stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות הפרלמנטריות במצרים 2011–2012
הערות שוליים

↑  דניאל סיריוטי, שלמה צזנה וגדי גולן,תוצאות האמת במצרים: 65% למפלגות האסלאם, ישראל היום, 4 בדצמבר 2011.
מספר המושבים עבור אזור-מושל ב"במועצת העם" - הבית התחתון.
שלבי בחירות 2011-2012:

  שלב א': 28-29 בנובמבר, סיבוב שני ב-5 בדצמבר
  שלב ב': 14-15 בדצמבר, סיבוב שני ב-21 בדצמבר
  שלב ג': 3-4 בינואר, סיבוב שני ב-10 בינואר
מונופול (משחק לוח)

ערך זה עוסק במשחק לוח. אם התכוונתם למונח בכלכלה, ראו .
| --- | --- |

לוח מונופול
 כללי
 תאריך הוצאה:  1937 
 סוגה:  משחק לוח, משחק לוח לסימולצייה כלכלית 
 מספר שחקנים:  8-2
 פיתוח:  אליזבת מגי, צ'ארלס דארו 
 הוצאה לאור:  Waddingtons Parker Brothers
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 גילאים:  8+
 זמן למידת המשחק:  10–30 דקות
 זמן המשחק:  שעתיים+
 מיומנות:  ניהול כלכלי
 
 אתר רשמי
 
מונופול (באנגלית Monopoly) הוא משחק לוח המבוסס על עולם העסקים, שמטרתו היא השגת שליטה (מונופול) על שטחי לוח המשחק באמצעות מהלכי קנייה ומכירה של נדל"ן.
המשחק מבוצע תוך כדי סימולציה של מהלכים עסקיים, כשהשחקנים קונים ומוכרים נכסים ובונים מלונות ובתים. מטרת המשחק היא: להיות המשתתף היחיד שלא פשט את הרגל וכך גם לנצח, אולם לעיתים מפסיקים את המשחק לפני שמצב זה קורה וכאשר זה קורה בעל הרכוש הרב ביותר בנדל"ן ובמזומן מוכרז כמנצח.
המשחק הומצא על ידי אליזבת מאגי ב-1902, והיא הוציאה עליו פטנט ב-1904.
המשחק זכה להצלחה רבה בשנת 1935, כשהופץ בצורה נרחבת על ידי חברת הסברו בשמם של האחים פרקר, בעיצומן של שנות "השפל הגדול". הצלחת המשחק הייתה גורפת והוא זכה לגרסאות שונות בעולם בעשרות שפות. הגרסה המקורית של המשחק, שנחשבת עד היום לגרסה ה"קלאסית" שלו, מבוססת על רחובות העיר אטלנטיק סיטי בניו ג'רזי שבארצות הברית.
בגרסאות מאוחרות, נוספו למשחק שינויים רבים כגון עדכון מחירים לרמות יותר הגיוניות (למשל אזור מסוים ימכר מעתה במיליונים ולא במאות). נוספה גם גרסת מונופול חדשה בה החליפו את שטרות הכסף בכרטיס אשראי.
כשצריך לשלם או לקבל כסף, שני השחקנים נותנים את כרטיסי האשראי שלהם לבנקאי, אשר מכניס אותם למכונה שתעדכן את סכומם של השחקנים הרלוונטיים בעת ביצוע העברות הכסף מהאחד לשני.
חברת הסברו מוציאה אף מהדורות מיוחדות. חלקן מבוסס על סרטים, תוכניות טלוויזיה, משחקי מחשב
ורעיונות נוספים.
יש גרסאות אחרות שמגיעות לארץ כמו: מונופול כרטיסי אשראי, מונופול פלאי עולם וכו'.
נערכות תחרויות רשמיות במשחק המונופול, לרבות אליפות עולם.
חוקים בסיסיים

החוקים ברוב גרסאות (וחיקויי) המונופול זהים כשמרבית ההבדל היא סכומי הכסף ושמות האתרים שאותם ניתן לקנות.
הלוח מורכב מ-40 משבצות שמקיפות אותו.
במשחק המקורי המשבצות ייצגו רחובות באטלנטיק סיטי שבניו ג'רזי, קווי רכבת, "שירותים" (מים וחשמל), משבצות מיוחדות, "דרך צלחה", "כלא", "חניה" ו"לך לכלא".
הרחובות מסודרים בקבוצות של שניים או שלושה רחובות בקבוצה, כשלכל קבוצה צבע משלה.
כל שחקן בתורו מטיל זוג קוביות ומתקדם לפי תוצאת הקובייה לכיוון קבוע. כששתי הקוביות מראות מספר זהה ("דאבל") השחקן זוכה בתור נוסף. שחקן שהטיל "דאבל" 3 פעמים רצופות הולך לכלא.
במשחק הקלאסי, כאשר השחקן הולך לכלא, השחקן יכול להישאר שם לכל היותר שלושה תורות (בתור השלישי, השחקן אמור להשתחרר מהכלא).
כדי להשתחרר מהכלא, השחקן יכול לבחור אחת מהפעולות הבאות:
לשלם את הקנס - 50 כסף מונופול ולהטיל את הקוביות להמשך התור.
לנסות להטיל "דאבל": אם זה מצליח, השחקן יוצא בחינם ומתקדם על פי סכום הקוביות שהטיל, בנוסף לכך, אין לו תור נוסף, משום שהשחקן השתחרר מהכלא באותו התור. אם השחקן אינו מצליח להטיל "דאבל" שלושה תורות, השחקן יהיה חייב לבצע את הפעולה הראשונה או האחרונה בשביל להשתחרר מהכלא.
להשתמש בכרטיס "צא מהכלא" (הניתנים להשגה מבין כרטיסי ההפתעה ותיבת המזל או על ידי החלפה של הכרטיס בין השחקנים) ולהטיל את הקוביות להמשך התור.
אם שחקן נוחת על משבצת המייצגת רחוב, קו רכבת, חברת המים או חברת החשמל ביכולתו לרכוש אותו, אלא אם כן נקנה רכוש זה על ידי שחקן אחר. בחלק מן הגרסאות במידה והוא לא עשה זאת המקום יועמד במכירה פומבית. במקרה והשחקנים לא רוצים לקנות את הנכס ואף אחד לא מציע הצעה, אז אפשר לדלג על הנכס או לרכוש אותו.
אם הוא נוחת על שטח שכבר שייך לשחקן אחר עליו לשלם לו סכום מסוים (התלוי בערך השטח - דמי השכירות).
שחקן שברשותו כל הרחובות בצבע מסוים רשאי לבנות על רחובות אלו, ללא הגבלה לכמות מבנים בתור אחד אלא על פי סכום הכסף שברשותו. (במידה ואין בתים באותם הרחובות, השחקן מקבל דמי שכירות כפולים כל פעם כשחקן אחר נוחת על אחד מנכסיו המוגדרים כ-"עיר").
על ידי בניית בתים ניתן להעלות את הסכום אותו משלמים שחקנים אחרים הנוחתים על המשבצת (אין מגבלה על כמות בתים בנכס מסוים אלא על סמך ההון של השחקן באותו רגע).
הבניה כרוכה בתשלום כסף ל"בנק" עבור כל בית, כאשר מחירו של בית תלוי בצבע של קבוצת הרחובות.
לאחר בניית 4 בתים ניתן לבנות מלון המגדיל את הסכום עוד יותר.
בכל פעם שחולפים או נוחתים על משבצת הפתיחה זוכים בסכום מסוים (לרוב 2 כפול חזקה כל שהיא של 10. לדוגמה: 2000 או 200).
שחקן שרכש רחוב מסוים רשאי "לבנות" שם בית, ומשתתפי כמשחק יאלצו לשלם לאותו הרוכש את דמי השכירות המופיעים בכרטיס.
אם שחקן נוחת על משבצות מסוימות עליו לקחת קלף הפתעה או קלף פקודה, ולבצע את ההוראות שכתובות בו (לרוב לזכות או לשלם סכום כסף מסוים).
אם דורכים על משבצת 'לך לכלא' או שזה רשום באחד מהקלפים, נכנסים לכלא. תנאי הכניסה והשיחרור ממנו משתנים מגרסה לגרסה.
חוקים בסיסיים > "חוקי הבית"

חברת האחים פרקר מכירה ב"חוקי בית", כלומר תוספת או שינוי לחוקים הרשמיים, הנהוגים בבתים מסוימים, ואפילו מעודדת שינויים מעין אלה. "חוקי בית" עד כדי קבלת מעמד חצי-רשמי. דוגמאות לחוקי בית נפוצים:
כששחקן "נוחת" בדיוק על "דרך צלחה" במקום לעבור בה, הוא מקבל את אותו הסכום כאשר עוברים מעל דרך צלחה - 200.
שחקן שנוחת על החניה מקבל סכום כסף - פעמים רבות הסכום הוא 400 בתוספת כספי הקנסות שהצטברו מאז נחת השחקן הקודם על חנייה.
בחוזה בין שחקנים ניתן גם להבטיח "מעבר חופשי" במשבצות מסוימות (כלומר אם השחקן עמו נערך החוזה ינחת על משבצות אלו, הוא יהיה פטור מהתשלום), אם למספר מוגבל של פעמים ואם ללא הגבלה.
אפשרות הלוואת כסף בין שחקנים, בדרך כלל עם ריבית ותנאי תשלום מוגדרים (לדוגמה, הלווה ישלם למלווה 100 בכל מעבר ב"דרך צלחה" עד כיסוי מלוא החוב).
ישנם "חוקי בית" רבים הנוגעים לנושא כלא: מתי וכיצד נכנסים מאחורי סורג ובריח?, מתי וכיצד יוצאים, כיצד שחקן השוהה בכלא אמור לפעול וכדומה.
אם שחקן מעוניין לפרוש מהמשחק בטרם הסתיים, הוא רשאי להעביר את נכסיו אך ורק לבנק, כמו גם את כספו.
אם שחקן נכנס לכלא נכסיו עדיין שייכים לו והתשלום מתנהל רגיל עד שהוא יוצא.
שחקן שהוא בנקאי הוא גם אחראי על הקלפים של הבתים (משכנתאי)
נוסף על כך, החברה ממליצה במשחק עם "כללי בית", להקפיד על הנחיות בסיסיות על מנת להימנע מאורך זמן ממושך של המשחק, כגון: אין מתן הלוואות בין המשתתפים, ויתור על דמי שכירות בעתיד אינם קיימים וכדומה.
היסטוריה של המשחק

המיתולוגיה של משחק המונופול מספרת שבתקופת השפל הגדול בארצות הברית, איש מובטל בשם צ'ארלס דארו (Darrow) המציא משחק על פי חלומו להתעשר, מכר אותו לחברת האחים פארקר (Parker), ובעקבות זאת אכן התעשר, ואף הציל חברת משחקים אהובה על סף סגירה - סיפור המתואם לגישת "החלום האמריקאי". אך בפועל, את משחק המונופול המציאה במקור אישה מברנטווד (Brentwood), מרילנד, בשם אליזבת "ליזי" מאגי (Magie)(אנ') כשלושים שנה קודם לכן, בתחילת המאה ה-20. למשחקה קראה "משחק בעל-הבית" (The Landlord Game), והיא יצרה אותו במחאה נגד אילי ההון שהופיעו אז בנוף האמריקאי, כדוגמת ג'יי. פי. מורגן. מאגי רצתה להזהיר נגד רדיפת בצע, וראתה במשחק התנגדות לקפיטליזם, לא תמיכה בו. את הפטנט הראשון על המשחק הוציאה בשנת 1903.
במשחק המקורי היו שתי מערכות כללים שניתן היה לבחור ביניהם או לשחקם לסירוגין: אחת מונופוליסטית, והשנייה אנטי-מונופוליסטית, בה כל השחקנים מרוויחים כאשר נוצר הון במשחק. היא רצתה להדגים בכך את עליונות הדרך השנייה.
המשחק זכה להצלחה צנועה, בעיקר בגרסה המונופוליסטית, ונהיה פופולרי בקרב סטודנטים בקמפוסים של אוניברסיטאות. כאשר פג תוקף הפטנט בתחילת שנות ה-20, מאגי מיהרה לנסות להוציא פטנט נוסף לגרסה מחודשת של המשחק, שכללה סוגים חדשים של משבצות, כמו חברות רכבת ובית סוהר. בינתיים, נוצרו מספר וריאציות למשחק, ביניהן משחקים תוצרת בית, וגרסה אחת של חברת משחקים קטנה. צ'ארלס דארו שיחק באחד ממשחקים אלו, התלהב, ומיד יצר גרסה משלו. את המשחק הזה אכן מכר לחברת האחים פארקר, והמשחק - שנמכר כעת בשם "מונופול" - זכה להצלחה מסחררת. לפני שהשיקו את המשחק החדש, האחים פארקר שילמו למאגי $500 על זכויות הפטנט שלה, וכאשר יצא המשחק, הוא לווה בסיפור סוחט הדמעות של "הממציא צ'ארלס דארו", שמצא את דרכו מן העוני אל העושר.
מאגי הביעה את התנגדותה, ואף ניסתה לקבל את הקרדיט המגיע לה באמצעים משפטיים ודרך התקשורת, אך בשנות השלושים כבר הייתה בזקנתה, וטענותיה לא עוררו עניין מיוחד. היה זה רק בשנות ה-70, במהלך תביעה משפטית בין האחים פארקר לממציא "משחק האנטי-מונופול", שההיסטוריה האמיתית של המשחק התגלתה, ועברו עוד מספר עשורים עד שהסיפור זכה לסיקור תקשורתי, והקרדיט ניתן לממציאתו.
המונופול בישראל

ב-1940 המשחק יצא לאור לראשונה בהוצאת בנימין ברלוי ונקרא תחילה בשם "ריכוז", וילדי אותה תקופה קנו ומכרו מגרשים ביישובי הארץ, כשגם ג'נין, שכם, עזה וצמח נמנים עליהם. האזור היקר ביותר היה במשבצת המשחק של תל אביב, אך גם ירושלים וחיפה היו בסדר עדיפות מתקדם. לא רק ערים היו על הלוח - גם לעין חרוד הייתה משבצת, לצד עפולה ונהלל, ויחד עם צפת ומטולה הייתה גם תל חי. הפקודה "לך לכלא" הוחלפה בפקודה "לרדת מצריימה", כאשר לאחר קבלתה היה צריך השחקן להתעכב כמה תורים במשבצת "מצרים", ולשלם קנס לצורך יציאה. משחק זה היה גרסה של המשחק האמריקאי, אך ללא אישור מבעלי הזכויות ועל כן לא נקרא בשם מונופול.
המשחק נועד לעד ארבעה משתתפים שהתקדמו על גבי הלוח בהטלת שתי קוביות משחק.
בעת כל סיבוב קיבל המשתתף מענק 200 לירות להמשך דרכו, וכאשר הגיע למשבצת "רד מצריימה" נאלץ להפסיד תור או לחכות להטלה כפולה, או לשלם 50 לירות ולצאת מיד. לאחר ההטלה השלישית, אם עדיין לא הושג מספר כפול בקוביות, היה השחקן נאלץ לצאת בקנס של 100 לירות. היו גם משבצות קנס - כבאי ומס הכנסה, ו"איחרת את הרכבת", שחייב המתנה של תור אחד.
אפשר היה גם לקנות קווי תעופה לכל היבשות (ניו יורק, לונדון, מלבורן ויוהנסבורג), וכן את חברת החשמל, תחנת שידור ומגדל המים.
במרכז הלוח היו שתי משבצות: "הפתעה" ו"פקודה", כשהראשונה מכילה קלפים שמבשרים הפתעות טובות שהעשירו את קופת המשתתף והשנייה פקודות, שדיללו אותה. יצאו גם גרסאות בינלאומיות למשחק, שנקרא "טיול באסיה", "טיול באירופה" וכו'.
הייתה קיימת גרסה פיראטית של המונופול, שכללה אתרים כמו אשקלון וערד.
משנות ה־60 יצא המשחק בשם מונופול, והפעם בגרסה הרשמית והמורשית. גרסה מיוחדת של המשחק יצאה לאחר מלחמת ששת הימים, על מנת לציין את הניצחון הישראלי, בהוצאת 'משחקי פרץ'.
ב-1999 יצא מחדש המשחק "ריכוז", במתכונתו הישנה אך בשינויים קלים, בעיקר ב"הפתעות" וה"פקודות", שכבר לא הקפידו על החלוקה הקודמת בין נתינה ולקיחה, וכן בשטרות הכסף - שטרות האלף והעשרים הוצאו מן המחזור.
לרגל חגיגות 70 שנה ל"מונופול" ב-2005 הושקה גרסה חדשה של מונופול הנקראת "מונופול – עם כרטיסי אשראי ומכשיר בנק אוטומטי" המותאמת לשנות ה-2000. במשחק זה החוקים לא השתנו אך אין "כסף מזומן" (שטרות נייר) אלא רק "כרטיסי אשראי" (כרטיס מגנטי) ומחשבון אלקטרוני שקורא את הכרטיס ומעביר את הכסף בין המשתתפים או מן המשתתפים לבנק. בגרסה זו כל המחירים הוגדלו פי 10,000, כך שהסכומים עלו אך היחס נשמר כשהיה. כך, המחירים של כל "כרטיס בעלות" עודכנו והפכו יקרים יותר, כדי שמחיריהם קרובים יותר למחירים המציאותיים של הנכסים אותם הם מייצגים (לדוגמה: בגרסה הישנה של המונופול רחוב עולה בקירוב 200,000,000 ליש"ט, ובמונופול כרטיסי האשראי (ה"חדש") מחיר כרטיס בעלות יכול לנוע בין 16,000- 4,000,000 ש"ח). בהתאם, כל משתתף מתחיל עם 15,000,000 ש"ח. בנוסף, המקומות הניתנים לקנייה "התעדכנו" וכבר לא קונים רחובות כמו במונופול הרגיל, אלא קונים אתרים תירותיים ומסחריים, כגון מגדלי עזריאלי שבתל אביב, "עיר המלכים" שבאילת וניתן אף לקנות את הכותל.
ישנו גם משחק שהוא גרסה הפוכה של "מונופול" שנקרא "הקניון", של חברת קודקוד שיצא לאור ב-1995, והמטרה בו היא להפסיד את הכסף ראשון.
אזכורים בתרבות

ללהקת טיפקס ישנו שיר בשם "אלוף המונופול", אשר נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה קובי אוז.
בסדרה "שמש", עונה 3 פרק 6: "המאפיונר", שמש וטנצר שיחקו במשחק המונופול של בר עד שהתמכרו אליו, והחלו להתייחס למשחק כאל החיים האמתיים.
בתוכנית "זהו זה!" הוצג מערכון שבו משחק המונופול הוצג כחיים האמתיים. המערכון מתחיל כאשר מישהו קנה דירה במונופול ודרש מבעל הבית להביא לו את הניירות.
באחת מהתוכניות של "רק בישראל" בישראל מצוין שדוד (אסי כהן) היה בכלא פעם, מכיוון שבמשחק המונופול נאמר לו ללכת לכלא.
בסדרת הקומיקס יוסף ואחיו, פקידי מחלקת המים בעיריית תל אביב עובדים באשנבים תחת שלטים הלקוחים ממשחק המונופול (״צו קופה״, ״הפתעה״, ״לך ישר לכלא״, ו״דרך צליחה״).
ראו גם

המשחק המשוגע
הערות שוליים

↑  משבצות אלו כוללות משבצות שהשחקן שדורך עליהן צריך למשוך כרטיס ובו הוראות נוספות כמו "זכית במקום שני בתחרות יופי, קבל פרס", או "חזור שלושה צעדים לאחור" וכדומה, וכן משבצות "מס הכנסה" ו"מכס" שהדורך עליהן נדרש לשלם
↑  בגרסות שונות של המשחק המשבצות לא מייצגות דווקא רחובות באטלנטיק סיטי. למשל בגרסה העברית הראשונה כל קבוצת רחובות הייתה בעיר אחרת, בגרסת "מלחמת הכוכבים" כל משבצת מייצגת פלנטה וכולי
↑  "שחקנים רבים אוהבים לקבוע "כללי בית" למשחק המונופול ולשנות את החוקים. לפעמים המשחק מאוד מתארך בגין השינויים. במשחק הרשמי אין הלוואת כספים בין המשתתפים ואין עסקות עתידיות של ויתור על דמי שכירות וכו'. במשחק הרשמי כל התשלומים מועברים לבנק - ואינם נשמרים בשום מקום אחר." - דברי חברת האחים פרקר על "חוקי/כללי בית" בהוראות משחק המונופול הקלאסי.
↑  שלומית הרטמייר, נוסטלגיה: עידן משחקי הקופסה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 26.07.2017
↑   דנה פרנק, רום אטיק, הילה ויסברג, צליל אברהם, שאול אמסטרמסקי, חיות כיס, פרק 76: חיות כיס לייב, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 ביולי 2018
↑  חן מלול, "הדרך שלפניך חוסמה ע"י שריון האויב שנפגע" – הכירו את מונופול מלחמת ששת הימים, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 19 באפריל 2017
↑  כתבה, באתר nrg מעריב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543539605171  GND: 4723246-8  LCCN: sh85086967 
המשחק "ריכוז" בהוצאת בנימין ברלוי
גרסת יידיש של המשחק תחת השם 'האנדל ערליך'
ראדנבו

רַאדְנֶבוֹ (בבולגרית: Раднево) היא עיר בדרום-מרכז בולגריה, בשטח מחוז סטארה זאגורה וממוקמת כ-219 ק"מ מהבירה סופיה, 99 ק"מ מפלובדיב ו-29 ק"מ מבירת המחוז סטארה זאגורה. העיר ממוקמת במזרחו של מישור תראקיה העילי.
היסטוריה

באזור העיר נתגלו ממצאים ארכאולוגיים המתארכים את ראשית ההתיישבות האנושית במקום לאלף ה-4 לפנה"ס, תקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת באזור העיר מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. ב-1700 נוסד במקום כפר קטן בשם ראדני על שמו של אחד המתיישבים הראשונים. ב-1873 נבנתה במקום כנסייה. עד 1906 נודע היישוב בשם העות'מאני רדנה מחלה. ב-1964 הוא זכה למעמד של עיירה. ב-1 ביוני 2009 נפטר מדום לב ראש העיר נונצ'ו וודניצ'ארוב, במהלך צילומי פרק של תוכנית המציאות הבולגרית "הישרדות" בפיליפינים.
כלכלה ודמוגרפיה

מרבית תושבי העיר הם בני המעמד הבינוני ותעסוקת העיר מתבססת על קומפלקס תחנות הכוח מריצה איצטוק המייצרות חשמל מפחם בהספק כולל של 3,390 מגה ואט ועל חברת הפחם "מזרח המריצה". בשטח הרשות המקומית מגדלים חיטה, שזיפים ודובדבנים. ראדנבו מהווה צומת תחבורתית בין מזרח למערב בולגריה והיא מחוברת דרך הכביש המהיר I-85 לעורק מספר 4 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת גידול מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמאזן הגירה חיובי מתון. כ-90% מהתושבים הם ממוצא בולגרי וכ-6% הם צוענים.
אקלים

בראדנבו שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.5oc וערכי הקיצון הממוצעים הם מינוס 2oc בדצמבר ו-24oc ביולי.
הערות שוליים

↑  העיר ראדנבו, באתר guide-bulgaria (באנגלית).
1 2 3  העיר ראדנבו באתר bulgaria.domino (באנגלית).
↑  בן, זגגי, "מתמודד בהישרדות בולגריה מת במהלך הצילומים", באתר nrg מעריב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562117005171  LCCN: n83194695   WorldCat (עם LCCN): n83-194695
אברהם הירשזון

אברהם הירשזון (11 בפברואר 1941 – 7 במרץ 2022, ד' באדר ב' תשפ"ב) היה פוליטיקאי ישראלי ששימש כחבר הכנסת וכשר מטעם מפלגת הליכוד ובהמשך מטעם קדימה. הוא שימש גם כמזכ"ל הנוער הלאומי, יו"ר קופת חולים לאומית ויו"ר הסתדרות העובדים הלאומית.
ב-2009 הורשע בעבירות של גנבה, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ורישום כוזב במסמכי תאגיד, ונידון לחמש שנים וחמישה חודשים של מאסר בפועל, שנה מאסר על תנאי וקנס כבד. בינואר 2013 סיים לרצות את מאסרו.
ביוגרפיה

הירשזון נולד ב-1941 בתל מונד. סבו, הרב דוד הירשזון, עלה בשנת 1934 לארץ ישראל מצ'רנוביץ, שהייתה שייכת אז לרומניה, ורכש חלקת אדמה בתל מונד.
הוא שימש מזכ"ל תנועת הנוער הלאומי בשנים 1965–1992. בשנים 1979–1985 שימש מזכיר מפלגת לע"ם שהייתה חטיבה בליכוד. בספטמבר 1983 נכנס לכנסת העשירית במקומו של חבר הכנסת המנוח שמחה ארליך, אולם נבחר למקום לא ריאלי ברשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה.
בינואר 1988, יזם ועמד בראש "מצעד החיים", לציון 45 שנים למרד גטו ורשה. זאת לאחר שבאוגוסט 1986 ארגן לראשונה משלחת של בני נוער שערכה ביקור פולין, כאירוע חינוכי שקיבל תהודה. משלחת בני נוער זו כללה 15 מזוכי "החידון הבינלאומי לגבורה היהודית" שגם אותו יזם הירשזון. ביקור המשלחת התאפשר בעקבות שיפור ביחסי ישראל–פולין באותה שנה. "חידון הגבורה" שולב אחר כך באירועי "מצעד החיים" הראשון, שהפך בהמשך לאירוע שנתי.
בכנסת ה-13 נבחר שוב ברשימת הליכוד וכיהן כחבר הכנסת ברציפות עד 2009.
בשנים 1992–1996 היה חבר ועדת החינוך והתרבות, חבר ועדת הכספים, יושב ראש תת-הוועדה לענייני רשויות מקומיות, חבר הוועדה לביקורת המדינה, יושב ראש תת-הוועדה לביקורת המדינה, יושב ראש תת-הוועדה לביקורת המדינה בנושא זכויות קורבנות השואה, יושב ראש השדולה הירוקה בכנסת וראש לובי תל אביב.
בשנת 1995 החל לכהן כיו"ר הסתדרות העובדים הלאומית וכיושב-ראש קופת חולים לאומית.
בשנים 1996–1999 היה חבר ועדת העבודה והרווחה, חבר ועדת הכספים, חבר ועדת הכלכלה, יושב ראש השדולה הירוקה בכנסת, יושב ראש ועדת הכנסת להשבת הרכוש היהודי. בשנים 1999–2003 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, חבר ועדת הכלכלה, חבר בוועדת הכספים, חבר בוועדת הכנסת, חבר בוועדת החקירה למשק המים, יושב ראש הוועדה להשבת הרכוש היהודי. בכנסת ה-16 התמנה ליו"ר ועדת הכספים.
בפברואר 2003 מונה ליו"ר ועדת הכספים, וכיהן בתפקיד עד תחילת 2005. ב-10 בינואר 2005 החליף את גדעון עזרא בתפקיד שר התיירות, ובתחילת 2006 כיהן בנוסף כשר התקשורת.
עם הקמתה של מפלגת קדימה בסוף נובמבר 2005, פרש מהליכוד, הצטרף למפלגה החדשה, ונבחר מטעמה לכנסת ה-17.
במהלך כהונתו כשר התיירות ניסה לעודד מספר פרויקטים תיירותיים, בהם קזינו באילת ומרכז אוונגליסטים על שפת הכנרת, אשר יישומם נכשל. לצורך הקמת הקזינו באילת נפגש עם  איל בתי הקזינו שלדון אדלסון, וקיבל את הסכמתו להקים קזינו תוך שנתיים, במידה והפרויקט יאושר. אולם לאור ההתנגדות העזה לפרויקט החליט למשוך את ההצעה להקמת הקזינו.
הירשזון הביא לפרסום לראשונה של חוברת זכויות ניצולי השואה (כארבעים שנה לאחר הפעלת חוק נכי רדיפות הנאצים)[דרוש מקור]. הוא זכה בעתירה לבג"ץ נגד שר האוצר שהביאה לתיקון משמעותי בגובה קצבת הנכות המשולמת לניצולים. עתירה זו מהווה נדבך חשוב במסקנות הוועדה לזכויות ניצולי השואה בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר[דרוש מקור].
הירשזון הביא גם לתיקון אפליה של נכי רדיפות הנאצים שהיו בגרמניה "ביום הקובע" (1.1.1947) ותיקן עוול של עשרות שנים בעניין זה. הוא היה שותף למאבק הבינלאומי בבנקים השווייצרים, שהביא לגילוי חשבונות רדומים ולהשבת נכסים ליורשי הנספים. כמו כן היה חבר בוועדה הבינלאומית ההומניטרית לסיוע לניצולי שואה נזקקים, שחילקה כספים לכשלוש מאות אלף ניצולי שואה נזקקים ברחבי העולם מקרן מיוחדת שהוקמה על ידי השווייצרים[דרוש מקור].
הירשזון היה גם שותף להקמת ועדת ג'נרלי למבוטחי חברת הביטוח ג'נרלי מתקופת השואה, וכן הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה.
ביוגרפיה > כהונתו כשר האוצר

עם השבעת הממשלה ה-31, ב-4 במאי 2006, מונה לשר האוצר.
כשר האוצר הביא לאישור בכנסת של תקציב המדינה לשנת 2007 ללא עיכובים, לאחר שחברות הקואליציה ויתרו על דרישותיהן בסך כמה מיליארדי שקלים. אולם בעקבות פריצת מלחמת לבנון השנייה, שגררה הוצאות המוערכות בכ-13 מיליארד שקלים, הן כפיצויים לתושבי הצפון והן לחיזוק ולשיקום צה"ל, בוצע קיצוץ בתקציבי משרדי הממשלה למימונם.
בפברואר 2007 הציג הירשזון את התוכנית הכלכלית המשמעותית הראשונה בתפקיד, שמטרתה צמצום פערים חברתיים ועידוד תעסוקה. התוכנית כללה חמישה עקרונות, והיא אושרה בממשלה:
מס הכנסה שלילי
פנסיית חובה לכל עובד
הגברת האכיפה על שכר המינימום על ידי הגדלת כמות הפקחים מעשרות בודדות ללמעלה ממאה
שינוי שווי השימוש ברכב צמוד
סבסוד צהרונים ומעונות יום להגברת השתתפות נשים בשוק העבודה
מרבית סעיפי התוכנית הוגשמו בהדרגה במהלך כהונתו של הירשזון כשר האוצר ולאחריה.
ביוגרפיה > הרשעתו בפלילים

ב-20 במרץ 2007 נחקר הירשזון במשטרת ישראל. לאחר החקירה נטען בעיתונות כי עלו נגדו חשדות הקשורים לקבלה שלא כדין של כספים במסגרת פעילותו בהסתדרות העובדים הלאומית ובעמותת ניל"י הקשורה אליה, מתן הלוואה לאיש ציבור בכיר, וקבלת ההחזר בהמחאות דחויות שלא נגבו, שימוש שלא כדין בכספים ובמשאבים הקשורים במצעד החיים, והעסקת עובד זר ללא היתר. הירשזון הכחיש את כלל הפרסומים, ועל אף זאת השעה עצמו מהתפקיד ב-22 באפריל ל-3 חודשים. מאז כיהן כשר בלי תיק, עד התפטרותו מהממשלה ב-1 ביולי 2007. ב-4 ביוני 2008 הוגש נגדו כתב אישום בבית המשפט המחוזי בתל אביב באשמת הלבנת הון, רישום כוזב במסמכי תאגיד, גנבה, קבלת דבר במרמה והפרת אמונים. בכתב האישום נטען שהירשזון גנב ארבעה מיליון שקלים מכספי הסתדרות העובדים הלאומית, שאת רובם נטל לעצמו. ב-8 ביוני 2009 הרשיע אותו בית המשפט בשישה סעיפים ובהם קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ורישום כוזב במסמכי תאגיד. ב-24 ביוני נגזר דינו לעונש מאסר בפועל של חמש שנים וחמישה חודשים, מאסר על תנאי של שנה וקנס של 450,000 ש"ח. הירשזון הגיש ערעור לבית המשפט העליון, אך ערעורו נדחה. ב-1 בספטמבר 2009 נכנס לכלא חרמון לרצות את עונשו. לאחר ניכוי שליש מתקופת המאסר שנקבעה לו, שוחרר מכלאו ב-16 בינואר 2013.
הירשזון השיב להסתדרות העובדים הלאומית את הכספים שלקח ממנה, אך פקיד השומה קבע להירשזון שומה לשנים 2000–2005, בה בכל שנת מס התווספה להכנסתו חמישית מסכום הגנבה – כהכנסה מעסק, החייבת במס. בנוסף נקבע כי בהיותו עסק, היה על הירשזון לנהל פנקסים, ומשלא עשה כן הוטלה עליו תוספת מס. הירשזון ערער לבית המשפט המחוזי על החלטת פקיד השומה, וטען כי במהלך שנת 2009 השיב סך כולל של 1,730,000 ש"ח, ויש לאפשר לו לנכות סכום זה כהוצאה בייצור הכנסתו בשנים שבהן נזקפו להכנסתו סכומי הגנבה, וציין כי בשנה שבה השיב את הכספים אין לו כל מקורות הכנסה מהם יוכל לנכות את כספי ההשבה באותה שנה. בית המשפט המחוזי דחה את הערעור וקבע כי אין מקום להתחשבות באי-קיומם של מקורות הכנסה למערער בשנת ההשבה שמהם יוכל לנכות את סכום ההשבה כהוצאה. עם זאת קיבל בית המשפט את ערעורו של הירשזון בעניין החובה לנהל פנקסים ביחס לכספי המעילה, וביטל את הקנס שהוטל עליו בגין אי-ניהול פנקסים. הירשזון ערער לבית המשפט העליון, ושם נפסק, בפסק דין הירשזון-דמארי, שיש להתיר קיזוז מההכנסה בשנים הנ"ל של חצי מסכום ההשבה. פקיד השומה ביקש דיון נוסף בפסק דין זה, ובדיון הנוסף נקבע שאין להתיר קיזוז כלשהו של כספי הגנבה מול כספי ההשבה.
חיים אישיים

הירשזון היה אלמן ואב לשלושה בנים. בנו הבכור עופר הירשזון הוא איש עסקים הפעיל בשוק ההון. בנו ברק נדון ל-7 חודשי מאסר לאחר שהורשע בעבירות של נהיגה בשכרות וקלות ראש ובגרימת חבלה של ממש אחרי תאונת דרכים שעבר שגרמה לפציעה קשה של חברתו בת ה-24.
הירשזון נפטר ב-7 במרץ 2022, בגיל 81.
לוקאס מרטינס קוארטה

לוקאס מרטינס קוארטה (בספרדית: Lucas Martínez Quarta; נולד ב-10 במאי 1996 במאר דל פלאטה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים

מרטינס קוארטה גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט. הוא ערך 64 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, בהן הבקיע שני שערים.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם מרטינס קוארטה על חוזה לחמש עונות בפיורנטינה מהסרייה א'. ב-25 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על אודינזה במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2020/2021. ב-7 במרץ 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד פארמה במסגרת המחזור ה-26 בליגה. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 41 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
בראשית 2025 שב לריבר פלייט.
קריירה בינלאומית

ב-5 בספטמבר 2019 ערך מרטינס קוארטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת צ'ילה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר קופה אמריקה 2021, שבו זכתה נבחרתו, וערך הופעה אחת בטורניר.
תארים

הגביע הארגנטינאי (2): 2017, 2019
הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2018
גביע ליברטדורס (1): 2018
גביע רקופה סודאמריקנה (1): 2019
קופה אמריקה (1): 2021
הערות שוליים

↑  Fiorentina sign Martinez Quarta באתר הרשמי של פיורנטינה, 5 באוקטובר 2020 (באנגלית)
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2021 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אגוארו •  10 מסי •   11 די מריה •  12 מרצ'סין • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 ח. קוריאה • 17 דומינגס • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 לו סלסו • 21 א. קוריאה • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 גומס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • 27 אלברס • 28 מוסו • מאמן: סקאלוני |  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אגוארו •  10 מסי •   11 די מריה •  12 מרצ'סין • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 ח. קוריאה • 17 דומינגס • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 לו סלסו • 21 א. קוריאה • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 גומס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • 27 אלברס • 28 מוסו • מאמן: סקאלוני | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 לו סלסו • 17 גרנאצ'ו • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 קרבוני • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני |  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 לו סלסו • 17 גרנאצ'ו • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 קרבוני • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני | ארגנטינה |