stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם בראלי עונת 2021
קבוצות ונהגים

| יצרן | קבוצה | רכב | צוות> מספר | צוות> נהג | צוות> נהג משנה | צוות> מרוצים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טויוטה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה יאריס WRC |  |  |  |  |
| טויוטה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה יאריס WRC | 17 | צרפת סבסטיאן אוז'ייה | צרפת ג'וליאן אינגרסיה | 1–12 |
| טויוטה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה יאריס WRC | 33 | בריטניה אלפין אוונס | בריטניה סקוט מרטין | 1–12 |
| טויוטה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה יאריס WRC | 69 | פינלנד קאלה רובנפרה | פינלנד יום הלטונן | 1–12 |
| טויוטה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה יאריס WRC | 18 | יפן טקמוטו קצוטה | בריטניה דניאל בריט | 1–7 |
| טויוטה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה יאריס WRC | 18 | יפן טקמוטו קצוטה | בריטניה קיטון ויליאמס | 9-8 |
| טויוטה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה יאריס WRC | 18 | יפן טקמוטו קצוטה | אירלנד ארון ג'ונסטון | 12-10 |
| יונדאי | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | יונדאי i20 קופה WRC | 3 | פינלנד טימו סונינן | פינלנד מיקו מרקולה | 12 |
| יונדאי | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | יונדאי i20 קופה WRC | 6 | ספרד דני סורדו | ספרד קרלוס דל בריו | 1 |
| יונדאי | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | יונדאי i20 קופה WRC | 6 | ספרד דני סורדו | ספרד בורחה רוזדה | 4–6 |
| יונדאי | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | יונדאי i20 קופה WRC | 6 | ספרד דני סורדו | ספרד קנדידו קררה | 9, 12-11 |
| יונדאי | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | יונדאי i20 קופה WRC | 8 | אסטוניה אוט טאנק | אסטוניה מרטין ירבוג'ה | 1–11 |
| יונדאי | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | יונדאי i20 קופה WRC | 11 | בלגיה תיירי נויביל | בלגיה מרטין ויידגה | 1–12 |
| יונדאי | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | יונדאי i20 קופה WRC | 42 | אירלנד קרייג ברין | אירלנד פול נגל | 2–3, 8-7, 10 |
| יונדאי | צרפת יונדאי C2 | יונדאי i20 קופה WRC | 2 | שוודיה אוליבר סולברג | בריטניה סבסטיאן מרשל | 2 |
| יונדאי | צרפת יונדאי C2 | יונדאי i20 קופה WRC | 2 | שוודיה אוליבר סולברג | אירלנד ארון ג'ונסון | 1, 5–6 |
| יונדאי | צרפת יונדאי C2 | יונדאי i20 קופה WRC | 2 | שוודיה אוליבר סולברג | בריטניה קרייג דרו | 11 |
| יונדאי | צרפת יונדאי C2 | יונדאי i20 קופה WRC | 2 | שוודיה אוליבר סולברג | בריטניה אליוט אדמונסון | 12 |
| יונדאי | צרפת יונדאי C2 | יונדאי i20 קופה WRC | 7 | צרפת פייר-לואי לובה | צרפת וינסנט לנדיס | 1–3 |
| יונדאי | צרפת יונדאי C2 | יונדאי i20 קופה WRC | 7 | צרפת פייר-לואי לובה | צרפת פלוריאן הוט-למבורדה | 4–9 |
| פורד | בריטניה אם-ספורט | פורד פיאסטה | 3 | פינלנד טימו סונינן | פינלנד מיקו מרקולה | 1–2, 5, 7 |
| פורד | בריטניה אם-ספורט | פורד פיאסטה | 18 | צרפת אדריאן פורמאו | בלגיה רנו ג'אמול | 3–4, 6, 9-8 |
| פורד | בריטניה אם-ספורט | פורד פיאסטה | 18 | צרפת אדריאן פורמאו | צרפת אלכסנדר קוריה | 12-10 |
| פורד | בריטניה אם-ספורט | פורד פיאסטה | 44 | בריטניה גאס גרינסמית' | בריטניה אליוט אדמונסון | 1–2 |
| פורד | בריטניה אם-ספורט | פורד פיאסטה | 44 | בריטניה גאס גרינסמית' | אירלנד כריס פטרסון | 3–4, 11-6 |
| פורד | בריטניה אם-ספורט | פורד פיאסטה | 44 | בריטניה גאס גרינסמית' | בריטניה סטיוארט לאודן | 5 |
| פורד | בריטניה אם-ספורט | פורד פיאסטה | 44 | בריטניה גאס גרינסמית' | שוודיה יונאס אנדרסון | 12 |
קבוצות ונהגים > שינויים בקבוצות

סבסטיאן אוז'ייה, שהודיע ב-2019 כי יפרוש בתום עונת 2020, המשיך לעונה נוספת. אוז'ייה הסביר כי לא רצה לסיים את הקריירה בעונת 2020 שקוצרה בשל נגיף הקורונה.
אסאפקה לאפי, שנהג עבור קבוצת אם-ספורט בעונת 2020, עזב את הקבוצה. גאס גרינסמית' קודם להיות נהג קבוע בקבוצה, לצד טימו סונינן.
תיירי נויביל נפרד מנהג המשנה ניקולאס גילסול לאחר כעשור של שיתוף פעולה וינהג לצד נהג משנה חדש.
טומי מקינן פרש מניהול קבוצת טויוטה. יארי-מאטי לאטוולה, שנהג עבור טויוטה מאז חזרה לאליפות בעונת 2017 ועד שנת 2019, יחליף אותו בתפקיד.
תוצאות > שיטת הניקוד

הנקודות ניתנות לעשרת הנהגים המסיימים את התחרות ראשונים בהתאם לפירוט בטבלה הבאה.
בשלב ה-Power stage‏ הניקוד ניתן לחמשת הנהגים המהירים ביותר במקטע האחרון של כל מרוץ. לנהג שסיים ראשון הוענקו 5 נקודות, למקום השני הוענקו 4 נקודות וכן הלאה. בעונה זו מוענק לראשונה ניקוד גם לקבוצות בגין ה-Power stage.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| נקודות | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |
תוצאות > אליפות הנהגים

| מיקום | נהג | מונקו | פינלנד | קרואטיה | פורטוגל | איטליה | קניה | אסטוניה | בלגיה | יוון | פינלנד | ספרד | איטליה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | צרפת סבסטיאן אוז'ייה | 11 | 205 | 11 | 33 | 14 | 14 | 43 | 52 | 33 | 5 | 44 | 15 | 230 |
| 2 | בריטניה אלפין אוונס | 23 | 5 | 24 | 15 | 2 | 103 | 54 | 45 | 62 | 11 | 23 | 24 | 207 |
| 3 | בלגיה תיירי נויביל | 34 | 33 | 33 | 362 | 31 | פרש | 32 | 13 | 84 | פרש | 12 | 41 | 176 |
| 4 | פינלנד קאלה רובנפרה | 42 | 21 | פרש | 224 | 253 | 62 | 15 | 34 | 11 | 34 | 55 | 9 | 142 |
| 5 | אסטוניה אוט טאנק | פרש | 14 | 45 | 211 | 242 | 31 | 311 | 61 | 25 | 22 | פרש |  | 128 |
| 6 | ספרד דני סורדו | 55 |  |  | 2 | 175 | 125 |  |  | 4 |  | 31 | 33 | 81 |
| 7 | יפן טקמוטו קצוטה | 6 | 6 | 6| | 4 | 4 | 2 | פרש | פרש |  | 374 | 39 | 72 | 78 |
| 8 | אירלנד קריג ברין |  | 42 | 82 |  |  |  | 2 | 2 |  | 35 |  |  | 76 |
| 9 | בריטניה גוס גרינסמית' | 8 | 9 | 7 | 5 | 22 | 4 | 32 | 47 | 5 | 6 | 6 | 8 | 64 |
| 10 | צרפת אדריאן פורמקס | 9 | 42 | 5 | 6 | 30 | 5 | 12 | פרש | 7 | 7 | 16 | 55 | 42 |
| 11 | פינלנד טימו סונינן | פרש | 8 | 10 | 8 | 31 |  | 6 | פרש |  | 8 | 11 | 6 | 29 |
| 12 | פינלנד אסאפקה לאפי |  | 10 |  | 7 |  |  |  |  |  | 43 |  |  | 22 |
| 13 | שוודיה אוליבר סולברג | פרש | 7 |  | 11 |  | פרש | פרש | פרש | פרש | פרש | 7 | 5 | 22 |
| 14 | נורווגיה מאדס אוסטברג |  |  | 9 | 9 | 6 |  | 10 |  | 31 | 9 | 15 |  | 15 |
| 15 | צרפת יוהאן רוסל | 11 |  | 14 | 14 | 7 |  |  | 7 |  |  |  | 11 | 12 |
| 16 | פינלנד יארי הוטיונן |  | פרש |  |  | 5 |  | פרש | 19 |  | 11 | פרש | 14 | 10 |
| 17 | נורווגיה אנדריאס מיקלסן | 7 | 11 | 39 |  | פרש |  | 9 |  | 9 |  |  | 16 | 10 |
| 18 | צרפת פייר לואי לובה | 16 | 29 | 39 | פרש | פרש |  | 7 | 68 | פרש |  |  |  | 6 |
| 19 | קניה אונקר ריי |  |  |  |  |  | 7 |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 20 | ספרד פפה לופז |  |  |  | פרש | 8 |  | 15 |  |  | 14 | פרש |  | 4 |
| 21 | בלגיה פיטר יאן מיכל קראקו |  | 50 |  |  |  |  |  | 8 |  |  |  |  | 4 |
| 22 | קניה קארן פטל |  |  |  |  |  | 8 |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 23 |  אלכסיי לוקינוק |  |  |  |  |  |  | 8 |  |  |  |  |  | 4 |
| 24 | ספרד ניל סולאנס |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |  | 4 |
| 25 | צרפת אריק קמילי | 10 |  |  | 39 |  |  |  |  |  |  | 9 |  | 3 |
| 26 | ספרד יאן סולנס |  |  |  | פרש | 9 |  |  |  |  |  | פרש |  | 2 |
| 27 | גרמניה פביאן קריים |  |  |  |  |  |  |  | 9 |  |  | פרש |  | 2 |
| 28 | קניה קארל טונדו |  |  |  |  |  | 9 |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 29 | בוליביה מרקו בולסיה וילקינסון | 15 |  | 12 | 12 | 10 |  | 11 |  | 10 |  | פרש | 59 | 2 |
| 30 |  ניקולאי גרייזין | 12 | 12 | פרש | 10 | פרש |  | פרש | 59 | 13 | 36 | 10 | 13 | 2 |
| 31 | פינלנד אמיל לינדהולם |  | פרש | 13 | 27 | פרש |  | פרש |  | 14 | 10 |  |  | 1 |
| 32 | בלגיה וינסנט ורשוארן |  |  |  |  |  |  |  | 10 |  |  |  |  | 1 |
| 33 | איטליהאנדריאה קרונולה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 10 | 1 |
תוצאות > אליפות היצרנים

| מיקום | יצרן | מונקו | פינלנד | קרואטיה | פורטוגל | איטליה | קניה | אסטוניה | בלגיה | יוון | פינלנד | ספרד | איטליה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יפן טויוטה | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 2 | 1 | 522 |
| 1 | יפן טויוטה | 2 | 4 | 2 | 3 | 2 | 5 | 4 | 4 | 3 | 4 | 4 | 2 | 522 |
| 2 | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | 3 | 1 | 3 | 2 | 3 | 2 | 2 | 1 | 2 | 2 | 1 | 3 | 463 |
| 2 | קוריאה הדרומית יונדאי מוטורספורט | 4 | 3 | 4 | 6 | 4 | 6 | 3 | 2 | 4 | 3 | 3 | 4 | 463 |
| 3 | בריטניה אם ספורט | 5 | 6 | 5 | 4 | 5 | 3 | 5 | 5 | 5 | 5 | 5 | 6 | 200 |
| 3 | בריטניה אם ספורט | פרש | 7 | 6 | 5 | 6 | 4 | 7 | פרש | 6 | 6 | 8 | 7 | 200 |
| 4 | צרפת יונדאי 2C | 6 | 5 | 7 | פרש | פרש | פרש | 6 | 6 | פרש |  | 6 | 5 | 68 |
| 4 | צרפת יונדאי 2C |  | 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |  | 68 |
הערות שוליים

↑  RALLY SWEDEN CANCELLED DUE TO CORONAVIRUS, WRC.com, 15 December 2020
↑  UK loses 2021 WRC calendar slot to inaugural Belgian round, Autosport, 8 January 2021
↑  WRC ADDS ACROPOLIS RALLY GREECE TO 2021 CALENDAR, WRC.com, 26 March 2021
↑  PANDEMIC FORCES CANCELLATION OF JAPAN’S WRC FIXTURE, WRC.com, 7 September 2021
טרנטון האסל

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1979 (בן 45) קלארקסוויל שבטנסי
 עמדה:  סמול פורוורד / קלע
 גובה:  1.96 מטר
 מספר:  22, 44, 23
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה אוסטין פי (1997–2001)
 דראפט:  29 (סיבוב שני), 2001 שיקגו בולס
 קבוצות כשחקן
 2001–2003 2003–2007 2007–2008 2008–2010 2011:  שיקגו בולס מינסוטה טימברוולבס דאלאס מאבריקס ניו ג'רזי נטס קלארקסוויל קאבלירס
טרנטון לאוור האסל (באנגלית: Trenton Lavar Hassell; נולד ב-4 במרץ 1979) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפורוורד. בשיאו נחשב לאחד משומרי הפרימטר הטובים ביותר ב-NBA. האסל, גארד-פורוורד בגובה 1.96 מטר, נבחר על ידי שיקגו בולס בבחירה הראשונה בסיבוב השני (ה-29 בסך הכל) של דראפט 2001 ב-NBA.
ראשית חייו וקריירת מכללות

האסל למד בתיכון קלארקסוויל. את לימודיו בתיכון סיים ב-1997, ולצידו בבית הספר התיכון שיחק שחקן ה-NBA לעתיד שון מריון. לאחר מכן למד אוניברסיטת המדינה אוסטין פי, שם סיים בשנת 2001 עם תואר בבריאות האדם ובביצועים. הוא שיחק שלוש עונות כדורסל מכללות בנבחרת הכדורסל של אוסטין פי, לאחר שבשנת לימודיו הראשונה לא שיחק. בינואר 2002, הפרישה אוסטין פי את חולצתו באוניברסיטה, מספר 44, כך שאף אחד משחקניה בעתיד לא יוכל ללבוש אותה.
קריירת משחק מקצוענית

במהלך עונת הרוקי שלו עם הבולס, 2001-02, שיחק ב-78 משחקים, ב-47 מהם פתח, וממוצעיו היו 8.7 נקודות למשחק, 3.3 ריבאונדים למשחק ו-2.2 אסיסטים למשחק. בעונתו השנייה של האסל בשיקגו, שיחק בכל 82 משחקי קבוצתו, פתח ב-53 מהם, ורשם בממוצע 4.2 נקודות למשחק, 3.1 ריבאונדים למשחק ו-1.8 אסיסטים ב-24.4 דקות למשחק.
האסל נופה מהבולס ב-23 באוקטובר 2003 וחתם במינסוטה טימברוולבס שישה ימים לאחר מכן. הוא פתח ברוב משחקי הוולבס, ולעיתים קרובות שימש מומחה ההגנה של הקבוצה. הוא הועבר בטרייד על ידי המאבריקס עבור גרג באקנר ב-28 בספטמבר 2007.
ב-19 בפברואר 2008, הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס יחד עם קית' ואן הורן, דווין האריס, דה-סגנה דיופ, מוריס אייג'ר, 3 מיליון דולר ובחירות הסיבוב הראשון של הנטס בדראפט 2008 ובדראפט 2010 תמורת ג'ייסון קיד, מאליק אלן ואנטואן רייט.
ב-2011 הצטרף לקלארקסוויל קאבלירס מליגת ה-ABA. הקבוצה התפרקה לאחר משחק אחד.
הערות שוליים

↑  "Trenton Hassell". Austin Peay Governors. אורכב מ-המקור ב-3 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trenton Hassell". 2009-10 Nets Basketball Media Guide. New Jersey Nets. p. 21. אורכב מ-המקור ב-12 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Timberwolves and Mavericks swap guards
↑  Nets Acquire Harris
↑  "Semi-pro basketball to tip off in Clarksville". Business & Heritage Clarksville. 27 באוקטובר 2011. נבדק ב-30 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sauls, Kevin (28 באוקטובר 2011). "Cavaliers join ABA semi-pro league". The Leaf-Chronicle. אורכב מ-המקור ב-2013-10-06. נבדק ב-8 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
הסופר קאפ הסובייטי

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1977
 תאריך פירוק:  1989
 ארגון מפעיל:  קומסומולסקאיה פראבדה
 תקופת התחרות:  ?–1989 
 מספר מתמודדים:  2
 מדינות משתתפות:  ברית המועצות ברית המועצות
 יבשת:  אירו-אסיה
 הכי הרבה זכיות:  דינמו קייב (3)
 
הסופר קאפ הסובייטי הוא שמו הנפוץ של גביע העונה (ברוסית: Кубок сезона) והוא היה מפעל כדורגל סובייטי המוכרע במשחק אחד, והפגיש בין אלופת ברית המועצות לבין מחזיקת הגביע הסובייטי.
אם האלופה הייתה גם מחזיקת הגביע, היא הייתה פוגשת במשחק את הקבוצה שהפסידה בגמר הגביע. המפעל נוסד בשנת 1977 ומאז נערך בכל שנה עד פירוקו בשנת 1989, כשבאופן מסורתי היה פותח את עונת הכדורגל במדינה.
הטורניר היה נערך בחסות העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה" ולא נחשב לטורניר רשמי של ההתאחדות לכדורגל ולא היה נערך באופן סדיר בשל חוסר הפופולריות שלו. כך למשל, בשנת 1989 נערך המשחק האחרון בסוצ'י והתחרו בו שתי קבוצות אוקראיניות ("דנייפר דנייפרופטרובסק" ו"מטאליסט חרקוב") במשחק שצפו בו 1,500 צופים.
משחקי הגמר

| שנה | תאריך ואצטדיון | אלופה | תוצאה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | 20 בנובמבר 1977 טביליסי — אצטדיון בוריס פייצ'אדזה צופים: 35,000 | דינמו מוסקבה מחזיקת גביע 1977 | 1 : 0 | דינמו קייב אלופת ליגת העל הסובייטית |
| 1981 | 17 במרץ 1981 סימפרופול — אצטדיון לוקומוטיב | דינמו קייב אלופת 1980 | (5)1 : 1(4) הכרעה בבעיטות עונשין | שחטאר דונצק מחזיקת גביע 1980 |
| 1984 | 5 ביולי 1984 דונצק — שחטאר צופים: 32,840 | שחטאר דונצק מחזיקת גביע 1983 | 2 : 1 | דנייפר דנייפרופטרובסק אלופת ליגת העל הסובייטית |
| 1984 | 8 ביולי 1984 דנייפרופטרובסק — אצטדיון מטאור צופים: 29,500 | שחטאר דונצק מחזיקת גביע 1983 | 1 : 1 | דנייפר דנייפרופטרובסק אלופת ליגת העל הסובייטית |
| 1985 | 30 ביולי 1985 לנינגרד — אצטדיון קירוב צופים: 31,000 | זניט לנינגרד אלופת 1984 | 2 : 1 | דינמו מוסקבה מחזיקת גביע 1984 |
| 1985 | 5 באוגוסט 1985 מוסקבה — אצטדיון דינמו Зрителей: 12 200 | זניט לנינגרד אלופת 1984 | 1 : 0 | דינמו מוסקבה מחזיקת גביע 1984 |
| 1986 | 11 באפריל 1986 קייב — האצטדיון הרפובליקני צופים: 65,300 | דינמו קייב אלופת 1985 מחזיקת גביע 1984/1985 | (3)2 : 2(1) הכרעה הבעיטות עונשין | שחטאר דונצק פיינליסטית גביע 1984/1985 |
| 1987 | 18 במאי 1987 מוסקבה — האצטדיון המרכזי על שם לנין צופים: 30,000 | דינמו קייב אלופת 1986 | (5)1 : 1(4) הכרעה בבעיטות עונשין | טורפדו מוסקבה מחזיקת גביע 1985/1986 |
| 1988 |  קישינב  | המשחק בין דינמו קייב וספרטק מוסקבה לא נערך, בשל סירוב ארגוני הספורט המולדבים לארח את המשחק בשל תנאי מזג אוויר והוא נדחה ולבסוף בוטל ולא נערך כלל. | המשחק בין דינמו קייב וספרטק מוסקבה לא נערך, בשל סירוב ארגוני הספורט המולדבים לארח את המשחק בשל תנאי מזג אוויר והוא נדחה ולבסוף בוטל ולא נערך כלל. | המשחק בין דינמו קייב וספרטק מוסקבה לא נערך, בשל סירוב ארגוני הספורט המולדבים לארח את המשחק בשל תנאי מזג אוויר והוא נדחה ולבסוף בוטל ולא נערך כלל. |
| 1989 | 1 במרץ 1989 סוצ'י — האצטדיון המרכזי צופים: 1,500 | דנייפר דנייפרופטרובסק  אלופת 1988 | 3 : 1 | מטאליסט חרקוב מחזיקת גביע 1987/1988 |
סטטיסטיקה > לפי מועדון

| # | מועדון | תארים | הופעות | עונות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דינמו קייב | 3 | 1 | 1981, 1986, 1987 |
| 2 | שחטאר דונצק | 1 | 2 | 1984 |
| 3 | דנייפר דנייפרופטרובסק | 1 | 1 | 1989 |
| 3 | דינמו מוסקבה | 1 | 1 | 1977 |
| 4 | זניט לנינגרד | 1 | 0 | 1985 |
| 5 | טורפדו מוסקבה | 0 | 1 | - |
| 5 | מטאליסט חרקוב | 0 | 1 | - |
סטטיסטיקה > לפי רפובליקה

| הופעות | רפובליקה | תארים | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוקראינה הסובייטית | 5 | דינמו קייב, שחטאר, דנייפר |
| 2 | רוסיה הסובייטית | 2 | דינמו מוסקבה, זניט |
ראו גם

הסופר קאפ הרוסי
הסופר קאפ האוקראיני
| כדורגל בברית המועצות  |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל הסובייטית • ועדת הספורט של ברית המועצות • קבוצות • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • ליגת המשנה הסובייטית • הליגה הסובייטית השנייה |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות אוקראינה הסובייטית בכדורגל • אליפות ארמניה הסובייטית בכדורגל • אליפות אוזבקיסטן הסובייטית בכדורגל • אליפות אזרבייג'ן הסובייטית בכדורגל • אליפות בלארוס הסובייטית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הסובייטי • גביע הפדרציה הסובייטי • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • הסופר קאפ הסובייטי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 16 |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן |  |
| ברית המועצות במפעלים האירופיים | דינמו קייב • שחטאר דונצק • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א |  |
מקסים פליינקו

מקסים ולדימירוביץ' פליינקו (ברוסית: Максим Владимирович Палиенко; נולד ב-18 באוקטובר 1994, סמרה, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, בלם מועדון ניז'ני נובגורוד.
קריירה > קריירת מועדונים

מקסים הוא בוגר בית הספר לכדורגל של מועדון הכדורגל "לאדה" מהעיר טוליאטי.
ב-2011, הוא שיחק במועדון "קרילייה סובייטוב" וב-22 ביולי 2013, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשהוא מחליף בדקה ה-71 את איליה מקסימוב במשחק החוץ נגד צסק"א.
בקיץ 2015 הקבוצה לא חידשה את החוזה עם השחקן ופליינקו עבר למועדון הכדורגל זניט וצורף לסגל קבוצת זניט-2. את הופעת הבכורה שלו ב"זניט" ערך לראשונה ב-11 במאי 2016, במשחק במחזור ב-28 נגד "מורדוביה" (3:0) כשעלה להחליף בדקה ה-81.
ב-21 ביולי 2016 חתם על חוזה לשנתיים עם המועדון מהליגה הראשונה טוסנו, ממחוז לנינגרד.
בקיץ 2018 עבר לקבוצת ניז'ני נובגורוד.
קריירה > בסגל הנבחרת

הוא הופיע משחק אחד בהרכב נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21, במשחק נגד פינלנד באוקטובר 2016.
לוק אייקינס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בנובמבר 1973 (בן 51) קורפוס כריסטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  גראהם 
 
לוק אייקינס (באנגלית: Luke Aikins; נולד ב-21 בנובמבר 1973) הוא אמריקאי העוסק בצניחה חופשית, קפיצת בסיס, טייס וצלם אווירי. הוא האדם הראשון שקפץ במכוון ללא מצנח או חליפת כנפיים מגובה אמצע טרופוספירה ונחת בשלום והאדם השני בעולם שצנח ללא מצנח בכוונה תחילה.
ביוגרפיה

אייקינס היה מאמן ביחידת אריות הים וייעץ לצבא בנושא טכניקות צניחה חופשית. הוא גם יועץ בטיחות והדרכה עבור האגודה לצנחנים בארצות הברית. בנוסף אייקינס הוא צלם אווירי ותמונותיו פורסמו במגזינים ועיתונים גדולים. הוא השלים יותר מ-18,000 קפיצות מאז החל לצנוח בגיל 12.
ב-2012 הוא עזר לצנחן פליקס באומגרטנר לקפוץ מבלון הליום בגובה 36,576 מטר (120,000 רגל). אייקינס עבד גם על הפעלולים בסרט "איירון מן 3".
הקפיצה ביולי 2016

ב-30 ביולי 2016, אייקינס קפץ ממטוס ללא מצנח או חליפת כנפיים בגובה של 25,000 רגל (7,620 מטר) מעל סימי ואלי, קליפורניה, ובפני קהל חי. אחרי שתי דקות של נפילה חופשית מוצלחת, הוא נחת בתוך רשת בגודל 30 על 30 מטר מחוץ לסימי ואלי, קליפורניה. אייקינס הגיע למהירות של 193 קמ"ש (120 מייל) במהלך הנפילה. הרשת הייתה עשויה מכבל פוליאתילן בצפיפות גבוהה. נדרשו 4 בוכנות עם אוויר דחוס על מנת להאט אותו בעדינות לאחר הפגיעה.
הערות שוליים

1 2  "Luke Aikins". Red Bull. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Rogers, John (31 ביולי 2016). "Skydiver becomes first person to jump and land without chute". The Washington Post. Associated Press. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Skydiver to jump from plane without a parachute on live TV". The Guardian. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Skydiver becomes first person to jump and land without chute". Herald & Review. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Contracting Profile: Para Tactics LLC Shelton WA". govtribe.com. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Skydiver becomes first person to jump and land without a parachute". Mashable. Associated Press. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Staff. "Profile – Luke Aikins | D-21189". parachutistonline.com. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Astor, Maggie (30 ביולי 2016). "Skydiver Survives Jump From 25,000 Feet, and Without a Parachute". The New York Times. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Luke Aikins". Red Bull Stratos. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Levine, Aaron (18 ביולי 2016). "Graham's Luke Aikins prepares for 25,000-foot jump without a parachute". KCPQ. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "World first: Skydiver plummets 25,000 feet -- with no parachute". CNN. נבדק ב-2 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Skydiver Luke Aikins Lands History-Making Jump From 25,000 Feet — With No Parachute or Wing Suit — For "STRIDE GUM PRESENTS HEAVEN SENT"" (הודעה לעיתונות). Mondelez International. 31 ביולי 2016. נבדק ב-31 ביולי 2016. {{cite press release}}:  (עזרה)
1 2  "This Man Jumped Out of a Plane With No Parachute". National Geographic. נבדק ב-2 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
לימוז' (כדורסל)

ההיכל הביתי מאז 1981 באו-בלון
סרקול סאן-פייר דה לימוז' (בצרפתית: Cercle Saint-Pierre de Limoges), היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר לימוז', המתמודדת בפרו A.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1929. והגיעה לשיאה בשנות ה-80 ושנות ה-90, כשהייתה לקבוצה הראשונה מצרפת הזוכה בתואר ליגה האירופית של פיב"א עם המאמן הסרבי בוז'ידאר מליקוביץ', בשנת 1993, עם ניצחון בגמר מול קבוצת בנטון טרוויזו 55-59.
בעונת 1990/91, אימן את הקבוצה המאמן הרוסי הבכיר אלכסנדר גומלסקי והגיע עימה עד לגמר הפלייאוף הצרפתי.
בעונת 1999/00 השלימה הקבוצה זכייה בשלושה תארים. אליפות צרפת, גביע צרפתי וגביע קוראץ'.
היסטוריה > תקופת השפל

בתחילת עונת 2000/01, הורדה הקבוצה לליגה השנייה (פרו B) עקב בעיות כלכליות, אך חזרה לאחר עונה אחת לפרו A.
בתחילת עונת 2004/05 שוב הורדה הקבוצה, והפעם עד לליגה השלישית (N1) עקב בעיות כלכליות קשות. בסיום עונת 2009/10 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה ובמקביל הגיעה עד לחצי גמר הגביע. ובסיום עונת 2010/11, סיימה במקום ה-16 וירדה חזרה לליגה השנייה. במקביל הקבוצה הגיעה עד לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת אלאן שאלון. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. במקביל הגיעה שוב לגמר הגביע ושוב הפסידה לקבוצת אלאן שאלון. בתחילת עונת 2012/13, החתימה הקבוצה את שחקן העבר היווני פנאיוטיס יאנאקיס כמאמן ראשי. בהמשך העונה זכתה הקבוצה בסופרקאפ הצרפתי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אלאן שאלון. בעונת 2013/14, עם המאמן ז'אן מארק דופרא, זכתה הקבוצה באליפות העשירית שלה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר 0-3 מול קבוצת שטרסבורג IG.
היסטוריה > צבעים

בשנים 1929-1992 שיחקה הקבוצה בצבעים: ירוק ולבן. ובשנים 1992-2004 שיחקה בצבעים: צהוב ושחור. ומאז 2004 בצבעים ירוק ולבן.
תארים והישגים

הליגה הצרפתית :
אליפות (11): 1983, 1984, 1985, 1988, 1989, 1990, 1993, 1994, 2000, 2014, 2015
מקום שני: 1982, 1987, 1991, 1992, 1998
הגביע הצרפתי :
זכייה (1): 2000
גמר: 2011, 2012
חצי גמר: 2010
גביע הפדרציה הצרפתי :
זכייה (3): 1982, 1983, 1985
הסופרקאפ הצרפתי :
זכייה (1): 2013
הליגה האירופית של פיב"א :
זכייה (1): 1993
חצי גמר: 1990, 1995
גביע ספורטה :
זכייה (1): 1988
גביע קוראץ' :
זכייה (3): 1982, 1983, 2000
גמר: 1987
שחקנים בולטים בעבר

ארצות הברית מרכוס בראון
ארצות הברית מייקל יאנג
ארצות הברית טים לגלר
ארצות הברית קלרנס קיאה
ארצות הברית דני יאנג
ארצות הברית מאליק דיקסון
בוסניה והרצגובינה ננאד מרקוביץ'
צרפת רישאר דאקורי
צרפת סטפן אוסטרובסקי
צרפת נובל בונגו-קולו
מקדוניה דראגן לוקובסקי
גלריית תמונות
קיר התארים בהיכל הביתי
ההיכל הביתי בזמן משחק
לוגו הקבוצה בעונת 1981-1982
תערוכת תמונות לרגל 80 שנה למועדון
אנדריי בלאטץ'

אנדריי מוריס בלאטץ' (באנגלית: Andray Maurice Blatche; נולד ב־22 באוגוסט 1986) הוא כדורסלן עבר אמריקאי־פיליפיני ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. נבחר בסיבוב השני של דרפאט 2005 על ידי וושינגטון ויזארדס.
בית ספר תיכון

נולד בניו יורק. למד ושיחק ארבע שנים בבית הספר התיכון הנינגר (Henninger) בסירקיוז, ושנה נוספת בבית הספר סאות' קנט בסאות' קנט שבקונטיקט. ממוצעיו היו 27.5 נקודות, 16.0 ריבאונדים ו־6.0 חסימות למשחק במהלך חמש שנותיו. בעונת 2004–2005 הוביל את סאות' קנט למאזן 32-9.
אתר Rivals.com מיקם את בלאטץ' במקום השני לפאוור פורוורדים ובמקום הרביעי הכללי לשחקני כדורסל בתיכונים בשנת 2005.
החליט לעבור ל־NBA ישירות מהתיכון, אך אף על פי שחשב שיבחר בסיבוב הראשון, נבחר בסיבוב השני, על ידי וושינגטון ויזארדס בבחירה ה־49 הכללית.
קריירה מקצועית > וושינגטון ויזארדס (2005–2012)

בלאטץ' נורה במהלך גנבת רכב ב־25 בספטמבר 2005, ולכן פספס את מחנה האימונים של הוויזארדס.. משחקו הראשון במדי הקבוצה היה נגד סיאטל סופרסוניקס, ב־11 בנובמבר 2005, בו קלע חמש נקודות בניצחון הוויזארדס 137-96. ב־14 בדצמבר 2005 הועבר זמנית לרואנוק דאזל (אנ') מליגת הפיתוח של ה־NBA. ב־2 בינואר 2006 חזר לוויזארדס. את עונת 2005-06 סיים כשהוא משחק רק ב־29 משחקים עבור הוויזארדס, בממוצע של 2.3 נקודות ו־1.3 ריבאונדים למשחק.
בעונת 07–2006, בשל פציעות הסנטרים איתן תומאס ומייקל ראפין (אנ'), שיחק בלאטץ' לפעמים כסנטר גיבוי. ב־17 באוגוסט 2007 חתם בוויזארדס על חוזה ארוך שנים. במהלך עונת 2007-08 המשיך בלאטץ' להראות שיפור, ובשל פציעות נוספות של איתן תומאס, קיבל דקות משחק נוספות. בסוף העונה, בלאטץ' שיחק בכל משחקי הוויזארדס, פתח ב־15 משחקים, וקלע בממוצע 8.2 נקודות, קלט 5.2 ריבאונדים וחסם 1.4 חסימות.
ב־9 בינואר 2010 נקנס בלאטץ' ב־10,000 דולר על ידי הוויזארדס, מפני שהשתתף בתקרית האקדחים של גילברט ארינאס לפני משחק ב־5 בינואר 2010 נגד פילדלפיה 76'. אריאנס נחקר בחשד להוצאת אקדח בחדר ההלבשה של הוויזארס, אבל הסיט את ההאשמות ממנו על ידי הפניית אצבע מאשימה אל קבוצתו. שחקני קבוצתו, וביניהם בלאטץ', צולמו מחייכים וצוחקים איתו.
ב־28 בפברואר 2010 קלע 36 נקודות, מספר הנקודות הרב ביותר בקריירה המקצוענית שלו, כש־17 מתוך 31 זריקותיו נכנסו, במהלך ניצחון הוויזארדס 85–89 על ניו ג'רזי נטס. במהלך העונה השתפרו הנתונים שלו באופן משמעותי. הוא החמיץ טריפל־דאבל כשקלע במשחק כשקלע 20 נקודות, מסר 13 אסיסטים, קלט תשעה ריבאונדים וחטף פעמיים בניצחון הוויזארדס 99–109 על ניו ג'רזי נטס ב־4 באפריל. בספטמבר 2010 הוא חתם על הארכת חוזהו עם הוויזארדס. עונת 2010/2011 הייתה עונת השיא של בלאטץ', שפתח ב־63 מתוך 64 משחקים בהם שותף, וממוצעיו היו הגבוהים בקריירה: בנקודות (16.8), בריבאונדים (8.2), באסיסטים (2.3) ובחטיפות (1.5).
ב־20 במרץ 2012 הועבר לספסל הוויזארדס עד שיחזור לכושר, וב־16 ביולי הוא נופה מהסגל.