stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נקש-י רוסתם
הערות שוליים

1 2  Naqš-i Rustam
↑  Persepolis III: The Royal Tombs and Other Monuments
↑  The Elamite Relief
↑  Persepolis III: עמ' 10 The Royal Tombs and Other Monuments
↑  Persepolis III: The Royal Tombs and Other Monuments. עמ' 87
↑  על פי סברה רווחת, חשיארש מזוהה עם המלך אחשוורוש ממגילת אסתר
↑  Erich F. Schmidt excavation records from Tepe Hissar, Iran Last updated on June 04, 2014
↑  Achaemenid Royal Inscriptions: DNa
↑  Achaemenid Royal Inscriptions: DNb
1 2 3  NAQŠ-E ROSTAM
↑  KAʿBA-YE ZARDOŠT
↑  Naghsh-e Rostam
1 2 3  Erich F. Schmidt excavation records from Tepe Hissar, Iran Last updated on June 04, 2014
↑  FIGURE 3
↑  FIGURE 5
↑  Gallery: Naghsh-e Rostam
↑
↑  Naqš-i Rustam
↑  Sarab-e Bahram
↑  Achaemenid tombs and Sassainid reliefs at Naqš-i-Rustam
↑  SASANIAN ROCK RELIEFS
↑  HERZFELD, ERNST
↑  Ernst Herzfeld
↑  Ernst Herzfeld papers, Collection Description
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007480380105171  LCCN: n2004154378  VIAF: 156145253   WorldCat (עם VIAF): 156145253 
דמות מלך מהתקופה העילמית משמאל תבליט ברהאם השני
כעבה-י זרתושת
קברו של דריווש הראשון
הקיסר ולריאנוס עומד ברקע כשהוא מוחזק בידי שאפור הראשון, הדמות הכורעת ברך לפני שאפור כנראה פיליפוס הערבי
המלך ארדשיר הראשון עומד לפני אהורה מזדא ישות אלוהית המכתירה אותו
מראה פנורמי של האתר
ספקטר (ג'יימס בונד)

סמליל הארגון כפי שמופיע בסרטים
ספקטר (נקרא גם ספקטרה; באנגלית: SPECTRE; ראשי תיבות של: Special Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extortion - הנהלה מיוחדת למודיעין נגדי, טרור, נקמה וסחיטה) הוא ארגון בדיוני המופיע בספרי ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג, כמו גם סרטים ובמשחקי וידאו המבוססים על סדרת הספרים. בראש הארגון עומד ארנסט סטאברו בלופלד. הארגון הופיע לראשונה בספר "כדור הרעם" (1961) ובסרט "ד"ר נו" (1962). נוכחותם של חברי הגסטפו לשעבר בארגון יכולה להיחשב כסימן לאזהרותיו של פלמינג מפני פליטים נאצים לאחר מלחמת העולם השנייה, כפי שפורט לראשונה בספר "מונרייקר" (1954). הארגון החל בתור התקבצות קטנה של פושעים, אך בסרטים הוא מתואר כארגון בין-לאומי עצום עם בסיס אימונים משלו המסוגל להחליף את הסמרש הסובייטי.
הערות שוליים

↑  Eliana Dockterman, Here’s Why the Next James Bond Film Is Called Spectre, Time, ‏4 בדצמבר 2014
סקוטי ג'ו ויבר

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1986
 פטירה:  22 ביולי 2004 (בגיל 18) ביי מינט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת מישיגן 
 www.stophate.us
 
סקוטי ג'ו ויבר (באנגלית: Scotty Joe Weaver‏, 26 במרץ 1986 - 22 ביולי 2004) היה קורבן רצח אמריקאי בן 18 מביי מינט (אנ') באלבמה, שנרצח ב-2004. הרצח, שנראה כי בוצע בשל נטייתו המינית של ויבר, היה אחד הנושאים הבולטים בסרט התיעודי "Small Town Gay Bar".
ויבר נרצח ב-18 ביולי 2004, וגופתו השרופה התגלתה במצב של ריקבון חלקי ב-22 ביולי, במרחק כמה קילומטרים מהקרוואן שבו גר. ויבר הוכה, נחנק ונדקר פעמים רבות, ראשו הוסר חלקית, גופו הוספג בדלק והועלה באש.
שלושה הואשמו ברצח ובשוד שנלווה אליו. כריסטופר גיינס, בן 20, וחברתו ניקול קלסיי, בת 18, הכירו את ויבר מילדותם והיו שותפיו לקרוואן. הנאשם השלישי, רוברט פורטר, היה בן 18. קלסיי וגיינס תכננו את הרצח וגיינס ופורטר ביצעו אותו, כשקלסיי צופה במתרחש.
דייוויד וטסטון, התובע המחוזי של מחוז בולדווין באלבמה, קבע כי נטייתו המינית של ויבר הייתה גורם לפשע. הוא ציין שהברוטליות של הרצח "מרמזת לווידוא הריגה, דבר שאינו נפוץ בשוד וברצח רגילים". החוק באלבמה אינו מגדיר פשעים שסיבתם נטייה מינית של הקורבן כפשעי שנאה.
הרצח היה אחד הנושאים הבולטים בסרט התיעודי "Small Town Gay Bar" מ-2006, המתאר את קשיי הקהילה הלהט"בית במדינות הדרום של ארצות הברית.
במאי 2007 הודה כריסטופר גיינס ברצח ונידון למאסר עולם ללא שחרור מוקדם. פורטר הודה ברצח ובשוד, ועונשו נקבע לשני מאסרי עולם מצטברים. הוא יוכל לבקש שחרור מוקדם לאחר ריצוי 15 שנות מאסר. קלסיי הורשעה על פי הודאתה בקנוניה לביצוע רצח, ועונשה נקבע ל-20 שנות מאסר ב-13 בספטמבר 2007.
ראו גם

הומופוביה
הערות שוליים

↑  Jafari, Samira (2004-08-02), "Killing of gay teen raises issue of intolerance in state", Associated Press, retrieved 2007-08-21.
↑  Burroway, Jim (2007-09-14), "A Third Guilty Plea For Scotty Joe Weaver’s Murder", Box Turtle Bulleting, retrieved 2008-02-20
↑  Belonsky, Andrew (2007-09-14), "Friend" Pleads Guilty in Gay Murder, Queerty, retrieved 2008-02-20
עד ראייה (סרט)

| --- | --- |

עטיפת תקליטור הסרט "עד ראייה"
 בימוי:  ג'ון לי תומפסון
 הופק בידי:  ג'ון הקסוורת'
 תסריט:  סיפור: נואל קאלף תסריט:  ג'ון הוקסוורת'
 עריכה:  סידני האיירס
 שחקנים ראשיים:  היילי מילס ג'ון מילס הורסט בוכהולץ
 מוזיקה:  לאורי ג'ונסון
 צילום:  אריק קרוס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  Rank Organisation
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  מרץ 1959
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מתח, סרט פשע, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עד ראייה (באנגלית: Tiger Bay) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1959. התסריט מבוסס על הסיפור הקצר "Rodolphe et le Revolver" מאת נואל קאלף.
עלילת הסרט מתרחשת וצולמה ברובע Tiger Bay של קארדיף, ויילס ומכאן שמו של הסרט במקור. ברובע מתגוררים מהגרים מארצות שונות, כפי שנראה בסרט. חלק מהסרט צולם בגשר המעבורת בניופורט הסמוכה.
זה היה סרטה הראשון של היילי מילס,  בתפקיד ילדה-נערה בת 12, עדת ראייה לרצח. הסרט הזניק את הקריירה שלה. היא משחקת מול אביה ג'ון מילס החוקר אותה על הרצח. הסרט מתאר את רגשות הידידות המתפתחים בן גבר לילדה על רקע המאורעות הסוערים סביבם ללא שמץ של פדופיליה.
זו גם הייתה ההופעה הראשונה של הורסט בוכהולץ בסרט אנגלי לאחר שהופיע עד אז בסרטים בגרמנית.
פרסים

היילי מילס קיבלה את פרס דוב הכסף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-1959
היא זכתה בפרס באפט"א לקולנוע ב-1960 כ"שחקנית המבטיחה ביותר". הסרט זכה במקום ראשון בתחרות זו כ"סרט הבריטי הטוב ביותר".
תקציר העלילה

סטניסלב קורצ'ינסקי (הורסט בוכהולץ) הוא מלח פולני. הוא יורד מהאונייה כדי לפגוש את חברתו אניה (איבון מיצ'ל) אתה לא התראה זמן ממושך.
הוא נתקל בדרך בילדים משחקים באקדחי קפצונים ובראשם גילי אוונס (היילי מילס) המתעמתת ומתקוטטת עם הבנים ומתנהגת כ"טומבוי". הוא שואל אותה למקום כתובתה של אניה והיא מוליכה אותו לבית שבו גם היא מתגוררת עם דודתה.
קורצ'ינסקי נפגש עם אניה ותוך זמן קצר מתברר לו שהיא רוצה לנתק את הקשר ביניהם וכי יש גבר אחר בחייה. הוויכוח ביניהם גולש לטונים גבוהים, בעת שגילי מתבוננת בהם דרך חרך תיבת המכתבים שבדלת. בשלב מסוימת מוציאה אניה מהמגרה אקדח שניתן לה על ידי מאהבה ומאיימת על קורצ'ינסקי. במאבק שמתחולל הוא חוטף את האקדח והורג אותה במספר יריות. לאחר מכן הוא מחביא את האקדח בחדר המדרגות. הוא רואה את גילי אך נאלץ לברוח מהמקום לאחר שמגיע לשם המאהב מר ברקלי (אנתוני דאוסון), שמגלה את הרצח ובורח מהמקום. גילי מוציאה את האקדח ממקום מחבואו ומחביאה אותו בבגדיה. כעבור זמן קצר מגלה שכנה את הנרצחת ומזעיקה את המשטרה.
בראש החקירה עומד מפקח המשטרה גרהאם (ג'ון מילס). גילי מכחישה שהייתה עדה לרצח ונותנת תיאור של גבר המתאים לברקלי. היא יוצאת לכנסייה כנערת מקהלה בטקס חתונה, מראה לילד במקהלה את האקדח ונותנת לו כדור תמורת שוקולד. קורצ'ינסקי עוקב אחריה אך היא בורחת ומתחבאת בכנסייה כשהוא מוצא אותה היא מאיימת עליו באקדח אך עד מהרה מתפתחת שיחה ביניהם והם מתיידדים. הוא לוקח אותה לגשר המעבורת ובפעם אחת נפתח שער המעבורת והוא יכול להשליכה למים ולהיפטר ממנה אך הוא מחליט להרחיק אותה ולסגור את השער. הוא לוקח אותה לסביבה כפרית ובבוקר הוא מודיע לה שעליו לחזור לאנייה. בינתיים מתפרסמת תמונתה של גילי בעיתונים והיא נתפסת ומובלת לחקירה של גרהאם. במסדר זיהוי היא מזהה דווקא את ברקלי אך גרהאם משוכנע שהיא משקרת היות שבטעות פלטה ששמעה בשיחה מילים בפולנית. לאחר מציאת הכדור אצל הילד ועדותו על האקדח ברור למפקח שגילי קשורה לרצח. המשטרה עולה במהירות על זהותו של קורצ'ינסקי ועל כך שהוא עלה על אנייה השטה לוונצואלה.
השוטרים שטים בסירה לעבר האנייה ביחד עם גילי. הם עולים לאנייה ומבקשים מגילי לזהות את קורצ'ינסקי אך היא אומרת שאינה מכירה אותו. הקברניט מבקש מהשוטרים לעזוב את האנייה כי לפי חישוביו הם נמצאים מחוץ למים הטריטוריאליים. גילי בורחת מהשוטרים והם מחפשים אחריה ביחד עם קורצ'ינסקי. הוא מוצא אותה והיא אומרת לו שכעת ברצונה להמשיך איתו אך הוא אומר לה שרצוי שתעזוב לטובת שניהם.
היא מסרבת וממשיכה בריצה אך לפתע בגלל נטיית האנייה היא נופלת לים. קורצ'ינסקי מבחין בכך וכאן יש לו ברירה, או לתת לה לטבוע ולסיים בכך את הפרשה או להציל אותה. ההתלבטות נמשכת זמן קצר ביותר, הוא קופץ למים ותופש בגילי העומדת לטבוע ושניהם נמשים על ידי סירת המשטרה. הם מתחבקים ובכך מוכחת אשמתו של קורצ'ינסקי אבל המפקח גרהאם משבח אותו על אומץ ליבו.
סקוטי ג'יימס

ערך זה עוסק בגולש שלג אוסטרלי. אם התכוונתם לכדורסלן אמריקאי, ראו .
סקוטי ג'יימס (באנגלית: Scotty James; נולד ב-6 ביולי 1994) הוא ספורטאי אוסטרלי המתמחה בגלישת שלג. ג'יימס זכה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2022) ובמדליית ארד באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) בגלישת חצי צינור. זכה בשלוש מדליות זהב באליפות העולם ובשמונה מדליות, כולל ארבע מדליות זהב, במשחקי האקסטרים חורף.
ביוגרפיה

ג'יימס נולד במלבורן שבאוסטרליה. כבר בגיל שנה החל להתנסות בסקי באלפים האוסטרליים. בגיל שש החל להתחרות בגלישת שלג, בגיל 14 זכה לחסות ראשונה והפך למקצוען, הוא השתתף לראשונה באותה שנה באליפות העולם בה סיים במקום ה-48 בתחרות החצי צינור. שנה לאחר מכן ייצג את אוסטרליה באולימפיאדת ונקובר (2010) והיה צעיר המשתתפים במשחקים האולימפיים. הוא סיים במקום ה-21 במוקדמות תרות החצי צינור ולא העפיל לחצי הגמר. באליפות העולם ב-2013 סיים במקום השישי בתחרות החצי צינור ובמקום ה-16 בסלוספטייל. באולימפיאדת סוצ'י (2014) סיים שוב במקום ה-21 במוקדמות בחצי צינור ובתחרות הסלופסטייל סיים במקום ה-16 בחצי הגמר. לאחר האולימפיאדה החליט להתרכז רק בתחרויות החצי צינור.
ב-2015 זכה במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה בקירשברג שבאוסטריה. הוא הגן על תוארו באליפות העולם שהתקיימה ב-2017 בסיירה נבדה. באותה שנה זכה גם במדליית זהב במשחקי האקסטרים חורף שהתקיימו באספן. הישגיו הביאו לבחירתו לספורטאי החורף של השנה באוסטרליה ב-2015 ולספורטאי השנה באוסטרליה ב-2017.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) נבחר לשאת את דגל המשלחת האוסטרלית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. הוא זכה במדליית ארד בתחרות החצי צינור.
ב-2019 זכה במדליית זהב במשחקי האקסטרים ובמדליית זהב בחצי צינור באליפות העולם שנערכה ביוטה.
ג'יימס נשוי לקלואי סטרול בתו של לורנס סטרול.
הערות שוליים

↑  Winter Olympics: Scotty James named Australia's flag bearer for Pyeongchang opening ceremony, ‏ abc.net.au, ‏8 בפברואר 2018
סרגיי נילוס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1862 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 בינואר 1929 (בגיל 66) Krutets, רוסיה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  ולדימיר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 יצירות בולטות:  הפרוטוקולים של זקני ציון 
 תקופת הפעילות:  מ-1902 
 בן או בת זוג:  Elena Alexandrovna Ozerova (3 בפברואר 1906–?) 
 
סרגיי אלכסנדרוביץ' נילוס (רוסית: Серге́й Алекса́ндрович Ни́лус;‏ 28 באוגוסט 1862 - 14 בינואר 1929) היה סופר רוסי.
ביוגרפיה

סרגיי נילוס היה בן למשפחת מהגרים משווייץ, אשר סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום הלימודים עבד כמשפטן, עד שחזר לאחוזה המשפחתית.
הוא פרסם רישומים על חייו של סרפים סארובסקי, עד היום לא ברור האם אכן יש בסיס לנתונים שפורסמו על ידי נילוס.
הוא פרסם את הגרסה המלאה של החיבור האנטישמי "הפרוטוקולים של זקני ציון", לפי הגרסה הרוסית, המקובלת בעולם (גרסה מקוצרת פורסמה כבר בשנת 1903). את המסמך פרסם לראשונה ב-1905 בספרו "הגדול בקטן". הפרסום קיבל תפוצה רחבה ותורגם למספר רב של שפות.
בנוסף לכך הוא חיבר מספר ספרים על נושאים דתיים. לאחר מהפכת אוקטובר כל יצירותיו היו אסורות לפרסום. הוא נעצר מספר פעמים אך כל פעם שוחרר לאחר תקופת מעצר קצרה.
בשנת 2001 הוכרז על "פרס נילוס" שמוענק לסופר רוסי עבור יצירות הקשורות להיסטוריה רוסית. בשנים 2003–2005 פורסמו יצירותיו מחדש.
עד שיבוא אוקטובר

"עד שיבוא אוקטובר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה אברהם. הוא יצא לאור ביוני 2012, לאור חברת התקליטים הפיל, כסינגל שני מתוך האלבום ליום הזה חיכיתי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי בן ארצי והופק על ידי רפי קריספין. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-5 ביולי 2012. בשבוע לאחר מכן נכנס לדירוג במקום השמיני. ב-19 ביולי עלה השיר למקום השני – המיקום הגבוה ביותר שהגיע אליו. לבסוף, ב-11 באוקטובר, לאחר תשעה שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי.
במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-2013 דורג במקום ה-33.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 33 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 5 ביולי 2012, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 12 ביולי 2012, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 19 ביולי 2012, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 11 באוקטובר 2012, פזמונט
↑  תשע"ג, פזמונט
| מאיה אברהם |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: רק רצית אהבה • ליום הזה חיכיתי
סינגלים: "לפני שנשתגע" • "למה" • "תרקדי" • "אמת אחת" • "עד שיבוא אוקטובר" • "תדע" • "בא הבוקר" • "עברתי את הדרך" • "אם תחזור" • "זרועותיי"
שיתופי פעולה: "חכי לי אהובה" • "ענני"
סמי כהן (טורקיה)

| --- | --- |
צילום דיוקן מאת חואן באניוס (ז'ואן ז'ורדי באניוס)
 לידה:  20 באפריל 1928 איסטנבול, טורקיה 
 פטירה:  18 באוקטובר 2021 (בגיל 93) איסטנבול, טורקיה 
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 
סמי כהן (בטורקית ולדינו: Sami Kohen‏; 20 באפריל 1928 – 18 באוקטובר 2021) היה עיתונאי ובעל טור יהודי טורקי.
נודע החל משנת 1954 במאמריו על מדיניות חוץ בעיתון מילייט .
ביוגרפיה

סמי כהן נולד באיסטנבול בשנת 1928 במשפחה יהודית ספרדית. אביו, אלברט כהן, פרסם את העיתון בשפה לדינו וצרפתית La Boz de Türkiye (קול טורקיה). כהן המשיך להוציא לאור את עיתון אביו בשפה הטורקית בשם "Türkiye'nin sesi".מאוחר יותר כתב בעיתונים "Tan" Yeni Istanbul ו-Istanbul Ekspres . ב-1954 הצטרף למערכת העיתון "מילייט" בו היה אחראי על מחלקת חדשות חוץ.
כתב בתחום זה אלפי מאמרים וערך מאות ראיונות.
פרט ל"מילייט" פורסמו מאמריו של סמי כהן במגזין The Economist, בעיתונים וושינגטון פוסט, גארדיאן, ניו יורק טיימס ,Christian Science Monitor ובמגזין ניוזוויק. ראיונותיו וכתבותיו פורסמו בעיתונות ברחבי העולם משוודיה ויפן ועד מקסיקו והודו.
בנוסף לפעילותו העיתונאית, כהן היה אחד המייסדים של צוותי חשיבה מובילים בטורקיה, כגון 'פורום היחסים העולמיים' ו'מרכז המחקר טורקיה-ארצות הברית של אוניברסיטת בהצ'שהיר.
בשנים 1980–1984 כיהן כהן כחבר במועצת המנהלים של המכון העיתונות הבינלאומי. בשנות ה-1990 היה מנהל מכון העיתונות הטורקי.
ב-18 באוקטובר 2021 התאשפז ביחידה לטיפול נמרץ בגלל אי ספיקת כליות ונפטר מאוחר יותר באותו יום בגיל 93.
הובא לקבורה בבית העלמין היהודי הספרדי אולוס באיסטנבול.
חייו הפרטיים

בשנת 1960 התחתן כהן עם אשתו, מירקה. לזוג נולדו שני ילדים ג'אלה ואלפ.
פרסים ואותות הוקרה

12 באוקטובר 2020 - קיבל את הפרס להצטיינות מטעם משרד החוץ של טורקיה.
ספרים

2008 - Dünyanın Yazısı (כתיבת העולם) - ספר בעל אופי אוטוביוגרפי
1982 - Bugünkü Japonya (יפן היום)
1982 - Değişen Çin (סין המשתנה)
הערות שוליים

↑  Sami Kohen kimdir?Haberler2020Sami Kohen kimdir? Sami Kohen hayatı ve biyografisi!, Haberler.com, ‏2021-10-19 (בטורקית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009877488405171  GND: 1020775610  LCCN: no2008064463  VIAF: 76125012   WorldCat (עם VIAF): 76125012 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סמי כהן (טורקיה)".
עבריין נמלט

עבריין נמלט (או מבוקש) הוא אדם המסתתר מהמשטרה, לאחר שנמלט ממאסר או ממעצר, או שהוא חשוד בעבירה פלילית ודרוש לחקירה משטרתית.
לתיאום בין משטרות במדינות שונות, במקרים שבהם המבוקש נמלט מהמדינה שבה הוא מבוקש, משמש האינטרפול.
לאיתורם של מבוקשים מסתייעת המשטרה לעיתים בפנייה לציבור, באמצעות כרזות "מבוקש", רשימת מבוקשים באינטרנט ותוכניות טלוויזיה העוסקות בכך, כגון התוכנית הבריטית "Crimewatch" ומקבילתה הישראלית "בשידור חוקר". לעיתים מובטח פרס גבוה למביא למעצרו של מבוקש.
החל משנת 1950 FBI מפרסם רשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. נכון ליולי 2021 מאז פרסומה הראשון ברשימה היו כלולים 514 אנשים, מהם 490 נכלאו לאחר הופעתם ברשימה. בראש הרשימה נמצא ויליאם פישר שנכלל בה עוד בשנת 2002. רפאל קארו קינטרו נכלל ברשימה בשנת 2018 ומוסר מידע שתביא למעצרו יקבל פרס של 20 מיליון דולר. רוברטו סוליס ביצע את הפשע בזמן שהיה בשחרור על תנאי ומאז 1993 נמצא במעמד של עבריין נמלט.
למעצר מבוקשים בשטחי יהודה והשומרון משמשת יחידת דובדבן.
בקולנוע

מבוקשים הם גיבוריהם של סרטי קולנוע אחדים:
"בוני וקלייד" - עוסק בקורותיהם של השודדים בוני פארקר וקלייד בארו, וחלק ניכר ממנו עוסק בבריחתם מאנשי החוק עד ללכידתם והריגתם.
"הנמלט" - אדם שנדון למוות באשמת רצח אשתו הופך לעבריין נמלט, ופועל להוכחת חפותו.
"האדם השלישי" - הולי מרטינס מגיע לפגוש את ידידו הארי ליים, ונודע לו שליים מת; לאחר מכן מתברר לו שליים ביים את מותו כדי להתחמק מן הרשויות, ומתנהל מרדף אחריו.
ראו גם

כרזת מבוקש
הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
עד שיום אחד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  שמי זרחין
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  2011
 מספר עמודים:  463
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003800237, 003154305
עד שיום אחד הוא רומן ראשון מאת שמי זרחין שיצא לאור בהוצאת כתר, ירושלים, בשנת 2011.
סגנון הכתיבה

הספר כתוב בשיטת העלילה הלא ליניארית, בצורה מעגלית.
מעגל ראשון, הוא המעגל של יצירת סיפור בתוך סיפור. קוראים קטע ומצפים לסיומו. אך המחבר מתחיל קטע חדש ומשלב עבר, עתיד והווה. עבר משתלב בעתיד, עתיד משתלב בהווה, עבר שב לאחר ההווה והעתיד וכן הלאה. המחבר פותר סיפור קודם, ומתחיל סיפור חדש, למרות שהסיפור הקודם עדיין לא לגמרי פתור.
מעגל שני, הוא של הדמויות המעורבות אלה באלה ובונות אלה את אלה כאילו כולן יוצאות מאותה אמא אדמה, הנקראת במקרה הזה: "טבריה". טבריה היא רקע לעלילה, והעיקר האנשים.
מעגל שלישי, הוא מעגל יחסי אנוש עמוקים ועשירים, המתגלגלים אלה לתוך אלה, עד אין סוף...
המעגל הרביעי, הוא המעגל הכואב, הוא רגישותם של אנשים או חוסר רגישותם לאחרים. למעשה זהו המעגל שבו כל אותם זרמים תת-קרקעיים של הבנה וחוסר הבנה בין בני-אדם, משתקפים כמו במראות בחייהם של כולם בכולם, עם אהבותיהם, תשוקותיהם שלא באות לידי התגשמות, (חלקן כן), מול התחברויות והתעלסויות המביאות אנשים לידי טעויות גסות בחייהם, עליהם ישלמו ביוקר רב. דוגמת רוברט, היא ההוכחה.
המעגל החמישי, הוא סגנון הכתיבה ההומוריסטי, ללא כל הטפת מוסר כלשהי, ומתוך הכרת הדמויות לרוחבן ולעומקן. המחבר מביא מצבים מגוחכים המהווים ניגוד לסיפור הרציני והדרמטי.
המעגל השישי, בא לידי ביטוי בדרך בה הסופר אוהב את כל דמויותיו, בלי הבדלים, בפשטות.
המעגל השביעי, הוא אולי המעגל הביקורתי, החוזר על עצמו כל העת בהערותיה של רוחמה, כלפי הקיבוץ ודייריו, ובנגיעה רכה, נוגע בסכסוך המזרחי מערבי כאן בארצנו.
המעגל השמיני הוא הפירוט לפרטי פרטים, התחושה של כניסה לעולם האינטימי ביותר של הדמויות, לסלון סודי הסודות.
המעגל התשיעי, הוא אותו ידע וכניסה לעולם הקסמים של הילדים כמו של המבוגרים, הכישופים הקטנים והנחמדים, כמו אלה שמפחידים.
מדובר בספר שהכתיבה שלו נובעת מתיאורים מפורטים ואינטימיים של האנשים הישרים והמוצלחים, הבוגדים והמסתירים סודותיהם, על קשיי חייהם, מחשבותיהם, רגשותיהם, ההופכים את חייהם לדבר מלא ועשיר, נדיב ותוסס. כאשר מעל לכול הצחוק המתפרץ, כמעט כל שנים שלושה עמודים, ואפילו במצבים העצובים והכואבים, מביאים את הקורא לצחוק רב מרוב בכי. וזהו בעצם המעגל העשירי, השילוב בין הצחוק והבכי.
לקריאה נוספת

דליס, עד שיום אחד, (ביקורת), בכתב העת מאזנים, גיליון מס. 3, כרך פ"ו, עמ' 48–49, תל אביב, 2012 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
עונת 1970/1971 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  17 באוקטובר 1970 – 5 ביוני 1971 (232 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  מכבי נתניה
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  464 (1.93 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,072,000 (4,467 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל אלי בן רימוז' (20 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל מרדכי שפיגלר
 → 1969/19701971/1972 ←
 
עונת 1970/1971 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-15 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה לאומית לעונת 1970/1971 היו הפועל חדרה והפועל חולון. העונה החלה ב-17 באוקטובר 1970 והסתיימה ב-5 ביוני 1971. בתום העונה סיימה מכבי נתניה במקום הראשון, וזכתה באליפות לראשונה בתולדותיה. המבקיע המצטיין של העונה היה אלי בן רימוז' מהפועל ירושלים שכבש 20 שערים.
בסיום העונה מכבי פתח תקווה והפועל חולון ירדו ליגה. הקבוצות שעלו לליגה לאומית לעונת 1971/1972 היו מכבי יפו והפועל באר שבע.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי נתניה | 30 | 20 | 7 | 3 | 44 | 18 | 26 | 47 |  |
| 2 | שמשון תל אביב | 30 | 12 | 12 | 6 | 31 | 25 | 6 | 36 |  |
| 3 | הפועל תל אביב | 30 | 15 | 5 | 10 | 35 | 30 | 5 | 35 |  |
| 4 | הפועל פתח תקווה | 30 | 11 | 12 | 7 | 26 | 17 | 9 | 34 |  |
| 5 | בית"ר תל אביב | 30 | 13 | 7 | 10 | 26 | 24 | 2 | 33 |  |
| 6 | הפועל חיפה | 30 | 9 | 13 | 8 | 32 | 25 | 7 | 31 |  |
| 7 | הפועל ירושלים | 30 | 10 | 10 | 10 | 39 | 32 | 7 | 30 |  |
| 8 | הכח מכבי רמת גן | 30 | 9 | 12 | 9 | 26 | 25 | 1 | 30 |  |
| 9 | הפועל כפר סבא | 30 | 8 | 13 | 9 | 30 | 24 | 6 | 29 |  |
| 10 | מכבי תל אביב | 30 | 8 | 13 | 9 | 33 | 35 | 2- | 29 |  |
| 11 | בית"ר ירושלים | 30 | 8 | 10 | 12 | 35 | 36 | 1- | 26 |  |
| 12 | מכבי חיפה | 30 | 6 | 14 | 10 | 20 | 26 | 6- | 26 |  |
| 13 | בני יהודה תל אביב | 30 | 7 | 12 | 11 | 19 | 29 | 10- | 26 |  |
| 14 | הפועל חדרה | 30 | 6 | 13 | 11 | 21 | 28 | 7- | 25 |  |
| 15 | מכבי פתח תקווה | 30 | 8 | 9 | 13 | 30 | 39 | 9- | 25 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל חולון | 30 | 4 | 10 | 16 | 20 | 54 | 34- | 18 | ירדו ליגה |
עד שאין יותר לאן

עד שאין יותר לאן הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שהוקלט על ידי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-22 ביוני 2013, כסינגל הרביעי מתוך האלבום "רבע לשש", על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר מושר במשקל מורכב של 10/8, כאשר כל תיבה מחולקת בתוכה לקצב של 3-3-2-2 שמיניות.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בין חמשת השירים הבודדים שביצע רייכל עצמו באלבום "רבע לשש".
כמו כן, השיר הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.
הצלחה

השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ תוך ששהה שם כ-4 שבועות. במצעד השבועי של רשת ג' הגיע השיר למקום הראשון גם כן. במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ, דורג השיר במקום ה-35. במצעד הפזמונים השנתי של מדיה פורסט דורג השיר במקום ה-92.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 92 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 35 |  |
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! NEWS‏, בלעדי: שיר מהאלבום החדש של עידן רייכל, באתר וואלה, 12 במרץ 2013
↑   בן שלו, עידן רייכל שולח גלויה מגן עדן, באתר הארץ, 21 במרץ 2013
↑  Ad She'Ein Yoter Le'an (Until There's Nowhere Left), נבדק ב-2020-04-07
↑  המצעד השנתי הישראלי תשע"ג, באתר גלגלצ
↑  Media Forest, ארכיון האינטרנט, ‏2018-07-08
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |