מלחמת קונגו–ערב
רקע למלחמה

לאופולד השני, מלך הבלגים ערך את הוועידה הראשונה שלו על קונגו ב-1876, בה הוא טען שמטרתו הייתה לבצע פעולות לקידום של האוכלוסייה הקונגולזית, והמרה של דתם לנצרות על מנת "לשחרר אותם מעולם של אפלה". עם זאת, היו ידועים פשעים רבים של המשטר הבלגי במדינת קונגו החופשית תחת שלטון לאופולד. הקונגולזים, שכבר איבדו שלושה עשר מיליון אנשים בסחר העבדים הפורטוגזי, מצאו שחייהם הפכו לגרועים אף יותר, בשל פעילותה של המערכת שהתבססה על עבודות הכפייה, שאומצה על ידי יועצי המלך לאופולד השני. באמצעות מערכת מיסוי, הממשל הבלגי קבע סטנדרטים בלתי אפשריים בגביית מיסים. קונגולזים רבים שלא עמדו בתנאים נרצחו מיד או נחשפו לעינויים קשים. בתוך מערכת זו, הקונגולזים גם פנו לעיתים קרובות אחד נגד השני. במקרים רבים, ילדים גם נלקחו בגיל צעיר וגויסו לצבאו של המלך לאופולד, שנקרא "הכוח הציבורי", שנהנה מלגיטימציה להשתמש בכוח פיסי כדי לשרת את האינטרסים הציבוריים. מעמדם של ילדים אלה היה גבוה ממעמדו של הקונגולזי הממוצע, ולעיתים קרובות הם סייעו להרוג קונגולזים אחרים.
בוועידת ברלין, אשר התכנסה בשנת 1885, נחתמו ההסכמים הבין-לאומיים, בהם הוגדר אגן הקונגו (שנמצא במערב אפריקה, מהגדולים שביערות הגשם בעולם והיקפו 3.7 מיליון קמ"ר רבועים), כמוקד העניין של מדינת קונגו החופשית. המדינות האירופיות הקולוניאליות התחייבו לעשות כל שביכולתן כדי לדכא את סחר העבדים. אולם, במזרח קונגו נמשך סחר עבדים שבו היו מעורבים גם ערבים וגם אפריקנים בעלי בריתם.
כשנה לאחר מכן התפתח עימות בין אנשי המבצר שהיה ברשותו של טיפו טיפ באזור מפלי סטנלי (אנ') לבין וולטר דין (אנ'), קפטן בריטי, וסגן דובואה, סגן בצבא הבלגי. עימות זה התפתח בגין טענות מצד אנשיו של טיפו טיפ כי בית משפחת דין גנבו מהם שפחה ערביה שהייתה בבעלות אדם מכובד מהעיר שלהם. מנגד, טען דין כי השפחה ברחה משם על דעת עצמה, לאחר שסבלה מאלימות קשה מצד המעביד שלה, וכי הוא הסכים להיות לה לעיר מקלט, ותו לא. עימות זה התרחש בשנת 1886.
תגובה לא איחרה להגיע, ומיד יצאו אנשיו של טיפו טיפ למתקפה על מבצרו של דין. השלטונות המקומיים בחרו שלא להשיב אש, ולאחר ארבעה ימי מצור התחמושת אזלה ונכנע קו ההגנה של המבצר ורוב אנשיו של דין נמלטו ונטשו את המבצר. חוסר תגובת השלטון התפרש בעיני טיפו טיפ כשעת כושר, ובתגובה לכך התחיל לשלוח יותר ויותר אנשים אל אדמת קונגו, בעיקר סוחרי עבדים ואף כמה מנהיגים קונגולזים. אחד המנהיגים היה גונגו לוטטה (אנ') שהיה מנהיג קונגולזי מכובד ובן בריתו של טיפו טיפ. בראשית שנת 1887 מונה טיפו טיפ כשליט של מחוז סטנלי פולס, באישורו של לאופולד השני. בתקופה זו הרשויות של מדינת קונגו החופשית היו יחסית חלשות ולא רלוונטיות בעברה המזרחי של המדינה. כחלק מהסכמתו להיות השליט המחוזי, טיפו טיפ חתם על הסכם כניעה מול השלטונות של מדינת קונגו החופשית, ואישר הכנסת נציג מטעמם על מנת שיסייע במנהל התקין. בהתאם לזאת, העתיק טיפו טיפ את מרכז ההפצה והמסחר בשנהב אל תוך גבולותיה של מדינת קונגו החופשית, לאזורים השוכנים על חופי האוקיינוס האטלנטי. בכך סייע טיפו טיפ למלך לאופולד השני במשלחות ששלח אל הנילוס העליון, במטרה להרחיב את הטריטוריה שלו. התפתחה דעה רווחת חדשה, הגורסת כי אין בכוונתו של טיפו טיפ לעמוד על רגליו האחוריות אל מול הממשל. זמן קצר לאחר שהסכים לכבד את התנאים של לאופולד השני, ולאור העובדה כי לא חלות עליו מגבלות כלשהן, אט אט איבד טיפו טיפ את סמכויותיו. בנוסף, סוחרי עבדים חזקים אחרים כגון רומליזה (אנ'), היה דאז בעל המעמד החברתי הגבוה ביותר באזור אגם טנגניקה, הגדירו את קשריו של טיפו טיפ עם ממשלת קונגו החופשית כבגידה. בתגובה לכך רומליזה נשבע אמונים לדגל האדום של סולטן זנזיבר כאות מחאה.
בשנת 1891 חזר טיפו טיפ לזנזיבר ושם פרש מתפקידו. בנו, ספו בן חמיד, ירש את מקומו וחרט את המלחמה על דגלו.