stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסס הארדקאסל
קורות חייה ופועלה > לימודים ומחקר

ב-1893 הפליגה הארדקאסל לארצות הברית. אחרי הפוגה קצרה שבה לאנגליה, אך חזרה לאמריקה ללימודים באוניברסיטת שיקגו בזכות מלגה מיוחדת. את לימודיה המשיכה במכללת ברין מאר לנשים, פנסילבניה. המנחה שלה הייתה המתמטיקאית המובילה שרלוט סקוט. בברין מאר ערכה מחקר בתחום "חבורת סימטריות נקודתית" ועבודתה הובילה למספר מאמרים שהתפרסמו בין היתר ב-Bulletin Of The American Mathematical Society.
בתקופה זו תרגמה הארדקאסל לאנגלית את עבודתו של פליקס קליין, Über Riemanns Theorie der algebraischen Functionen und ihrer Integrale. הספר יצא לאור בשנת 1893, תחת השם Riemann's theory of algebraic functions and their integrals: a supplement to the usual treatises ("התיאוריה של ריימן על הפונקציות האלגבריות והאינטגרלים שלהם – תוספת לחיבורים הרגילים").
הארדסטל התקבלה ב-1894 כחברה באגודה האמריקאית למתמטיקה, והייתה בין הנשים הראשונות שצורפו לאגודה זו.
ב-1895 התקבלה ללימודי המשך לתארים מתקדמים באוניברסיטת קיימברידג' ובתוך שנים ספורות פרסמה מחקרים אחדים בנושא חבורת סימטריות נקודתית. ב-1903 קיבלה תואר באוניברסיטת לונדון, וב-1905 הוענק לה תואר מטעם טריניטי קולג', דבלין.
קורות חייה ופועלה > פועלה לקידום מעמד הנשים

הארדקאסל הייתה פעילה בתנועה לקידום מעמד האישה ומילאה בה תפקידי מפתח. עד 1909 שימשה כמזכירת האיחוד הלאומי למאבק למען מתן זכות בחירה לנשים (NUWSS) (אנ'). הארדקאסל כתבה מכתבים לא מעטים למערכת הטיימס הלונדוני, בהם חזרה והדגישה את החשיבות שיש לנשים בתחומים מדיניים.
הארדקאסל הייתה אחת מ-156 נשים בריטיות שתמכו בפומבי במטרות הקונגרס הבינלאומי, שנערך בהאג באפריל 1915 ובו הועלו התביעות להסדרת סכסוכים בינלאומיים באמצעים אחרים מלבד מלחמה ולהענקת פתחון פה לנשים בנושאים מדיניים.
פרנסס הארדקאסל מתה ב-1941 בקיימברידג'. את עזבונה והורישה לחברתה לחיים, הרופאה אתל ויליאמס (אנ').
פרסומים עיקריים

"Observation on the modern theory of point - groups" (1897), in: American Mathematical Society Bulletin
"Theorem concerning the special systems of point – groups on a particular type of base – curve" (1898), in: Proceeding of the London Mathematical Society
"Present state of the theory of point – groups" (1902), in: British Association Report
הערות שוליים

↑  Frances Hardcastle - Biography, Maths History (באנגלית)
1 2  Women in the American Mathematical Society before 1900, Maths History (באנגלית)
↑  Crawford, Elizab (2001). "National Union of Women's Suffrage Societies". Women's Suffrage Movement: A Reference Guide, 1866-1928. Routledge. pp. 436–442. ISBN 978-0-415-23926-4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116464038  ISNI: 0000 0000 1062 1936  LCCN: n2018018678  NTA: 068631707  VIAF: 74603899   WorldCat (עם VIAF): 74603899 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרנסס הארדקאסל".
צב ראשתני אמזוני

| צב ראשתני אמזוני |
| --- | --- |
 צב ראשתני אמזוני
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים מצדדי-צוואר
משפחה:: פודוקנמיים
סוג:: Peltocephalus
מין:: צב ראשתני אמזוני
שם מדעי
 Peltocephalus dumerilianus ‏שווייגר, 1812

צב ראשתני אמזוני (שם מדעי: Peltocephalus dumerilianus) הוא מין צב ממשפחת הפודוקנמיים המצוי באגן האמזונאס באמריקה הדרומית והוא המין היחידי בסוגו. את שמו המדעי הוא קיבל על שם החוקר הצרפתי אנדרה דומריל (André Marie Constant Duméril‏; 1774 – 1860). הצב מזכיר במראהו את המין צב ראשתן מדגסקרי.
תפוצתו בטבע היא במדינות: ברזיל (באמזונאס ובפארה), קולומביה, גינאה הצרפתית, ונצואלה, אקוודור ויכול להיות שגם בפרו. הצב חי באגמים ונהרות טרופיים כמו האמזונאס וביערות מוצפים.
אורך הצב עד 44 ס"מ והוא בעל שריון גדול בו החלק הקדמי של השריון מוגבה מעט משאר השריון. הצבע אפור עד חום בהיר והגוף בהיר עם ראש גדול שחור בעל כתמים כתומים ורגליים קצרות המותאמות לשחייה. הוא ניזון הן מהחי והן מהצומח.
הערות שוליים

↑  צב ראשתני אמזוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
צ'יו ג'ין

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1875 שיאמן, פוג'יין 
 הוצאה להורג:  15 ביולי 1907 (בגיל 31) שאן-ין, שאושינג, ג'ג'יאנג 
 מדינה:  סין
 מקום קבורה:  קבר צ'יו ג'ין 
 מקום מגורים:  מגוריה לשעבר של צ'יו ג'ין 
 פעילות בולטת:  מהפכנית נגד שושלת צ'ינג פעילה לזכויות נשים בסין משוררת
 מפלגה:  גוָאנְגְפֿוּחְווֵי טונגמנחווי
 בן או בת זוג:  ואנג טינגג'ון 
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
צְ'יוֹ גִ'ין (בסינית 秋瑾, בפין-יין: Qiū Jǐn‏; 8 בנובמבר 1875 – 15 ביולי 1907) הייתה מהפכנית, פמיניסטית וסופרת סינית. היא כונתה גם שׂוֵאנְצִ'ינְג וגִ'ינְגְשְׂיונְג ("שמות מחווה" שנהוג לתת בבגרות בנוסף לשם שניתן בעת לידה), וכתבה בשם העט גְ'ייֵנְחוּ נוּשְׂיָה (סינית 鉴湖女侠; סינית מסורתית 鑑湖女俠), אשר, בתרגום מילולי, פירושו "אבירת אגם הראי". צ'יו הוצאה להורג לאחר מרד כושל נגד שושלת צ'ינג, והיא נחשבת בסין לגיבורה לאומית.
ביוגרפיה

צ'יו נולדה ב-1875 למשפחת אצילים בשיאמן, פוג'יין, וגדלה באחוזה המשפחתית בכפר שָׁאן-יִין, בג'ג'יאנג. כנהוג לבנות אצולה, היא זכתה להשכלה נרחבת, והיא אהבה במיוחד לכתוב שירה, על מגוון נושאים, כולל על גיבורות ההיסטוריה הסינית, ובשיריה הייתה משבחת את גבורתן ויופיין. בגיל 19, צ'יו נישאה לגבר שבחר עבורה אביה, בנו של סוחר עשיר. היא הייתה אומללה בנישואיה הכפויים, ותיארה את בעלה כאדם "עם התנהגות נחותה מזו של חיה. הוא מתייחס אלי כאילו שאני פחות מאפס." וכן ש"כשאני חושבת עליו, שערותי מסמרות מכעס, זה בלתי נסבל". הביטחון העצמי שלה ירד, והיא שרתה בדיכאון עמוק.
מתוך המצב הזה, שהיה הפוך מההסתכלות הרומנטית של נערותה, היא התחילה לכתוב על נושאים פוליטיים וענייני אקטואליה סיניים. בתגובה למרד הבוקסרים והכיבוש של בייג'ינג ב-1900, היא השתמשה בדימויים של הגיבורות שלה כמטפורות לדאגתה לגורלה של סין ולנשים בסין. היא רצתה לפעול לטובת ארצה, אך הבינה שאין היא יכולה לעשות זאת במסגרת חייה הנוכחיים, והבנה זו הציתה בה את המחויבות המהפכנית והפמיניסטית שלה.
ביוגרפיה > התעוררות פוליטית

ב-1903, צ'יו עברה עם בעלה לבייג'ינג, ושם נחשפה לכתיבה פמיניסטית, והתחילה להתעניין בחינוך של נשים. היא עזבה את בעלה באותה שנה, ונסעה ללמוד ביפן, כשהיא משאירה מאחור את שני ילדיה. ביפן פיתחה צ'יו את אהבתה לאמנויות לחימה, ונודעה בהרגלה ללבוש בגדי גברים אירופאים, ובאידאולוגיה הלאומנית והאנטי-מנצ'ואית שלה. היא הייתה בוטה בתמיכתה בזכויות נשים, ופעלה להנגשת חינוך לנשים. היא ערכה כתב עת בשם "בָּאיְחְווָה בָּאו", או "עיתון הלשון המדוברת", ששימש כלי לתעמולה מהפכנית בשפת הדיבור הסינית. במהדורה אחת של כתב העת, פרסמה צ'יו מנשר בכותרת "הצהרה מכבדת ל-200 מיליון חברותיי הנשים", בו היא פרשה את הבעיות העיקריות שנשים סובלות מהן, כמו נישואי כפייה, כריכת רגליים (את שניהם חוותה בעצמה), עודדה חינוך וחופש בחירה, והצהירה שהיא מאמינה שטובתן של נשים ישורת תחת שלטון בסגנון המערבי, ולא על ידי שלטון שושלת צ'ינג. המנשר זכה לפופולריות ותגובות אוהדות מבין הקוראים והקוראות.
כשחזרה לסין ב-1905 הצטרפה לטריאדות, ארגוני מחתרת שפעלו להפלת שלטון שושלת צ'ינג, וכן לארגונים אחרים בעלי אידאולוגיות אנטי-קיסריות, בסין כמו ביפן. בין היתר פעלה באגודת הגוָאנְגְפֿוּחְווֵי. זו הצטרפה ב-1905 לתנועת הטונגמנחווי (הברית הסינית המהפכנית) החדשה בהנהגת סון יאט-סן.
ב-1906, יסדה צ'יו כתב עת משלה, בשם "ג'ונְגְגְווֹ נוּבָּאו", שפירושו "כתב-עת לנשות סין", שכלל מאמרים לאומניים ופמיניסטיים. בניגוד לתפישות המקובלות במעגלים הלאומניים של נשים כאימהות שמקומן במסגרת המשפחה המסורתית, צ'יו ראתה את המשפחה כמדכאת נשים.
ביוגרפיה > פעילות מהפכנית

במסגרת הפעילות המהפכנית, מונתה צ'יו כאחראית על חינוך בבית הספר דאטונג, בשאושינג (אנ') במחוז ג'ג'יאנג. בית הספר שניהלה, שהיה לכאורה מיועד למורים לחינוך גופני, במציאות פעל כמרכז אימונים צבאיים למהפכנים, בהם השתתפה באופן נלהב יחד עם תלמידיה. בשורות המהפכנים שפעלו מחוץ לסין, בעיקר ביפן, התעוררה מחלוקת, בין אלו שרצו לחזור לסין באופן מידי ולהצטרף למהפכה בפועל, לבין אלו שחשבו שעדיף להישאר ביפן ולהתכונן להתפתחויות עתידיות. באספה בנושא שהתקיימה בבית ספרה, צ'יו צידדה באופן מוחלט בחוזרים. היא נעצה פגיון בבימה והכריזה שהיא מבקשת שידקרו אותה בפגיון זה אם אי פעם תבגוד בעם ההאן ותיכנע לברברים בני המאנצ'ו.
צ'יו התחילה לעבוד יחד עם בן דודה, שׂוּ שִׂילִין, כדי לאחד בין פעילי מחתרת שונים. ב-6 ביולי 1907, זמן קצר לפני מרד שהיה מתוכנן באנצ'ינג, במחוז אנחווי, שׂוּ נתפס על ידי הרשויות, ועונה. הוא הודה בפעילויותיו, והוצא להורג למחרת. צ'יו למדה על דבר מותו כמה ימים לאחר מכן, והוזהרה שהיא גם תיעצר. אך היא בחרה להישאר בבית הספר דאטונג, וכתבה במכתב לעמיתה, המשוררת שו יונחוואה, לה קראה "אחותי לחרב", שהיא מתכוונת למות למען המטרה.
ב-13 ביולי 1907 היא אכן נעצרה, אך אפילו לאחר שעונתה לא הסכימה להודות בשום פעילות מחתרתית. אך הרשויות מצאו ראיות מרשיעות בביתה, וכעבור מספר ימים, ב-15 ביולי, היא הוצאה להורג על ידי עריפת ראשה, בהריגה פומבית. היא הייתה בת 31. הוצאתה להורג יצרה גלי הלם, והטינה נגד המשטר של שושלת צ'ינג גברה. צ'יו הוכרה מיד על ידי המהפכנים כגיבורה וכקדושה מעונה, והיא הפכה לסמל לעצמאות של נשים בסין. היא הייתה לנושא של שירים וסיפורים, ורבות מעבודותיה פורסמו לאחר מותה.
הנצחה

צ'יו הונצחה בספרות הפופולרית של הרפובליקה הסינית ובתודעה הציבורית לאחר מותה. היא נקברה ליד האגם המערבי בהאנגג'ואו. הרפובליקה העממית של סין הקימה מוזיאון בשאושינג הקרוי על שמה בבניין ששימש בעבר כביתה (绍兴秋瑾故居).
צ'יו ג'ין תוארה בשני סרטים עלילתיים: הראשון, "צ'יו ג'ין", יצא בשנת 1983, בבימויה של שייה ג'ין; השני יצא ב-2011, "ג'ינג שיונג נושיה צ'ו ג'ין" (竞雄女侠秋瑾), או "אבירת אגם הראי", בבימויו של הרמן יאו.
בנוסף, ב-2012 יצא סרט תיעודי על חייה, "אבן החן של הסתיו" (Autumn Gem), פרי יצירתם של שני במאים ממוצא סיני מסן פרנסיסקו, ריי צ'אנג ואדם טאו.
יצירות ספרותיות

מכיוון שבמערב צ'יו זכורה בעיקר כמהפכנית ופמיניסטית, נוטים להתעלם משירתה ומאמריה. כתיבתה משקפת את החינוך המושקע שלה בספרות קלאסית, ושירתה כתובה בסגנון המסורתי (שְׁה וצְה). שיריה כוללים מגוון רחב של מטפורות ורמיזות שממזגות מיתולוגיה קלאסית עם רטוריקה מהפכנית.
גלריה

פסל של צ'יו ג'ין לצד האגם המערבי בהאנגג'ואו
פסל של צ'יו ג'ין
הערות שוליים

↑  Ono, Kazuko (1989). Chinese Women in a Century of Revolution, 1850-1950. Stanford University Press. p. 61. ISBN 9780804714976.
↑  Fincher, Leta Hong (2014). Leftover Women: The Resurgence of Gender Inequality in China. London, New York: Zed Books. p. 123. ISBN 9781780329215.
↑  Ono, Kazuko (1989). Chinese Women in a Century of Revolution, 1850-1950. Stanford University Press. p. 64–65. ISBN 9780804714976.
↑  1http://www.onthisdeity.com/15th-july-1907-%E2%80%93-the-martyrdom-of-qiu-jin/ The Martyrdom of Qiu Jin], Dorian Cope Presents: On This Deity
↑  Browne, Nick; Pickowicz, Paul G.; Yau, Esther (eds.). New Chinese Cinemas: Forms, Identities, Politics. Cambridge University Press. p. 33. ISBN 0 521 44877 8.
↑  Kuhn, Annette; Radstone, Susannah (eds.). The Women's Companion to International Film. University of California Press. p. 434. ISBN 0520088794.
↑  Autumn Gem, About the Film
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453925305171  BIBSYS: 7071255  BnF: cb15508388q (data)  CiNii: DA17936513  GND: 118520482  ISNI: 0000 0001 1562 7461  LCCN: n50047993  NDL: 00492439  NKC: jo2015880000  NLA: 36732021  NTA: 140240497  RERO: 02-A013589443  SUDOC: 070360375  Trove: 1439824  VIAF: 25393608   WorldCat (עם VIAF): 25393608 
פסל שעווה בדמותה של צ'יו ג'ין
הכניסה לביתה בשאושינג, שהיום משמש כמוזיאון
צב קשותי

| צב קשותי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב קשותי
מין:: צב קשותי
שם מדעי
 Chersina angulata ‏שווייגר, 1812
תחום תפוצה


צב קשותי (שם מדעי: Chersina angulata) הוא מין של צב יבשתי גדול החי בשיחים ואזורים חמים בדרום אפריקה. הוא המין יחיד בסוגו.
מאפיינים

זהו צב קטן בגודלו עד 28 ס"מ והוא בעל שריון קמור מעט וצבעו צהוב מלמטה ומלמעלה שחור עם לוחיות צהובות מרובעות. מצידי הראש שני זיזי שריון גדולים היוצרים לו מחסה והבטן מוארכת וצמודה לקרקע. העור חום חום כהה ואף אדמדם לעיתים. כמו להרבה מיני צבים, הצוואר בעל עורף נוקשה ולזכרים ישנם זיזים מצידי הראש העוזרים להם להילחם על נקבות.
הצבים הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ובעלי צורת שריון מוארת יותר. הנקבות קטנות יותר ושריונן יותר קעור כלפי מעלה ויוצר צורת חצי כדור וכן אין להן זיזים.
הם חיים רק בדרום אפריקה בסביבות ערבות ועשבים ועצים ים-תיכוניים שונים, כמו באזור הקארו הדרום אפריקני, אך יכולים לחיות גם באזורים קשים יותר ומגיעים עד לשפת הים של כף התקווה הטובה. הצבים צמחוניים כמעט לגמרי ויכולים להתקיים גם מצמחייה קשה כולל קקטוסים וצמחים רעילים יחסית. הם פעילים יותר בשעות בין הערביים.
הם עצמם משמשים טרף לנמיות, אריות, נמרים, צבועים, עופות טרף, תנים, גיריות, ובבונים, כשרובם מעדיפים לצוד צבים צעירים או כאלה שרק בקעו. קטל גדול יותר נגרם משריפות יער המכלות שטחים גדולים, כיוון שקשה להם לברוח.
הם נפגעים גם מהאדם הצד אותם ופוגע בסביבתם. למרות שהמין לא נמצא בסכנה, מעריכים שהוא נפגע מעט בידי האדם וכן ממכוניות, וכן ממין העורב עורב צבוע, המתפשט על יד מגורי האדם והורג צבים צעירים.
הערות שוליים

↑  צב קשותי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פייטה, פייר פאולו פאזוליני

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  יגאל תומרקין
 תאריך יצירה:  1979
 טכניקה וחומרים:  תצריב צילומי, תחריט יבש
 ממדים בס"מ
 אורך:  56
 רוחב:  75.5
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
 מספר יצירה:  T.888 (מספר סדנה)
 מיקום:  סדנת ההדפס ירושלים
"פייטה, פייר פאולו פאזוליני" או "מטרה, לפייר פאולו פאזוליני" (1979) הוא הדפס מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין.
תיאור

הדפס "פייטה, פייר פאולו פאזוליני" נוצר על ידי יגאל תומרקין בשנת 1979. ההדפס שייך לסדרת הדפסים שעסקה במסעותיו של האמן במדינות שונות. הדפס זה מבוסס על צילומים שצילם האמן במטרה שבאיטליה. הבחירה במקום קשורה לבמאי הקולנוע פייר פאולו פאזוליני שצילם באזור העיר את סרטו "הבשורה על פי מתי" (1964). תומרקין אף הקדיש לפאוזוליני הדפס נוסף (T.883) בשנה זו. השם "פייטה" מרמז אף הוא על סרטו של פאזוליני.
חלקה המרכזי של העבודה מתאר את נוף העיר מטרה. תומרקין הוסיף פלטות המתארות כבש האוחז בצלב, כסמל ל"שה האלוהים" (Agnus Dei), וכן דמות אנושית בתנוחת הסבה העשויה לסמל את דמותו של ישו. העבודה הודפסה בסדנת ההדפס ירושלים על ידי בטי אדלשטיין, תוך שימוש בשש פלטות וחתוכות, שנוצרו בטכניקה של תצריב צילומי ותחריט יבש והודפסו בשני צבעים. אופן החיתוך של הפלטות יצר בפלטות חללים נגטיבים, שהבולט בהם הוא צורת הצלב הלבן במרכז העבודה. על שתי פיסות נוספות של אותה פלטת הדפס כתב האמן את השמות "פייר פאולו פאזוליני" ו"מטרה" בלועזית.
| יגאל תומרקין |
| --- | --- | --- |
| פיסול | שעון בארוקי (1957) • דיוקן האמן כלוחם צעיר (1965) • דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר (1966) • אנדרטת השלום (1966) הכניסיני תחת כנפך (1966) • הוא הלך בשדות (1967) • סדרת האסטרונאוטים • מצפור ערד (1968) • קצבים (1969-1968) • עידן המדע (1969) • מלנכוליה (פסל) (1972) • גן שעוני השמש (1972) • התרחשויות (1972) • קיר רפלקטיבי (1978-1975) • השיר על האדמה (1978) • מחווה לרוברט קאפה (1985) • שבת של מכשפות (1988) • ?Macht Arbeit Frei ‏(1992) • שבעת עמודי החכמה שלי (1992) |  |
| ציור והדפס | פאניקה אודות מכנסיים (1961) • דיוקן עצמי 1975 (1975) • פייטה, פייר פאולו פאזוליני (1979) • קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט (1979) • מחווה לקולנוע (1979) • שר היער - מחווה למישל טרונייה (1986-1985) • סוס העץ מיכאל (1987) |  |
| אנדרטאות | ביג צ'יף (1968) • אנדרטת הבקעה (1972) • אנדרטה לנופלים (אשקלון) (1972) • אנדרטה לשואה ולתקומה (1975) • אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת (1994) |  |
צבי הירש כהנא

רבי צבי הירש כהנא (? - סיוון ה'תש"ד; יוני 1944) היה אדמו"ר חסידי, הראשון בשושלת ספינקא-כהנא.
ביוגרפיה

צבי הירש נולד לרבי נחמן כהנא, ולצירל בתו של רבי יוסף מאיר וייס ("האמרי יוסף") מייסד שושלת ספינקא. נישא למירל גאולה בתו של רבי ברוך רובין מבריזדוביץ (מגזע רופשיץ-גלגוב). בסוף ימיו של סבו החל רבי צבי הירש לקבל קוויטלעך מחסידים ובכך החל את אדמו"רותו.
רבי צבי הירש נספה במהלך השואה בז' בסיוון ה'תש"ד (29 במאי 1944). שנים מבניו מלאו את מקומו בארץ ישראל.
צאצאיו

רבי נחמן כהנא (ה'תרס"ה - ט"ז בתשרי ה'תשל"ז), האדמו"ר מספינקא-בני ברק
רבי מנחם מנדל, חתנו של רבי אברהם מקרסטיר, אדמו"ר בהומנא. נרצח במחנה חלמנאו עם כל ילדיו.
רבי יוסף מאיר כהנא (תר"ע - ח' בשבט ה'תשל"ח), האדמו"ר מספינקא-ירושלים.
ראו גם

חסידות ספינקא
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פייטארי אינקינן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באפריל 1980 (בן 44) קובולה, פינלנד 
 מוקד פעילות:  יפן, זארבריקן, דרום קוריאה
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה וריקוד בקלן, אקדמיית סיבליוס 
 עיסוק:  כנר, מנצח
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 www.pietariinkinen.com
 
פייטארי אינקינן (בפינית: Pietari Inkinen; נולד ב-29 באפריל 1980) הוא כנר ומנצח פיני.
ביוגרפיה

אינקינן נולד בקובולה. הוא החל ללמוד לנגן בכינור ובפסנתר בגיל 4. בצעירותו הופיע גם בלהקת רוק. הוא למד באקדמיית סיבליוס וסיים תואר ראשון בכינור (2003) ובניצוח (2005). הוא למד כינור בבית הספר הגבוה למוזיקה וריקוד בקלן אצל זכר ברון. אינקינן מופיע עם כינור קרלו ברגונזי משנת 1732. הוא עומד בראש השלישייה הקאמרית "שלישיית אינקינן".
במאי 2007 מונה למנהל המוזיקלי השני של התזמורת הסימפונית של ניו זילנד. הוא נכנס רשמית לתפקיד בינואר 2008. באוקטובר 2013, תזמורת ניו זילנד הודיעה על הארכת חוזהו של אינקינן עד עונת 2015. אינקינן סיים את כהונתו בתזמורת הסימפונית של ניו זילנד בסוף 2015, וכעת יש לו את התואר של מנצח כבוד של תזמורת ניו זילנד. הוא והתזמורת הקליטו מוזיקה של המלחינים איינוג'והאני ראוטווארה ושל ז'אן סיבליוס עבור נקסוס ושל ריכרד וגנר עבור תחנת הרדיו קלאסיק FM באוסטרליה, עבודתו באופרה כללה את הניצוח שלו על טבעת הניבלונג עם האופרה האוסטרלית ב-2013, לאחר התפטרותו של ריצ'רד מילס.
בספטמבר 2009, אינקינן הפך למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית היפנית. באפריל 2015, התזמורת מינתה את אינקינן למנצח הראשי הבא שלה, החל מספטמבר 2016, עם חוזה ראשוני של שלוש עונות. ההארכה האחרונה של החוזה שלו עם התזמורת, שהוכרזה במאי 2021, היא עד אוגוסט 2023. הוא אמור להתפטר כמנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית היפנית באוגוסט 2023.
באירופה, אינקינן מונה למנצח הראשי החדש של פסטיבל טירת לודוויגסבורג במרץ 2014, לתקופה שבין 2015 ל-2017. באוקטובר 2014 הודיעה התזמורת הסימפונית של פראג על מינויו למנצח הראשי הבא שלה, החל מספטמבר 2015. הוא ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של פראג ב-2007. הופעת הניצוח הראשונה שלו עם התזמורת הפילהרמונית של הרדיו הגרמני בזארבריקן הייתה בשנת 2010. בספטמבר 2016, התזמורת מינתה את אינקינן למנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2017–2018, עם חוזה ראשוני של ארבע שנים.
במאי 2021 הודיעה תזמורת רשות השידור הקוריאנית על מינויו של אינקינן למנצח הראשי הבא שלה, החל מינואר 2022, עם חוזה ראשוני עד סוף 2024.
פייטה (מיכלאנג'לו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  מיכלאנג'לו 
 תאריך יצירה:  1499? 
 טכניקה וחומרים:  קוורץ 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  195 ס״מ 
 גובה:  174 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסאנס האיטלקי, הרנסנס הגבוה 
 מיקום:  בזיליקת פטרוס הקדוש, רומא
 קואורדינטות:  41°54′08″N 12°27′12″E﻿ / ﻿41.902222222222°N 12.453333333333°E﻿ / 41.902222222222; 12.453333333333
 
ערך זה עוסק בפסל של מיכלאנג'לו המוצב בוותיקן. אם התכוונתם לפסל של מיכלאנג'לו המוצב בפירנצה, ראו .
הפייטה של מיכלאנג'לו (Pietà) היא פסל בסגנון פייטה שיצר הפסל מיכלאנג'לו בואונרוטי, בשנים 1497-99. הוא חצוב כולו משיש לבן, ומוצב בכנסיית סנט פטרוס, שבקריית הוותיקן, בעיר רומא.
פסל זה הוא אחת מיצירותיו המפורסמות של מיכלאנג'לו. זהו פסלו הראשון הידוע, והוא נחצב כשהיה בן 24. הפסל נחצב כולו בפטיש ואזמל - כנהוג באותה תקופה - מה שמעורר השתאות גדולה יותר למול הפלא המוגמר.
משמעות שם הפסל באיטלקית היא "רחמים". היצירה מתארת את המדונה המערסלת בחיקה את גופת ישו המת, לאחר שהורד מהצלב. אמו של ישו שאמורה להיות בשנות הארבעים לחייה, נראית צעירה בהרבה.
הפסל מרהיב בפרטים החצובים בו, החל בקפלי הבגד וכלה בתנוחת גופו השמוטה של ישו, שהיא כה זורמת, עד כי ניתן לשכוח לרגע כי מדובר ביצירה מאבן.
העבודה על הפסל נמשכה פחות משנתיים. זוהי היצירה היחידה עליה חתם מיכלאנג'לו.
פסל הפייטה מוגן על ידי קירות זכוכית, לאחר שבשנת 1972 התפרץ למתחם הוותיקן גאולוג בשם לאסלו טוט שאחז בפטיש גאולוגי, ובהתקף טירוף תוך צעקות "אני ישו המשיח, קמתי מהמתים" הכה בפסל ושבר את היד וחלק מפניה של מריה.
הפסל הוזמן על ידי הקרדינל ג'אן ביכרס במטרה להציג את "מותו של אל".
הערות שוליים

↑  הוותיקן מציינים את יום השנה לתקיפת הפסל פייטה של מיכלאנג'לו ב-1972, באתר רויטרס, ‏21 במאי 2013 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צב רך אסייתי

| צב רך אסייתי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זאורופסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים רכים
סוג:: Amyda
מין:: צב רך אסייתי
שם מדעי
 Amyda cartilaginea ‏בודארט, 1770

צב רך אסייתי (שם מדעי: Amyda cartilaginea) הוא מין של צב רך יחידי בסוגו החי בדרום-מזרח אסיה. למרות שמו, הוא אינו הצב הר היחידי ביבשת אסיה ורוב בני משפחתו גם חיים באסיה.
מאפיינים

אורכו של הצב 70-80 ס"מ, משקלו הממוצע 15-25 ק"ג אך ישנם תיאורים של צבים במשקל 105 ק"ג. הצבים הצעירים בעלי שריון קשה ומחוספס בצבע ירוק-כתום ועם נקודות צהובות לאורך הגוף. הבוגרים בעלי גוף שחור כמעט לגמרי אך בעל נקודות צהובות לאורך הצוואר והפנים. הגפיים שטוחים ובעלי קרומי שחייה והחוטם ארוך ודמוי חוטם חזיר.
צב זה מצוי הצב מצוי מהודו עד אינדונזיה (בג'אווה וקלימנטן) לאורך יערות הגשם, הביצות הטרופיות, שפלי נהרות, אגמים ובריכות במדינות חיותו. הוא אוכל כל הניזון מהחי ומהצומח ולעיתים ניזון גם מנבלות.
הצב נמצא בסיכון בטבע עקב פגיעה בביצות ונהרות בהם הוא חי וכן עקב ציד בשביל בשרו ובשביל שימוש בשריונו.
הערות שוליים

↑  צב רך אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קאזמורפין

רצף פפטידים המוכר כ β-casomorphin 7 אחד ממגוון הרצפים הידועים כקאזמורפין
התכת גבינה במפעל
קאזמורפין הוא פפטיד אופיואידי שמתקבל מתהליך פירוק חלבון החלב קזאין.
הרכב פפטיד הקאזמורפין

ידוע בעולם על מספר הרכבים שונים שיכולים להיקרא קאזמורפין. הסיבה להימצאות מספר רב של רצפי פפטידים אשר מתאימים להגדרה זו היא בעקבות הקיום של לפחות 13 רצפים הקיימים לחלבון הקזאין, כל הרכב שונה של קזאין מייצר הרכב אחר של קאזמורפין.
ניתן לקרוא אודות הרכבי קאזמורפין ידועים בערך הלועזי "Some known casomorphins".
השפעות בריאותיות

קאזמורפין הוא אופיואיד המסוגל לגרום לשחרור היסטמין וחלקו מפורק במערכת העיכול לפפטידים חסרי פעילות ביולוגית.
מאחר שהוא אופיואיד משערים שלקאזמורפין השפעה ממכרת, המפריעה לתהליכי גמילה מחלב לרגישים ללקטוז וכן לדיאטות נטולות חלב כגון טבעונות. טענה זו זכתה לפופולריות לאחר פרסומה על ידי גארי יורופסקי, אך מחקר שבדק את השפעת הקאזמורפין בעכברים לא מצא עדויות שיתמכו בה. לא נערכו מחקרים שבדקו ישירות את ההשפעה הממכרת של הקאזמורפין בבני אדם. קיימת סקירת מחקרים מטעם Kaminski ואחרים משנת 2007 בנושא.
המתנגדים לשימוש במוצרי חלב טוענים גם כי בבדיקות שתן של ילדים הסובלים מאוטיזם קיימת כמות מזערית של קאזמורפין ביחס לשאר האוכלוסייה, אך מחקרים שנעשו באמצעות מכשירי מדידה מדויקים לא מצאו כל עדות לכך.
הערות שוליים

↑  Kurek M, Przybilla B, Hermann K, Ring J (1992). "A naturally occurring opioid peptide from cow's milk, beta-casomorphine-7, is a direct histamine releaser in man". Int Arch Allergy Immunol. 97 (2): 115–120. PMID 1374738.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Püschel G, Mentlein R, Heymann E (1982). "Isolation and characterization of dipeptidyl peptidase IV from human placenta". Eur J Biochem. 126 (2): 359–365. doi:10.1111/j.1432-1033.1982.tb06788.x. PMID 6751824.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Converse PJ, Hamosh A, McKusick VA (2005). DIPEPTIDYL PEPTIDASE IV; DPP4. Online Mendelian Inheritance in Man.
↑  Stanislaw Kaminski, Anna Cielinska, Elzbieta Kostyra (2007). "Polymorphism of bovine beta-casein and its potential effect on health". Journal of Applied Genetics. 48 (3): 189–198. doi:10.1007/BF03195213. PMID 17666771.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Dettmer K, Hanna D, Whetstone P, Hansen R, Hammock BD (באוגוסט 2007). "Autism and urinary exogenous neuropeptides: development of an on-line SPE-HPLC-tandem mass spectrometry method to test the opioid excess theory". Anal Bioanal Chem. 388 (8): 1643–51. doi:10.1007/s00216-007-1301-4. PMID 17520243. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Cass H, Gringras P, March J (בספטמבר 2008). "Absence of urinary opioid peptides in children with autism". Arch. Dis. Child. 93 (9): 745–50. doi:10.1136/adc.2006.114389. PMID 18337276. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
צב קרינתי

| צב קרינתי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב מדגסקר
מין:: צב קרינתי
שם מדעי
 Astrochelys radiata ‏שו, 1802

צב קרינתי צעיר במדגסקר
צב קרינתי או צָב חִשּׁוּרִי (שם מדעי: Astrochelys radiata) הוא מין של צב גדול החי בדרומה ובמערבה של מדגסקר וכן באיים ראוניון ומאוריציוס. המין בסכנת הכחדה עקב הרס בית גידולם וציד לא חוקי. קרוב משפחתו היחיד והמצוי בסכנת הכחדה כמותו הוא צב אנגונוקה (Astrochelys yniphora).