stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1983/1984 בליגת העל ההולנדית
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פיינורד  | 34 | 25 | 7 | 2 | 96 | 31 | 65 | 57 | העפלה לגביע אירופה לאלופות |
| 2. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 34 | 23 | 6 | 5 | 88 | 32 | 56 | 52 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3. | אייאקס  | 34 | 22 | 7 | 5 | 100 | 46 | 54 | 51 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4. | הארלם  | 34 | 14 | 13 | 7 | 59 | 50 | 9 | 41 |  |
| 5. | ספרטה רוטרדם  | 34 | 12 | 13 | 9 | 77 | 63 | 14 | 37 |  |
| 6. | א.ז 67  | 34 | 14 | 9 | 11 | 64 | 50 | 14 | 37 |  |
| 7. | פ.צ חרונינגן  | 34 | 14 | 9 | 11 | 64 | 51 | 13 | 37 |  |
| 8. | פ.צ. אוטרכט  | 34 | 14 | 8 | 12 | 64 | 74 | 10- | 36 |  |
| 9. | רודה  | 34 | 13 | 9 | 12 | 55 | 55 | 0 | 35 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 10. | דן בוס  | 34 | 11 | 11 | 12 | 48 | 55 | 7- | 33 |  |
| 11. | גו אהד איגלס  | 34 | 12 | 8 | 14 | 52 | 63 | 11- | 32 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 12. | פורטונה סיטארד  | 34 | 11 | 9 | 14 | 50 | 55 | 5- | 31 | סגנית מחזיקת הגביע ההולנדי ותשחק בעונה הבאה בגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 13. | אקסלסיור רוטרדם  | 34 | 13 | 5 | 16 | 56 | 62 | 6- | 31 |  |
| 14. | זוולה  | 34 | 10 | 9 | 15 | 56 | 70 | 14- | 29 |  |
| 15. | פולנדם  | 34 | 9 | 8 | 17 | 39 | 68 | 29- | 26 |  |
| 16. | הלמונד ספורט  | 34 | 4 | 8 | 22 | 49 | 92 | 43- | 16 | ירידה לליגת המשנה |
| 17. | וילם II  | 34 | 5 | 6 | 23 | 27 | 74 | 47- | 16 | ירידה לליגת המשנה |
| 18. | DS79  | 34 | 6 | 3 | 25 | 35 | 88 | 53- | 15 | ירידה לליגת המשנה |
1 2  פיינורד זכתה גם בגביע ההולנדי ולכן סגנית המחזיקה פורטונה סיטארד תשחק בגביע אירופה למחזיקות גביע
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עם רעש נסתר

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  מרסל דושאן
 תאריך יצירה:  1916 
 טכניקה וחומרים:  חוט מגולגל, לוחיות מתכת, ברגים וצבע
 ממדים בס"מ
 רוחב:  12.9 ס״מ 
 גובה:  11.4 ס״מ 
 עומק:  13 ס״מ 
 
"עם רעש נסתר" (בצרפתית: A bruit secret) הוא פסל "רדי מייד" משנת 1916 מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן.
את העבודה יצר דושאן ביחד עם וולטר ארנסברג (Walter Arensberg), ידידו של דושאן והאספן המרכזי של עבודותיו בשנים אלו. העבודה מורכבת מגליל של חוט הכלוא בין שתי לוחיות מתכת. ארנסברג הניח בתוך הכדור אובייקט קטן שלא היה ידוע לדושאן, ואילו דושאן כתב על לוחית המתכת כתובת שמשמעותה לא הייתה ידועה לארנסברג, כיוון והושמטו ממנה אותיות. לוחיות המתכת מוחזקות בעזרת ברגים ארוכים ואומים המשמשים גם מעין "רגליים" לעבודה.
סכר פארקר

| --- | --- |
חזית הסכר
חזית הסכר
 מיקום:  בין מחוז לה פאז באריזונה, למחוז סן ברנרדינו בקליפורניה בארצות הברית
 סוג:  סכר קשת עבה
 סוכר את:  נהר הקולורדו
 יוצר את:  אגם האווסו
 אורך:  261 מטרים
 רוחב בבסיס:  30 מטרים
 רוחב בראש:  12 מטרים
 גובה:  98 מטרים
 נפח סכר:  290,530 מ"ק
 ייצור חשמל:  120 מגה-ואט
 תקופת הבנייה:  1934–1938 (כ־4 שנים)
 שטח אגם:  7.8 קמ"ר
 נפח אגם:  0.8 קמ"ק
 קואורדינטות:  34°17′47″N 114°08′23″W﻿ / ﻿34.296389°N 114.139722°W﻿ / 34.296389; -114.139722
  (למפת מערב ארצות הברית מוגדלת) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט סכר פארקר(למפת מערב ארצות הברית רגילה) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט סכר פארקר(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקוסכר פארקר(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקוסכר פארקר
סכר פארקר (באנגלית: Parker Dam) הוא סכר קשת על נהר הקולורדו, 249 קילומטרים במורד הזרם מסכר הובר. הסכר נבנה בין 1934 ל-1938 על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית. גובהו 98 מטרים, שמתוכם 72 מטרים מתחת לקרקעית הנחל, ובכך הוא "הסכר העמוק ביותר בעולם". המטרות העיקריות של הסכר הן יצירת מאגר מים ולשמש כתחנת כוח הידרואלקטרית. מאגר המים שמאחורי הסכר קרוי אגם האווסו והוא מסוגל לאגור 0.7 קילומטרים מעוקבים של מים. הנהר עובר בגבול בין שתי המדינות קליפורניה ואריזונה במעבר הצר שבין הרי ויפל (Whipple Mountains) בקליפורניה להרי באקסקין (Buckskin Mountains) באריזונה. הסכר קרוי על שם העיירה פארקר, בירת מחוז לה פאז שהסכר בתחומה, השוכנת 27 קילומטרים דרומית מערבית לסכר.
ייצור חשמל

בתחנת הכוח שבסכר יש ארבע טורבינות פרנסיס בהספק כולל של 120 מגה-ואט. כל טורבינה שוקלת 27 טון. העומד הידראולי הוא 22 מטרים. התחנה מייצרת חשמל ביעילות של 97%. מחצית מהחשמל שהתחנה מייצרת משמשת את חברת המים של דרום קליפורניה (Metropolitan Water District of Southern California) לשאוב מים למוביל המים של נהר הקולורדו (Colorado River Aqueduct), והיתרה נמכרת לחברות חשמל בקליפורניה, אריזונה ונבדה. ייצור החשמל מוגבל בשל הדרישה לשמור על גובה פני המים באגם האווסו בין 134 ל-137 מטרים מעל פני הים למטרות נופש.
אספקת מים

אגם האווסו הוא מקור המים למוביל המים של נהר הקולורדו. מוביל המים מופעל על ידי חברת המים של דרום קליפורניה, המספקת מים לכמעט כל הערים באזור לוס אנג'לס, סן ברנרדינו וסן דייגו. חברת המים מימנה כמעט את כל העלות של בניית הסכר, אבל הסכר שייך ללשכת הטיוב של ארצות הברית ומופעל על ידה.
אגם האווסו הוא גם מקור המים למיזם מרכז אריזונה (Central Arizona Project בראשי תיבות CAP). המיזם נועד לספק מים להשקיה של שטחים חקלאיים, כמו גם לספק מי שתייה לכמה יישובים באריזונה, כולל האזורים המטרופוליטניים של פיניקס וטוסון.
מחלוקת

בניית הסכר הייתה נושא למחלוקת באריזונה. אף שהסכר נבנה כחלק מהסכם נהר הקולורדו של 1922, לא היו קבוצות פוליטיות, חבריהם וחברות חשמל פרטיות באריזונה מרוצים מהתוכנית באופן כללי וסירבו לחתום עליו עד 1944. גם אז המשיכה אריזונה להתווכח על מכסת המים שקיבלה עד שהחלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין אריזונה נגד קליפורניה יישבה את הנושא ב-1963. בית המשפט נדרש להתאים את ההסכם כמה פעמים מאז, בפעם האחרונה בשנת 2000, אך עדיין קיימות קריאות מצד אריזונה לשינוי ההסכם. ב-2008 קרא הסנטור ג'ון מקיין לנהל מחדש את המשא ומתן על ההסכם.
ב-1935 שלח בנג'מין בייקר מואר (Benjamin Baker Moeur), אז מושל אריזונה, 6 חברים מהמשמר הלאומי של אריזונה על מנת להשקיף על בניית הסכר. הם דיווחו שיש פעילות בנייה גם בצד הנהר השייך לאריזונה. התובע הכללי של אריזונה, ארתור לה פרד (Arthur La Prade) הגיע למסקנה שלחברת המים של דרום קליפורניה אין שום זכות לבנות על אדמת אריזונה, ולכן שלח המושל מואר כוח גדול יותר של המשמר הלאומי כדי לעצור את הבנייה. הכוח הוחזר לאחר שמזכיר הפנים של ארצות הברית, הרולד איקס, עצר את הבנייה עד שהנושא ייושב.
מחלקת הפנים של ארצות הברית תבעה את אריזונה לדין במטרה לעצור את ההפרעה של אריזונה לבנייה. לתדהמת פקידי המחלקה, צידד בית המשפט העליון בעמדת אריזונה וביטל את צו המניעה. בית המשפט פסק שהסכר מעולם לא אושר ישירות על ידי הקונגרס ושלקליפורניה אין סמכות לבנות על אדמת אריזונה מבלי לקבל את הסכמת אריזונה. אריזונה הסכימה בסופו של דבר לבניית הסכר בתמורה לאישור מיזם ההשקיה של הנהר חילה.
הערות שוליים

↑  Bureau of Reclamation (2009). "Parker Dam". U.S. Departmentof the Interior. אורכב מ-המקור ב-2011-01-29. נבדק ב-2016-05-27.
↑  Parker Dam and Powerplant
1 2  Bureau of Reclamation (2009). "Parker Power Plant". U.S. Departmentof the Interior. אורכב מ-המקור ב-2016-03-16. נבדק ב-2016-05-27.
↑  "Central Arizona Project". Central Arizona Project.
↑  The Pueblo Chieftain article: McCain: Renegotiate 1922 Western water compact
↑  Open Jurist summary of 295 US 174 United States v. State of Arizona
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535020505171  LCCN: sh2004014922 
אולם הטורבינות (צילום מ-1973)
סרט נעורים

סרט נעורים הוא ז'אנר אשר עלילתו מתמקדת בצעירים ובני נוער, ובנושאים בעלי עניין עבור בני גיל ההתבגרות, כגון התבגרות, אהבה ראשונה ומרד נעורים. לעיתים, העיסוק בנושאים רציניים אלו מוצג בצורה סטריאוטיפית וטריוויאלית ולעיתים לא.
מאפייני הז'אנר

עלילות סרטים בז'אנר זה מתרחשות בדרך כלל בבתי ספר תיכוניים או אוניברסיטאות הכוללות דמויות של בני נוער בגיל של תלמידי תיכון. העלילות עשויות לכלול בתוכן מסיבות בית ספר, נשף סיום לימודים וכדומה.
סרטי הז'אנר עשויים לעסוק גם בנושאים כמו שימוש בסמים, אלכוהול, מיניות, אובדן בתולין וכיוצא באלה. חלקם מזוהים עם הומור בתי שימוש.
עם התפתחותו של הקולנוע האמריקאי, נכנס שימוש נרחב ביותר בסטריאוטיפים של קבוצות חברתיות. הסטריאוטיפים הנפוצים ביותר כוללים בדרך כלל ספורטאי, מעודדת, מלכת הכיתה, החנון/ית, העבריין/ית, המורד/ת, החריג/ה וכו'.
יוצרים בולטים בז'אנר

ג'ון יוז
סרטים בולטים בז'אנר

1955 - מרד הנעורים
1959 - גידג'ט
1978 - גריז
1978- אסקימו לימון
1980 - תהילה
1980 - שיגעון של מסיבה
1980 - חמודות קטנות
1982 - נעורים בקצב מהיר
1982 - נועה בת 17
1985 - מועדון ארוחת הבוקר
1985 - בחזרה לעתיד
1985 - קוקו בן 19
1986- מלכת הכיתה
1986 - שמתי ברז למורה
1986 - אני והחבר'ה
1987 - ריקוד מושחת
1987 - בלוז לחופש הגדול
1988 - היירספריי
1988 - מלכות הכיתה
1989 - ללכת שבי אחריו
1993 - טריפ נעורים
1995 - קלולס
1996 - צעקה
1996 - קלרה הקדושה
1997 - אני יודע מה עשית בקיץ האחרון
1999 - 10 דברים שאני הכי שונאת אצלך
1999 - אמריקן פאי
2001 - העולם שבפנים
2004 - יורוטריפ
2004 - ילדות רעות
2007 - ג'ונו
2007 - סופרבאד - חרמן על הזמן
2009 - שוב בן 17
2012 - כמה טוב להיות פרח קיר
2015 - מתויגת
2015 - ברש
2017 - ליידי בירד
2018 - פרא אציל
2018 - הנשף
ראו גם

סרט התבגרות
סרט מסע
רומן חניכה
עם שחר

| --- | --- |
 שיר
 יצא לאור:  2022 
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 כתיבה:  רחל המשוררת
 לחן:  יהודה שרת
 
המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
"עם שחר" הוא שירה של המשוררת רחל, אשר נכתב בתל אביב בתר"ץ 1930.
בלחנו של המלחין יהודה שרת, הושר בתנועות הנוער ביישוב.
שמו של השיר קשור ומושפע משירה האחר של המשוררת ואולי לא היו הדברים... שבו נכתב: „ואולי ... מֵעוֹלָם לֹא הִשְׁכַּמְתִּי עִם שַׁחַר לַגַּן”.
המשוררת מספרת בשיר על תולדות חייה ותודעתה בנעוריה, כאשר הייתה חלוצה ופועלת חקלאית בתקופת העלייה השנייה ועל אהבת ארץ ישראל.
הבית הראשון מתאר את הכלים שבהם אחזה בדרכה אל עבודתה: „נבל מים ”- מימיה - ששמה נבחר בלשון התנ"כית במכוון, וכלי העבודה החקלאיים: מעדר, מגרפה וסל לאיסוף.
הבית השני מתאר את הנוף, הנראה בעיניים: הרים, שדות והנחווה בנפש: הצעירות המתרוננת.
הבית השלישי, מונה רכיבי הזיכרון של שנות הנעורים כנכס חיים ואוסף אותם פנימה; נכס המורכב משני מרכיבים, כביכול מנוגדים, אך משלימים זו את זה: ה„קמה” - השיבולים הצהובות הזוהרות באור שמש הקיץ, וה„עפר” הכהה והנדרך ברגליים, כאשר זו צמחה מזה, ושניהם יחד מרכבים תמונת אהבה עמוקה אל „אַרְצִי”.
עונג שבת (סרט)

| --- | --- |

טלי שרון בתור רחל, תמונה מתוך הסרט
 בימוי:  מיכל ברזיס עודד בן נון
 הופק בידי:  אפי כהן נעמי לבארי
 תסריט:  מיכל ברזיס עודד בן נון
 עריכה:  מירב לוין
 שחקנים ראשיים:  טלי שרון, אביבה גר, יעל יעקובוף, נעמה יעקובוף
 צילום:  עודד בן נון
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2003 
 משך הקרנה:  21 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
עונג שבת  (2003) הוא סרט ישראלי עלילתי קצר (21 דקות).
הסרט הופק כעבודת הגמר של מיכל ברזיס ועודד בן נון במסגרת לימודיהם בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים. הסרט זכה במספר פרסים, ונבחר במקום השני ברשימת "עשרת סרטי בית הספר הטובים ביותר בכל הזמנים" על ידי ועדת מומחים מטעם בית הספר, לרגל ציון 15 שנים להקמת בית הספר.
עלילת הסרט מתרחשת בליל שבת, כאשר בחורה דתייה בשם רחל חומקת מבית הוריה לבילוי אסור עם חברותיה החילוניות. כשהבילוי משתבש והופך לסיוט, על רחל לשאת בתוצאות השקר וההסתרה.
צוות השחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
טלי שרון: רחל
אביבה גר: אמא של רחל
יעל יעקובוף: יעל
נעמה יעקובוף: לילך
נס בר נחום: 
יהודה ליזרוביץ: 
אולי לאור: 
נגה הלפרין: 
נגה הלפרין: 
ינאי גירון:
פרסים

פרס ראשון - פסטיבל לודג', פולין 2003
פרס התסריט - פסטיבל מינכן לסרטי סטודנטים, 2003
פרס ראשון בפסטיבל מונטוידאו 2004
פרס חבר השופטים בפסטיבל פואטייה, 2004
ציון לשבח בפסטיבל ירושלים, 2003
פרס סרטי שפירא, 2003
הוקרן בפסטיבל קלרמונט פראנד, 2004 ובפסטיבל הסרטים טרייבקה 2004.
עונת 1983/1984 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  3 בספטמבר 1983 – 29 באפריל 1984 (240 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  אתלטיק בילבאו
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  782 (2.56 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  אורוגוואי חורחה דה סילבה   (17 שערים)
 → 1982/19831984/1985 ←
 
עונת 1983/1984 הייתה העונה ה-53 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-3 בספטמבר 1983 והסתיימה ב-29 באפריל 1984.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
מליגת המשנה עלו קדיס, מיורקה, וריאל מורסיה.
אתלטיק בילבאו זכתה בתואר וזאת בפעם השמינית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. היא זכתה גם בגביע המלך ובעקבות כך קיבלה את סופר קאפ הספרדי.
קדיס, מיורקה וסלמנקה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  חורחה דה סילבה (אורוגוואי אורוגוואי), ריאל ואיאדוליד, כשכבש 17 שערים ב-30 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק:  חבייר אורוטי (ספרד ספרד), ברצלונה, שספג 26 שערים ב-33 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
הספרדי המצטיין:  מנואל סרבאנטס (ספרד ספרד)
הזר המצטיין:  חואן ברבאס (ארגנטינה ארגנטינה)
מאמן העונה: חבייר קלמנטה (ספרד ספרד)
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אתלטיק בילבאו (אלופה) | 34 | 20 | 9 | 5 | 53 | 30 | 23 | 49 | העפלה לגביע האלופות זכייה בגביע המלך הספרדי |
| 2 | ריאל מדריד | 34 | 22 | 5 | 7 | 59 | 37 | 22 | 49 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3 | ברצלונה | 34 | 20 | 8 | 6 | 62 | 28 | 34 | 48 | העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כסגנית |
| 4 | אתלטיקו מדריד | 34 | 17 | 8 | 9 | 53 | 47 | 6 | 42 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5 | ריאל בטיס | 34 | 17 | 4 | 13 | 45 | 40 | 5 | 38 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | ריאל סוסיאדד | 34 | 14 | 9 | 11 | 43 | 35 | 8 | 37 |  |
| 7 | ריאל סרגוסה | 34 | 12 | 11 | 11 | 50 | 41 | 9 | 35 |  |
| 8 | סביליה | 34 | 13 | 8 | 13 | 42 | 43 | 1- | 34 |  |
| 9 | מאלגה | 34 | 11 | 11 | 12 | 41 | 35 | 6 | 33 |  |
| 10 | אספניול | 34 | 10 | 13 | 11 | 42 | 44 | 2- | 33 |  |
| 11 | ריאל מורסיה | 34 | 10 | 12 | 12 | 42 | 38 | 4 | 32 |  |
| 12 | ולנסיה | 34 | 12 | 8 | 14 | 45 | 47 | 2- | 32 |  |
| 13 | ספורטינג חיחון | 34 | 11 | 8 | 15 | 38 | 47 | 9- | 30 |  |
| 14 | ריאל ואיאדוליד | 34 | 11 | 7 | 16 | 44 | 60 | 16- | 29 | העפלה לגביע אופ"א |
| 15 | אוססונה | 34 | 11 | 6 | 17 | 30 | 44 | 14- | 28 |  |
| 16 | קדיס | 34 | 6 | 10 | 18 | 36 | 51 | 15- | 22 | ירדה ליגה |
| 17 | מיורקה | 34 | 3 | 15 | 16 | 27 | 56 | 29- | 21 | ירדה ליגה |
| 18 | סלמנקה | 34 | 5 | 10 | 19 | 30 | 59 | 29- | 20 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אורוגוואי חורחה דה סילבה * | ריאל ואיאדוליד | 17 |
| 1 | ספרד חואניטו | ריאל מדריד | 17 |
| 3 | אל סלוודור מגיקו גונזלס | קאדיס | 15 |
| 4 | ספרד מרקוס אלונסו | ברצלונה | 14 |
| 5 | מקסיקו הוגו סאנצ'ס | אתלטיקו מדריד | 12 |
חורחה דה סילבה זכה בתואר כי כבש 17 שערים בפחות משחקים מאשר חואניטו
ספרות ישראלית

הסופר דן בן אמוץ בשנת 1946
הסופרת יוכי ברנדס
ספרות ישראלית היא הספרות שנוצרה במדינת ישראל. הספרות הישראלית נכתבה בעיקר בעברית, אך גם ביידיש, בלדינו, בערבית, ברוסית, ברומנית, באנגלית ועוד.
ההיסטוריה של הספרות הישראלית מעניינת גם משום היותה תוצר של תחיית השפה העברית כשפה מדוברת בעת המודרנית.
הספרות העברית בישראל הייתה המשך ישיר של הספרות העברית שנכתבה בארץ ישראל לפני הקמת המדינה ושל הספרות העברית שנכתבה בתפוצות ישראל ובמיוחד באותן קהילות יהודיות שבניהן עלו לישראל, חלקם או מרביתם. גלי העלייה הגדולים של ראשית המדינה הביאו לישראל ציבור גדול שלא דיבר עברית לפני כן, אך כדי להסתגל לחיים במדינת ישראל, נאלץ ללמוד עברית. מערכת החינוך הישראלית, שפעלה בעברית, האולפנים וכור ההיתוך של צה"ל, הרחיבה בהתמדה את מעגל דוברי וקוראי העברית ובכך יצרו את קהל הקוראים הפוטנציאלי עבור הספרות העברית.
ספרות דור תש"ח

סופרי דור תש"ח או דור הפלמ"ח או דור מלחמת השחרור או דור בארץ הם הכינויים שניתנו לחבורת יוצרים, מרביתם מיוצאי הפלמ"ח, שהובילו את הספרות העברית בשנות הארבעים ושנות החמישים של המאה ה-20. החוויה המרכזית של דור יוצרים זה טמונה בהקמת מדינת ישראל ומלחמת העצמאות. בין סופרי דור הפלמ"ח נמנים: משה שמיר, חיים חפר, ס. יזהר, מרדכי טביב, דוד שחר, נתן שחם, אהרן מגד, חנוך ברטוב, שלמה ניצן, יהודית הנדל, יונת ואלכסנדר סנד, יגאל מוסינזון, בנימין תמוז, נעמי פרנקל, אהרן אמיר, אידה צורית, דוד שחם ועוד. במקביל לקבוצת דור הפלמ"ח פעלה בישראל קבוצה קטנה יותר של יוצרים, בהנהגת יונתן רטוש, הכנענים.
המשוררים של דור זה היו: אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן, אמיר גלבע, זרובבל גלעד, חיים גורי, ע. הלל, בנימין גלאי, יצחק שלו, אבא קובנר, יחיאל מר, עוזר רבין, טוביה ריבנר, אבנר טריינין, שלמה טנאי, נתן יונתן ואחרים.
במחזאות בלטו בעיקר: נסים אלוני, יגאל מוסינזון, משה שמיר, בנימין גלאי, נתן שחם, אהרון מגד ועוד.
הדור הזה נבדל מהדורות שקדמו לו גם בשפת הכתיבה שלו, עברית יום-יומית ולא השפה הלימודית או הנמלצת ששימשה את הסופרים שקדמו לדור זה.
יוצרים מבני העליות החדשות

גלי העלייה של ראשית המדינה הצמיחו מתוכם גם יוצרים שתרמו רבות לספרות העברית. חלק מיוצרים אלה הביאו אל הספרות העברית את זכרונות השואה, תהומות הרשע שהכירו, גבורת הפרטיזנים ומורדי הגטאות, תחושת הגעגועים לבני המשפחה והידידים שנרצחו, תחושת האשם של השורדים והנקמה. לצד יוצרי ספרות השואה היו גם יוצרים שחיפשו את הדרך אל החוויה החדשה של עם חופשי במולדתו, להיות "צבריים" יותר מהצברים, כמו דן בן אמוץ ואחרים, כמו אפרים קישון, שהביאו מטען תרבותי מארץ הולדתם והתאימו אותו לחברה הישראלית.
סופרי הגל החדש

סופרי שנות השישים של המאה ה-20, שכונו על ידי מבקרי הספרות דן מירון וגבריאל מוקד בשם דור המדינה, כונו גם בשם "הגל החדש" על ידי אהרן מגד ומבקר הספרות גרשון שקד. בין סופרי דור זה התבלטו: עמוס עוז, א.ב. יהושע, עמליה כהנא-כרמון, אהרן אפלפלד, יהושע קנז, שולמית הראבן, יצחק אורפז, יורם קניוק, דן צלקה, פנחס שדה, רחל איתן, אמנון שמוש, ישעיהו קורן, אהוד בן עזר, שולמית לפיד, סמי מיכאל, שמאי גולן, שמעון בלס, דן שביט ועוד. הבולטים בין המשוררים היו: יהודה עמיחי, משה דור, משה בן-שאול, אריה סיון, אנדד אלדן, דוד אבידן, דן פגיס, נתן זך, דליה רביקוביץ, ישראל פנקס, אשר רייך, יונה וולך, מאיר ויזלטיר, יאיר הורביץ, איתן איתן, יחיאל חזק, ישראל הר, איתמר יעוז-קסט, יעקב בסר, ישראל אלירז ועוד.
ספרות הגל החדש נוטה אחרי השינויים שחלו בספרות המערב, תוך העדפת סגנונות כתיבה אבנגרדיים בסיפורת. יש העדפה של התרכזות בפרט על פני המצב האנושי והגיבור עוטה דמות חדשה, דמות האנטי גיבור. יוצרי תקופה זו מושפעים מהפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית מבחוץ ומבצע סיני ומלחמת ששת הימים מבית וברקע המוסרי פרשת לבון והעסק הביש.
סופרי הגל המפוכח

יוצרי הגל המפוכח, פעלו במהלך שנות השבעים של המאה ה-20. בין סופרי הגל הזה התבלטו יעקב שבתאי, יצחק בן-נר (שני הראשונים נחשבים למבשרי הגל), חיים באר, רות אלמוג, אלי עמיר, ישראל המאירי, יעקב בוצ'ן, דוד שיץ, אריה סמו, אברהם הפנר, יצחק לאור, דויד גרוסמן, מאיר שלו ועוד. בין המשוררים נמנים: מאיה בז'ראנו, יוסף שרון, רוני סומק, אמיר אור, אלון אלטרס ועוד. בתחום התיאטרון בלטו: יהושע סובול, הלל מיטלפונקט, שמואל הספרי ועוד. בדור הזה הופיעה שירה הומוסקסואלית של יותם ראובני, חזי לסקלי, אילן שיינפלד ואחרים ושירה דתית מודרנית של חוה פנחס-כהן, מירון איזקסון, אדמיאל קוסמן ואחרים.
הדור כונה הדור המפוכח, משום ההתפכחות שהתרחשה אצל יוצרים אלה כתוצאה ממלחמת יום הכיפורים, התפכחות שבאה לידי ביטוי ביצירתם.
סופרי הגל האחר

סופרי הגל האחר, הוא הכינוי שנתן פרופסור אברהם בלבן לסופרי המחצית השנייה של שנות השמונים של המאה ה-20 ושנות התשעים של המאה ה-20 בספרו "גל אחר", שיצא לאור ב-1995 (מבקר הספרות יוסף אורן כינה את הדור הזה בשם "הקולות החדשים"). סופרי הגל האחר שייכים לזרם הפוסט מודרניסטי וההבדלים בינם ובין סופרי הגלים הקודמים פורטו בספר של אורי ברנשטיין, "ספרות של הווה מתמיד". בין סופרי קבוצה זו נמנים אורלי קסטל-בלום, אתגר קרת, דודו בוסי, משה אופיר, דרור בורשטיין, רן יגיל, דן בניה-סרי, סביון ליברכט, נאוה סמל, גבריאלה אביגור-רותם, יצחק בר-יוסף, שלום כתב, איתמר לוי, חנה בת-שחר, יהודית קציר, יובל שמעוני, רונית מטלון, דורית אבוש, אלברט סויסה, אילנה ברנשטיין, לאה איני, מירה מגן, גידי נבו, חגי ליניק, יעל הדיה, גיל הראבן, צרויה שלו, אלונה קמחי, דורית רביניאן, אשכול נבו, סמי ברדוגו, יעל ישראל, עוד.
הספרות הישראלית בשפה הרומנית

עם גלי העלייה מרומניה הגיעו לארץ ישראל ובהמשך למדינת ישראל גם סופרים ומשוררים רומנים, חלקם ידועים וחלקם בראשית דרכם. חלק מהיוצרים האלה עשו הסבה לעברית ואחרים פנו לעיסוקים חדשים, אך מיעוט מביניהם המשיך לכתוב ולפרסם יצירות ספרותיות בשפה הרומנית. היוצרים האלה מאורגנים במסגרות עצמאיות ודיווחים על פעילותם מתפרסמים בעיתונות הישראלית בשפה הרומנית ובתקשורת הרומנית. ב-2008 התפרסם בקלוז', בהוצאת הסניף המקומי של התאחדות הסופרים של רומניה, כרך בשם Starea prozei (מצב הפרוזה) ובו הופיע גם מאמר מאת אנדריי פישוף Andrei Fischof על "הפרוזה הרומנית בישראל".
ראו גם

סופרים ישראלים
משוררים ישראלים
מחזאים ישראלים
סופרים ישראלים בשפה הרומנית
משוררים ישראלים בשפה הרומנית
ספרות עברית
הערות שוליים

1 2  הרצל ובלפור חקק, "ביקורת נועדה לאמיצים", באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בספטמבר 2008
1 2 3 4 5  הפרק החמישי של המסה "התקופה הישראלית בתולדות הספרות העברית", הפותחת את הספר של יוסף אורן "ספרות וריבונות"
↑  אריק גלסנר, המשך - בשבוע הבא, "פוסט-מודרניזם" הוא רוצח סדרתי, באתר הארץ, 20 בינואר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565401005171  BnF: cb11971433m (data)  LCCN: sh85068733  NKC: ph136780 
נסים אלוני (משמאל) בחזרות להצגה
נעמי פרנקל
שולמית הראבן
פנחס שדה
רוני סומק
אתגר קרת
סיפורי יצחק שמי

| --- | --- |

עטיפת המהדורה השנייה, משנת 1971
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מ. ניומן (מהדורה ראשונה)
 תאריך הוצאה:  1951 (מהדורה ראשונה)
 מספר עמודים:  255 (מהדורה ראשונה)
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  ראה הוצאות מחודשות
סיפורי יצחק שמי הוא ספר משנת 1951 שכינס לראשונה את כל הסיפורים שפרסם הסופר העברי יצחק שָמי במשך חייו. הספר, שיצא לאור רק לאחר מותו של הסופר, תרם לחשיפת יצירותיו של שמי, מראשוני הסופרים העבריים החדשים, שבגלל כתיבתו המצומצמת נשכח במשך הזמן ולא נודע לקהל קוראים רחב.
תולדות הספר

על אף שהספר יצא לאור רק לאחר מותו של יצחק שמי במרץ 1949, הרעיון לספר נולד עוד כששמי היה בחיים. בשלהי 1949 ביקש מ. נוימן – לשעבר בעלי בית ההוצאה לאור "מצפה", שפרסם את ספרו של שמי "נקמת האבות" כשלושים שנה קודם – לברר מה עלה בגורלו של יצחק שמי. משנודע לו כי שמי חולה ומתגורר בחיפה, הגיע לשם ושכנע את שמי, שכבר לא כתב זה שנים, לכנס את כתביו, ואף הציע לו תשלום על כך. אולם, כעבור כמה שבועות נפטר שמי. כתביו נמסרו לבית ההוצאה "מצפה", בצירוף מכתב שכתב שמי ושמצוטט במבוא לספר:
עזבוני הספרותי דל וזעום. מבוע יצירתי, בעקב המאורעות והמעצורים, לא היה מעין מבורך, עשיר ומשובב נפש, אלא מעין סלע קשה, שלא פילס לו נתיב החוצה. הוא סער בחובו ורק לפרקים הזיל טפין טפין, הרטיב את קירו החלק ונבלע בתוכו. האם מוכרח כל בעל כוח יוצר לשאת על גבו נטל כבד של גוילים בלכתו בדרך הארוכה של הנצח? משאי הוא קל ואני אכרע תחתיו מדי צעדי... כדי שתקל העבודה על חברי ובני, אם יואילו לקבץ את נידחי, הנני רושם כאן את הרשימה הבאה.
הרשימה כללה שישה סיפורים קצרים ששמי פרסם בביטאונים ספרותיים שונים, את הנובלה היחידה שחיבר – "נקמת האבות", שני פרקים ראשונים של סיפור לא גמור בשם "שומר המסגד האחרון", וכן מספר מאמרים פרי עטו, בנושאים שונים, שעסקו בין השאר בספרות ובתיאטרון הערביים. בית ההוצאה מסר את האוסף לידיו של הסופר אשר ברש, ידידו של שמי משכבר הימים, וביקשו לערוך את הספר. ברש החליט לפרסם רק את נחלתו הסיפורית של שמי, ומתוכה בחר רק בעבודותיו הגמורות. משום כך הספר כולל רק שבעה סיפורים, שבמקור פורסמו בין 1907 ל-1937, בתוספת מבוא מאת ברש, שבו הוא מסכם את יצירתו של שמי כך: "משא יצירה קל רק מבחינת הכמות. אבל מבחינת האיכות -- משקלו רב. וראוי למקום כבוד במדף הפרוזה העברית החדשה".
מכלול הסיפורים

ממכלול שבעת הסיפורים, אשר נכתבו במשך תקופה שמשתרעת על פני שלושים שנה, ניכרת התפתחותו של שמי כסופר במשך חייו. סיפוריו הראשונים, שכתב עוד בטרם מלאו לו עשרים שנה, היו תיאוריים בעיקרם, ובמקום לספק עלילה הם שטחו בפני הקורא פרקים מחיי הדמות המרכזית, שעזרו להבין את אופייה ומהותה. במשך הזמן אימץ לעצמו שמי את המבנה הקלאסי של ז'אנר הסיפור הקצר הכרוך סביב עלילה, אשר הולכת ומסתבכת בתחילת הסיפור, מגיעה לנקודת שיא, עד שלבסוף מסתיימת. בסיפוריו האחרונים חזר שמי למבנה פחות סטנדרטי, שבו הוא נטה לסטות מהעלילה, כדי לספק פרטים על דמויותיו וליצור אווירה שמשקפת את עולמם. למרות שמבנה הסיפורים, אורכם, ותוכנם שונה מסיפור לסיפור, בכולם גיבורי הסיפור הן בני עדות המזרח או ערבים, ובכולם הדמות המרכזית עוברת משבר שאיתו היא אינה יכולה להתמודד. להלן הסיפורים הכלולים בספר, לפי הסדר שבו הם מופיעים: