבליוב - פון בורק
מיכאיל מורוזוב - סמית', נציג חברת הבנייה ברחוב בייקר 221B (המשרת הזמני של הולמס בעת חזרתו)
יקטרינה זינצ'נקו - גברת ווטסון
אינוקנטי סמוקטונובסקי - לורד באלינגר, ראש ממשלת בריטניה
אלכסנדר רומנצוב - סר טרלוני הופ, השר לענייני אירופה
אלנה ספונובה - ליידי הילדה טרלוני הופ
ויקטור קורצקי - מהנדס ההידראוליקה ויקטור הדרלי
יבגני פלאטוכין - אדוארדו לוקאש, הלא הוא קולונל ליסנדר סטארק (דובב על ידי אנדריי אורגנט)
לריסה גוזייבה - מאדאם אנרי פורנט
איגור יפימוב - פרגוסון
ולדימיר קאליש - פקח בתחנת איפורד
קונסטנטין וורובייב - השוטר פיטקין
ארקדי קובאל - השוטר מקפרסון
א. אקסיונוב - המשרת ג'ייקובס
ברוניסלב ווליצ'קו - עובד רכבת
סבטלנה סמירנובה - ויולט ווסטברי
מריס ליאפה - קולונל ולנטיין וולטר
ולדימיר טטוסוב - הברון פון הרלינג
יבגני אילובאיסקי - סידני ג'ונסון
א. אנדרייב - המשרת של סר ג'יימס
גרסאות קולנוע חלופיות

בנוסף לגרסת הטלוויזיה המורכבת משני חלקים, נערכה הקרנת גרסה קצרה יותר בשם שרלוק הולמס במאה העשרים. בגרסת עריכה זו, במיוחד, נמחקה כל עלילת הסיפור "הרפתקת תוכנית ברוס-פרטינגטון". הגרסה הקולנועית שוחררה לפני שידור פרק הבכורה של גרסת הטלוויזיה המלאה של הסרט. כשנערכה מחדש סדרת הטלוויזיה "זיכרונותיו של שרלוק הולמס" בת 13 הפרקים, הוסר סיפור אחד נוסף: הרפתקת אגודלו של המהנדס.
גרסה משוחזרת

לאחר שחזור מוחלט של התמונה והסאונד, הסרט שוחרר במהדורת DVD בשנת 2004 על ידי חברת Twister ובשנת 2007 על ידי חברת Kroopniy Plan.
זלבה (מחוז משנה)

מחוז משנה זלבה (בבלארוסית: Зэльвенскі раён) הוא אחד מ-17 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הורדנה בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר זלבה.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה זלבה 19,119 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 70.69% בלארוסים, 23.6% פולנים, 4.28% רוסים ו-1.43% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (84.81%) ורוסית (13.16%).
וולטר בג'ט

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1826 לנגפורט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 במרץ 1877 (בגיל 51) סאמרסט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  לנגפורט 
 השכלה:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 מעסיק:  האקונומיסט 
 תפקיד:  עורך ראשי (1861–1877) 
 בן או בת זוג:  Elizabeth Wilson 
 חתימה:   
 
וולטר בג'ט (באנגלית: Walter Bagehot;‏ 3 בפברואר 1826 - 24 במרץ 1877) היה כלכלן ואיש עסקים, עיתונאי ועורך עיתונות בריטי. עבודתו כוללת מסות בענייני ממשל, כלכלה וספרות. מראשוני עורכי "האקונומיסט".
ביוגרפיה

נולד בלנגפורט (אנ') שבסאמרסט, אנגליה. אביו, תומאס ווטסון בג'ט, היה בנקאי.
וולטר בג'ט למד מתמטיקה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL), ובשנת 1848 קיבל תואר שני בפילוסופיה של המוסר.
ב-1855 ייסד את ה"נשיונל רוויו" (אנ') יחד עם ריצ'רד האטן (אנ') (Richard Holt Hutton). ב-1860 התמנה כעורך ראשי של "האקונומיסט", שהוקם שבע עשרה שנה קודם לכן על ידי חותנו ג'יימס וילסון (אנ').
בג'ט לקה בדלקת ריאות בשנת 1867 ומעולם לא התאושש ממנה באופן מלא. כעבור עשור שנים נפטר מסיבוך של מחלתו.
אוספים של כתביו במגוון רחב של נושאים פורסמו לאחר מותו.
האסטרואיד 2901 Bagehot שהתגלה על ידי לובוש קוהואוטק נקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  (2901) Bagehot In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_2902. ISBN 978-3-540-29925-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258141305171  PLWABN: 9810700819905606  BIBSYS: 90379948  BNE: XX1215926  BnF: cb12060207n (data)  CANTIC: a10448846  CiNii: DA00594685  GND: 118651897  ICCU: MILV089867  ISNI: 0000 0001 2119 3276  LCCN: n79063562  LNB: 000244713  NDL: 00519731  NKC: jn19992000040  NLA: 35011837  NLG: 132135  NLK: KAC199601336  NTA: 068473435  SELIBR: 176559  SNAC: w6rr3v0q  SUDOC: 028852230  Trove: 789189  VcBA: 495/302669  VIAF: 7411829   WorldCat (עם VIAF): 7411829 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ואשארושנמן

ואשארושנמן (בהונגרית: Vásárosnamény) היא עיירה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, בנפת ואשארושנמן, שבהונגריה. הכפר ויטקה אוחד עם העיירה בשנת 1969.
מיקום

היישוב ששוכן בחלקה המזרחי של מחוז סבולץ'-סאטמר-ברג, ממוקם בשפך של נחל הקרסנה ונהר הטיסה. מאטסלקה נמצאת 20 ק"מ מהעיירה, ואיה – 18 ק"מ ונירבאטור – 38 ק"מ.
מיקום > איך להגיע

בכביש מנירג'האזה וברגשוראני - בכביש הראשי 41, ממאטסלקה במסלול נאג'דובוש, מקישווארדה במסלול אנרץ' - סבולצ'באקה, מכיוון זאהוני על הגבול האוקראיני דרך העיירה מאנדוק. ברכבת באמצעות קווי הרכבת ואשארושנמן-נירג'האזה ומאטסלקה-זאהוני.
היסטוריה

על פי העדויות של הממצאים הארכאולוגיים, היישוב וסביבתו היו מיושבים מאז ימי קדם, זהו יישוב קדום מתקופת ארפאד, שהאזכור הראשון שלו בכתב הוא מ־1214 בשם נוּמֶן. ניתן לגזור את השם משם פרטי ממוצא גרמני, עם הטיה הונגרית. האזור היה מיושב זה מכבר, כפי שמעידים ריבוי ממצאים מתקופת הכלקוליתית (תקופת האבן והנחושת) ומתקופת הברונזה.
בעליה הידועים הראשונים של אדמות העיירה (אז כפר) היו בני משפחת לוניאי, שעל פי המסורת היו חמולה הונגרית כובשת. השם לוניאי נלקח מהכפר לוניה הסמוך, שהיה הקן המשפחתי שלהם בנאג'לוניה. כך מופיע לראשונה שמו של העיירה נמני (Namény), ואז בשנת 1389 אוגורניה, בשנת 1425 מוזכר יישוב בשם גרגיי ומשנת 1418 יש ליישוב כבר את הזכות לקיים ירידים, ומכאן הקידומת לשם "ואשארוש", כלומר "של יריד" בהונגרית. היישוב כבר מוזכר בשנת 1494 כעיר שוק.
תושבי ברג וטישאשט היו הראשונים שהצטרפו למלחמת העצמאות ראקוצי בשנת 1703. צבאו של ראקוצי חצה כאן את הטיסה ב 17–18 ביולי 1703, והנסיך קרא לאצולת המחוזות להצטרף אליו.
נמני היה נחלתם של משפחת אטווש מתחילת שנות ה-1700, והם נשארו בעליהם של האדמות עד 1945. במהפכה ובמלחמת העצמאות 1848–1849 גם בני משפחת אטווש שהיו ממוצא אצולה גבוהה, והתגוררו בעיירה, קיבלו תפקיד פעיל: טמאש אטווש ראש מחוז ברג, ואחיו מיהאי הפכו לנציגי הממשלה. בשואה נשלחו מאות מיהודי העיירה למחנות השמדה.
היסטוריה > עובדות מענינות

ב־17 במרץ 2013 נמדדה כאן הטמפרטורה הנמוכה ביותר של אותה השנה. באותו יום, מדי חום בעיר הציגו מינוס 18.2 מעלות.
אתרים בעלי חשיבות

טירת טומצ'אניהכנסייה הקלוויניסטית: נבנתה במאה ה -16, נהרסה בשנת 1937.
הכנסייה הרומית-קתולית: נבנתה בסגנון בארוק בין 1795 ל־1815. מגדל יחיד נבנה לפני החזית.
טירת טומצ'אני: השנייה. הנסיך פרנץ ראקוצי השני, שכבש כאן בשנת 1703, הוציא את "כתב נאמני", בו קרא לאצולה של סאבולץ' למלחמה. בשליש הראשון של המאה ה-17 נבנה בית המגורים בן ארבעת המגדלים עם מרפסת ארקדה. הוא הורחב סביב 1728 והפך לצורתו הבארוקית של ימינו.
אחוזת אטווש - נבנתה בשנת 1720 על ידי מיקלוש אטווש. הבניין הורחב במאה ה-19.
יהודי ואשארושנמן

יהודים התחילו להתיישב בואשארושנמן בתחילת המאה ה-18 ועסקו בעיקר בדייג ובהובלת סחורות. במאה ה-19 באו לכפר משפחות יהודיות של סוחרים, בעלי מלאכה ובעלי מקצועות חופשיים מגליציה. הם הקימו תחנת חשמל, בית חרושת ללבנים, ובית חרושת לאלכוהול. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי והיה להם בית כנסת. היו בה תלמידי חכמים רבים וקבוצה קטנה של חסידים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה האשימו תושבי המקום את היהודים בשיתוף פעולה עם האויב, בעקבות האשמות אלה נכלאו כמה יהודים במחנה הריכוז נג'קניז'ה. ושאר אנשי הקהילה סבלו התעללות מצד ה"גדודים החופשיים" (גדודי צבא הונגריים שהוקמו לצורך ביצוע מעשי חבלה בצ'כוסלובקיה בתחילת המלחמה. כמה משפחות יהודיות שלא הייתה להן אזרחות הונגרית הוגלו בשנת 1941 לאוקראינה, ושם נספו.
במרץ 1944, עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הובאו כל יהודי הכפר למחנה הריכוז הסמוך בברגסאס, בו רוכזו יהודים נוספים תושבי הסביבה, כ-1,000 איש בסך הכל. ב-22 במאי שולחו כולם למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי השואה חזרו לכפר כ-170 יהודים שניצלו וארגנו מחדש את חיי הקהילה. בשנות השבעים למאה ה-20 נותרו בואשארושנמן יהודים מעטים בלבד.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 25 |  |
| 1880 | 239 | 1,159 |
| 1910 | 460 |  |
| 1920 | 511 |  |
| 1930 | 764 |  |
| 1941 | 896 | 3,755 |
ילידי המקום

שרה (ארז'בט) שוורץ שעלתה לישראל המסגרת מבצע טיול בשנת 1944, נפלה בשבי הירדני בקרב על גוש עציון (משואות יצחק) ונישאה למשה יעקובוביץ המפקד האחרון של גוש עציון.
לקריאה נוספת

Vásárosnamény önkormányzatának honlapja
Vásárosnaményi fotók
Weblapok Vásárosnaményból, Vásárosnaményról
Vásárosnamény az utazom.com honlapján
Vásárosnamény-térkép – Térképkalauz.hu
Vásárosnamény a Szállás.eu-n
Vásárosnamény anno – Képgaléria
Vásárosnamény a funiq.hu-n
אתר עיריית ואשארושנמן
תמונות ואשארושנמן
אתרי אינטרנט ואשארושנמן
ואשארושנמן באתר האינטרנט של ceļom.com
מפת ואשארושנמן- Térképkalauz.hu
ואשארושנמן ב- Szállás.eu
ואשארושנמן anno - גלריית תמונות
ואשארושנמן ב- funiq.hu
פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 288
ואשארוש-נאמאן', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 150. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  http://www.magyarorszag-szep.hu/Vasarosnameny/index.html
↑  "Elmúlt évek időjárása". met.hu. אורכב מ-המקור ב-2014-11-15.
↑  http://www.magyarorszag-szep.hu/Vasarosnameny/index.html
↑  בית הכנסת בואשארושמן
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת ואשארושנמן |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ואשארושנמן • ארניושאפאטי • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • יאנד • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • נירמדה • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0b1d990d-fdb9-48a5-baeb-4630a26483a0  NKC: ge1103728  VIAF: 248128182   WorldCat (עם VIAF): 248128182
זלאטקו צ'ייקובסקי

זלאטקו צ'ייקובסקי (בסרבו-קרואטית: Zlatko Čajkovski; ‏24 בנובמבר 1923, זאגרב, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 24 ביולי 1998, מינכן, גרמניה) היה כדורגלן ומאמן כדורגל קרואטי שאימן בישראל בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ובהמשך גם את פ.צ. קלן ובאיירן מינכן.
קריירה

צ'ייקובסקי נולד ב-1923 בזאגרב. ב-1939 החל לשחק ב"מועדון האקדמי לספורט של קרואטיה" (HAŠK). ב-1946 עבר לפרטיזן בלגרד, שיחק בקבוצה עד 1955 וזכה עמה בשתי אליפויות ליגת העל ביוגוסלביה ושלושה גביעי יוגוסלביה. הוא הופיע ב-156 משחקי ליגה בשורות הקבוצה ובהם הבקיע 19 שערים. צ'ייקובסקי הוצב על פי רוב בעמדת קשר אחורי. ב-1955 הצטרך לקבוצת פ.צ. קלן ממערב גרמניה ושיחק בקבוצה עד 1958. בסך הכול הופיע בשורות קלן ב-57 משחקי ליגה ובהם הבקיע שבעה שערים.
בין 1942–1943 שיחק בנבחרת קרואטיה בכדורגל ובין 1946–1955 שיחק בנבחרת יוגוסלביה בכדורגל, בה הופיע 55 פעמים וכבש שבעה שערים, אחד מהם ב-18 בספטמבר 1949 לרשתה של נבחרת ישראל בכדורגל במשחק שנערך באצטדיון המכביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1950. הוא זכה עם הנבחרת בשתי מדליות כסף, האחת באולימפיאדת לונדון, והשנייה באולימפיאדת הלסינקי.
ב-1958 הגיע להפועל חיפה כמאמן-שחקן. הוא הביא לקבוצה שיטות אימון מקצועניות שהביאו למפנה ביכולתה והחזירו אותה להיות קבוצת צמרת. בעונתו הראשונה בקבוצה (1957/1958) הוביל את הקבוצה לגמר גביע המדינה (הופעה ראשונה בגמר לאחר קום המדינה), בו הפסידה 0–2 למכבי תל אביב. ב-1958 הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע העשור, הגביע השלישי בחשיבותו בישראל, ועונה לאחר מכן למקום השני בליגה (הפועל חיפה הפסידה את האליפות במחזור האחרון). לאחר שלוש שנים הוציאה ההתאחדות תקנה האוסרת על מאמן להיות שחקן בליגה הראשונה, וצ'ייקובסקי חזר לגרמניה.
לאחר שובו לגרמניה אימן במשך שנתיים את פ.צ. קלן וזכה עמה באליפות, ובהמשך במשך חמש שנים את באיירן מינכן עמה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע. קריירת האימון שלו נמשכה עד 1984 ובמהלכה אימן את הנובר 96, קיקרז אופנבך, דינמו זאגרב, נירנברג, א.א.ק. אתונה עמה זכה בגביע היווני, פ.צ. ציריך וגראצר א.ק..
הלך לעולמו במינכן ב-1998, בגיל 74.
הערות שוליים

↑  גביע העשור של הפועל חיפה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  אשר גולדברג‏, הפועל חיפה הגדולה, באתר וואלה, 23 ביוני 2003
↑  עוזי דן, צ'ייקובסקי, בחיפה?, באתר הארץ, 27 בינואר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118666568  ISNI: 0000 0000 1063 7137  VIAF: 74646906   WorldCat (עם VIAF): 74646906
ולדמר, נסיך דנמרק

ולדמר, נסיך דנמרק (בדנית: Valdemar af Danmark, ‏27 באוקטובר 1858 - 14 בינואר 1939), היה בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק וסבה של אנה, מלכת רומניה.
ביוגרפיה

ולדמר נולד ב-27 באוקטובר 1858 בארמון ברנסטורף, קופנהגן לכריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג וללואיזה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של וילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק. למרות שהוא בא ממשפחת מלוכה ואבותיו כללו את ג'ורג' השני, מלך בריטניה ופרדריק החמישי, מלך דנמרק, משפחתו חיה חיים נורמליים יחסית ולא החזיקה בעושר רב. בילדותו נהג הסופר האנס כריסטיאן אנדרסן להגיע לביתם ולהקריא לילדים סיפורים לפני השינה.
במרץ 1863 נסעו בני המשפחה לבריטניה לחתונת אחותו הגדולה אלכסנדרה, נסיכת דנמרק עם אלברט אדוארד, נסיך ויילס, בנה של המלכה ויקטוריה, ובנובמבר אותה שנה מת פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ואביו עלה לשלטון ככריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. מוקדם יותר באותה שנה גם נבחר אחיו וילהלם למלך יוון.
בקיץ 1874 ליווה ולדמר את אביו בביקורו באיסלנד, ולאחר מכן החל את לימודיו באקדמיה הימית המלכותית הדנית. בשנת 1879 הוא הוסמך כקצין בדרגת לוטננט משנה, ובשנת 1880 הועלה לדרגת לוטננט, ובשנים שלאחר מכן השתתף בכמה משלחות של הצי. משנת 1883 חי ולדמר בארמון ברנסטורף ליד קופנהגן עם גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק, שנשלח כילד לדנמרק על מנת להתגייס לצי המלכותי הדני, והועבר לטיפולו של ולדמר, שהיה אדמירל בצי הדני. גאורגיוס הרגיש שאביו זנח אותו בהזדמנות זו, ומאוחר יותר תיאר לארוסתו את הקשר העמוק שפיתח לדודו מאותו יום ואילך.
ב-20 באוקטובר 1885 התחתן ולדמר עם מארי, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך רובר, דוכס שארטר ופרנסואז, נסיכת אורליאן. בעת נישואיהם סיכמו השניים שבניהם יגודלו כלותרנים, ואילו בנותיהם כקתוליות, ואכן ארבעת בניהם חונכו כלותרנים, ואילו בתם מרגרט, נסיכת דנמרק הייתה הנסיכה הדנית הראשונה מתקופת הרפורמציה שהייתה קתולית.
לוולדמר הוצעו הכתרים של ממלכת בולגריה וממלכת נורווגיה, אולם הוא דחה אותם בשל לחצים בינלאומיים, והמשיך בקריירה הימית שלו עד מותו. ב-14 בינואר 1939 מת ולדמר בארמון הצהוב בקופנהגן, ובעת מותו היה הילד האחרון של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק שנותר בחיים.
משפחתו

ב-20 באוקטובר 1885 התחתן ולדמר עם מארי, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך רובר, דוכס שארטר ופרנסואז, נסיכת אורליאן, ממנה היו לו 5 ילדים:
אוֹוֶה, רוזן רוזנבורג (1887–1840), התחתן עם מתילדה קאלבי די קונטי די ברגולו
אקסל, נסיך דנמרק (1888–1964), התחתן עם מרגרטה, נסיכת שוודיה
אריק, רוזן רוזנבורג (1890–1950), התחתן עם לואיז פרנסס בות'
ויגו, רוזן רוזנבורג (1893–1970), התחתן עם אלאונורה גרין
מרגרט, נסיכת דנמרק (1895–1992), התחתנה עם רנאטו, נסיך בורבון-פארמה
וג'ריאנה

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  בודהיזם 
 זרם:  בודהיזם 
 
ציור בד: רב-האמן הטנטרי ההודי הנודע טילופה (988-1069)
וַגְ'רַיָאנָה (בסנסקריט: वज्रयान, תעתיק לטיני: Vajrayāna, טיבטית: דוֹרגֶ'ה טהֶגפָּה), הנקראת גם טנטראיאנה ומנטראיאנה, הם שמות שנתנו למאוחר משלושת הזרמים בבודהיזם, לצד הטהרוואדה ("תורת הנזירים הבכירים") והמהאיאנה ("הדרך הגדולה"). לעיתים מכונה זרם זה גם "בודהיזם אזוטרי" או "בודהיזם מיסטי" במערב.
משמעות השם וג'ריאנה היא "מרכבת היהלום" או דרך היהלום. לפי המסורת הטיבטית, "דרך היהלום" ניתנה על ידי בודהה בסובבו את גלגל הדהרמה בפעם השלישית, בהסתמכו על "השאיפה להארה" (סנסקריט: בּוֹדהיצ'יטָה). משמעות השם טנטראיאנה היא "מרכבת הטנטרה", ומשמעות השם מנטראיאנה הוא "מרכבת מנטרה".
הווג'ריאנה הוא הזרם הקטן ביותר משלושת הזרמים הבודהיסטים ולו 28 מיליון מאמינים שהם 5.7% מהבודהיסטים בעולם. בשל עובדה זו ובגלל ההבדל המועט בין זרם זה ובין זרם המהאיאנה הגדול ביותר, ישנם חוקרים שאינם מקטלגים את הווג'ריאנה כזרם נפרד, אלא כעוד מסורת (מני רבות) בזרם המהאיאנה.