ימחד
היסטוריה > ירידה בכוחה של ימחד וסופה

התקופה של יורשיו של אבא-אן הראשון מתועדת מעט מאוד. ניקמי-אפוח כבש את העיר ארזיק, ששכנה ליד כרכמיש. אירכבתום יצא למסע מלחמה כנגד נשתרבי (Nashtarbi), ששכנה ממזרח לפרת, כנראה בעקבות עליית כוחן של נסיכויות חוריות בצפון מזרח סוריה. בזמנו של ירים-לים השלישי, שמלך באמצע המאה ה-17 לפנה"ס, ירד כוחה של ימחד בעקבות התנגדות פנימית לשלטונו. מלך אללח' הכריז על שלטון עצמי, וכשאללח' הותקפה על ידי החתים, ימחד לא באה לעזרתה. ירים-לים השלישי נלחם כנגד קטנה, אבל תוצאות המלחמה לא ידועות. למרות זאת, מלך ימחד מופיע בתכתובת חתית כמלך גדול, מה שמצביע על כך שדיפלומטית, מעמדו היה זהה למלך החתי.
עליית הממלכה החתית הקדומה באנטוליה היוותה איום גדול על ממלכת יחמד. ירים-לים השלישי ויורשו חמורבי השני, שמלכו במחצית השנייה של המאה ה-17 לפנה"ס, הצליחו לעמוד כנגד כוחה העולה של הממלכה החתית וכוחו העולה של חתושיליש הראשון באמצעות שורת בריתות שכרתו עם נסיכויות חוריות. חתושיליש הראשון בחר לא לתקוף ישירות את חלב. הוא יצא למסע מלחמה כנגד סוריה, ובחר קודם לתקוף את הממלכות הואסליות שלה ובנות בריתה. בשנתו השנייה הוא כבש את אללח'. אירוע זה ניתן לזיהוי בשכבת החורבן בסוף שכבה VII בתל עטשאנה, האתר הארכאולוגי של אללח'. לאחר תקופה שבה נלחם במערב אנטוליה, חזר בשנתו החמישית מזרחה, ותקף את העיר החורית אוּרשוּ, שהייתה עיר מרכזית באזור ושכנה צפונית-מזרחית לחלב. הוא הצליח לכבוש אותה, למרות התמיכה הצבאית שניתנה לחורים על ידי כרכמיש וחלב. לאחר מכן תקף חתושיליש הראשון את חַשוּם, עיר חשובה ששכנה כנראה על גדות נהר הפרת מצפון לכרכמיש. הוא נלחם בקרב בהר אָטָלוּר בכוח משותף של ימחד וחַשוּם, ניצח אותו והרס את העיר. לאחר מכן כבש את חַחוּם ושורה של ערי מדינה חוריות נוספות. חלב וממלכת ימחד כמעט ולא מוזכרות בדיווחיו של חתושיליש הראשון. החתיתולוג טרבור ברייס (אנ') הניח שחתושיליש עשה מספר ניסיונות לשים מצור על חלב, אבל העיר הייתה מוקפת בחומות מסיביות עם מאגרי מזון גדולים. כל זה יכול היה להביא לכישלון במצור ולפגוע בהצלחת מסע המלחמה של חתושיליש. ברייס העלה את ההשערה שחתושיליש נפצע בניסיון האחרון שלו לכבוש את העיר, פציעה שהביאה למותו בשנת 1620 לפנה"ס, בתקופת שלטונו של חמורבי השני. השערה זאת מתבססת על טקסט חתי מאוחר יותר האומר: ”מורשיליש יצא כנגד חלב, כדי לנקום את דם אביו”. אף על פי שחלב לא נכבשה, מסע המלחמה של חתושיליש הראשון החליש את ימחד. מלכה הפסיק להיקרא בכתובות "המלך הגדול".
כיבושה של חשום (ששמה אצל החתים חַשֻוַה) מתואר באנלים של חתושיליש הראשון, בו הוא מתייחס לסיוע שניתן על ידי ממלכת ימחד:
בשנה הבאה הלכתי לארץ זרנה והרסתי את זרנה, הלכתי לחשוה ואנשי חשוה יצאו נגדי לקרב. צבאות ארץ חַלפַּה (חלב) עמדו לצידם כחיל עזר. הם יצאו נגדי לקרב והבסתי אותם. תוך ימים ספורים חציתי את הנהר פּוּרוּנַה ואת ארץ חשוה כמו אריה שסעתי ברגלי. כאשר תקפתי אותה ערמתי עליה עפר. לקחתי ממנה את כל [רכושה] ומילאתי [בו] את חתושה
את חתושליש הראשון ירש נכדו, מורשיליש הראשון. הוא תקף את חלב וכבש אותה בשנת 1600 לפנה"ס. לאחר הכיבוש, הגלה חלק מתושביה והעביר את רכושה לעיר חתושש. ממלכת ימחד הפסיקה להיות כוח משמעותי באזור. לאחר כיבוש חלב, פנה מורשיליש לבבל. הוא כבש אותה, אבל נרצח בדרכו חזרה לבירתו חתושש. הכיבושים של חתושיליש הראשון ומורשיליש הראשון שינו את המפה הגאופוליטית במסופוטמיה וסוריה: הממלכות האמוריות הגדולות נפלו, ואת מקומן תפסו הכשים בבבל והחורים בצפון מסופוטמיה.
רצח מורשיליש הראשון הביא לתקופה של אנרכיה בממלכה החתית. מלכי חלב ניצלו מצב זה, בנו אותה מחדש והרחיבו את הממלכה, תוך שהם כובשים בחזרה את אללח' ומרחיבים את עצמם למוּכִּיש (אזור אללח' Mukis) וניי . ימחד נשלטה לאחר מכן על ידי מספר מלכים, שידועים בעיקר בשמם. הראשון היה סרה-אן, שייתכן והיה בנו של ירים-לים השלישי. המלך האחרון בשושלת היה אלם-אלימה. הוא נהרג במהלך כיבוש חלב על ידי מלך מיתני בַּרַתַרְנָה (אנ'), שבאותה עת התחילה להתחזק ולהתפשט. הוא כבש אותה בשנת 1525 לפנה"ס. אדרימי (אנ'), בנו של אלם-אלימה, ברח יחד עם אחיו לאמר, עיר מגוריה של אמו. לאחר שרב עם אחיו, ברח לכנען. במשך שבע שנים הנהיג חבורה של אנשי חבירו ובשנת 1518 לפנה"ס כבש את אללח' ומלך בה. שבע שנים לאחר מכן, הוא עשה הסכם שלום עם מיתני. הוא הוכר כמלך ואסל שלה והורשה לשלוט על המחוזות המערביים של ממלכת יחמד לשעבר, שכללו גם את חלב, אבל מגורי השושלת נשארו באללח' והוא נאלץ לוותר על התואר "מלך חלב". בנוסף, לא נעשה יותר שימוש בשם ימחד.