stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחזמר
לקריאה נוספת

Nina Penner, Storytelling in Opera and Musical Theater, Indiana University Press, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
Stephen Hinton, Weill's Musical Theater: Stages of Reform, University of California Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Robert W. Schneider, Shannon Agnew (eds.), Fifty Key Stage Musicals, Routledge, 2022 (הספר בקטלוג ULI)
Eddie Shapiro, Nothing Like a Dame: Conversations with the Great Women of Musical Theater, Oxford University Press, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
Jake Johnson, Lying in the Middle: Musical Theater and Belief at the Heart of America, University of Illinois Press, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
Jake Johnson, Mormons, Musical Theater, and Belonging in America, University of Illinois Press, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
David J. Buch, Magic Flutes and Enchanted Forests: the Supernatural in Eighteenth-Century Musical Theater, University of Chicago Press, 2009 (הספר בקטלוג ULI)
Jeffrey Magee, Irving Berlin's American Musical Theater, Oxford University Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
James Leve, American Musical Theater, Oxford University Press, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
David J. Buch, Representations of Jews in the Musical Theater of the Habsburg Empire (1788-1807), The Jewish Music Research Center, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Dominic Symonds, Millie Taylor (eds.), Gestures of Music Theatre: the Performativity of Song and Dance, Oxford University Press, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
Allen Cohen, Writing Musical Theater, Palgrave Macmillan, 2006 (הספר בקטלוג ULI)
James Leve, Donelle Ruwe (eds.), Children, Childhood, and Musical Theater, Routledge, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
Dominic Symonds, Pamela Karantonis (eds.), The Legacy of Opera: Reading Music Theater as Experience and Performance, Rodopi, 2013 (הספר בקטלוג ULI)
Warren Hoffman, The Great White Way: Race and the Broadway Musical, Rutgers University Press, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
Philip Lambert, To Broadway, To Life! the Musical Theater of Bock and Harnick, Oxford University Press, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Thomas Laurence Riis, Just Before Jazz: Black Musical Theater in New York, 1890-1915, Smithsonian Institution Press, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
John M. Clum, Something for the Boys: Musical Theater and Gay Culture, St. Martin's Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
John Charles Franceschina, Music Theory Through Musical Theatre: Putting it Together, Oxford University Press, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
פדרציית הבנדי הרוסית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  בנדי
 תחום השיפוט:  ארצי, רוסיה
 השתייכות:  פדרציית הבנדי הבינלאומית
 מיקום המטה:  מוסקבה, רוסיה
 יושב ראש:  בוריס סקריניק
 תאריך ייסוד:  1898 (הקמה ראשונה) 1991 (הקמה מחדש)
 http://www.rusbandy.ru
פדרציית הבנדי הרוסית (ברוסית: Федерация хоккея с мячом России) הוא ארגון ציבורי רוסי שנוצר בשנת 1992 כיורש פדרציית הבנדי של ברית המועצות. הפדרציה חברה בפדרציית הבנדי הבינלאומית (Federation of International Bandy).
הפדרציה מייצגת את האינטרסים הרוסיים בתחום הבנדי בפני פדרציית הבנדי הבינלאומית. הפדרציה מנהלת את נבחרת רוסיה בבנדי, כל ליגות הבנדי הרוסיות, כולל ליגת העל הרוסית בבנדי, תחרויות בנדי לנשים וכו'. באחריות הפדרציה לארגן את כל התחרויות הבינלאומיות שנערכות ברוסיה.
הפדרציה מורכבת מ-46 ארגונים לאומיים, מחוזיים ואזוריים המנהלים את הליגות האזוריות והמחוזיות, כשהפדרציה עצמה מנהלת את ליגת הבנדי לנשים, ליגת המשנה הרוסית בבנדי ואת ליגת העל הרוסית בבנדי.
דקסטר: דם חדש

| --- | --- |

כרזה
 מבוסס על:  הספר "דקסטר חולם חלומות אפלים" מאת ג'ף לינדסי
 סוגה:  דרמת פשע   מותחן
 יוצרים:  קלייד פיליפס
 כותבים:  קלייד פיליפס
 שחקנים:  מייקל סי הול   ג'ניפר קרפנטר   קלנסי בראון   ג'וליה ג'ונס   אלאנו מילר   ג'וני סקויה   ג'ק אלקוט
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  Iron Lake 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  10 (נכון ל־2 בינואר 2022) 
 תוכנית מקור:  "דקסטר" (2006–2013)
 הפקה
 מפיקים בפועל:  שרה קולטון   ג'ון גולדווין   מייקל סי הול   קלייד פיליפס   סקוט ריינולדס   מרקוס סיגה   ביל קאררו
 חברת הפקה:  Showtime
 אתר צילומים:  Shelburne Falls 
 שידור
 רשת שידור:  Showtime
 רשת שידור בישראל:  yes
 תקופת שידור מקורית:  7 בנובמבר 2021 – 9 בינואר 2022
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דקסטר: דם חדש (באנגלית: Dexter: New Blood) היא מיני-סדרת דרמת פשע-מתח אמריקאית, שמשמשת כתחייה (אנ') של הסדרה "דקסטר", שמתרחשת כעשור לאחר אירועי פרק סיום העונה השמינית, ששודר בשנת 2013.
המיני-סדרה עלתה לשידור ברשת Showtime האמריקאית ב-7 בנובמבר 2021, ופרקה העשירי והאחרון שודר ב-9 בינואר 2022. בישראל, המיני-סדרה שודרה ב-yes מ-8 בנובמבר 2021; כשב-yes VOD פרקי הסדרה עלו בצמוד לשידור בארצות הברית.
סדרה "דקסטר: התחייה" מהווה המשך של סדרה זו.
תקציר העלילה

כעשור לאחר אירועי סיום הסדרה המקורית, בה דקסטר מורגן (אנ') ביים את מותו, עבר לעיירה קטנה איירון לייק, ניו יורק, שם חי תחת זהותו החדשה כג'ים לינדזי, מוכרן בחנות טיולים וצייד מקומית. במקביל, דקסטר פיתח מערכת יחסים עם אנג'לה בישופ, מפקדת המשטרה המקומית, ודיכא את הדחף שלו להרג סדרתי; אך כשמתחילות שורה של תקריות מוזרות סביב איירון לייק, דקסטר מתחיל לחשוש ש"הנוסע האפל" שבתוכו יתעורר מחדש.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות ראשיות

מייקל סי הול – דקסטר מורגן (אנ') / ג'ים לינדזי
ג'ק אלקוט – הריסון מורגן / רנדל
ג'וליה ג'ונס – אנג'לה בישופ
אלאנו מילר – לוגן
ג'וני סקויה – אודרי בישופ
ג'ניפר קרפנטר – דברה מורגן
קלנסי בראון – קורט קולדוול
צוות השחקנים והדמויות > דמויות משניות

דייוויד מגידוף – טדי ריד
ג'יימי צ'ונג – מולי פארק
ג'יזל חימנז – טס
אוסקר וולברג – זאק
אנדרו פאמה – סקוט
צוות השחקנים והדמויות > הופעות קמע

ג'ון לית'גו – ארתור מיטשל / רוצח השילוש
ג'יימס רימר – הארי מורגן
דייוויד זייאס – אנג'ל בטיסטה
הפקה > פיתוח

על פי השחקן מייקל סי הול, סיום הסדרה של "דקסטר", בו דקסטר נמלט ממיאמי תוך ביום מותו ומסתתר כחוטב עצים באורגון, ספג ביקורות מקוטבות מצד מעריצי הסדרה. סי הול אמר על כך: "אני חושב שהסוף היה 'לא-מספק' במקרה הטוב עבור האנשים. 'מבלבל', 'מרגיז', 'מתסכל' – בשורה של תארים שליליים." בשמונה השנים שחלפו מאז שידור פרק הסיום, הול נשאל על ידי המעריצים אם הסדרה תזכה להמשך. מפיק הסדרה המקורי, קלייד פיליפס, שעזב את הסדרה לאחר העונה הרביעית, ראה את השאלות שהול נשאל ועם הזמן דן איתו על דרכים אפשריות להפיק המשך עבור הסדרה כסוג של גאולה עצמית, אך לא הצליח לחשוב על דרך מתאימה לביצוע הרעיון. ב-1 ביולי 2019, נשיא רשת "Showtime", גארי לוין, יצר קשר עם פיליפס, ואמר לו כי הוא מרגיש שהגיע הזמן להחזיר את דקסטר ושאל אותו אם יוכל לחשוב על רעיון מקורי. פיליפס כתב תסריט ראשוני, אותו שיתף לאחר מכן עם הול, שאהב את הרעיון העלילתי.
פיליפס זיהה שסוף הסדרה התאים לתקופה בה הוא שודר, שכן בסביבות שנת 2013, מספר רוצחים סדרתיים אמיתיים התגוררו באורגון ובמדינות הסמוכות לה. פיליפס גם חשב כי כשהקיף את עצמו במסורי שרשרת, דקסטר היה תחת תזכורת מתמדת כיצד מתה אמו. מכיוון שפיליפס לא היה בטוח לגבי התחושה אותה סיום הסדרה נועד להעביר, הוא החליט לשלב בעלילת המיני-סדרה קפיצת זמן משמעותית, כמעט עשור מסיום אירועי הסדרה המקורית; בעוד דקסטר עדיין עוסק בחטיבת עצים, הוא עבר מאז לעיירה הבדיונית איירון לייק, ניו יורק. מסיבה זו, פיליפס לא ראה את המיני-סדרה כעונה תשיעית, מאחר שהייתה אי-המשכיות רצינית בסיפור העלילה. כאשר צוות התסריטאים כתב את המיני-סדרה בת עשרת הפרקים, הם קבעו כיצד המיני-סדרה תסתיים וכתבו את ההתרחשויות שהובילו לסיומה לאחור. פיליפס טען כי "סיומה של המיני-סדרה תהיה מהממת, מזעזעת, מפתיעה, בלתי צפויה. ובלי לחשוף כלום, אגיד שסיומה של העונה החדשה הזו שאנו מפיקים יפוצץ את האינטרנט."
ב-14 באוקטובר 2020 הוזמנה תחייתו של "דקסטר" כמיני-סדרה בת 10 פרקים, בכיכובו של הול, ועם שובו של פיליפס כמפיק בפועל. ב-17 בנובמבר 2020 נודע כי שישה מפרקי המיני-סדרה יבוימו על ידי מרקוס סיגה, שישמש אף כמפיק בפועל לצדם של הול, ג'ון גולדווין, שרה קולטון, ביל קאררו וסקוט ריינולדס. בהמשך נחשף כי המיני-סדרה עתידה לעלות לשידור ב-7 בנובמבר 2021.
הפקה > ליהוק

בינואר 2021, נמסר על ליהוקם של קלנסי בראון, ג'וליה ג'ונס, אלאנו מילר, ג'וני סקויה, ג'ק אלקוט ודייוויד מגידוף לצוות השחקנים הראשי. ב-11 בפברואר 2021 נמסר על ליהוקם של ג'יימי צ'ונג ואוסקר וולברג לצוות השחקנים המשני. ב-28 ביוני 2021, פורסם כי ג'ון לית'גו ישוב לגלם את דמותו של ארתור מיטשל, הרוצח השילוש, בהופעת קמע, וב-13 ביולי 2021, נודע כי ג'ניפר קרפנטר תשוב לגלם את דמותה של אחותו של דקסטר, דברה מורגן, בהופעת אורח במהלך המיני-סדרה.
הפקה > צילומים

צילומי המיני-סדרה החלו בפברואר 2021, כאשר רובה צולמה בעיירת שלברן פולס, מסצ'וסטס, ששימשה כסט עבור העיירה הבדיונית איירון לייק. צילומי החוץ היו חייבים להיות מתואמים סביב מזג האוויר, מכיוון שיוצרי המיני-סדרה רצו להציג כמה שיותר שלג ומזג אוויר חורפי במהלך העלילה, כולל סצנות בהם מופיע אגם קפוא מקומי. צילומי הפנים החלו בסביבות יולי 2021 למשך חמישים יום.
הערות שוליים

↑  Porter, Rick (July 25, 2021). "'Dexter' Revival Unveils First Trailer". The Hollywood Reporter. Retrieved July 25, 2021.
↑  מערכת "וואלה! תרבות"‏, חדשות מדממות: סדרת ההמשך של "דקסטר" תשודר ביס בצמוד לארצות הברית, באתר וואלה, 19 באוקטובר 2021
1 2 3 4 5 6 7 8  Ferguson, LaToya (July 26, 2021). "Dexter: New Blood creators want to redefine Dexter's original finale with new ending that'll 'blow up the internet'". Polygon. Retrieved July 26, 2021.
↑  Blisten, Joe (July 26, 2021). "Dexter Tries to Ditch His Serial Killer Past in New Trailer for Revival 'Dexter: New Blood'". Rolling Stone. Retrieved July 26, 2021.
1 2  Ausiello, Michael (October 14, 2020). "Dexter Revival Ordered at Showtime; Michael C. Hall Returning for 10-Episode Limited Series". TVLine. Archived from the original on October 14, 2020. Retrieved October 14, 2020.
↑  Goldberg, Lesley (November 17, 2020). "'Dexter' Revival Enlists Director Marcos Siega (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved July 25, 2021.
↑  Petski, Denise (January 5, 2021). "'Dexter' Revival Casts Clancy Brown In Lead Role". Deadline Hollywood. Archived from the original on January 5, 2021. Retrieved January 5, 2021.
↑  Andreeva, Nellie (January 11, 2021). "'Dexter' Revival: Julia Jones, Alano Miller, Johnny Sequoyah, Jack Alcott Join Showtime Limited Series". Deadline Hollywood. Archived from the original on July 14, 2021. Retrieved July 25, 2021.
↑  Andreeva, Nellie (January 29, 2021). "'Dexter' Revival: David Magidoff Joins Showtime Limited Series". Deadline Hollywood. Archived from the original on January 29, 2021. Retrieved January 29, 2021.
↑  Goldberg, Lesley (February 11, 2021). "'Dexter' Enlists Jamie Chung, Oscar Wahlberg (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved June 11, 2021.
↑  Patten, Dominic (June 28, 2021). "John Lithgow Joins 'Dexter' Revival; Won Emmy For Role In Showtime Serial Killer Drama". Deadline Hollywood. Retrieved June 28, 2021.
↑  Goldberg, Lesley (July 13, 2021). "Jennifer Carpenter to Return for 'Dexter' Revival". The Hollywood Reporter. Retrieved July 25, 2021.
↑  Crosbie, Eve (January 12, 2021). "Dexter 2021 revival: plot, release date, cast, and more". HELLO!. Retrieved March 29, 2021.
כריסטין מקווי

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1943 באות', אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בנובמבר 2022 (בגיל 79) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  כריסטין אן פרפקט
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קנט 
 תקופת הפעילות:  1967–2022 (כ־55 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גריניץ', אוניברסיטת ברמינגהאם, Moseley School of Art, Balsall Heath 
 סוגה:  רוק, פופ רוק, בלוז רוק, בלוז, רוק קל 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, סינתיסייזר, עוגב 
 חברת תקליטים:  בלו הורייזן, וורנר מיוזיק גרופ, רפרייז רקורדס, RPM, קארב רקורדס, כוך רקורדס, איסט ווסט רקורדס, אנטרטיינמנט וואן מיוזיק, אטלנטיק רקורדס, סייר רקורדס, ריינו, סאנקטוארי רקורדס גרופ, קולומביה רקורדס, האחים וורנר רקורדס 
 בן או בת זוג:  ג'ון מקווי (1968–1976) אדי קווינטלה (18 באוקטובר 1986–2003)  דניס וילסון (1978–1981) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
כריסטין אן מקווי (באנגלית: Christine Anne McVie;‏ 12 ביולי 1943 – 30 בנובמבר 2022), שהייתה ידועה באופן מקצועי בשם כריסטין מקווי וגם בשם נעוריה, כריסטין פרפקט (Christine Perfect) הייתה זמרת, קלידנית, ופזמונאית בריטית. הייתה ידועה בעיקר בתור הסולנית-שותפה והקלידנית של להקת פליטווד מק, אליה הצטרפה ב-1970, לאחר שנישאה לג'ון מקווי, שהיה הבסיסט של הלהקה. היא גם הוציאה שלושה אלבומי סולו. על פי AllMusic, היא הייתה "הכוח המניע מאחורי מספר רב מלהיטי הענק של פליטווד מק". אלבום מיטב הלהיטים של פליטווד מק מ-1988 כלל שמונה משיריה.
בשנת 1998 מקווי הוכנסה היכל התהילה של הרוק אנד רול, ואף זכתה בפרס המוזיקה הבריטית על תרומה יוצאת דופן למוזיקה. באותה שנה, לאחר כמעט 30 שנים עם הלהקה, היא בחרה לעזוב, ופרשה למחצה מעולם המוזיקה, והוציאה רק אלבום סולו אחד בשנת 2004. מקווי הופיעה על הבמה עם פליטווד מק ב-O2 ארנה בספטמבר 2013, והצטרפה מחדש ללהקה רשמית ב-2014, אז יצאה הלהקה לסבב הופעות בינלאומי. גם ב-2014, זכתה מקווי בפרס איבור נובלו מטעם האקדמיה הבריטית על מפעל חיים.
ביוגרפיה > ראשית דרכה

מקווי נולדה באזור האגמים בכפר בות, שבאנגליה (אז חלק ממחוז לנקשייר, כיום קאמבריה), וגדלה בברווד, הסמוכה לברמינגהאם. אביה, סיריל פרפקט, היה כנר ומרצה למוזיקה בסנט פיטר קולג'. אמה של מקווי, ביאטריס "טי" לבית ריס, עבדה כיועצת רוחנית, מדיום ומרפאת באמונה. סבה של מקווי היה נגן עוגב במנזר וסטמינסטר.
למרות שמקווי התחילה לנגן מעט בפסנתר בגיל ארבע, היא לא התחילה ללמוד מוזיקה ברצינות עד גיל 11. היא המשיכה ללמוד מוזיקה קלאסית עד גיל 15, אז החליטה להתמקד במוזיקת רוק, לאחר שנחשפה למוזיקה של פאטס דומינו על ידי אחיה הגדול, ג'ון.
מקווי למדה פיסול בקולג' לאומנות בברמינגהם, במטרה להיות מורה לאומנות. בתקופה זו החלה לפגוש מוזיקאים בסצנת הבלוז הבריטית שהחלה להתפתח. ערב אחד היא פגשה שני חברים, סטן ווב ואנדי סילבסטר, בפאב בו ניגנו עם להקתם, Sounds Of Blue. ללהקה כבר היו הזמנות להופעות, אבל לא היה להם גיטריסט בס. מכיוון שידעו שיש למקווי רקע מוזיקלי, הם ביקשו ממנה להצטרף אליהם על הבמה. במהלך תקופה זו היא גם הייתה שרה לעיתים עם ספנסר דייוויס. כשסיימה את לימודיה, להקת הבלוז של חבריה כבר התפרקה. מקווי הבינה שללא משאבים כלכליים הסיכויים שלה לחדור לעולם האמנות קטנים, לכן עברה לגור בלונדון.
ביוגרפיה > קריירת מוזיקה > Chicken Shack

ב-1967 מקווי שמעה שחבריה אנדי וסטן מקימים להקה חדשה, Chicken Shack, והיא הצטרפה אליהם כפסנתרנית וקלידנית, וכן לשיר קולות רקע. הסינגל הראשון של הלהקה היה "It's Okay With Me Baby", אשר נכתב ובוצע על ידי מקווי. במהלך התקופה שהייתה חברה בה, הלהקה הוציאה שני אלבומים. הסינגל "I'd Rather Go Blind", בו מקווי הייתה הסולנית, היה ללהיט והגיע לעשירייה הפותחת במצעדים. מקווי זכתה בפרס הסולנית המצטיינת מטעם מגזין המוזיקה מלודי מייקר ב-1969 וב-1970.
ביוגרפיה > פרישה חלקית (1998–2014)

ב-1998 חזרה מקווי לאנגליה כדי להיות קרובה למשפחתה, ויצאה מעין הציבור. זמן קצר לאחר מכן התגרשה מקווינטלה. לרוב התרחקה מקווי מענייני מוזיקה. בדצמבר 2003, ראתה את פליטווד מק בהופעה, אך לא הצטרפה לחבריה על הבמה. ב-2004 הוציאה את אלבום הסולו האחרון שלה, In the Meantime. את האלבום הקליטה באסם המשופץ שלה בקנט, יחד עם האחיין שלה, דן פרפקט, שתרם בשירה, גיטרה, וכתיבת השירים. מקווי לא הופיעה בתמיכה לאלבום, אך התראיינה במגוון ערוצי תקשורת בארצות הברית ובבריטניה.
ב-2006 הוענק למקווי תג הזהב מאת האקדמיה הבריטית. גם ב-2009 ראתה הופעה של פליטווד מק, אך לא הצטרפה לחבריה למופע. ב-2012, כאשר הכריזה הלהקה על סבב הופעות עולמי, סטיבי ניקס בראיונות הביעה צער רב אך סברה שמקווי כבר לא תשוב להופיע עם הלהקה.
ביוגרפיה > פרישה חלקית (1998–2014) > החזרה לפליטווד מק (2014–2022)

ב-2013, הופיעה מקווי עם מיק פליטווד בהוואי, הופעתה הראשונה מזה 15 שנה. בספטמבר 2013, היא הופיעה יחד עם פליטווד מק בארנה O2 בשיר "Don't Stop". הקהל הגיב להופעתה בתשואות סוערות.
ב-11 בינואר 2014, יצאה הודעה רשמית מטעם הלהקה שמקווי – כעת בת 70 – חוזרת לשורותיה, ההרכב שהיה הפופולרי ביותר במשך רוב קיומה של פליטווד מק – לינדזי, בקינגהאם, ג'ון מקווי, כריסטין מקווי וסטיבי ניקס – הופיע יחד בפעם הראשונה מאז 1998 כאשר פתחו את סבב ההופעות On with the Show במיניאפוליס ב-30 בספטמבר 2014.
מקווי נפטרה ב-30 בנובמבר 2022 כתוצאה משבץ וסרטן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מקווי הייתה נשואה לבסיסט ג'ון מקווי בין 1968 ל-1976, מ-1979 ועד 1982 היא הייתה במערכת יחסים עם דניס וילסון מלהקת The Beach Boys, ואף התארסה לו. הם נפרדו לפני מותו. ב-18 באוקטובר 1986, נישאה מקווי לקלידן אדי קווינטלה. הם התגרשו באמצע שנות התשעים. למקווי לא נולדו ילדים.
דיסקוגרפיה > Chicken Shack

| שנה | אלבום | US בילבורד 200 | UK Albums Chart | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968 | 40 Blue Fingers, Freshly Packed and Ready to Serve | - | 12 | - |
| 1969 | O.K. Ken? | - | 9 | - |
דיסקוגרפיה > פליטווד מק

| שנה | אלבום | US בילבורד 200 | UK Albums Chart | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968 | Mr. Wonderful | - | 10 | האלבום הראשון בו השתתפה מקווי כנגנית אורחת. היא ניגנה בפסנתר בכל שיריו של פיטר גרין, בעוד ג'רמי ספנסר ניגן בשירים שלו עצמו. |
| 1969 | Then Play On | 109 | 6 | כמוזיקאית אורחת, מקווי ניגנה פסנתר ותרמה קולות רקע - לא ברור באילו מהשירים. |
| 1970 | Kiln House | 69 | 39 | כריסטין מקווי תרמה את אמנות העטיפה של האלבום, ושרה דואט עם דני קירוואן בשיר "Station Man" (ללא קרדיט). ייתכן שגם ניגנה קלידים בשיר נוסף. |
| 1971 | Future Games | 91 | - | האלבום הראשון בו השתתפה מקווי כחברה מן המניין של להקת פליטווד מק. היא כתבה ושרה שניים מהשירים. |
| 1972 | Bare Trees | 70 | - | כולל את שיריה של מקווי "Spare Me A Little Of Your Love" ו-"Homeward Bound". |
| 1973 | Penguin | 49 | - | שיריה של מקווי "Remember Me" ו-"Did You Ever Love Me" נבחרו כסינגלים, אך לא הגיעו למצעדי הפזמונים. |
| 1973 | Mystery to Me | 67 | - | - כולל ארבעה שירים של מקווי, בהם היא שרה כסולנית, וכן שרה כסולנית בשיר נוסף של ולץ', בנוסף לשירה בשירים אחרים של ולץ' - a "Somebody," "Miles Away," "Emerald Eyes" ו-"Hypnotized". |
| 1974 | Heroes Are Hard to Find | 34 | - | שיר הנושא, שהיה של מקווי, נבחר כסינגל היחיד של אלבום זה. השיר לא הגיע למצעדים. מקווי כתבה ושרה ארבעה שירים באלבום. |
| 1975 | Fleetwood Mac | 1 | 23 | האלבום הראשון בו השתתפו סטיבי ניקס ולינדזי בקינגהאם. השיר של מקווי "Over My Head" נהיה להיט הרדיו הראשון של הלהקה בארצות הברית, והגיע למקום #20 בבילבורד 100. שירה "Say You Love Me" גם היה להיט טופ 20. שיר נוסף שלה, "Warm Ways", נבחר כסינגל הראשון מהאלבום, אך לא הגיע למצעדים. |
| 1977 | Rumours | 1 | 1 | אלבום זה כולל את הלהיט הגדול ביותר של מקווי, "Don't Stop", שהגיע למספר #3 במצעד הלהיטים האמריקאי. הוא גם כלל את שירה "You Make Lovin' Fun", שהגיע לטופ 10. שני שירים נוספים של מקווי - "Songbird" ו-"Oh Daddy" - גם כלולים באלבום. |
| 1979 | Tusk | 4 | 1 | כלל את השיר של מקווי "Think About Me" שהגיע למקום #20 בבילבורד ב-1980. |
| 1980 | Live | 14 | 31 | כלל את השיר של מקווי ""One More Night". |
| 1982 | Mirage | 1 | 5 | כלל את השירים של מקווי "Hold Me" ‏(US#4) ו-"Love in Store" ‏(US#22). |
| 1987 | Tango in the Night | 7 | 1 | כלל את השירים של מקווי "Little Lies" (UK#5, US#4), "Everywhere" ‏(UK#4, US#14), ו-"Isn't It Midnight" ‏(UK#60). |
| 1988 | Greatest Hits | 14 | 3 | Featured two new songs including Christine McVie's "As Long as You Follow" which peaked at #43 on Billboard's Hot 100, #15 on its Rock chart, and #1 on Adult Contemporary |
| 1990 | Behind the Mask | 18 | 1 | השיר של מקווי "Save Me" הגיע לטופ 40 בארצות הברית ב-1990. |
| 1995 | Time | - | 47 | האלבום האחרון בו השתתפה מקווי כחברת להקה מן המניין. השיר שלה, "", יצא כסינגל והגיע למקום #62 בקנדה. |
| 1997 | The Dance | 1 | 15 | השיר של מקווי "Temporary One" יצא כסינגל והגיע למקום #99 בגרמניה. |
| 2003 | Say You Will | 3 | 6 | מקווי לא השתתפה כחברת להקה באלבום זה, אך קיבלה קרדיט על תרומתה בקלידים וקולות בשירים "Bleed to Love Her" ו-"Steal Your Heart Away". |
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

| שנה | אלבום | US בילבורד 200 | US Independent Albums | UK Albums Chart | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Christine Perfect | - | - | - | גרסת הכיסוי של מקווי לשיר "I'd Rather Go Blind" הגיע למקום #14 במצעד הבריטי |
| 1984 | Christine  McVie | 26 | - | 58 | כלל שני שירי טופ 40 (US):‏ "Love Will Show Us How" ‏(#30) ו-"Got a Hold on Me" ‏(#10) |
| 2004 | In the Meantime | - | 32 | 133 | מקווי הפיקה אלבום זה בשיתוף עם אחיינה, דן פרפקט. השיר "Friend" הגיע למספר #29 ב-Adult Contemporary. |
דיסקוגרפיה > עם לינדזי בקינגהאם

| שנה | אלבום | US בילבורד 200 | UK | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Lindsey Buckingham/Christine McVie | 17 | 5 | האלבום החל כאלבום הסטודיו ה-18 של פליטווד מק. מקווי ובקינגהאם החליטו להפכו לפרויקט אחרי מספר דיחויים שנוצרו בשל המחויבות של סטיבי ניקס לקריירת הסולו שלה. |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שיר | בילבורד הוט 100 | US AC | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969 | "When You Say" | — | — | Christine Perfect |
| 1970 | "I'm Too Far Gone (To Turn Around)" | — | — | Christine Perfect |
| 1984 | "Got a Hold on Me" | 10 | 1 | Christine McVie |
| 1984 | "Love Will Show Us How" | 30 | 32 | Christine McVie |
| 2004 | "Friend" | — | 29 | In the Meantime |
משרד האספקה והקיצוב

| --- | --- |

משרד האספקה והקיצוב בבניין מלון פאלאס בירושלים, 1949-1950
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 תאריך הקמה:  1949
 תאריך פירוק:  1950
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 
הכנות למשטר הצנע במשרד האספקה והקיצוב, 1949
פנקסי התלושים שהודפסו על ידי המשרד, 1949
דב יוסף, השר היחיד במשרד האספקה והקיצוב
משרד האספקה והקיצוב היה משרד ממשלתי שהוקם בימיה הראשונים של מדינת ישראל, במטרה לבצע את מדיניות הקיצוב ("תקופת הצנע") שהונהגה באותה התקופה כדי להתמודד עם העלייה ההמונית למדינה.
תפקיד המשרד, כפי שניתן ללמוד משמו, היה לקבוע אילו מצרכים נחוצים לקיומם היום-יומי של אזרחי ישראל, לקצוב את כמותם ולוודא את הספקתם לציבור. הוא הוקם באפריל 1949 על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון ובראשו הועמד השר ד"ר דב יוסף. באוקטובר 1950 הוחלט על סגירתו ובנובמבר 1950, עם הקמת ממשלה חדשה, הוא חדל לפעול.
עיקרי פעילות המשרד

כנגזר מתפקידו, היה משרד האספקה והקיצוב מעורב בניהול כל הפעילות הכלכלית הבסיסית במדינת ישראל, באופן שנגע לכל אזרח ואזרח: מה אזרחי המדינה יאכלו וילבשו, אילו מוצרים ייוצרו בארץ ולפי אילו מכסות (בפרט בכל הנוגע לייצור חקלאי), אילו מוצרים ייובאו מחוץ לארץ וכמה, וכיצד יופצו ויחולקו המוצרים הללו לציבור. המשרד התמקד בנושאים הבאים:
סל מצרכים – המשרד הכין רשימה של מוצרי יסוד שכללו מזון, לבוש, הנעלה, רהיטים, כלי בית ובהמשך אף חומרי בניה, וקבע סל מצרכים לכל אזרח, ללא הבדל דת, גזע, מין, הכנסה או ותק, תוך הבחנה בין צורכיהם השונים של חולים, נשים בהריון ילדים וזקנים. מטרתו של סל המצרכים הייתה לדאוג לאספקת המוצרים היסודיים לכל אזרח בישראל, לבלום את האינפלציה הדוהרת ולהוריד את מדד יוקר המחיה שבתקופה שלאחר מלחמת העצמאות.
חלוקת מנות – המשרד דאג לחלוקת פנקסי תלושים לאזרחים בעזרתם יוכלו לקבל את סל המוצרים לנפש בהגיעם לנקודות צריכה שונות. כל אדם או משפחה היו יכולים לרכוש את מוצריהם רק בחנויות שנקבעו לגביהם מראש, כגון מכולת, חנות ירקות, אטליז וכדומה.
מסחר ותעשייה - המשרד ניהל את היבוא והייצוא של מדינת ישראל וכן את הייצור המקומי, עם ההתמקדות ביבוא ובייצור: מחד, קבע את היקף היבוא ואילו חומרי גלם וסחורות יסופקו לסוחרים ולתעשיינים. מאידך, ניהל את הייצור, קבע מה יגדלו החקלאים, ארגן הובלה ואחסון והחליט על תוצר התעשייה. כל זאת כדי להקטין ואף למנוע את תלותה של המדינה ביבוא מן החוץ, לחזק את הייצור והייצוא ולצמצם את תלותה של המדינה במטבע חוץ.
עיקרי פעילות המשרד > פעולות נוספות של המשרד

נחישותה של הממשלה להמשיך בתוכנית הצנע, כמו גם הרצון לעודד את רוחם של האזרחים, הביאו את המשרד להרחיב את סל המוצרים הבסיסיים ולפעול ליצירת שורה של מוצרים עממיים. כדי לקדם רעיון זה, הכריז המשרד ביוני 1949 על תחרות בין אדריכלים, מהנדסים ויצרנים על ייצור 'רהיטי לכל'. הדרישות לעיצוב הרהיטים היו צנועות וסגפניות למדי, כללו רהיטים פשוטים ושימושיים.
בנוסף נאלץ המשרד לטפל בעל כורחו בבעיות פנים משפחתיות, שנוצרו עקב פנקסי התלושים והבירוקרטיה שנלוותה אליהם.
עיקרי פעילות המשרד > התמודדות עם השוק השחור

כדי להתמודד עם השוק השחור בתקופת הצנע, הפעיל משרד האספקה והקיצוב אמצעי אכיפה קפדניים, מערכת של פקחים ובתי דין מיוחדים, ואף נעזר בשב"כ. בנוסף נוהלה מערכה הסברתית על ידי ראש הממשלה בן-גוריון ושר האספקה והקיצוב דב יוסף, אשר ניצלו את הבמה התקשורתית כדי לטעון בעד מדיניות הקיצוב והצנע ונגד מפיריה, שגרמו לדבריהם נזקים למדינה.
מבנה המשרד

משרד האספקה והקיצוב הורכב מבחינה אדמיניסטרטיבית מארבעה אגפים, אשר פיקחו על הייצור, הייבוא, המסחר והקיצוב של כל מצרכי המזון, ושל רוב הסחורות וחומרי הגלם לתעשייה הכבדה והקלה:
מבנה המשרד > אגף המזון

תפקיד האגף היה לדאוג ליבוא מזון לארץ ולחלוקתו, מה שהצריך פתיחת נתיבי הובלה בפנים הארץ ומחוצה לה כדי שהאספקה תהיה סדירה. זאת לאחר תקופת המעבר משלטון מנדאטורי לשלטון יהודי בארץ ישראל שהיה מלווה באנדרלמוסיה ואנרכיה.