היסטוריה של אינדונזיה
תרבויות קדם-קולוניאליות > אימפריית סריוויג'איה

סריוויג'איה: המשמעות של sri בסנסקריט היא נוצץ או קורן ובמאלאית גם: אור, ואילו המשמעות של jaya גם היא מסנסקריט היא במקורה ניצחון צבאי ניצחון אבל המאלאית הרחיבה את המשמעות גם להצטיינות והצלחה. סריוויג'איה הייתה ממלכה מאלאית עתיקה בסומטרה שהייתה בעלת השפעה על רוב הארכיפלג המלאי. יש מעט תיעודים על ראשית האימפריה, ומעריכים שהיא נוסדה בין המאה ה-3 למאה ה-6 לספירה. הערכות יותר מדויקיות גורסות כי האימפריה נוסדה בין 671 ל-683 לפי עדות של נזיר סיני בשם איי-טסינג שסיפר כי בשנת 671 הוא שהה בסריוויאג'איה במשך כחצי שנה. כמו כן, כתובת קדוקאן-בוקיט מתוארכת ליום 16 ביוני בשנת 682 לספירה הנוצרית. סריוויג'איה חדלה מלהתקיים בערך בשנת 1400.
בערך בשנת 500 יסודותיה של הממלכה החלו להתפתח סביב פאלמבאנג של ימינו, וישנם תיעודים סיניים משנת 600 בקירוב שמזכירים שתי ממלכות בסומטרה שמרכזיהן נמצאים בג'אמבי ובפאלמבאנג, כמו גם שלוש ממלכות בג'אווה.
האזור החשוב ביותר בסריוויג'איה היה מרכז סחר החופים בפאלמבאנג של ימינו. האימפריה הייתה תאלאסוקרטית ולא הרחיבה את השפעתה אל מעבר לאזורי החוף של דרום-מזרח אסיה. סריוויג'איה הייתה מאורגנת בשלושה אזורים ראשיים – אזור עיר הבירה שמרכזו היה בפאלמבאנג, אגן נהר מוסי שהיה העורף של הממלכה, ואזורי שפך נהר אחרים שיצרו מספר מוקדי כוח. האזור שבו הייתה עיר הבירה נוהל באופן ישיר על ידי השליט של האימפריה. אזור העורף היה תחת שלטונם של הצ'יפים המקומיים שהיו מאורגנים ברשת של נאמנויות למהראג'ה. כוח היה היסוד העיקרי של יחסי האימפריה עם מדינות נהר אחרות כגון אגן הנהר באטאנג הארי שמרכזו היה בג'אמבי. אנשי השושלת ששלטו באימפריה התחתנו וכרתו בריתות עם הסאילנדארים ממרכז ג'אווה.
על אף שהתיעודים ההיסטוריים והראיות הארכאולוגיות נדירים מאוד, נראה שהחל מהמאה ה-7 סריוויאג'איה שלטה על רוב סומטרה, ג'אווה המערבית, ורוב חצי האי המלאי. בעקבות הדומיננטיות שלה במלאקה ובמצרי סונדה, סריוויג'איה שלטה הן על התנועה בנתיב הובלת התבלינים והן על הסחר המקומי, גבתה מס מספינות שעברו באזור, והיוותה כוח ימי מרתיע עד המאה ה-13. תנאים אלו גרמו להפצת התרבות המאלאית ברחבי סומטרה, חצי האי המלאי, ובורנאו המערבית.
הדת העיקרית בסריוויג'איה הייתה זרם הוג'ריאנה הבודהיסטי ולפיכך האימפריה משכה אליה צליינים ומלומדים מכל חלקי אסיה. בין העולים לרגל היה הנזיר הסיני ייג'ינג (אנ'), ששהה בסומטרה לתקופות ארוכות בדרכו ללימודים בנלנדה שבהודו בשנים 671 ו-695, והמלומד הבודהיסטי מהמאה ה-11, אטישה, שמילא תפקיד חשוב בהתפתחות זרם הוג'ריאנה בטיבט. מספר נוסעים שעברו באזורים אלה ציינו כי באזורי החוף היה שימוש במטבעות זהב אך לא בפנים הארץ.
נמצאה מצבת קבר של שיח' מוסלמי בבארוס באי סומטרה שזמנה 48 להג'רה, 668/669 לספירה הנוצרית. זהו האזכור הקדום ביותר של המוסלמים באינדונזיה. קיימת עדות של נוסע סיני על נוכחות מוסלמים באינדונזיה כבר בשנת 674. ממלכת סריויג'איא יצרה קשר עם הח'ליפה עמר בן עבד אלעזיז החל משנת 100 להג'רה 718 לספירה הנוצרית. אז שלח המהראג'ה סרי אינדראוארמאן של סריויג'איא מכתב אל הח'ליפה בבקשה שישלח אליו מטיף ללמדו את האסלאם. אין בזה אשור לאסלום ממלכת סריויג'איא כי נתיניה המשיכו להאמין בבודהיזם. תשובת המוסלמים למכתב באה במכתב משנת 724 לספירת הנוצרים בלווי שפחה "זנג'ית" אפריקנית שחורה שנשלחה אל סרי אינדראוארמאן.
מסחרה של סריויג'איא הגיע עד מדגסקר במערב, כולל מהגרים מסריויג'איא שנותרו שם בשנת 830 לספירה הנוצרית, הודו, תאילנד, פיליפינים, מלאיה, סין וכל מרחבי הארכיפלג האינדונזי עד אל איריאן המערבית. ישנה כתובת חרוטה על לוח נחושת שנמצאה בפיליפינים המעידה על קשר בין הפיליפינים לסריויג'איא והאי ג'אווה. הכתובת מכילה מילים מ-4 שפות: סנסקריט, מלאית עתיקה, טגלוג ושפת האי ג'אווה. זמנה מקביל ליום שני 21 באפריל שנת 900 לספירה הנוצרית.
ב-1068 ראג'נדרה קהולה, המלך משושלת קהולה ששלט בטאמיל נאדו, כבש את קדאה (במאלאית: "פתוחה לרווחה") מסריוויג'איה. ב-20 השנים שלאחר מכן הקהולאים המשיכו בסדרת פשיטות וכיבושים ברחבי אינדונזיה ומלזיה של ימינו. על אף שפלישתה של שושלת קהולה לא הצליחה בסופו של דבר, היא החלישה במידה רבה את ההגמוניה האזורית של סריוויג'איה ואפשרה את עליית כוחן של ממלכות (כגון קדירי) שהתבססו על חקלאות מפותחת במקום סחר חופים וסחר למרחקים ארוכים.
השפעתה של סריוויג'איה דעכה במהלך המאה ה-11. האי היה בעימותים מתמידים עם ממלכות ג'אוואיות, בהתחלה עם סינגהאסארי ולאחר מכן עם מאג'אפאהיט. בסופו של דבר הגיע גם האסלאם לאזור אצ'ה שבסומטרה, והרחיב את השפעות באמצעות חוזים עם סוחרים ערביים והודיים. בשלהי המאה ה-13 ממלכת פאסאי (בצפון סומטרה) המירה את דתה לאסלאם. באותו תקופה סריוויג'איה הייתה משועבדת למשך זמן לאימפריית הח'מר ומאוחר יותר לממלכת סוקהות'אי. הכתובת האחרונה מתוארכת ל-1374, ומוזכר בה נסיך הכתר אנאנגאווארמאן.
בין השנים 1400 ל-1403, פאראמסווארה, הנסיך האחרון של סריוויג'איה, והפך לפליט, המיר את דתו לאסלאם, וייסד את סולטנות מלאקה על חצי האי המלאי. נשואיו המוצלחים העניקו לו את מעמדו. הוא מת בשנת 1414.