stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עאישה ראתב
מאבקה למינוי שופטת

לאחר שחזרה ראתב מפריז, היא הביעה עמדות בעד שוויון לנשים במערכת המשפט המצרית, ומחתה על כך שאין אף אישה בתפקיד שופטת במצרים. היא עתרה בפני מועצת המדינה בבקשה למנות אותה לשופטת במדינה, לאור העובדה שכישוריה והשכלתה עודפים על אלו של רבים מהשופטים. הייתה זו העתירה הראשונה בהיסטוריה המודרנית של מצרים. לאחר שבקשתה להתמנות לשופטת נדחתה, היא ערערה על ההחלטה בפני הממשלה. ד"ר עבד אל-רזאק אל-סנהורי (عبد الرازق السنهوري), ראש ממשלת מצרים דאז, פסק שאין הוראה הקובעת מניעה חוקתית, דתית או משפטית למינוי אישה לתפקיד שיפוטי; עם זאת, דחיית בקשתה להתמנות לשופטת נבעה מאי התאמתה לתפקיד לפי הערכת המדינה, אשר מסמכותה להחליט על העיתוי המתאים למינוי אישה לשופטת.
מאבקה של ראתב להתמנות לשופטת היה נקודת ציון שהניעה נשים רבות ללכת בדרכה. מאז הגישה את בקשתה להתמנות לשופטת, ניגשו מספר רב של עורכות דין וביקשו להצטרף לרשות השיפוטית, אך גם בקשותיהן נדחו על ידי המועצה העליונה לשופטים, לפעמים ללא ציון סיבה ולעיתים תוך ציון היות המועמדת אישה כסיבה המרכזית לדחיית הבקשה. לאחר שעברו 50 שנה מהבעת הרצון הראשונית והמקורית של ראתב למינוי אישה במערכת השיפוטית, אכן נתמנתה תהאני אל-גבאלי (تهاني الجبالي) לשופטת המצרית הראשונה. עם מינויה ציינה אל-גבאלי ביחס לד"ר ראתב: "דומני שזכיתי לפירות מאבקה".
חיים פוליטיים

ב-12 בנובמבר 1971 מינה הנשיא אנואר סאדאת את ראתב לשרה לעניינים חברתיים וביטחון סוציאלי, תפקיד בו החזיקה במשך שבע שנים. בכך הייתה האישה השנייה שנתמנתה לתפקיד שרה במצרים. ראתב התנתה את הסכמתה לקבלת התפקיד בכך שתמשיך ללמד את תלמידיה באוניברסיטה עד לסוף שנת הלימודים, ושתחזור ללמד באוניברסיטה לאחר סיום כהונתה כשרה. במהלך כהונתה התנגדה ראתב לחוק הפתיחות הכלכלית. במשך כהונתה כשרת הרווחה התאפיינה תקופתה בחקיקת חוקים לזכויות סוציאליות וזכויות האישה.
לד"ר ראתב היה ניסיון של 30 שנה בפעילות הפוליטית בתקופתם של הנשיא גמאל עבד אל נאצר ואנואר סאדאת.
ראתב תמכה בתכנון המשפחה והזהירה מקצב הגידול הגבוה באוכלוסיית מצרים.
בינואר 1977 התעמתה ראתב עם סאדאת בנושא עמדתו כלפי "מחאת הלחם", הידועה גם בשם "מהפכת הרעבים" (ثورة الجياع). היא ראתה אותן כמחאות לגיטימיות והתנגדה לכל העלאה של המחירים, בעוד סאדאת ראה בהן מאבק של גנבים. העימות הביא להתפטרותה מהממשלה. בשנת 1979 מונתה ראתב לשגרירה הראשונה בתולדות מצרים, בדנמרק, תפקיד שמילאה במשך שנתיים. בשנת 1981 התמנתה לשגרירת מצרים בגרמניה, עד שנת 1984.
כשהיה אנואר סאדאת בחיים התנגדה ראתב להסכמי קמפ דייוויד, אך כעבור שנים תמכה בהם וציינה כי לנשיא סאדאת הייתה ראייה לטווח ארוך.
עאישה ראתב הלכה לעולמה בשנת 2013 מדום לב, בגיל 85.
חיבוריה

הפרט והמשפט הבינלאומי - الفرد والقانون الدولي.
הארגונים האזורים הנושאיים - المنظمات الإقليمية والمتخصصة.
ההתארגנות הדיפלומטי והקונסולארי- التنظيم الدبلوماسيّ والقنصليّ.
התאוריה המודרניים הנייטרלית - النظرية المعاصرة للحياد..
מהפכת 23 יולי 1952 - ثورة 23 يوليو 1952.
יחסים בינלאומיים - العلاقات الدولية.
היחסים בין מדינות ערב - العلاقات الدولية العربية.
אזורים מפורזים - المناطق المنزوعة السلاح.
הבטים משפטיים למאבק הערבי הישראלי - بعض الجوانب القانونية للنزاع العربي – الإسرائيلي.
ההתארגנות הבינלאומית - التنظيم الدولي.
החוק הציפורי הבינלאומי - القانون الدولي العام.
פרסים ומדליות

בשנת 1995 קיבלה את פרס הוקרת המדינה במדעי הסוציולוגיה מהמועצה העליונה לתרבות במצרים.
הערות שוליים

↑  הערביות הראשונות, דבר, 30 באוקטובר 1970
↑  د. بثينه شعبان ,المرأة وتحولات عصر جديد, دار الفكر, 2002 ,ص 113-116
↑  1. د. بثينه شعبان ,المرأة وتحولات عصر جديد, دار الفكر, 2002 ,ص78-80
↑  3. د. المرأة في شمال إفريقيا القديم، كتاب جديد, 2011 ,ص83-90
↑  תכנית לבלימת ריבוי האוכלוסייה, דבר, 13 במרץ 1975
↑  4. .,L. Abu-Lughod (ed.), Remaking women. Feminism and modernity in the Middle East,Princeton, N.J. 1998,75--100
↑  3. د. المرأة في شمال إفريقيا القديم، كتاب جديد, 2011 ,ص62-67
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011196487505171  ISNI: 0000 0003 8819 8818  LCCN: nr94029547  SUDOC: 243872569  VIAF: 281305623   WorldCat (עם VIAF): 281305623
תלמי יוסף

ערך זה עוסק ביישוב בחבל שלום. אם התכוונתם ליישוב לשעבר בסיני, ראו .
| --- | --- |
כיתוב תמונהחוות שביל הסלט בתלמי יוסף
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: אשכול
גובה ממוצע: ‎113 מטר
תאריך ייסוד: 1982
תנועה מיישבת: האיחוד החקלאי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 331 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-2.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) תלמי יוסף(למפת צפון הנגב רגילה) תלמי יוסף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תלמי יוסף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תלמי יוסף31°12′04″N 34°21′44″E﻿ / ﻿31.201239402611°N 34.3621013436268°E﻿ / 31.201239402611; 34.3621013436268  heמפת היישובים של מועצה אזורית אשכול (in English: Eshkol Regional Council) באדום - תלמי יוסף בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

תַּלְמי יוֹסֵף הוא מושב בחבל שלום שבצפון הנגב, מצפון לחולות חלוצה. המושב משתייך לארגון יישובי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית אשכול. המושב נקרא על שמו של יוסף ויץ, מראשי הקרן הקיימת לישראל.
היסטוריה

תלמי יוסף בפתחת שלום הוקם עבור מתיישבי תלמי יוסף בסיני שפונו ממנה בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים. סיכום על הקמת היישוב החדש הושג עוד בשנת 1979, ובכך היה תלמי יוסף מהיישובים הראשונים שהגיעו לסיכום על מעבר משותף לחבל שלום. בפברואר 1980 הוחל בהקמת המושב החדש בחבל שלום. הקמת המושב הותנתה במציאת 30 משפחות המעוניינות לעבור אליו, אולם גיוס המשפחות נתקל בקשיים מפני שהזכאים לפיצויים, שהגיעו למושב בסיני לפני אוקטובר 1978, נדרשו לוותר על הפיצויים אם יבקשו לעבור למושב בחבל שלום.
אחרי פינוי סיני במאי 1982 קם המושב החדש בחבל שלום, והחל בגידול עגבניות לייצוא.
בשנת 1983 נקלע המושב, יחד עם שאר המושבים בחבל שלום, לחובות, עקב ירידה במחירי הירקות, זינוק באינפלציה ומגבלה על מכסות הייצור. לאחר שהפגינו במעבר רפיח הובטח לתושבים סיוע מיידי, אך הקשיים נמשכו לאחר שבעקבות האינתיפאדה הראשונה לא יכלו להעסיק פועלים מעזה. רוב חובות מושבי חבל שלום נמחקו בהמשך בהסדר חובות המושבים.
בשנת 2000, הוכרז על תוכנית הרחבה למושב, שמנה אז 40 משקים ברחוב אחד, והוחלט על הקמת רחוב שני ובו נחלות בשטח 10 דונם. בשנת 2006 אישר מינהל מקרקעי ישראל את ההרחבה לאחר שחרור שטחי אש לטובת שטחים חקלאיים נוספים, ולאחר שמשרד החקלאות אישר מכסה חדשה של 1.4 מיליון קוב מים למושב.
כלכלה

התושבים במושב מתפרנסים בעיקר מחקלאות. במושב נמצאת חוות "שביל הסלט", שבה מדגימים למבקרים שיטות מודרניות לגידול ירקות והפרחת יוני דואר. במושב שוכנים גם מיזמים עסקיים נוספים ובהם חברה הנותנת פתרונות לחקלאות בישראל ובעולם, tiv-habsor, "חוות הקקטוסים", מבשלת בוטיק "קרמזינה", ומיזמי הסעדה הפעילים בעיקר סביב פסטיבל דרום אדום.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
בשנת 2013 הקימה חברת "סאן טים" על קרקעות המושב מתקן פוטו-וולטאי להפקת חשמל בהיקף 9 מגוואט על שטח של כ-150 דונם. בשנת 2017 רכשה חברת "אלומיי קפיטל" את המתקן תמורת 39 מיליון שקל, ובראשית שנת 2024 חתמה על הסכם למכירת המתקן לקרן Greenlight Fund Limited Partnership וקבוצת דוראל אנרגיה, תמורת 44.75 מיליון ש"ח. המכירה הושלמה בחודש יוני 2024, תמורת 42.6 מיליון ש"ח.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  דני צדקוני, אנשי ימית תובעים שהממשלה תשלם את שכר פרקליטיהם, דבר, 30 בדצמבר 1979
↑  הוחל בבנייה ב־4 מושבים בפיתחת שלום, דבר, 25 בפברואר 1980
↑  עזרא ינוב, אריק שרון: יוקמו עוד יישובים ברצועת עזה, מעריב, 4 ביוני 1980
↑  עזרא ינוב, פילוג בין עניים לעשירים עלול למנוע הקמת מושב חדש של מפוני חבל ימית, מעריב, 21 בספטמבר 1980
↑  מנחם גולן, קח את הכסף וברח, מעריב, 19 בדצמבר 1980
↑  אהרן פריאל, בחבל שלום מהמרים על עגבניות הזהב, מעריב, 22 באוקטובר 1982
↑  אמיר רוזנבליט, ישובי פיתחת שלום במשבר:  600,000 שקל חוב למשפחה, דבר, 27 בנובמבר 1983
↑  אהרן פריאל, תושבי פיתחת שלום:"משרד החקלאות מוליך שולל", מעריב, 5 בספטמבר 1984
↑  מפגיני חבל שלום פינו מעבר הגבול ברפיח, מעריב, 17 ביולי 1984
↑  מיליון וחצי דולר יוזרמו מיד לסייע לפתחת שלום, מעריב, 22 ביולי 1984
↑  5 ישובי פיתחת רפיח התבצרו במסוף רפיח, מעריב, 26 במאי 1986
↑  אורי בינדר, האיסור על פועלי עזה לעבוד בישראל גורם נזקים כבדים לישובי פיתחת רפיח, מעריב, 19 במאי 1989
↑  עו"ד משה באדר, ‏הקרקע נשמטת מתחת לאגודה, באתר גלובס, 12 באוגוסט 2004
↑  גדי גולן, ‏תוכנית הרחבה בתלמי יוסף, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2000
↑  גדי גולן, ‏המינהל אישר איוש נחלות במושבי חבל שלום, באתר גלובס, 30 באפריל 2006
↑  תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964
↑  בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה ניתן לתושב יישוב זה זיכוי ממס הכנסה בשיעור מסוים מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, בתנאי שהתגורר ביישוב שנה לפחות. ראו חוברות ניכויים חודשיות - לוח עזר לחישוב מס הכנסה ממשכורת ושכר עבודה, באתר של רשות המיסים
↑  סאן טים תשקיע 100 מיליון שקל בהקמת מתקן פוטו-וולטאי, באתר גלובס, 6 בספטמבר 2012
↑  אלומיי רוכשת מתקן סולארי בתלמי יוסף תמורת 39 מיליון שקל, באתר גלובס, 7 ביוני 2017
↑  Ellomay Capital Enters into an Agreement to Sell the Talmei Yosef Solar Facility, mayafiles.tase.co.il, ‏4 לינואר 2024
↑  אתר מאי"ה, Ellomay Capital Announces Consummation of Sale of the Talmei Yosef Project, הבורסה לניירות ערך, ‏4.6.24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590413705171
תפילת מנחה של שבת

תפילת מנחה של שבת שונה מתפילת מנחה של ימי חול בשינויים רבים, הן בתפילות הנאמרות לפני תפילת העמידה, הן בנוסח תפילת העמידה עצמה  והן בפסוקים הנאמרים לאחר תפילת מנחה.
מהלך התפילה > תחילת התפילה

לפני התפילה נהוג בכמה קהילות צפון אפריקאיות (בעיקר יוצאי תוניסיה ולוב) ואצל יהודי איטליה לומר לקט פסוקים הלקוחים מנבואות הנחמה בספר ישעיהו (לקט הפסוקים לפי נוסח איטליה שונה מלקט הפסוקים הצפון-אפריקאי).
לפי שאר העדות מתחילים את התפילה כמו ביום חול עד לאחר אמירת מזמור אשרי יושבי ביתך. לאחר מכן אומרים קדושה דסידרא (המכונה גם "ובא לציון" בשל המילים בהם היא פותחת). מנהג ייחודי לקהילות צפון אפריקה הוא לשיר את המילים הפותחות של הקטע ("ובא לציון" וכו'). מנהג זה נהוג גם בנוסח הספרדי ירושלמי. לאחר קדושה דסידרא אומר החזן חצי קדיש.
מהלך התפילה > אמירת הפסוק "ואני תפלתי"

לאחר מכן אומרים את הפסוק בתהילים "ואני תפלתי לך ה' עת רצון אלהים ברב חסדך ענני באמת ישעך". ההקשר של פסוק זה לתפילת מנחה של שבת הובא במדרש:
אמר דוד לפני הקדוש ברוך הוא: רבונו של עולם! אין אומה זו כשאר האומות. אומות העולם שותים ומשתכרים ואינן מודים לך. ואני, אף על פי ששבעתי ושמחתי אני בא להתפלל לפניך לעת רצון.
המדרש מתייחס לפסוק שבא בתהילים לפני הפסוק "ואני תפלתי" והוא הפסוק "ישיחו בי יושבי שער ונגינות שותי שכר". המדרש רואה את שני הפסוקים כמנוגדים: הפסוק הראשון (פסוק י"ג) מדבר על אומות העולם אשר הם "שותי שכר" אך אינם מתפללים, אבל דוד בא להתפלל ולהודות לה', ב"עת רצון" כלומר זמן בו התפילות מתקבלות. כפי שהוסבר לעיל, זמן עת רצון הוא זמן תפילת מנחה. הפסוק נאמר דווקא בתפילת מנחה של שבת (ולא של אמצע השבוע) כיוון שעל פי המדרש דוד המלך "אכל, שבע ושמח" לפני שהוא בא להתפלל, דבר שאינו מצוי בימות החול בהם האדם טרוד לפרנסתו ואינו מאריך בסעודתו.
הספרדים נוהגים לומר פסוק זה פעמיים, אך בשאר עדות ישראל אומרים אותו פעם אחת. בעדות ספרדיות רבות אף נהוג שהחזן שר את הפסוק והקהל עונה לו בשירה. בקהילות גאורגיה נהוג, שהחזן טרם אמירת "ואני תפילתי", מתעטף בטלית,  ולאחר מכן מקדים ואומר:" היכון לקראת אלוהיך ישראל", ולאחר מכן אומרים ב' פעמים בנעימה מיוחדת את הפסוק:  "ואני תפילתי...". כמו כן, לאחר אמירת "בריך שמיה", יש הנוהגים בעיקר בקרב קהילות מערב גאורגיה וחלק מקהילות מרוקו להוסיף את תפילת רבי מאיר ז"ל.
מהלך התפילה > קריאה בתורה

לאחר אמירת הפסוק "ואני תפלתי", מוציאים את ספר התורה. ברוב הקהילות ממשיכים "ויהי בנסוע", ואילו אצל הספרדים לא אומרים פסוקים אלה. קוראים בתורה את תחילת פרשת השבוע של השבוע הבא. קריאה זו היא מתקנתו של עזרא הסופר. בתקופת התלמוד נהגו בקצת מקומות גם לקרוא הפטרה בתפילת מנחה של שבת. המנהג נשאר במקומות מסוימים עד לתקופת הגאונים, אך לאחר מכן נפסק.
בסוף הקריאה, יש אומרים "מזמור שיר ליום השבת" (רוב קהילות הספרדים וקצת קהילות אשכנזיות), ויש אומרים "הללוי-ה אודה ה' בכל לבב" (איטלקים).. לאחר מכן, מחזירים את ספר התורה כסדר הרגיל.
לפי הפוסקים, אחרי שהתפללו הציבור מנחה וקראו בתורה, מותר להתחיל שנים מקרא ואחד תרגום לפרשת שבת הבאה.
מהלך התפילה > תפילת עמידה

אחרי החזרת ספר התורה לארון, אומר שליח הציבור חצי קדיש ולאחר מכן מתפללים תפילת שבע, ולאחריה חזרת הש"ץ.
בתפילה זו מזכירים את השבת כיום מנוחה לעתיד לבוא.
בניגוד לתפילות שחרית ומוסף של שבת, וערבית בחלק מהנוסחאות, לא מזכירים "זכר למעשה בראשית".
מהלך התפילה > "צדקתך צדק"

לאחר חזרת הש"ץ אומרים שלושה פסוקים מספר תהילים הנקראים "צדקתך" או "צדקתך צדק" והם: "צדקתך כהררי אל משפטיך תהום רבה, אדם ובהמה תושיע ה'", "וצדקתך אלהים עד מרום אשר עשית גדֹלות. אלהים מי כמוך", "צדקתך צדק לעולם ותורתך אמת". פסוקים אלו מכונים "צו"ץ" בשל ראשי התיבות שיוצרות האותיות הראשונות של כל פסוק ("צדקתך","וצדקתך","צדקתך").
ביחס לסדר אמירת הפסוקים ישנם שני מנהגים: יש מנהגים הגורסים את הפסוקים כפי סדרם בתנ"ך (בסדר שהובא לעיל), ויש הנוהגים לאומרם בסדר ההפוך (צדקתך צדק, וצדקתך, צדקתך כהררי אל). ר' אברהם בן נתן הירחי בספר המנהיג מציין שהספרדים בתקופתו אמרו את הפסוקים בסדר ההפוך, והוא תמה על מנהגם ומציין שבצרפת ובפרובנס אומרים את הפסוקים לפי הסדר שבתנ"ך ומכריע כשיטה זו. כיום, לפי נוסח הספרדים, נוסח ספרד והתכלאל אומרים אותם וכפי סדרם בתנ"ך, ואילו לפי נוסח אשכנז ונוסח איטליה אומרים אותם בסדר הפוך מזה שהובא לעיל.
שני טעמים נתנו לאמירת צדקתך בתפילת מנחה של שבת. הראשון- בשעה זו של שבת נפטרו על פי המסורת יוסף, משה ודוד וכנגד פטירת שלושתם אומרים שלושה פסוקים של צידוק הדין. השני- על פי המסורת, בכניסת שבת הרשעים מוּצאים מגיהנום ומוחזרים לשם בצאת השבת. כדי להצדיק את הדין על הרשעים שמוחזרים לגיהנום במוצאי השבת, אומרים את שלושת פסוקי הצדקת הדין.
כאשר שבת חלה ביום שבו אין אומרים תחנון אין אומרים פסוקים אלו, בשל זיקתם לאבל (כאמור לעיל), וימים בהם אין אומרים תחנון הם ימי שמחה.
מהלך התפילה > סיום התפילה

לאחר אמירת פסוקי צו"ץ אומר שליח הציבור קדיש תתקבל. התימנים ורוב הספרדים אומרים לאחר מכן את מזמור קי"א בתהילים, ולאחריו קדיש. יש קהילות ספרדיות שבמקום מזמור קי"א אומרות כל שבת מזמור אחר מספר תהילים. בקהילות גאורגיה נהוג ב"שבת תשובה" אומרים את מזמור נ"א מתהילים.  האשכנזים (גם נוסח אשכנז וגם נוסח ספרד) לא נוהגים לומר כלל קטעים אלו. לאחר מכן אומרים הספרדים והאשכנזים את תפילת עלינו לשבח (בנוסח הבלדי אצל יהודי תימן ובנוסח האיטליאני, אין אומרים "עלינו לשבח"). האשכנזים והמרוקאים מוסיפים אחריה קדיש, ובזה מסתיימת התפילה.
הערות שוליים

↑  ספר תהילים, פרק ס"ט, פסוק י"ד
↑  מדרש זה אינו נמצא בקובצי המדרש הקדומים. הראשונים שהזכירוהו הם בעל מחזור ויטרי ור' אברהם בן נתן הירחי בספר המנהיג.
↑  ספר תהילים, פרק ס"ט, פסוק י"ג
↑  ספר תהלים, פרק צ"ב
↑  ספר תהלים, פרק קי"א
↑  ובקצת קהילות ספרדיות ותימניות, לא אומרים חזרת הש"ץ במנחה בשבת כמו במנחה בחול.
↑  אך בנוסח רומניא הזכירו, ראו מחזור רומניא, ויניציאה רפ"ג, דף לו ע"ב.
↑  ספר תהלים, פרק ל"ו, פסוק ז'
↑  ספר תהלים, פרק ע"א, פסוק י"ט
↑  ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק קמ"ב
↑  עדות זו ביחס לנוסח צרפת נתמכת גם על ידי מחזור ויטרי.
↑  ע"פ מנהג התימנים, משמיטים "צדקתך" רק בשבת שאומרים בה הלל, ובערב פסח שחל בשבת
| סדר השבת |
| --- | --- | --- |
| ערב שבת | מנחה לערב שבת • תוספת שבת • הדלקת נרות |  |
| ליל שבת | קבלת שבת • תפילת ערבית של שבת • קידוש • סעודת ליל שבת |  |
| יום השבת | תפילת שחרית של שבת • תפילת מוסף של שבת • סעודת יום שבת • דרשת השבת • תפילת מנחה של שבת • סעודה שלישית |  |
| מוצאי שבת | תפילת ערבית למוצאי שבת • הבדלה • מלווה מלכה |  |
פורטל שבת ומועדי ישראל
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
תפילת יום שישי (אסלאם)

מתפללים כורעים במהלך תפילת יום השישי
תפילת יום שישי (בערבית: صَلَاة ٱلْجُمُعَة, בתעתיק מדויק: צלאת אלג'מעה; לעיתים בתרגום מילולי תפילת הקהילה) באסלאם היא תפילה (צלאה) קהילתית המתקיימת פעם בשבוע בימי שישי. כל הגברים המוסלמים חייבים להשתתף בתפילה במסגד למעט חריגים מסוימים בשל מרחק ומצב. גם נשים וילדים יכולים להשתתף אך אינם מחויבים בכך כמו הגברים. הפולחן מורכב ממספר חלקים הכוללים רחיצה פולחנית, מזמורים, קריאת כתובים, תפילה ודרשה (ח'טבה). יום אלג'ומעה ("יום הקהילה"), או פשוט ג'ומעה פירושו יום שישי בערבית. במדינות מוסלמיות רבות, סוף השבוע כולל ימי שישי, ובאחרות ימי שישי הם חצאי ימים בבתי ספר ובחלק ממקומות העבודה. זהו אחד הטקסים האסלאמיים הנעלים ביותר ואחד מחמשת עמודי האסלאם.
היסטוריה

על פי ההיסטוריה של האסלאם ודיווחיו של אבן אל-עבאס מסופר מהנביא באומרו כי: ההיתר לקיים את תפילת יום השישי ניתן על ידי אללה לפני הג'רה, אך העם לא היה מסוגל להתכנס ולקיים אותה. הנביא שלח הנחיה למוסעב בן עומייר, שייצג את הנביא במדינה להתפלל שתי רכעות בתפילת יום השישי. לאחר מכן, לאחר הגירתו של הנביא למדינה, נשתמרה התפילה על ידו.
מבחינה היסטורית עבור השיעים, חכמי הדת שלהם נרתעו מלעודד להשתתף בתפילות יום שישי. לטענתם, תפילות יום שישי קהילתיות עם דרשה היו שגויות ופסקו (יחד עם מספר שיטות דתיות אחרות) עד לשובו של האימאם ה-12 שלהם, מוחמד אל-מהדי. עם זאת, בין היתר, המודרניסט השיעי מוחמד בן מוחמד מהדי אל-ח'אליסי (1890–1963) דרש מהשיעים לקיים בזהירות רבה יותר את תפילות יום השישי כצעד לגשר על הפער עם הסונים. מאוחר יותר, התרגול של תפילות יום שישי קהילתיות פותח, והפך לסטנדרט לאחר מכן, על ידי רוחאללה ח'ומייני באיראן ומאוחר יותר על ידי מוחמד סאדק א-סדר בעיראק. הם הצדיקו את הנוהג תחת דוקטרינת שלטון חכם ההלכה שקודמה לאחרונה. כאשר א-סאדר מינה אימאמים לתפילת יום שישי באזורים בעלי הרוב השיעי - מנהג שאינו מסורתי בשיעה העיראקית ונחשב "מהפכני, אם לא כופר" - זה העמיד אותו בסתירה עם הממסד הדתי השיעי בנג'ף. באיראן שאחרי מהפכת 1979 לתפילות יום השישי מקום חשוב בחיים הפוליטיים ככלי באמצעותו השלטונות מגייסים תמיכה ומעבירים את משנתם להמונים.
טקס התפילה

טקס התפילה מורכב מכמה חלקים, לרבות שטיפה פולחנית, מזמורים, קריאת כתובים ותפילה ודרשות.
טקס התפילה > שטיפה פולחנית

גברים מבצעים וודוא או שטיפה פולחנית כאשר נכנסים למסגד כל המתפללים. המשתתפים שוטפים תחילה את פניהם, אחר כך את זרועותיהם, לאחר מכן מנגבים את ראשם, ואז שוטפים או מנגבים את רגליהם, בסדר זה לפי כללים מסוימים שנקבעו בחוק האסלאמי.
טקס התפילה > דרשת ח'טבה

לאחר מכן האימאם קם ודורש דרשה הנקראת ח'טבה וקורא תפילה וכתובים מהקוראן בערבית. הדרשה ניתנת בשפה המקומית ובערבית או לגמרי בערבית בהתאם להקשר.
האימאם מבצע את הפעולות הבאות:
מברך את הקהילה בברכה רשמית בערבית ואז לשבת בזמן קריאת האדהאן.
קם וקורא את דרשת הנצרכים (בערבית: خطبة الحاجة).
מדקלם פסוקים מהקוראן כדי לעורר תחושה של תקווה ואדיקות
קורא תחנון הנקרא דועא.
מתחיל את ח'טבה ואז בשלב מסוים עוצרים ומבקשים סליחה מאללה.
מתיישב להשאיר מקום לקהילה לבקש סליחה מאללה.
עומד, משבח את אללה ומוחמד ואז מסיים את החלק האחרון של הדרשה.
מדקלם דואה וצלואת (בערבית: صَلَوَات) נוספים.
מזמין את הקהילה לעמוד לתפילת יום השישי.
על פי המסורת השיעית והסונית, הדרשה חייבת להכיל שבח והאדרת אללה, לבקש ברכות על מוחמד וצאצאיו, ולכלול ציטוט קצר מהקוראן בערבית הנקרא סורה. כמו כן, עליו לתת למשתתפים תחושה של תקווא, התראה ותמרה.
טקס התפילה > התפילה

תפילת יום השישי מורכבת משני רכעות או מקטעי תפילה. הכתות השיעיות והסוניות באסלאם רושמות הבדלים קלים בדפוס זה, אך להלן מתווה כללי של שלבי מחזור התפילה.
רכעה מתחילה כאשר המתפלל מתחיל באמירת תכביר או האדרת אלוהים ומבטא את המילים "אלוהים גדול", (אללה-הו-אכבר).
בחלק השני של הרכעה המתפלל עושה תכביר נוסף ומשתחווה לזווית של 90 מעלות, מניחים את ידיהם על הברכיים כשרגליהם מרוחקות ברוחב הכתפיים, כשהעיניים ממוקדות בין כפות רגליהם או סביב הרגליים. שטח והשתחוות בכניעה צנועה כאילו ממתינים לצו אלוהים. במהלך תפקיד זה נאמרות בשקט המילים "תהילה לאללה המפואר ביותר" כצורה של הלל פולחני.
התנועה השלישית של הרכעה היא חזרה מהשתחוות לעמידה לפני, תוך אמירת התכביר, ואז ירידה לסג'וד (בערבית: سُجود) מלא על הקרקע. בסג'וד, מצחו ואפו של המתפלל מונחים בצורה שטוחה על הרצפה כשכף ידיהם מונחת ברוחב הכתפיים מימין ומשמאל לאוזניהם. במהלך עמדה זו חוזרות המילים "תהילה לאללה הכול יכול" תוך התבוננות כצורה של הלל פולחני.
התנועה הרביעית היא שהמתפלל יחזור מהשתטחות לתנוחת ישיבה כשרגליו מקופלות בצורה שטוחה מתחת לגופו.
על פי תורת השיעית, שני קוואנטים (הרמת ידיים לתחינה בזמן התפילה) מומלצים במיוחד במהלך תפילת יום השישי. הקונוט (בערבית: القنوت) הראשון מוצע ברקעט הראשון שלפני הרוכוע והשני מוצע ברכעה השנייה לאחר העלייה מהרוכוע. על פי המסורת השיעית, רצוי (סונת) לקרוא את סורת אל-ג'ומועה ברכעה ראשונה ואת סורת אל-מונאפיקון ברקעת השנייה, לאחר סורה אל-חמד.
ראו גם

צלאה
תפילה (יהדות)
הערות שוליים

↑  "Congregational Prayer". LEARN ISLAM (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-04-06.
↑  Fahd Salem Bahammam. The Muslim's Prayer. Modern Guide. ISBN 978-1909322950. נבדק ב-29 בינואר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Al-Tusi, M. H. "A concise description of Islamic law and legal opinions." 2008
↑  Rafat, Amari (2004). Islam: In Light of History. Religion Research Institute.
↑  Gilles Kepel (2004). The War for Muslim Minds: Islam and the West (illustrated ed.). Harvard University Press. p. 226. ISBN 978-0674015753.
↑  Jonathan Steele (2008). Defeat: Why They Lost Iraq. I.B. Tauris. p. 96. ISBN 978-0857712004.
↑  Brunner, Rainer; Ende, Werner, eds. (2001). The Twelver Shia in Modern Times: Religious Culture and Political History (illustrated ed.). Brill. p. 178. ISBN 978-9004118034.
↑  Joel Rayburn (2014). Iraq after America: Strongmen, Sectarians, Resistance. Hoover Institution Press. p. 173. ISBN 978-0817916947.
↑  "Rakat - The nature of God - GCSE Religious Studies Revision - WJEC". BBC Bitesize (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-12-07.
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536160205171  BnF: cb41346681w (data)  GND: 4779516-5  LCCN: sh85070994 
האייתוללה עבאס עלי אחתרי מוסר ח'טבה (דרשה) במהלך תפילת יום השישי בסמנאן, 1981
הרכעות השונות הנהוגות בתפילת יום השישי
תאו אפריקני

| תאו אפריקני |
| --- | --- |
 תאו אפריקני בפארק הלאומי קרוגר
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
סוג:: סינצרוס
מין:: תאו אפריקני
שם מדעי
 Syncerus caffer ‏ספרמן, 1779
תחום תפוצה
   תאו היער   תאו הכף   תאו סודאני 

תאו אפריקני או באפלו אפריקני (שם מדעי: Syncerus caffer) הוא מין של בקר גדול החי באפריקה, אחת מהחיות הנפוצות ביותר באפריקה, והנציג היחיד של השבט בקר באפריקה. בניגוד לאמונה הרווחת, התאו האפריקני אינו שייך לסוג תאו ואיננו האב הקדמון של בקר הבית, אלא המין היחיד ששרד מהסוג סינצרוס. בשל האופי הבלתי הצפוי שלו, ההופך אותו מסוכן מאוד לבני אדם, הוא אינו מבוית כעמיתו התאו האסייתי.
השם המדעי "Syncerus caffer" נגזר כדלהלן: "Syn" = יחד (ביוונית); "keras" = קרן (ביוונית), ומתייחס למבנה קרני התאו הבוגר. "Cafer" קיצור של המילה הלטינית "Caffraria", שמם של חבלי הארץ הדרומיים של יבשת אפריקה. צירוף של שניהם פירושו "חיה בעלת קרניים מחוברות החיה באפריקה". האוכלוסייה של התאואים באפריקה, נמצאת במצב טוב יחסית בהשוואה להולכי-ארבע גדולים אחרים, אם כי הם מוגדרים כקרובים לסיכון בשל פעילות אנושית.