stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין

כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין (בגרמנית: Christian August von Schleswig-Holstein-Gottorf; ‏11 בינואר 1673 - 24 באפריל 1726), היה אביהם של אדולף פרדריק, מלך שוודיה, פרידריך אוגוסט הראשון, דוכס אולדנבורג, ויוהנה אליזבת, נסיכת הולשטיין-גוטורפ, אמה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה.
ביוגרפיה

כריסטיאן אוגוסט נולד ב-11 בינואר 1673 בטירת גוטורפ, לכריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולפרדריקה אמליה מדנמרק, בתם של פרדריק השלישי, מלך דנמרק וסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1695 מת אביו כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ואחיו הבכור פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את דוכסות הולשטיין-גוטורפ, בעוד כריסטיאן אוגוסט קיבל את אזור אויטין ונטל את התואר "דוכס הולשטיין-אויטין". בנוסף הוא מונה בשנת 1701 למנהל של בישופות ליבק, וב-26 באפריל 1706 מונה לבישוף ליבק.
בשנת 1702 מת אחיו פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובנו קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את נחלותיו, אולם מכיוון שהיה קטין, שימש כריסטיאן אוגוסט כעוצר הדוכסות יחד עם גיסתו הדוויג סופיה משוודיה, ולאחר מותה בשנת 1708 שימש כעוצר לבדו. במהלך מלחמת הצפון הגדולה נבזזו נחלותיו של קרל פרידריך על ידי הצבא הדני, שאף הרס את טירת גוטורפ - שהייתה מקום מושבם של דוכסי הולשטיין-גוטורפ.
בשנת 1717 עבר כריסטיאן אוגוסט להתגורר בקיל, וב-24 באפריל 1726 מת כריסטיאן אוגוסט בטירת גוטורפ.
משפחתו

ב-2 בספטמבר 1704 התחתן כריסטיאן אוגוסט עם אלברטינה פרדריקה, מרקיזת באדן-דורלאך, בתם של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ואוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
הדוויג סופיה, נסיכת הולשטיין-גוטורפ (1705–1764)
קרל אוגוסט, דוכס הולשטיין-גוטורפ (1706–1727)
פרדריקה אמליה, נסיכת הולשטיין-גוטורפ (1708–1731)
אנה, נסיכת הולשטיין-גוטורפ (1709–1758), התחתנה עם וילהלם, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג
אדולף פרדריק, מלך שוודיה (1710–1771)
פרידריך אוגוסט הראשון, דוכס אולדנבורג (1711–1785)
יוהנה אליזבת, נסיכת הולשטיין-גוטורפ (1712–1760), התחתנה עם כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט
פרדריקה אמליה, נסיכת הולשטיין-גוטורפ (1713)
וילהלם כריסטיאן, נסיך הולשטיין-גוטורפ (1716–1719)
פרידריך קונרד, נסיך הולשטיין-גוטורפ (1718)
גאורג לודוויג, נסיך הולשטיין-גוטורפ (1719–1763)
כריסטיאן, נסיך הכתר של דנמרק

כריסטיאן, נסיך הכתר של דנמרק (שם מלא: כריסטיאן, נסיך הכתר של דנמרק, רוזן מונפזאט; בדנית: Christian Valdemar Henri John, Kronprins af Danmark, greve af Monpezat; נולד ב-15 באוקטובר 2005 בקופנהגן) הוא יורש העצר של דנמרק. בנם הבכור של פרדריק העשירי, מלך דנמרק ומארי, מלכת דנמרק.
ביוגרפיה

הנסיך כריסטיאן נולד בקופנהגן, ב־15 באוקטובר 2005. הנסיך כריסטיאן נולד עם מחלת צהבת ילודים, מחלה לא מזיקה בדרך כלל ושכיחה למדי בלידות מוקדמות, ואושפז החל מ-21 באוקטובר 2005 בבית חולים, אולם שוחרר באותו יום לביתו. הנסיך קיבל מספר מתנות לרגל הטבלתו לנצרות, כולל פוני בשם פליקפלק מהפולקטינג, הפרלמנט הדני.
כריסטיאן הוטבל על ידי הבישוף אריק נורמן סוונדסן, וסנדקיו היו דודתו, ג'יין סטיבנס, נסיך ונסיכת הכתר של נורווגיה, נסיכת הכתר של שוודיה, נסיך הכתר של יוון, ושני חברים של הוריו: יפה הנדוורק והאמי קמפבל. כריסטיאן קיבל את השם המלא כריסטיאן ולדמאר הנריק יוהאן, אולם נקרא כריסטיאן על פי המסורת בדנמרק שהמלכים נקראים בשמות כריסטיאן ופרדריק לסירוגין.
כריסטיאן למד בגן ילדים עם בני גילו, והיה החבר הראשון ממשפחת המלוכה שעשה זאת, וכן היה חבר בית המלוכה הראשון שלמד בבית ספר ממלכתי. באוקטובר 2006 השתתף כריסטיאן עם סבו הנריק, נסיך דנמרק בחנוכת משכן הפילים בגן החיות בקופנהגן, והוא פתח את בית הפילים, שנשלחו כמתנה ממלך ומלכת תאילנד.
בשנת 2010 שימש כריסטיאן כאחד מהשושבינים בחתונתה של ויקטוריה, נסיכת שוודיה, ובשנת 2014 הוא ליווה את הוריו בביקורם בגרינלנד.
ב-14 בינואר 2024, בעקבות הוויתור על הכס של סבתו, מרגרטה השנייה, עלה אביו לשלטון בתור המלך פרדריק העשירי, וכריסטיאן הפך להיות נסיך הכתר של דנמרק.
הערות שוליים

↑  Dåbsgave: En glad pony
↑  סבתו נחשבת לעניין זה ככריסטיאן
פול דייווידסון

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1930 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  20 ביוני 2024 (בגיל 93) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מקרו-כלכלה, כלכלה 
 מקום לימודים:  ברוקלין קולג' (1950)  אוניברסיטת העיר ניו יורק (1955)  אוניברסיטת פנסילבניה (1959) 
 מוסדות:  אוניברסיטת ראטגרס  אוניברסיטת טנסי 
 
פול דייווידסון (באנגלית: Paul Davidson;‏ 23 באוקטובר 1930 - 20 ביוני 2024) היה מאקרו-כלכלן אמריקאי, ואחד הדוברים המובילים שהשתייכו לזרם האמריקאי של האסכולה הפוסט-קיינסיאנית בכלכלה. הוא היה סופר ופעיל בדיונים חשובים על מדיניות כלכלית (בנושאים כגון: משאבים טבעיים, המערכת המוניטרית הבינלאומית, החוב של מדינות מתפתחות), ובעל עמדה ביקורתית מאוד כלפי הזרם המרכזי בכלכלה.
קורות חייו

דייווידסון לא התחיל את דרכו המקצועית ככלכלן. הוא השלים תואר ראשון בכימיה וביולוגיה, בברוקלין קולג' (Brooklyn College) בשנת 1950. דייווידסון התחיל תואר שני בביוכימיה באוניברסיטת פנסילבניה, אך  זנח את הלימודים ועבר לכלכלה, כאשר הוענק לו תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת העיר ניו יורק בשנת 1955. ב-1959 סיים תואר שלישי באוניברסיטת פנסילבניה.
דייווידסון היה פרופסור באוניברסיטת טנסי בנוקסוויל, ארצות הברית. הוא שימש כמרצה אורח במרכז שוורץ לניתוח המדיניות הכלכלית בבית הספר החדש (The New School). מלבד אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת טנסי ובית הספר החדש, דייווידסון לימד כלכלה באוניברסיטת ראטגרס (Rutgers University), אוניברסיטת בריסטול ואוניברסיטת קיימברידג'. בתחילת שנות ה-60 הוא עבד בחברת קונטיננטל אויל קומפני (Continental Oil Company).
דייווידסון וסידני וינטראוב (Sidney Weintraub) ייסדו את כתב העת Journal of Post Keynesian Economics בשנת 1978. דייווידסון שימש כעורך של כתב העת עד למותו. הוא גם תרם למרכז לתעסוקה מלאה ויציבות.
נפטר בשיקגו, אילינוי ב-20 ביוני 2024.
הערות שוליים

↑  "Paul Davidson". Center for Full Employment and Price Stability. אורכב מ-המקור ב-2018-07-27. נבדק ב-2018-10-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444811805171  PLWABN: 9810617424505606  BIBSYS: 90411952  BnF: cb12277783c (data)  CANTIC: a11022231  CiNii: DA0059543X  GND: 119462176  ISNI: 0000 0001 0931 2674  LCCN: n50035670  LNB: 000028941  NDL: 00437306  NKC: jn20000703046  NLA: 36557252  NLK: KAC202307223  NSK: 000256363  NTA: 075119374  RERO: 02-A003157418  SELIBR: 304449  SNAC: w6p05td7  SUDOC: 031593100  VIAF: 108399250   WorldCat (עם VIAF): 108399250
כשלי היקש

כשלי היקש (אינדוקציה; באנגלית: faulty generalization) היא קבוצה של כשלים לוגיים בהם יש שגיאה בטיעון היקשי (אינדוקטיבי). כשל זה מבוסס ברוב המקרים על תנועה שגויה מהמקרה הנצפה והכיתה הנבחנת אל הכלל, או בבחירת המקרה הנצפה והכיתה הנבחנת.
ישנם שני סוגים של כשלי היקש:
שגיאות תצפית
שגיאות דגימה
ראו גם

טיעון היקשי
היקש
פיל מאי

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1864 Wortley, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 באוגוסט 1903 (בגיל 39) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שם לידה:  Philip William May 
 תחום יצירה:  קריקטורה, אמנות חזותית, איור 
 
פיליפ ויליאם מאי (באנגלית: Philip William May‏; 22 באפריל 1864 – 5 באוגוסט 1903) היה קריקטוריסט אנגלי, אשר מילא תפקיד חשוב ביצירת הקריקטורה ההומוריסטית המודרנית.
ביוגרפיה

פיל מאי נולד בורטלי, ליד לידס, בנו של מהנדס, שנפטר כשבנו היה בן תשע. אמו הייתה בתו של יוג'ין מקארתי, מנהל של תיאטרון רויאל, בדרורי ליין בלונדון. היא נותרה בקשיים כלכליים והמשפחה ניהלה מאבק להתקיים.
סבו של מאי, היה בעל כישרון שרטוט ואהב לצייר קריקטורות. בגיל שתים עשרה, בלידס, מאי התיידד עם פרד פוקס, שאביו היה צייר תפאורות בתיאטרון שנפתח שם באותה העת. כך ניתן למאי חופש יצירה בתיאטרון, שם נהג לשרטט עיצובים לתלבושות, וכן לשרטט דיוקנאות של שחקנים, שעבורם קיבל שילינג אחד, ובהמשך עלה לחמישה שילינג. עוד אחד מבני דורו היה ולטר קרטיס, שהפך לקומיקאי ובדרן.
מאי החל להתפרנס במשרד עורכי דין, לפני שהיה בן חמש עשרה הוא חיפש פרנסות שונות, בין השאר ניסה להיות רוכב סוסים, וכן כשחקן עלה על הבמה בסקרבורו ובלידס.
כשהיה בן ארבע עשרה בלבד, התקבלו ציורים שלו לעיתון "רכילות יורקשייר". כשהיה בערך בן שבע עשרה נסע ללונדון. הוא סבל ממחסור קיצוני בפרנסה, וישן בפארקים וברחובות, עד שהשיג תעסוקה כמעצב בגדי תיאטרון. הוא גם צייר פוסטרים וקריקטורות, ובמשך כשנתיים עבד בעיתונים שונים, עד שהומלץ לו לנסוע לאוסטרליה.
בשלוש השנים (1886–1889) שבילה באוסטרליה הוא צורף לצוות העיתון "סידני בולטין", או "הבולטין" כפי שהיה ידוע יותר, שעבורו יצר רבים מהציורים הטובים ביותר שלו. הוא הפיק כ-800 רישומים עבור הבולטין.
בשובו לאירופה נסע לפריז דרך רומא, שם עבד זמן מה, לפני שהופיע בשנת 1892 בלונדון כדי לחדש את הקשר שלו עם העיתונות המקומית. עד מהרה זכה בהצלחה ושנינותו עמדה בקנה אחד עם יכולתו האמנותית, תכונות חשובות לקירקטוריסט.
יכולתו יוצאת הדופן שהתבטאה בשרטוטיו נכפתה עליו בגלל ציוד ההדפסה המיושן שעבד איתו באוסטרליה. עבודתו המאוחרת כללה קריקטורות פוליטיות מצוינות. הוא הפך לחבר קבוע בסגל של כתב העת הסאטירי פאנץ' בשנת 1896, ובשנותיו המאוחרות נתן את שירותיו אך ורק עבור פאנץ' ומגזין גרפיקה. בשנת 1898 הוא היה חבר מייסד מועדון הסקיצות של לונדון.
הוא נפטר משחפת בשנת 1903 בביתו בסנט ג'ון ווד, לונדון.
השפעה ומוניטין

למאי הייתה השפעה רבה על סגנון הציור במאה ה-20. בשנת 1918 כתב פרסי ברדשו "כי מאי העניק קסם יותר מכל שרטט שחי אי פעם, והוא ללא ספק היה היוצר של הטכניקה הפשוטה של רישום הומוריסטי מודרני ". עבודתו של מאי השפיעה רבות על דייוויד לואו.
תערוכה של רישומי מאי נערכה בחברה לאמנות יפה בשנת 1895, ותערוכה נוספת בגלריות לסטר בשנת 1903.
מבחר מציוריו הופיעו בעיתונות התקופתית. דוגמאות ליצירותיו ניתן למצוא בגלריות המובילות באוסטרליה, במוזיאון ויקטוריה ואלברט, במוזיאון הבריטי, וכשלוש מאות רישומים וצבעי מים נמצאים באוסף הגלריה לאמנות לידס.
בשנים 1892–1904 הופיעו שלוש עשרה מהדורות של "שנת החורף" ספר מאויר של פיל מאי. בנוסף הופיעו קבצים נוספים של איוריו וציוריו בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. לאחר מותו הופיעו פרסומים נוספים כגון פיל מאי באוסטרליה (1904) ורישומים הומוריסטים של פיל מאי (1908).
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "May, Phil". Encyclopædia Britannica. 19 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 730.
↑  Simon Houfe : Phil May: His Life and Work 1864-1903, Aldershot, Hants: Ashgate,
↑  H. P. Heseltine, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
↑  Bradshaw, The Art of the Illustrator, 1918.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278145305171  ADB: may-philip-william-phil-4178  AGSA: 6415  BnF: cb149804826 (data)  DAAO: philip-william-may  GND: 121350991  ISNI: 0000 0000 8087 2028  LCCN: n88132349  NGV: 3736  NKC: xx0211732  NLA: 35653161  NTA: 088148270  RKD: 54183  SNAC: w6n58zx5  SUDOC: 074452827  TePapa: 1498  Trove: 1028107  ULAN: 500023489  VIAF: 7661227   WorldCat (עם VIAF): 7661227 
פיל מאי, אקס ליבריס
פיל מדברי

פיל מדברי
פיל מדברי (באנגלית: Desert elephant) הוא כינוי לפרטים של פיל סוואנה אפריקני אשר נוטים לחיות במדבריות סהרה, קלהארי ונמיב, בניגוד לקרוביהם החיים בסוואנות; אף על פי שהם אינם מהווים מין נפרד, כתוצאה מבית הגידול שבו הם חיים האקולוגיה שלהם שונה למדי מהפילים האפריקנים הרגילים. בעבר הם אף נחשבו כתת-מינים נפרדים. פילים מדבריים היו נפוצים בעבר באפריקה, אולם בשנות האלפיים, הטווח שלהם קטן בהרבה והם מוגבלים למדינות מאלי ונמיביה ובמידה חלקית גם לבורקינה פאסו. לפילים אלו יש דפוס נדידה שבו הם חולפים במדבר מבור מים אחד למשנהו בשבילים קבועים בדרך כלל, ונדידתם תלויה בזמינות העונתית של מים ומזון. הפילים המדבריים מאוימים מצד ציד, אובדן בית גידול ופגיעה במקורות מים על ידי האדם.
היסטוריה ואזכורים

הפילים המדבריים היו מפורסמים יותר בימי קדם כאשר תפוצם השתרעה על פני כל צפון אפריקה – מהרי האטלס במרוקו לתוך פנים המדבר הלובי ועד לאזור ההררי של אתיופיה. אומנויות סלע ברחבי הסהרה מהתקופה הנאוליתית מעידות על הנוכחות הנרחבת שלהם. ציור של פילים מאולפים בבית המשפט של תחותמס השלישי (1505–1450 לפנה"ס) מראה כי הם היו ידועים במצרים.
בתקופות הקלאסיות, מצביא קרתגו – חניבעל הכניס את השימוש בפילים צפון-אפריקנים במלחמה, לאחר שלמד את אמנות לכידתם והכשרתם לקרב ממאהוטים ההודים שהובאו על ידי אלכסנדר מוקדון מאסיה. לאחר ניצחון הרומאים במלחמה הפונית השנייה, הם אסרו על קרתגו לייבא ולהחזיק פילים, מה ששם קץ לשימוש בפילים המדבריים בצפון אפריקה לצורכי מלחמה. אף על פי שהרומאים לא השתמשו בפילים במלחמותיהם, הם אלו שגרמו במידה רבה להכחדת הפילים הצפון אפריקנים לאחר ששבו אותם לאמפיתיאטרונים על מנת לשעשע את המון העם ברומא במלחמות בין פילים לבין אריות או גלדיאטורים.
ההיסטוריון ערבי בן המאה התשיעית – אבו עות'מאן אל-ג'אחז, הציע אמצעי מנע צבאיים נגד פילי המלחמה הצפון אפריקנים מתוך ידיעותיו על מוח הפיל. בספרו "כתאב אל-חַיַוואן" (ספר בעלי חיים) הוא כתב: "האריה מפחיד אותו מאוד ואחת הדרכים להתמודד עם הסתערות של פילי מלחמה היא שחרור אריות כנגדם". אף על פי שהפילים המדבריים (ופילים בכלל) אינם ילידי חצי האי ערב, הפילים הופיעו בכל זאת בספרות שם פעם אחת. בסורה 105 של הקוראן הקרויה סורת אל-פיל, מסופר כיצד אללה הגן בניסים על העיר מכה בכך שהשמיד צבא פילים מדבריים בפיקודו של אברהא מלך אתיופיה כחודשיים לפני לידת מוחמד:
האם לא ראית כיצד עשה ריבונך בבעלי הפיל. האם לא הפך את מזימתם לטעות.
ושלח כנגדם ציפורים בלהקות. שזרקו עליהם אבנים מחימר שרוף. ועשה אותם כמוץ אכול.
בעקבות האצת תהליכי המדבור במאות האחרונות, אוכלוסיות פילי המדבר הצטמצמו יותר ויותר לדרום הסהרה בשל הידלדלות מקורות מזון ומים. חוקרי הטבע סבורים כי הפילים המדבריים שנותרו בדרום הסהרה אינם שייכים לתת-המין הצפון אפריקני אלא לתת-מינים הדרומיים יותר.
מאפיינים ואקולוגיה

כתוצאה מבית גידולם, הפילים המדבריים פיתחו התאמות מסוימות לחיים במדבר: אף על פי שבאופן כללי מסת הגוף שלהם זהה לקרוביהם בסוואנה, גופם פחות מגושם בשל צריכת המזון הנמוכה, ורגליהם רחבות יותר כתוצאה מהליכה ממושכת בחול אשר גורמת לכפות הרגליים להיות פרושות. פיל מדברי זכר עשוי לשקול עד 6 טון ולהגיע לגובה מקסימלי של 4 מטר בכתף – במידה רבה בשל הרגליים הארוכות יחסית לפילים האפריקנים האחרים. מסיבה זאת יש המכנים את הפיל המדברי פיל ג'ירפי. נקבות בדרך כלל שוקלות מעט יותר ממחצית ממשקל הזכרים. צבע עורם גם הוא בהיר למדי ונע בין גוונים חוליים לגוונים אפרפרים חיוורים. אצל חלקם מתרחשת לעיתים "קריסת חט" שבעקבותיה צומח לפיל חט חדש.
הפילים המדבריים הם אוכלי עשב, והתזונה שלהם משתנה במהלך עונות השנה. בעונת הגשמים הם מעדיפים ניצנים ועלים ירוקים טריים, אך בעונה היבשה הם מסוגלים להתקיים גם על צמחי בצורת כמו עץ קוץ הגמל (Acacia erioloba), שיחי המור (Commiphora), עץ מופאנה (Colophospermum mopane) ועלים, תרמילים וזרעים של שיטה מלבינה. כמו כן בכל העונות הם עשויים לאכול שיחים, ענפים, עשבי תיבול, קליפות עצים ופירות. פילי מדבר מבוגרים מסוגלים לאכול מדי יום מזון בכמות של 250 ק"ג ולשתות מים בכמות של 160 ליטר. עם זאת, הם יכולים להסתדר בלי מים עד 3 ימים. הם נוהגים להשתמש במים, בבוץ או באבק לרחצה או לציפוי העור שלהם כמגן מפני השמש הקופחת ועקיצות חרקים. הם מתקשרים ביניהם על ידי מגוון קולות שחלקם נעשים בתדר נמוך שאינו נשמע לאוזני בני אדם.
הפילים המדבריים חיים בעדרים משפחתיים המורכבים מנקבה בוגרת, אחיותיה, דודותיה וצאצאיה, אך לעיתים גם נקבות שאינן קשורות בקשר משפחתי. הקבוצות המשפחתיות קטנות בדרך כלל מקבוצות הפילים שבסוואנה ומונות כ-20 פילים בדרך כלל. הקבוצה מובלת על ידי הנקבה המבוגרת שלה יש את הזיכרון הטוב ביותר של מקורות מים ומזון המסייעים לעדר לשרוד במדבר ובעקבותיה צועד העדר כולו. הזכרים הבוגרים והמבוגרים חיים לרוב בבדידות והם נוהגים לצעוד בגפם למרחקים ארוכים בניגוד לנקבות. הפילונים הזכרים עוזבים את הקבוצה המשפחתי שלהם בגיל ההתבגרות (בסביבות 12–14 שנים) ולעיתים קרובות מספר פילונים יקימו עדרי רווקים רופפים. לעיתים פילון עשוי לצעוד בעקבות זכר מבוגר למשך תקופה ארוכה ומתייחס אליו בתור ה"חונך" שלו. הזכרים הבוגרים מגיל 20 לערך, עוברים תקופות של מצב הורמונלי מוגבר הקרוי מוסט, ובמהלכו הם הופכים לתוקפניים ביותר עבור סביבתם. הנקבות ממליטות לראשונה בגיל 12 לאחר תקופת הריון של 22 חודשים. הפילונים יונקים מאימם במשך כ-6 שנים.
תפוצה > בנמיביה

אזור קוננה בצפון-מערב נמיביה, הוא שטח של מדבר חולי בעיקר הכולל גם הרים מסולעים ומישורים ענקיים ומשתרע על פני 115,154 קמ"ר. הפילים המדבריים חיו באופן מסורתי בתחום זה שנים רבות, ובתחילת המאה ה-20 חיו באזור כ-3,000 פילים. בעקבות ממטרי גשמים גדולים בשנת 1995, הפילים אף הרחיבו את הטווח שלהם דרומה לעבר נהר יוגאב (אנ'). עד 1980 מספרם פחת בצורה דרסטית, אולם בעקבות מאמצי שימור מספרם החל לעלות שוב באיטיות ונכון לשנת 2013 מספרם מוערך בכ-600 פרטים.
הפילים המדבריים מצויים גם סביב נהר הואניב (אנ') הנמצא בתחומי הדאמרלנד. באזור זה, לחלק מהפילים ישנה תכונה תורשתית אצל כשני שלישים מהנקבות של חוסר חטים וזאת בניגוד לזכרים שתמיד מתאפיינים בחטים גדולים. פילי המדבר הזכרים חיים בדרך כלל בבדידות ומשוטטים על פני שטחים גדולים. פיל אחד נצפה כשהוא נודד במשך מספר חודשים מהפארק הלאומי חוף השלדים לחופי האוקיינוס האטלנטי ועד הפארק הלאומי אטושה הנמצא במרכז נמיביה. פילים אחרים גם עברו מדי פעם לאזורים מזרחיים יותר בתורם אחרי בתי גידול טובים וגשומים. קבוצות הנקבות לעומת זאת נודדות על פני שטחים קטנים יותר. חלק מקבוצות הפילים מתגוררות בעמק נהר הוארוסיב, וקבוצה אחת נשארה אף לצמיתות ליד נהר הואניב. קבוצות אחרות לעומתן, מעדיפות לנוע בין שני אזורים המרוחקים זה מזה עד כ-70 קילומטר, ואז הן מצטרפות לעדרים גדולים של כ-30 פילים או יותר. הן בדרך כלל מבצעות את הנדידה במהלך לילה אחד כאשר קר יותר. בתקופות מסוימות של השנה מרבית הפילים המדבריים חולפים בשבילים קבועים צרים הסמוכים לאזורים הרריים בחיפוש אחר שיחי המור בעלי השרף המתוק שהם אחד המזונות האהובים עליהם (ייתכן גם עבור סגולותיהם הרפואיות). בעבר, הפילים בנמיביה כקרוביהם במאלי היו מבצעים נדידה מרהיבה מנהר קוננה בגבול אנגולה לנהר הוארוסיב, אולם בעקבות מלחמת האזרחים באנגולה וציד הפילים באנגולה נדידות אלו אינן קיימות יותר.
לאסלו אבר

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1871 פשט 
 פטירה:  29 במרץ 1935 (בגיל 63) בודקסי, הונגריה 
 שם לידה:  Ellenberger László 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1894) 
 
לאסלו אבּר (במקור עד 1886 אלנברגר, בהונגרית: Éber László; פשט, 11 ביוני 1871 – בודקסי, 29 במרץ 1935) היה היסטוריון של האמנות, מתרגם, מורה יהודי-הונגרי, חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים. לאסלו אבר הוא אחיהם הבכור של אנטל אבר (1872–1950), כלכלן ופוליטיקאי, ושל ארנה אבר (1874–1968), שהיה פוליטיקאי חקלאי והיסטוריון כלכלי.
ביוגרפיה

לאסלו אלנברגר נולד במשפחה יהודית של הסוחר קארוי אלנברגר ושל אילונה זוננברג. הוא קיבל את הדוקטורט שלו במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ב-1894 והמשיך את השכלתו בלייפציג בשנים 1895–1896 ובצרפת ובאיטליה בשנים 1896–1897. משנת 1897 הצטרף לארכיון המדליות והעתיקות של המוזיאון הלאומי של הונגריה כעוזר אוצר. משנת 1904 עבד בוועד הלאומי לענייני אנדרטאות כממונה ומשנת 1906 כמרצה ממונה. במקביל, לימד תולדות אמנות בבית הספר הלאומי המלכותי ההונגרי לאמנויות שימושיות בין השנים 1900 לבין 1919 ובין 1905 לבין 1912 היה פרופסור חבר באוניברסיטת בודפשט לתולדות האמנות הנוצרית המוקדמת ושל ימי הביניים.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, בין אפריל לאוגוסט 1919 הסכים לקבל על עצמו באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה את ניהול המחלקה לתולדות האמנות עם התואר פרופסור מן המניין. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית, בסתיו 1919, נשללו ממנו כל תפקידיו ומינויו והוא פרש. בין השנים 1920 לבין 1935 היה מנכ"ל של חברת "מסחר הברזל שטאדלר" (Stadler Vaskereskedés Rt). בבודפשט. הוא מת בסנטוריום לחולי ריאות בבודקסי.
עבודותיו

אבר עסק בעיקר באמנות האירופיות וההונגרית של ימי הביניים. מחקריו על ציורי קיר ואמנות מימי הביניים מהתקופה של בית ארפאד הם משמעותיים.
עבודותיו > עבודותיו העיקריות

הביטוי הציורי בציור האיטלקי ושל ארצות השפילה. בודפשט. 1894
ספר לאמנויות שימושיות 1– 3. בודפשט. 1902–1912. (ככותב שותף)
דונטלו (1903)
אוסף קלמן גירגל (בתוך: אמנויות שימושיות בהונגריה. 1907. 57-95)
קריאות בתולדות האמנות. בודפשט. 1909
ציורי קיר שהתגלו לאחרונה באלמקרק. עלון אקדמי 1914.
תולדות האמנויות. בודפשט. 1926 (עם בלה בראט וזולטאן טאקץ' פלווינצי)
לקסיקון אמנות. עורך לאסלו אבר. בודפשט. 1926
גלריה קלאסית. בודפשט. 1928 (ככותב שותף)
עבודותיו > תרגומים ספרותיים

רומן רולן : מיכלאנג'לו
מכתבים מאת וינסנט ואן גוך
קריאות בתולדות האמנות
חברות והוקרה

אבר נבחר כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים ב-1914, אך הודח מהדירקטוריון ב-1920 בשל תפקידו ב-1919, וחברותו הוחזרה רק לאחר מותו ב-1989.
ראו גם

ארתור אלק: לאסלו אבר. ניוגט (1935/5)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
Új magyar életrajzi lexikon II. (D – Gy) (לקסיקון ביוגרפי חדש מסת"ב 963-547-414-8
מיהו מי בספרות ההונגרית? ספרי מאגר מסת"ב 963-8607-10-6
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 752/1871. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1093585005  ICCU: CUBV147444  ISNI: 0000 0000 8016 6457  LCCN: no2019183424  NKC: jo20241237575  SUDOC: 121426483  VcBA: 495/222061  VIAF: 89661131   WorldCat (עם VIAF): 89661131
ליאה רמיני

| --- | --- |

רמיני, 2018
 לידה:  15 ביוני 1970 (בת 54) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Leah Marie Remini 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 בן או בת זוג:  Angelo Pagan (19 ביולי 2003–29 באוגוסט 2024) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  Primetime Emmy Award for Outstanding Hosted Nonfiction Series or Special (2017)  Producers Guild of America Award for Best Non-Fiction Television (2018)  Primetime Emmy Award for Outstanding Hosted Nonfiction Series or Special (2020) 
 http://www.leahremini.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאה מארי רמיני (באנגלית: Leah Marie Remini; נולדה ב-15 ביוני 1970) היא שחקנית אמריקאית-יהודייה. ידועה בעיקר בשל תפקידה כקארי הפרנן בסדרה "מלך השכונה", ובפעילותה הביקורתית כנגד כנסיית הסיינטולוגיה בה הייתה חברה.
ביוגרפיה

רמיני נולדה בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית, לג'ורג רימיני ולוויקי מרשל. אמה היא יהודייה ממוצא אוסטרי, ואביה קתולי ממוצא סיציליאני-איטלקי, והיא גדלה בדתו. הוריה התגרשו בשנת 1977 ובגיל תשע, בעקבות נישואיה השניים של אמה, גדלה על ערכי הסיינטולוגיה יחד עם אמה. כיום רמיני אינה משתייכת לכת הזו, והיא אף כיכבה בסדרה דוקומנטרית שיוצאת נגד מעללי כנסיית הסיינטולוגיה, "Leah Remini: Scientology and the Aftermath" (אנ'). הסדרה עוסקת בייסורים ובדרכי הפעולה המאיימות נגד עוזבי כת הסיינטולוגיה. הסדרה אף זכתה בפרס אמי; וב-2018 חודשה לעונתה השלישית העוסקת בנפגעי הארגון המשיחי-נוצרי, עדי יהוה.
לרמיני אח ואחות, מייקל וניקול, שהייתה עוזרת צוות ב"מלך השכונה". בנוסף, לה עוד ארבע אחיות-למחצה.
רמיני עברה ללוס אנג'לס בגיל 13. בגיל 14, בעידוד הסיינטולוגיה, עזבה את בית הספר על אף התנגדות אמה.
בצעירותה, עבדה רמיני בעבודות רבות כמו מכירת ביטוח למכוניות, מלצרות, וכמזכירה.
רמיני הופיעה לראשונה בטלוויזיה בשנות ה-80, כאשר השתתפה בפרק בסדרה "מלך הכיתה" (Head Of The Class). בהמשך היא ששיחקה במספר פרקים של הסדרה הקומית "מי הבוס?", ודמותה אף שבה וכיכבה בסדרת ההמשך שלה שנקראה "Living Dolls" אך היא בוטלה לאחר עונה אחת. בשנות ה-90 השתתפה בסדרה "הצלצול הגואל", לאחר מכן קיבלה עוד כמה תפקידים אורחים בסדרות כמו "חברים".
בסוף שנות התשעים קיבלה תפקיד ראשי בסדרת קומדיית המצבים "מלך השכונה" שם כיכבה במשך תשע עונות לצידו של קווין ג'יימס, כשאת אביה גילם ג'רי סטילר. בשנת 2013 שיחקה בסיטקום קצרת הימים "Family Tools" ב-ABC, לצידו של ג'יי קיי סימונס.
ב-2017 הצטרפה לסיטקום נוסף בו כיכב ג'יימס בשם "קווין יכול לחכות", כשבעונה השנייה הפכה דמותה לאחת הדמויות הראשיות. באותה שנה שיחקה בסרט "האנדסום: סרט מסתורין של Netflix" בכיכובו של ג'ף גרלין. בשנת 2018 שיחקה בסרט "סיבוב שני", לצד ג'ניפר לופז, ונסה הדג'נס, טריט ויליאמס ומיילו ונטימיליה, ובסרט "המופע של אדי", לצד אד הלמס.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-19 ביולי 2003 נישאה בלאס וגאס למסעדן הקובני אנג'לו פאגן, לו שלושה בנים ממערכות יחסים קודמות. ב-16 ביולי 2004 נולדה לזוג בת משותפת. לאחר ההריון התקשתה לחזור למשקלה המקורי ובזכות כך היא התארחה בפרק בסדרה הקומית "שחקנית שמנה" (Fat Actress) ב-2005, אך כשנה לאחר מכן הצליחה לחזור למשקלה הרגיל, במהלך העונה התשיעית של "מלך השכונה".
לודוביק טרארי

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1840 Aubeterre-sur-Dronne, צרפת 
 פטירה:  13 במרץ 1904 (בגיל 63) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Bordeaux (Rue Judaique) Protestant Cemetery 
 תפקיד:  Deputy of Gironde (7 בנובמבר 1877–27 באוקטובר 1881)  שר המשפטים (26 בינואר 1895–1 בנובמבר 1895)  conseiller général de la Charente (1883–1890)  נשיא (1898–19 באוקטובר 1903)  Bâtonnier (1877)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מפלגה:  Union libérale républicaine 
 
ז'אק לודוביק טרארי (בצרפתית: Jacques Ludovic Trarieux) היה מדינאי צרפתי רפובליקני, עורך דין, אינטלקטואל בולט, פעיל למען זיכוי דרייפוס וחלוץ בתחום זכויות האדם הבין-לאומיות.
חייו המוקדמים

לודוביק טרארי נולד ב-30 בנובמבר 1840 בכפר במחוז שראנט. סיים לימודי משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין של בורדו ב-1862, ועסק בעריכת דין עד 1881. נבחר לנשיא הלשכה בשנת 1877. באותה שנה הצטרף למפלגה הרפובליקנית, שתמכה בהקמת הרפובליקה הצרפתית השלישית.
באפריל 1879 נבחר כאחד מנציגי המפלגה בפרלמנט התחתון של צרפת, שם בלט בפעילותו. בין השאר הצביע נגד הקלות שניתנו לקומונה הפריזאית, ונגד בחירתו של לואי אוגיסט בלאנקי לתפקיד ציבורי. בשנת 1881 סיים את תפקידו וחזר לעבוד בלשכת עורכי הדין.
בשנת 1888 נבחר לסנאטור של ז'ירונד בפרלמנט הצרפתי, תפקיד אותו מילא עד יום מותו. דגל בעמדות שמרניות בנושאים חברתיים, בהם חוזי שירות, בוררות בין מעסיקים לעובדים, עבודת נשים ועבודת נוער. עם זאת, במאי 1897 קידם חוק שאסר חקירות חשאיות ללא נוכחות עורך דין, וגיבש מערכת חוקים בעניינים פליליים. בשנת 1889 נבחר כחלק מוועדה שניסחה את כתב התביעה נגד ז'ורז' בולנז'ה.