stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקי דה יאחר
קריירה

דה יאחר החלה לראשונה להעלות סרטונים ליוטיוב ב-2008, כשהייתה בת 14, לאחר שצפתה בתוכנית "הוליווד הילס" ב-MTV. היא שאבה השראה מהאיפור של השחקנית האמריקאית לורן קונרד. לאחר מכן החלה לחפש ביוטיוב מדריכים לשחזור המראה, ובהמשך, קיבלה השראה להתחיל ליצור מדריך משלה. לאחר שנתיים שבמהלכן העלתה מספר סרטונים ליוטיוב, היא נרשמה למסלול האיפור באקדמיית B באמסטרדם. לאחר מכן, החותמה בסוכנות Colourfool ב-2011, והחלה לעבוד כמאפרת מקצועית.
בסתיו 2013, הייתה דה יאחר המאפרת הראשית של התוכנית I Can Make You a Supermodel‏ ששודרה בערוץ RTL 5‏. בתחילת 2014 עזבה את סוכנות Colourfool והתחילה לעבוד בתור פרילנסרית של שיער ואיפור.
המגזין האמריקאי פורבס ציין את דה יאחר ברשימת אחת מ"עשרת משפיעני היופי המובילים לשנת 2017". עוד באותה שנה זכתה בקטגוריית "גורו" של פרסי שורטי (אנ') ובקטגוריית כוכב/ת הרשת של אופנה/יופי של השנה של פרסי בחירת הנוער.
ב-2017, דה יאחר העלתה סרטון הסוקר קרן שהופקה על ידי מותג קוסמטיקה מפראג ובמהלכו הביעה ביקורת על כך שהחברה משתמשת בסרטוניה ללא רשותה (כולל הסרטון הראשון שפרסמה ושזיכה אותה בפרסום, "The Power Of Makeup") כדי לקדם ולמכור את מוצריה ברשתות החברתיות. היא הביעה אכזבה ממעשי החברה וסיפרה כי היא מרגישה שהחברה שיקרה לעוקביה מאחר שדה יאחר מעולם לא השתמשה באף אחד מהמוצרים שנקשרו בשמה.
בינואר 2019, הוכרז כי דה יאחר תשמש כיועצת היופי העולמי של מארק ג'ייקובס ביוטי. המותג הצהיר בהודעה לעיתונות כי: "בתפקיד החדש שנוצר, ניקי תשולב בתהליך פיתוח המוצרים של המותג, וכן תחלוק את הכישרון והמומחיות המדהימים שלה כדי להרחיב תכנים ואומנויות ייחודיים ברחבי העולם הן של מארק ג'ייקובס ביוטי, והן של הערוצים שלה."
ב-12 ביוני 2020, הוכרז כי דה יאחר תשמש כשגריר של רצון טוב של האומות המאוחדות.
קריירה > שיתופי פעולה בולטים

דה יאחר שיתפה פעולה עם מותגי היופי "אופרה" ו"מייבלין" (אנ')‏. הקו שלה עם אופרה ב-2017 כלל שפתונים נוזליים ופלטת איפור. בדצמבר 2019 דה יאחר שיתפה פעולה עם ליידי גאגא וקידמה את מותג האיפור שלה, Haus Laboratories‏.
קריירה > תחרות האירוויזיון

ב-10 בפברואר 2020, הוכרז כי דה יאחר תהיה המנחה המקוונת של אירוויזיון 2020, שייערך ברוטרדם, הולנד. האירוע בוטל מאוחר יותר בשל מגפת הקורונה. מאוחר יותר, הופיעה דה יאחר כמנחה משותפת בתוכנית המחליפה אירוויזיון: Europe Shine a Light, ששודרה ב-16 במאי 2020, ובמסגרתה דיווחה לציבור על תכניה המקוונים. ב-18 בספטמבר 2020 אושרה חזרתה כמנחה באירוויזיון 2021, לאחר ששודרגה למארחת קבועה מתפקיד המארחת המקוונת בשנה הקודמת.
חיים אישיים

ב-13 בינואר 2020, העלתה דה יאחר סרטון לערוץ היוטיוב שלה בשם "I'm Coming Out" ("אני יוצאת מהארון"), ובו יצאה מהארון כטרנסג'נדרית וסיפרה כי נסחטה על ידי מישהו שאיים להוציאה מהארון בכפייה. לאחר מכן פרסמה סרטון תגובה בשם "Responding To My Coming Out" ("תגובה על יציאתי מהארון").
דה יאחר מאורסת לבן זוגה, דילן, אשר הציע לה נישואים באוגוסט 2019, בזמן שהשניים היו בחופשה באיטליה.
ב-8 באוגוסט 2020, נשדדו דה יאחר ובן זוגה באקדח בביתם באודן (אנ')‏. דה יאחר הצהירה כי במהלך האירוע השניים לא הותקפו פיזית אך יצאו ממנו בסערת רגשות; המשטרה דיווחה שאחד מהתושבים סבל מפגיעות שטחיות. במהלך חקירת המשטרה התקיימו מעצרים.
טלוויזיה

בספטמבר 2017, דה יאחר השתתפה בתוכנית המשחקים ההולנדית "The Big Escape" ("הבריחה הגדולה"). בינואר 2019, השתתפה בעונה ה-19 של תוכנית הריאליטי ההולנדית הפופולרית Wie is de Mol?‏. היא הודחה מהתחרות בפרק השלישי. ב-2019, הופיעה דה יאחר כשופטת אורחת בתוכנית Glow Up: Britain's Next Make-Up Star (אנ')‏. בספטמבר 2020, היא חזרה, ובסופו של דבר, זכתה בעונה ה-20 של Wie is de Mol?.
לאחר שסרטון היציאה מהארון שלה נהיה פופולרי בינואר 2020, דה יאחר התארחה ב"מופע של אלן דג'נרס", שם דיברה על החוויה שלה כטרנסג'נדרית. מאוחר יותר התבטאה דה יאחר על החוויה שלה בתוכנית "המופע של אלן דג'נרס" בזמן שהתראיינה ל-De Wereld Draait Door (אנ') ("העולם ממשיך להסתובב") וטענה כי התייחסו אליה באופן שונה מאורחים אחרים, וכי המארחת אלן דג'נרס הייתה "קרה ורחוקה" כלפיה.
בתחילת 2021 דה יאחר השתתפה כשופטת אורחת ב"מרוץ הדראג של הולנד" (אנ'), הגרסה ההולנדית של המרוץ לדראג של רו-פול.
| שנה | שם התוכנית | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2017 | The Big Escape | מקום 6 |
| 2017 | Jachtseizoen | משתתפת |
| 2019 | Wie is de Mol? | משתתפת |
| 2019 | Weet Ik Veel | משתתפת |
| 2019 | Thank You For the Music | משתתפת |
| 2019 | De TV Kantine | שופטת |
| 2020 | המופע של אלן דג'נרס | אורחת |
| 2020 | אירוויזיון: Europe Shine a Light | מנחה ברשת |
| 2020 | Wie is de Mol? | זוכה |
| 2020 | Drag Race Holland | שופטת אורחת, 2 פרקים |
| 2021 | אירוויזיון 2021 | מנחה |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרסי שורטי | גורו ביוטיוב | עצמה | זכייה |  |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | כוכבת רשת: יופי/אופנה | עצמה | זכייה |  |
| 2017 | פרסי המשפיענים האמריקאים | משפיענ/ית איפור בינלאומי השנה | עצמה | זכייה |  |
| 2018 | פרס בחירת הקהל | משפיענ/ית היופי של 2018 | עצמה | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי בחירת הנוער | כוכבת רשת: יופי/אופנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי בחירת הנוער | כוכבת רשת: יופי/אופנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2019 | פרס בחירת הקהל | משפיענ/ית היופי של 2019 | עצמה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי סטרימי | תוכן ממותג: וידאו | NikkieTutorials ו-סנופ דוג (מאת מארק ג'ייקובס ביוטי) | זכייה |  |
| 2019 | פרסי המשפיענים האמריקאים | משפיענ/ית איפור בינלאומי של השנה | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | פרסי CelebMix | כוכב/ת מדיה חברתית | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | פרסי המשפיענים האמריקאים | משפיענ/ית איפור בינלאומי של השנה | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | פרס בחירת הקהל | משפיענ/ית היופי של 2020 | עצמה | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכב/ת אהוב/ה: הולנד | עצמה | זכייה |  |
אמנון (מושב)

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מבואות החרמון
גובה ממוצע: ‎7 מטר
תאריך ייסוד: 1983
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 466 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) אמנון(למפת הגליל העליון רגילה) אמנון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אמנון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אמנון32°54′15″N 35°34′17″E﻿ / ﻿32.9040827237969°N 35.5714976269335°E﻿ / 32.9040827237969; 35.5714976269335  heמפת היישובים של מועצה אזורית מבואות החרמון (in English: Mevo'ot HaHermon Regional Council) באדום - אמנון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

אַמְנוּן הוא מושב עובדים ברמת כורזים, מצפון לכפר נחום ולימת הכנרת, בתחום המועצה האזורית מבואות החרמון. הוא משתייך ליישובי העובד הציוני.
המושב הוקם בשנת 1983 עבור מפוני סיני, ובני המושבים הסמוכים על ידי הסוכנות היהודית. כיום גרים במושב כ-350 איש ב-75 בתי אב.
מקור שם היישוב הוא בדג האמנון, שנפוץ בכנרת הסמוכה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מושב חדש אמנון - באזור כורזים, דבר, 13 באוקטובר 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588173005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הועלה על ידי נאור גל ים
מראה ביישוב
אלפרד ריד גודווין אוסטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באפריל 1889 Frensham, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  20 במרץ 1963 (בגיל 73) מיידנהד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  הצבא הבריטי  St Lawrence College 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1909–1947 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-8   מפקד הכוחות בסומלילנד הבריטית   מפקד הדיוויזיה האפריקנית ה-2   מפקד הקורפוס ה-13
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר מפקד של מסדר כוכב הודו   עמית במסדר האמבט   קצין במסדר האימפריה הבריטית   הצלב הצבאי   ציון לשבח (3)
 
גנרל סר אלפרד ריד גודווין אוסטן (באנגלית: Alfred Reade Godwin-Austen; ‏ 1889–1963) היה איש צבא בריטי, הידוע בשל שירותו בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, במערכה במזרח אפריקה ובמערכה במדבר המערבי.
מוצא ונעורים, קריירה מוקדמת

גודווין אוסטן נולד ב-1889 למשפחה בעלת מסורת צבאית. אביו היה לייטננט קולונל בצבא הבריטי, ואבי סבו, גנרל הנרי גודווין, היה איש צבא בכיר במאה ה-18. גודווין אוסטן סיים את האקדמיה הצבאית הבריטית בסנדהרסט והתגייס לצבא הבריטי ב-1909 בדרגת לייטננט שני. ובמהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בתחילה בחזית המערב, ולאחר מכן בגליפולי, מצרים ועיראק. את המלחמה סיים בדרגת מייג'ר, ובמהלך השנים שבין המלחמות שירת בתפקידי קצונה שונים. בינואר 1939 הגיע לארץ ישראל. בתחילה פיקד על האזור הצבאי של השומרון ולאחר מכן על אזור חיפה. ביוני 1940 קיבל דרגת מייג'ר ג'נרל ומונה למפקד הדיוויזיה השמינית של הצבא הבריטי שהיוותה את חיל המצב בארץ ישראל, ולמעשה את הפיקוד הכולל על כוחות הצבא בארץ ישראל.
מלחמת העולם השנייה > המערכה במזרח אפריקה > הנסיגה מסומלילנד הבריטית

באוגוסט 1940 נשלח גודווין אוסטן לקבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים האפריקאית השנייה שהייתה בשלבי הקמה וגיבוש בקניה, לקראת השתתפותה במערכה במזרח אפריקה. בעודו בדרכו מארץ ישראל לקניה, פלשו כוחות איטליה הפשיסטית, בסדר גודל של 110,000 חיילים בפיקודו של הגנרל גוליילמו נאסי, לסומלילנד הבריטית, מושבה הנמצאת במזרח אפריקה. על כוחות בריטניה במושבה פיקד קצין נמוך יחסית, קולונל בשם צ'אטר, שהועלה לדרגת בריגדיר עם תחילת הקרבות. הבריטים נסוגו אל קו החוף, אל העיר ברברה והדרך אל העיר עברה דרך מעבר הררי המכונה טור ארגן. הבריטים ניסו לחסום את המעבר ולמנוע מהאיטלקים לעבור דרכו, לפחות זמן מספיק כדי לארגן פינוי ימי מברברה לבסיס הבריטי הגדול בעדן הנמצא בצידם השני של מפרץ עדן בים האדום.
כאשר הגיע גודווין אוסטן לזירה, ב-11 באוגוסט היה כבר הקרב על מעבר טור ארגן בעיצומו. גודווין-אוסטן קיבל את הפיקוד על הכוחות, ומתאריך זה והלאה ניהל את הקרב. במשך 4 ימים לחמו הצדדים על המעבר, והבריטים גילו עקשות והתנגדות. לאחר שמספר עמדות מפתח נפלו לידי האיטלקים, ולאחר שהיה חשש כי האיטלקים יצליחו לכתר את הכוח המגן ולאגף אותו, הורה גודווין אוסטן על נסיגה. עיקר הכוחות נע לברברה, כשגדוד "המשמר השחור" מחפה על הנסיגה. ב-17 באוגוסט אותר טור איטלקי הנע על דרך החוף מזיילה לברברה. הטור הותקף על ידי סיירת בריטית בשם "צרס", ונעצר בעיירה בולהר. בין ה-16 ל-18 באוגוסט פונה כל הכוח הבריטי דרך הים לנמל עדן. ב-19 באוגוסט נפלה ברברה לידי האיטלקים, ובכך, למעשה, הסתיים כיבוש סומלילנד הבריטית.
אבדות הבריטים היו 38 הרוגים, 102 פצועים ו-120 נעדרים. ה-RAF איבד שבעה מטוסים, וכן 12 הרוגים ו-3 פצועים. האיטלקים העריכו את אבדותיהם במספר דומה. יש לציין כי בשטח לחמו גם כוחות בלתי סדירים של סומלים ואתיופים, לצד שני הצבאות. אבדותיהם היו קשות יותר, והוערכו במספר אלפים.
צ'רצ'יל זעם על תוצאת הקרב, וסבר כי הניהול הטקטי של גודווין אוסטן לא היה משביע רצון, וכי התבוסה נתנה לצבא האיטלקי תנופה מורלית בנקודת זמן רגישה. ארצ'יבלד וייוול לימד זכות על גודווין אוסטן, וטען כי הקרבות היו קשים.
מלחמת העולם השנייה > המערכה במזרח אפריקה > הפלישה לסומליה ולאתיופיה

לאחר סיום פרשת סומלילנד הבריטית, הגיע גודווין אוסטן לקניה, וקיבל שם את הפיקוד על הדיוויזיה האפריקאית השנייה. דיוויזיה זו הייתה חלק מכוח בן שלוש דיוויזיות שעמד לפקודתו של הגנרל אלן קנינגהם ונועד לפלוש לאתיופיה ולסומליה מדרום, בעוד שכוח נוסף, בפיקודו של גנרל ויליאם פלאט פולש לאריתריאה מצפון, ומורדים אתיופים המכונים כוח גדעון מסייעים בפעולות בתוככי אתיופיה.
כוחותיו של גודווין אוסטן יצאו למתקפה מגבול קניה אל סומליה בכיוון הנמל קיסמאיו שעל נהר הג'ובה. הדיוויזיה ניהלה מסע מהיר ומוצלח. היא יצאה לדרכה ב-11 בפברואר, וב-22 בפברואר הצליחה בכיבוש העמדה האיטלקית המבוצרת והחשובה בגליב, שהייתה המכשול העיקרי במסע המלחמה בסומליה. למעלה משלושים אלף איטלקים נהרגו או נשבו. משם המשיך הכוח למוגדישו, ופנה במפתיע צפונה, מעבר למדבר אוגדן אל תוככי אתיופיה. גודווין אוסטן נכנס כמנצח אל הבירה אדיס אבבה ב-6 באפריל 1941. על הצטיינותו במערכה זו קיבל גודווין אוסטן את התואר אביר מסדר האמבט.
מלחמת העולם השנייה > המערכה במדבר המערבי

בספטמבר 1941, נשלח גודווין אוסטן לפקד על הקורפוס הבריטי ה-13 שהשתתף במערכה במדבר המערבי. תחת פיקודו נמצאו הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2 בפיקודו של מייג'ר ג'נרל ברנרד פרייברג, הדיוויזיה ההודית ה-4 בפיקודו של מייג'ור ג'נרל פרנק מסרווי, ובריגדת הטנקים הראשונה של הארמייה (טנקי חי"ר).
בנובמבר 1941 יצאה הארמייה הבריטית השמינית במסגרתה לחם הקורפוס ה-13 למבצע צלבן שנועד להסיר את המצור על טוברוק ולגרש את כוחות הציר מקירנאיקה. מולם עמד קורפוס אפריקה בפיקודו של גנרל ארווין רומל.
בשלבים הראשונים של המבצע מילא הקורפוס את יעדיו, והתקדם אל היעדים שנקבעו לו. יחידותיו איגפו וכיתרו את העמדות המבוצרות של הציר בגבול מצרים-לוב והתקדמו מערבה לכיוון טוברוק. בשלב זה הפתיע רומל את הבריטים, והתקדם עם קורפוס אפריקה לאזור הגבול, תוך שהוא מאיים על עורפם של הכוחות הבריטיים, ומכתר חלק מיחידות הקורפוס. קנינגהם שקל להורות על נסיגה מלוב, אך מפקד פיקוד המזרח התיכון גנרל קלוד אוקינלק, שהגיע לזירת הלחימה, התנגד לכך. בהתייעצויות שנערכו במפקדת הארמייה השמינית, היה גודווין אוסטן איתן בדעתו שיש להמשיך בלחימה עד להשגת יעדי המתקפה הבריטית. קנינגהם הועבר מתפקידו, והוחלף בגנרל ניל ריצ'י. ההחלטה להמשיך במבצע ולא לסגת חזרה למצרים הוכחה כנכונה. למרות שיחידות הקורפוס ה-13 (במיוחד הניו זילנדים) ספגו אבדות כבדות במהלך ההתקפות נגד של כוחותיו של רומל, נאלץ האחרון להורות בסופו של דבר על נטישת המצור על טוברוק ונסיגה מבליטת קירנאיקה. הקורפוס ה-13 מילא תפקיד מרכזי בניצחון הבריטי במבצע צלבן.
בינואר 1942 שב רומל ותקף את הכוחות הבריטיים שהחזיקו בבליטת קירנאיקה. גודווין אוסטן חשש מכיתור הדיוויזיה ההודית הרביעית על ידי קורפוס אפריקה הגרמני. לאחר התייעצות עם גנרל ריצ'י הוא הורה לדיוויזיה לסגת, אך ריצ'י שלח במקביל פקודה סותרת וציווה על הדיוויזיה להחזיק בעמדותיה. גודווין אוסטן, שזעם על הפכפכותו של ריצ'י ועל הדרך המבולבלת בה ניהל את הקרב, הגיש את התפטרותו, והוחלף על ידי ריצ'י.
לאחר ההתפטרות

לאחר ההתפטרות לא קיבל גודווין אוסטן פיקוד קרבי נוסף. זמן מה שהה ללא תפקיד, כפי הנראה עקב התנגדותו של צ'רצ'יל להעניק לו תפקיד צבאי. בנובמבר 1942 מונה לתפקיד מנהל היחידה הטקטית במשרד המלחמה. בסופו של דבר מונה לסגן האחראי על האפסנאות במשרד המלחמה, לאחר מכן לאחראי על האפסנאות, ובסופו של דבר לאחר סיום המלחמה, לאחראי על השלישות בפיקוד הודו, תחת פיקודו של אוקינלק. בשנת 1946 קיבל תואר "סיר", ובשנת 1947 פרש בדרגת גנרל.
גודווין אוסטן עוטר בעיטורים רבים, ביניהם מסדר כוכב הודו, מסדר האמבט, ואביר האימפריה הבריטית.
בשנת 1963 מת.
הערות שוליים

↑  Temporary appointment, פלסטיין פוסט, 7 ביולי 1940
↑  כל תיאור הקרב נלקח בעיקרו מ-דין וחשבון על המבצעים בפרוטקטורט של סומלילנד נספח הלונדון גאזט, 5 ביוני 1946
↑  דין וחשבון על המבצעים בפרוטקטורט של סומלילנד נספח הלונדון גאזט, 5 ביוני 1946.
↑  דו"ח פיקוד חיל האוויר בעדן על המערכה בסומלילנד נספח הלונדון גאזט, 5 ביוני 1946
↑  וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה, כרך שני, "שעתם היפה", הוצאת עם הספר, 1961, עמ' 346
↑  וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה, כרך שלישי, "הברית הגדולה", הוצאת עם הספר, 1961, עמ' 85
↑  Decorations for empire smashers, פלסטיין פוסט, 30 במאי 1941
↑  E. Bauer, World War II, Orbis, london, 1985, pp. 267
אמנון בס פרפרי

| אמנון בס פרפרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: אמנוניים
סוג:: ציקלה
מין:: אמנון בס פרפרי
שם מדעי
 Cichla ocellaris ‏בלוך ושניידר, 1801

אמנון בס פרפרי (שם מדעי: Cichla ocellaris) הוא דג טורף ממשפחת האמנוניים החי באמריקה הדרומית באגן האמזונאס בנהרות אסקיבו, מארוני וריו ברנקו אך הופץ על ידי האדם לפלורידה, הוואי ופנמה. הוא קרוב משפחתו של אמנון בס טווסי ויכול להכליא עמו.
דג זה מגיע לאורך 74 ס"מ והוא בעל צבעים ירוקים בולטים המפוספסים בשחור בצורה משולשת והזנב גדול ומעט אדמדם. בקצה הזנב ישנו כתם דמוי-עין.
זהו דג טורף החי במים העכורים של האמזונאס. הוא ניזון מחרקים, סרטנים ובעיקר מדגים אחרים שהוא צד במהירות.
סטלה בליץ-אחסטריבה

סטלה (אסטלה) בליץ-אחסטריבה (בהולנדית: Stella Blits-Agstribbe; ‏ 6 באפריל 1909 – 17 בספטמבר 1943) הייתה מתעמלת אולימפית הולנדית יהודיה, זוכת מדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות נשים באולימפיאדת אמסטרדם, שנרצחה בשואה.
קורות חיים

בליץ-אחסטריבה נולדה באמסטרדם ב-1909. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. בליץ-אחסטריבה זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.
אחסטריבה נישאה לסמואל בליץ שהתעמל יחד אתה במועדון הספורט "באטו". סמואל עבד כחרט יהלומים ונולדו להם שני ילדים, נני (1937) ואלפרד (1940). בסוף יולי 1943 נעצרה עם משפחתה באמסטרדם ונאסרה בפוכט(אנ'). לאחר כחמישה שבועות הועברה המשפחה לווסטרבורק. ב-14 בספטמבר 1943 גורשה לאושוויץ, שם נרצחה עם ילדיה בהגיעה למחנה. שמואל עבר את הסלקציה, אך נרצח באפריל 1944.
מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, נספו שלוש מתעמלות נוספות (דרזדן-פולק, קלוט-נורדהיים ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת, ומאמנן קלירקופר, ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.
נמל התעופה לבאשובו

מטוס איליושין מדגם אליושין Il-18 במנחת של שדה התעופה לבאשובו.
נמל התעופה "לבאשובו" (ברוסית: Аэропорт Левашо́во) הוא שמו נמל התעופה צבאי, המשמש את גדוד התעופה הנפרד ה-33 של חיל האוויר הרוסי. ממוקם בסמוך לעיר סנקט פטרבורג שבצפון-מערב רוסיה. שמו נובע משם הכפר הסמוך אליו, לבאשובו, הנמצא במרחק 2 קילומטרים בלבד.
ישנן תוכניות להפיכתו לנמל תעופה אזרחי מודרני.
היסטוריה

תשתית שדה התעופה המודרנית נבנתה בשנת 1950 ושימש כבסיסם של חיל הנ"מ וגדוד המפציצים ה-177 עד למעברו בשנת 1956 לבסיס גרומובו. נמל התעופה מסוגל לקלוט מטוסי נוסעים מדגמי טופולב Tu-135 ומטוסי טופולב Tu-154 ושימש גם טייסות של מטוסי אנטונוב An-12 ומטוסי אנטונוב An-26.
בינואר 2014 התמקמה בנמל התעופה יחידת האוויר הניסויית 1080 שמשתמשת במטוסי אנטונוב An-26, אנטונוב An-30 ו-אנטונוב An-72 ובמסוקי מיל מי-8 וממשיך לשמש טייסות של כוחות האוויר והחלל.
פיתוח

ישנן תוכניות להפוך את שדה התעופה הצבאי לנמל תעופה אזרחי, אחת המשקיעות הפוטנציאליות הייתה חברת גזפרום תעופה, חברה בת של תאגיד גזפרום, שהייתה מוכנה לבנות תשתיות לקליטת מטוסי נוסעים אזרחיים ובניית בית נתיבות אזרחי, כאשר נמל התעופה יוקצה לקליטת טיסות צ'רטר, טיסות עסקים וטיסות מטען קטנות, כאשר נמל התעופה הבינלאומי פולקובו ימשיך לקלוט טיסות סדירות בינלאומיות. גזפרום תכננה לבצע עבודות הסבה דומות לאלה שביצעה בנמל התעופה הבינלאומי אוסטאפייבו וחתמה על חוזה בנייה בשנת 2016. בשנת 2021 משרד ההגנה של רוסיה אישר לגזפרום להשקיע בשיפוץ נמל התעופה, כולל בניית טרמינל נוסעים מודרני ושיפוץ מסלול ההמראה כך שיוכל לקלוט מטוסי מטען, מטוסים אזרחיים ומטוסים צבאיים. העבודות מתוכננות להסתיים עד 2023.
הערות שוליים

↑  Будущий аэропорт в Левашово получил землю под развитие
↑  Второй аэропорт — только для маленьких, Фонтанка.ру
↑  Денис Лебедев «Петербург встает на крыло»
↑  РБК Daily 03.09.2007
↑  «Газпром авиа» меняет прописку, 2016-08-08
↑  ИНТЕРФАКС-НЕДВИЖИМОСТЬ — Проект аэропорта «Газпром авиа» в Ленобласти подготовят в III квартале этого года
איידהו פולס

| --- | --- |
סמל איידהו פולס

המפלים. ברקע, המקדש המורמוני של איידהו פולס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  איידהו איידהו
 מחוז:  בונוויל
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1864
 שטח:  59 קמ"ר
 גובה:  1,434 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  64,818 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  981 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  43°30′N 112°2′W﻿ / ﻿43.500°N 112.033°W﻿ / 43.500; -112.033
 אזור זמן:  UTC -8
 http://www.idahofallsidaho.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה איידהו פולס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה איידהו פולס(למפת איידהו רגילה) בויסי נמפה מרידיאן פוקטלו קור ד'אלן קנדה ו ו ש י נ ג ט ו ן  אורגון נבדה יוטה ו י ו מ י נ ג  מונטנהאיידהו פולס(למפת איידהו מוגדלת) בויסי נמפה מרידיאן פוקטלו קור ד'אלן קנדה ו ו ש י נ ג ט ו ן  אורגון נבדה יוטה ו י ו מ י נ ג  מונטנהאיידהו פולס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
איידהו פולס (באנגלית: Idaho Falls, מילולית: מפלי איידהו) היא בירת מחוז בונוויל שבמדינת איידהו שבארצות הברית והעיר הגדולה ביותר בחלקה המזרחי של איידהו. העיר משמשת כמרכז אזורי למזרח איידהו ולרוב החלק המערבי של ויומינג. עקב חיותה הכלכלית, איכות החיים הגבוהה שבה וקרבתה לאזורי בילוי בחיק הטבע, היא מופיעה בפרסומים שונים ברשימות של "המקומות הטובים ביותר למגורים". נמל התעופה המקומי משרת את האזור.
היסטוריה > תחנה על נתיב מונטנה

איידהו פולס שוכנת במקום בו ניצב בעבר "מעבר טיילור", שהיה נקודת מעבר חשובה ב"נתיב מונטנה" (Montana Trail) והיה גשר עץ שחצה את הנהר סנייק. הגשר נבנה ב-1865 על ידי מאט טיילור שהיה מוביל מטענים בנתיב מונטנה ובנה גשר אגרה שחצה נקיק צר של הנהר והחליף את שירות המעבורות, שבמשך כמה שנים חצה את הנהר בנקודה הרחוקה 11 ק"מ משם במעלה הזרם. הגשר של טיילור שירת את גל ההגירה מערבה שעבר באזור בעקבות הכנעתו הצבאית של שבט השושוני בטבח נהר בר ליד פרסטון שבאיידהו ב-1863. הגשר שיפר את אפשרויות התחבורה עבור המתיישבים שנעו צפונה ומערבה וכן עבור הכורים, מובילי המטענים ומחפשי הזהב.
היסטוריה > איגל רוק

על פי תיעוד של חותמות דואר מ-1866 נקראה העיירה המתפתחת "איגל רוק" (Eagle Rock, "סלע העיט"). השם לקוח משמו של אי מבודד השוכן 11 ק"מ במעלה נהר הסנייק, שהיה מקום משכנם של כעשרים עיטים. קודם לבניית הגשר של טיילור ב-1864, בנה והפעיל הארי ריקטס מעבורת במיקום זה. כך אזור חצייה זה של הנהר היה כבר ידוע בשם איגל רוק לכל אלה שנסעו בנתיב מונטנה. ב-1865 כבר פעלו במקום בנק פרטי (הרביעי באיידהו), מלון קטן, אורווה, מסעדה, דואר ותחנת כרכרות.
באותן שנים פעלו באזור כמה חוואים שגידלו בקר וצאן. ב-1874 הוסדרו הזכויות על המים בנהר ווילוו (יובל של נהר סנייק) ויבול התבואה הראשון נאסף. היישוב היה אז דליל וכלל רק כמה משפחות ותעלות השקיה קטנות ממדים. הילד הראשון ממוצא אירופאי נולד באיגל רוק ב-1874.
רוחות השינוי הגיעו כאשר נסללה "מסילת הברזל של יוטה והצפון" (Utah and Northern Railway) שעברה דרך איגל רוק וחצתה את נהר הסנייק באותו נקיק צר שבו עבר גשר העץ. המסילה נסללה כדי לקשר אזור רחב של כריית נחושת בביוט שבמונטנה ומי שתמך בהקמתה היה הברון השודד, ג'יי גולד, כאשר חברת יוניון פסיפיק רכשה את מסילת יוטה והצפון כמה שנים קודם לכן. צוותי הפילוס של המסילה הגיעו לאיגל רוק בסוף 1878 ובתחילת 1879 צמח שם כבר מחנה עבודה עם עשרות אוהלים ובקתות, בו החלו לפעול ברים, אולמות ריקודים ואולמות הימורים. חברת הרכבת הפעילה 16 קטרים ו-300 קרונות רכבת בקו שהגיע לאיגל רוק מלוגן שביוטה. גשר ברזל נבנה בפנסילבניה והועבר דרך המסילה לאתר הגשר והוקם שם באפריל-מאי 1879. אורכו של גשר זה היה 240 מטרים והוא כלל שני מפתחים שנשענו על סמך שניצב על אי במרכז הנהר. מחנה העבודה הועתק לאזור אחר, אך איגל רוק, העיירה הקטנה שקודם לכן נוצרה סביב לגשר העץ, הייתה כעת מקושרת לרשת מסילות הברזל והוקמו בה כמה מבנים של תחנת הרכבת, חנויות ומבנים נוספים ששינו לבלי הכר את פניה של העיירה.
משעה שהעיירה התחברה לרשת מסילות הרכבת, החלו מתיישבים להתיישב במעלה נהר הסנייק. ראשוני המתיישבים בנו את בתיהם בצפון, באגין (ליד המקום בו שוכנת כיום העיר פארקר שבצפון מזרח איידהו) ובאי פולס (ליד המקום בו שוכנת כיום העיר מינן). בעשור אחר-כך ניתן היה לראות התיישבות בקנה מידה רחב ובאזור הופיעו דרכים, גשרים, סכרים ותעלות השקיה שסיפקו מים לשטחי החקלאות בכל חלקו העליון של נהר הסנייק. ב-1887, בעקבות סלילתו של "קו הרכבת הקצר של אורגון" (Oregon Short Line Railroad), הועברו רוב מתקני הרכבת לפוקטלו, שם הסתעף הקו החדש ממסילת יוטה והצפון, אך איגל רוק הייתה למרכז המסחרי של השטחים החקלאיים הנרחבים באזור.
ב-1891 הצביעו תושבי העיר על שינוי שמה ל"איידהו פולס" (Idaho Falls), על שם האשדות שמתחת לגשר. כמה שנים מאוחר יותר, גרמה בנייתו של קיר תמך עבור תחנת כוח הידרואלקטרית להפיכת האשדות למפלים. ב-1895 החלה תעלת ההשקיה הגדולה ביותר בעולם באותה עת (The Great Feeder), להסיט מים מנהר הסנייק שהפכו שטח של עשרות קמ"ר בקרבת איידהו פולס מאדמת מדבר לשטח חקלאי פורח. באזור זה גודלו סלק סוכר, תפוחי אדמה, אפונה, דגנים ואלפלפה והוא היה לאחד מהאזורים החקלאיים היצרניים ביותר בארצות הברית.