stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטלנטה הוקס
היסטוריה > 1982–1994: תקופת דומיניק וילקינס

בשנת 1982, העביר המועדון אליו את דומיניק וילקינס, לאחר שזה נבחר בבחירה השלישית בדראפט של שנת 1982 על ידי יוטה ג'אז אך סירב לשחק שם, וקידם את מייק פראטלו לתפקיד המאמן הראשי שנה לאחר מכן. לאחר צניחה במספר הצופים, שיקו ההוקס 12 משחקי בית במהלך עונת 85–1984 באולם לקפרונט ארנה שבניו אורלינס, לואיזיאנה. בתקופה זו גם דומיניק וילקינס זכה בתחרות ההטבעות של משחק האולסטאר של שנת 1985 (מאוחר יותר זכה וילקינס שוב בשנת 1990) וזאת לאחר יריבות מדהימה עם מייקל ג'ורדן. שחקן נוסף של אטלנטה, ספאד וב זכה אף הוא בתואר תחרות ההטבעות בשנת 1986 ובאותו שנה גם זכה פראטלו בפרס מאמן השנה ב-NBA.
בין השנים 1985–1989, היו ההוקס בין קבוצות הצמרת של הליגה, כשהם מסיימים את שנים אלה עם 50 ניצחונות ומעלה בכל עונה. המועדון זכה בתואר אליפות שלישית של הבית בו שיחקו בעונת 87–1986 עם מאזן שיא של המועדון 25–57 בעונה הסדירה, הייתה זו האליפות השנייה של הבית המרכזי בה הם זכו, אך הקבוצה לא הצליחה להתקדם מעבר לחצי גמר המזרח במשחקי הפלייאוף, כשהם מפסידים בשלב זה למי שהיו או אלופות המזרח או אלופות ה-NBA, בוסטון סלטיקס ודטרויט פיסטונס. לאחר מספר עונות בינוניות מונה לני וילקינס לתפקיד המאמן הראשי בשנת 1993.
בעונת 94–1993, וילקינס הוביל את המועדון ל-57 ניצחונות, כהם משווים את שיא הניצחונות של המועדון בעונה הסדירה, ההוקס גם זכו באליפות הבית הרביעית שלהם מאז עבר המועדון לאטלנטה והשלישית בבית המרכזי. וילקינס גם זכה בתואר מאמן השנה באותה עונה, אך הקבוצה נפלה שוב במשחקי הפלייאוף, שהיא מפסידה לאינדיאנה פייסרס בשישה משחקים בחצי גמר המזרח. העונה גם נפגמה עם העברתו של דומיניק וילקינס, שנשאר הקלע המצטיין של המועדון בכל הזמנים, תמורת דני מאנינג, שבמהרה עזב תחת סעיף שחקן חופשי לפיניקס לאחר סיומה של העונה. ב-6 במרץ 2015, דומיניק ווילקינס קיבל פסל מול הפיליפס ארנה.
היסטוריה > 2018–הווה: תקופת טריי יאנג

בדראפט ה-NBA‏ 2018 בחרו ההוקס את לוקה דונצ'יץ' בבחירה השלישית, ומיד העבירו אותו בטרייד לדאלאס מאבריקס תמורת טריי יאנג (שנבחר חמישי) ובחירת דראפט עתידית. בהמשך אותו הדראפט צירפה הקבוצה גם את קווין הרטר (בחירה 19). את עונת 2018/2019 סיימו ההוקס במאזן 29–53 ובמקום ה-12 במזרח.
בדראפט 2019 ההוקס בחרו בבחירה עשירית בקאם רדיש ועשו טרייד בו צירפו את הבחירה הרביעית באותו דראפט דיאנדרה האנטר (בחירה רביעית). באמצע עונת 2019/2020 צירפו ההוקס את הסנטר קלינט קפלה בטרייד בין ארבע קבוצות, בו ויתרו על אוון טרנר. באותה עונה, כוכב הקבוצה טריי יאנג נבחר לשחק במשחק האולסטאר לראשונה בקריירה, אך לא הצליח לעזור לאטלנטה לסיים את העונה במאזן חיובי, כשסיימו במאזן 20–47 ובמקום ה-14 בטבלת המזרח.
בעקבות העונה הרעה הנוספת, קיבלו ההוקס את הבחירה השישית בדראפט 2020, בה בחרו את אונייקה אוקונגוו. באותו קיץ צירפו ההוקס לשורות הקבוצה גם את בוגדן בוגדנוביץ' ואת דנילו גלינארי. הם גם החתימו את ראג'ון רונדו וכריס דאן כדי לחזר את הקו האחורי שלהם. במרץ 2021, המאמן הראשי פירס פוטר לאחר שהקבוצה פתחה את העונה במאזן של 14-20, ונייט מקמילן מונה למאמן ראשי זמני. לאחר שמקמילן מונה למאמן הראשי, ההוקס התחילו מיד רצף של שמונה ניצחונות. תחת המאמן מקמילן, ההוקס היו במאזן של 27-11, והם גמרו את העונה הסדירה במקום החמישי במזרח ובראש הבית עם מאזן של 31–41. בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הם ניצחו 4-1 את הניו יורק ניקס, ובסיבו השני ניצחו את פילדלפיה 76' בתוצאה 4-3 והעפילו לגמר המזרח. זה היה רק הפעם השנייה ב-54 שנים שהמועדון הצליח לעבור את הסיבוב השני בפלייאוף. בגמר המזרח הם הפסידו לקבוצתו של מייק בודנהולצר מילווקי באקס בשישה משחקים. ההצלחה בפלייאוף באותה עונה כמעט הבטיחה שמקמילן יפסיק להיות מאמן זמני וימונה באופן רשמי למאמן ראשי; יומיים לאחר שההוקס הודחו, ההוקס הודיעו שמקמילן יחתום לארבע שנים כמאמן ראשי במשרה מלאה, העסקה נסגרה באופן סופי ב-7 ביולי.
ההוקס נכנסו לעונת 2021-22 עם ציפיות גבוהות בהרבה מהשנה לפני בגלל ההופעה המפתיעה שלהם בגמר המזרח בעונה הקודמת, אבל התקשו בהגנה והיו כל העונה סביב 50% ניצחונות. ההוקס גמרו את העונה במקום התשיעי במזרח עם מאזן של 43-39 והעפילו לטורניר הפליי-אין נגד שארלוט הורנטס ההוקס הצליחו לנצח את שארלוט במשחק הראשון של הפליי-אין וגם לנצח את קליבלנד במשחק השני והצליחו להעפיל לפלייאוף דרך המקום השמיני, אבל הם הפסידו כבר בסיבוב הראשון 1-4 למדורת ראשונה מיאמי היט.
נכון להיום ההוקס מחזיקים במקום השני (לאחר סקרמנטו קינגס) ברצף השנים ללא תואר אליפות. כל ההופעות בסדרת הגמר והאליפות היחידה של המועדון התרחשו כאשר הקבוצה הייתה בסנט לואיס.
אולמות ביתיים

בפאלו ממוריאל אודטוריום - 1946
וורטון פילד האוס - 1946-51
מילווקי ארנה - 1951-55
קייל אודיטוריום - 1955-68 (באותן השנים המועדון השתמש לעיתים גם באולם סנט לואיס ארנה)
אלכסנדר ממוריאל אודיטוריום - 1968-72 ו-99–1997
אומני קוליסאום - 1972-97
ג'ורג'יה קולסאום - 1997-97 (כמה משחקים שוחקו באולמה של אוניברסיטת ג'ורג'יה טק, אלכסנדר ממוריאל קולסאום; נעשה שימוש בשני האולמות עקב הריסתו של אולם אומני ובנייתו של אולם חדש באותו המקום)
פיליפס ארנה - 1999-הווה
לוגואים

לוגו הקבוצה בין השנים 1949–1951
לוגו הקבוצה בין השנים 1951–1955
לוגו הקבוצה בין השנים 1955–1957
לוגו הקבוצה בין השנים 1957–1968
לוגו הקבוצה בעונת 1968/1969
לוגו הקבוצה בעונת 1969/1970
לוגו הקבוצה בין השנים 1970–1972
לוגו הקבוצה בין השנים 1972–1995
לוגו הקבוצה בין השנים 1995–2007
לוגו הקבוצה בין השנים 2007–2015
לוגו הקבוצה מאז שנת 2015
מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)

| ג'נרל מנג'ר | תקופה | הישגים |
| --- | --- | --- |
| בן קרנר | 1949–1960 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1958) |
| מרטי בלייק | 1960–1970 | – |
| בוב קאזנס | 1970–1972 | – |
| ריצ'י גארין | 1972–1973 | – |
| פאט ויליאמס | 1973–1974 | – |
| ויליאם וילקוקס | 1974–1975 | – |
| באד סרטין | 1975–1977 | – |
| מייק סטורן | 1977 | – |
| מייקל גירון | 1977–1979 | – |
| לואיס שאפל | 1979 | – |
| סטן קאסטן | 1979–1990 | שתי זכיות בפרס מנהל השנה (1986, 1987) |
| פיט באבקוק | 1990–2003 | – |
| בילי נייט | 2003–2008 | – |
| ריק סאנד | 2008–2012 | – |
| דני פרי | 2012–2014 | – |
| מייק בודנהולצר | 2014–2017 | – |
| טראוויס שלנק | 2017–2022 | – |
| לנדרי פילדס | 2022–הווה | – |
הישגים ופרסים > שיאים למשחק בודד

חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
נקודות: 57, בוב פטיט (1961), לו הדסון (1969) ודומיניק וילקינס פעמיים (1986).
ריבאונדים: 36, ביל ברידג'ס מול ניו יורק ניקס, 27 במרץ 1971.
אסיסטים: 23, מוקי בליילוק מול יוטה ג'אז, 6 במרץ 1993.
חטיפות: 10, מוקי בליילוק מול פילדלפיה 76', 14 באפריל 1998.
חסימות: 12, טרי רולינס מול פורטלנד טרייל בלייזרס, 21 בפברואר 1979.
הישגים ופרסים > שיאי קריירה בקבוצה

הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד, ומעודכנים לסוף עונת 2023/2024. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  נקודות: 1. דומיניק וילקינס - 23,292  2. בוב פטיט - 20,880  3. לו הדסון - 16,049  4. קליף הייגן - 13,447  5. ג'ון דרו - 12,621 |  ריבאונדים: 1. בוב פטיט - 12,849  2. ביל ברידג'ס - 8,656  3. קווין ויליס - 7,332  4. דומיניק וילקינס - 6,119  5. טרי רולינס - 5,994 |  אסיסטים: 1. טריי יאנג - 3,868  2. דוק ריברס - 3,866  3. מוקי בליילוק - 3,764  4. אדי ג'ונסון - 3,207  5. לני וילקינס - 3,049 |  חטיפות: 1. מוקי בליילוק - 1,321  2. דומיניק וילקינס - 1,245  3. דוק ריברס - 1,166  4. ג'ון דרו - 859  5. ג'וש סמית' - 857 |  חסימות: 1. טרי רולינס - 2,283  2. ג'וש סמית' - 1,440  3. דיקמבה מוטומבו - 1,094  4. ג'ון קונקאק - 747  5. דן ראונדפילד - 716 |  |  |  |
הישגים ופרסים > פרסים אישיים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  MVP של העונה הסדירה בוב פטיט - 1956, 1959 שחקן ההגנה של העונה דיקמבה מוטומבו - 1997, 1998 רוקי השנה בוב פטיט - 1955 השחקן המשתפר של העונה אלן הנדרסון - 1998 השחקן השישי של העונה ג'מאל קרופורד - 2010 מאמן השנה הארי גלאטין - 1963  ריצ'י גארין - 1968  יובי בראון - 1978  מייק פראטלו - 1986  לני וילקינס - 1994  מייק בודנהולצר - 2015 מנהל השנה סטן קסטן - 1986, 1987 מאמנים במשחק האולסטאר מייק פראטלו - 1988  לני וילקינס - 1994  מייק בודנהולצר - 2015 |  חמישיית העונה הראשונה בוב פטיט - 1955–1964  דומיניק וילקינס - 1986 חמישיית העונה השנייה פרנק בראיין - 1951  סלייטר מרטין - 1957–1959  קליף הייגן - 1958, 1959  בוב פטיט - 1965  לו הדסון - 1970  פיט מרוויץ' - 1973  דן ראונדפילד - 1980  דומיניק וילקינס - 1987, 1988, 1991, 1993  דיקמבה מוטומבו - 2001 חמישיית העונה השלישית דומיניק וילקינס - 1989  קווין ויליס - 1992  דיקמבה מוטומבו - 1998  ג'ו ג'ונסון - 2010  אל הורפורד - 2011  טריי יאנג - 2022 |  חמישיית ההגנה הראשונה דן ראונדפילד - 1980, 1982, 1983  טרי רולינס - 1984  מוקי בליילוק - 1994, 1995  דיקמבה מוטומבו - 1997, 1998 חמישיית ההגנה השנייה ביל ברידג'ס - 1969, 1970  ג'ו קולדוול - 1970  אדי ג'ונסון - 1979, 1980  דן ראונדפילד - 1981, 1984  טרי רולינס - 1983  מוקי בליילוק - 1996–1999  דיקמבה מוטומבו - 1999  ג'וש סמית' - 2010  פול מילסאפ - 2016 חמישיית הרוקיז הראשונה זלמו בייטי - 1963  לו הדסון - 1966  פיט מרוויץ' - 1971  ג'ון בראון - 1974  ג'ון דרו - 1975  דומיניק וילקינס - 1983  סטייסי אגמון - 1992  אל הורפורד - 2008  טריי יאנג - 2019 חמישיית הרוקיז השנייה ג'ייסון טרי - 2000  ג'וש צ'ילדרס - 2005  ג'וש סמית' - 2005  מרווין ויליאמס - 2006  ג'ון קולינס - 2018  קווין הרטר - 2019 |  שחקנים במשחק האולסטאר פרנק בראיין - 1951  דווייט אדלמן - 1951, 1952  מל האטצ'ינס - 1953  דון סאנדרלייג' - 1954  פרנק סלבי - 1955  בוב פטיט - 1955–1965  בוב האריסון - 1956  אד מקאולי - 1957  סלייטר מרטין - 1957–1959  קליף הייגן - 1958–1962  קלייד לאבלט - 1960, 1961  לני וילקינס - 1963–1965, 1967, 1968  זלמו בייטי - 1966, 1968  ביל ברידג'ס - 1967, 1968, 1970  ג'ו קולדוול - 1969, 1970  לו הדסון - 1969–1974  פיט מרוויץ' - 1973, 1974  ג'ון דרו - 1976, 1980  אדי ג'ונסון - 1980, 1981  דן ראונדפילד - 1980–1982  דומיניק וילקינס - 1986–1994  דוק ריברס - 1988  מוזס מלון - 1989  קווין ויליס - 1992  מוקי בליילוק - 1994  כריסטיאן לייטנר - 1997  דיקמבה מוטומבו - 1997, 1998, 2000, 2001  סטיב סמית' - 1998  שריף עבדור-רחים - 2002  ג'ו ג'ונסון - 2007–2012  אל הורפורד - 2010, 2011, 2015, 2016  פול מילסאפ - 2014–2017  קייל קורבר - 2015  ג'ף טיג - 2015  טריי יאנג - 2020, 2022, 2024 |  |  |  |  |
הישגים ופרסים > שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 | בוב פטיט | פאוור פורוורד | 1954–1965 | 1971 |
| 21 | דומיניק וילקינס | סמול פורוורד | 1982–1994 | 2001 |
| 23 | לו הדסון | קלע, סמול פורוורד | 1966–1977 | 1977 |
| 40 | ג'ייסון קולייר (אנ') | סנטר | 2004–2005 | - |
| 44 | פיט מרוויץ' | קלע | 1970–1974 | 2017 |
| 55 | דיקמבה מוטומבו | סנטר | 1996–2001 | 2015 |
| 59 | קאסים ריד (אנ') | ראש עיריית אטלנטה | - | 2017 |
| - | טד טרנר | בעלים | 1977–2001 | 2004 |
↑  הגופייה לא הועלתה לתקרת האולם באופן רשמי.
↑  ראש עיריית אטלנטה מ-2010 ועד 2018.
שמשון דוד פינקוס

| --- | --- |

 לידה:  אוגוסט 1944 כ"ז באב ה'תש"ד ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  5 באפריל 2001 (בגיל 56) י"ב בניסן ה'תשס"א ישראל ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  אופקים ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 5 באפריל 2001 
 השתייכות:  ליטאים
 תחומי עיסוק:  רב הקהילה החרדית באופקים. דרשן ומקובל
 רבותיו:  בארצות הברית; הרב אריה לייב מאלין. בישראל; בלימוד התלמוד, הרב יוסף דב סולובייצ'יק, בלימוד הקבלה, הרב ישראל אליהו וינטרוב והרב יעקב משה הלל
 חיבוריו:  ראו להלן
 בת זוג:  חיה מינדל
 
הרב שמשון דוד פינקוס (כ"ז באב ה'תש"ד, אוגוסט 1944 – י"ב בניסן ה'תשס"א, 5 באפריל 2001) היה רב ודרשן ישראלי חרדי, יליד ארצות הברית. כיהן כרב הקהילה החרדית באופקים.
קורות חייו

נולד בארצות הברית לאברהם חיים ולאמו הרבנית חוה, בת ר' יצחק מתתיהו וינברג חסיד סלונים, מטבריה (שברח לארצות הברית מחמת שנהרגה במפעלו בטבריה פועלת ערבייה וחשש מנקמת דם). אימו הייתה תלמידתה של שרה שנירר. הוריו היו ממקימי בתי ספר בית יעקב בארצות הברית.
למד בישיבת בית התלמוד בניו יורק אצל הרב אריה לייב מאלין. עלה לישראל ללמוד בישיבת בריסק אצל הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
נישא לחיה מינדל, בתו של הרב מרדכי מן, חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. לאחר נישואיו גר בבני ברק ואחר כך בתפרח. בתקופה זו היה משגיח בישיבת אופקים ומאוחר יותר נעשה ראש ישיבה בישיבת ירוחם. לבקשת הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב שך הוא עבר לגור באופקים וכיהן שם כרב כעשרים שנה.
למד קבלה מהרבנים ישראל אליהו וינטרוב ויעקב משה הלל, וכמקובל התפלל על פי כוונות סידור הרש"ש.
לרב פינקוס ולאשתו היו 12 ילדים. אשתו הייתה מחנכת בסמינרים בבני ברק ובהמשך ניהלה את בית הספר היסודי בתפרח והקימה בית ספר יסודי לבנות באופקים. בשנותיה האחרונות ניהלה את התיכון החרדי לבנות באופקים, "נווה יוכבד".
בגיל 56 נהרגו בתאונת דרכים עם בתם מרים בת ה-19. שלושה מתוך שאר ילדיהם נפצעו. הלוויתם יצאה ממתחם "קיוויתי ד'" שייסד הרב באופקים ועברה בישיבת תורה אור בירושלים. בין המספידים היו הרבנים חיים קמיל, חיים פנחס שיינברג ויעקב משה הלל. הם נקברו בהר המנוחות בירושלים.
בעצרת ה"שלושים" לזכרם, הוכתר לממלא מקומו כרב הקהילה החרדית באופקים, בנו הגדול הרב ישראל יעקב פינקוס, ר"מ בישיבת שערי שמועות.
לזכרו נקרא תלמוד התורה "תורת שמשון" באופקים, רחוב "הרב פינקוס" בעיר ועוד.
שיעוריו ודרשותיו

הרב פינקוס היה דרשן בולט והרצה בישראל ומחוצה לה. חלק מדרשותיו שהוקלטו נערכו לסדרת ספרים נפוצה. שיעוריו המוקלטים - בעברית, ביידיש ובאנגלית - בענייני אמונה, קיום מצוות, ענייני מוסר ועוד התפרסמו בקלטות ובדיסקים וניתנים להאזנה בקול הלשון.
בדרשותיו הדגיש הרב פינקוס את חשיבות הרגשת הקרבה לקב"ה באופן תמידי ואת החשיבות שבעשיית מצוות, שכן מצווה יכולה להיות בעלת השפעה לשנים.
הרב פינקוס הזהיר מחשיפה, אפילו קצרה לחילוניות, כמו נסיעה בטרמפים עם חילונים, משחקי מחשב, מראות לא צנועים ברחוב, והאינטרנט. תקף בחריפות את הוצאת האנציקלופדיה לבית ישראל, למרות תמיכת רבנים רבים.
התנגדות

הרב אלעזר מנחם מן שך הביע התנגדות מסוימת לשמיעת שיעוריו של הרב פינקוס, ההתנגדות לא פורסמה בפומבי אלא הושמעה למעגלים קרובים ומצומצמים של הרב שך. לפי בראון, ההתנגדות הייתה על רקע חששו של הרב שך שתנועת המוסר תחרוג מגבולות שהוא ראה כנכונים, זאת על חשבון לימוד התורה. עם השנים, לאחר מותו הטראגי ופרסום ספריו של הרב פינקוס, הספרים זכו להצלחה רבה בקרב 'בני תורה' חרדים, והתנגדותו של הרב שך אליו נשכחה לחלוטין.
לאחר מותו הטראגי של הרב פינקוס עם אשתו וביתו, הושמעה ביקורת נוקבת על עורך העיתון יתד נאמן באותה העת, נתי גרוסמן (לימים עורך הפלס של הפלג הירושלמי), שלפי הטענה בחר לסקר את האירוע באופן מצומצם יחסית.
ספריו

ברכות בחשבון - על אמונה והשגחה.
שערים בתפילה - על מהותה של התפילה.
שבת מלכתא - על מהותה העמוקה והפנימית של השבת, אופקים, ה'תשנ"ו.
תפארת תורה - כולל חידושים וביאורים בעניינים שונים - הנוסח שכתב בעצמו על הספר.
תפארת תורה - על התורה, עניינים באמונה ועוד, לפי סדר פרשיות התורה.
תפארת תורה - על מסכת גיטין וקונטרס בעניין יצחק אבינו, בהוצאת בניו לאחר מותו.
קונטרס תפארתה של תורה - קונטרס הכולל את הקדמתו לספר תפארת תורה.
נפש שמשון - חמישה כרכים: התורה וקניניה,  שערי האמונה, סדור התפילה, תהלים, אגרות ומאמרים, שבת קודש.
נפש חיה - על תפקיד האישה ביהדות.
הגדה של פסח תפארת שמשון.
שיחות רבי שמשון דוד פינקוס על המועדים - שישה כרכים: ימים נוראים, סוכות, חנוכה, פורים, פסח-ספירת העומר-שבועות, גלות ונחמה לבין המצרים.
תפארת אבות - קונטרס בענייני שמחת נישואין ובנין הבית היהודי.
תפארת אבות - הגישה הנכונה ללימוד הפרשיות של מעשי האבות.
אהל מרים - בענייני חינוך.
תפארת שמשון - חמישה כרכים עם פירושים ודרשות על חמישה חומשי תורה.
י. הרשקוביץ, אש להבה - אוסף שיחות, עובדות והנהגות, בני ברק תשע"ו.
שלמה ז. פרוש, הנהגות מחיי רבינו - עובדות והנהגות, אופקים תשס"ג, ירושלים תשס"ד.
אברהם אל. סופר, רבותינו שבדרום, ביוגרפיה, תולדות שמשון - עובדות והנהגות של הרב שמשון דוד פינקוס, חלק א', תולדות חיים - חלק ב' עובדות והנהגות על הרב חיים הכהן קאמיל, אדר ב' תשס"ח, הוצאת יריד הספרים ירושלים תשס"ח.
הרב שמואל סרויה, כצאת השמש בגבורתו, אופקים תשס"ג.
בני הרב פינקוס, ואוהביו כצאת השמש בגבורתו - ב' חלקים, ירושלים תשע"ו, הוצאתם.
מאמרים

מאמר על נפש שמשון לשבת, מאת י' סופר 4 בפברואר 2009, י' בשבט ה'תשס"ט
הערות שוליים

1 2  מיוחד: הרב פינקוס חושף כיצד זכה להגיע לקרבת ה’ מופלאה, באתר הידברות
↑  בן ר' נח וינברג, ר' נח היה אחיו של האדמו"ר מסלונים ר' שמואל וינברג, בני ר' מיכל אהרן וינברג בן ר' אברהם וינברג האדמו'ר הראשון מגזע אדמו"רי סלונים מחבר ספר יסוד העבודה.
↑  גבעת שאול הר תמיר גוש ל"ב חלקה א'.
↑  אהל מרים
↑  בראון, בנימין (2011). לקראת דמוקרטיזציה במנהיגות החרדית? דוקטרינת דעת תורה במפנה המאות העשרים והעשרים ואחת, מחקר מדיניות 89, המכון הישראלי לדמוקרטיה, ירושלים.
↑  אלי כהן, "הפלס? זה כמו זבוב שנכנס למרק", באתר בחדרי חרדים, 7 בינואר 2016
↑  (רב אופקים)
↑  (מראשי ישיבת אופקים)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287679805171  GND: 1157018653  ISNI: 0000 0000 8458 5974  LCCN: nr94020646  VIAF: 101579908   WorldCat (עם VIAF): 101579908
ישראל אריאל

ערך זה עוסק בראש מכון המקדש בעיר העתיקה בירושלים. אם התכוונתם לאחד ממקימי ישיבת עוד יוסף חי ביצהר, בנו של שלמה ליבוביץ-ליש, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1939 (בן 85) ל' באב ה'תרצ"ט ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת כרם ביבנה 
 מקום פעילות:  ימית, שדה יעקב, ירושלים
 השתייכות:  חרדים לאומיים
 תחומי עיסוק:  יו״ר ונשיא מכון המקדש
 רבותיו:  הרב משה צבי נריה, הרב צבי יהודה קוק
 צאצאים:  הרב עזריה אריאל, הרב מתניה אריאל, הרב שמואל אריאל
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת המקדש, רב המועצה האזורית עמק יזרעאל, רב העיר ימית
 
הרב ישראל אריאל (שטיגליץ; נולד בל' באב ה'תרצ"ט, 15 באוגוסט 1939) הוא מייסד וראש מכון המקדש וראש ישיבת המקדש בעיר העתיקה בירושלים. בעבר היה הרב של המועצה האזורית עמק יזרעאל, המושב שדה יעקב והעיר ימית, כיהן כאב בית דין ב"בית הדין לענייני עם ומדינה" של תנועת הסנהדרין החדשה. ומרבני מפלגת עוצמה יהודית.
קורות חייו

נולד בקריית מוצקין למשה ואסתר שטיגליץ, חסידי רוז'ין. למד בישיבת ההסדר כרם ביבנה, בישיבת כפר חסידים ובישיבת מרכז הרב. שירת בצה"ל בנח"ל המוצנח, ואחר כך בשירות המילואים – בחטיבת הצנחנים. היה ממשחררי הר הבית ומראשוני המגיעים לכותל המערבי עם שחרורו במלחמת ששת הימים. בתפילת מנחה באותו יום, ליד הכותל, שימש כשליח ציבור והחל לומר תחנון כרגיל, בפרט בשל חבריו שנהרגו במהלך הקרבות. הרב שלמה גורן שהיה שם הורה לו: "לא אומרים תחנון, אומרים הלל!".
לאחר מלחמת ששת הימים שימש כרב של המועצה האזורית עמק יזרעאל, וכרב המושב שדה יעקב. במלחמת יום הכיפורים שימש כרב צבאי של פיקוד הצפון.
קורות חייו > רבה של ימית

לאחר מלחמת ששת הימים הציע שמעון פרס לרב אריאל להקים ישיבת הסדר בהר סיני, בין השאר בשל סמליות ההר כמקום שבו ניתנה התורה. הקמת הישיבה התעכבה עקב אסון מעלות והפגזת קריית שמונה, שבעֶטיים הוחלט שנחוץ יותר להקים ישיבות הסדר בשתי ערים אלו. עם הקמת ימית בצפון סיני באמצע שנות ה-70, שימש כרב המקום (אחיו, הרב יעקב אריאל, שימש כראש הישיבה במקום) עד לפינוייה ולהריסתה בשנת ה'תשמ"ב (1982), בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים.
במערכת הבחירות לכנסת התשיעית ולכנסת העשירית היה הרב אריאל מועמד מס' 2 ברשימת כך לכנסת, אשר לא עברה אז את אחוז החסימה.
בתחילת 1980 השתתף במאבק נגד פינוי אלון מורה והעברתו למקומו הנוכחי בהר כביר.
בתקופת המאבק למניעת פינוי ימית, כתב הרב אריאל את "התפילה לשלום ימית", והיה בין הדורשים פעילות נוקשה במאבק נגד הנסיגה. באחת ההפגנות קרא לחיילים לסרב לפקודת הפינוי. בגין קריאה זו נעצר באשמת המרדה. לנוכח אמירות שחבל ימית אינו חלק מארץ ישראל, ולכן אין להתעקש על שליטה ישראלית במקום, כתב ופרסם את האטלס לגבולות ארץ ישראל, שבו פרס את גישתו על גבולותיה הרחבים של ארץ ישראל על פי ההלכה. בעקבות הפינוי מימית, עבר להתגורר בעיר העתיקה בירושלים. ב-10 במרץ 1983 נעצר עם 28 תלמידי ישיבה בחשד שהתכוונו לארגן תפילה המונית בהר הבית וכן לחפור בסמוך לשערי חולדה. הוגש נגדם אישום בגין המרדה, שממנו זוכו כחצי שנה לאחר מכן.
בראשית מלחמת לבנון הראשונה קרא לכבוש את לבנון גם במחיר של נפגעים, לספח אותה, להקים בה התנחלויות ולהטות את מי הליטני לנהר הירדן.
ממפעליו > מכון המקדש

אחרי הנסיגה מסיני התבטא הרב אריאל שהמאבק אינו על ה'איברים' (=חלקי ארץ ישראל, כמו סיני) אלא על הלב – הר הבית, ועל כן החל בשנת ה'תשמ"ג (1983) בפעילות למען המקדש שהביאה בשנת ה'תשמ"ז (1987) לייסודו של מכון המקדש. הוא פועל להחדרת המודעות לנושא בית המקדש לקראת קיום מצוות בנייתו. הוא שולל בחריפות את הגישה כי בית המקדש ייבָנה מעצמו בדרך נס, ולדעתו דרושה יוזמה פעילה. לכן מכין המכון בראשותו את כלי המקדש. לצורך כך נעשה שימוש במומחים בתחומי אדריכלות, בוטניקה, זואולוגיה, ארכאולוגיה ועוד.
ממפעליו > ישיבת המקדש

בשנת ה'תשנ"ז (1997) הקים ישיבה תיכונית בשם "דביר", ששמה דגש על לימוד אמנויות הציור והנגינה, במטרה להכשיר אמנים שישתתפו בבניין המקדש, ולוויים שינגנו במקדש. הישיבה נדדה ממקום למקום ולבסוף התמזגה לתוך הישיבה התיכונית במבשרת ציון.
הרב אריאל הקים גם את ישיבת בית הבחירה בעיר העתיקה, שעסקה בעיקר בנושאי המקדש. כעבור מספר שנים הפכה הישיבה לכולל בית הבחירה. הרב אריאל הוא מראשי הקוראים לעלייה בטהרה להר הבית.
בתחילת שנת תשע"ח הוקמה על יד המכון ישיבה גבוהה ציונית-דתית ברובע היהודי, בראשות הרב אריאל. בישיבה עוסקים בין השאר בלימוד מסכתות הקשורות לעבודת המקדש, ובחלק מהסוגיות עוסקים גם בפסים מעשיים. בנוסף, בישיבה ניתן דגש על לימוד גמרא בצורה של אליבא דהלכתא, לימוד תנ"ך והלכות טהרה. מספר פעמים בשנה נערכים במסגרת הישיבה כנסים העוסקים בחידוש עבודת המקדש והקרבנות. בחלק מהכנסים, התרגולים והפעילויות שמקיימים בישיבה נוטלים חלק בני ובנות נוער מתנועת 'נוער המקדש'. בערב פסח תשע"ט הפיקו תלמידי הישיבה את השיר "למה נגרע" שעניינו כיסופים וכמיהה של עם ישראל לחידוש קורבן הפסח.
לצד הרב אריאל מלמדים בישיבה הרב עזריה אריאל, הרב יהושע פרידמן והרב אליהו וובר.
ממפעליו > נוער המקדש

תנועת נוער המקדש הוקמה בשנת תשע"ו על ידי בני נוער מישיבות תיכוניות, ושאיפתה לעורר את העם לתודעת בית המקדש ולבנייתו בימינו. התנועה פועלת בהפרדה בין בנים לבנות ועורכת פעילויות כמו גרעיני לימוד, חידון המקדש, כנסים, סמינריונים, דוכנים, ופעילות הכשרת כלי המקדש.
התנועה פועלת בהדרכת והכוונת הרב ישראל אריאל ורבני מכון המקדש.
ממפעליו > יוזמה לחידוש הסנהדרין

הרב אריאל הוא מן הפעילים המרכזיים בקבוצת אישים שהקימה בשנת 2005 ארגון בשם "הסנהדרין החדשה". במסגרת זו הוא כיהן כאב בית דין ב"בית הדין לענייני עם ומדינה". בית הדין אינו מוכר על ידי גורמים רשמיים, ורוב הציבור הדתי אינו מכבד את פסיקותיו. בית הדין מביע מפעם לפעם בתקשורת את עמדתו בעניינים העומדים על הפרק, כגון: הבחירות לכנסת השבע עשרה, הפגיעה של בג"ץ בסמכויות בתי הדין הרבניים ועוד. אנשי בית הדין פרסמו פסקי-דין, ובהם תמיכה בסירובם של כמה עצורים ועצורות לשתף פעולה עם בית המשפט של מדינת ישראל, בטענה שהדבר אסור הלכתית משום פנייה לערכאות.
ממפעליו > יחסו לתוכנית ההתנתקות ותוכנית ההתכנסות

בשנת 2005, שבועות מספר לאחר ביצוע ההתנתקות, חסם את דרכו של האלוף אלעזר שטרן אל הכותל המערבי, וקרא לעברו "טמא, טמא, לא תלך לכותל". בעקבות זאת הועמד לדין, הורשע בהתנהגות פרועה ובהעלבת עובד ציבור, ונגזר עליו עונש של קנס בסך 7,500 ש"ח וחודשיים מאסר על תנאי. באותה תקופה הצטרף לקוראים לסרב פקודה.
עם תחילת מלחמת לבנון השנייה וגיוסי החירום שבעקבות כך, כתב הרב אריאל, בשם בית הדין, פסק הלכה שלפיו יש מצווה להשתתף במלחמה, היות ש"כל החשבונות והרגשות נדחים בשעת מלחמה, ויש להסירם מהלב". אולם, לאחר דבריו של ראש הממשלה, אהוד אולמרט, כי הצלחה במלחמה תסייע לתוכנית ההתכנסות, כינס הרב אריאל את בית הדין בשנית (בתשעה באב ה'תשס"ו), וקבע כמה תנאים שעל הממשלה והכנסת לקיים. לדבריו, "עד שיבוצעו ההליכים הללו, רשאי כל חייל שהוראת ראש הממשלה פגעה ביכולתו לתפקד מבחינה דתית ומצפונית לפנות למפקדו בכתב ולהצהיר: 'ראש הממשלה פגע בי בהודעתו כי ניצחון במלחמה יקדם את פינוי יהודה ושומרון וגירוש היהודים מבתיהם. לאור האמור אבקש לשחרר אותי ממלחמה שתוצאתה היא נסיגה מחבלי ארץ ישראל וגירוש 100,000 יהודים מבתיהם'".
בעקבות הוראת "בית הדין לענייני עם ומדינה" לגבאי בית הכנסת במעלה מכמש שלא להעלות לתורה קצין ביישוב, משום שחתם על צווי הרחקה לתושבי מאחזים מביתם, נעצר הרב אריאל לחקירה קצרה. המעצר עורר גינויים מרבנים. בינואר 2007 נפתחה נגדו חקירה פלילית בחשד שפָסק דין מוסר על אלוף פיקוד המרכז יאיר נוה.
בשנת ה'תשע"ג קיבל את פרס ירושלים מטעם ערוץ 7 והעיתון בשבע במסגרת כנס ירושלים העשירי, כאות הוקרה לפעילותו.
משפחתו

הרב אריאל הוא אחיהם של הרב יעקב אריאל (לשעבר רב העיר רמת גן), הרב יועזר אריאל (לשעבר אב בית דין בטבריה), והרב יגאל אריאל (לשעבר רב המושב נוב ברמת הגולן).
לרב אריאל ולאשתו נעמי עשרה ילדים, שבעה בנים ושלוש בנות. בהם:
ידידיה, מרכז מגמת תנ"ך בישיבה התיכונית חספין.
הרב שמואל – ר"מ בישיבת ההסדר ירוחם, (בעבר ראש כולל ההלכה בישיבה).
הרב מתניה – ראש ישיבת דרך חיים.
הרב עזריה – ראש "כולל בית הבחירה" ורב קהילה בשכונת חומת שמואל.
הרב אליצור – לשעבר ר"מ במכינה הקדם צבאית בעלי ובישיבה התיכונית ברמת גן, וכיום מלמד בת"ת עמונה-עמיחי.
הרב נחום – מנהל תלמוד תורה "יסדת עוז" בחומת שמואל.
חתניו:
הרב יאיר פרנק – רבה של עמונה-עמיחי.
הרב נחום רוזנטל – ר"מ בישיבת חרשה.
הרב חיים שחר – ר"מ בישיבת איתמר ובישיבת המקדש מיסודו של מכון המקדש.