stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב בנימין בגין
ביוגרפיה > פעילות פוליטית > שר בממשלת נתניהו השנייה

לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים חזר לעסוק בגאולוגיה, ובאמצע 2005 מונה לראש המכון הגיאולוגי לישראל. במסגרת תפקידו עסק בין השאר בקידום פרויקט להפקת נפט מפצלי שמן בעמק האלה.
ב-2 בנובמבר 2008 הודיע בגין לשר התשתיות הלאומיות, בנימין בן אליעזר, כי הוא מתפטר מתפקידו במכון הגאולוגי, בעקבות החלטתו לחזור לחיים הפוליטיים ולהתמודד על מקום ברשימת הליכוד, לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה. ב-4 בנובמבר 2008 כינס בגין מסיבת עיתונאים משותפת עם יו"ר הליכוד בנימין נתניהו, ובה הודיע רשמית על התמודדותו בבחירות המקדימות לקביעת רשימת הליכוד לבחירות לכנסת ה-18. בבחירות אלו זכה ב-30,918 קולות שהם כ-63.8% מהקולות, ומוקם במקום ה-5 ברשימה. נבחר לכנסת ה-18 ומונה לשר בלי תיק בממשלה ה-32, כשהוא מכהן כחבר בקבינט הביטחוני וב"שמיניה" של ראש הממשלה נתניהו. בכהונתו זו עורר בגין את רוגזם של אנשי ימין, כאשר יחד עם ידידו, השר דן מרידור, הביע התנגדות להצעות חוק שנתפסו בעיניו כפוגעות בזכויות המיעוט, ומטילות הגבלות על פעילות ארגוני שמאל ועל חופש הביטוי. בגין תמך בהקפאת הבנייה ביהודה ושומרון, שהממשלה החליטה עליה בשל לחץ מצד ארצות הברית.
בנובמבר 2012 התמודד בבחירות המקדימות בליכוד לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, ונדחק למקום לא ריאלי.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית > שובו לחיים הפוליטיים

בינואר 2015 חזר לפעילות במפלגת הליכוד ונבחר לכנסת העשרים, לאחר ששוריין במקום ה-11 ברשימת הליכוד לבחירות על ידי יושב ראש הליכוד בנימין נתניהו. עם הקמת ממשלת ישראל ה-34 במאי 2015 מונה לשר בלי תיק, אך התפטר מהתפקיד כעבור כשבועיים, לאחר חזרתו של גלעד ארדן לממשלה, וחזר לכהן כחבר הכנסת. בגין היה זקן חברי הכנסת בכנסת ה-20.
היה חבר בוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת ובוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי. היה חבר גם בוועדת הפנים והגנת הסביבה, אך הודח ממנה בנובמבר 2017, עקב התנגדותו להחלת הצעת חוק שהגיש יו"ר הוועדה, דודי אמסלם, לאסור על המשטרה לפרסם המלצות בדבר הגשת כתבי אישום בתום חקירת אישי ציבור, גם על ראש ממשלה שכבר נתון לחקירות.
בגין התנגד בתוקף לחוק להסדרת ההתיישבות ביהודה והשומרון, ואמר כי הוא מנוגד לחוק הבינלאומי, הוא יזיק למעמדה של ישראל בעולם, ויסכן את ההתיישבות ביהודה ושומרון. בגין היה אחד מבין שני חברי הקואליציה שהצביעו נגד החוק.
בגין נמנע בהצבעה על חוק הלאום, וטען כי הוא "מבזה את עיקרון השוויון ואת מדינת היהודים". בגין ניסה לקדם נוסח אחר של החוק, בו תמכה גם מפלגת יש עתיד, שיבטיח גם שוויון זכויות לאזרחי ישראל הערבים. לאחר שהתקבל החוק הגיש לכנסת הצעת תיקון לחוק שלא התקבלה.
בבחירות לכנסת ה-21, לא התמודד בפריימריז ולא שובץ ברשימת הליכוד. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 והכנסת ה-23 הודיע כי לא יצביע לליכוד.
ב-21 בינואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הצטרף בגין למפלגת תקווה חדשה בראשותו של גדעון סער, שובץ במקום השישי ברשימתה ונבחר לכנסת. בכנסת ה-24, כמו בכנסת ה-20, היה בגין זקן חברי הכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25, הודיע בגין כי הוא פורש מהחיים הפוליטיים. בבחירות לכנסת ה-25 הוא שובץ במקום ה-120 והסמלי ברשימת "המחנה הממלכתי".
ביוגרפיה > משפחתו

בגין הוא בנם של מנחם בגין, ראש הממשלה ה-6, ושל עליזה בגין. בגין נשוי לרות לבית שוער, אותה הכיר בעת שירותו הצבאי, ואב לשישה ילדים. אחד מהם, רב-סרן יונתן בגין, טייס F-16 בחיל האוויר, נהרג בתאונת אימונים ב-27 במרץ 2000. בן אחר, אבינדב בגין, הוא אמן, סופר ופעיל חברתי, פעיל במאבק נגד גדר ההפרדה.
הוא מתגורר בשכונת יפה נוף בירושלים, בה התגורר גם אביו, מנחם בגין, מאז פרישתו מראשות הממשלה.
ספריו

קווי עימות הוצאת ידיעות אחרונות 1993 – אוסף מאמרים שפרסם בין השנים 1988–1992. הוצא לקראת התמודדותו על ראשות הליכוד.
סיפור עצוב הוצאת ידיעות אחרונות 2000 – אוסף מאמרים שפרסם בין השנים 1993–1999.
כי לא נראה את עזקה הוצאת יד יצחק בן-צבי 2000 – על מכתבי לכיש.
דן נגד העולם

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיה שחורה
 יוצרים:  דן מנדל כריס פירסון
 מדבבים:  קרטיס ארמסטרונג מרדית' בקסטר אריק באוזה ארין גריי ואן אוסברי ג'ון מקגינלי מייקל גרוס טום קני ג'ון דימאג'יו דייב פולי פאג'ט ברוסטר קורטווד סמית' 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  53
 הפקה
 חברת הפקה:  Film Roman The Hatchery, LLC
 הפצה:  Starz Distribution 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Hub Network
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  1 בינואר 2011 – 9 במרץ 2013
 תקופת שידור בישראל:  27 באוגוסט 2012
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דן נגד העולם (באנגלית: .Dan vs) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בערוץ Hub Network בארצות הברית ובערוץ הילדים בישראל. הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בינואר 2011.
סיפור רקע

הסדרה מתמקדת באדם בשם דן שבטוח שכל העולם נגדו. בכל פרק נגרם לו עוול כלשהו והוא מחליט להתנקם במשהו או במישהו שכביכול גרם לזה, כמו: איש זאב, ניו מקסיקו ודברים רבים אחרים, ביחד עם חברו כריס. למרות שברוב הפרקים בסוף דן צדק.
דמויות

דן (קורטיס ארמסטרונג) - הדמות הראשית בסדרה, הוא בדרך כלל עצבני ואין לו כוח לכלום, מלבד נקמה. בתחילת כל פרק רואים אותו צועק נגד מה הוא מתכנן לנקום. הוא מחזיק רשימה שחורה ובה הוא רושם את האנשים או הדברים שהוא מתכנן לנקום בהם. יודע דברים משונים. אלרגי ללקטוז
כריס (דייב פולי) - החבר הטוב ביותר של דן שלרוב חושב רק על אוכל. בכל פרק הוא יוצא עם דן למסע נקמה אחר, ובדרך כלל העבודה השחורה מוטלת עליו. נשוי לאליס.
אליס (פאג'ט ברוסטר) - אשתו של כריס והדמות השפוייה היחידה בסדרה. דן שונא אותה. היא עובדת בתור סוכנת חשאית בארגון ממשלתי סודי ולא ידוע.
מר מאמבלס (פאג'ט ברוסטר) - חתול המחמד של דן שהוא מצא באחד הפרקים. למעשה הוא חתולה, אבל דן לא ידע את זה הרבה זמן וגם אז הוא ממשיך לכנות אותה ממין זכר.
דן *(המתחזה) (ג'ון מקגינלי) - איש לא ידוע שטען שהוא דן וניסה לגנוב לדן את הזהות על ידי שימוש בזהותו רק בתור אדם נחמד יותר. נשלח לכלא בעקבות תרגיל של דן המקורי. חזר בהמשך הסדרה בתור איש מכירות שנדנד לדן.
קראנצ'י (טום קני) - היפי. אחת מדמויות הרקע הבולטות בסדרה. עובד במקומות שדן עושה עליהם נקמה.
דון (מייקל גרוס) - אבא של אליס. שונא את כריס.
אליס סיניור (מרדית' בקסטר) - אמא של אליס. חברה במאפיה כלשהי.
דייב הנינג'ה (אריק באוזה) - הנינג'ה האחרון מקבוצת קושוג'י. נשבע לא להכין עוגיות לעולם וגנב עוגיות מדן, דבר שגרם לו לרצות לעשות עליו נקמה. אחרי דו-קרב עם אליס הוא פתח חנות עוגיות שמופיעה הרבה בהמשך הסדרה.
בן (אריק באוזה) - אחיה של אליס. אלרגי לחתולים.
פרקים

| עונה | פרקים | שידור בכורה | סיום עונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22 | 1 בינואר 2011 | 9 ביולי 2011 |
| 2 | 18 | 19 בנובמבר 2011 | 23 ביוני 2012 |
| 3 | 13 |  |  |
הערה: הטבלה היא על פי תאריכי שידורי העונות (לא כולל שידורים חוזרים) בארצות הברית בלבד.
המולדת מחכה

| --- | --- |

 סוגה:  דרמת ריגול
 יוצרים:  אולג פוגודין
 כותבים:  אולג פוגודין
 בימוי:  אולג פוגודין
 שחקנים:  ולרי ניקולאייב פאבל דרביאנקו מריה קיבה יורי סולומין איגור ליבאנוב וסילי מישצ'נקו סרגיי ניקוננקו לב פריגונוב ולדימיר טורצ'ינסקי דמיטרי דיוז'ב עובאידולו אומון פתיח ג'לאלוב בחטיאר זאקירוב
 פסקול:  אלכסנדר סוקולוב
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית ערבית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיקים בפועל:  רובן דישדישיאן
 חברת הפקה:  סנטרל פרטנרשיפ
 אתר צילומים:  אוזבקיסטן ורוסיה
 צלמים:  דמיטרי יאשונקוב
 אורך פרק:  כ-45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 1 הרוסי
 פורמט (תמונה):  HD pal progressiv
 פורמט (קול):  סטריו מיקס – על גבי CH 1-2 HDCAM
 תקופת שידור מקורית:  23 בנובמבר 2003 – 1 בדצמבר 2003
 קישורים חיצוניים
 www.centpart.ru/movie/72
 דף התוכנית ב-IMDb
עטיפת ה-DVD של הסדרה
המולדת מחכה (ברוסית: Родина ждёт, שווק במדינות המערב בשם "בשירות מולדתי", In the Service of My Country באנגלית) היא דרמת ריגול רוסית. סדרת הטלוויזיה הופקה על ידי סנטרל פרטנרשיפ ושודרה לראשונה בערוץ הראשון ברוסיה, מ-23 בנובמבר 2003. שודרה מאז בטלוויזיה הרוסית בשידורים חוזרים
עלילה

אחרי שפצצה מתפוצצת בבית קפה בברלין המודיעין הרוסי מגלה שבין ההרוגים היה גם מרגל רוסי ומודיע ערבי. סוכנויות הביון מגלות מזימה לבצע פיגוע טרור בניו יורק, מוסקבה וטוקיו. ויקטור ביסטרולטוב הוא איש ביון המשרת מטעם שירות הביון הרוסי במזרח התיכון. מפקדו בסוכנות הביון הרוסית מורה עליו לעשות כל שביכולתו כדי למנוע את מזימת הטרור בסיוע צוות משימה המורכב מאישה ושלישיית סוכנים מומחים.
הדמויות

ויקטור ביסטרוליוטוב (ולרי ניקולאייב) – איש ביון רוסי, המשרת בחוליית הריגול הרוסית, במדינת אויב במזרח התיכון
ריטה נובוסילובה (מריה קיבה) – שותפתו של ויקטור בחוליית הריגול הרוסית
מרשנסקי (פאבל דרביאנקו) – איש צוות בחוליית הריגול הרוסית
קובצ'וגין האב (ולדימיר טורצ'ינסקי) – איש צוות בחוליית הריגול הרוסית
קובצ'וגין הבן (דמיטרי דיוז'ב) – איש צוות בחוליית הריגול הרוסית
פוסוחוב (לב פריגונוב) – איש ביון רוסי
גונתר וסלר (סרגיי לסוגורוב) – מודיע גרמני
ג'וואד שייבאני (עבאידולה אמאן) – מחבל
רוקוטוב (יורי סולומין) – מפקדו של ויקטור
מזראק (רוסטם אורזאייב)
קזאנצ'ייב (וסילי מישצ'נקו)
מאדאם גור (נטליה בורטניקובה)
מוחסן (עבד אל-חדד)
אשרף (פירוז סבזאלייב)
הערות שוליים

↑  פרומו הסדרה בערוץ 1 הרוסי
↑  פרומו הסדרה בערוץ RTVi
ארגון המורים

| --- | --- |
סמל הארגון
 התאגדות:  אגודה עות'מאנית
 תחום:  חינוך
 מדינה:  ישראל
 חברים:  מעל 88,000
 יושב ראש:  רן ארז
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־67 שנים)
 נוצר מתוך:  הסתדרות המורים
 www.irgun-hamorim.org.il
 
גרסה אחרת של הסמל
לוגו הארגון הישן
ארגון המורים (ובשמו המלא: ארגון המורים בבתי הספר העל יסודיים ובמכללות) הוא איגוד מקצועי המאוגד כאגודה עות'מאנית המייצג מורים במערכת החינוך העל-יסודית בישראל בפני הממשלה והגופים העוסקים בחינוך. בארגון חברים (נכון ל-2020) למעלה מ-83,000 עובדי הוראה מכל רחבי ישראל, בכל זרמי החינוך: הממלכתי, ממלכתי-דתי, ערבי, בסמינרים ובמכללות. ארגון המורים קטן בגודלו מהסתדרות המורים, שהיא הגדולה והוותיקה יותר בין שני ארגוני העובדים במערכת החינוך.
היסטוריה

ב-1958 פרשו 200 מורים מבתי הספר העל יסודיים מהסתדרות המורים והקימו ארגון נפרד שיקדם את מעמדם. המניע המקצועי לפרישה הייתה תחושת המורים כי השכלתם רחבה יותר ועבודתם כמורי תיכון חשובה וקשה יותר מהעבודה עם תלמידי החינוך היסודי והגנים. אך ברקע עמדה שאלת ההצטרפות להסתדרות הכללית, שלה התנגדו בכל תוקף. על הפרק עמדה גם השאלה הפוליטית שהתוותה את העיקרון המנחה את הארגון מאז הקמתו: הארגון אינו קשור לזרמים פוליטיים כלשהם, והחברות בו, כמו כל תפקידי הניהול, הם מקצועיים. הבחירות הן על בסיס ייצוג של בתי הספר ועל רקע מקצועי בלבד. במשך יותר משנה וחצי סירב משרד החינוך להכיר בארגון, אך לבסוף ניסה שר החינוך, זלמן ארן, לקדם פשרה על פיה ארגון המורים יזכה בהכרה, אבל הסתדרות המורים תמשיך לייצג את חברי הארגון בענייני שביתות. לאחר שחבריו למפלגה דחו את הפשרה שלו, התפטר זלמן ארן מתפקידו. מאז צמח הארגון, והצטרפו אליו רוב מורי החינוך העל יסודי. אין הוא מקיף את כל המורים בחינוך העל יסודי, וישנם כאלה החברים בהסתדרות המורים.
בשנת 2011 חתם הארגון עם משרד החינוך על יישום רפורמת עוז לתמורה.
מבנה הארגון

מוסדותיו הנבחרים של ארגון המורים הם:
ועידה ארצית בת 950 חברים המייצגת את המורים מכל בתי הספר.
מועצת הארגון המונה 59 חברים. המועצה נבחרת על ידי הוועידה.
הנהלת הארגון המונה 8 חברים ויו"ר. ההנהלה נבחרת בידי המועצה.
כמו כן מקיים הארגון ועדת ביקורת ובית דין חברים.
יושבי ראש הארגון

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
מרדכי כהן: 1958–1960
יצחק איינהורן: 1960–1962
אברהם כץ: 1962–1969
ראובן אבירם: 1969–1979
בנימין ולר: 1979–1982
שושנה באייר: 1982–1991
שוש אורן: 1991–1997
רן ארז: 1997–מכהן
בין ארגון המורים להסתדרות המורים

מאז פרשו חברי ארגון המורים מהסתדרות המורים, הצטלבו דרכיהם ונפרדו פעמים אחדות. לעיתים היו מאבקיהם משותפים והם ניהלו חזית אחת לקדם את ענייניהם, ולעיתים פעלו בנפרד.
הגננות והמורים בבתי הספר היסודיים, חברי הסתדרות המורים, מקבלים את משכורותיהם מהממשלה, בעוד חברי ארגון המורים הם בעיקר מורים בחינוך העל יסודי ומקבלים את שכרם מהרשויות המקומיות או מהבעלויות (כגון רשת אורט ישראל). הבדל זה משפיע גם הוא על אופי המאבק והאינטרסים של כל אחד מהארגונים.
כלי נשק ייחודי של חברי ארגון המורים, בעת שביתה, הוא היכולת לעכב ולשבש את בחינות הבגרות. כוחו של ארגון המורים בא לידי ביטוי בעת החלת הרפורמה הראשונה במערכת החינוך, בשנות ה-60, כאשר הארגון שותף להתוויית הרפורמה בניגוד לעמדת חברי הסתדרות המורים.
שיאה של המחלוקת בין האיגודים הוא הניסיון של הממשלה ומשרד החינוך להעביר את הרפורמה בחינוך כפי שהוצעה על ידי ועדת דברת, בשנים 2006–2007. בעוד חברי הסתדרות המורים ניהלו משא ומתן נפרד עם הממשלה, פנו חברי ארגון המורים למאבק משלהם. ובעוד אלה מגיעים להסכמה המשיכו חברי ארגון המורים להתנגד להחלת הרפורמה ולדרוש בה שינויים, כאלה שישפרו את תנאי המורים וכאלה שיעלו את ערכם ומעמדם.
במשך שנת הלימודים תשס"ז נקטו חברי הארגון עיצומים אשר שיבשו את הלימודים בבתי הספר העל-יסודיים, ובשנת הלימודים תשס"ח, בשביתה הגדולה שפרצה באוקטובר 2007, השבית ארגון המורים את מערכת החינוך העל יסודי במשך 64 ימים, בעוד חברי הסתדרות המורים המשיכו ללמד כרגיל.
בחודש נובמבר 2008, לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, יצא ארגון המורים במסע פרסום נרחב נגד שרת החינוך, יולי תמיר. הסתדרות המורים הגיבה לכך, ופרסמה מודעות תמיכה ביולי תמיר.
בספטמבר 2024 השבית ארגון המורים את הלימודים בתיכונים למשך שמונה ימים. השביתה הושהתה על ידי הארגון ב-8 בספטמבר, והלימודים חודשו למחרת. ב-23 בספטמבר הודיע הארגון על סיום מוצלח של המשא ומתן עם משרד האוצר.
לקריאה נוספת

ד"ר עמנואל תמיר, תהליך התפתחותו של ארגון המורים העל-יסודיים, ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2009.
הערות שוליים

↑  על פי אתר הארגון.
↑  שר החינוך: הגשתי התפטרות, מעריב, 22 במרץ 1960
↑  ליאור בן דוד,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'נחתם הסכם "עוז לתמורה"; נתניהו: "זה יום חשוב בתולדות החינוך בישראל", באתר כלכליסט, 14 באוגוסט 2011
↑  יהלי מורן זליקוביץ','"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'כעס בארגוני המורים: "כספים לקמפיין מיותר", באתר ynet, 1 בדצמבר 2008
↑  תמר טרבלסי חדד,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'רן ארז מאיים לחדש את השביתה, הלימודים בתיכונים יחלו מחר מעשית, באתר ynet, 9 בספטמבר 2024
הפגנת תמיכה של מורים הארגון המורים 31 באוגוסט 2023
מנואל נוייר

מנואל פטר נוייר (בגרמנית: Manuel Peter Neuer; נולד ב-27 במרץ 1986) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת באיירן מינכן בה הוא משמש קפטן. נחשב בעיני רבים לאחד מגדולי השוערים בכל הזמנים. הוא נודע בהיותו שוער המשמש כסוג של בלם נוסף המסייע למשחק המסירות הקבוצתי, במסירות המדויקות שלו, ובעובדה שהוא מרבה לשחק עם הכדור ברגלו הרחק מקו השער.
הוא זכה בתארים רבים עם באיירן מינכן, לרבות זכייה בטרבל בעונת 2012/2013 ובעונת 2019/2020. עם נבחרת גרמניה הוא זכה במונדיאל 2014, בו זכה גם בפרס כפפת הזהב. בשנים 2011 ו-2014 הוא נבחר לכדורגלן השנה בגרמניה. בעונת 19/20 זכה נוייר בליגת האלופות עם באיירן מינכן כאשר קיבל את תואר השוער המצטיין של הטורניר.
ב-17 בדצמבר 2020 זכה בתואר השוער הטוב בעולם מטעם פיפ"א.
קריירת מועדונים > שאלקה 04

נוייר נולד בגלזנקירשן שבגרמניה, וגדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל שאלקה 04, בו החל לשחק כבר בילדותו. בשנת 2004 הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וערך בה מספר הופעות לסירוגין במהלך ארבע השנים הבאות.
בעונת 2005/2006 צורף נוייר לסגל הקבוצה הבוגרת של שאלקה, אך לא שיחק באף משחק בעונה זו. הוא החל לכהן כשוער הראשון של שאלקה לאחר פתיחת עונת 2006/2007, אז תפס בשער את מקומו של פרנק רוסט הוותיק. בעונה זו הוא סייע לשאלקה לסיים במקום השני בבונדסליגה, אחרי שטוטגרט, וזכה בתואר השוער המצטיין של הליגה על אף גילו הצעיר, ונחשב כבר אז כמחליפו הפוטנציאלי של ינס להמן בנבחרת גרמניה.
בעונת 2007/2008 ערך נוייר את הופעת הבכורה שלו עם שאלקה בליגת האלופות. במשחק הגומלין של שמינית גמר המפעל, נגד פורטו, הציל נוייר שערים רבים וכך גרר את המשחק לדו-קרב בעיטות עונשין, שגם בו עצר בעיטות של ברונו אלבש וליסנדרו לופס והביא לעלייתה המפתיעה של שאלקה לרבע הגמר, שם היא הודחה על ידי ברצלונה. הוא נבחר לשוער המצטיין של ליגת האלופות באותה עונה. במסגרת הבונדסליגה, הוא היה אחד משלושה שחקנים ששיחקו בכל דקה של העונה, אותה סיימה שאלקה במקום השלישי.
בעונת 2008/2009 לא הצליח להעפיל עם שאלקה לליגת האלופות, בשל הפסד לאתלטיקו מדריד במוקדמות, וסגר עם שאלקה עונה חלשה, בה סיימה הקבוצה רק במקום השמיני בבונדסליגה. עם זאת, כבר בעונה זו החל נוייר לעניין את באיירן מינכן, אך בשאלקה דחו את ההתעניינות בו. בעונת 2009/2010 נוייר הצטיין עם שאלקה, וסיים עם הקבוצה במקום השני בבונדסליגה. עונת 2010/2011 הייתה עונה חלשה מאוד עבור שאלקה בבונדסליגה, כאשר הקבוצה סיימה במקום ה-14, כשנוייר סופג 44 שערי ליגה. עם זאת, שאלקה ונוייר זכו באותה עונה בגביע הגרמני, לאחר ניצחונות 0–1 על באיירן מינכן בחצי הגמר ו-0–5 על דיסבורג בגמר. באותה עונה, נוייר ושאלקה הפתיעו כשהגיעו עד לחצי גמר ליגת האלופות, כאשר הדיחו בדרך את אלופת אירופה המכהנת אינטר מילאנו ברבע הגמר, והודחו על ידי מנצ'סטר יונייטד. באפריל 2011 נוייר הצהיר כי לא יאריך את חוזהו בשאלקה, שעתיד היה להסתיים בתום עונת 2011/2012, ועורר את זעמם של אוהדי שאלקה, משום שעתיד היה לעבור ליריבה באיירן מינכן. בתום עונה זו נבחר נוייר בפעם הראשונה ככדורגלן השנה בגרמניה.
חיים אישיים

נוייר גדל בגלזנקירכן ולמד באותו בית ספר לכדורגל עם מסוט אוזיל. המודל לחיקוי של נוייר בנעוריו היה השוער ינס להמן.
אחיו של נוייר, מרסל, הוא שופט כדורגל בליגות המחוזיות בגרמניה.
נוייר הוא נוצרי קתולי, ותורם דרך הכנסייה הקתולית לילדים עניים. על שמו קיימת קרן המסייעת לילדים עניים. בשנת 2011 הוא השתתף בגרסה הגרמנית לשעשועון "מי רוצה להיות מיליונר?", בה זכה בחצי מיליון אירו, והוא העביר אותם כתרומה לילדים עניים.
מלבד עיסוקו כשחקן כדורגל, נוייר דיבב את "פרנק מקיקיי" בגרסה הגרמנית לסרט בית ספר למפלצות.
במאי 2017 הוא התחתן באוסטריה עם נינה וייס, חברתו מזה שנים ארוכות. ב-2020 נפרדו השניים ונוייר החל לצאת עם שחקנית כדוריד מקומית. ב-14 באוקטובר 2024 נולד בנם הראשון, לוקה.
תארים > קבוצתיים

הגביע הגרמני: 2010/2011
גביע הליגה הגרמנית: 2005
בונדסליגה (11): 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023
הגביע הגרמני (5): 2012/2013, 2013/2014, 2015/2016, 2018/2019, 2019/2020
הסופר קאפ הגרמני (7): 2012, 2016, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022
ליגת האלופות (2): 2012/2013, 2019/2020
הסופר קאפ האירופי (2): 2013, 2020
אליפות העולם לקבוצות (2): 2013, 2020
גביע העולם: 2014
אליפות אירופה עד גיל 21: 2009
תארים > אישיים

כדורגלן השנה בגרמניה (2): 2011, 2014
נבחרת היורו: 2012
השוער הטוב בעולם מטעם IFFHS:‏ 2013, 2014, 2015, 2016, 2020
קבוצת השנה העולמית מטעם IFFHS:‏ 2020
FIFPRO World 11:‏ 2013, 2014, 2015, 2016
נבחרת השנה של אופ"א (4): 2013, 2014, 2015, 2020
נבחרת העונה של ליגת האלופות: 2013/2014, 2015/2016, 2019/2020
השוער המצטיין של ליגת האלופות: 2019/2020
כפפת הזהב של גביע העולם: 2014
נבחרת הטורניר של גביע העולם: 2014
נבחרת העונה של הבונדסליגה: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2020/2021
נבחרת החלומות של כדור הזהב: הקבוצה השלישית: 2020
אליוט סטייבלר (חוק וסדר)

| --- | --- |

כריסטופר מלוני מגלם את דמותו של אליוט סטייבלר
 תוכנית טלוויזיה:  חוק וסדר: מדור מיוחד חוק וסדר: פשע מאורגן
 הופעה ראשונה:  מדור מיוחד: Payback (אנ') פשע מאורגן: What Happens in Puglia
 יוצרים:  דיק וולף
 גילום הדמות:  כריסטופר מלוני
 מידע
 סטטוס:  אלמן
 תאריך לידה:  20 באוקטובר 1966
 מקום לידה:  קווינס, ניו יורק
 גזע:  אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  בלש משטרה
 נטייה:  טוב
 חברה בקבוצה:  היחידה למאבק נגד הפשע המאורגן
 חברה לשעבר בקבוצה:  המדור המיוחד במנהטן, ניו יורק
 דת:  קתולי
 אזרחות:  אמריקאית
 מקום מגורים:  ניו יורק
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'וזף סטייבלר (אב, מת) ברנדט סטייבלר (אם) ג'ו סטייבלר ג'וניור (אח) רנדל סטייבלר (אח) אח חסר שם די (אחות) שרון (אחות) קאת'י סטייבלר (אשתו, מתה) מורין סטייבלר (בת) קת'לין סטייבלר (בת) ריצ'רד "דיקי" סטייבלר (בן) אליזבת סטייבלר (בת) אליוט "איליי" ג'וניור (בן)
אליוט סטייבלר (באנגלית: Elliot Stabler) הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי השחקן כריסטופר מלוני והוא אחת הדמויות הראשיות בסדרות הדרמה המשטרתיות "חוק וסדר: מדור מיוחד" ו-"חוק וסדר: פשע מאורגן" ברשת NBC.
סטייבלר שימש כדמות ראשית בתוכנית "חוק וסדר: מדור מיוחד" עד סוף העונה ה-12. בעקבות עזיבתו של מלוני את צוות השחקנים, דמותו של אליוט הוצאה לפרישה מחוץ למסך (כלומר, בין העונות ומבלי שהצופים היו עדים לכך). באפריל 2020, הוכרז שמלוני יחזור לגלם את דמותו של סטייבלר בסדרה חדשה בשם "חוק וסדר: פשע מאורגן", גם היא מבית היוצר של דיק וולף וחלק מזיכיון "חוק וסדר". על פי עלילת הסדרה, סטייבלר חוזר למשטרה לאחר פרישה ארוכת שנים ומצטרף ליחידה למיגור הפשע המאורגן במטרה לנקום את רצח אשתו, קאת'י סטייבלר (איזבל גיליס (אנ')).
רקע

סטייבלר שימש כבלש ראשי במחלקת "המדור המיוחד" שבמנהטן, ניו יורק החוקרת פשעי מין. אליוט הצטרף למשטרה בשנת 1986 או 1989, על פי הצהרות סותרות שהוא מסר בחלק מפרקי הסדרה. על פי המשכיות התכנית, סטייבלר הפך לבלש בסוף שנת 1992. סטייבלר התגייס לאחר לימודיו התיכוניים לחיל הנחתים של ארצות הברית ונלחם במלחמת המפרץ, וכמעט שנהרג במבצע בכווית סיטי בינואר 1991, אך ניצל הודות למ"מ שלו, דייוויד קארבר, שהפר פקודה שקיבל והסתכן לחלץ אותו. 32 שנים לאחר מכן, סטייבלר יחלץ את בתו של קארבר, שבינתיים הפך למנהיג כנופיית אופנוענים עבריינית בניו יורק, שנחטפה כבת ערובה לאחר שארוסה נרצח לנגד עיניה בידי כנופיית אופנוענים יריבה, כפריעת החוב על ההצלה בכווית.
בשנת 1998, סטייבלר החזיק בדרגת בלש ראשי (Senior) והחל לחנוך בלשית חדשה במחלק בשם אוליביה בנסון (מרישקה הרגיטאי), שלאחר שש שנות שירות במשטרה עברה ליחידה וקיבלה דרגת בלש טוראי (Junior). הפרק הראשון בתכנית (אנ') מתרחש כשנה לאחר שסטייבלר ובנסון הפכו לשותפים. סטייבלר הוא בלש שמחויב לעבודתו ולעיתים קרובות התיקים עליהם המחלקה עובדת משפיעים עליו באופן ישיר ולעיתים אפילו מערפלים את כושר השיפוט שלו. למרות זאת, נכון לשנת 2007, אחוז ההרשעות של סטייבלר מסתכם ב-97%. מספר התג שלו הוא 6313. בשנת 2002, סטייבלר ציין שהוא מרוויח כ-68 אלף דולר לשנה.
סטייבלר הוא אירי-אמריקאי והוא מתגורר עם אשתו, קאת'י וחמשת ילדיהם: מורין, קת'לין, ריצ'רד (כונה "דיקי" בעונות הראשונות), אליזבת ואליוט "איליי" ג'וניור. סטייבלר נולד ב-20 באוקטובר 1966. סטייבלר אוהב את משפחתו ולעיתים קרובות במהלך הסדרה נוהג להזכיר אותם באופן תדיר במהלך העבודה. בנוסף, סטייבלר הוא קתולי ולעיתים קרובות התיקים עליהם הוא עובד משפיעים רבות על אמונותיו באל ובדת.
יוצר הסדרה, דיק וולף קרא לשתי הדמויות הראשיות בתוכנית לפי שמות שני ילדיו: אליוט ואוליבה.[דרוש מקור][מפני ש...] על פי מפיק הסדרה והכותב הראשי, ניל בר (אנ') בנסון היא "אמפתית, בעלת תשוקה ומשמשת כקול עבור הקורבנות". לעומתה, שותפה אליוט סטייבלר מייצג את הכעס שאנו, הצופים מרגישים. בר ציין שהשילוב בין שתי הדמויות מייצג את הרגשות של הצופים כלפיי הקורבנות והעבריינים בסדרה ואמר "שניהם מייצגים את מה שאנחנו מרגישים כשאנחנו נחשפים למקרים האלו. זאת הסיבה שהם עובדים כל כך טוב ביחד".
ביוגרפיה בדיונית > חוק וסדר: פשע מאורגן > עונה ראשונה

בכוח התקיפה נגד הפשע המאורגן, סטייבלר מצתוות לסמלת איינה בל (דניאל מון טרויט). במהלך העונה, סטייבלר חושד שהפושע ריצ'רד ויטלי (דילן מקדרמוט) הזמין את ההתנקשות לאחר שסטייבלר חקר אותו ואת אביו, ראש המאפייה מנפרדי סינטרה (צ'אז פלמינטרי). סטייבלר, בל, הבלש דייגו מוראלס (מייקל ריביירה), הבלש פרדי וושבורן (בן צ'ייס) והטכנאית ג'ט סולמייקרס (איינסלי סיגר) מצליחים לעצור את האימפרייה של ויטלי, שניסתה להבריח חיסונים נגד נגיף הקורונה.
במהלך התכנית, נרמז שסטייבלר סובל מהפרעת דחק פוסט-טראומתית כתוצאה מהפיצוץ ומותה של אשתו. בנסון מפצירה באליוט לקבל עזרה, אך הוא דוחה אותה בכעס ומפציר בה לעזוב אותו בשקט. בהמשך, בנסון, יחד עם ילדיו של סטייבלר מארגנים עבורו התערבות טיפולית, אך הוא זועם על כך ועוזב. בהמשך, סטייבלר מתחבר לאשתו לשעבר של ויטלי, אנג'לה (תמרה טיילור) וזאת בעקבות אובדנם המשותף (אנג'לה איבדה את בנה ראפיק, שנרצח שנים קודם לכן). השניים כמעט שוכבים, אך סטייבלר מתעשת ונסוג לאחר שהוא מבין שהוא חצה את הגבול ולא מוכן לזוגיות חדשה. השניים מסכימים לשמור על מערכת היחסים שלהם מקצועית לחלוטין ונשארים ידידים, אך סטייבלר לומד שאנג'לה היא זאת שהזמינה את ההתנקשות, שנועדה לקאת'י ולא אליו.
אנג'לה מתוודה בפני סטייבלר שהיא הזמינה את ההתנקשות כנקמה על רצח בנה, לאחר שבעלה לשעבר, ריצ'רד ויטלי סיפר לה שסטייבלר גרם למותו של ראפיק בזמן פשיטה על הארגון. סטייבלר מכחיש כל קשר למותו של ראפיק ומצהיר שריצ'רד, אביו החורג של ראפיק הוא זה שהזמין את ההתנקשות לאחר שראפיק גנב ממנו סמים. אנג'לה נכנעת ומבטיחה לסייע לסטייבלר להכניס את ריצ'רד לכלא. בסופו של דבר, סטייבלר עוצר את ויטלי והאחרון סוגר עסקה עם המשטרה לפיה הוא ינדב מידע על משפחת הפשע שלו בתמורה להמתקה בעונשו.
משפחה > מותה של קאתי

בפרק "Return of the Prodigal Son (אנ')" בעונה 22, קאת'י נפצעת באורך אנוש לאחר שמטען חבלה פוצץ את רכבה. לאחר מכן מתה בבית החולים. מותה מדרבן את סטייבלר להצטרף למדור לפשע המאורגן כדי למצוא את המתנקשים ולהעמיד אותם לדין.
לאחר הלוויה של קאת'י, אליוט לוקח את איליי (ניקי טורשיה), בנו הצעיר והשניים עוברים להתגורר יחדיו בדירה בניו יורק. במקביל, ברנדט (אלן בורסטין), אמו של אליוט נעצרת לאחר שהיא סטרה לילד שהיא חשבה שהוא אליוט בזמן התקף מאניה. כדי לסייע בהחלמתה, סטייבלר מעביר אותה להתגורר איתו ועם איליי, וקת'רין לעיתים קרובות מבקרת את המשפחה ודואגת לשלומם. כשבנסון מאשימה את איליי בגניבה של תרופות מרשם מברנדט, סטייבלר מתנגד ומאשים את בנסון בפרנויה. למרות זאת, מתברר שאיליי אכן גנב את התרופות של ברנדט ומכר אותן.
כשאיליי מואשם בהריגת נערה איתה הוא בילה, סטייבלר מבקש מג'ט לברר כל מה שהיא יכולה על הנערה. ג'ט מגלה שהנערה נרצחה על ידי מתנקש שמקושר לויטלי. ויטלי ממשיך להתנכל למשפחתו של סטייבלר ומעסיק נוכל בשם מיילס דרמן (ג'יימס קרומוול) כדי שהאחרון יפתח בזוגיות עם ברנדט במטרה לרגל אחר המשפחה. דרמן מפתח רגשות אמיתיים כלפי ברנדט, אך מסייע לויטלי בחוסר רצון לחטוף את ברנדט במטרה לאלץ את אליוט לפרסם הודאה כוזבת לפיה הוא הפליל את ויטלי ברצח קאת'י. בסופו של דבר, ברנדט מחולצת על ידי אליוט ודרמן נכנס לכלא.