stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת עוצבת סער (לטרון)

ערך זה עוסק באנדרטה לחטיבה 7 בלטרון. אם התכוונתם לאנדרטת חטיבה 7 ברמת הגולן, ראו .
| --- | --- |

אנדרטת עוצבת סער
 מידע כללי
 על שם:  חללי חטיבה 7 במערכות ישראל השונות
 מיקום:  ליד מנזר לטרון
 נגישות:  פתוח לקהל הרחב
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1973
 תאריך פתיחה רשמי:  1973 
 קואורדינטות:  31°49′53″N 34°58′58″E﻿ / ﻿31.831445980320048°N 34.98289167859184°E﻿ / 31.831445980320048; 34.98289167859184
  (למפת השפלה מוגדלת) אנדרטת עוצבת סער(למפת השפלה רגילה) אנדרטת עוצבת סער(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת עוצבת סער(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת עוצבת סער
 
אנדרטת חטיבה 7 (עוצבת סער) הוא אתר הנצחה לזכר חללי חטיבה 7 (סער) שנפלו במערכות ישראל השונות. האתר ממוקם מזרחית למנזר לטרון לצד הריסות מבצר לטרון באזור הקרבות הראשונים של החטיבה, קרבות כיבוש משטרת לטרון (מבצע בן נון א' ובן נון ב'). מלבד האנדרטה הזאת בלטרון, נמצא אתר הנצחה לחללי החטיבה במרכז רמת הגולן.
מבנה

האנדרטה מורכבת מרחבת בטון קטנה המוצבת מול במה מבטון ואבנים. על לוח בטון בקדמת האנדרטה נמצאים שני שלטים, האחד מתאר את קרבות החטיבה והשני מציג את סמל החטיבה. מאחורי לוח הבטון, על גבי במת האבנים מוצב עמוד בגובה 3 מטרים אשר בראשו מוצב סלע גרניט גדול שהובא מג'בל מוסא שבסיני. משמאל לעמוד, כמו גם בקדמת האנדרטה מוצבים עמודי תרנים המשמשים לאירועים והנפת דגל ישראל.
האנדרטה ממוקמת על גבעה הצופה על עמק איילון, לצד הריסות מבצר לטרון ועמדה ירדנית שננטשה לאחר מלחמת ששת הימים. הגישה לאנדרטה היא בדרך עפר המקיפה את מנזר לטרון מכיוון צפון.
בשנת 2017 פורקה האנדרטה והועברה לאתר יד לשריון.
שלט עם סיפור קרבות החטיבה וסמל החטיבה בקדמת האנדרטה.
האנדרטה לאחר פירוקה
ראו גם

חטיבה 7
אנדרטת עוצבת סער ברמת הגולן
הערות שוליים

↑  הושלמו ההכנות לכנס חטיבה 7, מעריב, 28 באוגוסט 1973
אנטולי פיליפצ'נקו

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1928 מחוז וורונז', רוסיה הסובייטית, ברית המועצות
 פטירה:  7 באוגוסט 2022 (בגיל 94) עיר הכוכבים, רוסיה 
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 עיסוקים נוספים:  טייס
 תקופת השירות:  1963–1979 (כ־16 שנים)
 דרגה:  גנרל-מיור
 זמן שהייה בחלל:  10 ימים, 21 שעות, 03 דקות
 משימות
 סויוז 7, סויוז 16
 עיטורים
  (פעמיים)   (פעמיים) 
 
אנטולי וסילייביץ' פיליפצ'נקו (ברוסית: Анатолий Васильевич Филипченко;‏ 26 בפברואר 1928 – 7 באוגוסט 2022) היה קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשתי משימות במסגרת תוכנית סויוז.
ביוגרפיה

אנטולי פיליפצ'נקו נולד בכפר במחוז וורונז' למשפחת איש צבא קבע. בשנת 1942, לאחר סיום בית הספר הוא התקבל ללימודי טייס בבית הספר לטייסי קרב. לאחר סיום הלימודים החל בשרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1963 הוא התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה לחלל. הוא היה חבר צוות משנה של מספר משימות חלל.
בשנת 1969 אנטולי פיליפצ'נקו שוגר לחלל בפעם הראשונה בחללית סויוז 7 כמפקד צוות. המטרה הייתה להתחבר לחללית אחרת, אך היא לא בוצעה בעקבות תקלות טכניות.
בשנת 1974 אנטולי פיליפצ'נקו שוגר לחלל בפעם השנייה בחללית סויוז 16 כמפקד צוות. מטרת הטיסה היה לבחון התאמות שבוצעו בחללית לקראת טיסה אפולו-סויוז בהמשך.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה חבר צוות משנה של מספר משימות חלל, אך לא השתתף בטיסה.
החל משנת 1978 פיליפצ'נקו כיהן בתפקידי ניהול במרכז להכנת הקוסמונאוטים.
בשנת 1981 הוענק לו פרס ברית המועצות. עד לשנת 1988 פיליצ'נקו עבד במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר שנת 1988 הוא היה נציג של מפעל אוקראיני במוסקבה. בשנת 1992 יצא פיליפצ'נקו לגמלאות.
פיליפצ'נקו נפטר ב-7 באוגוסט 2022 וקבור בבית העלמין הצבאי הפדרלי להנצחה.
אנטילופה טיבטית

| אנטילופה טיבטית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פאנטולופים
סוג:: Pantholops
מין:: אנטילופה טיבטית
שם מדעי
 Pantholops hodgsonii ‏אבל, 1826
תחום תפוצה


אנטילופה טיבטית (שם מדעי: Pantholops hodgsonii; מוכרת יותר בכינוי צ'ירו), היא סוג של אנטילופה נדירה האנדמית לרמה הטיבטית שבמרכז אסיה, ומהווה מין יחיד בסוגה ובתת-משפחת "פאנטולופים". הפרסתן הקרוב ביותר לאנטילופה הטיבטית הוא הסאיגה, שבעבר היה מצוי גם בטיבט ולו אקולוגיה דומה למדי.
השם המדעי של האנטילופה הטיבטית נגזר מיוונית כדלהלן: "Pas" = צמר, "antholops" = אנטילופה, ומתייחס לייחודיות שלה בכך שהיא אנטילופה בעלת צמר; "hodgsonii" הוא על שם הביולוג בריאן הודג'סון ששהה בנפאל בין השנים 1833–1843 וחקר את האקולוגיה שלה. השם הרשמי "צ'ירו" הוא שם טיבטי מקומי עבור אנטילופה זאת, בעוד שהשם "אנטילופה טיבטית" מתייחס לתחום תפוצתה וכיום יש נטייה יותר לכנותה בשם זה.
יחד עם הנילגאי, אנטילופה הודית, קובוס הנילוס, וקודו ניאלה, האנטילופה הטיבטית מפגינה דו-צורתיות זוויגית בולטת ביותר, כאשר הזכרים שונים לגמרי מהנקבות במידות גוף, צבע פרווה, סימונים, קרניים, ועוד.
סיווגה של האנטילופה הטיבטית שהתגלתה לראשונה ב-1826 שנוי עד היום במחלוקת, כיוון שמצד אחד יש לה פרווה צמרירית עבה כשל עיזי בר דוגמת הסרו והגוראל, ומצד שני האקולוגיה שלה ומבנה גופה מזכירים יותר אנטילופות מתת-משפחת הצבאיים כדוגמת הסאיגה והצבי היעלי; מלבד זאת יש לה מאפיינים ייחודים אחרים.
כיום ישנן שלוש אפשרויות לסיווגה:
בשבט נפרד הקרוי "Pantholopini" בתת-משפחת היעלים.
בשבט סאיגות בתת-משפחת הצבאיים יחד עם הסאיגה.
תת-משפחה עצמאית במשפחת הפריים הקרויה "פאנטולופים" (Pantholopinae).
אנטומיה > קרניים

את זכר האנטילופה הטיבטית ניתן לזהות בקלות משאר האנטילופות, בשל המבנה המיוחד של קרניו הארוכות שאינו מצוי אצל אף פרסתן נוסף, ומשלב מאפיינים של מספר קרני פריים. הקרניים ישרות כמעט לגמרי וצומחות במאונך - מה שגורם לו להראות במבט מרחוק כמין של ראם. מאידך אף על פי שהן צומחות ישר, הן נוטות להתעגל בעדינות בסופם, מה שנראה כקרני קובוס דקות. פעמים רבות הקרניים צומחות מעט לכיוון הצדדים, ומלפנים הם נראות בצורת "V" (אילנד), ולעיתים דומות יותר ל-"S" עדין (צבי תומסון). כאשר הקרניים מתחילות לצמוח אצל זכר צעיר, הן זהות לזכרים צעירים של דלגן וצבי יעלי פרז'וואלסקי, לאחר מכן הופכות לישרות לגמרי, ולבסוף, מתעגלות מעט.
קרני האנטילופה הטיבטית דקות אמנם כקרני הצבאים אך יש להם רק חצאי טבעות גדולות ובולטות בצד הקדמי של הקרן וביניהם רווח - כקרני היעל; לעומת זאת בעוד שליעלים מתווספים טבעות עם הגיל, לצ'ירו יש שלב מסוים בו הקרן מפסיקה לצמוח; כמו כן הטבעות נמצאות רק על שני שלישים מאורך הקרן והשליש הנוסף נשאר חלק - דבר שמצוי אצל הצבאים. הקרניים מסתיימות בדרך כלל בשפיץ ישר, אך לפעמים בסוף הקרן יש מעין וו מעוקל כלפי פנים כצבתות סרטן. הקרן עבה יחסית בבסיס, והופכת לדקה בהדרגה ככל שהיא עולה למעלה. בבסיס גם כל קרן סמוכה לחברתה אך בקצוות המרחק ביניהם יכול להיות 19–46 ס"מ - תלוי בצורת הקרן. ישנם מקרים רבים בהם יש חוסר התאמה בין הקרניים, כך שאחת עלולה להיות ארוכה מחברתה או בעלת מבנה שונה. צבע הקרניים משתנה בין חום חלודה\כהה, לאפור כהה או שחור כחלחל, וכחלק גדול מהאנטילופות החוד יהיה כהה יותר. הזכרים הם היחידים שמצמיחים קרניים, וזהו אחד מההבדלים הבולטים בינם לבין הנקבות.
אנטומיה > כסות ומראה חיצוני

הפרווה הצמרירית של האנטילופה הטיבטית עבה וצפופה מאוד, ונחשבת למחממת ביותר בקרב בעלי החיים. היא רכה למדי, ועשויה משתי שכבות: הפנימית מורכבת משערות קצרות, והחיצונית משערות ארוכות. פרווה זאת מספקת לה בידוד מעולה מהאקלים הקפוא של הרמה הטיבטית, והיא הגורם העיקרי לציד הנרחב שהפחית את מספריה בצורה חמורה. צבע הפרווה משתנה בין הזכרים והנקבות כדלהלן:
לזכרים צבע הפרווה בקיץ חום אדמדם\חולי בהיר ברוב הגוף, וכהה עד ערמוני בצוואר וצידי המותניים; הלחיים, הצוואר, הגחון, הרגליים והעכוז בצבע לבן בוהק. בסוף הקיץ לקראת עונת הרבייה הצבע הכללי הופך לבהיר ביותר ומתחלק בין לבן בוהק\קרמי בפלג הגוף הקדמי, הצוואר, הלוע, האוזניים, הגחון והצד הפנימי של הזנב, לחום צהבהב\ורדרד בהיר או כהה בפלג הגוף האחורי, צדדי הבטן, השוקיים והצד החיצוני של הזנב. באמצע החורף הפרווה הופכת לכהה יותר, וצבעה הוא חום אדמדם, כתמתם או צהבהב בפלג האחורי, ואפרפר בפלג הקדמי; לעיתים קרובות הצבע אחיד בכל הגוף בחורף. באזור הלוע, האוזניים והגחון, הצבע נשאר לבן בוהק כבקיץ.
לנקבות צבע הפרווה די זהה לאורך השנה, כאשר בקיץ היא אדמדמה או כתמתמה בהירה ברוב חלקי הגוף, ולבנה באזור הפנים, הגחון, הרגליים והצד הפנימי של הזנב. בחורף הצבע הופך לחום אדמדם כהה-ערמוני, ומתכהה לפעמים גם בחלקים הלבנים.
בכל העונות לזכרי האנטילופה הטיבטית יש על הפנים כתם שחור גדול המשתרע מהקרניים עד לאף, ומסתיים בלחיים והאוזניים הלבנות. העיניים מוקפות בעיגולים לבנים שבולטים מאוד בגלל הכתם השחור, ונראה כאילו יש לזכר מסכה על הפנים. כמו כן בכל העונות יש לזכר רצועות שחורות ארוכות לאורך הרגליים הלבנות, ובגפיים הקדמיות הן מתפשטות מעט לכיוון החזה בצורת "ן", ולעיתים גם לצדדי הבטן בצורת "Y". לנקבות אין כלל סימונים.
אנטומיה > מבנה ומידות גוף

לאנטילופה הטיבטית גוף ארוך, צוואר קצר ורחב, וראש קטן יחסית; לזכרים ראש וחרטום מוארך יותר הדומה לאנטילוקפרה, בעוד שהנקבות זהות כמעט לחלוטין לנקבות של מיני הצבי היעלי. האוזניים קטנות ועגולות, העיניים והאף גדולים ושחורים. בצידי הנחיריים יש לזכרים שקים קטנים שמתנפחים לגודל של ביצה, ומשמשים כנראה לאות אזהרה כפי שקורה אצל צבי ספיקי. הזנב קצר ועגלגל כזנב אייל, והרגליים דקות וארוכות. הפרסות ארוכות ואפורות. הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות.
תפוצה ובית גידול

האנטילופה הטיבטית אנדמית למרכז אסיה; תפוצתה משתרעת לאורך הרמה הטיבטית שבמערב סין העממית, והיא מצויה בעיקר במחוז האוטונומי הטיבטי, מרכז ומערב צ'ינגהאי, מערב סיצ'ואן, ודרום שינג'יאנג. כמו כן יש מספרים קטנים בלדאק שבהודו, ובעבר היא הייתה מצויה גם בצפון מערב נפאל. תפוצתה הגאוגרפית מסתיימת בהרי ההימלאיה בדרום ובמערב, במדבר החול טקלה מקאן בצפון, ובהרי קונלון והנהר הצהוב בצפון מזרח.
בית גידולן של האנטילופות הטיבטיות, הוא בעיקר מישורים פתוחים, וערבות אלפיניות קרות בגבהים של 5,500-3,700 מעל פני הים, והן מעדיפות בעיקר אזורים שטוחים עם צמחייה דלילה. למרות זאת אין זה נדיר לראותן גם בגבעות, ומורדות ההרים. הן מצויות בקרבת ימות רבות ברמה הטיבטית כדוגמת "נאם צ'ו", "סילינג צ'ו", "בם צ'ו", "טנגרה יומצ'ו", "הון סי-הו", "מרגי-צ'קה", "פהנג צ'ו", ועל גדות נהר ברהמפוטרה. הטמפרטורות בתחומי מחייתן נעות בין 10 מעלות חום ל-10 מעלות מינוס ברוב השנה, ולעיתים עלולות להגיע אף ל-40 מעלות מתחת לאפס. כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 5 מ"מ בלבד עד 250 מ"מ בשנה.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

האנטילופות הטיבטיות פעילות בעיקר בשעות הבוקר והערב, ונחות ברוב שעות הצהריים. הן זהירות ועירניות מאוד ולכן קשה להתבונן בהן מקרוב. בשעות המנוחה, הן חופרות עם פרסותיהן שקע רדוד בקרקע דמוי קערה בעומק של 30 ס"מ ונשכבות בו; ככל הנראה, מטרת השקע היא לספק הגנה מפני רוחות סוערות ולהסתיר את האנטילופה מפני טורפים.
הטורפים העיקריים של האנטילופה הטיבטית הם זאבים מונגולים ונמרי שלג, ולעיתים רחוקות גם דובי ההימלאיה במקרה ותהיה להם הזדמנות. הגדיים עלולים להיטרף גם על ידי שועלים ושונרים. האנטילופות הטיבטיות מגינות על עצמן מטריפה בזכות מהירות ריצתם - 70 ק"מ לשעה, ואפילו נקבות בהריון מסוגלות לרוץ במהירות כזאת.
האנטילופות הטיבטיות הן חיות חברותיות, ופעילות בקבוצות קטנות של 10–20 פרטים המתחלקים לפי מגדר: נקבות לחוד, וזכרים צעירים לחוד; זכרים מבוגרים עלולים לחיות רוב הזמן בגפם. במהלך הנדידה העונתית בין הקיץ לחורף, האנטילופות הטיבטיות מתקבצות לעדרים גדולים של מאות פרטים. מלבד זאת, בתחילת הקיץ הנקבות נודדות למרחק של 3,000 ק"מ צפונה לאזורי המלטה בטוחים מפני טורפים, ולקראת עונת הרבייה מצטרפות שוב לזכרים עד סוף החורף.
תזונתה של האנטילופה הטיבטית כוללת עשבים, עשבי תיבול, שיחים, וצמחים טרשיים נוספים. בחורף כדי להגיע לצמחייה היא נוהגת לחפור עם פרסותיה בשלג. האנטילופות הטיבטיות רועות לפעמים לצד צבי יעלי טיבטי, כבש כחול, צבי פרסי, ופרסתנים טיבטים נוספים.
אקולוגיה > רבייה

עונת הרבייה נמשכת מנובמבר עד דצמבר; במהלכה הזכרים יוצרים הרמונות של עד 12 נקבות, ועל פי רוב נפוצים יותר הרמונות קטנים של 3 נקבות לזכר. בתקופה זאת הזכר אגרסיבי ביותר וממעט מאוד לאכול, והוא נמצא כל הזמן בתנועה כדי להגן על הנקבות שלו בקנאות מזכרים אחרים; בשל כך הקרבות בזמנים אלה פורצים בתדירות גבוהה. כאשר זכר קטן יותר פולש לשטחו של זכר עם הרמון, בדרך כלל תספיק הצגת דומיננטיות או רדיפה אחריו עם ראש למטה כדי למנוע התכתשות ישירה עם קרניהם. עם זאת, במקרה ויחסי הכוחות שווים מתחיל קרב קשה וסוער ביותר, והוא בין הקרבות האכזריים ביותר בקרב הפריים לצד הקרבות של אנטילופה הודית, ראם סהרה וסאיגה. הטקס מתחיל כאשר הם הולכים סביב יריבם, ולאחר מכן רצים זה מול זה במהירות ואז מתחילה הלחימה: התנגשות בעוצמה עם הקרניים, ניסיון להטיח את ראש היריב בקרקע, נעילת הקרניים, דקירה עם הקרניים בכל חלקי הגוף, ועוד. לעיתים אחד מהיריבים או אף שניהם עלולים למות כתוצאה מהפציעות החמורות שנגרמות על ידי הקרניים החדות.
אקולוגיה > מחזור חיים

ההריון נמשך כשישה חודשים, לאחריהם הנקבות ממליטות גדי אחד ולעיתים רחוקות שניים בין חודשי יוני ויולי. הגדיים נולדים עם פרווה מדובללת בצבעי חום אדמה\אפרפר\חולי ושזורה בשערות אדמדמות ולבנות; הסימון היחידי שלהם הוא משקפיים לבנות גדולות סביב העיניים. הפרווה מספקת להם הסוואה מצוינת על פני הקרקע הטיבטית הטרשית. כשהם גדלים מעט פרוותם משתנה לחום אדמדם אחיד בכל הגוף, והם דומים מאוד לגדיי היעלים. הם מסוגלים לעמוד על רגליהם בתוך 15 דקות לאחר הלידה. התמותה בקרב גדיי האנטילופה הטיבטית גבוהה למדי בשל מזג האוויר הקשה, ומחצית מהגדיים נספים בחודשים הראשונים לחייהם. הגדיים מגיעים לבגרות לאחר 2–3 שנים, ולגודלם המלא לאחר 15 חודשים. הנקבות עשויות להישאר עם אימהותיהן עד שהן ימליטו בעצמם. הזכרים עוזבים את אימם בסביבות 12 חודשים, ועד תקופה זאת הקרניים שלהם כבר מתחילות לצמוח. הם מצטרפים לעדרי זכרים צעירים, ומעמדם נקבע לפי אורך הקרן שלהם; הקרן מגיעה לאורכה המרבי לאחר 3.5 שנים.
תוחלת החיים של האנטילופה הטיבטית לא ידועה בבירור, כיוון שמעטים מאוד הוחזקו בשבי. ככל הנראה היא בסביבות 8–15 שנים.
איומים ושימור

עד שנת 2015, האנטילופה הטיבטית סווגה על ידי IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), בשל ירידה של 50% מאוכלוסיית המין על פני תקופה של 20 שנה, אך ב-2016 מצבה התייצב לקרוב לסיכון (NT). בעבר מספרם של אנטילופות אלה הגיע לכמיליון פרטים והם היו היונקים הנפוצים ביותר ברמה הטיבטית, אך לאחר ציד פרוע שהגיע בתקופות מסוימות לכ-20,000 אנטילופות בשנה, מספרם ירד בדרסטיות עד כדי כך שכיום הוא מתחת למאה אלף פרטים. הסיבה העיקרית לכך היא הביקוש האדיר לצמרו העדין, וכן לבשרו וקרניו המשמשות כניצבים לאקדחים או כתרופות של הרפואה הסינית המסורתית. מהצמר המשובח של האנטילופה הטיבטית מכינים צעיפים יקרים המכונים "שאהטוש" (= "מלך הצמר" בפרסית), והם הפכו למבוקשים ביותר בבירות האופנה בעולם לקראת סוף המאה ה-20. על מנת לייצר צעיף אחד דרושים 3–5 אנטילופות, ומחיר של צעיף כזה עלול להגיע ל-15,000 דולר בארצות הברית. היו טענות שקריות שאת צמרה של האנטילופה הטיבטית ניתן לאסוף משיחים שהתחכך בהם, אך למעשה השיטה האמיתית והיעילה ביותר היא הריגתה. למרות שניתן לגזוז את האנטילופה הטיבטית בדיוק כמו כבש הבית, הציידים מעדיפים להורגה כדי לחסוך במאמץ הדרוש ללכידתה בחיים. על פי רוב, האנטילופות הטיבטיות ניצודות בטיבט, צמרם מוברח במשאיות לקשמיר דרך נפאל, ושם מכינים מהם את ה"שאהטוש"; לאחר מכן הם מוברחים לשווקים ברחבי העולם.
בחודש יולי 2006, החל איום חדש על האנטילופה הטיבטית כאשר הממשלה הסינית חנכה את מסילת הרכבת צ'ינגדזאנג מבייג'ינג ללהסה-בירת טיבט שמנעה את הנדידה השנתית לאזורי ההאכלה. בשל כך נעשה מאמץ מיוחד להימנע מפגיעה באנטילופות, וב-33 אזורים תנועת הרכבת עוברת בתוך האדמה. עם זאת, בניית הרכבת גורמת לציידים לגישה נוחה יותר לאזורי הרבייה של הצ'ירואים. כמו כן איומים נוספים כוללים אובדן בית גידול למטרות כרייה של זהב, ותחרות עם בעלי חיים מקומיים כדוגמת יאקים מבויתים וכבשים על מקורות מזון. מלבד זאת הצ'ירואים פגיעים לתנאי החורף הקשים של הרמה הטיבטית; סופת שלג יוצאת דופן בצ'ינגהאי בשנת 1985 גרמה לתמותה גבוהה של הצ'ירואים ולהיעלמותם מאזורים מסוימים בחלק המזרחי של תפוצתם.
האנטילופה הטיבטית מוגנת רשמית על ידי החוק בסין ובהודו, אם כי האכיפה די בעייתית על פני השטח העצום והבלתי נגיש של בית גידולה. המסחר בה ובצמרה נאסר לחלוטין בנספח א' שבאמנת CITES. עד שנת 2002 צעיפי "שאהטוש" יוצרו באופן חוקי בג'אמו וקשמיר שבהודו, אך לבסוף חל גם עליהם איסור מוחלט. בסין בוצעו קמפיינים נרחבים נגד ציד בלתי חוקי, ותופעת הציד פוחתת בהדרגה. כמו כן כימאים ומומחים לזיהוי פלילי שבחנו את צמר האנטילופה הטיבטית במיקרוסקופ, גילו כי יש לו מרקם ייחודי, מה שמקשה על הברחת ומכירת הצמר בטענה שנגזז מכבשים. על פי נתונים רשמיים בסין, ציידים שנתפסים מקבלים מספר שנות מאסר.
האוכלוסייה העולמית של האנטילופה הטיבטית נאמדת בסביבות 75,000 בדרך כלל, או עד 120,000 לפי הערכות אחרות.
ראו גם

צמר צ'ירו
הערות שוליים

↑  אנטילופה טיבטית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561514205171  LCCN: sh2004007088 
איור של זכר האנטילופה הטיבטית.
נוף אופייני לטיבט - מקום חיותה של האנטילופה הטיבטית.
זכר ושתי נקבות.
קבוצת נקבות בערבה הטיבטית.
אריג "שאטוש" הנעשה מצמרו של הצ'ירו.
שני זכרים ונקבה שנהרגו על ידי ציידים. 1892.
שני פוחלצים של זכרים.
אשת חיל מי ימצא (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  בועז יכין 
 הופק בידי:  לורנס בנדר 
 תסריט:  בועז יכין 
 עריכה:  ארתור קובורן 
 שחקנים ראשיים:  רנה זלווגר  ג'וליאנה מרגוליס
 מוזיקה:  לזלי בארבר 
 צילום:  אדם הולנדר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מירמקס 
 חברה מפיצה:  מירמקס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בינואר 1998 בארצות הברית
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  1,081,957$
 הכנסות באתר מוג'ו:   priceaboverubies
 דף הסרט ב־IMDb
 
אשת חיל מי ימצא (באנגלית: A Price Above Rubies) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי משנת 1998 שביים בועז יכין ובכיכובה של רנה זלווגר. גיבורת הסרט היא אישה יהודייה צעירה המתקשה להשלים עם המגבלות שהקהילה החרדית מטילה עליה. הביקורות על הסרט היו מעורבות, אך לרוב שבחו את משחקה של זלווגר.
שם הסרט

שם הסרט לקוח מתוך ספר משלי מהפסוק הראשון של השיר "אשת חיל". ”אשֶׁת-חַיִל, מִי יִמְצָא; וְרָחֹק מִפְּנִינִים מִכְרָהּ”. בתרגום המלך ג'יימס לאנגלית הפסוק הוא ”Who can find a virtuous woman? for her price is far above rubies”.
שם הסרט באנגלית הוא חלקו השני של הפסוק ותרגומו המילולי הוא "ערכה עולה על אבני אודם". שם הסרט בעברית נלקח מחלקו הראשון של הפסוק.
תקציר העלילה

סוניה (זלווגר) היא אישה צעירה החיה בקהילה חסידית בברוקלין. בתחילת הסרט יולדת סוניה את ילדה הראשון. היא נשואה למנדל, יהודי אדוק השקוע בלימודיו, וכמהה לתשומת לב שהוא אינו מעניק לה. כתוצאה מכך סוניה מנהלת רומן עם אחיו של בעלה סנדר (אקלסטון). סנדר עוסק במכירת תכשיטים ובעזרתו היא מתחילה לעבוד בחנות תכשיטים. הרומן משמש לסוניה פורקן למיניות המודחקת שלה, וסנדר מנצל זאת עד תום. אבל היא נרתעת מחוסר המוסריות שלו ונמצאת בקונפליקט מתמיד בין רגשותיה ובין מה שחינכו אותה לראות כחטא.
במסגרת עסקי התכשיטים היא יוצרת קשר עם ראמון (פיין) שהוא אמן פורטוריקני המעצב תכשיטים. כשסנדר מגלה את הקשר בין השניים הוא מגלה זאת למשפחה. סוניה נאלצת להתגרש מבעלה והיא מוחרמת על ידי בני המשפחה.
הסרט מסתיים בנימה סובלנית יותר. סוניה מוצאת איזון בין חיי היום-יום ובין תשוקותיה. בעלה מתחיל לקבל את השוני שלה, ומבטיח לאפשר לה לקבל משמורת על בנה.
צוות השחקנים

רנה זלווגר - סוניה הורוביץ
כריסטופר אקלסטון - סנדר הורוביץ
ג'וליאנה מרגוליס - רחל
אלן פיין - ראמון גרסיה
גלן פיצג'רלד - מנדל הורוביץ
קים האנטר - רעבעצן
ג'ון רנדולף - רבי משה
קתלין צ'לפנט (Kathleen Chalfant) - מקבצת נדבות
פיטר ג'ייקובסון - שמואל
אידי פאלקו - פייגה
ארנסט וילהלם בוהלה

| --- | --- |

ארנסט וילהלם בוהלה, 1947
 לידה:  28 ביולי 1903 ברדפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 בנובמבר 1960 (בגיל 57) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת קלן 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה
 אות הזהב המפלגתי 
 
ארנסט וילהלם בוהלה (בגרמנית: Ernst Wilhelm Bohle‏; 28 ביולי 1903 - 9 בנובמבר 1960) היה ראש ארגון החוץ של המפלגה הנאצית במשך כל שנות קיומו של הרייך השלישי - מ-1933 ועד 1945.
ביוגרפיה

בוהלה נולד באנגליה וגדל בדרום אפריקה. את לימודיו סיים בברלין, וב-1932 הצטרף למפלגה הנאצית. בספטמבר 1933 הצטרף כחבר באס אס, שם עלה בסולם הדרגות עד לדרגת גנרל. בוהלה היה בין שאר תפקידיו גם נציג מחוז וירטמברג ברייכסטאג, וחבר בכיר בצוות של רודולף הס. בוהלה היה האחראי על חברי המפלגה מחוץ לשטחי הרייך הגרמני כראש ארגון החוץ של המפלגה הנאצית, ולפי עדותו שמסר במשפט: "המסר והעיקרון היה לשמור על החוקים של המדינה שבהם אתם אורחים, השאירו את ענייני הפנים של המדינה בה אתם חיים בידי התושבים המקומיים, אל תתערבו בענייני פנים אפילו לא בשיחה".
עם סיום המלחמה הועמד לדין במשפט השגרירים במסגרת משפטי נירנברג הנוספים, שם הואשם בשלושה סעיפים – פשעים נגד השלום, פשעי מלחמה כנגד אוכלוסייה אזרחית, וחברות בארגון פשע - האס אס. על סעיף זה הודה, הורשע, ונידון לחמש שנות מאסר באפריל 1949. לאחר 8 חודשי מאסר קיבל חנינה ועבר להתגורר בהמבורג.
ארנסט ויליאמסון

ארנסט קלארק ויליאמסון (באנגלית: Ernest Clarke Williamson;‏ 24 במאי 1890 - 30 באפריל 1964) היה שוער כדורגל אנגלי.
ויליאמסון נולד בכפר מרטון שבמחוז דרהאם, והחל את הקריירה שלו במועדונים מקומיים לפני שעבר ללונדון ב-1913 והצטרף לקרוידון קומון. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בגדודי השירות של הצבא המלכותי, והשתתף כשחקן אורח במספר מועדונים כולל למעלה מ-120 משחקים עבור ארסנל. לאחר תום המלחמה הוא חתם בארסנל באופן רשמי. בעונת 1919/1920 הוא חלק את אפודת השוער עם סטיבן דאן, אך בעונה שלאחר מכן (1920/1921) הפך לשוער הראשון והשתתף ב-42 משחקים. בעונה שלאחר מכן הוא החמיץ משחק אחד בלבד.
יכולתו במדי ארסנל משכה את תשומת לבם של בוחרי השחקנים לנבחרת אנגליה, והוא היה לשחקן הראשון של ארסנל בתקופה שלאחר המלחמה שזומן לנבחרת. הוא השתתף בשני משחקי החוץ מול נבחרת שוודיה ב-21 במאי וב-24 במאי 1923. אולם, הקריירה שלו בארסנל התקרבה לקיצה; לאחר שספג 14 שערים בחמישה משחקי ליגה בעונת 1922/1923 הוא הודח מההרכב לטובת דאן, ומאוחר יותר לטובת ג'וק רובסון. ביוני 1923 הוא עבר לנוריץ' סיטי בהעברה חופשית. הוא השתתף ב-113 משחקים רשמיים במדי ארסנל, בנוסף למשחקים הלא רשמיים בזמן המלחמה.
הוא פרש מכדורגל ב-1925, לאחר ששיחק במועדון מהליגה השלישית הדרומית במשך שתי עונות.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
אנדרטת סן חסינטו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מונומנט, אובליסק 
 על שם:  ניצחון הטקסנים על המקסיקנים בקרב סן חסינטו
 מיקום:  מחוז האריס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1939
 תאריך פתיחה רשמי:  1939 
 אדריכל:  אלפרד צ. פין 
 מידות
 גובה:  172.92 מ' 
 קואורדינטות:  29°44′56″N 95°04′49″W﻿ / ﻿29.7489°N 95.0803°W﻿ / 29.7489; -95.0803
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אנדרטת סן חסינטו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אנדרטת סן חסינטו(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקואנדרטת סן חסינטו(למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקואנדרטת סן חסינטו
 
אנדרטת סן חסינטו (אנגלית: San Jacinto Monument) ניצבת בפרוורי העיר יוסטון במדינת טקסס שבארצות הברית. האנדרטה, הגבוהה בעולם (172.92 מטר), הוקמה בשנת 1939 לזכר ניצחון הטקסנים על המקסיקנים בקרב סן חסינטו בשנת 1836, שהיה הקרב המכריע במהפכה הטקסנית.