stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1938 במדע
נפטרו

10 בינואר – ג'יימס לסלי סטרקי, ארכאולוג בריטי, עמד בראש משלחת שחשפה את תל לכיש (נולד ב-1895).
19 בפברואר – אדמונד לנדאו, מתמטיקאי גרמני-יהודי שעסק בתורת המספרים, ממייסדי האוניברסיטה העברית בירושלים (נולד ב-1877).
24 בפברואר – תומאס גן (Thomas Gann), חוקר וארכאולוג.
26 באפריל – אדמונד הוּסֶרְל (נולד ב-1859), פילוסוף, פעל בגרמניה ואוסטריה, "אבי" הפנומנולוגיה
16 במאי – ג'וזף שטראס (Joseph Strauss), מהנדס אמריקאי בונה גשרים, מחדש בתחום גשרים מתרוממים, שימש מהנדס ראשי בהקמת גשר שער הזהב (נולד ב-1870).
27 ביולי – טום קרין, ימאי וחוקר אנטארקטיקה אירי, היה חבר בשלוש מארבע המשלחות העיקריות לחקר אנטארקטיקה במהלך העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה (נולד ב-1877).
14 בנובמבר – הנס כריסטיאן גראם, רופא ובקטריולוג דני, מפתח שיטה המשמשת להבדלה ראשונית בין חיידקים, אחת השיטות השכיחות ביותר שפותחו במדע המיקרוביולוגיה עד היום ונקראת צביעת גראם (נולד ב-1853)
פרסומת ל"בירום" העט הכדורי של לסלו בירו, ארגנטינה 1945
דגם של Z1, המוזיאון הגרמני לטכנולוגיה, ברלין
שרשרת PP, היתוך גרעיני, המתרחש בכוכבים שגודלם כגודלה של השמש ומטה
אנריקו פרמי
לין קונוויי
אדמונד לנדאו
ג'וזף שטראס
1935 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1935  במדע |  |
< · 1933 · 1934 — 1935 — 1936 · 1937 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1935.
אנטנת מכ"ם רדיו, חלק ממערכת צ'יין הום ששימשה להגנת החוף המזרחי של בריטניה במלחמת העולם השנייה.
גאולוגיה

צ'ארלס ריכטר, גאולוג אמריקני ועמיתו במכון הטכנולוגי של קליפורניה בֶּנוֹ גוטנברג (Beno Gutenbergg), גאולוג גרמני, מציגים את סולם ריכטר לכימות גודלן (מגניטודה) של רעידות אדמה.
טכנולוגיה

12 בפברואר – שימוש ראשון במכ"ם לגילוי מטוס.
28 בפברואר-1 במרץ - חברת דופונט רושמת פטנט על פוליאמיד בשם המסחרי "ניילון" ועל תהליך ייצורו. בראש קבוצת המפתחים עמד וולאס קרותרס.
15 במאי – פתיחת הרכבת התחתית של מוסקבה.
16 יולי - המדחן הראשון מופעל באוקלהומה סיטי.
30 בספטמבר – נחנך סכר הובר על נהר הקולורדו.
בניית אורגן האמונד - אורגן חשמלי דו קומתי.
חברת קודאק החלה במכירת סרט צילום צבעוני Kodachrome.
אדווין ארמסטרונג מציג את עבודתו על שימוש באפנון תדר בשידורי רדיו.
טיסה ראשונה של מטוס הקרב הבריטי הוקר הוריקן.
כימיה

הנרי אירינג (Henry Eyring), מרדית אוונס (Meredith Gwynne Evans) ומיכאל פולני מפתחים את תאוריית מצב המעבר, קונספט בסיסי בקינטיקה של ריאקציה כימית.
ויטמין E בודד לראשונה על ידי גלאדיס אמרסון.
סינתזה של פיזוסטיגמין על ידי פרסי לבון ג'וליאן וג'וזף פיקל, אלקלואיד המשמש לטיפול בגלאוקומה
מתמטיקה

19 באפריל - אלונזו צ'רץ' מציג את עבודתו על בעיית הכריעות (Entscheidungsproblem) לאגודה האמריקאית למתמטיקה.
ג'ורג' קינגסלי זיף מנסח את חוק זיף, נוסחה אמפירית המתארת את התפלגות שכיחות מילים בטקסט בשפה טבעית.
פיזיקה

הידקי יוקאווה מנסח תאוריה המנבאת את קיומם של בוזונים.
המצאת ספקטרופוטומטר על ידי א.ס. הרדי (A.C. Hardy).
הצגה ראשונה של מכ"ם על ידי רוברט ווטסון-ואט (Robert Watson-Watt) בבריטניה.
ניסוח הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, ניסוי מחשבתי שבא לתקוף את הפרשנות ההסתברותית למכניקת הקוונטים.
רלף פאולר (Ralph Howard Fowler) מנסח את חוק האפס של התרמודינמיקה הקובע כי יחס שיווי-המשקל התרמי הוא טרנזיטיבי.
רפואה

חב' אי גה פארבן מקבלת פטנט על Prontosil, תרופה אנטיביוטית ראשונה.
פיתוח חיסון נגד קדחת צהובה.
פרסים

פרס נובל
פרס נובל לפיזיקה – ג'יימס צ'דוויק, על גילוי הנייטרון.
פרס נובל לכימיה – פרדריק ז'וליו-קירי ואירן ז'וליו-קירי, על סינתזה של יסודות רדיואקטיביים חדשים.
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה – הנס שפמן, על גילויים בתחום ההתפתחות המוקדמת של איברי הגוף.
נולדו

3 בינואר – ריצ'רד קארפ, מדען מחשב אמריקאי, ידוע בעיקר בזכות מחקרו בתאוריה של אלגוריתמים, חתן פרס טורינג ב-1985.
27 בפברואר – אן טריזמן, חוקרת בתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית. מתמחה במחקר קשב ויזואלי, תפישת אובייקטים ותהליכי זיכרון.
12 ביולי – סטושי אומורה, ביוכימאי יפני. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ביחד עם ויליאם קמפבל וטו יויו בזכות גילוי ופיתוח מגוון תרופות ממיקרואורגניזמים.
15 ביוני – שמעון אבן, מדען מחשב ישראלי, מהחלוצים בתחום, (נפטר ב-2004)
14 ביולי – אי איצ'י נגישי, כימאי אמריקאי יליד סין ממוצא יפני, חתן פרס נובל בכימיה לשנת 2010 על תגובות מצומדות בעזרת זרז פלדיום בסינתזה אורגנית.
21 בספטמבר – יעקב סיני, מתמטיקאי יהודי-רוסי-אמריקאי, עוסק במערכות דינמיות במכניקה סטטיסטית ובתורה הארגודית וביישומן בפיזיקה. חתן בפרס וולף ב-1997 ובפרס אבל ב-2014.
29 בספטמבר – הלל פורסטנברג, מתמטיקאי ישראלי, ממפתחי התורה הארגודית והדינמיקה הטופולוגית, נודע בזכות יישומים של תורת המידה והסתברות לתורת המספרים ולחבורות לי. חתן פרס ישראל, פרס וולף.
16 בנובמבר – מגדי יעקוב לכירורגיית לב-חזה בריטי מיצרי, על חדשנותו בנושא השתלות לב הוענק לו תואר אבירות.
6 בדצמבר – ולדימיר וַפְּניק, מתמטיקאי רוסי, מחשובי התאורטיקנים בתחום למידת המכונה.
דוד אוסישקין, ארכאולוג ישראלי, חוקר ארכאולוגיה של ארץ-ישראל ותרבויות המזרח הקדום.
נפטרו

16 במרץ – ג'ון מקלאוד, רופא וביוכימאי סקוטי, זוכה פרס נובל לרפואה בשנת 1923, במשותף עם פרדריק בנטינג, על מיצוי האינסולין ותחילת הטיפול בו לבני אדם, גילוי שעל פי ההערכות, הציל יותר מ-166 מיליון נפשות בעולם (נולד ב-1876).
14 באפריל – אמי נֶתֶר מתמטיקאית ופיזיקאית יהודייה-גרמנייה נודעה בזכות תרומתה לאלגברה ולפיזיקה תאורטית, ובעיקר בזכות הרעיונות שפיתחה בתורת החוגים (נולדה ב-1882).
11 במאי – אדוארד הרברט תומפסון (Edward Herbert Thompson), חוקר בני המאיה (נולד ב-1857).
14 במאי – מגנוס הירשפלד, רופא וסקסולוג יהודי-גרמני. ממקימי הוועדה המדעית-הומניטרית (נולד ב-1868).
3 ביולי – אנדרה סיטרואן, מהנדס צרפתי (נולד ב-1878).
19 בספטמבר – קונסטנטין ציולקובסקי, מדען רוסי וסובייטי, נחשב לאבי הפיתוח התאורטי בתחום האסטרונאוטיקה הטילים וחקר החלל (נולד ב-1857).
26 בספטמבר – פיוטר קוזלוב, מגלה ארצות רוסי וסובייטי (נולד ב-1863).
28 בספטמבר – ויליאם קנדי דיקסון, ממציא בריטי, בין ראשוני מפתחי הקולנוע (נולד ב-1860).
2 בנובמבר – תמיסטוקלס זאמיט, ארכאולוג היסטוריון, כימאי, רופא, חוקר וסופר מלטזי (נולד ב-1864)
4 בדצמבר – שארל רישה, פיזיולוג ורופא צרפתי חתן פרס נובל לפיזיולוגיה על גילוי האנפילקסיס (נולד ב-1850).
13 בדצמבר – ויקטור גריניאר, כימאי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1912 על גילוי תרכובת גריניאר, תרכובת בעלת חשיבות בסינתזה אורגנית (נולד ב-1871).
הרכבת התחתית של מוסקבה, תחנת ארבטסקיה (Арбатская)
תצלום אווירי של סכר הובר
סכמה של מהלך תגובה, מצב המעבר תלוי בנוכחות זרז
הידקי יוקאווה
רוברט ווטסון-ואט, חלוץ ביישום טכנולוגיה לגילוי עצמים בעזרת גלי רדיו
ג'ון מקלאוד
אמי נֶתֶר
ויקטור גריניאר
לוס אנג'לס לייקרס

לוס אנג'לס לייקרס (באנגלית: Los Angeles Lakers) היא קבוצת כדורסל מהעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הפאסיפי שבאזור המערבי, ומארחת את משחקיה הביתיים בקריפטו. קום ארנה (אותו היא חולקת עם יריבתה העירונית לוס אנג'לס קליפרס). הלייקרס הוא אחד מהמועדונים המעוטרים ביותר בהיסטוריה של ה-NBA עם 17 תוארי אליפות, והוא מדורג במקום השני במספר האליפויות המצטבר, אליפות אחת פחות מבוסטון סלטיקס. כמו כן, הלייקרס הוא המועדון בעל מספר ההופעות הגדול ביותר בגמר ה-NBA (33 הופעות) וזכה באליפות הראשונה שהתקיימה על גביע אמצע העונה (עונת 2023/2024).
המועדון הוקם בשנת 1947 בעיר מיניאפוליס שבמינסוטה בשם מיניאפוליס לייקרס, ולקראת עונת 1960/1961 עבר לשחק בלוס אנג'לס. הלייקרס זכו בחמש אליפויות בזמן ששהו במיניאפוליס, בהובלתו של הסנטר ג'ורג' מייקן, שתואר באתר הרשמי של ליגת ה-NBA ככוכב העל הראשון של הליגה.
בהנהגתם של חברי היכל התהילה, אלג'ין ביילור וג'רי וסט, הגיעו הלייקרס לגמר ה-NBA שש פעמים במהלך שנות ה-60, אך הפסידו בכל הסדרות לבוסטון סלטיקס, ובכך התחילה ביניהם יריבות ארוכה ועמוקה. בעונת 1971/1972 זכו הלייקרס באליפות השישית של המועדון, והראשונה בקליפורניה, בהובלתם של ג'רי וסט ווילט צ'מברלין. במהלך שנות ה-80 כינויה של הקבוצה היה "שואוטיים" (באנגלית: "Showtime"), עקב יכולתו של כוכבם מג'יק ג'ונסון להוביל התקפות מתפרצות מהירות, ובאותן השנים הלייקרס זכתה בחמש אליפויות. באותה תקופה שיחקו במדי הלייקרס חברי היכל התהילה מג'יק ג'ונסון, כרים עבדול-ג'באר וג'יימס וורת'י, תחת שרביטו של המאמן חבר היכל התהילה פט ריילי. בהובלתם של השחקנים שאקיל אוניל וקובי בראיינט, והמאמן פיל ג'קסון, זכו הלייקרס בשלוש אליפויות רצופות בין השנים 2000–2002. לאחר שהפסידו בסדרות הגמר ב-2004 ו-2008 זכו הלייקרס בשתי אליפויות נוספות בעונות 2009 ו-2010. בקיץ 2018 חתם בקבוצה לברון ג'יימס, ושנה לאחר מכן עבר לקבוצה בטרייד אנתוני דייוויס, כוכב ניו אורלינס פליקנס. ג'יימס ודייוויס הובילו את הלייקרס לזכייתם ה-17 באליפות ה-NBA בסוף עונת 2019/2020, כשגברו על מיאמי היט בסדרת הגמר שנערכה בבועת ה-NBA.
היסטוריה > 1946–1958: מיניאפוליס וג'ורג' מייקן

מועדון הלייקרס החל את דרכו ב-1946, כאשר בן ברגר ומוריס צ'אלפן ממינסוטה רכשו מועדון כדורסל שהתפרק זמן קצר לפני כן, דטרויט גמס מליגת ה-NBL, מבעליו מאורי וינסטון תמורת 15,000 דולר. בשל כינויה של מדינת מינסוטה, "ארץ 10,000 האגמים", בחר המועדון, כמחווה למדינה, את השם לייקרס (אגמים). הלייקרס שכרו את ג'ון קנדלה כמאמן הראשי הראשון של המועדון.
ברגר וצ'אלפן העבירו את המועדון לעיר מיניאפוליס, ומשחקי הבית שוחקו באולמות "מיניאפוליס אודטוריום" ו"מיניאפוליס ארמורי". במועדון שרכשו ברגר וצ'אלפן לא היו חתום ולו שחקן אחד, כיוון שהקבוצה הייתה על סף פירוק וכל שחקניה כבר הוחתמו בקבוצות אחרות. ברגר וצ'אלפן מינו את מקס וינטר, שלימים הפך למייסד ולבעלים של קבוצת הפוטבול מינסוטה ויקינגס מליגת ה-NFL, מינסוטה ויקינגס, לג'נרל מנג'ר הראשון של המועדון. לוינטר היה חלק מהבעלות על המועדון, אותה החזיק עד שעזב את הלייקרס ב-1955.
כיוון שדטרויט גמס השיגו את המאזן הגרוע ביותר בליגת ה-NBL, קיבלו הלייקרס את הבחירה הראשונה בדראפט הפירוק של "ליגת הכדורסל המקצוענית של אמריקה" (Professional Basketball League of America), אותה ניצלו כדי לבחור את ג'ורג' מייקן, שלימים הפך לאחד הסנטרים הגדולים של זמנו. עם מייקן, המאמן החדש ג'ון קנדלה ושחקנים בוגרי אוניברסיטת מינסוטה שהחליפו את השחקנים שעברו לפני שהמועדון העתיק את מקומו, זכו הלייקרס באליפות ה-NBL בעונתם הראשונה.
שנה לאחר מכן עברו הלייקרס לליגת ה-BAA שהורכבה מ-12 קבוצות, וזכו באליפות כבר בעונתם הראשונה. כיוון שליגת ה-BAA נחשבת לליגת-אם ישירה של ליגת ה-NBA, אליפות ה-BAA של 1949 מוכרת רשמית כאליפות של NBA לזכות הלייקרס, בעוד שאליפות 1948 ב-NBL לא מוכרת ככזו. עובדה טכנית זו הופכת את הלייקרס לקבוצת ההרחבה המוצלחת ביותר בהיסטוריה של ה-NBA, וכיוון שליגת ה-NBA אינה מכירה ברישומי ליגת ה-NBL נחשבים הלייקרס כקבוצת הרחבה שהצטרפה לליגה ב-1948.
שנה לאחר מכן מוזגו ליגות ה-BAA וה-NBL ויצרו את ה-NBA, והלייקרס זכו באליפות השלישית הרצופה שלהם בהובלתם של מייקן, ורן מיקלסן ומאמן ה-NHL לעתיד באד גרנט. רצף האליפויות של הלייקרס הגיע לקיצו ב-1951, כאשר הפסידו לרוצ'סטר רויאלס בגמר המערב. למרות זאת, הלייקרס התאוששו מההפסד וזכו בשלוש אליפויות רצופות נוספות, מה שהפך אותם ל"שושלת" הראשונה בהיסטוריה של ה-NBA, לאחר שזכו בחמש אליפויות ליגות ה-NBA/BAA בשש שנים (ושש אליפויות בשבע שנים, אם מביאים בחשבון את התואר בו זכו ב-NBL ב-1948). בנוסף למייקן וניקלסן שיחקו בלייקרס של אותן השנים כמה חברי היכל תהילה לעתיד, ג'ים פולארד, סלייטר מרטין וקלייד לאבלט. באותה תקופה השתתפו הלייקרס במשחק עם הניקוד הנמוך ביותר בהיסטוריה של ה-NBA - ב-22 בנובמבר 1950 הפסידו הלייקרס לפורט ויין פיסטונס 18–19. למשחק זה היה משקל רב בהחלטת הנהלת ה-NBA להנהיג שעון זריקות.
מספר פציעות אילצו את מייקן לפרוש לאחר עונת 1953/1954, וחסרונו הורגש היטב בלייקרס. באותה עונה הוחלט ב-NBA על מספר שינויים בחוקי המשחק: שעון הזריקות נקבע ל-24 שניות, ונוספה הגבלה של שש עבירות אישיות לקבוצה לרבע משחק. חוקים אלה אילצו את קבוצות ה-NBA לשחק בסגנון שונה לחלוטין, אליו לא היו מורגלות. לוולטה הוביל את הלייקרס בנקודות, אך הלייקרס שיחקו בצורה לא טובה בעונת 1954/1955, עד כדי כך שמייקן חזר מהפרישה לעונת 1955/1956. משחקו של מייקן לא היה ברמה שהייתה לפני הפרישה, ובמחצית העונה הוא פרש שוב, הפעם באופן סופי. הלייקרס הצליחו להעפיל לפלייאוף ה-NBA באותה עונה, אך הודחו על ידי סנט לואיס הוקס.
היסטוריה > 1975–1979: כרים עבדול ג'באר

לו אלסינדור, ששינה את שמו לכרים עבדול-ג'באר, רצה לעזוב את קבוצתו מילווקי באקס כדי לשחק בעיר גדולה יותר, ניו יורק או לוס אנג'לס, ובעונת 1975/1976 רכשו אותו הלייקרס בטרייד תמורת אלמור סמית', בראיין וינטרס, דייב מאיירס וג'וניור ברידג'מן. בעונתו הראשונה בלוס אנג'לס זכה ג'באר בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA, אך הלייקרס כשלו להעפיל לפלייאוף עם מאזן 40–42. הלייקרס חזרו ליכולת משחק טובה שנה לאחר מכן, וסיימו את עונת 1976/1977 במאזן 53–29, כשכרים עבדול-ג'באר זכה בפרס ה-MVP בפעם השנייה ברציפות. בפלייאוף גברו הלייקרס בחצי הגמר על גולדן סטייט ווריורס בשבעה משחקים, אך בגמר המערב הובסו בסוויפ 0–4 בידי ביל וולטון והאלופה בסופה של העונה,פורטלנד טרייל בלייזרס.
במהלך עונת 1977/1978, ב-9 בדצמבר 1977, נראה אחד הרגעים המכוערים ביותר בהיסטוריה של הספורט המקצועני. מאמנם לעתיד של הלייקרס, רודי טומג'נוביץ', אז שחקנה של יוסטון רוקטס, התפרץ לפרקט בניסיון להפריד קטטה בין קרמיט וושינגטון מהלייקרס וקווין קונרט מהרוקטס. וושינגטון, שקלט בזווית עינו שחקן יריב נוסף מתפרץ לעברו, חשב, באופן אינסטינקטיבי, כי הוא עומד להיות מותקף בידי שחקן נוסף, הסתובב והנחית אגרוף לפניו טומג'נוביץ', שדהר ישירות לעבר מכת האגרוף.
טומג'נוביץ' ספג מכה כה חזקה, עד כדי כך שהדבר הראשון שחשב עליו כשהתעורר היה שלוח התוצאות של האולם התנתק מהתקרה ונחת עליו. מכת האגרוף סדקה את גולגולתו של טומג'נוביץ' וכמעט סיימה את הקריירה שלו. הוא לא שיחק למשך שארית העונה, ונזקק לניתוח לשיקום הלסת, ארובת העין ועצם הלחי. כמה מהעדים לאירוע אמרו כי המכה הייתה כל כך חזקה שכאשר ראו את טומג'נוביץ' שרוע על הפרקט הם חששו שהוא נהרג.
וושינגטון הושעה ל-60 משחקים ונקנס בעקבות האירוע החמור, והתקרית נשארה כפרק אפל בהיסטוריה של הלייקרס. האירוע המזעזע הפך לאירוע מגדיר לא רק לעונת 1977/1978 של הרוקטס, שהפכו מקבוצה שהגיעה לגמר המערב עונה קודם לכן, לזאת שסיימה אחרונה במערב, אלא גם לקריירה המקצוענית של שני השחקנים. טומג'נוביץ' בילה את חמשת החודשים הבאים בשיקום, כשבסופו של דבר הוא חזר למגרשים ואף נבחר למשחק האולסטאר.
את העונה הסדירה סיימו הלייקרס רק במקום הרביעי בבית הפאסיפי עם מאזן 45–37, והודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף בידי אלופת המערב הנכנסת סיאטל סופרסוניקס 1–2.
בעונת 1978/1979 סיימו הלייקרס במאזן 47–35 שהספיק למקום השלישי בבית הפאסיפי. בפלייאוף גברו הלייקרס בסיבוב הראשון על דנוור נאגטס 2–1, אך בחצי גמר המערב הפסידו לסופרסוניקס 1–4. סיאטל המשיכה וזכתה באליפות ה-NBA.
היסטוריה > 1996–2004: חזרה לתהילה: תקופת שאק וקובי

קובי בראיינט (מימין) ושאקיל אוניל עזרו ללייקרס לזכות בשלוש אליפויות רצופות. על אף ששיחקו היטב יחדיו על הפרקט, מערכת היחסית ביניהם הייתה עוקצנית ומרירה בחדר ההלבשה ובראיונות לתקשורת.
במהלך הפגרה של 1996 רכשו הלייקרס את קובי בראיינט בן ה-17 משארלוט הורנטס תמורת ולאדה דיבאץ. בראיינט נבחר בבחירה ה-13 בדראפט 1996, ואיתו הוחתם גם סנטר אורלנדו מג'יק לשעבר, שהפך לשחקן חופשי, שאקיל אוניל. הטרייד בעבור בראיינט היה רעיון של ג'רי וסט, והוא גם היה גורם רב השפעה במהלך להחתמתו של אוניל. הלייקרס ניצלו את הבחירה ה-24 בדראפט 1996 ובחרו את דרק פישר. במהלך עונת 1996/1997 ביצעו הלייקרס טרייד על סידריק סבאלוס והעבירו אותו לפיניקס סאנס תמורת רוברט הורי. אוניל הוביל את הלייקרס למאזן 56–26 בסיומה של העונה הסדירה, על אף שהחמיץ 31 משחקים בעקבות פציעה בברך. אוניל רשם ממוצעים של 26.2 נקודות ו-12.5 ריבאונדים, וסיים במקום השלישי בליגה עם 2.88 חסימות למשחק. בפלייאוף הדיחו הלייקרס בסיבוב הראשון את פורטלנד טרייל בלייזרס 3–1, כשאוניל קולע 46 נקודות במשחק הראשון בסדרה, שיא נקודות במשחק פלייאוף מאז 53 נקודות של וסט נגד בוסטון סלטיקס ב-1969. למרות שיא NBA של 7 שלשות מ-7 ניסיונות של רוברט הורי במשחק השני בסדרת חצי גמר המערב נגד יוטה ג'אז, הפסידו הלייקרס את הסדרה 1–4 לג'אז של קארל מלון וג'ון סטוקטון.
בעונה הבאה, עונת 1997/1998, היו הלייקרס הקבוצה היחידה ללא שחקן מעל גיל 30 בסגל. לאחר הצטרפותו של ריק פוקס מבוסטון סלטיקס פתחו הלייקרס את העונה עם 11 ניצחונות, הפתיחה הטובה בהיסטוריית המעדון, וסיימו אותה במאזן 61–21. בפלייאוף גברו הלייקרס בסיבוב הראשון על פורטלנד טרייל בלייזרס 3–1, בחצי הגמר על סיאטל סופרסוניקס 4–1 ובגמר המערב פגשו את יוטה ג'אז, בעלת המאזן הטוב ביותר במערב עם ניצחון אחד יותר מהלייקרס. הג'אז הביסו את הלייקרס 4–0 ועלו לגמר ה-NBA מול שיקגו בולס. הלייקרס נאבקו עם סיאטל סופרסוניקס על ראשות הבית הפאסיפי במהלך רוב העונה, אך בשני החודשים האחרונים הצליחו לנצח 22 מ-25 המשחקים ולסיים ראשונים. על אף שהחמיץ 20 משחקים עקב פציעה בשריר הבטן, אוניל היה דומיננטי וסיים במקום השני בטבלת מלך הסלים של ה-NBA, אחרי מייקל ג'ורדן, וכמוביל הליגה באחוז הקליעה מהשדה (58.4%).
במהלך עונת 1998/1999, שקוצרה עקב שביתת השחקנים, הועברו אדי ג'ונס ואלדן קמפבל בטרייד לשארלוט הורנטס תמורת גלן רייס. ניק ואן אקסל הועבר לדנוור נאגטס ודניס רודמן, שרק הצטרף לקבוצה, נחתך ממנה כבר לאחר 23 משחקים. הלייקרס רכשו גם את ג'יי. אר. ריד ובי. ג'יי. ארמסטרונג. המאמן דל האריס פוטר במהלך חודש בפברואר לאחר רצף של שלושה הפסדים והוחלף על ידי שחקן העבר של המועדון קורט רמביס. הלייקרס סיימו את העונה הסדירה במאזן 31–19 ובמקום הרביעי במערב. בסיבוב הראשון של הפלייאוף ניצחו הלייקרס את יוסטון רוקטס 3–1, אך הובסו בסוויפ בחצי גמר המערב בידי סן אנטוניו ספרס, כשהמשחק הרביעי בסדרה היה האחרון ששוחק באולם הפורום.
היסטוריה > 2011–2016: התקופה שלאחר פיל ג'קסון

לאחר פרישתו של ג'קסון מונה ב-25 במאי 2011 מאמנה לשעבר של קליבלנד קאבלירס, מייק בראון, למאמן הראשי של הלייקרס.לפני פתיחת עונת 2011/2012 העבירו הלייקרס בטרייד את למאר אודום לדאלאס מאבריקס בתמורה לג'וש מקרוברטס, ג'ייסון קאפונו וטרוי מרפי. בפלייאוף הודחו הלייקרס בחצי גמר המערב לאחר שהפסידו 1–4 לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
לקראת עונת 2012/2013 הצטרפו לקבוצה סטיב נאש ודווייט הווארד. בנובמבר 2012 מונה מייק ד'אנטוני למאמן במקום מייק בראון, אך הלייקרס הודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף בסוויפ על ידי סן אנטוניו ספרס. בשל ההדחה עבר הווארד ליוסטון רוקטס ומטא וורלד פיס לניו יורק ניקס. בעונת 2013/2014 הצטרף לקבוצה ניק יאנג ובמשחק נגד ניו יורק ניקס שברו הלייקרס שיא כאשר הובילו ב-51 נקודות. למרות זאת, בסוף העונה הלייקרס אפילו לא העפילו לפלייאוף, ובעקבות כך התפטר ד'אנטוני ובמקומו מונה שחקן העבר של הקבוצה ביירון סקוט. בנוסף לכך, פאו גאסול עזב לשיקגו בולס.
לאחר השנויים הללו צירפו הלייקרס את ג'רמי לין שעזב את יוסטון רוקטס, את קרלוס בוזר שסיים את חוזהו בשיקגו בולס, ואת ג'וליוס רנדל, הבחירה השביעית בדראפט ה-NBA‏ 2014. הקבוצה הייתה מהגרועות בליגה, כשרק מינסוטה טימברוולבס ופילדלפיה 76' היו במאזן נמוך יותר. נאש נפצע לאחר שמכל המים באימון נפל על רגלו וסיים את הקריירה, רנדל גמר את העונה מוקדם, קובי חזר לשחק וגמר את העונה לאחר חודשיים בלבד ורק ג'ורדן קלארקסון היה נקודת האור של הלייקרס, כשהוביל את הקבוצה כמעט לבדו ונבחר לחמישיית הרוקיס הראשונה. בעקבות הכישלון בעונה זו, שנגמרה עם המאזן הגרוע בתולדות המועדון עד אז, עזב לין את הקבוצה לטובת שארלוט הורנטס. הלייקרס קיבלו את הבחירה השנייה בדראפט אחרי הוולבס ובחרו את דיאנג'לו ראסל. גם ברנדון באס מאורלנדו מג'יק ולו ויליאמס הצטרפו ללייקרס, ומטא וורלד פיס חזר לקבוצה לקראת עונת 2015/2016. באמצע העונה הודיע קובי בראיינט שזאת תהיה עונתו האחרונה בקריירה. ב-14 באפריל 2016, במשחק האחרון של העונה הסדירה, שיחק בראיינט את משחקו האחרון בקריירה וקלע 60 נקודות בניצחון של הלייקרס על יוטה ג'אז. למרות זאת סיימו הלייקרס את העונה עם המאזן הגרוע ביותר בהיסטוריה של המועדון: 17 ניצחונות בלבד לעומת 65 הפסדים. בסיום העונה התפטר המאמן ביירון סקוט לאחר שנתיים בתפקיד, ובמקומו מונה לוק וולטון.
היסטוריה > מ-2016: התקופה ללא קובי והגעתו של לברון ג'יימס

בדראפט 2016 שוב קיבלו הלייקרס את הבחירה השנייה ובחרו בברנדון אינגרם, שהושווה ביכולתו לקווין דוראנט.
בדראפט 2017 קיבלו הלייקרס בפעם השלישית ברציפות את הבחירה השנייה בדראפט ובחרו בלונזו בול בתור הפנים החדשות של המועדון, במקום דיאנג'לו ראסל שהועבר לברוקלין נטס בתמורה לסנטר ברוק לופז ולבחירה ה-27 בדראפט 2017, בה השתמשו כדי לבחור את קייל קוזמה.
בפברואר 2017 מונה כוכב הלייקרס לשעבר, מג'יק ג'ונסון, כנשיא לענייני כדורסל של הקבוצה. כמו כן הודיעה הקבוצה על פיטוריו של הג'נרל מנג'ר מיץ' קופצ'אק, שהחזיק בתפקיד משנת 2000. במקומו מונה לתפקיד רוב פלינקה.
ביולי 2018 חתם לברון ג'יימס על חוזה ל-4 שנים בקבוצה, זאת במטרה למשוך אל הקבוצה כוכבים נוספים ובכך להפוך שוב לקבוצת צמרת. בעונת הגעתו נפצעו ג'יימס, ברנדון אינגרם ולונזו בול, והקבוצה לא נכנסה לפלייאוף בפעם השישית ברציפות. כתוצאה מכך פוטר המאמן לוק וולטון, והוא הוחלף בפרנק ווגל. לג'יימס הצטרף לאחר עונת 2018/2019 אנתוני דייוויס, שהועבר בטרייד מניו אורלינס פליקנס תמורת ברנדון אינגרם, ג'וש הארט, לונזו בול ושלוש בחירות סיבוב ראשון בדראפט.
לאחר השהיית עונת 2019/2020 בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית, הלייקרס היו אחת מ-22 הקבוצות שהוזמנו להשתתף בבועת ה-NBA. הלייקרס סיימו את העונה עם מאזן 52–19 והעפילו לפלייאוף לראשונה מאז 2013 וסיימו במקום הראשון לראשונה מאז 2010. הם ניצחו בחמישה משחקים את כל סדרות הפלייאוף האזוריות: את פורטלנד טרייל בלייזרס בסיבוב הראשון, את יוסטון רוקטס בחצי הגמר האזורי ואת דנוור נאגטס בגמר המערב, כדי להעפיל לגמר NBA לראשונה מאז 2010. בגמר הם ניצחו את מיאמי היט 4–2 וזכו באליפות ה-17 בתולדותיהם והראשונה מזה עשור. הלייקרס השתוו באותה שנה לסלטיקס בראשות טבלת האליפויות של ה-NBA, ולברון ג'יימס נבחר ל-MVP של סדרת הגמר.
בתום עונת 2021/2022, בעקבות כישלון הקבוצה להעפיל לפלייאוף, פוטר פרנק ווגל מאימון הקבוצה, וב-27 במאי 2022 מונה לתפקיד דרווין האם בחוזה לארבע שנים. זה היה מינויו הראשון של האם לתפקיד מאמן ראשי ב-NBA, כשקודם לכך הוא שימש עוזר מאמן במילווקי באקס.
בעונת 2023/20424 הייתה לוס אנג'לס הלייקרס הקבוצה הראשונה שזכתה בגביע ה-NBA. בגמר ניצחו הלייקרס את אינדיאנה פייסרס בתוצאה 109:123.
יריבויות > בוסטון סלטיקס

היריבות בין בוסטון סלטיקס ולוס אנג'לס לייקרס היא אחת מהיריבויות הגדולות ב-NBA. הן נפגשו 12 פעמים בגמר ה-NBA, מספר מפגשים בגדול ביותר לשתי קבוצות בהיסטוריה. שתי הקבוצות זכו במספר האליפויות הרב ביותר ב-NBA, כשהם זכו ביחד ב-35 מתוך 76 אליפויות אפשריות (נכון לאחר סיום עונת 2023/2024) - הסלטיקס זכו ב-18 אליפויות, ואילו הלייקרס זכו ב-17 אליפויות. בשנות ה-60 נפגשו הסלטיקס והלייקרס בגמר שש פעמים, ובכל הפעמים ניצחו הסלטיקס.
בשנות ה-80 חודשה היריבות בין שתי הקבוצות. הסלטיקס והלייקרס זכו בשמונה אליפויות מתוך תשע אפשריות בין 1980–1988, כשהלייקרס זכו בחמש והסלטיקס בשלוש אליפויות. במהלך שנות ה-80 הן נפגשו בגמר שלוש פעמים. היריבות שקעה בשנות ה-90 כששתי הקבוצות נחלשו, ואילו בתחילת שנות ה-2000, כשהלייקרס זכו באליפויות, הסלטיקס לא היו קרובים לגמר ה-NBA.
היריבות חודשה בגמר 2008, בו הסלטיקס ניצחו את הלייקרס 4:2. במשחק האחרון בסדרה הם הביסו את הלייקרס ב-39 נקודות הפרש, ההפרש הגדול ביותר במשחק גמר. בגמר 2010 ניצחו הלייקרס את הסלטיקס 4:3.
ראז'ון רונדו, ששיחק אצל הסלטיקס (2006–2014) ועבר ללייקרס ב-2018, הפך לראשון בהיסטוריה שזוכה בתואר הן עם הסלטיקס והן עם הלייקרס.
יריבויות > לוס אנג'לס קליפרס

בין הלייקרס ולוס אנג'לס קליפרס קיימת יריבות עירונית, ויריבות זו היא אחת היחידות ב-NBA שאינן מבוססות על יכולותיהן של הקבוצות (ביחד עם הדרבי של ניו יורק). ברוב השנים מאז 1984, אז עברו הקליפרס לעיר מסן דייגו, היו הלייקרס מצליחים הרבה יותר מבחינה מקצועית וכלכלית. עם זאת, ב-2019 השתנו מאזני הכוחות למרות הצטרפותם של דייוויס וג'יימס ללייקרס, ובעונת 2020/2021 הקליפרס הגיעו לגמר המערב, כשהלייקרס הודחו בסיבוב הראשון. מאזן כל הזמנים בין הקבוצות נוטה באופן ברור לטובת הלייקרס, שמובילים 104–63 (אחוז ניצחונות של 0.623).
יריבויות > סן אנטוניו ספרס

סן אנטוניו ספרס והלייקרס משחקות שתיהן באזור המערבי, ומתמודדות זו מול זו מאז תחילת שנות ה-70. בשלהי שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 החלה להתפתח יריבות מרה בין שני המועדונים. מאז שנת 1999 נפגשו הקבוצות חמש פעמים בסדרות פלייאוף, כששני המועדונים יחדיו מופיעים בשבע סדרות גמר NBA רצופות (1999–2005). בנוסף, זכו הקבוצות יחדיו בכל האליפויות בין השנים 1999–2003. הספרס זכו באליפות ה-NBA בשנים 1999-2010 זכו הקבוצות הללו ב-9 אליפויות מתוך 12 - 1999, 2003, 2005, ו-2007, בעוד הלייקרס זוכים באליפות בשנים 2000, 2001, 2002, 2009, ו-2010. משנת 1999 ועד שנת 2004 נחשבה לעיתים היריבות בין שני המועדונים כיריבות הקשה ביותר בליגת ה-NBA, ובכל פעם שהמועדונים נפגשו ביניהם במהלך הפלייאוף המנצח המשיך לסדרת גמר ה-NBA. היריבות דעכה בין השנים 2005–2007, כאשר הלייקרס לא הגיעו אפילו לפלייאוף בשנת 2005, והפסידו בסיבוב הראשון של פלייאוף 2006 ו-2007 לפיניקס סאנס, אך התלקחה מחדש בשנת 2008 כאשר הקבוצות נפגשו בגמר המערב. יריבות זו נחשבת לאחת הגדולות בשנות ה-2000 כאשר שתי הקבוצות יחדיו זוכות בשישה תוארי אליפות במהלך שמונה עונות.
שם, סמל ומדים

השם "לייקרס" (אנשי האגם) מקורו בכינוי "מדינת 10,000 האגמים" של מדינת מינסוטה, שם שיחק המועדון בשנותיו הראשונות.
סמל המועדון מורכב משם הקבוצה באנגלית על גבי כדורסל זהוב. צבעי המועדון הם סגול, זהב ולבן.
מדים בצבע סגול משמשים למשחקי החוץ, מדים בצבע זהב – למשחקי הבית, מדים בצבע לבן – למשחקים המתקיימים בימי ראשון או בחגים.
אולם ביתי

הלייקרס משחקים את משחקי הבית באולם הקריפטו. קום ארנה הממוקם בדאונטאון לוס אנג'לס והיה ידוע בעבר כסטייפלס סנטר. הסטייפלס סנטר נפתח בסתיו 1999, ותכולתו עד 19,060 מקומות ישיבה למשחקי הלייקרס. הסטייפלס סנטר הוא גם האולם הביתי של לוס אנג'לס קליפרס, לוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA ולוס אנג'לס קינגס מליגת ה-NHL. לפני שעברו לסטייפלס סנטר שיחקו הלייקרס במשך 32 עונות (1967–1999) את משחקי הבית שלהם באולם הפורום, הממוקם באינגלווד, פרוור הנמצא כ-10 מייל מהסטייפלס סנטר. במהלך טרום עונת 2008/2009 שיחקו הלייקרס משחק אחד בפורום מול גולדן סטייט ווריורס, הפעם כדי לציין את חגיגות ה-50 למועדון בעיר לוס אנג'לס.
בשבע השנים הראשונות של הלייקרס בלוס אנג'לס שיחקה הקבוצה את משחקיה הביתיים באולם לוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה, הנמצא דרומית לעיר התחתית של לוס אנג'לס. כאשר הקבוצה שיחקה במיניאפוליס שיחקו הלייקרס את משחקיהם הביתיים במיניאפוליס אודיטוריום, בין השנים 1947–1960.