stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נונאטאק סנטינל
היסטוריה > מקור השם

הנונאטאק נקרא בשם זה בשל היותו ניצב בפתח קרחון דריגאנלסקי, כאילו הוא שומר הסף שלו.
משה בן ישר

אין תמונה חופשית
משה בן ישר (נפטר בי"ב בשבט תשפ"א) היה מחנך וסופר חרדי, מראשוני העורכים של העיתון "זרקור", ובעל מדור קבוע בעיתון למעלה מ-40 שנה.
ביוגרפיה

בן ישר למד בישיבת 'קול תורה' בשכונת בית וגן בירושלים, נישא למאירה גולדברגר משכונת קטמון בירושלים.
בשנת תשכ"ט החל לערוך את עיתון הילדים זרקור עד שנת תשמ"ב. עם כניסתו לתפקיד הפך את העיתון מירחון לדו-שבועון, ומאוחר יותר - לשבועון. באותן שנים היה "זרקור" העיתון הנפוץ בקרב הנוער הדתי והחרדי בישראל (ואף מחוצה לה). תחת ידיו הוכשרו סופרים וסופרות רבים לכתוב בעיתון, אשר השפיע במידה רבה על התפתחות ספרות-הקריאה החרדית. ביניהם: שמואל ארגמן (שנשא איתו בנטל ניהול העיתון), רבקה שזורי, הדסה ארשת, אהרן גרנות, לאה פריד (כיום העורכת הראשית) ועוד.
את תפקיד עורך העיתון העביר לשושנה הוכוולד בשנת תשמ"ב בערך, והמשיך בכתיבת מדור פרשת השבוע. כתב גם את המדור "כמה מלים" הפותח כל גיליון בדברי אקטואליה, גם זמן מה אחרי פרישתו מתפקיד העורך.
כתב את מדור פרשת השבוע בעיתון, "סבא יהושע", המעביר רעיון מפרשת השבוע בדרך חווייתית. נכון ל-2017 קיים המדור כ-40 שנה ומתפרסם בעמוד השלישי של העיתון, היו לו גלגולים רבים במהלך השנים - ושמותיו היו: "למשל"; "טיפ טיפה לחשוב"; "על סבא יהושע ועל פרשת השבוע"; "הקבוצה של המדריך אלקנה (פתוח לכל ילדי השכונה)"; "עם הדוד אפרים בשבת אחר הצהריים"; "יישר כוח לגבאי ר' נח"; ועוד.
כמו כן, כתב סיפורים קצרים תחת שם העט אבי כתריאל, ושני ספרים של סיפוריו יצאו לאור בהוצאת "זרקור":
אוצר המלכים
כוכב שנמצא
לקריאה נוספת

ריאיון עם ר' משה בן ישר לרגל ציון 500 גליונות לזרקור; זרקור, אלול תשמ"ג (גיליון 48 של אותה שנה)
ראיון אתו במדור "הזדמנות לשאול"; זרקור (סיון תשנ"ב)
מרים שלזינגר

מרים נתניה שלֶזינגר (20 במאי 1947 – 10 בנובמבר 2012) הייתה מתרגמת, מתורגמנית סימולטנית וחוקרת תרגום ישראלית, פרופסור חבר במחלקה לתרגום וחקר התרגום באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע על עבודתה המדעית.
מרים שלזינגר נולדה ב-1947 במיאמי ביץ' שבפלורידה, ארצות הברית לאדיט (יהודית) ואריה גייגר, יליד צפת שהיגר לארצות הברית, בן משפחתו של יוסף צבי גייגר. בגיל שש עלתה לישראל עם משפחתה. התגוררה בחיפה. את לימודיה היסודיים עשתה בבית הספר הריאלי, ולאחר מכן נסעה ללמוד בתיכון בארצות הברית. לאחר סיום לימודיה שבה ב-1964 לארץ. כוונתה המקורית הייתה ללמוד רפואה, אך במקום זאת למדה לתואר ראשון מוזיקולוגיה ובלשנות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים, המשיכה לתואר שני בתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1973, שנה לאחר פתיחת המגמה לתרגום באוניברסיטת בר-אילן, למדה שם את מקצוע התרגום והמתורגמנות. ב-1978 סיימה את לימודיה לתואר מתורגמן מוסמך, ומאז לימדה בה.
ב-1989 סיימה את לימודיה לתואר שני בחוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב.
ב-2000 סיימה לימודיה תואר דוקטור בחוג לאנגלית באוניברסיטת בר-אילן. הדיסרטציה שלה עסקה בתהליכים קוגניטיביים בתרגום סימולטני.
בין השנים 2001–2004 הייתה חברת מועצת המנהלים של האגודה האירופית לחקר התרגום (EST).
בין השנים 2004–2007 עמדה בראש המחלקה לתרגום וחקר התרגום בבר-אילן.
עסקה בתרגום ספרות ומחזות. בין השאר תרגמה לאנגלית חלק מספריו של אתגר קרת.
במקביל עסקה גם בתרגום סימולטני. כמתורגמנית עבדה באו"ם, בכנסים בתחומים שונים, בוועידות שלום ובמשפטים, בהם משפט דמיאניוק.
בשנת 2011 זכתה בפרס על מפעל חיים מאגודת המתרגמים בישראל.
ב-2001 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר לעסקים של קופנהגן (CBS).
בשנת 2010 זכתה בפרס דניקה סֶלֶסקוביץ' מטעם האיגוד הבינלאומי של מתורגמני ועידות (AIIC) על תרומתה לתרגום ועידות וחקר התרגום.
בנוסף לעבודתה המקצועית, הייתה פעילה חברתית. בשנות ה-90 כיהנה כיו"ר הוועד המנהל של סניף ישראל של אמנסטי אינטרנשיונל.
התגוררה ברמת אביב. הייתה נשואה למשה שלזינגר (יליד 1935) משנת 1966, אם לשלוש: ענת, בת-עמי ויעל, וסבתא ל-10 נכדים. חתנה, אליהו לוין, נרצח בפיגוע טרור בשנת 1993.
שלזינגר נפטרה ממחלת הסרטן בנובמבר 2012, בגיל 65. נטמנה בבית העלמין מנוחה נכונה כפר סבא.
פרסומיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ספר יובל

Franz Pöchhacker, Arnt Lykke Jakobsen, Inger M. Mees (Eds.), Interpreting Studies and Beyond: A Tribute to Miriam Shlesinger, Copenhagen: Samfundslitteratur Press (Copenhagen studies in language), 2007.
הערות שוליים

↑  אורי דרומי, "אחרי מות", הארץ, 3 בדצמבר 2012.
↑  על עבודתה, Simultaneous Interpretation as a Factor in Effecting Shifts in the Position of Texts on the Oral-Literate Continuum, ראו: Anthony Pym, On Shlesinger’s proposed equalizing universal for interpreting, in: Franz Pöchhacker, Arnt Lykke Jakobsen, Inger M. Mees (Eds.), Interpreting Studies and Beyond: A Tribute to Miriam Shlesinger, Copenhagen: Samfundslitteratur Press, 2007, 175-190.
↑  יפעת הירשלר, פרופ' מרים שלזינגר זכתה בפרס על מפעל חיים מאגודת המתרגמים, מגזין b@r-ilan;‏ Prof. Miriam Shlesinger Earns Lifetime Achievement Award from the Israel Translators Association, Bar-Ilan News, Arpil 6, 2011.
↑  Danica Seleskovitch award: Miriam Shlesinger, AIIC, 20 March 2010 (נאום הזכייה של שלזינגר) (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267503805171  BIBSYS: 6063725  BnF: cb129722203 (data)  CiNii: DA15634987  GND: 133358720  ISNI: 0000 0001 1456 0218  LCCN: n2001024849  LNB: 000106892  NKC: xx0195924  NLK: KAC201423506  NTA: 297207458  SUDOC: 031602347  VIAF: 119371433   WorldCat (עם VIAF): 119371433 
תמונת הקבר של מרים שלזינגר
משה בן יצחק מזרחי

| --- | --- |

משה בן יצחק מזרחי ורעייתו חנה
 לידה:  לפני 1870 טהראן, איראן
 פטירה:  17 ביולי 1940 י"א בתמוז ה'ת"ש פלשׂתינה-א"י
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
משה בן יצחק מזרחי (שאה) (לפני 1870, טהראן – 17 ביולי 1940; י"א בתמוז ת"ש, פלשׂתינה-א"י) היה צייר ומאייר עברי יליד איראן. יצירתו מסתמכת על מסורת איקונוגרפית ארוכה של תיאור המקומות הקדושים ליהדות.
מזרחי נולד בטהראן לפני שנת 1870. בסביבות שנת 1890 עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר העתיקה בירושלים.
שם משפחתו של משה היה במקור מזרחי, במהלך שנות העשרים שינה את שם המשפחה לסופר. במקצועו היה אומן אך היה גם רב וסופר סתם. הכינוי "שאה" ניתן לו מאחר ששיחק היטב שח-מט. 
היה נשוי לחנה כאנום (נפטרה ב-1929) ונולדו להם שני בנים: ציון וחיים ושתי בנות: לאה ורחל. בירושלים פתח בית מלאכה לאמנות דתית ושימושית לאחר מאורעות תרפ"ט (1929), העביר את בית המלאכה שלו לנחלת שבעה.
בשנת 1940 נפטר, ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
גלריה

לוח בית המקדש והמקומות הקדושים, זכוכית מצוירת בצבעי שמן והדבקות של נייר זהב, ראשית המאה ה-20 (אוסף משפחת גרוס)
לוח שמירה לבית, הדפס אבן, גובה 56 ס"מ, רוחב 43.5 ס"מ (אוסף משפחת גרוס; אוסף לוין)
מזרח (1910) (אוסף משפחת גרוס)
לקריאה נוספת

שלום צבר, "עקדת יצחק בעבודותיו של משה שאה מזרחי, מחלוצי האמנות העממית בארץ ישראל", בתוך: מנחה למנחם - קובץ מאמרים לכבוד הרב מנחם הכהן, חנה עמית, אביעד הכהן וחיים באר (עורכים) [בני ברק]: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשס"ח, עמ' 465-487 גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
יגאל אושרי, ציור העקידה לחכם משה מזרחי, מורשתנו, כרך ז תשנ"ג, עמ' 157 - 170.
נתן צבי שקד

| --- | --- |

 לידה:  תל אביב-יפו
 עיסוק:  פרופסור מן המנין וראש המחלקה להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב חוקר בתחומים: מיקרוסקופיה אופטית, ביו-פוטוניקה, והנדסה ביו-רפואית,
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב אוניברסיטת דיוק
 פרסים והוקרה:  עמית החברה הבינלאומית לאופטיקה ופוטוניקה (SPIE Fellow 2021). עמית החברה האמריקאית לאופטיקה ופוטוניקה (OPTICA Fellow 2021)
 http://www.eng.tau.ac.il/~omni
 תרומות עיקריות
 צילום אולטרה-מהיר של תאי זרע בתלת מימד בשחיה טבעית וללא צביעה כימית, מערכות אינטרפרומטריות והולוגרפיות קליניות, כלי לימוד עמוק למיקרוסקופיית פאזה כמותית
 
נתן צבי שקד (נולד ב-1976) הוא פרופסור מן המניין וראש המחלקה להנדסה ביו-רפואית בפקולטה להנדסה ע"ש איבי ואלדר פליישמן באוניברסיטת תל אביב. חוקר בתחום הביו-פוטוניקה ומערכות אופטיות לדימות מיקרוסקופי וננוסקופי.
ביוגרפיה

שקד נולד בתל אביב וגדל בישראל. את התואר הראשון, השני והשלישי שלו השלים בשנים 2002, 2004 ו-2008, בהתאמה, כולם בהנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2008, הצטרף שקד למחלקה להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת דיוק בקרוליינה הצפונית, ארצות הברית, ושהה שם כשנתיים כעמית בתר-דוקטורט, בתמיכת מלגת ביכורה של הקרן הלאומית למדע, ועוד חצי שנה כפרופסור מבקר באותה מחלקה.
בשנת 2011, שב שקד לישראל והצטרף כחבר סגל במחלקה להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב, בדרגת מרצה בכיר. בשנת 2015 – קודם לדרגת פרופסור חבר, בשנת 2019 – קודם לדרגת פרופסור מן המניין, ובמרץ 2022 – התמנה לראש המחלקה להנדסה ביו-רפואית.
מחקר

שקד עומד בראש קבוצת מחקר גדולה העוסקת במיקרוסקופיה, ננוסקופיה ואינטרפרומטריה אופטיות ביו-רפואיות (בראשי תיבות באנגלית – OMNI). קבוצתו מפתחת כלים ניסויים ואנליטיים לצורך דימות תלת-ממדי תוכני-כמותי של תאים ביולוגיים, ללא צביעה כימית העלולה להזיק להם, המשתלבים בצורה ייחודית עם שיטות בינה מלאכותית בעזרת למידה עמוקה.
בין הפיתוחים הטכנולוגיים בקבוצתו ניתן למנות פיתוח מודולים אינטרפרומטריים והולוגרפיים קליניים שמאפשרים צילום של תאים ביולוגיים ללא צביעה כימית ועם קונטרסט כמותי, שאותם ניתן למקם אותם חיצונית למערכות מיקרוסקופיות קיימות, ושאינם דורשים תנאי יציבות מכנית או כיוון מחמירים כפי שמתקיים במערכות אינטרפרומטריות רגילות; פיתוח כלי למידה עמוקה עבור סיווג של תאים ביולוגיים וצביעתם הווירטואלית על סמך המידע העמוק המופק; טומוגרפיה אופטית לצורך דימות תלת־ממדי מהיר של תאים חיים בעזרת מקדם שבירה; וננוסקופיה אינטרפרומטרית של תאים ביולוגיים ואלמנטים דקים אחרים.
שני יישומים רפואיים מרכזיים במחקרו הם דימות כמותי, ניתוח ובחירה של תאי זרע להפריה חוץ-גופית (יישום אשר התגבש לכדי חברת QART Medical אותה ייסד) ודימות וניתוח בזרימה של תאי סרטן בביופסיות נוזליות, כגון מציאת ואבחון תאי סרטן בדגימות דם.
שקד הוא מחבר של מעל 100 מאמרים אקדמיים בעיתונים מדעיים מובילים ומעל 170 מאמרים בכנסים. הוא ממציא של מספר פטנטים, ושימש כעורך-שותף של ספר מדעי בתחום מיקרוסקופיית הפאזה לשימושים ביו-רפואיים. שקד מכהן כראש הכנס השנתי לדימות וחישה ביורפואיים ללא סימון (SPIE LBIS) המתקיים מדי שנה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית, ועמית בקהילה האמריקאית לאופטיקה (OPTICA Fellow) וכן בקהילת הבינלאומית לאופטיקה ופוטוניקה (SPIE Fellow).
פרסים והוקרה

OPTICA (OSA) Fellow‏ (2021)
SPIE Fellow ‏(2021)
מענק ERC אישי (2015)
מאמרים נבחרים

N. T. Shaked, S. A. Boppart, L. V. Wang, and J. Popp, “Label-free biomedical optical imaging,” Nature Photonics [IF 39.728], Vol. 17, pp. 1031-1041, 2023.
G. Dardikman-Yoffe, S. K. Mirsky, I. Barnea, and N. T. Shaked, “High-resolution 4-D acquisition of freely swimming human sperm cells without staining,” Science Advances [IF 14.143], Vol. 6, No. 15, eaay7619, 2020.
Y. N. Nygate, M. Levi, S. K. Mirsky, N. A. Turko, M. Rubin, I. Barnea, G. Dardikman-Yoffe, M. Haifler, A. Shalev, and N. T. Shaked, “Holographic virtual staining of individual biological cells,” Proceedings of the National Academy of Sciences USA (PNAS) [IF 11.205], Vol. 117, No. 17, pp. 9223-9231, 2020.
N. T. Shaked, V. Micó, M. Trusiak, A. Kus, and S. K. Mirsky, “Off-axis digital holographic multiplexing for rapid wave front acquisition and processing,” Advances in Optics and Photonics [IF 20.107], Vol. 12, Issue 3, pp. 556-611, 2020.
M. Rubin, O. Stein, N. A. Turko, Y. Nygate, D. Roitshtain, L. Karako, I. Barnea, R. Giryes, and N. T. Shaked, “TOP-GAN: Stain-free cancer cell classification using deep learning with a small training set,” Medical Image Analysis [IF 8.545], Vol. 57, pp. 176-185, 2019.
M. Habaza, M. Kirschbaum, C. Guernth-Marschner, G. Dardikman, I. Barnea, R. Korenstein, C. Duschl, and N. T. Shaked, “Rapid three-dimensional refractive-index imaging of live cells in suspension without labeling using dielectrophoretic cell rotation,” Advanced Science [IF 16.806], 1600205: 1-9, 2016.
P. Girshovitz and N. T. Shaked, “Doubling the field of view in off-axis low-coherence interferometric imaging,” Nature – Light: Science and Applications (Nature LSA) [IF 17.782], Vol. 3, e151, pp. 1-9, 2014.
הערות שוליים

↑  כאן | מדע - איך להתרבות בצורה חכמה יותר?, באתר יוטיוב, ‏6 בדצמבר 2016
↑  האתר הרשמי של החברה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427385105171  ORCID: 0000-0003-4080-839X  ResearcherID: B-6297-2014  SUDOC: 204077869  VIAF: 299306099   WorldCat (עם VIAF): 299306099
מרים שנייד

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 בינואר 1924 להוסק, בלארוס
 פטירה:  20 בספטמבר 2012  (בגיל 88) טורונטו, קנדה
 מדינה:  ישראל 
 בן זוג:  1945–1974 – נפתלי אוטו שנייד  1976–1997 – ד"ר אריה אופזיהר  1998–2012 – מיקלוס אמהכט
 
מרים שנייד (1 בינואר 1924, להוסק, פלך מינסק בלארוס – 20 בספטמבר 2012, טורונטו, קנדה) הייתה סופרת ומשוררת ישראלית–קנדית, ופעילה למען זכויות נשים וילדים ולמען השלום. פרסמה חמישה ספרי שירה ושני רומנים.
ביוגרפיה

מרים גולדשמידט (לימים שנייד) נולדה ב־1924 בבלארוס. בגיל שנתיים (1926) עלתה לארץ ישראל עם משפחתה והתיישבה בחברון. במאורעות תרפ"ט נרצח אביה והיא (בת 5) ואמה נפצעו קשה מאד. למרות המאורעות הללו עסקה רבות בשנות חייה בפעילות למען שלום בישראל ומחוצה לה. למרים היה אח בשם יהודה גולדשמידט.
למדה בתיכון לנערות דתיות בירושלים, הוראה בסמינר המזרחי, וכן תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1945 נישאה לבעלה, נפתלי (אוטו) שנייד, שהיה מבוגר ממנה ב-24 שנים. השניים התגוררו בחיפה.
ב-1953 החלה לקחת חלק פעיל באירועים למען זכויות נשים וילדים וכן למען השלום. באותה שנה השתתפה כנציגת חוג הנשים למען השלום בחיפה, במסגרת המשלחת לוועידת קופנהגן. הוועדה עסקה כאמור במאבקים לזכויות ולשלום לעיל. כמו כן נשלחה לוועידה העולמית למען אימהות בפריז, 1955.
בסוף שנות ה-50 עסקה במתן הרצאות על אמנות ואמנים ונהגה לפרסם משיריה בעיתונים ובכתבי עת ספרותיים שונים (ראו "מאזנים").
ב-1956 פורסם כי בנה, יעקב שנייד, הוציא לאור ספר זכרונות מטיול שערכה המשפחה ליוון.
ב-1957 זכתה בפרס אקו"ם על שיריה, ובאותה שנה תורגמו שיריה לשפה הווייטנאמית והופיעו בעיתונות שם. ב-1957 פרסמה גם קריאה בעיתון בארץ – שיש להקדיש חג מיוחד לעיר ירושלים, ובכך הקדימה את זמנה.
ב-1960 פרש בעלה מתפקידו כמרצה בטכניון והמשפחה עברה לגור בארצות הברית. בתקופה זו הירבה בעלה להציג מציוריו ופסליו בתערוכות יחיד באירופה, בארצות הברית ובקנדה. ב-1964 עברו להתגורר בטורונטו, קנדה, שם עסקה שנייד בהוראת עברית בבתי ספר יהודיים.
בפסטיבל הזמר והפזמון לשנת 1964 הופיעה מקהלת רינת עם השיר של מרים שנייד - "שעה ברוכה".
ב-1973 סיימה תואר שני בישיבה יוניברסיטי, ניו יורק. עבודת המחקר שלה ראתה אור תחת הכותרת: "בין הנהייה 'אל פרורי השמש' ו'החפצים הקטנים' - מוטיבים משירתה של רנה לי" בהנחיית פרופ' חיים ליף.
חיים אישיים

שנייד נישאה שלוש פעמים: ב־1945 לנפתלי (אוטו) שנייד, אמן ופרופסור לאמנות יהודית, מרצה בטכניון עד מותו ב-1974.
ב-1976 נישאה בשנית לרב ד"ר אריה אופזיהר לו הייתה נשואה עד לפטירתו ב-1997.
ב-1998 נישאה בשלישית למיקלוס אמהכט, חיה עימו עד יום מותה.
היא נפטרה בביתה בקנדה ב ב-20 בספטמבר 2012
לשנייד היו שני בנים, יעקב ואדם מבעלה הראשון וכן נכדים ונינים.
ספריה

רומן במכתבים (ירושלים: עמוד, תש"ט)
הצעה להקמת ברית אמהות בינלאומית (חיפה, 1953)
עד תם: שירים (תל אביב: מחברות לספרות, תשי"ט 1959)
שירי סתיו (תל אביב: מחברות לספרות, תשכ"ח)
שעת רצון (ירושלים: הוצאת ראובן מס, 1973)
לילך / יחד עם נפתלי שנייד (תל אביב: טרקלין, 1976) <"חלק מן השירים שכתבנו אחד לשני במשך כל חיינו יחד">
לליובה באהבה (תל אביב: טרקלין, תשל"ח) <שירים>
ירח הדבש (תל אביב: טרקלין, תש"ם 1979) <שירים>
מגילת אליפלא לש. שלום (תל אביב עקד, תשנ"ב 1991)
הערות שוליים

↑  ⁨מפעולות תנועת השלום בחיפה - ⁨על המשמר | 20 ינואר 1953 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨משלחת נשי ישראל יצאה לועידה העולמית של הנשים ⁩ | ⁨קול העם⁩ | 29 מאי 1953 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨אסיפת נשים בתל אביב עם שוב המשלחת מועידת קופנהאגן - בקול העם⁩ | עמוד 4 | 13 יולי 1953| אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨הועד הישראלי למען ועידה עולמית של אימהות - חיפה - ⁨קול העם, 21 יוני 1955, אוסף העיתונות,הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨בחיפה - פרסום על הרצאה של מרים שנייד על רמברנדט - ⁨למרחב⁩ | 22 אוקטובר 1958| אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨חיפה - פרסום של הרצאה של מרים שניד על איטליה - ⁨הצופה, 4 דצמבר 1959| אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨מאזנים - הופיעה חוברת ג' כרך ו' שבט תשי"ח, ⁨הבוקר, 28 פברואר 1958, אוסף העיתונות, הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨סופר ישראלי בן עשר ⁩ | ⁨דבר⁩ | 3 אוקטובר 1956 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨שירה עברית בעתון וויטנאמי⁩ | ⁨על המשמר⁩ | 22 מאי 1959 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨נחדש את העלייה לרגל | ⁨דבר⁩ | 9 יולי 1957 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  Miriam Schneid Marriages and Divorces, web.archive.org, ‏2023-07-13
↑  Miriam OFSEYER-EMHECHT Obituary (2012) - Toronto Star, Legacy.com
↑  מרים שנייד-אופזייר, באתר library.osu.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308176305171  ISNI: 0000 0000 7422 9714  LCCN: n78053125  VIAF: 50484132   WorldCat (עם VIAF): 50484132
מרים ריברה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1981 מקסיקו 
 התאבדה:  5 בפברואר 2019 (בגיל 38 בערך) ארמוסיו, סונורה, מקסיקו
 מדינה:  מקסיקו 
 כינויים נוספים:  ויקטוריה, מרים אקסטרווגנזה, מרים, מרים ד'אבו
 עיסוק:  דוגמנית, שחקנית, אישיות תוכניות מציאות
 בן זוג:  דניאל קווארבו
 
מרים ריברה (באנגלית: Miriam Rivera;‏ 1981 – 5 בפברואר 2019), הידועה לרוב כמרים, הייתה דוגמנית טרנסג'נדרית מקסיקנית, שהופיעה בתוכניות הטלוויזיה "יש משהו לגבי מרים" והאח הגדול אוסטרליה 2004. היא זכתה להכרה ככוכבת הריאליטי הטרנסג'נדרית הראשונה. ריברה גם דגמנה ושימשה בשם ויקטוריה בפורנוגרפיה. היא נמצאה מתה בפברואר 2019 בדירתה במקסיקו.
ילדותה וקריירה

ריברה נולדה ב-1981 במקסיקו ריברה ורצתה לשנות מינה לנקבה בגיל ארבע. לדבריה, בעוד ששלושת אחיה אהבו בייסבול, היא העדיפה בובות ברבי. ריברה אמר כי זרים הניחו שהיא ילדה:
הם נהגו לבוא לאמי ולומר, "אוי יש לך בת יפה", ואמי נהגה לומר "זה הבן שלי", ואני נהגתי לכעוס. ותמיד נמשכתי לגברים. כשהייתי בת 11 פגשתי מישהו הומו והוא התחיל לדבר איתי על הורמונים, שמאוד התעניינתי בהם.
ריברה אמרה שהיא התחילה במהרה לקחת הורמונים. היא אמרה לעיתונאים שהיא יצאה מהארון אחרי שהושעתה מבית הספר בגיל 12, ומשפחתה תמכה בה.
בשנת 1999, ריברה הצטלמה לאתר טרנסג'נדרי והופיעה בשם ויקטוריה בסרטונים פורנוגרפיים שהופקו על ידי אנדרוג'יני הפקות ושוחררו בשנת 2000.
רמי בלומנפלד ראה לראשונה את ריברה משתתפת בלהקת בנות, ולאחריה הוא תכנן ללהק אותה לתוכנית טלוויזיה ששוחררה מאוחר יותר בשם "יש משהו לגבי מרים". היא צולמה באיביזה לסדרה "יש משהו לגבי מרים" בשנת 2003, אך תאריך ההפצה של התוכנית התעכב עד להסדר התביעה מחוץ לבית המשפט על ידי המתמודדים בשנת 2004. במקור הוא שודר בבריטניה ב-Sky1 בפברואר 2004. התוכנית הונחתה על ידי טים וינסנט, והוצגו בו שישה גברים שמחזרים אחרי ריברה מבלי לגלות שהיא טרנסג'נדרית עד לפרק האחרון. ריברה נהנתה מתשומת הלב שקיבלה בעקבות התוכנית.
לאחר הרייטינג הגבוה לתוכנית, היא לוהקה לאח הגדול אוסטרליה 2004, שגם הופקה על ידי אנדמול. סרט תיעודי על חייה הוזמן אך לא שודר.
היא הצהירה כי מעולם לא תכננה לעבור ניתוח לשינוי מין, וציינה חששות מסיבוכים או אובדן תחושה. היא אמרה, "אמא שלי תמיד אומרת לי, 'למה שתרצי להיות חצי וחצי? למה את לא רוצה להיות אישה שלמה?' אבל אני פשוט אוהבת את עצמי ואני ממש נהנית מחיי."
ה"ניו יורק פוסט" דיווח בשנת 2007 כי ריברה נפצעה קשה כשנזרקה מחלון קומה שלישית בביתה. בהמשך סיפרה ריברה לעיתונאים שהיא נפלה מחלון קומה רביעית כשניסתה להימלט מפורץ. בשנת 2008 היא התארחה בתוכנית "Rozmowy w toku" של אווה דרזיזגה ברשת TVN, בפולין. בשנים האחרונות, ריברה הייתה פעילה בתרבות הנפשים של מנהטן.
חיים אישיים ומותה

ריברה הייתה נשואה לדניאל קוורבו, איתו התגוררה בניו יורק. היא נמצאה מתה ב-5 בפברואר 2019, בדירתה במקסיקו. מותה אושר על ידי קוורבו בפוסט בפייסבוק וזכה לסיקור חדשות כעבור חצי שנה. מותה סווג כהתאבדות על ידי תלייה על ידי המשטרה, אך קוורבו מאמינה שנרצחה כיוון שקיבלה איום מוות ממי שאמר לה "לעולם אל תחזרי למקסיקו" ולכן לא הכין את הלווייתה.
פילמוגרפיה

There's Something About Miriam ‏(2003)
האח הגדול אוסטרליה (2004)
TV Burp ‏(2004)
Rove Live ‏(2004)
בוקר טוב אוסטרליה (2004)
הערות שוליים

↑  El Mañana Revista Goza transexual mexicano popularidad en Europa, web.archive.org, ‏2009-03-22
1 2 3 4  Merrett, Robyn (9 באוגוסט 2019). "Miriam Rivera, the First Openly Trans Reality Star, Dead at 38". People. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Bob's Tgirls". bobstgirls.com.
↑  "Dinner Date—Miriam," Rachael Popow, Press Association, 25 February 2004.
↑  מרים, יש משהו לגבי מרים
↑  Agencia Reforma (28 August 2004). La transexual mas bella del planeta según revista anglosajona. New Magazine.
1 2  "Miriam Rivera, reality TV's first trans star, found dead at 38". BBC News. 9 באוגוסט 2019. נבדק ב-9 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Miriam's glad to be recognised". BBC. 2004-02-20. אורכב מ-המקור ב-2004-12-05.
↑  Mutel, Glen (19 February 2004). prepares to bare all in doc about 'her' life.Broadcast
↑  "Miriam Opts Out Of Op," Sky One.
↑  Johnson, Richard; Froelich, Paula; Hoffmann, Bill; Steindler, Corynne (4 באוקטובר 2007). "Miriam ducks 'miriam' bow". New York Post. p. 1. אורכב מ-המקור ב-18 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nichols, Mackenzie (9 באוגוסט 2019). "Miriam Rivera, First Transgender Reality TV Star, Dies at 38". Variety (באנגלית). נבדק ב-12 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Miriam Rivera, first transgender reality TV star, dead at 38". Fox News. 2019-08-10. נבדק ב-2019-12-03.
↑  "Fox Reality to debut UK's 'There's Something About Miriam' October 31". Reality TV World. נבדק ב-10 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Merlin's silent protest". The Sydney Morning Herald (באנגלית). 14 ביוני 2004. נבדק ב-10 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרים ריברה".
נורמן לואיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1909 הארלם, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוגוסט 1979 (בגיל 70) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה (1935) 
 תקופת הפעילות:  1930–1979 (כ־49 שנים) 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים  חבר הקרן הלאומית לאמנויות 
 
נורמן וילפרד לואיס (באנגלית: Norman Wilfred Lewis;‏ 1909 – 1979) היה צייר, מלומד ומורה אמריקאי. לואיס, שהיה אפרו-אמריקאי (מברמודה), נקשר לאקספרסיוניזם מופשט, והשתמש באסטרטגיות ייצוגיות כדי להתמקד בחיים עירוניים של השחורים ובמאבקיהם.
ביוגרפיה וקריירה

נורמן וילפרד לואיס נולד ב־23 ביולי 1909 בניו יורק. תמיד התעניין באמנות, הוא טיפח ספרייה גדולה לתולדות האמנות עוד שהיה צעיר. לואיס למד באוניברסיטת קולומביה אמנות אצל אוגוסטה סאבאג'. הוא היה תושב הארלם כל חייו. הוא עבד ושט במהלך שנתיים בהן עבד על אוניות משא בים.
השפעה מוקדמת וחשובה עליו הייתה לפסלת והמורה אוגוסטה סאבאג', שסיפקה לו שטח בסטודיו פתוח במרכז האמנות הקהילתי שלה בהארלם. הוא השתתף גם בפרויקטים אמנותיים לצד ג'קסון פולוק, בין היתר.
לואיס החל את הקריירה שלו בשנת 1930. תחילה הוא צייר את מה שראה, שנע בין "מקום המפגש" (1930), ציור ריאליסטי ועד "הכובע הצהוב" (1936), ציור קוביסט רשמי, ועד ל"מנושלים" (1940), ציור מחאה, אל "נגני ג'אז" (1948) ), תיאור חזותי של האווירה המוזיקלית בהארלם. הוא גם צייר ריאליזם חברתי, ציור ב"סגנון פיגורטיבי גלוי, תוך תיאור תנאי החיים ופגיעת המשטרה."
לואיס אמר שהוא נאבק לבטא את הקונפליקט החברתי באמנותו, אך בשנותיו המאוחרות, התמקד באסתטיקה עצמה. "מטרת האמן חייבת להיות התפתחות אסתטית", אמר להיסטוריון האמנות קלי ג'ונס, "ובמובן אוניברסלי, לתרום בדרך משלו תרומה מסוימת לתרבות."
נורמן לואיס היה האמן היחיד האפרו-אמריקאי בדור הראשון של אקספרסיוניסטים המופשטים. סוחרי האמנות הלבנים וגם האפרו-אמריקאים ובעלי הגלריות התעלמו מיצירותיו. הוא לא השתלב בשתי הקטגוריות בצורה מושלמת. התעלמו מעבודותיו פעמים רבות בגלל מעורבותו הפוליטית, וגם בגלל האזור בו הוא התגורר. צבע עורו בתקופה זו השפיע רבות על חיי העבודה שלו.
חיים מאוחרים

בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים יצירותיו הפכו למופשטות יותר. מעורבותו המוחלטת באקספרסיוניזם מופשט נבעה בחלקה מהתפכחותו מאמריקה לאחר חוויותיו במלחמת העולם השנייה. הוא חש את הגזענות באמריקה אף על פי שנלחם נגדה כחייל באירופה. הוא חש בצביעות האמריקאית בנושא הגזעי.
הוא ראה שלאמנות אין את הכוח לשנות את המדיניות הגזענית של החברה האמריקאית והחליט שאמנים צריכים לפחות להדגיש את כישוריהם האסתטיים, במקום להתמקד באמנות פוליטית.
אחד מציוריו הידועים ביותר, "ציפורים נודדות" (1954), זכה בפרס בתערוכה הבינלאומית במוזיאון קרנגי בשנת 1955, העיתון "הרלד-טריביון" בניו יורק, כינה את הציור "אחד המשמעותיים מבין כל אירועי שנת האמנות של שנת 1955. "סגנון חתימתו באותם עשורים כלל אלמנטים אידיאוגרפיים או הירוגליפיים חוזרים ונשנים שאיפשרו ללואיס לשלב רצפי סיפור עלילתי.
עבודתו המאוחרת כוללת את "אלבמה השנייה" (1969), "חזון חלקי"(1971), ו"העולם החדש" (1971), וכן סדרה בשם סיגאנג' שנעשתה בשנותיו האחרונות.
בשנת 1963 היה חבר מייסד בקבוצת האומנים "הספירלה".
אף שהוא הוצג על ידי הגלריות, וקיבל פרסים רבים וביקורות טובות, עבודתו לא נמכרה כמעט, כמו שאר האקספרסיוניסטים המופשטים שהציג איתם. גוף עבודתו כלל ציורים, רישומים וציורי קיר.
הוא פירנס בעצמו באמצעות הוראה. בשנת 1972 הוא קיבל מענק מקרן מרק רותקו ומלגה מטעם העמותה הלאומית לאמנויות. בשנת 1975 קיבל מלגת גוגנהיים.
הוא נפטר במפתיע ב־27 באוגוסט 1979, בניו יורק.