היסטוריה של אוסטריה
פרהיסטוריה

הממצאים הארכאולוגיים השונים מהתקופה הפרהיסטורית מעידים על מספר תרבויות מובחנות, שהתקיימו בתחום אוסטריה בת ימינו במקביל או שירשו האחת את השנייה.
העדויות הראשונות ליישוב אנושי בשטח שכיום הוא אוסטריה מתוארכות לתקופה הפלאוליתית התיכונה, החל מלפני כ-250,000 שנים. ממצאים מתקופה זו התגלו במקומות כמו מערות ליד העיירה וייסנקירכן שבאוסטריה תחתית, והר שלנקן (Schlenken) ליד העיירה האליין. בתקופה זו אירופה כולה ואוסטריה בפרט היו מיושבות על ידי האדם הניאנדרטלי. אנשים אלו היו שבטים ציידים-לקטים נוודים. האדם המודרני הגיע לאוסטריה בתקופה הפלאוליתית העליונה, החל מכ-30,000 שנים לפני זמננו. מתקופה זו ידועים מספר פריטי אמנות פרהיסטורית כמו ונוס מווילנדורף.
בתחילת תקופת ההולוקן, לפני כ-10,000 שנים, התקדמו קרחוני האלפים צפונה לכיוון מינכן בת ימינו. תזוזה זו גרמה ליצירת נהרות גדולים ועמוקים מן הקרח שנמס באזור שנסוגו ממנו הקרחונים אשר יצרו את תבליט עמקי האלפים כפי שהם היום, וכמוכן אגמים בבוואריה ובזלצקמרגוט (Salzkammergut) שבזלצבורג.
בתקופה הנאוליתית (כ-7,000 שנים לפני זמננו) הגיעו האנשים לאזורים גבוהים יותר באלפים, והתפתחו הציד, הדיג, לקט המזון וכריית המלח, שהתירה את חותמה בעיירות דירנברג, האלשטט והאל. סביב שנת 4,500 לפנה"ס היגרו שבטי-משק מתקדמים מדרום-מערב אסיה אל מרכז גרמניה דרך עמק הדנובה. הגירה זו גרמה למפגש ראשוני ביניהם לבין שבטי הציידים המקומיים, והם התערו אלה באלה. אוכלוסייה זו עסקה בקדרות ובסחר עם תושבי חופי הים התיכון באבני חן ובגרזנים.
תקופת הברונזה החלה באוסטריה, גרמניה ובוהמיה בסביבות שנת 2,500 לפנה"ס, עם תחילת השימוש במרבצי הנחושת והבדיל שהגיעה מכיוון מזרח הים התיכון. כ-200 שנה לאחר מכן החלו להגיע שבטים הודו-אירופים מדרום-מערב אסיה לכיוון אירופה. שבטים אילו היו לאבותיהם הקדמונים של שבטים גרמאנים שהתיישבו בצפון ומרכז גרמניה, של הסלאבים והבאלטים במזרח ושל הקלטים בדרום ומערב.
בין השנים 3,000 ו-1,800 לפנה"ס, תקופת האבן המאוחרת החלו אנשים להתיישב על שפת אגמי זלצקמרגוט, ובסביבות אותה תקופה החל המסחר דרך מעברי ההרים האלפיניים.
בין השנים 2,000 ו-400 לפנה"ס התערבבו זה בזה שבטים גרמניים דרומיים ומרכזיים עם אנשי תרבות ביקר (Beaker) שהגיעו מחצי האי האיברי. שבטים אילו סחרו בענבר מחופי הים הבלטי תמורת נחושת, קדרות וחרוזים מחופי הים התיכון.
בסביבות שנת 1,300 לפני הספירה התיישב שבט אילירי בשם נוריקי (Norici) למרגלות המזרחיות של האלפים. האיליריים היו שבטים הודו אירופים שישבו בחופים הצפוניים והמזרחיים של הים האדריאטי, שכללו את השבטים הדלמטים והפאנוניים, ונחשבים לאבותיהם הקדומים של האלבנים. לאחר התיישבותם למרגלות האלפים המזרחיים, השתרעה ממלכתם על החלק המערבי של חצי האי הבלקני, מהדנובה עד לאפירוס.
בתקופת הברונזה המאוחרת באזור התפתחה תרבות האלשטט (Hallstatt) במרכז אירופה, כשזו נקראה על שם העיר האוסטרית בעלת אותו השם. תרבות זו הוסיפה להתקיים עד תחילת תקופת הברזל המקומית (סביבות 450 לפנה"ס).
התרבות שירשה את תרבות האלשטט הייתה התרבות הקלטית לה טנה (La Tène), שהתקיימה גם היא ברוב ארצות מרכז אירופה, ומקורה היה בפלישת השבטים הקלטים ממערב אירופה בשנת 400 לפנה"ס. תחת תרבות זו התקיימה הממלכה הידועה הראשונה בשטחה של אוסטריה בת ימינו, היא ממלכת נוריקום (Noricum), סביב האלפים המזרחיים האוסטרים ומקורות הברזל שבהם. במקביל התפתח במערב אוסטריה שבט הרייטים.
מחצבי הברזל שנמצאו באזור, וכמו כן המיקום האסטרטגי הביאו לחמידת האזור בידי הרומאים, והם הלכו וחדרו אליו לאיטם. בסביבות שנת 15 לפנה"ס השתלטו הרומאים סופית על האזור עד לדנובה, והקימו עליו את שלוש הפרובינקיות הרומיות רטיה, נוריקום ופאנוניה והביאו את הקץ על תרבות לה טנה.