stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בצלאל הכהן
חיבוריו

לקט באורים: על סדר פרשיות התורה ועל תפלה: באורי מקראות, באורי מסורה, באורי תפלה - ליקוט מכתביו וממה שציטטו בשמו אחיו ר' שלמה ובנו ר' חיים אורי. יצא לאור בהוצאת 'מפעל תורת הג"ר בצלאל הכהן מווילנא', לייקווד תשע"ב.
הגהות הגר"ב על סדר טהרות שבמשנה - בחלק השלישי של "זיכרון יהודה" לזכר הרב יהודה אבלסון שרובו ככולו דברי תורה של הרב אבלסון. החיבור הוא בין שלושה חלקים שהודפסו בכרך אחד. בחלק הראשון כללי המשנה ודרכיה וכללי הלכות וביאור "זרע יצחק", בשני פתיחה ומבוא לסדר קדשים עם הערות וחידושים, ובשלישי פתיחה ומבוא לסדר טהרות עם חידושים והערות והוספת 'הגהות הגר"ב'. יצא לאור בברדיצ'ב תר"ן.
הגהות מראה כהן על התלמוד הבבלי - מופיעות בש"ס וילנה.
שאלות ותשובות ראשית בכורים - יצא לאור לראשונה בווילנה תרכ"ט, ושוב בדפוס צילום בירושלים תשכ"ט.
חידושיו על טור יו"ד מהשו"ע הודפסו עם חידושי אחיו במהדורת השו"ע בהוצאת "האלמנה והאחים ראם", וילנה תר"ם.
ביאורים וחידושים להגדה של פסח מופיעים בספר הגדה של פסח עם פירושים יקרים ונחמדים מרבני גאוני ק"ק ווילנא בחלק השלישי ששמו "מנחת כהנים" ובו דברים ממנו ומאחיו הרב שלמה. בחלק הראשון "תולדות אדם" מהרב אברהם דנציג ובשני "אחרית לשלום" מהרב יצחק אליהו לנדא. יצא לאור לראשונה בווילנה תרל"ז ובדפוס צילום בברוקלין תשנ"ג. כמו כן הודפסה הגדת "מנחת כהנים" בהגדות גדולי ליטא: הגדת גאוני וילנא, ירושלים תשנ"ג עם שישה פירושי הגדות נוספים על מה שבספר הקודם: "יד מצרים" מהרב יצחק אייזיק חבר, "נטפי מים" מהרב יעקב מאיר פדובה, "ליל שימורים" מהרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, 'הגדת מהרש"א' מהרב שמואל אביגדור תוספאה) עם חידושי הלכות בהלכות פסח, "אור לישרים" מהרב יחיאל הלר ו"הגדת מרדכי מהרב מרדכי גימפל יפה. כן הודפס דפוס צילום של ההגדה של גאוני וילנה מווילנה תרמ"ז יחד עם הגדות "אמרי אש" של הרב מאיר איזנשטטר מאונגוור (פודגורזה תרס"ט), "מעשה ידי יוצר" של הרב שלמה קלוגר (לבוב תרמ"ו), "שבחי דמרא" של הרב משולם הלוי הורוביץ (ורשה תרע"ג) ו"שיח יצחק" של הרב יצחק מלצן (ירושלים תרס"ט).
קונטרס ברכת ראשית על ברכת החמה - הודפס במהדורה מתוקנת עם סדר ברכת החמה בשם סדר ברכת החמה: עם קונטרס "ברכת ראשית", בענייני ברכת החמה, תקופות והמסתעף בהוספת חידושים בהלכה ובאגדה על ברכת החמה מאחיו ר' שלמה. בהוצאת 'מפעל תורת הג"ר בצלאל הכהן מווילנא', לייקווד תשס"ט.
הגהות על ספר המצוות לרמב"ם, נדפסו במהדורת ספר המצוות עם פירוש "מחשבת משה" של ר' משה ב"ר גרשון מנדל זיו, וילנה, תרכ"ו.
מעשה רב, הגהות וביאורים על הרמב"ם. נדפסו עם המשנה תורה לרמב"ם, ורשה תרמ"א, ומאז ברוב המהדורות הנפוצות. הערותיו הוכנסו גם לפרויקט השו"ת.
לקריאה נוספת

תולדות הג"ר בצלאל הכהן מ"צ ווילנא, בתוך: לקט באורים: על סדר פרשיות התורה ועל תפלה: באורי מקראות, באורי מסורה, באורי תפלה, עמ' י"א-כ'
תולדות הג"ר בצלאל הכהן מ"צ ווילנא, בתוך: סדר ברכת החמה: עם קונטרס ברכת ראשית, בענייני ברכת החמה, תקופות והמסתעף, עמ' ט'-י"ח
הלל נח מגיד שטיינשניידר, עיר ווילנא, חלק א', וילנה תר"ס, עמ' 55–61
הקובץ התורני מוריה, שנה כ"ב, גיליון ה'-ז' (רנ"ז-רנ"ט), תשנ"ט, עמ' צ"א-צ"ב
רבי בצלאל הכהן ואחיו רבי שלמה הכהן, בתוך: משה זעירא, רבותינו שבגולה חלק א, הוצאת אגודת נחליאל, ירושלים תשנ"ו (עמ' 44-49).
הערות שוליים

↑  "אדרת אליהו", ירושלים תשס"ג, עמ' ל"ה. ראו בקישור החיצוני הראשון בעמוד השלישי ובהערה 6 שם.
↑  שם, עמ' ל"ו. ראו בקישור החיצוני הראשון בעמוד השלישי ובהערה 6 שם.
↑  ראשית ביכורים, באתר היברובוקס
בדולח

ערך זה עוסק בזכוכית המכילה מתכת כבדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
כדור בדולח, מוצג במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, בוושינגטון די. סי.
בדולח הוא זכוכית המכילה מתכת כבדה, לרוב עופרת, הגורמת לעליית מקדם השבירה והנפיצה (נגזרת מקדם השבירה לאורך הגל של האור). מקדמי שבירה של זכוכיות בדולח נעים בין 1.6 ל-2.0 בהשוואה ל-1.5 בזכוכית רגילה (Soda lime). בדולח על בסיס עופרת (מכונה בפי העם "זכוכית קריסטל") מכיל עד 33% במשקל של תחמוצת עופרת PbO.
אטימולוגיה

הבדולח מוזכר בתנ"ך כאבן טובה המצויה בארץ החוילה, ארץ שסביבה עבר אחד הנהרות שמקורו היה בגן העדן:
"וּזְהַב הָאָרֶץ הַהִוא טוֹב: שָׁם הַבְּדֹלַח וְאֶבֶן הַשֹׁהַם".
ביוונית, משמעות המלה bdellion הקרובה בצלילה לבדולח היא "שרף של עץ". באכדית: budulhִu.
בבראשית רבה ט"ז, ב נאמר כי "את סבור כבדולח זה של פטמים (בשמים) ? יגדו עליו רעו: מה זה אבן טובה, אף זה, אבן טובה" . לפי המדרש הבדולח הוא מחצב גבישי שקוף הדומה לזכוכית.
השם הושאל לזכוכית העופרת שהומצאה על ידי ג'ורג' ראבנסקרופט מאנגליה בשנת 1676. השם האנגלי Flint glass מקורו בצור (Flint) ששימש כמקור לסיליקה (SiO2) נקיה להכנת הזכוכית. נדרש מקור SiO2 נקי משום שחול רגיל מכיל מעט ברזל שנותן גוון ירקרק לזכוכית.
לפעמים נקראים גבישים גדולים של קוורץ (SiO2 ;Quartz) טבעי בשם "בדולח". כדור בדולח הוא, בעצם, כדור קוורץ המכונה לפעמים "בדולח הרים".
תכונות כימיות

בדומה לתחמוצת הצורן גם בתחמוצת עופרת דו-ערכית (החולקת אותו טור בטבלה המחזורית עם הצורן) נמצא אטום המתכת במרכז טטראדר, קשור ל-4 חמצניים שכל אחד יכול להיקשר לאטום עופרת (או צורן) בטטראדר שכן (Bridging oxygen) כך שהעופרת היא Network former בזכוכית. מתכות אחרות שנוטות להימצא במרכז אוקטאדר בתחמוצותיהן (רוב מתכות המעבר) קשה יותר לשלב בזכוכית בריכוזים גבוהים משום שעלולה להיווצר הפרדת פאזות בשלב הקירור של הנתך. מתכת אחרת שמתפקדת בקלות כ-Network former בזכוכיות היא אורניום. למתכות כבדות שלהן אלקטרונים באורביטלים מרוחקים פולריזביליות גבוהה ולכן שילובן בחומר יגרור עלייה במקדם השבירה.
כיום ניתן לעצב את הבדולח על ידי קרן לייזר וכן לצייר בתוכו.
כשנוקשים על בדולח נשמע צליל אופייני, השונה מצליל המופק מזכוכית רגילה, מהירות הקול בבדולח היא כ-4,000 מטר/שנייה, בהשוואה ל-5,100 מטר/שנייה בזכוכית רגילה ו-5,600 מטר/שנייה בזכוכית בורוסיליקט (פיירקס).
תכונות אופטיות

התכונות האופטיות של בדולח גורמות להחזרה חזקה יותר ממשטחים חתוכים (ברק), משום שההחזרה ממשטח עולה עם ההפרש במקדמי השבירה שבין המשטחים. כדי להדגיש תכונה זו, מעוצבים כלי בדולח לעיתים קרובות עם חיתוכים ומשטחים המתחברים בזווית חדה, כך שיש הרבה "נצנוצים" והחזרות אור מהכלי. תכולת העופרת הגבוהה הופכת את הבדולח רך יותר מזכוכית רגילה, נוח יותר לחיתוך, כך ניתן ליצור את החיתוכים החדים והעמוקים המקשטים אגרטלי בדולח כמודגם בתמונה. ריכוך הזכוכית הופך את הבדולח רגיש יותר לשבירה ושריטה.
אור שעובר דרך מנסרות בדולח יוצר נפיצה רחבה יותר (הפרדה של האור הלבן לספקטרום היוצר אותו כמו בקשת בענן) ומכאן השימוש בנטיפי בדולח לנברשות. נפיצה רחבה חשובה גם ליישומים אופטיים בהם נדרשת הפרדה בין אורכי גל כדוגמת מנסרות.
העופרת בולעת ביעילות קרני X ולכן משתמשים בזכוכיות מכילות עופרת למסכים של צגים וטלוויזיות המבוססים על שפופרת קרן קתודית. במסכים אלו פוגעת קרן אלקטרונים ונפלטת קרינת X מזיקה שזכוכית בדולח עוצרת.
זכוכית הבדולח צלולה יותר ומבריקה יותר מזכוכית רגילה ומכאן חשיבותה האסתטית. מזכוכית הבדולח מייצרים כלי אוכל, כוסות יין וחפצי נוי שונים כגון אגרטלים, נברשות ושעונים.
מספר אבה של בדולח קטן מ-55.
בטיחות, מזון ורעילות

עופרת היא מתכת רעילה ולכן  השימוש בה בכלי בית הוא בעייתי,  בפרט לאחסון משקאות שעלולים למצות עופרת מכלי הקיבול. E. Guadagnino בדק דליפת עופרת למשקאות הנמזגים לכוס בדולח. נמצא כי משקאות קולה מיצו לתוכם יותר עופרת ממשקאות אלכוהולים (כנראה בשל החומציות הגבוהה), כמו כן,ויסקי מזדהם יותר מיין לבן באותם תנאי חשיפה. נמצא גם ששטיפת הכוס במדיח כלים מחמירה את דליפת העופרת לקולה. ככל שכלי הבדולח מתיישן דליפת העופרת ממנו יורדת. במחקר שבדק דליפת עופרת מכלי בדולח לשרי נמצא ריכוז העופרת במשקה לאחר אחסון של חודשיים בכלי חדש 1,400 מיקרוגרם לליטר, בכלי בן 10 שנים ריכוז העופרת לאחר אותו זמן חשיפה היה 163 מיקרוגרם לליטר ובכלי בן 20 שנים רק 50 מיקרוגרם לליטר.
מחקר אחר גילה עליה ברמת העופרת בדמם של עובדים בליטוש כלי בדולח (אם כי החשיפה חמורה פחות מאשר אצל עובדים בייצור מצברי עופרת).
כדי להימנע מבעיות בריאותיות וסביבתיות אלו מייצרים בדולח גם על ידי הוספת טיטניום, זירקוניום או מתכות אחרות (מתכות שיגרמו עליה במקדמי השבירה ובנפיצה אך לא יצבעו את הזכוכית). כך, למשל, מצהיר פטנט אמריקני 7,091,145 על מקדם שבירה של כ 1.9 ומספר אבה של כ-30 בזכוכית "בדולח" (Heavy flint glass) נטולת עופרת  ובה תחמוצת לנתן מחלפה את  העופרת.
בספרות העברית

בספר במדבר, מתוארת איכותו הטובה של המן השמימי:
וְהַמָּן כִּזְרַע גַּד הוּא וְעֵינוֹ כְּעֵין הַבְּדֹלַח.
רשי מפרש:
"וְעֵינוֹ כְּעֵין הַבְּדֹלַח – שֵׁם אֶבֶן טוֹבָה קְרִיסְטָ"ל"
ביאליק מיטיב לתאר את הרעננות שברסיסי הטל:
וּבְלֶכְתָּם יִנְעֲרוּ אֶת-נִטְפֵי
הַטַּל מִן-הַדְּשָׁאִים, וּנְפוֹצוֹת

הָרְסִיסִים הַזַּכִּים כִּבְדֹלַח

מַתִּיזִים נִיצוֹצוֹת, נִיצוֹצוֹת.
בתרבות, כלי בדולח הם סמל לעושר. נעמי שמר, למשל, משתמשת ב"בדולח וזהב" לציון פאר בשיר "שלגיה":
חרפים שבעה חיכינו לך
לא קראת - אבל ענינו לך
ובהבל-פה בנינו לך
מגדלים של בדולח וזהב
ראו גם

בדולח ווטרפורד
כדור בדולח
ליל הבדולח
הערות שוליים

↑  יעקב קליין, עולם התנ"ך בראשית, תל אביב, דודיזון עתי, 1993, עמ' 28
↑  מהירות הקול בבדולח
↑  Estimation of lead intake from crystalware under conditions of consumer use, FOOD ADDITIVES AND CONTAMINANTS 17 (3): 205-218 MAR 2000
PMID 10827902
↑  S. J. Barbee and L. A. Constantine; Release of lead from crystal decanters under conditions of normal use ; Food and Chemical Toxicology
Volume 32, Issue 3, March 1994, Pages 285-288 PMID 8157224
↑  Specific relationship between blood lead and air lead in the crystal industry,
 International Archives of Occupational and Environmental Health 75 (4): 217-223 APR 2002 PMID 11981654
↑  Lead-free optical light flint glass materials - US Patent 6551952 Abstract
↑  פטנט אמריקני 7,091,145
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4345960-2 
אגרטל בדולח המקושט בחיתוכים עמוקים
"כדור הבדולח", ציור מעשה ידי ג'ון ויליאם ווטרהאוס.
בית הכנסת הקראי בקייב

| --- | --- |

המבנה עם חנוכתו (1911)
 מידע כללי
 סוג:  מבנה אדריכלי, בית כנסת קראי 
 מיקום:  קייב 
 מדינה:  אוקראינה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1902
 תאריך פתיחה רשמי:  1902 
 אדריכל:  ולדיסלב הורודצקי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-מורית, אדריכלות מורית 
 קואורדינטות:  50°27′00″N 30°30′40″E﻿ / ﻿50.45°N 30.511111111111°E﻿ / 50.45; 30.511111111111
  (למפת קייב מוגדלת) בית הכנסת הקראי בקייב(למפת קייב רגילה) בית הכנסת הקראי בקייב
 
בית הכנסת הקראי בקייב (כּנָסָה, באוקראינית: Кенаса) הוא מבנה, הנמצא לא רחוק משער הזהב של קייב, אשר שימש כבית כנסת לעדה הקראית בעיר קייב. המבנה נחנך ב-1902 ופעל עד ראשית שנות ה-20 של המאה ה-20. מאז שימש לשימושים שונים וכיום הוא "בית השחקן" (Будинок актора), משכן האיחוד הלאומי של אנשי התיאטרון באוקראינה.
היסטוריה

על אף שבשלהי המאה ה-19 מנתה הקהילה הקראית בקייב פחות מ-300 נפש, אחת המשפחות הבולטות בה הייתה משפחתם של האחים משה ושלמה קוגן, שעשו הון במסחר טבק. שלמה (סולומון) קוגן מימן את בניית בית הכנסת, שתוכנן על ידי האדריכל ולדיסלב גורודצקי בסגנון מורי ונבנה מבטון. הבנייה החלה ב-1898 והושלמה ב-1902, לאחר מותו של סולומון ב-1900 והתגייסות אחיו להשלים את המלאכה. בית הכנסת נחנך בי"ט בשבט ה'תרס"ג, 27 בינואר 1902, על ידי חכם שמואל (סמואל) פמפלוב מאודסה.
בתקופת השלטון הסובייטי שימש המבנה למטרות חינוכיות שונות, ונשמר באופן יחסי. בעת מלחמת העולם השנייה הושחת וחולל וככל הנראה באותה עת נהרסה גם כיפתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה שימש המבנה תיאטרון בובות וקולנוע. ב-1981 נפתח בו "בית השחקן" וזהו השימוש במבנה עד היום.
אדריכלות

האדריכלות הבלתי-שגרתית של המבנה כוללת אלמנטים השאולים מאדריכלות ממלוכית כגון עיטורי מוקרנס ואבלק ותחריטי אבן של אלמנטים צמחיים סביב קווי המתאר.
המבנה ב-2017
בורג (מסע בין כוכבים)

| --- | --- |

גזע הבורג כפי שמוצג במוזיאון ה-"Star Trek Experience" בלאס וגאס.
 הופעה ראשונה:  שנת 1990, בפרק "Q Who" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
 נתונים
 מנהיג הגזע:  מלכת הבורג (השחקנית אליס קריגה)
 טריטוריית מגורים:  רביע דלתא
הבּוֹרְג (באנגלית: Borg) הוא גזע של סייבורגים מתוך היקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרות הטלוויזיה ובסרטי הקולנוע של "מסע בין כוכבים". הבורג בסדרה הם פסאודו-גזע של דמויי אדם המורכב מאסופת גזעים אחרים, שחוברו לקולקטיב, מוח כוורת, באמצעות שתלים קיברנטיים. הבורג הופיעו לראשונה בסדרת "מסע בין כוכבים: הדור הבא" בפרק "Q Who", ששודר בשנת 1990 והפכו מאז לדמויות נבלים פופולריות בסדרה. הרעיון לדמויות נשאב ככל הנראה מהדמות "סייברמן", שהופיעה בסדרת הטלוויזיה הבריטית "דוקטור הו" משנות השישים והצטיינה באופי דומה ואף השתמשה במימרות דומות.
מבנה חברתי

הבורג חברים בכוורת מוחות משותפת, הקולקטיב, עמה הם מתקשרים באמצעות השתלים. הבורג פועלים כמוח אחד, אך ישנה חלוקה לוגית בכוורת לאסופות כוורות קטנות יותר בשם יונימאטריקס (Unimatrix). בסרט "מסע בין כוכבים 8: המפגש" הוצגה לראשונה "המלכה" – ישות שמתאמת את פעולת הכוורת. מטרת הבורג, כהצהרתם, היא לשפר את איכות החיים ביקום באמצעות הפיכתו למושלם. לצורך כך, הם נעים ממקום למקום ו"מטמיעים" גזעים בהם הם פוגשים: מחדירים למוחם שתלים והופכים אותם כפופים ל"מוח הכוורת" ומטרותיו. דחף זה להטמיע אינו בא מתוך רוע או כוונה לפגוע אלא כהכרח מוטמע בכל חבר בכוורת.
על-פי תפישתם של הבורג "אין טעם בהתנגדות" להם, "אתה תוטמע" אם תרצה או לא. יומרה זו מעוגנת ביכולתם של הבורג להתאים את עצמם לנשקו ולאופן פעולתו של היריב, כך שתכסיס ששימש להבסת כוורת מסוימת במקרה אחד יהפוך חסר טעם בפעם הבאה, כיוון שהבורג יתאימו עצמם להתגונן בפניו. כדי להביסם יש למצוא בכל פעם תכסיס חדש.
מבנה חברתי > חריגות מכוורת המוחות

במספר מקרים, הבורג בוחרים לוותר על תקשורת כ"קהל" עם מינים אחרים, ובמקום זאת בוחרים בנציג, בדרך כלל בעל מאפיינים דומים להם, כ"ממשק" בין אותו המין לקולקטיב. בחירה זו נעשית על מנת להקל על מורכבות פרויקטים הדורשים עבודה מול מין המורכב מאינדיבידואלים, המוצאים לעיתים כי תיאום עם נציג נוח יותר מאשר תיאום עם כלל המוחות (והקולות) של הקולקטיב. בפרק הכפול "The Best of Both Worlds" המחבר את העונות השלישית והרביעית של מסע בין כוכבים: הדור הבא, הקולקטיב מטמיע את קפטן ז'אן-לוק פיקארד והופך אותו ללוקוטוס, שנועד לייצג את הבורג ולהקל על הטמעת הפדרציה, שלתפיסתם תסכים ביתר קלות להטמעה שתונהג בידי "אחד משלהם". גם במסע בין כוכבים: וויאג'ר, מסכימים הבורג להקצות נציג לעבודה עם צוות הוויאג'ר על הנשק שישמש לעצירת הפלישה של מין 8742 – שבע מתשע.
טכנולוגיה

בכל פועל (Drone) בכוורת הבורג מוטמע שתל נוירולוגי, המתרגם את מחשבותיו לתבנית ממוחשבת, ומשדר 'תת-חלל' המאפשר לו לתקשר עם הקולקטיב גם ממרחק רב. לבורג יכולת הסתגלות מהירה והתיאום ביניהם מאפשר העברת מידע על כלי נשק החודר את שריון המגן שלהם לשאר חברי הקולקטיב, והתאמת ההגנה מפניו בהתאם. בהופעות השונות של הבורג בסדרות מסע בין כוכבים התמקדו המאמצים בניצול חלון ההזדמנויות הצר שבין פגיעה להתאמה כדי להשיג יתרון זמני על הבורג.
הבורג שולטים ברשת של מסדרונות תת-חלל הנקראים Transwarp conduits המשתלבים לרשת, אליה אפשר להיכנס דרך המרכזת (hub) (טכנולוגיה זו תופסת מקום חשוב בסדרה מסע בין כוכבים: וויאג'ר). ננורובוטים משמשים את הבורג להטמעה, ולאחריה, כחלק ממחזור הרענון ולצורכי תיקונים ושיקום של פועלים. גם טכנולוגיה זו מנוצלת בסדרה וויאג'ר על ידי הפדרציה לצורך פיתוחים רפואיים ולפיתוחים בתחום הנשק.
הקשר תרבותי

הרעיון של הצגת היריב כדמוי-חרק נטול מוח או רצון משלו אינו חדש. ההנגדה כאן היא בין האדם, המוצג כיצור שגרעינו היסודי הוא הרצון החופשי האינדיבידואלי; ודמוי החרק, החבר המושלם בקולקטיב, הפועל למען מטרת הגזע ולא למען מטרת עצמו ובמקביל, מעורר תחושת תיעוב אינסטינקטיבית.
פעמים רבות, במיוחד בתקופת "המלחמה הקרה" הייתה הנגדה זו נפוצה כדרך להדגים את השוני שבין החברה המערבית, החופשית, והחברה הקולקטיביסטית. החברה המערבית, כפי שגולמה למשל בסדרות "מסע בין כוכבים" או בסרטי "מלחמת הכוכבים", הייתה רב-גזעית, מגוונת בדעות ובאופני מחשבה, ודמות הגיבור שלה ניחנה ברצון חופשי, לעיתים מחוספס וגס במקצת אך ביסודו תמיד אצילי, רגיש, ישר, טהור לב וכוונות. מטרותיו היו תמיד לחיות בשלום ובשלווה ולעסוק בשלו. הדמות שכנגד אופיינה באחידות מוחלטת והיעדר רצון חופשי (שבוטאו לעיתים קרובות בהסתרת פניו של הנבל), עם דגש חזק על רציונליות וחשיבה רציונלית, כשמטרותיו הן כבוד, ניצחון, כיבוש, ורווח חומרי או כוחני.
רוב הסרטים והסדרות שעסקו בדמויות נבל מסוג זה – כולל הבורג בסדרת "מסע בין כוכבים" – קיבלו כנכונה את הטענה הבורגית בדבר יתרון ה"יעילות" שיש לפעולה מתוך שיתוף פעולה הרמוני, ללא רצונות ותאוות אישיות. זו, הוסכם, הייתה מטרתם של כל הצדדים. הפסול נמצא בכך שבעוד ה"טובים" קיוו להגיע למצב כזה מתוך הסכמה מרצון, ביקשו ה"רעים" לכפות מצב סופי כזה בכוח הזרוע. האידיאל של הטובים היה קולקטיב "היפי" חופשי ומשוחרר. האידיאל של הרעים היה קולקטיב סובייטי מרושע.[דרוש מקור]
יוצרי הסרטים והסדרות קיבלו כנכון גם את הרעיון שפעולה רציונלית ומתואמת תיתכן ופעולתה אף תהיה יעילה בהרבה מזו של צוות שכל אחד מחבריו מונע על-ידי רצונות ותאוות משלו. הסייג היחיד, מקור תבוסתם של הבורגים לדורותיהם בכל פעם, היה התעלמותם ואי הבנתם את "הרגש האנושי" המניע בני אדם לפעול לעיתים באופן "לא רציונלי" ובניגוד ל"תועלת".
בסדרות מסע בין כוכבים

אחרי הופעתם הראשונה של הבורג במסע בין כוכבים: הדור הבא, בפרק Q Who, שבו והופיעו הבורג בסרט מסע בין כוכבים 8: המפגש, ב"חלל עמוק 9" ותפסו מקום מרכזי במיוחד בסדרת "וייאג'ר" (עונות 4–7), גם כאויבים וגם בזכות שילובה של שבע מתשע (Seven of Nine), חברת צוות אנושית שהייתה בעברה חברת קולקטיב בבורג.
בסדרה "דיסקברי" (עונה 2) מופיעה מערכת האינטליגנציה המלאכותית של הפדרציה, Control, ומנסה להשתלט על צוות הספינה וקצינים אחרים במטרה לשכלל את עצמה. הדבר לא אושר מעולם, אך הטכנולוגיות הדומות והביטויים בהם משתמשים מי שהוטמעו, גרמה למעריצי הסדרה להעריך שהמערכת היא המקור שיתפתח בסופו של דבר לבורג.
חלק מעלילת עונתה הראשונה של הסדרה "פיקארד" מתרחשת בקוביית בורג פגועה הממוקמת בחלל הרומולאני, שבה מתקיים מחקר אודות טכנולוגיות הבורג וסיוע לחברים לשעבר בקולקטיב.
בעונה השנייה נפגשים פיקארד וצוותו בחללית בורג בעיצוב שונה מהמקובל. מלכת הבורג הנוכחית משתגרת אל הספינה, שמשלבת בתוכה טכנולוגיית בורג, ומשתלטת עליה. בדיעבד מתברר שמדובר בקולקטיב שונה מהקולקטיב הרגיל, ושמלכת הבורג המדוברת היא אגנס ג'וראטי שהוטמעה על ידי מלכת הבורג במאה ה-21, ויצרה קולקטיב נפרד בעל עקרונות אנושיים יותר. קולקטיב זה מתקיים בנפרד מהקולקטיב הרגיל.
בתרבות הפופולרית

מימרתם הנודעת של הבורג, "אנו הבורג. אתם תהיו מוטמעים. אנחנו נוסיף את הייחוד הביולוגי והטכנולוגי שלכם לשלנו. אין טעם בהתנגדות" (באנגלית: We are the Borg. You will be Assimilated. We will add your biological and technological distinctiveness to our own. Resistance is futile) זכתה לפרסום, צוטטה בסרטים ובסדרות ואף הוצמדה לאישים שונים, כדימוי המתאר כוח שאין לעוצרו או לבולמו.
הערות שוליים

↑  לדוגמה, המימרה "אין טעם בהתנגדות" הושמעה לראשונה על ידי סייברמן ("Resistance is useless!") בפרק The Tenth Planet, ר' כאן
↑  על הבורג כמטאפורה לקומוניזם ר' כאן וכן 2012/BSE 2012-38 1 -XX Tindol.pdf כאן. פרשנויות נוספות נוגעות בתמה של השבייה והשחרור משבייה; וכן בתמה של כיבוש קולוניאלי.
↑  לדוגמה, כאן
↑  ר' באתר urbandictionary
בית הראשונים (רמת השרון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גאולוגיה
 מיקום:  רמת השרון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1946
 תאריך פתיחה רשמי:  1946 
 קואורדינטות:  32°08′47″N 34°50′36″E﻿ / ﻿32.146489°N 34.843237°E﻿ / 32.146489; 34.843237
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הראשונים(למפת גוש דן רגילה) בית הראשונים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הראשונים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הראשונים  he בית הראשוניםhe בית הראשוניםמפת  __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון וממערב: __ הרצליה (in English: Herzliya) מצפון: __ גליל ים (in English: Glil Yam) ממזרח: __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מדרום-מזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva) מדרום וממערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גן הסלעים
בית הראשונים הוא מוזיאון גאולוגי ברמת השרון.
המוזיאון מכיל סלעים ומינרלים ממקומות שונים בעולם, מאובנים, וכן מטאוריט. בסמוך למוזיאון גן סלעים, ובו סלעים מרחבי ישראל. כן מוצגות במוזיאון תערוכות מתחלפות, אף של מוצגים שאינם קשורים בגאולוגיה.
המבנה בו שוכן המוזיאון נבנה בשנים 1945-1946 בסגנון הבינלאומי. הבית תוכנן על ידי המהנדס שולבוף, ונבנה על ידי הקבלן אריה אורבך עבור משפחתו של אשר אנשל דסקל ואשתו מרים (לבית אהרונוביץ׳), שהתגוררו בו עם ילדיהם עד 1952. במלחמת העצמאות ועם הקמת המדינה, נאספו כלי נשק מסליקים באזור, ואוכסנו במרוכז במרתף הבית, בו הותקנו סורגים. הוא אחד מאחרוני המבנים ההיסטוריים שנותרו על תילם ברמת השרון, והיחיד שמיועד לשימור בתוכנית המתאר של העיר. בנוסף למוזיאון שוכנים בו משרדי החברה להגנת הטבע בעיר. בעבר שכנו בו גם מוצגים מראשית ימיה של רמת השרון, ומכאן שמו. כמה ממוצגים אלה נותרו בחצר הבית. המוזיאון עצמו קרוי על שמה של זיוה בלקין.
בית הפלאים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אזור גאוגרפי מעשה ידי אדם, אטרקציה תיירותית, סימן נוף 
 מיקום:  סטון טאון 
 מדינה:  זנזיבר 
 מייסדים:  ברע'ש בן סעיד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1883
 תאריך פתיחה רשמי:  1883 
 קואורדינטות:  6°09′39″S 39°11′23″E﻿ / ﻿6.1609°S 39.1896°E﻿ / -6.1609; 39.1896
  (למפת טנזניה מוגדלת) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה קיגומה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי בית הפלאים(למפת טנזניה רגילה) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה קיגומה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי בית הפלאים
 
בית הפלאים, מראה מהים
בית הפלאים בראשית המאה ה-20
גרם מדרגות בתוך הבית
בית הפלאים (באנגלית: House of Wonders; בערבית: بيت العجايب – בית אל-עג'איב) הוא בניין היסטורי בעיר סטון טאון שבזנזיבר. בית הפלאים הוא הגדול והגבוה שבבתי העיר, והוא אחד משישה ארמונות שבנה בה הסולטאן העומאני ברע'ש בן סעיד.
היסטוריה

בית הפלאים נבנה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19, על חורבותיו של ארמון מהמאה ה-17, והוא נחנך ב-1883. הסולטאן ברע'ש בן סעיד, שיזם את הקמתו, ייעד אותו לקבלות פנים ולטקסים. הכינוי "בית הפלאים" ניתן לו משום שהיה המבנה הראשון בזנזיבר שחובר לחשמל. חידוש טכנולוגי נוסף שהיה בבניין היה מעלית – הראשונה במזרח אפריקה.
בית הפלאים תוכנן בידי אדריכל בריטי, שעשה שימוש בחומרי בנייה שונים: אבן גיר, בטון, מנגרובים וקורות פלדה. המבנה כלל אלמנטים אדריכליים שהיו חידוש בזנזיבר, בין היתר מרפסות מקורות הנתמכות בעמודים מברזל, שהן מסממניו המובהקים של הבית. כן כלל הבניין חצר מרכזית, דלתות שעליהן מגולפים פסוקים מהקוראן, מרצפות שיש, וקישוטים מכסף. לצד החידושים הטכנולוגיים והקישוטים, כלל המבנה גם אלמנטים פונקציונליים, כגון מעברים עיליים מקורים לארמונות הסמוכים, בית אל-חוכם ובית א-סהל, שאפשרו לנשות משפחת המלוכה לנוע ביניהם מבלי לצאת או להיראות מהרחוב. אלמנט פונקציונלי נוסף היה הדלת הראשית, שהייתה רחבה דיה כדי שהסולטאן יוכל להיכנס דרכה כשהוא רכוב על פיל. בחזית הבית ניצב מגדלור.
במהלך מלחמת אנגליה–זנזיבר, שארכה 38 דקות ב-27 באוגוסט 1896, הפגיזו הבריטים את אזור הארמונות. בעוד שבית אל-חוכם נהרס ובית א-סהל ניזוק קשות, בית הפלאים ספג נזקים קלים בלבד, אם כי המגדלור נהרס. במהלך 1897 שוקם בית הפלאים, ובחזיתו נוסף מגדל שעון. בית אל-חוכם לא נבנה מחדש, ועל הקרקע ניטע גן.
ב-1911 הפסיק הבניין לשמש את הסולטאן ואת משפחתו, והבריטים הסבו אותו לשימושים מנהליים של הממשל. לאחר המהפכה הזנזיברית ב-1964 הפך הבניין לבית ספר ולמוזיאון של המפלגה ששלטה בזנזיבר בעקבות המהפכה, המפלגה האפרו-שירזית.
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 הוקם בבית הפלאים מוזיאון לתרבות הזנזיברית והסוואהילית. התצוגה כוללת סירות וכלי דיג מסורתיים, קנגות טקסיות, דיוקנאות של סולטאני זנזיבר ואישים זנזיבריים אחרים, ריהוט מארמונותיהם של הסולטאנים, וכן רכב השרד של עבייד קרומה.
בין שתי ערים (סרט, 1958)

| --- | --- |

 מבוסס על:  בין שתי ערים מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  ראלף תומאס 
 הופק בידי:  בטי אי בוקס 
 תסריט:  טי אי בי קלארק 
 עריכה:  אלפרד רום 
 שחקנים ראשיים:  דירק בוגרד דורותי טוטין פול גורס
 מוזיקה:  ריצ'רד אדינסל 
 צילום:  ארנסט סטיוארד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Rank Organisation
 חברה מפיצה:  Rank Film Distributors
 הקרנת בכורה:  1958 
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  320,000£
 דף הסרט ב־IMDb
 
בין שתי ערים (באנגלית: A Tale of Two Cities [מילולית: סיפור בין שתי ערים]) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1958 המבוסס על הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס. את הסרט ביים ראלף תומאס ומככבים בו דירק בוגרד ודורתי טוטין.
תקציר עלילה

סידני קרטון, עורך דין אנגלי שתיין, מגלה שצ'ארלס דארני, עליו הגן במשפט בעבר, הוא אריסטוקרט צרפתי המנסה להימלט מהמהפכה הצרפתית. בעוד הוא מקנא באיש על אהבתה של לוסי מנט, הוא נחוש בדעתו לעזור לו להימלט מהוצאה להורג בגיליוטינה.
צוות השחקנים

דירק בוגרד – סידני קרטון
דורותי טוטין – לוסי מנט
פול גורס – צ'ארלס דארני (את קולו מדבב טים טרנר - ללא קרדיט)
מארי ורסיני – מארי גאבל
איאן באנן – גאבל
ססיל פארקר – ג'רביס לורי
סטיבן מארי – ד"ר מנט
אתנה סיילר – מיס פרוס
אלפי באס – ג'רי קרנצ'ר
ארנסט קלארק – סטרייבר
רוזלי קרצ'לי – מאדאם דפארז'
פרדה ג'קסון – הנקמה
דאנקן למונט – ארנסט
כריסטופר לי – המרקיז סן אוורמונד
ליאו מק'קרן – תובע באולד ביילי
דונלד פלזנס – ג'ון ברסד
הפקה

הבמאי ראלף תומאס התעקש לצלם את הסרט בשחור לבן, לדבריו "הספר נכתב בשחור ולבן, ולכן הסרט צריך להיות שחור לבן". הוא הושפע מהסרט הצרפתי "Casque d'Or" שמתרחש באותה תקופה.
לאחר מכן אמר תומאס שזו הייתה טעות, ושהצלחתו המסחרית של הסרט הייתה גדולה יותר אם היה בצבע.
הפקת הסרט הייתה היקרה ביותר בבריטניה באותה שנה.
צילומי הסרט נערכו בעמק הלואר בצרפת, כי היה זה המקום היחיד ללא עמודי טלגרף. כמה אלפי חיילים אמריקאים שהיו מוצבים באורליאן שימשו כניצבים. הצילומים ארכו כשישה שבועות.