stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגבלת מהירות נסיעה
התאמה לתנאי הדרך > מהירות מופרזת

תוצאות של הפרת כללי המהירות מסווגות לעיתים קרובות כתאונות מהירות מופרזות; לדוגמה, הגורם העיקרי לתאונות באוטובאן בגרמניה בשנת 2012 נכלל בקטגוריה זו: 6,587 תאונות המכונות "קשורות למהירות" גבו את חייהם של 179 אנשים, שהיוו כמעט מחצית (46.3%) מ-387 הרוגים באוטובאן ב-2012. עם זאת, "מהירות מופרזת" לא בהכרח פירושה חריגה מהמהירות המותרת, אלא שהמשטרה קבעה שלפחות צד אחד נסע מהר מדי עבור התנאים הקיימים. דוגמאות לתנאים שבהם נהגים עשויים למצוא את עצמם נוהגים מהר מדי כוללים כבישים רטובים (עקב גשם, שלג או קרח), ראות מופחתת (עקב ערפל או שלג), כבישים משובשים, אזורי בנייה, עקומות, צמתים, דרכי עפר ועומס תנועה כבד. ההשלכות של מהירות מופרזת שכיחות יותר על כבישים עם מהירות נמוכה יותר ואיכות נמוכה יותר; בארצות הברית, למשל, שיעור התמותה במהירות מופרזת בכבישים מקומיים הוא פי שלושה מזה של כבישים בין מדינתיים.
ניתן לקיים הבחנה בין מהירות מופרזת, שהיא נהיגה מעבר למהירות המותרת, לבין מהירות לא מתאימה, שהיא נסיעה מהירה מדי לתנאי הדרך.
מהירות מזערית

בחלק מהכבישים יש גם הגבלת מהירות מזערית, בדרך כלל כאשר מהירות איטית עלולה להפריע לזרימת התנועה או להיות מסוכנת. השימוש במגבלות מהירות מזעריות אינו נפוץ כמו הגבלת מהירות מרבית, שכן הסיכונים של מהירות פחות נפוצים במהירויות נמוכות יותר.
בישראל תמרור מהירות מזערית מציין כביש לרכב מנועי שמסוגל ומורשה לנוע במהירות שאינה פחותה מזו המצוינת בתמרור.
אכיפה

אכיפת הגבלת המהירות נעשית באמצעות מכמונות מהירות ניידות, המופעלות במקומות משתנים על ידי שוטרים, ומכמונות מהירות אוטומטיות הקבועות בצד הדרך. אמצעי אכיפה נוסף, הוא הטכוגרף - מכשיר הרושם אוטומטית את מהירות הנסיעה, ויש חובה להתקינו בכלי רכב מסוימים.
בשנים 2009–2012, 20% מהנהגים באירופה נקנסו על מהירות מופרזת.
בישראל הענישה על נהיגה במהירות מופרזת כוללת רמות אחדות, בהתאם לחומרת החריגה מהמהירות המותרת, וכוללת: קנס ללא נקודות, קנס עם נקודות, פסילה מנהלית והעמדה לדין.
ראו גם

הגבלת מהירות נסיעה בישראל
הערות שוליים

↑  Driving on the Autobahn, The German Way & More
↑  New speed limit for newly opened Al Mafraq-Al Ghuwaifat highway, Gulf News, January 30, 2018
↑  Road traffic injuries, World Health Organization, 20 June 2022
↑  Germany considers Autobahn speed limit to fight climate change, The Local.de, January 21, 2019
↑  "The impact of lowered speed limits in urban and metropolitan areas" (PDF).
↑  Connecticut enacts first speed-limit law 1832 Stage Carriage Act, History
↑  Ben Kemp, The Thin Blue Line, Ulysses S. Grant Cottage
↑  Locomotive Act 1861, https://www.legislation.gov.uk/
↑  David Finlay, The history of speed limits in the UK, Read Cars
↑  Rick Clapton, Keeping Order - Motor-Car Regulation and the Defeat of Victoria's 1905 Motor-Car Bill, Public Record Ofﬁce Victoria, March 25, 2020
↑  האמנה בדבר תנועה בדרכים, מסמך באתר ארכיון המדינה
↑  "Speeding Counts on All Roads" (PDF). FHWA Safety (November 2000). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-10-16. נבדק ב-2013-10-14.
1 2  Elizabeth Box, Speed Limits - A review of evidence, RAC Foundation, August 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565829505171  GND: 4113727-9  LCCN: sh85126490  NARA: 10641532 
שלט הגבלת מהירות ישן בניו המפשייר
מגבלת המהירות בכבישים מהירים באירופה עם התמרורים המציינים את המהירות בקמ"ש, וצבע השלטים המציינים כבישים אלה
תמרור המציין מהירות מזערית של 55 קמ"ש
ה'תרע"ה

ה'תרע"ה (5,675) ובקיצור תרע"ה – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-21 בספטמבר 1914, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 1915.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 6 שעות ו-38 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחג. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 13 במחזור העיבור ה-299. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 19 (סימנה יטיהא) במחזור השמש ה-203.
שנה זו היא שנת 1,846 לחורבן הבית, ושנת 2,226 לשטרות.
אירועים

ט' בכסלו - נוסד הג'וינט, ועד הסיוע המיוחד של יהדות ארצות הברית.
כ"ז בטבת - כ-30,000 הרוגים ברעידת אדמה באיטליה.
י"ז בניסן - מוקם גדוד נהגי הפרדות, גדוד מתנדבים יהודים שעזר לבריטניה במהלך מלחמת העולם הראשונה
ז' באלול - המון אנטישמי זועם באטלנטה ג'ורג'יה מבצע לינץ' בליאו פרנק, יהודי אמריקאי שהואשם ברצח נערה בת 13
נולדו

ה' בתשרי - אליהו לנקין, מפקד האצ"ל בירושלים
ו' בתשרי - ברוך יהושע ירחמיאל רבינוביץ, האדמו"ר ממונקאץ', ורבה של סאו פאולו וחולון (נפטר ב-ה'תשנ"ח)
ט"ו בטבת - חונה שלביץ', עיתונאי יהודי-ליטאי בכיר (נפטר ב-ה'תשי"ח)
י"ב בחשוון - משה טייטלבוים, האדמו"ר של חסידות סאטמר (נפטר ב-ה'תשס"ו)
י"ח בשבט - אבא אבן, דיפלומט ומדינאי ישראלי (נפטר ה'תשס"ג)
ז' בסיוון - משה דיין, איש צבא ופוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-ה'תשמ"ב)
י"ד בסיוון - הרמן ווק, סופר ומחזאי יהודי-אמריקאי
כ"ח בסיוון - סול בלו, סופר אמריקאי, חתן פרס נובל לספרות (נפטר ב-ה'תשס"ה)
נפטרו

י"ט בניסן - הסופר יצחק לייב פרץ (י.ל.פרץ)
י' באלול – הרב יצחק יעקב ריינס, מייסד תנועת המזרחי (נולד ב-ה'תקצ"ט)
ט"ו באלול- הרב נחמן בטיטו הראשון לציון וחכם באשי
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
הכפר האולימפי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כפר אולימפי 
 מיקום:  ריו דה ז'ניירו 
 מדינה:  ברזיל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2016–הווה (כ־8 שנים)
 קואורדינטות:  22°59′06″S 43°25′04″W﻿ / ﻿22.985°S 43.417777777778°W﻿ / -22.985; -43.417777777778
  (למפת ריו דה ז'ניירו מוגדלת) הכפר האולימפי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו(למפת ריו דה ז'ניירו רגילה) הכפר האולימפי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
 
צילום אוויר של הכפר
מגדלי המגורים של הכפר האולימפי
הכפר האולימפי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הוא כפר אולימפי, שנבנה כדי לאכלס את כל הספורטאים והמאמנים המשתתפים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה ב-2016. הוא ממוקם בבארה דה טיז'וקה, קרוב לפארק האולימפי בארה ולמרכז בתערוכות והכנסים, ריוסנטרו.
לכפר הייתה קיבולת של כ-17,950 אנשים, שהתגוררו בכ-3,604 דירות שהיו מפוזרות בכ-31 בניינים, זהו הכפר האולימפי הגדול ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים.
תיאור

בעיר נבנו גם הכפר האולימפי לספורטאים הכולל 31 מגדלים בגובה 17 קומות ובהם 3,604 יחידות דיור שיועדו לכ-18,000 ספורטאים ומאמנים לצד טיילת חוף המעוטרת בתעלות נוי ופארק שכונתי עם מתקני ספורטק, אולמות זמניים ששימשו לצרכים שונים כגון מחסני ציוד, חדרי אוכל גדולים לספורטאים, חדרי כושר ועוד והוא סמוך לריוסנטרו. בכפר הוצבה לראשונה מטעם הוועד האולימפי הבינלאומי אנדרטת "אבן הזיכרון" לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שבעתיד תוצב בכפרים האולימפיים הבאים בערים שיארחו את האולימפיאדה. בכפר יש גם אזורי בילוי שונים עם משחקי וידאו, כלי נגינה וטניס שולחן אף ומרכז דתי שמשרת את מאמיני הדתות הנפוצות ביותר מקרב משתתפי התחרות.
בכפר יש נתיבי תחבורה ציבורית, שבעזרתם האוטובסים מסיעים את הספורטאים למקומות בהם נערכת התחרות האולימפית.
ביקורת

ביקורת חמורה הוטלה על ליקויי בנייה ואיכות הגימור התגלו גם בבנייני הכפר האולימפי דבר שנחשף פחות משבועיים מתחילת המשחקים כשמשלחות הספורטאים הראשונות הגיעו לכפר וצוותי התחזוקה נקראו לעבודות אינטנסיביות לטפל בהם.
הערות שוליים

↑  "Olympic and Paralympic Village" (באנגלית בריטית). נבדק ב-25 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Largest athletes' village in history ready to give guests a very Rio welcome". Rio 2016. אורכב מ-המקור ב-5 באוגוסט 2016. נבדק ב-25 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסתדרות האזרח

| --- | --- |
 מדינה:  היישוב היהודי בארץ ישראל
 מייסד:  מאיר דיזנגוף, בצלאל יפה
 תקופת הפעילות:  1919–1921 (כשנתיים)
 
הסתדרות האזרח הייתה מפלגה ביישוב היהודי בארץ ישראל בין השנים 1918 עד 1921. המפלגה הייתה ניסיון ליצור התאגדות אזרחים מן המעמד הבינוני, בעלי מקצועות חופשיים, סוחרים, עצמאים ומעסיקים אל מול התארגנות ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, שייצגה את מעמד הפועלים. עקרונותיה היו "יוזמה חופשית, דמוקרטיה ונאמנות לרעיון הלאומי".
את המפלגה ייסדו בתל אביב מאיר דיזנגוף ובצלאל יפה ובבחירות לאספת הנבחרים הראשונה ב-1920 זכתה לייצוג של שלושה צירים. הסתדרות האזרח לא האריכה ימים. חלק מחבריה חברו לברית הציונים הרוויזיוניסטים וחלק למסגרות שונות מהן הוקמה לבסוף מפלגת הציונים הכלליים.
בין חבריה נמנו כמה דמויות מרכזיות ביישוב, בהן: דוד סמילנסקי, ד"ר אברהם אבושדיד, ד"ר יהודה לייב פוחובסקי, יעקב שלוש ודוד ילין.
הערות שוליים

↑  אפרים יער וזאב שביט, מגמות בחברה הישראלית, האוניברסיטה הפתוחה, פרק 1 - רקע היסטורי
↑  הסתדרות האזרח – אוסף מסמכים, 1919, בית מכירות פומביות "קדם"
הנרי פוסלי

| --- | --- |

הנרי פוסלי בפורטרט משנת 1778 של ג'יימס נורת'קוט
 לידה:  7 בפברואר 1741 ציריך, שווייץ
 פטירה:  17 באפריל 1825 (בגיל 84) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  יוהאן היינריך פוסלי
 מקום קבורה:  קתדרלת סנט פול בלונדון 
 לאום:  שווייצרי
 תחום יצירה:  ציור, רישום
 זרם באמנות:  רומנטי
 הושפע על ידי:  מיכלאנג'לו
 יצירות ידועות:  "הסיוט"
 
הנרי פוסלי (באנגלית: Henry Fuseli; בגרמנית: Johann Heinrich Füssli;‏ 7 בפברואר 1741 – 17 באפריל 1825) היה צייר בריטי, אמן רישום, וחוקר אמנות, ממוצא שווייצרי.
תולדות חייו

פוסלי נולד בציריך בשווייץ, הילד השני מבין 18 ילדים. אביו היה יוהאן כספר פוסלי, צייר פורטרטים ונוף ומחבר הספר "חיי הציירים השווייצרים". כוונת אביו הייתה כי הנרי ילך לכמורה והוא נשלח ללמוד תאולוגיה בקולג' קרולין בציריך, שם התחנך במקצועות הקלאסיים. אחד מחבריו הקרובים, עוד מתקופת לימודיו, היה יוהאן קספר לווטר, כומר ופילוסוף שווייצרי בולט.
בשנת 1761, לאחר סיום לימודיו, נאלץ לעזוב את שווייץ לאחר שעזר לחברו לווטר לחשוף שופט מושחת, אשר משפחתו התנקמה בפוסלי. תחילה נסע לגרמניה ובשנת 1765 ביקר באנגליה, שם התקיים מכתיבה. לבסוף הכיר את הצייר האנגלי הנודע ג'ושוע ריינולדס והראה לו מרישומיו. בעצתו של ריינולדס החליט פוסלי להקדיש את כל עיתותיו לאמנות. בשנת 1770 הוא נסע לאיטליה לצייר, ונשאר שם עד לשנת 1778, אז גם שינה את שם משפחתו הגרמני (Füssli) לשם משפחה בעל צליל איטלקי יותר (Fuseli).
בתחילת שנת 1779 הוא שב לבריטניה, תוך שהוא עורך בדרכו ביקור בציריך. בשובו מצא הזמנה לציור מחבר מועצת עיריית לונדון, ג'ון בוידל (John Boydell), כחלק מיוזמתו ליצירת גלריית שייקספיר, תצוגה וסדרת תדפיסים למהדורה מאוירת של כתבי שייקספיר. פוסלי צייר מספר ציורים עבור בוידל ואף הוציא לאור מהדורה אנגלית לספרו של חברו לווטר על פיזיונומיה. פוסלי אף יעץ למשורר האנגלי ויליאם קופר בעת שזה הכין תרגום לכתבי הומרוס. בשנת 1788 התחתן פוסלי עם סופיה רולינס וזמן קצר אחר כך הפך חבר נילווה באקדמיה המלכותית לאמנויות. שנתיים אחר כך הפך לחבר מן המניין באקדמיה.
בשנת 1799 הציג פוסלי סדרת ציורים על נושאים מתוך עבודותיו של ג'ון מילטון, מתוך שאיפה ליצור "גלריית מילטון" בדומה לגלריית שייקספיר של בוידל. הוא הציג 47 ציורים על נושאים מתוך כתבי מילטון, חלקם ציורים גדולים מאוד, אשר הושלמו בעבודה שנמשכה תשע שנים. התערוכה נסגרה בשנת 1800 והייתה כישלון מסחרי. בשנת 1799 מונה פוסלי לפרופסור לציור באקדמיה. ארבע שנים אחר כך מונה כאוצֵר והתפטר ממשרתו כמרצה. הוא שב ללמד בשנת 1810 והחזיק בשתי המשרות עד ליום מותו. בשנת 1805 הוא הוציא לאור מהדורה מחודשת של ספר היסטוריה של האמנות "חיי הציירים מאת פילינגטון" (Pilkington's Lives of the Painters), ספר שלא תרם לקידום תדמיתו.
הפסל האיטלקי אנטוניו קנובה התרשם מאוד מעבודותיו של פוסלי בעת ביקור באנגליה, ועם שובו לרומא בשנת 1817 דאג כי יצורף לאקדמיית סן לוקה (Accademia di San Luca), חברה של אמנים ברומא. פוסלי נהנה מבריאות טובה לאורך חייו ומת בשנת 1825, בגיל 84. הוא נקבר בקתדרלת סנט פול בלונדון.
יצירתו

כצייר, פוסלי אהב את העל-טבעי. נושאי עבודתו מוצגים בממדים אידיאלים, מתוך אמונתו כי מידה מסוימת של הגזמה דרושה להצגת נושאים היסטוריים רבי חשיבות. מן ההיבט התאורטי עבודתיו תחומות במחקריו של מיכלאנג'לו ופסלי השיש של מונטה קוולו, בהם אהב להתבונן בעת ששהה ברומא על רקע שמיים מעוננים, או כשהם מוארים באור ברקים. הפעילות האלימה והקיצונית המוצגת לעיתים קרובות ביצירותיו, הרסה, על פי הדעה הנפוצה, את הרושם המפואר שהתכוון ליצור. דוגמה בולטת לגישתו ניתן למצוא ביצירתו "המלט נמלט משומריו כדי לעקוב אחר הרוח". פרשני אמנות טענו כי המלט, כפי שהוא מופיע בציור, נראה כאילו בעוד רגע יקרעו מעליו בגדיו מן הלחץ של שריריו התפוחים.
מצד שני, ציוריו של פוסלי לעולם אינם רפים או קרים. דמויות מלאות חיות ונחישות ונראה שיש מטרה לעיניהן אחריה הן עוקבות במלוא המרץ. בדומה לרובנס, אף פוסלי הצטיין בציור דמויות בתנועה. אף שהרקע לציוריו הוא נעלה ואיום, לפוסלי הייתה תפיסה טובה של המגוחך. ההומור הגרוטסקי בציורי הפיות, במיוחד אלה שנוצרו על פי חלום ליל קיץ, מרשימות לא פחות מן הכוח הפיוטי של יצירותיו השאפתניות יותר.
אופן שימושו בצבעים אינו חריג, או יוצא דופן. הוא סלד מציירים המקפידים על סידור צבעיהם על פלטת הצבעים, וערבב את גווניו באי סדר. לעיתים עשה שימוש באבקות צבע, שאותן ערבב במכחולו עם שמן, או טרפנטין, או עלי זהב, ללא הקפדה על כמויות, כשהוא סומך על יצירת תערובת מקרית. ייתכן ונטייתו זו לחוסר הקפדה ביצירת הצבעים עשויה להסביר את העובדה שלא צייר בצבעי שמן עד שהיה בן 25. למרות חסרונותיו אלה היו לו את הכישורים של צייר גדול.
פוסלי צייר למעלה מ-200 ציורים, אולם הציג בתערוכות רק מספר קטן מהן. ציורו המוקדם ביותר מתאר את "יוסף מפרש את החלומות של האופה והקצב". ציורו הראשון אשר משך תשומת לב היה "הסיוט", אשר הוצג בשנת 1782. לנושא זה יצר שתי גרסאות. נושאים המופיעים בציור "הסיוט" חזרו והופיעו בציורו משנת 1796 "שד מבקר את המכשפות מלפלנד" (Night-Hag visiting the Lapland Witches).
פוסלי יצר כ-800 רישומים שלהם איכויות מעוררות הערכה ליצירתיות ועיצוב, ולעיתים הם עולים באיכותם על ציוריו. ברישומיו, בדומה לציוריו, שיטתו כוללת הגזמה מכוונת ביחסים שבין חלקי גוף, והעמדת הדמויות בתנוחות מעוותות. אחת מטכניקות הרישום שלו כללה פיזור אקראי של נקודות על דף הרישום, אשר הפכו אחר כך לקווי המתאר של איברי גוף שונים - בדומה ליצירת קבוצת כוכבים, מכוכבים שאין ביניהם למעשה כל קשר פיזי.
לעיתים נדירות צייר כשיושב לפניו מודל, וביסס את ציוריו על לימוד יצירותיו של מיכלאנג'לו. הוא לא צייר ציורי נוף, ונהג לומר: "שילך הטבע לעזאזל! הוא תמיד מכבה (את המוזה שלי)". הוא צייר רק שני פורטרטים.
פוסלי הוערך כאמן חושב, בעל השכלה כללית רחבה. הוא ידע על בוריין צרפתית, איטלקית, אנגלית וגרמנית, כשהוא שולט בשפות אלה באותה מידה של מיומנות, אף שהעדיף לבטא את הגותו בגרמנית. בין כתביו כמה מן החיבורים הטובים ביותר באנגלית בתחום ביקורת האמנות. חיבורו העיקרי הוא סדרה של שנים-עשר הרצאות שנתן באקדמיה המלכותית, החל משנת 1801.
המלט נמלט משומריו כדי לעקוב אחר הרוח
"הסיוט" (1781), המוצג במוסד לאמנות של דטרויט
הנריק סלביק

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1894 Szeroka, רפובליקת פולין 
 הוצאה להורג:  23 באוגוסט 1944 (בגיל 50) גוזן, אוסטריה 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  דיפלומט, עובד סוציאלי, עיתונאי, פוליטיקאי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (27 בינואר 1977)  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה  צלב ההצטיינות המוזהב  צלב העצמאות (פולין)  עיטור מסדר העיט הלבן של פולין 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  הנריק סלביק
 
הנריק סלביק (בפולנית: Henryk Sławik;‏ 1894, יסטשמביה-זדרוי שבדרום פולין‏ – 1944, מאוטהאוזן) היה פוליטיקאי, עובד סוציאלי, דיפלומט וחסיד אומות העולם מפולין שנרצח על ידי הגרמנים.
קורות חייו

סלביק נולד בעיירה בשלזיה. הוא למד בגימנסיה ולאחר מכן התגורר בפשצ'ינה (Pszczyna). במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הרוסי. לאחר המלחמה היה מפעילי המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (Polska Partia Socjalistyczna, PPS), היה עורך עיתון ופעל לטובת סיפוח שלזיה לפולין בעת משאל העם בשלזיה העילית (אנ'). הוא היה נשיא סניף אזורי של אגודת עובדים צעירים. בשנת 1928 נישא לידוויגה פוז'יצקה. הוא המשיך לפעול במסגרות סוציאליסטיות והיה מתנגד של הסנאציה. בין השנים 1934–1939 היה סלביק נשיא אגודת העיתונאים הפולניים בשלזיה ובזגלמביה.
קורות חייו > פעולותיו להצלת יהודים בפולין הכבושה

עם כיבוש פולין על ידי גרמניה בספטמבר 1939 חצה סלביק את הגבול להונגריה. הוא נעצר ונכלא במחנה שבויים בהונגריה. הוא יצר קשר עם משרד הפנים ההונגרי והשנים יצרו ועדה אזרחית לסיוע לפליטים מפולין, בהם נוצרים ויהודים. בניגוד לפקידים אחרים בוועדה זו, סלביק לא הפלה בין יהודים ונוצרים. בסיוע אנשים מהצלב האדום בהונגריה סיפק סלביק ליהודים מסמכי זהות נוצריים מזויפים ושיכן יהודים במחנות פליטים בהונגריה. בין יהודים אלה היו גם ילדים יתומים. הוא ארגן בית ספר בעיר ואץ בהונגריה עבור ילדים יהודים יתומים, ויצר קשר עם הנציג בהונגריה של הממשלה הגולה של פולין, כדי לבקש סיוע עבור ילדים אלה. בית ספר זה החל לפעול בספטמבר 1943, תחת חסות ממשלת פולין הגולה. כל הילדים שלמדו בבית הספר וכן אנשי הצוות קיבלו מסמכי זהות מזויפים. פרנצישק שבידר היה המנהל, ומריה טומנק הייתה אחת המורות.
במרס 1944 פלשה גרמניה הנאצית להונגריה. כדי להקנות לבית הספר מראה יותר נוצרי, החלו התלמידים והמורים בבית הספר להשתתף באופן סדיר בטקסים נוצריים בכנסייה המקומית. בסך הכל הציל סלביק כ-30,000 איש, בהם כ-5,000 יהודים. בשלב מסוים הועברו השוהים בבית הספר לבודפשט ושם שוכנו בבתים פרטיים. בתום המלחמה חזרו חלק מהתלמידים לפולין, ויתרתם היגרו לישראל ולארצות הברית.
סלביק עצמו נעצר עם הפלישה הגרמנית, הועבר למחנה הריכוז גוזן בגרמניה ובאוגוסט 1944 נרצח. לפני שנרצח עונה כדי שימסור פרטים על שותפיו למעשי ההצלה, אך לא הסגיר איש.
הנצחה

בשנת 1977 הכיר יד ושם בסלביק, בפרנצישק שבידר ובמריה וסקובסקה-טומנק בתור חסידי אומות העולם.
הנסיך רניירי, דוכס קסטרו

הנסיך רניירי, דוכס קסטרו (באיטלקית: Ranieri di Borbone-Due Sicilie;‏ 3 בדצמבר 1883 - 13 בינואר 1973), היה אחיינו של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות והטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות בין השנים 1960–1973.
ביוגרפיה

רניירי נולד ב-3 בדצמבר 1883 בקאן, לנסיך אלפונסו, רוזן קזרטה ולמריה אנטונייטה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו, רוזן טראפאני ומריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה. ב-12 בספטמבר 1923 התחתן רניירי בוויז'נה רוזבאצ'י, צ'כוסלובקיה עם מריה קרולינה זאמויסקה, בתם של אנדז'יי פשמישלאב זמויסקי ומריה קרולינה, נסיכת שתי הסיציליות, ממנה נולדו לו שני ילדים.
ב-14 בדצמבר 1900 קודם חתונתו עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, ויתר אחיו קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות על טענתו לכתר ממלכת שתי הסיציליות. בשנת 1960 מת אחיהם הגדול של קרלוס ורניירי - הנסיך פרננדו פיו, דוכס קלבריה ללא בנים, ובנו של קרלוס - אלפונסו, דוכס קלבריה טען לזכותו על התארים. מנגד רניירי טען שקרלוס ויתר על התארים, ומשום כך הוא יורש אותם. המחלוקת עדיין לא נפתרה, ובעוד רוב בתי המלוכה באירופה מכירים בצאצאי רניירי כטוענים לכתר, בית המלוכה הספרדי מכיר ביורשיו של אלפונסו כטוענים לכתר.
בשנת 1966 העביר רניירי חלק מסמכויותיו לבנו פרדיננדו, וב-13 בינואר 1973 הוא מת ברוקבורן סור-ארז'ן, ובנו הנסיך פרדיננדו, דוכס קסטרו ירש את תאריו.
משפחתו

ב-12 בספטמבר 1923 התחתן רניירי עם מריה קרולינה זאמויסקה, בתם של אנדז'יי פשמישלאב זמויסקי ומריה קרולינה, נסיכת שתי הסיציליות, ממנה נולדו לו שני ילדים:
מריה דל כרמן, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1924)
הנסיך פרדיננדו, דוכס קסטרו (1926–2008)
המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מלון, משרדים, אולמות כנסים
 מיקום:  גואנגג'ואו
 מדינה:  סין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2005–2010 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2010 
 אדריכל:  וילקינסון אייר אדריכלים 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  438.6 מטר
 שטח:  250,095 מטר רבוע
 קומות:  103 (+4 קומות תת-קרקעיות)
 קואורדינטות:  23°07′13″N 113°19′05″E﻿ / ﻿23.120347222222°N 113.318075°E﻿ / 23.120347222222; 113.318075
 www.gzifc.com
 he
 
המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו (נקרא גם בשם המגדל המערבי של גואנגג'ואו) הוא גורד שחקים בעל 103 קומות אשר מתנשא לגובה של 438.6 מטרים וממוקם במחוז טיאנאה, גואנגג'ואו, סין. המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו הוא המגדל ה-28 בגובהו בעולם והמהווה אחד ממגדלי התאומים של גואנגג'ואו.
בניית המבנה, שתוכננן על ידי וילקינסון אייר, החלה בדצמבר 2005 והושלמה בשנת 2010. המבנה משמש למרכז כנסים, מלון ומשרדים. קומות 1 עד 66 משמשות למשרדים, קומות 67 ו-68 משמשות עבור ציוד מכני, בקומות 69 עד 98 ממוקם מלון ארבע העונות עם הלובי אשר נמצא בקומה ה-70, קומות 99–100 משמשות לתצפית. המגדל משתרע על שטח של 250,095 מטרים רבועים וכולל כ-71 מעליות.
בעבר, המגדל היה ידוע בשם המגדל המערבי של גואנגג'ואו.
ראו גם

המרכז הפיננסי CTF
הפסגה (גואנגג'ואו)
המגדלים הגבוהים בעולם
הסתדרות הפועלים החקלאיים

פועלים חקלאים בכרם חזרזור - נווה עוז, 1921
הסתדרות הפועלים החקלאיים או ההסתדרות החקלאית הייתה ארגון מקצועי של פועלים וחקלאים יהודים חברי מפלגות הפועלים הציוניות, אשר הוקם בשנת תרע"ח 1918.
כאשר הוקם הארגון על ידי אנשי "אחדות העבודה", היו רוב חבריו אנשי העלייה השנייה ומיעוטם אנשי השלישית; רובם היו חברי ארגוני פועלים שהוקמו שנים ספורות קודם לכן, הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל וביהודה, והסתדרות פועלי השומרון.
לאחר הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, בחיפה בטבת תר"ף דצמבר 1920, הצטרפו אליה חברי "ההסתדרות החקלאית" כחברים מן המנין. ובמקביל, הצטרפה "ההסתדרות החקלאית" או בשמה האחר, "המרכז החקלאי", כאיגוד מקצועי של חקלאים וכאגודה של יישובי ההתיישבות העובדת, במסגרת ההסתדרות הכללית, עד 1969. המוסדות הנבחרים של "המרכז החקלאי" מנוהלים על ידי מזכירות המונה 21 חברים, וכן, נערכת ועידה חקלאית, בכל ארבע שנים, שבה מיוצגים חברי המרכז על ידי 501 צירים.
בתקופת המנדט וגם בעשורים הראשונים לאחר הקמת המדינה, היה "המרכז החקלאי" גוף בעל עוצמה כלכלית שזכה להערכה רבה, בשל תרומתו לפיתוח החקלאות, הכלכלה ואף התרבות, ביישוב ובחברה הישראלית. מאז שנות השבעים של המאה ה-20, ועם ירידת קרנה של ההסתדרות הכללית, מסגרת האם שלו, התמעטה עוצמה זו.
במשך השנים, ההסתדרות החקלאית עסקה בעזרה לחקלאים חברי ההסתדרות הכללית, ובכלל זה הוצאה לאור של ספרות הקשורה לחיי החקלאים בארץ. בין השאר, היא הייתה שותפה עם משרד החקלאות, המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית ובנק החקלאות לישראל בהוצאת האנציקלופדיה לחקלאות.
פרסומים שראו אור במסגרתה (מבחר)

ברל כצנלסון, לקראת הימים הבאים: מסירת דברים ממה שנאמר בוועידתנו השביעית, פורים, תרע"ה, יפו: דפוס שושני, תרע"ח
בעבודה: קונטרס חברים, יפו: תרע"ח.
הסתדרות הפועלים החקלאיים בארץ ישראל - סקירה כללית, תל אביב: תרפ"א-1921.
על ענייני תל יוסף, תל אביב: תרפ"ג-1923.
חוקת משקי העובדים, עובדה על ידי ועדת ניר, שנבחרה בוועידה החקלאית השלישית, ונתקבלה במועצה החקלאית בגן שמואל, 3-5 במרץ תרפ"ז, תרפ"ז-1927.
על העבודה העברית במושבות, מן הוכוח בוועידה החקלאית, יוני 1931, תרצ"א-1931.
הצעת חוזים ותקנות: בקשר עם התיישבות האלף, תל אביב 1933.
חוברות סטטיסטיות, 1934.
השכון בהתיישבות העובדת, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל - הסתדרות הפועלים החקלאים - המחלקה לשכון, תשט"ו-1955.
צבי סוחובולסקי, אדם ועמלו, (עורך: יוסף שפירא), תל אביב: תשל"ג-1973.
יעקב מלכין, עץ ההדר וגידולו, (עורך: י’ ענברי), תל אביב: תשכ"ז-1967.
מרדכי קושניר-שניר (עורך), כיבוש עבודה: ביבליוגרפיה על מאבקי העבודה העברית, כיבושיה וארגונה משנות תרס"ו-תש"ט, תל אביב: תשי"ט-1959.
אברהם קם, גילוי אם השעורה בארץ ישראל, (עורך: נ’ תרדיון), תל אביב: תש"ט-1949.
השדה, ירחון שמושי ומדעי למשק החקלאי המעורב, הסתדרות הפועלים החקלאים בארץ ישראל, עורך: ש"ד יפה, בהשתתפות חבר בעלי מקצוע, תל אביב, תר"ף-תשנ"ח 1920–1998.
הלוח הבבלי

הלוח הבבלי היה לוח שנה המבוסס על שילוב של מחזור הירח ומחזור השמש. כל שנה הכילה 12 חודשים ירחיים, המתחילים כל אחד במולד הירח, ולפי הצורך נוסף חודש מעובר אחד. הלוח מבוסס על לוח שומרי של השושלת השלישית של אור שהתגלה כלוח אומה של שולגי מהמאה ה-21 לפנה"ס.
החודשים

השנה התחילה באביב, וחולקה לעונות "התחלה" (reš šatti), "אמצעית" (mišil šatti) ו"סוף השנה" (kīt šatti). השם למילה "חודש" היה arḫu (ובסמיכות araḫ). במשך המאה השישית לפנה"ס, בזמן גלות בבל, אומצו שמות החודשים לתוך הלוח העברי. השמות הערביים של חודשי לוח השנה הגרגוריאני, אף הם נגזרו מלוח זה, כמו ניסן, אייר, תמוז, אב, אלול, תשרי ואדר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הלוח הבבלי
| עונה |  | שם החודש | האל השולט | סימן המזלות | מקבילה בלוח העברי | מקבילה בלוח הגריגוריאני |
| Reš Šatti  | 1 | Araḫ Nisānu  'חודש הקודשים' | אנו ו-בל | KU (טלה) | ניסן | מרץ\אפריל |
| Reš Šatti  | 2 | Araḫ Āru  'חודש השור' | אֶאָה |  | אייר | אפריל\מאי |
| Reš Šatti  | 3 | Araḫ Simanu  | סין | BI (KAŠ)‎ (תאומים) | סיוון | מאי\יוני |
| Reš Šatti  | 4 | Araḫ Dumuzu  'חודש התמוז' | תמוז |  | תמוז | יוני\יולי |
| Mišil Šatti  | 5 | Araḫ Abu  | āru  | אריה | אב | יולי\אוגוסט |
| Mišil Šatti  | 6 | Araḫ Ulūlu  | אשתר |  | אלול | אוגוסט\ספטמבר |
| Mišil Šatti  | 7 | Araḫ Tišritum  'חודש ההתחלה' (הכוונה לתחילת מחצית השנה השנייה) | שמש | (מאזניים) | תשרי | ספטמבר\אוקטובר |
| Mišil Šatti  | 8 | Araḫ Samna  'חודש התחלת היסודות' | מרדוך | (עקרב) | חשוון | אוקטובר\נובמבר |
| Kīt Šatti  | 9 | Araḫ Kislimu  | נרגל | (קשת) | כסלו | נובמבר\דצמבר |
| Kīt Šatti  | 10 | Araḫ Ṭebētum  'חודש בוא הגשם' | פפ-סוקל | saḫ 'ibex' (גדי?) |  טבת | דצמבר\ינואר |
| Kīt Šatti  | 11 | Araḫ Šabaṭu  |  | qā (דלי?) | שבט | ינואר\פברואר |
| Kīt Šatti  | 12 | Araḫ Addaru  ~ Araḫ Adār  'חודש האדר' | ארה | (דגים) | אדר | פברואר\מרץ |
| חודש מעובר | 13 | Araḫ Makaruša Addari  ~ Araḫ Ve-Adār  | אשור | פרט לשנה ה-17 מתוך מחזור של 19 שנים, שאז החודש המעובר בא אחרי - Araḫ Ulūlu . | פרט לשנה ה-17 מתוך מחזור של 19 שנים, שאז החודש המעובר בא אחרי - Araḫ Ulūlu . | פרט לשנה ה-17 מתוך מחזור של 19 שנים, שאז החודש המעובר בא אחרי - Araḫ Ulūlu . |
עד המאה החמישית לפנה"ס הלוח נעקב בקפידה, אולם בערך משנת 499 לפנה"ס החלו לעקוב אחר לוח ירחי-שמשי של 19 שנים השווים ל-235 חודשים. למרות השם "המחזור המטוני", כנראה שמטון (432 לפנה"ס) למד את המחזור מהבבלים. פרט לשלושה מקרים, עד 380 לפנה"ס עקבו חודשי השנה אחרי המחזור ללא תקלות. במחזור של 19 שנה, נוסף חודש אדר ב', פרט לשנה ה-17 במחזור, שבה נוסף חודש אלול ב'. במחזור זה, היום הראשון של כל חודש (הימים החלו בשקיעה) המשיך להיות היום בו אובחן מולד ירח חדש. לא היה מספר קבוע של ימים לאף חודש.