stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1993/1994 בליגת העל ההולנדית
מבנה > פלייאוף הירידה > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ניימכן  | 6 | 6 | 0 | 0 | 14 | 5 | 9 | 12 | ליגת העל |
| 2. | פנלו  | 6 | 3 | 0 | 3 | 11 | 9 | 2 | 6 | ליגת המשנה |
| 3. | הראקלס אלמלו  | 6 | 2 | 0 | 4 | 8 | 12 | 4- | 4 | ליגת המשנה |
| 4. | דה חראפסחאפ  | 6 | 1 | 0 | 5 | 10 | 17 | 7- | 2 | ליגת המשנה |
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
סמית'סוניאן

| --- | --- |


"הטירה", מרכז מכון הסמית'וניאן, הנמצאת במול
 מידע כללי
 סוג:  מוסד, מוסד ללא כוונת רווח 
 על שם:  ג'יימס סמית'סון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  ג'יימס סמית'סון, ג'ואל רוברטס פוינסט 
 מבקרים בשנה:  30,000,000 (נכון ל־2012)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1846
 תאריך פתיחה רשמי:  10 באוגוסט 1846 
 קואורדינטות:  38°53′20″N 77°01′34″W﻿ / ﻿38.889°N 77.026°W﻿ / 38.889; -77.026
 http://www.si.edu
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) סמית'סוניאן(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) סמית'סוניאן
 
מכון סמית'סוניאן (באנגלית: Smithsonian Institution) הוא מוסד המאגד 19 מוזיאונים וגלריות, פארק זואולוגי לאומי, 9 מכוני ומרכזי מחקר, 3 מרכזי תרבות ומעל 137 מיליון אוצרות אמנות ומוצגים, אשר מרביתם נמצאים בוושינגטון בארצות הברית. ברשת המוזיאונים מבקרים בכל שנה כ-30 מיליון איש. המוזיאונים פתוחים בכל ימות השנה, למעט חג המולד (25 בדצמבר).
היסטוריה

מכון הסמית'סוניאן נוסד על ידי ג'יימס סמית'סון (1765–1829) אשר שאף להפיץ ידע ברחבי ארצות הברית. סמית'סון בצוואתו הוריש לממשלת ארצות הברית את הונו על מנת שיוקם מוסד שמטרתו "הגדלת והפצת הידע בקרב האנושות". באוגוסט 1838 הגיע ההון לארצות הברית, בדמות 105 שקים ובהם 104,960 מטבעות סובריין זהב (אז בשווי של 500,000$). אך ההון הושקע בצורה גרועה, ומרבית הסכום ירד לטמיון. ב-10 באוגוסט 1846 חתם הנשיא ג'יימס פולק את חוק הסמית'סוניאן אשר יסד את הקרן המממנת כיום את המכון.
התעשיין והנדבן צ'ארלס לנג פריר תרם ב-1908 את אוספו הפרטי וכן מימן את בניית הגלריה לאחזקת האוסף (גלריית פריר), שהייתה לגלריה הראשונה של המכון.
כיום

בראש המכון עומד צ'נסלור - תפקיד אשר בפועל משמש בו תמיד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, ובחבר הנאמנים חבר גם סגן נשיא ארצות הברית. תפקיד המנהל הכללי בפועל של המוסד מכונה "מזכיר" (Secretary) הנבחר על ידי חבר הנאמנים.
11 מתוך מוזיאוני המוסד ומרכז המידע של הסמית'סוניאן (השוכן בבניין דמוי טירה) נמצאים במרכז המול, רצועה הנמשכת בין אנדרטת לינקולן ובנין הקפיטול. שאר המוזיאונים נמצאים בוושינגטון, ניו יורק ובשנטילי, וירג'יניה.
המכון מוציא לאור שני מגזינים: ה-Smithsonian החודשי הנשלח למנויי הבית, עם יותר מ-2 מיליון מנויים חודשיים והעוסק בתחומים הנחקרים במסגרת המכון. ו-Air & Space הדו-חודשי, היוצא לאור על ידי מוזיאון האוויר והחלל הלאומי.
האסטרואיד 3773 סמית'סוניאן נקרא על שם המכון.
לקריאה נוספת

מישל נוריס, גם אני אמריקאי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 221, אוקטובר 2016
הערות שוליים

↑  Founding of the Smithsonian Institution
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הסמית'סוניאן
| מוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית | מוזיאון אנקוסטיה | בניין האמנויות והתעשיות | מוזיאון קופר יואיט לעיצוב | גלריית פריר | גני הסמית'סוניאן  גן אניד א. הופט |
| מוזיאון הירשהורן | מוזיאון האוויר והחלל הלאומי | המוזיאון הלאומי לאמנות אפריקאית | המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית | מוזיאון האינדיאנים הלאומי | המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע |
| גלריית הדיוקנאות הלאומית | מוזיאון הדואר הלאומי | הפארק הזואולוגי הלאומי | גלריית ארתור מ. סקלר | טירת הסמית'סוניאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268177905171  PLWABN: 9810583400705606  BIBSYS: 90085185  BNE: XX145247  BnF: cb118671884 (data)  CANTIC: a12209260  CiNii: DA01620882  GND: 38076-3  ISNI: 0000 0001 2185 5671  LCCN: n79053968  LNB: 000179845  MusicBrainz: 08f03b7d-97ae-496a-84cd-158ca6bbaca6  NKC: ko2004230768  NLA: 35508508  NLG: 236824  NSK: 000480798  RERO: 02-A003840295  SNAC: w6rc7tp0  SUDOC: 026421577  TePapa: 39438  Trove: 978626  ULAN: 500237333  VcBA: 494/36600  VIAF: 159805885   WorldCat (עם VIAF): 159805885 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספורט באיראן
כדורגל

ענף הספורט הפופולרי באיראן, כמו ברוב מדינות העולם, הוא הכדורגל. הוא הובא למדינה בתחילת שני העשורים הראשונים של המאה ה-20 על ידי מיסיונרים אמריקאים ותושבים ממוצא בריטי. באותה תקופה, בטהראן היו עובדי השגרירות הבריטית בעיר, האימפריאל בנק וחברת הטלגרף האינדו-פרסית עורכים משחקי כדורגל ביניהם. התושבים הפרסים המקומיים ראו את המשחק והתלהבו ובעקבות כך, הם החלו לשחק בו גם. בהתחלה, שחקני הכדורגל הפרסים זכו ללעג בקרב חלק מהתושבים בעקבות היותם משחקים משחק של "משחק של כופרים". נבחרת איראן בכדורגל זכתה בגביע אסיה בכדורגל בשנים 1968, 1972 ו-1976. בשנת 1978, העפילה לראשונה איראן לגביע העולם בכדורגל. אצטדיון הבית של נבחרת איראן בכדורגל הוא אצטדיון אזאדי שבטהראן הבירה.
הערות שוליים

↑  כדורגל, באתר אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ספורט באיראן".
עידן רבי

אין תמונה חופשית
עידן רבי (נולד בבאר שבע ב-1975) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.
קורות חיים

גדל בבאר שבע, ושם, בגיל 19, הוציא לאור את ספרו הראשון: "שישים מיליגרם פרוזאק". מאמר על ספרו השלישי, "המסעדה", הופיע בעיתון הארץ, במדור גלריה.
ספריו

שישים מיליגרם פרוזאק, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 1995.
אלוהים על הכרית, הוצאת ידיעות אחרונות, 1999.
המסעדה, ספר אלקטרוני באתר של מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2014.
הערות שוליים

↑  על פי דברי המחבר באתר במה חדשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425691805171  ISNI: 0000 0000 4967 7259  LCCN: nr95038206  VIAF: 59148874588749621322   WorldCat (עם VIAF): 59148874588749621322 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 1993/1994 בליגת המשנה ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  דורדרכט 
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  903 (2.95 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  וירג'יל בריטפלד (27) דורדרכט 90
 → עונת 1992/1993עונת 1994/1995 ←
 
עונת 1993/1994 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-38 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה.
בסיום עונה זו, דורדרכט 90 וניימכן העפילו לליגה הראשונה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, 15 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, פורטונה סיטארד, דורדרכט 90 ודן בוס ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. 
שיטת הפלייאוף הורחבה מהעונה שעברה, הקבוצות שסיימו במקומות 2–7 שובצו לשני בתי פלייאוף יחד עם הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל, בבית הפלייאוף שובצו 3 קבוצות מליגת המשנה וקבוצה אחת מליגת העל, אשר שיחקו צמד משחקים כנגד 3 היריבות בבית, 6 בסך הכל ובסיומן הראשונה בכל בית זכתה בכרטיס לעונה הבאה בליגה הראשונה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | דורדרכט 90  | 34 | 20 | 6 | 8 | 64 | 36 | 28 | 46 | העפלה לליגת העל |
| 2. | ניימכן  | 34 | 19 | 7 | 8 | 69 | 44 | 25 | 45 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 3. | א.ז. אלקמאר  | 34 | 16 | 10 | 8 | 60 | 31 | 29 | 42 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 4. | הראקלס אלמלו  | 34 | 16 | 9 | 9 | 68 | 37 | 31 | 41 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 5. | טלסטאר ספורטקלאב  | 34 | 15 | 10 | 9 | 60 | 32 | 28 | 40 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 6. | דה חראפסחאפ  | 34 | 13 | 12 | 9 | 45 | 37 | 8 | 38 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 7. | דן האג  | 34 | 14 | 10 | 10 | 62 | 56 | 6 | 38 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 8. | זוולה  | 34 | 15 | 8 | 11 | 51 | 53 | 2- | 38 |  |
| 9. | אמן  | 34 | 14 | 8 | 12 | 49 | 58 | 9- | 36 |  |
| 10. | פורטונה סיטארד  | 34 | 11 | 11 | 12 | 36 | 36 | 0 | 33 |  |
| 11. | דן בוס  | 34 | 12 | 9 | 13 | 55 | 57 | 2- | 33 |  |
| 12. | אקסלסיור רוטרדם  | 34 | 10 | 10 | 14 | 41 | 54 | 13- | 30 |  |
| 13. | הלמונד ספורט  | 34 | 9 | 12 | 13 | 35 | 51 | 16- | 30 |  |
| 14. | R.B.C רוסנדאל  | 34 | 11 | 7 | 16 | 60 | 69 | 9- | 29 |  |
| 15. | הארלם  | 34 | 9 | 7 | 18 | 42 | 62 | 20- | 25 |  |
| 16. | מועדון הכדורגל איינדהובן  | 34 | 5 | 14 | 15 | 31 | 64 | 33- | 24 |  |
| 17. | פיינדאם  | 34 | 6 | 11 | 17 | 39 | 57 | 18- | 23 |  |
| 18. | טופ אוס  | 34 | 7 | 7 | 20 | 36 | 69 | 33- | 21 |  |
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה

8 קבוצות הרכיבו את שלב הפלייאוף, 6 הקבוצות שסיימו במקומות 2–7 ו-2 קבוצות מליגת העל ממקומות 16 ו-17
שתי המנצחות בשלב הפלייאוף, אחת מכל בית העפילה לעונה הבאה בליגת העל
העפילה מליגת המשנה
ירדה מליגת העל
נשארה בליגת העל
נשארה בליגת המשנה
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה > בית א

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ואלבייק  | 6 | 3 | 1 | 2 | 14 | 7 | 7 | 7 | העפלה לליגת העל |
| 2. | טלסטאר ספורטקלאב  | 6 | 3 | 0 | 3 | 9 | 11 | 2- | 6 |  |
| 3. | דן האג  | 6 | 3 | 0 | 3 | 5 | 12 | 7- | 6 |  |
| 4. | א.ז. אלקמאר  | 6 | 2 | 1 | 3 | 10 | 8 | 2 | 5 |  |
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ניימכן  | 6 | 6 | 0 | 0 | 14 | 5 | 9 | 12 | העפלה לליגת העל |
| 2. | פנלו  | 6 | 3 | 0 | 3 | 11 | 9 | 2 | 6 |  |
| 3. | הראקלס אלמלו  | 6 | 2 | 0 | 4 | 8 | 12 | 4- | 4 |  |
| 4. | דה חראפסחאפ  | 6 | 1 | 0 | 5 | 10 | 17 | 7- | 2 |  |
| עונות בליגת המשנה ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת המשנה ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 |  |
עירוי לעצים

עירוי לעצים (מכונה גם: הזרקת גזע) היא שיטה להחדרת חומרים למערכת ההובלה, שתעביר מהר את החומר לכל חלקי העץ. בדרך זו עוקפים את בעיית העדר קליטה בקצב מספיק של מינרלים או של חומרי הדברה מהקרקע על ידי השורשים.
ישנן מספר טכניקות, כאשר העיקרון של כולן הוא קידוח חור בחלקו התחתון של הגזע אל צינורות העצה (המובילים חומרים מהשורש לנוף.(מיישמים את החומר בחור, ומשם צינורות העצה מעבירים אותו לכל העץ. 
התיעוד הכתוב הראשון לשימוש בשיטה זו בארץ הוא פרסומו של דר' יוסף הלפרין בטיפול כנגד תהלוכן האורן (1966). קדחו בהיקף הגזע, כל 20 ס"מ חור, בקוטר 10 מ"מ לעומק מספר ס"מ, מילאו את החור בחומר ההדברה, והמזיק הודבר.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 (אין תיעוד כתוב), דר' ציון מדר מקק"ל ופרופ' יוסי ריוב מהפקולטה לחקלאות ברחובות, הנהיגו את השיטה (אותה העתיקו מדרום אפריקה) להחדרת ברזל לאקליפטוסים הסובלים ממחסור בברזל. קודחים חור בקוטר 10 מ"מ לתוך עצת העץ, סוגרים את פתח החור בפקק שעם, מחדירים מחט של אינפוזיה בבני אדם, המחוברת לצינור המחובר למכל, שמכיל ברזל גופרתי CP . טיפול אחד הספיק ל-10 שנים לפחות.
עודד יפה טוען, שהוא מצליח בשיטה זו לשקם עצים הסובלים מעקת יובש או פגעים באמצעות החדרת כמות קטנה (כ- 50 סמ"ק) של נוזל, הנלקח ממיצוי עצים צעירים הנמצאים בשלבי גדילה מואצת (אין תיעוד כתוב).
עיצור וילוני, מסודק

| עיצור וילוני, מסודק |
| --- | --- |
 kʼ
 מספר IPA:  165
קידוד
 יוניקוד:  U+006B U+02BC
 X-SAMPA:  -
 Kirshenbaum:  -
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור וילוני מסודק הוא צליל עיצורי קיים בכמה של שפות מדוברות; בעברית המקראית היה זה צלילה של האות ק, ובערבית הקדומה צלילה של האות ق. בסיס חיתוכו הוא וילוני וסימן ה־IPA לעיצור הוא /kʼ/.
התרחשות

| שפה | מילה | IPA | משמעות |
| --- | --- | --- | --- |
| צ'רקסית | кӏэ | [kʼa] | 'זנב' |
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
עורק הכליה

| --- | --- |
 שיוך:  מערך העורקים, renal circulation 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (610) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  arteria renalis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.12.075 
 TA2 (2019):  4269 
 FMA:  14751 
 קוד MeSH:  A07.015.114.745 
 מזהה MeSH:  D012077 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0035065 
 
אבי העורקים וסעיפיו. עורקי הכליה יוצאים בחלקה העליון של התמונה לעבר הכליות, מוסתרים על ידי ורידי הכליות.
עוֹרֵק הַכִּלְיָה (TA: arteria renalis) הוא עורק בבטן היוצא מאבי העורקים ומספק דם לכליה. דרך עורקי הכליה עובר כשליש מתפוקת הלב.
אנטומיה > מהלך

עורקי הכליה יוצאים מצדדיו של אבי העורקים, ממש מתחת לעורק מתלה המעי העליון, בכיוון שוקי הסרעפת. קוטרם כחצי סנטימטר. בשל מיקומם של אבי העורקים, הווריד הנבוב התחתון והכליות, עורק הכליה הימני ארוך יותר ומעט נמוך יותר מן השמאלי. העורק הימני עובר מאחורי הווריד הנבוב התחתון, וריד הכליה הימני, ראש הלבלב והחלק היורד של התריסריון. לעומתו, העורק השמאלי נמצא מאחורי וריד הכליה השמאלי, גוף הלבלב ווריד הטחול, והוא נחצה על ידי וריד מתלה המעי התחתון.
אנטומיה > סעיפים

בטרם מגיע עורק הכליה לשער הכליה הוא מתפצל לארבעה או חמישה ענפים. הענפים הקדמיים נעים בין וריד הכליה לשופכן, כשווריד הכליה מלפנים והשופכן מאחור, ואילו ענף אחורי אחד או יותר נעים על פי רוב מאחורי השופכן. מעורק הכליה מתפצל גם עורק יותרת הכליה התחתון, המספק דם לבלוטת יותרת הכליה, לשופכן ולשרירים ורקמות נוספים.
אנטומיה > שונות באוכלוסייה

לעיתים קרובות ניתן למצוא עורקי לוואי לכליה, במיוחד בצד שמאל, שכן הם יוצאים על פי רוב ישירות מאבי העורקים, מעל או מתחת לעורק הכליה הראשי. עורקים אלה אינם נכנסים אל הכליה בשער הכליה, אלא חודרים את חלקה העליון או התחתון של הכליה.
היבטים קליניים

היצרות עורק הכליה תביא ליתר לחץ דם, מאחר שהכליות המושפעות מכך חשות בנפח דם נמוך ומפרישות רנין על מנת להעלות את לחץ הדם ולשמור על אספקת הדם לכליות. מחלה זו מאובחנת על ידי אולטרה סאונד דופלר של עורקי הכליות. הטיפול בה הוא באמצעות אנגיופלסטיה ותומכנים.
טרשת עורקים גם כן עלולה לפגוע בעורקי הכליה ולהוביל לאספקת דם ירודה לכליות, ואף לאי-ספיקת כליות.
סמית (נהר, קליפורניה)

| --- | --- |
שפך הנהר סמית לאוקיינוס השקט
שפך הנהר סמית לאוקיינוס השקט
 מידע כללי
 אורך:  40.4 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  106.1 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  1,860 קמ"ר
 מוצא:  מפגש היובל הצפוני והיובל האמצעי ליד גאסקט (אנ') בקליפורניה
 גובה מוצא הנהר:  96 מטרים
 קואורדינטות מוצא:  41°50′52″N 123°58′08″W﻿ / ﻿41.847778°N 123.968889°W﻿ / 41.847778; -123.968889
 יובלים:  North Fork Smith River 
 שפך:  האוקיינוס השקט בקליפורניה
 קואורדינטות שפך:  41°56′10″N 124°12′12″W﻿ / ﻿41.936111°N 124.203333°W﻿ / 41.936111; -124.203333
 מדינות באגן הניקוז:  קליפורניה בארצות הברית
 
 מפה המציגה את מהלך הנהר סמית ויובליו
 
גשר הנהר סמית בטרם פירוקו
הנהר סמית (באנגלית: Smith River) זורם מהרי קלאמת לאוקיינוס השקט במחוז דל נורטה בצפון-מערב קליפורניה, בחוף המערבי של ארצות הברית. הנהר, באורך 40.4 קילומטרים, כולו בתוך מחוז דל נורטה, מנקז כ-1,860 קילומטרים רבועים וזורם דרך היער הלאומי הנהר רוג – סיסקיו, היער הלאומי שישה נהרות, והפארק המדינתי רדוודס ג'דדיה סמית (אנ').
מסלול

הנהר סמית נוצר על ידי מפגש בין היובל האמצעי של הנהר סמית (Middle Fork Smith River) והיובל הצפוני של הנהר סמית (North Fork Smith River), ליד היישוב גאסקט (אנ'). המוצא של היובל האמצעי של הנהר סמית, באורך 44.7 קילומטרים, הוא במחוז דל נורטה, כ-100 קילומטרים צפונית-מזרחית לקרסנט סיטי, וזורם מערבה. המוצא של היובל הצפוני של הנהר סמית, באורך 45.2 קילומטרים באורגון במדרון הצפון-מזרחי של פסגת צ'טקו (אנ'). היובל הדרומי של הנהר סמית (South Fork Smith River) נשפך לנהר סמית ליד היישוב היוצ'י (אנ'). מוצאו של היובל הדרומי, באורך 69.7 קילומטרים בקצה המזרחי של אזור הנופש הלאומי של הנהר סמית (אנ'), כ-48 קילומטרים מזרח-צפון-מזרח לקרסנט סיטי, והוא זורם לדרום-מערב ולאחר מכן לצפון-מערב.
מהמפגש עם היובל הדרומי, הנהר סמית זורם בדרך כלל לצפון-מערב, ונשפך לאוקיינוס השקט סמוך ליישוב סמית ריבר (אנ'), כ-16 קילומטרים צפונית לקרסנט סיטי. שפך נהר סמית מוכר להגנה על ידי מדיניות המפרץ ושפכי הנהרות של קליפורניה.
אגן הניקוז

שטחו של אגן הניקוז של הנהר הוא 1,860 קילומטרים רבועים. הוא מנקז אזור טרשי של מערב הרי קלאמת וצפון רכסי החוף של קליפורניה, ממערב להרי סיסקיו, ממש דרומית לגבול אורגון, ומצפון לקו פרשת המים של הנהר קלאמת.
לפי ספיקה ממוצעת, הסמית הוא מערכת הנהרות הגדולה ביותר בקליפורניה שזורמת בחופשיות לאורך כל מסלולה. הספיקה השנתית המשתנה ביותר היא כ-106.1 מטרים מעוקבים בשנייה, עם שיא חודשי ממוצע של 238.8 מטרים מעוקבים בשנייה בינואר, ושפל ממוצע של 9.5 מטרים מעוקבים בשנייה בספטמבר. הספיקה הגבוהה ביותר בכל הזמנים הייתה 6,500 מטרים מעוקבים בשנייה ב-22 בדצמבר 1964 במהלך שיטפון חג המולד של 1964.
הנהר נקרא על שמו של חוקר הארצות ג'דדיה סמית.
שימור

העובדה שאין אף סכר על הנהר לכל אורכו הופך אותו ליוקרתי במיוחד בקרב תומכי שימור הסביבה והוא נחשב לאחד מגולות הכותרת של תוכנית המערכת הלאומית של נהרות פראיים ונופיים.
גשר הנהר סמית

גשר הנהר סמית משנת 1929, הידוע גם בשם גשר היוצ'י (Hiouchi Bridge), היה דוגמה נדירה של גשר שלוחות ומסבכים של כביש מהיר בתוך קליפורניה, עד שנהרס ב-1989. כביש 199 (אנ') של ארצות הברית חצה את הנהר סמית על גבי גשר כביש זה שהיה דו-נתיבי. רכיבי הפלדה המבניים יוצרו על ידי חברת Virginia Bridge & Iron Co ברואנוק, ונשלחו דרך תעלת פנמה לסן פרנסיסקו, ולאחר מכן הוטענו מחדש על ספינת חוף קטנה יותר ונשלחו לקרסנט סיטי. החלק המרכזי התלוי היה מסוג מסבך פרקר (Parker truss).
זה היה גשר שלוחות מסבכים הראשון שתוכנן על ידי מהנדסי חטיבת הכבישים המהירים של מחלקת הגשרים בקליפורניה בשנת 1928. סוג הגשר היה פופולרי לזמן קצר במהלך שנות ה-20 המאוחרות עד סוף שנות ה-30 של המאה ה-20 בארצות הברית, אך מכיוון שהוא התאים ביותר ליישומים מיוחדים רק מספר מוגבל של גשרים כאלו נבנו במדינה. עיצובו הושפע מגשר קרקינז (אנ') (בקצה של מפרץ סן פרנסיסקו) הראשון, שתוכנן על ידי דייוויד ב. סטיינמן והושלם ב-1927 (נהרס ב-2007).
מחקרים להחלפת גשר נהר סמית החלו בשנת 1987. כביש מדינתי 199 מספק קישור בין כביש 101 בקרסנט סיטי בצפון חוף קליפורניה, לבין הכביש הבין-מדינתי 5 בפנים הארץ בגרנטס פאס (Grants Pass) באורגון. ההצעה להחליף את הגשר התבססה על מצבו המבני המיושן מבחינה תפקודית. בגלל האחוז הגבוה של תנועת משאיות כבדות בנתיב, לגשר נגרם נזק מעומסים גבוהים לאורך השנים, מה שגרם לחשש שהגשר עלול להתמוטט.
מאחר שנקבע כמותאם להכללה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, הוא נדרש להיות מתועד לפי התקנים של תיעוד הנדסי היסטורי אמריקאי (Historic American Engineering Record−HAER) לפני פירוקו ב-1989.
הערות שוליים

↑  North Fork Smith River
↑  water quality control policy For the enclosed bays and estuaries of california as adopted by resolution no. 95-84 on november 16, 1995
↑  "USGS Gage #11532500 on the Smith River near Crescent City, CA" (PDF). National Water Information System. U.S. Geological Survey. 1932–2013.
↑  Smith River Scenic Byway
↑  "Smith River, California". National Wild and Scenic Rivers.
1 2 3 4  LOC.gov − Historic American Engineering Record−HAER: "Smith River Bridge, CA State Highway 199 Spanning Smith River, Crescent City, Del Norte County, CA"; HAER No. CA-75; May 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546657205171  GND: 4330289-0  LCCN: sh91000578  VIAF: 243836457   WorldCat (עם VIAF): 243836457
עיצור וילוני, מקורב

| עיצור וילוני, מקורב |
| --- | --- |
 ɰ
 מספר IPA:  154
קידוד
 דצימלי:  &#624;
 יוניקוד:  U+1270
 X-SAMPA:  \M
 Kirshenbaum:  <j<vel
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור וילוני מקורב הוא צליל הקיים במספר שפות מדוברות, ביניהן צ'רוקי (לדוגמה [ɰatsi]), הולנדית, צרפתית (לדוגמה [aɰa]), יוונית (לדוגמה [maɰaˈzi]), גוואראני (לדוגמה [ɰɨˈɾe̞sia]), איסלנדית (לדוגמה [ˈsaɰa]), אירית (לדוגמה [N̪ˠɰIː]) ועוד.
התרחשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
סמית' תומפסון

סמית' תומפסון (באנגלית: Smith Thompson;‏ 17 בינואר 1768 –  18 בדצמבר 1843) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1819–1823 ושופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 1823 ועד מותו ב-1843.
ראשית חייו

סמית' תומפסון נולד באמיניה שבמדינת ניו יורק. ב-1788 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון (אז קולג' ניו ג'רזי). לזמן קצר הוא עסק בהוראה ולאחר מכן למד משפטים אצל ג'יימס קנט. בין השנים 1792–1793 הוא עסק בעריכת דין בעיר טרוי שבניו יורק ולאחר מכן ועד 1802 הוא המשיך את עיסוקו בעיר פוקיפסי שבניו יורק.
קריירה פוליטית ושיפוטית

ב-1800 נבחר תומפסון לאספה המחוקקת של מדינת ניו יורק והיה נציג בכינוס החוקתי של 1801. ב-1802 הוא מנה כשופט בבית המשפט העליון של ניו יורק וכיהן בתפקיד זה עד 1814. לאחר מכן ועד 1818 הוא כיהן כנשיא בית המשפט.
ב-1819 מונה תומפסון כמזכיר הצי של ארצות הברית על ידי נשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו. ב-1823–1824 הוא הציג את מועמדותו לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות של 1824. הוא הסיר את מועמדותו לאחר שהובס על ידי שאר המועמדים.
ב-1 בספטמבר 1823 קיבל תומפסון מהנשיא ג'יימס מונרו באי-רצון מינוי פגרה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא מילא את מקומו של השופט הנרי ברוקהולסט ליווינגסטון שנפטר. מינויו הרשמי היה ב-5 בדצמבר 1823 והוא אושר על ידי סנאט ארצות הברית ב-9 בדצמבר אותה שנה. במשך כל שנות כהונתו בתפקיד הוא היה יריבו המושבע של נשיא בית המשפט העליון ג'ון מרשל.
במהלך שנחשב כיום ליוצא דופן, אך היה אז מקובל, המשיך תומפסון לקדם את שאיפותיו הפוליטיות והתמודד על משרות ציבוריות בעודו יושב על כס השיפוט. בבחירות על משרת מושל ניו יורק ב-1828 הוא נחל תבוסה, זאת בניגוד לדוגמה של נשיא בית המשפט העליון ג'ון ג'יי שהתמודד בהצלחה על אותה משרה ב-1795, גם הוא תוך כדי שהוא יושב עדיין על כס השיפוט. לאחר תבוסה זאת ויתר תומפסון על שאיפותיו הפוליטיות.
סמית' תומפסון נפטר ב-18 בדצמבר 1843 בפוקיפסי בעודו מכהן כשופט.
משפחתו

אשתו הראשונה של סמית' תומפסון הייתה שרה ליווינגסטון, בתו של גילברט ליווינגסטון, שותפו למשרד עורכי הדין של תומפסון. לשניים נולדו ארבעה ילדים. אשתו השנייה הייתה אליזבת דוונפורט ליווינגסטון, בתו של הנרי ליווינגסטון הבן. גילברט והנרי היו אחים ולפיכך, היו שתי נשותיו של תומפסון בנות דוד מדרגה ראשונה. שרה ליווינגסטון הייתה גם בת דודו של קודמו בתפקיד של בעלה, הנרי ברוקהולסט ליווינגסטון דרך אבותיהם המשותפים רוברט ליווינגסטון הזקן ואלידה סקיילר שחיו במזרח ניו יורק במהלך המאה ה-18.
אחד מבניו של תומפסון, גילברט ליווינגסטון תומפסון, נשא לאישה את אריאטה מינת'ורן תומפקינס, בתו של סגן נשיא ארצות הברית דניאל טומפקינס. בתו, אריאטה ליווינגסטון תומפסון, הייתה אמו של גאי ורנור הנרי, קצין בצבא ארצות הברית וסבתו של גאי ורנור הנרי הבן, גם הוא קצין בצבא ארצות הברית.