stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל הרבסט
קורות חיים

קרל הרבסט נולד בצ'רנוביץ ורכש השכלה יסודית בעירו. אביו, המהנדס יעקב הרבסט מונה למנהל תחנת הרכבת באדירנה והמשפחה עברה להתגורר בעיר. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) היגרה המשפחה לסופיה בירת נסיכות בולגריה וקרל הועסק בתפקידי פקידות במשרד התובע הכללי הבולגרי ובהמשך במשרד הדואר-מינהל הרכבות. הרבסט שהיה מקורב לחוג חובבי ציון, ייסד ב-1895 בסופיה את האגודה הציונית הראשונה "פרוגרס – השחר". בשלהי 1896 קיבל הפרופסור צבי בלקובסקי מכתב מבנימין זאב הרצל ובו פנייה לביצוע פעילות תעמולתית ציונית רשמית בבולגריה. בלקובסקי חבר לקרל הרבסט וד"ר יהושע כלב ויחדיו ייסדו את הוועד המרכזי הציוני הראשון. בכינוס הראשון של הוועד נבחר לתפקיד היושב ראש צבי בלקובסקי ולסגנו קרל הרבסט.
הרבסט, צבי בלקובסקי ויהושע כלב השתתפו מטעם יהדות בולגריה בקונגרס הציוני העולמי הראשון. הרבסט היה מקורב ליוסף מרקו ברוך אשר הצטרף לתנועת "השחר". לאחר שעזב מרקו ברוך את בולגריה, הופסקה הפצת עיתונו "הכרמל", ובעקבות כך ערכו והפיצו קרל הרבסט ויהושע כלב, את כתב העת הציוני "אברייסקי גלאס", "הקול העברי", אשר נכתב בבולגרית ובמקביל אליו את כתב העת "לה ווס דה ישראל", אשר נכתב בלאדינו.
לאחר הקמת התנועה הציונית התחולל מאבק על אופייה של הנהגת יהדות בולגריה ועל השליטה במערכת החינוך של שלה, בין חברי התנועה הציונית לבין נכבדי הקהילות השונות שכונו נוטאבלים. קרל הרבסט היה ממובילי המאבק נגד הנוטאבלים ופעל בקהילות השונות להחדרת ערכי הציונות. הנוטאבלים פנו לשלטונות בולגריה כדי שיסגרו את העיתונים "אברייסקי גלאס" ו"לה ווס דה ישראל" ואף הופצו כרוזים בבתי הכנסת שקראו להחרמת העיתון, אך הוא זכה לתפוצה הולכת ועולה בעיקר בקרב הדור הצעיר ברחוב היהודי.
ב-25 בדצמבר 1898 נפתחה בפלובדיב הוועידה הציונית הראשונה וקרל הרבסט נבחר ליושב ראשה. מועד זה נחשב לתאריך ייסודה של ההסתדרות הציונית בבולגריה. במהלך הוועידה נאם הרבסט על מצב היהודים באירופה ועל אכזבתו של העם היהודי מאביב העמים אשר פסח עליו. הרבסט ציין כי ארץ ישראל היא הפתרון לתקומתו של העם היהודי והתשובה לאנטישמיות. הרבסט המשיך והשתתף בוועידות הציוניות הבאות של יהודי בולגריה. ב-28 במרץ 1904 התכנסה הוועידה הציונית הרביעית אשר עמדה בסימן הפולמוס על תוכנית אוגנדה. קרל הרבסט אשר היה מתומכי ציוני ציון, הוביל את ההתנגדות לתוכנית ולאחר דיונים סוערים יצאה הוועידה בהצהרה שציוני בולגריה לעולם לא יבגדו במולדתם ההיסטורית. קרל הרבסט, כשאר חבריו להנהגה הציונית היה מעורב בעימות עם הרב מרדכי אהרנפרייז בסוגיית התקנון להתנהלות יהדות בולגריה, אשר בפועל היה מאבק על דמותה של הנהגת הקהילה והוא הוכרע לטובת התנועה הציונית. ב-1919 השתתף קרל הרבסט בוועידה הציונית ה-9 שנערכה בסופיה ובה נבחר שוב לנציג התנועה לוועד הפועל הציוני. זמן קצר לאחר הוועידה הלך לעולמו והוא בן 54 שנים. לימים, נקרא רחוב על שמו בשכונת תל ברוך בעיר תל אביב-יפו.
משפחתו

רעייתו של קרל הרבסט, מלווינה הרבסט, הייתה מראשונות הנשים שנטלו חלק בפעילות הפוליטית בבולגריה. היא הייתה חברה בתנועה הציונית ובאגודות נשים. ב-4 באוגוסט 1902 נערכה ברוסה הוועידה הציונית השלישית ומלווינה הרבסט הרצתה על מעמד "האישה היהודית בבולגריה". מלווינה הרבסט ציינה כי יש לעודד את נשות הקהילה לצאת ממעגל המשפחה ומאגודות לגמילות חסדים וליטול חלק בפעילות הפוליטית בתנועה הציונית בבולגריה. היא הציעה להקים אגודות נשים ציוניות. בעקבות הרצאתה הוחלט לשלב את לימודי השפה העברית ואת תולדות עם ישראל בתוכנית הלימודים של בתי הספר לבנות של הקהילה.
אחיו של קרל הרבסט, יוסיף הרבסט היה פוליטיקאי, עיתונאי ופובליציסט נודע ומקורב לחוגי השמאל הפוליטי בבולגריה. לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה הונהג בבולגריה משטר צבאי והממשלה הימנית-קיצונית בראשות אלכסנדר צאנקוב, ניצלה את ההזדמנות כדי להיפרע מגורמי אופוזיציה תוך הפעלת מיליציות חצי צבאיות. יוסיף הרבסט נעצר על ידי משטרת סופיה ו"נעלם" במהלך מעצרו. גופתו מעולם לא נמצאה. הוא היה נשוי לוויולטה בתו של פטקו קרבלוב.
אחותו למחצה של קרל הרבסט, רגינה זילברשטיין (1880, סופיה, נסיכות בולגריה - 1 בנובמבר 1963, מעברות, ישראל) הייתה פעילה מרכזית בארגון ויצו, יושבת ראש תא הנשים בחזית המולדת היהודית וצירה לקונגרס הציוני ה-22 שנערך ב-1946 בבזל.
הערות שוליים

↑  הקונגרס הציוני הרביעי, המליץ, 21 באוגוסט 1900.
1 2  אלברט רומנו, אישים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 613-614.
1 2  חיים קשלס, ההסתדרות הציונית בבולגריה בשנותיה הראשונות, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 117,129-130.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 81-82.
1 2  אלברט רומנו, התנועה הציונית בעשור הראשון להיוסדה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 191-248.
↑  אלברט רומנו, התנועה הציונית בבולגריה 1918-1930, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 363-364.
↑  שכונת תל ברוך צפון, מפת השכונה ושמות הרחובות, באתר tb-north.com, אוחזר ב-15 ביוני 2012.
↑  אספת הציונים בבולגריא, הצפירה, 31 באוגוסט 1902.
קטגיאן

| --- | --- |
סמל קטגיאןסמל קטגיאן

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הדרומי
 מחוז:  בקש בקש
 נפה:  נפת שרקד
 שטח:  42.97 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,263 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  46°44′00″N 21°29′00″E﻿ / ﻿46.733333333333°N 21.483333333333°E﻿ / 46.733333333333; 21.483333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://kotegyan.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קטגיאן(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קטגיאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קטגיאן (בהונגרית: Kötegyán) הוא כפר בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקטגיאן נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,708 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,263 תושבים.
יהודי קטגיאן

יהודים ישבו בקטגיאן במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 17 | 2,351 |
| 1910 | 61 |  |
| 1920 | 22 |  |
| 1930 | 14 |  |
| 1941 | 9 | 2,764 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי קטגיאן שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת שרקד |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שרקד • אוקאן • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד

קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (גרמנית: Karl I. von Pfalz-Zweibruecken-Birkenfeld; ‏4 בספטמבר 1560 - 16 בדצמבר 1600), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בין השנים 1569–1600.
ביוגרפיה

קרל נולד ב-4 בספטמבר 1560 בנויבורג על הדנובה, לוולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה.
בשנת 1569 נהרג אביו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, במהלך מלחמות הדת בצרפת. לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד.
נחלותיו של קרל היוו חלק מרוזנות שפונהיים, וכללו כמה שטחים קטנים סביב בירקנפלד. קרל הקים את הענף של פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד שהיה חסר חשיבות, אולם ממנו יצאו לבסוף מלכי בוואריה. ב-16 בדצמבר 1600 מת קרל, ובניו חילקו את נחלותיו: גאורג וילהלם קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ואילו כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר.
משפחתו

ב-23 בפברואר 1590 התחתן קרל עם דורותיאה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
גאורג וילהלם, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1591–1669)
סופיה אגנס מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1593–1676), התחתנה עם קראפט השביעי, רוזן הוהנלוהה-נוינשטיין
פרידריך מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1594–1626)
כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1598–1654)
ראיון קראסנוסלסקי

| --- | --- |

בית מועצת הרובע
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ראש העיר:  יבגני ניקולסקי
 בירת הנפה:  קראסנויה סלו 
 עיר אם:  סנקט פטרבורג
 שפה רשמית:  רוסית
 תאריך ייסוד:  13 באפריל 1973
 שטח:  115 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  431,546 (2023)
 קואורדינטות:  59°49′56″N 30°08′07″E﻿ / ﻿59.832315°N 30.135154°E﻿ / 59.832315; 30.135154 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://gov.spb.ru/gov/terr/reg_krasnoselsk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קראסנוסלסקי הוא שמה של נפה בדרום העיר סנקט פטרבורג מזרחית לנפת ארמונות פיוטר הגדול.
בתחומיה קיימים:
המחוז המוניציפלי הדרום מערבי
המחוז המוניציפלי הסמוך לים-הדרומי
המחוז המוניציפלי מדשאות האורן (סוסנובאיה פוליאנה)
המחוז המוניציפלי אוריצק
המחוז המוניציפלי קונסטנטין
המחוז המוניציפלי גורלובו
העיר קראסנויה-סלו.
קורט תומאס

| --- | --- |

תומאס בשנת 2009
 לידה:  4 באוקטובר 1972 (בן 51) דאלאס שבטקסס, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.06 מטר
 מכללה:  האוניברסיטה הנוצרית של טקסס
 דראפט:  בחירה עשירית, 1995 מיאמי היט
 קבוצות כשחקן
 1995–1997 1997–1998 1998–2005 2005–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2013:  מיאמי היט דאלאס מאבריקס ניו יורק ניקס פיניקס סאנס סיאטל סופרסוניקס סן אנטוניו ספרס מילווקי באקס שיקגו בולס פורטלנד טרייל בלייזרס ניו יורק ניקס
קורט וינסנט תומאס (באנגלית: Kurt Vincent Thomas; נולד ב-4 באוקטובר 1972) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1995–2013, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. לאורך הקריירה רשם ממוצעים של 8.1 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק.
נעורים ומכללות

תומאס נולד בעיר דאלאס שבטקסס, ולמד ב"תיכון הילקרסט" המקומי. לאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטה הנוצרית של טקסס שבפורט וורת', ושיחק עבור קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה בין השנים 1990–1995. בעונתו האחרונה הוביל את כל ליגת המכללות בממוצעי נקודות וריבאונדים כשרשם 28.9 נקודות ו-14.6 ריבאונדים למשחק, ובסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין של המחוז הדרום-מערבי (SWC).
קריירת משחק > השנים הראשונות במיאמי ודאלאס

תומאס נבחר על ידי מיאמי היט בבחירה העשירית של דראפט ה-NBA לשנת 1995. בעונת הרוקי שלו פתח בחמישייה ב-42 משחקים לצד הסנטר אלונזו מורנינג, וקלע 9.0 נקודות בממוצע למשחק עבור ההיט אשר הפסידו בסיבוב הפלייאוף הראשון מול שיקגו בולס. לאחר 18 משחקים בעונתו השנייה סבל משבר מאמץ בקרסולו הימני, ונאלץ לפספס את המשך העונה.
בעקבות הפציעה נשלח תומאס בטרייד לדאלאס מאבריקס, יחד עם סשה דנילוביץ' ומרטין מורספ, בתמורה לג'מאל משבורן. בעונתו היחידה בדאלאס השתתף בחמישה משחקים בלבד בטרם סבל משבר מאמץ חוזר באותו קרסול שפצע בעונה הקודמת. על אף גילו הצעיר, מונה תומאס לתפקיד עוזר מאמן הקבוצה עד סיום אותה עונה, כמחווה של מאמן וג'נרל מנג'ר הקבוצה דאז, דון נלסון.
קריירת משחק > שנות השיא בניו יורק ניקס

לקראת עונת 1999/2000 המקוצרת חתם תומאס על חוזה בניו יורק ניקס, בה שיחק ב-7 העונות הבאות. תחת מאמן הקבוצה ג'ף ואן גנדי הפך תומאס לשחקן חמישייה קבוע, לצד פטריק יואינג, לארי ג'ונסון, אלן יוסטון וצ'ארלי וורד, ועזר לניקס להשתחל לפלייאוף ה-NBA מהמקום השמיני במזרח. בפלייאוף עצמו הפתיעו הניקס כשגברו על המדורגת ראשונה מיאמי היט, ולאחר מכן על אטלנטה הוקס ואינדיאנה פייסרס, אך הפסידו לסן אנטוניו ספרס בגמר ה-NBA, בתוצאה 1–4. בעונה העוקבת העפילה ניו יורק לשלב גמר המזרח, בו הודחה על ידי הפייסרס בתוצאה 2–4.
לאורך תקופתו עם הניקס הגיע תומאס לפלייאוף ה-NBA‏ 4 פעמים בסך הכול, ורשם ממוצעים כוללים של 11.2 נקודות ו-7.9 ריבאונדים ב-530 משחקים. בעת פרישתו דורג במקום הרביעי בתולדות המועדון בחסימות עם 479, ותשיעי בריבאונדים עם 4,272.
קריירת משחק > הנדידה בשלהי הקריירה

ביוני 2005 נשלח תומאס בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם דיז'ון תומפסון, בתמורה לקוונטין ריצ'רדסון ונייט רובינסון. בעונות 2006 ו-2007 עזר לסאנס להעפיל לגמר המערב וחצי גמר המערב, בהתאמה, לצידם של סטיב נאש, אמארה סטודמאייר ושון מריון.
לקראת עונת 2007/2008 הועבר תומאס לסיאטל סופרסוניקס בניסיון של פיניקס לחסוך בתשלום "מס מותרות". במהלך אותה עונה נשלח על ידי סיאטל לסן אנטוניו ספרס בתמורה לברנט בארי ופרנסיסקו אלסון, ועלה עם הספרס לשלב גמר המערב, בו הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 1–4.
ב-4 עונותיו האחרונות בליגה שיחק עבור מילווקי באקס, שיקגו בולס (עמה העפיל לגמר המזרח), פורטלנד טרייל בלייזרס וניו יורק ניקס, בהתאמה. ב-12 באפריל 2013 נופה תומאס בן ה-39 מסגל הקבוצה של הניקס, בעת שהיה השחקן המבוגר ביותר בליגה.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של תומאס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של תומאס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1995, באתר basketball-reference.com
↑  תומאס נשלח לדאלאס מאבריקס, באתר הניו יורק טיימס, 15 בפברואר 1997
↑  Thomas Gives Mavs Kurt Reply Notches 20 vs. Old Team, באתר ניו יורק דיילי ניוז, 30 בנובמבר 1999
↑  השחקנים המובילים בקטגוריות סטטיסטיות בתולדות הניקס, באתר basketball-reference.com
↑  Suns send first-round pick Robinson to Knicks, באתר ESPN,‏ 29 ביוני 2005
↑  Suns gain $8M trade exception by trading Thomas, באתר ESPN,‏ 21 ביולי 2007
↑  Spurs get Thomas from Sonics for Barry, Elson, באתר Yahoo!,‏ 21 בפברואר 2008
↑  New York Knicks waive Kurt Thomas, oldest player in NBA, באתר USA Today,‏ 12 באפריל 2013
קאלן סקינק

| --- | --- |
קאלן סקינק, מוגש עם לחם
קאלן סקינק, מוגש עם לחם
 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי דגים, מרק דגים 
 על שם:  קולן 
 מוצא:  סקוטלנד 
 מרכיבים עיקריים:  Finnan haddie, תפוח אדמה, בצל 
 
קאלן סקינק (בסקוטית: Cullen Skink) הוא נזיד (מרק סמיך) מהמטבח הסקוטי שמקורו בעיר קאלן שבמוריי, בחופה הצפון מזרחי של סקוטלנד. מרק זה מכיל "פינן האדי" (Finnan Haddie) - דג חמור ים מעושן, וכן תפוחי אדמה ובצלים. המרק מוגש לרוב כמנה ראשונה בארוחה סקוטית מסורתית.
מקור שמו של המאכל בגאלית סקוטית, כאשר "סקינק" משמעו ברך או פרסה של בשר - מהם נעשו בעבר מאכלי נזיד. לימים התפתח המונח "סקינק" לתאר כל נזיד בשרי סמיך, ולימים כל מרק. מרק זה מוצאו מהעיר קאלן, ומכאן שמו.
מאכל זה מוזכר בתיאור מסעם של ג'יימס בוסוול וד"ר סמיואל ג'ונסון לסקוטלנד, והם כותבים כי אכלו אותו בבקרם בקאלן ב-26 באוגוסט 1773 וכי ד"ר ג'ונסון נגעל מחמור הים המיובש שבושל בנזיד.
קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס

| --- | --- |
איגן ברנל, מנצח טור דה פראנס וקטגוריית הרוכב הצעיר ב-2019, לובש את החולצה הלבנה במרוץ המדובר

 ענף:  מרוץ אופני כביש
 תאריך ייסוד:  1975
 ארגון מפעיל:  טור דה פראנס
 מדינות משתתפות:  צרפת ונוספות
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  בלגיה רמקו אוונפול
 הכי הרבה זכיות:  סלובניה טאדיי פוגאצ'אר  4 ניצחונות
 
קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס היא קטגוריה במרוץ הטור דה פראנס, שמתקיימת מאז שנת 1975. המנצח בה הוא הרוכב בעל הזמן הנמוך ביותר מתחת לגיל 26. המוביל בקטגוריה לובש את החולצה הלבנה.
היסטוריה

החולצה הלבנה הוענקה בהתחלה לרוכב שמוביל בקטגוריה המשולבת, בין השנים 1968–1975. משנת 1975, הכללים שונו והחולצה הלבנה הוענקה לרוכב שיש לו פחות משלוש שנים כמקצוען, "ניאו פרו" באנגלית.
בשנת 1983, כללי הקטגוריה שונו. התחרות בקטגוריה הייתה פתוחה רק לרוכבים שהשתתפו בטור בפעם הראשונה. אך ב-1987, התחרות נפתחה לכל הרוכבים מתחת לגיל 26 ב-1 בינואר באותה השנה. אך ב-1989, הופסק השימוש בחולצה הלבנה. ב-1997, שונה שם התחרות לזכר פביו קסרטלי(אנ'), רוכב אופניים איטלקי שנהרג בטור של 1995 לאחר שהתרסק. השימוש בחולצה הלבנה הוחזר בשנת 2000.
שיאן הניצחונות בקטגוריה הוא טאדיי פוגאצ'אר שזכה 4 פעמים ברצף בין 2023-2020.
מנצחים

| שנה | רוכב | מדינה |
| --- | --- | --- |
| 1975 | איטליה פרנצ'סקו מוזר | איטליה |
| 1976 | ספרד הנריק מרטינז הרדיה | ספרד |
| 1977 | גרמניה דיטריך טוראו | גרמניה |
| 1978 | הולנד הנק לוברדינג | הולנד |
| 1979 | צרפת ז'אן רנה ברנדו | צרפת |
| 1980 | הולנד יוהאן ואן דר ולדה | הולנד |
| 1981 | הולנד פטר וויננן | הולנד |
| 1982 | אוסטרליה פיל אנדרסון | אוסטרליה |
| 1983 | צרפת לורן פיניון | צרפת |
| 1984 | ארצות הברית גרג למונד | ארצות הברית |
| 1985 | קולומביה פאביו פארה | קולומביה |
| 1986 | ארצות הברית אנדרו המפסטן | ארצות הברית |
| 1987 | מקסיקו ראול אלקאלה | מקסיקו |
| 1988 | הולנד אריק ברוקינק | הולנד |
| 1989 | צרפת פבריס פיליפו | צרפת |
| 1990 | צרפת ז'יל דיליו | צרפת |
| 1991 | קולומביה אלברו מייה | קולומביה |
| 1992 | הולנד אדי בוומנס | הולנד |
| 1993 | ספרד אנטוניו מרטין | ספרד |
| 1994 | איטליה מרקו פנטאני | איטליה |
| 1995 | איטליה מרקו פנטאני | איטליה |
| 1996 | גרמניה יאן אולריך | גרמניה |
| 1997 | גרמניה יאן אולריך | גרמניה |
| 1998 | גרמניה יאן אולריך | גרמניה |
| 1999 | צרפת בנואה סלמו | צרפת |
| 2000 | ספרד פרנצ'יסקו מנצ'בו | ספרד |
| 2001 | ספרד אוסקר סביליה | ספרד |
| 2002 | איטליה איוון באסו | איטליה |
| 2003 | רוסיה דניס מנצ'וב | רוסיה |
| 2004 | רוסיה ולדימיר קרפטס | רוסיה |
| 2005 | אוקראינה ירוסלב פופוביץ' | אוקראינה |
| 2006 | איטליה דמיאנו קונגו | איטליה |
| 2007 | ספרד אלברטו קונטדור | ספרד |
| 2008 | לוקסמבורג אנדי שלק | לוקסמבורג |
| 2009 | לוקסמבורג אנדי שלק | לוקסמבורג |
| 2010 | לוקסמבורג אנדי שלק | לוקסמבורג |
| 2011 | צרפת פייר רולאן | צרפת |
| 2012 | ארצות הברית טיג'יי ואן גארדרן | ארצות הברית |
| 2013 | קולומביה נאירו קינטנה | קולומביה |
| 2014 | צרפת טיבו פינו | צרפת |
| 2015 | קולומביה נאירו קינטנה | קולומביה |
| 2016 | בריטניה אדם ייטס | בריטניה |
| 2017 | בריטניה סיימון ייטס | בריטניה |
| 2018 | צרפת פייר לאטור | צרפת |
| 2019 | קולומביה איגן ברנל | קולומביה |
| 2020 | סלובניה טאדיי פוגאצ'אר | סלובניה |
| 2021 | סלובניה טאדיי פוגאצ'אר | סלובניה |
| 2022 | סלובניה טאדיי פוגאצ'אר | סלובניה |
| 2023 | סלובניה טאדיי פוגאצ'אר | סלובניה |
| 2024 | בלגיה רמקו אוונפול | בלגיה |
הערות שוליים

↑  Le Tour | White Jersey, www.LeTour.fr
קרל הרביעי, דוכס לורן

קרל הרביעי, דוכס לורן (בגרמנית: Karl IV. von Lothringen; ‏5 באפריל 1604 - 18 בספטמבר 1675), היה דוכס לורן בין השנים 1625–1634 ובין השנים 1661–1675.
ביוגרפיה

קרל נולד ב-5 באפריל 1604 בננסי, לפרנץ השני, דוכס לורן וכריסטינה מזאלם, בתם של פאול, רוזן זאלם ומארי לה ונור. ב-23 במאי 1621 התחתן קרל עם ניקול ד'לורן, בתם של היינריך השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1624 מת חותנו היינריך השני, דוכס לורן, והוא הוריש לקרל ולניקול את הדוכסות, אף על פי שרצונו של רנה השני, דוכס לורן הייתה שהדוכסות תרד ברצף גברי מובהק. בנובמבר 1625 דרש אביו פרנץ את הדוכסות לעצמו, אולם לאחר ששילם את חובות הדוכסות כעבור כמה ימים, הוא התפטר מתפקידו, ומסר את הדוכסות לקרל. בשנת 1631 נטש את אשתו, אולם ניסיונו לגרשה בשנת 1636 נכשל. בשנת 1633 פלש הצבא הצרפתי לדוכסות לורן, בשל תמיכת קרל בגאסטון, דוכס אורליאן, ובשנת 1634 נאלץ קרל להתפטר מתפקידו, ואחיו ניקולאס השני, דוכס לורן עלה לשלטון במקומו. ב-2 באפריל 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, למרות שלא השיג את ביטול הנישואין הרשמי מאשתו הראשונה, ונולדו להם 3 ילדים.
בשנת 1642 הוטל חרם על קרל בשל נישואיו עם ביאטריס דה קוסאן, ובאפריל אותה שנה נפרדו השניים. בשנת 1651 ניגשו לקרל משלחת אירית שחיפשה את תמיכתו להגן על אירלנד מפני פלישת כוחות הפרלמנט של אנגליה. בקיץ 1652 שלח כמה ספינות לסיוע לאירלנד, אולם בשל התנגדות המנהיגים האיריים הוא הפסיק את תמיכתו באירים.
בשנת 1661 פינו הצרפתים את הדוכסות, וקרל חזר לשלטונו. ב-20 במאי אותה שעה התחתן קרל בשנית עם ביאטריס דה קוסאן, על מנת לתת לילדיו את הלגיטימיות, אולם ביאטריס מתה כעבור שבועיים. בשנת 1670 שוב כבשו כוחותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת את הדוכסות, ובמהלך מלחמת הולנד–צרפת לחם לצד הכוחות האוסטריים ונגד צרפת. בשנת 1675 התחתן קרל עם מארי לואיז ד'אספרימון בת ה-18, אולם לא היו להם ילדים. ב-18 בספטמבר 1675 מת קרל באלנבאך, ואחיינו קרל החמישי, דוכס לורן ירש את תאריו.
משפחתו

ב-2 באפריל 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, ונולדו להם 3 ילדים:
פרנסואה ד'לורן (1637–1638)
אן ד'לורן (1639–1720)
שארל אנרי, נסיך קומרסי (1649–1723)
קאזה ויסנס

תקריב של המבנה
קאזה ויסנס (קטלאנית Casa Vicens) הוא בית מגורים בברצלונה שבספרד, שתוכנן על ידי האדריכל אנטוני גאודי כבית קיץ עבור התעשיין מנואל ויסנס אי מונטנר (Manuel Vicens i Montaner). המבנה שוכן ברחוב קארר קרולינס (carrer Carolines) מספר 24 ברובע גראסיה בעיר, אשר היה עדיין עיר נפרדת בעת הקמתו של הבניין. המבנה מעוצב בסגנון המודרניסטה, ובשנת 2005 הוא הוכרז, יחד עם מספר מבנים נוספים שהקים גאודי, כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

מבנה זה היה הראשון שתוכנן על ידי גאודי, והוא נבנה בין השנים 1883-1888, ובשל קשיים כלכליים בהם נתקל בעל הבית, התארכו העבודות ונמשכו חמש שנים. הבית כולל ארבע קומות - הראשונה משמשת כמחסן, השנייה והשלישית למגורים, והרביעית עבור צוות המשרתים. אלמנתו של ויסנס מכרה את הבית בשנת 1899, והוא שופץ ב-1925. במקור היה המבנה מוקף בגינה משלושה צדדים ובצידו הרביעי הוא מחובר למבנה אחר. בגן הציב האדריכל מזרקה מלבנים שנבנתה בצורת קשת, אך היא נהרסה בשנת 1946. מזרקה נוספת הוקמה מאוחר יותר על ידי אדריכל אחר, אך גם היא נהרסה ב-1962, ולבסוף נמכר הגן והוקמו בו בתי מגורים.
עיטורי המבנה

המבנה ממחיש את ההשפעה המזרחית בה היה נתון גאודי בעת הקמתו, והוא עשה שימוש בקווים פשוטים, חלקם ישרים וחלקם מעוגלים. המבנה בנוי מאבן ומלבנים אדומות שחלקם חשוף. חלקים אחרים של הקירות מצופים באריחי קרמיקה ויוצרים פסיפס צבעוני בדוגמאות לוח שחמט בגווני טורקיז ולבן, ופרחים צהובים האופייניים לאזור. גם קירותיו הפנימיים של הבית מצופים באריחים במקומות רבים, וייתכן שבשל השימוש באריחים רבים, השתרשה הטעות כי ויסנס היה יצרן אריחים. בפועל היה ויסנס סוחר. תשומת לב מיוחדת הוענקה לסורגים בחלונות המבנה ולגדר הברזל המקיפה אותו, וזו מעוצבת בצורת ריבועים סמוכים זה לזה, שבהם קבועים כפות דקלים מברזל. על הגג הוקמו ארובות ומגדלים קטנים בצורת מקדשים.
התקרה בתוך חדרי הבית עשויה מקורות עץ צבעוניות ומעוטרות במוטיבים של פרחים. עיטורי פרחים מופיעים גם על הקירות והרצפה עשויה מפסיפס בסגנון רומי. גאודי עיצב גם את הריהוט בתוך המבנה, ובחדר העישון בנה את התקרה בצורת נטיפים ערביים, המזכירים את אלהמברה בגרנדה. על מעין אפריז בחדר אחר, קבע גאודי כתובות של פתגמים ואגדות עם קטלניות, והוא אף שילב בפנים המבנה קליגרפיה ערבית.
הערות שוליים

↑  Casa Vicens
פרט: מרפסת
ראיון קירוב

| --- | --- |
סמל ראיון קירוב

בית מועצת הנפה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ראש העיר:  סרגיי איבאנוב
 עיר אם:  סנקט פטרבורג
 שפה רשמית:  רוסית
 תאריך ייסוד:  1917 כנפות נארווה ופטרהוף
 על שם:  סרגיי קירוב 
 שטח:  48 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  335,774 (2023)
 קואורדינטות:  59°52′11″N 30°13′52″E﻿ / ﻿59.869694°N 30.231028°E﻿ / 59.869694; 30.231028 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.kirovsky-spb.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קירוב (Кировский район Санкт-Петербурга) הוא שמה של נפה הממוקמת בדרום מערב העיר סנקט פטרבורג ונקראת על שמו של סרגיי קירוב, מזכיר המפלגה הקומוניסטית בלנינגרד והיה בעצם השליט הכול-יכול של לנינגרד בשנים 1926–1934. הנפה הוקמה בשנת 1917 כנפת נארווה (יורשת יחידת השיטור של הנארווה) ופטרהוף. בשנת 1934 אוחדו השניים והנפה קיבלה את שמה הנוכחי.
גבול הנפה מצפון עובר עם נפת האדמירליות ועובר בנהר יקטרינהוף, ממזרח גובל בנפת מוסקבה ומדרום עם נפת קראסנוסלסקי עם נהר קראסנוסלקי ושדרות המרשל ז'וקוב.
בתחומיה נמצאים:
המחוז המוניציפלי קניאז'בו
המחוז המוניציפלי דצ'נוי
המחוז המוניציפלי אבטובו
מאחז נארווה
המחוז המוניציפלי של שפך קראסננקה
המחוז המוניציפלי שערי ים
בתחומי הנפה נמצאים גם האי הלבן, האי קאנונרסקי והאי גוטויבסקי. עד לפרוץ מהפכת אוקטובר שטחה היה קטן יותר וחציה היה חלק ממחוז נארווה.
אתרים בעלי עניין

מפעל קירוב המפורסם
שערי הניצחון של נארווה (הוקמו לזכר הניצחון על מלחמת 1812)
הנמל הגדול של סנקט פטרבורג
מראה טיפוסי בנפת קירוב
קרב ים הפיליפינים

קרב ים הפיליפינים היה קרב ימי ואווירי שהיה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה והגדול בהיסטוריה בין כוחות נושאות מטוסים. הקרב נערך בין הצי האמריקאי לצי הקיסרי היפני בין 19 ל-20 ביוני 1944, ליד איי מריאנה שבאוקיינוס השקט. הפעולה הייתה אסון לצי הקיסרי היפני, שאיבד כמעט את כל המטוסים מבוססי נושאות המטוסים שלו ושליש מנושאות המטוסים המעורבות בקרב. לאחר הקרב חדל כוח נושאות המטוסים היפני להוות גורם מאיים מבחינה צבאית.