stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה אלנה מויאנו
ביוגרפיה

מריה אלנה מויאנו נולדה בסנטיאגו דה סורקו בלימה ב-23 בנובמבר 1958. למשפחה בת שבעה נפשות. הוריה הם יוגניה דלגדו קבררה והרמוחנס מויאנו לסקאנו. המשפחה עברה לאל סלוואדור פואבלו יובן כשהייתה בת 13. היא גדלה בעוני וזכתה במלגה ללימודי משפטים באוניברסיטת "Inca Garcilaso de la Vega", אך לאחר מכן הפסיקה את לימודיה לאחר שנתיים כדי להתרכז באקטיביזם קהילתי. מויאנו התחתנה עם גוסטבו פינקי בשנת 1980 ונולדו להם שני ילדים.
מויאנו עזרה להקים בתי ספר יסודיים, בתי תמחוי ומועדונים לאמהות. בשנת 1983, מויאנו הייתה מעורבת בהקמת הפדרציה הפופולרית של וילה אל סלבדור (FEPOMUVES, הפדרציה העממית של הנשים של וילה אל סלבדור). הקבוצה העבירה הדרכות לנשים, הובילה פרויקטים חברתיים וייצגה את האינטרסים שלהן. מויאנו נבחרה פעמיים לנשיאת הארגון. הפדרציה ארגנה בתי קפה שכונתיים והפעילה את תוכנית Vaso de Leche, שמטרתה הייתה לספק לכל ילד בעיר הפחונים כוס חלב אחת לפחות בכל יום. את היוזמה הובילה עם ראש העיר לימה אלפונסו ברנטס לינגאן ומפלגת השמאל המאוחד. בשנת 1991, מויאנו נתמנתה לסגנית ראש העיר וילה אל סלבדור. באותה שנה פוצץ הנתיב הזוהר פצצה במרכז הפצה של "FEPOMUVES" שממנו נתמכו 90 בתי קפה.
מויאנו מתחה ביקורת הן על ממשלת פרו בראשות אלברטו פוג'ימורי והן על מחתרת "הנתיב הזוהר". היא חשבה שהממשל חלש בהטלת סדר ושהמשטרה מושחתת. פוג'ימורי הטיל צעדי צנע קיצוניים שהובילו לאינפלציה משתקת.  אף על פי שהייתה מודעת לכך שעלולים להתנקש בחייה, היא גם נקטה עמדה נגד מחתרת הנתיב הזוהר, ואמרה שמעשיהם כבר לא מהפכניים. במחתרת הגיבו בהוקעתה כ"רוויזיוניסטית". לאחר שהנתיב הזוהר פרסם עלון שהוקיע אותה בו נכתב שהיא עבדה עבור הממשלה ופוצצה בעצמה את מרכז ההפצה, השיבה מויאנו והפריכה את ההאשמות נגדה. חואנה לופז לאון, פעילה נוספת של הארגון, נרצחה על ידי הנתיב הזוהר ב-31 באוגוסט 1991 ומויאנו החלה לקבל איומים על חייה. היא עזבה לזמן קצר את הארץ וכשחזרה הוצמדו לה שני שומרי ראש מהמשטרה. כאשר "הנתיב הזוהר" קרא לתקיפה מזוינת ולכולם להישאר בבית ב-14 בפברואר 1992, היא מחתה בהנהגת צעדת שלום. מויאנו האמינה באי אלימות, ודיברה בעד צדק חברתי וממשל עצמי.
מותה ומורשתה

ב-15 בפברואר 1992, מויאנו נרצחה לעיני ילדיה באירוע רב משתתפים בוילה אל סלבדור על ידי חברי "הנתיב הזוהר". המתנקשים ירו בה תחילה ולאחר מכן פוצצו את גופתה בחומר נפץ.
לפי הערכות, 300,000 איש השתתפו בהלוויה של מריה אלנה מויאנו. לצד לכידתו של מנהיג "הנתיב הזוהר", אבימאל גוזמן, בספטמבר 1992, הזעם על רצח מויאנו נתפס כצעד מרכזי בירידה בתמיכה במחתרת. הנשיא פדרו פבלו קוצ'ינסקי העניק לאחר מותה את אות מסדר ההצטיינות הפרואני על שירות מכובד. את האות קיבלה אמה בשנת 2017.
הסרט Coraje" ("Courage")" יצא לאקרנים ב-1998. הסרט מתאר גרסה בדיונית של חייה של מויאנו. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל פרסם דו"ח על זכויות אדם בפרו בשנת 1997 שהוקדש לזכרה של מויאנו. המרכז ללימודי אמריקה הלטינית והקריביים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין הקים את קרן המלגות על שמה בשנת 2017, במטרה לממן סטודנטים דוברי ספרדית מאמריקה הלטינית.
אחותה מרתה מויאנו הפכה גם היא לחברת קונגרס.
הערות שוליים

↑  Falcón, Sylvanna M. (2016). "Moyano Delgado, María Elena". The Dictionary of Caribbean and Afro-Latin American Biography (באנגלית). doi:10.1093/acref/9780195301731.013.74627. ISBN 978-0-19-530173-1. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  Tupac, Diana Miloslavich (2000). Autobiography of Maria Elena Moyano: The Life and Death of a Peruvian Activist. University of Florida. ISBN 978-0813027463.
↑  "Maria Elena Moyano". Gariwo (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Peru: Women's Human Rights. In memory of María Elena Moyano" (PDF). Amnesty International. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Prashad, Vijay (2014). The Poorer Nations: A Possible History of the Global South (באנגלית). Verso Books. p. 94. ISBN 978-1-78168-158-9.
↑  Brooke, James (12 באוגוסט 1990). "Peru's Poor Feel Hardship of 'Fuji Shock' Austerity". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-28 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Avant, Deborah; Chenoweth, Erica (2019). Civil Action and the Dynamics of Violence (באנגלית). Oxford University Press. p. 78. ISBN 978-0-19-005689-6.
↑  Wood, Tony (4 ביולי 2019). "Even Hotter, Even Louder". London Review of Books (באנגלית). 41 (13). ISSN 0260-9592. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Peru: Gov't awards posthumous Order of Merit to Maria Elena Moyano". Andina (בספרדית). FHG/MVB. 15 בפברואר 2017. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barrow, Sarah (2007). "Coraje (Alberto Durant 1998): Creating an icon". Peruvian cinema, national identity and political violence 1988-2004 (PhD) (phd) (באנגלית). University of Sheffield.
↑  "Maria Elena Moyano Fellowship Fund". CLACS. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Martha Moyano aclaró el distanciamiento ideológico de su hermana María Elena con Sendero Luminoso". Diario Expreso. 2021-04-21. נבדק ב-2021-05-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461317205171  BIBSYS: 90953097  BNE: XX946664  BnF: cb150541511 (data)  GND: 119428091  ISNI: 0000 0000 5956 5920  LCCN: n94069413  MusicBrainz: f24c458a-ed35-470e-9ac9-5e61da5eb786  NTA: 25041760X  VIAF: 256148995766059750835   WorldCat (עם VIAF): 256148995766059750835 
וילה אל סלבדור בתמונה בשנת 1975
יוסף ממן (חייל)

| --- | --- |

 לידה:  1947 קזבלנקה, מרוקו
 נהרג:  12 באוקטובר 1973 (בגיל 26 בערך) רמת הגולן
 מקום קבורה:  בית העלמין הצבאי בטבריה
 מדינה:  ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1963–1973 (כ־10 שנים)
 דרגה:    רב-סמל
 תפקידים בשירות
 מכונאי רכב
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור המופת
יוסף ממן (1947 – 12 באוקטובר 1973) היה חייל שנהרג במלחמת יום הכיפורים, בעל עיטור המופת.
ביוגרפיה

ממן נולד בשנת 1947 לאיזה וחביב בקזבלנקה, מרוקו. משפחתו עלתה לארץ בשנת 1954. ממן שגדל בטבריה למד בבית הספר "תלמוד תורה" בעיר, ולאחר מכן בבית-הספר הדתי "אחוזת נפתלי" בקיבוץ לביא. כדי לעזור בפרנסת המשפחה, עזב את לימודיו בתיכון. ממן עבר קורס מכונאות רכב.
ממן התגייס לצה"ל בפברואר 1963 והוצב בחיל השריון, חיל הטכנולוגיה והאחזקה ובחיל החימוש בתפקיד מכונאי רכב.
בתחילת אוגוסט 1965, שוחרר יוסף מהשירות הסדיר כדי שיוכל לעזור בפרנסת המשפחה. לאחר ששוחרר, הוצב ביחידת מילואים ושם מונה להיות המכונאי הראשי במוסך "עמק הירדן".
באחד התרגילים של יחידת המילואים, פלוגת חרמ"ש בה שירת, נקרע הזחל של אחד הזחל"מים. ממן תיקן את התקלה ללא כל הוראה ממפקדיו. אחרי שהוברר לרמטכ"ל דוד אלעזר שצפה בתרגיל, כי מעשהו היה יוזמה אישית וספונטנית ציין את ממן לשבח.
במלחמת ששת הימים לחם ממן בקרבות שהתחוללו בג'נין ובקוניטרה.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הוצב עם יחידתו עם ברמת הגולן. ממן היה עסוק בתיקון והכשרה של כלי רכב שנפגעו תחת אש. ב-8 באוקטובר הכשיר זחל"ם לאחר שנפגע באש, וזאת תחת הפגזה כבדה וכשהחיילים תופסים מחסה. ב-12 באוקטובר בעת הקרב שהתחולל נתקע הזחל"ם, וממן רץ לתקן אותו תחת מטחי אש שנורים לעבר יחידתו. הוא נורה ונהרג. על מעשהו עוטר על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור באות המופת. הוא הובא למנוחות בבית העלמין בטבריה.
באפריל 1976 העניק הרמטכ"ל מרדכי גור לממן את אות המופת:
רב סמל ממן יוסף גילה אומץ לב. במלחמת יום הכיפורים שירת רס"ל יוסף ממן ז"ל בתפקיד מכונאי רכב בפלוגת חרמ"ש שלחמה בקרבות רמת הגולן. לפני עלות הפלוגה לרמת הגולן הכשיר רס"ל יוסף ממן ז"ל את כלי הרכב במסירות רבה, ותוך זמן קצר ביותר הביא אותם לכשירות מבצעית. ב-8 באוקטובר 1973 במשימת סריקה באזור אל על, תוך כדי הפגזה נתקע זחל"ם. הלוחמים תפסו מחסות אך רס"ל יוסף ממן ז"ל נע במהירות למקום ותחת אש אויב כבדה תיקן את התקלה. ב-12 באוקטובר 1973 בשעת הקרב חלה תקלה בזחל"ם מפקד הפלוגה וכל החיילים תפסו מחסות. רס"ל יוסף ממן ז"ל יצא תחת אש ארטילרית כבדה של האויב לתקן את הזחל"ם. תוך כדי עבודתו נפגע ונפל. במעשיו אלה היווה רס"ל יוסף ממן ז"ל מופת של מסירות, אומץ לב ויכולת מקצועית מעולה.
ממן השאיר אחריו הורים, אישה, בן ובת, אחים ואחיות.
הנצחה

שמו מונצח באנדרטה לנופלים במערכות ישראל בכפר הנוער הודיות, אנדרטה לזכר בני העיר טבריה שנפלו במערכות ישראל, יד לשריון בלטרון, אתר הנצחה לחללי חיל החימוש בנתניה ובבית יד לבנים בעירו.
מינסוטה יונייטד

סמל המועדון בשנים 2013–2017
מינסוטה יונייטד (באנגלית: Minnesota United FC) הוא מועדון כדורגל אמריקאי מהעיר סיינט פול, הממוקמת במדינת מינסוטה שבארצות הברית. המועדון נוסד ב-5 בפברואר 2010, ובשנת 2015 ליגת ה-MLS העניקה לו את הזיכיון להיות הקבוצה ה-23 בליגה, והמועדון הצטרף לליגה בעונת 2017. האצטדיון הביתי של המועדון הוא אליאנץ פילד המכיל 19,400 מושבים.
כשנוסד בשנת 2010 נקרא NSC מינסוטה (באנגלית: NSC Minnesota), ובשנת 2012 שינה את שמו לשם מינסוטה סטארס (באנגלית: Minnesota Stars FC). וכעבור שנה בלבד, בשנת 2013, המועדון שינה את שמו לשם מינסוטה יונייטד. את רוב עונותיו לפני ההצטרפות ל-MLS, המועדון בילה בליגת ה-NASL, ואף זכה באליפות הליגה בשנת 2011.
היסטוריה > עונת 2014

מינסוטה יונייטד זכתה באליפות עונת האביב של ה-NASL. הקבוצה סיימה את העונה עם 6 ניצחונות, 2 תיקו והפסד אחד שהיה נגד ניו יורק קוסמוס.
ב-19 ביולי 2014, מינסוטה יונייטד ניצחה 2–0 את קבוצת הפרמייר ליג סוונסי סיטי במשחק ידידות שנערך במהלך הפגרה שבין עונות האביב והסתיו של ליגת ה-NASL, לעיני 9,064 אוהדים ב"מרכז הספורט הלאומי". את השערים כבשו המגן ג'סטין דייוויס והקשר גרג ג'ורדן. עם זאת, סוונסי שיחקה ללא כמה משחקני הצמרת שלה, ביניהם מישל וורם, וילפריד בוני וקי סונג-יונג, שהשתתפו במונדיאל 2014 שנערך בברזיל.
היסטוריה > עונת 2015

אחרי שהביאה כמה שחקנים חדשים ומבטיחים במהלך העונה החולפת, ביניהם שוער נבחרת קמרון סמי נדג'וק, מינסוטה יונייטד הייתה אחת הפייבוריטית בתחילת בשנה. עם זאת, הקבוצה נאבקה במהלך עונת האביב בגלל בעיות בתקשורת, הן במגרש ומחוצה לו, וסיימה במקום הרביעי. בפגרת הקיץ נראתה עזיבתו של הכוכב העולה ושחקן נבחרת ארצות הברית בכדורגל מיגל איברה, שנפרד לשלום בכך ששיחק מחצית אחת במדי מינסוטה יונייטד ומחצית שנייה במדי קבוצתו החדשה קלוב לאון במסגרת משחק ידידות לעיני 9,388 אוהדים שהסתיים בתיקו 1–1. לאחר מספר רכישות והעברות נוספות, הצוללנים היו הרבה יותר חזקים בעונת הסתיו, ונלחמו על אליפות עונת הסתיו ומיקום גבוה לשלבים המאוחרים בפלייאוף עד המחזור האחרון של העונה הסדירה אך בסופו של דבר סיימו במקום השלישי.
מינסוטה התמודדה עם אלופת עונת הסתיו אוטווה פיורי בחצי גמר הפלייאוף, שם היא עלתה ליתרון מוקדם אחרי שער של כריסטיאן ראמירז. אך בסופו של דבר הפסידה 1–2 לקבוצה הקנדית. מינסוטה סיימה את העונה המשולבת של 2015 (אביב + סתיו) עם מאזן של 14 ניצחונות, 11 תוצאות תיקו, ו-5 הפסדים, תוך שהבקיעה 54 שערים בדרך, המספר הגבוה ביותר מבין כל קבוצות הליגה.
ב-3 בדצמבר 2015, הוכרז כי המאמן הראשי מני לאגוס יעבור להיות המנהל הספורטיבי במשרה מלאה של המועדון, בעוד עוזר המאמן קארל קרייג ימונה למאמן הראשי לעונת 2016.‏
היסטוריה > המעבר ל-MLS

ב-25 במרץ 2015 הודיע נציב ליגת ה-MLS, דון גרבר, על מינסוטה יונייטד כמועדון ה-23 בליגה והעניק את הזיכיון לקבוצת הבעלות בהובלת ביל מקגוויר. קבוצת הבעלות כוללת בעלי קבוצות ספורט אחרים מאזור מיניאפוליס-סיינט פול כגון בעלי מינסוטה טווינס ג'ים פוהלד, בעלי מינסוטה טימברוולבס גלן טיילור, והמשקיע של מינסוטה ויילד גלן נלסון. הם גברו על הצעה מתחרה של בעלי מינסוטה ויקינגס מארק וזיגי וילף (שניהם יהפכו לימים להיות בעלי מיעוט בזכיינית הרחבה אחרת של ה-MLS, נאשוויל). גרבר אמר כי מינסוטה תחל לשחק בשנת 2017 או 2018 - אם לוס אנג'לס לא תהיה מוכנה לשחק בשנת 2017, מינסוטה תתפוס את מקומה. לאחר ההכרזה, נשיא הקבוצה ניק רוג'רס אמר כי הוא מצפה שרוב מהמועדון, כולל השם, הלוגו, המאמן וכמה מהשחקנים, יישארו כפי שהם.
בית המחוקקים של מדינת מינסוטה העביר הצעת חוק במאי 2012 על אצטדיון NFL חדש אשר היה צפוי להיפתח בסתיו 2016 ונתן הוראה המאפשרת למינסוטה ויקינגס להשיג זיכיון לקבוצת MLS‏, כולל חלון בלעדי לחמש שנים לארח משחקי MLS באצטדיון החדש. ההצעה של האחים וילף זכתה גם לתמיכתו של ראש עיריית מיניאפוליס בטסי הודג'ס, והסנטור של מינסוטה טום בק שהתקשר ל-MLS כדי להודיע להם כי בית המחוקקים של מינסוטה לא יספק מימון לבניית אצטדיון ייעודי לכדורגל. עם זאת, הנציב דון גרבר אמר כי בכל מקום אפשרי, הליגה מעדיפה אצטדיון שיהיה "אצטדיון פתוח בחוץ, ספציפי לכדורגל, 20,000 מושבים, ובעל משטח דשא טבעי" לעומת מקומות גדולים יותר, סגורים תחת גג עם דשא מלאכותי כמו אצטדיון יו. אס. בנק, ולביל מקגווייר הייתה את תמיכת נציב מחוז הנפין, מייק אופט, ולפחות שלושה מחברי מועצת העיר של מיניאפוליס.
היסטוריה > עונת 2017

הקבוצה שיחקה את משחק הבכורה שלה ב-MLS ב-3 במרץ 2017, בו הפסידה 5–1 בחוץ מול פורטלנד טימברס בפרובידנס פארק. התבוסה הכבדה ביותר של קבוצת הרחבה במשחק הבכורה שלה בליגה. לפני כן אף קבוצת הרחבה של ה-MLS לא הפסידה ביותר משני שערים במשחקה הראשון. כריסטיאן ראמירז כבש את שער ה-MLS הראשון של הקבוצה. בסוף השבוע שלאחר מכן מינסוטה שיחקה את משחק הבית הראשון שלה נגד קבוצת ההרחבה האחרת אטלנטה יונייטד בסופת שלגים עם שיא טמפרטורת המשחק הנמוכה ביותר בתולדות ה-MLS עם 7- מעלות צלזיוס. מינסוטה הפסידה במשחק 1–6,‏ ובכך מינסוטה השיגה עוד יותר שיאים שליליים כגון הפסד השיא של קבוצת הרחבה בהיסטוריה, והפכה לקבוצה היחידה בהיסטוריה של ה-MLS שספגה חמישה או יותר שערים במשחקים רצופים. לאחר תיקו 2–2 נגד קולורדו ראפידס והפסד 5–2 נגד ניו אינגלנד רבולושן, מינסוטה ספגה 18 שערים בארבעת משחקיה הראשונים, שיא MLS לששת המשחקים הראשונים של העונה. הקבוצה השיגה את ניצחונה הראשון ב-MLS עם ניצחון ביתי 4–2 על ריאל סולט לייק ב-1 באפריל. ככל שהעונה התקדמה, כך גם הקבוצה. באמצע העונה, מינסוטה רכשה את איתן פינלאי, יליד דולות' מקבוצת קולומבוס קרו, וביצעה החתמות אחרות כדי להשתפר במגרש. מינסוטה יונייטד סיימה את עונת הבכורה שלה ב-MLS במקום התשיעי במחוז המערבי.
היסטוריה > עונת 2018

מינסוטה יונייטד איבדה שני שחקני מפתח - הקשרים קווין מולינו ואיתן פינלאי - עקב פציעות ברך בתחילת עונת 2018, שהשביתו אותם למשך העונה. זמן קצר לפני פציעת פינלאי, הקבוצה החתימה את השחקן המיועד (Designated Player, שחקן שמשכורתו לא נכללת תחת תקרת השכר) הראשון שלה; דרווין קינטרו שהצטרף למינסוטה יונייטד מקלוב אמריקה מליגה MX. אף על פי שהצטרף לקבוצה לאחר שכבר התקיימו חמישה משחקים, קינטרו הוביל את הקבוצה בשנת 2018 בשתי קטגוריות, בשערים (11) ובבישולים (15). ב-4 ביולי 2018, קינטרו כבש שלושער במשחק ביתי מול טורונטו, השלושער הראשון בתולדות מינסוטה יונייטד (מאז שהצטרפה ל-MLS). החלוץ הקולומביאני אנחלו רודריגס הצטרף למועדון כשחקן המיועד השני שלו בהמשך העונה. למינסוטה היה ממוצע צופים של כמעט 24,000 אוהדים למשחק במהלך השנה השנייה שלה באצטדיון TCF בנק, כולל קהל של 52,242 במשחק האחרון בביתם הזמני. הקבוצה השיגה 10 ניצחונות בבית, אך התקשתה בחוץ עם ניצחון אחד בלבד.
היסטוריה > עונת 2019

מינסוטה יונייטד ביצעה תוספות רבות לסגל לפני עונת 2019, ביניהן השחקן המיועד השלישי של הקבוצה, הקשר יאן גרגוש מפ.צ. קופנהגן; שחקן ההגנה של השנה ב-MLS לשנת 2017, אייק אופארה, הובא מספורטינג קנזס סיטי; הקשר ההגנתי הוותיק של סיאטל סאונדרס, אוסבלדו אלונסו; מגן מליג 2, רומיין מטניר; והשוער ויטו מאנונה, שהושאל מרדינג.
לאחר שהתחילה את עונת 2019 עם חמישה משחקי חוץ, מינסוטה שיחקה את המשחק הראשון שלה באליאנץ פילד החדש ב-13 באפריל, במשחק שהסתיים בתוצאת תיקו 3–3 מול ניו יורק סיטי. הקבוצה השיגה 10 ניצחונות, 6 תוצאות תיקו ו-2 הפסדים בבית. מאזן החוץ של מינסוטה יונייטד השתפר מאוד בשנת 2019, כשהקבוצה השיגה 5 ניצחונות ו-2 תוצאות תיקו כולל ניצחון מרשים במיוחד 2–0 נגד מועדון הכדורגל לוס אנג'לס בחוץ, ב-1 בספטמבר.
המועדון התקדם עשה ריצה מאוד מוצלחת בגביע ארצות הברית הפתוח 2019. ב-27 באוגוסט המועדון התמודד נגד אטלנטה יונייטד בגמר הגביע שהתקיים באצטדיון מרצדס-בנץ, הופעת הגמר הראשונה בתולדות מינסוטה. במשחק ניצחה אטלנטה 2–1.‏
מינסוטה יונייטד סיימה במקום הרביעי במחוז המערבי, לאחר שבמשך העונה הסדירה הצליחה להיות גם במקום השני. כתוצאה מכך הוענק למועדון מקום בגביע הליגות 2020. מינסוטה שיחקה את משחק פלייאוף ה-MLS הראשון שלה ב-20 באוקטובר, כאשר אירחה את לוס אנג'לס גלאקסי. מינסוטה הפסידה במשחק 1–2.‏
שני שחקני מינסוטה יונייטד זכו בפרסים אישיים בסיום העונה. אייק אופארה נבחר לשחקן ההגנה של השנה ב-MLS לשנת 2019, זכייה שנייה שלו בפרס. ויטו מאנונה, ששמר על רשת נקייה 11 פעמים, וספג רק 43 שערים, נבחר לשוער השנה ב-MLS לשנת 2019.‏
סמל וצבעי המועדון

לפני שהפכה ל"מינסוטה יונייטד", הצבעים הרשמיים של המועדון היו כחול וצהוב, זכר למסורת שקבעה קבוצת הכדורגל מינסוטה ת'אנדר לשעבר, שמדיה הביתיים היו בעיקר בצבע כחול. לפני שנת 2012, הלוגו של המועדון היה מגן הצבוע בשני גוני כחול, וצבע זהב גם כן, עם כוכב שמעליו היה כתוב שם המועדון "NSC מינסוטה". המועדון שינה את שמו ל"מינסוטה סטארס", וסמל חדש נחשף בינואר 2012. הלוגו תוכנן במשך תקופה של שישה חודשים על ידי חבר בארגון האוהדים של המועדון. המילה "NSC" הוסרה והמוטו של מדינת מינסוטה, "L’Étoile du Nord" (כוכב הצפון), נוסף יחד עם כדור רגל מאחורי הכוכב הבולט.
בתור "מינסוטה יונייטד", בלוגו החדש הוצג צוללן מסוגנן, שהוא הציפור הלאומית של מדינת מינסוטה, עם אחד עשר נוצות פרושות, אחת כנגד כל אחד מהשחקנים במגרש. בעקבות המיתוג מחדש צבעי הקבוצה השתנו גם כן לכחול שמיים, אפור ושחור, עם אדום מודגש. הקו הכחול לאורך הסמל מייצג את נהר המיסיסיפי. שני צדי הכחול מייצגים את הערים סיינט פול ומיניאפוליס. הצבע האפור מייצג את רכס הברזל (אזור בעל מכרות ברזל) של מינסוטה. הסמל הפונה כלפי מעלה והכוכב הצפוני נוצרו בהשראת "L'Etoile du Nord" (תרגום: כוכב הצפון), שהוא המוטו של מינסוטה. זאוס ג'ונס עיצב את הסמל.
לפני הצטרפותה לליגת ה-MLS בשנת 2017, סמל המועדון עבר שינויים קלים בגוונים של צבעי האפור והכחול שנעשו דהויים יותר. וכן ההבדל המהותי הוא שבתחתית הימנית של הסמל מופיעות ראשי התיבות של שם המועדון "MNUFC" במקום השם המלא "Minnesota United FC" שהופיע שם לפני כן.
אצטדיון

אצטדיון הבית של המועדון הוא אליאנץ פילד, אצטדיון ייעודי לכדורגל המכיל 19,400 מושבים. האצטדיון נמצא בבעלות המועדון, ובנייתו החלה בדצמבר 2016, ונמשכה עד אפריל 2019. עד פתיחתו, מינסוטה יונייטד שיחקה את משחקיה הבייתיים בליגת ה-MLS באצטדיון TCF בנק. המשחק הבית הראשון באליאנץ פילד נערך ב-13 באפריל 2019, נגד ניו יורק סיטי לעיני קהל של 19,796.
אצטדיון > 2010–2018

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| אצטדיון | מיקום | מושבים | שנים |
| מרכז הספורט הלאומי | בליין, מינסוטה | 8,500–10,000 | 2010–2016 (סיום עונת האביב 2013, עונת הסתיו 2013, כל עונת 2014 למעט משחק אחד ב-2 באוגוסט) |
| יוברט האמפרי מטרודום | מיניאפוליס, מינסוטה | 60,000 | 2013 (משחקי פתיחת העונה, עונת האביב 2013 חוץ ממשחק אחד ב-4 ביולי) |
| אצטדיון TCF בנק | מיניאפוליס, מינסוטה | 50,805 | 2014 (משחק אחד בעונת 2014), 2017–2018 |
לפני שהצטרפה ל-MLS בשנת 2017, שיחקה מינסוטה יונייטד את משחקיה הביתיים באצטדיון המונה 8,500 מושבים ב"מרכז הספורט הלאומי", מתחם ספורט בשטח 2,428 דונם (600 אקרים) הממוקם בעיר בליין, אשר בנוסף לאצטדיון הכדורגל, כולל מעל 50 מגרשי כדורגל בגודל מלא, מסלול גולף, ולודרום, מתקן לישיבות וכנסים, ואולם החלקה על קרח עם שמונה משטחי החלקה שונים, ה"שוואן סופר רינק".
הקבוצה שיחקה את משחקיה הביתיים לעונת האביב 2013 ביוברט האמפרי מטרודום במרכז העיר מיניאפוליס (שנהרס כעבור כמה שנים). בעבר מינסוטה קיימה שם את משחקי פתיחת העונה שלה. בשנת 2014 שיחקה משחק אחד במגרש דשא באצטדיון TCF בנק כחלק ממחנה כפול עם מנצ'סטר סיטי ואולימפיאקוס ידידותית, שהייתה חלק מגביע האלופות הבינלאומי.
בשנת 2015 התווספו ישיבה זמנית משמעותית ל"מרכז הספורט הלאומי" כדי להתאים לעלייה הגדולה בכמות הצופים. במשחקים רבים נקבעו שיאים חדשים, עם מספר צופים העולה על 9,000.‏
במשך שתי העונות הראשונות של מינסוטה ב-MLS שיחקה הקבוצה באצטדיון TCF בנק בעיר מיניאפוליס, בעוד הקבוצה חיכתה להשלמת האצטדיון הייעודי לכדורגל החדש שלה בעיר סיינט פול.
תרבות המועדון > יריבות

במהלך עונת 2011 בליגת ה-NASL התגבשה יריבות בין "מינסוטה סטארס" דאז לבין אדמונטון שכונתה "גביע הפלייאובר" (Flyover Cup). השם נבחר עבור אדמונטון ומינסוטה משום שהן שוכנות מתחת לנתיבי טיסות טרנס-יבשתיות, אך לעיתים קרובות התיירים פוסחים עליהן. סמל הגביע היה צוללן, בהיותו הציפור הלאומית הלא רשמית של קנדה וגם ציפור המדינה של מינסוטה. לאחר שמינסוטה יונייטד עברה לליגת ה-MLS בשנת 2017, יריבות זו כבר לא רלוונטית למעשה.
תרבות המועדון > ארגוני האוהדים

שני ארגוני האוהדים הרשמיים והעיקריים של מינסוטה יונייטד הם "Dark Clouds" ו-"True North Elite"‏, אם כי ישנו גם הארגון המאגד "MNWonderwall", הכולל ארגוני אוהדים אחרים כמו "Red Loons" וגם "Dark Glitterati". בתחילת שנת 2019 ארגון "Wonderwall" הקים את "THUNDERWALL", קבוצה של מתופפים היושבת באופן קבוע באליאנץ פילד המספקת מנגינת כלי הקשה לשירי העידוד ביציע "Wonderwall" (היציע בו יושבים ארגוני האוהדים) במהלך ימי המשחקים.
תרבות המועדון > קמע

הקמע של מינסוטה יונייטד הוא עוף ממין צוללן (Loon) בשם "PK"‏. PK הוצג כקמע הרשמי של המועדון בחודש יולי 2014.‏ האוהדים מכנים את הקמע גם בשם "Foot Foot".‏
תרבות המועדון > המנון

אוהדי מינסוטה יונייטד שרים את השיר "Wonderwall" של אואזיס, אחרי כל ניצחון ביתי, מסורת שהחלה בשנת 2011 על ידי עוזר המאמן דאז קארל קרייג.
תארים והישגים > תארים לאומיים

גביע ארצות הברית הפתוח:
זכייה (0): 0
סגנות (1): 2019
NASL:
זכייה (1): 2011
סגנות (1): 2012
תוצאות עונתיות > עונות לפני ההצטרפות ל-MLS

| עונה | ליגה | ליגה> מקום | ליגה> מ | ליגה> נ | ליגה> ת | ליגה> ה | ליגה> שז | ליגה> שח | ליגה> נק | כללי | גביע | מלך השערים> שם | מלך השערים> שערים | מאמן | ממוצע צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | D2 Pro League | 4 | 30 | 11 | 12 | 7 | 32 | 36 | 40 | - | סיבוב שני | ארצות הברית בריאן קביליקס   איטליה סימונה בראקאללו | 6 | ארצות הברית מני לאגוס | 1,374 |
| 2011 | NASL | 6 | 28 | 9 | 9 | 10 | 30 | 32 | 36 | - | - | איטליה סימונה בראקאללו | 6 | ארצות הברית מני לאגוס | 1,676 |
| 2012 | NASL | 6 | 28 | 8 | 11 | 9 | 34 | 33 | 35 | - | סיבוב שלישי | ג'מייקה אמאני ווקר | 8 | ארצות הברית מני לאגוס | 2,651 |
| 2013 | NASL אביב | 6 | 12 | 4 | 2 | 6 | 18 | 23 | 14 |  | סיבוב שני | ברזיל פבלו קאמפוס | 13 | ארצות הברית מני לאגוס | 4,445 |
| 2013 | NASL סתיו | 4 | 14 | 6 | 2 | 6 | 21 | 19 | 20 |  | סיבוב שני | ברזיל פבלו קאמפוס | 13 | ארצות הברית מני לאגוס | 4,445 |
| 2014 | NASL אביב | 1 | 9 | 6 | 2 | 1 | 16 | 9 | 20 | 1 | סיבוב רביעי | ארצות הברית כריסטיאן ראמירז | 20 | ארצות הברית מני לאגוס | 8,109 |
| 2014 | NASL סתיו | 2 | 18 | 10 | 5 | 3 | 31 | 19 | 35 | 1 | סיבוב רביעי | ארצות הברית כריסטיאן ראמירז | 20 | ארצות הברית מני לאגוס | 8,109 |
| 2015 | NASL אביב | 4 | 10 | 3 | 5 | 2 | 15 | 13 | 14 | 3 | סיבוב שלישי | ארצות הברית כריסטיאן ראמירז | 12 | ארצות הברית מני לאגוס | 8,767 |
| 2015 | NASL סתיו | 2 | 20 | 11 | 6 | 3 | 39 | 26 | 39 | 3 | סיבוב שלישי | ארצות הברית כריסטיאן ראמירז | 12 | ארצות הברית מני לאגוס | 8,767 |
| 2016 | NASL אביב | 4 | 10 | 5 | 1 | 4 | 16 | 12 | 16 | 5 | סיבוב רביעי | ארצות הברית כריסטיאן ראמירז | 18 | אנגליה קארל קרייג | 8,573 |
| 2016 | NASL סתיו | 8 | 22 | 6 | 7 | 9 | 25 | 25 | 25 | 5 | סיבוב רביעי | ארצות הברית כריסטיאן ראמירז | 18 | אנגליה קארל קרייג | 8,573 |
תוצאות עונתיות > עונות ב-MLS

| שנה | ליגה> מ | ליגה> נ | ליגה> ה | ליגה> ת | ליגה> שז | ליגה> שח | ליגה> נק | מקום> מחוז | מקום> כללי | פלייאוף | גביע | ליגת האלופות | מלך השערים> שם | מלך השערים> שערים | מלך השערים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | 34 | 10 | 18 | 6 | 47 | 70 | 36 | 9 | 19 | לא העפילה | סיבוב רביעי | לא זכאית להשתתף | ארצות הברית כריסטיאן ראמירז | 14 |  |
| 2018 | 34 | 11 | 20 | 3 | 49 | 71 | 36 | 10 | 18 | לא העפילה | שמינית הגמר | לא זכאית להשתתף | קולומביה דרווין קינטרו | 11 |  |
| 2019 | 34 | 15 | 11 | 8 | 52 | 43 | 53 | 4 | 7 | סיבוב ראשון | סגנות | לא העפילה | קולומביה דרווין קינטרו | 10 |  |
בעלות

את קבוצת הבעלות של מינסוטה יונייטד מוביל ביל מקגווייר, מנכ"ל "UnitedHealth Group" לשעבר. הקבוצה כוללת בעלי מועדוני ספורט אחרים במינסוטה: משפחת פוהלד, בעלי מינסוטה טווינס; גלן טיילור בעלי מינסוטה טימברוולבס; המשקיע לשעבר של מינסוטה ויילד, גלן נלסון ובתו ונדי קרלסון נלסון מחברת "Carlson hospitality company".
חסויות

בינואר 2017 הודיעה מינסוטה יונייטד כי ענקית הקמעונאות ממינסוטה טארגט הפכה לספונסרית החולצה הראשונה של הקבוצה ב-MLS. בנוסף לכך שהלוגו שלה יהיה מוצג על מדי הקבוצה, טארגט הפכה גם לספונסרית רשמית של ה-MLS עצמה. עסקה זו מעניקה לה זמן פרסומות במהלך שידורי ה-MLS, יחד עם הזדמנויות פרסום אחרות הקשורות לקבוצה וגם לליגה.
ים השיבולים

ים השיבולים הוא שיר ישראלי, שנכתב על ידי יצחק קינן והולחן על ידי חיים אגמון.
כתיבה

השיר נכתב על ידי קינן בסוף שנות השישים בעת שעבד כמורה בבית שאן. הוא בוצע במקור על ידי להקת הזמר והמחול של העיירה, אשר שרה את השיר במסגרת הופעות ברחבי הארץ. אחר כך בשנת 1969 על ידי צוותי הווי גייסות השריון. אגמון שימש באותה תקופה כמנהל המוזיקלי של להקת הגבעטרון, והביא עמו את השיר אליה. הביצוע של הלהקה לשיר הקנה לו פרסום ופופולריות גדולים, והוא הפך לאחד משיריה הבולטים ביותר של הלהקה ואף לסמל שלה. במעמד הענקת פרס ישראל לגבעטרון, ביום העצמאות החמישים ותשעה (תשס"ז), שרה הלהקה את השיר על במת הטקס.
השיר זכה לביצועים נוספים, בהם ביצועים של להקת "השיבולים", שגם היא כגבעטרון בת קיבוץ גבע.
בתרבות

כאחד מהשירים הבולטים של הגבעטרון, נתפס השיר כמזוהה עם האשכנזיות בכללותה [דרוש מקור] ועם התנועה הקיבוצית בפרט, אך השיר נכתב על ידי יצחק קינן שעלה ממרוקו, הולחן על ידי חיים אגמון, שמוצאו טורקי, ובוצע לראשונה על ידי חבורת הזמר של בית שאן שרוב חבריה היו ממוצא מזרחי.
השיר היה חלק ממערכון סאטירי של התוכנית "ארץ נהדרת" על ירדנה ארזי והגבעטרון. כמו כן, שימש כקטע פתיחה בתוכנית "היהודים באים" באחד מקטעי הפרודיה על הגבעטרון. הוא גם שולב במערכון "כת השטן" בתוכנית "העולם הערב".