stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינטליגנציה בבעלי חיים
בעלי חיים נוספים > דבורים

בשנת 2001 פרסמה קבוצת חוקרים בכתב העת Nature סדרת ניסויים המראה כי דבורים יכולות להבין חוקיות של דמיון ושוני על מנת למצוא אוכל. הדבורים ניצבו בפני צומת שבצד אחד שלה היה אוכל ובצד שני לא. לפני הצומת ובכניסה לכל אחת מזרועות הצומת היה סימן כלשהו. הדבורים הצליחו לחלץ את החוקיות שקובעת באיזו צומת יהיה אוכל על סמך דמיון או שוני של הסימן בכניסה לצומת לסימן לפני הצומת. החוקרים ווידאו כי אכן נלמדה החוקיות. ראשית הם אימנו את הדבורים לזהות את הזרוע הרלוונטית עם סימנים מסוג מסוים, למשל עיגולים בצבעים זהים אל מול עיגולים בצבעים שונים. לאחר מכן הראו שהם פעלו לפי החוקיות שנלמדה בצבעים גם כאשר הסימון לא היה כלל צבוע, אלא כלל פסים אנכיים אל מול מאוזנים. יתר על כן, הדבורים הציגו למידה חוצה חושים. הדבורים הצליחו ללמוד באמצעות צבעים חוקיות מסוימת, וליישם את אותה החוקיות על סימנים בריח זהה לעומת סימנים בריח שונה.
בעלי חיים נוספים > דבורים > זיכרון מרחבי

בשנת 1985 חוקר בשם ג'יימס ל. גולד (אנ') הראה כי לדבורים יש יכולת לשמור בזיכרון נקודות ציון במרחב, העוזרות להם לנווט את דרכם.
במחקר שפורסם בשנת 2003 הראו החוקרים כי הדבורים מסוגלות למדוד מרחקים. נמצא כי הדבורים עושים זאת באמצעות מדידה של קצב החליפה של הנוף על פני הרשתית שלהם.
בעלי חיים נוספים > ציפורים > ניווט

בשנת 2007 הראו חוקרים כי לציפורים יש יכולת של ניווט אמיתי, ולא רק למידה פשוטה של מסלולי נדידה. הדבר אומר כי הם יודעות להשתמש במצפן מבוסס שמש, ירח, כוכבים ושדה מגנטי אך גם במפות קוגניטיביות, גאוגרפיות או מגנטיות, לצורך הנדידה. החוקרים הדגימו זאת באמצעות הסטה משמעותית של הציפורים ממסלול נדידתם, 3700 ק"מ. הציפורים התחלקו לשלוש, קבוצה אחת, המשיכה בכיוון שבו היו אמורים לעוף אילולי היו מסיטים אותם. קבוצה זו הייתה קבוצת הציפורים הצעירות ביותר, שלא השלימו מעולם מחזור נדידה שלם. קבוצה שנייה חזרה לנקודת ההסטה ומשם המשיכה כרגיל, וקבוצה שלישית יצרה מסלול חדש בהתאם לנקודה אליה הן הוזזו.
בעלי חיים נוספים > ציפורים > העברת מידע בין פרטים ובין מינים

בשנת 2002 התפרסם מאמר בכתב העת Science של קבוצת מחקר שוודית. קבוצת המחקר הראתה העברת ידע בין פרטים לגבי טיב אזור מחיה לגידול צאצאים, בין ציפורים מסוג חטפית לבנת-עורף (Ficedula albicollis). החוקרים השוו בין קבוצות ציפורים: לקבוצה אחת הוספו ביצים לקן, לקבוצה שנייה נגרעו ביצים מהקן על ידי החוקרים, לקבוצה שלישית רק הוחלפו הביצים בביצים אחרות כביקורת, וקבוצת ביקורת נוספת הייתה כזו שלא התערבו בגידול כלל. בשנה לאחר מכן הגיעו יותר ציפורים לבית הגידול של הקבוצה לה הוספה ביצה לקן, הגיעו פחות ציפורים לבית הגידול של שתי קבוצות הביקורת, ועוד פחות ציפורים הגיעו לבית הגידול של הקבוצה ממנה נגרעה ביצה מהקן. מה שמדגים העברת ידע בין פרטים לגבי טיב בית הגידול.
באופן דומה למחקר על העברת מידע בין מינים הצליחו קבוצת חוקרים בשנת 2011 להראות כי ציפורים מסוג חטפית לבנת עורף מבוגרים מסוגלים ללמוד את טיב בית הגידול על סמך צפייה בכמות הביצים שיש לירגזים. ציפורים צעירות לא הצליחו לאסוף את המידע מהירגזים, והמניפולציה לא שינתה בצורה משמעותית את צורת הבחירה שלהם בבית גידול.
בעלי חיים נוספים > ציפורים > אינטראקציות חברתיות

ישם מינים של ציפורים המטפילים קינים של ציפורים אחרות עם ביצים שלהם. דוגמה לציפור כזו היא פזאי הבקר (Molothrus). נקבת הפזאי נוהגת להטיל ביצים בקן של ציפורים אחרות כמו למשל בקינים של סבכון עצים (Protonotaria citrea). הרבה פעמים הביצים של המין הטפיל שונות משל המין המוטפל. לעיתים קרובות המין הטפיל פוגע בגידול הצאצאים של המין המוטפל ואפילו הורג את צאצאיו באמצעות דחיקת הגוזלים או הביצים מהקן. שאלה פתוחה בנושא זה היא מדוע המין המוטפל מטפל בכלל בצאצי המין הטפיל. מחקר שפורסם בשנת 2007 בכתב העת PNAS חשף יחסים חברתיים מורכבים בין פזאי הבקר לבין סבכון העצים. במחקר התגלה כי אם פזאי הבקר חושב שסבכון העצים פגע בביצים שלו, הוא תוקף את הקינים ופוגע באפשרות של סבכון העצים להעמיד צאצאים. ולכן גידול צאצאי הפזאי על ידי נקבות סבכון העצים משמש כדמי חסות, שבלעדיהם הוא מסתכן בפגיעה פיזית. לעיתים הפגיעה בעקבות אי תשלום דמי החסות תגיע שנה לאחר מכן, בהטלה הבאה.
בעלי חיים נוספים > תרנגול הבית

מחקר שנערך בשנת 2005, מצא כי תרנגולת הבית מסוגלת להפגין שליטה עצמית בציפייה לתגמול מאוחר יותר. על התרנגולות נערך ניסוי דומה למבחן המרשמלו - מהתרנגולות נדרש ללחוץ על כפתור על מנת לקבל מזון. תרנגולת שהייתה מוכנה לחכות 2–3 שניות לפני שלחצה, קיבלה כמות קטנה של אוכל. תרנגולת שחיכתה 22 שניות, קיבלה כמות גדולה הרבה יותר. בכתשעים אחוז מהפעמים, התרנגולות העדיפו לחכות. תפיסה מרחבית נטען כי תרנגולות מבינות קביעות אובייקט כלומר שהן מחפשות עצם במקום בו נראה לאחרונה בלי לראות אותו, תוצאות סותרות הושגו במחקרים בשאלה אם תרנגולות מסוגלות לחזות מיקום של עצם נע כשהוא יוצא משדה הראייה. התפיסה המרחבית נלמדת ומשתפרת כשהתרנגולת נחשפת לגירויים חזותיים בשבועות החיים הראשונים. המידע הסביבתי מעובד בצידו הימני של ההיפוקמפוס ולכן התרנגולת לומדת טוב יותר על סביבתה ממידע הנקלט בעין שמאל. באשר לאינטליגנציה חברתית, ניסוי שנערך באוניברסיטת בריסטול בבריטניה תוך שימוש במכשירי הדמיה, מצא כי תרנגולות מסוגלות להפגין אמפתיה כלפי תרנגולות אחרות וכלפי אפרוחיהן, וכי הן מגלות רמות מתח גבוהות יותר כאשר אפרוחיהן במצוקה. במהלך הניסויים התברר לחוקרים, שכל התרנגולות הראו באופן ברור תגובה גופנית והתנהגותית של עקה, כמו עליית טמפרטורת הגוף והערנות, הגברת קצב הלב וקריאות תקשורתיות, בתגובה למצוקת אפרוחיהן. במחקר בריטי נוסף לא נמצאו ראיות לכך שלתרנגולות יש העדפה לשכנותיהן בלול, העשויה ללמד על קשרי חברות ביניהן.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היבטים תאורטיים

לפי הגישה האקולוגית קיימות מעין "אינטליגנציות מרובות" בבעלי חיים, שאותן יש לבחון בהקשריהן הספציפיים, ואין למתוח קו ישר בין יכולות מוגדרות לבין אינטליגנציה כללית. ציפורים מסוימות היודעות לנדוד בצורה מדויקת על פני מרחקים עצומים כנראה לומדות מפות כוכבים, לכאורה כישרון מזהיר, אך השימוש בו מצומצם לעניין הנדידה בלבד. קיימות צרעות היודעות להשתמש בסימני דרך כדי לאתר את הקן, אך אם מתערב צד שלישי ומזיז את הסימנים ממקומם, אפילו מעט, הן חגות על עקבותיהן ללא תועלת.
לפי גישה מגבילה זו, השוואה והקבלה בין בעלי חיים שונים ובין כישרונות שונים של אותו בעל חיים הן כמעט חסרות טעם. אף על פי כן חוקרים רבים סבורים, בעקבות צ'ארלס דרווין, שיש מקום לערוך השוואות בעולם החי, לפחות בין בעלי חיים קרובים אבולוציונית.
הביהביוריזם נתן פתח להשוואה בין מנגנוני לימוד המשותפים לכל היצורים החיים, אם כי מורכבותם משתנה, כשעמד על קיומה של מערכת למידה בסיסית בבעלי החיים. המנגנון הביהביוריסיטי קיים אפילו בחולדות ובעכברים ומבוסס על התניה קלאסית והתניה אופרנטית. 
 המחקר החדש הוכיח שהלמידה באמצעות התניות אינה טכנית ונסיבתית, אלא מכילה מרכיבים הכרתיים ברורים. למשל, לא כמות ההצמדות בין לחיצת דוושה לבין קבלת מזון קובעת האם החיה תלמד ללחוץ על הדוושה, אלא יכולת הלחיצה לנבא מזון, כלומר אחוז הפעמים שבהן השימוש בדוושה אכן גרר תגמול באוכל.
לפי תאוריות הנביעה (Emergence) (הנקראת גם תאוריית תל הנמלים) על פיה אינטליגנציה נובעת מאוסף של יחידות חשיבה לא אינטליגנטיות הפועלות יחד על פי אסופת כללים פשוטה, כך של"תל נמלים" כקבוצה ישנה אינטליגנציה, הרי שיש לדבר גם על עדרי חיות.
בשנים האחרונות החלו לבדוק את דרכי הבדיקה עצמן, והובעה ביקורת רבה על השיטות האתנוצנטריסטיות המניחות כי "נלמד" את החיה הנבדקת להגיב תגובות אינטליגנטיות בשיטות אנושיות, ונבדוק את תגובתן בעיניים אנושיות. מקרהו של התוכי אלכס מפורסם בעניין זה. התוכי לא הצליח ללמוד משימה מסוימת ונכשל בה שוב ושוב, אף על פי שקיבל הדרכה טובה פעם אחר פעם. ואז צפה בסטודנטים המבצעים את המשימה. על ידי חיקוי פעולותיהם הצליח להבין את המשימה, ובעקבות זאת צלח את המבחן בהצלחה טובה יותר מהנבחנים האנושיים.
ראו גם

הנס החכם
פול התמנון
מרי מידג'לי
לקריאה נוספת

ברוך נבו, אינטליגנציה אנושית - כרך ב'. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
זאב ונדב לוי, אתיקה, רגשות ובעלי חיים. הוצאת ספרית פועלים והוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה
צבי ינאי, בעקבות המחשבות. הוצאת פואטיקה (1994).
מאיר שפירא

ערך זה עוסק במחולל רעיון הדף היומי וראש ישיבת חכמי לובלין בפולין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1887 ז' באדר תרמ"ז סוצ'אבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 באוקטובר 1933 (בגיל 46) ז' בחשוון תרצ"ד לודז', הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה, ממלכת רומניה, האימפריה הרוסית, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום פעילות:  פולין
 תקופת הפעילות:  ? – 27 באוקטובר 1933 
 השתייכות:  רבני פולין, חסידות
 תחומי עיסוק:  הדף היומי, ישיבת חכמי לובלין, אגודת ישראל
 רבותיו:  סבו, הרב שמואל יצחק שור ור' ישראל פרידמן מצ'ורטקוב
 תלמידיו:  הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב הלל ברוקנטל, הרב פנחס הירשפרונג, הרב יהודה מאיר אברמוביץ
 חיבוריו:  "מרגניתא דרבי מאיר", "אמרי דעת", "אור המאיר"
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה, member of the Sejm of the Second Polish Republic 
 
רבי יהודה מאיר שפירא
הרב יהודה מאיר שפירא (מהר"ם שפירא; ז' באדר תרמ"ז, 3 במרץ 1887 - ז' בחשוון תרצ"ד, 27 באוקטובר 1933) היה נשיא אגודת ישראל בפולין, מייסד וראש ישיבת חכמי לובלין והיוזם של מיזם הדף היומי. חבר הסיים הפולני במשך חמש שנים (1922-1927).
תולדות חייו > שנותיו הראשונות

נולד בסוצ'אבה שבבוקובינה (בצפון רומניה, באותה תקופה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית) לרב יעקב שמשון שפירא (מצאצאי רבי פנחס שפירא מקוריץ) ולמרגלא, בתו של הרב שמואל יצחק שור, בעל שו"ת "מנחת שי", מגדולי הרבנים בגליציה, ממנו הספיק ללמוד תורה זמן מה. בצעירותו הוא נודע כ"העילוי משאץ" ולמד מספר שנים עם רבי שלום מוסקוביץ. בגיל צעיר הוסמך לרבנות על ידי סבו, בעל ה"מנחת שי", ועל ידי הרב אברהם מנחם הלוי שטיינברג מברודי והרב מאיר אריק. בהיותו בחור נישאה סבתו, אם אמו, למהרש"ם מברז'אן, שהיה גאון הדור, בתקופתו ורבי מאיר למד גם ממנו. המהרש"ם אמר עליו: "”ראיתי את רבי מאיר עוקר הרים וטחנם זה בזה בהלכה וברכתי עליו 'יוצר המאורות'”
רבי מאיר שפירא היה מחסידיו המובהקים של האדמו"ר ישראל פרידמן מצ'ורטקוב.
לאחר חתונתו עם מלכה טויבה, בתו של הרב יעקב דוד ברייטמן, עבר לטרנופול שבגליציה, שם ישב ולמד תורה כאשר חותנו דואג לפרנסתו. בתקופה זו הספיק לייסד אגודה בשם "תפארת הדת", שמתפקידה היה לדאוג לתיקון העניינים הדתיים בטרנופול.
תולדות חייו > רבנות גלינה

בשנת תר"ע (1910) קיבל הצעה לרבנות בקהילת גלינה, ולאחר התייעצות עם רבו, האדמו"ר מצ'ורטקוב, קיבל עליו את התפקיד.
באותה תקופה הייתה גלינה מרכז לתנועת ההשכלה, והרב שפירא שימש לדבריו כ"תריס כנגד החיים הסואנים". הרב שפירא פעל לחיזוק ענייני הדת בעיר. כבר בחודשים הראשונים לכהונתו דאג לתיקון מקווה הטבילה וחוטי העירוב, יזם בניית בית תלמוד תורה, במקום בצריף שהיה שם כשהגיע וצמצם משמעותית את חילול השבת של בעלי המלאכה היהודים בעיר.
עיקר פעילותו כוונה לחינוך הדור הצעיר, בעיה שאליה התוודע עוד בקטנותו, כשלמד תורה בשאץ וחזה בסבל בני העניים מקרוב. במקום צריף העץ ששימש כתלמוד תורה, הקים הרב שפירא בשנת תרפ"א בנין מפואר לתלמוד תורה במרכז העיר. בבנין הייתה קומה מיוחדת לעבודות מלאכה, כדי שהתלמידים יוכלו לרכוש מקצוע בנוסף ללימודי הקודש. בנוסף ייסד בביתו ישיבה לבחורים מובחרים, שעתידם להיות מורי הוראה בישראל ומדריכי דור העתיד.
תולדות חייו > רבנות סאנוק

לאחר עשר שנים בגלינה, בשנת תר"פ (1920) דחה את בקשת קהילת ורשה לכהן ברבנות הקהילה מטעמים שלא פירט, ולאחר זמן בחר לענות להצעת כהונת הרבנות בסאנוק, עיר גדולה במרכז גליציה, משום שידע כי מצבה הרוחני של הקהילה בסכנה.
גם בסאנוק, כבגלינה, מצא הרב שפירא כשלים חמורים בתחומי הכשרות והשחיטה, המקוואות והעירובים, כמו גם בשטח החינוך התורני של הדור הצעיר. הוא תיקן כשלים אלו, והקים גם במקום זה תלמוד תורה בשם "בני תורה" בו למדו כ-250 ילדים. את ישיבתו העביר ר' מאיר מגלינה לסאנוק. ר' מאיר כיהן על כס הרבנות בסאנוק 3 שנים. בעזבו את סאנוק הייתה זו קהילה יהודית מסודרת למופת.
תולדות חייו > ציר בפרלמנט הפולני

ב-1922 נבחר לסֵיים הפולני כנציגה של "אגודת ישראל", תפקיד בו שימש עד 1927. במקביל שימש כנשיא אגודת ישראל בפולין. יחד עם הרב אהרן לוין והרב זלמן סורוצקין היה חבר בוועדה במשרד הדתות הפולני, שאישרה מינויי רבני קהילות ברחבי פולין.
תולדות חייו > ייסוּד "הדף היומי"

בט' באלול תרפ"ג (21 באוגוסט 1923), במהלך הכנסייה הגדולה הראשונה של אגודת ישראל בווינה, נאם רבי מאיר ופרש את חזונו הגדול בדבר "הדף היומי" בפני באי הכנסייה:
אם כל בית ישראל בכל אתר ואתר ילמדו באותו יום את אותו דף גמרא, היש לך ביטוי מוחשי יותר לאיחוד העליון בין קודשא בריך הוא, אורייתא וישראל?!... נוסע לו יהודי ותחת בית שחיו מסכת ברכות, נוסע הוא שבועיים מישראל לארצות הברית...לבסוף, כשהוא עומד על אדמת ארצות הברית נכנס הוא לבית המדרש ומוצא יהודים עוסקים באותו דף שבו עמד היום ומצטרף ללומדים בחדווה, ומתפלפל עם הלומדים והם משיבים לו ונמצא שמו הגדול מתאדר מתגדל ומתקדש...
המחזור הראשון של הדף התחיל בליל ראש השנה תרפ"ד, אך רבים הססו לקבל זאת עליהם, עד קריאתו של האדמו"ר מגור להצטרף למפעל הדף היומי. בעקבות כך פשט לימוד הדף היומי בכל רחבי העולם היהודי עד היום.
תולדות חייו > רבנות פיוטרקוב וייסוד ישיבת חכמי לובלין

בשנת 1924 מונה לרבה של פיוטרקוב. בפיוטרקוב הוציא לאור את ספרו- שו"ת 'אור המאיר', הכולל התכתבויות הלכתיות בין המחבר לבין רבני דורו, כגון החפץ חיים, הרב מאיר אריק, האדמו"ר מאוסטרובצה ועוד. בתשרי שנת תרפ"ה (1924) החל הוציא קובץ תורני בשם "אשכול" שכלל רעיונות וחידושים של הלומדים בישיבה.
באחד מן הסיורים בעיר לובלין שם לב ר' מאיר למגרש ריק ברחוב לוברטובסקה 57. ר' מאיר החליט להגשים את חזונו ולבנות על מגרש זה ישיבה חדשה. כשסיפר את הרעיון לבעל הקרקע ואחד מפרנסי העיר, ר' שמואל אייכנבוים, נענה ר' שמואל ומסר את מגרש הענק במתנה לר' מאיר על מנת שיקים עליו ישיבה, לימים ישיבת חכמי לובלין.
כבר משחר ילדותו הצטער ר' מאיר על עוני הישיבות ותלמידיהן, הנאלצים לישון על ספסלי העץ של בית המדרש, ללא חימום נאות. העובדה כי תלמידי הישיבה אינם מקבלים מזון בישיבה, אלא נאלצים להתדפק על דלתות בעלי הבתים בעיר ולבקש לסעוד עימם נראתה בעיניו כחילול השם גדול, מה עוד שבעלי הבתים העלימו עין מדלותם של תלמידי החכמים והמעיטו תרומותיהם. עובדה זו הייתה הבסיס להקמת ישיבת חכמי לובלין (יח"ל). אבן הפינה של הישיבה הונחה בל"ג בעומר תרפ"ד (1924) בהשתתפות רבו, האדמו"ר מצ'ורטקוב, והאדמו"ר מגור.
מיד לאחר מכן יצא ר' יהודה מאיר לארצות הברית ולקנדה להתרים כסף עבור הקמת הישיבה. לאחר מסע זה יצא למסע נוסף, הפעם מסע רוחני, שתכליתו ללמוד את סדרי הלימוד בישיבות בפולין ובליטא, כדי לגבש תוכנית לימוד המתאימה לישיבה החדשה שתקום. לאחר שבע שנות התרמה ובנייה, התקיימה חנוכת הישיבה. בכ"ח-כ"ט בסיוון תר"צ, 25-24 ביוני 1930, בהשתתפות כ-20,000 יהודים מכל רחבי פולין ומחוצה לה. עם הקמת הישיבה עבר הרב שפירא ללובלין ונתמנה לרב העיר. את מקומו ברבנות פיוטרקוב, מילא בן דודו הרב משה חיים לאו.
תולדות חייו > פטירתו

הישיבה צברה חובות רבים ורבי מאיר התבטא: "נראה שרק במותי אפדה את הישיבה ממצוקתה". האמירה התבססה על כך שרבי מאיר עשה לעצמו ביטוח חיים על סך חמישים אלף זהובים. במקביל, הוא ניהל משא ומתן עם קהילת לודז' על מעברו לעירם תמורת כיסוי חובות הישיבה, אך בתוך כך נפל רבי מאיר למשכב והרופאים לא יכלו להצילו.
בז' בחשוון תרצ"ד, 27 באוקטובר 1933 נפטר רבי מאיר והוא בן 46 בלבד. רגעים אחדים לפני פטירתו קרא לכמה מתלמידיו ובקשם לשתות "לחיים" ולשיר את אחד השירים, שהיה חביב עליו ולפני שעצם את עיניו, לחש לאחד התלמידים: "רק בשמחה!".
לרבי מאיר שפירא ולאשתו לא היו ילדים. הוא היה רגיל לומר שהדף היומי וישיבת חכמי לובלין הם שני הילדים שלו.
בית העלמין בו נקבר ר' מאיר חולל ונחרש על ידי הנאצים בסוף מלחמת העולם השנייה, אולם קברו של ר' מאיר לא נפגע ונשאר עומד על תילו. בספטמבר 1958 כ"ו באלול ה'תשי"ח הועלו עצמותיו על ידי אחיו, לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
ניגוניו

הרב מאיר שפירא היה גם מלחין ניגונים, חלקם מושרים גם כיום, בהם: בך בטחו, אם אמרתי, עוצו עצה. בתשס"ה יצא אלבום מניגוניו, בהפקת חיים בנט.
בתשפ"ד יצא עוד אלבום קטן מניגוניו בהפקת משפחה ודוני גרוס ואלי מרקוס  שר.
הנצחתו בארץ ישראל

שכונת "זיכרון מאיר" בבני ברק נקראה על שמו ורב השכונה, תלמידו הרב שמואל הלוי ואזנר, הקים בה את ישיבת חכמי לובלין על שם ישיבתו.
עיריית ירושלים החליטה ביוני 2012 - סיוון ה'תשע"ב להנציח את שמו בבניית כיכר בשכונת גבעת משה בירושלים בפינת הרחובות אהלי יוסף וגבעת משה. הכיכר נושאת את השם "כיכר מהר"ם שפירא מלובלין".
ב-5 ערים בארץ קיים רחוב על שם מפעל חייו "הדף היומי" (ירושלים, תל אביב יפו, ביתר עלית, בני ברק, חיפה).
רחוב בשם רחוב "חכמי לובלין" - בנוסף הונצח שם ישיבתו, קיים בשלוש ערים בארץ (ירושלים, פתח תקווה, ותל אביב).
בשכונת בית ישראל בירושלים, היה בעבר רחוב בשם "רחוב רבי מאיר שפירא מלובלין" ומאוחר יותר הוסב שמו ל'רחוב חכמי לובלין'.
בשתי ערים בארץ (בני ברק, נתיבות) הונצח שמו: "רחוב הרב שפירא".
דרכו הלימודית והחינוכית

דרך לימודו, הייתה בדרך הפלפול החריף שיטת 'גג על גג' ו'לשיטתו',
הרב החשיב מאוד את לימוד סדר קודשים, דבר שהתבטא בתוכנית הלימודים בישיבת חכמי לובלין (רוב חידושיו בהלכה הם בנושא קדשים). בייחוד העריך את הרמב"ם. הרב התכתב עם החפץ חיים בדיונים על ספרו "ליקוטי הלכות". החשיב את לימוד הבקיאות כדבר יסודי, דבר שהביא בין היתר לייסוד הדף היומי.
הוא ייסד את ישיבתו במטרה שבוגרי הישיבה יכהנו במשרות רבנות. חינך את תלמידיו לסדר, ביטחון עצמי ורכישת ידיעות נרחבות בתלמוד ובהלכה.
יחסו לארץ ישראל

יחסו לארץ ישראל היה תמיד יחס של אהבה וכיסופים. בכל הזדמנות הבליט את חיבתו זו, ולא פעם אמר שאם יאריך ימים יעלה לארץ הקודש. שליח ארץ ישראל שהגיע לפולין נחקר על ידו ארוכות על המצב השורר בארץ. הפתגם השגור על פיו היה: ”יש לי כח לעלות לארץ ישראל, אך מנין נוטלים את הכח לצאת מארץ ישראל?!”
בשנתו האחרונה תכנן במרץ את עלייתו לארץ ישראל, שהתחנה הראשונה בה תוכננה להיות צפת, ואף ביקש שיציירו לפניו את נופי הארץ. כהכנה למסע החל ללמוד את סדר זרעים וכן את ההלכות העוסקות במצוות התלויות בארץ יחד עם עשרה מטובי תלמידיו. בשנת תרצ"ד שינה ר' מאיר ממנהגו והתפלל בשמחת תורה בבית הכנסת של החוזה מלובלין. כששאלוהו לפשר מעשהו, השיב כי הוא נוהג לומר את תפילת ההלל של ליל חג הפסח בבית כנסת זה, ומאחר שהוא מתכנן בחג הפסח להיות בארץ, לכן בא לכאן בשמחת תורה. ר' מאיר נפטר כשבועיים לאחר שמחת תורה, ולא הספיק לממש את רצונו לעלות לארץ ישראל.
גם את ישיבתו חשק לבנות בארץ ישראל, ואף מסר הצהרה רבת משמעות לאחד ממקורביו:
אין שלמות במה שאנו בונים בגולה. לא התחלתי לבנות בארץ ישראל, לא הערכתי את הרצון של עם ישראל. יהודים היו נתבעים ונותנים (תרומות) בשביל ישיבה בארץ ישראל. עכשיו רכשתי לי נסיון, עכשיו אני מקווה, ברצוֹת השם, להקים בירושלים ישיבה אשר בניניה בלבד יביישו את בניני האוניברסיטה.
כשהרב משה בלוי, ציר ארץ ישראל בוועידת אגודת ישראל בוורשה, הציע לר' מאיר לעבור עם ישיבתו לארץ ישראל, ענה ר' מאיר: ”אילו באתם אלי לפני שתכננתי את לובלין כמקום הקמת הישיבה, הייתי ללא ספק שוקל בדבר ומחליט להקים ישיבתי בארץ הקודש”.
ספריו

מרגניתא דרבי מאיר - פירוש על הש"ס.
הערות על הש"ס ורמב"ם.
אמרי דעת - אוסף חידושיו על הלכה ואגדה. הספר אבד במלחמת העולם השנייה. לספר צורפה הסכמה מאת ר' מאיר אריק.
ר' יהודה מאיר שפירא, אור המאיר, מהדורת פיוטרקוב, תרפ"ו, באתר היברובוקס.
ראו גם

משפחת שור
לקריאה נוספת

איסר פרנקל, רבי מאיר מלובלין, הוצאת ביתן הספר, תשי"ג
בנימין מינץ, מאיר באהבה , בעריכת גרשום הרפנס
אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ג, בני ברק, תשמ"ז, עמ' רכב-רצ.
אהרן סורסקי (עורך), רבי מאיר שפירא - במשנה, באומר ובמעש, בני ברק תשכ"ד.
דוד הלחמי, ישיבת חכמי לובלין ומחוללה הגאון מהר״ם שפירא זצ״ל - בני ברק תשנ"ה (1995)
דוד אברהם מנדלבוים, האור המאיר: מסכת חייו ופעליו של רבי מאיר שפירא מלובלין, בני ברק תשס"ז
דוד אברהם מנדלבוים, ישיבת חכמי לובלין: הישיבה ומייסדה מהר"ם שפירא
דוד אברהם מנדלבוים, כוכבי אור, מכתבי תורה ומכתבי התעוררות מאת תלמידי ישיבת חכמי לובלין שנספו בשואה
דוד אברהם מנדלבוים, אגרות ותולדות : רבנו מהר"ם שפירא מלובלין
קונטרס זכרון מאיר בתוך מאסף תורני ישורון טו
'גנזך קידוש השם' - סרט 'אור מלובלין', ישיבת חכמי לובלין ומיסדה רבי מאיר שפירא
שמואל נדלר, ספר היובל, לכבוד הרב הגאון אבי החנוך, יוצר "ישיבת חכמי לובלין" ה"ה מוהר"ר מאיר שפּירא שליט"א, הוצאת "מסורה", לודז' תר"ץ, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  הרב איסר פרנקל, רבי מאיר מלובלין, עמ' 12.
↑  אחות אמו, לאה הינדא, הייתה אמו של הרב משה חיים לאו.
1 2 3 4  הרב איסר פרנקל, יחידי סגולה, סיני, 1989, עמ' 185-179
↑  ר' מאיר מלובלין, הוצאת ביתן הספר, תשי"ג, עמ' 20
↑  על סמך החוברת הראשונה של כתב העת שיצא בפיוטרקוב.
↑  ארון הרב מלובלין למנוחות, דבר, 12 בספטמבר 1958
↑   בך בטחו אבותינו, בביצוע שולי רנד, סרטון  באתר יוטיוב.
↑   אם אמרתי מטה רגלי, בביצוע אודי דוידי, סרטון  באתר יוטיוב.
↑   עוצו עצה ותופר, בביצוע אריאל זילבר, סרטון  באתר יוטיוב.
↑  ר' מאיר מלובלין, הוצאת ביתן הספר, תשי"ג, עמ' 105
↑  ר' מאיר מלובלין, הוצאת ביתן הספר, תשי"ג, עמ' 106
↑  ר' מאיר מלובלין, הוצאת ביתן הספר, תשי"ג, עמ' 107, וכן בספר "על חומותיך ירושלים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268051605171  PLWABN: 9810681301905606  GND: 138359865  ISNI: 0000 0000 6687 3761  LCCN: n89111312  MusicBrainz: 9dc9ae3d-c157-41c5-b6f9-169c02e661f6  NTA: 271448350  SNAC: w681316w  VIAF: 43428625   WorldCat (עם VIAF): 43428625 
שער ישיבת חכמי לובלין. 2010
בנין ישיבת חכמי לובלין. 2006
ציון רבי יהודה מאיר שפירא מלובלין בהר המנוחות בירושלים
אריק ה. קליין

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1960 (בן 64) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה עתיקה, אנתרופולוגיה, היסטוריה צבאית, חפירה ארכאולוגית, ארכאולוגיה, ארכאולוגיה מקראית, העת העתיקה 
 מקום לימודים:  דארטמות' קולג' (1982)  אוניברסיטת ייל (1984)  אוניברסיטת פנסילבניה (1991) 
 מוסדות:  אוניברסיטת סינסינטי (ספטמבר 1998–יוני 2000)  אוניברסיטת סטנפורד (אוגוסט 1997–אוגוסט 1998)  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון (ספטמבר 2000)  אוניברסיטת המדינה של קליפורניה, פרזנו (ינואר 1992–מאי 1994)  אוניברסיטת זייביאר (אוגוסט 1994–מאי 1997) 
 
אריק ה. קליין (באנגלית: Eric H. Cline; נולד ב-1 בספטמבר 1960) הוא ארכאולוג, היסטוריון וסופר אמריקאי, פרופסור להיסטוריה עתיקה וארכאולוגיה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא מתמחה בארכאולוגיה מקראית, בהיסטוריה צבאית באזור הים התיכון, ובקשרים בינלאומיים בתקופת הברונזה המאוחרת במזרח הקרוב. מחברם של 20 ספרים בתחומו, שתורגמו ל-19 שפות.
קריירה אקדמית

קליין קיבל את התואר הראשון שלו בארכאולוגיה קלאסית מדארטמות' קולג' בשנת 1982. את התואר השני בשפות וספרות המזרח התיכון קיבל מאוניברסיטת ייל בשנת 1984. את הדוקטורט שלו בהיסטוריה עתיקה קיבל בשנת 1991 מאוניברסיטת פנסילבניה.
קליין לקח חלק בלמעלה מ-30 עונות חפירה וסקרים ארכאולוגיים, בישראל, במצרים, בירדן, ביוון, בכרתים ובארצות הברית. בכלל זה השתתף בעשר עונות חפירה בתל מגידו יחד עם ישראל פינקלשטיין מאוניברסיטת תל אביב, בהן החל כמתנדב וסיים כשותף לניהול החפירה. מאז שנת 2005 מנהל את החפירה בתל כברי, במשותף עם אסף יסעור-לנדאו מאוניברסיטת חיפה.
הוא חבר המערכת של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח והמכון הארכאולוגי של אמריקה (Archaeological Institute of America).
פרסים והכרה

זוכה פעמיים בפרס הספר הפופולרי על שם ננסי לאפ בבית הספר האמריקאי לחקר המזרח.
זוכה שלוש פעמים בפרס הספר הפופולרי בארכאולוגיה של ה-Biblical Archaeology Society.
מספריו

קליין ידוע כמרצה וכותב פורה של ספרים המנגישים לציבור הרחב נושאים מסקרנים ושנויים במחלוקת בארכאולוגיה ובהיסטוריה עתיקה, תוך הקפדה על איזון, אמינות ודיוק מדעי. ספרו על משבר תקופת הברונזה המאוחרת (1177 B.C.: The Year Civilization Collapsed) הוא הספר המוכר ביותר בעולם בנושא זה, והיה מועמד לפרס פוליצר לשנת 2014. כתב ספרים על ההיבטים ההיסטוריים והארכאולוגיים של מלחמת טרויה ויציאת מצרים, ספרי מבוא לארכאולוגיה מקראית ולאגיפטולוגיה, וביוגרפיות של מספר פרעונים מצריים. כמו כן השתתף בתוכניות תעודיות רבות בטלוויזיה בנושאים אלו.
בסה"כ פרסם 20 ספרים שתורגמו ל-19 שפות, בכלל זה סינית מפושטת ומסורתית, יפנית, ערבית וטורקית, וזכו במספר פרסים ספרותיים:
Sailing the Wine-Dark Sea: International Trade and the Late Bronze Age Aegean (1994; reprinted 2009), ISBN 0-86054-765-5
The Aegean and the Orient in the Second Millennium. Proceedings of the 50th Anniversary Symposium, Cincinnati, 18–20 April 1997 (1998), edited with Diane Harris-Cline (out of print, but available for free download)
Amenhotep III: Perspectives on His Reign (1998), edited with David B. O'Connor, ISBN 0-472-10742-9
The Battles of Armageddon: Megiddo and the Jezreel Valley from the Bronze Age to the Nuclear Age (2000), ISBN 0-472-09739-3 (Winner, 2001 Biblical Archaeology Society "Best Popular Book on Archaeology")
Jerusalem Besieged: From Ancient Canaan to Modern Israel (2004), ISBN 0-472-11313-5
The Ancient Egyptian World (2005), written with Jill Rubalcaba, ISBN 978-0-19-517391-8
Thutmose III: A New Biography (2006), edited with David B. O'Connor, ISBN 978-0472114672.
From Eden to Exile: Unraveling Mysteries of the Bible (2007), ISBN 1-4262-0084-6 (Winner, 2009 Biblical Archaeology Society "Best Popular Book on Archaeology")
Biblical Archaeology: A Very Short Introduction (2009), ISBN 0-19-534263-1 (Winner, 2011 Biblical Archaeology Society "Best Popular Book on Archaeology")
The Oxford Handbook of the Bronze Age Aegean (2010), ISBN 978-0-19-536550-4
Digging for Troy: From Homer to Hisarlik (2011), written with Jill Rubalcaba, ISBN 978-1-58089-327-5
Ancient Empires: Formation and Resistance in the Near Eastern, Greco-Roman, and Early Muslim Worlds (2011), written with Mark W. Graham, ISBN 0-521-71780-9
The Ahhiyawa Texts (2011), written with Gary Beckman and Trevor Bryce, ISBN 1-58983-268-X
Ramesses III: The Life and Times of Egypt’s Last Hero (2012), edited with David B. O'Connor, ISBN 0-472-11760-2
The Trojan War: A Very Short Introduction (2013), ISBN 0-199-76027-6
1177 B.C.: The Year Civilization Collapsed (2014), ISBN 978-0-691-14089-6 (Winner, 2014 ASOR “Nancy Lapp Best Popular Book” Award)
Three Stones Make a Wall: The Story of Archaeology (2017), ISBN 0691166404 (Winner, 2018 ASOR “Nancy Lapp Best Popular Book” Award)
The Social Archaeology of the Levant: From Prehistory to the Present (2019), co-edited with Assaf Yasur-Landu and Yorke Rowan, ISBN 1107156688 (Winner, 2019 ASOR “G. Ernest Wright” Award)
Digging Up Armageddon: The Search for the Lost City of Solomon (2020), ISBN 0691166323
קליין בחפירה בתל מגידו