stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס והאריס (אי)
ראו גם

האיים ההברידיים
קולומבה
שחמט לואיס
הערות שוליים

↑  National Records of Scotland Web Team, National Records of Scotland, National Records of Scotland, ‏2013-05-31 (ב־)
↑  CnES Web, www.cne-siar.gov.uk (באנגלית)
| האיים ההברידיים |
| --- | --- | --- |
| ההברידיים הפנימיים | אג • אורונסיי • אסקריב • איילה • איזיי • ג'ורה • גיה • טירי • טרשניש • איונה • ליזמור • מאל • מאק • סאמר • סוי • סטאפה • סלייט • סקאי • קאנה • קארה • קול • קולונסיי • האיים הקטנים • קראולין • קררה • ראזיי • רום | מפת האיים ההברידיים |
| ההברידיים החיצוניים | אריסקיי • בארה • בנבקולה • ברנראי • ברנרה • ויסט הדרומי • ויסט הצפוני • לואיס והאריס • סנט קילדה • סקאלפיי • פלאנן • רוקול | מפת האיים ההברידיים |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556001805171  GND: 4525497-7  LCCN: sh86004268  VIAF: 236999897   WorldCat (עם VIAF): 236999897 
שחמט לואיס
לך, אל תרוץ

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  צ'ארלס וולטרס
 הופק בידי:  סול סיגל
 תסריט:  סול סאקס, קרסון קנין
 עריכה:  ולטר תומפסון
 שחקנים ראשיים:  קרי גרנט סמנתה אגר ג'ון סטנדינג ג'ים האטון
 מוזיקה:  קווינסי ג'ונס
 צילום:  הארי סטרדלינג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 ביוני 1966
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 הכנסות:  7,500,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
לך, אל תרוץ (באנגלית: Walk, Don't Run) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1966.
התסריט נכתב על ידי סול סאקס וקרסון קנין והוא רימייק חפשי לסרט The More the Merrier משנת 1943 אלא שהמיקום ושמות המשתתפים ועיסוקם, שונו. מקום מהעלילה הועבר לטוקיו בתקופת אולימפיאדת טוקיו (1964).
בתפקידים הראשיים - קרי גרנט, סמנתה אגר, ג'ים האטון וג'ון סטנדינג.
זה הסרט האחרון בו שיחק קרי גרנט, הפעם לא כמאהב אלא כגבר מבוגר (בן 62) המנסה לשדך בין בני זוג צעירים.
תקציר העלילה

ויליאם רטלנד (קרי גרנט) הוא איש עסקים בריטי מכובד שמגיע לטוקיו יומיים לפני המתוכנן ומתקשה למצוא בית מלון היות שכל מקומות האירוח תפוסים לרגל אולימפיאדת טוקיו. גם המזכיר בשגרירות בריטניה, יוליוס הברסק (ג'ון סטנדינג) מתקשה לעזור לו. רטלנד מבחין בפתק על הקיר של חיפוש שותף לדירה. הוא מגיע למקום ומתברר שזו בחורה צעירה ונאה בשם כריסטין איסטון (סמנתה אגר). בתחילה היא מסרבת להשכיר חדר לגבר אך לבסוף מתרצה לאחר שהוא משלם לה לשבוע מראש ומסכים לתנאי מגורים לפי הוראותיה.
רטלנד מתיידד עם בחור צעיר ונאה בשם סטיב דייוויס (ג'ים האטון), סטודנט לארכיטקטורה, הנמצא בטוקיו כחבר המשלחת האמריקאית לאולימפיאדה במקצוע הליכה תחרותית. גם סטיב מתקשה למצוא דיור ורטלנד מציע לו שותפות בחדר. כשכריסטין מגלה זאת היא רוצה לזרוק את שניהם אבל לבסוף מתרצה בגלל מחסור בכסף.
כריסטין מאורסת ליוליוס מהשגרירות. היא מעדיפה גבר יציב ושקול כמו יוליוס שיש לו בית באנגליה ומצבו הכלכלי יציב, על פני סטיב היה והמושך אבל ללא בסיס יציב. דווקא רטלנד עושה הכל כדי לשכנע את כריסטין להעדיף את סטיב. כשהארבעה יוצאים לטיול הוא מצליח להרחיק את יוליוס ולתת לכריסטין ולסטיב זמן לשוחח ביחידות.
העלילה מסתבכת לאחר שסטיב נלקח לחקירה במשטרת טוקיו באשמת ריגול לאחר שדווח שהוא מחזיק ברשם קול ורושם תרשימי בתים. רטלנד ויוליוס מוזעקים לשחרר אותו והחוקר (ג'ורג' טאקיי) משתכנע.
במשטרה מגלה יוליוס שסטיב גר בדירתה של כריסטין ומפחד שהדבר יתגלה וזה יפגע בעתידו המקצועי. הוא מבקש מרטלנד שישכנע את ג'ים שיסכים להתחתן איתה ואחר כך להתגרש. רטלנד מצטרף לתחרות ההליכה התחרותית, הולך עם סטיב ומשכנע אותו לחתום על הסכמתו לנישואים. סטיב מנצח בתחרות ונלקח מיד לבית העירייה לנישואים מהירים עם כריסטין.
רטלנד עוזב בדרכו לנמל התעופה, מסתכל למעלה ורואה את שני הצעירים מתחבקים. הוא יודע שמשימתו הושלמה.
לס פרדיננד

לסלי "לס" פרדיננד (באנגלית: Leslie "Les" Ferdinand; נולד ב-8 בדצמבר 1966) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ. פרדיננד הוא העשירי במספר ברשימת כובשי השערים בתולדות הפרמייר ליג עם 149 שערים בסך הכול, והיחיד שכבש במדי שש קבוצות שונות בליגה זו - קווינס פארק ריינג'רס, ניוקאסל יונייטד, טוטנהאם הוטספר, וסטהאם יונייטד, לסטר סיטי ובולטון וונדררס. לאורך הקריירה שלו הוא שיחק גם בנבחרת אנגליה. ב-2005 קיבל פרדיננד את דרגת החבר (MBE) במסדר האימפריה הבריטית.
קריירת מועדונים > ראשית הקריירה

פרדיננד החל את דרכו במחלקות נוער של מספר מועדוני כדורגל חובבים באנגליה: תחילה שיחק בקבוצת AEL, לאחר מכן עבר למועדון סאות'הול, ולבסוף עבר למועדון הכדורגל הייס. ב-1986 הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של הייס, ולאחר עונה אחת התגלה על ידי ראשי הקבוצה המקצוענית קווינס פארק ריינג'רס (QPR), שהחתימה אותו בשורותיה תמורת 30 אלף לירות שטרלינג.
במשך העונה וחצי הראשונות שלו בקווינס פארק ריינג'רס, ששיחקה אז בליגה הראשונה, קיבל פרדיננד הופעות משחק מועטות. הוא הושאל לברנטפורד מהליגה השלישית במהלך עונת 1987/1988, ובעונה שלאחר מכן הושאל לבשיקטש הטורקית.
לאחר מכן חזר פרדיננד ל-QPR, והחל מ-1991 הפך לשחקן קבע בהרכב הקבוצה. בעונת 1992/1993, הראשונה בתולדות הפרמייר ליג החדשה, הרשים פרדיננד במידה רבה כשהבקיע 20 שערי ליגה ו-24 שערים בכל המסגרות. פרדיננד שיחק שתי עונות נוספות בקווינס פארק ריינג'רס, וסיים את תקופתו בקבוצה עם 90 שערים ב-183 משחקים בסך הכול. הוא נחשב לאחד מהשחקנים הטובים בתולדות הקבוצה, וקיבל מאוהדיה את הכינוי "סר לס", שליווה אותו גם בהמשך הקריירה שלו. לאחר עזיבתו של פרדיננד ב-1995, הקבוצה ירדה ביכולתה ואיבדה לבסוף את מקומה בפרמייר ליג.
קריירת מועדונים > ניוקאסל יונייטד וטוטנהאם הוטספר

בקיץ 1995 עבר פרדיננד לניוקאסל יונייטד, אשר שילמה תמורתו שישה מיליון לירות שטרלינג. הייס, קבוצתו בתחילת הקריירה, קיבלה 600 אלף ליש"ט כחלק מהעסקה (עליה חתמה בעת מעברו של פרדיננד ל-QPR), ובאמצעות כסף זה בנתה מתקן אימונים חדש למועדון, אותו קראה על שמו של פרדיננד לאות כבוד. עונת הבכורה של פרדיננד בניוקאסל, 1995/1996, הייתה מוצלחת מאוד עבורו. הוא כבש 25 שערי ליגה ו-29 שערים בכל המסגרות, ולקח חלק חשוב במאבקיה של ניוקאסל על הזכייה באליפות הפרמייר ליג. אולם הקבוצה איבדה פער של 12 נקודות בו החזיקה בפסגת הטבלה, וסיימה במקום השני אחרי מנצ'סטר יונייטד. בעקבות הצלחתו זכה פרדיננד בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים.
גם בעונת 1996/1997 סיים פרדיננד עם ניוקאסל במקום השני בפרמייר ליג, לאחר מאבק מתמשך בין ארבע קבוצות יחד עם מנצ'סטר יונייטד, ארסנל וליברפול, שבסיומו השיגה מנצ'סטר את האליפות. בתקופתו בניוקאסל הוא הבקיע 50 שערים בתוך 84 משחקים בלבד, ויצר שותפות מוצלחת בחוד ההתקפה יחד עם אלן שירר. בשל הצלחתו בניוקאסל הוא זכה להערצה רבה בקרב אוהדי הקבוצה, שהעניקו לו קימת כבוד כאשר נכנס כמחליף במשחק קבלת הפנים לשירר.
ב-1997 פרדיננד עבר לקבוצת טוטנהאם הוטספר, ששילמה תמורתו שישה מיליון ליש"ט. בעונתו הראשונה בטוטנהאם הוא סבל מפציעות קשות שמנעו ממנו לשחק במשך חלקים גדולים מהעונה. אולם לקראת סיום העונה הוא כבש מספר שערים, וסייע לקבוצה להימנע מירידה לליגת המשנה. בשנת 1999 זכה פרדיננד עם טוטנהאם בגביע הפוטבול ליג לאחר ניצחון 0–1 בגמר על לסטר סיטי. עם זאת, הוא המשיך לסבול מפציעות וכבש 12 שערים בלבד במצטבר בשלוש עונותיו הראשונות במועדון.
פרדיננד כבש עשרה שערים בכל המסגרות בעונת 2000/2001, והוסיף 15 שערים בעונה שלאחר מכן. בדצמבר 2001 הוא כבש את השער ה-10,000 בתולדות הפרמייר ליג במשחק שקיימה קבוצתו נגד פולהאם, ועל כך קיבל פרס מיוחד במסגרת חגיגות העשור להקמת הליגה. בסיום עונת 2001/2002 הוא העפיל עם טוטנהאם בפעם השנייה לגמר גביע הפוטבול ליג. במהלך משחק הגמר, מול בלקברן רוברס, נעצרו ניסיונות הבקעה רבים שלו על ידי השוער בראד פרידל, דבר שהיווה גורם מכריע בהפסד קבוצתו 1–2.
קריירת מועדונים > סיום הקריירה

בינואר 2003 עבר פרדיננד לווסטהאם יונייטד. הוא כבש את שער הבכורה שלו בווסטהאם במשחק מול קבוצתו הקודמת, טוטנהאם, אך עד לסיום העונה כבש שער אחד נוסף בלבד והקבוצה ירדה לליגת המשנה. פרדיננד בחר להישאר בפרמייר ליג ולפיכך הצטרף ללסטר סיטי, שהעפילה זה עתה לליגה הבכירה. על אף שהיה בן 37 באותו זמן, גיל הנחשב למופלג בקרב ספורטאים, הוא הבקיע 14 שערים בעונתו היחידה בלסטר. לאחר שגם לסטר ירדה לאליפות הפוטבול ליג הוא עבר לקבוצת בולטון וונדררס.
הרגע הזכור ביותר מתקופתו של פרדיננד בבולטון הוא השער שכבש בדקה האחרונה של המשחק נגד מנצ'סטר יונייטד, שער שנדמה היה שיבטיח לבולטון את הניצחון במשחק; עם זאת, שער של דויד בליון בתוך תוספת הזמן השווה את התוצאה ל-1-1. פרדיננד פתח בהרכב פעמים מועטות בתקופתו בבולטון, אך תרם לקבוצה מניסיונו כאשר עלה מהספסל. הוא עזב את הקבוצה לאחר חצי עונה בלבד במדיה, ובאמצע עונת 2004/2005 לרדינג מליגת המשנה.
בעונת 2005/2006 הצטרף פרדיננד לווטפורד ששיחקה גם היא בליגת המשנה, מבלי לחתום על חוזה. הוא לא שותף באף משחק במדי הקבוצה ובסיום העונה הודיע על פרישתו מכדורגל, מספר חודשים לפני הגיעו לגיל 40.
נבחרת לאומית

פרדיננד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של אנגליה בפברואר 1993 נגד נבחרת סן מרינו, והבקיע שער בבעיטת מספריים, שסייע לאנגליה לנצח בתוצאה 5 - 0.
במהלך הקריירה שלו פרדיננד לא זכה להזדמנויות רבות ממאמני נבחרת אנגליה - הוא הופיע במדיה 17 פעמים בלבד והבקיע חמישה שערים. הוא נכלל בסגל לטורניר יורו 1996, שבו העפילה הנבחרת עד לחצי הגמר, אולם לא שותף באף משחק. למעשה, במשך כל שנת 1996 לא שותף פרדיננד במשחקי הנבחרת, על אף שהצטיין רבות באותה תקופה במדי ניוקאסל. הוא נכלל בסגל גם למונדיאל 1998, אך גם בטורניר זה לא שותף כלל על ידי המאמן גלן הודל.
תארים

סגנות ליגת העל הטורקית: 1988/1989
הגביע הטורקי: 1988/1989
הסופר קאפ הטורקי: 1989
גביע TSYD: ‏1989
סגנות הפרמייר ליג: 1996/1997, 1997/1998
גביע הפוטבול ליג: 1998/1999
כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת הכדורגלנים: 1995/1996
מבקיע השער ב-10,000 בפרמייר ליג, במסגרת חגיגות עשור לליגה (2003)
כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה

המלכה ויקטוריה לובשת את הכתר. צילום משנת 1887.
כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה (באנגלית: Small Diamond Crown of Queen Victoria) היה כתר קטן שיוצר לבקשת המלכה ויקטוריה בשנת 1870. כתר זה היה מזוהה ביותר עם המלכה, ולכן דווקא כתר זה הונח על ארונה במהלך מסע לווייתה, ולא הכתר הרשמי של הממלכה המאוחדת (כתר אדוארד הקדוש) או הכתר הרשמי של ויקטוריה כקיסרית הודו (כתר האימפריה הממלכתי).
היסטוריה

בעקבות מותו של הנסיך אלברט מסקס קובורג גותה, בעלה של המלכה ויקטוריה, בשנת 1861 פרשה המלכה ויקטוריה מהחיים הציבוריים, והחלה ללבוש בגדי אבלות. בלחץ ממשלת בריטניה שבה להופיע בציבור בשנת 1870, אולם סרבה ללבוש את כתר האימפריה הממלכתי - הן בשל משקלו הרב, והן משום שלא יכלה ללבוש אותו ביחד עם ההינומה השחורה שלבשה לאות אבלות. כתר היהלומים הקטן הוזמן על ידי ממשלת בריטניה כדי לעמוד בדרישות הטקס המקובלים מחד, ולאפשר למלכה ללבוש את הכתר על בגדי האבלות מאידך.
השימוש הראשון שנעשה בכתר היה לטקס פתיחת הפרלמנט ב-9 בפברואר 1871. החל מאירוע זה לבשה המלכה את הכתר בכל האירועים בהם כללי הטקס דרשו שהמונרך ילבש כתר לראשו.
רשמית, הכתר היה רכושה האישי של המלכה ויקטוריה ולא חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת. בצוואתה הורישה ויקטוריה את הכתר לממלכה, והכתר הפך לחלק מתכשיטי הכתר.
את הכתר לבשו המלכות הרעיות אלכסנדרה מדנמרק ומרי מטק.
לאחר שאליזבת בווס ליון החליטה שלא תעשה שימוש בכתר, הכתר הועבר בשנת 1937 לבית התכשיטים שבמצודת לונדון בו הוא מוצג כיום.
תיאור הכתר

הכתר יוצר על ידי חברת הצורפות המלכותית ג'ררד ושות' ועוצב בסגנון האופייני לכתרי הממלכה המאוחדת. הכתר כלל ארבעה חצאי קשתות שיצאו מבסיס הכתר ונפגשו במרכז הכתר, בו התחברו למונד (גלובוס מוזהב) שעליו צלב. חצאי הקשתות התחברו לבסיס הכתר בצלב פאטה, ובין צלבי הפאטה היו פרחי חבצלת. הכתר היה קטן ממדים - קוטרו היה 9 ס"מ וגובהו 10 ס"מ. בשל קוטנו, לא כלל הכתר כובע בד פנימי.
הכתר עשוי כסף ומשובצים בו 1,187 יהלומים (וזאת מאחר שבניגוד לאבני חן שאותם, על פי הנוהג, לא לובשים בעת אבלות, יהלומים ניתן, על פי הנהוג במאה ה-19 בממלכה המאוחדת, ללבוש בתקופת אבל). מקורם של כל היהלומים היה מתכשיטים אישיים של המלכה ויקטוריה.
כתר המלכה אלכסנדרה

המלכה אלכסנדרה בטקס ההכתרה. המלכה לובשת את כתר המלכה אלכסנדרה.
כתר המלכה אלכסנדרה (באנגלית: Crown of queen Alexandra) היה כתר הרעיה של אלכסנדרה מדנמרק, המלכה הרעיה של המלך אדוארד השביעי. הכתר יוצר עבור טקס ההכתרה שנערך בשנת 1902.
היסטוריה

במהלך 64 שנות מלכותה של המלכה ויקטוריה לא הייתה בממלכה המאוחדת מלכה רעיה. על פי הנוהג, בעת הכתרת מונרך הוכתרה גם רעיתו כמלכה רעיה. כמו כן, בהתאם לנוהג, המלכה הרעיה הוכתרה בכתר מרי ממודנה מהמאה ה-17 אולם בשנת 1831 בעת הכתרת אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (המלכה הרעיה של המלך ויליאם הרביעי נעשה שימוש בכתר המלכה אדלייד - כתר חדש שהוכן לצורך הכתרה זו עבור המלכה בשל צורתו התיאטראלית והילדותית של כתר מרי מודנה. במותה של המלכה ויקטוריה, בשנת 1901, הוחלט ששני הכתרים אינם מתאימים לטקס ההכתרה של המלכה הרעיה (טקס ההכתרה הראשון מזה שבעים שנים) והוחלט ליצור כתר חדש עבור המלכה אלכסנדרה, שיקרא על שמה.
לאחר הכתרת המלכה אלכסנדרה לא נעשה שימוש בכתר, מאחר שבשנת 1911 הוכן כתר המלכה מרי עבור מרי מטק ובשנת 1937 הוכן כתר המלכה אליזבת עבור אליזבת בווס ליון.
כתר המלכה אלכסנדרה מוצג כיום במוזיאון הצבא הלאומי שבלונדון, כאשר בכתר משובצים אבנים מלאכותיות במקום האבנים היקרות המקוריות שהיו בו.
תיאור הכתר

כתר המלכה אלכסנדרה עוצב בשונה מהמסורת המקובלת של כתרי הממלכה המאוחדת. העיצוב הושפע מסגנון הכתרים האירופאים - והיה יותר נמוך (בעוד שהכתרים הבריטיים היו גבוהים יותר).
בחזית הכתר, בחצי הקשת הקדמית שובץ יהלום הקוהינור. ניתן להפריד את חצאי הקשתות מבסיס הכתר וללבוש את הבסיס לבדו.
ליידיסמית' בלאק ממבזו

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ליידיסמית' 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 סוגה:  איצ'יקמיה, מוזיקה אפריקאית 
 חברת תקליטים:  האחים וורנר רקורדס, Gallo Record Company 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לאלבום פולק מסורתי (1988)  פרס גראמי למוזיקת עולם (2018)  All African Music Legend Award (2015)  פרס גראמי למוזיקת עולם (2014)  פרס גראמי לאלבום מוזיקת עולם מסורתית הטוב ביותר (2005)  פרס המוזיקה של דרום אפריקה לקבוצה או צמד השנה 
 www.mambazo.com
 חברים
 Jockey Shabalala 
 
הלהקה בהופעה ב-2017
ליידיסמית' בלאק ממבזו (באנגלית: Ladysmith Black Mambazo) היא להקת גברים קולית מדרום אפריקה, השרה בסגנונות המוזיקליים האפריקאיים של isicathamiya ו-mbube. הם נודעו ברחבי העולם לאחר ששרו עם פול סיימון באלבומו Graceland משנת 1986, וזכו במספר פרסים, כולל חמישה פרסי גראמי. הם הקדישו את הגראמי החמישי שלהם לנשיא לשעבר נלסון מנדלה.
היסטוריה

ג'וזף שבללה הקים את "ליידיסמית' בלאק ממבזו" לאחר שורה של חלומות שחלם בשנת 1964, בהם שמע הרמוניות איזיקתמיה מסוימות (isicathamiya היא המוזיקה המסורתית של בני הזולו). בעקבות הצלחתם המקומית בטקסי חתונה ובמפגשים אחרים, שבללה הכניס את הלהקה לתחרויות מוזיקה מקומיות. הקבוצה תוארה כ"טובה כל כך" שבסופו של דבר נאסר עליהם להיכנס לתחרויות, אך הם התקבלו בברכה כמארחים של התחרויות. הם הוציאו את האלבום הראשון שלהם, Amabutho, בשנת 1973. האלבום, יחד עם מהדורות רבות אחרות של הקבוצה, קיבל תעודת דיסק זהב.
בשנת 1976 התנצר שבללה והחל להכניס חומרים דתיים לרפרטואר של הקבוצה. האלבום הדתי הראשון של הלהקה, Ukukhanya Kwelanga, יצא לאור זמן קצר לאחר מכן. הוא זכה למעמד של תקליט פלטינה כפול. באותן השנים והרפרטואר של הקבוצה נשלט על ידי מזמורים, בעיקר מתודיסטים.
בשנת 1981, הפופולריות של הקבוצה הייתה כה גדולה, עד שממשלת האפרטהייד אפשרה לה לנסוע לקלן, בגרמניה, במסגרת פסטיבל מוזיקה עממית דרום אפריקאית. הקבוצה סיירה במערב גרמניה והופיעה בטלוויזיה, ולמדה לשיר בשפה הגרמנית. לאלבום Phansi Emgodini של הלהקה בשנת 1981 הלחין שבללה שיר שכותרתו "Wir Grüssen Euch Alle" ("אנו מברכים את כולכם"). בשנה שלאחר מכן, הקבוצה נסעה לגרמניה להופיע בתוכנית טלוויזיה, ולהופעות חיות נוספות. שיר של הלהקה הופיעה גם באלבום האוסף הבריטי פורץ הדרך The Indestructible Beat of Soweto.
בשנת 1985, פול סיימון נסע לדרום אפריקה בתקווה לשתף פעולה עם מוזיקאים אפריקאים עבור אלבומו Graceland. סיימון יצר קשר עם שבללה ושוחח עמו. הלהקה נסעה ללונדון כדי להקליט עם סיימון. ההקלטה הראשונה הייתה השיר "חסר בית" ("Homeless"), הבית והפזמון הולחנו על ידי סיימון, כאשר שבללה הלחין את המבוא, בסגנון הזולו, והגוף העיקרי (הלא אנגלי) של השיר. הם שרו גם בשירים "יהלומים על סוליות נעליה" ו"אתה יכול לקרוא לי אל". סיימון הביא את הקבוצה לניו יורק, להופעה בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, עוד לפני שהאלבום יצא. האלבום גרייסלנד הושק בסוף 1986, ולאף על פי שגם ג'וזף שבללה וגם פול סיימון הואשמו בהפרת החרם התרבותי על דרום אפריקה, האלבום זכה להצלחה אדירה ומכר 16 מיליון עותקים, והגביר עוד יותר את החשיפה הבינלאומית של הלהקה.
לאחר גרייסלנד, סיימון שימש כמפיק עבור אלבומם הראשון שיצא בארצות הברית, בחברת וורנר רקורדס, "שאקה זולו" (1987). "שאקה זולו" זכה בפרס הגראמי להקלטה העממית המסורתית הטובה ביותר בשנת 1988. שני תקליטים נוספים הוקלטו בחברת "וורנר רקורדס": "מסע החלומות" (1988), ו"שני עולמות, לב אחד" (1990).
הצלחת גרייסלנד וסיבובי ההופעות בעקבות האלבום, הובילו את הלהקה לבצע סיבובי ההופעות קבועים ברחבי העולם, במשך שישה חודשים או יותר מדי שנה.
בשנת 1988, הופיעו בסרט Moonwalker של מייקל ג'קסון, שם ביצעו את "The Moon Is Walking" (גרסה מקוצרת של השיר "Lindelani", שהופיע באלבום "במסע החלומות") .
ב-10 בדצמבר 1991 נורה ונהרג אחיו של שבללה ואחד מזמרי הבאס בלהקה, ראש השבללה, על ידי שון ניקולס, מאבטח לבן. מותו הביא לפרישתם של שני חברים ושבללה גייס שלושה מבניו ללהקה.
ביולי 2007 הופיעה הלהקה בירושלים, במסגרת פסטיבל ישראל.
באוקטובר 2010 הופיעו שוב בישראל, במסגרת סדרת "מוזיקת עולם" של האופרה הישראלית, תחת ייעוצו המוזיקלי של עידן רייכל.
הערות שוליים

↑  יוסי כסיף, תקליט - סיימון חוזר, חדשות, 16 בספטמבר 1986
↑  שרון מולדבי, אמנים נגד האפרטהייד, חדשות, 25 במרץ 1987
↑  דב אלפון, כיוון הרוח, כותרת ראשית, 5 באוגוסט 1987
↑  זוכי הגראמי, רשימח חלקית, חדשות, 10 במרץ 1988
↑  טל פרי, הזכרונות מאפריקה של פול סיימון, מעריב, 23 בספטמבר 1988
↑  בדרום־אפריקה נהרג שלשום שבללה (44), מייסד להקת "ליידיסמית בלאק ממבזו", חדשות, 12 בדצמבר 1991
↑  בן שלו, עכבר העיר, הניפו רגליים לנלסון מנדלה, באתר הארץ, 24 ביולי 2007
↑  טל לוין, עכבר העיר, האופרה הישראלית משיקה עונה עם הפקות במצדה וסחרוף עם הפילהרמונית, באתר הארץ, 22 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601323205171  BnF: cb13925785w (data)  GND: 5077852-3  ISNI: 0000 0001 2185 5567  LCCN: n89631294  MusicBrainz: c1982570-8efb-4cf7-bb5b-c9c026c0e8f4  NKC: xx0028462  SUDOC: 086915282  VIAF: 151438533   WorldCat (עם VIAF): 151438533
כתר המלכה אדלייד

ליטוגרפיה של כתר המלכה אדלייד
כתר המלכה אדלייד (באנגלית: Crown of Queen Adelaide) היה כתר הרעיה של אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, אשתו והמלכה הרעיה של המלך ויליאם הרביעי. בכתר זה נעשה שימוש בעת הכתרת ויליאם כמלך הממלכה המאוחדת ואדלייד כמלכה הרעיה בשנת 1831.
היסטוריה

נהוג באנגליה ובהמשך גם בממלכת בריטניה הגדולה והממלכה המאוחדת להכתיר את המלכה הרעיה במהלך טקס ההכתרה. מאז שלהי המאה ה-17 היה נהוג להכתיר את המלכה הרעיה בכתר מרי ממודנה שנוצר עבור רעייתו של המלך ג'יימס השני - וזאת על אף ביקורת על מצבו הרעוע של הכתר וצורתו התיאטרלית. בשנת 1831 הוחלט שכתר מרי ממודנה אינו מתאים, הוצאו ממנו היהלומים והאבנים היקרות שהיו בו, ומאז מוכתרת כל מלכה רעיה בכתר מיוחד המיוצר עבורה. הראשון שבכתרים אלה היה כתר המלכה אדלייד. לאחריו יוצרו כתרים עבור אלכסנדרה מדנמרק (1902), מרי מטק (1911) ואליזבת בווס-ליון (1937).
תיאור הכתר

על פי המסורת הבריטית, לכתר ארבעה חצאי קשתות היוצאים מבסיס הכתר ונפגשים במרכזו. במקום המפגש נמצא מונד שעליו צלב. המלכה אדלייד התנגדה לנוהג שהיה מקובל עד אותה עת - של שכירת היהלומים עבור טקס ההכתרה, והוצאתם מהכתר לאחר הטקס, ולכן הותקנו בכתר יהלומים שהיו רכושה הפרטי של אדלייד.
בסיום טקס ההכתרה הוצאו היהלומים והוחזרו למלכה, ובתכשיטי הכתר הבריטי נשמר רק בסיס הכתר בלא היהלומים ואבני החן.
| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |  |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |  |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |  |
כימיה קוונטית

כִימְיָה קְוַנְטִית היא ענף בכימיה תאורטית העושה שימוש במכניקה הקוונטית ובתורת השדות הקוונטית בהסבר תופעות יסוד בכימיה. ענף זה הוא יישום של הפיזיקה האטומית בכימיה.
אחת התוצאות של יישום זה של כימיה קוונטית הוא מתן הסבר אלקטרוני של התגובות הכימיות בין אטומים ומולקולות.
ענף זה מטבעו משלב בין כימיה ופיזיקה, ותרומות משמעותיות בתחום זה נעשו על ידי מדענים משני התחומים.
היסטוריה

ניתן לזהות את שורשיה של הכימיה הקוונטית בכמה נקודות ציון, בהן: גילוי הקרניים הקתודיות על ידי מייקל פאראדיי בשנת 1838; בעיית קרינת גוף שחור אשר תוארה לראשונה על ידי גוסטב קירכהוף ב-1859; הצעתו של לודוויג בולצמן ב-1877, לפיה רמות האנרגיה של מערכת פיזיקלית יכולות להיות בלתי-רציפות; וההשערה הקוונטית של מקס פלאנק ב-1900, לפיה האנרגיה הנפלטת ממערכת אטומית קורנת כלשהי ניתנת לחלוקה, באופן תאורטי, למספר "אלמנטי אנרגיה" נפרדים, ε, כך שכל אחד מאלמנטי האנרגיה הללו יחסי לתדירות ν, בה כל אחד מהם קורן אנרגיה בנפרד, על פי הנוסחא הבאה:
בנוסחא זו h הוא גודל מספרי קבוע הקרוי קבוע פלאנק. ב-1905 הציע איינשטיין הסבר חדש לאפקט הפוטואלקטרי, תופעה בה הארת חומרים מסוימים יכולה לגרום לפליטת אלקטרונים מהחומר. לפי ההסבר שלו, בהתבסס על ההשערה הקוונטית של פלאנק, האור מורכב מחלקיקים קוונטיים נפרדים, שמאוחר יותר קיבלו את השם פוטונים (1926). בסיס תאורטי זה יושם יותר מאוחר, בהדרגה, בבעיות המבנה הכימי, ריאקטיביות וקשרים כימיים.
מבנה אלקטרוני

הצעד הראשון להבנת בעיה כימית-קוונטית הוא בדרך כלל פתרון משוואת שרדינגר (או משוואת דיראק במכניקה קוונטית יחסותית), תוך שימוש בהמילטוניאן המולקולרי האלקטרוני. גישה זו מאפשרת לקבל תיאור של המבנה האלקטרוני של המולקולה, העומד בבסיס התכונות הכימיות שלה.
מבנה אלקטרוני > מודל הגלים

מודל הגלים הוא אחד מיסודות מכניקת הקוונטים והכימיה הקוונטית, ולפיו האטום הוא גרעין חיובי קטן וצפוף וסביבו נעים אלקטרונים.
בניגוד למודל האטום של בוהר בו האלקטרון הוא חלקיק הנע במסלול מעטפת של האטום, מכניקת הגלים מתארת את האלקטרון כ"ענן" של הסתברויות של מיקום האלקטרון, העוטף את האטום (ענן זה מתואר על ידי פונקציית הגל).
הנקודה החזקה של מודל הגל היא יכולת החיזוי שהוכחה בניסויים רבים, ובמיוחד בחיזוי המבנה הכימי של יסודות דומים בטבלה המחזורית. המודל מכונה כך כיוון שהאלקטרונים מפגינים תכונות המקושרות בדרך כלל לגלים, כמו התאבכות. ראו גם דואליות גל-חלקיק.
מבנה אלקטרוני > קשר ערכיות (VB)

אף על פי ששרדינגר הניח את הבסיס המתמטי לכימיה הקוונטית ב-1926, מקובל כי החישוב "האמיתי" הראשון בכימיה קוונטית בוצע ב-1927 על ידי הפיזיקאים הגרמניים ולטר הייטלר ופריץ לונדון, על המולקולה של מימן. מאוחר יותר הרחיבו הפיזיקאי התאורטי ג'ון סלייטר והכימאי התאורטי לינוס פאולינג, שניהם אמריקנים, את שיטת הייטלר-לונדון לפיתוח מושג קשר ערכיות (Valence Bond, ידועה גם בכינוי "שיטת הייטלר-לונדון-סלייטר-פאולינג", HLSP). בשיטה זו מירב תשומת הלב ניתן לאינטראקציות של זוגות אלקטרונים בין האטומים, ולכן הטכניקה תואמת היטב את הייצוג הכימי המסורתי של קשרים כימיים.
מבנה אלקטרוני > אורביטלים מולקולריים

גישה אלטרנטיבית ל-VB פותחה ב-1929 על ידי פרידריך הונד ורוברט מוליקן, לפיה אלקטרונים מתוארים על ידי פונקציות מתמטיות המתפרשות על כל המולקולה. גישת הונד-מוליקן, או אורביטלים מולקולריים (MO), היא פחות אינטואיטיבית לכימאים, אך מאפשרת לקבל תחזיות מדויקות יותר מאשר VB לגבי תכונות ספקטרוסקופיות. גישה זו היא הבסיס המושגי עבור שיטת הארטרי-פוק וגישות מתקדמות יותר המבוססות עליה, הידועות בכינוי הכללי פוסט-הארטרי-פוק.
מבנה אלקטרוני > תיאורית פונקציונל הצפיפות

מודל תומאס-פרמי (גז בקופסה) פותח באופן עצמאי על ידי תומאס ופרמי ב-1927. היה זה הניסיון הראשון לתאר מערכת רב-אלקטרונית על בסיס צפיפות אלקטרונית במקום פונקציות גל, אף על פי שלא היה מוצלח במיוחד בטיפול במולקולות שלמות. השיטה היוותה את הבסיס למה שמכונה כיום תורת פונקציונל הצפיפות. אמנם שיטה זו פחות מפותחת משיטות פוסט-הארטרי-פוק למיניהן, אך הדרישות החישוביות הנמוכות יותר שלה מאפשרות לה לטפל במולקולות רב-אטומיות גדולות יותר, ואף במקרומולקולות, ולכן שיטה זו הנפוצה ביותר כיום בעולם הכימיה החישובית.
דינמיקה כימית

ניתן להמשיך בתיאור המערכות על ידי פתרון משוואת שרדינגר תוך שימוש בהמילטוניאן המולקולרי השלם, וזאת במטרה לחקור את תנועת המולקולות. פתרון ישיר של משוואת שרדינגר קרוי "דינמיקה מולקולרית קוונטית", במסגרת הקירוב הקלאסי-למחצה "דינמיקה מולקולרית קלאסית-למחצה", ובמסגרת המכניקה הקלאסית - "דינמיקה מולקולרית" (MD). ניתן גם לעשות שימוש בשיטות סטטיסטיות, כגון שיטת מונטה קרלו.
דינמיקה כימית > דינמיקה כימית אדיאבטית

בדינמיקה אדיאבטית, אינטראקציות בין-אטומיות מתוארות על ידי פוטנציאלים סקלריים יחידים, הקרויים "משטחי אנרגיה פוטנציאלית". זהו קירוב בורן-אופנהיימר, שהונהג לראשונה על ידי בורן ואופנהיימר ב-1927. הקירוב שימש עבור יישומים חלוציים בכימיה ב-1927 על ידי רייס ורמספרגר, ועל ידי קאסל ב-1928. יישומים אלה הוכללו על ידי מרכוס ב-1952 ליצירת תיאורית RRKM, אשר כללה גם את תיאורית מצב המעבר שפותחה על ידי אירינג ב-1935. שיטות אלה איפשרו הערכות פשוטות של קצבי תגובות חד-מולקולריות בעזרת מספר תכונות של משטח הפוטנציאל.
דינמיקה כימית > דינמיקה כימית לא-אדיאבטית

דינמיקה כימית לא-אדיאבטית לוקחת בחשבון את האינטראקציה בין כמה משטחי פוטנציאל מצומדים (המתאימים לכמה מצבים אלקטרוניים קוונטיים של המולקולה). איברי הצימוד מכונים "צימודים ויברוניים". העבודה החלוצית בתחום נעשתה על ידי שטוקלברג, לנדאו וזנר בשנות ה-30, כאשר חקרו את מה שמכונה היום מעבר לנדאו-זנר (Landau-Zener transition). הנוסחה אליה הגיעו מאפשרת חישוב סיכוי המעבר בין שתי עקומות פוטנציאל דיאבטיות בסביבות החיתוך (הנמנע) שלהן.