stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cheating on You
הערות שוליים

↑  Charlie Puth – Cheating on You, ארכיון מ-2025-01-23, נבדק ב-2025-03-07
↑  Cheating on You, 2019-10-01, ארכיון מ-2023-03-09, נבדק ב-2025-03-07
↑  Charlie Puth (2019-10-01), Charlie Puth - Cheating on You [Official Video], ארכיון מ-2023-03-14, נבדק ב-2025-03-07
↑  @charlieputh (29 בספטמבר 2019). "The final song out of this trilogy is called Cheating On You...and I promise the song doesn't sound as the title suggests" (Tweet). נבדק ב-20 בינואר 2021 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What Does Charlie Puth's "Cheating On You" Mean - Inspired By | Genius". genius.com. 2 באוקטובר 2019. ארכיון מ-2021-12-12. נבדק ב-20 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| צ'ארלי פות' |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | Nine Track Mind ‏•‏‏ Voicenotes |  |
| מיני אלבומים | Some Type of Love |  |
| סינגלים | "Marvin Gaye" ‏•‏‏ "One Call Away" ‏•‏‏ "We Don't Talk Anymore" ‏•‏‏ "Dangerously" ‏•‏‏ "Attention" ‏•‏‏ "How Long" ‏•‏‏ "Done for Me" ‏•‏‏ "Change" ‏•‏‏ "The Way I Am" ‏•‏‏ "Easier (Remix)" ‏•‏‏ "I Warned Myself" ‏•‏‏ "Mother" ‏•‏‏ "Cheating on You" ‏•‏‏ "Girlfriend" ‏•‏‏ "Hard on Yourself" ‏•‏‏ "Light Switch" |  |
| השתתפות בסינגלים | "See You Again" ‏•‏‏ "Sober" ‏•‏‏ "I Hope" |  |
| שירים אחרים | "Done For Me" |  |
| סיבובי הופעות | Voicenotes Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: dbab58e5-a632-48bb-bcfb-864750636c36
קסקט

קסקט
קסקט (מצרפתית: Casquette; ביטוי הקטנה של casque – כובע) או כובע שטוח הוא כובע עגול ורך, ללא שוליים ועם תיתוֹרָה נמוכה ונוקשה מלפנים. כובעים אלו מיוצרים לרוב באמצעות טוויד (הגרסה הנפוצה ביותר), צמר, כותנה או עור (הגרסה הפחות נפוצה). הכובעים לרוב מכילים ריפוד משי מבפנים.
היסטוריה

הכובע השטוח התפתח מכובעים פשוטים יחסית שהיו פופולאריים בימי הביניים. כובעים אלו כונו 'בונט'. בשנת 1571 העביר הפרלמנט האנגלי חוק שקבע שכל הגברים מעל גיל 6 חייבים לחבוש כובעי צמר בימי ראשון ובחגים - במטרה לחזק את ייצור הצמר המקומי. אצילים ובעלי תארים קיבלו פטור מחובה זו כיוון שחבשו כובעים מחומרים איכותיים ויקרים יותר. על אף שהצו בוטל ב-1597, הוא סייע בביסוסו של הכובע השטוח, שהיה כובע הצמר הזול ביותר בנמצא, ולזיהויו עם העניים, פשוטי העם והמעמד העובד.
עד סוף המאה ה-19 נשאר הכובע השטוח פופולארי בקרב גברים ממעמד הפועלים בבריטניה, כיוון שהוא קל להכנה, זול יחסית ופשוט לניקוי ולאכסון. לאורך הזמן השתרש הכובע גם בקרב גברים עשירים יותר שהשתמשו בו במהלך פעילויות ספורטיביות כמו רכיבה וגולף (אחד מכינויי הכובע הוא 'כובע גולף'). מבריטניה, נדד הכובע גם למדינות נוספות, דוגמת איטליה, בו הוא נפוץ בעיקר בסיציליה בשם קופולה (Coppola).
על אף שבישראל כובעים אלו מזוהים לעיתים עם אוכלוסייה מבוגרת, בעשורים האחרונים הכובע חזר להיות אופנתי בקרב צעירים רבים, ובמיוחד מוזיקאים ושחקנים, חלקם נוהגים לחבוש את הכובע הפוך. בציבור הדתי בישראל נהוגה חבישת קסקט בקרב חוזרים בתשובה ודתיים המנסים להתערות בחברה החילונית. הקסקט משמש כתחליף לכיפה וחבישתו מהווה ניסיון לטשטוש הזהות הדתית המתבלטת בחבישת הכיפה.
סוגים

שני הסוגים המרכזיים של כובעי קסקט הם כובע פשוט או כובע אייבי (Ivy cap) ו'כובע מוכרי עיתונים' (Newsboy cap). כובעי אייבי המכונים גם 'כובעי גולף' או 'כובעי נהג מונית', עשויים חתיכת בד מרכזית אחת, התפורה לשוליים והנמשכת לכיוון מצחייה קשיחה. כובעים אלה הם שטוחים יחסית ונראים מצידם בצורה משולשת. כובעי מוכרי עיתונים או כובעי 8 פאנלים עשויים על פי רוב ממספר חתיכות בד משולשות התפורות זו לזו כך שקודקודיהם נפגשים בראש הכובע בו נתפר על פי רוב כפתור. גם לכובעים אלה מצחייה קשיחה ופעמים רבות הם משוכים לכיוונה, אולם הם בעלי מראה 'נפוח' יותר מכובע אייבי.
סוג נוסף של כובע שטוח הוא כובע ימאים, כובע עגול בעל מצחיה קצרה שנפוץ לאורך הרבע הראשון של המאה ה-19 ככובע עבודה, בייחוד בקרב ימאים ועובדי מפעלים באירופה, וצבר פופולריות גדולה ברוסיה, ובפרט בקהילה היהודית בה בתגובה לשלטונות הצארים שאסרו על כיסוי ראש יהודי מסורתי יותר ברוסיה של המאה ה-19 במסגרת גזרת הלבוש באימפריה הרוסית.
גלריה

כובע צמר שטוח מאנגליה משנת 1520 לערך
כובע מוכרי עיתונים
כובע ימאים
תצלום משנת 1919 של שחקן הפוטבול האמריקני פרנק הינקי
הקסקט הפך לסימן ההיכר של ידוענים שונים, בהם הזמר קלאוס מיינה אשר נוהג לחבוש אותו הפוך
פבלו פיקאסו עם קסקט
חסיד חב"ד חובש כובע קסקט בכפר חב"ד, 1950.
הערות שוליים

1 2  Flat Cap & Newspaper Boy Hat Style Guide, Gentleman's Gazette LLC, ‏27 בספטמבר 2023
↑  CLAUDIA VILLA, The origins of the flat cap: from England to Sicily
↑  צביקה קליין, גרסת כיסוי: מה הקטע של חובשי הקסקטים?, באתר nrg‏, 14 בספטמבר 2014
↑  חנן גרינווד, ראש בראש: מחאת הלבוש של המגזר החרדי, באתר ישראל היום, 13 באוגוסט 2023
↑  Miguel León, Newsboy Caps vs Flat Caps | The Main Differences, Ghelter, ‏27 באוגוסט 2024
↑  חב"ד און ליין, אז מהי הסיבה האמיתית: למה הפסקנו ללבוש את הקסקט?
ערך זה הוא קצרמרבנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דמויות החובשות כובע שטוח מתוך הציור חתונה כפרית של פיטר ברויגל האב המתאר חתונה בימי הביניים
דייוויד טיילור (מתאבק)

דייוויד טיילור (באנגלית: David Taylor; נולד ב-5 בדצמבר 1990) הוא מתאבק אמריקאי מקצועי בסגנון חופשי. זכה במדליית זהב באולימפיאדת 2020 ושלוש פעמים באליפויות העולם.
ביוגרפיה

דייוויד טיילור נולד ברינו, נבדה. הוא התאמן אצל האלוף האולימפי לשנת 2004 קל סנדרסון באוניברסיטת פנסילבניה. זכה בתחרויות סטודנטים במדליית זהב ומדליית כסף.
בשנת 2018 טיילור זכה באליפות העולם ובמשחקים הפאן אמריקאיים. בשנת 2018 ובשנת 2022 הוא זכה בפרס ג'ון סמית שמוענק למתאבק אמריקאי מצטיין של השנה.
בשנת 2021 טיילור זכה במדליית כסף באליפות העולם ובמשחקים הפאן אמריקאיים. הוא זכה במבחנים האולימפיים של ארצות הברית ב-2020 תוך ניצחון בגמר על בו ניקל. בהמשך הוא ניצח במשחקים האולימפיים.
בשנים 2022 ו-2023 טיילור זכה באליפות העולם.
במבחנים אמריקאים ב-2024 הוא הפסיד לארון ברוקס (באולימפיאדה זכה במדליית ארד). בשנת 2024 טיילור זכה במדליית ארד באליפות העולם.
בשנת 2024 טיילור החל לאמן באוניברסיטת אוקלהומה.
נורת' שור (אילינוי)

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אילינוי אילינוי
 מחוז לייק ומחוז:  מחוז קוק
 עיר אם:  שיקגו
 קואורדינטות:  42°07′23″N 87°44′02″W﻿ / ﻿42.123°N 87.734°W﻿ / 42.123; -87.734 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אילינוי מוגדלת) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.נורת' שור(למפת אילינוי רגילה) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.נורת' שור(למפת שיקגו רגילה) נורת' שור(למפת שיקגו מוגדלת) נורת' שור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת האזור. החוף הצפוני -אדום, ימת מישיגן - כחול, שיקגו - בז', מחוזות אילינוי - קרם ומחוזות של מדינות המשנה הסמוכות - חום
אזור הנורת' שור (באנגלית: North Shore, בתרגום חופשי: "אזור החוף הצפוני") הוא מונח לא רשמי, המתייחס לאזור של יישובים פרווריים, הנמצאים מצפון לעיר שיקגו, בקרבת ימת מישיגן, במחוזות קוּק ולייק שבמדינת אילינוי. אזור זה הוא חלק מהמטרופולין של שיקגו. כיום הוא מהווה רצף בנוי המקוטע רק בשמורות טבע ובגנים ציבוריים.
מבחינה היסטורית, התייחס המונח "נורת' שור" במקור ליישובים במדינת אילינוי בהם עבר קו הרכבת של חברת "Chicago North Shore and Milwaukee Railroad" אשר חיבר בין שיקגו למילווקי ותופעל בין השנים 1916 עד 1963. כיום המונח מתייחס לרוב לקבוצת יישובים אשר כוללים בין היתר חלק מהיישובים העשירים ביותר באזור המערב התיכון ובארצות הברית בכלל. אוכלוסיית פרוורי אזור ה"נורת' שור" כוללת כיום בעיקר את אנשי המעמד הבינוני שעובדים בפרוורים עצמם ובשיקגו. הקרקע בפרוורים זולה יותר מאשר בעיר שיקגו ומשום כך אנשי המעמד הגבוה, הגרים באזור זה, יכולים להתגורר באחוזות מרווחות ובבתים גדולים. תאגידי ענק בוחרים להחזיק באזור זה את משרדיהם (כמו חברת סירס שפקידיה מילאו קודם לכן את כל מגדל סירס ויצרן המזון קראפט) ומפעלי חינוך (כמו אוניברסיטת נורת'ווסטרן) ותיירות (כמו פסטיבל רוויניה, הגנים הבוטניים של שיקגו ופארק השעשועים ששת הדגלים), הדורשים שטח רב ממוקמים בו אף הם.
משום שלא קיימת הגדרה רשמית וברורה ליישובים והשטח אשר נכללים באזור ה"נורת' שור", קיימת מחלוקת לגבי היישובים הנכללים באזור זה ולעיתים רבות אף נעשה שימוש שגוי במונח. על אף שיש הטוענים כי אזור הנורת' שור כולל רק את היישובים הנמצאים לאורך החוף המערבי של אגם מישיגן ואשר הוקמו לפני מלחמת העולם השנייה, השימוש הרחב במונח עשוי לכלול כיום גם אחדים מן היישובים החדשים יותר שהוקמו לאחר מלחמת העולם השנייה ואשר מרוחקים מעט יותר מאגם מישיגן.
היסטוריה > התקופה שקדמה לרכבת

בשנת 1833 נחתם הסכם מכירה של שטח רצועת החוף שמצפון לשיקגו בין האמריקנים ממוצא אירופי לבין היְלִידִים האמריקנים (אינדיאנים) שישבו בו. הילידים, למעט משפחה מעורבת אחת, שייסדה את היישוב וילמט, פינו את המקום.
בהמשך המאה התשע עשרה התיישבו באזור בעיקר אנשי מעמד הביניים שהיו בני מיעוטים דתיים או גזעיים וחקלאים. בין בני המיעוטים ממעמד הביניים שנטשו את שיקגו ניתן למנות שחורים שהתבססו כלכלית, בני כתות דתיות נוצריות שונות ויהודים. אנשי מעמד הביניים נטשו את שיקגו משתי סיבות. ראשית, בני המיעוטים שביניהם סברו שיזכו לשוויון הזדמנויות רק בקהילה בה הם מהווים את הרוב. שנית, שיקגו הפכה לעיר תעשייתית רועשת, אפופת עשן ומאוכלסת בצפיפות על ידי משפחות פועלים עניות. בשנת 1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, החלה הגירת עבדים משוחררים אל שיקגו ואוכלוסיית פועלים אנאלפביתית זו הגבירה את דחיית מעמד הביניים מהעיר. אזור הנורת' שור היה אוהד לעבדים המשוחררים עוד מהתקופה שלפני המלחמה - באזור עבר המסלול של ארגון הברחת העבדים לחופש - מסילת הרכבת המחתרתית.
הקושי העיקרי בו נתקלו המתיישבים היה קושי בתחבורה. השטח היה זרוע ביצות ולכן הסחורה החקלאית הטרייה והאנשים שעבדו בשיקגו התקשו להגיע במהירות אל שיקגו. הדרך היבשתית הנוחה ביותר – דרך "גרין ביי" (מסלול דומה לשדרות גרין ביי של היום) הייתה קשה מאוד ואטית מאוד להליכה ורכיבה. השיט לשיקגו היה נתיב התחבורה העיקרי וגם שיט זה היה אטי למדי.
היסטוריה > קו רכבת "החוף הצפוני"

בין השנים 1851 ו-1853 כיהן וולטר גורני (Walter S. Gurnee) כראש עיריית שיקגו. במהלך תפקידו זה היה שותף למאבק שהעביר את השליטה בשטח בו מצויים כיום פרוורי החוף הצפוני ממדינת ויסקונסין למדינת אילינוי. בתקופה זו הוא גם קנה לעצמו, מהונו הפרטי, חלקים נרחבים משטח זה. לאחר פרישתו מתפקיד ראש העיר שיקגו, הפך גורני לאיש עסקים. הוא הקים קו רכבת בין שיקגו לבין מילווקי שבוויסקונסין, במרחק מיילים אחדים מחוף אגם מישיגן. גורני דאג שרבות מהתחנות של הקו ימוקמו דווקא בסמוך לאדמותיו ושלו, יעלו את ערכן ויהפכו אותן לכדאיות לבנייה.
הרכבת הפכה את הנסיעה בין מילווקי לשיקגו מרכיבה שנמשכת יומיים לנסיעה שנמשכת שעות אחדות (כיום שעתיים). קו הרכבת האיץ את ההגירה לאזור, את התפתחות היישובים ואת הפיכתם של רבים מהם למקום נעים למגורים ולגידול ילדים עבור מי שעובד יום-יום בשיקגו. השטח הסמוך לתחנת הרכבת הפך במרבית היישובים האלה למרכזו המנהלי והמסחרי של היישוב. מלבד זאת, אחדים מהיישובים שהוקמו לפני הקמת קו הרכבת התרוששו וננטשו משום שגורני התעקש שלא למקם בהם תחנה.
גורני נפטר בשנת 1903, ובין השנים 1906 לבין 1963 תופעל קו הרכבת שהוא ייסד בעיקר בידי חברת מסילת אזור החוף הצפוני של שיקגו ומילווקי (Chicago North Shore and Milwaukee Railroad). חברה זו קמה בווקיגן שבאילינוי, על אם הדרך של קו זה. הקו מתופעל על ידי חברת מֶטְרַא (Metra) – חברת הרכבות הפרווריות של שיקגו. הרכבות בקו הן רכבות דיזל והקו קרוי North Union Pacific Line. הקו מסתיים כיום בקנושה שבוויסקונסין. הרכבות הראשונות שנסעו בקו זה היו רכבות קיטור. הן הוחלפו ברכבות חשמליות וכיום נוסעות שם רכבות דיזל.
היסטוריה > קו רכבת "החוף הצפוני" > יישובי אזור ה"נורת' שור" שדרכם עברה במקור מסילת הרכבת

מבחינה היסטורית, המונח "נורת' שור" התייחס במקור ליישובים במדינת אילינוי בהם עבר קו הרכבת של חברת Chicago North Shore and Milwaukee Railroad. קו הרכבת עבר במקור ביישובים הבאים במדינת אילינוי (מדרום לצפון):
אוונסטון
וילמט
קנילוורת'
וינטקה
גלנקו
היילנד פארק
הייווד
לייק פורסט
לייק בלאף
נורת' שיקגו
ווקיגן
ציון
וינתרופ הארבור
היסטוריה > קו רכבת "עמק סקוקי"

הקו השני, Skokie Valley Route, עבר דרך מרכזי יישובים המרוחקים מעט מהאגם וחדל לפעול עם פרוץ השפל הכלכלי הגדול, בשנת 1929. חלקים ממסילתו שימשו כקוי רכבת אחרים בתקופות שונות, אולם, בסופו של דבר, רק תחנה אחת שלו שרדה. תחנה זו הפכה למסוף הקו הצהוב של הרכבת העילית של שיקגו (Chicago’s EL). תחנות אחרות חרבו או שהפכו למבנים בעלי ייעוד אחר. חלקים ממסלול הקו משמשים כמסלולי רכיבה באופניים ובאחרים טרם הסתיימה מלאכת פירוק הפסים הישנים.
מעל רוב מסלול קו הרכבת הנטוש עובר קו מתח גבוה פעיל. קו מתח גבוה זה הוקם יחד עם קו הרכבת כחלק מאותו מיזם כלכלי. יוזם הקמת קו הרכבת וקו המתח הגבוה היה סמיואל אינסול (Samuel Insull) - איש עסקים משיקגו שהיה בעליה של תחנת כוח. אינסול, שעבד אצל תומאס אלווה אדיסון לפני שהפך לאיש עסקים, רצה למכור חשמל בפרוורי החוף הצפוני, לגרום לסגירתן של תחנות הכוח המקומיות הקטנות ולעזור בפיתוח היישובים שקנו ממנו חשמל, על ידי מיקום תחנת רכבת בשטחם.
עם פרוץ השפל הגדול, אינסול פשט רגל ורכושו הועבר לנושיו. הנושים לא הסתפקו בכך ותבעו אותו על מרמה. אינסול ברח מארצות הברית, הוסגר אליה וזכה במשפט.
במחצית השנייה של המאה העשרים נבנו בסמוך למסילת קו רכבת זה נתיבי תחבורה חדשים. קטע הכביש המהיר I-94 שבין סקוקי לנורת'ברוק נסלל במרחק עשרות מטרים ממסילה זו. קטע קו הרכבת הפרוורית, Milwaukee District North Line (ראו בהמשך), שבין גלנוויו לנורת'בוק הולך ומתקרב אל מסילת הקו הנטוש ובקטע שמצפון לנורת'ברוק עד לייק פורסט הוא עובר במרחק מטרים ספורים ממנו.
היסטוריה > קווי הרכבת העילית

לחברת CTA שמפעילה את הרכבת העילית של שיקגו (EL) יש שני קווי רכבת קצרים באזור פרוורי החוף הצפוני. שני קווים אלה הם הקו הצהוב והקו הסגול. הם יוצאים מהתחנה האחרונה של הקו האדום, המצויה ברחוב הוורד – על גבול שיקגו ואוונסטון. לקו הצהוב יש שתי תחנות בלבד: תחנת הוורד ותחנת סקוקי (התחנה היחידה ששרדה מהקו הנטוש).
הקו הסגול עובר דרך שני פרוורים בלבד מקבוצת פרוורי החוף הצפוני – אוונסטון ווילמט. המרחק בין התחנות של הקו הסגול קצר יותר מזה שבקווים של מטרה משום שהרכבת העילית משמשת כרכבת קלה ולא כרכבת פרוורים. בשעות עומס התנועה, הקו הסגול ממשיך מרחוב הוורד בנסיעה ישירה למרכז שיקגו. הוא נוסע על מסלולו של הקו האדום תוך שהוא מדלג על רוב תחנותיו. העובדה שבאוונסטון ובווילמט עוברים שני קווי רכבת תרמה רבות להתפתחות פרוורים אלה. אולם, מסיבות היסטוריות, מסילת הרכבת שמשמשת את הקו הסגול נגמרת בווילמט.
וילמט הוקמה על ידי משפחה מעורבת של אמריקנים ילִידים ואמריקנים ממוצא אירופי. משפחה זו לא הצליחה לגייס משאבים לפיתוח היישוב ומכרה אותו לקבוצת נוצרים פוריטנים ששאפה להתנתקות מתרבותה של שיקגו. הפוריטנים לא הסכימו לבניית מסילות ברזל בתחומם במשך זמן רב ושני קווי הרכבת שיש להם כיום תחנה בווילמט הגיעו בעבר עד מבואותיה בלבד. בקו שבנה גורני (הקו שתרם במידה הרבה ביותר לפיתוח האזור) נאלצו הנוסעים לרדת מהרכבת, לחצות את וילמט ברגל ולעלות לרכבת אחרת. גורני עמל במשך זמן רב על מנת לרצות את תושבי וילמט כדי שירשו לו לחבר את שני חלקי המסילה שלו. תחנות הרכבת של וילמט, בשני הקווים, נבנו רק לאחר שווילמט יצאה משליטת הפוריטנים.
היסטוריה > קו פרברי נוסף

ממערב לכל הקווים שהוזכרו קודם, בחלקו המערבי של חלק מהיישובים שדרך מרכזם עובר הקו הנטוש, עובר קו רכבת פרוורית שמופעל על ידי חברת מטרה. קו זה נקרא Milwaukee District North Line. בחלק מהיישובים האלה מרכז היישוב עבר באופן טבעי או מתוכנן לסביבת תחנת הרכבת. קו רכבת זה מצוי במרחק ניכר מאגם מישיגן ולפני שחלק פרוורי החוף הצפוני העתיקו את מרכזם אליו, הוא לא נתפס בעיני איש כקו העובר בקרבת החוף.
חברת הרכבות הבין עירוניות Amtrak מפעילה גם היא קו רכבת על מסילה זו. התחנה היחידה של הרכבת הבין עירונית באזור היא בגלנוויו.
יישובי אזור ה"נורת' שור" > יישובי עמק סקוקי

יישובים נוספים, שקו רכבת עמק סקוקי עבר דרך מרכזם, אשר מקובל על פי רוב לכלול באזור זה[דרוש מקור] (מצפון לדרום):
גורני (Gurnee) - המתיישבים הראשונים הגיעו אליה בשנת 1835, בסיוע ממשלתי, אולם גורני הוכרה כמושבה רק ב-1850. בשנת 1842 הוקם במקום גשר מעל לנהר והתנועה הרגלית והרכובה בין שיקגו למילווקי עברה במקום. המקום הפך גם למקום חנייה נוח עבור עוברי הדרך ולמקום התארגנות להברחת עבדים שברחו מאדוניהם האמריקנים אל קנדה. בשנת 1890 שינתה את שמה לשמו של מקים קו הרכבת שלידה. המושבה שוכנת על שפך הנהר דס-פליינז (Des Plaines) לאגם מישיגן. בגורני ממוקם פרק השעשועים "ששת הדגלים" (Six Flags Great America) שיצר הרבה תקדימים עולמיים בתחום רכבות ההרים, קניון גורני מילז (Gurnee Mills) - הקניון הרביעי בגודלו באילינוי וקיליים קוב (KeyLime Cove) - פארק מים מקורה. בשנת 2000 היו בגורני 28,834 תושבים.
נורת'ברוק (Northbrook) – פרוור שהוקם בשנת 1901 ככפר ומנוהל ככפר נכון לשנת 2008, למרות שתושביו כבר אינם עוסקים בחקלאות. המוסדות הבולטים בו הם "Underwriters Laboratories" – ארגון שלא למטרות רווח המשמש כמכון תקנים, וקניון Northbrook Court שהבעלות המוניציפלית על שטחו דרשה מאבק עם הפרוור השכן – גלנקו. בשנת 2000 מנה היישוב 33,435 תושבים.
נורת'פילד (Northfield) – כפר שהוקם בראשית שנות השלושים של המאה התשע עשרה . המוסדות הבולטים בו הם בתי ספר פרטיים וממלכתיים מסוגים שונים המשרתים את אוכלוסיית הפרוורים שסביבו. בשנת 2000 מנה היישוב 5,389 תושבים.
דירפילד (Deerfield) – פרוור המנוהל ככפר ומצוי על גבול מחוז קוק ומחוז לייק. הפרוור הוקם בשנת 1903. המוסדות הבולטים בו הם בתי ספר תיכון ממלכתי בעל מוניטין גבוה וקמפוס של האוניברסיטה הנוצרית אוונגליסטית Trinity International University. הפרוור זכה לכותרות בשנת 1959 כאשר תושביו נלחמו נגד מגורי שחורים בשטחו. הפרשה מתוארת בספר "But Not Next Door by Harry and David Rosen". בשנת 2000 מנה היישוב 18,420 תושבים.
סקוקי (Skokie) – הוקמה בשנת 1888. מקור השם הוא בשפת הילידים האמריקנים המקומית ופירושו הוא "שטח ביצות". סקוקי נוטה לקלוט מהגרים רבים והרכב אוכלוסייתה משתנה בהתאם לגלי ההגירה לארצות הברית. עם ההגירה היהודית הגדולה לארצות הברית, בעיקר בין שתי מלחמות העולם, הפכה סקוקי, למשך שנים רבות, לפרוור בעל רוב יהודי, כולל מספר רב של ניצולי השואה. על רקע זה ניהלה המפלגה הנאצית האמריקנית מאבק על זכותה לקיים מצעד בפרוור בשנים 1977 ו-1978. בשנות התשעים של המאה העשרים היהודים חזרו להיות בה מיעוט. אולם, בשנת 2008 עדיין אפשר למצוא בה מזנונים כשרים ובתי כנסת רבים. בשנת 1920 החלה בסקוקי תנופת בנייה שנפסקה ב-1929 שנת פרוץ השפל הכלכלי הגדול. המשבר סגר את קו הרכבת המרכזי שעבר בסקוקי והפסיק את התפתחותה. משנת 1929 ועד 1950 נבנו בפרוור מעט בתים חדשים. בין המוסדות הבולטים בסקוקי הם מוזיאון השואה של אילינוי וקניון פתוח בשם "וסטפילד אולד אורצ'רד". שירות האוטובוסים בסקוקי מפותח יחסית לפרוורי החוף הצפוני, והקו הצהוב של הרכבת העילית של שיקגו (EL) עובר דרכה כמו גם הכביש המהיר "Interstate 94". בשנת 2000 מנה היישוב 63,348 תושבים.
יישובי אזור ה"נורת' שור" > יישובים שספק שייכים לחוף הצפוני

יישובים נוספים, שספק שייכים לאזור ה"נורת' שור", שמקובל על פי רוב לכלול באזור זה:
גלנוויו (Glenview) – נבנה מלכתחילה סביב קו רכבת זה, אולם בשנים האחרונות, עם הדמותו התרבותית והארכיטקטונית לשכניו שממזרח, יש נטייה לראות גם בו אחד מפרוורי החוף הצפוני. דרום גלנוויו נבנה כיישוב עם אחוזות מגורים גדולות לעשירים. הצפון נבנה כשדה תעופה אזרחי מרווח למטוסים קלים לשירות תושבי הדרום. בעקבות השפל הכלכלי שהתחיל ב-1929, הוסב שדה התעופה לבסיס אווירי של הצי האמריקני ושירות הבסיס הפך לפרנסתו העיקרית של היישוב. ביישוב התפתח מרכז מסחרי שוקק שהנעים את זמנם של חיילים בחופשה. בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, עם סיום המלחמה הקרה, נסגר הבסיס הצבאי. על שטח הבסיס נבנו בניניי מגורים, גנים ציבוריים נרחבים. שטח ההנגר הוסב למרכז קניות חדיש. מגדל הפיקוח הישן נשמר והוא מתנוסס מעל חנות אופנה ומוזיאון הילדים על שם קוהל שעקר מווילמט, התרחב והתבסס מצפון למרכז הקניות החדיש. החווה החקלאית האחרונה בגלנוויו שינתה יעוד והפכה למוזיאון עם פינת חי שמנציח את חיי חקלאי האזור. גלנוויו הוא היישוב היחיד בדרום החוף הצפוני שיש בו תחנה של חברת הרכבות הבין עירונית אמטרק. בשנת 2000 מנה היישוב 41,847 תושבים.
ורנון הילס (Vernon Hills) – נוסד ב-1851 ובשנת 2000 מנה 20,120 נפש. מוזכר בין יישובי החוף הצפוני כמעט ורק כאשר מזכירים את מוזיאון קיונאו (Cuneo Museum) שבשטחו. בשנת 2000 מנה היישוב 20,120 תושבים.
אתרי עניין באזור > אתרי תיירות

AP, אילינוי: אלפים השתתפו בחנוכת מוזיאון השואה, באתר ynet, 20 באפריל 2009
הקניון הפתוח "Old Orchard Shopping Center" - ממוקם בתחום היישוב סקוקי.
פארק רוויניה - בפארק מתקיים מדי שנה פסטיבל רוויניה. ממוקם בתחום היישוב היילנד פארק.
הגן הבוטני של שיקגו - אוסף של עשרים ושלושה גנים הממוקמים בתחום היישוב גלנקו.
בית התפילה הבהאי - בית התפילה הבהאי היחיד בצפון אמריקה. ממקום בתחום היישוב וילמט.
אצטדיון ריין פילד (Ryan Field) - אצטדיון הבית של קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת נורת'ווסטרן. ממקום בתחום היישוב אוונסטון.
בית צ'ארלס דאוז - ביתו של סגן נשיא ארצות הברית צ'ארלס דאוז אשר הגה את תוכנית הפיצויים שנכפתה על גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה. ממקום בתחום היישוב אוונסטון.
פארק השעשועים "ששת הדגלים" (Six Flags Great America) - ממקום בתחום היישוב גורני.
מוזיאון הילדים על שם קוהל - ממקום בתחום היישוב גלנוויו.
מבנה בית הספר Crow Island School - שתוכנן על ידי האדריכל אירו סארינן. ממקום בתחום היישוב וינטקה.
בית ויליטס (Willits House) - בית שתוכנן על ידי האדריכל פרנק לויד רייט אשר מופיע ברשימות של הרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. ממקום בתחום היישוב היילנד פארק.
שמורת הטבע Illinois Beach State Park - ממוקמת בתחום היישוב ציון
מרינת נורת' פוינט - ממקום בתחום היישוב וינתרופ הרבור
מוזיאון קיונאו (Cuneo Museum) - ממקום בתחום היישוב ורנון הילס
דגם מגדל פיזה - ממקום בתחום היישוב ניילז (בקרבה יחסית ליישובי החוף הצפוני, אך לא ממש בהם)
אתרי עניין באזור > אתרים אחרים

אוניברסיטת נורת'ווסטרן - הקמפוס ממקום בתחום היישוב אוונסטון
תחנת הכוח הגרעינית של ציון - ממוקמת בתחום היישוב ציון
בסיס האימונים של חיל הים האמריקני - ממקום בתחום היישוב נורת' שיקגו
המאחז הצבאי "שרידן" - ממקום בתחום היישוב הייווד
בית התפילה הבהאי שבשטח היישוב וילמט
הגן הבוטני של שיקגו שבפרוור גלנקו
סימטה בקניון הפתוח אולד אורצ'רד אשר בשטח היישוב סקוקי
פארק השעשועים "סיקס פלאגס גרייט אמריקה" שממוקם בשטח היישוב גורני
הקמפוס של אוניברסיטת נורת'ווסטרן שבישוב אוונסטון
מוזיאון השואה של אילינוי שבישוב סקוקי
פארק רוויניה שבישוב היילנד פארק
אצטדיון ריין פילד שבישוב אוונסטון
סרטי קולנוע שצולמו באזור פרוורי החוף הצפוני

אזור זה קיבל חשיפה רבה יחסית בשנות השמונים כאשר סרטי נעורים אמריקנים רבים צולמו בו, במיוחד אלו של התסריטאי והבמאי ג'ון יוז. בין הסרטים הנודעים ביותר שצולמו באזור זה או שעלילתם מתרחשת בו:
אנשים פשוטים (1980) - צולם בהייווד, היילנד פארק, לייק בלאף, לייק פורסט, נורת'ברוק ווילמט.
סרט התעודרמה סקוקי (1981) המספר על ניסיון המפלגה הנאצית האמריקנית לצעוד בסקוקי.
שעשועים מסוכנים (1983) - צולם בדירפילד, היילנד פארק וסקוקי.
בת 16 הייתי (1984) - צולם באוונסטון, גלנקו, היילנד פארק, סקוקי ווינטקה.
חלומות צעירים (1985) - צולם בהיילנד פארק, סקוקי ונורת'ברוק.
מועדון ארוחת הבוקר (1985) - צולם בנורת'ברוק.
שמתי ברז למורה (1986) - צולם בהיילנד פארק, וינטקה, נורת'ברוק, לייק פורסט וגלנקו בנוסף למיקומים רבים בשיקגו עצמה.
צירי לידה (1988) - צולם בווינטקה, סקוקי, גלנקו ונורת'ברוק בנוסף למיקומים רבים בשיקגו עצמה
הדוד באק (1989) - צולם באוונסטון, גלנקו, היילנד פארק, לייק פורסט, נורת'ברוק, וילמט ווינטקה בנוסף למיקומים רבים בשיקגו עצמה.
שכחו אותי בבית (1990) - צולם בלייק פורסט, וינטקה, וילמט, היילנד פארק ואוונסטון.
תגובת שרשרת (1996) - צולם בלייק בלאף בנוסף למיקומים רבים בשיקגו עצמה.
החתונה של החבר שלי (1997) - צולם בוורנון הילס בנוסף למיקומים רבים בשיקגו עצמה.
הצד העמוק של האוקיינוס (1999) - עלילת הספר מתרחשת בשניים מפרוורי החוף הצפוני, שדרות גרין ביי המקשרות את הפרוורים ומדיסון שבוויסקונסין. אולם בסרט, הצילום של חלק מההתרחשויות שבחוף הצפוני נעשה בשיקגו עצמה ובבוסטון.
חשיפה (2003)
12 במחיר 1 (2003)
ילדות רעות (2004)
לשרוד את חג המולד (2004)
מחיר הבגידה (2005)
החזאי (2005) - צולם באוונסטון וסקוקי בנוסף למיקומים רבים בשיקגו עצמה.
ראו גם

המטרופולין של שיקגו
הערות שוליים

↑  Lake Michigan Homes, Real Estate and Investment Properties - Prudential Rubloff
↑  לפי הספר "Creating Chicago's North Shore" רק היישובים אוונסטון, וילמט, קנילוורת', וינטקה, גלנקו, היילנד פארק, לייק פורסט ולייק בלאף שייכים לאזור ה"נורת' שור"
↑  הדו"ח של הליגה נגד השמצה מוזכר בספר של סטיבן ריצ'רד היגלי, Privilege, Power, and Place: the Geography of the American Upper Class משנת 1995, עמוד 41. ובספר של מייקל אבנר, Creating Chicago's North Shore משנת 1988, עמוד 314, הערה 72. ראו גם את הקישורים החיצוניים  ו-.
↑  יישובים אלה שייכים לנורת' שור לפי המפה הזו שהופיעה בסרט Chicago's North Shore ובאתר שלו, לפי מפה זו הלקוחה מאתר תיירות ו לפי אתר תיירות ושירות זה
↑  ראו הסרט התיעודי Chicago's North Shore של ההיסטוריון Geoffrey Bear
| דגל אילינוי מדינת אילינוי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | ספרינגפילד |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של שיקגו • נורת' שור |  |
| היישובים הגדולים ביותר | שיקגו • אורורה • רוקפורד • ג'ולייט • נייפרוויל • ספרינגפילד • פאוריה • אלג'ין • ווקיגן • סיסרו • שמפיין • בלומינגטון • דאכאטאר • ארלינגטון הייטס • אוונסטון • שאומבורג • בולינגברוק • פאלאטיין • סקוקי • דס פליינס |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה |  |
וולטר גורני, מייסד מסילת הברזל הראשונה באזור. מסילה זו פיתחה את פרוורי החוף הצפוני והיא פעילה עד היום.
חוברת לוח הזמנים של קו זה מאמצע המאה העשרים
מסילת הברזל הנטושה של עמק סקוקי, קו המתח הגבוהה שמעליה וגשר של הכביש המהיר I-94 העובר בסמוך לה
כיכר עם מזרקה ברחוב דייוויס שבישוב אוונסטון
בית טיפוסי בחלק של סקוקי אשר נבנה בתנופת הבנייה של שנות ה-20