stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית כנסת עולי בורסה
היסטוריה

בשנות השלושים של המאה העשרים החליטו יהודים מן העיר בורסה, טורקיה, לעזוב את קהילתם ולעלות ארצה. וכך הגיעו המשפחות הראשונות לעיר ירושלים. את בית הכנסת הקטן של יוצאי בורסה הקימו בשנת 1933 כמה משפחות ובהן: סבן, בן מלך ופלג'י. לא היה גוף רשמי כל שהוא שהיה מוכן לקחת על עצמו את קליטתם בארץ. החדר שהיה שייך לבניין שהיה בחזקת משפחת בנין, הושכר למתפללים בהשתדלות הרב יעקב מאיר, הראשון לציון של אותה תקופה, על מנת שישמש להם מקום מפגש ובית תפילה. ארון הקודש שנתרם היה לא אחר מאשר ארון הבגדים של גב' בנין, עדות למצבה החומרי של הקהילה.
בשנות הארבעים, בעיצומו של המאבק בבריטים התגייסו צעירים מקרב המתפללים למחתרות האצ"ל והלח"י ובבית הכנסת הוקם סליק קטן לכלי נשק (בארון הקודש שהעניקה גב' בנין).
כיום הסליק משמש כתחתית ל"כיסא אליהו" המוצג בבית הכנסת.
בשנות השבעים החליט בנה של המנוחה, אברהם בנין לנסות לפתח את המתחם ולהרוס את המבנים שבו, מתפללי בית הכנסת התנגדו וטענו כי החדר בו שוכן בית הכנסת הובטח להם לצמיתות על ידי גב' בנין המנוחה. הדברים הגיעו לדיון משפטי, בהתערבותו של מר אברהם חסידוף, בנקאי, הבטיח אברהם בנין מקום חלופי לתפילת המתפללים, בינתיים הוא נפטר ותוכניות הפיתוח נגנזו.
ובאשר לחפצים שבמקום: כמה מספרי התורה הקיימים בבית הכנסת הובאו הישר מבית כנסת "גירוש" בעיר בורסה ואחרים הובאו, בעקבות מלחמת העצמאות, מקבר רחל ובית כנסת איסטמבוליס של העיר העתיקה, על ידי משפחות סבן ובורלא. על הקיר בבית הכנסת מונצחים חמישה עשר מראשוני בית הכנסת שייסדו את המקום. מעל ארון הקודש כתובה הכתובת: "לקרב לבבות אחים, לתרום ולהתרים, לעזרת עולים נרדפים אשר לציון נכספים". המקום זכה לכמה חזנים מפורסמים ובהם מרדכי כלפון ומשה ויטאל.
כיום

לאחר שבעבר פעל המקום בכל ימות השבוע הוא עבר לפעול רק בשבתות ובחגים, בין באיו רק מעטים מצאצאי העולים וכן תלמידי ישיבות המתגברים את המקום. התפילה בנוסח ספרדי ירושלמי עם מספר מנגינות בנוסח הטורקי המסורתי כגון "יגדל אלוהים חי" ו"אין כאלוהינו".
כאמור בית הכנסת הוא חדר גדול השוכן בקומתו הראשונה של בניין הנושק לרחוב הנביאים. תקרתו גבוהה והחלונות שמצויים בגובה העין, צופים אל החצר. החדר עצמו מתחלק לעזרת נשים השוכנת מאחור ותופסת כרבע מן השטח. מקומות הישיבה הם כיסאות נפרדים עגולים מעץ.
פרוספקציה

מכוש חיפוש. משמש לשבירת משטחים סלעיים.
פְּרוֹסְפֶקְצְיָה היא, השלב הראשון בניתוח גאולוגי של תא שטח חדש, בו מתבצע חיפוש פיזי אחר מינרלים, מאובנים, מתכות יקרות ומחצבים נוספים.
פרוספקציה היא גרסה מדודה ומצומצמת של התהליך המלא של חיפוש אחר מינרלים, שלרוב מתבצע באופן מאורגן ומצריך מאמצים ומשאבים רבים המושקעים על ידי חברות מסחריות גדולות המחפשות אחר מחצבים.
בניגוד לדרך המסחרית, פרוספקציה נעשית לרוב בהליכה או ברכיבה על סוס וכוללת פעולות של סינון בעזרת קערה וכלים מתאימים, וביצוע מחקר אחר מחשוף הסלעים (החלקים החשופים של הסלעים) במטרה למצוא סימן לקיום מינרלים. מכושי חיפוש משמשים לגירוד סלעים לצורך בדיקת דגימות קטנות.
באזורים מסוימים, הפרוספקטור (האדם המחפש אחר מחצבים יקרים הנמצאים בטבע) חייב להצהיר על פעולותיו בטרם ביצוע תהליך הפרוספקציה, זאת על ידי הקמת עמדות עם כרזות מתאימות בארבע הפינות של השטח הרצוי המצהירות על כוונותיו לפני שהוא לוקח דגימות, אין דרישה כזאת בכל מקום.
שיטות היסטוריות

השיטות המסורתיות כוללות סריקה בכפרים, קרקעית נחלים, קווי רכס וגבעות, לרוב בהישענות על הידיים והברכיים תוך חיפוש אחר סימני מינרלים במחשופי סלעים.
ברגע שיש היתכנות לקיום מינרלים באזור, מתחילה העבודה האינטנסיבית הכוללת אתי חפירה, מסננות, תעלות מים וסכרים.
במקרה של זהב, זרמי המים יועברו דרך כלים מתאימים, בהם יתבצע תהליך של סינון בו המים יאפשרו לזהב (הכבד) לשקוע ולשאר העפר והחול לצוף ולהישפך חזרה אל הנהר, מה שיאפשר לאסוף את הזהב שנשאר.
במקרה של מתכות זולות, תבוצע פעולת החציבה בידיים ובמהלכה תופרד המתכת מהסלע.
ויליאם רנשו

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1861 ליאמינגטון ספא, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 באוגוסט 1904 (בגיל 43) Swanage, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 גובה:  1.77 מטרים
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוען:  1881 – 12 באוגוסט 1904 (כ־23 שנים) 
 יחידים
 מאזן קריירה:  23-98
 זכיות בטורנירים:  7
 זוגות
 זכיות בטורנירים:  5
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 12
 וימבלדון:  זכייה (1881, 1882, 1883, 1884, 1885, 1886, 1889)
 
ויליאם רנשו (באנגלית: William Renshaw; ‏ 3 בינואר 1861 – 12 באוגוסט 1904) היה טניסאי בריטי. הוא זכה 7 פעמים תחרות הגברים באליפות וימבלדון (שיא זה נשבר רק בשנת 2017 על ידי רוג'ר פדרר) מהם 6 פעמים ברציפות.
ביוגרפיה

ויליאם רנשו נולד במנצ'סטר בשנת 1861. היה לו אח תואם שגם גדל לטניסאי בולט. אביו נפטר מספר חודשים לפני לידתם אך השאיר למשפחה הון שאיפשר לבניו לעסוק בטניס ולא לדאוג לפרנסה.
בשנים 1872–1874 אחים למדו בקולג' והחלו לשחק טניס.
בשנת 1880 האחים שיחקו לראשונה באליפות וימבלדון, אך ויליאם הפסיד בסיבוב השלישי. באותה שנה הוא ניצח באליפות אירלנד.
בשנת 1881 ויליאם רנשו ניצח באליפות וימבלדון ובכך פתח רצף של 6 ניצחונות. בשנים 1882, 1883 ו-1889 ויליאם ניצח בגמר את אחיו ארנסט. בנוסף לכך אחים ניצחו בתחרות זוגות 5 פעמים.
בשנת 1893 האחים השתתפו באליפות וימבלדון בפעם האחרונה. הם היו צריכים להיפגש כבר בסיבוב הראשון וויליאם החליט לא לעלות למשחק לטובת אחיו.
ויליאם רנשו נפטר ממחלה בשנת 1904.
הישגים > זכיות באליפות וימבלדון - תחרות יחידים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריב בגמר | תוצאה |
| 1881 | הממלכה המאוחדת ג'ון הארטלי | 6–0, 6–1, 6–1 |
| 1882 | הממלכה המאוחדת ארנסט רנשו | 6–1, 2–6, 4–6, 6-2, 6-2 |
| 1883 | הממלכה המאוחדת ארנסט רנשו | 2–6, 6–3, 6–3, 4-6, 6-3 |
| 1884 | הממלכה המאוחדת הרברט לואופורד | 6–0, 6-4, 9-7 |
| 1885 | הממלכה המאוחדת הרברט לואופורד | 7–5, 6-2, 4-6, 7-5 |
| 1886 | הממלכה המאוחדת הרברט לואופורד | 6–0, 5-7, 6-3, 6-4 |
| 1889 | הממלכה המאוחדת ארנסט רנשו | 7–5, 6-2, 4-6, 7-5 |
סדרה חשבונית

במתמטיקה, סדרה חשבונית היא סדרה של מספרים, שבה ההפרש בין כל שני איברים עוקבים הוא קבוע:  \ a_{n+1}-a_{n}=d ( a_{n} הוא האיבר ה- n בסדרה). לדוגמה, בסדרה: 3, 5, 7, 9, 11, 13, ..., ההפרש בין כל שני איברים עוקבים הוא מספר קבוע, במקרה זה 2. בסדרה חשבונית, כל איבר מהווה ממוצע חשבוני של האיבר הקודם והאיבר העוקב לו, ומכאן שְׁמָהּ (בדומה לסדרה הנדסית ולסדרה הרמונית).
סדרה חשבונית מוגדרת באמצעות שלושה מאפיינים:
a_{1} – האיבר הראשון בסדרה
d – ההפרש הקבוע בין (כל) שני איברים עוקבים בסדרה
n – מספר האיברים בסדרה (שעשוי להיות סופי או אינסופי)
לפי מאפיינים אלה, ניתן לדעת מהו כל אחד מאיברי הסדרה.
נוסחה לאיבר הכללי

אם  a_{1} הוא האיבר הראשון, ו- d הוא ההפרש, האיבר ה- n נתון על ידי הנוסחה:
a_{n}=a_{1}+(n-1)\cdot d
נוסחה לאיבר הכללי > הוכחה לנוסחת האיבר הכללי

נשתמש בתכונות הטור הטלסקופי:
כאשר השוויון הראשון נובע מזה שכל האיברים מבטלים אחד את השני למעט שניים. נעביר את  a_{1} אגף ויתקבל:
נוסחה לאיבר הכללי > הוכחה נוספת

ניעזר באינדוקציה: כדי להוכיח את נוסחת האיבר הכללי, נבדוק את נכונותה עבור  n=1. במקרה זה, אכן מתקיים  a_{1}+d\cdot (1-1)=a_{1}. נניח כעת שמתקיים  a_{n}=a_{1}+(n-1)\cdot d עבור  n ספציפי כלשהו ונוכיח שמתקיים  a_{n+1}=a_{1}+n\cdot d. נשים לב שמתקיים:
סכום הסדרה

ניתן לחשב את סכום הסדרה עד האיבר ה- n (כולל) לפי הנוסחה:
S_{n}={\frac {n\cdot (a_{1}+a_{n})}{2}}={\frac {n\left[2a_{1}+(n-1)d\right]}{2}}
סכום הסדרה > הוכחה

את הסכום של  n האיברים הראשונים בסדרה  S_{n}=a_{1}+a_{2}+a_{3}+\dots +a_{n-1}+a_{n}, ניתן לרשום בשני אופנים:
נחבר בהתאמה את האגפים של שני השוויונות האלה, ולאחר שאיברים שווי ערך אך שוני סימן יבטלו זה את זה יתקבל:
ולכן:
כזכור, מצאנו מקודם שמתקיים:  a_{n}=a_{1}+d(n-1), והצבת נתון זה בנוסחת הסכום האחרונה תיתן:
נוסחאות נוספות

נוסחה לחישוב ההפרש בין סכום האיברים הזוגיים לבין סכום האיברים האי-זוגיים:  S_{{\frac {n}{2}}(even)}-S_{{\frac {n}{2}}(odd)}={\frac {nd}{2}}.
נוסחאות נוספות > הוכחה

נתונה סדרה:  a_{1},a_{2},a_{3},....a_{2n}, כאשר מספר האיברים הוא זוגי והאיבר האחרון הוא  a_{2n} (כלומר, יש  2n איברים בסדרה). נחשב את סכום האיברים הזוגיים והאי-זוגיים על פי נוסחת הסכום. יש  2n איברים בסדרה, אז יש  n איברים שמיקומם זוגי ו- n איברים שמקומם אי-זוגי.
סכום האיברים הזוגיים הוא:
a_{2} הוא האיבר הראשון בסדרה הזוגית. מכיוון שהפרש הסדרה הוא  d, אז ההפרש בין כל שני איברים שמקומם זוגי הוא  2d, ולכן סכום האיברים הזוגיים הוא:
ניתן להציב  \ a_{2}=a_{1}+d במשוואה המקורית. לאחר פישוט יתקבל:
ניתן לעשות כך גם עם הסדרה האי-זוגית, ויתקבל:
ניתן לחסר את המשוואה השנייה מן המשוואה הראשונה, ולקבל:
מכיוון שמספר האיברים המקורי שלנו הוא  2n ואנו מעוניינים בנוסחה עבור סדרה בת  n איברים, נחלק את ה- n במשוואה שהתקבלה בשתיים (נציב  {\frac {n}{2}} במקום  n).
יתקבל:  S_{{\frac {n}{2}}(even)}-S_{{\frac {n}{2}}(odd)}={\frac {nd}{2}}
דוגמאות

הסכום של הסדרה החשבונית: 1, 3, 5, ..., בעלת  n איברים הוא  n^{2}.
הסכום של הסדרה החשבונית: 2, 4, 6, ..., בעלת  n איברים הוא  n(n+1).
ראו גם

סדרה הנדסית
סדרה כללית
טור (מתמטיקה)
אינדוקציה מתמטית
הוכחה ויזואלית לנוסחת הסכום: הבלוקים הדהויים הם שיקוף מסובב של הסדרה החשבונית
הדגמה ציורית של הנוסחה הראשונה (ראו ערך מספר ריבועי)
פין 1

ערך זה עוסק בבית בתל אביב. אם התכוונתם לבית בירושלים, ראו .
#invoke:תבנית מידע
רשי"ף 1 היה המען של מתחם מגורים ומשרדים נושן, מוזנח ומלוכלך ברחוב רשי"ף, לשעבר פין (ע"ש הסופר והבלשן שמואל יוסף פין) בתל אביב שעמד על תילו עד 2015.
בשנותיו האחרונות שימש הבניין כמוקד לזנות וסחר בסמים, והפך לסמל למצב המתדרדר של שכונות דרום תל אביב.
בקיץ 2015 נהרס המתחם, ובמקומו נבנה בית מגורים חדש בן 7 קומות ובו 53 יחידות דיור.
בשנת 2020 עידכנה עיריית תל אביב את שם הרחוב לראשי התיבות המלאים של שמו של הסופר והבלשן, לבקשת תושבי השכונה.
בשנת 2024 יצא לאקרנים הסרט "הבית ברחוב פין", ששמו הוא אזכור למבנה זה, ועלילתו שואבת השראה מהסיפורים על הנעשה במבנה.
היסטוריה

הבניין שכן מול התחנה המרכזית הישנה של תל אביב במתחם לוינסקי, במפגש הרחובות רשי"ף, סלומון וארלנג'ר. למבנה בצורת האות "ח" היו שתי קומות.
במשך תקופת פעילותה של התחנה המרכזית הישנה, שכנו במקום משרדים שונים של חברת אגד, ולאחר פתיחת התחנה המרכזית החדשה ב-17 באוגוסט 1993 עברו המשרדים מהמתחם.
לאחר מעבר המשרדים שימש הבניין כבית דירות העומדות להשכרה לזמן קצר לצורכי זנות. בהמשך התפתח בו שוק סמים משגשג, וסוחרי הסמים השתלטו עליו וניהלו ממנו את עסקיהם, תוך ניצולם של המכורים שצרכו סמים ומכרו אותם לאחרים, והתפרנסו בעיקר מזנות. המקום התפרסם ועם השנים ההזנחה פשטה בו. מחוסרי בית ומכורים נוספים שנפלטו מביתם או ממסגרות טיפוליות נקבצו אליו, וחלקם השתעבדו לסוחרי הסמים שעבדו במקום. במקום נמכרו סמים מהקשים ביותר כדוגמת הרואין, קוקאין וקראק דרך "כספומטים" שהפעילו הסוחרים - חלונות מכוסים בהם ניתן לקבל סמים תמורת כסף בלי להתוודע לזהות המוכר. בבניין אירעו אירועים פליליים למכביר, ומשטרת ישראל ערכה במקום פשיטות בתדירות גבוהה.
בתקופה זו הפך המתחם לכ־70 דירות חדר, חדרים וכוכים שחלקם בנויים בתוך אחרים (ללא מקלחת ושירותים), שהשקיפו על חצר פנימית, ובהם השתכנו זונות ומחוסרי בית. תנאי המחיה בבניין ומצבם הסוציאלי של דייריו היו קשים ובסוף 2007 תוארו כדלקמן:
"הצחנה, העזובה והריקבון תוקפים מיד. ברוכים הבאים לגיהנום. ברוכים הבאים לבניין ברחוב פין 1 שהפך בחסות המשטרה לסניף המוביל של סוחרי הסמים מלוד, לממלכת שאול תחתיות... מבערי גז, הסנפות, מזרקים, מבחנות, ניירות כסף, שאיפות עמוקות, לקוחות העולים למבנה עם זונות, המולה ורעש סואן, ריח סם וריקבון אנושי".
תכופות התקשר תיאור המקום עם תוכן השיר "במקום הכי נמוך בתל אביב" אף על פי שלא נכתב עליו.
למתחם היו בעלים ידועים שגבו תשלום שכירות (על בסיס יומי ובאמצעות צד שלישי) מהדיירים השונים שחיו בו והשתמשו בו לצרכיהם, כאשר בצד הניהול השוטף נשא ישראלי בשם אבי נגר. על פי הכללים שהונהגו במקום אסור היה לשתי נשים לשכור חדר יחדיו במתחם, והנשים שהתגוררו במתחם היו מחויבות לשכור חדר לבד, או לגור בחדר אחד יחד עם סוחר סמים או סרסור. במקרה אחד הורשע גובה כספי השכירות בתקיפה אלימה של אשה על רקע סכסוך לגבי תשלום שכירות. בתקופה שהחלה את התדרדרות המבנה החזיקו בו (במסגרת כינוס נכסים) עיריית תל אביב ובנק המזרחי. העירייה מכרה את חלקה לחברה בשם "אליהו את שלום ניהול והשקעות יזמות נדל"ן". מאוחר יותר הייתה "חברת אור כתום" רשומה בעיריית תל אביב כמחזיקה בשטח המתחם. למרות עבירות תכנון ובנייה רבות שהיו במתחם, לא נקטו הרשויות בפעולות כנגד בעלי המתחם.
ב־2007 פורסם כי המתחם נמכר לקבוצת משקיעים (חברת גאות), יחד עם מבנים נוספים במתחם לוינסקי.
פעולות הרשויות

תוכניות לשיקום המקום נדונו במהלך השנים במשרדי הממשלה, ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול ובוועדה למאבק בנגע הסמים, אך הן לא יצאו אל הפועל. ב־23 בספטמבר 2008 פינתה משטרת ישראל את הבניין מהשוהים בו ונקטה מספר פעולות למניעת הפעילות העבריינית במקום. בין היתר הוצא צו סגירה לבניין, נהרסו המדרגות בין הקומות, נותק החשמל ונאטמו ה"כספומטים" ששימשו למכירת סמים. עם זאת, כעבור זמן שבו אל הבניין מקצת מדייריו, והוא שב לתפקד באופן דומה.
כעבור זמן הסתבר כי בעקבות פעולות הרשויות פחת היקף הזנות והסחר בסמים במקום, אולם האנשים שפונו מהבית עברו להתגורר במקומות נטושים אחרים בתל אביב, ולא נמצא להם פתרון הולם. לטענת המשטרה והרשות למלחמה בסמים היתרון היה נעוץ בכך שריכוז האוכלוסייה פחת, ופיזורה לקבוצות קטנות יותר השפיע לטובה. אולם לדברי יואב בן ארצי, רכז הטיפול במחוסרי בית ומכורים בעיריית תל אביב, במבחן התוצאה לא נראה שיפור בהיקף הזנות והסחר בסמים, ולטענתו כמה מן המכורים אף שבו להתגורר בבניין.
מאוחר יותר, לאחר מאבקים נשנים של הרשויות והמשטרה, השתכנו במקום עובדים זרים ממוצא אפריקני. ב-13 ביוני 2010 פרצה דליקה בבניין, כאשר שהו בתוכו כמאה בני אדם, ולא היו נפגעים.
הריסה ובנייה מחדש

ב־2015 החלה הריסת מרבית שטח המתחם לצורך בנייה מחדש של בית מגורים בו 53 יחידות דיור קטנות, לצד חניון תת-קרקעי וקומת מסחר. במתחם נותרו שתי מובלעות בהם מתגוררים דיירים בדמי מפתח שסירבו למכור את שטחם ליזם, שהוא קבוצת רכישה. שטחים אלו לא נהרסו, ואינם כלולים בתוכנית הבנייה החדשה.
הבניין החדש נבנה כפרויקט תמ"א 38, שכולל הריסה של הבניין הישן בן שתי הקומות ובנייה של בניין בן חמש קומות עם קומת גג למגורים. בקומת הקרקע נבנו חנויות, ובתת הקרקע נבנו שלוש קומות חניה. הדירות בבניין פונות למרפסת ארוכה היקפית שמביטה לחצר משותפת. דופן המרפסת אינה ישרה אלא גלית עם מעקה מתעקל. הבניין החדש הושלם בינואר 2021.
הערות שוליים

↑   נעמה ריבה, זו עשויה להיות נקודת המפנה של נווה שאנן, החצר האחורית של תל אביב, באתר הארץ, 16 במרץ 2020
↑  יעל שוב, ‏"היו גברים שעצרו ליד ריימונד אמסלם ברחוב ושאלו כמה". ריאיון, באתר "Time Out ישראל"
1 2  תחילת הסוף: סיפורו של מרכז הסמים והזנות שפעל ללא הפרעה, אתר Timeout, 12.8.2015
↑  ורד לי, האם תחנת הסמים הגדולה של ת"א עומדת להיסגר?, באתר הארץ, 11 ביולי 2008
1 2  דנה ירקצי‏, גיהינום מסוג אחר: מה יקרה לנשים ברחוב פין 1?, באתר וואלה, 20 ביוני 2015
↑  ורד לי, צלמת: לאה גולדה הולטרמן, מיליון רסיסים קטנים, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2007
↑  רז סמולסקי, הזדמנות במקום הכי נמוך בתל אביב, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2007
↑  ורד לי, בניין הזונות בת"א נאטם, הנרקומנים עברו לחצר, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2008
↑  ורד לי, מעקב מוסף הארץ:  כבר אין מכורים במבנה ברחוב פין 1 בתל אביב. יש פליטים, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2010
↑  נועם דביר, "המקום הכי נמוך בתל אביב", הסוף, באתר ynet, 17 באוגוסט 2015
↑  גיא נרדי, ‏בתחתית של ת"א: איך הפך הבניין ששימש מאורת סמים למבנה מגורים עם טאץ' אירופי, באתר גלובס, 8 בינואר 2021
פול קדק

| --- | --- |
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מעסיק:  Seven News 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  paulkadak, PaulKadak
 
פול קדק (באנגלית: Paul Kadak) הוא עיתונאי אוסטרלי, וכתב בערוץ טלוויזיה שמתמחה בחדשות Seven News בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
פול קדק נולד למשפחה בעלת שורשים אסטוני שהגיעו לאוסטרליה בשנת 1949. קדק החל את הקריירה שלו בעיר פרת' שבאוסטרליה המערבית, כשעבד עבור Seven News. הוא עובד כיום בסידני ועובד ככתב עבור Seven News.
סיקר בין היתר את המשחקים האולימפיים בשנת 2000, חתונתו של ראסל קרואו, גביע העולם ברוגבי ב-2003, הטיסה האחרונה של Ansett Australia's דיווחים בלעדיים על משבר CityRail בשנת 2004, אסון הרכבת Waterfall והפיק את הכיסוי בבחירות במדינה עבור ה-Seven Network.
במהלך פרשת טמפה בשנת 2001, היה קדק העיתונאי היחיד על הקרקע ב-Christmas Island והדו"ח שלו כלל את התמונות הראשונות של חיילים אוסטרליים בעלייתם על האנייה. בעת שהיה על אי חג המולד, הוא דיווח בשידור חי לא רק עבור Seven News, אך גם עבור תחנות רדיו רבות ברחבי אוסטרליה, ב-Sky News London וב-CNN.
קדק היה בשטח שעות ספורות לאחר פיגועי באלי ב-2002 ושהה עוד שבועיים בבאלי, שם דיווח בשידור חי עבור Sunrise ו-Seven News קדק היה מועמד לפרס לוג'י בשנת 2002 בקטגוריית הכתב המצטיין, אך לא זכה בפרס.
בשנים 2018–2020 הוא היה כתב העיתון בארצות הברית. בשנת 2020 פול קדק חזר לאוסטרליה ומסקר בעיקר אירועי פנים. באפריל 2021 הוא הכין כתבה על מצב בעיר קלברי לאחר סופה טרופית שפקדה אותה.
הערות שוליים

↑  http://mk.eestiselts.org/Paul_Kadak_-_connecting_with_his_h_675.htm
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוקיאן אלזי

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לבוב 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, אינדי רוק, פופ רוק, ארט רוק 
 חברת תקליטים:  Moon Records Ukraine, EMI 
 okeanelzy.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 סבטוסלב וקרצ'וק Miloš Jelić Denys Dudko Denis Glinin Vladimir Opsenitsa 
 
אוקיאן אלזי (באוקראינית: Океан Ельзи, בתרגום מילולי: האוקיינוס של אלזה) היא להקת רוק אוקראינית. הלהקה נוסדה בעיר לבוב ב־1994, ונחשבת לאחת הלהקות המפורסמות באוקראינה ובחבר העמים. הלהקה הוציאה תשעה אלבומים, בין השנים 1998–2013.
היסטוריה > פעילותם

בשנת 1992 שלושה חברים בעיר לבוב החליטו לנגן יחדיו. בין החזרות הם פגשו בחור שזמזם מנגינה מעניינת, התעניינו במה שיש לו להציע, והזמינו אותו לחזרה. כך נולד השיר הראשון שלהם "вiдпусти"-"תשחררי". הבחור ה"מזמזם" הוא סבטוסלב וקרצ'וק שעד היום נחשב למלחין, כותב וראש הלהקה.
רק בשנת 1994 ארבעת החברים התחילו את החזרות שלהם כלהקה. ב-1995 הם הופיעו לראשונה כלהקה בכיכר המרכזית בעיר לבוב, אוקראינה. מיד אחרי ההופעה הזאת הוציאו קלטת בשם "דמו 94-95". בשנת 1996 הלהקה התחילה את ההופעות מול קהל רחב לא רק באוקראינה אלא גם בפולין, גרמניה וצרפת. בשנת 1997 חברי הלהקה יצאו לסבב הופעות ראשון. אחרי ההתחלה המוצלחת, הם הפסיקו להופיע ועברו לעבוד על אלבום הבכורה שלהם בקייב. במהלך כ-3 חודשים הם הופיעו ב-32 ערים באוקראינה. בשתי ההופעות בקייב הם הופיעו בסך הכל מול כ-23,000 איש.
בשנת 2003 סבטוסלב ואקרצ'וק מונה לשגריר תרבות של אוקראינה. זאת הפעם הראשונה שהתפקיד ניתן לזמר רוק. בשנת 2005 הוא מונה לשגריר של רצון טוב. לאחר מכן הם הוציאו שיר תמיכה לנבחרת אוקראינה בכדורגל בעקבות כניסתה למונדיאל 2006.
בשנת 2010 החלה הלהקה להופיע באירופה ובאמריקה הצפונית ולא רק מול קהל דובר אוקראינית. בסוף שנת 2013, הלהקה הופיעה בכיכר החירות בקייב בזמן הפגנות התמיכה באוקראינה הדמוקרטית והחופשית. ב־2014 הם החלו סבב הופעות חדש שנועד גם לתמוך באלבום חדש. הם קראו לסבב "עשרים שנה ביחד" ופתחו אותו בהופעה יחידה ומרשימה בתל אביב. כל ההופעות שלהם ברוסיה שתוכננו לאביב 2014 בוטלו על ידי המארגנים. באתר הרשמי של הלהקה, נמסר כי הביטול בוצע בעקבות האשמתם על ידי ממשל רוסיה בפעילות אנטי-רוסית, ותמיכה באוקראינה.
דיסקוגרפיה

1998 - "Tam, de nas nema"
2000 - "Yananebibuv"
2001 - "Model"
2003 - "Supersymetriya"
2003 - "Tviy format"
2005 - "Gloria"
2007 - "Mira"
2010 - "Dolce Vita"
2013 – "Zemlya"
איידס בברזיל

ברזיל היא, כנראה, הדוגמה הבולטת ביותר למדינה מתפתחת שכנגד הערכות ותחזיות מצליחה לבלום את התפשטות האיידס וזאת הודות לתוכנית הפעולה הלאומית הייחודית שהיא הפעילה.
היסטוריה

בהיסטוריה המוקדמת של האיידס בברזיל, נגיף ה-HIV היה נפוץ בעיקר בערים הגדולות הממוקמות בדרום מזרח המדינה סאו פאולו וריו דה ז'ניירו ולאחר מכן התפשט באופן הדרגתי לערים המרכזיות בשאר חלקי המדינה. בחלקה הצפוני של ברזיל המחלה התפשטה לאורך דרכי האמזונאס על ידי כורי זהב עניים שנשאו עימם את הנגיף. המקרה הראשון של איידס בברזיל דווח ב-1985.

תחילה הממשל נהג לייחס את המחלה להומוסקסואלים על בסיס העובדה שב-1985 על כל 24 דיווחים של מקרי הדבקות אצל גברים, דווח מקרה אחד אצל הנשים. לאורך השנים התמונה השתנתה וב-1997 היחס היה שני מקרים אצל הגברים מול מקרה אחד אצל הנשים. כיום רוב ההדבקות בנגיף הן כתוצאה ממשכב הטרוסקסואלי.
התוכנית הלאומית לטיפול באיידס

THE BRAZILIAN NATIONAL PROGRAM of STD (sexually transmitted diseases) AND AIDS

בסיס התוכנית של משרד הבריאות הברזילאי הוא להתייחס בשוויון לכלל האזרחים ולהעניק להם טיפול רפואי הולם וללא כל עלות.

ב-1991 התרופה היחידה שהייתה קיימת לעיכוב התפתחות הנגיף חולקה לאלפי נשאים בברזיל. בשנת 1996 שולבה תרופה חדשה מסוג RNA (Antiretroviral) בה נעשה שימוש גם בארצות מתקדמות, לבלימת ההתפתחות של נגיף ה-HIV בגוף האדם. באותה שנה מספר מקבלי הטיפול גדל ליותר מ-135,000 נשאים. הרוב המוחלט מבין המטופלים היו אזרחים עניים אשר לא היה ביכולתם לממן טיפולים יקרים מסוג זה, וללא הטיפול לא היו שורדים.

בשנת 2001 משרד הבריאות הברזילאי השקיע סכום של 232 מיליון דולר על מנת לממן לנשאים את הטיפול התרופתי ב-RNA. ההגיון מאחורי התוכנית היה, בעצם, צעד חסכוני ויעיל. נשאים שנשארים "בריאים", כלומר שהמחלה עדיין לא התפרצה אצלם, נשארים בגדר של אזרחים פרודוקטיביים ובכך חוסכים עלויות גבוהות של טיפול בבית חולים.

החל משנת 1996 רשמה רשת בתי החולים הציבורית בברזיל ירידה של כ-80 אחוז בצורך כניסה של חולי איידס לבתי החולים. משרד הבריאות הברזילאי העריך כי בתקופה שבין 1997 ל-2001 נחסכו כביליון דולר כאשר נמנעו כ-358,000 ביקורים ואשפוזים הקשורים לאיידס.
בנוסף לצמצום הכניסות לבתי החולים ישנם היבטים סוציאליים נוספים בשיטת הטיפול שגורמים לחסכון בעלויות. למשל, נכון ל-2002 מספר מקרי המוות מאיידס ירד בכ-50 אחוז משנת 1996. בשל נתון זה יש פחות הוצאות סוציאליות מאחר שהמשפחות לא מתפוררות כתוצאה ממחלה של אחד מבניה או כאשר ילדים אינם מתייתמים בגיל צעיר מהוריהם ונגררים לאלימות ופשיעה ברחובות.
גורם נוסף וחשוב להצלחה של התוכנית הברזילאית היה שימוש באסטרטגיה של הורדת מחירי התרופות על ידי השקעה ביצור מקומי של תרופות, ובו בזמן ניהול משא ומתן עיקש על הורדת מחירים עם חברות התרופות הבינלאומיות שמחזיקות בפטנט. בזמן שבמדינות מפותחות מחיר התרופות לשנה בממוצע הוא מעל 10 אלף דולר למטופל, נכון ל-2002 ברזיל הורידה את מחיר התרופות ל-2,273 דולר למטופל והמחיר עוד נמצא במגמת ירידה. ברזיל היא כנראה הדוגמה הבולטת ביותר בעולם, למדינה מתפתחת המצליחה להשקיע מאמצים בשיתוף עם ארגונים חברתיים, על מנת לעמוד מול תאגידי התרופות בדרישה להוזלה משמעותית בעלויות.
בכל הקשור למניעה מוקדמת של ההדבקות באיידס, מפעילה ברזיל קמפיינים נרחבים במטרה להעלות את רמת המודעות בקרב האזרחים. הדגש של משרד הבריאות הברזילאי והארגונים הסוציאליים הוא להגביר את שיעור השימוש בקונדומים בעת מגע מיני. ניתן להבחין במגמת עליה באחוזי השימוש בקונדום בקרב צעירים: מ-4% בשנת 1986, ל-54% בשנת 1998 ו-64% בשנת 2004. בין היתר משרד הבריאות דואג לשמירה על מחיר זול וזמינות של הקונדומים.
המצב כיום

נכון לסוף שנת 2007 כ-0.6 אחוז מאוכלוסייה הבוגרת (גלאים 14–49) הם נשאי HIV - כמחצית ממה שניבאו מומחים בשנות ה-90. ילדים ונערים ברזילאים עניים שמהווים אחוז גבוה מהחולים באיידס, חיים במעיין פרדוקס של עוני מול עושר בכל הנוגע לתופעת האיידס. אותם "ילדי הרחוב" סובלים מהזנחה קבועה של הממסד, אולם ברגע שהם זוהו כנשאי הנגיף, הם זוכים לתמיכה סוציאלית רחבה שדואגת להם ומבטיחה כי יקבלו טיפול זהה לזה שמקבלים כלל העשירים בברזיל ובשאר מדינות מפותחות בעולם.
הערות שוליים

1 2  Smallman, 2007
1 2  Abadia-Barrero, 2004
1 2  על פי משרד הבריאות הברזילי
בובתי דולי היקרה

| --- | --- |

 בימוי:  מריה ליאס 
 הופק בידי:  דניאל קאדי 
 תסריט:  מריה ליאס רוד נווה (העלילה של) פיטר סאטקליף (התסריט של) מריה ליאס
 עריכה:  ג'ופרי רוולנד 
 שחקנים ראשיים:  דניס קרוסבי ריפ טורן כריס דמטראל קנדיס יוסטון לופה אונטיברוס
 מוזיקה:  מארק סנואו 
 צילום:  אריק אנדרסון
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  טרימרק פיקצ'רס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 18 באוקטובר 1991
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה 
 מקום התרחשות:  מקסיקו 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בובתי דולי היקרה (באנגלית: Dolly Dearest) הוא סרט אימה אמריקאי לילדים משנת 1991 בכיכובם של דניס קרוסבי וריפ טורן. הסרט הוא חלק מסדרת סרטים בשם צעצועים קטלניים (באנגלית: killer toys), בה נכללים כ-22 סרטים.