stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר באבה
גאוגרפיה

בשטח ההר שוכן הפארק הלאומי פליסטר, שהוא השני בגודלו במקדוניה הצפונית, המיוער בעצים מחטניים ובו מגוון בעלי חיים כגון דובים, איילי בר, זאבים, חזירי בר ומספר מיני נשרים, קוראים וקאקים. בנחלים הזורמים במקום ישנם דגי טרוטה, המכונים "טרוטת אוחריד". בעונת החורף מהווה האזור אתר לתיירות סקי.
פסגת הפליסטר היא אחת מפסגות ההרים הדרומיות ביותר בבלקנים, שיש לה מאפייני אקלים אלפיניים. באזור קיימים שני אגמים, המכונים "עיני פליסטר", בשל צורתם. הגדול מביניהם ממוקם בגובה של 2,218 מטרים, אורכו 233 מטרים, רוחבו 162 מטרים ועומקו 14 מטרים והשני, בגובה של 2,180 מטרים, אורכו 79 מטרים, רוחבו 162 מטרים ועומקו 3 מטרים.
היסטוריה

מיקומו האסטרטגי של ההר הפך אותו לזירת קרבות לאורך ההיסטוריה. כך, בעת מלחמת הבלקן הראשונה הביסו באזור זה, כוחות סרביים בראשות הגנרל (ולימים וויווד) פטר בויוביץ' את הצבא העותמ'אני, המשיכו וכבשו את ביטולה ושחררו את מקדוניה מעול 500 שנות שלטון האימפריה העות'מאנית. בעת מלחמת העולם הראשונה, ב-18 במאי 1917, התחולל על פסגת הפליסטר קרב הר באבה, שנודע גם כ"קרב מונסטיר השני" ו"קרב הצוק האדום". הצבא הצרפתי ניסה לכבוש את הפסגה, שעליו הגנה אוגדת הרגלים השישית הבולגרית בפיקודו של מאיור גנרל בוריס דראנגוב, תוך שימוש בהפגזה כבדה על הפסגה. הצרפתים נהדפו תוך שהם מותירים אלפי נפגעים. בנרטיב ההיסטורי הבולגרי כונתה הפסגה לאחר הקרב שיפקה המקדונית, על שם קרב הגבורה שניהלו כוחות רוסים ומתנדבים בולגרים במעבר שיפקה, במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית.
ראו גם

החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Wilhelm Ernst Großherzog von Sachsen-Weimar-Eisenach‏; 10 ביוני 1876 – 24 באפריל 1923) היה הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך בין השנים 1901–1918.
ביוגרפיה

וילהלם ארנסט נולד ב-10 ביוני 1876 בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, והייתה חלק מהאימפריה הגרמנית, והיה בנם של קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ופאולינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתו של הרמן, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך. בשנת 1894 מת אביו קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ווילהלם ארנסט הפך לנסיך הכתר של הדוכסות.
ב-5 בינואר 1901 מת סבו קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ווילהלם ארנסט עלה לשלטון במקומו. וילהלם ארנסט שיפר מאוד את העיר ויימאר, ודאג לשימור העיר העתיקה שלה. ב-30 באפריל 1903 התחתן וילהלם ארנסט עם קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך העשרים ושניים, נסיך רויס-גרייץ ואידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, אולם היא מתה בנסיבות מסתוריות בשנת 1905.
עקב היותו נכד של סופיה, נסיכת הולנד, בתו של וילם השני, מלך הולנד, חששו ההולנדים שאם וילהלמינה, מלכת הולנד תמות ללא יורשים יירש אותה וילהלם ארנסט, ובכך עלול להביא לסיפוח הולנד לגרמניה. בעקבות כך נעשה ניסיון לשלול מווילהלם ארנסט את זכויות הירושה, או לחלופין להתנות שלא יהא ניתן לשלוט ביחד גם בהולנד גם בסקסוניה-ויימאר-אייזנך. בשנת 1909 נולדה יוליאנה, מלכת הולנד, מה שהוריד את החששות בהולנד, ובשנת 1922 נחקק תיקון לחוקה שרק צאצאיה של וילהלמינה יוכלו למלוך בהולנד.
ב-21 בינואר 1910 התחתן וילהלם ארנסט עם פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן ואדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד, ממנה נולדו לו 4 ילדים.
ב-9 בנובמבר 1918 נאלץ וילהלם ארנסט לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה. מכיוון שהיה שליט שנוא על תושבי הדוכסות, עקב התנהגותו הגסה, שמחו מאוד התושבים על התפטרותו. וילהלם ארנסט ברח עם משפחתו לאחוזת המשפחה בהיינריכאו שבשלזיה, שם מת ב-24 באפריל 1923.
משפחתו

מנישואיו עם פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, נולדו לו 4 ילדים:
סופיה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1911–1988)
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1912–1988)
ברנהרד, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1917–1986)
גאורג, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1921–2011)
העמותה ללוויינות זעירה בישראל

סמל העמותה הישראלית ללוויינות זעירה
העמותה ללוויינות זעירה בישראל הוקמה בשנת 2006 על ידי קבוצת מהנדסי חלל מתעשיות החלל השונות של ישראל. מטרת העמותה - קידום העיסוק בלוויינות זעירה בישראל, תוך תכנון משימות חלל, בניה ושיגור של לוויינים זעירים, חינוך והתנעת דיון ציבורי בנושא הלוויינים הזעירים.
נכון לשנת 2015, נראה שהעמותה אינה פעילה יותר.
מיזמי חלל של העמותה

העמותה ללוויינות זעירה בישראל ביצעה מחקרי היתכנות עבור מספר פרויקטי חלל. ביניהם ניתן להזכיר את הפרויקטים הבאים:
מערכת מיקום וניווט המבוססת על לוויינים זעירים (NAPS או CAPS)
לוויין להוכחת רכיבי חלל ויצירת מורשת חללית (Heritage) למערכות (SQHN)
קלוקסאט - Clocksat - לוויין להוכחה חללית של שעון אטומי מתוצרת חברת אקיוביט הישראלית
לוויין מחקר נושא צרעות - Waspsat
פלטפורמת קיובסאט

קיובסאט הוא שם כללי לפלטפורמה לוויינית זעירה, שפותחה במקור על ידי אוניברסיטת סטאנפורד מארצות הברית. התצורה של הלוויין הבסיסי במשפחה זו היא קובייה, בעלת ממדים של 10 ס"מ * 10 ס"מ * 10 ס"מ. מזה שנים ניתן להשיג שלד של לוויין, כולל מחשב ותוכנת הפעלה, במחירים נמוכים ובאופן מסחרי. העמותה ללוויינות זעירה בחרה - בשלב ראשון - להתבסס על הפלטפורמה של קיובסאט, בתצורה הגדולה יותר בעלת ממדים של 30 ס"מ * 10 ס"מ * 10 ס"מ. לעמותה הישראלית ללוויינות זעירה הסכם עם חברה מארצות הברית בשם Pumpkin המייצרת קיטים ללוויינים, ולפיו היא הנציגה בישראל של חברה זו.
שיתוף פעולה עם התעשיות בישראל

העמותה הישראלית ללוויינות זעירה זוכה לשיתוף פעולה הדוק עם תעשיות החלל של ישראל. במסגרת זו, קיבלה העמותה ללא תשלום רכיבי חלל חדשניים, דוגמת שעון אטומי ללוויינים מהחברה הישראלית אקיוביט. בנוסף, פועלת העמותה במרכז השילובים של חברת מבת-חלל של התעשייה האווירית, ובחדר הנקי שבמקום נמצאים שני אבות טיפוס ללוויינים.
שיתוף פעולה עם התעשיות בישראל > Inklajn-1

Inklajn-1 היה שיתוף פעולה בין התעשייה האווירית לבין העמותה ללוויינות זעירה בישראל. הלוויין הזעיר שתוכנן היה Inklajn-1 אשר נבנה על ידי מתנדבי העמותה ללווינות זעירה, ונמצא בחדר השילובים של התעשייה האווירית לישראל. הלוויין קרוי על שמו של חלוץ החלל הישראלי ד"ר מרסל קליין. גודלו של הלוויין 10X10X32 ס"מ והוא מתוכנן לנוע במסלול מסונכרן-שמש בגובה של כ-650 ק"מ ולהקיף את כדור הארץ בכל 90 דקות. הלוויין ישרת את קהילת חובבי הרדיו ויכיל מספר ניסויים מדעיים. נכון ל-2018, לא ידוע מועד השיגור.
ימי עיון וכנסים

על מנת לקדם את מטרותיה, מקיימת העמותה הישראלית ללוויינות זעירה ימי עיון מקצועיים וכנסים. עד כה נערכו האירועים הפומביים הבאים:
הצגת מיזם לווייני ניווט - יום עיון שנערך באוניברסיטת ת"א בשנת 2006 שבו הוצג הרעיון מול פורום מקצועי-טכני בכיר. המיזם הוצג מול פורומים מקצועיים אחרים בהזדמנות אחרות.
יום העיון הראשון ללוויינות זעירה בישראל - נערך ב-15 במאי 2007, בבית חיל האוויר בהרצליה, בשיתוף מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, חברת מבת-חלל, חברת אקיוביט ואגודת החלל הישראלית
יום העיון השני ללוויינות זעירה בישראל - נערך ב-ינואר 2008, בבית חיל האוויר בהרצליה, בשיתוף מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, במסגרת כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון
ראו גם

לוויין זעיר
הערות שוליים

↑  התעשייה האווירית מפתחת ובונה ננו-לוויינים בשיתוף עם העמותה ללוויינות זעירה INSA, באתר התעשייה האווירית, 20 ביוני 2011
↑  התעשייה האווירית בונה נאנו לוויינים בשיתוף עמותת INSA אתר techtime, מתאריך 16 במאי 2011
איור סכמטי של לוויין SQHN
חברי העמותה עם שתי ערכות הלוויין - צולם במתקני מבת-חלל
ויליאם קיד

| --- | --- |

 לידה:  1645 ממלכת סקוטלנד דנדי, ממלכת סקוטלנד 
 הוצאה להורג:  23 במאי 1701 (בגיל 56 בערך) ממלכת אנגליה לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
ויליאם קיד (אנגלית: William Kidd; ‏1645 - 23 במאי 1701), היה שודד ים ידוע, שנודע בשם "קפיטן קיד".
שודד ים מטעם בית המלוכה

ויליאם קיד נולד בסקוטלנד לכומר קלוויניסטי. משנת 1689 פעל כשודד ים מורשה נגד הצרפתים באיי הודו המערבית וסמוך לחוף של אמריקה הצפונית. בשנת 1695 קיבל בלונדון כתב הרשאה מטעם בית המלוכה הבריטי לעצור את שודדי הים שהתנכלו לספינות של חברת הודו המזרחית הבריטית בים סוף ובאוקיינוס ההודי. אנייתו של קיד, "אדוונצ'ר גאלי" (Adventure Galley, ספינת ההרפתקה), צוידה היטב באמצעות הסיוע הכספי של כמה אנשי מעלה, בהם הרוזן מבלומונט והרוזן מאוקספורד. בדצמבר 1697 הקיף קיד את כף התקווה הטובה בדרכו למדגסקר.
שודד ים עצמאי

תנאי העסקתו לא כללו תשלום לקברניט ולצוות אלא אם כן לכדו שלל. מאחר שלא לכדו כל שלל, החליט קיד להיות שודד ים. באוגוסט 1697 התקיף את הצי של מוקה שבא מתימן, אולם התקפתו זו נחלה כישלון. לאחר מכן הצליח ללכוד אוניות קטנות. בשל סירובו להתקיף אונייה הולנדית כמעט פרץ מרד בצוותו, ובמהומה הסוערת שפרצה הרג קיד את התותחן שלו, ויליאם מור. לאחר מכן, משנודע לו כי הוקע כשודד ים, עזב קיד את אונייתו בהיספניולה, והפליג באונייה חדשה שקנה לניו אינגלנד, וניסה לשכנע בחפותו את הרוזן מבלומונט שהיה מושל ניו יורק באותם ימים.
משפטו והוצאתו להורג

משנכשל בניסיון לשכנע את הרוזן מבלומונט שהוא חף מפשע, הוא נשלח לאנגליה כדי לעמוד למשפט. במאי 1701 נשפט על רצח מור ועל עבירות שוד והורשע בכל ההאשמות. הוא הוצא להורג בוופינג ב-23 במאי 1701, וגופתו הונחה תלויה בשלשלאות ברזל בטילבורי. מקצת מטמוניו התגלו באי גרדינר סמוך ללונג איילנד. הוא הניח אחריו אישה, ובן יחיד שנהרג בקרב ב-1715.
אזכורים במדיות אחרות:באנימה וואן פיס של המאנגאקה אייצ'ירו אודה, ישנו פיראט הקרוי יוסטס "קפטן" קיד שכנראה קרוי על קפטן קיד האמיתי
ויקטור ולטוך

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1875 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  27 באוגוסט 1953 (בגיל 78) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  בריטניה
 הערות:  יהודי
 
ויקטור ולטוך (באנגלית: Victor Lionel Wahltuch;‏ 24 במאי 1875, מנצ'סטר – 27 באוגוסט 1953, לונדון), היה שחמטאי יהודי-בריטי.
ולטוך חלק מקום ראשון עם גאורג שוריס בתחרות בלקפול 1907, ניצח בתחרות בלקפול 1908, חלק מקום 3–4 בתחרות בלקפול 1910 (ניצח: פרדריק ייטס) וחלק מקומות 9–10 בתחרות ריצ'מונד 1912 (אליפות בריטניה, ניצח: ריצ'רד גריפית).
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק מקום 5–6 בתחרות הייסטינגס 1919 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), חלק מקום ראשון עם פרדריק ייטס בתחרות מנצ'סטר 1921 וניצח אותו בפלייאוף 1–3, חלק מקום 12–13 בתחרות לונדון 1922 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע למקום השביעי בתחרות ליברפול בשנת 1923 (ניצח: ז'אק מיזס), חלק מקום 13–14 בתחרות לונדון 1924 (ניצח: ג'ורג' אלן תומאס), חלק מקום שמיני בתחרות הייסטינגס 1925/26 (ניצחו: אלכסנדר אלכין ומילן וידמר), חלק מקום 4–6 בתחרות סקרבורו 1927 (ניצח: אדגר קול) והגיע למקום הרביעי בתחרות סקרבורו 1929 (ניצחו: הרולד סונדרס וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר).
ולטוך שיחק בנבחרת אנגליה באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בשנת 1931. הוא שיחק שני משחקים, באחד הפסיד ובשני השיג תיקו.
הערות שוליים

↑  British Chess Magazine, passim, particularly obit., Jan 1956, pps27-28
↑  משחקים של ויקטור ולטוך באולימפיאדות השחמט, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וילהלם בורגדורף

| --- | --- |

הגנרל וילהלם בורגדורף
 לידה:  15 בפברואר 1895 פישטנואלדה, הקיסרות הגרמנית האימפריה הגרמנית
 התאבד:  2 במאי 1945 (בגיל 50) ברלין, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 ראש אגף כוח אדם בוורמאכט
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
וילהלם בורגדורף (בגרמנית: Wilhelm Burgdorf; ‏ 15 בפברואר 1895 – 2 במאי 1945) היה גנרל גרמני בוורמאכט, ושלישו הצבאי של אדולף היטלר בשלהי מלחמת העולם השנייה. התאבד עם סיום המלחמה.
במלחמת העולם הראשונה השתתף כקצין בצבא הקיסרות הגרמנית ועוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. לאחר המלחמה המשיך בשירות קבע ברייכסווהר. ב-1935 שימש כמדריך באקדמיה הצבאית בדרזדן והועלה לדרגת מיור. ב-1937 שימש כשליש לכוח אדם בקורפוס ה-9. ב-1938 הועלה לדרגת אוברסטלויטננט. ממאי 1940 - אפריל 1942 היה מפקד רגימנט החי"ר 529 ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. הוא התקדם בדרגות באגף כוח האדם וב-1942 הועלה לדרגת גנרל-מאיור בתפקיד סגן מפקד אגף כוח האדם בוורמאכט.
עם מותו של רודולף שמונדט הוא מונה באוקטובר 1944 לראש אגף כוח אדם ולשלישו הצבאי של היטלר והועלה לדרגת גנרל של חי"ר. בתפקידו זה היה איש אמונו של היטלר שהטיל עליו משימות מיוחדות.
מותו של ארווין רומל

לאחר ניסיון ההתנקשות בהיטלר, רומל נחשד כי היה מעורב בקשר העשרים ביולי. היטלר הטיל על וילהלם קייטל את המשימה לחסל את רומל בדרך שתיראה כהתאבדות היות שרומל היה גנרל נערץ והוצאתו להורג הייתה פוגעת במורל הצבא. רומל נפצע קשה ב-17 ביולי 1944 לאחר שמכונית המטה שלו נפגעה מהפצצת מטוסי קרב של בנות הברית. לאחר טיפול בבית חולים הועבר להחלמה בביתו בעיירה הרלינגן ליד אולם.
קייטל הטיל את המשימה על בורגדורף וצייד אותו בכמוסת ציאניד. בורגדורף וסגנו ארנסט מייזל נסעו לביתו של רומל ב-14 באוקטובר 1944, שם אמר לו בורגדורף כי הוא מואשם בבגידה וכי יש לו ברירה להתאבד ולהיקבר בלוויה ממלכתית ומשפחתו לא תיפגע. רומל הסכים ולאחר שנפרד ממשפחתו הוסע מרחק קצר, מייזל והנהג ירדו והתרחקו מהרכב ובורגדורף נתן לו את כמוסת הציאניד. לאחר שרומל מת הגיע בורגדורף לבית חולים סמוך, אסר עליהם לבצע נתיחת הגופה וכפה על הצוות הרפואי להוציא תעודת פטירה ובה נכתב שסיבת המוות היא שטף דם במוח.
בפיהררבונקר

בורגדורף היה במעגל הקרוב ביותר להיטלר. הוא היה בין המוזמנים הבודדים למסיבה שנערכה לרגל נישואיו של היטלר עם אווה בראון, ואף אחד מהעדים והחתומים על צוואת היטלר, ביחד עם יוזף גבלס, מרטין בורמן והנס קרבס.
שלא כיתר רוב שוכני הבונקר הוא החליט לא לברוח לאחר התאבדותם של היטלר וגבלס. ביחד עם קרבס החליט להתאבד. לאחר שחיסלו מספר בקבוקי אלכוהול שלפו בורגדורף וקרבס את אקדחי הלוגר שלהם וירו לעצמם בראש. רוכוס מיש ראה אותם עם ראשים שמוטים ליד שולחן מלא בקבוקי אלכוהול וכך הם נמצאו על ידי ראשוני החיילים הסובייטים שנכנסו לבונקר. הם זוהו לפי מסמכים בכיסיהם.
בתרבות

דמותו של בורגדורף מופיעה בסרט "הנפילה", שמתאר את ימיו האחרונים של היטלר ופמלייתו בפיהררבונקר ובסרט שועל המדבר: סיפורו של רומל.
לקריאה נוספת

אנטוני ביוור, נפילת ברלין, הוצאת יבנה, 2003
ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, 1962
קורנליוס ראיין, הקרב האחרון, הוצאת לוין אפשטיין.
הרי אלטאי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג הר:  רכס הרים
 גובה:  4,506 מ' 
 מדינה:  רוסיה רוסיה הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין מונגוליה מונגוליה קזחסטן קזחסטן
 מיקום:  מרכז אסיה
 אורך הרכס:  2,000 ק"מ 
 קואורדינטות:  49°N 89°E﻿ / ﻿49°N 89°E﻿ / 49; 89
 
 מיקום רכס הרי אלטאי
 
הר בלוחה
אלטאי או הרי אלטאי (באלטאית: Алтай туулар; ברוסית: алтайские горы; במונגולית: Алтай уул; בסינית: 阿尔泰山脉) הם רכס הרים במרכז אסיה, בגבול רוסיה, סין, מונגוליה וקזחסטן המכסים חלק גדול משטח הרפובליקה האוטונומית אלטאי שברוסיה. מקור מי הנהרות אוב והאירטיש ברכס הרים זה. בגבול הדרום מזרחי, מתמזגים ההרים עם מדבר גובי.
הרי האלטאי ידועים בתור מקום הולדתם של העמים הטורקיים.
פירוש השם בשפות הטורקיות הוא אל-זהב ו-טאו-הר, כלומר, "הר הזהב".
התפלגות ההרים

את הרי האלטאי ניתן לחלק לשלושה רכסי הרים שונים:
אלטאי הרוסית או אלטאי הגדולה באזור הגבול של המדינות רוסיה, מונגוליה, סין וקזחסטן, אבל בעיקר ברוסיה, שם הוא משתרע על פני רפובליקת אלטאי ומתרחב עד למחוז אלטאי.
בצפון ובצפון-מערב, ההרים גובלים בנהר אוב ובסיביר המערבית. בצפון-מזרח נמצאים הרי סאיין, הרי טאנו-אולה ומונגוליה. דרום-מזרחה נמצאת אלטאי המונגולית. דרום-מערבית לרכס נמצא נהר האירטיש.
אלטאי המונגולית תחומה באזור צפון-מערב על ידי אלטאי הרוסית ומונגוליה ונמצאת בעיקר באזור הגבול עם סין. מזרחית לרכס נמצא מדבר גובי והרכס הגובי-אלטאי. דרומית ודרומית-מערבית זורמים מי נהר האירטיש.
גובי-אלטאי, ממוקמת דרומית לאלטאי המונגולית, והוא נמצא במונגוליה (במחוז גובי-אלטאי). מצפון הרכס עובר באזור ההררי של מונגוליה. בגבול המזרחי עד לגבול הדרום-מערבי, ההרים יורדים במורד מדבר גובי.
אתרים ארכאולוגים

בשנת 1949 התגלה שטיח פאזיריק שנארג לפני כ-2500 שנים.
בחודש אפריל 2016, נמצאה מומיה באלטאי המונגולית ותוארכה למאה ה-6 לספירה. לטענת החוקרים, אתר הקבורה בו נמצאה המומיה ייחודי בשל היותו אתר הקבורה הטורקי היחידי בו נשתמרו הממצאים במלואם. החפצים שנשתמרו באתר עשויים ללמד את החוקרים אודות הפולחן והדת בקרב עמי האזור.
אתרים ארכאולוגים > מורשת עולמית

הרי אלטאי נחשבים בדרך כלל כאחד האזורים היפים ביותר של סיביר, בין השאר משום שהתעשייה עדיין לא הגיעה לאזור.
ראו גם

הרי הזהב של אלטאי
ויליאם רייט

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1830 בנגל, הודו 
 פטירה:  22 במאי 1889 (בגיל 59) קיימברידג', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנט אנדרוז 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 
ויליאם רייט (באנגלית: William Wright;‏ 17 בינואר 1830 – 22 במאי 1889) היה מזרחן בריטי ופרופסור לערבית מאוניברסיטת קיימברידג'.
ביוגרפיה

ב-1830 נולד ויליאם רייט בבנגל לאלכסנדר רייט וליוהאנה לבית אוברביק. רייט רכש את השכלתו באוניברסיטאות סנט אנדרוז, האלה-ויטנברג וליידן. הוא עבד כפרופסור לערבית ביוניברסיטי קולג' לונדון החל מ-1855 עד 1856, אז עבר לעבוד בטריניטי קולג'. ב-1861 הצטרף רייט לצוות המחלקה לכתבי יד שבמוזיאון הבריטי, שם עבד עד 1869. ב-1870 שב רייט לכהן כפרופסור לערבית, הפעם באוניברסיטת קיימברידג'. הלה כיהן בתפקיד עד מותו ב-1889.
ספריו

A Grammar of The Arabic Language, Cambridge University Press, 1874
הערות שוליים

↑  Wright, William, באתר "A Cambridge Alumni Database" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269953405171  BIBSYS: 14854  BnF: cb12546710t (data)  CANTIC: a11310169  CiNii: DA00272485  GND: 118807986  ICCU: VEAV029407  ISNI: 0000 0001 1027 058X  LCCN: n50028685  NDL: 00461496  NLA: 35621882  NLG: 332718  NTA: 073522236  RERO: 02-A017800558  SNAC: w6jd8d4q  SUDOC: 034745114  Trove: 1017975  VcBA: 495/112798  VIAF: 54261122   WorldCat (עם VIAF): 54261122 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסדרה הראשית

דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל המציגה את הבהירות המוחלטת של כוכב מול מפתח הצבעים שלו (מיוצג כ-B-V). הסדרה הראשית נראית כרצועה האלכסונית הבולטת המופיעה מהחלק העליון השמאלי לתחתון הימני.
הסדרה הראשית הוא מונח באסטרונומיה, המתאר את רצף הכוכבים המופיע בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל (דיאגרמת HR), תרשים המסווג כוכבים לפי צבע לבהירות מוחלטת, הנקרא על-שם שני מפתחיו - איינר הרצשפרונג והנרי נוריס ראסל. כוכבים המופיעים על עקומה זו בתרשים, מכונים כוכבי הסדרה הראשית, או כוכבים ננסים.
לאחר תהליך היווצרותו של כוכב, הוא מייצר אנרגיה בליבתו החמה והדחוסה באמצעות היתוך גרעיני של אטומי מימן להליום. במהלך שלב זה של חייו הוא נמצא על הסדרה הראשית, במיקום הנקבע בעיקר על ידי המסה שלו, אך גם על סמך הרכבו הכימי וגורמים נוספים. בהכללה, ככל שהכוכב מסיבי יותר, כך קצרה יותר תוחלת החיים שלו על הסדרה הראשית. כאשר נגמר מלאי המימן בליבה, עובר הכוכב לשלב הבא בחייו, ומתרחק מהסדרה הראשית.
לעיתים מחלקים את הסדרה הראשית לחלק עליון ולחלק תחתון, בהתאם לתהליכים המשמשים את הכוכב להפקת אנרגיה. כוכבים בעלי מסה הפחותה מ-1.5 מסות שמש בערך, מתיכים אטומי מימן יחד ברצף של שלבים, המכונה שרשרת פרוטון-פרוטון, על מנת ליצור הליום. מעל מסה זאת, בחלק העליון של הסדרה הראשית, תהליך ההיתוך הגרעיני יכול לעשות שימוש באטומי פחמן, חנקן וחמצן כמתווכים בתהליך הפקת ההליום מאטומי המימן.
בשל הפרש הטמפרטורות בין ליבת הכוכב לבין פני השטח שלו, אנרגיה מועברת מבעד לשכבות המרכיבות את הכוכב, עד שהיא פורצת החוצה, אל הפוטוספירה. שני המנגנונים המשמשים להעברת האנרגיה הזאת דרך הכוכב הם קרינה והסעה, כאשר כל אחד מהם משמש בהתאם לתנאים המקומיים. הסעה מתרחשת בעיקר באזורים בעלי הבדלי טמפרטורה גבוהים, אטימות גבוהה, או שניהם. כאשר מתרחשת הסעה באזור הליבה, היא מניעה את אטומי ההליום שנוצרו, כך שנשמרת הפרופורציה המתאימה של דלק (מימן) הנדרשת עבור היתוך גרעיני.
מאפיינים

כוכבי הסדרה הראשית נחקרו בצורה מקיפה באמצעות מודלים כוכביים שונים, המאפשרים הבנה טובה יחסית של תהליך היווצרותם והתפתחותם.
ניתן להעריך טמפרטורה של כוכב אם מתייחסים אליו כאל גוף קורן אידיאלי, המכונה גוף שחור. במקרה זה, הבהירות  {\begin{smallmatrix}L\end{smallmatrix}} והרדיוס  {\begin{smallmatrix}R\end{smallmatrix}} קשורים לטמפרטורה  {\begin{smallmatrix}T\end{smallmatrix}} באמצעות 
חוק סטפן-בולצמן:
 {\begin{smallmatrix}L=4\pi \sigma R^{2}T^{4}\end{smallmatrix}}
כאשר  {\begin{smallmatrix}\sigma \end{smallmatrix}} הוא קבוע סטפן-בולצמן. הטמפרטורה והרכב הפוטוספירה של הכוכב משפיעים על פליטת הקרינה באורכי גל שונים. מפתח הצבעים, או B-V, מודד את ההבדל הזה בפליטת הקרינה באמצעות פילטרים הלוכדים את בהירות נראית הכוכב באור כחול (B) ובאור ירוק-צהוב (V). בזכות מדידת ההפרש בין ערכים אלו, אין צורך לתקן את הבהירות לפי המרחק. כך, מיקומו של כוכב בדיאגרמת HR יכול לשמש להערכת הרדיוס והטמפרטורה שלו. מאחר שהטמפרטורה משפיעה על תכונותיה הפיזיקליות של הפלסמה שבפוטוספירה, ניתן לקבוע באמצעותה גם את הטיפוס הספקטרלי של הכוכב.
מאפיינים > היווצרות

כאשר נוצר קדם-כוכב מקריסת ענן מולקולרי ענק של גז ואבק בתווך הבין-כוכבי שלו, היצירה הראשונית היא הומוגנית, ומורכבת מכ-70% מימן, 28% הליום וכמויות קטנות של יסודות אחרים. במהלך הקריסה הראשונית, מייצר כוכב קדם סדרה ראשית זה אנרגיה באמצעות קריסה כבידתית. כאשר הוא מגיע לצפיפות המתאימה, מתחיל יצור האנרגיה בליבה, באמצעות היתוך גרעיני ההופך מימן להליום.
ברגע שההיתוך הגרעיני של מימן הופך לתהליך הפקת האנרגיה העיקרי, והאנרגיה העודפת המושגת מקריסה כבידתית נעלמת, מתמקם הכוכב על עקומה בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, הנקראת הסדרה הראשית הסטנדרטית. אסטרונומים מתייחסים לעיתים אל שלב זה כאל "גיל אפס של הסדרה הראשית" (או ZAMS - Zero Age Main Sequence). עקומה זו חושבה באמצעות מודלים ממוחשבים המתארים את מיקומו של כוכב בתרשים ברגע בו הוא מתחיל להתיך מימן, כאשר בהירותו וטמפרטורת פני השטח שלו גוברות מנקודה זו ואילך.
הכוכב נשאר בקרבת מיקומו ההתחלתי על הסדרה הראשית עד אשר כמות משמעותית מהמימן בליבה נצרכת, אז הוא מתחיל להפוך לכוכב בהיר יותר. בדיאגרמת HR, ינוע הכוכב המתפתח למעלה ולימין הסדרה הראשית. כך מייצגת הסדרה הראשית את שלב בעירת המימן הראשוני במהלך חייו של כוכב.
רוב הכוכבים בדיאגרמת HR טיפוסית ממוקמים לאורך עקומת הסדרה הראשית. עקומה זו כה מודגשת בתרשים, היות שגם הטיפוס הספקטרלי וגם הבהירות נראית תלויים אך ורק במסת הכוכב, לפחות עד כדי קירוב מסדר אפס, כל עוד ממשיך היתוך המימן בליבה - תהליך אותו עושים כמעט כל הכוכבים לאורך רוב חייהם ה"פעילים". כוכבי סדרה ראשית (ומכאן - נורמליים) אלה, נקראים כוכבים ננסים. הם נקראים כך לא מכיוון שהם קטנים בצורה יוצאת דופן, אלא היות שיש להם רדיוסים קטנים יותר ופחות בהירות מאשר לסוג חשוב אחר של כוכבים, הכוכבים הענקים. ננסים לבנים מהווים סוג אחר של כוכבים, הקטנים יותר מכוכבי הסדרה הראשית - בגודל כדור הארץ, בקירוב. רבים מכוכבי הסדרה הראשית מסיימים את חייהם כננסים לבנים.
מאפיינים > יצור אנרגיה

לכל כוכבי הסדרה הראשית יש ליבה, בה הם מייצרים אנרגיה באמצעות היתוך גרעיני. טמפרטורת וצפיפות הליבה הן ברמה המתאימה ליצור האנרגיה הנדרש לתמיכה ביתר הכוכב. ירידה ברמת יצור האנרגיה תגרום לקריסת המסה העוטפת את הכוכב, מה שיגביר את הטמפרטורה ואת הלחץ הנחוצים להיתוך. כמו כן, עליה ביצור האנרגיה תגרום להתפשטות הכוכב, ולהורדת הלחץ בליבה. כך מקיים הכוכב שיווי משקל הידרוסטטי עצמי, הנשמר ביציבות לאורך מסלול חייו על הסדרה הראשית.
אסטרונומים מחלקים את הסדרה הראשית לחלקים עליונים ותחתונים, על סמך סוג תהליך ההיתוך בליבה. לכוכבים בחלק העליון של הסדרה הראשית יש די מסה על מנת להשתמש במחזור CNO כדי להתיך את המימן להליום. בתהליך זה נעשה שימוש בפחמן, חנקן וחמצן כמתווכים בתהליך ההיתוך. בחלק התחתון של הסדרה הראשית, האנרגיה מיוצרת באמצעות שרשרת פרוטון-פרוטון, המחבר ישירות אטומי מימן בסדרת שלבים כדי ליצור הליום.
בטמפרטורת ליבה של 18 מיליון קלווין, שני תהליכי ההיתוך יעילים במידה שווה. זוהי טמפרטורת הליבה של כוכב בעל 1.5 מסות שמש. לפיכך, בחלק העליון של הסדרה הראשית מופיעים כוכבים בעלי מסה גדולה יותר. הגבול העליון המשוער של כוכב סדרה ראשית הוא 120–200 מסות שמש. הגבול התחתון המאפשר היתוך גרעיני הוא כ-0.08 מסות שמש.
מאפיינים > מבנה

בשל הפרש הטמפרטורות בין הליבה ופני השטח, או הפוטוספירה, האנרגיה מועברת כלפי חוץ. שתי הדרכים להעברת האנרגיה הזאת הן קרינה והסעת חום. אזור קרינה, בו האנרגיה מועברת באמצעות קרינה, הוא יציב לעומת אזור הסעה, ויש בו מעט מאוד ערבוב של הפלסמה. מנגד, באזור הסעה האנרגיה מועברת באמצעות תנועה רחבה של פלסמה, כאשר חומר חם יותר עולה, וחומר קר יותר יורד. הסעה היא דרך יעילה יותר להעברת אנרגיה מאשר קרינה, אך היא יכולה להתרחש רק בתנאים היוצרים הפרש טמפרטורות גדול.
בכוכבים מסיביים, קצב יצור האנרגיה באמצעות מחזור CNO רגיש מאוד לטמפרטורה, כך שההיתוך מתרכז ממש בליבה. כתוצאה מכך, נוצר הפרש טמפרטורה גדול בליבה, היוצר אזור הסעה, המאפשר העברה יעילה יותר של אנרגיה. ערבוב החומר מסביב לליבה מרחיק את ההליום מאזור בעירת המימן, ומאפשר ליותר מימן לעבור היתוך. האזורים החיצוניים של כוכב מסיבי מעבירים אנרגיה באמצעות קרינה, עם מעט או ללא שום הסעה.
כוכבים מסוג A, בעלי מסה בינונית, כמו סיריוס, יכולים להעביר אנרגיה באמצעות קרינה בלבד. לכוכבים בעלי גודל בינוני ומסה נמוכה, כמו השמש, יש ליבה העמידה נגד הסעה, ואזור הסעה קרוב לפני השטח. מצב זה יוצר ערבוב של השכבות החיצוניות, אך בעירת מימן יעילה פחות. התוצאה הסופית היא בניית ליבה עשירה בהליום, המוקפת באזור עשיר במימן. לעומת זאת, כוכבים קרים וקטני מסה משתמשים בהסעה בלבד. ההליום המופק בליבה מתפזר בכוכב, דבר היוצר אטמוספירה אחידה יחסית.