stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התעלה הכול-אמריקנית
תפעול > מי נגר

מי נגר מהשדות המושקים על ידי התעלה הכול-אמריקנית מהווים את עיקר המים בנהר האלאמו (Alamo River) וניו ריוור (New River), שניהם מתנקזים לימת סלטון, ומספקים את מרבית מימיה. אלמלא התעלה הכול-אמריקנית הייתה ימת סלטון מתייבשת מזמן. המערכת מובילה סחף, סלניום ומלחים מנהר הקולורדו לתוך ימת סלטון. משום שאין לימה מוצא לים, כל הזמן גדל ריכוז המלחים והמינרלים בה, בשל התאדות המים.
סכר אימפריאל, מקור מי התעלה
קטע מהתעלה, שבו ניתן לראות את הדיפון בבטון ואת שורת המצופים שנועדו למנוע טביעה
קטע ישר של התעלה
מיזם דיפון התעלה הכול-אמריקנית

כ-84 מיליון מטרים מעוקבים של מים אבדו מדי שנה בשל חלחול, בייחוד בקטע שבו התעלה חוצה את שדה החוליות אלגודונס (Algodones Dune Field). כ-90% ממים אלו זורמים מתחת לקרקע אל מקסיקו. בתחילה גרמו מים אלו לשיטפונות נרחבים, אבל תושבים ועסקים בעמק מקסיקלי בנו מערכות אגירה ושאיבה על מנת לנצל מים אלו. החקלאות בעמק מקסיקלי הפכה תלויה במים אלו לשם השקיה. ככל שהשימוש במים גדל הן באזורים כפריים והן באזורים עירוניים, החל אובדן מים זה מחלחול להיות מקור לדאגה. מיזם דיפון התעלה הכול-אמריקנית, חלק מתוכנית השימוש במי נהר הקולורדו (Colorado River Water Use Plan) של מדינת קליפורניה, דיפן בבטון קטע בן 37 קילומטרים של התעלה במטרה למנוע חלחול. ב-2006 הגישו עסק ממקסיקלי, ארגון אזרחי ושני מוסדות ללא כוונת רווח בתחום הגנת הסביבה מקליפורניה תביעה לבית משפט פדרלי על בסיס הטענה שהדיפון פגע בזכויות המים של הצרכנים במקסיקו והפר את חוקי הגנת הסביבה של ארצות הברית בשל ההשפעה שהייתה לחלחול על אזור הביצות של אנדרדה מסה (Andrade Mesa Wetlands) הסמוך. עם זאת, נספח בחוק הבריאות והורדת נטל המס של 2006 (Tax Relief and Health Care Act of 2006) חייב את השלמת הדיפון והפך את התביעה לחסרת משמעות. מחוז ההשקיה אימפריאל בנה תעלה מקבילה לאורך הקטע המתוכנן של התעלה המקורית, וזרם המים נותב לתעלה החדשה המדופנת. הבנייה החלה ב-2007 והושלמה ב-2009.
מוות בטביעה

מעל ל-500 איש טבעו בתעלה הכול-אמריקנית מאז השלמתה, בשל מימיה הקרים, הצדדים התלולים המקשים על הימלטות ממנה, וזרמים מהירים העשויים להגיע ל-8.8 קילומטרים בשעה. מרבית ההרוגים הם מהגרים בלתי חוקיים שחוצים את הגבול הקרוב בין מקסיקו לארצות הברית. מספר ההרוגים זינק ל-31 בשנת 1988, לאחר שהחמרת אמצעי ההגנה על הגבול באזור סן דייגו דחפה את המהגרים לחצות את הגבול במקומות אחרים. ב-2011 החל מחוז ההשקיה אימפריאל להתקין שורת מצופים מצילי חיים לרוחב התעלה ב-105 מקומות, למרות ההתנגדות להתקנתם בטענה שהם מעודדים הגירה בלתי חוקית. שלטים באנגלית ובספרדית: "זהירות: מים מסוכנים", הותקנו ב-1,414 מקומות לאורך התעלה. מיזמי בטיחות אלו עלו 1.1 מיליון דולרים.
הערות שוליים

1 2  All-American Canal, California-Mexico border
↑  "The Deadly Passage of the All-American Canal". CBS News. 3 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Boulder Canyon Project Act" (PDF). 21 בדצמבר 1928. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hydraulicians in the USA 1800-2000: A biographical dictionary of leaders in hydraulic engineering and fluid mechanics
1 2  Salton Sea The Sea's Vital Statistics
↑  "Supplemental Information Report: All-American Canal Lining Project" (PDF). US Bureau of Reclamation. 12 ינו' 2006. pp. 3–8. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-02-10. נבדק ב-2016-08-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cortez-Lara, Alfonso A.; Megan K. Donovan; Scott Whiteford (בינואר–ביוני 2009). "The All-American Canal Lining Dispute: An American Resolution over Mexican Groundwater Rights?" (PDF). Frontera Norte. 21 (41): 127–150. {{cite journal}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Ries, Nicole (2008). "The (Almost) All-American Canal: Consejo de Desarrollo Economico de Mexicali v. United States and the Pursuit of Environmental Justice in Transboundary Resources Management". Ecology Law Quarterly. 35 (3): 491–530.
↑  All-American Canal Lining Project
↑  Buoys strung on border canal to prevent drownings
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2006008518  NARA: 10042218  SUDOC: 203396332  VIAF: 142365682   WorldCat (עם VIAF): 142365682 
התעלה הכול-אמריקנית עוברת דרך חולות עמק אימפריאל
התקן לקידום הלסת

התקן לקידום הלסת
חסימת דרכי הנשימה בעת שינה - הלשון צונחת וחסמת את מעבר האוויר דרך הלוע
הזזת הלסת והלשון לכיוון קדימה עם התקן דנטלי - המרווח של הלוע גדל, ומתפנה מקום למעבר אוויר
התקן דנטלי לקידום הלסת (באנגלית: Mandibular advancement splint או Mandibular Repositioning Device) הוא מכשיר פלסטי שמרכיבים על השיניים לתיקון לשיפור איכות השינה על ידי מניעת נחירות או דום נשימה חסימתי בשינה. לחולים שאינם יכולים להסתגל למכשיר CPAP (מסכת אוויר בלחץ חיובי). ההתקן יכול להוות טיפול טוב ושקט, בלתי פולשני, ניתן להסרה בקלות, ובדרך כלל קל להסתגל אליו.
היסטוריה

שימוש ראשוני נעשה כבר בתחילת המאה ה-20, בילדים עם תסמונת פייר-רובין, הסובלים בין היתר מלסת תחתונה קטנה מהרגיל.
בשנת 1991 נוסדה בארצות הברית האקדמיה האמריקאית לרפואת שיניים לשינה (American Academy of Sleep Dentistry) שעוסקת בהכשרה של העוסקים בנושא - רופאי שיניים וטכנאי שיניים. בשנת 2000 הוקמה מחלקה העוסקת בהתקנים דנטאלים במסגרת האקדמיה האמריקאית לרפואת שינה (American Academy of Sleep Medicine‏, AASM).
התקן דנטלי לקידום הלסת, הולך ותופס בשנים האחרונות מקום הולך וגדל במסגרת הטיפולים המקובלים, גם בישראל, כטיפול חלופי למכשיר CPAP, שהיא שיטת הטיפול המובילה בדום נשימה בשינה, ואף כתחליף לניתוח.
אופן הפעולה

במקרים בהם הפסקות נשימה בשינה או נחירות נגרמות עקב חסימת האוויר על ידי בסיס הלשון, ההתקן דוחף את הלסת התחתונה לכיוון קדימה, ויחד איתו נדחף קדימה גם בסיס הלשון, ובכך גדל המרווח של הלוע ומתפנה מקום למעבר אוויר דרכו. בנוסף, קידום הלסת גורם לייצוב, למתיחת ההחך הרך ולהרחבת המרווח מאחורי החך. כל זאת באמצעות מתח המועבר בין אזור החך הרך ובין שריר הג'ניוגלוסוס (Genioglossus muscle) ומשם לכיוון עצם הלשון וללסת התחתונה.
התוויות לשימוש

ההתקן מאושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA) וההתוויות לשימוש בו על פי האקדמיה האמריקאית לרפואת שינה (AASM) משנת 2006, כוללות:
טיפול בנחירות.
טיפול ראשוני בדום נשימה חסימתי בדרגה קלה ובינונית (5-30 הפסקות נשימה בשעה במהלך השינה).
טיפול תחליפי בדום נשימה חסימתי בכל דרגת חומרה, גם בחומרה קשה (מעל 30 הפסקות נשימה בשעה) - למי שאיננו יכול להסתגל למכשיר CPAP.
לפני כל טיפול בדום נשימה בשינה, יש לבצע בדיקת שינה ולעבור בדיקה אצל רופא אף אוזן גרון, כדי לאבחן את הסיבה לדום נשימה ואת החומרה.
מידת הצלחה

מידת הצלחת של הטיפול בהתקן משתנה על פי חומרת הפרעות השינה, על פי מיומנות רופא השיניים, על פי סוג ההתקן ועל פי המבנה האנטומי של החולה, ומדד מסת הגוף (BMI) שלו.
על פי מרבית המחקרים מכשיר ה-CPAP יעיל יותר מאשר ההתקן הדנטלי. בכל זאת, במקרים רבים, מטופלים עם מכשיר CPAP אינם משתמשים בו במהלך כל הלילה או אינם משתמשים בו כלל. במחקר השוואתי נמצא, כי בקרב 126 ממטופלים ב-CPAP‏, 71% העדיפו את השימוש בהתקן הדנטלי, 19% העדיפו את ה-CPAP ו-10% לא יכלו להצביע על מכשיר מועדף.
על פי מחקרים שונים, ההתקן הדנטלי יעיל יותר מאשר ניתוח UPPP‏ (Uvulopalatophryngoplasty) לכריתת החך הרך, הענבל והחגורה הלימפטית על שם ולדייר - בטיפול בדום נשימה בדרגת חומרה קלה עד בינונית.
תופעות לוואי

בדרך כלל, המכשיר בטוח וגורם לתופעות לוואי יחסית קלות יחסית ונדירות:
שינויי סגר קלים לאחר שימוש ממושך, שמתבטאים ביכולת תזוזת הלסת התחתונה.
כאבים בשרירי הלעיסה או במפרקי הלסת. נזקים בלתי הפיכים הם נדירים מאוד.
הערות שוליים

↑  McGown AD, Makker HK, Battagel JM, et al. Long-term use of mandibular advancement splints for snoring and obstructive sleep apnoea: a questionnaire survey. Eur
Respir J. Mar 2001;17(3):462-466.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
השדרה הקטנה (בודפשט)

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  הרובע החמישי של בודפשט, יוז'פווארוש (רובע 8), ארז'בטווארוש 
 קואורדינטות:  47°29′28″N 19°03′46″E﻿ / ﻿47.491111°N 19.062778°E﻿ / 47.491111; 19.062778
 he
 
השדרה הקטנה (בהונגרית: Kiskörút) הוא אחד הנתיבים החשובים של מרכז העיר בודפשט, היוצר קשת מעגלית בין "ככר דיאק פרנץ" (Deák Ferenc tér) לבין "ככר פוואם" (Fővám tér). היא מורכבת משלושה קטעי כביש: מצפון לדרום: ברבעים 5 ו-7 "שדרת קארוי" (Károly körút), ברבעים 5 ו-8 "שדרת המוזיאון", וברבעים 5 ו-9 "שדרת ואמהאז" (בית המכס) (Vámház körút). השדרה הקטנה היא למעשה אחד מגבולת רובע 5. השם השדרה הקטה אינו רשמי, אלא נגזר מהשם של השדרה הגדולה שגם אינו רשמי.
אורכו של השדרה הקטנה הוא כ-1.5 קילומטרים. בשנת 1866 הושק קו רכבת קרונית הסוסים הראשון של פשט מככר קאלווין עד אויפשט. כיום, חשמליות 47, 48 ו-49 נוסעות לכיכר דיאק פרנץ. רוחב הכביש 55 מטר בחלקו הצפוני, ומצטמצם ל-27 מטר בחלקו הדרומי. בצפון (בניגוד לשדרה הגדולה) הוא אינו נוגע בדנובה, הוא מתחיל מככר דיאק פרנץ, עובר דרך אסטוריה וככר קאלווין ומסתיים בככר פוואם, בראש הגשר בצד פשט של גשר החירות.
היסטוריה

השדרה הקטנה נוצרה לאורך תוואי חומת העיר שהקיפה את פשט בימי הביניים, ליתר דיוק במיקום הדרך הארצית אחרי החפיר של חומת העיר. חומת העיר נפגעה מספר פעמים במהלך ההיסטוריה, לאחר שלא יכלה להגן על היישוב לא מפלישת המונגולים לאירופה ולא מפלישת הטורקים היא לא נבנתה מחדש לאחר כיבושה מחדש של בודה מידי הטורקים ב-1686. עד מהרה צמח ממנה פשט, כתוצאה מהשילוב, הכבישים שליד חומת העיר לשעבר הפכו מאוחר יותר לשדרה הקטנה.
הקטע בין גשר החירות לאסטוריה נפתח שוב לתנועה באוקטובר 2009 לאחר השיפוץ הקשור לבניית קו המטרו 4, למרות שקטע שדרת המוזיאון קיבל את הציפוי העליון רק באביב 2010. כחלק מההשקעה של 12 מיליארד פורינט הונגרי, שופצה גם מסילת החשמלית, וכביש של קילומטר אחד משני הצדדים שופץ מחדש. במהלך השיפוץ הוקמו גם שבילי אופניים דו-צדדיים, באורך קילומטר אחד.
קטעי השדרה > כיכר המכס המרכזי (Fővám tér)

הקצה הדרומי של השדרה הקטנה, שם היא מתחברת לגשר החירות. הוא נוגע ברציף בלגראד, רחוב מולנאר, רחוב ואצי, פיפא אוטצה וסוהאז אוטצה.
קטעי השדרה > שדרת ואמהאז (בית המכס)

היא קיבלה את שמה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-18 : הוא נקרא אז Fleischhacker Gassé על שם הקצבים הרבים שחיו שם, בשנת 1875 נבנה בית המכס הראשי על גדות הדנובה, ומאז ואילך נקרא קטע כביש זה בשם שדרת בית המכס .
קטעי השדרה > כיכר קלווין

הצומת המורכבת ביותר של השדרה הקטנה, שם מצטרפים אליה שישה רחובות. אחד מהם, דרך איליאי (Üllői út), הנחשב לכביש הארוך ביותר בבודפשט.
קטעי השדרה > שדרת המוזיאון

במאה ה-19, הוא נקרא Land Strasse, כלומר "דרך ארצית". בשנת 1874 החליטה המועצה לעבודות ציבוריות לחלק את קטע הכביש לשלושה קטעים ולתת שם לכל קטע. באותה תקופה עמד שם המוזיאון הלאומי של הונגריה כבר 28 שנים, כך שהיה ברור שלקטע הדרך שלפניו יהיה שם ראוי.
קטעי השדרה > אסטוריה

למעשה, זה לא קטע עצמאי, רק השם הלא רשמי של הצומת, אבל בתור צומת, היא מאוד משמעותית, ולכן האזכור המיוחד שלה מוצדק. היא נשאה נפח תנועה גבוה במיוחד, אך מאז שינוי המשטר ב-1989, עם הארגון מחדש של מבנה התחבורה והרשת המסחרית של העיר, חשיבותה ירדה במקצת.
מבנים לאורך השדרה הקטנה > פעם…

כחלק מחומת העיר מימי הביניים, שער קצ'קמט ניצב בפינת Kálvin tér ו-Kecskemét utca, מה שהנגיש את פשט מיישובי אלפלד וקצ'קמט. השער נהרס ב-1794.
כמו כן, כחלק מחומת העיר, עמד שער הטוון (שכונה גם שער אגר) באתר מלון אסטוריה של היום, שהיה נקודת המוצא של הדרך הארצית שהובילה ליישוב הטוון מפשט. השער נהרס ב-1808.
משנת 1837 עמד שם התיאטרון ההונגרי של פשט (ששמו שונה לתיאטרון הלאומי ב-1840), מול מלון אסטוריה, בפינת דרך ראקוצי. בשנת 1908 הוכרז הבניין, שעבר כל כך הרבה שינויים והרחבות, כסכנת חיים, נסגר ולאחר מכן נהרס ב-1913.
בשני הקצוות של שדרת המוזיאון של היום ניצבו שני הפונדקים הידועים לשמצה של פשט באותה תקופה: "זריני" (Zrínyi fogadó) ו"שני אקדחים" (Két Pisztoly fogadó).
מבנים לאורך השדרה הקטנה > …והיום

Astoria Szálló az Astorián (מלון אסטוריה)
Deák téri evangélikus templom (Budapest) (הכנסייה הלותרנית בככר דיאק)
Kálvin téri református templom (הכנסייה הקלוויניסטית בככר קאלווין)
בית הכנסת הגדול של בודפשט
תיאטרון מרכז העיר
Budapesti Corvinus Egyetem (אוניברסיטת קורווינוס של בודפשט)
Az ELTE Bölcsészettudományi Kar (korábban ELTE TTK) Múzeum körúti épületegyüttese
השוק המרכזי של בודפשט
המוזיאון הלאומי של הונגריה
Kelet-Nyugat Üzletközpont (VIII. kerület, Rákóczi út 1.) – a Pesti Magyar Színház egykori telkén 1991-ben épült irodaház
Főpolgármesteri Hivatal (לשכת ראש העיר הראשי)
Korona Szálloda (מלון קורונה)
Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár (ספריית ארווין סאבו של בודפשט)
Örkény István Színház (תיאטרון אישטוואן ארקן)
ראו גם

ככה זה היה - כך יצאו התמונות מהשדרה הקטנה (אוריגו, 13 בספטמבר 2011)
הערות שוליים

↑  "Újra járható a Thököly út" (בהונגרית). בודפשט. 2009-10-14. אורכב מ-המקור ב-2005-02-14.
↑  "Újra átjárható a Kálvin tér" (בהונגרית). בודפשט. 2009-10-26. אורכב מ-המקור ב-2005-02-14.
↑  "Sajtótájékoztató a Kiskörút munkálatainak előrehaladásáról" (בהונגרית). Magyar Kerékpárosklub. 2009-10-26. אורכב מ-המקור ב-2014-08-26.
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
השדרה הקטנה, פעם ליד המוזיאון הלאומי של הונגריה
שדרת קארוי בשנת 2007 (לפני השיפוץ 2010–2011)
כיכר דיאק פרנץ
שורת הבזאר שפורקה
הזירה הימית במבצע שלום הגליל

"אח"י גאולה", ספינת הפיקוד במבצעי הנחיתה
הנחתת פ-61 נושאת רכב קרבי וחיל רגלים בשיט לנחיתה הראשונה בלבנון.
הזירה הימית במבצע שלום הגליל התרכזה בעיקר בסיוע לכוחות היבשה, ובמרכזה עמדה הנחתת כוחות מהים בחופי לבנון. הנחתת הכוחות נועדה לאגף את בסיסי המחבלים, והתבצעה על ידי שייטת הנחתות של חיל הים הישראלי. מבצע הנחיתה אובטח על ידי צוללות, דבורים וספינות טילים. ספינות חיל הים סייעו לכוחות היבשה גם באש מן הים, סיוע שהיה מהיר ומדויק יחסית. כל מבצעי חיל הים עברו ללא נפגעים.
רקע > התקופה שקדמה למלחמה

לאחר מלחמת ששת הימים נדחקו הארגונים הפלסטיניים משטחי יהודה ושומרון. לאחר כמה שנים, במיוחד לאחר אירועי ספטמבר השחור, ב-1970, נדחקו הללו גם מממלכת ירדן, והחלו להתבסס בלבנון. מלחמת האזרחים בלבנון, שפרצה ב-1975, יצרה תוהו ובוהו שלטוני, שאִפשר לאש"ף להתבסס במדינה וליצור מעין מדינה בתוך מדינה.
הפלסטינים הקימו בלבנון מפקדות, מחנות אימונים ובסיסי יציאה לפעילות עוינת נגד ישראל, בתחום היבשתי והימי ומחוץ לישראל. פעילותם החלה לקבל אופי של צבא מסודר, ונרכשו כלי נשק כבדים שכללו טנקים, נגמ"שים, משגרי קטיושה רב-קניים, תותחים עד קוטר 130 מ"מ ותותחי נ"מ, זאת בנוסף לאמצעי חבלה ונשק קל רבים. ארגוני המחבלים יזמו מבצעי טרור רבים נגד ישראל, ששיאם היה בפיגוע כביש החוף ("אוטובוס הדמים") ב-11 במרץ 1978, בו נרצחו 35 ישראלים. ישראל הגיבה במבצע ליטני, (14 - 21 במרץ 1978), בו נכבשה לכמה ימים הרצועה שמדרום לנהר הליטני. כתוצאה מהמבצע נוצרה רצועת ביטחון כפולה, האחת בשליטת כוח יוניפי"ל והשנייה בשליטת צבא דרום לבנון.
למרות קיומה של רצועת ביטחון זו הפגיז אש"ף בטילים וברקטות, בקיץ 1981, יישובים בצפון ישראל. ישראל השיבה בהפצצות ובהפגזות משלה, והאש הסתיימה בתיווך ארצות הברית בהסכם הפסקת אש. למרות ההסכם המשיכו הארגונים הפלסטינים בפיגועים בישראל ונגד מטרות ישראליות ויהודיות מחוץ לישראל.
רקע > חיל הים הישראלי

בלחימה בים במלחמת יום הכיפורים השיג חיל הים הישראלי ניצחונות מכריעים על ציי סוריה ומצרים, ושליטה ימית מלאה בזירת הים התיכון. מצב זה נשאר בתודעת הצי הסורי, שבחר לא להתערב בזירה הימית. לישראל הייתה שליטה מלאה בגזרת חוף לבנון, שאפשרה לתכנן העברת כוחות לנחיתה בביטחון יחסי.
סדר הכוחות של חיל הים במלחמה כלל את:

שייטת הנחתות וספינות עזר
נחתת טנקים 90 מטר אח"י באר שבע (פ-57),
שתי נחתות טנקים 60 מטר: אח"י אשדוד (פ-61) ואח"י אכזיב (פ-65). נחתת טנקים נוספת מאותו דגם, אח"י אשקלון (פ-63), הייתה בהמתנה לתיקון במספנות ישראל, שלא תוקצב. התיקון נעשה רק לאחר המלחמה.
שלוש נחתות טנקים 36 מטר, נמצאו מושבתות, ללא צוות, על הממשה שתיים מהן הושמשו חלקית במהלך המלחמה והועברו לנמל אשדוד.
אוניית העזר אח"י מעוז, שימשה כאוניית אם לפעילות שייטת 13.
אוניית גל-נוע אח"י בת גלים 2 שימשה להובלת והנחתת גייסות ושריון.
אוניית האימונים אח"י נגה שימשה כאוניית אספקה ותדלוק לספינות הטילים.
שתי אוניות גל-נוע אזרחיות ושתי גוררות נמל גויסו במהלך המבצע.
ספינות לחימה
2 צוללות מסדרת גל: אח"י רהב ואח"י גל.
4 ספינות טילים מסדרת סער 4.5: אח"י עליה, אח"י גאולה, אח"י רומח, אח"י קשת.
8 ספינות טילים מסדרת סער 4: אח"י רשף, אח"י כידון, אח"י תרשיש, אח"י יפו, אח"י ניצחון, אח"י עצמאות, אח"י מולדת, אח"י קוממיות.
6 ספינות טילים מסדרת סער 3: אח"י סער, אח"י סופה, אח"י געש, אח"י חרב, אח"י חנית, אח"י חץ.
6 ספינות טילים מסדרת סער 2: אח"י מזנק, אח"י מבטח, אח"י משגב, אח"י אילת, אח"י חיפה, אח"י עכו.
30 ספינות דבור.
אמצעים נוספים

לרשות חיל הים עמדו שני מטוסי (שחף) – מטוסי סיור ימי ייעודיים. מערך הגילוי פעל לאורך חופי ישראל וכלל תחנות מכ"ם ותצפיות עין, אך לא היו סוללות טילים או תותחים חופיות. חיל הים יכול היה לקבל סיוע אווירי מחיל האוויר הישראלי. בנוסף, הפעיל חיל הים את שייטת 13 לצורך מבצעים מיוחדים.
רקע > מדינות ערב

הכוח הימי הסורי שהיה קיים ביוני 1982 התמקד בעיקר בהגנת החוף, אך היה לו כושר התקפי. הצי הסורי החזיר לעצמו את כושר הלחימה על ידי רכישת כלי שיט מברית המועצות.
סדר הכוחות של הצי הסורי כלל:
שתי מקשות ת-43 מתוצרת ברית המועצות;
14 ספינות טילים מדגם אוסה וקומאר;
שלוש ספינות ללוחמה נגד צוללות;
מספר ספינות עזר קטנות.
בסיסי הצי הסורי היו מינת אל-ביידה בצפון, בסיס התחזוקה והמפקדה של הצי הסורי; בסיס לטקיה, הנמל העיקרי של הצי שבו רוכזו ספינות הטילים והמקשות; וטרטוס, הבסיס הקדמי של הצי הסורי.
בנוסף לכלי השיט היו לסורים גם סוללות תותחים 130 מ"מ מבוקרי מכ"ם שכיסו קטעים בגזרת החוף. לצי הסורי היו מסוקים לסיור ימי ונצ"ל, שמטרתם בניית תמונת השטח ולוחמה נגד צוללות, וכן מספר סוללות טילי חוף-ים.
הצי הלבנוני כלל מספר ספינות משמר שנשארו בנמל ביירות ולא הגיעו לידי מגע עם הכוחות הישראליים. בידי הפלנגות הנוצריות היו שלוש ספינות מדגם דבורה מתוצרת ישראל, שלא התערבו בנעשה בים.
הסכם השלום בין ישראל למצרים איפשר לישראל להעביר כלי שיט בתעלת סואץ. הצי המצרי שהתחדש בכלים מזרחיים ומערביים לא לקח חלק בעימות ולא היווה איום.
רקע > ציים אחרים

הצי הסובייטי - ב-10 ביוני, יום לאחר תקיפת סוללות הטילים והשמדת המטוסים הסוריים בלבנון במבצע ערצב 19, הוזעקה השייטת ה-5 של הצי הסובייטי בפיקוד אדמירל סליבנוב, ונערכה עם סיירת 'זדנוב' משחתת ומספר כלי שיט בבסיס הצי הרוסי בנמל טרטוס, על מנת להגן על הנמל. הערכתם הייתה כי מטוסים ישראלים לא יתקפו. הנהגת ברית המועצות נמנעה מלהעביר מערכות טילי נ"מ ששליט לוב, מועמר קדאפי, הציע לספק לסוריה, ודחתה הצעה להעמיד כלי שיט רוסיים על גבול המים הטריטוריאליים של לבנון. מיד לאחר הקרבות החלו שיירות אניות רוסיות להעביר לסורים נשק ותחמושת ולמעשה חידשו את כל המלאי שאבד לסורים במלחמה. והוסיפו על כך טילי קרקע-קרקע מסוגים שונים.
ציי מדינות המערב - ספינות מלחמה של צי ארצות הברית וכן אוניות צי צרפתיות ואיטלקיות שייטו באזור ביירות בעת המצור והתעניינו אך לא הפריעו לפעילות כוחות צה"ל.
היערכות ישראל למלחמה

תגובות ישראל לפגיעות בשטחה היו בעיקר בהפעלת חיל האוויר כנגד המחבלים, ושמירה על הביטחון שוטף. לצה"ל היה ברור שתגובות אלו לא ימנעו את המשך הפגיעות בצפון ופעילות מחבלים במקומות אחרים, בישראל ובשאר העולם. בשל כך הוכנו תוכניות שונות שעיקרן הייתה תוכנית אורנים שאושרה שוב בדצמבר 1981 וכללה השתלטות על דרום לבנון.
ביום חמישי, 3 ביוני 1982, התנקשו מחבלים מארגונו של אבו נידאל בשגריר ישראל בלונדון, שלמה ארגוב, שנפצע אנושות היה נראה כי ארגוני המחבלים הגדישו את הסאה, וממשלת ישראל אישרה הפצצות של חיל האוויר על מספר רב של מטרות. המחבלים ענו בירי ארטילרי אל יישובי הגליל. ישראל הגיבה ביציאה למבצע יבשתי נרחב, בהחלטה סופית בממשלה בשבת 5 ביוני. שם המבצע נקבע על ידי ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, כ"מערכת שלום הגליל".
מטרות המערכה, כפי שהוגדרו על ידי הממשלה לצה"ל, היו: הסרת האיום החבלני מעל יישובי הצפון על ידי הרחקת המחבלים לטווח ביטחון שימנע מהם פעילות כולל הפגזות, חיסול התשתית הצבאית של ארגוני המחבלים בדרום לבנון עד 40 ק"מ מגבול ישראל, וסיוע בהשגת יציבות בלבנון, בתקווה להקמת ממשלה יציבה תוך חתירה להשגת הסדר עם לבנון שימנע פיגועים בעתיד.
פרשני המדיניות של ממשלת ישראל העריכו באותה תקופה כי קיימת מטרת-על בלתי מוצהרת והיא להרחיק את הנהגת אש"ף מלבנון ובכך למנוע ממנה להשפיע על שיחות האוטונומיה.
התוכנית שגיבש צה"ל, למילוי הנחיות הממשלה, כללה כניסה ללבנון בשלושה מאמצים: בציר המזרחי - הבקעה עד אגם קרעון, בציר המרכזי - תנועה לכיוון אל-נבטיה, רמת ארנון וצפונה; ובציר החוף תנועה עד מעבר לצידון. חיל הים נדרש לסייע למאמץ בהנחתת כוחות בציר החוף.
היערכות ישראל למלחמה > משימות חיל הים הישראלי

מתוכנית צה"ל נגזרו המשימות לחיל הים:
השגת חופש פעולה ימי שהפכה למשימת בידוד גזרת המערכה מהתערבות כוחות זרים.
סיוע ללחימה היבשתית באמצעות הנחתת כוחות שריון וחיל רגלים
סיוע לכוחות היבשה על ידי ירי מהים על מטרות בחוף
חסימת דרכי נסיגת המחבלים דרך הים.
משימות אלה הפכו למטלות ליחידות החיל השונות, תוך התמקדות בהתמחות של כל יחידה:
פלגה 921, פלגת הנחתות - העברת והנחתת כוחות שריון ורגלים בחוף לבנון
שייטת 13 - תפישת חוף הנחיתה ואבטחתו מקרוב ומארבים בציר החוף
שייטת 3, שייטת הסטי"לים - הבטחת חופש פעולה ימי, אבטחת הכוח הנוחת וסיוע באש לכוח היבשתי
שייטת 7, שייטת הצוללות - סיוע באיתור מחבלים בגזרת חוף לבנון והבטחת חופש הפעולה הימי
פלגות הדבורים המשיכו את סיורי הביטחון השוטף (בט"ש), ובנוסף הוטלה עליהן משימת האבטחה מקרוב של הנחתות, ומניעת בריחת מחבלים דרך הים.
על אוניות האם הוטל לאפשר לסטי"לים וכוחות שייטת 13 שהייה ארוכה בים, מבלי להיזקק לשירותי הנמל.
הפעילות בעת המלחמה

חיל הים הישראלי נטל חלק פעיל במלחמה וסייע למאמץ היבשתי בגזרת החוף. המאמץ הימי העיקרי היה בהנחתת כוחות צנחנים ושריון בשפך נהר אל-אוואלי, באיגוף אסטרטגי. מעבר למבצע הנחיתה סייעו ספינות הטילים באש תותחיהן למאמץ היבשתי על ידי הנחתת אש על מוצבי מחבלים. הסיוע התאפיין בהיענות מהירה ובדיוק הירי, שלא סיכן את הכוחות בחוף. צוללות תצפתו על נמלי האויב ועל תנועות ארגוני הטרור, וכוחות קומנדו ביצעו פשיטות מן הים.
הפעילות בעת המלחמה > מבצע הנחיתה

לספינת הפיקוד נבחרה אח"י גאולה שנמצאה במרחק לא רב מהחוף ונשאה עליה את מפקד הכוח היבשתי, מפקד הכוח הימי, מש"ט 13, מש"ט הסטי"לים ומש"ט הצוללות.
למפקד האוגדה לא הייתה הערכה מדויקת לעוצמת התנגדות המחבלים. וביציאה לים עדיין לא נקבע האם הנחיתה תתבצע מדרום לצידון או מצפון לה. החוף מדרום לצידון קרוב יותר והכוח נערך אליו. בחוף זה נתוני הנחיתה היו קשים ולדעת חלק מהמפקדים בלתי אפשריים. כאשר הוברר שההתקדמות ביבשה טובה והנחיתה נדרשת להיעשות מצפון לצידון גבר הביטחון בהצלחה.