stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רציו פטרוליום

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  שותפות מוגבלת
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  רצפט
 מייסדים:  משפחות לנדאו ורוטלוי, איתן אייזנברג, איתי רפאל
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 משרד ראשי:  תל אביב-יפו
 מוצרים עיקריים:  חיפושי גז ונפט
 שווי שוק:  63.9 מיליון ש"ח (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  0 דולר (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 29.7 מיליון דולר (2023)
 רווח:  הפסד של 29.5 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  8.23 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  9.27 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  ליגד רוטלוי
 מנכ"ל:  איתי רפאל
 אנשי מפתח:  איתן אייזנברג (SVP E&P), גל הרטמן (מנהל אקספלורציה)
 עובדים:  10
  
 https://ratiopetroleum.com/he/home-page/
 
רציו פטרוליום אנרגיה - שותפות מוגבלת, המוכרת בשמה המקוצר רציו פטרוליום, היא שותפות מוגבלת הפועלת בתחום חיפושי הנפט, הגז טבעי והפקתם מחוץ לישראל.
רציו פטרוליום הוקמה על פי הסכם שותפות מוגבלת בין השותף הכללי "רציו פטרוליום בע"מ" לבין השותף המוגבל "רציו פטרוליום נאמנויות אנרגיה בע"מ". השותפות המוגבלת נרשמה למסחר ביום 26 בינואר 2017, ומאז ועד היום יחידות ההשתתפות של השותפות נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב יחידות ההשתתפות של השותפות כלולות במדד ת"א-נפט וגז.
היסטוריה

רציו פטרוליום הוקמה לאחר תגלית לוויתן כאשר הגאולוג איתן אייזנברג, המשמש כסגן נשיא בכיר לחיפושים והפקה של רציו פטרוליום מאז הקמתה, פנה למשפחות לנדאו ורוטלוי מתוך מטרה להקים שותפות אשר תעסוק בחיפושי נפט וגז ברחבי העולם.
האסטרטגיה של רציו פטרוליום ממוקדת בפעילות באגנים גאולוגיים בתוליים בהם טרם התגלו תגליות נפט ו/או גז משמעותיות, בדומה לאגן הלבנט בתקופה של טרום תגליות לוויתן ותמר. אסטרטגיה זו הוכחה עם קבלת רישיון בלוק קייצ'ור (Kaieteur) שבגיאנה בטרם התגלו במדינה תגליות נפט משמעותיות. כיום, אגן גיאנה נחשב לאחד האזורים "החמים בעולם" לחיפושי נפט. מאז משנת 2015 ועד היום נתגלו באגן מעל 10 מיליארד חביות נפט בנות הפקה ביותר מ־20 תגליות.
בתחילת שנת 2021 הכריזה השותפות על תגלית במאגר טנג'ר של כ-65 מיליון חביות נפט.
כיום מחזיקה רציו פטרוליום זכויות נפט בשלושה אגנים שונים ברחבי העולם: בלוק קייצ'ור שבאגן גיאנה, בלוק SC76 באגן מזרח Palawan אשר בפיליפינים, ובלוק Dakhla Atlantique שבדרום מרוקו. כלל שטחי זכויות הנפט של רציו פטרוליום מסתכם בכ־130,000 קמ"ר. בשנים האחרונות פעלה השותפות גם במלטה, סורינאם, אירלנד ובריטניה.
כיום השותפות של רציו פטרוליום בנכסיה הן ONHYM ו-נאוויטס פטרוליום.
מדינות בהן פועלת השותפות > גיאנה

בשנת 2012 פנתה רציו פטרוליום לממשלת גיאנה על מנת לקבל רישיון לחיפוש, פיתוח והפקה של נפט וגז במדינה. בשנת 2015 קיבלה השותפות, יחד עם חברת Cataleya את הרישיון הידוע בשם בלוק קייצ'ור (Kaieteur) המשתרע על שטח של כ-13,535 קמ"ר. בשנים שלאחר מכן צירפה רציו פטרוליום לבלוק את ExxonMobil, אחת מחברות האנרגיה המובילות בעולם כמפעילת הבלוק ואת חברת Hess האמריקאית. כיום מחזיקה רציו פטרוליום 25% מהזכויות בשטח הבלוק.
במהלך שנת 2020 ביצעו השותפים בבלוק קייצ'ור את קידוח טנג'ר-1 (Tanager-1), הקידוח הראשון בבלוק אשר בוצע בעומק ים של כ־2,900 מ'. בסיום הקידוח הכריזה השותפות על תגלית נפט במאגר טנג'ר. דו"ח משאבים מעודכן לבלוק שהוכן בידי חברת ייעוץ בלתי תלויה (NSAI) ,מעריך שעפ"י האומדן הטוב ביותר (2C), המשאבים המותנים במאגר טנג'ר נאמדים בכ-65 מיליון חביות נפט. בנוסף, הוערכו 11 פרוספקטים המרוכזים ב-3 מקבצים שונים ובהם פוטנציאל של למעלה מ־2 מיליארד חביות נפט.
בשנת 2023 הודיעה המפעילה אקסון מובייל ושותפה נוספת הס על יציאה מהבלוק בגיאנה.
מדינות בהן פועלת השותפות > פיליפינים

במהלך העשור הקודם החליטה רציו פטרוליום להתמודד במכרז של ממשלת הפיליפינים לשטחי חיפוש ממזרח לאי פלאוון. לאחר זכייתה במכרז בשנת 2016 הוענק לרציו פטרוליום שטח חיפוש נרחב בשם SC76. בשנת 2019 קיבלה השותפות אישור מממשלת הפיליפינים להרחבת שטח החיפוש SC76 בכ-50%.בחודש מאי 2023, הכניסה רציו פטרוליום כשותפה לרישיון את נאוויטס פטרוליום. כיום מחזיקה השותפות, המשמשת גם כמפעילת הבלוק, ב־70% מהזכויות בבלוק, המשתרע על שטח של כ־6,480 קמ"ר, בעומקי ים הנעים בין 900-1,700 מטרים.
לאחר ניתוח ופיענוח של נתונים סיסמיים 2D ומיפוי מספר מטרות מבטיחות, החליטה השותפות לקדם סקר סיסמי 3D אשר צפוי להתקיים בשנת 2022.
מדינות בהן פועלת השותפות > מרוקו

במהלך שנת 2021 חתמה רציו פטרוליום על הסכם עם ממשלת מרוקו על זכות בלעדית ללימוד ומחקר של בלוק Dakhla Atlantique. הבלוק משתרע על שטח של כ-109,000 קמ"ר וממוקם לחופי האוקיינוס האטלנטי. במסגרת ההסכם ובתום תקופת המחקר תוכל השותפות להתקדם לרישיון חיפוש והפקה בשטח הבלוק.
ראו גם

רציו אנרגיות
הערות שוליים

1 2 3 4 5  רציו פטרוליום-שותפות מוגבלת: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  רציו פטרוליום באתר הבורסה לניירות ערך
↑  Exxon raises Guyana resource estimate after new discovery, Reuters, ‏7.10.2021
↑  דו"ח הערכת משאבים מותנים במאגר Tanager והערכת משאבים מנובאים (פרוספקטיביים) בבלוק Kaieteur בגיאנה, באתר מאי"ה
↑  אישור התקשרות בהסכם מחקר בבלוק Dakhla Atlantique במרוקו לאחר קבלת אישור שר האנרגיה והמיכרות של מרוקו, באתר מאי"ה
↑  מצגת למשקיעים-דצמבר 2016, באתר מאי"ה
↑  הודעת המפעילה-אסדת הקידוח הגיעה לאתר הקידוח Tanager-1 ותחל בעבודות, באתר מאי"ה
↑  דו"ח הערכת משאבים מותנים במאגר Tanager והערכת משאבים מנובאים (פרוספקטיביים) בבלוק Kaieteur בגיאנה, באתר מאי"ה
↑  עדן ספיר, רציו פטרוליום מתרסקת לאחר יציאת אקסון מובייל מהבלוק בגיאנה, באתר ביזפורטל, 27 בספטמבר 2023
↑  אישור שר האנרגיה הפיליפיני לשינוי גבולות נכס נפט SERVICE CONTACT 76 בפיליפינים, באתר מאי"ה
↑  דיווח לבורסה על העברת הזכויות, ‏16/5/2023
↑  בקשה למרכז האנרגיה הפיליפיני להתקדם לשלב ה-2 של תקופת האקספלורציה בתוכנית העבודה, באתר מאי"ה
↑  התקשרות חברה בת בהסכם מחקר בבלוק Dakhla Atlantique במרוקו, באתר מאי"ה
רציחות במידסומר

| --- | --- |
לוגו הסדרה
לוגו הסדרה
 מבוסס על:  Chief Inspector Barnaby 
 סוגה:  דרמה משטרתית
 יוצרים:  קרוליין גרהם
 בימוי:  אנדי היי (Andy Hay)  רני ריי (Renny Rye)  ניק לפלנד (Nick Laughland)  סיימון לנגטון  אלכס פילאי  פיטר סמית'  שרה הלינגס  ג'רמי סילברסטון  ריצ'רד הוטהאוס
 שחקנים:  ניל דאג'ן  פיונה דולמן  טמזין מאלסון  בעבר:  ג'ון הופקינס  בארי ג'קסון  דניאל קייסי  ג'יין ויימרק  קירסטי דילון  ג'ון נטלס  ג'ייסון יוז
 פסקול:  ג'ים פרקר
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  24 
 מספר פרקים:  132 
 הפקה
 מפיק:  בטי וילינגייט
 מפיקים בפועל:  ג'ו רייט, בריאן טרו-מיי
 הפצה:  All3Media, נטפליקס 
 עורכים:  דרק ביין
 צלמים:  קולין מון (Colin Munn) גרהם פרייק (Graham Frake)
 מוזיקה:  ג'ים פארקר 
 אורך פרק:  120 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV, STV, UTV
 רשת שידור בישראל:  הולמרק
 תקופת שידור מקורית:  23 במרץ 1997 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רציחות במידסומר (באנגלית: Midsomer Murders) היא סדרת דרמה משטרתית-קומית בריטית ששודרה ברשת ITV החל מ-23 במרץ 1997. התוכנית מבוססת על סדרת ספרים מאת קרוליין גרהאם שעובדו לטלוויזיה על ידי הסופר והתסריטאי אנתוני הורוביץ. הדמות הראשית בסדרה היא דמותו של טום ברנבי (בגילומו של ג'ון נטלס) מפקח משטרה בעיר קוסטון. ב-2011 החליף את טום ברנבי כמפקח המשטרה, בן דודו הצעיר ג'ון ברנבי (ניל דאג'ן). העלילה עוסקת בחוקרי המשטרה בראשות ברנבי המפענחים מקרי רצח שמתרחשים במחוז הבדיוני מידסומר. במשך השנים היו למפקח המשטרה מספר עוזרים: סמל בילוש גווין טרוי (דניאל קייסי), סמל בילוש דן סקוט (ג'ון הופקינס) וסמל בן ג'ונס (ג'ייסון יוז).
דמויות ושחקנים

| דמות | שחקן / שחקנית | שנים |
| --- | --- | --- |
| מפקח טום ברנבי | ג'ון נטלס | 1997–2011 |
| סמל גווין טרוי | דניאל קייסי | 1997–2003, 2008 |
| ד"ר ג'ורג' בולארד | בארי ג'קסון | 1997–2011 |
| ג'ויס ברנבי | ג'יין ויימרק | 1997–2011 |
| קאלי ברנבי | לורה הווארד | 1997–2000, 2003–2011 |
| סמל דניאל סקוט | ג'ון הופקינס | 2003–2005 |
| סמל בנג'מין ג'ונס | ג'ייסון יוז | 2005–2013 |
| מפקח ג'ון ברנבי | ניל דאג'ן | 2010 והלאה |
| ד"ר קייט ויילדינג | טמזין מאלסון | 2011 והלאה |
| שוטרת גייל סטיבנס | קירסטי דילון | 2007–2001 |
| שרה ברנבי | פיונה דולמן | 2011 והלאה |
| סמל צ'ארלי נלסון | גווילם לי | 2013–2016 |
| ד"ר קאם קרימור | מנג'ינדר וירק | 2016–2018 |
| סמל ג'יימי וינטר | ניק הנדריקס | 2016 והלאה |
מקום ההתרחשות

מידסומר הוא מחוז בדיוני באנגליה. רבים מן היישובים במחוז כוללים את המילה מידסומר בשמם. ההשראה לשם היא מהעיירה "מידסומר נורטון" שבסאמרסט. בעיר המחוז, קוסטון, גר מפקח המשטרה טום ברנבי עם אשתו ובתו. הוא עומד בראש המחלקה לחקירות פליליות של המשטרה המקומית. חלק מהפופולריות של הסדרה נובע מחוסר ההתאמה בין הפשעים והאלימות לבין הסביבה הכפרית הציורית והשלווה לכאורה. שיעור הפשיעה במחוז מידסומר גבוה: משטרת קוסטון מטפלת ב-32 מקרי רצח למיליון תושבים, כמעט כפליים מזה של לונדון. שיעור הפשיעה הגבוה הפך לבדיחה בקרב הקהל הבריטי, ובא לידי ביטוי בסדרה עצמה.
הפקה

צילומי הסדרה החלו בסתיו 1996. הפרק הראשון שודר בבריטניה ב-23 במרץ 1997. נתוני הצפייה היו טובים, והיותם של הפרקים מעין סרטי טלוויזיה, משכו אליהם שחקנים רבים מן הבמה והמסך[דרושה הבהרה] לתפקידים שונים. הפרקים הראשונים עובדו לטלוויזיה על ידי אנתוני הורוביץ מהרומנים שכתבה קרוליין גרהאם. יוצרי הסדרה היו הורוביץ יחד עם המפיקים בטי וילנגייל ובריאן טרו-מיי.
ב-2009 הודיע ג'ון נטלס על כוונתו לפרוש מהסדרה, אחרי 13 עונות של עשרה פרקים כל אחת. בעונה ה-14 החליף ניל דאג'ן את נטלס, והחל לגלם את ג'ון ברנבי, בן דודו של טום ברנבי. דמותו של ג'ון ברנבי נראתה לראשונה על המסך בפרק "חרבו של גיום" (The Sword of Guillaume).
הפקה > אתרי צילום

העיר קוסטון בסדרה מצולמת בעיר וולינגפורד שבמחוז אוקספורדשייר. בין המקומות המועדפים[דרושה הבהרה] לצילום "הדסור האוס" בבקינגהאמשייר, ביקונספילד, אמרשהם, גרייט מיסנדן, פרסטווד, ונדובר, פרינסס ריזבורו, לונג קרנדון, פן, מרלו, בלדלו, אחוזת אשרידג', אולדברי, ליטל גדסדן, צ'סהאם, לאטימר, פולקינגהאם, וודסדון בהרטפורדשייר, המל המפסטד, צ'יפרפילד, פלונדן, בולבורן, הדליי ווד, סאראט, ווטפורד שבאוקספורדשייר. תחנת הרכבת של טייפורד (Twyford) משמשת אתר צילומים של תחנת הרכבת של קוסטון.
הפאב "ששת הפעמונים" (The Six Bells) שבוורבורו מופיע בסדרה כפאב בשם "ברבור שחור" (Black Swan).
פסקול

ג'ים פרקר הלחין את פסקול הסדרה. נעימת הנושא היא ואלס המנוגנת בקצב בינוני (מודרטו), ומבוצעת בעיקר בכלי האלקטרוני טרמין שנשמע כמו שריקה בקול נמוך. סיליה שין מנגנת בטרמין. החל מהעונה ה-14 המנגינה שנשמעת ברקע כותרות הסיום מנוגנת בכינור ולא בטרמין.
עד כה[דרושה הבהרה] יצאו לאור שלושה תקליטורים הכוללים את פסקול הסדרה.
הערות שוליים

↑  More or Less, How extraordinary is Ye Shiwen? Midsomer's dangerous but not absurdly dangerous, BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2004026051  VIAF: 173926435   WorldCat (עם VIAF): 173926435
רנגג'ונג ריגפה דורג'ה

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1924 טיבט
 פטירה:  5 בנובמבר 1981 (בגיל 57) ארצות הברית
 מדינה:  טיבט
 כינויים נוספים:  קרמאפה ה-16
 תפקיד:  מנהיג רוחני
 תואר:  גייאלווה קרמאפה ה-16
 השקפה דתית:  בודהיזם, קאג'יו 
 חתימה:   
 
רנגג'ונג ריגפה דורג'ה (בטיבטית: རང་འབྱུང་རིག་པའི་རྡོ་རྗེ་‏; 14 באוגוסט 1924 – 5 בנובמבר 1981) היה הקרמאפה (אנ') ה-16, ראש אסכולת הקארמה קאג'יו של הבודהיזם הטיבטי, מנהיג רוחני, לאמה, ואחד ממאסטרי מדיטציה הגדולים של מאה ה-20, והיה הקרמאפה הראשון שלימד באירופה ובאמריקה הצפונית. הפעילות והמסעות שלו הביאו להתפשטות רחבה של הבודהיזם הטיבטי, וליצירת מרכזי מדיטציה חילוניים רבים בעולם.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

ריגפה דורג'ה נולד בשנת 1924 בדרגה שהייתה אז בטיבט המזרחי. בגיל שבע, לאחר זיהויו על בסיס מכתב המתאר את המקום והזמן של לידתו שהושאר על ידי קודמו – קרמאפה ה-15 קהקייב דורג'ה, הומלך ריגפה דורג'ה כקרמאפה ה-16 במנזר קארמה קאג'יו בפלפונג ובלהסה.
בשנת 1932 קרמאפה ה-16 התחיל את חינוכו תחת פיקוח בו גנגק'אר רינפוצ'ה בצורפהו – המטה העיקרי של הקרמאפות בזמנו. במשך השנים הבאות למד לימודים בודהיסטיים – סוטרות, טאנטרות, מהמודרה ושש היוגות של נארופה. יחד עם לימודיו קרמאפה ה-16 התחיל לנסוע, ללמד, לתת ברכה למתרגלים ולהעביר טקסי הכתר השחור (טקס מדיטציה מיוחד של הקרמאפות). בין השנים 1944–1950 עלה לרגל ריגפה דורג'ה למנזרים ומקומות קדושים בטיבט הדרומי, בהזמנה על ידי משפחות המלוכה ביקר בנפאל ובבהוטן, ולאחר מכן ביקר בלומביני שבה בודהה נלד, בסרנט שבה בודהה נתן את הלימודים, ובבודגאיה שבה בודהה הגיע להארה. בהמשך נסיעותיו ביקר הקרמאפה בהימאצ'ל פרדש שממנו בא פדמאסמבהאבה, ובהר קאילאש. בעת מסעו הקרמאפה העביר את טקסי הכתר השחור, ונתן לימודים וברכה, לאלפי אנשים. בשנת 1949 הלאמה השורשי (מורה עיקרי) של קרמאפה ה-16 – ג'מגון קונגטרול רינפוצ'ה השני, קיינטסה אוסר – העביר לקרמאפה רינצ'ן טרזו (אוסף ההסמכות הנרחב ביותר הניתן בשושלת הקאג'יו).
בשנת 1954 קרמאפה ה-16 זיהה את התגלמותו ה-14 של שמאר רינפוצ'ה מיפאם צ'וקיי לודרו. באותה השנה הקרמאפה יחד עם דלאי לאמה ומנהיגים של אסכולות גדולות אחרות ביקרו בסין עם הכוונה לשפר יחסים פוליטיים ולמנוע המשך כיבוש של טיבט.
ביוגרפיה > בגלות

חמש שנים לאחר מכן ככל שהמצב בטיבט החמיר, הקרמאפה יחד עם 160 תלמידיו נמלטו לבהוטן, ואחרי קבלת הזמנה רשמית ממלך של סיקים, הגיעו לגנגטוק. שם ליד העיר התגורר הקרמאפה במנזר הישן רומטק, הנבנה בזמנו של קרמאפה ה-9 ואנגצ'וק דורג'ה. במשך ארבע שנים הבאות ריגפה דורג'ה הוביל שיפוץ של המנזר, ובניה של מנזר חדש נוסף המתוכנן על ידיו. המנזר החדש הפך למטה הרשמי החדש של הקרמאפה מחוץ לטיבט.
ביוגרפיה > בגלות > אירופה ואמריקה (1974–1977)

בין השנים 1974–1977 התקיימו שני ביקורים של הקרמאפה בצפון אמריקה ובאירופה. במהלך הביקורים קרמאפה נתן הרצאות, העביר טקסי הכתר השחור והסמכות, התראיין, חנך מספר מנזרים ומרכזי מדיטציה חילוניים, ונפגש עם מנהיגי דתות, בהם אפיפיור פאולוס השישי, בינואר 1975. בימים האחרונים של הנסיעה הראשונה בשהותו בשווייץ קרמאפה ביקש מג'יגמה רינפוצ'ה להוביל את הבנייה והפיתוח של דהגפו קאג'יו לינג, המרכז הבודהיסטי בדורדון שבצרפת.
הנסיעה השנייה של קרמאפה מסביב לאולם התחילה בסתיו 1976. בפעם הזו הוואי הייתה היעד הראשון, שהאירוע העיקרי היה קידוש הסטופה מאוי הואלו. מהאיים המשיך קרמאפה את ביקורו בארצות הברית ובקנדה. נסיעתו השנייה, בנוסף למתן הרצאות, הסמכות, לימודים וברכתם של מרכזי המדיטציה הייתה מלאה בפגישות רשמיות עם פוליטיקאים, כוכבי מוזיקה, עיתונאים ואמנים, ובביקורים באוניברסיטאות ובמוסדות ממשלתיים. בשנה הזו הפקולטה התאולוגית של אוניברסיטת הרווארד הזמינה את קרמאפה לתת הרצאה במרכז לחקר דתות העולם, ולפני המשך המסע לאירופה, בהזמנתו של נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר ביקר קרמאפה בבית הלבן. במהלך ביקורו השני של קרמאפה בצפון אמריקה הוקמו מספר מרכזים בודהיסטים חדשים.
באירופה, בין היתר, הוזמן קרמאפה לבקר במספר מרכזי מדיטציה, בהם קאג'יו דזונג המובל על ידי קאלו רינפוצ'ה, מונשרדון המובל על ידי לאמה תאוסנג, דהגפו קאג'יו לינג ומרכזים של בודהיזם דרך היהלום שהוקמו על ידי לאמה אולה נידהל. בין האורחים שיגיעו לבקר את הקרמאפה בעת שהותו בדהגפו קאג'יו היה ראש ממשלת צרפת לשעבר ז'אק שבאן-דלמאס.
ביוגרפיה > בגלות > הודו (1978–1979)

בין ביקורו השני לבין השלישי באירופה קרמאפה הקדיש את רוב זמנו להקמת ושיפוץ מרכזים בודהיסטיים בהודו. בשנת 1976 ביקש קרמאפה מראשת ממשלת הודו אינדירה גנדי להקצות קרקע בדלהי עבור הקמת מכון בודהיסטי, שנקרא יותר מאוחר מכון בודהיסטי בינלאומי של קרמאפה (Karmapa International Buddhist Institute). לטקס הנחת אבן פינה ב-1979 הגיעו כמה מאות משתתפים, בהם מושל של סיקים ב. ב. לאל ונשיא של הודו נילאם סנג'יווה רדי. באותה תקופה פיתח קרמאפה את מכון לימודים קארמה שרי נלנדה שמאוחר יותר הוכר כאוניברסיטה על ידי משרד החינוך ההודי, והשתלב באוניברסיטה סנסקרית של בנארס.
ביוגרפיה > בגלות > 1980–1981

במאי 1980 יצא קרמאפה למסע השלישי מסביב לעולם. במהלך המסע המשיך קרמאפה להעביר טקסי הכתר השחור, לתת לימודים, לבקר את תלמידיו ולחנוך מקומות בודהיסטיים חדשים. במהלך המסע במספר ערים קרמאפה התקבל באופן רשמי על ידי פוליטיקאיים, כגון אד קוץ' בניו יורק וסנטור צ'ארלס פרסי בוושינגטון. במשך הביקור בוושינגטון התארח קרמאפה לארוחת צהריים בקונגרס האמריקאי. בוורמונט נסיכת בהוטן יחד עם בעלה ארגנו עבורו משתה. בטורונטו התארח קרמאפה אצל קארמה טהינליי רינפוצ'ה. במהלך מספר ימים נתן קרמאפה הסמכה של הקרמאפה השמיני מיצ'יו דורד'ה, וגם ניצל את הזמן לפגישות עם נציגים של אסכולות שונות, בהם דלאי לאמה ולינג רינפוצ'ה. במשך המסע השלישי בעולם המערבי ביקר קרמאפה ב-74 מרכזי דהרמה.
בנובמבר 1980 ביקר קרמאפה בדרום-מזרח אסיה. בהונג קונג קיבלו את קרמאפה נציגי העמותה הבודהיסטית של הונג קונג, בהם ראש של העמותה וינג סינג, וראש מנזר קון צ'ונג קוק קוונג. בזמנו בהונג קונג נתן קרמאפה הסמכות של אוולוקיטשוורה אדום, מילארפה וקארמה פאקשי. בזמן הביקור הוקם מרכז קאג'יו הונג קונג. באותו המסע ביקר קרמאפה את תלמידיו בפיליפינים, מלזיה וסינגפור.
את שנתו האחרונה קרמאפה בילה ברומתק במתן לימודים ובפיתוח פרויקטים בודהיסטיים, וכמו כן בפברואר 1981 הציע קרמאפה 103 כרכים של קאנג'יור (לימודים שניתנו על ידי בודהה) למכון נמגיל של טיבטולוגיה בגנגתוק.
פטירתו של קרמאפה ה-16 מתוארכת ל-5 בנובמבר 1981 לאחר אשפוז, ראשית בבית חולים מלכת מארי בהונג קונג ואז בבית חולים אמריקאי בינלאומי בציון, אילינוי, ארצות הברית. טקס שריפת גופתו של קרמאפה התקיים ברומתק שבעה שבועות לאחר מכן. משוער שלטקס הגיעו בין שבעה לחמישה עשר אלף אנשים, ביניהם נציגי ממשלה טיבטית בגולה, ארגונים ואסכולות בודהיסטיים, עיתונאים, אנשי צבא, פוליטיקאים ותלמידיו.
מורשתו

הקרמאפה ה-16 רנגג'ונג ריגפה דורג'ה בלט בהשפעתו יוצאת הדופן על פיתוח והתפשטות של הבודהיזם ברחבי העולם. במזרח, לפני הכיבוש המלא של טיבט על ידי סין, הצליח קרמאפה עם קבוצה של מאה ושישים אנשים, כולל משפחתו, תלמידיו ולאמות גבוהים, להימלט, ולהציל מספר רב של טקסטים, פסלים, ושרידים מקודשים. בגלות המשיך קרמאפה את פעילותו הבודהיסטית, הקים מטה חדש, שיחזר והנגיש את הלימודים הבודהיסטיים. יחד עם הביקורים הראשוניים של אנשי מערב, כגון פרדה בדי, אלן גינסברג, ארנו דז'רדינס, האנה ואולה נידהל, בדרום אסיה במטה שלו, התחיל להגיע לאירפוה ואמריקה הרבה יותר מידע על בודהיזם והוקמו מרכזים בודהיסטיים ראשונים. חלק מהתלמידים המערביים הפכו עם הזמן למורים, בין אם נזירים, חילוניים או יוגים, ובהתאם להנחיותיו ממשיכים את הפעילות הבודהיסטית.
הערות שוליים

1 2  Karma Thinley, History of the Sixteen Karmapas of Tibet, PRAJÑA PRESS, 1980. (באנגלית)
1 2  אולה נידהל, רוכב על הטיגריס: הסיכונים והחדווה בהבאת הבודהיזם הטיבטי למערב, ישראל: עמותת הקארמה קאג'יו, 2003
↑  Nik Douglas, Meryl White, Karmapa, the Black Hat Lama of Tibet, Luzac, 1976. (באנגלית)
↑  Gerd Bausch, Radiant Compassion: The Life of the 16th Gyalwa Karmapa Rangjung Rigpe Dorje - Vol. 1, Edition Karuna, 2018. (באנגלית)
↑  Sam van Schaik, Tibet - A History, Yale University Press, 2011. (באנגלית)
↑  Dilgo Khyentse Rinpoche, Brilliant Moon, Shambala, 2009. (באנגלית)
↑  Rick Fields, How the Swans Came to the Lake. A Narrative History of Buddhism in America, Shambala, 1992. (באנגלית)
↑  Buddhist Rite is Performed Here (באנגלית)
↑  Buddhist Holiness Comes to Harvard (באנגלית)
↑  Gerd Bausch, Radiant Compassion: The Life of the 16th Gyalwa Karmapa Rangjung Rigpe Dorje - Vol. 2, Edition Karuna, 2021. (באנגלית)
↑  History - The Karmapa International Buddhist Institute (באנגלית)
↑  Cathryn Stein - The Chronicles of Chogyam Trungpa Rinpoche (באנגלית)
↑  Jamgon Kongtrul Rinpoche, The Life Story of His Holiness the XVI Karmapa, Bulletin of Tibetology, 1982. (באנגלית)
↑  Tsultsem Gyatso Acharya, A Short Biography of Four Tibetan Lamas and Their Activities In Sikkim, Bulletin of Tibetology, 2005. (באנגלית)
↑  Sikkim Herald, Dec 22, 1981
↑  Detlev Gobel, Claudia Knoll, In the Service of Two Karmapas - Memories of Gyamkhar Tsulrim Namgyal, Buddhistischer Dachverband Diamantweg, 2022. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810611944005606  BnF: cb14556737b (data)  GND: 118749072  ISNI: 0000 0001 0985 1280  LCCN: n82218851  NKC: jn20020903011  NTA: 110694724  SUDOC: 080514952  VIAF: 70289884   WorldCat (עם VIAF): 70289884
שביט סוויפט-טאטל

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  שביט
 קטגוריה:  שביט מחזורי
 תאריך גילוי:  16 ביולי 1862
 מגלה:  לואיס סוויפט הוראס טאטל
 מאפיינים מסלוליים
 מרחק ממוצע מהשמש:  3,903,307,642 ק"מ (26.092 AU)
 אפואפסיד:  7,663,150,926 ק"מ (51.225 AU)
 פריאפסיד:  143,539,156 ק"מ (0.9595 AU)
 ציר חצי-ראשי:  26.092069±0.000001 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.9632
 זמן הקפה:  133.28 שנים ימים
 נטיית מסלול:  113.45°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  13 ק"מ
 ממדים:  26.0 קילומטר
 בהירות מוחלטת:  4.5 
 
שביט סוויפט-טאטל, המסומל באופן רשמי כ-109P/Swift–Tuttle, הוא שביט מחזורי בעל זמן הקפה של 133 שנה. הוא התגלה בנפרד על ידי לואיס סוויפט (אנ') ב-16 ביולי 1862 ועל ידי הוראס טאטל (אנ') ב-19 ביולי 1862. זהו שביט בעל מסלול קבוע, ומקיים תהודה מסלולית ביחס של 1:11 עם כוכב הלכת צדק - השביט משלים הקפה אחת על כל 11 הקפות של צדק. קוטר גרעין השביט הוא 26 ק"מ.
על פי רישומים של אסטרונומים סינים, בשנת 188 בהירותו של השביט הייתה 0.1. ב-1862, שנת גילויו, בהירותו של השביט הייתה כשל כוכב הצפון. בשנת 1992 השביט חלף שוב בקרבת כדור הארץ, וניתן היה לצפות בו באמצעות משקפת. השביט צפוי להתקרב שוב לכדור הארץ בשנת 2126, אז בהירותו תהיה כ-0.7.
שביט סוויפט-טאטל הוא שביט-האב של הפרסאידים, מטר מטאורים חזק המופיע מדי שנה בחודשים יולי-אוגוסט כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק של השביט.
איום אפשרי על כדור הארץ

מסלולו של שביט סוויפט-טאטל מביא אותו לקרבה יחסית לכדור הארץ. כאשר נצפה בשנת 1992, תאריך המעבר של השביט בפריהליון סטה מהמועד המשוער ב-17 יום. אסטרונומים זיהו אז כי אם מעברו הבא של השביט בפרהיליון, הצפוי ל-11 ביולי 2126, יסטה אף הוא ב-15 יום - השביט יחלוף בקרבה מסוכנת לכדור הארץ בתאריך 14 באוגוסט 2126. בהתחשב בגודלו של השביט (26 ק"מ), גילוי זה עורר חשש בקרב האסטרונומים, ועודד אסטרונום אמריקאי חובב בשם גארי קרונק(אנ') לחקור את מופעיו של השביט בעבר. קרונק גילה כי השביט נצפה ככל הנראה על ידי אסטרונומים סינים בשנים 69 לפנה"ס ו-188 לספירה. ממצאים אלה הובילו לחישוב מחדש של מסלולו של השביט, והתגלה כי מסלולו של השביט יציב לחלוטין וכי אין כלל איום להתנגשות עם כדור הארץ ב-2000 השנים הקרובות לפחות. החישובים המחודשים הראו כי ב-5 באוגוסט 2126 יחלוף השביט במרחק של 0.153 יחידות אסטרונומיות (כ-23 מיליון ק"מ) מכדור הארץ. הדיווחים בשנת 1992 אודות התנגשות אפשרית של שביט סוויפט-טאטל עם כדור הארץ היו אחד הגורמים להגדרת סולם טורינו, המדרג את הסיכון לפגיעת גופים קרובי-ארץ בכדור הארץ.
בעתיד הרחוק אכן צפוי השביט לעבור בקרבת כדור הארץ. האירוע צפוי להתרחש בשנת 4479, בסביבות 15 בספטמבר, אז יתקרב השביט עד כדי 0.03-0.05 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ (כ-5-7 מיליון ק"מ, כעשירית מהמרחק של מאדים מכדור הארץ), וההסתברות לפגיעה בכדור הארץ נאמדת כ-0.0001%. שביט סוויפט-טאטל הוא גרם השמים הגדול ביותר במערכת השמש שמתקרב באופן מחזורי לכדור הארץ במהירות גבוהה (כ-60 ק"מ/שנייה). התנגשות של השביט בכדור הארץ תהיה חזקה פי כ-27 מפגיעת המטאוריט בכדור הארץ לפני כ-65 מיליון שנה, פגיעה שיצרה את מכתש צ'יקשולוב והביאה להכחדת קרטיקון-שלישון (הכחדת 80% מכלל היצורים על פני כדור הארץ, בכללם הדינוזאורים). לאור נתונים אלה, וחרף הסיכוי הקלוש לפגיעה, תואר בעבר שביט סוויפט-טאטל כ"עצם השמימי המסוכן ביותר הידוע לאנושות".
הערות שוליים

1 2  Chambers, J. E. (1995) The long-term dynamical evolution of Comet Swift–Tuttle
↑  Small-Body Database Lookup, ssd.jpl.nasa.gov
↑  David Levy's Guide to Observing Meteor Showers (עמ' 12)
↑  10 עובדות על הפרסאידים מתוך האתר space.com (עובדה מספר 3)
↑  אודות התנגשות אפשרית של השביט עם כדור הארץ, 1993
↑  Beatty, J. Kelly, The Torino Scale: Gauging the Impact Threat, אוקטובר 1999
1 2  מאמר מאוניברסיטת אוקספורד משנת 1997
↑  החישוב מתבצע באופן הבא: על בסיס רדיוס של כ-13 ק"מ וצפיפות משוערת של 0.6 גרם/סמ"ק, מסת השביט המוערכת היא כ- 6.2e18 גרם. מהירות ההתנגשות המשוערת היא כ-60 ק"מ/שנייה, ולכן אנרגיית ההתנגשות המוערכת היא כ-2.75e9 מגהטון.
שלישייה בלה מינור לקלרינט, פסנתר וצ'לו

השלישייה לקלרינט, פסנתר וצ'לו (אופוס 114) היא אחת מארבע יצירות לקלרינט אשר הולחנו על ידי יוהנס ברהמס לקראת סוף חייו, לצד שתי הסונטות לקלרינט ופסנתר (אופוס 120) וכן חמישיית הקלרינט (אופוס 115) .היצירה הזו היא אחת היצירות המעטות הכוללות קלרינט, צ'לו ופסנתר אשר נכנסה לרפרטואר.
אוביוס מנדיקזסקי, ידידו של ברהמס, כתב על היצירה "זה כאילו שכלי הנגינה היו באהבה אחד עם השני".
ברהמס קיבל השראה ליצירה מנגן הקלרינט ריצ'רד מולפלד. בנובמבר 1891, מולפלד השתתף בביצועים הפרטיים הראשונים, מיינינגן, עם רוברט האוסמן על צ'לו ופסנתר של ברהמס. בחודש שלאחר מכן הם ניצחו על הבכורה הציבורית בברלין.
ראו גם

הקונצ'רטו הכפול של ברהמס
רנבואה

רנבואה (בצרפתית: Renvoi - "לשלוח בחזרה") הוא מצב במשפט בינלאומי פרטי בו כל דין מפנה לדין אחר, לדוגמה: מצב בו הדין הישראלי מפנה לדין הצרפתי, והדין הצרפתי מפנה לדין הגרמני. שאלת הרנבואה היא האם להחיל את הדין (הצרפתי לדוגמה) או לציית להפניה ולהחיל דין שונה.
דוגמה לכך ניתן לראות באחד מספריו של הסופר גל אמיר:
תארו לכם חוזה שנחתם בין חברה שווייצרית לחברה צרפתית. החוזה נחתם בגרמניה ומבוצע באנגליה. החוזה הופר, והשווייצרים תובעים את הצרפתים בגרמניה. לפי הדין הגרמני, דנים בעניין לפי החוק של מקום ביצוע החוזה - אנגליה. לפי הדין האנגלי, הדין החל הוא דין מקום מושב הנתבע - צרפת. לפי הדין הצרפתי דנים לפי החוק של מקום חתימת החוזה - גרמניה. וחוזר חלילה. הבנתם? לא נורא אם לא. יש על זה מיליון פסקי דין בצרפתית
לא מדובר בהעברת הדיון למדינה אחרת, אלא בהשארת הדיון באותה מדינה, והחלת הדין הזר בה (בדוגמה לעיל - המשפט יתנהל בגרמניה - והשאלה היא רק לפי איזה דין יחליט בית המשפט הגרמני).
המשפט הבינלאומי הפרטי מציע מספר פתרונות לבעיה זו:
דחיית הרנבואה.
קבלת הרנבואה.
רנבואה כפול.
הגישות השונות לרנבואה > דחיית הרנבואה

דחיית הרנבואה היא גישה לפיה מפנים רק לדין הפנימי המהותי (Lex Causa) ולא לדין הכולל ולשאלת ההפניה.
לדוגמה: במקרה בו הדין הישראלי מפנה לדין הצרפתי, נעצרים בדין הצרפתי ומחילים אותו מהותית, מבלי לבדוק את שאלת ההפניות שם. מקובל לומר כי בדיני חוזים דוחים את ה"רנבואה", כפי שנקבע בפסק הדין re United Railways of Havana and Regla Warehouses, שניתן בשנת 1975, אולם ייתכן כי לאור הגישה האובייקטיבית לדיני החוזים, המקובלת כיום בישראל, יש לקבל את ה"רנבואה" גם בדיני החוזים.