stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וינסנט יאנסן
תארים

אליפות מקסיקו: 2019
הגביע המקסיקני: 2019/2020
ליגת האלופות של CONCACAF: ‏ 2021
הגביע הבלגי: 2022/2023
אליפות בלגיה: 2022/2023
הסופר קאפ הבלגי: 2023
מלך שערי ליגת העל ההולנדית: 2015/2016
הכדורגלן הצעיר של העונה בהולנד: 2015/2016
הערות שוליים

↑  VAN GAAL MAAKT 26-KOPPIGE WK-SELECTIE BEKEND באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 11 בנובמבר 2022 (בהולנדית)
| נבחרת הולנד – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פספיר •  2 טימבר •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 חאקפו •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 ברחהאוס •  12 לאנג • 13 ביילו •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 מלסיה • 17 בלינד • 18 יאנסן • 19 וחהורסט • 20 קופמיינרס • 21 פ. דה יונג • 22 דומפריס • 23 נופרט • 24 טיילור • 25 סימונס • 26 פרימפונג • מאמן: ואן חאל |  1 פספיר •  2 טימבר •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 חאקפו •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 ברחהאוס •  12 לאנג • 13 ביילו •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 מלסיה • 17 בלינד • 18 יאנסן • 19 וחהורסט • 20 קופמיינרס • 21 פ. דה יונג • 22 דומפריס • 23 נופרט • 24 טיילור • 25 סימונס • 26 פרימפונג • מאמן: ואן חאל | הולנד |
הצי הדרום-אפריקאי

| --- | --- |

 
 זרועות
  צבא דרום אפריקה
  הצי הדרום-אפריקאי
  חיל האוויר הדרום-אפריקאי
 עיטורים ומבנה פיקודי
 עיטורי כוחות ההגנה של דרום אפריקה
 דרגות כוחות ההגנה של דרום אפריקה
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של דרום אפריקה
 היסטוריה של דרום אפריקה
הצי הדרום אפריקאי (באנגלית: South African Navy – SAN) הוא הזרוע הימית של כוחות ההגנה של דרום אפריקה. תפקידו של הצי הוא להכין ולנהל פעולות צבאיות ימיות להגנתה של דרום אפריקה, אזרחיה והאינטרסים שלה ולבצע משימות לטובת מטרות לאומיות נוספות בזמן שלום.
משימות נוספות כוללות מתן שירותים צבאיים ימיים כתמיכה למשרדי ממשלה ורשויות ממשלתיות, כולל משימות חיפוש והצלה, הגנה על המשאבים הימיים ותמיכה במשימות תובלה דיפלומטיות.
היסטוריה

שורשיו של הצי הדרום אפריקאי החלו ב"שירות הימי של דרום אפריקה" (SA Naval Service) שהוקם ב-1 באפריל 1922. באופן בלתי רשמי יכול הצי גם לראות את שורשיו ב"מתנדבים הימיים של נאטאל" (Natal Naval Volunteers – NNV), שהוקם ב דרבן. ב-30 באפריל 1885 וכן ב"מתנדבים הימיים של מושבת הכף" (Cape Naval Volunteers – CNV), שהוקם בקייפטאון ב-1905. ב-1 ביולי 1913 אוחדו שתי יחידות אלה כדי ליצור את "דיוויזיית העתודות הדרום אפריקאית של הצי המלכותי" (South African Division of the Royal Naval Volunteer Reserve – RNVR (SA)). במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתו 164 איש מכוח זה במסגרת הצי המלכותי הבריטי ו-412 שירתו בצי הדרום אפריקאי עצמו. בסיס הצי בסימונס טאון (Simons Town) היה נכס אסטרטגי חשוב של מדינות ההסכמה.
הספינות הראשונות שקיבל הצי החדש (בהשאלה קבועה מהצי המלכותי), היו הספינות "פרוטאה" (HMSAS Protea), (ספינת סקר הידרוגרפי), "סונבלום" (HMSAS Sonneblom) ו"אימורטל" (HMSAS Immortelle) (שתיהן שולות מוקשים). אך קשיים כלכליים שנבעו מהשפל הגדול גרמו לממשלה להחזיר את הספינות לצי המלכותי. "פרוטאה" הוחזרה ב-1933 ושתי הספינות האחרות ב-1934.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

מלחמת העולם השנייה החלה כאשר הצי היה לא קיים למעשה, וכוח האדם שלו כלל רק 3 קצינים ו-3 בעלי דרגות אחרות. בינואר 1940 הוקמה יחידה ימית חדשה, שנקראה "כוח ההגנה הימי" (Seaward Defence Force – SDF). אדמירל משנה גאי הליפקס (Guy Hallifax), שפרש מהצי המלכותי לגמלאות בדרום אפריקה, מונה להיות מפקדו של כוח זה. הכוח היה אחראי על הפעלתם של שולות מוקשים, ספינות ללוחמה בצוללות ולמשימות פיקוח ואיתות במימי דרום אפריקה. החל מ-1941 ספינות מכמורת נגד צוללות פעלו בים התיכון.
"כוח ההגנה הימי" (SDF) ו"דיוויזיית העתודות" (RNVR) מוזגו ב-1 באוגוסט 1942 כדי ליצור את "הכוחות הימיים של דרום אפריקה" (South African Naval Forces- SANF). בשל ההשפעה החזקה של הצי המלכותי, החל הצי של דרום אפריקה להשתמש בדרגות של הצי המלכותי.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-1 במאי 1946 הועברו ה"כוחות הימיים של דרום אפריקה" (SANF) להיות חלק מ"כוחות ההגנה של האיחוד" (Union Defence Force – UDF) וב-1951 הם הפכו להיות הצי הדרום אפריקאי (South African Navy – SAN). הקידומת HMSAS (His Majesty's South African Ship) ("הספינה הדרום אפריקאית של הוד מלכותו"(, שונתה לקידומת SAS (South African Ship) ("ספינה דרום אפריקאית") ב-1952 והכתר בסמל הצי הוחלף ב-1959 באריה של נאסאו כפי שהופיע על סמל דרום אפריקה, שנתיים לפני שדרום אפריקה הפכה להיות רפובליקה.
ב-1947 קיבל הצי שלוש ספינות נוספות: שתי שולות מוקשים מסדרת "אלגרין" (Algerine), הספינה "רוזמונד" (HMSAS Rosamund), שמאוחר יותר שונה שמה ל"בלומפונטיין" (HMSAS Bloemfontein) והספינה "פלורוס" (HMSAS Pelorus), שמאוחר יותר שונה שמה ל"פיטרמריצבורג" (HMSAS Pietermaritzburg) והקורבטה מסדרת "פלאוור", הספינה "רוקרוז" (HMSAS Rockrose), שמאוחר יותר הוסבה להיות ספינת סקר הידרוגרפי ושמה שונה ל""פרוטאה" (HMSAS Protea). המשחתת הראשונה של הצי, הספינה "יאן ון ריבק" (SAS Jan van Riebeeck), מסדרת "וואגר" (Wager) שלפני כן שירתה בצי המלכותי הבריטי בשם "ווסקס" (HMS Wessex), הועברה לדרום אפריקה ב-29 במרץ 1950. המשחתת השנייה "סימון ון דר סטל" (SAS Simon van der Stel), ששירתה לפני כן בצי המלכותי הבריטי בשם "ווילפ" (HMS Whelp) והייתה הספינה האחות של ה"יאן ון ריבק", נמסרה לצי ב-23 בפברואר 1953.
בינתיים, נוהל משא ומתן בין ממשלות בריטניה ודרום אפריקה על עתידו של בסיס הצי בסימונס טאון. תוצאות השיחות הללו היו שהבסיס יועבר לדרום אפריקה ב-2 באפריל 1957 ושהצי הדרום אפריקאי ירכוש מבריטניה 4 פריגטות נוספות, 10 שולות מוקשים חופיות ו-5 ספינות משמר. ב-1963 נרכשה הפריגטה הראשונה מסדרת "פרזידנט טיפוס 12" (Type-12 President Class) וב-1970 הצי קיבל מצרפת את הראשונה מבין שלוש הצוללות מסדרת "דפני" (Daphné class submarines).
מתיחויות פוליטיות בסווטו ובמקומות אחרים דחפו את משטר האפרטהייד לאחוז באמצעים קשוחים יותר בניסיון לשלוט באופוזיציה וכתוצאה מכך הוטל ב-1977 אמברגו על דרום אפריקה. כתוצאה מכך שתי קורבטות ושתי צוללות שהוזמנו עבור הצי לא נמסרו לו. במקום זאת הזמינה דרום אפריקה בחשאי 9 סטי"לים מסוג סער 4 מישראל,כש-3 מהן נבנו במספנות ישראל ו-6 הנותרות נבנו בדרום אפריקה.
ב-1977, כאשר מלחמות הגבול החלו להסלים, שינה מפקד כוחות ההגנה של דרום אפריקה את המשימה העיקרית של הצי לשמירה על החופים ותקציב הצי קוצץ באופן משמעותי. מלחמות הגבול הסתיימו ב-1989, מה שגרם לקיצוץ רוחבי בכל הזרועות של כוחות ההגנה של דרום אפריקה והצי צמצם בכ-23% את מצבת כוח האדם שלו.
היסטוריה > לאחר 1994

לאחר הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בדרום אפריקה, דגלו של הצי הדרום אפריקאי חזר להתנופף בנמלים רבים ברחבי העולם והוא השתתף בתרגילים משותפים עם ציים אחרים. ב-1997 חגג הצי 75 שנה להקמתו ולחגיגות נשלחו ספינות מ-15 מדינות.
הצורך לצייד מחדש את הצי הוביל לעסקת נשק שבמסגרתה קיבל הצי ארבע פריגטות (חיל האוויר רכש מסוקים עבור הפריגטות) ושלוש צוללות.
"המרכז לתיאום פעולות הצלה ימיות" (MRCC) מוקם בבונקר בסילברמיין (Silvermine). בשנת 2004 הועברה פונקציה זו ממשרד ההגנה ל"רשות לבטיחות ימית" (SAMSA), הכפופה למשרד התחבורה.
תקציב הצי לשנת 2012–2013 עמד על 2.55 מיליארד ראנד דרום-אפריקאי. למרות שהצי הדרום אפריקאי שודרג, דיווח אתר החדשות AllAfrica.com בדצמבר 2010 שהיכולות של הצי מוגבלות והוא יתקל בקשיים לקחת חלק במלחמה נגד שודדי הים בסומליה. האתר דיווח בינואר 2011 שעם תקציבו הנוכחי לא יהיה הצי מסוגל לשלוח יותר מפריגטה אחת ומספינת סיוע אחת בכל רגע נתון. נאמר שעלות משימה כזאת שווה לכל התקציב השנתי לפעולות מבצעיות.
היסטוריה > חיל הנחתים

חיל הנחתים של דרום אפריקה הוקם כיחידת משנה של הצי ב-1979, כשמשימתו העיקרית הייתה הגנה על הנמלים. הנחתים גם הועסקו בדרום-מערב אפריקה (כיום נמיביה) במהלך מלחמות הגבול, במשימות סיור לאורכו של נהר הזמבזי. הנחתים גם שימשו ככוחות חיל רגלים על הגבול עד 1988 וכן ביצעו פעולות לדיכוי הפגנות בתוך דרום אפריקה. לנחתים הייתה יכולת אמפיבית שאותה יכלו לבצע מתוך שתי ספינות שהועמדו לרשותם. יחידת עילית הוקמה והייעוד שלה היה הקמת ראש גשר על החופים כהכנה לנחיתת כוחות גדולים יותר. הנחתים הפעילו יחידת עילית שביצעה משימות סיור בין השנים 1983 עד 1989 וקיבלה הכשרות ככוח מוטס, אימוני צלילה ואימוני לוחמה בשטח בנוי. הנחתים פורקו ב-1990 כחלק מארגון מחדש של הצי ועקב סיום מלחמות הגבול.
היסטוריה > דגלים

1922-1946
1946-1951
1951-1952
1952-1959
1959–1981
1981-1994
27-04-1994 - 11-11-1994
1994 עד היום
מבנה הצי > בסיסים

הצי הדרום אפריקאי מחזיק את הבסיסים הבאים:
בסיס הצי סימונס טאון (Naval Base Simons Town) – בסיסו הראשי של הצי. כל היחידות המבצעיות מרוכזות בו בניסיון לחסוך בעלויות. הבסיס משמש גם אכסניה למתקני הדרכה לפריגטות ולצוללות החדשות. בבסיס קיימת גם מספנה שנמצאת בתהליך לקראת הפרטה.
תחנת הצי פורט אליזבת' (Naval Station Port Elizabeth) – משמשת לצורכי סיוע לצי.
תחנת הצי דרבן (Naval Station Durban) – בסיס הצי בדרבן הוקטן להיות תחנת צי לצורך ייעול של הצי. יחד עם זאת, הוכרז באפריל 2013 שהמקום יפתח מחדש בתור בסיס ימי לסיוע במשימת הלוחמה בשודדי הים בחוף המזרחי של אפריקה.
מבנה הצי > בסיסים > בסיסי הדרכה

בסיס ההדרכה סאלדאנהאה (SAS Saldanha) – ממוקם בחוף המערבי ומקיים אימונים והכשרות לחוגרים.
בסיס ההדרכה ווינגפילד (SAS Wingfield) - ממוקם באזור קייפטאון. מקיים אימונים והכשרות בתחום הטכני.
בסיס ההדרכה סימונסברג (SAS Simonsberg) – מקיים אימונים בתותחנות, לוחמה נגד צוללות, תקשורת, צלילה ובימאות.
המכללה הימית גרודונס ביי (Naval College Gordon's Bay) – בית הספר לקציני הצי.
בית הספר ללוחמה ימית (Maritime Warfare School) - ממוקם בסימונסטאון.
בית הספר להגנה בפני נשק בלתי קונבנציונלי (NBCD School)
מבנה הצי > כוח אדם

נכון ל-1 בספטמבר 2011 משרתים בצי 6104 איש בשירות קבע, 1313 אזרחי עובדי הצי וכ-1000 אנשי מילואים. שבע יחידות המילואים הישנות נסגרו במהלך שנת 2006. הוקם מערך מילואים חדש הוקם ומהווה למעשה מאגר כוח אדם שמסופח ממנו לטובת יחידות וספינות הצי.
מבנה הצי > כוח אדם > מדים ודרגות

מהקמתו ב-1922 ועד לשנות החמישים היה למעשה הצי הדרום אפריקאי חלק מהצי המלכותי הבריטי והמדים והדרגות בו היו זהים. ב-1959 הוחלף הכתר בסמל הצי באריה של נאסאו כפי שהופיע על סמל דרום אפריקה. כומתה שחורה החליפה את כובע המצחיה.
בשנת 2000 שונה סמל המדינה ובוצע שינוי במדים כדי שיתאימו לסמל החדש. במסגרת מהלך זה שונו סימני הדרגות לנגדים והוכנס לשימוש כובע צד (Side cap).
סולם הדרגות של הצי הדרום אפריקאי מבוסס על זה של הצי המלכותי הבריטי.
אמצעים > ספינות > ספינות קרב

| תמונה | סדרה | ייעוד | כמות בשירות | כניסה לשירות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | סדרת "ואלור"   Valour class | פריגטה | 4 | 2004 |
|  | סדרת סער 4   Warrior class | ספינת טילים (סטי"ל) | 6 | 1979 |
|  | סדרת "ריוור"   River class | שולת מוקשים | 2 | 1981 |
|  | סדרת T   T class | ספינת סיור | 3 | 1992 |
|  | סדרת "נמאקורה"   Namacurra class | סירת סיור נמלים | 21 | 1981 |
|  | סדרת "הרואין"   Heroine class | צוללת | 3 | 2005 |
אמצעים > ספינות > ספינות תמיכה

| תמונה | סדרה/שם הספינה | ייעוד | כמות בשירות | כניסה לשירות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | "דרקנסברג"   SAS Drakensberg | מכלית | 1 | 1987 |
|  | "פרוטאה"   SAS Protea   (סדרת "הקלה" - Hecla class) | ספינת סקר | 1 | 1972 |
|  | גוררות | גוררת | 3 | 1969, 1978, 1995. |
אמצעים > מסוקים

למרות שהצי הדרום אפריקאי לא מפעיל כלי טיס באופן עצמאי, הוא מקבל תמיכה אווירית מטייסת מס' 22 של חיל האוויר הדרום אפריקאי. המסוקים שמופעלים הם:
מסוק Atlas Oryx (מסוק אחד)
מסוק Westland Super Lynx 300 Mk64‏ (4 מסוקים מועלים על הפריגטות מסדרת "ואלור")
אמצעים > מערכות נשק

טורפדו 533 מ"מ.
מקלע כבד M2 בראונינג
טיל נגד מטוסים M2 בראונינג
תותח נגד מטוסים דו-קני 35 מ"מ Denel
מגוון של מקלעים בינוניים 7.62 מ"מ
הקומנדו הימי

"פלגת הקומנדו הימי" (Maritime Reaction Squadron – MRS) הוקמה כ"צוות הימי לתגובה מהירה" (Naval Rapid Deployment Force – NRDF) ב-2006.
משימתו העיקרית של יחידה מובחרת זו היא להעסיק חיילי רגלים של הצי במשימות שמירת שלום ביבשת אפריקה, משימות הומניטריות וסיוע במקרי אסונות טבע.
הכוח כולל את המרכיבים הבאים:
צוות המפעיל ספינות סיור בנמלים.
צוות תגובה בסדר גודל של פלוגה עם יחידות תמיכה.
צוות צלילה מבצעי
ראו גם

כוחות ההגנה של דרום אפריקה
הערות שוליים

↑  Wessels, André (2009). "The South African Navy and its Predecessors, 1910–2010: A Century of Interaction with Commonwealth Navies". Department of History, University of the Free State. Retrieved 2012-08-03
↑  National Security" (PDF). South Africa: a country study. Federal Research Division, Library of Congress. 1997. ISBN 0-8444-0796-8.p.338
↑  "History of the SA Navy". Navy.mil.za. Retrieved 2012-07-12.
1 2  South African Navy – Unlikely Ambassadors
↑  "The SA Navy and an African Renaissance - Occasional Paper No 27 - November 1997".
↑  "SA navy to have all new corvettes and submarines by 2007". Engineeringnews.co.za. Retrieved 2012-08-03.
↑  "South African Navy (SAN)". Globalsecurity.org.
↑  "Sea Watch & Response". SAMSA. Retrieved 2012-07-12.
↑  "Vote 22 Defence and Military Veterans - National Treasury estimates of national expenditure". National Treasury Department: Republic of South Africa. 22 February 2012. Retrieved 2012-08-03.
↑  "allAfrica.com: South Africa: Navy's Frigates and the Somali Pirates". 14 December 2010.
↑  National Security" (PDF). South Africa: a country study. Federal Research Division, Library of Congress. 1997. ISBN 0-8444-0796-8. P.339
↑  Mkamba, Lungelo; Coetzee, Cobus; Sapa (5 April 2013). "Navy to return to Durban's Salisbury Island".
↑  "SAS Saldanha Home Page". Navy.mil.za.
↑  "Presentation by Chief of the SA Navy on the transformation of the SA Navy to the Joint Standing Committee on Defence (SJCD)". Retrieved 2012-08-03.
↑  "Vision & Mission". Navy.mil.za. Retrieved 2012-08-03.
1 2  "Valour-class Frigates". Navy.mil.za.
1 2 3  "Patrol Forces". Navy.mil.za. Retrieved
↑  "Mine Warfare Forces". Navy.mil.za
1 2  "Submarines". Navy.mil.za
1 2  "Auxiliary Equipment". Navy.mil.za.
↑  "Tugs". Navy.mil.za
↑  "RDF Training in Touwsriver". עמוד 3
↑  "Exercise Xena testing Maritime Reaction Squadron". DefenceWeb. 2009-11-26.
↑  "Maritime Protection Squadron". Navy.mil.za. 2011-02-02
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0635 351X 
יאן סמאטס במדי פילדמרשל של צבא דרום אפריקה סוקר מסדר של מלחי הצי הדרום אפריקאי באלכסנדריה, מצרים. 16 במאי 1942
ספינת הצי המלכותי הבריטי "ווילפ" (HMS Whelp) שנמסרה בשנת 1953 לצי הדרום אפריקאי ושמה שונה ל"סימון ון דר סטל" (SAS Simon van der Stel)
חאקו זעפרני

קבוצת מכבי יפו בפתיחת עונת 1972/1973. קיצוני משמאל בשורת העומדים המאמן חאקו זעפרני
חאקו זעפרני בליטי (בספרדית: Jacobo Azafrani Beliti, מוכר גם כז'אק זעפרני; 24 ביולי 1932, לאראש, מרוקו הספרדית – 16 בינואר 2022, סאוטה, ספרד) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי-ספרדי ששיחק בעמדת המגן, ובהמשך אימן בצרפת, בישראל ובספרד.
קורות חייו

זעפרני נולד בלאראש אשר במרוקו הספרדית. הוא הצטרף לשורות הנוער של קבוצת לאראש. ב-1950 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. ב-1951 עבר לקבוצת אתלטיקו תטואן, אשר שיחקה בליגה הספרדית הראשונה. על פי רוב הוצב זעפרני כמגן. ב-1955 עבר ללאס פאלמאס ושיחק בה במשך שתי עונות. בהמשך שיחק עונה אחת בגרנדה, ועונה אחת בראיו ואיקאנו. בראשית שנות ה-60 עבר לצרפת ושיחק בלימוז' ובהמשך בשארטר כמאמן-שחקן. ב-1971 מונה למאמנה של אלבסטה אשר שיחקה בליגה השלישית בספרד.
בעונת 1971/1972 בליגה הלאומית שבה מכבי יפו לליגה הראשונה ואומנה על ידי יאנה יאנבסקי. הקבוצה הציגה כדורגל משובח לאורך העונה, והתברגה במקום החמישי בסיומה. ינבסקי סיים את עבודתו בקבוצה, והנהלתה חיפשה מאמן אשר ישמר את מעמדה בליגה הראשונה. לקראת עונת 1972/1973 הוחתם זעפרני ביפו. זעפרני הביא למכבי יפו שיטות אימון וגיבוש חברתי מקצועניות שהיו מקובלות בספרד. הוא פעל לקידום כדורגלנים צעירים כדוגמת אברהם ארואטי ואלברט לוי, ושם דגש על אורח חיים ספורטיבי מלא בקרב השחקנים, כולל משמעת אימונים. יפו פתחה את העונה בצורה טובה, אך בהמשכה הידרדרה למרכז הטבלה. הבעיות הכלכליות ומוסר התשלומים הלקוי של האגודה לשחקנים, הקשו על התנהלותו של זעפרני. בסיום העונה דורגה יפו במקום העשירי וזעפרני סיים את תפקידו, שב לספרד והשתקע בסאוטה. במקומו מונה רחביה רוזנבוים.
זעפרני אימן בשורת קבוצות מליגות המשנה בספרד והוא מזוהה בעיקר עם קבוצות הכדורגל מעיר מגוריו דפורטיבו סאוטה, בה אימן במשך שש עונות לא רצופות, ואתלטיקו סאוטה בה אימן עונה אחת, וכן עם קבוצת ריאל לינאה, בה אימן שלוש עונות והעלה אותה לליגה הספרדית השנייה בית B. ב-2017 זכה במדליית זהב כהוקרה על מפעל חיים מקבוצת ריאל לינאה.
זעפרני הלך לעולמו בסאוטה ב-2022, והוא בן 89.
הערות שוליים

↑  פרנץ פושקאש בישראל, מעריב, 27 בדצמבר 1972.
↑  דוד לוקר, שער ניצחון מעורר סערה, מעריב, 1 באוקטובר 1972.
↑  שחקני מכבי יפו יכונסו היום לישיבת חירום, מעריב, 29 בינואר 1973.
↑  DEPORTES La Balona homenajeará al mítico Jaco Zafrani, באתר europasur.es (בספרדית).
↑  אגדת הכדורגל חאקו זעפרני הלך לעולמו, באתר www.europasur.es (בספרדית).
ז'אן מארי וייני

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1786 דרדילי, רון
 פטירה:  4 באוגוסט 1859 (בגיל 73) אר סו פורמן, אַן
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 ביאטיפיקציה:  8 בינואר 1905 על ידי פיוס העשירי
 קאנוניזציה:  1925 על ידי פיוס האחד עשר
 חג:  4 באוגוסט
 פטרון של:  כמרים קהילתיים, מנהל השליחים האישיים על שם ז'אן מארי וייני, דביוק (איווה), קנזס סיטי
ז'אן-מארי בטיסט וייני (בצרפתית: Jean-Marie Baptiste Vianney;‏ 8 במאי 1786 – 4 באוגוסט 1859) היה כומר צרפתי שהוכרז על ידי הכנסייה הקתולית כקדוש ומשמש כקדוש מגן של מספר קהילות. הוא מכונה לעיתים "Curé d'Ars", כינוי שפירושו "הכומר של הכפר אר-סור-פורמן (כיום בחבל רון-אלפ), שם שירת ככומר במשך 41 שנים. הוא התפרסם בשל עבודתו עם הקהילה והשינוי הרדיקלי שעברה. המאמינים מייחסים את השינוי לאורח חייו ה"קדוש".
ב-8 בינואר 1905 הוכרז כמבורך על ידי האפיפיור פיוס העשירי.
ב-1925 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור פיוס האחד עשר.
ב-1929 הוכרז כ"פטרונם של כל הכמרים שבעולם" על ידי האפיפיור פיוס האחד עשר.
ב-1945 ביקר באר-סור-פורמן אנג'לו ג'וזפה רונקלי (האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה לעתיד).
ב-1986 ביקר באר-סור-פורמן האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
ב-16 במרץ 2009 הכריז האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר על שנת יובל למלאת 150 שנה למותו של ז'אן מארי וייני.
וייני נולד בדרדילי שבמחוז הרון, כבן השלישי למשפחת איכרים אדוקה. לאחר שהביע רצון להפוך לכומר, נשלח לבית ספר לכמורה בליון, אך הישגיו הלימודיים היו מצומצמים והוא היה תלמיד חלש.
הוא ראה את פילומנה כקדושה המגנה שלו ובנה כנסייה לכבודה. בשנת 1843 חלה מאוד ולדעתו הבריא רק לאחר התערבותה.
זקן-תיש ארוך

| זקן-תיש ארוך |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: זקן-תיש
מין:: זקן-תיש ארוך
שם מדעי
 Tragopogon coelesyriacus ‏בואסייה, 1849
צמח זקן תיש ארוך ביישוב רקפת בגליל התחתון
זקן-תיש ארוך (שם מדעי: Tragopogon coelesyriacus) הוא צמח עשבוני דו-שנתי מצוי בסוג זקן-תיש ממשפחת המורכבים. העלים סרגליים ארוכים, מזכירים בצורתם עלי דגניים. מבסיס העלים עולה גבעול זקוף בלתי מסתעף, המגיע לגובה 30 עד 70 ס"מ, ובראשו קרקפת פרחים שכולם לשוניים. הפרחים צפופים וצבעם ורוד-סגול כהה. אורך הפרחים החיצוניים כרבע מאורך עלי המעטפת הלשוניים פי 4, אשר כולם לשוניים, בצבע ורוד כהה. הזירעונים אינם חלקים ולכולם ציצית גדולה מאוד המאפשרת הפצה יעילה באמצעות הרוח. בזקן-סב מצוי הזירעונים חלקים ולכולם ציצית פרט לזירעונים החיצוניים, שהם חסרי ציצית, ואורך פרחיהם החיצוניים כמחצית מאורך עלי המעטפת.
תפוצה ובית גדול

טיפוס התפוצה הוא ים-תיכוני ומערב אירנו-טורני שהוא אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי עם כמות המשקעים 100 עד 400 מ"מ וקיץ חם ויבש והחורף קר מאוד ומושלג.
תפוצתו: מרכז אסיה – טורקמניסטן; המזרח התיכון – אפגניסטן, איראן, ירדן, ישראל, לבנון, סוריה, עיראק וטורקיה; אירופה – יוון (כרתים) וקפריסין. בישראל הוא מצוי מצפון בקעת באר שבע, בעיקר בבתות, בתי גידול טבעיים כגון בתה, שדות בר, אך גם בקרבת האדם – למשל בשולי דרכים וכעשב שוטה בגינות. שורשיו ניתנים לאכילה לאחר בישול.
אודות מקורות השם קראו בערך "זקן-תיש".
מורפולוגיה

זקן-תיש ארוך הוא צמח עשבוני דו-שנתי בעל שורש שיפודי (צוואר השורש מעובה) ומוהל חלבי, אינו קוצני, גובהו 30 עד 70 ס"מ. פרחו - הנראה לעין - אינו פרח, וכמו כל בני משפחת המורכבים, הוא אינו אלא תפרחת - מקבץ של פרחים רבים שיושבים (ללא עוקץ) על מצעית משותפת. מקבץ זה קרוי קרקפת. הקרקפת מרובת הפרחים עטופה בבסיסה בדור אחד או יותר בקשקשים או חפים היוצרים יחד מעטפת.
הגבעול יחיד, זקוף, קירח, מפרקיו נפוחים וכרגיל אינו מסתעף. בראש הגבעול קרקפת אחת, לאורכו פזורים עלים וישנם גם עלים שמרוכזים בבסיסו.
העלים מסורגים, תמימים ארוכים (דמוי עלי דגנים) בסיסם חובק את הגבעול, רוחבם המרבי בבסיס, והם בעלי 5 עד 7 עורקים מקבילים.
הקרקפות יחידות (בודדות) נישאות על עוקצים ארוכים בראשי הגבעולים. בהבשלה מלאה הקרקפת נראית ככדור שלם.
המעטפת בעת הפריחה דמוית פעמון או לעיתים רחוקות גלילית, בת 5 עד 16 חפים עשבוניים, על פי רוב 8 חפים, דומים זה לזה ושווים פחות או יותר באורכם, ערוכים כרגיל בדור אחד ואינם רעופים. חפי המעטפת צרים, ארוכים מאוד, אינם משוננים, ומחודדים בקודקודם, אורכם 3.5 ס"מ עד 5 ס"מ, חפי המעטפת ארוכים עד פי 4 מאורך הפרחים. החפים גדלים עם ההבשלה של הזירעונים.
המצעית חשופה (חסרת מוצים), קמורה, חלקה.
הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף פשוט, צבעם ורוד-סגול (כהה), קצרים הרבה יותר מחפי המעטפת, צפופים, לשוניים כולם (כותרתם מאוחה לצינור) ונראים היטב מבחוץ. לשון הכותרות מסתיימות ב-5 שיניים. בכל הפרחים חסר גביע הפרח, השחלה תחתית, האבקנים 5, הזירים מפורדים, המאבקים מאוחים לצינור וצבעם שחור, האבקה צהובה, עמוד השחלה מסתיים בשתי צלקות.
זירעוני ההיקף דומים לזירעוני המרכז, כולם נושאים בראשם ציצית מפותחת מאוד של זיפים ארוכים מאוד ומנוצים. בצמח שדומה לו - זקן-סב - זרעוני ההיקף בני 3 עד 5 מוצים מחוספסים או זיפים קשים וארוכים (במקום ציצית) או בעלי מקור שקצהו מעובה וצמיר.
הזירעונים דמויי כישור או גליליים, בעל מקור שאורכו עד פי 2 מאורך הזירעון (בשונה מזקן-תיש מדברי), בעלי קווי אורך או צלעות, מכוסים גבשושים. בכל קרקפת מצויים 2 או 3 טיפוסי זירעונים הנבדלים בצבעם ובמערך הגבשושים שלהם.
זקן-תיש ארוך פורח מאמצע מרץ עד סוף יוני. בשעות הבוקר בלבד. ההפצה באמצעות רוח.
לקריאה נוספת

עזריה אלון (עורך), אנציקלופדיית "החי והצומח של ארץ ישראל", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983; כרך 11 - צמחים בעלי פרחים ב', עמ' .185
הערות שוליים

↑  Tragopogon coelesyriacus, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  ישנה מחלוקת בין הבוטנאים יש החושבים זקן-תיש ארוך אינו מין בפני עצמו אלא הוא אחד משבעה תת-מינים של המין Tragopogon porrifolius.
↑  עזי פליטמן, קלרה חן, אבינעם דנין, אבישי שמידע, דוד דרום, "צמחי ישראל בתמונות", הוצאת מסדה, 1983
1 2 3 4 5 6  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 484
↑  Naomi Feinbrun-DothanThe, Flora Palaestina – Part Three, Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 1978, עמ' 421-3
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 742-3
1 2  זקן-תיש ארוך, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
ויליאם גרוס

| --- | --- |

 לידה:  1939 (בן 85 בערך) 
 ענף מדעי:  אמנות יהודית, Judaica, יהדות, חפץ ליטורגי, תרבות יהודית חילונית 
 בת זוג:  ליזה גרוס
 
ויליאם ביל גרוס (באנגלית: Bill Gross; נולד ב-1939) הוא אספן וחוקר יודאיקה ישראלי, תושב תל אביב ברמת אביב. אוסף משפחת גרוס נחשב לאחד האוספים הפרטיים הגדולים והחשובים ביותר של יודאיקה ותרבות חזותית יהודית בארץ ובתפוצות.
ביוגרפיה

ויליאם גרוס נולד ב-1939 במיניאפוליס, ארצות הברית, למשפחה יהודית שומרת מסורת. סבו היה ממייסדי בית כנסת של הזרם הקונסרבטיבי בעיר. ויליאם השתתף במחנות הקיץ של "רמה", שם הכיר את מי שהייתה לימים לרעייתו, ליזה, בתו של מוריס ספרטוס, אספן יודאיקה שהקים את המוזיאון היהודי בשיקגו. גרוס למד בבית הספר התיכון היוקרתי Blake במיניאפוליס והמשיך ללימודי היסטוריה באוניברסיטת הרווארד, אותם סיים בהצטיינות יתרה. הוא עלה לישראל עם רעייתו ליזה ושלושת ילדיהם ב-1969 ומתגורר מאז בתל אביב.
גרוס החל לאסוף תשמישי קדושה יהודיים ב-1964 ופרש מעסקיו ב-1991 כדי להקדיש את זמנו לתעוד ולמחקר של האוסף. מחקריו ופריטים מאוספיו הועמדו לרשות יותר מ-180 תערוכות שנערכו במוזיאונים ברחבי העולם, שאותם הוא מלווה בסיוע ובעצה.
גרוס הוא אחד מבני-הסמכא החשובים בנושא של אותנטיות וקביעת ערך של פריטי יודאיקה ושימש כמעריך רשמי ליותר מ-15,000 פריטים במוזיאונים ציבוריים ובאוספים פרטיים.[דרוש מקור]
אוסף משפחת גרוס

אוסף משפחת גרוס נחשב לאחד האוספים הפרטיים הגדולים והחשובים של יודאיקה, וכולל גם אוספים מיוחדים של קמיעות ודימויים חזותיים על נייר. האוסף מתועד ומקוטלג, ונמצא בתהליך מתחדש תדיר של מחקר. אל האוסף נלווית ספריה של למעלה מ-15,000 כותרים בנושאים הקשורים ביודאיקה, שכמו האוסף גם היא מונגשת למעוניינים.
תיעוד מפורט ומצולם של אוסף משפחת גרוס הוא היום חלק מהאינדקס האיקונוגרפי לאמנות יהודית ע"ש בצלאל נרקיס של המרכז לאמנות יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים והוא זמין לצפייה באתר של המרכז. הוא כולל אלפי פריטים פריטים ובהם תשמישי קדושה, גלויות, קמיעות, כתבי יד וספרים מודפסים. פורמט דיגיטלי של האוסף הוענק על ידי גרוס גם למחלקה לאמנות יהודית באוניברסיטת בר-אילן.
פתיחת האוסף בפני הציבור היא חלק מה"אני מאמין" של גרוס לפיו האוסף אינו רכושו הפרטי בלבד. האוסף שייך לעם היהודי ולאנושות, והוא מופקד עליו לשמרו ולטפחו. לאוסף יש משמעות וחשיבות רק כל עוד אנשים יוכלו לראות אותו, ללמוד ממנו ולחקור אותו.