stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וולטרין דה קלייר
הערות שוליים

1 2 3 4  Libertarian Feminist Heritage Series:  Voltarine de Cleyre, dwardmac.pitzer.edu
↑  Penny A. Weiss and Loretta Kensinger Editors, In Defense of Emma Goldman, Feminist Interpretations of Emma Goldman, Penn State University Press, 2007, עמ' 301
1 2 3  Georgakas, Dan (2016-11-14). "This week in history: Radical feminist Voltairine de Cleyre born". People's World (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-02-05.
↑  אמה גולדמן, Voltairine de Cleyre, באתר אוניברסיטת ברקלי, ‏1914 (באנגלית).
↑  Exquisite Rebel: The Essays of Voltairine de Cleyre: Feminist, Anarchist, Genius, State University of New York Press, 2005, עמ' 34
↑  Voltairine de Cleyre, [https://salirdelghetto.files.wordpress.com/2014/09/voltairine_de_cleyre_sharon_presley_crispin_sarbookzz-org.pdf#page=47 Exquisite Rebel
The Essays of Voltairine de Cleyre—
Feminist, Anarchist, Genius], State University of New York Press,, 2005, עמ' 47
↑  Ida Celanire Craddock & Voltairine de Cleyre: Two Freethinkers of Philadelphia, ‏17 בנובמבר 2016 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260354105171  BIBSYS: 3011784  BnF: cb121986300 (data)  CANTIC: a11626896  CiNii: DA12359274  GND: 12987552X  ISNI: 0000 0000 8115 4407  LCCN: n81062418  MusicBrainz: f10f1bd3-0ad7-4a51-90ea-514af64a35ef  NKC: hka2009498635  NLA: 35034177  NSK: 000559579  NTA: 074723707  RERO: 02-A017448466  SNAC: w6g26t02  SUDOC: 030604559  Trove: 806688  VIAF: 113149294485880522896   WorldCat (עם VIAF): 113149294485880522896
וילקט יוסף

וילקט יוסף הוא כתב עת שיצא לאור במונקטש שבהונגריה במשך עשרים שנה, בין השנים התרנ"ט-התרע"ח (1899-1918), בעריכתו של הרב יוסף הכהן שוורץ. כתב העת מלקט חידושי תורה בתחומי המקרא, המשנה, התלמוד וההלכה מרבנים שונים מהונגריה והסביבה.
היסטוריה

מייסד כתב העת ועורכו הוא הרב יוסף הכהן שוורץ, חתנו של הרב אליעזר חיים דייטש ומי ששימש אחריו כדיין בעיר בוניהד שבהונגריה, ובהמשך שימש כרבה של העיר גרוסוורדין עד הירצחו בשואה. כתב העת יצא לראשונה במונקאטש בשנת התרנ"ט (1899) ופעל עשרים שנה עד שנת התרע"ח (1918). במסגרת כתב העת כתבו רבנים שונים ומגוונים מרבני הונגריה, כמו אביו הרב נפתלי שוורץ רב העיר מאד, חותנו הרב אליעזר דייטש, הרב יעקב טננבוים, רבה של פוטנוק, הרב חיים אפרים באלאיטי רבה של קהילת יהודי טורנאליה ,הרב אברהם יצחק גליק, רבה של טולצ'ווה, הרב יהודה גרינפלד, רב העיר סמיהאלי, הרב יצחק פייגנבוים ששימש כאב"ד בוורשה בירת פולין, הרב עמרם פישר, רבה של יינק וצ'אברנדק ועוד.
ראו גם

תל תלפיות
הערות שוליים

↑  עקיבא בן מרדכי ליב פישר, עטרת עקיבא, באתר אוצר החכמה
ערך זה הוא קצרמרבנושא הונגריה ובנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויר גורדון צ'יילד

| --- | --- |

ויר גורדון צ'יילד
 לידה:  14 באפריל 1892 סידני, אוסטרליה 
 התאבד:  19 באוקטובר 1957 (בגיל 65) Blackheath, אוסטרליה 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה, אנתרופולוגיה
 מקום מגורים:  בריטניה, אוסטרליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סידני  קווינ'ס קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת אדינבורו  UCL Institute of Archaeology  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 תלמידי דוקטורט:  Isobel Smith 
 פרסים והוקרה:  Fellow of the Society of Antiquaries of Scotland 
 תרומות עיקריות
 חפירות בסקארה ברי סקוטלנד, חקר המהפכה הנאוליתית
 
וִיר גוֹרדוֹן צַ'יילד (באנגלית: Vere Gordon Childe;‏ 14 באפריל 1892 – 19 באוקטובר 1957) היה ארכאולוג ואנתרופולוג אוסטרלי. ידוע בעבור חפירותיו באתר הנאוליתי סקארה ברי ודעותיו המרקסיסטיות, שהנחו את חשיבתו בנושא הפרה־היסטוריה. בנוסף לכך, ניתן לזקוף לצ'יילד את טביעת המונחים "המהפכה הנאוליתית" ו"המהפכה האורבאנית". הוא היה אחד מגדולי עורכי הסינתזה בענף הארכאולוגיה, וניסה למקם את ממציאיו בתאוריה אודות התפתחות פרה־היסטורית בקנה מידה אירופי ועולמי רחב יותר.
קורות חייו

צ'יילד נולד בשנת 1892 בסידני, והגיע לבריטניה כדי ללמוד באוניברסיטת אוקספורד (בקולג' המלכה). ספרו "שחר הציבילזציה האירופאית" (1925) זיכה אותו בהכרה מיידית, והוא המשיך בפרסום ספרים נוספים בנושא התאוריה הארכאולוגית. בספרו הראשון פרש את דעותיו אודות קשרי אירופה והמזרח הקרוב.
כמו כן, הוא חקר את הקשר בין ארכאולוגיה ושפות הודו־אירופאיות, נושא שפיתח בספרו "הארים: חקר מקורות הודו־אירופיים" (1926). צ'יילד הציג תאוריה יותר מפותחת בנדון הפלישה הארית לאירופה, שהוצגה לראשונה על ידי מקס מולר. צ'יילד זיהה את דרום רוסיה כמולדת הפרוטו־הודו־אירופאים. בסיס רעיונותיו תרמו לפיתוח התאוריה אודות הפלישה הקורגנית של גימבוטס. דעותיו של צ'יילד ותפישתו את הארים הושפעו מהאידאולוגיה הגזענית של זמנו, אך זאת לא דמתה לתפישה הנאצית של מאפייני העליונות האריים, אותם צ'יילד תקף לאורך שנות השלושים. צ'יילד היה איש אשכולות, עד לשנת 1927 הפך לבלשן מומחה ומונה למשרת פרופסור לארכאולוגיה באדינבורו, משרה שהחזיק עד לשנת 1946.
חפירותיו בסקארה ברי החלו בשנת 1928, כאשר הוא זומן להשגיח על העבודה שהחלה כתוצאה מנזקי סערה שחשפן מספר מבנים עתיקים, בנוסף לאלו שנחשפו בשנים קודמות, בנסיבות דומות. עבור צ'יילד הייתה זאת חוויה יוצאת דופן, הואיל והוא לא היה חופר גדול; מרבית כישוריו שכנו בפירוש ממצאים של חוקרים אחרים. באותה השנה פרסם צ'יילד אחד מספריו "המזרח העתיק ביותר", שעסק בהתפתחות הציוויליזציה במזרח הקרוב.
צ'יילד תרם לתחום הארכאולוגיה באופן נוסף, הוא הרחיב את קהל הקוראים והגדיל את העניין הציבורי בנושא. שניים מספריו "מה התרחש בהיסטוריה" (1942) ו"אדם יוצר את עצמו"(1951), היו פשוטים יחסית לקריאה, ואפשרו לאדם הפשוט נגישות לתחום הארכאולוגיה.
לאחר שעזב את אדינבורו, צ'יילד מונה לראש המוסד לארכאולוגיה באוניברסיטת לונדון למשך 10 שנים, עד שפרש בשנת 1956. הוא שב לאוסטרליה, שם היה מעורב בצד השמאלי של הפוליטיקה האוסטרלית, אך המרקסיזם שלו היה יותר אינטלקטואלי מאשר אקטיביסטי. צ'יילד נהרג בשנת 1957 בהרי בלו. הוא נפל אל מותו בנסיבות לא ידועות. נטען כי מדובר בתאונה, אולם לאור נסיבותיו האישיות, סביר להניח כי צ'יילד התאבד.
אפשר שזה היה טבעי שבהיותו ארכאולוג עם ממצאים חומריים בלבד, נמשך לתאוריה קשתית המסבירה את ההתפתחות ההיסטורית כתוצאת שינויים באופני יצור. היה זה ברור שבני האדם הקדומים היו ציידים-לקטים ושהציוויליזציה צמחה כאשר אלו פתחו את החקלאות ומאוחר יותר התרכזו בערים. פיתוחים אלו, שהוא כינה "המהפכה הנאוליתית" ו"המהפכה האורבאנית", נחקרו לראשונה דרך הארכאולוגיה על ידיו, ועדיין משמשים כמושגים חיוניים בחקר הפרה־היסטוריה. צ'יילד השתמש במונחים כתקופת הברונזה או תקופת הברזל כדרך לחקר מעברים בין רמות פיתוח חומרי, ולאו דווקא כאמצעי לתיארוך גרידא.
צ'יילד התבדל מחוקרים אחרים בכך שהדגיש כי התקופה ההלניסטית הייתה שיאה של הציוויליזציה הגרקו-רומית, ולא אתונה במאה ה-5 לפנה"ס, או האימפריה הרומית. באגן הים התיכון המזרחי ההלניסטי, ובמיוחד באלכסנדריה, הוא ראה את פסגת העולם הקלאסי.
ספריו בתרגום עברי

מה נתרחש בהיסטוריה; מאנגלית: ש' גילאי, מרחביה: ספרית פועלים ('נעורים'), 1950.
האדם – צבת ראשונה; מאנגלית: ח' אברבאיה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשי"ח.
וולנובאחה (מחוז משנה)

מחוז משנה וולנובאחה (באוקראינית:  Волноваський район) הוא אחד מ-33 מחוזות משנה במחוז דונצק שבמזרח אוקראינה. המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז ממוקם בעיר וולנובאחה.
היסטוריה

ב-9 בדצמבר 2014, הראדה העליונה, הפרלמנט הלאומי של אוקראינה, שינה את הגבולות ואת השטח הכולל של מחוז המשנה וולנובאחה, כשהוא מקיף 2,549.44 קמ"ר בעקבות האירועים סביב המלחמה בדונבאס.
ב-18 ביולי 2020, כחלק מהרפורמה המנהלית של אוקראינה, צומצם מספר מחוזות המשנה של מחוז דונצק לשמונה, מתוכם רק חמישה נשלטו על ידי הממשלה, ושטח מחוז וולנובאחה הורחב באופן משמעותי.
אוכלוסיית מחוז המשנה היא 95,805 תושבים (אומדן ינואר 2020).
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של אוקראינה משנת 2001:
| לאום | אוכלוסייה | אחוזים מכלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| אוקראינים | 72,346 | 78.2% |
| רוסים | 15,128 | 16.4% |
| יוונים | 2,959 | 3.2% |
| בלארוסים | 494 | 0.5% |
| ארמנים | 260 | 0.3% |
| מולדובנים | 248 | 0.3% |
| מוצא אתני | אוכלוסייה | אחוזים מסך האוכלוסייה |
יישובים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
וולנובאחה
זצ'טיבקה (רו')
זלני האי (רו')
ראו גם

הרפובליקה העממית של לוגנסק
ההתקוממות הפרו-רוסית באוקראינה
הערות שוליים

↑  "Про утворення та ліквідацію районів. Постанова Верховної Ради України № 807-ІХ". Голос України (באוקראינית). 2020-07-18. נבדק ב-2020-10-03.
↑  "Нові райони: карти + склад" (באוקראינית). Міністерство розвитку громад та територій України.
התפרצות הר הגעש מאראפי (2023)

| --- | --- |

ההתפרצות
 תאריך התרחשות:  3 בדצמבר 2023 
 שעה:  14:54 בשעון מערב אינדונזיה
 הרוגים:  23
 פצועים:  12
 קואורדינטות:  0°22′52″S 100°28′21″E﻿ / ﻿0.3811°S 100.4726°E﻿ / -0.3811; 100.4726
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פהר מאראפי(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פהר מאראפי(למפת סומטרה רגילה) ת. מלזיההר מאראפי(למפת סומטרה מוגדלת) תאי. מלזיההר מאראפי
 
ב-3 בדצמבר 2023 התפרץ הר מאראפי, הר געש מורכב באי סומטרה באינדונזיה. האפר שהתפזר בעקבות ההתפרצות הגיע לגובה של עד 3,000 מטרים (10,000 רגל) באוויר, והנחית כמויות גדולות של אפר געשי במחוזות סמוכים. 23 מטיילים נמצאו מתים ליד לוע הר הגעש.
רקע

הר מאראפי הוא הר הגעש המורכב הפעיל ביותר במערב סומטרה. ההר התפרץ ב-1979 (אנ'), אז מתו 60 בני אדם. לפחות אדם אחד נהרג בהתפרצות בשנת 1996. במהלך אפריל-מאי 2018 התרחשו מפולות אפר בדרום מזרח ההר. הר הגעש התפרץ בפעם האחרונה בינואר 2023 אך לא גרם לנפגעים. כ-1,400 איש חיים על מדרונות ההר בכפרים רובאי וגובאח קומנטיאנג, כ-5–6 קילומטרים (3.1–3.7 מיל) מהפסגה.
ההתפרצות

ב-3 בדצמבר 2023 התפרץ הר מאראפי. ההתפרצות הטילה אפר לגובה של עד 3,000 מטרים באוויר, ואפר געשי נחת בכמה מחוזות סמוכים. ב-3–4 בדצמבר נצפו בסך הכל 46 התפרצויות ו-66 פיצוצים מנקודת התצפית של הר הגעש.
אפר געשי נחת בכמה ערים במחוז מערב סומטרה כמו פדנג פנג'אג (אנ') ובוקיטינגי (אנ'), נפות פסמאן (אנ') ומערב פסמאן (אנ'). ההתפרצות נמשכה ארבע דקות ונרשמה תזוזה של 30 מילימטרים בסייסמוגרף.
נפגעים

ההתפרצות התרחשה בזמן שמטפסים רבים שהו במורדות ההר. מתוך 75 מטיילים שטיפסו על ההר ב-2 בדצמבר, 49 פונו, שלושה נמצאו בחיים וחולצו, ו-23 נמצאו מתים. שנים עשר מהניצולים נפצעו.
ההרוגים נמצאו ליד לוע הר הגעש, בעוד שהחיפושים אחר מטיילים נעדרים אחרים נקטעו בהתפרצויות משניות, כאשר גופת ההרוג האחרון התגלתה ב-6 בדצמבר. ההרוגים סבלו מכוויות קשות שמנעו את זיהויים, וחלק מהניצולים סבלו מכוויות ושברים.
תוצאות

בתגובה להתפרצות, הרשויות המקומיות אסרו כל פעילות בטווח של 3 קילומטרים מהר הגעש. מסכות חולקו לתושבים, והם נדרשו להישאר בבית.
הערות שוליים

↑  Tanjung, Mardi Rosa (5 בדצמבר 2023). "More bodies found after sudden eruption of Indonesia's Mount Marapi, raising confirmed toll to 22". AP News. Associated Press. ארכיון מ-5 בדצמבר 2023. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  כל רגע - אינדונזיה: הר הגעש המסוכן התפרץ במהלך השבת • צפו, באתר kore.co.il
↑  Muthiariny, Dewi Elvia (5 בדצמבר 2023).  Bhwana, Petir Garda (ed.). "Mount Marapi Erupts 46 Times in 2 Days; SAR Team Postpones Evacuation". Tempo.co English. Tempo. ארכיון מ-6 בדצמבר 2023. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Romi, Ahmad (3 בדצמבר 2023). "Abu Vulkanik Letusan Gunung Marapi Mulai Dirasakan di Pasaman Barat". TribunPadang.com (באינדונזית). Tribunnews.com. ארכיון מ-6 בדצמבר 2023. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mount Marapi eruption: 11 hikers found dead on Indonesian volcano". The Guardian. ארכיון מ-2023-12-04. נבדק ב-2023-12-04.
↑  Wirawan, Jerome; Mateen, Zoya (5 בדצמבר 2023). "Mount Marapi: Indonesia volcano death toll rises to 22". BBC News. BBC. ארכיון מ-5 בדצמבר 2023. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Marapi eruption: Hikers recount escape from 'Mountain of Fire'". BBC News (באנגלית בריטית). BBC. 9 בדצמבר 2023. נבדק ב-9 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
וולנה ניז'ני נובגורוד

וולנה ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Футбольный клуб «Волна» Нижний Новгород) היא קבוצת כדורגל רוסית מהכפר קוברנינו שבמחוז ניז'ני נובגורוד המתמודדת בליגה המקצוענית החל מעונת 2020/2021.
היסטוריה

מועדון הכדורגל וולנה הוקם ב-2016 כקבוצה חובבנית של הכפר קוברנינו במחוז ניז'ני נובגורוד ביוזמת איש עסקים מקומי בשם אלכסיי קוזירב שמשך משקיעים מקומיים כדוגמת רשת החנויות Nash Produkt, ששימשה כספונסר ראשי.
הקבוצה השתתפה באליפויות המחוז החל מעונת 2017 ועד 2020. ב-16 ביולי 2020 נודע שהקבוצה קיבלה רישוי כקבוצת כדורגל מקצוענית וכי תחל להשתתף בליגה המקצוענית מעונת 2020/2021.
אצטדיון הקבוצה

אצטדיון הקבוצה הוא אצטדיון לוקומוטיב בניז'ני נובגורוד המכיל 17,856 מושבים.
מתקן האימונים של הקבוצה מכונה "מירני" והוא ממוקם בכפר קוברנינו ונחנך בשנת 2017. יש בו מגרש כדורגל מודרני עם דשא סינתטי, חדרים נוחים למגורים, בית קפה, מרכז שיקום רפואי ואולם ספורט.
ראו גם

וולגה ניז'ני נובגורוד
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2007)
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2015)
הערות שוליים

1 2  «Волна» — в ПФЛ!
| הליגה הרוסית השנייה בכדורגל • קבוצות הכדורגל בעונת 2024 |
| --- | --- | --- |
| בית A | בית A |  |
| בית זהב | אוונגרד קורסק • לנינגראדץ • וולגר אסטרחן • ולס מוסקבה • וולגה אוליאנובסק • ספרטק קוסטרומה • קובאן • קלוגה • צ'ליאבינסק • טקסטילשצ'יק איוואנובו |  |
| בית כסף | קרסנודאר-2 • אירטיש אומסק • מטאלורג ליפצק • סיביר • מורום • וולגה אוליאנובסק • מאשוק-KMV • רודינה-2 • חימיק דזרז'ינסק • טורפדו מיאס • דינמו בריאנסק |  |
| בית B | בית B |  |
| 1 | אמקאר פרם • צ'רטנובו • פורטה טאגאנרוג • סאליוט בלגורוד • ביולוג נובוקובאנסק • דרוז'בה מייקופ • דינמו סטברופול • קובאן הולדינג • דינמו-2 מחצ'קלה • סבסטופול • ספרטק נלצ'יק • פובדה חסביורט • רובין יאלטה • וולנה ניז'ני נובגורוד |  |
| 2 | דינמו וולוגדה • דינמו סנקט פטרבורג • בלטיקה-BFU קלינינגרד • זניט-2 • טורפדו ולדימיר • לוקי אנרגיה • קוונט אובנינסק • ספרטק טמבוב • ריאזאן • צ'יטה |  |
| 3 | אנגושט נזראן • ניז'ני נובגורוד-2 • רוסטוב-2 • נארט צ'רקסק • נוסטה נובוטרויצק • אורנבורג-2 • לאדה טוליאטי • אוראלץ-TS • אורל-2 • אקרון-2 • דינמו קירוב • סטרויטל קאמינסק-שחטינסקי • זניט פנזה • סוקול קאזאן • רובין-2 קאזאן • בלאשיחה • זנאמיה נוגינסק • זנאמיה טרודה אורחובו-זויבו • קולומנה • סאטורן ראמנסקויה • קריליה סובייטוב-2 |  |
| 4 | אירקוטסק • דינמו ולדיווסטוק • דינמו ברנאול • חימקי-M • פרסבט דומודדובו • מטאלורג וידנויה • סחלין • סק"א חברובסק-2 • אוריול • זורקי קרסנוגורסק • טורפדו-2 מוסקבה • רודינה-M • סטרוגינו מוסקבה • ספרטק-2 מוסקבה • דינמו-2 מוסקבה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל רוסי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השיטפונות בסין (1931)

| --- | --- |
ניצולים מהשיטפונות בסין, אוגוסט 1931
ניצולים מהשיטפונות בסין, אוגוסט 1931
 סוג:  שיטפון
 תאריך התרחשות:  1931 
 הרוגים:  145,000 
 קואורדינטות:  30°34′52″N 114°16′23″E﻿ / ﻿30.5812°N 114.273°E﻿ / 30.5812; 114.273
 he
 
השיטפון הגדול בסין ב-1931 (במנדרינית תקנית: 1931年江淮大水) היה שיטפון שאירע ברפובליקה העממית של סין בשנת 1931. הוא נחשב בין אסונות הטבע הכבדים ביותר שתועדו אי פעם. הערכות שפורסמו על ידי המשטר הסיני ציינו 145,000 נספים, אולם מרבית המקורות המערביים העריכו כי מספרם נע בין 3.7 ל-4 מיליון.
מטאורולוגיה

השנים 1928–1930 בסין התאפיינו בבצורת ארוכה. במהלך חורף 1930 החלה פעילות מזג אוויר לא שגרתית. סופות שלגים כבדות מהרגיל נרשמו, ובאביב גשמים ארוכים אשר העלו את מפלס המים באופן חריג. הגשם התחזק משמעותית ביולי-אוגוסט 1931. במהלך 1931 הכו 9 ציקלונים באזור (לעומת ממוצע של 2).
ראו גם

השיטפון בנהר הצהוב (1887)
הערות שוליים

↑  TOP GLOBAL WEATHER, WATER AND CLIMATE EVENTS OF THE 20 TH CENTURY, באתר NOAA
↑  Pietz, David (2002). Engineering the State: The Huai River and Reconstruction in Nationalist China 1927–1937. Routledge. ISBN 0-415-93388-9. pg xvii, pg 61–70.
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין ובנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקמעות מארסלאן טאש

הקמע הראשון
הקמעות מארסלאן טאש הם שני קמעות שנמצאו בחדתו (ארסלאן טאש) בצפון־מערב סוריה, המכילים כתובות לחשים וציורים מאגיים. הקמעות כתובים בעברית־פיניקית בכתב ארמי קדום ומתוארכים למאה ה־7 או ה־6 לפנה"ס.
גילוי

ב־1933 רכש הרוזן רוברט די מניל די ביסון (Robert du Mesnil du Buisson) מאיכר שני לוחות אבן גיר כתובים, המסומנים כ־Arslan Tash 1 ("AT1") ו־Arslan Tash 2 ("AT2") הקטן יותר, ומוצגים כעת במוזיאון חלב. רישומי ותצלומי AT1 פורסמו בשנת 1939. הרוזן יצר יציקות גבס מהלוחות, אך הם אבדו.
תיאור

שני הקמעות עשויים מאבן גיר, וכתובות מכמה מעבריהן בעברית־פיניקית בכתב ארמי מוקדם. בראש שני הקמעות נקובים חורים, דרכם השחילו חוטים לתלייה ונשיאה. הכתובות מתוארכות על ידי רוב החוקרים למאה ה־7 לפנה"ס, אולם מיעוטם מתארכים למאה ה־6 לפנה"ס.
תיאור > הקמע הראשון

גודל הקמע 7×8.5 ס"מ בערך. בצדו האחד מצויר כרוב בעל ראש אדם חבוש קובע מלחמה וגוף אריה מכונף, ומתחתיו דמות זאבה בעלת זנב עקרב הבולעת אדם עד למותניו. בצד השני מצויר גבר לבוש לבוש אשורי, חגור חרב לשמאלו, מניף גרזן בידו הימנית, וידו השמאלית שלוחה לפניו בתנועת הרתעה. הכתובות נכתבו הן בין ציורי הדמויות והן על הדמויות עצמן.
זהות הדמויות ומשמעותן אינה ברורה. ויליאם אולבריט טען שהדמויות כולן מסמלות כוחות הרסניים. נפתלי טור־סיני טען לעומתו שהדמויות מסמלות את הכוחות המגינים מפני שֵדות – הכרוב הוא חורון, הזאבה היא האלה המצרית סז הבולעת את השֵדות ונזכרת בכתובת, והגבר הוא אל כלשהו. תאודור גסטר (אנ') מבחין בין הדמויות – הוא האמין שהגבר הוא האל אשור הנלחם בשדות, והכרוב והזאבה מסמלים את השדות לילית המכונפת ו־barbārtu (כלומר "זאבה") הנזכרת בלוחות השבעה אכדיים. יצחק אבישור האמין שהכרוב והזאבה הן אכן לילית וברברתו, אך הגבר מתאים יותר לחורון, כפי שמשתקף בתיאורים אוגריתים ומצריים.
תיאור > הקמע השני

גודל הקמע 1.5×3.3 ס"מ. הקמע השתמר כמעט באופן מושלם, בניגוד לקמע הראשון. הקמע כתוב משני צדיו ומדפנותיו, ועל אחד מצדדיו מצוירת מפלצת דמונית בעלת ראש מעוגל ועין גדולה ועגולה, חסרת צוואר, בעלת גוף אדם, וכפות רגליה בצורת עקרבים. כמו הזאבה מהקמע הראשון, המפלצת בולעת אדם עד מותניו. בניגוד לקמע הראשון, אין כיתוב על הציור של הקמע השני.
די מניל די ביסון שיער שבשל הדמיון במוטיב בליעת האדם, ייתכן ששני הקמעות יוצרו בידי אדם אחד. לדעתו, אופיה המזיק של המפלצת ניכר והיא האנשת עין הרע. יצחק אבישור מאמין שהראש הוא כנראה ראש נחש, ושהעין הגדולה וחסרת האישונים רומזת לנחש, ויכולה לרמז גם לעין הרע שנגדה נכתבו קמעות רבים. הוא השווה את הפה הגדול לתבליטים בבליים כמו חומבבה, ואת רגלי העקרבים לחותמי גליל בבליים קדומים לכתובת, וכן לעשרות קמעות מהתקופה היוונית והרומית עליהם מצוירות מפלצות עם רגלי נחשים. עם זאת, הוא ציין כי אין זיהוי מוגדר למפלצת או למזיק בקמע.
הכתובת

הכתובת על הלוח הראשון ידועה בשם KAI 27, והיא מובאות כאן כפי שמובאות שם, אף שיש קריאות רבות לטקסט. הכתובת השנייה מובאת לפי יצחק אבישור.
הכתובת > הקמע הראשון

על הצד בו מצוירים הכרוב והזאבה כתוב בין הציורים:
לחשת . לע<פ>תא . אלת

ססם . בן . פדרש

שא . אלה .

ול . חנקת . א

מר . בת אבא

בל . תבאן
הכתובת נמשכת בכתובת שעל צדו השני של הקמע, מסביב לציור הגבר עם הגרזן:
וחצר . אדרך

בל . תדרכן . כר

רת . לנ . אלת

עלם אשר<ת?> . כרת

לנ . וכל בנ אלם

ורב . דר . כל . קדשם

באלת . שמם . וארץ

[ל]עלם . באלת בעל
הכתובת נמשכת בשוליים:
אדן ארץ . באל[ת]

חורן . אש . [ר]תם פי

ושבע . צרתי . ושמ

נה אשת . בעל קדש
הכתובת שעל הכרוב היא:
לעפתא . בחדר . חשך

עבר פעם . פעם . ללין/ת
הכתובת שעל חזה הגבר:
מצא . ל

פתח

י . וא

ור . ל

מזזת יצא שמש

נסס

חלף . ולדר

עף
הכתובת על הזאבה היא:
בבת . לפחצת . הלך
הכתובת > הקמע השני

הכתובת מתחילה בצד ללא הציור:
לחשת . למזה . בעל

אסר . מרכבתי . ורבענ

אתי . אלשיי [.?] יצא

אש . בשדה . וגלענ

בשדה . אי . אל

שיי קדש
הכתובת ממשיכה בצד השני, מסביב לציור המפלצת:
נעלת . מנעל

ברח עי?נ

בדד בראש מגמר .

ענת . בראש . חלמ כי

הלמת ענ בתמ . ענ ית

מ . ענכ

מנתי . כמגלת
משמעות הכתובות וסגנונן

הכתובת הראשונה מכוונת כנגד שדים ומחלות: "עפתא", "חנקת אמר" (חונקת הכבש), ואולי גם "לילין" (שדים) או "לילית". די מניל די ביסון, אולברייט ואבישור טענו שהקמע נועד לעזור ליולדת (חלקם מצאו בקריאה את המלים "חל ולד" ו"פתח רחם"), אולי למען אישה עקרה או אישה שנשות בעלה מציקות לה. קמעות כאלה נהוגים עד היום בארצות המזרח, בשם הערבי "ללעישא". טור־סיני טען לעומתם שהקמע נועד נגד הרוחות העפות בלילה בחדר החשוך.
בכתובות יש הד לשירה פיניקית. תוכן הכתובת שעל הקמע הראשון כולל את התקבולת "בית אבוא בל תבואון / וחצר אדרוך בל תדרכון", הבנוי לפי חוקי התקבולת הכנענית־מקראית, וכולל צמדי מילים הנפוצים בשירה האוגריתית ובתנ"ך (בית/חצר, בא/דרך). בלחשים מופיעה גם מליצת המספר העולה, הקיימת הן באוגרית והן במקרא: "ושבע צרותי / שמונה נשות בעלי". גם בכתובת השנייה ניכר מבנה ספרותי כנעני מחושב, ודפוסים סגנוניים של השירה הכנענית־עברית. הכתובתבנויה בחרוזים מסועפים, ומזכירה את המילה "ענ" (עין) מספר טיפולוגי שלפעמים, שבע, הנפוץ בספרות הכנענית והעברית.
מקוריות הממצא

האותנטיות של הקמיעות הוטלה בספק על ידי חוקרים שבחנו את הממצאים במוזיאון הלאומי של חלב. עם זאת, חוקרים אחרים הגנו על הקמעות כאמיתיים. חוקרים נוספים השאירו את העניין פתוח לשאלה.
רוב החוקרים כיום מקבלים את האותנטיות של הקמעות.
ראו גם

קמע
לחש
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
לקריאה נוספת

André Caquot, Robert Du Mesnil du Buisson, La seconde tablette ou " petite amulette" d'Arslan Tash., Syria. Archéologie, Art et histoire 48, 1971, עמ' 391–406 doi: 10.3406/syria.1971.6258
Ziony Zevit, A Phoenician Inscription and Biblical Covenant Theology, Israel Exploration Journal 27, 1977, עמ' 110–118
הערות שוליים

↑  Syria 75–76 Edmond Pottier, René Dussaud, Gaston Migeon – 1998 "En tout cas, ce paysan les a vendus "pour un faible prix" au Comte du Mesnil du Buisson lors de sa visite du site"
↑  Robert du Mesnil du Boisson, "Une tablette magique de la région du moyen Euphrate", in Mélanges syriens offerts a monsieur René Dussaud par ses amis et ses élèves 1, Paris, 1939, 421–34
↑  Letter from Prof. Caquot to van Dijk, dated 13 October 1989
1 2 3  W. F. Albright, An Aramaean Magical Text in Hebrew from the Seventh Century B. C., Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 1939, עמ' 5–11 doi: 10.2307/1354868
1 2 3  נ. ה. טורטשינר, השבעה עברית נגד שדי לילה מימי המקרא, הלשון והספר, כרך הלשון, תשי"ד, עמ' 53-65; ראו גם כאן
1 2  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 244
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 244, 264-265
↑  Theodor H. Gaster, A Canaanite Magical Text, Orientalia 11, 1942, עמ' 41–79
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 244-245
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 263
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 264
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 267
1 2 3  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 245
↑  מ.ד. קאסוטו, האלה ענת, מוסד ביאליק, תשכ"ה, עמ' 36, 84
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 246-247
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, חלק שני - מבחר כתובות פיניקיות, רובינשטיין, תשל"ט, עמ' 266-267
↑  J. Texidor, 'Les tablettes d'Arslan Tash au Musee d'Alep', Aula Orientalis 1(1983), pp. 105–8 (106).
↑  P. Amiet, 'Observations sur les "Tabletter Magiques" d'Arslan Tash', Aula Orientalis 1(1983), p. 109
↑  van Dijk pdf
↑  Oscar White Muscarella The lie became great: the forgery of ancient Near Eastern cultures 2000 Page 181 "In their most recent publication by J. van Dijk, "The Authenticity of the Arslan Tash Amulets," Iraq, LIV, 1992: pp. 65–68, they are claimed as authentic"
↑  D. Pardee, Les documents d' Arslan Tash : authentiques ou faux?, Syria 75 (1998) pp. 15–54
↑  Judit M. Blair De-demonising the Old Testament 2009 Page 27 "On a seventh or eighth century BCE limestone plaque, discovered at Arslan Tash, Syria, we have an incantation to expel child-killing demons ... Torczyner argues that the incantation is directed against the demons of darkness in general"
↑  Yitsḥaḳ Avishur Phoenician inscriptions and the Bible: select inscriptions 2000
↑  Brown, W. (2019, February 26). Arslan Tash Amulet. World History Encyclopedia. Retrieved from https://www.worldhistory.org/Arslan_Tash_Amulet/
ורביה

ורביה (Verbeia) הייתה אלה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה מקובל בבריטניה בתקופה הרומית.
מזבח המוקדש לאלה התגלה באילקליי, וככל הנראה היא הייתה האלה של הנהר ורפה. ככל הנראה, המקדש שהתגלה שימש את חיילי המצודה הרומית שניצבה באתר במהלך המאה השנייה.
בפסל האלה שנתגלה היא מתוארת כאישה ולה ראש הגדול באופן יחסי לגופה. היא לבושה גלימה ארוכה ואוחזת בכל יד נחש.
פסל אלה דומה התגלה ב-Mavilly-Mandelot שבצרפת, וייתכן שמדובר בפולחן אותה אלה.
לקריאה נוספת

Dictionary of Celtic Myth and Legend, Miranda J. Green, Thames and Hudson Ltd, 1997