stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בורנמות' (כדורגל)
היסטוריה > סוף המאה ה-20

בינואר 1984, בתקופתו של המאמן הארי רדנאפ, השיגה הקבוצה את אחד מניצחונותיה הגדולים בהיסטוריה, כשהדיחה מהגביע את מנצ'סטר יונייטד. רדנאפ הוביל את הקבוצה לגדול הישגיה עד אז, כשהעלה אותה לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה, עם זכייה באליפות הליגה השלישית בעונת 1986/1987.
לאחר שלוש עונות בליגת המשנה, עם סיום עונת 1989/1990, שוב נשרה הקבוצה לליגה השלישית, לאחר שהפסידה ללידס יונייטד במחזור הסיום של העונה. בעקבות ניצחונה לידס העפילה לליגה הבכירה, אך אוהדיה הנחילו הרס רב לרכוש גם עם סיום המשחק וגם בסוף השבוע שלאחריו, כשהם גורמים לבורנמות' נזק כלכלי עצום, ממנו לא הצליחה להתאושש במשך יותר מעשור. בעקבות האירועים אסרה המשטרה המקומית אירוח משחקים בימי חג, בהם הכדורגל פופולרי מאוד, עד שהאיסור הוסר ב-21 באפריל 2003. רדנאפ הוסיף לאמן את הקבוצה במשך שנתיים נוספות, אך נאלץ להתפטר עקב תנאים כלכליים קשים והוחלף על ידי טוני פוליס. בתום שנתיים לא מוצלחות בתפקיד התפטר פוליס, כשגם הוא מאשים את המצב הכלכלי הקשה בקבוצה.
בורנמות' החלה את עונת 1994/1995 ללא מאמן קבוע, מה שכמעט וגרם לירידתה לליגה הרביעית. המאמן מל מאצ'ין הצליח לבסוף לשרוד עם הקבוצה בליגה, בזכות תוצאות טובות במחזורי הסיום. מאצ'ין הוסיף ואימן את הקבוצה במשך חמש עונות נוספות, במהלכן הוביל אותה בעיקר למיקומי אמצע טבלה. מעמדו בקבוצה התדרדר לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-16 בעונת 1999/2000, ובעקבות פתיחת עונה חלשה בעונה שאחריה, הוא סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה, אך נותר במועדון כמנהל מקצועי.
היסטוריה > תחילת המאה ה-21

מחליפו של מאצ'ין בקבוצה היה שון או'דריסקול שקודם מהצוות המקצועי במועדון. בעונתו הראשונה הקבוצה עוד הייתה על סף המיקום בפלייאוף ההעפלה לליגה הבכירה, אך בעונה שלאחריה ירדה הקבוצה לליגה הרביעית. הנהלת הקבוצה נתנה אמון באו'דריסקול שהמשיך בקבוצה, והצליח להשיב אותה בתוך עונה אחת בלבד לליגה השלישית, דרך הפלייאוף. בגמר הפלייאוף, בו פגשה את לינקולן סיטי, הפכה בורנמות' לראשונה בהיסטוריה שכובשת חמישה שערים באצטדיון המילניום, כשניצחה בתוצאה 2–5. בעונה שאחר כך הפך חלוץ הקבוצה ג'יימס הייטר לכובש השלושער המהיר ביותר בתולדות הליגות המקצועניות באנגליה, כשכבש תוך שתי דקות ו-17 שניות, החל מהדקה ה-86 בניצחון הקבוצה 0–6 על קבוצת וורקסהאם.
בפברואר 2008, נקנסה הקבוצה בהורדת עשר נקודות ליגה, בעקבות חובות ובעיות ניהוליות. חובותיה של הקבוצה נאמדו בכארבעה מיליון ליש"ט, והיא עמדה בפני סגירה מוחלטת. בעקבות הורדת הנקודות וחוסר הוודאות סביב גורל המועדון, הקבוצה נשרה לליגה הרביעית בסיום העונה. עתיד הקבוצה בכדורגל המקצועני באנגליה עמד בסכנה, כשעם פתיחת העונה הבאה, 2008/2009, איימה הליגה במניעתה של בורנמות' מלשחק בליגה הרביעית, ודרשה מהקבוצה הוכחה כי תוכל לעמוד בכל התחייבויותיה ולהתייצב לכל משחקי הליגה באותה עונה. בסופו של דבר ניתן האישור לקבוצה לשחק בליגה, אך במחיר כבד, קנס של הורדת 17 נקודות ליגה, שהציבו אותה בסכנת ירידה לליגה החמישית. לאחר ששני מאמנים סיימו את תפקידם במהלך העונה, התמנה אדי האו, כדורגלן עבר במועדון, לתפקיד המאמן הזמני. אף על פי שהחל את הקדנציה בשני הפסדי חוץ, קיבל האו, כבר בגיל 31, את המינוי למאמנה הקבוע של הקבוצה. בסיומה של עונה קשה מאוד בעקבות העונש, הצליחה הקבוצה לשרוד בליגה הרביעית. בחודש יוני, ממש אחרי תום העונה, הושלמה רכישת הקבוצה, מה שאפשר לקבוצה לראשונה אחרי שתי עונות פתיחת עונה חלקה. האו, בעונתו המלאה הראשונה כמאמן ראשי, הוביל את הקבוצה להעפלה דרך המקום השני לליגה השלישית. במהלך העונה שאחריה עזב האו את הקבוצה והתמנה למאמנה של ברנלי.
האו חזר לקבוצה באוקטובר 2012, לאחר פתיחת עונה חלשה של בורנמות'. המאמן הצליח לייצב את הקבוצה, והוביל אותה עד למקום השני בליגה בסיומה, מה שהבטיח לה את ההעפלה השנייה בתולדותיה, והראשונה מאז 1990, לליגת המשנה באנגליה. לכבוד המאורע, הוחלף שוב סמלה של הקבוצה. בעונת החזרה שלה לליגה, עונת 2013/2014, בורנמות' סיימה במקום הגבוה ביותר שלה בכל הזמנים, המקום ה-10 בליגת המשנה.
היסטוריה > עלייה ראשונה לפרמייר ליג

בורנמות' המשיכה לשבור שיאים גם עם פתיחת עונת 2014/2015, כשב-25 באוקטובר 2014 ניצחה הקבוצה 0–8 את בירמינגהאם סיטי, ניצחונה הגבוה ביותר בהיסטוריה. שלושה ימים אחר כך, ניצחה הקבוצה את וסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג בתוצאה 1–2 במסגרת גביע הליגה, והעפילה לראשונה בתולדותיה לרבע גמר המפעל. בנוסף, מחזור אחד לפני סיום העונה בליגת המשנה, הקבוצה עשתה היסטוריה ועלתה לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה לאחר 124 שנים. לאחר שניצחו 0–3 את בולטון הם הבטיחו את המקום השני בצ'מפיונשיפ והעפלתם לפרמייר-ליג.
ב-26 ביולי 2020 על אף ניצחון במחזור הסיום של הפרמייר ליג על אברטון, בורנמות' סיימה במקום ה-18 בליגה ובכך ירדה לצ'מפיונשיפ לאחר חמש עונות בפרמייר ליג.
היסטוריה > חזרה לפרמייר ליג

בסיום עונת 2021/2022 סיימה בורנמות' במקום השני בצ'מפיונשיפ ושבה לפרמייר ליג לאחר היעדרות של שנתיים.
ב-27 באוגוסט 2022, במחזור הרביעי של עונת 2022/2023, הובסה ברונמות' 9-0 על ידי ליברפול באצטדיון אנפילד, לאחר המשחק פוטר מאמן הקבוצה סקוט פארקר מתפקידו, בורנמות' סיימה את העונה במקום ה-14, 5 נקודות מעל הקו האדום.
אצטדיון הקבוצה

אצטדיון הקבוצה הוא אצטדיון "דין קורט", המכיל 11,464 מקומות ישיבה. האצטדיון נחנך בשנת 1910 ובמשך השנים בוצעו בו מספר שינויים.
תארים

אליפות הצ'מפיונשיפ: 2014/2015
סגל שחקנים

נכון ל-5 בפברואר 2025
שחקני עבר מפורסמים

סקוטלנד טד מקדוגל
אנגליה מל מאצ'ין
אנגליה הארי רדנאפ
אנגליה לות'ר בליסט
אנגליה ג'יימי רדנאפ
טרינידד וטובגו איאן קוקס
אירלנד מאט הולנד
אנגליה סטיב פלטשר
אנגליה אדי האו
אנגליה ג'רמיין דפו
אנגליהדייוויד ג'יימס
הערות שוליים

↑  First team, AFCB
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0470 4099
מגרפטוריים

| מגרפטוריים |
| --- | --- |
 שלד של פוקואירפטור
תקופה
קרטיקון, 130–83 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
קבוצה:: Megaraptora
משפחה:: מגרפטוריים
שם מדעי
 Megaraptora

מגרפטוריים (שם מדעי: Megaraptoridae) היא משפחה של דינוזאורים תרופודים שחיו בקרטיקון לפני 83–130 מיליון שנה והשתייכו לקבוצה Megaraptora.
אלו היו דינוזאורים גדולים בין אורך 4 מטר אצל הפוקואירפטור ועד ל-9 מטר אצל האירוסטאון והרפטור. מינים אלה היו קרוביהם של האלוזאוריים שחיו ביורה והיו בעלי צורת לסתות דומה, חוטם צר שיניים חדות ומעוקלות בעלות מבנה דמוי-להב וזרועות בינוניות. חלק מהדינוזאורים במשפחה היו בעלי עצמות חלולות, דבר המרמז על קרבה מסוימת לעופות שהם בעלות עצמות קלות ומלאות חמצן וכן היותם בעלי דם חם.
תרופודים אלה היו בעלי זרועות ארוכות יחסית בהשוואה לתרופודים גדולים, אף שתרופודים קטנים או אוכלי צמחייה כמו התריזינוזאוריים היו בעלי זרועות ארוכות בהרבה. זרועות אלה עזרו להם להפיל את טרפם ביעילות.
מיון

קבוצה Megaraptora
סוג אונירפטור (Aoniraptor)
סוג בחרייזאורוס (Bahariasaurus)
סוג פוקואירפטור (Fukuiraptor)
סוג רפטור (Rapator)
משפחה מגרפטוריים
סוג אירוסטאון (Aerosteon)
סוג אוסטרלונטור (Australovenator)
סוג מייפ (Maip)
סוג מגרפטור (Megaraptor)
סוג מורורפטור (Murusraptor)
סוג אורקורפטור (Orkoraptor)
סוג טרטייניה (Tratayenia)
עידו בנבג'י

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1992 (בן 32) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  idobenbaji
 
עידו מרדכי בנבג'י (נולד ב-16 בפברואר 1992) הוא עיתונאי ישראלי ששימש הכתב הפוליטי של גלי צה"ל בין השנים 2014–2018. קודם לכן שימש הכתב לענייני השטחים וההתנחלויות.
ביוגרפיה

בנבג'י נולד וגדל בירושלים ליצחק, פרופ' לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ולחגית פרופסור לפילוסופיה. הוא למד בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות. בנעוריו שימש חבר הנהגת נוער מרצ-יחד החדשה. התגייס בשנת 2011 לגלי צה"ל ושובץ ככתב במחלקת החדשות של התחנה. לאחר מכן שובץ ככתב לענייני שטחים והתנחלויות.
במאי 2014 החליף את הכתב הפוליטי עידן קוולר לאחר שזה מונה למנהל תחום הספורט בתחנה.
בפברואר 2015, במהלך הבחירות לכנסת העשרים, חשף לראשונה בגלי צה"ל כי תמונות המעידות על מצב לקוי של בית ראש הממשלה צולמו בשל המאבק בדו"ח מבקר המדינה שיצא באותו החודש.
במרץ 2018 עזב את גלי צה"ל לשם לימודים והוחלף במיכאל האוזר טוב.
הוא מתגורר בירושלים.
הערות שוליים

↑  קבלו את הנהגת נוער מרצ -יחד החדשה, באתר מרצ (ארכיון)
↑  אלכסנדר כץ, שינויים בגל"צ: קוולר ינהל את תחום הספורט - בנבג'י יחליפו ככתב פוליטי, באתר אייס
↑  עידו בנבג'י, נתניהו נערך לדו"ח המבקר: נחשפות תמונות מתוך מעון בית רה"מ, גלי צה"ל, 21 בפברואר 2015
Smoke on the Water

"Smoke on the Water" (מאנגלית: "עשן מעל המים") הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל. השיר יצא לאור במאי 1972 ונכלל באלבום Machine Head. נודע בעיקר בזכות ריף הגיטרה המפורסם שלו ונחשב לשיר המזוהה ביותר עם הלהקה ולאחד משירי הרוק הפופולריים בכל הזמנים.
תוכן השיר

השיר מתאר את חוויותיהם של חברי הלהקה בעת שהגיעו למונטרה שבשווייץ, בדצמבר 1971 על מנת להקליט את אלבומם "Machine Head", כשבכוונתם להשתמש ב"אולפן הנייד" של להקת הרולינג סטונז באולם הקזינו שבעיר. עוד בטרם החלה הלהקה בהקלטות, הופיע באולם פרנק זאפה ולהקתו "The Mothers of Invention" ובעת ההופעה (שבה נכחו חברי הלהקה) ירה אלמוני באקדח נורים לעבר התקרה ובכך גרם לשרפת הבניין עד היסוד יחד עם כל הציוד של להקתו של זאפה. שם השיר "Smoke on the water" מתייחס לעשן שריחף מעל אגם ז'נבה שעל גדותיו בנויה העיר, כשחברי הלהקה צפו במחזה המרהיב מחלון חדרם שבמלון.
הקלטת השיר

הלהקה נותרה ללא אולפן הקלטות כשברשותם ציוד טכני יקר, ונאלצה לחפש אחר מקום אחר שיתאים להקלטה. מספר רעיונות הועלו, ביניהם תיאטרון מקומי, אך זעמם של השכנים על הרעש שיצרה הלהקה, אילץ אותם לעזוב את המקום. לאחר כשבוע של חיפושים, אחד מחברי הלהקה העלה רעיון להקליט את האלבום בלובי של מלון "Grand Hotel" שבעיר. הם שמו לב לצליל המיוחד שנוצר כתוצאה מההקלטה במקום, והחליטו להקליט שם את האלבום כולו.
דירוגים ומיקומים

השיר זכה לפופולריות עצומה בזכות ריף הגיטרה שלו ונחשב עד היום לאחד מסמלי הרוק הידועים ביותר.
הוא דורג במקום 434 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון, במגזין "Total Guitar" דורג השיר במקום הרביעי ברשימת "20 הריפים הטובים ביותר" ובשנת 2004 דירג מגזין "Q magazine" את השיר במקום ה-12 ברשימת "100 קטעי הגיטרה של כל הזמנים".
מיקומים במצעדים:
| מצעד (1977) | מקום במצעד |
| --- | --- |
קנדה המצעד הקנדי: 2
ארצות הברית בילבורד: 4
אוסטריה המצעד האוסטרי: 11
הולנד המצעד ההולנדי: 11
גרמניה המצעד הגרמני: 20
בריטניה המצעד הבריטי: 21
אוסטרליה המצעד האוסטרלי: 54
צרפת המצעד הצרפתי: 64
גרסאות כיסוי

לשיר נוצרו גרסאות כיסוי רבות של להקות דוגמת Black Sabbath, איירון מיידן, Acid Drinkers ורבות אחרות.
כרונולוגיית הרצועות באלבום

| Machine Head - רשימת הרצועות |
| --- | --- | --- |
| Never Before 4 | Smoke on the Water 5 | Lazy 6 |
הערות שוליים

↑  רשימת 500 השירים, במגזין הרולינג סטון
↑  רשימת 20 הריפים הטובים, במגזין "Total Guitar"
↑  רשימת 100 קטעי הגיטרה, במגזין Q
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: c6a2f0a7-820d-3189-8415-a25363caad4b
הר בירד (רכסי פורד)

ערך זה עוסק בהר ברכסי פורד בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה; אם התכוונתם להר באי רוס בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה ראו הר בירד (האי רוס); אם התכוונתם לרכס הרים בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה ראו הרי הרולד בירד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  810 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכסי פורד 
 קואורדינטות:  77°10′00″S 144°38′00″W﻿ / ﻿77.166666666667°S 144.63333333333°W﻿ / -77.166666666667; -144.63333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בירד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בירד
 
הר בירד (באנגלית: Mount Byrd) הוא הר בהרי סארנוף, שברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 1.6 קילומטרים צפונית מהצקה המזרחי של רכס אסמן.
גובהו של ההר 810 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-4,492 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, אשר חקר את אנטארקטיקה בין השנים 1939–1941, בפיקודו של אדמירל משנה ריצ'רד בירד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של ריצ'רד בירד ג'וניור (.Richard E. Byrd, Jr), שהיה בנו של אדמירל בירד. ריצ'רד בירד ג'וניור השתתף במבצע קפיצה לגובה שבמסגרתו נחקרה אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947. בירד ג'וניור סייע לוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, בזיהוי האתרים שלהם נתן אביו שמות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| אתרים ברכסי פורד |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אסמן • דנפלד • היינס • מקיי • סארנוף • פוסדיק • פיליפס • קלארק |  |
| הרים | אלכסנדר • אקבלו • ביואנג'ל • ביטגוד • בירד • ברנהאם • ג'ון • ג'ונס • דאגלס • דרלינג • ואן וולקנברג • לוקהארט • מאליונה • סווארטלי • פייג' • קארבון • קולומבו • קופר • ריאה • ריצ'רדסון |  |
| מצוקים | ביילי |  |
| נונאטאקים | ברידינג • קיידי |  |
| מונוליתים | הבילבורד (לוח המודעות) |  |
| קרחונים | אוקס • ארתור • באלצ'ן • בויד • האמונד |  |
| מעברי הרים | ריס |  |
דמעות (שיר של אייל גולן)

"דמעות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אייל גולן. הוא יצא לאור ביוני 1998, בהוצאת חברת התקליטים שולטן וישי בן צור, כסינגל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, חייל של אהבה (1998). השיר יצא לפני האלבום. את השיר כתב זאב נחמה, שהלחין והפיק אותו ביחד עם תמיר קליסקי.
השיר נחשב לאחד משירי החותם של גולן ולקלאסיקה בזמר המזרחי. הוא דורג במקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג' במשך ארבעה שבועות. במצעד העשור של רשת ג' שפורסם ב-26 ביוני 1999, דורג במקום השלישי. בשנת 2009 דורג במקום השביעי במצעד שירי אייל גולן, שכלל את מיטב השירים של הזמר לפי דירוג.
בסוף שנת 1998 נבחר "דמעות" להיות "שיר השנה" של רשת ג'. זהו שירו הראשון של גולן שהצליח לזכות בתואר זה והשיר המזרחי הראשון שעשה זאת.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי זאב נחמה והולחן והופק על ידי נחמה ביחד עם תמיר קליסקי. בריאיון ל-ynet, סיפר נחמה: ”כתבתי את הטקסט אחרי שאבי יעקב נפטר מסרטן בגיל 65”. הוא המשיך ואמר: ”המשפט 'אמרת שהגשם ישטוף את הדמעות' הגיע על בסיס משהו שאבא שלי אמר לי במהלך ההתמודדות שלו עם המחלה, 'החורף בא, הקיץ בא, והחיים לאט־לאט מקהים את הכאב'”. השינוי של הטקסט אירע בעקבות מותה של עינת לוי-מיארה ידידתו הטובה של נחמה, שנפטרה כתוצאה מגידול מוחי, שנתיים לאחר שהתחתנה.
בסופו של דבר, נשלחה הגרסה הסופית לאייל גולן במטרה להקליטו. בעטיפה של התקליטור ישנה הקדשה לזכרה של לוי-מיארה.
משמעות והצלחה

במרוצת השנים נודע כי את "דמעות" כתב נחמה על חברתו שנפטרה ממחלת הסרטן, אך נכתב בהתחלה על אביו, יעקב שנפטר מאותה המחלה בגיל 65. השיר מהול במאפייני מוות, כדוגמת השורות: ”שמך חקוק על האבן”, ”הדמעות ממשיכות, הן זולגות אל הקבר החם” ו”את עכשיו בגן עדן”.
בשנת 2010 הוציא גולן את זר כיסופים: אוסף שירי אהבה, בו נכלל "דמעות" בגרסה מחודשת מזו שיצאה בשנת 1998.
מספר עשורים לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-1.2 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-20 ביולי 2011. הוא צבר למעלה מ-2.3 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מצעד העשור העברי של רשת ג' | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מצעד שירי אייל גולן | 7 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | יוני 1998 | תקליטור | שולטן וישי בן צור |  |
אריאל בנבג'י

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בן 44 בערך) ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  יוצר, במאי טלוויזיה
 פרסים והוקרה:  ימי התשובה של רחמים חנוכה  צל"ש בתחרות וולג'ין- פסטיבל הקולנוע ירושלים 2008.
 פרופיל ב-IMDb
 
אריאל בנבג'י (נולד ב-1979) הוא יוצר ובמאי טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

בנבג'י נולד וגדל בירושלים. למד בישיבת מעלה גלבוע ושירת כלוחם בנח"ל. ב-2008 סיים לימודי קולנוע וטלוויזיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
במהלך לימודיו עבד כמקרין ומפיק סרטים בסינמטק ירושלים.
ביוגרפיה > קריירה

ב-2008, סרט הגמר שלו, "ימי התשובה של רחמים חנוכה", זכה בציון לשבח בתחרות וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט עוסק ברחמים חנוכה המשתחרר מהכלא בעשרת ימי תשובה וחוזר לגור עם אביו, סופר סת"ם. רחמים מקווה לפתוח דף חדש בחייו, אלא שאביו הזקן התחייב לכתוב ספר תורה למשפחת חמישה, המאיימת על חיי שניהם אם אביו לא יסיים את עבודתו במועד.
עם תום לימודיו פנה בנבג'י ליצירה בטלוויזיה הישראלית. כתב את התסריט לעונה הראשונה של "בלו נטלי" (2010) יחד עם רוית הכט ונויה נוריאל, ביים את סדרות הטלוויזיה "אורים ותומים" (2011) ששודרה ב-Yes, ו"נויורק" (2012–2014) ביחד עם שוקי בן-נעים, אהד זקבך ואלעד חן. כמו כן ביים את "מריו" (2017) – סדרת טלוויזיה לבני נוער, ו"שבאבניקים" (2017) ששודרה ב-HOT, וכן סרט קצר, "התחלה חדשה" (2016).
ביוגרפיה > חיים אישיים

בנבג'י נשוי למירב ואב לשלושה.
פילמוגרפיה

ימי התשובה של רחמים חנוכה (סרט סטודנטים, במאי ותסריטאי, 2009)
בלו נטלי (סדרת דרמה, דיאלוגיסט, 2010)
אורים ותומים (סדרת טלוויזיה) (סדרת דרמה, במאי, 2011)
נויורק (סדרת דרמה, במאי, 2012–2014)
התחלה חדשה (סרט קצר, במאי, 2016)
מריו (סדרת קומדיה לילדים, במאי, 2017)
שבאבניקים (סדרת דרמה, במאי, 2017)
יש לה את זה (קשת 12, במאי 2018)
המדובב (במאי, 2019)
ישמח חתני (קשת 12, במאי, 2020)
בעלת החלומות (הוט, במאי, 2021)
שנות ה-90 (רשת 13, במאי, 2021)
המדובב - חשבון פתוח (יס, 2022, במאי)
תחריר (יס, 2025)
ההילולה
מכון ז'בוטינסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, מכון מחקר, ארכיון, הוצאה לאור 
 כתובת:  ת.ד. 23110 תל אביב 61230, המלך ג'ורג' 38, תל אביב 63298 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  יוסף פעמוני 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1931
 תאריך פתיחה רשמי:  1931 
 
 קואורדינטות:  32°04′23″N 34°46′30″E﻿ / ﻿32.0731°N 34.775°E﻿ / 32.0731; 34.775
 www.jabotinsky.org
 תבנית:לשוניות2
 
מכון ז'בוטינסקי בישראל הוא מכון העוסק בשימור מורשתה והסברתה של תנועת ז'בוטינסקי, אנשיה, מוסדותיה, ארגוניה ותולדותיה, ויוזם פעולות חינוכיות, מחקריות ותרבותיות להפצת המורשת הזאת. המכון שוכן במצודת זאב ברחוב המלך ג'ורג' 38, בתל אביב.
בראש המכון עומדת ניבה פון וייזל. יו"ר הכבוד של המכון הוא עוזי לנדאו. קודמיו היו יצחק שמיר ומשה ארנס.
הארכיון נבחר להיות כאחד משמונה ארכיונים הנכללים בפרויקט "רשת ארכיוני ישראל" של תוכנית מורשת במשרד ראש הממשלה.
מכון ז'בוטינסקי ברחוב קינג ג'ורג' בתל אביב
תולדותיו

המכון נוסד בשנת 1931 על ידי ד"ר יוסף פעמוני במטרה לאסוף תעודות, פרסומים ותצלומים הקשורים בזאב ז'בוטינסקי ובתנועה הרוויזיוניסטית. בשנת 1933 החליטו מוסדות התנועה הרוויזיוניסטית לאשרר את ההסכמה להקים מרכז ארכיוני של התנועה הרוויזיוניסטית. הוחלט אז ששמו יהיה "מוזיאון בית"ר". בפועל הוקם הארכיון על ידי יוסף פעמוני רק בשנת 1937.
בתחילה שכן המכון במבנה מעבדה של קופת חולים לאומית ברחוב נחלת בנימין 44 בתל אביב. ולאחר מכן עבר למרתף של בית "מצודת זאב" ברחוב המלך ג'ורג' 38 בתל אביב, ובהמשך לקומה הראשונה בבניין. ב-1947, זמן קצר לפני הוצאת תנועת הנוער בית"ר אל מחוץ לחוק בידי שלטונות המנדט הבריטי, שונה שמו של המוסד ל"מכון ז'בוטינסקי", וכך ניצל המכון מסגירה ומהחרמת כל רכושו.
 ב-1958 הוכר המכון על ידי ממשלת ישראל כארכיון ציבורי ונרשם כעמותה הנהנית מתמיכה ממשלתית ומתרומות ידידים. בשנת 1989 נפתחה תצוגת הקבע שבו לקהל הרחב, אשר הוחלפו כעבור שנים בשני מיצגים אור-קוליים. ב-2015 העמידה קרן תל חי את קומת "עצמאות", היא קומה 2 בבית ז'בוטינסקי, לרשות מכון ז'בוטינסקי, אשר החל לשפץ אותה ולהכשירה להקמת מוזיאון ז'בוטינסקי החדש ואולם כינוסים. למכון אתר אינטרנט המנגיש מאות אלפי מסמכים וצילומים, ומביא מידע על הפעילות השוטפת המתנהלת בין כתליו.
 יושבי הראש של מכון ז'בוטינסקי היו: יוסף פעמוני (1902–1966), משה הימלפרב (1952–1958), אלכסנדר גורביץ (1958–1963), יהודה בנארי (1964–1980), בן ציון קשת (1981–1984), אלי תבין (1984–1994), פלג תמיר (1994–2011) ומרדכי שריג (2011–2016). באפריל 2005 נתמנה למכון, לראשונה, מנכ"ל – יוסי אחימאיר, לשעבר ח"כ, מנהל לשכת ראש הממשלה ועיתונאי. בינואר 2017 הוא נבחר ליושב הראש התשיעי של המכון וכיהן בתפקידו זה עד לפברואר 2024, אז נבחרה במקומו ניבה פון וייזל, נכדתו של ד"ר בנימין זאב פון וייזל.
אגפי המכון

במכון שלושה אגפים עיקריים:
ארכיון בניהולו של ד"ר גיל וייסבלאי, ובו שמורים מיליוני מסמכים של ז'בוטינסקי ובני משפחתו ושל מנהיגי התנועה הרוויזיוניסטית ופעיליה, עולי הגרדום, אנשי המחתרות העבריות גולי אפריקה, הצ"ח (ההסתדרות הציונית החדשה), תנועת בית"ר וסניפיה בכל העולם, ברית הבריונים, אצ"ל, לח"י, הסתדרות העובדים הלאומית, קרן תל חי, ועדים וליגות (כגון ליגה עברית ימית, הוועד לשחרור האומה ועוד), עליה ב', ועליית אף על פי והתנועה הלאומית בארץ ובעולם, הצה"ר, והמפלגות הישראליות: תנועת החרות, גח"ל והליכוד.
 אוסף המכון כולל: 18,000 כותרי ספרים, 1150 כותרים של עיתונים וכתבי עת (כולל גיליונות עיתונות התנועה הרוויזיוניסטית לפני קום המדינה), כ-2,200 כרזות של מחתרות אצ"ל ולח"י, כ-35,000 תצלומים, כ-300 דגלים, כ-1,300 קלטות וסלילים, וכ-600 תיקי עדויות, וכן אוספים של בולים, סמלים, גלויות, ציורים ופסלים ופרפרים. בספרייה שמורים כ-20 אלף כותרים, עיתוני התנועה וכתבי עת שלה. לרשות החוקרים עומד חדר עיון וצוות ארכיונאים. הארכיון קולט מדי שנה חומר דוקומנטרי רב, בעיקר מתרומת ותיקי התנועה הרוויזיוניסטית ופעילי המחתרות או מבני משפחותיהם. מסמכי הארכיון עוברים תהליכי דיגיטציה ושימור מתקדמים.
בשנת 2018 הגיע לידי הארכיון יומן של לב קוגן, חברו של זבוטינסקי לכיתה בגימנסיה של אודסה. היומן משקף את חייו של זבוטינסקי בעת היותו תלמיד בגימנסיה. בשנת 2020 הועבר למכון ארכיונו של משה ארנס, ובשנת 2021 ארכיונו של אריה אלטמן. יצוין במיוחד ארכיונו של ראובן הכט, הנשמר במלואו בארכיון של מכון ז'בוטינסקי.
מוזיאון בניהולה של יהודית נאור, המציג שתי תצוגות קבע אורקוליות בנושאים: "זאב ז'בוטינסקי - מעגל חיים" ו"הספורט הלאומי - עליית אף על פי". שמות התצוגות נקראו על שם כותרות מאמריו של ז'בוטינסקי, אשר התייחסו בין השאר לעליית אף על פי. התצוגות מושמעות בחמש שפות לפי בחירת המבקרים - בעברית, אנגלית, רוסית, צרפתית וספרדית.. בחדר העיון של המכון מוצגת תערוכת קבע: "היהודים שלי" של הפסלת לוקה וקס. בחדר ההרצאות מוקרנים סרטים דוקומנטריים מתקופת המאבק בשלטונות הבריטיים. המדריכה הראשית היא יעל יגר. במתחם המוזיאון מתקיימים ערבי העיון של המכון, פעמיים בחודש בממוצע, ומופעלות תוכניות מיוחדות לבני נוער בעיקר מן הפריפריה - "ז'בוטינסקי במרכז". המוזיאון משתף פעולה עם מוזיאון האצ"ל הנמצא באותו בניין. המכון מקיים ערבי עיון משותפים עם מוסדות מחקר אקדמי, כגון יד יצחק בן-צבי, המכון לחקר הציונות ע"ש חיים ויצמן באוניברסיטת תל אביב, מרכז מורשת מנחם בגין, יד ושם ואחרים, וכן עם המועצה לשימור אתרים. ליד המוזיאון פועל מחסן ספרים גדול בנושאי הציונות בכלל, והציונות הרוויזיוניסטית בפרט, המכיל ספרים חדשים כישנים, המוצעים למכירה לציבור.
מחקר אקדמי - ועדה אקדמית ובה חברים פרופסורים ודוקטורים ממוסדות שונים להשכלה גבוהה, בראשות פרופ' אריה נאור, יוזמת מחקרים והוצאתם לאור, ובוחנת את כתבי היד המוצעים כספרים, מאשרת הענקת פרסי מחקר לסטודנטים ולחוקרים מקרנות המכון, בטקס חגיגי הנערך אחת לשנה בסמוך ליום נפילתו של דוד רזיאל מפקד האצ"ל. בנוסף, מדי שנה מוענקים פרסי מחקר מקרנות המכון לסטודנטים, לתלמידי תיכון ולחוקרים. הנהלת המכון והוועדה האקדמית הכריזו בסוף 2012 על הענקת "מלגת ז'בוטינסקי" בסך 50 אלף ש"ח, הנושאת את שמם של רחל ופרופ' מנחם לוין, המוענקת אחת לשנה, לעבודת דוקטור בנושא הקשור לז'בוטינסקי ותנועתו, בסמוך לכ"ט בתמוז, יום פטירתו של ז'בוטינסקי, במסגרת אירוע "הרצאת ז'בוטינסקי" השנתית.
הוצאה לאור

המכון משמש כבית הוצאה לאור של מחקרים, זיכרונות ופרסומים הקשורים לזאב ז'בוטינסקי ולתנועה הלאומית, בעברית, אנגלית וצרפתית, ופועלת בשיתוף פעולה עם הוצאות לאור אחרות. נכון לשנת 2019 ראו אור, במסגרת המכון ובעידודו, כמאה כותרים על תולדות עם ישראל, תולדות היישוב, הציונות, ההעפלה וכוח המגן העברי במאה ה-20.