stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האבלוק וטינרי
חייו טרם עלייתו לשלטון

אביו ואמו מתו בילדותו והוא גדל אצל דודתו, הליידי רוברטה מֶזֶרוֹל.
הוא התחנך בגילדת המתנקשים, שנחשבת למוסד העלית לחינוך צעירי האצולה, והתבלט כתלמיד מבריק ומתבודד. כמתבודד היווה מטרה להצקות מצד שאר הנערים. הוצמד לו הכינוי "מטריד הכלבים" (משחק מילים על שם משפחתו, שדומה בצלילו למילה וטרינר, עם רמיזה מינית גסה) ולעגו לו בטענה השגויה שמעולם לא התנקש בחייו של איש. וטינרי לא נשאר חייב ותמיד נקם בדרכו שלו, הפתלתלה.
במרבית הבחינות קיבל ציונים גבוהים, למעט הבחינה בהסוואה והסתתרות, בה קיבל ציון נכשל מפני ש"לא ראו אותו בכיתה בזמן הבחינה".
ביוזמת קבוצה מאצילי העיר שמאסה בקפריזות של רודן העיר, וטינרי הצעיר התנקש בחייו של הרודן, הלורד ווינדר. לאחר שחיסל את שומרי ראשו של ווינדר לא היה עליו לנקוף אצבע: ווינדר לקה בהתקף לב ומת במקום כשראה את וטינרי מתקדם לעברו בלב אולם נשפים הומה אדם - בלי שאיש פרט לווינדר עצמו יבחין בו.
עוד באותו יום השתתף בקרב רחוב נגד משטרת האימים של הרודן ושם קטל ארבעה מ"הפושעים המגויסים" שפעלו תחת פקודתו של הרודן הבא.
לאחר מותו של ווינדר יצא וטינרי הצעיר למסע לאוּבֶרְוָאלְד, אזור פראי ביבשת. שם פגש את הערפדית מרגולוטה, ונרמז שלשניים היה איזשהו סוג של רומן. בכל מקרה, העובדה הודאית היא שהשניים לימדו רבות אחד את רעהו.
חילופי השלטון לא הביאו לתוצאות הרצויות. עד מהרה נסתבר שמחליפו של ווינדר, הלורד סְנָאפְּקֵייס, קפריזי לא פחות מווינדר. סנאפקייס חטא גם בכך שהפר את הבטחותיו לאלו שעמדו מאחורי ההתנקשות בווינדר ועלייתו לשלטון. פרטי חילופי השלטון הבאים אינם ידועים, אולם וטינרי עצמו מונה לרודן העיר, בהצבעת ראשי הגילדות.
אופי שלטונו

וטינרי הוא רודן נאור, המסתמך לרוב על תככים במקום על הזרוע המבצעת הרשמית. כך למשל הכריז עם עלייתו לשלטון על גילדת הגנבים, שהייתה קיימת עד אז במחתרת, כגילדה חוקית לכל דבר ("אם בכל מקרה יש פשע, אז כבר עדיף פשע מאורגן"). בכך השיג שלוש מטרות: גילדת הגנבים גבתה מס סביר שתמורתו התחייבה למיספר מועט ביותר של גנבות ומעשי שוד, אותה הגילדה עצמה רדפה בקנאות ואלימות כל שודד וגנב שלא היה חבר רשמי בה ולא סר למרותה, והמטרה השלישית - כמה חדשים לאחר הקמת הגילדות קרא וטינרי לראשי הגילדות ורמז להם שבמידה והם יפרו את ההסכמים שלהם הוא עכשיו ידע בדיוק איפה למצוא אותם ואת משפחותיהם וכך דאג שיסורו למרותו.
בשורה של צעדים באופי זה התייצבה העיר והמסחר החל פורח. אנק-מורפורק הייתה ליעד הגירה מבוקש ומספר תושבי העיר גדל.
למרות הישגי שלטונו וטינרי הוא דמות שנואה ומפחידה עבור רוב תושבי העיר. תככנותו והיותו אדם נטול פגמים - הוא ישן שעות מעטות מדי לילה, מנווט גם את יריביו כרצונו, ואין לו שום חולשה ידועה - מביאים לכך שמדי פעם נעשה ניסיון להדיחו, אך פעמים רבות מסתבר שווטינרי עצמו הוא שיזם את הקשר על מנת לחשוף, להביך או להעניש את מתנגדיו.
וטינרי מחזיק בדיעה ש"רוב בני האדם רעים מטבעם". בהתאם לכך הוא רואה את תפקידו לאלץ אותם להתנהג כשורה. כפטריוט של העיר הוא מלהטט בין אינטרסים ותשוקות סותרות של בעלי העוצמה ומתמרן אותם אחד כנגד השני כך שמטרתו - שגשוג העיר - תושג. נראה שיחס האיבה כלפיו לא מפריע לו והוא מפגין אדישות גמורה כשאנשי מפתח מתפרצים כלפיו. ישנם מעט מאוד אנשים שהוא מעריך, ואת אלה הוא מתמרן (פעמים רבות בניגוד גמור לרצונם) לתפקידי מפתח בעיר.
הפרט היחיד שאינו רציונלי בהתנהגותו הוא תיעוב לא מוסבר לפנטומימאים, שאת פעילותם בעיר אסר בחוק. פנטומימאי שנתפס בפנטומימה נכלא בתא מיוחד, שבו קבוע שלט "למד את המלים".
יחסיו עם דמויות מרכזיות אחרות > עם סמואל ויימס

עם עלותו של וטינרי לשלטון הוא פעל להחלשת וניוון משטרת העיר - "משמורת הלילה", והחליף את תפקודה במנגנונים כלבבו כדוגמת גילדת הגנבים, אך לאחר אירועי הספר שומרים! שומרים! שינה את דעתו. עד זמן זה נהג יחס מבטל בקפטן ויימס, אולם לאחר שעמד על ערכו התמיד במדיניות שהגבירה את כוחה והיקפה של המישמורת תחת פיקודו של ויימס.
על אף הערכתו הגוברת לויימס, וטינרי המשיך לתמרן אותו כפי שנהג בכל אדם. כך למשל הוא כפה על ויימס, בניגוד מפורש לרצונו, תואר אצולה. ויימס, בהיותו מטבעו אדם ישר, בקושי סובל את תככיו של וטינרי, ועל אף שהוא מעריך את היציבות והשגשוג שהביא וטינרי לעיר מתפרץ כנגדו לעיתים. עם זאת בכל עת שווטינרי נמצא בסכנה אמיתית ויימס יוצא מגדרו על מנת להגן עליו, בהיותו מודע היטב לערכו.
וטינרי משתמש לעיתים קרובות בויימס ובמוניטין של ויימס על מנת לנטרל מוקשים בעייתיים במיוחד, עם חלוף הזמן הוא פחות ופחות מתמרן את ויימס ולעיתים אף חושף לפניו מן ההתחלה את מטרותיו בגילוי לב. תהליך מתמשך זה מביא לשיחות מלבבות בין השניים שרוב הנאמר בהן מצוי בין השורות. נראה שויימס הוא מהאנשים המעטים מאוד - אולי אף היחיד - שדעתו על וטינרי חשובה לווטינרי.
יחסיו עם דמויות מרכזיות אחרות > עם גזר איירונפאונדרסון

בין גזר לווטינרי שוררת הבנה. וטינרי יודע שגזר הוא יורש הכס של אנק-מורפורק, אך לא יזם התנקשות בו. בשיחה בין השניים (בדומה לשיחות עם וויימס, רוב הנאמר היה בין השורות) הודיע לו גזר שהוא מעדיף שאנשים יתנהגו כשורה מפני שכך צריך, ולא בשל הכריזמה השופעת של גזר, אך קיימת אפשרות שבעתיד המצב ישתנה. מאז סיכום מוקדם זה לא חל שינוי.
יחסיו עם דמויות מרכזיות אחרות > עם שפריץ פון סתמבור

דוגמה מצוינת לשיטת איוש התפקידים של וטינרי. בספר "מהומה רבה על לא דוור" וטינרי השכיל להבין את יכולותיו ואישיותו של פון־סתמבור, נוכל משכנע להפליא שברמייה גנב כ-150,000 $ ממוסדות ואישים באנק־מורפורק. הוא נשפט לתליה. לאחר שנתלה מצא את עצמו להפתעתו, במקום בעולם הבא, בריאיון עם וטינרי, שהורה לתליין לוודא שפון־סתמבור יישאר בחיים. וטינרי כופה על פון־סתמבור את תפקיד מנהל רשות הדואר. תוך זמן קצר גילה פון-סתמבור לתדהמתו שהתפקיד חשוב לו ושיקם את שירות הדואר במאמץ גדול, ביצירתיות לא מבוטלת וגם (לא פחות חשוב) ב-150,000$ ש"ניתנו לו מאחד האלים, לא ידוע איזה אל".
לאחר שפון סתמבור ייצב את רשות הדואר העבירו וטינרי, בדרכו האופיינית, לניהול הבנק המרכזי של העיר והמטבעה המלכותית בספר "קומדיה של מטבעות" (אך בפעם זו לא איים עליו בתליה אם לא יסכים, אלא נתן לו בחירה אמיתית). בסוף הספר חושף וטינרי את תוכניתו להעביר את פון-סתמבור לתפקידים אחרים הזקוקים ל"ניהול יצירתי" בעתיד.
מוטו

SI NON CONFECTUS NON REFICIAT
אם זה לא מקולקל, אל תתקן
ציטטה אופיינית:
תן להומלס עצים למדורה ויהיה לו חם ללילה אחד. שים אותו בתוך המדורה ויהיה לו חם לשארית חייו
ספרי עולם הדיסק שווטינרי ממלא בהם תפקיד מהותי

צבע הכשף
תרועת מוות
מעשי קסמים
שומרים! שומרים!
ראי-נוע
אנשי המשמר
Soul Music (עדיין לא תורגם לעברית)
Interesting Times (עדיין לא תורגם לעברית)
Feet of Clay (עדיין לא תורגם לעברית)
Jingo (עדיין לא תורגם לעברית)
The Fifth Elephant (עדיין לא תורגם לעברית)
The Truth (עדיין לא תורגם לעברית)
The Last Hero (עדיין לא תורגם לעברית)
Night Watch (עדיין לא תורגם לעברית)
מהומה רבה על לא דוור
Thud! (עדיין לא תורגם לעברית)
Making Money
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2011

הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2011 התקיימו ב-6 במרץ 2011. הצבעה ממוחשבת התקיימה בין התאריכים 24 בפברואר ל-2 במרץ 2011. בחירות אלו היו עם הכי הרבה מועמדים עצמאיים מאז 1992. מספר מועמדים עצמאיים היו חברים בתנועה הפטריוטית האסטונית.
חברי הריגיקוגו (אנ'), הפרלמנט האסטוני, נבחרו בבחירות בשיטה היחסית לכהונה באורך ארבע שנים, ומושביו הוקצו באמצעות גרסה מתוקנת של שיטת ג'פרסון. המדינה מחולקת לשנים עשר מחוזות בחירה, שהבחירות יתנהלו בכל אחד מהם בנפרד. אחוז החסימה הוא 5 אחוזים.
סקרים שנעשו לפני הבחירות העריכו כי מפלגת הרפורמה, בראשות ראש הממשלה אנדרוס אנסיפ, תזכה במרב הקולות, ותנצח את יריבתה העיקרית, מפלגת המרכז. מפלגת הרפורמה מוגדרת לרוב מפלגת מרכז-ימין, ומפלגת המרכז נחשבת לפופוליסטית, ועמדותיה הכלכליות נוטות לשמאל המפה. שתי המפלגות הן חלק ממפלגת ברית הליברלים והדמוקרטים לאירופה (אנ').
תוצאות הבחירות

|  | מפלגה | קולות | % | מושבים | ± |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מפלגת הרפורמה | 164,255 | 28.6 | 33 | +2 |
|  | מפלגת המרכז | 134,124 | 23.3 | 26 | -3 |
|  | פרו פטריה (IRL) | 118,023 | 20.5 | 23 | +4 |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | 98,307 | 17.1 | 19 | +9 |
נתונים: VVK
הערות שוליים

↑  Delfi: Telestuudiosse kogunes 28 üksikkandidaati
| הבחירות באסטוניה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1992 | אסטוניה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1923 • 1926 • 1929 • 1932 • 1936 • 1938 • 1940 • 1990 • 1992 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2015 • 2019 | אסטוניה |
ה'קפ"ט

ה'קפ"ט (5,189) ובקיצור קפ"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 1428 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 29 באוגוסט 1429.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 20 שעות ו-435 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זחא. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 2 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 9 (סימנה טלזא) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,360 לחורבן הבית, ושנת 1,740 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחא, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הכנסייה של סקוטלנד

ערך זה עוסק בכנסייה הלאומית של סקוטלנד. אם התכוונתם לכנסייה הסקוטית בירושלים, ראו .
הכנסייה של סקוטלנד (או כנסיית סקוטלנד; סקוטית: The Scots Kirk) היא הדת הממלכתית של סקוטלנד, בעלת השקפה וצורת ארגון פרסביטריאניות. הכנסייה רואה את עצמה כיורשת הנצרות בסקוטלנד מאז ראשיתה במאה השישית, אך מאפייניה העיקריים עוצבו בתקופת הרפורמציה במאה ה-16, על ידי ההוגה והמתקן ג'ון נוקס, תלמידו של ז'אן קלווין. בשנת 2001 דיווחו 42% מתושבי סקוטלנד שהם משתייכים לכנסייה.
הכנסייה הסקוטית מקיימת נוכחות קבועה בישראל, ומפעילה בה את המלון הסקוטי בטבריה, את אכסניית וכנסיית סנט אנדרוז בירושלים, ואת בית הספר טביתא ביפו.
ה'קצ"ד

ה'קצ"ד (5,194) ובקיצור קצ"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-15 בספטמבר 1433 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 3 בספטמבר 1434.
המולד של תשרי חל ביום שני, 17 שעות ו-1001 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 7 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 14 (סימנה ידלוז) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,365 לחורבן הבית, ושנת 1,745 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2003

הבחירות הפרלמנטריות האסטוניה 2003 נערכו ב-2 במרץ 2003. שתי מפלגות אופוזיציה זכו ברוב המושבים כשמפלגת המרכז ומפלגת רס פובליקה זכו כל אחת ב-28 מושבים בריקוגו. לאחר משא ומתן קואליציוני הוקמה ממשלה בראשות מפלגת רס פובליקה.
תוצאות הבחירות

|  | מפלגה | קולות | % | מושבים | ± |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מפלגת המרכז | 125,709 | 25.4 | 28 | 0 |
|  | רס פובליקה | 121,856 | 24.6 | 28 | חדשה |
|  | מפלגת הרפורמה | 87,551 | 17.7 | 19 | +1 |
|  | איחוד העם האסטוני | 64,463 | 13.1 | 13 | +6 |
|  | פרו פטריה (IRL) | 36,169 | 7.3 | 7 | -11 |
|  | מפלגת העם המתונה | 34,837 | 7 | 6 | -11 |
נתונים: Nohlen & Stöver
הערות שוליים

↑  Nohlen, D & Stöver, P (2010) Elections in Europe: A data handbook, p574 ISBN 978-3-8329-5609-7
| הבחירות באסטוניה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1992 | אסטוניה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1923 • 1926 • 1929 • 1932 • 1936 • 1938 • 1940 • 1990 • 1992 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2015 • 2019 | אסטוניה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא בחירות ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'קצ"א

ה'קצ"א (5,191) ובקיצור קצ"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-18 בספטמבר 1430 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 7 בספטמבר 1431.
המולד של תשרי חל ביום שני, 2 שעות ו-820 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשה. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 4 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 11 (סימנה יאיבא) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,362 לחורבן הבית, ושנת 1,742 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
היכל התהילה של המוזיקה בלונג איילנד

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  פורט ג'פרסון 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 www.limusichalloffame.org
 
היכל התהילה של המוזיקה בלונג איילנד (באנגלית: Long Island Music Hall of Fame) הוא מוסד ללא כוונת רווח שהוקם ביולי 2005 ומשרדיו נמצאים בפורט ג'פרסון, ניו יורק. הארגון משמש כמוזיאון להיסטוריה של המוזיקה בלונג איילנד, ומבין תוכניותיו ניתן למנות: הקמת מרכז משאבי מולטימדיה, קידום פעילויות חינוכיות, הענקת מלגות לימוד ומתן במה להופעות מוזיקליות.
פרס הסאונד של לונג איילנד

בכל שנתיים, מעניק היכל התהילה את "פרס הסאונד של לונג איילנד" למוזיקאים בעלי תרומה בולטת ל"מורשת המוזיקה של לונג איילנד". ב-15 באוקטובר 2006, נערך טקס הענקת הפרסים הראשון של הארגון בתיאטרון בכפר פצ'וג בניו יורק.
פרס הסאונד של לונג איילנד > רשימת זוכים > 2006

מוזה אליסון
סאם אש
טוני בנט
גארי יו אס בונד
הארי צ'אפין
ג'ורג' מ. קוהאן
ג'ון קולטריין
פרי קומו
ג'ימי דאקוויסטו
ג'ורג' גרשווין
ריצ'י הייבנס
ג'ואן ג'ט
בילי ג'ואל
סינדי לאופר
Little Anthony and the Imperials
התזמורת הפילהרמונית של לונג איילנד
Edward "Little Buster" Forehand
Johnny Maestro & The Brooklyn Bridge
מריאן מקפרטלנד
שאדוו מורטון
ראן די אם סי
ניל סדקה
ג'ין סימונס
פול סטנלי
פיטר כריס
סטריי קאטס
אוניברסיטת סטוני ברוק
סאם טיילור
טוויסטד סיסטר
Vanilla Fudge
לסלי ווסט
פרס הסאונד של לונג איילנד > רשימת זוכים > 2008

לואי ארמסטרונג
קאונט בייסי
וולטר בקר
פאט בנאטר
בלו אויסטר קאלט
WAXQ
מריה קארי
אהרן קופלנד
ניל דיימונד
The Good Rats
ארלו גאת'רי
מרווין המליש
קרול קינג
גאי לומברדו
אדי מאני
פאבליק אנמי
הראמונס
ג'ין ריצ'י
בברלי סילס
סיימון וגרפונקל
ברברה סטרייסנד
The Tokens
קני ואנס
פרס הסאונד של לונג איילנד > רשימת זוכים > 2010

דרים ת'יאטר
לו ריד
אוסקר ברנד
קרול ופאולה
טדי צ'ארלס
סטנלי דרוקר
Eric B. & Rakim
מורטון גאולד
בוב גרואן
רוי היינס
אל קופר
סטיב מרטין
דוני מקלורקין
דניס מקנמרה
My Father's Place
אדי פלמיארי
The Shangri-Las
ג'ון זורן
הערות שוליים

↑  "About Long Island Music Hall of Fame" (באנגלית). 14 באוקטובר 2006. אורכב מ-המקור ב-2007-02-11. נבדק ב-25 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Long Island Sound Award" (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2013-09-02. נבדק ב-25 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מרסל ס. פישלר. "Nascent Hall of Fame to Welcome First Honorees" (באנגלית). New York Times. נבדק ב-25 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Members of the Hall of Fame" (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2009-05-22. נבדק ב-25 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010081119  VIAF: 134108984   WorldCat (עם VIAF): 134108984
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 1995

הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 1995 התקיימו ב-5 במרץ 1995. תוצאות הבחירות ריסקו את מפלגות הקואליציה למעט מפלגת הרפורמה, ממשיכתה של המפלגה הליברלית הדמוקרטית האסטונית. הזוכה הגדולה של בחירות אלה הן מפלגת הקואליציה ואיחוד העם האסטוני שרצו יחדיו וזכו ב-41 מושבים, כמות המושבים הגבוהה ביותר שמפלגה זכתה בבחירות אי פעם באסטוניה. לעומת זאת, הריצה המשותפת של מפלגת העצמאות יחד עם מפלגת מולדת הייתה כישלון מוחלט ושתי המפלגות יחדיו זכו רק ב-8 מושבים.
תבוסת מפלגות הימין ששלטו לא הפתיעה, שכן מפלגות הקואליציה כבר הובסו בבחירות המקומיות ב-1993. מרבית הבוחרים לא התלהטו ממדיניות הטיפול וההלם של השערוריות בקואליציה, שכבר הביאו לפיטוריו של ראש הממשלה מארט לאר. ראשות הממשלה של לאאר התאפיינה גם בקטטות פנימיות בין שותפים לקואליציה כמו גם קבוצות שונות במפלגתו, מה שהביא לפרישת חלק מחברי מפלגתו.
תוצאות הבחירות

| רשימה | מרכיבי הרשימה | קולות | % | מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הקואליציה והאיחוד הכפרי | מפלגת הקואליציה, איחוד העם האסטוני | 174,248 | 32.2 | 41 |
| מפלגת הרפורמה | מפלגת הרפורמה | 87,531 | 16.2 | 19 |
| מפלגת המרכז האסטונית | מפלגת המרכז האסטונית | 76,634 | 14.2 | 16 |
| RKEI ו-ERSP | פרו פטריה (איחוד המולדת), מפלגת העצמאות | 42,493 | 7.9 | 8 |
| המתונים | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, "מרכז". | 32,381 | 6.0 | 6 |
| אסטוניה היא ביתנו | מפלגת החוקה האסטונית, מפלגת הרוסים באסטוניה | 31,763 | 5.9 | 6 |
| האגף הימני | מפלגת העם הרפובליקנית, המפלגה השמרנית. | 27,053 | 5.0 | 5 |
נתונים: Nohlen & Stöver
הערות שוליים

↑  Nohlen, D & Stöver, P (2010) Elections in Europe: A data handbook, p574 ISBN 978-3-8329-5609-7
↑  RIIGIKOGU VALIMISED 1995: erakonnad lubasid valijatele kõike alates omandireformist kuni surmanuhtluseni
| הבחירות באסטוניה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1992 | אסטוניה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1923 • 1926 • 1929 • 1932 • 1936 • 1938 • 1940 • 1990 • 1992 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2015 • 2019 | אסטוניה |
הארמון המלכותי של טורינו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון מלכותי, מוזיאון דת 
 כתובת:  piazzetta Reale - piazza Castello - Torino 
 מיקום:  טורינו 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  המאה-ה-16–1948
 תאריך פתיחה רשמי:  1948 
 אדריכל:  אסקניו ויטוזי, קרלו די קסטלמונטה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית, בארוק 
 מידות
 שטח:  18.58 הקטאר 
 קואורדינטות:  45°04′22″N 7°41′10″E﻿ / ﻿45.0727°N 7.686°E﻿ / 45.0727; 7.686
 אתר רשמי
  (למפת טורינו מוגדלת) הארמון המלכותי של טורינו (למפת טורינו רגילה) הארמון המלכותי של טורינו 
 
הארמון המלכותי, חזית המבנה היא משנת 1646 - 1660)
ככר הארמון
הארמון המלכותי של טורינו (באיטלקית: Palazzo Reale di Torino) נחשב לאתר הראשון והחשוב של המעונות המלכותיים של בית סבויה. הארמון ממוקם במרכז העיר טורינו. מהככר המרכזית, מול הארמון המלכותי, "פיאצה קסטלו" (Piazza Castello) יוצאים הרחובות הראשיים של המרכז ההיסטורי של העיר: רחוב פּוֹ (Via Po), רחוב רומא (Via Roma), רחוב גריבלדי (Via Garibaldi) ורחוב פטר מיכה (via Peter Micca). המבנה של הארמון הוא בסגנון בארוקי, אך ללא הראוותנות המאפיינת מבנים אלה. אורך החזית 107 מטר והגובה הממוצע הוא 30 מטר. הוא מרשים פחות מארמון כמו מעון הציד של סטופיניג'י (Palazzina di caccia di Stupinigi). עם זאת מקומו האסטרטגי עדיין משרה עצמה.
היסטוריה

הארמון נבנה במאה ה-16, ומאה ה-17 שופר עבור כריסטין מארי מצרפת, מאדמה ריאלה. הארמון נבנה בטורינו, היום בירת מחוז פיימונטה, אשר הייתה בירת בית סבויה מהמאה ה-12 עד המאה ה-19. הארמון המלכותי כולל ממצאים המעידים על סגנון החיים האריסטוקרטיים. המשפחה המלכותית גרה בארמון משנת 1645. חדרי הארמון מקושטים בשטיחי קיר עשירים ובאוספים של אגרטלים סינים ויפניים. במחסן הנשק המלכותי יש אוסף תצוגות של נשק מהמאה ה-16 והמאה ה-17.
תיאור המקום

הארמון מאופיין בסגנון בנייה בארוקי אך כולל גם אלמנטים של אדריכלות נאו-קלאסית. חזית הארמון שוחזרה בשנים האחרונות ושוחזר צבעה המקורי שהיה לבן.
הארמון נבנה על ידי שני אדריכלים: קרלו די קסטלמונטה (Carlo di Castellamonte) ו"אמדיאו קסטלמונטה" ( Amedeo di Castellamonte). מבט לאורך החזית של הארמון מצביע על האיזון בין 
הביתנים הצדדים. האיזון מופרע רק בכיפה הנראית משמאל של הקפלה, בה נשמרים "תכריכי טורינו". ב"ארמון המלכותי" מצויה גם האנדרטה הלאומית של הקרביניירי (בעבר משטרת הפרשים) (Monumento Nazionale al Carabiniere).
נוסע שביקר בארמון בשנת 1795 כותב[דרוש מקור] על הארמון: "הריהוט מתאים לתפארת החדרים. בין השאר, מעמדי התאורה משתקפים במראות אשר מעוטרות במסגרות כסף, שנעשו בטעם רב. אני מעיר הערה זו רק בגלל העובדה שפרטי הריהוט, שבשימוש החדרים באיטליה, מוצבים בירכתי האולם כך שלא תימנע כניסה של אור היום לחדר".
מאחורי הארמון מצויים הגנים המלכותיים. הכניסה היא משדרות לוצ'יו (Viale Luzio). הגנים פתוחים לציבור בשעות אלה: משעה 9:00 בבוקר עד שעה לפני השקיעה. הכניסה חופשית.
ראו גם

טורינו
בית סבויה
המעונות המלכותיים של בית סבויה
ארמון מדאמה
הארמון המלכותי של אמסטרדם

| --- | --- |

חזית הארמון מכיוון כיכר דה דאם.
 מידע כללי
 סוג:  ארמון
 שימוש:  ארמון מלכותי
 כתובת:  רח' ניוורזיץ ורברגוואל 147
 מיקום:  אמסטרדם
 מדינה:  הולנד הולנד
 בעלים:  ממלכת ארצות השפלה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1648–1665 (כ־17 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1665 
 חומרי בנייה:  שיש, אבן חול בנתהיים 
 אדריכל:  ג'ייקוב ואן קמפן, דניאל סטלפרט 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 מידות
 גובה:  90 מ' 
 שטח:  22.031 מ"ר 
 קואורדינטות:  52°22′23″N 4°53′28″E﻿ / ﻿52.37306°N 4.89111°E﻿ / 52.37306; 4.89111
 www.paleisamsterdam.nl/en/
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) הארמון המלכותי(למפת אמסטרדם רגילה) הארמון המלכותי
 
הארמון המלכותי של אמסטרדם (בהולנדית: Koninklijk Paleis Amsterdam) הוא ארמון השוכן בכיכר דה דאם בלב המרכז ההיסטורי של אמסטרדם ומשמש את משפחת המלוכה ההולנדית.
הארמון המלכותי הוקם תחילה בתור בניין עיריית אמסטרדם שנבנה בשנים 1648–1665 בשיא תור הזהב של הולנד. בשנת 1808 קבע המלך לואי בונפרטה (אחיו של נפוליאון בונפרטה) את משכן מלכותו בבניין זה בלב אמסטרדם, בתקופה זו גם הוסר בית השקילה שניצב במרכז כיכר דה דאם בקדמת הארמון, מאז ועד היום משמש המבנה כארמון מלכותי.
הארמון המלכותי של אמסטרדם הוא כיום אחד משלושה ארמונות מלכותיים רשמיים של משפחת המלוכה ההולנדית.
היסטוריה

בשנת 1648 נחתם שלום וסטפאליה שהעניק להולנד עצמאות מידי האימפריה הספרדית והביא כך לסיום מלחמת שלושים השנים. הסכם השלום הביא לנקודת שיא תרבותית ומסחרית בתור הזהב של הולנד ולמעשה החל תהליך פריחה ברחבי ממלכת הולנד שנמשך כ-30 שנים, בתקופה זו ספינות הולנדיות קיימו מסחר ברחבי העולם, מושבות הולנדיות התקיימו ביבשת אמריקה, אפריקה ואסיה והייתה פריחה תרבותית וכלכלית רבה ברחבי הולנד.
אמסטרדם הייתה באותה עת כבר עיר נמל חשובה וכללה מעמד בורגני מפותח של סוחרים ואנשי אדמיניסטרציה שניהלו את מפעל המסחר ההולנדי. באותה שנה בה נחתם הסכם השלום ב-1648, הוחלט להקים בניין עירייה חדש בעיר אמסטרדם, כדי לשקף את חשיבות העיר ואת השגשוג הרב של התקופה. יעקוב ואן קמפן נבחר לתכנן את המבנה החדש, הוא בחר בסגנון הקלאסיציסטי שהיה נהוג בתקופה, כאשר הרעיון העיצובי התבסס על מבני שלטון של האימפריה הרומית שכן ההולנדים ראו עצמם בתור ממשיכים של הרומאים בצפון אירופה.
את המבנה החדש הוחלט להקים במרכז העיר, כחלק מרחבה שישבה על סכר נהר האמסטל, כיכר שנקראת כיום דה דאם. בתקופה זאת הכיכר השקיפה על תעלות המים ורציפי המסחר העיקריים שפרקו סחורה מאוניות המסחר ההולנדיות. בניית המבנה ארכה שבע שנים בעלות של 8.3 מיליון גילדן הולנדי, הוא נבנה מאבן חול בעלת גוון צהבהב שהגיעה ממערב סקסוניה התחתונה שבצפון-מערב גרמניה, פנים המבנה נבנה בעיקר משיש. בשנים שלאחר פתיחת בית העירייה, היה זה המבנה האדמיניסטרטיבי הגדול ביותר באירופה, בתקופה זו היה גם אחד מהטוענים לכתר הפלא השמיני של העולם.
בשנת 1795 נכנסה הולנד לתקופת הרפובליקה הבטאווית כתוצאה ממהפכה דומה לזו שהתרחשה בצרפת בתקופה. במהלך שנות הרפובליקה מלך הולנד נותר בגלות באנגליה, בשנת 1806 הולנד נכנעה לשליטה צרפתית ולואי בונפרטה הוכתר כמלך הולנד בתור 'לואי הראשון'. לאחר שניהל את חצר המלוכה מהאג ואוטרכט, החליט להעביר את מרכז השלטון לעיר אמסטרדם שהייתה אז מוקד כוח חשוב. לשם כך הוא בחר את בניין העירייה כארמון מלכותי, בתקופתו גם שופצה הכיכר מול הארמון (דאם) ונהרס בית המשקולות שניצב במרכזה כדי לשפר את הנוף מהארמון. לאחר שנתיים בלבד במעונו החדש, ויתר לואי על כס המלכות ובנו לואי השני הומלך במקומו, אך עשרה ימים בלבד לאחר מכן ב-12 ביולי 1810 סופחה הולנד באופן רשמי לצרפת. בבניין הארמון שכן בתקופה זו מעונו של המושל הצרפתי שארל פרנסואה לברון.
בשנת 1813 לאחר שהובסה צרפת על ידי הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, חזר הנסיך וילם מבית אורנג' להולנד והוכתר בתור וילם הראשון, מלך הולנד. הארמון המלכותי באמסטרדם חזר להיות מעון מלכותי ומעתה ישכון בו מונרך מבית המלוכה ההולנדית, וילם גם הפך את אמסטרדם להיות עיר הבירה הרשמית של ממלכת הולנד.
בשנת 1936 הארמון המלכותי הפך לנכס של הכתר ההולנדי. כיום הוא משמש את משפחת המלוכה בעיקר לאירועים מיוחדים ואירוח מבקרים ממדינות אחרות. בשנים 2005–2009 הארמון עבר שיפוץ נרחב, חלקים רבים בארמון פתוחים כיום לציבור הרחב כמוזיאון וכאטרקציית תיירות.
תמונות הארמון

הצריחון וקדמת הארמון עם הגמלון הניצב מעל לפתח הארמון.
הנוף הנגלה מהצריחון על גג קדמת הארמון.
פסל אטלס האוחז בכדור הארץ, מעל לגמלון בחלקו האחורי של הארמון.
חלקו האחורי של הארמון הפונה לרחוב 'ניוורזיץ ורברגוואל'.
תמונות פנים הארמון

האולם המרכזי בארמון עם רצפת שיש ועליה מפת העולם.
אחד מחדרי הארמון.
חדר 'אשורנט' (ביטחון) בארמון.
'אולם הספינות' (שפנזאל) בארמון.
ציור של בניין העירייה וכיכר דה דאם, חריט ברקהייד, סביבות 1670.
הארמון המלכותי בשנת 1814, לאחר הכתרתו של וילם הראשון.
כיכר דה דאם, הארמון המלכותי ומימין הכנסייה החדשה, סביבות 1900.
המלך וילם-אלכסנדר, המלכה מקסימה ושלוש בנותיהם במרפסת הארמון, באפריל 2013 לאחר שוילם הוכתר כמלך הולנד.