stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילוסטורגיוס

| --- | --- |
 לידה:  368? קפדוקיה, טורקיה 
 פטירה:  המאה ה־5 אנטיוכיה, האימפריה הביזנטית 
 מדינה:  רומא העתיקה, האימפריה הביזנטית 
 
פילוסטורגיוס (ביוונית: Φιλοστόργιος;‏ 368 – 439 בערך) היה היסטוריון של הכנסייה במאות הרביעית והחמישית.
ביוגרפיה

מעט מאוד מידע על חייו זמין. לדבריו, הוא נולד בכפר בוריסוס שבקפדוקיה לאֶוּלמפיה (בגרסאות אחרות אולמפיוס ואולמפיון) ולקרטריוס. אמו הייתה בתו היחידה של ראש הקהילה המקומית, אניסיוס. אביו של פילוסטורגיוס היה אנומויאוי (אנ'), כלומר חבר בזרם נוצרי שהאמין בגרסה קיצונית של אריאניות, הטיל ספק בתיאור השילושי של מערכת היחסים בין האל האב לבין ישו, והכנסייה הגדירה אותו מינות. בעקבות בעלה שינתה אמו את אמונתה גם היא, ובהמשך שינו את אמונתו גם שאר בני המשפחה המורחבת. עבר לקונסטנטינופול בגיל צעיר, ככל הנראה בסביבות 388.
הוא כתב ספר על היסטוריה של המחלוקת בדבר האריאניות, מראשית המחלוקת ועד 425 לפחות, שכותרתו "היסטוריה כנסייתית" (Ἐκκλησιαστικὴ ἱστορία). מכיוון שלא כתב מנקודת המבט ה"אורתודוקסית", הספר מיוחד בשדה ההיסטוריות הכנסייתיות. פילוסטורגיוס דאג להצדיק את אמונתו האנומויאוית, ומתמודד עם טיעוני-נגד בסגנונו המלומד. הוא ראה בכל מה שאירע מאז ועידת ניקיאה מתקפות חוזרות על האמונה המונותאיסטית האמיתית, ולכן פותח את ספרו בפגיעה קודמת באמונה המונותאיסטית – תיאור ההלניזם הפוליתאיסטי כפוגע ביהודי ארץ ישראל, שנשאב מספר מקבים א – מתוך תפיסה שעד ימיו פוגעים פוליתאיסטים, כמו הגנוסטים שהצליחו ליצור קשים עם הממסד הנוצרי, במיעוט המונותאיסטי הטהור. הוא מציג בספרו תיאורים שונים מן המקובל במסורת הקתולית לאירועים בתולדות המחלוקת בדבר האריאניות: בין היתר, הוא מייחס את פריצת המחלוקת להבדלים אישיים ולא למחלוקת תאולוגית. גם דמותו של הקיסר קונסטנטינוס, שעליה כתב בשני חלקיו הראשונים של החיבור, מוארת באור אחר בספר. הוא ראה בו מייסד האורתודוקסיה הנוצרית, ולפיכך הטקסט שנכתב עוין אותו במידה רבה. הוא השתמש גם בחומרים שכתבו מחברים פגאניים, ועיצב את דמותו של קונסטנטינוס בצורה אנרכוניסטית – אף שהיה דמות מפתח בגיבוש הנצרות הקדומה, הוא מוצג במבט לאחור בידי פילוסטורגיוס בתור חלוץ האמונה האריאנית שבה החזיק. הוא משבח את ספרו של אוסביוס מקיסריה "תולדות הכנסייה", אף שהם לא ראו עין בעין בעניין המחלוקת על האריאניות.
אף על פי שתיעב את האלילות, השתמש במורשת התרבותית הקלאסית שהותירה האלילות אחריה. ספרו, שנבנה במתכונת כתביו של הרודוטוס וההיסטוריונים הקלאסיים שבאו אחריו, סוטה פעמים רבות לתיאורים מקיפים בגאוגרפיה או בידיעת הטבע. הוא מכיל מידע רב ואמין; למשל, בדבריו על יוליאנוס הכופר הוא מאזן את נקודת המבט החיובית באופן מוגזם של אמיאנוס מרקלינוס. בדומה לסוזומנוס, כאשר הוא מציין מסמכים היסטוריים, הוא אינו מצטט את תוכנם במדויק, אלא רק חוזר על שנאמר בהם במילותיו שלו.
הטקסט המקורי שכתב פילוסטורגיוס הופיע בין 425 ל-433 – מעט לפני הספר בעל אותו השם של סוקרטס מקונסטנטינופול – והוא חולק לשנים עשר חלקים שנאגדו בשני ספרים. בשל נקודת המבט ה"כופרת" נאסר הספר במהרה, ואף עותק שלו לא נשתמר. איש הדת וההיסטוריון פוטיוס החזיק בספרייתו בקונסטנטינופול במאה התשיעית עותק של החיבור, והוא כתב אפיטומה (Epitome; תקציר) שלו, שנדפסה לראשונה בז'נבה ב-1643. אחרים גם הם שאלו מכתבי פילוסטורגיוס, בהם הסודא, חיבור אנונימי על חיי קונסטנטינוס ו-Passio Artemii (חיבור מן המאה השמינית על המרטיר ארטמיוס (אנ')). ולכן, למרות היעלמותו של הטקסט המקורי, ניתן להבין בקירוב מסוים כיצד נבנה הטקסט ומה היה תוכנו לאחר סקירה של התקציר ושל הפניות אחרות אל הטקסט. שחזור מסוג זה פורסם לראשונה, בגרמנית, על ידי הפילולוג הבלגי ז'וזף בידה (צר') בשנת 1913; המהדורה השלישית והמתוקנת של עבודתו בעריכת פרידהלם וינקלמן (גר') יצאה לאור בשנת 1981; מהדורה זו תורגמה לאנגלית בשנת 2007 על ידי פיליפ ר' אמידון.
הוא גם כתב מסה נגד פורפיריוס, שאבדה.
מהדורות

Bruno Bleckmann, Markus Stein (Hrsg.), Philostorgios Kirchengeschichte (= Kleine und fragmentarische Historiker der Spätantike E 7). (PaderbornFerdinand Schöningh, 2015, ISBN 978-3-506-78199-4.
Joseph Bidez, Philostorgius. Kirchengeschichte. Mit dem Leben des Lucian von Antiochien und den Fragmenten eines arianischen Historiographen, bearb. von F. Winkelmann (Berlin: Akademie-Verlag, 1981).
Philostorgius Church History, editor and translator Philip R. Amidon, S.J. (Atlanta: Society of Biblical Literature, 2007).
Photios, Epitome of the Ecclesiastical History of Philostorgius, tr. Edward Walford, (London: Henry G. Bonn, 1855).
הערות שוליים

↑  Philip R. Amidon, Introduction to Philostorgius' Church History, Atlanta: Society of Biblical Literature, 2007, עמ' xxviii
↑  Philostorgius, Church History, Society of Biblical Lit, 2007, book 9, chapter 9, p. 127.
1 2  Philip R. Amidon, Introduction to Philostorgius' Church History, Atlanta: Society of Biblical Literature, 2007, עמ' xix–xx
1 2  Bleckmann, Bruno, Konstantin in der Kirchengeschichte Philostorgs, Millenium 1 (2004): 185–231.
↑  Philip R. Amidon, Introduction to Philostorgius' Church History, Atlanta: Society of Biblical Literature, 2007, עמ' xxi
↑  Philostorgius Church History, editor and translator Philip R. Amidon, S.J. (Atlanta: Society of Biblical Literature, 2007), xxi
↑  Philostorgius, in Photius, Epitome of the Ecclesiastical History of Philostorgius, book 10, chapter 10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309666205171  PLWABN: 9810536573505606  BIBSYS: 90068938  BNE: XX1396303  BnF: cb12872498d (data)  CANTIC: a12135914  CiNii: DA03011240  GND: 118594036  ICCU: SBLV129945  ISNI: 0000 0001 1229 8922  LCCN: n82147132  NKC: xx0259238  NLA: 35408767  NLG: 54784  NSK: 000384635  NTA: 069095361  RERO: 02-A003691101  SELIBR: 280172  SUDOC: 080228208  Trove: 942234  VcBA: 495/8388  VIAF: 88747658   WorldCat (עם VIAF): 88747658
נאשוויל (כדורגל)

מועדון הכדורגל נאשוויל (באנגלית: Nashville Soccer Club או Nashville SC) הוא מועדון כדורגל מהעיר נאשוויל, בירת מדינת טנסי, המשתתף בליגת ה-MLS האמריקנית, במסגרת המחוז המערבי של הליגה. המועדון נוסד בשנת 2017 כהרחבה לליגת ה-MLS, והחל משנת 2020 משחקת הקבוצה בליגה האמריקנית הבכירה.
היסטוריה

מאז שלהי שנות ה-80, היו בנאשוויל שתי קבוצות כדורגל, אשר שיחקו בליגה החצי-מקצוענית NPSL. הראשונה, נאשוויל מטרוס, התקיימה מאז 1989 ועד 2012 וירש אותה מועדון הכדורגל נאשוויל, מ-2013 ועד 2016. קבוצות אלה, היו קבוצות אוהדים, דוגמת הפועל קטמון או מכבי קביליו יפו.
לאור ההצלחה של קבוצות האוהדים, החליטו מספר אנשי עסקים מקומיים לנסות ולהקים קבוצה מקצוענית, כחלק מה-MLS, במסגרת הרחבת הליגה. באוגוסט 2016, הוגשה ההצעה למנהלת הליגה, ובה גם התחייבות לבניית אצטדיון חדש וייעודי לכדורגל (באנגלית: soccer specific stadium). באוקטובר 2017 נחשפו התוכניות של בניין אצטדיון חדש וחדיש, בעלות של $275 מיליון דולר, תוכנית אשר אושרה על ידי עיריית נאשוויל כחודש לאחר מכן. ב-20 בדצמבר 2017 הכריזה מנהלת ה-MLS באופן רשמי, כי נאשוויל תצטרף לליגה, החל מעונת 2020.
במהלך השנתיים הראשונות של הקבוצה בליגת ה-MLS, היא שיחקה במסגרת המחוז המזרחי של הליגה, אך הצטרפותה של שארלוט לליגה בעונת 2022, כקבוצת ההרחבה ה-18 שלה, הובילה להעברתה של נאשוויל מהמחוז המזרחי של הליגה למערבי.
היסטוריה > הישגים ספורטיביים

עונת 2020 הייתה קשה לנאשוויל עקב מגפת הקורונה, והפסקת המשחקים בליגה לאחר שני מחזורים בלבד. למרות זאת, לאחר שהעונה שבה לסדרה (על אף שלא במלואה), הקבוצה הצליחה להעפיל לפלייאוף, דבר שאינו שכיח בעונה ראשונה של קבוצה חדשה. בעונת 2021, הקבוצה השתפרה משמעותית, ובעוד בעונת 2020 היא הבטיחה את עלייתה רק במחזור המשחקים האחרון, בעונת 2021 הצליחה הקבוצה להבטיח מקום בפלייאוף, כמה שבועות לפני תום העונה הסדירה.
הערות שוליים

↑  נחשבת לליגה הרביעית במערכת הליגות של ארצות הברית.
↑  למרות הדמיון בשם, באנגלית "מועדון הכדורגל נאשוויל" נקרא Nashville Football Club ואילו קבוצת ה-MLS משתמשת במונח "soccer" כדי לציין בשמה את השתייכותה לענף הכדורגל.
↑  Tennessee legislature proposes bill to help fund Nashville MLS stadium
↑  Nashville MLS expansion bid gets boost from $275m stadium approval
↑  MLS Announces 2022 Schedule Format & Conference Alignment
| MLS |
| --- | --- | --- |
| המחוז המזרחי | אורלנדו סיטי • אטלנטה יונייטד • אינטר מיאמי • די. סי. יונייטד • טורונטו • מונטריאול • ניו אינגלנד רבולושן • ניו יורק סיטי • ניו יורק רד בולס • סינסינטי • פילדלפיה יוניון • קולומבוס קרו • שארלוט • שיקגו פייר |  |
| המחוז המערבי | אוסטין • דאלאס • ונקובר וייטקאפס • יוסטון דינמו • מועדון הכדורגל לוס אנג'לס • לוס אנג'לס גלאקסי • מינסוטה יונייטד • נאשוויל • סיאטל סאונדרס • סנט לואיס סיטי • סן חוזה ארת'קווייקס • ספורטינג קנזס סיטי • פורטלנד טימברס • קולורדו ראפידס • ריאל סולט לייק |  |
| קבוצות עתידיות | סן דייגו |  |
| קבוצות עבר | צ'יבאס ארצות הברית • טמפה ביי מיוטיני • מיאמי פיוז'ן |  |
| שונות | גביע ה-MLS • מגן האוהדים • משחק האולסטאר • USSF • גביע ארצות הברית הפתוח • הסופרדראפט |  |
דן בן-עמוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1934 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  26 במרץ 2023 (בגיל 88) פנסילבניה, ארצות הברית
 ענף מדעי:  פולקלור יהודי, ספרות שבעל-פה, פולקלוריסטיקה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת אינדיאנה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1975) 
 אתר רשמי
 
דן בן-עמוס (3 בספטמבר 1934 – 26 במרץ 2023) היה חוקר פולקלור ישראלי שכיהן כפרופסור באוניברסיטת פנסילבניה.
קריירה

דן בן-עמוס נולד בארץ ישראל. הוא החל ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בלימודי מקרא וספרות אנגלית, במהלך הלימודים עבר ללמוד ספרות עברית עם דגש על פולקלור. הוא סיים את התואר בשנת 1961. במהלך לימודיו עזר לפרופ' דב נוי באיסוף חומרים בעבור ארכיון הסיפור העממי בישראל. בעצתו של נוי המשיך בלימודיו בארצות הברית ולמד באוניברסיטת אינדיאנה לתואר שני אותו קיבל בשנת 1964 ולתואר דוקטור אותו קיבל בשנת 1967. אוניברסיטת אינדיאנה הייתה בזמנו המוסד האקדמי היחיד בארצות הברית שהעניק תואר דוקטור בפולקלור. בין השנים 1966 ל-1967 היה מרצה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1967 החל ללמד באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה, בשנת 1970 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1977 לפרופסור מן המניין במחלקה לפולקלור.
משפחה

השחקן עמנואל בן-עמוס היה אחיו של דן בן-עמוס.
מספריו

הספרות העממית היהודית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשס"ו.
לקריאה נוספת

גילה גוטנברג, רשימת פרסומיו של דן בן-עמוס, מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי יט/כ, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, (תשנ"ז-תשנ"ח)‏, JSTOR 23358555
לוצ'יה הקדושה מסירקוזה

ערך זה עוסק בקדושה מעונה נוצרית. אם התכוונתם לדברים הקרויים על שמה במישרין או בעקיפין, ראו .
| --- | --- |

לוצ'יה הקדושה בפני השופט  קטע מציור פרקים בחייה מאת לורנצו לוטו, 1532
 לידה:  283 סירקוזה, סיציליה, האימפריה הרומית
 הוצאה להורג:  304 (בגיל 21 בערך) סירקוזה, האימפריה הרומית
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית, הכנסייה האורתודוקסית, הכנסייה הלותרנית
 חג:  13 בדצמבר
 פטרונית של:  העיר סירקוזה, עיוורים, רופאי עיניים, חשמלאים
לוצ'יה הקדושה אוחזת במגש זהב ועליו שתי עיניה
לוצ'יה הקדושה מסירקוזה (באיטלקית: Santa Lucia di Siracusa; לפי המסורת 283 – 304) היא קדושה מעונה נוצרית, המקובלת על הכנסייה הקתולית והאורתודוקסית. יום חגה במערב הוא ה-13 בדצמבר, בו חל הלילה הארוך בשנה לפי הלוח היוליאני. לוצ'יה הקדושה היא אחת הקדושות היחידות שיום חגן נחוג על ידי כנסיות לותרניות סקנדינביות, בטקסים המשמרים יסודות פגנים של חגיגות אמצע החורף מהתקופה הפרה-נוצרית. היא פטרוניתם של העיוורים, של העיר סירקוזה, של הארכיבישופות של סירקוזה ושל מספר יישובים נוספים באיטליה.
חיים ומסורת

בתולדותיה של לוצ'יה הקדושה מעורבות מספר עובדות ואגדות מסורתיות רבות. גבורתה וקדושתה כבר היו ידועות ומקובלות במאה ה-6, אך המקור הנפוץ ביותר לתולדות חייה הוא מקראת הזהב מאת יעקובוס דה וורג'ינה (1230-1298) (אנ'), אשר פורסמה באמצע המאה ה-13 ותיארה את חייהם של מספר קדושים נוצרים.
לוצ'יה הקדושה נולדה בסירקוזה, סיציליה, בשנת 283 לספירה, או בסמוך לכך, ומקור שמה במילה "אור" (באיטלקית Luce, בלטינית Lux, lucis). לפי אחת הגרסאות הייתה לוצ'יה הקדושה נצר לארכימדס בן סירקוזה,[דרוש מקור] ומקובל שנולדה למשפחה אמידה ובעלת מעמד בעיר. אביה מת בעת שהייתה צעירה והותיר אותה ואת אמה, אאוטיקיה, חסרות הגנה ותמיכה. אמה, אאוטיקיה, קידשה אותה לאשה לעובד אלילים מקומי, אך בטרם הנישואין פקדה לוצ'יה הקדושה את קברה של אגאתה הקדושה בקטניה, יחד עם אמה, ונדרה בפניה נדר כי תשמור על בתוליה. עוד שטחו לוצ'יה ואמה את תחינתן בפני אגאתה הקדושה כי תביא מזור לאמה של לוצ'יה, אשר סבלה מדיזנטריה קשה. השתיים התפללו סמוך לקבר משך כל הלילה עד אשר נרדמו. בשנתה נגלתה אגאתה הקדושה בפני לוצ'יה והבטיחה לה כי תהיה לתהילת סירקוזה, כפי שהיא, אגאתה, נחשבת בקטניה. לפי אגדה אחת, נרפאה אאוטיקיה ממחלתה באותו רגע ולפי גרסה אחרת קרה הדבר עם שובן של השתיים לסירקוזה. לוצ'יה אשר החליטה שלא להנשא כלל ועיקר, שכנעה את אמה לחלק את המוהר אשר הובטח לחתנה המיועד לעניים (יש האומרים על מנת לסכל את הנישואין), ומשנודע הדבר לחתן, הוא פנה אל השופט פסקאזיו והלשין על לוצ'יה כי התנצרה. פסקאזיו ציווה על לוצ'יה להקריב קרבן למען הקיסר דיוקלטיאנוס, אך היא השיבה כי נתנה את כל אשר היה לה וכי היא מעניקה את עצמה כקרבן לקיסר כדי שיעשה בה כרצונו. לוצ'יה נדונה לשירות בבית זונות, ולפי המסורת משבאו השומרים לקחתה, מילאה רוח הקודש את גופה עד כי היה קשיח וכבד כהר. השומרים לא הצליחו להזיזה ממקומה גם כאשר קשרו את גופה לקבוצת שוורים. פסקאזיו הורה לנקר את עיניה של לוצ'יה, אך גם משנעשה הדבר, בדרך נס היא לא איבדה את מאור עיניה. בניסיון אחרון, ניסה פסקאזיו לשלוח אש בגופה של הקדושה המעונה, אך זו לא שרפה אותו, ולכן ערף את ראשה. לוצ'יה הקדושה מתה בשל אמונתה בשנת 304 לספירה. לפי אחת האגדות השיב האל את עיניה של לוצ'יה למקומן.
לוצ'יה הקדושה הפכה בשל כך לפטרוניתם של העיוורים והחולים במחלות עיניים, רופאי העיניים והחשמלאים, והיא מתוארת פעמים רבות באמנות כאוחזת במגש זהב או כסף שעליו מונחות שתי עיניה או שלהבה עולה ממנו. עוד מיוחסת לה החרב.
פולחן וימי חג

יום חגה הרשמי של לוצ'יה הקדושה הוא ה-13 בדצמבר. בעבר נחוג בכל העולם הנוצרי המערבי, אולם כיום הוא מצוין בעיקר בסקנדינביה, באיטליה ובמספר ארצות נוספות בדרום אירופה. ביום זה חל הלילה הארוך בשנה עד להנהגת הלוח הגרגוריאני ב-1582. אימוץ הלוח הגריגוריאני בארצות הצפון כ-200 שנה לאחר מכן, כמו גם הקשר בין התחדשות השמש לבין רעיון האור שבשמה של הקדושה ומוטיב העיוורון-ראייה שבעינוייה, הביאו לכך שללוצ'יה הקדושה וליום חגהּ נודעת חשיבות מיוחדת בכל ארצות סקנדינביה.
פולחן וימי חג > סקנדינביה

בשוודיה, דנמרק, נורווגיה ופינלנד נהוג לקיים תהלוכה ביום חגה של הקדושה. הבת הבכורה צועדת כשכתר נרות על ראשה, ואחריה צועדות נשים נוספות בשמלות לבנות האוחזות בנר בידיהן. הנרות מסמלים את האש אשר לא נטלה את חייה של הקדושה. הנשים שרות את השיר הנפוליטני הנודע סנטה לוצ'יה "Santa Lucia", אף ששיר זה נכתב אודות רובע בעיר הנושא שם זה, ולא אודות הקדושה עצמה. מילות השיר בשפות המקומיות מותאמות לאירוע.
פולחן וימי חג > סקנדינביה > שוודיה

בשוודיה הונהגה לראשונה תהלוכת לוצ'יה ציבורית ובחירת "לוצ'יה" בעקבות יוזמה של עיתון מקומי בסטוקהולם בשנת 1927. המנהג התפשט וכיום נבחרת לוצ'יה מדי שנה בבתי ספר, ערים, אזורים ואף ברמה הלאומית. הלוצ'יה הנבחרת נוהגת לבקר בכנסיות, בבתי זקנים ולסייר ברחובות, תוך שירת שירים מתאימים וחלוקת עוגות זנגביל הנחשבות למאכל מסורתי של חג זה. מאכל מסורתי נוסף ביום זה הוא "עוגיות לוצ'יה" המכילות זעפרן. בתהלוכה משתתפים גם בנים השרים שירי חג מולד ובמיוחד שיר המוקדש לסטפן הקדוש.
פולחן וימי חג > סקנדינביה > דנמרק

בדנמרק נחוג החג באופן ציבורי לראשונה בשנת 1944. הוא יובא משוודיה "במטרה להפיץ אור ותקוה" בתקופת האפלה של מלחמת העולם השנייה וכמחאה שקטה כנגד שלטון הכיבוש הנאצי. בדנמרק נודעת לחג משמעות דתית יותר מאשר בשוודיה והקשורה בעונת חג המולד. נהוג להדליק נרות בבתים בערב החג ולכבות את תאורת החשמל.
פולחן וימי חג > איטליה > סירקוזה

בסירקוזה, עיר הולדתה של לוצ'יה הקדושה, נערכת ביום חגה תהלוכה מקתדרלת סירקוזה ועד לכנסיית קבר לוצ'יה הקדושה. המאמינים צועדים בתהלוכה ברגליים יחפות, ובקצה התערוכה רוכבים פרשים בבגדים אופייניים למאה ה-18 ומושכים את "מרכבת הסנאט" מתקופת הבארוק. על המרכבה מונח איקונין המוצג בציבור משך שמונה ימים לאחר התהלוכה, מועד בו הוא מושב בתהלוכה נוספת אל הקתדרלה.
בסירקוזה נחוג חג נוסף לזכר הקדושה ביום ראשון הראשון בחודש מאי, הוא יום "לוצ'יה הקדושה של השלווים" (Santa Lucia delle quaglie). מקורו של יום זה ברעב שהכה בעיר במאה ה-17. התושבים פנו לקדושה בבקשת עזרה וקיימו תהלוכה תוך שהם נושאים איקונות. להקת שלווים שעפה מכיוון הנמל בישרה את בואה של ספינה עמוסת דגן, ועל כן נהוג במהלך חג זה לשחרר שלווים לחופשי.
פולחן וימי חג > איטליה > נפולי

ברובע סנטה לוצ'יה בנאפולי נפתחות החגיגות לכבוד הקדושה ביום שבת שלפני ה-13 בדצמבר, בתהלוכה בה נושאים המאמינים פסל מוכסף של גוף הקדושה (ללא ראש או גפיים) עד לכנסייה שעל שמה. בערב שלפני ה-13 בדצמבר נערכת בעיר תהלוכת מאמינים מלווה בלפידים ונרות המסמלים את אור הקדושה הגובר על חשכת הליל. במשך יום המחרת נערכות מיסות רבות עד שבשעה 18:30 ננעלים אירועי החג במופע זיקוקין די-נור.
פולחן וימי חג > איטליה > סבוקה

בנוסף לחג לוצ'יה הקדושה ב-13 בדצמבר, חוגגים תושבי הכפר סבוקה בנפת מסינה חג נוסף לכבוד לוצ'יה הקדושה ביום ראשון השני בכל חודש אוגוסט. לוצ'יה הקדושה מיוצגת על ידי ילדה מקומית לבושה בלבן הנישאת על כתפיו של גבר והאוחזת בידה דקל זהב, סימלה של הקדושה במסורת המקומית. הילדה מוקפת בבני אדם מחופשים המנסים לפתותה. ראשון להם הוא השטן הלבוש בבגד אדום ומסיכה, והאוחז בידיו קלשון מעוקל. סביב מותניה של הילדה קשור חבל בו אוחזים משתתפים בתהלוכה המחופשים לרומאים, ובקצהו של החבל קשורים שני שוורים. התהלוכה מקיפה את הכפר שלוש פעמים ובמהלכה אל לה לילדה לשים את ליבה לפיתויים המקיפים אותה. בסיומה של התהלוכה בכיכר המרכזית בכפר, מורדת הילדה מכתפיו של הגבר שנשאה ורוכנת בפני הקהל; השוורים משוחררים, הרומאים נפוצים לכל עבר, וזהו האות לפתיחת החגיגות.
פולחן וימי חג > איטליה > צפון איטליה

באזורים מסוימים בצפון איטליה נוהגים הילדים לכתוב מכתב ללוצ'יה הקדושה סמוך לפני יום חגה ולבקש ממנה את המתנה בה הם חפצים. הם מציינים כי התנהגו כיאות במשך השנה החולפת ועל כן הם ראויים למתנה המבוקשת ולא לפחם השמור לילדים "רעים". על מנת לשאת חן בעיני הקדושה והעוזרים לה לחלק את המתנות, נהוג להשאיר להם מאכלים שונים, הכוללים, בהתאם למסורת המשפחתית, לחם, פירות, מים, יין ועוד.
ראו גם

יום סנטה לוסיה
סנטה לוסיה (רשימת דברים הקרויים על שמה במישרין או בעקיפין)
נערות דניות בתהלוכת לוצ'יה באלסינור ב-2001
עוגיות זעפרן
קבר לוצ'יה הקדושה בסירקוזה
תהלוכה לוצ'יה הקדושה בסבוקה
הפועל מועדון ספורט אורתודוכסים לוד

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  2003
 תאריך פירוק:  2013
 אצטדיון:  האצטדיון העירוני, לוד   (תכולה: 3,000)
 יו"ר:  סוסו מונייר
 ליגה:  ליגה א' 
 
הפועל מועדון ספורט אורתודוכסים לוד הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר לוד.
היסטוריה

אורתודוכסים לוד נוסדה בשנת 2003 על ידי סוסו מונייר. עם הקמתה ובראשית דרכה הייתה הקבוצה מורכבת כולה משחקנים ערבים-נוצרים תושבי לוד ונחשבה למייצגת של הקהילה הערבית-נוצרית (האורתודוקסית) בעיר. במשך השנים היא הפכה ליותר ויותר מעורבת ונכון לשנת 2011 נותרו בה רק שני שחקנים ערבים-נוצרים, הקפטן פאנוס והמגן השמאלי זיתונה. עם זאת, פאנוס מרגיש עד היום שהוא והקבוצה מייצגים את המיעוט הנוצרי בארץ: "...זו מסגרת של נוצרים, שאין הרבה כמוה, זה נותן לך גאווה מסוימת שאתה מייצג את הקהילה.". באפריל 2004 שיחקה לראשונה הקבוצה ב"דרבי נוצרי" נגד קבוצת הפועל אורתודוקסים יפו.
בשלוש השנים הראשונות שלה שיחקה הקבוצה בליגה ג', אחר כך עלתה לליגה ב' בה שיחקה שוב, במשך שלוש שנים ובשנת 2011 היא העפילה לליגה א'. בעונתה הראשונה בליגה זו, היא סיימה במרכז הטבלה. בתום עונת 2012/2013 ירדה לליגה ב', אולם לא נרשמה לליגה בעונה הבאה והתפרקה. אחד המשחקים האחרונים ששיחקה היה משחק העלייה של הפועל קטמון לליגה הלאומית, באצטדיון טדי לעיני 5,500 צופים. אורתודוכסים לוד הופיעה למשחק עם 11 שחקנים בלבד וללא שוער בסגל, והפסידה בתוצאה 9-1.
בגביע המדינה העפילה פעמיים לסיבוב ו' בעונת 10–2009 ובעונת 2012-13.
אצטדיון

הקבוצה אירחה את משחקי הבית שלה באצטדיון העירוני בלוד, המכיל כ-3,000 מושבים.
אזכורים בתרבות

אורתודוכסים לוד מוזכרת באחת הסצנות בקומדיית הכדורגל הישראלית משנת 2014 שושנה חלוץ מרכזי.
הערות שוליים

↑  בועז רביד, לוד לא מרימה ידיים, באתר דאבל פס, 18 בספטמבר 2009
1 2  אורתודוקסים לוד: "מצפים ליותר נוצרים בקבוצה", mynet 23.08.11
↑  אור שדה, משפחת טועמה ומלחמתה במונופול, באתר הארץ, 10 באפריל 2004
↑  אסי ממן ואסף שמש, ‏קטמון בלאומית אחרי 1:9 על אורתודוכסים לוד, באתר ONE‏, 3 במאי 2013
↑  הושלמה תמונת סיבוב ו' של גביע המדינה, באתר דאבל פס, 8 בנובמבר 2011
הארי מרקוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1927 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  22 ביוני 2023 (בגיל 95) סן דייגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה פיננסית, כלכלה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  תיכון קארל שורץ 
 מנחה לדוקטורט:  מילטון פרידמן, ג'ייקוב מרשק 
 מוסדות:  אוניברסיטת טוקיו  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  מכון ראנד 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1990)  פרס ג'ון פון נוימן (1989)  עמית החברה האקונומטרית (1959)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
הארי מקס מרקוביץ (באנגלית: Harry Max Markowitz;‏ 24 באוגוסט 1927 – 22 ביוני 2023) היה כלכלן יהודי-אמריקאי בעל השפעה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. אבי תורת בחירת תיק ההשקעות האופטימלי וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1990.
במסגרת עבודת הדוקטורט הוא פיתח את התאוריה המודרנית של תיקי השקעות, בה הוא טען, שבהינתן מידע על התפלגויות של תשואות הנכסים, ניתן לבנות "חזית של תיקים יעילים". אלה הם תיקי השקעה בעלי תשואה מרבית ברמת סיכון נתונה.
עקרון הפיזור – לפי מודל מרקוביץ – אומר שניתן להפחית את הסיכון בהשקעה בניירות ערך על ידי פיזור. המושג "פיזור" מתייחס להשקעה במספר ניירות ערך שונים כדי שאם ערכו של נייר ערך ספציפי ירד, הוא יתקזז עם ערכו של נייר ערך אחר שעלה. דרך הפיזור, אנחנו מפחיתים את הסיכון הלא שיטתי (הנקרא גם סיכון עסקי) עד לגבול מסוים בו לא ניתן יותר להפחית את הסיכון, גבול זה ממחיש את הסיכון השיטתי שזהו סיכון השוק אותו לא ניתן להפחית. מרקוביץ הצליח להוכיח מתמטית את הקשר בין סיכון שיטתי ללא שיטתי.
ביוגרפיה

מרקוביץ היה בן להורים יהודים. בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון התעניין בפיזיקה ובפילוסופיה. סיים תואר ראשון באוניבסיטה במדעי הרוח.למד לתואר שני כלכלה באוניברסיטת שיקגו וסיים את לימודיו בשנת 1950.


מרקוביץ בחר בתחום של מתמטיקה יישומית לניתוח שוק המניות כנושא לעבודת הדוקטורט שלו. הוא התמקד בנושא של ניהול סיכונים בהשקעות בשוק ההון. תוצר של התמקדות זו היה מאמר התיאוריה של בניית פורטפוליו של השקעה בתנאי אי-ודאות. המאמר פורסם בעיתון המקצועי The Journal of Finance בשנת 1952.

בשנת 1952 התחיל לעובד במכון RAND. במכון ראנד עבד עם ג'ורג' דנציג על אלגוריתמים מתמטיים להאופטימיזציית פורטפוליו המניות. באותה שנה פרסם מאמר בשם Portfolio Selection.
מרקוביץ נפטר בסן דייגו ב-22 ביוני 2023.
עבודות

בחירת תיק השקעות, 1952
פיתוח תורת תיק השקעות, 1991
ראו גם

התאוריה המודרנית של תיקי השקעות
הערות שוליים

↑  Harry M. Markowitz Curriculum Vitae Web Archives
↑  Markowitz, H.M., "Portfolio Selection", JSTOR
↑  Markowitz, H.M., "Portfolio Selection", JSTOR
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • גולדין (2023) • אג'מולו, ג'ונסון, רובינסון (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432865905171  PLWABN: 9810617618805606  BIBSYS: 8003080  BNE: XX941118  BnF: cb12279771v (data)  CiNii: DA00581275  dblp: 30/6585  GND: 12926346X  ISNI: 0000 0001 1019 7271  LCCN: n85812461  LNB: 000071140  MGP: 201824  NDL: 00448871  NKC: vse2010601492  NLA: 36493112  NSK: 000016145  NTA: 070517924  RERO: 02-A012358552  SELIBR: 390929  SNAC: w6tx4b1p  SUDOC: 031616933  VIAF: 71610   WorldCat (עם VIAF): 71610 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב סותול

קרב סותול, שהתרחש ב-110 לפנה"ס, היה ההתנגשות המזוינת הראשונה בין הנומידים לרומאים במהלך מלחמת יוגורתה. הקרב הסתיים בניצחון נומידי מוחץ.
לאחר תבוסת אדהרבעל בקרב קירטה ורציחתו של מסיווה, יצא כוח רומאי לאפריקה במטרה להעניש את יוגורתה. המפקד הרומאי ניסה לכבוש את העיר המבוצרת והחזקה סותול. יוגורתה השהה את פעולותיו על ידי הבטחות שלום, ובפועל הקיף את מחנהו ושיחד חלק מקציניו. הוא התקיף באחת את הרומאים, ותקף אותם מכל הכיוונים. כמה קוהורטות ערקו לצידו, וחלק מהמפקדים הרומאים ששוחדו מראש הניחו לו להתקרב. אך בקושי הצליחו מעטים מהרומאים להימלט, הם עברו השפלה ולאחר מכן הניחו להם הנומידים לחזור לפרובינקיות הרומאיות באפריקה.
הקרב עורר סערה ברומא והוביל להחלפת המפקד הרומאי בזירה.