stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוב קאופמן
לאחר הפרישה ממשחק

בין השנים 1975–1977 שימש כעוזר ג'נרל מנג'ר עבור אטלנטה הוקס. לקראת עונת 1977/1978 מונה לג'נרל מנג'ר של דטרויט פיסטונס, ונשאר בתפקיד זה במשך כשנה. בדצמבר 1977 פיטר את מאמן הקבוצה הרב בראון, ומינה את עצמו כמחליפו עד לסיום העונה. בתקופתו כמאמן הקבוצה רשמו הפיסטונס מאזן 29–29, אך החמיצו את הפלייאוף מכיוון שמאזנם הכולל היה 38–44. ביולי 1978 פוטר מתפקידיו בדטרויט בעקבות אי-הסכמות על הבעלים של המועדון, ביל דוידסון.
ב-25 ביולי 2015 נפטר קאופמן כתוצאה מהתקף לב, בגיל 69.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של קאופמן, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של קאופמן, באתר מכללת גילפורד, 28 ביולי 2015
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1968, באתר basketball-reference.com
1 2 3  קאופמן היה נקודת האור בשנים הראשונות של הברייבס, באתר buffalonews.com,‏ 2 באוגוסט 2015
↑  פעולותיו של קאופמן כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
בוורן (כדורגל)

מועדון הספורט בוורן (בפלמית: Koninklijke Sportkring Beveren) הוא מועדון כדורגל בלגי מהעיר הקטנה בוורן שבמזרח פלנדריה, בלגיה. המועדון התקיים באופן עצמאי בין השנים 1934 ועד 2010 אז אוחד עם הכוכב האדום ואסלנד, ב-2022 הוקם מחדש באופן עצמאי.
היסטוריה

מועדון בשם "סטנדרד קלאב בוורן" הוקם בשנת 1921 ואוחד מאוחר יותר עם מועדון פ.צ. אמיקל (בתרגום לעברית-פ.צ. ידידותי) אך המועדון התפרק בשנת 1931. שלוש שנים מאוחר יותר הכדורגלנים של סטנדרד קלאב החליטו להקים מועדון חדש שלו הם קראו: "אס.קיי. בוורן-ווֶאָס" ומועדון זה הפך לחלק בהתאחדות הכדורגל הבלגית ב-6 בספטמבר 1935. עשר שנים מאוחר יותר שינה המועדון את שמו ל"אס.קיי. בוורן-ווָאס" שכן העיר בוורן שוכנת במחוז "ווָאסלנד-פאיס דה ווֶאָס". אחרי 14 עונות בליגות המחוזיות במדינה העפילה הקבוצה בשנת 1948 לליגה הארצית הרביעית בחשיבותה והעפילה לליגה השלישית בשנת 1951. בשנת 1966 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה והיוותה את הפתעת הליגה כשזכתה במקום הראשון בליגה השנייה. מאז אותה השנה המועדון ירד מהליגה הבלגית הראשונה רק שלוש פעמים נוספות (1972, 1990 ו-1996) אך בכל אחת משלוש עונות אלו של ירידה חזרה הקבוצה לליגת הבכירה אחרי עונה אחת בלבד. הקבוצה שינתה את שמה בשנת 1978 ל"קיי.אס.קיי בוורן", שם שאותו שמרה עד פירוקה ותחתיו גם הגיעה לתור הזהב של המועדון עם זכייה באליפויות הליגה הבלגית בעונות 1979 ו-1984. בשנת 1979 ניצחה הקבוצה את קבוצת אינטר מילאן בגביע המחזיקות אך הודחה לבסוף בחצי הגמר על ידי ברצלונה. בעונת 2006 הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה השלישית בשל בעיות ברישום ורישיונות אך לבסוף נותרה בליגה הראשונה. הקבוצה הייתה ידועה בבלגיה בשל ריבוי שחקנים ילידי חוף השנהב, דבר שזכה לביקורת מדי פעם בפעם בתקשורת הבלגית.
בעונת 2006/07 ירדה הקבוצה לליגה השנייה. בעונת 2009/10 סיימה הקבוצה במקום ה-18 והייתה אמורה לרדת לליגה השלישית, אך בעקבות קשיים כלכליים היא אוחדה לתוך קבוצה שכנה, הכוכב האדום ואסלנד. הקבוצה המאוחדת קיבלה את השם ואסלנד-בוורן והיא נחשבת לממשיכת דרכה של הכוכב האדום ואסלנד, כך שההיסטוריה והתארים של בוורן לא נזקפים לזכותה.
תארים

אליפויות היופילר ליג: 1979, 1984.
אליפות ליגת המשנה הבלגית: 1967, 1973, 1991, 1997
הגביע הבלגי: 1978, 1983
גביע הליגה הבלגית: 1984
ארמין (הרלדיקה)

שלט האצולה של דוכסות ברטאן "ארמין" אחד הבלאזונים הבודדים הכוללים רק טינקטורה אחת
בהרלדיקה, ארמין (Ermine) היא אחת הפרוות המשמשות בבלאזון. סמל זה מייצג את עורו של ההרמין (הידוע בלטינית של ימי הביניים כ-armenius, עכבר ארמני). במרוצת החורף לסמור פרווה לבנה וזנב שחור, ואילו הפרווה ההרלדית מייצגת כמה פרוות אשר נתפרו יחד ויצרו תבנית של נקודות סאבל (שחור) על שטח ארז'ן (לבן). לזנב או ל"נקודת ארמין" היו מספר ייצוגים במספר דרכים שונות.
ה"נקודה" השמאלית היא הנפוצה ביותר
מלבד התבנית "שחור על לבן" לפחות שלוש וריאציות של ארמין נחשבו כטינקטורות ולא רק שדה פשוט משובץ בתבנית דמוית ארמין.
תבנית "ארמינס" (ermines) או קונטרה-ארמין (counter-ermine) – סאבל עם נקודות ארז'ן.
תבנית "ארמינויס" (erminois) – אור עם נקודות סאבל.
תבנית "פין" (pean) – סאבל עם נקודות אור.
| הרלדיקה |
| --- | --- | --- |
| מושגים הרלדיים | שלט הרלדי • בלאזון • סיכה • כרזה • קדנסיה • כיוונים |  |
| תפקידים | כרוז • ממונה על השלטים |  |
| בלאזון | מטען • שדה • קו • צורה • טינקטורה • מסגרת • תנוחה   חלוקה לרבעים • חלוקה בניצב • חלוקה לשדות |  |
| חלקי השלט ההרלדי | מגן • שדה • תומכים • סלוגן • ציצה • עטרה • מעטה • קסדה • חלקה • מוטו |  |
| מטענים |  בנד •  גבול •  קנטון •  שברון •  צ'יף •  צלב •  פס •  פלונץ •  פאל •  פאלה •  סאלטייר |  |
| טינקטורות | טינקטורות |  |
| מתכות |  אור •  ארז'ן |  |
| צבעים |  אזור •  גולס •  פורפור •  סאבל •  ור |  |
| פרוות |  ארמין •  ואיר |  |
| כתמים |  מורי •  טנה •  סנגין |  |
| אחרים |  כחול שמיימי •  ציפורן •  סנדרה •  אורנג' |  |
אריך ס. גרואן

אריך סטיבן גרואן (בגרמנית: Erich Stephen Gruen‏; נולד במאי 1935) הוא היסטוריון אמריקאי יליד אוסטריה. גרואן הוא פרופסור להיסטוריה של יוון ורומא, ולימד במשרה מלאה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בין השנים 1966–2008.
ביוגרפיה

גרואן נולד בווינה בירת אוסטריה במאי 1935. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת אוקספורד ותואר דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד ב-1964. הוא גם קיבל את מלגת רודז היוקרתית. ב-1966 החל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1968 יצא לאור ספרו הראשון העוסק בפוליטיקה ובתי המשפט ברומא העתיקה. מחקריו הבאים התמקדו בעיקר ברפובליקה הרומית המאוחרת. ב-1974 יצא לאור ספרו המפורסם ביותר: "הדור האחרון של הרפובליקה הרומית" (The Last Generation of the Roman Republic). ספר זה נחשב לעיתים בתור תשובה לספרו של רונלד סיים "המהפכה הרומית". מסקנתו של סיים הייתה שהמבנה של הרפובליקה והסנאט לא היו מתאימים לצורכי השלטון הרומי, וכי אוגוסטוס שהפך את רומא מרפובליקה לקיסרות, פשוט ניסה לנקוט בצעדים הנחוצים על מנת להשיב את חיי הציבור לתקנם. גרואן לעומת זאת סבור שהרפובליקה לא הייתה בהכרח במצב של ריקבון והתפוררות הדרגתית כפי שסיים טען, והיא יכלה בהחלט להמשיך לשרוד עם מוסדותיה המסורתיים ולא נזקקה ל"הצלה" מידי אוגוסטוס.
מחקריו הבאים עסקו בעיקר בעולם ההלניסטי. הוא אף כתב שני ספרים על מעמד היהודים והיהדות בעולם העתיק. במחקריו בנושא זה הוא מצייר דיוקן חיובי של הפזורה היהודית ברומא ובעולם ההלניסטי, וסבור שהיהודים הצליחו לחיות חיים נוחים למדי בגולה מבלי להתפשר על דתם ולהיטמע באוכלוסייה המקומית. ב-1998 קיבל גרואן את "העיטור האוסטרי למדע ואומנות". גרואן פרש מההוראה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-2008, אולם הוא עדיין מפקח על עבודות דוקטורט והוא מבוקש מאוד כמרצה אורח. בעבר הוא גם הורה באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קולורדו ואוניברסיטת קורנל. לטענתו, הניסיון המרשים ביותר בהוראתו, היה תקופה קצרה בה הרצה  לפני האסירים בכלא סן קוונטין בסוף שנת ה-2000.
ספריו

Roman Politics and the Criminal Courts, 149-78 BC, Cambridge MA, 1968
The Roman Republic, Washington DC, 1972
The Last Generation of the Roman Republic, Berkeley, 1974; pb edition 1995
The Hellenistic World and the Coming of Rome, 2 vols. Berkeley, 1984; pb 1986
Studies in Greek Culture and Roman Policy, Leiden, 1990; pb 1996
Culture and National Identity in Republican Rome, Ithaca, 1992; pb 1994
Images and Ideologies: Self-Definition in the Hellenistic World, Berkeley, 1993
Hellenistic Constructs: Essays in Culture, History, and Historiography, Berkeley, 1997
Heritage and Hellenism: The Reinvention of Jewish Tradition, Berkeley, 1998
Diaspora: Jews amidst Greeks and Romans, Cambridge MA, 2002
Rethinking the Other in Antiquity, Princeton, 2010
ספריו > תרגומים לעברית

אריק ס. גרואן, גולה: יהודים בין יוונים ורומאים, תל אביב, אוניברסיטת תל אביב, 2004.
הערות שוליים

↑  ביקורת על הספר (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262147305171  PLWABN: 9810557673605606  BIBSYS: 90330813  BNE: XX959450  BnF: cb12035098t (data)  CiNii: DA01431868  GND: 113494815  ISNI: 0000 0001 2098 7824  LCCN: n50030990  NKC: mub20211119054  NLG: 82258  NSK: 000503586  NTA: 070404240  RERO: 02-A003324823  SUDOC: 028534107  VcBA: 495/174978  VIAF: 4946714   WorldCat (עם VIAF): 4946714
בוז'דור

| --- | --- |

מגדלור בבסיס של צבא מרוקו בבוז'דור
 טריטוריה:  סהרה המערבית סהרה המערבית
 מחוז:  אלעיון בוג'דור-אלש'אקיה אלחמראא
 שפה רשמית:  ערבית
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  42,651 (2014)
 קואורדינטות:  26°08′0″N 14°30′0″W﻿ / ﻿26.13333°N 14.50000°W﻿ / 26.13333; -14.50000
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סהרה המערבית מוגדלת) לעיון סמארה דאחלה ביר גנדוז מרוקו א. מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי  האיים הקנרייםבוז'דור(למפת סהרה המערבית רגילה) לעיון סמארה דאחלה ביר גנדוז מרוקו א. מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי  האיים הקנרייםבוז'דור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בוז'דור או ראס בוז'דור (בערבית: بوجدور, בספרדית ובפורטוגזית: Cabo Bojador, בצרפתית: Cape Boujdour) היא עיר השוכנת על לשון יבשה בשם זה שעל חלקו הצפוני של חופה של סהרה המערבית. אוכלוסיית העיר מנתה 36,843 תושבים נכון לשנת 2004.
עד שנת 1434 הסתיימו נתיבי ההפלגה של הספנות האירופאית בכף בוז'דור. הראשון שהפליג מעבר לנקודה זו היה הספן הפורטוגזי ז'יל איאנש (Gil Eanes) שהצליח בכך בניסיונו השני לאחר שנשלח על ידי הנסיך אנריקה הספן.
האזור היה בשליטה ספרדית החל משנת 1885. גם לצרפת היו תביעות לשליטה באזור וב-1900 נמסר השטח לשליטה ספרדית על פי הסכם בין שתי המדינות. ב-1975 פינתה ספרד את הטריטוריה ומרוקו השתלטה על השטח. האזור הוא זירה להתנגשויות בין צבא מרוקו לבין כוחות חזית הפוליסריו. מחנה פליטים ליד העיר טינדוף שבאלג'יריה נושא את שם העיר.
ראו גם

הקפת כף בוז'דור
הערות שוליים

↑  www.citypopulation.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוז'נין

| --- | --- |
סמל בוז'נין

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לודז' (פרובינציה) לודז'
 מחוז:  שייראדז
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  958 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°27′N 18°49′E﻿ / ﻿51.450°N 18.817°E﻿ / 51.450; 18.817
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבוז'נין(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבוז'נין(למפת פרובינציית לודז' רגילה) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קוי.-פומ. שלזיה מזוביהבוז'נין(למפת פרובינציית לודז' מוגדלת) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קויאוויה-פומרניה שלזיה מזוביהבוז'נין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בוז'נין (בפולנית: Burzenin) הוא כפר במחוז שייראדז שבפרובינציית לודז' בפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב, אשר היה בעבר בבעלות משפחות אצולה, נזכר לראשונה בשנת 1344. בתחילה ניתנו ליישוב זכויות עיר, אך אלה ניטלו ממנו.
יהודי בוז'נין

היישוב היהודי בכפר היה כפוף בתחילה לקהילת שייראדז, ומתחילת המאה ה-19 הייתה במקום קהילה עצמאית, עם בית מדרש ובית עלמין.
משנת 1850 כיהן במקום הרב אברהם בר וולף בוטקה, ובסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 כיהן במקום הרב צבי פרלמוטר מפאביאניצה.
בשנת 1914 נתמנה לרב הקהילה ברוך לאזנובסקי, לימים רבן של אויאזד ופאביאניצה, ובין מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה מרדכי דוד מארוקו.
בתקופת השואה גורשו כמאתיים יהודי היישוב לגטו זדונסקה וולה הסמוכה, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי המקום. בית הכנסת של הכפר משמש כיום כמחסן.
אנדרה גלן-הרשקוביצ'י

| --- | --- |

אנדרה גלן-הרשקוביצ'י, 2010
 לידה:  6 בספטמבר 1921 סכארבק, בלגיה 
 פטירה:  1 ביוני 2022  (בגיל 100) איקסל, בלגיה 
 מדינה:  בלגיה 
 מקצוע:  מורה, עובדת סוציאלית, לוחמת מחתרת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (2 באוגוסט 1989)  אזרחות כבוד (18 באפריל 2007)  honorary citizen of the municipality of Ixelles (12 בספטמבר 2021) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אנדרה גלן-הרשקוביצ'י
 
אנדרה גלן-הרשקוביצ'י (בצרפתית: Andree Geulen-Herscovici);‏ (6 בספטמבר 1921 – 1 ביוני 2022) הייתה חסידת אומות העולם מבריסל שבבלגיה שבתקופת השואה הצילה, בפעילות משותפת עם אחרים, כאלף ילדים יהודים.
פעילותה בתקופת השואה

אנדרה גלן הייתה מורה בבית ספר בבריסל. כאשר הופיע אחד מתלמידיה לבית הספר כשהוא עונד טלאי צהוב על בגדיו, הורתה לכל תלמידיה ללבוש סינרים לבית הספר, על מנת לכסות את הטלאי.
לאחר משימותיו הסודיות של המרגל הבלגי ויקטור מרטין, ידעה גלן בבירור מה עלה בגורלם של יהודים אשר נתפסים בידי הנאצים.
גלן הפכה לפעילה בהצלת יהודים לאחר שפגשה חברה יהודיה בוועד להגנת היהודים בבלגיה (CDJ), שהייתה זקוקה לשותפה לא-יהודיה שתסייע לה ללוות ילדים יהודים למחבוא. לגלן ניתן שם קוד – קלוד פורנייר – והיה עליה לעזוב את בית הוריה ולעבור לגור בבית הספר שבו עבדה כמורה, בית ספר בו הייתה פנימייה. ביוזמתה של מנהלת בית הספר, אודיל אובארט, הוסתרו בפנימייה תריסר ילדים יהודים.
במאי 1943 הגרמנים ערכו פשיטה באמצע הלילה על הפנימייה. התלמידים היהודים נאסרו בפשיטה וגלן נחקרה. המנהלת אודיל אובארט ובעלה נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, שם נספו. שניהם הוכרו על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם.
באותו לילה הלכה גלן לספר לכל התלמידים היהודים שהכירה על הפשיטה והזהירה אותם לבל ישובו אל בית הספר. לאחר מכן שכרה דירה בזהות בדויה וחלקה אותה יחד עם אידה סטרנו. הקשר עם ארגוני ההצלה נשמר באמצעות תיבות דואר סודיות.
במשך למעלה משנתיים אנדרה אספה ילדים והעבירה אותם למחבוא אצל משפחות נוצריות ובמנזרים. היא וידאה שהמשפחות מסוגלות לקלוט את הילדים והמשיכה לבקר אותן ולדאוג לצורכיהן. הוריהם של רבים מהילדים שהעבירה גלן למסתור, נרצחו בשואה.
לאחר השואה

גלן פעלה להחזרת ילדים ממשפחותיהם האומנות אל הוריהם או משפחתם. לאורך השנים שמרה על קשר עם הילדים שהצילה.
ב-1989 הוכרה אנדרה גלן כחסידת אומות העולם. ב-2007 ביקרה שוב בישראל וביד ושם לרגל כנס בינלאומי של ילדים שהיו במסתור בבלגיה. בטקס ביד ושם הוענקה לה אזרחות כבוד של מדינת ישראל. בזמן ביקורה בישראל, נפגשה גלן עם ניצולים שאת חלקם הצילה בהיותם ילדים. "אפילו בזמנים האפלים ביותר של האנושות ניתן למצוא ניצוצות של אור", אמר השגריר הבלגי בישראל, "אנדרה גלן-הרשקוביצ'י הייתה אחד מניצוצות אלו."
נפטרה ב-1 ביוני 2022.
הערות שוליים

↑  על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י באתר ejwiki (ברוסית)
↑  כתבה על אנדרה-גלן-הרשקוביצ'י, בוושינגטון פוסט (באנגלית)
↑  איתמר אייכנר, "הכי קשה היה להפריד אותם מהוריהם": הלכה לעולמה המורה שהצילה אלף ילדים בשואה, באתר ynet, 2 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1257177540  LCCN: no2015026693  VIAF: 315085019   WorldCat (עם VIAF): 315085019
אנטרופורניס

| אנטרופורניס |
| --- | --- |
  השוואה של אנטרופורניס (מימין) לעומת אדם ולעומת פינגווין קיסרי (משמאל)
תקופה
סוף אאוקן-אוליגוקן 45–33 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פינגווינאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פינגווינים
סוג:: אנטרופורניס
מינים
 A. nordenskjoeldi  A. grandis
שם מדעי
 Anthropornis

אנטרופורניס (שם מדעי: Anthropornis) הוא סוג של פינגווין ענקי נכחד אשר חי בתקופת האאוקן עד האוליגוקן לפני 33–45 מיליון שנה. מאובניו נמצאו ב-1905 באי סיימור שבארץ גרהאם, בקצה הצפוני של אנטארקטיקה וגם בניו זילנד. בסוג זה התגלו 2 מינים.
האנטרופורניס היה הפינגווין הגבוה ביותר שחי אי-פעם והוא הגיע לגובה 1.8 מטר ולמשקל 90 ק"ג, גבוה בהרבה מהגדול שבפינגווינים המודרניים, פינגווין קיסרי שמגיע לגובה 1.3 מטר ולמשקל 45 ק"ג. בניגוד לפינגווין המודרני הוא היה בעל מפרקי כנף מכופפים, התאמה של אבות הפינגווינים שנועדה לעזור לתעופה. הוא גם היה בעל צוואר ארוך יותר, מקור כפוף ומעט ארוך ורגליים גבוהות.
בדומה לפינגווינים מודרניים הוא היה דייג מוצלח שהשתמש במקורו לתפיסת הדגים. סביבו חיו מיני זוחלים, פרסתנים מסדרת האסטרפותרים ובימים לווייתנים כמו הסקואלודון, שהתאימו לדיג ולסביבה המתקררת לאיטה של אנטארקטיקה הקדומה. ייתכן שפינגווין זה היה רגיש לקור ולתחרות על המזון, מה שגרר את הכחדתו.
אנדרה גליקסמן

| --- | --- |

 לידה:  19 ביוני 1937 בולון-ביאנקור, או-דה-סן, צרפת 
 פטירה:  9 בנובמבר 2015 (בגיל 78) הרובע העשירי של פריז, פריז, צרפת 
 שם לידה:  Joseph André Glucksmann 
 מקום לימודים:  École normale supérieure de Fontenay-Saint-Cloud, lycée du Parc 
 מוסדות:  ל'אקספרס  אוניברסיטת פריז VIII 
 תחומי עניין:  מסה 
 עיסוק:  פילוסוף, חוקר מדע המדינה, סופר 
 הושפע מ:  לוינס, פיכטה, הגל, מרקס, ניטשה
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד (2009) מסדר הצלב של טרה מריאנה, דרגה שלישית 
 בן או בת זוג:  כריסטין בוצ'י-גלוקסמן (1958–1974)  Françoise Villette 
 צאצאים:  Raphaël Glucksmann 
 
אנדרה גליקסמן (לעיתים נכתב: גלוקסמן; בצרפתית: André Glucksmann‏; 19 ביוני 1937 – 10 בנובמבר 2015) היה פילוסוף, אקטיביסט וסופר יהודי-צרפתי. נמנה עם דור הפילוסופים החדשים (אנ') של הפילוסופים הצרפתים.
תפיסותיו

נולד בבולון למשפחה יהודיה אשכנזית ממוצא אוסטרו-הונגרי, אביו נולד בבוקובינה ממנה עבר לרומניה ואמו הייתה ילידת פראג.
בעת מלחמת העולם השנייה היו הוריו פעילים בתנועת ההתנגדות הצרפתית ואמו התנדבה בבית יתומים יהודי.
בראשית דרכו היה גליקסמן מרקסיסט, בהמשך דחה את הקומוניזם בספרו הפופולרי על הגולאג משנת 1975 "Comestor Cuisinière et d'Hommes". מאוחר יותר היה למבקר חריף של הממשל הרוסי. למרות היותו הוגה שמאלי בדעותיו, לא היו דעותיו הכתובות מקובלות לגמרי על השמאל הצרפתי, שביכר באותה תקופה לא למתוח ביקורת גלויה על המשטר הסובייטי, אך הוא עורר ביקורת של ממש רק כאשר תמך בהצבת טילים אמריקאיים על אדמת אירופה בטענה להגנה על שלום המערב.
משנות ה-70 עסק גליקסמן בעיקר בזכויות אדם והגנה על מיעוטים: צוענים בצרפת, פליטים מרואנדה, וייטנאם (אנשי הסירות (צר')), מלחמת בוסניה וצ'צ'ניה. הוא תמך בניקולה סרקוזי בבחירות לנשיאות של 2007, אך אחרי הבחירות התאכזב ממנו ותקף אותו בשל שיתוף הפעולה שלו עם רוסיה ונשיאה ולדימיר פוטין.
בסוף שנות ה-90 חבר לבני לוי וברנאר-אנרי לוי לייסוד מכון לחקר משנתו של עמנואל לוינס בירושלים.
ביחד עם ילנה בונר (אנ'), פעילת זכויות אדם ורעייתו של אנדריי סחרוב, כתב ספר על היהודים (לא תורגם).
גליקסמן נפטר בפריז בגיל 78 בנובמבר 2015.
מספריו

אנדרה גלוקסמן, שיח השנאה (תרגם: אבנר להב, אחרית דבר: "אנדרה גלוקסמן: דרכו של מתפכח", דניס שרביט), ירושלים, הוצאת כרמל, 2008.
הערות שוליים

↑  איי.פי, צרפת: אינטלקטואלים מפנים עורף לסגולן רויאל, באתר ynet, 8 בפברואר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261712105171  PLWABN: 9810631813505606  BIBSYS: 90109503  BNE: XX1151072  BnF: cb11905191g (data)  CANTIC: a12324371  CiNii: DA01135592  GND: 11853985X  ICCU: CFIV009520  ISNI: 0000 0001 0927 951X  LCCN: n80097588  LNB: 000072297  NDL: 00441076  NKC: jn20000601904  NLA: 35128794  NLG: 116760  NLK: KAC201717292  NSK: 000041270  NTA: 073410578  SELIBR: 188337  SUDOC: 026894564  Trove: 835000  VIAF: 97851023   WorldCat (עם VIAF): 97851023 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרה גלוקסמן. 2012
אליפות אירופה בשחייה 2015 (בריכת 25 מטר)

| --- | --- |

בריכת השחייה במכון וינגייט שבה נערכה האליפות
 ענף:  שחייה תחרותית 
 ארגון מפעיל:  LEN 
 תקופת התחרות:  2 בדצמבר 2015 – 6 בדצמבר 2015 (5 ימים) 
 מספר תחרות:  22 
 מספר מתמודדים:  500 
 עיר מארחת:  מכון וינגייט 
 www.isr2015ec.org
 אליפות אירופה בשחייה 2017 ← 
 
אליפות אירופה העשרים ושתים בשחייה (בריכת 25 מטר), נערכה במכון וינגייט שבנתניה, ישראל, בין 2 ל-6 בדצמבר 2015. האליפות כללה תחרויות שחייה, בבריכת 25 מטר, בעלת 10 מסלולים בעומק של 3 מטר, בהשתתפות 500 שחייניות ושחיינים מ-48 מדינות ב-40 משחים שונים (17 משחים אישיים לנשים ולגברים, 4 משחי שליחים לנשים ולגברים ו-2 משחי שליחים משולבים שכל אחד מהם כלל שתי שחייניות ושני שחיינים).
בפגישה עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו אמר פאולו בארלי:
הישראלים דאגו לארגן את התחרות הטובה בכל הזמנים
שיאי עולם

2 בדצמבר
קטינקה הוסו (הונגריה הונגריה), קבעה בשלב המוקדמות במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:19.46 דקות. זהו שיא העולם הראשון בשחייה שנקבע בישראל.
4 בדצמבר
קטינקה הוסו (הונגריה הונגריה), קבעה במשחה הגמר ל-100 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 56.67 שניות.
גרגוריו פלטריניירי (איטליה איטליה), קבע במשחה הגמר ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 14:08.06 דקות.
שיאי עולם > שיא עולם לנוער

4 בדצמבר
רוברט גלינטה (רומניה רומניה), קבע במשחה הגמר ל-100 מטר גב שיא עולם חדש לנוער של 50.77 שניות.
שיאי אירופה

4 בדצמבר
לאסלו צ'ה (הונגריה הונגריה), קבע במשחה הגמר שיא אירופה חדש במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:51.36 דקות.
6 בדצמבר
לאסלו צ'ה (הונגריה הונגריה), קבע במשחה הגמר שיא אירופה חדש במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:49.00 דקות.
שיאי אליפות

| מספר | אירוע | תאריך | שלב | שם | מדינה | תוצאה | יום אליפות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 200 מטר גב | 2 בדצמבר | גמר | רדוסלב קבנצקי | פולין פולין | 1:48.33 דקות | 1 |
| 2 | 100 מטר מעורב אישי | 3 בדצמבר | מוקדמות | קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 57.52 שניות | 2 |
| 3 | 200 מטר חזה | 3 בדצמבר | גמר | מרקו קוך | גרמניה גרמניה | 2:00.53 דקות | 2 |
| 4 | 100 מטר גב | 3 בדצמבר | גמר | קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 55.42 שניות | 2 |
| 5 | 100 מטר מעורב אישי | 3 בדצמבר | חצי גמר 2 | קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 57.49 שניות | 2 |
| 6 | 50 מטר פרפר | 3 בדצמבר | גמר | שרה שסטרם | שוודיה שוודיה | 24.58 שניות | 2 |
| 7 | 50×4 מטר מעורב משולב | 3 בדצמבר | גמר | סימונה סביוני   פביו סקוזולי   סילביה די פייטרו   אריקה פריולי | איטליה איטליה | 1:38.33 דקות | 2 |
| 8 | 200 מטר גב | 4 בדצמבר | מוקדמות | קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 1:59.95 דקות | 3 |
| 9 | 200 מטר גב | 4 בדצמבר | גמר | קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 1:59.84 דקות | 3 |
| 10 | 200 מטר מעורב אישי | 5 בדצמבר | גמר | קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 2:02.53 דקות | 4 |
| 11 | 50×4 מטר משולב חופשי | 5 בדצמבר | גמר | פדריקו בוקיה   מרקו אורסי   סילביה די פייטרו   אריקה פריולי | איטליה איטליה | 1:29.26 דקות | 4 |
| 12 | 100 מטר פרפר | 6 בדצמבר | גמר | שרה שסטרם | שוודיה שוודיה | 55.03  שניות | 5 |
| 13 | 50×4 מטר מעורב | 6 בדצמבר | גמר | סימונה סביוני   פביו סקוצולי   מטאו ריוולטה   מרקו אורסי | איטליה איטליה | 1:31.71 דקות | 5 |
שחייניות מצטיינות

קטינקה הוסו הונגריה הונגריה - השחיינית המצטיינת של האליפות לאחר שזכתה ב-7 מדליות אישיות, 6 זהב ו-1 כסף. היא קבעה שני שיאי עולם חדשים ו-6 שיאי אליפות חדשים.
שרה שסטרם שוודיה שוודיה - לאחר שזכתה ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף וקבעה 2 שיאי אליפות חדשים.
ראנומי קרומווידג'ויו הולנד הולנד - לאחר שזכתה ב-5 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד.
סילביה די פייטרו איטליה איטליה - לאחר שזכתה ב-5 מדליות, 3 זהב במשחי השליחים ו-2 ארד.
שחיינים מצטיינים

מרקו אורסי איטליה איטליה - לאחר שזכה ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף.
יבגני סדוב רוסיה רוסיה - לאחר שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף.
לאסלו צ'ה הונגריה הונגריה - לאחר שזכה ב-3 מדליות זהב אישיות וקבע שני שיאי אירופה.
גרגוריו פלטריניירי איטליה איטליה - שקבע שיא עולם.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכול |

| 1 | הונגריה הונגריה | 11 | 3 | 1 | 15 |
| 2 | איטליה איטליה | 7 | 5 | 5 | 17 |
| 3 | גרמניה גרמניה | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 4 | רוסיה רוסיה | 3 | 7 | 7 | 17 |
| 5 | פולין פולין | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 5 | שוודיה שוודיה | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 7 | בריטניה בריטניה | 2 | 7 | 2 | 11 |
| 8 | הולנד הולנד | 2 | 3 | 4 | 9 |
| 9 | פינלנד פינלנד | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 10 | בלגיה בלגיה | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 11 | סלובניה סלובניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | דנמרק דנמרק | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 14 | ישראל ישראל (מארחת) | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 15 | בלארוס בלארוס | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 16 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 17 | איסלנד איסלנד | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 17 | טורקיה טורקיה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 19 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | יוון יוון | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | אירלנד אירלנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | ליטא ליטא | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | פורטוגל פורטוגל | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | סך הכל | 40 | 41 | 41 | 122 |
טבלת התוצאות > משחי שליחים משולבים (2 שחייניות ו-2 שחיינים)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| 4x50 מטר חופשי משולב | איטליה איטליה   פדריקו בוקיה (21.58)   מרקו אורסי (20.46)   סילביה די פייטרו (23.63)   אריקה פריולי (23.59) | 1:29.26 דקות   שיא אליפות | רוסיה רוסיה   יבגני סדוב (21.14)   ניקיטה קונובלוב (20.85)   נטליה לובטקובה (23.63)   רוזליה נסרטדינובה (23.97) | 1:29.59 דקות | הולנד הולנד   יסי פוץ (21.74)   בן סוויטרט (21.78)   אינגה דקר (23.78)   ראנומי קרומווידג'ויו (22.73) | 1:30.03 דקות |
| 4x50 מטר מעורב משולב | איטליה איטליה   סימונה סביוני (23.50)   פביו סקוצולי (25.99)   סילביה די פייטרו (25.24)   אריקה פריולי (23.60) | 1:38.33 דקות   שיא אליפות | רוסיה רוסיה   אנדריי שבסוב (23.52)   אנדריי ניקולייב (25.69)   אלינה קשינסקאיה (25.47)   רוזליה נסרטדינובה (23.68) | 1:38.36 דקות | בלארוס בלארוס   פבל סנקוביץ' (23.50)   איליה שימנוביץ' (26.64)   סבטלנה חוחלובה (25.33)   אלכסנדרה גרסימניה (23.56) | 1:39.03 דקות |
ישראל ישראל באליפות אירופה בשחייה > מדליות

46 שחיינים (18 שחייניות ו-28 שחיינים) ייצגו את ישראל באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שקבעו 21 שיאים ישראליים חדשים.
יעקב טומרקין זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:49.84 דקות.
יעקב טומרקין זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 52.62 שניות.
גל נבו זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:04.68 דקות.