stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רז'ה סאנטו
ביוגרפיה > במהלך המהפכות

בשנת 1918, במהלך מרד המלחים של קטרו בעיר פולה, הוא נעשה נציג המועצה הצבאית בפולה. במהלך מהפכת החרציות, היה מפקד "משמר העם" ולאחר מכן בנובמבר הפך לחבר במפלגת הקומוניסטים של הונגריה. בתקופת הרפובליקה עבד עם פרנץ יאנצ'יק במשמר האדום של בודפשט כאחד מסגני מפקד המשמר וגם בארמייה השלישית של הצבא האדום ההונגרי. הוא שימש גם כקומיסר פוליטי של הארמייה והשתתף ב"מערכה הצפונית".
ביוגרפיה > בגלות (1922–1946)

הוא נידון ב-22 בספטמבר 1920 ל-15 שנות מאסר בגין פעילותו בתקופת הדיקטטורה של הפרולטריון. שנתיים לאחר מכן, בזכות הסכם חילופי השבויים ההונגרית-סובייטית, הוא עבר למוסקבה, בברית המועצות, שם עבד עבור חברת הביטוח הממלכתית והשתתף בהקמת ובניהול המועדון ההונגרי. בשנת 1925 נשלח ללונדון, שם שימש כמנהל "החברה לביטוח ימי האנגלו-סובייטית" במשך כשנה וחצי. לאחר מכן חזר לברית המועצות ועבד עד לאביב 1927 במחלקת התעמולה בוועד המפלגה המחוזי של קרסניה-פרסניה כמחנך ומדריך. באותה שנה שלחה אותו הנהגה במוסקבה לפריז לארגון המהגרים ההונגרים שם ולאחר מכן בסתיו של השנה שלאחר מכן נשלח חזרה למוסקבה. שם לקח חלק ביישום המדיניות הכלכלית הסוציאליסטית שהונהגה במקום הנא"פ (НЭП – ראשי תיבות ברוסית של Новая Экономическая Политика) – "המדיניות הכלכלית החדשה" ועסק בהקמת "קוטפי תבואה" ובהכנת מיכון לחקלאות. הוא הצטרף למלחמת האזרחים בספרד בשנת 1936, נסע לחצי האי האיברי עם דרכון על שם עיתונאי קנדי (מייקל באלר). במשך שנתיים שירת בדרגת רב-סרן בבריגדה הבינלאומית ה-12 כמפקד גדוד התותחנים בפיקודו של הגנרל מאטה זלקה (מקודם בלה פרנקל). הוא השתתף בקרבות במדריד ובווסקה, שם נפלו כמה מחבריו (למשל אקוש הבשי וגם זלקה). בסוף 1938 חזר לברית המועצות, שם היה עד 1939 ראש ארגון הסיוע שהוקם לחיילים לשעבר של החטיבות הבינלאומיות. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד כקריין ברדיו קושוט במוסקבה, ומאוחר יותר ביצע עבודה באיגודים מקצועיים. בינתיים השתתף באופן קבוע בהכשרה מפלגתית. בתום בתום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, עבד בהחזרתם של המהגרים ההונגרים להונגריה ולאחר מכן היה נציג המפלגה הקומוניסטית ההונגרית במוסקבה.
ביוגרפיה > החזרה להונגריה (1947–1970)

הוא חזר הביתה בסוף 1946 או בתחילת 1947. בשנת 1947 הפך למנהל האגודה לידידות הונגרית-סובייטית (MSZBT) וב-1948 למזכיר הכללי שלה. בקיץ 1949 מונה סאנטו לסגן המנהל הכללי של בנק החיסכון הלאומי (OTP), שהיה הבנק הכללי היחיד בהונגריה דאז. לאחר מכן במשך שש שנים היה העורך הראשי של השבועון "למען השלום המתמשך, הדמוקרטיה העממית!". במקביל שימש סאנטו כמנהל בית הספר הבינלאומי של "המועצה הלאומית לאיגודים מקצועיים" (SZOT), שהוא ארגן בחלקו. משנת 1954 היה העורך הראשי של הגרסה ההונגרית של הנובויה ורמיה הרוסי. במהלך המרד ההונגרי (מכונה בהונגריה: מהפכת 1956), הוא פעל במטה היומון כדי להבטיח את פרסום העיתון "עם חופשי" (Szabad Nép) שהיה העיתון של המפלגה הקומוניסטית וקודמו של הנפסבדשאד (Népszabadság). לאחר 4 בנובמבר 1956 ארגן את מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית בשופרון ובשלגוטריאן. משנת 1957 כיהן כסגן נשיא התאחדות הפרטיזנים.
משפחתו

אחיו היו בלה סאנטו, זולטאן סאנטו וגיזלה סאנטו.
עבודתו העיקרית

תנועת השלום העולמית (1951)
לקריאה נוספת

אגנש קניירש (עורכת ראשית), רז'ה סאנטו, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900 (ברומנית) מסת"ב 9630525003
לקסיקון קטן ביוגרפי של זאלה
ביוגרפיה של אחיו, זולטאן, באלמנאך הפרלמנטרי 1945-1947
Munkásmozgalom-történeti lexikon. (לקסיקון תולדות תנועת הפועלים. נערך על ידי הנריק ואש - אנדרה באשה - ארנה קבוש. בודפשט. 1976. ISBN 963 09 0412 8
A szocialista forradalomért: A magyar forradalmi munkásmozgalom kiemelkedő harcosai. (למהפכה הסוציאליסטית: לוחמים מצטיינים של תנועת הפועלים המהפכנית ההונגרית. עורכת אגנש באקו. בודפשט. 1975. ISBN 9630902435
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.
Zalai életrajzi kislexikon. 3. javított, bővített kiadás. Szerk. Fatér Bernadett, Horváth József, Kiss Gábor [és mások]. Zalaegerszeg, Deák Ferenc Megyei Könyvtár, 2005.
הערות שוליים

↑  HU BFL - VII.102.a - fogoly - 1920 - 5502(הקישור אינו פעיל, 2018-11)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 127673733  VIAF: 50257286   WorldCat (עם VIAF): 50257286
רכס אפרלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,603 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס סנטינל 
 קואורדינטות:  78°25′00″S 85°45′00″W﻿ / ﻿78.41666667°S 85.75°W﻿ / -78.41666667; -85.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אפרלי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אפרלי
 
מפת מרכז ודרום רכס סנטינל.
רכס אפרלי או מצוק אפרלי (באנגלית: Epperly Ridge) הוא רכס מצוקים, ברכס סנטינל, שבהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 7.4 קילומטרים.
הרכס משתרע לכיוון צפון-מזרח החל מהר אפרלי.
שיא גובהו של הרכס 2,603 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של הר אפרלי.
הר אפרלי נקרא על שם הר הזה נקרא על שמו של לוטננט רוברט מ. אפרלי (Robert M. Epperly), ששירת בצי ארצות הברית כטייס בטיסות סיור, באנטארקטיקה, במהלך השנה הגיאופיזית הבינלאומית (בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע על גובה ההר
1 2  מידע על מקור השם של רכס אפרלי
| גבעות פלאוורז |
| --- | --- | --- |
| עמקים | עמק סיקרה |  |
| רכסים | רודס |  |
| הרים | גובש • דיקי |  |
| מצוקים | נקודת אורבן |  |
| קרחונים | קרחון דייטר • קרחון האנסן • קרחון ואלוגה • הדום הקרח לארדיה |  |
| זרמי קרח | זרם הקרח רטפורד |  |
| רכס אוון |
| --- | --- | --- |
| הרים | הר אינדרביצן • הר אלן • פסגת ארסלה • פינת בוורס • פסגת לישנס • פסגת מודרן • הר סאות'וויק • פסגת סטיקל • הר סטרייבינג • פסגת פריסטרה • פסגת קארנארה • פסגת קרושה |  |
| מעברי הרים | מעבר קאסילאג |  |
| קרחונים | קרחון בולגראד • קרחון ברוק • קרחון סירמה |  |
| רמת פטוואר |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | רכס מאונטנוויו |  |
| הרים | פסגת באגרה • הר לאנדולט • פסגת לונג • הר לאנדולט • הר מאלן • פסגת מאלקוך • פסגת מארזה • פסגת מילר • פסגת ראסט • פרוז'ין |  |
| מעברי הרים | מעבר קאסילאג |  |
| קרחונים | קרחון גאבארה • קרחון דיבידיאדובו • קרחון האדמן • קרחון וסבכר • קרחון קארי • קרחון קורניקר • קרחון ראזבוינה • קרחון תומאס |  |
| רכס ורגאבה |
| --- | --- | --- |
| הרים | הר וולדרון • מצוק סיפיי • פסגת פאראנגאליצה • פסגת קושלה |  |
| מעברי הרים | מעבר מנולה |  |
| קרחונים | קרחון אוריזארי • קרחון בריסאד • קרחון דייטר • קרחון הנסן |  |
| אתרים נוספים ברכס סנטינל |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | רכס אפרלי |  |
| הרים | פסגת ארזוס • הר ברסקין • הר טיירי • הר קראדוק • מסיב קראדוק |  |
| מעברי הרים | מעבר דברן • אוכף פודגורה • אוכף פונור • אוכף פרוגלד |  |
| נונאטאקים | בידנוס |  |
| מצוקים | מצוק ויליס |  |
| קרחונים | קרחון דלה פיה • קרחון דרמה • קרחון הינקלי • קרחון צ'רבלאטי |  |
רוק לטיני

| --- | --- |

להקת "סנטנה". מהלהקות המשפיעות ביותר בז'אנר
 מקורות סגנוניים:  מוזיקת רוק, מוזיקה לטינית
 מקורות תרבותיים:  התרבות הדרום-אמריקאית, תרבות הרוק של שנות ה-1960 בארצות הברית
 מוצא:  ארצות הברית 
 כלים:  כלי הקשה תופים גיטרה גיטרה בס קלידים
 פופולריות מיינסטרים:  שנות ה-1950–שנות ה-1970, ארצות הברית, אמריקה
 נגזרות:  מטאל לטיני
 נושאים קרובים
 מוזיקה לטינית, רוק קלאסי, רוק אלטרנטיבי
 
רוק לטיני (באנגלית: Latin rock) הוא מונח המתייחס לתת-סגנון המורכב מפולק אמריקני וקאריבי עם מוזיקת רוק. עם זאת, בשפה האנגלית משתמשים במונח רוק לטיני כדי לציין כל סוג של רוק בו מדברים בספרדית או פורטוגזית, אלא שלמעשה רוק לטיני הוא סוגה בפני עצמו שמתאפיינת בשילוב של סגנונות מוזיקליים מאמריקה המרכזית והדרומית עם מוזיקת רוק. הסגנון החל להתפתח בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 עם להקות כמו "סנטנה", "סר דאגלס קווינטט" ועוד.
התפתחות אמנותית > מקורות (1950 – 1960)

הלהקה הראשונה שניסתה לשלב בין הז'אנרים של מוזיקה לטינית ורוק היא חמישיית "סר דאגלס". החמישייה הייתה להקת רוק אמריקאית שהתנסתה באלמנטים עממיים לטיניים במהלך שנות השישים תוך שילובם בשלל סגנונות, כמו מוזיקת רוק אנד רול שנבעה ממגוון מקורות הכוללים בלוז, גוספל, קאנטרי, מוזיקת פופ, סווינג ומוזיקת טין פן אלי. הלהקה הייתה משתמשת במקצבים קריביים כמו 'קליפסו' בשילוב עם מוזיקת רוק; היו להם כמה שירי רוקנרול שהתבססו על סגנונות כמו "צ'ה צ'ה צ'ה" או "ממבו". אלה היו הניסיונות הראשונים שהובילו ליצירת הז'אנר.
רוק לטיני (מונח שטרם נוצר אז) נולד בארצות הברית בסוף שנות החמישים. בשנת 1958 נעשה עיבוד לשיר עם מקסיקני בשם "לה במבה" מאת אמנית הרוק צ'יקנו ריצ'י ולנס. באותה שנה הוציאה להקת הרוק האינסטרומנטלית "השאנז" את "טקילה", יצירה שמשלבת צלילים לטיניים ברורים (שהלחין צ'יקנו דני פלורס) עם רוק אנד רול. במהלך שנות השישים היו יותר ויותר אמנים מעולם הרוק ששילבו ביצירותיהם מוזיקה דרום אמריקאית, כמו "The Midniters" ,"Mark Mark & the Mysterians" ,"Sam the Sham and the Faraohs" או חמישיית "סר דגלאס". באתו זמן, כמעט בצורה מותאמת באופן פלאי, התפתח בקליפורניה זרם ה'רוק צ'יקנו' שהפך פופולרי. אף על פי שלא ניתן היה לראות את כל אמני הרוק צ'יקנו כאמני רוק לטיני, ישנם הרבה מאוד מאפיינים דומים בין הסגנונות. לעומת זאת, בחלק ממדינות אמריקה הלטינית החל רוק לטיני להתפתח כמו בפרו, קולומביה או ארגנטינה, אך במיוחד בברזיל אשר בה הופיעה הלהקה "טרופיקליה" באמצע שנות השישים עם הגרסאות הראשונות של השירים "Os Mutantes", "Gal Costa" ו- "Caetano Veloso" בין השנים 1967–1970 והייתה בסיס לתנועת מוזיקה שערבבה מוזיקת רוק עם מוזיקות מוכרות בעולם הג'אז כמו בוסה נובה, פסיכדליה ואלמנטים לטיניים אחרים שנחשבו לשורש העיקרי של הז'אנר.
התפתחות אמנותית > מונח "רוק לטיני" נולד (1970 – 1979)

בשנת 1969, לאחר יציאת אלבום הבכורה של סנטנה (‏Santana‏), הופיע הרוק הלטיני בארצות הברית ובאזורים אחרים בעולם. התיאור של סגנון המוזיקה של הלהקה כמיזוג של מקצבים אמריקאים וקריביים, מוזיקת נשמה, ג'אז, פאנק, בלוז, פסיכדליה ורית'ם אנד בלוז המבוססים על מוזיקת רוק. בעקבות הופעותיה של סנטנה (פסטיבל וודסטוק) הופיעו להקות אמריקאיות אחרות כמו "מאלו" (אנ'), "אוצ'ו", "מנדריל", "אל צ'יקנו", "הארלם ריבר דרייב" של אדי פלמיירי, "וור", "סאפו" ו"אצטקה" בתחילת שנות ה-70 של המאה הקודמת, והפכו את המוזיקה לז'אנר. במקביל להקות רוק לטיניות אמריקאיות הופיעו כפי שניתן היה לראות בפרו עם להקות כמו שדרת טלגרף, סאונד טראפיק, המד'ס, אל פולין ורוק מיוחד להמסת רוק שחור עם מוזיקת ג'אז, פולק פרואני, רוק פרוגרסיבי ואלמנטים לטיניים; בקולומביה הדגישו את סיגלו קרו, ג'נסיס ולה קולומנה דה להקת "פוגו"; בארגנטינה להקת "ארקו איריס"; ובצ'ילה, להקת "לוס ג'יבאס" ועוד ועוד. הז'אנר הגיע גם לאירופה, עם "ברראבס" הספרדים, "מצדה" ההולנדית ו"אוסיביסה" הבריטית. בינתיים, מוזיקת ה'רגאיי' השיגה הצלחה גדולה ברחבי העולם. מקורו של קצב זה בג'מייקה במהלך שנות ה-60 של המאה הקודמת, התפתח מסקאה. מאז מקורותיו יחד עם מוזיקת רוק ורית'ם אנד בלוז עם מקצבים עממיים ג'מייקניים, אלמנטים קריביים מאמריקה הלטינית השפיעו על הסצנה. עם זאת, רגאיי או סקאה מעולם לא היו חלק מהרוק הלטיני. גם מוזיקת הדיסקו השפיעה גם על הרוק הלטיני במהלך שנות השבעים.
התפתחות אמנותית > אבולוציית הרוק הלטיני (1980 – הווה)

עם סוף שנות ה-70, הז'אנר הושפע גם מסגנונות מוזיקה רבים אחרים. כמה להקות פאנק בריטיות כמו ה- "Clash" כללו אלמנטים שיכולים להיחשב כ"לטיניים" ביצירה "סנדיניסטה!" (1980). להקות אחרות כמו Bow Wow Wow, Gang of Four, The Slits או Special AKA עשו זאת גם. בספרד, הושפעו גם להקות מקומיות כמו "לוס קויוטות", "לוס מסטיזוס" ו"רדיו פוטורה", שיצאו כרוק לטיני המעורב עם פאנק, באמצע שנות ה-80. ספרד המשיכה לייצר רוק לטיני כמו "מקאקו", "אמפרנויה" או "ג'ראבה דה פאלו". בצרפת, להקות כמו "Les Negresses Vertes" ניגנו מיזוג של רוק עם מוזיקת עולם כולל אלמנטים לטיניים. האמן מאנו צ'או היה ההצלחה הגדולה של הרוק הלטיני בצרפת עם הלהקה מנו נגרה (גם כאמן סולו) עם סגנון שהיה ידוע מאוחר יותר כ"לטינית אלטרנטיבית"; ערבוב של רוק, עם אלמנטים לטיניים, מוזיקה ערבית, פאנק, ראפ, פלמנקו, סאקה ורגאיי. בארצות הברית במהלך תקופה זו הופיעו להקות כמו דייוויד ביירן (לשעבר סולן Talking), פיטר גבריאל, פול סיימון, ווילי דוויל, לוס לובוס, אל-ווז, רד הוט צ'ילי פפרז ו-Rage Against the Machine, ופיתחו כמה צלילי "ערבוב" (במיוחד בצלילי פולק לטיניים). הז'אנר התגבש במהלך שנות התשעים באמריקה הלטינית. להקות רבות הופיעו במקסיקו, ארגנטינה, ברזיל, קולומביה ופרו עם שלל להקות רוק לטיני ובינן "ריו רומא" ו"קאיפאנס" המקסיקניות ו"פאבולוסוס קדילאק" הארגנטינאית.
הוויכוח על המושג "מוזיקה לטינית"

בשלהי שנות ה-90, הגידול של הלהקות הלטיניות בארצות הברית (המונח שהיה פופולרי מאז שנות ה-60 בגלל שימוש לא נכון ומבלבל במונח "ספרדי" והמונח הלא פופולרי "היספני") הובילה את תעשיית המוזיקה ליצור את "האקדמיה הלטינית לאמנות ומדעי הקלטה" כחוג-משנה של האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הקלטה. כמו כן, בשנת 2000 נוצרו פרסי גראמי הלטיניים. לפיכך, חלק ניכר מהתקשורת האנגלית החל להתייחס לכל סוג של מוזיקה המציגה שירה בספרדית "מוזיקה לטינית". מונח זה זכה להצלחה רבה בחלק ממדינות אמריקה הלטינית, שם חלק מהעיתונות האזורית שלהם החלה להשתמש במינוח החדש. תופעה זו הפיצה את השימוש במונח "הרוק הלטיני" עם משמעות שונה לחלוטין מזו המקורית. זה הוביל למחלוקת ובלבול בקרב רבים באוכלוסייה, והגיע עד לידיי החלטה של האקדמיה האנגלית כי המושג רוק לטיני מתאר תת-סוגה של מוזיקת רוק ואילו מוזיקה לטינית מתארת מוזיקה שמגיעה מהארצות הלטיניות (דרום אמריקה, ספרד, פורטוגל).
להקות רוק לטיני מוכרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סר דאגלס קווינטט
סנטנה
ראו גם

טרופיקליה
ג'אז לטיני
חברי להקת "סר דאגלס קווינטט", מהלהקות שהתחילו עם הסגנון
הלהקה הקולומביאנית "מקאקו אטרקיפלדוס", להקה דרום אמריקאית שמנגנת רוק לטיני
רודולף קמפה (גנרל)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1883 מוסקבה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  23 בדצמבר 1962 (בגיל 79) שטוטגרט, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1902–1944 (כ־42 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל התותחנים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-31   מפקד הקורפוס ה-35
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל רודולף קמפה (בגרמנית: Rudolf Kaempfe; 10 באפריל 1883 – 23 בדצמבר 1962) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קמפה נולד ב-10 באפריל 1883 במוסקבה, שהשתייכה לאימפריה הרוסית. בשנת 1902 התגייס קמפה לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-3 (ברנדנבורג ה-1), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1916 לאחר החלמתו מפציעה מונה לקצין מטה במטה הכללי של הצבא, ומילא תפקיד זה עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל קמפה את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף קמפה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1925 הועלה קמפה לדרגת מיור, ובקיץ 1929 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במאי 1935 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-8, וב-1 בנובמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1937 מונה קמפה למפקד הדיוויזיה ה-31, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה קמפה מפקד הדיוויזיה ה-31, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית. ב-25 באוקטובר מונה קמפה למפקד הקורפוס ה-35, ובמהלך מבצע ברברוסה ומבצע טייפון לחם עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 ביולי 1941 הועלה קמפה לדרגת גנרל חיל התותחנים, וב-19 בדצמבר 1941 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. בינואר 1942 שונה שם יחידתו לקורפוס ה-35, ובסתיו אותה שנה פרש קמפה לביתו. לאחר קשר ה-20 ביולי נעצר קמפה בחשד למעורבותו, והוחזק במרתפי הגסטאפו עד סוף המלחמה, ואז נפל בשבי הסובייטי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בסתיו 1949 שוחרר קמפה מהשבי. לאחר שחרורו התגורר קמפה בשטוטגרט, עד למותו ב-23 בדצמבר 1962.
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-35 (Höheres Kommando z.b.V. XXXV)
רכס אתלברט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אתלברט, מלך וסקס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  70°19′00″S 68°55′00″W﻿ / ﻿70.3167°S 68.9167°W﻿ / -70.3167; -68.9167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס אתלברט(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס אתלברט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אתלברט(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אתלברט
 
רכס אתלברט (באנגלית: Ethelbert Ridge) הוא רכס הרים הממוקם ברכס דאגלס באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם ממזרח -דרום-מזרח להר אלפרד.
הרכס מורכב מסלעים געשיים, וזאת על אף שההרים סביבו מורכבים מסלעי משקע.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הגאולוג אלסטייר לין (Alastair Linn) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד.
לין קרא לרכס - "רכס סאדלבלג" (באנגלית: "Saddleback Ridge"; מילולית: "רכס האוכף") בשל מראה הרכס (שמזכיר מראה אוכף כאשר מביטים בו מדרום).
מאוחר יותר הסקר לא קיבל את הצעתו של לין, וקרא לו "רכס אתלברט" על שמו של אתלברט, מלך וסקס, בנו של אתלוולף, מלך וסקס, המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
ראו גם

הר אדרד
הר אתלרד
הר אתלסטאן
הר אגברט
הר אתלוולף
הר אלפרד
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע על מקור השם
רוק מארק כריסטיאן קאבורה

רוק מארק כריסטיאן קאבורה (בצרפתית: Roch Marc Christian Kaboré;‏ נולד ב-25 באפריל 1957) הוא פוליטיקאי בורקינאי, ששימש כנשיא בורקינה פאסו מ-2015 ועד ינואר 2022. הוא כיהן קודם לכן כראש ממשלת בורקינה פאסו בשנים 1994–1996 וכיושב ראש האספה הלאומית של המדינה בשנים 2002–2012. הוא שימש בעבר גם כיושב ראש מפלגת הקונגרס למען דמוקרטיה וקדמה CDP והיה לאורך שנים רבות שותף לשלטונו של בלז קמפאורה. בינואר 2014 הוא עזב את המפלגה השלטת הזאת כדי להקים מפלגת אופוזיציה בשם "תנועת העם למען הקדמה".
קאבורה נבחר לנשיא הרפובליקה בבחירות הכלליות בנובמבר 2015 וזכה לרוב כבר בסיבוב הראשון. הוא הפך לנשיא ראשון ב-49 השנים האחרונות שאינו איש צבא ושאינו מכהן כנשיא זמני.
קאבורה ירש את התפקיד מהנשיא הזמני מישל קפאנדו שכיהן למשך שנה אחרי זעזועים פוליטיים, לצורך הכנת הבחירות הכלליות.
לדברי קפאנדו בחירות אלה היו הבחירות הראשונות מאז שנת 1978 שהיו "דמוקרטיות באמת, שקופות וחותכות". היריב של קאבורה, זפירן דיאברה, הודה בתבוסתו והלך לברך את קאבורה במטה מפלגתו.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

רוק מארק כריסטיאן קאבורה נולד ב-1957 בואגאדוגו, עיר הבירה של הקולוניה וולטה עילית, אז חלק מהאיחוד הצרפתי, כבן למשפחה נוצרית רומית-קתולית, בת לאתניה מוסי. אביו, שארל בילה קאבורה היה מורה ובנקאי, אמו אנטונין- מורה. שארל בילה קאבורה כיהן בעבר כיועץ של שר הפנים וביטחון (1961) והיה שר האוצר של המדינה בשנים 1963–1965, אחר כך שר הבריאות עד להפיכה הצבאית בינואר 1966 ששמה קץ לרפובליקה הראשונה. בהמשך מילא אביו של קאבורה את התפקיד של יועץ פיננסי של נשיא הרפובליקה, לנזאנה סנגולה, עד שנת 1975 והיה לסגן נגיד הבנק המרכזי של מדינות מערב אפריקה BCEAU עד 1982.
קאבורה למד בבית הספר היסודי הממלכתי "סאנטר א" בוואגאדוגו. עקב מעבר עבודתו של אביו לטוגן, בעקבות ההפיכה ב-3 בינואר 1966 המשיך קאבורה את לימודיו בעיר זו עד 1968. חזר באותה שנה ל"מרכז ב" בעיר הבירה. בהמשך אחרי בחינות כניסה עש לימודי תיכון במכללת סן ז'אן-בטיסט-דה-לה-סאל בשנים 1968–1975.
אחרי בחינות הבגרות נסע קאבורה לצרפת ולמד בעיר דיז'ון מדעי הכלכלה. בשנת 1980 בסיום לימודי התואר השני שב למולדתו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

קאבורה היה פעיל תחילה בתנועה המהפכנית שבראשות הקפטן תומא סנקרה במסגרת "איחוד המאבק הקומוניסטי הבנוי מחדש" (ULC-R). אחרי שסנקרה תפס את השלטון ב-4 באוגוסט 1983, התמנה קאבורה בשנת 1984 (בגיל 27) למנכ"ל הבנק הבינלאומי של בורקינה (Banque Internationale du Burkina), אחד משני המוסדות הפיננסיים העיקריים של המדינה. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1989, כשאז מינה אותו הנשיא החדש בלז קומפאורה לשר התחבורה והתקשורת. בשנת 1990 היה שם לשר מדינה. ב-1991 עבר למשרד המופקד על "הפעולה הממשלתית". במאי 1992 נבחר לפרלמנט כנציג מחוז קדיאוגו מטעם הארגון למען דמוקרטיה עממית – תנועת העבודה (ODP-MT).
בשנים 1992–1993 כיהן כמו אביו כשר האוצר, אחר כך שר מופקד על הקשר עם המוסדות.
מול משבר פיחות הפרנק CFA והעלייה הסוחפת במחירים, החליט קומפאורה למנות את קאבורה לראשות הממשלה.
ביוגרפיה > ראש ממשלה 1994–1996

כראש ממשלה השכיל קאבורה לשפר את המצב הכלכלי – לשקם את שיעור הצמיחה למספרים של 5% ולהשיג שילוב משופר של הכלכלות המקומיות.
אחרי ההתגברות על המשבר העביר אותו הנשיא ב-1996 מתפקיד ראש הממשלה ומינה אותו ליועץ נשיאותי מיוחד.
בשנת 1997 נבחר לסגן ראשון של האספה הלאומית. ב-6 ביוני 2002 נבחר ליושב ראש האספה הלאומית במקום מלגה טראורה וכיהן בתפקיד זה למשך עשור. בגישתו העינינית והפייסנית זכה קאבורה בתקופה זו להערכה גם מצד האופוזיציה.
ביוגרפיה > בהנהגת מפלגת השלטון

היח משנת 1999 כיהן קאבורה כמזכיר מפלגת השלטון CDP של הנשיא קופמאורה והחל משנת 2003 ביושב ראש לה
בשנת 2012 מול מרידה צבאית ועממית הודיע קאבורה על כוונתו לוותר על תפקידו בהנגת המפלגה.
הוא בירך על שינוי השלטון בניז'ר ואת מה שנראה בהתחלה "האביב הערבי".
הנשיא החליף אותו עם נאמנו, אסימי קואנדה. כשדרש קומפאורה לשנות את הסעיף 37 בחוקה על מנת להיבחר פעם חמישית, עזב קאבורה את הנהגת המפלגה. כשהנשיא הודיע על משאל עם בנוגע לחוקה, התפטר קאבורה מהמפלגה יחד עם שני מנהיגים אחרים וכתב מכתב פומבי לנשיא שבו הוקיע את ה"קפורליזציה" (מהמילה "קפורל" – רב-טוראי) ואת שיטות הניהול המבוססות על "הדרה".
"איש אחד אינו יכול לחשוב לנצח כמדינה" הצהיר. בעקבותיו עזבו את מפלגת CDP עוד 72 חברים.
הם הקימו את תנועת העם למען הקדמה MPP. בראשה נבחר קאבורה עצמו.
ביוגרפיה > אחרי נפילת קומפאורה. נשיא – החל משנת 2015

החל מפברואר 2014 מפלגת MPP הצטרפה לשורות האופוזיציה ותנועה האזרחית.
ב-30–31 באוקטובר 2014 התקומם העם נגד שינוי הסעיף 37 בחוקה וגרש את קומפאורה מהשלטון.
ב-1 בנובמבר 2014 התמנה הלטננט-קולונל איזק זידה לראש המדינה באופן זמני. בפני מורת רוח בעם, ויתר זידה על הנשיאות לטובת נשיא זמני חדש אזרח, הדיפלומט מישל קפאנדו. זידה הפך לראש ממשלתו.
ניסיון הפיכה צבאית קצר נכשל. הבחירות לנשיאות התקיימו בתנאים תקינים ב-29 בנובמבר 2015.
קאבורה ערך מערכת בחירות ענפה שכללה סיור גדול בכל 13 המחוזות של בורקינה פאסו והציג את מצעו בפני הבוחרים. בבחירות זכה ב-53.49% מהקולות, כלומר 1,668,169 קולות.
קאבורה נכנס לתפקיד בטקס ממלכתי ב-29 בדצמבר 2015. בטקס נכחו 5,000 אנשים וכן מנהיגי מדינות, ביניהם, נשיא גאנה, ג'ון דרמאני מהאמה, סגן נשיא ניגריה, ימי אוסינבאג'ו,
ואחרים.
אחרי כניסתו לתפקיד ב-6 בינואר 2016 מינה קאבורה את פול קאבה טיאבה לראש ממשלה.
ב-24 בינואר 2022 נעצר והודח מתפקידו על ידי הצבא במהלך הפיכה.
הצבא פיזר את הפרלמנט ואת הממשלה וביטל את החוקה.
ביוגרפיה > חיים פרטיים

קאבורה נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  כתבה על הבחירות בנובמבר 2015 בעיתון הגרמני "די צייט", 1.12.2015Kaboré im ersten Durchgang zum Präsidenten gewählt
↑  Burkina Faso President Kabore ‘detained’ by mutinous soldiers, aljazeera.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1252548869  ISNI: 0000 0000 4720 7536  LCCN: no2008157304  NTA: 410860263  VIAF: 63833853   WorldCat (עם VIAF): 63833853
רמת דקאן

רמת דקאן משתרעת על פני חלקים במרכז ובדרום הודו
רמת הדקאן (באנגלית: Deccan Plateau) היא רמה גבוהה ונרחבת שגובה כ-600 מטר מעל לפני הים ומכסה חלק נרחב במרכז ודרום הודו.
את הרמה חוצים נהרות רבים, ולצידיה משתרעים שני רכסי הרים: הרי גהט המזרחיים והמערביים. חלקה הדרומי של הרמה הוא מישור גשום ועשיר בצמחייה. רמת דקאן נמצאת מדרום למישור אינדו גנגטי. הרמה נמצאת בשטחן של 8 מדינות בהודו.
רוב תושבי רמת הדקאן חיים במישורים שלאורך חופי הים ועוסקים בחקלאות.
מקורה שמה של הרמה מהמילה dakkhin בפרקריט, שמקורה מהמילה dákṣiṇa (דרום) בסנסקריט.
רוני רוזין

אין תמונה חופשית
רונלד (רוני) רוזין (1931 – 2 בנובמבר 1989) היה כירורג ישראלי.
ביוגרפיה

רוזין נולד בשווייץ ועלה לארץ ישראל. גדל בירושלים. היה חניך בצופים, הצטרף לגדנ"ע והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות בעיר. לאחר המלחמה נכלל בהכשרה שהקימה את קיבוץ תל קציר שליד הכנרת, שם היה מפקד מחלקה.
לאחר שירותו הצבאי נסע לחוץ לארץ ושם למד רפואה. התמחה בכירורגיה. שימש כמנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים הדסה בתל אביב, שהועברה בהמשך לבית החולים איכילוב. היה איש סגל הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית והגיע שם לדרגת פרופסור. בין תלמידיו היו ראובן פפרמן ומרדכי גוטמן. בשנים 1985-‏1986 ניהל את בתי החולים בתל אביב במקומו של דן מיכאלי, שמונה למנכ"ל משרד הבריאות.
רוזין שירת במילואים בחיל הרפואה והגיע בשירותו עד לדרגת סגן אלוף. הוא השתתף כרופא במלחמות ומבצעים ממלחמת ששת הימים ועד למלחמת לבנון הראשונה. מיוחסת לו הצלתם של נפגעים רבים. הוא עסק בשכלולו של המערך לטיפול מהיר בפצועים בשדה הקרב, ייצובם והעברתם לטיפול בבתי חולים בעורף. פרופסור יהודה דנון ייחס לו תרומה לפיתוח גישת בית החולים הזירתי הממיין של חיל הרפואה.
רוזין פיקד בתחילת שנות ה-70 על בית החולים הזירתי של צה"ל ברפידים. הוא שירת בבית חולים זה כמנתח גם במלחמת יום הכיפורים. בין הכירורגים, שעבדו תחת פיקודו בתקופה זו, ניתן למנות את פרופ' הרברט פרוינד. לאחר המלחמה כתב עם מנתחים אחרים ששירתו במתקן מאמר נודע אודות פעולתו של בית החולים בכתב העת Journal of Trauma.
רוזין נפטר ממחלה קשה בשנת 1989, בגיל 58. נקבר בבית הקברות קריית שאול.