stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאי אמינסקו
ביוגרפיה > שנים ראשונות

אמינסקו נולד ב-15 בינואר 1850, באיפוטשט (Ipoteşti) שבמחוז בוטושאן (Botoşani), נסיכות מולדובה, כילד השביעי מתוך 11 במשפחת הקמינאר גאורגה אמינוביץ'. את ילדותו בילה בבוטושאן ובאיפוטשט בבית הוריו. מ-1858 ועד 1866 למד בבית הספר בצ'רנוביץ וסיים חמישי מבין 82 תלמידים. אחר כך למד שנתיים בגימנסיה Ober Gymnasyum.
העדות הראשונה לכישרונו של אמינסקו ככותב הייתה ב-1866. בינואר של אותה שנה מת המורה לרומנית ארוֹן פוּמנוּל (Aron Pumnul) ותלמידיו הוציאו לזכרו חוברת בשם "דמעות של תלמידי הגימנסיה" (Lăcrămioarele invăţăceilor gimnaziaşti) ובו הופיע השיר שכותרתו "ליד קברו של ארון פומנול" (La mormântul lui Aron Pumnul) חתום בידי "מ. אמינוביצ'יו". ב-25 בפברואר של אותה שנה הודפס שירו "לוּ היה לי" (De-aş avea) בביטאון הספרותי של יוסיף וולקן, "פמיליה" (Familia משפחה), בפשט. שיר זה היה הראשון בסדרה של שירים של אמינסקו, שהודפסו בקביעות, כשלעיתים הודפסו שירים, שתרגם אמינסקו מגרמנית. היה זה יוסיף וולקן שלא אהב את הסיומת הסלבית של שם המשפחה של המשורר הצעיר "איץ'" ובחר עבורו שם עט "רומני" יותר: "מיכאי אמינסקו".
ב-1867 הצטרף ללהקת התיאטרון של יורגו קאראג'אלה (Iorgu Caragiale) כפקיד וכלחשן. שנה אחר כך עבר ללהקתו של מיכאי פסקלי (Mihai Pascaly). שתי הלהקות היו בין להקות התיאטרון הרומניות המובילות בזמנן, בלהקתו של פסקלי הופיעו מאטיי מילו ופאני טארדיני-ולדיצ'סקו (Fanny Tardini-Vlădicescu). בנובמבר של אותה שנה השתקע אמינסקו בבוקרשט ועבד כפקיד וכמעתיק עבור התיאטרון הלאומי. במהלך תקופה זו הוא המשיך לכתוב ולפרסם שירה. הוא שילם את שכר הדירה שלו באמצעות שכר טרחה מתרגום מאות עמודים מספר של היינריך תאודור רטשר (Heinrich Theodor Rötscher), על אף שהתרגום לא הושלם בסופו של דבר. באותה תקופה הוא החל לכתוב את הרומן "גאונות צחיחה" (Geniu pustiu).
ב-1 באפריל 1869 היה אמינסקו בין המייסדים של החוג לספרות "אוריאנט", שתחומי העניין שלו כללו איסוף של סיפורי אגדות, שירה עממית, ומסמכים הקשורים להיסטוריה הספרותית הרומנית. ב-29 ביוני של אותה שנה קיבלו חברי הקבוצה השונים משימה לבקר במחוזות השונים, האזור שהוקצה לאמינסקו היה מולדובה. בקיץ זה, הוא נתקל באקראי באחיו יורגו, קצין צבא בגן צ'ישמיג'יו, אמינסקו סירב להיענות להפצרותיו של יורגו לחדש את קשריו עם משפחתו.
עוד בקיץ 1869 הוא נטש את להקתו של פסקלי ונסע לצ'רנוביץ וליאשי. הוא חידש את קשריו עם משפחתו ואביו הבטיח לו קצבה קבועה, אם ימשיך את לימודיו בווינה בסתיו. באוקטובר 1869 התחיל את לימודיו בפילוסופיה באוניברסיטת וינה. בין השנים 1872 - 1873 למד באוניברסיטת ברלין תוך כדי לימודיו, קיבל בשנת 1873 משרה בקונסוליה הרומנית בברלין. כתמיד, הוא המשיך לכתוב ולפרסם שירה. כשמת שליטה לשעבר של נסיכות מוּנטניה, החלק של ברומניה בו נמצאת עיר הבירה בוקרשט, הנסיך "בארבוּ דימטריה שטירבי" (Barbu Dimitrie Ştirbey), הדפיס אמינסקו עלון לזכרו בשם "La moartea principelui Ştirbey".
ביוגרפיה > בחוג של "ז'ונימאה"

מאוקטובר 1869 עד 1872 הוא למד בווינה, אמינסקו נחשב כשומע חופשי בולט בפקולטה לפילוסופיה ומשפטים. אמינסקו הושפע מהפילוסוף שופנהאואר ומהמשורר היינריך היינה. הוא היה מעורב בחיים הסטודנטיאליים והתיידד עם הסופר הרומני יואן סלביץ', ולמד להכיר את וינה בעזרת ורוניקה מיקלה (Veronica Micle). הוא החל לתרום לשיחות ספרותיות, ביטאונו של החוג ז'ונימאה. מנהיגי תנועת תרבות זו: פטרה פ. קארפ, ואסילה פוגור, תאודור רוסטי, יעקב נגרוצי וטיטו מאיורסקו השפיעו פוליטית ותרבותית על אמינסקו עד סוף חייו.
ב-1870 כתב אמינסקו שלושה מאמרים תחת שם העט וארו (Varro) ב-Federaţiunea ב-פשט בנושא מעמד הרומנים ומיעוטים אחרים באימפריה האוסטרו הונגרית. הוא הצטרף כעיתונאי לעיתון "אלבינה" (Albina) בפשט. מ-1872 ועד 1874 הוא המשיך את לימודיו בברלין.
מ-1874 ועד 1877 עבד אמינסקו כמנהל של הספרייה המרכזית ביאשי, כמורה מחליף, כמפקח על בתי הספר במחוזות של יאשי וואסלוי (Vaslui) וכעורך העיתון "קוריירול דה יאשי" (Curierul de Iaşi השליח של יאשי). הוא המשיך לפרסם ב"שיחות ספרותיות". הוא התיידד עם הימן טיקטין שנחשב למייסד חקר השפה הרומנית המודרנית וגם עם יון קראנגה (Ion Creangă), מספר עממי, אותו שכנע להיות סופר וצירף אותו למועדון הספרות ז'ונימאה. ב-1877 הוא השתקע בבוקרשט ועד 1883 היה העורך הראשון ואחר כך (1880) העורך הראשי של העיתון "טימפול" (Timpul הזמן), ביטאונה של המפלגה השמרנית. בתקופה זו הוא כתב את מרבית שיריו הידועים: "איגרות", "כוכב השחר" ועוד. עם זאת, עבודתו המאומצת הזיקה לבריאותו.
ביוני 1883 חלה אנושות ואושפז בבית החולים של ד"ר שוטו. בדצמבר 1883 הופיע ספרו "Poezii" ובו מבחר משיריו בלווי הקדמה מאת טיטו מאיורסקו (Titu Maiorescu).
בשנת 1888 יזם יעקב נגרוצי חוק שיעניק לאמינסקו גמלת קיום. החוק עבר בפרלמנט וגם בסנאט ואושר זמן לא רב לפני מותו.
ביוגרפיה > שנים של חולי

סביב מחלתו של המשורר יש מחלוקות הנובעות בין השאר מהחשש לפגוע בכבודו ובזכרו.
יש המשערים כי בשנותיו האחרונות סבל אמינסקו מהפרעה דו-קוטבית (פסיכוזה של מאניה דפרסיה). ב-1883 בהיותו ברומניה אובחן כחולה בעגבת וג'ורג'ה קלינסקו כתב בביוגרפיה של המשורר כי היה חולה במחלה מגיל 20. עם זאת, נטען כי אבחון נוסף שנעשה בווינה גם כן ב-1883 מזכיר את הדיכאון שסבל ממנו אך לא את העגבת. ב-1884 הוא חזר לרומניה ונראה בריא באופן כללי. החל ב-1886 החל לקבל מעט זריקות של כספית שבאותה התקופה היה הטיפול השגרתי בעגבת.
את השנתיים האחרונות לחייו עשה אמינסקו בבית חולים לחולי רוח. אמינסקו מת בבית החולים ב-15 ביוני 1889 לאחר שהוכה בראשו באבן על ידי חולה נפש אחר. אמינסקו נקבר בבוקרשט בבית הקברות בלוּ (Bellu).
מורשתו

ניקולאה יורגה, ההיסטוריון הרומני המפורסם, מחשיב את אמינסקו כאבי השפה הרומנית המודרנית. ברומניה נחשב אמינסקו, פה אחד, כנציג הגדול ביותר של השירה הרומנית. שירתו מקיפה מגוון נושאים גדול, מטבע ואהבה ועד להיסטוריה ולפרשנות חברתית, וחידשה את פני השפה הרומנית. שירתו המאוחרת מזכירה בערגה את שנותיו כצעיר חסר דאגות, לעומת אכזבתו מן המציאוּת בהווה. יצירתו של אמינסקו תורגמה למעל 60 שפות (כולל עברית).
בדעותיו הפוליטיות היה שמרן ולאומן קיצוני כרוב חבריו לחוג הספרותי. הוא מביע בכתביו שנאה לזרים ובמיוחד ליהודים. לעיתים התבטאה שנאה זו גם בשירתו "המחבב את הזרים יאכלו־נא כלבים את ליבו". במאמר על מקורותיה של התנועה הלגיונרית הפשיסטית מובאים דעותיו של אמינסקו כי רומניה של סוף המאה ה-19 נשלטת על ידי "מוסדות צרפתיים, עסקים יהודים ותעשייה אוסטרית". אמינסקו טען כי הסוציאליזם הוא "צעצוע מופשט מתוצרת זרה", וכי הליברליזם "הפך את רומניה לביצה שלתוכה נשפך הביוב החברתי של המערב והמזרח". אמינסקו הביע את הערגה לימיו של הפאודליזם הרומני שלדבריו הייתה מערכת של "החופש הגדול ביותר, של ביזור, של אוטונומיה קהילתית, ושל עצמאות המעמדות. אנשים לא היו שווים ובשל סיבה זו ממש הם היו חופשיים".
בהיותו מושפע מהאווירה האנטישמית ששררה ברומניה בכלל ובחבל הולדתו בפרט וגם מפילוסופים אנטישמיים גרמנים כמו אויגן דירינג שאת הרצאותיו שמע בברלין, אמינסקו האשים את יהדות רומניה בבעיותיה של האומה הרומנית. הוא טען שהיהודים, להבדיל ממיעוטים אחרים, אינם מתערים בעם הרומני, לא מדברים את שפתו ולא מתחתנים מחוץ לעדתם. טענותיו היו מופנות כלפי היהודים האשכנזים בעוד שכלפי עדת היהודים הספרדים ברומניה היה לו יחס יותר חיובי וכמה פעמים הביע את הערכתו אליהם. כתביו, שהכילו גוון אנטישמי חריף האופייני ללאומנים הרומנים של התקופה, צונזרו במשך שנים ברומניה, אם כי כפי שמספר ד"ר לורנס ויינבאום, מנהל למחקר של מכון הקונגרס היהודי העולמי במאמרו "מסע בעקבות עלילת השואה ברומניה" כי בתקופת ניקולאה צ'אושסקו הופיעו בגלוי "טקסטים אנטישמיים בתקשורת הרומנית. לתדהמתה של הקהילה היהודית הרומנית המידלדלת, נכללו כתביו האנטישמיים של מיכאי אמינסקו במהדורה מחודשת של כתביו הנבחרים של הסופר הלאומי".
כמשורר לאומי נערץ קרויים כיום על שמו רחובות בערים רבות ברומניה. כמו כן נהוג לחלק ברומניה פרס על שמו לשירה רומנית. צחוק הגורל הוא שהזוכה בפרס מיכאי אמינסקו לשירה רומנית לשנת 1998 היה יהודי - המשורר הישראלי הכותב בשפה הרומנית שאול כרמל.
אמינסקו לא נשא אשה, אך היו לו כמה אהובות, ורוניקה מיקלה (Veronica Micle), אשה נשואה, שהתאבדה חודשיים לאחר מותו, מיטה קרמניץ (Mite Kremnitz), מבנות הלוויה של אליסאבטה, מלכת רומניה וגברת פואנרו-לקה (Poenaru-Lecca). על פרשת האהבים שניהל עם מיטה קרמניץ כתב הסופר אאוג'ן לובינסקו (Eugen Lovinescu) רומן בשם "מיטה" שהתפרסם בשנת 1934.
במשאל שנערך ביום 21 באוקטובר 2006, על ידי הטלוויזיה הרומנית, לקביעת "גדולי הרומנים בכל הזמנים", מיכאי אמינסקו זכה למקום השלישי עם 50.640 קולות שהיוו 13,92% מכלל הקולות.
יצירתו

אמינסקו היה משורר רומני מסורתי ששאב את השראתו מהספרות הרומנית שקדמה לו ומרוח השפה המדוברת בפי העם, שהכיר כה טוב במהלך שיטוטיו ברחבי רומניה. אף שאמינסקו כתב במשקל קדום והזכיר בשירתו את הפניקס ואת ארטמיס זה לא היה מאמץ מודע כלפי הקלסיקה, כפי שעשו המשוררים הרומנטיים. שיריו הבוגרים מצטיינים בליריקה. הנוף המועדף עליו הוא היער, אך לא כאידיליה, אלא כמעבר קוסמי בעולם הכוכבים. הטבע אצלו מואנש, לוחש, גונח, המים בוכים, המעיינות רועדים מעל חלוקי הנחל. קסם החריזה מושג לעיתים באמצעות חזרה על מילים וההרמוניה, או ההרמוניה הנפלאה נשארת באוזן גם לאחר שהתוכן כבר נשכח.
על אף שורשיו בפולקלור הרומני, הושפע אמינסקו מהשירה הלירית הגרמנית והדבר מורגש ב"כוכב השחר" שמזכיר את הפואמה "Teilung der Welt" של פרידריך שילר וגם את "Hyperion" של פרידריך הלדרלין. הפסימיות המובאת ב"איגרות" שואבת את השראתה מיצירתו של שופנהאואר "העולם כרצון וכייצוג".
שירתו של אמינסקו היא שירה טבעית הנובעת ממנו ללא מאמץ נראה לעין, כמו פכפוך מעיינות צלולים, כמו זמרת ציפורים באווירה קסומה של ערבים שקטים. אמינסקו דיבר שירה והשירה דיברה דרכו.
יצירתו > אמינסקו והטיליה

הטיליה היא העץ המועדף על אמינסקו ביצירתו ומופיעה בה רבות. אהובים שוכבים תחת עץ הטיליה והפרחים נושרים עליהם, מכסים אותם ומבשמים את האוויר.
אמינסקו עצמו נקבר בבית העלמין בלו תחת עץ טיליה.
אמינסקו בתקופת המשטר הקומוניסטי ואחריו

אמינסקו הציג דילמה למשטר הקומוניסטי, גדולתו הייתה ידועה מדי ואי אפשר היה להשכיח אותו, אך דעותיו היו לצנינים בעיניהם. הפתרון שמצאו התבטא בהעלמת חלק מיצירותיו וצינזור חלקים מתוך יצירות שלא ניתן היה להסתיר. בנוסף לכך המציאו לו הקומוניסטים ביוגרפיה חדשה שתיארה נער עני, רועה חזירים, בעל כישרון מן הטבע. היעלמות הקומוניזם מרומניה איפשרה החזרת הביוגרפיה האמיתית של אמינסקו.
עוד בתקופתו של ניקולאה צ'אושסקו ניתן היתר לקורנליו ודים טודור לפרסם קטעים של אמינסקו, שצונזרו לפני כן, שהכילו התבטאויות נגד היהודים - הפרסום גונה בחריפות על ידי הרב הראשי של רומניה, הרב משה רוזן, שתבע, ללא הצלחה, הוצאת הכרכים מהמחזור. אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי החלו שוב לעלות תאוריות קונספירציה בנוגע למותו, תאוריות שהאשימו את רופאו היהודי ברצח בשליחות החוגים היהודים.
כתביו

משיריו הידועים ביותר:
דוינה (Doina; דוינה הוא שם של סגנון בזמר הרומני)
האגם (Lacul)
לוציפר או כוכב השחר (Luceafărul) – שימוש במוטיבים מהפולקלור הרומני לתיאור בדידות הנפש.
פרח כחול (Floare albastră)
שאיפה (Dorinţa)
ערב על הגבעה (Sara pe deal)
או, הישארי (O, rămîi)
חקיינים (Epigonii)
איגרות (Scrisori)
ואם (Şi dacă)
אודה (במשקל עתיק)‏ ((Odă (în metru antic)
נותר בי געגוע אחד בודד (Mai am un singur dor)
פט פרומוס יליד הדמעות (Făt-Frumos din lacrimi)
גאונות צחיחה (Geniu pustiu) – רומן על רקע המהפכה בטרנסילבניה ב-1848.
דיוניסוס האומלל (Sărmanul Dionis)
קיסריה (Cezara)
לקריאה נוספת

שירים בתרגום מרומנית של יהושע טן-פי מו"ל: ירושלים אחיאסף, (תשי"ד).
מבחר שירים בתרגום מרומנית של אהובה בת חנה הופיע בשנת 1990 במחברות לספרות. בספר מובא התרגום מול הנוסח ברומנית.
אלכסנדרו פירו, "היסטוריה של הספרות הרומנית מראשיתה ועד היום", הוצאת UNIVERS, בוקרשט, 1981.
מיכאי אמינסקו, "Chestiunea evreiască" (השאלה היהודית), הוצאת VESTALA, בוקרשט, 2008.
הערות שוליים

↑  חמישה מיתוסים אודות אמינסקו (ברומנית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
↑  קול הרומני - מיכאי אמינסקו
↑  ŞI LIPSA DE CULTURĂ NAŞTE MONŞTRI (ברומנית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
↑  Ni pare rău de puţinii evrei cari s-au identificat cu această ţară (ברומנית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
↑  לורנס ויינבאום, ‏מקום שם הזיכרון הוא קללה והשכחה – ברכה (א), נתיב 98/9, יוני 2004
↑  Antisemitismul lui C.V. Tudor filtrat prin miturile romantice ale voievodului român simbol al “primei uniri” şi “poetului naţional” etern (ברומנית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
↑  Funar: Mihai Eminescu a fost asasinat de evrei, deranjaţi de scrierile politice şi poeziile sale (ברומנית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260989105171  PLWABN: 9810670550905606  BIBSYS: 90367610  BNE: XX843143  BnF: cb119017272 (data)  CANTIC: a10077534  CiNii: DA07347367  GND: 118684493  ISNI: 0000 0001 2100 0235  LCCN: n80057213  LNB: 000155185  MusicBrainz: 0ef52d92-06fe-47ce-a58d-68dbed569f50  NKC: jn19990002053  NLA: 36083936  NLG: 62107  NLK: KAC199633727  NLR:   NSK: 000002281  NTA: 068815344  RERO: 02-A000057260  SELIBR: 185092  SNAC: w69359xc  SUDOC: 026850818  Trove: 1209091  VcBA: 495/112525  VIAF: 27064042   WorldCat (עם VIAF): 27064042 
פסל אמינסקו בפארק קופואו ביאשי
לוח זיכרון על בית הספר בו למד מיכאי אמינסקו בצ'רנוביץ
קבר אמינסקו בבית הקברות "בלו" בבוקרשט
פסל ורוניקה מיקלה, אהובתו של אמינסקו, בפארק קופואו ביאשי
שטר כסף רומני בשווי אלף לאי הנושא את תמונת אמינסקו
מכתש אמינסקו (קרוי על שם המשורר) על כוכב חמה
חדר בריחה

ערך זה עוסק במשחק הרפתקאות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הכניסה לאחד מחדרי הבריחה הפעילים בבודפשט, 2015
חדר בריחה, או חדר מילוט (נקרא בישראל לעיתים קרובות בשמו הלועזי אסקייפ רום, Escape room), הוא משחק הרפתקאות בו אנשים ננעלים בחדר ביחד עם משתתפים אחרים, וצריכים להשתמש בחפצים שונים הנמצאים בחדר כדי לפתור סדרה של חידות, למצוא רמזים, לפענח צפנים ולהימלט מהחדר תוך זמן מוגבל.
משחקים אלו מבוססים על משחקי הווידאו מז'אנר "הבריחה מהחדר", למשל "חדר הארגמן", "סאבמשין", "הדלתות" ועוד רבים אחרים, בהם השחקן נעול בחדר ואמור לסרוק את סביבתו במטרה למצוא כלים ורמזים שיובילו ליציאה מהחדר. השחקנים המשחקים במשחקים אלו צריכים להשתמש בכושר הבחנה וחשיבה ביקורתית, יכולות אנליטיות וכישורים אסטרטגיים כדי לברוח מהחדר. השראות אחרות ליצירת המשחק נלקחו ממשחקי לוח, סרטים וספרים.
בדרך כלל חדרי בריחה מאורגנים מסביב לנושא מסוים. הנושא הוא סיפור המסגרת שבתוכו מתרחשת העלילה של החדר, והמשתתפים מתקדמים בו ביחד עם התקדמות המשחק ופתרון החידות. בדרך כלל לפני הכניסה לחדר מועברת הדרכה שמטרתה לספר למשתתפים במשחק את סיפור המסגרת. ההדרכה יכולה להיות על ידי מדריך או על ידי סרטון קצר, ובחדרים מתקדמים על ידי משקפי מציאות מדומה.
חדרי בריחה ברחבי העולם

המשחק אורגן בתחילה ביפן, בסין ובהונג קונג. חברת "The Real Escape Game" הייתה בין הראשונות בעולם שהחלו את הטרנד ביפן בשנת 2007, אם כי המשחק הראשון אורגן כבר ב-2006 בעמק הסיליקון, קליפורניה, על ידי קבוצת מתכנתים. לאחר מכן נפתחו חדרים באירופה, תחילה בהונגריה ובשווייץ, ואחר כך החלו להיפתח בצפון אמריקה, בשאר אסיה, ובאוסטרליה. שתיים מהחברות הוותיקות בעולם בתחום הן HintHunt ו-AdventureRooms.
במספר מקומות בעולם נערכים משחקי היחלצות מחדר נעול כאירוע, כך למשל בטורונטו, קנדה; סיאטל, וושינגטון; סן פרנסיסקו, קליפורניה; וגם בהונגריה, שווייץ, רוסיה, בריטניה, ספרד, פולין, יוון, אוסטרליה ובמדינות שונות באסיה.
משחקי היחלצות מחדר נעול הפכו לפופולריים באירופה, ארצות הברית, יפן, טאייוון וסין. כל משחק משלב אלמנטים מקומיים ומציג תפאורה שונה וסיפור רקע שונה.
חדרי בריחה בישראל

חדרי הבריחה הראשונים בישראל החלו לצוץ בשנת 2015 והיו דלי תקציב ומדור ראשון (ללא אלקטרוניקה, מבוססי מנעולים מכניים). עם צבירת הפופולריות והתרחבות קהל המעריצים בענף, חלה תנופה והושקעו תקציבים גדולים בפיתוח חדרים מדור שני, שלישי ורביעי שכוללים בין היתר תפאורה מרהיבה, אלקטרוניקה משוכללת, אפקטים מורכבים, חידות מקוריות, ריבוי חללים ונושאי סיפור ייחודיים להעצמת האווירה. חלק מהחדרים אף כוללים שחקני תיאטרון מקצועיים שיוצרים אינטראקציה עם המשתתפים ומהווים חלק חשוב בהתקדמות העלילה ופתירתה.
נכון לחורף 2024, פועלים בישראל בסביבות 200 חדרי בריחה.[דרוש מקור]
במאי 2017, בערוץ Yes Kidz עלה שעשועון טלוויזיה בשם אסקייפ שבו מתחרים בני נוער על אליפות חדרי הבריחה בישראל.
חדרי בריחה בישראל > כנס חדרי הבריחה הראשון בישראל

ב-5 במרץ 2017 נערך בישראל לראשונה כנס חדרי הבריחה הראשון בישראל. הכנס התקיים בבית ציוני אמריקה בת"א. מאות אנשים לקחו חלק בכנס שיועד לחובבי חדרי בריחה (אסקייפרים), בעלי חדרי בריחה, בעלי מקצוע בתחום ומתעניינים. בכנס הועברו הרצאות מפי דמויות מובילות בתחום, במגוון תחומים: החל מסוד הקסם של חדרי בריחה, דרך שימושיו בצה"ל ומערכת החינוך ועד לחידושים והדור הבא של חדרי הבריחה. תוכני הכנס והמצגות זמינים לצפייה ברשת. בתום הכנס הוכרזו חדרי הבריחה הטובים בישראל. במגוון קטגוריות על בסיס הצבעות של אלפי גולשים.
חדרי בריחה בישראל > סוגים שונים של חדרי בריחה

בישראל קיימים סוגים שונים של חדרי בריחה. ישנם ארבעה סוגים של חדרי בריחה:
חדרי בריחה נייחים - הכוונה לחדר פיזי. המשתתפים "ננעלים" בתוך החדר ועליהם למצוא את הדרך החוצה באמצעות חידות ורמזים שפזורים בזירה/ות.
חדרי בריחה ניידים - הכוונה לערכות ומשחקי בריחה שניתן לשחק בהם בכל מקום (בבית, במשרד, בכיתה...). השם הנפוץ שניתן להם הוא "קופסאות בריחה".
חדרי בריחה בחללים פתוחים - הכוונה למשחק חיצוני, המתבצע בשטח חיצוני ולא סגור.
חדרי בריחה עד הבית - הכוונה לערכות חדרי בריחה שמגיעות עד בית הלקוח. ואז השחקנים צריכים לפצח חידות/להכין מרכיבים/לבצע פעולות על אותם מרכיבים כדי להתקדם בפתירת החדר.
בנוסף קיימים חדרים עם מאפיין בולט שמשפיע על כל אופי החדר:
חדרי בריחה עם שחקן - הכוונה לחדרים שבהם ביחד עם המשתתפים בחדר הבריחה נמצא גם שחקן או שחקנים מטעם החברה שמנהלת את החדר. מטרתם של השחקנים לקדם את העלילה, להוסיף לאווירה או לייצר מצבים ייחודיים בשביל משתתפי החדר.
חדרי בריחה קולינאריים - הכוונה לחדרי בריחה שבהם כחלק מפעילות פתירת החידות יש גם מרכיב קולינרי. לרוב מדובר בהכנה של מנה תוך כדי החדר או באכילת מוצרים שכבר קיימים בתוך החדר בשביל להתקדם.
חדרי בריחה פיזיים - הכוונה לחדרים שבהם המשתתפים נדרשים לבצע פעילויות ספורטיביות פיזיות במסגרת החדר (מדובר בדרישה מגבילה לחלק מהאוכלוסייה ולכן מידע זה נגיש כבר באתרי החברות הרלוונטיות לפני ההזמנה).
חדרי בריחה בישראל > חדרי בריחה עד הבית בישראל

חדרי בריחה עד הבית הם קופסאות שמגיעות עד לבית השחקן ושם קבוצת שחקנים מפענחת את החידות שנמצאות בתוך הקופסה. המונח קופסה הוא מעט מטעה כי מדובר בכל צורה של כלי שבעלי החדרים יכולים לחשוב עליהם: תיקים, קופסאות, כספות ועוד.
חדרי הבריחה עד הבית מתחלקים ל-5 סוגים:
קופסת בריחה - קופסה שמגיעה עד בית הלקוח והוא פותר את החידות שבתוכה. קופסאות אלה נחלקות לשני תתי סוגים:
רב פעמיות - כאלו שהחברה מביאה עד בית הלקוח, משאירה לכמה שעות ואז אוספת.
חד פעמיות - כאלו שנשלחות ללקוח בדואר (או כל אמצעי אחר) ונשארות אצלו בגמר השימוש.
משחק דיגיטלי - משחק שמתרחש באינטרנט, לרוב באתר ייעודי שחברת המשחקים בנתה ובו המשתתפים מנסים לפתור את החידות בזמן מוקצב.
פעילות בזום - אירוע שנערך בזום ובו כל אחד מהמשתתפים מקבל תפקיד בעלילה.
משחק להדפסה -  חומרים דיגיטליים שמקבלים כקובץ להורדה, מדפיסים ועונים על החידות.
משחק קופסה – משחק קופסה שולחני שהנושא שלו הוא חדרי בריחה, לרוב נמכר בחנויות רגילות.
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'Suellentrop, Chris (2014-06-03). "In Escape Rooms, Video Games Meet Real Life". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-08-21.
↑  לא קיים מקור פורמלי. ישנו מסמך לא רשמי הנקרא 'ארמדיל' שמעודכן באופן שוטף ומופץ בין חובבי חדרי הבריחה בישראל, ובו רשימת חדרי בריחה פעילים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011001335505171  LCCN: sh2018003147  LNB: 000316641  NKC: ph1097074
לו הייתי מלך

| --- | --- |

 סינגל בביצוע שלישיית שבר ענן
 מתוך האלבום פסטיבל שירי משוררים לילדים (1974)
 יצא לאור:  1974
 מקום הקלטה:  אולפני טריטון
 סוגה:  שירי ילדים
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  גלטון
 כתיבה:  אנדה עמיר-פינקרפלד
 לחן:  דרורה חבקין
 עיבוד:  ירון גרשובסקי
 ביצועים מאוחרים:  חוה אלברשטיין (לחן וילנסקי)
"לו הייתי מלך" הוא שיר ילדים שכתבה המשוררת אנדה עמיר-פינקרפלד. השיר הולחן בידי דרורה חבקין והשתתף ב"פסטיבל שירי משוררים לילדים" בפורים 1974, בביצוע שלישיית שבר ענן (בני שיפטן, ליאו קרוק ומוריס אוחיון). השיר בביצועם צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל באמצע מרץ 1974, וב-18 במרץ דורג במקום ה־20 במצעד.

השיר התפרסם בביצועה של חוה אלברשטיין, ללחן של משה וילנסקי, ויצא לאור בשנת 1974, בשני אלבומים בהוצאת CBS ישראל: "מצעד החיות מס' 2" ו"שירי אנדה עמיר (הסירים על הקיר)".
הערות שוליים

↑  לו הייתי מלך – שלישיית שבר ענן, באתר דרורה חבקין
↑  מצעד החיות 2 (1974), באתר סטריאו ומונו
↑  שירי אנדה עמיר (הסירים על הקיר) (1974), באתר סטריאו ומונו
פזית נוני

| --- | --- |

פזית נוני בהופעה בסאבליים, השקת אלבום, 21 בינואר 2011
 לידה:  21 באוקטובר 1965 (בת 59) אילת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  עידן זילברשטיין 
 https://pazitnuni.wordpress.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פזית נוני וגאולה נוני, 21 בינואר 2011
הופעה בתמונע, 25 באוגוסט 2012
צילומי הקלטת 'נשיבוק", 2004
בהצגה "מחפשת", 2018
פזית נוני (נולדה ב-21 באוקטובר 1965) היא זמרת, שחקנית, אמנית ויוצרת ישראלית.
תפקידים > משחק בקולנוע

| סרט | ארץ/ סוגה | במאי | תפקיד | שנה | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| על המעקה (On the ledge) | סרט קצר | יבגני בלינוב | פסיכולוגית | 2016 | כתבה והלחינה את שיר הנושא: seek for the light |
| מסיבת כלה | סרט סטודנטים – דובר צה"ל | איתי בורכולוביץ' | אמא ערביה | 2009 |  |
| צעד קטן | סרט קולנוע | שחר סגל | קופאית | 2003 |  |
| ישו | הפקה אמריקאית | רוברט מרקארלי | מריה מגדלנה | 1995 |  |
| אוקטן 96 | סרט סטודנטים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, זכה בצל"ש בתחרות הסרט הקצר 1993 | עודד דוידוף | אישה מוכה | 1993 |  |
| להב חצוי (קרוי גם: שלושה שבועות בירושלים) | סרט קולנוע | עמוס קולק | משחק ושירה | 1992 |  |
| אהבנו את לורה | הפקה צרפתית | אלכסנדר ארקדי | אשתו של וואליד | 1991 |  |
תפקידים > משחק בטלוויזיה

| סדרה | סוגה | חברה/ערוץ | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית משפט (בפרק "רחם להשכיר") | סדרת טלוויזיה | המון הפקות | רונית ויס ברקוביץ | אם פונדקאית | 2001 |
| תוכנית מרכזית של פורים | כבלים מת"ב |  |  | הנחיה | 1992 |
תפקידים > הצגות מבוגרים

| הצגה | מחזאי | במאי | תיאטרון | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחפשת | עידן זילברשטין | שפרה מילשטיין | תמונע | 2018 |
| הזמיר והקיסר - מופע קירקס תיאטרלי לכל המשפחה | בועז דבי | ערן בוהם | תיאטרון נוצר | 2017 |
| אצל עליזה בחצר | עליזה עליון ישראלי | ערן בוהם | תיאטרון נוצר | 2016 |
| אם תתקרבי | עידן זילברשטיין | עידן זילברשטיין | בשיתוף עם האגודה לטיפוח חברה ותרבות - מורשת יהודי תימן | עלתה לראשונה בפסטיבל תימנה 2015 |
| גלות הנפש | עידן זילברשטיין | עידן זילברשטיין | תיאטרון הסימטה | 1998 |
| מה פתאום גורמזאנו | יצחק גורמזאנו גורן | יצחק גורמזאנו גורן | בימת קדם | 1997 |
| חיילים של מים | טהא מוחמד עלי, אנטון שמאס, נעים עריידי, סלים דאו | צביקה קורמן | פסטיבל עכו | 1989 |
| מים שמיים ותיבה | יהודה הלוי | יצחק גורמזאנו גורן | בימת קדם ותיאטרון חיפה | 1987 |
| רומן ורומנסה | יצחק גורמזאנו גורן | יצחק גורמזאנו גורן | בימת קדם | 1985 |
תפקידים > הצגות ילדים

| הצגה | מחזאי | במאי | תיאטרון | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הנסיכה והירח, החתול במגפיים, דירה להשכיר, תיאטרון סיפור, נשיבוק לקטנטנים, מופע סיפור - משחקי נשיבוק, מופעי במה פתוחה בובות ענק | פזית נוני | פזית נוני | תיאטרון בובה בר | 1998 ואילך |
| נפלאות הקרקס | נתן אלתרמן | ישראל גוריון | תיאטרון אורנה פורת | 1990 |
| קיר השלום |  |  | תיאטרון הנפש |  |
תפקידים > קלטות ווידאו ודיסק שמע לילדים

אבאלו – דיסק שמע לגילאי 2–6
נשיבוק - כתיבה, הלחנה, שירה ומשחק. דיסק שמע לגילאי 2–6. ואחריו DVD בהוצאת הד ארצי (NMC)
אצבעות - קלטת ווידאו (בימוי מיכל פיק חמו) בהשתתפות אפרת רייטן, פזית נוני, שרי בז'יז'ינסקי ודני בסן. לחנים: ליאורה שלזינגר ונועם אטלס
פיט פט טו - קלטת ווידאו (בימוי מיכל פיק חמו) שבה מופיעים גם עירית ענבי, עופר בלום, ויוסי חמו. משיריה וסיפוריה של חיה שנהב (1994)
ספרי ילדים

'הדובי ואני בעולם הדמיון' - בהוצאת 'ספר אישי' - 2014
מאיה רוצה להיות תינוקת (Maya wants to be a baby) - בהוצאת 'אמזון' בעברית ובאנגלית - 2016; הוצאת צבעונים - 2017.
הערות שוליים

↑  בדף הפייסבוק
↑  קברטים ספרותיים - מה פתאום גורמזאנו, הכיוון המזרח, 1 באוקטובר 2001
↑  תמי לוביץ,
 הקרקס  בפסטיבל, חדשות, 21 בפברואר 1990
↑  גלות הנפש, במה, 1 באוקטובר 1998
↑  יעקב בר-און,
השיר החדש של פזית נוני עשוי להיות המנון תקופת הקורונה, מעריב, 19 ביולי 2020
↑  ראו באתר האגודה לאומנות גלובלית www.artgoesglobal.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310621405171  ISNI: 0000 0000 6876 1405  VIAF: 97434550   WorldCat (עם VIAF): 97434550
אוגוסט פורל

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1848 מורז', שווייץ
 פטירה:  27 ביולי 1931 (בגיל 82) יבורן, שווייץ
 שם לידה:  Auguste Henri Forel 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה, נוירואנטומיה, מירמקולוגיה פסיכיאטריה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ציריך 
 מוסדות:  אוניברסיטת ציריך 
 תלמידי דוקטורט:  Josephina Therese Zürcher 
 פרסים והוקרה:  פרס ת'ור, פרס שפלי
 בת זוג:  אמה שטיינהיל
 צאצאים:  אוסקר פורל 
 תרומות עיקריות
 ממייסדי תאוריית הנוירון  ממקימי הסקסולוגיה המודרנית  תרם רבות לחקר הנמלים
 חתימה:   
 
אוגוסט-הנרי פורל (באנגלית: Auguste-Henri Forel‏; 1 בספטמבר 1848 – 27 ביולי 1931) היה מירמקולוג שווייצרי, פסיכיאטר, פילוסוף,  
נחשב למייסד תאוריית הנוירון ולאחד ממקימי הסקסולוגיה המודרנית.
פורל זכה למוניטין עולמי בחייו על לימודיו בתחומי אנטומולוגיה, אנטומיה של המוח,
פסיכיאטריה והיגיינה נפשית - היכולת לשמור על הנפש חסינה מפני אירועים הפוגעים בה. 
בעל תחומי עניין רבים כגון: נוירואנטומיה, נוירופיזיולוגיה, מוניזם, פסיכיאטריה משפטית ותפקיד החינוך באלכוהוליזם ובבריאות הנפש.
הוא היה פעיל בתנועות רבות של רפורמה חברתית כגון זכויות נשים ותנועות שלום עולמיות.
ב-1920 התרחש מפגשו הראשון עם הדת הבהאית, ופורל מיד זיהה את הדמיון המובהק בין עקרונותיו לבין אלה שהוכרזו על ידי בהאא אללה, מייסד האמונה הבהאית. 
שנה לאחר מכן הפך לחבר בדת הבהאית.
הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד בפילוסופיה, וכן דוקטורט במשפטים.
משנת 1978 עד לשנת 2000 הופיע דיוקנו על שטר של אלף פרנק שווייצרי.