stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלאו אדום-ראש

| קלאו אדום-ראש |
| --- | --- |
 קלאו אדום-ראש
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קלאונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלאוניים
סוג:: Rhyticeros
מין:: קלאו אדום-ראש
שם מדעי
 Rhyticeros cassidix ‏טמינק, 1823

נקבה
זוג קלאויים על העץ
קלאו אדום-ראש (שם מדעי: Rhyticeros cassidix) הוא מין של עוף טרופי במשפחת הקלאוניים. הוא אנדמי לסולאווסי שבאינדונזיה ולאיים הסמוכים. הקלאויים אדומי-הראש חיים ביערות עד, לעיתים בגובה 1,800 מטר מעל פני הים. מחקרים גילו שהקלאו אדום-הראש יכול לעבור 37 ק"מ ביום, כשהוא מחפש אחרי מזון. המין נראה בסמל של דרום סולאווסי וכציפור הלאומית של האזור. תוחלת החיים בטבע היא 25–30 שנים אף על פי שהחוקרים עדיין לא יודעים זאת בוודאות. היא ארוכה יחסית לתוחלת החיים של רוב המינים במשפחה שמגיע ל-10 שנים. הפרט הבוגר ביותר שידוע הוא זכר שגן חיות רכש ב-1989. הגיל המדויק של הפרט לא ידוע. תכונה מעניינת של קלאוניים אסיאתיים ואפריקניים כאחד היא שהם כמעט ולא שותים מים - את כל הלחות לה הם זקוקים הם משיגים מן המזון.
הרעש הרם שנשמע בעת מעוף הקלאויים נגרם בגלל חוסר נוצות שיכסו את המרווחים בין נוצות התעופה - האוויר עובר דרך המרווחים ומשמיע קולות רמים. המזון של הקלאו אדום-הראש מורכבת בעיקר מתאנים ופיקוסים, אולם הם אוכלים גם פירות אחרים וחסרי חוליות קטנים. משום שהנקבה תלויה בזה שהזכר יספק לה מזון בעונת הרבייה, הם משקיעים שנה שלמה לחיזוק הקשרים ביניהם. הם מונוגמיים וחוזרים לאותו אתר קינון כל שנה. הקלאו אדום-הראש הוא מפיץ חשוב של הפיקוס, זרעי הפיקוס מופצים בלשלשת של הקלאו. הקלאויים אדומי-הראש נפוצים מאוד באזור המחיה שלהם. משום שהקלאו אנדמי לסולאווסי ולאיים הסמוכים, אזור המחיה שלו קטן מאוד ולכן הוא חשוף לסכנות. הסיבה העיקרית לדילול האוכלוסייה שלו היא הריסת אזורי המחיה שלו. דרוש מחקר נוסף כדי לגלות את גודל האוכלוסייה ואיומים אפשריים נוספים.
תיאור

הקלאו גדול יחסית, אורכו הממוצע של בוגר נע משבעים עד שמונים ס"מ ומשקלו מ-1.8 ל-2.5 קילוגרם. הזנב לבן, הגוף שחור, הצוואר צהוב, הגרון כחול ומוקף בפס בצבע תכלת. המקור צהוב עם פסים אלכסוניים כתומים לאורכו, הקסדה אדומה. טבעת העין כחולה. אצל הנקבה כל הגרון בצבע תכלת, הצוואר צהוב והקסדה צהובה. הנקבה קטנה יותר מהזכר. הבדל נוסף הוא שלזכר יש קשתית עין אדומה, ואצל הנקבה שחורה או חומה. צעירים נראים כמו בוגרים אך המקור והקסדה לא מפותחים כמו אלה של הבוגרים. כשהצעירים בני שנה, הקסדה מתחילה להתפתח ולנקבה הבוגרת הנוצות מתחילות לנשור.
רבייה

הקלאויים אדומי-הראש מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש או שש. עונת הרבייה העיקרית שלהם בסולאווסי היא בין יוני לספטמבר. אם הרבייה נכשלה, לעיתים הזוג ייבנה את הקן מחדש וינסה שוב ביולי או אוגוסט. רבייה בשבי נעשית בזמן שונה מהרבייה בטבע: בחודשים אפריל-מאי. הזכר והנקבה מחפשים קינים טבעיים בעצים אך לא קודחים חור בעצמם, כשאר בני המשפחה, משום שהמקור והקסדה שלהם חלולים ולא חזקים מספיק כדי לאפשר לקלאו ליצור חור בעץ. הנקבה יוצרת עיסה דביקה משאריות המזון שאכלה ומהלשלשת שלה וחוסמת את עצמה, בעזרת הזכר, בקן. הקן נחסם ביסודיות ונשאר רק חור קטן להעברת אוכל לנקבה ולגוזלים. הזכר מביא לנקבה את האוכל במהלך תקופת השבי מרצון שלה. הנקבה מטילה 2–3 ביצים ודוגרת עליהם במשך כחודש. לאחר ההטלה, הנקבה נשארת בקן עם הגוזלים. לאחר כשלושה חודשים, המחסום נפרץ. הגוזלים נשארים בקן כחודש נוסף בעוד ההורים מביאים להם אוכל.
לקריאה נוספת

אליסטר פותרג'יל, עולם מופלא, כנרת, 2007
הערות שוליים

↑  קלאו אדום-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
קלאו דו-גוני

| קלאו דו גוני |
| --- | --- |
  הקלטה של קלאו דו-גוני
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קלאונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלאוניים
סוג:: Bycanistes
מין:: קלאו דו גוני
שם מדעי
 Bycanistes subcylindricus ‏סקלטר, 1871

קלאו דו גוני בגן החיות התנ"כי
קלאו דו גוֹנִי (שם מדעי: Bycanistes subcylindricus) הוא עוף במשפחת הקלאוניים.
מאפיינים

הקלאו הדו גוני חי במרכז ומערב אפריקה, אנגולה וממערב לקניה עד לחוף השנהב. הקלאו חי ביערות גבוהים מעל פני הים, לעיתים על הרים; גובה אזור המחיה הממוצע שלהם מגיע ל-2600 מטר מעל פני הים. רק לעיתים רחוקות הוא מגיע לסוואנה, למדבר או למושבות של בני אדם.
מין זה גדול יחסית, אורכו 70 ס"מ. הוא ברובו שחור ולבן. בראשו, מקורו, קסדתו וצווארו הצבע שחור, ובפלג גופו התחתון הצבע הוא לבן. הנקבה קצת קטנה יותר מהזכר. הבדל נוסף הוא שעור הראש שחור אצל הזכר ועיניו אדומות, כמו כן לקסדתו יש בסיס בצבע שחור כמו אצל הרבה מינים במשפחה. בטבע זוגות מקננים בחללים טבעיים בעצים או קודחים חור בעץ מת אך לא יכולים לקדוח בעץ רגיל כי מקורם חזק מבחוץ אך חלש מאוד מבפנים.
הקלאו הוא מונוגמי, זאת אומרת שבניגוד לכמה מינים של חיות וציפורים שלהם יש מספר מחזורי רבייה במהלך חייהם הזכר נשאר עם הנקבה לכל חייו. נקבת הקלאו נכלאת בקן בעזרת בוץ כדי להגן עליה ועל הגוזלים מאויבים כגון נחשים. גוזלי הקלאו הדו גוני לא יהיו עם הקסדה המאפיינת את מיני המשפחה ביציאה מן הקן, ועד לגיל שנה בערך יכסו את מקומה נוצות חומות; באזור הקסדה העתידי יש גם הרבה מאוד כלי דם. בגיל 10 חודשים הנוצות מתחילות לקבל את הגוון שלהן האפור.
הקלאונאים ניזונים מתאנים, חרקים וחיות קטנות שהם מוצאים בתוך העצים. כיוון שהחורים נדירים כל כך, הקלאו הדו גוני נאבק עם קלאויים אחרים על החורים. מין זה נמצא במצב שימור "ללא חשש" ברשימה האדומה של IUCN.
תת-מינים

יש שלושה תת-מינים וכל אחד חי באזורים שונים באפריקה:
Bycanistes subcylindricus subcylindricus - חי בצפון ליבריה, חוף השנהב ומערב ניגריה
Bycanistes subcylindricus subquadratus - חי בדרום אפריקה, קמרון, מזרח ניגריה, סודאן, זאיר, אוגנדה, צפון טנזניה ודרום קניה
Bycanistes subcylindricus subquadratus - חי באנגולה
גלריה

קלאו דו גוני
קלאו דו גוני
להקת קלאויים דו-גוניים באוגנדה
הערות שוליים

↑  קלאו דו גוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
קנת קיטינג

קנת קיטינג (באנגלית: Kenneth Barnard Keating;‏ 18 במאי 1900 - 5 במאי 1975) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית המייצג את מחוז הבחירה ה-40 של ניו יורק ובהמשך היה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק. בשלהי הקריירה שלו שימש כשופט בבית המשפט לערעורים של ניו יורק וכן כדיפלומט בתפקיד שגריר ארצות הברית בישראל ובהודו.
תולדות חייו

קיטינג סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת רוצ'סטר בשנת 1919 ולימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד בשנת 1923. מיד לאחר שהוסמך כעורך דין, הוא החל עובד בעיר רוצ'סטר במדינת ניו יורק. בעת מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כסמל בצבא ארצות הברית ובתקופת מלחמת העולם השנייה שירת כקצין וטיפס בסולם הדרגות עד שהתמנה לבריגדיר גנרל בשנת 1948. עם שובו לארצות הברית המשיך לעבוד כעורך דין.
הוא נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לחבר בית הנבחרים של ארצות הברית החל מ-3 בינואר 1947 ועד ל-3 בינואר 1959. בשנת 1958 זכה במושב בסנאט האמריקאי והחל בתפקידו כסנטור החל ב-3 בינואר 1959, משרה בה החזיק עד ל-3 בינואר 1965. בבחירות שנערכו לסנאט בשנת 1964 הפסיד לחבר המפלגה הדמוקרטית רוברט קנדי.
בשנת 1965 קיטינג נבחר לשופט בבית המשפט לערעורים של מדינת ניו יורק, אולם התפטר מתפקידו בשנת 1969, כדי להתמנות לשגריר ארצות הברית בהודו, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1972. בשנה זו התפטר כדי לקדם את בחירתו מחדש של הנשיא ריצ'רד ניקסון . בחודש אוגוסט 1973 מונה קיטינג על ידי ניקסון לשגריר ארצות הברית בישראל, תפקיד בו שימש עד לפטירתו בשנת 1975. קיטינג היה שגריר ארצות הברית בישראל בעת מלחמת יום כיפור, תקופה מכרעת ביחסי ארצות הברית–ישראל, אולם עקב מצבו הבריאותי הוא מילא תפקיד משני ביחסים אלה, ובעיקר הנטל נשאו סגנו ושאר בכירי שגרירות ארצות הברית בישראל.
הערות שוליים

↑  אמיר אורן, דג ושמו בגין , באתר הארץ, 10 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007779962705171  GND: 136006647  ISNI: 0000 0000 8102 5621  LCCN: n88002901  NARA: 10571724  NTA: 183576454  SNAC: w67q0293  Trove: 1127713  US Congress: K000036  VIAF: 23676950   WorldCat (עם VIAF): 23676950
מייג'ור גרום: המשחק

| --- | --- |
 מבוסס על:  דמויות קומיקס מייג'ור גרום
 בימוי:  אולג טרופים
 הופק בידי:  פיודור קאן ארטיום גברליאנוב מיכאיל קיטאייב רומן קוטקוב
 תסריט:  ארטיום גברליאנוב ולדימיר בסדין
 עריכה:  אלכסנדר בוליאגין
 שחקנים ראשיים:  טיכון ג'יזנבסקי אלכסנדר סטייקין ליובוב אקסיונובה אלכסיי מקלאקוב סרגיי גורושקו 
 מוזיקה:  רומן סליברסטוב
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  באבל קומיקס אולפני באבל אולפני יאנדקס Main Road Post
 חברה מפיצה:  KinoPoisk CTC סנטרל פרטנרשיפ
 הקרנת בכורה:  23 במאי 2024 
 משך הקרנה:  168 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  מותחן דרמה ופעולה
 הכנסות:  576,000,000 מיליון רובל רוסי
 סרט קודם:  מייג'ור גרום: רופא המגפה
 סרט הבא:  מייג'ור גרום 3
 bubble.ru/major-grom-igra
 דף הסרט ב־IMDb
 
מייג'ור גרום: המשחק (ברוסית: Майо́р Гром: Игра́) הוא סרט גיבורי-על רוסי, המבוסס על סדרת הקומיקס "מייג'ור גרום" מבית Bubble Comics, שנוצרה על ידי ארטיום גברליאנוב. את הסרט ביים אולג טרופים.
הסרט מתאר מאבקו של הבלש מייג'ור איגור גרום, חוקר המשטרה שנאבק באויב מסוכן שמעוניין לשחק משחק על חשבון חיי התושבים. את הדמות הראשית גילם השחקן טיכון ג'יזנבסקי.
צילומי הסרט החלו בשנת 2022 והושלמו בקיץ 2023. הסרט מהווה סרט המשך לסרט מייג'ור גרום: רופא המגפה. ב־2023 שודר סרט פריקוול על ילדותו של מייג'ור גרום בשם גרום: ילדות קשה. גרסה מורחבת בדמות מיני-סדרת טלוויזיה בשם מייג'ור גרום, תעלה לשידור ב-Kinopoisk HD בשנת 2025.
עלילה

שנה לאחר לכידתו של רופא המגפה, גרום הפך לאישיות ידועה בעיר, אך נבל חדש המכונה "רוח הרפאים" מופיע בעיר והוא מציע לאיגור גרום משחק חדש, על חשבון חיי תושבי העיר.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| טיכון ג'יזנבסקי | מייג'ור גרום | חוקר במשטרת הפדרציה הרוסית שמקדיש את חייו ללחימה באי-צדק. |
| אלכסנדר סטייקין | דימה דובין | חוקר במשטרת הפדרציה הרוסית, שותפו של גרום. |
| ליובוב אקסיונובה | יוליה פצ'יולקינה | עיתונאית |
| אלכסיי מקלאקוב | פיודור פרוקופנקו | מפקדו של גרום במשטרה |
| סרגיי גורושקו | סרגיי רזומובסקי | רופא המגפה |
| דמיטרי צ'בוטאריוב | אולג וולקוב | חברו מילדות של רופא המגפה |
| מאטווי ליקוב | אוגוסט וואן דר הולט | מנהל תאגיד הנשק "הולט אינטרנשיונל" |
| אולגה סוטולובה | מריה ארכיפובה | בכירה במשרד הפנים, הממונת על משטרת הפדרציה הרוסית |
| אנדריי טרושין | אוטו שרייבר | שומר ראשו של הולט |
| קונסטנטין חבנסקי | ד"ר וניאמין רובינשטיין | הרופא המטפל ברופא המגפה |
הערות שוליים

↑  מייג׳ור גרום: המשחק באתר ekinobilet.fond-kino.ru
| באבל קומיקס |
| --- | --- | --- |
| דמויות וחוברות קומיקס | מייג'ור גרום (דמות: מייג'ור גרום) • רופא המגפה • מחסל השדים • מטאורה • פוריה האדומה • אינוק • אקסליבריום • שומרי השלום • בני ברית • אינוק נגד מחסל השדים • עידן העורבים |  |
| עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה בהפקת אולפני באבל | מייג'ור גרום (סרט קצר) • מייג'ור גרום: רופא המגפה (‏2021) • פוריה (סדרת טלוויזיה) • גרום: ילדות (‏2023) • מייג'ור גרום: המשחק (‏2024) |  |
| כותבים ומאיירים | ארטיום גברליאנוב • קונסטנטין טראסוב • יבגני פדוטוב |  |
מיכאיל גראבסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באפריל 1923 קייב, ברית המועצות ברית המועצות
 פטירה:  3 באוגוסט 2007 (בגיל 84) סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית ארצות הברית
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1941–1946 (כ־5 שנים)
 דרגה:   סרג'נט (סמל)
 תפקידים בשירות
 שריונר, תותחן בצוות טנק
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות   עיטור לנין   עיטור הכוכב האדום  מדליות שונות
 
מיכאיל איסאקוביץ' גראבסקי (ברוסית: Михаил Исаакович Грабский ‏3 באפריל 1923 – 3 באוגוסט 2007) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כתותחן בצוות טנק בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בעיר קייב במשפחתו של פועל. בשנת 1941 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון.
מיד לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התגייס לצבא האדום. הוא נשלח לקורס נהגים צבאים. בהמשך נסוג עם הצבא האדום מזרחה. נלחם בקרב סטלינגרד. במהלך הקרב נפצע ופונה לטיפול רפואי בעורף. לאחר שהחלים נשלח לקורס שריון, בו הוכשר לתפקיד של תותחן בטנק. בתום הקורס שובץ בחטיבת המשמר המשוריינת מס' 52, כתותחן בצוות טנק בפיקודו של ישראל קופרשטיין.
במהלך קרב דנייפר, טנק, שבצוותו שירת גראבסקי, היה בין הראשונים שצלח את הנהר דנייפר והגיע לגדה המערבית. טנק חיפה באש תותחו על חיילי החי"ר וניהל קרבות עם הטנקים הגרמנים. במהלך השעות הראשונות לאחר הצליחה הצליח גראבסקי לחסל שני טנקים גרמנים. בהמשך נעה החטיבה, בה שירת גראבסקי, צפונית לקייב, כדי לחתוך את הכביש קייב-ז'יטומיר ולמנוע מהגרנים להביא תגבורת לכוחותיהם בעיר קייב. החטיבה קיבלה פקודה להשתלט על העיר פסטוב, צומת רכבות חשובה, אשר צמודה לכביש קייב-ז'יטומיר. טנק, בו שירת גראבסקי, היה בחוד ההתקפה. הוא היה הראשון שנכנס לעיר וסייע בכיבושה. במהלך הקרבות בפסטוב השמיד גראבסקי 3 טנקים גרמנים נוספים.
על גבורתם בקרב דנייפר הוענק לכל חברי צוות הטנק תואר גיבור ברית המועצות.
היחידה, בה שירת גרבסקי המשיכה להתקדם מערבה. גראבסקי נטל חלק במבצע לבוב-סנדומייז', מבצע ויסלה-אודר, הקרב על ברלין וסיים את המלחמה בפראג.
בשנת 1946 השתחרר מן השירות וחזר לעירו. עבד בתעשייה. בשנת 1967 סיים לימודי הנדסת תעשייה וניהול (בלימודי ערב). בשנת 1981, הגיש בקשה לרשויות לעזוב את ברית המועצות ולהגר לארצות הברית. על מעשה זה נשלל ממנו התואר "גיבור ברית המועצות" וכל העיטורים נלקחו ממנו. בשנת 1982 קיבל אישור לעזוב את ברית המועצות עם משפחתו. בהגיעו לארצות הברית התיישב בעיר סנט לואיס שבמדינת מיזורי.
לאחר התפרקות ברית המועצות הגיש מספר בקשות לממשלות רוסיה ואוקראינה לביטול שלילת התואר. בקשתו אושרה על ידי בית הדין הגבוה לערעורים של רוסיה באוגוסט 2000. הוא זוכה מאשמת "בגידה במולדת" ועיטור כוכב הזהב הוחזר לו.
מיכאיל גראבסקי נפטר ב-3 באוגוסט 2007 בעיר סנט לואיס.
הערות שוליים

↑  , מסמכים מתיק השירות של מיכאיל גראבסקי באתר "זיכרון העם"
↑  , מסמכים מתיק השירות של מיכאיל גראבסקי באתר "זיכרון העם"
↑  , דף על שמו באתר "גיבורי המדינה"
קנת קוקרל

| --- | --- |

קן קוקרל, 1997
 לידה:  9 באפריל 1950 (בן 74) אוסטין, טקסס
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  University of West Florida 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1990–2014 (כ־24 שנים)
 דרגה:  קפטן
 זמן שהייה בחלל:  64 ימים 12 שעות ו-24 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  קנת קוקרל
 משימות
 STS-56,‏ STS-69,‏ STS-80 ‏ STS-98,‏ STS-111
     
 עיטורים
  צלב התעופה המצוינת  מדליית השירות הראוי לשבח  מדליית השירות המצטיין של נאס"א  מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (5 פעמים)
 
קנת קוקרל (באנגלית: Kenneth Dale Cockrell ; נולד ב-9 באפריל 1950) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה

קנת קוקרל נולד באוסטין שבטקסס. הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסת מכונות באוניברסיטת טקסס באוסטין ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1972. בשנת 1974 הוא קבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה של פלורידה המערבית.
לאחר סיום קורס טיס הוא היה טייס בנושאת מטוסים מידוויי (CV-41) בשנים 1975–1978 ובהמשך בנושאת מטוסים USS Constellation (CV-64).
בשנת 1987 הוא עזב את הצי ונקלט במרכז החלל ג'ונסון כטייס.
בסך הכול קוקרל צבר מעל ל-12 אלף שעות טיסה.
שירות בתחום החלל

לאחר שירות בנאס"א כטייס במשך מספר שנים, ב-1990 קוקרל נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א.
בשנת 1993 הוא השתתף במשימת STS-56 של מעבורת החלל דיסקברי כמומחה משימה (קנת קמרון היה מפקד הצוות). המשימה התרכזה במחקרים בתחום חקר כדור הארץ והשמש. במשימת STS-69 בשנת 1995 הוא היה טייס של מעבורת החלל קולומביה והיה מפקד צוות.  המטרה העיקרית הייתה ביצוע ניסויים עם מערכת Wake Shield Facility, הצבת לוויין "Spartan 201" והכנות להרכבת תחנת החלל הבין-לאומית. בשנת 1996 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס כמפקד צוות. זה הייתה המשימה הארוכה בתולדות תוכנית המעברות. במהלך הטיסה הוצבו במסלול זוג לוויינים ובוצעו מחקרים עם מערכות ORFEUS-SPAS II ו-Wake Shield Facility-3. בשנת 2001 קוקרל היה מפקד צוות של STS-98 של מעבורת החלל אטלנטיס. הצוות הרכיב על תחנת החלל הבינלאומית מודול חדש שנבנה בארצות הברית. בשנת 2002 קוקרל טס לחלל בפעם החמישית. הוא היה מפקד צוות של STS-111 של מעבורת החלל אנדוור. המטרה הייתה להביא לתחנת החלל הבינלאומית אספקה ולהחליף צוות.
לאחר משימה זו קוקרל כיהן במספר תפקידי ניהול. בשנים 1997–1998 הוא היה מנהל "משרד האסטרונאוטים" ולאחר שרוברט קבאנה סיים את הכהונה. בהמשך הוא היה איש קשר עם מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא עזב נאס"א בשנת 2014.
קללת הגלואמגלוזר

| --- | --- |

קללת הגלואמגלוזר עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  פול סטיוארט
 איורים:  כריס רידל 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  2007
 מספר עמודים:  382 (בגרסה העברית)
 סדרה
 הספר הבא:  אבירי החורף 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-385-60201-3
 הספרייה הלאומית:  002570620
 
קללת הגלואמגלוזר (אנגלית: The Curse of the Gloamglozer) הוא הספר הראשון בסאגת קווינט, בסדרה קורות קצעולם.
קללת אונדין

| --- | --- |
 תחום:  נוירולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1002927 
 MeSH:  C536209
 
אונדין מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס, (1849–1917)
קללת אונדין היא תסמונת של דום נשימה בשינה. היא יכולה להיות מולדת או להיגרם עקב טראומה או פגיעה משנית בגזע המוח.
השם הרפואי של התסמונת הוא Central hypoventilation syndrome שיכול להיות מולד (Congenital Central hypoventilation syndrome - CCHS) או נרכש (Aquired Central hypoventilation syndrome - ACHS).
שכיחות התסמונת המולדת היא 1:200,000 לידות ובשנת 2006 היה ידוע רק על כ- 200 מקרים חיים ברחבי העולם. ברוב המקרים נמצא פגם בגן PHOX2B הנדרש להתפתחות מערכת העצבים האוטונומית. אצל הלוקים בתסמונת נמצאה גם שכיחות מוגברת של מחלת הירשפרונג וגידולים ממקור תאי הרכס העצבי.
ללא טיפול המחלה בדרך כלל קטלנית. הטיפול כולל הנשמה מלאכותית או קיצוב חשמלי של עצב הסרעפת.
התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1962, וקרויה על שם הנימפה המיתולוגית אונדין. אגדת עם גרמנית מספרת כי בן זוגה בן האדם של אונדין נשבע להיות נאמן לה בכל שאיפה ערה. לאחר שבגד בה, היא קיללה אותו בכך שהוא ישכח לנשום כאשר ישכח אותה ולכן יפסיק לנשום כשיירדם.
באפריל 2017, נוסדה בישראל עמותת "יד לנשימה" במטרה שזו תוביל את המחקר בישראל ותיצור שיתופי פעולה עם חוקרים מהעולם.
הערות שוליים

↑  אורלי וגיא, תסמונת נדירה: תאומים לא יכולים לנשום באופן עצמאי במהלך השינה, באתר nana10‏, 16 באפריל 2017
↑  אור רביד‏, "חולמים לנשום": הפוסט המרגש של הורים לתאומים שסובלים מתסמונת נדירה, באתר וואלה, 15 באפריל 2017
↑  "נאבקים על החיים": המחלה שגורמת לתאומים להפסיק לנשום בשינה, באתר ערוץ עשר, ‏4 בינואר 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאיל גרשקוביץ'

מיכאיל דנילוביץ' גרשקוביץ' (ברוסית: Михаи́л Дани́лович Гершко́вич‏; (נולד ב-1 באפריל 1948) הוא כדורגלן עבר סובייטי ממוצא יהודי ששיחק בעמדת חלוץ; אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון.
קריירת שחקן

מיכאיל גרשקוביץ' למד בבית הספר לכדורגל במתחם הספורט לוז'ניקי במוסקבה. בגיל 18 צורף לקבוצת הבוגרים של מועדון הכדורגל לוקומוטיב מוסקבה. לאחר שנה אחת במועדון עבר לקבוצת טורפדו מוסקבה. בטורפדו הפך לאחד ממלכי השערים של הקבוצה. במרבית המשחקים שיחק בצמד עם החלוץ האגדי אדוארד סטרלצוב. בשנת 1968 זכה עם קבוצתו בגביע ברית המועצות. בשנת 1972 עבר לדינמו מוסקבה. בשלהי הקריירה שלו שב ללוקומוטיב מוסקבה, בה החל את הקריירה. בגיל 31 פרש ממשחק פעיל.
גרשקוביץ' שיחק בנבחרת הנוער של ברית המועצות, זכה איתה באליפות אירופה לנוער בשנת 1966. ב־16 ביוני 1968 ערך את הופעתו הראשונה במדי הנבחרת הבוגרת. היה זה משחק ידידות מול אוסטריה. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע גם במשחק זה. בשנת 1969 נטל חלק במשחקי מוקדמות מונדיאל 1970. אך לא נכלל בסגל הנבחרת לתחרות עצמה. את משחקו העשירי והאחרון במדי הנבחרת שיחק ב־28 באפריל 1971.
קריירה כמאמן

בשנים 1984-1987 גרשקוביץ' שימש כעוזר מאמן בדינמו מוסקבה. בשנים 1994–1998 אימן את הנבחרת הצעירה של רוסיה. לאחר מכן היה עוזרו של אולג רומנצב באימון הנבחרת הבוגרת של רוסיה. בשנים 2003 - 2005 אימן את קבוצת ניקה מוסקבה מהליגה האזורית של רוסיה.
תארים (כשחקן)

אליפות אירופה לנוער: 1966.
אליפות ברית המועצות: 1976
גביע ברית המועצות: 1968, 1977
קנת קמרון

| --- | --- |

קנת קמרון, 1985
 לידה:  29 בנובמבר 1949 (בן 74) קליבלנד
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי 
 עיסוק בעבר:  טייס
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1984–2008 (כ־24 שנים)
 דרגה:  קולונל, חיל הנחתים של ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  23 ימים, 10 שעות ו-11 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  קנת קמרון
 משימות
 STS-37,‏ STS-56,‏ STS-74
   
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  צלב התעופה המצוינת (פעמיים)  לגיון ההצטיינות   מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
קנת קמרון (באנגלית: Kenneth Donald Cameron;‏ נולד ב-29 בנובמבר 1949, קליבלנד) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה

קנת קמרון נולד בעיר קליבלנד. לאחר סיום בית ספר הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא השתתף במלחמת וייטנאם כמפקד מחלקה ואחר כך שירת כמאבטח של חיל הנחתים בשגרירות בסייגון. בשנת 1972 הוא החל קורס טיס. לאחר סיומו הוא היה טייס של מטוס מדגם דאגלס A-4 סקייהוק. בשנת 1978 קמרון קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה ממכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובשנת 1979 קיבל תואר שני. לאחר סיום הלימודים קמרון המשיך בשירות בחיל הנחתים. בשנת 1983 הוא סיים הכשרה לטייס ניסוי.
שירות בתחום החלל

בשנת 1984 קמרון נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-37 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (סטיבן נגל היה מפקד צוות). המשימה העיקרית הייתה הצבת מצפה קרני גמא קומפטון על המסלול. במשימת STS-56 בשנת 1991 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות עשה מספר מחקרים תוך שימוש בספייסלאב של סוכנות החלל האירופית. בשנת 1994 קמרון עבר הדרכה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים בעיר הכוכבים. בשנת 1995 הוא היה מפקד צוות של STS-74 שהתחברה לתחנת החלל מיר. המעברות עגנה בתחנת החלל במשך 3 ימים. היא הביאה אספקה חדשה והחזירה לכדור הארץ ממצאים של המחקרים שבוצעו. בשנת 1996 הוא פרש מנאס"א.
בשנת 2006 קמרון חזר לנאס"א. הוא מונה לתפקידי ניהול במרכז נאס"א בלנגלי. בשנת 2007 הוא עבר למרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2008 הוא פרש מנאס"א.
מחוץ לנאס"א

בשנת 1996 קמרון פרש מנאס"א ועבר בתעשיית רכב עבור ג'נרל מוטורס וסאאב. בשנת 2002 קמרון קיבל תואר במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה של מישיגן. לאחר פרישה סופית מנאס"א בשנת 2008 הוא החל לעבוד בנורת'רופ גראמן.
מינאס, קיסר אתיופיה

מינאס (געז: ሜናስ) היה קיסר אתיופיה, בנו הצעיר של הקיסר דווית השני מאשתו הקיסרית וונג מוגסה. נלקח בשבי אחמד גראן ב-7 באפריל 1539 בקרב דאוורו, נמכר לעבדות לשליט תימן העות'מאנית, זעיד פאשה. הוחזר לאתיופיה לאחר עסקת חילופי שבויים עם אחמד גראן על ידי אחיו הקיסר גלאוודיוס בתמורה לבנו שלקח בשבי האתיופי. מנאס יירש את אחיו לאחר מותו ב-12 במרץ 1559 והוכתר בשם "אדמס סגד" (געז: አድማስ ሰገድ, "לו האופק סוגד").
במהלך מלחמת אתיופיה-אדאל מינאס נלקח בשבי אך טופל כראוי וחותן עם בתו של אחמד גראן. בשנת 1542 אחמד גראן היה זקוק לתמיכה צבאית של האימפריה העות'מאנית ולכן כחלק מן המתנות ששלח לשליט תימן העות'מאנית היה גם מינאס שנהפך לעבד בתימן. בקרב ויינה דגה בנו של גראן נלקח בשבי על ידי כוחות האימפריה האתיופית והאתיופים דרשו עסקת חליפין תמורת הנסיך מינאס. לאחר מות הקיסר מינאס יירש את אחיו בתור קיסר ואחת המערכות הצבאיות הראשונות שיזם היה כנגד ביתא ישראל וכן גם גירושם של הישועים ומיקומם ביישוב חדש שהוקם בין אקסום לעדווה ונקרא בפי האתיופים בשם "מיגוגה" ובפי הישועים בשם פרמונה על שמו של המסיונר פרומנטיוס.
לאחר כשנה בתפקיד כקיסר מינאס התמודד מול מרד של בהר נגוס יסחק לאחר שזה הכריז על אחינו טזקרו כקיסר. דבר זה הרגיז את הקיסר והוא ארגן את צבאו נכנס לתוך לסתה על מנת לצעוד צפונה לתיגראי ולהילחם במורדים. בנקודה זו יסחק ראה את כוונתו של הקיסר והסיג את כוחותיו למחוז סאריה. הקיסר נלחם במחוז זה והביס את המורדים ולאחר מכן דיכא תומכים נוספים במרד באמפרז ב-2 ביולי 1561.
יסחק יזם מרידה נוספת הפעם בתמיכתו של הגנרל העות'מאני אוזדאמיר הפאשה של מאסאווה והכריז על אחיו הפעוט של טזקרו, מרקוס, כקיסר. מינאס אולץ לדכא את המרד אך הפעם הובס על ידי יסחק באנדרטה. הקיסר נסג מאזור זה לאטרונסה מריאם שם כינס שוב את כוחותיו. הקיסר חלה ומת ממחלת המלריה בדובה ב-12 בפברואר 1563 ונקבר בכנסיית מריאם שבטדבה שבאמהרה. בנו סרצה דנגל מלך אחריו.
הערות שוליים

↑  R.S. Whiteway, The Portuguese Expedition to Abyssinia in 1541-1543
↑  Richard Pankhurst, The Ethiopian Royal Chronicles, p. 72
↑  מינאס, קיסר אתיופיה באתר wwww.angelfire.com/ny/ethiocrown
| השושלת הסולומונית |
| --- | --- | --- |
| תור הזהב | יקונו אמלק • יאגבה ציון • סינפה ערד הרביעי • חיזבה אסגד • קידמה אסגד • ג'ין אסגד • סבא אסגד • וואדם ערד • עמדה ציון הראשון • ניואיה קראסטוס • ניואיה מריאם • דווית הראשון • תוודרוס הראשון • יסחק הראשון • אנדראיאס • תקלה מריאם • סארוו ייאסוס • עמדה ייאסוס • זרע יעקב • באדה מריאם הראשון • אסכנדר • עמדה ציון השני • נהואד |  |
| תקופת השפל | דווית השני • גלאוודיוס • מינאס • סרצה דנגל • יעקב • זה דנגל • יעקב |  |
| ענפים | השושלת הגונדרית • השושלת השאוונית • השושלת התיגראינית • השושלת הגוג'אמית |  |
האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גלאוודיוס | קיסר האימפריה האתיופית  12 במרץ 1559 - 12 בפברואר 1563 | הבא: סרצה דנגל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265291405171  VIAF: 249649129   WorldCat (עם VIAF): 249649129
מנהג

ערך זה עוסק בהתנהגות מקובלת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מנהג הוא התנהגות מקובלת בחברה מסוימת. למנהג חלק מרכזי בקביעה של הנורמה באותה חברה. המנהג מעביר דיסציפלינה המשליכה על צורת התנהגות, דיבור, לבוש וכדומה.
יש המקשרים בין מנהג לבני אדם בלבד, אך אם מנתחים זאת ברובד הראשוני אפשר לייחס גם לחיות מנהגים וטקסים (כגון: מחול חיזור אצל ציפורים ובעלי חיים אחרים). מובן שבני אדם מאופיינים עם מנהגים יותר מורכבים שחלקם אינם מושתתים על יצרים ואינסטנקטים.
במשפט

בישראל יש למנהג תוקף משפטי מחייב, ובתי המשפט מסתמכים עליו, זאת מכוח סעיפים 36 עד 45 של המג'לה. המנהג מהווה מקור גם במשפט הבינלאומי הפומבי.