stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלף גלילות
הערות שוליים

↑  אריאל שמידברג,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'חברת נתיבי איילון חנכה את פרויקט גשר גלילות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בפברואר 2007
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956 הערך גלילות עמ' 241
↑  כל מקום, משרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1967, עמוד 92
↑  אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים
↑  אודי עציון,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'הגשר שיעלים את הפקק בין כביש 5 לנתיבי איילון לא יהיה פתוח לכולם, באתר ynet, 29 בנובמבר 2020
↑  שבתשתיות - ביצוע פרויקטים בתחבורה, מחלף גלילות בקטע 3 שבפרויקט "הנתיבים המהירים", באתר www.facebook.com, ‏21 באוגוסט 2022
↑  גיא נרדי,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'‏קינגס קרוס בגלילות: שתי תחנות מרכזיות גדולות ייבנו לכבוד המטרו, באתר גלובס, 2 בפברואר 2020
↑  1922-23. Medical services; diseases of the war עמוד 249
↑  Mandated Landscape: British Imperial Rule in Palestine 1929-1948 נספח 44, עמוד 529
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גשר הירקון | מחלפים בכביש 2 | הבא: מחלף הסירה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - | מחלפים בכביש 5 | הבא: מחלף הכפר הירוק |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף קק"ל | מחלפים בנתיבי איילון | הבא: מחלף שבעת הכוכבים |
ביג מרכזי קניות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  ביג
 מייסדים:  יהודה נפתלי
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־31 שנים)
 מיקום המטה:  הרצליה 
 משרד ראשי:  הרצליה פיתוח
 ענפי תעשייה:  כלכלת מקרקעין 
 מוצרים עיקריים:  מרכזי קניות
 שווי שוק:  13.3 מיליארד ש"ח (2 במרץ 2025)
 הכנסות:  2.34 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  1.81 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  973 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  12.2 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  36.6 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  איתן בר זאב
 מנכ"ל:  חי גאליס
  
 https://www.bigcenters.co.il
 
מרכז "BIG FASHION אשדוד"
ביג מרכזי קניות בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בפיתוח והשקעה בענף מרכזי הקניות, לוגיסטיקה, משרדים, דיור ואנרגיה, כאשר מרבית פעילותה העסקית היא בתחום הנדל"ן המניב. החברה היא בעלת השליטה בחברה הציבורית אפי נכסים בע"מ.
החברה פועלת בארבעה אזורים גאוגרפים עיקריים – ישראל (מטה מרכזי), ארצות הברית, סרביה, צרפת ובנוסף ברומניה, פולין וצ'כיה באמצעות אפי נכסים.
החברה נסחרת משנת 2006 בבורסה לניירות ערך בתל אביב, וניירות הערך שלה נכללים במדד תל אביב 35 ובמדד תל אביב נדל"ן. בעלי השליטה בחברה הם האחים יהודה ורוני נפתלי.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1994 על ידי יהודה נפתלי, עם החזון לפיתוח מרכזי קניות פתוחים בישראל. בשנת 1997 נפתח הפאוור סנטר הראשון "BIG באר-שבע", על שטח של כ-90 דונמים, בשותפות עם חברת שיכון עובדים.
בשנת 1998 החלה את פעילותה כשותפות מוגבלת בשם "ביג מרכזים מסחריים", שהוקמה על ידי האחים יהודה ורוני נפתלי, באמצעות חברות פרטיות בבעלותם "מצוקים נדל"ן" ו"מצוקים חיפה".
בשנת 2003 רכשה החברה את חלקה של חברת "שיכון עובדים" בשני המרכזים תמורת כ-150 מיליון ש"ח.
עד שנת 2004 הוקמו חמישה מרכזי קניות של ביג ביישובים: באר שבע, חיפה, בית שמש, רגבה ואילת.
בשנת 2004 מונה איתן בר זאב, לשעבר מנכ"ל מקדונלד'ס בישראל, למנכ"ל החברה. בשנת 2019 מונה בר זאב ליו"ר החברה במקום יהודה נפתלי. עד לאותה שנה הוקמו ונרכשו 25 מרכזי קניות סגורים ופתוחים בישראל.
בשנת 2019 מונה חי גאליס למנכ"ל החברה. גאליס הגיע לחברה בשנת 2002 בשנת 2004 מונה למנהל המרכזים. בתחילת 2009, עם ההתרחבות והגידול של ביג, הוא מונה לסמנכ"ל ניהול ותפעול. ובשנת 2016 עם עזיבתו של המשנה למנכ"ל, ישראל יעקבי מונה גאליס כמחליפו.
בשנת 2004 הוקמה חברת "ביג מרכזי קניות בע"מ" וכל הפעילות מוזגה לתוכה.
במאי 2006 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב וגייסה 300 מיליון ש"ח במניות ובאיגרות חוב.
בשנת 2008 הקימה החברה, כשותפה מובילה בחברת BIG CEE, מיזם לפיתוח פעילויות בסרביה, נכון ל-2021 היא החברה הגדולה ביותר בתחום מרכזי המסחר בסרביה. BIG CEE מחזיקה בתשעה מרכזי קניות, שני מרכזים לוגיסטיים, בניין משרדים ופרויקט למגורים, וכן שלושה מגרשים בבלגרד, שבץ ויאגודינה לפיתוח עתידי. BIG היא השותפה המובילה בחברת BIG CEE ומחזיקה כ-95% ממנה.
בשנת 2009 נכנסה ביג לשוק האמריקאי ורכשה יחד עם חברת Kimco Realty מרכזים פתוחים מניבים בארצות הברית. בשנים שלאחר מכן גדל פורטפוליו הנכסים האמריקאי עד לכ-30 מרכזי קניות. משנת 2019 החלה החברה לממש חלק מהנכסים ובשנת 2020 התקבלה החלטה אסטרטגית בחברה למימוש כלל הפעילות בארצות הברית כשהתמורות יופנו להשקעות באזורים הגאוגרפיים בהם פועלת החברה לרבות בתחום אנרגיה ירוקה ואנרגיה מתחדשת.
בחודש מאי 2018 הרחיבה את פעילותה לאיתור, רכישה והקמה של מרכזים לוגיסטיים לאחסנה בפריז וסביבתה. בשנת 2021 החזיקה בכעשרה פרויקטים של מרכזים לוגיסטיים בצרפת בשלבים שונים.
בשנת 2019 הושלמה עסקת רכישת 13% ממניות החברה הציבורית אפי נכסים – חברה יזמית בתחום הנדל"ן המניב המתרכזת בתחומי המשרדים, המגורים והמסחר, בשותפות עם קבוצת משקיעים. כשלאחר מהלך הצעת רכש ומיזוג שבוצעה בדצמבר 2020 הגיעה ביג להחזקה של כ-62% מהונה של אפי נכסים והיא מוגדרת כבעלת השליטה.
ביולי 2022 פורסם כי החברה רוכשת פרויקט במונטנגרו תמורת מעל ל-50 מיליון אירו.
באותה שנה רכשה ביג יחד עם חברת "מגה אור" את מתחם האוכל "שרונה מרקט" בתל אביב.
ב-6 ביוני 2023 השביתה חברת ביג את מרכזי הקניות שבבעלותה כחלק מהמחאה נגד הרפורמה המשפטית.
בפברואר 2025 נפתח ביג פאשן גלילות, הקניון הגדול בישראל.
פעילות

החברה יוזמת, מפתחת ומנהלת פרויקטים בתחום המסחר, לוגיסטיקה, משרדים, דיור ואנרגיה ופועלת בארבעה אזורים גאוגרפיים עיקריים – ישראל, ארצות הברית, סרביה וצרפת.
הרעיון עליו מושתתים מרכזי הקניות של ביג הוא רעיון אמריקאי של מרכזי קניות פתוחים, מרכזים אשר בעיקרם חד קומתיים, חנויות גדולות ומרווחות המאפשרות הצגת מלאי גדול, חזיתות החנויות פונות כלפי שטחי חנייה, שהחניה בהם היא בחינם. המרכזים ממוקמים קרוב לצירי תנועה מרכזיים. רשתות ארציות רבות מיוצגות במרכזי קניות של ביג.
בנוסף, במסגרת הרצון לגיוון אפיקי ההשקעה, פועלת החברה לפתח ולהרחיב את פעילותה בתחום האנרגיה הסולארית. החברה מפעילה מערכות פוטו וולטאיות על גגות מרכזי הקניות, פועלת להשקעות בתחום אגירת האנרגיה והשקעות בפרויקטים של אנרגיות מתחדשות באזורי הפעילות של החברה.
פעילות > מרכזי BIG בישראל

| --- | --- |
שם המרכז: שנת הקמה / רכישה
BIG באר שבע: 1997
BIG קריות: 1998
BIG בית שמש: 2001
BIG רגבה: 2001
BIG אילת: 2003
BIG כרמיאל: 2004
BIG טבריה: 2010
BIG עפולה: 2011
BIG פרדס חנה: 2011
BIG קריית שמונה: 2012
BIG ראשון לציון: 2014
BIG קסטינה: 2007
BIG צ'ק פוסט: 2015
BIG מודיעין: 2015
BIG קריית גת: 2009
BIG יוקנעם: 2008
MINI קריית ים: 2019
MINI נווה רבין- אור יהודה: 2019
BIG יהוד: 2021
BIG גדרה: 2025
BIG מגדל העמק: 2025
BIG אור עקיבא: 2025
BIG כרמי גת: 2021
פעילות > מרכזי BIG FASHION

| --- | --- |
שם המרכז: שנת הקמה / רכישה
BIG FASHION נצרת: 2009
BIG FASHION בית שמש: 2013
BIG FASHION DANILOF טבריה: 2013
BIG FASHION OUTLET ירכא: 2015
BIG FASHION אשדוד: 2015
BIG FASHION גלילות: 2025
BIG FASHION נס ציונה: בהקמה
BIG FASHION פתח תקווה: בהקמה
פעילות > נכסים נוספים

| --- | --- |
שם המרכז: שנת הקמה / רכישה
שרונה מרקט: 2019
קניון בת ים: 2018
BIG פולין:
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ביג מרכזי קניות: נתונים כספיים, באתר מאי"ה
↑  אלעזר לוין,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'‏האחים נפתלי קנו משיכון עובדים את חלקם בביג באר-שבע וקרית אתא בכ-32 מיליון דולר, באתר גלובס, 18 במאי 2003
1 2  אלעזר לוין,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'‏שיכון עובדים ומצוקים השכירו 5,150 מ"ר ב"ביג" חיפה ב-21-14 דולר למ"ר, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2000
↑  אמפא והאחים נפתלי ירכשו את מתחם אמקור בבית-שמש ב-4 מיליון דולר, באתר גלובס, 10 בינואר 1999
↑  שלומי גולובינסקי,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'לא ביג דיל: הערכות - החתמים בהנפקת חברת ביג נאלצו להשקיע 60 מיליון שקל, באתר הארץ, 9 ביוני 2006
↑  עומרי כהן,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'‏ביג מרחיבה חשיפה לסרביה: רוכשת את החזקות השותף המקומי בחברה הבת ב-24 מיליון אירו, באתר גלובס, 3 בפברואר 2021
↑  עומרי כהן,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'‏יתרון לגודל: ההשתלטות של ביג על אפי נכסים תרחיב את פעילותה בישראל ובמזרח אירופה, באתר גלובס, 19 בינואר 2021
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'איתי פת-יה,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'בית מלון ודירות יוקרה: ביג רוכשת פרויקט במונטנגרו תמורת 55 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 24 ביולי 2022
↑  שני מוזס,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'‏"'הגינדים' עשו יזמות מדהימה": חברות הנדל"ן המניב ביג ומגה אור רוכשות את שוק האוכל שרונה מרקט ב-160 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2019
↑  כתבי ynet,'"`UNIQ--nowiki-00000016-QINU`"'ביג הודיעה על סגירת הקניונים ב"יום השיבוש", שרים הגיבו: "זו דיקטטורה, נחרים", באתר ynet, 9 ביולי 2023
↑  היאלי יעקבי-הנדלסמן,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'ביג פאשן גלילות: כל החנויות שמחכות לכם במרכז המדובר, באתר ישראל היום, 27 בפברואר 2025
↑  ליזה ללוצאשווילי,'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'בשעה טובה: מתחם ביג גדרה נפתח, באתר חדשות אפס שמונה 08, ‏20 בפברואר 2025
↑  תתחדשו: נחנך מרכז BIG משותף למגדל העמק ועמק יזרעאל, באתר עמק ניוז, ‏21 בפברואר 2025
↑  גולן חזני,'"`UNIQ--nowiki-0000001D-QINU`"'השותף של ביג בקניון אור עקיבא מכר החזקות, באתר כלכליסט, 29 בינואר 2025
הכיתוב "עם ישראל חי" במרכז BIG יהוד, במהלך מלחמת חרבות ברזל
סניף MINI נווה רבין (בתוך אור יהודה)
קריאות להשבת החטופים במרכז ביג יהוד
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר

| --- | --- |

זואי סלדנה, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2024
 מיקום הטקס:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה האמריקאית לקולנוע
 תקופת הפרס:  1936–הווה (כ־89 שנים) 
 www.oscars.org
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (באנגלית: Academy Award for Best Supporting Actress) הוא פרס אוסקר הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע בגין הופעה של שחקנית בתפקיד משני, והוא מייצג את ההכרה שהשחקנית הופיעה בצורה יוצאת מן הכלל. המועמדות והזוכה בקטגוריה זו נבחרות על ידי חברי האקדמיה, וההודעה על הזכייה מתבצעת בטקס פרסי האוסקר.
רקע

במשך 95 השנים שחלפו, בהתחשב במצבי שוויון וזכייה נשנית, העניקה האקדמיה האמריקאית לקולנוע 87 פרסי אוסקר ל-85 שחקניות שונות. הזוכות בפרס אוסקר מקבלות פסלון זהב המכונה "אוסקר". קודם טקס האוסקר ה-16 (1943), קיבלו הזוכות שלט. הזוכה הראשונה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, היא גייל סונדרגארד שכובדה בטקס האוסקר ה-9 (1936) בשל הופעתה ב"Anthony Adverse".
עד טקס האוסקר ה-8 (1936), מועמדות עבור פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, כללה את כל סוגי השחקנים, אם על הופעה בתפקיד ראשי, ואם על הופעה בתפקיד משני. בטקס האוסקר ה-9 (1937), עקב תלונות על ההעדפה של שחקניות ראשיות משום שהן נמצאות רוב הזמן על המסך, נפתחה קטגוריה נפרדת לשחקניות בתפקיד משנה; פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
שיאים

| שיא | השחקנית הטובה ביותר | השחקנית הטובה ביותר | שחקנית המשנה הטובה ביותר | שחקנית המשנה הטובה ביותר | סך הכל (השיא הגדול ביותר) | סך הכל (השיא הגדול ביותר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שחקנית עם הכי הרבה פרסים | קתרין הפבורן | 4 פרסים | שלי וינטרס   דיאן ויסט | 2 פרסים | קתרין הפבורן | 4 פרסים |
| שחקנית עם הכי  הרבה מועמדויות | מריל סטריפ | 17 מועמדויות | תלמה ריטר | 6 מועמדויות | מריל סטריפ | 21 מועמדויות |
| שחקנית עם הכי  הרבה מועמדויות  שאף פעם לא זכתה | תלמה ריטר | 6 מועמדויות | דברה קר | 6 מועמדויות | גלן קלוז | 7 מועמדויות |
| הזוכה המבוגרת ביותר | ג'סיקה טנדי | בת 80 | פגי אשקרופט | בת 77 | ג'סיקה טנדי | בת 80 |
| המועמדת המבוגרת ביותר | עמנואל ריבה | בת 85 | גלוריה סטיוארט | בת 87 | גלוריה סטיוארט | בת 87 |
| הזוכה הצעירה ביותר | מרלי מטלין | בת 21 | טייטום אוניל | בת 10 | טייטום אוניל | בת 10 |
| המועמדת הצעירה ביותר | קְווָבֶנְזֵ'נֵיי ווֹלִיס | בת 9 | טייטום אוניל | בת 10 | קְווָבֶנְזֵ'נֵיי ווֹלִיס | בת 9 |
שתי שחקניות זכו בפרס פעמיים, והן: שלי וינטרס (1959, 1965) ודיאן ויסט (1986, 1994).
השחקנית המבוגרת ביותר שזכתה בפרס היא פגי אשקרופט שזכתה בגיל 77 על תפקידה בסרט המעבר להודו (1984), והשחקנית הצעירה ביותר שזכתה בפרס היא טייטום אוניל שזכתה בפרס בגיל 10 על תפקידה בסרט ירח של נייר (1973).
המועמדת המבוגרת ביותר היא גלוריה סטיוארט שהייתה מעומדת בגיל 87 על תפקידה בסרט טיטיניק (1997), ארבע שחקניות היו מועמדות לפרס כשהן בגיל 10, טייטום אוניל, מרי בדהם, קווין קאמינגס ואביגייל ברסלין, אך טייטום אוניל היא הצעירה מכולן בנוסף להיותה הזוכה הצעירה ביותר.
שיאנית המועמדויות בקטגוריית שחקנית המשנה היא תלמה ריטר עם שש מועמדויות ואחריה איימי אדמס עם חמש מועמדויות. לתלמה ריטר גם שיא המועמדויות ללא זכייה בקטגוריה וגם שיא המועמדויות ברצף, ארבע שנים ברציפות (1950–1953), אחריה, גלן קלוז שהייתה מועמדת לפרס שלוש שנים ברציפות (1982–1984) וארבע פעמים בסך הכל.
חמש שחקניות זכו גם בפרס שחקנית המשנה הטובה וגם בפרס השחקנית הטובה, והן: הלן הייז, אינגריד ברגמן, מגי סמית', מריל סטריפ וג'סיקה לאנג.
שלוש שחקניות היו מועמדות לפרס עבור משחק אילם: פטי דיוק, סמנתה מורטון ורינקו קיקוצ'י. דיוק היחידה שזכתה על תפקידה. מורטון וקיקוצ'י שחקו את תפקידם בלי לומר מילה, ודיוק רק השמיעה קולות נהמה וצרחות.
קייט בלאנשט היא השחקנית היחידה שזכתה באוסקר, על גילום דמותה של שחקנית זוכת אוסקר - קתרין הפבורן, בסרט "הטייס".
המועמדות המוקדמת ביותר של אישה שעדיין חיה, היא של אן בליית' (1945), ואחריה לי גרנט (1951) שלימים תזכה בפרס ב-1975.
הזכייה המוקדמת ביותר של אשה שעדיין חיה, היא של אווה מארי סיינט (1954), ואחריה שירלי ג'ונס (1960).
הסרט עם הכי הרבה מועמדויות בקטגוריית שחקנית משנה הוא טום ג'ונס שזכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר (1963) והביא מועמדות לשלוש שחקניות: דיאן סילנטו, אדית אוונס וג'ויס רדמן. ישנם 35 סרטים נוספים שבהם שתי שחקניות היו מועמדות לפרס שחקנית המשנה.
גילום דמותה של ריטה במחזמר סיפור הפרברים הביא לשתי שחקניות זכייה בפרס, לריטה מורנו בסרט מ-1961 ולאריאנה דבוז בסרט מ-2021.
גילום דמותה של סופיה בדרמה הצבע ארגמן, הביא לשתי שחקניות מועמדות לפרס, לאופרה ווינפרי בסרט מ-1985 ולדניאל ברוקס בסרט מ-2023.
זוכות ומועמדות

הערה: הזוכה מסומן בצהוב
ראו גם

פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר
מחלף עלה תלתן

מחלף עלה תלתן מלא עם דרכי שירות
מחלף עלה תלתן מלא. צולם ליד נמל התעופה סביה גוצ'ן באיסטנבול, טורקיה (צילום מ-2005)
מחלף עלה תלתן (על פי האקדמיה ללשון העברית: מחלף לולאות; באנגלית: Cloverleaf interchange) הוא מחלף בעל שני מפלסים במפגש שני כבישים מהירים. המחלף מאפשר מעבר בין הכבישים ללא שימוש במנגנוני ויסות מעכבי תנועה כדוגמת רמזורים או מעגלי תנועה.
מאפיינים

הפניות שמאלה במחלף עלה תלתן (בכבישים בהם נוהגים בצד ימין) מתבצעות על ידי חציית גשר או מנהרה מעבר לכביש היעד אליו רוצים לפנות, פנייה ימינה לתוך כביש בצורת לולאה בת 270 מעלות וכניסה לנתיב המתמזג עם כביש היעד. שמו של סוג מחלף זה בא מדמיון השרטוט שלו לצמח התלתן בעל ארבעת העלים.
מחלף עלה תלתן בעל ארבע לולאות הוא מחלף מלא, כיוון שכל הפניות בו מתבצעות באופן חופשי ללא מנגנוני ויסות. קיימים גם סוגי מחלף עלה חלקיים המשולבים עם מחלף מסוג מחלף יהלום. במחלפים אלה קיימות אחת עד שלוש לולאות ושאר הפניות החסרות מתבצעות בהכוונת רמזורים. שילוב אפשרי אחר הוא עם מחלף ערימה שבו פניות חסרות לולאה מבוצעות באמצעות רמפה ארוכה המורכבת בדרך כלל ממספר גשרים.
יתרונות וחסרונות > יתרונות

מחלפי עלה תלתן הם הזולים ביותר לבנייה במפגש שני כבישים מהירים שבו נדרשים כל שמונת כיווני הפנייה ללא אמצעי ויסות מעכבי תנועה. מחיר הבנייה הזול נובע מהעובדה שגם מחלף מלא דורש בניית גשר אחד בלבד. במחלף ערימה, לשם השוואה, ייתכן שימוש ביותר מעשרה גשרים.
יתרונות וחסרונות > חסרונות

מחלפי עלה תלתן סובלים מבעיה מרכזית המכונה 'אריגה'. המקור לבעיה זו נובע מהקרבה בין נתיבי הכניסה והיציאה במחלף, שגורמת לכלי הרכב הנכנסים לכביש לחצות את מסלול כלי הרכב היוצאים ממנו. בתנועה עמוסה גורמת האריגה לעומסי תנועה במחלף ולכן מחלפי עלה תלתן מתאימים למפגש בין שני כבישים שהתנועה העוברת ביניהם היא דלילה. פתרון חלקי אפשרי לבעיה הוא הגדלת הלולאות ובכך הרחקת הכניסות והיציאות, אך בפתרון זה המחלף שבלאו הכי גדול משמעותית ממחלף יהלום הופך לגדול מאוד. חלופה אחרת, אך  יקרה, היא הסבת פניות של עלה תלתן לפניות רמפה-ישירה הלקוחות ממחלף ערימה. במקרה כזה הופך המחלף למחלף מסוג 'עלה תלתן ערימה'. דרך נוספת להתמודדות עם השפעות האריגה היא הוספת נתיב שירות עצמאי לפונים במחלף, כך שהתנועה שאינה פונה במחלף מבודדת ואינה מושפעת מעומסים אפשריים ביציאה ובכניסה.
חיסרון נוסף הוא רדיוס הפנייה בלולאות, המחייב הפחתת מהירות כלי הרכב באופן משמעותי. עקב כך, תאונות התהפכות של כלי רכב בלולאה הן מחזה נפוץ. ככל שרדיוס הלולאות גדול יותר, כך התנועה בהן זורמת מהר ובאופן בטוח יותר.
היסטוריה

המחלפים הראשונים מטיפוס זה נבנו בארצות הברית בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. ייתכן שהמחלף הראשון מביניהם נפתח ב-1929 במדינת ניו ג'רזי. מהנדס אזרחי בשם ארתור הייל מארצות הברית רשם פטנט על התכנון עוד בשנת 1916. באירופה נרשם פטנט בשווייץ בשנת 1928 והחל מ-1936 נבנו מחלפי עלה תלתן בכבישים מהירים בגרמניה.
הערות שוליים

↑  מֶחְלַף לוּלָאוֹת במילון תחבורה יבשתית (תשע"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
אקסודוס (אוניית מעפילים)

| --- | --- |
אוניית המעפילים "יציאת אירופה תש"ז - EXODUS-1947"
אוניית המעפילים "יציאת אירופה תש"ז - EXODUS-1947"
 שם צופן:  "הנשיא"
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 נמל המוצא:  נמל סט - Sète בדרום צרפת
 מספר מעפילים:  4,554 איש
 רב החובל:  אייק אהרונוביץ'
 מפקד האונייה:  יוסף המבורגר (לימים יוסי הראל) שם קוד: "אמנון"
 גדעוני:  עזריאל ענב (עוזי) וגם מקס כהן
 יום היציאה:  11 ביולי 1947
 מקום ההגעה:  נמל חיפה
 נתפסה:  18 ביולי 1947 על ידי משחתות בריטיות והובאה לנמל חיפה. המעפילים הועברו ל-3 אוניות גירוש ב-18 ביולי והוחזרו לאירופה, לצרפת ומשם לגרמניה.
 נתוני האונייה
 סוג האונייה:  אוניית נוסעים בעלת 2 סיפונים עליונים מעץ
 מספנה:  Pusey and Jones Corp, וילמינגטון, דלאוור
 הושקה:  6 בפברואר 1928
 בעלים קודמים:  ממשלת ארצות הברית וחברות פרטיות שם
 שם קודם:  SS President Warfield
 תאריך רכישה:  9 בנובמבר 1946
 תפוסה:  1,814 טון ברוטו
 הדחק:  3,200 טון
 אורך:  98 מ'
 רוחב:  17.2 מ'
 שוקע:  5.6 מ'
 גודל הצוות:  70 איש
 הנעה:  מנוע קיטור
 מהירות:  15 קשר עם יכולת לפתח מהירות של 20 קשר למספר שעות.
 גורלה:  נשרפה בנמל חיפה באוגוסט 1952
 מקום טביעתה:  חוף שמן
"אקסודוס" - מסלול ימי
האונייה אקסודוס בנמל חיפה
מעפיל פצוע מהאונייה אקסודוס מובל על ידי חיילים בריטיים
חיילים בריטים מחפשים נשק על ילדים שיורדים מהאוניה
תעודה מס' 725 שניתנה ב-26 ביולי 1947 להניה דוידוביץ, (לאחר מכן הניה דוד), על ידי מזכירות מחנה הגרוש פפנדורף בצפון גרמניה.
"אקסודוס"
התנאים בהם שהו המעפילים בבטן אוניית הגירוש
יציאת אירופה תש"ז לאחר שנתפסה בידי חיל הים המלכותי
חיילים בריטים מורידים מהספינה מעפילים לפני גירושם
המנון האקסודוס ביידיש כפי שפורסם במחנה פפנדורף בשנת 1947
אתר הנצחה לאקסודוס בנמל חיפה
"24 ביולי 2017 - ד"ר צבי חטקביץ יוזם הפגישה בבית הנשיא עם מעפילי האקסודוס ובני משפחותיהם"
"אות המעפיל" למעפילים שהעפילו בים, ביבשה ובאוויר
תעודת המעפיל והאות
אקסודוס או יציאת אירופה תש"ז הייתה אוניית מעפילים, שיצאה מנמל סט שלחופי דרום צרפת ב-11 ביולי 1947, כשעל סיפונה 4,554 נוסעים ניצולי השואה, במטרה להגיע לארץ ישראל. בין הנוסעים היו 1,284 נשים, 1,568 גברים, 1,017 נערים ו-685 ילדים. הנוסעים לא הורשו להיכנס לתחומי הארץ, וגורשו בכוח לצרפת, ומשם למחנות העקורים בגרמניה, לאחר מאבק מר.
שם הספינה

אקסודוס, במקור, היא מילה יוונית שמשמעותה "יציאה". בתרגום התנ"ך ליוונית נעשה שימוש במונח אקסודוס לאירוע שנקרא בעברית יציאת מצרים, ומכאן גם התקבע אקסודוס כשמו היווני (שאומץ בלשונות רבות אחרות) של ספר שמות. בחירת שם האונייה כוונה ליצור הקבלה היסטורית בין יציאת היהודים מתלאות אירופה שלאחר השואה, לבין האירוע המכונן בעברו ההיסטורי של עם ישראל. מכאן נקבע השם "יציאת אירופה תש"ז" בעברית ו"EXODUS 1947" בשפות אירופיות.
הנחיית מפקדי ההגנה למפקדי האונייה הייתה להרכיב את שם האונייה משני השמות יחד, העברי והלועזי, אך כתוצאה מהפרעות בתקשורת נקלט רק השם הלועזי והשם העברי נקלט משובש כ"יציאת תש"ז". רק מאוחר יותר התבאר שמה המלא של האונייה, יציאת אירופה תש"ז EXODUS 1947.
משה סנה, מראשי "ההגנה", היה האיש שהציע את השם "אקסודוס". מאוחר יותר אמר משה שרת שזה היה "שם גאוני". התרגום העברי, "יציאת אירופה תש"ז", מעולם לא נרשם על האונייה עצמה וגם לא הופיע על השלטים שהחזיקו המעפילים. רק מאוחר יותר "שופצו" תצלומי הספינה והוסף עליהם השם העברי, כאילו היה רשום על דפנות הספינה.
קורות הספינה > פרזידנט וורפילד

האונייה נבנתה ב-1928 על ידי חברת פוסיי וג'ונס, בוילמינגטון, דלאוור, עבור חברת הספנות בולטימור סטים פאקט קומפני (Baltimore Steam Packet Company). שמה המקורי של האונייה היה פרזידנט וורפילד (President Warfield) על שם נשיאה הראשון של החברה, סלומון דייוויס וורפילד. האונייה נבנתה במקור כספינת נהר והייתה בעלת גחון שטוח, דבר שאיפשר בהמשך את הפעלתה כנחתת המסוגלת להגיע עד החוף. אורכה היה 98 מטרים, רוחבה כ-17 מטרים, והייתה לה תפוסה של 1,814 טון. האונייה השיטה נוסעים ומטען במפרץ צ'ספיק, בין בולטימור, מרילנד לנורפוק, וירג'יניה.
האונייה שימשה בתפקיד זה מ-1928 עד 12 ביולי 1942. בתאריך זה נרכשה האונייה על ידי מינהל ספנות מלחמה, סוכנות של ממשל ארצות הברית, שהסב אותה לאוניית תובלה עבור המשרד לתובלת מלחמה של בריטניה, במסגרת הסכמי החכר השאל. האונייה אוישה על ידי צוות בריטי ויצאה מסנט ג'ונס, ניופאונדלנד, ב-21 בספטמבר 1942, בשיירה עם אוניות תובלה נוספות שנרכשו בארצות הברית, בדרך לממלכה המאוחדת. ב-25 בספטמבר הותקפה השיירה על ידי צוללת גרמנית כ-1,500 קילומטרים ממערב לאירלנד. "פרזידנט וורפילד" הצליחה לחמוק מטורפדו אחד, אך השיירה התפזרה. האונייה הצליחה להגיע לבלפסט, בצפון אירלנד בשלום. בבריטניה שימשה האונייה כאוניית קסרקטין ואימונים בחופה הצפוני של דבון.
האונייה הוחזרה לארצות הברית וצורפה לצי ארצות הברית ב-21 במאי 1944, וגם בשורותיו נקראה "פרזידנט וורפילד". לאחר הפלישה לנורמנדי שימשה האונייה כאוניית תובלת לוחמים מול חוף אומהה. לאחר שירות באנגליה ועל נהר הסיין בצרפת, שבה האונייה לנורפוק, וירג'יניה ב-25 ביולי 1945 ונמחקה מרשימות אוניות הצי הפעילות ב-13 בספטמבר. ב-11 באוקטובר נמחקה האונייה מרשימות הצי, והושבה למינהל ספנות מלחמה ב-14 בנובמבר. האונייה הועברה לגריטה בחברת פוטומק שיפרקינג (Potomac Shipwrecking), על גדת נהר הפוטומק, של האחים לוין.
קורות הספינה > הרכישה והכנתה להפלגה

כאשר הייתה האונייה כבר ברשות חברת הגריטה רכשה אותה חברה בשם "תאגיד התעשייה הסיני-אמריקני" (The Chinese American Industrial Corporation), תמורת 50,000 דולר. הייתה זו למעשה חברת קש של המוסד לעלייה ב', בניהולו של ראש שלוחת המוסד לעלייה ב' בארצות הברית זאב שינד (כינוי "דני").
הרעיון שעמד בבסיס הרכישה של ספינה זו דווקא היה להגיע לחופי הארץ מכיוון מצרים ולנחות עם הספינה על החוף ממש מבלי להזדקק לסירות או להורדה מסובכת של אלפי בני אדם.
מארגני ההפלגה ידעו שהבריטים ינסו לעצור את האונייה בדרכה לארץ ולגרש את נוסעיה למחנות המעצר בקפריסין. ה"פרזידנט וורפילד" התאימה להתמודדות הצפויה: האונייה הייתה מהירה ובעלת מבנה חזק, שיקשה על המשחתות הבריטיות לנגח. בנוסף, סיפון האונייה היה גבוה מזה של המשחתות הבריטיות, עובדה שהייתה אמורה להקשות על ניסיון השתלטות בריטי. מאידך, מצבה המוזנח של האונייה נתפס גם הוא כיתרון, בתקווה שהבריטים יחששו לפגוע באונייה ולגרום לטביעתה, דבר שיגרור גינוי בין לאומי.
האונייה נועדה מלכתחילה למלא תפקיד במאבק המדיני של התנועה הציונית. עיתוני ארצות הברית הוזמנו לסקר את סיפורה, בין היתר באירועים חגיגיים שקדמו ליציאתה. גם סיפור רכישתה, הכנתה להפלגה מארצות הברית לאירופה והשבעת צוותה לא נשמרו בסוד.
באמצע אפריל 1947 הגיעה האונייה למרסיי. במשך קרוב לשלושת החודשים הבאים היא עוברת הסבה לשימושה כספינת מעפילים בנמלי לה ספציה, איטליה, ופורט דה בוק, צרפת, בניצוחו של אברהם זכאי. במקביל, המוסד לעלייה ב' הוציא כ־5,000 יהודים ממחנות העקורים בגרמניה, העביר אותם לצרפת בסיוע פקידי ממשל צרפתים, ויעד את האונייה לקחת אותם לארץ. הכומר המומר וחסיד אומות העולם אלכסנדר גלסברג עזר למוסד לעלייה ב' בהסדרת תעודות המעבר דרך צרפת עבור הפליטים. הבריטים ניסו למנוע את הפלגת האונייה באמצעים דיפלומטיים. כאשר הגיעה לנמל סט בצרפת שם הועלו נוסעיה, כבר ידעו עליה הבריטים מידע רב, כולל שמותיהם של אנשי הצוות – מתנדבים יהודים ילידי ארצות הברית.
האונייה היא אחת מתוך 10 אוניות המעפילים המכונות "האוניות האמריקאיות" של מפעל ההעפלה – אוניות שנרכשו בארצות הברית/קנדה ואשר גודלן יחסית לספינות שנרכשו באירופה אפשר שינוי משמעותי בהיקף ההעפלה אחרי מלה"ע (מורי גרינפילד – מתנדב באחת מהן – כתב עליהן ספר בשם "הצי הסודי של היהודים").