stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ראר אוסקם
קריירה

אוסקם ניצח בתחרות גרוניגן בשנת 1900, הגיע למקום השני בתחרות לויורדן בשנת 1904, חלק מקום 2-3 בתחרות אמסטרדם 1905, הגיע למקום ה-12 בתחרות שבינגן בשנת 1905, הגיע למקום הרביעי בתחרות אמסטרדם 1907, הגיע שני בתחרות האג 1907, הגיע שלישי בתחרות אוטרכט 1907 והגיע למקום הרביעי בתחרות הרלם 1908 (ניצח: יאן אסר).
במהלך מלחמת העולם הראשונה, חלק אוסקם מקום 3-5 בתחרות רוטרדם 1915, חלק מקום שני  בתחרות שבינגן בשנת 1915, חלק מקום 7-8  בתחרות אמסטרדם 1916, חלק פעמיים את המקום הראשון - בתחרויות האג ושבינגן בשנת 1917, ניצח בתחרות רוטרדם 1918, חלק מקום 5-6 בתחרויות ארנהיים ושבינגן בשנת 1918, וחלק מקום ראשון עם יאן טה קולסטה בתחרות הרטוגנבוש בשנת 1918.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק אוסקם מקום 9-10 בתחרות הסטינגס בשנת 1919 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע למקום החמישי בתחרות האג 1919 (ניצח: מקס מרשנד), הגיע למקום החמישי בתחרות ברומלי 1920, הגיע למקום הרביעי בתחרות אדינבורו 1920, למקום הרביעי בתחרות אוטרכט 1920, חלק מקום 1-4 בתחרות בוסום 1921, חלק מקום 3-4 בתחרות האג 1922, הגיע למקום הרביעי בתחרות מרגייט 1923, חלק מקום 4-5 בתחרות שבינגן 1923 וחלק מקום ראשון בתחרות גרוניגן 1925.
אוסקם ייצג את הולנד באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז. במוקדמות צבר 2.5 נקודות ובשלב הגמר צבר 3.5 נקודות  .
ג'ראלדין פאראר

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1882 מלרוז, ארצות הברית 
 פטירה:  11 במרץ 1967 (בגיל 85) רידג'פילד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסיקו 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1901 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Lou Tellegen 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ראלדין פאראר (באנגלית: Geraldine Farrar, ‏28 בפברואר 1882 - 11 במרץ 1967) הייתה זמרת אופרה ושחקנית קולנוע אמריקאית, שנוכחותה הבימתית זיכתה אותה בכת של מעריצים נלהבים, ה"ג'רי-פלאפרס", בראשית המאה ה-20.
שנים ראשונות, לימודים וקריירה אופראית

פאראר נולדה במלרוז, מסצ'וסטס, בתם של סידני פאראר והנרייטה ברנס. היא למדה פיתוח קול ושירה בבוסטון, ניו יורק ופריז ובברלין אצל זמרת הסופרן המהוללת לילי להמן, על פי המלצתה של ליליאן נורדיקה. היא חוללה סנסציה בברלין כשהופיעה שם לראשונה בשנת 1901, בתפקיד מרגריט ב"פאוסט" של גונו ובהמשך בתפקידים הראשיים ב"מיניון" של אמברואז תומא ו"מאנון לסקו" של
פוצ'יני וכז'ולייט ב"רומיאו וז'ולייט" של גונו. בין מעריציה בברלין היה נסיך הכתר הגרמני וילהלם, אתו, על פי הסברה, ניהלה פרשת אהבים החל ב-1903.
אחרי הופעה באופרה של מונטה קרלו שרה לראשונה במטרופוליטן אופרה, ב"רומיאו וז'ולייט", בשנת 1906. היא שרה בהפקה הראשונה במטרופוליטן של "מאדאם באטרפליי" בשנת 1907, ונשארה בסגל המטרופוליטן עד לפרישתה. במשך שנותיה שם שרה 29 תפקידים בקרוב ל-500 הצגות אופרה. ג'ראלדין פאראר הייתה פופולרית עד מאוד ויצרה לה עדת מעריצים נכבדה, בעיקר מקרב מבקרות אופרה ניו-יורקיות צעירות, שנודעו בשם "ג'רי-פלאפרס" פאראר שרה בתפקידים הראשיים בהופעות הבכורה של "אמיקה" מאת מסקאני (מונטה קרלו, 1905), "האחות אנג'ליקה" של פוצ'יני (ניו יורק, 1918) ומאדאם סאן-ז'ן של ג'ורדאנו (ניו יורק, 1915) וכן כ"רועת האווזים" ב"ילדי המלך" של הומפרדינק (ניו יורק, 1910).
ג'ראלדין פאראר נודעה, במיטב הסגנון של דיוה אופראית, בטבעה חם המזג והעצמאי ללא פשרות. היא הרבתה להקליט לחברת "המכונה המדברת" של ויקטור והופיעה לעיתים קרובות בהבלטה במודעות הפרסומת של חברת התקליטים הזו.
ג'ראלדין פאראר הופיעה גם בסרטים אילמים, שצולמו בין עונות האופרה. פאראר כיכבה ביותר מתריסר סרטים בין השנים 1915 ל-1920, בין השאר בעיבוד של ססיל ב. דה-מיל לכרמן. תפקידה המעולה ביותר על המסך היה אולי ז'אן ד'ארק בסרט "ז'אן האישה" משנת 1917.
פאראר ניהלה רומן בן שבע שנים עם ארטורו טוסקניני. האולטימטום שהציגה לפניו, להתגרש מאשתו ולשאת אותה לאישה, הביא להתפטרותו של טוסקניני ממשרת המנצח הראשי של המטרופוליטן אופרה בשנת 1915. הוא חזר לאיטליה. פאראר הייתה בקשרי ידידות קרובה עם הטנור אנריקו קארוזו. היו השערות לגבי רומן גם ביניהם, אך ללא ראיות של ממש.
ג'ראלדין פאראר פרשה מן האופרה בשנת 1922, בגיל ארבעים. הופעתה האחרונה הייתה ה"זאזה" של לאונקוואלו. היא שרה ברסיטלים עד 1931 ושימשה לזמן קצר כפרשנית בשידורי הרדיו של המטרופוליטן בעונת 35–1934.
האוטוביוגרפיה שלה, Such Sweet Compulsion, שיצאה לאור בשנת 1938, נכתבה לסירוגין בפרקים, שחלקם במילים שלה וחלקם במילים של אמה, המתארת בסגנון נמלץ את הישגי בתה.
ג'ראלדין פאראר מתה ברוג'פילד, קונטיקט מהתקף לב בשנת 1967, בת 85, ונקברה בבית הקברות קנסיקו בוואלהאלה, ניו יורק.
ג'ראייד

ג'ראייד (בערבית: جرايد) הוא אוסף דיגיטלי זמין לכל, ובו 47 עיתונים וכתבי עת  שיצאו לאור בארץ ישראל בשפה הערבית בשנים 1908–1948.
האוסף הדיגיטלי הוא חלק ממפעלי הספרייה הלאומית אשר מחזיקה במחסניה מאגר חשוב של פרסומים תקופתיים בשפה הערבית שהופיעו בארץ ישראל החל מראשית המאה ה-20 כאשר זו הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית ותחת שלטון המנדט הבריטי. מאגר זה כולל עיתונים יומיים בעלי דגש חדשותי ואחרים הומוריסטיים, כתבי עת חברתיים, חינוכיים ותרבותיים שהתפרסמו באופן סדיר פחות או יותר (שבועונים, דו-שבועונים, ירחונים וכו').
עיתונים בערבית הופיעו בארץ ישראל לראשונה בשלהי המאה ה-19, ועד שנת 1948 הגיע מספרם המצטבר לכ-250. רק כמחצית מן הכותרים מצויים באוסף של הספרייה הלאומית, בצורה מלאה או חלקית ומתוכם מונגשים דיגיטלית במאגר רק 47 כותרים.
העיתונים שנסרקו כוללים בסך הכול יותר מ-128,000 עמודים בלמעלה מ-19,000 גיליונות שונים. סריקת העיתונים המופיעים באתר ושעברו דיגיטציה נעשתה מאחד משני המקורות האפשריים: נייר העיתון המקורי או מיקרופילם, כאשר ההעדפה היא תמיד למצוא את העותק הטוב ביותר מבחינת איכות, והשלם ביותר מבחינת מצאי של גיליונות. להבדיל מפרויקטים רבים של עיתונות אשר עברו תהליך של סריקת הטקסט בטכנולוגיית זיהוי הכתב (OCR) בפרויקט זה לא נעשה שימוש בטכנולוגיה עקב אחוזי זיהוי נמוך (20%–30%) של הטקסט שבסריקה. על מנת לעקוף את המכשלה הטכנולוגית הוקלדו ידנית כותרות הידיעות ושמות המחברים. דבר זה מאפשר חיפוש טקסטואלי מוגבל באוסף.
ראו גם

עיתונות יהודית היסטורית
גנאדי גלדקוב

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1935 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  16 באוקטובר 2023 (בגיל 88) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית העלמין וגנקובסקויה 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1953–2023 (כ־70 שנה) 
 מקום לימודים:  Academic Music College of the Moscow Conservatory, הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  אופרטה, מחזמר, בלט, אופרה, פסקול סרטים 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2002)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (2011)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה (1988)  פרס ניקה  איקרוס 
 פרופיל ב-IMDb
 
גנאדי איגורביץ' גלדקוב (ברוסית: Генна́дий И́горевич Гладко́в;‏ 18 בפברואר 1935 –  16 באוקטובר 2023) היה מוזיקאי סובייטי ורוסי – בין היתר מלחין, זמר, מעבד ומנצח. הלחין סרטי קולנוע, הנפשה וטלוויזיה רבים. אמנה העממי של הפדרציה הרוסית לשנת 2002.
ביוגרפיה

גלדקוב נולד במוסקבה בברית המועצות למשפחה של מוזיקאים. התמקצע במוזיקה מאז נעוריו, כתלמיד בבית הספר המרכזי למוזיקה, כמנצח ומנהל מוזיקלי. בהיותו סטודנט, ב-1961, כתב מוזיקה להצגה "חבר ילדות", של תיאטרון סוברמניק במוסקבה, מאת מיכאל לבוב. באותה שנה, נשכר על ידי חברות הפצה לחבר מוזיקה לסרטי בי מובי סובייטיים. הוא החל לחבר מוזיקה לקולנוע בהשפעת חברו וסילי ליוואנוב, ששיתוף הפעולה ביניהם הביא להסרטת "הנגנים מברמן" (1969) ו"בעקבות הנגנים מברמן" (1973) עבור סויוזמולטפילם ו"ברמן החדשה" (2000) עבור מוספילם.
גלדקוב כתב מוזיקה למספר הצגות תיאטרון וסרטים שבוימו על ידי מארק זכארוב.
בהמשך הוסיף לנצח, לעבד ולנהל מוזיקלית מופעי רביו ותיאטרון, והמשיך לכתוב מוזיקה לקולנוע. בין היתר נרשם שיתוף פעולה נכבד בינו לבין המשורר יורי אנטין.
בנובמבר 2013 אושפז גלדקוב בבית חולים בשל שבץ מוחי שעבר. הוא השתקם והמשיך בכתיבה.
גלדקוב נפטר ב-16 באוקטובר 2023.
גנאדי גינזבורג

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1971 (בן 53) אלצ'בסק, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (מ-2006)
 מד כושר מרבי:  2537 (יולי 2009)
 מד כושר נוכחי:  2434 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, אוקראינה, גרמניה
 
גנאדי גינזבורג (ברוסית: Геннадий Гинзбург; נולד ב-11 באוגוסט 1971) הוא שחמטאי סובייטי-יהודי-אוקראיני-גרמני  בדרגת רב-אמן.
ביוגרפיה

גנאדי גינזבורג נולד באלצ'בסק (ברית המועצות, כיום באוקראינה) ולמד שחמט בבית הספר לשחמט אצל גנאדי קוזמין.
השתתף בשנת 1990 באליפות אוקראינה הסובייטית בשחמט וסיים במקום ה-8 (ניצח מיכאיל ברודסקי). בשנת 1992 סיים במקום השני.
בשנת 1994 הוענקה לגינזבורג דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1995 הוא היגר לגרמניה.
בשנת 2004 הוא חלק מקום 2–4 עם דמיטרי בונצמן בתחרות שנערכה בגריסהיים שבגרמניה.
בהיותו בגרמניה הוא השתתף בהצלחה במספר תחרויות בינלאומיות. בשנת 2006 הוענקה לגינזבורג דרגת רב אמן.
באליפות גרמניה למועדונים הוא משחק עבור מועדון SV 1920 Hofheim לצד ולדימיר גורביץ'.
בשנת 2013 הוא השתתף במשחקי המכביה התשע-עשרה וסיים במקום החמישי. ב-2017, במשחקי המכביה העשרים הוא הגיע למקום ה-7.
גנאדי גאגוליה

גנאדי לאוניד-יפא גאגוליה (באבחזית: Геннадии Леонид-иҧа Гагәлиа, בגאורגית: გენადი გაგულია; ‏4 בינואר 1948 - 8 בספטמבר 2018) היה ראש ממשלת אבחזיה בשלוש קדנציות נפרדות בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובשני העשורים הראשונים של המאה ה-21.
בשנת 1972 סיים את לימודיו במחלקה להנדסה אזרחית במכון הפוליטכני בבלארוס. משנת 1973 עד 1977 עבד בחברת סטרוימסטר כמפקח, מהנדס ראשי, ראש אתר הבנייה. משנת 1977 עד 1986 היה סגן מנהל רשת הקייטרינג אגם ריזה, משנת 1986 עד 1991 היה יו"ר קואופרטיבי הצרכנות של מחוז גודאוטה. בשנים 1991-1992 עבד בוועדה הממלכתית ליחסי כלכלה חוץ, מועצת השרים של אבחזיה. בשנים 1992-1995 היה סגן יו"ר מועצת השרים של אבחזיה.
נהרג בתאונת דרכים כחצי שנה לאחר שהחל לכהן בתפקיד ראש הממשלה בפעם השלישית באפריל 2018. קודם לכן שימש בתפקיד זה בין ינואר 1995 לאפריל 1997 ובין נובמבר 2002 לאפריל 2003.
הערות שוליים

↑  Gennadi Gagulia, PEOPLE PILL
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא אבחזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'סו

ג'סו אקרילי
ג'סו הוא צבע בסיס המשמש לאמנות, המבוסס על סידן פחמתי. קיימות מספר נוסחאות לייצור ג'סו: הוותיקה יותר נמצאת בשימוש מספר מאות שנים ומורכבת מסידן פחמתי ודבק חיות, העשוי מעורות ארנבות; הנפוצה ביותר החל מהמאה ה-20 היא ג'סו אקרילי, בו הוחלף דבק הארנבות בשרף אקרילי כלשהו (על פי רוב לטקס) עם תוספת צבען (לרוב לבן טיטניום). שתי הנוסחאות יוצרות צבע, שבמשיחה על משטח מתייבש במהירות לגוון לבן חזק. עם זאת, קיימות גרסאות של ג'סו בכל גוון נדרש, על ידי החלפת הצבען המוסף.
מקור השם

ג'סו הוא תעתיק מהמילה האנגלית Gesso, שהושאלה מאיטלקית, בה משמעותה "גיר לוח". משמעות זו דומה למילה היוונית Gypsum, שבאה לתאר חומר דומה מאוד, המורכב מדבק חיות וגבס במקום סידן פחמתי. כיום באיטלקית המונח משמש גם לתיאור המחצב גבס.
האקדמיה ללשון העברית טרם העניקה שם עברי לג'סו, ולפיכך משתמשים בתעתיק המילולי בעברית.
שימוש

ג'סו משמש על מנת להכין משטחי ציור לצביעה. מרקמו גרעיני מספיק על מנת לתפוס את הצבע מהמברשת, אך חלק דיו על מנת שמרקם הציור לא ייפגם. הגמישות של הג'סו מסייעת לציור שעליו להתמודד עם שינויי לחות וטמפרטורה. על פי רוב, ציורי שמן וטמפרה בוצעו על משטח מכוסה ג'סו באופן מסורתי.
נהוג להכין לוח כמשטח ציור במספר שכבות ג'סו, בתהליך ארוך והדרגתי, טרם הציור עליו. הכנת קנבס לציור דורשת משיחת ג'סו, אך תהליך ההכנה מהיר יותר.
שימור

אחת המחלוקות שהתעוררו עם הגעת הג'סו האקרילי הוא החשש כי החומציות של צבעי השמן תאכל את שכבת הבסיס במרוצת השנים. חשש זה מעולם לא בוסס במחקר מדעי. אף על פי כן, משתמשים מספר ציירי שמן בג'סו המורכב מדבק ארנבות מחשש שימור העבודות למאות הבאות.[דרושה הבהרה]
ראו גם

מרגרט מקדונלד מקינטוש
גילי כהן (עיתונאית)

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1989 (בת 35) לוד, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  במחנה, הארץ, תאגיד השידור הישראלי 
 סוג כתב:  כתבת מדינית
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס מפקד במחנה למצוינות על שם רותי לויאב (2009) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  gilicohen10.kan
 טוויטר:  gilicohen10
 
גילי כהן (נולדה ב־18 ביולי 1989) היא עיתונאית ישראלית, המשמשת ככתבת המדינית של תאגיד השידור הישראלי מאז 2017.
ביוגרפיה

כהן נולדה ב־1989 בלוד וגדלה בשוהם. את שירותה הצבאי עשתה ככתבת צבאית, ולאחר מכן, כעורכת החדשות בכתב העת "במחנה". על שירותה, הוענק לה בשנת 2009 פרס על שם רותי לויאב.
לאחר שחרורה מהצבא, בשנת 2010, שימשה כתבת מוניציפלית בשרון ובשפלה של העיתון "הארץ". בשנה שלאחר מכן מונתה לכתבת צבאית בעיתון. בתפקידה בעיתון סיקרה כהן אירועים צבאיים שונים ובהם מבצע עופרת יצוקה ומבצע צוק איתן.
ב־29 באוקטובר 2017 עברה מעיתון "הארץ" לתאגיד השידור הישראלי, ככתבת מדינית. כהן משמשת מגישה מחליפה בתוכניות הערוץ, בהן "העולם היום" ו"חדשות שישי". מאז מרץ 2022 מגישה תוכנית שבועית בכאן ב עם דובר צה"ל לשעבר רונן מנליס.
כהן היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב במדע המדינה.
כהן נשואה לבנימין טוביאס, מבקר קולנוע ב"ידיעות אחרונות", ואם לשניים. הם מתגוררים בגבעתיים.
הערות שוליים

1 2 3   גילי כהן, באתר הארץ, 10 במאי 2023
↑   דובר צה"ל: מזל טוב ויומולדת שמח ל-@gilicohen10. צה"ל התקיף מהאוויר יעדים בתגובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
↑   "אני נולדתי בלוד, תמונות כאלה אני לא זוכרת, זו עיר שלא הייתה בה משילות אף פעם, זו עיר שהייתה החצר האחורית של מדינת ישראל, דו קיום אף פעם לא היה פה": הווידוי של @gilicohen10, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
↑  ערן סויסה, הוסמכתם, באתר nrg‏, 17 באוקטובר 2007
↑  אמילי גרינצווייג‏, הארץ: כתבת צבאית חדשה - גילי כהן, באתר וואלה, 25 בדצמבר 2011
↑   הערב במהדורה, @gilicohen10 בהופעת בכורה. תבואו, יהיו גם ענייני תקציב וכאלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
↑  גילי ומנליס, באתר תאגיד השידור הישראלי, בדיקה אחרונה ב־1 באפריל 2022
↑  Gili Cohen, INSS (ארכיון)
↑  https://twitter.com/gilicohen10/status/1722670064481042662?s=46&t=gj7IFCnXTiltx4i8XJDPhA, X (formerly Twitter)
↑  אהרון גולדברג, גיא פרחי, רות פרל־בהריר, ‏מיוחד לט"ו באב: הכירו את הפאוור קאפלז של תל אביב – חלק ראשון, באתר "Time Out ישראל", 2 באוגוסט 2017
גדרות (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  המחזה "גדרות"
 בימוי:  דנזל וושינגטון
 הופק בידי:  טוד בלק 
 תסריט:  אוגוסט וילסון
 עריכה:  יוז וינבורן 
 שחקנים ראשיים:  דנזל וושינגטון   ויולה דייוויס   סטפן הנדרסון   ג'ובן אדפו   ראסל הורנסבי   מיקלטי ויליאמסון   סנייה סידני
 מוזיקה:  מרסלו זרבוס 
 צילום:  שרלוט ברוס כריסטנסן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 בדצמבר 2016
 משך הקרנה:  139 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה
 הכנסות באתר מוג'ו:   fences
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ויולה דייוויס) 
 www.fencesmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גדרות (באנגלית: Fences) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2016, מסוגת דרמה בבימויו של דנזל וושינגטון. התסריט לסרט נכתב על ידי אוגוסט וילסון ומבוסס על המחזה "גדרות" פרי עטו.
הסרט צולם בפיטסבורג, פנסילבניה החל מ - 25 באפריל 2016 ועד אמצע יוני 2016. הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-16 בדצמבר 2016 והופץ על ידי חברת "פראמאונט". הסרט נבחר על ידי המכון האמריקני לקולנוע כאחד עשר הסרטים המובילים של 2016, והוא מועמד לפרסים נוספים, בהם ארבע מועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-89 ושתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, השחקן הטוב ביותר בסרט דרמה על משחקו של דנזל וושינגטון ושחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט על משחקה של ויולה דייוויס.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שחקנים ודמויות

טרוי מקסון (דנזל וושינגטון)
רוז לי מקסון (ויולה דייוויס) - אשתו של טרוי.
ג'ים בונו (סטפן הנדרסון) - חברו של טרוי.
קורי מקסון (ג'ובן אדפו) - בנם של טרוי ורוז.
ליונס מקסון (ראסל הורנסבי) - בנו של טרוי ממערכת יחסים קודמת.
גבריאל מקסון (מיקלטי ויליאמסון) - אחיו של טרוי.
ריינל מקסון (סנייה סידני) - בתו של טרוי.
הערות שוליים

↑  Crawley, Dave (14 ביוני 2016). "Denzel Washington's Production Of "Fences" Wraps Filming In The Hill District". CBS. נבדק ב-26 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hipes, Patrick (8 בדצמבר 2016). "AFI Awards: Best Of 2016 Film List Includes 'Silence', 'Hacksaw Ridge' & More". Deadline.com. נבדק ב-26 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מערכת ערוץ התרבות, ‏המועמדים לגלובוס הזהב 2017: "לה לה לנד" מוביל עם 7 מועמדויות, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019148863  VIAF: 6664157100631372740007   WorldCat (עם VIAF): 6664157100631372740007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גנאדי גוטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1973 (בן 50)
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-2001)
 מד כושר מרבי:  2534 (אוקטובר 2003)
 מד כושר נוכחי:  2445 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, אוקראינה
 
גנאדי גוטמן (ברוסית: Геннадий Гутман; נולד ב-1 בנובמבר 1973) הוא שחמטאי יהודי אוקראיני בדרגת רב אמן.
נכון ליוני 2018, מדורג במקום ה-53 באוקראינה לפי מד כושר.
קורות חיים

גנאדי גוטמן נולד בדנפרופטרובסק. הוא התחיל להתאמן בשחמט בשנת 1980. במהלך לימודי בית הספר הוא השתתף בתחרויות נוער וזכה להצלחות. בשנת 1994 החל לאמן בעצמו.
שיא הקריירה של גוטמן הייתה בסוף המאה ה-20-תחילת המאה ה-21. בשנת 2001 הוענקה לו דרגת רב אמן.
כמאמן הוא טיפח מספר שחמטאים שהגיעו לדרגת רב אמן (דמיטרי מקסימוב ואנסטסיה קרלוביץ').
בשנת 2001 הוא פתח חוג לשחמט ליד בית הקהילה היהודית בעירו.
ג'ראס ווקר

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 2003 (בן 21) בולטימור, מרילנד, ארצות הברית
 שם מלא:  ג'ראס אייזיאה ווקר
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  5
 מכללה:  אוניברסיטת יוסטון (2022–2023)
 דראפט:  בחירה שמינית, 2023 וושינגטון וויזארדס
 קבוצות כשחקן
 2023–:  אינדיאנה פייסרס
 
ג'ראס אייזיאה ווקר (באנגלית: Jarace Isaiah Walker; נולד ב-4 בספטמבר 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת אינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA.
קריירה

ווקר שיחק כדורסל בתיכון בפנסילבניה, ולאחר מכן עבר לשחק באקדמיית "IMG Basketball". לאחר שהעמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק, נבחר לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן של 2022. לאחר שדחה הצעות מהאוניברסיטאות אלבמה ואובורן, בחר ווקר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת יוסטון. בתום עונה אחת, הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA.
בדראפט 2023, נבחר ווקר בבחירה השמינית על ידי הוויזארדס. באותו הלילה הועבר בטרייד לפייסרס על הבחירה לפניו, בילאל קוליבאלי, שעשה את הדרך ההפוכה לוושינגטון הבירה.
הערות שוליים

↑  Superstar seventh-grader Jarace Walker facing life-changing decision, USA TODAY High School Sports, ‏2017-03-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Frank Bodani, Susquehannock basketball phenom Jarace Walker taking his talents out of state, York Daily Record (באנגלית אמריקאית)
↑  ROB ROSE, York County sophomore sensation Jarace Walker impresses despite IMG Academy's loss at UMBC, York Dispatch (באנגלית אמריקאית)
↑  Joseph Duarte, Houston signee Jarace Walker named McDonald's All-American, Houston Chronicle, ‏2022-01-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  5-star forward Walker says he'll play for Houston, ESPN.com, ‏2021-11-05 (באנגלית)
↑  Joseph Duarte, UH lands commitment from Jarace Walker, nation's top high school power forward, Houston Chronicle, ‏2021-11-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Adam Wells, Houston's Jarace Walker Plans to Declare for 2023 NBA Draft; Projected Lottery Pick, Bleacher Report (באנגלית)
גנא והופבארפניר

במיתולוגיה הנורדית, גנא (נורדית עתיקה: Gná) היא אלה הרוכבת על סוסה הופבארפניר (נורדית עתיקה: Hófvarpnir, "מטיל פרסות") אשר מופיעה כאלה הארבע עשרה בקטלוג של אסיניור בספר "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning) מהאדה הפרוזאית שכתב סנורי סטורלוסון במאה ה-13. כמו כן, גנא מופיעה בקטלוג נפרד בספר "שפת השירה" (Skáldskaparmál), גם הוא חלק מהאדה הפרוזאית. גנא וסוסה אינם מופיעים במקורות מחוץ לאדה הפרוזאית, והם נחשבים לישויות מינוריות על ידי חוקרים מודרניים.
באדה הפרוזאית

בפרק 35 ב"הטעיה של גילבי" המלך גילבי, שקורא לעצמו גנגלרי, שואל את "הנעלה" ("Hár" בנורדית עתיקה) היושב על כס מלכות מי אלו אלות האסיר (אסיניור), כחלק מבחינת החכמה שלו לשלושת הדמויות שהוא רואה לפניו. הנעלה מביא רשימה של 14 אלות, האחרונה מביניהן היא גנא. הנעלה מציין שהאלה פריג, שמתוארת קודם לכן ברשימת האלות כחושבה מכולן, שולחת את גנא לבצע משימות מטעמה. הנעלה מוסיף שלגנא יש סוס אשר דוהר בשמיים ובים, ושמו הופבארפניר.
האר מוסיף שפעם, כשגנא רכבה על גבי סוסה, ואניר ראו אותה דוהרת על גבי השמיים, ואחד מהם, ששמו אינו מוזכר, אמר לה: "מה עף שם? מה נודד שם, חולף על פני השמיים?". גנא השיבה: "אני לא עפה, אך אני נודדת ונעה בשמיים על גבי הופבארפניר אשר הוליד המסקרפיר דרך גרגרובה". שני הציטוטים המופיעים בטקסט כתובים בצורת שירה.
בנוסף לאלו, האר מציין שמשמה של גנא נגזר הפועל gnæfa, ש"אומרים על דבר כשהוא מיתמר".
שמה של גנא מופיע בקטלוג של 27 אלות בספר "שפת השירה" (Skáldskaparmál). מעבר לשמה לא כתוב עליה דבר בהקשר זה.
לקריאה נוספת

אנתוני פולקס, Edda, לונדון: אוורימאן, 1995, עמ' 29–31, 157
ג'ון לינדו, Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs, ארצות הברית: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2001, עמ' 146–147
אנדי אורצ'רד, Dictionary of Norse Myth and Legend, קאסל, 1997, עמ' 58
גורם הגדילה העצבי

גורם הגדילה העֲצַבִּי (באנגלית: NGF-Nerve growth factor), הוא חלבון קצר המופרש מתאים וגורם לגדילה, התמיינות ושרידה של נוירונים (תאי עָצָב) המשמשים לו מטרה. הוא נחשב לאב-הטיפוס של גורמי הגדילה מכיוון שהוא היה בין השניים הראשונים שהתגלו. זיהוי גורם הגדילה העצבי על ידי ריטה לוי-מונטלצ'יני הביא לזכייתה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1986 במשותף עם סטנלי כהן שגילה את גורם הגדילה האפידרמי - EGF.
בעוד השם "גורם הגדילה העצבי" מתייחס לחלבון ספציפי, המונח "גורמי גדילה עצביים" מציין קבוצה של חלבונים הידועים גם בשם נוירוטרופינים.
מבנה

גורם הגדילה העצבי הוא חלבון הומודימרי הבנוי משתי שרשרות פפטידיות זהות באורך של 118 חומצות אמינו.
תפקיד

גורם הגדילה העצבי מצוי בכל החוליתנים, החל בדגים וכלה ביונקים. הגורם הכרחי לצורך שמירה של נוירונים תחושתיים וסימפתטיים בחיים. הוא מופרש מתאי מטרה מסוגים רבים, ומסוגל לגרום להנצה ולגדילה של אקסונים לכיוונם. האפקטיביות של גורם הגדילה העצבי גדולה. ריכוזים ננו-מולרים שלו מביאים לתגובה של נוירונים תוך 30 שניות וגורמים להם להתחיל לצמוח תוך מספר דקות.
מנגנון פעולה

גורם הגדילה העצבי משוחרר מן התאים המייצרים אותו (נוירונים, תאי אפיתל ועוד), נקשר לקולטנים הממוקמים בקצות האקסונים של נוירונים מגיבים, ומפעיל אותם. בעקבות הקשירה מוכנס הקולטן כשהוא קשור לגורם הגדילה אל תוך האקסון ונודד לכיוון גוף תא העצב. 
גורם הגדילה העצבי יכול להקשר לפחות לשני קולטנים. קולטן באפיניות גבוהה (שנקרא TrkA) וקולטן באפיניות נמוכה המכונה LNGFR. הקולטן בעל האפיניות הגבוהה חשוב יותר להתפתחות מערכת העצבים.
גילוי

סטנלי כהן וריטה לוי-מונטלצ'יני, שהיו אז חברי סגל באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1986 עבור גילויי גורם הגדילה העצבי וגורם הגדילה האפידרמלי.
בסדרה של ניסויים אלגנטיים הראו לוי-מונטלצ'יני והעובדים עמה ראשית שחומרים שתאים סרטניים מסוג סרקומה שהושתלו בעובר תרנגולת מושכים אליהם נוירונים. שנית שחומרים שהופרשו על ידי התאים הסרטניים לתוך התמיסה בה הם גדלים יכלו לגרום לגדילה מואצת והנצה של נוירונים סימפתיים וסנסורים מתוך גנגליון עצבי שהופרד מעובר תרנגולת. ושלישית, שהגורם הספציפי שמביא לתופעה הוא חלבון מסוים שבודד מן התמיסה. בהמשך התגלו מקורות עשירים יותר לגורם הגידול ובכללם ארס נחש.
תגלית זו נחשבת אבן דרך בביולוגיה התפתחותית, שכן בפעם הראשונה הודגם כיצד מולקולה ספציפית יכולה לתרום להתפתחות.
לאחר שגילתה את גורם הגדילה, המשיכה לוי-מונטלצ'יני וחקרה את תפקידיו בהתפתחות מערכת העצבים ותפקודו בבוגרים.
הערות שוליים

1 2 3  GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000134259 - Ensembl, מאי 2017
1 2 3  GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000027859 - Ensembl, מאי 2017
↑  "Human PubMed Reference:".
↑  "Mouse PubMed Reference:".
גנגליון עצבי של עובר תרנגולת לאחר שהושרה בגורם גדילה עצבי. אקסונים הגדלים מן הגנגליון ניכרים לעין
ג'יימס נובל טיינר

ג'יימס נובל טיינר (באנגלית: James Noble Tyner;‏ 17 בינואר 1826 – 5 בדצמבר 1904) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית. טיינר נבחר לבית הנבחרים ב-1869 וכיהן בו עד 1875. בעת כהונתו בבית הנבחרים הוא התנגד להענקת סובסידיות לתעשיית הרכבות, קידם את התעשייה במערב ארצות הברית שהתפתחה בהדרגה, וטען נגד זכות הביול של חברי הקונגרס. ב-1873 הוא הצביע בעד מה שנקרא "חוק מחטף המשכורות" (Salary Grab Act), שקבע העלאת שכר משמעותית לנשיא ולחבר הקונגרס. תמיכתו בחוק מנעה ממנו להיבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים. ב-1875 מינה אותו הנשיא יוליסס ס. גרנט כעוזר השני למנהל הכללי של דואר ארצות הברית, וב-1876 הוא מונה כמנהל הכללי של הדואר, תפקיד בו הוא כיהן עד תום נשיאותו של גרנט במרץ 1877. טיינר המשיך לשמש כעוזר מזכיר הדואר בממשלו של הנשיא רתרפורד הייז עד 1881. באוקטובר 1881 הוא אולץ להתפטר מתפקידו על ידי הנשיא צ'סטר ארתור, בשל הידע שהיה לו לכאורה על מעשי הונאה בחברות נתיבי הדואר ועל כך שהעניק לבנו, שאותו הוא מינה כמפקח על משרד הדואר בשיקגו, תוספת של 1,000 דולר לשכרו. בשנים 1889–1893 ובשנים 1897–1903 שימש טיינר כעוזר היועץ המשפטי של מחלקת הדואר של ארצות הברית. באפריל 1903 הוא נאלץ להתפטר מתפקידו זה על פי דרישתו של המנהל הכללי של הדואר הנרי קליי פיין, על רקע חקירה על מעשי שוחד מצידו ועל כך הוא הועמד לדין. טיינר זוכה במשפט מחוסר הוכחות לאחר שמשפחתו הוציאה באופן מעורר מחלוקת מסמכים רלוונטיים מהכספת במשרדו. בשנה שלאחר מכן הוא הלך לעולמו.
למעט מאמר ביוגרפי שנכתב אודותיו ב-1906, היה המחקר ההיסטורי המודרני על חייו ועל הקריירה שלו מוגבל. כמי שהגיע לוושינגטון די. סי. כנציג בית הנבחרים מהמערב התיכון וכרפורמטור, נקשרה הקריירה הפוליטית שלו למחלוקות ולשערוריות. הוא היה אחרון חברי הקבינט של גרנט ששירת בממשל הפדרלי במאה ה-20. טיינר שהיה בעל ידע רחב בתחום הדואר, מונה כנציג לקונגרסים הבינלאומיים של הדואר בשנים 1878 ו-1897. הוא תמך בנשיאים הרפובליקנים רתרפורד הייז וויליאם מקינלי.