stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס מארק

הנס מייקל מארק (באנגלית: Hans Michael Mark;‏ 17 ביוני 1929 – 18 בדצמבר 2021) היה פיזיקאי ואיש ממשל אמריקאי. כיהן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית וכסגן מנהל נאס"א. הוא היה מומחה ויועץ בהנדסת חלל ובמדיניות ביטחון לאומי. עד יולי 2014 לימד במחלקה להנדסת אווירונאוטיקה ולהנדסת מכונות של בית הספר להנדסה קוקרל שבאוניברסיטת טקסס באוסטין.
ראשית חייו

הנס מארק נולד במנהיים, גרמניה. משפחתו חיה בווינה לזמן קצר לפני שנמלטה משם לצרפת דרך שווייץ לאחר האנשלוס. לפני נפילת צרפת עברה המשפחה ללונדון. אביו של מארק, הרמן מארק, ממוצא יהודי, היה כימאי בולט בתחום הפולימרים, שהבטיח לעצמו משרה בחברת נייר קנדית ועזב את אירופה לפני שהמשפחה יכלה להצטרף אליו. בסוף 1939, התאחדה המשפחה בהאוקסברי, אונטריו. כשנה לאחר מכן עברה המשפחה לארצות הברית. לאחר שהתאזרחו ב-1945, סיים מארק ב-1947 את לימודיו בבית הספר התיכון סטויבסאנט שבניו יורק. הוא המשיך ללימודי תואר בוגר אוניברסיטה בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם הוא היה חבר באחוות סיגמא-פי, וסיים את לימודיו ב-1951. ב-1954 הוא סיים לימודי תואר דוקטור בפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
לאחר סיום לימודי הדוקטורט נשאר מארק ב-MIT כעוזר מחקר ושימש כראש המעבדה לפיזיקה של נייטרונים למדעי הגרעין. ב-1955 הוא שב לברקלי ונשאר שם עד 1958 כפיזיקאי חוקר במעבדה הלאומית לורנס ברקלי שבליברמור. לאחר מכן הוא שב ל-MIT כעוזר פרופסור. ב-1960 הוא שב שוב לליברמור. הוא נשאר שם עד 1964, כאשר הוא התמנה כיושב ראש המחלקה להנדסה גרעינית וכמנהל כור המחקר של ברקלי.
במקביל לימד מארק קורסים בפיזיקה ובהנדסה באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
בממשל הפדרלי

בפברואר 1969 מונה מארק כמנהל מרכז המחקר איימס של נאס"א שבמאונטיין ויו, קליפורניה. בתפקידו זה הוא ניהל את המחקר והיישומים של מרכז המחקר באווירונאוטיקה, במדעי החלל, במדעי החיים ובטכנולוגיית חלל.
לאחר מכן הוא כיהן כתת-מזכיר חיל האוויר מ-1977 ועד יולי 1979, עת קודם לתפקיד מזכיר חיל האוויר. במקביל הוא שימש כמנהל משרד הסיור הלאומי מאוגוסט 1977 ועד אוקטובר 1979. הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר עד 1981, כאשר הוא התמנה על ידי הנשיא רונלד רייגן כסגן מנהל נאס"א, משרה בה הוא החזיק עד ספטמבר 1984.
באוניברסיטת טקסס

עם סיום עבודתו בנאס"א התמנה מארק כנשיא אוניברסיטת טקסס באוסטין, תפקיד בו הוא כיהן עד 1992. לאחר מכן הוא התמנה כפרופסור בכיר להנדסת חלל באוניברסיטה. ביולי 1998 הוא החל לעבוד בפנטגון לאחר שהנשיא ביל קלינטון מינה אותו כתת-מזכיר ההגנה למחקר ולפיתוח (DDR&E). ב-2001 הוא שב לאוניברסיטת טקסס, שם הוא עמד בראש הקתדרה להנדסה על שם ג'ון מקקטה כפרופסור במחלקה להנדסת חלל והנדסת מכונות והחזיק במשרת מחקר במעבדות למחקר יישומי של האוניברסיטה. ב-1 ביולי 2014 פרש מארק מהאוניברסיטה והוא המשיך שם כפרופסור אמריטוס עד למותו.
תוארי כבוד

מארק היה חבר באקדמיה הלאומית להנדסה, שהוא הכיבוד רם המעלה ביותר בארצות הברית למקצועות ההנדסה. הוא גם היה חבר כבוד במכון האמריקאי לאווירונאוטיקה ולאסטרונאוטיקה. ב-1999 הוענק לו פרס ג'ו ג'. קינג להשגים בהנדסה ומדליית ג'ורג' א. הדאווי להישגים בתעופה. בכינוס השנתי של החברה האסטרונאוטית האמריקאית של 2006 זכה מארק לכבוד על תרומותיו לתוכנית החלל הצבאית של ארצות הברית.
ב-2008 הוענק למארק אות הכבוד הגבוה ביותר של "מוסד החלל", פרס הגנרל ג'יימס א. היל למפעל חיים בתחום החלל. פרס זה מוענק מדי שנה להכרה באנשים מצטיינים שבמהלך חייהם תרמו לרווחת האנושות באמצעות מחקר, פיתוח והפעילות בחלל, או באמצעות שימוש בטכנולוגיות חלל, במידע, במשאבים אקדמאים, תרבותיים, תעשייתיים או עיסוק ברווחת האנושות.
ב-2012 העניק פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית למארק את פרס חלוצי החלל והטילים של חיל האוויר. הפרס מכיר באנשים על תפקידם המשמעותי בהיסטוריה של תוכניות החלל והטילים של חיל האוויר.
מארק נפטר ב-18 בדצמבר 2021.
הנס מארק מקבל את פרס חלוצי החלל והטילים של חיל האוויר, 2012
היסטוריה של החוקה הבריטית

החוקה של הממלכה המאוחדת אינה חוקה כתובה. מקורותיה שואבים מחקיקה בת מאות שנים, תקדימים, נוהגים משפטיים ומקורות אחרים. ההתפתחות  החוקה האנגלית באה בעקבות מאות שנים של מאבק בין המלוכה, האצילים, מוסדות דתיים  והעם האנגלי.
לפני מלחמת האזרחים > לפני הכיבוש הנורמני

ממלכת אנגליה התגבשה באמצע המאה ה-9, מתוך התמזגות של הפטרכיה (כינוי למספר ממלכות בדרום אנגליה של ימינו) תחת שלטונו של המלך האנגלי. עד ל-1066 אנגליה נשלטה בידי מלכים שאושרו בויטנגמוט שהיה מעין פרלמנט והיה מורכב  מוויטאן (מילה שפירושה החכמים).  גם ברמה המקומית היו ביטוים שונים של דמוקרטיה, שנמשכו עד הכיבוש הנורמני.
לפני מלחמת האזרחים > הכיבוש הנורמני

ויליאם הראשון (הכובש) היה ראשון המלכים הנורמנים. הנורמנים הביאו עימם מונרכיה אבסלוטית. ויליאם יזם שינויים גדולים רבים, ביניהם שינוי בסיסי של מערכת החוק האנגלו-סקסונית, אותה הוא חיבר עם החוק הנורמני (1085). על מנת לוודא את מידת שלטונו, ויליאם הזמין את חיבורו של ספר יום הדין, סקר של יכולת הייצור של אנגליה, הדומה למפקד אוכלוסין מודרני.
לפני מלחמת האזרחים > הנרי הראשון

הנרי הראשון (1068 - 1 בדצמבר 1135), מלך מ-1100 ועד ל-1135. כאשר הוא עלה לשלטון הוא העניק צ'ארטר זכויות. מסמך זה אינו מגילת זכויות אלא סדרה של הצהרות והבטחות. ההצהרה החשובה ביותר בצ'ארטר מצויה בתחילתו, כשהמלך מודה ש"בעזרת האל ועצתם של אצילי ממלכת אנגליה, הומלכתי למלך על ממלכה זו". הצהרה זו מהווה התרחקות מאבסולוטיזם וצעד לקראת קונסטיטוציונליזם (חוקתיות). המלך הכיר  בכך שהזכות למשול מגיעה לא רק מהאל אלא גם מעצתם המשותפת של האצילים.
מנקודה זו ואילך, ובייחוד בין התקופות של המלך ג'ון הראשון וצ'ארלס השני, מבנה הכוח של אנגליה התפתח ממודל אבסלוטי למודל חוקתי.
לפני מלחמת האזרחים > הפלטג'נטים

המלך ג'ון (24 בדצמבר 1167 - 19 באוקטובר 1216) שלט באנגליה מ-1199 ועד 1216. הוא היה אחיו הצעיר של ריצ'רד הראשון.
תקופת מלכותו הייתה רוויה במאבקים. היה מאבק בין צרפת ואנגליה, בין אנגליה והאפיפיור ובין המלך והאצילים.
לבסוף האצילים אילצו את ג'ון לחתום על המגנה כרטה, שנחשבת בעיני רבים כמסמך המשמעותי הראשון בשורה ארוכה של מסמכים במשך השנים עד להווה, שיחד מרכיבים את הריבונות החוקית על הארץ המוכרת כממלכה המאוחדת. לפיכך, החוקה של ריבונות זו מפוזרת על פני תקדימים היסטוריים רבים, ולא כתובה במקום אחד.
הנרי השלישי (1 באוקטובר 1207 - 16 בנובמבר 1272) ירש את אביו ג'ון. הנרי היה רק בן תשע כנעשה מלך, והארץ נשלטה בידי באי כוחו עד שהנרי הגיע לגיל 20. תחת לחץ מהבארונים, שהונהגו בידי סימון החמישי דה מונפור, הנרי הסכים לקיומו של הפרלמנט האנגלי הראשון.
במאה הבאה, בתקופת שלטונו של ריצ'רד השני היה מרד, מרד האיכרים (1381). המרד כמעט הביא לקבלת דרישותיהם של האיכרים (כגון ביטול הצמיתות), אך לבסוף הוא לא הצליח. המרד עדיין מציין נקודה חשובה בהיסטוריה, אך לא הצליח לתרום לחוקה הכתובה.
לפני מלחמת האזרחים > הטיודורים

חוק העליונות הראשון (1534) קבע כי המלך הנרי השמיני הוא "ראש" הכנסייה האנגלית. הנרי מת ב-1547, והותיר אחריו שלושה ילדים כיורשים אפשריים. חוק העליונות השני (1559) העביר את הכוחות של החוק הראשון לאליזבת' הראשונה, ביטל את החקיקה הקתולית של מרי, אם כי התואר של אליזבת' היה "מושלת עליונה של הכנסייה האנגלית" ולא "ראש", כדי שלא לטעון שהיא יכולה לשלוט גם על הדוקטרינה של הכנסייה. החוק גם חייב את כל הפקידים והכמרים להשבע אמונים למלכה כ"מושלת" של הכנסייה האנגלית.
על המלוכה היה לקבל את הסכמת הפרלמנט בכל נושא, אך בשל איום המלחמה עם ספרד, הפרלמנט נותר נאמן לחלוטין לאליזבת', מכיוון שהיא הייתה מנהיגה חזקה. עם הניצחון על הארמדה הספרדית (588), הפרלמנט הרגיש בטוח יותר ולכן הוריד את רמת נאמנותו למלוכה.
הפרלמנט הורכב משני רמות ממשל: "בית הלורדים" שבו ישבה האצולה הגבוהה, ו"הבית התחתון (הקומונס)" שבו ישבו נציגים משפיעים של המעמד הבינוני והאצולה הנמוכה.
הבית התחתון גדל פי שניים בתקופה זו, בשל העלייה בעושרו וכוחו של המעמד הבינוני. היו מספר פוריטנים בעלי חשיבות בבית זה שדרשו זכויות רבות יותר לפוריטנים, אך אליזבת' הצליחה להימנע מלקבל את דרישותיהם.
ג'ון איילמר ראה דמיון רב בין החוקה הטיודורית לבין זו של הרפובליקה הקלאסית הספרטנית. גאופרי אלטון, שכתב את הספר החוקה הטיודורית, הסכים עם מסקנותיו של איילמר. היו אלה המומחים לתרבות יוונית שהשפיעו רבות על המחשבה החוקתית האנגלית והכניסו את המושגים הפוליטיים היווניים, לדוגמה הרעיון של "חוקה מעורבת".
לפני מלחמת האזרחים > ג'יימס הראשון והשישי

כשהמלכה אליזבת' מתה (1603) ללא יורש, מלך אחריה בן דודה ג'יימס השישי, בנה של מרי, מלכת הסקוטים, ונעשה למלך ג'יימס הראשון של אנגליה, דבר המהווה צעד חשוב לקראת הממלכה המאוחדת.
ג'יימס השישי עמד בפני בעיה של מחלוקות דתיות עזות באנגליה, מאחר שהיא כללה אנגליקנים, פוריטנים, כאלה שתמכו בהיפרדות מהכנסייה האנגליקנית, וקתולים.
ג'יימס האמין בזכות האלוהית של מלכים, כלומר בכך שמלכים נבחרו בידי האל ולפיכך אין מי ששולט עליהם חוץ מהאל. אמונה זו התאימה לאמונה הפרסביטריאנית שלו בפרה-דסטינציה, שכן העובדה שנולד כמלך עשתה אותו, בעיניו, לאחד מהנבחרים. אם כי הוא היה פרסביטריאני (ובכינויים אחרים - קלווניסט, פוריטן), הוא היה נגד הרעיון הפרסביטרי של בחירת הנציגים הדתיים בידי הקהילה, מכיוון שהיא פגעה באבסולוטיזם שלו. לפיכך היו התנגשויות רבות  בינו ובין הפוריטנים.
מצד שני, ג'יימס גם נאבק עם הקתולים, אך לבסוף העניק להם זכויות (ייתכן שבעקבות שכנועים של אשתו, שהייתה קתולית בסתר), כשהוא פוטר אותם בתחילה מתשלום מס לכנסייה האנגליקנית. הפטור בוטל לאחר שהכנסות הכנסייה ירדו באופן ניכר.
מלחמת האזרחים > צ'ארלס הראשון ומלחמת האזרחים

את ג'יימס ירש בנו, שהיה לצ'ארלס הראשון, ב-1625. צ'ארלס המשיך את המאבק בפרלמנט.
מקור כוחו העיקרי של הפרלמנט בתקופה זו היה השליטה על המיסים. הפרלמנט דרש יותר כוח על המיסוי. באופן מסורתי, הפרלמנט הצביע עם עלייתו לשלטון של מלך חדש על המכס שיהיה מותר לקחת על מוצרים מיובאים, מקור ההכנסה העיקרי של המלך. כעת הפרלמנט רצה לקבוע את המיסים פעם בשנה, דבר שיעניק להם כוח רב. ג'יימס הראשון פיזר את הפרלמנט כשהועלתה הדרישה הזו. צ'ארלס הראשון עשה זאת גם כן, ובתחילה פשוט התעלם משיעורי המכס שקבע הפרלמנט.
צ'ארלס קיבל הרבה מהכסף שלו מהלוואות מהאצילים. מקור חשוב אחר היה מיסוי ישיר. מס חשוב שצ'ארלס הסמך עליו היה מס הספינות, שחייב את המחוזות שגבלו בחוף הים לממן את הצי שיגן על החוף האנגלי. מס זה המשיך גם בתקופת שלום, כאשר הוא למעשה לא שימש למימון הצי. כמו כן, צ'ארלס הרחיב את המס גם למחוזות פנימיים, צעד שגרר אחריו התנגדות רבה.
עקב המלחמה עם צרפת וספרד צ'ארלס היה זקוק למקורות כספיים נוספים, ולכן הוא נאלץ לבקש מיסוי נוסף מהפרלמנט (1629).  הפרלמנט סירב לעשות זאת עד שהוא יחתום על מגילת זכויות שקבעה כי:
המלך לא יוכל לנהוג על פי חוק צבאי באנגליה בתקופת שלום.
המלך לא יוכל לקבוע מיסים ללא הסכמת הפרלמנט.
המלך לא יוכל לאסור אנשים באופן שרירותי.
אסור יהיה לשכן חיילים בבתים פרטיים.
לאחר שצ'ארלס קיבל את האישור למיסים מהפרלמנט, הוא פיזר את הפרלמנט ולא קיים את הבטחותיו.
מלחמות נוספות עם סקוטלנד חייבו את צ'ארלס לפנות שוב לפרלמנט (1640) שכונה הפרלמנט הארוך מכיוון שהוא התפזר רק ב-1660. התנאים של הפרלמנט למיסוי היו:
על המלך לאסור את תומאס וונטוורת' וויליאם לוד, מתנגדי פרלמנט נחרצים.
על המלך להסכים לחוק שחייב את הפרלמנט להיפגש פעם בשלוש שנים.
ביטול בית הדין של אולם הכוכב (Court of the Star Chamber), בית דין מלכותי שנשלט לחלוטין על ידי המלך, ובו התובע היה גם השופט.
על המלך לבטל את בית הדין הגבוה, שהיה דומה לקודמו אך דן בעניינים דתיים.
על המלך לפרסם מסמך שבו הוא מואשם בפשעים שונים שעשה בתקופת מלכותו, ויתחייב שלא לעשותם שוב.
נאסר על המלך לפזר פרלמנט ללא הסכמתו של הפרלמנט.
רוב אנגליה חשבה שהפרלמנט עשה די כדי להגביל את כוחו של המלך, אך הרדיקלים בפרלמנט ובארץ כולה (הפוריטנים הקיצוניים) ביקשו לעשות רפורמה בכנסייה האנגליקנית על ידי ביטול הבישופות (וכל דבר אחר בעל קשר לקתוליות), ולאמץ את צורת הפולחן של הפוריטנים כסטנדרט. דרישה זו הביאה לפיצול פוליטי בפרלמנט, שצ'ארלס ניצל. הוא שלח 500 חיילים לבית התחתון כדי לעצור חמישה ממנהיגי הפוריטנים, אך הם ברחו לפני שהוא הגיע אליהם, כך שהמלך נותר רק עם הבושה של ניסיון לפרוץ לפרלמנט.
המלך עזב את לונדון ועבר לאוקספורד, ומלחמת האזרחים האנגלית החלה (1642). צפונה ומערבה של אנגליה היו בצידו של המלך (יחד עם רוב האצולה). הם היו ידועים כקווליארים (Cavaliers). צ'ארלס גייס צבא לא-חוקי (שכן על פי החוק, הוא היה זקוק לאישור הפרלמנט כדי לגייס צבא).
דרומה ומזרחה של אנגליה היו לצד הפרלמנט והיו ידועים כ"עגולי-הראש" (Roundheads), בשל התספורת שלהם. גם הם גייסו צבא. הם גם כרתו ברית עם הסקוטים והבטיחו לשנות את הכנסייה האנגלית ודת הפרסביטריאנית. לצבא שלהם הם קרו "צבא המודל החדש" שהיה מורכב ברובו מפוריטנים, ולמנהיג הם מינו את אוליבר קרומוול, שהיה גם חבר פרלמנט.
מלחמת האזרחים > אוליבר קרומוול והקומנוולת'

אם כי הפרלמנט הוא שניצח, היה ברור לסקוטים שהפרלמנט לא ישמור על ההבטחה שלו וינהיג את הפרסבטיריות כדת הרשמית באנגליה. האיחוד של הפרלמנט, הסקוטים וצבא המודל החדש החל להתפרק. לסקוטים שילמו את משכורתם והם נשלחו חזרה לסקוטלנד.
קרומוול הציע שהפרלמנט יחזיר את הבישופים של הכנסייה האנגליקנית ואת צ'ארלס הראשון כמלך חוקתי, אך שיאפשר סובלנות כלפי דתות אחרות. אם אולם בסוף המלחמה, העם האנגלי הסכים לקבל את  המלך חזרה אך לא סובלנות דתית. הם גם רצו בפירוק הצבא הפוריטני, מכיוון שהוא היווה גורם פרובקטיבי, אך הצבא סירב לפקודת הפיזור.
צ'ארלס פנה בתורו לסקוטים וביקש מהם  להצטרף לצידו, וגם הפרלמנט היה לצידו, וכך החלה מלחמת אזרחים "שנייה" ב-1648. אך כעת, כל גורמי הכח היו בצידו של המלך, נגד צבא המודל החדש. אף על פי כן, קרומוול וצבאו הביסו את צ'ארלס בקרב פרסטון.
הפרלמנט, שהיה כעת בשליטת הפרסבטירים, החל בכמה פעולות חשובות:
ביטול המלוכה ובית הלורדים (לאחר מכן, צ'ארלס הוצא להורג).
יצירת רפובליקה שכונתה "הקומנוולת'", שלמעשה הייתה דיקטטורה ובראשה קרומוול.
סקוטלנד הייתה נגד הקומונוולת של קרומוול, והכריזה באדינבורו על בנו של צ'ארלס כמלך צ'ארלס השני, אך קרומוול וצבאו הביסו גם אותו והוא ברח לצרפת שם נשאר עד ל-1660.
לאחר מכן קרומוול פיזר את הפרלמנט והכריז על עצמו כלורד פרוטקטור.
מלחמת האזרחים > ריצ'רד, קרומוול וצ'ארלס השני

קרומוול מת (1658), ובנו ריצ'רד ירש אותו. הוא ניסה לשמור על כוחו אך לא היה מסוגל לאחד תחתיו את כל הקבוצות המגוונות. הגנרל ג'ורג' מונק הגיע מסקוטלנד והפיל אותו מהשלטון. הוא הזמין את שרידי הפרלמנט הקודם להתכנס מחדש. הפרלמנט התכנס שוב והסתיים רשמית ב-1660, כשהצביע על פיזור ויצירת פרלמנט חדש. הפרלמנט החדש החל ברסטורציה של המלוכה, בכך שבחר בבנו של צ'ארלס, צ'ארלס השני, למלך אנגליה.
לאחר מלחמת האזרחים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לאחר מלחמת האזרחים > תנועות פוליטיות פופולריות

| היסטוריה של בריטניה |
| --- | --- | --- |
| תקופות היסטוריות | בריטניה הפרהיסטורית • בריטניה הרומאית • בריטניה בימי הביניים • הפטרכיה • אנגליה הסקסונית • אנגליה הנורמנית • הרנסאנס האנגלי • העידן האליזבתני • בריטניה המודרנית • תקופת ההשכלה הסקוטית • האימפריה הבריטית • מהפכת החקלאות הבריטית • המהפכה התעשייתית • היסטוריה של הממלכה המאוחדת | בריטניה |
| היסטוריה של אזורים | היסטוריה של אנגליה • היסטוריה של סקוטלנד • היסטוריה של צפון אירלנד • היסטוריה של ויילס • היסטוריה של לונדון | בריטניה |
| היסטוריה של מוסדות | היסטוריה של החברה הבריטית • היסטוריה של הצבא הבריטי • היסטוריה של הכלכלה הבריטית • היסטוריה של החוקה הבריטית | בריטניה |
מגנה כרטה
הפיגוע בשגרירות ישראל באקוודור

| --- | --- |
 תאריך:  26 בנובמבר 1982 
 מקום:  קיטו 
 סוג:  פיגוע תופת 
 
הפיגוע בשגרירות ישראל בקיטו היה פיגוע טרור שהתרחש ב-26 בנובמבר 1982 בשגרירות ישראל בקיטו שבאקוודור. בפיגוע נרצחו שלושה בני אדם.
הפיגוע

בשעות הבוקר של 26 בנובמבר 1982 נראה צעיר עם מזוודה נכנס לשגרירות הישראלית בקיטו. עדי ראייה סיפרו כי האדם החל להוציא מקלות דינמיט, אשר אותם הוא הצית והניח בכניסה לשגרירות אשר נמצאת בקומה השלישית. מישהו באותו הזמן הפעיל את האזעקה של הבניין, וקרא לישראלים שנמצאו בשגרירות לברוח החוצה. הצעיר הטיל את הפצצה וברח.
השוטרים ויסנטה חימנס ומנואל חימנס נשלחו לבניין על מנת לבצע סילוק פצצות. השוטרים הצליחו להסיר את הפצצה ממיקומה והצליחו להביא את הפצצה 4.6 מטרים מהכניסה כאשר הפצצה התפוצצה. ויסנטה חימנס, אשר נשא את הפצצה בידיו, נהרג במקום. מנואל היה בדרכו אל וינסנטה כאשר הפיצוץ אירע, וגרם לכך שהוא נפצע קשה. אישה שעמדה בסמוך הושלכה אל הקיר מעוצמת הפיצוץ, אך ספגה רק פציעות קלות. בנוסף לכך עוצמת הפיצוץ גרמה לאישה שנמצאה בדירה שכנה ליפול מהחלון שבקומה השנייה, וכתוצאה מכך היא נהרגה.
מנואל חימינז נלקח לבית החולים עקב פציעותיו, ושם נקטעו שתי רגליו. הוא מת מפצעיו זמן קצר לאחר מכן.
אחרית דבר

לאחר הפיגוע הקבוצה ¡Alfaro Vive, Carajo! (אנ') נשאה באחריות על הפיגוע, אף על פי כן השלטונות באקוודור פסלו בהמשך אפשרות זו בשל מבנה הפצצה, ובמקום זאת הגיעו למסקנה כי ככל הנראה מדובר בפיגוע שהוצא לפועל על ידי גורמים במזרח התיכון. הרשויות באקוודור סבורים שהפיגוע בוצע בהקשר של הסכסוך בדרום לבנון.
מספר חודשים לאחר מכן השגרירות הותקפה שוב, אך הפעם לא היו נפגעים ורמת הנזק לא הייתה קשה כמו רמת הנזק שנגרמה בפיגוע הראשון.
ראו גם

הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה
ערך זה הוא קצרמרבנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרי הטטרה

ערך זה עוסק ברכס הרים המשתרע לאורך הגבול בין סלובקיה לפולין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
פסגות מערב הרי טאטרה
פסגות מערב הרי טאטרה
 מידע כללי
 גובה:  2,655 מטר
 שטח:  786 קמ"ר 
 מדינה:  סלובקיה, פולין 
 מיקום:  סלובקיה, פולין
 רכס הרים:  רכס הרי הקרפטים
 אורך הרכס:  57 ק"מ
 קואורדינטות:  49°10′N 20°8′E﻿ / ﻿49.167°N 20.133°E﻿ / 49.167; 20.133
  (למפת הרי הקרפטים מוגדלת) טטרה(למפת הרי הקרפטים רגילה) טטרה
 
הרי טאטרה
הרי הטטרה (בסלובקית ובפולנית: Tatry) הם רכס הררי אירופאי המהווה גבול טבעי בין פולין לסלובקיה, הרכס הוא חלק משרשרת הרי הקרפטים.
שטח הרי הטטרה הוא כ-750 קמ"ר, מתוכם כ-600 קמ"ר בשטח סלובקיה. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס, פסגת גרלחובסקי (Gerlachovský), מתנשאת לגובה 2,655 מטר מעל פני הים. ונמצאת בסלובקיה. הפסגה השנייה, הר לומניצקי, גובהה 2,634 מ' מעל פני-הים.
פסגת ריסי, הפסגה הגבוהה ביותר בתחומי פולין, נמצאת סמוך לגבול סלובקיה ומגיעה לרום של 2,499 מטר.
מהעיירות המפורסמות באזור: זאקופנה.
אגם שטרבה (Štrbské pleso) בהרי הטטרה הגבוהים בסלובקיה
החלקים העיקריים של הרי הטאטרה הם:
הרי הטטרה המערביים (בסלובקית: Západné Tatry, ובפולנית: Tatry Zachodnie)
הרי הטטרה המזרחיים, והם מתחלקים ל:
הרי הטטרה הגבוהים (Vysoké Tatry, Tatry Wysokie)
הרי הטטרה הבליאנסקיים (Belianske Tatry, Tatry Bielskie)
רכס הרי הטטרה הוא הגבוה בהרי הקרפטים. אף שהרכס קטן במידה משמעותית מהרי האלפים, נופו הוא נוף אלפיני. פסגותיהם הגבוהות, יחד עם דרכי גישה נוחות, הפכו את הרי הטטרה למוקד תיירות מקומית ובינלאומית.
הרי הטטרה נחשבים לסמל לאומי בסלובקיה ושמו של המנון המדינה הוא "ברק מעבר לטאטרה" (Nad Tatrou sa blýska).
הפיגוע ברכבת בפורטלנד

| --- | --- |

 תאריך:  26 במאי 2017 
 מקום:  Hollywood / Northeast 42nd Avenue 
 קואורדינטות:  45°31′58″N 122°37′15″W﻿ / ﻿45.532777777778°N 122.62083333333°W﻿ / 45.532777777778; -122.62083333333
 סוג:  דקירה 
 נשק:  אולר 
 הרוגים:  2 
 פצועים:  1 
 מבצע:  Jeremy Christian 
 מספר מפגעים:  1 
 he
 
הפיגוע ברכבת בפורטלנד (העיר הגדולה באורגון, ארצות הברית), התרחש ב-26 במאי 2017. בפיגוע נרצחו שני גברים ואדם נוסף נפצע בדקירות סכין, לאחר שהתוקף קרא קריאות גזעניות ואנטי-מוסלמיות כלפי שתי נערות ברכבת הקלה.
פוליטיקאים רבים וארגוני זכויות האדם התייחסו לפיגוע כאל אירוע משמעותי, וחלקם אמרו שהוא מייצג עלייה בפשעי שנאה ותקריות גזעניות ואסלאמופוביות בארצות הברית.
הפיגוע

הפיגוע ברכבת בפורטלנד (אורגון) התרחש ב-26 במאי 2017, בסביבות השעה 16:30. על פי דו"ח משטרת פורטלנד, ג'רמי ג'וזף כריסטיאן נסע ברכבת הקלה מקס (אנ') בשעת העומס, והחל לצעוק "דברי שטנה כלפי מגוון עדות ודתות", ובפרט כלפי מוסלמים. נוסעים ניסו להורידו מהרכבת, ואז החל לצעוק כלפי שתי נערות, אחת מוסלמית ואחת שחורה לא-מוסלמית, קריאות גנאי, בהן "תחזרו לערב הסעודית", "תצאו מהארץ שלי", וכן "צריך להרוג את כל המוסלמים." עקב קריאות אלה נחלצו לעזרת הנערות שלושה גברים - ריקי ג'ון בסט, טלייסין מירדין נמקאי-מץ', ומיכה דוד-קול פלטשר - בניסיון להרגיע את הרוחות.
על פי עדי ראייה, בעימות בין הצדדים פלטשר דחף קלות את כריסטיאן, והוא אמר: "אם תיגע בי שוב, אני אהרוג אותך." אז שלף אולר ודקר את שלושת הגברים בצווארם. בסט ומץ' מתו מפצעיהם.
לאחר שהרכבת עצרה בתחנה עצרו כוחות משטרה את כריסטיאן.
החשוד בפיגוע

ג'רמי ג'וזף כריסטיאן, בן 35, הורשע במאי 2002 בחטיפה ושוד חמוש בקיוסק, ונגזרו עליו 90 חודשי מאסר. בשנת 2010 נעצר על אחזקת כלי נשק ורכוש גנוב, אבל האשמות אלה בוטלו מאוחר יותר. ברשתות חברתיות נהג להזדהות עם ארגוני הימין האלטרנטיבי, וכן הביע דעות נאו-נאציות ואנטישמיות. הוא הגדיר את עצמו כתומך בלאומנות לבנה.
יום לפני הפיגוע הוא התפרע ברכבת וזרק בקבוק על אישה שחורה, שבתגובה הגנה על עצמה בתרסיס פלפל.
בזמן מעצרו אמר: "דקרתי כמה (קללות הושמטו) בצוואר... אני יכול למות בכלא כאדם מאושר", וכן קרא קריאות נגד ליברליזם. בדיון הארכת המעצר הוא טען שפעל מתוך הגנה עצמית, וצרח באולם בית המשפט: "אתה קורא לזה טרור, אני קורא לזה פטריוטיזם" וכן קרא: "מוות לאנטיפה!"
תגובות

למחרת האירוע התאספו מאות אנשים ליד תחנת הרכבת וערכו עצרת זיכרון לזכר קורבנות התקיפה. בשלושה אירועי התרמה נאספו מיליון דולר לסיוע למשפחות הקורבנות.
הקהילה המוסלמית בפורטלנד הביעה תודה על תמיכת הציבור בה בעקבות הפיגוע. אחד ממנהיגי הקהילה הזכיר מקרה רצח על רקע גזעני משנת 1988 שבו נרצח מלוגטה סרו (אנ'), סטודנט מאתיופיה, בידי קבוצת גלוחי ראש.
אחת הנערות שעליה איים כריסטיאן אמרה לאחר האירוע שהיא אסירת תודה לגברים שניסו להגן עליה.
פוליטיקאים רבים גינו את הפיגוע, בהם גם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. הפיגוע נדון בהרחבה על ידי ארגוני זכויות האדם, שחלקם אמרו שהוא מייצג עלייה בפשעי שנאה ותקריות גזעניות ואסלאמופוביות בארצות הברית.
זרי פרחים, שהונחו לזכר קורבנות התקיפה, בתחנת הרכבת הקלה
הטבח באקיהברה

| --- | --- |

 תאריך:  8 ביוני 2008
 מקום:  אקיהברה, צ'יודה, טוקיו, יפן
 קואורדינטות:  35°41′59″N 139°46′17″E﻿ / ﻿35.69972222°N 139.77138889°E﻿ / 35.69972222; 139.77138889
 סוג:  טבח רצח המוני
 נשק:  משאית סכין
 הרוגים:  7
 פצועים:  10
 מבצע:  טומוהירו קאטו
 מספר מפגעים:  1
  (למפת קאנטו מוגדלת) אוצונומיה מאבאשי סאיטאמה צ'יבה טוקיו יוקוהמה מיטוהטבח באקיהברה(למפת קאנטו רגילה) אוצונומיה מאבאשי סאיטאמה צ'יבה טוקיו יוקוהמה מיטוהטבח באקיהברה
 
הטבח באקיהברה (ביפנית: 秋葉原通り魔事件; בהפבורן (אנ'): Akihabara Tōrima Jiken; באנגלית: The Akihabara Massacre) היה אירוע רצח המוני שהתרחש ב-8 ביוני 2008, באקיהברה, אזור צרכנות בצ'יודה, טוקיו, יפן, בו נרצחו שבעה אנשים ונפצעו עשרה נוספים. המפגע, טומוהירו קאטו בן העשרים וחמש, האיץ את משאיתו לתוך מעבר חצייה הומה-אדם והתנגש במספר אנשים. לאחר מכן יצא החוצה ודקר לפחות שנים עשר עוברי אורח עם סכינו, בטרם נעצר בידי כוחות המשטרה. הוא נידון למוות ב-2011 והוצא להורג בתלייה ב-26 ביולי 2022.
רקע

טומוהירו קאטו בן העשרים וחמש, פועל במפעל לחלקי רכב במחוז שיזואוקה אשר סבל מבעיות נפשיות וקשיים רגשיים, פרסם מספר הודעות מדאיגות באמצעות הטלפון הנייד שלו באתר אינטרנט בשם ”שינוי קיצוני ומתוקן” קודם לטבח.
בהודעתו האחרונה, אותה שלח כעשרים דקות לפני האירוע, תיאר את כוונותיו העתידיות, וכתב ”אני הולך להרוג אנשים באקיהברה”. בהודעות נוספות כתב כי ”אם רק הייתה לי חברה, לא הייתי מתפטר מהעבודה” או ”לעולם לא הייתי מתמכר לטלפון הנייד שלי. כל אחד שעדיין מחזיק בתקווה לא יכול להבין איך אני מרגיש”. כמו כן כתב ”אין לי אפילו חבר אחד, וגם אף פעם לא יהיה לי. כולם יתעלמו ממני כי אני מכוער. אני יותר גרוע מזבל, כי זבל לפחות אפשר למחזר”.
לאחר הטבח גילו החוקרים כי קארו התייחס בחלק מהודעותיו לרוצח ההמונים היפני מסאהירו קאנאגאווה (אנ'), ואף תיאר את תוכניותיו להשתמש בכלי רכב על מנת לדרוס כמה שיותר אנשים, בטרם ימשיך במתקפה במתכונת רגלית תוך שימוש בסכין.
הטבח

קאטו השכיר משאית במשקל חמש טון מסוג איסוזו אלף (אנ') ב-8 ביוני 2008, ונסע איתה לאזור הצרכנות והקניות אקיהברה, שם התנגש בשעה 12:33 בצהריים בגודש עוברי אורח אשר חצו מעבר חצייה, בצומת הרחובות קנדה מיוג'ין דורי וצ'יאו דורי. אף על פי שרחוב צ'יאו דורי היה סגור באותה העת לתנועת כלי רכב לצורך נוחיותם של הצרכנים, כנהוג בימי ראשון ובימי חג, רחוב קנדה מיוג'ין דורי נותר פתוח.
בעת ההתנגשות פגע קאטו בחמישה אנשים, תוך כדי שחצה את הצומת ברמזור אדום. בזמן שמספר עוברי אורח התאספו סביב הקורבנות בניסיון להעניק להם עזרה ראשונה, יצא קאטו מתוך קבינת המשאית והחל לדקור את העוברים ושבים בעודו צורח.
עם הגעת כוחות המשטרה נמלט קאטו מהמקום, ובתום מרדף קצר הצליחו השוטרים ללכדו בסמטה צרה. הוא נכנע לאחר שאחד מהם כיוון את נשקו לעברו, והשליך את סכינו ארצה. הטבח לא נמשך יותר מכמה דקות, וקאטו נעצר במרחק של כמאה ושבעים מטרים מזירת הפשע ההתחלתית.
לפחות שבעה עשר אמבולנסים הגיעו למקום במהרה, והפרמדיקים המשיכו בעבודתם של עוברי האורח, אשר סייעו לפצועים תוך מתן עזרה ראשונה. חמישה קורבנות מתו בזירה, ושניים נוספים בבית החולים, כך שבסך הכל גבה הטבח את חייהם של שבעה אנשים. הנתיחות שלאחר המוות קבעו כי שלושה מהם מתו כתוצאה מפגיעת המשאית, וארבעת הנותרים נדקרו למוות.