stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכה
פרטים אישיים > התגובות לנבואתו

על התגובות לנבואתו ניתן ללמוד משני מקורות: ספר מיכה עצמו, וסיפור על ירמיהו הנביא, המופיע בספר ירמיהו, פרק כ"ו.
בספר מיכה ניכר שהתנגדו למיכה ולא קיבלו את נבואותיו, וכנראה אף לעגו לו וביזו אותו: "אַל-תַּטִּפוּ, יַטִּיפוּן", אומר מיכה, וממשיך: "לֹא-יַטִּפוּ לָאֵלֶּה, לֹא יִסַּג כְּלִמּוֹת" (ב', ו'). פירוש: האנשים להם מטיף מיכה "מטיפים" לו שלא להטיף להם, על פי דבריו, והוא נסוג בבושה. הוא ממשיך ואומר "לוּ-אִישׁ הֹלֵךְ רוּחַ, וָשֶׁקֶר כִּזֵּב, אַטִּף לְךָ לַיַּיִן וְלַשֵּׁכָר - וְהָיָה מַטִּיף הָעָם הַזֶּה" (ב', י"א).
לעומת זאת, בסיפור המסופר בספר ירמיהו, פרק כ"ו נראה שנבואתו של מיכה עשתה רושם כביר על שומעיה: כשירמיהו הוכיח את העם (שנים רבות אחרי מיכה), ורצו להוציא אותו להורג בשל כך, נזכרו זקני הארץ בנבואת מיכה ובחזרתו בתשובה של העם בעקבותיה: "וַיָּקֻמוּ אֲנָשִׁים מִזִּקְנֵי הָאָרֶץ, וַיֹּאמְרוּ אֶל-כָּל-קְהַל הָעָם לֵאמֹר: 'מִיכָה הַמּוֹרַשְׁתִּי הָיָה נִבָּא בִּימֵי חִזְקִיָּהוּ מֶלֶךְ-יְהוּדָה, וַיֹּאמֶר אֶל-כָּל-עַם יְהוּדָה לֵאמֹר: 'כֹּה-אָמַר ה' צְבָאוֹת: צִיּוֹן שָׂדֶה תֵחָרֵשׁ, וִירוּשָׁלַיִם עִיִּים תִּהְיֶה וְהַר הַבַּיִת לְבָמוֹת יָעַר'; הֶהָמֵת הֱמִתֻהוּ חִזְקִיָּהוּ מֶלֶךְ-יְהוּדָה וְכָל-יְהוּדָה?! הֲלֹא יָרֵא אֶת-ה', וַיְחַל אֶת-פְּנֵי ה' - וַיִּנָּחֶם ה' אֶל-הָרָעָה אֲשֶׁר-דִּבֶּר עֲלֵיהֶם'" (ירמיהו, כ"ו, י"ז–י"ט). מכאן נראה בבירור, שקהל השומעים, ובראשו חזקיהו המלך, חזר בתשובה בעקבות דברי מיכה. יתרה מזאת, חזרה בתשובה זו נזכרה שנים רבות לאחר מכך כמופת לנבואה מוצלחת. למעשה, זוהי הפעם היחידה בתנ"ך כולו שנביא מצוטט בספרו של נביא אחר. יש להעיר שנבואה זו מופיעה בשינויים קלים בספר מיכה עצמו (ג', י"ב).
אפשר ליישב סתירה זו בכמה דרכים. ראשית, סביר כי לרוב נבואותיו של מיכה התייחסו באדישות ואף בכעס, אך הנבואה בה קבע כי ירושלים תחרב גרמה לזעזוע ולהלם: הייתה זו, כך נראה, הפעם הראשונה שבה נובא כך. אנשי ירושלים, שהיו בטוחים ש"ה' בְּקִרְבֵּנוּ, לֹא-תָבוֹא עָלֵינוּ רָעָה" (ג', י"א), נדהמו לשמוע נבואה שסתרה את הנחתם וחזרו בגללה בתשובה. שנית, אין דרך לקבוע בוודאות לאיזה מלך שייכת כל נבואה (ראו בהמשך). יכול להיות שזו הייתה הנבואה היחידה מימי חזקיהו המלך, שהתאפיינו בחזרה בתשובה (ספר מלכים ב', פרק י"ח, פסוקים ג'–ו'), ולפיכך חזר העם בתשובה לקול מיכה.
פרטים אישיים > השם מיכה

השם מיכה (קיצור של מיכיה, או מיכיהו) נפוץ בתנ"ך ושזור לאורכו, החל מתקופת השופטים ועד ימי נחמיה. מיכיהו הוא שמם של שלושה אנשים שונים ואישה אחת, מיכיה – שמם של שלושה אנשים פרט למיכה הנביא המכונה גם מיכיה (בכתיב, הקרי הוא מיכה) והשם מיכה חוזר עוד כמה פעמים. בסך הכול קרויים בשמות אלו שנים עשר בני אדם. לעיתים מכונה אותו אדם במקום אחד מיכה ובמקום אחר מיכיהו. השם הוא שאלה רטורית: "מי כה'?", זאת בדומה לשם מיכאל ולשמות מקבילים באכדית.
היות שם זה נפוץ, הביא רבים לזהות, בטעות, בין מיכה המורשתי לבין הנביא מיכיהו בן ימלה המוזכר בספר מלכים א', פרק כ"ב, ופעל בימיו של יהושפט מלך יהודה ואחאב מלך ישראל. נראה כי גם בעל ספר מלכים ביקש לחזק אפשרות זו בכך ששם באחרית דבריו של מיכיהו את המילים "שמעו עמים כלם" - אותן מילים בהן פותח ספר נבואותיו של מיכה המורשתי. אף על פי כן, זיהוי זה איננו עולה בקנה אחד עם תיארוך זמנו של מיכה המורשתי כפי שנראה בהמשך. כמו כן, יצוין שמילים אלו אינן מופיעות באחד מנוסחיו של תרגום השבעים לספר מלכים, אשר הסתמך, כנראה, על כתב יד עברי שבו לא היו מילים אלו - עובדה זו מחזקת את ההשערה כי מילים אלו הן אך ורק תוספת שביקשה לזהות בין שני הנביאים.
מיכה וישעיהו

ע"פ חז"ל מיכה היה הצעיר מארבעת הנביאים שפעלו באותה תקופה: הושע וישעיה, עמוס ומיכה. באופן טבעי, כמות ההקבלות ביניהם רבה. מתוך פסוקים אחדים בספר ישעיהו המרמזים שישעיהו היה מלמד תלמידים (לִמּוּדִים בלשונו), ומן ההקבלות הרבות, הרעיוניות והלשוניות, שבין ספר מיכה לספר ישעיהו, יש המסיקים, שישעיהו הנביא היה מורהו של מיכה (ואף של נביאים אחרים בתרי עשר). לרעיון זה יש אזכור גם באחד ממדרשי חז"ל.
הנבואה "וְכִתְּתוּ חַרְבֹתֵיהֶם לְאִתִּים, וַחֲנִיתֹתֵיהֶם לְמַזְמֵרוֹת--לֹא-יִשְׂאוּ גּוֹי אֶל-גּוֹי חֶרֶב, וְלֹא-יִלְמְדוּן עוֹד מִלְחָמָה" חוזרת בשינויים קלים בשני הספרים (ישעיהו ב', א-ד|מיכה ד', א-ה). להלן דוגמאות נוספות להקבלות, לשוניות ותוכניות, בין נבואות ישעיהו לנבואות מיכה:
| --- | --- |
מיכה: ישעיהו
כִּי רִיב לַה' עִם-עַמּוֹ, וְעִם-יִשְׂרָאֵל יִתְוַכָּח; עַמִּי, מֶה-עָשִׂיתִי לְךָ, וּמָה הֶלְאֵתִיךָ? עֲנֵה בִי! (ו', ב-ג): נִצָּב לָרִיב ה' וְעֹמֵד לָדִין עַמִּים; בְּמִשְׁפָּט יָבוֹא, עִם-זִקְנֵי עַמּוֹ וְשָׂרָיו; וְאַתֶּם בִּעַרְתֶּם הַכֶּרֶם? גְּזֵלַת הֶעָנִי בְּבָתֵּיכֶם? מלכם (מַה-לָּכֶם) תְּדַכְּאוּ עַמִּי, וּפְנֵי עֲנִיִּים תִּטְחָנוּ?! (ג', יג-טו)
רָאשֶׁיהָ בְּשֹׁחַד יִשְׁפֹּטוּ, וְכֹהֲנֶיהָ בִּמְחִיר יוֹרוּ, וּנְבִיאֶיהָ בְּכֶסֶף יִקְסֹמוּ (ג' יא): שָׂרַיִךְ סוֹרְרִים וְחַבְרֵי גַּנָּבִים, כֻּלּוֹ אֹהֵב שֹׁחַד וְרֹדֵף שַׁלְמֹנִים (א', כג)
אַל-תַּטִּפוּ, יַטִּיפוּן; לֹא-יַטִּפוּ לָאֵלֶּה, לֹא יִסַּג כְּלִמּוֹת... לוּ-אִישׁ הֹלֵךְ רוּחַ, וָשֶׁקֶר כִּזֵּב, אַטִּף לְךָ לַיַּיִן וְלַשֵּׁכָר - וְהָיָה מַטִּיף הָעָם הַזֶּה (ב', ו, יא): בָּנִים לֹא-אָבוּ שְׁמוֹעַ תּוֹרַת ה', אֲשֶׁר אָמְרוּ לָרֹאִים: 'לֹא תִרְאוּ' וְלַחֹזִים: 'לֹא תֶחֱזוּ-לָנוּ נְכֹחוֹת'. 'דַּבְּרוּ-לָנוּ חֲלָקוֹת, חֲזוּ מַהֲתַלּוֹת!' (ל', ט-י)

על אף כל ההקבלות שהובאו לעיל, ישנם הבדלים משמעותיים בין ישעיהו למיכה. השוני נובע בעיקר מכך שישעיהו היה בן עיר מרכזית - ירושלים - ובן המעמד הגבוה, ומיכה - בן כפר מן המעמד הנמוך.
בעוד שישעיהו הוא נביא כלל עולמי, אשר בין מושאי נבואותיו ישנן מקומות רחוקים כ"אֶרֶץ צִלְצַל כְּנָפָיִם אֲשֶׁר מֵעֵבֶר לְנַהֲרֵי-כוּשׁ" (ישעיה י"ח א), מיכה הוא נביא מקומי בלבד. אין לו נבואות על מקומות ואנשים זרים (פרט לנבואות חורבן על אשור, אשר צבאה החריב את שומרון ויהודה באותה עת, ויושבי ארץ ישראל ראו את חייליה בעיניהם).
בניגוד לישעיהו, מיכה נמנע גם מנגיעה כלשהי ביחסים בינלאומיים ובתוכניות מדיניות. הוא כלל לא נותן עצות בענייני מדיניות למלכים השונים אשר בתקופתם ניבא. דרישותיו היחידות הן בענייני צדק חברתי (ומעט בנושאי עבודה זרה).
בחז"ל

במדרש חז"ל (תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף כ"ד, עמוד א') נזכר מיכה כנביא שקבע את דרישות היהדות על שלושה יסודות:
מקום קבורתו

על פי המסורת מצוי קברו של מיכה בתחומי אחד מבתי הקברות המוסלמים בכאבול, בתוך מערה בנויה ועליה חורבה של מבנה אבנים.
לקריאה נוספת

שמואל ורגון, ספר מיכה – עיונים ופירושים, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשנ"ד.
משה צבי סגל, מבוא לפירוש על ספר מיכה, הוצאת דביר, תשי"א.
משה זיידל, פירוש דעת מקרא לספר מיכה, מוסד הרב קוק, תשל"ז.
פירושים מסורתיים לספר מיכה.
יאיר הופמן, מיכה, מקרא לישראל - פירוש מדעי למקרא, הוצאת מאגנס, 2017.
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ד, עמוד ב'
↑  ספר דברי הימים ב', פרק כ', פסוק ל"ז.
↑  זהו משחק מילים בו עושה מיכה שימוש באותו שורש כמה פעמים ברצף במכוון.
↑  שמואל ורגון, ספר מיכה: עיונים ופירושים, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשנ"ד - 1994, עמ' 11
↑  יאיר הופמן, שמואל אחיטוב (ע), מקרא לישראל: מיכה, מאגנס, 2017, עמ' 61
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513529505171  GND: 118641085  ISNI: 0000 0000 7328 3620  LCCN: n2007049168  VIAF: 49576726   WorldCat (עם VIAF): 49576726 
קבר מיכה הנביא בכאבול
מרים המצרית

| --- | --- |

זוסימוס מעניק למרים את הגלימה. ציור מהמאה ה-15
 לידה:  344? אלכסנדריה, האימפריה הרומית 
 פטירה:  421? (בגיל 77 בערך) ארץ ישראל, ישראל 
 חג:  1 באפריל 
 
מרים המצרית מתפללת ליד הירדן (עם שלוש ככרות לחם). ציור מאת קוינטן מסייס, 1520 לערך.
מרים המצרית (ביוונית: Μαρία ἡ Αἰγυπτία בקופטית: Ϯⲁⲅⲓⲁ Ⲙⲁⲣⲓⲁ Ⲛⲣⲉⲙⲛ̀ⲭⲏⲙⲓ בלטינית: Maria Aegyptiaca‏; 344 – 421 לערך) היא קדושה נוצרית. פטרונית החוזרים בתשובה. לפי המסורת מרים הייתה אישה חוטאת שהגיעה לירושלים מאלכסנדריה באנייה. כשניסתה להיכנס לכנסיית הקבר, דחפה אותה הרוח החוצה והדלתות נסגרו עליה. משהבינה כי איננה יכולה להיכנס למקום הקדוש בשל חטאיה, חזרה בתשובה, גידלה את שיערה פרא והפכה למודל של אישה סגפנית.
הסיפור המסורתי

סיפורה של מרים המצרית הובא לראשונה בהגיוגרפיה (סיפור-חיי-קדושים) שחיבר סופרוניוס, פטריארך ירושלים בראשית המאה השביעית. לפי המסורת היא נולדה באלכסנדריה שבמצרים. מגיל צעיר עסקה בזנות, כאשר חטאה הגדול ביותר הייתה שלא עשתה זאת על מנת להתפרנס בלית-ברירה, אלא מתוך תשוקה ותאווה. היא עסקה בכך במהלך 17 שנה, עד שהחליטה להצטרף לעולי רגל שיצאו בספינה לירושלים לרגל חגיגות הצלב האמיתי, במטרה לזנות עם הצליינים הרבים. על המסע הספינה שילמה על ידי כך ששכבה עם המלחים. עם הגיעה לרחבת כנסיית הקבר, ביקשה להיכנס, אך נהדפה לאחור ודלתות הכנסייה נסגרו בפניה. כאשר הסתובבה ללכת משם, נתקלה באיקונה של הבתולה והכירה בכך שחטאיה מנעו את כניסתה. בו ברגע התפללה, קיבלה על עצמה לחזור בתשובה ולפנות לחיי סיגוף. כאשר פנתה לשוב ולהיכנס אל הכנסייה, נפתחו הדלתות בפניה. בתוך הכנסייה, לצד הצלב האמיתי, נגלה לה חזון לפיו עליה לעבור את הירדן ולחיות חיי נזירות במדבר.
מיד יצאה מרים מירושלים וקיבלה את האוכריסטיה במנזר על גדות הירדן שיוחס ליוחנן המטביל (מזוהה כדיר חג'לה) לפני שעברה אל המדבר למחרת היום, כשהיא נושאת שלושה ככרות לחם כצידה לדרך. במדבר חיה בתנאי פרישות וסיגוף, האריכה את שיערה פרא, על מנת שיכסה את גופה לאחר שבגדיה התבלו וניזונה מתמרים וגרגרים. כעבור מספר שנים פגש אותה נזיר בשם זוסימוס, אשר בתחילה כלל לא זיהה אותה כבת-אנוש. תחילה העניק לה גלימה ולאחר מכן שמע את סיפורה והתחייב להדריכה בדרכי הנצרות. אך כאשר שב לבקרה ביום החמישי של השבוע הקדוש (שחל להיות באותה שנה ב-1 באפריל) מצא אותה מתה ואריה ניצב ושומר על גופתה מפני עופות דורסים וצבועים. זוסימוס קבר אותה במדבר. זוסימוס סיפר את סיפורה וזה עבר בעל-פה עד שהועלה על הכתב על ידי סופרוניוס.
סיפור חייה נכלל ב"מקראת הזהב".
איקונוגרפיה

מרים המצרית מתוארת באיקונוגרפיה כבעלת שיער סבוך המכסה את כל גופה או לובשת בלויי-סחבות. לעיתים מוצגת יחד עם שלוש ככרות לחם או לצד אריה או לצד זוסימוס המעניק לה את הגלימה. לעיתים היא מוצגת כגלגול של מריה מגדלנה ולצידה או לצד מרים, אם ישו.
פולחן

יום הקדוש שלה מצוין בכנסייה הקתולית ב-1 באפריל ובחלק מהכנסיות האורתודוקסיות ביום ראשון החמישי של התענית הגדולה (הלנט), אז מברך כהן הדת על פירות יבשים במהלך המיסה וקורא את "חיי מרים המצרית" מאת סופריניוס.
בכנסיית הקבר בירושלים ממוקמת קפלה לשמה מתחת לקפלת הפרנקים, ממזרח לשערי הכניסה. הקפלה סגורה לציבור ומשמשת כמשרדי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים בכנסיית הקבר.
כנסיות לשמה נמצאות ברחבי העולם הנוצרי, בהן:
סנטה מריה אגיזיקה (Santa Maria Egyziaca) ברומא, מקדש אלילי בנמל הטיבר הישן (Tempio di Portuno) שהוסב בשנת 872 לכנסייה על שם מרים המצרית.
סנטה מריה אגיזיקה א פורצלה (Santa Maria Egyziaca a Forcella) בנאפולי שהוקמה ב-1342 והוקדשה על ידי בתו של אלפונסו השני, מלך נאפולי כחלק ממנזר האחיות הקלריסיות ששימש גם כבית מחסה ובית חולים לחולי נפש לנשים, רובן פרוצות לשעבר
כנסייה פרבוסלבית בווילייקה, בלארוס (Церковь Преподобной Марии Египетской)
כנסייה בבריהל בגרמניה (Kapelle St. Maria Aegyptiaca)
בתרבות

בפאוסט מאת גתה, מרים המצרית היא אחת משלוש הקדושות החוזרות בתשובה המתפללות למריה לרחמים על נפשו של פאוסט
מרים המצרית היא גיבורת שתי אופרות. בשנת 1932 חיבר אוטורינו רספיגי את האופרה Maria egiziaca. ג'ון טאוונר חיבר ב-1992 את האופרה Mary of Egypt
בסיפורו של אונורה דה בלזק, "יצירת המופת הבלתי נודעת" (1831) מופיע תיאור ארוך של מרים המצרית "מתפשטת על מנת לשלם על המסע בספינה לירושלים"
לקריאה נוספת

אלי שילר, נצרות ונוצרים בארץ ישראל, אריאל 155-156, אוגוסט 2002 עמ' 159 קישור לבעלי מנוי ב"כותר"
אביעד קליינברג, רגל החזיר של האח ג'נפרו, זמורה ביתן, 2000 עמ' 443
הערות שוליים

↑  Temple of Portunus (article) - Republic - Khan Academy
↑  Temple of Portunus
↑    Ivan Hewett, ‏John Tavener: five top pieces, The Telegraph, 13 November 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277657705171  PLWABN: 9810626729005606  BNE: XX1480208  CANTIC: a10562369  GND: 118577794  ISNI: 0000 0004 4886 8730  LCCN: n50054831  NKC: jn20000701152  NLA: 59594193  NLG: 45338  NSK: 000333900  NTA: 273471651  Trove: 1819507  VcBA: 495/10975  VIAF: 35248863   WorldCat (עם VIAF): 35248863
מריה באביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע חסידת אומות העולם
 פטירה:  28 באוגוסט 1971 
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (30 במאי 1978) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מריה באביץ'
 
מריה באביץ’ (ברוסית: Мария Бабич;‏ תאריך לידה לא ידוע – 28 באוקטובר 1971) הייתה אומנת אוקראינית, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה תינוקת יהודיה ממוות בידי הנאצים בעיר רובנו.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

מריה באביץ' הייתה אומנת של אירית אוסיפוב, תינוקת שנולדה בשנת 1941 ליצחק ולמינה אוסיפוב, משפחה יהודית מהעיר רובנו. אב המשפחה, יצחק אוסיפוב, גויס עם תחילת מלחמת העולם השנייה לצבא האדום. עם התקרבות הצבא הנאצי לרובנו, מינה אוסיפוב הצליחה למסור את ביתה אירית לאומנת שלה מריה, בתקווה שתשרוד את המלחמה. ב-6 בנובמבר 1941 נרצחה מינה על ידי הנאצים שעסקו בטיהור העיר. מריה, שהייתה מעל גיל 50, לקחה את התינוקת תחת חסותה, גידלה אותה במשך 4 שנים ודאגה לכל צרכיה באמצעיה הדלים. מריה הסתירה את יהדותה של אירית מחשש לחייהן. מריה סייעה גם ליהודים נוספים שהיו כלואים בגטו רובנו. מריה ואירית שרדו את המלחמה. לאחר המלחמה, חזר יצחק, אביה של אירית, לרובנו ומצא את בתו בחיים. אירית ויצחק היו הניצולים היחידים של משפחת אוסיפוב המורחבת.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הפכה מריה לחלק בלתי נפרד ממשפחת אוסיפוב. מריה עלתה יחד עם המשפחה לישראל וחיה איתה בירושלים עד למותה. מריה באביץ' נפטרה בשנת 1971, ונקברה בבית הקברות במנזר הרוסי לנשים בעין כרם, ירושלים.
הכרה והנצחה

ב-1 במאי 1962, מריה הייתה אחת מהראשונים לנטוע עץ בשדרת חסידי אומות העולם. ב-30 במאי 1978, לאחר מותה, הוכרה מריה באביץ' על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם.
הערות שוליים

↑  חנוכתה של שדרת חסידי אומות העולם, באתר שומר אחי ואנוכי – מפעל ההכרה בחסידי אומות העולם
↑  Yakov Suslensky, They Were True Heroes, Kiev: Society Ukraine, 1995
1 2  The Righteous Among the Nations Database - Babich Maria, Yad Vashem
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריה באביץ'".
מפלצת של מלון 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  גנדי טרטקובסקי 
 הופק בידי:  רוברט סמיגל
 תסריט:  רוברט סמיגל, אדם סנדלר, The Hageman Brothers 
 עריכה:  קת'רין אפל 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר סלינה גומז מל ברוקס אנדי סמברג דייוויד ספייד
 מדבבים:  אדם סנדלר (דרקולה) מולי שאנון (Wanda the Wolf) דייוויד ספייד (Griffin) קיגן-מייקל קי (Murray the Mummy) סטיב בושמי (Wayne the Wolf) מל ברוקס (Vlad Dracula) קווין ג'יימס (המפלצת של פרנקנשטיין) סלינה גומז (Mavis Dracula) אנדי סמברג (Jonathan Loughran) רוז אבדו Melissa Sturm פול בריטיין כריס פרנל Doug Dale לונל ניק סוורדסון רוברט סמיגל סיידי סנדלר ג'ון לוביץ ניק אופרמן מייגן מולאלי פראן דרשר רוב ריגל אלן קוברט דיינה קארווי כריס קטן דברה וילסון 
 מוזיקה:  מארק מותרסבו
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי סוני הנפשה
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  25 בספטמבר 2015
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אנימציה ממוחשבת
 תקציב:  $80,000,000
 הכנסות:  $468,266,747
 הכנסות באתר מוג'ו:   hoteltransylvania2
 סרט קודם:  מפלצת של מלון
 סרט הבא:  מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה
 www.welcometohotelt.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מפלצת של מלון 2 (באנגלית: Hotel Transylvania 2) הוא סרט אנימציה ממוחשבת של חברת סרטי קולומביה. זהו סרט ההמשך לסרט הפנטזי-קומי "מפלצת של מלון" מ-2012. הוא בוים על ידי גנאדי טרטקובסקי ותסריטו נכתב על ידי רוברט סמיגל ואדם סנדלר. הסרט יצא ב-25 בספטמבר 2015.
עלילה

אירועי הסרט נפתחים כשנה לאחר אירועי הסרט הראשון, בחתונה של מיוויס וג'וני. לאחר החתונה מיוויס מספרת לדרקולה שהיא בהריון, ונולד לה ולג'וני בן זכר ושמו דניס (דניסוביץ' בשמו הערפדי). דניס מתבגר מעט ודרקולה מגלה שמיוויס וג'וני מתכננים לעזוב לקליפורניה, היכן שמיוויס חושבת שדניס ישמח יותר, מפני שהוא אינו מגלה שום סימן לכוחות ערפד. נחוש לשנות את רוע הגזרה, מוציא דרקולה את ג'וני ומיוויס אל מחוץ לטרסילבניה כדי לחפש עבורם מקום מגורים, ובזמן הזה מאמן דרקולה את דניס כדי שיהיה ערפד, יחד עם חבריו: ויין איש הזאב, פרנקי פרנקנשטיין, גריפין הבלתי-נראה, מורי המומיה וג'לי שמצטרף אל החמישה. כל אחד בתורו מנסה להראות לדניס צדדים מפלצתיים אולם נכשל מפאת היותו חלוד בהפחדות. דניס מצדו, מתעניין בגיבורי על כמו באטמן ובתוכנית טלוויזיה חינוכית לילדים בשם "מיסטר עוגה".
כדי להוציא מדניס את "הצד הערפדי" שלו, לוקח אותו דרקולה למחנה קיץ לערפדים, שם מטפסת החבורה על מגדל רעוע, ומהמגדל הזה זורק דרקולה את דניס בתקווה שיהפוך לעטלף ויעוף, דניס לא מצליח ובשנייה האחרונה תופס אותו דרקולה ומציל אותו, אך גם ממוטט את המגדל ומצית שרפה במחנה.
סרטון של דניס נופל מהבניין מתפשט באינטרנט ומגיע אל ג'וני ומיוויס, ומיוויס מחליטה לחזור על מנת לקחת את דניס מידיו של דרקולה. דניס, שחושב שסבו מאוכזב ממנו, מנסה להפוך לעטלף ולעוף, אך נכשל. כמה ימים לאחר מכן, חוגג דניס את יום הולדתו החמישי בו יתגלה האם הוא יהיה ערפד או לא, ודרקולה מגלה שמיוויס הזמינה את אביו, ולאד, שדוגל בשנאה עזה כלפי בני האדם. דרקולה מסווה את ג'וני בתור ערפד ואת משפחתו בתור זומבים, ואכן, אביו ולאד אינו מבחין בהבדל.
דניס מחליט לברוח ליער עם ויני, בתו של ויין ו"הזינג" של דניס. לאחר שאחד ממשרתיו של ולאד תוקף את ויני, דניס הופך לערפד ומביס אותו. בעקבות היללות כל משרתיו של ולאד מגיעים ליער, וכך גם דרקולה וכל המפלצות. דניס מביס את המשרתים של ולאד וולאד עצמו מתרשם ומתנצל בפני בנו על הבורות שלו. לאחר מכן מיוויס מכריזה שהם נשארים בטרנסילבניה וכולם חוגגים את יום הולדתו של דניס.
דיבוב מקורי ועברי

אדם סנדלר / גרא סנדלר - דרקולה, מנהל המלון, אביה של מייוויס, בנו של ולאד וסבו של דניס
אנדי סמברג / דניאל מגון - בתפקיד ג'ונתן, בן אדם ובעלה של מיוויס. מומחה באמנויות לחימה וברכיבה על קורקינט.
סלינה גומז / לורן סביר - מייוויס, בתו של דרקולה ואשתו של ג'וני. מגוננת על בנה מאוד ומפחדת שדרקולה יפגע בו בטעות.
אשר בלינקוף / דניאל שופוב - דניס, בנם של ג'וני ומייוויס, חצי ערפד וחצי בן אדם. חבר של ויני.מאוהב בוויני
קווין ג'יימס / אוהד שחר - פרנקנשטיין
סטיב בושמי / דן שצברג - ויין, אדם זאב. בעל 300 ילדים, מתוכם רק ויני מתורבתת וכל השאר פראיים ומתעללים בו.
דייוויד ספייד / גדי לוי - גריפין, האיש הבלתי נראה, ואחד החברים הטובים ביותר של דרקולה. הוא מדמיין שיש לו חברה ובסוף הסרט פוגש אישה בלתי נראית כמוהו.
סאדי סנדלר (בתו של אדם סנדלר) - ויני, אדם זאב ובתם של ונדה וויין. חברה של דניס. הבת המנומסת היחידה של ויין.
מייגן מולאלי / טלי בן יוסף - לינדה, אמו של ג'וני. מתלהבת ולהוטה.
ניק אופרמן / מתי אטלס - מייק, אביו של ג'וני. אדיש וחסר התלהבות.
קיגן-מייקל קיי / צביקה פורמן - מורי, מומיה נהג לפזר אחריו חול בכל מקום.
פראן דרשר / שרית סרי - יוניס (Eunice), אשתו של פרנקנשטיין.
מל ברוקס / דב רייזר - ולאד, אביו של דרקולה. שונא בני אדם.
מולי שאנון / ענת סלונים - וונדה, אשתו של ויין, גם היא אדם זאב.
דיינה קארווי - דיינה, מנהלת מחנה הערפדים
רוב ריגל / עמי מנדלמן - בלה, עוזרו דמוי העטלף של ולאד והנבל הראשי בסרט
ג'ון לוביץ / יובל דור - אריק, מוזיקאי מלון טרנסילבניה. שר שירים עצובים.
כריס פרנל - פליי, מאמן הכושר של המלון
רוברט סמיגל - מרטי, גילמן (אנ') ורוד
פול בריטיין - פנדרגורה, מפלצת בעלת מראה מפחיד, אך רכה
הפקה

גנאדי טרטקובסקי, במאי הסרט דיבר באוקטובר 2012 על האפשרות של סרט המשך. ב-9 בנובמבר 2012, הוכרז כי סרט המשך מתוכנן לצאת ב-25 בספטמבר 2015. ב-12 במרץ 2014, הוכרז כי טרטקובסקי יחזור לביים את סרט ההמשך.
סרט המשך

לפני שיצא הסרט אמר המפיק שהצוות דן לגבי סרט המשך לסרט השני (שיהיה השלישי בסדרה), וב-2 בנובמבר 2015 הוכרז שמפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה יצא לאור ב-21 בספטמבר 2018. עם זאת הוכרז שגנאדי טרטקובסקי לא יביים את הסרט.
הערות שוליים

↑  תקציב הפקת הסרט באתר The Numbers
1 2  Solvej Schou, ‏'Hotel Transylvania 2' scheduled for 2015 release באתר entertainment weekly,‏ 9 בנובמבר 2012
↑  Bryan Alexander, ‏New Bigfoot sighting in 'Hotel Transylvania' short film, באתר USA TODAY, ‏24 אוקטובר 2012
↑  Sony Animation Shelves ‘Smurfs 3′ For New Origin Tale In Franchise Reboot, ‏12 במרץ 2014
↑  Hotel Transylvania 3 Will Happen With One Major Change
| סלינה גומז |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים • וידאוגרפיה • סיבובי הופעות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים • וידאוגרפיה • סיבובי הופעות |  |
| אלבומי אולפן | Stars Dance • Revival • Rare |  |
| אלבומי אוסף | For You |  |
| מיני-אלבומים | Another Cinderella Story EP • Selena × Votes • Revelación |  |
| סינגלים | "Tell Me Something I Don't Know" • "Magic" • "Send It On" • "Come & Get It" • "Slow Down" • "The Heart Wants What It Wants" • "Good for You" • "Same Old Love" • "Hands to Myself" • "Kill Em with Kindness" • "It Ain't Me" • "Bad Liar" • "Fetish" • "Wolves" • "Back to You" • "I Can't Get Enough" • "Lose You to Love Me" • "Look at Her Now" • "Rare" • "Boyfriend" • "Past Life" • "Ice Cream" • "De Una Vez" • "Baila Conmigo" • "Selfish Love" • "999" • "Let Somebody Go" • "Calm Down" • "My Mind & Me" • "Single Soon" • "Love On" |  |
| שיתופי פעולה | "Whoa Oh! (Remix)" • "I Want You to Know" • "We Don't Talk Anymore" • "Hands" • "Trust Nobody" • "Taki Taki" • "Anxiety" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Shake It Up" • "Me & the Rhythm" • "Feel Me" |  |
| שירים אחרים | "Birthday" • "Stars Dance" • "Like a Champion" • "Forget Forever" • "Revival" • "Sober" • "Me & My Girls" • "Only You" • "Dance Again" • "Vulnerable" • "People You Know" • "She" |  |
| סיבובי הופעות | Stars Dance Tour • Revival Tour |  |
| ערכים קשורים | המכשפים מווייברלי פלייס • סלינה גומז & הסצנה • רק רוצחים בבניין • Selena + Chef •‏ Selena Gomez: My Mind & Me |  |
משלחת מס' 31 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 31 (באנגלית: Expedition 31) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-27 באפריל 2012 ועד ל-1 ביולי 2012. מפקד המשלחת היה אולג קונוננקו מרוסיה. פעילות המשלחת נמשכה 65 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 24> 04.2012–17.05.2012 | 17> 05.2012–1.07.2012 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה אולג קונוננקו | מפקד המשלחת | סויוז TMA-03M |  |  | סויוז TMA-03M | חבר משלחת מס' 30 ומפקד משלחת מס' 31.  מפקד טיסה של "סויוז TMA-03M" |
| הולנד אנדרה קויפרס | מהנדס טיסה | סויוז TMA-03M |  |  | סויוז TMA-03M | חבר משלחת מס' 30 ו-31 |
| ארצות הברית דונלד פטיט(אנ') | מהנדס טיסה | סויוז TMA-03M |  |  | סויוז TMA-03M | חבר משלחת מס' 30 ו-31 |
| ארצות הברית ג'וזף אקבה | מהנדס טיסה | סויוז TMA-04M |  |  | סויוז TMA-04M | חבר משלחת מס' 31 ו-32 |
| רוסיה גנאדי פדאלקה | מהנדס טיסה | סויוז TMA-04M |  |  | סויוז TMA-04M | חבר משלחת מס' 31 ו-32, מפקד טיסה "סויוז TMA-04M" |
| רוסיה סרגיי רווין(אנ') | מהנדס טיסה | סויוז TMA-04M |  |  | סויוז TMA-04M | חבר משלחת מס' 31 ו-32 |
פעילות המשלחת

פעילות המשלחת החלה ב-27 באפריל 2012 עם עזיבת חללית סויוז TMA-22 בה היה מפקד המשלחת מס' 30 דניאל ברבנק וחלק מצוותו. בשלב ראשון המשלחת כללה 3 אנשים שהיו חלק של משלחמת מס' 30.
במשך פעילות המשלחת לתחנת החלל הייתה מחוברת חללית מטען "פרוגרס M-15M".
ב-17 במאי לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-04M עם 3 חברי המשלחת החדשים. היא התחברה למודול "פואיסק".
ב-22 במאי לתחנת החלל התחברה חללית אספקה דרגון שהתחברה למודול "הרמוני" בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2. זו הייתה העגינה הראשונה של חללית אספקה פרטית רב-פעמית. החללית הביאה כ-554 ק"ג אספקה והחזירה לכדור הארץ 600 ק"ג של ציוד ומסמכים. היא עזבה את תחנת החלל ב-31 במאי. הנחיתה עברה בהצלחה ולאחר טיפול החללית הייתה מוכנה לטיסה חדשה.
ב-1 ביולי קונוננקו, פטיט וקויפרס נכנסו לחללית סויוז TMA-03M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 32.
חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים.
מריה באטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה

מריה באטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה (באיטלקית: Maria Beatrice Ricciarda d'Este; ‏7 באפריל 1750 - 14 בנובמבר 1829), הייתה בתו של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ואשתו של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו, אשר כיהנה כדוכסית מאסה בין השנים 1790–1796 ובין השנים 1815–1829.
ביוגרפיה

מריה באטריצ'ה נולדה ב-7 באפריל 1750 במודנה, לארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ולמריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה, בתם של אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה וריצ'רדה גונזאגה. נישואי הוריה לא היו מוצלחים, והם התגוררו בנפרד. לאחר מות אחיה הקטן רינאלדו פרנצ'סקו בשנת 1753 בהיותו בן 4 חודשים, הפכה מריה באטריצ'ה ליורשת הוריה.
מכיוון שהייתה אמורה לרשת 4 מדינות (מודנה, רג'ו, מאסה וקרארה), סיכמה מריה תרזה בשנת 1753 עם אביה ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, שמריה ביאטריצ'ה תינשא ללאופולד, ארכידוכס אוסטריה, ובכך הוא ייהפך ליורשו. אולם, בשנת 1761 הפך לאופולד ליורש הדוכסות הגדולה של טוסקנה, ולפיכך בשנת 1763 נחתם הסכם חדש בין אביה למריה תרזה, ובו נקבע שמריה ביאטריצ'ה תתחתן עם פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, ובכך הוא ייהפך ליורשו.
בשנת 1771 אישר הדיאט הקיסרי את ההסכם עם דוכס מודנה, וב-15 באוקטובר אותה שנה התחתן פרדיננד עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה. בשנת 1790 מתה אמה מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה, ומריה ביאטריצ'ה עלתה במקומה לשלטון בדוכסות מאסה וקרארה.
בשנת 1796 ברחה מריה ביאטריצ'ה עם משפחתה מפני הכוחות הצרפתים בראשות נפוליאון שפלשו למילאנו. גם אביה ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ברח ממודנה, שהצטרפה לרפובליקה הצ'יסאלפינית.
בהסכם קמפו פורמיו בשנת 1797, הוענקה לאביה דוכסות ברייזגאו, אזור בדרום מערב גרמניה שהשתייך לבית הבסבורג. בשנת 1803 מת אביה ארקולה השלישי, ובעלה פרדיננד קיבל את התואר "דוכס ברייזגאו", וכן קיבל את הטענה לדוכסות מודנה. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 ויתר פרדיננד על דוכסות ברייזגאו שצורפה לדוכסות הגדולה של באדן, ובשנת 1806 מת פרדיננד ונקבר בקריפטה הקיסרית בווינה.
בשנת 1814 ניתנה דוכסות מודנה בקונגרס וינה לבנה הבכור - פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ואילו מריה באטריצ'ה קיבלה בחזרה את דוכסות מאסה וקרארה. מריה באטריצ'ה השאירה את ניהול הדוכסות בידי שריה, ואילו היא עצמה שהתה רוב הזמן בווינה. ב-14 בנובמבר 1829 מתה מריה ביאטריצ'ה בווינה, ובנה פרנץ הרביעי, דוכס מודנה ירש אף את נחלותיה.