stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייבי רוף
קריירת מועדונים

רוף גדל במחלקות הנוער של בירסחוט ואנדרלכט, כשבאחרונה הוא המשיך לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-19 בינואר 2014, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה בהפסד 2–1 למכלן. הוא נכנס לאחר 39 דקות כמחליף לסילביו פרוטו הפצוע. בינואר 2017, הוא הושאל לדפורטיבו לה קורוניה הספרדית. לעומת זאת, הוא התקשה להסתגל לקבוצה, ומה שהקשה עליו עוד יותר זאת הפציעה בקרסול שספג באחד האימונים. ב-20 במאי 2017, הוא ערך את הופעתו הראשונה והיחידה בקבוצה במסגרת ניצחון הליגה 0–3 על לאס פאלמאס. לאחר תום עונת ההשאלה בדפורטיבו, הוא חזר לבלגיה והושאל פעם נוספת, הפעם לואסלנד-בוורן. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה הגיעה ב-26 באוגוסט 2017 בהפסד 1–0 לסנט טרוידן.
לאחר שמונה שנים באנדרלכט, הוא נפרד מהמועדון ועבר ב-1 ביולי 2020 לגנט בהעברה חופשית.
קריירה בינלאומית

רוף זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבוגרת לצמד המשחקים מול נבחרת דנמרק ונבחרת איסלנד במסגרת ליגת האומות בספטמבר 2020.
תארים > קבוצתיים

ליגת העל הבלגית (3): 2012/13, 2013/14, 2016/17
גנט
הגביע הבלגי: 2021/2022
הערות שוליים

↑  התחלה רעה עבור דייבי רוף בדפורטיבו: השוער מחוץ לפעילות עקב פציעה בקרסול (בהולנדית)
↑  ברוך הבא דייבי רוף! (בהולנדית)
דגל צ'צ'ניה

| --- | --- |

 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  22 ביוני 2004
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור אופקי ירוק–לבן–אדום וקישוט דקורטיבי ליד התורן
 שם המעצב:  רמזאן קדירוב
 
דגל צ'צ'ניה הוא דגלה הרשמי של הרפובליקה האוטונומית צ'צ'ניה.
צורת דגל זה היא מלבן ביחס צלעות של 2:3, אותו היחס כמו של צורת דגל רוסיה. הדגל מורכב משלושה מלבנים אופקיים; ירוק, המסמל את האסלאם, לבן ואדום. לצידם ישנה רצועה לבנה שמכילה את הקישוט הלאומי, עיצוב של ארבע צורות מגילה מוזהבות.
דגל פרובינציית בואנוס איירס

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  12 באוגוסט 1997
 מוטיבים עיצוביים:  ביקולור אופקי בצבעי כחול וירוק המופרד בקו אדום דק. במרכז שמש מאי, גלגל שיניים,  פרח החמניה ועלי דפנה
 דגלים היסטוריים   :     דגל הפרובינציה 1848 - 1997
דגל הפרובינציה בואנוס איירס הוא דגלה של הפרובינציה הארגנטינית בואנוס איירס. עיצובו הוא ביקולור אופקי בצבעי כחול וירוק המופרד בקו אדום דק. במרכז הדגל מופיעים אלמנטים של שמש מאי, גלגל שיניים,  פרח החמניה ועלי דפנה. הדגל אומץ לאחר שעוצב בידי סטודנט וזכה בתחרות עיצוב פרובינציונלית.
הצבע הירוק מסמל את השדות הירוקים של הפרובינציה; הצבע הכחול מיוחס לנחליה, לים, לחופים ולשמיים הכחולים; הצבע האדום מייצג את הפדרליזם; הצבע הצהוב מיוחס לתפוקה ולפוריות; עלי הדפנה מייצגים את התפארת של הפרובינציה; גלגל השיניים מייצג את כושר היצור והחמניה מייצגת את החקלאות.
דגל צבא בריטניה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל צבאי
 יחס אורך/גובה:  1:2 או 3:5
 הונף לראשונה:  1938
 מוטיבים עיצוביים:  דגל אדום, מוטען באריה צועד על גבי כתר אדוארד הקדוש ומאחוריו 2 חרבות מוצלבות
דגל צבא בריטניה הוא דגלו הרשמי הלא טקסי של הצבא הבריטי. הדגל הוא דגל אדום המוטען בציצה של שלט האצולה המלכותי: אריה מוכתר העומד על כתר אדוארד הקדוש. מאחורי הציצה מוצלבות שתי חרבות.
דגל הממלכה המאוחדת בגרסתו ביחס של 3:5 לשימוש הצבא הבריטי
שלא כמו לצי המלכותי וחיל האוויר המלכותי המניפים גרסאות לדגל הלאומי (הנס הלבן ונס חיל האוויר המלכותי בהתאמה) לצבא הבריטי אין גרסה משלו של הדגל הלאומי. תחת זאת, בעצרות ואירועים שבהם יש צורך להניף דגל בשם הצבא, מונף הדגל הלא-רשמי האדום ובטקסים רשמיים, כטקסי אזכרה או מצעדים, יונף דגל הממלכה המאוחדת בגרסה מעט שונה - יחס אורך/גובה של 3:5 (במקום 1:2).
דארל גריפית'

| --- | --- |

גריפית' בשנת 2007
 לידה:  16 ביוני 1958 (בן 66) לואיוויל שבקנטקי, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטר
 מספר:  35
 מכללה:  אוניברסיטת לואיוויל
 דראפט:  בחירה שנייה, 1980 יוטה ג'אז
 קבוצות כשחקן
 1980–1991:  יוטה ג'אז
 הישגים כשחקן
 זכייה בפרס רוקי העונה (1981)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (1981)   זכייה באליפות ליגת המכללות (1980)   זכייה בפרס בפרס ג'ון וודן (1980)
דארל סטיבן גריפית' (באנגלית: Darrell Steven Griffith; נולד ב-16 ביוני 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA לכל אורך קריירת המשחק, בין השנים 1980–1991. בסיום עונתו הראשונה ב-NBA זכה בתואר רוקי העונה, ולאורך הקריירה העמיד ממוצעים של 16.2 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

גריפית' נולד וגדל בעיר לואיוויל שבקנטקי, ובין השנים 1976–1980 למד באוניברסיטת לואיוויל. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע גריפית' 18.5 נקודות בממוצע למשחק, ובעונתו האחרונה הוביל אותה לזכייתה הראשונה אי פעם בטורניר אליפות המכללות. לאורך אותה עונה קלע 22.9 נקודות למשחק, ובמשחק הגמר מול אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA") הוביל את קלעי קבוצתו עם 23 נקודות. בסיום העונה זכה גריפית' בפרס ג'ון אר. וודן המוענק לשחקן המכללות המצטיין בליגת המכללות כולה. בעת סיום לימודיו היה הקלע המוביל בתולדות קבוצת לואיוויל, עם 2,333 נקודות בסך הכול.
קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA ‏1980 נלקח גריפית' על ידי יוטה ג'אז בבחירה השנייה, אחרי ג'ו בארי קארול שנלקח ראשון. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע 20.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר רוקי העונה. ב-4 העונות הבאות המשיך להציג יכולת טובה עם ממוצע כולל של 21.1 נקודות למשחק, ולצד הסמול פורוורד אדריאן דאנטלי הרכיב את אחד מצמדי הסקוררים הבולטים בליגה. בעונת 1983/1984 הוביל גריפית' את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה ל-3 נקודות עם 36.1%, וכן קבע שיא NBA למספר שלשות בעונה, עם 91. בסיום אותה עונה העפילה יוטה לפלייאוף ה-NBA לראשונה בתולדותיה, ואף העפילה לחצי גמר המזרח לאחר שגברה על דנוור נאגטס (3–2) בסיבוב הראשון. בעונת 1984/1985 קלע שיא קריירה של 22.6 נקודות בממוצע למשחק, ושיפר את שיא ה-NBA שקבע בעונה הקודמת כאשר קלע 92 שלשות. במהלך אותה עונה עקף את ג'ו האסט כשחקן בעל מספר השלשות הרב ביותר בתולדות ה-NBA, אך כבר במהלך העונה העוקבת איבד תואר זה ללארי בירד.
בשנת 1986 סבל גריפית' משבר מאמץ בכף רגלו, ונאלץ להחמיץ את כל עונת 1986/1987. עד שחזר לשחק, בעונה העוקבת, עזב דאנטלי את הקבוצה, וצמד הצעירים קארל מלון וג'ון סטוקטון הפכו לשחקנים המובילים של הג'אז. ב-5 העונות הבאות שימש גריפית' בעיקר כשחקן ספסל, ותפקידו בקבוצה הלך ופחת עד פרישתו ממשחק בסיום עונת 1990/1991. בעת פרישתו ניצב במקום הראשון בתולדות הג'אז במספר משחקים (765) ובשלשות (530), ושלישי בנקודות (12,391) ובחטיפות (931).
ב-4 בדצמבר 1993 הפרישה יוטה ג'אז את גופייתו, עם המספר "35".
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקות הקריירה של גריפית' ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של גריפית', באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין לואיוויל ל-UCLA, באתר sports-reference.com
↑  Classic catches up with Dr. Dunkenstein, באתר ESPN,‏ 19 בנובמבר 2003
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1980, באתר basketball-reference.com
↑  מחזיקי שיאי השלשות ב-NBA לפי עונה, באתר basketball-reference.com
↑  מספרי הגופיות שהופרשו על ידי הג'אז, באתר הקבוצה
דייוויד מתיוס

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1943 (בן 81) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נוטינגהאם 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד מתיוס (באנגלית: David Matthews; נולד ב-9 במרץ 1943) הוא מלחין אנגלי, שחיבר בעיקר מוזיקה תזמורתית, קאמרית, ווקאלית ויצירות לפסנתר.
חייו

דייוויד מתיוס נולד בלונדון. משפחתו לא הייתה מוזיקלית במיוחד ולמרות זאת, כבר בנעוריהם, טיפחו הוא ואחיו הצעיר קולין, גם הוא מלחין, יחדיו את נטייתם למוזיקה. הופעת "שגעון מאהלר" בראשית שנות ה-60' של המאה ה-20, כשיצירותיו של גוסטב מאהלר החלו למצוא את מקומן ברפרטואר הבריטי הרגיל, הביאה לתנופת יצירה כבירה אצל שני האחים; אך אף על פי ששיתפו לעיתים פעולה כמעבדים (למשל, בתזמור שבעה שירים מוקדמים של מאהלר) ועורכים (למשל, בהוצאת "גרסת הביצוע" של דריק קוק לטיוטה של הסימפוניה העשירית של מאהלר), הרי כמלחינים הלכו איש איש בדרכו הוא.
דייוויד מתיוס למד לימודים קלאסיים באוניברסיטת נוטינגהאם ואחר, כיוון שסבר שהידע המוזיקלי שלו, שרכש בכוחות עצמו, לוקה בחסר, למד הלחנה אצל אנתוני מילנר ואף נעזר רבות בעצתו ועידודו של ניקולאס מו. לאחר זאת פעל יחד עם בנג'מין בריטן בפסטיבל אלדבורו. רק בהגיעו לגיל 25 הוציא מתחת ידו יצירה, שהשביעה את רצונו די הצורך להיקרא "אופוס 1" שלו. הוא נמנע על פי רוב מהוראה, אך כדי לתמוך בקריירת ההלחנה שלו, הרבה לעסוק בעבודת עריכה ובתזמור מוזיקה לסרטים. כמו כן כותב מתיוס מדי פעם מאמרים וביקורות לכתבי עת שונים בתחום המוזיקה - פסגת פעילותו זו הוא הספר על מייקל טיפט, מלחין שמתיוס מעריץ בכל לבו.
דארי

| --- | --- |

 מדינות:  אפגניסטן, פקיסטן
 אזורים:  המזרח התיכון
 דוברים:  כ-18 מיליון
 כתב:  אלפבית ערבי
 משפחה:  הודו-אירופית הודו-איראנית איראנית דרום-מערבית פרסית דארי
 לאום:  אפגניסטן
 מוסד:  האקדמיה למדעים באפגניסטן
 קוד שפה:  fa-af 
 קוד ISO 639-3:  prs 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
דארי (בפרסית: دری), נקראת גם פרסית אפגנית או פשוט פארסי (فارسی), היא אחת משתי השפות הרשמיות באפגניסטן. זוהי שפה הודו-אירופאית, אשר נחשבת לאחד מניבי הפרסית. השפה מדוברת על ידי כמחצית מאוכלוסיית המדינה, ומשמשת כלינגואה פרנקה באפגניסטן. השם דארי היה הכינוי של השפה הפרסית עתיקה החל מהמאה ה-10 לספירה. למרות שינויים קלים בהגיה ובדקדוק, דוברי שפת הדארי באפגניסטן, והפרסית באיראן, יכולים להבין זה את זה.
תפוצה גאוגרפית

כמחצית מהאפגנים דוברים את שפת הדארי כשפת אם, והיא אחת משתי השפות הרשמיות במדינה, יחד עם פשטו. נכון לשנת 2011 דוברים את השפה כ-11 מיליון איש כשפת אם. כ-50% מהטג'יקים באפגניסטן דוברים דארי כשפת דיבור עיקרית, כ-9% מההזארה ו-4% מהאיימאק. בנוסף כ-15% מהאפגנים המתגוררים בפקיסטן דוברים את שפת הדארי. השפה דומיננטית בצפון, מערב ומרכז אפגניסטן. היא מדוברת בעיר הבירה קאבול, בהראט ובמזאר-י שריף.
משמעות פוליטית

דוברי שפת הדארי קוראים לה בדרך כלל בשפתם "פארסי", כמו השפה פרסית. אולם השם "דארי" הוא הכינוי המועדף והמקודם על ידי ממשלת אפגניסטן מסיבות פוליטיות, והיא בעלת מעמד של שפה רשמית במדינה, לצד שפת הפשטו.  שינוי השם מ"פרסי" ל"דארי" התבצע רשמית בשנת 1964.
| שפות באפגניסטן |
| --- | --- | --- |
| שפות רשמיות ברמת המדינה | דארי • פשטו |  |
| שפות רשמיות ברמת המחוזות | אוזבקית • בלוצ'ית (אנ') • טורקמנית • טג'יקית • שפות נורסתאניות (אנ') • שפות פתאניות (אנ') • קירגיזית |  |
| שפות מיעוטים | שפות הפאמיר • קירגיזית |  |
| ראו גם | שפות הודו-אירופיות • שפות איראניות • ערבית • פרסית • אפגניסטן: שפות |  |
דייוויד מת'יו

דייוויד מת'יו (David Mathew; ‏15 בינואר 1902 - 12 בדצמבר 1975) היה בישוף קתולי אנגלי והיסטוריון.
תולדות חייו

מת'יו נולד בליים רידג'ס שבדורסט והתחנך בקולג'ים של חיל הים המלכותי. הוא שירת בחיל הים הבריטי בסוף מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן רכש תואר בהיסטוריה מודרנית בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. הוא עקר לרומא והוסמך כנזיר ב-1929. לאחר שירות בן עשרה חודשים בלבד, חזר בו והחליט כי אורח החיים הנזירי אינו מתאים לו. תחת זאת הוא פנה לקריירה של כהן דת, ושירת באוניברסיטת לונדון. ב-1938 מונה כמשנה לבישוף של וסטמינסטר, ושירת בתפקידו זה במהלך הבליץ. לאחר מלחמת העולם השנייה יצא כשליח הכס הקדוש לאתיופיה ובשנה שלאחר מכן לאפריקה המזרחית הבריטית. הוא מונה כ"בישוף טיטולרי של אפמאה בביתיניה". מת'יו שב לאנגליה ב-1953 ומונה לבישוף הצבא הבריטי, לאחר שדחה הצעה לשמש כנונציו בברן, בירת שווייץ. ב-1963 הוא פרש מעיסוקיו ככהן דת והתמסר לכתיבת ספרי היסטוריה. הוא מת בלונדון ב-1975 בגיל 73.
ספריו

The Celtic Peoples and Renaissance Europe (1933)
The Reformation and the Contemplative Life (1934)
Catholicism in England, 1535-1935. Portrait of a Minority: Its Culture and Tradition (1936)
Steam Packet (1936)
The Jacobean Age (1938)
British Seamen (1943)
The Naval Heritage (1944)
Acton: The Formative Years (1946)
Ethiopia: The Study of a Polity, 1540-1935 (1947)
The Social Structure in Caroline England (1948)
Sir Tobie Mathew (1950)
The Mango on the Mango Tree (1950)
The Age of Charles I (1951)
In Vallombrosa (1952)
The Prince of Wales's Feathers (1953)
Scotland under Charles I (1955)
James I (1967)
Lord Acton and His Times (1968)
The Courtiers of Henry VIII (1970)
Lady Jane Grey (1972)
ג'רלד דארל

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1925 ג'אמשדפור, הודו 
 פטירה:  30 בינואר 1995 (בגיל 70) ג'רזי 
 ענף מדעי:  זואולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית  מסדר תיבת הזהב 
 בן או בת זוג:  ז'קי דארל (26 בפברואר 1951–1979)  לי מקג'ורג' דארל (1979–?) 
 הערות:  על שמו קרן דארל לשימור חיות
 תרומות עיקריות
 חקר טבע, טיפול בחיות, שימור חיות
 
ג'רלד (ג'רי) מלקולם דארל (באנגלית: Gerald ('Gerry') Malcolm Durrell;‏
7 בינואר 1925 - 30 בינואר 1995‏) היה חוקר טבע, מטפל בחיות, סופר ומנחה טלוויזיה, שהתפרסם בעיקר הודות לייסוד הגוף שנקרא בהמשך בשם קרן דארל לשימור חיות וגן החיות ג'רזי על האי ג'רזי שבתעלת למאנש בשנת 1958, כמו גם במספר רב של ספרים המבוססים על המשלחות שלו לאיסוף חיות, עבודתו עם חיות ומאמצי השימור שלו.
ילדותו בהודו ובקורפו

דארל נולד בג'אמשדפור, אז מחוז ביהר שבהודו להורים ממוצא אנגלי ואירי, שאף הם נולדו בהודו. הוא היה ילדם הרביעי והצעיר של לואיזה פלורנס דארל (לבית דיקסי) ולורנס סמואל דארל. אביו של דארל היה מהנדס גשרים בריטי, וכיאה למעמד המשפחה בילה דארל בינקותו את רוב זמנו בחברת האיה - המטפלת. דארל זוכר, כנראה, ביקור בגן החיות בהודו ומייחס את אהבת חייו לבעלי חיים למפגש הראשון הזה. המשפחה עברה לאנגליה לאחר מות אביו בשנת 1928.
בשנת 1935 עברה המשפחה לאי היווני קורפו, בו נשארה עד 1939. השהות בקורפו הייתה בעלת השפעה רבה על דארל, וכמה מספריו מתארים תקופה זו בצורה הומוריסטית - תקופה זו הייתה היסוד לספר "משפחתי וחיות אחרות" ולספרים שבאו אחריו, "חיות, ציפורים וקרובים" ו"גן האלים". בשנים אלה לא למד דארל בבית ספר אלא בבית, אצל ידידי משפחה שונים ואצל מורים פרטיים, בעיקר מכרים של אחיו הבכור לורנס דארל (לימים, סופר מפורסם). אחד מהם, רופא, מדען ומשורר יווני בשם תיאודור סטפנידאס, היה לידידו ומחנכו של דארל, ורעיונותיו הותירו רושם בל יימחה על דארל הצעיר. יחד היו חוקרים ובוחנים את דוגמאות החי המקומי, שדארל היה משכן בכל כלי אפשרי, ממבחנות ועד אמבטיות. גורם נוסף שהשפיע על דארל בשנותיו המעצבות היו, לדבריו, כתבי חוקר הטבע הצרפתי ז'אן-אנרי פאבר. דארל היה אובססיבי לבעלי חיים ולטבע כבר מילדותו, ובתקופה שבה חי בקורפו כילד וכנער אסף בעלי חיים מקומיים רבים שגידל כחיות מחמד - החל בכלבים, עבור בשחפים, ינשופים, עקרבים ואתון, וכלה בקיפודים - ועוד חיות רבות אחרות.
בילדותו בילה דארל רבות עם משפחתו, אחיו לארי (לורנס דארל) ולזלי, אחותו מרגו (מרגרט), ואמו לואיזה פלורנס [דיקסי] דארל. כן התלווה אל המשפחה ספירו (ספירידיון), נהג מונית דובר אנגלית שנכנס לחיי משפחת דארל מיד עם בואם לקורפו.
דארל הצעיר ומשפחתו התקבלו בכבוד מלכים באי היווני הקטן, כיאה לדוברי האנגלית ונתיני המלך היחידים (כמעט) באי. מעמד זה עזר לדארל הצעיר להיכנס לכל בית בקורפו רעב ולצאת מאותו הבית שבע.
השנים בלונדון וגן החיות ויפסנייד

המשפחה חזרה לאנגליה בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בגיל 15 מצא דארל שאיננו יכול להסתגל להשכלה פורמלית. אף על פי שהיה קשה למצוא עבודה במשך המלחמה ובשנים שאחריה, בייחוד לצעיר שלמד בבית, עבד דארל רב-התושייה כעוזר בחנות למכירת דגי נוי וחיות מחמד. זיכרונות מתקופה זו אפשר למצוא בספר "סנדל וכל השאר" (Fillets of Plaice - השם הוא פרפרזה על שם ספר זכרונות של אחיו הבכור לורנס דארל, שהוציא לאור ידיד המשפחה, Spirit of Place). דארל קיבל צו גיוס בשנת 1943, אבל עקב בעיות רפואיות קיבל פטור משירות צבאי והתבקש לתרום למאמץ המלחמתי בעבודה בחווה. לאחר המלחמה, בשנת 1945, החל דארל לעבוד בגן החיות ויפסנייד בבדפורדשייר כמטפל זוטר או מתלמד. בצעד זה הגשים חלום שלו משחר ילדותו: לדבריו, המילה הראשונה שהגה הייתה "Zoo" (גן חיות). חוויותיו בויפסנייד מתוארות בספרו "משוגע על חיות" (Beasts in my Belfry).
המשלחות הראשונות לאיסוף בעלי חיים

דארל עזב את גן החיות ויפסנייד במאי 1946 כדי להצטרף למשלחות לאיסוף חיות בר של אותה תקופה, אבל נדחה, מחמת חוסר ניסיונו. משלחות חיות הבר של דארל החלו במסע בשנת 1947 לקמרון הבריטית עם חוקר הציפורים ג'ון יילאנד (Yealland), מסע שמימן בירושה מאביו בסך 3,000 לירות שטרלינג, שקיבל בהגיעו לגיל 21. החיות שהביא בשובו נמכרו לגני חיות בלונדון, צ'סטר, פיינטון, בריסטול ומנצ'סטר. מסעותיו אלה נמשכו עשרות בשנים, שבמהלכן התפרסם בעבודתו למען שימור חיות הבר.
בהמשך למשלחת המוצלחת הזאת באו עוד שתיים עם עמיתו לטיפול בחיות מגן החיות ויפסנייד, קן סמית: ביקור חוזר בקמרון הבריטית ונסיעה אל גיאנה הבריטית (גויאנה) בשנים 1949 ו-1950. במסע הראשון פגש אישיות אפופת מסתורין, אצ'ירימבי השני, הפון מבאפוט, מנהיג מערב-אפריקאי רודני, שהיה לידידו ועזר לו בהמשך בארגון משימות נוספות.
דארל ערך עשרות מסעות נוספים בשנים הבאות, בין היתר לפרגוואי, לארגנטינה, לסיירה לאון, למאוריציוס, למדגסקר ולמקסיקו. במהלך זמן זה התפרסם בזכות עבודתו לשימור חיות הפרא.
עקב מסירותו לבעלי חיים, שיכן דארל והאכיל את חיותיו בתנאים הטובים ביותר שבנמצא, נשמר מהפרזה באיסוף דגימות ולא אסף חיות בעלות "ערך תצוגה" בלבד, שהיו מכניסות מחירים גבוהים.
נהלים אלה, שבידלו אותו ממשלחות איסוף חיות אחרות של תקופתו, גרמו לכך, שעד סוף משלחתו השלישית היה ג'רלד דארל מרושש וחסר-כל. יתרה מזו, עקב סכסוך עם ג'ורג' קנסדייל, מפקח גן החיות של לונדון, הוחרם דארל בקהיליית גני החיות הבריטיים ולא יכול היה לקבל עבודה ברובם, עד שלבסוף מצא תעסוקה באקווריום בגן החיות של מנצ'סטר, לתקופת מה.
ב-26 בפברואר 1951 לאחר חיזור ממושך, נשא דארל לאישה את תושבת מנצ'סטר ז'קלין (ג'קי) סוניה וולפנדן. הם נישאו בסתר בגלל התנגדות מצד אבי אשתו. לאחר נישואיהם הצטרפה ג'קי אל דארל ברוב משלחות החיות שלו, עזרה בהקמת גן החיות בג'רזי ובניהולו, וכתבה שני ספרי זיכרונות מצחיקים שהיו לרבי-מכר, על השיטות של דארל לגיוס כספים למאמצי השימור שלו. לחץ העבודה של דארל, התנודות במצב רוחו והיותו אלכוהוליסט הביאו לבסוף לגירושין בשנת 1979.
בעידודה ובהמרצתה של אשתו ג'קי ועל סמך עצתו של אחיו הבכור לורנס, החל דארל לכתוב דיווחים אוטוביוגרפיים לצורך גיוס כספים. ספרו הראשון - The Overloaded Ark נחל הצלחה עצומה, ועודד את דארל להמשיך בכתיבה. אף כי זכויות היוצרים שלו בבריטניה הכניסו לו רק 50 לירות שטרלינג, הרי תמורת הזכויות להוצאת הספר בארצות הברית קיבל 500 לירות שטרלינג והצליח לגייס די כסף למימון משלחת רביעית לדרום אמריקה בשנת 1954. משלחת זו נתקלה בהפיכה בפרגוואי ונכשלה.
אחרית ימיו

ב-1982 הוענק לו אות מסדר האימפריה הבריטית.
הצירוף של חיי-תלאות תחת כיפת השמים עם שתיינות כבדה יצר אצל דארל בעיות בריאות בשנות ה-80'. הוא עבר ניתוח החלפת עצם בירך בניסיון להתגבר על שיגרון, אבל סבל מבעיות כבד. בריאותו התדרדרה במהירות אחרי המסע למדגסקר בשנת 1990. ב-30 בינואר 1995 מת דארל מסיבוכים לאחר ניתוח השתלת כבד. אפרו קבור בשטח גן החיות ג'רזי.
מדיניותו של דארל לגבי גני חיות

דארל הקדים את זמנו כאשר קבע את התפקיד שגני חיות במאה העשרים צריכים למלא, בעיקר ב- Stationary Ark. רעיונותיו מושתתים על היסודות הבאים:
מטרתו העיקרית של גן-חיות צריכה להיות תפקוד כמאגר של מינים בסכנת הכחדה קריטית, הזקוקים לריבוי בשבי כדי לשרוד.
מטרות משניות של גני חיות הן חינוך ולימוד הבריות על חיות בר וחקר הטבע, והשכלת ביולוגים בהרגלי בעלי החיים.
אסור לגני חיות להתקיים למטרות בידור בלבד, ומינים שאינם בסכנת הכחדה יש להחזיר לבתי גידול טבעיים.
בעל חיים צריך להימצא בגן-חיות רק כמוצא אחרון, לאחר שכל המאמצים להצילו בטבע עלו בתוהו.
גם רעיונותיו של דארל בנושא שיכון הדיירים בגני חיות מצביעים על סדרי העדיפויות שלו. ואלה עקרונות היסוד שלאורם בנויות המכלאות בג'רזי:
בבניית מכלאות יש לקחת בחשבון ראשית את רווחת החיה (ובכלל זה מחסה לפרטיות), שנית את נוחות המטפל בחיה, ולבסוף את נוחות המבקרים.
גודל המכלאה צריך להיות תלוי במרחב הטריטוריות בטבע.
חבריה למכלאה של חיה צריכים לשקף לא רק נישה אקולוגית ושאלות ביוגאוגרפיות, אלא גם את כישוריה החברתיים - באיזו מידה היא מסתדרת עם אחרים מבני מינה ובני מינים אחרים.
כל חיה זכאית לאוכל לפי בחירתה, שגיוון מוסיף לו עניין מדי פעם; לבן או בת-זוג לפי בחירתה, ולסביבה נעימה ומעניינת.
גן החיות ג'רזי היה הראשון לשכן אך ורק מינים בסכנת הכחדה, והיה מן החלוצים בתחום הרבייה בשבי. גם מרכז ההכשרה הבינלאומי וארגון הוועידה לרבייה בשבי הם חלוצים נודעים בתחומם.
ספריו שתורגמו לעברית

דארל חיבר 37 ספרים שתורגמו ל-31 שפות. ספרו הפופולרי ביותר, "משפחתי וחיות אחרות", עובד לסדרת טלוויזיה מצליחה ששודרה בארצות רבות.
היער השיכור, 1956, בעברית- בהוצאת עם עובד 1971, תרגם אמציה פורת
חיות, ציפורים וקרובים, 1969, בעברית יצא בספרית פועלים 1980, תרגמה עפרה ישועה
פגישות עם בעלי חיים,1958 בעברית התפרסם בספרית פועלים 1984, תרגמה שולמית אריאל
ציפור הלעג,1981, בעברית: הוצאת מעריב 1985, תרגמה צילה אלעזר
חברברי הסוואנה, הוצאת עם עובד 1987, תרגם אמציה פורת
הפיקניק ומהומות אחרות, 1979. בעברית: הוצאת מעריב 1989, תרגמה איילה בלאנדר
עטלפים זהובים ויונים ורודות, 1977, בעברית: הוצאת מעריב 1990, תרגמה ליאורה הרציג
סנדל וכל השאר, הוצאת מעריב 1991, תרגם גבי פלג
גן האלים, 1978, בעברית: הוצאת מעריב 1991, תרגם גבי פלג
לחתן את אמא, 1991, בעברית: הוצאת מעריב 1992, תרגם גבי פלג
משוגע על חיות, הוצאת מעריב 1992, תרגם גבי פלג
גן חיות במזוודה, 1960, בעברית: הוצאת מעריב 1992, תרגם גבי פלג
הרפתקאותיי עם אי-אי, 1992, בעברית: הוצאת מעריב 1994, תרגם גבי פלג
משפחתי וחיות אחרות, 1956, בעברית: ספרית פועלים 1978, תרגמה עפרה ישועה
קרובתי רוזי, 1968, בעברית: הוצאת מעריב 1987, תרגמה אילה בלאנדר
חובב הטבע, 1982, יחד עם לי דארל, בעברית: אדם, מוציאים לאור 1988, תרגמה תמר רון
גונבי החמורים, 1968, בעברית: הוצאת מעריב 1991, תרגם גבי פלג
שתיים על העץ, 1966, בעברית: הוצאת מעריב 1992, תרגם עמנואל לוטם
לקריאה נוספת

דאגלס אדמס, הזדמנות אחרונה לראות (על חיות בסכנת הכחדה)
הערות שוליים

↑  קרן דארל - ציר הזמן של ג'רלד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260678105171  PLWABN: 9810547034905606  BIBSYS: 12048945  BNE: XX918519  BnF: cb119014099 (data)  CANTIC: a11642786  CiNii: DA0013721X  GND: 118722549  ICCU: CFIV032171  ISNI: 0000 0001 0859 6935  LCCN: n79060620  LNB: 000002170  NDL: 00438463  NKC: jn19981000804  NLA: 36164520  NLG: 63911  NLK: KAC199607663  NSK: 000035316  NTA: 069417903  RERO: 02-A003200370  SELIBR: 217840  SNAC: w60t1xhc  SUDOC: 026846748  Trove: 340455  VIAF: 108153546   WorldCat (עם VIAF): 108153546 
פסל דודו בשער גן החיות בג'רזי
גיליוטין (חברה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  רנארד ורועי גלוזמן
 תקופת הפעילות:  2003-1996, 2019 – הווה
 משרד ראשי:  פרדס חנה
 ענפי תעשייה:  גיימינג ופיתוח
גיליוטין היא חברה שעוסקת בפיתוח ובשיווק משחקי מחשב, שהוקמה על ידי האחים רנארד ורועי גלוזמן בשנת 1996, במהלך השנים החברה יצרה מספר משחקים, רובם לא זכו להצלחה מסחרית בזמן אמת, אולם לאחר זמן הפכו לרטרו ולקלאסיקות ישראליות. כל משחקי החברה הם מסוג קווסט הומוריסטי, של הדמות הראשית.
פעילות החברה > גיימינג

החברה פעלה ברציפות משנת 1996 עד 2003 והוציאה משחקים למחשב האישי, משחק רשת אחד בשם ווג'ימון, ואף סדרת טלוויזיה אחת בשם "בטשת מואב". בשנת 2003 החליטו האחים גלוזמן להפסיק את פעילות החברה בגלל קשיים כלכליים. בשנת 2008 החברה פרסמה שהיא משחררת את כל משחקיה שיצאו עד אותה עת להורדה בחינם.
בשנת 2019 החברה החלה בקמפיין מימון המונים ליצירת משחק חדש בסדרה הקמפיין נחל הצלחה אדירה, ובחודש מרץ 2021 המשחק שוחרר.
פעילות החברה > בטשת מואב

בשנת 2001, עם צאת המשחק "חלום שהתגשם", פורסם כי סדרת טלוויזיה בשם "בטשת מואב" תעלה לאוויר בערוץ פוקס קידס. עלילת התוכנית הייתה אמורה לעסוק ביריבותם של חזי וצחי פיפוש על צוואת דודם יהוציפר. הללו קבעו ביניהם כי הראשון שיקיף את היישוב הבדיוני "בטשת מואב", יזכה בירושת הדוד - אוסף של קונצים וקונדסים. הרעיון למוטיב התוכנית היה, כי בכל פרק יוצבו לצופים שתי אפשרויות לסיום העלילה, ועליהם יהיה לבחור בין השתיים באופן אינטראקטיבי. פוקס קידס דחו את התוכנית בטענה שהיא לא מתאימה לילדים.
ב-2003 עלתה התוכנית לשידור בערוץ ביפ בפורמט שונה אך עם שם זהה. העלילה מתחילה כאשר חזי מוכר קרקע שקיבל בירושה לשני אנשים שונים, ובמהלך הסדרה דואג חזי שלא ידעו הקונים אחד על קיומו של השני.
הסדרה היא בת עשרה פרקים באורך של כחמש דקות לפרק, והיא אף יצאה על גבי קלטת וידאו.
רשימת משחקים

| שם המשחק | שנת יציאה |
| --- | --- |
אלימלך אגוז בתככי הרייטינג: 1996
פיפוש (1999): 1999
פיפוש 2: 2000
חלום שהתגשם: 2001
פיפוש 3D – המהפכה: 2003
ווג'ימון: 2003
פיפוש (2021): 2021
הערות שוליים

↑  הוא חזר, ובגדול: פיפוש במשחק חדש, באתר ערוץ הספורט, 5 באפריל 2021
1 2  שחר סמוחה, פיפוש תולה את המקלדת, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2003
↑  ווג'מון - פתיח, נבדק ב-2023-10-26
↑  https://www.ishim.co.il/m.php?s=בטשת+מואבhttps:
↑  פיפוש המשחק החדש, באתר Piposh (באנגלית)
↑  מריאנה בננסון, משחק החיים: ראיון עם יוצרי "פיפוש" ו"בתככי הרייטינג", באתר משחק החיים: ראיון עם יוצרי "פיפוש" ו"בתככי הרייטינג", ‏2014-10-07
↑  פיפוש המשחק החדש, עכשיו במימון המונים!, באתר headstart.co.il
↑  Piposh on Steam, store.steampowered.com (באנגלית)
דאצ'ה

הדאצ'ה של בוריס פסטרנק בפרדלקינו
דאצ'ה (ברוסית: дача) הוא כינוי ברוסית לבית הנמצא בשימוש עונתי או לבית משני הנמצא באזור כפרי ליד מרכזים עירוניים. הדאצ'ה נפוצה מאוד ברוסיה ואוקראינה. לרוב, הדאצ'ה תפוסה בחלק מימות השנה על ידי הבעלים, או מושכרת לאנשים אחרים. היא משמשת לנופש ולחופשה קצרה בחודשי הקיץ וגם בשאר ימות השנה.
דאצ'ות מסורתיות בנויות בדרך כלל מעץ ומתאימות לאורח חיים כפרי. בדרך כלל נמצאת לצדן גם חלקת אדמה המיועדת לגידולים חקלאיים פרטיים, היכולים לספק את צרכיו של משק הבית. אדם הגר בדאצ'ה מכונה "דאצ'ניק" (רוסית: дачник).
מרוסית התגלגלה המילה "דאצ'ה" ליידיש, במשמעות של נסיעה למטרת נופש ומנוחה.
התופעה נפוצה מאוד ברוסיה, ולפי הערכות, כ-30 מיליון אזרחים הם בעלי דאצ'ה.
היסטוריה

הדאצ'ות הראשונות ברוסיה הופיעו בתקופת שלטונו של פיוטר הגדול. במהלך תקופת ההשכלה, האריסטוקרטיה הרוסית השתמשה בדאצ'ות למפגשים חברתיים ותרבותיים, שלוו על פי רוב בנשף מסכות ובמופעי פירוטכניקה. בסוף המאה ה-19 הפכה הדאצ'ה למקום בילוי מועדף לחופשת הקיץ בקרב המעמד העליון ומעמד הביניים של החברה הרוסית. תופעה זו, שאפיינה את רוסיה בלבד, קיבלה ביטוי נרחב ביצירותיהם של סופרים ומחזאים רוסים באותה תקופה.