stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צילום פוסט-מורטם
הערות שוליים

↑  סוזן סונטג, הצילום כראי התקופה, תל אביב, עם עובד, 1979, עמ' 109–110.
↑  לדיון נרחב בנושא התפיסות של המוות במעמדות ובתקפות השונות, ראו בספרו של פיליפ אריאס, "שעת מותנו". lippe, The Hour of Our Death, London: Allen Lane Pub., 1977, pp. 557-614.
↑  Krauss, Rosalind, "Tracing Nadar", October, Vol. 5, Photography (Summer, 1978), pp. 29-47, The MIT Press, pp.37-38.
↑  פיליפ אריאס, The Hour of Our Death (New York: Random Hause, 1982), pp. 126-127, 260-267
↑  Death Masks and Life Masks, באתר The Library Company of Philadelphia
↑  מצוטט מתוך: Guynn, Beth Ann, Encyclopedia of Nineteenth-Century Photography, John Hannavy (Editor), Routledge, New-York, 2008, p.1164.
↑  Ruby, Jay, Secure the Shadows: Death and Photography in America, The MIT Press, London, England, 1995..p.28-29
↑  Ruby, Ibid. p.33
↑  Ruby, Ibid. pp.40-41
↑  מתוך מודעת פרסומת של חברת הצילום של סאותוורת' והאוז מ־1846, בוסטון. מצוטט אצל:J. Ruby, Secure the Shadows, Ibid., pp.52-3
↑  Ruby, Ibid,p.72
↑  Ruby, Ibid. pp.74-83.
↑  Guynn, Ibid, p.1166.
↑  Ruby, Ibid, p.16
↑  ברוך בליך, צילום וצלמים במחנות הריכוז ובגטאות במלחמת העולם השניה, היחידה להיסטוריה ותאוריה – בצלאל, גיליון 11- צילום והזירה הפוליטית, ינואר 2009.
↑  שי ויסוצקי כהן, היבט מוסרי לצילום עיתונאי – הבחירה בין קומפוזיציה למעשה הנכון
↑  ברק בר-זוהר, ‏הסיקור העיתונאי של הרציחות של חיים ארלוזורוב ושל יצחק רבין, קשר 51, 2018, עמ' 23–36
↑  שלמה אברהמוב, על צילום וטראומה: צלילי השקט, היסטוריה ותאוריה: הפרוטוקולים, גיליון מספר 11: צילום והזירה הפוליטית ינואר 2009.
↑  ניר חסון, "יולי אדלשטיין, תפרסמו כל תמונה של גופות מפיגוע?", באתר הארץ, 15 במרץ 2011
↑  אריק בנדר, הפיגוע באיתמר: ויכוח סביב פרסום התמונות, באתר nrg‏, 13 במרץ 2011
↑  ענת באלינט, צרת רבים, באתר העין השביעית, 1 באוגוסט 1997
↑  מגילת קהלת, פרק ז', פסוק ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"ג, עמוד ב'.
↑  וילקט יוסף מחברת שמינית קונטרס ח, סימן פ
↑  הסיפור מובא גם בספר שחיבר נכדו יהודה גאלדשטיין, "תולדות מהרי"א". לפי המסופר בספר, כל מי שהשתתף בהכנת הצילום לא הוציא את שנתו
↑  למחקר מקיף בנידון זה, ראו: הרב ישראל דנדרוביץ, הרואה חכמים במיתתן, באתר פורום אוצר החכמה. המאמר המקורי נדפס בקובץ "עץ חיים" (באבוב).
↑  הרב יעקב רוז'ה, ניוזק"א, גיליון 18, עמ´ 3, 25.0.2006
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544109405171  LCCN: sh91006353  NKC: ph139099 
הורים מצולמים יחד עם בתם שזה עתה נפטרה. המתה צולמה כשעיניה עוד היו פקוחות.
תצלום פוסט־מורטם של ויקטור הוגו, שצילם נדאר בשנת 1885.
צ'ארלס וילסון פיל (1741–1827) – "Rachel Weeping".
אדווין רומנזו אלמר – "תמונת אבל" (1890; Mourning Picture). בצד ימין, נראים לפני ביתם, אלמר עצמו ואשתו מרי. בצד שמאל מתוארת הבת אפי לאחר מותה, לצד מספר אובייקטים בעלי ערך סימבולי.
תצלום פוסט־מורטם של ילדה ב"שנתה האחרונה". גופתה מונחת על המיטה שבה נהגה לישון. הסביבה היא ביתית – דבר יחסית נפוץ בתצלומים מסוג זה
תצלום פוסט־מורטם של ילד "חי אך מת"
אלכסנדר גרדנר – Home of the Rebel Sharpshooter
תצלום פוסט־מורטם של אברהם לינקולן
שאול טשרניחובסקי על ערש מותו, תצלומו של אלפרד ברנהיים
הרב יהודה אסאד. נטען שתמונה זו צולמה פוסט-מורטם.
כיצד לרצוח את אשתך

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ריצ'רד קוויין 
 הופק בידי:  ג'ורג' אקסלרוד
 תסריט:  ג'ורג' אקסלרוד 
 עריכה:  ויליאם ריינולדס
 שחקנים ראשיים:  ג'ק למון וירנה ליסי טרי תומאס קלייר טרבור
 מוזיקה:  ניל הפטי
 צילום:  הארי סטרדלינג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בספטמבר 1965
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית  איטלקית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות:  12,000,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
כיצד לרצוח את אשתך (באנגלית: How to Murder Your Wife) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שחורה משנת 1965, עם ג'ק למון, טרי תומאס, וירנה ליסי (אנ') וקלייר טרבור בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה

סטנלי פורד (ג'ק למון) הוא רווק בן 37 שגר בדירה מהודרת במנהטן עם עוזרו/משרתו הנאמן, צ'ארלס (טרי תומאס). צ'ארלס דואג לכל מחסורו מביגוד מתאים עד להתאמה מדויקת של טמפרטורת המים במקלחת. סטנלי הוא צייר קומיקס מצליח בעיתונים רבים. גיבור סדרת הקומיקס שלו הוא הסוכן החשאי באש ברניגאן. סטנלי מתעקש שעלילות ברניגאן לא יכללו פעולות שהוא עצמו לא עשה, וכדי להבטיח זאת הוא מגלם את סיפורו של ברניגאן עם מספר ניצבים, בעוד צ'ארלס מצלם אותם. סטנלי יוצר את הקומיקס בעזרת הצילומים, שמשמשים כחומר גלם.
סטנלי מרגיש נוח ברווקותו ולא מעוניין להתחתן, למרות הפצרותיו של עורך דינו, הרולד למפסון (אדי מאירוף). הוא מוזמן למסיבה עם ידידיו כשמוכנסת לשם עוגה ממנה יוצאת בחורה יפהפייה (וירנה ליסי). סטנלי השתוי מציע לה נישואים. היא מסכימה, ואחד המשתתפים השתויים, שהוא עורך דין, משיא אותם. בבוקר קם סטנלי הלום בביתו ומתחיל לעכל את העובדה שהוא נשוי ואשתו מדברת רק איטלקית.
צ'ארלס מודיע לסטנלי שהוא מסתלק, היות שבחוזה שלו כתוב שהוא עובד רק אצל רווק. סטנלי לוקח את אשתו להרולד, בתקווה שיסדר להתגרש, אבל הרולד אומר שזה לא כל כך פשוט. בינתיים, אשתו של הרולד, עדנה (קלייר טרבור), דוברת איטלקית ומתיידדת איתה.
סטנלי משנה את הקומיקס שלו מסיפורו של הסוכן האמיץ ברניגאן, לקומדיה "הברנינגאנים", שבה הוא מתאר את חייהם כזוג נשוי. הסדרה מצליחה יותר מקודמתה. אשתו מלעיטה אותו בפסטות והוא משמין. היא מטפחת את עצמה באופן מוגזם, ובעצתה של עדנה היא פורצת לספא במועדון הכושר כדי לראות אם הוא אכן שם ולא בוגד בה. עקב זה מסולק סטנלי מהמקום המיועד לגברים בלבד.
סטנלי רוצה להפסיק את סדרת הקומיקס על ידי רצח של הדמות של אשתו. הוא מתכנן את ה"רצח" בעזרת בובה בגודל של אמיתי כשצ'ארלס מצלם אותו. בתחילה הוא מכניס סם שינה לכוס של אשתו והיא נרדמת. סטנלי "חונק" את הבובה ומטיל אותה לתוך מערבל בטון.
הוא נרדם ליד שולחן העריכה ואשתו מתעוררת, רואה את הציורים ומבינה את כוונותיו. היא מניחה את טבעת הנישואים ובורחת לאמה באיטליה.
הקוראים משוכנעים שזה קרה באמת, וסטנלי לא מסוגל להשיב להיכן נעלמה אשתו. הוא מובא למשפט ומואשם ברצח. הוא מפטר את הרולד ומקבל רשות להגן על עצמו בטענה של "רצח מוצדק", בגלל השתלטות הנשים על חיי הגברים. הוא משכנע בכך את המושבעים והקהל ומזוכה לקול תשואות הגברים.
כשהוא חוזר הביתה הוא רואה שם את אשתו מפוייסת ומחייכת. היא חזרה מאיטליה עם אמה. צ'ארלס אומר לו כי כעת הוא יוכל לרצוח אותה באמת כי אין להעמיד נאשם פעם שנייה על אותה אשמה.
סטנלי מרגיש כי הוא מאוהב כעת באשתו ועונד את הטבעת על אצבעה. צ'ארלס מתבונן באמה ומתאהב בה, גם לה יש רווח בין השיניים הקדמיות.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ק למון | סטנלי פורד | קומיקסאי |
| טרי תומאס | צ'ארלס פיירבנקס | משרתו של סטנלי |
| וירנה ליסי | גב' פורד | אשתו של סטמלי |
| קלייר טרבור | עדנה למפסון | אשתו של עו"ד למפסון |
| אדי מאירוף | הרולד למפסון | עורך דין |
פרסים

ג'ק למון זכה בפרס Golden Laurel והיה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר. קלייר טרבור הייתה מועמדת לפרס Golden Laurel לשחקנית משנה.
פורמולה 1 עונת 1992

| --- | --- |

נייג'ל מנסל, הזוכה באליפות
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  1 במרץ 1992
 תאריך סיום:  8 בנובמבר 1992
 מספר עונה:  42
 מספר מרוצים בעונה:  16
 זוכה באליפות הנהגים:  נייג'ל מנסל
 נקודות הנהג הזוכה:  108
 זוכה באליפות היצרנים:  ויליאמס
 נקודות היצרן הזוכה:  164
 
 → פורמולה 1 עונת 1991 פורמולה 1 עונת 1993 ← 
במסגרת פורמולה 1 של שנת 1992 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה הבריטי נייג'ל מנסל ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת ויליאמס-רנו.
עונה זו נשלטה בצורה ברורה למדי על ידי מנסל שניצח בתשעה מהמרוצים. שיא זה הושווה על ידי מיכאל שומאכר ב-1995 ונשבר גם כן על ידי שומאכר בעונת 2002. בעונה זו גם זכה שומאכר במרוץ הראשון שלו בקריירה. קבוצת מקלארן השיקה מנוע חדש רק באמצה העונה כך שלא יכלה לעמוד בתחרות בתחילתה, וגם המנוע החדש סבל מחוסר אמינות. גם פרארי לא הצליחו להעמיד מכוניות תחרותית וג'אן אלזי שהיה הנהג הבכיר שלהם נאלץ לנטוש בעשרה מרוצים. אלן פרוסט לא השתתף בעונה זו, אך חזר בעונה שלאחר מכן. הוא שימש כפרשן לערוץ טלוויזיה צרפתי ששידר את המרוצים.
כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
כל קבוצה רשאית לבחור באיזה דלק להשתמש
התרת הוספת אלכוהול לדלק, אך לא תוספים מחמצנים
מטפי כיבוי של 5 ק"ג עבור תא הנהג ושל 2.5 ק"ג עבור המנוע. על חיבורי המטפים להחזיק מעמד בתאוצות של עד 25g
הגדלת שטח הפנס האחורי ל-20 סמ"ק ומיקומו כ-40 ס"מ מעל הקרקע. עצמת הפנס נקבעה ל-21 וואט
שש נקודות חיבור לחגורת הבטיחות
חלוקת נקודות אליפות חדשה: 1,2,3,4,6,10 לששת המסיימים ראשונים כל מרוץ
כל המרוצים נחשבים במרוץ לאליפות
מרוץ יימשך לכל היותר שעתיים ואורכו יהיה בין 305 ל-320 ק"מ
מרוצי עונת 1992

| מספר המרוץ | מקום המסלול | תאריך המרוץ | נהג מנצח | קבוצה מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דרום אפריקה (1928–1994) קיאלאמי, דרום אפריקה | 1 במרץ | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 2 | מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו | 22 במרץ | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 3 | ברזיל אינטרלאגוס, ברזיל | 5 באפריל | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 4 | ספרד ברצלונה, ספרד | 9 במאי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 5 | סן מרינו אימולה, סן מרינו | 17 במאי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 6 | מונקו מונטה קרלו, מונקו | 31 במאי | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 7 | קנדה מונטריאול, קנדה | 14 ביוני | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 8 | צרפת מני-קור, צרפת | 5 ביולי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 9 | בריטניה סילברסטון, בריטניה | 12 ביולי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 10 | גרמניה הוקנהיים, גרמניה | 26 ביולי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 11 | הונגריה בודפשט, הונגריה | 16 באוגוסט | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 12 | בלגיה ספא-פרנקורשם, בלגיה | 30 באוגוסט | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה בנטון-פורד |
| 13 | איטליה מונזה, איטליה | 13 בספטמבר | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 14 | פורטוגל אסטוריל, פורטוגל | 27 בספטמבר | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 15 | יפן סוזוקה, יפן | 25 באוקטובר | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 16 | אוסטרליה אדלייד, אוסטרליה | 8 בנובמבר | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה מקלארן-הונדה |
דירוג נהגים סופי

| מיקום | נהג | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו | 108 |
| 2 | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו | 56 |
| 3 | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה בנטון-פורד | 53 |
| 4 | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-פורד | 50 |
| 5 | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה מקלארן-פורד | 49 |
| 6 | בריטניה מרטין בראנדל | איטליה בנטון-פורד | 38 |
| 7 | צרפת ג'אן אלזי | איטליה פרארי | 18 |
| 8 | פינלנד מיקה הקינן | בריטניה לוטוס-פורד | 11 |
| 9 | איטליה אנדראה דה סזאריס | בריטניה טירל-לימור | 8 |
| 10 | איטליה מישל אלבורטו | יפן פוטוורק-מוגן-הונדה | 6 |
| 11 | צרפת אריק קומאס | צרפת ליג'יה-רנו | 4 |
| 12 | אוסטריה קארל ונדלינגר | בריטניה מארץ'-לימור | 3 |
| 13 | איטליה איבן קאפלי | איטליה פרארי | 3 |
| 14 | בלגיה טיירי בוטסן | צרפת ליג'יה-רנו | 2 |
| 15 | איטליה פיירלויגי מרטיני | איטליה ב.מ.ס. דלארה - פרארי | 2 |
| 16 | אוסטריה ג'וני הרברט | בריטניה לוטוס-פורד | 2 |
| 17 | בלגיה ברטרן גאשו | צרפת לארוס-למבורגיני | 2 |
| 18 | ברזיל כריסטיאן פיטיפלדי | איטליה מינרדי-להמבורגיני | 1 |
| 19 | איטליה סטפן מודנה | בריטניה ג'ורדן-ימהאה | 1 |
דירוג קבוצות סופי

| מיקום | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה ויליאמס-רנו | 164 |
| 2 | בריטניה מקלארן-הונדה | 99 |
| 3 | איטליה בנטון-פורד | 91 |
| 4 | איטליה פרארי | 21 |
| 5 | בריטניה לוטוס-פורד | 13 |
| 6 | בריטניה טירל-לימור | 8 |
| 7 | צרפת ליג'יה-רנו | 6 |
| 8 | יפן פוטוורק-מוגן-הונדה | 6 |
| 9 | בריטניה מארץ'-לימור | 3 |
| 10 | איטליה דלארה-פרארי | 2 |
| 11 | בריטניה ג'ורדן-ימהאה | 1 |
| 12 | צרפת לארוס-למבורגיני | 1 |
| 13 | איטליה מינרדי-פורד | 1 |
| 14 | בריטניה ברהאם-ג'וד | 0 |
| 15 | איטליה אנדראה-מודה-ג'וד | 0 |
| 16 | איטליה פודמטל-פורד-קוסוורת' | 0 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 1992 | 1993 |
| איירטון סנה | אלוף העולם-נייג'ל מנסל | אלן פרוסט |
| מקלארן-הונדה | אליפות היצרנים-ויליאמס | ויליאמס |
פורמולה 1 עונת 1990

| --- | --- |

איירטון סנה זכה באליפות בפעם השנייה
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  11 במרץ 1990
 תאריך סיום:  4 בנובמבר 1990
 מספר עונה:  40
 מספר מרוצים בעונה:  16
 זוכה באליפות הנהגים:  איירטון סנה
 נקודות הנהג הזוכה:  78
 זוכה באליפות היצרנים:  מקלארן
 נקודות היצרן הזוכה:  121
 
 → פורמולה 1 עונת 1989 פורמולה 1 עונת 1991 ← 
במסגרת פורמולה 1 של שנת 1990 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה הברזילאי איירטון סנה ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת מקלארן-הונדה.
בעונה זו, נמשכה היריבות הגדולה בין איירטון סנה לבין אלן פרוסט. בתחילת המרוץ הלפני אחרון בעונה, הוביל סנה בדירוג ושניהם היו במקומות הראשונים בזינוק. כבר בהקפה הראשונה של המרוץ, התנגש סנה בפרוסט ושניהם יצאו מהמרוץ, מה שמנע מפרוסט השגת נקודות שהיו משאירות אותו בתמונת האליפות ולמעשה, הכתיר את סנה כאלוף העולם. זו הייתה הפעם השנייה ברציפות בה הוכרעה האליפות בין השניים בגלל התנגשות הדדית.
כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
קביעת משקל מינימלי לרכב ל-505 ק"ג, זאת על מנת להשוות בין המכוניות עם מצלמה עליהן לכאלה ללא מצלמה.
הגדלת גודל תא הנהג על מנת לאפשר יציאת הנהג מהתא בתוך 6 שניות גם ללא פירוק ההגה.
שינוי במבנה תא הנהג כדי לאפשר מיגון טוב יותר לאזור הכתפיים.
הגדלת האור האחורה ל-20 סמ"ר ולעוצמה של 21 וואט.
הגדלת גודל המראות ל – 10 על 5 ס"מ. בתחילת כל מרוץ, חייבים מארגני המרוץ לוודא כי כל נהג מסוגל לראות דרך המראות את המכוניות הנמצאות מאחוריו.
בעונה זו נלקחו בחשבון רק 11 התוצאות הטובות ביותר של כל נהג.
מרוצי עונת 1990

| מספר המרוץ | מקום המסלול | תאריך המרוץ | נהג מנצח | קבוצה מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית פיניקס, ארצות הברית | 11 במרץ | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 2 | ברזיל אינטרלאגוס, ברזיל | 25 במרץ | צרפת אלן פרוסט | איטליה פרארי |
| 3 | סן מרינו אימולה, סן מרינו | 13 במאי | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 4 | מונקו מונטה קרלו, מונקו | 27 במאי | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 5 | קנדה מונטריאול, קנדה | 10 ביוני | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 6 | מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו | 24 ביוני | צרפת אלן פרוסט | איטליה פרארי |
| 7 | צרפת פול-ריקאר, צרפת | 8 ביולי | צרפת אלן פרוסט | איטליה פרארי |
| 8 | בריטניה סילברסטון, בריטניה | 15 ביולי | צרפת אלן פרוסט | איטליה פרארי |
| 9 | גרמניה הוקנהיים, גרמניה | 29 ביולי | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 10 | הונגריה בודפשט, הונגריה | 12 באוגוסט | בלגיה טיירי בוטסן | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 11 | בלגיה ספא-פרנקורשם, בלגיה | 26 באוגוסט | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 12 | איטליה מונזה, איטליה | 9 בספטמבר | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 13 | פורטוגל אסטוריל, פורטוגל | 23 בספטמבר | בריטניה נייג'ל מנסל | איטליה פרארי |
| 14 | ספרד ברצלונה, ספרד | 30 בספטמבר | צרפת אלן פרוסט | איטליה פרארי |
| 15 | יפן סוזוקה, יפן | 21 באוקטובר | ברזיל נלסון פיקה | איטליה בנטון-פורד |
| 16 | אוסטרליה אדלייד, אוסטרליה | 4 בנובמבר | ברזיל נלסון פיקה | איטליה בנטון-פורד |
דירוג נהגים סופי

| מיקום | נהג | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה | 78 |
| 2 | צרפת אלן פרוסט | איטליה פרארי | 71 (73)  |
| 3 | ברזיל נלסון פיקה | איטליה בנטון-פורד | 43 (44)  |
| 4 | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה מקלארן-הונדה | 43 |
| 5 | בריטניה נייג'ל מנסל | איטליה פרארי | 37 |
| 6 | בלגיה טיירי בוטסן | בריטניה ויליאמס-רנו | 34 |
| 7 | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו | 23 |
| 8 | איטליה אלסנדרו נאניני | איטליה בנטון-פורד | 21 |
| 9 | צרפת ג'אן אלזי | בריטניה טירל-פורד | 13 |
| 10 | איטליה איבן קאפלי | בריטניה לייטון-האוס - ג'וד | 6 |
| 11 | ברזיל רוברטו מורנו | איטליה בנטון-פורד | 6 |
| 12 | יפן אגורי סוזוקי | צרפת לולה-לארוס-למבורגיני | 6 |
| 13 | צרפת אריק ברנר | צרפת לולה-לארוס-למבורגיני | 5 |
| 14 | בריטניה דרק וורוויק | בריטניה לוטוס-למבורגיני | 4 |
| 15 | יפן סאטורו נקאג'ימה | בריטניה טירל-פורד | 3 |
| 16 | איטליה סטפן מודנה | בריטניה ברהבם-ג'וד | 2 |
| 17 | איטליה אלכס קאפי | בריטניה ארוז-פורד | 2 |
| 18 | ברזיל מוריציו גוגלמין | בריטניה לייטון-האוס -ג'וד | 1 |
הערה: התוצאה בסוגריים מציינת את סך הנקודות שצבר הנהג. התוצאה בלא סוגריים מציינת את הנקודות שנלקחו בחשבון עבור האליפות בהתאם לתקנון.
דירוג קבוצות סופי

| מיקום | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה מקלארן-הונדה | 121 |
| 2 | איטליה פרארי | 110 |
| 3 | איטליה בנטון-פורד | 71 |
| 4 | בריטניה ויליאמס-רנו | 57 |
| 5 | בריטניה טירל-פורד | 16 |
| 6 | איטליה לולה - להמבורגיני | 11 |
| 7 | בריטניה לייטון - האוס - ג'וד | 7 |
| 8 | בריטניה לוטוס-להמבורגיני | 3 |
| 9 | בריטניה ארוז-פורד | 2 |
| 10 | בריטניה ברהבם - ג'וד | 2 |
10 קבוצות נוספות השתתפו באליפות אך לא זכו באף נקודת אליפות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 1990 | 1991 |
| אלן פרוסט | אלוף העולם-איירטון סנה | איירטון סנה |
| מקלארן-הונדה | אליפות היצרנים-מקלארן-הונדה | מקלארן-הונדה |
אנדרו ויגינס

אנדרו כריסטיאן ויגינס (באנגלית: Andrew Christian Wiggins; נולד ב-23 בפברואר 1995) הוא כדורסלן קנדי המשחק בקבוצת מיאמי היט מליגת ה-NBA, בעמדות הפאוור פורוורד ויגינס נלקח בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA‏ 2014, לאחר ששיחק עונה אחת באוניברסיטת קנזס.
קריירת מכללות

ויגינס נולד בטורונטו, בירת אונטריו ב-23 בפברואר 1995, וגדל בקרבת ווהן. הוא בנו של כדורסלן העבר מיטשל ויגינס והאצנית האולימפית מריטה פיין.
ויגינס התחיל לשחק באוניברסיטת קנזס ב-14 במאי 2013. לפני כן, התלבט בין קנזס לבין אוניברסיטאות פלורידה, קנטקי וקרוליינה הצפונית. ב-13 בינואר 2014 ויגינס קלע 17 נקודות ואסף 19 ריבאונדים בניצחון 77–70 על אוניברסיטת המדינה של איווה.
ויגינס רשם בעונתו במכללות ממוצעים של 17.1 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק, וקלע 34.1% בזריקות לשלוש. ב-8 במרץ 2014, ויגינס קלע 41 נקודות נגד אוניברסיטת מערב וירג'יניה.
קריירה מקצועית > מינסוטה טימברוולבס

בוויגינס נתלו תקוות גדולות, והוא נבחר במקום הראשון בדראפט ה-NBA 2014 על ידי קליבלנד קאבלירס. כחודש לאחר מכן עבר למינסוטה טימברוולבס כחלק מטרייד שכלל גם את אנתוני בנט ובחירת דראפט בתמורה למעברו של קווין לאב ממינסוטה לקליבלנד. ויגינס ערך את משחק הבכורה שלו ב-NBA ב-29 באוקטובר 2014 נגד ממפיס גריזליס. ב-18 דקות משחק, הוא רשם 6 נקודות, 3 ריבאונדים, 2 חטיפות ואסיסט בהפסד קבוצתו 101–105. ב-31 בינואר 2015 שיחק ויגינס את משחקו הטוב ביותר בעונה עם 33 נקודות ו-4 חטיפות בהפסד לקליבלנד קאבלירס. ב-13 בפברואר 2015 זכה ויגינס בפרס ה-MVP של משחק הכוכבים העולים במסגרת סוף-שבוע האולסטאר, לאחר שקלע 22 נקודות ו"קבוצת העולם" בהנהגתו ניצחה את "קבוצת ארצות הברית" בתוצאה 121–112. בסיום עונה זו זכה ויגינס בפרס רוקי השנה ב-NBA, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
ב-13 בנובמבר 2016 קלע שיא קריירה של 47 נקודות במשחק קבוצתו מול לוס אנג'לס לייקרס. ב-1 במרץ 2017 קלע 20 נקודות בניצחון מינסוטה 107–80 על יוטה ג'אז. בכך קבע ויגינס את שיא המועדון עם משחקו ה-19 ברציפות בו קלע לפחות 20 נקודות.
באוקטובר 2017 חתם ויגינס על הארכת חוזה במינסוטה ל-5 עונות נוספות (החל מעונת 2018/2019) עבור כ-148 מיליון דולר. במשחק מול סן אנטוניו ספרס ב-18 בינואר 2019 עקף את סם מיטשל בדרך למקום השני בטבלת הקלעים המובילים בתולדות הטימברוולבס. בעונת 2019/2020 רשם טריפל-דאבל בפעם הראשונה, עם 18 נקודות, 10 ריבאונדים ו-11 אסיסטים.
קריירה מקצועית > גולדן סטייט ווריורס

בפברואר 2020, לאחר כ-5 וחצי עונות במינסוטה, הועבר יחד שתי בחירות דראפט עתידיות בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לדיאנג'לו ראסל, אומארי ספלמן וג'ייקוב אוואנס.
בעונת 2021/2022 נבחר וויגינס בפעם הראשונה בקריירה למשחק האולסטאר, כשחקן פותח בחמישיית המערב.
קריירה בינלאומית

ויגינס השתתף באליפות העולם בכדורסל עד גיל 17 ב-2010 ובאליפות אמריקה בכדורסל עד גיל 18 ב-2012 ועזר לנבחרת הקנדית לזכות במדליית ארד בשני הטורנירים. במהלך הטורניר ב-2010, ויגינס היה חברו לקבוצה של אנתוני בנט, חברו לקבוצה במינסוטה טימברוולבס אשר נבחר ראשון בדראפט ה-NBA‏ 2013. לאורך הטורניר הוא הוביל את הקבוצה עם 15.2 נקודות ו-7.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ויגינס שיחק עבור נבחרת קנדה בכדורסל באליפות האמריקות בכדורסל 2015, שמקנה זכות השתתפות באולימפיאדת הקיץ 2016. בסיועו של ויגינס זכתה הנבחרת הקנדית במדליית הארד. הוא קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לנבחרת הטורניר.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת ה-NCAA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2013 | קנזס | 35 | 35 | 32.8 | 0.448 | 0.341 | 0.775 | 5.9 | 1.5 | 1.2 | 1.0 | 17.1 |
| קריירה | קריירה | 35 | 35 | 32.8 | 0.448 | 0.341 | 0.775 | 5.9 | 1.5 | 1.2 | 1.0 | 17.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | מינסוטה | 82 | 82 | 36.2 | 0.437 | 0.310 | 0.760 | 4.6 | 2.1 | 1.0 | 0.6 | 16.9 |
| 2015/2016 | מינסוטה | 81 | 81 | 35.1 | 0.459 | 0.300 | 0.761 | 3.6 | 2.0 | 1.0 | 0.6 | 20.7 |
| 2016/2017 | מינסוטה | 82 | 82 | 37.2 | 0.452 | 0.356 | 0.760 | 4.0 | 2.3 | 1.0 | 0.4 | 23.6 |
| 2017/2018 | מינסוטה | 82 | 82 | 36.3 | 0.438 | 0.331 | 0.643 | 4.4 | 2.0 | 1.1 | 0.6 | 17.7 |
| 2018/2019 | מינסוטה | 73 | 73 | 34.8 | 0.412 | 0.339 | 0.699 | 4.8 | 2.5 | 1.0 | 0.7 | 18.1 |
| 2019/2020 | מינסוטה | 42 | 42 | 34.6 | 0.444 | 0.331 | 0.720 | 5.2 | 3.7 | 0.7 | 0.9 | 22.4 |
| 2019/2020 | גולדן סטייט | 12 | 12 | 33.6 | 0.457 | 0.339 | 0.672 | 4.6 | 3.6 | 1.3 | 1.4 | 19.4 |
| 2020/2021 | גולדן סטייט | 71 | 71 | 33.3 | 0.477 | 0.380 | 0.714 | 4.9 | 2.4 | 0.9 | 1.0 | 18.6 |
| 2021/2022 | גולדן סטייט | 73 | 73 | 31.9 | 0.466 | 0.393 | 0.634 | 4.5 | 2.2 | 1.0 | 0.7 | 17.2 |
| 2022/2023 | גולדן סטייט | 37 | 37 | 32.2 | 0.473 | 0.396 | 0.611 | 5.0 | 2.3 | 1.2 | 0.8 | 17.1 |
| קריירה |  | 635 | 635 | 34.8 | 0.449 | 0.354 | 0.720 | 4.5 | 2.3 | 1.0 | 0.7 | 19.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | מינסוטה | 5 | 5 | 32.8 | 0.441 | 0.333 | 0.600 | 5.2 | 2.0 | 0.4 | 0.4 | 15.8 |
| 2021/2022 | גולדן סטייט | 22 | 22 | 34.9 | 0.469 | 0.333 | 0.646 | 7.5 | 1.8 | 1.0 | 1.0 | 16.5 |
| 2022/2023 | גולדן סטייט | 13 | 12 | 34.0 | 0.459 | 0.297 | 0.681 | 5.6 | 1.9 | 0.8 | 1.2 | 16.7 |
| קריירה |  | 40 | 39 | 34.3 | 0.462 | 0.321 | 0.652 | 6.6 | 1.9 | 0.9 | 1.0 | 16.5 |
הערות שוליים

1 2  אלעד זאבי, אנדרו וויגינס נבחר ראשון בדראפט, באתר הארץ, 27 ביוני 2014
1 2  2012_FIBA Americas U18 Championship for Men: Canada #15 - Andrew Christian Wiggins באתר פיב"א
↑  ישי רז‏, הבן הנבחר: אנדרו וויגינס בדרך לבחירה הראשונה בדראפט, באתר וואלה, 14 בנובמבר 2013
↑  שי לוי, ‏בלאט בחר נכון? אנדרו ויגינס - פוטנציאל גדול, עם סימן שאלה, באתר ערוץ הספורט, 27 ביוני 2014
↑  Top prospect Andrew Wiggins chooses Kansas, ku sports
↑  Wild chase leads Wiggins to KU באתר cjonline.com
↑  University of Kansas Men's Basketball: #22 Andrew Wiggins באתר מחלקת האתלטיקה של אוניברסיטת קנזס
↑  אסף רביץ‏, זאב זאב: אנדרו וויגינס עדיין לא הופך לכוכב העל שכולם ציפו, באתר וואלה, 15 במרץ 2016
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הטימברוולבס ללייקרס, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום המשחק בין מינסוטה ליוטה, באתר canishoopus.com,‏ 2 במרץ 2017
↑  ויגינס מסכם על הארכת חוזה במינסוטה, באתר USA Today,‏ 11 באוקטובר 2017
↑  סיכום המשחק בין מינסוטה לסן אנטוניו, באתר ESPN,‏ 19 בינואר 2019
↑  גולדן סטייט מצרפת את ויגינס, באתר הקבוצה, 6 בפברואר 2020
פרדסיה

פַּרְדֵּסִייָּה היא מועצה מקומית במחוז המרכז של מדינת ישראל, אם כי היא שוכנת מבחינה גאוגרפית באזור השרון, מזרחית לעיר נתניה ומוקפת במושבים השייכים למועצה אזורית לב השרון. פרדסיה הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1952.
היסטוריה

אדמות היישוב נקנו בשנת 1928 על ידי יונה (ז'אן) פישר, יהודי מבלגיה, שקיווה כי למקום יגיעו יהודים בלגים. בשנות ה-30, לאחר שלא יושב היישוב, יצאה קריאה של יהודי תימן בארץ ישראל ביישובים בנימינה, פתח תקווה, נווה שלום וראשון לציון להקים יישוב יהודי חדש באזור השרון. בשנת 1938 הוקם במקום יישוב של עולי תימן ובמקום ניטעו פרדסים, שאת פירותיהם שלחו התושבים לאירופה. בזמן מלחמת העולם השנייה נסגרו שערי ארץ ישראל, ולכן לא נשלחה סחורה, והיישוב היה תחת סיכון פירוק, אך בעזרת התערבות של הסוכנות היהודית ניצל מכליה.
בקרבת פרדסיה ישבו מספר קבוצות של ערבים אשר פגעו ביישוב קשות, אך במלחמת העצמאות נטשו כולן, ועדות לאחת מהן הוא בית השייח' הנטוש במושב צור משה השכן. בשנת 1952 הוכרזה פרדסיה כמועצה מקומית, ונפרדה ממועצה אזורית השרון הצפוני אשר אליה השתייכה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה בקרבת היישוב מעברת שבות עם, אשר שטחה צורף לפרדסיה בשנת 1982.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בפרדסיה 7,971 תושבים, מתוכם 7,936 תושבי ישראל (מקום 202 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+0.3% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 93.1%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 15,643 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
פרדסיה נחשבת לאחד היישובים האמידים בישראל, מבחינת קטגוריית מדד חברתי-כלכלי - אשכול הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2019, עם ציון של 9 מתוך 10.