stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס ג'ון אר. וודן

| --- | --- |
ג'ון וודן, על שמו קרוי הפרס
ג'ון וודן, על שמו קרוי הפרס
 תיאור:  שחקן השנה המצטיין בליגת המכללות בכדורסל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  "Los Angeles Athletic Club"
 תקופת הפרס:  1977–הווה (כ־47 שנים)
 נקרא על שם:  ג'ון וודן 
 http://www.woodenaward.com
 
פרס ג'ון אר. וודן (באנגלית: John R. Wooden Award) הוא תואר שנתי המוענק לכדורסלן וכדורסלנית המצטיינים בליגת המכללות של ארצות הברית, ונחשב לאחד משני התארים היוקרתיים ביותר בכדורסל המכללות, לצד פרס נייסמית'. במסגרת התוכנית מוענק מדי שנה גם "פרס אגדות אימון" (Legends of Coaching Award) למאמני ומאמנות כדורסל מצטיינים בליגת המכללות, וכן נבחרות החמישיות המצטיינות של העונה (All–America Teams).
הפרס קרוי על שם מאמן העבר ג'ון וודן, אשר זכה בשנת 1932 בתואר "שחקן המכללות המצטיין" כרכז קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פרדו. בשנת 1946 החל וודן לאמן בליגת המכללות, ולאורך קריירת האימון הוביל את אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) לזכייה ב-10 אליפויות NCAA. בשנים 1960 ו-1973 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל כשחקן וכמאמן, בהתאמה, ובכך הפך לאדם הראשון שמוצג בהיכל התהילה הן כשחקן והן כמאמן.
הפרס הוענק לראשונה בשנת 1977 לשחקני ליגת הגברים בלבד, והחל משנת 2004 הוא מוענק גם לשחקניות המצטיינות. גביע הפרס עצמו מורכב מחמש אצבעות המייצגות את חמשת הכישורים הנדרשים מכל שחקן כדורסל, על פי וודן: קליעה, כדרור, מסירה, הגנה וריבאונד.
גברים

בכל שנה, ועדה של 26 חברי "מועדון האתלטיקה של לוס אנג'לס" (Los Angeles Athletic Club)‏ מציגה 20 מועמדים לפרס שחקן העונה ולחמישיות העונה בליגת המכללות. על המועמדים להיות סטודנטים מן המניין, ועל ממוצע הציונים הכולל שלהם לעמוד על 70 ומעלה. על פי הכללים הרשמיים של הפרס, המועמדים צריכים להיות "שחקנים שתורמים למשחק הקבוצתי, הן בהתקפה והן בהגנה, וכן להיות אזרחים למופת המפגינים אופי חזק על המגרש ומחוצה לו". רשימת המועמדים מתפרסמת לקראת תחילת טורניר אליפות המכללות.
קבוצה של 1,000 עיתונאים ושדרני ספורט מרחבי ארצות הברית מצביעה לנבחרי העונה מתוך רשימת המועמדים, כאשר עשרת השחקנים בעלי מספר הקולות הרב ביותר מרכיבה את חמישיות העונה. השחקן בעל מספר הקולות הרב ביותר מוצג בסיום משחק אליפות המכללות כזוכה בפרס וודן.
מאז נוסד בשנת 1977, ב-7 פעמים בלבד זכו שחקנים שונים בפרס וודן ובפרס נייסמית', לאחרונה בשנת 1995 בה אד אובאנון זכה בפרס וודן בעוד ג'ו סמית' זכה בפרס נייסמית'. רלף סמפסון (1982 ו-1983) הוא השחקן היחיד שזכה בפרס פעמיים. קווין דוראנט (2007), אנתוני דייוויס (2012) וזאיון ויליאמסון (2019) הם השחקנים היחידים שזכו בפרס בסיום עונת הפרשמן שלהם.
נשים

הקריטריונים לבחירת שחקנית המכללות המצטיינת וחמישיית העונה של ליגת המכללות זהה לאלה של ליגת הגברים, אך בניגוד אליה נבחרת "חמישיית עונה" אחת בלבד. הוועדה הבוחרת את המועמדות, אשר מורכבת מ-12 חברי "מועדון האתלטיקה של לוס אנג'לס", מציגה כ-15 מועמדות בכל מחזור. קבוצה של 250 עיתונאים ושדרני ספורט מצביעה לשחקנית העונה ולנבחרות העונה מתוך רשימת המועמדות.
חמש שחקניות שונות זכו בפרס פעמיים - סימון אוגוסטוס (2005 ו-2006), קנדיס פארקר (2007 ו-2008), מיה מור (2009 ו-2011), בריטני גריינר (2012 ו-2013) ובריאנה סטיוארט (2015 ו-2016). מור היא היחידה שזכתה בפרס כבר בסיום עונת הסופמור שלה.
נשים > רשימת הזוכות

| --- | --- |
שחקנית (X): מציין את מספר הפעמים בהן זכתה בפרס
| עונה | שם | מכללה | עמדה | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | אלנה בירד | אוניברסיטת דיוק | קלע | סיניור |
| 2005 | סימון אוגוסטוס (אנ') | אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה | קלע | ג'וניור |
| 2006 | סימון אוגוסטוס (2) | אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה | קלע | סיניור |
| 2007 | קנדיס פארקר | אוניברסיטת טנסי | סנטר | ג'וניור |
| 2008 | קנדיס פארקר (2) | אוניברסיטת טנסי | סנטר | סיניור |
| 2009 | מאיה מור (אנ') | אוניברסיטת קונטיקט | סמול פורוורד | סופמור |
| 2010 | טינה צ'ארלס (אנ') | אוניברסיטת קונטיקט | סנטר | סיניור |
| 2011 | מאיה מור (2) | אוניברסיטת קונטיקט | סמול פורוורד | סיניור |
| 2012 | בריטני גריינר | אוניברסיטת ביילור | סנטר | ג'וניור |
| 2013 | בריטני גריינר (2) | אוניברסיטת ביילור | סנטר | סיניור |
| 2014 | שיניי אגומיקיי (אנ') | אוניברסיטת סטנפורד | פאוור פורוורד | סיניור |
| 2015 | בריאנה סטיוארט (אנ') | אוניברסיטת קונטיקט | פאוור פורוורד | ג'וניור |
| 2016 | בריאנה סטיוארט (2) | אוניברסיטת קונטיקט | פאוור פורוורד | סיניור |
| 2017 | קלסי פלאם (אנ') | אוניברסיטת וושינגטון | רכז | סיניור |
| 2018 | אייז'ה וילסון (אנ') | אוניברסיטת קרוליינה הדרומית | פאוור פורוורד | סיניור |
| 2019 | סברינה יונסקו | אוניברסיטת אורגון | רכז | ג'וניור |
| 2020 | סברינה יונסקו (2) | אוניברסיטת אורגון | רכז | סיניור |
| 2021 | פייג' בקרז (אנ') | אוניברסיטת קונטיקט | רכז | פרשמן |
| 2022 | אלייה בוסטון (אנ') | אוניברסיטת קרוליינה הדרומית | סנטר | ג'וניור |
| 2023 | קייטלין קלארק | אוניברסיטת איווה | רכז | ג'וניור |
פרס אגדות אימון

"פרס אגדות אימון" מוקיר את מפעל החיים של מאמנים בליגת המכללות אשר יצגו את הצלחתו והישגיו של ג'ון וודן כמאמנים. בעת בחירת הזוכה השנתי, ועדת הפרס לוקחת בחשבון את "אופי המאמן, הישגיו כמאמן כדורסל, אחוז שחקניו שסיימו את תארם, שיטת האימון שלו והזדהותו עם יעדי פרס וודן". הפרס מוענק הן למאמנים והן למאמנות.
פרס אגדות אימון > רשימת הזוכים

| --- | --- |
*: חבר בהיכל התהילה של הכדורסל
שחקן (X): מציין את מספר הפעמים בהן זכה בפרס
| עונה | שם | מכללה |
| --- | --- | --- |
| 1999 | דין סמית'* | אוניברסיטת קרוליינה הצפונית |
| 2000 | מייק ששבסקי* | אוניברסיטת דיוק |
| 2001 | לוט אולסון* | אוניברסיטת אריזונה |
| 2002 | דני קראם* | אוניברסיטת לואיוויל |
| 2003 | רוי ויליאמס* | אוניברסיטת קנזס |
| 2004 | מייק מונטגמרי | אוניברסיטת סטנפורד |
| 2005 | ג'ים קלהון* | אוניברסיטת קונטיקט |
| 2006 | ג'ים בייהיים* | אוניברסיטת סירקיוז |
| 2007 | ג'ין קיידי | אוניברסיטת פרדו |
| 2008 | פט סאמיט* | אוניברסיטת טנסי (נשים) |
| 2009 | ריק בארנס | אוניברסיטת טקסס |
| 2010 | בילי דונובן | אוניברסיטת פלורידה |
| 2011 | טום איזו | אוניברסיטת המדינה של מישיגן |
| 2012 | ג'ינו אוריימה* | אוניברסיטת קונטיקט (נשים) |
| 2013 | ביל סלף | אוניברסיטת קנזס |
| 2014 | טארה ואן דר ויר* | אוניברסיטת סטנפורד (נשים) |
| 2015 | סטיב פישר | אוניברסיטת המדינה של סן דייגו |
| 2016 | טובי סמית' | אוניברסיטת טקסס טק |
| 2017 | מאפט מקגרו | אוניברסיטת נוטרדאם (נשים) |
| 2018 | ג'יי רייט | אוניברסיטת וילאנובה |
| 2019 | לון קרוגר | אוניברסיטת אוקלהומה |
| 2020 | סי. ויוויאן סטרינגר | אוניברסיטת ראטגרס (נשים) |
הערות שוליים

↑  דף השחקן של וודן, באתר היכל התהילה
↑  דף המאמן של וודן, באתר היכל התהילה
1 2 3  אודות הפרס, באתר הרשמי של פרס ג'ון אר. וודן
1 2  במוסדות הלימוד האמריקאים נהוגים כינויים לתלמידים על פי שנת הלימודים באופן הבא: פרשמן - שנה ראשונה, סופמור - שנה שנייה, ג'וניור - שנה שלישית, סיניור - שנה רביעית.
↑  אודות פרס אגדות אימון, באתר הרשמי של פרס ג'ון אר. וודן
אלטון ברנד, זוכה הפרס בשנת 1999
קווין דוראנט, זוכה הפרס בשנת 2007
אנתוני דייוויס, זוכה הפרס בשנת 2012
קנדיס פארקר, הזוכה בפרס בעונות 2007 ו-2008
פרס אגדות האימון שהוענק לדין סמית'
מייק ששבסקי, זוכה הפרס בשנת 2000
פרידריך גונדולף

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1880 דרמשטאדט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  12 ביולי 1931 (בגיל 51) היידלברג, רפובליקת ויימאר 
 שם לידה:  Friedrich Leopold Gundelfinger 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Elisabeth Gundolf 
 צאצאים:  Cordelia Gundolf 
 
תמונת קברו בהיידלברג
רחוב על שמו בשכונת נוינהיים בהיידלברג
פרידריך לֵאוֹפּוֹלד גוּנדוֹלף (בגרמנית: Friedrich Leopold Gundelfinger‏; 20 ביוני 1880 – 12 ביולי 1931) היה משורר וחוקר ספרות גרמני. חיבורו על גתה (1916) הקנה לו פרסום נרחב גם מעבר לתחום עיסוקו. היה אחד הגרמניסטים הנקראים ביותר ברפובליקת ויימאר.
חייו ופועלו

גונדולף נולד בדרמשטאדט בשם פרידריך לאופולד גוּנדלפינגר כבנו של המתמטיקאי היהודי זיגמונד גוּנדלפינגר, שכהן כפרופסור בבית-הספר הגבוה הטכני בדרמשטדט. הוא למד שׂפה וספרות גרמנית ותולדות האמנות באוניברסיטת מינכן, בברלין ובאוניברסיטת היידלברג. זכה לתואר הדוקטור ב-1903, וכתב את ההביליטציה שלו בשנת 1911 על "שייקספיר והרוח הגרמנית". כרבים מבני-דורו התגייס לצבא ושירת במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916, לאחר שבריאותו הדרדרה בעקבות שירות בחזית הצרפתית במהלך מלחמת העולם הראשונה, הצליח אחד מחבריו להתערב אצל ולטר רתנאו, ולהביא לזימונו לעבודה במשׂרד המלחמה בברלין. זמן קצר לאחר מכן החל ללמד שׂפה וספרות גרמנית בהיידלברג, ובשנת 1920 הפך שם לפרופסור מן המניין.
מאז 1899 נמנה גונדולף על חוגו של שטפן גאורגה, היכרות שראשיתה בתרגום הגרמנית שהוציא לסונאטות של שייקספיר. עם הזמן הפכו השניים לחברים קרובים. בעקבות כך פרסם חיבורים ספרותיים רבים בכתב העת שערך גאורג, "דפים לאמנות" (Blättern für die Kunst). בין השנים 1910–1912 השתתף בהוצאה לאור של ה"שנתון לתנועת הרוח" (Jahrbuch für die geistige Bewegung), שהפיץ את הרעיונות ואת תפיסת העולם של חוג גאורגה בתחומי התרבות והפוליטיקה.
עם תום המלחמה יצר גונדולף קשר רומנטי עם הכלכלנית ד"ר אליזבת סלומון ("אֵלי", 1893-1958). קשר זה הביא למשבר חמור ביחסיו עם שטפן גאורגה. בשנת 1923 נִתק סופית הקשר בין שני החברים. בשנת 1926 נִשׂאו גונדולף וסלומון.
בחיבוריו הרבים בתחום בקורת הספרות הוביל גונדולף קו חדש, ששׂם דגש על ההקשר ההיסטורי והתרבותי של היצירות הספרותיות. הוא ראה בדמויות היוצרים הגדולים בהם עסק — שייקספיר, גתה או היינריך פון קלייסט — כסמלים מייצגים של התקופות בהן חיו. גונדולף שׂם לו למטרה בפרשנותו לתאר את היוצר ואת ההשפעה ההדדית של יצירתו והזמן בו נכתבה. בתקופת רפובליקת ויימאר נמנה גונדולף עם המלומדים הבכירים והמפורסמים בגרמניה. ספריו זכו לתפוצה רחבה ביותר, ונקראו על ידי רבים. בשנת 1930 היה הראשון שזכה בפרס על-שם לסינג בהמבורג.
בשנת 1920 למד אצל גונדולף יוזף גבלס, שבאותה עת עדיין לא נודע כאנטישמי. גבלס רצה לכתוב דוקטורט תחת הדרכתו של גונדולף, אך התוכנית לא יצאה בסופו של דבר לפועל.
בשנת 1927 חלה גונדולף בסרטן, ונפטר בהיידלברג בשנת 1931. גונדולף הובא למנוחות בבית הקברות בֵּרגפְרידהוֹף בהיידלברג. על שמו נקרא רחוב בשכונת נוֹינהיים בעיר והחל ב-1964 מחלקת האקדמיה הגרמנית לשפות וספרות (אנ') את פרס פרידריך גונדולף (אנ') על שמו, עבור הפצת התרבות הגרמנית במדינות זרות.
כתביו נאסרו על ידי הנאצים ב-1933.
צונדאפ יאנוס

| --- | --- |

Zündapp Janus
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Zündapp-Werke GmbH
 שנות ייצור:  1957–1958
 הרכבה:  גרמניה
 אורך:  2,980  מ"מ
 רוחב:  1,410 מ"מ
 גובה:  1,400 מ"מ
 משקל:  425 ק"ג (ריק), (4 נוסעים + מטען 300 ק"ג)
 בסיס גלגלים:  1,825 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים,  2 פעימות, 248 סמ"ק המפיק 14 כ"ס ב-5,000 סל"ד, יחס דחיסה 6.8:1 (מנוע מרכזי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות + הילוך אחורי
 מהירות מרבית:  80 קמ"ש
 צריכת דלק:  5.2 ליטר ל-100 ק"מ
צונדאפ יאנוס (בגרמנית: Zündapp Janus) היא מכונית מיקרו, בעלת 2 דלתות: דלת קדמית ל-2 נוסעים כולל נהג, ודלת אחורית ל-2 נוסעים נוספים, אשר יוצרה על ידי יצרנית האופנועים הגרמנית צונדאפ (Zündapp-Werke GmbH) בין יוני 1957 לאוקטובר 1958.
יוצרו כ-6,902 יחידות. ב-6 החודשים הראשונים לייצור דגם "צונדאפ יאנוס" יוצרו 1,731 יחידות.
דגם ה"צונדאפ יאנוס" היה דגם המכונית היחידה אשר בנתה יצרנית האופנועים "צונדאפ".
צונדאפ יאנוס

4 נוסעים
דלת קדמית לנהג + נוסע
דלת אחורית ל-2 נוסעים נוספים
מנוע מרכזי (ממוקם במרכז הרכב מתחת לספסל האחורי ברצפת הרכב)
1 מגב - על שמשמת חלון קדמי
מידות 4 צמיגים: 4.40x12
מתנע (סטרטר): "Dynastart"
תמונות

צונדאפ יאנוס
צונדאפ יאנוס (פתיחת הדלת האחורית)
צונדאפ יאנוס (פתיחת הדלת הקדמית והדלת האחורית)
צונדאפ יאנוס
צונדאפ יאנוס - מבט לתא הנהג
צונדאפ יאנוס
צונדאפ יאנוס
צונדאפ יאנוס
צונדאפ יאנוס
לוגו צונדאפ יאנוס
ראו גם

צונדאפ
מכונית מיקרו
הערות שוליים

↑  צונדאפ יאנוס - מפרט טכני ומידות microcarmuseum.com/tour/zundapp-janus
↑  צונדאפ יאנוס - נתונים טכניים ותמונותzundappfool.com/techstuff/janus
↑  צונדאפ יאנוסsinsheim.technik-museum.de/en/zuendapp-janus
↑  צונדאפ יאנוסcarbuzz.com/news/2013/2/5/Horrible-Small-Cars-Zundapp-Janus
צ'וקאריצ'קי

פודבאלסקי קלאב צ'וקאריצ'יקי (בסרבית: Фудбалски клуб Чукарички), הוא מועדון כדורגל סרבי מהעיר בלגרד, המשחק בליגת העל הסרבית. המועדון נוסד ב-1926 והוא זכה פעם אחת בגביע הסרבי. המועדון מארח את המשחקיו באצטדיון צ'וקאריצ'קי המכיל 4,070 מקומות.
היסטוריה > ראשית ימיו של המועדון (1926–1942)

המועדון משכונת צ'וקאריצה שעל גדת נהר הסאווה בבלגרד הוקם ב-4 ביולי 1926 בשם ČSK, מועדון ספורט צ'וקראיצ'קי (Čukarički sport klub), כמועדון חובבני, אז גם הוחלט שצבעי המועדון יהיו שחור ולבן. המועדון החל את דרכו בליגה השלישית של בלגרד, וב-1928 הצליח לעלות לליגה השנייה של בלגרד. ובעונת 1931/1932 זכה באליפות הליגה השנייה של בלגרד ועלה לליגה ב' של בלגרד. ב-1935 לאחר עשור של קיום זכה המועדון באליפות ליגה ב' של בלגרד, ועלה לראשונה לליגה א' של בלגרד שהייתה אחת מליגות המשנה בכדורגל היוגוסלבי באותן שנים. לאחר שנתיים שב המועדון לליגה ב' של בלגרד, אך עונה אחת בלבד הספיקה לו לזכות באליפות ליגה ב'. עם זאת, באותה עונה מוזג המועדון עם פ.ק. איסטרה (FK Istra), מהלך שלא נתמך על ידי רבים מחברי מועצת המנהלים, והרבה פחות בקרב השחקנים. מה שגרם לנפילת הפופולריות המקומית ולמעבר של רובם המכריע של השחקנים למועדונים שכנים. מעברם של מרבית השחקנים גרם לקיפאון במועדון, ובמהלך העונות הבאות המועדון לא התחרה עד 1942.
היסטוריה > המועדון במהלך מלחמת העולם השנייה (1942–1944)

באפריל 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי מדינות הציר וחולקה בין המדינה העצמאית של קרואטיה, ממלכת הונגריה, וגרמניה הנאצית, בלגרד, נכבשה על ידי הורמאכט. למרות הכיבוש הותר למספר מועדונים להמשיך לשחק כדורגל, וצ'וקאריצ'קי היה אחד מן המועדונים הללו. כך לאחר הפלישה חזר המועדון להתחרותב-1942 לאחר שש שנים של הדממה. המועדון התחרה בליגה א' של בלגרד ואף זכה באליפות שזיכתה אותו במקום בליגה הסרבית הבכירה בעונת 1942/1943 אותה סיים במקום הרביעי בליגה. עונת 1943/1944 בליגה הבכירה כללה 10 מועדונים עם זאת הליגה נעצרה לאחר 8 מחזורים כשצ'וקראיצ'קי נמצאת במקום השישי בטבלה, אך בסיום המלחמה המועדון לא שב לשחק.
היסטוריה > מהליגות הנמוכות לליגה הבכירה (1944–2003)

ב-1948, שב המועדון לשחק בליגה השנייה של בלגרד, שהייתה הליגה השישית בשיטת הליגה החדשה של יוגוסלביה הסוציאליסטית, בסיום עונת 1950/1951 העפיל המועדון לליגה א' של בלגרד, ומשם התחיל המועדון ברצף של עליות ליגה בכל שנה עד שבסיום עונת 1954/1955 העפיל המועדון לליגה הסרבית השלישית. עונה לאחר מכן שחקנים רבים עזבו את המועדון והקבוצה החלה לשקוע וחזרה לשחק בליגות הנמוכות של בלגרד. בעונת 1966/1967 סיים המועדון במקום הראשון בליגה ב' של בלגרד ואף זכה בגביע בלגרד מה שזיכה אותו בעלייה לליגה הסרבית השלישית. בעונות הבאות בליגה השלישית המועדון סיים במקום הרביעי במשך מספר עונות ברציפות עד שזכה באליפות הליגה השלישית בעונת 1971/1972 ועלה לליגת המשנה הסרבית. שם שיחק במשך 5 עונות אך לא הצליח לעלות לליגה היוגוסלבית הראשונה. ובסיום עונת 1976/1977 שב לליגה השלישית. בשנים הבאות המועדון התחרה בליגה השלישית עד שבסיום עונת 1984/1985 הפסיק המועדון להתחרות ושב להתחרות בליגה השלישית רק בעונת 1991/1992 בה סיים במקום החמישי, אך עונה לאחר מכן זכה באליפות הליגה השלישית ושב לליגת המשנה של סרביה. שם שיחק שתי עונות ובסיום עונת 1994/1995 סיים במקום השני בליגת המשנה והצליח להעפיל לראשונה לליגה הסרבית הבכירה. שם שיחק המועדון במשך 3 עונות וכן השתתף בגביע האינטרטוטו ב-1996 וב-1997. בסיום עונת 1997/1998 שב המועדון לליגת המשנה. אך לעונה אחת בלבד אחרי שהקבוצה זכתה באליפות הליגה השנייה בעונת 1998/1999 ושבה חזרה לליגת העל שם נשארהו 4 עונות עד סיום עונת 2002/2003 כשהישג השיא היה בעונת 1999/2000 בה סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה שכללה 21 קבוצות.
היסטוריה > מחדלות פירעון להפרטה (2003 – הווה)

בשנים הבאות המועדון נדד בין הליגה הבכירה לליגת המשנה ובסיום עונת 2006/2007 הצליח המועדון לחזור לליגה הבכירה ואף להישאר בה למשך 4 עונות אך במרכז או בתחתית הטבלה, עד שבסיום עונת 2010/2011 שב המועדון לליגה השנייה והיה במצב כלכלי קשה ועל סף פשיטת רגל. אולם שנת 2011 סימנה גם את נקודת מפנה, כאשר חברת הבנייה והסיטונאות ADOC, רכשה את צ'וקאריצ'קי והתחילה להשקיע במועדון, מה שהפך את צ'וקאריצ'קי למועדון הכדורגל המקצועי הראשון בסרביה שהופרט. לאחר ההפרטה המצב הפיננסי והארגוני של המועדון השתפר משמעותית, וגם בתשתיות ובסגל בוצעו השקעות. ובסיום עונת 2012/2013 הצליחה הקבוצה לסיים כסגנית אלופת הליגה השנייה וחזרה לליגה הבכירה. בעונת החזרה שלה לליגה הבכירה הצליחה הקבוצה לסיים במקום החמישי בליגה מה שזיכה את הקבוצה בכרטיס לשלב המוקדמות הראשון בליגה האירופית, אך הקבוצה לא הצליחה להעפיל לשלב הבתים לאחר שהודחה בשלב המוקדמות השני כהשפסידה בסיכום צמד משחקים לגרודיג האוסטרית. בליגה באותה עונה הצליח המועדון לסיים במקום ה-3 אחרי שתי הקבוצות הבכירות של בלגרד, פרטיזן והכוכב האדום שזיכה אותו פעם נוספת בכרטיס לליגה האירופית, אך גולת הכותרת הייתה הזכייה בגביע הסרבי באותה עונה לאחר 1–0 בגמר נגד פרטיזן. בעונה לאחר מכן בליגה האירופית הודחה צ'וקאריצ'קי פעם נוספת בשלב המוקדמות השני על ידי גבאלה האזרית. בליגה שמר המועדון על מעמדו בצמרת כשסיים שוב במקום השלישי אחרי צמד הקבוצות הגדולות של בלגרד. בעונה לאחר מכן בליגה האירופית שוב הודח המועדון בשלב המוקדמות השני, הפעם נגד וידאוטון מהונגריה. בליגה חווה המועדון עונה לא מוצלחת כשסיים רק במקום ה-9. כשגם בעונה הבאה לא הצליח המועדון לשוב לצמרת הגבוהה וסיים במקום ה-6. בעונת 2018/2019 שב המועדון להתחרות בצמרת סיים במקום הרביעי, וזכה בכרטיס לליגה האירופית. אך גם בעונה זו בליגה האירופית הודח המועדון בשלב המוקדמות השני נגד מולדה מנורווגיה. בליגה סיים המועדון במקום ה-6 ולא העפיל לאירופה. בשלוש הועונת הבאות חזר המועדון להתחרות בצמרת סיים שלוש פעמים ברציפות במקום ה-3 בליגה. אך באירופה לא הצליח להעפיל לשלב הבתים, כשהתחרה בקונפרנס ליג והודח פעמיים בשלב המוקדמות השלישי נגד המארבי משוודיה בעונת 2021/2022 ונגד טוונטה מהולנד בעונת 2022/2023.
אצטדיון

המועדון מארח את משחקיו באצטדיון צ'וקאריצ'קי הידוע גם בשם האצטדיון שעל גבעת באן (בסרבית: Stadion na Banovom brdu), אשר נחנך בשנת 1969 ומכיל של 4,070 מושבים.
תוצאות במסגרת האירופית > משחקים

בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של צ'וקאריצ'קי מוצג ראשון.
| עונה | תחרות | שלב | יריבה | בית | חוץ | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | גביע האינטרטוטו | בית 9 | סלובקיה ספרטק טרנבה | — | 0–3 | מקום 5 |
| 1996 | גביע האינטרטוטו | בית 9 | לטביה פ.ק. דאוגאבה | 1–3 | — | מקום 5 |
| 1996 | גביע האינטרטוטו | בית 9 | גרמניה קרלסרוהה | — | 0–3 | מקום 5 |
| 1996 | גביע האינטרטוטו | בית 9 | רומניה אוניברסיטת קראיובה | 1–2 | — | מקום 5 |
| 1997 | גביע האינטרטוטו | בית 10 | הולנד חרוניגן | — | 0–1 | מקום 3 |
| 1997 | גביע האינטרטוטו | בית 10 | רומניה גלוריה ביסטריטה | 3–2 | — | מקום 3 |
| 1997 | גביע האינטרטוטו | בית 10 | צרפת מונפלייה | — | 1–3 | מקום 3 |
| 1997 | גביע האינטרטוטו | בית 10 | בולגריה ספרטק ורנה | 3–0 | — | מקום 3 |
| 2014/2015 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות הראשון | אנדורה סנט ג'וליה | 4–0 | 0–0 | 4–0 |
| 2014/2015 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | אוסטריה גרודיג | 0–4 | 2–1 | 2–5 |
| 2015/2016 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות הראשון | סלובניה דומז'אלה | 0–0 | 1–0 | 1–0 |
| 2015/2016 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | אזרבייג'ן גבאלה | 1–0 | 0–2 | 1–2 |
| 2016/2017 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות הראשון | קזחסטן אורדבסי | 3–0 | 3–3 | 6–3 |
| 2016/2017 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | הונגריה וידאוטון | 1–1 | 0–2 | 1–3 |
| 2019/2020 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות הראשון | ארמניה בנאנטס | 3–0 | 5–0 | 8–0 |
| 2019/2020 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | נורווגיה מולדה | 1–3 | 0–0 | 1–3 |
| 2021/2022 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השני | אזרבייג'ן סומגאיט | 0–0 | 2–0 | 2–0 |
| 2021/2022 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השלישי | שוודיה המארבי | 3–1 | 1–5 | 4–6 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השני | לוקסמבורג ראסינג אף. סי. יוניון לוקסמבורג | 4–0 | 4–1 | 8–1 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השלישי | הולנד טוונטה | 1–3 | 1–4 | 2–7 |
| 2023/2024 | הליגה האירופית | שלב הפלייאוף | יוון אולימפיאקוס | 0–3 | 1–3 | 1–6 |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | שלב הבתים | איטליה פיורנטינה | 0–1 | 0–6 | מקום 4 |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | שלב הבתים | הונגריה פרנצווארוש | 1–2 | 1–3 | מקום 4 |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | שלב הבתים | בלגיה גנק | 0–2 | 0–2 | מקום 4 |
תארים

הגביע הסרבי
זכייה: (1) 2014/2015
הערות שוליים

↑  Benjamin Strack-Zimmermann, FK Čukarički (2023/24), www.national-football-teams.com (באנגלית)
קובץ מניפסט

במחשוב, קובץ מניפסט (באנגלית: Manifest File) הוא קובץ המכיל מטא-דאטה והגדרות על קבוצת קבצים הבאים כיחידה.
קובצי מניפסט נפוצים בשימושים רבים בתוכנה בהם בין היתר:
בהפצות לינוקס שונות נפוץ השימוש במערכות ניהול חבילות המאפשרות להפיץ תוכנה, חבילות מוגדרות באמצעות קובץ ארכיון המכיל גם קובץ מניפסט.
בפלטפורמת ג'אווה, קובץ מניפסט נקרא MANIFEST.MF ומאוכסן יחד עם קובצי ארכיון מסוג JAR. הוא קיים בתת-ספרייה של קובץ ה-JAR.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרידריך ברגמן

| --- | --- |

פרידריך ברגמן
 לידה:  10 במאי 1883 אינגולשטדט, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 נהרג:  21 בדצמבר 1941 (בגיל 58) סיאבקי, ברית המועצות ברית המועצות
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1902–1941 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-27   מפקד הדיוויזיה ה-137
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב   צלב הכבוד
גנרל פרידריך ברגמן (בגרמנית: Friedrich Bergmann;‏ 10 במאי 1883 – 21 בדצמבר 1941), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ברגמן נולד ב-10 במאי 1883 באינגולשטדט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1902 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-1. בשנת 1909 הוא הועבר לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-4, ובשנת 1913 חזר לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-1, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-9 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1917 מונה לקצין מטה במה הכללי. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ברגמן לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1926 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 בנובמבר 1930 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 במרץ 1932 הוא מונה לראש מטה אגד הארטילריה ה-4, וב-1 באפריל 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-5, וב-1 במרץ 1936 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בינואר 1937 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-27, וב-1 במרץ 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לחם ברגמן עם הדיוויזיה ה-27 במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-7 שהיה חלק מעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולקחה חלק פעיל במהלך הקרבות בזאמושץ ולובלין. בסוף נובמבר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה להגנה בהרי אייפל, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה נכללה הדיוויזיה בכוחות העתודה של הארמייה ה-12. במחצית השנייה של המערכה היא נכנסה לקרבות באופן פעיל, ולחמה באזור הסום וניי-סיר-סן. הדיוויזיה פעלה בהצלחה רבה, והשתתפה במרדף אחר הכוחות הצרפתים הנסוגים אל נהר הסן והלואר. ב-5 באוקטובר 1940 מונה ברגמן למפקד הדיוויזיה ה-137, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך הקרב על מוסקבה פיקד ברגמן על הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה הרביעית, ואף קיבל על פעולותיו ב-19 בדצמבר 1941 את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וכעבור יומיים הוא נהרג בקרב בכפר סיאבקי באזור קלוגה שעל יד מוסקבה.
צרמט

צרמט (בגרמנית: Zermatt) היא עיירת נופש בשווייץ, הנמצאת למרגלות הר המטרהורן בקנטון ואלה שבדרום מערב שווייץ, כ-10 קילומטרים מהגבול עם איטליה. רוב תושבי הכפר הם נוצרים-קתולים דוברי גרמנית. צרמט מוכרת בעיקר בזכות היותה אתר סקי המושך אליו גולשי סקי מכל רחבי העולם בשל גובהו הרב (3,820 מטר), המאפשר גלישה על קרחון לאורך כל השנה, הנוף המרהיב, וכן בזכות הקרבה להר מטרהורן המפורסם.
האוכלוסייה הקבועה בצרמט כוללת בסביבות 4,000 אנשים, אף על פי שמספר התושבים משתנה במידה ניכרת במשך עונות השנה בשל תיירים, מטפסי הרים, וגולשי סקי הפוקדים את המקום ומשמשים בה כמקום לינה. הכפר ממוקם בתוך עמק בין כמה הרים, ובגובה 1620 מטרים.
כלכלתה של צרמט מושתתת כמעט כולה על תיירות, והיא מוכרת כאתר סקי ונופש.
ההעפלה הראשונה לפסגת המטרהורן בוצעה בשנת 1865 על ידי משלחת בראשותו של מטפס ההרים הבריטי אדוארד וימפר.
כדי למנוע זיהום אוויר שיהרוס את התדמית הנאה של הכפר והאזור, אין כלל אפשרות להיכנס עם מכוניות לצרמט. התנועה בתוך הכפר היא ברכבים המונעים על חשמל  המיוצרים בשטח הכפר על ידי חברת STIMBO וכרכרות סוסים. 
אפשר להגיע לצרמט עם רכבת שיניים העושה דרכה מהעיר ויספ (Visp) או לחנות בכפר הסמוך טש (Täsch) ומשם להגיע ברכבת או בהסעות.
אתר הסקי של צרמט מציע מסלולים באורך 185 ק"מ. הוא מקושר לאתר הסקי האיטלקי צ'רוויניה, ויחד הם מציעים מסלולים באורך 313 ק"מ. האתר מורכב משלושה אזורי גלישה - קליין מטרהורן, גורנרגרט ורוטורן פרדייז. באזור קליין מטרהורן יש קרחון המאפשר גלישה לאורך כל השנה. אל אזור גורנרגרט מגיעים בנסיעה ברכבת שיניים.
הרכבלים לקליין מטרהורן ולרוטורן פרדייז ורכבת השיניים לגורנרגרט פועלים כל השנה, ומשרתים בקיץ את המטיילים הרבים המגיעים לצרמט.
בתי צרמט והמטרהורן ברקע