stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באטה בוריסוב
תארים

אליפות בלארוס (15): 1999, 2002, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018
הגביע הבלארוסי (5): 2006, 2010, 2015, 2020, 2021
הסופר קאפ הבלארוסי (8): 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2022
הישגים לפי עונה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תואר אליפות | מקום שני | מקום שלישי | העפלה לליגה בכירה יותר | ירידה לליגה נמוכה יותר |
ברית המועצות בתקופת ברית המועצות (1973-1984)
| עונה | אליפות בלארוס הסובייטית> ליגה | אליפות בלארוס הסובייטית> משחקים | אליפות בלארוס הסובייטית> ניצחונות | אליפות בלארוס הסובייטית> שוויונות | אליפות בלארוס הסובייטית> הפסדים | אליפות בלארוס הסובייטית> שערי זכות | אליפות בלארוס הסובייטית> שערי חובה | אליפות בלארוס הסובייטית> ניקוד | אליפות בלארוס הסובייטית> מיקום | גביע בלארוס הסובייטית | מלך השערים> שחקן | מלך השערים> שערים | מאמן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 | ליגה שנייה. מזרח | 22 | 13 | 8 | 1 | 50 | 15 | 34 | ‏1 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1974 | ליגה ראשונה. אזור 2 | 22 | 18 | 3 | 1 | 44 | 13 | 39 | ‏1 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1975 | ליגה ראשונה. אזור 2 | 28 | 12 | 7 | 9 | 34 | 32 | 31 | 5 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1976 | ליגה ראשונה. אזור 1 | 26 | 16 | 9 | 1 | 58 | 20 | 41 | ‏1 | מחזיקת הגביע | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1977 | ליגה ראשונה. אזור 1 | 30 | 17 | 7 | 4 | 45 | 18 | 41 | 4 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1978 | ליגה ראשונה. אזור 2 | 28 | 17 | 9 | 2 | 52 | 27 | 43 | ‏2 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1979 | ליגה ראשונה. אזור 2 | 28 | 18 | 8 | 2 | 54 | 15 | 44 | ‏1 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1980 | ליגה ראשונה. אזור 2 | 30 | 15 | 11 | 4 | 45 | 28 | 41 | 4 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1981 | ליגה ראשונה. אזור 2 | 30 | 14 | 11 | 5 | 52 | 30 | 39 | 4 | ? | ? | ? | לב מזורקביץ' |
| 1984 | ליגה ראשונה. אזור 2 | 22 | 4 | 3 | 15 | 24 | 49 | 11 | 11 | ? | ? | ? | ? |
יצרני תלבושות, ספונסרים ובעלים

הקבוצה הוקמה על ידי מפעל באטה, המפעל לטרקטורים וציוד אלקטרוני של בלארוס. הספונסר הראשי הוא מפעל הטרקטורים של מינסק (MTZ).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנים | יצרנית תלבושות | ספונסרים |
| 1996—1998 | גרמניה אדידס | בלארוס Stalker |
| 1999 | בלארוס Beltona | בלארוס Stalker |
| 2000—2001 | איטליה דיאדורה | בלארוס ז'וראווינקה |
| 2002—2004 | גרמניה אדידס | ארצות הברית Xerox |
| 2005—2013 | גרמניה אדידס | בלארוס Belgosstrakh |
| 2014—2016 | ספרד Joma | בלארוס Belgosstrakh |
| 2017 | גרמניה אדידס | בלארוס Belgosstrakh |
| 2018 | גרמניה אדידס | בלארוס Belarus |
סגל הקבוצה

נכון ל-21 ביולי 2021
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סגל הקבוצה > שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

בלארוס מקסים סקאביש
בלארוס סלובודאן סימוביץ'
בלארוס יגור פיליפנקה
בלארוס דמיטרי באגה
רוסיה אמיר נאתכו
רוסיה ז'מאלדין חודז'ניאזוב
סגל הקבוצה > מאמנים

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ברית המועצות לב מזורקביץ': 1973—1981
בלארוס יורי פונטוס: 1996—2004
בלארוס איגור קריאושנקו: 2005—2007
בלארוס ויקטור גונצ'רנקו: 2008—2013
בלארוס אליקסנדר ירמקוביץ': 2013—2018
בלארוס אולג דולוב: ינואר—יוני 2018
בלארוס אלכסיי באגה: יוני 2018—מרץ 2020
בלארוס קיריל אלשבסקי: ינואר—ספטמבר 2020
בלארוס אלכסנדר ליסובסקי: ספטמבר 2020–דצמבר 2020
בלארוס ויטלי ז'וקובסקי: ינואר 2021–
הערות שוליים

↑  БАТЭ: "желто-синие" из Борисова
↑  Технические параметры «Борисов-Арены»
↑  «Борисов-арена»: лучшие условия для зрителей и игроков
↑  Фотогалерея проекта стадиона
↑  БАТЭ реализовал 3046 абонементов на домашние матчи
↑  База
↑  Глод В. В., Майский А. П., Сушкевич Э. С. Футбол-85. — Мн.: Полымя, 1985. — С. 36
↑  לא כולל משחקים על מקומות 21–22 נגד לוקומוטיב ברנוביץ' (2:1 - בחוץ, 1:1 - בבית).
↑  כתב מודגש מתייחס למלך השערים של הליגה.
↑  כולל שערים בכל הטורנירים, בסוגריים - שערים בליגה.
↑  לא נערך עד שנת 2010.
↑  לא כולל המשחק נגד דינמו-93 מינסק (1:1), שתוצאתו לא הוכרה על ידי ההתאחדות.
↑  כולל משחק נוסף על המקום הראשון נגד נמאן גרודנו שהסתיים בניצחון באטה 1:0.
↑  הוכתר למלך השערים של הליגה יחד עם חברו לקבוצה ויטאלי רודיונוב
↑  13 שערים בעונה הבקיעו גם סרגיי קריבץ וויטאלי רודיונוב
1 2 3 4 5 6 7  История создания эмблемы
↑  Редизайн ФК БАТЭ: раскрываем все детали
יציעי הבוריסוב ארנה
סגל הקבוצה בעונת 2008
מיקרו-ירוקים

קצירת מיקרו-ירוקים לצורך מחקר תזונתי
מיקרו-ירוקים או עלי מיקרו (באנגלית: Microgreen) הוא כינוי לירקות ירוקים אשר נקצרים לאחר פרישת הפסיגים של הנבט, ולעיתים עם קן אחד של עלים "אמיתיים". הם נמכרים כתוסף תזונתי רב-ערך ונחשבים מזון-על (Super food). משמשים עבור הוספת צבע טעם ומרקם למנות אחרות, בעיקר למסעדות יוקרה (Fine dining). שפים עושים שימוש במיקרו-ירוקים צבעוניים כדי לצור מנות יוקרה מרהיבות וטעימות, עם מרקמים מסוימים וטעמים כמו מתוק וחריף.
מיקרו-ירוקים קטנים יותר מאשר "עלי בייבי" (כגון של תרד, כרוב על, ארוגולה ורדישיו (עולש מתורבת רב-שנתי)), אולם נקצרים בשלב מאוחר יותר מאשר נבטים פופולריים (כגון של ברוקולי, סויה, חיטה וחמניות). בחנויות של מוצרי איכות, מיקרו-ירוקים נחשבים למומחיות עבור סלטים, מרקים, כריכים ומנות אחרות. הם נקצרים לרוב בגיל 10–14 ימים מרגע הנביטה, בנקודת חיבור הגבעול לקרקע, ואורכם הטיפוסי הוא סנטימטרים בודדים, עם פסיגים מפותחים וסט עלים מפותח למחצה.
הערות שוליים

1 2  "Contents Specialty Greens Pack a Nutritional Punch". USDA. נבדק ב-23 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Millard, E. (2014). Indoor Kitchen Gardening: Turn Your Home Into a Year-round Vegetable Garden. Cool Springs Press. p. 63. ISBN 978-1-61058-981-9. נבדק ב-28 במאי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Vanderlinden, Colleen. "Grow Your Own Microgreens". About.com. נבדק ב-30 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000348331 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוביה שפירא

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1931 (בן 93) ליטא
 תאריך עלייה:  1932
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  טיבי
 השתייכות:   פלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1947–1976 (כ־29 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד הנח"ל המוצנח  מפקד חטיבת הנגב  מפקד חטיבת מרחב שלמה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 
טיבי שפירא מימין עם משה דיין ומפקד מבצע עלי זית סא"ל אריאל שרון, דצמבר 1955
טוביה (טיבי) שפירא (נולד ב-5 בספטמבר 1931) הוא אלוף-משנה בדימוס בצה"ל, ממקימי ומפקדי חטיבת הצנחנים.
ביוגרפיה

נולד בליטא ובגיל חצי שנה עלתה משפחתו לארץ ישראל. שפירא גדל והתחנך ברמת גן. בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח ועבר הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה. שפירא הוצב בגדוד הראשון של חטיבת יפתח ובמלחמת העצמאות לחם בקרב משמר העמק ובקרב על זרעין. בהמשך השתתף במבצע מטאטא ובקרבות מלכיה. שפירא נפצע במבצע דני, אולם הוא שב עד מהרה לגדוד ולחם במבצע יואב. לאחר המלחמה השתחרר מצה"ל והיה ממקימי מושב משמר הירדן. במהלך שירות המילואים עבר בשנת 1953 קורס קצינים ובסיומו שב לשירות קבע בנח"ל כמפקד מחלקה בהיאחזות הנח"ל בקיבוץ גונן ולאחר מכן בזו שבקיבוץ יטבתה. כמו כן שימש כמ"מ ביחידת הסיור 130 של הנח"ל. בשנת 1954 התנדב שפירא לשרת בגדוד הצנחנים 890, עליו פיקד אריאל שרון, עבר קורס צניחה והוצב כמפקד כיתה בקורס מ"כים של פלוגה א' עליה פיקד סרן סעדיה אלקיים (סופפו). שפירא לחם כמפקד כיתה במבצע חץ שחור ובהמשך השתתף כסגן מפקד פלוגה ד' בפעולת התגמול בח'אן יונס ובמבצע כנרת, במהלכו לקח פיקוד על הכוח משנהרג מפקד הפלוגה יצחק בן מנחם ("גוליבר"). בעקבות נפילתו של בן מנחם מונה שפירא למפקדה של פלוגה ד'. בהמשך מונה בשנת 1956 למפקד פלוגה ב' בגדוד 890 ובמלחמת סיני צנח בראשה במצבת פרקר ולחם בקרב המיתלה ובכיבוש ראס סודר, א-טור ושארם א-שייח'. בשנת 1957 שימש כמדריך בבית הספר לקצינים.
בשנת 1959 השתלם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. עם הקמתה של חטיבה 226, חטיבת המילואים הראשונה של הצנחנים, בשנת 1961 מונה שפירא כסגנו של מפקד החטיבה אהרן דוידי. במלחמת ששת הימים שימש כמפקד גדוד הנח"ל המוצנח ולחם בראשו בקרבות לכיבוש רפיח. במהלך הקרב על רפיח נפצע שפירא אולם המשיך לפקד על גדודו. ב-1968 השתתף בפעולת כראמה כמג"ד הנח"ל המוצנח. בשנת 1970 שימש שפירא כמפקד בית הספר לצניחה. לאחר תפקיד זה השתלם שפירא בבריטניה באקדמיה המלכותית הצבאית בסנדהרסט (Royal Military Academy, Sandhurst). במלחמת יום הכיפורים פיקד על חטיבת הנגב וכמפקד חטיבת מרחב שלמה. תחת פיקודו פעלה החטיבה במרחב שלמה וביצעה במרדפים אחר יחידות קומנדו מצרי שהונחתו ממסוקים באזורי עיון מוסא, אבו זניימה ואבו רודס. במרדפים אלו הרגו אנשי החטיבה עשרות אנשי קומנדו מצרים ושבו מאות. גם לאחר תום המלחמה המשיכה החטיבה לשרת בפיקוד מרחב שלמה החדש שהוקם במהלך המלחמה. בשנת 1976 השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו עסק בחקלאות.
שפירא נשוי לרחל ואב לשני בנים.
הערות שוליים

↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמוד 200
↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמודים 235–237
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דרור רופא

| --- | --- |

אל"ם דרור רופא
 לידה:  26 בינואר 1960 (בן 64) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1978–2005 (כ־27 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת גולני  קצין אג"ם של יק"ל  מפקד גדוד 17  סגן מפקד עוצבת חירם  מפקד חטיבת עודד  מפקד עוצבת ברעם  סגן מפקד אוגדת איו"ש
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן
 
דרור רופא (נולד ב-26 בינואר 1960) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש סגן מפקד אוגדת איו"ש, מפקד עוצבת ברעם ומפקד חטיבת עודד.
ביוגרפיה

נולד לרחל ויצחק רופא במושב תאשור. בילדותו עברה המשפחה להתגורר במושב חגור. למד בבית הספר היסודי במושב צופית ובחטיבת הביניים "עמי-אסף" בבית ברל, במקביל היה חניך ומדריך בתנועת המושבים.
עם שחרורו מצה"ל עבד בתעשיית הביטחון במתן ייעוץ ביטחוני וניהול פרויקטים באלתא, במקביל עוסק בחינוך ובעשייה ציבורית. עוסק בחקלאות ובהפקת שמן זית, נבחר כיושב ראש אגודה חקלאית במושב חגור וכיושב ראש הוועדה החקלאית במועצה. חבר מליאה במועצה אזורית דרום השרון. התמודד בבחירות המוניציפליות לראשות המועצה בשנת 2018.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

רופא התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. התחיל הכשרת מסלול לוחם בשייטת. לאחר כשנה נשר מהשייטת ועבר לסיירת גולני. באפריל 1980 לקח חלק בפעולת ההשתלטות במשגב עם. לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס מונה למפקד צוות בבה"ד 1. בהמשך שימש כמפקד מחלקה בגדוד 13. לאחר מכן מונה לסגן מפקד פלוגה ב' בגדוד, ולחם בין היתר במלחמת לבנון הראשונה. ביום השביעי למלחמה נפצע קשה במהלך הקרב על כפר סיל. לאחר תקופת שיקום ארוכה שב לשירות צבאי ומונה למפקד פלוגת מסלול בבא"ח גולני. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 13, ופיקד עליה בפעילות מבצעית בדרום לבנון. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים (קמב"ץ) החטיבתי. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 51. לאחר מכן מונה למפקד סיירת גולני בין השנים 1989–1990, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר אחד מן המבצעים הרבים שהסיירת ערכה בפיקודו, קיבל הוראה ממפקד פיקוד הצפון, יוסי פלד, להתפנות רגלית. לאחר שהסיירת נתקלה במחבלים ושניים מלוחמיה נפצעו וחולצו, מסר דיווח שגוי על מצב הכוח בפיקודו, וזאת כדי לשכנע את פלד לאשר את פינוי הכוח באופן מוסק, לאחר תחקיר בו הובהר כי הנתונים שמסר אינם נכונים הוחלט על הדחתו, בסיום תפקידו בסיירת פרש מצה"ל.
לאחר כשלוש שנים נקרא לשוב לשירות על ידי גבי אשכנזי, הוא הועלה לדרגת סא"ל ומונה לקצין אג"ם של יק"ל, במהלך התפקיד נפצע בשנית, לאחר החלמה חזר לתפקידו. בהמשך מונה למפקד גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת חירם, ושימש בתפקיד בין היתר בזמן אסון המסוקים ואסון השריפה בוואדי סלוקי. בתום תפקידו יצא ללימודים במב"ל. בסיום לימודיו הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד, ושימש בתפקיד עד שנת 2000. ב-25 במאי 2000 מונה למפקד עוצבת ברעם. במרץ 2002 חדרה חוליית מחבלים מהחזבאללה מלבנון לישראל, החוליה הגיעה לאזור קיבוץ מצובה, ורצחה חמישה אזרחים שנסעו לאורך הכביש. מפקד החטיבה, רופא, הוביל כוח קטן לעבר שני המחבלים, הסתער עליהם והרגם, בקרב נהרג גם קצין מחטיבת הנח"ל, על פעילותו זו זכה לשבחים מהרמטכ"ל, שאול מופז. בתפקיד זה שירת עד 3 ביוני 2002. לאחר מכן מונה לסגן מפקד אוגדת איו"ש. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
ביוגרפיה > לימודים

רופא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, בוגר האוניברסיטה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
בוגר מב"ל ובוגר קורס דירקטורים ופיננסים בכירים.
ביוגרפיה > משפחתו

רופא נשוי למירה ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  יואב לימור, קפלן, באתר nrg‏, 22 ביוני 2001
↑  דרור רופא (1989-1990), באתר גדס"ר גולני
↑  יוסי פלד, איש צבא (כתבה: רונית ורדי), תל אביב: ספרית מעריב, תשנ"ג-1993, עמוד 360
↑  אביחי בקר, בעיית אמינות: אל"ם קובי מרום, הארץ, 22 בספטמבר 2000, כפי שהועלה באתר פרש
↑  עמוס הראל, המח"טים מעדיפים להסתער בעצמם, באתר הארץ, 19 במרץ 2002
↑  דוד רטנר, עמוס הראל, ג'לאל בנא ואורי אס, מח"ט הגזרה הסתער והרג את המחבלים, באתר הארץ, 12 במרץ 2002
↑  תחקיר הפיגוע במצובה, 5 במאי 2002, באתר ערוץ 7
↑  עמוס הראל, מונה המח"ט הצעיר ביותר בצה"ל: אל"מ ידאי, בן 32, באתר הארץ, 4 ביוני 2002
יובל דביר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 קיבוץ מסילות ישראל ישראל
 פטירה:  31 במאי 2017 (בגיל 72 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  פרד
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד חרמ"ש 519  מפקד חטיבת הנגב  מפקד מתקן אדם
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים     מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 
יובל דביר (1945 - 31 במאי 2017) היה אלוף-משנה במילואים בצה"ל. שימש כמפקד חטיבת הנגב וכמפקד מתקן אדם.
קורות חייו

דביר נולד וגדל בקיבוץ מסילות. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר דביר מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר ובסופו שב לסיירת כמפקד מחלקה. דביר שימש במספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד פלוגה בסיירת ובהמשך כמפקד גדוד חרמ"ש 519, גדוד שהוקם על בסיס מטה סיירת שקד שפורקה באותה העת, והיה בהמשך הגדוד הראשון שצורף לחטיבת גבעתי כשהוקמה. לאחר מכן שימש כמושל רצועת עזה ולקח חלק בפינוי ימית. בהמשך שימש כמפקד חטיבת הנגב במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו האחרון שימש כמפקד מתקן אדם. דביר היה חבר במועצה לשלום ולביטחון.
היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ותואר שני באנתרופולוגיה מאוניברסיטת תל אביב.
ב-31 במאי 2017 נפטר דביר עקב מחלה.
הערות שוליים

↑  על מירדף, מדורה, ועוצמה של אמונה, באתר "שקדניק" האתר של סיירת שקד 424".
↑  אביבה לורי, אפקט החממה, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2002.
ג'ורג' עובדיה

| --- | --- |

ג'ורג' עובדיה
 לידה:  1920 בגדאד, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  27 ביוני 1996 (בגיל 76 בערך) חולון, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל, איראן 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' עובדיה ואורי זהר בסרט "קוראים לי שמיל" (צילם יוני המנחם)
ג'ורג' עובדיה (1920 – 27 ביוני 1996) היה במאי קולנוע ישראלי.
סרטיו שהופקו בישראל

הנחשקת (1967) - בימוי
אריאנה (1971) - בימוי ותסריט
פישקה במילואים (1971) - בימוי
נחצ'ה והגנרל (1972) - בימוי
נורית (1972) - בימוי, תסריט והפקה
קוראים לי שמיל (1973) - בימוי והפקה
שרית (1974) - בימוי, תסריט והפקה
יום הדין (1974) - בימוי והפקה
רחוב 60 (1976) - בימוי ותסריט
בדרנית בחצות (1977) - בימוי, תסריט והפקה
נערת הפרברים (1979) - בימוי
נורית 2 (1983) - בימוי, תסריט והפקה
הדודה מארגנטינה (1984) - בימוי והפקה
הערות שוליים

↑  ג'ורג' עובדיה באתר GRAVEZ
↑  گرجی عبادیا ג'ורג' עובדיה George Ovadiah · سفرنویس, באתר سفرنویس, ‏2020-05-19 (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443312105171  ISNI: 0000 0004 0286 3870  LCCN: no2010064543  VIAF: 299070361   WorldCat (עם VIAF): 299070361
זאב אלקין

זאב אלקין בירושלים. 2024
זאב אֶלְקִין (נולד ב-3 באפריל 1971, ח' בניסן ה'תשל"א) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כשר במשרד האוצר ואחראי על מנהלת תקומה ומנהלת שיקום הצפון, יו"ר סיעת הימין הממלכתי וחבר בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת. כיהן בתפקיד שר הבינוי והשיכון, שר ירושלים ומורשת והשר המקשר בין הממשלה לכנסת. קודם לכן כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגות קדימה והליכוד והיה מטעמה שר העלייה והקליטה, שר להגנת הסביבה, שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה ושר משאבי המים ויושב ראש הקואליציה.
ראשית חייו ומשפחתו

נולד בשם ולדימיר בוריסוביץ' אלקין (באוקראינית: Елькін Володимир Борисович) בחרקוב, אוקראינה הסובייטית שבברית המועצות, למשפחה יהודית חילונית. בצעירותו החל להתעניין ביהדות ולהתקרב אליה ואף למד עברית בכוחות עצמו דרך קלטות של שלמה ארצי ושל עפרה חזה. בגיל 17 התקבל לאוניברסיטת חרקוב ולמד בה מתמטיקה ופיזיקה בין השנים 1987–1990. במקביל ייסד את ההתאחדות למורים לעברית ויהדות בחרקוב, היה סגן ראש הקהילה היהודית בעיר בשנת 1990 ומזכ"ל בני עקיבא בברית המועצות. בדצמבר 1990 עלה לישראל יחד עם אשתו, התגייס לצה״ל ולמד בישיבת הר עציון עד 1995 ובמקביל עבד בארגון גשר במחלקת העלייה.
ראשית חייו ומשפחתו > לימודים ופעילות אקדמית

לאלקין תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת חרקוב ותואר שני בהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. טרם היבחרו לכנסת היה בשלבים מתקדמים של עבודת הדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים. אלקין חקר את רב סעדיה גאון. בשנים 1996–2006 לימד באוניברסיטה, היה ממקימי מרכז צ'ייס ללימוד מדעי היהדות ברוסית וניהל את קשרי האוניברסיטה ברוסיה ובאוקראינה. בנוסף שימש כמדריך בפרויקט נעל"ה.
פעילות ציבורית

בסוף שנות ה-90 מונה ליועץ מנכ"ל הסוכנות היהודית לענייני יהדות רוסיה. כחבר במפלגת "הליכוד" נמנה עם המתנגדים לתוכנית ההתנתקות של אריאל שרון ואהוד אולמרט, אך עם הקמת "קדימה" הצטרף אליה והוצב במקום ה-17 ברשימתה לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה ונבחר לכנסת.
פעילות ציבורית > חבר הכנסת

בכנסת ה-17 היה אלקין חבר בוועדת הכספים, בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדה למאבק בנגע הסמים, בוועדה לזכויות הילד, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובשדולות שונות: שדולת ירושלים, השדולה הסביבתית-חברתית, והשדולה לצמצום הפערים החברתיים. בעת כהונתו נחשב כ"סמן הימני" של סיעת "קדימה". בבחירות המקדימות בקדימה בספטמבר 2008 תמך בשאול מופז ולאחר שזה הפסיד לציפי לבני אף הגיש ערעור על תוצאות ההצבעה.
במהלך כהונתו בכנסת יזם אלקין את החוק לקידום יישובם של מפוני גוש קטיף, חבל עזה וצפון השומרון, שנועד לקצר הליכי תכנון ולקדם פיתוח, הרחבה או הקמה של יישובים, לשם הסדרת יישובם של המפונים.
ב-16 בנובמבר 2008, לאחר תחילת מערכת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הודיע אלקין על פרישתו מ"קדימה", בטענה שעם בחירת לבני הפכה המפלגה למפלגת שמאל מובהקת. הוא הצטרף לליכוד ונבחר בבחירות המקדימות של המפלגה לנציג הראשון של העולים, המוצב במקום ה-20 ברשימה לכנסת.
במסגרת הכנסת ה-18 שימש אלקין יו"ר סיעת הליכוד, יו"ר הקואליציה ואף שימש תקופת מה יו"ר ועדת הכנסת, לצורך העברת תקציב המדינה. בנוסף, שימש יו"ר משותף של השדולה לארץ ישראל והשדולה למען מפוני גוש קטיף.
בכנסת ה-19, החל מיום כינונה של ממשלת ישראל השלושים ושלוש, מונה אלקין לסגן שר במשרד החוץ כאשר את תפקיד שר החוץ מילא ראש הממשלה בנימין נתניהו, כדי שיוכל בעתיד להחזיר את אביגדור ליברמן לתפקיד, לאחר סיום משפטו. הדבר הוביל לכך שבפועל ניהל אלקין את משרד החוץ. בנובמבר 2013 זוכה ליברמן וחזר לתפקיד שר החוץ. במאי 2014 סיים אלקין את תפקידו כסגן שר החוץ ומונה ליו"ר ועדת החוץ והביטחון. בנובמבר 2014 חזר בנוסף לתפקיד יושב ראש הקואליציה כחלק מסיכום רוטציה עם יריב לוין. בדצמבר אותה שנה החליפו השניים בתפקידיהם בוועדות, ואלקין מונה ליושב ראש ועדת הכנסת וליושב ראש הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.
בכנסת ה-19 יזם את חוק יסוד: הלאום שמעגן חוקתית את היותה של מדינת ישראל מדינת הלאום היהודי.
פעילות ציבורית > שר העלייה והקליטה, השר להגנת הסביבה ושר ירושלים

בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום השמיני ברשימת הליכוד, ונבחר לכנסת; במאי 2015 מונה לשר העלייה והקליטה בממשלה ה-34; הוא מונה גם לשר לעניינים אסטרטגיים, אך תיק זה נמסר כעבור 11 ימים לגלעד ארדן. כפיצוי מינה אותו ראש הממשלה בנימין נתניהו לשר לירושלים ומורשת.
עד נובמבר 2015 היה משקיף בקבינט המדיני-ביטחוני. בדצמבר אותה שנה החליף את השר יובל שטייניץ והתמנה לחבר הקבינט.
במאי 2016, עם הצטרפות "ישראל ביתנו" לממשלה, מונתה סופה לנדבר במקומו לשרת העלייה והקליטה, ואלקין החל לכהן כשר להגנת הסביבה.
באוקטובר 2017 הודיע אלקין כי החל לקדם חלוקה מוניציפלית של ירושלים, שבמסגרתה מתוכננות השכונות שמעבר לגדר ההפרדה לעבור מאחריות עיריית ירושלים לידי רשות עצמאית.
פעילות ציבורית > התמודדות לראשות עיריית ירושלים

במאי 2018 הודיע אלקין על כוונתו להתמודד על ראשות עיריית ירושלים. הוא רץ בנפרד מסניף הליכוד בירושלים. אלקין זכה לתמיכתם של ראש הממשלה נתניהו ושל ראש העיר היוצא, ניר ברקת, שאלקין התמודד במקומו בראש סיעת "ירושלים תצליח". בבחירות שנערכו ב-30 באוקטובר, קיבל 19.99% מהקולות, מעט פחות מעשרים האחוזים הנדרשים לקבלת החזר הוצאות בגין ההתמודדות, והגיע למקום השלישי, אחרי משה ליאון ועופר ברקוביץ שהעפילו לסיבוב השני.
פעילות ציבורית > שר משאבי המים ושר ההשכלה הגבוהה

ב-17 במאי 2020 מונה במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש לשר ההשכלה הגבוהה והמשלימה ושר משאבי המים, משרדים שהוקמו בממשלה זו. ב-2 ביוני 2020 מינה את מרדכי בניטה ואת חזי ליפשיץ למנכלי המשרדים ההתאמה.
כשר ההשכלה הגבוהה החליט כי אוניברסיטת חיפה תהפוך ל"אוניברסיטת חיפה והגליל" ומוסדות אקדמיים בגליל יוכלו להצטרף לאוניברסיטה.
במסגרת תפקידו כשר משאבי המים, קידם שינוי במחירי המים על רקע מגפת הקורונה והקים ועדה שתבדוק את התנהלות תאגידי המים.
ב-23 בדצמבר 2020 הודיע על התפטרותו מהממשלה ומהכנסת, ועל הצטרפותו למפלגת תקווה חדשה – אחדות לישראל בראשות גדעון סער לאחר שניסה להצטרף למפלגת ימינה וסורב. במכתב ההתפטרות מתח ביקורת נוקבת על נתניהו.
פעילות ציבורית > שר הבינוי והשיכון, ירושלים ומורשת

לאחר הבחירות לכנסת העשרים וארבע, וכינונה של ממשלת ישראל השלושים ושש, מונה לשר הבינוי והשיכון, לשר ירושלים ומורשת ולשר המקשר בין הממשלה לכנסת. לאחר השבעת הממשלה, הגיש את התפטרותו מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי. לאחר השבעתו, הכריז אלקין כי ימנה את אביעד פרידמן למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון, שחתם על הסכם ניגוד עניינים עקב השקעותיו בנדל"ן. במשרד ירושלים ומורשת מינה אלקין את נתנאל איזק למנכ"ל המשרד. אלקין קידם תוכנית לקידום דירות לפי מחיר מטרה.
כשר הבינוי והשיכון הוא פעל להעביר תיקון לחוק המכר, לפיו בעת קניית דירה חדשה רק 40% ממחיר הדירה יוצמד למדד תשומות הבניה, ולא 100% כפי שהיה קבוע בחוק עד אז. החוק עבר בקריאה שנייה ושלישית ביוני 2023.
ב-1 באוגוסט 2021 יזם ביחד עם השר לשיתוף פעולה אזורי עיסאווי פריג' תוכנית להוספת כ-15 אלף היתרי עבודה לפלסטינים בישראל.
בחשוון תשפ"ב אישר לשיווק 1300 יחידות דיור ביהודה ושומרון.
פעילות ציבורית > בכנסת ה-25

אלקין נבחר לכנסת ה-25 במסגרת מפלגת תקווה חדשה, ברשימת המחנה הממלכתי, המשותפת לה ולמפלגת חוסן לישראל. בתחילת כהונתה של הכנסת העשרים וחמש הייתה סיעת "המחנה הממלכתי" באופוזיציה. בעקבות מלחמת חרבות ברזל הצטרפה הסיעה לממשלה ה־37 בכוונה להקים קבינט מלחמה. ב־12 במרץ 2024 התפצלה מפלגת "תקווה חדשה" מסיעת "המחנה הממלכתי" ונקראה סיעת "הימין הממלכתי", וכעבור שבועיים פרשה מהקואליציה. ב-29 בספטמבר 2024 שבה המפלגה לקואליציה. אלקין מונה ב־12 בספטמבר ליושב ראש הוועדה המיוחדת ליישובים בגבול המזרחי קודם לכן כיהן כיו"ר ועדת המשנה למדיניות חוץ והסברה של ועדת החוץ והביטחון.
פעילות ציבורית > חקיקה

במהלך כהונתו בכנסת יזם אלקין מספר חוקים, ובהם:
מספר תיקונים לחוק יישום תוכנית ההתנתקות, הקובעים מנגנון פיצוי נוסף לבעלי העסקים ולעובדים בשטח המפונה, הסדר פיצוי והלוואה שתהפוך למענק, לשוכרים פרטיים באזור המפונה, מענק בשל הוצאות בקשר עם תכולת בית המגורים בהתבסס על גודל הדירה ומספר הנפשות שהתגוררו בבית המגורים ביום שבו פונה, וכן הגדלת הפיצויים למפונים בגין בתי מגורים, בתי עסק וקרקעות חקלאיות.
חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה.
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם.
תיקון לפקודת מס הכנסה, הקובע כי עידוד ההתיישבות יחשב כ"מטרה ציבורית" לצורכי הפקודה (יחד עם ציון פיניאן).
תיקון לחוק התקשורת המקנה פטור לערוץ ייעודי מתשלום לבעל רישיון לשידורי כבלים או לוויין, עבור העברת שידוריו, בדומה לערוצים הציבוריים (בעת חקיקת החוק נהנו מפטור זה ערוץ 9 וערוץ 24) (יחד עם רוברט אילטוב ומרינה סולודקין)
תיקון לחוק הבחירות לכנסת המאפשר לחברי ועדות קלפי להצביע בקלפי שבה הוצבו (עם דליה איציק ויריב לוין).
חוק מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי (יחד עם זבולון אורלב ודניאל בן-סימון)
תיקון לחוק האזרחים הוותיקים הקובע כי אזרח ותיק, שזכאי לקבל גמלה נוספת לנכה לפי חוק הביטוח הלאומי, ושבעקבותיה נשללת זכאותו לגמלה לפי חוק הבטחת הכנסה יהיה זכאי להטבות שניתנות לפי חוק האזרחים הוותיקים, בהתאם להוראות שייקבעו בתקנות (יחד עם רוברט אילטוב וליה שמטוב)
תיקון לחוק תשלומים לפדויי שבי, המגדיל את הסכום המתקבל על ידי פדויי שבי שמלאו להם 80 ב-25% (יחד עם יואל חסון)
חוק המאפשר לסגני שרים לכהן כחברים בוועדות למינוי דיינים לפי חוק בתי הדין הדתיים הדרוזיים ולפי חוק הקאדים.
חוק ההופך שחרור מחבלים בעסקאות מדיניות מהליך חנינה להליך מנהלי המאפשר כליאה מחודשת של המחבלים בהתאם לשיקולים מדיניים או אם הם מפרים את תנאי השחרור (ביחד עם נפתלי בנט ואורית סטרוק).
ביוני 2023 הגיש, כיו"ר השדולה בכנסת להשכלה גבוהה, הצעת חוק פרטית להקמת הקריה האקדמית של אשדוד, בתמיכת סגן ראש עיריית אשדוד אלי נכט המזוהה עם אותה מפלגה (המחנה הממלכתי).
חיים אישיים

אלקין היה נשוי לרינה זסלבסקי, ולהם שני ילדים. לאחר שהתגרש נשא את מריה, ששימשה כעוזרת פרלמנטרית שלו. לזוג שלושה ילדים. אלקין התגורר בכפר אלדד, עבר לשכונת פסגת זאב שבירושלים, לקראת התמודדותו על ראשות העיר. בהמשך חזר לכפר אלדד.
הקרב על ווהאן

הקרב על ווהאן (במנדרינית: 武漢之戰) במלחמת סין–יפן השנייה נמשך מיוני 1938 ועד אוקטובר אותה שנה, בין הצבא הלאומי המהפכני של הרפובליקה הסינית נגד הצבא היפני הקיסרי מצד האימפריה היפנית על גורל העיר ווהאן. לאחר הקרב על נאנג'ינג בה נפלה העיר, הפכה ווהאן לעיר הגדולה ביותר בסין הלאומנית ומרכז הממשל הגדול ביותר מלבד צ'ונגצ'ינג.
באוקטובר 1938 הכוחות הסיניים נטשו את העיר ונסגו לאחר אבדות קשות של כרבע מיליון איש. אי-כניעתם של הסינים גם לאחר נפילת העיר הביאה את ההנהגה הצבאית היפנית בטוקיו להבין כי הדרך היחידה להפיל את סין הלאומית היא כיבוש מלא. הקרב השפיע על האטת הצבא היפני הקיסרי, ולבסוף גם על הניצחון הסיני הראשון במלחמה במהלך הקרב הראשון על צ'אנגשה, בו הכוחות היפנים כבר היו מוחלשים.