stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמותת עמדא

עמותת "עמדא" לחולי אלצהיימר שיטיון (דמנציה) ומחלות דומות בישראל הוקמה בשנת 1988. העמותה תומכת בבני משפחה של חולי דמנציה, אלצהיימר ומחלות דומות, ובחולים שאינם מאושפזים. עם הזדקנות האוכלוסייה עולה מספר החולים במחלות אלה. כיום מעריכים שיש כ-150,000 חולים בישראל. העמותה פועלת כדי להאריך ככל האפשר את שהות החולים בבתיהם, וזאת על ידי תמיכה בבני המשפחות, ופעילות עם החולים עצמם.
נכון לשנת 2020, מנכ"לית העמותה היא ד"ר נתי בלום, יו"ר הוועד המנהל הוא בעז וייס. יו"ר המועצה המדעית של העמותה הוא פרופ' עמוס קורצ'ין.
בנובמבר 2002 הוענק לעמותה "מגן שר הבריאות" על הצטיינות בפעילות התנדבותית לשיפור איכות חיי החולים ובני משפחותיהם, על התמיכה והסיוע שהעמותה מעניקה להם, ועל המאמץ שמשקיעה העמותה בהגברת המודעות למחלה בקרב הציבור הרחב.
ביולי 2009 התקיים בכנסת "יום אלצהיימר" ובו התקיימה ישיבה מיוחדת בנושא מחלת אלצהיימר בהשתתפות חברי כנסת וראשי העמותה. לסיכום הישיבה נחתמה אמנה מיוחדת שבה מצהירים חברי הכנסת והנהלת העמותה על מחויבותם לפיתוח מערך השירותים לחולי אלצהיימר ובני משפחותיהם.
בכנס הגרונטולוגיה הדו שנתי בינואר 2014 הוענקה לעמותת עמדא תעודת הוקרה מהאגודה הישראלית לגרונטולוגיה.
עמותת "עמדא" חברה בארגון אלצהיימר הבינלאומי "ADI" ובארגון אלצהיימר אירופה.
הקמה ופריסה

עמותת אלצהיימר, בשמה המקורי, הוקמה בשנת 1988 על ידי קבוצת בני משפחות של חולי אלצהיימר שטופלו בבי"ח תל השומר בעזרת צוות המחלקה הגריאטרית בראשותו של ד"ר מריאן רבינוביץ. עד שנת 2006 עמדו בראש העמותה המנכ"ל יעל גושן והיו"ר רות גולדברג. משרדי העמותה נדדו במהלך השנים בין אתרים שונים, ונכון לשנת 2019 הם ממוקמים ב"משען", רמת אפעל.
לעמותה כ-50 סניפים ברחבי הארץ, שבהם מתנהלות קבוצות תמיכה וייעוץ לחולים ולבני המשפחות.
פעילות העמותה

העמותה מקיימת עשרות קבוצות תמיכה לבני המשפחה ברחבי הארץ ודרך תוכנת זום, בהנחיית אנשי מקצוע מתוך הרשות המקומית ומתנדבי העמותה בתמיכה מקצועית צמודה של עמותת עמדא.
במסגרת העמותה מופעל "קו חם ואוזן קשבת", 8889*, שמאויש על ידי מידענית מקצועית, זאת בנוסף לרשימת טלפונים של עשרות מתנדבים ברחבי הארץ. ה"קו החם" מאפשר לבני משפחות של חולים להתקשר, לאורך היממה, ולקבל מידע ראשוני ותמיכה.
עמותת עמדא מפעילה מגוון פעילויות לחולה ובני המשפחה: תוכנית תל"ם-תמיכה לבני משפחה, הפעלות באמצעות ערכת קשרים וכישורים, ערכת בכורסא עם פיקאסו וערכה לגירוי חושים (מיועדת לחולים בשלב השלישי של המחלה)
סיורים מודרכים במוזיאונים לחולה ובן/ת המשפחה, פרויקט אלצהיימר ויצירתיות (גינון טיפולי, פוטותרפיה ומוזיקה).
עמותת עמדא מציעה קורסים דיגיטליים למשפחות של אנשים עם דמנציה
בנוסף עמותת עמדא מפעילה מערך נרחב של פעילות הדרכתית המכוונת לאנשי מקצוע בבתי אבות, מרכזי יום לקשיש ורשויות מקומיות.
העלאת מודעות: עמותת עמדא מקיימת בין 5–6 כנסים בשנה המיועדים להעלאת מודעות, מפיקה סרטונים ופליירים לאנשי מקצוע ולמטפלים עיקריים על מנת לתת עבורם כלים לטיפול נכון באדם הדמנטי.
אחת לכ-3 חודשים העמותה מוציאה לאור עלון, "עמדא", המפרט את פעילות העמותה, מביא חידושים בתחום אלצהיימר בעולם, ומחקרים חדשים ברפואה.
סנטי סנטמריה

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1957 סנט סלוני, ספרד 
 פטירה:  16 בפברואר 2011 (בגיל 53) סינגפור 
 מדינה:  ספרד 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר המופת האזרחי (2011) 
 
סנטי סנטמריה (בספרדית: Santi Santamaria; ‏ (26 ביולי 1957 - 16 בפברואר 2011) היה שף ספרדי.
ביוגרפיה

סנטי סנטמריה נולד בכפר סנט סלוני ולמד לבשל מאימו, למד הנדסה ועסק בכך לפרנסתו, ב-1981, אחרי שהתחתן פתח בסנט סלוני את מסעדת "אל ראקו דה קאן פאבס" (El Raco de Can Fabes), כביסטרו בלתי פורמלי המגיש ארוחות לאיכרים שבאו לשוק המקומי. הוא קיבל כוכב ראשון במדריך מישלן האדום ב-1988, כוכב שני ב-1990 וכוכב שלישי ב-1994, ניקוד בו היא מחזיקה מאז, סנטמריה הוא השף הקטלני הראשון שזכה בניקוד זה. המסעדה גם נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. 

מסעדתו השנייה, "סנט סלוני" (Sant Celoni), השוכנת במדריד, קרויה על שם כפר הולדתו והיא מחזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן. גם מסעדה זו כלולה במדריך השולחנות הגדולים בעולם. 

ב-1993 נבחר לשף השנה של ספרד.
המסעדה נבחרה במקום ה-26 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2004,

היא נבחרה במקום ה-22 בטיבה בעולם במשאל לשנת 2005,

היא נבחרה במקום ה-11 בטיבה בעולם במשאל לשנת 2006,

היא נבחרה במקום ה-22 בטיבה בעולם במשאל לשנת 2007,

היא נבחרה במקום ה-31 בטיבה בעולם במשאל לשנת 2008.
סנטמריה כיהן כנשיא רשת וכסגן נשיא רשת רלה א שאטו (2006-2003). קאן פאבס שייכת לרשת רלה א שאטו מאז שנת 1989. המבנה שייך למשפחתו של סנטמריה במשך 200 שנה והוא עצמו נולד במקום.
סגנון הבישול שלו הוא פרשנות למטבח הקטלני ולתנועת סלואו פוד ומתמקד במרכיבים המזרח-תיכוניים הטריים ביותר מהשוק ועיבוד מתוחכם של תבשילים קטלניים מסורתיים.
סנטמריה היה בחדשות בשל התנגדותו הנחרצת להמצאות הגסטרונומיה המולקולרית של השפים הספרדים האחרים, ובייחוד של המנהיג של תנועת הבישול הספרדית האוונגרדית, עמיתו הקטלני, פראן אדריה.
לקריאה נוספת

שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 87.
אביטל ענבר, "הידיים ידי ולאסקו, אבל של מי הקול?", אספרסו טיים.
הערות שוליים

↑  מסעדת אל ראקו דה קאן פאבס במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  מסעדת סנט סלוני במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  אל ראקו דה קאן פאבס במקום ה-26 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2004
↑  אל ראקו דה קאן פאבס במקום ה-22 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2005
↑  אל ראקו דה קאן פאבס במקום ה-11 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2006
↑  אל ראקו דה קאן פאבס במקום ה-22 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007
↑  אל ראקו דה קאן פאבס במקום ה-31 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2008
↑  ויקטוריה ברנט, "השפים המובילים בספרד חלוקים בדעתם בנוגע לחומרי גלם ולחידושים במטבח", הניו יורק טיימס, 1 ביוני 2008
↑  ליסה אבנד, דו-קרב בין השפים הספרדים, מגזין גורמה, 25 בנובמבר 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX960557  CANTIC: a11070912  ISNI: 0000 0000 5952 3528  LCCN: no2007007713  NTA: 338347542  SUDOC: 160367921  VIAF: 12076123   WorldCat (עם VIAF): 12076123 
הכניסה למסעדת "אל ראקו דה קאן פאבס"
ע'ולאם איסחאק ח'אן

ע'ולאם איסחאק ח'אן (באורדו: غلام اسحاق خان;‏ 20 בינואר 1915 – 27 באוקטובר 2006) היה נשיא פקיסטן השביעי שנבחר לתפקידו ב-1988 וכיהן בו עד להתפטרותו ב-1993.
ח'אן גדל בעיר בנו שבמחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה, הודו הבריטית (כיום פקיסטן). הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פשאוור, התקבל לעבודה בשירות הממשלתי של הודו הבריטית ולאחר שפקיסטן קיבלה את עצמאותה עבר לשירות הממשלתי שלה. ב-1961 הוא מונה על ידי הנשיא איוב ח'אן לתפקיד היושב ראש הראשון של רשות פיתוח המים והאנרגיה של פקיסטן. בין השנים 1966 – 1970 הוא שימש כמזכיר הפיננסי במשרד האוצר של פקיסטן. שנה לאחר מכן הוא מונה לנגיד הבנק הממשלתי על ידי הנשיא זולפיקאר עלי בהוטו וב-1975 הוא מונה לשר ההגנה ולקח חלק בתוכנית הגרעין הפקיסטנית. בממשלתו של הגנרל מוחמד זיא אל-חאק הוא מונה ב-1977 לתפקיד שר האוצר ובתקופת כהונתו בתפקיד זה נהנתה פקיסטן משיעור הצמיחה הכלכלית הגבוהה ביותר. ב-1985 הוא נבחר לתפקיד יושב ראש הסנאט של פקיסטן ובתוקף תפקידו זה הוא התמנה לנשיא לאחר מותו הפתאומי של מוחמד זיא אל-חאק בתאונת מטוס ב-17 באוגוסט 1988. ב-13 בדצמבר אותה שנה הוא נבחר רשמית כנשיא כמועמד מוסכם של מפלגת הברית האסלאמית הדמוקרטית ושל מפלגת העם הפקיסטנית.
כאיש המבוגר ביותר שנבחר כנשיא פקיסטן, מילא ח'אן תפקיד פעיל ביותר במאבק מול המשטר הקומוניסטי באפגניסטן, בעוד שיחסי ארצות הברית–פקיסטן התדרדרו בעקבות "תיקון פרסלר" (על שם יוזמו, הסנאטור לארי פרסלר) שקבע כי לא יוענק סיוע כלכלי או צבאי לפקיסטן כל עוד לא יהיה ברור כי לא נשקפת סכנה עקב תוכנית הגרעין הפקיסטנית. בתחום מדיניות הפנים עמדה תקופת כהונתו של ח'אן בסימן של אתגרים כמו מהומות על רקע אתני שהתחוללו בקראצ'י וכן ההאשמות שראשת הממשלה בנזיר בהוטו הטיחו בו על כך ששם מכשולים לפני ממשלתה כחלק מברית עם מנהיג האופוזיציה השמרנית, נוואז שריף ועם הקצונה הבכירה שלאחר עידן זיא-אל-חאק. ח'אן הפעיל את סמכותו על פי התיקון השמיני לחוקת פקיסטן ופיטר את ממשלת בנזיר בהוטו לאחר עשרים חודשי כהונה בלבד על רקע האשמות בשחיתות. ב-1990 נבחר לתפקיד נוואז שריף, אך שלוש שנים לאחר מכן פיטר ח'אן גם את ממשלתו על בסיס האשמות דומות. בית המשפט העליון של פקיסטן השעה את הפיטורים הללו, אך המבוי הסתום שנוצר בעקבות כך גרם להתפטרותם של שני האישים ב-1993.
לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים שימש ח'אן כרקטור המכון להנדסה, מדעים וטכנולוגיה הקרוי על שמו שבמחוז מוצאו. הוא מת מדלקת ריאות ב-2006. ההיסטוריונים הפקיסטניים רואים אתך דמותו באופן שלילי. אף על פי שהם מציינים לחיוב את אישיותו הצנועה, הם מותחים ביקורת על האופי האוטוקרטי של שלטונו, בשל העובדה שהוא פיטר שתי ממשלות.
ראשית חייו

ע'ולאם איסחאק ח'אן נולד באיסמעיל חאל, כפר קטן בשולי העיר בנו שבמחוז הספר הצפון-מערבי שבהודו הבריטית (כיום בפקיסטן). הוא היה בן למשפחה משבט בנגש הפתאני שהייתה פעילה בפוליטיקה. לאחר שסיים את לימודיו בעיר בנו, החל ללמוד במכללה האסלאמית בפשאוור ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת פשאוור. הוא סיים שם שני תוארי B.Sc, בכימיה ובבוטניקה. בתחילה הוא חיפש אחר משרה אקדמית, אך ב-1940 הוא הצטרף לשירות הממשלתי של הודו הבריטית, ושימש במגוון משרות במחוזות שונים. לאחר שפקיסטן זכתה בעצמאותה ב-1947 היה ח'אן לאזרח המדינה והתקבל לעבודה בממשלת מחוז הספר הצפון-מערבי (כיום מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה). הוא שימש כמזכיר מחלקת ההשקיה של המחוז, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1955.
ראשית הקריירה הציבורית

ב-1956 מונה ח'אן כשר הפנים בממשלת מחוז סינד, אך מאוחר יותר הוא מונה כשר הפיתוח וההשקיה. ב-1958 הוא קודם לכהונה בממשלה הפדרלית ומונה כמזכיר במשרד החקלאות על ידי נשיא פקיסטן, איוב ח'אן. החל מאותה שנה הוא גם מונה כחבר במועצת המנהלים של רשות פיתוח המים והאנרגיה וב-1961 הוא היה ליושב הראש שלה. כיושב ראש הוא לקח חלק פעיל בבניית ובתהליכי המימון של סכר מנגלה וסכר ורסק.
ב-1966 סיים ח'אן את תפקידו כדי להתמנות כמזכיר הפיננסי במשרד האוצר, תפקיד בו שימש עד 1970. לאחר התבוסה שנחלה פקיסטן להודו במסגרת מלחמת הודו-פקיסטן השלישית ב-1971, נקרא ח'אן לנהל את שירותי המגזר העסקי שהיו קשורים לכלכלה הלאומית ושניזוקו עקב המלחמה. באותה שנה מינה אותו הנשיא, זולפיקאר עלי בהוטו לתפקיד נגיד הבנק הממשלתי ומשימתו הייתה להנהיג מדיניות מוניטרית ומדיניות אשראי בהתאם למדיניות הממשלה. בתפקידו זה הוא הטיל ספק בחוכמתם של כמה מצעדי המדיניות הכלכלית של בהוטו שהיה להוט להרחיב את צעדי ההלאמה של המוסדות הפיננסיים וכך האט את קצב ההתפתחות של כלכלת פקיסטן.
שר ההגנה

ב-1975 העביר ראש הממשלה בהוטו את ח'אן מתפקידו בבנק הממשלתי ותחת זאת מינה אותו לתפקיד שר ההגנה. בתפקיד זה היה יצר ח'אן קשר הדוק מאוד עם הפיקוד הצבאי של המדינה. אף על פי שתפקיד זה היה יוצא דופן עבור אדם שהתמחותו הייתה בתחום הכלכלי, מינוי זה הפך אותו לדמות בעלת השפעה מרובה במדינה. באותה תקופה פיתח ח'אן יחסי קרבה עם הגנרל מוחמד זיא אל-חאק ומאוחר יותר תמך במינויו של זה האחרון לתפקיד ראש מטה הצבא.
כשר ההגנה הוא הוביל את תוכנית הגרעין הפקיסטנית. הוא היה תומך נלהב של התוכנית וראה בה כמיזם בעל "עדיפות לאומית". הוא העניק גיבוי למדען הגרעין, דר' עבד אלקדיר חאן וסייע להקמת מעבדות הפיתוח בקהוטה. הוא עמד בראש מועצת תיאום האורניום ומאוחר יותר סייע לגבש את המאמצים של מעבדות הפיתוח בראשות לוטננט גנרל זאיד עלי אכבר שהיה המפקד הצבאי הראשון שלהם. לאחר שאישר את עריכת הסקר הגאולוגי הנחוץ, הוא דאג למימון פעילות המעבדות וקידם את מינויו של אכבר כמהנדס הראשי. לח'אן היו יחסים קרובים עם דר' עבד אלקדיר חאן ועם מוניר אחמד חאן, גם הוא מהמדענים הראשיים של התוכנית.
מעורבותו בתוכנית והתמיכה שהעניק לה הקנו לו את הכינוי "מר גרעין" (Mr. Nuke), כינוי שהוענק לו על ידי דיפלומטים אמריקאים, בעוד שהתקשורת הפקיסטנית כינתה אותו "באבא פצצת אטום" (Baba Atom Bomb) מנגד, לח'אן לא היה כל תפקיד ניהולי בתוכנית הגרעין עד פרישתו של מוניר אחמד חאן.
שר האוצר

לאחר הדחתו של ראש הממשלה בהוטו בהפיכה צבאית ב-1977, לקח ח'אן חלק מכריע באירועים שייצבו את מעמדו של הגנרל זיא-אל-חאק כמחליפו של בהוטו. לאחר פגישה שנערכה עם הנהגת הצבא, דווח שח'אן ציין ש"פעולה זו עמדה להזיק למדינה, אך מאחר שלא ניתן להחזיר את הגלגל לאחור, עליהם לעשות כמיטב יכולתם כדי להציל אותה". מיד לאחר ההפיכה קידם אותו הגנרל זיא-אל-חאק לתפקיד שר האוצר, שכיהן כמפקד הצבאי של המדינה. צוות של מומחים לכלכלה בניהולו של ח'אן קובץ כדי לנהל את כלכלת המדינה. ח'אן פעל לשליטה בכלכלת המדינה במקביל לרתימת המגזר הפרטי לטובת המטרה. ב-1977 הוא העניק את תמיכתו בבחירתו של זיא-אל-חאק כנשיא פקיסטן.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 העניק ח'אן את גיבויו ל"אסלאמיזציה של הכלכלה" על ידי הנהגת מערכת שיעור ריבית ללא סיכון וכן על ידי הקמת המגזר התאגידי בתעשייה. הוא ניהל את גביית המיסים והוביל תהליכי מודרניזציה בחברות הממשלתיות שהוקמו במסגרת תהליכי ההלאמה של שנות ה-70. צעדי המדיניות שלו ומומחיותו הובילו בסופו של דבר לשיפור בתוצר המקומי הגולמי ובתוצר הלאומי הגולמי והפכו את כלכלת פקיסטן לאחת הכלכלות בעלות שיעור הצמיחה המהיר ביותר בדרום אסיה.
הוא שמר על קשריו עם הקהילה הגרעינית הפקיסטנית והעניק עדיפות גבוהה לתוכנית הגרעינית כשהוא תיעל כספים למיזם פצצות האטום. ב-1983 היה ח'אן בין אלו שהוזמנו לחזות בביקוע הגרעיני הקר הראשון באתר קיראנה-1, יחד עם הגנרל זאיד עלי, הגנרל חליק מחמוד עריף, מרשל אוויר משנה מייקל ג'ון או'בראין ומוניר אחמד. ב-1984 תמך ח'אן במשאל העם להפיכתה של פקיסטן לרפובליקה אסלאמית.
יושב ראש הסנאט

לאחר הבחירות הכלליות שנערכו בפקיסטן ב-1985 הוחלף ח'אן בתפקידו כשר האוצר על ידי מחבוב אל-חאק, כלכלן במקצועו. הוא החליט להעמיד את עצמו כמועמד עצמאי בבחירות הבלתי-ישירות שנערכו לסנאט של פקיסטן. באותה שנה הוא נבחר כיושב ראש הסנאט, תפקיד בו הוא כיהן עד 1988.
לאחר תאונת המטוס המסתורית שהתרחשה בבהוולפור, הופיע ח'אן בשידורי הטלוויזיה הלאומית והודיע על מותו של הגנרל מוחמד זיא אל-חאק. על פי חוקת פקיסטן היה ח'אן השני בסדר הירושה לתפקיד. מפקד הצבא, הגנרל מירזא אסלאם בג הכריז על עריכת בחירות חדשות. עד לבחירות כיהן ח'אן כנשיא בפועל על פי החוקה.
נשיא פקיסטן

לאחר שהגיע להבנות עם מפלגת העם הפקיסטנית מן האגף השמאלי השתתף ח'אן בבחירות כמועמד מטעמה. בבחירות הוא הבטיח לעצמו 608 קולות והוא התמודד מול ארבעה מועמדים. הוא קיבל גם את תמיכתה של הברית האסלאמית הדמוקרטית בהנהגתו של נוואז שריף.
כנשיא היה ח'אן מעורב במאבק פוליטי מול ראש הממשלה בנזיר בהוטו שניסתה לקדם חוק לביטול התיקון השמיני לחוקה. יותר מכך, ח'אן היה בעימות עם בהוטו בשתי סוגיות: מינוי הקצונה הבכירה של הצבא ושופטי בית המשפט העליון של פקיסטן. חאן ייצב את מעמדו כמי ששלט בתוכנית הגרעין. כאשר יצרה בהוטו קשר עם מוניר אחמד ועם עבד אלקדיר חאן בנוגע לניהול התוכנית גרם הדבר לח'אן לתסכול. שיעור הצמיחה הכלכלית הואט והטלת האמברגו האמריקאי על פקיסטן גרמה לבהלה בנוגע למצבה הכלכלי של המדינה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 כשלו ח'אן ובהוטו בבלימת הירידה בערך הרופי הפקיסטני ששערו ירד בשיעור של 30% מ-21 רופי ל-30 רופי לדולר אמריקני. ח'אן נאבק כדי לשמור על החוק והסדר בפקיסטן לאחר שהיה עד לנסיגת ברית המועצות מאפגניסטן. עם זאת, הוא שמר את ארצות הברית כבעלת ברית של פקיסטן.
נשיא פקיסטן > מינוי הקצונה והשופטים

זמן קצר לאחר שעלה לכס הנשיאות צץ משבר ביחסי ח'אן וראש הממשלה בהוטו על רקע המינויים הבלתי תקפים והבלתי מתאימים של זו האחרונה לשופטי בית המשפט העליון, שהיו בעיקר על רקע פוליטי ולא על בסיס כישוריהם של המועמדים. רבות מההמלצות של ממשלת בהוטו למינויים השיפוטיים בוטלו והמינויים שבוצעו על ידי הנשיא ח'אן עצמו הפכו לשנויים במחלוקת.
מינוייהם של חברי המטה הכללי של הכוחות המזוינים של פקיסטן עוררו גם הם מחלוקת כאשר פרץ עימות בין ח'אן לבין בהוטו ב-1989. הנשיא ח'אן עשה שימוש בסמכויותיו כנשיא כדי להשאיר בתפקידו את האדמירל סירוהי כראש מטה הכוחות המשולבים ונטרל את כל ניסיונותיה של בהוטו למנות את הגנרל בג לתפקיד.
ב-1990 סירב ח'אן לאשר את הארכת כהונתו של הגנרל בג, על אף הפצרותיו של ראש הממשלה נוואז שריף. הוא גם הביע התנגדות ובהמשך הטיל וטו על מינויו של לוטננט גנרל חמיד גול, לשעבר מפקד המודיעין הכללי, לתפקיד ראש מטה הצבא. תחת זאת, הוא העדיף את מינויו של עסיף נוואז לתפקיד. בעצתו של ראש הממשלה שריף, הוא אישר את מינויו של מרשל אוויר ראשי פארוק פרוז לראש מטה חיל האוויר הפקיסטני.
נשיא פקיסטן > פיטורי ממשלות בהוטו ושריף

המשבר הכלכלי החמיר לצד התדרדרות החוק והסדר בפקיסטן, וח'אן עשה שימוש בסמכותו על פי התיקון השמיני לחוקה ופיטר את ממשלתה של בנזיר בהוטו על רקע האשמות בשחיתות ועל רקע ההתדרדרות בסדר הציבורי וקרא לעריכת בחירות חדשות. לאחר שב-1993 נערכו בחירות חדשות, תמך ח'אן במועמדותו של נוואז שריף לראשות הממשלה.
בין ח'אן לבין שריף התעוררו עימותים על רקע ניסיונו של זה האחרון להעביר חוק לביטול התיקון השמיני. בסופו של דבר עשה ח'אן שימוש בסמכותו על פי תיקון זה כדי לפטר את ממשלת שריף על בסיס האשמות דומות. שריף נקם בח'אן על ידי הגשת תביעה נגדו בבית המשפט העליון. השימוש שעשה הנשיא בסמכותו על פי התיקון השמיני הוכרז על ידי בית המשפט כבלתי חוקי ושריף נותר ראש הממשלה. המבוי הסתום הפוליטי נותר על כנו ולאחר התערבות מצדם של גורמי המשפט והצבא, נאלצו שני האישים להתפטר מתפקידיהם.
שנותיו האחרונות

ב-1988 ייסד ח'אן את המכון להנדסה, מדעים וטכנולוגיה הקרוי על שמו. מוסד זה הוקם בתמיכתו הכספית של הבנק הבינלאומי לאשראי ולמסחר (Bank of Credit and Commerce International). בבחירות של 1993 ניהל ח'אן משא ומתן עם מפלגת העם הפקיסטנית להיות מועמדה לנשיאות, אך בסופו של דבר ויתר לטובתו של פארוק לע'ארי. הוא פרש מהחיים הפוליטיים ונמנע מליצור קשר עם אמצעי התקשורת המקומיים והבינלאומיים. ע'ולאם איסחאק ח'אן מת ב-27 באוקטובר 2006 לאחר שלקה בדלקת ריאות.
הערות שוליים

1 2 3 4   Ghulam Ishaq Khan (Obituary), The Telegraph, 28 October 2006
1 2  Herald, Pakistan. "Ghulam Ishaq Khan". Press biographical sketch of Pakistan Herald. Pakistan Herald.
1 2  Khan, A. Q. (26 January 2015). "An indomitable man". Special biographical accounts by Dr. A. Q. Khan, published at the News International. News International, 2015. News International, 2015.
1 2 3  Staff (30 October 2006). "Quiet' president of Pakistan who sacked two prime ministers". Independent, UK.
1 2 3  Staff. "President Ghulam Ishaq Khan". US Government (Country Studies). United States Government.
1 2  US Govt. "President Ghulam Ishaq Khan as Power Broker". US Govt.
↑  Dr. A Q Khan » Blog Archive » Bhutto, GIK and Kahuta
↑  Farazmand, ed. by Ali (1996). Public enterprise management : international case studies (1. publ. ed.). Westport, Conn. (u.a.): Greenwood Press. pp. 171–176.
↑  staff writer. "Zia Became President".
↑  Khanna, Sushil Khanna. "The Crisis in the Pakistan Economy". Sushil Khanna.
↑  "When Mountains Move – The Story of Chagai". Defencejournal.com. Archived from the original on 1 April 2012.
↑   ע'ולאם איסחאק ח'אן מודיע על מותו של זיא-אל-חאק, סרטון  באתר יוטיוב
1 2 3 4 5  Story of Pakistan Press Foundation. "Ghulam Ishaq Khan becomes President". storyofpakistan. Story of Pakistan Press Foundation.
↑  de Hoyos, Linda (16 April 1993). "Pakistan in iron grip of Ghulam Ishaq Khan". Washington DC: EIR Archives.
↑  Haggard, Stephan; Kaufman, Robert R. Dictators and Democrats: Masses, Elites, and Regime Change. Princeton University Press, page 281
↑  Singh, Ravi Shekhar Narain. The Military Factor in Pakistan. Lancer Publishers, page 77.
↑  Kux, Dennis. The United States and Pakistan, 1947–2000: Disenchanted Allies. Woodrow Wilson Center Press, pp 303-302.
1 2  ntikhab Amir. "Ghulam Ishaq Khan passes away". Dawn Newspaper, Pakistan.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 170580016  ISNI: 0000 0000 2967 8756  LCCN: n89635094  VIAF: 68075625   WorldCat (עם VIAF): 68075625
ספנדקס

שחקנית כדורעף אמריקאית לובשת בגדים עשויים ספנדקס
ספנדקס (באנגלית: Spandex), לַיְקְרָה (באנגלית: Lycra) או אלסטיין (באנגלית: Elastane) הוא בד סינתטי שידוע באלסטיות הרבה שלו. הוא חזק ועמיד יותר מאשר גומי טבעי. זהו קופולימר עשוי פוליאסטר ופוליאוריתן. הוא הומצא בשנת 1958 על ידי ג'וזף שיברס במעבדות דופונט בוויינסבורו שבווירג'יניה. כשהוצג לציבור לראשונה ב-1962, הוא חולל מהפכה בתעשיית הביגוד.
השם האנגלי המקורי "Spandex" הוא אנגרמה של המילה "Expands", שפירושה "מתרחב". זהו השם המועדף בצפון אמריקה; באירופה משמשות וריאציות של השם "Elastane":‏ "élasthanne" בצרפת, "Elastan" בגרמניה, "elastano" בספרד, "elastam" באיטליה ו-"elastaan" בהולנד. לעומת זאת, בבריטניה, באירלנד, בפורטוגל, בברזיל, בארגנטינה, באוסטרליה, בניו זילנד ובישראל משמש השם לַיְקְרָה.
עלאא אבו סאלח

עלאא אבו סאלח (בערבית: علاء أبو صالح; נולד ב-25 ביוני 1987) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת הבלם. אבו סאלח הוא קרוב משפחה של הכדורגלן חוסאם אבו סאלח.
בעל תואר ראשון מהקריה האקדמית אונו.
קריירה

אבו סאלח החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בני סכנין. ב-13 בדצמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3–4 למ.ס. אשדוד במסגרת גביע הטוטו. במחזור האחרון של עונת 2005/2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי חיפה שהסתיים בתיקו 2-2. בעונת 2006/2007 החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת באופן קבוע, וב-30 בדצמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–0 נגד הפועל נצרת עילית.
בעונת 2007/2008 רשם 14 הופעות בליגה, רובן כמחליף, ובעונה שלאחר מכן שותף ב-13 משחקים. בעונת 2009/2010 תפס מקום בהרכב הפותח של המועדון ורשם 25 הופעות, ובעונת 2010/2011 רשם 31 הופעות, וגם הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 למכבי נתניה. בפברואר 2015 התגלו סדק ושני נקעים בקרסולו, והוא נדרש לתקופת החלמה ארוכה.
ביולי 2016 חתם אבו סאלח בקבוצת שבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית, ובעקבות כך זומן לנבחרת פלסטין וערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בספטמבר 2016 בתיקו 1-1 נגד טג'יקיסטן.
ב-10 ביולי 2017 חזר לקנדציה שנייה בבני סכנין, וחתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.
ב-22 ביוני 2018 חתם בהפועל אכסאל מהליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  עירד צפריר, עלאא אבו סלאח: "בנבחרת פלסטין כבר לוחצים עלי שאייצג אותם", באתר הארץ, 23 ביולי 2016
↑  בין מבחנים למבחנים, ספורט 5,  11.05.19
סנטי קאסורלה

סנטיאגו (סנטי) קאסורלה גונסאלס (בספרדית: Santiago Cazorla González; נולד ב-13 בדצמבר 1984) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בריאל אוביידו. קאסורלה הוא אמבידקסטרי ולכן מסוגל לשחק בשני האגפים וכן בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה

קאסורלה החל את דרכו במחלקת הנוער של ריאל אוביידו, וכשהיה בן 17 וחצי עבר לויאריאל, במדיה החל את הקריירה המקצוענית שלו. בשנת 2006 עבר לרקראטיבו ולבה, אך כעבור שנה ניצלה ויאריאל סעיף בחוזה שאיפשר לה לרכוש אותו חזרה, וקאסורלה חזר לקבוצת נעוריו, במדיה שיחק עד שנת 2011, ולאחר מכן שיחק עונה אחת במאלגה.
בקיץ 2012 חתם קאסורלה בקבוצת ארסנל מהפרמייר ליג. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, מול סנדרלנד, נבחר לשחקן המצטיין במשחק. את שער הבכורה שלו במדי ארסנל כבש בניצחון 0-2 על ליברפול באצטדיון אנפילד. בעונתו הראשונה בקבוצה שותף קאסורלה בכל 38 משחקי הליגה, וכבש 12 שערים. בשנת 2013 דורג במקום העשירי ברשימת 50 הכדורגלנים הטובים באירופה. בעונת 2013/2014 כבש ארבעה שערים ב-31 הופעות בליגה, וזכה עם ארסנל בגביע האנגלי. בתחילת העונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה במגן הקהילה וכבש את השער הראשון במשחק. החל מאוקטובר 2016 סבל מפציעה קשה עבר בתקופה 8 ניתוחים ונעדר מאז מהמגרשים.
ב-21 במאי 2018 עזב קאסורלה את ארסנל.
ב-5 ביוני 2018 דווח כי קאסורלה שב להתאמן בויאריאל במטרה לחתום על חוזה לעונה אחת במהלכה ינסה להתאושש מפציעתו. נכון ליולי 2018, נכלל קאסורלה בסגל הקבוצה. בעונת 2018/2019 קאסורלה כבש שבעה שערים במדי ויאריאל. בעונת 2019/2020 קאסורלה רשם עונת שיא מבחינת כיבושים, עם 15 שערים בכל המסגרות, מתוכם 11 שערי ליגה.
ב-18 ביולי 2020 הודיעה ויאריאל על עזיבתו של קאסורלה בסוף העונה. ב-20 ביולי 2020 חתם קאסורלה בא-סאד מליגת העל הקטארית.
ב-16 באוגוסט 2023 חתם בריאל אוביידו.
קריירה > נבחרת ספרד

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ערך קאסורלה ב-31 במאי 2008, במשחק ידידות מול נבחרת פרו. קאסורלה זכה עם הנבחרת ביורו 2008 ויורו 2012, אך החמיץ את מונדיאל 2010 עקב פציעה. במונדיאל 2014, בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים, שותף קאסורלה בשני משחקים. במוקדמות יורו 2020, בתאריך 15 בנובמבר 2019, כבש קאסורלה את שערו הראשון במדי נבחרת ספרד לאחר הפציעה במשחק מול נבחרת מלטה שהסתיים בתוצאה 7-0 לזכות הספרדים.