stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלת טורקיה
הערות שוליים

↑  איתמר אייכנר, טורקיה זועמת על החלטת ישראל למנוע ממנה להצניח סיוע לעזה: "ננקוט בצעדים", באתר ynet, 8 באפריל 2024
↑  יובל אזולאי, נורית קדוש, מנדל"ן ועד עגבניות: כך יפגע החרם הטורקי במשק הישראלי, באתר כלכליסט, 10 באפריל 2024
↑  גד ליאור, פגיעה משמעותית - אבל זמנית: המשמעות של החרם הטורקי | ניתוח, באתר ynet, 10 באפריל 2024
| כלכלת מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין • המדינה האסלאמית  • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה   • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
לואי השני, רוזן מונפנסייה

| --- | --- |
 לידה:  1483 ממלכת צרפת 
 פטירה:  1501 (בגיל 18 בערך) נאפולי, ממלכת נאפולי 
 מקום קבורה:  Aigueperse 
 
לואי דה בורבון, רוזן מונפנסייה (1483 – 14 באוגוסט 1501) היה חבר בבית בורבון.
ביוגרפיה

לואי נולד בשנת 1483 והיה בנם של ז'ילבר, רוזן מונפנסייה וקיארה גונזאגה, בתם של פדריקו הראשון גונזאגה, מרקיז מנטובה ומרגרטה מבוואריה, מרקיזת מנטובה. בשנת 1496 מת אביו ולואי נהיה רוזן מונפנסייה וקלרמון-אן-אוברן ודאופין ד'אוברן ועד מותו.
הוא השתתף במלחמה האיטלקית השלישית, ונפטר במהלכה ב-14 באוגוסט 1501 בנאפולי ללא ילדים. לאחר מותו אחיו שארל השלישי, דוכס בורבון ירש את נחלותיו ותאריו.
ייפסי מורנו

ייפסי מורנו גונסאלס (בספרדית: Yipsi Moreno González; נולדה ב-19 בנובמבר 1980) היא אתלטית עבר קובנית, אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008) ושלוש פעמים ברציפות אלופת עולם (אדמונטון 2001, פריז 2003 והלסינקי 2005) ביידוי פטיש.
ביוגרפיה

מורנו נולדה בקמגואיי שבקובה.
ביוגרפיה > 1997 - 1999

במשחקים הפאן-אמריקאיים עד גיל 20 שנערכו ביולי בהוואנה שבקובה זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 55.74 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ביולי בוויניפג שבקנדה זכתה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 63.03 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בסביליה שבספרד, ובה נכללה תחרות יידוי פטיש לנשים בפעם הראשונה, סיימה במקום 18, בתוצאה של 58.68 מטר.
ביוגרפיה > 2000

באולימפיאדת סידני שנערכה בספטמבר, ובה נכללה לראשונה תחרות יידוי פטיש אולימפית לנשים, סיימה במקום רביעי בתוצאה של 68.33 מטר.
ביוגרפיה > 2001

באליפות העולם שנערכה באוגוסט באדמונטון שבאלברטה, קנדה, זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אמריקה המרכזית והקריביים חדש של 70.65 מטר, לפני אולגה קוזנקובה מרוסיה (70.61 מטר) וברונווין איגלס מאוסטרליה (68.87 מטר).
ביוגרפיה > 2003

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באוגוסט בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא תחרות חדש של 74.25 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בפריז שבצרפת זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 73.33 מטר, לפני אולגה קוזנקובה (71.71 מטר) ומנואלה מונטוברון מצרפת (70.92 מטר).
ביוגרפיה > 2004

באולימפיאדת אתונה שנערכה באוגוסט זכתה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 73.36 מטר, אחרי אולגה קוזנקובה (75.02 מטר) ולפני בת ארצה יונאיקה קרופורד (73.16 מטר).
ביוגרפיה > 2005

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בהלסינקי שבפינלנד זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 73.08 מטר, לפני טטיאנה ליסנקו מרוסיה (72.46 מטר) ומנואלה מונטוברון (71.41 מטר).
ביוגרפיה > 2006

במשחקי אמריקה המרכזית והקריביים שנערכו ביולי בקרטחנה שבקולומביה זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא תחרות חדש של 70.22 מטר.
ביוגרפיה > 2007

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ביולי בריו דה ז'ניירו שבברזיל זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא תחרות ושיא אישי חדש של 75.20 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט באוסקה שביפן זכתה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 74.74 מטר, אחרי בטי היידלר מגרמניה (74.76 מטר) ולפני ג'אנג ונשיו מהרפובליקה העממית של סין (74.39 מטר).
ביוגרפיה > 2008 > אלופה אולימפית

באולימיפאדת בייג'ינג שנערכה באוגוסט זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 75.20 מטר, לפני ג'אנג ונשיו (74.32 מטר) ומנואלה מונטוברון (72.54 מטר). תחילה זכתה במדליית כסף, אך בשנת 2016, לאחר הרשעתה באימרוץ של זוכת מדליית הזהב אקסנה מיאנקובה מבלארוס (76.34) באימרוץ, קודמה למדליית הזהב.
ביוגרפיה > 2011

באליפות העולם שנערכה בספטמבר בדאיגו שבקוריאה הדרומית סיימה במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 74.48 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באוקטובר בגוודלחרה שבמקסיקו זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא תחרות חדש של 75.62 מטר.
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון שנערכה באוגוסט סיימה במקום חמישי ביידוי פטיש בתוצאה של 74.60 מטר. תחילה סיימה במקום השישי, אך לאחר הרשעתה באימרוץ של זוכת מדליית הזהב טטיאנה ליסנקו (78.18 מטר) קודמה למקום החמישי.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה באוגוסט במוסקבה שברוסיה סיימה במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 74.16 מטר.
ביוגרפיה > 2014

במשחקי אמריקה המרכזית והקריביים שנערכו בנובמבר בחלפה שבמקסיקו זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא תחרות חדש של 71.35 מטר.
שיאים אישיים

יידוי פטיש: 76.62 מטר (2008), שיא קובה
הערות שוליים

↑  מאת רמי היפש, הסוכנויות, ג'יביליסקו האיטלקי אלוף העולם בקפיצה במוט, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2003
↑  Hammer Throw Series Result | The XXIX Olympic Games, worldathletics.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14263462
לואי השני, רוזן פלנדריה

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1330 Male, בלגיה 
 פטירה:  30 בינואר 1384  (בגיל 53) ליל, צרפת 
 מקום קבורה:  Collégiale Saint-Pierre de Lille 
 בן או בת זוג:  Margaret of Brabant, Countess of Flanders (1 ביולי 1347–?)  NN Péronne de la Val 
 
לואי השני, רוזן פלנדריה (Ludwig II) שנודע בשם לואי לה מאל (Ludwig la Male; ‏25 באוקטובר 1330 - 30 בינואר 1384) היה בנם של לואי הראשון, רוזן פלנדריה ושל מרגריט הראשונה מבורגונדיה.
חייו

אחרי שנפצע בקרב קרסי (26 באוגוסט 1346) שבו נהרג אביו, הוא ירש את רוזנות פלנדריה ואת אלה של נבר ושל רתל, ושימש כאביר בצבאו של פיליפ השישי, מלך צרפת. בנובמבר של אותה שנה שב לפלנדריה, הופיע בפני נתיניו הפלמים וניסה להרחיקם מהשפעת אנגליה, אך ללא הצלחה. אדוארד השלישי, מלך אנגליה היה כבר בשערי העיר קאלה ומאה אלף פלמים התקדמו אל עבר העיר קאסל, ובזזו והחריבו את ערי הגבול של צרפת.
הפלמים אנשי העיר גנט שעסקו בטקסטיל והיו תלויים בצמר אנגלי, דרשו מלואי לה מאל לשאת לאישה את בתו של אדוארד השלישי, ומשסירב לעשות כן הם כלאו אותו. באביב 1347 הוא נמלט לחצר המלכות הצרפתי ואחרי כן לבראבנט, שם נשא לאישה את מרגריט, בתו של ז'אן השלישי, דוכס בראבנט, שהיה בן בריתו של מלך צרפת.
באותה שנה העיר גנט מרדה בו, אך המגפה השחורה שהגיעה לפלנדריה ב-1348, והתנגדותן של הערים ברוז', ליל ואיפר להגמוניה של גנט גרמו להחלשת המרד. לואי לה מאל חתם עם הסכם נייטרליות עם אנגליה (25 באוגוסט 1348), ואנשי תעשיית הטקסטיל של גנט נכנעו לבסוף לכוחות אנשי תעשיית הטקסטיל של ערי פלנדריה האחרות (13 בינואר 1349).
ב-1355, אחרי מותו של ז'אן השלישי, דוכס בראבנט, לואי לה מאל דרש לעצמו את דוכסות בראבנט בשם אשתו מרגריט. אבל גיסתו ז'ואנה שלטה בדוכסות זו ולואי לה מאל כבש מידיה את הדוכסות. למרות שאנשי בראבנט מרדו בו (24 באוקטובר - 29 באוקטובר 1356) הוא הצליח לשמור על שלטונו בדוכסות זו.
נפתחה תחרות בין אנגליה לבין צרפת, שכל אחת מהן חפצה להגביר את השפעתה בפלנדריה באמצעות נישואים עם בתו של לואי לה מאל, מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה לעתיד, וב-19 ביוני 1369 היא נישאה לפיליפ השני, דוכס בורגונדיה, שהיה בנו של ז'אן השני, מלך צרפת.
שנות שלטונו האחרונות של לואי לה מאל היו רצופות מאבקים בין הפלמים לבין הצרפתים. ב-1379 פרץ שוב מרד בעיר גנט, ולואי לה מאל קיבל עזרה מחמיו, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה שניסה לדכא את המרד. הפלמים בראשותו של פיליפ ואן ארטוולדה, שהיה בנו של יאקוב ואן ארטוולדה גירשו את לואי לה מאל מפלנדריה, אך בהשפעתו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה, הצבא המלכותי הצרפתי בא לעזרתו והפלמים נחלו מפלה ניצחת בקרב רוזבקה (27 בנובמבר 1382). אולם, אזרחי גנט המשיכו במרד עד אחרי מותו של לואי לה מאל ב-1384.
ב-1382 מתה אמו של לואי לה מאל והוא ירש את רוזנות ארטואה ואת רוזנות פראנש-קונטה. אחרי מותו, בתו מרגריט השלישית ירשה את רוזנות פלנדריה, את רוזנות ארטואה ואת רוזנות פראנש קונטה בשיתוף עם בעלה, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה.
מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל טלוויזיה 
 מיקום:  טביליסי 
 מדינה:  גאורגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1972
 תאריך פתיחה רשמי:  1972 
 מידות
 גובה:  274.5 מ' 
 קואורדינטות:  41°41′45″N 44°47′05″E﻿ / ﻿41.695833333333°N 44.784722222222°E﻿ / 41.695833333333; 44.784722222222
  (למפת טביליסי מוגדלת) מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי(למפת טביליסי רגילה) מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי
 
מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי (בגאורגית: თბილისის ტელეანძა, תבּיליסיס טֶלֶאַנדזַה) הוא מגדל תקשורת הניצב בטביליסי בירת גאורגיה. החברה המפעילה את המרכז, "מרכז הטלוויזיה של גאורגיה" ("საქართველოს ტელეცენტრი", סכַּרתווֶלוֹס טֶלֶצֶנטרי), נוסדה בשנת 1955. מערכת הקשר של המרכז כולל שידורים רגילים, MMSD (Multichannel Multipoint Distribution Service), ביפר וסלולר, וכן טלוויזיה מסחרית. המגדל הוקם בשנת 1972 על הר מתאצמינדה ומתנשא לגובה של 274.5 מטרים (901 רגל). הוא מוצב על הר מתאצמינדה המתנשא בעצמו לגובה של 719.2 מטר (2,360 רגל) מעל פני הים.
כפר הנוער בן שמן

| --- | --- |
החצר ההיסטורית
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חבל מודיעין
גובה ממוצע: ‎69 מטר
תאריך ייסוד: 1927
סוג יישוב: יישוב מוסדי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 598 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-10.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) כפר הנוער בן שמן(למפת גוש דן רגילה) כפר הנוער בן שמן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר הנוער בן שמן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר הנוער בן שמן31°57′34″N 34°55′39″E﻿ / ﻿31.9594660038789°N 34.9274052831908°E﻿ / 31.9594660038789; 34.9274052831908  heמפת היישובים של מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) באדום - כפר הנוער בן שמן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10
http://www.ben-shemen.org.il
כתובת חקוקה בכניסה לכפר הנוער בן שמן: ברוך כהנא מפלואשתי רומניה הקדיש הונו בסך ששת אלפים ל"מ לקרן הקימת לישראל בשנת תר"ע ולאחריה לשם בנין המושב בן-שמן. הדירקטוריון של הקק"ל הציב ציון זה לזכר המפעל
בֶּן-שֶׁמֶן (כְּפַר הַנּוֹעַר) הוא כפר נוער בקרבת המושבים בן שמן וגינתון. בו פנימייה, בית ספר יסודי ובית ספר תיכון.
היסטוריה

האתר שבו הוקם כפר הנוער נקרא עד לראשית המאה ה-20 בשם "בית עריף" והיה אחת מהאחוזות של הכפר הערבי נעלין. היישוב בית עריף נזכר באונומסטיקון (אוסביוס) מן המאה ה-4 לספירה והוא מופיע גם במפת מידבא. עם קום המדינה, הועתק השם ההיסטורי לאתרו של הכפר הערבי דיר טריף עקב המצלול הלשוני (בית עריף).
כפר הנוער נוסד בשנת 1927 על אדמות בית החרושת חדיד על ידי ד"ר זיגפריד להמן, מתוך מטרה להנחיל לילדים ולנוער ערכי ציונות, עבודת האדמה והערכת בני האדם. מבני הכפר תוכננו על ידי האדריכל הארצישראלי פריץ קורנברג. וילפריד ישראל שימש בתפקיד נשיא כפר הנוער בן־שמן משנות העשרים ועד יום מותו (1943). הראשונים שהתחנכו בכפר היו ילדים מקובנה. עם הזמן הצטרפו לכפר תלמידים חדשים מן הארץ ומחוצה לה.
ב-1932 קלט כפר הנוער את הקבוצה הראשונה של עליית הנוער, קבוצה של 12 נערים ונערות שהגיעו ארצה על ידי רחה פראייר. קבוצה זו סימנה את תחילתה של תנועת עלייה גדולה, שמנתה בסופה מאות אלפי ילדים ובני נוער מכל תפוצות ישראל.
בימי המרד הערבי הגדול נורו יריות על הכפר לעיתים תכופות.
ב-1940 נערך כאן חיפוש אחר נשק על ידי הבולשת הבריטית ונאסרו המנהל וצוות ההוראה, משפטם, משפט בן שמן, עורר סערה גדולה.
במלחמת העולם השנייה קלט הכפר כמות נכבדה של ילדים פליטים מאירופה אשר ברחו מאימי השואה. ילדים אלו השתלבו לאחר מכן במערכות הביטחוניות וההתיישבות הציונית והיוו דוגמה מכוננת להצלחתו של כפר הנוער והצוות החינוכי שבו להנחיל ערכים תחת מחסור תקציבי ואיומים קיומיים. חניכי וחניכות הכפר שילבו לימודי חקלאות עם אימונים מטעם ארגון ההגנה.
עד קום המדינה היה מוקף הכפר ביישובים ערביים. לפי תוכנית החלוקה של האו"ם משנת 1947 היה המקום אמור להיכלל בשטח המדינה הערבית. כפר הנוער ובצמוד אליו הכפר בן שמן (כיום - כרם בן שמן) היו במצור מיד לאחר קבלת החלטת החלוקה ב-29 בנובמבר 1947, והסתמכו להגנתם על כלי נשק שנמצאו בסליק חבוי.
רוב מורי ותלמידי כפר הנוער פונו לפנימיית נעורים ליד נתניה. אפשר היה להגיע למקום רק בשיירות. שיירה שיצאה לבן שמן ב-14 בדצמבר 1947 הותקפה ליד מחנה בית נבאלא על ידי חיילי הלגיון הירדני ו-13 מאנשיה נהרגו (שיירת בן שמן). לאחר מכן הסכימו הבריטים לתת ליווי צבאי לשיירות לבן שמן עד צאתם מהארץ, ואחרי צאתם, קויים הקשר רק על ידי מטוסים. הערבים היו צולפים על מסלול הנחיתה ולאחד הטייסים, צבי זיבל, הוענק אות גיבור ישראל על אומץ ליבו בקיום הקשר עם בן שמן. הגנת המקום הוטלה על פלוגה מגדוד 54 של חטיבת גבעתי. ב-14 במרץ 1948 הגיעה למקום בשיירה, פלוגה א' של גדוד 51 גבעתי (הפלוגה הדתית של חי"ש תל אביב), בפיקודו של אליהו חן-ציון שהגנה על המקום, ביחד עם התלמידים הבוגרים, כל תקופת המצור עד להסרתו במבצע דני.
במקום חווה חקלאית, בה עובדים ומתמחים התלמידים, אשר רובם לומדים לקראת תעודת בגרות 5 יחידות בחקלאות עם יחידה מעשית בענף בו הם עובדים. בין השאר מגדלים התלמידים חסה, בצל ירוק, נענע ופטרוזיליה בשיטת ההידרופוניקה על מצע מים במנותק מן הקרקע.
בכפר קיים מרכז למידה הפועל בשעות אחר הצהריים והערב, המספק תמיכה לימודית אישית ומלווה בצוות מורים מקצועי, מערך תמיכה רגשית רחב הכולל פסיכולוגים ועובדים סוציאליים וכן פעילויות חברתיות, ביניהן להקת הזמר בניצוחו של עופר שריקי.
אתרים בכפר הנוער

כפר הנוער בן שמן הוכרז כאחד מ-50 אתרי מורשת ותקומה לאומית לשימור.
בשנת 2012 נפתח חדר התיעוד ע"ש ריכרד לוינזון - מכיל 40 שנים של תיעוד שנצבר על ידי מר ריכרד לוינזון, בנוסף למסמכים רבים אחרים שנשמרו בכפר ב-87 שנים האחרונות. כיום קיים בחצר חוות הניסיונות מוזיאון לתולדות המקום
ב-29 בדצמבר 2014 נחנך בבריכת המים של הכפר, המשכן לאומנות - לאה מיכלסון, בו נמצאים כ-70 מפסליה של האמנית שהתחנכה בכפר.
בנוסף על כך, בכפר הנוער פועלת שלוחה של מכינה קדם-צבאית אדרת.
גלריית תמונות

כפר הנוער בשנותיו הראשונות
חדר הקריאה והספרייה בכפר הנוער בן שמן, תחילת 1945, מתוך כתבה בעיתון הגלגל
כפר הנוער בן שמן, בשנת 1951 לערך, כאשר פונה ממקומו במהלך מלחמת העצמאות ופעל סמוך לכפר ויתקין
הכיכר המרכזית בכפר הנוער, הקרויה על שם זיגפריד להמן
שלט הנצחה ליד חדר האוכל בכפר
"בית ארלוזורוב", הקרוי על שם חיים ארלוזורוב, שביקר בכפר הנוער בבוקר היום שבו נרצח
כפר הנוער בן שמן - ככר להמן והחצר הפנימית
טלסקופ שנתרם לכפר על ידי אלברט איינשטיין ב-1928
בית הכנסת (כיום בית תרבות) בתכנון אדריכל מרדכי בן חורין
בבריכת המים של הכפר, משכן אומנות לאה מיכלסון בבן שמן
מגדל מים
ראו גם

רשימת בוגרי הכפר
משפט בן שמן
שיירת בן שמן
לקריאה נוספת

חטיבת גבעתי במלחמת הקוממיות הוצאת מערכות, 1959
אלתר ולנר: חמושים לפני המחנה - סיפורה של הפלוגה הדתית של חי"ש תל אביב, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1984
אוריה בן־ישראל, בן שמן - חממה להתחלות רבות, בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי בתים: סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתיישבות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988, עמ' 231–233
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רועי מרום, כתבי הֶ קדש מהתקופה הממלוכית־עות'מאנית כמקור למחקר גאוגרפי־היסטורי: וקפית ח'אצכי סולטאן (1552 לסה"נ), אופקים לגאוגרפיה 103-104, 2023, עמ' 14-13
↑  בית עריף, באתר מועצה אזורית חבל מודיעין
↑  נחמן גלבוע, זרעים של חיים: סרט חדש חושף את האיש שהציל אלפי יהודים בשואה, באתר mynet‏ קיבוץ, 21 באפריל 2017
↑  יריות לבן שמן, דבר, 23 בינואר 1938
יריות אל מושב בן שמן, דבר, 17 בפברואר 1938
התנקשות באוטובוס בן־שמן ליד סרפנד, הַבֹּקֶר, 31 במרץ 1938
↑  חברי הפלמ"ח: יצחק קפלן קפלון, באתר הפלמ"ח
↑  ^ נועם (דבול) דביר, חקלאות 2018: מחשב להשקיה ותותים על הקיר, באתר ישראל היום, 18 מאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396377905171  LCCN: n2012029427  VIAF: 136581143   WorldCat (עם VIAF): 136581143 
...
לימונן

| --- | --- |

 שם סיסטמטי:  1-Methyl-4-(prop-1-en-2-yl)cyclohex-1-ene
 כתיב כימי:  C₁₀H₁₆ 
 מסה מולרית:  136.2 גרם/מול
 מספר CAS:  5989-27-5
 צפיפות:  0.8411 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 מסיסות:  לא מסיס
 ממסים:  בנזן, אתר, כלורופורם, שמנים
 טמפרטורת היתוך:  -74.35 °C   198.8 K
 טמפרטורת רתיחה:  176 °C   449.15 K
 מקדם שבירה:  1.4727
 נקודת הבזק:  50 °C   323.15 K
 נקודת התלקחות:  237 °C   510.15 K
 NFPA 704:       2 ‏ 2 0 
 
לימונן (Limonene) הוא תרכובת אָלִיפַטית כיראלית המהווה את המרכיב העיקרי בשמן קליפות ההדרים. החומר הוא נוזל שקוף בטמפרטורת החדר, איזומר R (איזומר D) הוא הנפוץ יותר בטבע בעל ארומת תפוז ומשמש כחומר גלם לחומרי טעם בתעשיית המזון וכממס לצורכי ניקוי: הסרת דבקים וניקוי שמן מחלקי מכונה. איזומר S (איזומר L) נמצא בשמן מנטה והארומה שלו דמוית טרפנטין. לימונן הוא המרכיב הנדיף הלא טרפני העיקרי בשרף האורניים.
הערות שוליים

1 2  PubChem, Limonene, pubchem.ncbi.nlm.nih.gov (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כריסטופר באלרד

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת המלחמה הלאומית  אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון  אוניברסיטת פורמן 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1984–2019 (כ־35 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת המודיעין 500  קצין המודיעין של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה  מפקד פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית  ראש אגף מודיעין אותות וסגן מנהל הסוכנות לביטחון לאומי
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (3)   כוכב הארד (3)
 
כריסטופר באלרד (באנגלית: Christopher S. Ballard) הוא קצין בימוס בדרגת מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית. שירת כראש אגף מודיעין אותות וסגן מנהל הסוכנות לביטחון לאומי.
ביוגרפיה

באלרד התגייס לצבא ארצות הברית ב-1984. שירת כמפקד מחלקת מעקב באמצעות רדאר קרקעי ועוזר קצין מבצעים בגדוד המודיעין הצבאי 533 של דיוויזיית השריון השלישית שהוצבה בגרמניה המערבית. לאחר מכן שימש קצין מודיעין של הגדוד הרביעי ברגימנט השריון ה-67 של הדיוויזיה. ב-1990 שב לארצות הברית ושירת בפיקוד כוח האדם של הצבא. לאחר קורס קציני מודיעין מתקדם מונה לקצין המודיעין של הגדוד השלישי ברגימנט החי"ר ה-21, קצין מבצעים של גדוד המודיעין ה-125, וקצין המודיעין של החטיבה הראשונה בדיווזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי.
ב-1998 מונה לראש ענף תוכניות במחלקת המודיעין של הקורפוס השלישי בפורט הוד. ב-1999 מונה לקצין מבצעים בגדוד המודיעין 312 של דיוויזיית הפרשים הראשונה, בתפקידו הבא שירת במכללה לפיקוד ומטה של הצבא וכחונך במרכז האימונים המשולב של פיקוד האימונים וההדרכה.
ביולי 2003 מונה למפקד גדוד המודיעין 312 והשתתף עמו במלחמת עיראק. באוגוסט 2005 מונה לסגן קצין המודיעין של הקורפוס השלישי. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצי, הוצב באפגניסטן ומונה לראש מחלקת מודיעין בפיקוד ההדרכה והעברת השליטה הביטחונית לכוחות הביטחון האפגניים.
באוגוסט 2008 מונה למפקד חטיבת המודיעין 500 שתפקידה לספק מודיעין לכוחות הצבא בגזרת פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. באוגוסט 2010 מונה לעוזר קצין אג"ם בפיקוד המודיעין של הצבא. ביולי 2012 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הסייבר של צבא. ביולי 2013 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן לענייני מודיעין של ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. במרץ 2014 מונה לקצין המודיעין של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
ביוני 2016 מונה למפקד פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית.  ביולי 2018 מונה לראש אגף מודיעין אותות וסגן מנהל הסוכנות לביטחון לאומי.
באלרד בעל תואר ראשון בגרמנית ובמדע המדינה מאוניברסיטת פורדהאם (1984), בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון (1986) ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי (2007).
הערות שוליים

↑  INSCOM welcomes Maj. Gen. Christopher Ballard as the new commanding general, אתר צבא ארצות הברית, 28 ביוני 2016
מגדל רוסיה

| --- | --- |
הדמיית מגדל רוסיה במוסקבה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 סוג:  מבנה שלא הושלם 
 כתובת:  מוסקבה סיטי 
 מיקום:  מוסקבה 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  נורמן פוסטר 
 מידות
 גובה:  612 מ' 
 קומות:  118 
 קואורדינטות:  55°45′05″N 37°32′04″E﻿ / ﻿55.751388888889°N 37.534444444444°E﻿ / 55.751388888889; 37.534444444444
 אתר רשמי
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מגדל רוסיה(למפת מוסקבה רגילה) מגדל רוסיה he
 
מגדל רוסיה (ברוסית: Башня Россия) הוא גורד שחקים שתוכנן להיבנות במוסקבה בירת רוסיה, ובנייתו הופסקה כשנה לאחר שהחלה, והתבטלה בגלל קשיים כלכליים.
המגדל תוכנן על ידי נורמן פוסטר עבור פרויקט מוסקבה סיטי. עבור החברה לפיתוח מוסקבה (MDC), שהייתה שותפות של עיריית מוסקבה והאוליגרך שלווה צ'יגירינסקי. הבנייה הייתה אומרה להתחיל בשנת 2004 ולהסתיים ב-2010, והמגדל היה אומר לקבל את התואר "הבניין הגבוה בעולם", עם גובה של 648 מטר. אך הפרויקט הופסק עקב חשש שלאחר שבנייתו של המגדל תושלם, הוא יהפוך למטרה לטרוריסטים.
בנייתו החלה שוב בתכנון חדש, בשנת 2007 ונעצרה ב-2008 עקב המשבר הכלכלי העולמי. על פי התכנון, המגדל היה אמור להיות המבנה השלישי בגבוהו בעולם, והגבוה באירופה. גובהו של המגדל תוכנן ל-612 מטר, ומספר קומותיו 118. המגדל היה צפוי להכיל כ-3,680 מקומות חניה לכלי רכב פרטיים ו-101 מעליות ולאפשר את האכלוס של 25,000 אנשים.
בשנת 2010 בוטל הפרויקט. בינואר 2012 סוכם על חידושו מתוך כוונה לסיימו ב-2016 אך מעשית אין שום פעילות בנושא.
הערות שוליים

↑  שרון קדמי ורון פז, ‏"טייפה 101" - הבניין הגבוה בעולם; דוחק את מגדלי הפטרונאס, באתר גלובס, 2 במאי 2004
↑  רון שטיין, ‏מוסקבה: התכניות לבניית המגדל הגבוה באירופה נגנזו, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2005
↑  מיכאל רוכוורגר, איל הנדל"ן הרוסי ברח לישראל, באתר TheMarker‏, 3 באוקטובר 2010
↑  טום פרפיט, גארדיאן, אוהל אינדיאני במוסקבה, באתר הארץ, 9 בינואר 2008
מבצע דיפ פריז

מבצע דיפ פריז (באנגלית: Operation Deep Freeze ‏ OpDFrz או ODF) הוא שם צופן לסדרת משימות אמריקאיות, החל ב"מבצע דיפ פריז I" ב־1955–1956, שאחריו באו "מבצע דיפ פריז II", "מבצע דיפ פריז III" וכן הלאה (היה מבצע ראשוני לפני שאדמירל ריצ'רד בירד הציע את "דיפ פריז"). לאור נוכחותה המתמשכת והקבועה של ארצות הברית באנטארקטיקה מאז אותו מועד, התקבל השימוש ב"מבצע דיפ פריז" כמונח כללי למבצעים אמריקאים ביבשת זו, ובייחוד למשימות הסדירות לחידוש המלאי בבסיסים אנטארקטיים, בתיאום צבא ארצות הברית.
לפני השנה הגאופיזית הבינלאומית

לצי ארצות הברית השיג כבר שיא של מחקר קודם באנטארקטיקה. עוד בשנת 1839, הוביל קפטן צ'ארלס וילקס את המשלחת הראשונה של צי ארצות הברית למימי אנטארקטיקה. ב־1929 הקים אדמירל ריצ'רד בירד בסיס צי למחקר באמריקה הקטנה I, עמד בראש משלחת בירד הראשונה, 1930-1928 לחקר פנים היבשת, וניהל את הטיסה הראשונה מעל הקוטב הדרומי. בשנים 1934–1935 יצאו בירד ואנשיו במשלחת שנייה, שהרחיקה עוד הרבה אל פנים הארץ, ואף נשארה לחרוף שם. משלחת בירד השלישית ב־1940 מיפתה את ים רוס.
בירד מילא תפקיד חשוב במבצע הייג'אמפ של הצי אחרי מלחמת העולם השנייה, בשנים 1946–1947, שמיפה את רוב קו החוף האנטארקטי. ב־1948 הוביל המפקד פין רון משלחת שצילמה יותר מ־1.1 מיליון קמ"ר מן האוויר. אחר, בשנים 1954–1955, ערכה שוברת הקרח האמריקאית USS אטקה (AGB-2) משלחת חיפוש ותצפית לאיתור אתרי נחיתה עתידיים ומפרצים.