Angel of Death
מחלוקת

תוכנו המילולי של "Angel of Death" גרם לעיכוב ביציאתו של אלבומה של סלייר מ-1986, Reign in Blood. הלהקה הייתה חתומה בחברת התקליטים דף ג'אם שבעליה, חברת קולומביה רקורדס, סירבה להוציא לאור את האלבום על רקע נושא השיר והתיאורים ה"גרפיים מדי" לטענתה שעל גבי עטיפת האלבום. Reign in Blood הופץ לבסוף בידי חברת גפן רקורדס ב-7 באוקטובר 1986.
"Angel of Death" עורר זעם בקרב ניצולי שואה ומשפחותיהם וכן בקרב הציבור הכללי. המחלוקת הובילה להאשמות ב"סימפתיה לנאציזם" שנשמעות כלפי הלהקה עד היום. אנשים ראו בהתעניינותו המוצהרת של הנמן בהיסטוריה נאצית ובאוסף מדליות נאציות שברשותו, שהפריט הנדיר ביותר ממנה הוא עיטור גבורה של הרייך השלישי בשם "צלב האביר", ראיות לסימפתיה זו. הנמן הגיב להאשמה זו במילים:
"אני יודע מדוע אנשים מפרשים זאת בצורה לא נכונה - זה משום שנוצרת אצלם מין תגובה של "פטיש בברך". כשהם קוראים את המילים, אין שום דבר שכתבתי שם שמרמז על כך שהוא היה בהכרח אדם רע - מפני שעבורי, ובכן, האם זה לא ברור מאליו? אני לא חייב לומר לכם זאת".
קרי קינג צוטט כי "כן, סלייר הם נאצים, פשיסטים, קומוניסטים-כל החרא הכיפי הזה. וכמובן שאת רוב יחסי הציבור האלה קנינו לנו בגרמניה. תמיד הייתי בעמדה של 'קיראו את המילים ואימרו לי מה פוגעני בהן. האם אתם מסוגלים לפרש זאת כדוקומנטריה, או שאתם מאמינים שסלייר מטיפה בעד מלחמת העולם השנייה המזורגגת?' רעיון זה מתעורר אצל אנשים - במיוחד באירופה - ולעולם לא תצליח להניא אותם ממנו."
סלייר דחתה טענות ששייכו אליה גזענות בעקבות השיר. חבריה נשאלים בהקשר לנושא זה בתכיפות בראיונות, והם ציינו מספר פעמים כי הם אינם מעודדים נאציזם ורק מגלים התעניינות בנושא זה. בהקשר זה אף עולה מדי פעם עובדת מוצאו היהודי של חבר קרוב של הלהקה והמפיק שלה, ריק רובין. ב-2009 הביע יעקב גלעד, מיוצריו של האלבום "אפר ואבק", את דעתו על השערורייה שיצר השיר: "המדיה כמו תמיד - תחפש סנסציה, יש להם מפיק יהודי, ריק רובין, ומתופף עם שם כמו לומברדו, להקות שתומכות בנאציזם לא יסתירו את זה, הם יתגאו בזה כי זה חלק מהאג'נדה שלהם. לא נראה לי שזה המקרה פה, להפך".
ב-2006 הועלו השוואות בין "Angel of Death" לסינגל מעורר מחלוקת של סלייר, "Jihad", ("ג'יהאד") מתוך Christ Illusion, אלבומה של הלהקה מאותה השנה. "Jihad" עוסק בפיגועי 11 בספטמבר ומתאר את המאורעות מנקודת מבטו של טרוריסט. שני השירים מתנהלים בגוף ראשון כיחיד הפונה אל רבים, כאשר ב"Jihad" זהו (מלבד בבית האחרון) המחבל הפונה אל העם האמריקאי, וב"Angel of Death" זהו מנגלה הפונה אל קורבנותיו. חזונו של סולן הלהקה טום אראיה, על כך שהשיר יעורר את אותה המהומה לה היה אחראי "Angel of Death", לא התממש. לדבריו של אראיה, הסיבה לכך נעוצה בשלב המאוחר של הקריירה שלהם: "הסתבכנו בצרות במשך תקופה כל כך ארוכה עד כדי כך שכל האנשים ששולטים במוזיקה ומנסים לומר לך כיצד לחשוב פשוט הביטו על זה וחשבו, 'זו לא יותר מאשר סלייר שמתנהגת כמו סלייר'".
ב-1990, עת הוצאתו של האלבום Seasons in the Abyss, נקטה סלייר במהלך שמטרתו הייתה להעצים את הפומביות שנוצרה לה בעקבות המחלוקת. הלהקה אימצה לעצמה לוגו המזכיר את איור ה"רייכסאדלר" - "עיט הרייך" - שכנפיו אסופות למחצה, עם דמיון למגיני אבירים טבטוניים, כאשר ה-S בשמה של סלייר דומה ל-S המזוגזגת שבלוגו האס אס. בתקופה זו אף נהג הנמן להדביק סטיקרים של האס אס על הגיטרה שלו. שנתיים מאוחר יותר כתב הנמן את "SS-3", שיר המתאר את סופו של סגן מפקד האס אס ריינהרד היידריך. שמו של השיר מציין את מספר הרישוי הנאצי של המכונית בה נסע היידריך בעת שאירעה ההתנקשות בחייו; השיר מתייחס אל היידריך כ"זונה רצחנית" ו"הראש לזאבים שהפך לנעקב" ואל המתנקשים בו כ"התליינים מפראג".