stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייזק קרגטן
הערות שוליים

↑  Isaac Kragten [@theisaackragten] (25 בדצמבר 2018). "Merry Christmas! From the siblings and I". Instagram. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sundriyal, Diksha (31 במרץ 2020). "What Does The Future Hold For 'Snoopy in Space'?". The Cinemaholic. אורכב מ-המקור ב-3 באפריל 2020. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hattie Kragten". Rotten Tomatoes. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, Bruce (7 במאי 2017). "It adds up: 'Odd Squad' stars say personality pays off". Sioux City Journal. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Caledonia Studio of Dance (11 ביוני 2015). "One of CSOD's dancers, Isaac Kragten will be on tonight's episode of ROOKIE BLUE! Global at 9pm! We are so proud of him!". FaceBook. נבדק ב-13 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (15 ביולי 2021). "Finn Wittrock, Chiara Aurelia, Connie Britton, Scoot McNairy, Others; Round out Cast Of Netflix's 'Luckiest Girl Alive' Adaptation". Deadline Hollywood. נבדק ב-15 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grover, Rosie-Ann (18 ביולי 2016). "Local kids shine in first Odd Squad movie". Mississauga.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  TVO News (1 במאי 2017). "TVOKids' Odd Squad honoured with five Daytime Emmys®". TVO. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Awards of Excellence Nominees Announced" (PDF). Youth Media Alliance.
↑  "Isaac Kragten". Academy of Canadian Cinema & Television.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2021093910  VIAF: 226162902727677781808   WorldCat (עם VIAF): 226162902727677781808
דאגלס סמית

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1985 (בן 39) טורונטו, קנדה 
 שם לידה:  Douglas Alexander Smith 
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 פרופיל ב-IMDb
 
דגלאס אלכסנדר סמית (באנגלית: Douglas Alexander Smith; נולד ב-22 ביוני 1985) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי, אשר מוכר בתפקידו כבן הנריקסון בסדרה "אהבה גדולה" של רשת HBO, כמרקוס אייזקסון בדרמה התקופתית "רצח אופי" של רשת TNT, וכקורי ברוקפילד בעונה השנייה של "שקרים קטנים גדולים" של רשת HBO.
ביוגרפיה

סמית נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה, בנם של טריאה (לבית אוסטר), מורה ילידת ארצות הברית, ומוריס סמית, מפיק סרטים דלי תקציב יליד הממלכה המאוחדת. אמו של סמית הופיעה בכמה מהסרטים שהפיק אביו בשנות ה-80. אחיו הגדול, גרגורי סמית, גם הוא שחקן, ששיחק בתפקידים ראשיים בסדרה הקנדית "רוקי בלו" ובסדרה האמריקאית "אוורווד".
קריירה

בשנת 1996 קיבל את תפקידו הראשון בסדרה המדע הבדיוני הפופולרית "תיקים באפלה" של רשת הטלוויזיה האמריקאית פוקס. את תפקידו המשמעותי הראשון קיבל בסרט הקולנוע כגרסה צעירה לדמותו של ברנדן פרייזר בסרט "פגז מן העבר" (1999). כנער, נסע לאוסטרליה לשחק את התפקיד הראשי כילד אמריקאי המתגורר באוסטרליה, בסדרת טלוויזיה בשם "שם בחוץ". בתחילת הקריירה שלו הופיע סמית בסדרות כמו "בגבולות המסתורין", "פשע מן העבר", "CSI" וכמה סדרות בת של סדרת האם.
בשנת 2006 החל לשחק כאחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה האמריקאית "אהבה גדולה" ברשת HBO; אודות אורח חיים פוליאמורי בחיי משפחה אמריקאית-מורמונית מיוטה, וסמית גילם את דמותו של ביל הנריקסון, בן הזקונים במשפחה ובנם של ביל וברברה (ביל פקסטון וג'ין טריפלהורן).
בשנת 2013 שיחק סמית בסרט "פרסי ג'קסון: ים המפלצות". בשנת 2014 שיחק בסרט האימה "הסיאנס" בהפקתו של מייקל ביי. בשנת 2015 שיחק סמית בתפקיד קטן בסרט "שליחות קטלנית: ג'נסיס" שביים אלן טיילור; החמישי בסדרת "שליחות קטלנית".
בשנת 2016 חזר לז'אנר האימה בסרט "The Bye Bye Man", שם שיחק בתפקיד אליוט, שיחק גם במותחן הפוליטי "מיס סלואן" שביים ג'ון מאדן וכיכבה ג'סיקה צ'סטיין. בהמשך השנה, שיחק בסדרת הדרמה התקופתית "ויניל"; שיצרו מרטין סקורסזה, מיק ג'אגר וריץ' כהן עבור רשת הטלוויזיה האמריקאית HBO.
בשנת 2018 סמית הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה התקופתית מבית היוצר של רשת TNT; "רצח אופי" דרמת פשע מהמאה ה-19 שנוצרה על ידי קארי פוקונגה על פי הרומן "The Alienist" משנת 1994.
בשנת 2019 החל סמית לשחק בעונה השנייה של הסדרה "שקרים הקטנים הגדולים" של רשת HBO בתפקיד קורי ברוקפילד.
בשנת 2020 חזר לשחק את מרכוס אייזקסון בעונה השנייה של הסדרה "רצח אופי".
באוקטובר 2020 פורסם כי סמית ישחק בסרטה של אוליביה ויילד "אל תדאגי יקירתי". הסרט יצא לאקרנים ב-22 בספטמבר 2022.
בשנת 2021 החל לגלם את טייסון קונווי במותחן הפסיכולוגי "קלריס" ברשת CBS שנוצרה על ידי אלכס קורצמן וג'ני לומט.
חיים אישיים

הוא נשוי לטיש טראוויס מאז אפריל 2018.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | פגז מן העבר | אדם וובר (גיל 11) |  |
| 2002 | Trancers 6 | פרחח #1 |  |
| 2002 | Partners in Action | טדי |  |
| 2003 | Hangman's Curse | אלייז'ה ספרינגפילד |  |
| 2004 | מסיבת פיג'מות | גרג |  |
| 2005 | Rock the Paint | ג'וש |  |
| 2005 | האמת על סנטה | ניקולס יוליסן |  |
| 2006 | State's Evidence | סקוט |  |
| 2006 | Citizen Duane | דיון באלפור |  |
| 2007 | לזכור את המבוכה | פיט |  |
| 2012 | Antiviral | אדוארד פוריס |  |
| 2013 | פרסי ג'קסון וים המפלצות | טייסון |  |
| 2013 | Treading Water | מיכה |  |
| 2014 | Stage Fright | באדי סוונסון |  |
| 2014 | הסיאנס | פיט |  |
| 2014 | Hard Drive | דיטצ' |  |
| 2015 | Evan's Crime | איוון ווייט |  |
| 2015 | שליחות קטלנית: ג'נסיס | ג'ון קונור הצעיר |  |
| 2016 | מיס סלואן | אלכס |  |
| 2017 | The Bye Bye Man | אליוט |  |
| 2017 | תחתית העולם | אלכס |  |
| 2022 | אל תדאגי יקירתי | ג'ון |  |
| 2022 | The Swearing Jar | אוון |  |
| 2023 | Exposure | טאנר |  |
| 2023 | Seven Veils |  |  |
| 2024 | הורייזון: סאגה אמריקאית |  |  |
| TBA | Die Alone | אית'ן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | תיקים באפלה | הקיתון | פרק: "Home" |
| 1997 | The Death Game | טריסטן | סרט טלוויזיה |
| 1998 | בגבולות המסתורין | דאגלס | פרק: "In to Zone" |
| 2001 | חוקים שבלב | פטרק סמסון | פרק: "Sex, Lies, and Internet" |
| 2003 | Out There | ריילי אוונס | תפקיד ראשי (עונה 1); 13 פרקים |
| 2003 | Stuck in the Movie with You | סאם | סרט טלוויזיה |
| 2003 | פשע מן העבר | ריאן בייס | פרק: "Churchgoing People" |
| 2004 | אוורווד | גווין קרטיס | פרק: "Controlling Interest" |
| 2004 | ג'ואן מארקדיה | דניאל שואלר | פרק: "State of Grace" |
| 2004 | הסניגור | ג'יי | פרק: "Without Consent" |
| 2004 | CSI: מיאמי | ג'ייסון אנדרסון | פרק: "Invasion" |
| 2006 | ג'ורדן | סטיבן ריינולדס | פרק: "Mysterious Ways" |
| 2006 | קרוב לבית | קולין פארקס | פרק: "The Shots" |
| 2007–2006 | CSI | מרלון ווסט | 2 פרקים |
| 2011–2006 | אהבה גדולה | בן הנריקסון | תפקיד ראשי (5 עונות); 53 פרקים |
| 2009 | הות'ורן | קרטיס | פרק: "Night Moves" |
| 2010 | נקודת שבירה | קרלטון הייוורד | פרק: "Whatever it Takes" |
| 2013 | רוקי בלו | צ'אק | פרק: "You Are Here" |
| 2013 | גדולה מהחיים | קיירן | פרק: "Trust Me" |
| 2014 | Betas | זאק קספר | 2 פרקים |
| 2016 | ויניל | גארי / חאווייר | 3 פרקים |
| 2016 | מניע | דייב בריגס ג'וניור | פרק: "Remains to Be Seen" |
| 2017 | When We Rise | איש צעיר | מיני-סדרה |
| 2020–2018 | רצח אופי | מרקוס אייזקסון | תפקיד ראשי (2 עונות); 18 פרקים |
| 2019 | שקרים קטנים גדולים | קורי ברוקפילד | תפקיד חוזר (עונה 2); 7 פרקים |
| 2021 | קלריס | טייסון קונווי | 5 פרקים |
הערות שוליים

↑  Yamato, Jen (11 ביולי 2014). "Douglas Smith Joins 'Terminator' Reboot & 'Evan's Crime'; 'Longmire's Bailey Chase To 'Kill For Me'". Deadline. אורכב מ-המקור ב-10 באוגוסט 2017. נבדק ב-27 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (6 באוגוסט 2015). "'Vinyl': Martin Scorsese & Mick Jagger's HBO Rock Drama Series Adds Douglas Smith To Cast". Deadline. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2020. נבדק ב-17 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Justin Kroll, Justin Kroll, Sydney Chandler, Nick Kroll, Douglas Smith, Kate Berlant, Asif Ali Round Out Cast Of Olivia Wilde’s ‘Don’t Worry Darling’, Deadline, ‏13 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  Justin Kroll, Justin Kroll, ‘Veep’ Star Tim Simons And Ari’el Stachel Join Olivia Wilde’s ‘Don’t Worry Darling’, Deadline, ‏29 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  "Douglas Smith on Instagram: "Wow that went fast! Can't believe it has been a year since I tied the knot with this beautiful southern flower @teeshtravis #anniversary"". Instagram. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2019. נבדק ב-14 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397306505171  BnF: cb14228217p (data)  GND: 1138323047  ISNI: 0000 0003 7433 7813  LCCN: no2006118325  NTA: 071784128  SUDOC: 171350758  VIAF: 4694555   WorldCat (עם VIAF): 4694555
אלברט אנקר

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1831 אינס, שווייץ 
 פטירה:  16 ביולי 1910 (בגיל 79) אינס, שווייץ 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  אוניברסיטת ברן 
 תקופת הפעילות:  1851–1910 (כ־59 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  ריאליזם, אימפרסיוניזם 
 הושפע על ידי:  שארל גלייר 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברן 
 
אלברט אנקר, דיוקן עצמי, 1908
אלברט סמואל אנקר (בגרמנית: Albert Samuel Anker; ‏1 באפריל 1831 – 16 ביולי 1910) היה צייר ומאייר שווייצרי אשר כונה "הצייר הלאומי של שווייץ" בשל ציוריו הרבים והאהובים בנושאי חיי הכפר השווייצרי במאה ה-19.
תולדות חייו

אלברט אנקר נולד באינס בקנטון ברן, בנו של הווטרינר סמואל אנקר (שהיה אז חבר האספה המכוננת של קנטון ברן). קיבל שיעורי ציור ראשונים בין השנים 1845–1848. בין השנים 1849–1851 למד בגימנסיה בברן וסיים עם תעודת בגרות. בהמשך למד לימודי תאולוגיה באוניברסיטה של האלה בגרמניה. בגרמניה ספג השראה מאוספי האמנות הגדולים וב-1854 שכנע את אביו להסכים לבחירתו בקריירה של אמן. הוא עבר לפריז, ובין 1855–1860 למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות.
אנקר התקין סטודיו בעליית הגג בבית הוריו והשתתף בקביעות בתערוכות בשווייץ ובפריז. בשנת 1864 התחתן עם אנה רויפלי, נולדו להם שישה ילדים מתוכם שרדו ארבעה - לואיז, מארי, מוריס וססיל - אשר מופיעים בכמה מציוריו של אנקר. ב-1866 עוטר במדליית זהב ב"סלון פריז" על ציוריו "ילדה ישנה ביער" (1865) ו"הכנת שיעורים" (1865).
ב-1878 עוטר כאביר לגיון הכבוד. בין 1870–1874 היה חבר מועצת קנטון ברן, בה צידד בהקמת מוזיאון ברן לאמנויות יפות.
בחורפים נהג לשהות בפריז ובנוסף נסע לעיתים קרובות לאיטליה ולמדינות נוספות באירופה. בין 1889–1893 ובין 1895–1898 היה חבר הוועד השווייצרי הפדרלי לאמנות. בשנת 1900 קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת ברן.
ב-1901 סבל משבץ אשר פגע ביכולתו לעבוד. רק לאחר מותו ב-1910 הוצגה תערוכה שהוקדשה לו, במוזיאון לאמנות והיסטוריה בנשאטל.
עבודתו

במהלך לימודיו יצר אנקר סדרת עבודות בנושאים היסטוריים ותנ"כיים, ביניהן דיוקנאות של מרטין לותר וז'אן קלווין. אולם זמן קצר לאחר שחזר לאינס, הוא פנה לנושא שעתיד להיות מזוהה עמו: חיי היום-יום של אנשי הקהילות הכפריות. ציוריו מציגים את האנשים באופן פשוט ובלתי יומרני, ללא אידיאליזציה של חיי הכפר, אך גם ללא הבחינה הביקורתית של התנאים החברתיים שניתן למצוא בעבודות של בני זמנו כגון אונורה דומייה, גוסטב קורבה, ז'אן-פרנסואה מילה. למרות שאנקר צייר כמה סצנות בעלות חשיבות חברתית, כגון ביקורי מלווים בריבית או שרלטנים בכפר, בשל השקפת העולם הנוצרית החיובית והאידיאליסטית שלו, לא נטה בדרך כלל להבליט סוגיות מאתגרות.
מקום נכבד ביצירתו תופסים 30 ציורי טבע דומם. מוצגים בהם שולחנות ערוכים, כפריים או עירוניים, על פי המסורת של ז'אן-בטיסט סימאון שארדן. המוצקות המציאותית של החפצים המצוירים משקפת את חזונו של אנקר על סדר-עולם יציב והרמוני. בנוסף יצר אנקר מאות ציורים בצבעי מים ורישומים מוזמנים, רובם פורטרטים ואיורים, בין השאר עבור מהדורת אוסף כתבי ירמיאס גוטהלף. על מנת להבטיח לעצמו הכנסה קבועה, אנקר אף עיטר למעלה מ-500 צלחות פיאנסה (חרס מעוטר) עבור הקדר האלזסי תאודור דק.
אנקר השיג במהרה את יעדיו האמנותיים ומעולם לא סטה מהדרך שהתווה לעצמו. עבודותיו מביעות פיוס והבנה ואמון שקט בדמוקרטיה השווייצרית. יצירותיו נעשו בכישרון רב ובהקניית ברק לסצנות יומיומיות על ידי שימוש מעודן בצבע ותאורה. הוא היה לצייר השווייצרי הפופולרי ביותר במאה ה-19 ועבודותיו זכו לפופולריות מתמשכת בזכות נגישותן לכל.כבר בהיותו סטודנט סיכם אנקר את יחסו לאמנות: ”על האמן לעצב אידאל בדמיונו, ולאחר מכן להנגיש את האידאל לעם”.
בולי דואר רבים ואמצעי מדיה אחרים בשווייץ מאזכרים את עבודתו של אנקר. הסטודיו שלו באינס שומר כמוזיאון על ידי קרן אלברט אנקר.
מיצירותיו

הפעוטון, 1890
זרעי עבודה, 1883 (טווייה בכישור וגלגל טווייה, כתיבה על לוח צפחה )
בית הספר הכפרי ב-1848, צויר ב-1896
רוחצים, 1865
שעת התה, 1910
ילד ישן בחציר, 1897
הסורגות הקטנות, 1891
הכנת שיעורים, 1865
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  אלברט אנקר, בלקסיקון SIKART - המכון השווייצרי לחקר האמנות (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277850305171  BNE: XX1673278  BnF: cb11966313q (data)  GND: 118503197  HDS: 021975  ICCU: TO0V371189  ISNI: 0000 0001 2021 3239  LCCN: n82070670  LNB: 000341415  Léonore: 6260  NKC: xx0219249  NTA: 104248858  RKD: 1928  SIKART: 4000009  SNAC: w67d48s8  SUDOC: 027669998  ULAN: 500009804  VcBA: 495/120802  VIAF: 14778781   WorldCat (עם VIAF): 14778781
מאכינל

| --- | --- |

 כתיבה:  סופי טרדוול 
 סוגה:  expressionism 
 הצגת בכורה:  7 בספטמבר 1928 
 
מאכינל (באנגלית: Machinal) הוא מחזה פרי עטה של המחזאית והעיתונאית האמריקאית סופי טרדוול, המבוסס על סיפור חייה האמיתי של רות סניידר, שהייתה האשה הראשונה שהוצאה להורג בכיסא החשמלי במדינת ניו-יורק. הצגת הבכורה בברודוויי בבימויו של ארתור הופקינס שנחשבת כפיסגת התיאטרון האקספרסיוניסטי בארצות הברית. המחזה נכלל במדריך השנתי של מבקר התיאטרון ברנס מנטל "המחזות הטובים ביותר" לשנת 1928/9.
תקציר העלילה

המחזה מספר על הלן, שכל חייה מוכתבים לה. היא ממלאת את דרישות החברה מהנשים, לא משנה עד כמה היא אינה שבעת רצון מכך. היא עובדת כמזכירה ונישאת לג'ורג' ג'ונס, הבוס שלה, אותו היא מוצאת דוחה, נולד להם תינוק והיא נתקפת בדיכאון אחרי לידה. היא פוגשת את דיק רו, גבר מקסיקני בבילוי בבר, שמצית בה את תאוות החיים ומנהלת איתו רומן. מספר שנים לאחר נישואיהם נמצא בעלה מת במיטתו כשראשו מנופץ באבן חדה. הלן עומדת למשפט שזוכה לכיסוי תקשורתי נרחב, נמצאת אשמה ברצח ומוצאת להורג על כיסא חשמלי.
תולדות ההפקה

בהפקה המקורית בניו יורק שיחק קלארק גייבל בתפקיד המאהב, שנים ספורות לפני שהוא נהפך לכוכב קולנוע. זו הייתה הופעת הבכורה שלו והוא זכה עליה לתשבחות. מעצב התפאורה של ההפקה המקורית היה רוברט אדמונד ג'ונס.
הצגת הבכורה של "מאכינל" בבריטניה נקראה The Life Machine (חיי המכונה) והיא הועלתה בשנת 1931.
לאחר מכן המחזה מיעטו להעלות את המחזה במערב, שמשל בו התיאטרון הריאליסטי. אולם ברוסיה "מאכינל" זכה לפופולריות, מכיוון שהוא הוקיע את התרבות הקפיטליסטית.
המחזה חודש בידי התיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון בהפקה אותה ביים סטיבן דלדרי. הצגת הבכורה התקיימה ב-13 באוקטובר 1993. פיונה שו גילמה את דמותה של האישה הצעירה, קירן היינדס גילם את דמותו של מאהבה וג'ון וודבין גילם את דמותו של בעלה. מעצב התפאורה, שכללה סורג מתכת גדול שהוזז לעמדות שונות בסצנות שונות במחזה, היה איאן מקניל, מעצבת התפאורה הייתה קלייר מיטשל, מעצב התאורה היה ריק פישר ומלחין המוזיקה היה סטיבן וורבק. ההפקה זכתה בפרס לורנס אוליבייה להפקה המחודשת הטובה ביותר.
הפקת המחזה בכיכובם של רבקה הול ומייקל קומפסטי (Cumpsty) אמורה להיות מוצגת בשלהי 2013 או ראשית 2014. הבמאית היא לינדזי טרנר. טרום הבכורה תיערך ב-20 בדצמבר 2013, כשהצגת הבכורה הרשמית תתקיים ב-16 בינואר 2014, בתיאטרון American Airlines Theatre, בעיר ניו יורק.
מאכינל בתיאטרון המקצועי הישראלי

תיאטרון החאן, הצגת בכורה: 8 באפריל 2006
יוצרים: תרגום – יוסף אל-דרור, בימוי – סיני פתר, תפאורה – דנה צרפתי, תלבושות - דליה פן, מוזיקה - שוש רייזמן, תאורה – רוני כהן, תנועה – מרינה בלטוב.
משתתפים: הלן – שרון שטרק, ג'ורג' ג'ונס (הבעל) – אריה צ'רנר, דיק רו (המאהב) - לירון ברנס, קצרנית, אמא, אישה - פלורנס בלוך, גבר, כומר - אבינעם מור-חיים, פקיד, רופא, סוהר, קולות - ניר ויינשטיין, מרכזנית, אחות, סוהרת, קולות - כרמית מסילתי-קפלן, יואב היימן, יוסי עיני, עופר שלחין.
המחזה בדפוס

Treadwell, Sophie. 1993. Machinal. London: Nick Hern Books and Royal National Theatre, London. ISBN 1-85459-211-4.
הערות שוליים

↑  ציפי שוחט, הצגה חדשה: מאכינאל, באתר הארץ, 5 באפריל 2006
↑  ביקורות:
מיכאל הנדלזלץ, הזכות  לאושר, באתר הארץ, 25 ביולי 2006
נתי אורנן, עכבר העיר תל אביב, ריקוד המכונה, באתר הארץ, 30 ביולי 2006
A-10 ת'נדרבולט II

פיירצ'יילד רפבליק A-10 ת'נדרבולט II (באנגלית: Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II; ידוע בכינוי Warthog, בעברית: חזיר יבלות) הוא מטוס תקיפה סילוני חד-מושבי שפותח על ידי פיירצ'יילד-רפבליק בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.
משימתו העיקרית של ה-A-10 היא סיוע אווירי קרוב (CAS) לכוחות היבשה באמצעות תקיפת טנקים, רכב קרבי משוריין ומטרות קרקע נוספות בעלי הגנה אווירית מוגבלת. משימה נוספת של ה-A-10 היא לספק בקרה אווירית קדמית מוטסת המנחה מטוסים אחרים נגד מטרות קרקעיות.
משימותיו של המטוס מקבילות למשימותיהם של מסוקי קרב, דוגמת האפאצ'י. יתרונו על מסוקי הקרב הוא בשרידותו הגבוהה, טווח טיסה, מהירות, וכושר נשיאת חימוש רב, כבד ומגוון יחסית.
בעזרת מגוון גדול של שדרוגים הוארכה תקופת השירות של ה-A-10 עד שנת 2040. למרות הרצון של חיל האוויר האמריקני להוציא את המטוס מהשירות, כדי לפנות את הבסיסים וצוותי התחזוקה שלו ל-F-35, החליט הקונגרס על המשך שירותו, לאחר שהתברר שהשימוש במטוס לצורך סיוע אווירי קרוב זול ויעיל מכל חלופה אחרת במספר היבטים, כמו עלות חימוש המטוס, עלות שעות טיסה ועלות האחזקה.
היסטוריית פיתוח

הפיתוח של מטוסי תקיפה בארצות הברית נעצר לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר מאמצי התכנון של מטוסים טקטיים מהירים כמו מקדונל F-101 וודו וF-105 ת'נדרצ'יף. כאשר צבא ארצות הברית נכנס למלחמת וייטנאם, מטוס התקיפה הקרקעי העיקרי שלו היה A-1 סקייריידר שהיה מבוסס על תכן וטכנולוגיה משנות ה-40. כלי טיס עם מטען גדול יחסית ובעל יכולת לשייט באוויר לאורך זמן, התכנון מונע המדחף היה איטי יחסית ופגיע לאש קרקעית. חיל האוויר והצי האמריקאי איבדו 266 מטוסי A-1 בפעולה בווייטנאם, בעיקר מאש מנשק קל. גם ל-A-1 היה כוח אש גרוע וכושר נשאת חימוש נמוך.
היעדר יכולת תקיפה מודרנית עורר קריאות למטוס תקיפה מיוחד. שר ההגנה הורה לחיל האוויר האמריקני לפתח שני מטוסים טקטיים, האחד לתפקיד התקיפה ארוכת הטווח, והשני מתמקד במשימת מפציץ קרב. הראשון היה ה-Tactical Fighter Experimental (TFX) שנועד עבור החיל האוויר והצי האמריקני, אשר הופיע כ-F-111 ארדוורק, ואילו השני היה מולא על ידי גרסה של הצי האמריקני, F-4 פנטום II. בעוד שהפנטום המשיך להיות אחד מעיצובי הקרב המוצלחים ביותר של שנות ה-60 והוכיח את עצמו כמפציץ קרב מוצלח, חוסר זמן השהות באוויר שלו היה בעיה גדולה, ובמידה פחותה, הביצועים הגרועים שלו במהירות נמוכה. זה היה גם יקר לקנייה ולתפעול.
לאחר סקירה רחבה של מבנה הכוח הטקטי שלו, החליט חיל האוויר האמריקני לאמץ מטוס בעלות נמוכה כתוספת ל-F-4 ול-F-111. הוא התמקד תחילה בנורת'רופ F-5, בעל יכולת אוויר-אוויר. מחקר עלות-תועלת משנת 1965 העביר את הפוקוס מ-F-5 לגרסה הזולה יותר של A-7 קורסייר II, וחוזה הוענק. עם זאת, מטוס זה הכפיל את עלותו עם דרישות למנוע משודרג ואוויוניקה חדשה. בסוף של דבר חיל האוויר האמרקני הבין שהוא צריך מטוס ייחודי למשימות אלו וב-8 בספטמבר 1966 הוציא מכרז לפיתוח מטוס לסיוע אווירי קרוב. במאי 1970 הוציא חיל האוויר בקשה שונה ומפורטת יותר להצעות למטוסים. שהאיום של כוחות שריון סובייטיים ומבצעי תקיפה בכל מזג אוויר הפכו למוחשים יותר. הדרישות כללו כעת כי המטוס יתוכנן במיוחד עבור התותח הסיבובי 30 מ"מ. ה-RFP גם ציין מהירות מרבית של 740 קמ"ש, מרחק המראה של 1,200 מ', עומס חיצוני של 7,300 ק"ג, רדיוס משימה של 460 ק"מ, ועלות יחידה של 1.4 מיליון דולר (9.8 מיליון דולר כיום). ה-AX יהיה המטוס הראשון של חיל האוויר שתוכנן באופן בלעדי לסיוע אווירי צמוד. למכרז הוגשו שתי הצעות ה-A-10 וה A-9 לבסוף זכה ה-A-10.
תכונות המטוס

המטוס תוכנן בסוף שנות ה-60 ונועד להתמודד עם האיום של כוחות שריון סובייטיים בזירת אירופה, שלפי התחזיות של הצבא תכלול אלפי טנקים, נגמ"שים ונ"מ נייד. ולכן נבנה ה-A10 כך שישרוד כמה שיותר בשדה הקרב. זה מתחיל בצורה שלו: המנועים נמצאים מעל לגוף, בזווית בה מי שירה על המטוס מלמטה ומהחזית יפגע בגחון ולא במנוע. המנועים ותא הטייס צוידו במיגון טיטניום כזה שיעצור גם פגיעה ישירה של פגז 23 מ"מ - כמו של סוללות השילקה. מסגרת הזנב עוצבה כך שתסתיר את גזי הפליטה ותקשה על נעילת טילים מונחי חום, מארזי נורים נגד טילים הוצבו גם בגוף וגם בכנפיים, ובהם מספר כפול של נורים מסוגים שונים, ובמערכת ההידראולית (זו שמאפשרת שליטה במטוס) ל-A10 היו כמה מערכות מקבילות בתוספת מערכות גיבוי ומצב ידני לתרחיש בו כולן קרסו. אפילו הגלגלים לא נכנסים עד הסוף לגוף, כדי שבמקרה של נחיתת גחון יגרם פחות נזק לשלדה ואפשר יהיה להשמיש את ה-A10 ולשלוח אותו להילחם שוב.
מפעילים

ה-A-10 מופעל בלעדית על ידי ארצות הברית: חיל האוויר של ארצות הברית (USAF) ויחידות המילואים שלו, פיקוד המילואים של חיל האוויר (AFRC) והמשמר הלאומי האווירי (ANG). נכון לשנת 2017 מדווח כי 282 מטוסי A-10C נותרו כמבצעיים, לפי החלוקה הבאה: 141 מופעלים על ידי USAF, עוד 55 מופעלים על ידי AFRC ו-86 שמופעלים על ידי ANG.
שימוש מבצעי > מלחמת המפרץ

המטוסים שימשו לראשונה במלחמת המפרץ הראשונה, וביצעו בה למעלה מ-8,775 גיחות מבצעיות. המטוסים תקפו מטרות מגוונות והשמידו בין היתר בהצלחה רבה כ-1,600 משאיות, 987 טנקים, 923 תותחים, 501 נגמ"שים, 96 מתקני מכ"ם, 50 עמדות נ"מ, עשרה מטוסים על הקרקע ואף רשמו לזכותם הפלה של כשני מסוקים בעזרת התותח שבחרטום המטוס.
תפקיד חשוב נוסף שמילא המטוס במלחמה היה בציד סקאדים שנורו לעבר ישראל וערב הסעודית ממערב עיראק. שם, הצליחו מטוסים מדגם זה להשמיד כ-51 משגרים, ככל הנראה. עם זאת, הדבר שנוי במחלוקת, בין השאר כי היו פזורים במערב עיראק מספר רב של משגרי דמה.
במהלך המלחמה הוכיח המטוס כי הוא יכול לבצע את משימתו נאמנה, ופגע במטרות באחוזים גבוהים מאוד. המטוסים הצליחו לבצע כ-95.7% ממשימותיהם, ארבעה מטוסים הופלו על ידי מערך הנ"מ העיראקי, בעזרת טילי קרקע אוויר.
ההפעלה המוצלחת של המטוס, בנוסף לתועלת ולתרומה הרבה במלחמה, גרמה לביטול התוכנית להחלפת המטוס בגרסת סיוע קרוב של ה-F-16 פייטינג פלקון.
שימוש מבצעי > מלחמת אפגניסטן

במהלך הפלישה לאפגניסטן ב-2001 מטוסי הA-10 לא לקחו חלק משמעותי, מאוחר יותר במרץ 2002 נשלחו טייסות של הA-10 לפקיסטן ולאפגניסטן כדי לקחת חלק בלחימה נגד הטליבאן ואל-קאעידה, במבצע שנודע גם בשם "מבצע אנקונדה". לאחר מכן נשארו טייסות הA-10 באפגניסטן להילחם בשרידי טליבאן ואל-קאעידה עד היציאה האמריקאית מאפגניסטן באוגוסט 2021.
שימוש מבצעי > מלחמת עיראק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שימוש מבצעי > התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב

במרץ 2011, נשלחו שישה מטוסי A-10 כחלק מהתקיפה הבינלאומית בלוב שזכתה לכינוי "שחר אודיסאה". מטוסי הA-10 השתתפו בתקיפות על הכוחות הקרקעיים של קדאפי.
שימוש מבצעי > מבצע נחישות טבועה (תקיפות מדינות הקואליציה נגד דאעש)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ניסיון להחלפה ב-F-35

בתחילת העשור הקודם[דרושה הבהרה], הכריז הפנטגון שה-F-35 יחליף את ה-A-10. בעקבות הכרזה זו פרצה סערה באינטרנט. לוחמים לשעבר ובתפקיד העידו שה-A-10 הציל את חייהם וחיי חבריהם, ואמרו שהם לא מוכנים להפקיד את חייהם בידי ה-F-35. הם טענו שה-F-35 דומה יותר למטוסי הסילון ממלחמת קוריאה, מהיר מדי ומוגבל בתמרון במהירות איטית, לא זריז מספיק בגובה נמוך, לא נושא מספיק חימוש ושהראות ממנו פחות טובה.
לאחר מאבק בהובלת סנטורים מהמפלגה הרפובליקנית, בהם ג'ון מקיין, מרתה מקסאלי וקלי איוט, ביחד עם גנרלים, הפנטגון משך את החלטתו. ב-2019 נודע שה-A10 יקבל תקציב שישדרג את גופו המיושן.
גלריה

המטוס A-10
תותח גאטלינג 30 מ"מ GAU-8/A אוונג'ר בו חמוש ה-A-10
מטוס A-10 חמוש
מבט על החרטום ותא הטייס
A-10 במלחמת המפרץ
A-10 בתדלוק אווירי
הערות שוליים

↑  ניצן סדן, ה-A10 האגדי תפור על ישראל; למה צה"ל לא קונה אותו?, באתר כלכליסט, 9 בינואר 2021
↑  "עולם הולך ונעלם" בטאון חיל האוויר, 1 באוקטובר 1997
↑  Schmitt, Eric (2011-03-29). "U.S. Gives Its Air Power Expansive Role in Libya". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2025-01-10.
1 2  ניצן סדן, A10: החזיר המעופף שהפך למלאך שומר וכוכב ברשת, באתר כלכליסט, 3 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292977505171  GND: 4209475-6  LCCN: sh85000014  NARA: 10665270  NKC: ph305467 
תרשים חתך של מטוס A-10.
סימון פגיעות על מטוס A-10 שהשתתף במלחמת המפרץ
פגז של תותח ה־A-10 ליד קליע .30-06 ספרינגפילד
אה"מ פירלס (L10)

| --- | --- |
אה"מ פירלס
אה"מ פירלס
 תיאור כללי
 מוטו:  "Explicit Nomen" "השם אומר הכל"
 סוג אונייה:  אוניית לוחמה אמפיבית בעלת מבדוק נחיתה (LPD)
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  הצי המלכותי
 סדרה:  פירלס
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  הארלאנד אנד וולף, בלפסט
 תחילת הבנייה:  25 ביולי 1962
 הושקה:  19 בדצמבר 1963
 תקופת הפעילות:  25 בנובמבר 1965 – 2002 (כ־36 שנים)
 אחריתה:  הוצאה משירות והועברה לגריטה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת פוקלנד 
 מידות
 הֶדְחֶק:  12,120 טון (מטען מלא)
 אורך:  158.5 מטר 152.4 מטרים בקו המים
 רוחב:  24.4 מטר
 שוקע:  6.24 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21 קשר (39 קמ"ש)
 גודל הצוות:  550 איש, כולל 88 נחתים
 טווח שיוט:  9,260 ק"מ במהירות 20 קשר
 הנעה:  2 טורבינות קיטור, 22,000 כוח סוס
 אמצעי לחימה
 חימוש:  2 תותחים נ"מ 20 מ"מ, 2 מערכות פלנקס
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם חיפוש דגם 974 מכ"ם ניווט דגם 978
 מסוקים:  עד חמישה מסוקי וסטלנד וסקס
 
אה"מ פירלס (באנגלית: HMS Fearless (‏L10), בתרגום לעברית: "עשויה לבלי חת". סימול הצי היה L10) הייתה אוניית לוחמה אמפיבית בעלת מבדוק נחיתה (Landing Platform/Dock, LPD), ששירתה בצי המלכותי הבריטי בין השנים 1965–2002. האונייה הייתה אחת משתי אוניות מסדרת פירלס (Fearless), והיא האונייה השביעית (והאחרונה, לעת עתה) בצי הבריטי שנשאה את השם "פירלס".