stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרן לידידות
ביקורת על פעילות הקרן

בקרב גורמים יהודיים אורתודוקסים, הן דתיים לאומיים והן חרדיים, קיימת מחלוקת בדבר היחס אל הקרן. היו בהם שמתחו עליה ביקורת, אף על פי שמייסד הקרן והרוח החיה בה, הרב יחיאל אקשטיין, הוא רב אורתודוקסי, ואף מוסמך של ישיבה יוניברסיטי (הרב יוסף דב סולובייצ‘יק). גורמים אלה ראו בפעילותה משום פעילות מקדמת מיסיון. לטענתם, מטרת הקרן, בתרומותיה הרבות, לרכוש את אמון הציבור, לפרוץ את מחסום ההרתעה היהודי בפני הנצרות וליצור לה לגיטימציה. כמו כן, לטענתם, תמיכת הנוצרים במדינת ישראל היא מפני שהם רואים במדינה שלב בגאולה הנוצרית, בה הם מאמינים, ועל כן אותם גורמים שוללים נחרצות קבלת כספי סיוע מהקרן.
בין הרבנים האורתודוקסים שפסקו שאסור לקבל כסף מהקרן לידידות, נמצאים הרבנים אברהם שפירא (הראשון שפסק איסור בשנת תשס"א), מרדכי אליהו, שמחה הכהן קוק, דב ליאור, יעקב שפירא, צפניה דרורי, שלמה אבינר, אליקים לבנון, נסים קרליץ ומאיר מאזוז.
רבנים אורתודוקסים אחרים, כגון אליעזר מלמד, נחום רבינוביץ', ישראל רוזן, שמואל אליהו?, חיים אמסלם ודוד סתיו מתירים לקבל כספים מהקרן.
הרב עובדיה יוסף פסק לפחות פעמיים, שמותר לקבל כספים מהקרן לידידות, דבר שבא לידי ביטוי במוסדות ההשכלה הגבוהה שהקימה בתו, עדינה בר-שלום גם אקשטיין עצמו טען שהרב עובדיה יוסף תמך בו עם זאת, בעקבות לחצים שהופעלו עליו, הורה הרב יוסף למקורביו ב-2006, להשעות את קבלת תרומות הקרן לידידות עד לבירור הדברים[דרוש מקור].
לגבי הרב יוסף שלום אלישיב יש מחלוקת אם התיר או אסר את כספי הקרן לידידות
בתקופת כהונתו של אורי לופוליאנסקי בראשות עיריית ירושלים, נמנעה זו משיתוף פעולה עם הקרן, בשל פסיקות הרבנים המתנגדים. יורש מקומו של לופוליאנסקי בראשות עיריית ירושלים, ניר ברקת, החליט ב-2009 על חידוש שיתוף הפעולה עם הקרן ובירך על פעילותה.
לדברי אקשטיין, הטענות כנגד הקרן אינן נכונות: "רוב האוונגליסטים, ורוב הנוצרים כנראה, אכן מאמינים שבאחרית הימים כולם יתנצרו. ההבדל הוא, שיש כאלו שחוצים את הגבול ובאמת מנסים לגרום לאנשים להתנצר עוד בחייהם. עם כאלו אני לא עובד ולא לוקח מהם כסף. אני לא מתקרב לאוונגליסטים אקטיביים כאלו ... מי שתורמים, עושים כן משום שהם מאמינים בתנ"ך ... ומאמינים שמי שמברך את העם היהודי יבורך בעצמו. לכן זו ממש מצווה עבורם. הם מחויבים להזדהות ולעזור לעם היהודי". "אני יודע שזה לא המסלול הטבעי, אבל אנחנו עומדים לבד נגד כל העולם. באים עשרות מיליוני נוצרים שרוצים לעמוד לצידנו. אז מה? נדחה אותם? זה פשוט לא הגיוני, לא מוסרי ומאוד מסוכן ... לא נעבוד איתם רק מכיוון שישו יבוא פעם בחזרה, וכל העולם יקבל אותו?". עוד טען, כי העביר כספים לרב מרדכי אליהו, וכי הרב עובדיה יוסף תמך בו.
מהצד השני של המתרס, ארגונים נוצריים מתחו ביקורת על התנגדותו של אקשטיין ל"יהדות משיחית", בעוד שזו לטענתם מטרת התורמים. בנוסף, הם ביקרו את עלות שכרו של אקשטיין. על לפי הדו"ח השנתי של הקרן בשנת 2014 שפורסם באתר גיידסטאר הגיע שכרו של אקשטיין ל-553,000 ש"ח (כמחציתם הפרשה למענק פרישה עתידי).
בשנת 2007 חתמה הסוכנות היהודית על הסכם שיתוף פעולה עם הקרן לידידות, במסגרתו תגייס הקרן מנוצרים תומכים בעולם 180 מיליון שקל לפרויקטים של עלייה וקליטה, ותקבל מושב לנציג נוצרי בהנהלת הסוכנות. ארגון יד לאחים הפועל "נגד המיסיון", כהגדרתו, יצא בחריפות נגד הסכם שיתוף פעולה זה.
ביוני 2014 תקף הרב אליקים לבנון החלטה של משרד החינוך לשתף פעולה עם הקרן לידידות בקייטנות קיץ. הקרן לידידות דחתה את טענותיו של לבנון. בעקבות דברי לבנון ורבנים אחרים הקימו מתנגדי הקרן את תנועת "ידיד נפש". התנועה עתרה לבג"ץ נגד הקרן לידידות והפעילה קמפיין תקשורתי נגדה.
הערות שוליים

↑  קמפיין גיוס תרומות בישראל
↑  נתונים מטעם הקרן עצמה phpinfo(), www.ifcj.org.il
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏הזכות להזדקן בכבוד: תוכנית "בכבוד ובידידות" מקלה על קשישים ונותנת להם תקווה, באתר מעריב אונליין, 20 במרץ 2016
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏מושיטים יד ברמאדן: הארגון היהודי שעוזר למגזר הערבי בחודש הקדוש, באתר מעריב אונליין, 26 ביוני 2016
↑  "ידידות חוצה מגזרים" 24 בנובמבר 2015, וואלה!
↑  שליח הרבי ל'קול ברמה': "חיים טוב עם מוסלמים במרוקו" 28 ביוני 2016, מעריב
1 2  כרמית ספיר ויץ, ‏מעניקים יד תומכת: בילוי עם קשישים עריריים או קבלת עולים, באתר מעריב אונליין, 24 ביולי 2016
↑  "הגביר: הרב יחיאל אקשטיין", 16 באוגוסט 2002, באתר בחדרי חרדים
↑  עומרי אפרים, זוג מוסלמי-יהודי עלה לישראל: "הסכסוכים לא מפחידים", באתר ynet, 10 ביולי 2016
↑  עלו לעצמאות: עשרות עולים חדשים מ-7 מדינות 11 במאי 2016, nrg
↑  "קץ לאפליה: גוף צבאי חדש יטפל בתרומות לצה"ל" 22 ביוני 2015, nrg
↑  אתר האגודה למען החייל
↑  יובל בגנו, ‏הקרן לידידות תספק מענק חד פעמי למשפחות נפגעי והרוגי הפיגועים בגל הטרור הנוכחי, באתר מעריב אונליין, 15 באוקטובר 2015
↑  בצל גל הטרור: 'הדסה' חונכת שני חדרי טראומה 1 במאי 2016, כל הזמן
↑  הקרן לידידות: סיוע לתושבי שדרות שבתיהם נפגעו 3 ביולי 2014, ערוץ 7
↑  הקרן לידידות תרמה ניידת חפ"ק חדשנית לעירייה 10 בנובמבר 2015, אתר עיריית ירושלים
↑  צבא ואמצעי מיגון: אבטחה כבדה בחג במוסדות היהודיים בעולם 21 באפריל 2016, אתר וואלה!
↑  פסק הלכה
↑  העולם החרדי נגד הקרן לידידות, באתר ערוץ 7, 21 באוקטובר 2009
↑  פנטון נגד "מסע צלב הכסף" הנוצרי, באתר ערוץ 7, 26 בספטמבר 2011
↑  קבלת מלגה מהקרן לידידות
↑  מותר לקבל כספים מהקרן לידידות
↑  "מותר לקבל תמיכה מהקרן לידידות"
↑  הרב ישראל רוזן, הרב רוזן: קייטנות הידידות כשרות ללא פקפוק, ‏12 במאי 2014 (ארכיון)
↑  אפי אברהם, ‏"אין איסור כל כך חריף לקחת כסף מהקרן לידידות", באתר "סרוגים", 13 ביוני 2014
↑  חנן גרינווד, הרב חיים אמסלם לרבני החרד"ל: מדוע אימצתם את תרבות החרמות והאלימות של העולם החרדי הקיצוני, ‏12 ביוני 2014
↑  ישי קרוב, מותר לקבל תמיכה מהקרן לידידות, באתר ערוץ 7, 11 ביוני 2014
↑  להסכמתו ראו כאן וכן כאן
↑  דן לוי ודן טריפון-רשף, בעשר השנים האחרונות: עלייה של 400% במספר הסטודנטים החרדים באקדמיה, ‏27 בפברואר 2014. וכן ראו כאן
↑  צביקה קליין, הוא מגייס שני מיליארד ש"ח בעשור. אז למה לא אוהבים אותו?, באתר nrg‏, 16 במאי 2014.
↑  לתיאור ההחלטה ראו כאן
↑  ידידיה בן אור, הרב אלישיב התיר לי לקחת כסף מהקרן לידידות, באתר ערוץ 7, 27 במאי 2014.
↑  מיכאל פלד, ‏"הרב אלישיב לא התיר לקבל מהקרן לידידות", באתר "סרוגים", 29 במאי 2014
↑  מלחמת דת חדשה: החרדים נגד הקרן לידידות, nrg
↑  אביהוא קדוש, המגשר, באתר ynet, 15 במאי 2011
↑  באתר guidestar.org.il
↑  הסוכנות היהודית תשלב נוצרים אוונגליסטים כחברי ההנהלה, יד לאחים
↑  שלמה פיוטרקובסקי, הרב לבנון: לעצור את השתלטות הקרן לידידות, באתר ערוץ 7, 12 ביוני 2014.
↑  חנן גרינווד, ‏הקרן לידידות על טענת הרב לבנון: "ללא אחיזה במציאות",  באתר כיפה, 12 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007580114305171 
מרכז הצעירים בחדרה שנבנה בסיוע הקרן לידידות
ליזי דורון

| --- | --- |

ליזי דורון
 לידה:  29 באוגוסט 1953 (בת 71) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית, גרמנית 
 פרסים והוקרה:  Jeanette Schocken Prize (2007) 
 חתימה:   
 
ליזי דורון (נולדה ב-29 באוגוסט 1953) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

דורון נולדה בתל אביב בשם עליזה אליזבת רוז'ה, בת יחידה לזוג הורים ניצולי שואה. היא גדלה בשכונת ביצרון והתייתמה מאביה בהיותה בת שמונה. בגיל 18 עברה להתגורר ברמת הגולן, ועבדה בגידול מנגו ורעיית צאן. בשל מעברה זה ניתקה אימה את הקשר עימה. בעקבות מלחמת יום כיפור בה שירתה כמש"קית נפגעים עזבה דורון את רמת הגולן, החלה לפעול בתנועת ד"ש.
דורון למדה סוציולוגיה וקרימינולוגיה במסגרת לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, ובלשנות באוניברסיטת תל אביב.
דורון נשואה לרואה החשבון ואיש העסקים דני דורון, ולהם שני ילדים.
ספריה של דורון זכו להצלחה רבה בשווייץ ובגרמניה, תורגמו לגרמנית, צרפתית, איטלקית ורוסית ונמכרו בלמעלה מ-40,000 עותקים. בשנת 2008 נבחרה דורון על ידי עיתון ווג הצרפתי כאחת משבעת הסופרים הישראלים המשפיעים ביותר.
ספרה "למה לא באת לפני המלחמה" עובד בדרזדן שבגרמניה להצגה.
בשנת 2003 זכתה דורון בפרס בוכמן הניתן מטעם ארגון יד ושם, ובשנת 2007 זכתה דורון בפרס ז'נט שוקן על מכלול יצירותיה. ספרה "התחלה של משהו יפה", נבחר בשנת 2007 על ידי העיתון השווייצרי "נויה ציריכר צייטונג" לאחד מ-30 הספרים הטובים של אותה שנה. זכתה בפרס ויצו איטליה לספרות יהודית לשנת 2009. זכתה בפרס קוגל לספרות בשנת 2011.
ספריה

למה לא באת לפני המלחמה (1998)
הייתה פה פעם משפחה (2002)
ימים של שקט (2003)
התחלה של משהו יפה (2007)
ויום אחד עוד ניפגש (2010)
Sweet Occupation, הוצאת רסלינג, (2019)
עיבודים

התחלה של משהו יפה עובד לתיאטרון קריאה בשנת 2013 על ידי המחזאית מיכל אקרמן פרקש.
למה לא באת לפני המלחמה עובד למחזה בשנת 2012 בבימויה של חגית רכבי ניקוליבסקי
הערות שוליים

↑  שירי לב-ארי, מולדת יש רק שלוש, באתר הארץ, 16 במרץ 2008
↑  הסופרת ליזי דורון זכתה בפרס ויצ"ו, באתר ynet, 30 ביוני 2009
↑  מוריה בן ברק, יציאת המצרים, nrg מעריב, 16 בנובמבר 2009
↑  מיה סלע, פרס קוגל לספרות יוענק לסופרים חנה טואג, סייד קשוע וליזי דורון, באתר הארץ, 5 באפריל 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260523605171  PLWABN: 9810538682705606  BnF: cb14515110k (data)  CiNii: DA15527240  GND: 129507709  ISNI: 0000 0001 1757 6709  LCCN: nr99010917  NKC: zmp2013742252  NSK: 000584795  NTA: 410776661  RERO: 02-A013652110  SELIBR: 342747  SUDOC: 124109357  VIAF: 34690245   WorldCat (עם VIAF): 34690245
ויטאלי גינזבורג

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1916 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 בנובמבר 2009 (בגיל 93) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת מוסקבה  אוניברסיטת מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  איגור תם, לב לנדאו 
 מוסדות:  מכון לבדב לפיזיקה 
 תלמידי דוקטורט:  יפים פרדקין, Vladimir Zheleznyakov, Vladislav Pustovoyt, Oleg Dolgov, ויאצ'סלב מוחאנוב, בנימין פיין, Leonid Keldysh, אלכסנדר גורביץ', בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  עיטור מסדר המולדת דרגה ראשונה (4 באוקטובר 2006)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית (2003)  פרס נובל לפיזיקה (2003)  פרס לנין  מדליית נילס בוהר של אונסק"ו (1998)  Dwight Nicholson Medal for Outreach (1998)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (3 באוקטובר 1996)  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  פרס הומבולדט  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס וולף לפיזיקה (1995)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1995)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1991)  חבר זר של החברה המלכותית (25 ביוני 1987)  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין (1970)  עיטור לנין  פרס סטלין (1953)  עיטור אות הכבוד  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה (1948) 
 בן או בת זוג:  Olga Zamsha Ginzburg  Nina Yermakova Ginzburg 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 ניסוח תאוריה פנומנולוגית חלקית של מוליכות על, תאוריית לנדאו-גינזבורג, אותה פיתח עם לב לנדאו ב-1950; חקר התקדמות גלים אלקטרומגנטיים בפלזמה (למשל היונוספירה) ותאוריה אודות מקור הקרינה הקוסמית.
 
ויטאלי לזרביץ' גינזבורג (רוסית: Виталий Лазаревич Гинзбург; ‏4 באוקטובר 1916 – 8 בנובמבר 2009) היה פיזיקאי ואסטרופיזיקאי יהודי רוסי, חבר האקדמיה הרוסית למדעים, יורשו של איגור תם בראשות המחלקה לפיזיקה תאורטית במכון לפיזיקה של האקדמיה (FIAN). חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2003.
קורות חיים

גינזבורג נולד למשפחה יהודית במוסקבה ב-1916. אביו היה מהנדס, מומחה לטיהור מים. הוא נולד במוהילב וקיבל השכלה בריגה. אמו הייתה רופאה, ילידת ליאפייה. היא נפטרה בשנת 1920. אחותה עזרה לגדל את גינזבורג הצעיר. קרובי משפחתה נרצחו כאשר לטביה נכבשה על ידי הנאצים.
בשנת 1932 גינזבורג החל לעבוד במעבדה לצילומי רנטגן. במעבדה הוא הכיר את וינאמין צוקרמן ולב אלטשולר. הם הפכו לחברים קרובים עד סוף חייהם.
הוא סיים את לימודי הפיזיקה במוסקבה ב-1938. ב-1942 קיבל תואר דוקטור. החל משנת 1940 עבד במכון לבדב לפיזיקה במוסקבה. בין הישגיו: ניסוח תאוריה פנומנולוגית חלקית של מוליכות על; תאוריית לנדאו-גינזבורג, אותה פיתח עם לב לנדאו ב 1950; חקר התקדמות גלים אלקטרומגנטיים בפלזמה (למשל היונוספירה) ותאוריה אודות מקור הקרינה הקוסמית. בשנות החמישים מילא גינזבורג תפקיד מפתח בפרויקט פיתוח פצצת המימן הסובייטית.
רעייתו השנייה של גינזבורג נעצרה ב-1944 ונשלחה לשלוש שנים במחנה עבודה, לאחר שהורשעה בתכנון התנקשות בסטלין. הם התחתנו בשנת 1946, לאחר שחרורה.
גינזבורג זיהה עצמו כיהודי אתאיסט, ומאז התמוטטות ברית המועצות היה פעיל מאוד בחיים היהודיים ברוסיה. הוא היה חבר מועצת המנהלים של הקונגרס היהודי-רוסי ונודע כתומך ישראל ולוחם באנטישמיות.
פרסים ואותות כבוד

פרס המדינה של ברית המועצות, 1953.
פרס לנין, 1966.
מדליית הזהב של האגודה האסטרונומית המלכותית, 1991.
פרס וולף לפיזיקה, 1994/5.
מדליית זהב על שם לומונוסוב, 1995.
פרס נובל בפיזיקה, 2003, יחד עם אלכסיי אבריקוסוב ואנתוני לגט, על מחקרים בתחום העל מוליכות ועל נוזליות.
2 עיטורי ההצטיינות למען המולדת
עיטור לנין
2 עיטורי פועלי הדגל האדום
2 עיטורי אות הכבוד
אסטרואיד 8132 Vitginzburg נקרא על שמו.
רוביניו

רובסון דה סואזה (בפורטוגזית: Robson de Souza; נולד ב-25 בינואר 1984) הידוע בשם רוביניו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני.
נבחרת לאומית

רוביניו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של ברזיל במשחק גביע הזהב של CONCACAF ב-13 ביולי 2003, שבו ברזיל הפסידה 0–1 לנבחרת מקסיקו.
בגביע הקונפדרציות בשנת 2005 כבש שני שערים לזכות ברזיל, בניצחון 0–3 על נבחרת יוון ובתיקו 2-2 עם נבחרת יפן, ובכך היה המבקיע השלישי המצטיין של הנבחרת. הוא זכה עם ברזיל בטורניר בזכות ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה.
הוא שותף בארבעה מחמשת המשחקים של נבחרת ברזיל במונדיאל 2006 כמחליף, אך לא כבש שערים. עם זאת, הוא שימש שחקן מוביל של הנבחרת בקופה אמריקה 2007 שנה מאוחר יותר, שבו היא זכתה. הוא כבש את כל ארבעת השערים של נבחרתו בשלב הבתים של הטורניר, באמצעות שלושער בניצחון 0–3 על נבחרת צ'ילה ושער בבעיטת עונשין בניצחון 0–1 על נבחרת אקוודור. הוא הבקיע שני שערים נוספים בניצחון 1–6 של ברזיל על צ'ילה ברבע הגמר. הוא כבש שישה שערים בטורניר ובכך סיים כמלך השערים שלו, בנוסף לזכייתו בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. הוא ענד פעם אחת את סרט הקפטן במשחק ידידות מול נבחרת אלג'יריה, בעקבות היעדרותם של לוסיו וז'ילברטו סילבה.
בגביע הקונפדרציות 2009 זכה עם ברזיל בטורניר בפעם השנייה ברציפות. הוא כבש בטורניר שער אחד, ובמשחק הגמר שלו, מול נבחרת ארצות הברית, נכנס כמחליף וסייע לנבחרתו לחזור מפיגור 0–2 ולנצח 2–3.
סגנון משחק

בזמן ששיחק בסנטוס הציג טכניקת משחק טובה, וסגנון משחקו ההתקפי דמה לזה של פלה, כוכב הקבוצה משנות ה-50 עד שנות ה-70. כמו כן, סגנון הכדורגל שלו ניכר כשמח, והוא העיד כי סגנון משחקו הושפע מהיותו שחקן כדורגל אולמות בילדותו, שהקנה לו יותר גמישות. מהלך מועדף עליו הוא העברת הרגליים מצד לצד מעל הכדור מבלי לגעת בו ובכך לפרוץ לצדדים, תנועה המכונה "פדאלדה". בצעירותו הוא אף הושפע מזיטו, קפטן סנטוס לשעבר.
רוביניו לא התאים להרכב של המאמן פאביו קאפלו בריאל מדריד ובעקבות כך מיעט לשחק בתחילת עונת 2006/07, אך בהמשך פיתח כישורי הובלת כדור במרכז המגרש והסתגל לעמדת החלוץ המרכזי.
רוביניו נחשב למנהיג אשר עוזר בפיתוחם של שחקני קבוצתו. כך, למשל, בעת הגעתו למנצ'סטר סיטי נתלו בו ציפיות שיקדם שחקנים ברזילאים נוספים המשחקים בקבוצה, ז'ו ואלאנו.
אישום והרשעות

בינואר 2009 הוגשה נגד רוביניו תלונה בגין תקיפה מינית של סטודנטית מאוניברסיטת יורקשייר שטענה כי השחקן תקף אותה מינית במועדון לילה בעיר לידס, לאחר חקירה התיק נסגר.
ב-2013 התלוננה צעירה אלבנית כי רוביניו אנס אותה כחלק מאונס קבוצתי, וב-2014 נעצר ונגדו הוגש כתב אישום, בנובמבר 2018 הורשע רוביניו בעבירה של אונס ונגזר עליו תשע שנות מאסר, אך עקב החוק האיטלקי המתיר לעבריין מורשע לא לרצות את עונשו עד תום הערעורים נותר רוביניו חופשי. באוקטובר 2020 דרשה השרה לעיניני נשים בברזיל כי רוביניו יאסר באופן מידי. בדצמבר 2020 דחה בית המשפט את ערעורו והותיר את הרשעתו על כנה ואת העונש על תשע שנות מאסר במרץ 2024 קבע בית המשפט העליון של ברזיל שרוביניו ירצה את העונש במלואו בבית כלא במדינה.
סטטיסטיקות מועדונים

נכון ל-13 בספטמבר 2014‏‏
| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | יבשתי> הופעות | יבשתי> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סנטוס | 2002 | 30 | 10 | ? | ? | ? | ? | 30 | 10 |
| סנטוס | 2003 | 32 | 9 | ? | ? | 14 | 4 | 46 | 13 |
| סנטוס | 2004 | 37 | 21 | ? | ? | 8 | 4 | 45 | 25 |
| סנטוס | 2005 | 12 | 6 | ? | ? | 9 | 6 | 21 | 12 |
| סנטוס | סך הכול | 111 | 46 | ? | ? | 31 | 14 | 142 | 60 |
| ריאל מדריד | 2005/2006 | 37 | 8 | 6 | 4 | 8 | 0 | 51 | 12 |
| ריאל מדריד | 2006/2007 | 32 | 6 | 2 | 1 | 7 | 1 | 41 | 8 |
| ריאל מדריד | 2007/2008 | 32 | 11 | 2 | 0 | 6 | 4 | 40 | 15 |
| ריאל מדריד | סך הכול | 101 | 25 | 10 | 5 | 21 | 5 | 132 | 35 |
| מנצ'סטר סיטי | 2008/2009 | 31 | 14 | 0 | 0 | 10 | 1 | 41 | 15 |
| מנצ'סטר סיטי | 2009/2010 | 2 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 |
| סנטוס (השאלה) | 2010 | 2 | 0 | 8 | 6 | 12 | 5 | 22 | 11 |
| מילאן | 2010/2011 | 34 | 14 | 4 | 1 | 7 | 0 | 45 | 15 |
| מילאן | 2011/2012 | 28 | 6 | 3 | 1 | 8 | 3 | 40 | 10 |
| מילאן | 2012/2013 | 23 | 2 | 1 | 0 | 3 | 0 | 27 | 2 |
| מילאן | 2013/2014 | 23 | 3 | 2 | 1 | 7 | 1 | 32 | 4 |
| סנטוס (השאלה) | 2014 | 16 | 4 | 5 | 5 | 0 | 0 | 21 | 9 |
| סנטוס (השאלה) | 2015 | 4 | 2 | 3 | 1 | 13 | 5 | 20 | 8 |
| גואנגג'ואו אוורגראנד | 2015 | 10 | 3 | 0 | 0 | 1 | 0 | 11 | 3 |
| אתלטיקו מיניירו | 2016 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 376 | 115 | 30 | 17 | 93 | 27 | 540 | 182 |
תארים

ליגת העל הברזילאית: 2002, 2004
אליפות סאו פאולו בכדורגל: 2010, 2015
הגביע הברזילאי: 2010
ליגת העל הספרדית: 2006/2007, 2007/2008
הסופר קאפ הספרדי: 2008
אליפות איטליה: 2010/2011
הסופר קאפ האיטלקי: 2011
אליפות סין: 2015
גביע הקונפדרציות: 2005, 2009
קופה אמריקה: 2007
כדורגלן השנה בברזיל: 2005
מול ים

| --- | --- |

 
המסעדה לפני השריפה
 מדינה:  ישראל 
 בעלות:  שלום מחרובסקי 
 תקופת הפעילות:  1995 – 22 ביולי 2015 (כ־20 שנה) 
 www.mulyam.com
 קואורדינטות:  32°06′01″N 34°46′28″E﻿ / ﻿32.10038889°N 34.77451389°E﻿ / 32.10038889; 34.77451389
 תבנית:לשוניות2
 
יורם ניצן, שף המסעדה
מוּל ים הייתה מסעדה ששכנה במתחם נמל תל אביב. בלילה שבין 22–23 ביולי 2015 נשרפה המסעדה כליל.
היסטוריה

מול ים הוקמה ב-1995 על ידי שלום מחרובסקי, שהוא גם יבואן יינות, דגים ופירות ים.
מחרובסקי גדל בתל אביב ולמד בבית הספר "לדוגמה". בשנות השמונים ערך פרויקט מחקר על דגי חרב מטעם אגף הדיג של משרד החקלאות. ב-1990, משהותר יבוא פירות ים לישראל הוא החל לייבאם. השף הראשון של המסעדה היה יונתן רושפלד, שעזב לאחר פחות משנה. החליף אותו השף יורם ניצן, בוגר בית הספר תדמור, שכיהן בתפקידו עד סגירתה ב־2015. למסעדה היה גם שף קונדיטור. המסעדה התמחתה בדגים, פירות ים ומעט בשר. פירות הים והדגים הוטסו למסעדה שלוש פעמים בשבוע מרחבי העולם. למסעדה היה גם תפריט יין בן כ-500 יינות.
מול ים נבחרה במשך מספר שנים לאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל, הן על ידי מבקר המסעדות של עיתון הארץ דניאל רוגוב והן על ידי מבקר המסעדות של עיתון מעריב שגיא כהן, כמו גם על ידי מדריך מפה למסעדות ישראל. מדריך "גו מיו" הישראלי זיכה אותה בציון הגבוה ביותר במשך חמש שנים רצופות. המסעדה הופיעה במדריך הצרפתי "השולחנות הגדולים בעולם" (Les Grandes Tables du Monde) כאחת ממאה ארבעים וארבע המסעדות הטובות בעולם החל משנת 2003.‏
שם המסעדה הוא משחק מילים: המסעדה ממוקמת על שפת הים התיכון, ועל כן מול-ים. בנוסף מול בצרפתית - צדפה, רמז לכך שהמסעדה מגישה מאכלי ים.
בסדרה "המשרד", בעונה 6 בפרק "The Banker" מוזכרת המסעדה כמקום שבו אפשר לקבל את הלובסטר הכי טוב בעולם.
בלילה שבין 22–23 ביולי 2015 נשרפה המסעדה כליל. באופן אירוני, מעט לאחר מכן זכתה המסעדה להופיע ברשימת לה ליסט, כשהיא כבר לא פעילה בפועל. תחילה החל שלום מחרובסקי לשקם את המסעדה, אולם ארבעה חודשים אחרי סגירתה בעקבות השריפה, הודיע על סגירתה באופן סופי.
שלום מחרובסקי זכה בדצמבר 2015 בפרס על מפעל חיים מטעם טיים אאוט תל אביב.
ספר המסעדה

סיפודפדייה Seafoodpedia: מדריך דגים, סרטנים, צדפות, מתכונים וסיפורים: מול ים Mul-Yam, ‏2012.
זוהי אנציקלופדיה מצולמת ובה מידע מפורט ואנקדוטות על פירות ים ודגים ממינים שונים - מיובאים ומקומיים, כמו גם תמונות של יצורי הים. הספר מחולק לארבעה פרקים: דגים, צדפות, רכיכות ובעלי שריון ומוגש ב-7 שפות שונות. חלקו השני של המדריך מורכב ממתכונים שגובשו מראשיתה של המסעדה ועד היום, פרי יצירתו של שף המסעדה יורם ניצן, שמוגשות במסעדה עד היום.
הספר זכה במקום הראשון בתחרות ספרי הבישול והעיצוב, Gourmand International, שנערכה במוזיאון הלובר, פריז, בפברואר 2013.
גלריית תמונות ממנות המסעדה

אויסטרים "ג'לארדו" על הקרח
סאשימי סלמון: פרוסות של סלמון נורווגי מובחר עם סויה, ואסאבי וג'ינג'ר
עוגת זביון: קרם זביון בניחוח יין-חרז עם שבבי עלים בקרמל
קינוח של ביצת "פברז'ה" של הצאר: כדור בדולח מסוכר, ממולא בקציפת וניל, גלידת ערמונים, תפוחים ושקדים מקורמלים
לובסטר סו-ויד: חצי לובסטר מבושל בוואקום עם גראטן תפו"א, סלסת ירקות, פירה כרובית ורוטב מרווה
שרימפ פופאי: חסילונים צרובים על תרד טורקי, גבינת פטה וביצה עלומה ברוטב יין אדום וקציפת ליים-טימין
סקאלופ ופטריות: קוקי-סאן-ז'אק צרובים במחבת, על פירה תפוח אדמה מוקצף, פיטריות יער ורוטב עוף מצומצם
לקריאה נוספת

נתן דונביץ', מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 95, 97, 100-98, 101, 469.
הערות שוליים

↑  זהבה דברת, ‏יש הרבה דגים בים, באתר גלובס, 23 בפברואר 1999
↑  נווית זומר, הותר יבוא מוגבל של פרי ים, חדשות, 24 ביוני 1991
נווית זומר, לראשונה: התמ"ס התיר יבוא של בשר לא כשר, חדשות, 25 בנובמבר 1991
↑  דניאל רוגוב, 10 המסעדות הטובות בישראל לשנת 2005, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2005
↑  רותי רוסו ושגיא כהן, רביולי ברוטב מיתון: 10 המסעדות הכי טובות בישראל, nrg ‏, 9 באפריל 2009
↑  רוי רגב, שבע בום: מסעדת מול ים במדריך הצרפתי, nrg ‏, 24 במרץ 2009
↑  Fake Stanley - The Office - YouTube, www.youtube.com
↑  מסעדת "מול ים" בנמל תל אביב נשרפה כליל, באתר הארץ, 23 ביולי 2015
↑  תיקי גולן, מסעדת "מול ים" בנמל ת"א נשרפה, באתר ynet, 23 ביולי 2015
↑  רותם מימון, מסעדת "מול ים" נסגרת באופן סופי, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2015
↑  שרון בן-דוד, ‏"אם היו כותבים ספר על מול ים, אף אחד לא היה קונה אותו", באתר "Time Out ישראל", 17 בדצמבר 2015
↑  ריטה גולדשטיין‏, מקום ראשון לספר של מול ים בתחרות בצרפת, באתר וואלה, 25 בפברואר 2013
הקרבות על רכס "חמוטל" במלחמת יום הכיפורים

חמוטל והאזור סביבה במפה מאטלס יום הכיפורים. מערכת הצליחה 17 באוקטובר
טנק של חטיבה 421 על "חמוטל" (9 באוקטובר 1973)
גבעת "חמוטל", בערבית: אבו וקפה (חלקה המערבי) וכת'יב עיפן (חלקה המזרחי), היה שם קוד של צה"ל במפת סיריוס לרכס חולי באורך של כ-5 ק"מ וברוחב של כ-1 ק"מ, הנמצא במערב חצי האי סיני, מערבית למחנה טסה, כ-14 ק"מ ממזרח לתעלת סואץ. רכס זה עמד במוקד של קרבות רבים במהלך מלחמת יום הכיפורים. הקרבות בין צה"ל לצבא המצרי על "חמוטל" נמשכו כמעט מתחילת המערכה בסיני ועד קרוב לסיומה. המצרים, שהצליחו להשתלט על הרכס ב-8 באוקטובר, נאחזו בעמדותיהם והצליחו לשמור על אחיזתם בחלק המערבי של "חמוטל" עד כניסת הפסקת האש לתוקף, ב-25 באוקטובר 1973. קיימת טענה הגורסת כי מרכז מערך ההגנה המצרי באזור זה היה באזור פתחת ציר "פוטון" (שם במפת קוד סיריוס) שמדרום ל"חמוטל", וכי רק בחלקו המערבי של רכס "חמוטל" היה מגנן מצרי ששימש כאגפו הצפוני של קו ההגנה המצרי הראשי באזור.
רקע

חזית הדרום במלחמת יום הכיפורים נפתחה ב-6 באוקטובר 1973 במבצע באדר של הצבא המצרי שהצליח במבצע מתוכנן היטב לצלוח את תעלת סואץ, להשתלט תוך שעות מועטות על רוב מרחב קו בר-לב, להקים מספר ראשי גשר לאורך תעלת סואץ ולהעביר דרכם כוחות חי"ר ושריון בהיקף גדול. בשלב זה, העדיף הצבא המצרי להתארגן ולבסס את אחיזתו בגדה המזרחית של תעלת סואץ ולא חתר להתקדמות מהירה מזרחה.
אזור רכס "חמוטל" הוחזק מפתיחת המלחמה על ידי חטיבת השריון הסדירה 14, שהחזיקה את התעלה לפני פרוץ המלחמה. חטיבות המילואים של צה"ל שגויסו בבהילות, החלו להגיע לקו החזית בסיני רק למחרת, במהלך 7 באוקטובר.
אזור הקרבות

אזור הקרבות הוא המרחב שנמצא כ-20-10 קילומטרים ממערב למחנה טסה שבו שכנו מפקדות ישראליות וגופי תחזוקה ורפואה.
סביב ל"חמוטל" היו רכסים נוספים ונקודות בעלות חשיבות שהיוו יעד לשני הצבאות וניטשו עליהם קרבות:
מצפון:
אזור "חלוץ" (שם במפת קוד סיריוס, בערבית: כת'יב אל-כתירה) – כ-3 ק"מ צפונית מערבית ל"חמוטל", נמצא ממזרח לציר החת"ם.
תעוז "נוזל" שלא אויש על ידי צה"ל. – נמצא כ-5 ק"מ צפונית מערבית ל"חמוטל".
ממזרח:
אזור "ציונה" (שם במפת קוד סיריוס) – כ-1.5 ק"מ ממזרח ל"חמוטל", על ציר "טליסמן" לכיוון טסה.
מדרום:
אזור "מכשיר" (שם במפת קוד סיריוס, בערבית: כת'יב אל-חיל), רכס בכיוון כללי צפון דרום, מצוי כ-2 ק"מ מדרום ל"חמוטל" ונמצא ממזרח לציר החת"ם.
על ציר החת"ם, ממערב ל"מכשיר", היה תעוז "טלוויזיה" שלא אויש על ידי צה"ל בתחילת המלחמה.
אזור "חמדיה" (שם במפת קוד סיריוס) – רכס חולי השולט מצפון על צומת הכבישים "עכביש" -"פוטון" ועל הכבישים הסמוכים לצומת.
מדרום מערב: מתחם "מיסורי" (שם במפת קוד סיריוס) – מתחם רחב הנמצא בין תעוז "טלוויזיה" ובין ציר "לקסיקון" הסמוך לתעלת סואץ. נמצא מצפון לחווה הסינית.
אזור הקרבות > קרקע

ברוב חלקיה של הגדה המזרחית של תעלת סואץ הקרקע היא חולית. בחלק המרכזי-צפוני היא עבירה לנגמ"שים ולטנקים אך קשה מאוד עד בלתי אפשרית למעבר זחל"מים. חלקים גדולים מהשטח הם מישוריים או בעלי מבנה גבעי מתון ביותר.
אזור "חמוטל" – רכס חולי, המורכב ממספר דיונות גדולות היוצרות רכס בכיוון כללי מזרח-מערב כשבצידו המערבי, באופן כללי הגבוה יותר (110 מטר), מצוי קפל קרקע המהווה כעין מחסה. הרכס שולט על צומת הכבישים "טליסמן" -"פוטון" הנמצא בחלקו המזרחי של הרכס. הכביש חוצה את הרכס במעין אוכף. המדרון המזרחי הוא חולי ותלול יחסית וניתן לעלות עליו רק עם טנקים או נגמ"שים וגם זאת בקושי. ממזרח לכביש יש נקודה גבוהה, כת'יב עיפן שגובהה 115 מטר. חלקו המערבי סמוך יחסית לתעלת סואץ ושולט על כל המרחב עד התעלה, כולל המרחב שבכיוון צפון מערב. הגבעה היא חלק מ"קו" גבעות הנמשך בגזרה המרכזית בסיני, מדרום לצפון, בטווח של כ-10 ק"מ ממזרח לתעלת סואץ.
אזור הקרבות > צירי תנועה

ב-1973 היה קיים בגזרת הלחימה הקרובה כביש עיקרי אחד בכיוון צפון-דרום - כביש החת"ם (חיל תותחנים) - ציר המרוחק 8-12 ק"מ ממזרח לתעלה וכונה במפת סיריוס "פוטון" חלק גדול הכביש נסלל על קו הגבעות. קטעו של כביש החת"ם הנמצא צפונית לציר טליסמן כונה "חזיזית" במפת הקוד הצה"לית.
מטסה בכיוון מערב - צפון מערב בכיוון אסמאעיליה, עבר ציר "טליסמן" (שם במפת קוד סיריוס). צומת הכבישים "טליסמן"-"פוטון" נמצא על חלקו המזרחי של אזור "חמוטל", נקודה המדגישה את חשיבות הרכס.