stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סגרגציה גאוגרפית
סגרגציה גאוגרפית בהיסטוריה > צפון אירלנד

דוגמה היסטורית נוספת לסגרגציה גאוגרפית התרחשה בצפון אירלנד על רקע עימות בין קהילות בעלות השתייכות דתית שונה במדינה. מקור הסכסוך בין הפרוטסטנטים לקתוליים בצפון אירלנד החל עוד במאה ה-17. בשנת 1649, דיכא אוליבר קרומוול את מרד אלסטר והוביל להרג של יותר מ-4000 קתולים והתיישבות פרוטסטנטית על חשבון הקתולית בפרובינציה האירית. המקור למרד נבע מכך שהפרוטסטנטים קיבלו בעלות על אדמה שעובדה על ידי איכרים קתולים באחד מהאזורים הפוריים ביותר בצפון אירלנד.
לאחר מאבקים ומרידות רבות לאורך השנים, ב-1697 חוקקו המושלים הפרוטסטנטים של הפרובינציה חוקים אשר מנעו מתושבים קתולים ללכת לבתי ספר תיכוניים ומקצועיים. מדיניות זאת החזיקה כ-250 שנה והעמיקה את ההבדלה בין הקהילות הדתיות השונות.
עד היום מתקיימת סגרגציה גאוגרפית באירלנד, בחלקים מהעיר בלפסט, שעדיין מנכיחה את ההפרדה בין הקהילות הדתיות במדינה. הסגרגציה באה לידי ביטוי בחומות הפרדה הנקראות קווי שלום. למעשה, חומות השלום הוקמו באופן ספונטני ללא תכנון מקדים, כאשר המחסומים מוקמו בנקודות ספציפיות בהן התרחשו אירועי אלימות בין הקבוצות. המחסומים ממוקמים בעיקר באזורים פחות אמידים בעיר, בחלקים הצפוניים והמערביים של בלפסט. יש הבדלים במבנה וגודל המחסומים היות שהם מוקמו בהתאם למידת הסיכון שהתקיימה באזור, כאשר המחסום הגדול ביותר באורך של 1.6 ק"מ ובגובה של 12 מטר.
סגרגציה גאוגרפית בהיסטוריה > ישראל

בישראל יש סגרגציה עירונית בשלוש הערים הגדולות. בירושלים מתקיימת סגרגציה בין היתר בין השכונות החרדיות בצפון העיר לבין השכונות החילוניות במערבה, בין השכונות המוסלמיות במזרח לבין השכונות היהודיות במערב, ובין שכונות מעוטות יכולת כמו קריית מנחם בדרום לבין שכונות מבוססות כמו בית הכרם, וכיוצא בזה.
לצד זאת מתקיימת בישראל סגרגציה גאוגרפית שהיא תוצר של מדיניות ממשלתית. כך ניתן למצוא רוב בפריפריה המרחבית למזרחים ובעיקר ליוצאי צפון אפריקה, אשר שוכנו שם עם עלייתם לישראל בשנותיה הראשונות של המדינה.
יש הרואים במנגנון הקליטה של יישובים הקהילתיים כלי ליצירת סגרגציה גאוגרפית, משום שליישובים אלה ניתנה רשות לבחור את תושביהם על פי התאמת המועמדים לאופי היישוב, וכך נמנעו יישובים שונים מקליטת אזרחים ממוצא מסוים או מרקע סוציואקונומי נמוך [דרוש מקור].
סגרגציה גאוגרפית בהיסטוריה > ערים מחולקות

מושג שהפך רווח בהקשר סגרגציה גאוגרפית בעשור האחרון, מתייחס ל"ערים מחולקות" (Divided Cities). ערים מחולקות הן ערים בעלות אזורים עם מאפיינים שונים דוגמת: אזורים משגשגים ועניים, ובפרט, אזורים המוכוונים לבעלי הכנסה גבוהה לעומת אזורים בהם מתגוררות אוכלוסיות מוחלשות בלבד. ההתייחסות במחקר לערים מחולקות, מקשרת לרוב בין סגרגציה במרחב לפילוג חברתי. התפיסה התכנונית לערים אלו מתבססת על גישה לפיה קיטוב חברתי ואי שוויון, גוררים לחלוקת המרחב העירוני.
לאור מגמת הגלובליזציה, וההגירה ממדינות מתפתחות למדינות מפותחות בפרט, צמח הדיון על האזורים המובחנים שנוצרים ברחבי העיר, וכן על מאפייני האוכלוסייה המתגוררת בכל אזור. זאת כאשר אזורים המאוכלסים במהגרים מאופיינים לרוב בתרבות עמה מגיעים המהגרים וכן במצב סוציו אקונומי נמוך של המהגרים.
סגרגציה גאוגרפית בהיסטוריה > ביקורת

גם ללא פערים תרבותיים ומעמדיים משמעותיים בין התושבים, ערים אינן הומוגניות. השכונות המרכיבות את העיר בעלות זהות ופונקציות ייחודיות, כגון: טבע ייחודי, סגנון אדריכלי מאפיין, גורמי משיכה ייחודיים וכדומה. מכאן, שהתפיסה של "עיר מחולקת" לדעת חוקרים שונים אינה רק תיאוריה ומודל מוצע לתכנון עירוני, כמו מצב קיים העולה מן השטח. יתר על כן, ניסיון לייצר דיכוטומיה בין חלקי ערים לפי מאפיינים פשטניים וקוטביים, אינו כה פשוט כפי שמנסים חוקרים שונים להציג. השונות בין חלקי העיר קיימת גם אם אינה ניתנת להבחנה לפי קריטריונים פשטניים, דוגמת אזורים עניים במיוחד לעשירים במיוחד. השונות באה לידי ביטוי במגוון רחב של מאפיינים ייחודיים השייכים לכל אוכלוסייה המתגוררת בעיר וביניהם: אורחות חיים, העדפות שונות, נקודות זמן שונות בחיים וכן מנעד רחב של רקעים סוציו אקונומיים.
הערות שוליים

1 2 3  בן אברהם, ה., ושייקר, ר., (2014). עירוב שימושים כמנוע לפיתוח בר קיימא, מתוך: קיימות בראייה כוללת, הטכניון – המכון הטכנולוגי לישראל, עמ' 55-75.
↑  Coupland, A., (1997). A History of Mixed Uses, In: Coupland, A., Reclaiming the City, mixed use development, E & FN spon, London, UK, pp. 31-63.
↑  Rodenburg, C. A., Nijkamp, P., (2004). Multifunctional Land Use in the City: A Typological Overview, Built Environment, Vol.30, no.4, pp. 274-288.
↑  Fainstein, S. S., (2004). Cities and Diversity: Should We Want It? Can We Plan For It?, In: Urban Affairs Review. Vol.4, no.1, US: Sage Publications, Inc., 2005, pp. 3-19.
1 2 3  Browne, Jude, Segregation, Sociology, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
1 2 3  דו בויז, ו. א. ב. (1903). נשמתם של השחורים, ג'קסון, ר., תרגום 2009, נהר ספרים, בנימינה, עמ' 7-11.
↑  Mailing Address: 450 Auburn Avenue, N. E. Atlanta, GA 30312 Phone:331-5190 x5046 Contact Us, Jim Crow Laws - Martin Luther King, Jr. National Historical Park (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
1 2  Calame, J., & Charlesworth, E., (2011). Divided Cities: Belfast, Beirut, Jerusalem, Mostar, and Nicosia, University of Pennsylvania Press., 2011, p.65.
↑  Calame, & Charlesworth, pp.62-63.
1 2  Kempen, R. V., (2006). Divided cities in the 21st century: challenging the importance of globalization, In: Journal of Housing and the Built Environment. Vol.22, no.1, Springer, 2007, pp. 13-31.
אילקה רווה

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1916 באקו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  17 באוגוסט 2002 (בגיל 85) ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  חליל 
 
הלל (אילקה) רווה (17 בדצמבר 1916 – 17 באוגוסט 2002) היה זמר וחלילן ישראלי. רווה, שנודע בקול הבס החזק שלו, ואשתו, אביבה, היוו את הצמד "אילקה ואביבה". בין שיריהם הידועים "מה יפים הלילות בכנען", "שדמתי", "יד ענוגה", "אורחה במדבר" ועוד.
תולדות חייו

רווה נולד בבאקו (כיום בירת אזרבייג'ן) בשם הלל רבינוביץ' למשפחה בת חמישה אחים. אחד מהם היה דב רבינוביץ', אתלט ישראלי. עלה לארץ ישראל בגיל ארבע. במהלך שירותו בבריגדה היהודית פגש את אשתו אביבה, כאשר השניים השתתפו בצוות ההווי והבידור של הבריגדה, "מעין זה". אילקה רווה אף ביצע את המנון הבריגדה. ב-1947 נפצע רווה בתאונת אופנוע ורגלו נקטעה. בשנה זו אף  שינה את שם משפחתו לרווה. לאחר חזרת הצמד לארץ הוא נודע בשם "הלל ואביבה", וזכה לפופולריות ביישוב. הם קראו לשיריהם שירים "צבריים" או "כנענים". חלק ניכר מהלחנים והתמלילים של שיריהם הושפעו מהפגישה עם מרחבי הנגב ועם תנופת ההתיישבות באזורי ספר צחיחים. אחד המלחינים המזוהים עמם היה דוד זהבי, חבר קיבוץ נען, בו התגוררו. מחברים נוספים שאת שיריהם שרו היו ידידיה אדמון, מרדכי זעירא, מתתיהו שלם ואחרים.
בעת מלחמת העצמאות הופיעו הזוג אילקה ואביבה בפני קהילות יהודית בארצות הברית כחלק ממאמצי המגבית היהודית המאוחדת לגייס כספים למדינה הצעירה. באותה תקופה התמקד רווה בליווי אשתו הזמרת בחליל. אביבה ליוותה את עצמה בתוף מרים ובדרבוקה. הופעותיהם בארצות הברית נמשכו גם בשנות החמישים. ב-1954 שבו ארצה עם בנם אהוד.
ב-1966 הפסיקה אביבה לשיר ואילקה רווה החל להופיע בקיבוצים ובבסיסי צה"ל כזמר וחלילן שגם מסביר ומספר על המוזיקה ועל החלילים בהם הוא משתמש. רווה פתח גם סדנה להכנת חלילים מקנים שאסף על גדות נחלים.
דיסקוגרפיה חלקית

ב-1953 הקליטו אילקה ואביבה תקליט שירי פולקלור ישראליים בניו יורק בשם "Shepherd and other folk songs", התקליט יועד לקהל אמריקאי ומופיעים בו שירים כ"בין הרים", "מולדתי", "שומר מה ליל" וקטעים אינסטרומנטליים בחליל ותופים. לאחר תקליט זה הקליט רווה בניו יורק תקליט ובו נעימות בחליל בשם "Night in the desert" בין הנעימות בתקליט "החליל", "יש חליל נעלם", "מה יפים הלילות בכנען", "ארץ זבת חלב ודבש", "מה דודך מדוד" ועוד.
ב-1959 הקליט רווה תקליט נוסף שיועד לקהל אמריקאי "Hillel Raveh sings songs of the Israel Defence Army" (הלל רווה שר משירי צבא הגנה לישראל), רוב שירי התקליט הם שירי פלמ"ח כ"בין הגבולות", "הפינג'אן", "הקרב האחרון", "דודו" וכדומה.
באותה שנה הקליט רווה תקליט בשם "Hillel and the Sons of Galilee - Songs of the Exodus" עם חבורת זמר שנקראה "בני הגליל". את העיבוד המוזיקלי לתקליט ערך גיל אלדמע, שלמד אז בניו יורק.
הערות שוליים

↑  אילקה ואביבה חזרו, מעריב, 18 ביולי 1954.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313890705171  BnF: cb17017696j (data)  ISNI: 0000 0000 6916 4573  LCCN: no2010170283  VIAF: 97440924   WorldCat (עם VIAF): 97440924
Master of Reality

Master of Reality הוא אלבומה השלישי של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת' שיצא לאור ביולי 1971.
Master of Reality נחשב לאלבום בעל השפעה מכרעת בז'אנר ההבי מטאל ונודע כאלבום שהניח את היסודות לתת-ז'אנר מתקדם שייקרא דום מטאל.
אודות האלבום > הקלטות

ההקלטות לאלבום נערכו באולפני "Sarm West Studios", נוטינג היל לונדון בין פברואר לאפריל 1971. האלבום הופק על ידי רוג'ר ביין, שהפיק עבור הלהקה את אלבומיה הקודמים, ושיתוף הפעולה ביניהם באלבום זה היה האחרון.
עקב פציעתו של גיטריסט הלהקה טוני איומי במפעל מתכות מספר שנים קודם לכן, נאלץ איומי לשחרר מעט את מיתרי הגיטרה, על מנת להקל על אצבעותיו את הפריטה. בכך, הוא בעצם גם הנמיך את הכיוון של הגיטרה שלו - מה שיצר סאונד מלוכלך, כבד וייחודי מאוד לאותה תקופה - שהפך לסמל האלבום, ועם הזמן, סמלה המסחרי של הלהקה בכלל. על מנת להתאים את עצמו לאופן הנגינה הייחודי של איומי, הנמיך בסיסט הלהקה גיזר באטלר אף הוא את הכיוון בגיטרה שלו. סגנונו הייחודי ופורץ הדרך של האלבום, השפיע ביותר על הז'אנר והציב סטנדרטים חדשים בכל הקשור לנגינת רוק כבד.
במהלך ההקלטות, נתן סולן הלהקה אוזי אוסבורן לטוני איומי כמות גדולה של ג'וינט. עישון הג'וינט גרם לאיומי התקף שיעול בלתי נשלט. בעת העישון, היה עסוק איומי בנגינה אקוסטית, והשיעול נקלט בהקלטה. קטע השיעול נערך והוכנס לאלבום כהקדמה לשיר הפותח "Sweet Leaf" ("עלה מתוק") - שיר המתייחס לצמח הקאנביס. בהקשר לזה, ציין איומי מאוחר יותר: "כולנו ניגנו את "Sweet Leaf" כשהיינו תחת השפעת הסם".
השיר "After Forever" הוא למעשה שיר שהולחן על ידי גיזר באטלר, למרות שאיומי קיבל עליו את קרדיט. השיר עוסק בנושאים נוצריים.
בקטע "Solitude" מציג איומי את כישרונו בנגינה על כלים שונים, כגון גיטרה אקוסטית, חליל ופסנתר.
השיר האחרון באלבום "Into the Void" מפורסם ביותר, ונחשב לקלסיקת הבי מטאל.
אודות האלבום > הצלחה מסחרית

האלבום זינק למקום ה-5 במצעד הבריטי, ולמקום ה-8 במצעד האמריקאי. האלבום קיבל פלטיניום כפול לאחר שנמכר בשני מיליון עותקים.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
Allmusic: 
רולינג סטון: 
מגזין Q: 
Sputnikmusic: 
בתחילה קיבל האלבום ביקורות שליליות ממבקרים חשובים. לסטר בנגס מ"רולינג סטון" ורוברט כריסטגאו מ"וילג' ווייס" כינו את האלבום "מונוטני", "משעמם", "מנוון" ו"בלתי אינטליגנטי". אך עם הזמן, זכה האלבום להכרה מחודשת וקיבל ביקורות חיוביות רבות ונחשב הן על ידי מבקרים והן על ידי מעריצים כאחד מהאלבומים החשובים ביותר בהבי מטאל, וככזה שהשפיע רבות על הז'אנר. האלבום אף נודע כאלבום שהניח את היסודות הראשונים של סגנון שייקרא מאוחר יותר דום מטאל. מבקר המוזיקה מייק סטנגו (Mike Stagno) מאתר Sputnikmusic כתב על האלבום: "הסאונד הכבד והמחוספס של בלאק סבאת' הוכח כאהוב על המעריצים... "Master of Reality" הוא אלבום מצוין וחיוני עבור כל חובב הבי מטאל". סטנגו הוסיף בנימה אישית כי האלבום הוא כנראה האהוב עליו ביותר מתקופת אוסבורן.
רשימת השירים

כל השירים הולחנו על ידי להקת "בלאק סבאת'", למעט "Embryo", "Orchid", ו"After Forever" שהולחנו על ידי טוני איומי; כל מילות השירים נכתבו על ידי גיזר באטלר.
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Sweet Leaf  | 5:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | After Forever  | 5:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Embryo ‏ (אינסטרומנטלי)  | 0:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Children of the Grave  | 5:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 16:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5. | Orchid ‏ (אינסטרומנטלי)  | 1:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Lord of This World  | 5:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Solitude  | 5:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Into the Void  | 6:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 18:13 |  |  |  |  |  |  |  |
מבצעים

אוזי אוסבורן - שירה
טוני איומי - גיטרה; חליל צד ופסנתר ב-"Solitude"; סינתיסייזר ב-"After Forever"
גיזר באטלר - גיטרה בס
ביל וורד - תופים, כלי הקשה
הערות שוליים

↑  בועז כהן, לכל שבת יש מוצאי שבת, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2011
↑  מידע על האלבום, באתר "Chart Archive"
↑  דף האלבום, באתר AllMusic
↑  ביקורת על האלבום, באתר Allmusic
↑  רשימת דירוג אלבומי "בלאק סאבאת'", באתר הרולינג סטון
↑  "Review: Master of Reality", ‏Q (London): 122. January 2001
↑  ביקורת על האלבום, באתר Sputnikmusic
↑  ביקרות על האלבום, באתר הרולינג סטון
↑  ביקרות על האלבום, באתרו של רוברט כריסטיגאו
↑  ביקורת על האלבום, באתר Sputnikmusic
| בלאק סבאת' |
| --- | --- | --- |
טוני איומי (גיטרה) • אוזי אוסבורן (שירה) • ביל וורד (תופים) • גיזר באטלר (גיטרה בס)
ביל וורד (תופים) • רוני ג'יימס דיו (שירה) • איאן גילן (שירה)
| אלבומי אולפן | Black Sabbath ‏ (1970) • Paranoid ‏ (1970) • Master of Reality ‏ (1971) • Vol. 4 ‏ (1972) • Sabbath Bloody Sabbath ‏ (1973) • Sabotage ‏ (1975) • Technical Ecstasy ‏ (1976) • Never Say Die!‎ ‏ (1978) • Heaven and Hell ‏ (1980) • Mob Rules ‏ (1981) • Born Again ‏ (1983) • Seventh Star ‏ (1986) • The Eternal Idol ‏ (1987) • Headless Cross ‏ (1989) • Tyr ‏ (1990) • Dehumanizer ‏ (1992) • Cross Purposes ‏ (1994) • Forbidden ‏ (1995) • 13 ‏ (2013) |  |
| נושאים קשורים | Heaven & Hell • Iron Man‏ • Paranoid‏ • God Is Dead?‎ |  |
דיסקוגרפיה של בלאק סבאת' • קטגוריה:בלאק סבאת' • פורטל:הבי מטאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e51e9779-2edc-3b39-959c-299fdb5ed940
מרשל סהלינס

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1930 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  5 באפריל 2021 (בגיל 90) שיקגו, הייד פארק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Marshall David Sahlins 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה, אנתרופולוגיה פוליטית, אנתרופולוגיה היסטורית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן (1951)  אוניברסיטת מישיגן (1952)  אוניברסיטת קולומביה (1954) 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו (1973)  אוניברסיטת מישיגן 
 תלמידי דוקטורט:  דייוויד גרייבר 
 פרסים והוקרה:  מדלייה לזכר האקסלי (1998)  פרס גורדון ג. לאינג (1977)  מלגת גוגנהיים (1967) 
 צאצאים:  פיטר סהלינס 
 
מרשל דייוויד סהלינס (באנגלית: Marshall David Sahlins;‏ 27 בדצמבר 1930 – 5 באפריל 2021) היה אנתרופולוג יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה

סהלינס סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטת מישיגן, שם למד אצל לזלי ווייט. את הדוקטורט קיבל באוניברסיטת קולומביה, ב-1954, שם הושפע מקארל פולאני וג'וליאן סטיוארד. הוא חזר ללמד באוניברסיטת מישיגן ובשנות ה-60 החל להיות פעיל בפוליטיקה ומחה נגד מלחמת וייטנאם. בסוף שנות ה-60 שהה שנתיים בפאריס, שם נחשף לאינטלקטואליזם הצרפתי (בייחוד ללוי-שטראוס) ולמהומות הסטודנטים של מאי 1968. ב-1973 עבר לאוניברסיטת שיקגו, שם הוא כיהן כפרופסור לאנתרופולוגיה.
עבודתו של סהלינס הראתה בעיקר את יכולתה העצומה של התרבות לעצב את תפיסת המציאות והפרקטיקות של בני האדם. בייחוד ביקש להראות את כוחה של התרבות להניע בני אדם שלא דרך הביולוגיה. עבודתו המוקדמת התרכזה בפיתוח רעיון "האדם הכלכלי הרציונלי", והראתה שמערכת כלכלית מסתגלת לנסיבות מיוחדות באופנים תרבותיים מסוימים. לאחר פרסום הספר "Culture and Practical Reason" ב-1976 עבר להתרכז בקשר שבין היסטוריה לאנתרופולוגיה ובדרכים שבהן תרבויות שונות מבינות את ההיסטוריה. מחקריו התרכזו בתרבויות האוקיינוס השקט, ובייחוד בתרבויות של איי פיג'י והוואי.
בספרו "Evolution and Culture", שראה אור ב-1960, עסק סהלינס באבולוציה תרבותית ובנאו-אבוציונליזם. הוא חילק את האבולוציה של החברות השונות ל"כלליות" ו"מסוימות". אבולוציה כללית היא הנטייה של המערכות התרבותיות והחברתיות להגביר את מורכבותן, את רמת הארגון שלהן ואת הסתגלותן לסביבה. ואולם מאחר שתרבויות אינן מבודדות, יש השפעות גומלין ופעפוע (דיפוזיה) של התכונות שלהן (למשל, המצאות טכנולוגיות). זה מוביל את התרבויות לפתח דרכים שונות (אבולוציה מסוימת), מפני שהן נחשפות ליסודות תרבותיים שונים בכל מיני צירופים ובשלב אבולוציוני שונה.
הפולמוס ההיסטוריוגרפי על מותו של ג'יימס קוק

בסוף שנות ה-90 השתתף סהלינס בעימות חריף ומתוקשר עם גנאנאת אובייסקר על נסיבות מותו של קפטן ג'יימס קוק באיי הוואי, ב-1779. סהלינס ואחרים טענו שבתחילה חשבו הילידים שקוק הוא האל לונו, משום שהופיע בזמן הנכון מבחינת המחזור הפולחני. כששב לאי בפעם השנייה לא תאם העיתוי את האמונות המסורתיות. אובייסקר עורר פולמוס כשטען שהטיעון הזה הוא "שטות אימפריאליסטית". לדעתו הבינו תושבי הוואי היטב שהקפטן האנגלי איננו אל. הוא סבור שאפשר לנמק את התנהגותם בטעמים רציונליים ולראות בה תגובה על האופן שבו נהג בהם קוק עצמו. בבסיסו של העימות עמדה השאלה איך יש להבין את ההיגיון של הילידים. אובייסקר טען שההיגיון של הילידים הוא אותו היגיון עצמו של בני המערב וחשש שטענה הפוכה תתייג אותם כבני אדם לא רציונליים או חסרי תרבות. סהלינס, לעומתו, טען שתרבות הילידים הייתה שונה אך שווה לתרבות המערבית.
סהלינס נפטר ב-5 באפריל 2021.
ריק גריימס

ריק גריימס (באנגלית: Rick Grimes) הוא דמות בדיונית והפרוטגוניסט בסדרת הקומיקס "המתים המהלכים", כמו גם בסדרת הטלוויזיה הנושאת את אותו השם ובסדרת הספין-אוף "המתים המהלכים: אלה שבחיים". הוא מופיע גם כדמות אורח בסדרה "אימת המתים המהלכים". הדמות נוצרה על ידי הכותב רוברט קירקמן והאמן טוני מור, והופיעה לראשונה בקומיקס "The Walking Dead #1" שיצא לאור בשנת 2003. בקומיקס, ריק היה נשוי ללורי גריימס עד למותה, ומאוחר יותר התחתן עם אנדריאה. בסדרת הטלוויזיה, ריק היה נשוי ללורי גריימס עד למותה, וכעת הוא נשוי למישון גריימס, ולהם שלושה ילדים: קארל גריימס, ג'ודית גריימס וריק גריימס ג'וניור.
הדמות מגולמת על ידי השחקן האנגלי אנדרו לינקולן. בזכות תפקידו, לינקולן היה מועמד למספר פרסים, ואף זכה בפרס סטורן לשחקן הטוב ביותר בטלוויזיה בשנים 2015 ו-2017.
ריק היה סגן שריף בעיירה קטנה הנמצאת בג'ורג'יה (טלוויזיה)/קנטקי (קומיקס). במהלך קרב יריות עם פושעים, יחד עם חברו הטוב שיין וולש, הוא נפצע קשה ונכנס לתרדמת ארוכה. כאשר הוא מתעורר, ריק מגלה שהעולם השתנה לחלוטין, וכעת רוב העולם נשלט על ידי "מהלכים" – זומבים מסוכנים הניזונים מבשר אדם. ריק מגיע לאטלנטה בחיפוש אחר אשתו ובנו, לורי וקארל. לבסוף, הוא מוצא אותם במחנה שורדים קטן והופך למנהיג של הקבוצה. לאורך המסע שלו, ריק נאבק לשמור על שפיותו בריאה ועל חיי חבריו, אותם הוא רואה כמשפחתו.
בקומיקס, ריק הוא הפרוטגוניסט מהגיליון הראשון ועד גיליון 192, שם הוא נורה מספר פעמים בחזה ונהרג על ידי סבסטיאן מילטון. לאחר מכן, הוא הופך לזומבי ונורה בראש על ידי קארל. בסדרת הטלוויזיה, ריק הוא הפרוטגוניסט בתשע העונות הראשונות, ובעונה ה-11 הוא מופיע בתפקיד אורח. בסדרת הספיף אוף, "המתים המהלכים: אלה שבחיים", ריק חוזר להיות הפרוטגוניסט לצד אשתו מישון גריימס.
ביוגרפיה בדיונית > קומיקס

ריצ'י גריימס נולד בשנת 1971 בעיירה קטנה בשם סינת'יאנה, הנמצאת במדינת קנטקי, ארצות הברית. ריק גדל לצד אחיו הקטן ג'פרי. בבית הספר היסודי, ריק הגן על אחיו מפני בריונים, אך לעיתים קרובות הפסיד בקרבות האלה. אירועים אלו גרמו לו לעיתים קרובות לאבד את הביטחון עצמי.
ריק התקבל לאוניברסיטה ללימודי ניהול משטרתי במטרה להפוך לשוטר. בזכות אחיו, ריק הכיר נערה בשם לורי. למרות שהייתה ביניהם כימיה, הם לא יכלו להיכנס למערכת יחסים מכיוון שלורי עברה לעיר אחרת כדי ללמוד במכללה. למרות זאת, ריק ולורי שמרו על קשר קרוב, גם בזמן הלימודים. לאחר שלורי עזבה את המכללה, היא חזרה לסינת'יאנה, שם היא וריק סוף סוף פיתחו את מערכת היחסים שלהם. זמן קצר לאחר מכן, השניים התחתנו.
במהלך תקופה זו, ריק הפך באופן רשמי לשוטר, שם הוקצה לו שותף – שיין וולש. השניים מהר מאוד הפכו לחברים הכי טובים. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1994, נולד לריק ולורי בן, לו הם קראו קארל.
במהלך המשמרת שלהם, ריק ושיין מקבלים דיווח בקשר על אסיר נמלט בשם רג'י. השניים נוסעים למקום האירוע ופורץ קרב יריות. במהלך הקרב, ריק נפגע קשות ונכנס לתרדמת ארוכה.
ביוגרפיה בדיונית > טלוויזיה

| שם הסדרה | עונות> 1 | עונות> 2 | עונות> 3 | עונות> 4 | עונות> 5 | עונות> 6 | עונות> 7 | עונות> 8 | עונות> 9 | עונות> 10 | עונות> 11 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המתים המהלכים | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |  | אורח |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| אימת המתים המהלכים |  |  |  | אורח |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| המתים המהלכים: אלה שבחיים | ראשי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
ריצ'רד ד. גריימס נולד בשנת 1973 וגדל במדינת ג'ורג'יה, ארצות הברית. בילדותו, ריק היה בקשר הדוק עם אביו, אותו תיאר כאדם 'עמוק' שהעניק לו קוד מוסרי ברור. אמו נהגה לקרוא לו את הסיפור "האבנים שבדרך" ("The Stone in the Road"). ריק גם שואב השראה רבה מסבו, שהיה חייל במלחמת העולם השנייה. כאשר ריק היה בן שבע, אביו נפטר לאחר שנפצע קשה בשריפה. הסתבר שאביו היה זה שהצית את השריפה, ובכך הציל את משפחתו בתהליך.
ריק גדל לצד חברו הקרוב שיין וולש, אותו הוא החשיב כאחיו. בתיכון, ריק היה הממושמע מבין השניים, ולכן חווה מעט מאוד מערכות יחסים קצרות עם בנות, בניגוד לשיין. השניים למדו יחד באוניברסיטת ג'ורג'יה, וריק סיים את לימודיו ב-1994 עם תואר ראשון במשפט פלילי. לאחר מכן, שניהם התקבלו לעבודה בתור סגני שריף.
מאוחר יותר, ריק פגש אישה בשם לורי, והשניים התאהבו זה בזו. בהמשך הם התחתנו ונולד להם בן, לו הם קראו קארל. ריק נהג לקחת את קארל לחווה הקרובה לביתם.
עם הזמן, הנישואים של ריק ולורי הפכו למתוחים, כאשר ריק התרחק ממנה באופן קבוע. הוא היסס לשתף את רגשותיו לגבי הבעיות בנישואים שלהם, ובחר להקדיש את מרבית זמנו לעבודה. המצב הגיע לכך שבאחת הפעמים, לורי שאלה את ריק אם בכלל אכפת לו ממשפחתו, וכל זה קרה כשקארל עמד שם והקשיב.
במהלך הפסקת אוכל, ריק ושיין מקבלים דיווח בקשר על קבוצה של שני פושעים נמלטים. השניים מגיעים לזירת יחד עם שוטרים נוספים, וקרב יריות פורץ בין הצדדים. ריק נפגע באפוד המגן שלו, אך במהרה שני הפושעים נהרגים. כאשר אף אחד לא שם לב, פושע שלישי מתגלה ויורה בריק במקום שבו האפוד לא מספק הגנה. שיין מיד הורג את הפושע ורץ לעזור לריק הפצוע קשה, ששניות לאחר מכן, נכנס לתרדמת ארוכה.
אופי הדמות

כשהייתי ילד... שאלתי את סבא שלי פעם אם הוא אי פעם הרג גרמנים במלחמה. הוא לא היה עונה. הוא אמר שזה עניין של מבוגרים, אז... אז שאלתי אם הגרמנים אי פעם ניסו להרוג אותו. הוא שתק. הוא אמר שהוא נחשב מת ברגע שנכנס לשטח האויב. כל יום הוא התעורר ואמר לעצמו, "נוח על משכבך בשלום. עכשיו קום וצא למלחמה". ואז אחרי כמה שנים בהן הוא נחשב למת... הוא יצא מזה בחיים. אני חושב שזה העניין. אנחנו עושים מה שאנחנו צריכים לעשות ואז אנחנו יכולים לחיות. אבל לא משנה מה נמצא בוושינגטון, אני יודע שנהיה בסדר. כי ככה אנחנו נשרוד. אנחנו נאמר לעצמנו... שאנחנו המתים המהלכים.
המקור באנגלית
When I was a kid... I asked my grandpa once if he ever killed any Germans in the war. He wouldn't answer. He said that was grown-up stuff, so... so I asked if the Germans ever tried to kill him. But he got real quiet. He said he was dead the minute he stepped into enemy territory. Every day he woke up and told himself, 'Rest in peace. Now get up and go to war.' And then after a few years of pretending he was dead... he made it out alive. That's the trick of it, I think. We do what we need to do and then we get to live. But no matter what we find in DC, I know we'll be okay. Because this is how we survive. We tell ourselves... that we are the walking dead.
ריק הוא בדרך כלל אדם רגוע וחכם. עם זאת, לעיתים קרובות הוא מתעקש על הקוד המוסרי האישי שלו, מה שמוביל להחלטות שנויות במחלוקת וללחצים נוספים בתוך הקבוצה שלו. החיסרון הבולט ביותר של ריק הוא הנטייה שלו לקחת על עצמו אחריות רבה מדי ולהציב מטרות שאינן תמיד ברות השגה. למרות זאת, המיומנות והאכפתיות שלו כלפי אחרים גורמות לאנשים להעריץ אותו.
ריק הוא אתאיסט, והודה מספר פעמים שהוא מעולם לא היה אדם מאמין, ובמקום זאת שם את אמונו במשפחתו ובחברי הקבוצה שסביבו. כמו בנו קארל, ריק הוא אמבידקסטרי.
בהתבסס על ניסיונו הקודם במשטרה ועל טקטיקות ההישרדות שלו, ריק הפך ללוחם חזק שמוכן להגן על משפחתו וקבוצתו בכל מחיר. במובנים רבים, הוא דומה לשיין; הוא מוכן לחסל כל איום, חי או מת, ללא היסוס. ריק לא סומך על אף אחד מלבד חברי קבוצתו ומשפחתו מתוך הבנה שבמציאות האפוקליפטית הזו, ישנם מעט מאוד אנשים טובים. בנוסף לאימוץ חלק מהאידאולוגיות של שיין, ריק מציג קווי דמיון עם אנטגוניסטים אחרים שפגש והרג (או שחבריו לקבוצה הרגו), כמו המושל, ג'ו, גארת' ואפילו ניגן (שעדיין חי). עם זאת, בניגוד לאויביו, ריק מצליח לשמור על חלק מהאנושיות והמוסר שלו, ומחפש את הדרכתם של חברי קבוצתו כדי להימנע מאובדן מוחלט של שפיותו. זהו ניגוד ברור לנבלים מולם הוא התמודד, אשר הקריבו את אנושיותם כמעט לחלוטין למען הישרדותם האישית.