stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערוץ אל-אקצא
הערות שוליים

↑  בין חמאס לבין פתח ניטש מאבק עז על השליטה בכלי התקשורת הפלסטיניים ועל הסיקור התקשורתי מרצועת עזה ומיהודה ושומרון, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 2 בספטמבר 2007
↑  מבצע "עופרת יצוקה" – עדכון מס' 1, אתר המרכז למורשת המודיעין, 28 בדצמבר 2008
↑  אליאור לוי, מתן צורי ויואב זיתון, מבנה תחנת הטלוויזיה של חמאס הושמד. צה"ל: "יותר מ-300 שיגורים זוהו מהרצועה", באתר ynet, 12 בנובמבר 2018
↑  "תעשיית השנאה": ערוץ אלאקצא של חמאס ממשיך בהסתה אנטישמית בוטה, העושה שימוש "בפרוטוקולים של זקני ציון" והקוראת להכחדת היהודים מעל פני האדמה, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 23 באפריל 2009
 היהודים, בני הקופים והחזירים, משחיתים את מסגד אל-אקצא, היהודים הם סרטן שרוצה לשלוט בעולם, אתר מבט לתקשורת פלסטינית
↑  בתוכנית הילדים בערוץ אלאקצא של חמא"ס שודרה תוכנית בה נראתה בובת ילד פלסטיני דוקרת למוות בובה בדמותו של נשיא ארה"ב ג'ורג' בוש, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 8 באפריל 2008
 איציק וולף, תוכנית ילדים: ילד רוצח את ג'ורג' בוש, באתר News1 מחלקה ראשונה
↑  תוכנית לילדים בטלוויזיית חמאס: ילדים של מחבלת מתאבדת צופים בשחזור של מות אימם, 72 נשים ממתינות למי שמת למען אללה: שש סגולות מוזכרות בדרשת חמאס, טלוויזיית חמאס מלמדת ילדים להרוג יהודים, אתר מבט לתקשורת פלסטינית
↑  Al Aqsa TV, אתר הליגה נגד השמצה (באנגלית)
↑  איתמר מרכוס וברברה קרוק, שפן החמאס לילדים: "אגמור עם היהודים ואוֹכל אותם!", אתר מבט לתקשורת פלסטינית, 12 בפברואר 2008 
Al Aqsa TV defies Hamas government, 3 במאי 2009 (באנגלית)
↑  באסם נעים, Hamas condemns the Holocaust, אתר ה"גרדיאן", 12 במאי 2008 (באנגלית)
↑  אלן ג'ונסון, Hamas and antisemitism, אתר ה"גרדיאן", 15 במאי 2008 (באנגלית)
↑  ערוץ אלאקצא של חמאס עקף את האיסור הצרפתי על שידוריו, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 15 ביולי 2010
 בגלל ההסתה: צרפת תעצור את שידור "אל-אקצא", ערוץ הטלוויזיה של חמאס, באתר הארץ, 15 ביוני 2010
↑  הודעה בדבר הכרזה על התאחדות בלתי מותרת, באתר הפרקליטות הצבאית, ‏7 באוקטובר 2014 (ארכיון)
| חמאס חמאס |
| --- | --- | --- |
| מחלקות | הלשכה המדינית של החמאס • גדודי עז א-דין אל-קסאם |  |
| היסטוריה | אמנת חמאס • תמיכת איראן בחמאס • תמיכת טורקיה בחמאס |  |
| קרבות ומלחמות | האינתיפאדה הראשונה • האינתיפאדה השנייה • עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה • מבצע עופרת יצוקה • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • מבצע שומר החומות • מבצע חגורה שחורה • טבח שבעה באוקטובר  • מלחמת חרבות ברזל |  |
| פיגועים | רצח אבי סספורטס ואילן סעדון • חטיפת נסים טולדנו ורציחתו • הפיגוע בקו 5 • הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים • הפיגוע בדיזנגוף סנטר • הפיגוע בדולפינריום • הפיגוע במסעדת סבארו • הפיגוע במלון פארק • הפיגוע במסעדת מצה • רצח שלושת הנערים |  |
| מנהיגים | אחמד יאסין • יחיא עיאש • אחמד ג'עברי • עבד אל-עזיז א-רנתיסי • ח'אלד משעל • יחיא סינוואר • אסמאעיל הנייה |  |
| תקשורת, תעמולה וחינוך | ערוץ אל-אקצא • האוניברסיטה האסלאמית בעזה • תקוף, תעשה פיגועים • חלוצי המחר • מערך ההסברה של חמאס • סוכנות הידיעות שהאב • מרכז המידע הפלסטיני |  |
XviD

| --- | --- |


 גרסה אחרונה:  1.3.7 (28 בדצמבר 2019) 
 מערכת הפעלה:  לינוקס, Sun Solaris, מערכת הפעלה דמוית יוניקס, NetBSD, FreeBSD, OpenBSD, Microsoft Windows 
 נכתבה בשפות:  C, שפת סף 
 סוג רישיון:  GPL (גרסה 2+)
 קוד מקור:  http://websvn.xvid.org/cvs/viewvc.cgi/ 
 קטגוריה:  מקודד וידאו
 www.xvid.org
 
XviD הוא גרסה חופשית של פורמט DivX - אלגוריתם לקידוד ודחיסה מאבדת נתונים (lossy compression) של אות וידאו. DivX משתמש בדחיסת MPEG-4 חלק 2, שמתפשרת על איכות הווידאו כדי לקבל דחיסה טובה יותר (כלומר צריכת הזיכרון פחותה).
היתרון ביחס לפורמט DVD המבוסס על דחיסת MPEG-2 שאף היא מאבדת נתונים הוא בגודל תוצר הווידאו המכווץ. לפיכך ניתן להשתמש בקידוד זה לשמירת סרטים בצורה יעילה, ולהעברת מידע באינטרנט או ברשתות אלחוטיות אחרות בשימוש חסכוני יותר ברוחב פס.
הדחיסה המשופרת, מאפשרת לאחסן סרט עלילתי סטנדרטי, על CD בגודל 700MB, באיכות טובה. ואכן רוב הסרטים המופצים באינטרנט תחת פורמט זה מותאמים לאחסון על CD. הפופולריות של XVID צמחה מכיוון שזה היה המפענח הראשון שנתן תוצאות טובות של דחיסת וידאו בצפייה Offline. ככל שהפופולריות של המפענח גדלה, החלו יצרנים להשיק  גם פתרונות חומרה, שיודעים לפענח את XVID.
ראו גם

HDTV
Blu-ray
AVI
הערות שוליים

1 2 3  חץ בן-חמו, XVID - הפורמט שצריך לסיים את חייו, באתר TheMarker‏, 6 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph448232
אלד

כרזת פרסומת. עיצוב: פסח עיר-שי
"אָלֶד - אפנת סריגים עילית" (Aled) היה בית חרושת לסריגים, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בישראל. בית החרושת הוקם בשנת 1898 על ידי אלפרד אדלשטיין בבוהמיה שבצ'כוסלובקיה.
בשנת 1938, מיד לאחר ה"אנשלוס" (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית), עלו ארבע האחיות מרתה, אילזה, טרודה ולילי, בנותיו של אדלשטיין, לארץ ישראל תוך שהן נוטשות את רכוש המשפחה. הן הצליחו להביא לישראל מספר מכונות סריגה ותפירה והקימו מחדש את המפעל כשותפות משפחתית בבית שכור בפרדס כץ. המפעל זכה להלוואה של 50 לא"י מידי הבנק לתעשייה בע"מ.
המפעל פתח את שעריו ב-1939 והתמקד בייצור סריגים איכותיים (בעיקר אפודות וקרדיגנים) לייצוא, בעבודה משפחתית. המפעל קיבל הזמנות ממצרים, לבנון, סוריה, עיראק וטורקיה כמו גם מהצבא הבריטי ומשטרת המנדט.
בשנת 1942 הפך המפעל לחברה פרטית בע"מ בעלת הון רשום של 15.000 לא"י. ארבעת משפחות המייסדים חילקו ביניהן את המניות בנות 1 לא"י כל אחת.
לאחר קום מדינת ישראל היה המפעל גם ספק של צה"ל ובמהלך מבצע קדש קיבל הזמנה מיוחדת מן הוועד למען החייל לסרוג כובעי גרב לחיילים בחזית, הזמנה שסופקה תוך יום עבודה אחד. עם התקדמות עולם האפנה התרחבה פעילות החברה גם לשמלות ולחצאיות מסריג.
מנהל אגף הטקסטיל במשרד המסחר והתעשייה לאחר הקמת המדינה, פנחס מורגנשטיין, שיבח את המוצרים של מפעל "אלד" ואף את מודעות הפרסומת שלהם  ברבעון הראשון של 1950 ייצאה ישראל מוצרי טקסטיל בשווי של כמיליון לירות.
לילי מלחי הייתה מעצבת הבית ומהנדסת טקסטיל במקצועה. חניתה צנטנר הייתה דוגמנית הבית.
היא נישאה לימים לאבנר צנטנר, בנה של מרתה, שהיה אחראי למכירות ומאוחר יותר הפך למנהל המפעל.
המפעל עבד עם טובי מעצבי האפנה של ישראל הצעירה כגון נאוה ודורין פרנקפורט ושיתוף פעולה גם עם "משכית". למרות שרוב התוצרת הופנתה לייצוא, נמכרו סריגי אלד בחנויות יוקרה ברחוב דיזנגוף כ"איווניר", פנשט ומצקין וכן בירושלים ובחיפה.ב-1970 העסיק 280 עובדים.
בני הזוג חניתה ואבנר צנטנר מכרו את המפעל לאיש העסקים שמעון קדם (צ'פאי). הייצור במפעל הסתיים ביולי 1984. החברה חדלה להתקיים ב-1985 עקב המשבר בענף הטקסטיל והתחרות מן המזרח הרחוק.
הערות שוליים

↑  דיוויד סלע, הצלחה ביצוא הטקסטיל, באתר ישראל היום, 28 בפברואר 2020
↑  ארכיון דורין פרנקפורט
↑  חדשות⁩, 19 יולי 1984⁩
↑  לפי מרשם החברות
צ'ארלי וורד

| --- | --- |

וורד במדי קבוצת הפוטבול של פלורידה סטייט, 1991
 לידה:  12 באוקטובר 1970 (בן 54) תומאסוויל, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  17, 21
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של פלורידה
 דראפט:  בחירה מספר 26, 1994 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 1994–2004 2004 2004–2005:  ניו יורק ניקס סן אנטוניו ספרס יוסטון רוקטס
צ'ארלי וורד הבן (באנגלית: .Charlie Ward Jr; נולד ב-12 באוקטובר 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1994–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 6.3 נקודות, 4.0 אסיסטים, 2.6 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק.
בנעוריו הצטיין גם כשחקן פוטבול; בשנת 1993 הוביל את אוניברסיטת המדינה של פלורידה לזכייה באליפות ליגת המכללות בפוטבול, וזכה בגביע הייזמן המוענק לשחקן המכללות המצטיין של העונה. בשנת 2006 הוצג בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
קריירת מכללות

וורד נולד וגדל בעיר תומאסוויל שבג'ורג'יה, ובין השנים 1990–1994 למד באוניברסיטת המדינה של פלורידה. בעונת 1992/1993 העפיל עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות, לצדם של סם קאסל ובוב סורה. ב-4 עונותיו בקבוצה העמיד ממוצעים כוללים של 8.1 נקודות, 4.4 אסיסטים ו-2.6 חטיפות למשחק.
כמו כן שיחק וורד בקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה, בתפקיד הקוורטרבק. בעונת 1992/1993 הוביל את הקבוצה לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ליגת המכללות, לאחר שגברה במשחק גמר ה-"Orange Bowl" על אוניברסיטת נברסקה, בתוצאה 18–16. בסיום אותה עונה זכה וורד בגביע הייזמן, המוענק המצטיין של העונה בליגת המכללות, לאחר שרשם 3,032 יארד במסירה, 339 יארד בריצה, 27 מסירות לטאצ'דאון ו-4 טאצ'דאונים בריצה.
בסיום לימודיו האקדמיים, בעודו מתלבט האם להמשיך בקריירת כדורסל או פוטבול, הודיע שלא יצטרף ל-NFL אם לא ייבחר בסיבוב הראשון של דראפט ה-NFL. בסופו של דבר, בשל נטייתו לשחק בליגת ה-NBA, כלל לא נבחר וורד בדראפט ה-NFL. בנוסף על כך, על אף שלא שיחק בייסבול מאז השתתפותו בליגת התיכונים, נבחר וורד בסיבוב ה-18 של דראפט ה-MLB: בשנת 1993 על ידי מילווקי ברוארס בסיבוב ה-59 ובשנת 1994 על ידי ניו יורק יאנקיז  בסיבוב ה-18.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1994 נבחר וורד על ידי ניו יורק ניקס, בבחירה ה-26. ב-3 עונותיו הראשונות עם הניקס שימש כשחקן ספסל, ותרם 4.4 נקודות ו-3.1 אסיסטים בממוצע למשחק. במשחק החמישי של סדרת חצי גמר המזרח בפלייאוף 1997, התקוטט עם שחקן מיאמי היט פי. ג'יי. בראון, אשר הרים את וורד באוויר והטיח אותו על הפרקט. תוך שניות אחדות התפתחה במקום קטטה המונית של שחקני שתי הקבוצות, אשר הובילה להשעיות של בראון (עד לסיום הסדרה), ושל שחקני הניקס וורד, פטריק יואינג (מהמשחק השישי), לארי ג'ונסון וג'ון סטארקס (מהמשחק השביעי). בהיעדרם של השחקנים המושעים, הפסידו הניקס בשני המשחקים הבאים, והודחו על ידי ההיט בתוצאה 3–4. ב-3 העונות הבאות תפס וורד את תפקיד הרכז הפותח של הניקס, בעיקר הודות ליכולותיו ההגנתיות, ולאורך התקופה קלע 7.6 נקודות ומסר 5.1 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת 1998/1999 העפיל עם הקבוצה לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 1–4.
בינואר 2004, לאחר כ-9 עונות וחצי בניו יורק, הועבר עם אנטוניו מקדייס, הווארד איזלי, מילוש וויאניץ', מאצ'יי לאמפה ושתי בחירות דראפט עתידיות בטרייד לפיניקס סאנס, תמורת סטפון מרבורי ופני הארדוויי. מיד לאחר הטרייד שוחרר וורד מהסאנס, וחתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס עד לסיום עונת 2003/2004.
באוגוסט 2004 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס. בשל פציעות שונות שותף וורד ב-14 משחקים בלבד בעונת 2004/2005, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 34.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של וורד בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2  צ'ארלי וורד, באתר גביע הייזמן
↑  צ'ארלי וורד, באתר היכל התהילה של פוטבול המכללות
↑  הסטטיסטיקות של וורד בליגת המכללות בכדורסל, באתר sports-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של וורד בליגת המכללות בפוטבול, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1994, באתר basketball-reference.com
↑  חמישה שחקנים הושעו בעקבות תגרת ניקס-היט, באתר הניו יורק טיימס, 16 במאי 1997
↑  מבט בחזרה לתגרת ניקס-היט, באתר miamiherald.com,‏ 14 במאי 2020
↑  מרבורי עובר לניו יורק ניקס, באתר ESPN,‏ 5 בינואר 2004
↑  וורד חותם על חוזה בסן אנטוניו, באתר upi.com,‏ 9 בינואר 2004
↑  יוסטון רוקטס מחתימה את וורד וסורה, באתר הקבוצה, 9 באוגוסט 2004
הרשימה המשותפת

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מנהיגים:  איימן עודה
 תקופת הפעילות:  23 בינואר 2015 – 15 בספטמבר 2022 (7 שנים) 
 אידאולוגיות:  אינטרסים של ערביי ישראל פתרון שתי המדינות פלגים מסוימים: הפרדת הדת מהמדינה לאומיות ערבית קומוניזם מרקסיזם-לניניזם לאומיות פלסטינית אסלאמיזם שמרנות
 כנסות:  20, 22, 23, 24
 אותיות:  ודעם
 שיא כוחה:  15 מנדטים (הכנסת ה-23)
 שפל כוחה:  6 מנדטים (הכנסת ה-24)
 נוצרה מתוך:  חד"ש, רע"מ, תע"ל, בל"ד
 סיעות שהתפצלו:  רע"מ-בל"ד (2019), חד"ש-תע"ל (2019) ו(2022)  רע"מ (2021)   בל"ד (2022)
 מטה:  נצרת 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל רדיקלי לשמאל
 צבעים רשמיים:  טורקיז ושחור
 
 http://www.moshtrka.com
 
הרשימה המשותפת (בערבית: القائمة المشتركة; בתעתיק מדויק: אל-קָאאִמַה אל-מֻשְתַרַכַּה) הייתה סיעה ורשימה משותפת לכנסת של המפלגות הערביות בל"ד, תע"ל וחד"ש (בעבר גם רע"מ). היא התמודדה בבחירות לכנסת ה-20 וחזרה להתמודד בבחירות לכנסת ה-22, בבחירות לכנסת ה-23, ובבחירות לכנסת ה-24, כשבכולן עמד בראשה איימן עודה.
ב-15 בספטמבר 2022, לקראת הגשת הרשימות לבחירות לכנסת העשרים וחמש ובעקבות מחלוקות בין פלגי הרשימה המשותפת - התפרקה הרשימה המשותפת והתפצלה ל-2 סיעות שונות - חד"ש-תע"ל, ובל"ד בנפרד.
היסטוריה > הכנסת העשרים

עקב העלאת אחוז החסימה במרץ 2014, התקיים משא ומתן בין ראשי חד"ש, בל"ד, רע"מ, תע"ל לקראת ריצה משותפת שלהן בבחירות. המהלך נתמך על ידי בל"ד, תנועת תראבוט וחלקים מחד"ש בהובלת היו"ר מוחמד ברכה, אך הייתה לו התנגדות בקרב מיעוט מסניפי חד"ש, מתוך חשש למידת עצמאותה של המפלגה במערך כזה. לבסוף הצטרפה חד"ש לרשימה המשותפת בהחלטה שהתקבלה ברוב גדול במועצת חד"ש הארצית, לאחר שהובהר שכל מפלגה ברשימה המשותפת תשמור על עצמאותה האידאולוגית ועל עצמאות מנגנוניה.
ב-22 בינואר 2015 הסתיים המשא ומתן בהצלחה, ובכנס בנצרת הוצגה הרשימה המשותפת לסיעות חד"ש, תע"ל, בל"ד ורע"מ. בראש הרשימה הועמד מזכיר חד"ש איימן עודה, ואחריו יו"ר רע"מ מסעוד גנאים, יו"ר בל"ד ג'מאל זחאלקה ויו"ר תע"ל אחמד טיבי. בקרב 14 המקומות הראשונים ברשימה, שנחשבו ריאליים, הוצבו 5 מועמדים מטעם חד"ש, 4 מועמדים מטעם בל"ד, 3 מועמדים מטעם רע"מ ו-2 מועמדים מטעם תע"ל. סוכם כי מקומות 12 ו-15 יתחלפו ברוטציה בין תע"ל ורע"מ, ומקומות 13 ו-14 יתחלפו ברוטציה בין חד"ש ובל"ד.
ברשימה שולבו במקומות שנחשבו ריאליים נציגים של כלל הדתות, אם כי רובם המוחלט מוסלמים (כולל הנציג הבדואי טלב אבו עראר), שני נציגים נוצרים (עאידה תומא סלימאן ובאסל גטאס), דרוזי אחד (עבדאללה אבו מערוף), ויהודי אחד (דב חנין). במקביל שולבו ברשימה שתי נשים במקומות ריאליים (עאידה תומא סלימאן במקום החמישי, וחנין זועבי במקום השביעי).
בתחילת חודש מרץ ניסו מפלגות "המחנה הציוני" ו"מרצ" לפתוח את הסכם העודפים ביניהן, ולהחליפו בהסכם עודפים בין "המחנה הציוני" ל"יש עתיד", ובין "מרצ" לרשימה המשותפת, אך ניסיון זה טורפד על ידי נציגי בל"ד ורע"מ ברשימה, שהביעו התנגדות נחרצת ליוזמה, מכיוון שמרצ מוגדרת כמפלגה ציונית. לעומת זאת, יו"ר הרשימה איימן עודה הביע תמיכה במהלך.
בבחירות לכנסת ה-20 התחזקה הרשימה בשני מושבים והגיעה ל-13 מושבים: 5 מושבים לחד"ש, 3 לבל"ד, 3 לרע"מ, ו־2 לתע"ל.
בכך קבע הגוש המפלגתי המיוצג ברשימה המשותפת שיא היסטורי של מנדטים בכנסת. בל"ד ורע"מ שמרו על כוחן, תע"ל עלתה לראשונה בתולדותיה ל-2 מנדטים, וחד"ש שחזרה את שיא המנדטים שלה לאחר 38 שנים. ההתמודדות המשותפת הצליחה לסחוף את הציבור הערבי ומספר המצביעים לגוש עלה בכ-100,000. שיעור ההצבעה בציבור הערבי עלה מכ-56% בבחירות לכנסת ה-19 לכ-64%, ושיעור ההצבעה למפלגות הלא-ציוניות בציבור הערבי קפץ לשיא היסטורי של כ-85%.[דרוש מקור]
כתוצאה מההצלחה בבחירות, התחזקות כוחו של הגוש, והפיכת הרשימה המשותפת לסיעה השלישית בגודלה בכנסת, השיגו מפלגות הרשימה ייצוג חסר תקדים בוועדות הכנסת, וחברת הכנסת עאידה תומא-סלימאן (חד"ש) מונתה ליו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, ובכך הייתה הראשונה אי פעם מטעם מפלגות הרשימה שעומדת בראש אחת מחמש הוועדות הקבועות של הכנסת.
בספטמבר 2016, לאחר מותו של שמעון פרס, נמנעה הרשימה המשותפת מלהשתתף בהלווייתו, בנימוק שהיה "ביטחוניסט של הכיבוש". החלטה זו ספגה ביקורת קשה, הן בציבור היהודי והן בציבור הערבי.
הרשימה המשותפת התנגדה להצהרת טראמפ שירושלים היא בירת ישראל. ב-22 בינואר 2018 נאם סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס בכנסת. הח"כים הערביים הפריעו לנאום והניפו כרזות שבהן נכתב באנגלית ש"ירושלים היא בירת פלסטין". בעקבות ההפרעה הם הורחקו מהמליאה ופונו בכוח על ידי סדרני משמר הכנסת.
בינואר 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה-21, התפצלה תע"ל מהרשימה המשותפת לסיעה נפרדת. בפברואר אותה שנה הוחלט כי במקום רשימה משותפת יתמודדו בבחירות 2 רשימות בנפרד: רשימה משותפת של חד"ש ותע"ל בראשות איימן עודה ואחמד טיבי, ורשימה משותפת של רע"מ ובל"ד בראשות מנסור עבאס.
היסטוריה > הכנסת העשרים ושתיים

ב-20 ביוני 2019 הודיעו המפלגות חד"ש, תע"ל, רע"מ, ובל"ד שירוצו במשך הבחירות לכנסת ה-22 יחד במסגרת הרשימה המשותפת, כאשר איימן עודה, יו"ר מפלגת חד"ש, יעמוד בשנית בראש הרשימה, לאחר שירדו בכוחם בכנסת ה-21 משלושה עשר מנדטים לעשרה מנדטים, אך ב-16 ביולי התגלה משבר בין הסיעות בשאלת הרכב הרשימה לכנסת. ב-27 ביולי הכריזו חד"ש, רע"מ ותע"ל על ריצה משותפת. למחרת הודיעה בל"ד כי היא שבה גם כן לריצה תחת הרשימה המשותפת.
היסטוריה > הכנסת העשרים ושלוש

הרשימה המשיכה גם לבחירות לכנסת העשרים ושלוש, והעלתה את כוחה ל-15 מנדטים. כלל מועמדיה המליצו בפני נשיא המדינה, ראובן ריבלין על בני גנץ לראשות הממשלה, וכתוצאה מכך העניק הנשיא לגנץ את המנדט להקמת הממשלה. באוקטובר 2020 הצביעה הרשימה נגד הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל, הסכם שלום ונורמליזציה שנחתם בין מדינת ישראל לאיחוד האמירויות הערביות. איימן עודה ראש הרשימה המשותפת וחד"ש התייחס להסכם "כל עוד ישראל ממשיכה לשלוט במיליוני פלסטינים בשטחים הכבושים ימשיכו לחגוג אשליות של שלום על מדשאות בחוץ לארץ, בלי לתקן את המציאות פה בארץ".
במהלך כהונת הכנסת היה ויכוח ציבורי בין חד"ש, בל"ד ותע"ל לרע"מ ביחס לממשלת ישראל השלושים וחמש. רע"מ שאפה להיות לשון מאזניים בפרהסיה ובשל כך החליטה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע להתפצל מהרשימה המשותפת ולרוץ באופן עצמאי.
היסטוריה > הכנסת העשרים וארבע

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, חתמו מפלגות חד"ש, תע"ל ובל"ד על הסכם ריצה משותפת לאחר ימים בהם ניסו לשכנע את מפלגת רע"מ ואת העומד בראשה, מנסור עבאס להצטרף ולהקים רשימה משותפת. בעקבות הריצה הנפרדת של רע"מ, הייתה ירידה של הרשימה המשותפת בסקרי הבחירות לעומת 11 המנדטים שהיו לרשימה המשותפת בכנסת היוצאת. בבחירות הרשימה המשותפת זכתה ב-6 מנדטים בלבד, ירידה שנבעה מתחושה אכזבה בקרב הציבור הערבי.
בעת השבעת הכנסת ה-24, חברי חד"ש ובל"ד לא נשבעו אמונים בנוסח המקובל, אלא השתמשו בנוסח אלטרנטיבי שתואם את ערכי המפלגה (מאבק בכיבוש, מאבק בגזענות וכו'). הדברים עוררו ביקורת והחברי הכנסת נשבעו כדין שבוע לאחר מכן.
חברת הסיעה, עאידה תומא-סלימאן משמשת גם כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.
היסטוריה > הכנסת העשרים וחמש

ב-15 בספטמבר 2022, לקראת הגשת הרשימות לבחירות לכנסת העשרים וחמש ובעקבות מחלוקות על מיקומי החכי"ם ברשימה - התפצלה הרשימה המשותפת ל-2 רשימות שונות, רשימה משותפת של חד"ש ותע"ל בראשות איימן עודה ואחמד טיבי, ורשימה נפרדת של בל"ד בראשות סמי אבו שחאדה.
חברי כנסת

| כנסת | חברי הכנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת העשרים (2015) |  חד"ש (4-5): איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף2, יוסף עטאונה5,4  רע"מ (3-5): מסעוד גנאים, עבד אל-חכים חאג' יחיא, טלב אבו עראר, סעיד אלחרומי2, אבראהים חג'אזי4,3  בל"ד (3-4): ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי, באסל גטאס1, ג'מעה אזברגה1, ניבין אבו רחמון6  תע"ל (1-2): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי3, ואאל יונס6,5 |  21 בפברואר 2017 – באסל גאטס התפטר בעקבות הברחת טלפונים לאסירים ביטחוניים, במקומו נכנס ג'מעה אזברגה.  11 באוגוסט 2017 – עבדאללה אבו מערוף התפטר ובמקומו נכנס סעיד אלחרומי במסגרת הסכם רוטציה  20 בספטמבר 2017 – אוסאמה סעדי התפטר ובמקומו נכנס אבראהים חג'אזי במסגרת הסכם רוטציה  25 באוקטובר 2017 – אבראהים חג'אזי התפטר ובמקומו נכנס יוסף עטאונה במסגרת הסכם רוטציה  9 בפברואר 2018 – יוסף עטאונה התפטר ובמקומו נכנס ואאל יונס במסגרת הסכם רוטציה  10 באוגוסט 2018 – ואאל יונס התפטר ובמקומו נכנסה ניבין אבו רחמון במסגרת הסכם רוטציה |
| הכנסת העשרים ושתיים (2019) |  חד"ש (5): איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין, ג'אבר עסאקלה  רע"מ (3): מנסור עבאס, וליד טאהא, סעיד אלחרומי  בל"ד (3): מטאנס שחאדה, היבה יזבק, סמי אבו שחאדה  תע"ל (2): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי |  |
| הכנסת העשרים ושלוש (2020) |  חד"ש (5): איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין, ג'אבר עסאקלה  רע"מ (4): מנסור עבאס, וליד טאהא, סעיד אלחרומי, אימאן ח'טיב-יאסין  בל"ד (3): מטאנס שחאדה, היבה יזבק, סמי אבו שחאדה  תע"ל (3): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, סונדוס סאלח |  ב-28 בינואר 2021 התפלגו סיעת רע"מ וסיעת תע"ל מסיעת הרשימה המשותפת. |
| הכנסת העשרים וארבע (2021) |  חד"ש (3): איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף  תע"ל (2): אחמד טיבי, אוסאמה סעדי  בל"ד (1): סמי אבו שחאדה |  מועמדים בולטים ברשימה שלא נכנסו לכנסת: היבה יזבק |
תוצאות בחירות

| בחירות | מנהיג | קולות | אחוז | מושבים | +/- | אופוזיציה/קואליציה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | איימן עודה | 446,583 | 10.61 | 13 / 120 |  | אופוזיציה |
| ספטמבר 2019 | איימן עודה | 470,211 | 10.6 | 13 / 120 |  | בחירות בזק |
| 2020 | איימן עודה | 581,507 | 12.67 | 15 / 120 | 2 | אופוזיציה |
| 2021 | איימן עודה | 212,048 | 4.81 | 6 / 120 | 9 | אופוזיציה |
לקריאה נוספת

מנאל חריב, "הרשימה הערבית המשותפת בבחירות 2015: שותפות שהיא כורח המציאות", ביאן: הערבים בישראל 4, פברואר 2015, עמ' 9–10
עזיז חידר, "הרשימה המשותפת בבחירות 2015: כינונה, מצעה והאתגרים העומדים בפניה", בתוך: איתמר רדאי ואריק רודניצקי (עורכים), ביאן: הערבים בישראל, גיליון 5, מאי 2015. עמ' 13–16.
עבד אל-והאב חבאיב, "הרשימה המשותפת: טקטיקה של בחירות או אסטרטגיה?", שם, עמ' 17–18.
ביאורים

1 2 3 4  חד"ש
1 2 3 4  בל"ד
1 2 3  תע"ל
1 2  רע"מ
הערות שוליים

↑  אמיר תיבון‏, יחד או לחוד: האיחוד בין המפלגות הערביות עדיין תקוע, באתר וואלה, 25 בדצמבר 2014
↑  דרמה בפריימריז: איימן עודה נבחר להוביל את חד"ש, תומך ברשימה משותפת, באתר "שיחה מקומית", 17 בינואר 2015
1 2  יעל מרום, נדב פרנקוביץ', מברוכ: הוקמה "הרשימה המשותפת", באתר "שיחה מקומית", 22 בינואר 2015
↑  אריק בנדר, ‏בל"ד פיצצה את הסכם העודפים עם מרצ: לא חותמים עם ציונים, באתר מעריב השבוע
↑  אריק בנדר, דנה סומברג, ‏גלאון: "סירוב הרשימה המשותפת מוכיח שהם נכשלו במבחן השותפות", באתר מעריב השבוע
↑   אילן ליאור, ג'קי חורי, מאמץ לשינוי הסכמי העודפים במרכז-שמאל מחשש לאובדן מנדטים, באתר הארץ, 4 במרץ 2015
↑  אלי אשכנזי‏, מנהיג שנוי במחלוקת: ח"כים ערבים לא ישתתפו בהלווייתו של פרס, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2016
↑  אריק בנדר, ‏איימן עודה מתגונן: "משתתף בכאב המשפחה, אך לא אגיע לאירוע אבל לאומי", באתר מעריב אונליין, 1 באוקטובר 2016
↑  בן כספית, ‏המנהיגים הערבים שהחרימו את לוויית פרס ירקו לנו בפרצוף, באתר מעריב אונליין, 2 באוקטובר 2016
↑   אורי משגב, עודה, אבו מאזן יכול ואתה לא?, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2016.
↑  חדשות 2, ‏ערביי ישראל נגד הרשימה המשותפת: היו צריכים להשתתף בהלוויית פרס, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2016
↑  רעות רימרמן, רענן בן צור ויעל פרידסון, ראשי רשויות ערבים בשבעה של פרס: 'מחרימי ההלוויה עשו זאת על דעתם הפרטית', באתר ynet, 2 באוקטובר 2016
↑  מורן אזולאי, כרזות ירושלים והעימות הפיזי: תיעוד מהמהומה בכנסת, באתר ynet, 22 בינואר 2018.
↑  ערוץ 7, "הרשימה המשותפת" מתפצלת ל-3, באתר ערוץ 7, 21 בפברואר 2019
↑  דניאל סיריוטי, "משבר במפלגות הערביות: בוטלה הכרזה על הקמת הרשימה המשותפת מחדש" ישראל היום 16.07.2019
↑  דניאל סיריוטי, בחירות לכנסת ה-22, באתר ישראל היום, 29 ביולי 2019
↑  רוב של 61: הרשימה המשותפת וישראל ביתנו המליצו על גנץ להרכבת הממשלה, באתר וואלה, 15 במרץ 2020
↑   ציוץ של איימן עודה ברשת החברתית אקס (טוויטר), 13 באוגוסט 2020
↑   ג'קי חורי, הרשימה המשותפת מגיעה לבחירות כשהיא מאבדת מכוחה ומסוכסכת מתמיד, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2020
↑  מ-15 מנדטים לשישה בלבד: ההתרסקות של הרשימה המשותפת, באתר ynet, 25 במרץ 2021
↑  דניאל סיריוטי, הח"כים מהמשותפת שעוררו סערה יושבעו מחדש, באתר ישראל היום, 7 באפריל 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592413605171  VIAF: 7148036033987972504   WorldCat (עם VIAF): 7148036033987972504 
מימין: אחמד טיבי, איימן עודה ומנסור עבאס בזמן ההכרזה על הקמת הרשימה המשותפת
פעילים של הרשימה המשותפת
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין מתייעץ עם חברי הרשימה המשותפת לגבי הטלת מלאכת הרכבת הממשלה לאחר הבחירות לכנסת העשרים
פתקה של המפלגה בבחירות לכנסת ה-24
סטמפוט

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון, מנה 
 מטבח:  המטבח ההולנדי 
 מוצא:  הולנד 
 מרכיבים עיקריים:  תפוח אדמה, שום, ברוקולי, אנדיב 
 
סטמפוט (בהולנדית: Stamppot שפירושו "סיר מחית") הוא מאכל הולנדי מסורתי העשוי משילוב של מחית תפוחי אדמה עם ירק אחד או כמה.
היסטוריה ותיאור

זיווגי ירקות אלה כוללים באופן מסורתי כרוב כבוש, אנדיב, קייל, תרד, לפת, או גזר ובצל (השילוב של השניים האחרונים ידוע כ-hutspot בהולנד וכ-wortelstoemp בבלגיה). ניתן להשאיר עלים ירוקים כמו אנדיב גולמיים ולהוסיף לתפוחי האדמה מבושלים רק בשלב המעיכה. כמה זנים אזוריים פחות נפוצים של סטמפוט מבושלים עם פירות ותפוחי אדמה. בשנים האחרונות וריאציות על המנה המסורתית הופכות יותר ויותר פופולריות בקרב אנשים שמוסיפים מרכיבים כמו רוקט, כרישה, סלק, בטטה, פטריות וירקות שונים אחרים. לפעמים, דגים משמשים כמרכיב בסטמפוט שהוא בעיקר מאכל במזג אוויר קר.
מקור

מקורו של הסטמפוט אינו ידוע, אם כי האגדה מייחסת את המצאת ה-hutspot למצור על ליידן ב-1574. השימוש בירקות עלים נאים במקום לבשל אותם עם תפוחי האדמה לא תוארך מוקדם יותר מ-1940.
הכנה

ישנן שתי שיטות להכנת סטמפוט, הראשונה היא הצורה המודרנית יותר:
סטמפוט מכינים על ידי הרתחת הירקות ותפוחי האדמה בנפרד. לאחר הסיום, מוסיפים את תפוחי האדמה לאותו סיר כמו הירקות וכולם נמעכים היטב יחד. רוקוורסט, סוג של נקניק מעושן, הוא נתח הבשר המועדף שיש להוסיף למנה בהולנד.
ניתן להכין סטמפוט גם בסיר בודד. את תפוחי האדמה ואת הירקות או את הפירות לבחירה שמים בסיר. מוסיפים מים, והתערובת נשארת לרתיחה. לאחר שהירקות מבושלים ומסוננים מוסיפים מעט חלב, חמאה ומלח, והירקות נמעכים יחד עם הכל. לפעמים אותו סיר משמש גם לחימום הנקניקיות, אבל אלה לא נמעכים פנימה. הדוגמה של מנה המבושלת לעיתים קרובות בשיטה זו היא hutspot עם גזר ובצל כירקות.
מנות דומות

באבל אנד סקוויק, מאנגליה
צ'מפ וקולקנון, מהמטבח האירי
Rumbledethumps, מהמטבח הסקוטי
סטומפ, מהמטבח הבלגי
טרינקסט, מאזור אמפורדה בקטלוניה, צפון מזרח ספרד ואנדורה
לקריאה נוספת

בייטס, J (1988). Let's Go Dutch, הוצאת Van der Zeijst, pp. 83–84
הערות שוליים

↑  "Andijviestamppot met ananas" [Endive stamppot with pineapple]. Recepten.net (בהולנדית). נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Albala, Ken, ed. (2011). Food Cultures of the World Encyclopedia. Greenwood. p. 251. ISBN 978-0313376269. נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "10 traditional Dutch recipes — not all of which involve potato". DutchNews.nl. 20 בפברואר 2015. נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gezocht: vooroorlogse stamppot rauwe andijvie" [Seeking: pre-war recipes for stamppot with raw endive]. Historiek.net (בהולנדית). נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Holten, Nicole (9 באוקטובר 2010). "Boerenkool met worst". TheDutchTable.com (באנגלית). נבדק ב-11 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
Hutspot מוגש עם צלעות חזיר
אנדיביסטמפוט (אנדיב עם מחית תפוחי אדמה) מוגש עם פרוסת בשר חזיר מטוגן בחמאה ורוטב חמאה