stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצר המלך
היסטוריה

המבצר נבנה על ידי הצלבנים בתחילת המאה ה-12 כמצודה של מלך ירושלים בלדווין השלישי והיה אחד משורת המבצרים שנועדו להגן על הדרך העוברת מחוף הים ומעכו לעבר הרי הגליל והלבנון. כמו כן הוא שימש כנקודת פקידות צלבנית שגבתה מיסים עבור המלך ונקרא "מבצר המלך" ("שָׁאטוֹ דוּרוּאָה", Chateau du Roi בצרפתית או "קסטלום רגיס", Castellum Regis בלטינית). במבצר ישבו 8-7 אבירים על מנת לחלוש על האזור שכלל כ-70-80 כפרים.
בשנת 1160 היה המבצר למרכזה של נחלה פיאודלית גדולה של גווידו דה מילי (Guido de Milly), שבא משושלת אצילים ממוצא צרפתי, אשר קבלו לידיהם את הנחלה הגלילית. בירתה נקראה "מעיליא" על שם משפחת דה מילי. משפחה זו הייתה מהמשפחות הנכבדות ביותר, אשר בבעלותה היו שלושים ושישה כפרים וחוות והיא זו שבנתה את מבצר מונפור. המבצר היה אמנם בבעלות המשפחה אך הם לא ישבו שם פיזית.
בשנת 1179 נשא לאישה מקורבו של המלך, האציל ז'וסלין דה קורטניי, את אגנס לבית דה מילי, ובכך ירש את מעיליא ואת סביבותיה. מעיליא הייתה אז מקום מושבם של בתי הדין "הסניורי" - לאצילים, ובית הדין "הבורגרי" - לאנשי המעמד הבינוני. נחלת ז'וסלן חולקה בין שלוש בנותיו, ומבצר מעיליא ניתן לחתנו הרוזן אוֹטוֹן פוֹן הֶנְבֶּרְג (Otto von Botenlauben), שהתחתן עם בתו ביאטריס דה קורטניי (Beatrix de Courtenay).
המבצר נכבש בידי צלאח א-דין לאחר ניצחונו בקרב קרני חטין בשנת 1187 והוחזר לצלבנים בשנת 1192 כחלק מהסכם רמלה.
בשנת 1220, עקב הכנסות מועטות והוצאות הגנה גבוהות, ירד המבצר מנכסיו והרוזנת ביאטריס פון-הנברג מכרה אותו ל הֶרְמָן פוֹן זָלְצָה (Hermann von Salza), ראש המסדר הגרמני הטבטוני בישראל, מכר של בעלה. עקב סכסוך ירושה, אושרה העסקה רק בשנת 1228, אולם חשיבותו ומרכזיותו ירדו בשל שיפוץ מבצר מונפור וקביעתו כמרכז הטבטונים.
בשנת 1266 הטיל הסולטן הממלוכי אלמלכ א-ט'אהר ביברס מצור על המבצר והוא נכבש בשנת 1271. הסולטן יישב במקום מוסלמים ומעיליה הפכה למרכז הממלכה הממלוכית באותה התקופה. תושבי המקום מעידים על כך שמייסדי המקום היגרו ללבנון בתחילת המאה ה-17 ובעקבותיהם עברו תושבי הכפר המוסלמים לתרשיחא.
שרידים

המצודה, שאליה צמודים בתי מגורים, לא השתמרה בצורה טובה, אולם ניתן להבחין במגדל ובחלק מהחומות ששרדו. החומה הדרומית משמשת כקיר צפוני של בית שנבנה מאוחר יותר. בחומה המערבית ניתן לראות שער ומעליו כתובת ממלוכית, שנקבעה בו לאחר שאלה כבשו את המבצר מדי הצלבנים.
מתחת לחלון העליון נמצאו שלוש אבני כרכוב בולטות בצפון הכפר. ליד הכביש הנכנס אליו, נראית פינתו של מגדל צלבני, שעליו הוקם בימינו בית מגורים. זהו כנראה מגדל הפינה של הביצור החיצוני. לידו אפשר להבחין בשרידי החפיר הצפוני. כיום ניתן להבחין בחלק הצפוני של המבצר ובו חרכי ירייה וחלק מן החומה שהקיפה אותו המעוטרת בסיתות שוליים. ניתן לראות בכמה מן המעברים הפנימיים של החומות ובמשך הזמן חלק מן האבנים שימשו את התושבים לבניית מסגד אשר נבנה בתקופה הממלוכית.
בלב הכפר אפשר עדיין לראות שרידים מה"מגדל עוז" - הדונז'ון, הוא הביצור הפנימי של המבצר. בפינה הדרום מזרחית ישנו קיר המשתלב עם קיר המבצר ומשמש חלק מקיר הכנסייה המקומית. במגדל הדרום מזרחי נמצאו אבנים עם סיתות שוליים בפינה. בצפון מערב נמצא המגדל הרביעי, המגדל הצפון מזרחי סולק.
לקריאה נוספת

מירון בנבנישתי, מבצרי הצלבנים במדינת ישראל - תיאורם ותולדותיהם, ירושלים: קרית־ספר, 1965
Ronnie Ellenblum, Colonization Activities in the Frankish East: The Example of Castellum Regis (Mi'ilya), English Historical Review 111 (1996), pp. 104-122
Ronnie Ellenblum, Castellum Regis, Frankish Rural Settlement in the Latin Kingdom of Jerusalem, cambridge, (2003), pp. 41-53
Denys Pringle, Mi'iliya, in Secular buildings in the Crusader Kingdom of Jerusalem: an archaeological Gazetteer, Cambridge University Press, (1997), pp. 71-72
Edna J. Stern, Mi‘ilya: Evidence of an Early Crusader Settlement (אורכב 07.06.2020 בארכיון Wayback Machine), Atiqot 70, 2012, pp. 63*–76 (דורש הרשמה) ISBN 978-965-406-316-6
הערות שוליים

↑   ז'ק זרקה:תעלומת השם של מעיליא, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Etienne Pattou, Seigneurs deMilly, Racines et Histoire, 2005 עמוד 2, (צרפתית)
↑  מירון בנבנישתי, מבצרי הצלבנים במדינת ישראל - תיאורם ותולדותיהם, ירושלים: קרית־ספר, 1965
↑  מבצר מעיליא -שאטו דה-רוא ("מבצר המלך"), ספי בן-יוסף (עורך), מדריך ישראל החדש אנציקלופדיה מסלולי טיול, כרך 3 עמ' 172-173, הוצאת משרד הביטחון ההוצאה לאור וכתר הוצאה לאור. 2001. ISBN 965-07-0894-4
↑  אפרת נקש, דו"ח סיור 18 – מבצרים צלבניים בגליל, עמ' 9-12, אפרת נקש 21 באוקטובר 2013
תרשים המבצר
השער המערבי עם הכתובת הממלוכית
מומים מולדים בוושט

מומים מולדים בושט נחלקים למספר סוגים.
חסר מולד של הוושט (אגנזיס): מום נדיר מאוד, ובו יש חסר מוחלט של צינור הוושט- במקומו ניתן למצוא חבל פיברוטי חסר חלל. לא ניתן לחיות במצב של חוסר מולד של הוושט.
אטרזיה של הוושט: מום בו צינור הוושט מתפתח באופן חלקי והוושט חסר תיעול לכל אורכו או רק בחלקו. המום מופיע בדרך כלל, יחד עם הפרעות בקשר שבין הוושט לבין קנה הנשימה, למשל, מצב בו הוושט מתחבר לקנה הנשימה. מצבים נוספים הם שני חלקי ושט שאין קשר ביניהם. באופן כללי אטרזיה של הוושט מתרחשת אחת ל-1,000 עד אחת ל-4,500 לידות חי.
נצור קנה-ושט: נצור (פיסטולה) בין קנה הנשימה לבין הוושט (לרוב הוושט התחתון, המרוחק). זהו המום השכיח ביותר והוא נובע מחוסר הפרדה בין הוושט לקנה הנשימה. ניסיון להנקה של הילד במקרה כזה יביא לאספירציה מסיבית, שאיפת מזון לתוך הריאות עם התפתחות דלקת ריאות (סיכון גבוה לאונה הימנית העליונה של הריאה).
היצרות הוושט (סטנוזיס): היצרות הוושט יכולה להיות מולדת או לרוב, נרכשת. היצרות מולדת נדירה יחסית ונגרמת לעיתים כתוצאה מקיומם של קורים, WEBS, הבנויים מרירית, ללא שכבה שרירית וזאת בקטע העליון של הוושט.
ראו גם

אמבריולוגיה של מערכת העיכול
מייקל מונטלונגו

מייקל מונטלונגו (באנגלית: Michael Montelongo;‏ נולד ב-20 באוגוסט 1955) היה סגן מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית לניהול פיננסי בין השנים 2001–2005. קודם לכן הוא היה מנהל מיזם בכיר בחברת Cap Gemini Ernst & Young באטלנטה, ג'ורג'יה ועבד בחברת Ernst & Young מאז 1999. קודם להן הוא היה מנהל השירותים לעסקים הקטנים בחברת BellSouth Telecommunications. בין השנים 1995–1996 הוא היה חבר בצוותה של הסנאטורית קיי ביילי האצ'יסון ובשנים 1994 -1995 הוא שימש כעוזר מיוחד לראש מטה צבא ארצות הברית. בשנים 1992–1994 שימש מונטלונגו כמנהל הכללי של Operations General Management בפורט בליס, טקסס ובשנים 1988–1991 הוא הרצה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. הוא שירת עשרים שנה בצבא ארצות הברית לאחר שסיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית וקיבל תואר שני מבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה

מייקל מונטלונגו נולד בניו יורק למשפחה שמוצאה מפוארטו ריקו. ב-1977 הוא סיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוצב כלוטננט בצבא ארצות הברית. ב-1978 הוא השלים את הכשרתו ביחידת הריינג'רס בפורט בנינג. לאחר מכן הוא שירת בשורה של תפקידי פיקוד ומטה בארצות הברית ומחוצה לה. כקצין הגנה אווירית הוא היה עוזר מיוחד למפקד פיקוד דרום של ארצות הברית, כותב נאומים ועוזר מיוחד לראש מטה צבא ארצות הברית וחבר בצוות הסנאט של ארצות הברית. ב-1996 הוא נכנס למגזר הפרטי והחל לעבוד בחברת BellSouth Telecommunications ובהמשך היה למנהל ויועץ המכירות של Cap Gemini Ernst & Young.
ב-6 באוגוסט 2001 מונה מונטלונגו כסגן מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית לניהול פיננסי. בתוקף תפקידו זה הוא היה היועץ הפיננסי הראשי של ראש מטה חיל האוויר ומזכיר חיל האוויר. הוא כיהן בתפקידו זה עד 24 במרץ 2005 ולמספר ימים לאחר מכן הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל.
מגפת הצחוק בטנגניקה

מגפת הצחוק בטנגניקה הייתה היסטריה המונית אשר פרצה ב-30 בינואר 1962. שלוש נערות, תלמידות בית ספר מיסיונרי בטנגניקה, פרצו בצחוק חסר מעצורים, שהדביק במהרה את כל בית הספר. התפרצויות הצחוק נמשכו בין כמה שעות ל-16 ימים. צוות המורים לא נדבק בהתקפי צחוק, אך רוב התלמידות נדבקו בפרצי הצחוק ולכן לא היה אפשר לקיים שגרת לימודים תקינה. עקב כך נאלץ בית הספר להיסגר, והתלמידות נשלחו לבתיהן.
כמה מהנערות חזרו לכפר שממנו באו (הקרוב ל-Bukoba) והדביקו את אנשי הכפר הצעירים, בעיקר את הנשים ואת הנערות. בכפר דווח ש-217 איש נדבקו בפרצי צחוק חסר מעצורים. בהמשך, בתי ספר קרובים נדבקו גם הם. בית הספר נפתח מחדש ארבעה חודשים לאחר פרוץ התקף הצחוק ההמוני, אך הנהלת בית הספר נאלצה לסגור אותו שוב בתוך חודש. המגפה התפשטה לארבעה עשר בתי ספר, ורק כעבור שמונה עשר חודשים היא פסקה סופית. למעלה מאלף איש נדבקו במגפה בשלביה השונים. במהלך התפרצות המגפה נשלחו בדיקות דם של החולים לבריטניה לצורך איתור נגיפים. בדיקות אלו לא הניבו שום פרי.
מחקר

גם כיום לא הוברר מקור התופעה. מחקר באוניברסיטת פרדו טוען כי מדובר במקרה של היסטריית המונים, Mass psychogenic illness (MPI)‎ (אנ') הנובע ממתח באוכלוסייה ולא מרעל או מהשפעה סביבתית. המחקר משער כי הלחץ נבע מיחס המורים לתלמידות לאחר שטנגנייקה זכתה בעצמאות.
הערות שוליים

↑  Stuart Jeffries, The outbreak of hysteria that's no fun at all, The Guardian, 21 November 2007
↑  From the Central African Medical Journal, 1963: An Epidemic of Laughing in the Bukoba District of Tanganyika
↑  סימון סבסטיאן, Examining 1962's 'laughter epidemic'‏, 29 ביולי 2003
מחנה ישראל (מדבר סיני)

מיקום מחנה ישראל ביחס למשכן,
 ביצירת פסיפס בבית כנסת "אור תורה" בעכו.
מחנה ישראל מחנה היה המבנה הארגוני, למיקום חניית השבטים ולמהלך הליכתם במדבר סיני, שקבע משה על פי אלוהים לבני ישראל בדרכם לארץ ישראל. במובן המקובל, מחנה ישראל היה המחנה של כל שבטי ישראל, מלבד משכן העדות ומקום מגוריהם של הכוהנים והלויים. מחנה ישראל במובן המצומצם, להבדיל ממחנה כהונה וממחנה לוויה, היה התחום בו הותר לטמאים לשהות בחלק מתקופת הסגרם.
ההנחיות המפורטות לחניה ולנסיעה ניתנו לעם ישראל והם מתוארות בפרשת במדבר בספר במדבר בתורה. הארגון נועד בראש וראשונה להסדר החנייה, אך גם לקביעת מתכונת הנסיעה, מי מתחיל בנסיעה, מי בא אחריו וסדר השבטים למחנות במהלך ארבעים השנה במדבר. המקרא מציין כי בני ישראל נהגו בדיוק כפי שהקב"ה ציווה אותם בדבריו אל משה.
מבנה החנייה

כמקובל במדבר, בית האב חונה לשבטו. מכאן מתחיל הארגון המיוחד: לכל שבט נקבע דגל (או מטה) והוא נכלל במחנה, כאשר כל מחנה כולל שלושה שבטים. השבט המוביל, היה השבט אשר על שמו נקרא המחנה, ודיגלו היה דגל המחנה. כלומר היו בסך הכל ארבעה דגלים. כך נבחרו ארבעה שבטים לראשי המחנות, השבטים: יהודה, ראובן, אפרים ודן, כל שבט ואופיו אשר מכתיר אותו לתפקידו. "פרשת במדבר" מספרת כי בטרם נקבע הארגון בוצע מפקד בקרב בני ישראל וכך היה ניתן לקבוע כמה "פקודים" - זכרים מגיל 20 שנה ומעלה - יש בכל שבט, בכל המחנה ובכל המחנות יחד.
מבנה החנייה > מיקום המחנות

בפרשת במדבר נאמר ”וְחָנוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אִישׁ עַל-מַחֲנֵהוּ וְאִישׁ עַל-דִּגְלוֹ לְצִבְאֹתָם” וכעבור כמה פסוקים מתואר מבנה חניית המחנות:
מרכז - אוהל מועד:
וְנָסַע אֹהֶל-מוֹעֵד מַחֲנֵה הַלְוִיִּם בְּתוֹךְ הַמַּחֲנֹת; כַּאֲשֶׁר יַחֲנוּ כֵּן יִסָּעוּ, אִישׁ עַל-יָדוֹ, לְדִגְלֵיהֶם.
מזרח - מחנה יהודה (עם יששכר וזבולון):
וְהַחֹנִים קֵדְמָה מִזְרָחָה דֶּגֶל מַחֲנֵה יְהוּדָה לְצִבְאֹתָם, וְנָשִׂיא לִבְנֵי יְהוּדָה נַחְשׁוֹן בֶּן-עַמִּינָדָב [...] וְהַחֹנִים עָלָיו: מַטֵּה יִשָּׂשכָר וְנָשִׂיא לִבְנֵי יִשָּׂשכָר נְתַנְאֵל בֶּן-צוּעָר [...] מַטֵּה זְבוּלֻן וְנָשִׂיא לִבְנֵי זְבוּלֻן אֱלִיאָב בֶּן-חֵלֹן [...] כָּל-הַפְּקֻדִים לְמַחֲנֵה יְהוּדָה [...] לְצִבְאֹתָם; רִאשֹׁנָה יִסָּעוּ.
דרום - מחנה ראובן (עם שמעון וגד):
דֶּגֶל מַחֲנֵה רְאוּבֵן תֵּימָנָה לְצִבְאֹתָם, וְנָשִׂיא לִבְנֵי רְאוּבֵן אֱלִיצוּר בֶּן-שְׁדֵיאוּר [...] וְהַחוֹנִם עָלָיו: מַטֵּה שִׁמְעוֹן וְנָשִׂיא לִבְנֵי שִׁמְעוֹן שְׁלֻמִיאֵל בֶּן-צוּרִישַׁדָּי [...] וּמַטֵּה גָּד וְנָשִׂיא לִבְנֵי גָד אֶלְיָסָף בֶּן-רְעוּאֵל [...] כָּל-הַפְּקֻדִים לְמַחֲנֵה רְאוּבֵן [...] לְצִבְאֹתָם; וּשְׁנִיִּם יִסָּעוּ.
מערב - מחנה אפרים (עם מנשה ובנימין):
דֶּגֶל מַחֲנֵה אֶפְרַיִם לְצִבְאֹתָם יָמָּה, וְנָשִׂיא לִבְנֵי אֶפְרַיִם אֱלִישָׁמָע בֶּן-עַמִּיהוּד [...] וְעָלָיו: מַטֵּה מְנַשֶּׁה וְנָשִׂיא לִבְנֵי מְנַשֶּׁה גַּמְלִיאֵל בֶּן-פְּדָהצוּר [...] וּמַטֵּה בִּנְיָמִן וְנָשִׂיא לִבְנֵי בִנְיָמִן אֲבִידָן בֶּן-גִּדְעֹנִי [...] כָּל-הַפְּקֻדִים לְמַחֲנֵה אֶפְרַיִם [...] לְצִבְאֹתָם; וּשְׁלִשִׁים יִסָּעוּ.
צפון - מחנה דן (עם אשר ונפתלי):
דֶּגֶל מַחֲנֵה דָן צָפֹנָה לְצִבְאֹתָם, וְנָשִׂיא לִבְנֵי דָן אֲחִיעֶזֶר בֶּן-עַמִּישַׁדָּי [...] וְהַחֹנִים עָלָיו: מַטֵּה אָשֵׁר וְנָשִׂיא לִבְנֵי אָשֵׁר פַּגְעִיאֵל בֶּן-עָכְרָן [...] וּמַטֵּה נַפְתָּלִי וְנָשִׂיא לִבְנֵי נַפְתָּלִי אֲחִירַע בֶּן-עֵינָן [...] כָּל-הַפְּקֻדִים לְמַחֲנֵה דָן [...] לָאַחֲרֹנָה יִסְעוּ, לְדִגְלֵיהֶם.
מסכם הכתוב את גודל המחנות ומצביע כי הכול בוצע בהתאם לפקודות:
אֵלֶּה פְּקוּדֵי בְנֵי-יִשְׂרָאֵל לְבֵית אֲבֹתָם: כָּל-פְּקוּדֵי הַמַּחֲנֹת לְצִבְאֹתָם--שֵׁשׁ-מֵאוֹת אֶלֶף וּשְׁלֹשֶׁת אֲלָפִים, וַחֲמֵשׁ מֵאוֹת וַחֲמִשִּׁים. וְהַלְוִיִּם לֹא הָתְפָּקְדוּ בְּתוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל, כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת-מֹשֶׁה. וַיַּעֲשׂוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל כְּכֹל אֲשֶׁר-צִוָּה ה' אֶת-מֹשֶׁה, כֵּן-חָנוּ לְדִגְלֵיהֶם וְכֵן נָסָעוּ, אִישׁ לְמִשְׁפְּחֹתָיו עַל-בֵּית אֲבֹתָיו.
דגל המחנה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא כתוב כמו מאמר אמוני.
כל משפחה במחנה השתייכה לבית אב ולשבט - עם הדגל האופייני לו- ומחנה, אליו היה השבט שייך, אשר היה מהלך בו בזמן המסע במדבר סיני. דגל השבט היה הסמל אשר סביבו היה תושב המחנה מתרכז בעת החנייה ובעת הנסיעה. אך לא רק משמעות טכנית הייתה לדגל וזאת אנו יודעים עד היום.
הדגל, בהוראת אות וסימן, הוא מסימני הריבונות של עם ובמדרש כתוב: "וכיון שעלו ישראל מן הים, אמר הקב"ה למשה עשה אותם דגלים דגלים שיהיו מהלכין בטקסיסי מלכים" (דברים רבה (ליברמן) פרשת דברים, טז). עם היוצא ממצרים, מעבדות, בדרכו לארץ ישראל הוא כבר חופשי ומתחיל להניף דגל המורה על חרותו. וכך אומר רמב"ן ( שמות יד:ה) : "וזה טעם 'ובני ישראל יוצאים ביד רמה', שעשו להם דגל ונס להתנוסס, ויוצאים בשמחה ובשירים בתוף ובכִנור כדמות הנגאלים מעבדות לחירות, לא כעבדים העתידים לשוב לעבודתם".
גם תחיית עם ישראל בארצו לאחר גלות ארוכה מלווה בדגל. כאמור, הדגל מסמל את היותו עַם בן חורין אך גם את הקשר של עם ישראל עם מסורתו. ואכן, דגל ההסתדרות הציונית ודגלה הרשמי של מדינת ישראל דומה לטלית, כפי שמתאר דוד וולפסון:
בפקודת מנהיגנו הרצל באתי לבזל כדי לעשות את כל ההכנות לקונגרס... בין השאלות הרבות שהעסיקוני הייתה... באיזה דגל נקשט את אולם הקונגרס? מה הם צבעיו? הן דגל אין לנו... והנה הבהיק רעיון במוחי: הרי יש לנו דגל לבן כחול - הטלית אשר בה נתעטף בתפילתנו. טלית זו היא סמלנו. נוציא את הטלית מנרתיקה ונגולל אותה לעיני ישראל ולעיני כל העמים. הזמנתי אז דגל כחול לבן ומגן דוד מצויר עליו. ...
ה"מחנות" בירושלים

כשם שהיו מחנות במדבר, היו גם מחנות בירושלים וזאת במטרה לבודד את הטמאים מהמקדש ומהר הבית.
וכותב הרמב"ם:
שלוש מחנות היו ישראל במדבר--מחנה ישראל, והיא (והם) ארבע מחנות; ומחנה לוייה, שנאמר בה "וסביב למשכן, יחנו" (במדבר א, נ); ומחנה שכינה, והיא מפתח חצר אוהל מועד ולפנים.
וכנגדן לדורות--מפתח ירושלים עד הר הבית, כמחנה ישראל; ומפתח הר הבית עד פתח העזרה שהוא שער ניקנור, כמחנה לוייה; ומפתח העזרה ולפנים, מחנה שכינה. והחיל ועזרת נשים, מעלה יתרה בבית העולמים..
ראו גם

כניסה להר הבית (הלכה)
פרשת במדבר
המשכן
נגע הצרעת
הערות שוליים

↑  הציטטות מברכת יעקב לבניו, פרשת ויחי בספר בראשית.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
בול ישראלי, 1952, "וחנו בני ישראל איש על-מחנהו ואיש על-דגלו..."
מחנה ישראל סביב המשכן. מתוך מפה צרפתית מהמאה ה-17 המתארת את יציאת מצרים
מיטלאלטש

| --- | --- |

קרחון מיטלאלטש
 מידע כללי
 מיקום:  קנטון ואלה, שווייץ שווייץ.
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך:  5 קילומטר
 שטח:  8.3 קמ"ר
 סוג קרחון:  יבשתי
 מנוקז על ידי:  נהר מסה אל נהר הרון.
 קואורדינטות:  46°27′24″N 8°1′19″E﻿ / ﻿46.45667°N 8.02194°E﻿ / 46.45667; 8.02194
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קרחון מיטלאלטש(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קרחון מיטלאלטש(למפת ואלה רגילה) סיון מרטיני מונטה בריג-גליסקרחון מיטלאלטש(למפת ואלה מוגדלת) סיון מרטיני מונטה בריג-גליסקרחון מיטלאלטש
קרחון מיטלאלטש (Mittelaletsch Glacier) הוא קרחון יבשתי באורך 5 קילומטר ברכס האלפים הברניים בקנטון ואלה שבשווייץ.
הקרחון מתחיל בצידו הדרומי של הר הדרייאקהורן וזורם בין ההרים אולמנהורן (ממזרח) וגייסהורן (ממערב) אל תוך קרחון אלטש.
שטחו הכולל של הקרחון הוא 8.31 קמ"ר.
מחוסר כיפורים

מחוסר כיפורים הוא סטטוס בהלכות טומאה, המסמל טומאה קלה, בדומה לטבול יום, שמונעת מהאדם במצב זה להיכנס למקדש ולאכול קורבנות. כדי לצאת ממנו על האדם להביא את קרבנותיו, ולאחר מכן יוכל להיכנס למקדש ולאכול קורבנות.
פרטים

לארבעה סוגי טומאות קבעה התורה שעליהם להביא קורבן להשלמת טהרתם, והם: זב, זבה, יולדת ומצורע. עד הבאת הקרבן אסור להם להיכנס לבית המקדש ולאכול מן הקרבנות, ומצב זה נקרא מחוסר כיפורים:
זב וזבה - מביאים את קורבנם ביום השמיני מאז שהתרפאו (לאחר ספירת "שבעה נקיים" וטבילה במקווה), והוא מורכב משני עופות, אחד לחטאת והשני לעולה.
יולדת - מביאה את קורבנה ביום הארבעים ואחד ללידת בן, או השמונים ואחד ללידת בת, והוא מורכב מכבש לעולה ועוף לחטאת. אם מצבה הכלכלי אינו מאפשר קניית כבש - יכולה היא להחליף אותו בעוף לעולה.
מצורע - מביא קורבנות למחרת טבילתו השנייה: אשם חטאת ועולה (שני כבשים זכרים לאשם ועולה, וכבשה נקבה לחטאת. אם המצורע עני, הוא יכול להחליף את החטאת והעולה בעופות), בתוספת לוג (כרבע ליטר בערך) שמן. המצורע עומד בשער המקדש, והכוהנים מורחים על חלקים מגופו (תנוך האוזן, בהונות היד והרגל) מדם האשם ומן השמן.
פרטי הטומאה

עד הבאת קורבנם הם מוגדרים כמחוסר כיפורים, ואסורים לאכול קרבן או להיכנס לבית המקדש.
הרמב"ם פוסק כי מחוסר כפורים שנכנס לעזרת ישראל  אינו לוקה, אבל מכין אותו מכת מרדות. אך הראב"ד, וכן בחכם צבי כתב בשם הר"ש שמחוסר כיפורים חייב כרת.
ה"מרכבת המשנה" כותב כי אמנם קיימת תוספתא כדבריו של הראב"ד שמחוסר כיפורים חייב כרת על ביאת המקדש כשנכנס לעזרה, אך הרמב"ם סובר שדעה זו היא רק לפי מי שסבור ש"מחוסר כיפורים דזב - כזב דמי", כלומר זב שמחוסר כיפורים - חלה עליו עדיין טומאת זב, לעניין טומאת מקדש.
אך דעת הרמב"ם היא כמו הדעה האחרת - הקיימת לשיטתו, שמחוסר כיפורים דזב לאו כזב דמי לביאת מקדש, והוא גורס במשנה במסכת כלים עזרת ישראל מקודשת ממנו שאין מחוסר כיפורים נכנס לשם וחייבין עליה חטאת ולפי גרסה זו הלשון חייבין ולא "חייב" מורה על כך שהחיוב חטאת אינו על המחוסר כיפורים, ולמרות שמחוסר כיפורים אסור להיכנס, חיוב החטאת הוא על שארי הטמאין החייבין חטאת בין טמא גמור או טבול יום, אך מחוסר כיפורים אפילו של זב אינו כזב ואינו נקרא טמא, ואפילו מלקות אינו חייב, שכן  איננו בכלל הלאו של "ולא יטמאו את מחניהם", ואפילו אם נאמר שאסור מהתורה, מהכתוב "עוד טומאתו בו" -  לרבות מחוסר כיפורים, הרי הוא רק איסור עשה ולכן כתב הרמב"ם שלוקה רק מכת מרדות.
הערות שוליים

↑  משנה מסכת כלים פרק א משנה ח, ומסכת נגעים פרק יד משנה ג.
↑  משנה, מסכת נגעים, פרק י"ד, משנה ג'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק ג', הלכה ט'.
↑  שאלה קס"ב, שם סתר דברי הר"י קורקוס בדעת הר"ש.
↑  פ"ק דכלים.
↑  פרק א'.
↑  כך היא גרסתינו גם, ולא כגרסת התוספות זבחים דף י"ז ע"ב ד"ה קסבר, שגרסו "וחייב חטאת", דמשמע שהמחוסר כפורים עצמו חייב חטאת וכל שכן טבול יום וטמא.
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מעבדנות רפואית

מעבדנות רפואית (מכונה גם: מדעי המעבדה הרפואית) תחום העוסק במדעי הרפואה ובתחום המעבדה הרפואית בפרט.
התחום כולל ענפים כגון: כימיה, ביולוגיה, מיקרוביולוגיה, גנטיקה, המטולוגיה, פרמקולוגיה ותחומי מחקר רבים נוספים.
הענף חדש יחסית והוקם עקב הביקוש לאנשי מקצוע מוסמכים בסביבת המעבדה אך גם לייעול הבדיקות הרפואיות ולמינוף התפתחות המחקר.
אדם הרשאי לעסוק במעבדנות רפואית בעל תואר B.Med.L.Sc לאחר שקיבל  רישיון ממשרד הבריאות.
העוסק בתחום יוכל להשתלב במעבדות בתי חולים, בתעשייה הרפואית ובתועמלנות רפואית.
מדעי המעבדה הרפואית נלמדים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בטכניון, במכללת הדסה ירושלים ובמכללה האקדמית צפת .
ראו גם

מקצועות הרפואה
מייקל מורל

מייקל ג'וזף מורל (באנגלית: Michael Joseph Morell; נולד ב-4 בספטמבר 1958) הוא בכיר בדימוס ב-CIA. מורל כיהן כמשנה לראש ה-CIA בשנים 2010–2013, וכמנהל בפועל של הסוכנות בשתי תקופות כהונה המסתכמת בכחצי שנה.
ביוגרפיה

מורל נולד בקויהוגה פולס שבאוהיו, סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת אקרון ב-1980 ותואר שני בכלכלה מאוניברסיטת ג'ורג'טאון ב-1984.
את הקריירה שלו ב-CIA החל כאנליסט בתחום הכלכלה לאחר סיום לימודיו ב-1980, כשהוצב בפיליפינים ועסק במעקב אחר מגמות בתחום האנרגיה. בהמשך כיהן כאנליסט ומנהל במחלקת המודיעין למזרח אסיה, ב-1999 מונה למנהל אגף ה-CIA האחראי על אסיה, אזור האוקיינוס השקט ואמריקה הלטינית.
מורל עמד בראש צוות התדרוך השוטף של נשיא ארצות הברית בתקופת כהונתם של ביל קלינטון וג'ורג' ווקר בוש. הוא ליווה את בוש בזמן פיגועי 11 בספטמבר ב-2001. בתקופה שקדמה למלחמת עיראק עמד בראש כוח משימה שבדק את הקשרים בין סדאם חוסיין לאל-קאעידה בשנים 2003 עד 2006 שירת מחוץ לארצות הברית במשימות עלומות.
עם שובו ב-2006 מונה לסגן לענייני המודיעין של המרכז הלאומי למלחמה בטרור, ביולי אותה שנה מונה לסגן מנהל ה-CIA ועסק בעיקר בתחום הניהול הפנימי של הסוכנות. במאי 2008 מונה לסגן לענייני מודיעין של ה-CIA, במאי 2010 קודם לתפקיד המשנה לראש ה-CIA. הוא עמד בראש כוח המשימה של ה-CIA שהיה אחראי להכנות למבצע חנית נפטון, חיסולו של אוסמה בין לאדן.
בתקופת המעבר בין עזיבתו של ראש ה-CIA ליאון פאנטה למשרת מזכיר ההגנה של ארצות הברית ביולי 2011 למינויו של דייוויד פטראוס בספטמבר 2011, שימש מורל כמנהל בפועל של ה-CIA. ב-9 בנובמבר 2012 הוא מונה שוב למנהל בפועל של הסוכנות, בעקבות התפטרותו של פטראוס וכיהן בתפקיד עד מינויו של ג'ון ברנן. ביוני 2013 הודיע על התפטרותו מהסוכנות, לאחר 33 שנים.
לאחר פרישתו מונה לפרשן בכיר לענייני ביטחון ברשת CBS וליועץ בחברת הייעוץ האסטרטגי Beacon.
בראיון עמו בנובמבר 2015 ציין מורל כי אדוארד סנודן, שהדליף מידע על תוכניות המעקב של המודיעין האמריקאי תרם לעלייתו של ארגון הטרור השיעי דאעש ובכך פגע ביכולת העולמית להתגונן מפני טרור ואף טען כי הדבר פתח את הדלת לפיגועי נובמבר 2015 בפריז, בנוסף לכך הוא ציין כי הוא מעריך שדאעש מתכוון לפגוע גם במטרות אמריקאיות.
בספטמבר 2017 התפטר ממשרת עמית בכיר בבית הספר לממשל על שם ג'ון פ. קנדי באוניברסיטת הרווארד במחאה על מינויה של צ'לסי מאנינג לחברה עמיתה במוסד. המחאה הובילה לנסיגת הרווארד מכוונתה זו.
ב-2017 מונה לחבר בוועדה המייעצת לאסטרטגיית ביטחון לאומי במחלקת ההגנה של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  The Hunt For “Geronimo”, ואניטי פייר, נובמבר 2012
↑  David Petraeus resigns as CIA director, וושינגטון פוסט, 9 בנובמבר 2012
↑  ‘It’s All Back in Snowden’s Lap’, פוליטיקו, 17 בנובמבר 2015
↑  After Backlash, Kennedy School Withdraws Manning's Fellowship, ‏thecrimson.com, ‏15 בספטמבר 2017
↑  פרופיל באתר הוועדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329041505171  BNE: XX5617062  CANTIC: a12341022  CiNii: DA18599237  ISNI: 0000 0004 3073 0012  LCCN: n2014003082  NDL: 001236117  NKC: xx0308545  SUDOC: 187461511  VIAF: 308180564   WorldCat (עם VIAF): 308180564
מיטלטלין

מיטלטלין הוא כל רכוש פרטי מוחשי שהוא נייד, זאת בניגוד למקרקעין (קרקע וכל המחובר אליה) שהם נכסים לא ניידים (נכסי דלא ניידי – נדל"ן). מיטלטלין הם אותם עצמים שאינם נמכרים יחד עם מכירת קרקע, כך למשל, עדר הרועה על חלקת קרקע לא ימכר בעת מכירת החלקה, זאת בניגוד לעצים הנטועים בה והבתים הבנויים עליה. מכאן גם מקורו של המונח הנפוץ במשפט המקובל למיטלטלין: "שאטלס" (chattels) מצרפתית עתיקה "ראש בקר" (chatel).
מיטלטלין כולל מגוון גדול של סוגי רכוש מוחשי שהוא נייד, כך למשל, ריהוט, ביגוד, תכשיטים, חפצי אמנות, כתבי יד, וכל תכולה של בית. חלק מסוגי המיטלטלין מחייבים רישום זכויות לצורך הוכחת בעלות ולצורך מכירה, כך למשל כלי רכב וכלי ירייה. עם זאת, רוב סוגי המיטלטלין אינם מחייבים רישום בעלות וקיימת הנחה (הניתנת לסתירה) כי כל המיטלטלין שמחזיק אדם הוא בבעלותו.
הערות שוליים

↑  החקיקה הישראלית מגדירה מיטלטלין כ"נכסים מוחשיים שאינם מקרקעין"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536389705171  NARA: 10644785  NKC: ph123006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוץ לעצמך (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  serial drama 
 יוצרים:  אלכסנדר דולריין 
 כותבים:  אלכסנדר דולריין 
 בימוי:  אלכסנדר דולריין 
 שחקנים:  יבגני סטיצ'קין  אלכסנדר סוקולובסקי  יורי צורילו  Denis Burgazliev  Nikita Tarasov  ניקולאי קוזאק  ארתור סמוליאנינוב  Galina Kashkovskaya  Natalya Pavlenkova  איוואן מקארביץ'  יבגני ציגאנוב  ילנה ליאדובה  אנג'י ספדה  אגלאיה טרסובה  אנה קוטובה  Elena Morozova  Aleksandr Stefantsov 
 ארץ מקור:  רוסיה 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 מפיק:  ואלרי פיודורוביץ', יבגני ניקישוב, Alexander Kessel 
 חברת הפקה:  1-2-3 Production 
 מוזיקה:  איגור ודובין 
 קישורים חיצוניים
 premier.one/show/vne-sebya
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מחוץ לעצמך (ברוסית: Вне себя́) היא סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של אלכסנדר דולריין, שהופקה בשיתוף פעולה עם 1-2-3 Production. שידור הבכורה של שני הפרקים הראשונים התקיים ב-18 בנובמבר 2021 בשירות הווידאו Premier. הסדרה גם עולה במקביל ברשת TNT.