stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
On
וידאו קליפים > וידאו קליפ

הקליפ הרשמי השני שוחרר ב-28 בפברואר 2020 בשעה 00:00 KST (אנ') . תוך דקות לאחר יציאתו, הסרטון הפך להקרנת הבכורה הגדולה ביותר בכל הזמנים ביוטיוב עם 1.54 מיליון צופים במקביל. הסרטון הגיע ל-10 מיליון צפיות תוך שעה, ועבר את השיא של "Boy With Luv" כסרטון הקוריאני המהיר ביותר שהשיג זאת. הסרטון מכיל הפניות לסרטים ותוכניות טלוויזיה שונות, כולל הרץ במבוך, קופסת הציפורים, סיפורה של שפחה, מלך האריות, משחקי הכס, נרניה (אנ') ודוליטל. הסרטון כולל גם התייחסות לסיפורי התנ"ך על תיבת נח ואדם וחווה. הקליפ זכה ל-43.8 מיליון צפיות ביום הראשון שלו, ועבר את "Look What You Made Me Do" של טיילור סוויפט בתור הסרטון השביעי הנצפה ביותר ביוטיוב ב-24 השעות הראשונות. לאחר שמספר מעריצים ברשתות החברתיות האשימו את יוטיוב בהסרה של מיליוני צפיות מהסרטון, תוך הצגת "מעקב בזמן אמת" כהוכחה, הפלטפורמה הגיבה באמצעות טוויטר כי הפער בספירת הצפיות הוא תוצאה ישירה של תהליך האימות שלהם. שקובע אם הצפיות הן אמיתיות או שנוצרו על ידי בוט ואז מסנן אותן בהתאם. ב-16 באוקטובר 2020 הפך לקליפ ה-17 של BTS עם למעלה מ-200 מיליון צפיות.
בסרטון נראה RM עומד מול סירה הרוסה ומוקף בבעלי חיים שונים; ג'ין מציל, משדה קרב שסוע קרבות, יונה פצועה שאותה הוא מחייה מאוחר יותר; שוגה עומד במרכז טקס של כת; ג'יי-הופ נמצא בתוך יער מלא בעצים שבורים כשגופו הגוסס של ג'ונגקוק שוכב מאחוריו; ג'ימין נמצא ליד ילד עם תוף; V מסיר כיסוי עיניים מילדה קטנה; וג'ונגקוק נראה נמלט בריצה מבית סוהר כשהוא חבוש באזיקים קוצניים. בהמשך, נפער מול V שער אבן ונחשף צוק שדומה לצוק הגאווה במלך האריות. כולם מלבד ג'ונגקוק מגיעים לשער, לאחר שג'ונגקוק מסיר את האזיקים שלו ונושף בקונכייה הסרטון עובר לבסיס מבוצר שבו BTS מבצעים את תוספת הריקוד כשמטאורים נופלים סביבם. מסביב לסלע צומחים עצים, ג'ונגקוק מצטרף אל הקבוצה והם עולים על הצוק. הסרטון מסתיים בטקסט "No More Dream" (סינגל הבכורה שלהם) שמתפוגג ל"Dream" בלבד.
תהליך היצירה של הסרטון השני שוחרר ב-2 במרץ 2020.
קרדיטים

הקרדיטים נלקחו מהערות האלבום Map of the Soul: 7.
BTS – שירה ראשית
פידוג – הפקה, כתיבה, מקלדת, סינתיסייזר, עיבוד ווקאלי, עיבוד ראפ, מהנדס הקלטות, עריכה דיגיטלית
RM – כתיבת שירים, עיבוד ראפ, מהנדס הקלטות
אנטונינה ארמאטו (אנ') - כתיבה
אוגוסט ריגו (אנ') – כתיבה
ג'יי-הופ – כתיבה
ג'וליה רוס - כתיבה
קריסטה יאנגס - כתיבה
מישל שולץ – כתיבה
שוגה – כתיבה
ג'ונגקוק – מקהלה
מלאני ג'וי פונטנה - כתיבה, פזמון
פול אדלמן - סיוע בהכוונה
ביאנקה אריאגה - תופים
דל אטקינס – בס
אמה אטקינס - תופים
כריס באדרוס - קרן
דואן בנג'מין – ניצוח תזמורת
דדריק בונר – ניהול מקהלה, מקהלה
היילי ברלנד - קרן
טים בראון – מקהלה
רסטין קלהון - קרן
כריסטופר קאלס - קרן
קלייטון קמרון - תופים
שרן סקסיל – מקהלה
סיובאן צ'פמן - תופים
מתיו צ'ין - קרן
ג'סטין קול - תופים
קיילה קולינס – מקהלה
מלוני קולינס – סיוע בהנחיית מקהלה
ג'ייסון דה לאון - תופים
די ג'יי ריגינס - מהנדס מיקס
מתיו אספינוזה - קרן
קן פישר - סיוע בהכוונה
ג'יימס פורד - קרן
קיה דאון פולטון – מקהלה
דיאנה גרינווד - תוף
סאמר גריר – מקהלה
אניס האריס - קרן
ספנסר הארט - קרן
ג'ייסן ג'ושוע - מהנדס מיקסים
ברנדן קרסי-וילסון - קרן
מוירו קונצ'לה – מקהלה
סם קרדיך – קרן
אוון מאקי - קרן
ישו מרטינז - קרן
צ'אדה מקאליסטר – מקהלה
קולין מקארי - קרן
קווין מקיאון - בימוי
קייטי אוסבורן - קרן
מרקוס פרז – קרן
סמואל פאונד – מקהלה
אריק רייכרס - מהנדס הקלטה
ג'ייקוב ריצ'רדס - מהנדס מיקסים
קן שרה - תופים
מקס סיברג – מהנדס מיקס
וולטר סימונסן - תופים
מייקל סטרניירי – קרן
יהושע פון ברגמן – תופים
אלכס וויליאמס - מהנדס הקלטה
אמבר רייט – מקהלה
יאנג - גיטרה
זכייה יאנג – מקהלה
שבחים > פרסים

| שנה | ארגון | פרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | פרסי המוזיקה של מלון (אנ') | הראפ/היפ הופ הטוב ביותר | מועמדות |
| 2020 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | סרטון הקיי-פופ הטוב ביותר | זכייה |
| 2020 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | סרטון הפופ הטוב ביותר | זכייה |
| 2020 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר (אנ') | זכייה |
| 2020 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון מקסיקו (אנ') | להיט עולמי | זכייה |
| 2020 | Rockbjörnen | השיר הזר של השנה | זכייה |
| 2021 | פרסי המוזיקה של Circle Chart (אנ') | שיר השנה - פברואר | זכייה |
שבחים > פרסי תוכניות מוזיקה

| תוכנית | תאריך (16 בסך הכל) |
| --- | --- |
מיוזיק בנק: 28 בפברואר 2020
מיוזיק בנק: 6 במרץ 2020
מיוזיק בנק: 13 במרץ 2020
מיוזיק בנק: 20 במרץ 2020
שואו! מיוזיק קור (אנ'): 29 בפברואר 2020
שואו! מיוזיק קור (אנ'): 7 במרץ 2020
שואו! מיוזיק קור (אנ'): 14 במרץ 2020
שואו! מיוזיק קור (אנ'): 21 במרץ 2020
שואו! מיוזיק קור (אנ'): 28 במרץ 2020
אינקיגאיו (אנ'): 1 במרץ 2020
אינקיגאיו (אנ'): 8 במרץ 2020
אינקיגאיו (אנ'): 15 במרץ 2020
שואו צ'אמפיון (אנ'): 4 במרץ 2020
שואו צ'אמפיון (אנ'): 11 במרץ 2020
שואו צ'אמפיון (אנ'): 18 במרץ 2020
אם קאונטדאון: 5 במרץ 2020
שבחים > פרס הפופולריות של מלון

| פרס | תאריף |
| --- | --- |
פרס פופולריות שבועי: 2 במרץ 2020
פרס פופולריות שבועי: 9 במרץ 2020
פרס פופולריות שבועי: 16 במרץ 2020
פרס פופולריות שבועי: 23 במרץ 2020
פרס פופולריות שבועי: 30 במרץ 2020
נתוני מכירות ותארים

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000  |
| דרום קוריאה דרום קוריאה | — | 34,484 |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000  |
סטרימינג
| יפן יפן (RIAJ) | פלטינה | 100,000,000* |
| דרום קוריאה דרום קוריאה (KMCA) | פלטינה | 100,000,000* |
 נתוני מכירות + סטרימינג המבוססים על התואר בלבד. * נתוני סטרימינג בלבד המבוססים על התואר בלבד.
ראו גם

רשימת עשרת הסינגלים המובילים של בילבורד הוט 100 לשנת 2020 (אנ')
רשימת השירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הדיגיטלי של גאון ב-2020 (אנ')
רשימת הזוכים במצעד של אם קאונטדאון (2020) (אנ')
רשימת הזוכים במצעד של מיוזיק בנק (2020) (אנ')
רשימה של השירים דיגיטליים שהגיעו למקום הראשון ב-2020 (ארה"ב) (אנ')
רשימת השירים שהגיעו למקום הראשון ב-2020 (מלזיה) (אנ')
רשימת השירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-2020 (אנ')
סכר ספולוודה (אנ')
זיילס אקטון

זיילס נלסון אקטון (באנגלית: Zales Nelson Ecton‏; 1 באפריל 1898 – 3 במרץ 1961) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי ממונטנה שייצג את המדינה כחבר הסנאט של ארצות הברית, וכיהן בין השנים 1947 ל-1953.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

אקטון נולד בוולדון, איווה ב-1 באפריל 1898, ועבר עם משפחתו למחוז גאלאטין, מונטנה ב-1907, כשהיה בן תשע. הוא למד בבתי הספר הציבוריים של מחוז גאלאטין. הוא קיבל תואר ראשון במדעים בעסקים ממכללת מונטנה סטייט (לימים אוניברסיטת המדינה של מונטנה) ותואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1921, הוא הפך לחוואי והתעניין בעיקר בתבואה ובמקנה.
אקטון, שנכנס לפוליטיקה, היה חבר בבית הנבחרים של מונטנה מ-1933 עד 1935 ובסנאט של מונטנה מ-1936 עד 1946. ב-1946, הוא התמודד על המושב של מונטנה בסנאט של ארצות הברית, שהתפנה על ידי הדמוקרט ברטון ק. וילר, שהפסיד בפריימריז הדמוקרטי.
כחלק מהגל הרפובליקני של הסנאט ב-1946, ניצח אקטון את שופט בית המשפט העליון של המדינה הדמוקרטית לשעבר, לייף אריקסון, בהצבעה של 54% מול 46%. הוא כיהן בסנאט קדנציה אחת, לאחר שהובס בדוחק בניסיונו להיבחר מחדש ב-1952 על ידי חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מייק מנספילד, פרופסור בקולג' דמוקרטי ומומחה למזרח הרחוק.
בהיותו בסנאט, אקטון כיהן בוועדת הסנאט להקצאות של ארצות הברית, בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט של ארצות הברית, בוועדה על משרד הדואר והשירות האזרחי של ארצות הברית ובוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט של ארצות הברית.
אקטון היה הסנאטור הרפובליקני היחיד ממונטנה במשך יותר מ-75 שנים, בין ניסיונו הכושל של ג'וזף מ. דיקסון להיבחר מחדש ב-1913 לבין בחירתו של קונרד ברנס ב-1988, שכיהן בין 1989 ל-2007. נכון לעכשיו, המסמכים של אקטון מוחזקים על ידי ארכיונים ואוספים מיוחדים באוניברסיטת המדינה של מונטנה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1921, אקטון התחתן עם ורה האריס. לזוג נולדו שני ילדים, אלואיז וזיילס נ. הבן.
אקטון חידש את עסקי החווה שלו עד מותו בבוזמן, מונטנה ב-3 במרץ 1961. הוא נקבר בבית הקברות סנסט הילס.
הערות שוליים

↑  "ZALES N. ECTON JR". Bozeman Daily Chronicle (באנגלית). נבדק ב-2021-09-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2313 3667  LCCN: n00068050  SNAC: w6x65bmc  US Congress: E000037  VIAF: 45535099   WorldCat (עם VIAF): 45535099
ויליאם קוק

ויליאם קוק (באנגלית: William Cocke‏; 1748 – 22 באוגוסט 1828) היה עורך דין, חלוץ ומדינאי אמריקאי. הוא כיהן בבתי המחוקקים של ארבע מדינות שונות: וירג'יניה, קרוליינה הצפונית, טנסי ומיסיסיפי, והיה אחד משני חברי הסנאט של ארצות הברית הראשונים מטעם טנסי.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

קוק נולד במחוז אמיליה, מושבת וירג'יניה ב-1748 והיה ממוצא אנגלי. הוא היה השישי מבין עשרה או אחד עשר ילדים של אייברהם (בערך 1695–1760) ומרי (באטה) קוק. הוא התחנך בבית לפני לימוד משפטים, והתקבל ללשכת עורכי הדין בווירג'יניה. בנוסף, היו בבעלותו עבדים.
ביוגרפיה > תפקידים פוליטיים

קוק היה חבר נבחר בבית הבורגס בווירג'יניה. בשנת 1776, כקולונל של מיליציה, הוא הוביל פלוגת לוחמים אל מחוז וושינגטון של קרוליינה הצפונית לצורך פעולה נגד האינדיאנים. קוק ספג האשמות של פחדנות בעקבות מעשיו בקרב על איילנד פלטס שרדפו אחריו לאורך כל חייו. מאוחר יותר באותה שנה, הוא עזב את וירג'יניה ועבר לאזור שעתיד להפוך לטנסי. במהלך ארגון מדינת פרנקלין, קוק נבחר כנציג המדינה לעתיד לקונגרס של הקונפדרציה.
בשנת 1796, קוק נבחר כציר לוועידה שכתבה את חוקת טנסי הראשונה. הממשלה החדשה שהוקמה בחרה בקוק להיות אחד מהסנאטורים הראשוניים של המדינה החדשה, יחד עם ויליאם בלאונט. קוק ובלאונט הציגו את האמנות שלהם לסנאט של ארצות הברית ב-9 במאי 1796. הסנאט, לעומת זאת, סירב להושיב את קוק ובלאנט בזמן שהתנהל ויכוח לגבי כניסתה של טנסי לאיחוד. כאשר טנסי התקבלה לבסוף ב-1 ביוני, שוב הועלתה סוגיית הישיבה של קוק ובלאנט. הסנאט הפדרליסטי קבע בהפרש מצומצם (11–10) כי בחירתם של קוק ובלאנט הייתה בלתי חוקית מכיוון שהתקיימה ללא אישור הקונגרס. בית המחוקקים של טנסי בחר מחדש את קוק ובלאונט ב-2 באוגוסט.
כהונתו הראשונית של קוק הסתיימה ב-3 במרץ 1797, אולם האספה הכללית של טנסי, התרשלה בבחירת מחליף לקוק. לאחר מכן הוא מונה שוב לתפוס את מושבו הקודם על ידי המושל ג'ון סווייר ב-22 באפריל 1797, עד שהאספה הכללית בחרה באיחור את מחליפו, אנדרו ג'קסון. מאוחר יותר, הוא נבחר על ידי אספת טנסי למושב השני בסנאט, וכיהן מ-4 במרץ 1799 עד 3 במרץ 1805.
קוק מונה לשופט של בית המשפט המחוזי הראשון של טנסי. ב-7 בנובמבר 1811, הוא הועמד למשפט הדחה על ידי בית הנבחרים של טנסי, וב-10 באוקטובר 1812, בתום משפט ההדחה שלו, הוא הורשע על ידי הסנאט של טנסי באחד משלושת סעיפי ההדחה ובכך הודח מתפקידו.
ביוגרפיה > חיים אישיים ומשפחה

קוק עסק חלקית בעריכת דין, ובילה יותר זמן על הגבול מאשר במשרד עורכי דין. הוא היה מעורב בחיפושים בזמן שהיה בחברת דניאל בון, וסייר בחלק גדול ממה שעתיד להפוך למזרח קנטקי ומזרח טנסי.
בנו, ג'ון אלכסנדר קוק, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי שכיהן ארבע קדנציות; נכדו, ויליאם מייקל קוק, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי לשתי קדנציו.
ביוגרפיה > אחרית חייו ומותו

קוק מונה לשופט של המחוז השיפוטי הראשון של טנסי ב-1809. מאוחר יותר הוא התפטר מתפקיד זה ועבר למיסיסיפי. שם, הוא נבחר לבית המחוקקים של המדינה ב-1813. הוא חזר לזמן קצר לשירות צבאי, ושירת תחת אנדרו ג'קסון במלחמת קריק. בשנת 1814, הוא מונה על ידי הנשיא ג'יימס מדיסון להיות הנציג אל האינדיאנים משבט צ'יקסאו.
קוק מת בקולומבוס, מחוז לוונדס, מיסיסיפי, ב-22 באוגוסט 1828 ונקבר שם, בבית הקברות הידידות.
ביוגרפיה > מורשת

מחוז קוק, טנסי נקרא על שמו.
חוזה פרים

חלוקת האימפריה הפרנקית לאחר הסכם פרים ב-855.
  לותרינגיה
  איטליה
  פרנקיה המזרחית
  פרנקיה המערבית
  פרובאנס
חוזה פרים, שנחתם ב-19 בספטמבר 855, היה השני מבין הסכמי החלוקה של האימפריה הקרולינגית. כשהקיסר לותאר הראשון היה על ערש דווי, הוא חילק את ממלכתו בפרנקיה התיכונה בין שלושת בניו.
רקע

משנת 830, לותאר ואחיו פפין הראשון, מלך אקוויטניה (מת ב-838) ולודוויג הגרמני נלחמו בכמה קרבות שושלתיים פנימיים עם אביהם הקיסר לואי החסיד. מותו של הקיסר בשנת 840 החל מאבק נוסף על הירושה בין שלושת בניו שנותרו בחיים לותאר הראשון, לודוויג הגרמני וקרל הקירח (בן נישואיו השניים של לואי החסיד). לותאר, הבן הבכור והקיסר האימפריה הרומית הקדושה עם אביו מאז 817, טען לעליונות אך הוכחש והובס על ידי הכוחות המאוחדים של אחיו בקרב פונטנוי ב-841.
הקיסר לותאר נאלץ לבסוף להכיר בכוחם העדיף של לואי הגרמני וקרל הקירח, אשר אישרו את ההסכם ביניהם בשבועות שטרסבורג. הוא סיים את הלחימה שלו ובאוגוסט 843 חתם על הסכם ורדן עם אחיו הצעירים. כתוצאה מהסכם זה, האימפריה של לואי החסיד המנוח ("פרנקיה") חולקה רשמית בין שלושת בניו שנותרו בחיים: לודוויג הגרמני קיבל את האדמות ממזרח לנהר הריין וארה ("פרנקיה המזרחית"), שארל הקירח את השטחים ממערב לסכלדה, מז, סון ורון ("פרנקיה המערבית"), בעוד לותאר שמר על האדמות הסמוכות מפריזיה ועד איטליה, כולל הערים אאכן ורומא ("פרנקיה התיכונה" או Lotharii Regnum), וכן את תואר הקיסר הרומאי הקדוש.
למרות שהשליטים הקרולינגים הדגישו את הרעיון של אימפריה מאוחדת, הפירוק ההדרגתי על ידי ירושה חלקית נמשך. בעיקר הממלכה הפרנקית התיכונה של לותאר שילבה גבולות ארוכים ופגיעים עם תקשורת פנימית לקויה. הרוסה הן מפשיטות ויקינגיות בצפון והן מפשיטות מוסלמיות בדרום, היא לא הייתה ישות בת קיימא ועד מהרה התפצלה.
הוראות

בהיותו על ערש דווי, הקיסר לותאר הראשון ששהה באחוזתו בשולר (Sconilare) ב-19 בספטמבר 855 חילק עוד יותר את ה-Lotharii Regnum בין בניו:
(† 875), הבן הבכור, קיבל את הכתר הקיסרי ואת ממלכת איטליה (אז כללה רק את החצי הצפוני של חצי האי האיטלקי)
(† 869) קיבל את פריזיה וחלקים של אוסטרזיה שנשארו בידי אביו לאחר הסכם ורדן (המכיל את האזור המקורי של האימפריה הרומית שיושב על ידי הפרנקים ועיר הבירה אאכן) - ממלכה זו ידועה כלותרינגיה על שם השליט שלה והייתה הקצרה ביותר מבין שלוש הממלכות העוקבות, וירשו אותה הדוכסויות לורן עילית ולורן התחתית כמאה שנים מאוחר יותר.
(† 863), הצעיר מבין שלושת הבנים, הפך למלך פרובאנס, וקיבל את פרובאנס חלק גדול מממלכת בורגונדיה הפרנקית לשעבר (חוץ מהאדמות שממערב לנהר הסון שניתנו לפרנקיה המערבית בוורדון ולימים יהפכו לדוכסות בורגונדיה) - ממלכה זו תתפתח מאוחר יותר לממלכת בורגונדי (הידועה גם בשם ממלכת ארל מהמאה ה-12)
לותאר הראשון עצמו התפטר ופרש למנזר פרים ברכס הרי אייפל שם מת עשרה ימים לאחר מכן.
מורשת

עקב מותם של שארל בשנת 863 ולותאר השני בשנת 869, בורגונדי ולותרינגיה שוב חולקו בין פרנקיה המזרחית, פרנקיה המערבית וממלכת איטליה על ידי חוזה מרסן משנת 870. השפעותיו של הסכם פרים הגיעו לקיצו לחלוטין, כאשר בשנת 951 פלש אוטו הראשון, מלך גרמניה לאיטליה במהלך תקופה של אי שקט פוליטי והתחתן עם המלכה לשעבר אדלייד. הוא השיג את כתר הברזל של לומברדיה ולבסוף הוכתר למלך איטליה ולקיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-962.
הסכם פרים נחשב לאחת ההשפעות המשמעותיות האחרונות של ירושה חלקית לפני שהפיאודליזם עלה עליו כגורם העיקרי לביזור מדינות אירופה.
ראו גם

חוזה ורדן (843)
חוזה מרסן (870)
חוזה ריבמון (880)
לותאר הראשון מחלק את ממלכתו בין בניו (תחריט נחושת, 1698)
חלוקת הממלכה
NTSB

| --- | --- |


מטה NTSB
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוכנות אם:  הממשל הפדרלי של ארצות הברית
 תאריך הקמה:  1 באפריל 1967 
 סוכנות קודמת:  Civil Aeronautics Board 
 יו"ר:  ג׳ניפר הומנדי
 מטה מרכזי:  ל'אנפאן פלאזה דרום מערב 490, וושינגטון הבירה
 עובדים:  400
 תקציב:  100 מיליון דולר
 http://www.ntsb.gov
 
צוות NTSB בזירת התרסקות טיסה 214 של אסיאנה איירליינס.
חוקרי NTSB בזירת תאונת רכבות בפילדלפיה, 2015.
המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה (באנגלית: The National Transportation Safety Board, בראשי תיבות: NTSB) היא סוכנות חקירות פדרלית בארצות הברית שמתפקידה לחקור תאונות תחבורה אזרחיות. בין השאר המועצה חוקרת תאונות ותקריות אוויריות, תאונות דרכים, התנגשויות ימיות כתאונה בין ותאונות רכבת ופיצוצי צנרת הקשורים לתשתית משמעותית, כצינור מים או נפט.
הסוכנות מעורבת לעיתים בחקירת תאונות תחבורה צבאיות, לבקשת הצבא, כמו כן נעשית המועצה למעורבת פעילה גם כאשר ישנה סכנה לדליפת חומרים מסוכנים בעקבות תאונה בתחבורה. המועצה הוקמה ב-1 באפריל 1967 כיורשת למועצת האווירונאוטיקה האזרחית.
ללשכה, 4 משרדים אזוריים: באנקורג' שבאלסקה, דנוור שבקולורדו, אשבורן שבוירג'יניה וסיאטל שבמדינת וושינגטון.
היסטוריה

המועצה שואבת את מקורותיה מחוק המסחר האווירי של 1926 שהסמיך את מחלקת המסחר של הממשל הפדרלי לחקור תאונות אוויריות. בשנת 1940 סמכות זו הועברה לידי הלשכה לבטיחות בתעופה של מועצת האווירונאוטיקה האזרחית.
ב-1967 הקונגרס האמריקאי הקים את מחלקת התחבורה ותחתיה הוקם מינהל התעופה הפדרלי כסוכנות כפופה למחלקת התחבורה. באותו הזמן הוקמה NTSB כסוכנות עצמאית כשסמכויות החקירה של הלשכה לבטיחות בתעופה הועברו לידי הסוכנות. אך עד 1975 לא פעלה באופן עצמאי ועבדה בסמיכות למינהל התעופה הפדרלי.
על מנת להימנע מסכסוכים פנימיים, ב-1975 הקונגרס העביר את חוק מועצת הבטיחות העצמאית ובאותה שנה המועצה הפכה לסוכנות פדרלית עצמאית.
נכון לשנת 2015, המועצה חקרה למעלה מ-140,000 תאונות אוויריות ואלפי תאונות תחבורה יבשתית.
ראו גם

המועצה לחקירת חומרים מסוכנים ובטיחות כימית
ועדת התעופה הבין-מדינתית
לויד ספנסר

ג'ורג' לויד ספנסר (באנגלית: George Lloyd Spencer‏; 27 במרץ 1893 – 14 בינואר 1981) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו. כחבר המפלגה הדמוקרטית, הוא ייצג את המדינה בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1941 עד 1943.
ביוגרפיה

לויד ספנסר נולד בסרקוקסי, מיזורי ב-27 במרץ 1893, ועבר לאוקולונה, ארקנסו ב-1902. הוא למד בבתי ספר ציבוריים ובבית הספר פדי בהייטסטאון, ניו ג'רזי, ולאחר מכן למד במכללת הנדרסון בארקדלפיה, ארקנסו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת ספנסר בצי ארצות הברית. בשנים 1931 עד 1943 שירת כלוטננט קומנדר בעתודת הצי של ארצות הברית. הוא עבר להתגורר בהופ, ארקנסו ב-1921 ופיתח קריירה בבנקאות ובחקלאות.
ספנסר מונה כחבר הסנאט של ארצות הברית ב-1 באפריל 1941, כדי לסיים את כהונתו שטרם הסתיימה של הסנאטור ג'וזף טיילור רובינסון. הוא שירת עד 3 בינואר 1943, ולא עמד לבחירות, והעדיף לשוב לצי לשירות במלחמת העולם השנייה.
הוא כיהן כמנהל חברת הגז ארקנסו-לואיזיאנה בשריבפורט, לואיזיאנה וכנציב מחוז המים של דרום מערב ארקנסו. הוא כיהן גם כסגן נשיא ארקנסו של אגודת עמק הנהר האדום. ספנסר שימש גם כיו"ר הדירקטוריון והנשיא של First National Bank of Hope, ארקנסו.
לויד ספנסר מת בהופ, ארקנסו ב-14 בינואר 1981, ונקבר בגני רוזהיל בהופ.
וייד המפטון השלישי

ווייד המפטון השלישי (באנגלית: Wade Hampton III‏; 28 במרץ 1818 – 11 באפריל 1902) היה נצר לאחת המשפחות העשירות ביותר בדרום לפני מלחמת האזרחים, בעל אלפי דונמים של אדמת כותנה בקרוליינה הדרומית ובמיסיסיפי, כמו גם אלפי עבדים. הוא הפך לגנרל בכיר בצבא הקונפדרציה בארמיית צפון וירג'יניה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. לאורך הקריירה שלו הוא היה גם פוליטיקאי דמוקרטי מוביל בעניינים מדינתיים וארציים.
עד 1877 בסוף עידן השיקום, המפטון הפך למנהיג של הגואלים, תושבי הדרום הלבנים שנלחמו בהצלחה כדי להחזיר את העליונות הלבנה במדינה. מסע הבחירות שלו למושל היה בסימן אלימות נרחבת מצד החולצות האדומות, קבוצה סמי-צבאית לבנה ששיבשה את הבחירות ודיכאה מצביעים שחורים במדינה. המפטון נבחר למושל, וכיהן בין השנים 1876 ל-1879. לאחר מכן, הוא כיהן בשתי קדנציות כחבר הסנאט של ארצות הברית מ-1879 עד 1891.
ביוגרפיה > ראשית חייו וקריירה

וייד המפטון השלישי נולד ב-28 במרץ 1818 בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, והיה בנם הבכור של "קולונל" וייד המפטון השני (1791 – 1858) ואן (לבית פיצסיימונס) המפטון. אמו הייתה ממשפחה עשירה בצ'ארלסטון. לאחר מלחמת 1812 הרוויח אביו הון על ספקולציות קרקעות במדינות הדרום.
המפטון האב היה קצין דרגונים במלחמת 1812 ועוזרו של הגנרל אנדרו ג'קסון בקרב ניו אורלינס. בנוסף, הוא היה נכדו של וייד המפטון (1754 – 1835), לוטננט קולונל של הפרשים במלחמת העצמאות האמריקנית, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ובריגדיר גנרל במלחמת 1812. דודו של וייד השלישי על ידי נישואים, ג'יימס הנרי המונד, נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, כיהן כמושל קרוליינה הדרומית ובסוף שנות ה-50 של המאה ה-19 נבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית.
וייד המפטון השלישי גדל במשפחת בעלי מטעים עשירה, וקיבל השכלה פרטית. היו לו ארבע אחיות צעירות יותר. היו לו חיי חוץ פעילים; הוא רכב על סוסים וצד, במיוחד באחוזת הקיץ של משפחתו בקרוליינה הצפונית, היי המפטון. כל חייו הוא יצא למסעות ציד לבדו לתוך היער, וצד דובים שחורים אמריקנים בסכין בלבד.
בשנת 1836 סיים המפטון את לימודיו בקולג' קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית) והוכשר למשפטים, למרות שמעולם לא עסק במקצוע. אביו הקצה לו מטעים מסוימים לנהל בקרוליינה הדרומית ובמיסיסיפי. המפטון הצעיר הפך לפעיל בפוליטיקה הדמוקרטית במדינה.
הוא נבחר לאספה הכללית של קרוליינה הדרומית ב-1852 וכיהן כסנאטור מ-1858 עד 1861. לאחר שאביו של המפטון מת ב-1858, הוא ירש הון עצום, מטעים ועבדים.
ביוגרפיה > קריירה לאחר המלחמה

יחד עם לוטננט גנרל ג'ובל א. אירלי, המפטון הפך לתומך בתנועת 'הסיבה האבודה' של הקונפדרציה. הוא עבד כדי להצדיק את הפסדה של הקונפדרציה ונהג להתאבל על אובדן חיי העושר שלו שלפני המלחמה. הוא אימץ את האמונה הנגציוניסטית שהעבדות, כפי שהיא בוצעה בדרום אמריקה, הייתה מטיבה ושאנשים שחורים היו נחותים גזעית מאנשים לבנים, אך אנשים לבנים מהמעמד העליון כמוהו צריכים לפעול בצורה פטרנליסטית. המפטון שנא את השימוש של ממשלת ארצות הברית בחיילים צבעוניים בכוחות הכיבוש בקרוליינה הדרומית.
להמפטון הוצע מועמדות לתפקיד המושל ב-1865, אך הוא סירב משום שהאמין שתושבי הצפון יחשדו באופן טבעי בגנרל לשעבר של הקונפדרציה המחפש תפקיד פוליטי רק חודשים לאחר תום מלחמת האזרחים. המפטון פעל כדי לבקש מתומכים לא להצביע עבורו בבחירות למשרת המושל. ב-1868 הוא הפך ליושב ראש הוועד המרכזי של המפלגה הדמוקרטית של קרוליינה הדרומית. באותה שנה, הרפובליקנים הרדיקליים ניצחו בבחירות.
המפטון למעשה הפסיק את הפעילות הפוליטית הגלויה ביותר עד 1876. הוא עזר לגייס כסף לקרנות הגנה משפטיות לאחר שממשלת ארצות הברית החלה לאכוף חקיקה נגד הקו קלוקס קלאן מ-1870 ו-1871 כדי לדכא את האלימות של הקו קלוקס קלאן נגד בני חורין ורפובליקנים לבנים. הוא לא היה פעיל בקלאן. המפטון תמך במת'יו באטלר בקמפיין הרפורמה של האיחוד ב-1870.
ביוגרפיה > קריירה לאחר המלחמה > הגואלים כובשים מחדש את קרוליינה הדרומית

קבוצות מורדים אחרות קמו במהירות והצטרפו לארגון הקו קלוקס קלאן בקרוליינה הדרומית ובמדינות אחרות, קבוצות של גברים שכינו את עצמם "מועדוני רובאים" הוקמו כדי לפעול כמשטרת אזרחים בשנים שלאחר המלחמה. ב-1876, כ-20,000 גברים בקרוליינה הדרומית היו חברים במועדוני רובים. הקמפיינים הפוליטיים הפכו אלימים יותר ויותר כאשר הלבנים ניסו לדכא את ההצבעה של השחורים.
החל מאמצע שנות ה-70 של המאה ה-19, הקבוצה הסמי-צבאית הלבנה, הידועה בשם החולצות האדומות, הקימה סניפים ברוב מחוזות קרוליינה הדרומית. קבוצות אלו פעלו כ'זרוע הצבאית של המפלגה הדמוקרטית.' הם צעדו בתהלוכות במהלך הקמפיינים, הפריעו בגלוי למפגשים של הרפובליקנים, ופעלו לדיכוי ההצבעה השחורה במדינה באמצעות אלימות והפחדה.
המפטון התנגד למדיניות תקופת השיקום של הרפובליקנים הרדיקלים בדרום ארצות הברית, במיוחד בנוגע לזכותם של השחורים להצביע ולשתף פעולה בפוליטיקה. הוא חזר לפוליטיקה של קרוליינה הדרומית ב-1876, והציג את מועמדותו נגד מדיניות זו. המפטון, דמוקרט, התמודד מול המושל הרפובליקני המכהן דניאל הנרי צ'מברלין. הבחירות למשרת המושל של קרוליינה הדרומית ב-1876 היו העקובות מדם בתולדות המדינה. החולצות האדומות השתמשו באלימות בכל מחוז כדי לדכא את ההצבעה של השחורים. "היסטוריון נגד שיקום העריך מאוחר יותר ש-150 שחורים נרצחו בקרוליינה הדרומית במהלך מערת הבחירות". למרות שנראה כי תומכי המפטון כללו את החולצות האדומות, הביוגרף המוביל של המפטון, רוד אנדרו, טען כי "אין ראיות לכך שהמפטון עצמו תמך או עודד את האלימות הזו". ואכן, בנג'מין טילמן, המנהיג הבלתי מעורער של החולצות האדומות, יהיה גורם חשוב בסילוק המפטון ממושבו בסנאט ב-1890.
שני הצדדים טענו לניצחון. במשך יותר משישה חודשים, שני בתי מחוקקים במדינה טענו כי הם החוקיים. בסופו של דבר, בית המשפט העליון של קרוליינה הדרומית פסק שהמפטון ניצח בבחירות, והמפטון היה המושל הדמוקרטי הראשון בקרוליינה הדרומית מאז סיום מלחמת האזרחים. הבחירות לנשיאות ארצות הברית של רתרפורד ב. הייז הסתיימו בפשרה בין הדמוקרטים, שבמסגרתה הסכימה המפלגה הלאומית לסיים באופן פורמלי את תקופת השיקום. ב-1877, הייז הורה על נסיגת חיילי ארצות הברית מדרום ארצות הברית, ובכך השאיר את הלבנים לשוב ולשלוט על השחורים המשוחררים.
לאחר הבחירות נודע המפטון כ"מושיע קרוליינה הדרומית"; הוא היה אחד הדמוקרטים שנבחרו שנודעו כ"גואלים". הוא נבחר מחדש ב-1878; החולצות האדומות העניקו לו תמיכה, אבל נדרשה פחות אלימות.
המפטון הושלך מפרד בעת ציד צבאים יומיים לאחר מכן ושבר את רגלו הימנית. מספר שבועות לאחר מכן, רגלו הימנית נקטעה עקב סיבוכים מהפציעה. מרות שסירב להכריז על מועמדותו לסנאט, המפטון נבחר לסנאט של ארצות הברית על ידי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית באותו היום שבו נקטעה רגלו. הוא התפטר מתפקיד המושל כדי לכהן שתי קדנציות בסנאט האמריקני עד 1891. הוא היה דמוקרט בורבוני שמרן, אשר קיבע את תמיכתו גם ממספר שחורים משוחררים בתמיכתו בניצחונו.
ביוגרפיה > אחרית חייו

מ-1893 עד 1897, כיהן המפטון כנציב הרכבות של ארצות הברית, לאחר שמונה על ידי הנשיא גרובר קליבלנד.
הוא היה חבר תורשתי באגודת סינסינטי של קרוליינה הדרומית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1838 התחתן המפטון עם מרגרט פרסטון (1818–1852). ילדיהם היו: וייד המפטון הרביעי (1840–1879), תומאס פרסטון המפטון (1843–1864, נהרג במלחמה), שרה ביוקנן המפטון (1845–1886), ג'ון פרסטון המפטון (1846–1847), והרייט פלוד המפטון (1848–1853).
בשנת 1858, המפטון השלישי התחתן עם מרי סינגלטון מקדאפי (1830–1874). ילדיהם היו: ג'ורג' מקדאפי המפטון (1859–1917), מרי סינגלטון "דייזי" המפטון (1861–1934), אלפרד המפטון (1863–1942), וקתרין פישר המפטון (נולדה ומתה ב-1867)
וייד המפטון מת בקולומביה ב-11 באפריל 1902 ונקבר בחצר הכנסייה של קתדרלת טריניטי.