stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בארני ביגארד
ביגארד והג'אזופטרים (Jazzopaters)

הגרסה הראשונה של השיר "Caravan" (לחן: חואן טיזול. לחן מאוחר יותר: דיוק אלינגטון) הוקלטה בהוליווד ב-18 בדצמבר 1936, ובוצעה כקטע אינסטרומנטלי על ידי בארני ביגארד והג'אזופטרס שלו. שני טייקים נרשמו ופורסמו. L-0373-2 הוא הטייק הנפוץ יותר. חברי הלהקה היו קוטי ויליאמס (חצוצרה), חואן טיזול (טרומבון), בארני ביגארד (קלרינט), הארי קארני (סקסופון בריטון), דיוק אלינגטון (פסנתר), בילי טיילור (בס) וסוני גריר (תופים). כולם היו חברים בתזמורת דיוק אלינגטון, שלעיתים קרובות יצאו ממנה נגנים להקליט בקבוצות קטנות. אלינגטון נכח בהקלטה, אך מנהיג הסשן היה ביגארד.
במסורת של הקמת להקות קטנות בהשתתפות הסולנים העיקריים, כפי שנהג אלינגטון, המשיך ביגארד להופיע תחת שמו שלו באולפני וראייטי ולאחר מכן באולפני ווקאליון (Vocalion Records) ו-OKeh עד 1940. כשאלינגטון חתם עם חברת ויקטור ב-1940, ביגארד (ונגנים אחרים של אלינגטון) הקליטו עבור Bluebird בלהקה תחת שמו של ביגארד. הוא ניגן עם תזמורת גלן מילר בלהיטים גדולים שלהם, כמו Moonlight Serenade, Little Brown Jug, ו-Tuxedo Junction. ביגארד היה חבר ב"אול סטארס" של לואי ארמסטרונג לפני ואחרי הצטרפותו של אדמונד הול. הוא מופיע עם הכוכבים בסרט סיפורו של גלן מילר (1954).
ביגארד הופיע עם לואי ארמסטרונג והכוכבים שלו עם ולמה מידלטון ששרה בקונצרט התשיעי של Cavalcade of Jazz שנערך בריגלי פילד בלוס אנג'לס. הקונצרט הופק על ידי ליאון הפלין האב ב-7 ביוני 1953. באותו היום הופיעו גם רוי בראון והתזמורת שלו, דון טוסטי ותזמורת הג'אז המקסיקנית שלו, ארל בוסטיק, נט קינג קול ושורטי רוג'רס והתזמורת שלו.
לאחר מלחמת העולם השנייה, ביגרד הקליט תחת שמו, בין היתר עבור Signature Records, Rex Records, Black &amp; White Records ו-Keynote Records בשנים 1944–1945. הוא הקליט אלבום עבור אולפני Liberty בשנת 1957 ואלבום עבור ווג רקורדס הצרפתי בשם "Barney Bigard - Cloud Luter Quintet" בשנת 1966. בשנת 1968 חברת דלמרק רקורדס ביקשה ממנו להגיע לשיקגו, שם השתתף בהקלטת "Bucket's Got A Hole In It" עם ארט הודס (Art Hodes).
מוות

ביגארד מת ב-27 ביוני 1980 בגיל 74 בקאלבר סיטי, קליפורניה ונקבר בבית הקברות של הצלב הקדוש בעיר.
דיסקוגרפיה > עם ארט טייטום, ג'ו תומאס, ג'ורג'י אולד, ויק דיקנסון, רד קאלנדר, וילי סמית', זטי סינגלטון, ג'וני גוארניירי ואחרים

"בארני ביגארד 1944-1945" (Classics Records, 1997)
דיסקוגרפיה > עם ארט הודס

Bucket's Got A Hole In It (דלמרק, הוקלט ב-1968 בשיקגו)
דיסקוגרפיה > עם בני קרטר ובן ובסטר

BBB ושות' (סווינגוויל, 1962)
לקריאה נוספת

With Louis and The Duke (ISBN 978-0-333-40210-8) – Barney Bigard's autobiography
הערות שוליים

↑  Bigard, Barney (1986). With Louis and the Duke. New York: Oxford University Press. pp. 6. ISBN 978-0-19-520494-0.
↑  Colin Larkin, ed. (1992). The Guinness Encyclopedia of Popular Music (First ed.). Guinness Publishing. pp. 239/240. ISBN 0-85112-939-0.
↑  Tucker, Mark; Ellington, Duke (1995). The Duke Ellington Reader (באנגלית). Oxford University Press. pp. 476-478. ISBN 9780195093919. נבדק ב-26 במרץ 2017. Albany Leon Bigard. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Levin, Floyd (2000). Classic Jazz: A Personal View of the Music and the Musicians (באנגלית). University of California Press. pp. 151-152. ISBN 9780520213609. נבדק ב-26 במרץ 2017. Barney Bigard {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Colin Larkin, ed. (1992). The Guinness Encyclopedia of Popular Music (First ed.). Guinness Publishing. pp. 239/240. ISBN 0-85112-939-0.
↑  "Barney Bigard (1906-1980)". Red Hot Jazz Archive. 6 באפריל 2020. נבדק ב-6 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  “More Big Names in Cavalcade” Article Los Angeles Sentinel May 21, 1953.
↑  “Satchmo Band Spice To Open Air Show” Article, Los Angeles Sentinel, May 28, 1953.
↑  Yanow, Scott. Swing (באנגלית). Hal Leonard Corporation. p. 166. ISBN 9781617744761. נבדק ב-26 במרץ 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Santa Cruz Sentinel". California Digital Newspaper Collection. 27 ביוני 1980. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337910505171  PLWABN: 9810662634205606  BIBSYS: 3117881  BNE: XX873361  BnF: cb13891504t (data)  CiNii: DA07879446  GND: 133511839  ICCU: UBOV526253  ISNI: 0000 0000 8181 3716  LCCN: n81072985  MusicBrainz: eab4d095-80d3-4b20-a16a-4d96d28ff67f  NKC: xx0089454  NLA: 35882611  NTA: 072213116  RERO: 02-A003006236  SNAC: w6x46zz0  SUDOC: 156870886  Trove: 1129725  VIAF: 113485121   WorldCat (עם VIAF): 113485121 
משמאל: ג'ק טיגרדן, סנדי דה-סנטיס, ולמה מידלטון, פרייזר מקפירסון, קוזי קול, ארוול שו, ארל היינס ובארני ביגארד במועדון ארוחת הערב של פאלומאר, ונקובר, 17 במרץ 1951
"קרוון" בהפקת אולפני וראייטי (variety records), שלוחה של אולפני ברנזוויק (Brunswick Records)
אליצור "איתו" אשקלון

אליצור "איתו" אשקלון הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר אשקלון, שבשיאה שיחקה בליגה הלאומית, עד להתמזגותה אל תוך א.ס. אליצור אשקלון.
שם הקבוצה קרוי על שמו של איתמר ("איתו") שרביט ז"ל, מי שהיה איש המשק של אליצור אשקלון במשך 18 שנה.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בעונת המשחקים 2015/16 על ידי ארגון האוהדים "הגל הכחול".
הקבוצה החלה דרכה בליגה א' דרום, זאת לאחר שאוהדי הכדורסל וקברניטי העיר מאסו בדרך ניהולה של אליצור אשקלון אשר הוביל אותה בתוך שלוש עונות מליגת העל, לליגה א' ועד למחיקתה בשנת 2016.
בעונתה הראשונה העפילה אליצור "איתו" אשקלון לליגה הארצית בכדורסל מחוז דרום היישר מהמקום הראשון, זאת לאחר מאבק ראש בראש מול הפועל מבועים/מרחבים בצמרת הליגה.
באירוניה מסוימת, כבר בעונת הבכורה בליגה הארצית פגשה אליצור "איתו" אשקלון את "אליצור אשקלון" לדרבי מקומי בו ניצחה הקבוצה בצמד המשחקים. בתום אותה עונה נשארה הקבוצה בליגה הארצית, ואילו אליצור אשקלון נשרה אל ליגה א' ומייד לאחר מכן התפרקה.
בעונתה השלישית 2017/18, סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום השני, אשר הקנה לה מקום בפלייאוף העליון בתחרות על העפלה לליגה הלאומית.
בשלב חצי הגמר הדיחה הקבוצה את ה-3 בטבלה מכבי מעלה אדומים ובסדרת הגמר גברה 0–2 על מכבי פתח תקווה והעפילה לליגה הלאומית.
בעונת הבכורה של הקבוצה בליגה הלאומית סיימה הקבוצה את העונה במקום השישי והעפילה למשחקי הפלייאוף בהם הודחה ברבע הגמר על ידי הפועל גליל עליון לאחר הפסד 1-2 בסדרת הטוב מ-3.
בקיץ 2019 מינתה הקבוצה את רועי חגאי לתפקיד המאמן, בפברואר 2020 פיטרה הקבוצה את חגאי ובמקומו מונה מתן חרוש. בסיום עונת 2019/20 הייתה הקבוצה במקום ה-12 עם מאזן של שמונה ניצחונות ו-14 הפסידים.
במאי 2020 מונה חנן הירשוביץ' למאמן הקבוצה במקומו של מתן חרוש.
באפריל 2021 מונה אריק אלפסי למאמן הקבוצה במקומו של חנן הירשוביץ' לאחר שהקבוצה ספגה שלושה הפסדים רצופים וכאשר היא במקום הראשון בליגה. בסדרת רבע הגמר ניצחה הקבוצה 2–1 את מכבי עירוני רמת גן ובסדרת חצי הגמר הפסידה 2–3 לאליצור עירוני נתניה לאחר שהוליכה 2–0 במהלך הסדרה.
לקראת עונת 2021/2022 מינתה הקבוצה את עמית תמיר למאמנה במקומו של אריק אלפסי. ב-16 בפברואר 2022 מינתה הקבוצה את יניב בורגר למאמנה לאחר התפטרותו של עמית תמיר. ב-8 ביולי 2022 אבי סוכר שב לאמן את הקבוצה. ב-7 במרץ 2023 מינתה הקבוצה את דוד אלהרר למאמנה במקומו של אבי סוכר.
ב-6 ביולי 2023 מינתה הקבוצה את נחום סגל לעמוד על הקווים על חשבונו של דוד אלהרר.
בעונת 2023/24 הוליכה הקבוצה את צמרת הליגה במשך רוב העונה, אך לקראת סיום הידרדרה למקום ה-8 עקב רצף הפסדים. בשלב הפלייאוף הפסידה למכבי רחובות והודחה.
לקראת עונת 2024/25 פורסם כי הקבוצה עתידה להתאחד עם א.ס אשקלון.
הערות שוליים

↑  אלירן כהן, "איתו" אשקלון בלאומית!, סיכום משחקי גמר פלייאוף ארצית, 6 במאי 2018
↑  שגיא הרשקו, נשארו עם המחמאות: אליצור 'איתו' הודחה, סיכום עונה לאיתו אשקלון, 16 באפריל 2019
↑  אליצור 'איתו' אשקלון: רועי חגאי חתם כמאמן, רות'בארט הרכש הראשון
↑  כפיר אדר, ‏רועי חגאי פוטר מאשקלון, מתן חרוש יחליף אותו, באתר ONE‏, 21 בפברואר 2020
↑  “המטרה – ליגת העל”: ראיון ראשון עם המאמן החדש של אליצור איתו
↑  אור שקדי‏, אליצור אשקלון: אריק אלפסי מונה במקומו של חנן הירשוביץ, באתר וואלה, 26 באפריל 2021
↑  ליגה לאומית: עמית תמיר חתם באשקלון, דניאל דנינו בעפולה
↑  פרסום ראשון: נחתם האיחוד בכדורסל בין אליצור איתו וא.ס. אשקלון
סמל הקבוצה מהקמתה ועד 2022
דיונון עצום

| דיונון עצום |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: דיונוני רחף
משפחה:: Cranchiidae
סוג:: Mesonychoteuthis
מין:: דיונון עצום
שם מדעי
 Mesonychoteuthis hamiltoni ‏רובסון, 1925
תחום תפוצה

דיונון עצום (שם מדעי: Mesonychoteuthis hamiltoni) הוא ככל הידוע בעל החיים הגדול ביותר בין חסרי החוליות. על פי ההערכות (של פריטים צעירים שנצפו), אורכו המקסימלי נע בין 12 ל-15 מטרים.
הדיונון העצום הוא המין היחיד בסוג Mesonychoteuthis.
מבנה הגוף

ההערכות הן כי אורכו מגיע עד 12–15 מטרים (39–49 רגל) והוא כנראה גם הגדול ביותר מבין חסרי החוליות.
בניגוד לדיונון הענק, בעל זרועות הציד המכוסות בכפתורי הצמדה, ובצמוד להם גם שיניים קטנות, הרי שאצל הדיונון העצום מכוסה גם הגוף בקרסים לתפיסה, שחלקם גם מסתובבים ובעלי שלושה ראשים. גופו גדול ורחב יותר ולכן גם משקלו גדול יותר. הדגימות שנבדקו מרמזות על מרכז גוף עיקרי בעל מסה משמעותית יותר וזרועות ציד קצרות יותר מאשר אצל הדיונון הענק. התפתחות של גוף גדל-ממדים שכזה תואמת את תופעת ממדי הענק אצל שוכני המים העמוקים מאד.
תפוצה

אזורי המחיה המשוערים של הדיונון העצום הם באוקיינוס הדרומי ברצועה המקיפה את אנטארקטיקה ועד האזור שגבולו הצפוני הוא דרום אפריקה, דרום אמריקה וניו זילנד.
מזון וסביבה

הדיונון העצום מתקיים ככל הנראה על טריפתם של יצורי ים שונים השוכנים במעמקי האוקיינוס, כמו דגים, תולעי ים ודיונונים אחרים השוכנים בעומקים העולים על 2,000 מטרים מתחת לפני המים.
הזכרים והנקבות של הדיונון העצום הם שונים במראם. הנקבות הבוגרות גדולות מהזכרים כמקובל אצל רבים ממשפחת חסרי החוליות.
אופן הרבייה לא הוברר במלואו, כיוון שאצל הזכרים לא נצפה איבר רבייה האופייני לבני משפחת הסילוניות, המשמש להעברת הזרע לצורך ההפריה. מעריכים כי ככל הנראה הוא מצויד בסוג של איבר מין זכרי המעביר את הזרע ישירות אל תוך גופה של הנקבה.
אויבו הטבעי העיקרי של הדיונון העצום הוא ראשתן גדול-ראש. צלקות וסימני מאבק על גופם של לווייתנים שניצודו באזור האוקיינוס הדרומי מעידים כי הדיונון העצום מהווה חלק עיקרי ממזונם. בקיבות הלווייתנים נמצאו שרידי מקור של דיונונים שנאכלו.
מחקר

חלק של גופו של דיונון עצום נמצא לראשונה ב-1925 בקיבתו של ראשתן גדול-ראש. פרטים נוספים נמצאו בהפרשי זמן גדולים במיוחד, עובדה המקשה על מחקר רציף ומעמיק של המין. רק ב-1956 נמצא שוב חלק מגוף של דיונון עצום.
הפרט הגדול ביותר של דיונון עצום, אם כי גם הוא לא בשלמותו, נתפס בשנת 2007 על ידי דייגים מניו זילנד בים רוס שבאנטארקטיקה. הייתה זו נקבה במשקל 495 ק"ג ואורך של כעשרה מטרים.
הערות שוליים

↑  דיונון עצום באתר הרשימה האדומה של IUCN
תפיסה של הפרט הגדול ביותר של דיונון עצום בשנת 2007 על ידי דייגים ניו זילנדים בים רוס שבאנטארקטיקה
הפרט הגדול ביותר של דיונון עצום שנתפס, מוצג במוזיאון בניו זילנד
ברט איסטון אליס

| --- | --- |

ברט איסטון אליס, 2010
 לידה:  7 במרץ 1964 (בן 60) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  איסט וילג', לוס אנג'לס 
 מקום לימודים:  בנינגטון קולג', תיכון ויליאם פלויד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  סאטירה 
 יצירות בולטות:  Less Than Zero, American Psycho 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 הושפע מ:  אונורה דה בלזק, דון דלילו, ויליאם פוקנר 
 אתר רשמי
 חתימה:   
 
ברֵט איסטון אליס (אנגלית: Bret Easton Ellis, נולד ב-7 במרץ 1964) הוא סופר ותסריטאי אמריקני.
תולדות חייו

ברט איסטון אליס נולד להורים אמידים בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוריו התגרשו ב-1982, ולדבריו של אליס, הוא סבל מהתעללות מצד אביו.
ב-1985 פרסם אליס את הרומן הראשון שלו, פחות מאפס, המתאר את חייהם של ילדי עשירים בלוס אנג'לס מנקודת מבטו של קליי, תלמיד קולג' החוזר לעיר לחופשת חג המולד. הספר מכר כ-50 אלף עותקים בשנה הראשונה לצאתו. ב-1987 פרסם רומן שני, חוקי המשיכה, העוסק בחייהם של תלמידי קולג' בניו המפשייר ובמערכות היחסים ביניהם.
ב-1991 פרסם אליס את הרומן פסיכופת אמריקאי, שגיבורו הוא פטריק בייטמן, ברוקר ניו יורקי צעיר ועשיר, המתגלה כאנס וכרוצח סדרתי. הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטר, שהייתה אמורה לפרסם את הספר, דחתה את כתב היד. הספר, שפורסם לבסוף בהוצאת רנדום האוס, גרר מחאות מצד ארגונים פמיניסטיים ונוצריים בשל תכניו הקשים, ומכירתו הוגבלה במספר מדינות, כגון גרמניה, אוסטרליה וניו זילנד. על בסיס ספר זה מתוכננים צילומי סרט "אמריקן פסיכו".
ב-1994 פורסם המלשינים, קובץ סיפורים קצרים המתרחשים בלוס אנג'לס, שחלקם נכתבו על ידי אליס עוד בתקופת לימודיו בקולג'. ב-1998 פרסם אליס את הרומן "גלאמוראמה".
ב-2005 פרסם אליס את הרומן לונאר פארק, שנכתב לכאורה כאוטוביוגרפיה שלו, אף שרבים מהפרטים הביוגרפיים בספר אינם מדויקים, ולמעשה מדובר בספר אימה בדיוני.
ב-2010 יצא לאור Imperial Bedrooms, ספר המשך לפחות מאפס, המתאר את חייהם הבוגרים של קליי וחבריו.
ב-2023 יצא לאור The Shards, רומן שעלילתו מתרחשת בלוס אנג'לס ב-1981.
כתיבתו

כתיבתו של אליס מתאפיינת בריאליזם, וספריו כוללים תיאורים רבים של יחסי מין, שימוש בסמים ואלימות, כולל מעשי אונס ורצח, הנכתבים לרוב בצורה לאקונית, לעיתים תוך שימוש בהומור שחור.
אליס נחשב לאחד הדוברים הבולטים של דור ה-X בשל העיסוק שלו בתחושת הניכור של צעירים אמריקאים, בעיקר ממעמד חברתי גבוה. מכתביו נרמזת ביקורת כלפי תרבות הצריכה והמדיניות הכלכלית הנאו-ליברלית בארצות הברית, בייחוד בתקופת כהונתם של הנשיאים לשעבר רונלד רייגן וג'ורג' בוש האב.
ספריו של אליס מכילים אזכורים רבים לתרבות הפופ ולמוזיקאים שונים, בהם דוראן דוראן, טוקינג הדס ואלביס קוסטלו. שמות הספרים פחות מאפס ו-Imperial Bedrooms לקוחים שניהם משירים של קוסטלו.
דמויות שונות בספריו של אליס הופיעו ביותר מספר אחד. לדוגמה, גיבור פסיכופת אמריקאי, פטריק בייטמן, מופיע לראשונה בספרו הקודם של אליס, חוקי המשיכה, בו מופיעה שוב גם דמותו של קליי, גיבור פחות מאפס.
התייחסויות בתרבות הפופולרית

פחות מאפס, חוקי המשיכה, פסיכופת אמריקאי והמלשינים עובדו לסרטי קולנוע.
סטיבן וילסון, סולן להקת פורקיופיין טרי, אמר כי Fear of a Blank Planet, אלבומה של הלהקה מ-2007, הושפע עמוקות מהרומן לונאר פארק.
השיר "(Song For Clay (Disappear here" של להקת בלוק פארטי נקרא על שמו של גיבור פחות מאפס, והשיר "Patrick Bateman" של להקת מאניק סטריט פריצ'רס נקרא על שמו של גיבור פסיכופת אמריקאי. שמו של אליס נזכר בשירים "Obsessions" של להקת סווייד ו"The Booklovers" של להקת דיוויין קומדי.
אליס משמש מדי פעם גם כתסריטאי בסרטי קולנוע. בין היתר כתב את התסריט לסרט האימה "Smiley Face Killers" מ-2020.
ספריו

פחות מאפס (1985) (תורגם לעברית על ידי דן טברסקי בהוצאת מודן)
חוקי המשיכה (1987)
פסיכופת אמריקאי (1991) (תורגם לעברית על ידי דן שדור בהוצאת שדוריאן)
המלשינים (1994) (תורגם לעברית על ידי טל גולדשמיד בהוצאת כנרת)
Glamorama ‏(1998)
לונאר פארק (2005) תורגם לעברית על ידי רונית ליברמנש בהוצאת בבל
Imperial Bedrooms ‏(2010)
The Shards ‏(2023)
המכון הבינלאומי לסטטיסטיקה

| --- | --- |

 תחום:  סטטיסטיקה, מחקר ופיתוח 
 מדינה:  הולנד 
 מטה הארגון:  Leidschenveen 
 תקופת הפעילות:  1885–הווה (כ־139 שנים) 
 www.isi-web.org
 
המכון הבינלאומי לסטטיסטיקה (ISI) הוא איגוד מקצועי של סטטיסטיקאים. המכון נוסד בשנת 1885, אף על פי שהיו קונגרסים סטטיסטיים בינלאומיים מאז 1853. במכון חברים כ-4,000 חברים מהממשלה, מהאקדמיה והמגזר הפרטי. החברות במכון פתוחה לכל סטטיסטיקאי מקצועי.
המכון מוציא לאור מגוון ספרים וכתבי עת, ומקיים מדי שנתיים כנס בינלאומי. הכינוס הדו-שנתי היה ידוע בשם ISI Session; עם זאת, מאז 2011, הוא מכונה כ־ISI World Statistics Congress. המשרד הקבוע של המכון ממוקם בבניין הסטטיסטיקה  (CBS) בהאג, בהולנד.
ארגונים מסונפים

ה-ISI משמש כארגון גג ל-7 ארגונים מסונפים:
Bernoulli Society for Mathematical Statistics and Probability (BS)
International Association for Statistical Computing (IASC)
International Association for Official Statistics (IAOS)
International Association of Survey Statisticians (IASS)
International Association for Statistical Education (IASE)
International Society for Business and Industrial Statistics (ISBIS)
The International Environmetrics Society (TIES)
ל-ISI יש ועדות תחת אחת משלוש קטגוריות: מבצעית, עניין מיוחד והסברה.
קבוצות עניין מיוחדות נוכחיות הן:
מדעי החקלאות
אסטרוסטטיסטיקה
היסטוריה של סטטיסטיקה
אתיקה מקצועית
קידום סטטיסטיקה במדעי החיים
ניתוח סיכונים
סטטיסטיקות ספורט
סטטיסטיקה של נסיעות ותיירות
נשים בסטטיסטיקה
כתבי עת

ISI מפרסמת את כתבי העת הבאים:
Bulletin of the International Statistical Institute
International Statistical Review
Statistical Theory and Method Abstracts
Bernoulli
Computational Statistics & Data Analysis
Statistics Education Research Journal
Statistics Surveys
פרס קארל פירסון

פרס קארל פירסון נוסד על ידי ה-ISI בשנת 2013 כדי להכיר בהשגים (מאמר מחקר או ספר שפורסם בשלושת העשורים האחרונים), בנושאי תיאוריה סטטיסטית, מתודולוגיה, פרקטיקה או יישומים. הפרס נקרא על שם הסטטיסטיקאי האנגלי קרל פירסון. הוא מוענק מדי שנתיים בקונגרס הסטטיסטיקה העולמי של ISI. הזוכה בפרס מקבל 5,000 יורו ונותן את ההרצאה על שם קארל פירסון.
פיטר מקול וג'ון נלדר היו הזוכים הראשונים בפרס קארל פירסון, על המונוגרפיה שלהם Generalized Linear Models (1983).
נשיאי ISI

לארגון היו שלושים ושמונה נשיאים. הנשיא הנוכחי הוא הו שומינג.
הערות שוליים

↑  Nixon, J. W. (1960). "A History of the International Statistical Institute, 1885-1960" (PDF). International Statistical Institute. אורכב מ-המקור (PDF) ב-5 ספט' 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World Statistics Congresses". International Statistical Institute. אורכב מ-המקור ב-10 במאי 2017. נבדק ב-20 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Advisory Board on Ethics". ISI. ארכיון מ-6 דצמ' 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Karl Pearson Prize for Contemporary Research Contribution". International Statistical Institute. אורכב מ-המקור ב-8 בנובמבר 2014. נבדק ב-12 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The inaugural Karl Pearson Prize". The International Statistical Institute. אורכב מ-המקור ב-8 בנובמבר 2014. נבדק ב-12 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ISI presidents". International Statistical Institute. נבדק ב-21 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "History". International Statistical Institute. נבדק ב-21 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263141005171  PLWABN: 9810618881205606  BIBSYS: 90069458  BnF: cb11866389s (data)  CiNii: DA00887774  GND: 6064-1  ISNI: 0000 0001 2176 6433  LCCN: n80125738  NDL: 00288623  NKC: kn20040520007  NLA: 36561380  NLG: 130458  RERO: 02-A000087177  SUDOC: 026412160  VIAF: 144954147   WorldCat (עם VIAF): 144954147
יאנה חודריקר-כנפו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בדצמבר 1972 (בת 52) י״ז בטבת תשל״ג קייב 
 שם לידה:  יאנה חודריקר
 מדינה:  ישראל
 תאריך עלייה:  1991
 פרסים והוקרה:  מלכת היופי של ישראל - 1993
 
יאנה חודריקר-כנפו (נולדה ב- 22 בדצמבר 1972) היא דוגמנית, מלכת היופי של ישראל לשנת 1993, מגשרת וכתבת.
ביוגרפיה

יאנה חודריקר נולדה בקייב שבאוקראינה הסובייטית. לאחר שסיימה את לימודי התיכון בהצטיינות בגיל 16 וזכתה במדליית זהב על הישגיה בלימודים, המשיכה ללמוד באוניברסיטת קייב במגמת כימיה. בגיל 18 עלתה לישראל ובאותה שנה, התקבלה ללימודי מדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. כעבור שנתיים, בגיל 20, זכתה בתחרות מלכת היופי, וייצגה את ישראל ברחבי העולם. לאחר הזכייה, המשיכה חודריקר את לימודיה וסיימה בהצטיינות תואר ראשון במדעי החברה.
בשנת 1997 נבחרה לככב במסע פרסום עולמי עבור חברת התכשיטים "H. Stern" וייצגה את החברה בישראל ובעולם. בשנה זאת גם השתתפה בסרט הטלוויזיה הבלשי "מותה של רקדנית הדיסקו" בבימוי אמנון וינר, לצד שלמה בראבא.
בשנת 1999 שיתפה פעולה עם חברה-לחיים, הדוגמן-לשעבר יעקב (קובי) כנפו, כלוביסטים למען מפלגת "ישראל ביתנו". המפלגה זכתה אז ב-4 מנדטים. שנה אחר-כך, נישאה לכנפו.
בשנת 2002 החלה את עבודתה ברכבת ישראל כמנהלת שיווק ופרסום, עם התמחות במגזר העולים.
לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה הוצבה במקום הרביעי במפלגת "חרות - התנועה הלאומית".
בשנת 2008 סיימה בהצטיינות תואר שני במדיניות ציבורית וגישור באוניברסיטת תל אביב.
ב-2012 התחילה לכתוב בלוג באתר Xnet, בו היא מתמקדת בנושאי חינוך.
חיים אישיים

חודריקר-כנפו נשואה ואם לשלושה. מתגוררת ברחובות.
הערות שוליים

↑  יאנה חודריקר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  "מותה של רקדנית דיסקו", במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי"
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185830650  VIAF: 8316155769102627880009   WorldCat (עם VIAF): 8316155769102627880009 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וסטון מקני

וסטון ג'יימס ארל מקני (באנגלית: Weston James Earl McKennie; נולד ב-28 באוגוסט 1998) הוא כדורגלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקשר ביובנטוס, ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

מקני נולד בליטל אלם שבטקסס, בגיל שש עבר עם משפחתו לבסיס צבאי באוטרבך שבגרמניה בשל שירותו של אביו, ג'ון, בחיל האוויר האמריקאי. בגרמניה החל מקני לשחק כדורגל ושיחק בקבוצת הילדים המקומית של אוטרבך. כשמקני היה בן תשע המשפחה חזרה לטקסס ומקני הצטרף לאקדמיה של דאלאס. כשהיה בן 17 דאלאס הציעה למקני חוזה מקצועי ומלגה באוניברסיטת וירג'יניה. עם זאת, שאלקה 04 מהבונדסליגה התעניינה במקני והציעה לו לחתום בשורותיה. לבסוף, מקני החליט להצטרף לשאלקה, והצטרף לקבוצת המילואים של הקבוצה.
קריירת מועדונים > שאלקה 04

ב-20 במאי 2017 ערך מקני את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, מול אינגולשטאדט במשחק שנגמר בתוצאה 1-1. בעונת 2017/2018 מקני החל לשחק באופן תדיר בשאלקה ושיחק 25 משחקים, בעונה שבה שאלקה סיימה במקום השני בבונדסליגה והבטיחה מקום בליגת האלופות.
קריירת מועדונים > יובנטוס

ב-29 באוגוסט 2020 עבר מקני ליובנטוס מהסרייה א' בהשאלה לעונה אחת עם אופציה לרכישה של השחקן בסכום של 25 מיליון אירו, מקני הפך לשחקן האמריקאי הראשון בתולדות המועדון. מקני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-20 בספטמבר כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על סמפדוריה במסגרת הסרייה א'. ב-5 בדצמבר 2020 מקני כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1–2 של יובנטוס, על יריבתה העירונית, טורינו. ב-23 באוגוסט 2024 האריך מקני את חוזהו ביובנטוס עד שנת 2026.
קריירת מועדונים > יובנטוס > השאלה ללידס יונייטד

ב-30 בינואר 2023 הושאל ללידס יונייטד מהפרמייר ליג עד לסיום העונה. ב-5 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נוטינגהאם פורסט שהסתיים בהפסד קבוצתו בתוצאה 0–1.
קריירה בין-לאומית

מקני שיחק בנבחרות הצעירות של מולדתו, ארצות הברית, ובגיל 19 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-14 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול פורטוגל, וכבש באותו משחק שהסתיים בתוצאה 1-1.
ב-12 באוקטובר 2019 כבש מקני שלושער תוך 15 דקות, בניצחון 0–7 של נבחרת ארצות הברית על נבחרת קובה.
נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר מונדיאל 2022 ולקופה אמריקה 2024.