stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבוע חום
שימור

אוכלוסיית הצבוע החום מוערכת ב-5,000 עד 8,000 פרטים, ונשקפת לו סכנה בשל יחסם השלילי של התושבים המקומיים, הרואים בו סכנה למקנה, אף על פי שמקרי טריפה על ידי צבועים חומים הם נדירים יחסית. הרעלות ומלכודות גרמו במשך השנים לדילול האוכלוסייה, כמו גם התפשטות החקלאות, המצמצמת את שטחי הצבועים וכופה עליהם מגע תכוף יותר עם האדם. עם זאת, יכולת ההסתגלות המהירה של הצבוע החום ושרידותו באזורים חקלאיים נותנת תקווה למאמצי השימור. כיום הוא מוגדר כקרוב לסיכון על ידי ארגון IUCN.
הערות שוליים

↑  צבוע חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Chapter 4: Rich Man's Table from David MacDonald’s The Velvet Claw BBC books, 1992
↑  Walker's carnivores of the world by Ronald M. Nowak, published by JHU Press, 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553759005171  NKC: ph451647 
צבוע חום ליד בור מים בדרום אפריקה.
צבי ג'וריני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1885 סורוקה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 בינואר 1960 (בגיל 75 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  אופרה 
 
צבי ג'וריני (בּוֹגוֹמוֹלְני) (1885, סורוקה, בסרביה, רוסיה – 24 בינואר 1960, תל אביב) היה זמר אופרה ישראלי.
ביוגרפיה

צבי הירש (הרשל) בן מוניש בוגומולני נולד בעיירה סורוקה שבבסרביה, רוסיה. בנעוריו עזב את עיירתו ונסע ללמוד זמרה וקומפוזיציה בקונסרבטוריון. שירת בצבא כמורה לזמרה ומנצח על תזמורת צבאית. במלחמת העולם השנייה נסע לאיטליה להמשיך בלימודי זמרה. באיטליה החל להופיע עם גדולי הזמרים דאז, ואימץ לעצמו את שם הבמה "ג'וריני". לאחר מכן היה לזמר באופרה הממלכתית של רומניה (אנ') שבבוקרשט.
ב-1923 ביטל חוזה הופעות באופרה הממלכתית בעקבות פנייתם של אנשי הבמה מהיישוב מרדכי גולינקין ומרים ברנשטיין-כהן לבוא לארץ ישראל ולהשתתף בהקמת האופרה הארצישראלית. הוא עלה ארצה והיה למעמודי התווך של האופרה של גולינקין, הן כסולן והן כמנהל הסטודיו שליד האופרה, שהכין את הזמרים הארצישראליים.
ב-1927 נסע לסיבוב בערי ארצות הברית וליווה את שליחי המוסדות הלאומיים. הופיע מעל במות האופרות הגדולות באירופה ובדרום אפריקה.
ג'וריני חיבר שירים ולחנים שהושרו בפי זמרים והועלו על גבי תקליטים.
בשנותיו האחרונות שקד על מחקר וחיבור לחנים לפי מקור הזמר הישראלי העממי, שנותרו בכתובים.
התגורר ברחוב אדוארד ברנשטיין 11 בתל אביב.
תואר כ"איש נלבב, בעל שיחה נעימה ומתובלת הומור עסיסי ועממי".
צבי ג'וריני נפטר בינואר 1960, בגיל 74.
נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הותיר את אשתו פרימה ואת בנו היחיד, גדעון ג'וריני, ומשפחתו.
אלמנתו פְּרומָה נפטרה ב-1976. בנו גדעון (שהיה המושל הצבאי של יריחו לאחר מלחמת ששת הימים) נפטר ב-1992.
הערות שוליים

1 2 3  צבי ג'וריני באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
1 2  בבית המשפט המחוזי בתל-אביב–יפו, דבר, 19 במאי 1960.
↑  דוד ויניצקי, ביסארביה היהודית במערכותיה בין שתי מלחמות העולם: 1914–1940, כרך ב, ירושלים: הספרייה הציונית, תשל"ג, עמ' 596.
↑  ג. ש–ה, לזכר נעדרים: צבי ג'וריני, דבר, טור 1, 22 בפברואר 1960.
↑  צבי ג'וריני, דבר, מודעת אבל, 26 בינואר 1960.
↑  פרימה גוריני באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604230205171  VIAF: 316604678   WorldCat (עם VIAF): 316604678
פרידריך פון דר היידטה

| --- | --- |

פרידריך פון דר היידטה
 לידה:  30 במרץ 1907 מינכן, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 נהרג:  7 ביולי 1994 (בגיל 87) לנדסהוט, גרמניה גרמניה
 מדינה:  גרמניה, אוסטריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אינסברוק 
 צאצאים:  Rudolf-Konrad Graf von Montgelas 
 השתייכות:  רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית   גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 תקופת הפעילות:  1925–1945   1957 – 1967
 דרגה:   אוברסט לוטננט (ורמאכט)    בריגדה-גנרל (בונדסוור)
 תפקידים בשירות
 מפקד רגימנט הצנחנים ה-6
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
פרידריך פון דר היידטה (בגרמנית: Friedrich von der Heydte;‏ 30 במרץ 1907 – 7 ביולי 1994) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות צנחנים במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היה גנרל בבונדסוור.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון דר היידטה נולד ב-30 במרץ 1907 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1925 התגייס פון דר היידטה לרייכסווהר, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-19, ובשנת 1926 הועבר לרגימנט הפרשים ה-18. בשנת 1927 החל פון דר היידטה בלימודי משפטים באוניברסיטת וינה, ולאחר מכן באוניברסיטת גראץ. לאחר מכן מילא תפקידים שונים בוורמאכט, וביולי 1939 מונה לקצין מטה במשרד המלחמה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-15 בינואר 1940 מונה פון דר היידטה לקצין מטה בדיוויזיה ה-246, וב-1 במרץ אותה שנה הועלה לדרגת האופטמן. לאחר המערכה על צרפת התנדב פון דר היידטה לצנחנים, ומונה למפקד פלוגה ברגימנט הצנחנים ה-3. בפברואר 1941 מונה למפקד הגדוד ה-1 של הרגימנט, ופיקד עליו במהלך הקרב על כרתים. עבור פעולותיו בכיבוש נמל חאניה, הוענק לו ב-9 ביולי 1941 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. מאוקטובר 1941 הוא נלחם עם גדודו ברוסיה, וב-9 במרץ 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. במרץ 1942 הועבר פון דר היידטה לאפריקה כחלק מחטיבת הצנחנים ראמקה, שם השתתף בקרב אל עלמיין. בתחילת 1943 חלה פון דר היידטה באורח קשה, והוטס לברלין לצורך טיפול. ב-1 במרץ 1943 מונה לקצין אג"ם בדיוויזיית הצנחנים ה-2, ובספטמבר אותה שנה נפצע קשה בהתרסקות מטוס, במהלך טיסת סיור מעל האי אלבה. לאחר החלמתו מונה ב-1 בפברואר 1944 למפקד רגימנט הצנחנים ה-6, ולחם עמו במהלך המערכה בנורמנדי. עבור הישגיו בהגנה על תעלת-אלברט בבלגיה, הוענק לו ב-30 בספטמבר 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובסוף אוקטובר 1944 מונה פון דר היידטה על הקמת "בית הספר ללחימה של כוחות הצנחנים". במהלך הקרב על הבליטה פיקד פון דר היידטה על מבצע "שטסר" (Stösser, "נץ"), שכלל הצנחה של כוח צנחנים שכלל כ-800 איש, באזור צומת באראק מישל מצפון למאלמדי, במטרה לעכב את הגעתן של יחידות תגבורת אמריקאיות אל החזית מצפון. הכוח נועד להשתלט על הצומת, ששכן באזור הררי והיווה מעבר הכרחי על אחד מצירי התנועה המרכזיים שהובילו מהארדנים לכיוון ליאז', ולהחזיק בה במשך כיממה עד להגעת ראשי החץ המשוריינים של זפ דיטריך. אולם יחידתו לא הצליחה למלא את תפקידה והשפעתה על המבצע הייתה כמעט מבוטלת. היחידה הוצנחה בלילה בשטחי העורף של האמריקאים, ונתפזרה מחמת אש נ"מ כבדה עד כדי כך שלא הצליחה להתארגן. פון דר היידטה לחם עם קבוצה קטנה של לוחמיו מאחורי הקווים האמריקניים, וב-24 בדצמבר נפל בשבי האמריקני. פון דר היידטה היה חבר בקשר העשרים ביולי ורק במזל לא נתפס
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פון דר היידטה שוחרר מהשבי ביולי 1947, ובשנת 1951 מונה לפרופסור למשפט חוקתי ובינלאומי באוניברסיטת מיינץ. בשנת 1954 מונה לפרופסור למשפט בינלאומי, משפט מינהלי כללי, ומדעי המדינה באוניברסיטת וירצבורג, ובנוסף גם עמד בראש המכון למשפט צבאי באוניברסיטת וירצבורג. משנת 1956 עד 1971 הוא היה חבר של המוסד לחוק בינלאומי, ומשנת 1961 עד 1965 הוא כיהן כחבר מועצת המנהלים של המוסד הגרמני לחוק הבינלאומי. במקביל לעיסוקו האקדמי, פון דר היידטה גם טיפח קריירה צבאית בבונדסוור, ובשנת 1962 הועלה לדרגת בריגדה-גנרל (מקביל לדרגת תת-אלוף בצה"ל) במילואים. לאחר פרישתו התגורר פון דר היידטה בלנדסהוט, וב-7 ביולי 1994 מת, והוא בן 87 שנים.
הערות שוליים

↑  Rickard, Nelson john. Advance and Destroy Patton as Commander in the Bulge, The University Press of Kentucky 2011, עמ' 32
↑  ג'ון טולנד, תרגום: עמנואל לוטם, הקרב-סיפור הבליטה, 1959, עמ' 187, מסת"ב 9650503447
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276952905171  PLWABN: 9810613222605606  BIBSYS: 7045842  BnF: cb123483623 (data)  GND: 118550659  ISNI: 0000 0001 2013 1073  LCCN: n85281053  NKC: skuk0002989  NLA: 35773107  NTA: 071909621  SUDOC: 088804941  Trove: 1080596  VIAF: 85167016   WorldCat (עם VIAF): 85167016
פרשת הדיסקונטאים

פרשת הדיסקונטאים היא פרשה פלילית של הרצת מניות שנחשפה על ידי מחלקת החקירות של הרשות לניירות ערך במחצית הראשונה של 1994, במסגרתה הורשעו אנשי עסקים ונושאי משרה בבנק דיסקונט ובחברה המרכזית לניירות ערך.
אנשי החבורה הואשמו בהרצת ניירות ערך, בעיקר איגרות חוב ממשלתיות. אנשי העסקים אריה אדלר וטדי שגיא היו רוכשים איגרות חוב במכרזים של בנק ישראל, ונושאי התפקידים בדיסקונט השתמשו בחשבונות ניירות הערך שנוהלו על ידי אילנות דיסקונט ובנק דיסקונט כדי להזרים ביקושים פיקטיביים לגבי איגרות החוב, במטרה להעלות את שווי השוק שלהן באופן מלאכותי. לאחר עליית השערים, מכרו אנשי העסקים את איגרות החוב ברווח וחילקו אותו בין המעורבים.
משפטם של הדיסקונטאים היה קצר, ופסק הדין ניתן על ידי השופט המחוזי אמנון סטרשנוב ב-1 בנובמבר 1996.
עופר הלדשטיין, מנהל מערך הייעוץ של דיסקונט, נידון לשש שנות מאסר בפועל ולקנס של 4 מיליון ש"ח
דוד ויינמן, מבצע בכיר באילנות דיסקונט, נידון לארבע שנות מאסר בפועל ולקנס של מיליון ש"ח
אפרים קוצ'ינסקי, סמנכ"ל אילנות דיסקונט, נידון לשלוש שנות מאסר בפועל ולקנס של 750 אלף ש"ח
אהוד יעקב, סגן האחראי על המבצעים בבנק דיסקונט, נידון לארבע שנים וחצי מאסר בפועל ולקנס של 1.5 מיליון ש"ח
מרדכי מרקדו, האחראי על המבצעים בבורסה מטעם הבנק, נידון לשנתיים מאסר בפועל ולקנס של 300 אלף ש"ח
איש העסקים אריה אדלר, מנהל תיקים בחברה המרכזית לניירות ערך, נידון לשלוש שנים וחצי מאסר בפועל ולקנס של 1.5 מיליון ש"ח
איש העסקים טדי שגיא, הורשע על פי הודאתו לפני סיום המשפט של חבריו מדיסקונט
שנה מאוחר יותר נדחה ערעורם של ה'דיסקונטאים' לבית המשפט העליון, אם כי זה הקטין את גובה הקנסות. כל המעורבים בפרשה סיימו לרצות את עונשי המאסר שלהם. ראובן קובנט, ראש מחלקת חקירות ברשות לניירות ערך באותה עת, קיבל את אות אביר איכות השלטון מהתנועה למען איכות השלטון בישראל בשנת 1994 על פועלו בקשר לפרשה.
קורסיקאית
ראו גם

סאסארזה
ציון יחזקאל

| --- | --- |
 לידה:  ירושלים
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 עיסוק:  חזן ופייטן
 
ציון יחזקאל (יחזקאל סונה) הוא חזן ופייטן ישראלי-אמריקאי. פרסם אלבומים החל מ-1981, שכללו שירים ופיוטים בנוסח ספרדי ירושלמי. שימש כחזן בבית הכנסת של הרב עובדיה יוסף, ולאחר שהרב עובדיה יוסף קיבל עבורו הצעת חזנות מקהילות החלאבים בארצות הברית, החל לשמש שם כחזן ועבר לגור בארצות הברית.
ביוגרפיה

נולד וגדל בירושלים לאליהו ולקמירה סונה. סבו יצחק היה משורר. בגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה ושורר בשירת הבקשות בבית הכנסת בורוכוב ובבית הכנסת עדס. מורו היה החזן רבי יוסף מוצרי. בבגרותו החל לשמש כחזן בבית הכנסת הספרדי הגדול בירושלים. בשנות ה-80 הוציא שלושה אלבומים בהפקתם של האחים ראובני, לאחר מכן הוציא מספר אלבומים בהוצאת גל פז. שימש כחזן בבית הכנסת של הרב עובדיה יוסף והיה ממקורביו, בבחירות 2015 שר את אחד מהג'ינגלים של תנועת ש"ס. עבר לארצות הברית ומשמש שם כחזן בקהילות של יהודי חלב בבית הכנסת 'בית תורה'. ב-2009 הוציא אלבום בשם "חנני" והוא בשיתוף עם מקהלת חזנים אמריקאית בשם "קונקשנס".
חלק מלהיטיו הגדולים כמו "אל גליל" ו"שמח בני בחלקך" (אותם כתב אחיו החזן יצחק סונה) מבוססים על שירים של פאריד אל אטרש או על לחנים ערביים בולטים אחרים.
בנוסף לאלה, שר והקליט פיוטים בלחנים מקוריים של עזרא אהרון והרב דוד מנחם.
בנו אלי ציון גם הוא זמר שהוציא מספר סינגלים, ושר בסגנון חדשני יותר המשלב מוטיבים של מוזיקת רוק. בשנת 2008 הקים ארגון גג לחזנים דרך הרשת, שיועד לתווך בין קהילות בעולם לחזנים מכל המסורות, בתמיכתו ובעידודו של הרב עובדיה יוסף.
ב-2017 החל לכתוב טור בעיתון "הדרך".
הערות שוליים

↑  נתנאל לייפר, ‏האיש ששינה את זמירות השבת בראיון  • צפו, באתר כיכר השבת, 20 ביולי 2020
↑  אתר האחים ראובני
↑  יאיר טוקר, ‏צפו: הג'ינגל הפיוטי של ש"ס בביצוע של ציון יחזקאל, באתר כיכר השבת, 11 בפברואר 2015
↑  כיכר השבת, ‏חזן הגר"ע יוסף בסינגל חדש ● אודיו, באתר כיכר השבת, 19 באוגוסט 2009
↑  יאיר טוקר, ‏זמר חדש: אלי ציון, בנו של הפייטן ציון יחזקאל, באתר כיכר השבת, 1 במאי 2013
↑  נטע סלע, חדש באינטרנט: חזן לחגים, באתר ynet, 6 באוקטובר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283780705171
קורסה

| --- | --- |
   
 מיקומו של קורסה בקבוצת ארידנוס
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  ארידנוס
 שמות נוספים:  β בארידנוס, HD 33111
 סוג:  תת-ענק לבן
 בהירות נראית:  2.79
 סיווג ספקטרלי:  A3 IV
 עלייה ישרה:  05ʰ 07ᵐ 50.985ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏11.2″ ‏05′ ‏05°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  0.6
 מרחק:  89  שנות אור 27.29  פארסק
 רדיוס:  3.4 רדיוסי שמש
 מסה:  2 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 50 מהשמש
 טמפרטורה:  8,360 K
 מהירות סיבוב:  190 ק"מ/שנייה
 גיל:  390 מיליון שנים
 מהירות רדיאלית:  −6±0.8 קילומטר לשנייה
 היסט:  36.2456±0.3575 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.6 
 
קוּרְסָה או β בארידנוס הוא אחד הכוכבים הבולטים בקבוצת הכוכבים ארידנוס עם בהירות נראית מדרגה 2.79. מקור שמו הוא מערבית - الكرسي الجوزاء "אַל-קוּרְסִי אַל-גַ'אוּזָה", שפירושו הוא ההדום של המרכזי (אחד משמותיו של אוריון), בהתאם למיקומו ליד הרגל של אוריון. למעשה השם התייחס במקור לארבעת הכוכבים הסמוכים לריג'ל, β בארידנוס, λ בארידנוס, ψ בארידנוס ו-τ באוריון שהרכיבו את ההדום שלמרגלות אוריון, אבל השם דבק בכוכב הבהיר מביניהם. כיום הכוכב מייצג את תחילתו של הנהר ארידנוס כאשר אכרנר (α בארידנוס) מייצג את סופו.
תכונות

קורסה הוא תת-ענק לבן מסוג ספקטרלי A3 IV (לפעמים מסווג כענק לבן מסוג ספקטרלי A3 III, אבל סיווג זה לא תואם את רדיוסו ואת עוצמת הארתו), שנמצא במרחק של כ-89 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כפולה ממסת השמש, רדיוסו קרוב לפי 3.5 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-8,350 קלווין והוא מאיר בעוצמה של קרוב לפי 50 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של קורסה מוערך בכ-390 מיליון שנים והוא נמצא לקראת סיום שלב היתוך המימן בליבתו להליום, מה שיגרום להתקררות ולהתנפחות של שכבותיו החיצוניות עד שיהפוך לענק כתום. בעבר דווח שבהירותו של קורסה משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא סווג כחשוד ככוכב משתנה, אבל בשנת 1985 דווח שבהירותו עלתה באופן פתאומי בכ-3 דרגות בהירות למשך של כשעתיים לפני שחזרה לדרגתה הרגילה. לא ידוע מה גרם לשינוי החד בבהירות ואם שינויים מסוג זה צפויים לקרות שוב בעתיד.
על פי המהירות הרדיאלית והתנועה העצמית של קורסה, הוא נע במהירות שגודלה וכיוונה דומים למהירות התנועה של כוכבים רבים בסביבת מערכת השמש ובפרט לכוכבי הקבוצה הנעה של הדובה הגדולה. לעומת זה, גילו של הכוכב לא תואם לגילם של רוב חברי הקבוצה, כך שלא ברור אם הוא שייך אליה או לא.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: Cursa
1 2 3  M. L. Malagnini & C. Morossi: Accurate absolute luminosities, effective temperatures, radii, masses and surface gravities for a selected sample of field stars, Astronomy and Astrophysics Supplement Series, vol. 85, no. 3, p. 1018-9 (1990)
↑  הערך המופיע במקור שגוי עקב שימוש במרחק קטן ב-30% מהמרחק הנכון לחישוב הרדיוס מהקוטר הזוויתי. תיקון המרחק לערכו המקובל מביא לתוצאה הנוכחית.
↑  G. T. van Belle: Interferometric observations of rapidly rotating stars, The Astronomy & Astrophysics Review, Vol. 20, No. 1, article id. 51 (2012)
↑  A. Gáspár, G. H. Rieke & Z. Balog: The Collisional Evolution of Debris Disks, The Astrophysical Journal, Vol. 768, Iss. 1, article id. 25, p. 5 (2013)
↑  General Catalogue of Variable Stars: β Eridani
↑  B. E. Schaefer: Flashes from normal stars, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 337, p. 928 (1989)
↑  J. R. King, A. R. Villarreal, D. R. Soderblom, A. F. Gulliver & S. J. Adelman: Stellar Kinematic Groups. II. A Reexamination of the Membership, Activity, and Age of the Ursa Major Group, The Astronomical Journal, Vol. 125, Iss. 4, p. 1999 (2003)
פרימן ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1956 לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  19 באפריל 2022 (בגיל 65) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  5, 20
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של פורטלנד
 דראפט:  בחירה שמינית, 1978 בוסטון סלטיקס
 קבוצות כשחקן
 1978–1982 1982 1982 1984–1985 1985–1986 1986:  סן דייגו קליפרס אטלנטה הוקס יוטה ג'אז טמפה ביי ת'רילרס וושינגטון בולטס טמפה ביי ת'רילרס
פרימן ויליאמס הבן (באנגלית: .Freeman Williams Jr;‏ 15 במאי 1956 – 19 באפריל 2022) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1978–1986. ניצב במקום השני ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ליגת המכללות הבכירה, אחרי פיט מרוויץ'. ממוצעיו הכוללים לאורך 6 עונותיו בליגת ה-NBA היו 14.7 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

ויליאמס נולד וגדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובין השנים 1974–1978 למד באוניברסיטת המדינה של פורטלנד ("פורטלנד סטייט"). לאחר שקלע 16.8 נקודות למשחק בעונתו הראשונה בקבוצת האוניברסיטה, פרץ בשלוש העונות הבאות עם ממוצעים של 30.9, 38.8 ו-35.9 נקודות למשחק, בהתאמה. במהלך עונתו השלישית קלע 71 נקודות במשחק מול אוניברסיטת דרום אורגון, ובעונה העוקבת קלע 81 נקודות במשחק מול מכללת רוקי מאונטן. בסיום עונתו האחרונה בפורטלנד סטייט נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American). לאורך קריירת המכללות קלע 3,249 נקודות בסך הכול, אשר הציבו אותו במקום השני בתולדות ליגת המכללות הבכירה, אחרי פיט מרוויץ'.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1978 נבחר ויליאמס בבחירה השמינית על ידי בוסטון סלטיקס, ומיד הועבר לסן דייגו קליפרס, לצד קרמיט וושינגטון, סידני ויקס וקווין קונרט, בתמורה לנייט ארצ'יבלד, בילי נייט, מרווין בארנס ושתי בחירות דראפט עתידיות. בעונתו השנייה עם הקליפרס קלע 18.6 נקודות בממוצע למשחק, ובעונה העוקבת הוביל את קלעי הקבוצה עם 19.3 נקודות למשחק. ב-19 בינואר 1980 קלע שיא קריירה ב-NBA של 51 נקודות בהפסד קבוצתו מול פיניקס סאנס.
בינואר 1982, לאחר כ-3 וחצי עונות בסן דייגו, הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס תמורת אל ווד וצ'ארלי כריס. עד לסיום אותה עונה קלע 4.8 נקודות למשחק בלבד, כמחליפו מהספסל של דרל גריפית'.
לקראת עונת 1982/1983 הועבר עם ג'ון דרו בטרייד ליוטה ג'אז, בתמורה לרוקי דומיניק וילקינס. בשנים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם ב"טמפה ביי ת'רילרס" מליגת ה-CBA ובוושינגטון בולטס, בטרם פרש ממשחק בשנת 1986.
נפטר ב-19 באפריל 2022.
הערות שוליים

1 2  הקלעים המובילים בתולדות ליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות הקריירה של ויליאמס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ויליאמס, באתר sports-reference.com
↑  שחקן השבוע: פרימן ויליאמס, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 13 בפברואר 1978
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1978, באתר basketball-reference.com
↑  הסלטיקס והקליפרס מבצעות טרייד של שבעה שחקנים, באתר הניו יורק טיימס, 5 ביולי 1978
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הקליפרס לסאנס, באתר basketball-reference.com
↑  ויליאמס נשלח בטרייד לאטלנטה, באתר upi.com,‏ 20 בינואר 1982
↑  וילקינס נשלח בטרייד לאטלנטה, באתר הניו יורק טיימס, 4 בספטמבר 1982
פרימיטיביזם

ערך זה עוסק בזרם אמנותי ותרבותי. אם התכוונתם לזרם באנרכיזם, ראו .
ליטוגרפיה (1921) של אוטו מולר (Otto Mueller) מחברי תנועת "הגשר".
"פרימיטיביזם" (באנגלית: Primitivism) הוא זרם תרבותי, פילוסופי ואמנותי המבוסס על השקפה לפיה האיכויות המאפיינות תרבויות עתיקות או תרבויות שאינן מודרניות, עולות על אלו של החברות המערבית.
אחד הביטויים הראשונים של זרם זה ניתן למצוא ברעיון "הפרא האציל", ששוכלל על ידי הפילוסוף ז'אן-ז'אק רוסו. הפרא האציל, המנותק מן הידע והערכים של התרבות המערבית והנוצרית, מקיים על פי רוסו יחס ישיר וטבעי לטבע. מונח זה הגיע לשיא התפתחותו במהלך המאה ה-18, אולם שב והופיע בכתבים שונים גם במהלך המאה ה-19.
באמנות של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בולטת נטייה של אמנים רבים אשר אימצו שפות אמנות חוץ-מערביות (בעיקר מתוך האמנות האפריקאית).
אמני הזרם המובילים

פול גוגן בעיקר בתקופה בברטאן ובטהיטי.
פאבלו פיקאסו בתקופה האפריקאית של יצירתו בשנים 1906-1909.
אנרי מאטיס
אנרי רוסו
קונסטנטין ברנקוזי
ארנסט לודוויג קירכנר
ז'אן דובופה
ראו גם

פרימיטיביות
לקריאה נוספת

אלעזר ברקן, פרימיטיביזם - אידאולוגיה ותשוקה בתרבות המערבית, סדרת האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"א 2001.
הערות שוליים

↑  https://www.theartstory.org/movement/primitivism/
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צבוע נקוד

| צבוע נקוד |
| --- | --- |
 צבוע נקוד בקניה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: צבועיים
סוג:: צבוע נקוד
מין:: צבוע נקוד
שם מדעי
 Crocuta crocuta ‏ארקסלבן, 1777
תחום תפוצה


גור צבוע רוכב על אמו
צבוע רטוב בסרנגטי
צבוע בשמורת נגורונגורו
צבועים חוטפים טרף לאריות בדרום אפריקה
צבוע שגנב טרף מברדלס
צבוע נקוד או צבוע מנומר (שם מדעי: Crocuta crocuta) הוא מין של יונק טורף ממשפחת הצבועיים והמין היחיד בסוגו. זהו הגדול שבמיני משפחת הצבועיים והיונק בעל הלסתות העוצמתיות ביותר וכוח הנשיכה החזק ביותר, לאחר ההיפופוטם.
נקבות בוגרות של הצבוע שוקלות בדרך כלל עד 72 ק"ג והן כבדות מן הזכרים השוקלים לרוב כ-10 ק"ג פחות. אורך גופם מראשם עד זנבם 95 עד 150 ס"מ, ואורך זנבם בין 30 ל-36 ס"מ.
תפוצה

הצבוע הנקוד נפוץ בעיקר במדבריות, סוואנות, ערבות ואזורים הרריים באפריקה. הוא פחות נפוץ באזורים מיוערים ובמדבר מאשר קרוביו, הצבוע המפוספס והצבוע החום. הצבועים הנקודים אינם מתגוררים כלל בשטחי יער טרופי ויערות גשם. ריכוזם הגבוה נמצא באתיופיה ובדרום אפריקה. לפי ממצאים ארכאוזואולוגיים שהתגלו במערות רבות, היה הצבוע הנקוד מצוי גם באירופה (מתת-המין צבוע מערות שחי באקלימי קרח) ובארץ ישראל בתקופת הפליסטוקן, וככל הנראה נכחד מארץ ישראל לפני יותר מ-10,000 שנה.
הצבועים הנקודים חיים בלהקה ולרוב מגינים על שטחיהם ביחד. גודל הטריטוריה משתנה, ונע בין 40 קמ"ר אצל להקות קטנות יותר, לבין 1,000 קמ"ר אצל להקות גדולות. הם אומנם בעלי חיים טריטוריאליים, אבל מרבים לערוך מסעי ציד ארוכים אל עדרי הפרסתנים הקרובים ביותר, כדי להשיג מזון. שיטה זו תוארה כ"יוֹמְמוּת". היא מאפשרת לצבועים לחיות בצפיפות גבוהה יותר מזו שהטריטוריה של הלהקה שלהם מסוגלת לתמוך בה. הצבועים מסמנים את הטריטוריה בקולות, ובסימני ריח שמופרשים מבלוטות שנמצאות באחוריהם וברגליהם. בנוסף, הם בדרך כלל מטילים את גלליהם במרחק של לפחות 20 מטרים מהמאורה, במעין "שירותים שיתופיים" שממלאים אף הם תפקיד בסימון הטריטוריה.
מבנה פיזי

לצבוע הנקוד יש פרווה בצבע צהוב או אפור ועליה נקודות שחורות או חומות כהות. צבע פרוותם של הצעירים כהה משל הבוגרים. בפרטים זקנים הפרווה בעלת צבע בהיר וכמעט ולא ניתן להבחין בנקודות. הפרווה עצמה ממורטת ומדובללת. אורך גופם של הצבועים הנקודים מן הראש ועד לזנב נע בין 95 ל-150 סנטימטרים, וגובה הכתפיים נע בין 75 ל-85 סנטימטרים. אורך הזנב הוא בין 30 ל-36 סנטימטרים, ובסופו ציצית שיער כהה. כשני שלישים מהזנב נתמך על ידי עצם, והשליש האחרון עשוי משיער בלבד. הנקבות עולות במשקלן על הזכרים בכ-10 קילוגרם. משקל הזכרים נע בדרך כלל בין 45 ל-60 קילוגרמים, בעוד שמשקל הנקבות נע בין 55 ל-70 קילוגרמים.
הצבוע הנקוד, בעל צוואר חזק וראש גדול, ולו אוזניים מעוגלות בדומה לעכבר, בשונה משאר בני מינו. האוזניים משמשות כראדארים ויכולות לקלוט קולות ממרחק של יותר מ-60 מטרים. לסתותיו הן מהחזקות ביותר בקרב היונקים. לגבו צורה עקומה מעט, זאת בשל העובדה כי רגליו הקדמיות ארוכות מרגליו האחוריות. ברגליו יש ארבע אצבעות. אצבעותיו בעלות טפרים שאינם מתכנסים, וכריות רגליים רחבות.
נקבות הצבוע חזקות וגדולות להפליא ואיבר מינן זהה כמעט לחלוטין לזה של הזכר. בעבר נהגו לחשוב שכל הצבועים הנקודים נולדים כזכרים, ומאוחר יותר בחייהם הם משנים את מינם. כיום ידוע כי זה לא נכון, מפני שצורת העטרה שונה. הדגדגן הוא בולט ובר זקיפה כאיבר המין הזכרי. בנוסף, לנקבות שני שקים בדומה לזכר, אלא ששקים אלה מלאים ברקמות סיביות. שקי האשכים של הזכר, בשונה מאלה של הנקבה, לרוב אינם מכוסים בפרווה.
התנהגות

הצבוע הנקוד חי בלהקות שבהן 10 עד 80 פרטים. להקות גדולות חיות במקומות עשירים במים וטרף, בעוד שלהקות קטנות יותר חיות במדבריות. הלהקות נשלטות בשלטון מטריארכאלי, קרי הנקבות שולטות על הזכרים. לכל פרט יש מעמד מסוים בלהקה שאותו הוא לומד מהר. במעמד הגבוה ביותר נמצאות הנקבות, לאחריהן הגורים, ולבסוף הזכרים. כאשר גור זכר מגיע לבגרות מינית הוא עוזב את הלהקה ומצטרף ללהקה אחרת, בעוד שהנקבות נשארות בלהקה בה נולדו עד סוף ימיהן. כאשר זכרים נוספים מצטרפים ללהקה, והזכרים הזקנים יותר מתים, מעמדם של כל הזכרים עולה בהתאם. לעומת זאת, מעמדן של הנקבות נשאר יציב לאורך חייהן, וגם עובר בירושה מאם לבת. הזכרים מבלים זמן רב בפיתוח מערכות היחסים שלהם עם הנקבות. הם עוקבים אחריהן במשך ימים, שבועות ולעיתים אף חודשים ובצורה זו מתחבבים עליהן.
אף כי הם חיים בלהקות גדולות, מתאחדים כל פרטי הלהקה בשלושה מצבים: בעת הריגה, בהגנה על הטריטוריה ובמאורות הקהילתיות. לרוב, חיים פרטי הלהקה בקבוצות קטנות יותר בשטח הטריטוריה.
נקבות במעמד גבוה מתרועעות יותר עם קרובות משפחתן מאשר נקבות במעמד נמוך. סידור זה עוזר להן כשהן נלחמות בצבועים במעמד נמוך, במלחמה משותפת על מזון, נניח. כך, נקבות שמתרועעות יותר עם קרובות משפחתן מסוגלות להשיג מזון טוב יותר. בנוסף, אם ברצונן לשמור על שארית משפחתן במעמד הגבוה, הקבוצות מסייעות בכך שהן עוזרות אחת לשנייה במלחמה נגד צבועים אחרים. לבסוף, נקבות במעמד נמוך מעדיפות להתרועע עם נקבות במעמד גבוה.
הצבועים ניזונים מבשר, חי או מת, שאותו הם צדים בעצמם בכ-70% מהפעמים, אך לעיתים הם גם גוזלים מטורפים אחרים, כגון ברדלסים, נמרים, וזאבים טלואים. משום שהם חיים בלהקות, הם מסוגלים לצוד טרף גדול, כגון זברות וגנואים, ואף תאואים, ג'ירפות ופילים צעירים. הצבועים גם גוזלים טרף מלביאות, אך לשם כך הם צריכים שמספרם יעלה משמעותית על מספר הלביאות. עם זאת, מדובר בצעד מסוכן, מפני שהלביאות לעיתים פוצעות אותם קשה, ואריה בוגר יכול להרוג צבוע בקלות.