stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
It's Only a Paper Moon
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  "It's Only a Paper Moon". jazzstandards.com. 2005. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Afterglow". indianapublicmedia.org/afterglow. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Internet Broadway Database". ibdb.com. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Original versions of If You Believed in Me by Claire Carleton". secondhandsongs.com. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tracks on Night Owl - Henry King and His Pierre Hotel Orchestra (September 1933) | SecondHandSongs". נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whitburn, Joel (1986). Joel Whitburn's Pop Memories 1890-1954. Wisconsin: Record Research. p. 146. ISBN 0-89820-083-0.
↑  Whitburn, Joel (1986). Joel Whitburn's Pop Memories 1890-1954. Wisconsin: Record Research. p. 181. ISBN 0-89820-083-0.
↑  "Perry Como Discography". kokomo.ca. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Bing Crosby Discography". BING magazine. International Club Crosby. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "allmusic.com". allmusic.com. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Online Discographical Project". 78discography.com. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "allmusic.com". allmusic.com. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Paper Moon". IMDb. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2011059908  MusicBrainz work: 28e35529-efef-3926-972f-2bb9171cdfa1   WorldCat (עם LCCN): n2011-059908
810

שנת 810 היא השנה העשירית במאה ה-9. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
נולדו

19 ביולי – מוחמד אל-בוח'ארי, חוקר אסלאמי פרסי (נפטר ב-870)
ראו גם

ילידי 810‎
נפטרים ב-810‎
Heil Honey I'm Home!

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים
 כותבים:  ג'ף אטקינסון
 בימוי:  ג'ולייט מיי
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8 (שבעה מתוכם לא שודרו)
 שידור
 רשת שידור:  גלקסי
 תקופת שידור מקורית:  30 בספטמבר 1990 – 30 בספטמבר 1990 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
Heil Honey I'm Home! היא קומדיית מצבים בריטית שעלתה לשידור ב-1990 ובוטלה אחרי פרק אחד בלבד. הסדרה עסקה באדולף היטלר ואווה בראון, החיים בשכנות עם זוג יהודים בברלין של שנת 1938. הסדרה שאבה השראה מקומדיות המצבים האמריקאיות של אמצע המאה ה-20, ובתחילתה מופיעה כתובית מפוברקת על כך שמדובר בסדרה אבודה שהופקה בארצות הברית ונשכחה עם השנים. מיד עם שידורה גררה הסדרה ביקורת רבה, ואף זכתה לכינוי "קומדיית המצבים הכי חסרת טעם בכל הזמנים".
עלילת הפרק היחיד ששודר

עלילת הפרק הראשון, שבדיעבד התברר גם כפרק הסיום, מתרחשת בברלין ב-1938, בה מתגוררים אדולף היטלר ואווה בראון, בסמוך לזוג יהודי, ארני ורוזה גולדנשטיין. להיטלר ולבראון יש מעט מן המשותף עם עמיתיהם ההיסטוריים, ומתנהגים יותר כמו הבעל והאישה הסטריאוטיפיים מהסיטקומים האמריקאיים. היטלר, למשל, מופיע בסוודר גולף ועניבה - ביגוד שאפיין הרבה מהגברים שהופיעו בסיטקומים השונים. שכניהם מתוארים כדמויות נדושות באופן דומה, כאשר ארני מעיר הערות מזלזלות תכופות על חמותו ובשלב מסוים אף מבצע הצדעה רומית בלעג. ברוח זו, השחקנים זוכים למחיאות כפיים בכל פעם שהם מגיעים לסט, ובמחווה ל"לוסי אהובתי", מדברים באנגלית במבטא ניו יורקי.
היטלר ובראון מתכוננים לביקורו של ראש ממשלת בריטניה, נוויל צ'מברלין, בביתם. היות שהיטלר לא רוצה ששכניו יפריעו לביקור, הוא מורה לבראון לשמור את על כך בסוד אך היא לא מצליחה לעשות זאת ומספרת לרוזה גולדנשטיין. הגולדנשטיינים מגיעים לבית של היטלר ובראון, במטרה לשדך לצ'מברלין את אחייניתם רות. היטלר, שמנסה לסלק את הגולדנשטיינים מביתו, משכר אותם אך הם לא עוזבים. הפרק מסתיים כשצ'מברלין, בראון וארני גולדנשטיין רוקדים מסביב לסלון, בזמן שהיטלר מחביא את הסכם "שלום בדורנו" במקרר.
ביקורות וביטול הסדרה

אחרי שידור הפרק הראשון, החלו להגיע תגובות נזעמות על הטעם הרע של התוכנית. חיים פינר, יו"ר ועד שליחי הקהילות, תקף את הסדרה ואמר כי "אנחנו מתנגדים בתוקף לטריוויאליזציה של מלחמת העולם השנייה, היטלר או השואה, וזוהי ללא ספק טריוויאליזציה. הסדרה היא חסרת טעם ופוגענית". חלק מהמבקרים טענו שהסדרה נכשלה כקומדיה, משום שחרגה בגסות מגבולות האירוניה.
בעקבות הביקורות הוחלט על ביטול הסדרה באופן מיידי. בשבעת הפרקים שצולמו ולא עלו לשידור, היו אמורים להשתתף גם דמותיהם של הרמן גרינג, יוסיף סטלין וריינהרד היידריך. שאר הפרקים שהוזמנו על ידי הרשת לא השלימו את צילומיהם. פרק הפיילוט לא שודר שוב בטלוויזיה, אך כיום ניתן למצוא אותו וחלקים מפרקים נוספים באתרי אינטרנט שונים. גם שנים אחרי שידורה, נחשבת הסדרה לאחת מנקודות השפל של הטלוויזיה הבריטית מאז ומעולם.
הערות שוליים

1 2 3  ג'ף קיי,‏ The Fuehrer in Britain : New Satellite Service Pins Its Hopes on ‘Dangerous’ Hitler Sitcom, באתר לוס אנג'לס טיימס‏, 23 באוקטובר 1990
↑  מריאן קלבארו,‏ Zap! A Brief History of Television, באתר גוגל ספרים
↑  אלון גור אריה, מתחת לשפם, צוחקים על היטלר, באתר ynet, 14 באוגוסט 2016
↑  דייוויד הוקס,‏ Comedy: A Geographic and Historical Guide, באתר גוגל ספרים
↑  ‏ The 100 Greatest TV Moments from Hell, באתר DVDfever.co.uk‏, 29 באוקטובר 2000
Marea (We've Lost Dancing)

Marea (We've Lost Dancing) (בעברית: מריה (איבדנו את הריקודים)) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר והמפיק מוזיקלי הבריטי פרד אגיין ביחד עם המפיקה מוזיקלית האמריקאית דה בלסד מדונה. השיר יצא לאור ב-22 בפברואר 2021, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק ו-.Again, כסינגל שלישי מתוך האלבום, Actual Life (April 14 – December 17 2020).
רקע והוצאה

השיר נוצר על ידי פרד אגיין בעקבות שיחה בינו ובין דה בלסד מדונה. הטקסטים נוצרו על ידי דגימת נאומה של המדונה המבורכת. השיר מתאר את אובדן המועדונים במהלך מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת, אך גם מצפה לחזרתו לאחר מכן.
ב-22 בפברואר 2021, יצא לאור השיר כסינגל. בחודש מרץ, הכריז אגיין על צאת אלבום הבכורה שלו, Actual Life (April 14 – December 17 2020, הכולל את השיר.
ביוני 2021, יצא לאור גרסת רמיקס של השיר על ידי המפיק המוזיקלי דיפלו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 41 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני | 33 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 22 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 36 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הדאנס הבריטי | 15 |  |
|  ליטא | AGATA | 37 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 18 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 22 בפברואר 2021 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | מקורית | אטלנטיק • .Again |  |
| עולם | 30 באפריל 2021 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | רמיקס | אטלנטיק • .Again |  |
הערות שוליים

1 2  Marea (We've Lost Dancing), genius
↑  Maicki, Salvatore (22 בפברואר 2021). "Fred again... and the Blessed Madonna eulogize the dance floor on 'Marea (We've Lost Dancing)'". The Fader. נבדק ב-24 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin, Felicity (2021-02-21). "Fred again.. samples The Blessed Madonna voicemail on track lamenting the loss of club culture". Dummy. נבדק ב-2021-06-22.
↑  Thompson, Hayley (2021-03-22). "We've lost dancing, but Fred Again.. doesn't want you to be sad". Music Festival News. נבדק ב-2021-06-22.
↑  "Marea (We've Lost Dancing)". נבדק ב-2021-06-22.
↑  Moore, Sam (2021-03-29). "Fred again.. announces debut solo album 'Actual Life (April 14 – December 17 2020)'". NME. נבדק ב-2021-06-22.
↑  Defaria, Cameron (2021-06-15). "Diplo repurposes 'Marea (We've Lost Dancing)' into a tech-house anthem". Dancing Astronaut. נבדק ב-2021-06-22.
↑  Marea (We've Lost Dancing) - Single by Fred again.. & The Blessed Madonna (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-02-23
↑  YMarea (We've Lost Dancing) [Diplo Remix] - Single by Fred again.. & The Blessed Madonna (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-02-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 981aeac8-ab3a-4e3c-b0c9-2b07d65fa8de
It's a Man's World (אלבום של אנסטייז'ה)

It's a Man's World (בעברית: זה עולם של גברים) הוא אלבום האולפן החמישי ואלבום גרסאות הכיסוי הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית אנסטייז'ה. האלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2012, על ידי חברת התקליטים BMG.
אלבום זה יצא כהקדמה לאלבום אשר היה אמור לצאת שנה לאחר מכן אך יציאתו בוטלה לאחר שחלתה בסרטן השד בפעם השנייה. אלבום זה מכיל אוסף של גרסאות כיסוי לשירים של אמנים גברים מכל מיני עשורים. נכון לספטמבר 2013, האלבום מכר 150 אלף עותקים בכל העולם.
רקע

האלבום הופץ באופן אקסקלוסיבי באירופה באופן דיגיטלי למעט מספר מדינות בודדות באירופה בהם יצא האלבום גם בגרסה פיזית ובחנויות של אנסטייז'ה הממוקמות ברחבי אירופה במהדורה מוגבלת. בחנויות של הזמרת כל האלבומים היו חתומים על ידה ונמכרו תוך 3 ימים בלבד.
המהדורה הדיגיטלית של האלבום מכילה רצועת בונוס - גרסת כיסוי לשיר "Black Hole Sun" של להקת סאונדגארדן. זהו היה אלבומה הראשון של הזמרת מזה 4 שנים.
סינגלים

מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: הסינגל הראשון היה גרסת הכיסוי לשיר "Dream On" של להקת אירוסמית' אשר יצא ב-26 באוקטובר 2012. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Best of You" של להקת פו פייטרס אשר יצא לאור ב-2 בנובמבר באותה השנה ואף לווה בקליפ.
בריאיון לרדיו הגרמני hr3 הסבירה אנסטייז'ה על משמעות האלבום: "אני חושבת שבשוק המוזיקה של היום זה עולם של גברים, וזה גם מאיפה שנגזר שם האלבום וגם כי השירים באלבום הם באמת שירים של גברים. אבל האם אני חושבת באופן כללי שזה עולם של גברים בכל היקום? לא!".
רשימת רצועות

| It's a Man's World> מס' | It's a Man's World> שם | It's a Man's World> משך | It's a Man's World>  | It's a Man's World>  | It's a Man's World>  | It's a Man's World>  | It's a Man's World>  | It's a Man's World>  | It's a Man's World>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Ramble On  | 4:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Best of You  | 4:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sweet Child O' Mine  | 3:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | You Can't Always Get What You Want  | 5:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | One  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Back in Black  | 4:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Dream On  | 4:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Use Somebody  | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | You Give Love a Bad Name  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Wonderwall  | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Black Hole Sun  | 4:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:17 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012-13)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012-13)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012-13)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 27 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 16 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 7 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 51 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 89 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 25 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 16 |
הערות שוליים

1 2 3  Anastacia - It's A Man's World, Discogs (באנגלית)
↑  Anastacia (August 19, 2012). "Timeline Photos". Facebook. Retrieved September 21, 2012.
| אנסטייז'ה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Not That Kind • Freak of Nature • Anastacia • Heavy Rotation • It's a Man's World • Resurrection • Evolution • Our Songs |  |
| אלבומי אוסף | Pieces of a Dream • Ultimate Collection |  |
| אלבומי הופעה | A 4 App |  |
| סינגלים | "I'm Outta Love" • "Not That Kind" • "Cowboys & Kisses" • "Made for Lovin' You" • "Paid My Dues" • "One Day in Your Life" • "Boom" • "Why'd You Lie to Me" • "You'll Never Be Alone" • "Love Is a Crime" • "Left Outside Alone" • "Sick and Tired" • "Welcome to My Truth" • "Heavy on My Heart" • "Pieces of a Dream" • "I Belong to You (Il Ritmo della Passione)" • "I Can Feel You" • "Absolutely Positively" • "Defeated" • "Dream On" • "Best of You" • "Stupid Little Things" • "Staring at the Sun" • "Army of Me" • "Caught in the Middle" • "Supergirl" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Everything Burns" • "Stalemate" • "Burning Star" |  |
| אלבומי וידאו | The Video Collection • Live at Last |  |
| סיבובי הופעות | Live at Last Tour • Heavy Rotation Tour • Here Come the Girls • Resurrection Tour • Ultimate Collection Tour • Evolution Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 509e008e-6efe-4379-a5af-8f6b576e82c5
CET

אזור הזמן של מרכז אירופה או באנגלית Central European Time הוא אזור הזמן שלפיו פועל החלק הגדול ביותר של מדינות אירופה. ה-CET שווה ל UTC + 1.
בעבר נקרא אזור הזמן הזה גם MET או באנגלית Middle European Time.
מדינות שמשתמשות ב־CET

כל השנה:
אלג'יריה אלג'יריה
בחורף:
אוסטריה אוסטריה
איטליה איטליה
אלבניה אלבניה
אנדורה אנדורה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בלגיה בלגיה
גיברלטר גיברלטר
גרמניה גרמניה
דנמרק דנמרק
הולנד הולנד
הונגריה הונגריה
הוותיקן הוותיקן
לוקסמבורג לוקסמבורג
ליכטנשטיין ליכטנשטיין
מונקו מונקו
מונטנגרו מונטנגרו
מלטה מלטה
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
נורווגיה נורווגיה
סלובקיה סלובקיה
סלובניה סלובניה
סן מרינו סן מרינו
ספרד ספרד
סרביה סרביה
פולין פולין
צ'כיה צ'כיה
צרפת צרפת
קרואטיה קרואטיה
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
תוניסיה תוניסיה
‏ מפת אירופה לפי אזורי זמן:
±0  שעון מערב אירופה (WET) / שעון גריניץ' (GMT) (UTC) 
±0  שעון מערב אירופה (WET) / שעון גריניץ' (GMT) 
1+ שעון הקיץ של מערב אירופה (WEST) / שעון הקיץ של בריטניה (BST) / שעון אירלנד (IST) 
1+  שעון מרכז אירופה (CET) 
2+  שעון הקיץ של מרכז אירופה (CEST) 
2+  שעון מזרח אירופה (EET) / שעון קלנינגרד 
2+  שעון מזרח אירופה 
3+  שעון הקיץ של מזרח אירופה (EEST) 
3+  שעון מוסקבה (MSK) / זמן טורקיה 
4+  זמן ארמניה / זמן אזרבייג'ן / זמן גאורגיה (MSD)
Do I Sound Gay?

| --- | --- |
כרזת הסרט בבתי הקולנוע
כרזת הסרט בבתי הקולנוע
 בימוי:  דייוויד ת'ורפ 
 הופק בידי:  הווארד גרטלר דייוויד ת'ורפ
 עריכה:  ניקולס באסי מייב או'בויל
 שחקנים ראשיים:  דייוויד ת'ורפ דן סאבאג' ג'ורג' טאקיי דייוויד סדאריס מרגרט צ'ו
 מוזיקה:  ג'ון טרנר 
 צילום:  מאט בוקלמן
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Impact Partners Little Punk ThinkThorpe
 חברה מפיצה:  Sundance Selects
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 7 בספטמבר 2014 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו) 10 ביולי 2015
 משך הקרנה:  77 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי, סרט להט"בי 
 הכנסות:  122,595 דולר (2015)
 הכנסות באתר מוג'ו:   doisoundgay
 www.doisoundgay.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
Do I Sound Gay? (בעברית: האם אני נשמע גיי?) הוא סרט תיעודי אמריקאי בבימויו של דייוויד ת'ורפ שיצא לאקרנים בשנת 2014. הסרט בוחן את קיומם ונכונותם של סטריאוטיפים על צורת הדיבור של גברים הומוסקסואלים, ואת הדרכים בהן מידת ההתאמה של האדם לסטריאוטיפ יכולה לתרום להומופוביה מופנמת. בין השחקנים בסרט נמנים דן סאבאג', ג'ורג' טאקיי, דייוויד סדאריס, טים גאן ומרגרט צ'ו, וכן הבלשן רון סמית מאוניברסיטת טורונטו.
הסרט מומן בחלקו על ידי קמפיין Kickstarter שנפתח באביב 2014.
תקציר

דייוויד ת'ורפ מתחיל לדאוג מכך שהקול שלו, שנשמע הומוסקסואלי, מגביל את ההזדמנויות שלו בחיים. הוא מבקר אצל שני קלינאי תקשורת על מנת להעריך את מצבו ולעזור לו להשיג שליטה על קול הדיבור שלו. בסופו של דבר הוא הבין שהוא שינה במכוון את קולו בגיל 17 בערך כשיצא מהארון ורצה שאחרים ידעו שהוא הומוסקסואל.
משתתפים

דייוויד ת'ורפ
דן סאבאג'
ג'ורג' טאקיי
דייוויד סדאריס
מרגרט צ'ו
טים גאן
דון למון
ג'ף הילר
מייקל ארינגטון
רון סמית
רוברט קורף
מיגל גוטיירז
ריצ'רד בריוס
הפקה

דייוויד ת'ורפ, במאי הסרט, תמיד היה רגיש לגבי הקול שלו. הוא לא היה בעל ביטחון רב, ולגבי קולו הוא אמר "הרגשתי רע בהיותי נשי ובאיך שהקול שלי היה החזית המובילה של הנשיות שלי". הפקת הסרט התאפשרה בזכות מימון המונים באמצעות קמפיין Kickstarter שנפתח ב-30 באפריל 2014. בקמפיין הושג סכום של 120,573 דולר מתוך יעד של 115,000 דולר, בהשתתפות 1,968 אנשים.
יציאת הסרט > הכנסות

הסרט יצא לאקרנים ב-10 ביולי 2015 בבית קולנוע אחד, והכניס 10,461 דולר בסוף השבוע הראשון שלו. לאחר סיום הקרנתו כעבור שישה שבועות, ב-20 באוגוסט, הסרט יצא ל-18 בתי קולנוע והכניס 108,620 דולר.
יציאת הסרט > ביקורות

אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון של 81% בהתבסס על 47 ביקורות ודירוג ממוצע של 6.54/10. בקונצנזוס הביקורתי נכתב: "Do I Sound Gay? מתגלה כמבט קליל, נחמד ומשעשע על נושא שלא נחקר במידה רבה". אתר Metacritic נתן לסרט ציון של 65 מתוך 100, בהתבסס על 16 מבקרים, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
לסלי פלפרין מהגרדיאן אמרה כי "העניין הוא הכללה, לא פסקנות, וזה הופך את היצירה הפתוחה, הכנה והחפוזה באופן חביב למעניינת במיוחד". אנדרו בארקר ממגזין וראייטי אמר כי, "הסרט אכן מאבד את דרכו לפעמים, במיוחד במהלך מבטו הארוך על התפתחותם של סטריאוטיפים קולנועיים הומוסקסואליים – עדיין נושא שראוי לחקור, אם כי הוא נחקר בצורה מעמיקה יותר במקומות אחרים – והסוף הוא טפיחה קטנה". שרה סטיוארט מניו יורק פוסט כתבה, "ת'ורפ כן מעלה תובנות משעשעות, מהרוהרות ולעיתים עצובות מאוד".
גארי גולדשטיין מלוס אנג'לס טיימס כתב, "ייתכן שהנושא של ת'ורפ היה מוגש טוב יותר בסרט תיעודי רחב יותר על סטריאוטיפים על להט"בים מאשר כבסיס לסרט שלם". דניאל דבנפורט מאתר One Room With A View אמר כי "בסך הכול, Do I Sound Gay? הוא דידקטי ומעצים, אך לא מדוקדק מדי; הנחת היסוד המעודדת שלו אינה מספקת לחלוטין". קלייטון דילארד ממגזין סלנט כינה את Do I Sound Gay? "סרט שעוסק רק בנושא שלו בשטחיות, ומעדיף אישור קהילתי על פני התמודדות מדוקדקת ומוטרדת יותר".
יציאת הסרט > פרסים

הסרט הגיע למקום השני בקטגוריית בחירת העם לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לשנת 2014. בנוסף, הוא זכה בקטגוריית הסרט התיעודי באורך מלא הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי KASHISH מומבאי לשנת 2015.
ראו גם

מבטא הומוסקסואלי
הערות שוליים

↑  "DO I SOUND GAY? (15)". British Board of Film Classification. 8 באוקטובר 2015. ארכיון מ-6 במרץ 2016. נבדק ב-29 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Do I Sound Gay? (2015)". Box Office Mojo. Internet Movie Database. 21 באוגוסט 2015. ארכיון מ-15 בספטמבר 2015. נבדק ב-29 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Brooklyn director asks ‘Do I Sound Gay?’ in new documentary" (אורכב 29.11.2014 בארכיון Wayback Machine). Los Angeles Daily News, May 17, 2014.
1 2  "'Do I Sound Gay?': Toronto Review" (אורכב 15.09.2014 בארכיון Wayback Machine). The Hollywood Reporter, September 8, 2014.
1 2  "Liam Lacey’s TIFF diary: A guide to this year’s gay-themed films" (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine). The Globe and Mail, September 4, 2014.
1 2  "'Do I Sound Gay?' Documentary Engaged In Kickstarter" (אורכב 14.09.2014 בארכיון Wayback Machine). Huffington Post, April 30, 2014.
1 2  "This Guy Just Wants to Know If He Sounds Gay". Time (באנגלית). נבדק ב-2020-01-14.
↑  "Update 1: Thank You for an Incredible 24 Hours! · Do I Sound Gay? A Documentary About Finding Your True Voice". Kickstarter (באנגלית). נבדק ב-2020-01-14.
↑  "Do I Sound Gay? A Documentary About Finding Your True Voice". Kickstarter (באנגלית). נבדק ב-2020-01-14.
↑  "Do I Sound Gay? (2015)". Rotten Tomatoes. Flixster. ארכיון מ-29 באוקטובר 2015. נבדק ב-21 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Do I Sound Gay? Reviews". Metacritic. CBS Interactive. ארכיון מ-10 בנובמבר 2015. נבדק ב-29 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Felperin, Leslie (2015-10-29). "Do I Sound Gay? review – upbeat self-portrait exploring sexual identity". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. ארכיון מ-14 בינואר 2020. נבדק ב-2020-01-14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barker, Andrew (2015-07-10). "Film Review: 'Do I Sound Gay?'". Variety (באנגלית). ארכיון מ-14 בינואר 2020. נבדק ב-2020-01-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stewart, Sara (2015-07-08). "New documentary asks, 'Do I Sound Gay?'". New York Post (באנגלית). ארכיון מ-1 בדצמבר 2017. נבדק ב-2020-01-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Review: 'Do I Sound Gay?' doesn't say enough about speech issues". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 2015-07-10. ארכיון מ-14 בינואר 2020. נבדק ב-2020-01-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Do I Sound Gay? - BFI Flare 2015 Review". One Room With A View (באנגלית בריטית). 2015-03-27. ארכיון מ-14 בינואר 2020. נבדק ב-2020-01-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dillard, Clayton. "Review: Do I Sound Gay?" (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-14 בינואר 2020. נבדק ב-2020-01-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "‘The Imitation Game’ Wins Toronto Audience Award" (אורכב 21.09.2017 בארכיון Wayback Machine). The Wrap, September 14, 2014.
↑  "'Boys' gets Best Feature Film Award at Kashish 2015". Business Standard India. 2015-06-01. נבדק ב-2020-01-14.
Maren Morris Live from Chicago

Maren Morris Live from Chicago הוא המיני-אלבום השלישי של זמרת הקאנטרי האמריקאית מארן מוריס. הוא יצא לאור ב-8 במאי 2020, בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק נאשוויל וכולל ארבע רצועות. הפרויקט הוקלט בתיאטרון ריביירה בשיקגו, אילינוי עם השקת סיבוב ההופעות העולמי של מוריס ב-2019.
המיני-אלבום עלה לאמזון מיוזיק כאשר יצא, אך לא פורסם בשאר רשתות הסטרימינג.
רקע, תוכן והוצאה

מארן מוריס הגיעה לפריצת הדרך שלה עם שירים שהתבססו בעיקר על מוזיקת קאנטרי, אך גם שילבו אלמנטים של R&B, פופ ורוק. האיזון עזר למוריס לזכות להצלחה רבה בכל רחבי העולם ובארצות הברית בפרט, עם שירים כמו "The Middle" ו-"The Bones". המוזיקה שנכללה ב-Maren Morris Live from Chicago נלקח מערב הפתיחה של סיבוב ההופעות העולמי שלה. רצועות האלבום הוקלטו בתיאטרון ריביירה בשיקגו, אילינוי במרץ 2019. הפרויקט נבחר לצאת לאור כחלופה לקונצרטים שלה שבוטלו בעקבות מגפת הקורונה. "זה מרגיש כל כך נוסטלגי להופיע בזמן האחרון אז הנה כמה שירים מערב הפתיחה של "Girl: The World Tour" (2019)", כתבה מוריס בהצהרתה.
רשימת רצועות

| Maren Morris Live from Chicago> מס' | Maren Morris Live from Chicago> שם | Maren Morris Live from Chicago> משך | Maren Morris Live from Chicago>  | Maren Morris Live from Chicago>  | Maren Morris Live from Chicago>  | Maren Morris Live from Chicago>  | Maren Morris Live from Chicago>  | Maren Morris Live from Chicago>  | Maren Morris Live from Chicago>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Girl  | 4:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | A Song for Everything  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Common  | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Bones  | 3:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 15:03 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אמריקה הצפונית | 8 במאי 2020 | הורדה דיגיטלית | סוני נאשוויל |  |
הערות שוליים

1 2 3 4  Maren Morris - Live from Chicago, נבדק ב-2022-06-29
1 2  Erlewine, Stephen Thomas. "Maren Morris: Biography". AllMusic. ארכיון מ-2022-02-13. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maren Morris Contemplates Life, Legacy in 'Background Music' | Ghostarchive, ghostarchive.org
↑  Maren Morris Teams With Amazon Music For Live EP :, web.archive.org, ‏2020-05-13
↑  "Maren Morris Live from Chicago (Amazon Original) by Maren Morris"
| מארן מוריס |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Hero • Girl • Humble Quest |  |
| מיני-אלבומים | Maren Morris • Maren Morris: Reimagined • Maren Morris Live from Chicago |  |
| סינגלים | "My Church" • "80s Mercedes" • "I Could Use a Love Song" • "The Middle" • "Rich" • "Girl" • "The Bones" • "To Hell & Back" • "Circles Around This Town" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Craving You" • "Seeing Blind" • "Prove You Wrong" • "Line by Line" • "Chasing After You" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Dear Hate" • "Common" • "Better than We Found It" • "You All Over Me" |  |
| סיבובי הופעות | Girl: The World Tour |  |
| ערכים קשורים | The Highwomen |  |
Heeb

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 www.heebmagazine.com
 
Heeb הוא מגזין תרבות, חברה ואמנות יהודי-אמריקאי המיועד לקהל הצעיר, אשר נוסד בשנת 2002. בשנת 2010 יצא הגיליון האחרון של המגזין לדפוס, ומאז הוא פועל כמגזין אינטרנט.
אודות

המגזין נוסד על ידי ג'ניפר בלייר (Bleyer) בשנת 2002 אשר שימשה כעורכת הראשונה. משנת 2003 עורך את העיתון ג'ושוע ניומן, מרצה לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת ניו יורק. שמו של המגזין הוא וריאציה על כינוי הגנאי כנגד יהודים באנגלית "Hebe" (קיצור של המילה "Hebrew").
המגזין מתאפיין בגישה צעירה ולא ממוסדת כלפי נושאים שונים הקשורים לתרבות היהודית בארצות הברית ובהומור פרוע ולעיתים גס. הקו המערכתי הדומיננטי במגזין הוא לרוב שמאלי עד שמאלי-רדיקלי, הן כלפי הפוליטיקה האמריקאית והן כלפי נושאים במדיניות ישראל.