stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת מקווה ישראל
היסטוריה > הבניין הנוכחי

אבן הפינה לבניין חדש במיקומו הנוכחי בכיכר מונטריי ברובע ההיסטורי בסוואנה הונחה ב-1 במרץ 1876 והוא נחנך ב-1878. הבניין המפואר שעיצב הנרי ג' הריסון מניו יורק הוא דוגמה נדירה לבניה בסגנון התחייה הגותית ומשקף את הארכיטקטורה מהתקופה הוויקטוריאנית. מבנה בית הכנסת נוסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-1980. כיום בית הכנסת חבר באיחוד ליהדות רפורמית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Congregation Mickve Israel (באנגלית)
↑  Edited by Harvey H. Jackson and Phinizy Spalding, Forty Years of Diversity: Essays on Colonial Georgia (עמ' 171) (באנגלית)
↑  Gazette of the United States, George Washington letter to Hebrew Congregation of Savannah, June 19, 1790, Center for Jewish History (באנגלית)
↑  From George Washington to the Savannah, Ga., Hebrew Congregation, 14 June 1790, National Archives (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259901605171  LCCN: n96022156  SNAC: w6dp4z10  VIAF: 128382012   WorldCat (עם VIAF): 128382012
ברלינר גרמופון

| --- | --- |
תקליט של ברלינר גרמופון, 1897
תקליט של ברלינר גרמופון, 1897
 נתונים כלליים
 מייסדים:  אמיל ברלינר 
 תקופת הפעילות:  1889–1924 (כ־35 שנים) 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המוזיקה 
 
ברלינר גרמופון או חברת גרמופון האמריקאית (באנגלית: Berliner Gramophone או United States Gramophone Company) הייתה אחת מחלוצות חברות התקליטים שייצרו תקליטים, להבדיל מגלילי פונוגרף.
היסטוריה

הממציא אמיל ברלינר החל לייצר בשנת 1879 תקליטים בקוטר 5 אינץ' באירופה, ששווקו כצעצועים, באיכות הקלטה ירודה יחסית. בשנת 1881 הקליט ברלינר את אלבומו היחיד, על מנת לשווק את המוצר גם בארצות הברית.
ב-1892 הקים את "חברת הגרמופון של ארצות הברית" בוושינגטון הבירה. ב-1894 הוציאה החברה את תקליטה המסחרי הראשון, בקוטר 7 אינץ', שהיה עשוי מגומי קשיח ויועד להשמעת מוזיקה איכותית לבידור מבוגרים ולא כצעצוע. תקליטי החברה היו בעלי צד אחד ניתן לנגינה בלבד וללא תווית, פרט לשם האמן ותאריך ההקלטה.
ב-1900, לאחר סדרת מיזוגים ורכישות, הפכה החברה ל"ויקטור טוקינג משין" (חברת ויקטור למכונות מדברות), בעלת המותג האמריקאי של His Master's Voice.
ב-1897 ייסד ברלינר את חברת גרמופון הבריטית, בעלת המותג הבריטי של His Master's Voice אשר הפכה ב-1931 לחלק מ-EMI.
ב-1897 ייסד ברלינר את הענף הגרמני שהיה לחברת דויטשה גרמופון.
בחורים רעים (זיכיון)

| --- | --- |
 יוצר:  ג'ורג' גאלו
 סרטים וטלוויזיה
 סרטים:  בחורים רעים בחורים רעים 2 בחורים רעים לתמיד בחורים רעים: הכל או כלום
 סדרות טלוויזיה:  L.A's Finest
 משחקים
 משחקי וידאו:  Bad Boys: Miami Takedown
 
בחורים רעים (באנגלית: Bad Boys) הוא סדרת סרטי קומדיה ופעולה שיצר ג'ורג' גאלו. בסרטים כיכבו ויל סמית' ומרטין לורנס כשני בלשים במחלקת המשטרה של מיאמי, מייק לאורי ומרקוס ברנט.
סדרת הסרטים גרפה עד כה למעלה מ-800 מיליון דולר.
סרטים > בחורים רעים (1995)

| --- | --- |
 :  ראו גם – בחורים רעים
סרטים > בחורים רעים 2 (2003)

| --- | --- |
 :  ראו גם – בחורים רעים 2
סרטים > בחורים רעים לתמיד (2020)

| --- | --- |
 :  ראו גם – בחורים רעים לתמיד
סרטים > בחורים רעים: הכל או כלום (2024)

| --- | --- |
 :  ראו גם – בחורים רעים: הכל או כלום
סדרת טלוויזיה > L.A.'s Finest (2019 – הווה)

באוקטובר 2017 הודיעו אולפני סוני כי סדרת טלוויזיה בשם "L.A.'S Finest" שבמרכזה דמותה של גבריאל יוניון, הייתה בפיתוח על ידי ברנדון מרגוליס וברנדון סוניר. בהמשך אותו חודש רשת NBC הזמינה פרק פיילוט של הסדרה. עד מרץ 2018 לוהקה ג'סיקה אלבה לצדה של גבריאל יוניון. בנוסף ליוניון, ג'ון סלי גם שב לתפקידו כפלטצ'ר, האקר מחשבים שעוזר למייק ומרקוס בסדרת הסרטים. בחודש שלאחר מכן נחשף שם הסדרה Finest Finest של LA, כשג'רי ברוקהיימר משמש כמפיק בפועל של הסדרה. בהמשך אותו חודש, NBC ויתרה על הפיילוט והסדרה נשלחה לרשתות אחרות. הבוס של NBC, בוב גרינבלט, טען שהסדרה לא השתלבה עם לוח הזמנים המתוכנן של הרשת. באותו חודש נחשף כי Sony Pictures Television מנהלת משא ומתן עם Charter Communications על הפקת הסדרה. ביוני 2018, חברת Bell Media הקנדית הסכימה להפיק 13 פרקים. ביוני 2019 חודשה הסדרה לעונה השנייה.
שחקנים ודמויות

| דמויות> דמויות.דמויות | סרטים> בחורים רעים.1995 | סרטים> בחורים רעים 2.2003 | סרטים> בחורים רעים לתמיד.2020 | סדרת טלוויזיה> L.A.'s Finest.2019–הווה |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבלש מייק לאורי | ויל סמית' | ויל סמית' | ויל סמית' |  |  |  |
| הבלש מרקוס ברנט | מרטין לורנס | מרטין לורנס | מרטין לורנס |  |  |  |
| קפטן קונרד האוורד | ג'ו פנטוליאנו | ג'ו פנטוליאנו | ג'ו פנטוליאנו |  |  |  |
| תרזה ברנט | תרזה רנדל | תרזה רנדל | תרזה רנדל |  |  |  |
| פלטשר | ג'ון סלי | ג'ון סלי |  | ג'ון סלי |  |  |
| ג'ולי מוט | טיאה ליאוני |  |  |  |  |  |
| פושה | צ'קי קריו |  |  |  |  |  |
| הבלש סאנצ'ס | נסטור סרנו |  |  |  |  |  |
| קפטן אליסון סינקלייר | מארג הלגנברגר |  |  |  |  |  |
| סוכן מיוחד / בלש סידני "סיד" ברנט |  | גבריאלה יוניון |  | גבריאלה יוניון |  |  |
| הקטור חואן קרלוס "ג'וני" טאפיה |  | ג'ורדי מולה |  |  |  |  |
| אלכסיי |  | פיטר סטורמר |  |  |  |  |
| רוברטו |  | ג'ון סדה |  |  |  |  |
| פלויד פוטה |  | מייקל שאנון |  |  |  |  |
| ננסי מק'קנה |  |  |  | ג'סיקה אלבה |  |  |
| בן ביינס |  |  |  | דואין מרטין |  |  |
| ג'וזף ברנט |  |  |  | ארני הדסון |  |  |
| הבישוף דובאל |  |  |  | ג'ייק ביוסי |  |  |
| איזבל מק'קנה |  |  |  | סופי ריינולדס |  |  |
| ד"ר פטריק מקנה |  |  |  | ריאן מקפארטלין |  |  |
| דנטה שרמן |  |  |  | בארי סלואן |  |  |
| ריי שרמן |  |  |  | זאק מקגואן |  |  |
| בן ווקר |  |  |  | זאק גילפורד |  |  |
צוות ההפקה

| שנה | סרטים> בחורים רעים.1995 | סרטים> בחורים רעים 2.2003 | סרטים> בחורים רעים לתמיד.2020 |
| --- | --- | --- | --- |
| במאי | מייקל ביי | מייקל ביי | אדיל אל ארבי ובילול פלאח |
| מפיק/ים | דון סימפסון ג'רי ברוקהיימר | ג'רי ברוקהיימר | ג'רי ברוקהיימר דאג בלגרד |
| תסריטאי/ם | מייקל בארי   ג'ים מולהולנד   דאג ריצ'רדסון   ג'ורג' גאלו | רון רול ג'רי סטאל קורמק וויברלי מריאן וויברלי | כריס ברמנר |
| מלחין | מארק מנצ'ינה | טרבור רבין | לורן בלפה |
| צלם | האוורד אתרטון | אמיר מוכרי | רוברט הייברט |
| עורך/ים | כריסטיאן וגנר | מארק גולדבלט   תומאס א. מולדון   רוג'ר ברטון | ברוס ב. פירס |
| חברות הפקה | סרטי דון סימפסון / ג'רי ברוקהיימר | סרטי דון סימפסון / ג'רי ברוקהיימר | סרטי ג'רי ברוקהיימר  2.0 בידור   אוברברוק בידור |
הפצה: סרטי קולומביה
| השקה | אפריל 1995 | יולי 2003 | ינואר 2020 |
| משך הסרט | 119 דקות | 147 דקות | - |
קבלה > ביצועי קופות

| סרט | תאריך יציאה | הכנסות ברוטו> פתיחת סוף שבוע   (צפון אמריקה) | הכנסות ברוטו> צפון אמריקה | הכנסות ברוטו> בשאר העולם | הכנסות ברוטו> בסך הכל | דירוג קופות> צפון אמריקה | דירוג קופות> ברחבי העולם | תקציב | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בחורים רעים | 7 באפריל 1995 | 15,523,358 דולר | 65,807,024 דולר | 75,600,000 $ | 141,407,024 דולר | # 1110   #742 | # 246 | 19,000,000 $ |  |
| בחורים רעים II | 18 ביולי 2003 | 46,522,560 דולר | 138,608,444 דולר | 134,731,112 דולר | 273,339,556 דולר | # 356   # 168 | # 188 | 130,000,000 $ |  |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 204,415,468 דולר | 210,331,112 דולר | 414,746,580 דולר |  |  | 149,000,000 $ |  |

נתוני ההכנסות מסתמכים על חישובי פורטל Box Office Mojo.
קבלה > תגובה ביקורתית וציבורית

| סרטי קולנוע | Rotten Tomatoes | Metacritic | CinemaScore |
| --- | --- | --- | --- |
| בחורים רעים | 42% (מתוך 62 ביקורות) | 41 (מתוך 24 חוות דעת) | - |
| בחורים רעים II | 22% (מתוך 181 ביקורות) | 38 (מתוך 34 חוות דעת) | - |
| סדרת טלוויזיה | עגבניות רקובות | Metacritic | CinemaScore |
| L.A.'s Finest ‏(עונה 1) | 10% (מתוך 10 ביקורות) |  |  |
משחקי וידאו

Bad Boys: Miami Takedown, הוא משחק וידאו שיצא בשנת 2004 על בסיס סרט ההמשך Bad Boys II. הוא יצא בתחילת 2004 לאחר יציאת ה-DVD של הסרט.
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (26 באוקטובר 2017). "'Bad Boys' Spinoff TV Series Starring Gabrielle Union In the Works". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (31 באוקטובר 2017). "'Bad Boys' TV Spinoff Starring Gabrielle Union Lands At NBC With Big Commitment". Deadline Hollywood. נבדק ב-1 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (2 במרץ 2018). "Jessica Alba To Star In NBC's Gabrielle Union 'Bad Boys' Offshoot Pilot". Deadline.com. נבדק ב-4 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "John Salley on Instagram: "Selfies 📷 @jessicaalba @gabunion"". Instagram. נבדק ב-4 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jessica Alba on Instagram: "Hey yo! #setlife #friyay @gabunion @johnsalley"". Instagram. נבדק ב-4 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NBC's Bad Boys Offshoot Pilot Has Title". Deadline Hollywood. 13 באפריל 2018. נבדק ב-13 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (11 במאי 2018). "'Magnum P.I.', 'God Friended Me' & 'The Red Line' Dramas Get CBS Series Orders". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (13 במאי 2018). "'LA's Finest': NBC Boss On Decision Not To Pick Up 'Bad Boys' Offshoot To Series". Deadline.com. נבדק ב-4 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (17 במאי 2018). "'L.A.'s Finest': Charter Communications In Talks To Pick Up 'Bad Boys' Offshoot". Deadline.com. נבדק ב-4 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  White, Peter (1 ביוני 2018). "'LA's Finest' Picked Up By Canada's Bell Media For 13 Episodes As Sony Nears U.S. Deal For 'Bad Boys' Spin-Off". dEadline.com. נבדק ב-4 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (26 ביוני 2018). "'L.A.'s Finest': Charter Communications Gives Series Order To 'Bad Boys' Offshoot". Deadline Hollywood. נבדק ב-27 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bad Boys". Box Office Mojo. 16 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bad Boys II". Box Office Mojo. 16 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bad Boys Moviesat the Box Office". Box Office Mojo. נבדק ב-15 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bad Boys". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-18 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bad Boys". Metacritic. CBS. נבדק ב-16 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cinemascore". Cinemascore.com. אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2018. נבדק ב-18 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bad Boys II". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-18 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bad Boys II". Metacritic. CBS. נבדק ב-16 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "L.A.'s Finest: Season 1".
| בחורים רעים |
| --- | --- | --- |
| סרטים | בחורים רעים (1995) • בחורים רעים 2 (2003) • בחורים רעים לתמיד (2020) • בחורים רעים: הכל או כלום (2024) |  |
| סדרות טלוויזיה | L.A.'s Finest |  |
| אישים | ג'רי ברוקהיימר • מייקל ביי • ויל סמית' • מרטין לורנס • ג'סיקה אלבה • גבריאלה יוניון |  |
| משחקים | Bad Boys: Miami Takedown  |  |
בתוך רגע (אלבום)

בתוך רגע הוא אלבומו השמיני של ג'נגו, אשר יצא בשנת 2017.
ג'נגו ניגן על כל הכלים, למעט התופים אותם תרם איתן רז, אשר גם הפיק את האלבום. האלבום יצא לאור בעזרת מימון המונים באתר הדסטארט.
קליפ לשיר בלי כוונה מתוך האלבום פורסם באתר יוטיוב כחודש לפני שחרור האלבום.
הקליפ השני שיצא לאלבום הוא לשיר רואות אותי.
רשימת השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | רואות אותי  | 2:51 |
| 2. | בלי כוונה  | 3:15 |
| 3. | אופק לא נראה  | 3:54 |
| 4. | חי בתוך רגע  | 3:16 |
| 5. | פה מלא  | 3:32 |
| 6. | מערבולת  | 3:09 |
| 7. | הדלקתי את האש  | 3:33 |
| 8. | יש לי חשק  | 2:59 |
| 9. | שירי אהבה  | 3:32 |
| משך כולל: | משך כולל: | 30:05 |
הערות שוליים

↑  דף המיזם באתר הדסטארט
↑   בלי כוונה, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 3:19)
↑  עמי פרידמן, לרקוד כל הדרך לבוליווד: ג'נגו בקליפ חדש , באתר ynet, 6 באוקטובר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בתול בן ארבעים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'אד אפאטו 
 הופק בידי:  ג'אד אפאטו, שונה רוברטסון
 תסריט:  ג'אד אפאטו, סטיב קארל 
 עריכה:  ברנט ווייט 
 שחקנים ראשיים:  סטיב קארל, קתרין קינר, פול ראד, סת' רוגן, אליזבת' בנקס, קאט דנינגס
 מוזיקה:  לייל וורקמן 
 צילום:  ג'ק נגרין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Apatow Productions, סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 באוגוסט 2005
 משך הקרנה:  116 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט חבר'ה, קומדיית סקס 
 הכנסות באתר מוג'ו:   40yearoldvirgin
 פרסים:  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון לשחקנית המשנה הטובה ביותר (קתרין קינר)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט קומדיה  פרס הקולנוע של MTV להופעה הקומית הטובה ביותר (סטיב קארל) 
 www.the40yearoldvirgin.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
בתול בן ארבעים (באנגלית: The 40 Year-Old Virgin) הוא סרט קומי אמריקאי שיצא ב-19 באוגוסט 2005 בבימויו של ג'אד אפאטו. תסריטאי הסרט הוא סטיב קארל, שגם מככב בסרט בדמותו של אנדי, בחור בגיל 40 שלא קיים עדיין יחסי מין וחבריו מנסים לעזור לו.
עלילה

אנדי סטיזאר (סטיב קארל) הוא גבר בן 40 שעובד בחנות אלקטרוניקה, לצד חבריו דייוויד (פול ראד), קאל (סת' רוגן) וג'יי (רומני מלקו). הוא גר בדירה לבדו וכתחביב הוא אוסף חוברות קומיקס. כאשר חבריו מגלים כי הוא לא קיים יחסי מין מעולם, הם מחליטים לעזור לו בדרכים מגוונות. בין השאר הם שולחים אותו למפגש "ספיד-דייטינג", מפגישים אותו עם נשים שונות ומאלצים אותו לעבור הסרת שיער במכון יופי.
סטיזאר מנהל באותה תקופה מערכת יחסים עם טריש קינר (קתרין קינר), אישה בת ארבעים ואם לשלושה ילדים שמתקשים לקבל אותו לחיק משפחתם. אנדי וטריש מחליטים שמערכת היחסים ביניהם תישאר ללא קיום יחסי מין, והחברים של אנדי מתאכזבים. רק בסוף הסרט בני הזוג מקיימים יחסי מין, לאחר שאנדי מתוודה בפני טריש על היותו בתול.
ביקורות ומכירות

הסרט קיבל לרוב תגובות חיוביות וזכה לתשבחות המבקרים. באתר "Rotten Tomatoes" דורג הסרט בניקוד גבוה של 85%.
הסרט זכה להצלחה גם בבתי הקולנוע. בשבוע הראשון להקרנתו דורג בראש שוברי הקופות, עם הכנסות של 21,422,815 דולר. הכנסות הסרט מאז יציאתו ברחבי העולם הן כ-177 מיליון דולר (נכון ל-2011).
ברבור הפוך

ברבור הפוך (באנגלית: Inverted Swan) הוא בול דואר כחול בערך של 4 פני אשר יצא לאור בשנת 1855 במערב אוסטרליה, והוא אחד הבולים הראשונים בו מופיעה שגיאה מסוג מרכז הפוך.
ההנפקה

בשנת 1854 הנפיקה מערב אוסטרליה את בולי הדואר הראשונים שלה. הבולים עוצבו כך שבמרכזם שולב סמל המושבה (ברבור) וסביבו מסגרת בה נרשם שם המושבה והערך הנקוב של הבול. אחד מבולי הסדרה (בערך נקוב של פני אחד) הודפס בבריטניה, ושאר ארבעת הבולים (בערכים נקובים של 2 פני, 4 פני, 6 פני ושילינג אחד) הודפסו בבית דפוס אוסטרלי בעיר פרת'.
מטעמי חיסכון הוחלט בבית הדפוס בפרת' להכין את לוחות ההדפסה כך שכל בול הורכב משני חלקים נפרדים, המסגרת לחוד והברבור לחוד. החלקים הבודדים חוברו יחד, ושוכפלו 60 פעמים על מנת ליצור את לוח ההדפסה הבסיסי. לוח זה שוכפל ארבע פעמים כדי ליצור את לוח ההדפסה השלם בן 240 הבולים.
השגיאה

בינואר 1855 נוצר צורך בכמות נוספת של בולים בעלי ערך נקוב של 4 פני. מנהל בית הדפוס, אלפרד הילמן, הוציא את לוח ההדפסה מן המחסן כדי להציבו במכונת הדפוס וגילה כי שניים מן החלקים הבודדים בלוח ההדפסה נפגמו, ועליו ליצור אותם מחדש. כאשר הורכב מחדש לוח ההדפסה הבסיסי, שולבה אחת המסגרות כשהיא עקומה, ומסגרת אחרת שולבה כשהיא הפוכה. לוח ההדפסה הבסיסי שוכפל כפול ארבע, וכך נוצר מצב בו מכל לוח הדפסה בן 240 בולים הודפסו 240 בולים שגויים בהם המסגרת הייתה הפוכה יחסית לברבור שבמרכזה. בסך הכול הודפסו 97 גיליונות של בולים ובהם 388 בולים שגויים.
כאמור, המסגרת היא זו שהורכבה הפוך בלוח ההדפסה, והיה מקום לכנות את השגיאה בשם "מסגרת הפוכה", אולם המונח הבולאי מתייחס רק לקשר בין חלקי הבול הבודד, בלי קשר ליחס שלו במצב לוח ההדפסה, ולכן השגיאה מכונה בשם "מרכז הפוך".
הפצת הבולים

הבולים הופצו לבתי הדואר ונמכרו לציבור מבלי שאיש יבחין בטעות. ורק לאחר מספר שנים הבחינו אספני הבולים בבול השגוי והחלו לחפש אחריו. בסך הכול התגלו 15 עותקים מן הבול השגוי, כולם חתומים, ובנוסף התגלה צמדה בת שלושה בולים רגילים אליהם היה צמוד חלק של בול שגוי. לא התגלה ולו עותק אחד שלא היה בשימוש.
אחד העותקים של הבול התגלה באירלנד בשנות ה-60 של המאה ה-19. הבול נרכש על ידי הדוכס מליינסטר, ולפי צוואתו הוא הועבר לאירלנד בשנת 1897, ומאז נמצא בתצוגה במוזיאון בדבלין. דוגמאות אחרות נמצאות באוסף המלכותי, אוסף טפלינג של המוזיאון הבריטי, במוזיאונים בסידני ובפרת' וכן באוספים פרטיים.
מחיריו של הבול משתנים לפרקים. למשל, עותק אחד נמכר עבור 80,000 דולרים אמריקניים במכירה פומבית בשנת 1980. לעומת זאת, עותק אחר נמכר עבור 37,000 דולרים בשנת 1983.
לקריאה נוספת

Philatelic Gems 1 (Amos Press, 1989)
ג'ון היי

ג'ון מילטון היי (באנגלית: John Milton Hay;‏ 8 באוקטובר 1838 – 1 ביולי 1905) היה מזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיאים ויליאם מקינלי ותאודור רוזוולט.
קורות חיים

היי נולד בסיילם, אינדיאנה וגדל באילינוי. בשנת 1858 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בראון, במהלכם הוא זכה להכרה כמשורר. בשנת 1860 הוא החל לעבוד כמזכירו האישי של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן ובאופן רשמי הועסק במשרד הפנים. במהלך תקופה זו נוצרו בין היי ולינקולן קשרי ידידות והיי התגורר בבית הלבן.
חודשים ספורים שירת היי בצבא האיחוד ושירת בו כקצין במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא שהה לצדו של הנשיא לינקולן במותו ולאחר מכן התמסר לכתיבת הביוגרפיה הרשמית שלו ועריכת כתביו.
בשנת 1861 הוא החל לעבוד בבית המשפט העליון של אילינוי ובשנים 1879–1881 שימש עוזר למזכיר המדינה ויליאם אברטס.
בשנת 1897 מונה היי על ידי הנשיא ויליאם מקינלי לשגריר ארצות הברית בבריטניה. בקיץ 1898 הוא נקרא לארצות הברית ומונה למזכיר המדינה, תפקיד במסגרתו הוא תרם רבות למשא ומתן לגיבוש חוזה פריז שהביאה לסיום מלחמת ארצות הברית–ספרד. הוא נותר בתפקידו לאחר הירצחו של מקינלי וכיהן בתפקיד תחת הנשיא תאודור רוזוולט ועד לפטירתו שלו, בשנת 1905. במהלך שנים אלו הונהגה על ידיו מדיניות הדלת הפתוחה ביחסי ארצות הברית וסין, שייתכן והשפיעה על מדיניות ארצות הברית במרד הבוקסרים ובתכנון תעלת פנמה. כ-50 אמנות בינלאומיות בעלות חשיבות נחתמו בתקופתו, מהן בנוגע לתעלת פנמה, לסמואה ולהכרעת גבולות אלסקה.
היי נפטר בעודו מכהן כמזכיר המדינה ונקבר באוהיו.
נכדו, ג'ון היי ויטני, כיהן אף הוא כשגריר ארצות הברית בבריטניה (בשנים 1958-1961).
ג'ון הייטינחה

ג'ון חיסברט אלן הייטינחה (בהולנדית: John Gijsbert Alan Heitinga; נולד ב-15 בנובמבר 1983 באלפן אן דן ריין שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הבלם וכיום מאמן. לזכותו של הייטינחה 87 הופעות במדי בנבחרת הולנד.
קריירה

הייטינחה התפתח במערכת הנוער של קבוצת אייאקס אמסטרדם. ב-2001 שיחק לראשונה עם הקבוצה הבוגרת, ובמהרה ביסס את מעמדו בקבוצה, אך שתי פציעות חמורות השביתו אותו לתקופה ארוכה. הוא שב לשחק בעונת 2003/04 והפגין יכולת טובה. הצלחתו באייאקס הביאה את דיק אדבוקאט לזמנו לנבחרת הולנד. הוא ערך את הבכורה בפברואר 2004, ובאליפות אירופה של אותה שנה שיחק בשלושה משחקים.
שתי העונות הבאות היו בלתי יציבות בעבור אייאקס. אי היציבות הקשתה על הייטינחה להתפתח כשחקן. אף על פי כן, הוא המשיך להיות שחקן קבע באייאקס ובנבחרת ההולנדית תחת המאמן מרקו ואן באסטן, שזימן אותו לסגל הנבחרת במונדיאל 2006.
ב-2008, לאחר שזכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד והשתתף עם נבחרת הולנד ביורו 2008, עבר לאתלטיקו מדריד ששילמה לאייאקס עבורו 10 מיליון אירו. בסך הכול הופיע במשך שבע שנים ב-146 משחקי ליגה במדי אייאקס והבקיע 16 פעמים.
לאחר 8 שנים, ביוני 2015 חזר לקבוצת נעוריו אייאקס, וחתם לעונה אחת בקבוצה. בפברואר 2016 פרש ממשחק פעיל.
ג'ובאני בטיסטה קאצ'יני

| --- | --- |
 לידה:  24 באוקטובר 1556 Montopoli in Val d'Arno, איטליה 
 פטירה:  1613 (בגיל 56 בערך) פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 תחום יצירה:  פיסול, אדריכלות 
 זרם באמנות:  קלאסיציזם, מנייריזם 
 הושפע על ידי:  ג'אמבולוניה 
 
ג'ובאני בטיסטה קאצ'יני (באיטלקית: Giovanni Battista Caccini;‏ 1556 - סביבות 1613), פסל ואדריכל קלאסיציסט מנייריסט איטלקי.
נולד בפרובינציית פיזה אחיו הצעיר של המלחין ג'וליו קאצ'יני. קיבל השראה מג'אמבולוניה והסובבים אותו.
עבודותיו: שניים מתוך ארבעת הפסלים שעל פינותיו של גשר סנטה טריניטה שעל הארנו בפירנצה, שבו הוצבה בכל פינה אלגוריה פיסולית של אחת מארבע עונות השנה: קאסיני יצר את אלגוריית הסתיו ואלגוריית הקיץ.
גלריה

אלגורית הקיץ מאת קאצ'יני ובגשר סנטה טריניטה
אלגורית הסתיו בגשר סנטה טריניטה בצד הדרומי של נהר הארנו.
מתינות במוזיאון המטרופוליטן
ברליץ

ערך זה עוסק בארגון ללימוד שפות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  מקסימיליאן ברליץ 
 תקופת הפעילות:  1878–הווה (כ־146 שנים) 
 חברות בנות:  ELS Language Centers  ברליץ יפן 
 מיקום המטה:  פרנקפורט 
  
 www.berlitz.com
 
ברליץ (אנגלית: Berlitz) היא חברה העוסקת בלימודי שפות. מאז הקמתה של חברת ברליץ ברוד איילנד, ארצות הברית בשנת 1878, התפתחה והפכה לחברה גלובלית, שכיום יש לה מאות בתי ספר ומרכזי לימוד בכל רחבי העולם. לברליץ 118 מרכזי לימוד ברחבי אסיה, 119 מרכזי לימוד בארצות הברית ובקנדה, 212 מרכזי לימוד במדינות אירופה והמזרח התיכון ובסך הכל כ-550 מרכזי לימוד בכל רחבי העולם.
השיטה של בית הספר לשפות מתבססת על פיתוחו של מקים החברה, מקסימיליאן ד. ברליץ, שפיתח טכניקה לפיה התלמידים ידברו במהלך הקורס בכיתה רק בשפה הנלמדת. לאחר פיתוח יכולות הדיבור בשפה, ניתן לפתח גם את יכולת הקריאה והכתיבה. לצד הקורסים המתקיימים בכיתות הלימוד, בקבוצות קטנות, שיווקה ברליץ גם ערכות ניידות ללימוד שפה באופן עצמאי.
היסטוריה

חברת ברליץ הוקמה בשנת 1878 על ידי מקסימיליאן ד. ברליץ. ברליץ הגרמני הגיע לארצות הברית בשנת 1872 כדי ללמד יוונית, לטינית ושפות אירופאיות נוספות. לאחר מספר שנים בארצות הברית הצטרף למכללת וורנר האמריקאית כמרצה מן המנין ללימוד צרפתית וגרמנית. לאחר שהמכללה לא עמדה בסטנדרטים הדרושים באותה תקופה בתחום לימודי השפות, החליט ברליץ לשתף פעולה עם מורה צעיר לצרפתית בשם ניקולס ויחד, פיתחו שיטה לפיה נלמדת השפה הצרפתית באמצעות הצבעה על חפצים והדגמה מילולית במהלך השיעור. השיטה החדשה קצרה שבחים במכללה ועקרונותיה הפכו לעקרונות עליהם מתבססת שיטת ברליץ עד ימינו אלה.
ב-1888 נפתח המרכז הראשון ללימוד שפות בבוסטון ולאחר מספר שנים גם בניו יורק ובוושינגטון. הצלחת המרכזים הביאה לפתיחה של עשרות מרכזים בערים נוספות באמריקה ובאירופה. מותו של מקסימיליאן ברליץ בשנת 1921 לא עצר את ההתפתחות של החברה, הניהול עבר לחותנו ושותפו לעבודה ויקטור הריסון ולאחר שזה הלך לעולמו, עבר ניהול החברה לבנו. מנהל החברה הבא היה סטרומפן-דרי, שכיהן כמנהל החברה במשך כשלושים שנים.
בשנת 1950 הוקם בית הספר לשפות במקסיקו ומשם הדרך לדרום אמריקה הייתה קצרה מאוד. בשנות השמונים הוקמו מרכזים בטוקיו ביפן ובמקומות נוספים באסיה. בנובמבר 1988 רכשה חברת מקסוול את מניות חברת מקמילן, שניהלה את ברליץ. ברליץ נרכשה על ידי חברת "פוקוטקה", הידועה כחברת "בנסי". חברה יפנית מובילה לקורסים בהתכתבות ולחומרי לימוד חינוכיים. ב-2001 חזרה בנסי לנהל את ברליץ והחברה הפכה חברה פרטית. תחת ניהולה של "בנסי" כיום, הפכה ברליץ למרכז שפות שכולל גם הוצאה לאור, תרגום והדרכה. כיום מונה חברת ברליץ למעלה מ-530 מרכזים בכל רחבי העולם.
ברליץ בישראל

בישראל פועלים כיום 6 מרכזים של חברת ברליץ, ביניהם מרכזים וירטואליים ומרכזים שכוללים כיתות לימוד אנגלית. במרכזי ברליץ ניתן לבחור מגוון רחב של לימודי שפות, ביניהן: אנגלית, צרפתית, ערבית, רוסית, איטלקית, גרמנית, סינית ועוד. בנוסף, מפעילה ברליץ תוכניות ללימוד אנגלית עסקית, תוכנית לימוד שפות אישי ועוד.
בית הספר בשנת 1878
עמוד בספר מאת מ.ד. ברליץ 'שיטת ברליץ, חלק עברי', 1936.
הפרק: האמצעים שהשיטה משתמשת בהם
ברם ויילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בן 85 בערך) הולנד, ממלכת ארצות השפלה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ארטז 
 
אברהם (ברם) ויילר (נולד ב-1939) הוא מעצב טקסטיל ישראלי ממוצא הולנדי; ויילר היה אחד מראשוני מעצבי הטקסטיל שהועסקו בישראל באופן קבוע. ויילר לימד עיצוב אופנה במכללת שנקר בשנים 1976–2008, וכן בבצלאל. מאז 1999 ווילר חבר בColor Marketing Group (אנ'), ארגון תחזיות אופנה עולמי העוסק במגמות בתחום הצבע
קורות חיים

אברהם ויילר נולד ברוטרדם שבהולנד בשנת 1939. בין השנים 1958–1962 למד ווילר באוניברסיטה ArtEZ (אנ') בעיר אנסחדה, במחלקה לעיצוב טקסטיל. פרויקט הגמר של ויילר כלל עיצובי בדים ואריגים שונים, שנמכרו בהמשך לחברות טקסטיל ובגדים בבלגיה, שווייץ וצרפת, ואף לבית האופנה איב סן-לורן בפריז. לאחר סיום לימודיו עלה ווילר לישראל. בארץ החל ויילר לעבוד כמעצב טקסטיל, במפעלים כגון אריגים, משכית, טיב טוב, ועוד. בשנת 1965 הציג ווילר תערוכת יחיד של דגמי אריגים בבית וילפריד שבקיבוץ הזורע, וכן הציג דגמים ב'בית אורי ורמי נחושתן' באשדות יעקב. בשנת 1968 השתתף ויילר בתערוכת מעצבי טקסטיל מטעם מכון היצוא הישראלי. בהמשך אותה שנה השתתף ויילר בתערוכת הטקסטיל הבינלאומית 'בוסטו ארסיציו', שהתקיימה במילאנו, וזכה במדליית ארד על עיצוביו. בין השנים 1970–1973 עבד ויילר כמעצב בחברת "דנו טקסטיל" שבדרום אפריקה
בשנת 1976 החל ויילר לעבוד כמרצה במחלקה לעיצוב טקסטיל בשנקר, עלה לדרגת מורה בכיר בשנת 1978 והמשיך בתפקיד זה במשך יותר משלושים שנה. בשנת 1980 הציג תערוכת יחיד נוספת בקיבוץ הזורע. ויילר לימד בשנקר מספר רב של קורסים, בנושאים הכוללים בין היתר עיצוב בסיסי, עיצוב נסיוני, התפתחות העיצוב, תאוריות של צבע, עיצוב גרפי בעזרת מחשב, ועוד. במקביל לימד ויילר קורסים במחלקות לעיצוב אופנה ותעשייה וניהול במכללת שנקר, וכן במכללת ויצו בחיפה ובצלאל. בשנות התשעים חזר וויילר להולנד על מנת ללמוד קורסים משלימים בטקסטיל ועיצוב באוניברסיטאות שונות; בהמשך אותו עשור העביר וויילר מספר קורסים בנושא צבע במכללות שונות בהולנד, וכן לימד בשנות האלפיים קורס באוניברסיטת בואנוס איירס. בשנת 1999 התקבל וויילר כחבר בענף האירופאי של Color Marketing Group (אנ'), ארגון בינלאומי בעל 1000 חברים בעשרים מדינות, המתמחה בחיזוי מגמות בתחום הצבע עבור חברות אופנה שונות. באותה תקופה ייצר ויילר לוחות השראה עבור הארגון, וכן עבור מגזינים ותערוכות בינלאומיות, ביניהם מגזין Styling News הגרמני ותערוכת Premier vision הבינלאומית. בשנת 2009 השתתף ויילר בתערוכת "מעצבי המאה" לציון 100 שנה לעיר תל אביב, במיצג המושפע מאופנת תל אביב בתחילת המאה העשרים, שכלל שיתוף פעולה עם מעצבת האופנה יעל סיבוני. באותה שנה הגיש וויילר הצעה עבור שירות בתי הסוהר בעניין בחירת צבע לבגדי אסירים.