stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיריה מוסקוסו

מיריה אליסה מוסקוסו רודריגז דה אריאס (בספרדית: Mireya Elisa Moscoso Rodríguez de Arias, נולדה ב-20 בספטמבר 1942) הייתה נשיאת פנמה בשנים 1999–2004, והאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד.
ביוגרפיה

מוסקוסו נולדה בשנת 1942 וגדלה במשפחה ענייה. היא הייתה הצעירה מבין שישה ילדים, ואביה עבד כמורה. בגיל 22 החלה להיות פעילה פוליטית. בשנת 1968 עברה לגור במיאמי שבפלורידה, ארצות הברית. שם למדה עיצוב פנים. בשנת 1991, כשנתיים לאחר הפלישה האמריקאית לפנמה, חזרה מוסקוסו לפנמה, ונבחרה להנהיג את מפלגת ארנולפיסטה. בשנת 1994 התמודדה לתפקיד הנשיאות, אך קיבלה רק 29% מהקולות ולא נבחרה לתפקיד. בשנת 1999 נבחרה לתפקיד נשיאת פנימה לאחר שקיבלה כ-45% מהקולות. במהלך הקמפיין, שססמתו הייתה "קול העם הוא קולו של אלוהים", היא התחייבה לתמוך בחינוך, להפחית את העוני ולהאט את קצב ההפרטה.
מוסקוסו הושבעה לתפקיד ב-1 בספטמבר. בעת זו היא הייתה גרושה, ולכן אחותה שימשה כגברת הראשונה של פנמה. במהלך כהונתה בתפקיד, ניהלה את העברת תעלת פנמה מארצות הברית לידי פנמה, והתמודדה עם ההאטה הכלכלית שנבעה כתוצאה מאובדן כוח אדם אמריקני. מוסקוסו גם ניסתה להיאבק בכל הקשור לפשע במדינה. פרשיות שחיתות שהתרחשו בזמן שלטונה של מוסקוסו והאשמות בנפוטיזם הקשו על כוחה למשול, ובסופו של דבר היא הפסידה בבחירות שנערכו בשנת 2004. לאחר עזיבת התפקיד, נשארה פעילה באופוזיציה, ולמען זכויות נשים ברחבי העולם.
מיריאן השני, מלך איבריה

הממלכה הארמנית הגדולה תחת שלטון שושלת ארטאשס, 80 לפנה"ס
מיריאן (גאורגית: მირიან) או מירוואן (მირვანი) השני, מלך איבריה (90-20 לפנה"ס לערך) היה מלך ממלכת איבריה (מזרח גאורגיה), משושלת פרנאווז, שמלך בין השנים 32 - 23 לפנה"ס לערך. שלטונו סימן את שובה של נמרודים
מיריאן השני נולד בשנת 92 לפנה"ס. בהיותו בן שנה אחת בלבד נרצח אביו, פרנאדג'ום מלך איבריה, בידי חתנו, הנסיך הארמני, ארשק הראשון משושלת ארטאשס. ארשק השתלט על כס המלוכה בכוח ומלך בה שמונה שנים.
מיריאן הקטן הועבר לאימפריה הפרתית, וגדל בחצר המלכות שלה. בהיותו בגיל 60, חזר לארצו עם הצבא הפרתי והרג את המלך ברטום, נכדו של ארשק, בקרב, ומינה את עצמו למלך איבריה בשנת 32 לפנה"ס.
בשנת 23 לפני הספירה, ירש אותו בנו, ארשק השני. מיריאן עצמו מת בשנת 20 לפני הספירה.
הערות שוליים

1 2  שושלת ארטאשס (Արտաշեսեան արքայատոհմ) - שושלת אצולה ארמנית ששלטה בארמניה מ-189 לפנה"ס ועד ל-12 לספירה
↑  הנמרודים, בגאורגית נברותיאני (גאו'), שפירושו "גזע נמרוד", אינו שם שושלתי אלא מונח שהוחל על ידי ההיסטוריוניים הגאורגים מימי הביניים על האיראנים הקדמונים. לפיכך, השושלת, אם כי בענף הנשי בלבד, ממשיכה להיקרא ברשומות הגאורגיות כ-"פרנאווזיאני".
↑  ברטום זוהה בידי היסטוריונים מודרניים כפרנאווז השני, מלך איבריה שצוין בכתביו של דיו קסיוס
↑  Stephen H. Rapp. 2003. Studies in Medieval Georgian Historiography: Early Texts and Eurasian Contexts. PP: 284 - 285. ISBN 9042913185
| מלכי איבריה |
| --- | --- | --- |
| שושלת פרנוואז (אנ') | פרנוואז הראשון • סאורמג הראשון • מיריאן הראשון • פרנג'ום |  |
| שושלת ארשקיד | ארשק הראשון • ארטג • פרנוואז השני |  |
| נמרודים או שושלת פרנוואז השנייה | מיריאן השני • ארשק השני • אדרק • מיתרידטס הראשון • פארסמן הראשון • קארטם • קאוס • אזורק • אמאזספ הראשון • פארסמן השני • רדמיסט • פארסמן השלישי • אמאזספ השני • רוו הראשון • וצ'ה • באקור הראשון • מיתרידטס השני • אמאזספ השלישי • אספגור הראשון |  |
| צ'וסרודים | מיריאן השלישי • רוו השני • סאורמג השני • אספגור השני • מיתרידטס השלישי • אספגור השלישי • טירידאט • פארסמן הרביעי • מיתרידטס הרביעי • ארצ'יל • מיתרידטס החמישי • וחטנג גורגסלי • דאצ'י • באקור השני • פארסמן החמישי • פארסמן השישי • באקור השלישי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאורגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מווה ארנה

| --- | --- |

טקס הפתיחה של האצטדיון, 2011
 שמות קודמים:  קופאס ארנה (2011–2016) אופל ארנה (2016–2021)
 מיקום:  מיינץ, ריינלנד-פפאלץ, גרמניה
 קואורדינטות:  49°59′03″N 8°13′27″E﻿ / ﻿49.984167°N 8.224167°E﻿ / 49.984167; 8.224167
 אבן יסוד:  5 במאי 2009
 תקופת הפעילות:  3 ביולי 2011 – הווה (13 שנים)
 עלות הבנייה:  60 מיליון יורו
 בעלים:  GVG
 מפעיל:  מיינץ 05
 משטח:  דשא
 קבוצות:  מיינץ 05
 מושבים:  34,034 (במשחקי הבונדסליגה) 26,600 (במשחקים בינלאומיים)
 ממדי משטח:  105x68 מטר
 he
 
מווה ארנה (בגרמנית: MEWA Arena) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מיינץ שבגרמניה, המשמש את קבוצת מיינץ 05 במשחקיה הבינתיים. האצטדיון בעל תכולה של 34,034 צופים, מתוכם כ-20,000 מקומות ישיבה, והיתר ביציעי עמידה. במשחקים בינלאומיים, בהם יציעי עמידה אינם אפשריים, תכולת האצטדיון עומדת על כ-27,000 מקומות ישיבה. האצטדיון ממוקם בכניסה המערבית של העיר, בסמוך לאוניברסיטת מיינץ.
האצטדיון נחנך בשנת 2011 והחליף את ברוכווגשטדיון בתור אצטדיונה הביתי של הקבוצה. בשנים 2011–2016 נקרא האצטדיון "קופאס ארנה", על שם חברת ביטוח האשראי הצרפתית. בשנים 2016–2021, נקרא "אופל ארנה", על שם אופל, בתור נותנת החסות של האצטדיון. החל משנת 2021 נקרא "מווה ארנה", על שם חברת הטקסטיל הגרמנית MEWA Textil-Service.
האצטדיון נחנך ביולי 2011 כשאירח טורניר טרום עונה בשם Ligatotal!-cup, בהשתתפות הקבוצות מיינץ 05, המבורג, בורוסיה דורטמונד ובאיירן מינכן. בטורניר זכתה בורוסיה דורטמונד לאחר שגברה במשחק הגמר על המבורג בתוצאה 2-0.
האצטדיון ממוקם ברחוב הנקרא על שמו של אויגן סלומון, מייסדה היהודי של הקבוצה שנרצח באושוויץ ב-1942.
גלריה

חזית האצטדיון
האצטדיון ממבט על
האצטדיון וסביבתו ממבט על
הערות שוליים

↑  פירוט התוצאות באתר flashscore.com
לבון הלם

| --- | --- |

לבון הלם ב-2011
 לידה:  26 במאי 1940 איליין, ארקנסו, ארצות הברית 
 פטירה:  19 באפריל 2012 (בגיל 71) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Mark Lavon Helm 
 מקום קבורה:  Woodstock Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 סוגה:  רוק, קאנטרי 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מפוחית פה, מנדולינה, מערכת תופים 
 חברת תקליטים:  ABC רקורדס, קפיטול רקורדס 
 צאצאים:  Amy Helm 
 פרסים והוקרה:  פרס אמריקנה לאמן השנה (2008)  Americana Lifetime Achievement Award for Performance (2003) 
 levonhelm.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מארק לבון "לבון" הלם (באנגלית: Mark Lavon "Levon" Helm;‏ 26 במאי 1940 – 19 באפריל 2012) היה מוזיקאי ושחקן קולנוע אמריקאי. ידוע בעיקר כמתופף וזמר להקת הבנד שעבדה עם בוב דילן. מגזין רולינג סטון דירג אותו במקום ה-91 ברשימת מאה הזמרים הגדולים בכל הזמנים. לאחר התפרקות הבנד שיחק בסרט בתו של כורה פחם. תקליט הסולו שלו מ-2007, "Dirt Farmer" זכה בפרס גראמי לתקליט הפולק הטוב ביותר, תקליטו הבא, "Electric Dirt" מ-2009 זכה בפרס גראמי הראשון לתקליט הטוב ביותר בסוגת האמריקנה ותקליטו "Ramble at the Ryman" זכה באותו פרס ב-2011, פחות משנה לפני מותו מסרטן הגרון.
ביוגרפיה > ילדות

נולד בחווה חקלאית בארקנסו. הוריו היו איכרים שגידלו כותנה באזור הדלתא של ארקנסו. כבר מגיל צעיר ניגן בגיטרה ותופים וגילה כישרון מוזיקלי. חינוכו המוזיקלי הושפע מסגנונות קאנטרי, בלוז, גוספל ורית'ם אנד בלוז וכן רוקבילי ורוק אנד רול מוקדם, שצמחו כולם באזור מגוריו. כן הזכיר הלם באוטוביוגרפיה שלו את סגנונו של המתופף בלהקתו של סאני בוי ויליאמסון ככסגנון אותו ביקש לדמות בנעוריו. בהיותו בבית ספר תיכון גיבש להקת חברים.
ביוגרפיה > עם רוני הוקינס

בגיל 17 הצטרף ללהקתו של הזמר והאמרגן רוני הוקינס מארקנסו. הוקינס ולקהתו, The Hawks, ניגנו גרסאות כיסוי ללהיטי רוקנרול ורוקבילי והופיעו ברחבי ארצות הברית וקנדה, בעיקר בבארים בעיירות קטנות. בשנת 1959 הגיעה להקתו של הוקינס לקנדה. רבים מנגניו המקוריים, פרט להלם, עזבו את הלהקה והוקינס גייס בקנדה נגנים חדשים. בין היתר גייס הוקינס את רובי רוברטסון כגיטריסט ובסיסט בלהקתו. הרכב הלהקה בסיבוב ההופעות של 1961 כלל גם את ריק דאנקו (בס), ריצ'רד מנואל (קלידים, כלי הקשה, סטיל גיטאר), וגארת' הדסון (סקסופון, אקורדיון וקלידים) - כולם יהיו בהמשך חברי "הבנד".
ביוגרפיה > הבנד > עם בוב דילן

סיבוב ההופעות עם רוני הוקינס נמשך עד 1964. חברי הלהקה, שזכתה לכינוי "להקת הברים הטובה ביותר בצפון אמריקה", הבינו שהם מהווים גוף מקצועי שאינו זקוק עוד לרוני הוקינס. הלהקה יצאה לסיבוב חדש, ללא הוקינס ועם הלם כזמר המרכזי בהרכב. בסוף שנת 1965 חיפש בוב דילן הרכב ליווי לסיבוב ההופעות העולמי שלו, לאחר שההרכב שהקליט איתו את Highway 61 Revisited סירב לצאת איתו לסיבוב ההופעות שיקדם את הוצאת התקליט. דילן ביקש שההרכב יהיה אמון על רוקנרול חשמלי. דילן קיבל מהגיטריסט מייק בלומפילד המלצה על "להקת הברים הטובה ביותר בצפון אמריקה", ולאחר ששמע אותם בהופעה הציע להלם ולרוברטסון להצטרף אליו לסבב ההופעות. למרות ההצעה המפתה השניים הודיעו לדילן שהם יצטרפו בתנאי שגם שאר חברי הלהקה יצורפו לסבב ההופעות וכך הפכה להקת ה-Hawks ללהקת הליווי של דילן. החל מספטמבר 1965 החלו חברי הלהקה ללוות את דילן בסיבוב ההופעות העולמי שלו, הסיבוב זכה לתגובות עוינות מצד חלק מהצופים בעיקר סביב המעבר של דילן מהופעות אקוסטיות של מוזיקת פולק להופעות חשמליות של רוק אנד רול. עקב העוינות שהופגנה כלפי הלהקה עזב הלם את סיבוב ההופעות וחזר לארקנסו. ב-29 ביולי 1966, במהלך הפסקה מסיבוב ההופעות ביקר דילן את אמרגנו אלברט גרוסמן בוודסטוק, ניו יורק. דילן, שרכב על אופנוע, נפל או החליק או התנגש באירוע שמעולם לא התברר לחלוטין אם כלל התרחש, אך בסופו דילן הוכרז "כפצוע" וסיבוב ההופעות העולמי שלו נפסק.
בין החודשים מרץ - יוני 1967 נהגו דילן וחברי הלהקה (בתחילה ללא הלם) להיפגש במרתף ביתם המשותף של דנקו, מנואל והדסון שנקרא Big Pink. הדסון התקין במרתף הבית ציוד הקלטה ובמהלך חודשים אלה קליטו דילן וחברי הלהקה את המפגשים בניהם, כאשר הכוונה הייתה לתעד את המפגשים אך ללא כל כוונה ליצור ולהקליט חומרים לתקליט חדש. החומרים שנוגנו כללו בעיקר שירי עם ישנים, שירי בלוז, גוספל, קאנטרי ופולק וגם מספר קטעים חדשים. החומרים אשר הוקלטו באותה התקופה לא פורסמו באופן רשמי עד שנת 1975, אז יצאו חלקם במסגרת התקליט The Basement Tapes (מארז ההקלטות המלא ראה אור ב-2014). במקביל הכיר הלם לרובי רוברטסון במהלך שנים אלה את האווירה של דרום ארצות הברית ורוברטסון ניגן עם נגנים שורשיים של המוזיקה המקומית. אווירה זו גילם רוברטסון בשירו The Weight.
ביוגרפיה > הבנד > Music from Big Pink

לאחר חודשי הפעילות במרתף ה-Big Pink ושובו של הלם להרכב, השיג אלברט גרוסמן חוזה הקלטות ללהקה, בחברת קפיטול רקורדס. חברי ההרכב נשארו להתגורר ב-Big Pink והחלו לעבוד על חומרים שאת מרביתם כתב רוברטסון וחלקם שאר חברי ההרכב לבד או בשיתוף בוב דילן (מתוך סשן ההקלטות במרתף נלקחו לתקליט "Tears of Rage", "This Wheel's On Fire", "I Shall Be Released"). בתחילת 1968 הקליטה הלהקה את מרבית שירי אלבום הבכורה שלהם, Music from Big Pink באולפני A&R במנהטן ובהמשך הוקלטו השלמות ועריכות באולפני קפיטול בלוס אנג'לס. עד להקלטת התקליט להרכב לא היה שם רשמי ולבסוף השם THE BAND (הלהקה) אשר דבק בחברי הרכב הליווי של דילן בזמן שהייתם בוודסטוק הפך לשמם הרשמי. על התקליט לא היה פירוט של חברי ההרכב והם נותרו במידה רבה מסתורין עבור התקשורת והציבור.
ב-1 ביולי 1968 יצא התקליט, אשר תוך זמן קצר זכה להערכה גדולה, מהמבקרים, ממוזיקאים אחרים ומהקהל. התקליט הציג סגנון מוזיקלי חדש ולא מוכר (שבהמשך יקרא אמריקנה) ששילב ומיזג את הסגנונות שהרכיבו את המוזיקה האמריקאית המסורתית לגווניה השונים לתוך רוק אנד רול. למרות ביקוש גדול להופעות התקליט לא קודם על ידי הלהקה באמצעות הופעות (בעיקר עקב פציעתו של ריק דאנקו בתאונת דרכים) ולא באמצעות ראיונות (חברי הלהקה פשוט לא רצו להתראיין). כל אלו יחד עם הצלחת התקליט רק העצימו את העניין סביב הלהקה וחבריה.
קריירת הסולו ולהקת הבנד החדשה

עם פירוק למעשה של הבנד ב-1976 יצא הלם לדרך חדשה. הוא הקליט את התקליט Levon Helm & the RCO All-Stars שכלל בעיקר גרסאות כיסוי יחד עם פול באטרפילד ואחרים. ב-1978 הקליט את Levon Helm, ב-1980 את American Son וב-1982 שוב תקליט ששמו Levon Helm. על אף שבדיעבד זוכים אלבומים אלו, הכוללים גרסאות כיסוי ולא חומר מקורי, להוקרת המבקרים, הרי שבזמן אמת זכו להתעלמות יחסית. ב-1980 השתתף בפרויקט הקאנטרי The Legend of Jesse James, בו שר את תפקידו של ג'סי ג'יימס לצד ג'וני קאש, אמילו האריס וזמרי קאנטרי מובילים אחרים. באותה שנה שיחק את אביה של לורטה לין בסרט "בתו של כורה פחם".
ב-1983 איחד מחדש את הבנד, ללא רובי רוברטסון. הלהקה הופיעה עד 1986, אז, במהלך סיבוב הופעות, התאבד הקלידן ריצ'רד מנואל. הרכב הלהקה התרחב ונשכרו נגנים רבים שהתחלפו במהלך השנים. הדמות הבולטת בה בתקופה זו הייתה דמותו של הלם. האלבום המצליח ביותר מאותה תקופה הוא Jubilation מ-1998, שנועד לציין 30 שנה לייסוד הלהקה.
ב-1998 הופיעו הלם, האדסון ודאנקו יחד עם נגנים נוספים (בהם ד"ר ג'ון, בילי פרסטון, ג'ו וולש, זאק סטארקי וקלרנס קלמונס) במסע ההופעות של רינגו סטאר שהוכתר בשם Ringo Starr and His All-Starr Band.
ב-21 ביולי 1990 השתתף הלם יחד עם האדסון ודאנקו במופע ענק של The Wall בברלין בשיתוף אמנים אורחים רבים, כגון ואן מוריסון, שינייד או'קונור, סינדי לאופר, הסקורפיונס, ובריאן אדמס, כדי להנציח את נפילת חומת ברלין וכדי לגייס כספים לקרן מיוחדת שנותנת סעד לנפגעי אסונות.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 התגלה בגרונו סרטן גרון והומלץ לו לכרות את מיתרי הקול. הלם סירב וביצע סדרת טיפולים שהצילחו להכניס את הגידול לנסיגה וריפוי במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג. אולם קולו לא שב להיות כמקודם והתווספה לו צרידות כרונית.
The Midnight Ramble

בשנת 2000 שב הלם לחוותו בוודסטוק ("The Barn"; "האסם") וגיבש שם סדרת מופעים בהשתתפות נגנים אורחים. סדרת המופעים, שנמשכה לכל אורך העשור הראשון של המאה ה-21, נקראה The Midnight Ramble. בין הנגנים שניגנו אצל הלם נכללים בתו, אמי הלם יחד עם אלביס קוסטלו, אמילו האריס, מייביס סטייפל, דונלד פייגן, בילי בוב תורנטון, קריס קריסטופרסון, ריקי לי ג'ונס, נורה ג'ונס ורבים אחרים. כל הופעה סיים הלם בשיר The Weight.
קאמבק

ב-2007 חש הלם בריא ובטוח מספיק על מנת להקליט אלבום נוסף. האלבום, Dirt Farmer, התקבל בהתלהבות והלם יצא למסע הופעות גדול ומצליח בחוף המזרחי של ארצות הברית וקנדה. באותה שנה זכה האלבום בפרס גראמי לתקליט הפולק הטוב ביותר.
ב-30 ביוני 2009 ראה אור תקליטו Electric Dirt והלם הופיע בתוכנית הלילה של דייוויד לטרמן. האלבום זכה בפרס גראמי שחודש במיוחד - פרס גראמי לתחום האמריקנה, שנוצר על ידי להקת הבנד. ב-2010 הופק עבור פסטיבל הסרטים South by Southwest סרט תיעודי על חייו  Ain't in It for My Health: A Film About Levon Helm. ב-2011 ראה אור התקליט Ramble at the Ryman המתעד הופעה חיה של הלם בנאשוויל, טנסי. גם תקליט זה זכה בפרס גראמי לתחום האמריקנה.
מותו והוקרתו לאחר מותו

ב-18 באפריל 2012 אושפז הלם במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג. חברים רבים עלו לרגל אל מיטת חוליו, בהם חברי הבנד. הלם נפטר למחרת. הוא נקבר בוודסטוק לא רחוק מקברו של ריק דאנקו.
ב-2 במאי 2012, בעת הופעה בניו ג'רזי, ביצעו ברוס ספרינגסטין ואי סטריט בנד את השיר The Weight כמחווה להלם. השיר בוצע לזכרו גם בטקס חלוקת פרס גראמי ב-10 בפברואר 2013 על ידי אלטון ג'ון, ממפורד אנד סאנז ואמנים נוספים.
ב-3 באוקטובר 2012 התקיים קונצרט הצדקה Love for Levon בניו ג'רזי, שנועד לגייס כספים על מנת לאפשר למשפחתו של הלם להפעיל את חוות "האסם" בוודסטוק ולהמשיך את הופעות ה-Midnight Ramble ואולפן ההקלטות במקום. בין האורחים בקונצרט היו רוג'ר ווטרס, ג'ו וולש, גרג אולמן מהאולמן ברדרס בנד, לוסינדה ויליאמס, ג'ייקוב דילן, ג'ואן אוסבורן ועוד.
הסכסוך עם רובי רוברטסון

הבסיס היצירתי של רוברטסון בראשית תקופת הבנד היה החיבור שלו למוזיקאי הדרומי השורשי הלם, שאף לימד אותו את ההיסטוריה של דרום ארצות הברית ואירח אותו בארקנסו על מנת שיוכל לספוג אווירה באופן בלתי אמצעי. אין מחלוקת על כך שרוברטסון שאב מחוויות אלה רעיונות רבים לשיריו ושלהלם הייתה תרומה ניכרת לעיצובם. בשנת 1993 פרסם הלם ספר אוטוביוגרפי בשם This Wheel's on Fire: Levon Helm and the Story of The Band. בספר זה האשים הלם את רוברטסון על כך שגנב לעצמו את הקרדיט לרבים משירי הבנד, בפרט הלהיטים The Night They Drove Old Dixie Down ו-The Weight ובכך גרף הון לעצמו על חשבון חבריו ועל כך שפירק למעשה את הלהקה בהחלטה שלו, מבלי לקבל על כך את הסכמת החברים.
ב-1994 נכללה הבנד בהיכל התהילה של הרוקנרול. רובי רוברטסון ושאר החברים הגיעו לטקס, אך הלם סירב להגיע ולהתייצב יחד עם רוברטסון על אותה במה.
רוברטסון ניסה לפצות את הלם, הילל את תפקידו כמוזה שלו וכמדריך הנאמן שלו בהלכות הדרום, אך עמד על כך שאת השירים חיבר בעצמו. רוברטסון אף ביקר את הלם על ערש דווי אך לא זכה למחילה מפורשת.
הערות שוליים

↑  100 Greatest singers of all time, Rolling Stone magazine
↑  50 Greatest Live Albums of All Time, מקום 22
↑  רובי רוברטסון על פירוק הלהקה
↑  Levon Helm hated Scorsese’s film, but he made it worth watching
↑   ברוס ספרינגסטין ואי סטריט בנד, ניו ג'רזי, 2 במאי 2012, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Elton John, Mumford & Sons Lead Tribute to Levon Helm at Grammys
↑  Roger Waters joins Love for Levon tribute show
↑  Robbie Robertson seeks reconciliation at Levon Helm's sickbed, הגרדיאן 23 באפריל 2012
↑  The Feud that Just Won’t End: Did Levon Helm’s Wife Keep Robbie Robertson from Participating in Grammys Tribute?, 14 בפברואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460467205171  BIBSYS: 5006570  BnF: cb139885990 (data)  CiNii: DA08858601  GND: 11938583X  ISNI: 0000 0001 1925 3647  LCCN: n80144172  MusicBrainz: 392baa89-ea47-4de6-8dc0-fdac3ec85509  NDL: 00513846  NKC: xx0137191  NTA: 073759791  RERO: 02-A013631439  SNAC: w6231k1b  SUDOC: 157306852  VIAF: 12500738   WorldCat (עם VIAF): 12500738 
לבון הלם במנדולינה, 1971
עם בוב דילן, 1974. רובי רוברטסון בגיטרה, ריק דאנקו בבס ולבון הלם בתופים
לבון הלם, 1976
תמונה מהוואלס האחרון. מבצעים את  I Shall Be Released עם רינגו סטאר בתופים (למעלה במרכז), גארת' האדסון באורגן, לבון הלם (סט תופים נוסף, מימין). עומדים משמאל לימין: ניל דיאמונד, ד"ר ג'ון, ג'וני מיטשל (מוסתרת), ניל יאנג, ריק דאנקו (בבס), בוב דילן (במרכז, עם גיטרה), רוני הוקינס, רובי רוברטסון (גיטרה)
לבון הלם בהופעה ב-2009
מסגיד

בית הכנסת בכפר וולקה שבאתיופיה (2003)
מֶסְגיד (בגעז: መሰጊድ) הוא שמו של בית הכנסת בביתא ישראל.
שם

המילה "מסגיד" מגיעה מהמילה סגידה (געז: ሰገደ/ሰማደ, סגדה) ושימשה גם את יהודי יב כשם לבית הכנסת. במסגד בעיירה תנעם שבמזרח מחוז צנעא בתימן, בו התקיימה קהילה יהודית מימי חורבן בית המקדש הראשון, נמצא עמוד בשימוש משני עליו חרוטה הכתובת ״אמן, אמן, וזה הבית יהיה מסגיד״ באותיות בשפה השבאית המאוחרת. החוקרים וולטר מולר ווולף לסלאו הסיקו מכאן כי המילה מסגיד, הנגזרת מהשורש סגד שפירושו קידה בשפה הארמית, חדרה לשפת הגעז במשמעות בית תפילה מן השפה השבאית, ולא ישירות מהשפה הארמית - ולא בעקיפין מהמילה מסגד בשפה הערבית, שהושפעה אף היא מהשבאית. שמות נוספים למסגיד הם צְלותָ בֵּת ("בית התפילה"), מֶקְדָס בֵּת ("בית קדוש") ומסכיתא.
מבנה

המסגיד ממוקם במקום הגבוה ביותר ביישוב. המסגיד נבנה לרוב כגודג'ו, מבנה בוץ אתיופי מסורתי, ולא היה שונה מבתי המגורים. ביישובים חשובים וגדולים היה בנוי מאבנים. בתי הכנסת הקטנים היו לרוב בעלי עזרה אחת, כך שקהל המתפללים היה מתכנס מחוצה לו. הכניסה למסגיד מוקמה תמיד בצד המזרחי.
המזבח (1) בו מקריבים קורבנות, בנוי מאבנים, ונחשב כמקום קדוש שאין נוגעים בו.
מתחם קודש הקודשים (2). המקום אליו רשאיים להיכנס רק הכהנים.
שולחן - תיבה (מכונה "תבות") עליו מונחת האורית (3)
מקומם של מי הזיה ואפר פרה אדומה (4)
מקום לבגדי הכהונה ושאר אביזרי הפולחן (5)
המקום בו נשמרים הספרים (6)
חלונות סביב מתחם קודש הקודשים (*)
המתפללים
גברים (7)
אנשי הדת (8)
נשים וילדים (9)
במסגיד היה גם לחם הפנים וליד שולחן האורית הייתה מנורה.
לקריאה נוספת

אהרון זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג-1973.
Johann Martin Flad, The Falashas (Jews) of Abyssinia, 1869
Kay Kaufman Shelemay, Music, Ritual, and Falasha History, African Studies Center, Michigan State University, 1986, ISBN 9780870132742
הערות שוליים

↑  Wolf Leslau, sagada, sagda, Comparative Dictionary of Geʻez (Classical Ethiopic): Geʻez-English, English-Geʻez, with an index of the Semitic roots', Otto Harrassowitz Verlag, 1987, עמ' 490, ISBN 9783447025928
↑  אשכולי, עמ' 13
↑  פרופ' יוסף טובי ומר שלום סרי (עורכים), תנעם, מתוך הלקסיקון ליהדות תימן בהוצאת עמותת ״אעלה בתמר״, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות מורשת יהודי תימן(הקישור אינו פעיל)
↑  מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות, תנעם
↑  Müller, Walter W., J. Schmidt, Eva Strommenger, A. Finet, Rolf A. Stucky, Rolf Hachmann, Martin Metzger, Antonia Ciasca, Ernst Weidner, M. Damerji, B. Hrouda, Jean Margueron, André Parrot, Kurt Bittel, W. Orthmann, Hans Hirsch, Claude F.-A. Schaeffer, Fritz Schachermeyr, G. Wilhelm, Manfred Bietak, and Dieter Arnold, Ausgrabungen Und Forschungsreisen, ." Archiv Für Orientforschung 24 (1973): . ., 171 24, Institut für Orientalistik, 1973, עמ' 153-155ואיור 5
↑  Leslau, "masgid", p. 363
↑  וולף לסלאו Wolf Leslau, masgid, Etymological Dictionary of Gurage (Ethiopic): English-Gurage index. Vol. 2., Otto Harrassowitz Verlag., 1979, עמ' 427
1 2 3  אשכולי, עמ' 13-15
מבנה המסגיד
מזרקת בקינגהאם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  באר מים, מזרקה 
 על שם:  קלארנס בקינגהאם 
 מיקום:  שיקגו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  קייט ס. בקינגהאם 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 26 באוגוסט 1927
 תאריך פתיחה רשמי:  26 באוגוסט 1927 
 אדריכל:  דניאל ברנהם, אדוארד ה. בנט 
 סגנון אדריכלי:  רוקוקו 
 קואורדינטות:  41°52′33″N 87°37′08″W﻿ / ﻿41.875792°N 87.618944°W﻿ / 41.875792; -87.618944
  (למפת שיקגו מוגדלת) מזרקת בקינגהאם(למפת שיקגו רגילה) מזרקת בקינגהאם
 
מזרקת בקינגהאם ביום
מזרקת בקינגהאם בלילה
מזרקת בקינגהאם (באנגלית: Buckingham Fountain) היא מזרקת מים מפורסמת אשר ממוקמת בגראנט פארק באזור "הלולאה" בשיקגו.
היסטוריה

המזרקה עצמה עוצבה על ידי אדוארד בנט והפסלים הממוקמים על המזרקה עוצבו על ידי ז'אק לאמברט בהשראת מזרקת לאטונה בארמון ורסאי. המזרקה נתרמה לעיר על ידי קייט בקינגהאם לזכר אחיה, קלארנס בקינגהאם.
המזרקה נפתחה באופן רשמי ב-26 באוגוסט 1927. המזרקה פועלת מ-8:00 בבוקר עד 11:00 בלילה כל יום מאמצע חודש אפריל עד אמצע חודש אוקטובר, בתלות במזג האוויר. כל שעה עגולה המזרקה משפריצה זרם חזק של מים בגובה 46 מטר באוויר במשך 20 דקות. בחשכה, מתלווה למיצג גם מופע אור-קולי. המופע האחרון בשעות הלילה מתחיל ב-10:00 בלילה.
המזרקה מכילה 5.7 מיליון ליטרים של מים. במשך המיצג שמתקיים כל שעה, מוזרמים מעל 53,000 ליטרים של מים לדקה דרך 133 סילונים שונים.
אזכורים בתרבות

המזרקה הופיעה במהלך שיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה האמריקנית הקומית "נשואים פלוס".
מנזר ההשתנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר 
 על שם:  ההשתנות 
 מיקום:  הגליל 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1862
 תאריך פתיחה רשמי:  1862 
 קואורדינטות:  32°41′16″N 35°23′25″E﻿ / ﻿32.6878°N 35.3903°E﻿ / 32.6878; 35.3903
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) מנזר ההשתנות(למפת עמק בית שאן רגילה) מנזר ההשתנות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנזר ההשתנות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנזר ההשתנות
 
פסגת הר תבור
המנזר מדרום
מנזר ההשתנות (יוונית Μονη Μεταμορφωσεως) הוא מנזר יווני-אורתודוקסי השוכן בחלקה הצפוני של פסגת הר תבור, צפונית-מערבית לכנסיית ההשתנות הקתולית, ומוקדש למעמד ההשתנות של ישו.
המסורת

ההשתנות הייתה אירוע בחייו של ישו המדווח בשלוש הבשורות הסינופטיות (הבשורה על-פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס והבשורה על-פי לוקס), ואשר במהלכו השתנה על פסגת הר:
"ומקץ ששת ימים לקח לו ישוע את-פטרוס ואת-יעקב ואת-יוחנן אחיו ויעלם בדד על-הר גבוה; וישתנה לעינהם ויזהירו פניו כשמש ובגדיו כאור הלבינו; והנה נראו אליהם משה ואליהו והם מדברים איתו; ויען פטרוס ויאמר אל-ישוע אדוני טוב לנו להיות פה אם-טוב בעיניך נעשה פה שלוש סוכות לך אחת ולמשה אחת ולאליהו אחת; עודנו מדבר והנה ענן-אור הצל עליהם והנה-קול מתוך הענן אומר זה-בני ידידי אשר רציתי בו אליו תשמעון; ויהיה כשמוע התלמידים ויפלו על פניהם ויראו מאוד; ויגש ישוע ויגע-בם ויאמר קומו אל-תיראו; וישאו עינהם ולא יראו איש בלתי ישוע לבדו; וברדתם מן-ההר צוה עליהם ישוע לאמור לא תגידו לאיש את-דבר המראה עד אם-קם בן-האדם מעם המתים." (הבשורה על-פי מתי, י"ז, 1-9)
אף שבברית החדשה נאמר שמעמד ההשתנות התרחש על "הר גבוה", רוב העדות ממקמות אותו על הר תבור, אשר נזכר בתנ"ך מספר פעמים כנקודה רמה ואסטרטגית החולשת על דרך הים, וכאתר פולחן קדום (לדוגמה: ספר יהושע, פרק י"ט, ספר ירמיהו, פרק מ"ו, ספר הושע, פרק ה', פסוק א' וספר תהילים, פרק פ"ט).
האתר

כנסיית המנזר מוקדשת לנביא אליהו, והיא נבנתה בשנות ה-60 של המאה ה-19 מעל שרידיו של מבנה מימי הביניים. מבנה קדום זה הוקם, אולי, בידי נזירים אורתודוקסים שנדחקו מהמתחם הצלבני שמדרום לו, או שהוקם בידי נזירים יוונים-קתולים (טענה זו תמוהה שכן תחילתה של הכנסייה היוונית-קתולית מאוחרת יותר). ב-1912 כוסו קירות הכנסייה בפרסקאות, ושנה זו מופיעה מעל דלת הכניסה למתחם. הרומנים-האורתודוקסים טוענים כי הכנסייה הוקמה על ידם  בכספי מאמיניה של כנסייה זו, והיא הועברה לימים לידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית בירושלים. צפונית-מערבית לכנסייה שוכנת מערת מלכי-צדק, מלך שלם, שכן מסורת נוצרית ממקמת את פגישתו עם אברהם באתר. המערה הייתה ידועה לעולי רגל נוצרים בימי הביניים.
ראו גם

כנסיית ההשתנות
לקריאה נוספת

הוצאת אריאל, מדריך לאתרים נוצריים בישראל, כרך 85-87, 1992, עמ' 131.
דוד רפ, הכנסיות היפות בישראל, הוצאת מפה, 2011‏ISBN 9789655211221, עמ' 74.
הערות שוליים

↑  מספר עדות פרוטסטנטיות ממקמות את האירוע בקרני חיטין.
↑  דוד רפ, הכנסיות היפות בישראל, הוצאת מפה, 2011‏ISBN 9789655211221, עמ' 74.
↑  הוצאת אריאל, מדריך לאתרים נוצריים בישראל, כרך 85-87, 1992, עמ' 131.
↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוקים י"ח–כ'
מוואי קיבאקי

מוואי אמיליו סטנלי קיבאקי (באנגלית: Emilio Stanley Mwai Kibaki;‏ 15 בנובמבר 1931 – 21 באפריל 2022) היה פוליטיקאי קנייתי, שכיהן כנשיא קניה בשנים 2002–2013. היה כלכלן בהכשרתו.