stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת הגנה אקטיבית

תהליך היירוט הכללי במערכת הגנה אקטיבית "קשה": 

1. גילוי על ידי מכ"ם או מערכות גילוי אחרות וסיווג הגילוי כאיום.

2. מחשב המערכת מחשב את המסלול של המטרה עד לפגיעה וקובע את מקום היירוט, וגורם אנושי יכול להחליט האם לבצע את היירוט. 

3. מחשב המערכת משגר מיירט ומשמיד את האיום בטרם יפגע.
מערכת הגנה אקטיבית (בראשי תיבות באנגלית: APS) היא מערכת הגנה לכלים צבאיים המונעת מהאיום הנורה לעברם לפגוע בכלי המוגן. זאת בניגוד למיגון פסיבי, שמתבסס על כך שהאיום אומנם יפגע בכלי אך לא יצליח לחדור את השריון.
ההגנה אקטיבית מחולקת לשני סוגים:
הגנה קשה (Hard Kill) משמעותה נטרול או יירוט האיום באופן פיזי במרחק בטוח מהיעד המאוים, באמצעות טיל מיירט (כמו בכיפת ברזל או בקלע דוד), מטען רסס,  תותח (כמו במערכת הפלנקס) או קרן לייזר רבת עוצמה (כמו בנאוטילוס או במגן אור ולהב אור).
הגנה רכה (Soft Kill) משמעותה נטרול האיום באמצעות לוחמה אלקטרונית המשבשת ופוגעת במערכות הניווט וההנחיה של הטילים המונחים וגורמת לסטייתם מהמטרה.
יישום רעיון ההגנה האקטיבית החל בעוד שנות ה-40 של המאה ה-20, אך התפתח באופן משמעותי עם כניסתן של טכנולוגיות צבאיות מתקדמות בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21.
מערכות הגנה אקטיבית לכלי טיס

כלי טיס צבאיים (בפרט מטוסי קרב ומסוקי קרב מתקדמים) נושאים מערכות לוחמה אלקטרונית שמטרתן לשבש הנחיה של טילי נ"מ (טילי אוויר-אוויר וטילי קרקע אוויר) באמצעים שונים, כגון שיבוש אלקטרוני או שיגור מוץ ונורי הטעייה הגורמים לטיל להינעל על מטרות הדמה ולא על כלי הטיס.
ב-28 בנובמבר 2002 נורה טיל נ"מ לעבר מטוס בואינג 757 של ארקיע לאחר שהמריא בטיסה IZ582 מנמל התעופה של מומבסה בקניה. בעקבות התקרית, המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית (DHS) השקיעה במחקר ובפיתוח מערכות מתקדמות להגנה על מטוסים מפני טילים וגם ישראל פיתחה מערכת הגנה אקטיבית רכה למטוסי נוסעים בשם מגן רקיע. חברות תעופה ציידו חלק ממטוסי הנוסעים שלהן במערכות לשיבוש טילים.
מערכות הגנה אקטיבית לכלי שיט

כלי שיט נושאים אף הם מערכות הגנה אקטיבית ואמצעי לוחמה אלקטרונית שמטרתם להתמודד  מול טילים נגד ספינות. בזכות גודלן, יכולות ספינות אף לשאת מערכות הגנה אקטיבית קשות המיירטות את האיום טרם פגיעתו בספינה. דוגמאות למערכות כאלה הן טיל הברק הישראלי ומערכת הפלנקס (תותחי M61A1 וולקן 20 מ"מ ומערכת מכ"ם) האמריקאית.
מערכות הגנה אקטיבית לרכב קרבי משוריין

פיתוחן של מערכות ההגנה האקטיביות ידע שיטות שונות ופיתוחים רבים. החל ממערכת הגנה שפותחו בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, זאת כי בתקופה זו איכות הפלדה הייתה נמוכה והמשמעות של שריון עמיד היא משקל רב ופגיעה ביכולת התנועה והעבירות, אחת משלוש היכולות העיקריות והחשובות בטנק. המערכות שפותחו בשנים היו "צמודות דופן", אלו היו מבוססת על רשתות המקיפות את הצריח ויירוט פיזי של האיום באמצעות מטעני רסס.
החל מסוף המאה ה-20 פותחו מספר מערכות מסוג זה, בשל האיום שנשקף מפני רקטות נגד טנקים וטילים נגד טנקים: החל במערכת שוטרה (אנ') המורכבת משבשים ומיועדת לשיבוש מערכות ההנחיה של הטילים, עבור במערכת ארנה ליירוט פיזי וכלה במערכת מעיל רוח המבצעית, המשלבת שיבוש של מערכות ההנחיה (הגנה רכה) ויירוט של האיום בעזרת כדוריות מתכת (מטען רסס; הגנה קשה).
מערכות הגנה נגד טילים ורקטות

מערכות הגנה מודרניות מפני טילים, ובפרט טילים בליסטיים, טילי קרקע-קרקע ורקטות ארטילריות, מתבססות על יירוט האיום (הגנה קשה) בטרם יפגע במטרה. היירוט נעשה באמצעות השמדת האיום במרחק בטוח באמצעות טיל מיירט (כמו בחץ, בכיפת ברזל ובקלע דוד), תותח (כמו במערכת הפלנקס) או קרן לייזר רבת עוצמה (כמו בנאוטילוס או במגן אור).
הערות שוליים

↑  מערכת "מעיל רוח" למשל משלבת אמצעי שיבוש בנוסף למיירט פיזי המשמיד את האיום במקרה הצורך.
↑  בקרב לטקיה ספינות חיל הים הישראלי שיבשו את הטילים שנורו לעברם באמצעות לוחמה אלקטרונית.
↑  מערכת מגן רקיע מגינה מפני טילי כתף באמצעות שיבוש.
↑  עמית דרנגר ואהרון לפידות, ‏הגנה אזרחית, באתר חיל האוויר הישראלי, 27 ביוני 2007
↑  דרור מרום, ‏לראשונה: חברת אל-על תצייד מטוסים במערכות נגד טילים, באתר גלובס, 4 בספטמבר 2003
מסוק קרב AH-64D אפאצ'י של חיל האוויר הישראלי משחרר נורים.
טנק מרכבה סימן 4מ ישראלי של צה"ל עם "מעיל רוח", מערכת הגנה אקטיבית "קשה", הנראית משני צידי הצריח.
T-84 Oplot-M חמוש במערכת הגנה אקטיבית רכה מדגם שוטרה. מערכת זו כוללת שבשים הפוגעים במערכת ההנחיה של טילים נגד טנקים.
מרכז אוברטור לאמנויות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז אומנויות, אולם תיאטרון, מרכז אמנויות במה, גלריה 
 מיקום:  מדיסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1928
 תאריך פתיחה רשמי:  1928 
 אדריכל:  סזאר פלי 
 קואורדינטות:  43°04′28″N 89°23′19″W﻿ / ﻿43.0744°N 89.3886°W﻿ / 43.0744; -89.3886
 he
 
מרכז אוברטור לאמנויות (באנגלית: Overture Center for the Arts) הוא מרכז חדשני ומשוכלל לאמנויות הבמה וגלריית אמנות במדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית. המרכז נפתח ב-19 בספטמבר 2004 במקום המרכז העירוני הקודם. נוסף לכמה אולמות תיאטרון, שוכן במקום גם מוזיאון מדיסון לאמנות עכשווית.
היסטוריה

המרכז נבנה בהזמנת ג'רום פראוטצ'י ופלזנט רולנד, בתכנון האדריכל הארגנטינאי סזאר פלי, שיצירותיו המפורסמות ביותר הן אולי מגדלי פטרונס, אשר היו במשך זמן רב הבניינים הגבוהים בעולם. כמו כן תכנן את תשלובת המרכז הפיננסי העולמי באזור העסקים של מנהטן. פראוטצ'י ורולנד שילמו 205 מיליון דולר להקמת הבניין, התרומה הפרטית הגדולה ביותר בסוגה לאמנויות. המרכז החליף עם השלמתו את המרכז העירוני של מדיסון, שעמד באותו קטע של רחוב סטייט במדיסון. הנשיא הראשון של המרכז החדש היה  רוברט . ד'אנג'לו, ואחריו כיהנו בתפקיד מייקל גולדברג, טום קארטו וטד דה-בי.
אולמות

בבניין שבעה אולמות, נוסף לגלריות אמנות:
אולמות > אולם אוברטור

אולם אוברטור, בעל 2251 המושבים, הוא הגדול ביותר במתקן. הוא בנוי בארבעה מפלסי מושבים ומצטיין בסגנון אדריכלי מרשים. בתכנונו הושם דגש על האקוסטיקה ואין בו מעבר אמצעי. מערכי הישיבה ביציעים נושאים אופי קונטיננטלי, ללא מעברים פרט לאלה שבצדי שורות שמושבים, כדי לאפשר מרחב ישיבה גדול יותר ולשפר את האקוסטיקה. באולם מותקן עוגב גדול, קבוע, מעשה ידיו של בונה העוגבים הגרמני קלייס. התזמורת הסימפונית של מדיסון, האופרה של מדיסון והבלט של מדיסון רואים באולם זה את ביתם. נוסף ללהקות מקומיות, מופיעים באולם אוברטור מבצעים אורחים במסעות הופעות; הקומיקאי ג'רי סיינפלד והצ'לן יו-יו מה הם בין אמני הבמה המפורסמים שהופיעו שם.
אולמות > אולם קפיטול

בתקופת בנייתו של מרכז אוברטור, שופץ תיאטרון אוסקר מאייר (במקור תיאטרון קפיטול, שנפתח בשנת 1928 כאולם קולנוע), ולאחר שחזור וצמצום ממדיו, חזר להיקרא "תיאטרון קפיטול". התיאטרון נחנך בהופעת התזמורת הקאמרית של ויסקונסין בנובמבר 2005. האולם מעוצב בגוני כחול עמום וורוד פוקסיה, ומכיל 1089 מושבים באולם הראשי וביציע. עוד נמצא באולם עוגב שבנתה חברת ברטון לעוגבים מאושקוש, ויסקונסין. הדיירים הקבועים באולם הם התזמורת הקאמרית של ויסקונסין ותיאטרון המשפחה CTM של מדיסון, אם כי מופעים אורחים (על פי רוב קונצרטים) מבצעים שם באופן קבוע.
אולמות > פלייהאוז

האולם הזה, הקטן והאינטימי יותר, החליף את ה"איסטמוס פלייהאוז" הקודם. הוא שופץ במחשבה על "התיאטרון הרפרטוארי של מדיסון" כלהקת הבית, ו"מדיסון רפ" ישב בו עד סגירתו במרץ 2009.
אולמות > פרומנד הול

זה חלל קטן יותר, ששורות המושבים הקבועות בקירותיו יכולות להסב אותו לאולם מופעים שתפוסתו היא עד 300 צופים. "קאנופי דאנס" היא להקת הבית שלו.
אולמות > בימת רוטונדה

החדר הזה, במפלס התחתון, משמש בעיקר את ילדי המרכז במופעי הרוטונדה. הוא האולם היחיד הנגיש לקהל בשעות קבועות. הקירות והרצפה הם בגוני פוקסיה, ויש בו יציעי מושבים לקהל. המקום משמש גם כאולם אירועים, אסיפות ושאר מופעים.
אולמות > ויסקונסין סטודיו ורוטונדה סטודיו

שני האולמות האלה משמשים בעיקר לחזרות ולאסיפות. הם מצוידים גם במלואם כחללי תיאטרון קופסה שחורה, שיש בהם בין 100 ל-200 מושבים, בהתאם למערך הכיסאות.
אולמות > גלריות אמנות חזותית

המרכז מכיל ארבע גלריות לאמנות חזותית. "גלריות אוברטור" מציגות תערוכות של אמנים וארגונים, מקומיים ומדינתיים.
במרכז שוכנת גלריית ג'יימס ווטרוז, שאותה מפעילה האקדמיה של ויסקונסין למדעים, אמנויות וספרות. גלריה זו מציגה מוצגים ומתקנים גדולים יותר של אמנים מרחבי המחוז.
שתי הגלריות פתוחות לציבור הרחב.
מחלוקת

מרכז אוברטור היה נושא לכמה מחלוקות. אחרי המתנה הראשונית של פראוטצ'י/רולנד בסך 100 מיליון דולר, תרמו השניים עוד 100 מיליון דולר, כדי להביא את האתר לדרגת שכלול עליונה. בין תושבי מדיסון היו שטענו, כי סדר העדיפות של העיר מוטה. אחרים אמרו, שהמיזם עתיד לפגוע בדימוי של רחוב סטייט הסמוך. עוד אחרים סברו, שהמקום יהיה נגיש רק לעשירים ויגביל את הנגישות ליוזמות קטנות יותר ומקומיות ולאמנים מקומיים.
לאחר תחילת הבנייה, התעוררו חששות לגבי מימון נוסף. תושבים חששו, שההאטה בכלכלה תביא לצמצום בעתודות המימון למרכז. במקרה זה, הייתה נוצרת אפשרות לעיריית מדיסון להיכנס בעובי הקורה ולשמור על רמת המימון. היו שדאגו, שהמיזם שהיה אמור להיות פרטי יהיה לנטל מיותר על משלמי המיסים. חששות אלה התבדו הודות להפשרת קרן הנאמנות, שנקבעה לתשלום חוב הבנייה ולכיסוי דמי תפעול מסוימים. ההפשרה הותירה חוב מסוים על הבניין, וזה שולם על ידי ג'רי פראוטצ'י, פלזנט רולנד וכמה מידידיהם. הפשרת המענק אילצה את המרכז לקצץ במספר אנשי הצוות בגלל אובדן דמי התפעול. מרכז אוברטור ממשיך להתקיים כמתקן בבעלות פרטית ומתנהל כיום כמלכ"ר; הוא איננו שייך עוד לעיריית מדיסון. המרכז מקבל סובסידיה שנתית מן העירייה, השווה פחות או יותר לזאת שמקבל המרכז העירוני של מדיסון (שבבעלות העירייה). בתקציבו הנוכחי, נראה שהמרכז נחלץ מקשייו הפיננסיים. מספר העובדים עולה עכשיו על זה שלפני הפשרת המענק הכפויה.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006026671  MusicBrainz: 85ed3658-c95f-4be0-93c6-d7be1ba666b2  VIAF: 134058862   WorldCat (עם VIAF): 134058862
נוראלי אליפ

נוראלי פקטולי אליפ (בקזחית: Нұралы Пақтұлы Әліп; נולד ב־22 בדצמבר 1999, אקטאו, קזחסטן) הוא שחקן כדורגל קזחי, המשחק כבלם בקבוצת זניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית בכדורגל.
קריירה > קאיראט

הוא גדל בקבוצת הנוער של קבוצת ״כספי אקטאו״, בה שיחק עד 2015. בשנת 2015 זומן להרכב הנוער של קבוצת הפאר המקומית קאיראט אלמטי, ממועדוני הכדורגל הגדולים במדינה. במדיה בלט כבלם מרכזי. את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ערך ב־11 במרץ 2018 במשחק הליגה מול קיזיל. במדי קאיראט זכה פעמיים בגביע הקזחי (2018, 2021) וגם זכה באליפות קזחסטן בעונת 2021.
קריירה > זניט

בינואר 2022, זומן למחנה האימונים של זניט סנקט פטרבורג הרוסית, שנערך בדובאי. בפברואר זניט השאילה אותו למשך שנה אחת. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי זניט במשחק הגביע ב־3 במרץ 2022, מול קבוצת קאמאז. בליגה הרוסית שיחק לראשונה מול אופה ב־7 במרץ, כשעלה כמחליף בדקה 78. כבר בעונת הבכורה שלו זכה עם זניט באליפות רוסיה ובסופרקאפ הרוסי.
בדצמבר 2022 זניט מימשה אופציית רכישה וחתמה איתו חוזה עד סוף עונת 2024/2025 תמורת 2.1 מיליון דולר.
נבחרת

הוא זומן לסגל נבחרת קזחסטן בכדורגל למשחק ידידות מול בולגריה במרץ 2018. מאז ערך 14 הופעות במדי הנבחרת.
תארים

הגביע הקזחי: 2018, 2021
האליפות הקזחית: 2020
אליפות רוסיה: 2022
הסופר קאפ הרוסי: 2022
מת לבכות 2

מת לבכות 2 הוא אלבומו החמישי של דני סנדרסון, שיצא בשנת 1994.
רקע

באלבום זה חבר סנדרסון לחברו מלהקת כוורת, אלון אולארצ'יק, וביחד הפיקו את האלבום.
מתוך האלבום הצליחו השירים "אל תדברו איתי", "הכיסא נמוך מדי" וכן "אני כועס רק עליי" (שבו השתתפו בקולות רקע הזמרים שלומי שבת, מאיר בנאי וקובי אוז). השיר "קיץ רחוק" בוצע בדואט עם סולנית להקת "היהודים", אורית שחף. סנדרסון הגדיר אלבום זה כ"בעייתי שבין אלבומיו".
שם האלבום (באנגלית: "Cry Hard 2") הוא מעין שם פרודי על סדרת הסרטים "מת לחיות" (הנקרא באנגלית "Die Hard") שרצו בשנים אלו בבתי הקולנוע וזכו לפרודיות רבות.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.
מלבד : "זמר מריבה", "בחור אמוציונאלי" ו"קורבן של השיטה"- כתבו ביחד: דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק
"הפאב הבינלאומי הראשון"- מילים: דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק
"קיץ רחוק" ו"הכיסא נמוך מדי" : לחן משותף של דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק
| מת לבכות 2> מס' | מת לבכות 2> שם | מת לבכות 2> משך | מת לבכות 2>  | מת לבכות 2>  | מת לבכות 2>  | מת לבכות 2>  | מת לבכות 2>  | מת לבכות 2>  | מת לבכות 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | כן לא כן  | 3:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | במונית  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | זמר מריבה  | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | הפאב הבינלאומי הראשון  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אל תדברו איתי  | 2:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | בחור אמוציונאלי  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | החיים גדולים עליי  | 1:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | קאובוי באשדוד  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | אני כועס רק עלי  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | קורבן של השיטה  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | קיץ רחוק (בדואט עם אורית שחף)  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | זה לא מה שהזמנתי  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | בן אדם בסירה  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | הכיסא נמוך מדי  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

עיבודים מוזיקליים: דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק
הפקה מוזיקלית : אלון אולארצ'יק
תופים וכלי הקשה : יקי לוי, אשר פדי
קונגס וטמבורין: אשר פדי
בס, פסנתר חשמלי, סינטיסייזרים, גיטרות נוספות וסולו חשמלית : אלון אולארצ'יק
שירה, גיטרות, גיטרה קלאסית, פסנתר אקוסטי, פסנתר חשמלי וסינטיסייזר : דני סנדרסון
אורחים:
גיטרה סלייד (קאובוי באשדוד) : אפרים שמיר
סינטיסייזרים (אל תדברו איתי) : רועי זוארץ
קולות : דני סנדרסון, אלון אולארצ'יק, ערן זעירא (בשיר "במונית"), מאיר בנאי (בשירים "אל תדברו איתי" ו"בחור אמוציונאלי"), שלומי שבת (בשירים אל תדברו איתי, בחור אמונציונאלי, אני כועס רק עליי וזה לא מה שהזמנתי, בן אדם בסירה), קובי אוז (בשירים אני כועס רק עליי, זה לא מה שהזמנתי ובן אדם בסירה), מיטל טרבלסי (בשיר קאובוי באשדוד) אורית שחף (בשירים קאובוי באשדוד, קיץ רחוק), תום פטרובר (בשיר קאובוי באשדוד)
האלבום הוקלט באולפני "המון"
טכנאי הקלטה : יועד נבו
עוזרי טכנאי : ניר לוי ושחר פינטו
מיקס : יועד נבו באולפני "קולינור", עוזר טכנאי : יריב רותם
מאסטרינג ועריכה דיגיטלית : יועד נבו, טלי כץ, אולפני S.D.L
צילום : דניאל חכים,
עיצוב : יהודה דרי
עיצוב גרפי ממחושב : רמי לוינסון
מזכירת הפקה : זהבית מחלב,
מפיק : זאב אולמן
| דני סנדרסון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | גודל טבעי (1982) • חף מפשע (1984) • חכם על קטנים (1987) • קופץ לשניה (1991) • מת לבכות 2 (1994) • הלא נודע (1997) • תולדות המים (2001) • קונגו בלו (2005) • לא יפריד דבר (2009) • מכאן הדרך (2017) |  |
| אלבומי הופעה | Black&White (2004) |  |
| אוספים ומארזים | הטובים לטיס - נבחרת שירים (1992) • המיטב (2006) • האלבומים המקוריים (2008) |  |
| הרכבים | להקת הנח"ל • כוורת • גזוז • דודה |  |
| שירים | ילד מזדקן (1973) • נתתי לה חיי (1974) • הבלדה על ארי ודרצ'י (1974) • גוליית (1975) • אצל הדודה והדוד (1987) • זה הכל בשבילך (1991) |  |
| הצגות | נתתי לה חיי (2011) |  |
משה כהן שאולי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 במאי 1920 ג' בסיון ה'תר"ף  ירושלים
 פטירה:  1 באוקטובר 1994 (בגיל 74) כ"ו בתשרי ה'תשנ"ה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 1 באוקטובר 1994 
 רבותיו:  הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב עזרא עטייה
 חיבוריו:  סדרת ספרי הבש"ם
 פרסים והוקרה:  פרס שפירא 
 
הרב משה כהן שאולי (ג' בסיון ה'תר"ף – כ"ו בתשרי ה'תשנ"ה; 20 במאי 1920 – 1 באוקטובר 1994) היה איש חינוך ומעש. הוכתר על ידי ארגון בית כורש כרב הראשי של יהדות איראן בישראל ובתפוצות. חיבר ספרים בנושאי הגות, צמחי מרפא ועוד. פעל בתחומי העלייה והקליטה החברתית. שאולי הוא יקיר העיר אשדוד.
ביוגרפיה > ילדותו ונערותו – בירושלים

נולד בירושלים לבנימין ולכשוור. הוריו עלו משיראז שבפרס לירושלים ב-1907 ואביו ייסד בשכונת נווה שלום בירושלים את בית הכנסת שאולי וכאשי ליוצאי פרס. היה בן יחיד לאחר ארבע בנות ונקרא על שם סבו משה.
למד בתלמוד תורה דורש ציון ובישיבת שערי רחמים, בית מדרשו של הרב רחמים מלמד כהן, רבה של העדה הפרסית בירושלים. לאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף והוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הרב עזרא עטייה, חכם חוגי עבודי והרב צבי יהודה מלצר. את תורת הקבלה למד מפי הרב מרדכי שרעבי וחכם יעקב ג'הרומי.
למד חינוך והוראה בסמינר למורים "מזרחי" ויהדות, פילוסופיה, מדעי החברה ומדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. שימש מורה למדעי הטבע ומתמטיקה בישיבת שערי ציון בירושלים בראשותו של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והיה בן טיפוחיו. בשנת תש"ב לימד בבית הספר "מזרחי" בעיר העתיקה.
שימש מזכירו של הרב הראשי לישראל הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג בפעולות נגד המיסיון בישראל.[דרוש מקור]
היה חבר הנהלת חוג הנוער "בני עמי" וממחזיקי בית הכנסת "שאולי וכאשי" בשכונת נחלאות אותו ייסדה משפחתו.
ביוגרפיה > תקופתו ברחובות

בשנת תש"ד עבר עם משפחתו לרחובות ולימד בבית הספר "מזרחי" לבנים בעיר. בתש"ח יסד וניהל את בית ספר "מוריה" לבנות. בתש"י נקרא לנהל גם את בית הספר לבנים, ואיחד את שני בתי הספר. ניהל את בית ספר תיכון לנערים עובדים בהתנדבות[דרוש מקור].
סייע לרב צבי יהודה מלצר בהקמת "ישיבת הדרום". התלמידים הראשונים בישיבה היו תלמידיו.
הצטרף לגדוד גבעתי בצה"ל, השתתף בקרבות בנגב ונפצע קשה במבצע ניצנה[דרושה הבהרה] בשערי עזה.
ברחובות ייסד את בית הכנסת הספרדי "מגן אברהם" וכן את בית הכנסת לעולי טורקיה ובולגריה על שם הרב עוזיאל[דרוש מקור].
היה פעיל בקליטת עולים ובמיוחד במבצע "מרבד הקסמים" לעולי תימן ובולגריה.
ביוגרפיה > תקופתו באשדוד

בתשכ"ב עבר לעיר אשדוד. יסד וניהל את בית ספר "מוריה". היה יו"ר ארגון המורים הדתיים באשדוד וחבר מועצת העיר בשנים 1974–1989. היה נשיא של כבוד בארגון "בני ברית" ובארגון כורש ליוצאי קהילות אירן. עם עליית יהודי רוסיה ואתיופיה פעל לקליטתם הרוחנית, החברתית והחומרית.
בשנת תשל"א נספה בנו בנימין בתאונת דרכים והוא בן 28. לזכרו הקים הרב שאולי את מפעל חייו – מרכז רוחני קהילתי בית-כנסת ובית-המדרש "שאולי" באשדוד.
ביוגרפיה > הוקרה ופרסים

על פועלו בעיר אשדוד הוענק לו תואר "יקיר העיר אשדוד".
בתשמ"ז הוענק לו "יקיר החינוך הדתי בישראל". בתשמ"ט קיבל את פרס שר הדתות. בתש"ן זכה בפרס שפירא על פועלו למען עלייה, קליטה ומיזוג העדות ובתשנ"ב קיבל את מלגת היצירה התורנית משר הדתות אבנר חי שאקי.
הגותו ועמדותיו

דגל בשילוב העדות בישראל ללא טשטוש זהותן הייחודית.
ארץ 'לקוטאית' היא ארצנו. ארץ המלקטת בניה, השבים אליה מכל קצוות תבל. ממאה ויותר ארצות, והדוברים למעלה משמונים שפות. עדה עדה והליכותיה, ארץ ארץ ומנהגיו, לא ראי זה כראי זה. הצד השווה שבכולם - שמנהג אבותיהם בידיהם, והליכותיהם נר לרגלם. המטיפים למיזוג העדות, אינם יודעים מה גודל ההפסד והנזק ממיזוג שאינו אלא טשטוש ואיבוד אותם ערכים, מסורות ומנהגים נאים ומהודרים, שנוהגת כל עדה מזה כאלפיים שנות דור. אגרטל עם פרחים שונים בשלל גוונים וריחות, עדיף ונאה מאגרטל חד גוני אשר בו פרחים ממין אחד וצבע אחיד. מטרתנו וייעודנו ל'איחוד' עדות, 'חיבור' שבטים זה לזה כנבואת יחזקאל: 'ואתה בן אדם קח לך עץ אחד ... וקרב אותם אחד אל אחד, והיו לאחדים בידיך' - קרב אותם אחד אל אחד, אך לא למזגם ולטשטשם. לכן יש לשמור על הייחוד בתוך האיחוד.
פטירתו והנצחתו

נפטר בכ"ו בתשרי ה'תשנ"ה ונקבר בחלקת עולי פרס בבית הקברות הר המנוחות בירושלים.
עיריית אשדוד ומשרד החינוך קראו על שמו אולפנא תורנית מדעית לבנות באשדוד.
על שמו נקראו רחובות בערים ירושלים, רחובות ואשדוד.
צאצאיו

הרב משה נישא לאסנת בכורה, מלבד בנו הבכור הרב בנימין כהן שאולי אשר נפטר בחייו, נולדו עו"ד יגאל כהן שאולי ונגה כהן שאולי. בנו הרב גדעון כהן שאולי הוא יקיר החינוך הדתי ויקיר העיר אשדוד. הרבנית אסנת האריכה ימים ונפטרה בשנת 2022.
ספריו

סדרת ספרי הרב שאולי נקראת "סדרת הבשם", ראשי תיבות של שם בנו: "הרב בנימין כהן שאולי בן משה".
מרפא הבשם – על רפואה ביהדות תוך התמקדות ברפואת הרמב"ם. הספר העוסק בבריאות וצמחי מרפא יצא לאור בשנת תשמ"ז (1987). הספר תורגם לאנגלית, לצרפתית ולספרדית.
ערוגת הבשם – פרקי מחקר ומחשבה
ריח הבשם – הגיגים בחיי המשפחה
צרור הבשם – תשעה נושאים שונים
פרחי הבשם – האדם והצומח בישראל
שבילי הבשם – הגיגים והליכות במעגלי השנה
הגיגי הבשם – תוחלת ותכלית האדם, חלומות ופתרונם.
כסופי הבשם – ערכים בישראל ובעיקר נושא הגורלות כגורל הגר"א
הגדת הבשם – הגדה של פסח עם פירוש
רזי הבשם – קבלה, ושני פירושים לפתיחת אליהו הנביא.
מאור הבשם – על רבי שמעון בר יוחאי
נצח הבשם – ספרו האחרון, על ירושלים במדרשים
אהבת הבשם – על חיי הנישואין. יצא לאור בגרסה מחודשת תחת השם ביחד – תשתית לחיי נישואין מאושרים.
אביב הבשם – במעגלות השנה
דרכי הבשם – במעגלות השנה
נתיבי הבשם – במעגלות השנה
לאחר פטירתו התגלו כתבי יד נוספים שלו שטרם הוציא לאור וביניהם: "זהר הבשם", "זיו הבשם", "חכמת הבשם", "ניחוחות הבשם", "שחר הבשם" ו"תורת הבשם".
הערות שוליים

↑  לקהילה היהודית באיראן היה רב ראשי רשמי אחר
↑  יוסף וינברג, "לקדושים אשר בארץ" כרך ה', עמ' 96.
↑  "צמחים, מאכלים ודפוסי אכילה בספרות הברכות 2000-1492", מאת אברהם אופיר שמש, עמ' 225., הוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון, אריאל 2014
1 2  ידיעה על פטירת אמו
↑  נמצא בשכונת נווה שלום ברחוב ניסים בכר 30.
↑  בית הכנסת שאולי וכאשי, באתר אהבת ירושלים.
↑  שער בית כנסת שאולי וכאשי ושלט הנצחה בחזיתו, באתר הספרייה הלאומית.
↑  ידיעה שפרסמה הנהלת חוג בני עמי, בעיתון הצפה., ‏21/12/1944
↑  בנתיבות מוריה, כתבה במלאת 40 שנה לבתי הספר; הצפה, יום ראשון, אפריל 22, 1962; עמוד 2
↑  שעריים חוגגת - לבית־ספר מוריה מלאו 40 שנה. עיתון מעריב, 1962., ‏יום רביעי, אפריל 11, 1962; עמוד 10
↑  אשדוד תלמידים זכו בחידון תנ"ך, עיתון מעריב., ‏מעריב, יום שלישי, מרץ 08, 1966; עמוד 16
↑  פינת מן ההוי הדתי בעיתון הצופה מסיבות חג הפורים, ‏הצפה, יום שלישי, מרץ 19, 1968; עמוד 4
↑  חברי מועצת העיר אשדוד לדורותיהם
↑  עזרא ינוב, חופה חינם ל"בנים אבודים" ב"מרכז הרוחני", מעריב, 9 באפריל 1976
↑  תעודת יקיר העיר אשדוד
↑  תעודת יקיר החינוך הדתי
↑  פרס שר הדתות
↑  פרס שפירא
↑  מלגת היצירה התורנית
↑  מעגלי דרך, כל ישראל חברים , אליאנס, 2015
↑  סיון רהב מאיר, החלק היומי/ לא להפסיד את הגיוון - לזכר הרב שאולי
↑  האתר הרשמי של עיריית ירושלים
↑  תצלום שלט רחוב הרב משה שאולי בגוגל מפות
↑  אתר שכונת רחובות החדשה
↑  עופר אשטוקר, הלכה לעולמה הרבנית שאולי  אישתו של הרב שאולי זצל מאנשי הרוח האהודים שהיו בעיר, באתר אשדוד נט, ‏3 בספטמבר 2022
↑  כתבה שמצטטת מהספר פרחי הבשם. מעריב, יום ראשון, פברואר 18, 1979; עמוד 23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267941005171  BnF: cb17026315v (data)  ISNI: 0000 0001 1876 6133  LCCN: n88291145  VIAF: 58188138   WorldCat (עם VIAF): 58188138
נורברגיט

| --- | --- |
גביש נורברגיט חום מעוטר בגבישי ספינל אדומים
גביש נורברגיט חום מעוטר בגבישי ספינל אדומים
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Mg3SiO4(F,OH)2
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  בדרך כלל משובץ כגרגירים. הגבישים פריזמתיים קטנים מעוגלים באורך של עד 2.5 סנטימטרים
 צבע:  צהוב, אך גם לבן, חום כתום או אדום
 ברק:  זגוגי עד דמוי שרף
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה.
 פצילות:  גרועה בכיוון אחד המקביל לבסיס
 שבירה:  בלתי שווה עד דמוית קונכייה
 קשיות:  6.5-6 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.2-3.1
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  המינרל פלואורסצנטי בגוון צהוב בקרינת על סגול באורכי גל קצרים
 מינרלים נלווים:  קלציט, דיופסיד, ספינל, פרנקליניט, טרמוליט, כונדרודיט, דולומיט, גרוסולאר ופורסטריט
נורברגיט הוא מינרל מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) של מגנזיום, המכיל גם פלואור והידרוקסיל, והשייך לקבוצת המינרלים "קבוצת ההומיט".
תכונות

נוסחת המבנה הכימי של נורברגיט היא Mg3SiO4(F,OH)2. קבוצת ההומיט אליה משתייך הנורברגיט היא קבוצה של מינרלים המאופיינים במבנה המשלב שכבות של סיליקטים ותחמוצות. לשכבות הסיליקטים יש מבנה כשל המינרל אוליבין ולשכבות התחמוצת יש מבנה דמוי המינרל ברוסיט (Mg(OH)2). במקרה של הנורברגיט יש שכבה אחת של אוליבין בין שכבות הברוסיט (להומיט שנתן את שמו לקבוצה יש שלושה).
הנורברגיט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית האורתורומבית דיפירמידלית  2/m\ 2/m\ 2/m וחבורת סימטריות מרחבית Pmcn. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=10.27‏, b=8.72Å‏, c=4.7Å.
הנורברגיט מופיע בטבע בדרך כלל משובץ כגרגירים. הגבישים נדירים, קטנים ומעוגלים באורך של עד 2.5 סנטימטרים. הנורברגיט נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6.5-6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.15.
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדם השבירה של הנורברגיט נע בין 1.563 ל-1.590. גבישי הנורברגיט שקופים עד שקופים למחצה וצבעם צהוב, לבן, חום כתום ורוד עם גוון סגול או אדום. המינרל ניחן בפליאוכרואיזם חלש. מכיוון אחד נראה המינרל בגוון צהוב חיוור, מכיוון שני הוא נראה בגוון צהוב חיוור מאוד, ובכיוון השלישי הוא חסר צבע. המינרל (בייחוד הדגימות בעלות הגוונים הבהירים יותר) פלואורסצנטי בגוון צהוב בקרינת על סגול באורכי גל קצרים.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1926 במכרה אוסטנמוס (Östanmoss) שליד העיירה נורברג (Norberg) במחוז וסטמנלנד (Västmanland) שבשוודיה, וקרוי על שם העיירה.
שימושים

השימוש העיקרי בנורברגיט הוא במכירה בחנויות לאספנים. הנורברגיט הוא מינרל נדיר, והיותו פלואורסצנטי מגדיל את האטרקטיביות שלו, בייחוד מהדגימות המגיעות מהמכרות הידועים בפרנקלין שבניו ג'רזי, בהם, בהקרנת דגימות באור על סגול באורך גל קצר, מופיע הנורברגיט בגוון צהוב יחד עם הדיופסיד המופיע בגוון כחול והקלציט המופיע בגוון אדום.
מקור ותפוצה

הנורברגיט  מצוי בדרך כלל בסלעי גיר וסלעי דולומיט שעברו התמרת מגע במפגש עם סלעיים פלוטוניים פלסיים או אלקליים. וכן בעורקים הידרותרמיים במיוחד אם כתוצאה תהליך המטאסומטיזם חדרו לסלע תמיסות המכילות ברזל, בורון ופלואור.
הנורברגיט הוא מינרל נדיר למדי. מקומות בהם ניתן למצוא הנורברגיט  כוללים את מכרה אוסטנמוס (Östanmoss), שליד העיירה נורברג (Norberg) במחוז וסטמנלנד (Västmanland) שבשוודיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); פיוקלה (Piukkala) שליד פארגאס (Pargas) בפינלנד; במחצבת ניקול (Nicoll) בפרנקלין במחוז ססקס שבניו ג'רזי שבארצות הברית; בסמוך ללוך נס בסקוטלנד; ובהר מונטה סומה (Monte Somma) שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה.
הערות שוליים

↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.