stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירון בנבנשתי
ספריו

מפת ארץ-ישראל בתקופה הצלבנית, אטלס ישראל, ירושלים ואמסטרדם, 1960, מהדורה שנייה, המרכז למיפוי ישראל, 1973 ואילך
מבצרי הצלבנים, ירושלים: קריית ספר ,1965, מהדורה רביעית 1975
The Crusaders in the Holy Land. Jerusalem: Israel Universities Press, 1970. 2nd edition, 1976, New York: Macmillan 1973.
תרגום לעברית, אריאל, ירושלים ,1985
מול החומה הסגורה, ירושלים, וידנפלד וניקולסון, 1973
Jerusalem, The Torn City. Minneapolis: University of Minnesota Press, 1977
ירושלים:עיר ובלבה חומה, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1981
Frankish Rural Structures in Palestine, In Outremer; Jerusalem : Yad Ben-Zvi, 1982.
Israeli Censorship of Arab Publications. New York: A fund For Free Expression Report, 1983.
The West Bank Data Project: A Survey of Israel’s policies. Washington D.C. American Enterprise Institute, 1984.
Conflicts and Contradictions. New York : Villard Books (Random House), 1986, Paperback edition, Washington D.C. : Eshel 1989.
The West Bank Data Project, 1986 Survey. Jerusalem : The West Bank Data Project and the Jerusalem Post, 1986
לקסיקון יהודה ושומרון: יישובים מינהל וחברה, ירושלים, כנה, 1987
תרגום לאנגלית
The West Bank Handbook, (Lexicon). Jerusalem: The West Bank Data Project and the Jerusalem Post, 1987.
The West Bank Data Project, 1987 Survey. Jerusalem: The West Bank Data Project and the Jerusalem Post, 1987
The West Bank and Gaza Atlas. Jerusalem: The West Bank Data Project and the Jerusalem Post, 1988 (with Shlomo Khayat).
הקלע והאלה, ירושלים, כתר, 1988
The Shepherds’ War (Collected Essays) 1981-1989. Jerusalem : The West Bank Data Project and the Jerusalem Post, 1989’
עיר המנוחות ,:בתי העלמין של ירושלים, ירושלים, כתר ,1990
מחול החרדות, ירושלים, כתר ,1991
פנס הקסם: מסעות בארץ ישראל של פעם (מעזבונו של דוד בנבנשתי), ירושלים, כתר, 1994
Intimate Enemies. Berkeley: University of California Press, 1995
Jerusalem, City of Stone. Berkeley: University of California Press, 1996 Frenchtranslation, Actes Sud, 1996
תרגום לעברית: מקום של אש, תל אביב, דביר 1996
Sacred Landscape : The Buried History of the Holy Land 1948-1998. Berkeley: University of California Press, 2000
הבוקר למחרת: עידן השלום, לא אוטופיה,(עורך) ירושלים, כרמל ומכון טרומן 2002
Son of the Cypresses : memories ,reflections, and regrets from a political life. Berkeley: University of California Press, 2007
חלום הצבר הלבן: אוטוביוגרפיה של התפכחות, הוצאת כתר, 2012.
הערות שוליים

↑   עופר אדרת, הפובליציסט וסגן ראש העיר ירושלים לשעבר, מירון בנבנשתי, מת בגיל 86, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2020
1 2 3  אריה דיין, הניסיון החמישי של מירון, כל העיר, 13 במרץ 1981
↑  יוסי שריד, "חלום הצבר הלבן": התקווה שאחרי, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2012
↑  מוסף ספרים, ספרים חדשים - עיון - מקור, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289586905171  BnF: cb121864255 (data)  GND: 104336250  ISNI: 0000 0001 0933 8823  LCCN: n50006820  NKC: jn19990000693  NTA: 06874529X  SUDOC: 030452880  VIAF: 34501619   WorldCat (עם VIAF): 34501619
ספרות המוסר

.
שבט מוסר מאת אליהו הכהן האתמרי, נדפס בירושלים בשנת ה'תרכ"ג על ידי השותפים יחיאל ברי"ל, מיכל הכהן ויואל משה סלומון
ספרות המוסר היא ענף של הספרות התורנית הכולל ספרים שנכתבו החל מימי הביניים שעיקרם חיזוק האמונה, חיי הרוח ותיקון המידות. לדברי משה הלברטל, מטרתו של ספר המוסר היא להציב דמות של טיפוס אנושי אידיאלי, שעל האדם לשאוף להידמות לו. ניתן לחלק את ספרות המוסר לשתי חטיבות כרונולוגיות: ספרות המוסר של ימי הביניים, שעיקרה ספרות פילוסופיה ומשלים, וספרות המוסר שנכתבה החל מן המאה ה-16 בקרב חוג מקובלי צפת ומגמתה תיקון עצמי-דתי. יורשי ספרות זו החל מהמאה ה-18 הגיעו בעיקר (אך לא רק) מזרם המתנגדים (לחסידות).
ספרות המוסר בימי הביניים

ספרי המוסר הראשונים נכתבו בערבית יהודית והתאפיינו בכתיבה פילוסופית. הבולטים שבהם הם חובות הלבבות לר' בחיי אבן פקודה, הגיון הנפש (או ספר המוסר) לר' אברהם בר חייא. ספרי המוסר הראשונים שנכתבו בעברית היו ספר מורא של אברהם אבן עזרא וספר המדע: הלכות יסודי התורה לרמב"ם. עוד בסוגה זו ניתן למנות את "אבן בחן" לר' קלונימוס בן קלונימוס ואת מסילת ישרים לרמח"ל, שאף שראה אור ב-1740, הוא משתייך לאותה מסורת פילוסופית.
סוגה נוספת של ספרי מוסר שהיו נפוצים בימי הביניים הם קובצי דרשות, משלים וסיפורי מוסר כגון ספר "בחינת עולם" לידעיה הפניני, ספר "נופת צופים" ליהודה מסר לאון, דרשות מהר"ל מפראג, "ספר המוסר" לר' זכריה אלצ'אהרי, שערי תשובה לר' יונה גירונדי ועוד. צורה נפוצה נוספת להצגת התוכן היא כצוואה של מנהיג תורני או כאיגרותיו (למשל איגרת הרמב"ן).
תת-סוגה נוספת של ספרות המוסר היא פירושים לספרים משלי (בתנ"ך) ופרקי אבות (במשנה; כגון שמונה פרקים לרמב"ם), המספקים קרקע נרחבת להנחיות מוסריות לקוראים. פירושיהם של ר' יונה גירונדי ושל הגאון מווילנא למשלי ולאבות זכו לתפוצה נרחבת. למסכת אבות נודע גם פירושו של רבי חיים מוולוז'ין, "רוח חיים".
חסידי אשכנז יצרו במאה ה-13 ספרות מוסר יוצאת דופן, המושפעת מרעיונות מאגיים ומיסטיים, החשוב שבהם הוא ספר חסידים וכן צוואת רבי יהודה החסיד.
ספרות המוסר במאה ה-18

במאה ה-18 יצרו חכמים מקרב המתנגדים לחסידות ("ליטאים") ספרות מוסר עשירה בכמותה ובביטוייה החריפים "שיצאה בביקורת קשה על העשירים ובעלי השררה, על מעשי עוול של מנהיגי הקהילה ועל מצבם הקשה של המוני העם, ואף תבעה את תיקון המצב"
אחד הספרים הראשונים בסוגה זו הוא קב הישר מאת ר' צבי הירש קאיידנובר (1706) שראה אור עוד לפני פרוץ החסידות.
ספרו של ר' אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא, יסוד ושורש העבודה (1782) מקשר בין המידות הראויות: היראה, האהבה לה', התשובה, ההקפדה על קדושה וטהרה והענווה והכוונה בתפילה; לבין הקבלה.
במסגרת המאבק בהתפשטות תנועת החסידות התחברו בליטא בתקופה זו מספר ספרי מוסר שהדגישו את מעלת לימוד התורה ותיארו את השקפת העולם המתנגדית. מהם התפרסמו במיוחד "נפש החיים" לרבי חיים מוולוז'ין, תלמיד הגאון מווילנא, ו"מעלות התורה", מאת רבי אברהם, אחי הגר"א.
באימפריה העות'מאנית נדפסו החל מן המאה ה-18 ספרי מוסר רחבי תפוצה כגון פלא יועץ של ר' אליעזר פאפו ושבט מוסר של ר' אליהו הכהן שראה אור בלדינו ב-1722 שעיקרו תיאורים רבים ומפחידים של הגיהנום הצפוי לחוטאים.
רבי ישראל מאיר הכהן חיבר בשלהי המאה ספרי מוסר רבים שהקו המנחה שלהם הוא חיזוק לקיומן של מצוות שלדעתו בני דורו התרשלו בהם. מתוכם התפרסמו במיוחד חיבוריו על שמירת הלשון.
ספרות תנועת המוסר

עם התפתחותה של תנועת המוסר החל במאה ה-19 חלה פריחה בספרות המוסר. מכתביו של מייסד התנועה רבי ישראל מסלנט הוציא לאור תלמידו רבי יצחק בלאזר את הספר "אור ישראל", המציג לראשונה את עקרונות התנועה, שבמרכזם הצורך להכרה בכוחות הנפש של האדם כבסיס לשיטת העבודה הרוחנית הנדרשת ממנו. גם ספרו של הרב בלאזר "כוכבי אור" השפיע על התפתחות התנועה. כתבי תלמידו, רבי שמחה זיסל זיו יצאו לאור בכמה ספרים, הבולט שבהם הוא "חכמה ומוסר". ספרים מרכזיים נוספים על פי אסכולת קלם הם ספרי הרב ירוחם ליבוביץ ממיר, "דעת חכמה ומוסר" ו"דעת תורה", וספרי הרב אליהו אליעזר דסלר, "מכתב מאליהו", המשלבים גם הגות חסידית וקבלית. אסכולת סלובודקה יוצגה על ידי הספר "אור הצפון", אסופה מכתבי רבי נתן צבי פינקל, ה"סבא מסלבודקה", שיצאה לאור על ידי תלמידיו, חתנו הרב יצחק אייזיק שר והרב אברהם גרודזינסקי, ובאסכולת נובהרדוק יצא לאור הספר "מדרגת האדם", אוסף משיחותיו של "הסבא מנובהרדוק", הרב יוסף יוזל הורוביץ.
בדור השלישי של תנועת המוסר התפרסמו מלבד "מכתב מאליהו" גם ספריו של הרב שלמה וולבה "עלי שור", "אור יחזקאל" מאת הרב יחזקאל לוינשטיין, "לב אליהו", מאת הרב אליהו לופיאן וספרים רבים נוספים.
בעולם הישיבות, ובפרט בישיבות הנמנות עם הזרם הליטאי והספרדי, מקובל סדר לימוד מיוחד המוקדש ללמידת ספרות המוסר. הספר הנלמד ביותר הוא "מסילת ישרים". ספרים פופולריים נוספים הם "חובות הלבבות", "שערי תשובה" ו"אורחות צדיקים". מתוך ההגות החדשה נלמדים בין היתר הספרים מכתב מאליהו ועלי שור. הלמידה מתבצעת על פי הנחיותיו של מייסד התנועה רבי ישראל מסלנט באופן אישי, בשונה משאר סדרי הישיבות בהם נהוג לימוד בחברותא, וניתן דגש על למידה בקול רם ובהתפעלות רגשית.
ראו גם

מידות טובות
תנועת המוסר
לקריאה נוספת

יוסף דן, ספרות המוסר והדרוש, הוצאת כתר 1975
ישעיהו שחר, ביקורת החברה והנהגת הציבור בספרות המוסר והדרוש בפולין במאה הי"ח, מרכז דינור, תשנ"ב -1992
ישעיה תשבי, מבחר ספרות המוסר: פרקים נבחרים בצירוף ציונים, ביאורים ומבואות, הוצאת ניומן,
מסילת ישרים, חובת הלבבות ושמירת הלשון, בסדרת עם הספר, עם פרשנות ומבואות
הערות שוליים

↑  משה הלברטל,  חלק א: חובות הלבבות – ר' בחיי אבן פקודה, סרטון  באתר יוטיוב
↑  שמואל אטינגר, תולדות ישראל בעת החדשה, הוצאת דביר, תשכ"ט - 1969, עמ' 54
↑  קב הישר
↑  שבט מוסר
מדרש אבכיר

מדרש אבכיר הוא חיבור מדרשי על ספרי התורה, בראשית ושמות. החיבור אבד, וכיום מצויים בידינו רק ציטוטים ממנו בחיבורים אחרים, ובעיקר ילקוט שמעוני.
מקום וזמן עריכתו

לשון המדרש וסגנונו מכילים מאפיינים של המדרשים המאוחרים, כגון שימוש בשאלות רטוריות, שימוש בלשונות כמו "רבותינו בעלי אגדה אומרים", "אמרו חכמים" וכדומה.
החוקרים נחלקו בשאלת זמן עריכתו. יש המקדימים אותה לסוף המאה העשירית ויש המאחרים אותה למאה ה-13.
יש המצביעים על ארץ ישראל כמקום עריכתו, אך הדעה הרווחת כי המדרש הוא איטלקי.
אזכורים מהמדרש

רוב ככל המובאות מהמדרש הן על ידי מחברים אשכנזים, ובעיקר סביב המאה ה-13. רוב המצטטים ממנו נמנים עם החוגים המצומצמים של חסידי אשכנז, ולכן הועלתה סברה שכבר אז תפוצתו הייתה די מצומצמת. המקור הקדום ביותר הוא בספר ייחוסי תנאים ואמוראים לרבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, ובספרי תלמידו רבי אלעזר מוורמייזא.
במאה ה-16 היו עותקים של המדרש במצרים ובאיטליה, אך לא נעשה בו שימוש רחב.
הציטוטים הישירים המאוחרים ביותר מן המדרש הם מסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, על ידי רבי אליהו הכהן האתמרי בחיבור "מדרש תלפיות" ורבי אברהם הלין בפירושו "זרע אברהם".
שמו

יום-טוב ליפמן צונץ שיער שהשם "אבכיר" מקורו במילים שפתחו אותו, "אבכיר כיולדה".
אולם, נמצאו עדויות לכך שהסיבה לשם זה היא בחתימת דרשות הנחמה שבו בראשי התבות "אבכי"ר" שמשמעותן "אמן במהרה כן יהי רצון" או "אמן בימינו כן יהי רצון".
מסתבר ששם זה אינו פרי עטו של עורך המדרש אלא של המעתיקים.
לקריאה נוספת

יום-טוב ליפמן צונץ, הדרשות בישראל פרק יז, עמ' 142.
עמוס גאולה, מדרשי אגדה אבודים הידועים מאשכנז בלבד : אבכיר, אספה ודברים זוטא, ירושלים ה'תשס"ז, 2006.
ענת‏ רייזל‏, "מדרש אבכיר", בלקסיקון מבוא למדרשים‏, עמ' 423; הוצאת תבונות - מכללת הרצוג, תשע"א. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
ספר ילקוט מדרשים חלק שישי, צפת תשע"ד; עמ' רסה - שסא. בו נאספו רוב מאמרי מדרש אבכיר.
הערות שוליים

↑  עמוס גאולה תומך את הזיהוי הזה על כמה אדנים: תפוצת המדרש אצל חסידי אשכנז שהושפעו מחכמי איטליה, התפלמסות עם הנצרות האופיינית ליהודי איטליה, עניינים הלכתיים התואמים למנהגי איטליה ועוד.
↑  עמוס גאולה, מדרשי אגדה אבודים
↑  באותה התקופה צוטט קטע מהמדרש על ידי רבי אברהם עקרא, שראה את המדרש כששהה במצרים.
↑  הדרשות בישראל עמ' 430 הערה 33
↑  למשל בפירוש ר' אלעזר מוורמייזא לסידור התפילה, על קדושה דסידרא: "במדרש אבכי"ר בסוף כל דרשה דברי נחמות וסופן אמן במהרה כן יהי רצון".
| ספרות המדרשים |
| --- | --- | --- |
| מדרשי הלכה תנאיים (בערך 200–400 לספירה) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
|  מדרשי אגדה קלאסיים: תקופת האמוראים והסבוראים (בערך 400–600 לספירה) | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • פסיקתא דרב כהנא • מדרש פנים אחרות • ברייתא דישועה • אגדות התלמוד • פרקי רבי יוסי |  |
|  תקופת הביניים: ראשית תקופת הגאונים (בערך 600–750 לספירה) | מדרשי התנחומא • שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה  • רות רבה • קהלת רבה • קהלת זוטא • אבות דרבי נתן • אותיות דרבי עקיבא • מדרש תהילים (מזמורים א-קיח) • מדרש ויסעו • תרגום שני למגילת אסתר • פסיקתא רבתי • מדרש שיר השירים |  |
| המדרש המאוחר: תקופת הגאונים (בערך 750–1050 לספירה) | תנא דבי אליהו • פרקי דרבי אליעזר • שבעת פרקי רבי אליעזר • הגדה של פסח • שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) • אגדת בראשית • בראשית רבתי • פסיקתא רבתי • דברים זוטא • רות זוטא • שיר השירים זוטא • מדרש שמואל • מדרש משלי • מדרש תהילים (מזמורים קיט-קנ) • מדרש אבא גוריון • מדרש תדשא • מדרש ויושע • מדרש עשרת הדיברות • מדרש תשובת יונה הנביא • מדרש אבכיר • מדרש אספה • מדרש תמורה • פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) |  |
| הילקוטים: תקופת הראשונים (בערך 1050–1500 לספירה) | פתרון תורה • פסיקתא זוטרתא • מדרש שכל טוב • מדרש אגדה (בובר) • ילקוט שמעוני • ילקוט המכירי • מדרש הגדול • מדרש הביאור • הגדות התלמוד (ילקוט) • עין יעקב • מדרשי רבי שמואל מסנות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286644505171
קורט וגנר (מוזיקאי)

| --- | --- |

קורט ווגנר במופע במועדון הבארבי, תל אביב, אפריל 2009
 לידה:  5 באוקטובר 1959 (בן 65) נשוויל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  קאנטרי אלטרנטיבי, קאנטרי, פולק רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 
קורט וגנר (באנגלית: Kurt Wagner; נולד ב-5 באוקטובר 1959 בנשוויל, טנסי) הוא מוזיקאי אמריקאי. הקים את הרכב הקאנטרי האלטרנטיבי "למבצ'ופ", ומשמש בו כסולן והיוצר העיקרי.
לאורך הקריירה שלו שיתף פעולה עם אמנים רבים, כמו ג'וש ראוס, מורצ'יבה, דייב בולטר וסטיוארט סטייפלס מטינדרסטיקס, צ'ארלי לוין, ויק צ'סנט וגם עם חברי ההרכב האלקטרו-פסיכדלי "X-Press 2".
בשנת 2007 יצא לראשונה כעצמאי לסיבוב הופעות קצר, שלבסוף התארך ובעקבותיו נוצר אלבום הסולו הראשון שלו "Kurt".
דיסקוגרפיה

Morcheeba, Charango (2002)
Various artists, Songs for the Young at Heart (2007)
Kurt (2007)
X-Press 2, Give It (2005)
Harlem Shake (שיר)

Harlem Shake הוא שיר שהוקלט על ידי הדי ג'יי והמפיק האמריקאי, באואר. השיר יצא לאור ב-22 במאי 2012 כסינגל הבכורה של באואר, דרך חברת התקליטים Mad Decent.
השיר לא זכה להצלחה משמעותית עד פברואר 2013, כאשר סרטון יוטיוב הכולל בתוכו את השיר הפך לתופעת אינטרנט בשם הארלם שייק. התפשטות התופעה הובילה לעלייה במכירות הסינגל, והוא דורג במקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100 למשך 5 שבועות ברציפות. השיר זכה להצלחה במצעדים רבים, ובמהלך שהותו בפסגת המצעד האמריקאי, הוחלט לשנות את שיטת דירוג המצעד באופן קבוע, כך שתכלול את כמות הצפיות דרך יוטיוב.
השיר כולל בין היתר סמפול של השיר "Miller Time" של הלהקה Plastic Little. לאחר שהפך השיר ללהיט, המוזיקאי דיפלו, ראש חברת התקליטים Mad Decent, הגיע להסדר עם הלהקה לגבי הסמפול של שירה, דבר שלא נעשה לפני הוצאת השיר. עם זאת, לדברי באואר, הוא לא קיבל אף חלק מהרווחים של השיר עקב בעיות משפטיות בנוגע לסמפולים בשיר.
הראפרית האמריקאית אזיליה בנקס פרסמה רמיקס לשיר בערוץ הסאונדקלאוד שלה, שמאוחר יותר הוסר לבקשת באואר והוביל לסכסוך בין השניים. גרסה זו תוכננה להיות הגרסה הרשמית של השיר, ואף בנקס טענה כי היא פרסמה את השיר לאחר שקיבלה אישור לעשות זאת, ואילו באואר טען כי הגרסה של בנקס לא הייתה לטעמו, ולכן לא השתמש בה וביקש מבנקס שלא לפרסמה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 9 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 9 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 5 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 10 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 2 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 3 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 2 |  |
|  צרפת | SNEP | 4 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 6 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 17 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 5 |  |
הערות שוליים

↑  Baauer's 'Harlem Shake' Debuts Atop Revamped Hot 100, Billboard, ‏2013-02-20
↑  Diplo Clears ‘Harlem Shake’ Samples
↑  'HARLEM SHAKE' FACING COPYRIGHT CLAIMS
↑  Azealia Banks Clashes With Baauer and Diplo Over "Harlem Shake"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c2726cd5-1fde-4067-911a-ea173a6c7369  MusicBrainz work: 1361e264-02cd-479a-b05a-a478648960a7
הקרב על מאראווי

הקרב על מאראווי (באנגלית: Battle of Marawi), הוא עימות מזוין שפרץ ב-23 במאי 2017 בין כוחות הביטחון של הפיליפינים לבין ארגונים אסלאמיים ג'יהאדיסטים הנאמנים למדינה האסלאמית (דאעש) בעיר מאראווי לחופי אגם לאנאו, המשמשת כבירת המחוז המוסלמי לאנאו דל-סור באי הפיליפיני מינדנאו.
הקרב החל כאשר עשרות לוחמי דאעש המשתייכים לארגון אבו סיאף ולמיליציית מאוט פתחו במתקפה מתואמת על המחנה הצבאי ראנאו ועל עמדות צבא ומשטרה בעיר, כאשר בתום יממה הג'יהאדיסטים הצליחו לכבוש אתרים מרכזיים בעיר ורחובות ראשיים, ובתום יומיים להשתלט על מרבית העיר על פי מספר דיווחים. על פי הממשלה הפיליפינית לעומת זאת, המתקפה החלה כאשר נודע לכוחות הביטחון שמנהיג אבו סיאף שוהה בעיר עם קבוצה מלוחמיו לצורך פגישה עם חמושי מיליציית מאוט, ולאחר שהצבא והמשטרה ניסו לפשוט על מקום המסתור, לוחמי אבו סיאף פתחו עליהם באש כבדה וקראו לתגבורת של מיליציית מאוט. הממשלה הפיליפינית טענה לשליטה על מרכז העיר כבר ביום השני, וברוב הזמן שבו התרחשו חילופי אש בעיר, עלו דיווחים סותרים של תושבי העיר, לוחמי דאעש וכוחות הביטחון על המתרחש בפועל בעיר.
ב-17 באוקטובר 2017, יממה לאחר מותם של מנהיגי המיליציה עומאר מאוט ואיסנילון הפילון, הכריז הנשיא רודריגו דוטרטה על "שחרור האזור מההשפעה האיסלאמית". ב-13 באוקטובר הכריז שר ההגנה הפיליפיני דלפין לורנזה על סיום הקרב על מאראווי.
רקע

באי מינדנאו הנמצא בדרום הפיליפינים, קיימת אוכלוסייה אתנית-מוסלמית גדולה הידועה כמורו. מאז 1969, התנהל הסכסוך בדרום הפיליפינים באי מינדנאו ובאיים נוספים בין תנועות מוסלמיות שדרשו אוטונומיה לבין הממשלה הפיליפינית. לאחר חתימת הסכם טריפולי והקמת האזור האוטונומי המוסלמי במינדנאו, הארגונים העיקריים שהמשיכו להילחם נגד הממשלה היו ארגונים ג'יהאדיסטים קיצוניים כמו אבו סיאף ששאפו להקים מדינה אסלאמית ברחבי האי מינדנאו המנוהלת על ידי חוקי השריעה. בעקבות הקמת המדינה האסלאמית בעיראק וסוריה והכרזתה על ח'ליפות עולמית, ארגון אבו סיאף נשבע אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי, ובמקביל, מספר מיליציות מקומיות נשבעו אף הם אמונים לארגון. כל אחד מהארגונים המסונפים למדינה האסלאמית ביצע פעולות טרור במידה זו או אחרת ברחבי האי, והתיאום בין הארגונים הג'יהאדיסטים גבר עם הזמן. הוקם אף ארגון-גג הקרוי הח'ליפות האסלאמית במינדנאו.
במהלך פברואר 2016, מיליציית מאוט נאלצה לסגת מהמפקדה הראשית שלה בעיר בוטיג במחוז לאנאו דל-סור, לאחר פשיטה של צבא הפיליפינים שבאה בעקבות פעולות טרור קודמות של הארגון בעיר, ביניהם תקיפת גדוד הרגלים בבסיס בעיר. בנובמבר של אותה שנה, המיליציה השיקה מתקפה רצינית על האזור העירוני של בוטיג בכוח של 300 לוחמים ואף כבשה אותו למספר ימים. המיליציה נאלצה לסגת מהעיר להרים לאחר הגעת כוחות גדולים של צבא הפיליפינים שגרמו לה להרוגים רבים. כנקמה על כך, היא ביצעה פיגוע התאבדות קטלני בדבאו סיטי בירת האי מינדנאו זמן קצר לאחר מכן. במקביל, ארגון אבו סיאף ביצע מספר התקפות בין 2014 ל-2016, ביניהם המתקפה באי המוסלמי בסליאן . ב-11 באפריל 2017, חוליה בת 11 לוחמים של אבו סיאף, מיליציית מאוט ואנצר אל-ח'ילאפה, תקפו את כוחות הביטחון הפיליפינים באי בוהול הנמצא בארכיפלג ויסאיאס - הרחק ממעוזי הארגונים בארכיפלג סולו הסמוך למלזיה. העימות הסתיים רק ב-15 במאי עם הריגת כל אחד עשר הלוחמים בידי כוחות הביטחון. פעולה זאת לימדה על תחילת שיתוף הפעולה המלא בין הארגונים הג'יהאדיסטים.
העיר מאראווי (Marawi), היא בירת מחוז לאנאו דל-סור באי מינדנאו, והיא בעלת אוכלוסייה של כ-200,000 תושבים. המיקום שלה במרכז האי מינדנאו, הפך אותה ליעד נוח עבור לוחמי המדינה האסלאמית, עקב קרבתה לאזורי הפעילות של אבו סיאף בצפון האי, ולאזורי הפעילות של מיליציית מאוט בדרום האי. אף על פי שהמתקפה על העיר נראתה כפעולה מתוכננת היטב, על פי הכוחות המזוינים של הפיליפינים, הלחימה החלה כתוצאה ממבצע שערך הצבא בעיר בתיאום עם המשטרה הפיליפינית: בכוחות הביטחון התקבל דיווח מתושבי העיר לפיו קבוצת לוחמי אבו סיאף בראשות איסנילון הפילון נמצאת בעיר על מנת להיפגש עם עמיתיהם ממיליציית מאוט, וכוח צבאי-משטרתי משולב הגיע למקום המסתור של הפילון - הטרוריסט המבוקש ביותר בפיליפינים - במטרה ללוכדו או לחסלו. עם זאת, ייתכן שהטענה בדבר המבצע מהווה דיסאינפורמציה של הממשל הפיליפיני בניסיון להראות שליטה על המצב הרעוע במינדנאו.
הקרב > היום הראשון

חילופי האש בין כוחות הממשלה לבין לוחמי דאעש החלו ביום שלישי 23 במאי בשעה 2:00 אחר הצהריים (שעון פיליפינים). על פי העיתונות הפיליפינית, ההתקפה החלה בשכונת בסק מלוטלוט בעיר כאשר לוחמיו של איסנילון הפילון (אנ') קראו למיליציית מאוט לשלוח להם תגבורת; לוחמי דאעש כבשו תחילה את בית החולים עמאי פקפק והורו לעובדיו לצאת ממנו, ולאחר מכן הניפו על גג בית החולים את דגל המדינה האסלאמית. חטיבה 103 של הצבא הפיליפיני המוצבת במחנה ראנאו בעיר הותקפה לפי דיווחים ראשונים על ידי 500 לוחמי דאעש (מאוחר יותר הצבא הכחיש זאת), ותמונות שצולמו על ידי התושבים בעיר מהבניינים במהלך היום, הראו את לוחמי דאעש החמושים בנשק קל למכביר משוטטים ברחובות ראשיים בעיר ומקימים מחסומים ועמדות בידוק במספר רחובות. חלק מקווי החשמל והתקשורת בעיר נותקו עקב הלחימה, ודרכי הגישה לעיר נחסמו על ידי כוחות הממשלה. לקראת הלילה הרחוב הראשי בעיר נכבש, ומספר בניינים ובתים הוצתו על ידי דאעש, ביניהם כנסיית סנט מרי, בית הספר נינוי אקינו ומכללת דנסלאן. על פי הדיווחים מתושבי העיר, לוחמי דאעש חטפו כומר קתולי ו-12 חברי כנסייה בתור בני ערובה על מנת למנוע מהממשלה להתקיף אותם. במקביל, עשרות חמושים כבשו את בית העירייה ולאחר מכן את בית הכלא בעיר, והם שחררו ממנו כ-107 אסירים. בשלב כל שהוא, כוחות דאעש כבשו את תחנת המשטרה בעיר, לקחו ממנה שלל רב בדמות נשק וציוד, ולאחר מכן שרפו את הקומה השנייה של התחנה; הלוחמים הוציאו להורג בעריפת ראש את מפקד המשטרה המקומי.
הקרב > היום השני

למחרת ביום רביעי (24 במאי), תגבורות של הצבא הפיליפיני נחתו בשדה התעופה לגואינגנדיאן באי מינדנאו או הגיעו לאי באמצעות ספינות של משמר החופים. לטענת הממשל, הצבא הצליח להשתלט על בית החולים עמאי פקפק ולשחרר ממנו 120 אזרחים שנלקחו על ידי דאעש כמגנים אנושיים. במהלך היום לוחמי דאעש צרו על מבנה בניסיון לחטוף קבוצה של 42 מורים, אולם הצבא הצליח לחלץ אותם משם. באמצע היום סוכנות הידיעות של המדינה האסלאמית - אעמאק - פרסמה הצהרה רשמית בה נאמר שלוחמיה כבשו את רוב העיר מאראווי, וכי נהרגו כ-75 אנשים מכוחות הביטחון הפיליפינים. מאוחר יותר, הסוכנות פרסמה תמונות של לוחמי דאעש ברחבי העיר, וכן תמונות של כלי רכב ותחמושת שנלקחו שללו ומחסומים בעיר. הממשלה לעומת זאת, טענה שהצבא כבש מחדש עד סוף היום את אוניברסיטת מינדנאו ואת בית העירייה במרכז העיר. חילופי האש הכבדים גרמו לבריחה המונית של אלפי תושבים מהעיר במהלך היומיים הראשונים, וגודש תנועה גדול התרחש בכבישים המובילים לערים ליגאן וקגאיאן דה אורו. מתחילת המתקפה נהרגו לפחות 11 אזרחים ברחובות, ביניהם שני חובשים שנעצרו על ידי לוחמי דאעש בעת שענו לשיחות חירום, ו-8 אזרחים שנעצרו במחסומים בעיר והוצאו להורג ביריות כשהם כפותים. מתחילת המתקפה ועד סוף היום השני נהרגו על פי הממשלה 5 חיילים, 2 שוטרים ומאבטח אחד, ונפצעו 31 חיילים.
הקרב > היום השלישי

עם הזריחה של יום חמישי (25 במאי), על פי מספר דיווחים לוחמי דאעש סיימו לכבוש את כל העיר למעט השוליים המערביים, ובמרכז העיר השתרר שקט שהופר מדי פעם בירי צלפים. תגבורות של הצבא החלו להגיע לחופי האי מינדנאו, וכוחות צבאיים הקימו מחסומים בכניסות לעיר שאיפשרו יציאה רק לאזרחים. חטיבה 103 החלה בחדירה לעיר ממזרח בבוקר, והחלו להגיע דיווחים על חילופי אש בינם לבין לוחמי דאעש; במקביל, מסוקי קרב של חיל האוויר הפיליפיני החלו לסייר בשמי העיר ולבצע תקיפות ממוקדות, ולטענת הממשלה התרחשו סמוך לקפיטול במרכז העיר חילופי אש בין חיילים מהצבא הפיליפיני שהגיעו ממערב העיר לבין לוחמי דאעש. עד הצהריים, מנין ההרוגים של לוחמי דאעש מתחילת המתקפה עמד על 13 לוחמים, ולכוחות הביטחון הפיליפינים נהרגו עוד 6 חיילים (סך הכל 14 הרוגים מכוחות הביטחון מתחילת המתקפה על פי הממשלה). חיל האוויר הפיליפיני תקף מהאוויר 3 כפרים סביבות מאראווי בהם אותרה נוכחות של דאעש. לקראת אמצע היום, לוחמי דאעש מארגון אבו סיאף הרגו 10 חיילים באי סולו המרוחק ממינדנאו - ככל הנראה כדי לגרום להידרדרות המצב הכללי באזור האוטונומי המוסלמי. על פי הצבא, בסוף היום המצב בעיר החל להתבהר לעומת היום הראשון, ולטענתו השתתפו בהתקפה רק כ-50 לוחמי דאעש ולא מאות כפי שחשבו קודם לכן; הצבא טוען שלוחמי דאעש לא הצליחו להבריח מהעיר את איסנילון הפילון, והם מפוזרים בעיר בכיסים קטנים שמטופלים על ידי הצבא, ועדיין שולטים על מספר גשרים. דובר הצבא הוסיף שהתמונות שהפיצו התושבים ולוחמי דאעש מאזורים מרכזיים בעיר סייעו להם להפיץ כאילו הם כבשו את כל העיר, והודיע שאין להסתמך על המדיה החברתית כמידע אמין על המתרחש בעיר.

על פי דיווחים, שני טרוריסטים בכירים מלזים שדחפו להצטרפות אבו סיאף לדאע"ש, שהו יחד עם איסנילון הפילון בעיר, והם נהרגו במהלך חילופי האש. מקורות מודיעיניים הוסיפו שבין התוקפים יש לוחמים זרים מאינדונזיה וסעודיה. סוכנות הידיעות הצרפתית דיווחה ש-26 לוחמים דאעש ממיליציית מאוט נהרגו עד סוף יום חמישי, וכי נותרו בעיר בסביבות 25 לוחמים נוספים. כן דווח שנפצעו מתחילת הקרב ועד סוף יום חמישי כ-39 חיילים.
תגובות

נשיא פיליפינים רודריגו דוטרטה ששהה בתחילת המתקפה בביקור מדיני ברוסיה, הכריז על החלת משטר צבאי על כל האי מינדנאו למשך 60 יום, והודיע על קיצור הביקור המדיני ברוסיה. הוא הוסיף שבמקרה הצורך יוכרז משטר צבאי בכל הפיליפינים. בבוקרו של היום השלישי הוא נחת בפיליפינים והגיע לעיר דבאו סיטי במינדנאו בה הוקם חדר מצב מלחמתי. מלזיה החלה להדק את השמירה בגבול עם הפיליפינים זמן קצר לאחר הכרזת המשטר הצבאי, ובריטניה הזהירה את אזרחיה מלנסוע לאי מינדנאו.
נשיא ארגון הבישופים הקתולים בפיליפינים ביקש מאזרחי הפיליפינים ביום השני ללחימה לשאת תפילה לאחר שהטרוריסטים של מיליציית מאוט לקחו כומר ומספר חברי הכנסייה כבני ערובה במאראווי. נשיא הארגון דרש מכוחות הממשלה שביטחונם של בני הערובה יהיה בעדיפות ראשונה.
מנהיג אבו סיאף, איסנילון הפילון בשנת 2000.