stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבלולים
אנטומיה > מערכת העיכול

מערכת העיכול מתחילה בלוע. הלוע מורכב ממספר חלקים; לחיים הדוחקות את המזון אל פתח הלוע, הלסת העליונה שהיא לסת קרנית וקשיחה ולשון העשויה כמגרדת בעלת אלפי שיניים קרניות, הנקראת משננת או מגרדת (בלועזית: radula) בעזרתן החילזון טוחן את המזון. המזון הגרוס עובר אל הוושט, שם זוג בלוטות רוק, הממוקמות משני צדי הוושט, מפרישות אנזימים ומיצי עיכול, ההופכים את המזון לעיסה. לאחר מכן, המזון עובר לקיבה, ומשם למעי המתפתל מספר פעמים בתוך הגוף, ועובר תהליכי ספיגה (בעזרת בלוטת הכבד), עד לפי הטבעת (הממוקם בפתח הקונכייה).
אנטומיה > מערכת העצבים

לחילזון מרכז עצבי דמוי מוח, בצורת טבעת גנגליונים, המורכבת משני גושים עיקריים - מעל לוושט, ומתחתיה. זוג הגנגליונים העליונים מקושר לראש ולאברי החישה, בעוד הגוש התחתון מקושר לרגל ולשאר האיברים הפנימיים. המשושים בקדמת ראש החילזון מחולקים לשני זוגות; הזוג העליון, בו מצויות שתי העיניים, והוא מתפקד לראייה ולהרחה למרחק. הזוג התחתון מהווה איבר מישוש והרחה, בעיקר למרחק קצר. ישנם מינים עיוורים.
אנטומיה > מערכת התנועה

התנועה אטית, ונעשית באמצעות התכווצויות גליות לאורך הסוליה. תוך כדי ההתקדמות מופרש ריר מן הסוליה. הריר למעשה מתחלק לשני סוגים - דליל ומימי, וצמיגי ודביק. שילוב של שני סוגי הריר מאפשר לחילזון להתהלך על משטחים חלקים, וכן על משטחים מחוספסים, בלא שייפגע. שריר העמודית, הנמתח ממספר מקומות ברגל ועד לקודקוד הקונכית, מהווה איבר חשוב ביותר בחיי החילזון - בשעת סכנה, או חוסר פעילות, מתכווץ שריר העמודית, ומושך את הרגל והראש אל תוך הקונכייה שמספקת הגנה.
אצל שבלולי מים התנועה נעשית באמצעות ריסים הצמודים לסוליה. בגלל הציפה של המים, יכול החילזון לנוע באמצעות תנועות חתירה של הריסים.
אורח חיים

רוב שבלולי היבשה הם אוכלי צמחים, הניזונים מחומר צמחי מת, רקבובית, צמחים ירודים, חזזית, עובש, פטריות ובעלי חיים מיקרוסקופיים. לעיתים הם ניזונים גם מחומר צמחי ירוק. יש מינים של חלזונות טורפים כגון רומינה ערופה, טורפנית ורירנית ביבשה והחרוטון הארסי והחשופיות הימיות בים. שבלולי היבשה מהווים טרף לפרוקי-רגליים, עופות, מכרסמים ואף לשבלולים אחרים.
בארצות הצפון הקרות שוקעים השבלולים לתרדמת חורף, אך בארצות החמות, בעונת הקיץ, כאשר הסכנה להתייבשות גבוהה נכנס השבלול לתרדמת קיץ דווקא. הוא מפריש חומר רירי דביק המתקשה וסוגר את פתח הקונכייה ומדביק אותו למשטח, או לגזע עץ. מכסה זה, הנקרא חתם (אנ'), אטום לנוזלים אך חדיר לאוויר, וכך מאפשר לחילזון לנשום מבלי לאבד נוזלים. במהלך הקיץ נכנס החילזון לתרדמת קיץ: הוא מסתגר בקונכייה, הוא מפסיק כמעט את כל פעילות חילוף החומרים וגופו עובר שינויים פיזיולוגיים שנועדו לתמוך בשרידות החילזון במהלך הקיץ: שרירי הריאה פוסקים לפעול, כך שהשבלול מסתפק בנשימה דיפוזית בלבד, הכליה אוגרת בתוכה את החומרים המופרשים, והגלימה מפרישה חומרים המונעים איבוד מים אף יותר. עם רדת הגשם נמס הריר המוקשה והחילזון משתחרר מהאחיזה.
רוב השבלולים הם דו-מיניים (הרמאפרודיט, כלומר בעלי מערכת איברי מין של זכר ונקבה כאחד). מספר שבלולי יבשה משתמשים במבנה שנקרא פגיון אהבה (אנ') במהלך החיזור וההזדווגות. החילזון מטיל ביצים לתוך גומת קרקע קטנה ומהן בוקעים החלזונות הצעירים. חלק ממיני החלזונות הם הרמאפרודיטים וברבייה זוויגית שני החלזונות מופרים ומטילים ביצים.
חלזונות רומיים מזדווגים
איור של החילזון הרומי מטיל ביצים
ביצי חלזון הגינה בתוך חור באדמה
מערכת הרבייה של חילזון רומי
השבלולים, מעצם טבעם כרכיכות, מאבדים כמות ניכרת של מים דרך עורם הלח. יתרה מכך, הכליות שלהם אינן מווסתות את משק המים, והם נאלצים לפנות לאמצעים אחרים כדי להימנע מהתייבשות.
פרט לכך שהשבלול נוהג לפעול רק בשעות הלילה, שבהן איבוד המים קטן יותר, ישנם מספר מנגנונים נוספים. ראשית - רוב גופו של השבלול מוגן על ידי הקונכייה, שאינה חדירה למים, ומגנה על האיברים הפנימיים. בשביל למנוע איבוד נוסף של מים השבלול נוהג לכווץ גם את שאר גופו אל תוך הקונכייה. במינים מדבריים, פתח הקונכייה קטן יותר מבמינים באזורים לחים, כדי להקטין את ההתייבשות.
בזמן שהותו בתוך הקונכייה, השבלול מפריש חומר רירי, אשר בו משובצים גרגירי גיר. הריר מתקשה והופך לחתם (epiphragma) עמיד בפני מים, העוזר לצמצמם את איבוד המים אף יותר. החתם עצמו, במיוחד מול פתח הנשימה, חדיר למעבר גזים, כך שהשבלול מסוגל להמשיך ולנשום.
ישנם מספר מיני שבלולים שנדדו מהיבשה לחיים במקווי מים מתוקים ובחופי גאות ושפל. רובם נושמים באמצעות ריאות ולכן צריכים לעלות מדי פעם לפני המים כדי לנשום אוויר. אחד מווקטורי התפוצה העיקריים של חלזונות המים המתוקים הוא עופות מים שחלקם כמו הארמוס והפשוק מקור וכן דיית החלזונות מתבססים עליהם כמקור מזון עיקרי. מזונם של חלזונות המים המתוקים כולל אצות, פלנקטון, רקבובית וחומר אורגני על קרקעית מקווה המים, אך חלקם גם טורפים. הם מהווים טרף לחיות שונות, כגון דגים ועופות מים.
טקסונומיה

השבלולים הם בעלי חיים ממערכת הרכיכות.
השבלולים היא קבוצה בענף Heterobranchia שהיא עצמה תת-קבוצה של המחלקת חלזונות. בקבוצת השבלולים שלוש סדרות:
שבלולי יבשה Stylommatophora
שבלולי מים Basommatophora
שבלולי ים Archaeopulmonata
במשך שנים נחשבה קבוצת השבלולים לתת-מחלקה בטקסונומיה הלינאית, אך ניתוח שערכו יורגר ועמיתיו ב-2010 נמצא שהקבוצה היא פוליפילטית, כלומר: לא ענף (אב קדמון וכל צאצאיו) אלא איחוד של מספר ענפים שונים שלא כולל את כל הצאצאים של אב קדמון משותף, ולכן במסגרת מיון עולם הטבע הקליידיסטי המודרני אינה נחשבת לענף (קבוצה טבעית).
השבלולים והאדם

בני אדם רבים מרותקים ממגוון הקונכיות הספירליות של החלזונות השונים (הנקראים גם "שבלולים"). יש הנוהגים לאסוף קונכיות וצדפות על שפת הים ובמקומות רבים המצויים לאורך החוף ואף צוללים אוספים קונכיות מרשימות מקרקעית הים ומציעים אותן למכירה. למעשה, חקר הרכיכות (מלקולוגיה) החל באיסוף, מיון וקטלוג של קונכיות, ענף שנקרא קונכיולוגיה. אריסטו היה הראשון לפרסם מחקר על הרכיכות ופרסום זה היה קנוני עד הרנסאנס ותחיית המדעים. בתחילת העת החדשה איסוף קונכיות והצגתן לראווה בארונות תצוגה (שנקראו "קאבינט") היה פופולרי למדי בקרב מעמד האצולה ועודד מסעות ומשלחות לאיסוף קונכיות אקזוטיות ברחבי העולם. בהמשך, עם התחזקות מדעי הטבע בסוף המאה ה-17 החל מחקר ביולוגי ושיטתי יותר של הרכיכות והחלזונות בפרט.
בישראל, השבלול הוא אחת מהחיות החביבות בעיקר על ילדים, זאת הודות לקונכייתו. נודע גם שיר הילדים "ברל'ה צא החוצה": ("ברל'ה ברל'ה, צא החוצה! אמא ואבא יתנו לך עוגה!") שנכתב על דרחול השיח. לקראת תחילת עונת הסתיו ניתן לראות עשרות קונכיות של חלזונות, בדרך כלל ממין דרחול השיח הנפוץ במישור החוף, הדבוקות לגבעולי קוצים, ומחכים לגשם הראשון.
בראשית המאה ה-21 התפשטו שבלולי הגינה בישראל לאזורים שלא היו בהם קודם, בעונות הרטובות הם נראו על מדרכות הערים, וקרה שהיו נמעכים מתחת רגלי העוברים ושבים. כך נולד הפועל 'לצַדְלֵל', שפירושו להרים שבלול בעדינות ולהניח אותו בצד במקום בטוח.
בתרבויות רבות, החילזון הוא שם דבר לאטיות, ואדם אטי נמשל לעיתים לחילזון. ב-2013 יצא סרט אנימציה בשם "טורבו" המספר על שבלול גינה החולם להיות החילזון המהיר בעולם ולהתחרות במרוצים.
עוד משחר האנושות אוכל האדם חלזונות. נמצאו אף שרידים של קונכיות בגלליו של האדם הקדמון מהמין הומו ארקטוס. במספר תרבויות, בהן רומא העתיקה והמטבח הצרפתי, בשר חילזון מסוים - "אסקרגו" - נחשב למעדן. כתוצאה מכך, מינים אלה של חלזונות, בעיקר חילזון רומי (Helix pomatia) וחלזון הגינה, יובאו לאזורים שונים בעולם ואף הפכו למינים פולשים כאשר חלקם ברחו מהשבי.
לחלזונות היה גם שימוש רב במהלך ההיסטוריה ברפואה העממית, כמרכיב ביצירת תרופות ומשחות לטיפול במחלות וכאבים שונים.
חלזונות רבים משמשים נשא לטפילים ופתוגנים שונים, ויכולים להפיץ מחלות. המחלה הידועה ביותר שמופצת על ידי חלזונות היא הבילהרציה, הנגרמת על ידי עלקת הבילהרציה הדוגרת כטפיל בשבלולי מים מתוקים ואז עוברת לבני אדם. לפי ארגון הבריאות העולמי יש בעולם כ-207 מיליון מודבקים, 120 מיליון מהם סובלים מתסמיני המחלה, רובם באפריקה.
אף שמרבית החלזונות ניזונים מחומר צמחי מת ורקבובית, ישנם מינים של שבלולים, בעיקר חשופיות, שניזונים מצמחים ירוקים ומזיקים לגידולים חקלאיים. הללו מכרסמים בצמחים וגידולים חקלאיים, ונזקן נע מהשחתת הצמח, עבור בפסילתו לשיווק ומאכל וכלה בהריגת הצמח. אחת הדרכים להילחם בשבלולים המזיקים לחקלאות היא מחסום בראקר, מעין חצאית נחושת המולבשת על גזע הגידול ומונעת מהשבלולים והחשופיות לטפס ולהגיע לעלים ולפירות. אמצעים אחרים כוללים הדברה, באמצעות רעלים או בהדברה ביולוגית.
ראו גם

רכיכות
חלזונות
קונכייה
חלזונות ים
צדפה
מספר מיני שבלולים ידועים
חלזון הגינה או שבלול הגינה (Helix aspersa / Cornu aspersum)
חילזון רומי או שבלול רומי או חלזון הגפן (Helix pomatia)
שבלול השדה (Helix engaddensis)
דרחול השיח (Theba pisana)
חלזון אפריקאי ענק (Achatina fulica, מין פולש מזיק ביותר)
שחריר הנחלים
שבלול הגינה
שבלול החרמון
חלזון דרחול בתוך קונכייה דבוק לחרצית עטורה
קונכיות של חלזונות וצדפות. שימו לב למגוון הקונכיות הספירליות, שברובן הסליל מתפתל ימינה (נגד כיוון השעון)
שבלול הגינה
קונכייה בורגית מגדלית
דרחולים בתרדמת קיץ על גדר
חילזון הגינה בתחילת החורף בישראל
שבלול השדה הנפוץ בארץ ישראל
שבלולית פיקרד (נכחדה)
סלעון ההרים
לקריאה נוספת

יוסף הלר, 1993, שבלולי ארץ ישראל - אורחות חיים ומגדיר, הוצאת משרד הביטחון, תל אביב
הערות שוליים

↑  Jörger, Katharina M; Stöger, Isabella; Kano, Yasunori; Fukuda, Hiroshi; Knebelsberger, Thomas; Schrödl, Michael (2010). "On the origin of Acochlidia and other enigmatic euthyneuran gastropods, with implications for the systematics of Heterobranchia". BMC Evolutionary Biology. 10 (1): 323. doi:10.1186/1471-2148-10-323.
↑  על מי צריך להיזהר שלא לדרוך עליו לאחר הגשם? בדף הפייסבוק של האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548542205171  GND: 4168324-9  LNB: 000150177  NKC: ph297105 
אנטומיה של שבלול הגינה.
מורפולוגיה של קונכייה. ליחצו על התמונה להגדלה.
שבלול אוכל צמחים
שבלול זוחל על חלון
משושיו של שבלול, מבט קרוב
חלזונות ממין דרחול השיח מטפסים על שיחים וקוצים בחודשי הקיץ החמים, כדי לא להתבשל באדמה הלוהטת
חילזון רומי עם חתם גירני
אוסף קונכיות של שבלולי יבשה במוזיאון טבע
אסקרגו
זעמן מטבעות

| זעמן מטבעות |
| --- | --- |
 זעמן מטבעות באזור ירושלים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Hemorrhois
מין:: זעמן מטבעות
שם מדעי
 Hemorrhois nummifer ‏Reuss, 1834

זעמן מטבעות
זַעֲמַן מַטְבְּעוֹת (שם מדעי: Hemorrhois nummifer) הוא נחש השייך למשפחת הזעמניים. הנחש אינו ארסי אך נושך אם נתפס. זהו נחש פעיל יום, שוכן קרקע טיפוסי, הניזון ממכרסמים, לטאות, ציפורים ונחשים אחרים. נחש זה מרבה לחדור למחסנים ובנייני מגורים, ובעת פגישה עם אדם המאיים עליו יזדקף וינשוך בחוזקה. נשיכתו אינה מסוכנת לאדם.
תיאור

אורכו של זעמן המטבעות עד מטר ושלושים, ומשקלו עד 600 גרם. צבעו היסודי חום בהיר, ולעיתים אפרפר, ועל גבו כתמים בצורת מטבעות או מעוינים (ומכאן שמו).
זעמן המטבעות אינו מסוכן לאדם ואף מועיל בהדברת מזיקים, אך מראהו החיצוני דומה למראה של הצפע מצוי הארסי והמסוכן ולעיתים מתבלבלים ביניהם. אולם, ניתן להבחין במספר הבדלים חזותיים בולטים בין שני המינים:
הכתמים שעל גבו של הצפע מחוברים בדגם עקלתוני מוארך, ואילו אצל הזעמן קיימים כתמים נפרדים.
הזעמן דק יותר, יחסית לאורכו, מאשר הצפע.
זנבו של הזעמן מחודד יותר מזנב הצפע.
עור הזעמן מבריק בעוד שלצפע עור דהוי.
לזעמן אישונים עגולים, בעוד שאישוני הצפע הם חריצים אנכיים.
קיימת השערה שדמיונו של זעמן המטבעות לצפע הוא התאמה אבולוציונית שמאפשרת לו להערים על טורפים, שמתרחקים ממנו במחשבה שהוא הצפע המסוכן.
קיימים תיעודים של צוותי רפואה ששגו במתן הטיפול בנשיכה והעניקו טיפול מתוך הנחה שמדובר בנחש ארסי וזאת בעקבות בצקת שהתפתחה באזור הנשיכה.
תפוצה

הוא נפוץ במרכז וצפון ארץ ישראל, ובכל אגן הים התיכון.
לקריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 151–153
הערות שוליים

↑  זעמן מטבעות באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים – א"י (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 5, משרד הביטחון, 1993
↑  הלוכד החוקר, זעמן מטבעות (Hemorrhois Nummifer): הנחש מרתק של ישראל, באתר מוקד לוכדי נחשים, ‏2023-10-10
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זעמן מטבעות בתנועה
חפרפרת ספרדית

| חפרפרת ספרדית |
| --- | --- |
 פגר של חפרפרת ספרדית
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חפרפרתיים
תת־משפחה:: חפרפרות
שבט:: Talpini
סוג:: חפרפרת
מין:: חפרפרת ספרדית
שם מדעי
 Talpa occidentalis ‏Cabrera, 1907
תחום תפוצה
 תפוצת החפרפרת הספרדית
חפרפרת ספרדית (שם מדעי: Talpa occidentalis) היא מין במשפחת החפרפרתיים ומצויה בפורטוגל וספרד.
החפרפרת ניזונה מתולעים, חרקים כמו פרפרים, חיפושיות, צרצריים וזחליהם, מרבי-רגל, נדלים ורכיכות. עונת הרבייה היא בין ספטמבר למאי.
הערות שוליים

↑  חפרפרת ספרדית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חפרפרת חדף של אנדרסון

חפרפרת חדף של אנדרסון (שם מדעי: Uropsilus andersoni) היא מין של יונק במשפחת החפרפרתיים, והיא אנדמית לסין. מין זה נמצא בדרגת סיכון ללא חשש (LC). החפרפרת ניזונה בעיקר מחרקים וחסרי חוליות.
אורך הראש 6.5 עד 8.3 סנטימטרים. אורך הזנב 5.9 עד 7.2 סנטימטרים. אורך הרגליים 14 עד 17.5 מילימטרים. אורך הגולגולת 21 עד 22 מילימטרים. צבעו חום והוא כהה יותר ממינים אחרים בסוג. מין זה בעל 38 שיניים מתוכם ניב אחד, שתי שיניים חותכות, ארבע שיניים קדם טוחנות ושלוש שיניים טוחנות.
הערות שוליים

↑  חפרפרת החדף של אנדרסון באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חפרפרת יפנית קטנה

| חפרפרת יפנית קטנה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חפרפרתיים
תת־משפחה:: חפרפרות
שבט:: Talpini
סוג:: Mogera
מין:: חפרפרת יפנית קטנה
שם מדעי
 Mogera imaizumii ‏Kuroda, 1957
תחום תפוצה


חפרפרת יפנית קטנה (שם מדעי: Mogera imaizumii) היא מין של חפרפרת מהסוג Mogera במשפחת החפרפרתיים, שאנדמית ליפן.
החפרפרת ניזונה בעיקר מחרקים ותולעים וכמו שאר החפרפרות היא מתפחרת באדמה וחיה לבדה. הטורפים שלה כוללים ינשופיים,שועלים,גיריות וסמורים ובנוסף הם חשופות לתולעים טפיליות.
הערות שוליים

↑  חפרפרת יפנית קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
א-טבראני

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 873 עכו, ארץ ישראל 
 פטירה:  23 בספטמבר 971 (בגיל 97) אספהאן, איראן 
 מדינה:  בית עבאס 
 השקפה דתית:  אסלאם, אסלאם סוני 
 
סלימאן בן אחמד א-טבראני (בערבית: سليمان بن أحمد الطبراني; 821–918[דרושה הבהרה]) היה אחד מהמומחים החשובים ביותר בתחום החדית'. אף על פי ששמו א-טבראני, שמלמד לכאורה על מוצאו בטבריה, הוא נולד בעכו.
מוריו

בין השייח'ים שא-טבראני למד מהם היו:
עבד אללה בן אחמד אבן חנבל.
אימאם א-נסאאי.
האשם בן מרת'ד א-טבראני.
אסחאק א-דברי.
אדריס אל-עטאר.
בשר בן מוסא.
חפס בן עמר.
עלי בן עבד אל-עזיז.
תלמידיו

בין תלמידיו של א-טבראני היו:
אבו בכר אל-בזאר.
אבו נעים אל-אסבהאני.
אבו ח'ליפה אל-ג'מחי.
אבו עקדה.
מוחמד בן אל-חוסיין אל-בסטאמי.
ספריו

א-טבראני כתב ספרים רבים בנושאים שונים הקשורים לדת האסלאם, וביניהם הספרים שלהלן:
אל-מעג'ם אל-כביר (אנ')
אל-מעג'ם אל-אווסט (אנ')
אל-מעג'ם א-סע'יר (אנ')
ראו גם

אימאם אבו דאוד
א-תרמיד'י
הערות שוליים

↑  The encyclopaedia of Islam., New edition, Leiden: Brill, 1960-2009, ISBN 90-04-16121-X
↑  Moshe Gil, A History of Palestine, 634-1099, Cambridge University Press, 1997-02-27, ISBN 978-0-521-59984-9. (באנגלית)
↑  Al Tabarani - definition - Encyclo, www.encyclo.co.uk
↑  Ma`ajim al-Tabarani – Mahajjah (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257153705171  BnF: cb15757381f (data)  CiNii: DA04311818  GND: 102372012  ISNI: 0000 0000 8163 3344  LCCN: n84182368  NTA: 075103893  SELIBR: 199995  SUDOC: 072248718  TDVİA: taberani  VIAF: 22113994   WorldCat (עם VIAF): 22113994
חפרפרת קווקזית

| חפרפרת קווקזית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חפרפרתיים
תת־משפחה:: חפרפרות
שבט:: Talpini
סוג:: חפרפרת
מין:: חפרפרת קווקזית
שם מדעי
 Talpa caucasica ‏Satunin, 1908
תחום תפוצה


חפרפרת קווקזית (שם מדעי: Talpa caucasica) היא יונק במשפחת חפרפרתיים והיא אנדמית לקווקז והרי טליש של ארמניה, גאורגיה, רוסיה, טורקיה ואיראן.
החפרפרת ניזונה בעיקר מחרקים,פרוקי-רגליים אחרים ותולעים.
הערות שוליים

↑  חפרפרת קווקזית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חינוך תזונתי

חינוך תזונתי כחלק מחינוך לבריאות הוא מכלול דרכי למידה שנועדו לסייע בביצוע החלטות מושכלות בנוגע למזון הנצרך ובעידוד אורח חיים בריא, תוך מתן דגש על בישול ותזונה מאוזנת והקפדה על התעמלות וכושר. החינוך כולל שילוב של אסטרטגיות חינוכיות, המלוות בתמיכה סביבתית, שנועדו להקל על אימוץ מרצון של בחירות מזון ושל התנהגויות אחרות הקשורות לתזונה, המסייעות לשמירה על בריאות.
מערך החינוך התזונתי משלב פעילויות ברמת הפרט, הקהילה והמדיניות הממשלתית. שיעורי החינוך התזונתי מועברים על ידי מחנכים מתחום התזונה במכללות, אוניברסיטאות ובתי ספר, סוכנויות ממשלתיות, תאגידים, חברות תקשורת ויחסי ציבור, תעשיית המזון, ארגוני התנדבות ועוד. שיעורי חינוך תזונתי בבתי ספר מועברים במדינות רבות ברחבי העולם, כאשר בחלקן מדובר בשיעור חובה, כולל רבות ממדינות האיחוד האירופי.
חינוך תזונתי בארצות הברית

ב -1969, קבע כנס של הבית הלבן בנושא מזון, תזונה ובריאות, כי החינוך התזונתי צריך להיות חלק מתוכניות הלימודים של בתי הספר והוא אושר על פי חוק תזונה לילדים. בשנת 1978, יצר משרד החקלאות האמריקאי את התוכנית לחינוך והכשרה של תזונה (NET), במטרה לסייע באמצעות מענקים במימון תוכניות לחינוך תזונתי במערכות החינוך הממלכתיות.
בשנת 2010 העביר הממשל את חוק "ילדים בריאים ושבעים" שכלל הוראות שהובילו רפורמות שקבעו דרישות מינימום בהן כל המזון והמשקאות שנמכרים בקמפוסים ובבתי הספר חייבים לעמוד. הסטנדרטים החדשים כוללים מגבלות על כמות הסוכר, הנתרן, הקלוריות והשומן הרווי שמכיל כל פריט.
חינוך תזונתי כחלק מתוכנית הלימודים הכללית

לעיתים התכנים לא מועברים בשיעורים ייעודיים, אלא משולבים בעולמות תוכן שונים, כמו בשיעורי מתמטיקה או שפה, ומשמשים לתרגול החומר הנלמד תוך העמקת ההבנה בחשיבות התזונה הבריאה. כך למשל בתחילת 2019 שולבו בשיעורי המתמטיקה בבתי הספר היסודיים בבריטניה מטלות כמו ספירת קוביות סוכר במשקאות ממותקים, המרתן לגרמים ושקלול הכמויות בצריכה ממושכת של שבועות, חודשים ושנים.
חינוך תזונתי בישראל

תוכנית חינוך תזונתי אינה נכללת במערך שיעורי תוכנית הליבה במשרד החינוך, אולם החל משנת 2009 אושרה תוכנית לימודים נוספת (תל"ן) לשיעורי תזונה מעשיים בשם "אוכלים בריא", המועברת בעשרות מוסדות חינוכיים ברחבי ישראל, גנים, בתי ספר יסודיים וחטיבות הביניים.
הערות שוליים

↑  https://www.dshs.wa.gov/altsa/program-services/nutrition-education
↑  Barbara; Mullis, Rebecca; Bernardo, Valerie; Ervin, Bethene; Poehler, David L. (1992). "The Status of School-Based Nutrition Education at the State Agency Level". Journal of School Health. 62 (3): 88–92. doi:10.1111/j.1746-1561.1992.tb06024.x
↑  Womach, Jasper. “Agriculture: A Glossary of Terms, Programs, and Laws, 2005 Edition.” CRS Report for Congress, 16 June 2005, digital.library.unt.edu/ark:/67531/metacrs7246/m1/1/high_res_d/97-905_2005Jun16.pdf.
↑  החוק של מישל אובמה הכניס 30 מיליון ילדים למשטר הרזיה, באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2014
חפרפרת חדף גראסיל

| חפרפרת חדף גראסיל> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חפרפרתיים
תת־משפחה:: Uropsilinae
סוג:: חפרפרת חדף
מין:: חפרפרת חדף גראסיל
שם מדעי
 Uropsilus gracilis ‏תומאס, 1911
תחום תפוצה


חפרפרת חדף גראסיל (שם מדעי: Uropsilus gracilis) היא מין של יונק במשפחת החפרפרתיים, והיא אנדמית לסין ומיאנמר.
מאפיינים

החפרפרת ניזונה בעיקר מחרקים.
אורך הראש של החפרפרת 6.9 עד 8.4 סנטימטרים. אורך הזנב 6.7 עד 7.8 סנטימטרים. אורך הרגליים האחריות 15 עד 18 מילימטרים. צבע הפרווה חום כמו שאר המינים בסוג. אורך הגולגולת 22 עד 23 מילימטרים. למין זה 38 שיניים מתוכם שתי שיניים חותכות, ניב אחד, ארבע שיניים קדם טוחנות ושלוש שיניים טוחנות. שלא כמו מיני הסוג האחרים מין זה חי גם בבתי גידול דמויי טונדרה עד לגובה של 4,000 מטרים. מצבו של מין זה לא ידוע.
הערות שוליים

↑  חפרפרת חדף גראסיל באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השורדים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  סרט פוסט-אפוקליפטי 
 יוצרים:  Aleksandr Lungin, רומן וולובוייב 
 בימוי:  אנדריי פרושקין 
 שחקנים:  אלכסיי פילימונוב  אלכסיי רוזין  דריה יקמאסובה  ולנטינה לוקשצ'וק  ארתור סמוליאנינוב  יאנה סקסטה 
 ארץ מקור:  רוסיה 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 צלמים:  Artyom Emelyanov 
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  12 באוגוסט 2021 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 okko.tv/serial/vyzhivshie
 דף התוכנית ב-IMDb
 
השורדים (ברוסית: «Выжившие») היא סדרת טלוויזיה רוסית שביים אנדריי פרושקין והופקה על ידי Luk-Film ו-OKKO Studios עבור רשת Okko. פרק הבכורה שודר בקיץ 2021. בסדרה כיכבו ארתור סמוליאנינוב, אלכסיי פילימונוב, אנה סליו, סרגיי בונדארצ'וק, ולנטינה לוקשצ'וק וגלב פוסקפאליס.
הסדרה מתרחשת בעיר רוסית קטנה, שם מופיע וירוס קטלני. רוב התושבים מתים ורק אנשים בודדים נותרו בחיים, הנגועים במחלת שינה: אנשים אינם יכולים להתעורר בעצמם ולאחר שעתיים של שינה הם נופלים לתרדמת. הסרט שאב השראה מרומן מאת איליה קולוסוב בשם "השורדים רוצים לישון".
עלילה

עיר תעשייה רוסית בינונית, בה לא קורה דבר מעניין, מוצאת את עצמה לפתע בימי הביניים החדשים ללא חשמל, מים ותקווה לעתיד תקין. ראשית, מגפה לא ידועה חיסלה את רוב אוכלוסיית העיר ואז הניצולים המעטים נפגעים ממחלת שינה: אם מישהו יחליט לישון יותר משעתיים, אז האדם הזה כבר לא יתעורר. מי שנרדם נופל למצב הדומה לתרדמת.
השלטון במקום הנורא הזה נתפס במהירות על ידי קבוצות פשע. אך עד מהרה מופיעה המשטרה המקומית (כמעט ערנית), שמנסה לעזור לתושבים. כל הכניסות לעיר נשלטות על ידי הצבא וזה לא ממש ברור איך העולם נראה כעת מעבר למחסומים.
מטופל מבית החולים הפסיכיאטרי לשעבר סשה מורוזוב חוזר הביתה. אך כתוצאה מהתפרצות הנגיף נותרה רק אחת מבני משפחתו - אחותו, כאשר בעלה ובנו מתים במהירות. סשה פוגש בטעות את נסטיה, בתה ליזה ומורתה של הילדה אוליה. הם מאחדים כוחות כדי לשרוד.
מוקדם יותר ראה סשה את נסטיה בחלומותיו. הוא כבר מזמן מתבלבל בין מציאות ופנטזיה ולכן הוא עדיין לא יכול להאמין שזו בחורה אמיתית מולו ולא המצאה, שלא יוצאת מראשו. מהר מאוד נסטיה נרדמת וסשה מתחיל לטפל בה.
את ליזה לוקחים אל אביה, חייל הכוחות המיוחדים שחזר לאחרונה מסוריה. המלחמה מעולם לא נגמרה בשבילו, רק עכשיו התחילה חדשה, הוא רואה שליחות חשובה בסיוע לניצולים.
בשלב מסוים, הגיבורים מבינים שהם צריכים לעזוב את העיר, יש רק מוות סביבם. השאלה היחידה היא מתי הוא מגיע אליך. אומרים שבמקום רחוק יש מכון מסתורי, שבו נלחמים במגפה. הפסיכיאטרית לברובה מאמינה שסשה מורוזוב יכול לעזור לכל העולם. היא יודעת איפה המכון. שווה לפחות לנסות להגיע לשם.
שחקנים ודמויות

אלכסיי פילימונוב - סשה מורוזוב
דריה יקמאסובה - נסטיה
ולנטינה לוקשצ'וק - אוליה
ויטליה קורניינקו - ליזה
אנה סליו - לברובה
ארתור סמוליאנינוב
סרגיי בונדארצ'וק
אלכסיי רוזין
גלב פוסקפאליס
יאנה סקסטה
פיליפ אוודייב
נטליה ברדו
הפקה

הפרויקט הוכרז בשנת 2019. הבמאי היה אנדריי פרושקין, המפיק היצירתי היה בוריס חלבניקוב. התסריט נכתב על ידי אלכסנדר לונגין, רומן וולבוב וילנה ואנינה.
פרק הבכורה שודר בניז'ני נובגורוד, במסגרת פסטיבל לסדרות אינטרנט בשם Realist Web Fest שהתקיים ב-21 ביולי 2021. החל מ-12 באוגוסט 2021, הסדרה זמינה לצפייה ברוסיה בשרתי ספק שירותי הזרמת המדיה Okko.
ביקורת

לדברי המבקר יגור מוסקוויטין, הסדרה נשארה בצל הסדרה "הצלה", מאחר שהיוצרים לא יכלו לחשוב על רעיון "פורץ דרך".
הערות שוליים

1 2  «Выжившие» — еще один сериал об эпидемии после «Эпидемии». Сюжет похож, но авторская оптика совсем другая (продюсер Борис Хлебников). Другие герои и другие симптомы заражения
↑  На Realist Web Fest показали сериал «Выжившие» о мире после появления смертельного вируса
↑  Премьера сериала «Выжившие» состоится в 2021 году
חפרפרתיים

| חפרפרתיים |
| --- | --- |
 מקבץ תמונות של מיני חפרפרות
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חפרפרתיים
שם מדעי
 Talpidae ‏ולדהיים, 1814

חפרפרת אירופית.
חפרפרת יפנית קטנה בטוקיו
דסמן הפירנאים (Galemys pyrenaicus) - מין המותאם לשחייה
חפרפרתיים (שם מדעי: Talpidae) הם משפחה בסדרת אוכלי החרקים שבמחלקת היונקים. החפרפרות חיות בתוך הקרקע וחופרות מחילות. גופן גלילי ומכוסה בפרווה, והן ניזונות מחסרי חוליות קטנים החיים בתוך האדמה, בעיקר מתולעים.
בניגוד לסברה הרווחת, החפרפרות אינן עיוורות, ועיניהן הקטנות מסוגלות לחוש בתזוזה וכן להבחין בין אור לחושך. פתחי אוזניהן חבויים בפרוותן ואינם בולטים מגופן.