stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-מסתנג'ד השני

| --- | --- |
 לידה:  1389 
 פטירה:  7 באפריל 1479 (בגיל 90 בערך) 
 
רהט קאית ביי שנבנה בהר הבית בימי ח'ליפותו של אל-מסתנג'ד
אל-מסתנג'ד באללה השני (מילולית: המבקש עזרה מן האל), אבו אל-מחאסן יוסף בן אל-מתוכל עלא אללה השני (בערבית: المستنجد بالله الثاني, ابو المحاسن يوسف بن المتوكل على الله الثاني) היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר תחת הממלוכים לאחר מות אחיו  אל-קאאם באמר אללה השני בין השנים 1455 ו-1479. בימיו מלכו הסולטאנים אל-מנצור פח'ר אל-דין עת'מאן, אל-אשרף אינאל, אל-מואייד אחמד, ח'ושקאדאם, בילבאי, תימורבוע'א, וקאית באי. ימי ח'ליפותו מתאפיינים בדעיכה ההדרגתית של הכוח הממלוכי באזור והתעצמותם של העות'מאנים העולים במקומם.
| בית עבאס  ★  العبّاسيّون |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אל-עבאס • אבן אל-עבאס •  ההאשמיה והמהפכה העבאסית • בית עבאס •  רשימת הח'ליפים |  |
| הח'ליפים המוקדמים בבגדאד (750–833) | א-ספאח • אל-מנסור • אל-מהדי • אל-האדי • הארון א-רשיד • אל-אמין • אל-מאמון |  |
| הח'ליפים בסאמרא   (833–892) | אל-מעתצם • אל-ואת'ק I • מתוכל  I • אל-מנתצר •  אל-מסתעין I • אל-מעתז • אל-מהתדי • אל-מעתמד •  מופק (בפועל) |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הטורקים (892–946) | אל-מעתדד I • אל-מכתפי • אל-מקתדר • אל-קאהר • א-ראדי • אל-מתקי • אל-מסתכפי I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הבויהים (946–1065) | אל-מטיע • א-טאאע • אל-קאדר • אל-קאאם I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הסלג'וקים ויורשיהם (1065–1258) | אל-מקתדי • אל-מוסתזהר • אל-מסתרשד • א-ראשד • אל-מקתפי • אל-מסתנג'ד I • אל-מסתדא • א-נאצר • א-זאהר • אל-מסתנצר I • אל-מסתעצם I |  |
| הח'ליפים הסמליים בקהיר תחת הממלוכים   (1261–1517) | אל-מסתנצר II • אל-חאכם I  • אל-מסתכפי II • אל-ואת'ק II • אל-חאכם II • אל-מעתדד II • אל-מתוכל II • אל-ואת'ק III • אל-מסתעצם II • אל-מסתעין II • אל-מעתדד III • אל-מסתכפי III • אל-קאאם II • אל-מסתנג'ד II • אל-מתוכל III • אל-מסתמסכ • אל-מתוכל IV |  |
| בירות הח'ליפות העבאסית | בגדאד • סאמרא • א-רקה • קהיר |  |
| אחרים | קרב הזב (750) • ח'יזוראן • אל-מאייד • ברמכים • נפילת בגדאד (1258) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אל-קאא'ם השני | הח'ליפים לבית עבאס  1455–1479 | הבא: אל-מתוכל השלישי |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-מסתנצר השני

אל-מסתנצר באללה השני (מילולית: המבקש ניצחון באל), אבו אל-קאסם אחמד בן מחמד א-זאהר באמר אללה (בערבית: المستنصر باللة الثاني, ابو القاسم بن الظاهر بامر الله), היה הח'ליף העבאסי הראשון שמשל בקהיר ב-1261.
ב-1258 החריבו המונגולים בראשות הולאגו ח'אן את בגדאד, הרגו את הח'ליף אל-מסתעצם באללה והביאו על הח'ליפות העבאסית שמשלה למן 750 לספירה את קיצה. לאחר שלוש וחצי שנים שבהן לא היה ח'ליף מצא אל-מסתנצר באללה את דרכו לקהיר הממלוכית. הממלוכים, שהביסו זה מכבר את המונגולים בקרב עין ג'אלות (עין חרוד), מינו אותו כח'ליף סמלי תחת חסותם כדי לזכות ביוקרה הקשורה בשליטה בתפקיד זה.
לא ברור כיצד הגיע לבסוף אל-מסתנצר השני את דרכו לקהיר, אך עם הגיעו, כאמור, ניתן לו התפקיד בידי ביברס. ביברס כינס אספת חכמי דת מוסלמים ובהם השייח' השאפעי עז אל-דין עבד אל-סלאם וקאצ'י אל-קוצ'אא (השופט העליון) במצרים באותה העת תאג' אל-דין בן בנת אל-אעז אל-שאפעי. לאחר שהכירו ביחוסו ומינו אותו לתפקיד, שלח אותו ביברס לעבר סוריה, בראש צבא שמטרתו כיבוש בגדאד מן המונגולים. בעודו בדרך יירט אותו כוח משלוח מונגולי והמית אותו ואת מרבית צבאו. יש הסוברים שעל ידי כך ביקש ביברס לנטרל אותו ולמנות במקומו ח'ליף כלבבו אשר יהיה תלוי בו באופן מוחלט.
| בית עבאס  ★  العبّاسيّون |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אל-עבאס • אבן אל-עבאס •  ההאשמיה והמהפכה העבאסית • בית עבאס •  רשימת הח'ליפים |  |
| הח'ליפים המוקדמים בבגדאד (750–833) | א-ספאח • אל-מנסור • אל-מהדי • אל-האדי • הארון א-רשיד • אל-אמין • אל-מאמון |  |
| הח'ליפים בסאמרא   (833–892) | אל-מעתצם • אל-ואת'ק I • מתוכל  I • אל-מנתצר •  אל-מסתעין I • אל-מעתז • אל-מהתדי • אל-מעתמד •  מופק (בפועל) |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הטורקים (892–946) | אל-מעתדד I • אל-מכתפי • אל-מקתדר • אל-קאהר • א-ראדי • אל-מתקי • אל-מסתכפי I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הבויהים (946–1065) | אל-מטיע • א-טאאע • אל-קאדר • אל-קאאם I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הסלג'וקים ויורשיהם (1065–1258) | אל-מקתדי • אל-מוסתזהר • אל-מסתרשד • א-ראשד • אל-מקתפי • אל-מסתנג'ד I • אל-מסתדא • א-נאצר • א-זאהר • אל-מסתנצר I • אל-מסתעצם I |  |
| הח'ליפים הסמליים בקהיר תחת הממלוכים   (1261–1517) | אל-מסתנצר II • אל-חאכם I  • אל-מסתכפי II • אל-ואת'ק II • אל-חאכם II • אל-מעתדד II • אל-מתוכל II • אל-ואת'ק III • אל-מסתעצם II • אל-מסתעין II • אל-מעתדד III • אל-מסתכפי III • אל-קאאם II • אל-מסתנג'ד II • אל-מתוכל III • אל-מסתמסכ • אל-מתוכל IV |  |
| בירות הח'ליפות העבאסית | בגדאד • סאמרא • א-רקה • קהיר |  |
| אחרים | קרב הזב (750) • ח'יזוראן • אל-מאייד • ברמכים • נפילת בגדאד (1258) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: mustansir-billah-ahmed-b-muhammed 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר

אז'ן למורל, ובתוארו הרשמי אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר (בצרפתית: Eugène II Frédéric Marie Lamoral, 11e prince de Ligne,‏ 10 באוגוסט 1893 – 26 ביוני 1960) היה אציל מבית לינייה (אנ'), בית אצולה בלגי, וחסיד אומות העולם.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אז'ן השני נולד ב-10 באוגוסט 1893 בבראילפון, והיה בנם הבכור של ארנסט, נסיך לינייה העשירי ודיאן דה קוסה-בריסאק (de Cossé-Brissac). הוא למד פילוסופיה, הוכשר כדיפלומט וסיים את לימודיו בהצטיינות. הוא נשלח לבוקרשט, פריז, מדריד, לונדון ווושינגטון הבירה. בשנת 1917 נישא לפיליפין דה נואייה (de Noailles), ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.
עם מות אביו בשנת 1937, הפך אז'ן לנסיך אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר.
ביוגרפיה > מעורבותו בפעילות הצלה בתקופת השואה

בעת כיבוש בלגיה בידי הגרמנים בשנת 1940 לחם אז'ן בצבא הבלגי. לאחר שפורקה בלגיה מנשקה עבדו אז'ן ואשתו בסיוע חומרי לנזקקים במדינה. הם הפכו את טירת בלל (Château de Belœil) שבמערב בלגיה למקום מקלט לילדים יהודים, בהם בלגים וכן זרים. איז'ן ואשתו דאגו לחינוכם של הילדים והקנו להם טיפול רפואי ככל שנדרש. אז'ן היה בן דודו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים, וכך התאפשר לו לזמן את רופאו האישי של המלך בכל עת שנדרשו לכך הילדים החולים שתחת חסותו.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היה אז'ן השני שגריר בלגיה בהודו ובספרד. ב-26 ביוני 1960 מת אז'ן בבלאיל, ובנו בודואן, נסיך לינייה השנים עשר ירש את תאריו.
בשנת 1975 העניק יד ושם לאז'ן השני לבית לינייה את אות חסידי אומות העולם.
משפחתו

ב-28 בפברואר 1917 התחתן אז'ן עם פיליפין דה נואייה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
בודואן, נסיך לינייה השנים עשר (1918–1985)
איזבלה, נסיכת לינייה (1921–2000)
יולנדה, נסיכת לינייה (נולדה ב-1923), התחתנה עם קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה
אנטואן, נסיך לינייה השלושה עשר (1925–2005)
הנסיך מישל דה לינייה (אנ') נכדו של אז'ן בטקס בבית הנשיא עם ראובן ריבלין ושישה ניצולי שואה שניצלו על ידי סבו:  אברהם ברומברג, אלברט רסימורה, אברהם סביון, אברהם קפוטקה, יצחק ירושלמי ואפרים אלקוך
אל-מסתנצר הראשון

אל-מסתנצר באללה (מילולית: המבקש ניצחון מן האל), אבו ג'עפר אלמנצור בן מוחמד אלזאהר (בערבית: المستنصر بالله, ابو جعفر المنصور بن محمد الظاهر), נולד ב-1192, היה הח'ליף העבאסי בין 1226 ל-1242.
הוא היה בנו של הח'ליף העבאסי א-זאהר לשפחה טורקייה, ונכדו של הח'ליף א-נאצר. ירש אותו בנו אל-מסתעצם באללה. תרומתו הגדולה הייתה הקמת אוניברסיטת אל-מסתנצריה בבגדאד בשנת 1233.
מטבע נורמני מסיציליה שנטבע בשם אלמסתנצר
שיירת החג' העולה מבגדאד למכה נושאת נסים עבאסיים, איור מתוך מקאמת אל-חרירי בידי אל-וסיטי, 1237
| בית עבאס  ★  العبّاسيّون |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אל-עבאס • אבן אל-עבאס •  ההאשמיה והמהפכה העבאסית • בית עבאס •  רשימת הח'ליפים |  |
| הח'ליפים המוקדמים בבגדאד (750–833) | א-ספאח • אל-מנסור • אל-מהדי • אל-האדי • הארון א-רשיד • אל-אמין • אל-מאמון |  |
| הח'ליפים בסאמרא   (833–892) | אל-מעתצם • אל-ואת'ק I • מתוכל  I • אל-מנתצר •  אל-מסתעין I • אל-מעתז • אל-מהתדי • אל-מעתמד •  מופק (בפועל) |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הטורקים (892–946) | אל-מעתדד I • אל-מכתפי • אל-מקתדר • אל-קאהר • א-ראדי • אל-מתקי • אל-מסתכפי I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הבויהים (946–1065) | אל-מטיע • א-טאאע • אל-קאדר • אל-קאאם I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הסלג'וקים ויורשיהם (1065–1258) | אל-מקתדי • אל-מוסתזהר • אל-מסתרשד • א-ראשד • אל-מקתפי • אל-מסתנג'ד I • אל-מסתדא • א-נאצר • א-זאהר • אל-מסתנצר I • אל-מסתעצם I |  |
| הח'ליפים הסמליים בקהיר תחת הממלוכים   (1261–1517) | אל-מסתנצר II • אל-חאכם I  • אל-מסתכפי II • אל-ואת'ק II • אל-חאכם II • אל-מעתדד II • אל-מתוכל II • אל-ואת'ק III • אל-מסתעצם II • אל-מסתעין II • אל-מעתדד III • אל-מסתכפי III • אל-קאאם II • אל-מסתנג'ד II • אל-מתוכל III • אל-מסתמסכ • אל-מתוכל IV |  |
| בירות הח'ליפות העבאסית | בגדאד • סאמרא • א-רקה • קהיר |  |
| אחרים | קרב הזב (750) • ח'יזוראן • אל-מאייד • ברמכים • נפילת בגדאד (1258) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: א-זאהר | הח'ליפים לבית עבאס  1226–1242 | הבא: אל-מסתעצם |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2023140496  TDVİA: mustansir-billah   WorldCat (עם LCCN): no2023-140496 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוניטריאניזם

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 זרם:  נצרות פרוטסטנטית 
 תאריך ייסוד:  המאה ה-16
 תאולוגיה, טקסטים וטקסים
 רעיונות עיקריים:  כפירה בשילוש הקדוש
 
אוניטריאניזם הוא שם כולל למספר גדול של זרמים דתיים, במקורם חלק מהנצרות הפרוטסטנטית. האוניטריאניזם התפתח במאה ה-16 כענף של הרפורמציה הרדיקלית ונבדל מכל יתר ענפיה בכך שכפר באמונת השילוש והציג את ישו כמושיע נבחר, אך בכל אופן ובכל גרסאות התאולוגיה האוניטרית, לא כשווה לאלוהים האב ובלתי-נברא. בשל כך נרדפו האוניטרים במשך מאות בשנים. עם הזמן קמו בתוך הזרם גם תפישות ליברליות לחלוטין שדחו כל אמונה מוגדרת, הקרויות "אוניטריות אוניברסליות". כיום רבים מהאוניטרים האוניברסליים מסרבים לכל הגדרה דתית ורואים את עצמם כמעודדים "חיפוש רוחני" בלבד, אם כי קיימים זרמים אוניטריים נוצריים המוסיפים לדגול באמונה בישו.
ברחבי העולם קיימות קהילות והתאחדויות אוניטריאניות רבות, השייכות למועצה הבינלאומית של אוניטריאנים ואוניברסליסטים.
בארצות הברית ובקנדה מרבית האוניטריאנים משתייכים לכנסיית האוניברסליזם האוניטריאני (UU), באופן המשקף איחוד מוסדי בין האוניטריאניזם והאוניברסליזם. כיום, אוניברסליסטים אוניטריאנים רבים אינם רואים עצמם כנוצרים של ממש, גם אם הם חולקים כמה אמונות החופפות לאלה של הנוצרים מהזרם המרכזי.
ראו גם

אוניברסליזם אוניטריאני - הכנסייה האוניברסליסטית בצפון אמריקה
אנטי-טריניטריזם
אולפני FAME

מבנה האולפנים, 2010
אולפני FAME (ראשי תיבות של: Florence Alabama Music Enterprises וכן המילה "תהילה") היו אולפני הקלטות בעיירה מאסל שולס שבצפון מדינת אלבמה. מייסד האולפנים והרוח החיה בהם היה המפיק ריק הול. באולפנים, שהתקיימו משנות החמישים ועד 2018, הקליטו יוצרים רבים, בהם וילסון פיקט, אוטיס רדינג, פרסי סלדג', פול אנקה, אריתה פרנקלין, אטה ג'יימס, בובי ג'נטרי, סולומון ברק, להקת האחים אולמן, האבנים המתגלגלות, בוב דילן, סיימון וגרפונקל, דייר סטרייטס, רוד סטיוארט, סטיבי ריי וון, לנרד סקינרד, ג'יי ג'יי קייל ורבים מאמני אטלנטיק רקורדס. שתי קבוצות של נגני אולפן קבועים של האולפנים, חטיבת כלי נשיפה (Muscle Shoals Horns) וחטיבת קצב ( Muscle Shoals Rhythm Section שנקראו גם The Swampers‏), השתתפו בהקלטת מאות שירים ויצרו צליל ייחודי ומזוהה בתחומי הקאנטרי, בלוז, פ'אנק, רית'ם אנד בלוז, מוזיקת הנשמה והרוק הדרומי שנקרא Muscle Shoals Sound. ב-2013 ראה אור הסרט התעודי Muscle Shoals המגולל את סיפור האולפנים. מבנה האולפנים נכלל ב-2016 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
תולדות האולפנים

אולפן ההקלטות נוסד ב-1959 בעיר פלורנס באלבמה על ידי ריק הול ושני שותפים, בילי שריל וטום סטאפורד. בראשית שנות השישים עזב הול והקים את האולפן במבנה מחסן טבק נטוש. באמצע שנות השישים הפך האולפן הנידח למרכז הפקה של להיטי מוזיקת נשמה. מפיקים כג'רי וקסלר ופלטון ג'רוויס הביאו את אמניהם להקליט במקום, שבו עבדו בהרמוניה אפרו-אמריקאים ולבנים בתקופה שבה שלטה עדיין מדניות ההפרדה הגזעית (סגרגציה).
ב-1969 פרשו חלק מנגני האולפן של FAME והקימו את Muscle Shoals Sound Studio ב-Jackson Highway 3614 (לכן מופיע המספר 3614 על הקלטותיהם), בעידודו של ג'רי וקסלר שהעביר אליהם את אמניו. אולפנים אלה נסגרו ב-1979 לא לפני שהפיקו כמה להיטי ענק, בהם Brown Sugar של האבנים התגלגלות, Kodachrome ו-Loves Me Like a Rock של פול סיימון, התקליט Atlantic Crossing של רוד סטיוארט ועוד.
בשנות השבעים הגיע הול להסכם לפיו תפיץ חברת קפיטול רקורדס את קליטי FAME. בין האמנים שהחתים באותה תקופה נמנים טרי גיבס, רוני מילסאפ, ג'רי ריד, להקת האוסמונדס, בובי ג'נטרי ופול אנקה, שסימנו מעבר למוזיקת קאנטרי.
להיטים נודעים שהוקלטו ב-FAME

| שנה | שם השיר | מבצע |
| --- | --- | --- |
| 1964 | Steal Away | ג'ימי יוז |
| 1966 | Mustang Sally | וילסון פיקט |
| 1966 | When a Man Loves a Woman | פרסי סלדג' |
| 1967 | (I Never Loved a Man (the Way I Love You | אריתה פרנקלין |
| 1967 | Respect | אריתה פרנקלין |
| 1967 | Tell Mama | אטה ג'יימס |
| 1967 | I'd Rather Go Blind | אטה ג'יימס |
הערות שוליים

↑  השם מופיע בשיר Sweet Home Alabama בשורה "Now Muscle Shoals has got the Swampers"
↑   "Muscle Shoals", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014023563  MusicBrainz: 3b03d29f-61e2-471c-9652-3c0d5bb2bf38  VIAF: 306390891   WorldCat (עם VIAF): 306390891
אל-מסתעין הראשון

אל-מסתעין באללה הראשון (מילולית: המבקש עזרה באל), אבו אל-עבאס אחמד בן אל-מעתצם באללה (בערבית: المستعين بالله, ابو العباس بن المعتصم بالله) היה בנו של הח'ליף העבאסי אל-מעתצם באללה. הוא היה הח'ליף בין 862 לבין 866.
לאחר מות אל-מנתצר, כינסו שרי הצבא הטורקיים מועצה מייעצת (שורא) במטרה לבחור לו יורש. הטורקים לא היו מוכנים למנות את אחד מאחיו מחשש שינקמו בהם על הדחתם מהשלטון ורצח אביהם, אל-מתוכל הראשון, והעדיפו למנות במקום זאת את אחמד, נכד אחר של אל-מעתצם אשר עלה לשלטון תחת השם "אל-מסתעין באללה".
הערבים והמע'רביים התנגדו לבחירה ופרצו במרד בבגדאד. הם התקיפו את המועצה, שחררו את האסורים בבתי הכלא ובזזו את הנשקייה. החיילים הטורקיים התערבו, ולאחר סבב לחימה שבמהלכו רבים מקרב שני הצדדים נפלו, הערבים הוכנעו. מושל העיר שכנע את התושבים להיכנע, וריבונותו של אל-מסתעין זכתה להכרה ברחבי הארץ. תחת איום הטורקים, אל-מעתז ואחיו אל-מעתמד נאלצו לוותר על תביעתם לח'ליפות והם הושמו במעצר הגנתי. לאחר התקוממות נוספת בשמם הם ניצלו ממוות אך ורק בשל התערבות הוזיר הגדול. הוזיר שילם על כך מחיר כבד: הוא הודח, רכושו הוחרם והוא הוגלה לכריתים. השלטון עבר הלכה למעשה לידי הטורקים.
ב-863 מסע צבאי כנגד הביזנטים הסתיים באסון כששני גייסות שלמים ובהם כ-3,000 לוחמים הושמדו לגמרי. בבגדאד התלקחו הרחובות בדרישה לג'יהאד כנגד הטורקים ש"הביאו אסון על האמונה, רצחו את הח'ליפים ומינו אחרים כאוות נפשם". בעיר קם שאון גדול, ובתי הסוהר נפרצו פעם נוספת ועתה גם גשרים על החידקל נהרסו. המוני עם מהסביבה נהרו לעיר כנגד אדוניהם הטורקיים. ב-864 פרץ מרד שיעי נוסף בראשות יחיא בן עומר. הטורקים נאבקו קשות במטרה להנמיך את אש הלהבות והצליחו בכך במידה מסוימת.
ב-865 הועמדו גם חייו של אל-מסתעין בסכנה לאחר ויכוחים עם מפקדים טורקיים והוא נמלט מסאמרא בסירה לכיוון בגדאד בליווי שני מפקדים טורקיים אחרים. המפקדים עימם התווכח שלחו כוח להחזירו לעיר. אל-מסתעין סירב לכך ובמהלך הוויכוח שהתלקח אף הרים את ידו על אחד מהם. נעלבים, חזרו הטורקים לסאמרא והתאחדו מסביב לאל-מעתז ששוחרר מכלאו והוכרז כח'ליף. אחיו אבו אחמד, אסף צבא של 50,000 טורקים ו2,000 ברברים והטיל מצור על בגדאד שנמשך מספר חודשים.
בתחילת 866 הונע אל-מסתעין לוותר על הח'ליפות לטובת אל-מעתז. סביב אל-מסתעין נקשרו קנוניות רבות, והושמעו לעברו איומים והבטחות לסירוגין. הובטח לו שיתאפשר לו לפרוש למדינה, שם יקבל קצבה מספקת ויעביר את שארית חייו עם משפחתו. אל-מסתעין נעתר, והתנאים נחתמו בשמו עם מושל העיר. לאחר מכן קיבל מושל העיר את שליחי אל-מסתעין והבטיח להם שכל מה שנעשה היה כדי להבטיח את שלומו של אדונם. השליחים המשיכו בדרכם לסאמרא, שם נשבעו אמונים לח'ליף החדש. העברת השלטון התרחשה בבגדאד בראשית 866. אל-מעתז שחרר את אימו ובני משפחתו של אל-מסתעין שהוחזקו בידיו כבני ערובה לאחר שנטל מהם את כל רכושם.
לבסוף, במקום לזכות לפרישה נוחה במכה, מצא אל-מסתעין את עצמו במאסר בית בבגדאד. כעבור זמן קצר התנקשו בחייו בפקודת אל-מעתז. מסופר שהמרצח ערף את ראשו והביאו לאל-מעתז בהכריזו "הבט בראש בן דודך!". אל-מעתז שהיה באמצע משחק שחמט הורה לו "להניחו בצד" עד שיגמור את משחקו. לאחר שנוכח שאכן מדובר בראש הח'ליף המנוח, פיצה את המתנקש ב-500 דינרי זהב.
אוליבר לוקר-למפסון

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1880 לונדון
 פטירה:  8 באוקטובר 1954 (בגיל 74) לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  איטון קולג'  טריניטי קולג'  Cheam School 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט ה־37 של הממלכה המאוחדת (14 בנובמבר 1935–15 ביוני 1945)  חבר הפרלמנט ה־32 של הממלכה המאוחדת (15 בנובמבר 1922–16 בנובמבר 1923)  חבר הפרלמנט ה־31 של הממלכה המאוחדת (14 בדצמבר 1918–26 באוקטובר 1922)  חבר הפרלמנט ה־30 של הממלכה המאוחדת (3 בדצמבר 1910–25 בנובמבר 1918)  חבר הפרלמנט ה־33 של הממלכה המאוחדת (6 בדצמבר 1923–9 באוקטובר 1924)  חבר הפרלמנט ה־35 של הממלכה המאוחדת (30 במאי 1929–7 באוקטובר 1931)  חבר הפרלמנט ה־34 של הממלכה המאוחדת (29 באוקטובר 1924–10 במאי 1929)  חבר הפרלמנט ה־36 של הממלכה המאוחדת (27 באוקטובר 1931–25 באוקטובר 1935)  חבר הפרלמנט ה־29 של הממלכה המאוחדת (15 בינואר 1910–28 בנובמבר 1910) 
 תקופת כהונה:  1910-1945
 מפלגה:  המפלגה השמרנית
 בן או בת זוג:  Barbara Saphira Goodall (1935–?)  Bianca Jacqueline W. Paget (1923–?) 
 פרסים והוקרה:  אות השירות המצוין  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש 
 
אוליבר סטילינגפליט לוקר-למפסון (באנגלית: Oliver Stillingfleet Locker-Lampson; ‏ 25 בספטמבר 1880 - 8 באוקטובר 1954) היה מפקד ימי בריטי במלחמת העולם הראשונה וחבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית. על אף שנאתו היוקדת לקומוניזם, שהובילה אותו לחוגי ימין קיצוני-פשיסטי ערב עליית היטלר לשלטון בגרמניה, הפך ללוחם נחרץ נגד הנאציזם והאנטישמיות ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה ובמהלכה וסייע ליהודים ונרדפים אחרים, בהם זיגמונד פרויד, אלברט איינשטיין והיילה סלאסי, קיסר אתיופיה.
עד מלחמת העולם הראשונה

נולד בבלגרביה שבלונדון. אביו היה המשורר פרדריק לוקר-למפסון ואבי-סבו היה ויליאם לוקר, קומודור בציו של הוריישו נלסון. התחנך באיטון קולג' ובטריניטי קולג' (קיימברידג'). בעת לימודיו ערך את כתב העת גרנטה יחד עם אדווין מונטגיו. לאחר לימודיו השתלם בעריכת דין באינר טמפל, קיבל הסמכה ב-1907 אך לא עסק במקצוע ועבד כעיתונאי.
ב-1910 נבחר לפרלמנט כשמרן-יוניוניסט וכיהן בבית עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה, על אף ששירת בשירות פעיל.
מלחמת העולם הראשונה

בדצמבר 1914 התנדב לשירות בצי הבריטי בדרגת לוטננט-קומנדר ובמינוי של הלורד הראשון של האדמירליות, וינסטון צ'רצ'יל כאחראי על הקמת יחידת שריוניות יבשתית עבור שירות האוויר של הצי המלכותי. היחידה שלו (Royal Naval Air Service's Armoured Car Division, No. 15 Squadron) הוצבה בצרפת ובבלגיה ב-1915. בסוף אותה שנה הועבר לפקד על שלוש יחידות משוריינות שנשלחו לחזית מורמנסק, על מנת לסייע לצבא האימפריה הרוסית כ"חיל המשלוח המשוריין" (Armoured Car Expeditionary Force (ACEF) או "הדיוויזיה הרוסית המשוריינת" (Russian Armoured Car Division). היחידה לחמה גם בגליציה, רומניה ובקווקז.
באותה עת הפך לוקר-למפסון למעורב בפוליטיקה ובציבוריות הרוסית, השתתף במאמצי השלטון נגד הכוחות המהפכניים וכתב דיווחים סוערים אודות מהפכת פברואר 1917.‏ לאחר מהפכת אוקטובר נסוג חיל המשלוח המשוריין מרוסיה, כאשר חלק מאנשיו עברו ללחום בחזית פרס וטורקיה. לוקר-למפסון עצמו עבר לתפקיד נציג משרד המודיעין לענייני רוסיה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה

ב-1919 יצא כעוזרו של שר החוץ הבריטי, אוסטן צ'מברלין (תפקיד אותו מילא עד 1921) לועידת השלום בפריז.
לוקר-למפסון הפך להיות אחד הדוברים המרכזיים נגד הבולשביזם ונגד השפעה אפשרית שלו על העולם בכלל ובריטניה בפרט (כולל על פעילות קומוניסטית במושבות בריטניה כמו הודו הבריטית) בשנות ה-20  הנהיג הפגנות נגד קומוניסטים, חלקם בשיתוף גורמים פשיסטיים (כגון אנשיו של רותה לינטון-אורמן). ב-1930 ייסד מיליציה בשם "החולצות הכחולות" בדומה ל"חולצות השחורות" של בניטו מוסוליני באיטליה שחרתה על דגלה מאבק ב"אדומים". המיליציה צדה את עינו של האידאולוג הנאצי אלפרד רוזנברג שנפגש בלונדון עם לוקר-למפסון, בתיווכו של איש המודיעין הבריטי (ולימים מפקד פרויקט אולטרה), פרדריק ויליאם וינטרבותאם. אולם, הפגישה עם האידאולוגיה הנאצית זעזעה את לוקר-למפסון, שהפך מאז למתנגד נחרץ לפשיזם ולנאציזם.
כבר ביולי 1933 העלה לוקר-למפסון הצעת חוק פרטית להקניית אזרחות בריטית ליהודים נרדפים מגרמניה והקניית זכות שיבה לארץ ישראל ליהודים שאזרחותם נשללה מהם עקב גזעם בכל מקום בעולם, שלא הצליח להפוך לחוק. בספטמבר אותה שנה הציע מקלט לאלברט איינשטיין. בהמשך הגיש סיוע לנרדפים נוספים, בהם זיגמונד פרויד והיילה סלאסי. ב-1934 העלה הצעת חוק פרטית נוספת, שאף היא לא הצליחה להפוך לחוק, האוסרת על לבישת מדים פוליטיים ברשות הרבים. הצעה שכוונה נגד איגוד הפשיסטים הבריטי של אוסוואלד מוסלי. הצעה דומה הפכה לחוק ב-1936 ("חוק הסדר הציבורי (1936)" - Public Order Act).
ב-1935 ייסד לוקר-למפסון את "Focus", ארגון על-מפלגתי שהתנגד למדיניות הפיוס וההכלה של בריטניה כלפי גרמניה הנאצית.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת במשמר המולדת ותמך בווינסטון צ'רצ'יל. ב-1945 פרש מפעילות פוליטית.
משפחתו

אחוזתו של לוקר-למפסון הייתה במערב סאסקס. הוא נישא פעמיים. לאשתו הראשונה, ביאנקה ג'קלין פאגט (Bianca Jacqueline Paget) נישא ב-1923 והיה נשוי לה עד מותה ב-1929. ב-1935 התחתן עם ברברה גודאל (Barbara Goodall) ונולדו להם שני בנים, ג'ונתן וסטיבן.
לקריאה נוספת

Russell Jesse, Oliver Locker Lampson ISBN 978-5514664344
הערות שוליים

↑  לוקר-למפסון והמהפכה ברוסיה
↑  הצעת השמרנים לגינוי ממשלת מקדונלד נדחית ברוב קטן, העם, 21 במאי 1931
↑  נאומו בפרלמנט הבריטי, 26 ביולי 1933, HC Deb 26 July 1933 vol 280 cc2604-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055055959  ISNI: 0000 0000 2380 5101  LCCN: n82153939  SNAC: w6xd14dr  VIAF: 77671364   WorldCat (עם VIAF): 77671364
אופל רקורד E

| --- | --- |

Opel Rekord Series E
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  1977–1986
 הרכבה:  גרמניה גרמניה  אינדונזיה אינדונזיה
 מודל קודם:  אופל רקורד D
 מודל אחריו:  Opel Omega
 אורך:  4,620-4,678 מ"מ
 רוחב:  1,725 מ"מ
 גובה:  1,470 מ"מ
 משקל:  1,145-1,305 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,668 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,698 סמ"ק, המפיק  60כ"ס ב-4,800 סל"ד, יחס דחיסה 8.0:1 (דור ראשון) 4 צילינדרים, 1,897 סמ"ק, המפיק 75 כ"ס ב-4,800 סל"ד, יחס דחיסה 7.9:1  (דור ראשון) 4 צילינדרים, 1,979 סמ"ק, המפיק 90 כ"ס ב-5,200 סל"ד, יחס דחיסה 8.0:1 (דור ראשון) 4 צילינדרים, 1,979 סמ"ק, המפיק 100 כ"ס ב-5,200 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1 (דור ראשון) 4 צילינדרים, 1,979 סמ"ק, המפיק 110 כ"ס ב-5,400 סל"ד, יחס דחיסה 9.4:1  (דור ראשון) 4 צילינדרים, 2,068 סמ"ק, המפיק 60 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 22.0:1  (מנוע דיזל) (דור ראשון) 4 צילינדרים, 2,260 סמ"ק, המפיק 65 כ"ס ב-4,200 סל"ד, יחס דחיסה 22.0:1 (מנוע דיזל) (דור ראשון)  4 צילינדרים, 1,796 סמ"ק המפיק 75 כ"ס ב-5,400 סל"ד, יחס דחיסה 8.2:1 (דור שני)  4 צילינדרים, 1,796 סמ"ק המפיק 90 כ"ס ב-5,400 סל"ד, יחס דחיסה 9.2:1 (דור שני)  4 צילינדרים, 1,796 סמ"ק, המפיק 100 כ"ס ב-5,600 סל"ד, יחס דחיסה 8.9:1 (דור שני)  4 צילינדרים,  1,979 סמ"ק המפיק 100 כ"ס ב-5,200 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1 (דור שני)  4 צילינדרים,  1,979 סמ"ק המפיק 110 כ"ס ב-5,400 סל"ד, יחס דחיסה 9.4:1 (דור שני)  4 צילינדרים,  2,197 סמ"ק המפיק 115 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 9.4:1 (דור שני)  4 צילינדרים,  2,260 סמ"ק המפיק 65 כ"ס ב-4,200 סל"ד, יחס דחיסה 22.0:1 (מנוע דיזל) (דור שני)  4 צילינדרים,  2,260 סמ"ק המפיק 71 כ"ס ב-4,400 סל"ד, יחס דחיסה 22.0:1 (מנוע דיזל) (דור שני)  4 צילינדרים,  2,260 סמ"ק המפיק 86 כ"ס ב-4,200 סל"ד, יחס דחיסה 23.0:1 (טורבו דיזל) (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (דור ראשון Opel Rekord Series E1)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור ראשון Opel Rekord Series E1)  תמסורת ידנית 4-5 מהירויות (דור שני Opel Rekord Series E2)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור שני Opel Rekord Series E2)
אופל רקורד E (בגרמנית: Opel Rekord Series E) היא מכונית משפחית גדולה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1977–1986.
במקביל, ייצרה ווקסהול מוטורס, חברת הבת הבריטית של ג'נרל מוטורס את ה-ווקסהול קרלטון.
דגם דייהו רויאל, דור שני, אשר יוצר בקוריאה הדרומית פותח על בסיס "אופל רקורד E".
סדרות "אופל רקורד E"

"Opel Rekord Series E1", יוצר בין השנים 1977-1982, יוצרו 962,218 יחידות
"Opel Rekord Series E2", יוצר בין השנים 1982-1986
תצורות "אופל רקורד E1", דור ראשון

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
3 דלתות - סטיישן
5 דלתות - סטיישן
3 דלתות - מסחרית
תצורות "אופל רקורד E2", דור שני

4 דלתות - סדאן
3 דלתות - סטיישן
5 דלתות - סטיישן
3 דלתות - מסחרית
דגמי "אופל רקורד E1", דור ראשון

אופל רקורד 1,700 N
אופל רקורד 1,900 N
אופל רקורד 2,000 N
אופל רקורד 2,000 S
אופל רקורד 2,000 E
אופל רקורד 2,100 D
אופל רקורד 2300 D
דגמי "אופל רקורד E2", דור שני

אופל רקורד 1,800 N
אופל רקורד 1,800 S
אופל רקורד 1,800 i Kat
אופל רקורד 2,000 S
אופל רקורד 2,000 E
אופל רקורד 2,200 i
אופל רקורד 2,300 D
אופל רקורד 2,300 TD
תמונות

"אופל רקורד E", סדאן, 4 דלתות
"אופל רקורד E", סדאן, 4 דלתות
"אופל רקורד E", שנת 1977 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"אופל רקורד E", סדאן, 4 דלתות
"אופל רקורד E", סדאן, 2 דלתות
"אופל רקורד E" - סטיישן, 5 דלתות
"אופל רקורד E" - סטיישן, 5 דלתות
"אופל רקורד E" - סטיישן, 3 דלתות
"אופל רקורד E" - מסחרית
"אופל רקורד E", דור ראשון - מסחרית
ראו גם

אופל
אופל אולימפיה רקורד
אופל רקורד P1
אופל רקורד P2
אופל רקורד A
אופל רקורד B
אופל רקורד C
אופל רקורד D
לקריאה נוספת

אופל רקורד - היסטוריה, kmrodados.blogspot.co.il
הערות שוליים

↑  "אופל רקורד E" דגמים ומפרט טכני automobile-catalog.com/model/opel/rekord_e
↑  "אופל רקורד E" סדרה E1 senatorman.de/Rekord_e1
↑  "אופל רקורד E" סדרה E2 senatorman.de/Rekord_e2
↑  "אופל רקורד E" altopelfreunde.de/opel-rekord-e