stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
XSS-10
ראו גם

XSS-11
אגם החורף

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  lacus 
 על שם:  חורף 
 נתונים ומידות
 אורך:  48 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  LQ12 
 גוף שמיימי:  הירח
 קואורדינטות:  15°01′N 13°58′E﻿ / ﻿15.01°N 13.97°E﻿ / 15.01; 13.97
  (למפת הירח מוגדלת) אגם החורף(למפת הירח רגילה) אגם החורף
 
אגם החורף
אגם החורף (בלטינית: Lacus Hiemalis - "לאקוס היימאליס") או ימת החורף או ים החורף הוא ימה ירחית קטנה הממוקמת באזור ארץ השלגים של הירח.
בדומה לייתר ימות הירח, אין מדובר בימה, אלא בעמק נמוך המכוסה בזלת.
האגם ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 15.0° צפון, 14.0° מזרח.
קוטרו המרבי של האגם - 50 ק"מ.
אגודת המפגש הבין דתי

| --- | --- |

 פעילות:  עמותה ליצירת שיח בין דתי
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים
 מייסדים:  יהודה סטולוב
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים)
 https://interfaith-encounter.org/
 
אגודת המפגש הבין דתי (בערבית: جمعية اللقاء بين الديانات, באנגלית: Interfaith Encounter Association – IEA) היא עמותה רשומה ללא מטרת רווח שפועלת לגשר בין יחידים וקהילות דרך שיח בין דתי בישראל. פעילות העמותה מתקיימת בכל רחבי הארץ והשטחים שבשליטת הרשות הפלסטינית, ללא משנה פוליטית.
מטרות ואידאולוגיה

העמותה פועלת ליצירת שיח בין דתי בין קבוצות מדתות ותרבויות שונות, גילאים ורקעים שונים. היא א-פוליטית וללא דרישות סף או דמי חבר. באופן זה האגודה פועלת ליצירת שינוי לטובה ביחסים שבין הקהילות והאזרח הפשוט, כבסיס לכל פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
מטרת העל של העמותה היא קידום שלום בארץ ישראל, ובניית פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, על ידי יצירת שיח בין דתי ובין תרבותי בין הקהילות השונות בישראל. על ידי יצירת קבוצות שיח רבות, האגודה שואפת ליצירת אפקט מצטבר שיגרום לשינוי מלמטה למעלה בחברה.
היסטוריה

העמותה הוקמה בשנת 2001 על ידי קבוצת פעילים בראשות יהודה סטולוב (אנ'), והיא מנוהלת על ידו משעת הקמתה ועד היום, לצד שותפים נוספים. ההחלטה להקים את העמותה התקבלה על רקע האינתיפאדה השנייה ואסון התאומים, מאורעות מתוקשרים של אלימות דתית קיצונית. מייסדיה חשו צורך להקים עמותה שתיצור שלום, צדק ויציבות בארץ ישראל ובמזרח התיכון כולו, דווקא דרך השיח הבין דתי, וראו באמונה הדתית ובמסורות התרבותיות גשר המאחד בין אנשים שונים. בעיני מייסדי העמותה, דו-קיום אמיתי יושג רק כאשר כל צד יכיר את האחר וילמד לכבד אותו, באמצעות מפגש ישיר ובלתי אמצעי.
האגודה צמחה לאורך שנות פעילותה. בשנת 2001 היא כללה רק שתי קבוצות שיח וכ-300 משתתפים, וכיום היא מונה מעל 100 קבוצות וכ-5,000 משתתפים.
מבנה ופעילות

בעמותה יש שלושה מקבלי שכר, ושאר פעיליה (כשבעים איש) מתנדבים. בשנת 2022 קיימה האגודה 412 מפגשים ואירועים, ב-120 קבוצות שונות. להערכת האגודה, מעל 4,000 השתתפו בפעילות. פעילויותיה השונות כוללות בין השאר: קבוצות של נשים, צעירים, מנהיגים דתיים, מחנכים, מיילדות, מוזיקאים ועוד, שיח ישראלי-פלסטיני, כנסים של יומיים או יותר, סיורים לימודיים ועוד.
מבנה ופעילות > קבוצות מפגש

עיקר הפעילות של העמותה היא ביצירת קבוצות שיח ברחבי הארץ, ביישובים יהודים וערביים, ורוב הפעילויות מתנהלות בתוך תחומי הקו הירוק. רוב הקבוצות מונות בין עשרה לשלושים משתתפים מדתות שונות. מרבית המשתתפים הם יהודים, נוצרים, מוסלמים, דרוזים ובהאים. חלק מהקבוצות נפגשות בתדירות של פעם בשבוע או שבועיים, וחלקן אחת לכמה חודשים. את המפגש הקבוצתי מנהל צוות רכזים שמשמש כראש הקבוצה, ותוכן המפגש משתנה אך אינו פוליטי. בקבוצה חברים דתיים וחילונים גם יחד, ואולם השיח מתבסס על העניין המשותף בדת, במסורת ובתרבות. חלק מהקבוצות מיועדות לנשים בלבד, או לגברים בלבד, וחלקן מעורבות. קיימות גם מספר קבוצות נפרדות לבני נוער, וכן למנהיגים דתיים כמו ראשי ישיבות וכמרים.
מבנה ופעילות > פעילויות מיוחדות

העמותה מקיימת גם כנסי שיח חד פעמיים בבתי ספר ולציבור הרחב בפורמטים משתנים. בנוסף, היא מקיימת מפגש שנתי של כל קבוצות השיח. מעבר ליצירת שיח, העמותה מארגנת שלושה פרויקטים נוספים:
מבצע חמץ: לקראת חג הפסח, יהודים דתיים מבערים את החמץ. הלכתית, עליהם להיפטר מכל מאכלי הדגנים שנמצאים בבתיהם, לרוב בשריפה. העמותה החליטה למנוע את בזבוז המזון, ולקראת כל חג פסח, היא פונה אל יהודים ומבקשת מהם לתרום את החמץ לנזקקים, ומדגישה שמדובר במשפחות מוסלמיות ונוצריות ממזרח ירושלים. המשפחות הנזקקות גם הן מודעות לכך שהמזון מגיע מיהודי מערב ירושלים.
דיבייט למען השלום: העמותה מביאה יחדיו בני נוער ערבים ויהודים מכל רחבי הארץ כדי לנהל דיבייט בסגנון מודל האו"ם, בו הם דנים בפתרונות לסוגיות בינלאומיות בוערות.
הר קדשי: מיזם מחקרי-רעיוני של העמותה, שחותר להפיכת הר הבית ממקום נפיץ ומכשול בפתרון הסכסוך למקום המעודד שלום בין-דתי. מטרתם היא לצייר חזון של הר הבית כמקום כזה, ולהשיג מרבנים תמיכה בו, הלכתית ורעיונית. התפרסמו כמה מאמרים בנושא במסגרת המיזם, בין השאר בכתב העת ההלכתי "תחומין".
פרסים והכרה

האגודה קיבלה מספר פרסים, וביניהם:
אונסק"ו הכירו בעמותה כארגון התורם ל'תרבות השלום'.
העמותה זכתה בפרס האנושות מיסודה של קרן קציני הדת (פברואר 2006). הפרס ניתן לעמותה ולמנהלה יהודה סטולוב בפרט, "ככבוד לכל אלו שחירפו נפשם על מנת להגן על בני דת או גזע אחרים מהם".
נג'יבה סירחאן ואסנת ארם-דפנה, רכזות קבוצת המפגש כרמיאל – מג'ד אל-כרום, קיבלו את האות לנשים מקדמות שלום מטעם מרכז טננבאום להבנה בין-דתית (אוקטובר 2007).
האות לקידום הדתות במסגרת פרויקט INTR°A ניתן לעמותה, וכלל גם מענק כספי (אוקטובר 2007).
הסרט "מפגש בין-דתי בגליל", אותו הפיקה העמותה כדי להציג את פרויקט חילופי התלמידים שלה, זכה בציון לשבח במסגרת "הפסטיבל למוזיקה, קולנוע ושלום בעולם השני", שאורגן על ידי התנועה לדמוקרטיה כלל-עולמית (אפריל 2008).
במסגרת חגיגות שישים שנה למדינה, ועידת הנשיא מנתה את העמותה כחלק משישים המיזמים שהוגדרו כ'משנים את פני המחר' (מאי 2008).
הפרס ע"ש פרופ' ר' ברגמן ליצירתיות בסיעוד הוענק לד"ר אניטה נובל על קבוצת המפגש של עובדי רפואה שהיא מפעילה באגודה (יוני 2014).
הפרס לשלום במזרח התיכון ע"ש ויקטור ג'. גולדברג הוענק למנכ"ל ולסמנכ"ל על פועלם בעמותה (יוני 2015).
מעמד מייעץ לאו״ם (2021).
אפקטיביות

מספר מאמרים נכתבו על האגודה ועל השאלה האם קיום שיח בין דתי משפיע על המשתתפים בו. מחקרים שנעשו באוניברסיטת בר-אילן מצאו שלמפגשים בקבוצות השיח של אגודת המפגש הבין דתי יש השפעה חיובית על הדעות של שני הצדדים אחד על השני, והרצון לקיום שיח עולה. למשל, באחד המחקרים התבקשו המשתתפים לחוות את דעתם על מאפייני אישיות כלליים של הקבוצה השנייה, לפני ואחרי המפגש. חוות הדעת נעשתה חיובית יותר לאחר המפגש בין שתי הקבוצות. מצד שני, המחקרים גם מצאו שהמשתתפים בשיח היו מלכתחילה בעלי רצון לקיום שיח ויצירת קשר עם הצד השני. בכל זאת, גם אם המשתתפים פתוחים יותר מהממוצע, נראה שלקבוצות שיח יש השפעה חיובית על קידום הרצון לשלום וקיום הדדי בקרב המשתתפים בהן.
ראו גם

גיידסטאר
המגזר השלישי
הערות שוליים

1 2  אתר אגודת המפגש הבית דתי
↑  אגודת המפגש הבין דתי (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל, באתר www.guidestar.org.il
↑  אגודת המפגש הבין דתי, דף מידע, ‏2016
↑  עלון של האגודה, https://interfaith-encounter.org/brochures/hebrew.pdf
↑  Dr. Ben Mollov and Dr. Chaim Lavie, [https://interfaith-encounter.org/researches/IEA%20Evaluation%20Quantitative%20Assessment%202014.pdf Results Summation—Quantitative Data
Composite IEA Dialogue Groups 2014]
↑  Laya Schwartz, [https://interfaith-encounter.org/researches/On%20the%20Effectiveness%20of%20the%20enterprise%20of%20IEA.pdf Interfaith Encounter Association- Can Jesus, Moses
and Mohammed be friends?
On the Effectiveness of the enterprise of the
Interfaith Encounter Association]
↑  Frida Kerner Furman, Religion and Peacebuilding: Grassroots Efforts by Israelis and Palestinians, Journal of Religion, Conflict, and Peace Volume 4. Issue 2, Spring 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 144792439   WorldCat (עם VIAF): 144792439
אורי רווח

| --- | --- |

אורי רווח
 לידה:  8 בינואר 1971 (בן 53) י"א בטבת ה'תשל"א נהריה
 מדינה:  ישראלישראל
אורי רווח (נולד בי"א בטבת ה'תשל"א, 8 בינואר 1971) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי, חסיד חב"ד.
ביוגרפיה

נולד בנהריה לאם מתוניס ואב ממרוקו. גדל בעכו עד גיל 6 אז עבר לשכונה ד' בבאר שבע. אביו נפטר כשהיה בן 14. למד בבית הספר החקלאי "אשל הנשיא". אל עולם העיתונות נכנס בעקבות ספר של דבורה עומר שהכיר, בו מסופר על הרצל, שהיה עיתונאי, ובהשראתו התחיל להוציא עיתון בבית הספר שבו למד. בצעירותו היה כתב במקומון "שבע" וב"מעריב לנוער". בשנת 1990 החל לשרת בגלי צה"ל, שם היה כתב לענייני עבודה ורווחה. בשנת 1994 עבר לחברת החדשות, אף שם שימש כתב לענייני עבודה ורווחה ותחומי כיסוי נוספים. בסוף שנות ה-90, במהלך עבודתו בערוץ 2, החל בתהליך של חזרה בתשובה ולמד במכון מאיר. התקרב לחסידות חב"ד.
בשנת 2001 פרש מערוץ 2 כדי לשמש יועץ תקשורת של שר הדתות אשר אוחנה.
עם סיום עבודתו במשרד הדתות התקבל לעבודה בערוץ 1, שם הוא הועסק במחלקת המורשת של הערוץ וככתב במהדורה המרכזית "מבט לחדשות" המסקר תחומי דת ויהדות ופרש משם לאחרי כמה שנים. כמו כן הגיש תוכניות ב"רשת מורשת". בשנת 2007 יזם הכנסת ספר תורה לבית הכנסת בבניין רשות השידור.
רווח הגיש את תוכנית "פנימה" בימי ראשון עד רביעי ואת "מלווה מלכה" במוצאי שבת, בתאגיד השידור הציבורי כאן מורשת. בשנת 2020 פוטר מהערוץ.
באפריל 2021 הצטרף לרדיו "קול ברמה" למשך חודש.
חיים אישיים

רווח נשוי לטלי. הוא אב לשישה ילדים מנישואיו הראשונים עם אשתו דקלה, ולבת מהנישואים השניים. מתגורר בביתר עילית.
הערות שוליים

↑  קובי נחשוני, אחרי 40 שנה: ספר תורה ברשות השידור, באתר ynet, 28 באוגוסט 2007
↑  הכתב אורי רווח יפוטר מ'תאגיד השידור כאן', באתר כיכר השבת
↑  זופניק בכיכר • התמונות והנייעס של השבוע, באתר כיכר השבת
אוצר מילים

דף ממילון בן יהודה, 1908. מילונים מאגדים אוצר מילים, למשל של שפה או תחום מקצועי
למושג אוצר מילים שתי משמעויות סמוכות:
מכלול המילים המרכיבות שפה מסוימת.
מכלול המילים והביטויים שאדם מסוים מכיר.
אוצר המילים של שפה

כל שפה מתאפיינת בדינמיות: מילים חדשות נוצרות בשפה או נקלטות בה משפות זרות, ומילים אחרות יוצאות מכלל שימוש, ונותרות רק בספרים נושנים. בהתאם לכך, אוצר המילים של השפה דינמי אף הוא, וניתן להבחין באוצר מילים ייחודי לתקופה מסוימת (ראו, למשל, סדרת ערכים העוסקת בהיסטוריה של השפה העברית, ובכלל זה התפתחות אוצר המילים שלה). במינוח בלשני מקצועי משתמשים בדרך כלל במונח לקסיקון לציון כלל המילים (או: הלקסמות) הקיימות בשפה.
לא כל השפות עשירות באותה מידה: יש שפות המתאפיינות באוצר מילים נרחב, ואחרות מתאפיינות באוצר מילים מצומצם יחסית. מאפיין זה בולט יותר בהתייחסות לאוצר מילים בתחום מסוים, כגון מילים העוסקות בפעילות חקלאית או מילים העוסקות בפעילות הנדסית. אנגלית היא השפה בעלת אוצר המילים הגדול ביותר. את מספר המילים בה קשה לאמוד, אך לפי מספר הערכות הוא כ-500,000 מילים (אם כי כמחציתן הן שמות תרופות [דרוש מקור]). רוב השפות הן בעלות מספר מילים מועט יותר (במילון אבן-שושן למשל, מוערך מספר מילות השפה העברית בכ-70,000). היקף אוצר המילים של האנגלית אינו מעיד על מספר המילים בהן משתמשים רוב הדוברים בפועל, מספר שאינו שונה מהותית משפות אחרות, ומוערך בכ-5,000 מילות שיחה יומיומית מדוברת [דרוש מקור], ובעוד כ-15,000 שבהן נעשה שימוש בכתיבה/קריאה של אדם ממוצע [דרוש מקור].
חלק מתהליך העשרת אוצר המילים של השפות דומה בשפות רבות ונחקר במסגרת האבולוציה של השפה. התברר, למשל, ששמותיהם של צבעים שונים מתווספים לכל השפות, במהלך התפתחותן, על פי סדר דומה. בתחילה השפה מכילה שמות עבור צבע "כהה" וצבע "בהיר" בלבד. בהמשך מתווסף שם עבור הצבע האדום שמשמש גם עבור החום. המונח הבא שמוסף לשפה הוא מונח עבור הצבע הירוק שכולל גם את הצבע הצהוב ובחלק גדול מהמקרים גם את הצבע הכחול. אם הכחול אינו נחשב בשלב זה לגוון של ירוק, הוא נחשב לגוון של אפור. כתבי יד עתיקים כמו האודיסאה והמקרא נכתבו לפני שהליך בחירת השמות המודרניים לצבעים הושלם.
אוצר מילים של אדם

אוצר המילים של האדם נמדד בשני אופנים:
אוצר מילים פסיבי – מכלול המילים שהאדם מבין. אוצר המילים הפסיבי מאפשר זיהוי של מילים במסגרת דיבור והבנת הנקרא.
אוצר מילים אקטיבי – מכלול המילים שהאדם משתמש בהן, בשפתו המדוברת ובשפתו הכתובה. אוצר המילים האקטיבי מאפשר שליפה של מילים לצורך קיום דיאלוג והבעה בכתב.
אוצר המילים של אדם נחשב כמאפיין מובהק של אוריינותו. מבחני התאמה שונים, כגון בחינה פסיכומטרית, בוחנים גם את אוצר המילים של הנבחן. העשרת אוצר המילים של אדם, בשפת האם שלו ובשפה חדשה שהוא רוכש, היא מרכיב חשוב של שיפור כישורי שפה, ונכלל בתהליכי הלמידה וההוראה המתקנת.
פערים בין אוצר המילים האקטיבי והפסיבי מאפיינים אנשים בעלי לקות למידה. קושי זה יכול לפגוע בתפקוד האקדמי על ידי הנמכה של הביצוע בשעת מבחן או בהשלמת שיעורי בית. קשיי שליפה הם אחד המאפיינים המרכזיים של לקות שפה.
בתהליך רכישת שפת אם, אוצר המילים נרכש בקצב איטי למדי עד גיל שנה וחצי, אז מתרחש מה שקרוי פרץ לקסיקלי, והמילים הולכות ונרכשות במהירות, כשהילד בסקרנותו מנסה להמריץ את התהליך ככל האפשר. בגיל שש, אוצר המילים האקטיבי של הילדים כבר מתקרב ל-2,500 מילים, אם כי ההבדלים בין שכבות סוציו-אקונומיות עשויים להיות גדולים מאוד, עד פי שניים לערך.
בכתיבה של טקסטים לקהל יעד מסוים, יש להתחשב באוצר המילים של קהל יעד זה. טקסט המיועד לאוכלוסייה של מהגרים, למשל, יכיל מילים מאוצר מילים בסיסי יותר מזה המשמש בטקסט המיועד לאוכלוסיית ילידי הארץ. באופן דומה, טקסט המיועד לילדים ישתמש באוצר מילים שונה מזה המשמש טקסט שנועד למבוגרים.
אוצר המילים של אדם בא לידי ביטוי גם במשחקים וחידות אחדים, שבהם יש יתרון לבעל אוצר מילים עשיר. משחקים בולטים בתחום זה הם שבץ נא וארץ עיר. גם משחק המחשב בונוס מתבסס על אוצר המילים של המשחקים בו. אוצר המילים בא לידי ביטוי גם בחידות לשוניות ותשבצים.
אוצר מילים של שפה מלאכותית

בשונה מאוצר מילים של שפה טבעית, שקשה לשלוט בהיקפו, אוצר מילים של שפה מתוכננת נשלט במדויק על ידי מתכנני השפה. במיוחד בולט הדבר בשפות מחשב, שבהן אוצר המילים מבוקר על ידי המהדר. בשפות תכנות מסוימות, כגון לוגו, מלאכת התכנות היא במידה רבה הרחבת אוצר המילים המוכר בתוכנית הנכתבת.
העשרת אוצר מילים באמצעות הקראת סיפורים

מחקרים מקשרים בין קריאת סיפורים לילדים לתחומי התפתחות קוגניטיביים רחבים. קריאת ספרים לילדים נקשרת במחקרים לרמת השפה ואוצר המילים של הילדים, לידע רב יותר על דפוס, למודעות לקשר בין צליל לאות, לידע עולם, ליכולת הפשטה, לידע על השפה הכתובה ולהישגים גבוהים יותר בבית הספר. הספרות המחקרית מעידה על קשרים מתאמיים ועל קשרים סיבתיים בין הרחבת אוצר המילים לבין האזנה לסיפורים אצל ילדים צעירים. דוגמה למחקר מתאמי כזה הוא מחקרו של וולס. הוא מצא שקיים מתאם חיובי בין השכיחות שבה ילדים עד גיל עשר מאזינים לסיפורים לבין הערכות מורים לגבי גודל אוצר המילים של ילדים אלה. לילד המאזין יותר לסיפורים יש אוצר מילים גדול רחב יותר.
הקראה לילדים משפרת רכישת אוצר מילים מכיוון שהיא מספקת להם חשיפה מקרית למילים חדשות. קריאת סיפורים חושפת את הילדים למילים חדשות בהקשר מעניין, מבוסס הקשר שהם יכולים להזדהות איתו. ניתן לראות הצלחות גדולות יותר, כאשר המקריא המבוגר מסמן את המילים החדשות עבור הילד. שימוש באסטרטגיות שונות על מנת לחשוף את הילד לאוצר מילים חדש יכולות להוביל לתוצאות שונות שתלויות בסוג האוכלוסייה.
ילדים לקויי שמיעה נמצאים בסיכון ללמידת מילים אקראית על ידי הקראת סיפורים מכיוון שמבוגרים נוטים לקרוא להם פחות מאשר לילדים שומעים בני גילם בגלל אובדן השמיעה.
קריאת ספר היא אירוע אידיאלי לרכישת שפה ובייחוד לילדים עם אוצר מילים מוגבל או התפתחות שפתית מעוכבת. קריאת ספרים מהווה חלק משמעותי בחוויות האוריינות והיא אחת הפעילויות החברתיות הנחקרות והמומלצות ביותר בהקשר של התפתחות ניצני אוריינות.
נמצא שקריאת סיפורים באופן אינטנסיבי משפרת אוצר מילים וגם יכולות אורייניות מוקדמות אצל ילדים בעלי שמיעה תקינה.
ראו גם

לקות שפה
שִׁיוּם - הליך הגדלת אוצר המילים.
לקריאה נוספת

Cannon, J. E, Fredrick, L. D, Easterbrooks, S. R. (2010). Vocabulary Instruction Through Books Read in American Sign Language for English-Language Learners With Hearing Loss. Communication Disorders Quarterly. 31 (2), 98-112.
חני מה, י. (2004). סיפור ספר תמונות לילדים לקויי שמיעה בשילוב הקבוצתי ובשילוב האישי: השוואת סגנונות תיווך של אימהות ובחינת הקשר בין תיווך האם לניצני אוריינות. עבודת גמר לקראת תואר "מוסמך", בית הספר לחינוך, אוניברסיטת תל אביב.
קוזמינסקי, ל. (2002). למידה אסטרטגית של מילים חדשות בהקשר סיפורי. שפה למידה ואורינות בגיל הרך, 185-205.
הערות שוליים

↑  אורן הוברמן, למה אין כחול בתנ"ך?, באתר כלכליסט, 14 ביולי 2011 (ריאיון עם גיא דויטשר על ספרו בראי השפה: כיצד המילים צובעות את עולמנו, 2011)
1 2  שלמה קניאל, (2006). חינוך לחשיבה: חינוך קוגניטיבי לשליטה על התודעה. רעננה: רמות.
↑  Bus, Van Ijzendoorn & pellegrini, 1995,) DeBarysh 1995; Stanovich, 1993 מתוך: חני מה, 2004
↑  Wells, 1986
↑  קוזמינסקי, 2003
↑  Cannon, Fredrick and Easterbrooks, 2009
↑  Justice, 2002 בתוך: ,Cannon, Fredrick and Easterbrooks 2009
↑  Snow, 1983 בתוך: חני מה, 2004
↑  Bus, Van Ijzendoorn & pellegrini, 1995; Scarborough & Dobrich, 1994 בתוך: חני מה, 2004
↑  Bus, Ijzedoorn & Pellegrini, 1995 בתוך: קונקול, 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543802505171  GND: 4126555-5  LCCN: sh85144057  LNB: 000085478  NDL: 00576496  NKC: ph166083
אוסוואלד לוואט

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1976 (בת 48) גארואה, קמרון 
 מדינה:  קמרון קמרון
 השכלה:  המכון למדע המדינה פריז 
 osvaldelewat.com
 
אוסוואלד לוואט (בצרפתית: Osvalde Lewat; נולדה ב-17 בספטמבר 1976) היא יוצרת סרטים וצלמת קמרונית הידועה בשל התוכן הסוציו-פוליטי שבסרטיה הדוקומנטריים. הצילום שלה בוחן נושאים של זהות, מקום, ואחרות.
קורות חיים

לוואט נולדה בגארואה, קמרון ב-17 בספטמבר 1976. היא גדלה בעיר יאונדה, שם התאהבה בתחום הקולנוע. היא הראתה עניין בצילום כבר מגיל צעיר, והייתה מצלמת במצלמת פולארויד את בני משפחתה. לוואט למד לתואר ראשון בפריז, בSciences Po. לאחר שסיימה את התואר, היא חזרה לקמרון והחלה לעבוד עבור העיתון היומי Cameroon Tribune. היא התחילה לעשות סרטים תיעודיים לאחר כמה שנים בתור עיתונאית.
קריירה קולנועית

לוואט נסעה לקנדה בשנת 2000 כדי ללמוד קולנוע, ושם גם התחילה לייצר סרטים. הסרט התיעודי הראשון שלה, The Calumet of Hope ‏(Upsa Yimoowin), צולם בטורונטו. הסרט מתאר את הדחיקה לשוליים של הילידים האמריקאים, וזכה בפרס זכויות האדם בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול ב-2003.
קריירה קולנועית > The Forgotten Man‏ (2002)

בשנת 2002, ביימה לוואט סרט תיעודי באורך מלא, The Forgotten Man ‏(Au-delà de la peine), סיפורו של אסיר בשם לפ אשר נגזרו עליו ארבע שנים בכלא על פשע מינורי. הוא נותר בכלא גם כעבור 33 שנים, ומשפחתו אבדה כל תקווה שאי פעם ישוחרר. לוואט זכתה עבור סרט זה בפרס זכויות האדם בפסטיבל הקולנוע Vues ד'Afrique במונטריאול.
קריירה קולנועית > A Love during the War ‏(2005)

הסרט A Love during the War ‏(Un Amour Pendant La Guerre) מתמקד ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו במהלך מלחמת קונגו הראשונה ב-1996. הסרט חושף כמה אונס של נשים היה נפוץ במהלך המלחמה, וכיצד הממשלה שמרה על שתיקה בנושא. הסרט התיעודי מנסה לענות על השאלה "מה הן ההשלכות כאשר אונס משמש ככלי מלחמה?" הסרט מתאר את חוויותיה של אחת הקורבנות כאשר היא ובעלה היו מופרדים בזמן המלחמה. "עזיזה נפגשת שוב עם בעלה בקינשאסה, אך זיכרון הזוועות והסבל של נשים אחרות במהלך המלחמה עדיין רודף אותה. למרות מחאותיו של בעלה, היא חוזרת למזרח קונגו כדי לגלות שהמורשת של האלימות ממשיכה לפגוע בחייהן של נשים, צעירות ומבוגרות כאחת. עם זאת, כולן נותרות במעמד קורבן, מכיוון שנשים החלו לגנות באופן פומבי את ההתעללות שהן עברו." הסרט זכה בפרס זכויות האדם בפסטיבל Vues ד'Afrique במונטריאול.
קריירה קולנועית > Black Business‏ (2008)

סרטה התיעודי של לוואט משנת 2008, Black Business ‏(Une Affaire de nègres), מתרכז באירועים פוליטיים שאירעו בשנת 2000 בקמרון. על ענף מיוחד של משטרת דואלה, הפיקוד המבצעי, מוטל להתמודד עם הפשע הגובר בעיר. היחידה המיוחדת הופכת לאחראית על היעלמותם של כאלף גברים בדואלה במהלך שנה אחת. בסרט, לוואט מראיינת בני משפחה של הקורבנות, פעילים פוליטיים אשר מתבטאים נגד האלימות, וניצולים נדירים מפעולות הרג המוני. לוואט מראה לצופים את זירות הפשע, הכפרים אליהם נלקחו הקורבנות, ואת המקומות שבהם נמצאו גופות של קורבנות היחידה המיוחדת. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפסטיבל Vues ד'Afrique במונטריאול. הסרט היה מועמד לפרס Muhr AsiaAfrica ב-2008.
קריירה קולנועית > Sderot, Last Exit ‏ (2011)

הסרט התיעודי הפוליטי מתאר את חיי היום יום של בית הספר לקולנוע של שדרות, בדרום ישראל, 2 ק"מ מגבול עזה. הוא בוחן את חייהם והשקפותיהם המצטלבים של יהודים, מוסלמים, נוצרים, פלסטינים וישראלים.
קריירה קולנועית > Land Rush‏ (2012)

הסרט Land Rush הופק על ידי ה-BBC. הוא אחד מתוך שמונה סרטים תיעודיים שנכללו באירוע "Why Poverty?", דיון גלובלי עכשווי על עוני בחסות ה-BBC, יחד עם יותר מ-70 תחנות שידור ברחבי העולם. שמונה הסרטים הוקרנו באותו הזמן ב-180 מדינות.
הסרט של לוואט חוקר רכישות גדולות של אדמות חקלאיות במאלי על ידי עסקים מערב הסעודית וסין, אשר מקימים חוות תעשייתיות גדולות, במקום החקלאות המשפחתית שהייתה נהוגה באזור. הסרט עוסק בנושאים של ריבונות מזון, האימפריאליזם, עוני מודרני, ובעלות על קרקע. הוא בוים בשיתוף עם אוגו ברקלי, וזכה בפרס פיבודי בשנת 2012.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | The Calumet of Hope | במאית | סרט קצר זוכה פרס זכויות האדם בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול |
| 2002 | The Forgotten Man | במאית | פרס זכויות האדם בפסטיבל Vues d'Afrique במונטריאול |
| 2005 | A Love During the War | במאית | פרס שופטים מיוחד (לזכויות האדם) Vues d’Afrique ופרס FESPACO |
| 2008 | Black Business | במאית | מועמד לפרס Muhr AsiaAfrica |
| 2011 | Sderot, Last Exit | במאית | סרט רב-לשוני: אנגלית, עברית, ערבית צרפתית |
| 2012 | Land Rush | במאית | סרט טלוויזיה תיעודי  זוכה פרס פיבודי |
צילום

מאז 2012, לוואט מתמקדת בעיקר בצילום. עבודתה בוחנת את הרעיון של "אחרות ודרכים לראות". היא הציגה את עבודתה בפריז, ארצות הברית והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
צילום > תערוכות נבחרות

Night Color, October 2015, Gallery Marie-Laure of Ecotais (Paris)
Sky is Not the Limit, August 15, New York City (USA)
Katangese Poetry, February 2015, Dialogues Gallery, French Institute, Lubumbashi Zoo (DR Congo)
Marges, June 2014, Gombe Hall and Place du 30 Juin (Kinshasa, Congo)
הערות שוליים

1 2 3 4  Gabara, Rachel (2014). "Black Business by Osvalde Lewat. Review". African Studies Review. 57 (1): 238–240.
1 2 3  "Osvalde Lewat-Hallade". African Film Festival (AFF). אורכב מ-המקור ב-2018-07-06. נבדק ב-2018-11-30.
1 2 3  Chouaki, Yasmine. "The guest: Filmmaker Osvalde Lewat". Radio France International.
1 2  Pallister, Janice; Hottell, Ruth A. French-Speaking Women Documentarians: A Guide. Peter Lang. p. 279. ISBN 978-0820476148.
↑  "A Love during the War: Osvalde Lewat-Hallade". Barnard College.
↑  "The Great Land Rush. Episode 7 of 8". BBC.
↑  "Why Poverty (Global Broadcast)". Peabody Awards.
↑  "Land Rush (2012)". IMDB.
↑  "A Love During the War". African Film Festival (AFF).
1 2 3 4  "Osvalde Lewat Photography". Osvalde Lewat.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb162141730 (data)  ISNI: 0000 0001 1940 074X  LCCN: no2010079701  NTA: 320849791  RERO: 02-A012126894  SUDOC: 144237180  VIAF: 121230673   WorldCat (עם VIAF): 121230673
אברהם בן צבי

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1944 (בן 80) חיפה, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 ענף מדעי:  יחסים בינלאומיים
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 עיסוק:  סופר,  מרצה,  עיתונאי ופובליציסט
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2020) 
 
אברהם (אבי) בן צבי (נולד ב-2 במאי 1944) הוא חוקר ישראלי בתחום היחסים הבינלאומיים, פרופסור אמריטוס בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה. עבודותיו מתמקדות ביחסי ישראל–ארצות הברית ובמדיניות החוץ של ישראל. עיתונאי ופובליציסט. חתן פרס ישראל בתחום חקר מדע המדינה, מדעי הניהול והיחסים הבינלאומיים לשנת ה'תש"ף (2020).
ביוגרפיה

בן-צבי נולד בחיפה בשנת 1944, ליהושע וחוה. הוא אח לדליה. הוא בוגר בית הספר היסודי "אילנות" בחיפה, ואת לימודיו התיכוניים עשה בתיכון חוגים בחיפה בין השנים: 1958–1962. בין השנים 1962–1965 שירת בצה"ל בחיל המודיעין, ובין השנים 1965–1968 למד באוניברסיטה העברית מדע המדינה וצירוף לימודים בין-חוגי במדעי החברה, וסיים את לימודיו בהצטיינות. בין השנים 1968–1969 המשיך את לימודיו במדע המדינה לתואר שני באוניברסיטה העברית, וב-1969 התקבל לחוג למדע המדינה באוניברסיטת שיקגו, ובו למד במסלול הישיר לתואר השלישי בין השנים: 1969–1973. במקביל ללימודיו (1972–1973) היה מורה מן החוץ באוניברסיטאות שיקגו ודה-פול בשיקגו, וקיבל תואר דוקטור ביוני 1973.
עבודת הדוקטורט שלו, שנכתבה בנושא: "ארצות הברית ויפן, 1940–1941: דימויים וקווי מדיניות", בהדרכתם של החוקרים מורטון קפלן, אקירה איריה וטאנג טסו, עודכנה ושוכתבה כספר, ב-1987 המנתח את תהליך קבלת ההחלטות בממשל הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט כלפי יפן בתקופה שקדמה למתקפה היפנית בפרל-הרבור.
לאחר סיום לימודיו חזר ארצה, ובין השנים: 1973–1978 הרצה במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים: 1978–1979 שהה בשבתון כמרצה אורח למדע המדינה וכחוקר אורח במכון לסוגיות בינלאומיות ע"ש נורמן פטרסון שבאוניברסיטת קרלטון, אוטווה. עם שובו ארצה הצטרף לחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובה לימד עד 2004. באוניברסיטת תל אביב הועלה לדרגת פרופסור מן המניין ב-1994. במהלך תקופה זו כיהן פעמיים כראש החוג למדע המדינה (1984–1987; 1993–1994), וכן כראש התוכנית ללימודי ביטחון (1998–2003), שהוא נמנה עם מקימיה. התוכנית שילבה תכנים, מכלולי לימוד ומרצים מתחומי ההיסטוריה ומדע המדינה, שהתמקדו, בסוגיות יסוד במדיניות הביטחון של ישראל. כמו כן שהה בשבתונים במחלקה לממשל ובתוכנית ללימודי שלום באוניברסיטת קורנל (1988) ובמחלקה לממשל באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי. (1995–1996).
ב-2006, הצטרף פרופ' בן-צבי למחלקה ליחסים בינלאומיים במסגרת בית הספר למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה, ולימד בה עד פרישתו לגמלאות בשנת 2012.
הוא נמנה עם כותבי עיתון 'ישראל היום'. פרופ' בן-צבי פרסם 10 ספרים בתחומים שונים ביניהם גם כאלו שעוסקים בסוגיות הקשורות לביטחון ישראל, ועשרות רבות של מאמרים מדעיים, מונוגרפיות ופרקים בספרים. הוא חתן פרס ישראל בתחום חקר מדע המדינה, מדעי הניהול והיחסים הבינלאומיים לשנת ה'תש"ף (2020).
נשוי לאירית, אב לבת ומתגורר בחיפה. דודו הוא ראש מועצת עמק חפר לשעבר, חיים בן צבי.