stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בראדלי

ערך זה עוסק בנגמ"ש אמריקאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  נגמ"ש לחימה
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 שנת ייצור:  1982
 דגם קודם:  M-113
 דגם עוקב:  אין
 מערכה מרכזית:  מלחמת המפרץ
 מידע טכני
 אורך:  6.55 מ'
 רוחב:  3.6 מ'
 גובה:  2.98 מ'
 משקל:  30.4 טון
 מהירות:  66 קמ"ש
 טווח פעולה:  483 ק"מ
 מנוע:  דיזל, 600 כוחות סוס.
 שריון:  אלומיניום / פלדה
 צוות:  3+6
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 25 מ"מ; 900 קליעים משגר טאו; 7 טילים
 חימוש משני:  מקלע 7.62 מ"מ; 2,200 קליעים
בראדלי M2 (חי"ר) ו-M3 (חי"ר ממוכן) הם רכב קרבי משוריין (רק"מ) מודרני מסוג נגמ"ש לחימה בעלי יכולת ייצור אש ומיגון גדולה ויעילה יותר מזו של נגמ"שים מהדור הקודם. הבראדלי מיוצר על ידי חברת BAE סיסטמס בארצות הברית.
משימת הבראדלי בשדה הקרב היא שינוע כוחות חי"ר, מתן חיפוי באש ללוחמים והשמדת טנקים וכלי רכב משוריינים של האויב. תפעול ה-M2 נעשה על ידי צוות של שלושה: מפקד, תותחן ונהג, בנוסף לשישה לוחמים על ציודם המלא. דגם ה-M3 משמש בעיקר למשימות סיור ותצפית ומאויש לרוב על ידי צוות זהה לזה של ה-M2 ושני תצפיתנים.
סדרת נגמ"שי הבראדלי היוותה בסיס לכלי מלחמה שונים, למשל: על בסיס שלדת הבראדלי הורכבו משגר רקטות M-270 MLRS, נגמ"ש פיקוד (M4) ונגמ"ש נ"מ (M6). נגמ"ש הנ"מ מצויד בארבעה טילי קרקע-אוויר מסוג סטינגר ותותח אוטומטי בקוטר 25 מ"מ.
סקירה כללית והיסטוריה

הנגמ"ש נקרא על שם הגנרל עומאר נ. בראדלי שפיקד על חזיתות צפון אפריקה ואירופה במלחמת העולם השנייה. מאז כניסתו לשירות בצבא ארצות הברית בשנת 1982 יוצרו 6,724 כלים (4,641 מדגם M2 ו-2,083 מדגם M3). המחיר ליחידה עומד על 3 מיליון דולר בממוצע.
הבראדלי תוכנן במקור כמענה למשפחת נגמ"שי ה-BMP הסובייטית ונועד לשרת הן כנגמ"ש והן כצייד טנקים. אחת הדרישות המרכזיות בתכנון הכלי הייתה שמהירותו תהיה זהה לזו של טנק המערכה המודרני M1 אברהמס. נגמ"שי ה-M-113 הישנים תוכננו לעמוד בקצב של טנקי הפטון ולא במהירויות הגבוהות של הטנקים החדישים.
בצריח הנגמ"ש מותקן תותח אוטומטי בקליבר 25 מ"מ שיורה 200 קליעים לדקה ויעיל לטווחים של עד 2,500 מטר. מימין לתותח ישנו מקלע בקוטר 7.62 מ"מ נגד חי"ר. כמו כן הוא נושא שבעה טילי טאו המסוגלים להשמיד טנקי אויב עד למרחק של 3,750 מטר אך ניתן לשגר אותם רק בעצירה מוחלטת של הכלי.
הבראדלי מסוגל לפתח מהירויות גבוהות בשטח הפתוח ויש לו יכולת עבירות גבוהה. יחד עם זאת, בעוד שה-M113 תוכנן לצוף ללא הכנות מיוחדות הבראדלי נזקק לווילון ציפה שנפרש סביב לכלי. בניסויים הראשונים טבעו מספר כלים ובשינויים שערכו לאחר מכן בוטלה יכולת הציפה של הנגמ"ש לחלוטין.
השלדה עשויה מסגסוגת אלומיניום, עובדה שגרמה למבקרים רבים לפקפק ביכולת המיגון שלו. האלומיניום נוטה להתאדות כאשר הוא סופג פגיעה ישירה של קליעים חודרי שריון או טילי נ"ט, ובתוך הנגמ"ש נמצאות כמויות גדולות של תחמושת ולכן יכולת השרידות שלו בשדה הקרב נחשבה לבעייתית. בדגמים המאוחרים יותר הוסיפו לכלי שכבות מיגון ריאקטיבי במטרה לשפר את עמידותו, למרות שמשקלו עלה ל-33 טון. יחד עם זאת, מבדיקות סטטיסטיות שנערכו בקרבות אמיתיים עולה כי הנגמ"ש יעיל יותר ממה שסברו מבקריו, ורק כלים מעטים נפגעו. בתקריות אש ידידותית במהלך מלחמת המפרץ צוותי הבראדלי שרדו יותר פגיעות מאשר צוותים של נגמ"שים מדגמים אחרים. למרות שמכל הדלק של הבראלי ממוקם במרכז הכלי (ב-M113 הוא ממוקם בחלקו האחורי), עובדה שלכאורה הופכת אותו למסוכן יותר לצוות במקרה של פגיעה, ניסויים באש חיה הוכיחו כי שרידותו גבוהה יותר מזו של M113 המיושן.
במהלך מלחמת המפרץ השמידו נגמ"שי הלחימה מדגמי הבראדלי יותר רכבים עיראקיים משוריינים מאשר טנקי האברהמס. 20 כלים נפגעו, 3 על ידי פגיעות אויב ו-17 כתוצאה מאש ידידותית. 12 כלים נוספים ניזוקו, אולם לא הוצאו מכלל פעולה. על מנת להימנע מתקריות של אש ידידותית, הותקנו אמצעי זיהוי וסימון שונים, ביניהם גם סמן תת-אדום לזיהוי הכלי בחשיכה.
במלחמת עיראק נפגעו מספר נגמ"שים מרקטות וטילי נ"ט כגון RPG-7 שפגעו ביכולת התנועה שלהם, אולם האבדות בחיי אדם לא היו רבות שכן הצוות הצליח לצאת מהכלי לאחר הפגיעה. עד לתחילת שנת 2006 נפגעו 55 נגמ"שים במהלך הקרבות.
בדצמבר 2018 פורסם כי צבא ארצות הברית יצייד את נגמשי הבראדלי שלו ב מערכת הגנה אקטיבית תוצרת התעשייה הצבאית, חץ דורבן.
חימוש

הבראדלי מצויד בתותח 25 מ"מ מסוג M242. זהו תותח בעל קנה יחיד ומנגנון הזנה כפולה. לתותח צמודים שני ארגזי פעולה המכילים שרשירים של 70 ו-230 קליעים בהתאמה. 600 קליעים נוספים מאוחסנים בבטן הנגמ"ש. מנגנון ההזנה הכפולה מאפשר בחירה של הזנת התותח מארגז הפעולה הראשון או מארגז הפעולה השני. מנגנון זה מאפשר להחזיק סוג קליעים שונה בכל אחד מארגזי הפעולה (נפיצים וחודרי שריון, לדוגמה) ולבחור בקלות ובמהירות, עבור כל מטרה, את הקליע המתאים מבין השניים. במלחמת המפרץ הוכח כי קליעים חודרי שריון העשויים אורניום מדולדל השמידו בהצלחה טנקי T-55 עיראקיים ואף טנקי T-72 מטווח קרוב.
בנוסף לתותח ה-25 מ"מ, מותקן מימינו בצריח גם מקלע 7.62 מ"מ עם 2,200 קליעים, המיועד נגד מטרות חי"ר. לפגיעה במטרות כבדות יותר (כגון טנקים) משמש משגר טילי "טאו", המותקן בצד שמאל של הצריח ושבו מאוכסנים שני טילי "טאו" מוכנים לירי. בתוך הנגמ"ש, בתא הלוחמים, מאוכסנים טילי "טאו" נוספים. טעינה מחדש של המשגר בטילים אלו מתבצעת דרך מדף רחב בחלקה העליון של התובה (כלומר, ב"סיפון"). בדגמים מוקדמים של הנגמ"ש הותקנו בדופנות התובה שישה חרכי ירי, המאפשרים ירי מנשק קל מתוך הנגמ"ש. אולם, בדגמים מאוחרים יותר, העדיפו המתכננים לבטל חרכים אלה, כדי לכסות את צידי התובה בשכבות מיגון ריאקטיבי. הסיבות לכך הן שהותרת החרכים הייתה יוצרת נקודות תורפה במיגון הצד ומעבר לכך, לוחות המיגון הריאקטיבי העבים היו בלאו הכי מגבילים את זווית הירי דרך החרך, עד כדי הפיכתו ללא יעיל. לאחר הוספת שכבות המיגון הריאקטיבי נותרו שני חרכים בלבד, בגב הנגמ"ש. כל הדגמים מצוידים בשני משגרי רימוני עשן בעלי ארבעה קנים המסוגלים לייצר מיסוך עשן יעיל. באמצעות משגרים אלו ניתן לירות גם זיקוקים ואמצעים נגד מכ"ם כגון מוץ.
דגמים > M2 / M3

הדגם הבסיסי הראשון של הבראדלי, יוצר בשנת 1982. ניתן לזהותו על ידי משגר הטאו והמנוע המפיק 500 כ"ס. הדגמים הראשונים שיוצרו צוידו בווילון ציפה שהפך אותם לאמפיביים.
דגמים > M2A1 / M3A1

דגם שיוצר בראשית שנת 1986, כולל משגר טילי נ"ט משופר מסוג טאו II ושכבת מיגון נגד טילי נ"ט.
דגמים > M2A2 / M3A3

יוצרו בשנת 1988 וכללו מנוע 600 כ"ס משופר, שכבת מיגון פסיבי ושכבת מיגון ריאקטיבי. שונתה שיטת אחסון התחמושת בתוך הנגמ"ש במטרה למנוע פיצוץ שלה במקרה של פגיעה ישירה ולספק מיגון טוב יותר לאנשי הצוות.
דגמים > M2A2 "סופה במדבר"

שיפור בדגם הקודם על בסיס לקחים שנלמדו במהלך מלחמת המפרץ. השינויים המרכזיים כללו תוספת כוונות לייזר, מערכת ניווט טקטית מבוססת GPS ומערכת מצפן דיגיטלית. על הנגמ"ש הותקנה מערכת הטעייה יעילה נגד טילי נ"ט מהדור הראשון (טילים מונחים באמצעות כבל) ומערכות פיקוד ושליטה ממוחשבות מתקדמות. כמו כן שונתה שוב אחסנת התחמושת בכלי והותקנה מערכת הדמיה תרמית לנהג.
דגמים > M2A3 / M3A3

הדגמים החדישים של הבראדלי יוצרו בשנת 2000 והפכו את הכלי לדיגיטלי לחלוטין על ידי יכולת רכישת מטרות ובקרת אש אוטומטיות ומערכת ניווט מתקדמת. שופרה יכולת שרידות הכלי על ידי סדרת שינויים בשכבות המיגון של הנגמ"ש.
דגמים > M6 "ליינבקר" (Linebacker)

דגם משופר של "סופה במדבר" שהוסב לנ"מ. משגר הטאו הוחלף במשגר טילי סטינגר בעל ארבעה קנים והוא יכול לירות תוך כדי תנועה. דגם זה אינו נמצא עוד בשימוש בצבא ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, מערכת ההגנה הישראלית "חץ דורבן" נבחרה לשימוש בצבא ארה"ב, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2018
| רק"מ של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | M24 צ'אפי • M41 ווקר בולדוג • T92 ‏ • M551 שרידן • M8 |  |
| טנקים בינוניים | M4 שרמן • M26 פרשינג • M46 פטון • M47 פטון • M48 פטון • T95 |  |
| טנקים כבדים | M103 |  |
| טנקי מערכה | M60 פטון • M1 אברהמס |  |
| נגמ"שים | M75 ‏  • M59 ‏ • M-113 • ‏ AAV-7A1 • ‏ סטרייקר |  |
| נגמ"שי לחימה | בראדלי M2 • ‏ בראדלי M3 |  |
| תותחים מתנייעים | M56 סקורפיון ‏ • M50 אונטוס ‏ • M55 הוביצר • תותח מתנייע M-107 ‏ • M-108 הוביצר ‏ • תותח מתנייע M-109 ‏ • תותח מתנייע M-110 ‏ • M1128 ‏ • |  |
| רק"מ נ"מ | M42 דאסטר ‏ • M163 VADS ‏ • M247 סרג'נט יורק ‏ • ‏M6 "ליינבקר" ‏ • MIM-72 צ'פרל |  |
| כלים הנדסיים | טנק גישור M60AVLB ‏ • M9 ACE ‏ • דחפור קטרפילר די-7 • גריזלי • M1A1 Assault Breacher Vehicle‏ • טנק גישור M104 וולברין • דחפור משוריין קטרפילר די-9 |  |
חיילי חי"ר אמריקאים עולים לנגמ"ש בראדלי מדגם M2A3
נגמ"ש בראדלי. בקדמת הנגמ"ש: הנהג. בראש הצריח ומאחורי הנהג: התותחן. לימינו של התותחן: מפקד הכלי. בקדמת הצריח: תותח ה-25 מ"מ. בתמונה, מעל לתותח: מקלע ה-7.62 מ"מ. בתמונה,  מתחת לקנה התותח: משגרי רימוני העשן שבצד ימין של הצריח. בשמאל הצריח (ימין התמונה): המשגר הכפול של טילי ה"טאו". בשמאל תובת הנגמ"ש (פינה ימנית תחתונה בתמונה): לוחות עבים של מיגון ריאקטיבי
דגם M6 מצויד במשגר טילי סטינגר
ביסקאיה

ביסקאיה (בספרדית: Vizcaya; בבסקית: Bizkaia) הוא מחוז בספרד וטריטוריה היסטורית של חבל הבאסקים, טריטוריה שנשלטה החל מן המאה ה-11 ועד למאה ה-19 בידי הלורד של ביסקאיה. המחוז שוכן על החוף הדרומי של מפרץ ביסקאיה. בירת המחוז והעיר הגדולה בו היא בילבאו.
ביסקאיה הוא אחד המחוזות הידועים והמשגשגים ביותר של ספרד. לאורך ההיסטוריה המחוז היה מרכז מסחר בולט באוקיינוס האטלנטי מאז ימי הביניים. בתקופות מאוחרות יותר, הוא הפך לאחד ממרכזי התעשייה והפיננסים המובילים של חצי האי האיברי. מאז הפחתת התיעוש הנרחב שהתרחש לאורך שנות ה-70, כלכלת המחוז עברה להתבסס יותר על מגזר השירותים.
מקור השם

מקובל בבלשנות שמקור השם הבסקי ביזקאיה הוא תולדה של "ביזקר", כששתי הגרסאות לשם המקום מתועדות היטב בכל ארץ הבאסקים ומחוצה לה, שמשמעותו 'רכס נמוך' או 'בליטת קרקע' (השם Iheldo bizchaya תועד בשנת 1141 כמתייחס למונטה איגואלדו סן סבסטיאן).
כינוי השם > ביזקאיה (Bizaia)

Bizkaia היא השם הרשמי היחיד בספרדית, או באסקית, שאושר לכינוי השטח ההיסטורי על ידי המועצה הכללית של המחוז וחוקי ספרד.
ביזקאיה (Vizcaya) הוא הכינוי הספרדי למחוז אשר הומלץ על ידי האקדמיה הספרדית המלכותית. "ביזקאיה" משמש במסמכים לא רשמיים. זהו גם השם הספרדי המופיע בנוסח הספרדי של החוקה הספרדית ובנוסח הספרדי של חוק האוטונומיה של חבל הבאסקים.
כינוי השם > ביזקאיה (Bizkaia)

ביזקאיה (Bizkaia) הוא שמו הרשמי של המחוז והוא משמש במסמכים רשמיים של השלטון המקומי. זהו גם השם הנפוץ ביותר בשימוש התקשורת הספרדית בחבל הבאסקים. זהו גם השם המשמש בנוסח הבאסקי של החוקה הספרדית ובנוסח הבאסקי של חוק האוטונומיה של חבל הבאסקים .
היסטוריה

אזור ביסקאיה היה מיושב מאז התקופה הפלאוליתית התיכונה, כפי שמעידים השרידים הארכאולוגיים וציורי המערות שנמצאו במערות הרבות באזור. לנוכחות הרומית בחצי האי האיברי הייתה השפעה מועטה באזור, והשפה והמסורות הבאסקיות שרדו עד היום.
ביסקאיה מופיעה במסמכים מימי הביניים, כטריטוריה הכפופה לממלכת פמפלונה (המאה ה-11) שהפכה לאוטונומית ולבסוף לחלק מכתר קסטיליה. האזכור הראשון של השם ביסקיה מופיע ברישום תרומה שניתנה למנזר ביקגא, הממוקם בלשון הים של מונדקה. ההיסטוריון אנטון ארקורקה, כותב כי לוויקינגים היה שם מרכז מסחרי בביסקאיה, ממנו גורשו לפני שנת 825. הריא של מונדקה היא הכניסה הנוחה ביותר לנהר אברו ובקצהו, יציאה לים התיכון והמסחר המתרחש בו.
בעידן המודרני המחוז הפך לאזור מסחר ותעשייה בולט. נמל בילבאו היה לשער הראשי של קסטיליה לאירופה. מאוחר יותר, במאות ה-19 וה-20, מרבצי עפרות ברזל באיכות מעולה באזור והיעדר תופעת הצמיתות איפשרו תיעוש מהיר.
היסטוריה > התקופה הפלאולית > התקופה הפלאולית תיכונה

קיימות ראיות להתיישבות אנושית (של האדם הניאנדרטלי) בביסקאיה כבר בתקופה זו של הפרהיסטוריה. ממצאים התרבות המוסטרית נמצאו בשלושה אתרים בביסקאיה: בנטה לאפרה (Karrantza), קורטזיה (Getxo) ומורואה (Duangoaldea).
היסטוריה > התקופה הפלאולית > התקופה הפלאולית המאוחרת

שרידים מהתרבות Châtelperronian ( מזוהה בדרך כלל עם ניאנדרטלים) נמצאו במערת מערת סנטיממיניה (קורטסובי Kortezubi).
בין היישובים החשובים ביותר של בני אדם מודרניים (אדם):
התרבות האוריניאקית : בנטה לאפרה, קורצטיה ולומנצה (לקיטיו)
התרבות הגרווטית: Santimamiñe, Bolinkoba (Durangoaldea) ו-Atxurra (Markina)
התרבות הסולוטרנית : סנטימיניה ובולינקובה
התרבות המגדלנית : Santimamiñe ו־Lumentxa
במחוז נמצאו גם דוגמאות לאמנות פלאוליתית. הציורים העתיקים ביותר נמצאו במערת בנטה לאפרה, מן התקופה האוריג'נסית או הסולוטרנית. בציורים מופיעים ביזון ודוב לצד סימנים מופשטים. ציורי הקיר של ארנזה (גלדמס) וסנטימיניה נוצרו בתקופות מאוחרות יותר (מגדלנית). בארנזה ציורי נקבות הצבי הן המוטיב השולט; במערת סנטיממיניה יש ציורי ביזונים, סוסים, עיזים וצבאים.
היסטוריה > התקופה הפלאולית > התקופה המזוליתית

תקופה זו מאופיינת בביסקאיה בתרבות האזילית. הכלים בשימוש בני תרבות זו היו קטנים ומעודנים יותר, עדיין נמצאו שרידי כלי ציד, אולם כלי דיג ואיסוף פירות הים דומיננטיים יותר. נמצאו שרידים המעידים גם על צריכת פירות בר. מערת סנטיממיניה הוא אחד האתרים החשובים ביותר בתקופה זו, אולם קיימים מספר אתרים ארכאולוגיים נוספים מאותה תקופה במחוז ביסקאיה.
היסטוריה > התקופה הנאולית

ראיות ארכאולוגיות ראשונות להשפעה נאוליתית בחבל הבאסקים נמצאו החל מן האלף הרביעי לפני הספירה, אולם רק בתחילת האלף השלישי החל שינוי הדרגתי, ללא שינויים קיצוניים, בגידולים חקלאיים וביות כבשים. השפעת שינוי זה בביסקאיה הייתה מוגבלת וניתן לציין רק שלושה אתרים בהם ממצאים מתקופה זו: ארנזה, סנטימיניה וקוביאגה (Ea). השפעת התרבות הניאוליטית הייתה כנראה מוגבלת בתחילה לגידול כבשים, עיזים וייצור כלי חרס.
לצד התפתחות טכנולוגיות נאוליתיות נמצאו גם שרידי מגליתים. הייתה זו צורת הקבורה הנפוצה ביותר באזור ( דולמן פשוט) עד 1500 לפני הספירה .
היסטוריה > התקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה

בעוד שהתיישבות תחת כיפת השמיים (להבדיל ממערות) החלה להיות נפוצה ככל שהאוכלוסייה גדלה, השימוש במערות ובמקלטים טבעיים בביסקאיה היה עדיין נפוץ בתקופה הכלקוליתית ובתקופת הברונזה. עיסוק בציד הפך למקור פחות חשוב לחלבון, כיוון שאנשים הסתמכו יותר על גידול כבשים, עיזים ואף בקר. כלי מתכת הפכו נפוצים יותר אך עדיין היה שימוש רחב בכלי אבן.
אתרים ארכאולוגיים מתקופה זו התגלו בכל שטחה של ביסקאיה, רבים מהם יישובים תחת כיפת השמיים, אך המערות החשובות ביותר של התקופה הפלאוליתית היו עדיין בשימוש גם בתקופה זו.
היסטוריה > תקופת הברזל

מספר מועט של אתרים ארכאולוגים נמצאו מתקופת הברזל. רוב ההתיישבות במערות ננטשה, אולם עדיין נמצאו שרידים אף לתקופת הברזל במערות. המערות העיקריות של הפרהיסטוריה (ארנזה, סנטימיניה, לומנטסה) עדיין היו מאוכלסות.
היסטוריה > התקופה הרומית

גאוגרפים רומיים זיהו שני שבטים בטריטוריה הידועה היום כביסקאיה: הקאריסטי והאוטריגונס. הקריסטים שכנו בביסקאיה הגרעינית, מזרחית לאזור פירטה של העיר בילבאו, ותחום מושבם השתרע גם על צפון אראבה וכמה אזורים של ג'יפוזקואה, עד לנהר הדבה. האוטריגונים ישבו בחלק המערבי ביותר של ביסקאיה ואראבה, וגם במחוזות קנטבריה, בורגוס ולה ריוחה. בהתבסס על עדויות היסטוריות וארכאולוגיות, ההערכה היא ששבטים אלה דיברו בשפה הבאסקית. נראה כי הגבולות של הניב הביסקאי של הבאסקית הם אלה של הטריטוריה הקריסטית.
לא נמצאו ראיות היסטוריות להתנגדות מקומית לכיבוש הרומי בכל אזור הבאסקים (למעט אקיטן) עד לתקופה הפיאודלית המאוחרת. מקורות רומיים מזכירים כמה עיירות באזור, פלביובריגה ופורטוס אמנוס, שמות מקומות שעדיין לא זוהו. באתר של Forua, ליד גרניקה, נמצאו ממצאים ארכאולוגיים המעידים על נוכחות רומית
בתקופה הרומית המאוחרת, ביסקיה ככל הנראה התקוממה נגד השלטון הרומי, יחד עם שאר חבל הבאסקים והאוכלוסייה המקומית אופיינה בשלטון פיאודלי.
היסטוריה > ימי הביניים

ההיסטוריה של ביסקאיה בתחילת ימי הביניים לא ניתנת להפרדה מן ההיסטוריה של חבל הבאסקים כולו. האזור היה עצמאי דה-פקטו למרות שהוויזיגותים והפרנקים ניסו להשתלט על האזור מעת לעת. בעימותים בין הוויזיגותים והבאסקים בדרך כלל הובסו הבאסקים. הוויזיגותים הקימו מוצב ביישוב שהפך לעיר בת-זמננו ויטוריה, כדי להתמודד עם פלישות והגירה של הבאסקים מאזורי החוף צפונה.
בשנת 905, דברי ימי לאון מתארים לראשונה את ממלכת פמפלונה ככוללת את כל מחוזות הבאסקים המערביים, כמו גם את אזור ריוחה. אותם שטחים שלימים יהיו חלק מביסקאיה, היו חלק מאותה מדינה.
בסכסוכים שהיו לממלכת קסטיליה הצעירה ופמפלונה/נבארה במאות ה-11 וה-12, נתמכו הקסטיליאנים על ידי בעלי אחוזות רבים מלה ריוחה, שביקשו לגבש את אחזקותיהם במסגרת החוק הפיאודלי הקסטיליאני. אותם בעלי אחוזות תומכי קסטיליה הונהגו על ידי בית הארו, שבסופו של דבר קיבל את השלטון על ביסקאיה החדשה שנוצרה, שהורכבה בתחילה מהעמקים של Uribe, Busturia, Markina, Zornotza ו־Arratia, בתוספת מספר עיירות והעיר אורדוינה. המועד המדויק לשינוי זה לא ברור. על פי המסורתאיניגו לופז היה הלורד הראשון של ביסקאיה ב-1043.
את תואר האבירות ירשו צאצאיו של איניגו לופז עד 1370, אז עבר התואר לחואן הראשון, מלך קסטיליה.
היסטוריה > העידן מודרני

בעידן המודרני ענף המסחר קיבל חשיבות רבה באזור זה, במיוחד מסחר שהתנהל דרך נמל בילבאו. הנמל קיבל מעמד מלכותי מיוחד, בשנת 1511, לסחר עם נמלי האימפריה הספרדית. אותה עת נמל בילבאו כבר היה הנמל הראשי של קסטיליה, ממנו נשלח צמר לפלנדריה, וסחורות אחרות יובאו.
בשנת 1628 סופחה הטריטוריה של דורנגו לביסקאיה. באותה מאה, בתאריכים שונים, שולבו גם רשויות מקומיות עצמאיות ממערב לתוך ביסקאיה.
לערי החוף בביסקאיה היה צי ספינות משלהן, שהיה מורכב בעיקרו מספינות דיג ומסחר. פעילות ספינות אלה הפסיקה במידה רבה את ענף דיג לוויתן בלנה שחורה במפרץ ביסקאיה.
לאחר המלחמות הנפוליאוניות מחוז ביסקאיה, יחד עם שאר המחוזות הבאסקיים האחרים, סבלו מאיום להפסקת השלטון המקומי על ידי קורטס חנרלס. פעילות פלגים שתמכו במפלגות שונות לכס המלכות, לצד הרצון הזה לשמור על זכויות הבאסקים תרם לפרוץ המלחמות הקרליסטיות. ממשלת ביסקאיה ומחוזות באסקיים אחרים תמכו בקרלוס החמישי, שייצג מלך אוטוקרטי אשר קיוו שישמור על המסורת.
עם זאת, עיירות רבות ובילבאו הזדהו עם הממשלה הליברלית של מדריד. בסופו של דבר, לאחר ניצחון האנטי-קרליסטים, חל קיצוץ הדרגתי באוטונומיה הרחבה שהייתה לביסקאיה ושאר המחוזות.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 התגלו בביסקאיה מרבצי עופרת ברזל גדולים באיכות מעולה. גילוי המרבצים הביא השקעות זרות רבות בעיקר מאנגליה וצרפת. פיתוח משאבים אלה הוביל להגברת התיעוש במחוז. תיעוש זה הפך את ביסקאיה לאחד המחוזות העשירים ביותר בספרד. במחוז נוסדו תאגידים תעשייתיים גדולים( Iberdrola, Altos Hornos de Vizcaya ) ומוסדות פיננסיים בולטים ( Banco Bilbao Vizcaya Argentaria - BBVA).
היסטוריה > המאה ה -20

במהלך הרפובליקה הספרדית השנייה, המפלגה הלאומית הבאסקית (PNV) שלטה במחוז. כאשר פרצה מלחמת האזרחים בספרד ב-1936, ביסקאיה תמכה בצד הרפובליקני ונלחמה נגד הצבא והאידאולוגיה של פרנסיסקו פרנקו. זמן קצר לאחר מכן, הרפובליקה הכירה בחוק האוטונומיה של מדינת הבאסקים, אולם אוטונומיה זו הייתה קצרת ימים.
כשהצבא הפשיסטי התקדם מערבה מנווארה, הוקמו קווי הגנה סביב בילבאו, שכונו "חגורת הברזל". אולם המהנדס שהיה אחראי לבנייתם, José Goicoechea, ערק ללאומנים וקווי ההגנה שלא הושלמו הפכו חסרי ערך. בשנת 1937, מטוסים גרמניים, בשליטתו של פרנקו, הפציצו את העיר ההיסטורית גרניקה. כמה חודשים לאחר מכן נפלה בילבאו לידי הפשיסטים. הצבא הבאסקי ( Eusko Gudarostea ) נסוג לסנטוניה, מעבר לגבולות ביסקאיה. שם הם נכנעו לכוחות האיטלקיים. כוחות רפובליקנים אחרים ראו בכניעה, מעשה בגידה מצד הבאסקים.
תחת שלטונו הדיקטטורי של פרנקו, ביסקאיה וגיפוזקואה הוכרזו "מחוזות בוגדים" בגלל התנגדותם לשלטונו ובוטלה לחלוטין האוטונומיה שהוענקה להם בעבר. רק לאחר מותו של פרנקו בשנת 1975, וחקיקת חוקת 1978, החוקים הבאסקיים ( fueros ) קיבלו הכרה. בשנת 1979 אושר חוק גרניקה לפיו מחוזות ביסקאיה, אראבה וגיפוזקואה מהווים את הקהילה האוטונומית של חבל הבאסקים, שלה פרלמנט אוטונומי. מאז הכרה מחודשת זו באוטונומיה של חבל הבאסקים, מועמדי המפלגה הלאומית הבסקית זכו בעקביות בבחירות בביסקאיה.
גאוגרפיה

ביסקאיה גובלת בקנטבריה ובמחוז בורגוס (בקסטיליה וליאון) במערב, במחוזות הבאסקיים גיפוזקואה במזרח ובאלבה בדרום, ובים הקנטברי (מפרץ ביסקאיה) בצפון. אורדוניה (Urduña) היא מובלעת ביסקאית הממוקמת בין מחוזות אלאווה ובורגוס.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים במחוז הוא ימי, עם משקעים גבוהים כל השנה וטמפרטורות מתונות, המאפשרות לצמחייה השופעת לצמוח. הטמפרטורות קיצוניות יותר באזורים הרריים יותר של ביסקאיה, שם השלג נפוץ יותר במהלך החורף. הטמפרטורות הגבוהות הממוצעות בעיר בילבאו 13 מעלות בינואר ו-26 באוגוסט.
המאפיינים הגאוגרפיים העיקריים של המחוז הם:
רכסי ההרים גבוהים בדרום המחוז, הם חלק מההרים הבאסקיים, היוצרים מחסום יבשתי רציף עם מעברי הרים הגבוהים מ-600 מ' מעל פני הים, היוצרים את קו פרשת המים של אגן האוקיינוס האטלנטי והים התיכון. רכסי הרים אלה ממערב למזרח הם אורדונטה (הר זאלאמה, 1390 מ'), סלבדה (1100 מ'), גורביה (1481 מ') ואורקיולה (אנבוטו, 1331 מ').
חלקו האמצעי של המחוז מאופיין בעמקי הנהר הראשי. נהר אראטיה זורם צפונה מגורבייה ומצטרף לאיביזבל. כל עמק מופרד על ידי הרים.
אזור החוף: שמאפייניו העיקריים הם שפך בילבאו שבו הנהרות הראשיים נשפכים לים ושפך גרניקה (Urdaibai). לאורך החוף יש מצוקים ומפרצונים קטנים.
גאוגרפיה > חלוקה מנהלית מודרנית

בעידן שלאחר 1978 מחוז ביסקאיה מחולק לשבע נפות, שלכל אחת יש עיר בירה; הנפות מחולקות לרשויות מקומיות.
נתונים דמוגרפיים

על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, בביסקאיה היו 1,155,772 תושבים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 519.9 תושבים לקמ"ר. צפיפות אוכלוסייה שלישית בספרד אחרי מדריד וברצלונה . ב-1981 הייתה ביסקאיה המחוז הספרדי החמישי בגודל אוכלוסייה. המעבר לשלטון דמוקרטי הביא משבר דמוגרפי במחוז חי ולירידה בגודל האוכלוסייה.
תחבורה > כבישים

ביסקאיה מחוברת לשאר המחוזות בשני כבישים מהירים, הכביש המהיר קנטברי, המחבר את בילבאו ודורנגו עם הגבול הצרפתי, עם גישה באייבר, זראוץ ודונוסטיה (שלושתם במחוז גיפוזקואה ), והכביש המהיר בין חבל הבאסקים לאראגון, המחבר את בילבאו עם סרגוסה.
נמל התעופה של ביסקאיה הוא נמל התעופה בילבאו, שהוא שדה התעופה החשוב ביותר בצפון ספרד. הוא ממוקם בעיריות לויו וסונדיקה .
תחבורה > רכבת נוסעים

במחוז ביסקאיה רשת מסילות רכבת עליה פועלות מספר חברות המפעילות שירותי רכבות נוסעים. Renfe, חברת הרכבות הלאומית, מפעילה רכבות מהירות מבילבאו למדריד, ברצלונה וערים גדולות נוספות.
תחבורה > רכבת תחתית

"מטרו בילבאו" היא מערכת המטרו הפועלת בעיר בילבאו ובאזור המטרופוליני של העיר.
תיירות

בילבאו, בירת ביסקאיה, מפורסמת בזכות מוזיאון גוגנהיים בילבאו, אטרקציית תיירות מרכזית בעיר ובשפך הנהר שלה.
הערות שוליים

↑  Michelena, Luis (1997). Apellidos Vascos. Donostia: Editorial Txertoa. pp. 75–76. ISBN 84-7148-008-5.
↑  "Toponimia: Bizkaia", Noticias de Gipuzkoa: "Ortzadar", 08, 2010-05-08, נבדק ב-2010-05-08
↑  Anton Erkoreka, Los Vikingos en Euskal Herria, Bilbao, 1995
↑  "Euskalherria.com - GARA - Paperezkoa:20060616 - los textos hallados en Iruña-Veleia están escritos «inequívocamente» en euskara". אורכב מ-המקור ב-2007-01-06. נבדק ב-2006-10-06.
↑  Los arqueólogos sacan a la luz en Forua una secuencia histórica de dos mil años (אורכב 12.03.2007 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Standard climate values for Bilbao". Aemet.es. נבדק ב-29 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554951405171  BnF: cb11960951g (data)  GND: 4119462-7  LCCN: n79023291  MusicBrainz: 27f612d2-423a-4a02-a4aa-70fafef7fff4  NKC: ge810690  VIAF: 143051698   WorldCat (עם VIAF): 143051698 
הכניסה למערת סנטיממיניה, ב-Busturialdea.
שרידי עיירה רומית שנמצאו בפורואה
אנדרטת לופה גרסיה דה סלאזאר (1399–1476), מול אחד מבתי המגדל שהקים בפורטוגלטה.
בילבאו בשנת 1575.
האלון ההיסטורי של גרניקה, סמל מוסדות השלטון הבאסקיים.
גסטלוגאצ'ה, בברמאו
חוף ביסקאיה מאלנטקסוב מזרחה
מפת רשויות מקומיות במחוז ביסקאיה.
בניין ממשל המחוז בבילבאו .
הכביש המהיר הקנטברי.
שדה התעופה של בילבאו, בלויו.
תחנת הרכבת המרכזית של בילבאו.
גבינה אפורה טירולית

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  אוסטריה 
 גבינות
 תו תקן:  כינוי מקור מוגן 
 
גבינה אפורה טירולית
חיתוך גלגל של גבינה אפורה טירולית
גבינה אפורה טירולית (בגרמנית: Tiroler Graukäse) היא גבינת חלב מוחמץ מטירול.
מאפיינים

טעמו חריף וחמצמץ והופך מתובל יותר ככל שהוא מבשיל. לגבינה האפורה אחוז שומן של מקסימום 2 אחוזים, כלומר היא דלה מאוד בשומן. יש לה קליפה דקה וסדוקה, שלרוב מצופה בעובש ירקרק-אפור. בצק הגבינה לבנבן-צהוב עד שמנוני ויבש. היא נמכרת בצורת כיכר לחם עגולה או מוארכת, פרוסה או בצורת מקל במשקל של מ-200 גרם עד 4 ק"ג. היא משמשת, למשל, בכופתאות גבינה טירולית (גר'), סופגניות זילרטל (גר') או במרינדה עם חומץ, שמן, בצל ותבלינים (גבינה אפורה חמוצה). הגבינה משתלבת היטב עם לחם כהה או נאכלת עם חמאה על הלחם ביחס של 1:1 (גבינה:חמאה).
ייצור > שיטה

הגבינה האפורה עשויה בעיקר מחלב פרה רזה מהאכלה ללא תחמיץ. העיבוי נעשה באמצעות חיידקי חומצת חלב, וכתוצאה מכך נוצרת הגבנה ללא אנזים הגבנה. את עיסת הגבינה הזו (קווארק) ממלאים בתבניות והגבינה מוכנה לאכילה לאחר יישון במרתף של עשרה שבועות לפחות.
ייצור > היסטוריה

גבינה אפורה הייתה פעם מזונו של האדם העני, שכן חלב דל שומן היה בדרך כלל בשפע באזור הרי האלפים לאחר שהשמנת הוסרה מהחלב. תוך הגבינה מבשיל לעיתים קרובות ממש ליד תנור העצים, כך שניתן היה לייצר במהירות גבינה אפורה וטעימה.
כינוי מקור

כמזון מסורתי, גבינה אפורה טירולית מוגנת על ידי כינוי מקור אירופאי. אין לתרגם את השם "Tiroler Graukäse" לשום שפה אחרת ועליו להופיע על התווית באותיות קריאות ובלתי ניתנות למחיקה ועליו לבלוט בבירור מכל כיתוב אחר. חייבת להופיע ההערה "כינוי מקור מוגן" או הקיצור "PDO".
גבינה אפורה מאזור סטיריה נקראת גם Murtaler או Murbodner Steirerkas, אך שם הכינוי אינו מוגן. אין לבלבל את ה-Murtaler Steirerkas עם ה-Ennstaler Steirerkas, גבינת חלב מוחמץ שבירה עם עובש ו-0.5 אחוז שומן.
לקריאה נוספת

ריינהרד שטגר, קארל וולגר: תיהנו מגבינה אפורה מדרום טירול . Athesia Publishing House, Bolzano 2008, ISBN 978-88-8266-432-9 .
הלמוט שונאואר: גראוקס. שירים, באדן ליד וינה 1997, ISBN 3850982343 .
גוטפריד היינריך פון פפנהיים

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1594 טרויכטלינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  17 בנובמבר 1632 (בגיל 38) לייפציג, נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 מקום קבורה:  Strahov Monastery 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת אלטדורף  אוניברסיטת אינגולשטאט 
 בן או בת זוג:  Anna Elizabeth von Oettingen-Oettingen 
 צאצאים:  Wolfgang Adam Pappenheim 
 תקופת הפעילות:  מ-16 בנובמבר 1632 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת שלושים השנים  קרב ההר הלבן  קרב ליצן 
 עיטורים
 אביר במסדר גיזת הזהב 
 
פפנהיים בקרב
גוטפריד היינריך גרף פון פפנהיים (בגרמנית: Gottfried Heinrich Graf zu Pappenheim; ‏29 במאי 1594 טרויכטלינגן - 17 בנובמבר 1632 לייפציג) היה דוכס ופילדמרשל מהאימפריה הרומית הקדושה והיה אחד ממפקדי הצבאות הקתוליים בזמן מלחמת שלושים השנים.