stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמביסה מויו
הספר Dead Aid

הספר הגיע לרשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס ומשך ביקורת מצד ארגוני סיוע כגון "אחד" מיסודו של הזמר בונו. הארגון פתח במערכה כנגד הספר, כאשר לטענת הארגון הספר קורא להפסקה מוחלטת של הסיוע לאפריקה. דמביסה מבקרת בספר כמו גם בראיונות שונים את "תרבות המפורסמים" אשר מתערבים לטענתה בניהול אפריקה ומהווים למעשה תחליף לממשלות המקומיות. הספר זכה בין היתר לתמיכתם של נשיאי סנגל ורואנדה ועורר דיון רב בסוגיה.
הדרך הנצחית (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Antti-Jussi Annila 
 הופק בידי:  Ilkka Matila 
 תסריט:  Antti-Jussi Annila, Aku Louhimies, Antti Tuuri 
 שחקנים ראשיים:  Tommi Korpela Rosa Salomaa Jonna Järnefelt Eedit Patrakka Irina Björklund וילה וירטנן סידסה באבט קנודסון בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  פאנו אלטיו
 צילום:  Rauno Ronkainen 
 מדינה:  פינלנד 
 חברת הפקה:  Matila Röhr Productions  Taska Film  Anagram  Film i Väst
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בספטמבר 2017 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  פינית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  פרס יוסי לסרט הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדרך הנצחית (בפינית: Ikitie) הוא סרט דרמה משנת 2017, המבוסס על רומן מאת אנטי טואורי, שכתב גם את התסריט. את הסרט ביים אנטי-יוסי אנילה ובכיכובם של טומי קורפלה, סידסה באבט קנודסן, הנו-פקה ביירקמן, אירינה ביירקלונד ווילה וירטנן.
הסרט נערך וצולם באסטוניה אך האירועים מתרחשים בחבל קרליה. זה היה גם הסרט האחרון של למביט אולפסק שיחק בו לפני מותו ב-22 במרץ 2017.
עלילה

יוסי קטולה, גבר פיני, חוזר מארצות הברית בניסיון להימלט מהשפל הגדול. הוא מוצא את ארצו בסערה פוליטית גדולה. לילה אחד, קטולה נחטף מביתו על ידי לאומנים ונאלץ ללכת לעבר רוסיה הסובייטית. שם הוא נקלט במשק חקלאי משותף, אך בהמשך הדברים החלו להסתבך.
שחקנים ודמויות

טומי קורפלה בתפקיד יוסי קטולה
סידס באבט קנודסן בתפקיד שרה קטולה
הנו-פקה ביירקמן בתפקיד קלונן
אירינה ביירקלונד בתפקיד סופיה
ויל וירטנן בתפקיד ג'ון היל
הלן סדרקוויסט בתפקיד מרתה היל
למביט אולפסק בתפקיד נוביקוב
ביקורות

ג'סיקה קיאנג מ־"Variety" העניקה לסרט ביקורת גרועה וכתבה: "קשה להתחבר לקטולה בתור סוג של גיבור שיכול להצדיק סיפור אפי כזה. הרבה מלכתחילה נאמר מרצונו המוחלט לחזור למשפחתו הפינית. אבל אז הדליקו את נרותיו על ידי שרה, ופתאום הם בכנסייה מטבילים את ילדם (הדתיות של התושבים, ברוסיה הקומוניסטית החילונית ביותר, היא עוד דרך הסתכלות מפתה שבקושי נחקרה). וכותרת מספרת לנו שזו רק 1932 ולכן נראה שקטולה התגעגע לאשתו הפינית ולילדיו במשך חודשים ספורים, לפני שהקים משפחה חדשה בחווה."
ביקורות > הכרה

הסרט היה מועמד ב-13 קטגוריות בפרסי יוּסי 2018 (יותר מכל סרט אחר באותה שנה), כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (לאנילה), שחקנית המשנה הטובה ביותר (לסידס באבט קנודסן), התסריט הטוב ביותר (לאנילה, לואוהימייס וטורי), השחקן הטוב ביותר (לטומי קורפלה) ושחקן המשנה הטוב ביותר (להנו-פקה ביירקמן). הסרט זכה ב-6 קטגוריות. קליו קיווי (אסט') הוא האסטוני הראשון שזכה בפרס.
הערות שוליים

↑  Rossing Jensen, Jorn. "Goteborg: 'The Eternal Road' With 'Westworld's' Sidse Babett Knudsen Unveiled at Nordic Film Market". Variety. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Galerii ja video: esilinastus Eesti, Soome ja Rootsi film "Igitee", kus tegi oma viimase rolli Lembit Ulfsak" [Gallery and video: The premiere of the Estonian, Finnish, and Swedish film "The Eternal Road", where Lembit Ulfsak made his last role]. Elu24 (באסטונית). Estonia: Postimees. 2017-11-26. נבדק ב-2018-04-07.
↑  Kiang, Jessica. "Film Review: 'The Eternal Road'". Variety. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "JUSSI-EHDOKKAAT VUODEN 2017 KOTIMAISISTA ELOKUVISTA ON VALITTU". jussigaala.squarespace.com. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Awards". IMDB. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ikitie kahmi Jusseja – kohun keskelle joutunut Louhimies kävi pokkaamassa yleisösuosikin palkinnon" (Requires cookies and JavaScript, and maybe registration, too.) (בפינית). Finland: Savon Sanomat. 2018-03-23. נבדק ב-2018-04-07.
הבחירות לנשיאות ליטא 2019

הבחירות לנשיאות התקיימו בליטא במאי 2019 בשני סבבים (הראשון ב-12 במאי, והשני ב-26 במאי). עקב מגבלה חוקתית האוסרת על נשיא ליטא להתמודד לאחר שתי קדנציות בתפקיד, הנשיאה המכהנת דליה גריבאוסקאיטה לא התמודדה בבחירות, לאחר שניצחה בבחירות ב-2009 וב-2014.
מכיוון שאף מועמד לא השיג 50% מהקולות בסיבוב הראשון, נערך סיבוב שני בין שני המתמודדים המובילים, אינגרידה שימוניטה וגיטנאס נאוסדה. נאוסדה ניצח בבחירות עם 66% מהקולות ונכנס לתפקיד נשיא ליטא ב-12 ביולי.
מערכת הבחירות

הבחירות נערכו בשיטת הצבעה בשני סיבובים. כדי לנצח בבחירות כבר בסיבוב הראשון, מועמד נדרש לרוב מוחלט עם מעל 50% מהקולות או ששיעור הבחירה בו יהיה מעל לפחות שליש ממספר הבוחרים הרשומים. אם אף מועמד לא מנצח בסיבוב הראשון, נדרש סיבוב שני בהשתתפות שני המועמדים המובילים.
המועמדים

נאגליס פוטייקיס (אנ') - חבר פרלמנט, יו"ר מפלגת המרכז הליטאית.
ולנטינס מזורוניס (אנ') - חבר פרלמנט, לשעבר השר לאיכות הסביבה, מועמד עצמאי.
גיטנאס נאוסדה - כלכלן ומרצה, מועמד עצמאי.
ארבידאס יוזאיטוס (אנ') - פילוסוף, ספורטאי אולימפי לשעבר, מועמד עצמאי.
אינגרידה שימוניטה - חברת פרלמנט, לשעבר סגנית יו"ר מועצת המנהלים של בנק ליטא (2013–2016), ולשעבר שרת האוצר (2009–2012). מועמדת עצמאית, הנתמכת על ידי איחוד המולדת.
ויטניס אנדריוקאיטיס (אנ') - הנציב האירופי של ליטא, שר הבריאות לשעבר (2012–2014), ושותף לחתימה על חוק הקמת מדינת ליטא המחדש ב-1990. מועמד מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ליטא.
סאוליוס סקוורניאליס - ראש ממשלת ליטא מאז 2016, שר הפנים לשעבר (2014–2016), מועמד עצמאי הנתמך על ידי איחוד החקלאים והירוקים של ליטא ומפלגת הלייבור הסוציאל-דמוקרטית של ליטא.
מינדאוגאס פוידוקאס (אנ') - חבר פרלמנט, מועמד עצמאי.
ולדמר טומשבסקי (אנ') - חבר הפרלמנט האירופי.
תוצאות הבחירות

בסיבוב הראשון ניצחה בפער קטן שרת האוצר לשעבר אינגרידה שימוניטה, בעוד שהכלכלן גיטנאס נאוסדה סיים במקום השני. מאחר שאף אחד מהמועמדים לא עבר את הסף של 50% מהקולות, התקיים סיבוב שני בין שימוניטה לנאוסדה ב-26 במאי. נאוסדה ניצח בסיבוב השני עם למעלה מ-66% מהקולות.
לאחר שסיים במקום השלישי בלבד, ראש הממשלה סאוליוס סקוורניאליס הודיע על כוונתו להתפטר בליל הבחירות, וכי התפטרותו תיכנס לתוקף ב-12 ביולי. מאוחר יותר, התברר כי סקוורניאליס ימשיך את כהונתו כראש הממשלה עד לבחירות הבאות לפרלמנט.
| מועמד | מועמד | מפלגה | סיבוב ראשון> קולות | סיבוב ראשון> % | סיבוב שני> קולות | סיבוב שני> % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | אינגרידה שימוניטה | עצמאית | 446,719 | 31.53 | 443,394 | 33.47 |
|  | גיטנאס נאוסדה | עצמאי | 441,396 | 31.16 | 881,495 | 66.53 |
|  | סאוליוס סקוורניאליס | עצמאי | 279,413 | 19.72 | לא העפילו לסיבוב שני | לא העפילו לסיבוב שני |
|  | ויטניס אנדריוקאיטיס | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ליטא | 68,118 | 4.81 | לא העפילו לסיבוב שני | לא העפילו לסיבוב שני |
|  | ארבידאס יוזאיטוס | עצמאי | 66,957 | 4.73 | לא העפילו לסיבוב שני | לא העפילו לסיבוב שני |
|  | ולדמר טומשבסקי | פעולת הבחירות של הפולנים בליטא | 56,476 | 3.99 | לא העפילו לסיבוב שני | לא העפילו לסיבוב שני |
|  | מינדאוגאס פוידוקאס | עצמאי | 37,036 | 2.61 | לא העפילו לסיבוב שני | לא העפילו לסיבוב שני |
|  | נאגליס פוטייקיס | מפלגת המרכז הליטאית | 11,302 | 0.80 | לא העפילו לסיבוב שני | לא העפילו לסיבוב שני |
|  | ולנטינס מזורוניס | עצמאי | 9,205 | 0.65 | לא העפילו לסיבוב שני | לא העפילו לסיבוב שני |
| קולות פסולים | קולות פסולים | קולות פסולים | 10,072 | 0.71 | 17,205 | 1.20 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 1,426,694 | 100 | 1,342,094 | 100 |
| קולות רשומים/מצביעים | קולות רשומים/מצביעים | קולות רשומים/מצביעים | 2,486,915 |  | 2,491,021 |  |
מקור: VRK, VRK
הערות שוליים

↑  "Seimas announced the dates for the 2019 elections". Parliament of the Republic of Lithuania. נבדק ב-3 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gitanas Nausėda Elected as the New Lithuanian President for a Five Year Term
↑  Lithuania: Election for President IFES
↑  "Lithuanian PM to quit in election upset" (באנגלית בריטית). BBC News. 2019-05-13. נבדק ב-2019-05-13.
הדרור הטורף

| --- | --- |

 פעילות:  שאיבת מידע, סייבר הגנתי, סייבר התקפי
 
הדרור הטורף (באנגלית Predatory Sparrow; בפרסית: گنجشک درنده - Gonjeshke Darande) הוא שמה של קבוצת האקרים הנחשבת לפרו-ישראלית שפועלת בעיקר כנגד משמרות המהפכה של איראן.
התקפות סייבר

ב-9 ביולי 2021 בוצעה מתקפת סייבר על מערך הרכבות האיראני שגרם לכאוס וביטול של מאות קווי רכבת, התוקפים פרסמו את מספר הטלפון בלשכת ח'אמנאי לצורך תלונות, תקיפה זו מיוחסת לקבוצת הדרור הטורף.
יומיים לאחר מכן ב-11 ביולי נפרצו אתרי משרד התחבורה והמשרד לעניינים עירוניים האיראני והאתרים קרסו, הקבוצה לא נטלה אחריות על כך באופן רשמי.
ב-26 באוקטובר 2021 בוצעה התקפה כנגד תחנות דלק באיראן שגרמה לשיבושים בכ-4,300 תחנות דלק ולתורי ענק לרכישת דלק, גם תקיפה זו מיוחסת לקבוצת הדרור הטורף.
ב-27 ביוני 2022 הודיעה הקבוצה כי תקפה מטרות של משמרות המהפכה והבסיג' והשביתו מפעל פלדה של משמרות המהפכה האיראניות, בתיעוד שהופץ באינטרנט ניתן לראות כי פורצת שריפה במפעל הפלדה.
ב-18 בדצמבר 2023 דווח כלי תקשורת איראניים, כי כ-70% מתחנות הדלק במדינה הושבתו בעקבות התקפת סייבר, קבוצת הדרור הטורף נטלו אחריות על התקפת סייבר זו.
ראו גם

Red Evils
הערות שוליים

1 2  עומר כביר, האקרים ישראלים: ביצענו מתקפת סייבר נגד איראן; טהרן: כ-70% מתחנות הדלק במדינה מושבתות, באתר כלכליסט, 18 בדצמבר 2023
1 2 3  יוסי הטוני, ‏האם ההאקרים שתקפו את איראן אמנם ישראלים? הדעות חלוקות, באתר "אנשים ומחשבים"
↑  דניאל סלאמה, רויטרס, דיווחים באיראן: מתקפת סייבר גרמה לכאוס במערך הרכבות, באתר ynet, 9 ביולי 2021
↑  יוסי הטוני, ‏איראן הותקפה בסייבר – כאוס ברכבות, אתרי ממשל קרסו, באתר "אנשים ומחשבים"
↑  יוסי הטוני, ‏איראן חוותה מתקפת סייבר שגרמה לתקלות בתחנות הדלק, באתר "אנשים ומחשבים"
↑  יוסי יהושוע והסוכנויות, מפעל פלדה גדול באיראן שותק במתקפת סייבר: "פעולת תגמול לאזעקות בישראל", באתר ynet, 27 ביוני 2022
↑  עידן בן טובים, דיווח: מתקפת סייבר מסתורית השביתה 70% מתחנות הדלק באיראן, באתר גיקטיים, ‏18.12.2023
הדרי ישראל

הדרי ישראל הייתה שותפות מוגבלת שהוקמה בשנת 1952, ותפקידה שיקום ועיבוד פרדסים שהוחזקו על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים, ולזכות ביבולם. השותפות פעלה עד 1955.
היסטוריה

החל משנת 1950 עיבדה יכין-חק"ל פרדסים שונים שהוחזקו על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים. בשנת 1952 הקימו יחד האפוטרופוס לנכסי נפקדים ויכין-חק"ל, שותפות מוגבלת בשם "הדרי ישראל", שתפקידה היה לעבד את הפרדסים ולזכות ביבולם.
כל פרדס שחדל מלהיות מוקנה לאפוטרופוס, כגון שדה שנדרש על ידי המדינה לצורך התיישבות או לכל מטרה אחרת, הוצא מחזקתה של הדרי ישראל.
לאחר שרוב הפרדסים שעובדו ושוקמו על ידי הדרי ישראל נמסרו להתיישבות העובדת, והנותר נמכר, סיימה הדרי ישראל את פעולותיה בעונת הפרי 1954/1955. ניהול הקרקעות של הדרי ישראל עבר למינהל מקרקעי ישראל.
ראו גם

חוק נכסי נפקדים
פרדסנות בישראל
הערות שוליים

↑  מינהל מקרקעי ישראל חויב ההוצאות בשל אי גילוי מסמכים בתובענה
דמבלין

.
דמבלין (בפולנית: Dęblin, ביידיש: מאָדזשיץ, מודז'יץ) היא עיר קטנה במחוז ריקי שבפרובינציית לובלין בפולין, ליד נהר ויסלה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

האזכור הראשון של דמבלין הוא משנת 1397, עת הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1840 הוענק היישוב בידי ממשלת פולין הקונגרסאית למצביא הרוסי איוואן פסקביץ' והיא נקראה איוונגרד (Ивангородской) (רו') על שמו, עד תום השליטה הרוסית במקום בשנה 1915.
מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה העיר, כתוצאה מחיבורה למסילת הברזל. בשנת 1854 הוקמה בסמוך ליישוב המושבה "אירנה" (Irena) (פול'), אשר אוחדה עם דמבלין בשנת 1953.
באוקטובר 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נערך בקרבת המצודה של העיר קרב משמעותי, בו הדפו הרוסים מתקפה משולבת של גרמניה ואוסטרו-הונגריה.
יהודי דמבלין

בין מלחמות העולם נמנו בדמבלין כ-3,000 יהודים, כשלושה רבעים מתושביה. בעיר פעלה חסידות מודז'יץ שנוסדה בה, וכן חוגים ציוניים ובית ספר עברי.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הוטל על יהודיה לשלם סכום כופר גבוה, ויהודיה נלקחו לעבודות כפייה. בתחילת 1940 צוו יהודי העיר לענוד סרט זרוע עם מגן דוד, ובעיר הוקם יודנרט, בראשות לייזר טייכמן.
בנובמבר 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו פרצה בהמשך מגפת טיפוס הבהרות. משנת 1941 הועסקו יהודי הגטו בחמישה מחנות עבודה שהוקמו בסביבת העיר. בחורף 1942-1941 חוסלו אנשי היודנרט הראשון בעיר. בגטו זה הובאו יהודים מבוברובניקי הסמוכה.
ב-6 במאי 1942 נערכה בגטו דמבלין אקציה בידי שוטרים גרמנים, אוקראינים ופולנים, בה שולחו כ-2,500 יהודים, מתוך כ-3,500 יהודי הגטו, למחנה ההשמדה סוביבור. בהמשך החודש הובאו לגטו יהודים מריקי הסמוכה וכ-2,200 יהודים שגורשו מסלובקיה, ואלו הועסקו בעבודות כפייה.
ב-15 באוקטובר 1942 שולחו כל יושבי הגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך רצח כ-100 יהודים בשעת האקציה. בספטמבר 1943 חוסל מחנה העבודה האחרון שנותר בעיר, וב-22 ביולי 1944 הועברו כ-2,000 היהודים שהוחזקו במחנה העבודה שהוקם בשדה התעופה שליד העיר למחנה עבודה ליד צ'נסטוחובה, תוך רצח ילדיהם בבית העלמין היהודי בעיר.
הארמייה הרביעית (צרפת)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:   צבא צרפת
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914   2 בספטמבר 1939 – 8 באוקטובר 1919   6 ביולי 1940
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה הרביעית הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור הארדנים תחת פיקוד גנרל פרנן דה לנגל דה קרי. הארמייה השתתפה במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית. לאחר מכן השתתפה הארמייה בקרב שמפאן הראשון ובקרב שמפאן השני, ובשנת 1917 השתתפה הארמייה במתקפת ניוול. בשנת 1918 השתתפה הארמייה בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובכלל זה בקרב השני על המארן. לאחר מכן השתתפה הארמייה במתקפת מאה הימים, וב-8 באוקטובר 1919 פורקה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה הרביעית בפיקוד גנרל אדואר רקין פרוסה בקו מאז'ינו, כחלק מקבוצת הארמיות השנייה, ונכנעה לגרמנים כגוף אחד ב-23 ביוני 1940.
לאחר חתימת הסכם הכניעה הצרפתי ב-22 ביוני 1940, נשארה הארמייה פעילה לתקופה קצרה, עד לפירוקה ב-6 ביולי 1940.
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

פרנן דה לנגל דה קרי (2 באוגוסט 1914 - 11 בדצמבר 1915)
אנרי גורו (11 בדצמבר 1915 - 19 בדצמבר 1916)
אמיל פאיול (19 בדצמבר 1916 - 31 בדצמבר 1916)
פייר רוק (31 בדצמבר 1916 - 23 במרץ 1917)
פרנסואה אנטואן (23 במרץ 1917 - 15 ביוני 1917)
אנרי גורו (15 ביוני 1917 - 8 באוקטובר 1919)
מפקדים > מלחמת העולם השנייה

אדואר רקין (2 בספטמבר 1939 - 6 ביולי 1940)
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
הונוריוס השני

הונוריוס השני (בלטינית: Honorius II;‏ 9 בפברואר 1060 - 13 בפברואר 1130) היה האפיפיור מ-21 בדצמבר 1124 עד מותו.
ביוגרפיה

למברטו סקאנאבצ'י נולד בפיאניינו ב-9 בפברואר 1060, והיה ממוצא כפרי פשוט. בשנת 1099 הוא מונה לקרדינל על ידי האפיפיור אורבנוס השני, ובשנת 1171 הוא מונה על ידי האפיפיור פסקליס השני לקרדינל-בישוף של אוסטיה. בשנת 1118 הוא היה מבין מלוויו של האפיפיור גלסיוס השני, בעת שהלה גורש מרומא. בשנת 1119 הוא היה הממונה על מועצת הקרדינלים שבחרה בקליקסטוס השני לאפיפיור, ולאחר מכן ליווה אותו בצרפת, וסייע לקליקסטוס במגעיו הראשונים עם היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
לאחר מותו של קליקסטוס השני, נבחר למברטו ב-21 בדצמבר 1124 לאפיפיור, ונטל את השם הונוריוס השני. בחירתו של הונוריוס לא הייתה חוקית, מאחר שקודם לכן נבחר סלסטינוס השני כדין בקונקלבה, אולם במהלך הבחירות פרצו למועצת הקרדינלים קבוצת חיילים אשר תמכו בהונוריוס, והכריזו עליו כאפיפיור הנבחר. סלסטינוס החליט לוותר על כס האפיפיור על מנת למנוע שפיכות דמים, ולמברטו נבחר כאפיפיור הונוריוס השני.
בתקופת כהונתו לא היה להונוריוס הצלחה בחיזוק פוליטי של הקוריה. בסכסוכים הפנימיים של האימפריה הרומית הקדושה, הוא עמד לצדו של המלך לותר השלישי, ונידה את קונרד השלישי, מלך גרמניה מבית הוהנשטאופן. באותה העת הוא חיזק את השפעת הכס הקדוש בצפון איטליה. ב-14 בפברואר 1130 מת הונוריוס ברומא, ובעת ששכב גוסס, החליטו הקרדינלים להפקיד את הבחירות בפני ועדה של שמונה אנשים ובראשם הקנצלר האפיפיורי היימריק, שהמועמד שלו, הקרדינל גרגוריו פפרסקי, נבחר בחופזה לאפיפיור אינוקנטיוס השני, וב-14 בפברואר, יום לאחר מותו של הונוריוס, הוא הוכתר. הקרדינלים האחרים הודיעו כי אינוקנטיוס לא נבחר בבחירה חוקית, והקרדינל פייטרו פיירליוני, רומאי שמשפחתו הייתה אויבת של היימריק, נבחר ונטל את השם אנקלטוס השני. קבוצת תומכיו של אנקלטוס הייתה חזקה דיה להשתלט על רומא, ואינוקנטיוס ברח צפונה. בהתבסס על רוב פשוט של מכללת הקרדינלים כולה, אנקלטוס היה האפיפיור הנבחר בקאנו, ואינוקנטיוס היה אנטי-אפיפיור. עם זאת, כלל זה השתנה על ידי המועצה הלטראנית השנייה בשנת 1139, ולכן אינוקנטיוס נחשב לאפיפיור לגיטימי.
דלישס (אתר אינטרנט)

| --- | --- |
עמוד הבית של דלישס
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ג'ושוע שכטר
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 2003 – הווה (כ־21 שנים)
 משרד ראשי:  סן מתאו, קליפורניה
 מוצרים עיקריים:  שיתוף סימניות חברתי
  
 www.delicious.com
 
דלישס (באנגלית: Delicious) היה אתר אינטרנט שהציע למשתמשים שירות לשמירת לינקים לאתרים מועדפים באינטרנט. האתר אפשר גילוי, שיתוף, ארגון ואחסון תוכן על ידי תיוג (Tagging), כך שכל משתמש היה יכול ליצור לעצמו מאגר של דפים ואתרים על פי בחירתו (בשיטת הפולקסונומיה). היה ניתן לתייג כל לינק באמצעות תגית אחת או יותר, וכך ליצור מילות מפתח המייצגות את הנושאים המרכזיים המופיעים בו. את הלינקים שתויגו ניתן היה לשתף עם משתמשים אחרים או להגדירם כפרטיים. האתר נוסד בשנת 2003 על ידי ג'ושוע שכטר ונרכש על ידי התאגיד יאהו! ב-2005. באפריל 2011 נרכש האתר על ידי קבוצת אבוס (באנגלית: AVOS), שנמצאת בבעלות מייסדי יוטיוב, צ'אד הארלי וסטיב צ'ן. נכון לסוף שנת 2008, מנה האתר למעלה מ-5.3 מיליון משתמשים, שתייגו למעלה מ-180 מיליון דפים ואתרים. בפברואר 2014 דורג האתר במקום ה-1,173 בדירוג האתרים העולמי של אלקסה.
ב-2017 Delicious נרכש על ידי אתר Pinboard, ושירות שמירת הלינקים והמועדפים שהיה בו הוסר, לטובת שירות המנויים בתשלום של Pinboard. נכון לינואר 2022, האתר לא פעיל.
מאפייני האתר

אחד המאפיינים הבולטים של "דלישס" הוא שמאגר הלינקים והדפים שתייג כל משתמש נשמר ברשת האינטרנט עצמה, ולכן נגיש מכל מקום ומכל מחשב בעל חיבור. ניתן גם לבצע חיפוש מידע בדלישס, אבל שלא כמו מנוע חיפוש כדוגמת גוגל, יאהו! או בינג, המשתמשים באלגוריתם כדי לדרג את התוצאות, דלישס מציג אותן על פי סדר כרונולוגי. כלומר, התוצאות המתקבלות הן הלינקים האחרונים שתויגו על ידי אותה מילת המפתח (תגית) שהוקלדה בחיפוש. מאגר המידע האישי של כל משתמש אינו מדורג היררכית, אלא מורכב מכל התיוגים שלו. בחיפוש, ציון התגיות מפנה את המשתמש לנושאים המרכזיים בהם עוסקים הלינקים שתויגו על ידי אחרים. בכך מתבטא הצד ה"שיתופי" של האתר (הנקרא גם "Social Bookmarking", מונח שטבע שכטר עצמו עם הקמת דלישס). לדוגמה, חיפוש "ויקיפדיה" בדלישס, יביא להצגת הדפים, האתרים והלינקים האחרונים אותם תייגו גולשי האתר בתגית "ויקיפדיה". ניתן לשתף אתרי מועדפים עם משתמשים ספציפיים או עם כל המשתמשים, ולרשימת המועדפים ניתן להוסיף מידע ותגיות כך שאחרים יוכלו למצוא אותם בקלות. כך נוצר לכל משתמש ארכיון מידע משתנה ו"נושם" סביב מילות מפתח עיקריות. האתר מאפשר גם ליצור קשרים עם משתמשים אחרים בעלי תחומי עניין דומים ולקבל מהם עדכונים על אתרים נוספים.
פונקציה שנוספה לדלישס ב-2011 מאפשרת למשתמשיו לקטלג את הדפים שתייגו לתוך "מדפים" (באנגלית: Stacks) לפי בחירתם וכך ליצור מאגרי מידע רבים על פי נושאים מותאמים אישית. כל מדף יכול לעסוק בנושא מסוים, וכל משתמש יכול ליצור כמה מדפים שירצה ולאחסן בהם לינקים שנראים בעיניו רלוונטיים לנושא שבחר. אין חובה לשתף את המדפים או הדפים שתויגו, ואפשר להגדירם כפרטיים.
השימוש בדלישס אינו כרוך בתשלום, אך יש להוריד תחילה מהאתר את הכפתור "שמור בדלישס" ("save on delicious") לסרגל הכלים בדפדפן.
היסטוריה

האתר הושק לראשונה בספטמבר 2003 על ידי ג'ושוע שכטר בשם "del.icio.us" (דומיין המהווה דוגמה לפעולת Domain Hack). שכטר, שלמד הנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת קרנגי מלון, החל דרכו כאנליסט במורגן סטנלי וניהל בין היתר בלוג אישי. בראיון שנתן לעיתון האנגלי ה"גארדיאן", סיפר שכאשר החל לקבל כמות גדולה מדי של לינקים מאנשים, החליט ליצור לעצמו מסד נתונים על מנת לאחסן אותם, ולאחר מכן דף אינטרנט לגישה אליהם. בהתחלה תייג שכטר את כל הלינקים בעצמו לפי נושאים, ולאחר מכן איפשר למשתמשים באתר שלו לתייג לינקים משל עצמם. כך נולד "דלישס" וזה הרעיון העומד בבסיסו כיום. האתר עשה שימוש בשיטת הפולקסונומיה (תיוג "מועדפים" חברתי), ובאמצעותו היה ניתן לראשונה לתייג ולסווג אתרים מועדפים לא רק בתיקיות על גבי המחשב הפרטי אלא ברשת האינטרנט כולה. בתחילת 2005 עזב שכטר את עבודתו בוול סטריט כדי להתמקד בדלישס, ובדצמבר באותה שנה נרכש האתר על ידי התאגיד יאהו! בסכום שמוערך בין 15 ל-30 מיליון דולר. לימים שינתה החברה את הדומיין ל-delicious.com. בדצמבר 2010 דלף מסמך פנימי של יאהו! בו צוין כי בכוונתה לסגור כמה משירותיה, בהם דלישס, אולם מאוחר יותר עדכנה החברה כי בכוונתה רק למכור את האתר ולא לסגור אותו לחלוטין. באפריל 2011 הודיעה יאהו! על מכירת דלישס לחברת אבוס מערכות שבבעלות מייסדי יוטיוב, צ'אד הארלי וסטיב צ'ן. ב-27 בספטמבר באותה שנה הושק דלישס בגרסה חדשה וחלק מן השירותים הקודמים שהיו בו הוסרו, אחד מהם היה פורום התמיכה הטכנית. השינוי גרר ביקורות רבות מצד המשתמשים הוותיקים.
דלישס וחוכמת ההמונים

חוכמת ההמונים היא עקרון שלפיו ממוצע התשובות שיספקו קבוצת אנשים שאינם מומחים לשאלה מסוימת, יהיה נכון יותר וקרוב יותר למציאות מאשר תשובה שיספק מומחה אחד לאותה שאלה.
חיפוש תגית בדלישס יוביל למגוון רחב של מידע לגביה. כיוון שמי שמתייג הם כלל גולשי האתר, תוצאות החיפוש יניבו סוגים שונים של לינקים שימושיים כמו כתבה חדשותית, הוראות שימוש והדרכה, מאמר דעה או סרטון, בעצם - כל דבר שמישהו תייג בעבר עם אותה התגית. לא האתר ולא כל גוף אחר מכתיבים את התוצאות או את דירוגן: התוצאות הן פרי חיפושם הקודם של משתמשים רבים. לכן פועל בדלישס עקרון חוכמת ההמונים, המתבסס על אנשים שאינם מומחים. לדוגמה, חיפוש התגית "יאהו!" בדלישס, יביא לקבלת לינקים לדף הבית של האתר, למאמרים על עסקאות רכישה אחרונות, לשירותים של החברה, לביקורות חיצוניות עליה, לאתרים מתחרים וכדומה.
הערות שוליים

↑  יוסי גורביץ, שירות שמירת הקישורים דלישס נמכר למקימי יו טיוב, באתר כלכליסט, 28 באפריל 2011
↑  נדב דופמן-גור, יאהו סוגרת את דלישס, באתר ניוזגיק, 18 בדצמבר 2010
↑  מידע על דלישס באתר "אלקסה" לדירוג תנועת גולשים, פברואר 2014
↑  שיטת המדפים בבלוג של דלישס
↑  דון ריזינגר Delicious relaunches with mix of old and new, באתר סי.נט, 27 בספטמבר 2011
↑
↑  CNN Money & Business
↑  Is Yahoo Shutting Down Del.icio.us, באתר טקראנץ'
↑  נדב דופמן - גור, צ'אד וסטיב מצילים את Delicious, באתר ניוזגיק, 28 באפריל 2011
↑  הודעה לעיתונות מאת קבוצת אבוס על רכישת האתר דלישס מיאהו!
↑  Oh, Delicious, where did it all go so wrong, באתר ג'יגה. אום, 28 בספטמבר 2011
↑  Delicious relaunch riddled with bugs, באתר פי.סי. וורלד, 30 בספטמבר 2011
הואליאנצרטופס

| הואליאנצרטופס |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון, 160 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: חאויינגזאוריים
סוג:: הואליאנצרטופס
מין:: Hualianceratops wucaiwanensis
שם מדעי
 Hualianceratops ‏האן, פורסטר, קלרק ושו שינג, 2015

הואליאנצרטופס (שם מדעי: Hualianceratops wucaiwanensis) הוא סוג של דינוזאור בתת-סדרה צרטופסים שחי במזרח אסיה ביורה עליון כ-160 מיליון שנה לפני זמננו. זהו אחד הצרטופסים הקדומים ביותר הידועים למדע. במובנים רבים, זוהי גרסה מוקדמת ומוקטנת ביותר של הטריצרטופס. פירוש שם הסוג הוא "פנים מקושטות בעלות קרניים", אף על פי שלא היה בעל קרניים: בסינית "הואא" = קישוטי/מקושטות, "ליאן" = פנים, ואילו הסיומת הלטינית "צרטופס" פירושה "פנים בעלות קרניים" הנוספת לרוב הדינוזאורים בתת-הסדרה צרטופסיה. פירוש שם המין הוא על שם המקום בו נתגלה.
הואליאנצרטופס היה צרטופסי פרימיטיבי בגודל כלב. הוא ידוע ממאובנים הכוללים גולגולת חלקית ורגל אחורית. המאפיין הייחודי של הואליאנצרטופס הוא עצמות בעלות גבשושיות, תכונה שהתבטאה באופן אינטנסיבי בדינוזאור זה. הפלאונטולוגים משערים שמטרת הגבשושיות על העצמות הייתה להגן על כלי דם ושכנראה הואליאנצרטופס היה דינוזאור אגרסיבי שהרבה להילחם בבני מינו בקרבות על טריטוריה וזיווג. כמו כל הצרטופסים הוא היה בעל עצם מקור (Rostral) וניזון מצמחייה נמוכה.
מאובניו של הואליאנצרטופס התגלו כבר ב-2002, באותה תצורה - הואליאן - שבסין, בה נתגלו מאובני יינלונג. בגלל שמאובני היינלונג היו שלמים יותר ורבים יותר, התעלמו הפלאונטולוגים מהמאובנים החלקיים מאוד של הואליאנצרטופס ואלה העלו אבק במחסני מכון בייג'ינג לפלאונטולוגיה ופלאואנתרופולוגיה. רק ב-2014 הם נבחנו מחדש, במסגרת עבודת הדוקטורט של פנגלו האן. בשיתוף ד"ר קתרין פורסטר, מומחית לצרטופסים מארצות הברית, הם חקרו את המאובנים ומצאו שמדובר בסוג טקסונומי חדש למדע הנבדל מספיק מיינלונג. בדצמבר 2015 פרסמו האן, פורסטר, קלארק ושו שינג מאמר מדעי המתאר את הואליאנצרטופס.
דמוקרטיה תעסוקתית

דמוקרטיה תעסוקתית היא השמת דמוקרטיה בכמה דרגים שונים (לדוגמה דיבייטים, מערכות הצבעה, מבנים דמוקרטים וכדומה) למקום עבודה. ההוצאה לפועל של הרעיון הזה יכולה לקרות בכמה דרכים שונות. תלוי בגודל, בתרבות ובכל מיני משתנים שונים של הארגון.
יתרונות וטענות בעד > הטענה הכלכלית

מאז 1920, מלומדים חוקרים את האפשרות של הרחבת השתתפות העובדים. הם רצו ללמוד האם שיתוף עובדים בקבלת החלטות של ארגונים תוביל להעלאה באפקטיביות של קבלת וביצרנות בתוך הארגון. על פי לווין, אנשים אשר משותפים בהליך קבלת ההחלטות גם פתוחים יותר לשינויים. טכניקות שונות של שיתופים יכולות לגרום להשפעה גדולה יותר על מצב רוח העובדים מאשר היצרנות, בזמן שטכניקות אחרות מעלות את היצרנות ולא את המוראל. ההצלחה של תאגיד מונדרגון שמוחזק ומופעל על ידי עובדים מצביע על היעילות של דמוקרטיה תעסוקתית.