stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה שחר
קריירה > כהונה בשירות המדינה

בין השנים 1995-1996 (בתקופת שרי המשפטים דוד ליבאי ויעקב נאמן) כיהן שחר כמנהל היחידה הארצית לגילוי וניהול רכוש באגף האפוטרופוס הכללי, המופקדת על ניהול של למעלה מ-1,000 דירות ו-3,000 מגרשים ברחבי הארץ.
בין השנים 2002–1998 (בתקופת שרי המשפטים צחי הנגבי, יוסי ביילין ומאיר שטרית) כיהן שחר בתפקיד היועץ המשפטי למשרד המשפטים. במסגרת תפקידו זה העניק שחר ייעוץ משפטי ליחידות השונות במשרד המשפטים וסייע להן בקידום חקיקה הרלוונטית לפעילותן.
בין השנים 2011–2002 (בתקופת שרי המשפטים מאיר שטרית, יוסף לפיד, ציפי לבני, חיים רמון, דניאל פרידמן ויעקב נאמן) כיהן שחר בתפקיד האפוטרופוס הכללי, הכונס הרשמי והנאמן הציבורי.
משך שנות כהונתו יזם שחר הקמה והטמעה של מערכות מידע ממוחשבות לציבור הרחב, יחד עם עריכת רפורמות מקיפות בהתנהלות פעילות אגף האפוטרופוס הכללי והכונס הרשמי בתחומים השונים.
העיקריות שבהן: רפורמה בפיקוח על אפוטרופסים –הכוללת - מיקור חוץ של חלק מפעילות הפיקוח על האפוטרופסים והקלה באופן הדיווח. רפורמה בהליכי פשיטת רגל –הכוללת - קביעה של מסגרת זמן לניהול הליך פשיטת הרגל של חייבים בתקופה של עד ארבע שנים והקמת מאגר מנהלים מיוחדים, מקרב עורכי דין פרטיים. רפורמה בלשכות רשם הירושה במחוזות הארץ - המאפשרת הגשת בקשות לצו ירושה וקיום צוואה וקבלתם, באין התנגדות, בפרק זמן מוגדר מראש. בנוסף יזם שחר הקמה של מערכת מקצועית, שחברים בה מנהלים ועובדים מהאגף ושהוא עמד בראשה, אשר פרסמה והפיצה אחת לרבעון, עלון מקצועי בשם "דעת ודין", הכולל פסקי דין והנחיות בתחומי עיסוקו של האגף. העלון הופץ לשופטים ועורכי דין וכן באתר האינטרנט של האגף. בתקופת כהונתו פרסם שחר לעוסקים בתחום ולציבור הרחב הנחיות רבות הנוגעות לתחומי פעילותו של האגף, בהן הנחיות בנושא שכר טרחת בעלי תפקיד בהליכי חדלות פירעון והנחיות לקביעת תשלומים עתיים לחייבים בהליכי פשיטת רגל.על פי חוק האפוטרופוס הכללי, שימש שחר כיושב ראש ועדת ההשקעות של הכספים המנוהלים באגף, בשווי של למעלה מארבע מיליארד ₪. על פי החלטת הממשלה טיפל שחר בייצוג המדינה ומוסדותיה בכל הנוגע לקבלת עיזבונות לטובת המדינה ומוסדותיה והמיועדים למטרות צדקה. הסכומים שנתקבלו בכל שנה עמדו על למעלה ממאה מיליון ₪ ובשנת 2005 אף נתקבלה תרומה חריגה בסך של כ-220 מיליון ₪.בנוסף לפעילות זו היה שחר ממונה על ניהולם של למעלה מ-170 הקדשות ציבוריים, בהם שימש כנאמן. במסגרת תפקידו כנאמן ל "קרן פהר " הגה שחר ויזם את פרויקט "יוצרים מצוינות", בשיתוף עירית תל אביב-יפו ומוסדות תרבות בעיר, כמו מוזיאון תל אביב, תיאטרון הקאמרי והסינמטק. במסגרת הפרויקט ניתנה לאלפי בני נוער משכונות הדרום של העיר, הזדמנות למעורבות ויצירה פעילה בתחומי תרבות שונים: אמנות פלסטית, תיאטרון, סרטי קולנוע, מוזיקה וריקוד. בתוקף תפקידו שימש שחר גם כממונה על קבלת ומכירת מתנות שקיבלו נבחרי ועובדי ציבור וכן על ניהול ומימוש רכוש וכספים שחולטו במסגרת תקיפה כלכלית מארגוני פשיעה, סוחרי סמים ועל פי חוק איסור הלבנת הון. הכספים שחולטו, חולקו על ידו על פי המלצות הגורמים הרלוונטיים, לגופים שונים העוסקים במאבק בסחר בארגוני פשיעה ובסחר בסמים, כמו פרקליטות המדינה, הרשות לאיסור הלבנת הון והרשות למלחמה בסמים.
תיקים בולטים שנוהלו על ידי שחר

בין התיקים הבולטים שנוהלו על ידי שחר בתקופת כהונתו, ניתן למנות את תיקי הפירוק ותיקי הקפאות ההליכים הבאים:
תיקים בולטים שנוהלו על ידי שחר > המעילה בבנק למסחר

ב-2 במאי 2002 מונה שחר למפרק הבנק למסחר, בעקבות מעילת הענק של אתי אלון שגנבה מכספי הבנק סכום של למעלה מ-270 מיליון שקלים. במסגרת תפקידו כמפרק הבנק, טיפל שחר בסיוע המנהלים המיוחדים מטעמו, עו"ד אורי ברגמן ורו"ח יהודה בר לב, בהשבת כספי הבנק שנגנבו מהלקוחות ובהגשת תביעת ענק כנגד שלושים וחמשה נתבעים אשר סווגו במעגלי אחריות שונים למעילה שהתרחשה.
תיקים בולטים שנוהלו על ידי שחר > בית החולים ביקור חולים

בחודש נובמבר 2003 מונה שחר למפרק בית החולים ביקור חולים בירושלים, זאת לנוכח משבר אליו נקלע בית החולים בשל חובות בסך העולה על 200 מיליון שקלים. שחר גיבש תוכנית הבראה בסיוע המנהלים מטעמו, ד"ר יצחק זיידס וברי בר ציון יחד עם עו"ד יעקב שפיגלמן ורו"ח עובד בן דוד, אשר הביאה את בית החולים לאיזון תפעולי ומכירתו תמורת 32 מיליון דולר לארקדי גאידמק. המכירה אפשרה את המשך העסקתם של למעלה מ-300 עובדי בית החולים ותשלום כספי הפנסיה לפנסיונרים של בית החולים, לאחר שבעקבות המשבר אליו נקלע בית החולים, נותרו אלה ללא מקורות אחרים לתשלום כספי הפנסיה.
תיקים בולטים שנוהלו על ידי שחר > תיאטרון הבימה

בתוקף תפקידו כנאמן הציבורי על פי חוק הנאמנות, שימש שחר משנת 2002 משך כ-8 שנים, כנאמן יחיד לתיאטרון הלאומי הבימה. במסגרת תפקידו זה שימש שחר למעשה, כיושב ראש הנהלת התיאטרון, הממונה על המנהלים הכללים של התיאטרון, יעקב אגמון ולאחריו אודליה פרידמן ובני צרפתי, הנחה אותם, פיקח על פעילותם וסייע בידם בניהולו השוטף של התיאטרון. שחר מילא את תפקידו זה עד לכניסתם של נאמנים חדשים בראשותו של דוד בועז בשנת 2010, לאחר שהושלם שינוי המבנה המשפטי של התיאטרון מהקדש לחברה לתועלת הציבור.
תיקים בולטים שנוהלו על ידי שחר > חברת הבניה חפציבה דיור ואחזקות

בחודש אוגוסט 2007 מונה שחר לנאמן בהליך הקפאת ההליכים של קבוצת החברות של חברת הבנייה חפציבה דיור ואחזקות, שבנתה כ-4500 דירות בלמעלה מ-60 פרויקטים שונים ברחבי הארץ, לאחר שהמנהל שלהן בועז יונה ברח מהארץ. במסגרת תפקידו זה טיפל שחר בסיוע המנהל המיוחד מטעמו, עו"ד יצחק מולכו, במתן פתרון לעניינם של מאות משפחות שנותרו בעקבות קריסת החברה ללא קורת גג וללא מקורות כספיים שיאפשרו להם רכישת דירה אחרת. הפתרון שנמצא ובמסגרת ההליך המשפטי ניתנה לו הסכמת הגורמים המעורבים - סיוע למשפחות אלו על פי העיקרון של צדק חברתי, הן על ידי הבנקים אצלם התנהל חשבון הליווי באתרי הבניה השונים של קבוצת החברות והן על ידי הדיירים האחרים באתרי הבנייה השונים, שקורת הגג שלהם הייתה מובטחת.
חיים אישיים

שחר מתגורר בפתח תקווה, הוא נשוי לשרון ואב לשלשה בנים ובת.
ראו גם

האפוטרופוס הכללי
הערות שוליים

↑  עלון דעת ודין-אגף האפוטרופוס הכללי (ארכיון)
↑  נועם שרביט, ‏כונס הנכסים הרשמי פירסם הנחיות לקביעת תשלומים עיתיים לחייבים בפשיטת-רגל, באתר גלובס, 18 בפברואר 2009
↑  צביקה פז, ‏עו"ד שחר התרים ליתומי פיגועים, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2002
↑  תומר אביטל, מחריף הקרב סביב ירושת ה־220 מיליון שקל למדינה, באתר כלכליסט, 6 בדצמבר 2010
↑  אתר פליקס-פרויקט יוצרים מצוינות(הקישור אינו פעיל)
↑  הילה רז, כמה מרוויחה המדינה מכספי העבריינים?, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2011
↑  ענת שיחור אהרונסון, מפרק הבנק למסחר:עד כה קיבלו לקוחות הבנק 574 מיליון ש"חnrg, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2009
↑  תני גולדשטיין, בית המשפט אישר את מכירת "ביקור חולים" לגאידמק, באתר ynet, 29 באוגוסט 2007
↑  מרב יודילוביץ', הנאמן הציבורי של הבימה יסיים את תפקידו, באתר ynet, 30 באפריל 2008
↑  שלמה שחר, ‏צדק חברתי עם רוכשי הדירות, עוד שלמה שחר, באתר גלובס, 5 במאי 2008
↑  נעמה סיקולר, כונס חפציבה: "אני דואג לאלה שאין להם ערבויות", באתר ynet, 22 באוגוסט 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011542867505171  VIAF: 4750166237104196380000   WorldCat (עם VIAF): 4750166237104196380000
פרדינן דה סוסיר

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1857 ז'נבה, שווייץ 
 פטירה:  22 בפברואר 1913 (בגיל 55) Vufflens-le-Château, וו, שווייץ 
 ענף מדעי:  בלשנות, סמיולוגיה.
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה (1876)  אוניברסיטת לייפציג (1880)  קולז' קלווין 
 מוסדות:  אקול פראטיק דה אוטז אטיד (1880–1891)  אוניברסיטת ז'נבה (1891–22 בפברואר 1913) 
 בן או בת זוג:  Marie Faesch (1892–?) 
 צאצאים:  Raymond de Saussure, Jacques de Saussure 
 תרומות עיקריות
 הניח את היסודות להתפתחויות רבות בבלשנות במאה ה-20, טבע מושגי יסוד רבים.
 חתימה:   
 
פרדינן דה סוסיר (בצרפתית: Ferdinand de Saussure;‏ 26 בנובמבר 1857 – 22 בפברואר 1913) היה בלשן שווייצרי יליד ז'נבה שהניח את היסודות להתפתחויות רבות בבלשנות במאה העשרים. הוא ראה בבלשנות ענף של מדע כללי של סימנים, והציע לקרוא לו סמיולוגיה. הרצאותיו משלושה קורסים תחת הכותרת "קורס בבלשנות כללית" (צרפתית: Cours de linguistique générale), אשר לימד בין השנים 1907–1911, נערכו לספר על סמך רשימות של תלמידים והתפרסמו לאחר מותו ב-1916 על ידי שארל באיי ואלבר סשהיי (Sechehaye). עבודה זו הפכה לאחד מיסודות הבלשנות המודרנית. בשנת 1996 נתגלו בז'נבה כתבי יד שונים שהשאיר דה סוסיר ובהם כתב יד של חיבור בלשני שמעולם לא פרסם. כתבים אלו נוסכים אור חדש על זוויות שונות בשיטתו הפילוסופית.
השפעות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: פסקאות, לא נקודות.
דה סוסיר הניח את היסודות לבלשנות המודרנית, שעוסקת במחקר השפה מזווית סינכרונית.
עבודתו השפיעה על קלוד לוי-שטראוס ועל מחקריו באנתרופולוגיה. מאוחר יותר אומצו אבחנותיו על ידי הסטרוקטורליזם.
ההפרדה בין מסמן למסומן הפכה להיות אבן דרך בסמיוטיקה, חקר הסימנים ומערכות הסימנים. כך, למשל, רולאן בארת בחיבורו "מיתולוגיות", הדגים כיצד מערכת הסימנים של דה סוסיר יכולה להיות מורחבת לכדי מערכת כפולה, זו של המיתוס.
דה סוסיר השפיע גם על זרם הדקונסטרוקציה בפילוסופיה ובתורת הספרות.
ראו גם

נועם חומסקי
רולאן בארת
סמיוטיקה
דקונסטרוקציה
לקריאה נוספת

פרדינן דה סוסיר, קורס בבלשנות כללית. מצרפתית: אבנר להב (על פי המהדורה של שארל באיי ואלבר סשהיי, 1916). הוצאת רסלינג, תל אביב 2005.
ג'ון לכט, 50 הוגים מרכזיים בני זמננו, כרך ב', תרגמה אנה ברויר, הוצאת רסלינג, תל אביב 2004.
Cahiers Ferdinand de Saussure: Revue Suisse de Linguistique Generale. Genève 1941- [כתב עת].
R. Godel, Les sources manuscrites du Cours de linguistique générale de F. de Saussure. Genève - Paris 1957.
T. de Mauro (ed.), Edition critique du `Cours de linguistique générale' de F. de Saussure. Paris 1972.
Roy Harris, Reading Saussure - A critical commentary on the Cours de linguistique générale. La Salle, Illinois: Open Court 1987. ISBN 0-8126-9049-4, ISBN 0-8126-9050-8.
Ecrits de linguistique générale, eds. Bouquet S. and Engler R. Paris 2002
Writings in General Linguistics, Trans. Sanders Carol and Pires Mathew, Cambridge 2006
אסף אגמון (שחיין)

אסף אגמון (נולד ב-4 בספטמבר 1945, כ"ו באלול ה'תש"ה) הוא שחיין פאראלימפי ישראלי.
ביוגרפיה

אגמון נולד בקיבוץ בית הערבה בצפון ים המלח. במלחמת העצמאות ננטש הקיבוץ, ובעקבות זאת עבר אגמון עם משפחתו לקיבוץ גשר הזיו. הוא שירת בצה"ל בהנדסה קרבית בתקופת מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה, ובשנת 1970 נפצע בחזית תעלת סואץ ונותר משותק בפלג גופו התחתון.
בשנת 1978 השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה עם שמואל כרמלי ועמית דרור במדליית כסף במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב אישי.
במסגרת עיסוקו בספורט נכים התחרה אגמון כשחיין חמש פעמים במשחקים הפאראלימפיים. לאחר שהשתתף במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) והמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976), אגמון התחרה במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) ולקח חלק בחמישה משחים אישיים, מהם בארבעה זכה במדליות (2 כסף ו-2 ארד), ובשני משחי שליחים בהם זכה במדליית זהב ובמדליית כסף. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) זכה במשחי שליחים בזהב ובכסף. לאחר מכן השתתף במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988).
נכון לשנת 2010 פעיל אגמון בעמותת אתגרים ועוסק בשיט מפרשיות, טייס ונהיגת רכב שטח. כמו כן הוא שחקן בתיאטרון הפתוח ומשמש דובר התיאטרון, ומשתתף בחבורת הזמר של בית הלוחם תל אביב.
קרל בארת

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1886 בזל, שווייץ 
 פטירה:  10 בדצמבר 1968 (בגיל 82) בזל, שווייץ 
 מקום קבורה:  Friedhof am Hörnli 
 השקפה דתית:  נצרות פרוטסטנטית, Continental Reformed Protestantism 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת בון  אוניברסיטת בזל  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת מינסטר  אוניברסיטת דיוק 
 עיסוק:  תאולוג, כומר, מרצה באוניברסיטה, סופר 
 מדינה:  שווייץ 
 יצירות ידועות:  The Epistle to the Romans 
 פרסים והוקרה:  פרס זיגמונד פרויד (1968) פרס סונינג (1963) עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Nelly Barth 
 מספר צאצאים:  5 
 
קרל בָּארְתּ (בגרמנית: Karl Barth;‏ 10 במאי 1886 – 10 בדצמבר 1968) היה הוגה דתי שווייצרי, הנחשב לגדול התאולוגים הפרוטסטנטים במאה ה-20 ואחד הבולטים אי-פעם. בארת הנהיג את התנועה שקראה להינתק מהחשיבה הליברלית בכנסייה ולשוב ולהדגיש את עליונות האל על פני האופן בו האדם מבין אותו.
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה לפי: John Webster, Karl Barth, בתוך: The Blackwell Companion to Protestantism, Blackwell, 2004. עמ' 84-87.
↑  D. Paul La Montagne, Barth and Rationality: Critical Realism in Theology, Wipf and Stock, 2012. עמ' 170-178; Phillip R. Thorne, Evangelicalism and Karl Barth: His Reception and Influence in North American Evangelical Theology, Wipf and Stock, 1995. עמ' 35-39.
↑  John Thompson, The Holy Spirit in the Theology of Karl Barth, Wipf and Stock Publishers, 1991. עמ' 25.
↑  Joseph L. Mangina, Karl Barth: Theologian of Christian Witness, Westminster John Knox Press, 2004. עמ' 70-71.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258367105171  PLWABN: 9810690107305606  BIBSYS: 90058480  BNE: XX936203  BnF: cb11890397k (data)  BPN: 08548242  CANTIC: a10047001  CiNii: DA00162443  GND: 118506803  HDS: 010517  ICCU: CFIV032601  ISNI: 0000 0001 2101 8582  LCCN: n79069765  LNB: 000113289  NDL: 00432436  NKC: jn20000700121  NLA: 35014573  NLK: KAC199601742  NSK: 000038518  NTA: 068564716  RERO: 02-A012310687  SELIBR: 176854  SNAC: w60295zj  SUDOC: 026707357  Trove: 790485  VcBA: 495/2992  VIAF: 64001331   WorldCat (עם VIAF): 64001331 
כרכי "דוגמטיקה כנסייתית".
לודוביקו, דוכס סבויה

לודוביקו, דוכס סבויה (באיטלקית: Ludovico di Savoia; ‏24 בפברואר 1413 – 29 בינואר 1465), היה דוכס סבויה בין השנים 1440–1465.
ביוגרפיה

לודוביקו נולד ב-24 בפברואר 1413 בז'נבה, לאמדאו השמיני, דוכס סבויה ולמארי מבורגונדי, דוכסית סבויה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה. בצעירותו קיבל לודוביקו את התואר נסיך פיימונטה, והיה הראשון שהחזיק בתואר הזה.
ב-1 בנובמבר 1433 התחתן לודוביקו עם אן מקפריסין, בתם של יאנוס, מלך קפריסין ושארלוט דה בורבון-לה מארקה, ובני הזוג התגוררו בטירת אלאמאן בשווייץ, וכרוזן וו ניסה לודוביקו לכבוש את דוכסות מילאנו.
בשנת 1439 נבחר אביו אמדאו על ידי ועידת בזל לאנטי-אפיפיור בשם פליקס החמישי לאאוגניוס הרביעי, ובעקבות כך מסר לו אביו את דוכסות סבויה. בשנת 1453 קיבל לודוביקו את תכריכי טורינו ממרגריט דה שארני, והם נשארו בידי בית סבויה עד לשנת 1983, אז נמסרו לידי הכס הקדוש.
ב-29 בינואר 1465 מת לודוביקו בליון, בעת חזרתו מביקור בממלכת צרפת, ובנו אמדאו התשיעי, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-1 בנובמבר 1433 התחתן לודוביקו עם אן מקפריסין, בתם של יאנוס, מלך קפריסין ושארלוט דה בורבון-לה מארקה, ממנה נולדו לו 19 ילדים:
אמדאו התשיעי, דוכס סבויה (1435–1472)
לואיג'י, רוזן ז'נבה (1436–1482)
מריה מסבויה (1437)
ג'ובאנה מסבויה (1437–1440)
פיליפו השני, דוכס סבויה (1438–1497)
מרגריטה מסבויה, רוזנת סן-פול (1439–1485), התחתנה עם ג'ובאני הרביעי, מרקיז מונטפראט, ולאחריו התחתנה עם פייר השני, רוזן סן-פול
פייטרו מסבויה (1440–1458)
ג'אנו מסבויה (1440–1491)
קרלוטה מסבויה (1441–1483), התחתנה עם לואי האחד עשר, מלך צרפת
איימונה מסבויה (1442–1443)
ג'אקומו מסבויה (1444–1445)
אגנזה מסבויה (1445–1509), התחתנה עם פרנסואה ד'אורליאן, דוכס לונגוויל
ג'ובאני לואיג'י מסבויה (1447–1482)
מריה מסבויה, רוזנת סן-פול (1448–1475), התחתנה עם לואי דה לוקסמבורג, רוזן סן-פול
בונה מסבויה (1449–1503), התחתנה עם גלאצו מריה ספורצה, דוכס מילאנו
ג'אקומו מסבויה, רוזן רומונט (1450–1486)
אנה מסבויה (1452)
פרנצ'סקו מסבויה (1454–1490)
ג'ובאנה מסבויה (1455)
שרה כהן (זמרת)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אוקטובר 1927 כולן, תימן
 פטירה:  1 בספטמבר 2023 (בגיל 95) ישראל
שרה כהן (אוקטובר 1927 – 1 בספטמבר 2023) הייתה זמרת ישראלית, מחלוצות השירה בציבור בישראל.
ביוגרפיה

שרה כהן נולדה ב-1927 בחול המועד סוכות בכפר כולן שבסמוך לצנעא שבתימן. משפחתה עלתה לארץ ישראל כשהייתה בת כחצי שנה בלבד. המשפחה קבעה את משכנה ביפו, ולאחר מכן בכרם התימנים שבדרום-מרכז תל אביב. אביה נרצח כשכהן הייתה בת עשר (במהלך המרד הערבי הגדול), ולכן היא נדרשה לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה.
בגיל 16 התחתנה עם שלמה כהן שהיה מבוגר ממנה בשש שנים, לאחר כמה שנות היכרות בתנועת הנוער בית"ר. שלמה היה ידוע גם בכינוי "סולימאן הגדול" (כינוי שהוענק לו על ידי משה דיין), וגם הוא עסק במוזיקה, וזכה בפרס מפעל חיים מטעם אמ"י בהמשך. לאחר הנישואים המשפחה עברה לגור בגבעתיים. לזוג נולדו ארבעה ילדים, הזמרים חופני, פיני, יזהר וורדינה כהן. הזוג החלו להופיע בערבי שירה בציבור, בעת שירותו של שלמה בפלמ"ח, ושניהם היו ממייסדי "חבורת האש" ביחד עם עמנואל זמיר, מנשה הראל ואליהו גמליאל. הזוג הופיע בישראל ובעולם, בעיקר בעברית ולעיתים גם בערבית, אך לא בשפות אחרות. בני הזוג הקליטו יחד שני תקליטים – "30 שנות זמר מסביב למדורה" שיצא ב-1978 ו"זמרת הארץ עם משפחת סולימאן הגדול" מ-1994.
ב-2009 נפטר שלמה כהן. בדצמבר 2020 עברה כהן אירוע מוחי. בשנה שלאחר מכן הוענק גם לה פרס אמ"י למפעל חיים.
נפטרה ב-1 בספטמבר 2023, פחות מחודשיים אחרי מות בנה חופני.
הערות שוליים

↑  גלי לויטה ליבוביץ, הכוהנת הגדולה: אמם של יזהר וחופני מתגעגעת לתרבות אחרת, באתר Xnet‏, 7 באוגוסט 2019
↑  רן בוקר, שרה כהן, מחלוצות השירה בציבור בישראל, הלכה לעולמה בגיל 96, באתר ynet, 1 בספטמבר 2023
↑  פרס מפעל חיים של אמ"י בפתח תקווה, באתר הבמה, ‏17 באוקטובר 2021
↑  יעקב בר-און, ‏חלוצת השירה בציבור בראיון מרגש: "הופענו בכל אירופה, הגענו עד יפן וסין", באתר מעריב אונליין, 7 בנובמבר 2021
↑  שגיא בן נון‏, שרה כהן, חלוצת השירה בציבור ואמו של יזהר, הלכה לעולמה בגיל 96, באתר וואלה, 1 בספטמבר 2023
↑  דורית אסרף מזרחי, שרה כהן, חלוצת השירה בציבור וכלת פרס אמ"י, הלכה לעולמה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 1 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012965675505171
בועז פלג

| --- | --- |
בועז פלג ליד יסעור בעת שירותו הצבאי
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת 124   מפקד טייסת 114    מפקד בסיס עובדה
 עיטורים
  צל"ש אלוף (פעמיים)
 תפקידים אזרחיים
 משנה למנכ"ל ישראייר, מנכ"ל חברת מסוקים פרטית
 
בועז פלג הוא קצין בדרגת תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כטייס ומפקד בחיל האוויר. בעל שני עיטורי צל"ש אלוף ממפקד חיל האוויר.
ביוגרפיה

פלג נולד וגדל בחולון, למד בבית הספר אורט חולון והתגייס לחיל האוויר בשנת 1972, בו שירת כטייס מסוקים בשירות סדיר ומילואים במשך עשרות שנים. הוא פיקד על טייסת 124, טייסת מסוקי אנפה ועל טייסת 114, טייסת מסוקי יסעור. בהמשך שירותו פיקד על בסיס עובדה.
במהלך שירותו עוטר פעמיים בצל"ש מפקד חיל האוויר: הצל"ש הראשון הוענק לו על חלקו במבצע צלצל ביולי 1981, כטייס יסעור הוא חילץ תחת אש כוח צנחנים מעומק לבנון, ומסוקו נפגע תוך כדי החילוץ. הצל"ש השני הוענק לו בתאריך 11 בינואר 1982 על חלקו במבצע חשאי שהתקיים באותה השנה במדינת אויב במרחק מאות קילומטרים מישראל. פלג שימש כקברניט יסעור שאחד ממנועיו הושבת כתוצאה מהתנגשות עם ציפורים והוא נאלץ לבצע תדלוק אווירי מורכב.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש משנה למנכ"ל חברת ישראייר, בעל חברת מסוקים פרטית ומנהל חברת המסוקים תל אביב הליקופטרס.
משפחתו

בועז נשוי לעו"ד זיסי הצובאי. יש לו שני ילדים מנישואיו הראשונים.
הערות שוליים

↑  בועז פלג ואסף אגמון, ‏מבצע ארוך טווח של מסוקים,מתדלק/מתודלק, באתר "מרקיע שחקים"
↑  מאת דרור מרום, ‏ועדת בדיקה בחיה"א: הענקת שירותי תחזוקה לישראייר בבסיס עובדה - בהתאם לכללים, באתר גלובס, 22 במרץ 1998
↑  עירית רוזנבלום, מסוק?  זה לא בשמים, באתר הארץ, 1 ביולי 2008
↑  אסף גלעד, "ינאי נתן, ינאי לקח", באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
•
פלג מטיס אחד ממסוקי תל אביב הליקופטרס
שניים ממסוקי חברת תל אביב הליקופטרס
גביע דייוויס 1902

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  6 באוגוסט 1902 – 8 באוגוסט 1902 (3 ימים) 
 מספר תחרות:  2 
 → גביע דייוויס 1900 גביע דייוויס 1903 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1902 (באנגלית: 1902 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות השנייה במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
התחרות הראשונה נערכה בשנת 1900, ובשנת 1901 לא נערכה תחרות. בשנת 1902 נבחרת בריטניה הגיעה לארצות הברית במטרה להתמודד על הזכייה בגביע. הפעם הנבחרת כללה את רג'ינלד דוהרטי, לורנס דוהרטי וג'ושוע פים שהיו הטניסאים הבריטים החזקים בתקופה זו. לנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית הצטרף ויליאם לרנד שהיה מנצח אליפות ארצות הברית הפתוחה בשנים 1901-1902.
לאחר שלושה משחקים שנערכו ביומיים הראשונים הבריטים הובילו. עם זאת ביום התחרויות השלישי הם הפסידו בשני המשחקים ונבחרת ארצות הברית הצליחה להגן על תוארה.
תוצאות

| ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | מועדון האתלטיקה בברוקלין, ארצות הברית   6-8 באוגוסט 1902  דשא | מועדון האתלטיקה בברוקלין, ארצות הברית   6-8 באוגוסט 1902  דשא | בריטניה   בריטניה    2 | בריטניה   בריטניה    2 | בריטניה   בריטניה    2 | בריטניה   בריטניה    2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארצות הברית | מלקולם ויטמן | 6 | 6 | 1 | 6 |  |
| 1 | בריטניה | ג'ושוע פים | 1 | 1 | 6 | 0 |  |
| 2 | ארצות הברית | ויליאם לרנד | 6 | 6 | 3 | 4 | 4 |
| 2 | בריטניה | רג'ינלד דוהרטי | 2 | 3 | 6 | 6 | 6 |
| 3 | ארצות הברית | דווייט דייוויס/הולקאם וורד | 6 | 8 | 3 | 4 |  |
| 3 | בריטניה | לורנס דוהרטי/רג'ינלד דוהרטי | 3 | 10  | 6 | 6 |  |
| 4 | ארצות הברית | ויליאם לרנד | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | בריטניה | ג'ושוע פים | 3 | 2 | 3 |  |  |
| 5 | ארצות הברית | מלקולם ויטמן | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | בריטניה | רג'ינלד דוהרטי | 1 | 5 | 4 |  |  |
רשם (מוזיאון)

כלי עבודה המשמשים רשם מוזיאון
רשם הוא האחראי ליישום מדיניות ונהלים הנוגעים לטיפול באוסף הפריטים המצויים במוסד אומנות כמוזיאון או גלריה, ומתמקד ברישום, אחסון, השאלות ושאילות, אריזה ומשלוח, וספירת מלאי. הרשם עובד יחד עם אוצרים, משמרים ומנהלי אוספים כדי לאפשר לציבור לצפות בפריטים המצויים באוסף תוך כדי שמירה עליו. הרשם לרוב בעל תואר אקדמי בתולדות האמנות או אמנות יפה.
במוסדות אומנות קטנים עשויים לשלב את תפקיד הרשם עם מנהל האוסף, ובמוסדות גדולים ישנם מספר רשמים האחראים כל אחד על מחלקה שונה, או יחדיו על כלל האוסף.
בישראל חלה חובה על הנהלת מוזיאונים למנות רשם שיהיה אחראי לרישום המוצגים במוזיאון.
איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל, הפועל תחת המועצה הבינלאומית למוזיאונים, מפעיל את פורום מנהלי אוספים ורשמים האחראי לקביעת קווים מנחים עבור מוזיאונים, המסדיר את פעילות הרשמים ודרכי עבודתם. בשנת 2022 פורום מנהלי האוספים והרשמים הוציא לאור את התקן הישראלי לניהול אוספים מוזאליים.
אחריות התפקיד

תפקידו של הרשם מתפרס על תחומים רבים בעבודה היומית במוזיאון, במטרה לשמור על הפריטים המוצגים במוזיאון והאוסף שלו.
רישום – אחריות על תיעוד האוסף המתקבל לידי המוזיאון, הכולל רישום מצב הפריט, חומר גלם, בעלות, מקור, ופרטי זיהוי נוספים על הפריט והאומן.
השאלות ושאילות – אחריות על יצירת קשר עם מוסדות אומנות שונים כדי להשאיל פריטים אשר נבחרו על ידי האוצרים להצגה בתערוכות, ונקודת הפנייה של מוסדות אומנות אל המוזיאון לבקשה לשאילה פריטים מתוך אוסף המוזיאון.
אחסון – אחריות על מיקום האוסף במחסנים וארכיונים בצורה אשר שומרת על הפריטים וקלה למציאתו.
אריזה ומשלוח – אחריות על רישום דו"ח על הפריטים אשר נשלחים מהמוזיאון או מגיעים אל המוזיאון אשר משקף את מצבם ואת הדרך בה נארזו, ופיקוח על דרך האריזה, ההובלה וההכנה למשלוח.
ספירת מלאי – אחריות על ביצוע ספירת המלאי של אוסף המוזיאון.
הערות שוליים

↑   סעיף 6 לתקנות המוזיאונים, התשמ״ה–1984, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  אודות, באתר איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל
↑  התקן הישראלי לניהול אוספים מוזאליים, 2022
↑  תקן נוהלי עבודה, באתר Collection Trust (באנגלית)
פיגוע מיקוח

פיגוע מיקוח הוא פיגוע שבו מפגעים חמושים משתלטים בכוח על קבוצת אזרחים והופכים אותם לבני ערובה, במטרה להשתמש בהם כדי להגיע להישגים פוליטיים כנגד משטר מסוים - לרוב כדי לשחרר את חבריהם מהכלא.
בפיגועי מיקוח אזרחים נמצאים ימים רבים בתנאים פיזיים קשים ובלחץ מנטלי גבוה בשל אי הוודאות לגורלם. לעיתים תוך כדי ההשתלטות או פעולות החילוץ נהרגים אזרחים. בדרך כלל הטרוריסטים מאיימים כי אם תביעותיהם לא ימולאו יוצאו האזרחים להורג. לרוב בפיגועים מסוג אלו השלטונות לא נענים לדרישות החוטפים ומפעילים יחידות מיוחדות לשחרר את האזרחים. לעיתים קורה כי הממשלות נכנעות או מתפשרות עם החוטפים.
תחילתם של פיגועי המיקוח המפורסמים היו בשנות השבעים בסדרת פעולות של ארגוני טרור פלסטינים נגד ישראל, במהלכם נחטפו מספר מטוסים ונשבו בני ערובה גם בפעולות קרקעיות בישראל, באסון מעלות ובמלון סבוי.
ארגוני טרור צ'צ'ניים הצליחו להביא את פיגועי המיקוח לסדרי גודל גבוהים כאשר החזיקו בשני אירועים נפרדים מעל 800 איש כבני ערובה, אבל בכל המקרים הללו לא הצליחו להגיע לתוצאות מכיוון שהמשטר הרוסי בניגוד למשטרים מערביים היה נכון להקריב אזרחים רבים ולא להיכנע לדרישות החוטפים.
פיגועי מיקוח מפורסמים > מטוס סבנה

ב-8 במאי 1972 - חטיפת מטוס סבנה - כוון כנגד ישראל - בפעולת חילוץ שהצליחה, נפצעו שלושה נוסעים, אחת מהן מתה מפצעיה.
פיגועי מיקוח מפורסמים > אולימפיאדת מינכן

ב-5 בספטמבר 1972, טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן במהלכו טרוריסטים מארגון "ספטמבר השחור" שבו את אחד-עשר חברי משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן - כוון כנגד ישראל - בפעולת החילוץ שנכשלה, נהרגו כל בני הערובה.
פיגועי מיקוח מפורסמים > חטיפה לאנטבה

ב-27 ביוני – 4 ביולי 1976 - חטיפת מטוס איירבוס A300 של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, בטיסה 139 מנמל התעופה בן-גוריון לפריז. המטוס נחטף לאנטבה באוגנדה, ושם דרשו החוטפים את שחרורם של 53 מחבלים. במבצע חילוץ צבאי שביצע צה"ל (מבצע יונתן) שוחררו 105 אזרחים, נהרגו כל המחבלים וכ-45 חיילים אוגנדים, ונהרגו שלשה נוסעים ומפקד כוח הפריצה, יוני נתניהו.
פיגועי מיקוח מפורסמים > פיגוע קו 300

ב-12 באפריל 1984 השתלטו ארבעה מחבלים פלסטינים כבני 18, שבאו מרצועת עזה, חמושים בסכינים, על אוטובוס בקו 300 של "אגד", שנסע מתל אביב לאשקלון. החוטפים החזיקו בנוסעי האוטובוס כבני ערובה ודרשו לשחרר תמורתם 500 מחבלים, אנשי פת"ח הכלואים בישראל. הם החזיקו ברשותם מזוודה וטענו כי מדובר במזוודת נפץ וכי לא יהססו לפוצץ אותה ולהרוג את הנוסעים. בדיעבד התברר כי המזוודה הייתה ריקה ומדובר היה באיום סרק. סיירת מטכ"ל השתלטה על המחבלים. שניים נהרגו ושניים נלקחו לחקירה וחוסלו אחר כך על ידי אנשי שב"כ. בפיגוע נהרגה חיילת צה"ל אירית פורטוגז.