stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ורה רובין
פעילותה המדעית

רובין נודעה במחקריה על דינמיקת גז וכוכבים בגלקסיות, מחקרים שהייתה להם תרומה משמעותית בגילוי מרכיבים בלתי ידועים של היקום ובמיוחד החומר אפל.
עוד במהלך לימודיה לתואר השני הייתה מהראשונים לגילוי הסטיות מקבוע האבל של הגלקסיות. היא העלתה השערה, שהייתה שנויה במחלוקת בזמנה, שהגלקסיות מסתובבות סביב גורם לא ידוע, זאת בנוסף לתנועתן "החוצה" על פי תאוריית המפץ הגדול.
הדוקטורט שלה היה מהעבודות הראשונות על קיום צבירי גלקסיות, תאוריה שהפכה למקובלת רק שני עשורים מאוחר יותר. מחקריה הראשונים, לאחר סיום הלימודים, עסקו בעקומות סיבובי גלקסיות (אנ'). היא גלתה את אי ההתאמה בתנועה הזוויתית של הגלקסיות בין הערכים המחושבים לפי התאוריה לבין הערכים הנצפים. המהירות הזוויתית של הסיבוב, כפי שנצפתה על ידה, הייתה צריכה להביא ל"העפה" החוצה של חלקי הגלקסיה החיצוניים. רובין ראתה בכך הוכחה נסיונית לקיום החומר האפל.
תפקידים ואותות הוקרה

חברה באקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) – 1981. האסטרונומית השנייה שנבחרה להיות חברה.
חברה בחברה הפילוסופית האמריקאית – 1995
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה – 1996. האישה השנייה הזוכה במדליה, אחרי קרוליין הרשל שזכתה במדליה בשנת 1828.
חברה באקדמיה האפיפיורית למדעים – 1996
פרס מכון ויצמן למדעניות מצטיינות – 1996
קיבלה מספר תוארי דוקטור לשם כבוד, בין השאר מאוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ייל.
על שמה נקראים:
אפקט רובין-פורד (אנ')
האסטרואיד 5726 Rubin שהתגלה על ידי בני הזוג יוג'ין וקרוליין שומייקר
מצפה הכוכבים ורה רובין {טלסקופ סקר סינופטי גדול (LSST)} (אנ')
הערות שוליים

1 2 3  ורה רובין, האסטרונומית שעזרה לגלות עדויות לחומר האפל, מתה בגיל 88 עיתון הגארדיאן, 26 בדצמבר 2016
↑  מההנמקה לקבלת פרס גרובר בקוסמולוגיה (אנגלית)
1 2  Vera Rubin: 1928–2016 באתר scientific american, מתאריך 26 בדצמבר 2016
↑  Vera Rubin Bibliography, אתר phys-astro
↑  מאתר החומר האפל (אנגלית)
↑  רשימת זוכי מדליית הזהב של החברה המלכותית אתר החברה המלכותית לאסטרונומיה
↑  זוכות פרס מכון ויצמן למדע אתר מכון ויצמן
↑  (5726) Rubin In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_5411. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  Meghan Bartels, It's Official: Vera Rubin Observatory Named to Honor Dark Matter Scientist, space.com, January 07, 2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358894905171  PLWABN: 9810543291705606  BIBSYS: 90158573  BNE: XX5832382  BnF: cb12311646c (data)  CANTIC: a20125501  CiNii: DA0346747X  GND: 154030708  ISNI: 0000 0001 1475 0628  LCCN: n88039663  NKC: ntk20221157289  NLA: 35435701  NLK: KAC202190626  NTA: 074253778  RERO: 02-A003768522  SNAC: w6xw4ncg  SUDOC: 079288561  Trove: 952038  VcBA: 495/87228  VIAF: 73920450   WorldCat (עם VIAF): 73920450
חולין על טהרת הקודש

| --- | --- |
 משנה:  מסכת טהרות, פרק ב'; מסכת חגיגה, פרק ב', משנה ז'
 תלמוד בבלי:  מסכת חולין, דף ב', עמוד א' מסכת פסחים, דף ל"ג, עמוד ב'
 שולחן ערוך:  אין
 
בהלכות טומאה וטהרה, חולין על טהרת הקודש הוא כינוי הלכתי לאוכל שאין עליו קדושת תרומה או קודש, אבל בעליו החליט להתייחס אליו כאוכל קדוש, שאסור לטמאו ואסור לאכלו בטומאה, כדי להרגיל את עצמו לשמור את אוכלי הקדשים בטהרה, כך שגם אוכלי הקדשים שברשותו, יישארו בטהרה.
לרוב, דרך הכוהנים, האוכלים תרומה, להחיל קדושה זו, על מאכלי בשר, שכן קדשי המזבח הם בשר. למרות שקדשי המזבח הם בקר וצאן, נהגו הכוהנים להחיל קדושה זו גם על בשר חיה, שכן כל סוגי הבשר דומים זה לזה בצורתם, וניתן להחליף ביניהם, וכדי להרגיל עצמם באכילת בשר בטהרה, הם הרגילו את עצמם בכל מיני הבשר. לפי הרמב"ם, הכוהנים רצו בכך להבדל ממאכלי העמי הארצות- אנשים שאינם בקיאים בהלכה, שמאכליהם טמאים מכיוון שאינם יודעים לשמור על עצמם בטהרה.
באופן דומה, חולין על טהרת תרומה הם חולין שההתייחסות אליהם הם כמו אל תרומה, שקדושתה פחותה מקדשים, למשל בכך שאין בה את דרגת רביעי לטומאה. קדושה זו החילו הכוהנים רק על פירות, שכן תרומה מופרשת רק מפירות הצומחים מהקרקע, ולא מהחי.
כמו כן, חולין על טהרת פרה הם חולין שנשמרו אף מטומאת חמישי לטומאה, הקיימת רק בדיני פרה אדומה.
ההלכה

בחולין על טהרת הקודש עצמם, נחלקו התנאים, האם דינם ממש כשל קודש, ובעוד שרבי אליעזר בן צדוק סבור שדינם כשל תרומה ויש בה אף את שלישי לטומאה, סבורים שאר החכמים שדינם פחות מעט משל קודש, ואין בה את דיני שלישי ורביעי לטומאה. לפי רבי אליעזר, קיים בה אף רביעי לטומאה, ממש כשל קודש.
כאשר אדם מחמיר על עצמו שמאכליו יהיו "חולין על טהרת הקודש" או על טהרת תרומה, חל איסור מדרבנן על האוכל ועליו, שעליו לקיים את מנהגו ואינו יכול לטמא את האוכל. דין זה נגזר מדיני נדר וקונם, בהם ניתנה רשות וסמכות הלכתית לאדם לאסור על עצמו את המותר לו[דרוש מקור]. לפי דעה אחת, אין כוח לאדם להתפיס (=להחיל) קדושת קודש על חולין, ורק קדושת תרומה הוא יכול להתפיס. במשנה מובא שיוחנן בן גודגדא הקפיד כל ימיו על טהרת הקודש.
ראו גם

חבר (הלכה)
פירות חולין
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ל"ד, עמוד א', ועל פי רש"י בחולין ב' ע"ב ד"ה שנעשו על טהרת קדש.
↑  בפירושו למשניות טהרות פרק ב'.
↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף כ', עמוד א', וסוף מסכת פרה.
↑  מסכת טהרות פרק ב' משנה אחרונה, מובא גם בתלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ל"ה, עמוד ב'.
↑  רש"י, בתלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ב', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ל"ד, עמוד ב'-דף ל"ו, ורש"י שם
זורבה היווני (ספר)

| --- | --- |

כריכת המהדורה השנייה
 מידע כללי
 מאת:  ניקוס קאזאנצאקיס
 שפת המקור:  יוונית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  כרתים 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1946
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 305 מהדורה שנייה - 308
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1954 מהדורה שנייה - 2003
 תרגום:  מהדורה ראשונה - חנוך קלעי מהדורה שנייה - אמיר צוקרמן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002720208, 002054534, 001139181, 001903408, 002054538, 002054542, 001877738, 001886301, 002054549, 002578832, 002326362
 
זורבה היווני (במקור ביוונית: Βίος και Πολιτεία του Αλέξη Ζορμπά, חייו ומעלליו של אלכסיס זורבאס) הוא רומן פיקרסקי שנכתב בשנת 1946 ביוונית מודרנית על ידי הסופר היווני ניקוס קאזאנצאקיס. הופעת הספר ביוונית לא עוררה הדים משמעותיים, אך הופעתו בתרגום לצרפתית ב-1947 עשתה זאת והספר זכה לפופולריות רבה ולתרגומים לעשרות שפות נוספות.
הספר מתאר חברות מיוחדת הנרקמת בין אינטלקטואל המתחיל לנהל מכרה פחם בכרתים, לבין פועל מכרות יווני רב-מעללים, ששמו אלכסיס זורבה. דמותו הססגונית של זורבה, התנהגותו משוחררת-העכבות, וניסיון חייו העשיר, משפיעים בצורה ניכרת על השקפת חייו של האינטלקטואל והופכים את זורבה לאחת הדמויות האהובות והמוכרות ביותר בסיפורת העולמית. קאזאנצאקיס ביסס אותו על ידידו גאורגיוס זורבס, שהיה פועל בשירותו וגם שותף לעסקים בין 1915 ל-1917; השניים היו מעורבים בניצול מכרה ליגניט בפלופונז, אך גם בכריתת עץ ובכריית דולומיט. קאזאנצאקיס שמר על קשר מכתבים עם זורבאס עד מותו של האחרון, ב-1941.
בעקבות הצלחתו הרבה של הספר, בשנת 1964 צולם הסרט "זורבה היווני" המבוסס על הספר, בכיכּוב אנתוני קווין, והפך לשובר קופות.
הספר פורסם לראשונה בעברית על ידי הוצאת עם עובד בשנת 1954, בתרגומו של חנוך קלעי מאנגלית. היה זה הספר הראשון בסדרת "ספריה לעם" של "עם עובד". בשנת 2003 פרסמה הוצאת עם עובד תרגום חדש של הספר על ידי אמיר צוקרמן, לראשונה בעברית מן המקור היווני.
הערות שוליים

↑  ביוונית: Αλέξης Ζορμπάς, זורבאס במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
↑  Peter Bien, The Selected Letters of Nikos Kazantzakis, Princeton University Press, 2012. עמ' xix.
↑  "זורבה היווני" באתר הוצאת "עם עובד"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012501745605171  BnF: cb135061214 (data)  GND: 4798333-4  LCCN: n2008063546  VIAF: 185261740   WorldCat (עם VIAF): 185261740 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חבוט רמי

| --- | --- |
 משנה:  מסכת אהלות, פרק י"ב, משנה ה'
 תלמוד בבלי:  מסכת סוכה, דף כ"ב, עמוד א'
 משנה תורה:  הלכות שופר וסוכה ולולב, פרק ה', הלכה כ"א
 שולחן ערוך:  אורח חיים, סימן תרל"א, סעיף ה'
 
חבוֹט רמי (תרגום: הכה והשלך) הוא מושג הלכתי בארמית הקובע שבמצבים מסוימים מדמים גוף מסוים המונח אופקית, כאילו הוא מוטל מטה על מה שתחתיו, "השפל והשלך אותו על האוויר שתחתיו".
הלכה זו בעלת משמעות בעיקר בדיני סכך הסוכה, בדיני מבוי ובקביעת אוהל, והיא מקבילה לדין גוד אחית הקובע קביעה דומה בדיני מחיצות.
דין זה הוא הלכה למשה מסיני כמו גוד אחית.
מקור

המונח מוזכר במסכת סוכה:
מאי (סוכה) מדובללת? אמר רב: סוכה ענייה, ושמואל אמר: קנֶה עולֶה וקנֶה יורֶד...
אמר אביי: לא שנו אלא שאין בין זה לזה שלשה טפחים, אבל יש בין זה לזה ג' טפחים – פסולה.
אמר רבא: אפילו יש בין זה לזה שלשה טפחים – נמי לא אמרן אלא שאין בגגו טפח,
 אבל יש בגגו טפח – כשרה, דאמרינן חבוט רמי.
בגמרא לעיל, מובאת מחלוקת אמוראים, בין אביי לרבא (שהלכה נפסקה כמותו), בנוגע לסוכה שסככהּ עשוי קנים המופרדים זה מזה בגובה בו הם מונחים מעל 3 טפחים (שאם פחות מכך, אין צורך בכלל "חבוט רמי" משום שפחות משלושה טפחים, יש בהם דין לבוד שרואים אותם כאילו היו מחוברים):
אביי סובר כי באופן כזה הסוכה פסולה.
רבא אומר כי אם הקנה העליון בעל רוחב של לפחות טפח (שיש עליו שם "אוהל"), אזי אומרים "חבוט רמי" ורואים כאילו הוא מונח לצד הקנה שתחתיו (בהטלה מלמעלה) והסוכה כשרה.
בהלכות מבוי

כדי להתיר טלטול במבוי, יש להכשירו על ידי לחי וקורה. כלומר, לוח אנכי המוצב בצד הפתח של המבוי (לחי) וקורה המונחת בצורה אופקית בין שני קירות הכניסה למבוי. אם הקורה מונחת גבוה מעל קירות המבוי אומרים חבוט ומחשיבים אותה כמונחת על כותלי המבוי.
פרטי הדין

אין אומרים "חבוט רמי" אלא כשיש רוחב של טפח או יותר בקורה העליונה.
לדעת חלק מהראשונים אין אומרים "חבוט רמי" אלא כאשר יש מרווח של טפח ומעלה ברובד התחתון של התקרה (במקום שאותו הקורה העליונה נועדה למלא).
לדעת השולחן ערוך אין די בכך שיהיה טפח בין הקורות בשני הרבדים, ואומרים "חבוט רמי" רק כשיש ברובד התחתון מרווח תואם לרוחב הקורות שברובד העליון, דהיינו שכאשר הרוחב של הקורות ברובד העליון גדול יותר, הרוחב של הקורות ברובד התחתון צריך להיות גם הוא גדול בהתאם.
הערות שוליים

1 2  פירוש רש"י על תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ב, עמוד א': ”'שאין בגגו' – בקנה העולה רחב טפח, דלאו שם אהל עליה לאחשובי ולמימר ביה חבוט רמי (כלומר) השפל והשלך אותו על האויר שתחתיו, דהיינו נמי ענין גוד אחית אלא לענין מחיצה, דהוי חודה של מחיצה – שייך למימר גוד אחית (כלומר) משוך אותה והורד, ולענין המוטל לרוחב ובא לסתום אויר שייך למימר חבטא.”
↑  עיין במשנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שופר וסוכה ולולב, פרק ה', הלכה כ"א, ובטור ושולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"א, סעיף ה'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף ט', עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ב, עמוד א'
↑  ראו בהגהת הרמ"א לשולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"א, סעיף ה'
↑  ראו ביאור הלכה סימן תרלא
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
חוק מטקלף

שני מכשירי טלפון יכולים ליצור חיבור אחד ביניהם, אבל 5 טלפונים יכולים ליצור 10 חיבורים וכך הלאה, כך ש-12 מכשירים כבר יכולים ליצור 66 חיבורים.
חוק מטקלף קובע כי הערך של רשת תקשורת פרופורציונלי לריבוע מספר המשתמשים המחוברים למערכת (n2). החוק נוסח כך לראשונה על ידי ג'ורג' גילדר (אנ') בשנת 1993, ויוחס לרוברט מטקאלף בהקשר ל"אתרנט", חוק מטקלף הוצג במקור בסביבות שנת 1980, בהתחלה החוק לא הוצג במונחים של משתמשים, אלא של "מכשירי תקשורת תואמים" (לדוגמה, מכשירי פקס, טלפונים וכדומה). רק לאחרונה עם השקת האינטרנט. חוק זה יוחס גם למשתמשים ולרשתות ולא רק ככוונתו המקורית שהייתה לתאר רכישות וחיבורים ברשת האתרנט. החוק קשור מאוד לכלכלה ומנהל עסקים, בעיקר עם חברות תחרותיות שמחפשות להתמזג אחת עם השנייה.
השפעות הרשת

חוק מטקלף מתאר הרבה מההשפעות של טכנולוגיות תקשורת ורשתות על הרשת, כגון אינטרנט, רשתות חברתיות, והרשת הכלל-עולמית, הנקראת Worldwide Web. לדברי ריד הנט (אנ'), יושב הראש לשעבר של הוועדה הפדרלית לתקשורת בארצות הברית, החוק  מספק הבנה רבה לפעולת האינטרנט. חוק מטקלף קשור לעובדה שמספר החיבורים הייחודיים ברשת של מספר קשרים n יכול לבוא לידי ביטוי בצורה מתמטית כמספר משולשי n(n − 1)/2, שהוא יחסי לn2 באופן אסימפטוטי.
חוק זה מודגם פעמים רבות באמצעות מכשירי הפקס: מכשיר פקס אחד הוא חסר תועלת לחלוטין בהיעדר יעד, אבל ערכו של כל מכשיר פקס נוסף עולה עם המספר הכולל של מכשירי הפקס שמתווספים לרשת, כי המספר הכולל של אנשים שאיתם כל משתמש יכול לשלוח ולקבל מסמכים עולה. כמו כן, ברשתות חברתיות, ככל שמספר משתמשי השירות גדל, כך ערך השירות גדל עבור הקהילה.
ראו גם

סימפלקס
אפקט רשת
חוק ריד
חוק סארנוף
חוק בקסטרום
מדיה חברתית
הערות שוליים

↑  Carl Shapiro and Hal R. Varian (1999). Information Rules. Harvard Business Press. ISBN 0-87584-863-X.
↑  Simeon Simeonov (26 ביולי 2006). "Metcalfe's Law: more misunderstood than wrong?". HighContrast: Innovation & venture capital in the post-broadband era. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  James Hendler and Jennifer Golbeck (2008). "Metcalfe's Law, Web 2.0, and the Semantic Web" (PDF).
↑  Bob Briscoe (ביולי 2006). "Metcalfe's Law is wrong". נבדק ב-2010-07-25. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  R. Tongia. "The Dark Side of Metcalfe's Law: Multiple and Growing Costs of Network Exclusion" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-03-01. נבדק ב-2010-07-25.
זומבי

ערך זה עוסק בדמות במיתולוגיה הקריבית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
זוֹמְבִּי הוא דמות בדיונית של יצור אל-מת שנוצר באמצעות החזרה לחיים של גופת אדם מת. מקור הדמות בפולקלור של בני האיים הקאריביים, שלפיהם הזומבי הוא מת שהוחזר לחיים בעזרת קסם הוודו ונועד לשרת את כהן הוודו שהחזירו לחיים. מהאיים הקאריביים התפשטה דמותו של הזומבי האל-מת לתרבויות שונות ברחבי העולם וכיום היא נפוצה בעיקר בסוגת ספרות האימה, שבה הוא מוצג כייצור חסר בינה ומעורר אימה, המשתוקק למאכל בשר אדם. חלק גדול מן המאפיינים שניתנים לזומבי מזוהים עם מחלת הכלבת ושאובים מתסמיני המחלה (כגון תוקפנות ורגישות יתר לאור - פוטופוביה).
זומבים בוודו

לפי אמונת הוודו, אדם מת יכול לקום לתחייה באמצעות מגיה שחורה. לאחר שקם לתחייה, לזומבי אין רצונות משלו והוא נשלט על ידי הכוהן שביצע את הטקס. המתים-חיים הללו נקראים "זומבים". "זומבי" הוא גם שמו של אל-הנחש בוודו מאזור ניז'ר-קונגו, מהמילה "נזאמבי" שפירושה "אל". מילה זו עשויה להתקשר למילה "זוּמבי" שפירושה "מושא להערצה".
בשנת 1937, בזמן שחוקרת הפולקלור, זורה ניל הרסטון, חקרה את הפולקלור בהאיטי, היא נתקלה בגופה שנקברה בשנת 1907 בגיל 29. תושבי המקום האמינו שראו אותה מסתובבת באזור, צולעת, שלושים שנה מאוחר יותר.
עשרות שנים מאוחר יותר חוקר האתנובוטניקה, וייד דייוויס, הציג את הזומבים כתופעה פרמקולוגית. דייוויס ביקר בהאיטי בשנת 1982 וכתוצאה ממחקריו, טען כי אדם חי יכול להתנהג כזומבי תחת השפעת שני סוגי סמים. הסוג הראשון, בו היה טטרודוטוקסין, השאיר את האדם גוסס אך בהכרה למשך מספר ימים, והסוג השני בו היו הלוצינוגנים גרם לאדם להתנהג כמו זומבי ולהיות חסר רצון עצמי. דייוויס ביצע ניסוי על אדם מהאיטי, וטען שהצליח להופכו לזומבי. חוקרים רבים חולקים על דעותיו של דייוויס.
זומבים בפולקלור

בימי הביניים רבים האמינו כי נשמות המתים יכלו לחזור ולהלך על פני האדמה כרוחות רפאים ולרדוף את החיים. לפי "האנציקלופדיה של דברים שמעולם לא היו"[דרושה הבהרה], זומבים שבו לכדור הארץ כדי לרדוף פושעים ובעיקר רוצחים. הזומבים נראו כגופה רזה ושלדית, והם הסתובבו מסביב לבתי הקברות בלילה. במיתולוגיה הנורדית אל-מת בשם דראוגר הקים לתחייה גופות של ויקינגים כדי לתקוף את החיים. יש אזכור לזומבי גם באמונות במזרח הרחוק, באזור האוקיינוס השקט, בהודו ואפילו אצל האינדיאנים.
בתרבות המודרנית

הזומבים המודרניים, כמתואר בספרים ובסרטים, שונים מאלו המתוארים בוודו ובפולקלור.
הזומבים המודרניים בדרך כלל מתוארים כגזע חסר-דעה וחסר-רגישות, ובעל רעב לבשר אדם. לפי תיאורים אלו, נאמר גם שכאשר נושך זומבי אדם חי, יהפוך אותו אדם לזומבי בעצמו. הזומבים יכולים לזהות אדם לפי שמיעה של רעשים, אך אינם יכולים לראות או להריח אותו.
הזומבי המודרני הופיע לראשונה בסרט המקורי משנת 1968 "ליל המתים החיים" של ג'ורג' רומרו, אך מקורות שונים מעידים על הזומבי הראשון בקומיקס ״הדרדסים״ כמה שנים קודם לכן בשנת 1959. אותו הקומיקס מספר על דרדס שנעקץ על ידי חרק שחור ובעקבות כך הופך לשחור בעצמו (אחרי כן בסדרת האנימציה השתנה הצבע לסגול כדי להימנע מגזענות) ולחמום מוח. הדרדס חוזר כל הזמן על אותה מילה (בגרסה בעברית: ״יאמ, יאמ, יאמ״) וכל רצונו זה לנשוך דרדסים אחרים ולהפוך אותם לשחורים וחמומי מוח בדומה לו. ייתכן שרומרו לקח השראה מהקומיקס של הדרדסים. מאז, יצאו מאות סרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקים העוסקים בזומבים.
סדרת הזומבים "המתים המהלכים" שעלתה בשנת 2010, הייתה מועמדת לפרסים רבים ואף כוללת סדרת בת בשם "אימת המתים המהלכים".
קיים שוני רב בין הזומבים שמתוארים בסיפורים שונים. הצורה הנפוצה בסיפורי אימה היא של זומבים רקובים הצועדים באיטיות לעבר מטרתם למרות מחסור בחלקי גוף חיוניים.
בקליפ השיר "Thriller" ("מותחן") של הזמר מייקל ג'קסון ובבימויו של ג'ון לנדיס היו זומבים כחלק מסרט האימה ש"התעורר לחיים" בקליפ.
פעילויות חברתיות

במספר מדינות בעולם, התקיימו צעדות של הציבור הרחב, כאשר הם מחופשים לזומבים.
צעדה גדולה שכזו התקיימה בקניון מונרוויל שבפיטסבורג, פנסילבניה, ב-29 באוקטובר 2006 (במקום זה צולמו הסצנות לסרט שחר המתים) בהשתתפות כ-900 איש.
צעדת הזומבים בפיטסבורג נחשבה לגדולה ביותר שנערכה עד לצעדה שהתקיימה ב-27 בנובמבר 2011 ברחובות מקסיקו סיטי בהשתתפות כ-10,000 איש.
בארץ צעדת הזומבים מתקיימת משנת 2010 ברחובות תל אביב, כאשר בשנה הראשונה הגיעו 300 איש בלבד, ובשנים הבאות המספר עלה לכמה אלפים.
בכל שנה בחודש מאי מתקיים "חודש המודעות לזומבים".
ראו גם

CONOP 8888
זובמבי
בעל חיים זומבי
הורטדן
הערות שוליים

↑  en:Zombie walk
↑  מת מהלך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563592205171  BnF: cb120034050 (data)  GND: 4407180-2  LCCN: sh99001600  NKC: ph521124 
שחקנים מגלמים זומבים בסרט הקולנוע "ברוכים הבאים לזומבילנד"
אחת מהמשתתפות במצעד הזומבים בעיר קלגרי, קנדה.
וקטורים קוואריאנטיים וקונטרוואריאנטיים

| --- | --- |
 וקטורים קונטרוואריאנטיים וקוואריאנטיים. במערכת קואורדינטות עקומה ( q^{1},q^{2},q^{3}) וקטור  {\vec {v}} מתואר באמצעות שני בסיסים:משמאל במאצעות המרחב המשיק  {\vec {e}}_{1},{\vec {e}}_{2},{\vec {e}}_{3}.מימין באמצעות הבסיס הדואלי  {\vec {e}}^{1},{\vec {e}}^{2},{\vec {e}}^{3}
וקטורים קוואריאנטיים וקונטראווריאנטיים (באנגלית:Covariance and contravariance of vectors) הם אובייקטים בסיסיים באנליזה טנזורית. הווקטור הקוואריאנטי והווקטור הקונטראווריאנטי הם טנזורים מסדר ראשון, ולמעשה מגלמים שתי דרכים לתיאור אובייקט גאומטרי במרחב (טנזור או וקטור). אובייקט גאומטרי זהו גודל שאינו תלוי במערכת קואורדינטות. ניתן להציג את הווקטור כוקטור קוואריאנטי ווקטור קונטרוואריאנטי בכל מרחב (במרחב אוקלידי או מרחב לא אוקלידי). עם זאת כאשר נתון מרחב לא אוקלידי, וקטורי בסיס לא אורתוגונליים, הצגת הווקטור באופן המקובל איננה נוחה. לפיכך הצגת הווקטור באמצעות רכיביו הקונטרוואריאנטיים והקוואריאנטיים מאפשר קיום תכונות הקיימות בבסיס אורתונורמאלי, למשל מציאת אורך של וקטור תיעשה באמצעות מכפלה סקלרית שאנו רגילים לעשות (כלומר כופלים רכיב קונטרוואריאנטי ברכיב קוואריאנטי המתאים לו ומחברים).
הצגה ויזואלית

קיימות שתי דרכים שונות להצגת אותו הווקטור:  {\vec {v}}=v^{i}{\vec {e}}_{i}=v_{i}{\vec {e}}^{i}. נראה את ההצגה הוויזואלית עבור שתי הדרכים בהן ניתן לתאר את הווקטור. 
כדי לראות מהיכן מגיעים הרכיבים הקונטרוואריאנטיים והקוואריאנטיים  נניח כי המרחב לא אוקלידי, עם זאת נציין כי זה נכון גם למרחב אוקלידי. לשם פשטות נציג דוגמה דו-ממדית, בה מערכת הקואורדינטות עקומה אך קבועה (כלומר הזווית קבועה בין כל זוג ווקטורי יחידה  ({\vec {e}}_{1},{\vec {e}}_{2}) כך שמתקיים  {\vec {e}}_{1}\cdot {\vec {e}}_{1}=1 , {\vec {e}}_{2}\cdot {\vec {e}}_{2}=1 , {\vec {e}}_{1}\cdot {\vec {e}}_{2}\neq 0, כמתואר באיור 1)
הצגה ויזואלית > הקשר בין הקאורדינטות והבסיסים

לאחר בחירת וקטורי בסיס { {{\vec {e}}_{i}}} ניתן לתאר באמצעותם את הווקטור  {\vec {V}} לפי כלל המקבילית (זוהי הצורה הסטנדרטית לתיאור וקטור, כלומר כמה וקטורי בסיס צריך לחבר כדי להגיע לווקטור  {\vec {V}}). בצורה זו נקבל את רכיבי הווקטור המתאימים להצגה זו. לרכיבים בהצגה זו נקרא רכיבי הווקטור הקונטרוואריאנטיים ונסמן אותם באמצעות אינדקס עליון  (V^{1},V^{2},...,V^{N}). במקרה הפרטי של הדוגמה הדו-ממדית  (V^{1},V^{2}) זוהי ההטלה המקבילה למערכת הצירים(ראו איור 1).
ישנה דרך נוספת לתאר את הווקטור באמצעות וקטורי הבסיס, וזאת באמצעות לקיחת מכפלה סקלרית של הווקטור  {\vec {v}} עם וקטורי הבסיס ובכך נקבל את הרכיבים הקווארינטים שמתארים את הווקטור, 
נסמן רכיבים אלו עם אינדקס תחתון  (V_{1},V_{2},...,V_{N}). לפיכך במקרה הפרטי של הדוגמה הדו-ממדית  (V_{1},V_{2}) זוהי ההטלה הניצבת עבור מערכת הצירים הנתונה (ראו איור 1).
נשים לב כי מקרה פרטי עבור ההצגה הקונטרוואריאנטית והקוואריאנטית היא במערכת צירים קרטזית, במקרה זה לא יהיה אף הבדל בין הרכיבים הקונטרוואריאנטיים והרכיבים הקוואריאנטיים. לפיכך במערכת קרטזית, שהיא מערכת אוקלידית חסרת עקמומיות, אין צורך להבדיל בין האינדקס העליון לאינדקס התחתון.
כעת אחרי הגדרת הרכיבים הקונטרוואריאנטיים שהם מתאימים לבסיס הנתון  ({\vec {e}}_{1},{\vec {e}}_{2}), נרשום את ההצגה הקונטרוואריאנטית של הווקטור (זוהי ההצגה הרגילה עבור וקטור בבסיס המתאים לו). לפי הסכם הסכימה של איינשטיין  {\vec {V}}=V^{i}{\vec {e}}_{i}. או בדוגמה הדו-ממדית נוכל להציג את הווקטור באופן הבא:  {\vec {V}}=V^{i}{\vec {e}}_{i}=V^{1}{\vec {e}}_{1}+V^{2}{\vec {e}}_{2}.
כעת אחרי שהגדרנו מהם הרכיבים הקונטרוואריאנטיים אשר מתאימים לבסיס הנתון  {{\vec {e}}_{i}} והצגנו את הווקטור  {\vec {V}} .
נתמקדת בריכיבים הקוואריאנטיים של הווקטור. את הרכיבים הקוואריאנטיים עבור הווקטור  {\vec {V}} ניתן לקבל באמצעות מכפלה סקלרית בין הווקטור  {\vec {V}} בין כל וקטור יחידה במערכת הצירים הנתונה. כלומר נרשום  V_{i}={\vec {V}}\cdot {\vec {e}}_{i} . עבור הדוגמה הדו-ממדית נקבל את הרכיבים: V_{1}={\vec {V}}\cdot {\vec {e}}_{1} ו- V_{2}={\vec {V}}\cdot {\vec {e}}_{2}.
כעת נרצה להגדיר עבור הרכיבים הקוואריאנטיים בסיס. הבסיס החדשה יהיה ניצב לבסיס  {{\vec {e}}_{i}}, ונסמן את וקטורי הבסיס בצורה הבאה: {{\vec {e}}^{i}} . כלומר בהצגה הגרפית הדו-ממדית הבסיס הווקטורי הדואלי יהיה  {\vec {e}}^{1} ו- {\vec {e}}^{2}. באופן הגדרתי הקשר בין שני הבסיסים { {\vec {e}}_{i}} ו-{ {\vec {e}}^{j}} הוא שמתקיים  {\vec {e}}_{i}\cdot {\vec {e}}^{j}=\delta _{i}^{j} לפיכך בדוגמה הדו-ממדית נוכל לומר כי  {\vec {e}}^{1} מאונך ל- {\vec {e}}_{2}, וגם מתקיים כי  {\vec {e}}^{2} מאונך ל- {\vec {e}}_{1} (ראו איור 2 עבור הצגת שני הבסיסים והרכיבים שמתאימים לכל בסיס).
הגדרה

כדי להבין כיצד מקבלים את הווקטורים הקונטרוואריאנטיים והווקטורים הקוואריאנטיים, יש להגדיר טרנספורמציה כללית בין שתי מערכות קואורדינטות. כלומר אם במערכת קואורדינטות הראשונה יש לנו קבוצת מספרים המתארת את הווקטור, נרצה לעבור לקבוצת מספרים אחרת שתתאר את אותו הווקטור.
ההגדרה הכללית של נקודה במרחב היא קבוצת מספרים הנקראים קואורדינטות. לדוגמה, הקואורדינטות במערכת הקרטזית התלת-ממדית יהיו  (x,y,z). קיימות מערכות  N-ממדיות בהן יש קבוצה של  N מספרים  (x^{1},x^{2},...,x^{N}) ורשימה זו מתארת כל נקודה במרחב ה N-ממדי. ניתן לומר כי מספר האיברים ברשימה תלוי בבחירת מערכת הקואורדינטות. כדי לקבל את הווקטורים הקוואריאנטיים והווקטורים הקונטרוואריאנטיים יש לבצע טרנספורמציית קואורדינטות בין מערכת יחוס אחת לשנייה. ראשית הגדרת טרנספורמציה כללית של קואורדינטות תתבצע באופן הבא: נניח כי  U ו- U' הם מרחב וקטורי  N-ממדי, יהיו בו  (x^{1},x^{2},...,x^{N}) ו- (x^{1'},x^{2'},...,x^{N'}) קואורדינטות של נקודה בשתי מערכות יחוס שונות. כמו כן נתונה הפונקציה  f':U\longrightarrow U' שהיא חד-חד-ערכית, על ורציפה בנגזרותיה. לפיכך קיימים  N קשרים בלתי תלויים בין הקואורידנטות של שתי המערכות, כלומר ניתן לרשום   x^{i'}=x^{i'}(x^{1},x^{2},...,x^{N}) כאשר  i רץ מ 1 עד  N. כמו כן מתקיימת הטרנספורמציה ההפוכה בשל החד-ערכיות, רציפות ונגזרות רציפות. 
כל וקטור  {\vec {V}} בכל נקודה במרחב, ניתן לייצג כעת באמצעות שני בסיסים של אותה מערכת הקאורידנטיות  (x^{1'},x^{2'},...,x^{N'}), סימון בסיסים אלו על ידי  {\vec {e}}_{i'} ו- {\vec {e}}^{i'} .ולרכיבי הווקטור הקונטראווארינטי והווקטור הקוואריאנטי בבסיסים אלו 
נסמן  {V^{i'}} ו- {V_{i'}} בהתאמה :  {\vec {V}}=V^{i'}{\vec {e}}_{i'}=V_{i'}{\vec {e}}^{i'} . נסביר את הקשר בין טרנספורמציית קואורדינטות ממערכת אחת למערכת שנייה. למעשה ניתן יהיה לראות שעבור אותה מערכת קואורדינטות שאליה נעבור ניתן יהיה לבצע טרנספורמציה בשתי אופנים. בכך נקבל במערכת השנייה את הרכיבים הקונטרוואריאנטיים וגם נוכל לקבל את הרכיבים הקוואריאנטיים, חשוב לזכור ששתי המערכות יוצגו עם אותם הקואורדינטות החדשות רק שאלו יהיו שתי הצגות שונות.
הגדרה > וקטורים קונטרוואריאנטיים - הגדרה

במערכת קואורדינטות ראשונה  (x^{1},x^{2},...,x^{N}) רכיבי וקטור  {\vec {V}} יהיו  V^{1},V^{2},...,V^{N}, ותהיינה מערכת קואירידניטות שנייה  (x^{1'},,x^{2'},...,x^{N'}) כך שרכיבי הווקטור יסומנו כ-  V^{1'},V^{2'},...,V^{N'} . 
לפי הסכם הסכימה של איינשטיין נרשום את הטרנספורמציה  V^{i'}={\frac {\partial x^{i'}}{\partial x^{i}}}V^{i}, הוגדל  V^{i'} מייצג את רכיבי הווקטור הקונטרוואריאנטים.
הגדרה > וקטורים קוואריאנטים - הגדרה

יהיו אותם שתי מערכות הקואורדינטות  (x^{1},x^{2},...,x^{N}) ו (x^{1'},x^{2'},...,x^{N'}) (הערה - יש לשים לב כי תיאור הווקטור אחרי הטרנספורמציה נעשה באותה מערכת הקואורדינטות) עם זאת נרשום את רכיבי הווקטור במערכת הקואורדינטות הראשונה כ-  V_{1},V_{2},...,V_{N} ובמערכת קואורדינטות השנייה כ- V_{1'},V_{2'},...,V_{N'} (יש לשים לב כי במקרה זה האינדקס המתאר את הקואורדינטה של הווקטור בשתי מערכות הקואורדינטות השונות הוא תחתון ולכן לפי ההסכם מדובר ברכיב הקוואריאנטי של הווקטור עבור בסיס מתאים) .
לפי הסכם הסכימה של איינשטיין נרשום את הטרנספורמציה עבור רכיבי הווקטור ממערכת הקואורדינטות הראשונה לשנייה  V_{i'}={\frac {\partial x^{i}}{\partial x^{i'}}}V_{i}, ונקרא לגודל  V_{i'} רכיבי וקטור קוואריאנטי.