stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב באל סלוודור
תנאי מחיה > הומוסקסואליות בקרב החברה

אל סלוודור נחשבת לאחת המדינות בעלות רמות ההומופוביה הגבוהות באמריקה הלטינית. ישנה השקפה תרבותית וחברתית בקרב הומוסקסואלים שבה בן הזוג המוגדר כ-"דומיננטי" במערכת היחסים אשר איננו מתנשק עם בן זוגו, לא נחשב כהומוסקסואל בניגוד לבן זוגו או הומוסקסואלים המוגדרים כ-"נשיים". רבים מההומוסקסואלים הסלוודורים רואים את הגינונים הנשיים כשליליים, כאשר מי שממלא תפקיד דומיננטי ובעל גינונים מאצ'ואיסטים נתפס כחיובי וסימן לגבריות. דעות אלו בקרב הומוסקסואלים עשויות לעודד נערים צעירים לקיים רק אהבה אפלטונית או לא לקיים יחסים רומנטיים כלל. הטרוסקסואלים באל סלוודור בדרך כלל חוששים מהגנה על זכויות להט"ב או להיות בעלי חברים הומוסקסואלים בשל הפחד לסטיגמטיזציה, דחייה ולעג על ידי בני גילם או החשש של להיות מואשמים בהיותם הומוסקסואלים בעצמם.
רוב הקונפליקטים והעמדות בתוך הקהילה ההומוסקסואלית באל סלוודור תוארו לאורך השנים כתוצאה של התרבות המאצ'ואית המוטבעת בחברה, הרואה הומוארוטיקה בשלילה. במהלך מלחמת האזרחים שהתקיימה במדינה (אנ') בשנות ה-80, צעירים זכרים סלוודורים רבים נחטפו ונאנסו, אך מעטים מאוד הגיעו כדי לדווח על כך למשטרה מאחר שחשו בושה ופחד מסטיגמטיזציה, נידוי ולעג על ידי החברה, מאחר שהמעשה כלל קיום יחסים הומוסקסואלים כפויים. כ-76 אחוז מהאסירים הפוליטיים הגברים סיפרו לחוקריהם כי הם חוו עינויים על רקע מיני בעת ריצוי תקופת המאסר שלהם.
עם זאת, עקב שינוי המעמד של זכויות להט"ב במדינות העולם ובהן באמריקה הלטינית, הנושא החל להתפתח במשך השנים בקרב להט"ב מקומיים צעירים באל סלוודור. כיום, הומוסקסואלים צעירים מעודדים בעלי נטייה חד-מינית מבוגרים להצהיר על זהותם ולהתמודד עם הסוגיות הללו בקרב החברה הסלוודורית. עם זאת, הם עודנם מתמודדים עם אפליה כבדה מצד שאר האוכלוסייה המונעת על ידי תרבות מאצ'ואיזם. כתוצאה מכך, מבוגרים הומוסקסואלים לעיתים מקיימים מערכות יחסים מאותו המין במהלך נעוריהם, אולם בעודם מגיעים לגיל מבוגר, מאמצים אורח חיים הטרוסקסואלי דיסקרטי בכפייה, מתחתנים ומולידים ילדים במערכת יחסים הטרוסקסואלית עם אישה.
תנאי מחיה > אלימות

לאורך השנים, היו מקרים מרובים של אלימות ורציחות נגד הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים בפרט לאורך ההיסטוריה של אל סלוודור. במהלך מלחמת האזרחים במדינה בין השנים 1979–1992, דווח כי כוחות לא ידועים חטפו למעלה מתריסר נשים טרנסג'נדריות בתחילת שנות ה-80. אירועים אלו, הובילו לפעילות המוקדמת של פעילי זכויות הלהט"ב ויליאם הרננדס ובן זוגו חואקין קאסרס שהקימו את ארגון הלהט"ב הרשמי הראשון במדינה בשם "Entre Amigos" (בעברית: בין חברים).
לאחר סיום מלחמת האזרחים נמשכה האלימות נגד להט"ב לאורך שנות ה-90 בעוד פעילים דיווחו כי קיבלו איומים אלימים באופן קבוע. סקר משנת 2006 עד 2009 חשף איומים מתמשכים נגד פעילים, אלימות והיעדר חקירה של המשטרה במקרי מוות כתוצאה מאלימות כנופיות. הקורבנות האלימות היו בעיקר גברים הומוסקסואלים שהתמודדו עם אלימות מצד שוטרים, חיילים וסוהרים, בעקבות התנהגות שתוארה כ-"נשית". האלימות התאפיינה בצורה של חיפוש לא מוצדק, גניבת רכוש, תקיפה מינית או אלימות פיזית נוספת. כתוצאה מכך ב-9 בספטמבר 2015, האספה המחוקקת של אל סלוודור העבירה חוק להגברת עונשים על פשעי שנאה, שהוסיף מאלה ואילך את העילות נטייה מינית וזהות מגדרית כעילות מוגנות. בשנת 2011 הצביעה אל סלוודור בנוסף בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם נלוות על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית" שגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם.
ב-28 ביולי 2020, שופט בבירה סן סלוודור קבע כי 3 שוטרים הורשעו בהריגת האישה הטרנסג'נדרית קמילה דיאז קורדובה בינואר 2019 ונידונו ל-20 שנות מאסר כל אחד.
תנאי מחיה > פוליטיקה

הוגו סלינס, ראש עיריית אינטיפוקה (אנ') לשעבר בין השנים 2009–2012, ידוע לרוב כהומוסקסואל הגלוי היחיד שמילא תפקידים ציבוריים באל סלוודור.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1822)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 1822)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2018)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 2018)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (מאז 2018)
חוקים נגד פשעי שנאה שכוללים נטייה מינית וזהות מגדרית:  (מאז 2015)
נישואים חד-מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילדים על ידי יחידים: 
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר: 
לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באמריקה
זרמים בנצרות

זרמים נוצריים הם גופים דתיים נפרדים בתוך הנצרות, המורכבים מכל קהילות הכנסייה מאותו סוג, הניתנות לזיהוי באמצעות מאפיינים כמו שם, היסטוריה מסוימת, ארגון, מנהיגות, דוקטרינה תאולוגית, סגנון פולחן ולעיתים גם מייסד. זהו מונח חילוני נייטרלי, המשמש בדרך כלל לתיאור כל כנסייה נוצרית מבוססת. בניגוד לכת או פלג, זרם נחשב בדרך כלל לחלק מהמיינסטרים הדתי הנוצרי. רוב הזרמים הנוצריים מתייחסים לעצמם ככנסיות, בעוד שחלק מהחדשים יותר נוטים להשתמש לסירוגין במונחים כמו כנסיות, אספות, קהילות וכו'. ההבדלים בין קבוצה אחת לאחרת מוגדרים על ידי סמכות ודוקטרינה; סוגיות כמו טבעו של ישו, סמכות הירושה השליחית, פרשנות מקראית, תאולוגיה, תורת הכנסייה, אסכטולוגיה ועליונות האפיפיור עשויות להפריד בין זרם אחד לאחר.
הערות שוליים

↑  William H. Swatos, Encyclopedia of Religion and Society, Rowman Altamira, 1998, ISBN 978-0-7619-8956-1
↑  Bruno Becchio, Johannes P. Schadé, Encyclopedia of World Religions, Foreign Media Group, 2006, ISBN 978-1-60136-000-7
↑  Ron Rhodes, The Complete Guide to Christian Denominations: Understanding the History, Beliefs, and Differences, Harvest House Publishers, 2015-03-01, ISBN 978-0-7369-5292-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285596505171  BnF: cb13318942n (data)  LCCN: sh85025193  LNB: 000048878
זעמן מזרחי

| זעמן מזרחי |
| --- | --- |
 זעמן מזרחי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Hemorrhois
מין:: זעמן מזרחי
שם מדעי
 Hemorrhois ravergieri ‏Ménétries, 1832

זעמן מזרחי (שם מדעי: Hemorrhois ravergieri) הוא מין נחש לא ארסי המצוי במערב, מרכז ודרום מזרח אסיה.
מאפיינים

עורו בדרך כלל בגוון חום-אפרפר, עם סדרה של מעוינים כהים על הגב ושורה של מעוינים קטנים יותר בכל אחד מצדי גופו. לקראת הזנב הופכים המעוינים לנקודות ובזנב עצמו מתאחדות הנקודות לקו רציף. לזעמן המזרחי כתם כהה מאחורי כל עין וכתם כהה מתחת לכל עין.
הזעמן המזרחי מגיע לאורך של 1.33 מטרים, כשאורך הזנב הוא 33 סנטימטר.
בישראל מצוי הזעמן המזרחי באזור החרמון, המהווה את גבול תפוצתו הדרומי. בישראל נמצא הזעמן המזרחי בסכנת הכחדה חמורה.
הערות שוליים

↑  זעמן מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  זעמן מזרחי, באתר החברה להגנת הטבע
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זעמן מלכותי קליפורני

| זעמן מלכותי קליפורני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: זעמן אלמוגי
מין:: זעמן מלכותי קליפורני
שם מדעי
 Lampropeltis californiae ‏בלנוויל, 1835

זעמן מלכותי קליפורני ('קינג סנייק קליפורניה') (שם מדעי: Lampropeltis californiae) הוא מין של נחש ממשפת הזעמניים ומהסוג זעמן אלמוגי. הוא קרוב למין זעמן מלכותי מצוי ובעבר סווג כתת-מין שלו אך הופרד.
תיאור

אורך הזעמן יכול להגיע ל-2.5 עד 3.5 מטרים והוא בעל רצועות שחורות עד אדמדמות ורצועות בהירות עליהם. הראש בהיר והשפתיים לבנות. העיניים של נחש זה גדולות ושחורות והוא רואה הייטב, אך הוא משתמש בעיקר בחוש הריח מלשונו המפוצלת.
הנחש מצוי בטבע באורגון, קליפורניה, נבאדה, יוטה, אריזונה, דרום מערב קולורדו, צפון-מערב ניו מקסיקו ובצפון-מערב מקסיקו.
הוא נפוץ בסביבות נרחבות בתחום תפוצתו ונצפה כבר בגובה 2,000 מטר בהרי סיירה נבדה שבקליפורניה. הוא נפוץ במורדות הרים, יערות, חורשים טבעיים, שיחיות, ביצות, פרריות ומדבריות עם צמחייה רבה. הוא נפוץ אף בפרברים מבודדים.
לרוב הנחש הוא פעיל יום, אך במזג אוויר חם במיוחד הוא פעיל יותר בלילה. הנחש הוא טורף אגרסיבי הניזון ממיני מכרסמים, עופות קטנים, זוחלים אחרים לרבות נחשים שונים ודו-חיים. הנחש לא ארסי ומשתמש בשריריו החזקים כדי למחוץ את טרפו ולבלוע אותו. הוא ניזון גם מעכסנים הנפוצים באזור ולמרות שאינו חסין לארסם הוא בעל עמידות גבוהה, מה שמבטל את ההגנה שלהם ממנו.
נקבת הזעמן מטילה 5 עד 12 ביצים בסביבות מאי עד אוגוסט. היא נוטשת את התטולה לאחר בקיעת הצאצאים.
נחש זה הוא חיית מחמד נפוצה בתחומי תפוצתו בארצות הברית וצפון מקסיקו והוא דורש גידול מועט.
הערות שוליים

↑  זעמן מלכותי קליפורני באתר הרשימה האדומה של IUCN
חמרייה שחורה

| חמרייה שחורה |
| --- | --- |
 חמריה שחורה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חטפיתיים
סוג:: חמריה
מין:: חמרייה שחורה
שם מדעי
 Cercotrichas podobe ‏מולר, 1776

חמריה שחורה (שם מדעי: Cercotrichas podobe) היא ציפור ממשפחת החטפיתיים. החמריה השחורה הראשונה נצפתה בישראל בשנת 1981, ומאז היא מגיעה לארץ כל שנה בעונת האביב. ישנם מעט פרטים המקננים בארץ. עד 2015 כלל לא נמצאו פרטים מקננים, ורק אז נמצאו שני זוגות דוגרים, אחד הזוגות מדרום לאילת, והשני בחי-בר יטבתה.
תיאור המראה החיצוני

החמריה היא ציפור שיר שחורה. זנב החמריה ארוך, עם קצוות לבנים ומאוד בולטים. כאשר היא פורשת את כנפיה אפשר לראות בהן כתם גדול כתום חלודי.
אזור מחיה

אזור הדגירה העיקרי באזורים היבשים של מזרח אפריקה, ולאורך חופו הצפוני של ים סוף בחצי האי ערב.
אזור מחיה > בישראל

מופיעה מדי שנה באילת ובדרום הערבה.
הערות שוליים

↑  חמרייה שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4  חמריה שחורה באתר הצפרות הישראלי
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זעמניים

| זעמניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
על־משפחה:: דמויי-זעמן
משפחה:: זעמניים
שם מדעי
 Colubridae ‏אופל, 1811

זעמן כספי
נחש בירית
נחש מעופף מהמין Chrysopelea ornata.
הזַעַמָנִיִּים (שם מדעי: Colubridae) היא הגדולה במשפחות הנחשים ומונה כ-2,130 מינים (בארץ ישראל 23 מינים).
נחשים אלה מתאפיינים לפי שיני הארס:
Aglypha - חסרי שיני ארס או בלתי ארסיים
Opistoglypha - בעלי שיני ארס אחוריות או ארסיים למחצה או תת-ארסיים
Proteroglypha - בעלי שיני ארס קדמיות וארסיים
הזעמניים מצויים בדרך כלל בין קו הרוחב 65 מעלות צפון לבין קו הרוחב 45 מעלות דרום.
על מנת לתפוס את המזון, משתקים הזעמניים את טרפם והורגים אותו על ידי חניקתו באמצעות היכרכות סביבו או מחיצתו על הקרקע. בנוסף, יש מינים אשר בולעים את טרפם בעודו בחיים. אחרים מכישים את הטרף עם שיניהם האחוריות.
רוב הזעמניים מטילים ביצים, אך חלק מהמינים משריצים.
הזעמניים מופיעים בכל הצבעים. על ראשיהם מגינים גדולים דמויי מרצפות מסודרים סימטרית. עיניהם גדולות וצורת קשקשי הגב היא מעוינת וקצותם מעוגלות. בחלק הגחון המגנים רחבים, גדולים, רעופים ובטור אחד. זנב הזעמנים הולך וצר ככל שמתקדמים לקודקודו. בניגוד למשפחות אחרות, כלל אין שרידי גפיים.
על אף שרוב המינים אינם ארסיים, חלק מהמינים ארסיים ולהם שיני ארס אחוריות בלבד, אך גם המינים הארסיים אינם מהווים סכנה לאדם, למעט 3 סוגים יוצאי דופן: בומסלנג (Dispholidus typus) האפריקני, נחש זרדים (Thelotornis) והסוג Rhabdophis ובאופן פחות נפוץ נחשי הבויגה (Boiga) שיכולים להרוג אדם באמצעות נשיכתם ולנחש יוצא דופן הימקגאשי (Rhabdophis tigrinus), בלוטות רעל על צווארו בנוסף לשיניו, אותם הוא משיג מאכילת קרפדות ארסיות.
כמו שאר הנחשים, הזעמניים בתרדמה בחורף הקר. חלק מן המינים יהיו פעילים ביום, חלקם בלילה וחלקם במשך כל היממה.
כאשר נתפסים הזעמניים, הם עלולים לנשוך ולאיים בהפרשה מריחה רע. בנוסף, הם נושפים ו'מתחפשים' לנחשים מזן ארסי על ידי כך שישנו את אופן תנועתם. הם זריזים ובעלי גמישות רבה, דבר שמקל עליהם במציאת מקום מסתור - מחילה, סדק, נקיק או מים.
ישנה משפחה הקרויה למפרופידיים (Lamprophiidae) שמיניה דומים מאוד להם וקל להתבלבל בין שניהם.
מינים בישראל

זעמן שחור (Dolichophis jugularis)
שלוון אזורים (Eirenis coronella)
שלוון קווים (Eirenis decemlineatus)
שלוון קולר (Eirenis levantinus)
שלוון כתמים (Eirenis lineomaculatus)
שלוון טלוא ראש (Eirenis rothii)
כרכן קרינים (Elaphe druzei)
זעמן מטבעות (Hemorrhois nummifer)
נחש חולות (Lytorhynchus diadema)
נחש כיפה (Macroprotodon cucullatus)
נחש מים (Natrix tessellata)
זעמן זיתני (Platyceps collaris)
זעמן יפהפה (Platyceps elegantissimus)
זעמן אוכפים (Platyceps rogersi)
זעמן דק (Platyceps saharicus)
זעמן סיני (Platyceps sinai)
שחור ראש נגבי (Rhynchocalamus dayanae)
שחור ראש מצוי (Rhynchocalamus melanocephalus)
מטבעון מדבר (Spalerosophis diadema)
עין חתול אדמדם (Telescopus dhara)
עין חתול חברבר (Telescopus fallax)
עין חתול אפור (Telescopus hoogstalii)
כרכן חלק (Zamenis hohenackeri)
טירת מיי

טירת מיי
טירת מיי (באנגלית: Castle of Mey) אשר נקראה בעבר טירת בארוגיל (באנגלית: Barrogill Castle) היא טירה המצוייה בקית'נס בחופה הצפוני של סקוטלנד, הצופה לעבר איי אורקני.
הטירה נבנתה על ידי ג'ורג' סינקלר, הארל הרביעי של קיית'נס במהלך המאה ה-16. בשנת 1789 שונה שם הטירה ל"טירת בארוגיל". בשנת 1929 נרכשה הטירה על ידי רב החובל פ. ב. אימברט טרי.
הטירה נרכשה על ידי אליזבת בווס-ליון, אלמנתו של המלך ג'ורג' השישי בשנת 1952 במטרה לשקם את הטירה ההרוסה ולהקים במקום בית נופש. המלכה האם שיפצה את הטירה ונהגה לנפוש בה בחודשי אוגוסט ואוקטובר בין השנים 1955 ועד מותה בשנת 2002.
בצוואתה הורישה המלכה האם את הטירה ל"קרן המלכה אליזבת טירת מיי" (Queen Elizabeth Castle of Mey Trust) המנהלת את הטירה, ופותחת אותה כיום לקהל הרחב, חדרי הטירה והרהיטים העומדים בהם נשארו בה עד היום וניתן לבקר בהם
זעמן טלוא-חרטום מערבי

| זעמן טלוא-חרטום מערבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Salvadora
מין:: זעמן טלוא-חרטום מערבי
שם מדעי
 Salvadora hexalepis ‏קופ, 1866

סרטון על זעמן טלוא-חרטום מערבי
זעמן טלוא-חרטום מערבי (שם מדעי: Salvadora hexalepis) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים, המצוי ברחבי ארצות הברית ומקסיקו.
זהו נחש רזה וקטן יחסית, שאורכו 51–117 ס"מ. ידוע על פרט אחד, אשר הגיע לאורך 150 ס"מ. לזעמן קשקשים כהים, ראש אפור, תחתית צהובה ופסים אופקיים שחורים לאורך גופו. לצד החוטם הפונה מעלה צורת סולם שחורה.
הנחש נפוץ באזורים מדבריים למחצה וניזון ממכרסמים, לטאות, ביצי זוחלים ונחשים אחרים. תקופת הרבייה מתרחשת בין אוגוסט לספטמבר, ומסתיימת בהטלה של בין ארבע לעשר ביצים לפרט ממוצע.
תת-מינים

Salvadora hexalepis hexalepis
Salvadora hexalepis klauberi
Salvadora hexalepis mojavensis
Salvadora hexalepis virgultea
הערות שוליים

↑  זעמן טלוא-חרטום מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
זעמן סיני

| זעמן סיני> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Platyceps
מין:: זעמן סיני
שם מדעי
 Platyceps sinai ‏1956

זַעֲמַן סִינַי (שם מדעי: Platyceps sinai) הוא מין של נחש מסוג זעמן שאנדמי לנגב, סיני ודרום ירדן. בישראל הוא מצוי במדבר יהודה, דרום הנגב, הערבה והרי אילת. מאופיין בגוף מאורך עם טבעות שחורות וצהובות לסירוגין. הוא דומה למין זעמן יפהפה. בעבר הוא היה בסוג זעמן, אך הועבר לסוג Platyceps (אין שם עברי).
נחש דק המגיע לאורך 60 סנטימטרים. נחשב לאחד הנחשים הנדירים והיפים בישראל. מאכלס בתי גידול מצוקיים מדבריים, בעל יכולת טיפוס מצוינת על קירות ומצוקים. ניזון מלטאות ופרוקי רגליים, אינו ארסי ואינו מסוכן כלל לאדם.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 169-170
הערות שוליים

↑  [https://www.teva.org.il/?CategoryID=919&ArticleID=4201 החברה להגנת הטבע
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וולקן תעשיות רכב

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1936–הווה (כ־88 שנים)
 משרד ראשי:  אזור התעשייה "תפן", גליל מערבי
 מוצרים עיקריים:  מצברים ומוצרים נלווים לרכב
 יו"ר:  יעקב (יקי) אנוך
 מנכ"ל:  יצחק ביטון
 עובדים:  70
  
 www.volta.co.il
 
וולקן תעשיות רכב בע"מ היא חברה ישראלית לייצור ושיווק מצברים לרכב ולייבוא ומכירה של אביזרים נלווים לרכב.
שורשי המפעל במפעל עדי בטריות שהוקם בשנת 1936 באזור מפרץ חיפה. בשנת 1979 נחנך מפעלה החדש של חברת וולקן מצברים (בשמה הישן) באזור התעשייה "תפן" בגליל המערבי והוא פועל שם עד היום. לחברה מפעל נוסף באזור התעשייה כנות בגדרה.
החברה עוסקת בייצור, שיווק והפצה של מצברים לרכב, משאיות, טרקטורים, אוטובוסים, דו גלגלי וציוד מכני כבד.  בחברה כ-70 עובדים והיא מוכרת כ-300 אלף מצברים בשנה.
מפעל וולקן מייצר מצברים בקיבול הנע בין 40 ל-220 אמפר שעה במתח של 12 וולט. מכירת המצברים נעשית באמצעות סניפי החברה ברחבי ישראל וכן על ידי נותני שירותים לרכב: חשמלאים, מוסכים, שירותי גרירה, חנויות חלפים ורשתות שיווק.
היסטוריה

ראשיתו של וולקן תעשיות רכב בבית חרושת עדי לייצור מצברים שנפתח במפרץ חיפה בשנת 1936. במרץ 1943, במקביל להטלת פיקוח על המסחר במצברים, הולאם מבנה המפעל של עדי על ידי השלטונות כדי לייצר בו מצברים עבור הצבא הבריטי בפיקוחו של מהנדס החברה עמנואל שנפ, וחברת עדי עברה לייצר מצברים באתר אחר. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה עבר שנפ לייצר מצברים עבור מפעל וולקן שהייתה חלק מקונצרן כור, ומאי 1945 נחשב לתאריך הקמת המפעל. בשנת 1946 רכש סולל בונה את המפעל הישן של עדי למצברים (זה שהולאם על ידי הבריטים), וצירף אותו למחלקת המצברים של וולקן. בשנת 1949 הופרדה מחלקת המצברים מהחברה והייתה לחברה נפרדת בתוך קונצרן כור, בשם "מפעלי מצברים וולקן".
בביקורו של נציג כור תעשיות, יצחק נגלר, בשנת 1973 בארצות הברית נוצר קשר עם חברת Globe Union, הגדולה ביותר באותה עת לייצור מצברי רכב בארצות הברית. המגעים עם החברה האמריקאית הבשילו ובשנים 1973 – 1974 הפכה Globe Union לשותפה מלאה בחברת וולקן מצברים, ברכשה בינואר 1974 33% ממניות החברה. על מנת לייעל את הייצור ולהופכו מודרני הוחלט על ידי ההנהלה כי יש לחדש את מפעל המצברים ולהקימו באתר חדש כדי שלא לפגוע בייצור הקיים. החלטה זו קיבלה משנה תוקף נוכח סירובם של פועלי המפעל הקיים לעבוד במשמרות מסביב לשעון על מנת להפעיל את תנור ההתכה (כדי למחזר עופרת ממצברים ישנים) וכך להקטין את עלויות הייצור, למקסם את התפוקה ולהתחרות בשוק המצברים המיובאים.
בינואר 1976 הונחה אבן הפינה לאזור התעשייה החדש "תפן" בגליל המערבי, שם הוחלט להקים את המפעל החדש. בשנת 1978 החל ייצור המצברים במפעל החדש תוך הפעלת תנור ההתכה מסביב לשעון והוא נחנך רשמית ב-13 ביולי 1979. בהמשך הקימה וולקן מצברים גם מפעל לייצור עצמי של ארגזי פוליפרופילן (חומר פלסטי המתאפיין ברמת עמידות גבוהה) עבור המצברים החדשים במקום לרכוש ארגזים מיצרני פלסטיקה. המפעל במפרץ חיפה המשיך לפעול עד שנת 1983.
בשנת 1990 הונפקה החברה בבורסת תל אביב ובשנת 1993 נמכרה השליטה בוולקן מצברים לחברת גרנית הכרמל, באמצעות סונול.
היסטוריה > בידי פוקוס קפיטל

בשנת 2000 רכש איש העסקים מאיר ארנון, באמצעות חברת פוקוס קפיטל, את מניות השליטה (68%) בחברה, שהייתה אז בקשיים, מידי גרנית הכרמל. ארנון הרחיב את תחומי פעילותה של וולקן מצברים, בין השאר באמצעות חברת התוכנה "אדוונטק" שנרכשה על ידי וולקן מצברים. כעבור שלוש שנים מכרה וולקן מצברים את השליטה בחברת אדוונטק לחברת "כלנית כרמון שירותי תוכנה", בהפסד ניכר.
בשנת 2002 רכשה וולקן מצברים את חברת דילייט סחר המייבאת את מצברי 'פיאם' האיטלקיים לישראל ומוצרים נלווים לרכב ובשנת 2003 הודיעה וולקן על ייצוא ראשון של מצברים ל'פיאם', אחת החברות הגדולות בעולם בתחום ייצור ושיווק מצברי רכב. בשנת 2004 הגיעה החברה להסכם על שיווק מצברי אופטימה בישראל
בשנת 2005 חתמה וולקן מצברים על הסכמי ייצוא מצברי רכב ומצברים לאופנועים למספר מדינות באירופה, בהן אנגליה, צרפת, בלגיה, איטליה, טורקיה וקפריסין. על פי ההסכם, 20 סוגי המצברים המיוצאים יותאמו לדגמי רכב שונים בתנאי שטח ואקלים ייחודיים למדינות אלה.
בשנת 2006 שונה שמה של החברה מוולקן מצברים בע"מ לוולקן תעשיות רכב בע"מ.
בשנת 2008 רכשה וולקן תעשיות רכב בע"מ את חברת דוד פוגל ובניו, המתמחה בתחום אופנת הרכב, ומיזגה את פעילותה. בתחילת 2010 נמחקה החברה מהמסחר בבורסת תל אביב בגלל שווי נמוך של מניות שבידי הציבור ובסוף שנת 2011 מכר מאיר ארנון את מניותיו בחברה לחברת ב.מ.ב נכסים ובניין יבואנית צמיגי גודייר לישראל.
מאז ובמשך 3 שנים החברה עברה מהפסד לריווחיות וכעת החברה מפתחת את טכנולוגיית העתיד בתחום אגירת האנרגיה ומצברי ההנעה לרכב תוך כדי פיתוח הסינרגיה בין עסקי הליבה של החברות..
.
איכות הסביבה

במפעל וולקן מצברים פועלת מערכת אבטחת איכות מאושרת על פי התקן הבינלאומי לאיכות ISO 9002 ובמעבדות החברה מתבצעות בדיקות על פי התקנים הישראליים והבינלאומיים: JIS ,MIL ,DIN ,SAE ,IEC

במפעל מתקן חדיש למיחזור ושבירת מצברים ישנים ותקולים תוך הפרדת הפלסטיק מהעופרת. מתקן זה מסייע לשמירה על איכות הסביבה ומניעת זיהום הקרקע על ידי השלכה של מצברים ישנים.
אוויר: במפעלי וולקן קיים מעקב שוטף על פליטת הארובות וכן מותקנות בו שלוש מערכות סינון אוויר למכונות המפעל. במפעל הורכבה מערכת חדישה לקליטה ונטרול אדי חומצה הנפלטים בעת טעינת מצברים. וולקן נמצאת במגעים מתקדמים ביותר לקבלת היתר פליטה על פי חוק אוויר נקי.
שפכים: בוולקן שתי מערכות מתקדמות לנטרול מי שפכים ולאחרונה הותקן בה קו ביוב חדיש בעל עמידות בפני נזילות.
ראו גם

וולקן (מפעל)
הערות שוליים

↑  בית חרושת שני לסוללות ומצברים, דבר, 18 בינואר 1939
פתיחת בית חרושת לסוללות עדי במפרץ חיפה, דבר, 10 במאי 1939

עדי מפעלי בטריות בע"מ, חיפה, דבר, 27 בנובמבר 1939
↑  פיקוח על מצברים חשמליים, הצופה, 28 בפברואר 1943
↑  מפעלי בטריות עדי בע"מ, דבר, 28 במרץ 1943
↑  חרושת סולל בונה, דבר, 15 ביוני 1949
↑  הריני מביא לידיעת הקהל, דבר, 30 במאי 1945

מצברי שנפ, דבר, 28 בדצמבר 1945
↑  בתי יציקה וולקאן בע"מ עד לגמר המלחמה, הצופה, 25 בדצמבר 1946
↑  רשמי סיור במפעלי מצברים וולקן בע"מ, דבר, 10 בדצמבר 1954
↑  20 מליון ל"י לשלוחת וולקן מצברים בתפן, דבר, 18 ביוני 1975
↑  מייקי לימור, 30 שנה לוולקן מצברים, דבר, 8 במאי 1975
↑  עומדים להפסיק הסנקציות בוולקן מצברים, דבר, 24 בספטמבר 1974
↑  יואל דר, פיתוח חבל תפן, דבר, 19 בינואר 1976
↑  כור סוגר מפעל וולקן מצברים בחיפה, דבר, 22 באוגוסט 1983
↑  אבי גנאור, ‏וולקן מצברים הבורסאית בקשיים: הפסד של 6 מיליון שקל במחצית ופיטורי עובדים, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2000
↑  שי שלו, ‏מאיר ארנון יוצא בשן ועין מהרפתקת ההיי-טק של וולקן, באתר גלובס, 9 בפברואר 2003
↑  דוד חיון, ‏וולקן תשווק בארץ מצברים של חברת אופטימה האמריקנית, באתר גלובס, 14 באפריל 2004
↑  אביב לוי, ‏נגמר הסטרטר: וולקן נמחקת מהמסחר, באתר גלובס, 27 בינואר 2010
↑  ערן אזרן, האחים ביטון רוכשים את השליטה בוולקן מצברים ממאיר ארנון, באתר TheMarker‏, 16 בדצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008606380205171
חרטה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  תנגיז אבולדזה 
 תסריט:  ננה ג'אנלידזה, תנגיז אבולדזה 
 שחקנים ראשיים:  אוותנדיל מחרדזה 
 צילום:  מיכאיל אגרנוביץ' 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  כרתולי פילם 
 חברה מפיצה:  קנון גרופ, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1984 
 משך הקרנה:  153 דק' 
 שפת הסרט:  גאורגית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  גרנד פרי של פסטיבל קאן 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חֲרָטָה (בגאורגית: მონანიება, מוֹנָאנִיאֵבָּה; באנגלית: Repentance) הוא דרמה פוליטית של הבמאי תנגיז אבולדזה משנת 1984.
עלילה

העלילה מתרחשת בעיירה גאורגית טיפוסית (ללא מאפיינים של מיקום ספציפי). ראש העיר המנוח שזה עתה נקבר מוצא מדי לילה מקברו. בסופו של דבר נלכדת מחללת הקבר. ועלילת הסרט מגוללת את סיפורה במשפט שנערך לה. במהלך המשפט נחשפים כל מעלליו של ואלראם אראוידזה (ראש העיר המנוח), אכזריותו, והסבל שגרם למשפחתה ולאחרים.
מעבר לדרמה הפוליטית מבוסס הסרט על השירים הקשים לתרגום של וז'ה פשבלה, אך הם לא מפריעים למהלך התקין של העלילה. השמעת השירים של פשבלה מוסיפה נופך אלגורי נוסף.
דמותו של ואלראם יכולה להיות של סטלין, היטלר (שפמו הוא ממש כמו של היטלר), מוסוליני או כל רודן אחר. גם שם משפחתו ארוידזה לא קיים בגאורגיה, ומשמעותה אף אחד (אראוי בגאורגית פירושה אף אחד).
זהו סרט על הברוטאליות והטרור ועל יושרם וגבורתם של המתנגדים להם על החטא ועל עונשו על העוון והחרטה. העלילה מתרחשת אמנם בגאורגיה אך יכולה לקרות בכל מקום בו מחוללים ערכי החוק והאנושיות, בו הוקעות פומביות ואימה הופכים למצב חברתי קבוע.
במקור הסרט אמור היה להיות סרט טלוויזיוני אך הוא הפך לסרט באורך מלא.
הסרט הושלם בשנת 1984, אבל נאסר לפרסום על ידי השלטונות הסובייטים במשך שנתיים. הוא הותר להקרנה רק ב-1987 בימי הגלאסנוסט של מיכאיל גורבצ'וב.
הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן, ביניהם פרס חבר השופטים.
הסרט זכה באוסקר "הסרט הזר הטוב ביותר" בשנת 1987, ובשנת 1988 זכה ב"פרס לנין".
חרטומית

| חרטומית |
| --- | --- |
 Gallinago stricklandii
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חרטומניים
סוג:: חרטומית
שם מדעי
 Gallinago ‏בריסון, 1760

Gallinago undulata
חרטומית (שם מדעי: Gallinago) היא סוג עוף ממשפחת החרטומניים שבסדרת החופמאים החיים בקרבת ביצות ואגמים.
החרטומיות מזכירות את בני הסוג חרטומן, אך הן מפוספסות יותר, בעלות מקור רחב יותר והן גם מצויות בקרבת מקווי מים ולא ביערות. כמותם הן ניזונות בעיקר מחסרי חוליות, במים או ביבשה.
החרטומיות בעלות מצגי חיזור מרהיבים הנערכים בעיקר בזריחה ומבוצעים על שפת המים, אז הן זוקרות את נוצותיהן וקוראות קריאות רמות. בעת סכנה הן מנמיכות את גופן וקופאות בין השיחים, מסתמכות על הסוואתן.