stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ונתן קלץ
קריירה

בשנת 2004 הוא החל לשחק כאשר גילם את נייט בארבעה פרקים של הסדרה " דגראסי - הדור הבא".
בשנת 2005 שיחק בסרט "כלה להשגה" לצד הת'ר גראהם, והתארח בסדרות הטלוויזיה "הכי גאים שיש" ו"נעדרים".
בשנת 2007 הוא שיחק בסרט "אמריקן פאי מציגים: בית בטא".
בשנת 2009 הוא החל לשחק את עוזרו של ארי בסדרת הדרמה של HBO "הפמליה" וגם שיחק בסרט של דיסני "אבא בצרה".
בשנת 2011 שיחק בסרט "נשף סיום" את הדמות בה מאוהבת הגיבורה הראשית. באותה שנה, הוא הופיע גם בפרקים של סדרות הטלוויזיה "מלכי הבריחה" ו"העוקץ".
בשנת 2013 שיחק בסרט הנעורים "21+" לצד מיילס טלר.
בשנים 2013–2017 שיחק בסדרה "ממלכה".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה הקנדי של ערוץ הולמרק "היה היה נסיך". בשנת 2021 שיחק בסרט טלוויזיה נוסף של ערוץ הולמרק "נסיך בהתאמה".
בשנת 2023 גילם את דמותו של הבלש ויסמן בסדרת המותחן "שממה" מבית אמזון פריים וידאו.
חיים אישיים

בשנת 2013 החל לצאת עם השחקנית הקנדית לייזלה דה אוליברה, הם התארסו בדצמבר 2021.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | כלה להשגה (אנ') | מחנה רכבים |  |
| 2007 | הפרצה (אנ') | גרג הנסן |  |
| 2007 | אמריקן פאי מציגים: בית בטא | ווסלי |  |
| 2011 | נשף סיום | ברנדון רוברטס |  |
| 2011 | Transgression | דייוויד |  |
| 2012 | Playback | נייט |  |
| 2013 | 21+ (אנ') | רנדי |  |
| 2013 | The Privileged | ג'ף לינלי |  |
| 2017 | White Night | סאלי |  |
| 2018 | Acquainted | אלן | גם מפיק בפועל |
| 2019 | Stealing School | קית' וורד |  |
| 2020 | The Cuban | אית'ן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | דגראסי: הדור הבא (אנ') | נייט | 4 פרקים |
| 2004 | Radio Free Roscoe | מארק | פרק: "Lil' and Grace" |
| 2005 | הכי גאים שיש | לוקאס | פרק: "Excluding and Abstemiousness" |
| 2005 | נעלמים | ג'ון ג'ונסטון | פרק: "Patient X" |
| 2005 | Mayday | דו ברי | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2006 | נביא החושך | הארווי | פרק: "Trail Blaze" |
| 2007 | ReGenesis | ג'ף רידלמאייר | 2 פרקים |
| 2007 | פשע מן העבר | דום בארון | פרק: "Boy Crazy" |
| 2008 | הגומל (אנ') | ג'ף | פרק: "House of Pain" |
| 2009 | הארטלנד (אנ') | קודי דוסון | פרק: "The Fix" |
| 2009 | אבא בצרה | טריפ זום | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2009 | Acceptance | הארי ברטון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2009–2011 | הפמליה | ג'ייק סטיינברג | 15 פרקים |
| 2010 | CSI: מיאמי | בן ווילקוקס | פרק: "See No Evil" |
| 2011 | מלכי הבריחה (אנ') | אוליבר דיי | פרק: "Steaks" |
| 2011 | המאזין (אנ') | טיילר רוקר | פרק: "Eye of the Storm" |
| 2011 | Combat Hospital | הנרי פלקס | פרק: "Inner Truth" |
| 2011 | העוקץ | טרוויס זילגראם | פרק: "The Experimental Job" |
| 2012 | Fairly Legal | ג'ייקוב מת'יוס | פרק: "Borderline" |
| 2012 | Flashpoint | לוק | פרק: "Below the Surface" |
| 2013 | המשלח | קלייד | פרק: "Give the Guy a Hand" |
| 2013 | Murdoch Mysteries | ראלף ברידג'ווטר | פרק: "Twisted Sisters" |
| 2013 | קשיחות הכרחית (אנ') | דאריל האצ'ינסון | 3 פרקים |
| 2013–2014 | Republic of Doyle | גרייסון מאן | 9 פרקים |
| 2013–2017 | ממלכה | ליית' בייארד | תפקיד חוזר (עונות 1,4) תפקיד ראשי (עונות 3–2); 51 פרקים |
| 2016 | כשגבר פוגש אישה (אנ') | דיין | פרק: "Wings" |
| 2018 | קרדינל (אנ') | קווין טייט | 6 פרקים |
| 2018 | Once Upon A Prince | נתניאל | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2018 | Brimming with Love | סם ג'נסן | סרט טלוויזיה של Up TV (אנ') |
| 2020 | Love at Look Lodge | נואה | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2021 | נסיך בהתאמה | הנסיך רונאן | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2021 | Nine Films About Technology | בריידי | סדרת רשת; פרק: "Under the Influence" |
| 2022 | Stalked by a Prince | הנסיך ג'ק | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2023 | שממה (אנ') | הבלש וייסמן | 3 פרקים |
| 2023 | Christmas by Design | ספנסר | סרט טלוויזיה של הולמרק |
משה שמואל צוקרמנדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באפריל 1836 אוהרסקי ברוד, צ'כיה 
 פטירה:  27 בינואר 1917 (בגיל 80) ברסלאו, הרייך הגרמני 
 ענף מדעי:  ספרות חז"ל, משנה 
 
רבי משה שמואל צוקרמנדל (בגרמנית: Moses Samuel Zuckermandel, לעיתים Zuckermandl;‏ 24 באפריל 1836/תקצ"ו – 27 בינואר 1917/ ד' בשבט תרע"ז) היה רב, תאולוג וחוקר תלמוד צ'כי-גרמני, שעסק בחקר התוספתא, והראשון שהוציא מהדורה מדעית שלה.
ביוגרפיה

צוקרמנדל נולד בעיר אונגריש-ברוד שבמוראביה (כיום אוהרסקי ברוד שבצ'כיה) לשמשון צוקרמנדל. למד אצל רש"ר הירש בניקולסבורג ובבית המדרש לרבנים והאוניברסיטה בברסלאו. לאחר שזכה בתואר דוקטור לפילוסופיה, הוסמך לרב בפלשן (אנ') (Pleschen; אז בפרוסיה). ב-1 באפריל 1898 נתמנה למרצה בבית המדרש ע"ש מארא-לייפציגר בברסלאו.
צוקרמנדל, שהתמחה בחקר התוספתא, התוודע באמצעות מורו, הרב זכריה פרנקל, לכתב יד ארפורט מן המאה ה-12 על נוסח התוספתא. ובשנת 1876 הוא הוציא לאור לראשונה מהדורה מדעית שלה. אולם מהדורה זו מבוססת רק בחלקה על כתב היד, ובשאר היא מבוססת על כתב יד וינה או על העתקות לקויות מכתב יד ארפורט.
יצירתו

Die Erfurter Handschrift der Tosefta (1876);
Die Tosefta nach den Erfurter und Wiener Handschriften (1880-1882);
Spruchbuch Enthaltend Biblische Sprüche aus dem Gebetbuche (1889);
Vokabularium und Grammatik zu den Hebräischen Versen des Spruchbuches I. (1890).
לקריאה נוספת

הקדמה קצרה מופיעה בהקדמה שכתב שאול ליברמן לתוספתא, מהדורת צוקרמנדל (עמ' 62).
שמעון פדרבוש (עורך), ישראל כרך א: חכמת ישראל במערב אירופה. בשיתוף עם הוצאת ספרים מ. ניומן בע"מ, (דפוס מל"ן), תשי"ט, 1958.עמ' 522.
הערות שוליים

↑  התאריכים העברים מופיעים בהקדמה שכתב שאול ליברמן לתוספתא, מהדורת צוקרמנדל (עמ' 62); אם כי צוינה שם, בטעות, השנה תרע"ח (1918).
| תוספתא |
| --- | --- | --- |
| כתבי יד ומהדורות יסוד | כתב יד ארפורט (המאה ה-12) • כתב יד וינה (המאה ה-14) • דפוס ונציה (1521-2) • כתב יד לונדון (המאה ה-15) • קטעים מהגניזה הקהירית (תקופת הגאונים) • קטעים מגניזות אירופאיות (ימי הביניים) |  |
| מהדורות מדעיות | מהדורה משה שמואל צוקרמנדל (כתב יד ארפורט) • מהדורת שאול ליברמן (כתב יד וינה) |  |
| פרשני התוספתא | רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר • רבי דוד פארדו (חסדי דוד) • רבי שמואל אביגדור תוספאה (מנחת ביכורים) • רבי יחזקאל אברמסקי (חזון יחזקאל) • רבי יצחק שבדרון (מנחת יצחק, שירי מנחה) • שאול ליברמן (תוספתא כפשוטה) • רבי יונה בן גרשון מווילנא (ריב"ג מווילנא) |  |
| חוקרי התוספתא | משה שמואל צוקרמנדל • שאול ליברמן |  |
ספרות חז"ל: המשנה • תלמוד בבלי • תלמוד ירושלמי • מדרשים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298119205171  GND: 117021652  ISNI: 0000 0000 6676 4565  LCCN: nr98003315  NKC: zmp20231194810  NLA: 36047819  NTA: 107633639  RERO: 02-A023285267  SUDOC: 122151402  Trove: 1201070  VIAF: 35223335   WorldCat (עם VIAF): 35223335 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערד ניר

| --- | --- |

ערד ניר, 2020
 לידה:  5 בפברואר 1962 (בן 62) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מעסיק:  חברת החדשות
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  arad_nir
 
ערד ניר (נולד ב-5 בפברואר 1962) הוא שדרן רדיו וטלוויזיה, עיתונאי, מגיש, כתב ומנחה טלוויזיה ישראלי. משמש כעורך חדשות החוץ של חברת החדשות משנת 1994. מגיש סדר עולמי של חברת החדשות.
ביוגרפיה

ניר נולד בשם ערד הלבר בחיפה, גדל והתחנך באשדוד. למד בתיכון מקיף ג' ברובע ד' בעיר והיה ממקימי "רדיו ההפסקות" של התיכון. בהיותו בתיכון למד אספרנטו. סיים לימודי וטרינריה.
החל את דרכו העיתונאית בשנת 1980 בגלי צה"ל ונמנה גם עם מייסדי ערוץ 2.
בשנות ה-90 הנחה עם ד"ר רות וסטהיימר בערוץ 2 את "מין תוכנית" תוכנית טלוויזיה אשר עסקה בנושאי מיניות.
משמש כעורך חדשות החוץ של חברת החדשות ומבזקן משנת 1994 - בהתחלה בערוץ 2 ובהמשך בקשת 12.
במסגרת תפקידו כעורך חדשות החוץ של חברת החדשות של ערוץ 2 היה ניר מופקד על מספר שידורים בולטים ובהם שידור השבעת נלסון מנדלה, כניסת האלף החדש בשנת 2000 מניו זילנד, התרסקות המעבורת קולומביה מעל שמי טקסס בשנת 2003 (אז היה השדר היחיד בעולם ששידר מהמקום בשידור חי), מערכות הבחירות בארצות הברית משנת 1996 ועד 2020, בטורקיה בשנת 2007 וטקס האשכבה של נלסון מנדלה בשנת 2013.
בין הראיונות הבולטים שערך היו הראיון עם נשיא טורקיה לשעבר סוליימאן דמירל בשנת 1999 לאחר רעידת האדמה הגדולה בטורקיה וראיון עם רג'פ טאיפ ארדואן מיד לאחר כניסתו לתפקיד ראש ממשלת טורקיה, בשנת 2003. ראיין גם את הנשיא לשעבר עבדוללה גול, ראש הממשלה אהמט דבוטאולו וסגן ראש הממשלה בולנט ארינץ' ועוד אישים בצמרת הממשל הטורקי. ראיין את קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, מזכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס וראש ממשלת צרפת מנואל ואלס לפני ביקורו בישראל ב-2016.
הגיש את מהדורת חדשות סוף השבוע של הערוץ משנת 1998 עד שנת 2001 ולאחר מכן את התוכנית "סדר עולמי", תוכנית חדשות החוץ של ערוץ 2.
בשנת 2010 יצא לאור ספרו "המסעדה הגדולה בעולם" בהוצאת אריה ניר. בספר מוצג סיור קולינרי בשוקי איסטנבול ובמסעדותיה, כולל מתכונים.
מלמד עיתונות וטלוויזיה במרכז הבינתחומי הרצליה ובמכללת נתניה.
חיים אישיים

ניר נשוי ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  עדותו של יוסף שמר, לפיה ערד ניר התעניין מאוד באספרנטו בהיותו תלמיד תיכון והתמיד להשתתף בפגישות.
1 2  מיכל פלטי, ערד ניר בסיפור אהבה קולינרי עם איסטנבול, באתר הארץ, 9 במרץ 2010
↑   ניסן שור, משפיעני האינסטגרם דוחקים בי לדחוף אצבע לתחת, ועוד חושבים שזה חתרני, באתר הארץ, 28 בינואר 2025
↑  ערד ניר, ‏"כשהשעון ירד ל-0 הבנתי שיש בעיה", באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009828353305171  VIAF: 364162181272308290006   WorldCat (עם VIAF): 364162181272308290006 
הקלטת תוכנית בגלי צה"ל על המודיעין במלחמת ששת הימים, במשרדו של אהרן יריב, יו"ר המרכז למחקרים אסטרטגיים. 1982. ניר הוא החייל מימין.
אכילת דג עם חלב

| --- | --- |

פיצה עם מוצרלה ואנשובי
 שולחן ערוך:  בית יוסף, יורה דעה, פז
 מקורות נוספים:  הרב עובדיה יוסף, יחוה דעת, חלק ו סימן מח
אכילת דג עם חלב היא סוגיה הלכתית בה דנו הפוסקים אם יש באכילתם יחד חשש סכנה. ההשלכה המעשית הייתה שחלק ניכר מקהילות הספרדים נהגו להימנע מאכילתם יחד.
בייגל עם סלמון ושמנת מאכל מסורתי בניו יורק
מקור האיסור

רבי יעקב בן אשר פסק בספרו ארבעה טורים שמותר לאכול דגים עם חלב. רבי יוסף קארו כתב על כך בפירושו בית יוסף: "ומכל מקום אין לאכול דגים בחלב מפני הסכנה, כמו שנתבאר בספר אורח חיים סימן קע"ג". רבי משה איסרליש ציין שלא ראה מימיו מנהג כזה, וכיוון שאין מקור למנהג זה, ועוד טוען, שגם הבית יוסף בסימן קע"ג לא התייחס לנושא, וכנראה נפלה טעות בדבריו, וכוונתו לאיסור אכילת דג עם בשר שמוזכר בסימן קע"ג. אחרונים נוספים כתבו דברים דומים, ביניהם: הסמ"ע, הבאר שבע, הט"ז, הש"ך והחיד"א. לכן הם התירו אכילת דג עם חלב, ואף הביאו לכך הוכחות מן התלמוד. למשל, במסכת חולין נכתב במפורש שמותר לאכול דגים יחד עם כותח (משקה חלבי).
אחרונים אחרים פירשו שכוונת הבית יוסף להשוות בין בשר וחלב ולומר שקיימת סכנה באכילת דג עם חלב כמו באכילת דג עם בשר. חלק מהפוסקים אף כתבו שהם שמעו מרופאים מומחים שאכילת דג עם חלב אכן מסוכנת לבריאות. רבי יצחק למפרונטי כתב שאף על פי שהוא שמע מרופאים שאין כל סכנה באכילת דג עם גבינה או חמאה, מכל מקום הוא ומשפחתו נמנעו מכך, מפני "שהדבר יצא מפי המלך הוא מרן הבית יוסף".
יש שהביאו מקור לסכנה באכילת דג עם חלב מדברי רבינו בחיי בפירושו לתורה: ”דעת הרופאים בתערובת דג וגבינה שנתבשלו כאחד שמוליד תכונה רעה וחולי הצרעת”. רבי יעקב עמדין כתב על דברי רבינו בחיי: "דעת הרופאים היא, לא מדעת חכמי ישראל אמרה". רבי יחיאל מיכל אפשטיין טען שדברי רבינו בחיי אמורים רק לגבי דג וגבינה שהתבשלו יחד, ולא לגבי דג וחלב.
הרב יהודה לנדא כתב שדברי הבית יוסף נאמרו על פי הוראת הרופאים בימיו, ולכן הדבר נתון להחלטת הרופאים. כך פסק גם הלכה למעשה הרב אליעזר מלמד.
מקור האיסור > חומרות נוספות

יש שכתבו להחמיר אף ליטול ידיים ולהדיח את הפה בין דגים לגבינה. יש שכתבו שהדבר לא עוזר מכיוון שאיסור העירוב הוא במערכת העיכול ולא בפה או בידיים.
המנהג כיום

בקרב רוב הספרדים המנהג להחמיר באכילת דג עם חלב כדברי הבית יוסף, ואילו האשכנזים ברובם אינם מחמירים בזה. הרב שלום משאש סבר שהדבר מותר גם לספרדים.
כמו כן ישנן חסידויות מעטות שנמנעות מאכילת דגים עם חלב.
הרב בן ציון אבא שאול כתב שאין לתמוה כיצד ייתכן שדבר יהיה אסור משום סכנה לעדה אחת ולעדה שנייה אינו מסוכן, משום שמאחר והרמ"א פסק שאין איסור באכילתם, שוב אין סכנה לאשכנזים. אמנם הכף החיים ענה על שאלה זו באופן אחר, וכתב ש"אין כל אויר המקומות שוים, וגם לא כל טבעי בני אדם שוים".
תחולת האיסור על סוגי מאכל שונים > דגים המטוגנים בחמאה

בשו"תים פחד יצחק וחינוך בית יהודה כתבו בשם רופאים שאין בעיה לאכול דגים מטוגנים בחמאה, כך כתב גם הרב עבדאללה סומך והוסיף שכך המנהג, הרב יוסף חיים מבגדאד טען שמדברי הבית יוסף לא משמע שיש חילוק בעניין, הרב עובדיה יוסף פסק שניתן להקל ולאכול דגים המטוגנים בחמאה.
תחולת האיסור על סוגי מאכל שונים > יוגורט וג'לטין דגים

מספר יוגורטים מיוצרים עם ג'לטין דגים, בעקבות כך התעוררה שאלת היתר אכילתם לספרדים: יש שהתירו משום ביטול בשישים, יש שהתירו מפני שהג'לטין מעובד ולא נחשב לדג, ויש שאסרו.
ראו גם

אכילת דג עם בשר
בשר וחלב
לקריאה נוספת

הרב עובדיה יוסף, יחוה דעת, חלק ו סימן מח
מיכאל אדלר, בענין אכילת דגים עם מאכלי חלב, בית אהרן וישראל, גיליון עז, תשנ"ח, עמ' קח - קי, באתר היברובוקס
קונגרס ברלין

ציור מאת אנטון פון ורנר, המתאר את קונגרס ברלין
קונגרס ברלין היה כינוס של מספר מעצמות שנערך בברלין בין 13 ביוני עד 13 ביולי 1878. בקונגרס השתתפו האימפריה הרוסית, הקיסרות הגרמנית, בריטניה, צרפת, האימפריה העות'מאנית, ממלכת איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית. אושררה בו מחדש, כתוצאה מלחץ רוסי, עצמאותן של סרביה, בולגריה, מונטנגרו ורומניה מהאימפריה העות'מאנית. הקונגרס כונס על ידי יריביה של רוסיה על מנת לפתוח מחדש את חוזה סן סטפנו שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). הקונגרס טיפל בכמה מהנושאים הבוערים הקשורים במצב בחצי האי הבלקני.
הרקע לכינוס הקונגרס > פאן-סלאביות

במהלך המאה ה-19 התעוררו תנועות רבות ברוסיה ובבלקן שדגלו בפאן-סלאביות. בדומה לפאן-גרמניות ופאן-איטלקיות ששאפו לאיחוד אנשים תחת ישות מדינית אחת (אצל הגרמנים גרמניה ואצל האיטלקים איטליה), גם תנועות פאן-סלאביות שאפו לאחד את כל הסלאבים שנמצאים בבלקן ובמזרח אירופה תחת ישות מדינית אחת. התנועות הפאן-סלאביות השונות ניסו כל אחת בדרכה לאחד את כל הסלאבים. רוסיה, אחת מהמעצמות המובילות באותה עת, ראתה את עצמה כמגינת הסלאבים ולכן שאפה שכל הישויות הסלאביות שיקומו בעתיד יהיו נתונות למרותה של האימפריה הרוסית. לשם ביצוע מטרה זו, רוסיה הייתה צריכה לשלוט בבלקן שהיה מאפשר לה גישה למצרי הדרדנלים והבוספורוס ולפיכך גם פיתוח נתיבי סחר בערי הנמל של הים השחור, דבר שיגדיל את כוחה הגאופוליטי בצורה משמעותית. מבחינת עמי הבלקן, פאן-סלאביות משמעותה איחוד כל הסלאבים בבלקן תחת ישות מדינת אחת שתקום בבלקן ותהיה עצמאית לחלוטין ולא קשורה לרוסיה.
הרקע לכינוס הקונגרס > האינטרסים של המעצמות

כאמור קודם לכן, רוסיה שאפה לשלוט על הבלקן מטעמים אידאולוגים של פאן-סלאביות (אם כי ניתן לומר גם ששאיפתה לשלוט בבלקן, מטעמים אימפריאליים או אסטרטגיים, תורצה במונחים פאן סלאביים). שליטה רוסית בבלקנים תאפשר לרוסיה אחיזה טובה יותר בים השחור ולאחר מכן גם בים התיכון. בריטניה, שרצתה לשמור על מאזן כוחות בין מעצמות אירופה ולשמור על האינטרסים שלה במזרח התיכון, ניסתה למנוע מרוסיה בכל דרך להשיג את מטרותיה שכן שליטה רוסית בים התיכון משמעותה הפרת מאזן הכוחות בין המעצמות ובהמשך אף התנגשות ישירה בין האינטרסים הבריטיים לאלו הרוסיים. איחוד איטליה ואיחוד גרמניה ב-1871 סיכלו את שאיפותיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית להתפשטות טריטוריאלית בכיוון דרום-מערב שם קמה כעת איטליה. אוסטרו-הונגריה שינתה את מדיניותיה והתרכזה בעיקר בחיזוק השפעתה בדרום מזרח, בבלקן, ובפעולה כנגד תנועות פאן-סלאביות בתחומי האימפריה שניסו להפיל את שלטון בית הבסבורג כדי לקבל עצמאות. לאחר ניצחונה של פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה ויצירת גרמניה, הייתה גרמניה למעצמה היבשתית היחידה ללא אינטרסים בבלקן, מה שהפך אותה למתווכת נייטרלית מתאימה בין המעצמות לפתירת השאלה בנוגע לעתידו של אזור הבלקן.
הרקע לכינוס הקונגרס > התאמתו של חוזה סן סטפנו

לאחר מרד אפריל הבולגרי (1876) וניצחונה המכריע של רוסיה במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878) הכריחו הרוסים את העות'מאנים לחתום על הסכם כניעה שנודע כחוזה סן סטפנו. לפי החוזה, האימפריה העות'מאנית נאלצה להכיר בעצמאותן של מונטנגרו, רומניה וסרביה. בנוסף הוקמה נסיכות בולגריה והייתה לגרורה של האימפריה הרוסית. למעשה, קבלת ההסכם היווה שחרור כמעט מלא של הבלקן מאחיזתה של האימפריה העות'מאנית שנמשכה מאות שנים והפיכת רוסיה לפטרון של מדינות הבלקן. מעצמות אירופה האחרות התנגדו בתוקף לחוזה סן סטפנו וקבלת ההגמוניה הרוסית בבלקן כעובדה, כל אחת מסיבותיה. בריטניה לא רצתה ברוסיה חזקה שתאיים על הקולוניות הבריטיות במזרח התיכון ואף איימה במלחמה על רוסיה אם תכבוש את קונסטנטינופול בירת האימפריה העות'מאנית בזמן המלחמה[דרוש מקור]. צרפת פחדה גם היא ממעצמה נוספת באזור הים התיכון שתפגע באינטרסים הצרפתים במזרח התיכון. באותה תקופה התרחש גם מה שנודע כמרוץ לאפריקה במסגרתו ניסתה כל אחת מהמעצמות לשלוט על כמה שיותר שטח באפריקה. גם בריטניה וגם צרפת לא רצו שכוחה הגאופוליטי של רוסיה יגדל כך שגם היא בתורה תנסה להקים קולוניות באפריקה.
מעצמה נוספת שלא הייתה מרוצה מחוזה סן סטפנו הייתה האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתוך שטחי אוסטרו-הונגריה ישבו סלאבים רבים ולכן הייתה מתיחות מתמדת בין שלטון בית הבסבורג לעמים הסלאבים. שאיפותיה של אוסטרו-הונגריה היו לשלוט על עוד עמים בבלקן ולחזק את בית הבסבורג, ואלה עמדו בסתירה לשאיפותיה של רוסיה לשחרר את העמים הסלאבים ולכן נוצרה מעין יריבות טבעית בין רוסיה לאוסטרו-הונגריה אף על פי שברית שלושת הקיסרים הייתה אמורה ליישב את המחלוקות. לאחר חתימת חוזה סן סטפנו והחיזוק הצפוי לרוסיה בצורת האחיזה בבלקן, אוסטרו-הונגריה הרגישה מאוימת צבאית ותרבותית. קנצלר גרמניה באותה עת, אוטו פון ביסמרק, רצה לשמור על ברית שלושת הקיסרים וליישב את הסכסוך בבלקן בין רוסיה לאוסטרו-הונגריה ושאר המעצמות ולכן כינס את קונגרס ברלין ב-13 ביוני 1878.
משתתפי הקונגרס ומטרותיהם

לכל מדינה שהשתתפה בקונגרס היו אינטרסים שונים אותם ניסתה לממש במהלך קבלת ההחלטות בקונגרס. להלן מוצגים האינטרסים העיקריים של כל משתתפת בקונגרס:
הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית - יוצגה על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק וכלודוויג, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט. ביסמרק רצה לפתור את הסכסוך בבלקן בדרכי שלום. הוא לא היה מעוניין במלחמה העלולה לפגום בהתעצמות גרמניה. החלטות הסכם סאן סטפנו פגעו בבת בריתה של גרמניה, אוסטרו-הונגריה, עד כדי אפשרות של פריצת מלחמה בין רוסיה לאוסטרו-הונגריה ואף מעצמות נוספות. ביסמרק רצה לשמור על ברית שלושת הקיסרים על מנת שתהיה ברית חזקה כנגד צרפת ובריטניה. מלחמה בין רוסיה לאוסטרו-הונגריה תפרק את הברית הגרמנית-רוסית-אוסטרו-הונגרית ותשאיר את גרמניה במצב פגיע. מטרתה העיקרית של גרמניה אם כן הייתה לפתור את הסכסוך בבלקן בין אוסטרו-הונגריה לרוסיה בדרכי שלום.
בריטניה בריטניה - הנציגים המשתתפים מטעם בריטניה היו ראש ממשלתה בנג'מין דיזראלי ושר החוץ שלה רוברט ססיל. בריטניה חששה שהישגיה של רוסיה בחוזה סן סטפנו יחזקו אותה מעבר למצב הרצוי לבריטניה. ראש הממשלה דיזראלי זעם על הישגי רוסיה במלחמה ודרש לבטל את חוזה סן סטפנו אחרת יכריז מלחמה על רוסיה. בריטניה רצתה לשמור על מאזן הכוחות הקיים באירופה, וזאת על ידי ביטול חוזה סן סטפנו והחזרת המצב לקדמותו.
האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית - יוצגה על ידי נסיך רוסיה, אלכסנדר גורצ'קוב. רוסיה השתתפה בקונגרס בעל כורחה שכן הייתה מרוצה מתוצאות המלחמה שלה מול האימפריה העות'מאנית ולא רצתה לשנות את חוזה סן סטפנו. עם זאת נענתה לבקשתה של גרמניה להשתתף בקונגרס על מנת לפתור את המחלוקות עם אוסטרו-הונגריה.
האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית - נציגה לקונגרס היה שר החוץ שלה, דיולה אנדראשי. בוסניה והרצגובינה הובטחו לה על ידי רוסיה תמורת נייטרליות במלחמה מול האימפריה העות'מאנית, אך על פי החלטות חוזה סן סטפנו היא קיבלה אותן רק כבנות חסות ולכן רצתה לערוך שינויים בחוזה. בנוסף רצתה למתן את ההשפעה הרוסית באזור הבלקן.
הרפובליקה הצרפתית השלישית הרפובליקה הצרפתית השלישית - לצרפת לא היה אינטרס ישיר בבלקן. בדומה לבריטניה, גם צרפת רצתה שמאזן הכוחות באירופה יישאר ככל שניתן על כנו על מנת שתוכל להמשיך לדאוג לאינטרסים שלה בקולוניות ברחבי העולם.
ממלכת איטליה ממלכת איטליה - יוצגה על ידי הרוזן לודוו'יצ'ו. כמעצמה עולה ביבשת השתתפה איטליה בדיונים אך עם זאת לא היו לה אינטרסים כלשהם בנושאים בהם דנו בקונגרס.
האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית - נציגה בקונגרס היה מהמט עלי פאשה. בתור אימפריה חלשה ומובסת שעומדת להתמוטט לא הייתה לאימפריה העות'מאנית השפעה ממשית על מהלך הדיונים אף על פי שהדיונים עסקו בשטחים שנמצאו בחלקם עדיין באימפריה העות'מאנית.
בנוסף נשלחו נציגים גם מסרביה, יוון, מונטנגרו ורומניה. למרות שהדיונים עסקו בעתיד האזור ועתיד מדינות אלה, לנציגיהם של מדינות אלה לא הייתה יכולת להשפיע על מהלך הדיונים וההחלטות המתקבלות בקונגרס.
רומניה (1867-1947) הנסיכויות הרומניות המאוחדות - שלחה את יון ברטיאנו ומיכאיל קוגלניצ'אנו מטעמה.
ממלכת יוון ממלכת יוון
ממלכת סרביה נסיכות סרביה
נסיכות מונטנגרו נסיכות מונטנגרו
החלטות קונגרס ברלין

תוצאות הקונגרס והחלטותיו נוסחו במסמך שלימים נודע כ-"חוזה ברלין". להלן מובאים עיקרי החלטות הקונגרס:
ביטול חוזה סן סטפנו.
שטחה של נסיכות בולגריה שקמה אחרי חוזה סן סטפנו כישות עצמאית צומצם - החלק הדרום מזרחי (רומליה המזרחית) הוחזר לאימפריה העות'מאנית והחלק הדרום מערבי קיבל אוטונומיה בחסות עות'מאנית.
סרביה, רומניה ומונטנגרו קיבלו עצמאות דה פקטו אך שטחיהן צומצמו.
דרום בסרביה נשאר כשטח בשליטת רוסיה.
האימפריה האוסטרו-הונגרית קיבלה חסות על בוסניה והרצגובינה.
בריטניה קיבלה את האי קפריסין מהאימפריה העות'מאנית.
הערות שוליים

↑  פירוט נוסף בערך הגורמים למלחמת העולם הראשונה
↑  ראו פירוט בערך השאלה המזרחית
↑  Peter Simkins, Geoffrey Jukes, Michael Hickey, The First World War: The War to End All Wars, 2003, Osprey Publishing, עמוד 271
↑  אינו חלק מחוזה ברלין אלא הסכם נפרד שנחתם בין המדינות בזמן הקונגרס
מפת החלוקה בבלקן
קרב עזה השני

קרב עזה השני התחולל בנגב המערבי, מזרחית לעזה, ב-19 באפריל 1917, כחלק מהמערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרח התיכון. לאחר הניצחון שהוחמץ בקרב עזה הראשון, תקף חיל המשלוח המצרי, של האימפריה הבריטית, בשנית את כוח צבא האימפריה העות'מאנית (בפיקוד גרמני) שהגן על עזה. הטורקים, אשר חיזקו את כוחותיהם לאחר הקרב הראשון, הביסו את הבריטים. כישלון ההתקפה הבריטית הביא להחלפתו של גנרל ארצ'יבלד מארי, מפקד הכוח הבריטי, בגנרל אדמונד אלנבי.
ההכנות לקרב

המסרים ששלחו מארי ודובל אל משרד המלחמה הבריטי, לאחר קרב עזה הראשון, היו כוזבים ותארו את הקרב כהצלחה בריטית. הם אף המליצו לנצל את "ההצלחה" ולתקוף במהירות את כוח המגן הטורקי על מנת להשלים את המשימה וטענו כי למתקפה ישנם סיכויי הצלחה רבים. המתקפה תוכננה להתבצע בסגנון המתקפות של החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: הרעשה ארטילרית במשך יומיים על הכוח המגן ואז, הסתערות רגלית חזיתית על כוח המגן המחופר בתעלות. הגנרלים פיליפ צ'טווד - מפקד הטור המדברי הבריטי, ולוטננט גנרל הנרי שובל - מפקד דיוויזיית אנז"ק, שהיו בעלי ניסיון קרבי רב, פקפקו ביכולת טקטיקה זו לפרוץ את קו ההגנה הטורקי ובסיכויי הניצחון בקרב. בערב הקרב, בסיום התדריך שנתן אחד ממפקדי הכוחות הבריטיים לקציניו, הוא אמר: "זוהי, רבותי, התוכנית. ואומר בכנות כי אינני מעריך אותה ביותר."
הכוח הבריטי מנה ארבע דיוויזיות רגלים: הדיוויזיות ה-52, ה-53, ה-54 וה-74, שתי דיוויזיות רכובות: דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק ודיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית וקורפוס הגמלים הקיסרי. הדיוויזיה ה-74 ודיוויזיית אנז"ק תוכננו להשתתף כמילואים, רק במקרה הצורך. הבריטים אף הציגו שני כלי נשק חדשים בזירת המזרח התיכון: שישה טנקים (ולפי מקורות מסוימים - שמונה טנקים) צורפו לכוח התוקף. כמו כן, צוידה הארטילריה ב-2000 פגזי גז רעיל. הכוחות הבריטים נפרשו בצורת סהר. מאזור ואדי עזה במערב, המשך בחלקו הדרומי של רכס שייח עבאס (עליו נמצא כיום קיבוץ בארי), דרומה לתל ג'מה, שלאל ותל אל-פארעה.
לשלוחות הגבעות מעלי מונטר מערבה, לצד הים קראו האנגלים בשם "רכס שמשון". לשיפולי הגבעה, לצד דרום, היכן שהיה שדה התעופה של עזה ניתן השם - צוואר דלילה.ּ
לאחר קרב עזה הראשון חיזקו הכוחות הטורקים, בפיקודו של פרידריך קרס פון קרסנשטיין, את אחיזתם בקו עזה-באר שבע ומנו, על פי ההערכה, 20,000-25,000 חיילים אשר היו פרושים בנקודות שולטות כגון: עלי מונטר, רג'ם אל עטוינה (אזור כפר מימון ותושיה כיום), תל הורירה ותל א-שריעה. בנקודות שולטות אחרות שלאורך הקו היו גם כן חפירות מאוישות על ידי הכוח הטורקי, אך מדובר היה בכוחות קטנים יותר שנתמכו בלוגיסטיקה ובתגבורת על ידי המוצבים העיקריים. מזרחה מתל א-שריעה החזיקו הטורקים בנוכחות דלילה שכן סברו כי מקורות המים באזור אינם מספיקים ולכן, האפשרות של התקפה רכובה באזור זה היא בעלת סבירות נמוכה.
בשורות הצבא העות'מאני לחמו מספר קצינים מהיישוב. אחד מהם, אריה הלפרן, בנו של מיכאל הלפרן, נהרג בקרב. קצין אחר, ירמיהו צוקרמן, נפצע.
מהלך הקרב

בבוקר 17 באפריל החלה הארטילריה הבריטית בהרעשה ארטילרית על העיר עזה ועל המוצבים הטורקים. על עזה נורתה אש משני כיוונים. על ידי סוללות תותחים שהתמקמו מדרום לעיר ועל ידי שני כלי שיט נושאי תותחים בריטים וסיירת צרפתית. בבוקר 19 באפריל, בעת שהחל יום הלחימה העיקרי, שכלל הסתערויות חיל רגלים ופרשים, מיקדו קני הארטילריה הבריטים את אישם על גבעת עלי מונטר שמדרום מזרח לעזה. בהפגזה זו נורו לראשונה פגזי גז רעיל במערכה בארץ ישראל, אולם בדיעבד התברר כי אלו כמעט ולא השפיעו על החיילים העות'מאנים (עקב שימוש בגז שהתנדף בטמפרטורות ששררו באזור וכמות לא מספקת של פגזים).
הירי הארטילרי הרצוף, אשר נמשך יומיים לפני תחילת המתקפה, סימן לטורקים כי מדובר בהכנה לתקיפה העיקרית, וכך, איפשר להם לערוך את הכנותיהם האחרונות ולהיות מוכנים להתקפה הבריטית. כמו כן, הארטילריה הבריטית התמקדה בירי על קווי החפירות הטורקים ולא ירתה על הארטילריה הטורקית וכך איפשרה לארטילריה הטורקית להשיב אש על ריכוזי הכוחות הבריטים. כוח הרגלים הבריטי התקדם כבר בבוקר 17 באפריל, עם תחילת ההרעשה, אל עמדות היציאה להתקפה ושהה בהן יומיים, תחת אש ארטילרית, עד תחילת ההסתערות בבוקר 19 באפריל. אחד מהטנקים הבריטים נפגע ויצא מכלל פעולה כבר בשלב זה של הלחימה בעת שסייע לכוחות הרגלים.
ב-19 באפריל, בשעה 07:15, החלה התקפת חיל הרגלים הבריטי. דיוויזיה 53 תקפה את המרחב שבין העיר עזה ובין חוף הים. מעט אחריה, תקפו דיוויזיה 52 את העיר עזה ואת גבעת עלי מונטר מכיוון דרום ודיוויזיה 54 את המרחב שממזרח לעזה, בין העיר ובין גבעה שנודעה לאחר הקרב כ"עמדת הטנק". הכוחות הבריטים לא הצליחו להשיג בהסתערותם הישגים משמעותיים ונבלמו לאורך כל החזית, תוך כדי ספיגת אבדות קשות, כתוצאה מירי מקלעים ופגזי שרפנל.