stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סבסטיאן מינסטר
הגותו > ביקורת על הספר

חלק ניכר מתיאוריו של מינסטר את העולם, התבססו על מקורות מיד שנייה, שלקו באי-דיוקים ובהגזמות, וכן בצורך שלו להשלים פרטים שנבעו מפרי דמיונו ומהשקפותיו הדתיות. את המונגולים והטטרים, תיאר כבעלי ראש גדול וקול צווחני וכאוכלי כלבים, חתולים ועכברים. בשל תיאורים בוטים מסוג זה, ספג מינסטר ביקורת נוקבת על היותו מתנשא ובעל דעות קדומות העלולות ללבות פחד ורתיעה מפני הזר והבלתי מוכר. כמו כן נשלחו כלפיו חיצי ביקורת על היותו ידוע כבעל ביקורת עצמית, אך ללא תוצאות מעשיות.
ביקורת נוספת שהוטחה כלפי מינסטר, נסובה על שימושו באיורים זהים לתיאור ערים שונות, כגון הערים קובלנץ ובזל, ונציה ופרנקפורט, מילאנו ואינגלהיים.
כמענה לביקורת שהוטחה כלפי תיאוריו הבוטים בהתייחסו למונגולים ולטטרים, כתב בשנת 1545: "אם הדיווחים המוזרים הללו הגיעו אלינו, הרי ברור שאנו נאיביים כדי לקבלם, ככל שאנו מרשים לעצמנו". בשנת 1548 כתב "אני מתוודה על פזיזותי, באשר לביקורת שקיבלתי על הספר", ובשנת 1557 כתב: "אנו יודעים כי בעבודה מסוג זה נדרשות השערות וניחושים הנובעים ממחסור במידע אמין".
מתיו מקלין כתב, כי האמביציה של סבסטיאן מינסטר לתאר באמצעות הספר קוסמוגרפיה את העולם כולו, לא עמדה במבחן התוצאה, שכן בסופו של דבר, מספק הספר תיאור מוגבל של העולם, בהתייחס לאמצעים וליכולות שהיו באותה עת.
הגותו > מהדורות "קוסמוגרפיה" 1544–1598

בין השנים 1544–1588, יצאו המהדורות של קוסמוגרפיה לאור בשש גרסאות שונות. מלבד הספר הראשון שעיקר עיסוקו במתמטיקה, אסטרונומיה, גאוגרפיה פיזית וקרטוגרפיה, נערכו שאר הספרים תוך התייחסות למיקומן הגאוגרפי של המדינות. משנת 1614–1628, נוספו שלוש גרסאות נוספות. הספרים, שמלכתחילה התמקדו בהיסטוריה, הורחבו באופן משמעותי, כמו כן, מפות רבות שהודפסו במהדורות הקודמות בגוונים אפורים, נצבעו במכחול, תחת ידם המיומנת של אמני התקופה. במשך הזמן, נוספו למהדורות טקסטים, מפות חדשות של ערים וארצות ותוקנו שגיאות ואי דיוקים.
| --- | --- |
ספר 1: אסטרונומיה, מתמטיקה, גאוגרפיה פיזית, קרטוגרפיה
ספר 2: אנגליה, סקוטלנד, אירלנד, ספרד, צרפת, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, סבויה, טריר, איטליה
ספר 3: גרמניה, אלזס, שווייץ, אוסטריה, קרניולה, איסטריה, בוהמיה, מוראביה, סילסיה, פורמניה, פרוסיה, ליבוניה
ספר 4: דנמרק, נורווגיה, שוודיה, פינלנד, איסלנד, הונגריה, פולניה, ליטואניה, רוסיה, ולאכיה, בוסניה, בולגריה, יוון, טורקיה
ספר 5: אסיה הקטנה, קפריסין, אמריקה, ארץ ישראל, ערביה, פרס, מרכז אסיה, אפגניסטן, סיטיה, טרטרי, הודו, ציילון, בורמה, סין, מזרח הודו, מדגסקר, זנזיבר
ספר 6: מאוריטניה, תוניס, לוב, מצרים, סנגל, גמביה, מאלי, דרום אפריקה, מזרח אפריקה
הגותו > מהדורות "קוסמוגרפיה" בשפות שונות

| --- | --- |
גרמנית: 1544, 1546, 1548, 1550, 1553, 1556, 1558, 1561, 1564, 1567, 1569, 1572, 1574, 1578, 1588, 1614, 1628
לטינית: 1550, 1552, 1554, 1559, 1572
צרפתית: 1552, 1556, 1560, 1565, 1568, 1575
איטלקית: 1558, 1575
צ'כית: 1554


הספר קוסמוגרפיה, מייצג במידה רבה, את השקפותיו של סבסטיאן מינסטר, את תפיסותיו ההומניסטיות ואת ראייתו את העולם כאדם שנולד מחד, בשלהי ימי הביניים וקנה מאידך, את רוב השכלתו בתקופת העידן המודרני של הרנסאנס. ביטוי לתפיסות הללו, ניכר בעיקר באיוריו שהתבססו בחלקם על האיקונוגרפיה של ימי הביניים המאוחרים.
הגותו > גלריית תמונות – קוסמוגרפיה

ציור מפלצות, 1544
מפת נורדגאו, 1628
קוסמוגרף, 1552
קלאופטרה, 1580
אירופה כמלכה, 1570
מפת המבורג, 1600, מתוך קוסמוגרפיה
זיקתו לארץ הקודש

סבסטיאן מינסטר התייחס בעבודותיו לא רק לשפת הקודש, אלא גם לארץ הקודש, באמצעות מפות וטקסטים בהן תיעד אותה. יחסו כלפי ארץ הקודש, בדומה ליחסו כלפי היהדות, התבטא לעיתים בנימה ביקורתית:
בזמנים הקדומים, ארץ הקודש הייתה זבת חלב ודבש, אבל היום, היא מעלה עשן, מרירה ואדמתה גסה
המהדורה הלטינית של קוסמוגרפיה, מכילה התייחסויות של מינסטר לארץ הקודש, יותר מכל מהדורה אחרת:
עמוד 101 – תיאור של המזרח התיכון.
עמוד 102 – מפה של סוריה וארץ ישראל.
עמוד 103 – איור של משה אוחז בלוחות הברית, בליווי טקסט בעברית ואיור של "הקבר הקדוש", שם נטמנה גופתו של ישו.
עמוד 114 – מראה של ירושלים.
עמוד 115 – תפילה בעברית המוקדשת לירושלים.
עמוד 1018 – תיאור של עכו.
עמודים 1161–1162 – מכתב בעברית, שנשלח על פי האגדה לכומר יוחנן (Priesterkönig Johannes), מלך בדיוני, ששלט על ממלכה נוצרית אבודה, השוכנת בין מדינות האסלאם והפגאנים.
זיקתו לארץ הקודש > מפות ארץ הקודש שצייר > רקע

מפות ארץ הקודש, הן לרוב, מפות מצוירות המתעדות באופן אמנותי את ארץ הקודש וחלק מעריה. בניגוד לקרטוגרפיה המודרנית המבוססת על מדידות, היטלים, שימוש בקנה מידה ושאיפה להגדיר באורח אובייקטיבי את נושאי המיפוי ואת רמת ההכללה של הפרטים, המפות העתיקות, הן יצירות אמנותיות שנוצרו כ"שילוב של אמנות, אומנות ומדע", ללא תלות באמות מידה אובייקטיביות.
המפה הקדומה ביותר המתארת את ארץ הקודש היא מפת מידבא – מפת פסיפס שנוצרה לפי הסברה במאה השישית לפני הספירה. בעקבות מפה זו, נוצרו מפות רבות, בעיקר על ידי הקרטוגרפים האירופאים שזכו להכרה בכל רחבי העולם, שהידועים ביניהם, הם תלמי, פרנץ הוגנברג, אברהם אורטליוס, סבסטיאן מינסטר והיינריך בונטינג.
ארץ הקודש על עריה ובמיוחד ירושלים, היוותה השראה ליצירת מפות על ידי הקרטוגרפים, בשל מעמדה המיוחד בקרב היהדות, הנצרות והאסלאם. המפות נוצרו כאיור לכתבי קודש, כפריט עצמאי או כחלק אינטגראלי בתוך ספרי מסעות, ספרי גאוגרפיה ויומני צליינים. בחלק מהמפות צלחה ידם של היוצרים לשקף את המציאות בהתאם לידע שהיה באותה עת, כיוון שיוצריהן ביקרו הלכה למעשה באתרים שאותם תיעדו. אותן מפות של ארץ הקודש, שנוצרו "מרחוק", כמו אלה שצייר סבסטיאן מינסטר, ביטאו בעיקר את מבטו האמנותי ואת דמיונו של היוצר. רבות ממפות ארץ הקודש כוללות ציורים או רישומים של הרים, נהרות, אנשים העוסקים במלאכתם, בעלי חיים, ספינות ומיניאטורות המתארות מסורות מכתבי הקודש ואלמנטים תנ"כיים, כגון מסלול יציאת מצרים, נדודי בני ישראל במדבר, נחלות השבטים וכן אלמנטים הקשורים לברית החדשה.
הודות להמצאת הדפוס, הופצו המפות הללו בכל רחבי אירופה הנוצרית ובהדרגה נעשה בהן שימוש גם בכתבים יהודיים, כגון בהגדות של פסח ובמהדורות של התנ"ך.
סבסטיאן מינסטר, מעולם לא ביקר בארץ הקודש. ההשראה לציור המפות בהן תיעד אותה ואת חלק מעריה, ניזונה מהמפות שציירו תלמי, יעקב ציגלר ואחרים, מהתיאורים המילוליים והמצוירים שהופיעו בספרי הקודש וביומני מסע של צליינים, וכן מהשקפותיו הדתיות.
גרסה מס' 2 של מפת ארץ הקודש, 1542
גרסה מס' 3 של מפת ארץ הקודש
גרסה מס' 4 של מפת ארץ הקודש
ארבע המפות המוצגות, הן גרסאות של אותה מפה שיצר סבסטיאן מינסטר בטכניקה של חיתוך עץ. הן יצאו לאור במהדורות שונות של הספר קוסמוגרפיה ונצבעו בידי אמנים שונים. במפות אלה, ממוקם המערב בחלק העליון שלהן, כך שהים התיכון מופיע בצד ימין.
באותם זמנים, הקרטוגרפים האירופאים ציירו את מפותיהם בכיווני מבט שונים, כאשר הצפון שינה את מיקומו מעת לעת. במפות אלה מופיעה ארץ הקודש, על עריה, הריה ונחליה. כמו כן מופיעים בהן, נחלות השבטים, כפריים העוסקים במלאכתם ובעלי חיים. בצד העליון הימני מופיעה בכולן טבלה, שבה מצוינים חלק משמות המקומות המופיעים במפות.
השוני בין המפות, ניכר בעיקר בצבעוניות ובכיתובים המופיעים בהן. הכותרות משתנות במקצת, כגון האות U המתהפכת במילה TABULA במפה מס' 2. במפה מס' 3 מופיעה מסגרת, אותה יצר, על פי הסברה, האנס הולביין.
זיקתו לארץ הקודש > מפות ארץ הקודש שצייר > מפת ירושלים

מפת ירושלים, שצייר סבסטיאן מינסטר, מופיעה בליווי טקסטים בלטינית ובעברית ובשינויים קלים, במהדורות השונות של הספר קוסמוגרפיה. גם במפה זו, ממוקם המערב בחלקה העליון. כותרת המפה מצביעה על העיר ירושלים, אזור יהודה והקולוניה הטורקית. ירושלים מופיעה מוקפת בחומה, אותה בנה בן דורו של סבסטיאן מינסטר, סולימאן הראשון, שהיה סולטאן האימפריה העות'מאנית בין השנים 1520 –1566. במפה מצוינים חלק משמות שערי חומת ירושלים: שער הרחמים הנקרא בלטינית Aurea Porta ושער האריות המופיע בשם Rot Port (השער האדום). בין החומות מצוירים מגדל דוד ומסגד עומר, המצוין בשם מקדש שלמה. ברקע מופיעים הר ציון והר הזיתים.
סבסטיאן מינסטר תיאר תיאור דמיוני של ירושלים בימי תהילתה, שיש לה קשר מועט לטופוגרפיה הממשית שלה. הוא התבסס בעיקר על כתבי הקודש ועל עבודותיו של יוספוס פלאביוס. סבסטיאן מינסטר בחר לצרף לצד תמונת מפת ירושלים, טקסט הלקוח מהברית החדשה, המפאר את סגולותיה:
ותפארת ביד ה' וצניף מלוכה בכף אלוהים לה יקרא דרושה עיר, היא כסא ה' והיא תהילה בארץ, היא העיר אשר בחר בה ה' והיתה השכינה בתוכה ועל כן היא במה מהוללה ואין המצא עיר כמוה ומי ראה עיר כמוה בכל הארץ...
בספר ישעיהו, פרק ס"ב, מופיעים הפסוקים המקוריים, ג' ו-י"ב, מהם שאובה הפתיחה של הטקסט:
וְהָיִית עֲטֶרֶת תִּפְאֶרֶת, בְּיַד-ה'; וּצְנִיף מְלוּכָה, בְּכַף-אֱלֹהָיִךְ
וְקָרְאוּ לָהֶם עַם-הַקֹּדֶשׁ, גְּאוּלֵי ה'; וְלָךְ יִקָּרֵא דְרוּשָׁה, עִיר לֹא נֶעֱזָבָה
זיקתו לארץ הקודש > מפות ארץ הקודש שצייר > חורבן סדום ועכו

בספרו קוסמוגרפיה מתייחס סבסטיאן מינסטר לסיפור המקראי של חורבן סדום, כפי שהוא מופיע בספר בראשית, פרק י"ט:
וַ-ה' הִמְטִיר עַל סְדֹם וְעַל עֲמֹרָה, גָּפְרִית וָאֵשׁ, מֵאֵת ה' מִן הַשָּׁמָיִם. וַיַּהֲפֹךְ אֶת הֶעָרִים הָאֵל וְאֵת כָּל הַכִּכָּר וְאֵת כָּל יֹשְׁבֵי הֶעָרִים וְצֶמַח הָאֲדָמָה. וַתַּבֵּט אִשְׁתּוֹ מֵאַחֲרָיו, וַתְּהִי נְצִיב מֶלַח. וַיַּשְׁכֵּם אַבְרָהָם בַּבֹּקֶר, אֶל הַמָּקוֹם, אֲשֶׁר עָמַד שָׁם אֶת פְּנֵי ה'. וַיַּשְׁקֵף עַל פְּנֵי סְדֹם וַעֲמֹרָה וְעַל כָּל פְּנֵי אֶרֶץ הַכִּכָּר, וַיַּרְא וְהִנֵּה עָלָה קִיטֹר הָאָרֶץ כְּקִיטֹר הַכִּבְשָׁן.
סבסטיאן מינסטר הקדיש עמוד בספרו קוסמוגרפיה לעיר עכו, בליווי טקסט ומפה. בכותרת המפה מצוין שמה העתיק של עכו, פתולמאיס.
חורבן סדום, סבסטיאן מינסטר, מתוך קוסמוגרפיה, 1564
עכו או פתולמאיס, גרסה מאוחרת, צבועה ביד, סבסטיאן מינסטר
טקסט אודות ירושלים ומפה של עכו בצד שמאל, מתוך הספר קוסמוגרפיה
גלריית פורטרטים

סבסטיאן מינסטר היה מושא להנצחה במספר טכניקות שונות:
חיתוך עץ מבית ספרו של האנס הולביין הבן, קוסמוגרפיה, 1628
פסל של סבסטיאן מינסטר בחזית הקתדרלה של כנסיית זנקט רמיגיוס באינגלהיים
פורטרט של סבסטיאן מינסטר, שצויר מחדש על ידי רובנס, על פי יצירתו של הצייר הפלמי יוס ואן קלווה (Joos van Cleve), בשנת 1528. הפורטרט מוצג כיום במוזיאון הפראדו במדריד
ספריו > מספריו בתחום השפה העברית > רשימה חלקית מעבודותיו שהוקדשו ללימוד הדקדוק והשפה העברית

Salomonis proverbia, "משלי שלמה", נכתב במקור על ידי פליקאן קונארד, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1520
Dictionarium Hebraicum, "ספר השרשים עם נגזרים", סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1523.
Institutiones grammatica in Hebraicam linguam , "מלאכת הדקדוק", סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1524.
Grammatica Hebraica absolutissima, "ספר הדקדוק", אליהו בחור וסבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1525.
Sapientis logica, "מילות הגיון" מאת הרמב"ם, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Dictionarium Chaldaicum, "ערוך" – לקסיקון ארמי לטיני, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Kalendarium Hebraicum, "חוכמת המזלות", טקסטים בעברית ובלטינית, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Capitula cantici, אליהו בחור, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Chaldaica grammatica, סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Dictionarium trilingue, "שילוש לשונות" – מילון ב-3 שפות: לטינית, יוונית ועברית, 1530.
Grammatica, "מהלך שבילי הדעת" – רבי משה קמחי, פרשנויות: אליהו בחור וסבסטיאן מינסטר, בזל, 1531.
Hebraica Biblia, תרגום התנ"ך מעברית ללטינית, בזל, 1534–1535.
Accentuum Hebraicum, "ספר הטעמים וספר מסורת המסורה", אליהו בחור, היינריך פטרי, בזל, 1539.
Opus grammaticum consummatum, "מלאכת הדקדוק השלם", בזל, 1542 – כולל תרגום עברי לספר טוביה.
Sēfer had-diqdûq: Item Institutio elementalis ספר הדקדוק, אליהו בחור, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1552.
קיצור סמ"ג, מינסטר תרגם את הספר ופרסמו בבזל 1732, לדעת ראובן אליצור מינסטר הוא לא רק מתרגם אלא כותב.
ספריו > מספריו בתחום האסטרונומיה

De radio astronomico et geometrico liber / Rainer Gemma Frisius; Johann Spangenberg; Sebastian Münster. - Lutetiae, 1558
Organa planetarum - Basileae, 1536*
Die Planetentafeln - Zürich
ספריו > מספריו בתחום ההיטלים הגנומוניים – Gnomonica

Erklerung des newen Instruments der Sunnen, Oppenheim 1528
Erklerung des newen Instruments über den Mon, Worms 1529
Compositio horologiorum, 1531
Compositio horologiorum, in plano, muro, truncis, anuto, concavo, cylindro et quadrantibus. - Basileae, 1531
Horologiographia, 1533
Cánones super novum instrumentum luminarium, 1534
Organum Uranicum, 1536
Fürmalung und künstlich beschreibung der Horologien, 1537
ספריו > מספריו בתחום הקרטוגרפיה

Weltkarte und Erklärung ders. (Typi cosmographici et declaratio et usus), in: Simon Grynäus, Novus orbis, 1532
Mappa Europae, 1536
Cosmographia universalis 1544
ראו גם

יוהנס רויכלין
מרטין לותר
קיצור סמ"ג
לקריאה נוספת

Karl Heinz Burmeister: Sebastian Münster - Versuch eines biographischen Gesamtbildes. Basler Beiträge zur Geschichtswissenschaft, Band 91, Basel und Stuttgart 1963 und 1969.
Karl Heinz Burmeister: Sebastian Münster - Eine Bibliographie. Wiesbaden 1964.
Hans Georg Wehrens: Freiburg in der „Cosmographia“ von Sebastian Münster (1549); in Freiburg im Breisgau 1504 - 1803, Holzschnitte und Kupferstiche. Verlag Herder, Freiburg 2004, S. 34 ff. ISBN 3-451-20633-1.
Günther Wessel: Von einem, der daheim blieb, die Welt zu entdecken - Die Cosmographia des Sebastian Münster oder Wie man sich vor 500 Jahren die Welt vorstellte. Campus Verlag, Frankfurt 2004, ISBN 3-593-37198-7.
Matthew Adam Mclesn: The Cosmographia of Sebastian Münster: describing the world in the Reformation, published by Ashgate Publishing ltd, Hampshire, England.
טוביה אברמסון

טוביה אברמסון בחוות כנרת - סביבות 1922
קברו של טוביה אברמסון בחלקת השומר בבית הקברות בכפר גלעדי
קברה של דבורה אברמסון בחלקת השומר בבית הקברות בכפר גלעדי
טוביה אברמסון (1901 - יוני 1940) היה ממתנדבי הגדודים העבריים, חבר גדוד העבודה, מאנשי ארגון השומר וחבר בארגון הקיבוץ. פעיל בהעפלה ובייצור נשק לא חוקי.
ביוגרפיה

טוביה אברמסון נולד ב-1901 בעיירה אקרמן שבבסרביה להוריו משה אברמסון וחנה רות לבית הוכברג. ב-1905 עלתה המשפחה ארצה והתיישבה בראשון לציון שם למד אברמסון ב"חדר". ב-1908 עברה המשפחה לחוות כנרת ואברמסון עבד כשואב מים מהירדן וכשהתבגר עבד כפועל בחווה. בתקופת התיכון למד בבית הספר החקלאי במקווה ישראל. עם סיום לימודיו, בתקופת מלחמת העולם הראשונה התנדב לגדודים העבריים ושירת בגדוד 40. כמו רבים ממתנדבי היישוב ניצל אברמסון את תקופת שירותו כדי להשיג נשק לטובת ארגון ההגנה. עם סיום המלחמה פורקו הגדודים ואברמסון הצטרף לגדוד העבודה במסגרתו עבד ב-1920 בשיקום תל חי וכפר גלעדי (לאחר מאורעות תל חי) שם הצטרף לארגון החשאי הקיבוץ. לאחר שעזב את הגליל עבר לחיפה שם עבד בנמל חיפה כמכונאי בסירת מנוע שהעבירה ארצה עולים ונשק בלתי חוקיים. בהמשך עבד במפעל "חרושת העמק" שם ייצרו נשק במסווה של תיקון מכונות חקלאיות. ב-1933 גויסו האחים טוביה ויעקב אברמסון, כמכונאים, לסייע בבניין מטוסים קלים במועדון התעופה "הגמל המעופף" בתל אביב.
בשנת 1940 נפצע אברמסון בהתפוצצות גז במכון המים של נחלת יהודה ולאחר זמן נפטר מפצעיו בתל אביב. הובא למנוחות בחלקת "השומר" בבית הקברות בכפר גלעדי.
משפחתו

לטוביה אברמסון היו 7 אחים ואחיות. אחותו צביה נישאה לשומר יוסף חריט והאחות פסיה נישאה לשומר מאיר ספקטור.
אברמסון נישא לדבורה למיסוב. לזוג נולדו 2 ילדים: משה ורות (שנישאה למאיר הר-ציון).
לקריאה נוספת

דן חריט, אברמסון - בית השורשים, הוצאת "מערכת" קיבוץ דליה, 2009
שאול דגן, ראשונים באום-ג'וני האברמסונים, הוצאה עצמית, 1986
ספר השומר - יוסף חריט על טוביה אברמסון 440–442, הוצאת דביר, 1957
הערות שוליים

↑  הגדוד ה-40 היה "הגדוד הארצישראלי" של הלגיון העברי ופיקד עליו הקולונל היהודי מרגולין
↑  יחד עם טוביה שירת בגדודים גם אחיו יעקב
↑  מת מפצעיו טוביה אברמזון, הצופה, 21 ביוני 1940
↑  דן חריט הוא נכדו של משה אברמסון
אבישי פלטק

אבישי פלטק (נולד ב-1975 בקיבוץ נחשונים) הוא אמן וצייר ישראלי העובד בציור, רישום, הדפס וידאו. בעבודותיו עוסק פלטק בנוף המקומי.
ביוגרפיה

אבישי פלטק נולד וגדל בקיבוץ נחשונים. את השכלתו התיכונית רכש במוסד החינוכי רמות חפר בקיבוץ מעברות ולאחר מכן במרכז המשותף לאמנות בגבעת חביבה.
ביוגרפיה > השכלה

את התואר הראשון שלו רכש פלטק מבצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, בשנת 2003. במהלך לימודיו, ב-2002, נסע ללונדון, והשלים שנה של לימודי אמנות בסנטרל סיינט מרטיס קולג' (Central Saint Martins of Art & Design). את לימודי ההמשך שלו סיים ב-2014, במדרשה, המכללה האקדמית בית ברל.
במקביל להשכלתו האמנותית, סיים פלטק שנתיים של לימודי הכשרה להוראת יוגה ויג'ננה בהדרכתה של נגה ברקאי, במסגרת מכון וינגייט בשיתוף עם המרכז ללימודי ספורט של אוניברסיטת תל אביב (2009).
אמנות > ציור

שני כלים מרכזיים בעבודתו של פלטק הם הגוף והציור. הגוף הוא הכלי שבאמצעותו פלטק חווה, בוחן ובודק שאלות מהותיות בנוגע למערכי כוחות, כמו גם המשגות של מקומיות ושייכות. מכיוון שמושאיו של פלטק נמצאים על פי רוב במרחבים הפתוחים - פעולות השיטוט, ההתבוננות והשהייה מקבלות חלק מהותי בפרקטיקה האמנותית של האמן. כמו כן, מצבים שונים של תאורה טבעית ומלאכותית ממלאים תפקיד מפתח בעבודותיו המציגות על פי רוב מצבי תאורה מוקצנים כגון חשיכת הלילה, שעות בין הערביים, ושלל כלי תאורה מלאכותיים הכוללים פנסי רחוב, תאורת פלאש ומצלמות ציד ומעקב.
שפת הציור של פלטק נאה בין הפשטה, פיגורציה וסוריאליזם, באמצעותם מחפש להתעלות מעבר למציאות רוויית יחסי ניצול (בין האדם לטבע, ובין האדם לאדם) ומחפש אופקים חדשים לקיום, מחשבה, ופנטזיה המתאפשרים באמצעות החומר והדימוי.
כך בתערוכת היחיד שלו בגלריה מאיה, תל אביב, "מזרח תיכון חדש לאללה" 2023, כוללת עבודות שמן גדולות ממדים של צמח הצבר שנוצרו בעקבות סיוריו בשטחים בהם התקיימו כפרים פלסטיניים שהוחרבו בשנת 1948. "הצברים, שנותרו על כנם, למרות חלוף הזמן והשינויים הדרמטיים בנוף, הפכו למעין אנדרטאות טבעיות המספרות סיפור שהזמן ניסה למחוק." כותבת האוצרת הדסה כהן. "התערוכה מתבוננת בצבר בעין הציור העכשווי הנוגע בהומור ובהיסטוריה מקומית. הצבר עולה בעבודותיו של פלטק כצמח מוכר וזר בו-זמנית, קרקע פורה לאינסוף צורות, יצורים ואמיתות, המשקפות את הקיום וההיסטוריה בארץ. בתערוכה, הצמח מופיע כמוטציה מקומית הנאבקת בין החיים למוות.... באמצעות ציור שופע ומרדני, מתריס ומסויט לפרקים, מוצג הצבר בשיא יבולו בעוד תהליך הגסיסה נותן בו אותותיו, מאיים לבלוע אותו בשלמותו. עדות ליד-האדם ההרסנית שאינה יודעת שובע."
פלטק מבקש להציג את מושאיו כפריטים, כבעלי ייחוד ואפיון פרטי משלהם. גוף עבודתו לאורך השנים כולל ציורים של מני חיות בר הנתפסו בעיני מצלמות מעקב ("שער הגיא" 2019), צמחים שנלכדו בפלאש המצלמה ("זוהרים", 2012–2024) וסידרה מקיפה של צמח הצבר בדיו ("סברה", 2022).
אמנות > וידאו

בעבודות הווידאו שלו פלטק מופיע עצמו, כשהוא מחפש להפוך את גופו לכלי, לקנווס ולחלק מהנוף. כך למשל, ב"מגדלי מים", עבודה מ-2017: "פלטק מנסה לפצח בגופו, באמצעות מדיום הווידאו, כיצד יוכל לתת משמעות אישית ועכשווית למגדלי המים, שאיבדו את הפונקציונליות שלהם במהלך השנים, עם בניית המוביל הארצי, והפכו ממבנים מרכזיים שסימלו עוצמה, ושסביבם התנהלו חיי היומיום, ללא יותר מאנדרטאות אידאולוגיה וזיכרון."
אמנות > תערוכות יחיד נבחרות

2024 'מזרח תיכון חדש לאללה', גלריה מאיה, תל אביב-יפו
2021 ׳קבורת שמיים׳, חולית, תל אביב- יפו
2019 ׳זחל׳ תערוכה משותפת עם משה גרשון, גלריה חנינא, תל אביב-יפו
2019 ׳שער הגיא׳, גלריה יפו 97, ירושלים
2018 ׳Attending׳, גלריה הקיבוץ, תל אביב-יפו
2018 ׳רגלי ההר׳, תערוכה משותפת עם נאוה פרנקל, הגלריה בבארי
2017 'קו המים', גלריה דנה לאמנות, יד מרדכי
2016 ׳משמרת לילה׳, הגלריה השיתופית, קיבוץ כברי
2015 'life', בית תמי ,תל אביב-יפו
2011 'It Takes Two to Know One', המרכז לאמנויות, גבעת חביבה
2010 'וילה בג'ונגל', גלריה אלפרד, תל אביב - יפו
אמנות > תערוכות קבוצתיות נבחרות

2024 'התאספות', זומו - המוזיאון שבדרך, שער הנגב
2024 ׳7 באוקטובר׳, אנו - מוזיאון העם היהודי, תל אביב-יפו
2024 ׳קרוב׳, הגלריה השיתופית, קיבוץ כברי
2024 ׳דנה שמה׳, גלריה יד מרדכי לאמנות מתארחת, גלריה קרן בר גיל, רמת השרון
2024 ׳מאחורי המסכה׳, ביאנלת האביב, מוזיאון יהדות איטליה, ירושלים
2023 ׳אלם׳, בית הבאר, תל אביב- יפו
2023 ׳מרחב בלתי צפוי׳, המרכז לאמנות עכשווית, ערד
2022 ׳זומו נהריה׳, זומו - המוזיאון שבדרך, נהריה
2020 ׳תקלה טבעית׳, הגלריה של בי״ס מוסררה, ירושלים
2020 'מי תהום', הגלריה העירונית החדשה לאמנות עכשווית, רמת השרון
2019 'רשמים', הביאנלה הארצית השביעית לרישום, סדנת ההדפס ירושלים
2018 ׳מנורת לילה׳, פסטיבל אמנות, תל אביב - יפו
2017 'מתחת לפנס׳ פסטיבל אמנות, גבעת חביבה
2016 ׳איתקה׳, הגלריה לאמנות ישראלית, המכון לאמנות, מכללת אורנים
2014 ׳תערוכת בוגרים׳ התכנית ללימודי המשך באמנות, הירקון 19, תל אביב - יפו
2014 'הם מציירים פרחים', סלון יפו לאמנות, נמל יפו
2013 'מי שמבקר או דוחה את המשחק, כבר נכנס למשחק', החללית בירקון 70, תל אביב - יפו
2013 'גלריה חיה או מתה', הגלריה העירונית כפר סבא, כפר סבא
2012 'שעת הקסם', מוזיאון אשדוד לאמנות, אשדוד
2012 'שוקראן', גלריה שלוש, תל אביב - יפו
2011 'צבע טרי',היריד לאמנות עכשווית, תל אביב - יפו
2008 'רשמים', הביאנלה הארצית השלישית לרישום, בית האמנים ירושלים, ירושלים
אמנות > אוצרות

2022 ׳תעשייה קלה׳, רבנו חננאל 14, במסגרת אירועי אוהבים אמנות עושים אמנות, תל אביב - יפו
2021 ׳מטר מרובע׳, מזא״ה 9, תל אביב - יפו
2020 ׳ארחי פרחי ומרא דאתרא׳ (קבוצתית), אטלייה שמי, קיבוץ כברי
2020 אביטל כנעני ׳בעל גוף׳, גלריה ׳מאיה׳, תל אביב - יפו
2017 ׳לאורך הקו - כשרישום מדבר בשפה פיסולית׳ (קבוצתית), אטלייה שמי, קיבוץ כברי
אמנות > פרסים

2024 קרן רבינוביץ לאמנויות, תל אביב-יפו
2024 מפעל הפיס לתרבות ואמנות, תמיכה בהוצאת ספר אמן
2022 קרן רבינוביץ לאמנויות, תל אביב-יפו
2021 הקרן ליוצרים עצמאיים, משרד התרבות והספורט
2020 מלגת Art-Lane בעבור קיום תערוכה
2016 תוכנית לפיתוח מקצועי, Asylum Arts, ארטפורט
2003 פרס הרמן שטרוק להדפס, בצלאל, האקדמיה לאמנות ועיצוב
2002-2004 מלגת שרת, קרן אמריקה-ישראל
2001-2002 מלגת הצטיינות, בצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב
1999-200 מלגת הצטיינות, בצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב
פעילות נוספת

בשנת 2003, הוא הקים את בית הספר לציור "Good Enough Painting". בית הספר ממוקם בתל אביב ומציע שיעורי ציור, הרצאות ומפגשי אמן לאוכלוסייה הרחבה, כמו גם ריטריטים לציור בישראל ומחוצה לה במקומות כמו טוסקנה וונציה.
החל משנת 2005 פלטק משמש כמרצה מן המניין בשנקר, המכללה האקדמית להנדסה, עיצוב ואמנות, וברבות השנים העביר קורסים מגוונים בעיצוב, רישום והדפס. בשנת 2022-23 הרצה במחלקה לאמנות בביס מנשר לאמנות.
לאורך השנים צבר פלטק ידע ומומחיות רבים בתחום ההדפס, הן כאמן והן כמורה. בעת לימודיו הוא זכה בפרק הרמן שטרוק להדפס, ובין היתר הוזמן בשנת 2023-4 כאמן אורח לפתח עבודות חדשות בעבור סדנת ההדפס ירושלים.
אבישי הוא בן זוגה של האמנית אביטל כנעני ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  מזרח תיכון חדש לאללה, באתר ערב רב Erev Rav, ‏2024-12-11
↑  "שער הגיא" 2019
↑  "זוהרים", 2012–2024
↑  "סברה", 2022
↑  מגדלי מים
↑  המלצת השבוע: "קו המים" של אבישי פלטק, באתר ערב רב Erev Rav
↑  פלטק, אבישי – סדנת ההדפס ירושלים
↑  אסי חיים, "היו לנו חיים כפולים. גרנו קו ראשון לחיזבאללה ועבדנו בת"א", באתר ynet, 4 בינואר 2025
אבישי פלטק, ענאבה, דיו על בד, 2022, צילום - אלעד שריג
אבישי פלטק, מזרח תיכון חדש לאללה, שמן על בד, 2023, צילום - אלעד שריג
אבישי פלטק, מפלצת ענאבה, 2023, צילום-אלעד שריג
אבישי פלטק, לילה בקיבוץ, לבארי, 2016
אבישי פלטק, לילה בקיבוץ, לכפר עזה, 2018
אבישי פלטק, תן, שמן על בד, 2016
אבישי פלטק, צבי ארץ ישראלי, שמן על בד, 2016
פאלק שלזינגר

| --- | --- |

ישיבת רופאים ב"שערי צדק" - ד"ר שלזינגר נראה במרכז
 לידה:  4 בנובמבר 1895 י"ז חשוון ה'תרנ"ו המבורג, גרמניה
 פטירה:  28 באוגוסט 1968 (בגיל 72) ד' אלול ה'תשכ"ו ירושלים
 לאום:  יהודי
 תאריך עלייה:  1933, תרצ"ג
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת המבורג
 התמחות:  רפואה פנימית
 תפקידים:  מנכ"ל, מנהל רפואי
 מחלקות ובתי חולים:  מרכז-רפואי חרדי ברלין, שערי-צדק
 הנצחה:  המכון לחקר הרפואה ע"פ התורה - ע"ש ד"ר פאלק שלזינגר
 צאצאים:  מאיר שלזינגר 
 
אברהם יהושע פאלק שלזינגר (4 בנובמבר 1895, י"ז חשוון ה'תרנ"ו – 28 באוגוסט 1968, ד' אלול ה'תשכ"ו). היה ד"ר - רופא חרדי, מנכ"ל ומנהל רפואי במרכז הרפואי שערי צדק.
ביוגרפיה

שלזינגר נולד בהמבורג שבגרמניה לרב אליעזר ליפמן שלזינגר, בנו של הרב אליקים געצל שלזינגר, איש האסכולה הנאו-אורתודוקסית מיסודו של הרב שמשון בן רפאל הירש. למד רפואה באוניברסיטת המבורג. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כרופא בחיל הרפואה של הצבא הגרמני. לאחר המלחמה עבד בבית חולים בברלין וב-1923 פתח בעיר באופן פרטי את המרכז-הרפואי החרדי. במקביל עסק בפעילות ציבורית באגודת ישראל בגרמניה, בקהילת "עדת ישראל" בברלין ולטובת המרכז-הרפואי שערי צדק.
ביוגרפיה > בישראל

ד"ר שלזינגר עלה לישראל ב-1933 והתיישב בירושלים. היה לעוזרו של ד"ר משה וולך, מנהל בית החולים שערי צדק, ושימש בבית החולים כרופא לרפואה פנימית. עסק גם בפרקטיקה פרטית. בירושלים היה שותף גם להקמת ישיבת קול תורה יחד עם אחיו, הרב יחיאל מיכל שלזינגר, וכן היה שותף להקמת בית הכנסת חורב ורשת החינוך חורב.
ב-1947 מונה שלזינגר במקומו של וולך למנהל בית החולים ולרופא הראשי בו. שימש בתפקיד זה עד פטירתו ב-1968. בימי כהונתו גדל והתפתח בית החולים ועמד במבחן הטיפול בפצועי הקרבות בירושלים במלחמת העצמאות וכן במלחמת ששת הימים.
שלזינגר הביא את בית החולים לידי פיתוח מואץ, פתח מעבדה כללית, פיתח את בית הספר לאחיות, פתח מעבדות שונות כולל אימונולוגיות, אנדוקרינולוגית, ביוכימית, ואלקטרו-אנצפלוגרפית, הספיק לסיים את התוכנית למכון פתולוגי מודרני ומינה את המנהלת הראשונה. כמו כן הוסיף מספר מחלקות: ילדים, עיניים, אורתופדיה, ויחידה לטיפול נמרץ לב.
שלזינגר תואר כחלוץ בתחום האתיקה הרפואית המבוססת על ההלכה. בשנת 1966, עוד בימי חייו נקרא על שמו המכון לחקר הרפואה על פי התורה, שנוסד בבית החולים אותו ניהל.
חיים אישים

ד"ר שלזינגר היה נשוי לחנה, לבית מונק. ולהם שבעה ילדים, ביניהם:
בתו אסתר, הייתה נשואה עד לפטירתה לפרופ' ישראל אומן.
אחר פטירת הבת אסתר, נישאה בשנת 2005 בתו הגדולה בתיה כהן לפרופ' אומן.
ראש ישיבת שעלבים הרב מאיר שלזינגר.
המשפטנית פרופ' רות קנאי.
הערות שוליים

↑  שערי צדק, דבר, 2 באוקטובר 1964.
↑  "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: שלזינגר, אברהם, עמוד 415
↑  מנהלי שערי צדק לדורותיו, באתר של המרכז הרפואי שערי צדק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307381205171  ISNI: 0000 0000 6906 6818  VIAF: 97592550   WorldCat (עם VIAF): 97592550