stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי גרמניה–ספרד
היסטוריה > המאה ה-19

בשנת 1869 הודחה איזבלה השנייה, מלכת ספרד מבית בורבון מתפקידה על ידי הקורטס, ואשר הציע את הכתר ללאופולד, נסיך הוהנצולרן. צרפת בהנהגת נפוליאון השלישי חששה מהחיזיון של צרפת המכותרת על ידי גרמניה המאוחדת הנשלטת על ידי בית הוהנצולרן מצפונה וממזרחה, וספרד הוהנצולרנית מדרומה.
ביולי 1870 הכריז לאופולד על ויתורו על כס המלוכה בספרד, אך נפוליאון השלישי לא הסתפק בכך, ודרש מהמלך הפרוסי וילהלם הראשון ערובה לכך לא ידרוש את הכס הספרדי בעתיד. וילהלם סירב לכך, היות שלאופולד כבר פרש מהמועמדות לכתר הספרדי. אוטו פון ביסמרק שראה את המברק שהוכן על ידי המלך בבאד אמס מחק ממנו את הקטע המסביר את הסיבה לסירוב וכך הפך המברק למעליב, כתוצאה מכך הכריזה צרפת מלחמה על גרמניה ב-19 ביולי 1870. המלחמה נמשכה זמן קצר, ובספטמבר הובס הצבא הצרפתי בקרב סדאן, ובעקבות כך הוכרזה בצרפת הרפובליקה הצרפתית השלישית. בינואר 1871 נכנעה צרפת, והוכרז בארמון ורסאי על הקמת הקיסרות הגרמנית, ובעקבות הכניעה נמסו אלזס-לורן לגרמניה המאוחדת.
היסטוריה > המאה ה-20

במהלך מלחמת העולם הראשונה נשארה ספרד נייטרלית, ובעקבות כך חלה צמיחה כלכלית בספרד. בשנת 1931 התפטר אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד מתפקידו, ובעקבות כך הוקמה הרפובליקה הספרדית השנייה. בקיץ 1936 פרץ מרד של כוחות הימין נגד ממשלת ספרד, אולם בעקבות כישלון הצבא להשתלט במהירות על כל המדינה, פרצה מלחמת אזרחים עקובה מדם, שנמשכה עד אביב 1939. גרמניה הנאצית יחד עם איטליה הפשיסטית סייעו לכוחות הלאומנים בספרד בפיקודו של פרנסיסקו פרנקו, וגרמניה אף שלחה את לגיון קונדור, שאף השתתף בקרבות. גרמניה הנאצית שלחה לספרד 8 טייסות מחיל האוויר שלה, שהפציצו ערים, עיירות וכפרים. הפצצת העיר גרניקה הייתה האכזרית ביותר והחרבת העיר קיבלה ביטוי ביצירתו של פבלו פיקאסו "גרניקה". מאידך, מתנדבים גרמנים לחמו לצד הכוחות הרפובליקנים, כחלק מהמיליציות הבינלאומיות שהשתתפו בלחימה.
על אף סיועה של גרמניה לכוחותיו של פרנקו במהלך מלחמת האזרחים, סירב פרנקו להצטרף למדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה, אולם מתנדבים ספרדים לחמו לצד הוורמאכט בחזית המזרחית, במסגרת הדיוויזיה הכחולה. במהלך המלחמה הצליחו כמה עשרות אלפי יהודים לברוח לספרד, שם קיבלו מקלט מפני הגורל המר שפקד את יהדות אירופה. מאידך, בסוף המלחמה עבר אחד מנתיבי הבריחה של הנאצים בספרד, ודרכה הם נמלטו למקומות מקלט בדרום אמריקה.
היסטוריה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נותרה המדינה הספרדית מבודדת מבחינה מדינית, ורק בעקבות המלחמה הקרה קשרה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם ספרד, אשר התקבלה בעקבות כך לאו"ם בשנת 1955. באותה שנה הצטרפה גרמניה המערבית לנאט"ו, ובשנת 1957 היא הייתה ממייסדות הקהילה האירופית. בשנת 1970 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין ספרד לגרמניה המערבית, ובשנת 1973 התקבלו גרמניה המערבית וגרמניה המזרחית כחברות באו"ם. בשנת 1982 הצטרפה ספרד לנאט"ו, ובשנת 1986 היא הצטרפה לקהילה האירופית.
יחסים כלכליים

כיום, היחסים הכלכליים בין גרמניה לספרד מתקיימים במסגרת השוק הפנימי האירופי של האיחוד האירופי, וגרמניה היא אחת משותפות הסחר החשובות ביותר בספרד. בשנת 2014 הסתכם היצוא לגרמניה ב-10.9% מכלל היצוא הספרדי, והיה שני לצרפת בלבד. מאידך, מבחינת היבוא לספרד, גרמניה הייתה במקום הראשון עם 13.4% מכלל היבוא הספרדי.
שיתוף פעולה תרבותי וחינוכי

בספרד קיימים כיום 8 בתי ספר ללימוד השפה הגרמנית, ומאידך בגרמניה קיימים 6 בתי ספר ללימוד השפה הספרדית.
תיירות

התיירות הגרמנית בספרד נמצאת במקום השני אחרי התיירות מבריטניה, והיא מהווה כ-17% מכלל התיירות בספרד, ובשנת 2010 ביקרו כ-9 מיליון תיירים גרמנים בספרד.
יחסים דיפלומטיים

ספרד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-6 קונסוליות בדרזדן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, מינכן ושטוטגרט. מאידך, גרמניה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-17 קונסוליות באליקנטה, אלמריה, ברצלונה, בילבאו, איביזה, חרס דה לה פרונטרה, לנסרוטה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מאון, מאלגה, פלמה דה מיורקה, סן סבסטיאן, סנטה קרוס דה לה פלמה, סנטה קרוס דה טנריפה, ולנסיה, ויגו וסרגוסה.
ילדים אבודים בספרד תחת פרנקו

ילדים אבודים בספרד תחת פרנקו (ספרדית: niños perdidos del franquismo, niños robados por el franquismo) היו הילדים שנחטפו מהוריהם שתמכו ברפובליקה הספרדית השנייה. הורי הילדים נכלאו או נרצחו על ידי חיילים מהפלג הלאומני, במהלך מלחמת האזרחים בספרד וספרד הפרנקואיסטית. היו מקרים שהילדים החטופים היו קורבנות לסחר בילדים ואימוץ בלתי חוקי. מספר הילדים שנלקחו בין השנים 1939–1975 מגיע על פי הערכות מסוימות ל-300,000.
אאוגניקה היספנית

האאוגניקה ההיספנית נוסחה על ידי הפסיכיאטר אנטוניו ואלחו נאג'רה (Antonio Vallejo-Nágera) שטען כי ישנו קשר בין מרקסיזם למוגבלות שכלית. ואלחו נאג'רה קיבל את הכשרתו גם בגרמניה הנאצית. בספר שפרסם ב-1939, ואלחו נאג'רה הציג את הטענה שמרקסיזם מושך 'פסיכופתים אנטי-חברתיים' ואם ילדים יופרדו בינקותם מהוריהם המרקסיסטים, ניתן יהיה "לשחרר את החברה מהמגפה הנוראה הזו". כתביו של ואלחו נאג'רה היו אחד המקורות להצדקה ה"רפואית" להפרדת הילדים ממשפחותיהם המניע העיקרי לחטיפת ילדים מהוריהם עד שנות ה-50 הייתה אידאולוגית, אבל בשנים לאחר מכן, החטיפות התרחבו גם לילדים ממשפחות עניות או שמשפחות שנחשבוו כלא נורמטיביות.
היעלמות ילדים

הילדים הראשונים שנלקחו היו יתומים של מתנגדי משטר ותינוקות שנולדו לאסירות פוליטיות בכלא. שמות הילדים שונו והם הועברו למשפחות נאמנות למשטר. הכנסייה הקתולית בספרד שיתפה פעולה עם המשטר כאחראית על מערכת החינוך במדינה וכן על חלק מבתי החולים הממשלתיים. נזירות לקחו חלק משמעותי בניהולם. בנוסף, הן היו אחראיות על טיפול הבירוקרטי בעניים שהגיעו לבתי החולים שם הן יכלו לזהות נשים צעירות לא נשואות ולהשפיע עליהן למסור את התינוקות לאימוץ לאחר הלידה. אמהות חד הוריות שסירבו לשלוח את ילדיהן לאימוץ סוממו, לא פעם, לאחר הלידה ונאמר להן כשהתעוררו שוולד מת.
קבוצה נוספת של ילדים שנחטפה היו ילדים שהוריהם שלחו אותם לחו"ל בזמן מלחמת האזרחים. עם הניצחון במלחמה, אנשי פרנקו איתרו את הילדים והחזירו אותם לספרד למשפחות מאמצות תומכות השלטון.
הכרה משפטית ומוסרית

לאחר מותו של פרנקו, ספרד העבירה חוק חנינה שפטר את רוב חברי המשטר מפשעי העבר שלהם. החוק מבוסס על החלטה פוליטית - ברית השכחה (אנ') - בין מפלגות הימין והשמאל בספרד.
מאז שנות האלפיים ארגונים לא ממשלתיים סייעו למשפחות לאתר קרובי משפחה אבודים. כאשר דיווחו למשרד המשפטים על מקרים של הפרט זכויות יוצרים, נענו בהתעלמות. הם פנו לקבוצת העבודה של האו"ם בנושא היעלמויות כפויות או בלתי רצוניות והאחרונה העבירה לממשלת ספרד שלושה מקרים לבדיקה. השופט בלטסר גארסון טען שחטיפת הילדים היא פשע נגד האנושות. הוא עודד את התובע הכללי לחקור את הנושא ולתבוע את מי שהיה מעורב בחטיפת הילדים ולשלם פיצויים לקורבנות. מדוח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 2021, עולה כי משפחות המחפשות ילדים שנעלמו לא מקבלות את הסיוע הנדרש ואף מערימים בפניהם קשיים.
הערות שוליים

1 2  Casey Quackenbush, Spain's First Franco-Era 'Stolen Babies' Trial Begins, Time, ‏2018-06-26 (באנגלית)
1 2 3  Casey, Nicholas (2022-09-27). "Taken Under Fascism, Spain's 'Stolen Babies' Are Learning the Truth". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-02-21.
↑  Peter Anderson, Spain's Lost Children, The British Academy, ‏4 Jul 2017 (באנגלית)
1 2  S. Salsench i Linares, Francoism Facing Justice: Enforced Disappearances before Spanish Courts, Journal of International Criminal Justice 11, 2013-05-01, עמ' 463–483 doi: 10.1093/jicj/mqt012
↑  Omar G. Encarnación, Forgetting, in Order to Move On, www.nytimes.com, ‏January 22, 2014 (באנגלית)
↑  "Los niños perdidos son víctimas del franquismo", www.publico.es, ‏19/11/2008
↑  Graham Keeley, ‘More than 50,000 babies’ stolen from Spanish mothers, The Independent, ‏2021-03-16 (באנגלית)
יחסי ברזיל–קולומביה

| יחסי ברזיל–קולומביה |
| --- | --- |
ברזיל: קולומביה


ברזיל: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 1,138,910
אוכלוסייה
212,203,410: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 6,856
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–קולומביה הם ההיחסים דו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל לרפובליקה של קולומביה. ברזיל וקולומביה חולקות גבול יבשתי. היחסים בין שתי המדינות לא היו מאוד טובים לאורך ההיסטוריה שלהן. הם עלו וירדו בעבר אבל לאחרונה שתי המדינות החליטו לשנות את זה ולשפר את היחסים ביניהן.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות הללו לא תמיד היו הטובים ביותר וכוללים בעיקר שיקולים על בסיס אזור האמזונס ומדגישים מאמצים למנוע מהסכם האנדים להפוך למכשיר לבלימת ההשפעה הברזילאית. שתי המדינות הללו לא קיימו אינטראקציה אחת עם השנייה בעבר. לאחרונה בעשור האחרון הם החלו לשתף פעולה ולעבוד יחד יותר למען שיפור שתי המדינות. ההסכם הראשון שנחתם ביניהם היה ב-1907, אז חתמו על חוזה הגבולות. זו הייתה רק אמנה שהגדירה את הגבולות של שתי המדינות והיכן יגיע הגבול ביניהן. שתי הממשלות החליטו שהן ישתמשו בקו טבטינגה-אפפוריס כקו הגבול בפועל ביניהן. עם זאת, זו לא הייתה הפעם האחרונה שקונפליקט הגבול עלה לדיון. ב-1925, ברזיל, קולומביה ופרו נפגשו שוב כדי לחתום שוב על אמנה נוספת הכוללת גבולות. אמנה זו רק הבטיחה שהמדינות ישתמשו בקו טבטינגה-אפפוריס כקו הגבול בין שלוש המדינות. נשיא ברזיל, פיגוארדו, ביקר בקולומביה ב-1981, הביקור הראשון של ראש מדינה מברזיל.
ב-1981 התרחש גם ביקור של נשיא קולומביה, חוליו סזאר טורביי איילה, בברזיל. הסכם נוסף נחלה ב-7 בנובמבר 1994. הוא נקרא הסכם שיתוף פעולה טכני בסיסי בין ברזיל לקולומביה.  הסכם זה הפריע לשימוש בלתי חוקי בחומרים כימיים החיוניים לעיבוד של חומרים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים. הוא נחתם בעיקר מפני שהגבול בין ברזיל לקולומביה שימש ככביש מהיר לקוקאין ולחומרים נרקוטיים חזקים יותר.  הגבול היה פתח מרכזי לשימוש המבריחים כדי להכניס סמים ופסיכוטרופיים לא חוקיים למדינות.
ב-1997 נחתם הסכם נוסף בקרטחנה בין שתי המדינות. זה היה הסכם בשיתוף פעולה שיפוטי וסיוע הדדי בענייני עונשין בין הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל לרפובליקה של קולומביה. ההסכם נחתם בתקווה להבטיח את עזרתם בעניינים שעסקו בסוגיות הנוגעות לענישה הכרוכה בפשע או בעבירות. העשור הבא היה מלא רק בפגישות של פרלמנטים וראשי ממשלות מברזיל וקולומביה. ההסכם הבא נחתם ב-2008. זה סומן כפרוטוקול על שיתוף פעולה כלכלי ומסחרי בין ברזיל לקולומביה. זה היה מזכר הבנות לשיתוף פעולה במאבק בייצור בלתי חוקי של וסחר בנשק חם, תחמושת, אביזרים, חומרי נפץ וחומרים קשורים אחרים. הסכם זה הוציא מחוץ לחוק את ההרכבה הבלתי חוקית של כל אחד מהמוצרים שהוזכרו. זה גם נועד לסייע בשיתוף פעולה בענייני הגנה. משמעות הדבר היא ששתי המדינות ינסו לשתף פעולה ולעבוד יחד בעניין שדורש את שני הצבאות של המדינות. השנתיים הבאות היו לגמרי ביקורים זה בזה של ראשי ממשלות במדינות אחרות כדי לדון בדרכים לשיפור היחסים. בשנת 2011, נשיא קולומביה פתח את פורום ההשקעות הראשון של קולומביה-ברזיל שאורגן על ידי הבנק האינטראמריקאי לפיתוח (IDB) בבוגוטה, קולומביה.  זה היה בתקווה להגביר את הסחר בין שתי המדינות ולשפר גם את כלכלתן. בשנת 2015, ברזיל וקולומביה חתמו על הסכם שמטרתו להגביר את הסחר במגזר הרכב של שתי המדינות. בנוסף, על ידי חתימה על הסכם זה, הם מקווים להגדיל את היצוא וליצור מקומות עבודה נוספים. לאחרונה, שתי המדינות חתמו על שני מזכרים שקיוו להגביר עוד יותר את הסחר הדו-צדדי.  אלה הרחיבו את הסחר ביניהם בתוך תחום הרכב ומחוצה לו גם כן. מזכרים אלה מגבשים את הסכם הרכב לשנת 2015.
סחר והשקעות בין ברזיל לקולומביה

הסחר בין המדינות הללו לא היה גבוה עד בערך העשור האחרון שבו אירע זינוק עצום. מ-2005 עד 2014, קשרי הסחר בין ברזיל לקולומביה גדלו משמעותית, וצמחו מ-1.5 מיליארד דולר ל-4.1 מיליארד דולר. זוהי עלייה עצומה בצמיחת הסחר בשתי המדינות. רשימת היצוא בין שתי המדינות מגוונת מאוד. המוצרים העיקריים שיצאה ברזיל לקולומביה היו פרופן, מכוניות, צמיגים, גנרטורים AC, מנועי בעירה וחלקים ממנועי טורבו.  יצוא קולומביה לברזיל כולל: נפט גולמי, לבני פחם, קפה, נפט מזוקק ופרחים חתוכים. קולומביה מייצאת שווי מוערך של 2.23 מיליארד דולר לברזיל.  למרות כל הצמיחה הזו יש עדיין הרבה יותר פוטנציאל בין המדינות. ברזיל וקולומביה רוצות לחקור כדי לגלות את מלוא הפוטנציאל של יחסי סחר דו-צדדיים.
דבר נוסף שעוזר לחזק את הסחר בין ברזיל לקולומביה הם הסכמי סחר. הסכם שנחתם לאחרונה עזר לשפר את המסחר אפילו יותר. הוא שיפר את הסחר בתחום הרכב ועזר להבטיח הסכם מוקדם יותר מאוקטובר 2015 שביקש להגביר את הסחר הדו-צדדי גם בכלי רכב.  היבט נוסף שעוזר ליחסים הוא השקעה. לקולומביה אחת הכלכלות הגדולות ביותר בדרום אמריקה היא סיבה לכך שהיא יעד השקעה כזה למדינות כולל ברזיל. חברות ברזילאיות השקיעו במגזרים רבים כולל: תעשיית הברזל והפלדה, נפט וכרייה, פיננסים ואפילו טכנולוגיית מידע. לברזיל יש למעשה חברת נפט שעובדת בקולומביה. ברספטרו פועלת כיום בעשר מדינות כולל קולומביה. ברזיל גם הקימה חברת בת של חברת סחר Interbras. חברה זו צפויה לעשות עסקים עם מספר מדינות כולל קולומביה וצפויה להרוויח גם מיליוני דולרים.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה.
קולומביה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי ברזיל–פקיסטן

| יחסי ברזיל–פקיסטן |
| --- | --- |
ברזיל: פקיסטן


ברזיל: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 796,095
אוכלוסייה
212,203,410: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 1,341
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

שגריר פקיסטן מגיש כתב האמנה לנשיא ברזיל ז'איר בולסונרו, 2020
יחסי ברזיל–פקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין ברזיל לבין פקיסטן.
שיתוף פעולה ביטחוני

בשנת 2009, ברזיל אישרה מכירת 100 טילי MAR-1, טילים נגד-קרינה לפקיסטן למרות לחץ הודי על ברזיל לא לעשות את זה.
שר ההגנה של ברזיל, נלסון ז'ובים הגדיר את הטילים האלו כ"דרכים יעילות מאוד כדי לפקח על אזורים שבהם טסים מטוסי קרב", ואמר כי העסקה עם פקיסטן שווה 85 מיליון אירו (167.6 מיליון דולר).
הוא התייחס אל מחאות ההודים בביטול ואמר: "ברזיל מנהלת משא ומתן עם ממשלת פקיסטן, לא עם טרוריסטים. לבטל את העסקה יהיה לייחס את פעילויות הטרור לממשלה הפקיסטנית."
יחסים כלכליים

הסכם הסחר הדו-צדדי בין פקיסטן לברזיל פועל מאז 1982. ברזיל מעוניינת לשפר את נפח הסחר עם פקיסטן. נכון לשנת 2020 לשכת המסחר פקיסטן–ברזיל הוקמה בברזיל ונשיאה הנוכחי הוא מונאור איקבל.
ברזיל תומכת בפיתוח ענף החקלאות של פקיסטן. ברזיל שהיא בעלת טכנולוגיות חקלאות מתקדמות עוזרת לפקיסטן לפתח את תחום החקלאות שלה.
חינוך וספורט

סטודנטים פקיסטנים המסיימים את המכללה שלהם יכולים להגיש בקשה להזדמנות ללימודים באוניברסיטה בברזיל, עם עלויות שכר לימוד המכוסות על ידי ממשלת ברזיל, באמצעות התוכנית לחילופי סטודנטים (PEC-G). תוכנית זו קיימת מאז 2012.
ברזיל היא אחת הקבוצות המובילות בכדורגל בעולם. כדורגל ברזוקה מתוצרת פקיסטן שימש בגביע העולם בכדורגל 2014. אוהדי הכדורגל הפקיסטנים המושבעים תמכו בקבוצת הכדורגל הברזילאית בגביע העולם 2014.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד ו-3 קונסוליות בקראצ'י, לאהור ופשאוור, ואילו פקיסטן מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-2 קונסוליות בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.
יחסי הודו–פנמה

| יחסי הודו–פנמה |
| --- | --- |
הודו: פנמה


הודו: פנמה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 75,420
אוכלוסייה
1,454,183,987: 4,529,530
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 83,382
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 18,409
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

יחסי הודו–פנמה הם היחסים דו-צדדיים בין הודו לפנמה.
פנמה היא המדינה הראשונה באמריקה המרכזית שבה הקימה הודו שגרירות תושבת בשנת 1973.
היסטוריה

הקשר בין המדינות הוא העתיק ביותר באזור מרכז אמריקה, החל מאמצע המאה ה-19, כאשר קבוצות הודים, במיוחד מהגרים סיקים, הגיעו לפנמה כדי לעבוד על בניית מסילות הברזל של פנמה ולאחר מכן על תעלת פנמה בתחילת המאה ה-20.
ישנם כ-8,000 הודים, כולל אלה ממוצא הודי, בפנמה, המהווים את הריכוז הגדול ביותר של הודים מעבר לים במרכז אמריקה. הקהילה ההודית, בעיקר מגוג'ראט, עוסקת בעיקר בסחר סיטונאי וקמעונאי.
גורדווארה הוקמה בשנת 1986 בפנמה סיטי תחת ארגון ללא מטרות רווח Sociedad Guru Nanak כדי לשמש כמקום פולחן לקהילה הסיקית בפנמה. צמיחתה של הקהילה ההודית שגשגה עם הבנייה של גורדווארה, מנדיר, מסגדים ובית התפילה הבהאי.
אשרות

תחת שלטונו של הנשיא ריקרדו מרטינלי, ממשלת פנמה הודיעה כי אזרחים הודים בעלי ויזה לארצות הברית, קנדה, אוסטרליה או כל מדינה באיחוד האירופי יקבלו כניסה ללא ויזה. ניתנו פטור לוויזה גם לדיפלומטים ולפקידים בשתי המדינות.
ביקורים דיפלומטיים

בנובמבר 2010, אלברטו ולרינו קלמנט, שר הכלכלה והאוצר של פנמה ביקר בהודו לפגישת הפורום הכלכלי העולמי בניו דלהי. לאחר הביקור, יושבת ראש הפרלמנט של הודו, מאירה קומאר, הובילה משלחת פרלמנטרית בת 20 חברים לפנמה באפריל 2011 כדי להשתתף באספה ה-124 של האיחוד הבין-פרלמנטרי (IPU).
בשנים 2011 ו-2012 ביקרו בפנמה שרי ממשלת הודו סאצ'ין פיילוט, ויילאר ראווי וא' אחמד. Milind Deora ביקרה בפנמה בתחילת 2013 כדי להשלים הסכם שיתוף פעולה ימי בילטרלי בין הודו לפנמה. כמו כן, נדונו שיתוף פעולה בנושאי IT ו-E-Governance, אבטחת סייבר והדרכה, ותחנת ה-TTC המוצעת של סוכנות החלל ההודית ISRO בפנמה.
סגן נשיא הודו, וניקאיאח נאידו ערך ביקור בן יומיים במדינה במאי 2018 יחד עם שר המדינה לענייני שבטים ומשלחת בכירה אחרת המייצגת ענפים שונים של ממשלת הודו. נשיא פנמה, חואן קרלוס וארלה, שבר את הפרוטוקול וליווה את סגן הנשיא לסיור בתעלת פנמה. סגן הנשיא נאידו גם הכריז על סך של 25 מיליון דולר אשראי להקמת מרכזים של מגוון ביולוגי, מעקב אחר תרופות וגם משאבים לפיתוח מגזר ה-IT בפנמה ויכול גם להתרחב לתחומי חקלאות, מדע וטכנולוגיה, חלל, תרופות ואנרגיה מתחדשת. הם גם חתמו על מזכר להתמודדות עם צורות שונות של טרור. הנשיא גם חזר על תמיכה בהצעה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
יחסים כלכליים

בתקווה להכפיל את הסחר עם אמריקה הלטינית עד לשנת 2019, הודו הרחיבה את קשרי האוויר והים עם האזור ולנהל משא ומתן על הסכמי סחר חופשי נוספים (FTA). לאור ההרחבה המתמשכת של תעלת פנמה, אייר אינדיה תכננה להפוך את פנמה ליעד הראשון לטיסות ישירות מהודו לאמריקה הלטינית, עם שירות ישיר פעמיים בשבוע בין ניו דלהי לפנמה סיטי עד 2014.
ה-FDI החיצוני הגדול ביותר מהודו בקיץ 2011 היה לפנמה על ידי Gammon India, שהזרימה כמעט 2 מיליארד דולר למיזם המשותף שלה מבוסס פנמה, Campo Puma Orient SA. תאגיד השילוח של הודו (SCI) הקים גם מיזם משותף בפנמה עם Mitsui OSK Lines היפנית, Nippon Yusen ו- K Line לשירות הובלה של גז טבעי נוזלי. זה הפך את SCI לחברת הספנות ההודית היחידה שנכנסה לעסקי הובלת LNG השנייה.
הפריטים העיקריים של היצוא של הודו לפנמה כוללים טקסטיל, מכוניות ואביזרים לרכב, ברזל ופלדה, מוצרי פלסטיק, תרופות, מוצרי טבק, מוצרי גומי, פריטי ריהוט וציוד אלקטרוני. היבוא של הודו מפנמה כולל דלקים מינרליים, נפט, שעווה, ספינות, סירות, ומוצרי עץ טיק וחפצי עץ אחרים.
באפריל 2013, למעלה מ-120 חברות הודיות מובילות המייצגות מגזרים שונים כולל רכב, טקסטיל, יהלומים, מוצרי חשמל ומוצרי הנדסה, השתתפו בתערוכת "תוצרת הודו" הראשונה אי פעם ב-Expocomer, התערוכה השנתית הגדולה ביותר בפנמה. בתוך הקשרים המסחריים ההולכים וגדלים, הודו העניקה לפנמה קו אשראי של 10 מיליון דולר עבור הקמת מרכז למגוון ביולוגי וגילוי תרופות בפנמה סיטי.
הסכמים

נחתמו מספר הסכמים, הנוגעים לשיתוף פעולה תרבותי וחינוכי, התייעצויות עם משרדי חוץ, שיתוף פעולה הדדי בין מכון שירות החוץ, הודו והאקדמיה הדיפלומטית של פנמה, לבין משרד החקלאות ההודי והמשרד לפיתוח חקלאי בפנמה.
נציגויות דיפלומטיות

פנמה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליה כללית במומבאי.
הודו מחזיקה בפנמה שגרירות בפנמה סיטי.
יחסי ברזיל–קזחסטן

| יחסי ברזיל–קזחסטן |
| --- | --- |
ברזיל: קזחסטן


ברזיל: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 2,724,900
אוכלוסייה
212,203,410: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 12,656
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–קזחסטן הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל לרפובליקה של קזחסטן. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

זמן קצר לאחר פירוק ברית המועצות, הכירה ברזיל בעצמאותה של קזחסטן ב-26 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-22 בספטמבר 1993. בתחילה, היה מגע דיפלומטי מועט בין שתי המדינות, כאשר נציגי שתי המדינות נפגשו רק בפורומים בינלאומיים כמו באו"ם.
באוגוסט 2006 פתחה ברזיל שגרירות באסטנה (היום נור-סולטן). בשנת 2007 ערך נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב ביקור רשמי בברזיל. הביקור זכה לגומלין עם הגעתו של נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה לקזחסטן בשנת 2009. באוקטובר 2012, קזחסטן פתחה שגרירות בברזיליה.
ברזיל וקזחסטן חולקות עמדות דומות בנושאים גלובליים, כגון נושאים הקשורים לפיתוח בר-קיימא ולשימור הסביבה. ברזיל תמכה בכניסתה של קזחסטן לארגון הסחר העולמי וקיבלה תמיכה קזחית לתביעתה לקבל מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
ישנן כמה חברות ברזילאיות הפועלות בקזחסטן, וכמה חברות ברזילאיות אחרות מעוניינות ליצור נוכחות במדינה לייצור ויצוא לשווקים של המדינות החברות במדינות חבר המדינות. חברת התעופה הקזחית הראשית, אייר אסטנה, מחזיקה ומפעילה יותר מעשרה מטוסי Embraer מתוצרת ברזיל.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מברזיל לקזחסטן
הנשיא לואיז אינאסיו לולה דה סילבה (2009)
שר החוץ אלויסיו נונס (2018)
ביקורים רמי דרג מקזחסטן לברזיל
הנשיא נורסולטן נזרבייב (2007)
שר החוץ ארלן אידריסוב (2013)
הסכמים בילטרליים

ב-2018, שתי המדינות חתמו על הסכמים על הסגרה; העברה של מורשעים; וסיוע הדדי בתיקים פליליים.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בקזחסטן שגרירות באסטנה.
קזחסטן מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי יפן – קוריאה הצפונית

| יחסי יפן – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
יפן: קוריאה הצפונית


יפן: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 120,538
אוכלוסייה
123,588,993: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 
משטר
מונרכיה חוקתית: משטר חד מפלגתי-קומוניסטי

יחסי יפן–קוריאה הצפונית הם היחסים הפוליטיים, המסחריים, הדיפלומטיים והצבאיים בין יפן לרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה. נכון לשנת 2024, לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים בין יפן לקוריאה הצפונית. יחד עם צרפת, קוריאה הדרומית וטאיוואן יפן לא הכירה הכרה דיפלומטית בקוריאה הצפונית.
לפי סקר שבוצע על ידי ה-BBC בשנת 2014 91% מאזרחי יפן מחזיקים בעמדה שלילית כלפי קוריאה הצפונית, בעוד אחוז בודד מחזיק בעמדה חיובית, מה שהופך את יפן למדינה עם שיעור התמיכה הנמוך ביותר בקוריאה הצפונית בעולם.
היסטוריה > הכיבוש היפני בקוריאה

בסוף המאה התשע עשרה, במקביל להתגברות הקולוניאליזם ברחבי העולם, גברה השפעתם של היפנים בקוריאה. בשנת 1876 נחתם "הסכם גנגווה", הסכם מסחר בין יפן לקוריאה, שמטרתו הייתה לפתוח את השוק הקוריאני לסחר במוצרים יפניים. קוריאה הייתה זירת התנגשות בין יפן לאויבותיה בשתי מלחמות: מלחמת סין–יפן הראשונה ומלחמת רוסיה–יפן, ששתיהן הסתיימו בניצחון האימפריה היפנית.
ב-22 באוגוסט 1910 נחתם הסכם סיפוחה של קוריאה ליפן. ההסכם המביך נחשב בקוריאה כהסכם משפיל מאין כמותו, והיום בו הוא נחתם מכונה בקוריאה "יום ההשפלה הלאומי".
ההתנגדות הקוריאנית לכיבוש היפני לא פסקה לאורך כל תקופת שלטונם של היפנים. היפנים, שרצו למנוע התמרדויות נוספות, ניסו לכפות את התרבות היפנית בקוריאה. מהלכיהם של היפנים התבטאו, בין היתר, באיסור השימוש בשפה הקוריאנית בבתי הספר ובתקשורת, ואילוץ התושבים המקומיים לאמץ שמות יפניים. במהלך מלחמת העולם השנייה, אולצו קוריאנים רבים להשתתף במאמץ המלחמתי היפני.
היסטוריה > הכיבוש האמריקאי ביפן ומלחמת קוריאה

במסגרת מבצע סערת אוגוסט, שהיה חלק ממלחמת העולם השנייה, הצבא האדום פלש לחצי האי הקוריאני, אז, כאמור, בשליטת יפן. הכוונה המקורית של ברית המועצות הייתה להשתלט על כל קוריאה. אולם, ב-2 בספטמבר, יפן נכנעה ללא תנאי לארצות הברית, מה שאילץ את הסובייטים לעצור את התקדמותם על קו הרוחב 38 כדי לאפשר לכוחות צבא ארצות הברית להיכנס לקוריאה. ואכן, ב-8 בספטמבר, נחתו 24 גייסות של הצבא האמריקאי בפיקודו של ג'ון הודג' באינצ'ון, והקימו תוך זמן קצר מנהלה צבאית תחת פיקודו.
בשטחי הכיבוש בקוריאה הייתה אמורה לקום קוריאה מאוחדת אחת, אך הסובייטים התנגדו לוותר על שטח הכיבוש שלהם. לכן, בשנת 1948, קוריאה חולקה לשניים דה פקטו: בשטח הכיבוש של ברית המועצות הוקמה הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה (קוריאה הצפונית), מדינת חסות של ברית המועצות, ובשטח הכיבוש של ארצות הברית הוקמה הרפובליקה של קוריאה (קוריאה הדרומית), מדינה עצמאית אשר נתמכת על ידי ארצות הברית.
ב-28 באוגוסט 1945 כוחות ראשונים של צבא ארצות הברית נחתו ביפן, מה שסימן את תחילתו של הכיבוש האמריקאי ביפן. במהלך מלחמת קוריאה, שבה תקפה קוריאה הצפונית את קוריאה הדרומית, חיילים רבים מצבא ארצות הברית ששהו ביפן הועברו לקוריאה כדי להילחם בקוריאה הצפונית. יפן שבה להיות מדינה עצמאית באופן רשמי ב-28 באפריל 1952, כשחוזה סן פרנסיסקו נכנס לתוקף.
היסטוריה > לאחר מלחמת קוריאה

בשנת 1955 סייעה קוריאה הצפונית בהקמת התאחדות כללית של קוריאנים ביפן שתמכו בקומוניזם, ושימשה למעשה כנציגות קוריאה הצפונית ביפן. אף על פי כן, חזרה רצונית של תושבים קוריאנים מיפן לקוריאה הצפונית התקדמה באיטיות, ועד סוף שנת 1960 עברו רק 50,000 מתוך 600,000 קוריאנים החיים ביפן לקוריאה הצפונית.
במהלך שנות השבעים ושנות השמונים, אירעו חטיפות רבות של אזרחים יפנים על ידי קוריאה הצפונית (מגומי יוקוטה הייתה בין החטופות). ישנה השערה כי מקצת החטופים היפנים הורו את השפה היפנית בבתי ספר למרגלים בקוריאה הצפונית. ייתכן שחלקם נחטפו כיוון שהיו עדים לפעילות ריגול של קוריאה הצפונית על אדמת יפן. מספר נשים חטופות שימשו בנות זוג לחברי ארגון טרור יפני שבסיסו היה בקוריאה הצפונית.
ממשלת יפן הכירה באופן רשמי ב-17 אנשים אשר נחטפו מיפן לקוריאה הצפונית, אולם, כנראה, ישנם מאות יפנים שנחטפו לקוריאה הצפונית. בספטמבר 2002 הודתה קוריאה הצפונית באופן רשמי בחטיפות אשר בוצעו בעבר, ובאוקטובר אותה שנה חמישה חטופים חזרו ליפן. במאי 2004 התירה קוריאה הצפונית לחמשת ילדיהם של שני זוגות שנחטפו ליפן לחזור ליפן ולהצטרף למשפחותיהם.
בתחילת שנות התשעים, ניהלה יפן משא ומתן ממושך עם קוריאה הצפונית בנוגע לכינון יחסים דיפלומטיים, תוך שימור יחסי יפן עם קוריאה הדרומית. בין הצדדים התגלעו נקודות מחלוקת. יפן דרשה לקבל מידע על חיילים יפנים שהושמו בשבי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה; בעוד שקוריאה הצפונית דרשה לקבל פיצויים עקב הנזקים שנגרמו לה בתקופת הכיבוש היפני בקוריאה. לבסוף, סבב השיחות סביב כינון היחסים הדיפלומטיים נכשל.
נכון לשנת 2024, היחסים בין שתי המדינות נמצאים בשפל של כל הזמנים, בין היתר בגלל שיגור רקטות צפון קוריאניות מעל יפן והמתיחות הגוברת בין קוריאה הצפונית לשכנותיה סביב תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית.