stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השפעת מגפת הקורונה על ישראל
עליית צריכת האינטרנט מהבית

עקב המשבר ושהיית אנשים בביתם גברה צריכת האינטרנט הביתי, ובכלל זאת שימוש באמצעי עבודה מהבית ואפליקציות לשיחות ועידה כגון זום, כמו גם לצרכים אחרים כמו מנהגי אבלות. כלי תקשורת הצביעו על הצורך להסיט משאבים מהמגזר העסקי אל המגזר הביתי ועל פערי התשתית.
בשל הגידול בצריכת האינטרנט, פנה משרד התקשורת לנטפליקס בבקשה להוריד את איכות השידור כדי להפחית בעומס על התשתיות. החברה נענתה לבקשה, והפחיתה את קצב הנתונים המוזרמים בישראל למשך 30 יום.
במחקר אשר בוצע על ידי מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל נמצא כי 68% מן המשיבים ציינו כי משך הזמן שבו הם מבלים מול מסכים הוא ארוך מן הרגיל. בנוגע לילדיהם, 75% ממי שיש להם ילדים דיווחו על עלייה במספר השעות שבהן הילדים מבלים מול מסכים.
כמו כן, חברת "בזק" דיווחה על עלייה חדה בשימוש באינטרנט בקרב החרדים, המהווים 8% מקרב המצטרפים החדשים מאז השבתת המשק ב-15 במרץ וכן גידול של 40% ויותר בממוצע בנפחי הגלישה בערים חרדיות בתקופת הקורונה. דווח גם על עלייה בקניות באינטרנט במגזר זה ושימוש בו לצורך לימודים אונליין.
סיכוני סייבר, הונאות ופגיעה בפרטיות

בשל שינוי אופן צריכת האינטרנט, המשטרה, הרשות להגנת הפרטיות ומערך הסייבר התריעו על גידול במספר איומי הסייבר והפרטיות.
מערך הסייבר התריע כי אזרחים מקבלים שיחות טלפוניות והודעות דואר אלקטרוני המתחזות לאמצעי הקשר של מקום העבודה ובהם מבקשים את שם המשתמש והסיסמה כדי לסייע. כן התריעו על ניסיונות להונאות כופר כנגד מוסדות רפואיים.
מספר תלונות הוגשו למשטרה לאחר שהתקבלו הודעות כוזבות לפיהן הנמען נדבק בנגיף והשב"כ בדרך לביתם.
ב-29 במרץ התפרסמו עדויות על זיוף מוצרי אלכוג'ל.
דווח על מקרים בהם נעשתה השתלטות מצד גורמים עוינים על שיעורים בזום המתקיימים במסגרת הלמידה מרחוק, תוך הצגת תכנים שאינם הולמים לתלמידים, וכן גם שימוש בתוכנות פולשניות להשתלטות מרחוק על המחשב למניעת גלישה ולצילום הסטודנטים בעת ביצוע בחינות בבית.
דפוסי עבודה מהבית

בעקבות התפרצות הנגיף וההגבלות של הממשלה על תנועת האזרחים, עובדים רבים עברו לעבוד מן הבית. סקר אינטרנטי שנערך בתחילת יוני 2020 בקרב 1,202 בני 25–64 שהיו מועסקים בתקופה שלפני הגבלות הקורונה העלה כי 41% מן המשיבים שעבדו מן הבית דיווחו כי היו יעילים יותר בעת שעבדו מן הבית לעומת במקום העבודה, 87% ציינו שיתרונה הבולט של עבודה מן הבית הוא צמצום הנסיעות למקום העבודה ו-65% ציינו כי יתרונותיה הם גמישות בפיזור שעות העבודה על פני היממה ובארגון המשימות על פי צורכיהם. עם זאת, 30% מן המשיבים שעבדו מן הבית דיווחו כי היו יעילים פחות כאשר עבדו מן הבית, 69% דיווחו שהקושי הבולט בעבודה מן הבית הוא הטיפול בילדים במקביל לעבודה ו-56% מן המשיבים דיווחו שהגבולות בין החיים הפרטיים לעבודה מיטשטשים.
התרבות הפופולרית

בעקבות המשבר התאחדו חבורת "זהו זה!" לעונה חדשה אשר משודרת בכאן 11. באופן דומה חבורת קומדי סטור התאחדה. בשל עצירת אירועי התרבות בישראל גברה התופעה של שידור הופעות דרך רשתות חברתיות, מטעם אמנים כדוגמת רן דנקר ועידן רייכל. בהמשך קבוצת קשת, זאפה ושורה של חברות פרטיות השיקו פרויקט לשידור הופעות של אמנים ישראלים בולטים לציבור הרחב. גם חיל החינוך, דרך הרשתות החברתיות, העביר הופעות של הלהקות הצבאיות בשיתוף עם אמני ישראל. מוזיאונים, גופי תוכן, תרבות ואמנות נוספים בישראל פתחו סיורים וירטואליים מוקלטים או בשידור חי, והקלטות של אירועים מהעבר. הפסטיגל נערך באופן דיגיטלי. הוקם ערוץ מוזיקה il.
ראו גם

מגפת הקורונה בישראל
מגפת הקורונה
לתת כתף
דרכון ירוק
מסכות בתקופת מגפת הקורונה
אה"מ גלוסטר (1909)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת קלה 
 צי:  הצי המלכותי הבריטי 
 סדרה:  הסיירות מסדרת טאון
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  William Beardmore and Company 
 תחילת הבנייה:  15 באפריל 1909
 הושקה:  28 באוקטובר 1909
 תקופת הפעילות:  אוקטובר 1910 – מרץ 1920 (כ־9 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגריטה ב-9 במאי 1921
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה
 מידות
 הֶדְחֶק:  4,877 טון
 אורך:  138.1 מטר
 רוחב:  14.3 מטר
 שוקע:  4.65 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  25 קשרים
 גודל הצוות:  480
 טווח שיוט:  10,800 ק"מ
 הנעה:  12 דוודים המזינים 4 טורבינות בהספק 22,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 כמות הדלק:  1,353 טון פחם ו-256 טון מזוט
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – שריון סיפון – 19–51 מ"מ   מגדל הניווט – 152 מ"מ
 חימוש:  2 תותחי Mk XI‏ BL‏ 6 אינץ' (152 מ"מ)   10 תותחי 4 אינץ' (102 מ"מ)   4 תותחי 3 פאונד (47 מ"מ (1.9 אינץ'))   2 צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (457 מ"מ)
 
אה"מ גלוסטר הייתה סיירת קלה מסדרת טאון שנבנתה עבור הצי המלכותי בעשור הראשון של המאה ה-20. האונייה שובצה בתחילה לצי הבית עם כניסתה לשירות ב-1910 והועברה לצי הים התיכון ב-1913. היא הייתה מעורבת במצוד אחר האוניות הגרמניות גבן וברסלאו לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. גלוסטר נשלחה מספר פעמים במהלך המלחמה בחיפוש אחר פושטות סחר גרמניות, אך הצלחתה היחידה הייתה לכידת ספינת אספקה אחת בתחילת 1915. היא מילאה תפקיד קטן בקרב יוטלנד באמצע 1916 ולאחר מכן בילתה את רוב שאר המלחמה בים האדריאטי. האונייה הוכנסה למילואים ב-1919 ונמכרה לגרוטאות ב-1921.
תכנון ותיאור

אוניות תת-הסדרה בריסטול דורגו כסיירות דרגה שנייה המתאימות למגוון תפקידים, כולל הגנה על סחר ופעולות עם הצי. גלוסטר הייתה באורך כולל של 453 רגל (138.1 מטרים), עם רוחב של 47 רגל (14.3 מטרים) ושוקע של 15 רגל 6 אינץ' (4.7 מטרים). הדחק האונייה היה 4,800 טונות ארוכות (4,900 טונות) בתפוסה סטנדרטית ו-5,300 טונות ארוכות (5,400 טונות) במעמס מלא. שנים עשר דוודי Yarrow הזינו את טורבינות הקיטור של פארסונס של גלוסטר, שהניעו ארבעה צירי מדחף, שדורגו ב-22,000 כוחות סוס (16,000 קילוואט) והעניקו מהירות מתוכננת של 25 קשרים (46 קמ"ש). האונייה הגיעה למהירות של 25.85 קשרים (47.87 קמ"ש) במהלך ניסויי הים שלה מ-22,406 כוחות סוס (16,708 קילוואט). הדוודים השתמשו גם במזוט וגם בפחם, ונשאה 1,353 טונות ארוכות (1,375 טונות) של פחם ו-256 טונות ארוכות (260 טונות) טונות של נפט, שהעניקו לה טווח של 5,830 מיילים ימיים (10,800 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). צוות האונייה כלל 480 קצינים ומלחים.
החימוש העיקרי של תת-סדרת בריסטול היה שני תותחי BL 6 אינץ' (152 מ"מ) Mk XI שהותקנו על קו המרכז לפני ומאחורי המבנה העילי ועשרה תותחי BL 4 אינץ' Mk VII בסיפון האמצעי. כל התותחים הללו היו מצוידים במגני תותחים. הותקנו ארבעה תותחי הצדעה ויקרס 3 פאונד (47 מ"מ), בעוד שהותקנו שני צינורות טורפדו שקועים בקוטר 18 אינץ' (450 מ"מ). חימוש זה נחשב לקל מדי עבור אוניות בגודל זה על ידי הצי המלכותי, בעוד שתותחי הסיפון האמצעי היו נשטפים במים בים סוער, מה שהקשה על פעילותם.
אוניות תת-הסדרה בריסטול נחשבו לסיירות ממוגנות, עם סיפון משוריין המספק הגנה לאזורים החיוניים באוניות. הסיפון המשוריין היה בעובי 2 אינץ' (51 מילימטרים) מעל מחסני התחמושת והמכונות, 1 אינץ (25 מילימטרים) מעל גלגל ההיגוי ו-3⁄4 אינץ (19 מילימטרים) בשאר האזורים. מגדל הניווט היה מוגן עם שריון בעובי 6 אינץ' (150 מילימטרים), מגני התותחים היו בעובי 3 אינץ' (76 מילימטרים) שריון, וכך גם מנופי התחמושת. מכיוון שסיפון המגן היה בקו המים, האוניות קיבלו גובה מטאצנטרי גדול כך שהן יישארו יציבות במקרה של הצפה מעל הסיפון המשוריין. עם זאת, זה הביא לכך שהאוניות התגלגלו בצורה גרועה והפכו אותן לפלטפורמות תותחים גרועות. בעיה אחת עם השריון של הבריסטולים, שהיה משותף עם הספינות האחרות מסוג טאון, הייתה הפער הגדול בין תחתית מגני התותחים לבין הסיפון, מה שאפשר לרסיסי פגז לעבור דרך הפער וגרם לצוותי התותחים. פגיע לפציעות רגליים במהלך קרב.
בנייה וקריירה

גלוסטר הייתה האונייה השמינית בצי המלכותי שנקראה על שם הנמל בשם זה. האונייה הונחה ב-15 באפריל 1909 על ידי ויליאם בירדמור והחברה במספנת דלמויר שלהם והושקה ב-28 באוקטובר. עם כניסתה לשירות באוקטובר 1910, הוקצתה האונייה לשייטת אוניות המערכה הראשונה של צי הבית. בינואר 1913, גלוסטר הועברה לשייטת הסיירות הקלות השנייה (LCS) בים התיכון.
בנייה וקריירה > המרדף אחר גבן וברסלאו

כאשר המתיחות עלתה עם גרמניה בימים הראשונים של אוגוסט 1914, לפני שהכריזה בריטניה מלחמה, גלוסטר נפרסה בשפך הים האדריאטי, יחד עם עיקר צי הים התיכון, על ידי מפקדה, אדמירל סר ארצ'יבלד ברקלי מילן. משימתם הייתה למנוע מסיירת המערכה הגרמנית גבן ומהסיירת הקלה ברסלאו לחבור לשייטת האוסטרו-הונגרית. סיירות המערכה אינדפטיגבל ואינדומיטבל הוצאו מהכוח הזה ב-2 באוגוסט ומצאו את האוניות הגרמניות בבוקר 4 באוגוסט כשהן מפליגות מזרחה לאחר הפגזה שטחית של נמל פיליפוויל באלג'יריה הצרפתית. אולם, בריטניה וגרמניה עדיין לא היו במלחמה, אז מילן פנה לעקוב אחר הגרמנים כשחזרו למסינה כדי להטעין פחם מחדש. לכל שלושת סיירות המערכה היו בעיות עם הדוודים שלהם, אבל גבן וברסלאו הצליחו לנתק מגע והגיעו למסינה בבוקר 5 באוגוסט. בשלב זה, גרמניה פלשה לבלגיה והוכרזה מלחמה, אך צו האדמירליות לכבד את הנייטרליות האיטלקית ולהישאר יותר מ-6 מיל ימי (11 קילומטרים) מהחוף האיטלקי מנע כניסה למצר מסינה, שממנו יכלו לצפות ישירות בנמל. לכן, מילן התמקם ביציאה הצפונית של המיצר, עם אינפלקסיבל ואינדפטיגבל, בציפייה שהגרמנים יפרצו מערבה, שם יוכלו לתקוף משלוחי חיילים צרפתיים. הוא הציב את גלוסטר ביציאה הדרום-מזרחית, ושלח את אינדומיטבל להטעין פחם בביזרטה, שם היא הייתה במצב טוב יותר להגיב לגיחה גרמנית במערב הים התיכון.
הגרמנים יצאו ממסינה ב-6 באוגוסט ופנו מזרחה, לכיוון קונסטנטינופול, כאשר גלוסטר בעקבותיהם ומשדרת את תנועותיהם למילן. קונטר-אדמירל וילהלם סושון הורה לברסלאו להסתובב ולהעמיד פנים שהיא מניחה מוקשים במאמץ להפחיד את גלוסטר. קפטן הווארד קלי החליט לתקוף את האונייה הגרמנית במאמץ לאלץ את גבן להסתובב כדי לתמוך בבת זוגה שכן האונייה הבריטית הייתה חמושה יותר מברסלאו. קלי פתח באש מטווח של 11,500 יארד (10,500 מטרים) עם תותח ה-6 אינץ' הקדמי בשעה 13:35 ב-7 באוגוסט ולאחר מכן הגביר מהירות כשהאונייה הגרמנית הגיבה עם תותחי 105 מילימטרים (4.1 אינץ'). כשהוא צמצם את הטווח ל-10,000 יארד (9,100 מטרים), הוא פנה כדי לחשוף את הצד הרחב של גלוסטר. זה גרם לסושון להסתובב ולפתוח באש על הסיירת הבריטית וקלי ניתק מגע, לאחר שהשיג את מטרתו. גלוסטר ירתה 18 פגזים בקוטר 6 אינץ' ו-14 פגזים בקוטר 4 אינץ' במהלך הקרב הקצר, אך פגעה בברסלאו רק פעם אחת ללא השפעה. היא לא נפגעה בתמורה. קלי נאלץ להפסיק את המרדף שלו בשעה 16:40 מכיוון שמילן אסר עליו בתוקף לעבור את כף מטפן, יוון, והפחם שלו החל לאזול.
לאחר שהאוניות הגרמניות הגיעו בשלום לטורקיה, גלוסטר שובצה בשייטת שחסמה את הדרדנלים, המצר שבין הים האגאי לים השחור למשך החודשים הבאים. בנובמבר קיבלה האונייה פקודה להיכנס לאוקיינוס ההודי לחפש פושטות סחר גרמניות, אם כי היא נקראה זמן קצר לאחר מכן להצטרף מחדש לשייטת הסיירות הקלות השנייה של הצי הגדול במימי הבית. גלוסטר נותקה בסוף פברואר 1915 כדי לחפש את סיירת הסוחר הגרמנית החמושה SS קרונפרינץ וילהלם מול החוף המערבי של אפריקה, ויצאה מסקפה פלו ב-27 בפברואר. עד 18 במרץ, היא שובצה לשייטת הסיירות הקלות השלישית של צי סיירות המערכה. ב-28 במרץ, גלוסטר לכדה את ספינת האספקה של הפושטות הגרמניות, SS מקדוניה, במרכז האוקיינוס האטלנטי וקרונפרינץ וילהלם נאלצה להיכנע בעצמה כמה שבועות לאחר מכן מחוסר אספקה. גלוסטר נשארה בסיור עד סוף אפריל, אם כי סביר להניח שהיא הצטרפה שוב לשייטת שלה במאי. היו שמועות שהיא הפגיזה את גולוויי, אירלנד במהלך מרד הפסחא באפריל 1916, אבל היא כנראה הוחלפה עם הסלופ Laburnum, שאכן הפגיזה את פאתי גולוויי יום לפני הגעת גלוסטר למפרץ גולוויי. שהנחיתה 100 נחתים מלכותיים.
בנייה וקריירה > קרב יוטלנד

כמעט שנה לאחר מכן, גלוסטר השתתפה בקרב יוטלנד ב-31 במאי–1 ביוני 1916. עם תחילת הקרב, שייטת הסיירות הקלות השלישית מיסכה את סיירות המערכה של תת-אדמירל דייוויד ביטי בזמן שהם חיפשו את הצי הגרמני ועברו לתמוך בשייטת הסיירות הקלות הראשונה לאחר שהם הבחינו באוניות הגרמניות. הן יצאו מעמדתן כאשר ביטי פנה דרומה כדי לרדוף אחרי סיירות המערכה הגרמניות. לאחר שפנה צפונה כשנתקל בגוף הראשי של צי הים הפתוח הגרמני, שייטת הסיירות הקלות השלישית היו הראשונות להיתקל במסך הצי הגדול בשעה 17:33. בעוד ביטי פנה מזרחה כדי להיפגש איתם, גלוסטר לא הצליחה להגיע לראש המערך של הצי הגדול ונאלצה לנווט לצד ללא הלחימה כדי להימנע מלהעכיר את הטווח עם עשן הארובה שלה. הסיירת ירתה לזמן קצר לעבר הסיירת הקלה הנכה SMS ויסבאדן בערך בשעה 18:15. עד השעה 18:40 הייתה השייטת בעמדה ללוות את שייטת סיירות המערכה השלישית של הצי הגדול.
עד השעה 20:10, אוניותיו של ביטי היו מול הצי הגדול ושייטת הסיירות הקלות השלישית מיסכה אותן כאשר אוניית הדגל, פאלמות', הבחינה בחמש סיירות של קבוצת הסיור הרביעית והשייטת צמצמה טווח כדי לפעול במלוא המהירות. מנגד, האוניות הבריטיות לא זוהו עד 20:17 ופאלמות' פתחה באש כעבור דקה בטווח של 9,600 יארד (8,800 מטרים). עד השעה 20:38, הבריטים איבדו את תצפית על הגרמנים ופנו כדי לתפוס את עמדתם בראש סיירות המערכה של ביטי. הסיירת ירתה בסך הכל 37 פגזים ולא נפגעה במהלך הקרב.
בנייה וקריירה > הפעולות הבאות

לאחר הקרב, האונייה שובצה בשייטת אוניות המערכה השנייה, והועברה לשייטת הסיירות הקלות השמינית בים האדריאטי עד דצמבר. גלוסטר נותקה לאוקיינוס ההודי במרץ 1917 כדי לחפש את פושטת המסחר הגרמנית SMS וולף, אך הוחזרה ב-23 במאי. היא נשארה בים האדריאטי עד סוף המלחמה בנובמבר 1918. האונייה הוכנסה למילואים באפריל שלאחר מכן, נרשמה לפירוק במרץ 1920 ונמכרה לגרוטאות ב-9 במאי 1921 ל-Thos. W. Ward, מפורטיסהד ובריטון פרי.
הערות שוליים

↑  "Supplement to the Monthly Navy List Showing the Organisation of the Fleet, Flag Officer's Commands, &c". National Library of Scotland. Admiralty. 18 במרץ 1915. p. 11. נבדק ב-28 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Supplement to the Monthly Navy List Showing the Organisation of the Fleet, Flag Officer's Commands, &c". National Library of Scotland. Admiralty. באוגוסט 1916. p. 10. נבדק ב-28 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Supplement to the Monthly Navy List Showing the Organisation of the Fleet, Flag Officer's Commands, &c". National Library of Scotland. Admiralty. בדצמבר 1916. p. 21. נבדק ב-28 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
אה"מ בלרופון (1907)

| --- | --- |
אה"מ בלרופון בלב ים, 1909
אה"מ בלרופון בלב ים, 1909
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  אוניות המערכה מסדרת בלרופון
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  בסיס הצי המלכותי בפורטסמות' 
 הוזמנה:  30 באוקטובר 1906
 תחילת הבנייה:  3 בדצמבר 1906
 הושקה:  27 ביולי 1907
 תקופת הפעילות:  27 בפברואר 1909 – 8 בנובמבר 1921 (12 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 18,596 טון
 אורך:  160.3 מטר
 רוחב:  25.1 מטר
 שוקע:  8.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21 קשרים
 גודל הצוות:  680–720
 טווח שיוט:  10,590 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  18 דוודים המזינים 4 טורבינות בהספק 23,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 203–254 מ"מ   שריון סיפון – 19–102 מ"מ   צריחי תותחים – 279 מ"מ   ברבטות – 127–254 מ"מ   מגדל הניווט – 203–279 מ"מ   מחיצות – 203 מ"מ
 חימוש:  10 תותחי Mk X BL‏ 12 אינץ' (305 מ"מ)/45 קליבר   16 תותחי Mk VII‏ 4 אינץ' (102 מ"מ)   3 צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ)
 
אה"מ בלרופון הייתה האונייה המובילה של הסדרה שלה, שכללה שלוש אוניות מערכה דרדנוט שנבנו עבור הצי המלכותי בעשור הראשון של המאה ה-20. היא בילתה את כל הקריירה שלה בצי הבית והצי הגדול. מלבד ההשתתפות בקרב יוטלנד במאי 1916 והפעולה הבלתי משמעית של 19 באוגוסט, שירותה במהלך מלחמת העולם הראשונה כלל בדרך כלל סיורים שגרתיים ואימונים בים הצפוני. האונייה נחשבה למיושנת לאחר המלחמה ושימשה כספינת אימונים לפני שהוכנסה לעתודה. בלרופון נמכרה לגרוטאות ב-1921 ונגרטה החל מהשנה שלאחר מכן.
תכנון ותיאור

העיצוב של סדרת בלרופון היה גרסה קצת יותר גדולה ומשופרת של אה"מ דרדנוט המהפכנית שקדמה לה, עם הגנה תת-מימית טובה יותר וחימוש משני חזק יותר. לבלרופון היה אורך כולל של 526 רגל (160.3 מטרים), רוחב של 82 רגל 6 אינץ' (25.1 מטרים), ושוקע של 27 רגל (8.2 מטרים) בתפוסה סטנדרטית. הדחק האונייה היה 18,596 טונות ארוכות (18,894 טונות) בתפוסה סטנדרטית ו-22,359 טונות ארוכות (22,718 טונות) במעמס מלא. ב-1909 מנה הצוות שלה 680 קצינים ומלחים ואילו ב-1910 הוא מנה 720.
אוניות הסדרה הונעו על ידי שני סטים של טורבינות קיטור עם הנעה ישירה של פארסונס, שכל אחת מהן הניעה שני צירים, תוך שימוש בקיטור משמונה עשר דוודי Babcock & Wilcox. הטורבינות דורגו ב-23,000 כוחות סוס (17,000 קילוואט) ונועדו להעניק לאונייה מהירות מרבית של 21 קשרים (39 קמ"ש). במהלך ניסויי הים של בלרופון ב-2 בנובמבר 1908, היא הגיעה למהירות מרבית של 21.64 קשרים (40.08 קמ"ש) מ-26,836 כוחות סוס (20,012 קילוואט). האונייה נשאה מספיק פחם ומזוט כדי להעניק לה טווח של 5,720 מיילים ימיים (10,590 ק"מ) במהירות שיוט של 10 קשרים (19 קמ"ש)
תכנון ותיאור > חימוש ושריון

אוניות הסדרה היו מצוידות בעשרה תותחים נטעני עכוז (BL) 12 אינץ' (305 מ"מ) Mk XI בחמישה צריחי תותחים, שלושה לאורך קו המרכז והשניים הנותרים כצריחי כנפיים. הצריחים בקו המרכז סומנו 'A'‏, 'X' ו-'Y', מלפנים לאחור, וצריחי הכנף הימני והשמאלי היו 'P' ו-'Q' בהתאמה. החימוש המשני, או החימוש נגד סירות טורפדו, כלל 16 תותחי BL‏ 4 אינץ' (102 מ"מ) Mk VII. שניים מהתותחים הללו הותקנו כל אחד על גגות הצריחים בקו המרכז הקדמי והאחורי וצריחי הכנפיים בצריחים לא מסוככים, והשמונה האחרים הוצבו במבנה העילי. כל התותחים היו בצריחים בודדים. האוניות היו מצוידות גם בשלוש צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ), אחד בכל צד רוחב והשלישי בירכתיים.
לאוניות הסדרה הייתה חגורת שריון בקו המים של שריון מוצק של קרופ בעובי 10 אינץ' (254 מילימטרים) בין הברבטות הקדמיות והאחוריות. שלושת הסיפונים המשוריינים נעו בעובי בין 0.75–4 אינץ' (19–102 מילימטרים). פני צריח הסוללה העיקריים היו 11 אינץ' (279 מילימטרים) עובי, והצריחים נתמכו בברבטות בעובי 9–10 אינץ' (229–254 מילימטרים).
תכנון ותיאור > חימוש ושריון > שינויים

במאי 1910 הותקן מנהל בקרת אש ניסיוני במשטח התצפית הקדמי והוא נבדק במאי 1910. התותחים על גג הצריח הקדמי הועברו למבנה העילי בשנים 1913–1914 ותותחי הגג מצריחי הכנף הותקנו מחדש במבנה העילי האחורי כשנה לאחר מכן; כל תותחי ה-4 אינץ' במבנה העילי נסגרו כדי להגן טוב יותר על הצוותים שלהם. בנוסף, תותח נ"מ בודד בקוטר 3 אינץ' (76 מ"מ) נוסף על פלטפורמת הזרקורים לשעבר בין הצריחים האחוריים. זמן קצר לאחר מכן, התותחים על הצריח האחורי הוסרו וכך גם זוג אחד מהמבנה העילי. בערך באותו זמן נוסף תותח נ"מ נוסף בקוטר 3 אינץ' לגג הצריח האחורי.
עד מאי 1916, מנהל בקרת אש הותקן במרומי תורן החצובה הקדמי, אך הוא לא חובר במלואו עד סוף החודש אז התרחש קרב יוטלנד. כ-23 טונות ארוכות (23 טונות) של שריון סיפון נוסף נוספו לאחר קרב יוטלנד. מתישהו במהלך השנה, האונייה הותאמה להפעלת בלונים פורחים. עד אפריל 1917, בלרופון החליפה את תותח הנ"מ בקוטר 3 אינץ' בצריח 'Y' בתותח בקוטר 4 אינץ' וצינור הטורפדו בירכתיים הוסר. בשנת 1918 הותקן מד טווח בזווית גבוהה, התותח הימני האחורי בקוטר 4 אינץ' הוסר ותותח הנ"מ בקוטר 4 אינץ' הועבר לסיפון הרביעי. לאחר סיום המלחמה הוסרו שני תותחי הנ"מ.
בנייה וקריירה

בלרופון נקראה על שם הגיבור היווני המיתולוגי בלרופון והייתה האונייה הרביעית בשם זה ששירתה בצי המלכותי. האונייה הוזמנה ב-30 באוקטובר 1906 והונחה ב-HM Dockyard, פורטסמות' ב-3 בדצמבר 1906. היא הושקה ב-27 ביולי 1907 והושלמה בפברואר 1909. כולל החימוש שלה, העלות שלה מוערכת באופן שונה ב-1,763,491 ליש"ט או 1,765,342 ליש"ט. בלרופון נכנסה לשירות ב-20 בפברואר 1909, בפיקודו של קפטן יו אוון-תומאס, והוצב בפלגת נור של צי הבית, לפני ששמה שונה לפלגה הראשונה בחודש הבא. היא השתתפה בתמרוני צי משולבים ביוני-יולי ונסקרה על ידי המלך אדוארד השביעי והצאר ניקולאי השני, קיסר רוסיה במהלך שבוע קווס ב-31 ביולי. האונייה השתתפה בתמרוני הצי באפריל ויולי ואוון-תומאס הוחלף על ידי קפטן טרוויליאן נאפייר ב-16 באוגוסט לפני שהחלה בשיפוץ בסוף 1910 בפורטסמות'. בלרופון השתתפה בתרגילים המשולבים עבור ציי הים התיכון, הבית והאטלנטי בינואר 1911 והיא נפגעה קלות בהתנגשות עם סיירת המערכה אינפלקסיבל ב-26 במאי. האונייה נכחה במהלך סקירת צי ההכתרה עבור המלך ג'ורג' החמישי בספיטהד ב-24 ביוני ולאחר מכן השתתפה בתרגילי אימון עם הצי האטלנטי. היא שופצה שוב מאוחר יותר השנה. ב-1 במאי 1912 שונה שמה של הפלגה הראשונה שייטת אוניות המערכה הראשונה. האונייה השתתפה בסקירת הצי הפרלמנטרית ב-9 ביולי בספיטהד. קפטן צ'ארלס ווהן-לי החליף את נאפייר ב-16 באוגוסט ולאחר מכן בלרופון השתתפה בתמרונים באוקטובר. בנובמבר היא התאמנה עם צי הים התיכון וביקרה באתונה, יוון. ווהן-לי הוחלף על ידי קפטן אדוארד ברואן ב-18 באוגוסט 1913 והאונייה הועברה לשייטת אוניות המערכה הרביעית ב-10 במרץ 1914.
בנייה וקריירה > מלחמת העולם הראשונה

בין 17 ל-20 ביולי 1914 בלרופון השתתפה בניסוי גיוס ובדיקת צי כחלק מהתגובה הבריטית למשבר יולי. האונייה הייתה בדרך לשיפוץ המתוכנן שלה בגיברלטר ב-26 ביולי, כאשר היא נקראה להצטרף לצי הבית בסקפה פלו. היא התנגשה עם אוניית הסוחר SS סנט קלייר מחוץ לאורקני למחרת, אך ספגה נזק קטן. באוגוסט 1914, בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אורגן צי הבית מחדש כצי הגדול, תחת פיקודו של אדמירל ג'ליקו. רובו התבסס לזמן קצר (22 באוקטובר עד 3 בנובמבר) בלו סווילי, אירלנד, בעוד ההגנות בסקפה פלו חוזקו. בערב 22 בנובמבר 1914 ערך הצי הגדול סריקה עקרונית בחציו הדרומי של הים הצפוני; בלרופון פעלה עם הכוח העיקרי בתמיכה בשייטת סיירות המערכה הראשונה של תת-אדמירל דייוויד ביטי. הצי חזר לנמל בסקפה פלו ב-27 בנובמבר. ב-16 בדצמבר הצי הגדול יצא לפעולה במהלך הפשיטה הגרמנית על סקרבורו, הרטליפול וויטבי, אך לא הצליח ליצור מגע עם צי הים הפתוח. בלרופון ושייטת אוניות המערכה הרביעית ערכו אימון מטרה מצפון להברידיים ב-24 בדצמבר ולאחר מכן נפגשו עם שאר הצי הגדול לסריקה נוספת של הים הצפוני ב-25–27 בדצמבר.
ספינותיו של ג'ליקו, כולל בלרופון, ערכו תרגילי ירי ב-10–13 בינואר ממערב לאי אורקני ואיי שטלנד. בערב 23 בינואר הפליג עיקר הצי הגדול לתמיכה בסיירות המערכה של ביטי, אך הצי היה רחוק מדי מלהשתתף בקרב שרטון דוגר למחרת. ב-7–10 במרץ, ערך הצי הגדול סריקה בצפון הים הצפוני, במהלכו ביצע תמרוני אימונים. שייט נוסף כזה התקיים ב-16–19 במרץ. ב-11 באפריל ערך הצי הגדול סיור במרכז הים הצפוני וחזר לנמל ב-14 באפריל; סיור נוסף באזור התקיים ב-17–19 באפריל, ואחריו תרגילי ירי מול שטלנד ב-20–21 באפריל.
במאי, בלרופון שופצה בדבונפורט. במהלך 11–14 ביוני ערכה השייטת אימון ירי ותרגילי קרב ממערב לשטלנד ואימונים נוספים נערכו מול שטלנד החל מ-11 ביולי. ב-2–5 בספטמבר יצא הצי לשייט נוסף בקצה הצפוני של הים הצפוני וערך תרגילי ירי. במהלך שאר החודש, הצי הגדול ערך אימונים רבים. האונייה, יחד עם רוב הצי הגדול, ערכו סריקה נוספת לים הצפוני בין 13 ל-15 באוקטובר. כמעט שלושה שבועות לאחר מכן, בלרופון השתתפה במבצע אימון צי נוסף ממערב לאורקני במהלך 2–5 בנובמבר.
הצי יצא לשייט בים הצפוני ב-26 בפברואר; ג'ליקו התכוון להשתמש בכוח הארוויץ' כדי לטהר את מפרץ הלגולנד, אך מזג אוויר גרוע מנע פעולות בדרום הים הצפוני. כתוצאה מכך, הפעילות הוגבלה לקצה הצפוני של הים. סריקה נוספת החלה ב-6 במרץ, אך נאלצו לנטוש אותה למחרת מכיוון שמזג האוויר נעשה סוער מדי עבור המשחתות המלוות. בליל 25 במרץ הפליגו בלרופון ושאר הצי מסקפה פלו, כדי לתמוך בצי הקרב ובכוחות קלים אחרים שפשטו על בסיס הצפלין הגרמני בטונדרן. כשהצי הגדול התקרב לאזור ב-26 במרץ, הכוחות הבריטיים והגרמנים כבר ניתקו מגע וסערה חזקה איימה על כלי השיט הקלים, כך שהצי קיבל הוראה לחזור לבסיס. ב-21 באפריל, הצי הגדול ערך מפגן מול שונית הורנס כדי להסיח את דעתם של הגרמנים, בזמן שהצי הרוסי שיקם את שדות המוקשים ההגנתיים שלו בים הבלטי. הצי חזר לסקפה פלו ב-24 באפריל ותדלק, לפני שהמשיך דרומה בתגובה לדיווחים מודיעיניים לפיהם הגרמנים עומדים לפתוח בפשיטה על לואוסטופט. הצי הגדול לא הגיע לאזור אלא לאחר נסיגת הגרמנים. במהלך 2–4 במאי, הצי ערך מפגן נוסף מול שונית הורנס כדי לשמור על תשומת הלב הגרמנית ממוקדת בים הצפוני.
בנייה וקריירה > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד

בניסיון לפתות ולהשמיד חלק מהצי הגדול, צי הים הפתוח הגרמני, המורכב מ-16 דרדנוטים, שש פרה-דרדנוטים, שש סיירות קלות ו-31 סירות טורפדו, עזב את בסיס הצי מוקדם בבוקר 31 במאי. הצי הפליג בשיתוף פעולה עם חמשת סיירות המערכה והסיירות התומכות וסירות הטורפדו של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר. חדר 40 של הצי המלכותי יירט ופענח את תעבורת הרדיו הגרמנית שהכילה תוכניות של המבצע. האדמירליות הורתה על הצי הגדול, הכולל כ-28 אניות דרדנוט ו-9 סיירות מערכה, להתייצב בלילה הקודם כדי לנתק ולהשמיד את צי הים הפתוח.
ב-31 במאי, בלרופון הייתה הספינה הארבע-עשרה מראש מערך הקרב לאחר הפריסה. במהלך השלב הראשון של הקרב הכללי, האונייה ירתה לסירוגין לעבר הסיירת הקלה הנכה SMS ויסבאדן מ-18:25, וייתכן שהעסיקה את הדרדנוטים הגרמניות בזמן זה, אך לא טענה שפגעה בשום דבר. בשעה 19:17 האונייה פתחה באש לעבר סיירת המערכה SMS דרפלינגר והשיגה פגיעה אחת שפגעה קלות במגדל הניווט. הנזק המשמעותי היחיד שגרם הפגז חודר שריון, היה מרסיס שהרס את מד הטווח בצריח 'B'. כעשר דקות לאחר מכן, בלרופון ירתה בכמה שייטות משחתות גרמניות בחימוש העיקרי שלה ללא תוצאה. זו הייתה הפעם האחרונה שהאונייה ירתה בתותחיה במהלך הקרב. היא לא נפגעה וירתה בסך הכל 62 פגזים בקוטר 12 אינץ' ו-14 פגזים מתותחי ה-4 אינץ' שלה במהלך הקרב.