stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיתוסים של מבול
בתרבויות העולם > במיתולוגיות אמריקה הפרה-קולומביאנית > באמריקה המרכזית

במחקר מיתולוגיה השוואתית של סיפורי מבול אצל עמי אינדיאנים בתרבויות מסו-אמריקה, נמצא שרובם לא הזכירו כלל סיבות למבול. רק במיעוטם מסופר שהאל הוריד אותו בעקבות "חטאים" כלליים שאינם מפורטים, וייתכן שזו השפעת הנצרות. בכמה סיפורים וביניהם בפופול ווך, האפוס החשוב ביותר במיתולוגיה של המאיה, נאמר שהיה זה משום שבני האדם שכחו את האל הבורא, ובאחרים נאמר שמבול הורד "משום שהעולם היה ישן מאוד".
תפיסה זו לפיה העולם הוא עתיק מאוד וקיים במחזורים של בריאה והשמדה היא קרוב לוודאי פרה-קולומביאנית מקורית. האלים הבוראים במיתולוגיות מסו-אמריקה תכופות מחריבים את העולם כולו ובוראים חדש. מספרם של מחזורי הבריאה מחדש משתנה במיתולוגיות שונות, ומוזכרות צורות שונות של חורבן: מבול, חיות טרף, סופות או גשם של אש. בסיפורים מסוימים נאמר שאוכלוסיית העולמות שהוחרבו הייתה שונה מזו של בני האדם הנוכחיים, למשל שהם היו ענקים או גמדים, והם הושמדו לחלוטין.
במקצת סיפורי המבול באמריקה המרכזית מוזכרים ניצולים, במספר ובהרכב משתנה, אשר צפים על מי המבול בתוך גזע עץ חלול, או מטפסים על עצים או פסגות גבוהות. לעיתים הם עושים זאת על דעת עצמם, ולעיתים זה בעצת האלים, אבל לאחר סיום המבול הם ממרים את מצוות האלים. באופן טיפוסי, בכמה מן הסיפורים האלו הניצולים מדליקים אש על אף שהאלים אסרו זאת. תכופות האלים מענישים ניצולים אלו בהפיכתם לחיות, כגון כלבים, קופים או דגים. מוטיב החוזר בשינויים קלים במספר סיפורי מבול באמריקה המרכזית כונה על ידי אתנולוגים "עקרת הבית הנעלמה", לפיו ניצל מן המבול רק גבר אחד, או לעיתים מספר גברים. כאשר הניצול שב בערב למחנה שהקים, הוא מגלה עקבות אורחת מסתורית שהדליקה אש, הכינה ארוחה ועשתה מלאכות בית שונות. הניצול אורב לעקרת הבית המסתורית, ומגלה כי זוהי כלבה או קופה. בכמה גרסאות הם מושמדים בידי האלים כעונש על הדלקת האש, ובאחרות הם נישאים וצאצאיהם מאכלסים את העולם. מוטיב זה מזכיר כמה מיתוסי מבול מזרח-אסיתיים, אלא ששם נפוץ דווקא הצירוף של כלב זכר ואישה נקבה.
עם הטולטק ייסדו במאה העשירית לספירה את עיר הבירה טולה. התרבות שלהם השפיעה רבות גם על התרבות האצטקית המאוחרת לה. הבורא במיתולוגיה הטולטקית ברא חמישה עולמות בזה אחר זה: עולמות העפר, האש, האוויר, המים והסלע. אנשי העולם הראשון היו מרושעים ונטרפו על ידי אוצלוטים. אנשי העולם השני היו טפשים ונהפכו לקופים. האנשים בעולם השלישי לא היו יראי-שמים, ולכן עולמם הושמד באש. העולם הרביעי הוטבע במבול. כל עולם שהושמד, השמש שלו מתה. העולם החמישי הוא העולם הנוכחי. מיתוס דומה מאוד הנקרא במחקר המודרני חמש השמשות חוזר גם במיתולוגיה האצטקית, ואצל שאר עמי הנאוואטל ילידי מקסיקו. במיתוס האצטקי, מבול השמיד את העולם הרביעי, עולם המים, כאשר פטרוניתו, אלת הפריון והמים צַ'לצִ'יוּוִויטְלִיקְוִוּי (Chalchiuhtlicue), בכתה במשך 52 שנים רצופות משום שבעלה, האל טלאלוק, התאכזר אליה. צ'לצ'יווויטליקווי בנתה גשר בין הארץ והשמיים, שחסידיה הורשו לעבור בו, וכל שאר אנשי עולם המים הפכו לדגים.
בתרבויות העולם > במיתולוגיות אמריקה הפרה-קולומביאנית > באמריקה הדרומית

אצל העמים דוברי השפות האיימריות בהרי האנדים בבוליביה, האל הבורא היה אל השלג קון. במיתוס המבול המסופר אצלם, קון כיסה את העולם בשלג וקרח. אלי הפוריות שלחו את בנם איש הנשר לברוא עם חדש, הילידים החיים כיום ליד אגם טיטיקקה.
המיתולוגיה של האינקה סיפרה כי האל הבורא ויראקוצ'ה ברא בתחילה גזע של ענקים עשויים מאבן לאכלס את העולם. אבל הענקים היו מרדניים וקשים לשליטה, ולכן השמיד אותם ויראקוצ'ה במבול. לאחר המבול ברא ויראקוצ'ה את בני האדם. בגרסאות אחרות של הסיפור, ויראקוצ'ה השמיד את התרבות האנושית שקדמה לאינקה במבול הנקרא בשפת הקצ'ואה "אונו פאצ'אקוטי" (Unu Pachakuti), מילולית "המהפך של הזמן והמרחב באמצעות מים", והותיר רק זוג אחד של איש ואשה, אשר בכמה מן הגרסאות צפו אל אגם טיטיקקה בתוך תיבת עץ. פאצ'אקוטי הוא גם תוארו של הקיסר התשיעי של האינקה, שמלך במאה ה-15.
השבטים הקניארים, תושבי אקודור ונתינים של אימפריית האינקה, סיפרו שרק שני ילדים, בנים אחים, הצליחו להסתתר ולהימלט מן המבול. הם הואכלו על ידי שני תוכים, שהפכו לילדות. האחים רדפו אחרי הילדות, אך הצליחו לתפוס רק אחת מהן. ממנה מוצאם של כל השבטים הקניארים.
במיתולוגיה של המפוצ'ה בצ'ילה של היום, מבול נגרם על-ידי המאבק הקוסמולוגי בין "נחש האדמה" (Ten Ten-Vilu) לנחש הים (Coi Coi-Vilu). כתוצאה מן המבול נוצר ארכיפלג האיים חואן פרננדס.
היאמנה תושבי ארץ האש סיפרו שמבול הורד על-ידי הירח, משום שבני-האדם ידעו יותר מדי על "מסתרי הנקביות".
בתרבויות העולם > במיתולוגיות אוקיאניה

בהוואי תועד סיפור הגיבור נוּ'אוּ-פוּלה, שפירושו בהוואית "נו'או המתפלל", אשר ניצל ממבול בספינה גדולה שעליה בית. הספינה נחה בפסגת הר מאונה קיאה ונו'או הקריב חזיר לירח, אך האל הבורא במיתולוגיה ההוואית, קאנה (Kāne), ירד משמים על קשת בענן והסביר כי הוא שאחראי למבול ולהצלה. סיפור זה תועד לראשונה רק במאה ה-19, ובסבירות גבוהה מתפלמס עם דמות נוח וסיפור המבול המקראי, שהגיעו להוואי באמצעות מסיונרים נוצרים.
לפי סיפור שסופר באיי פיג'י, לאל נדנגאי הייתה ציפור חביבה עליו. שניים מנכדיו הרגו אותה וקברו בהסתר את פגרה, אך אוטו, שליחו של נדנגאי, חשף את פשעם. במקום להתנצל הם נמלטו להרים, ומצאו מקלט אצל נגרים שבנו מבצר עץ כדי לעצור את נדנגאי. המבצר עמד בפני התקפות צבאותיו של נדנגאי במשך שלושה חודשים, אך אז הציף נדנגאי את האיים במבול של גשם. המורדים התפללו לאלים אחרים שיעזרו להם, ואל הנגרים רוקורו לימד אותם לבנות סירות קאנו. הם שטו ואספו ניצולים נוספים. שמונה מהם שרדו על אי אחד, המוצג גם היום כמקור לשאר תושבי פיג'י.
על שני גיבורים במסורת המאורית, רואטאפו (Ruatapu) וטאווהאקי (Tāwhaki), נוספו סיפורים נפרדים שבהם גרמו למבול בשל קנאתם באחים שנואים. זוהי כנראה השפעה מאוחרת של סיפור המבול המקראי דרך הנצרות בניו זילנד. במסגרת השפעות אלו, סבו של טאווהאקי, ששמו המקורי במסורת המאורית הוא המא, פורש כשם בן נח מן המקרא.
בתרבויות העולם > במיתולוגיות אוסטרליה

תאורי שיטפונות גדולים נדירים מאוד במיתולוגיות של הילידים האבוריג'ינים באוסטרליה. אך נפוצה בהם דמות מיתית שאתנולוגים כינו "נחש הקשת", בשמות מקומיים שונים. נחש הקשת לעיתים מוצג כאל הבורא, ובדרך-כלל הוא מתואר כחי בבורות מים. כאשר הוא עובר מבור אחד למשנהו הוא נראה בדמות הקשת בענן. ציורי סלע של נחש הקשת בארץ ארנהם בטריטוריה הצפונית מתוארכים לתקופה של 4,000 עד 6,000 שנה לפני זמננו ולפיכך תוארו כ"דת העתיקה בעולם". ארכאולוגים שיערו שראשית הופעתם קשורה להצפת אזורי החוף באוסטרליה בראשית ההולוקן.
האחיות וואווילאק (Wawalag) הן שתי דמויות בוראות במיתולוגיה של אנשי היונגור (Yunggor) בארץ ארנהם. מסופר כי דם הווסת (או בגרסה חלופית של הסיפור, דם הלידה) של אחת מהן זיהם בור מים שבו חי יורלונגור, שמו המקומי של נחש הקשת. יורלונגור זעם על כך והוריד מבול אשר שטף את הארץ ובלע את האחיות ואת בניהן התינוקות. לאחר מכן הפך יורלונגור לקשת בענן, ירד לאדמה והקיא את האחיות ואת בניהן כשהם בחיים. סיפור זה שימש כבסיס לטקסי בגרות אצל בני היונגור.
אנתרופולוגים מאוניברסיטת אוטגו תיעדו את היווצרותו והתפתחותו של סיפור מבול אצל ילידים אוסטרלים באזור נהר פיצרוי בקימברלי, מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, כתגובה לסיפור המבול המקראי שסופר על ידי מיסיונרים נוצרים, ובדומה להיווצרות דתות מטען באיים אחרים באוקיינוס השקט. כמה מן הילידים סיפרו כי מצאו את שרידי תיבת נח באזור בשולי המדבר האוסטרלי. לפי אחת ההשערות, הילידים למעשה נתקלו במטוס אוסטרלי או יפני שהתרסק במקום בזמן מלחמת העולם השנייה, אך לא זיהו אותו ככזה עקב חוסר הכרותם עם מטוסים. לפי הסיפור, גרסת "האדם הלבן" לפיה תיבת נח סיימה את מסעה במצרים (נראה שיבוש הגרסה המקראית על ידי הילידים), היא חלק מן המזימה לדיכוי הילידים, שכן התיבה למעשה סיימה את מסעה באוסטרליה. המבול התרחש בתקופת זמן החלום, כאשר לבנים וילידים חיו יחד באוסטרליה. אך לתיבה עלו רק האנשים הטובים, שהיו ילידים, ולכן נעלמו הלבנים מאוסטרליה עד חזרתם לשם במאה ה-18.
ראו גם

הגישה המדעית למיתוס
הגישה הפילוסופית למיתוס
מלחמת אל הסער בים
מכתש בורקל
לקריאה נוספת

David Leeming, Creation myths of the world: an encyclopedia, ABC-CLIO, LLC, Santa Barbara, California, 2010 (2nd Ed.). ISBN 978-1-59884-174-9
Thompson, Stith. Motif-index of Folk-literature: JK. Vol. 4. Indiana University Press, 1989
Dundes, Alan, ed. The flood myth. Univ of California Press, 1988.
Finkel, Irving. The Ark Before Noah: decoding the story of the flood. Hachette UK, 2014.
Witzel, E. M. (2012). The origins of the world's mythologies. Oxford University Press.
Lewis, Mark Edward. The flood myths of early China. SUNY Press, 2006.
Montgomery, D. R. (2012). The Rocks Don't Lie: A Geologist Investigates Noah's Flood. WW Norton & Company
ברוך שמעון סלומון

| --- | --- |
הרב ברוך שמעון סלומון
הרב ברוך שמעון סלומון
 לידה:  17 בדצמבר 1939 ה' בטבת ה'ת"ש
 פטירה:  13 במרץ 2009 (בגיל 69) י"ז באדר ה'תשס"ט
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת אור ישראל  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 13 במרץ 2009 
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 תחומי עיסוק:  רב העיר פתח תקווה וראש אבות בתי הדין
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה
 
הרב ברוך שמעון סלומון (ה' בטבת ה'ת"ש; 17 בדצמבר 1939 - י"ז באדר ה'תשס"ט; 13 במרץ 2009) היה הרב הראשי וראש אבות בתי הדין בפתח תקווה וראש ישיבת נחלת דוד.
ביוגרפיה

נולד לרב דוד סלומון, רבו של כפר אברהם (אז עדיין יישוב עצמאי), ולצפורה, בתו של הרב ישראל אריה ספיר, מרבני פתח תקווה. למד בישיבת אור ישראל לצעירים, ובהיותו בן 13 עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים.
לאחר נישואיו לרבקה לבית מנדלבוים עבר להתגורר בפתח תקווה. בשנת תשכ"ה (1965) הקים על שם אביו את "ישיבת נחלת דוד" בכפר אברהם וכיהן בה כראש ישיבה. לאחר פטירת אביו, שכיהן כרב שכונת כפר אברהם בפתח תקווה, ראש "חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי" וכראש הישיבה הטכנולוגית כפר אברהם, נבחר לכהן כרב השכונה, ואחיו הרב יעקב משה סלומון כיהן כראש הישיבה הטכנולוגית. בשנת תשל"ט נבחר לרב האשכנזי של פתח תקווה לצד עמיתו הספרדי הרב משה מלכה. לאחר פטירת הרב מלכה בתשנ"ז (1997) נשאר הרב סלומון לבדו בתפקיד רב העיר, עד לפטירתו בשנת תשס"ט (2009).
בצעירותו נטה הרב סלומון לציונות והיה חבר ב"חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי".[דרוש מקור] אולם בעקבות ההתנגדות לפסק דין האח והאחות של הרב שלמה גורן פרש הרב סלומון מחברותו בוועד רבני הפועל המזרחי, שבראשו עמד אז הרב שלמה גורן, ובשנים שלאחר מכן תמך בהקמת דגל התורה על ידי הרב שך.
הרב סלומון עמד בראש המאבק נגד פתיחת קולנוע היכל בשבת, ועמדותיו היו נחשבות למחמירות, דבר שהתבטא במתן הכשרות לעסקים בעיר על ידי המועצה הדתית. תקופה מסוימת נמנע הרב סלומון מלחתום על תעודות כשרות אף על פי שהוא נדרש לעשות זאת על פי החוק.
נפטר בי"ז באדר ה'תשס"ט ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
מתלמידיו

הרב יוסף וידמן, יליד ירושלים תושב מתתיהו, ר"מ בישיבת 'הישיבה לצעירים פתח תקווה'
הרב יונה ולר, ראש כולל 'בית הדסה'
הרב שלמה בקשט, הרב הראשי לאודסה והמחוז (אוקראינה)
הרב שלמה כ"ץ ראש ישיבת 'חברון'
הרב משה צוקר ר"מ ישיבת 'תורה אור'
הרב משה פינטו, ראש ישיבת 'פאר משה'
הרב אלעד עידאן משגיח ישיבת "ולבנימין אמר" ברכיה ועורך עלון "בית נאמן"
הרב שמואל עידאן (עידן) רב ומשגיח בישיבת "ולבנימין אמר" ומרצה בכיר
הרב אברהם אהרן נחשון ר"מ בישיבת היישוב החדש הרב עמיאל בתל אביב
הערות שוליים

↑  בג"ץ 1829/05 התנועה להגינות שלטונית נ' מועצת הרבנות הראשית, ניתן ב־26 בינואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520196305171  VIAF: 310737364   WorldCat (עם VIAF): 310737364 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
על קברו של רבי אליהו דושניצר
בוריס חייקין

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1904 (יוליאני) מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 במאי 1978 (בגיל 73) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 פרסים והוקרה:  עיטור מהפכת אוקטובר  מדליה לציון 250 שנה ללנינגרד  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  Honorary Diploma of the Presidium of the Supreme Soviet of the RSFSR  פרס סטלין, דרגה 2  פרס סטלין, דרגה 1  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  אמן העם של ברית המועצות  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס סטלין, דרגה 2 
 פרופיל ב-IMDb
 
בוריס חייקין (ברוסית: Борис Эммануилович Хайкин‏; 26 באוקטובר 1904 – 10 במאי 1978) היה מנצח יהודי סובייטי, יליד האימפריה הרוסית, זוכה תואר אמן העם של ברית המועצות (1972).
חייקין נולד במינסק, אז חלק מן האימפריה הרוסית (וכיום בירת בלארוס). הוא למד בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל ניקולאי מאלקו וקונטסטנטין סאראדז'ב. הוא היה מנהל אמנותי של "תיאטרון האופרה הקטן של לנינגרד" בשנים 1936–1943 והמנצח הראשי בתיאטרון קירוב בשנים 1944–1953, שם ניצח על הצגת הבכורה של "אירוסין במנזר" מאת סרגיי פרוקופייב ב-3 בנובמבר 1946. בשנת 1954 עבר לבולשוי תיאטר. חייקין נפטר במוסקבה ב-10 במאי 1978. הוא היה אח של פיזיקאי סמיון חייקין.
הקלטות

חייקין נודע בשתי הקלטות של "חובנשצ'ינה" של מודסט מוסורגסקי, שזכו לשבחי הביקורת: האחת מ-1946 עם מארק רייצן, וגרסה משנת 1972 עם אירינה ארכיפובה. הקלטתו את הסימפוניה הראשונה של ניקולאי רימסקי-קורסקוב, יצירה מוקדמת שאיננה מוכרת כיום, קיבלה ביקורות חיוביות. חייקין הקליט גם כמה אופרות ובלטים מאת צ'ייקובסקי, שהנודעת בהן היא יבגני אונייגין עם גלינה וישנבסקאיה וסרגיי למשב.
עוד מהקלטות האופרה שלו:
"החיים למען הצאר" מאת מיכאיל גלינקה (בגרסה של "איוואן סוסאנין"), 1960
"אורח האבן" מאת אלכסנדר דראגומישקי עם התזמורת והמקהלה של רדיו ברית המועצות, 1959
"השד" מאת אנטון רובינשטיין
"החייל האלמוני" מאת קיריל מולצ'אנוב
לקריאה נוספת

Bolshoi Theatre: Biography of Boris Khaykin, in Russian. URL last accessed July 19, 2006.
הערות שוליים

↑  Bnet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456451505171  PLWABN: 9810654112805606  BIBSYS: 3091508  BnF: cb13927055h (data)  CiNii: DA13208263  GND: 130301906  ICCU: DDSV052741  ISNI: 0000 0000 8146 5504  LCCN: n86107664  LNB: 000148339  MusicBrainz: a5f666b9-f277-4a61-8a10-253482c507cc  NKC: xx0156977  NSK: 000774526  RERO: 02-A016288037  SNAC: w6j96js3  SUDOC: 147488451  VIAF: 66654094   WorldCat (עם VIAF): 66654094
אליפות צרפת הפתוחה 1991

| --- | --- |

פרסי התחרות
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  27 במאי 1991 – 9 ביוני 1991 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  95 
 כספי זכייה:  3.482 מיליון $
 עיר מארחת:  פריז 
 אצטדיון:  אצטדיון רולאן גארוס
 זוכה:  גברים:ג'ים קורייר (ארצות הברית) נשים:מוניקה סלש (יוגוסלביה) זוגות גברים: ג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה)/אנדרס יאריד (שוודיה) זוגות נשים: ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית)/יאנה נובוטנה (צ'כוסלובקיה) זוגות מעורבים:הלנה סוקובה/סיריל סוק (צ'כוסלובקיה)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1990 אליפות צרפת הפתוחה 1992 ← 
 
אליפות צרפת הפתוחה 1991 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-27 במאי והסתיימו ב-9 ביוני. זו הייתה האליפות ה-90 מאז ייסודה.
הפרסים

סך הפרסים היה 3.482 מיליון $ (הוענק בפרנק צרפתי).
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
סקוט דייוויס ודייוויד פייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
סרז'יו קזל ואמיליו סאנצ'ס (ספרד ספרד), מנצחי תחרות 1990, הודחו בסיבוב השלישי
ריק ליץ' וג'ים פיו (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
פטריק גלברייט וטוד ויטסקן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
גי פורג' (צרפת צרפת) ויאקוב חלסק (שווייץ שווייץ), הודחו בסיבוב השלישי
גראנט קונלי וגלן מיצ'יבטה (קנדה קנדה), הודחו בחצי הגמר
גארי מילר ודני ויסר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו ברבע הגמר
ג'ים גראב ופטריק מקנרו (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 1989, הודחו בסיבוב הראשון
ג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה אוסטרליה) ואנדרס יאריד (שוודיה שוודיה), ניצחו בתחרות
אודו ריגלבסקי ומיכאל שטיך (גרמניה המערבית גרמניה המערבית), הודחו בסיבוב השלישי
דרן קהיל ומארק קרצמן (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השני
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
פול האראש ומארק קוברמנס (הולנד הולנד), הודחו ברבע הגמר
גורן איוואנישביץ' (יוגוסלביה יוגוסלביה) ופטר קורדה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בסיבוב השני
לוק ג'נסן (ארצות הברית ארצות הברית) ולורי וורדר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
קן פלאק ורוברט סגוסו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 1990 סרז'יו קזל ואמיליו סאנצ'ס (ספרד ספרד) הודחו בסיבוב השלישי. במשחק הגמר ג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה אוסטרליה) ואנדרס יאריד (שוודיה שוודיה) נפגשו עם ריק ליץ' וג'ים פיו (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשתי מערכות. לכול אחד מהמנצחים זה לא היה הניצחון הראשון בתחרות זוגות גברים ברולאן גארוס, אך בעבר הם ניצחו עם פרטנרים אחרים. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) ויאנה נובוטנה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), ניצחו בתחרות
לריסה ניילנד (סבצ'נקו) ונטליה זברבה (ברית המועצות ברית המועצות), מנצחות תחרות 1989, הפסידו במשחק הגמר
ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד) והלנה סוקובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בחצי הגמר
מרי ג'ו פרנאנדס וזינה גריסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
קתי ג'ורדן ומרדית מקגראת' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
ניקול פרוביס ואליזבת סמיילי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השני
אליס בורגין ופטי פנדיק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
מרסדס פאס וגבריאלה סבטיני (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בחצי הגמר
קטרינה אדמס (ארצות הברית ארצות הברית) ומנון בולגראף (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
הלן קלסי (קנדה קנדה) וקתי רינלדי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
רוזלין פיירבנק ואלנה ריינך (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השני
נטלי טוזיה (צרפת צרפת) ויודית ויסנר (אוסטריה אוסטריה), הודחה בסיבוב השלישי
קלאודיה קודה-קילש (גרמניה גרמניה) וליילה מסחי (ברית המועצות ברית המועצות), הודחו בסיבוב השלישי
רייצ'ל מקווילן (אוסטרליה אוסטרליה) וקטרין טנוויה (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
ברנדה שולץ וקארולין ויס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב הראשון
סבין אפלמנס (בלגיה בלגיה) וסנדרה צ'קיני איטליה איטליה), הודחו בסיבוב הראשון
מנצחות תחרות 1990 יאנה נובוטנה והלנה סוקובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) השתתפו בתחרות אך עם פרטנרים חדשים. במשחק הגמר ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) ויאנה נובוטנה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) נפגשו עם לריסה ניילנד (סבצ'נקו) ונטליה זברבה (ברית המועצות ברית המועצות) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
פטי פנדיק ופטריק גלברייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
מרדית מקגראף (ארצות הברית ארצות הברית) וטוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
זינה גריסון וריק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
?
?
ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד) וחורחה לוסנו (מקסיקו מקסיקו), מנצחי תחרות 1990, הודחו בחצי הגמר
רוזלין פיירבנק ודני ויסר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השלישי
קתי ג'ורדן (ארצות הברית ארצות הברית) ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
ליז גרגורי וסטפן קרוגר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השני
ברנדה שולץ ומארק קוברמנס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
אליס בורגין ורוברט סגוסו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
הלנה סוקובה וסיריל סוק (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), ניצחו בתחרות
לריסה ניילנד (ברית המועצות ברית המועצות) וליבור פימק (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הפסידו בסיבוב השלישי
קרולין ויס ופול הארהאוס (הולנד הולנד), הפסידו במשחק הגמר
קטרינה אדמס ושילבי קנון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
מרי פירס (צרפת צרפת) וקן פלאק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
מנצחי תחרות 1990 ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד) וחורחה לוסנו (מקסיקו מקסיקו) הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר הלנה סוקובה וסיריל סוק (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) נפגשו עם קרולין ויס ופול הארהאוס (הולנד הולנד) וניצחו ב-3 מערכות.
ישראל ברולאן גארוס

גלעד בלום השתתף בתחרות גברים ובסיבוב הראשון הפסיד לפטריק מקנרו מארצות הברית ב-3 מערכות. הוא השתתף גם בתחרות זוגות גברים לצד פול וקסה מקניה. בסיבוב הראשון הם ניצחו בשתי מערכות. בסיבוב השני הם נפגשו עם זוג מקנדה שהיה מדורג במקום ה-6 בתחרות והפסידו בשתי מערכות. בתחרות זוגות מעורבים גלעד בלום שיחק לצד רייצ'ל מקווילן מאוסטרליה והם הפסידו בסיבוב הראשון לזוג אמריקאי.
ג'ים קורייר, מנצח התחרות
מוניקה סלש, מנצחת התחרות
יונס מלדה

יונס מלדה (נולד ב-14 בנובמבר 1999) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במכבי תל אביב מליגת העל.
קריירה

מלדה נולד בקריית ביאליק, למשפחה יוצאת אתיופיה. מלדה התחיל את דרכו בקבוצות הילדים של מכבי צור שלום, שהייתה הקבוצה של עיר מגוריו קריית ביאליק. לקראת עונת 2012/2013, עבר למחלקת הנוער של הפועל חיפה בה שיחק שלוש שנים לפני שעזב למחלקת הנוער של מכבי נתניה. מלדה היה אחד השחקנים הבולטים במחלקת הנוער, כשבעונת 2017/2018 שהייתה העונה האחרונה בה שיחק בקביעות בקבוצת הנוער, כבש תשעה שערים והציג דומיננטיות רבה. באותה עונה ערך מלדה גם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון כאשר ב-24 בפברואר 2018 פתח במשחק ליגה נגד מכבי חיפה, שנגמר בניצחון 1–2 למכבי נתניה. כבר במשחקו השני בקבוצה הבוגרת, ב-3 במרץ 2018, הבקיע מלדה את שער הבכורה שלו בקריירה המקצועית כשכבש בניצחון הליגה 0–2 על הפועל אשקלון. בעונת 2018/2019, החל מלדה לשחק בקביעות בקבוצה הבוגרת של המועדון אך עדיין שיחק לעיתים בקבוצת הנוער. בעונה זו כבש מלדה שני שערים ושיחק 24 משחקים בקבוצה הבוגרת בכל המסגרות ואף פתח בעשרה מהם. בעונת 2019/2020 המשיך מלדה במגמה מהעונה החולפת אך כן חל שיפור במעמדו בקבוצה והוא פתח ביותר משחקים. באותה עונה כבש מלדה שער אחד ושותף ב-29 משחקים לפני שמגפת הקורונה עצרה את העונה.
במחזור השני של עונת 2020/2021 כבש רביעייה במשחק בו ניצחה הקבוצה בתוצאה 0:7.
ב-15 בינואר 2021 חתם בגנט מליגת העל הבלגית ל-4.5 שנים. ב-24 בינואר ערך הופעת בכורה בניצחון קבוצתו 0–3 על לובן.
ב-15 ביוני 2022 חתם במכלן מליגת העל הבלגית לשלוש שנים. ב-13 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד סרקל ברוז'.
ב-31 בינואר 2024 חתם במועדון הכדורגל מכבי תל אביב, תמורת דמי העברה של כ-350 אלף אירו, חוזה ל-3.5 שנים.
נבחרות ישראל

במאי 2021 מלדה זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת.
ב-5 ביוני 2021 ערך את הופעת בכורה בבוגרים כשפתח בהרכב במשחק ידידות במונטנגרו שנגמר בניצחון 1–3 לישראל.
תארים

הגביע הבלגי: 2021/2022
אליפות: 2023/2024
אלוף האלופים:2024
הערות שוליים

↑  ליגת העל: מכבי נתניה הביסה 0:7 את בני סכנין, רביעייה למלדה, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2020
↑  יניב טוכמן‏, יונס מלדה חתם ל-4.5 שנים בגנט: "שחקן עם פוטנציאל רב", באתר וואלה, 15 בינואר 2021
↑  מלדה הצטרף למכבי, באתר מכבי תל אביב, ‏31 בינואר 2024
↑  מוטי פשכצקי, ‏רשמי: יונס מלדה חתם במכבי תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 31 בינואר 2024.
↑  מערכת ONE, מקום לאופטימיות: 1:3 לישראל על מונטנגרו, באתר ONE, ‏6 ביוני 2021
אליפות צרפת הפתוחה 1990

| --- | --- |

פרסי התחרות
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  28 במאי 1990 – 10 ביוני 1990 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  89 
 כספי זכייה:  2.700 מיליון $
 עיר מארחת:  פריז 
 אצטדיון:  אצטדיון רולאן גארוס
 זוכה:  גברים:אנדרס גומס (אקוודור) נשים:מוניקה סלש (יוגוסלביה) זוגות גברים: סרז'יו קזל/אמיליו סאנצ'ס (ספרד), זוגות נשים: יאנה נובוטנה/הלנה סוקובה (צ'כוסלובקיה) זוגות מעורבים:ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד)/חורחה לוסנו (מקסיקו)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1989 אליפות צרפת הפתוחה 1991 ← 
 
אליפות צרפת הפתוחה 1990 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-28 במאי והסתיימו ב-10 ביוני. זו הייתה האליפות ה-89 מאז ייסודה.
הפרסים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | גברים | 370,000 $ | 185,000 $ | 95,500 $ | 48,000 $ | 26,000 $ | 15,000 $ | 9,250 $ | 5,500 $ |
| בודדים | נשים | 293,000 $ | 146,500 $ | 73,500 $ | 36,800 $ | 19,300 $ | 10,700 $ | 6,300 $ | 4,000 $ |

סך הפרסים היה 2.700 מיליון $ (העונק בפרנק צרפתי).
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
ריק ליץ' וג'ים פיו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
פיטר אולדריך ודני ויסר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו ברבע הגמר
ג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה אוסטרליה) ואנדרס יאריד (שוודיה שוודיה), הודחו בסיבוב הראשון
ג'ים גראב ופטריק מקנרו (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 1989, הודחו בחצי הגמר
סקוט דייוויס ודייוויד פייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
חורחה לוסנו (מקסיקו מקסיקו) וטוד ויטסקן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
סרז'יו קזל ואמיליו סאנצ'ס (ספרד ספרד), ניצחו בתחרות
דרן קהיל ומארק קרצמן (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
גי פורג' (צרפת צרפת) ויאקוב חלסק (שווייץ שווייץ), הודחו בסיבוב הראשון
גרנט קונלי וגלן מיצ'יבטה (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב השלישי
מנצור בהראמי (איראן איראן) ואריק וינוגרדסקי (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב הראשון
קן פלאק ורוברט סגוסו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
טים פאוסט (ארצות הברית ארצות הברית) ותומאס שמיד (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בסיבוב השלישי
אודו ריגלבסקי ומיכאל שטיך (גרמניה המערבית גרמניה המערבית), הודחו בסיבוב השני
גוסטבו לוסה (ארגנטינה ארגנטינה) וקאסיו מוטה (ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב השלישי
גורן איוואנישביץ' (יוגוסלביה יוגוסלביה) ופטר קורדה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הפסידו במשחק הגמר
מנצחי תחרות 1989 ג'ים גראב ופטריק מקנרו (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר סרז'יו קזל ואמיליו סאנצ'ס (ספרד ספרד) נפגשו עם גורן איוואנישביץ' (יוגוסלביה יוגוסלביה) ופטר קורדה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) וניצחו בשתי מערכות.