stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעבר ארז
בית חולים שדה

בית החולים במעבר ארז הוא בית חולים שדה שהוקם על ידי חיל הרפואה של צה"ל ומתאם פעולות הממשלה בשטחים. בית החולים נתן טיפול רפואי הומניטרי לאוכלוסייה האזרחית הפלסטינית מרצועת עזה. שלטונות חמאס מנעו מפצועים פלסטינים להגיע לבית החולים לקבל טיפול רפואי. במבצע צוק איתן חמאס אף הפעילה אש לעבר בית החולים. בין היתר מסיבה זו מרבית התושבים סירבו לקבל טיפול רופאי מחיילים ישראלים, ורובם פונו לבתי חולים פלסטיניים ביהודה ושומרון וכן לבתי חולים אזרחיים בישראל.
בית חולים השדה כולל חדרי מיון, חדר לידה, מחלקת אשפוז. הצוות הרפואי נרחב וכולל חובשים, קציני רפואה, פרמדיקים, טכנאי רנטגן, רופאים ורופאות מומחים. הותקן בו אף ציוד רפואי מודרני הכולל צילומי רנטגן, בדיקות אולטרסאונד, אק"ג, ומכשור לביצוע בדיקות דם הכוללים ספירת דם, כימיה ותפקודי קרישה. בנוסף הוא צויד בכלים המאפשרים ניתוחי חירום, טיפול בדימומים מסכני חיים, הנשמה מלאכותית וציוד החייאה מתקדם.
פיגועי טרור

מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה אירעו במעבר ובסמוך אליו עשרות פיגועי טרור שבוצעו על ידי ארגוני טרור פלסטינים וכללו ירי, השלכת רימונים ומטענים מאולתרים, הנחת מטעני חבלה, פיגועי התאבדות וירי רקטות.
ב-8 ביוני 2003 עברו שלושה מחבלים מהחמאס, הג'יהאד האיסלאמי והפת"ח במעבר ארז ופתחו בירי ובזריקת רימונים לעבר מוצב צה"ל הסמוך. במהלך קרב היריות נהרגו ארבעה חיילי צה"ל ונפצעו ארבעה.
ב-14 בינואר 2004 אירע במקום הפיגוע במחסום ארז (2004), בפיגוע התפוצצה במעבר מחבלת מתאבדת והביאה למותם של שלושה חיילים ומאבטח ולפציעתם של כ-10 אזרחים ישראלים. למבנה המעבר נגרם נזק כבד.
ב-26 בפברואר 2004 נהרג חייל צה"ל בהיתקלות עם מחבלים מהפת"ח.
ב-31 באוגוסט 2004 נתפס מחבל מתאבד במהלך הבידוק הביטחוני.
ב-1 באוקטובר 2004 אותרה ונעצרה חוליה של חמושים פלסטינים במעבר האח"מים הסמוך למעבר.
ב-20 ביוני 2005 נעצרה במעבר מחבלת מתאבדת בעלת אישור רפואי שהייתה בדרכה לבית החולים סורוקה.
ב-9 בפברואר 2006 חדרו שלושה מחבלים מהחזית העממית ומהפת"ח לשטח המעבר ופתחו בירי ובזריקת רימונים.
ב-22 במאי 2008 התפוצצה בצידו הפלסטיני של המעבר משאית תופת שנשאה מאות ק"ג של חומר נפץ.
במהלך האירועים לאחר מתקפת הטרור בדרום ישראל (2011) שוגרו לעבר מבנה המעבר רקטות שגרמו לו נזק.
ב-15 ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן רקטה פגעה בסמוך למעבר וגרמה להריגתו של אזרח ישראלי שחילק אוכל לחיילים הנמצאים בסמוך למעבר, מותו נקבע לאחר מכן בבית החולים ברזילי באשקלון.
ב-18 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, נפלה רקטה במעבר, חייל נפגע באורח קל מרסיסים. תיקון הנזקים למעבר הוערך במיליונים.
ב-7 באוקטובר 2023, במהלך טבח שבעה באוקטובר, מחבלים שפרצו את הגדר חדרו למתחם מעבר ארז, כבשו אותו רצחו את החיילים ששהו בו ונכנסו דרכו לתוך ישראל.
ראו גם

מעבר קרני
מעבר כרם שלום
הערות שוליים

↑  מחסום חדש ליד קיבוץ ארז, הצופה, 8 במרץ 1957.
↑  סגן מצרי גורש ע"י נציגי צה"ל, דבר, 21 ביוני 1957.
↑  8 מלחי מסעודה הוחזרות תמורת קבלות למצרים, חרות, 17 בדצמבר 1958.
↑  אורי דן, חטיפה מול חוף אל עריש, מעריב, 28 בינואר 1958; המרגל המצרי יעקוביאן ושני אנשי פדאיון הוחלפו בשלושה ישראלים שעברו בטעות לעזה, מעריב, 29 במרץ 1966; היכו אותי עד שהתעלפתי, דבר, 30 במרץ 1966.
↑  יצחק יעקבי, מחסומים במבואות הרצועה, דבר, 7 באוגוסט 1969.
↑  מעבר ארז, רשות מעברים יבשתיים
1 2 3  יואב זיתון, מחיר השקט: הטרמינל החדשני להכנסת 10,000 פועלים מעזה תוך שעות, באתר ynet, 12 באפריל 2022
↑  מלחמת "חרבות ברזל": מאות ישראלים נרצחים, אלפי פצועים וחטופים, באתר אייס, 7 באוקטובר 2023
↑  מתוך זמן אמת | שירתו יחד, נחטפו יחד - ותועדו בסרטון מטלטל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 31 באוקטובר 2023
↑   מעבר ארז נפתח להכנסת סיוע הומניטרי, באתר צה"ל, 1 במאי 2024
↑  גורמי מודיעין בארה"ב: סינוואר עדיין מסתתר בחאן יונס, באתר כלכליסט, 12 במאי 2024
↑  יצחק יעקבי, עזה ללא יהודים, דבר, 8 באוקטובר 1970.
↑  דוד מושיוב, התרחבות בתעשיה בגדה, דבר, 13 ביוני 1972.
↑  אמיר בוחבוט‏, מונע מאזרחים טיפול: חמאס ירה על בית חולים שדה שצה"ל הקים, באתר וואלה, 24 ביולי 2014
↑  ד"ר איתי גל, צפו: כך פועל ביה"ח שהקים צה"ל לטיפול בפלסטינים, באתר ynet, 22 ביולי 2014
↑  המחבלים מנצלים את אזורי התעשייה לפגיעה בחיילינו, באתר ערוץ 7.
↑  אפרת וייס וחנן גרינברג, 4 חיילים נהרגו בחדירת מחבלים למוצב במחסום ארז, באתר ynet, 8 ביוני 2003.
↑  חנן גרינברג ואפרת וייס, מחבלת מתאבדת התפוצצה במעבר ארז; 4 הרוגים, באתר ynet, 14 בינואר 2004.
↑  חנן גרינברג, חייל נהרג בהיתקלות באזור התעשייה ארז, באתר ynet, 26 בפברואר 2004.
↑  אמיר בוחבוט, מחסום ארז: סוכל פיגוע התאבדות, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2004.
↑  רנית נחום-הלוי, מחסום ארז: אותרה חוליית מחבלים שניסתה לבצע פיגוע, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 באוקטובר 2004.
↑  מחבלת רגע לפני פיגוע התאבדות .
↑  יואב יצחק, שלושה מחבלים חוסלו בהתקפות במעבר ארז, באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 בפברואר 2006.
↑  חנן גרינברג ועלי ואקד, משאית תופת במחסום ארז; צה"ל: אין נפגעים, באתר ynet, 22 במאי 2008.
↑  מערכת אתר צה"ל, צה"ל חילץ פלסטיניות שנקלעו לירי מחבלים במעבר "ארז", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 26 באוגוסט 2011; אילנה קוריאל וחנן גרינברג, פצמ"ר במעבר ארז; צה"ל חיסל שני מחבלים, באתר ynet, 25 באוגוסט 2011.
↑  אירועי ההסלמה – "שומר החומות" (תמונת מצב נכון ל-19 במאי 1200) - מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, ‏3 באפריל 2021
↑  אירועי ההסלמה – "שומר החומות" (תמונת מצב נכון ל-18 במאי 1200) - מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, ‏2 באפריל 2021
↑  קשה לצפייה: חמאס מפרסם תיעוד של כיבוש מוצב מעבר ארז, באתר JDN‏, 8 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012737164205171 
הכניסה למנהלת התיאום והקישור שבמעבר ארז בתחילת מלחמת חרבות ברזל. ניתן לראות את שער ההרוס, סימני ירי ורכב שרוף.
חיילים עוברים במעבר ארז במלחמת חרבות ברזל אל עבר שטחי צפון רצועת עזה
הנזק שנגרם בעקבות פיצוץ משאית התופת במאי 2008
מעבר פועלים, יולי 2005
מעבר חולים, מאי 2011
יעקב רימון

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1903 גולוב-דובז'ין, רפובליקת פולין 
 פטירה:  6 באפריל 1973 (בגיל 70) 
 שם לידה:  יעקב גראנאט 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יעקב רימון (2 בינואר 1903 – 6 באפריל 1973) היה משורר וסופר עברי דתי-לאומי.
ביוגרפיה

יעקב (חיים) רימון נולד למשפחה חסידית בעיר דובז׳ין שבפולין. אביו, אפרים אליעזר גְרַנַט, היה רב וסופר. אחיו הבכור, המשורר יוסף צבי רימון, עלה לארץ ישראל ראשון, ויעקב עלה עם הוריו ואחיו האחרים בשנת 1909. התגורר במשך כל חייו בשכונת מונטיפיורי בתל אביב (אביו היה מרבניה של שכונת נווה שלום).
מצעירותו היה פעיל בתנועות תורה ועבודה, כתלמידו של הרב קוק. מראשוני תנועת הפועל המזרחי. היה מראשי המתנגדים להצטרפות להסתדרות הכללית. בעקבות זאת הוא הורחק בשנת 1935 מהפועל המזרחי, יחד עם מאיר שמעון גשורי ויחיאל דונקלרוט, והשתתף בניסיון להקים את תנועת "הפועל המזרחי המקורי".
כתב וערך עשרות ספרים, ביניהם סיפורת, שירה וספרות ילדים. בגיל 40 לערך התעוור רימון, אך למרות זאת המשיך בפעילותו הספרותית הענפה, שכללה פרסום שירי ילדים רבים בעיתון "הצופה לילדים".
חתן פרס שפירא לספרות יפה דתית לשנת תשכ"ו, לזכר השר חיים משה שפירא.
לא חדל לכתוב גם לאחר שהתעוור בגיל ארבעים. תיאר בשירו “זיכרון המראות” את הימים שלפני עיוורונו. בין שיריו הידועים – השיר “נרות שבת”, הנפוץ עד היום כחלק מהפסקול הישראלי של הכניסה לאווירת השבת, והשיר “אל הנגב” שנכתב על הפלוגה הדתית במלחמת העצמאות, שאיבדה 87 מחייליה בכיס פלוג’ה.
כמה משיריו שהולחנו, הושרו על ידי ברכה צפירה, יהורם גאון, האחים והאחיות ועוד.
בשנות החמישים והשישים היה פעיל, לצד אנשי ספר ואקדמאים שונים, באגודת הסתרים "אחים נאמנים", שהייתה בעלת תפישה ציונית-דתית.
שימש כמנהל המחלקה הסוציאלית בעיריית תל אביב, והיה אחד העובדים הסוציאליים הראשונים בארץ.
בעקבות חוויותיו כתב את ספרו "ילדים בעוני: מיומנו של עובד סוציאלי" (1946).
רימון נפטר ב-1973 ונקבר בבית העלמין הדרום.
לרימון היו ארבעה ילדים: אפרים, מרים, חווה ורבקה. בנו אפרים כתב אף הוא מספר שירים ופזמונים, כשהמפורסם שבהם הוא "בלדה ללוח שנה".
בשנת 2006 התחדש העניין בשירתו, לאחר שיצא לאור קובץ עם מיטב שיריו (מבחר שירים) בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בין נכדיו הפרופסור למשפטים דוד גליקסברג והעיתונאי רן רימון.
היה דודה של אימה של חוקרת הספרות פרופ. זיוה שמיר.
ספריו

רבי בן ציון מאיר חי עוזיאל: שרטוטים לדמותו הרוחנית (תל אביב: א' סטרוד, תרפ"ד)
שולטנה (תל אביב: ר' תורג'מן, תרפ"ה) <סיפור>
השתפכות (תל אביב: הוצאת ש"מ אנוש, תרפ"ו)
ארצי: שירים (תל אביב: התחיה, תרפ"ח)
ארצנו הקדושה!: ... ציורים, רשימות וקטעי זכרונות (תל אביב: תורה ועבודה, תרצ"ה)
יהודי תימן בתל אביב (ירושלים: דפוס צוקרמן, תרצ"ה) <יצא לאור על ידי פנחס בן צבי גראייבסקי>
הנציב היהודי (תל אביב: היסודי, תרצ"ו) <על הרברט סמואל>
סנה: שירים (תל אביב: התאחדות בני-ציון בארץ ישראל, תש"ו)
ילדים בעוני: מיומנו של עובד סוציאלי (תל אביב: הוצאת ספרים ראשונים (דוד תדהר), תש"ו)
חוליות בשרשרת: ספורים ואגדות (תל אביב: נצח, תשי"ז)
ירושלים העתיקה: לקט ספורים, אגדות ותאורי חיים (תל אביב: המכון לאיסוף סיפורי א"י ואגדותיה, תשי"ח) <בהשתתפות יוסף זונדל וסרמן>
שמואל בדורו: רבי שמואל סלנט, זצ"ל, רבה של ירושלים תר"א-תרס"ט: חייו ופעלו (תל אביב: מסלול, תשכ"א) <בהשתתפות יוסף זונדל וסרמן>
השחר רן: שירים לילד ולנער (תל אביב: מ' ניומן, תשכ"ג) <ציורים, בינה גבירץ>
כלקט שבלים: שירים (תל אביב: מורשת, תשכ"ו)
בשבילי העמל: שירים (תל אביב: הסתדרות הנער הדתי העובד בישראל - המרכז הארצי, תשכ"ח)
אשר סיפרתי לנכדי: סיפורים לבני הנעורים (תל אביב: המנורה, תשכ"ט)
דמויות מן העבר: סיפורים ורשימות (תל אביב: המנורה, תשל"ב)
לאור הבהוב הנר: שירים (תל אביב: המנורה, תשל"ד) <עריכה, אפרים רימון>
מבחר שירים: שירים (בני-ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשס"ז) <עריכת המבחר, עוזי שביט> <אחרית דבר, מירון איזקסון>
לקריאה נוספת

אברהם בלאט, אמונה קודמת לשירה – יעקב רמון. בספרו "בנתיב סופרים", תל אביב : המנורה, תשכ"ז, ע' 175–183.
יצחק גולדשלג, לדמותו הספרותית של יעקב רימון : ליובלו השישים, ב-"סיני" שנה כ"ז, כרך נ"ב חוב' ד-ה, טבת-שבט תשכ"ג, ע' רל"ח-רמ"א.
הערות שוליים

↑  ב"הפועל המזרחי" המקורי, דואר היום, 23 ביולי 1935
פילוג בהסתדרות "הפועל המזרחי", הַבֹּקֶר, 22 באוקטובר 1935
↑  פרס התנועה לכבוד השר ח. מ. שפירא - תשכ״ו, הצופה, 22 באפריל 1966
↑  יעקב רימון באתר GRAVEZ
↑  יובל גלעד, נופים מגויסים – על שירת יעקב רימון, באתר יְקוּם תַּרְבּוּת, ‏2024-11-21
↑  אלי אשד, הפרוטוקולים של "האחים הנאמנים", באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏2007-02-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298226105171  BnF: cb15519133b (data)  GND: 131968106  ISNI: 0000 0000 6661 6474  LCCN: nr92022849  VIAF: 32303996   WorldCat (עם VIAF): 32303996 
ֿֿ
קטי ספיצ'קוב

קטי ספיצ'קוב (נולדה ב-6 באוגוסט 1999) היא גולשת רוח ישראלית על גלשן מדגם IQFOiL, שלוש פעמים סגנית אלופת העולם (2019, 2021, 2023) וסגנית אלופת אירופה (2020).
ביוגרפיה

ספיצ'קוב נולדה באילת, להורים שעלו מהעיר אושגארד באוקראינה. החלה את דרכה הספורטיבית כילדה בענף הטריאתלון. בגיל 10 היא החלה לגלוש במסגרת מועדון הגלישה המקומי ומגיל צעיר היא מתחרה בתחרויות בעולם. את שירותה הצבאי העבירה בחיל הים בבסיס עתלית במעמד של ספורטאי מצטיין.
קריירה > תחילת הדרך

באוקטובר 2013 זכתה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 15 בדגם ביק 6.8 (דגם שאינו אולימפי) שנערכה בפולין. ביולי 2014 זכתה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 17 בדגם ביק 7.8 (שאינו דגם אולימפי) שנערכה בברסט.
באוקטובר 2015 זכתה באליפות העולם עד גיל 17 בדגם ביק 7.8 שנערכה בסרדיניה. באפריל 2016 זכתה באליפות העולם עד גיל 19 בדגם ניל פרייד RS:X לאחר שגברה על יריבתה הישראלית נוי דריהן באליפות שנערכה בלימסול. בדצמבר זכתה במדליית הכסף באליפות העולם לנוער של התאחדות השייט הבינלאומית ISAF. באותה שנה זכתה גם באליפות ישראל לנוער באותו דגם.
במאי 2017 השתתפה באליפות אירופה שנערכה במרסיי והגיעה למקום הרביעי. אליפות זו שימשה גם אליפות עד גיל 21 ובה ספיצ'קוב דורגה שנייה וזכתה במדליית כסף. בספטמבר 2018 השתתפה ספיצ'קוב בתחרות הקדם אולימפית שנערכה באתר בו תתקיים התחרות באולימפיאדת טוקיו והגיעה למקום החמישי.
בפברואר 2019 זכתה ספיצ'קוב במדליה הראשונה שלה בתחרות לבוגרות כאשר זכתה במדליית כסף בתחרות מסבב הגביע העולמי שנערכה במיאמי. באפריל השתתפה באליפות אירופה הפתוחה שנערכה בפלמה דה מיורקה והגיעה למקום השביעי הכללי והחמישי באירופה. אליפות זו שימשה גם אליפות עד גיל 21 ובה ספיצ'קוב דורגה שנייה וזכתה במדליית כסף.
באוגוסט אותה שנה התחרתה ספיצ'קוב פעם נוספת בתחרות הקדם אולימפית שנערכה באתר בו תתקיים התחרות באולימפיאדת טוקיו וזכתה במדליית ארד.
קריירה > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם 2019 שנערכה באגם גארדה שבאיטליה, זכתה ספיצ'קוב במדליית הכסף. לשיוט המדליות היא עלתה כשהיא מדורגת במקום השלישי ובשיוט המדליות היא סיימה במקום השלישי שהעלה אותה למקום השני בשקלול כל השיוטים. בכך, הייתה המדליסטית הישראלית הראשונה מאז 2014 באליפויות עולם בענף השיט. ב-22 באוקטובר, פחות מחודש לאחר זכייתה במדליה העולמית, הודיע איגוד השייט על פיטורו של מאמנה הצרפתי פייר לוקט, מאמן נבחרת הנשים הישראלית, לאחר שנודע שספיצ'קוב מצויה עימו בקשר רומנטי. אולם היא המשיכה להתאמן יחד עם לוקט בנפרד מנבחרת הנשים.
באליפות אירופה 2020 שנערכה בוילמורה שבפורטוגל, זכתה ספיצ'קוב במדליית הכסף. ספיצ'קוב סיימה את השיוטים הראשונים בצמרת והגיעה לשיוט המדליות כאשר היא מדורגת במקום הרביעי הכללי. בשיוט המדליות המכריע היא סיימה במקום הראשון, אשר העניק לה את המקום השני הכללי בשקלול כל השיוטים. עם הישג זה, ספיצ'קוב הבטיחה מעשית את השתתפותה באולימפיאדת טוקיו 2020 כאשר גברה על פני שאר המתחרות הישראליות. באליפות העולם באותה השנה אשר נערכה בסורנטו שבאיטליה, סיימה ספיצ'קוב במקום השישי.
באליפות העולם 2021 שנערכה בקדיס שבספרד, זכתה ספיצ'קוב בפעם השנייה בקריירה במדליית הכסף. את השיוטים הראשונים היא סיימה בצמרת ובשיוט השישי והתשיעי היא אף סיימה במקום הראשון. לקראת שיוט המדליות דורגה במקום השלישי הכללי, ואת שיוט המדליות סיימה במקום החמישי, שהספיק לה למקום השני בשקלול כל השיוטים. עוד באותה השנה זכתה בתחרות גראנד פרי פורטוגל, שנערכה בווילמורה. לקראת אולימפיאדת טוקיו היא החלה להתאמן תחת מאמן בריטי בשם אליוט קרנו.
באולימפיאדת טוקיו 2020, ספיצ'קוב סיימה במקום השישי. לאחר תשעת השיוטים הראשונים בתחרות, ספיצ'קוב לא הצליחה להתברג בצמרת ולמרות שני ניצחונות בשיוטים ה-10 וה-12, היא עלתה לשיוט המדליות מהמקום השישי הכללי. בשיוט המדליות סיימה ספיצ'קוב במקום העשירי והאחרון ונותרה במקום השישי הכללי בשקלול כל השיוטים.
קריירה > אחרי אולימפיאדת טוקיו

לאחר אולימפיאדת טוקיו, הוחלף דגם גלשן הניל פרייד RS:X בדגם IQFOiL וספיצ'קוב תחילה התקשתה להתרגל לדגם החדש, כאשר באליפות אירופה הראשונה שלה בדגם זה היא סיימה במקום ה-41, אך תוך מספר חודשים הצליחה להסתגל לגלשן ובאליפות העולם 2022 שנערכה בברסט שבצרפת, סיימה במקום השישי. במהלך המחזור האולימפי לקראת אולימפיאדת פריז 2024, החלה להתאמן ספיצ'קוב תחת המאמן הקרואטי מארין סירניצביץ, בנפרד מהנבחרת הישראלית. בנובמבר 2022, לאחר כמעט שנתיים של הליכים משפטיים, פסק בית משפט השלום בתל אביב לטובת מאמנה לשעבר של ספיצ'קוב פייר לוקט ודחה את תביעתה של חברתה לנבחרת נוי דריהן, לפיה ספיצ'קוב קיבלה עדיפות על פניה.
באליפות העולם 2023 שנערכה בהאג שבהולנד, זכתה ספיצ'קוב במדליית הכסף כשסיימה במקום השני בגמר. לאחר שיוטים מוצלחים בשלב המוקדמות, אותם סיימה במקום השלישי הכללי, היא עלתה ישירות לשלב חצי הגמר בו היא סיימה במקום השני, ועלתה לשיוט הגמר. בשיוט הגמר הכולל שלוש גולשות סיימה ספיצ'קוב במקום השני אחרי חברתה לנבחרת שחר טיבי שסיימה ראשונה ולפני אמה וילסון הבריטית שסיימה שלישית.
באליפות העולם 2024 שנערכה בלנסרוטה, האיים הקנריים, היא זכתה במדליית הארד כשסיימה אחרי שרון קנטור מישראל (זהב) ואמה וילסון מבריטניה (כסף). בתום 20 שיוטי מוקדמות היא סיימה במקום השלישי הכללי שהעלה אותה לשלב חצי הגמר. בחצי הגמר היא סיימה במקום השני ועלתה לגמר. את הגמר היא התחילה טוב ואף עברה ראשונה את המצוף השני, אך מיד לאחר מכן איבדה את ההובלה לקנטור ווילסון ולא הצליחה להדביק מהן את הפער עד קו הסיום. בתוך כך הפסידה ספיצ'קוב את הכרטיס לאולימפיאדת פריז לחברתה לנבחרת שרון קנטור.
חיים אישיים

נמצאת בזוגיות עם מאמן הגלישה פייר לוקט, ומתגוררת עם בן זוגה בקברטון, עיירה בדרום מערב צרפת.
איגן ברנל

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1997 (בן 28) סיפקירה (אנ'), קולומביה קולומביה
 גובה:  175 ס״מ 
 משקל:  60 ק"ג (נכון ל־2019) 
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  קבוצת אינאוס
 קבוצות עבר:  אנדרוני
 הישגי שיא:  גרנד טורס טור דה פראנס  הדירוג הכללי (2019)  קטגוריית הרוכב הצעיר (2019) ג'ירו ד'איטליה  הדירוג הכללי (2021) 2 קטעים (2021)  קטגוריית הרוכב הצעיר (2021) מרוצי קטעים: טור דה סוויס (2019) פריז - ניס (2018) הטור של קליפורניה (2018) טור סיביו (2017) רוט ד'אוקסיטניה (2020) חד-יומיים  אליפות קולומביה במרוץ הכביש (2025)  אליפות קולומביה במרוץ נגד שעון (2018, 2025) גראן פיימונטה (2019)
 
איגן ארליי ברנל גומס (בספרדית: Egan Arley Bernal Gómez; נולד ב-13 בינואר 1997) הוא רוכב אופני כביש קולומביאני מקצועי בקבוצת אינאוס. הוא מנצח הטור דה פראנס 2019 - המנצח הראשון של מרוץ זה מאמריקה הלטינית ומנצח הג'ירו ד'איטליה ב-2021.
קריירה

ברנל נולד בסיפקירה (אנ').
והחל להתחרות תחילה באופני הרים, הישגו הבולט היה הזכייה במדליית כסף באליפות העולם לג'וניור בקרוס קאנטרי.
קריירה > אנדרוני ג'יאקטולי (2016-2017)

ברנל הצטרף לקבוצה האיטלקית מדרג הפרו קונטיננטל, אנדרוני ג'יאקטולי (אנ'). הוא ניצח את דירוג הצעירים במרוץ סטימאנה אינטרנאזיונאל קופי אה בארטאלי (אנ')  וגם בג'ירו דל טרנטינו (כיום הטור של האלפים). הוא ניצח את הטור של ביחור ברומניה. וסיים רביעי כללי בטור של סלובניה.
בטור ד'לאווניר, הנחשב ל"טור דה פראנס" של הרוכבים הצעירים, סיים במקום ה-4 הכללי.
בשנת 2017 שמה של קבוצתו שונה לאנדרוני סידרמק - בוטקיה. הוא פתח את העונה במירוץ הוואלטה סאן חואן בארגנטינה, וסיים במקום ה-9 הכללי. במירוץ הטירנו - אדריאטיקו, סיים 2 בדירוג הצעירים. וסיים 3 בסטימאנה אינטרנאזיונאל קופי אה בארטאלי ו-9 בטור אוף דה אלפס.
הוא ניצח את הדירוג הכללי בטור דה סאבויי מונט בלאנק ובטור סיביו. ברנאל ניצח את המרוץ הכי נחשב לרוכבים צעירים, טור דה ל'אווניר כשהוא מראה דומיננטיות לאורך כל המרוץ ברנאל סיים במקום ה-13 במונומנט האיטלקי ג'ירו די לומברדיה.
קריירה > סקיי (2018-היום)

אחרי עונה מוצלחת ותוצאות מרשימות של ברנל, ב-2018 הוא חתם בקבוצת סקיי (כיום קבוצת אינאוס).
את העונה הוא פתח עם מקום 6 בדירוג הכללי ומקום 1 בדירוג הצעירים בטור דאון אנדר.
וניצח את אליפות קולומביה בנגד השעון. וניצח את הדירוג הכללי, דירוג המטפסים ודירוג הצעירים בטור של קולומביה. הוא ניצח את דירוג הצעירים וסיים 2 כללי בטור רומנדי. אבל אחד מהישגיו הבולטים באותה שנה היה ניצחונו בהטור של קליפורניה. בטור דה פראנס (שגם היה הגראנד טור הראשון בו השתתף), סיים במקום ה-15 הכללי ובמקום ה-2 בדירוג הצעירים. הוא שימש פועל של גריינט תומאס ושל כריסטופר פרום, הראשון גם ניצח את המרוץ והשני סיים שלישי.
קריירה > סקיי (2018-היום) > 2019: הניצחון בטור דה פראנס

ב-2019 ברנל ניצח את המרוץ הצרפתי פריז - ניס לאחר שהקדים את נאירו קינטנה ומיכל קוויאטקובסקי. בטור דה סוויס, ניצח את המרוץ לאחר שהגיע בזמן של 27:43:10, 19 שניות טוב יותר מזמנו של רוהאן דניס, שהגיע שני. ובהמשך השנה השיג את ההישג הגדול ביותר בקריירה שלו עד כה, הניצחון בטור דה פראנס. בעקבות היעדרותו של כריסטופר פרום הרוכב המוביל של קבוצת אינאוס שגם ניצח בטור בשנת 2013, ו-2015-2017 לא השתתף בטור בשל פציעה. האסטרטגיה של קבוצת אינאוס הייתה לשלוח את ברנל ואת גריינט תומאס (מנצח הטור ב-2018) ביחד כמובילים, וככל שהטור יימשך, הקבוצה תעבוד עבור מי שיהיה ממוקם טוב יותר. ברוב הטור הוביל ז'וליאן אלאפיליפ בדירוג הכללי והחזיק בחולצה הצהובה כשתומאס וברנל שומרים על פער זמנים קטן ממנו. אך בקטע ה-19 בטור, תקף ברנל על מעבר איסראן בעוד שז'וליאן אלאפיליפ נחלש. לנקודת הפסגה הגיע ברנל ראשון והקדים את אלאפיליפ. המשך הקטע בוטל באותו יום בשל תנאי מזג אוויר קשים, סיומו נקבע למעבר איסראן, ובכך תפס ברנל את ההובלה במרוץ. הוא שמר על החולצה הצהובה גם בקטע 20 שאף הוא קוצר בשל מזג האוויר ואף הגדיל את פער מאלאפיליפ בשלוש דקות נוספות. בקטע האחרון בשאנז אליזה סיים ברנל את המרוץ כמנצח, כשאת הקטע מנצח קיילב יואן. ואז היה לרוכב היחיד עד כה שהיה גם הצעיר ביותר מבין המשתתפים שמסיים את הטור וגם מנצח בו. ברנל גם ניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר. ברנל המשיך בכושר הגבוה גם לאחר הטור, הוא התחרה בסדרת מרוצים באיטליה וסיים שני בג'ירו דלה טוסקנה, תשיעי בג'ירו דל'אמיליה ושישי במילאנו–טורינו. הוא ניצח את מרוץ גראן פיימונטה שהתקיים יומיים לפני מונומנט ג'ירו די לומברדיה, בו סיים שלישי. 16 שניות אחרי המנצח באוקה מולמה, ברנל למעשה הפסיד לאלחנדרו ולוורדה במאוץ אל המקום השני.
ב-2020, פתח את העונה בטור של קולומביה וסיים רביעי. לאחר תום פגרת הקורונה ערך את הכנותיו על  הגנת תוארו כאלוף הטור דה פראנס בצרפת, הוא ניצח את הלה רוט ד'אוקסיטניה, לאחר ניצחון בקטע השלישי והמכריע במרוץ, מקדים את[דרושה הבהרה] ב-19 שניות את אלכסנדר ולאסוב וב-23 שניות את בן קבוצתו פאוול סיבאקוב. לאחר מכן סיים שני לפרימוש רוגליץ' בטור ד'לאן, אך בטור דה פראנס, מרוץ המטרה, נטש ברנל את המרוץ לפני תחילת קטע 17. בשבוע הראשון של הטור היה ברנל מעורב בקרבות הדירוג הכללי, אך בשבוע השני והשלישי החל לאבד זמן בהדרגה, בקטעים 13 ו-15 ההרריים, ויצא מתמונת הדירוג הכללי. לבסוף פרש כאמור בשל פציעות גב, איתן אמר ברנל שהוא מתמודד מאז ומתמיד.
הערות שוליים

↑  Settimana Internazionale Coppi e Bartali 2016 | Youth classification | Results, www.procyclingstats.com
↑  Giro del Trentino 2016 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour of Bihor - Bellotto 2016 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de Slovénie 2016 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de l'Avenir 2016 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Vuelta Ciclista a la Provincia de San Juan 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tirreno-Adriatico 2017 | Youth classification | Results, www.procyclingstats.com
↑  Le Tour de Savoie Mont Blanc 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Sibiu Cycling Tour 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de l'Avenir 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Il Lombardia 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Cycling News 2017-08-27T12:28:00Z, Egan Bernal signs for Team Sky, cyclingnews.com (באנגלית)
↑  Santos Tour Down Under 2018 | Youth classification | Results, www.procyclingstats.com
↑  National Championships Colombia - ITT 2018 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Colombia Oro y Paz 2018 | Stage 6 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de Romandie 2018 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Amgen Tour of California 2018 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de France 2018 | Youth classification | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de France 2018 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Paris - Nice 2019 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Egan Bernal says back pain ‘has always been there’, VeloNews.com
↑  2021»76thLa Vuelta ciclista a España(2.UWT), procyclingstats.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810817469805606  GND: 1236680111  VIAF: 4939156619125728780003   WorldCat (עם VIAF): 4939156619125728780003 
ברנל (במרכז התמונה, בצהוב) במהלך טור קליפורניה 2018
אגן ברנל רוכב בשאנז אליזה, במהלך הקטע האחרון של טור דה פראנס 2019.
כצט

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  משפחת גרין, משפחת כהן-זוסמן
 תקופת הפעילות:  1921–הווה (כ־104 שנים)
 מיקום המטה:  הוד השרון 
 משרד ראשי:  קריית מלאכי, בישראל
 ענפי תעשייה:  תעשיית התרופות, תעשיית הקוסמטיקה 
 מוצרים עיקריים:  תרופות, מוצרי היגיינה, מוצרי חקלאות ווטרינריה
 יו"ר:  מאיר כהן
 מנכ"ל:  יפתח סרי
  
 www.cts.co.il
 
כצט בע"מ היא חברת תרופות ישראלית פרטית הפועלת בישראל משנת 1921 וכיום ברחבי העולם, באירופה ובמזרח התיכון בפרט.
כצט בעלת שלושה מפעלים בהם פעילות פיתוח וייצור של חטיבות החברה:
כצט תעשיות כימיות בע"מ (1975) - תומך בחטיבת הפארמה.
כצט נוביס - תומך בייצור מוצרי היגיינה, תכשירים קוסמטיים ועוד.
ד"ר מירון - תומך בייצור ציוד חקלאי ווטרינריה.
כצט מחולקת לשלוש חטיבות:
חטיבת פארמה - עוסקת בייצור ושיווק תרופות, ציוד רפואי ומוצרי היגיינה.
חטיבת אגריקה - עוסקת במתן פתרונות בתחום החקלאות (כגון מוצרי דישון, הגנה, זרעים ועוד).
אנימל קר - עוסקת בתחום הוטרינריה, ייצור וייבוא מוצרים לחיות מחמד, עופות וצאן, כולל ממוצרי מזון, טיפוח ובריאות.
היסטוריה > שנים ראשונות

כצט החלה את דרכה בקהיר, כחברה המשווקת תרופות ומוצרי חבישה בשם "האחים גרין". עם השנים החברה התרחבה לשלוש מחלקות: חקלאות, תרופות וצילום, אשר הפכו אותה לאחת מבין החברות המובילות במצרים. בהמשך להצלחתם יצגו האחים גרין חברת תרופות גרמנית בשם באייר וכן את חברת אגפא.
בשנת 1921 נפתח סניף של חברת האחים גרין ביפו. עם השנים התרחב הסניף והועתק לתל אביב. בשנת 1928 הצטרף לחברה אברהם כהן זוסמן, קרוב משפחה של האחים גרין. האחים גרין רשמו הצלחות רבות במחלקת הצילום ובמחלקת התרופות: פיתוח תרופות נגד מלריה וכן נסיוב הפועל נגד הכשת נחש. עם עליית הנאציזם נותק הקשר בין החברה בישראל לחברת באייר הגרמנית ואגפא, אולם קשרים חדשים נוצרו עם חברות בינלאומיות אחרות משווייץ ובריטניה.
האח הצעיר הד"ר אברהם חיים גרין יועד להשתלב בחברה, אך בחר להיות רופא העיר צפת ונפטר בגיל 26 מטיפוס הבהרות בעת שטיפל בחולי היישוב בימי מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1942 שינתה החברה את שמה מהאחים גרין ל"י.ג ושות' (פלסתינה) בע"מ" והחלה לייצר תרופות עבור השוק המקומי והבריטים בשיתוף חיים ויצמן, מכון זיו (לימים מכון ויצמן) וחברת P.HP.P (חברת תרימה).
היסטוריה > לאחר קום המדינה

לאחר קום המדינה החלה החברה לייצר חומרי דשן, ובנוסף הפעילה מחלקת קולנוע המספקת ציוד צילום למוסדות השכלה. בשנת 1956 שינתה החברה את שמה מ"י.ג ושות'" ל"כצט" (כימיקלים וציוד טכני)ועברה מבעלות משפחת גרין לבעלות משפחת כהן זוסמן.
בשנת 1971 מונה מאיר ז. כהן למנכ"ל החברה ורכש את מפעל התרופות "נוביס" על מנת לחזור לייצור תרופות לשוק המקומי. כצט התרחבה ועברה למפעלים בקריית מלאכי: התהליך המשיך עם קניית מפעל תוצרים כימיים, ייצור מוצרי היגיינה וטיפול בבעלי חיים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה כצט להתרחב בתחום ייצור התרופות ושינתה את שמה ל"כצט תעשיות כימיות". בנוסף לייצור התרופות החלה כצט לייבא תרופות לאפילפסיה ולהקלה על כאבים, ולשווק מוצרי היגיינה מסדרת "פמינה" לשווקים שונים בעולם. החברה סיפקה זרעים לגידולי שדה, השיקה את סדרת מוצרי ד"ר פט לבעלי חיים, פיתחה את חטיבת אנימל קר ומייצאת תרופות גנריות בפעם הראשונה. ונכנסה גם לתחום הרפואה מותאמת אישית עם בדיקות גנטיות ומולקולריות חדשות כמו בדיקת גנומיטי, בדיקת נוירופרמג'ן, אפירמה ועוד.