stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל האחד עשר, מלך שוודיה
משפחה

ב-6 במאי 1680 נשא קרל לאישה את אולריקה אלאונורה, בתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק. קודם לכן הוא היה מאורס לבת דודתו, יוליאנה מהסה-אשווגה, אך אירוסין אלה הופרו עקב שערורייה. קרל ואולריקה התארסו ב-1675 בניסיון להחליק איבה ארוכת שנים, אך מלחמת סקונה פרצה עד מהרה. במהלך המלחמה, רכשה אולריקה אלאונורה מוניטין של מי שהייתה נאמנה למולדתה העתידית על ידי כך שגילתה חיבה כלפי שבויי המלחמה השוודים. היא משכנה את תכשיטיה, כולל גם את טבעת האירוסין שלה, כדי לדאוג להם. מעלותיה האישיות ומעשי הצדקה שלה בכל תקופת כהונתה כמלכה, גרמו לעם השוודי לחבב אותה וכך הם התגברו על הקשיים שנבעו ממוצאה הדני. בדיוני המשא ומתן לשלום בין שוודיה לדנמרק שהתקיימו ב-1679, היו הנישואין בין קרל לבינה חלק מסדר היום והם אושרו ב-26 בספטמבר 1679. טקס החתונה נערך בסטוקהולם ב-6 במאי 1680 והיה קצר וצנוע.
קרל ואולריקה אלאונורה היו שונים זה מזו. קרל אהב לבלות את זמנו הפנוי בציד וברכיבה, בעוד שאולריקה נהנתה מקריאה ומאומנות. היא תיזכר בעיקר בשל פעילות הצדקה שלה. פעילותה גם הייתה מוגבלת עקב מצב בריאותה הרופף ועקב הריונותיה הרבים. קרל היה מלך מאוד פעיל ועסוק וכאשר הוא נעדר כדי לפקח על חייליו או כדי לבלות, הייתה אולריקה לעיתים קרובות בודדה ועצובה. הנישואין עצמם נחשבו כמוצלחים והמלך והמלכה חיבבו זה את זה. כמלכה, הייתה אולריקה אלאונורה מעורבת מעט מאוד בחיים הפוליטיים ודמותה של חמותה הטילה עליה צל כבד. במהלך התהליך לביטולם של תוארי האצולה, ניסתה אולריקה אלאונורה לדבר בשמם של אלה שרכושם הופקע על ידי הכתר. אך המלך אמר לה שהסיבה שהוא נשא אותה לאישה היא לא רצונו לשמוע את עצותיה הפוליטיות. תחת זאת, היא סייעה לאלה שרכושם הופקע על ידי מתן פיצוי כספי בסתר מתקציבה האישי. בכל אופן, אמונו האישי של קרל בה גבר בה עם הזמן. ב-1690 הוא נקב בשמה כעוצרת לעתיד במקרה שבנו יירש את כסאו לפני הגיעו לגיל הבגרות. למרות זאת, אולריקה אלאונורה מתה ארבע שנים לפני קרל. בעת מותה היא תמכה כספית בכ-17,000 אנשים. נאמר שעל ערש דווי התוודה קרל באוזני אמו שמאז מותה של אולריקה אלאונורה הוא לא היה מאושר כלל.
קרל האחד עשר ואולריקה אלאונורה הולידו שבעה ילדים, מתוכם שלושה בלבד שרדו לאחר מותו של אביהם:
הדוויג סופיה (1708-1681), דוכסית הולשטיין-גוטורפ וסבתו של פיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
קרל השנים עשר (1718-1682), הבן היחיד שהגיע לבגרות ויורשו של קרל האחד עשר.
גוסטב (1685-1683).
אולריק (1685-1684).
פרדריק (1685-1685).
קרל גוסטב (1687-1686).
אולריקה אלאונורה (1741-1688, "הצעירה"), שבסופו של דבר ירשה את אחיה על כס המלכות השוודי.
אולריקה אולאונורה האם הייתה אישה חולנית והריונותיה הרבים שברו אותה בסופו של דבר. ב-1693, כאשר מצב בריאותה התדרדר, הקדיש קרל את זמנו לטיפול בה. מותה ביולי אותה שנה השפיע עליו קשות והוא מעולם לא התאושש.
מותו

מאז 1694 התלונן קרל על מיחושים בבטנו. בקיץ 1696 הוא ביקש את חוות דעתם של רופאיו על כאביו שהלכו והתגברו, אך הם לא הצליחו לרפא אותו. הוא המשיך למלא את תפקידו כרגיל, אך בפברואר 1697 הכאבים נעשו קשים מנשוא. הוא שב לסטוקהולם ורופאיו אבחנו גוש קשה וגדול בבטנו. בנקודת זמן זו עשו הרופאים ככל שביכולתם כדי להקל על כאביו של המלך. קרל השנים עשר מת ב-5 באפריל 1697 כשהוא בן 41. ניתוח שלאחר המוות הצביע על כך שהמלך פיתח סרטן שהתפשט בכל חלל הבטן שלו.
מורשתו

קרל האחד עשר תואר בשוודיה לעיתים כגדול שבמלכיה. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20, ההתייחסות כלפיו השתנתה והוא נתפש כאדם תלותי, חסר ביטחון ונוח להשפעה על ידי זולתו. בספר שיצא לאור ב-2003, הוא מתואר כמי שעיצב בכוח רצון חזק את הרפורמות הכלכליות של שוודיה וגרם ליציבות פיננסית וצבאית.
דמותו של קרל האחד עשר מונצחת בשטר של 500 קרונות שוודיות. דיוקנו זה נלקח מציור של דייוויד קלוקר ארנסטרל. דמותו של המלך מופיעה על השטר בשל העובדה שהבנק הלאומי של שוודיה נוסד ב-1688, בעת תקופת מלכותו.
העיר קרלסקרונה קרויה על שמו.
טורי היגינסון

| --- | --- |

היגינסון בכנס קומיקון, 2006
 לידה:  6 בדצמבר 1969 (בת 55) אונטריו, קנדה
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
טורי היגינסון (באנגלית: Torri Higginson; נולדה ב-6 בדצמבר 1969 באונטריו, קנדה) היא שחקנית קנדית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
היגינסון התפרסמה בעקבות תפקידה בסדרה סטארגייט אטלנטיס שצולמה בשנים 2004 עד 2009, בה שיחקה את ד"ר אליזבת' ויר, יועצת דיפלומטית ומומחית ליחסים בינלאומיים אשר קיבלה משימה להרכיב משלחת מדענים וחוקרים שתצא למצוא את העיר האבודה אטלנטיס בגלקסיית פגאסוס.
קריירה

בשנים 2015–2016 כיכבה בשתי עונות של סדרת הדרמה "This Life" בתור נטלי לוסון, אם חד הורית בשנות הארבעים המוקדמות לחייה, שמאובחנת עם סרטן ויוצאת למסע לעזור לשלושת ילדיה המתבגרים להתכונן לעתיד, תוך שהיא מנסה כמיטב יכולתה לחיות בהווה.
בשנת 2020 החלה לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רופא ללא גבולות" בדמותה של קלייר מאלון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט קולנוע | דמות |
| --- | --- | --- |
| 1991 | The Photographer's Wife | סוזנה |
| 1995 | Jungleground | סמנתה וודס |
| 1995 | When the Bullet Hits the Bone | אליסון דוהרטי |
| 1996 | Memory Run | כריסטן |
| 1996 | The English Patient | מרי |
| 1998 | Double Take | פגי |
| 1998 | Airborne | שרה גמל |
| 2000 | Rats | ננסי |
| 2001 | Turning Paige | שילה ניולנדס |
| 2003 | Autopsy Room Four | ד"ר קייטי ארלן |
| 2003 | Crust | אליס |
| 2003 | Intent | ג'סיקה קאוואלו |
| 2005 | Irish Eyes | לוריין הילי |
| 2006 | Save My Soul | טרה |
| 2007 | You, Me, Love | לזלי |
| 2008 | Desperate Hours: An Amber Alert | מפקדת המשטרה גייגר |
| 2009 | Smile of April | אנג'י |
| 2016 | תולדות האהבה | שארלוט סינגר |
| 2017 | Ordinary Days | מארי קוק |
אלכסנדר מלנטייביץ' וולקוב

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1891 אוסקמן, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 ביולי 1977 (בגיל 86) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 מקום לימודים:  המכון הפדגוגי בטומסק, Yaroslavl State Pedagogical University 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  מעשייה, רומן היסטורי 
 יצירות בולטות:  סדרת ספרי עוץ 
 תקופת הפעילות:  1916–1977 (כ־61 שנים) 
 מספר צאצאים:  4 
 
עטיפת הספר "הקוסם מעיר האיזמרגד". בהוצאה זו מופיע שמו של וולקוב כמחבר.
אלכסנדר מלנטייביץ' וולקוב (ברוסית: Алекса́ндр Меле́нтьевич Во́лков; ‏ 14 ביוני 1891 - 3 ביולי 1977) היה סופר, מורה, מתרגם ומתמטיקאי רוסי. ידוע במיוחד בשל תרגומו המעובד לספר "הקוסם מארץ עוץ" וסדרת ההמשך שחיבר לספר זה (השונה לגמרי מסדרת ההמשך של מחברו המקורי של הספר ל. פרנק באום).
תולדות חייו

נולד באוסקמן שבקזחסטן, במבצר צבאי, למשפחה של איש צבא בדימוס. בגיל 12, סיים בהצטיינות את בית ספרו באוקסמן, בו מאוחר יותר החל את קריירת ההוראה שלו.
ב-1907 התקבל למכון הפדגוגי בטומסק. לאחר שנתיים, ב-1909 סיים את לימודיו במכון עם דיפלומה הנותנת לו זכות ללמד את כל המקצועות של תוכנית הלימודים מלבד מקצועות הקשורים לדת.
החל לעבוד כמורה בעיר הולדתו. בשנת 1910 עבר למחוז נובוסיבירסק (רוסיה) שם עבד כמורה בעל התמחות במתמטיקה. ב-1920 עבר לירוסלבל שם עבד כמנהל בית ספר בזמן שלמד במכון המתמטי בעיר.
עבר למוסקבה ב-1929, שם עבר כראש החלק החינוכי ברבפק. סיים תוך שבעה חודשים קורס ועבר את המבחנים של המכון הפיזיקלי-מתמטי באוניברסיטת מוסקבה. ב-1931 קיבל משרה של פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה ונותר במשרה זו במשך עשרים שנה.
בגיל 24 נפגש וולקוב בנשף באוקסמן עם קליראה גוביניה, מורה להתעמלות אומנותית וריקוד בגימנסיה. לאחר חודשיים הם נישאו וכעבור שנה נולד בנם הראשון, ויויאן (נפטר בגיל 5 מדיזנטריה). לאחר שלוש שנים נולד בנם השני, רומואלד (נפטר בגיל שנתיים מדלקת גרון, קנה נשימה וסימפונות).
לאחר מספר שנים, נולדו להם עוד שני ילדים, אשר נשאו את שמם של אחיהם הבכורים.
סדרת ספרי עוץ

בשנת 1939 תרגם וולקוב את "הקוסם מארץ עוץ" לרוסית בשם "הקוסם מעיר האיזמרגד" (Волшебник Изумрудного города), תוך עיבוד חופשי ושינויים רבים, בכללם הוספת פרקים והשמטת אחרים, שינוי שם הגיבורה מ"דורותי" ל"אלי", מתן קול דובר לכלב טוטו ועוד. מחבר הספר באום לא הוזכר בשמו ובמקום שם המחבר הוזכר "סופר אמריקאי, בעיבוד אלכסנדר וולקוב". הייתה זו שיטה נפוצה ביותר לפרסום ספרים בברית המועצות וכך תורגמו/עובדו לרוסית ספרים זרים רבים. את הספרים אייר ליאוניד ולדימירסקי.
בשנות השישים פרסם וולקוב את סדרת ההמשכים שלו שהייתה שונה לגמרי מסדרת הספרים שפרסם באום. הספר השישי פורסם ב-1982 לאחר מותו של וולקוב. אחד השינויים העיקריים שהכניס וולקוב הוא מימד פוליטי ומוסרי, כאשר ברבות מהעלילות נלחמים הגיבורים בניסיונות השתלטות אריסטוקרטיים או פיאודלים על עוץ. לדברי מתרגמת ספרי עוץ לעברית, גילי בר-הלל, "הסדרה הרוסית יותר דרמטית, משתמשת באלמנטים רבים של פולקלור והרבה יותר פסימית; לרוב אין בה את רוח השטות והתמימות שאפיינו את ספריו של באום". עם זאת משלבים ספרי המשך של ולקוב אלמנטים מתוך ספרי ההמשך של באום. כך למשל בספר השני יש אבקת קסמים שמחייה בובות עץ ויש צבא מרד שמנסה להפיל את הדחליל, שליט עיר האיזמרגד, אבל העלילה שונה לגמרי, צבא המרד הוא צבא של בובות עץ שהוקם על ידי קוסם מרושע.
ספריו של וולקוב תורגמו לשלל שפות והיו מוכרים ופופולריים יותר ברוסיה ובמזרח אירופה מסדרת ספריו של באום. בשנות התשעים תורגמו ספריו גם לאנגלית.
לאחר מותו של וולקוב המשיכו סופרים אחרים בהם יורי קוזנצוב, סרגיי סוחינוב והמאייר ליאוניד ולדימירסקי ליצור ספרי המשך לסדרת עוץ של וולקוב.
בנוסף לסדרת עוץ פרסם וולקוב מספר ספרים נוספים. בהם ספר מדע בדיוני פנטסטי בשם "כדור נפלא" (Чудесный шар (Первый воздухоплаватель)) על הקוסמונאוט הראשון שראה אור ב-1940, לפני עידן הטיסות לחלל.
רשימת ספרי עוץ

הקוסם מעיר האיזמרגד (Волшебник Изумрудного города, 1939)
אורפין ג'וס וחיילי העץ שלו (Урфин Джюс и его деревянные солдаты, 1963)
שבעת מלכי המחתרת (Семь подземных королей, 1964)
האל הלוהט של המאראנים (Огненный бог марранов, 1968)
הערפל הצהוב (Жёлтый туман, 1970)
סוד הטירה הנטושה (Тайна заброшенного замка, 1975, פורסם ב-1982)
הערות שוליים

↑  בדרגת Feldwebel, המקבילה לאחת מדרגות הרב-סמל.
↑  ארמנית, סינית, צ'כית, גרמנית, קירגיזית, לטבית, ליטאית, סרבו-קרואטית ואוקראינית (לפי לוח זמנים באתר מועדון עוץ הבינלאומי, ר' 1959)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007761390105171  PLWABN: 9810581391605606  GND: 119416654  ISNI: 0000 0001 0963 5211  LCCN: nr89009448  LNB: 000019096  NKC: xx0065950  NTA: 087011875  SNAC: w6206c6z  SUDOC: 080182623  VIAF: 32806057   WorldCat (עם VIAF): 32806057
מידול תלת-ממדי

מידול של אובייקט בתוכנת מידול תלת-ממדית
יצירת מודל תלת-ממדי של דג פיראנה
מידול תלת-ממדי הוא תהליך יצירת אובייקטים וירטואליים תלת-ממדיים באמצעות תוכנת מחשב מסוג תוכנת מידול תלת-ממד (באנגלית: 3D modeling software או modeler). האובייקט הווירטואלי אשר נוצר בתהליך זה מכונה מודל תלת-ממדי (3D model).
מודלים וירטואליים תלת־ממדיים מהווים כלי עזר חשוב בתהליכי תכנון, בתחומי האדריכלות, העיצוב, הרפואה וההנדסה, ומשמשים בתעשיית הקולנוע והאנימציה ומשחקי הווידאו.
את המודלים התלת-ממדיים ניתן הן להציג כתמונות דו-ממדיות בתהליך המכונה רינדור תלת-ממדי, וכמו כן ניתן להשתמש בהם בהדמיות מחשב של תופעות פיזיקליות. ניתן גם ליצור מודל פיזי של המודל התלת-ממדי באמצעות מדפסות תלת-ממדיות.
ניתן ליצור מודלים תלת-ממדיים באופן אוטומטי או באופן ידני. התהליך הידני דומה במידה מסוימת לפיסול.
מודלים תלת-ממדיים

מודלים תלת-ממדיים (3D models) הם אובייקטים וירטואליים המורכבים בפועל מאוסף של נקודות המפוזרות במרחב תלת־ממדי, המחוברות ביניהם באמצעות גופים גאומטריים שונים, כגון משולשים, קווים, משטחים מעוקלים, וכו'. את המודלים התלת־ממדיים ניתן ליצור באופן ידני, על ידי אלגוריתם, או על ידי סריקה תלת-ממדית של אובייקטים אמיתיים.
כיום מודלים תלת-ממדיים נמצאים בשימוש במגוון רחב של תחומים:
תעשיית הרפואה משתמשת במודלים תלת-ממדיים מפורטים של איברי גוף (מודלים אלו עשויים להיווצר על בסיס סריקות MRI או CT).
תעשיית הקולנוע משתמשת במודלים תלת-ממדיים כדמויות ואובייקטים בסרטי אנימציה בעלי מראה מציאותי.
תעשיית משחקי הווידאו משתמשת במודלים תלת-ממדיים לצורך יצירת העולמות והדמויות המשבלים במשחקי הווידאו.
ארכיטקטים משתמשים בהם על מנת להדגים ללקוחותיהם כיצד יראו המבנים אותם הם מתכננים.
מהנדסים משתמשים בהם כדי לעצב מכשירים, כלי רכב, וכו'.
כמו כן, מדפסות תלת-ממד מאפשרות כיום גם להדפיס מודלים פיזיים מורכבים על בסיס מודלים תלת־ממדיים וירטואליים.
יצירת מודלים באמצעות שיטת SFM

Structure From Motion היא שיטת מידול של עצמים מציאותיים קיימים. השיטה מבוססת על שלושה שלבים:
תחילה מצלמים מכיוונים שונים בהקפה את העצם שאותו רוצים כמודל תלת־ממדי, כ-50 תמונות יספיקו. חשוב שבצילומים תהיה חשיפה של 90% ומעלה מהעצם.
השלב השני הוא מציאת נקודות של חלקים בולטים בתמונות על ידי תוכנה מסוימת ששמה לב לשינויים גדולים בצבע הפיקסלים בין הרקע לבין העצם המצולם, מבינה שזה הקצה של העצם ומסמנת כנקודה. ביצוע הפעולה ידנית גם כן אפשרי. פעולה זו מתרחשת פעמים רבות בכל תמונה‚ וכך נוצרות מעין מפות של נקודות על התמונות.
השלב הבא שהתוכנה המשתמשת בשיטת SFM מבצעת הוא המרת התמונות הדו־ממדיות למודל תלת־ממדי אחד. התוכנה מבצעת זאת על ידי מציאת זווית הצילום ביחס לנקודה כך שהיא מחשבת את הזווית בין מרכז התמונה (כיוון הצילום) ל (x,y) של הנקודה וממקמת את המצלמה בהתאם. אחר כך התוכנה מציבה מעין קרן דמיונית (שהיא זווית הצילום שנמצאה)  ומצליבה עם כל תמונה בה קיימת אותה נקודה. כך ניתן לראות היכן קרניים אלו מצטלבות. מיקום ההצלבה נותן קואורדינטה תלת־ממדית (x, y, z), שהיא מיקום הנקודה במודל התלת־ממדי. חשוב לציין שבנוסף לכך יש גם התאמת המיקום עם נקודות משותפות אחרות. גם שלב זה דורש זמן רב בגלל החישובים הרבים לכל נקודה בכל תמונה.
תוכנות ליצירת מודלים תלת-ממדיים

ישנן תוכנות מחשב שונות המסוגלות ליצור מודלים תלת-ממדיים וירטואליים. התוכנות הקנייניות והתוכנות החופשיות הבולטות והנפוצות ביותר הן:
תוכנות ליצירת מודלים תלת-ממדיים > תוכנות קנייניות

3D Studio Max
Maya
Lightwave
SketchUp
Cinema 4D (אנ')
Rhinoceros 3D (אנ')
ZBrush (אנ')
Autodesk Inventor (אנ')
Autodesk Softimage (אנ')
Gmax (אנ')
MicroStation (אנ')
Solidworks (אנ')
תוכנות ליצירת מודלים תלת-ממדיים > תוכנות חופשיות

Blender
POV-Ray (אנ')
Art of Illusion (אנ')
CB Model Pro (אנ')
KPovModeler (אנ')
Metasequoia (אנ')
Wings 3D (אנ')
Scann3D (אנ')
Autodesk Remake (אנ')
Visual SFM (אנ')
OpenSCAD
ראו גם

הדפסה תלת-ממדית
לקריאה נוספת

Micheletti N, Chandler JH, Lane SN (2015) Section 2.2. Structure from Motion (SfM) photogrammetry. In: Cook SJ, Clarke LE, Nield JM (eds) Geomorphological Techniques (Online Edition). London, UK: British Society for Geomorphology. ISSN 2047-0371. Google Scholar
Fletcher Dunn, Ian Parberry, (2011) 3D Math Primer for Graphics and Game Development, 2nd Edition
אבא לפין

| --- | --- |

אבא לפין
 לידה:  15 באוקטובר 1863 טאווריג, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 ביולי 1940 (בגיל 76) קובנה, ליטא 
 מקום קבורה:  קובנה, ליטא ליטא
 פעילות בולטת:  עסקנות ציונית, רווחה, רופא, פילנתרופיה
 ידוע בשל:  ראש קהילת קובנה, ליטא, נדבן, שליח ציבור, פעיל ציוני
 מקצוע:  רופא
 תואר:  ד"ר, אל"ם  האימפריה הרוסית
 
אַבָּא (אֶיְבֶּל) לַפִּין (בליטאית: Abelis Lapinas‏; 15 באוקטובר 1863 – 21 ביולי 1940) היה פעיל ציוני, רופא, סופר ומנהיג קהילת יהודי קובנה שבליטא.
ביוגרפיה

לפין נולד בטאווריג למשפחה חסידית. בנם של נח, סוחר, קבלן, שומר מסורת ומשכיל, ומינה לבית פרלמן. התחנך בגימנסיה הרוסית בקובנה. ובהשפעת תנועת ההשכלה סיים ב-1893 בהצטיינות לימודי רפואה באוניברסיטת טרטו באסטוניה ובאוניברסיטת ורשה, והתמחה ברפואת עור. ב-1896 נישא לפאני לבית פרנס מווילנה. לפין פרסם ספרים רבים בתחום הרפואה בשפה הגרמנית, והוא פתח קליניקה פרטית בעיר קובנה, שם חי ופעל בתום לימודיו.
לפין התגייס לצבא הליטאי ושירת כקצין רפואה בדרגת אלוף-משנה במלחמת העולם הראשונה. לאחר שחרורו היה לראשון בליטא להחזיק במכשיר רנטגן. עם הזמן הפך לפין לאיש אמיד, כשברשותו נכסים רבים בקובנה ובסביבתה. בין נכסיו, שאת חלקם ירש ואחרים רכש, היו בית ראש ממשלת ליטא ומגורי בכירים, בניין הפרקליטות המחוזית בקובנה, תחנת משטרה, בית מעצר ובניין משרד התחבורה בקובנה. נכסיו אלה הולאמו על ידי השלטונות.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית וציונית

במקביל לעיסוקיו בתחום הרפואה, עמד לפין בראש הקהילה היהודית בקובנה, והיה פעיל בארגונים יהודיים וציוניים, כשהוא רואה בפעילותו בתנועה הציונית את שליחות חייו. לפין השתתף בכל האסיפות והוועדות סביב הרעיון הציוני שהתקיימו בקובנה.
כאחד המנהיגים המשפיעים ביותר בקהילה היהודית, הפך ביתו למועדון לראשי התנועה הציונית ולאנשי רוח שונים שביקרו בקובנה, בהם זלמן שזר, זאב ז'בוטינסקי, חיים נחמן ביאליק ושמעון דובנוב, שאף הקדיש את המהדורה הרוסית של סדרת ספריו, "דברי ימי עם עולם", ללפין.
לפין נחשב למקורב לבנימין זאב הרצל, והמפגש הראשון בין השניים התקיים ב-1903 בקובנה. השתתף במשלחת שקיבלה פניו של ד"ר הרצל בווילנה. הם נפגשו בהמשך בקונגרסים הציוניים, וחלק מחלופת מכתבים שהתקיימה בין השניים מוצגת במוזיאון הרצל בירושלים.
במסגרת פעילותו הציונית היה בקשר קרוב עם נחום סוקולוב ומנהיגים ציונים מרכזיים נוספים. בנוסף סייר לפין עם קבוצת רופאים ליטאים בארץ ישראל ב-1932. במהלך מסעו נערכה לכבודו ולכבוד ד"ר צמח שאבאד מווילנה קבלת פנים על ידי ועדת הבריאות של כנסת ישראל והסתדרות הרופאים בירושלים. והיה אורחם של ד"ר אברהם קצנלסון וד"ר רוקח. לפין ניצל את הביקור לרכישת מגרש בשכונת רחביה בירושלים עבור בנו, ד"ר עמנואל לפין. במסגרת מסעו זה, היה לפין בין אורחי הכבוד במשחקי המכבייה הראשונה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית וציונית > רווחה

לפין ייסד את בית היתומים היהודי בקובנה על שם רב העיר, רבי יצחק אלחנן ספקטור, והיה מעורב בניהולו. ב-1913 היה לפין ממקימי הזרוע המבצעת של יק"א בליטא - "ארגון לריפוי מהגרים - החברה הקולינארית היהודית", ארגון שסייע ליהודים החולים במחלות שמנעו מהם כניסה לארצות ההגירה (בעיקר לארצות הברית). לפין יזם וייסד מספר ארגונים ומוסדות נוספים דוגמת החברה "פלשתינא", תלמוד תורה בקובנה, בית תמחוי לענייה היהודים של קובנה, ובתקופה בין המלחמות, בשנת 1921, היה חבר בעיריית קובנה ואף הקים את הבלוק היהודי ליטאי בבחירות לדומה. כן היה גם חבר "ועד הקהילה" בקובנה, ונמנה עם מייסדי הארגונים "עזרה" ו"טרוד" בעיר ו"הליגה למלחמה נגד השחפת" בליטא.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית וציונית > תרבות

ב-1885, בהיותו סטודנט באוניברסיטת דוֹרפַּאט (טַרטוּ), ייסד יחד עם ד"ר כהן ברנשטיין את "האגודה לתולדות היהדות והספרות היהודית", שהייתה פעילה עד לפלישת הבולשביקים לאסטוניה. ב-1908 אסף למעלה מעשרת אלפים כתבים מהקהילה היהודית בנושאי "בראיקה" ו"יודייקה", והקים יחד עם אבא בלושר ודר ד.מ. שוורץ את הספרייה היהודית על שם אברהם מאפו בקובנה. ספריית מאפו הייתה מרכז לתרבות יהודית, למידה ומועדון ציוני, עד שהיא הועלתה באש על ידי פשיסטים ליטאים ערב הפלישה הגרמנית לקובנה. בנוסף, לפין ייסד וכיהן כיושב ראש הראשון של החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא (בקובנה). לפין גם פעל יחד עם ד"ר ד.מ. שוורץ להצלת ספרייתו המפורסמת של ד"ר פיינברג מקובנה, דרך ברלין, לירושלים (על ידי פרופ' הנקיך לווה). לפין היה תומך נלהב בהחייאת השפה העברית והשימוש שלה בתרבות היהודית
ביוגרפיה > פעילות ציבורית וציונית > ציונות

לפין היה ממייסדי החוג הציוני הראשון בדורפט וממייסדי "מכבי" העולמי. לפין שימש גזבר קרן היסוד, תרם רבות מהונו עבור קרן היסוד והקרן הקיימת, ואף התרים נדבנים אחרים עבור קרנות אלו. לפין גם כיהן כציר בהקונגרס הציוני העולמי הראשון ב-1897, בקונגרס הציוני התשיעי שהתכנס ב-1909 בהמבורג, בקונגרס העשירי ב-1911 בבזל ובקונגרס ה-11 ב-1913 בווינה. ובקונגרס הציוני ה 15 בבזל, ציר מטעם הציונים הכלליים. לאחר לכתו התקיימה אזכרה בבית קונסול ליטא בארץ ישראל נ. רמחמילביץ, בו הועלה פועלו הציוני על נס כלוחם למען הרעיון הציוני בגולה, בנוסף שימש נציג קהילת קובנה בכנסים סביב הרעיון הציוני באירופה כולה.
אבא לפין נפטר בקובנה, ליטא ב-26 בפברואר 1940. על מצבתו נחקק בעברית ”ד"ר לרפואה תארו - אך כל ימיו עליי אדמות שאף להגיע לתור המעלה - תואר אדם”. לאחר לכתו התקיים אירוע לזכרו בתל אביב, בהשתתפות אישי ציבור רבים שאורגן על ידי אחי חתנו, קונסול ליטא בארץ ישראל, הד"ר נחמן רחמילביץ.
לפין היה אב לשלושה. בנו, ד"ר עמנואל לפין, עלה לארץ ישראל ב-1932, הקים משפחה והתגורר בתל אביב.
ספריו

Abel Lapin, Zur Pharmakologie Der Camphergruppe Und Der Ätherischen Oele, C. Mattiesen, 1893 (בגרמנית)
B. Sereiskis, Lietuviškai-rusiškas žodynas [Lithuanian-Russian dictionary], Kaunas: A. Lapino ir G. Volfo leidinys, 1933 (מילון ליטאי-רוסי שלפין הוציא לאור ביחד עם וולף)
1940, 35 יאר טעטיקייט פון דעם - בית היתומים - אויפן נאמען פון דעם - רבי יצחק אלחנן ספעקטאר זצ"ל, אבא לאפין (ביידיש)
לקריאה נוספת

'לפין אבא מרדכי', בתוך יהדות ליטא, בהוצאת איגוד יוצאי ליטא בישראל, תשכ"ו 1967, הוצאת רשפים, כרך ג', עמוד 188.
'משפחת לפין', בתוך ועוד ראיתי תחת השמש, מאת אליהו רחמילביץ, אוטוביוגרפיה. ישראל, תשס"ב 2002 עמודים 11–25. הוצאה עצמית.
הערות שוליים

↑  Lithuania Death Records LVIA/1817/1/131
↑  המליץ, 1 במרץ 1896, עמוד 7
↑  המליץ, 24 בפברואר 1896, עמוד 1
↑  Lietuvos radiologų laborantų draugija, באתר האיגוד הליטאי למעבדות רדיולוגיה
↑  "רזסווט" מספר 5, עמוד 15, 1922
↑  מתוך "הצופה (ורשה)", 12 באוגוסט 1903  - "ד"ר לאפין ברך בשם הציונים בקאוונא... הד"ר הרצל השיב להם תודה"
↑  מתוך "יובל החמישים לאגודות אקדמאיות יהודיות בליטא 1924-1974"
↑  "יהדות ליטא" כרך ג', עמ' 188
↑  מתוך "קובץ ארכיב משפחת לפין
↑  מתוך "דאר היום", כ"ו ניסן תרצ"ב, 2 במאי 1932
↑  מתוך "The Palestine Bulletin" 29 29 באפריל 1932
↑  דין וחושבון "בית היתומים" נדפס ביידיש בקובנה, פברואר 1940, ד"ר אבא לפין
↑  מתוך "די אידישע שטימע" בית היתומים בויט נייעם בנין, 9 ביוני 1931
↑  מתוך "אגרת שלום וברכה" מאת ראשי "עדת ישראל" בקובנה, י"ד סיוון תרצ"ח
↑  מתוך דו"ח ועידת נציגי האגודות "יק"א" בווילנה, 3-6 במאי 1913, עמוד 66
↑  JewishGen ShtetelLinks *Kovno, Lithuania Page 6
↑  דיווח "פאלקור" ז'נבה, "ספרית אברהם מאפו עלתה על המוקד בקובנה"
↑  Lithuanian Jewish Communities, Nancy Schoenburg and Stuart Schoenburg, page 143
↑  מתוך "היכל ששקע" מאת י. בולוקובסקי, עמוד 255
↑  KehilaLinks JewishGen, Apendix II
↑  דוד תדהר (עורך), "דוד מרדכי שוורץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2168
↑  הצפירה, חג היובל של הצפירה, 19 באפריל 1912, עמוד 4
↑  מתוך דברים שנאמרו לזכרו בתל אביב, 1940, על ידי ד"ר ד. מ. שוורץ, בנוכחות הקונסול הליטאי בארץ ישראל, ד"ר נחמן רחמילביץ
↑  Lithuanian Jewish Communities, By Nancy Schoenburg, Stuart Schoenburg, page 308
↑  "קורות חיי", מאת ד"ר דוד מרדכי שוורץ, ת"א תש"ט, עמודים 125-126
↑  מתוך "יהדות ליטא", כרך III, הוצאת האגודה לעזרה הדדית ליוצאי ליטא בישראל, עמודים 188, 277, 279, 280. רשפים הוצאה לאור
↑  העולם, 19 באוגוסט 1927, גיליון ל"ג. הרשימות העולמיות של המועמדים לקונגרס הט"ו
↑  הארץ, 28 באוגוסט 1940, עמוד 4
↑  הזמן, 9 בפברואר 1912, עמוד 3, מכתב מווארשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 878154380952130291153   WorldCat (עם VIAF): 878154380952130291153 
ציונים ילידי המאה ה-19
ישיבת רבינו חיים ברלין

| --- | --- |

 מכון לימודים פרטי ללא מטרות רווח
 תקופת הפעילות:  1904–הווה (כ־121 שנים)
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב יונתן דייוויד
 תלמידים
 :  2,000
 מיקום
 מיקום:  ברוקלין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°37′38″N 73°57′47″W﻿ / ﻿40.6272°N 73.963°W﻿ / 40.6272; -73.963
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיישיבת רבינו חיים ברלין(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיישיבת רבינו חיים ברלין
 
ישיבת רבינו חיים ברלין - מוסד גור אריה (באנגלית: Mesivta Yeshiva Rabbi Chaim Berlin; Gur Aryeh Institute) היא ישיבה חרדית ליטאית בברוקלין ניו יורק. הישיבה הוקמה בשנת 1904 כ"ישיבת תפארת בחורים" והיא הישיבה הוותיקה ביותר בברוקלין. לפי הצעתו של הרב מאיר ברלין (בר-אילן), נקראה על שמו של אחיו, הרב חיים ברלין, הרב הראשי של מוסקבה שעבר לירושלים והיה אחד מגדולי רבניה בעת מותו.
במוסדות הישיבה לומדים קרוב לאלפיים תלמידים בכל שכבות הגיל, במסגרת גן ילדים, בית ספר יסודי ("ישיבה קטנה"), בית ספר תיכון ("מתיבתא"), ישיבה גדולה וכולל אברכים בשם "כולל גור אריה".
הרב יצחק הוטנר כיהן כראש הישיבה משנת ה'תרצ"ט (1939) ועד פטירתו. הרב אהרן שכטר כיהן כראש הישיבה עד פטירתו בשנת ה'תשפ"ג (2023), והחליף אותו חתנו הרב שלמה חי דוד חליווה, עד פטירתו כשנה לאחר מכן. מחליפיו הם בנו הרב יוסף וחתנו הרב צבי פינק.
ראש ישיבה משותף בתפקיד נומינלי הוא הרב יונתן דייוויד, חתנו של הרב הוטנר וראש ישיבת פחד יצחק בירושלים, השוהה בישיבה תקופות קבועות בשנה כאשר הוא מגיע לניו יורק.
נרתיק אפיקומן מתנת ישיבת ר' חיים ברלין, 1931, מוצג במוזיאון ישראל
בוגרים בולטים

הרב יונתן דייוויד - ראש  הישיבה וראש ישיבת פחד יצחק
הרב חיים וואלקין - משגיח ישיבת עטרת ישראל
הרב אליעזר ולדמן - ראש ישיבת ניר בקריית ארבע
הרב אהרן ליכטנשטיין - ראש ישיבת הר עציון
הרב יעקב פרלוב - האדמו"ר מנובומינסק
הרב שלום ברגר – רב ומחנך ישראלי
הרב שלמה קרליבך - לימים משגיח הישיבה
הרב אהרן שכטר - ראש הישיבה לשעבר
הרב מאיר אליהו- מחבר הספרים מרכבות ארגמן ועוד.
הרב הלל בלסקי - מנהל סמינר עטרת בנות ירושלים
הרב פייבל כהן - מחבר ספרי בדי השולחן
הרב דוד קאהן - רב קהל יעב״ץ
הרב שלמה חליווה - ראש הישיבה לשעבר
הרב יוסף ליכטנשטיין - ראש ישיבת אדיסון
הרב שלמה פרייפלד - ראש ישיבת שאר ישוב
הרב אהרן פלדמן - ראש ישיבת נר ישראל
הרב הלל דויד - מרבני פלעטבוש
אאורל ולאיקו

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1882 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בספטמבר 1913 (בגיל 30) קמפינה, רומניה 
 ענף מדעי:  הנדסת אווירונאוטיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות בלו 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 
אאורל ולאייקו מטיס אחד ממטוסיו
אאורל ולאייקו על שטר כסף מרומניה
אָאוּרֵל וְלַאיְקוּ (ברומנית: ‏Aurel Vlaicuקובץ:Ro-Aurel Vlaicu.ogg‏Ⓘ‏;‏ 19 בנובמבר 1882–13 בספטמבר 1913) היה מהנדס רומני, יליד טרנסילבניה, ממציא, בונה מטוסים וטייס מחלוצי התעופה בעולם.