stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קים דארבי
פילמוגרפיה חלקית

ביי ביי בירדי (1963)
אומץ אמיתי (1969)
Generation (1969)
The Strawberry Statement (1970)
Norwood (1970)
Don't Be Afraid of the Dark (1973)
The One and Only (1978)
Better Off Dead (1985)
Halloween: The Curse of Michael Myers (1995)
קים דה-ג'ונג

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
קים דה-ג'ונג (בקוריאנית: 김대중, מבוטא כ"קִים דֶה ג'וּנְג", IPA:‏ /kim.dɛ.ʥuŋ/;‏ 6 בינואר 1924 – 18 באוגוסט 2009) היה נשיא קוריאה הדרומית בשנים 1998–2003, וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2000.
במשך שנים רבות היה קים בין המתנגדים הבולטים למשטר בקוריאה הדרומית ופעיל למען הדמוקרטיה, פעילות שעלתה לו במאסר ובגלות. באותה תקופה הוכרז אסיר מצפון על ידי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל. הוא חזר לארצו עם כינונה מחדש של הדמוקרטיה, והתמודד על הנשיאות ב-1987, בבחירות הדמוקרטיות הראשונות שנערכו במדינה מאז 1961. אף שהפסיד בבחירות אלה ופעם נוספת ב-1992, הוא ניצח בניסיונו השלישי, בבחירות שנערכו ב-1997, ונכנס לתפקידו בפברואר 1998.
תקופת הנשיאות

קים דה-ג'ונג נבחר לנשיא בתקופה של משבר כלכלי חמור בארצו, כחלק מן המשבר הפיננסי שפקד את מזרח אסיה. הוא חולל שורת רפורמות כלכליות, בעידוד קרן המטבע הבינלאומית, במטרה לאושש את הכלכלה. הרפורמות התמקדו בהסדרת פעולתם של התאגידים הגדולים ורבי העוצמה במדינה (צ'בול). יש המייחסים למדיניותו את ההתאוששות מן המשבר, ואחרים טוענים שהיא הייתה מתרחשת גם בלעדי הצעדים שנקט.
בתחום יחסי החוץ צידד במדיניות של פיוס כלפי קוריאה הצפונית. בשנת 2000 השתתף בוועידת פסגה היסטורית עם נשיא הצפון, קים ג'ונג איל, שבמהלכה הוסכם על איחוד משפחות מוגבל ועל הצהרה משותפת למען איחוד עתידי בין שתי הקוריאות. על מדיניות זו, ועל מאבקו כפעיל למען הדמוקרטיה, הוענק לו פרס נובל לשלום לשנת 2000.
קים ג'י-סו

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
קים ג'י-סו (בקוריאנית: 김지수; נולד ב-24 בדצמבר 2004 בבוצ'און שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סונגנאם מליגת המשנה הדרום קוריאנית.
קריירת מועדונים

קים גדל במחלקות הנוער של בוצ'און דונגוק וסונגנאם. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סונגנאם במסגרת ליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית. בסך הכל ערך 20 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-26 ביוני 2023 חתם בברנטפורד מהפרמייר ליג, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר גביע אסיה 2023, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.
הערות שוליים

↑  Brentford sign Ji-soo Kim באתר הרשמי של ברנטפורד, 26 ביוני 2023 (באנגלית)
↑  U-20 월드컵 최종 엔트리 21명 발표 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית, 5 במאי 2023 (בקוריאנית)
↑  2023 AFC 아시안컵에 참가하는 🇰🇷축구국가대표팀의 명단을 공개합니다! בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית, 28 בדצמבר 2023 (בקוריאנית)
| נבחרת קוריאה הדרומית – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 סאונג-גיו •  2 קי-ג'ה •  3 ג'ין-סו •  4 מין-ג'יי •  5 יונג-וו •  6 אין-באום •  7 יונג-מין •  8 היון-סאוק •  9 גיו-סונג •  10 ג'אי-סונג •   11 הי-צ'אן •  12 בום-קון • 13 סון-מין •  14 סאון-מין • 15 סונג-היון • 16 ג'ין-סאופ • 17 וו-יאונג • 18 קאנג-אין • 19 יאנג-וון • 20 היון-גיו • 21 היון-וו • 22 יונג-וו • 23 טאי-וואן • 24 ג'ו-סונג • 25 ג'י-סו • 26 היון-ג'ון • מאמן: קלינסמן |  1 סאונג-גיו •  2 קי-ג'ה •  3 ג'ין-סו •  4 מין-ג'יי •  5 יונג-וו •  6 אין-באום •  7 יונג-מין •  8 היון-סאוק •  9 גיו-סונג •  10 ג'אי-סונג •   11 הי-צ'אן •  12 בום-קון • 13 סון-מין •  14 סאון-מין • 15 סונג-היון • 16 ג'ין-סאופ • 17 וו-יאונג • 18 קאנג-אין • 19 יאנג-וון • 20 היון-גיו • 21 היון-וו • 22 יונג-וו • 23 טאי-וואן • 24 ג'ו-סונג • 25 ג'י-סו • 26 היון-ג'ון • מאמן: קלינסמן | קוריאה הדרומית |
קבוצה צדדית

קבוצה צדדית היא קבוצת מולקולות המחוברת לשרשרת העיקרית של מולקולה ארוכה, בדרך כלל פולימר. הקבוצה הצדדית היא מקרה פרטי של מתמיר.

לדוגמה, בפוליסטירן קבוצות פניל הן קבוצות צדדיות על השרשרת המרכזית.
קבוצות צדדיות גדולות, כמו אדמנטיל (adamantyl) גורמות להעלאת טמפרטורת המעבר הזכוכיתית (Tg) של הפולימר, כיוון שהן מונעות מעבר חלק של השרשראות אחת על פני השנייה. קבוצות צדדיות אלקיליות קצרות עשויות להפחית את טמפרטורת המעבר על ידי יצירת אזורים אמורפיים - מניעת התגבשות במבנה בעל קשרים בין-מולקולריים חזקים.
דוגמה נוספת לקבוצות צדדיות ניתן לראות בחלבונים - החלבונים מורכבים מחומצות אמינו הנבדלות זו מזו בקבוצות הצד שלהן.
הערות שוליים

↑  International Union of Pure and Applied Chemistry. "pendant group (side group)". Compendium of Chemical Terminology Internet edition.
צב אראו

| צב אראו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים מצדדי-צוואר
משפחה:: פודוקנמיים
סוג:: פּוֹדוֹקְנֵמִיס
מין:: צב אראו
שם מדעי
 Podocnemis expansa ‏שווייגר, 1812
תחום תפוצה


צב אראו (שם מדעי: Podocnemis expansa) הוא מין של צב ביצות גדול החי באזור האמזונאס באמריקה הדרומית. הוא נמנה בין צבי המים הגדולים ביותר והוא הגדול ביותר בתת-סדרת צבים מצדדי-צוואר (Pleurodira).
מאפיינים

אורכו של פרט בוגר יכול להגיע למטר ומשקלו יכול להגיע עד 90 ק"ג. הוא בעל שריון כדורי גדול בצבע חום דהוי. עיניו גדולות ובולטות, אפו צינורי עם נחיריים ולסתותיו גדולות. צבים אלה נצפים בגדות נהר האמאזונאס בפרו, בקולומביה, בוונצואלה, בברזיל ובעוד מדינות באמזונאס.
הוא נמצא רוב זמנו בתוך הנהר וניזון מצמחים הגדלים במים, ולעיתים גם מנבלות. למרות שהוא צב ביצות, הוא מזכיר בהרגליו צבי ים כיוון שהוא חי כמעט לגמרי בתוך המים (אם כי רק במים מתוקים) ורק הנקבות עולות בקבוצות גדולות, לגדות הנהר על מנת להטיל את ביציהן (90–100 במספר). הן מכסות אותן בתוך גומה וחוזרות לנהר. הצעירים שאורכם רק 5 ס"מ נוהרים למים אך רבים מהם נטרפים על ידי טורפים כמו חוטמנים, חתולים, עיטים, בזים, אנפות, קופים, שועלים, סמורים, נחשים, טגואיים וקיימנים.
רק 5% מהביצים מגיעים לבגרות, דבר שפוגע בהתרבות האוכלוסייה. כמו כן מאוים הצב מכריתת היערות באמזונאס, מציד לא חוקי ומזיהום הנהר. אך ניתן לגדלו בשבי, בייחוד עם זוחלים אחרים.
הערות שוליים

↑  צב אראו באתר הרשימה האדומה של IUCN
צימוד אינרציאלי

צימוד אינרציאלי (באנגלית: Inertia coupling) היא תופעה של טיסה במהירות גבוהה, העלולה להתרחש בגלל ההתמדה (אינרציה) של מטוס. זהו מצב בו משקל המטוס גובר על הכוחות האווירודינמיים המייצבים של הכנף ושל הזנב. שני המטוסים הראשונים שיוצרו באופן סדרתי ושחוו תופעה זו, ה-F-100 וה-F-102, הותאמו לשם התמודדות עם התופעה על ידי הגדלת שטח הכנף והזנב וכן ציודם במערכות בקרה. זאת על מנת לאפשר את שליטת הטייס במהלך תמרוני תנועה דינמית. לדוגמה: שטח הזנב של ה-F-102A הוגדל ב-40%. תופעת הצימוד האינרציאלי, העלולה להיות קטלנית, גרמה למותו של הטייס מל אפט בבל X-2 וכן כמעט וגרמה למותו של צ'אק ייגר ב-X-1A.
| תעופה • תעופה צבאית • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| עקרונות | אווירודינמיקה • כוח עילוי • גרר • מספר מאך • זווית התקפה • הזדקרות • פרופיל אווירודינמי • עומס כנף • מערבולת • אפקט קואנדה • יחס גלישה • פינת ארון המתים | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| כלי טיס | מטוס • מסוק • כדור פורח • ספינת אוויר • דאון • המראה ונחיתה אנכית (VTOL) • המראה ונחיתה קצרה (STOL) | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מבנה | כנף • כנפון קצה־כנף • מדף • מאזנות • ספוילר • מעצור אוויר • מוטת כנפיים • כונס אוויר • כני נסע • הגה גובה • הגה כיוון • תא הטייס • משטחי היגוי • קנארד | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| הנעה | מנוע בעירה פנימית • מנוע כוכבי (רדיאלי) • מדחף • מנוע סילון • היפוך דחף • מנוע מגח סילון • מנוע על-מגח סילוני • מנוע רקטי • חשמל | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| תופעות | גלגול הולנדי • צימוד אינרציאלי • בום על-קולי • התעבות סביב כלי טיס • אוסצילציה • ורטיגו • התקרחות | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מערכות | מחווני טיסה • צינור פיטו • מכל דלק נתיק • מצנח בלימה • אוויוניקה • מערכת בקרת טיסה • חיווט תעופתי • קופסה שחורה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| שלבי טיסה | הסעה ודחיפה • המראה • טיפוס • הנמכה • שיוט • נחיתה • אווירובטיקה • הקפה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מקצועות | צוות אוויר • טייס  • מהנדס טיסה • צוות קרקע • הנדסת אווירונאוטיקה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
מונחים בתעופה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרויקט וריטאס

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ממארונק 
 מייסדים:  ג'יימס או'קיף 
 תקופת הפעילות:  יוני 2010 – הווה (כ־14 שנים) 
 www.projectveritas.com
 
פרויקט וריטאס (באנגלית: Project Veritas; מהמילה הלטינית veritas – "אמת") הוא פרויקט שהוקם בידי פעיל הימין השמרני האמריקאי ג'יימס או'קיף בשנת 2010. מטרתו המוצהרת היא לחשוף הטיות ושחיתות במוסדות ציבוריים ופרטיים במטרה לקדם חברה מוסרית ושקופה יותר. מטה הארגון נמצא בעיירה ממארונק (אנ') שבמדינת ניו יורק.
מהימנותן של חשיפות הפרויקט מותקפת תדיר בידי התקשורת הממוסדת, שאותה הוא תוקף בעצמו, ונמתחת ביקורת גם על שיטות הפעולה שלו, שכרוכות פעמים רבות בהחדרת סוכנים סמויים לגופי תקשורת וארגונים אחרים.
פעילות

פרויקט וריטאס פועל לחשיפת מקרי הטיה של גופי התקשורת המזוהים עם השמאל האמריקאי. ב-2017 נתפסו מארגניו בניסיון שכשל להונות את אנשי הוושינגטון פוסט ולהכשילם בפרסום סיפור שלילי על מועמד רפובליקני. כן פועל הפרויקט למטרות אחרות המזוהות עם הימין השמרני, כמו חשיפת הקלטות בעלות אופי שלילי בנושאים כמו תכנון המשפחה.
בכמה מקרים נעצרו או'קיף ועובדיו בידי הרשויות, ובחלק מהמקרים הוא נאלץ לשלם פיצויים לאנשים שפרסם מידע נגדם.
ב-2019 פרסם הפרויקט מסמכים פנימיים של חברת גוגל שמהם עלה לטענתו כי תוצאות החיפוש במנוע החיפוש של החברה הוטו בתקופת קמפיין הבחירות של 2016 לטובת המועמדת הדמוקרטית הילרי קלינטון. דובר גוגל דחה את הטענות וטען שאין הטיה פוליטית בתוצאות החיפוש של גוגל.
במרץ 2020 חשף הניו יורק טיימס פירוט של ניסיונות חדירה של הפרויקט, באמצעות מרגלים שגויסו בידי אריק פרינס, לקמפיינים של המפלגה הדמוקרטית ושל קבוצות אחרות בעלות אג'נדה שנחשבת מנוגדת לזו של ממשל טראמפ, והראה קשר הדוק בין ראש הפרויקט או'קיף ופרינס לאנשי טראמפ.
בדצמבר 2020 פרסם הפרויקט הקלטות של נשיא CNN ג'ף צוקר המלמדות, לטענתם של דוברי הפרויקט, על הטיית הסיקור התקשורתי נגד דונלד טראמפ.
בינואר 2021 חשף או'קיף סדרה של הקלטות פנימיות שדלפו משיחות זום שקיימו בכירי חברת פייסבוק העולמית בנושא מדיניותה של הרשת החברתית. בעקבות חשיפתן של ההקלטות הגיע עיתונאי הפרויקט כריסטיאן הארטסוק למקום מגוריהם של אותם בכירים בפייסבוק כדי לנסות ולקבל תגובה לדברים שפורסמו. ב-11 בפברואר 2021, כיממה לאחר פרסומו של הארטסוק, סגרה טוויטר באופן סופי את החשבון הרשמי של הפרויקט, שמנה למעלה מ-700 אלף עוקבים.
באוגוסט 2022 הודו והורשעו שני תושבי פלורידה בבית המשפט במנהטן, ניו יורק, בגנבת יומנה האישי של אשלי ביידן, בתו של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, ובמכירתו לאנשי הפרויקט.
הערות שוליים

↑  Overview, באתר פרויקט וריטאס
↑  Streisand effect in action: YouTube censors video exposing Google's anti-conservative censorship, ראיין אברסון, 26 ביוני 2019.
↑  מארק מאצטי, Erik Prince Recruits Ex-Spies to Help Infiltrate Liberal Groups, 7 במרץ 2020, באתר הניו יורק טיימס.
↑  Project Veritas publishes recordings of CNN president, 2 בדצמבר 2020, באתר The Post Millennial (אנ'), מגזין חדשות קנדי שמרני.
↑  כריסטיאן הארטסוק, "סמנכ"ל פייסבוק גיא רוזן מתחמק מהעיתונאי", פרויקט וריטאס, 10 בפברואר 2021.
↑  בריאן פאנג, "טוויטר סגרה את החשבון של וריטאס", רשת CNN, 12 בפברואר 2021.
↑  Two plead guilty in theft, sale of Biden daughter Ashley's diary, Reuters, ‏5 ביולי 2022.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2013013297  NKC: ko20181018789  VIAF: 298210324   WorldCat (עם VIAF): 298210324
צב אנגונוקה

| צב אנגונוקה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב מדגסקר
מין:: צב אנגונוקה
שם מדעי
 Astrochelys yniphora ‏Vaillant, 1885
תחום תפוצה


צב אנגונוקה (שם מדעי: Astrochelys yniphora) הוא מין של צב יבשה הנמצא בסכנת הכחדה חמורה ומצוי בטבע רק באזורים קטנים בצפון- מערב האי מדגסקר. הוא קרובו לסוג של המין צב קרינתי הדומה לו, חי באותו אזור ומצוי גם בסכנה חמורה.
מאפיינים

הצבים בעלי דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים יותר מהנקבות. אורכם של הזכרים עד 414 מ"מ ושל הנקבות עד 370 מ"מ, כאשר משקלם של הזכרים עד 10.3 קילוגרם ושל הנקבות עד 8.8 קילוגרם. שריונם חום בהיר עם חלקים כהים ובעל טבעות מוגבהות המסתיימים בקצה שטוח וקצוות השריון משולשים, גם בחיבור בין השריון לצוואר. הראש והגוף בהירים יותר מהשריון והרגליים חזקות ויכולות לשאת את משקל הגוף.
צב זה מצוי רק בשטחי הפארק הלאומי מפרץ בלי (Baie de Baly National Park) שלחופו המזרחי של מצר מוזמביק, המצוי כ-150 ק"מ מערבה מהעיר מאהאז'אנגה. בפארק ישנו אקלים חם המורכב ליערות חמים נשירים, סוואנה וביצות מנגרובים. הצבים מסתתרים בין השיחים ובין עשבים ובמבוקים מהשמש.
הצב ניזון בעיקר מעשב וכן מעלים, שיחים קטנים ועשבי תיבול. הצב גם נראה אוכל עלי במבוק מתים (אך לא עלים של במבוק חי) וגם מצואת חזיר הסבך, המצוי באי ושל מיני טורפים. חזיר זה הוא אויב המאיים על הביצים ועל הצבים הצעירים.
צבים אלו גדלים באיטיות ומגיעים לבגרות רק בגיל 15 שנה. הם מצויים בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעה בבתי גידולו, שרפות יער, ציד בלתי חוקי וסחר לחיות מחמד.
הערות שוליים

↑  צב אנגונוקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
צב אף-חזיר

| צב אף-חזיר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
על־משפחה:: צבים רכים
משפחה:: קרטוכליים
סוג:: Carettochelys 
מין:: צב אף-חזיר
שם מדעי
 Carettochelys insculpta ‏רמזי, 1886

צב אף-חזיר (שם מדעי: Carettochelys insculpta) הוא מין יחיד בסוגו ובמשפחת הקרטוכליים (Carettochelyidae) של צבים. הוא חי בטבע באוסטרליה ובגינאה החדשה בנהרות.
מאפיינים

אורך צב זה יכול להגיע ל-70 ס"מ ולמשקל 20 ק"ג. הוא בעל שריון רך יחסית לצבים ודומה בכך לצבים הרכים שהם קרוביו. הוא מבלה את זמנו בתוך המים ורק הנקבות יוצאות מהמים להטיל את הביצים. צב זה בעל ראש גדול עם אף בולט ובשרני המזכיר חזיר.
צבעו של הצב אפור וירוק כהה עד חום בהיר. הוא חי בנהרות רדודים ובוציים באזורי חיותו ומסוגל לעצור את הנשימה לזמן ממושך. הוא אוכל-כול וניזון מפירות, עלים, נבלות, חרקים, רכיכות וסרטנים.
הצב מצוי בסכנה בטבע עקב ציד ואיבוד מקומות מחיה.
הערות שוליים

↑  צב אף-חזיר באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'יצ'ה

אדנור לאונרדו באקי (בפורטוגזית: Adenor Leonardo Bacchi; נולד ב-25 במאי 1961)  הידוע בכינויו צ'יצ'ה (בפורטוגזית Tite) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ומאמן כדורגל שאימן את נבחרת ברזיל.
קריירה כשחקן

צ'יצ'ה התחיל את קריירת המשחק שלו בשנת 1978 במדי קשיאס. בשנת 1984 עבר לבנטו גונסאלבס. בהמשך הקריירה, שיחק בפורטוגזה וגוארני, בה סיים את קריירת המשחק שלו.
קריירה כמאמן

זמן קצר לאחר פרישתו התחיל את קריירת האימון שלו. בשנת 1999, צ'יצ'ה מונה למאמן קשיאס, מועדון נעוריו. בשנת 2000, זכה עם קבוצתו בקפמנאוטו גואצ'ו, דבר שנחשב להפתעה בעיני חובבי הליגה, כאשר המשחק הגמר הראשון ניצחה קבוצתו 0–3 את גרמיו ובמשחק השני נגמר תיקו 0-0.
בשנת 2001, צ'יצ'ה מונה למאמן גרמיו. בגרמיו, זכה עם הקבוצה בפעם השנייה ברציפות בקמפאונטו גאוצ'ו ובנוסף גם בגביע הברזילאי. בשנת 2002, סיימה קבוצתו במקום השני בליגת העל הברזילאית והגיע עמה לגמר בקופה ליברטדורס.
בשנת 2003 צ'יצ'ה הצטרף לסאו קייטנו. בעונתו הראשונה בקבוצה, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה ולרבע גמר הקופה ליברטדורס. שנה לאחר מכן, סיים את דרכו במועדון.
בהמשך הקריירה, צ'יצ'ה אימן בקורינתיאנס (2004–2005), אתלטיקו מיניירו (2005), פלמיירס (2006), ואל-עין (2007).
ב-2008 צ'יצ'ה מונה למאמן אינטרנסיונל, למורת רוחם של כמה מאוהדי הקבוצה שמחו כנגד מינויו עקב עברו בגרמיו, יריבתם העיקרית. באותה עונה, צ'יצ'ה הוביל את המועדון לזכייה בגביע סודאמריקנה. ב-5 באוקטובר 2009 סיים את עבודתו באינטרנסיונל.
באוגוסט 2010, צ'יצ'ה הצטרף לאל-ווחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, אך כעבור כחודשיים מונה למאמן קורינתיאנס. בעונת 2011, צ'יצ'ה הוביל את קורינתיאנס לזכייה באליפות ברזיל ושנה לאחר מכן בגביע הליברטדורס ואף בגביע העולם למועדונים.
בתום עונת 2013, עזב את קורינתיאנס על מנת ללמוד כדורגל מודרני. בתום לימודי, היה מועמד לאימון נבחרת ברזיל ונבחרת יפן, אך בסופו של דבר דונגה מונה למאמן ברזיל והמשא ומתן עם יפן לא צלח.
ב-15 בדצמבר 2014, צ'יצ'ה חזר לקדנציה שנייה בקורינתיאנס. בעונת 2015, זכה עם הקבוצה באליפות ברזיל, עם מאזן שנחשב לטוב ביותר אי פעם בהיסטוריה של הליגה הברזילאית שהחזיק עד לשנת 2019.
ביוני 2016, מונה למאמן נבחרת ברזיל. צ'יצ'ה, הוביל את הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2018, וברזיל הייתה המדינה הראשונה שהבטיחה את מקומה בטורניר הגמר (מלבד רוסיה המארחת), בו הגיע ברזיל רק לרבע הגמר בו הודחה על ידי בלגיה.
למרות זאת, ב-25 ביולי 2018, צ'יצ'ה חתם על חוזה חדש שמשאיר אותו כמאמן הנבחרת עד לסיום מונדיאל 2022.
עם כניסתו לעמדת המאמן, צ'יצ'ה בחר בכל משחק שחקן אחר שיישמש כקפטן וב-21 משחקיו הראשונים, 16 שחקנים שימשו כקפטנים. באוגוסט 2018, מינה את ניימאר לקפטן הנבחרת, אולם במאי 2019 העביר את סרט הקפטן לדני אלבס, עקב תקרית בה היה מעורב ניימאר בגמר הגביע הצרפתי.
צ'יצ'ה הוביל את ברזיל לזכייה בקופה אמריקה 2019, לראשונה מזה 12 שנים וזהו התואר הראשון של הנבחרת אחרי 6 שנות בצורת. לאחר שברזיל הודחה במונדיאל 2022 ברבע הגמר סיים את תפקידו.
ב-9 באוקטובר 2023 מונה צ'יצ'ה למאמן פלמנגו.
תארים

קמפאונטו גאוצ'ו (הליגות הנמוכות): 1993
קמפאונטו גאוצ'ו: 2000
קמפאונטו גאוצ'ו: 2001
הגביע הברזילאי: 2001
גביע סודאמריקנה: 2008
קמפאונטו גאוצ'ו: 2009
גביע סורוגה בנק: 2009
ליגת העל הברזילאית: 2011, 2015
גביע ליברטדורס: 2012
גביע העולם למועדונים: 2012
אליפות סאו פאולו: 2013
רקופה סודאמריקנה: 2013
קופה אמריקה: 2019
מאמן העונה בליגת העל הברזילאית: 2015
צב ביצה כספי

| צב ביצה כספי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבי בריכה
סוג:: צב ביצה
מין:: צב ביצה כספי
שם מדעי
 Mauremys caspica ‏גמלין, 1774

צב ביצה כספי (שם מדעי: Mauremys caspica) הוא מין של זוחל ממשפחת צבי הבריכה. צב זה חי בביצות ואזורים דומים לאורך דרום רוסיה, המזרח התיכון ומערב אסיה ובחלק מדרום אירופה. הוא דומה מאוד למין צב ביצה מצוי, שבעבר היה תת-מין שלו.
מאפיינים

צב זה בעל שריון עבה המאפשר לו לשחות ביעילות והוא יכול להגיע לאורך 25 ס"מ. צבעיו ירוקים בהירים ומעט צהובים עד אפורים והראש צהוב או ירוק בהיר, כשהצוואר מפוספס בירוק כהה.
הצב חי בטבע מדרום-מערב רוסיה ומרכז איראן, ערב הסעודית, בחריין, ישראל ולבנון, צפונה לטורקיה, בולגריה, יוון וחלקי יוגוסלביה לשעבר וכן מצוי בקפריסין וכרתים.
הצב בעל אורח חיים אמפיבי והוא מצוי הן בתוך המים והן ביבשה, לרוב במקווי מים מתוקים אך גם במים מליחים. הצבים החיים בחלק מעיראק אינם חיים לרוב במים אלא ביבשה, מאחר שהמים סביבם הפכו לרעילים. הוא אוכל כל המחפש במים צמחי מים, אצות, דגים קטנים, דו-חיים, תולעים, רכיכות, סרטנים, חרקי מים ולעיתים אף פגרים. הפרטים הבוגרים הם לרוב אוכלי צמחייה, לרבות צמחייה יבשתית.
מיון

לצב זה ישנם כיום 4 תת-מינים:
Mauremys caspica caspica
Mauremys caspica siebenrocki
Mauremys caspica ventrimaculata
Mauremys caspica rivulata
בעבר היה כלול במין גם צב ביצה מצוי, החי בישראל וכן המין צב ביצה ספרדי (Mauremys leprosa).
צ'יפריאנו דה רורה

| --- | --- |

 לידה:  1515 או 1516 רונסה, בלגיה 
 פטירה:  ספטמבר 1565 פארמה, דוכסות פארמה 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ונציה 
 תקופת הפעילות:  מ-1542 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 
צ'יפריאנו דה רורה
צ'יפריאנו דה רורה (באיטלקית: Cipriano de Rore; ‏1515/6 - בין 11 בספטמבר ל-20 בספטמבר 1565) היה מלחין ומורה פלמי. הוא היה מייצג מרכזי של דור המלחינים הפרנקו-פלמים אחרי ז'וסקן דה פרה, שיצאו לחיות ולעבוד באיטליה והיו גורם מעצב בהתפתחות סגנונות הרנסאנס המאוחר שם. דה רורה היה גם אחד הבולטים ביותר בין מלחיני המדריגל באמצע המאה ה-16.
חייו

מחקר עכשווי קבע את מקום הולדתו כרונסה (Ronse), עיר בפלנדריה, ממש על הגבול הלשוני בין האזורים דוברי הצרפתית לאלה הדוברים פלמית, ונראה שנולד למשפחה עשירה. אין ידע ממשי על ראשית הכשרתו המוזיקלית, אם כי מחקר מסוים מרמז לקשר עם מרגרט מפארמה, שנסעה לנאפולי בשנת 1533 להינשא לבן משפחת מדיצ'י. ייתכן שדה רורה נלווה אליה והשתלם במוזיקה באיטליה; לחלופין, ייתכן שרכש את הכשרתו המוזיקלית באנטוורפן. זה מכבר הועלתה טענה, לפיה למד בוונציה אצל אדריאן וילארט ושר שם במקהלת הקתדרלה, אבל קשה למצוא ראיות התומכות בהשערה זו; עם זאת, זמר בתקופה מוקדמת זו בסאן מארקו לא היה מותיר בהכרח ראיות לפועלו. בשנת 1542 שהה בברשה, שם נשאר כנראה עד 1546; במהלך תקופה זו החל לעשות לו שם כמלחין, בעקבות פרסום ספר מדריגלים ושני ספרי מוטטים, שהתקבלו בהערכה רבה.
בשנת 1547 התקבל לשירותו של ארקולה השני ד'אסטה, דוכס פרארה כמנצח מקהלה. ז'אק דה ורט היה בין תלמידיו שם, וכמוהו גם לוצאסקו לוצאסקי, ראש וראשון למה שיהיה בהמשך לאחד המוסדות המוזיקליים המתקדמים ביותר באיטליה של שלהי הרנסאנס.
כשארקולה הלך לעולמו בשנת 1559, הציע רורה את שירותי ליורשו, אלפונסו, אבל הדוכס החדש סירב ומינה במקומו את פרנצ'סקו דלה ויולה.
משנת 1560 עד 1563 עבד רורה אצל מרגרט מפארמה בבריסל ואצל בעלה אוטאביו פארנזה בפארמה. ב-1562 התמנה למנצח מקהלה בקתדרלת סן מרקו בוונציה, אבל התפטר בשנת 1564 וחזר לפארמה, שם מת.
יצירות והשפעה

רורה נודע אמנם בעיקר במדריגלים האיטלקיים שלו, אך כתיבתו הייתה פורייה גם בתחום המוזיקה הדתית, הן במיסות והן במוטטים. נקודת המוצא שלו הייתה במוזיקה של ז'וסקן דה פרה, והוא פיתח רבות מן הטכניקות שלו בעקבות סגנונו של המלחין הוותיק ממנו. נוסף לחמש מיסות, כתב בסביבות 80 מוטטים, הרבה מזמורי תהילים, מוטטים חילוניים ופסיון על פי יוחנן.
פרסומו המתמשך של רורה בא לו, מכל מקום, מן המדריגלים שחיבר. הוא היה, ללא עוררין, מחבר המדריגלים בעל ההשפעה הרבה ביותר באמצע המאה ה-16. הוא כתב יותר מ-120 מהם, בסך הכול עשרה ספרים נפרדים, שיצאו לאור בין 1542 ל-1565; מדריגלים אחרים התפרסמו בנפרד. רובם כתובים לארבעה או חמישה קולות, אחד לשישה ואחר לשמונה; נימת כתיבתו נוטה לכובד ראש, בייחוד בניגוד לאופי הקליל ששיוו ליצירתם כותבי המדריגלים המוקדמים כמו יאקוב ארקאדלט ופיליפ ורדלו.
נוסף לכך התנסה רורה בכרומטיות, שהייתה לאופנה באמצע המאה. הוא היה קונטרפונקטיסט מחוכם והשתמש בטכניקות קנון, חיקוי ולמעשה בכל משאבי הפוליפוניה כפי שהתפתחו בראשית המאה ה-16 לכתיבת מוזיקה לטקסטים חילוניים. השפעת סגנונו של רורה ניכרת בעליל בכתיבתם של לאסוס, פלסטרינה, פיליפה דה מונטה ואפילו קלאודיו מונטוורדי, המאוחר בהרבה. כדברי המוזיקולוג המפורסם אלפרד איינשטיין בספר "המדריגל האיטלקי" (1949):
ממשיכו הרוחני האמיתי של רורה היה מונטוורדי. רורה מחזיק במפתח לכל התפתחות המדריגל האיטלקי אחרי 1550.
רורה חיבר גם מוטטים חילוניים בלטינית, צורת "כלאיים" חריגה יחסית באמצע המאה ה-16, המקבילה למדריגל הדתי, ה"מדריגלה ספיריטואלה". מבחינה סגנונית, המוטטים הללו דומים למדריגלים שלו.
לקריאה נוספת

Alvin H. Johnson, "Cipriano de Rore," in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
Alfred Einstein, The Italian Madrigal. Princeton, N.J., 1949.
Patrick Macey, Bonfire Songs: Savonarola's Musical Legacy. Oxford, Clarendon Press. 1998. ISBN 0-19-816669-9
Allan W. Atlas, Renaissance Music. New York, Norton, 1998. ISBN 0-393-97169-4
אלווין ה. ג'ונסון, "צ'יפריאנו דה רורה" ב"מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים", עורך סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, הוצאת מקמילן, 1980 ISBN 1-56159-174-2
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, ו. ו. נורטון ושות', 1954, ISBN 0-393-09530-4
אלפרד איינשטיין, "המדריגל האיטלקי", פרינסטון, ניו ג'רזי, 1949
פטריק מייסי, "שירי מוקד: מורשתו המוזיקלית של סבונארולה", אוקספורד, הוצאת קלארנדון, 1998, ISBN 0-19-816669-9
אלאן ו. אטלס "מוזיקה של הרנסאנס", ניו יורק, נורטון, 1998, ISBN 0-393-97169-4
פרויקט הקרמיקה הלבנטינית

פרויקט הקרמיקה הלבנטינית (באנגלית: The Levantine Ceramics Project, בראשי תיבות: LCP) הוא מיזם שנועד לאפשר איסוף מידע שיטתי על כלי החרס (הנקראים על ידי הארכאולוגים  כלי קרמיקה)  הנמצאים באתרים ארכאולוגים באזור הלבנט. בצורה אינטראקטיבית ומדעית, ובכך להקל על המחקר הארכאולוגי של חוקרים וארכאולוגים בנושא. הפרויקט הוקם בשנת 2011 על ידי פרופסור אנדראה ברלין (Andrea M. Berlin) מאוניברסיטת בוסטון.
הפרויקט

לפרויקט שני מרכיבים: אתר אינטראקטיבי וסדנאות תקופתיות. הפרויקט עוסק בכל התקופות הקרמיות מהתקופה הנאוליתית מ-5500 לפנה"ס ועד סוף התקופה העות'מאנית בשנת 1920, וכולל את כל אזורי הלבנט, שטחים הנמצאים בטורקיה, סוריה, לבנון, קפריסין, ארץ ישראל, ירדן, ומצרים. מטרת הפרויקט היא לייצר מאגר מידע דיגיטלי גדול אשר יקל על החוקרים לשתף פעולה ולחפש עדויות קרמיות.
המאגר מכיל מידע על כלים, צורות, חומרים, ומידע פטרוגרפי העוסק בזיהוי מקום ייצור על סמך הרכב החומר ממנו עשוי הכלי. הפרויקט ואתר האינטרנט הוקמו כדי לשמש כלי מחקר חדש, אשר מעבר להיותו מאגר מידע קרמי גדול, יקשר בין חוקרים ויעודד מחקר.
הפרויקט מקיים אחת לשנה סדנת עבודה שבו נפגשים החוקרים, מציגים את הגילויים החדשים שלהם, ודנים בנושאים משותפים. הסדנאות החלו להתקיים ב-2012. הסדנה הראשונה התקיימה באתונה, יוון. בנוסף, התקיימו סדנאות בישראל, בירושלים ובחיפה, בבלגיה בלוון, צרפת בליון, ארצות הברית באן ארבור במישיגן ובבוסטון. הסדנאות פתוחות לחוקרים וסטודנטים, ולכל מי שמעוניין בחקר כלי חרס מאזור הלבנט.
אתר האינטרנט פתוח לציבור הרחב לחיפוש וצפייה. באתר מופיעים גם חומרים אשר טרם פורסמו וגם חומרים שפורסמו לפני שנים רבות. חוקרים מכל העולם יכולים להעלות מידע חדש לאתר (לאחר הרשמה).