stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלסנדרה אמברוזיו
ביוגרפיה > חייה האישיים

אמברוזיו מתארת שבוע טיפוסי כ"טיסת סילון מארץ אחת למשנתה עבור צילומים, ובין לבין היא עונה על כמה ראיונות טלפוניים". היא מרבה לבקר את משפחתה בברזיל ומכנה את ארשים, ברזיל, "המקום האהוב עליה ביותר בעולם". נסיעותיה הרבות בעולם, כך טוענת, לא שכנעו אותה אחרת.
ב-24 באוגוסט 2008 נולד לאמברוזיו ולארוסה, איש העסקים הקליפורני ג'יימי מאזור, בת ששמה לואיס אמברוסיו מאזור בפלוריאנופוליס, ברזיל.
הערות שוליים

↑  2007 Victoria's Secret Fashion Show. CBS. 2007-12-04.
1 2 3 4 5 6  ריאיון עם אלכסנדרה אמברוזיו, hellomagazine.com
↑  "Alessandra Ambrosio, Official Spokesperson of National Multiple Sclerosis Society"., National Multiple Sclerosis Society.
1 2 3  אלסנדרה אמברוזיו ב-Fashion Model Directory
1 2 3  אלסנדרה אמברוזיו - אסק מן, AskMen
↑   אתר האינטרנט הרשמי של אלסנדרה אמברוזיו
↑  לוח השנה של פירלי לשנת 2003
↑  עשרים וחמש הדוגמניות הסקסיות ביותר, models.com
↑  ויין, דו"ח תעשייה: עלית פלוס, 21 בנובמבר 2006
↑  תשעים ותשע הנשים הנחשקות ביותר, מקום 6: אלסנדרה אמברוזיו, askmen.com
↑  "הדוגמניות של ויקטוריה'ס סיקרט, פיפל
↑    Laura Clout, ‏Kate Moss is world's second richest model, The Telegraph, 16 July 2007
↑  רשימת המגזין פורבס של חמש עשרה הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר, פורבס
↑  ניקי פרסטון, נקסט משיקה פרסומת בטלוויזיה, mad.co.uk
↑  "See our cover star, Brüno, a.k.a. Sacha Baron Cohen work it for the camera". Marie Claire.co.uk. 2009-06-04.
↑  Alessandra Ambrosio Filmography., imdb
↑  Triggs, Charlotte (August 25, 2008). "Model Alessandra Ambrosio Has a Girl". People Magazine.
המודל הקליני לניהול מקרה

המודל הקליני לניהול מקרה (אנגלית: Clinical case management) הוא אחד המודלים הקיימים בשיטת ניהול מקרה בתחום בריאות הנפש (אנ'), הרואה במנהל המקרה מטפל קליני, בנוסף להיותו מספק הפונקציות השונות של הטיפול.
רקע

ניהול מקרה (case management), הוא פתרון כוללני למטופלים בתחום בריאות הנפש, המבוסס על ראייה מערכתית רחבה על מנת להעניק טיפול וליווי מקצועיים רב תחומיים לאנשים הזקוקים לטיפול. שיטת ניהול המקרה, התפתחה בשנות ה – 60 וה – 70, מתוך ניסיון למצוא פתרון לחולים כרוניים ולבעלי בעיות נפשיות הזקוקים לטיפול ארוך טווח. שיטה זו התפתחה בד בבד עם ההכרה בבעיות הפרקטיות בטיפול ארוך טווח הקלאסי, בשל מוגבלות המשאבים. הכרה זו הובילה להבנה כי יש לעבור מטיפול פרטני לניהול מקרה רב תחומי שמטרתו לייצב את המצב עד כמה שניתן באותם אנשים הזקוקים לטיפול מורכב ומתמשך.
ניהול המקרה מוציא לפועל תוכנית טיפול מקצועית, אשר נבנית בשיתוף של המשפחה, אנשי מקצוע שונים וגורמים נוספים, תוך זיהוי צרכים, ניתוח אפשרויות טיפול וניהול שיתוף הפעולה בין גורמים שונים. שירותי ניהול מקרה מתאימים בעיקר למצבים בהם אין ביכולת בני המשפחה להתמודד עם מורכבות המקרה וכן כאשר ישנו צורך במתן טיפול בתחומים מגוונים, הכולל מגע עם גורמים ביורוקרטיים שונים.
במהלך השנים התפתחו ויושמו מודלים מגוונים לאופן בו יש לעבוד בניהול המקרה, אחד מהם הוא המודל הקליני לניהול המקרה (מודלים אחרים הם: המודל השיקומי, מודל התיווך, מודל מבוסס הכוחות, טיפול קהילתי אסרטיבי וניהול מקרה אינטנסיבי).
הגדרה

המודל הקליני לניהול מקרה, מוגדר כדרך בה נוצר שילוב בין האחזקה הכללית של הסביבה הפיזית והחברתית של המטופל לבין שימוש בעקרונות הטיפול הקליני בהתאם למאפייניו הפסיכיאטריים הייחודיים של המטופל.
עקרונות

קיימים חמישה עקרונות מרכזיים במודל הקליני לניהול מקרה:
עקרונות > עקרון הרצף הטיפולי

ישנה חשיבות למתן טיפול ותמיכה לקליינט, לאורך תקופה ממושכת ורציפה. חשיבות שמירת הרצף הטיפולי נובעת מהקושי של קליינטים בביסוס אמון בקשר הטיפולי ומהקושי שלהם לראות את הדברים בפרספקטיבה של העבר. קליינטים אלו יפיקו תועלת רבה מקשר ארוך טווח עם מנהלי טיפול שמכירים את ביטויי המחלה בעבר ובהווה, רמת התפקוד האישי בעבר ובהווה ואת הרשת החברתית שלהם . כמו כן, מחקרים הראו שהתקדמות טיפולית מתרחשת  דרך הכרות ממושכת בין המטפל והמטופל, המאפשרת ניסיון והערכה של מגוון התערבויות.
עקרונות > שימוש ביחסים הנוצרים במסגרת ניהול הטיפול

טיפול ממושך כולל  גם פיתוח שיתופי פעולה עם בני משפחה ומטפלים נוספים. יחסים אלו מאפשרים למנהלי טיפול לקיים התערבויות אפקטיביות ולמנוע משברים והידרדרות כאשר המצב הקליני או משאבי תמיכה חיצוניים משתנים. למשל, הידרדרות יכולה להימנע בעקבות פנייה של בן משפחה המזהה סימני הידרדרות למנהל הטיפול . כמו כן, הקשר הנוצר בין מנהל טיפול למטופל כולל דינמיקה בינאישית של העברה והעברה נגדית.כמו כן, במסגרת היחסים הנוצרים בניהול הטיפול, מנהל הטיפול משמש כמעין "מדריך טיולים"  שמטרתו לסייע למטופל להתמודד עם סביבה מורכבת לאור ליקויים במיומנויות החברתיות, ביכולת השיפוט והיזימה של המטופל. כמו כן, הקשר מאפשר לבצע הערכה ממושכת של יכולות והמגבלות של המטופל.
עקרונות > מינון התמיכה וההבנייה עבור המטופל

הגישה המסורתית של ניהול טיפול התמקדה בשירותי תיווך עבור מטופלים שנתפסו חסרי יכולת. עם זאת, מטפלים וחוקרים מצאו כי קיימת הטרוגניות בקרב מטופלי בריאות הנפש. לפי עיקרון זה, מנהלי טיפול משתפים פעולה עם המטופל ועם הרשתות החברתיות שלו כדי למנן את רמות התמיכה וההבנייה הסביבתית והמנטלית. הרעיון הוא כי מינונים של תמיכה והבנייה שאינם תואמים את הצורך של המטופל עלולים להיות השלכות פוגעניות ומעכבות עבור הטיפול.
אמנם מחקרים רבים מצביעים על השלכות הרסניות עקב מחסור בתמיכה והבנייה, אך קיימים גם מחקרים שהראו שלעיתים עדיפה רמה נמוכה של תמיכה חברתית, על פני רמה גבוהה יותר
עקרונות > גמישות

חוסר היציבות והשינויים בעולמם הפנימי והחיצוני של מטופלים דורש ממנהלי טיפול להתאים באופן גמיש אסטרטגיות התערבות, בהתאמה לצורכי המטופל. התדירות, המשך והמיקום של ההתערבויות אמור לשקף הערכה של הצרכים והרצונות של כל  המטופל באופן אינדיבידואלי. כלומר, מנהלי טיפול יכולים לפגוש מטופל בתדירות יומיומית, שבועית, חודשית, אחת לרבעון או בתדירויות משתנות. המפגשים יכולים להתרחש במשרד, בבית, במסגרת תוכנית יומית או בשכונה.
עקרונות > העצמת היכולות והתושייה של המטופל

באמצעות מציאת האיזון הנכון בין גמישות ונוקשות, מנהלי טיפול קליניים מנסים להעצים  את היכולת והתושיה העצמית של המטופל בניהול חייהם. לכן, על מנהלי טיפול להעריך לא רק את הצרכים והלקויות אלא גם את החוזקות של המטופל .
סוגי התערבויות טיפוליות

ישנם כמה סוגי התערבויות טיפוליות על פי המודל הקליני לניהול מקרה, כאשר כל אחת מן ההתערבויות מורכבת מכמה גורמים, לאור עקרונות המודל.
סוגי התערבויות טיפוליות > התערבויות ראשוניות

ההתערבויות הראשונות בניהול מקרה במודל הקליני, מורכבות מביסוס מחויבות, הערכה ותכנון הטיפול:
1. ביסוס מחויבות - ביסוס מחויבות לתהליך טיפולי ארוך טווח בהקשר של ניהול טיפול דורשת מיומנות, רגישות וסבלנות. לעיתים, קיימת התנגדות לטיפול. ההתנגדות נובעת בדרך כלל מחשש שהיות האדם בתפקיד המטופל תפגום באוטונומיה שלו ותפתח תלות במטפל. זהו תהליך שעשוי להימשך שבועות או חודשים.
2. הערכה - הערכה של ניהול טיפול קליני דורשת יותר מהערכת רצונות, כישורי חיים ומשאבים סביבתיים. זה דורש גם הערכה של מצבם הקליני, מניעים מודעים ולא מודעים, יכולות סמויות ורשתות חברתיות.
פיתוח הבנה מקיפה דורשת מספר מפגשי פנים אל פנים, תצפיות, דיווחים מאחרים משמעותיים וסקירה מקיפה של רמת התפקוד והטיפולים מהעבר. הערכה מדויקת דרושה לצורך פיתוח  התערבויות מתאימות. למשל, אדם חסר בית הסובל מסכיזופרניה עשוי לא להיות מסוגל לסבול גרייה מוגברת במקלט לחסרי בית ואילו פציינט גבולי לא יוכל לסבול את הבדידות בדיור  מוגן.
3. תכנון ההתערבות והטיפול - על התכנון לשקף את ההערכה של הצרכים והרצונות של המטופל. מטופלים  מציגים רצונותיהם באופן פשטני וישיר אך בדרך כלל התמונה יותר מורכבת וכוללת הערכת המניעים המודעים והלא מודעים של מטופליהם. בניית תוכנית התערבות יכולה להיות בניגוד לרצונות המטופל אך לטובתו ודורשת ממנהלי טיפול להיות בתפקיד סמכותי. למשל, יזימת אשפוז כפוי.
סוגי התערבויות טיפוליות > התערבויות הממוקדות בסביבה

ההתערבויות ממוקדות הסביבה, כוללות קישור למשאבים קהילתיים, התייעצויות עם מטפלים נוספים, אחזקה והרחבה של רשתות חברתיות וכן שיתוף פעולה עם רופאים ובתי חולים:
1. קישור למשאבים קהילתיים- התערבות הכוללת הערכה של רמת הסיוע הנדרשת כדי להשלים הפנייה של המטופל. חלק מהמטופלים זקוקים רק לפרטי התקשרות עם סוכן המסגרת, חלק זקוקים להכנת המסגרת לקבלת המטופל וחלק זקוקים לליווי צמוד למסגרת החדשה. האריס וברגמן הצביעו על ההשלכות הטיפוליות של הפנמת יכולות אינטגרציה, רציונליות ופרו-אקטיביות דרך התערבויות סביבתיות.   המשא ומתן מול המסגרת מספקת מודל אדפטיבי להתנהלות בטוחה ובעלת מסוגלות להשפיע על אירועים חיצוניים. כדי לסייע למטופלים לפתח יכולות אלו יש לטפח באופן אמפתי תהליך של ניסוי וטעייה שמאפשר להם להתנסות עם אוטונומיה הולכת וגדלה וסיוע הולך ופוחת.
2. התייעצות עם מטפלים אחרים - כאשר מטופלים תלויים במטפלים פורמליים או לא פורמליים, תפקיד מנהל הטיפול ליזום התייעצויות עימם על בסיס מתמשך או תקופתי. מטפלים אלו יכולים לכלול בני משפחה, חברים, אנשי דת, צוות העובדים במרכז טיפולי כלשהו ועוד. פעמים רבות איכות הקיום של המטופל בקהילה תלוי ברמת המחויבות, דאגה וקומפטנטיות של מטפלים אלו. תפקיד מנהל הטיפול בהקשר זה להיות זמין וספק מענה למשברים כאשר הם צצים. הנושאים השכיחים שדורשים התייחסות בדרך כלל הם: מתן תרופות, שינויים במצב הרוח או בהתנהגות וזמינות של משאבים קהילתיים.   בדרך כלל בני משפחה אינם לוקחים על עצמם את הטיפול באופן וולנטרי וזה עלול לגרור תחושות של כעס ומצוקה. לכן, למנהל הטיפול תפקיד חשוב בהקלת הנטל על המשפחה דרך הפנייה למסגרת טיפולית, התערבויות פסיכו-חינוכיות, הפנייה לקבוצות תמיכה ודרך סיפוק ייעוץ מתמשך.
3. אחזקה והרחבה של רשתות חברתיות - 
תפקיד חשוב בניהול טיפול קליני הוא עידוד האחזקה והרחבה של רשתות חברתיות מעבר למסגרת המשפחתית והפורמלית. הרחבת הרשתות החברתיות מרחיבה את מקורות התמיכה וסיפוק הצרכים של המטופל.
4. שיתוף פעולה עם רופאים ובתי חולים - 
שיתוף הפעולה עם רופאים ובתי חולים שונים, מהווה מרכיב חשוב ביותר בניהול טיפול קליני. אחת ההשלכות לכך היא אחזקה בתחום נטילת התרופות. כיוון שהשפעת התרופה על המטופל בולטת יותר עבור מטפלים קרובים מאשר למטופלים עצמם, פסיכיאטרים נעזרים במנהלי טיפול כדי שיפקחו על התפקוד של המטופל בין הערכות פסיכיאטריותוכדי שיסייעו לגבש לוחות זמנים ומינונים שיעודדו היענות לטיפול. בדומה לכך, כאשר מטופל מתאשפז בבית החולים מנהל הטיפול יכול לספק לבית החולים אינפורמציה לגבי תפקוד המטופל לפני ההידרדרות, זרזים פוטנציאליים להידרדרות והיסטוריה טיפולית. ולבסוף, ההכרות של מנהל הטיפול עם המשאבים הקהילתיים, מסייעת בגיבוש תוכנית השחרור של המטופל.
סוגי התערבויות טיפוליות > התערבויות הממוקדות במטופל

התערבויות אלו מתמקדות בסיוע נפשי למטופל בפני עצמו ופחות בהקשר הסביבתי שלו. התערבויות אלו כוללות פסיכותרפיה פרטנית, חינוך לכישורי חיים והתערבויות פסיכו - חינוכיות:
1. פסיכותרפיה פרטנית - קיימת מחלוקת בנוגע לשאלה האם מנהל המקרה צריך לשמש גם כפסיכותרפיסט. בפועל רוב מנהלי המקרה, מבצעים התערבויות פסיכותרפויטיות כגון ייעוץ לגבי יחסים בינאישיים, שליטה בדחפים, וויסות רגש והערכה עצמית. לעיתים יש צורך בהפנייה לפסיכותרפיה אצל מטפל אחר. תפקיד מנהל הטיפול בהקשר זה הוא לבנות ברית טיפולית, לכבד הגנות, לחקור עם המטופל נושאים רלוונטיים ולשקול אילו התערבויות טיפוליות נדרשות ומתאימות. כמו כן, ישנה חשיבות טיפולית בכל הקשור למיתון אירועי דחק יומיומיים על ידי טיפול תמיכתי.  
2. חינוך לכישורי חיים ועצמאות- מנהלי טיפול מלמדים את המטופלים שלהם כישורי חיים ועצמאות, כולל ניהול כספים, תזונה, אחזקת בית ושימוש בתחבורה. לרוב, התערבויות אלו מתרחשות בהקשר לצורך של המטופל בהתמודדות עם חיי היום יום. כמו כן, מנהלי טיפול יתמכו בהתנסויות חדשות אשר יאפשרו חיזוק המיומנויות החדשות שנרכשו.
3. התערבויות פסיכו-חינוכיות - התערבות זו מתמקדת בסיוע בקבלה והשלמה עם הלקות והיא נחשבת לאחת ההתערבויות החשובות. תפקיד מנהל הטיפול הוא למצוא דרכים שיסייעו למטופל לקבל את הלקות ולפתח פרספקטיבה מאוזנת של תקווה וריאליות. בהקשר זה ישנה חשיבות לדיון על האבחנה עם המטופל, שכן היא עשויה לסייע לו בהכרה ובהבנה של בעיותיו.
ד. התערבויות הנוגעות לקשר שבין המטופל וסביבתו
1. התערבות במשבר- ההכרות של מנהל הטיפול עם המטופל ויחסיו עם הרשתות החברתיות שלו עשויות לסייע בזיהוי סימנים מינוריים, אשר מעידים על הידרדרות מתקרבת.
2. ניטור תהליך ההתקדמות- מטופלים בבריאות הנפש נעים בין הצורך באישור ודאגה לבין הצורך באוטונומיה ועל מנהל הטיפול לספק צרכים מנוגדים אלו ולהיות מודע להם.
כישורי מנהל מקרה קליני

הכישורים הנדרשים ממנהל טיפול קליני הם
א. תחושת מחויבות כלפי המטופל.
ב. יכולת לחוש אמפתיה וחמלה כלפי המטופל, כפי שנדרש בפסיכותרפיה תמיכתי.
ב. מיומנויות תיווך אל מול שירותים נוספים.
ג. כישורים קליניים של הערכה, טיפול ותכנון התערבויות, ייעוץ, פסיכותרפיה תמיכתית ומיומנויות התערבות במשבר.
ד. הכשרה בסיסית במדעי ההתנהגות אשר תאפשר תכנון התערבויות יצירתיות למצבים לא צפויים.
יש לציין, שלמרות שאף אחת מהדיספלינות בבריאות הנפש (פסיכיאטריה, סיעוד, עבודה סוציאלית ופסיכולוגיה) לא מלמדת באופן שיטתי את ההתמחות הזו, רוב מנהלי הטיפול באים מתחומים אלו.
ביקורת על המודל

כנגד המודל הקליני לניהול מקרה הועלו מספר ביקורות. ראשית, נטען כי אין רעיון מאחד מאחורי ההתערבויות השונות, אלא הן אוסף של שיטות עבודה שנוצרו בשטח, לאור נסיבות שונות. שנית, המודל הקליני עוסק יותר בטיפול פרטני במטופל ופחות בטיפול בהקשרים קבוצתיים יותר. עובדה זו עשויה להקשות על שילובו של המטופל בקהילה, שכן עליו ללמוד את האינטראקציות הרחבות יותר מול הסביבה. כמו כן, העובדה כי אין הכשרה ממוקדת בתחום זה, מהווה בעיה ביישומו היעיל של המודל. בנוסף, העבודה הקלינית הקלאסית מאופיינת בריחוק מסוים בין המטפל למטופל ובהתמקדות בעולמו הפנימי של המטופל, במנותק מן הגורמים הסביבתיים. הניסיון לשלב מטפלים מן הרקע הקליני לתוך העולם של ניהול מקרים, יכולה להיות בעייתית, שכן בעולם זה דרושות יכולות הפוכות - יש צורך להיות מעורב מאוד בעולמו של המטופל ולהתייחס למכלול ההיבטים של אישיותו. הפער בין שתי הדיסציפלינות עלול להקשות על השילוב ביניהם בפועל.
הפצת המודל בעולם

המודל החל לצבור תאוצה החל משנות השבעים, כאשר העובדים הסוציאליים החלו לשלב יותר בעבודתם את התחום הפסיכולוגי והטיפול הנפשי. כך הלכו והתאחדו בפועל שני סגנונות הטיפול - מצד אחד ניהול מקרה של המטופל, על כל הבטיו הסביבתיים ומן הצד השני, הטיפול הפרטני הקליני. 
בסוף שנות ה-80, עם ההתפתחויות בשטח של שילוב התחומים, נעשו ניסיונות ראשונים להגדיר את המודל ולתארו במונחים מקצועיים. ניסיונות אלו הביאו לכתיבה רבה סביב המודל והיבטיו השונים. בהמשך, הלך המודל להתרחב ולהיות מיושם על אוכלוסיות מגוונות של מטופלים כגון מטופלים שעברו התעללות, אוכלוסייה גריאטרית ועוד.
ראו גם

טיפול קהילתי אסרטיבי
המודל השיקומי לניהול מקרה
ניהול מחלה והחלמה
לקריאה נוספת

Corrigan, K. T. Mueser, G. R. Bond, R. E. Drake, & P. Solomon (Eds.), Principles and Practice of Psychiatric Rehabilitation. New York, NY: Guilford Press.
Kanter, J. (1989). "Clinical Case Management: Definit ion, Principles, Components." Hospital and Communit y Psychiatry, Vol. 40, No. 4, Apr, pp. 361-369.
Kanter, J. (1996). Case management wit h long term patients: A comprehensive approach. In S.M. Soreff (Ed.), Handbook for the treatment of the seriously mentally ill (pp. 257-277). Ashland, OH: Hogrefe & Huber Publishers.
Surber, Robert. (Ed.) (1994).Clinical Case Management - A Guide to Comprehensive Treatment of Serious Mental Illness. A Sage Focus Edit ion.
Walsh, Joseph. (2000). Clinical Case Management with Persons having Mental Illness. Wadsworth, Brooks\Cole. Canada. 3-21
תאופיל דלקאסה

תֵאוֹפִיל פייר דֶלְקאסֶה (בצרפתית: Théophile Pierre Delcassé;‏ 1 במרץ 1852 – 22 בפברואר 1923) היה פוליטיקאי ומדינאי צרפתי, שר החוץ בתקופת הרפובליקה הצרפתית השלישית בין השנים 1898–1905 ופעם נוספת למספר חודשים בתחילת מלחמת העולם הראשונה עד אשר התפטר בגלל בעיות בריאות.
דלקאסה היה דיפלומט מיומן ומנוסה והיה ל"אדריכל" ההסכמה הלבבית בין צרפת והאימפריה הבריטית, אשר ביחד עם הברית הצרפתית-רוסית היוותה את אבן היסוד של מדינות ההסכמה. דלקאסה היה חבר המפלגה הרדיקלית, והיה במקור בן חסותו של לאון גמבטה. כהונתו הארוכה בת שבע השנים בראש משרד החוץ הצרפתי הגיעה לסיומה עם פיטוריו בידי ראש הממשלה מוריס רובייה (אנ') במהלך המשבר המרוקאי הראשון.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות וקריירה עיתונאית

דלקאסה נולד ב-1852 בפאמייר (Pamiers), מחוז (département) ארייז' בחבל אוקסיטניה, הקיסרות הצרפתית השנייה, למשפחה בורגנית צנועה. אביו היה עובד זוטר בבית משפט. אמו של דלקאסה נפטרה שנים ספורות לאחר הולדתו וב-1857 נישא אביו בשנית. אמו החורגת הייתה קרירה כלפיו ודלקאסה הצעיר נשלח באופן שכיח להתגורר לצד סבתו. ב-1874, לאחר סיום לימודיו בפקולטה לספרות בטולוז, עבר לבירה פריז, איפה שלא הצליח לפרנס את עצמו מעיסוקו כמחזאי ועל כן עבר לעבוד בהוראה ועיתונאות. דלקאסה החל בקריירה עיתונאית והיה לעורך בעיתון "הרפובליקה הצרפתית" ("La République française") שהיה בראשותו של לאון גמבטה, אופוזיציונר פוליטי לשלטונו הקיסרי של נפוליאון השלישי. דלקאסה עבר בין מספר עריכות של עיתונים שונים עם הקמתה של הרפובליקה הצרפתית השלישית ונותר בן חסותו של גמבטה.
ביוגרפיה > פוליטיקה מוקדמת

דלקאסה נישא ב-1887 לאלמנה עשירה, אשר השקיעה חלק נרחב מכספה לקידום הקריירה הפוליטית שדלקאסה תכנן לעצמו. ב-1889 נבחר לחבר האספה הלאומית מטעם מחוז הולדתו כחבר מתון של הסיעה הרדיקלית (בהמשך התפתחה לכדי המפלגה הרדיקלית). דלקאסה עבד תחילה במסגרת ענייניה הקולוניאליים של צרפת קודם מונה לשר החוץ בידי ראש הממשלה אנרי בריסון (אנ'), גם הוא בן המפלגה הרדיקלית. דלקאסה, אדם נמוך, גונה בידי יריביו הפוליטיים בכינוי "הגמד" ועל אף שלא הרשים את עמיתיו ביכולת אינטלקטואלית היה בעל כושר עבודה, והוכיח את חשיבותו ליחסי החוץ של צרפת. אמיל לובה, נשיא צרפת, הניח לדלקאסה לפעול באופן עצמאי לגמרי והלה מצידו נהג לעיתים לעבוד במשרד החוץ מלפנות שחר ועד חצות הלילה.
דלקאסה ראה בבוז את רוב עובדי משרד החוץ (הקי ד'אורסיי) ועשה כמיטב יכולתו להסתיר את פעילותו ולשמור על חשאיות, ואף להשאיר אנשים בעמדות מפתח ללא הידיעה הנדרשת על אשר עשה משרדו. דלקאסה היה אדם פטריוטי ונהג לצטט את גמבטה באומרו כי צרפת היא "האישיות המוסרית ביותר בתבל".
ביוגרפיה > שר החוץ (1898–1905) > הברית עם בריטניה

דלקאסה שאף להקמתה של אימפריה צרפתית לאורך חופי הים התיכון, שאיפה שנתמכה בידי קולוניאליסטים צרפתים רבים בני תקופתו והובילה להתנגדות צרפתית נחרצת להשתלטות של האימפריה הבריטית על מצרים במהלך המלחמה האנגלו-מצרית. השאיפות הצרפתיות בנוגע למזרח התיכון התרכזו בעיקר בסולטנות מרוקו ובאימפריה העות'מאנית שהייתה בתהליך דעיכה ממושך. מצבה של האימפריה העות'מאנית והאפשרות לנצל מצב זה הובילו את דלקאסה לתמוך בהגנה על המיעוטים הנוצרים בשטחי האימפריה העות'מאנית וזאת על אף היותו מתנגד בכל אופן לעירוב הדת בענייני המדינה. בכדי לקדם את שאיפותיה האימפריאליסטיות של צרפת שאף דלקאסה, עוד משנות ה-80 של המאה ה-19, לקדם ברית של צרפת עם בריטניה, בנוסף לברית הצרפתית-רוסית.
ניסיונותיו המוקדמים של דלקאסה לקדם חימום יחסים בין בריטניה לצרפת כשל שכן ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, רוברט גסקוין ססיל, הלורד סולסברי, סירב לנטוש את מדיניות הבדידות המזהרת הבריטית ותמיכת דעת הקהל הצרפתית ברפובליקה הדרום-אפריקאית ובמדינת אורנג' החופשית במלחמת הבורים השנייה, כמו גם תקרית פשודה שגררה עמה שערורייה ומשבר פוליטי, הובילה להמשך היחסים הקרירים בין בריטניה וצרפת. בשנת 1900 החל דלקאסה לקדם את שאיפותיו בקשר למרוקו, עם השתלטות על נווה מדבר לגבולות אלג'יריה הצרפתית והסכם עם ממלכת איטליה שקבע כיבוד בין שתי המדינות של חופש פעילות איטלקית בטריפוליטניה העות'מאנית וחופש פעילות צרפתית במרוקו. לאחר שמשברים פנימיים בתוך הרסטורציה הספרדית פגעו בניסיונותיו לקדם ברית עם ספרד, החל דלקאסה לרכז מאמץ דיפלומטי רב יותר להגעה להסכם עם בריטניה. ב-1903 הורה דלקאסה לשגריר צרפת בבריטניה, פול קמבון, לקדם משא ומתן לברית עם משרד החוץ הבריטי. קמבון הציע ויתור על כלל הזכויות הצרפתיות בניופאונדלנד ותיאום ציפיות בעניין המושבות בצפון אפריקה. הבריטים מצידם לא התחייבו לדבר מחשש כי קמבון פעל באופן עצמאי.
בריטניה עדיין לא ניסחה מדיניות ברורה בעניין צרפת ועודנה פעלה להגיע להסדר וברית עם הקיסרות הגרמנית, אפשרות שנתמכה בעיקר בידי ג'וזף צ'מברלין אך לא התממשה בסופו של יום. בהמשך 1903 התקיים צעד מקדים לברית כאשר בנקים בריטים, צרפתים וספרדים העניקו הלוואה למרוקו שהובילה להישענותה על האירופאים וב-1904 אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ביצע ביקור ממלכתי לפריז. אדוארד היה למונרך חוקתי אך בשיחתו האישית עם דלקאסה הזהיר אותו מפני וילהלם השני, קיסר גרמניה (שהיה אחיינו של אדוארד) והביע תמיכה במתן יד חופשית לצרפת במרוקו.
לאחר סיום ביקורו של המלך אדוארד השביעי היה דלקאסה משוכנע כי הממשלה הבריטית תהיה מוכנה לקידום המשא ומתן ולכדי ברית. חודשיים מאוחר יותר ביקר דלקאסה, ביחד עם הנשיא לובה, בלונדון. במשך 9 חודשים נערך משא ומתן ממושך בין משרדי החוץ של בריטניה וצרפת לקראת הסכם. הקשיים הקולוניאליים לא פעם כמעט וגרמו לתרפוד של ההסכם ומתוכם הקושי המרכזי נע סביב זכויותיה של קהילת הקנדים הצרפתים בניופאונדלנד הבריטית. לאחר סדרת ויתורים לבריטניה שבסופו של יום הובילו לביקורת על דלקאסה, נחתמה ב-8 באפריל 1904 ההסכמה הלבבית, ברית פרנקו-בריטית שבמרכזה עמדה ההכרה הצרפתית בחסות הבריטית על מצרים ובהענקת יד חופשית לצרפת במרוקו מצידה של בריטניה. דעת הקהל בצרפת גם היא נעה באותה העת לתמיכה גדולה יותר בברית הממשמשת וקרבה עם בריטניה וההגעה לכדי חתימת ההסכם הייתה להישג המרכזי של הקריירה הפוליטית של דלקאסה, ולאבן יסוד במערכת הבריתות שקדמה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > שר החוץ (1898–1905) > נושאים נוספים

ב-1898 פרסם ניקולאי השני, קיסר רוסיה, קריאה להתכנסות מנהיגי המעצמות לפתור את מה שהגדיר כבעיית העלייה החריפה בהתחמשות של המעצמות באמצעי שלום. על אף תנועת הפציפיסטים הגדולה בצרפת, דלקאסה דאג שוועידה שכזאת תמנע מצרפת כל דרך להשיב את אלזס-לורן שאבדה במלחמת צרפת–פרוסיה, ואשר הייתה נעוצה בלב צורכי הלאומיות הצרפתית: ”כשלעצמי, גם אם אני שר חוץ, אני בראש ובראשונה צרפתי, ואיני יכול שלא להיות שותף לרגשותיהם של צרפתים אחרים.”
במסגרת ההסכמה הלבבית נסוגה צרפת מדרישותיה בניופאונדלנד ובתמורה על כך הועברו לידיה מספר אלפי איים משניים בחזקה בריטית לחופי גיאנה הצרפתית ופלך קטן משטחיה של צפון ניגריה הבריטית שסופחו לתוך אפריקה המערבית הצרפתית. במהלך מלחמת רוסיה–יפן, כאשר הצי הבלטי הרוסי נע לעזרת צי האוקיינוס השקט במאבק נגד היפנים, היה עליו לעבור מסביב לאפריקה בכדי להגיע אל עבר המזרח הרחוק. במהלך המסע התיר דלקאסה עגינה של הצי הרוסי לחופי מושבותיה של צרפת במערב אפריקה קודם המשיכו בדרכן. במסגרת יחסיה של צרפת עם רוסיה וההסכמה הלבבית, דלקאסה הפעיל לחץ דיפלומטי על האימפריה הרוסית בכדי שזאת תגיע להסדר יחסים עם בריטניה, שהיו מתוחים וקרירים. המטרה הייתה להניע את בריטניה ורוסיה יחדיו נגד גרמניה, יריבתה הראשית של צרפת.
ב-1904 אמר דלקאסה:
אילו אופקים היו נפתחים לפנינו, אילו רק יכולנו להישען על רוסיה ועל אנגליה נגד גרמניה.
ביוגרפיה > שר החוץ (1898–1905) > המשבר המרוקאי הראשון

המשבר המרוקאי הראשון פרע עם ניסיון גרמניה לפרק את ההסכמה הלבבית על בסיס שאלת מרוקו. בתחילת 1905 וילהלם השני, קיסר גרמניה, רכב על סוס ברחובות טנג'יר והכריז על תמיכתו בעצמאות שלטונו של עבד אל-עזיז, סולטאן מרוקו. גרמניה לא הכירה בחסותה של צרפת על מרוקו ודלקאסה חשש שגדילת הצי הקיסרי הגרמני במרוץ החימוש שלו מול הצי המלכותי הבריטי נועדה בין לבין בכדי לאתגר את צרפת במזרח התיכון. דלקאסה סירב בתוקף למשא ומתן דיפלומטי עם גרמניה, שיציג את צרפת למעשה מתכופפת למורת רוחה של גרמניה וינפץ את יוקרתה הבינלאומית ומעמדה. ראש הלשכה הפוליטית במשרד החוץ הגרמני, פרידריך פון הולשטיין (אנ'), התנגד למלחמה אך ראה בה הכרחית עבור זה אשר החשיב לאינטרסים של גרמניה.
ב-23 באפריל 1905 נשלח למשרדו של דלקאסה שדר משר החוץ הבריטי ומראש ממשלתו, ארתור ג'יימס בלפור, ובו גיבתה ההנהגה הבריטית את צרפת מול גרמניה במרוקו. בריטני חששה כי השתלטות גרמנית על מרוקו תעניק לה פתח לאוקיינוס האטלנטי שיאיים באופן חריף על מעמדה הימי של בריטניה. הממשלה הבריטית של בלפור, עם זאת, סירבה להבטיח למקבילתה הצרפתית התחייבות מפורשת וברית הגנה. שגריר בריטניה בצרפת פעל באופן בדלני מממשלתו ופעם אחר פעם הבטיח לדלקאסה תמיכה בריטית בעניין מרוקו. דלקאסה נחשב למטרה מצד ההנהגה הגרמנית, ולאויב הראשי שלהם מצידה של צרפת. במקביל למשבר המרוקאי, ניסיונותיו לגשר בין רוסיה והאימפריה היפנית העלו חשש בהנהגה הגרמנית מפני התחזקות מעמדו. במשא ומתן סודי עם ראש ממשלת צרפת מוריס רובייה הבהירו הגרמנים את דרישותיהם להדחתו של דלקאסה. בסוף מאי שלחה גרמניה מסר חריף וחריג לממשלת רובייה לפיו על דלקאסה להסתלק מהממשלה או שהם לא יהיו אחראים על התוצאות.
לאחר פניית הפרלמנט הצרפתי נגד דלקאסה, זה התפשר על עמדתו החריפה והציע להחל במשא ומתן עם גרמניה. קנצלר גרמניה, ברנהרד פון בילוב, ניסה להחליש את עמדתה של צרפת עם התעקשותו על הקמת ועידה בינלאומית לפתרון המשבר המרוקאי. דלקאסה סירב בתוקף, גינה את הגרמנים כרמאים ושקרנים ובפני ממשלתו טען כי בריטניה מוכנה לצדד בצרפת במלחמה. הכוחות המזוינים של צרפת היו בשפל והמורל בקרב שורות החיילים נפגע קשות מאז פרשת דרייפוס כך שהצבא הצרפתי לא היה מוכן לקראת מלחמה כוללת עם גרמניה. מתוך לחצם של הגרמנים, ב-6 ביוני, בוועידה עליה הצביעו כל השרים פה אחד, ראש הממשלה רובייה הודיע לדלקאסה על פיטוריו מתפקיד שר החוץ. דלקאסה קיבל את התפטרותו והגיש בפני ראש ממשלתו תיק ובו מסמכים המפענחים את קשריו הסודיים של רובייה עם הגרמנים. דלקאסה גילה את ההתקשרות וקידם את הפענוח שלה בקי ד'אורסיי קודם להדחתו.