stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ילי
הערות שוליים

↑  GEELY AUTOMOBILE HOLDINGS LIMITED, http://geelyauto.com.hk
↑  סוכנויות הידיעות, פורד מוכרת את וולבו בשליש מהמחיר בו רכשה אותו, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2010 (הקישור אינו פעיל, 4 ביולי 2020)
↑  אלי שאולי, יוניון מוטורס, יבואנית טויוטה, תייבא את מותג ג'ילי, באתר אוטו, ‏13 בדצמבר 2020
↑  רונן יבלון מונה לתפקיד מנכ"ל Geely ישראל, באתר קארטיוב, ‏06 ביוני 2021
↑  Geely's new Zeekr electric brand officially confirmed, באתר אוטובלוג, ‏23 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1050782135  ISNI: 0000 0004 6018 3830  VIAF: 139440013   WorldCat (עם VIAF): 139440013 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יצרני רכב ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלווין והצ'יפמאנקס 4

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  וולט בקר 
 הופק בידי:  ג'ניס קרמן   רוס בגדאסאריאן
 תסריט:  ג'ון ויטי, רנדי מאיים סינגר 
 שחקנים ראשיים:  ג'ייסון לי טוני הייל קימברלי וויליאמס ג'סטין לונג מתיו גריי גאבלר ג'סי מקרטני אנה פריס קיילי קווקו כריסטינה אפלגייט
 מדבבים:  ג'סטין לונג קיילי קווקו אנה פריס ג'סי מקרטני מתיו גריי גאבלר כריסטינה אפלגייט 
 מוזיקה:  מארק מות'רסבו 
 צילום:  פטר ליונס קוליסטר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 18 בדצמבר 2015
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט מוזיקלי, סרט פנטזיה, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט מונפש למחצה 
 תקציב:  90 מיליון דולר
 הכנסות:  234 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   alvin4
 סרט קודם:  אלווין והצ'יפמאנקס 3 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אלווין והצ'יפמאנקס 4 (נקרא גם אלווין והצ'יפמאנקס יוצאים לדרך, באנגלית: Alvin and the Chipmunks: The Road Chip) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2015 של פוקס המאה ה-20 המשלב אנימציה ממוחשבת עם לייב אקשן. הסרט בוים על ידי וולט בייקר. הסרט מבוסס על המותג "הצ'יפמאנקס". זהו סרט המשך ל"אלווין והצ'יפמאנקס", "אלווין והצ'יפמאנקס 2" ו"אלווין והצ'יפמאנקס 3".
תקציר העלילה

החבורה נתקלת בילד בעייתי, כאשר בין הילד לחבורת הצ'יפמאנקס נוצרת איבה. במהלך הסרט נעלבים החבורה מירידתם מעולם הזוהר. לדייב יש חברה, שנראה כי עומד להציע לה נישואים, ואף מתברר, שבנה של חברה זו הוא מיילס, הילד הבעייתי הנ"ל. החבורה משתפת פעולה עם הילד כדי לעצור את הנישואים, ובין הצ'יפמאנקס למיילס נוצרת ידידות והתוכניות משתנות.
מדבבים

ג'סטין לונג - אלווין
מתיו גריי גובלר - סיימון
ג'סי מקרטני - תיאודור
כריסטינה אפלגייט - בריטני
אנה פריס - ג'נט
קיילי קווקו - אלינור
שחקנים

ג'ייסון לי - דייב
קימברלי וויליאמס - סמנתה
טוני הייל - סאגסי
בלה ת'ורן - אשלי גריי
ג'ניפר קולידג' - גברת פרייס
הערות שוליים

↑  Todd Cunningham and Beatrice Verhoeven, ‘Star Wars: The Force Awakens’ Rockets to Record $57 Million in Thursday Previews, The Wrap, December 18, 2015
מחצבה

מחצבת סלעים געשיים בהר אודם
מחצבת אבן בנייה
מחצבה באדלייד, אוסטרליה, שתחתיתה התמלאה במי תהום
מחצבה היא סוג של מכרה בור-פתוח דרכה סלעים ומינרלים מוצאים מהאדמה. מחצבות משמשות, בדרך-כלל, להפקת חומרי בנייה מהאדמה, כגון אבני בניין. מחצבות לרוב עמוקות פחות ממכרות הבור-הפתוח.
סוגי סלעים נפוצים המופקים במחצבות:
סלעי געש
חרסינה
סלעי משקע
גרניט
חצץ
גבס
גיר
שיש
אבן חול
לווחה
במחצבות הסמוכות למאגרי מים או למי תהום, מתמלאת לעיתים תחתית המחצבה במים לכדי מעין בריכה. במחצבות אלו נדרש פיתוח הנדסי מתאים כדי לאפשר ניקוז של המים מהמחצבה (השפלת מי תהום).
במחצבות שננטשו והמים בהם לא נוקזו, עשוי להיווצר עם הזמן מעין אגם. מחצבות נטושות אחרות הופכות לעיתים למטמנות לפסולת.
גורמי ציבור ותושבים המתגוררים בסמוך למחצבות, מתנגדים לעיתים קרובות לפעילותן, בשל הרעש והאבק הנוצרים במהלך העבודות בה, הפגיעה בנוף ובאיכות הסביבה, וזיהום האוויר והלכלוך בכבישים הנגרם בשל המשאיות הנכנסות ויוצאות תכופות מאזור המחצבה לשם העברת האבן שנחצבה.
ראו גם

מכרה
הקרן לשיקום מחצבות
חציבה בלתי חוקית בישראל
הדיקטטור

ערך זה עוסק בסרט של סשה ברון כהן משנת 2012. אם התכוונתם לסרטו של צ'ארלי צ'פלין משנת 1940, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  לארי צ'ארלס 
 הופק בידי:  סשה ברון כהן, ג'ף שפר, אלק ברג, סקוט רודין, דיוויד מנדל 
 תסריט:  סשה ברון כהן אלק ברג דוד מנדל ג'ף שפר
 עריכה:  גרג היידן  אריק קיסאק
 שחקנים ראשיים:  סשה ברון כהן אנה פריס בן קינגסלי ג'ון סי. ריילי ג'ייסון מנטזוקאס
 מוזיקה:  ערן ברון כהן 
 צילום:  לורנס שר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Four by Two Films
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 במאי 2012   ישראל 7 ביוני 2012
 משך הקרנה:  83 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, ברוקלין 
 תקציב:  65 מיליון דולר
 הכנסות:  179.4 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   dictator
 www.republicofwadiya.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדיקטטור (באנגלית: The Dictator) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2012 בבימויו של לארי צ'ארלס ובכיכובו של הקומיקאי הבריטי היהודי סשה ברון כהן.
מפיקי הסרט, אמרו שדמותו של ברון כהן נוצרה בהשראתם של הדיקטטורים קים ג'ונג-איל, אידי אמין, מובוטו ססה סקו, ספרמורט ניאזוב ומועמר קדאפי (עם מספר פרפרזות למשמר האמזונות).
עלילת הסרט

הסרט מתחיל בברכה פרודית "לזכרו של קים ג'ונג-איל" (שנפטר כחצי שנה לפני יציאת הסרט לאקרנים). העלילה מתמקדת בדיקטטור העריץ גנרל אדמירל חאפז אלאדין (בגילומו של סשה ברון כהן) אשר הוא הדיקטטור של מדינה אסלאמית בדיוניות בשם וואדייה, השוכנת בצפון אפריקה ואשר עשירה בנפט. אלאדין, אשר שינה מעל ל-300 מילים בשפתו ל-"אלאדין", ונוהג לעיתים קרובות להוציא להורג תושבים רבים על בסיס עבירות מינוריות או בשל אי הבנות שונות, שנוא בפועל על ידי כמעט כל תושבי ארצו.
אלאדין, מנסה לפתח נשק גרעיני עבור ארצו, בו הוא מתכנן להשתמש כדי להשמיד את מדינת ישראל. אף על פי כן, בפועל הוא מציין כי הנשק נועד למטרות שלום ומחקר (רמז לתוכנית הגרעין האיראנית).
מועצת הביטחון של האו"ם מקבלת בהמשך החלטה ליזום התערבות צבאית בוואדייה. בעקבות כך אלאדין מחליט לנסוע לניו יורק ולנאום בעצרת הכללית של האו"ם כדי למנוע פעולה צבאית נגד וואדייה.
אף על פי כן, זמן קצר לאחר שהוא מגיע לניו יורק הוא נחטף על ידי הרוצח השכיר קלייטון (המגולם על ידי ג'ון סי. ריילי), אשר אותו שכר טאמיר, דודו ועוזרו המניפולטיבי של אלאדין (המגולם על ידי בן קינגסלי), אשר שואף לרשת את אלאדין עוד בחייו. טאמיר מחליף את אלאדין בכפיל עם פיגור שכלי על מנת שזה ינאם באו"ם במקום אלאדין ויודיע על הפיכתה של וואדייה לדמוקרטיה.
אלאדין מצליח לברוח מהשבי ומוצא את עצמו לבד ברחובות ניו יורק. בתחילה אלאדין מנסה לחזור למלון שבו שהה, אך משום שזקנו גולח על ידי קלייטון, אף אחד לא באמת מאמין כי הוא השליט של וואדייה.
בהמשך אלאדין פוגש ברחובות ניו יורק קודם את פעילת השמאל הרדיקלית זואי (בגילומה של אנה פריס) ובהמשך את נדאל (בגילומו של ג'ייסון מנטזוקאס), אשר היה המדען הראשי האחראי על תוכנית הגרעין של וואדייה ואשר הצליח לחמוק בסתר מוודאיה על אף שאלאדין הורה להוציא אותו להורג בשל אי הבנה בנוגע לצורתו של הטיל הגרעיני.
נדאל מרחם על אלאדין ומחליט לעזור לו. בעקבות כך אלאדין ונדאל רוקמים מזימה שתאפשר לאלאדין להשיב לעצמו את מעמדו כשליט הבלתי מעורער של וואדייה ולוודא כי וואדייה לא תהפוך למדינה דמוקרטית. אלאדין ונדאל מבינים מהר מאוד שבלתי אפשרי להיכנס למלון שבו שוהה הכפיל של אלאדין, בסצנה מסוימת אלאדין מדבר עברית. אף על פי כן, לאחר שהם מגלים שהחברה שבבעלותה של זואי אחראית על אספקת המזון למלון שבו שוהה הכפיל של אלאדין, אלאדין מתחיל לעבוד בחברה של זואי כדי שיצליח להתגנב למלון.
אלאדין מתאהב בהמשך בזואי. בסופו של דבר אלאדין מצליח להתגנב למלון, להתחלף עם הכפיל ולקרוע לגזרים לפני המצלמות את החוקה הדמוקרטית החדשה של וואדיה. עם זאת, כאשר זואי נכנסת לחדר הוא מחליט לחזור בו, מצהיר על אהבתו אליה ולבסוף מתחתן עימה, אך אז מגלה שהיא יהודייה.
צוות השחקנים הראשי

סשה ברון כהן – הגנרל-אדמירל אלאדין
בן קינגסלי – טאמיר, דודו של אלאדין
אנה פריס – זואי, פעילת שמאל רדיקלי
ג'ון סי. ריילי – קלייטון
ג'ייסון מנטזוקאס – נדאל, מדען גרעין שעוזר לאלאדין
אדיל אקטר – מארוש
קידום הסרט

ב-26 בפברואר 2012 הודיעה האקדמיה האמריקאית לקולנוע כי היא אוסרת את כניסתו של סשה ברון כהן לטקס פרס אוסקר ה-84 בשל החשש שיעורר מהומות כמנהגו. על אף האיסור הגיע ברון כהן לקבלת הפנים של פרסי האקדמיה, מחופש בתור הדיקטטור, מלווה בשתי שומרות ראש (כמחווה למשמר האמזונות של מועמר קדאפי, הדיקטטור לשעבר של לוב - מחווה שגם קיבלה מקום בסרט), בעודו מברך את הכתבים ב"שלום, מוות למערב!" ומחזיק בכד שלטענתו הכיל את האפר של המנהיג הצפון קוריאני המנוח קים ג'ונג איל. בהמשך, במהלך ראיון טלוויזיה שהעניק, שפך ברון כהן את כל תכולת הכד על חליפתו של מנחה תוכנית הטלוויזיה "אמריקן איידול" ראיין סיקרסט.
בישראל, נבחר הסרט לפתוח את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים תל אביב 2012.
ראו גם

ראיון סוף
הערות שוליים

↑  ynet, אוסקר 2012: סשה ברון כהן מנודה מהטקס, באתר ynet, 23 בפברואר 2012
↑  nrg מעריב, הרגע של האוסקר? ברון כהן שפך "אפר" על סיקרסט, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2012
↑  "הדיקטטור" יפתח פסטיבל סטודנטים תל אביב 2012, באתר אידיבי, 23 במרץ 2012
| סשה ברון כהן |
| --- | --- | --- |
| דמויות | עלי ג'י • בוראט סאגדייב • ברונו ג'יהארד • אדמירל גנרל אלאדין • ערן מורד |  |
| סרטים | עלי ג'י: הסרט (2002) • בוראט (2006) • ברונו (2009) • הדיקטטור (2012) • גרימסבי (2016) • סרט המשך בוראט (2020) |  |
| טלוויזיה | המופע של עלי ג'י (2000–2004) • מי זו אמריקה? (2018) |  |
התנגדות למילה

מפגינים נגד ברית מילה בתל אביב
רכב עם שלטים נגד מילה במצעד הגאווה בשיקגו, ארצות הברית
מפגינים נגד מילה, בסנט לואיס, ארצות הברית
התנגדות למילה היא התנגדות לביצוע ניתוח מילה שגרתי בקטינים, כפי שנהוג למשל בישראל, שבה רובם הגדול של הזכרים נימולים לצורך קיום מצוות ברית מילה או בשל נורמה חברתית. התנגדות לביצוע שגרתי של מילה בקטינים קיימת בעיקר במדינות המערב. המתנגדים מנמקים את עמדתם בטיעונים מוסריים ורפואיים.
היסטוריה > בעת העתיקה

בתקופה ההלניסטית נפוצה התפישה היוונית המעריצה את הגוף הטבעי, והמילה נתפשה כפגיעה בשלמותו. בשנת 167 לפנה"ס, אנטיוכוס הרביעי הטיל שורה של גזירות על הדת היהודית, הידועות גם כגזירות אנטיוכוס וביניהן איסור על מילה. האיסור נאכף באמצעות הוצאתם להורג של המוהלים ושל התינוקות הנימולים. גזירות אלו היו המניע המיידי לפרוץ מרד החשמונאים.
באימפריה הרומית, קורנליה דה סיקאריס, אחד מחוקי סולה (lex cornelia de sicariis et veneficis) המכוון לאסור על מעשי התנקשות וכישוף, נאכף ביתר קפידה בתקופת הקיסר אדריאנוס, החל משנת 117 לספירה, גם כאיסור על סירוס, שנחשב אחד ממאפייניהם של המתנקשים (sicarii). השערה רווחת היא כי איסור הסירוס הורחב עד מהרה לכל חיתוך באבר המין, ובכך גם לאיסור המילה. לפי החיבור "היסטוריה אוגוסטה", אחד משני המקורות העתיקים הנוקבים במפורש בסיבות למרד בר כוכבא, חל האיסור גם על ברית המילה והיה הסיבה לפרוץ המרד. מהימנותו של החיבור בנושא זה, כבנושאים אחרים, קלושה, אך יש המקבלים את גרסתו ביחס לפרוץ המרד. חוקרים אחרים סבורים כי האיסור על המילה בא כתגובה למרד בר כוכבא. לפי דברי חכמים מאותו הדור, כפי שהובאו בתלמוד, גם כאן נאכף האיסור באמצעות הטלת עונש מוות, בו הסתכנו רבים. עם עלותו לשלטון של אנטונינוס פיוס, קיסר רומא משנת 138 לספירה, הותר ליהודים למול את בניהם, אך האיסור נותר בתוקפו ביחס לשאר האוכלוסייה, ובכך מנע אפשרות של גיור גברים.
היוונים והרומאים בעת העתיקה הסתייגו מן המילה.
בספרות היוונית-רומית ישנן התייחסויות למנהג המילה של היהודים - שתיים מהן באופן ברור לשלילה: במחצית הראשונה של המאה ה-1 לספירה, הסופר המצרי-יווני אפיון לעג ליהודים על כך שהם מלים את עורלתם.
בתחילת המאה ה-5 לספירה, המשורר והפקיד הרומאי-פגאני הבכיר רוטיליוס נמטיאנוס, גינה את העם היהודי "החותך באופן מחפיר את עטרת איבר המין".
היסטוריה > בימי הביניים

גם בקרב הנוצרים המוקדמים הייתה התנגדות למילה בנימוק שמדובר בחצי סירוס, ובכך שהוא פוגע בכח הגברא ובאטרקטיביות של הגבר הנימול, בעיני הנשים. הילדגרד מבינגן, שחיה במאה ה-12, הציגה את הטבילה לנצרות כעדיפה על המילה, כיוון שהיא מאפשרת לנשים וגברים כאחד למול את כל איברי גופם.
מוטיב בחלק מעלילות הדם על היהודים, שנזכר גם בכתבי כומר אנגלי מהמאה ה-17, היה שהם נוהגים למול את קרבנותיהם הנוצרים. בקומפליציה של כתבים היסטוריים שנערכה באנגליה במאה ה-18, מתועד משפט שנערך בנוריץ' לקבוצת יהודים שהואשמו בחטיפת ילד נוצרי בן חמש ובמילתו, שלאחריה השתעשעו בעורלה, וקראו לילד יהודי. בנוסף לעדותו של הילד, כמרים רבים העידו בשבועה שראו את איבר מינו של הילד כשהוא נפוח וזב דם, ואישה העידה שלאחר החזרתו הביתה, כמה יהודים הזהירו אותה שלא תאכיל את הילד חזיר. עם זאת, המשפט נערך לאחר ארבע שנים, ובינתיים, לפי כתב האישום, עורלת הילד צמחה מחדש. לבית המשפט העניין נראה מוטל בספק, אולם נציגי הכנסייה טענו שמאחר שברית מילה היא עניין דתי, הסמכות לדון לגביו צריכה להיות בידיהם. ההכרעה הועברה לבישוף של נוריץ', שדן ארבע מהנאשמים להוצאה להורג בגרירה אחרי סוס ולתליית גופתם. מהצלבה עם מסמכים אחרים, הוסק שכנראה בהמשך לגזר הדין, תושבי נוריץ' הציתו את בתי היהודים באש.

בשנת 2000 כתב דייוויד גולאהר(אנ'), היסטוריון המתנגד למילה, ספר על ההיסטוריה של הניתוח, שבו הוא תוהה האם יש אמת בעלילת הדם, ומציג את תיעוד המשפט שנערך בנוריץ' כראיה לכך ש"בהחלט יש אינדיקציות למנהגים ביזאריים".
היסטוריה > בעת החדשה

באמצע המאה ה-19 עלו בגרמניה טענות שהמילה מסכנת את בריאות הציבור, בגלל מנהגי הפריעה והמציצה והפעילות של מוהלים שאינם אנשי רפואה.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, ניהלה היבסקציה בברית המועצות תעמולה נגד ברית המילה שתוארה כמנהג ברברי שאינו מתאים לחברה קומוניסטית מתקדמת. בימי הטיהורים הגדולים הוגלו לסיביר חברי מפלגה שמלו את בניהם. החוק בברית המועצות אסר על אנשים שאינם מוכשרים כרופאים לבצע ניתוחים ובכך אסר על מוהלים למול.
התעמולה הנאצית של גבלס הציגה את המילה כהוכחה לאכזריות ולהתבדלות של היהודים, והדר שטירמר אף האשים אותם בשימוש בדם ילדים נוצרים בברית המילה. עם זאת, לא הטילו הנאצים הגבלות על המילה כפי שהטילו על השחיטה הכשרה, אלא נעזרו בה לזיהוי ולבידוד יהודים.
היסטוריה > התנגדות למילה כיום

הקמת תנועות בנות זמננו להתנגדות למילה מיוחסת לשנות ה-80 של המאה העשרים. בשנת 1985 הוקם ארגון (national organization of circumcision information resource centers NOCIRC), ארגון ראשון של מתנגדים, שנועד לספק מידע על המילה. בשנת 1989 הוקם ארגון (national organization of restoring men NORM), ארגון של אנשים המצטערים שהם נימולו, ושני ארגונים נוספים הוקמו בשנים 1991-1992. מאז הוקמו ארגונים רבים בעולם. ארגון "רופאים מתנגדים למילה" (Doctors Opposing Circumcision) הוקם ב-1995 על ידי רופא משפחה אמריקאי בשם ג'ון דניסטון משום שהיה מוטרד מהמילה השגרתית של בנים בארצות הברית. הארגון מהווה רשת בינלאומית של רופאים שמטרתה להגן על שלמות איברי המין ועל האוטונומיה של כל הילדים. בישראל התארגנה קבוצה הנקראת "עמותה נגד חיתוכים באיברי המין בתינוקות". עמותה זו הפיצה חומר נגד קיום ברית המילה ובשנת 1998 אף עתרה לבג"ץ נגד שר הבריאות והדתות להורות לבטל את המילה. עתירתם נדחתה.
בשנת 2000 הוקם בישראל ארגון קה"ל – קבוצת הורים לילדים שלמים.
ב-7 במאי 2012 פסק בית המשפט המחוזי בקלן, גרמניה שמילה לא רפואית לילדים היא "התערבות חמורה ובלתי הפיכה בשלמות הגוף האנושי". פסק הדין ניתן בעקבות הבהלת ילד בן 4 לבית חולים עקב דימום, יומיים לאחר שנימול בידי רופא מוסלמי. בעקבות פסק הדין נחקק חוק המאפשר את המילה. עם זאת, בעקבות הפסיקה הוכרז על ציון יום המודעות הבינלאומי לאוטונומיה גניטלית ב-7 במאי.
באוקטובר 2013 הצהירה האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה, כי היא מודאגת במיוחד מ"הפרות מסוימות של שלמותם הפיזית של ילדים", שהתומכים בהם מציגים אותם כמועילות לילדים חרף "עדויות ברורות להפך מכך" ומנתה ביניהם "מילת זכרים צעירים מסיבות דתיות". המועצה קראה למדינות החברות "להגדיר בבירור את התנאים הרפואיים, הסניטריים והאחרים אותם יש לוודא עבור מנהגים הרווחים בקהילות דתיות מסוימות, כגון מילתם הבלתי מוצדקת מבחינה רפואית של זכרים צעירים". במכתב לנשיא מדינת ישראל, הדגיש מזכ"ל המועצה "שהמועצה הפרלמנטרית של אירופה היא גוף מייעץ אשר לא מייצג את עמדתה הכללית של מועצת אירופה כולה." בעקבות מאמצי שכנוע מצד ארגונים יהודיים, בספטמבר 2015 קיבלה האספה החלטה מתוקנת, שאינה מגדירה את המילה כהפרה של שלמות הילד או כבלתי מוצדקת מבחינה רפואית.
נכון לפברואר 2018 אין איסור על מילת בנים באף מדינה בעולם ובמדינות מסוימות אף מעוגנת בחוק הזכות לקיים מילת בנים, אולם ישנן קבוצות הקוראות לאיסור בחוק על ביצוע מילה בקטינים. כך באיסלנד מקודמת הצעת חוק שלפיה מילה בבנים תיאסר עד גיל ההסכמה בדומה לחוק התקף שם לגבי השחתת איבר המין הנשי, וארגון "דנמרק השלמה" מנסה לקדם הצעת חוק דומה בדנמרק.
נימוקים להתנגדות

נימוקי ההתנגדות למילה כוללים נימוקים כנגד המילה בכלל, נימוקים כנגד ביצוע מילה בקטינים, בהיעדר הסכמה מצד הקטינים, ונימוקים כנגד ביצוע המילה על ידי אנשים שאינם רופאים.
נימוקים להתנגדות > טיעונים מוסריים

העורלה היא רקמה בריאה, רגישה, רבת עצבים ונורמלית הקשורה בהנאה מינית ובהסרתה תיתכן פגיעה בהנאה המינית של הגבר, וכן של האישה המקיימת עמו יחסים.
מצוטטים דברי ישו מהבשורה על פי תומאס, לפיהם אם המילה הייתה מועילה, הבנים היו נולדים נימולים, ותחת זאת המילה האמיתית של הרוח מועילה בכל המובנים. הקוראן אינו מזכיר מילה כלל, ולעומת זאת מציין שהאל יצר את האדם בצורה ההרמונית והרצויה. נטען שמוחמד ומשה לא נימולו, ומצוטט הרמב"ם שכתב: "אין ספק שהמילה מחלישה את כוח הקישוי ולעיתים קרובות ממעיטה את ההנאה, מפני שכאשר מטיפים דם מן האיבר ומסירים את המגן שלו בראשית גדילתו, הוא נחלש בלי ספק".
מקרב מתנגדי המילה, יש גברים שפונים לניתוח שחזור עורלה, בין היתר במטרה לשחזר את תחושת השלמות, להשיב את השליטה על גופם ולשפר את ההנאה המינית.
קיים ויכוח בספרות המקצועית על טיעון ההנאה המינית, ומחקרים שונים העלו מסקנות סותרות.
נטען שמילת קטינים מפירה את עקרונות האתיקה הרפואית, שהיא מפירה את זכויות האדם ופוגעת בזכות היילוד לאוטונומיה על גופו, ושמילה מפירה את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו לפיו אין פוגעים בחייו, בגופו, או בכבודו של אדם באשר הוא אדם.
במסגרת זאת, ישנם בין המתנגדים למילת קטינים הטוענים גם לקיום עדיפות רפואית למילה הנעשית מבחירה בגיל מבוגר, תוך הדגשה שהסיכונים הכרוכים בהרדמה מלאה הנדרשת לצורך מילה של מבוגר, הם קטנים כיום, ושישנם אורולוגים הטוענים שהניתוח מדויק בהרבה ומניב תוצאות קוסמטיות טובות יותר כאשר הוא מבוצע במבוגרים.[דרוש מקור]
נימוקים להתנגדות > טיעונים מוסריים > השוואה למילת נשים

נטען שמילת נשים אסורה על פי חוק במרבית המדינות המערביות, ונתפסת כהשחתת איבר המין הנשי. יש הטוענים כי גם ניתוח מילה הוא בבחינת השחתת איבר מין פסולה, ומנגד רבים מזדעזעים נוכח ההשוואה בין שני הניתוחים. ישנם סוגים שונים של השחתת איבר המין הנשי והדבר משפיע על מידת הדמיון למילת גברים. ההשוואה מסתמכת בעיקר על הגרסה של השחתת איבר המין הנשי בה מוסרת רק עורלת הדגדגן, רקמה שקטנה יותר מעורלת הפין אך ייתכן שממלאת תפקיד מקביל.
מבחינה אתית, יש הטוענים לאפליה מגדרית ולאפליה תרבותית בהתייחסות השונה לחיתוך איברי המין הנשיים או הזכריים במסגרת מילה. מקור האפליה התרבותית בכך שהתרת מילת בנים מטיבה עם תרבויות מערביות על פני תרבויות אחרות שכן היא מתייחסת בסובלנות לניתוח מילה בבנים משום שזה נהוג בתרבויות מערביות ואינה מקבלת השחתת איבר המין הנשי (גם כאשר ההתערבות הכירורגית מינימלית) שאינה מקובלת בתרבויות אלה. מקור האפליה המגדרית בכך שהיא מטיבה עם הנשים ומספקת להן הגנה מוחלטת בהשוואה לבנים.
נימוקים להתנגדות > טיעונים רפואיים

יש הטוענים שהניתוח אינו אתי ונמצא בקונפליקט עם שבועת הרופאים לפיה מתחייב הרופא לא לגרום נזק לחולה. כמו כן, הביצוע של מילה למטרת רפואה מונעת נוגד את עקרונות הרפואה המונעת שלפיהן יש צורך לספק עדויות ישירות וברורות לכך שביצוע הפעולה הרפואית יימנע את התולדה ומצדיקות אותה. לניתוח מילה עדויות רפואיות ברורות במחקר, אולם לטענת המתנגדים על פי רוב לא ניתן להצדיק את הפעולה הכירורגית הפולשנית כדי למנוע בעיות רפואיות קלות שניתן לטפל בהן לרוב בהתערבות רפואית שמרנית יותר. מחקר בדנמרק הראה ששכיחות ניתוחי העורלה שכוללים כריתה מלאה שלה לצורך טיפול בבעיה רפואית ומתבצעים עד גיל 18 הוא כ-1 למאתיים קטינים, ולפיכך טוענים המתנגדים שהטיעון שלמילה יתרון רפואי מניעתי חסר שחר.
נימוקים להתנגדות > טיעונים רפואיים > סיכונים רפואיים

נטען שמילה היא פעולה העלולה לסכן פעוטות בריאים, המתבצעת שלא לצורך רפואי. הביואתיקנית, מרגרט סאמרוויל (Margaret Somerville) טוענת שטכנית, המילה מהווה עבירה פלילית של תקיפה.
פעולת המילה גורמת לכאב אצל התינוק, ונטען שבעת ההחלמה ממנו חווה הפעוט חוויה טראומטית. מטופלים מבוגרים יותר לא היו מסכימים לסבול כאב זה. מחקר הראה שבמרבית חלקי המוח בהם דימות תהודה מגנטית מציג תגובה מוחית של מבוגרים לכאב, ניכרת תגובה משמעותית גם אצל תינוקות, ולפיכך נטען שתינוקות מרגישים כאב כמו מבוגרים. אף שישנם אמצעים להפחתת כאבים כדוגמת הרדמה מקומית, אף אחד מהאמצעים שנבדקו במחקר סקר קוקרן שנערך בשנת 2004 לא ביטל לחלוטין את תגובת התינוק (כדוגמת בכי או העוויות פנים) לכאבים בזמן הניתוח. מתנגדים למילה גם טענו שהשפעת ההרדמה דועכת לפני שפג הכאב שלאחר הניתוח. נוסף על כך, קיים קושי בהערכת כאב בפעוטות: הם אינם מפותחים עצבית באופן מלא ונטען שייתכן שהם חשים כאב גם אם הם אינם מראים זאת. גם פרופ' אברהם שטיינברג כתב כי "אין ספק שהמילה כואבת, גם ביילוד הרך", אולם הוסיף שקיום ניתוח המילה עד גיל שלושה שבועות הוא הזמן הטוב ביותר מבחינת הכאב, שכן עד גיל זה הוא מצטמצם לדקות אחדות אחרי המילה בלבד, לעומת מילה בגילאים מתקדמים יותר שבה נמשך הכאב בין 4–10 ימים. אחרים ציינו שעד גיל שנה ניתן לשכך את כאב המילה באמצעים חריפים פחות. מחקרים העלו שמילה בגיל ינקות איננה מותירה השפעה פסיכולוגית שלילית ארוכת טווח.
לעיתים ייתכנו השלכות ארוכות טווח ותינוקות שחוו מילה ללא שיכוך כאבים הראו תגובה מוגברת לכאב לחיסונים במהלך חצי השנה הראשונה לחייהם ונטען שהדחק שניתוח מילה גורם ביילוד עשוי להגדיל את הסיכון לתסמונת מוות בעריסה.
מילה רפואית כרוכה לרוב באחוז סיבוכים נמוך כאשר היא מבוצעת בתנאים של היגיינה ועל ידי מנתח או מוהל מנוסה.
עם זאת, טוענים המתנגדים למילה שאפילו סיבוך יחיד אינו מוצדק כאשר מדובר בניתוח שאין בו יתרון רפואי ברור.
ניתוח מילה עלול לגרום לעיתים רחוקות לסיכונים של דימום מסכן חיים או זיהום, ובמקרים נדירים יכולה מילה לגרום לסיבוכים קשים הכוללים אלח דם, דימום מסכן חיים, כריתה חלקית או מלאה של העטרה או הפין, נמק של הפין, פיסטולה של השופכה, זיהום מנגיף ההרפס ולהוביל לאשפוז ואף מוות. סיבוכים נפוצים יותר כוללים היווצרות של הידבקויות עור או גשרי עור של הפין, השארת עורלה עודפת, פין כלוא, עקמת הפין או היצרות פתח השופכה, סיבוכים אלה גורמים לעיתים לאי שביעות רצון קוסמטית או לכאב ועלולים להוביל לניתוחים נוספים.
בספר הדרכה למוהלים נכתב שאחוז הסיבוכים שבניתוח המילה נע בין 0.06% ל-0.25%, ושתמותה בעקבות ברית מילה היא אפסית לחלוטין. לפי מאמר שפורסם ב-"Israeli Journal of Pediatrics" נכתב ששיעור הסיבוכים בעקבות ניתוח מילה הוא 0.2-3%. כן נכתב שהידבקויות עור מתגלות כ-3 שבועות לאחר הניתוח וששכיחותן היא 70% בתינוקות, 30% בגיל 1–5 שנים ו-2% אחר גיל 9 שנים. צוין גם שפין כלוא שהוא מצב קשה של פין חבוי קורה ב-3% מניתוח מילה והיצרות פתח השופכה מופיעה בכחמישה אחוזים מהנימולים כסיבוך שכיח של הניתוח.
נימוקים להתנגדות > טיעונים רפואיים > השפעה פסיכולוגית

נטען לקיום השפעות פסיכולוגיות שליליות של המילה על הנימולים, לרבות התנהגות אלימה, תחרותיות גברית מוגזמת, נטיות סאדו-מזוכיסטיות, התנהגות מינית מופקרת ותקיפות מיניות, ייאוש, אובדנות, התמכרות לסמים ואלכוהול, גירושין והימנעות מנישואין, ביצוע ניתוחים מיותרים והתנהגות אנטי-חברתית. נטען שרמת האלימות התקיפות המיניות הגבוהה בארצות הברית היא תוצאה של שיעורי המילה הגבוהים. המילה מוצגת על ידי מתנגדים למילה כפגיעה בגבריות, וכיצירת חיץ בין גברים לגוף שלהם. לפי אתר "רופאים נגד מילה", מחקר גדול שנערך בדנמרק מצא שילדים נימולים עשויים להיות בסיכון גדול יותר לפתח ליקויים על הספקטרום האוטיסטי והיפראקטיביות. הקשר למילה עשוי לשמש הסבר חלקי לכך שאוטיזם נפוץ כמעט פי חמישה בארצות הברית, והיפרקאקטיביות נפוצה בערך פי שלושה בקרב בנים. נכתב שדרושים מחקרים נוספים לשחזור התוצאות של המחקר וכדי לשפר את הבנת ממצאיו. כן נטען על סמך מחקרים בבעלי חיים שהמילה גורמת להיפראקטיביות, חרדות, הפרעת קשב וריכוז ושינויים ברגישות לכאב.
נימוקים להתנגדות > טיעונים חברתיים

בישראל רבים חוששים מההשלכות החברתיות של אי ביצוע מילה ומכך שייגרמו לבנם להיות שונה מאביו או מחבריו, ובכך יחשפו אותו ללעג חברתי. בסקר שנערך בשנת 2007 על האוכלוסייה היהודית הבוגרת דוברת העברית, השיבו 97% שימולו את בנם, ומתוכם 9% השיבו שהסיבה העיקרית לכך היא כדי שלא ירגיש חריג ויתבייש, או כי "כולם עושים". לפי קבוצות המתנגדות למילה הטיעון החברתי הוא בדות. אף שלא ניתן להבטיח שילד לא ייחשף ללעג בהקשר לעורלתו, נכון הדבר גם לגבי תכונות אחרות המייחדות ילדים, כמו צבע שיער או הרכבת משקפיים. מתנגדים טוענים שאין די בשוני להצדיק ניתוח מיותר ומכאיב שאינו מוסרי בפעוט צעיר. כמו כן נטען שביצוע משהו שאינו מוסרי רק כדי ללכת בתלם הוא דוגמה פסולה בחינוך ילדים. נוסף על כך, איבר המין אמור לרוב להיות מוצנע במהלך הילדות וההתבגרות ואינו אמור להיות מוקד לתשומת לב. עוד נטען שככל שהורים ירבו לקבל החלטות מושכלות ומודעות לגבי ילדיהם כך תפחת שכיחות המילה בארץ, כשם שהיא פוחתת ביתר מדינות העולם המערבי ושהשונה יהפוך לנחלת הכלל. כבר היום יש ביהדות ישראל הורים שבוחרים להשאיר את בניהם בלתי נימולים, וקבוצות התומכות בכך.
נימוקים להתנגדות > טעמי דת ומסורת

ברית מילה היא ציווי דתי יהודי אשר עומד בבסיס הזהות היהודית. גם תנועות חילוניות קיצוניות שזנחו רבות מן המצוות (דוגמת השומר הצעיר), לא הפסיקו למול את הבנים. מתנגדי המילה טוענים שניתן לקיים זהות יהודית גם ללא ניתוח זה. תינוק שנולד לאם יהודיה הוא יהודי מלידה ואי קיום ברית מילה אינה משנה את דתו. כמו כן, לדעת המתנגדים, תליית יהדותו של תינוק בעורלתו מגמדת את המסורת והעומק של הדת היהודית. מנגד, חלק מהמתנגדים נמנעים מעיסוק בהיבטים ומניעים דתיים.
בקרב המתנגדים ישנם יהודים שאינם שומרי מסורת אשר טוענים שכמות שהם אינם מקיימים מצוות אחרות, אין היגיון בכך שיקיימו דווקא את מצווה זו. כחיזוק לטענה שברית המילה היא פעולה קיצונית המוצדקת רק על ידי אמונה אמיתית, מצוטט הרמב"ם שכתב: "לא יעשה האדם מעשה זה בעצמו או בילדו אלא מתוך אמונה אמיתית, מפני שאין זאת שׂריטה בשוֹק או כוויה בזרוע, אלא דבר שנחשב קשה מאוד מאוד". כיום ולאחר התפתחות הרפואה המודרנית ניתוח המילה איננו מוגדר כניתוח מסוכן.
כיום, יש יהודים הבוחרים לוותר על ניתוח המילה המתבצע בברית המילה, ובוחרים בטקס חלופי הנקרא ברית שלום או "ברית מילים". ארגון ברית שלום מציע רשימה של אנשי רוח ורבנים, שרובם רפורמיים או רקונסטרוקטיביסטיים המקיימים טקסים כאלה ברחבי העולם, לרבות בישראל, על מנת להציע להורים טקס חליפי שאינו כולל חיתוך של הפין.