stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטיאן ציגה
קריירת מועדונים > ליברפול

בקיץ 2000 חתם ציגה כאמור בליברפול, שם שיתף פעולה בליברפול עם בני ארצו מרקוס באבל ודיטמר האמאן. ציגה ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול במשחק הניצחון הביתי 2–3 נגד מנצ'סטר סיטי ב-9 בספטמבר 2000, אחרי שנכנס כמחליף במקומו של סטיבן ג'רארד במהלך המחצית השנייה של המשחק. ציגה זכה בעונה זו בגביע ה-FA, בו לא שותף בגמר, ובגביע הפוטבול ליג, בו נכנס כמחליף בגמר מול בירמינגהאם סיטי במהלך ההארכה שהסתיימה בתיקו 1-1, והבקיע את הפנדל שלו בבעיטות ההכרעה, בהן ניצחה ליברפול. ציגה היה שותף גם לזכייה בגביע אופ"א בפעם השנייה בקריירה שלו, לאחר שזכה בגביע זה גם עם באיירן מינכן, כאשר ליברפול ניצחה בגמר את דפורטיבו אלאבס בתוצאה 4–5 לאחר הארכה, בגמר בו ציגה לא שותף. אף על פי שהקהל המקומי אהב את הופעותיו של ציגה, סדרה של פציעות בברך והתחרות על המקום בהרכב מול ג'יימי קראגר, גרמו לכך שליברפול מכרה אותו כבר בסוף עונתו הראשונה בלבד במועדון. לאחר 32 משחקים בכל המסגרות עבור ליברפול, חתם ציגה בטוטנהאם הוטספר.
קריירת מועדונים > טוטנהאם הוטספר ובורוסיה מנשנגלדבך

ציגה חתם בקיץ 2001 בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג. בעונת 2001/02 סיים ציגה עם הקבוצה במקום התשיעי בפרמייר ליג, והבקיע חמישה שערי ליגה. בעונה זו הגיע ציגה לגמר גביע הפוטבול ליג מול בלקברן רוברס. טוטנהאם הפסידה בגמר זה 1–2, כאשר ציגה הבקיע את השער השוויון הזמני לטוטנהאם. החל מעונת 2002/03 סבל ציגה מפציעות רבות, דבר שהתבטא בכך שערך רק 12 הופעות ליגה בעונה זו, ורק שמונה הופעות ליגה בעונת 2003/04, ובסופו של דבר חוזהו עם טוטנהאם הופר הדדית בתום עונת 2003/04. בקיץ 2004 חזר ציגה לבונדסליגה, כאשר חתם בבורוסיה מנשנגלדבך. ציגה ערך 13 הופעות במהלך עונת 2004/05, אך נפצע בצורה חמורה בקרסול בשלב מוקדם של העונה, ובאוקטובר 2005 נאלץ להודיע על פרישתו ממשחק, אחרי שלא שיחק כ-10 חודשים בעקבות פציעה זו.
קריירה בינלאומית

ציגה שיחק 72 פעמים עבור נבחרת גרמניה, והבקיע במדיה תשעה שערים. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך ציגה ביוני 1993 בתיקו 3-3 מול נבחרת ברזיל במשחק ידידות. הטורניר הגדול הראשון אליו זומן ציגה היה יורו 1996 שנערך באנגליה, בו פתח ציגה בכל ששת משחקיה של גרמניה בטורניר ולא החמיץ ולו דקה אחת. ציגה הבקיע את השער הראשון של גרמניה ביורו 1996, במשחק הראשון בשלב הבתים מול נבחרת צ'כיה, בו ניצחה גרמניה 0–2. בחצי הגמר מול נבחרת אנגליה, שהסתיים בתיקו 1-1 והוכרע בבעיטות הכרעה, הבקיע ציגה את הפנדל שלו. במשחק הגמר, ציגה היה חלק מהניצחון של גרמניה 1–2 על נבחרת צ'כיה משער זהב של אוליבר בירהוף, וזכה עם הנבחרת בטורניר.
בשנת 1998 השתתף ציגה עם גרמניה במונדיאל 1998 שנערך בצרפת. בשלב הבתים פתח ציגה במשחק מול נבחרת יוגוסלביה שהסתיים בתיקו 2-2, ונכנס כמחליף בניצחונות על נבחרות ארצות הברית ואיראן. בשמינית הגמר נכנס כמחליף בניצחון 1–2 על נבחרת מקסיקו. ברבע הגמר, בו הובסה גרמניה 0–3 על ידי נבחרת קרואטיה, ציגה לא שיחק כלל. בשנת 2000 השתתף ציגה עם גרמניה ביורו 2000, בו כשלה הנבחרת והודחה כבר לאחר שלב הבתים עם נקודה אחת בלבד. ציגה שיחק 90 דקות בתיקו 1-1 מול נבחרת רומניה ובהפסד 0–1 לנבחרת אנגליה, ולא שותף בתבוסה 0–3 לנבחרת פורטוגל.
בשנת 2002 השתתף ציגה עם גרמניה במונדיאל 2002, ושיחק 90 דקות בכל שלושת המשחקים של גרמניה בשלב הבתים. ציגה החמיץ את הניצחון על נבחרת פרגוואי בתוצאה 0–1 בשמינית הגמר בגין צבירת כרטיסים צהובים, וחזר לרבע הגמר מול נבחרת ארצות הברית, בו שיחק 90 דקות, בניצחון 0–1. בחצי הגמר, בו ניצחה גרמניה 0–1 את נבחרת קוריאה הדרומית, לא שותף ציגה. במשחק הגמר, בו הפסידה גרמניה 0–2 לנבחרת ברזיל, נכנס ציגה כמחליף בדקה ה-84 במקום מרקו בודה, אך לא הצליח לעשות שינוי, וברזיל זכתה במונדיאל זה. משחק זה היה האחרון של ציגה במדים הלאומיים עד לחודש מאי 2004, בו השתתף במשחק הכנה ליורו 2004 מול נבחרת מלטה, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 0–7. ציגה זומן על ידי המאמן רודי פלר לסגל הגרמני ליורו 2004 במקומו של כריסטיאן ראן שנפצע ונופה מהסגל, אך לא שותף בטורניר, בו הודחה גרמניה בשלב הבתים. בדיעבד, ההופעה מול מלטה הייתה ה-72 והאחרונה של ציגה במדים הלאומיים.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה: 1993/94, 1996/97
גביע אופ"א: 1995/96
עם מילאן:
אליפות הסרייה א': 1998/99
עם ליברפול:
גביע הפוטבול ליג: 2000/01
גביע ה-FA: 2000/01
גביע אופ"א: 2000/01
עם נבחרת גרמניה:
יורו 1996
קריירת אימון

אחרי שפרש ממשחק באוקטובר 2005, ציגה שימש במספר משרות מנהלה ואימון בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך, כולל משרת המאמן הראשי במועדון. לאחר מכן אימן ציגה בארמיניה בילפלד ובנבחרות גרמניה עד גיל 18 ועד גיל 19. בשנת 2014 מונה ציגה כמאמן אונטרהאכינג, תפקיד אותו מילא כשנה. החל משנת 2015 אימן את אתלטיקו בלארס מהליגה הספרדית השלישית. במרץ 2017 פוטר מאתלטיקו בלארס לאחר שהקבוצה איבדה סיכוי ריאלי להעפיל לליגת המשנה הספרדית. בדצמבר 2017 הודיעה רצ'אבורי מיטר פול מליגת העל התאילנדית על החתמתו, אך ציגה עזב את הקבוצה בפברואר 2018, לאחר שני משחקים בלבד.
לוקאס ראדבה

לוקאס ואלריו נטובה ראדבה (באנגלית: Lucas Valeriu Ntuba Radebe; נולד ב-12 באפריל 1969 בסווטו) הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי ששיחק בעמדת הבלם.
ראדבה שיחק בשתי קבוצות בלבד לאורך הקריירה, קייזר צ'יפס ממולדתו בה זכה בשתי אליפויות וגביע, ולידס יונייטד האנגלית בה שימש כקפטן במשך כחמש שנים. הוא ייצג את נבחרת דרום אפריקה בשבעים הופעות, בהן שני טורנירי מונדיאל, ואף שימש כקפטן הנבחרת במונדיאל 2002.
ראדבה זכה בפרס המשחק ההוגן של פיפ"א לשנת 2000 בזכות התנדבותו לעבודה עם ילדים בדרום אפריקה, ועל מחויבותו למאבק בגזענות בכדורגל.
קריירת משחק > נבחרת דרום אפריקה

ראדבה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת דרום אפריקה ב-7 ביולי 1992 מול קמרון. החל מאותה שנה, הפך ראדבה לשחקן משמעותי במרכז ההגנה של הנבחרת.
ראדבה זומן לסגל הנבחרת לטורניר הבינלאומי הראשון שלו, גביע אפריקה לאומות 1996. עצם זימונו היה מוטל בספק, מכיוון שהוא עדיין התאושש מפציעה קשה בברכו אותה ספג כשנה קודם לכן במדי לידס. כפי שסוכם עם ראשי המועדון, שולב ראדבה בהדרגה במשחקי הנבחרת, ורק במשחק האחרון של שלב הבתים חזר להרכב הפותח. מאז אותו משחק, הפגין ראדבה יכולת גבוהה וסייע לנבחרתו לזכות בטורניר, בפעם הראשונה בתולדותיה. שנה אחר כך, בזכות הזכייה, השתתפה דרום אפריקה בגביע הקונפדרציות 1997. היא כשלה לעבור את שלב הבתים, אך במשחקה השלישי והאחרון כבש ראדבה את שער הבכורה שלו בנבחרת, והעלה אותה ליתרון 0–1 על אורוגוואי בדרך להפסד 3–4 בסיום.
בגביע אפריקה לאומות 1998 התקרבה דרום אפריקה לשחזור ההישג מהאליפות הקודמת, אך לבסוף הפסידה בגמר וסיימה כסגנית. באותה שנה, הוביל ראדבה כקפטן את הנבחרת במשחקי מונדיאל 1998 בצרפת. ראדבה פתח בהרכב עם סרט הקפטן בכל משחקיה של דרום אפריקה בטורניר, ממנו הודחה בתום שלב הבתים.
ראדבה השתתף בגביע אפריקה לאומות 2000, שהיה לטורניר היבשתי האחרון שלו בקריירה. בדומה לטורנירים הקודמים, גם הפעם הגיעה דרום אפריקה לשלבי ההכרעה, אך סיימה את הטורניר במקום השלישי. שנתיים אחר כך, הוביל ראדבה כקפטן את דרום אפריקה במונדיאל 2002, טורניר מונדיאל שני ברציפות עבורו כקפטן. בדומה למונדיאל הקודם, גם הפעם פתח ראדבה בכל משחקיה של הנבחרת בשלב הבתים, בסיומו הודחה מהמפעל. במשחקה האחרון של הנבחרת מול ספרד, כבש ראדבה לאחר קרן של קווינטון פורצ'ן את שער השוויון הזמני שקבע 2-2, אך מספר דקות אחר כך ספגה דרום אפריקה פעם נוספת ונוצחה בסיום 2–3. היה זה שערו השני והאחרון של ראדבה במדי דרום אפריקה.
כשנה לאחר טורניר המונדיאל, ב-22 במאי 2003, ערך ראדבה את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול אנגליה. בסך הכול רשם ראדבה שבעים הופעות במדי דרום אפריקה, בהן כבש פעמיים.
לאחר פרישתו מכדורגל היה ראדבה חלק משמעותי בזכייתה של דרום אפריקה באירוח טורניר מונדיאל 2010.
חיים אישיים ולאחר הפרישה

בשנת 1991, בעת ששיחק בקייזר צ'יפס, נורה ראדבה בגבו בעת שליווה את אמו לקניות בעיר הולדתו סווטו. ראדבה, שהרגיש את הדימום בגבו והחל לצלוע ברגלו השמאלית, הובהל לבית החולים שם נקבע כי לא נגרם לו נזק משמעותי. בעוד המתנקש מעולם לא זוהה, עלה החשד כי היה מי שהעדיף לפגוע בו פיזית מאשר לאפשר לו לעבור קבוצה. האירוע היווה תמריץ עבורו לקראת מעברו ללידס יונייטד שלוש שנים אחר כך.
בתקופת השיא שלו בלידס, היה ראדבה לשגריר מטעם פיפ"א לעבודה עם ילדים בסיכון, וכן הוסיף לעסוק בפעילויות צדקה נוספות כשסייע לילדים במולדתו דרום אפריקה, וכשנרתם למלחמה בגזענות במגרשי הכדורגל. בדצמבר 2000 הוענק לו פרס המשחק ההוגן של פיפ"א עבור תרומתו לקהילה.
באוקטובר 2008 נפטרה רעייתו של ראדבה, פזיווה, עקב מחלת הסרטן. הוא נישא בשנית בשנת 2015.
תארים

אליפות דרום אפריקה (2): 1991, 1992
הגביע דרום אפריקאי: 1992
גביע אפריקה לאומות: 1996
פרס המשחק ההוגן של פיפ"א: 2000
סטטיסטיקות > מועדונים

* הנתונים מתייחסים להופעותיו במדי לידס יונייטד בלבד
| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | בגביע הליגה> הופעות | בגביע הליגה> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994/1995 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 12 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 14 | 0 |
| 1995/1996 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 13 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 14 | 0 |
| 1996/1997 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 32 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 36 | 0 |
| 1997/1998 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 27 | 0 | 2 | 1 | 4 | 0 | 0 | 0 | 33 | 1 |
| 1998/1999 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 29 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 3 | 0 | 36 | 0 |
| 1999/2000 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 31 | 0 | 2 | 0 | 2 | 0 | 11 | 2 | 46 | 2 |
| 2000/2001 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 21 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 10 | 0 | 33 | 0 |
| 2001/2002 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2002/2003 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 19 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 26 | 0 |
| 2003/2004 | לידס יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 14 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 15 | 0 |
| 2004/2005 | לידס יונייטד | אנגליהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 |
| סך הכול לידס יונייטד | סך הכול לידס יונייטד | סך הכול לידס יונייטד | 201 | 0 | 16 | 1 | 12 | 0 | 27 | 2 | 256 | 3 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת דרום אפריקה> שנה | נבחרת דרום אפריקה> הופעות | נבחרת דרום אפריקה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1992 | 5 | 0 |
| 1993 | 5 | 0 |
| 1994 | 5 | 0 |
1995: 0
| 1996 | 9 | 0 |
| 1997 | 11 | 1 |
| 1998 | 13 | 0 |
| 1999 | 7 | 0 |
| 2000 | 7 | 0 |
| 2001 | 1 | 0 |
| 2002 | 6 | 1 |
| 2003 | 1 | 0 |
| סה"כ | 70 | 2 |
כריסטיאן קאנאביך

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1731 מנהיים, נסיכות הבוחר מפפאלץ 
 פטירה:  20 בינואר 1798 (בגיל 66) פרנקפורט, האימפריה הרומית הקדושה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 צאצאים:  קרל קאנאביך 
 
כריסטיאן קאנאביך (בגרמנית: Johann Christian Innocenz Bonaventura Cannabich;‏ נטבל ב-12 בדצמבר 1731 – מת ב-20 בינואר 1798 בפרנקפורט,) היה כנר, מלחין וקפלמייסטר מן התקופה הקלאסית.
כריסטיאן קאנאביך היה מלחין פורה, שכתב כ-200 יצירות. כממשיך מורשתו של יוהאן שטאמיץ, טיפח וקידם את תזמורת מנהיים לאחת הטובות באירופה, ברמת שלמות שלא נודעה כמותה עד אז.
ביוגרפיה > רקע משפחתי

קאנאביך נולד במנהיים, בנו השלישי של מרטין פרידריך קאנאביך (1690 - 1773), חלילן, אבובן ומורה למוזיקה בחצר של מנהיים.
קאנאביך האב היה המורה לחליל של הנסיך הבוחר קרל תיאודור, שפעל בבוא העת לקידום הקריירה של כריסטיאן קאנאביך. מקור המשפחה באלזס, וייתכן שמכאן שאב כריסטיאן את ידיעותיו בשפה הצרפתית, שהקלו בהמשך על מהלכיו בחוגי האצולה הצרפתית בתקופות שהותו התדירות בפריז ובוורסאי.
ביוגרפיה > לימודים במנהיים וברומא

בילדותו, למד קאנאביך כינור אצל יוהאן שטאמיץ. הוא הצטרף לקבוצת הכינורות בתזמורת כמועמד מתלמד בגיל 12 וכעבור שנתיים היה לחבר מלא. בשנת 1748 הוא רשום ב"לוח השנה של החצר והמדינה" (Churpfälzischer Hof- und Staatskalender) ככנר, המתגורר עם אביו בסמטת מוריץ.
בשנת 1750 שלח קארל תיאודור את קאנאביך לרומא, להמשיך שם בלימודיו אצל ניקולו יומלי, maestro coadiutore בקאפלה של האפיפיור ומלחין אופרות מצליח. קאנאביך נשאר ברומא עד 1753, אז נסע עם יומלי לשטוטגרט. יומלי מונה לקאפלמייסטר ראשי בבירה השוואבית וניסה לעשות שם מה שחולל שטאמיץ האב במנהיים - ליצור תזמורת מן המעלה הראשונה. ב-1756 נסע קאנאביך לאיטליה בפעם השנייה, הפעם למילאנו, שם הוסיף והשתלם אצל ג'ובאני בטיסטה סמרטיני.
נגן ראשי (1773-1757)

באביב 1757, אחרי מותו בטרם עת של יוהאן שטאמיץ, נקרא קאנאביך לשוב למנהיים לקבל עליו את משרתו של שטאמיץ ככנר ראשון לצד קרל יוזף טשי.
בשנת 1759 קאנאביך נשא לאישה את מריה אליזבת דה לה מוטה, גבירת הלשכה בחצרה של הדוכסית מצווייבריקן. לזוג נולדו שישה ילדים, בהם קרל קאנאביך, שהיה בהמשך למלחין בזכות עצמו. מנובמבר 1777 עד מרץ 1778 למדה בתם רוזה נגינה בפסנתר אצל מוצרט, שהקדיש לה את הסונאטה מס' 7 בדו מז'ור שלו. אף כי קאנאביך חי בעידן האורות שאיפשר, ואף עודד, מידה מסוימת של ניעות בין מעמדות חברתיים, עדיין היה זה בגדר יוצא דופן כי אדם מפשוטי העם יישא אישה ממעמד האצולה. כפי שהסתבר בהמשך, לברית נישואים זו היו תוצאות מרחיקות לכת לקאנאביך.
הדוכס כריסטיאן הרביעי מצווייבריקן הסמוכה חיבב את קאנאביך והעניק לו תמיכה ותשומת לב. ב-1764 נלווה קאנאביך אל הדוכס לארמונו בפריז, שקהל מאזיניה רחש אהדה למוזיקה ומוזיקאים ממנהיים. במהלך מסע זה פגש קאנאביך את משפחת מוצרט, ששהו בין נובמבר 1763 לאפריל 1764 בבירת צרפת. במהלך שנות ה-60' וה-70' של המאה ה-18 הרבה קאנאביך לבקר בפריז, יצירותיו בוצעו בקונסרט ספיריטואל והסימפוניות והשלישיות שלו הודפסו שם. רוב יצירותיו של קאנאביך ממועד זה ואילך הודפסו בפריז.
מנהל תזמורת מנהיים

בשנת 1774 התמנה קאנאביך למנהל התזמורת של חצר מנהיים. בתפקידו זה היה עליו להנהיג את התזמורת ככנר ראשי ואף היה חייב לחבר את המוזיקה לבלטים שיצר אטיין לושרי, כוריאוגרף החצר. כעבור ארבע שנים, בשנת 1778, עבר קאנאביך עם החצר למינכן כשקארל תיאודור, אדונו ומושלו, היה לנסיך הבוחר של בוואריה. קאנאביך המשיך למלא את חובותיו במינכן כמקודם, אך על שנותיה הטובות ביותר של תזמורת מנהיים, הקיץ הקץ בשלב זה.
בשנות ה-80' של המאה ה-18 קיצץ הנסיך הבוחר את תקציב התזמורת וצימצם את מספר נגניה מ-95 ל-55. הנגנים התלוננו על קיצוצי שכר והפחתה בהכנסה. על פי השמועה, קאנאביך עצמו נאלץ להתקיים על שליש מקצבתו הקודמת בשנות חייו האחרונות, מצב שכפה על הנגן הקשיש לצאת למסעות קונצרטים ולחוות, אולי לראשונה בחייו, מה שנגנים אחרים, שמזלם שיחק להם פחות, חוו כל חייהם - מאבק על עצם הקיום.
קאנאביך מת כששהה בביקור אצל בנו, קארל, בפרנקפורט, בשנת 1798.
קאנאביך ומוצרט

קאנאביך ומוצרט נפגשו פעמים אחדות במהלך תקופה בת עשרים שנה. הפגישה השנייה הייתה בחורף ובאביב של השנים 1777-78, כשמוצרט נמצא במסע הביש שלו, תחילה למנהיים ומשם לפריז. מלווה באמו (אביו נאלץ להישאר ולהרוויח את הכסף, שנדרש להרפתקה יקרה זו), יצא מוצרט מזלצבורג לבקש עושר ותהילה - ומעל לכל, משרה בחצרו של אחד הנסיכים הגרמנים הרבים. העובדה, שהאם והבן קטעו את מסעם במנהיים והתעכבו שם לאורך זמן, לא הייתה מפתיעה. בשלהי המאה ה-18 הייתה תזמורת מנהיים הטובה והמפורסמת ביותר בכל אירופה. נגנים מעולים ומלחינים מחוננים (רבים מהם מבוהמיה), משמעת אימונים קפדנית ומחמירה ותקציב נדיב מן הנסיך הבוחר של הפאלאטינאט, חברו כולם לעשות את מה שהיה לפנים לא יותר מקאפלת נסיכים אחת מרבות להרכב רב-עוצמה ומנוהל למשעי. גבירות היו מתעלפות, כך דווח, כשנגני מנהיים התירו את חרצובות הקרשנדו האדיר שלהם - תחבולה תזמורתית, אחת מרבות שהומצאו שם.
מוצרט עצמו הילל את התזמורת פעם אחר פעם, אחת מהן במכתב שכתב אל אביו:
עכשיו עלי לספר לך על המוזיקה כאן. בשבת, יום כל הקדושים, השתתפתי בטקס המיסה. התזמורת טובה מאד ורבת נגנים. מכל צד עשרה או אחד-עשר כינורות, שני אבובים, שני חלילים, ושתי לקרניתות, שתי קרנות, ארבעה צ'לי, ארבעה בסונים, וארבעה קונטרבסים, מלבד חצוצרות ותופים גדולים. אפשר להשמיע כאן מוזיקה יפה - ...
מבחר מיצירותיו > אופרות

"אזאקי" (1778)
מבחר מיצירותיו > בלטים

40 בלטים
מבחר מיצירותיו > מוזיקה תזמורתית

75 סימפוניות
3 קונצ'רטי לכינור
מבחר מיצירותיו > מוזיקה קאמרית

12 רביעיות מיתרים
6 שלישיות פסנתר
30 סונאטות לפסנתר וכינור
הערות שוליים

↑  מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  אלפרד איינשטיין, "מוצרט", עמ' 43
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277218605171  BNE: XX1639313  BnF: cb13892116z (data)  CiNii: DA10367497  GND: 118668218  ISNI: 0000 0001 0901 1484  LCCN: n84040740  MusicBrainz: 53ef29b7-36b8-4aaf-8564-c841cd8274e7  NDL: 01052993  NKC: ola2002158369  NTA: 095873112  SNAC: w6nz9zjj  SUDOC: 102519633  VIAF: 51874651   WorldCat (עם VIAF): 51874651
כרומטוגרפיה

מכשור מודרני אוטומטי לביצוע כרומטוגרפיית חילוף יונים
כרוֹמטוֹגרפיה (באנגלית: Chromatography) היא שיטה בכימיה אנליטית המאפשרת הפרדה של חומרים המצויים בתערובת, זיהויים וקביעת כמוּתם. בנוסף לשימושים המדעיים הרבים שיש לכרומטוגרפיה בכימיה ובביולוגיה, ניתן לפגוש בה רבות בתחום הזיהוי הפלילי, בתעשיית המזון, בתעשיית התרופות ובבתי חולים.
עקרון

לסוגי הכרומטוגרפיה הרבים עקרון פעולה משותף. התערובת שאותה רוצים להפריד מומסת בנוזל או בגז (או שהיא בעצמה נוזל או גז); בחלק מסוגי הכרומטוגרפיה מוזרם הנוזל או הגז (המכונה פאזה נעה/ניידת) בצינור או שפופרת שדפנותיו הפנימיות מצופות במוצק או ג'ל (המכונה פאזה נחה/נייחת); לעיתים ממלאת הפאזה הנחה את הצינור כולו. בסוגי כרומטוגרפיה אחרים את הצינור מחליף משטח (נייר, פלסטיק או אחר) המהווה את הפאזה הנחה, והפאזה הנעה נודדת על גביו.
בין שתי הפאזות נוצרות אינטראקציות כימיות (לא תגובות כימיות). בדרך-כלל מדובר במשיכות חשמליות הנובעות מההבדלים בקוטביות של החומרים השונים המעורבים. לעיתים מדובר בהבדלים במסיסות או בכושר ההספגות של החומרים השונים. היות שחוזקן של האינטראקציות בין הפאזה הנחה ובין המרכיבים השונים של הפאזה הנעה שונה ממרכיב למרכיב, זורמים חלק מהמרכיבים במהירות לקצה הצינור או הנייר, ואילו חלק אחר זורם באטיות. כך מופרדת התערובת למרכיביה (הומוגנית).
את התוצאות ניתן לראות בשלושה אופנים:
בסוגי כרומטוגרפיה פשוטים, בהם ההפרדה נעשית על נייר או משטח אחר, ניתן לראות בעין את החומרים שהופרדו מהתערובת, בתנאי שהם בעלי צבע.
אם הם חסרי צבע, ניתן להוסיף שיירים אולטרה-סגולים לתערובת, לפני ההפרדה, ולאחר מכן לחשוף את הנייר לאור אולטרה סגול (UV). ניתן, כשיטה נוספת, להוסיף פיגמנטים שונים הצובעים את מרכיבי התערובת.
בסוגי כרומטוגרפיה מתקדמים, בהם ההפרדה נעשית בצינור, קיימים גלאים אלקטרוניים משוכללים בקצה הצינור. הללו מזהים את החומרים, לפי סדר הגעתם, ומתרגמים (בעזרת המעבד) את הנתונים לשם הצגתם באופן גרפי (על גבי צג או כהדפס).
היסטוריה

מקור המילה כרומטוגרפיה ביוונית: כרומו - "צבע", גרפיה - "כתיבה". השיטה פותחה במהלך המאה ה-19 על ידי הבוטנאי הרוסי מיכאיל צבט. צבט חקר את הפיגמנט כלורופיל המקנה לצמחים את צבעם הירוק. כתוצאה מבידוד הכלורופיל התקבלה שורה של צבעים האופייניים למרכיביו ומכאן שם השיטה. כיום הכרומטוגרפיה התפתחה ונחשבת לכלי אנליטי מדויק להפרדה ולמדידות גזים, מוצקים ונוזלים ללא תלות בהיותם בעלי צבע.
צבט פיתח את השיטה בשנת 1901, הגם שעקרונותיה היו ידועים עוד לפני כן; תרומתו של צבט הייתה ביישום העקרונות לשימוש מעשי. צבט לא הצליח לפרסם את שיטתו במידה רבה, אולי כיוון שכתב את עבודותיו רק ברוסית. במהלך המאה ה-20 התפתחה הכרומטוגרפיה בצעדים משמעותיים; ב-1952 זכו שני בריטים בפרס נובל לכימיה על פיתוח תאוריות מתקדמות ומספר סוגים של כרומטוגרפיה.
שיטות כרומטוגרפיות על-גבי משטח > כרומטוגרפיית נייר

בשיטה פשוטה זו הפאזה הנחה היא רצועת נייר (העשוי ברובו מתאית), שבמרכזה מניחים טיפה מהתערובת שרוצים להפריד (יש לוודא שאף אחד ממרכיביה לא עלול להגיב עם הנייר). הנייר מוטבל בקצהו אל תוך הפאזה הנעה - מים או אתנול, למשל. הפאזה הנעה מתחילה "לטפס" במעלה הנייר; כשהיא פוגשת את טיפת התערובת היא גוררת את מרכיביה איתה. עתה מתבצעת ההפרדה: מרכיבי התערובת שאינם יוצרים אינטראקציות חזקות עם מולקולות הנייר מטפסים במהירות עם הפאזה הנעה אל קצה הנייר; המרכיבים שיוצרים אינטראקציות עם הנייר מזדחלים באיטיות. התוצאה המתקבלת היא שורה של נקודות, כל אחת מייצגת אחד ממרכיבי התערובת.
את התוצאות ניתן להשוות לתוצאות ידועות של החומרים המדוברים. ניתן לחשב את שיעור הנדידה של כל חומר. שיעור הנדידה (מסומן RF) שווה למרחק שנדד החומר (2 ס"מ, לדוגמה) חלקֵי המרחק שנדדה הפאזה הנעה (5 ס"מ, למשל; במקרה זה שווה ה-RF ל-0.4).
בכרומטוגרפיית נייר דו-ממדית מסובבים את הנייר באמצע התהליך ב-90 מעלות. כתוצאה מכך נוצרת הפרדה כפולה, מדויקת יותר; זו משמשת בדרך-כלל להפרדת תערובות בעלות מספר רב של מרכיבים דומים מאוד.
שיטות כרומטוגרפיות על-גבי משטח > כרומטוגרפיה ברובד דק

שיטה זו, הידועה יותר כ-TLC (באנגלית: Thin Layer Chromatography), זהה בעקרונותיה לכרומטוגרפיית נייר, אלא שכאן הפאזה הנייחת (בדרך כלל סיליקה או אלומינה) מצופה על גבי משטח (זכוכית, אלומיניום או פלסטיק). שיטת ה-TLC מהירה ומדויקת יותר מכרומטוגרפיית נייר ומשום כך, עם התפתחותה של שיטה זו - שיטת כרומטוגרפיית הנייר נעלמה כמעט לחלוטין. שיטת ה-TLC משמשת בעיקר לזיהוי של חומרים לא ידועים המוטענים על גבי המשטח ו"רצים" על גביו לצד חומרים ידועים (סטנדרטים). בסיום תהליך ההרצה מושווה מרחק הנדידה של החומר הנעלם למרחקי הנדידה של הסטנדרטים. ההנחה שעומדת במרכזה של שיטת ה-TLC היא שלחומרים זהים יהיה מרחק נדידה זהה. לכן, על פי מרחק של חומר לא ידוע ניתן לקבוע את זהותו. היא משמשת רבות בכימיה אורגנית בעיקר לבדיקת דרגת הניקיון של החומר ולבדיקה ראשונית של כמות המרכיבים בתערובת.
כרומטוגרפיה ברובד דק נחשבת לשיטה כרומטוגרפיית זולה, קלה ויעילה. היא משמשת בעיקר לזיהוי של חומרים ויש לה יישומים נרחבים בן התחום הכימיה האנליטית והן בתחום הכימיה האורגנית בעיקר לבדיקת דרגת הניקיון של החומר ולבדיקה ראשונית של כמות המרכיבים בתערובת.
ניתן לבצע בעזרת שיטה זו בדיקות כמותיות למציאת ריכוז חומרים, אך שיטות אלו פחות נפוצות. לצורך כימות חומרים בשיטות כרומטוגרפיות ישנו שימוש נרחב בשיטות של כרומטוגרפיה נוזלית בלחץ גבוה (HPLC) וכרומטוגרפיה גזית (GC).
שיטות כרומטוגרפיות בעמודה > כרומטוגרפיית גודל המולקולה

הפרדה לפי משקל מולקולרי או הפרדה לפי גודל מולקולה Size Exclusion Chromatography - SEC. כרומטוגרפיה סינון בג'ל, או SEC היא שיטה להפרדת חלקיקים לפי נפחם בממס מסוים. לרוב שימושיה הן טיהור ואנליזה של מולקולות סינתטיות וביולוגיות כמו: חלבונים, פוליסוכרים וחומצות גרעין.
ביולוגים וכימאים משתמשים בתמיסה ג'לטינית ספדקס שמורכבת מחרוזים קטנים בעלי חריצים המרכיבים את הפזה הנייחת, דרכה תעבור תמיסת הבופר ובה החלקיקים המיועדים להפרדה. יתרונה של השיטה הוא בכך שניתן להשתמש במגוון גדול של תמיסות מבלי שהן יפגעו בתהליך הסינון ולא יפגעו בפעילות הביוכימית של המולקולות המיועדות להפרדה.
לרוב לא די רק בשיטה זאת להפרדה מושלמת ולכן היא משמשת כאחד השלבים מני רבים (כרומטוגרפיית זיקה, כרומוטוגרפיה לפי מטען וכו').
השיטה היא המסת חומר בממס מסוים והנעתו בתוך קולונה על ידי ממס (בופר) נוסף דרך השכבה הנייחת לשם הפרדתו לפי גודל, כאשר לפי נפח הממס המניע שיצא (אילוציה), מחליטים על גודל המולקולה.
הפרדה לפי משקל (Size-Exclusion Chromatography – SEC) היא שיטה שנועדה להבדיל בין מולקולות כתלות בגודלם במרחב.
תאוריה ושיטות:
ישנן שתי הנחות בסיסיות שמניחים בשיטת SEC. (יש לשים לב שהן לא תמיד מתקיימות).
ככל שהמולקולה ארוכה (גדולה) כך גם משקלה המולקולרי יהיה גדול יותר (לדוגמה: נהוג להניח כי משקלה של חומצה אמינית אחת הוא כ-110 (KDa)
אבקת סיליקה (צורן דו-חמצני) המשמשת כמצע הרצה שכיח בכרומטוגרפית עמודההמולקולות איתן עובדים מתקפלות לאותו מבנה מרחבי עגול (לדוגמה: החלבונים נמצאים במבנה השלישוני או הרביעוני שלהם).
אם לחבר את שתי ההנחות, אז העיקרון המנחה הוא שמולקולות בגדלים שונים יצאו בנפחי אילוציה שונים (אילוציה היא התמיסה שנאספת בתחתית עמודת ההפרדה ובה החלקיקים שעברו סינון). ההפרדה מתבצעת בתוך עמודת הפרדה (Column או קולונה) שמורכבת מצינור חלול ובתוכו ארוזים חרוזים מחוררים (נקראים בידיים - bead) עשויים פולימר (לרוב דקסטרן, אגרוז או מפוליאקרילאמיד (Polyacrylamid)). הבידים מעוצבים בגדלים שונים ויוצרים תעלות דרכם החלקיקים (המתאימים בגודל) יוכלו לנוע, כלומר החלקיקים נעים בתוך הקולונה בנוזל הבופר כאשר בהתאם לגודלם היחסי חלקם נכנסים גם לחריצים של הבידים וחלקם ממשיכים עם הנוזל אל קצה הקולונה. 
ככל שהחלקיק גדול יותר כך הנפח בו הוא יוכל לנוע בתוך הקולונה קטן יותר ולכן חלקיק גדול יצא בנפח אילוציה קטן יותר.
גורמים המשפיעים על הסינון:
גודל החלקיקים המסוננים וחריצי הבידים: במצב אמת החלקיקים וחריצי הבידים אינם מתואמים באופן מושלם לצפיותינו, התמיסה מורכבת מחלקיקים בגדלים שונים ולפעמים חלקיק שמתאים בגודלו לחריץ לא יכנס אליו, ובכך יקצר את דרכו החוצה. בדיוק בגלל הסיבה הזאת נפח האלוציה מתפלג נורמלית.
שינויים בקולונה: ניתן להשפיע על איכות ההפרדה על ידי הארכת הקולונה או על ידי הגדלת צפיפות הבידים, שינויים כאלה יעלו את רזולוציית ההפרדה. מצד שני צפיפות יתר עלולה לגרום לסתימת הקולונה ובכך לפגוע בפעילותה. דרך נוספת להגדלת יכולת ההפרדה היא תוספת של בידיים בגדלים שונים (או אם לדייק, הוספת בידיים בעלי מגוון רחב של חריצים), כלומר יצירת מצב בו גם למולקולות בגודלי הביניים ישנם בידיים בהן הן יכולות לנוע ו"להתעכב" בתוך הקולונה.