stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגוז (ספינה)
המאמצים להעלאת העצמות ארצה

סם בן-שטרית ערך עשרות שליחויות חשאיות במרוקו וברחבי העולם בין השנים 1992-1983, כדי להניע את מלך מרוקו, ממשלתו ומקורביו להתיר את העברת העצמות. לזכותו של חסן השני ייאמר, כי כבר מהפניה הראשונה אליו ביולי 1983 השיב כי הוא נענה עקרונית ובחיוב לבקשה, ובנשימה אחת הוסיף: בהתחשב ברגישות הנושא בעולם הערבי והפלסטיני יש לחכות למועד נוח ומתאים. משהתמהמה המועד, הופעל חליפות מכבש החיזורים והלחצים על המלך. פעמים אחדות נערכו התיאומים הנדרשים והמבצע עמד לצאת אל הפועל, והוא בוטל ברגעים האחרונים, אם עקב תקריות ומלחמות במסגרת סכסוך הדמים בין ישראל לבין שכנותיה, או עקב אירועים וחיכוכים בעולם הערבי.
ניסיון אחד התרחש בשנת 1986, עת שהה בן-שטרית יחד עם שני נציגים ממשרד הביטחון במשך 27 ימים בארמון המלוכה ברבאט. כל ההסכמות עם השלטונות המרוקנים הושגו. ועדת השרים לסמלים ולטקסים בראשות השר יצחק נבון דנה בתוכנית ההעלאה ואישרה אותה. היא הורתה לגופים הממשלתיים איך וכיצד להיערך לטקסים הממלכתיים. גם המשפחות השכולות נצטוו לשמור בסוד כמוס את דבר העלאת עצמות יקיריהן. אך, דא עקא, הטקס באשקלון, ביוזמת העירייה לקרוא כיכר על שם מוחמד החמישי בהשתתפות ראש הממשלה שמעון פרס, משלחת ראשי הקהילה היהודית שבאו ממרוקו ותושבים, הפך למהומה שהדיה השליליים הובלטו בעיתונות העולמית. זאת, כאשר אנשי תנועת כהנא ומוסתים מקומיים רגמו באבנים את הנאספים בכיכר, ולכלכו וטנפו את השלט הנושא "כיכר מוחמד ה-5". ונדליזם זה נעשה כתגובה על רציחתם בעזה של שני יהודים אשקלוניים יומיים קודם לטקס. המלך, שנפגע מחילול זכר אביו, ביטל מיד את המבצע.
למחרת עוד ניסה שמעון פרס שהיה בפריז בביקור ממלכתי ונפגש עם ראש ממשלת צרפת ז'אק שיראק, אך ללא הועיל. את עלבונו של חסן השני הצליח בן-שטרית למחוק על ידי הענקת מגילת הוקרה שכותרתה ותוכנה "הצדעה למוחמד ה-5 על פועלו למען יהודי מרוקו במלחמת העולם השנייה".
את המגילה הגיש יחד עם ראשי קהילת יהודי מרוקו לידי המלך ב-10 ביולי 1987 לרגל יום הולדתו ה-58 בארמון המלוכה בקזבלנקה, כשהיא חתומה על ידי 71 אישים-כמניין הסנהדרין. בין החתומים היו יושב ראש הכנסת, שרי ממשלה, רבנים, חברי כנסת, ראשי ערים, ראשי ארגונים ואישי רוח. ואף על פי כן, לא יצאה ההוראה מאת המלך לקיים את המבצע בעניין מעפילי אגוז.
כדי להגביר את הלחצים על המלך, יזם בן-שטרית פניות אליו מאישים שונים מישראל ומהעולם, בהם מזכ"ל האו"ם פרז דה קוויאר, ראש ממשלת צרפת ז'אק שיראק, שר החוץ האמריקאי הנרי קיסינג'ר, מוריס דרויון (שר התרבות הצרפתי לשעבר, שהיה מורו ורבו של המלך), אלמנת גסטון דה-פר ראש העיר מרסיי לשעבר, נשיא הצלב האדום הבינלאומי בז'נבה, נשיא הקונגרס היהודי העולמי אדגר ברונפמן, השר יוסי שריד, מנהיגים פלסטיניים וביניהם עורך "אל-פאג'ר" במזרח ירושלים חנה סניורה, גברת ליליאן שלום מארצות הברית-כלת העיטור המלכותי-מרוקני "וישאם עלאווית", ראשי קהילות יוצאי מרוקו בצרפת, שווייץ, קנדה, ארצות הברית, ספרד, קרקאס שבוונצואלה וועד קהילת יהודי מנאוס שבמרכז האמזונאס שבברזיל, שמוצאה ממרוקו.
יש להניח כי לפניות ולהתערבויות אלה היה משקל בשיקולי המלך, אולם ההכרעה כאמור, נפלה ב-1992, כאשר לאחר לחץ מצדו של בן-שטרית נקבע המועד למבצע כ-29 בנובמבר 1992.
העלאת עצמות חללי אגוז > המבצע הסודי "איילת השחר"

בהעלאת חללי הספינה לישראל נענה למעשה המלך חסן השני לפניות של ראשי ממשלה קודמים שמעון פרס ויצחק שמיר שאת בקשותיהם העביר אליו סם בן-שטרית יו"ר הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו, בתוקף היותו מיופה הכוח של המשפחות השכולות וממשלת ישראל. בן-שטרית העביר גם את פנייתו של יצחק רבין בספטמבר 1992 שהביאה למפנה. בפנייתו של רבין הודגש באוזני המלך כי זוהי בקשה, בשם המשפחות השכולות, שמניעיה דתיים-הומנטריים, ותתרום גם לתהליך השלום ההולך ונרקם במזרח התיכון.
עם נחיתת המטוס בישראל ועמו ארונותיהם של מעפילי אגוז, הביאה התקשרות הכתובה והאלקטרונית הישראלית בכותרותיה הראשיות ובמהדורות החדשות את סיפורה הטרגי של הספינה.
העלאת עצמות חללי אגוז > קבורה ממלכתית בירושלים

צה"ל, הרבנות הצבאית ומרכז ההסברה נערכו לטקסים הממלכתיים בהתאם לתוכניות מגרה שהיו מוכנות מראש. נשיא המדינה, ראש הממשלה ושריו, הרבנים הראשיים לישראל, שופטי בית המשפט העליון, משלחת נכבדה ממרוקו והמוני בית ישראל השתתפו באזכרות ובלוויה הממלכתית בהר הרצל. הכנסת קיימה ישיבה מיוחדת, שאותה פתח ראש הממשלה בדברי הודיה חמים למלך על מחוותו.
מעפילי אגוז הגיעו למנוחתם האחרונה בחלקת המעפילים בהר הרצל בירושלים.
הנצחת חללי אגוז

על אף שאסון "אגוז" אירע לאחר תקופת ההעפלה, מכונים הנספים, שיצאו מארצם חרף התנגדות השלטון שם, "מעפילי אגוז", ורחובות בשם "מעפילי אגוז" קיימים בערי ישראל, בהן תל אביב, נתניה, בית שמש, רחובות, אשקלון, ירושלים, בת ים ופתח תקווה וכן רחוב ספינת אגוז באור עקיבא. רחובה הראשי של העיר מעלות, וכן רחובות ברחובות, בירושלים ובבת ים נקראים "מ"ג המעפילים" על שם 43 הנספים העולים באסון. בדימונה, רחוב מ"ד המעפילים נקרא על שם 44 הנספים היהודים. רבים מציינים את יום טביעת הספינה, כ"ג בטבת, כיום זיכרון לנספי הספינה, ולמורשת עליית יהודי צפון אפריקה.
באשדוד נמצאת אנדרטה לזכר ההעפלה ממרוקו ולנספים בספינה אגוז ולידה טבלת הנצחה להעפלה ממרוקו, יצירת הפסל ברוך וינד.
במתנ"ס חצור הגלילית הוקמה אנדרטה הבנויה מדגם מוקטן של הספינה ולוח הנצחה עם שמות הנספים לציון 50 שנה לטביעת הספינה.
ביבנה עמוד שיש מפוסל בכיכר "אגוז" בה נפגשים רחוב אגוז ורחוב הזית עם שדרות ז'בוטינסקי, מוקדשת לזכרם של מעפילי הספינה "אגוז".
בטבריה שיכון ד' קיים סניף בני עקיבא הנקרא "רמת אגוז" לזכרה של ספינת אגוז.
ביישוב בית אריה קיימת מצבת זיכרון לזכר הנספים בכניסה לבניין המועצה המקומית בית אריה עופרים.
בדימונה הוקמה אנדרטת מ"ד המעפילים האנדרטה בדמות סירה בתוך ברכת מים. על הגלעד חקוקים שמות הנספים על משפחותיהם: צרפתי-אדרי-אלמליח-בן הרוש-דדון-ממן-אזולאי-בן לולו ובודדים. בסמוך 2 קשתות המשלימות את הקשת בככר הסמוכה.
ב-2021 בגינת מעפילי אגוז בפתח תקווה הוקם בית הכנסת ובית המדרש איילת השחר על שם המבצע להעלאת העצמות.
ב-2024 הוקמה באילת כיכר "אגוז" על שם הספינה. בכיכר הממוקמת בין נמל אילת לבין חוף הדולפין ריף לנופו של מפרץ אילת הוצבה ספינה.
ב-1999 הפיק הערוץ הראשון סדרת טלוויזיה בת 3 פרקים בשם "אגוז". הסדרה, בבימויו של אלי כהן, מגוללת את סיפורם של מעפילי אגוז.
לקריאה נוספת

אליעזר שושני, "טביעתה של אניית המעפילים 'אגוז'", מבפנים, מ"ה (1–2) (1983), עמ' 163–165.
סם בן שטרית, תמצית סיפורה של "אגוז", פדרציה העולמית של יהדות מרוקו The World Federation of Moroccan Jewry
הערות שוליים

↑  ישראל 50 בעמוד על שנת 1960
↑  כותב יגאל בן-נון על פי הדו"ח שכתב אליעזר שושני: "נוסף על 43 יהודים מרוקנים, טבעו גם השליח הישראלי חיים צרפתי, שהיה האלחוטן של הספינה והאחראי מטעם 'המסגרת', וכן המכונאי הספרדי פרנסיסקו (פקו) פרס רולדן, שיחד עם צרפתי נשאר על המשמרת וטבע אף הוא. בסך הכל טבעו 45 איש בהפלגה ה-14 של הספינה ולא בהפלגה ה-13 כפי שמקובל לסבור". יגאל בן-נון, " מתקפה התקשורתית הישראלית על מרוקו אחרי טביעת ספינת המעפילים 'אגוז' בינואר 1961", קשר 38 (אביב 2009), עמ' 64 הערה 52. ראו גם יגאל בן-נון, "קליפת אגוז במצולות", סגולה, מאי 2019, עמ' 29. קטעים המאמר זמינים באתר מורשת יהדות מרוקו.
↑  טבעה ספינת עולים; חשש שארבעים נספו, דבר, 12 בינואר 1961
פיליפ בן, הופסקו החיפושים אחר נעדרי ספינת העולים, מעריב, 12 בינואר 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502609505171  LCCN: no2011114918  VIAF: 173198197   WorldCat (עם VIAF): 173198197 
אנדרטת זיכרון בהר הרצל לנספים בספינה "אגוז"
חלקת הקברים של האונייה "אגוז" בהר הרצל
חלקת מצבות לזכר הנעדרים באוניית אגוז בהר הרצל
ג'ון מקגווייר

ג'ון ג'וזף מקגווייר השלישי (באנגלית: John Joseph McGuire III; נולד ב-24 באוגוסט 1968) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של קהיליית וירג'יניה. מקגווייר, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בין השנים 2018–2024 ולאחר מכן כחבר הסנאט של וירג'יניה מ-2024 עד 2025. בעברו היה לוחם ביחידת אריות הים.
ביוגרפיה

מקגווייר נולד בריצ'מונד, בירת וירג'יניה. הוא שירת כלוחם ביחידת אריות הים של צי ארצות הברית. לאחר שהתאושש מפציעות קשות בעקבות תאונת טרמפולינה, ייסד את חברת האימונים הגופניים "SEAL Team Physical Training", שסיפקה שירותים לקבוצות ספורט באוניברסיטת קהיליית וירג'יניה.
בשנת 2017 התמודד מקגווייר לבית הנבחרים של וירג'יניה במחוז הבחירה ה-56, לאחר פרישתו של חבר בית הנבחרים הרפובליקני פיטר פארל. לדבריו, מניעיו העיקריים להתמודדות היו קידום עסקים בווירג'יניה ותמיכה במשוחררי הצבא ובכוחות אכיפת החוק. הוא ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית עם 31% מהקולות, וגבר על חמישה מתמודדים אחרים. במהלך מסע הבחירות ספג ביקורת על כך שעבר להתגורר במחוז רק בשביל להתמודד בו לאספה הכללית של וירג'יניה, טענה שהוא ותומכיו הכחישו. בבחירות הכלליות ניצח את מועמדת המפלגה הדמוקרטית מליסה דארט עם 60% מהקולות, על אף שפיגר באחוזי המימון והצלחות הדמוקרטים במדינה באותה שנה, וניצחונה של הילרי קלינטון בקרב מצביעי המחוז בבחירות לנשיאות קודם לכן.
במהלך כהונתו הראשונה בבית הנבחרים של וירג'יניה, כשהרפובליקנים החזיקו ברוב דחוק, הציג מקגווייר הצעת חוק להוספת סימון מיוחד לתעודות זהות ונהיגה של יוצאי צבא, שנחתמה כחוק. בבחירות 2019 התמודד על כהונה נוספת, תוך שהוא מציין כהישג מרכזי את העלאת שכר המורים ב-5% ללא העלאת מסים, ואת שלוש הסוגיות המרכזיות העומדות בפני בית הנבחרים הבא – תעסוקה, משבר האופיואידים, וחינוך.
באוקטובר 2019, במהלך מסע הבחירות, מיאן מקגווייר להתחייב להשלים את כהונתו, על רקע השערות שהוא מתכנן להתמודד אל הקונגרס של ארצות הברית. לאחר שנבחר מחדש הכריז על מועמדותו לייצוג מחוז הקונגרס השביעי של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. מקגווייר הפסיד בפריימריז הרפובליקני לניק פרייטאס, אשר בתורו הפסיד לאביגייל ספנברגר בבחירות 2020.
בשנת 2020 השתתף מקגווייר בעצרות "Stop the Steal" ברחבי וירג'יניה כחלק מניסיון הפיכת תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020. הוא טען שמגפת הקורונה בארצות הברית הייתה "תוכנית" שנועדה לשנות את חוקי הבחירות ולזייף את תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. הוא הודה כי נכח בעצרתו של דונלד טראמפ ב-6 בינואר 2021 בוושינגטון הבירה, אך הכחיש שהשתתף בהסתערות על הקפיטול.
בנובמבר 2024 הכריז מקגווייר על מועמדותו לבית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הבחירה החמישי של וירג'יניה, לאחר שגויס על ידי בעלי בריתו של יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר קווין מקארתי, במסגרת מה שהוגדר בידי פוליטיקו כ"מבצע נקמה" נגד מי שתמכו בהדחתו ובפרט חבר הקונגרס המכהן באותו מחוז בוב גוד. מקגווייר זכה לתמיכתם של מספר חברי קונגרס ושל הנשיא לשעבר דונלד טראמפ. הוא ניצח את גוד בפריימריז בפער של 370 קולות, ובבחירות עצמן הביס את המועמדת הדמוקרטית גלוריה ויט. ב-3 בינואר 2025 החל את כהונתו בבית הנבחרים.
הערות שוליים

↑   SEAL Team PT Navy SEAL John McGuire Overcomes Impossible Odds CBS 6, סרטון בערוץ "sealteampt", באתר יוטיוב
↑  ביל לוקיץ', 6 Republicans, 2 Democrats seek Farrell’s seat in the 56th District, באתר Richmond Times-Dispatch‏, 9 ביוני 2017 (באנגלית)
↑  מייקל קונזלמן, Candidates who attended ‘Stop the Steal’ rally win races, באתר AP‏, 3 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  ג'ייסון ארמסטו, Good, McGuire should be barred from holding office, says former DC police officer injured on Jan. 6, באתר דיילי פרוגרס, 28 במרץ 2024 (באנגלית)
↑  אלי מאטניק, Inside Kevin McCarthy’s vengeance operation against the Republicans who fired him, באתר פוליטיקו, 1 בפברואר 2024 (באנגלית)
↑  לורה ווזלה, Trump-backed McGuire prevails over Good in rural Virginia recount, באתר וושינגטון פוסט, 2 באוגוסט 2024 (באנגלית)
↑  Schmidt, Markus (2024-11-05). "McGuire beats Witt in Virginia's 5th Congressional District amid GOP infighting". Virginia Mercury (באנגלית). נבדק ב-2025-03-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: M001239
ראש הנקרה (קיבוץ)

| --- | --- |
קיבוץ ראש הנקרה, מבט ממערב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מטה אשר
גובה ממוצע: ‎33 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,372 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,350 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) ראש הנקרה(למפת הגליל המערבי רגילה) ראש הנקרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראש הנקרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראש הנקרה33°05′10″N 35°06′49″E﻿ / ﻿33.0861850356249°N 35.1137213179349°E﻿ / 33.0861850356249; 35.1137213179349  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה אשר באדום - ראש הנקרה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

רֹאׁׁשׁ הַנִּקְרָה או כְּפַר רֹאׁׁשׁ הַנִּקְרָה הוא קיבוץ בצפון הגליל המערבי ליד הגבול בין ישראל ולבנון, מצפון לעיר נהריה. זהו היישוב הצפוני ביותר לחוף ימה של ישראל. הקיבוץ משתייך למועצה אזורית מטה אשר. נקרא על שם האתר ראש הנקרה.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם עם תום מלחמת העצמאות על ידי שתי קבוצות של לוחמים משוחררים מחטיבת "יפתח" של הפלמ"ח, חברי הכשרת חניתה שנמנו קודם עלייתם ארצה על ילדי סלבינו ועלו ארצה ב-1946 באוניית המעפילים "אנצו סירני", והכשרת "אבוקה" של התנועה המאוחדת. הקיבוץ עלה על הקרקע ב-6 בינואר 1949 ועבר למקום הקבע שלו על מורד רכס ראש הנקרה ב-1 באוקטובר 1950. בשנים הבאות התווספו לקיבוץ חברים שהגיעו דרך גרעינים של תנועות הנוער: הבונים, התנועה המאוחדת והנוער העובד.
הקיבוץ נמנה עם יישובי קו העימות ובמהלך השנים עבר פעמים רבות הפגזות או ירי קטיושות ותושביו שהו במקלטים. ב-1974 חדר מחבל לקיבוץ, פצע קשה אחד מחברי הקיבוץ, ולאחר שהתבצר בבית נורה למוות על ידי כוח של סיירת צנחנים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 עבר הקיבוץ תהליכי הפרטה: מעבר לשכר דיפרנציאלי ושיוך דירות לחברים. ליד הקיבוץ הוקמה הרחבה הכוללת 160 בתים צמודי קרקע, והישוב הפך לאגודה קהילתית שבתוכה שומר הקיבוץ על מסגרת כלכלית נפרדת. בראשית העשור השני של המאה ה-21 התקבלו לחברות בקיבוץ כ-80 משפחות של בני הקיבוץ שבנו את בתיהם בהרחבה נוספת. הגידול באוכלוסייה והתווספות משפחות צעירות רבות חיזקו את היישוב, והפיחו רוח חדשה בפעילות התרבותית ובפעילות הנוער וחברת הילדים.
תחומי עיסוק

לקיבוץ שני מקורות פרנסה עיקריים: חקלאות ותיירות.
תחומי עיסוק > חקלאות

ענפי החקלאות הם:
רפת
לול
בננות
אבוקדו
פרדס
"תרביות רה"ן" - מפעל ביו-טכנולוגי לריבוי צמחים
תחומי עיסוק > חקלאות > תיירות

תפעול אתר התיירות של ראש הנקרה הכולל:
רכבל לנקרות
מופע אודיויזואלי
חנות מזכרות
קיוסק
מנהרות הרכבת בראש הנקרה
לאחר הפרטת הקיבוץ וכניסת תושבי ההרחבה, הורחבו מקורות המחיה והתגוונו: מקצועות חופשיים ושירות ציבורי, חינוך, בריאות, משטרה, רווחה, תעשייה, ועסקים פרטיים שונים.
ראו גם

ראש הנקרה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  השם הרשמי: כפר ראש הנקרה. כינוי ארעי קודם: סולם צור. על פי ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסמים 489 עמוד 1245, 31 ביולי 1956
חזית הכניסה הראשית לבניין חדר האוכל בתכנון האדריכל פרדי כהנא
פנים חדר האוכל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588270405171  VIAF: 317132520   WorldCat (עם VIAF): 317132520 
הקיבוץ בתחילתו, 1949
מבט לים התיכון מתוך הנקרות
בוב גוד

רוברט "בוב" גוד (באנגלית: Robert "Bob" Good; נולד ב-11 בספטמבר 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של וירג'יניה בשנים 2020-2024.
ביוגרפיה

גוד נולד בפנסילבניה והתגורר בילדותו בניו ג'רזי עד שעבר עם משפחתו ללינצ'בורג שבווירג'יניה כאשר היה בן תשע, גוד למד באקדמיה הנוצרית ליברטי (אנ'), בית ספר פרטי-נוצרי, בבית הספר היה חבר בקבוצת ההיאבקות ואף קיבל מלגה חלקית בזכות השתתפותו בקבוצה. את התואר הראשון שלו במדעים פיננסים ואת התואר השני שלו במנהל עסקים עשה גוד באוניברסיטת ליברטי שגם היא שוכנת בלינצ'בורג.
במשך 17 שנים עבד גוד בחברת סיטיגרופ. כאשר גוד הכריז על הקמפיין הריצה שלו לקונגרס ב-2019, הוא היה אחד מאנשי סגל ההוראה בתחום הספורט באוניברסיטת ליברטי.
גוד היה חבר במועצת הפיקוח של מחוז קמפטבל (אנ') מ-2016 עד 2019, במהלך כהונתו כמפקח קידם גוד אידולוגיות שמרניות, שהתבטאו בין היתר בהצבעתו לגנות את החלטת בית המשפט העליון האמריקאי בהכרה בזכות החוקתית לנישואין חד מיניים, ההחלטה שכונתה בתקשורת כ"פסק דין אברגפל נגד הודג'ס" ונחשבה אבן דרך במחלוקת על זכויות להט"ב בארצות הברית, בנוסף לכך הוא קרא לאספה הכללית של וירג'יניה לקדם חקיקה שתגביל את השימוש בשירותים של טרנסג'נדרים (אנ').
בבחירות שנערכו ב-2020 התמודד גוד מול חבר הקונגרס המכהן מטעם המחוז, דנוור ריגלמן, גוד ניצח את ריגלמן וגרף כ-58% מהקולות. במהלך הקמפיין מתח גוד ביקורת על ריגלמן על כך שחיתן שניים מעוזריו ההומוסקסואלים ובשל אי-קידום ערכים שמרניים וקיום החתונה העריכו פרשנים הפסיד ריגלמן לגוד.
במהלך הקמפיין שלו ספג גוד ביקורת רבה, עיתנואים אמריקאים רבים טענו כי המצע שלו הוא "מצע בעל אופי ימני רדיקלי" ובתקשורת הליברלית הוא ספג ביקורת על ההתנגדות החריפה שלו לנישואין חד-מיניים ומדיניות ההגירה הקשוחה שהציע, בנוסף לכך גוד קרא לבטל את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (הידוע גם כ"אובמה-קר"), עמדות נוספות שלו בנושאי בריאות התבטאו בכך שבזמן התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית הוא החליט לא ללבוש את מסכת הפנים ואף עודד אי-לבישת אמצעי הגנה מפני הנגיף, גוד נימק את מעשיו בכך ש"חבישת מסכת פנים עלולה להזיק", בבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר 2020 ניצח גוד את המועמד הדמוקרטי, קמרון וב.
לאחר בחירתו לקונגרס ה-117 של ארצות הברית השתתף גוד במחאה שנערכה בוושינגטון, במחאה מחו תומכיו של הנשיא המכהן, טראמפ על דחיות העתירות שהגיש טראמפ וצוותו לאחר תבוסתו בבחירות לנשיאות למועמד הדמוקרטי, ג'ו ביידן. במהלך העצרת קידם גוד את תאוריית הקשר בה נטען כי הדמוקרטים ביצעו מזימה רחבת היקף על מנת להביס את הנשיא הטראמפ באמצעים לא כשרים.
חיים אישיים

לגוד ולאשתו, טרייסי יש שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  Writer, Daniel Berti Times Staff. "Bob Good warns against 'radical socialist agenda'". Fauquier Times (באנגלית). נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kealy, Hannah McComsey & Caroline (15 ביוני 2020). "ABC13 sits down with Bob Good, Virginia's 5th District GOP nominee". WSET. נבדק ב-23 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "VA-05: Bob Good (R)". The Well News | Pragmatic, Governance, Fiscally Responsible, News & Analysis (באנגלית אמריקאית). 31 באוקטובר 2020. נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gazette, Special to The. "Campbell County supervisor seeks bid for 5th District seat". YourGV.com. נבדק ב-13 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Meagan Flynn, Republican Bob Good, a former county supervisor, beats Democrat to keep Virginia House district red, Washington Post (November 4, 2020).
↑  Brufke, Juliegrace (24 בספטמבר 2019). "Liberty University official to launch primary challenge to GOP's Riggleman". The Hill. נבדק ב-24 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Amy Friedenberger, 5th District: Will a reliably Republican district flip in a turbid political year?, Roanoke Times (October 24, 2020).
↑  Portnoy, Jenna (11 ביוני 2020). "Virginia roll-in vote to pick GOP House candidate". Fairfield Citizen. נבדק ב-13 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  FRIEDENBERGER, AMY. "UPDATE: Challenger Bob Good ousts Rep. Denver Riggleman at 5th District GOP nominating convention". Richmond Times-Dispatch (באנגלית). נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Virginia Rep. Riggleman, Who Officiated Same-Sex Wedding, Loses Republican Primary". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-23 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  AP‏, GOP congressman who officiated gay wedding loses primary, באתר וושינגטון טיימס, 14 ביוני 2020 (באנגלית)
↑   צח יוקד, המחוקק הרפובליקאי למד על בשרו: אהבה היא אהבה, גם כשהיא עולה לך במושב בקונגרס, באתר הארץ, 15 ביוני 2020
↑  Meagan Flynn & Laura Vozzella, Rep.-elect Bob Good calls the pandemic 'phony.' Covid-19 has killed more than 300 in his district., Washington Post (December 14, 2020).
↑  "Campbell County Supervisor Bob Good announces campaign launch for Congressional Representative to the Fifth District of Virginia". Altavista Journal. נבדק ב-13 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: G000595
מכללות אקדמיות בישראל

המכללות האקדמיות בישראל הן מוסדות להשכלה גבוהה. המכללות האקדמיות מוסמכות להעניק תארים אקדמיים, חוץ מתואר הדוקטור (תואר שלישי) המוענק על פי רוב על ידי אוניברסיטאות. חלקן מתמקד בתחום ספציפי מסוים. תחומי הלימוד במכללות האקדמיות מגוונים ומשתנים בהתאם לסוגי המכללות. במרבית המכללות הלימודים הם לתואר ראשון בלבד. המחקר במכללות האקדמיות מצומצם יחסית למחקר באוניברסיטאות. במילים אחרות, מכללות במהותן הן מוסדות לימוד, בעוד שאוניברסיטאות במהותן הן מוסדות מחקר ולימוד. בהתאם לחוק המועצה להשכלה גבוהה, מוסד ישראלי רשאי לתאר עצמו כמכללה אקדמית רק אם קיבל אישור לכך מהמועצה להשכלה גבוהה.
מבנה במכללה האקדמית תל-חי
סוגי המכללות האקדמיות בישראל

מכללות אקדמיות מתוקצבות – מרבית המכללות האקדמיות הציבוריות הוקמו במהלך שנות ה-90 במטרה לתת מענה לביקושים הגדלים להשכלה גבוהה ולחסמים שהציבו האוניברסיטאות למבקשים לבוא בשעריהן (מתוך 42% זכאי תעודת בגרות הצליחו להתקבל לאוניברסיטאות 23% בלבד). בתחילת דרכן הוקמו חלק מהמכללות תחת חסות אקדמית של האוניברסיטאות (הלימודים התקיימו במכללה, אך התואר הוענק על ידי האוניברסיטה) ולכן נקראו אז "מכללות אזוריות", אך מאז שנת 2000 יצאו המכללות האזוריות בהדרגה לעצמאות אקדמית וכיום כולן מוגדרות "עצמאיות".
מכללות אקדמיות שאינן מתוקצבות, המכונות גם מכללות פרטיות – המכללות הפרטיות מממנות את פעילותן משכר לימוד ולא מסיוע ממשלתי, וכתוצאה מכך, שכר הלימוד בהן גבוה יותר מאשר באוניברסיטאות ובמכללות המתוקצבות על ידי הממשלה. המכללות הפרטיות מתמקדות לרוב במסלולי לימוד מבוקשים, ובולטות בהן מגמות לכלכלה, ניהול, מדעי ההתנהגות, מדעי המחשב ומשפטים.
מכללות אקדמיות לחינוך – מכללות שתוקצבו היסטורית על ידי משרד החינוך, ושמצויות בתהליך מעבר לתקצוב הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) של המועצה להשכלה גבוהה (נכון ל-2020, סמינר הקיבוצים ובית ברל השלימו את המעבר לתקצוב ות"ת). הן מלמדות הוראה במסלולים שונים ומעניקות אך ורק תארים בהוראה (B.Ed לתואר ראשון ו-M.Ed לתואר שני).
מכללות בחוק

חוק המועצה להשכלה גבוהה, תשי"ח–1958 קובע כי:
כאשר הוקמה מכללת יהודה ושומרון באריאל (לימים אוניברסיטת אריאל), התברר כי חוק המועצה להשכלה גבוהה לא חל על מוסדות שאינם בשטחי מדינת ישראל, ולכן הקים אלוף פיקוד המרכז את המועצה להשכלה גבוהה יהודה ושומרון (מל"ג יו"ש), המפקחת על המוסדות שבשטחי יהודה ושומרון.
רשימת המכללות בישראל > מוסדות להשכלה גבוהה שאינם אוניברסיטאיים ומעניקים תואר בוגר > מכללות אקדמיות שאינן-מתוקצבות

המכללה האקדמית למורים לטכנולוגיה מיסודה של "אורט ישראל" (בקמפוס סינגלובסקי) – בוגר בטכנולוגיה (.B.Tech) במסלול מדעי המחשב – נסגרה.
המכללה האקדמית להנדסה וטכנולוגיה אורט הרמלין נתניה – בוגר במדעים בהנדסה רפואית, בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה ובהנדסת מכונות – נסגרה.
המכללה האקדמית נתניה – בוגר במינהל עסקים, במדעי ההתנהגות, בביטוח, בתקשורת, במשפטים, בבנקאות ושוק ההון, במדעים במדעי המחשב, במדעי המחשב ומתמטיקה ובהנדסת תוכנה. מוסמך במינהל עסקים ובמשפטים.
המסלול האקדמי המכללה למינהל – בוגר במינהל עסקים, בתקשורת וניהול, בכלכלה וניהול, במדעי ההתנהגות ובקרימינולוגיה, במשפטים, במדעי המחשב; בעיצוב פנים; מוסמך במינהל עסקים, במשפטים, בייעוץ ארגוני.
המרכז האקדמי כרמל בחיפה (לשעבר סניף חיפה של שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל) – בוגר מנהל עסקים, במשפטים. וכן במתכונת דו חוגית תואר ראשון במנהל ציבורי, כלכלה ולוגיסטיקה. בחודש אוקטובר 2017 סגר המרכז האקדמי כרמל את שעריו, ובמקומו נפתחה שלוחה של הקריה האקדמית אונו.
המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן – בוגר במשפטים, במנהל עסקים ובחשבונאות.
המרכז האקדמי פרס ברחובות – תואר ראשון במנהל עסקים ובמדעי ההתנהגות ותואר שני במנהל עסקים,
הקריה האקדמית אונו בקריית אונו – (לשעבר שלוחת אוניברסיטת מנצ'סטר) בוגר במנהל עסקים, במשפטים, במדעי ההתנהגות, בסיעוד, בספורטתרפיה, בריפוי בעיסוק, בהפרעות בתקשורת, במדעי המחשב, במוזיקה רב תחומית, בחינוך וחברה, בפרסום ותקשורת שיווקית, מוסמך במנהל עסקים, במשפטים, במדעי היהדות, בניהול הטיפול, בטיפול באמצעות אמנויות ובחינוך.
מכון שכטר למדעי היהדות – מוסמך במדעי היהדות. המוסד אינו מעניק תואר ראשון.
המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט – בוגר במשפטים, בחשבונאות, ובלימודים בינתחומיים במינהל, ממשל ומשפט, ותואר שני במשפטים.
המרכז ללימודים אקדמיים (לשעבר סניף של שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל) – בוגר במנהל עסקים, בפסיכולוגיה, שיווק, חינוך, ניהול משאבי אנוש, מינהל מערכות בריאות, מימון ובנקאות, מערכות מידע ניהוליות, חשבונאות ובמדעי המחשב. תואר שני במנהל עסקים (MBA) וחינוך (MA). נסגר בשנת 2019 לאחר שנקלע לקשיים כספיים.