stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבע ספוט
מיון

סיווג צבעי ספוט הוביל לכך שאלפי צבעים נפרדים קיבלו שמות או מספרים ייחודיים. ישנם מספר תקנים בתעשייה בסיווג מערכות צבע ספוט, כגון:
פנטון, מערכת ההדפסה הצבעונית השלטת בארצות הברית ובאירופה.
טויו, מערכת צבעי ספוט נפוצה ביפן.
DIC Color System Guide, מערכת צבעי ספוט נוספת הנפוצה ביפן – היא מבוססת על תורת הצבעים של Munsell.
ANPA, פלטה של 300 צבעים שצוינה על ידי איגוד מוציאי העיתונים האמריקאי לשימוש בצבעי ספוט בעיתונים.
GCMI, תקן לצבע המשמש בהדפסת אריזות שפותח על ידי מכון אריזות הזכוכית (שנודע בעבר כמכון יצרני מכלי הזכוכית, ומכאן הקיצור).
HKS היא מערכת צבע המכילה 120 צבעי ספוט ו-3,250 גוונים לנייר מצופה ולא מצופה. HKS הוא קיצור של שלושה יצרני צבעים גרמניים: Hostmann-Steinberg Druckfarben, Kast + Ehinger Druckfarben ו-H. Schmincke & Co.
RAL היא מערכת התאמת צבעים המשמשת באירופה. מה שנקרא מערכת RAL CLASSIC משמשת בעיקר לציפוי לכה וציפוי אבקה.
מכיוון שכל מערכת צבע יוצרת את הצבעים שלה מאפס, אי אפשר למצוא צבעי ספוט ממערכת אחת במערכת אחרת.
הערות שוליים

↑  What is the difference between spot and process colors?
↑  The Informed Illustrator: Digital Spot Color Systems
מהפך (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
 מנחים:  אורנה דץ, יעל בר זוהר
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  5
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (שידורי קשת)
 תקופת שידור מקורית:  2001 – 2004, 2006, 2015
 
מהפך היא תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ 2 בהנחיית אורנה דץ בשנים 2001–2006.
בשנת 2015 חזרה התוכנית בהנחיית יעל בר זוהר ביחד עם סנדרה רינגלר, גרסה מחודשת של התוכנית באותו ערוץ.
התוכנית עלתה לשידור ביוני 2001 בימי שישי בשעה 19:15. לאחר הצלחת העונה הראשונה הוחלט על הפקת עונה נוספת. העונה השנייה שודרה בימי ג' במקום בימי ו' בשבוע.
פורמט

בתוכנית היו שני משתתפים אשר קיבלו מלתחה חדשה, שינוי תדמית חיצוני ועיצוב אופנתי על ידי אנשי מקצוע, בהתחשבות בבקשתם. למשל, בן קיבוץ המעוניין לקבל מראה עירוני, או אישה המעוניינת לקבל מראה צעיר יותר.
מתחילת התהליך ועד סופו המשתתפים אינם חשופים למראה, ואינם מודעים לאיך שהם נראים, ורק בסוף כל פרק זכו לראות את עצמם במראה.
במסגרת התוכנית נערכו תצוגת אופנה וכל תוכנית התראיינה גם דוגמנית או מלכת יופי לשעבר.
במסגרת התוכנית אורגנה גם תחרות יופי הנקראת "הכי יפה שיש" והזוכה הייתה אירית קירילוב.
התוכנית זכתה בפרס מסך הזהב.
בעקבות התכנית יצא בשנת 2002 ספר המבוסס על התוכנית שכתבו נילי לנדסמן ומיקי בוגנים ויצא בהוצאת מודן.
משתתפים קבועים בתוכנית

סנדרה רינגלר — מלבישה, סטייליסטית
שלי גפני — מאפרת
מיקי בוגנים — מעצב שיער
הערות שוליים

↑  אורנה דץ משתלטת על המסך, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2006
↑   שחר אטואן, שרה וסנדרה: שתי טיפות מי חמצן, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2015
↑  יואב מלמד, עכבר העיר, "המהפך 2015": געגועים לאורנה דץ, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2015
↑  חדש על המסך, באתר הארץ, 27 ביוני 2001
↑  אביבה קרול, ‏קשת תרכוש עונות נוספות של "דרך האוכל" ו"המהפך", באתר גלובס, 10 בספטמבר 2001
↑  אביבה קרול, ‏"עבודת בית" ו"מהפך" - לפריים, באתר גלובס, 23 באפריל 2002
↑  המהפך של אירית, באתר ynet, 14 במרץ 2004
↑  ynet, הלילה - טקס "מסך הזהב", באתר ynet, 30 באוקטובר 2001
↑  ynet, מסך הזהב, הזוכים, באתר ynet, 18 בנובמבר 2002
אגם אייר

| --- | --- |

אגם אייר
 מידע כללי
 על שם:  אדוארד ג'ון אייר 
 מיקום:  צפון אוסטרליה הדרומית
 סוג:  אגם טרמינלי 
 מידות
 שטח:  9,500 קמ"ר
 גובה:  9 מטר מתחת לפני הים
 אורך:  144 קילומטר
 רוחב ממוצע:  65 ק"מ 
 ‏עומק ממוצע:  1.5 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  נהר דיאמנטינה, Georgina River, קופר קריק, נהר וורברטון, Frome River 
 ‏אגן ניקוז:  1,140,000 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  אוסטרליה 
 קואורדינטות:  28°22′00″S 137°22′00″E﻿ / ﻿28.36667°S 137.36667°E﻿ / -28.36667; 137.36667
  (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןאגם אייר(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןאגם אייר(למפת אוסטרליה הדרומית רגילה) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי אגם אייר(למפת אוסטרליה הדרומית מוגדלת) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי אגם אייר
 
נוף מאגם אייר
אגם אייר הוא הנקודה הנמוכה ביותר באוסטרליה, בגובה של כ-15 מטרים מתחת לפני הים. לעיתים נדירות האגם מתמלא, אז הוא האגם הגדול ביותר באוסטרליה וה-18 בגודלו בעולם. ממוקם באוסטרליה הדרומית, 647 קילומטרים צפונית לאדלייד. אגן אגם אייר משתרע על למעלה ממיליון קמ"ר, והוא חווה שיטפון קטן כל 3 שנים, שיטפון גדול כל 10 שנים ומתמלא לגמרי בממוצע רק ארבע פעמים בכל מאה. מפלסי המים של אגם אייר תלויים בעיקר במונסון השנתי ובכמות הגשמים שיורדת במצוק האגם בקווינסלנד ובטריטוריה הצפונית.
האגם נקרא על שם חוקר הארצות הבריטי ג'ון אדוארד אייר אשר היה האירופאי הראשון לצפות בו ב-1840. הילידים האוסטרלים שהתגוררו באזור, אנשי הארבנה (Arabana), מכנים את האגם "Kati Thanda".
הערות שוליים

↑  TRAVEL OUTBACK AUSTRALIA, Lake Eyre Facts
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536769705171  GND: 4250553-7  LCCN: sh87003370  VIAF: 66148570639924311330   WorldCat (עם VIAF): 66148570639924311330 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טאיצ'אנג, קיסר סין

טַאיצַ'אנְגּ (במנדרינית: 泰昌, בפין-יין: Tàichāng;‏ 28 באוגוסט 1582 – 26 בספטמבר 1620) היה קיסר סין ה-15 משושלת מינג. בנו של הקיסר וָאן-לִי ואביהם של הקיסרים טְייֵנְצִ'י וצ'ונְגְגֶ'ן. טאיצ'אנג ירש את הקיסרות במות אביו ב-28 באוגוסט 1620, ונפטר בתוך פחות מחודש מתחילת שלטונו ב-26 בספטמבר. במותו ירש אותו בנו הבכור, טְייֵנְצִ'י.
ביוגרפיה

ג'וּ צַ'אנְגּלוֹאוּ כפי שנודע בשמו הפרטי, היה בנם של הקיסר ואן-לי ואשת הקיסר שְׂיַאו-גִּ'ינְגּ. ג'ו צ'אנגלואו נולד ב-1582, ולאחר הולדתו קודמה אמו במעמד נשות הקיסר על אף שלא הייתה הקיסרית, שכן ג'ו היה בכור בניו של ואן-לי. יחסיו עם אביו הקיסר היו רעועים, אך ואן-לי נרתע מלהדיח את ג'ו מסדר הירושה עקב העובדה שמהלך כזה יפגע בסדרי הירושה שנקבעו בתקופת שושלת האן.
ג'ו קיבל את תואר שלטונו של טַאיצַ'אנְגּ עם ירושתו על כס המלוכה בשנת 1620 בגיל 38 לאחר מות אביו. שלטונו של ג'ו, תקופת טאיצ'אנג, היה הקצר ביותר מכל קיסרי שושלת מינג. הוא הוכתר ב-28 באוגוסט 1620 ומת ב-26 בספטמבר 1620 בפתאומיות – 29 ימים בלבד לאחר הכתרתו.
עת ירש את הכתר התככים הפנימיים השתוללו בחצר הקיסרות. כמה סיעות פקידים וסריסים יריבות פעלו להשיג סמכות והשפעה על הקיסר ומספר פעמים התקיימו רציחות בשורותיהם. הגבירה גֶ'נְג, שהייתה מבין נשותיו של ואן-לי, עשתה כמיטב יכולתה לחסל את הקיסר על מנת שבנה יעלה על כס המלוכה.
זמן קצר לאחר שהוכתר הקיסר טאיצ'אנג חלה באורח פתאומי ונטל כדוריות אדומות אשר נודעו כ"מרפאות הכל", אך מת זמן קצר לאחר מכן. מקובל להאמין כי טאיצ'אנג נרצח וכי הגבירה ג'נג עמדה מאחורי ההתנקשות. על כל מקרה, בנה של הגבירה ג'נג לא ירש את הקיסרות, ובמקומו ירש אותה בכור בניו של טאיצ'אנג, טיינצ'י.
הערות שוליים

↑  George A. Kennedy, "Chu Ch'ang-lo", in: Arthur W. Hummel (ed.), Eminent Chinese of the Ch'ing Period, United States Government Printing Office, 1943, p. 176
בית המעצר תל אביב

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 מיקום:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1937
 תאריך פתיחה רשמי:  1937 
 
 קואורדינטות:  32°02′32″N 34°46′15″E﻿ / ﻿32.04222222°N 34.77083333°E﻿ / 32.04222222; 34.77083333
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
he
בית מעצר תל אביב (בראשי תיבות: בימ"ר תל אביב), המכונה באופן עממי בית המעצר אבו כביר, הוא בית מעצר של שירות בתי הסוהר, השוכן בדרך בן צבי 82 בשכונת אבו כביר בדרום תל אביב-יפו.
היסטוריה

מבנה בית המעצר נבנה בימי שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל, בשנת 1937, ושימש כמצודה. בשנת 1949, לאחר קום מדינת ישראל הפך לבית מעצר, ובשנת 1970 נוספה לו קומה שלישית. בשנת 1984 הורחב המתקן ונוספו לו שני אגפים, ובשנים 2005–2006 הועבר מידי משטרת ישראל לידי שירות בתי הסוהר. בשנת 2012 החל לפעול בבית המעצר אגף גמילה מסמים.
מאז שהאחריות על ניהול בית המעצר עברה לשב"ס, הוחלט להקל על תהליך קליטת העצירים בכך שכל עציר חדש שנכנס לכותלי בית המעצר יצטרך לעבור מספר נקודות: חיפוש בעירום, זיהוי ביומטרי, בדיקה רפואית, שיחה עם עובד סוציאלי ושיחה עם קצין המודיעין. מבנה בית המעצר בנוי כך שמחלקים את הקומה הראשונה של תאי המעצר לפי דרגות ותק וחומרת עבירות, מסוכנות אישית וצורך בהגנה קבועה. במקום גם קיימים אגפים מיוחדים המתואמים לקבוצות שונות, בהם אגף לקטינים, אגף לנשים ואף תא מעצר לאסירים אובדניים אשר מרושת במצלמו כדי למנוע מקרי התאבדות. בתאים הרגילים של בית המעצר יש כ-2 מיטות, 2 מצלמות ואשנב אשר משמש כעזר הצצה לסוהרים. גם חדרון המקלחת הפנימי עוצב על מנת למנוע מקרי התאבדויות בכך שבנוי מרצועות רוחביות של זכוכית משוריינת שדרכה המצלמות והסוהרים יכולים לראות כל דבר אשר עושה העציר במקלחת ובשירותים.
בעבר שטח חצר בית הכלא וחדר האוכל היה גדול ותפס הרבה משטח בית המעצר. לאחר השיפוצים הוחלט לבנות על שטח זה שלושה אגפי בטון מזוין ובכל אחד מהאגפים קיימת חצר קטנה פנימית.
בית המעצר משמש את מחוז תל אביב של משטרת ישראל ואת יחידותיה הארציות ובו כ-350 מקומות כליאה. כל השוהים במתקן הם עצורים פליליים, למעט אגף אסירים שנשפטו לתקופות מאסר קצרות. במתקן מועסקים כ-170 אנשי סגל.
בנובמבר 2019 פורסם כי המועצה הארצית לתכנון ובנייה החליטה להעביר לאישור ממשלת ישראל תוכנית המתאר הארצית למתקני כליאה - תמ"א 24, במסגרת התוכנית צפוי להתפנות בית המעצר.
הערות שוליים

↑  שלומית צור, בית המעצר אבו כביר בת"א יפונה והמדינה תשווק את הקרקע, באתר כלכליסט, 5 בנובמבר 2019
הטינה (סרט, 2020)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ג'ו-און: הטינה 
 בימוי:  ניקולאס פסקה 
 הופק בידי:  סם ריימי, רוברט טאפרט 
 תסריט:  ניקולאס פסקה 
 שחקנים ראשיים:  אנדראה רייסבורו לין שיי בטי גילפין ג'ון צ'ו דמיאן ביצ'יר ג'קי ויבר 
 מוזיקה:  כריסטובל טאפיה די ויר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, Ghost House Pictures, Good Universe, Vertigo Entertainment 
 חברה מפיצה:  InterCom, Sony Pictures Motion Picture Group 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בינואר 2020 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה על־טבעי, סרט רוחות רפאים 
 מקום התרחשות:  פנסילבניה 
 תקציב:  10–14 מיליון דולרים
 הכנסות:  49.5 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   grudge2019
 סרט קודם:  הטינה 3 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטינה (באנגלית: The Grudge) הוא סרט אימה אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 2020, ובוים על ידי ניקולאס פסקה (אנ') והופק על ידי סם ריימי (שהפיק את הסרט הראשון מ-2004), רוב טאפרט (אנ') וטאקה אייצ'יס. הסרט במקור תוכנן להיות אתחול לסדרת סרטי "הטינה" שהחלה ב-2004, אולם לבסוף הוחלט שהוא יהווה "סיפור צד" שמתרחש במקביל לעלילות הסרטים הראשון והשני.
צוות השחקנים

אנדראה רייסבורו - הבלשית מולדון. עוברת ב-2006 לעיירה בפנסילבניה לאחר שבעלה מת מסרטן. מתחילה לחקור אודות הקללה בבית משפחת לנדרס.
דמיאן ביצ'יר - הבלש גודמן. בלש נוצרי אדוק שמחליט להפסיק לחקור את הרצח בבית משפחת לנדרס לאחר ששותפו נכנס לבית והשתגע.
ג'ון צ'ו - פיטר ספנסר. מתווך דירות שיחד עם אשתו מנסה למכור את בית משפחת לנדרס.
בטי גילפין - נינה ספנסר. אשתו ההריונית של פיטר, מגלה שילדה העתידי עתיד לחלות במחלה סופנית.
לין שיי - פיית' מאטיסון. אישה קשישה הסובלת ממחלה סופנית שמאבדת את שפיותה בעקבות הקללה.
ג'קי ויבר - לורנה מודי. יועצת המתות חסד שבאה לבית משפחת לנדרס כדי לסייע לוויליאם ופיית' מאטיסון.
ויליאם סדלר - הבלש וילסון. בלש שהשתגע בעקבות חקירת רצח משפחת לנדרס. במהלך חקירותיו מקבל מהבלש נקאגאווה מיפן מידע על רצח משפחת סא'אקי.
פרנקי פייסון - ויליאם מאטיסון. בעלה של פיית' שעובר להתגורר ביחד איתה בבית משפחת לנדרס.
ג'ון ג'יי הנסן - בורק. בנה הקטן של הבלשית מולדון.
טרה ווסטווד - פיונה לנדרס. מטפלת סיעודית שמתפטרת מעבודתה בטוקיו בעקבות אירועים מוזרים שהיא חוותה בבית משפחת סא'אקי וחוזרת לבית משפחתה בפנסילבניה ובלי כוונה לוקחת איתה את הקללה.
דייוויד לורנס בראון - סם לנדרס. בעלה של פיונה ואביה של מלינדה. נרצח על ידי פיונה והופך לרוח נקמנית.
זואי פיש - מלינדה לנדרס. בתם של סאם ופיונה. נרצחת על ידי פיונה והופכת לרוח נקמנית.
יינקו ביילי - קיאקו סא'אקי (הופעת אורח קצרה בתחילת הסרט). עקרת בית בעברה שנרצחה על ידי בעלה לאחר שגילה על רגשותיה לגבר אחר. מותה יוצר קללה על בית המשפחה ביפן.
דמויות המתות במהלך הסרט

| נרצח/ת | רוצח/ת | אופן הרצח |
| --- | --- | --- |
| פיונה לנדרס | התאבדה | נעיצת סכין במיתרי הקול |
| סם לנדרס | פיונה לנדרס | הכאה למוות |
| מלינדה לנדרס | פיונה לנדרס | הטבעה באמבטיה |
| פיטר ספסנר | התאבדות/לא ידוע | הטבעה באמבטיה |
| נינה ספנסנר | פיטר ספנסר | דקירה למוות |
| ויליאם מאטיסון | פיית' מאטיסון | דקירה למוות |
| פיית' מטיסון | התאבדה | קפיצה למוות ממדרגות |
| לורנה מודי | תאונת דרכים | נבהלה מהרוח של סאם לנדרס והתנגשה בעץ |
המשכיות וטריוויה

הסרט נחשב לסרט "צדדי" שעלילתו מתרחשת בין השנים 2004 עד 2006 במקביל לשלושת הסרטים הקודמים.
טאקאשי שימיזו (היוצר של סדרת סרטי "ג'ו-און" היפניים, הבמאי של "הטינה 1 ו-2" והכותב של "הטינה 3") לא היה מעורב ביצירת הסרט.
עלילת הסרט מתרחשת כמעט כולה רק בפנסילבניה (מלבד קטע קצר בתחילתו שמתרחש ביפן).
מתברר שפיונה לנדרס הייתה המטפלת הראשונה של אמה ויליאמס ולאחר התפטרותה יוקו מתחילה לעבוד בבית משפחת סא'אקי, מה שמוביל לאירועי הסרט הראשון.
בניגוד לרצח משפחת סא'אקי, מי שהטיל את הקללה על הבית זאת אישה ולא גבר.
נרמז בסרט שה-FBI מחפש אחר לורנה מודי, מה שמרמז שעבודתה (יועצת המתות חסד) הייתה לא חוקית.
זהו סרט "הטינה" היחיד שבו דמויותיהם של טושיו וטאקאו סא'אקי לא מופיעות באופן פיזי (קיאקו מופיעה בקצרה בהתחלה), אבל כן בכתבת עיתון שעוסקת ברצח משפחת סא'אקי ביפן.
ישנו סוף נוסף לסרט שבו מולדון ובורק עוברים לבית חדש וכאשר הם מגיעים לשביל הגישה לבית הסרט מסתיים.
למרות שעלילת הסרט אינה ליניארית, בכל תחילת קטע חדש מופיעה השנה בה הוא התרחש. בכך, הצופים מסוגלים ביותר קלות לקשר בין הקטעים בעצמם. בסרטים המקוריים, הקטעים עברו אחד אחרי השני ללא שום מידע, בכך הצופה נאלץ לחבר לבדו את חתיכות הפאזל.
אזכורים לסרטים הקודמים בסדרה

ישנו רגע בסרט בו פיטר ספנסר משגיח על מלינדה בבית עד שהוריה יבואו. בסרט "ג'ו-און: הקללה", דמותו של קוביאשי משגיחה על טושיו (שבדומה למלינדה, הוא מעמיד פנים שהוא חי). בסרט "הטינה" דמותו של פיטר קירק (ביל פולמן) מילאה את אותו התפקיד בדיוק.
הרגע שפיית' מאטיסון משחקת "קו קו" עם רוחה של מלינדה הוא הומאז' למר סאיטו ששיחק "קו קו" עם רוחו של טושיו בסרטים "ג'ו-און: הטינה" וב-"הטינה 2".
כמו בסרטים הקודמים, גם פה קולן של הרוחות הוא חרחורי גסיסה, אך בניגוד אליהן אף אחת מהדמויות לא נרצחה על ידי שבירת המפרקת.
דמויותיהן של יוקו, מת'יו, ג'ניפר ואמה מהסרט "הטינה" מוזכרות על ידי פיונה בתחילת הסרט.
הבלשית מולדון צופה בקלטות וידאו ממצלמות האבטחה בתחנה ורואה בהם את רוחו של סם לנדרס. בסרטים "הטינה" ו-"ג'ו-און: הטינה", דמויותיהם של הבלשים נאקאגאווה וטויאמה צופים בקלטות האבטחה מעבודתן של סוזן ויליאמס והיטומי טוקונאגה בהתאמה.
כשפיטר ספנסר נכנס למקלחת, הוא מרגיש יד שנוגעת בשערו. אזכור לדמויותיהן של קרן דייוויס וריקה נישינה מהסרטים "הטינה" ו-"ג'ו-און: הטינה" בהתאמה.
הבלש וילסון הוא אחת משתי הדמויות היחידות בסדרת הסרטים האמריקאית שמתייחסות לקללה בשם "ג'ו-און" (הראשונה הייתה נאוקו מהסרט "הטינה 3").
הפקה

סרט רביעי בסדרה הוכרז בשנת 2011. הוכרז גם שהסרט יהווה אתחול לסדרה, אך לא הוחלט האם הוא ייצא לבתי הקולנוע או ישירות לווידאו (בדומה לסרט השלישי בסדרה).
בשנת 2014 הוכרז שג'ף בוהלר נשכר על מנת לכתוב את התסריט. בוהלר ציין שהסרט לא יהיה קשור לסרטים היפניים או לעיבודים האמריקאיים ויציג במקום זאת עלילה חדשה עם רוחות חדשות. בנוסף הוחלט שדמותה של קיאקו סאאקי לא תשוב בסרט החדש.
בשנת 2017 ניקולאס פסקה נשכר לעמדת הבימוי וכתב תסריט חדש לעומת הסקיצה הראשונה שנכתבה. פסקה ציין שהסרט החדש יהיה יותר "אפל ומציאותי" מקודמיו.
השחקנית לין שיי (שגילמה את דמותה של פיית' מאטיסון) אמרה בראיון "מה ששונה הפעם הוא ניקולאס פסקה, הכותב והבמאי שהוא בעצמו יוצא דופן, הוא איש חזון אמיתי והעבודה איתו הייתה מדהימה. הוא היה פתוח לרעיונות שלי וציין שבעבר הוא לא נתן לשחקנים את החופש לעשות כרצונם, אולם במקרה שלי לא היו חוקים. זה השפיע עלי להציע רעיונות חדשים ששולבו בסרט".
במרץ 2018 הוכרז שהשחקנית אנדראה רייסבורו תגלם את התפקיד הראשי. לאחר מכן הוכרז שהשחקן דמיאן ביצ'ר גם הוא הצטרף לצוות השחקנים ושצילומים נקבעו למאי 2018. השחקנים ג'ון צ'ו ולין שאייה התווספו לצוות במרץ 2018. באפריל 2018 השחקנים ג'קי ויבר, בטי גילפין, ווליאם סדלר ופרנקי פייסון הצטרפו לצוות השחקנים.
הצילומים לסרט החלו ב-7 במאי 2018 בעיר ויניפג שבקנדה והסתיימו ב-23 ביולי 2018. צילומי השלמה התקיימו ביולי 2019. הסרט יצא לבתי הקולנוע ב-3 בינואר 2020.
ביקורות

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" הסרט קיבל ביקורת של 20% מתוך 116 ביקורות עם דירוג ממוצע של 4.2/10.
באתר Metacritic הסרט קיבל ניקוד של 41 מתוך 100, בהתחשב ב-27 חוות דעת. דירוג הנקרא "ביקורת ממוצעת".
עתיד הסדרה

בספטמבר 2019 הבמאי ניקולאס פסקה הביע רצון ליצור סרט קרוסאובר שישלב בין סרטי "הטינה" לסרטי "הצלצול", דבר הנעשה כבר בסרט "סאדאקו נגד קיאקו" היפני משנת 2016 שמפגיש בין רוחותיהן של סאדאקו (סמארה בגרסה האמריקאית) וקיאקו.
בשנת 2020 פסקה הביע רצון עז לייצר המשך שיתרחש במקומות אחרים בעולם מלבד ארצות הברית או יפן ויהיה "פחות עכשווי" לעומת הסרטים הקודמים.
אגם בר (קולומביה הבריטית)

ערך זה עוסק באגם בקולומביה הבריטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידע נוסף
 מקור לנהר:  נהר בר 
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה 
 קואורדינטות:  56°06′00″N 126°49′01″W﻿ / ﻿56.1°N 126.817°W﻿ / 56.1; -126.817
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אגם בר(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אגם בר(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט אגם בר(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט אגם בר
 
אגם בֶּר (באנגלית: Bear Lake; מילולית: "אגם דב") הוא אגם גדול בצפון־מערב אזור אומינקה בצפון־מערב ההרים הפנימיים של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
האגם ממוקם צפונית לאגם באבין ולאגם טאקלה, ואולם בניגוד לשני אגמים אלה המהווים חלק מאגן הניקוז של נהר פרייזר, אגם בר הוא יובל של נהר סקינה (נהר בר המנקז את אגם בר הוא יובל של נהר סקינה). העיירה בר לייק (העיירה אגם בר) המכונה גם פורט קונלי, ממוקמת על הגדה הצפון מזרחית של האגם.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של העיירה אגם בר באתר ממשלת קולומביה הבריטית
| ההרים הפנימיים |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | או. קיי. • אווויג'י • אומינקה • אוסילינקה • אטנה • איגלנסט • אינג'ניקה • אספי • אקסלגולד • באביין • באטלר • באלקלי • בורנייט • בידי • בייט • ג'רמנסן • דריפטווד • האוסון • הארט • הוגם • הורסראנץ' • הייזלטון • וולברין • וייטסייל • טאהצה • טאקלה • טויה • טוצ'ה • טלקווה • טנקיהי • לבל • ליי • מוריס • מטסאנטאן • מיטשל • מקונל • נס • סוואנל • סטראטה • סיבולה • סיטליקה • סיפטון • סיקאני • סמיואל בלק • ספקטרום • סקינה • פאטולו • פינליי • פיק • פישינג • צ'יקמין • קאסאלקה • קאריבו הארט • קוואניקה • קוון יוטאסי • קונלי • קורמייר • קלאפאן • קצ'יקה • ראסל • רדה • רובי |  |
| הרים | אייס • אש • דארק • האוסון • וימפר • טאדדה • לבל • מוריין • מיהאז • נאנוק • ניישן • סטורם • ספאציזי • ספינקס • ספקטרום • קדה • קלאסטליין • קרטונה • קרונין |  |
| נהרות | אומינקה • אוסילינקה • אינג'ניקה • ג'רמנסן • מידל |  |
| אגמים | בר • טאקלה |  |
| פארקים פרובינציאליים | אגם באבין • אטלין • צ'ייס • קרחון בר |  |
הסכם חברון

| --- | --- |

מפה של חברון המראה את השטח שבשליטה פלסטינית (H1), ואת השטח שבאחריות ביטחונית ישראלית (H2). אזור מערת המכפלה מופיע בוורוד. קריית ארבע מופיעה בסגול.
 נושא:  הסכם שלום
 מטרה:  מימוש הסכמי אוסלו
 חותמים:  דן שומרון וסאיב עריקאת
 מתווכים:  דניס רוס
 מקום חתימה:  מחסום ארז
 תאריך יצירה:  15 בינואר 1997 
 תאריך אשרור:  16 בינואר 1997
 
היישוב היהודי בחברון (מפת האו"ם)
פרוטוקול בדבר ההערכות מחדש בחברון המכונה הסכם חברון נחתם בין ישראל ובין הרשות הפלסטינית באמצעות דן שומרון וסאיב עריקאת ב-15 בינואר 1997, כשלב ביניים לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני בחברון. הוא עוסק בפריסה מחדש של צה"ל בחברון, העיר היחידה שממנה לא יצאו כוחות צה"ל בשלב הנסיגות הראשון שלאחר הסכם אוסלו ב'. ההסכם חילק את חברון לשני אזורים: אזור אחד (H1) המהווה כ-80% מהעיר, עבר לשליטה פלסטינית מלאה. האזור השני (H2), שבו מרוכז היישוב היהודי בחברון, וכן 40 אלף תושבים פלסטינים, נשאר בשליטת צה"ל.
החלק הראשון של ההסכם מתמקד בהיבט הביטחוני, ובו נדונים נושאים כגון היערכות מחודשת בעיר חברון, סמכויות ביטחוניות, אחריות ביטחונית, סידורי ביטחון מוסכמים ואמצעי ביטחון משותפים. בנוסף, נבחנים נושאים הנוגעים למשטרה הפלסטינית, האתרים הקדושים בעיר וצעדי נורמליזציה בעיר העתיקה.החלק השני של ההסכם עוסק בהיבט האזרחי, ומכסה תחומים כגון העברת כוחות ואחריות אזרחית, תכנון בנייה ותיחום, תשתיות ותחבורה. כמו כן, כולל החלק את נושא הפקחים העירוניים, מיקום משרדי המועצה הפלסטינית ושירותים עירוניים.
רקע

במערכת הבחירות שהתנהלה בשנת 1996 ניצח בנימין נתניהו ועלה לשלטון. נתניהו שב והצהיר מיום השבעתו כי ישראל תכבד את ההסכמים שהיא חתומה עליהם, אולם התנה זאת ב"עקרון ההדדיות" (כלומר: כשההנהגה הפלסטינית לא עמדה בהתחייבויותיה, עצרה ממשלת ישראל כל התקדמות ביישום ההסכמים). השנה הראשונה לכהונתו של נתניהו התאפיינה בהסלמה ביחסים בין ישראל לפלסטינים. הדבר בא לידי ביטוי בפתיחתן של מנהרות הכותל ("מנהרת החשמונאים") ב-24 בספטמבר 1996. הפרויקט יצר זעם רב אצל פלסטינים, אשר טענו כי החפירות נעשות מתחת למתחם הר הבית, וכי החפירות יביאו להתמוטטות רחבת המתחם. על רקע מתיחות שגברה והלכה בין ישראל לפלסטינים, נפתחה מנהרת החשמונאים למבקרים. עד מהרה פרצו מהומות מנהרת הכותל, שבמהלכן התעמתו לראשונה אף כוחות הרשות הפלסטינית עם כוחות ישראליים. היחסים בין ישראל לפלסטינים המשיכו להיות מתוחים בין היתר גם כתוצאה מפיגועים שביצעו ארגונים פלסטיניים ומהמשך הבנייה הישראלית בהתנחלויות. בנוסף גרם המשבר המדיני להאטה כלכלית, לאחר שלוש שנים של צמיחה כלכלית גבוהה. לנוכח זאת החליטו האמריקאים בראשותו של הנשיא ביל קלינטון להגביר את מעורבותם, דבר שהוביל לגיבוש הסכמים של הפסקת אש, חידוש שיתוף הפעולה הביטחוני ולבסוף אף לחתימה על הסכם חברון.
עיקרי ההסכם > החלק העוסק בפן הביטחוני

הערכות מחדש בחברון – ישראל מתחייבת להיערכות מחדש של צה"ל בחברון, כפי שסוכם בהסכם הביניים, שתתבצע עד עשרה ימים מיום החתימה על ההסכם לכל המאוחר. כמו כן, התחייבו הצדדים למנוע חיכוך ופעולה אשר יסכלו את ההיערכות מחדש.
סמכויות ביטחוניות ואחריות ביטחונית – אזור H1 יעבור לסמכותה הביטחונית של המשטרה הפלסטינית. אזור H2 יישאר בשליטת ישראל, אשר תישא באחריות לביטחונם הכולל של ישראלים.
סידורי ביטחון מוסכמים – בסמוך לאזורים שנמצאים תחת אחריות ביטחונית ישראלית יוקמו נקודות בדיקה, בחסותה של המשטרה הפלסטינית. מטרת נקודות הבדיקה היא למנוע מאנשים חמושים, ממפגינים או מכל גורם שעשוי לאיים על הסדר הציבורי להיכנס לאזורים שתחת האחריות הביטחונית של ישראל.
אמצעי ביטחון משותפים – משרדי התיאום המחוזיים המשותפים (מת"מ) יקימו משרד מישנה בחברון. כמו כן, יפעלו באזור H2 יחידות ניידות משותפות (ינ"מ) שתפקידן לטפל באירועים שבהם מעורבים פלסטינים בלבד. הן הישראלים והן הפלסטינים הפועלים בינ"מ בחברון יחומשו: הפלסטינים יחומשו בתת-מקלעים מסוג מיני-אינגרהם והישראלים יחומשו ב־M16 מקוצר. בנוסף, יערכו הצדדים שני סיורים משותפים באזור H1. הצדדים אף יקימו בחברון מרכז תיאום משותף (מרת"מ), לאור המצב הביטחוני המיוחד בעיר. בראש המרת"מ יעמדו קצינים בכירים, הן ישראלים והן פלסטינים, אשר תפקידם לתאם את אמצעי הביטחון המשותפים בחברון. למעשה, כל צד מחויב ליידע את המרת"מ על כל פעילות ביטחונית אשר מתבצעת בסמוך לאזורים שתחת אחריות של הצד האחר.
המשטרה הפלסטינית – יוקמו תחנות או עמדות של המשטרה הפלסטינית באזור H1 שיפעלו בהן לכל היותר 400 שוטרים. השוטרים יחומשו בכלי נשק (200 אקדחים ו-100 רובים) על מנת שיהיה ביכולתם להגן על תחנות המשטרה, וכן יעמדו לרשותם 20 כלי רכב.
אתרים קדושים – האחריות על ארבעת האתרים היהודים הקדושים הבאים תהיה מוטלת על המשטרה הפלסטינית: קבר עתניאל בן קנז, אלוני ממרא, אשל אברהם ומעיין שרה, והיא תאפשר הגעה חופשים של יהודים אליהם.
צעדי נירמול בעיר העתיקה – הצדדים מדגישים את מחויבותם לעשות כל העולה בידם לשמור על חיים נורמליים בעיר חברון וכן לסכל כל פרובוקציה שעלולה לפגוע בכך.
העיר חברון – על אף הסדרי הביטחון הנ"ל הצדדים מחויבים לא לפגוע באחדותה של העיר. תנועת אנשים, טובין וכלי רכב בתוך העיר, אל העיר ומהעיר תהיה חלקה ונורמלית ככל האפשר.
הנוכחות הבין-לאומית הזמנית בחברון (Temporary International Presence in the city of Hebron) – משלחת משקיפים אזרחית בין-לאומית, שתפקידה לפקח על יישום ההסכם ולדווח על הפרות של ההסכם, הן לצד הישראלי והן לצד הפלסטיני.