stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסיסקו חוויאר גוטיירס
הערות שוליים

↑  "Opinion". 16 במרץ 2016. אורכב מ-המקור ב-12 באפריל 2016 – via blogs.telegraph.co.uk. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Before the Fall Movie Review From The Berlin Film Festival, variety.com (באנגלית)
↑  Fleming, Mike Jr. (3 בדצמבר 2014). "'The Crow' Flies With Director Corin Hardy". {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס החזון של סטלייט |
| --- | --- | --- |
| פרס הישג מיוחד (1999–2004) | דייל אולסון (1999) ‏•‏‏ מאיר פניגשטיין (2001) ‏•‏‏ פיטר דינקלג' (2003) |  |
| פרס החזון (2005–הווה) | ג'ורג' קלוני (2005) ‏•‏‏ רוברט אלטמן (2006) ‏•‏‏ ג'וליאן שנאבל (2007) ‏•‏‏ באז לורמן (2008) ‏•‏‏ רוג'ר קורמן (2009) ‏•‏‏ אלכס גיבני (2010) ‏•‏‏ פיטר בוגדנוביץ' (2011) ‏•‏‏ פול וויליאמס (2012) ‏•‏‏ גיירמו דל טורו (2013) ‏•‏‏ מרטין בורק (2014) ‏•‏‏ רוברט אם. יאנג (2015) ‏•‏‏ טום פורד (2016) ‏•‏‏ גרטה גרוויג (2017) ‏•‏‏ ראיין קוגלר (2018) ‏•‏‏ אדוארד נורטון (2019) ‏•‏‏ אמרלד פנל (2020) ‏•‏‏ לין-מנואל מירנדה (2021) ‏•‏‏ מרטין מקדונה (2022) ‏•‏‏ יורגוס לנתימוס (2023) ‏•‏‏ פרנסיסקו חוויאר גוטיירס (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX962823  VIAF: 87957839   WorldCat (עם VIAF): 87957839
זאקרי ריזאשה

זאקרי ריזאשה (בצרפתית: Zaccharie Risacher) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הסמול פורוורד באטלנטה הוקס מליגת ה-NBA.
ראשית חייו

ריזאשה נולד במאלגה, ספרד, כשאביו סטפן (אנ') שיחק כדורסל בקבוצה המקומית אוניקאחה מאלגה. ב-2020 הוא חתם באסוול ליון-וילרבאן ושיחק בקבוצת הנוער שלה.
קריירה מקצועית

ריזאשה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-2021 מול פריז-לבלואה. ב-18 בינואר 2022 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ביורוליג בהפסד 75–100 למונקו.
ב-16 ביוני 2023 חתם ריזאשה על החוזה המקצועי הראשון שלו באסוול והושאל ל-JL בורק מהיורוקאפ לעונת 2023/2024. הוא הוביל את בורק לגמר התחרות (בו הפסידה 0–2 לפריז בסקטבול) ונבחר לכוכב העולה של היורוקאפ.
קריירה מקצועית > אטלנטה הוקס (2024–הווה)

ב-26 ביוני 2024 נבחר ריזאשה במקום הראשון בדראפט ה-NBA ‏2024 על ידי אטלנטה הוקס, והפך לצרפתי השני ברציפות (אחרי ויקטור ומבניאמה) והזר החמישי (אחרי אנדרו בוגוט, אנדראה ברניאני ויאו מינג) שנבחר ראשון בדראפט ה-NBA.
קריירה בנבחרת הלאומית

ריזאשה ייצג את נבחרת הקדטים של צרפת בצ'לנג'רים האירופיים שנערכו בעקבות מגפת הקורונה באירופה, וזכה במדליית ארד עם נבחרת בגביע העולם בכדורסל עד גיל 17 2022 כשהעמיד ממוצעים של 10.4 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק. שנה לאחר מכן זכה במדי צרפת במדליית כסף בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19, כשרשם 7.4 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק.
בפברואר 2024 זומן לנבחרת צרפת בכדורסל למשחקי מוקדמות יורובאסקט 2025 וב-23 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 73–61 על קרואטיה.
חיים אישיים

אביו של ריזאשה, סטפן ריזאשה, היה גם הוא כדורסלן מקצועי ואף זכה עם נבחרת צרפת בכדורסל במדליית כסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת סידני (2000).
הערות שוליים

↑  Zaccharie Risacher, el malagueño de 16 años que ya juega en Euroliga, Málaga Hoy, [זאקרי ריזאשה, בן ה-16 ממלאגה שכבר משחק ביורוליג], ‏28 בפברואר 2022 (בספרדית)
↑  Zacharie Risacher, phénomène en éclosion à l'ASVEL, SportMag, [זאקרי ריזאשה, תופעה מתהווה באסוול], ‏8 בפברואר 2022 (בצרפתית)
↑  Euroleague: Monaco prend sa revanche sur l’ASVEL à l’Astroballe!, Basket Europe, [יורוליג: מונקו נוקמת באסוול באסטרובל!], ‏18 בינואר 2022 (בצרפתית)
↑  Zaccharie Risacher signs his first pro contract with ASVEL, but is sent out on loan, BasketNews, ‏16 ביוני 2023
↑  פרופיל, באתר גביע העולם בכדורסל עד גיל 17 2022
↑  פרופיל, באתר גביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2023
↑  Next Big Thing: Why is Zaccharie Risacher projected as the #1 pick in the NBA draft?, פיב"א, ‏23 בפברואר 2024
↑  סיקור המשחק, באתר פיב"א
↑  לא רק על אביו הוא מתעלה: הבן של סטפן ריזאשה ייבחר ראשון בדראפט?, באתר וואלה, 12 בפברואר 2024
ישראל שטראוס

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1930 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  20 בנובמבר 2015 (בגיל 85)
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מקצוע:  רואה חשבון
 תפקיד:  נשיא לשכת רואי חשבון בישראל
 אתר משרד שטראוס, לזר ושות'
 
ישראל (קרל) שטראוס (7 באפריל 1930 – 20 בנובמבר 2015) היה רואה חשבון ישראלי, מייסד ושותף במשרד שטראוס, לזר ושות'; כיהן כנשיא לשכת רואי חשבון בישראל. יקיר העיר תל אביב לשנת 2008.
ביוגרפיה

שטראוס נולד בשנת 1930 בחיפה. הוריו עבדו ברחבי הארץ בייבוש ביצות, בסלילה ובבנייה עד שהמשפחה השתקעה בשנת 1933 בתל אביב. את שירותו הצבאי החל במלחמת העצמאות וסיים בדרגת רב-סרן.
שטראוס למד ראיית חשבון בבית הספר למשפט וכלכלה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1954 החל לעבוד ברשות המסים, שם הקים את משרד פקיד השומה למפעילם גדולים. בהמשך שימש כמנהל מחלקת השקעות בחברת הביטוח מגדל.
בשנת 1962 פתח משרד עצמאי לראיית חשבון ובשנת 1983 הקים בשותפות את משרד "שטראוס לזר". בשנת 2012 מוזג משרד שטראוס לזר עם משרד רפפורט.
במהלך השנים כתב וערך ספרים רבים ופרסם למעלה מאלף מאמרים ורשימות.
פעילות ציבורית

החל מסוף שנות ה-50 היה פעיל בלשכת רואי החשבון ובמשך עשרות שנים ייצג אותה בוועדות הכנסת. שימש כיועץ של איגוד לשכות המסחר, של לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים ושל איגוד חברות הביטוח בפני הכנסת ועמד בראש ועדות ציבוריות בתל אביב שמונו על ידי שר האוצר.
שטראוס כיהן במשך שלוש קדנציות כנשיא לשכת רואי החשבון. בהמשך הוכר כ"חבר כבוד" של הלשכה.
בשנת 2008 הוענק לו התואר "יקיר העיר תל אביב".
חיים אישיים

נכדו של שטראוס הוא השחקן והיוצר ניר שטראוס.
בשנותיו האחרונות לקה במחלת אלצהיימר. נפטר בשנת 2015.
הערות שוליים

↑  שטראוס, לזר ושות', באתר duns100
1 2 3 4 5  ישראל שטראוס באתר עיריית תל אביב
↑  הדר קנה, מיזוג בין שני משרדי ראיית חשבון: שטראוס לזר מתמזג עם רפפורט, באתר כלכליסט, 2 בינואר 2012
1 2 3  אסף קדם, רו"ח ישראל שטראוס יקבל את אות יקיר תל אביב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 באפריל 2008
↑  יעקב בר-און, ‏ניר שטראוס מגשים חלום ב"תיאטרונטו" ומשתף פעולה עם בראבא, באתר מעריב אונליין, 14 במרץ 2024
↑  רותי קדוש, ‏סיפור חייו כקומדיה: ההצגה החדשה של ניר שטראוס צוחקת על הכאבים הקשים, באתר מעריב אונליין, 15 באוגוסט 2023
↑  מודעת אבל על פטירתו של שטראוס באתר אבלים
סאמר חאג' יחיא

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1969 (בן 55) טייבה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  כפר שמריהו, ישראל
 פעילות בולטת:  יו"ר דירקטוריון בנק לאומי
 השכלה:  דוקטורט בכלכלה (PhD), MIT, התמחות במאקרו-כלכלה ובאקונומטריקה פיננסית  תואר שני במנהל עסקים (MBA), בהצטיינות יתרה, עם תזה, האוניברסיטה העברית  תואר שני בכלכלה (MA), בהצטיינות, עם תזה, האוניברסיטה העברית  תואר ראשון במשפטים (LLB), האוניברסיטה העברית  דיפלומה לתואר מתקדם בביקורת ובחשבונאות, אוניברסיטת תל אביב  בוגר תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה (BA), בהצטיינות, האוניברסיטה העברית
 מעסיק:  בנק לאומי
 השקפה דתית:  אסלאם 
 פרסים והוקרה:  פרסי המרצה המצטיין מהאוניברסיטאות הרווארד, רייכמן, והעברית  מלגת Fulbright/IASP, פרס געתון של בנק ישראל, קרן ג'ורג' שולץ של MIT, ומלגת בן-פורת של האוניברסיטה העברית
 
סאמר חאג' יחיא (בערבית: سامر حاج يحيى, באנגלית: Samer Haj-Yehia; נולד ב-28 בספטמבר 1969) הוא בנקאי ואיש עסקים, יושב ראש פעיל של דירקטוריון בנק לאומי בשנים 2019–2023 ומרצה באוניברסיטת רייכמן.
ד"ר חאג' יחיא הוא יו"ר דירקטוריון ממוצא ערבי בחברות ציבוריות ישראליות, ובמערכת הבנקאית הישראלית בפרט. קודם לכן כיהן כדירקטור בבנק לאומי – הדירקטור הראשון ממוצא ערבי בחברה ציבורית בישראל. כמו כן, הוא היו"ר הצעיר ביותר של בנק לאומי. בעת כהונתו רשם הבנק גידול בתוצאות העסקיות והפך לחברה בעלת שווי השוק הגדול ביותר במדינה.
טרם מינויו כיו"ר בנק לאומי, שימש כחבר פעיל בדירקטוריונים של חברות ותיקות ומובילות בענפים שונים, וכיהן בתפקידים בכירים בגופים ציבוריים ובוועדות ציבוריות. כמו כן, פעיל חאג' יחיא חברתית וציבורית במגוון רחב של מגזרים וקהילות בחברה הישראלית בשורה של מיזמים ועמותות. בשנת 2014 שב ארצה משהות בת כ-20 שנים בארצות הברית, בה פיתח קריירה אקדמית ועסקית בשוקי ההון.
ילדות ונעורים

חאג' יחיא הוא בן למשפחה ותיקה ומבוססת בטייבה במשולש. משפחת חאג' יחיא מתגוררת במקום מאות שנים, ומונה כיום כ-10,000 נפש. אבי המשפחה, חסן קאק חאג' יחיא, טמון בבית הקברות של המשפחה בטייבה. המצודה שבנה לפני כ-300 שנה משמשת כמוזיאון לתולדות העיר.
סאמר חאג' יחיא הוא בנם השני של פאתינה, אשת ציבור, מורה ומפקחת לשעבר במשרד החינוך, ושל ד"ר מוחמד חאג' יחיא שהיה קצין מבחן ארצי לנוער, דוקטור לקרימינולוגיה, בין הראשונים שהיה בעל תואר מתקדם זה בעירו טייבה, והיה במחזור הראשון של ערבי ישראל ללמוד באוניברסיטה העברית. האב, ולפניו הסב חאג' סלים, היו מעורבים בפעילות ציבורית במגזר הערבי בארץ.
חאג' יחיא קיבל את חינוכו המוקדם בטייבה, והשלים את לימודיו התיכוניים בפנימייה קתולית של בית הספר סנט ג'וזף ("אל-מוטראן") בנצרת. עם סיום לימודיו התיכוניים, הוא בחר בשנת מעבר (gap year) לעבודה והתנדבות, צעד שלא היה שכיח בחברה הערבית. הוא עיבד שטח חקלאי ועבד ברצפת הייצור במפעל עלית (לימים כיהן כדירקטור חיצוני פעיל וכיושב ראש ועדת הדוחות הכספיים של קבוצת שטראוס, הכוללת את עלית). בהיעדר מסגרת התנדבותית בחברה הערבית, בחר להתנדב בקיבוץ רמת השופט, שם נהג על טרקטור כדי לחלק כביסה לבתי הילדים, ועבד כפועל מן השורה במנסרה, בלול, ובמפעל "פוליגל". בעת כהונתו כיו"ר לאומי, חאג' יחיא "סגר מעגל" כאשר בנק לאומי עשה אקזיט עם מכירת אחזקותיו במפעל.
קריירה אקדמית

במקביל ללימודיו באוניברסיטה העברית שימש חאג' יחיא כעוזר מחקר לפרופ' ג'ושוע אנגריסט (לימים פרופ' ב-MIT וחתן פרס נובל לכלכלה), ועוזר הוראה לפרופ' דוד לבהרי ולפרופ' יוסף זעירא. בד בבד שימש כיועץ החוג לכלכלה, כמרצה מצטיין וכחוקר במכון פאלק. מאמרו "מדיניות שער החליפין של בנק ישראל, 1992-1985", זיכה אותו בפרס געתון של בנק ישראל למחקר האמפירי המצטיין על ישראל ובמענק ממכון פאלק.
בהמלצת מרציו החליט חאג' יחיא בשנת 1996 להמשיך ללימודי דוקטורט בכלכלה בארצות הברית, אחרי שהתחיל במסלול ישיר באוניברסיטה העברית. הוא התקבל למחלקה לכלכלה ב-MIT, זכה למענקים ממנה ומקרן Fulbright/IASP, והשלים את הדוקטורט במאקרו-כלכלה ובאקונומטריקה פיננסית. בהמשך הוא גם הרצה בנושאי כלכלה ואקונומטריקה ב-MIT ובאוניברסיטת הרווארד, וזכה בפרס המרצה המצטיין.
מאז חזרתו לישראל בשנת 2014, חאג' יחיא מלמד באוניברסיטת רייכמן וזכה במסגרתה לתעודת המרצה המצטיין. בנוסף היה שותף להקמת המרכז למדיניות כלכלית של החברה הערבית והתוכנית לתואר שני בכלכלה פיננסית (MAFE).
פעילות עסקית

חאג' יחיא החל את הקריירה העסקית שלו כמתמחה במשרד עורכי הדין "הרצוג, פוקס, נאמן ושות'". לאחר מכן התמחה ושימש כמנהל במשרד רואי החשבון דלויט Deloitte בתל אביב. מילוי משרות אלו, במשרדי עריכת דין וראיית חשבון מהמובילים בישראל, נחשב באותן שנים כפריצת דרך עבור ערבי-ישראלי.
בהמשך טיפח חאג' יחיא קריירה עסקית בארצות הברית, ואשר במהלכה התמחה בחדשנות פיננסית-טכנולוגית (פינטק), בהנדסה פיננסית, ובהשקעות ומסחר בשוקי ההון. הוא כיהן כסגן נשיא להנדסה פיננסית בקרן ההשקעות האמריקנית Fidelity, כאסטרטג מסחר גלובלי ב-GMO, וכיועץ כלכלי-פיננסי ומומחה לבתי משפט בתביעות בתחום הפיננסי בעלות פרופיל גבוה ב-Analysis Group.
ב-2014, לאחר שובו של חאג' יחיא לישראל, הוא החל להרצות בתחומי מנהל עסקים וכלכלה באוניברסיטת רייכמן. במקביל התמנה לדירקטור בבנק לאומי, דח"צ בקבוצת שטראוס (שימש גם כיו"ר ועדת דוחות כספיים וּועדת ביקורת), דירקטור בחברת ביג מרכזי קניות, חבר במועצה להשכלה גבוהה (ויו"ר ועדת ביקורת), וכן כיועץ ליזמים ולדירקטוריונים של חברות סטארט-אפ.
כאשר נקלע המרכז הרפואי הדסה למשבר הפיננסי הקשה בתולדותיו, מונה חאג' יחיא על ידי נשות הדסה, הבעלים של המרכז, ליו"ר ועדת הביקורת והדוחות הכספיים של הדסה. תפקידו כלל הובלת הפיקוח על יישום תוכנית ההבראה. ב-2019 יצא המרכז הרפואי בהצלחה מתוכנית ההבראה.
חאג' יחיא נוהג להרצות בכנסים עסקיים בינלאומיים, כגון ב-AEA בארצות הברית, ב-WEF בשווייץ, ב-STEP בישראל, ב-SMYE בצרפת, ב-COP27 במצרים, וב-ADFW & Milken Institute באיחוד האמירויות. כמו כן הרצה בסעודיה ב-2022 כיו"ר בנק לאומי במסגרת כנס ההשקעות הגדול במזרח התיכון FII-6, והיה לדובר ונציג תאגיד ישראלי ראשון בממלכה. הוא אף חבר בפורום הכלכלי העולמי (WEF), ובפורום הבינלאומי "קהילת יושבי הראש" (CoC).
בנק לאומי

חאג' יחיא הועמד לבחירה כחבר בדירקטוריון בנק לאומי בפני ועדה ציבורית בראשות שופטת בית המשפט העליון בדימוס, ונבחר באוגוסט 2014 באספה הכללית של בעלי המניות, בה זכה בכ-98% מהקולות – נתון ייחודי בהצבעות מסוג זה.
כדירקטור בלאומי, לקח חלק פעיל בוועדות אשראי, אסטרטגיה, השקעות, תשקיפים, ניהול סיכונים, בנקאות דיגיטלית, בוועדה ליישום המלצות, ובוועדת שטרום להגברת התחרות במערכת הבנקאית. כמו כן כיהן כחבר בוועדה הבלתי תלויה לטיפול בפרשת חקירת המס בארצות הברית, ואשר חייבה, בין השאר, באופן תקדימי, מנהלים בכירים לשעבר להחזיר בונוסים כספיים שקיבלו מהבנק.
ב-28 ביוני 2019 נבחר חאג' יחיא בבחירה חשאית על ידי הדירקטורים ליושב ראש דירקטוריון בנק לאומי. הבחירה נעשתה בסבב אחד, בו זכה למרב הקולות, תוך שהוא גובר על שלושה מועמדים נוספים. בהתאם לרגולציה בישראל, לפיה בהיעדר גרעין שליטה בבנק לאומי יכול דירקטור לכהן עד תשע שנים ברצף, נקצבה כהונתו כיו"ר הדירקטוריון עד סוף אוקטובר 2023, למשך כארבע שנים וחצי.
בחירתו של חאג' יחיא, בגיל 49, לתפקיד הבכיר הפכה אותו ליו"ר הצעיר ביותר בתולדות הבנק, ולאזרח הערבי-ישראלי הראשון שהתמנה לתפקיד יושב ראש של חברה ציבורית בישראל בכלל, ובבנק לאומי בפרט. עם בחירתו אמר יו"ר הסוכנות היהודית דאז, יצחק הרצוג: ”בתקופה שבה רוחות גזענות והדרה נושבות, יש פה סיפור גדול של הצלחה, של אדם שבזכות כישוריו נכנס לתפקיד שיכול לשמש מודל חשוב מאוד לחברה הישראלית”.
פרשנים כלכליים בתקשורת הישראלית הדגישו עם בחירתו ש”חאג' יחיא נבחר לא משום שהוא ערבי ('העדפה מתקנת') אלא משום שהוא הטוב ביותר, וישראל השלימה השבוע פרק חשוב בהתבגרותה”, וכי ”בחירתו מסמלת לרבים כי השמיים הם הגבול, וכי בעלי כישרון, התמדה ותעוזה יכולים להגיע הכי רחוק שאפשר ללא קשר למוצאם, דתם, או מקום מגוריהם”.
חאג' יחיא היה יו"ר פעיל בלאומי, ובתקופת כהונתו רשם הבנק צמיחה עסקית בכל קווי העסקים, שבחלקם הכפיל את נתח השוק, בחדשנות טכנולוגית ובשיתופי פעולה עם הפינטקים, לצד תנופה בפעילות החברתית והסביבתית. במוקד התרבות הארגונית הציב הבנק את השאיפה למצוינות, למובילות עסקית ולתגמול הוגן בהתאם לתרומה לעמידה ביעדים. צעדים אלו ואחרים הביאו את לאומי להכפיל את הרווח הנקי והרווחיות, להיות הבנק המוביל והיעיל בישראל (ואחד היעילים בעולם), ולהפוך לחברה עם שווי השוק הגבוה ביותר במדינה. נתונים אלו הושגו חרף אתגרים גדולים שטלטלו את הכלכלה ואת המערכת הבנקאית בארץ ובעולם, לרבות מגפת הקורונה, עליית האינפלציה והריבית, המלחמה באוקראינה והיעדר היציבות הפוליטית בישראל.
בעקבות החתימה על הסכמי אברהם לשלום בספטמבר 2020, ארגנו חאג' יחיא ומנכ"ל הבנק חנן פרידמן משלחת ראשונה של אנשי עסקים בכירים מישראל שיצאה לביקור היסטורי באיחוד האמירויות. חודשיים לאחר מכן ארגן בנק לאומי את הכנס העסקי הישראלי-אמירתי הראשון, והוביל משלחת עסקית של בכירי המשק בישראל לדובאי. בהמשך, במאי 2021, הובילו חאג' יחיא ופרידמן משלחת עסקית לבחריין, שנפגשה עם בכירי הממשל והמשק, וביקרה בבית כנסת בן כמאה שנה שנפתח לרגל האירוע. במהלך כל אחד מהאירועים לעיל, נאם חאג' יחיא בפני חברי המשלחת ואנשי עסקים מקומיים בשלוש שפות – עברית, ערבית ואנגלית, וביטא אופטימיות ביחס לעתיד האזור. חאג' יחיא המשיך לפעול לחיזוק הקשרים הכלכליים, העסקיים, והחברתיים עם מדינות החתומות על הסכמי אברהם ומדינות ערביות ומוסלמיות נוספות, לרבות חתימה על הסכמים לשיתוף פעולה, השתתפות בכנסים, וקבלת פניהן של משלחות בארץ.
פעילות ציבורית

פעילותו הציבורית של חאג' יחיא כוללת התנדבות בעמותות במגוון מגזריה של החברה הישראלית, כמו גם עשייה במסגרת ועדות ציבוריות וממשלתיות. כך למשל, הוא כיהן בוועדת האיתור למנהל רשות החברות הממשלתית, בוועדת האיתור למנהל רשות הפיתוח הכלכלי באוכלוסיית המיעוטים, בוועדת השיפוט מטעם המל"ג / ות"ת לבחירת מוסד אקדמי ביישוב ערבי, וכן בוועדה לבחירת מקבלי אות הנשיא להתנדבות.
במהלך המהומות שפרצו בישראל בימי מבצע שומר החומות, במאי 2021, קרא חאג' יחיא לרגיעה, בנאום מיוחד עם מנכ"ל הבנק, חנן פרידמן: ”זו העת להיזכר במצפן הערכי של כולנו – מצפן של סובלנות, התחשבות באחר, נתינה ושלום... בואו נחשוב על הילדים שלנו, על העתיד שלנו, במקום החשוב הזה לכולנו... הביחד שלנו הוא שיאפשר לנו לצלוח גם את המשבר הזה”.
בשנת 2025 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה.
חיים אישיים

חאג' יחיא נשוי לעדן, בוגרת אוניברסיטת Wellesley בארצות הברית בתחום מדעי בלשנות וקוגניטיביות, שלה גם תעודת הוראה באנגלית ותואר שני בחינוך M.Teach. הם מתגוררים בכפר שמריהו, ולהם ארבעה בנים.
הערות שוליים

↑  עדן ספיר, לאומי עקף את נייס והפך לחברה הגדולה בבורסה, באתר ביזפורטל, 12 בספטמבר 2023
1 2 3 4  אמיר בן-דוד, חמש תחנות במסע של יו"ר בנק לאומי הנכנס, באתר זמן ישראל, 8 ביולי 2019
↑  סאמר חאג' יחיא, מדיניות שער החליפין של בנק ישראל, 1985-1992, באתר ספריות האוניברסיטה העברית בירושלים, ‏1993
↑  רשימת הזוכים בפרס געתון, באתר המכון למחקר כלכלי בישראל ע"ש מוריס פאלק
↑  המרכז למדיניות כלכלית של החברה הערבית, באתר אוניברסיטת רייכמן
1 2 3   מיכאל רוכוורגר, סאמר חאג' יחיא - היו"ר החדש של לאומי, באתר TheMarker‏, 30 ביוני 2019
↑   דני גל, האחריות על קידום הערבים - גם של המעסיקים וגם של העובדים, באתר TheMarker‏, 3 ביולי 2019
↑  הצהרת יו"ר ומנכ"ל בנק לאומי, באתר פייסבוק בנק לאומי, ‏13 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262364905171  ISNI: 0000 0000 4175 0415  LCCN: no99076290  MGP: 212484  VIAF: 61185630   WorldCat (עם VIAF): 61185630
קזויו סג'ימה

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1956 (בת 68) היטאצ'י (עיר), איבראקי, יפן 
 מקום לימודים:  Japan Women's University  Ibaraki Prefectural Mito First High School  Sukegawa Junior High School 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 זרם באמנות:  מודרניזם 
 הושפעה על ידי:  טויו איטו 
 יצירות ידועות:  Institut Valencià d'Art Modern 
 פרסים והוקרה:  פרס פריצקר (2010)  Prix de l'Équerre d'Argent (2013)  קצין מסדר האמנויות והספרות (20 באפריל 2010)  פרס אמה המבורגר (2009)  פרס האמנות של ברלין (2007)  פרס רולף שוק לאמנות חזותית (2005)  מדליית כבוד עם סרט סגול (2016)  פרס ג'יין דרו (2023) 
 www.sanaa.co.jp
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קזויו סג'ימה (ביפנית: 妹島 和世; נולדה ב-29 באוקטובר 1956) היא אדריכלית יפנית בינלאומית. בין עבודותיה המרכזיות נכללים המוזיאון החדש לאמנות עכשווית בניו יורק ומרכז הלמידה של רולקס באוניברסיטת EPFL שבשווייץ. הייתה האישה השנייה שזכתה בפרס פריצקר לאדריכלות.
ביוגרפיה

ב-1981 סיימה סג'ימה תואר שני באדריכלות באוניברסיטת יפן לנשים (אנ'). לאחר חניכות אצל האדריכל היפני טויו איטו היא פתחה חברה משלה ב-1987 בשם Kazuyo Sejima and Associates. היא פתחה את החברה יחד עם ריואה נשיזאווה (אנ'), שהיה אדריכל נוסף אצל איטו, וקנתה לעצמה מוניטין לאומי כאשר בשנת 1992 זכתה בתואר "אדריכלית השנה" על-פי מכון האדריכלים היפני (אנ'). נישיזאווה רצה לפתוח משרד משלו ב-1990, אך סג'ימה שכנעה אותו להישאר בחברה ובשנת 1995 הם הקימו את חברת Sejima and Nishizawa and Associates, או בקיצור SANAA (אנ').
ב-1997 כל אחד מהם הקים משרד משלו ועסק בפרויקטים בקנה מידה קטן בעוד שבזמן השותפות עבדו על פרויקטים שאפתניים וגדולים. דוגמה לכך היא ה-O-Museum שנבנה בעיר נאגנו בין השנים 1995–1999. כמו ברוב העבודות המשותפות של השניים היה קשה להצביע של מי הרעיונות וההצעות כיוון שעבדו באופן צמוד ואינטנסיבי.
פרויקט נוסף עליו עבדו יחד היה מוזיאון המאה ה-21 לאומנות מודרנית בקנאזווה, שנבנה בין השנים 1999–2004, שמאופיין בעיצוב עגול עם חזית זכוכית. המראה הפנורמי והקומות העגולות עודדו את המבקרים לבחור מסלול משלהם מנגד למוזיאונים הליניארים הרבים הקיימים.
בשנת 2001 סג'ימה לקחה על עצמה משרת הוראה באוניברסיטת קיו של טוקיו. באותו הזמן SANAA החלו את הפרויקטים הראשונים שלהם מחוץ ליפן: בית הספר צולפריין לניהול ועיצוב בגרמניה ומוזיאון טולדו לאומנות (אנ') שבאוהיו. עבודות בינלאומיות אחרות הראויות לציון כוללות את המוזיאון החדש לאומנות עכשווית בניו יורק שנבנה בין השנים 2003–2007, תיאטרון ומרכז התרבות של דה קונסטליני (El Kunstlinie) שנבנה בהולנד בין השנים 1998–2007, מרכז הלמידה של רולקס (אנ') באוניברסיטת שווייץ לטכנולוגיה בלוזאן ("EPFL Learning Centre") שנבנה בין השנים 2005–2009 ומוזיאון הלובר בלאנס (אנ'), צרפת שעוצב ב-2005 ונפתח לקהל הרחב ב-2012.
פרסים

במהלך הקריירה שלה, קזויו סג'ימה וריו נישיזאווה זכו בפרסים רבים. בין הבולטים שהם זכו יחדיו נכללים:
2025 - מדליית הזהב המלכותית של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים.
2002 - מדליית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות לזכרו של ארנולד בורנר (אנ').
2006 - פרס עיצוב מהמכון האדריכלי ביפן (אנ').
2007 - פרס האמנות של ברלין (אנ').
2010 - פרס פריצקר יחד עם ריואה נשיזאווה.
2022 - פרס פרמיום אימפריאלה יחד עם ריואה נשיזאווה.
פרויקטים עתידיים

סג'ימה התבקשה לתכנן את הרכבות והעיצוב הפנימי של רכבת האקספרס החדשה של חברת שיבו רכבות (אנ').  רכבת זו תהיה "רכבת הדגל של העתיד" של החברה. כ-56 קרונות יבנו עד השנה 2018 עם עיצובה של סג'ימה.
ראו גם

טויו איטו
הערות שוליים

1 2 3 4  מופיע ביוגרפיה הסבר על זכיות קודמות ., באתר פרס פיצקר 2010
1 2 3  ביוגרפיה ועבודות מרכזיות., באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  מוסבר על פרויקט הרכבות של סג'ימה., באתר railway hobidas
| זוכי פרס פריצקר |
| --- | --- | --- |
| 1979–2000 | פיליפ ג'ונסון (1979) • לואיס ברגאן (1980) • ג'יימס סטירלינג (1981) • קווין רוש (1982) • איי אם פיי (1983) • ריצ'רד מאייר (1984) • הנס הוליין (1985) • גוטפריד בוהם (1986) • קנזו טנגה (1987) • גורדון בנשפט ואוסקר נימאייר (1988) • פרנק גרי (1989) • אלדו רוסי (1990) • רוברט ונטורי (1991) • אלוורו סיזה (1992) • פוהימיקו מאקי (1993) • כריסטיאן דה פורצמפאר (1994) • טדאו אנדו (1995) • רפאל מונאו (1996) • סוורה פהן (1997) • רנצו פיאנו (1998) • נורמן פוסטר (1999) • רם קולהאס (2000) |  |
| 2001–2020 | ז'אק הרצוג ופייר דה מרון (2001) • גלן מורקוט (2002) • ירן אוטזון (2003) • זהא חדיד (2004) • תום מיין (2005) • פאולו מנדס דה רושה (2006) • ריצ'רד רוג'רס (2007) • ז'אן נובל (2008) • פטר צומטור (2009) • קזויו סג'ימה וריואה נשיזאווה (2010) • אדוארדו סוטו דה מורה (2011) • ואנג שו (2012) • טויו איטו (2013) • שיגרו באן (2014) • פריי אוטובאן (2015) • אלחנדרו ארוונה (2016) • קרמה פיג'ם, רמון וילאלטה ורפאל ארנדה (2017) • בלקרישנה דושי (2018) • אראטה איסוזקי (2019) • איבון פארל, שלי מקנמארה (2020) |  |
| 2021 ואילך | אן לקטון, ז'אן-פיליפ וסל (2021) • דייבדו פרנסיס קרה (2022) • דייוויד צ'יפרפילד (2023) • ריקן יאמאמוטו (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456209505171  BIBSYS: 90904419  BnF: cb150818975 (data)  CANTIC: a1134197x  CiNii: DA13973766  GND: 119400162  ISNI: 0000 0000 8279 4983  LCCN: nr97019007  NDL: 00678604  NKC: pna2010567991  NLA: 35646705  NLK: KAC201813671  NSK: 000151378  NTA: 152894896  RERO: 02-A008799167  RKD: 212931  SNAC: w6c83fn1  SUDOC: 107970856  Trove: 715091  ULAN: 500020746  VIAF: 92989241   WorldCat (עם VIAF): 92989241
עומר יאגי

| --- | --- |

יאגי ב-2025
 לידה:  9 בפברואר 1965 (בן 60) עמאן, ירדן 
 ענף מדעי:  כימיה אורגנו-מתכתית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  אוניברסיטת אולבני 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (2006–2011)  אוניברסיטת המדינה של אריזונה (1992–1998)  אוניברסיטת מישיגן (1999–2006)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  מדליית וילהלם אקסנר (2023)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2022)  מדליית אוגוסט וילהלם פון הופמן (2020)  פרס גרגורי אמינוף (2019)  פרס וולף לכימיה (2018)  פרס חזית הידע של קרן BBVA  הפרס העולמי למדע על שם אלברט איינשטיין (2017)  פרס מוסטפא (2015)  פרס המלך פייסל הבין-לאומי במדעים (2015)  מדליית יובל המאה (2010)  Clarivate Citation Laureates (2010)  מדליית האגודה לחקר החומרים (2007)  פרס ניוקומב קליבלנד (2007) 
 אתר רשמי
 
עוֹמַר מֻוַנִּס יָאגי (באנגלית: Omar M. Yaghi; בערבית: عمر مونّس ياغي; נולד ב-9 בפברואר 1965) הוא כימאי אמריקאי-ירדני, חתן פרס וולף לכימיה לשנת 2018. חלוץ בתחום הכימיה הרשתית (reticular chemistry).
ביוגרפיה

יאגי נולד בעמאן, ירדן, למשפחת פליטים פלסטינית ובה 14 ילדים. הוא גדל בתנאי עוני, ללא חשמל, ועם גישה מוגבלת בלבד למים נקיים.
בגיל 15, עבר לבדו לארצות הברית בעידודו של אביו. למרות האנגלית הדלה שבפיו, החל לקחת קורסים בקולג' קהילתי בניו יורק, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת ניו יורק באולבני (SUNY) על מנת להשלים את לימודי הקולג' שלו. באוניברסיטה זו גם למד לתואר ראשון בכימיה, אותו סיים ב-1985 בהצטיינות.
בשנים 1986–1990 למד במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, בהנחייתו של וולטר קלמפרר. בשנים 1990–1992 היה עמית בתר דוקטורי של הקרן הלאומית למדע באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של ריצ'רד הולם.
קריירה

בשנים 1992–1998 שימש יאגי כפרופסור חבר באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
בשנים 1999–2006 החזיק במשרת פרופסורה לכימיה על שם רוברט ו' פארי באוניברסיטת מישיגן.
בשנים 2007–2012 החזיק במשרת פרופסורה לכימיה ולביוכימיה על שם כריסטופר ס' פוט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) וכן כמחזיק הקתדרה למדעים פיזיקליים על שם אירווינג וז'אן סטון.
בשנצ 2012 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם הוא מחזיק במשרת פרופסורה לכימיה על שם ג'יימס ונילטג' טרטר. הוא המנהל המייסד של מכון ברקלי העולמי למדע וכן המנהל השותף של מכון קוולי לננו-מערכות, השייך לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ולמעבדה הלאומית לורנס ברקלי.
מחקר

יאגי הוא חלוץ בתחום הכימיה הרשתית – תחום חדש המתמקד בתפירת אבני בניין מולקולריות יחד, על ידי קשרים חזקים, וזאת על מנת לייצר מסגרות פתוחות.
העבודה המזוהה עמו ביותר עוסקת בעיצוב ובהפקה של סוגי תרכובות חדשים הידועים כ"מסגרות אורגנו-מתכתיות" (Metal-organic frameworks, MOFs), כ"מסגרות זאוליטיות אימידזולאטיות" (zeolitic imidazolate frameworks, ZIFs) וכ"מסגרות אורגניות קוולנטיות" (covalent organic frameworks, COFs). ה-MOFs, למשל, ייחודיות בהיותן בעלות שטחי פנים גדולים וצפיפויות גבישיות נמוכות מאוד. יאגי הוא גם חלוץ ה"טוויה המולקולרית" וסינתז לראשונה בעולם חומר שנטווה ברמה האטומית והמולקולרית, בשם COF-505.
הוא לוקח חלק במאמצים להשמשת חומרים אלה בטכנולוגיות אנרגיה נקייה הכוללות אחסון של מימן ומתאן, לכידה ואחסון של פחמן דו-חמצני וכן של "קציר מים" המבוסס על אוויר מדברי. יאגי היה הכימאי השני המצוטט ביותר בעולם בשנים 2000–2010.