stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1995 בליגת העל הרוסית בכדורגל
מבנה

העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים. הוחלט כי עונה לאחר מכן תשתתפנה 18 קבוצות ולכן העפילו 3 קבוצות מליגת המשנה הרוסית. בסיום העונה רק הקבוצה שסיימה במקום ה-16 והאחרון הודחה לליגה הראשונה.
הקבוצות

בעונת 1995 של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות:
| # | קבוצה |
| --- | --- |
1: צסק"א
2: ספרטק
3: טורפדו
4: דינמו
5: ספרטק ולאדיקווקז
6: לוקומוטיב
7: רוטור
8: אוראלמאש
9: רוסטסלמאש
10: לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד
11: טקסטילשצ'יק קמישין
12: קאמאז נברז'ניה צ'לני
13: ז'מצ'וז'ינה סוצ'י
14: דינמו סטאברופול
15: קריליה סובייטוב סמרה
16: צ'רנומורץ נובורוסיסק
טבלת הליגה

העפלה לליגת האלופות ולגביע מחזיקות הגביע      העפלה לגביע אופ"א      גביע אינטרטוטו      הדחה לליגת המשנה הרוסית
| # | קבוצה | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | יחס | נק' | אירופה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרטק אלניה | 30 | 22 | 5 | 3 | 63 - 21 | 71 | ליגת האלופות |
| 2 | לוקומוטיב מוסקבה | 30 | 20 | 5 | 5 | 52 - 23 | 65 | גביע מחזיקות הגביע |
| 3 | ספרטק מוסקבה | 30 | 19 | 6 | 5 | 76 - 26 | 63 | גביע אופ"א |
| 4 | דינמו מוסקבה | 30 | 16 | 8 | 6 | 45 - 29 | 56 | גביע אופ"א |
| 5 | טורפדו מוסקבה | 30 | 16 | 7 | 7 | 40 - 30 | 55 | גביע אופ"א |
| 6 | צסק"א מוסקבה | 30 | 16 | 5 | 9 | 56 - 34 | 53 | גביע אופ"א |
| 7 | רוטור וולגוגרד | 30 | 11 | 7 | 12 | 62 - 49 | 40 | גביע אינטרטוטו |
| 8 | אוראלמאש | 30 | 12 | 3 | 15 | 43 - 47 | 39 | גביע אינטרטוטו |
| 9 | קאמאז נברז'ניה צ'לני | 30 | 10 | 8 | 12 | 34 - 30 | 38 | גביע אינטרטוטו |
| 10 | טקסטילשצ'יק | 30 | 9 | 7 | 14 | 37 - 41 | 34 |  |
| 11 | צ'רנומורץ נובורוסיסק | 30 | 10 | 2 | 18 | 32 - 62 | 32 |  |
| 12 | לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד | 30 | 6 | 11 | 13 | 28 - 42 | 29 |  |
| 13 | ז'מצ'וז'ינה סוצ'י | 30 | 8 | 4 | 18 | 36 - 69 | 28 |  |
| 14 | רוסטסלמאש | 30 | 8 | 4 | 18 | 35 - 56 | 28 |  |
| 15 | קריליה סובייטוב סמרה | 30 | 6 | 8 | 16 | 34 - 65 | 26 |  |
| 16 | דינמו-גזוביק | 30 | 3 | 6 | 21 | 28 - 77 | 15 |  |
עונת 2001/2002 בליגת כדורגל נשים

| --- | --- |

 מספר משתתפות:  14
 הזוכה:  מכבי חיפה
 מספר משחקים:  182
 מספר שערים:  1023 (5.62 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  ישראל סילבי ז'אן (89 שערים)
 → 2000/20012002/2003 ←
עונת 2001/2002 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה ה-4 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל.
הליגה כללה 14 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 13 מחזורים כל אחד - 26 מחזורים בסך הכל.
מכבי חיפה זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדותיה.
טבלת הליגה הסדירה בסיום העונה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי חיפה | 26 | 24 | 1 | 1 | 171 | 7 | 164 | 73 | העפילה לשלב המוקדמות של ליגת האלופות בכדורגל נשים |
| 2 | אס"א תל אביב | 26 | 23 | 1 | 2 | 155 | 13 | 142 | 70 |  |
| 3 | הפועל תל אביב | 26 | 23 | 0 | 3 | 201 | 15 | 186 | 69 |  |
| 4 | מכבי תל אביב | 26 | 20 | 0 | 6 | 106 | 29 | 77 | 60 |  |
| 5 | הפועל באר שבע | 26 | 14 | 3 | 9 | 65 | 62 | 3 | 45 |  |
| 6 | מכבי חולון | 26 | 14 | 2 | 10 | 45 | 38 | 7 | 44 |  |
| 7 | הכח רמת גן | 26 | 13 | 2 | 11 | 38 | 66 | 28- | 41 |  |
| 8 | מכבי אחי נצרת | 26 | 12 | 2 | 12 | 55 | 70 | 15- | 38 |  |
| 9 | הפועל מרמורק | 26 | 6 | 3 | 17 | 42 | 100 | 58- | 21 |  |
| 10 | הפועל עירוני פתח תקווה | 26 | 5 | 3 | 18 | 40 | 105 | 65- | 18 |  |
| 11 | בית"ר באר שבע | 26 | 5 | 3 | 18 | 23 | 125 | 102- | 18 |  |
| 12 | בנות רמלה | 26 | 5 | 0 | 21 | 29 | 148 | 119- | 15 |  |
| 13 | בית"ר ירושלים | 26 | 4 | 1 | 21 | 24 | 126 | 102- | 13 |  |
| 14 | הפועל אשקלון | 26 | 2 | 3 | 21 | 29 | 119 | 90- | 9 |  |
ראו גם

גביע המדינה בכדורגל נשים 2001/2002
ספריית אוניברסיטת ייל

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1701 
 קואורדינטות:  41°18′40″N 72°55′43″W﻿ / ﻿41.311111111111°N 72.928611111111°W﻿ / 41.311111111111; -72.928611111111
 https://library.yale.edu/
 he
 
ספריית אוניברסיטת ייל (באנגלית: Yale University Library) היא מערכת הספריות של אוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט שבארצות הברית. הספרייה הוקמה ב-1701 עם מתנה של כמה עשרות ספרים לאוניברסיטה החדשה. האוסף של הספרייה מכיל כעת כ-14.9 מיליון כרכים השוכנים בחמישה עשר בנייני אוניברסיטה והוא מערכת הספרייה האקדמית השלישית בגודלה בצפון אמריקה והשנייה בגודלה, בקמפוס יחיד . בשנת 2016 עמד התקציב על כ-118.8 מיליון דולרים והועסקו בו כ-550 עובדים. נכון ליולי 2024, מנהלת הספרייה היא ברברה רוקנבך.
החלק המרכזי של מערכת הספרייה הוא ספריית הזיכרון של סטרלינג, בניין גותי שנבנה ב-1931 ומכיל את משרדי הספרייה הראשיים, ארכיון האוניברסיטה, ספריית מוזיקה ו-3.5 מיליון כרכים.
הספרייה אחראית על מאות מאגרי מידע מחקריים. יחד עם ספריית הרווארד וספריות קולומביה, היא הייתה חברה מייסדת בקונסורציום של ספריות המחקר.
הערות שוליים

↑  Richards, David Alan.
↑  Mian, Anam; Roebuck, Gary (2020). ARL Statistics 2020. Washington, DC: Association of Research Libraries.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008522985105171  PLWABN: 9810651021905606  BIBSYS: 90720676  BNE: XX131608  BnF: cb11993545s (data)  CiNii: DA05001849  GND: 1011639-4  ISNI: 0000 0001 2289 8075  LCCN: n80008747  LNB: 000202251  NKC: ko2003162219  NLA: 35623179  NLG: 224601  NSK: 000052220  RERO: 02-A000183570  SNAC: w6sb821q  SUDOC: 028014901  Trove: 1018605  ULAN: 500303563  VcBA: 494/6078  VIAF: 134837061   WorldCat (עם VIAF): 134837061
עונת 1995 בגביע ליברטדורס

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  8 בפברואר 1955 – 30 באוגוסט 1995 (40 שנה)
 מספר משתתפות:  21
 הזוכה:  ברזיל גרמיו
 מספר משחקים:  91
 מספר שערים:  279 (3.07 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (12) מריו ז'ארדל ברזיל  גרמיו
 → 19941996 ←
עונת 1995 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-36 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-8 בפברואר 1995 ותחרות הסתיימה ב-30 באוגוסט 1995. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון.
התחרות הסתיימה בניצחון של גרמיו בפעם השנייה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שלוש קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי חוק שער חוץ, במידה וזה לא איפשר הכרעה הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
השלבים המתקדמים > סדרת הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 באוגוסט 1995 | ברזיל גרמיו | 3 - 1 | קולומביה אתלטיקו נסיונל | אצטדיון אולימפיקו מונומנטל, פורטו אלגרה, ברזיל שיפוט: אקוודור אלפרדו רודס |
| 23 באוגוסט 1995 | ויקטור מרולנדה  1' מריו ז'ארדל  43' פאולו נוניס 55' |  | חואן פבלו אנחל  72' | אצטדיון אולימפיקו מונומנטל, פורטו אלגרה, ברזיל שיפוט: אקוודור אלפרדו רודס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 באוגוסט 1995 | קולומביה אתלטיקו נסיונל | 1 - 1 | ברזיל גרמיו | אצטדיון אטנאסיו חירארדוט, מדיין, קולומביה שיפוט: צ'ילה סלבטור אימפרטורה |
| 30 באוגוסט 1995 | ויקטור אריסטיסאבאל  12' |  | דיניו  85' | אצטדיון אטנאסיו חירארדוט, מדיין, קולומביה שיפוט: צ'ילה סלבטור אימפרטורה |
עונת 2001/2002 בליגה האדריאטית

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  29 בספטמבר 2001
 תאריך סיום:  24 במרץ 2002
 מספר משתתפות:  12
 מארחת:  פיינל פור:  טיבולי הול, ליובליאנה
 זוכה:  אולימפיה
 השחקן המצטיין:  קרואטיה מרינו בז'דריץ', טריגלאב
 מלך הסלים:  קרואטיה מרינו בז'דריץ', טריגלאב  26.23 למשחק
 מלך הריבאונדים:  קרואטיה אנטה גרגורביץ', ספליט  9.24 למשחק
 מלך האסיסטים:  ארצות הברית רומיאל רובינסון, זאדאר  4.17 למשחק
 2002/2003 ←
 
עונת 2001/2002 בליגה האדריאטית הייתה העונה הראשונה של תחרות לקבוצות כדורסל שהוקמה על ידי קבוצות ממדינות שהוקמו לאחר מלחמות יוגוסלביה (סלובניה - 4 קבוצות, קרואטיה - 4 קבוצות, בוסניה והרצגובינה - 3 קבוצות, סרביה ומונטנגרו - קבוצה בודדת).
המשחק הראשון התקיים ב-29 בספטמבר 2001 ותחרות הסתיימה ב-24 במרץ 2002. בתחרות השתתפו 12 קבוצות.
התחרות כללה העונה הסדירה (22 סיבובים) ושלב הפיינל פור.
בתום העונה זכתה אולימפיה הסלובנית באליפות הליגה, לאחר ניצחון בגמר הפיינל פור על קרקה נובו מסטו הסלובנית בתוצאה 73-59.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סלובניה יוניון אולימפיה | 22 | 20 | 2 | 1898 | 1505 | 393 | 42 |
| 2. | סלובניה קרקה נובו מסטו | 22 | 16 | 6 | 1962 | 1828 | 204 | 38 |
| 3. | קרואטיה ציבונה | 22 | 16 | 6 | 1897 | 1703 | 194 | 38 |
| 4. | סלובניה פיבוווארנה ליאשקו | 22 | 15 | 7 | 1848 | 1744 | 104 | 37 |
| 5. | בוסניה והרצגובינה סלובודה טוזלה | 22 | 12 | 10 | 1645 | 1677 | 32- | 34 |
| 6. | בוסניה והרצגובינה שירוקי | 22 | 12 | 10 | 1805 | 1741 | 64 | 34 |
| 7. | קרואטיה זאדאר | 22 | 12 | 10 | 1811 | 1814 | 3- | 34 |
| 8. | קרואטיה ספליט | 22 | 10 | 12 | 1774 | 1830 | 56- | 32 |
| 9. | סרביה ומונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה | 22 | 9 | 13 | 1666 | 1758 | 92- | 31 |
| 10. | קרואטיה טריגלאב | 22 | 5 | 17 | 1746 | 1950 | 204- | 27 |
| 11. | סלובניה גאופלין | 22 | 3 | 19 | 1689 | 1890 | 201- | 25 |
| 12. | בוסניה והרצגובינה בוסנה | 22 | 2 | 20 | 1443 | 1814 | 371- | 24 |
1 2 3 4  לא השתתפה בליגה בעונת 2002/2003
פיינל פור

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | 23 במרץ | 23 במרץ |  |  |  |  |
|  |  סלובניה יוניון אולימפיה | 69 |   |  |  |  |
|  |  סלובניה פיבוווארנה ליאשקו | 56 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | 24 במרץ | 24 במרץ |
|  |  |  |   |  |  סלובניה יוניון אולימפיה | 73 |
|  |  |  |   |   |  סלובניה קרקה נובו מסטו | 59 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | 23 במרץ | 23 במרץ |   |   |  |  |
|  |  סלובניה קרקה נובו מסטו | 98 |   |   |  |  |
|  |  קרואטיה ציבונה | 93 |   |   |  |  |
תמר מרוז

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1933 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  4 באוגוסט 2019 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  1967–1990 (כ־23 שנים)
 מעסיק:  הארץ
 מספר צאצאים:  2
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  Tamar Merose
 
תמר מרוז (22 בנובמבר 1933 – 4 באוגוסט 2019) הייתה עיתונאית ישראלית.
מרוז עבדה במשך 23 שנה עבור עיתון הארץ והוציאה תחת ידה אלפי כתבות פרופיל ומאמרים שונים. לעיתים תחת שמה ולעיתים תחת שם העט "אורנה אילון".
ב-1978 הוציאה ספר בשם "תל אביב-יפו: סיפורה של עיר".
ביוגרפיה

מרוז נולדה ב-1933 בירושלים וגדלה בשכונת רחביה. אביה היה הפרופסור גדעון ויטנברג (1895 - 1979), מומחה לפרזיטולוגיה ואמה סרפינה לבית פרופר. אחי אמה היה הרופא עמנואל פרופר, מנהל משגב לדך בירושלים, בת דודתה ברברה הייתה ממקימי שדה בוקר ונרצחה ב-1952 על ידי מסתננים בדואים. למרוז אחות בשם רותי.
מרוז סיימה את לימודיה בתיכון בית הכרם בירושלים ולאחר מכן למדה בסמינר למורים. היא סיימה תואר ראשון בביולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן למדה אמנות ואדריכלות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות בפריז.
ב-1973 יחד עם תרצה יובל, הגישה תוכנית רדיו בגלי צה"ל, התוכנית עסקה בסוגיות חברתיות כגון עולים חדשים ונשים בזנות.
קריירה עיתונאית

בין השנים 1967 ל–1990 הייתה עיתונאית בעיתון "הארץ", למעט שנים בהן הייתה בשליחות בצפון אמריקה מטעם מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית. במשך תקופה זו פרסמה קרוב לאלף כתבות וטורים שהופיעו כמעט מדי שבוע ב"מוסף הארץ".
מרוז פרסמה כתבות פרופיל וראיונות עם סופרים רבים בהם: אפרים קישון (1970), ארז ביטון (1976), אריקה ג'ונג (1976), שולמית לפיד (1984), פנחס שדה (1985), דוד שיץ (1988), אלונה פרנקל (1987), דליה רביקוביץ (1976), אידה פינק (1988), מתי מגד (1987), אנגליקה לנצמן (1988) ועוד.
בנוסף פרסמה כתבות פרופיל וראיינה אמנים מפורסמים ביניהם שמואל בק (1968), בתיה אפולו (1970), אביגדור אריכא (1970), יצחק דנציגר (1972), קורנליס אשר (1972), רחל לישנסקי (1973), לסר אורי (1974), נחום גוטמן (1974), יוסל ברגנר (1975), בוריס שץ (1975), גוסטב קלימט ואגון שילה (1976) אנדריי קילצ'ינסקי (1979) ורחל מרכוס (1985).
כמו כן כתבה על התפתחות סגנונות בנייה בישראל ועל תולדות תל אביב והאנשים בה.
בנוסף כתבה גם תסריטים וביימה סרטים תיעודיים.
קריירה עיתונאית > כתבות תחקיר

ב-1968 הוציאה פרסום ראשון על זהרה לביטוב, הטייסת הישראלית הראשונה. בעקבות הכתבה נכתבו עליה ספרים, שירים ומחזות. על פרשת חייה ואהבתה הטראגית, המכתבים שכתבה לאהובה המת, עד למותה בגיל 20, במטוס שהתרסק.
ב-1972 פרסמה כתבה על פרשת האהבה בין ח.נ ביאליק לציירת אירה יאן, הרומן הסודי שבעקבותיו נכתבו מהיפים בשיריו, כולל מסמכים גנוזים, צילומים, ועדויות אנשים שעדיין חיו אז והיו עדים לפרשה.
ב-1973 פרסמה מסחר תחקירים על פרשיות היסטוריות בהן רצח ארלוזורוב, היא קראה לתחקיר "מי רצח את ארלוזורוב?" ובו חשפה מסמכים שהיו מוסתרים עשרות שנים, וכן תחקיר בשם "הצל הארוך" שבו הוצג הרקע הפוליטי שקדם לרצח, ומסמכים חדשים וראיונות עם המעורבים בפרשה.
עוד ב-1973 פרסמה תחקיר "הדוצ'ה והבית הלאומי" שבו הציגה מחקרים שהראו את תמיכת בניטו מוסוליני, מטעמיו שלו, לעודד הקמת מדינה יהודית מאז שנות ה-30.
ב-1973 פרסמה כתבה בשם "ילדי הפיות", היה זה פרסום ראשון ונרחב על ילדים אוטיסטים. בזמן הכנת הכתבה רופאי ילדים רבים שרואיינו לא ידעו כלל על התופעה, ורבים מילדים אלה הוכנסו אז למוסדות לחולי נפש.
ב-1975 כתבה מאמר "בודדים במצוקתם", העוסק בהפרעות קשב, היה זה אחד הפרסומים הראשונים בישראל על הפרעות קשב לסוגיהן.
בשנת 1976 ראיינה את אילן שיינפלד שיצא בפניה מהארון. היה זה מהלך יוצא דופן באותן שנים.
ב-1977 פרסמה את סיפורה של סטודנטית (בעילום שם, על למנוע פגיעה במשפחתה) שנסעה בטרמפ לאוניברסיטה ונאנסה על ידי הנהג בצורה אכזרית. כשפנתה למשטרה נאלצה להמתין שם שעות רבות ואחר כך להיחקר על ידי חבורת שוטרים סקרנים, שהתעניינו בעיקר בפרטים האינטימיים. מאחר שלא ראו סימני התנגדות פקפקו בדבריה. מושפלת ומזועזעת התאבדה הסטודנטית בתליה. בעקבות הכתבה, שגובתה במסמכים ונדונה בכנסת, בהובלת חברת הכנסת תמר אשל, שונו באופן דראסטי דרכי הטיפול בנפגעות אונס.
ב-1982 פרסמה ראיון נדיר מאוד בביתה בפריס עם סימון דה בובואר זמן לא רב לפני מותה, על יצירותיה ועל חייה לצד ז'אן-פול סארטר, מאז היכרותם ועד ששהתה לילה שלם שוכבת לצידו, לאחר שמת.
ב-1983 פרסמה כתבה בהארץ על התחממות כדור הארץ, הייתה זו הכתבה הראשונה שפורסמה בישראל על הפגיעה באוזון ועל אפקט-החממה, שהתגלו רק שסוף שנות ה-70. הכתבה התבססה על המחקרים המעודכנים.
ב-1984 פרסמה כתבה שעשתה גלים על ה"העסקה שלא היתה" - תשלומים שהועברו לסלובקיה על מנת לעצור את הרג היהודים במלחמת העולם השנייה. הפרשה עסקה ברב דב מיכאל ויסמנדל והפעילה גיזי פליישמן שפעלו בסלובקיה הכבושה, ניהלו בזהות בדויה התכתבות עם היינריך הימלר על האפשרות לעכב את רכבות ההשמדה לעומת התעלמות המוסדות בארץ מבקשות העזרה שלהם.
ספרה

תל אביב–יפו: סיפורה של עיר, הוצאת הקרן לתולדות תל אביב-יפו ע"ש ד"ר בן ציון כדורי, 1978 הספר תורגם לאנגלית בשנת 1984.
חיים אישיים

ב-1959 נישאה לאיתמר מרוז (רוזנבאום) בנו של אליהו מרוז (רוזנבאום) שהיה מנהל מחלקת החינוך של עיריית תל אביב.היא אם לשני בנים: יובל מרוז, רופא בבית החולים הדסה ויורם מרוז, בלשן.
הערות שוליים

1 2   עופר אדרת, מתה תמר מרוז, כתבת "הארץ" במשך יותר מ-20 שנים, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2019
↑  Yoaview | קָמָץ לזכרה של ברברה - הרועָה משדה בוקר, באתר www.yoaview.com
↑  ⁨אירמות חמוצות ⁩ | ⁨דבר⁩ | 8 מרץ 1973 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨פינת הרדיו והטלוויזיה|דורית גפן | ⁨על המשמר⁩ | 3 אוגוסט 1973 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ד"ר אלי אשד, תיק שרי פיירשטיין - החלק השני :המוזה של פנחס שדה, באתר יְקוּם תַּרְבּוּת, ‏2011-06-13
↑  ⁨הבלוף הלאומי והצייזבט הפרטי ⁩ | ⁨כותרת ראשית⁩ | 21 ינואר 1987 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  תהל פרוש, דן ואני, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2008
↑   יוסי ורטר, "הילד האנטישמי" שפרץ לשגרירות גרמניה בישראל - ידיעת "הארץ", באתר הארץ, 20 במאי 2019
↑  ⁨אני נוגעת בכאב הכל נגמר | מעריב⁩ | עמוד 3 | 15 דצמבר 1985 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ירמי הופמן, אלעד הורן, כיעור בכוונה תחילה, פומו: ארכיטקטורה של הפרטה, תל אביב: הטכניון, 2021, עמ' 138
↑  על השנאה / אהרן מגד - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  כתבו עליה הרבה, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2003
↑  אִשה לבדה – הציירת אירה יאן כמספרת ארץ־ישראלית / נורית גוברין - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  ⁨הפצע של רצח ארלוזורוב⁩ | ⁨מעריב⁩ | 21 יוני 1973 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  בית אבא, העיתונאית שחשפה: כך נרקמה עלילת ארלוזורוב, באתר facebook
↑  מסיבת עיתונאים – הגילויים החדשים בנוגע לרצח ארלוזורוב – 24.06.1973, באתר מאגר כתבי מנחם בגין - מרכז מורשת בגין
↑  יוסי אחימאיר, "הרצח" – 85 שנה לפרשת ארלוזורוב, באתר ערוץ 7, ‏14 ביוני 2018
↑  אילן שיינפלד, אנחנו לא קול אחד – מחשבות על הקמת מפלגה גאה ישראלית, באתר wdg.co.il, ‏2018-08-13
↑  הישיבה החמש ­עשרה של הכנסת התשיעית. שינוי הטיפול במקרי אונס, באתר הכנסת, ‏(20 יולי 1977)
↑  ראובן הכט, השואה וההצלה, באתר מכון ז'בוטינסקי
↑  ההתייחסות הנכונה ליום העצמאות, באתר www.hidabroot.org, ‏2014-02-25
↑  ישעיהו ילינק, עסקה שלא היתה, באתר הארץ, 24 ביוני 2007
↑  תל-אביב-יפו, באתר הספרייה הלאומית
↑  Tel Aviv, city of legends, הספרייה הלאומית
↑  ⁨I פרסום נישואים | ⁨הצפה⁩ | 2 נובמבר 1959 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית
↑  ד"ר אליהו מרוז (רוזנבאום), באתר תדהר כרך 5 2327
עזרא שוורץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1974 (בן 50) 
 השכלה:  ישיבת פאר רוקאוואי 
 מעסיק:  ישיבה יוניברסיטי 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב עזרא יאיר שוורץ (נולד ב-11 באפריל 1974, י"ט בניסן ה'תשל"ד) הוא ראש ישיבה ובוחן (בוחן רשמי למבחנים להחליט לאיזה שיעור ייכנסו התלמידים) בישיבה יוניברסיטי וישיבת רבנו יצחק אלחנן. שוורץ הוא הבוחן החמישי בתולדות ישיבת רבנו יצחק אלחנן. קודמיו היו הרב יהודה וייל, הרב מנדל זקס (חתנו של החפץ חיים), הרב שרגא פייבל פרצקי, והרב אליהו ברוך שולמן (אנ').
מלמד בתוכנית הסמיכה של ישיבת רבנו יצחק אלחנן.
מ-2009 עד 2019, הרב שוורץ היה הרב בבית הכנסת השייך לזרם אורתודוקסיה המודרנית מרכז היהודי הר סיני (אנ') בוושינגטון הייטס.
הערות שוליים

↑  Administration, Yeshiva University
↑  "Rabbi Ezra Schwartz". Mount Sinai Jewish Center. אורכב מ-המקור ב-2019-04-04. נבדק ב-2020-01-20.
↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2008-11-21. נבדק ב-2009-05-06. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סורוס (פיל)

| --- | --- |

חניבעל על גבו של סורוס (פרט מתוך פרסקו במוזיאונים הקפיטוליניים ברומא)
 מין:  פיל אסייתי
 גזע:  פיל סורי
 זוויג:  זכר
 בעלים:  חניבעל
 ידוע בשל:  היותו פיל המלחמה של חניבעל
סורוס היה פילו האישי של המצביא הקרתגי חניבעל. השם "סורוס" משמעותו "הסורי".
על פי המתואר הוא היה גדול בהרבה מהפילים האחרים בצבא הקרתגי, מה שמספק רמז נוסף אודות מוצאו (כנראה פיל אסייתי מתת-המין הסורי). מרבית הפילים בצבא הקרתגי היו מזן צפון אפריקני שהיה בגודל של 2.2 מטרים לכל היותר. פילים גדולים יותר שהיו בשימוש אותה תקופה, היו פילים אסייתים שהיו גדולים בהרבה, אם כי לא ברור כיצד הגיע פיל אסייתי אל צבאו של חניבעל האפריקאי.
על פי ההשערות של מלומדים כיום, סורוס היה צאצא של פילים אסייתים שנלקחו בשבי שנים לפני כן בידי התלמיים כאשר הללו נלחמו בסלווקים, שפילים כאלו היו זמינים אצלם. באותה תקופה שררו יחסים מצוינים בין קרתגו למצרים, וסורוס או אבותיו ככל הנראה נקנו או נתנו במתנה מהתלמיים, והשם סורוס ניתן לו ככל הנראה בידי המצרים או הקרתגים בשל מוצאו הסורי.
ככל הנראה סורוס היה פילו האישי של חניבעל כבר מתחילת המסע. על פי המקורות, בעוד רוב הפילים חלו או מתו במהלך חציית האלפים, סורוס נותר בריא, מה שמעיד על הטיפול הטוב לו זכה, כמו גם על חוסנו וכושרו הגופני הגבוה. פליניוס הזקן כותב בספרו "תולדות הטבע", שסורוס נודע כאמיץ ביותר מבין כל הפילים בצבא קרתגו, ואף איבד את אחד מניביו בקרב. המחזאי הרומאי טיטוס מאקיוס פלאוטוס מספר, שנהגו להלביש את סורוס בבד אדום, שריון, ומגדל על גבו.
עבור חניבעל, שאיבד את אחת מעיניו במהלך המסע, שימש סורוס ככל הנראה גם כדי לצפות היטב על המתרחש בשדה הקרב.
ראו גם

בוקפאלוס (סוסו של אלכסנדר הגדול)
הערות שוליים

↑  אתר המוקדש לפילי מלחמה (באנגלית)
↑  John Noble Wilford, THE MYSTERY OF HANNIBAL'S ELEPHANTS, New York Times, ‏18 בספטמבר 1984(באנגלית)
↑  פליניוס הזקן, "תולדות הטבע", ספר שלישי, 5.
סורופטימיסט

| --- | --- |
 פעילות:  קידום מעמד האישה בעולם ומאבק למען זכויות אדם
 תחום:  העצמה נשית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  קיימברידג'
 סניפים:  1,300
 חברים:  75,000
 תקופת הפעילות:  1921–הווה (כ־103 שנים) 
 אתר רשמי
 
סוֹרוֹפּטימיסט (Soroptimist) הוא ארגון נשים בינלאומי התנדבותי של בעלות מקצוע ונשות עסקים המשמש כמשקיף באו"ם, ומייעץ לאונסק"ו, המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות, וליוניצף. מטרותיו העיקריות של הארגון הם קידום מעמד האישה בעולם ומאבק למען זכויות אדם.
הארגון הוקם ב-1921 בארצות הברית, באוקלנד שבקליפורניה, ומועדונים שונים שלו התפרשו במהרה ברחבי צפון אמריקה ובאירופה. נכון לשנת 2018, רשומות בארגון 75,000 חברות ב-1,300 מועדונים ב-122 מדינות ברחבי העולם.
המועדונים השונים מאורגנים ב-4 פדרציות שונות תחת ארגון גג אחד שמרכזו בקיימברידג' שבבריטניה. בישראל קיימים 17 מועדונים של הארגון אשר שייכים לפדרציה האירופית. הארגון הוקם בארץ על ידי פרופסור רחל שלון בחיפה.
השם Soroptimist נטבע מהמילים בלטינית Soror שמשמעותה "אחות", ו-Optima שמשמעותה "הטוב ביותר", וביחד "הדבר הטוב ביותר לנשים".
היסטוריה

הארגון נוסד ב-1921 באוקלנד שבקליפורניה, על ידי ויולט ריצ'רדסון, נשיאת הארגון הראשונה, וכ-80 נשות עסקים מאזור אוקלנד. חברות הארגון נפגשו מדי שבוע לדיונים והרצאות.
ראשית דרכו של הארגון כארגון אקטיביסטי החלה עם המיזם הראשון אליו הצטרף הארגון - מיזם להצלת עצי סקווים בקליפורניה. במקביל, החלו לקום מועדוני סורופטימיסט נוספים במדינות נוספות בארצות הברית ובאירופה, כאשר השלוחה הראשונה מחוץ לארצות הברית קמה בבריטניה. בשנים הראשונות המועדונים לא קיימו בהכרח תקשורת זה עם זה, ופעמים רבות בסניפים השונים של המועדון לא ידעו על כל הסניפים הקיימים שקמו.
בשנת 1924 ייסדה סוזאן נול את הסורופטימיסט הבינלאומי של פריז, מועדון סורופטימיסטים שהפך בהדרגה למועדון המרכזי באירופה, כשמתחתיו מעין פדרציה של המועדונים השונים מרחבי אירופה, שכעת שיתפו פעולה ביניהם באופן הדוק יותר. בארצות הברית המשיך הארגון להתפשט בשני צידי החוף והגיע בשנת 1926 ל-15 מועדונים.
בשנת 1928 היו לארגון שלוש 'פדרציות' שכאלו - שתיים אמריקאיות ואחת אירופאית, ושלושתן אוחדו לארגון בינלאומי המקיים תקשורת סדירה בין הפדרציות השונות.
בשנות ה-30 המשיך הארגון להתפתח, ונוצרו פדרציות שונות באי הבריטי, ששמו דגש על הכשרה מקצועית לנשים וילדים.
בשנת 1937 נפתח המועדון הראשון של הארגון באוסטרליה.
כשהחלה מלחמת העולם השנייה חברות סורופטימיסט ממועדונים שונים ברחבי העולם סייעו זו לזו בחילוץ נשים תחת איום ובאירוח משפחות פליטים.
לאחר המלחמה התחזקה השפעתו הבינלאומית של הארגון. בשנת 1948 קיבל הארגון מעמד של ארגון יועץ לאונסק"ו, ובשנת 1950 קיבל הארגון מעמד דומה לגבי המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות. בשנת 1952 הוקם הגוף המנהל של סורופטימיסט העולמי, ונוצר מבנה הארגון כפי שהוא כיום, נכון לשנת 2018. בשנת 1966 סורופטימיסט העולמי קיבל מעמד של ארגון יועץ גם ליוניצף, ובשנת 1975 השתתפו נציגי הארגון בוועידה הראשונה של האו"ם בנושא נשים, שהתקיימה במקסיקו סיטי.
החל משנת 1978 הארגון מקיים אחת לארבע שנים מיזם עולמי בו משתתפים מועדוני סורופטימיסט מרחבי העולם.
הערות שוליים

↑  Join Us, soroptimist.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459111405171  GND: 10042112-X  ISNI: 0000 0004 0518 8444  LCCN: n82253680  SUDOC: 053472241  VIAF: 154844208   WorldCat (עם VIAF): 154844208
תקשורת פוליטית (תחום מחקר במדעי החברה)

תקשורת פוליטית היא תחום מחקר אקדמי, השייך למדעי החברה, ועוסק במשולש היחסים הדינמי וההדדי שבין שחקנים פוליטיים, אמצעי תקשורת המונים והציבור. שחקנים פוליטיים הם כל מי שפועלים לשינוי החלוקה של משאבים חברתיים במחסור (כוח, זכויות, תקציבים, חקיקה, תקנות וכו') כדוגמת חברי כנסת, התארגנות ציבורית של יחידים וקבוצות, וארגונים חוץ-פרלמנטריים.
אמצעי תקשורת ההמונים אינם יכולים לסקר באופן שווה וביסודיות את כל השחקנים הפוליטיים הפועלים בנושאים שעל סדר היום. שגרת העבודה העיתונאית - מיון, ניסוח, הדגשה וטשטוש, פרשנות, חיבור להקשר רחב, קביעת בולטות וכדומה - משפיעה בדרכים מגוונות על אמון הציבור ותפישת המציאות בדעת הקהל גם כשערוץ התקשורת הוא ישות כלכלית ביסודו וללא מטרות פוליטיות כשלעצמן בין אם מוצהרות ובין אם חבויות.
השאיפה של חוקרי תקשורת פוליטית היא לבחון שאלות כגון מי מצליחים לזכות בסיקור תקשורתי ובזכות מה, מי מצליחים לספר את הסיפור מנקודת המבט שלהם ומדוע, מי מושפעים מאופן הסיקור ומה משפיע עליהם. הבטים נוספים כוללים למשל כיצד אנשים בוחרים מקורות מידע בנושאים פוליטיים, את מאפייני ההשפעה של מידע זה ומהן התוצאות הפוליטיות-חברתיות שניתן לייחס להשפעה זו.