stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קשת ירחית
מקומות נוספים בהם התופעה מתרחשת

במספר מקומות בעולם ניתן לחזות בקשתות ירחיות, ובקשת הנוצרת בערפל. בארצות הברית ניתן לראות קשתות כאלה בקרבת מפלים שונים ובהם מפלי ניאגרה בניו יורק, הפארק הלאומי יוסמיטי בקליפורניה, ומפלי קמברלנד, בסמוך לקורבין קנטקי, מפלי ויקטוריה באפריקה, בגבול בין זמביה לזימבבואה ואגמי פליטביצה בקרואטיה, ידועים בעיקר בזכות רסס המים היוצר את הקשת הירחית בהם.
קשתות ירח נראות באופן סדיר גם ביערות העננים של קוסטה ריקה, בעיירות הרים כמו מונטו ורדה וסנטה אלנה. הדבר מתרחש כאשר ענני ערפל מוסעים מהקריביים על ידי רוחות קרות המכונות Christmas Winds, רוחות אלו נושבות מסוף דצמבר עד סוף ינואר או תחילת פברואר. ענני הערפל יוצרים משטר זרימה דמוי פסים ולכן שמם הפופולרי בספרדית הוא Pelo de Gato או 'שיער חתול'. קשתות ירח מתרחשות בחלק זה של קוסטה ריקה כמעט בכל ירח מלא בחודשים דצמבר עד פברואר. הקשתות הנגרמות על ידי משטר זרימה זה אינן מוגבלות רק לשעות שלפני עלות השחר, אלא יכולות להתרחש גם לאחר השקיעה, אך יש צורך בירח מלא או כמעט מלא. קשתות ירח נמצאות גם בקאאי, הוואי, כאשר הירח עולה במזרח בזמן שיורד גשם קל.
בנוסף, בזמן הזוהר הצפוני ניתן לעיתים לראות קשתות ירח באזורים מסוימים (למשל ב-Godafoss שבאיסלנד).
ראו גם

מפלי ויקטוריה
קשת בענן
קשת ירחית בהוואי
קשת ירחית ב-Godafoss, איסלנד
קיפה

| --- | --- |

 מדינה:  מאוריטניה מאוריטניה
 מחוז:  מחוז אסבה
 גובה:  94 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  110,714 (2013)
 קואורדינטות:  16°36′59″N 11°24′16″W﻿ / ﻿16.616388888889°N 11.404444444444°W﻿ / 16.616388888889; -11.404444444444 
 אזור זמן:  UTC+0
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מאוריטניה מוגדלת) נואקשוט נואדיבו קאדי ואדאן שינגטי תישית ולאתה סנגל מאלי סהרה המערבית אלג'יריה האוקיינוס האטלנטי קיפה(למפת מאוריטניה רגילה) נואקשוט נואדיבו קאדי ואדאן שינגטי תישית ולאתה סנגל מאלי סהרה המערבית אלג'יריה האוקיינוס האטלנטי קיפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קיפה היא עיירה גדולה באזור הדרום הרחוק של מאוריטניה.
אקלים

לקיפה יש אקלים צחיח. האקלים הוא סאהלי, כאשר אפריל עד יוני הם החודשים החמים ביותר ושמונים וחמישה אחוזים מכמות המשקעים השנתית מתרחשת מיולי עד ספטמבר. בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 נהנתה קיפה מרמות גשם גבוהות יותר מאשר במקומות אחרים במערב הסאהל.
היסטוריה

משנת 1948 ניהלו המתיישבים הצרפתים מטעי תמר ניסיוניים באדמה האדומה מסביב לקיפה, לאחר שזכו להצלחה רבה בגידול תמרים במקומות אחרים במאוריטניה, אך מחסור בעבודה ובמים גרמו לכך שאלה נכשלו. תוכנית ייעור מחדש בקנה מידה קטן, שנועדה להגן מפני פלישת דיונות חול, נוסתה ללא הצלחה בסוף שנות ה-80.
היסטוריה > פגיעת מטאורית

בקיפה פגע מטאוריט בינוני ב-1970. המטאוריט פגע 8 קילומטרים דרום מזרחית לקיפה ב-23 באוקטובר 1970.
היסטוריה > קשרים

לסין יש קשרי סיוע רפואיים עם מאוריטניה מאז 1968, וב-2013 רופאים מתנדבים סינים המשיכו להציע את שירותיהם בבית החולים קיפה. יפן מסייעת גם היא.
ב-2001 הוקם נמל תעופה סמוך לקיפה בשם נמל התעופה קיפה (אנ').
ראלף מקטל

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1944 (בן 79) פארנבורו, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Ralph May 
 שם במה:  Ralph McTell 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1965 
 מקום לימודים:  קולג' ג'ון ראסקין 
 סוגה:  מוזיקת פולק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  טרנסאטלנטיק רקורדס 
 www.ralphmctell.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
ראלף מקטל (באנגלית: Ralph McTell;‏ נולד ב-3 בדצמבר 1944) הוא זמר-יוצר בריטי בסוגת הפולק רוק הבריטי. שירו המפורסם ביותר, שאף זכה לגרסאות כיסוי רבות הוא "רחובות לונדון" (Streets of London) שיצא באלבומו מ-1969 "Spiral Staircase" ("מדרגות לולייניות") ושנית ב-1975.
תולדות חייו

מקטל נולד בשם ראלף מאי (Ralph May) וחי בלונדון עם אמו. כבר כנער ביקר במועדוני ג'אז והאזין לתקליטי ג'אז ובלוז. במיוחד הושפע ממוזיקאים אמריקאים כרמבלינג ג'ק אליוט, וודי גאת'רי, לדבלי, רוברט ג'ונסון ומאדי ווטרס ובפרט מוילי מקטל העיוור, שאת שם משפחתו אימץ לעצמו באופן רשמי. כן הושפע מהסופרים ג'ק קרואק וג'ון סטיינבק והמשורר אלן גינסברג. לאחר סיום הלימודים נדד באירופה והכיר את אשתו ננה.
ב-1968, לאחר הופעות במועדוני הפולק של הסוהו של לונדון, הוציא את תקליטו הראשון "8 פריימים בשנייה" ("Eight Frames a Second"), ששילב פולק-רוק בריטי ובלוז, וזכה להערכה רבה כגיטריסט. שנה לאחר מכן הוציא את האלבום "Spiral Staircase" ("מדרגות לולייניות"), שהכיל, בין השאר, את הגרסה הראשונה של "רחובות לונדון". מקטל לא רצה לכלול את "רחובות לונדון באלבום הראשון משום שסבר שהשיר מדכא מדי, אולם המפיק שלו הצליח לשכנע אותו לכלול את השיר באלבום השני.
ב-1970 השתתף בפסטיבל האי וייט, וב-1972 יצא לסיבוב הופעות שכלל גם את ארצות הברית. ב-1975 הוציא את "רחובות לונדון" כסינגל בארצות הברית ובבריטניה, והשיר זכה להצלחה עצומה. הסינגל הגיע למקום השני במצעד המכירות בבריטניה וזכה בפרס איבור נובלו (Ivor Novello Award).
בהמשך הוציא מספר תקליטים והשתתף בתוכניות טלוויזיה, בפרט בתוכנית הטלוויזיה לילדים "גן חיות אלפביתי" (Alphabet Zoo) בשנים 1983–1984 שסבבה סביב שירים פרי עטו.
ב-1992 הוציא פרויקט שאפתני בשם "The Boy with a Note" אודות חייו של המשורר דילן תומאס בהפקת ה-BBC שכלל שירים מולחנים וקטעי קריאה.
לקריאה נוספת

Hockenhull, Chris. Streets of London: The Official Biography of Ralph McTell, Northdown, 1997. ISBN 1-900711-02-8
ראלף מיליבנד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1924 בריסל, בלגיה 
 פטירה:  21 במאי 1994 (בגיל 70) וסטמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Adolphe Miliband 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון  מכללת אילינג, המרסמית' ומערב לונדון 
 מנחה לדוקטורט:  הרולד לסקי 
 מוסדות:  אוניברסיטת לידס  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 תלמידי דוקטורט:  ליאו פאניץ' 
 בן או בת זוג:  מריון קוזאק (1961–1994) 
 צאצאים:  אד מיליבנד, דייוויד מיליבנד 
 
ראלף מיליבנד (באנגלית: Ralph Miliband, נולד בשם אדולף מיליבנד; 7 בינואר 1924 – 21 במאי 1994) היה סוציולוג יהודי בריטי יליד-בלגיה, אשר נודע כסופר ואינטלקטואל מרקסיסט בולט. הוא תואר כ"אחד מן האקדמאים המרקסיסטים המוכרים ביותר בדורו", והושווה לאדוארד פאלמר תומפסון, אריק הובסבאום ופרי אנדרסון.
ביוגרפיה

מיליבנד נולד בבלגיה למשפחה יהודית ממעמד הפועלים אשר היגרה מפולין. הוא נמלט לממלכה המאוחדת יחד עם אביו בשנת 1940, כדי להינצל מחמת זרועה של גרמניה הנאצית. לאחר מכן, עם למידתו את השפה האנגלית, החל ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, שם החל לגלות עניין בפוליטיקה שמאלית, יחד עם התחייבותו העמוקה לסוציאליזם בקברו של קרל מרקס. לאחר ששירת בצי המלכותי הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, התיישב בלונדון בשנת 1946 וקיבל אזרחות מן המניין בשנת 1948.
בשנות השישים, היה לחבר בולט בתנועת "השמאל החדש" בבריטניה, אשר מתחה ביקורת על הממשלות הסוציאליסטיות הקיימות בברית המועצות ובמרכז אירופה (מדינות הגוש המזרחי). הוא פרסם מספר ספרים העוסקים בתאוריה המרקסיסטית ובביקורת על הקפיטליזם. בין ספריו נמנים Parliamentary Socialism‏ (1961), The State in Capitalist Society‏ (1969) ו-Marxism and Politics‏ (1977).
בנוסף הוא היה גם אחד מאנשי האקדמיה של בית הספר הגבוה לכלכלה בלונדון - ה LSE.
שני בניו, דייוויד ואד מיליבנד, הפכו לחברים בכירים במפלגת הלייבור לאחר מותו. דייוויד היה לשר החוץ של בריטניה ואד היה ליושב ראש המפלגה.
הערות שוליים

↑  Blackledge, Paul (4 בינואר 2011). "Labourism and socialism: Ralph Miliband's Marxism". International Socialism. Socialist Workers Party (129). ISSN 1754-4653. ארכיון מ-2013-11-03. נבדק ב-13 בנובמבר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300848405171  PLWABN: 9810600684805606  BNE: XX924600  BnF: cb119161076 (data)  CANTIC: a11538582  CiNii: DA00536259  GND: 124381243  ISNI: 0000 0001 2277 6625  LCCN: n50039556  NDL: 00450024  NKC: uk2012698202  NLG: 83677  NTA: 068044720  SNAC: w6qg1zhv  SUDOC: 027029611  VIAF: 27068783   WorldCat (עם VIAF): 27068783 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראלף ראנגניק

ראלף ראנגניק (בגרמנית: Ralf Rangnick נולד ב-29 ביוני 1958 בבאקנאנג שבגרמניה המערבית) הוא מאמן כדורגל גרמני המאמן את נבחרת אוסטריה. בעבר אימן את שאלקה והוביל אותה למקום השני בבונדסליגה, לזכייה בגביע הגרמני ולחצי גמר ליגת האלופות. שימש גם כמנהלה הספורטיבי של רד בול זלצבורג.
ביוגרפיה

כשחקן לא זכה להצלחה ושיחק בעיקר בליגות חובבניות בגרמניה ובאנגליה. השלים קורס מאמנים בגיל 22 תוך כדי לימודיו והחל לאמן את קבוצת החובבים של שטוטגרט. למד באוניברסיטת שטוטגרט והשלים את התואר במדעי הספורט ובאנגלית. לאחר מכן עבר להתגורר בברייטון באנגליה כדי לשפר את האנגלית שבפיו ובנוסף כי רצה לקרוא את ספריו של צ'ארלס דיקנס במקור.
את תפקיד האימון המקצועני הראשון שלו קיבל בגיל 39, בקבוצת אולם מהליגה השלישית הוא העלה אותם לבונדסליגה השנייה. באותה שנה, במהלך ראיונות בטלוויזיה בתוכנית הספורט הפופולרית "אקטואלה שפורטשטודיו" (גר'), ניסה להסביר את סגנונו הטקטי וההתקפי בעזרת ציורים רבים על לוח מגנטי, והפרשנות המדוקדקת והחדשנית שלו הביאה עליו את הכינוי "פרופסור".
שימש כמאמנה של שאלקה בין השנים 2004–2005 וסיים איתם במקום השני בבונדסליגה, אך פוטר עונה לאחר מכן, שהייתה פחות מוצלחת עבור הקבוצה. בין 2006–2011 אימן את הופנהיים מהליגה השלישית, העלה אותם לבונדסליגה השנייה ולאחר מכן לליגה הבכירה, אך התפטר מכיוון שההנהלה מכרה ללא ידיעתו את לואיס גוסטבו לבאיירן מינכן. חזר לאמן את שאלקה והוביל אותה לזכייה בגביע הגרמני ולחצי גמר ליגת האלופות, שם הודחה בידי מנצ'סטר יונייטד.
הוא התפטר מתפקידו בתום העונה בטענה כי אין לו את האנרגיה הדרושה והוא סובל מתשישות ועייפות בלתי פוסקת ובעצת רופאיו נאלץ לפרוש.
ב-2012 החל לשמש כמנהל הספורטיבי של רד בול זלצבורג ור.ד לייפציג, שתיהן שייכות לקונצרן המשקאות האוסטרי רד בול. ב-2015, בנוסף לתפקידו כמנהל ספורטיבי, אימן את לייפציג בליגה השנייה והעלה אותה לליגה הראשונה וחזר לתפקידו כמנהל ספורטיבי בלבד. מינה את ראלף ההוזאנוטל כמאמן.
הוא חזר לתפקיד המאמן בלייפציג ב-2018 לעונה אחת. לייפציג סיימה את העונה במקום השלישי בבונדסליגה והעפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע הגרמני בו הפסידה לבאיירן מינכן.
ב-29 בנובמבר 2021 מונה למאמנה הזמני של מנצ׳סטר יונייטד בעקבות פיטוריו של אולה גונאר סולשיאר. בחוזהו נקבע שבסיום העונה יישאר במועדון בתפקיד ייעוץ. בתקופתו הקבוצה סיימה במקום השישי בפרמייר ליג עם 58 נקודות, המספר הנמוך ביותר שצברה הקבוצה מאז שקמה הליגה.
ב-29 באפריל 2022 מונה למאמנה של נבחרת אוסטריה. הוא הצהיר כי ימשיך בתפקידו כיועץ למנצ׳סטר יונייטד אך בעקבות הביצועים הירודים של המועדון, העסקתו הופסקה.
ראנגניק עבר עשרות השתלמויות אימון, ביניהם בארסנל אצל ארסן וונגר, אצל אריגו סאקי במילאן ואצל ולרי לובאנובסקי בדינמו קייב. פילוספיית הכדורגל שלו היא התקפית, ומחלקת את הדברים שצריך לעשות במגרש לשניים: כשהכדור אצל קבוצתו מערך מסוג אחד וכשהכדור אצל היריבה מערך מסוג שונה. מאמנים צעירים גרמניים הושפעו ממנו, בהם תומאס טוכל, יורגן קלופ ויוליאן נגלסמן.
הערות שוליים

↑  ראלף רנגניק התפטר משאלקה מסיבות בריאותיות, באתר ONE‏, 22 בספטמבר 2011
↑  Reuters (2016-05-08). "RB Leipzig promoted to Bundesliga with a game to go after beating Karlsruhe". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-08-20.
↑  מיכאל יוכין‏, מושא להערצה: הנסיקה של ראלף האזנהוטל ממשיכה בלייפציג, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2016
↑  Ralf Rangnick to coach RB Leipzig next season with Jesse Marsch as assistant, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית)
↑  From the fifth division to the UEFA Champions League semi-finals in 11 years: the history of RB Leipzig, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית)
1 2  Man Utd statement on Ralf Rangnick, www.manutd.com (באנגלית)
↑  Worst Manchester United seasons in Premier League history: Where 2021-22 ranks among all-time lows, www.sportingnews.com, ‏2022-05-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ralf Rangnick appointed as Austria manager alongside United consultancy role, The Independent, ‏2022-04-29 (באנגלית)
↑  "Rangnick will not take up Man Utd consultancy role". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-08-20.
↑  אוריאל דסקל, הילד על הקווים מעביר את הבונדסליגה שיעור בכדורגל, באתר כלכליסט, 15 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 189551674  ISNI: 0000 0003 5959 0781  VIAF: 221019083   WorldCat (עם VIAF): 221019083
קרחון שינאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  67°55′00″S 44°38′00″E﻿ / ﻿67.916666666667°S 44.633333333333°E﻿ / -67.916666666667; 44.633333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון שינאן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון שינאן
 
קרחון שינאן (באנגלית: Shinnan Glacier ;ביפנית:  新南氷河) הוא קרחון בארץ המלכה מוד שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מערב ונשפך אל האוקיינוס הדרומי מזרחית לסלעי שינאן בחוף הנסיך אולף.
הסלעים מסמנים את נקודת הגבול בין ארץ המלכה מוד, לבין ארץ אנדרבי.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר, על ידי משלחת החקר האנטארקטית היפנית (Japanese Antarctic Research Expedition)(בין השנים 1962–1957).
היסטוריה > מקור השם

המשלחת היפנית קראה לקרחון "קרחון שינאן" - שמשמעו - "קרחון הדרום החדש".
קוקיות סטפורד

| --- | --- |

קוקיות סטפורד, כפי שהן מופיעות בחוברת X-Men Phoenix Warsong #1 מנובמבר 2006, אמנות מאת מייק מהיו.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  New X-Men #118 (נובמבר 2001)
 יוצרים:  גרנט מוריסון, אית'ן ואן סקייבר
 מידע
 שם אמיתי:  סלסט, אירמה ופיבי קוקו
 כינויים:  נשק XIV, שלוש באחת (לשעבר חמש באחת)
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  מוח-על כוורתי טלפתי, אפשרות לשנות צורה ליהלום בלתי חדיר.
 חברוּת בקבוצה:  אקס-מן
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  נשק פלוס האקס-מן של סייקלופס
 דמויות קשורות
 משפחה:  אמה פרוסט ("אמא") אזמה וסופי קוקו (אחיות, מתות)
קוקיות סטפורד (באנגלית: Stepford Cuckoos) הן דמויות בדיוניות של גיבורות-על מוטאנטיות המופיעות בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמויות הופיעו לראשונה בחוברת New X-Men #118 מנובמבר 2001 ונוצרו על ידי הכותב גרנט מוריסון והמאייר אית'ן ואן סקייבר.
קוקיות סטפורד הן האלטר אגו של סלסט, אירמה ופיבי קוקו, תאומות מקושרות מנטלית הלומדות במכון אקסבייר. הן גודלו מתוך תאי ביצית שנאספו מאמה פרוסט לאחר שזו נכנסה לתרדמת בעקבות מתקפת זקיפי סנטינל שהרגה את קבוצת הליונס שלה. קוקיות סטפורד הן רק שלוש (במקור חמש) מתוך אלפי שיבוטים שפותחו בידי תוכנית "נשק פלוס" כדי לשמש כנשק השמדה נגד מוטאנטים על ידי שילוב כוחותיהן הטלפתיים. סיפור מקורן הוצג בעלילת "אקס-מן: פניקס - שירת מלחמה".
את דמויותיהן של קוקיות סטפורד בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות" מגלמת השחקנית סקיילר סמואלס.
קרל לודוויג זיגל

| --- | --- |
קרל לודוויג זיגל ב-1975.
קרל לודוויג זיגל ב-1975.
 לידה:  31 בדצמבר 1896 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  4 באפריל 1981 (בגיל 84) גטינגן, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  תורת המספרים, function theory, מתמטיקה, מכניקה שמימית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גטינגן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם (1917)  אוניברסיטת גטינגן (1920) 
 מנחה לדוקטורט:  אדמונד לנדאו 
 מוסדות:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט (1922–1938)  המכון למחקר מתקדם (1940–1951)  אוניברסיטת גטינגן (1951–1967)  אוניברסיטת גטינגן (1938–1940)  אוניברסיטת גטינגן (1920–1922)  צבא הקיסרות הגרמנית (1917–1919) 
 תלמידי דוקטורט:  תאודור שניידר, הלמוט רוזמן, הלמוט קלינגן, הלמוט ורנר, Ulrich Christian, גונטר קוהלר, Erhard Gottschling, אוטו הרמן קרנר, Leslie Peck, Werner Schaal, ארנס וינהולץ, וילהלם מאייר, גונטר מיינרדוס, Christian Pommerenke, קורט מאלר, יורגן מוזר, Hel Braun, וולטר וגנר 
 פרסים והוקרה:  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (1964)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1963)  פרס וולף למתמטיקה (1978) 
 
קרל לודוויג זיגל (בגרמנית: Carl Ludwig Siegel;‏ 31 בדצמבר 1896 – 4 באפריל 1981) היה מתמטיקאי גרמני שעסק בעיקר בתורת המספרים האנליטית, אנליזה מרוכבת ומכניקה שמיימית. הוא ידוע, בין היתר, בשל תרומותיו למשפט זיגל-רות' בתורת הקירובים הדיופנטיים, לתאוריית המספרים הטרנסצנדנטיים, ולנוסחת המסה של זיגל בתורת התבניות הריבועיות.
אנדרה וייל הכתיר את זיגל כ"גדול המתמטיקאים של המחצית הראשונה של המאה ה-20", וגם אטלה סלברג היה מלא שבחים דומים עליו.
ביוגרפיה

זיגל נולד בברלין, והחל ללמוד באוניברסיטת הומבולדט בברלין ב-1915 כסטודנט למתמטיקה, אסטרונומיה ופיזיקה. בין מוריו היו מקס פלאנק ופרדיננד גאורג פרובניוס, שהשפעתם גרמה לזיגל לזנוח את תחום האסטרונומיה ובמקום זאת להקדיש את מרצו ללימוד תורת המספרים.
זיגל היה אנטימיליטריסט, ובשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח למוסד פסיכיאטרי בשל היותו סרבן מצפוני. לפי עדותו, הוא עמד בחוויה רק בזכות תמיכתו של אדמונד לנדאו, שלאביו הייתה מרפאה בשכונה הקרובה. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה המשיך את לימודיו באוניברסיטת גטינגן, שם כתב ב-1920 את עבודת הדוקטורט שלו בהכוונתו של לנדאו. הוא נשאר בגטינגן כעוזר לימוד ומחקר; רבות מתוצאותיו פורצות הדרך פורסמו במהלך תקופה זו. ב-1922 מונה לפרופסור באוניברסיטת גתה בפרנקפורט על המיין כמחליפו של ארתור מוריץ שנפליס. זיגל, שהתנגד עמוקות לנאציזם, היה חבר קרוב של המתמטיקאים היהודים ארנסט הלינגר ומקס דן והשתמש בהשפעתו כדי לעזור להם. יחסו למשטר מנע את מינויו כמחליפו של קונסטנטין קרתיאודורי באוניברסיטת מינכן. בפרנקפורט הוא השתתף בסמינר על ההיסטוריה של המתמטיקה, אשר נערך ברמה הגבוהה ביותר ובמהלכו נקראו רק כתבי מקור.
ב-1940 היגר דרך נורווגיה לארצות הברית, שם הצטרף למכון למחקר מתקדם בפרינסטון. הוא חזר לגטינגן רק לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר קיבל משרה כפרופסור כ-1951, משרה בה החזיק עד פרישתו ב-1959. תלמידו הטוב ביותר היה יורגן מוזר, אחד המייסדים של תורת KAM, אשר עומדת ביסוד תורת הכאוס. ב-1968 הוא נבחר לחבר זר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
עבודתו

עבודותיו של זיגל בתורת המספרים, משוואות דיופנטיות ומכניקה שמיימית זיכו אותו בכמה פרסים. ב-1978 הוענק לו פרס וולף הראשון במתמטיקה, אחד מאותות ההוקרה הגבוהים ביותר בתחום. כאשר ועדת הפרס ביקשה לבחור את המתמטיקאי החי הגדול ביותר, הדיון סב סביב זיגל וישראל גלפנד כמועמדים המובילים. בסופו של דבר הפרס חולק בין שניהם.
עבודתו > תורת המספרים

תוצאתו המפורסמת ביותר של זיגל בתורת המספרים היא המשפט שלו (1929) על קיומו של מספר סופי של נקודות שלמות על עקומים אלגבריים מגנוס גדול או שווה ל-1; זו הייתה תוצאה כללית חשובה על משוואות דיופנטיות בתקופה בה התחום בכללותו היה לא מפותח. למשוואות ריבועיות (להן גנוס אפס), לעומת זאת, יש באופן טבעי מספר אינסופי של פתרונות, למשל במקרה של שלשות פיתגוריות. המשפט המכליל את התוצאה של זיגל מן השלמים אל המספרים הרציונליים (שיש רק מספר סופי של נקודות רציונליות) נקרא השערת מורדל, והוא הוכח על ידי גרד פאלטינגס.
זיגל הרחיב משמעותית את התאוריה של מספרים טרנסצנדנטיים, תחום שהיה מאוד לא מפותח בזמנו. ב-1929 פרסם מאמר ארוך בשני חלקים, שמתמטיקאים אחדים מחשיבים כתרומתו המעמיקה והמקורית ביותר. במאמר הוא תרם תרומה חשובה לתאוריה של מספרים טרנסצנדנטיים, וביסס טכניקות הוכחה חדשות לטרנסצנדנטיות של מספרים מסוימים. חלקו הראשון של המאמר (שפורסם כמה שנים לפני שישראל גלפנד הוכיח את הטרנסצנדנטיות של  e^{\pi }) מכיל תוצאה חדשה לגמרי על מספרים טרנסצנדנטיים: הוא הוכיח שאם  J_{0} היא פונקציית בסל מאינדקס 0, אז  J_{0}(x) היא טרנסצנדנטית בעבור כל ערך אלגברי שונה מ-0 של x. שיטותיו פותחו ולוטשו על ידי ישראל גלפנד ותאודור שניידר, מה שהוביל בסופו של דבר למשפט גלפונד-שניידר, מן התוצאות המרכזיות בתחום.
הוא עסק רבות גם בתחום "הגאומטריה של מספרים" (במובן של מינקובסקי), התאוריה של פונקציית זטא (הוא מצא תוצאות לא מוכרות בעיזבון המקצועי של ברנרד רימן והרחיב אותן), ועוד. במסגרת מחקרו על פונקציות L הוא גילה את התופעה האנליטית של אפסי זיגל. מ-1935 ואילך, רוב מאמריו של זיגל בתורת המספרים עסקו בתורה האריתמטית של תבניות ריבועיות ב-n משתנים. התאוריה פותחה על ידי ז'וזף לואי לגראנז' וקרל פרידריך גאוס עבור המקרים n=2 ו-n=3, ותרומות למקרים פרטיים של התאוריה של תבניות ריבועיות במספר שרירותי של משתנים נעשו במהלך המאה ה-19 על ידי פרדיננד אייזנשטיין, שארל הרמיט, הנרי ג'ון סמית והרמן מינקובסקי. ניתן להחשיב את עבודתו של זיגל בנושא, שכוללת את ההצגה של נוסחת המסה של זיגל, לגולת הכותרת בתאוריה של תבניות ריבועיות ב-n משתנים. בעבודותיו האנליטיות על תבניות ריבועיות כלליות, זיגל ביסס עקרון חשוב לפיו היבטים אנליטיים שונים של התורה ניתנים לקביעה באמצעות חישוב הנפח של תחומים יסודיים (ביחס לאיזושהי הכללה של החבורה המודולרית) במרחב מממד שהוא מספר משתני התבנית הריבועית הנידונה.
יחד עם ריכרד בראואר, זיגל מצא תוצאה חשובה על ההתנהגות האסימפטוטית של מספר המחלקות של שדות מספרים אלגבריים. יחד עם הנס היילברון, הוא הוכיח שמספר המחלקות של שדות ריבועיים דמיוניים מתבדר בעבור דיסקרימיננטות הולכות וגדלות, תוצאה ששוערה לראשונה על ידי גאוס. הוא תרם תרומות נוספות לבעיית מספר המחלקות של גאוס.
עבודתו > אנליזה מרוכבת

באנליזה מרוכבת, זיגל תרם רבות לתאוריה הכללית של תבניות אוטומורפיות, תורה שמאז זמנו של פואנקרה לא התפתחה מעבר לטיפול בכמה מקרים פרטיים. עבודתו זו הובילה אותו לפיתוח היריעות המודולריות של זיגל, אשר מתארות את התבניות המודולריות של זיגל (שהן האנלוג של התבניות המודולריות בעבור חצי המרחב העליון של זיגל). חצי המרחב העליון של זיגל, שהוא הציג וטיפל בתכונותיו בפירוט ב-1939, מהווה מעין הכללה של חצי המישור העליון לממד גבוה מ-2. הוא בחן גם את החבורות הבלתי רציפות העומדות ביסוד התחום, כמו גם את התחומים היסודיים שלהן, מה שלמעשה הכליל את התאוריה של פונקציות מודולריות והחבורה המודולרית של פליקס קליין ורוברט פריקה.
עבודתו > משוואות דיפרנציאליות ומכניקה שמיימית

אחרי תורת המספרים ואנליזה מרוכבת, התחום המתמטי המועדף עליו היה מכניקה שמיימית ומערכות המילטוניות. ספרו עב הכרס, "הרצאות על מכניקה שמיימית" שנכתב ביחד עם תלמידו יורגן מוזר, פורסם ב-1971. בעבודתו, זיגל חקר שאלות הנוגעות לבעיה התלת-גופית (או באופן כללי יותר לבעיית n הגופים), שאלות על הרגולריזציה של משוואות התנועה (ההיתכנות של התנגשויות בין הגופים הנידונים), הקיום של אינטגרלים אלגבריים למשוואות התנועה (בהמשך לעבודתו של ארנסט היינריך ברונס (אנ')), שיפורים לתאוריה הירחית של Hill, הקיום של מסלולים קוואזי-רגולריים ויציבותם (במונחים של מערכות דינמיות, הדבר קשור לדיסק זיגל), שאלות על ההתכנסות של פונקציית ההפרעה ("בעיית המחלקים הקטנים"), כמו גם על הצורות הנורמליות של משוואות התנועה של המילטון בסמוך לנקודות שיווי משקל. ספרו על מכניקה שמיימית שהוזכר מקודם, נחשב כעת לעבודה קלאסית בתורת ההפרעות ותורת היציבות, והוא עזר להכין את הקרקע למשפט KAM (אנ') (שנקרא על שם קולמוגורוב, ארנולד ומוזר).
עבודתו > עמדתו הכללית ביחס להתפתחות המתמטיקה המודרנית

באופן די חריג יחסית למתמטיקאי בן המאה ה-20, זיגל היה ביקורתי כלפי הנטייה של המתמטיקה המודרנית להפשטה הולכת וגוברת ולאקסיומטיזציה של המתמטיקה. לטעמו, אסכולת בורבאקי הייתה ההתגלמות של "התפתחות קטסטרופלית", והוא הצהיר כי העריך את "הבהירות והכנות" בעבודתם של מתמטיקאים גדולים מהעבר כמו גאוס ולגראנז'.
עבודות מפורסמות

(1943) Symplectic Geometry
(Lectures on the Geometry of Numbers (1945-46
(Transcendental numbers (1949
(Analytic functions of several complex variables (1949
(Lectures on Celestial mechanics (1971
לקריאה נוספת

מרכוס דו סוטוי, המוזיקה של המספרים הראשוניים, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, תרגם: אוריאל גבעון, 2006, עמ' 219–231.
הערות שוליים

↑  קארל ל. זיגל, באתר פרס וולף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329745005171  BIBSYS: 90322779  BnF: cb123047167 (data)  CANTIC: a10976784  CiNii: DA00172720  GND: 119045583  ISNI: 0000 0001 1065 5228  LCCN: n82164753  MGP: 45055  NDL: 001139282  NKC: kup19950000090692  NLA: 35498554  NSK: 000160450  NTA: 074557920  RERO: 02-A003830149  SELIBR: 238624  SNAC: w6tq9wrj  SUDOC: 03192154X  Trove: 975053  VcBA: 495/340719  VIAF: 61612750   WorldCat (עם VIAF): 61612750
קרב ענבתא

ב־21 ביוני 1936, במהלך המרד הערבי הגדול, תקפו חמושים ערבים שיירת יהודים מלווה בחיילים בריטים בארץ ישראל ליד ענבתא שבשומרון. שני חיילים בריטים ו-10 או 11 ערבים נהרגו.
סקירה כללית

שיירה של אוטובוסים אזרחיים של אגד מחיפה לתל אביב נסעה בחסות חיילים בריטיים במהלך המרד הערבי הגדול. היא נתקלה במארב כ-1.5 מייל (2.4 ק"מ) מערבית לענבתא, כאשר כ-60 עד 70 לוחמים ערבים – חלק מכנופיה בשליטת איברהים נסאר (אנ') – תקפו אותם. סמל הנרי סילס נהרג בתחילת הקרב. הלחימה החלה בשעה 11:00 ונמשכה עד רדת הלילה. תגבורת בריטית הגיעה בהמשך מטולכרם. מאמר ב"גרדיאן" תיאר את המארב כ"לחימה החמורה ביותר מאז החלו הפרעות" של המרד הערבי הגדול.
תגובות

הוועד הערבי העליון הפציר בתומכיו להמשיך לאחר הקרב בשביתה הכללית שנמשכה כבר כמה חודשים.
הבריטים הגיבו בשליחת חיילים בריטים למערה אליה נגרר סילס. שם תפסו הבריטים שני חמושים ופוצצו את המערה באמצעות דינמיט.
הערות שוליים

↑  פעולת הצבא נגו הכנופיות נמשכת פרטים על המעונה ליד ענבתא, דבר, 22 ביוני 1936
↑  הדי הקרב ליד ענבתא , דבר, 23 ביוני 1936
↑  קרב דמים בין ענתבא לנור שמש, הארץ, 22 ביוני 1936
↑  עתוני העונים על הקוב ליז ענבתה מווים וק בשני הרוגים , הארץ, 23 ביוני 1936
↑  חפוש גופות הערבים ההרוגים , הארץ, 24 ביוני 1936
↑  הלויתו של הסומט הנוי סילס , הארץ, 23 ביוני 1936
↑  הודעה רשמית , הארץ, 24 ביוני 1936
↑  מן העיתונות הערבית , הארץ, 25 ביוני 1936
קרחון שארפ (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  רוברט פיליפ שארפ 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  67°20′00″S 66°27′00″W﻿ / ﻿67.3333°S 66.45°W﻿ / -67.3333; -66.45
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון שארפ(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון שארפ(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון שארפ(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון שארפ
 
קרחון שארפ (באנגלית: Sharp Glacier) הוא קרחון יובלי, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון ונשפך אל ראשו של פיורד לאלמאנד.