מחנה הפליטים אל-האול
ניהול המחנה ותנאיו

במלחמת האזרחים בסוריה, לאחר שה-SDF כבש את אל-הואל ב-2015 מידי המדינה האסלאמית, המחנה, לצד מחנה הפליטים עין עיסא, הפך למרכז לפליטים מהלחימה בין ה-SDF למדינה האסלאמית במהלך המערכה בדיר א-זור (אנ') והוא הכיל כ-10,000 פליטים בתחילת דצמבר 2018. באפריל 2018, כתוצאה מהתפרצות של מחלת הטיפוס נהרגו במחנה כ-24 בני אדם.
במהלך קרב באע'וז פוקאני בדצמבר 2018, הגיע אל המחנה גל גדול של פליטים שנמלטו מהלחימה העזה בין ה-SDF והמדינה האסלאמית. הדרך למחנה, שכללה "מרכזי מיון" לפעילי המדינה האסלאמית, תוארה כ"קשים ביותר" עם מחסור במזון, מים, מחסה וללא שירותי בריאות. ב-4 בפברואר 2019, דווח כי לפחות 35 ילדים ופעוטות מתו בדרך למחנה או זמן קצר לאחר הגעתם למחנה, בעיקר עקב היפותרמיה. ארגוני סיוע חששו מדיזנטריה ומחלות אחרות שעלולות לפרוץ במחנה שהכיל כמות רבה של פליטים. האו"ם קבע כי 84 בני אדם, רובם ילדים, מתו בדרך למחנה הפליטים אל-הואל מאז דצמבר 2018. משפחות של לוחמי המדינה האסלאמית מוחזקות בחלק נפרד במחנה לאחר מספר תקריות אלימות חוזרות ונשנות בינם לבין חברי המחנה האחרים.
בפברואר 2019, זהרה דומן, אוסטרלית ממוצא טורקי שנישאה ללוחם ג'יהאד אוסטרלי סיפרה לאמה שהיא ושני ילדיה הקטנים גרים במחנה. היא אמרה לאמה שיש מחסור חמור במזון, והיא חששה שבתה בת החצי שנה תמות ברעב. בתחילת 2019 שאמימה בגום, בריטית שאזרחותה נשללה ממנה בשל חברותה במדינה האסלאמית נמצאה במחנה אל-האול. בנה הצעיר שנולד במחנה מת תוך שבועות בודדים מהלידה. במרץ 2019, דווח כי האמריקנית וחברת המדינה האסלאמית לשעבר הודה מותאנה (שאזרחותה האמריקאית נשללה ממנה) ובנה בן ה-18 חודשים גרים גם הם במחנה.
לפחות 100 אנשים מתו במהלך המסע שלהם למחנה, או זמן קצר לאחר שהגיעו למחנה מאז דצמבר 2018.
באפריל 2019, נשים ונערות במחנה אמרו לעיתונאית: "תתאסלמי תתאסלמי!" ודחקו בה לדקלם את השהאדה. הן אמרו לה, "אם תהפכי למוסלמית ותכסי (גופך ופניך) כמונו ותהפכי לחברה בדת שלנו את לא תהרגי". רבים מהן התפללו שח'ליפות המדינה האסלאמית תחזור.  הנשים הצדיקו את רצח העם היזידי שבוצע על ידי המדינה האסלאמית ואת הלקיחה של שפחות מין יזידיות על ידי המדינה האסלאמית. אישה עיראקית אמרה: "אם הם לא מתאסלמים והופכים למוסלמים כמונו ומתחילים לסגוד לאללה, אז זה מגיע להם".
בדו"ח שפורסם באפריל 2019, עיתונאי ה-BBC, קוונטין זומרוויל, תיאר את המחנה כ"כספינה מוצפת של כעס ושאלות ללא מענה", שבו חלק מהנשים "נאחזות באידאולוגיה מלאת השנאה שלהן, ואחרות מתחננות למוצא לחזרה לבית שלהן". קוונטין ציטט אישה מרוקאית-בלגית, אחות לשעבר שתפסה את הניקאב שלה ואמרה: "זו הבחירה שלי. בבלגיה לא יכולתי ללבוש את הניקאב שלי – זו הבחירה שלי, כל דת עשתה משהו לא בסדר". האישה אמרה שאין צורך להתנצל על מתקפת הטרור של המדינה האסלאמית בבריסל ב-2016 והאשימה את המערב ואת ההתקיפות האוויריות שלו על באע'וז באחריות לתנאים הקשים שלהם.
דיווח בוושינגטון פוסט מספטמבר 2019 תיאר את ההקצנה האסלאמית המוגברת בתוך המחנה ש"התנאים בו עגומים, הביטחון רופף, ואנשים שאינם מאמינים באידאולוגיה של המדינה האסלאמית חיים בפחד".
ב-28 בנובמבר 2019 הודיע הסהר האדום הערבי הסורי כי למעלה מ-36,000 מתושבי המחנה קיבלו סיוע מהארגון במרפאות שהוקמו במחנה ובאמצעות צוות רפואי נייד בו.  באוקטובר 2020, בניסיון להתמודד הצפיפות במחנה, פורסם כי רשויות כורדיסטן הסורית החליטו לשחרר מהמחנה את כל האזרחים הסורים במחנה אשר המהווים כמחצית מאוכלוסיית המחנה. מלבד אותם אזרחים סורים שישוחררו יישארו במחנה יישארו למעלה מ-25,000 עיראקים ו-10,000 בני לאומים אחרים במחנה הפליטים.
באוקטובר 2020 הודיע ה-SDF על תוכניות לשחרור אלפי סורים המוחזקים במחנה הפליטים אל-האול.  תהליך השחרור היה איטי, ובתחילת 2022 עדיין חיו במחנה כ-56,500 איש.
במהלך ינואר ופברואר 2021, 21 בני אדם נהרגו במחנה על ידי תאים של המדינה האסלאמית, והמרכז הסורי לזכויות אדם תיאר את המחנה כ"מדינה הקטנה של אל-האול".