stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוג מקומי
מיקום

יהי  R חוג קומוטטיבי עם יחידה, ו- S תת-קבוצה של  R, המכילה את 1 וסגורה לכפל, ואינה מכילה את 0. המיקום של  R ב- S הוא החוג   S^{-1}R=\{{\frac {a}{s}}\ |\ a\in \ R,\ s\in \ S\}, שבו החיבור של שברים מוגדר לפי  {\frac {a}{s}}+{\frac {b}{t}}={\frac {at+bs}{st}}, והכפל לפי  {\frac {a}{s}}\cdot {\frac {b}{t}}={\frac {ab}{st}}. החוג החדש מכיל את החוג  R, ויש התאמה חד-חד-ערכית בין סריג האידיאלים שלו, לסריג האידיאלים של  R הזרים ל- S.
אם  P אידיאל ראשוני של  R, אז המיקום של  R ביחס ל- P הוא החוג  (R-P)^{-1}R. זהו חוג מקומי, שהאידיאל המקסימלי היחיד שלו הוא  (R-P)^{-1}P.
דוגמאות

מיקום של חוג המספרים השלמים באידיאל הראשוני  p\mathbb {Z}  נותן את החוג  \mathbb {Z} _{p\mathbb {Z} }=\left\{{\frac {a}{b}}:a,b\in \mathbb {Z} ,\gcd(b,p)=1\right\}\subset \mathbb {Q} , שהאידיאל המקסימלי היחיד שלו נוצר על ידי  p. השלמה של החוג הזה ביחס לטופולוגיה ה-p-אדית נותנת את חוג השלמים ה-p-אדיים,   \mathbb {Z} _{p}, שגם הוא מקומי.
כל חוג מקומי סופי שכל האידיאלים שלו ראשיים הוא חוג מנה של חוג שלמים בשדה מקומי. כל חוג מהצורה  R/M^{n}, כאשר  M אידיאל מקסימלי של  R, הוא מקומי.
חוגים מקומיים נתריים

ישנם מקורות (ובפרט בכתבי בורבקי) שבהם המושג "חוג מקומי" מתייחס לחוג שהוא מקומי ונתרי (ואז חוג מקומי סתם נקרא "קוואזי-מקומי"). אכן, החוגים המקומיים המופיעים בגאומטריה אלגברית הם כמעט תמיד נתריים. לחוגים מקומיים נתריים יש כמה תכונות חשובות: וולפגנג קרול, שהיה הראשון שחקר חוגים מקומיים, הוכיח (ב-1938) ש- \bigcap M^{i}=0, כאשר  M הוא האידיאל המקסימלי היחיד. לחוגים מקומיים נותריים יש ממד קרול סופי, נאמר  n, ואז יש איברים  \ x_{1},\dots ,x_{n} בחוג כך שהרדיקל של  \sum Rx_{i} הוא האידיאל המקסימלי,  M. לכל חוג מקומי  R יש השלמה, שהיא הגבול הפרויקטיבי  {\hat {R}}=\operatorname {lim} _{\leftarrow }R/M^{n}. החוג שלם אם הוא שווה להשלמה שלו. משפט המבנה של כהן (1946) מתאר חוגים מקומיים נתריים שלמים: כל חוג מקומי נתרי שלם (המכיל שדה) הוא חוג מנה של  k[[x_{1},\dots ,x_{n}]].
חוגים מקומיים נתריים > חוגים מקומיים רגולריים

חוג מקומי נתרי הוא רגולרי, אם אפשר ליצור באמצעות  n=\operatorname {Kdim} (R) יוצרים את האידיאל המקסימלי עצמו. תכונה זו שקולה לכך שהממד של  M/M^{2} (כמרחב וקטורי מעל שדה השאריות  k=R/M) שווה ל- n; וגם לכך שהחוג המדורג  \bigoplus _{i=0}^{\infty }M^{i}/M^{i+1} איזומורפי לחוג הפולינומים ב- n משתנים מעל  k.
כמה משפחות חשובות נוספות של חוגים מקומיים נתריים הן חוגים בעלי חיתוך שלם (זהו חוג מקומי רגולרי, מודולו אידיאל שלו הנוצר על ידי "סדרה רגולרית"); חוגי גורנשטיין (חוגים מקומיים נתריים בעלי ממד אינג'קטיבי סופי); וחוגי כהן-מקולי מקומיים (חוגים מקומיים נתריים שבהם יש לאידיאל המקסימלי סדרה רגולרית באורך השווה לממד קרול של החוג). כל חוג מקומי רגולרי הוא בעל חיתוך שלם; כל חוג בעל חיתוך שלם הוא גורנשטיין; וכל חוג גורנשטיין הוא כהן-מקולי.
חוגים מקומיים נתריים > חוגים מקומיים ארטיניים

חוג מקומי (קומוטטיבי) ארטיני  R, עם אידיאל מקסימלי N, הוא ראשי (כלומר, כל האידיאלים שלו ראשיים) אם ורק אם  N עצמו ראשי. במקרה זה, כל עוד המנה אינה מתאפסת, הממד של כל   N^{i}/N^{i+1} מעל שדה השאריות  F=R/N הוא 1. את הסיעוף של  R מודד המספר  e, כאשר  pR=N^{e}; החוג נקרא מסועף אם  e>1.
חוג מקומי ארטיני ראשי  R הוא מנה של תחום הערכה דיסקרטית שלם,  W, ויתרה מזו,  R אינו מסועף אם ורק אם  W אינו מסועף. אם המאפיין של  R שווה לזה של  F, אז  R=F[x]/\langle x^{s}\rangle  עבור  s מתאים. אחרת, המאפיין של  F חיובי, ואז קיים חוג הערכה דיסקרטית שלם לא מסועף יחיד  V ששדה השאריות שלו הוא  F; במקרה זה  R=V[x]/\langle x^{s},f(x)\rangle  כאשר  f(x)\in V[x] הוא פולינום אייזנשטיין. אם  R מסועף באופן מבוית (כלומר  e>1 אבל אינו מתחלק במאפיין  p של  F) אפשר לדייק יותר:  R=V[x]/\langle x^{m}-pa,x^{s}\rangle , כאשר  a\in V^{\times } והתמונה של  a ב- F יחידה עד-כדי כפל בחזקת- m והפעלה של אוטומורפיזם של  F.
חוגים מקומיים לא קומוטטיביים

חוג לא קומוטטיבי נקרא מקומי אם יש לו אידיאל שמאלי מקסימלי יחיד; במקרה זה, יש לו גם אידיאל ימני מקסימלי יחיד, ואידיאל מקסימלי זה הוא דו-צדדי. לכן יש לחוג אידיאל מקסימלי יחיד. חוג המנה ביחס אליו הוא חוג עם חילוק. משפט קפלנסקי (כל מודול פרויקטיבי הוא חופשי) מתקיים גם לחוגים מקומיים לא קומוטטיביים. מודול שחוג האנדומורפיזמים שלו הוא מקומי נקרא אי-פריק בחֹזקה (strongly indecomposable).
ראו גם

חוג מקומי למחצה
לקריאה נוספת

Dummit & Foote, Abstract Algebra - second edition
הערות שוליים

↑  Kaplansky's theorem
זיזף החרב

| זיזף החרב |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זיזף החרב 
מינים
  6 
שם מדעי
 Lonchorhina ‏טומס, 1863

זיזף החרב  (שם מדעי: Lonchorhina) הוא סוג של עטלף יוצא דופן במשפחת הזיזפיים, הכולל 6 מינים, החיים באמריקה הדרומית ובחלקים מאמריקה המרכזית. הסוג תואר בשנת 1863 על ידי הזואולוג הבריטי רוברט פישר טומס שקרא לו בלטינית ״אף-חנית״, על שם עיטור העלה האפי הייחודי והבולט שלו שהוא הארוך ביותר בקרב העטלפים.
תיאור

לזיזף החרב ראש גדול, שעיר ורחב, גוף כדורי וקומפקטי וצוואר עבה. זנבו הדקיק ארוך למדי וחוצה את כל קרום התעופה האחורי. אורך הראש והגוף של זיזפי החרב 51–74 מ"מ, אורך הזנב 32–69 מ"מ ואורך הזרוע 41–59 מ"מ; משקלם 9–19 גרם.
כפי שמרמז שמו, זיזף החרב מפורסם בעיטור העלה האפי החרוטי והרחב שלו שהוא הארוך ביותר בקרב העטלפים וקצהו גבוה יותר מהגולגולת; צורתו של העיטור הבשרני כלהב של חרב או חנית ארוכה, והוא עשוי לצמוח אנכית או לנטות מעט קדימה. למרות שהחרב תופסת את מירב תשומת הלב, העיטור אינו מסתכם בכך; בבסיס החרב - באזור הסמוך לעיניים, ישנו גידול בשרני קטן יותר בצורת תלתן שבשני צדדיו בליטות דוקרניות גדולות, ומתחתיו 5–7 בליטות מחודדות קטנות.
האוזניים הענקיות של הזיזף גם הן בעלות מראה מוזר למדי: האפרכסות רחבות ועמוקות, הקצוות החיצוניות מתאפיינות במגרעות וקמטים גדולים, ואילו הקצוות הפנימיות קשיחות, זקופות ומחודדות ובמבט חזיתי נראות כזוג קרניים. בנוסף לכך, גם זוג הצפירים באוזני הזיזף עבים, ארוכים ומחודדים ונראים כזוג קרניים נוספים. השילוב של העיטור הייחודי והארוך עם האוזניים הענקיות והמקורננות מקנות לזיזף החרב מראה מבעית למדי.
הפרווה של זיזף החרב ארוכה, עבה וצמרירית. צבעה משתנה בהתאם למין, ונע בין כתום אדמוני לחום אפרורי, זהוב, חום קפה, אוכרה או שוקולד כהה. הכנפיים, הזרועות, האוזניים, הצפירים והחרב המפורסמת בצבע סגלגל עד שחור מבריק. הפנים והחלק התחתון של העלה האפי חיוורים יותר.
ביולוגיה

זיזפי החרב מצויים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. הם מאכלסים מגוון רחב של בתי גידול - מיערות גשם טרופיים עד לסוואנות יבשות, ביצות ושטחים חקלאיים מעובדים. הם פעילים כיתר בני משפחתם בשעות הלילה, ומבלים את שעות היום בשינה במערות בתוך מושבות המוניות של עד 500 פרטים (לעיתים קרובות לצד מיני עטלפים אחרים). הם יוצאים לפעילות רק כשחשוך לחלוטין, לעומת מינים רבים שיוצאים לפעילות כבר בשקיעה.
התזונה של זיזפי החרב מורכבת כמעט אך ורק מחרקים ועכבישאים, עובדה שהופכת אותו למדביר ביולוגי אשר מועיל מאוד לחקלאות. יכולת איכון ההד של זיזף החרב היא המפותחת ביותר בקרב העטלפים, ונמצא שהוא העטלף היחיד שמסוגל לזהות רשתות ערפל המשמשות את חוקרי הטבע ללכידת עטלפים בטבע. במספר מקרים, חוקרי טבע פרסו רשתות ערפל בסמוך למערות עם מושבות עטלפים מוערבות, ובעוד שכל מיני העטלפים נלכדו בתוכם, זיזפי החרב הבחינו מבעוד מועד ברשת, עצרו בפתאומיות באוויר וטיפסו מעל הרשת או חזרו לאחור. האקולוקציה המעולה של זיזף החרב היא ככל הנראה גם הסיבה למיעוט דגימות מסוג זה באוספים זואולוגים.
זיזפי החרב מתרבים בסוף עונת הגשמים או בתחילת העונה היבשה; ההיריון של הזיזפית נמשך לאורך העונה היבשה, וההמלטה מתרחשת בתחילת עונת הגשמים שאז יש מזון בשפע. לרוב נולד צאצא יחיד.
מינים

בסוג זה 6 מינים:
זיזף חרב אורינוקו (Lonchorhina orinocensis) - אגן נהר אורינוקו ולוס יאנוס.
זיזף חרב טומס (Lonchorhina aurita) - המין הנפוץ. מצוי בצפון ברזיל, אזור גויאנה, פנמה, ודרום מקסיקו.
זיזף חרב מרינקל (Lonchorhina marinkellei) - גבול ברזיל-קולומביה.
זיזף חרב פרננדז (Lonchorhina fernandezi) - אנדמי לאזור מצומצם בלוס יאנוס, ונצואלה.
זיזף חרב צפוני (Lonchorhina inusitata) - אזור גויאנה וצפון ברזיל.
זיזף חרב צ'יריביקטי (Lonchorhina mankomara) - נתגלה ב-2016 בתוך הפארק הלאומי צ'יריביקטה.
איור חזיתי של זיזף החרב.
חכם עדיף מנביא

חכם עדיף מנביא היא אמרה של חז"ל שמשמעותה שחכם יעיל יותר מאשר נביא. אין הכוונה שהוא במדרגה גבוהה יותר, שהרי לנביא יש קשר ישיר אל הקב"ה, אלא שמבחינה מעשית הוא עדיף על גביו.
מבוא

על פי המסורת המקראית והתלמודית, בימי בית ראשון הייתה נפוצה הנבואה, ואילו בימי בית שני הייתה נפוצה החכמה. בעוד שהנביא נקרא במקרא בכינויים "רואה", "חוזה" ו"צופה", כיוון שהיה משתמש באינטואיציה ודמיון לחזות את פני הדברים ואמיתתם, החכם השתמש בכוח שכלו ובניתוח אנליטי בהדרכת תורת משה ופרשנותה כדי לשפוט את המציאות ולהתייחס אליה. ריה"ל קובע כי הדת היהודית היא ביסודה דת של התגלות ובזה עיקר כוחה וחיובה, לעומת הפילוסופיה למשל, אך בשלב מסוים בתקופת חז"ל היהדות הפכה להיות דת ששמה במרכז את תבונתו ושכלו של החכם, ואף שיש לה יחס מסוים להתגלויות רוחניות כבת קול, היא מפסיקה להשגיח בהן בקביעת סדרי החיים ודרכי העשייה.
ראו גם

לא בשמים היא
סיני ועוקר הרים
זיזף דריאדה

זיזף דריאדה או זיזף קפישאבה (שם מדעי: Dryadonycteris capixaba) הוא סוג של עטלף קטן ונדיר במשפחת הזיזפיים, שאנדמי לחוף המזרחי של ברזיל ומהווה מין יחיד בסוגו. המין התגלה רק בעשור השני של המאה ה-21, ופרטים רבים אודותיו אינם ידועים עדיין. מבחינה חיצונית הוא מזכיר את הסוגים: זיזף ארך-לשון קטן וזיזף זנבתן.
גילוי ואטימולוגיה

זיזף דריאדה נתגלה בשנת 2011 לאחר בחינה מדוקדקת של דגימות זיזפים באוספי מוזיאונים שתוארו כשייכות לסוג זיזף ארך-לשון. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 2012 על ידי מספר חוקרים אמריקנים וברזילאים על בסיס שלוש דגימות שנאספו סביבות העיר ליניארס.
השם המדעי של הסוג משמעותו ״העטלף מדריאדה״; במהלך המאה ה-19, הבוטנאי הגרמני קרל פרידריך פון מרטיוס יצא למסע בברזיל בשליחותו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. במהלך מסעו, פון מרטיוס העניק לכל אזור פיטוגאוגרפי שתיאר, שם של אחת מהנימפות במיתולוגיה היוונית. לאזור המוכר כיום כיער האטלנטי, הוא קרא ״דריאדה״ על שם נימפה מיתולוגית שחיה בעצים. לפיכך ״העטלף מדריאדה״ משמעותו העטלף שאנדמי ליער האטלנטי. השם המדעי של המין הוא על שם הקפישאבס - הילידים הברזילאים של מדינת אספיריטו סאנטו שבה המין נתגלה.
תיאור ואנטומיה

לזיזף דריאדה גוף קטן וחביתי וראש צר וחרוטי. הלוע ארוך ומחודד עם לסתות בולטות. האוזניים קטנות וקמורות עם צפירים זעירים. העיטור האפי בצורת ראש חץ מחודד והלשון ארוכה ומכוסה גבשושיות. הזנב קצרצר ומכוסה כולו בכנף הזנב שארוכה יחסית. זיזף דריאדה הוא מין קטן למדי: אורך ראשו וגופו 49–56 מ״מ, אורך הזרוע 29–32 מ״מ ואורך הזנב 4–6 מ״מ; משקלו 5 גרם בלבד.
הפרווה של הזיזף צפופה, רכה וצמרירית. צבעה הכללי חום ערמוני, חום אדמדם או חום זהוב, כשבסיס השיער כתמתם או צהוב. הגחון חיוור במקצת, אך עדיין כהה ביחס לזיזפים אחרים. על הגב יש דפוס טריקולור של חום וזהוב. הסנטר, השפתיים, קצות האוזניים והעיטור האפי בצבע שוקולד כהה. פנים האוזניים ורוד, הזרועות והרגליים צהבהבים או שחורים. הכנפיים בצבע שחור מבריק או מפויח.
תפוצה

זיזף דריאדה מצוי במזרח ברזיל לאורך קו החוף, ונחשב בתחילה כאנדמי למדינת אספיריטו סאנטו; עם זאת, דגימות נוספות שנאספו ב-2014 בצפון-מזרח ברזיל מצביעות על טווח רחב בהרבה שגולש עמוק לתוך באהיה, פרנמבוקו, אלגואס, סרז'יפה ומינאס ז'ראיס.
בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי, יער נשיר למחצה ויער אומברפילי על גבול הסראדו, עם פסיפס של מחשופי סלע, יער גדותיים, שיחי קטינגה, ביצות דקלים וסוואנה טרופית מיוערת. תפוצת הזיזף אינה רציפה, אלא מפוזרת על פני מובלעות של יערות לחים בתוך בית גידול סובטרופי יבש יחסית. זיזף דריאדה ניזון בעיקר מצוף ואבקנים, ומסתייע לצורך כך בחוטמו המחודד ובלשון הארוכה בשביל לחלץ את מזונו מתפרחות. אין מידע על האקולוגיה של המין.
מצב

זיזף דריאדה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD) מכיוון שהוא מין חדש יחסית והדרישות האקולוגיות שלו אינן ידועות. טווח התפוצה שלו מתעדכן כל העת ומתרחב צפונה ומערב, ומשקף את הידע הנוכחי המוגבל על המין. המין סובל מאובדן בית גידול לטובת חקלאות וכריית מינרלים, ואין אזורים מוגנים ברחבי טווח התפוצה שלו. נדרשים סקרים מקיפים ומחקרים אקולוגיים וביולוגים כדי לקבוע את מצבו.
הערות שוליים

↑  זיזף דריאדה באתר הרשימה האדומה של IUCN
טוני הוק: בום בום סאבוטז'

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  ג'וני דארל
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 חברת הפקה:  Mainframe Studios
 חברה מפיצה:  FUNimation Entertainment (ארצות הברית) Alliance Atlantis (קנדה) קלסיקלטת (ישראל)
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 12 בספטמבר 2006 קנדה 12 במרץ 2007 ישראל 2010
 משך הקרנה:  כ-70 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט הרפתקאות, סרט ספורט
 דף הסרט ב־IMDb
 
טוני הוק: בום בום סאבוטז' (באנגלית: Tony Hawk in Boom Boom Sabotage) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי-קנדי, מסוגת הרפתקאות וספורט, שהופק על ידי Mainframe Studios. הסרט עוקב אחר חבורת מעריצים שמחפשת את טוני הוק, סקייטר אמריקאי שנחטף.
הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית ב-DVD, כאשר הוא הופץ לראשונה בארצות הברית ב-12 בספטמבר 2006 על ידי FUNimation Entertainment, ובקנדה ב-12 במרץ 2007 על ידי Alliance Atlantis. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי על ידי קלסיקלטת בשנת 2010. אורך הסרט הוא כ-70 דקות.
תקציר העלילה

העיר לינקולנוויל הייתה פעם מקום בו הקרקס של לארי גרימלי וג'ון דולר פתוח כל השנה. עם חלוף הזמן, ראש העיר החליט להפוך את העיר למטרופולין עם אהבה לטכנולוגיה ולספורט אתגרי, דבר הגורם לקרקס להיסגר. בעלי הקרקס מחליטים לנקום, וחוטפים את טוני הוק הסקייטר. במהלך הסרט חבורת מעריצים של טוני יוצאים להציל אותו.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי אפרת קרצמן, והופק על ידי אסנת סדן.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| טוני הוק | טוני הוק | ערן מור |
| קאד | דייוויד קיי | גיא רושיניאק |
| סאג' | נואל קלהאן | לירון לב |
| מיץ' | קרטר ווסט | עמית יוסוביץ' |
| קייט | קיארה זאני | לני כהן |
| ג'סי | איידן דראמונד | ברק ברויטמן |
| פרנק | סקוט היילנד | יורם יוספסברג |
| טוד ברולי | דייוויד אורת' | אמנון וולף |
| לארי גרימלי | מיכאל דובסון | גלעד קלטר |
| דיג'יי האף | בראיין דראמונד | גלעד קלטר |
| האמשרק | בראיין דראמונד | מיכה אוזין סליאן |
| צ'אק | בראיין דראמונד | שמחה ברבירו |
| חקיין | בראיין דראמונד | גדי לוי |
| מרשל | מקנזי גריי | גדי לוי |
| ג'ון דולר | קולין מרדוק | צביקה פורמן |
| כתבת חדשות | ניקול אוליבר | הדר שחף-מעיין |
בנוסף דיבב בדיבוב האנגלי מייקל דונובן בתור קריין.
פרסים

הפקת ופסקול הסרט זכו בפרסי קנדה לאמנויות האלקטרוניות והאנימציה בשנת 2006, השנה הראשונה בה חולק הפרס.
חזון לאומי

| --- | --- |
 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום פעילות:  ישראל
 מייסדים:  אריאל קלנר  ישראל שולדינר
 מנכ"ל:  רעות רוזנפלד
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־11 שנים)
 אתר רשמי
 
חזון לאומי הוא ארגון ישראלי הפועל בארץ ובעולם בהפעלת פעילויות ותוכניות הכשרה והעשרה בנושאי ציונות, מאבק באנטישמיות, מורשת יהודית וגישות שמרניות בתחומי הכלכלה, המשפט והחברה.
עיקר פעילויות הארגון הן תוכניות שנתיות לקבוצות צעירים וסטודנטים הנפגשים מדי שבוע להרצאות, סדנאות וסיורים. התוכנית למנהיגות ציבורית של הארגון כוללת הרצאות שעוסקות בבירור ערכי היסוד של המחשבה המדינית, כלכלית, חברתית, בהגות ציונית-יהודית, ליברלית, ושמרנית.
היסטוריה > הקמת הארגון

בשנת 2013 קבוצת פעילים, בהובלת איש הימין הדתי אריאל קלנר, הקימו יחד את הארגון אשר שם לו מטרה לעצב את מנהיגות דור העתיד ברוח יהודית-ציונית-לאומית. לאחר בחירתו לכנסת העשרים ואחת פרש קלנר מהארגון ובמקומו נכנס דור חרלפ כיו"ר הארגון.
היסטוריה > פעילות הארגון

פעילות הארגון מתמקדת בהעמקת התודעה הציונית מתוך ערכים ציוניים ושמרניים, באמצעות שיחות, הרצאות, סדנאות וסיורים, מתוך מטרה לעודד את הסטודנטים בהמשך לעשייה ציבורית וחברתית.
מדי שנה מקיים הארגון סיורים עבור קבוצות הסטודנטים וסיורים פתוחים לציבור, הסיורים מתקיימים בדרום תל אביב (בהובלת שפי פז), בשומרון, בהר חברון ובירושלים. ומדי שבוע מתקיימות הרצאות ב'תוכנית למנהיגות ציבורית' בה מרצים באופן קבוע ד"ר מרדכי קידר, האלוף במיל' עוזי דיין, ד"ר גדי טאוב, פרופ' גוסטבו פרדניק, יורם אטינגר, ערן ברטל, הרב חיים נבון ויהודה יפרח. הארגון מארגן טקס שנתי לציון הטבעת האלטלנה.
במלחמת חרבות ברזל עסק הארגון בקמפיינים שונים של הסברה למען ישראל, בארץ ובעולם.
בשנת 2017, טענה חברת הכנסת סתיו שפיר כי הארגון "הוא ארגון רודף אקדמאים" וכן כי "הוא זרוע של הקרן להנחלת העצמאות" בעקבות זאת פנה יו"ר הארגון בזמנו, אריאל קלנר ליו"ר ועדת האתיקה בבקשה שיורה לח"כ סתיו שפיר להתנצל על "הטענות השקריות".
הערות שוליים

↑  התוכנית למנהיגות ציבורית, באתר חזון לאומי, ‏8 ביולי 2024
↑  אריה יואלי, ‏מי אתה אריאל קלנר? ראיון עם הדור הבא של הנהגת הליכוד, באתר "סרוגים", 28 באוגוסט 2015
↑  הכירו את המועמד: דור חרלפ, באתר www.inn.co.il
↑  גיא עזרא, ‏היועץ האסרטגי הסרוג יתמודד לראשות גבעת שמואל, באתר "סרוגים", 12 בספטמבר 2023
↑  Avihay Bitton, יו"ר 'חזון לאומי': "הבנתי שצריך ללמוד מהארגונים הפרוגרסיביים" | חדר מצב, באתר www.mazav.co.il
↑  חזון לאומי LIVE: מי עומד מאחורי קמפיין הדה-לגיטימציה נגד ישראל?, נבדק ב-2024-03-27
↑  שמעון רפאלי מארח את חה"כ אריאל קלנר, ממייסדי 'חזון לאומי | פודקאסט 'מסע בין רעיונות' | פרק #38, נבדק ב-2024-03-27
↑  "יהודים צריכים לחלוק זה על זה במילים, לא ברובים ותותחים", באתר www.makorrishon.co.il
↑  חזון לאומי: דורשים התנצלות מח"כ שפיר, באתר www.inn.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500568205171
חכמי פרובנס

חכמי פרובאנס (נקראו גם חכמי פרובינציה) הם קבוצת תלמידי חכמים שחיו במשך מספר דורות בפרובאנס בחלקה אשר ממערב לנהר הרון, כולל חלק ממחוז לנגדוק. החל מראשית המאה ה-9. מרכזם של חכמי פרובאנס התקיים בעיר נרבונה והוא התנהל בדומה למוסד ראש הגולה שבבבל. תורתם ופסקי ההלכה של חכמי פרובאנס הופצו בכל אירופה וצפון אפריקה, וגאונותם הייתה לשם דבר בקרב חכמי ישראל של אותה תקופה. במקביל למרכז שבנרבונה היו חיי תורה מאורגנים גם בארלדי, לוניל ובהר. חכמי פרובאנס היו מהפעילים בפולמוס הרבנים אודות לימוד הפילוסופיה, כשחלקם צידדו בלימוד הפילוסופיה, וחלקם שללו אותה.
רקע

במחצית המאה ה-8 נכבשה פרובאנס על ידי האימפריה הפרנקית מידיהם של המורים. מצבם של היהודים שהיה גרוע בימי שלטון המורים המוסלמים, ועוד לפני כן בתקופת שלטונם של הוויזיגותים גרם להם לסייע לפרנקים בהשתלטותם על פרובאנס, ומלכי השושלת הקרולינגית ששלטו אז בפרנקים, זכרו ליהודים חסד זה והטיבו עמם. ההגבלות שהגבילו הווזיגותים בוטלו, ואף הוענקו ליהודים זכויות מסוימות. הם חזרו לעסוק במסחר, ומתוקף היותם פוליגלוטים התאפשר להם לשמש כמתווכים בעניינים מדיניים, בין קרל הגדול, לבין החליפות המוסלמית. ישנם חוקרים המבקשים לומר כי יצחק היהודי שיצא עם משלחתו של קרל הגדול להארון א-רשיד בבגדאד היה מפרובאנס.
רקע > נרבונה

העלייה ברמת החיים עוררה אצל היהודים רצון לפתח גם חיי תורה, והם הקימו את מוסד הנשיאות בנרבונה. המסורת מספרת כי יצחק היהודי שחזר מבבל לאחר שראה את מוסד ראש הגולה, החליט ליישם אותו בארצו, ועשה זאת בעזרתו של קרל, שנטל מהשליטים המקומיים ובמיוחד מהבישופים את סמכות השיפוט על היהודים.
הנשיאים עמדו בראש יהדות נרבונה, והם אלו שייצגו אותה בפני המלך. בנוסף כמקבילה למה שהיה בממסד הבבלי, היו בנרבונה גם ראשי ישיבה, והם היו כפופים לנשיאים כמו ראשי הישיבות שבבבל.
חכמי נרבונה הקדמונים נחשבו גאונים, לא רק במסגרת הפנימית של חכמי פרובאנס, אלא גם בין חכמי צרפת וחכמי ספרד. הכינוי גאונים לא היה, כבימינו, רק לתפארת המליצה, אלא משמעותו הייתה שהם כגאוני סורא ופומבדיתא[דרוש מקור].
רבנו תם נכדו של רש"י שהיה צרפתי במכתב לרבי משולם יליד נרבונה שחי במֶלוּן, גוער בו על כל מיני הקלות בדין שהוא נוהג, ונוקט לשון איום, ושם ברשימה אחת את גאוני נרבונה עם גאוני סורא ופומבדיתא. וכך אומר ר"ת: ”גם אשלח לחכמי עירך, אם יודו לקולותיך ולגרסותיך, ולמה שאתה, אינך בקי בדברי גאוני מלכותך, ומלכות כל מקומות ישראל, ורב יהודאי, ורב עמרם, ורב שר שלום, ור' אחאי, ופירוש רבנו חננאל, ומסכת סופרים, ופרקי דר' אליעזר, ורבנן סבוראי, כי ידעתי כי אם היית בקי בהם, לא מלאך לבך להתריס כנגדם, ואחרי שהורית, בוש אתה לחזור”.
לעומתו רבי אברהם אבן דאוד שהיה ספרדי, בעוד שאת רבנו תם הוא מכנה בשמו בלבד ”ר' יעקב הב"ה ישמרהו”, לשמם של ראשי הישיבה של נרבונה הוא מוסיף את התואר "הגאון" ”הרב הגאון ר' משה בר יוסף ז"ל והרב הגאון ר' אברהם בר יצחק ז"ל והרב הגאון ר' מאיר בר יוסף ז"ל בנרבונא”.
רקע > נרבונה > בית הדין

על פי הידוע לנו בית הדין בנרבונה מנה 5 דיינים, בשלושה מקומות בספרי הראשונים מופיעים פסקי הלכה של בית הדין הנרבוני, ובכולם מודגש כי בית הדין ישב בהרכב של 5 דיינים.
בעניין נפרעות מנכסי יתומים בגין חוב של אביהם.
פסק דין בנושא זה מובא בשם רבי אברהם בן רבי יצחק האב"ד של נרבונה, בספרו של רבי שמואל הסרדי.
וכך כותב הראב"ד: ”ודין זה בא לפנינו בעירנו (כלומר בנרבונה) וחמישה סבי הווינא בההוא דינא...”.
בעניין ביטול גט
פסק הדין של בית דינה של נרבונה מובא על ידי רבי מנחם המאירי בספרו "בית הבחירה" אשר מוסיף: ”ואף גדולי קדמונינו, כתבו שכך הסכימו בה, על ידי מעשה בנרבונא, במעמד חמשה סבי סמכי...”.
בעניין שתיית מים בפסח, מבור מים שנפלו לתוכו חיטים.
גם פסק דין זה מובא על ידי המאירי: ”מצאתי שבנרבונאה אירע מעשה בטחונות שהיו מתקנין שק מלא חטים על דפני הבור להניחו על הבהמה ונתבקע השק בידם ונפלו הרבה מן החטים בבור עד שחששו בהם לנתינת טעם במים ובאו על זה למנין חמשה גדולי עולם הרב ר' יצחק בן מרן לוי והרב ר' אליעזר ב"ר זכריה והרב ר' דוד ב"ר נתן ושני זקנינו הגדולים הרב אב בית דין והרב גיסו ר' שלמה הישיש”
רשימת אישים

יצחק סגי נהור
ר׳ יעקב הכהן
ר׳ יצחק הכהן
אברהם בן יצחק מנרבונה
ר' זרחיה הלוי
ר' יצחק בן אבא מארי
ראו גם

יהדות פרובאנס
לקריאה נוספת

בנימין זאב בנדיקט, מרכז התורה בפרובאנס: אסופת מאמרים, מוסד הרב קוק, ירושלים, 1985 (הוצאה נוספת 2003)
אברהם גרוסמן, חכמי צרפת הראשונים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, 1995
אריה גרבויס, נשיאי נרבונה : לדמותה ולמהותה של הנהגה יהודית בדרום צרפת בימי הביניים, מיכאל יב (תשנא) מג-סו
הערות שוליים

↑  להבדיל ממחוז פרובאנס השוכן בימינו גם ממזרח לנהר הרון
↑  ב.ז בנדיקט, מרכז התורה בפרובאנס, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשס"ג
↑  אברהם בן דוד הלוי, ספר הקבלה עמוד 83
↑  יעקב בן מאיר, ספר הישר לרבנו תם, מהדורת ברלין, תרנ"ח, תשובות ר"ת סימן ד', באתר היברובוקס
↑  רבי אברהם בן דוד, ספר הקבלה עמוד 78, דעת אתר לימודי יהדות ורוח
↑  גאון היה תואר של משרה בישיבות, כעין ראש ישיבה בימינו, ואין הוכחה ממה שלא הוזכר רבנו תם בכנוי גאון, שנחשב לפחות מגאונים אלו, מאחר שלא שימש במשרה זו בישיבות שלהם. כמו, כן, רבנו תם עדין היה בחיים, ואילו הרבנים שהוא מכנה "גאון" כבר אינם בין החיים.
↑  יעקב בן מאיר, ספר התרומות, מהדורת ברלין, תרנ"ח, תשובות ר"ת סימן ד', באתר היברובוקס
↑  מנחם המאירי, בית הבחירה על מסכת גיטין, מהדורת קלמן שלזינגר, תשט"ו, עמוד 138, באתר היברובוקס
↑  המאירי מציין בהערה 17 כי המילה "קדמונינו", מתייחסת לאב בית דינה של נרבונה הראב"ד השני
↑  מנחם המאירי, בית הבחירה, מסכת פסחים, דף מ"ב, עמוד א'
חלקה (אסלאם)

חלקה במסגד במכה, ערב הסעודית.
חָלָקָה (בערבית: حلقة) הוא מושג באסלאם אשר מתאר אספה או פגישה של מספר אנשים, אשר נועדה לשם למידת הקוראן, למידת חדית', ותכנים דתיים כאלו ואחרים.
משמעותה המילולית של המילה בעברית היא "חוג" או "מעגל".
בדרך כלל, החלקה מתבצעת על ידי כך שאדם אחד או שניים מלמדים את הנושאים השונים, ושאר המשתתפים יושבים, בדרך כלל במעגל, ומקשיבים. המשתתפים האחרים, רשאים לשאול שאלות, לנהל דיון, ולהביע את עמדתם ודעותיהם השונות.
לעיתים קרובות, חלק מהזמן מוקדש לתפילות משותפות.
ברוב החלקות נהוג להגיש כיבוד, ואף לסעוד ביחד.
הערות שוליים

↑  circles of learning (halaqa's), Scholar of the House and the search for beauty in Islam (באנגלית)
↑  The Islamic Halaqas of the San Francisco Bay Area Shia Muslims - SFBASIC: The San Francisco Bay Area Shia Islamic Community, sfbasic.org (ארכיון)
ז'וזף דה וילל

ז'וזף דה וילל (בצרפתית: Joseph de Villèle; ‏14 באפריל 1773 – 13 במרץ 1854) היה פוליטיקאי צרפתי ששימש כראש ממשלת צרפת בין השנים 1821–1828.
ראשית חייו

ז'אן-בטיסט גיום ז'וזף מארי אן סראפן (Jean-Baptiste Guillaume Joseph Marie Anne Séraphin), הרוזן הראשון של וילל, נולד בטולוז ב-14 באפריל 1773, כבן הבכור למשפחה בעלת שורשים בעיר, שקיבלה תואר אצולה במהלך המאה ה-17.
בשנת 1788 החל ללמוד בבית הספר הימי של אלס, וב-1790 נשלח למאוריציוס תחת פיקודו של תת-אדמירל ארמאן דה סן פליקס, שם השתתף בקרבות ימיים נגד אנגליה. הוא התקדם והפך לקצין בצי הצרפתי, ולא היה בצרפת בזמן המהפכה. בשל עוינותו לעקרונות המהפכניים, הוא היה במאסר בין מאי לאוקטובר 1794, ולאחר מכן התיישב בראוניון. בזכות עבודתו, רכש באי אחוזה וצבר הון על ידי גידול קפה תוך שהוא מתנגד לביטול העבדות. בשנת 1822 מונה לרוזן וילל.
ב-1807 חזר דה וילל לצרפת והשתלט על ההון המשפחתי במורוויל-באס. על אף התנגדותו למשטר נפוליאון, הוא נשבע אמונים לאימפריה ופתח בקריירה פוליטית. הוא התמנה לראש העיר של מורוויל ב-1808, ולחבר המועצה הכללית ב-1811. מ-1813 הפך לאחד המנהיגים הבולטים של המלוכנים בטולוז.
קריירה פוליטית

במסגרת הרסטורציה הצרפתית, הביע ז'וזף דה וילל את התנגדותו למונרכיה החוקתית, ומתח ביקורת על הצ'רטר של 1814 כליברלי מדי. בתחילת הרסטורציה השנייה מונה על ידי לואי ה-18 לראש עיריית טולוז ב-7 באוגוסט 1815. לאחר שנבחר ברוב דחוק כנציג גארון עילית בבית התחתון של הפרלמנט, הוא הצטרף לנבחרים האולטרה–מלוכנים. כאחד מהם, תמך ז'וזף דה וילל בצעדי דיכוי קשים נגד המהפכנים והבונפרטיסטים שמילאו תפקיד פעיל במהלך שלטון מאה הימים, מחה נגד השארת תומכי נפוליאון בעמדות מפתח ותמך בביזור סמכויות ובצעדים שהיו דומים למשטר הישן. יכולותיו כדובר, כישוריו הפיננסיים והמיומנויות שרכש הפכו אותו במהירות למנהיג האולטרה–מלוכנים. כמתנגד חריף למדיניות המרכז בהנהגת רישלייה, הוא תמך באופן באופן פרדוקסלי בליברליזם הימני ודגל בהרחבת זכות הבחירה וחופש העיתונות.
ראש הממשלה > עלייה לשלטון

לאחר נפילת ממשלת רישלייה, בדצמבר 1821 לואי ה-18 מינה את דה וילל לשר האוצר, וזמן קצר לאחר מכן הוא מונה לראש הממשלה, שנקרא גם נשיא מועצת השרים. בנוסף, ב-19 בספטמבר 1822 קיבל את התואר ויקונט. בתפקידו כנשיא מועצת השרים, ביסס את מעמדו במועצה שמנעה את הסחף הליברלי בצרפת.