stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנונית השפלה
מאפיינים

צבעה צהבהב עד חום. לאורך גופה ישנם פסים אורכיים מנומרים המלווים בכתמים כהים ובהירים המופרדים על ידי פסים דקיקים בהירים. פסים אלה נהיים מטושטשים יותר עם ההתבגרות. אורכה לרוב עד 25 ס"מ, ובאורח נדיר - יותר מכך. כמו בשנונית הנחלים, אורכו של הזנב הוא כשני שלישים מאורך הגוף, ואף יותר (כאשר מדובר בזנב מקורי, כלומר, כזה שלא התחדש לאחר קטיעה). לקשקשי הגב יש קרינים, כשבחלקו האחורי של הזנב הם גדולים, וככל שמתקרבים לראש הם קטנים.
שנונית זו נראית בעיקר בבוקר. כשחם מאוד היא מסתתרת באזורים מוצלים או בתוך מחילתה, ובזמן החורף היא פועלת בשעות החמימות יותר של היום.
בארץ ישראל נפוץ התת-מין הסורי (syriacus), המצוי בחבל עזה ולאורך החוף מדרום עד לצפון בלבנון. באזורים הבנויים, השנונית אינה מצויה עוד. בישראל, שנונית השפלה נפוצה בקרקעות חוליות לרבות כורכר וחול כתום ("חמרה") לאורך מישור החוף, השרון, חוף הכרמל, מישור החוף הצפוני עד לגבול הלבנון. מצפון לנחל הירקון, היא תימצא גם בחולות ניידים מאוד, עד לעורף חוף הים ממש, ולעיתים באוכלוסיות הללו צבע הלטאות בהיר מאוד ומזכיר את שנונית החולות במבט ראשון. מדרום לנחל הירקון, קיימת חפיפה בתפוצת שנונית השפלה ושנונית החולות, ואנו עדים לחלוקה בין שני המינים ברמת תת-בתי הגידול שבשטח: שנונית החולות מאכלסת חולות נודדים ומיוצבים-למחצה, וככל שהחולות יותר מיוצבים (פחות נודדים) היא נעלמת ומחליפה אותה שנונית השפלה. בדרום מישור החוף, שני המינים הללו מהווים הלכה למעשה סמנים (אינדיקטורים) לרמת יציבות החולות, למשל במחקר ארוך-הטווח הנערך בשמורת חולות ניצנים. מחקר שנערך בעבר בחולות חולון מצא ששני המינים מסוגלים לחיות באותו אזור בזכות חלוקת משאבים שונה בכל מין, אשר מונעת תחרות ישירה בשנים בהן תנאי האקלים וכמות המזון ממוצעים; בשנת בצורת עלולה להיווצר תחרות ביניהם.
הבדל ניכר בין שנונית השפלה לשנונית הנחלים הוא אצבעות הרגליים האחוריות, המשוננות בצורה פחותה בשנונית הנחלים.
בעונת הרבייה, הזכרים בולטים בפס צהוב ובזנבם המעובה. הזכרים והנקבות הצעירים בולטים בזנב תחתון ורוד עד אדמדם או כתמתם. אצל הנקבות הזנב הוא בצבע זה כל חייהן. חלק מהפרטים כהים יותר וחלק פחות, בדומה לזוחלים רבים אחרים. גחון הגוף לבן ומבריק בצבע כחלחל. הזכרים גדולים מהנקבות באופן ניכר. השנונית מטילה בין שש לשמונה ביצים באביב והן בוקעות לרוב כשמונה עד תשעה שבועות לאחר מכן. בדומה לשנוניות אחרות, הצעירות שבוקעות בעלות רגליים מוכתמות בכתמים עגלגלים.
שנונית השפלה נטרפת על ידי דורסים, חתולים, כלבים ונחשים. ההסוואה מקלה על ההתגוננות, אולם מרגע שכשלה, תגיב השנונית בריצה לצל הקרוב ביותר, או למחילה של שנונית אחרת.
הערות שוליים

↑  שנונית השפלה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  בעז שחם, ניהול וממשק של דיונות וזוחלים: השלכות לגבי שחזור בתי גידול ואסטרטגיות שימור. חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2010
↑  איתן אביטל, חלוקת משאבים בין שני מיני לטאות מהסוג שנונית (Acanthodactylus) החיים באותו אזור חולות. עבודת גמר לתואר מוסמך בזואולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1981
שנונית הנחלים

| שנונית הנחלים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: שנונית
מין:: שנונית הנחלים
שם מדעי
 Acanthodactylus boskianus ‏דודין, 1802

שנוניות נלחמות
שנונית הנחלים (שם מדעי: Acanthodactylus boskianus) היא מין של שנונית ממשפחת הלטאיים.
מאפיינים

אורכה עשוי להגיע עד 23 ס"מ. אורך זנבה הוא כשני שלישים מגופה. צבעה זהה לצבע החול והוא נע בין חום לצהוב. לפרטים הצעירים יש לאורך הגב חמישה פסים כהים יותר שדוהים עם התבגרותם. חלקו התחתון של הזנב אצל פריטים צעירים ואצל נקבות הוא בצבע אדום בהיר. על קשקשי הגב יש קרינים, כשבחלקו האחורי של הזנב הם גדולים וככל שמתקרבים לראש הם קטנים. לשנונית הנחלים מגיני בטן המסודרים בשורות. רגליה הקדמיות של השנונית קטנות משמעותית מרגליה האחוריות וכן קצרות יותר.
שנונית הנחלים ניזונה ממינים שונים של פרוקי-רגליים וכן מפרטים בני מינם צעירים וזעירים יותר.
לזכרים הבוגרים יש ראש גדול וצבעם הוא חום עד צהוב.
מין דומה מאוד, אך קטן יותר הוא שנונית האז.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 99-101, 278
הערות שוליים

↑  שנונית הנחלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
שרה בת-טובים

שרה בת-טובים (בהגייה אשכנזית: "שׂוֹרֶה בַּס טוֹיְבִים"; סוף המאה ה-17 – ראשית המאה ה-18) היא מחברת שניים מספרי התחינות הנפוצים ביותר בקרב נשות יהדות אשכנז.
חייה

נולדה בעיירה סאטאנוב שבפודוליה. לדברי ישראל צינברג, שם משפחתה "בת-טובים" מהווה אינדיקציה לכך שמוצאה משושלת מכובדת; ואכן: אביה מרדכי היה מלומד גדול, אבי-אביה יצחק היה רב בסאטאנוב, ואביו שלו, מרדכי, היה רב בבריסק (ברסט ליטובסק); בבריסק חיו במחצית השנייה של המאה ה-17 שני רבנים בשם מרדכי – מרדכי זיסקינד (מת ב-1684) ומרדכי גינצבורג (מת ב-1688), וקרוב לוודאי כי שרה הייתה נינה של אחד מהם, ומכאן שחייתה במחצית הראשונה של המאה ה-18. בחייה האישיים לא האיר לה המזל פנים; היא בילתה זמן-מה בנדודים. קרוב לוודאי כי בת-טובים הייתה "זאָגערין" (חזנית בתפילות לנשים), אשר שפכה את לבה למוד הסבל והמרירות בתחינות שחיברה.
התחינות פרי עטה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שני אוספי תחינות מפרי עטה של שרה בת-טובים השתמרו: "שקר החן" ו"שלושה שערים".
התחינות פרי עטה > "שקר החן"

בעמוד השער של הספר נכתב כי ”זה ספר "שקר החן" חיברתי בטייטש [=יידיש] כרפואה לנשמה בעולם הזה ובעולם הבא, ואל תקמצו על כספכם, אם יכולים אתם לקבל את זה הספר, ובשכר זה נזכה לעולם-הבא, ומשיח יבוא במהרה בימינו, אמן!”.
במבוא כתבה שרה בת-טובים:
נשים ובתולות חביבות, קראנה את התחינות וישמח לבכם. הן הוצאו מספרים... בזכות זה תזכינה לעלות לארץ-ישראל. כן חיברתי תחינה חדשה לאמר אותה בכל שני וחמישי, בתענית ובימים נוראים: "שקר החן והבל היופי" שהרי היופי אין בו ממש ורק המעשים-טובים הם העיקר; "חכמת נשים בנתה ביתה" – העיקר שהאשה תנהל את הבית, שיוכלו ללמוד בו תורה ושתדריך את בניה בדרך-הישר לעבודת הבורא. אני אשה דלה, הייתי בחינת "מפוזר ומפורד", לא יכולתי לתת תנומה לעיני, כי לבי המה בקרבי, ונזכרתי מנין באתי ולאן אני הולכת ולהיכן אהיה נלקחת ובאתני יראה גדולה, והתפללתי לאל חי ב"ה "בדמעות שליש", שתתקבל תחינתי.

אני האשה שרה בת טובים המיוחסת והמפורסמת, לא היתה שום "מחשבה זרה" בלבי ורק באל ברוך הוא הייתי הוגה, בשעה שחיברתי תחינה זו, על מנת שיהיה לי זכר אחר מותי. ומי שיקרא את התחינה, תבוא תפילתו ותעלה לפני השם יתברך.
התחינות פרי עטה > "שלושה שערים"

הספר "שלושה שערים" (בהגייה אשכנזית: "שלוֹישֶה שֶעוֹרים") הוא המפורסם והפופולרי יותר. הספר, שנכתב לקראת סוף חייה, הוא מעשייה נושאת מוסר השכל המבוססת על סיפור חייה. שרה מגוללת את סיפורהּ כאישה צעירה וגאוותנית, שנהגה לפקוד את בית הכנסת מקושטת בתכשיטים, ללכת רכיל, ללגלג ולהתבדח במהלך התפילה, ומספרת על כך שבילתה את חייה בנוודות. בהקדמה היא מבקשת כי ”שירחם עלי השם, עלי ועל כל ישראל, שלא אצטרך להיות זמן רב נעה ונדה, בזכות אמהותינו שרה רבקה רחל לאה וגם אמי האהובה לאה תתפלל עמי לרבונו של עולם שטלטולי יהיו כפרה לעוונותי והשם יתברך יסלח לי שבנעורי פטפטתי בעזרת נשים כשהתפללו וקראו בתורה האהובה”.
התייחסות בתרבות

שרה בת-טובים עצמהּ נעשתה לדמות באגדה היהודית. דמותהּ מופיעה למשל בסיפורו דמוי ה'סינדרלה' של י"ל פרץ, 'דער זיווג, אָדער, שרה בת טובים' (יידיש: 'הזיווג, או, שרה בת טובים'), שבו היא מגלמת כעין פיה טובה העוזרת למי שקורא באמונה מתחינותיה (ומשאירה אחריה זוג נעלי בית מוזהבות, אשר בסופו של דבר מובילות גבר צעיר למצוא את כלתו היעודה). ב'ספר הקבצנים' של מנדלי מוכר ספרים (פרק ד) מוזכרים ספרי תחינותיה כחלק ממרכולתו של סוחר יהודי ביריד ירמוליניץ.
היות ששמהּ היה ידוע כל כך, משכילים בני המאה ה-19 שחיברו תחינות לפרנסתם צירפו פעמים רבות את שמהּ ליצירותיהם.
שמהּ של שרה בת-טובים הפך שם נרדף לבחורה חסודה; כך למשל בבדיחה זו מתוך קובץ הבדיחות היהודיות של אלתר דרויאנוב:
שדכן הציע שידוך לבחור והפליג בשבחיה של המשודכת. יפת-תואר, מיוחסת, עשירה, צנועה, – שרה בת-טובים.

אמר הבחור: הכל טוב ויפה. אבל רוצה אני לדעת גם מה פגם יש בה. אין אדם בלי פגם.

שׁיבּחוֹ השדכן ואמר: כאחד החכמים תדבר. באמת בחורה זו קצת פגם יש גם בה, אבל רק פגם עובר.

אמר הבחור: אף-על-פי-כן רוצה אני לדעת, מה הוא הפגם.

כּח השדכן כּיחה קטנה לתוך שרווּלוֹ, נענה ואמר: שמעתי, שפעמים היא מקשה לילד...
לקריאה נוספת

ישראל צינברג, תולדות ספרות ישראל, כרך ד: ספרות אידיש: מראשיתה ועד לתקופת ההשכלה; תרגם: מרדכי אמיתי; ערך: דוד כנעני; השלמות: פּיֶקאז', מרחביה: ספרית פועלים; תל אביב: י. שרברק, 1958, עמ' 127–128.
שמואל ניגער, 'די ייִדישע ליטעראַטור און די לעזערין', אין: בלעטער געשיכטע פון דער ייִדישער ליטעראַטור, ניו יורק 1959 (מהדורה ראשונה: 1912), עמ' 35–107, ובעיקר עמ' 83–85. (ביידיש)
שלמה אשכנזי, דורות בישראל, כרך ב, תל אביב: דון, תשל"ז, עמ' 222–224.
דב סדן, 'שרה בת-טובים', פאלק און ציון 59 (תשמ"ד), 25–27. (ביידיש)
י"ח בילצקי, אוצרות יידיש, תל אביב: פפירוס, 1989, עמ' 85–86.
נפתלי הרץ טוקר, 'דמותה של סינדרלה ב"הזיווג או שרה בת טובים" לי"ל פרץ', מהות (כתב-עת ליצירה יהודית) כא (תשנ"ט), 33–39.
Sol Liptzin, A History of Yiddish Literature, Middle Village, NY: Jonathan David Publishers, 1972, ISBN 0-8246-0124-6, pp. 16–17.
Israel Zinberg, A history of Jewish literature, V. 6: Old Yiddish Literature from its Origins to the Haskalah Period (trans. from Yiddish: Bernard Martin), Ktav Pub Inc., 1975, pp. 252–254. (גם בעברית, לעיל)
Norman Tarnor, '"Three Gates Tehinno": A seventeenth century Yiddish prayer,' Judaism 40,3 (1991), 354-367.
Sarah Bas Tovim, "Tkhine of Three Gates", In: Tracy Guren Klirs (compiled and introduced), The Merit of Our Mothers: A Bilingual Anthology of Jewish Women’s Prayers (translated by T. G. Klirs et al.) (Yiddish and English), Cincinnati 1992, pp. 12–45.
Chava Weissler, '"For the human soul is the lamp of the Lord": The "tkhine" for "laying wicks" by Sarah bas Tovim,' Polin 10 (1997), 40-65.
Chava Weissler, Voices of the Matriarchs, Boston 1998, pp. 31–33, 76–85, 126–146.
הערות שוליים

↑  ישראל צינברג, תולדות ספרות ישראל, כרך ד (1958), עמ' 127.
1 2  התרגום לעברית מתוך צינברג, שם, עמ' 127.
↑  התרגום לעברית מתוך צינברג, שם, עמ' 128.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308543705171  VIAF: 103152641   WorldCat (עם VIAF): 103152641
שנונית

| שנונית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: שנונית
שם מדעי
 Acanthodactylus ‏ויגמן, 1834

שנונית ארוכת-כף
Acanthodactylus cantoris
שׁנונית (שם מדעי: Acanthodactylus) הוא סוג במשפחת הלטאיים, תת-סדרת הלטאות. הסוג כולל בערך 38 מינים.
מאפיינים

רוב המינים נפוצים באזורים יבשים, מדבריים או תת מדבריים ממערב אפריקה, דרום ספרד ואירופה, מדבר סהרה ועד הודו. על אף שהשנוניות מעדיפות אזורים יבשים, הן לא מוגבלות לחיים באזורים אלו בלבד, וניתן למצוא אותן בבתי גידול שונים.
בשל צבעיהן והדגמים השונים שעל השנוניות, קרה וזואולוגים סיווגו וואריאציות שונות באותו מין כמינים שונים.
בני הסוג שנונית נוטים להיות אלימים, ונלחמים בבני מינם תכופות. הזכרים מגינים על נחלותיהם במרץ רב מפני פולשים.
בצידי אצבעות הרגליים של השנוניות מצויים קשקשים משוננים המרחיבים את שטח האצבעות. הרחבת שטח זו מונעת שקיעה בחול, שהוא בית הגידול של השנוניות. השם המדעי נגזר מקשקשים אלו. בנוסף להתאמה זו לסביבת חיים יבשה, השנוניות גם מפרישות עודפי מלח דרך הנחיריים. תופעה זאת מונעת איבוד נוזלים. עוד דרך בה השנוניות מונעות איבוד נוזלים היא הפרשת שתן מוצק או משחתי - שמכיל מעט מים. עוד התאמה לתנאי המדבר היא יכולתן של השנוניות לפעול בטמפרטורות גבוהות.
נקבות הסוג שנונית מטילות בין 3-7 ביצים.
גודלה הממוצע של שנונית בוגרת הוא 18-20 ס"מ.
מאפיינים > מיני שנונית בישראל

שנונית הנחלים (Acanthodactylus boskianus)
שנונית השפלה (Acanthodactylus schreiberi)
שנונית חולות (Acanthodactylus scutellatus)
שנונית באר-שבע (Acanthodactylus pardalis)
שנונית האז (Acanthodactylus opheodurus)
שנונית ארוכת-כף (Acanthodactylus longipes)
מינים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Acanthodactylus aegyptius  Acanthodactylus ahmaddisii  Acanthodactylus arabicus  Acanthodactylus aureus  Acanthodactylus bedriagai  Acanthodactylus beershebensis  Acanthodactylus blanci  Acanthodactylus blanfordii  שנונית הנחלים (Acanthodactylus boskianus)  Acanthodactylus boueti  Acanthodactylus busacki  Acanthodactylus cantoris  Acanthodactylus dumerilii  Acanthodactylus erythrurus  Acanthodactylus felicis  Acanthodactylus gongrorhynchatus  Acanthodactylus grandis  Acanthodactylus guineensis  Acanthodactylus haasi  Acanthodactylus hardyi  Acanthodactylus harranensis |  Acanthodactylus khamirensis  Acanthodactylus lineomaculatus  שנונית ארוכת-כף (Acanthodactylus longipes)  Acanthodactylus maculatus  Acanthodactylus masirae  Acanthodactylus mechriguensis  Acanthodactylus micropholis  Acanthodactylus nilsoni  שנונית האז (Acanthodactylus opheodurus)  Acanthodactylus orientalis  שנונית באר-שבע (Acanthodactylus pardalis)  Acanthodactylus robustus  Acanthodactylus savignyi  שנונית שמידט (Acanthodactylus schmidti)  שנונית השפלה (Acanthodactylus schreiberi)  שנונית חולות (Acanthodactylus scutellatus)  Acanthodactylus senegalensis  Acanthodactylus spinicauda  Acanthodactylus taghitensis  Acanthodactylus tilburyi  Acanthodactylus tristrami  Acanthodactylus yemenicus |  |
שנונית באר שבע

| שנונית באר שבע |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: שנונית
מין:: שנונית באר שבע
שם מדעי
 Acanthodactylus beershebensis ‏Moravec & Din & Seligmann & סיון & ורנר, 1999

שנונית באר שבע (שם מדעי: Acanthodactylus beershebensis) היא מין של לטאה אנדמית לישראל שחיה במישורי וגבעות הלס של הנגב, בעיקר באזור בקעת באר שבע וסביבתה.
מאפיינים

לשנונית התאמות מיוחדות לאקלים חם ויבש. בין התאמות אלו ניתן למצוא הפרשת שתן משחתי כדי למנוע איבוד נוזלים, וכן את יכולתה של השנונית להרים את גחונה אל מעל פני הקרקע כך שלא תתחמם מן הקרקע. השנונית פעילה ביום, מה שמקל על התצפיות עליה עם זאת היא נמצאת בסכנת הכחדה חמורה. השנונית ניזונה בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים נוספים.באביב הנקבה חופרת באדמה גומה ומטילה ב3-6ביצים.כעבור חודשיים בוקעים הצעירים.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 109-110
הערות שוליים

↑  שנונית באר שבע באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שנונית באר שבע, נקבה, צולמה בגן לאומי תל ערד במרץ 2012
שפת תכנות Low-level

במדעי המחשב, שפת תכנות low-level (שפת תכנות "נמוכה" או "תחתית") היא שפת תכנות המספקת אבסטרקציה (הפשטה) מעטה מארכיטקטורת סט הפקודות של המחשב, או כלל לא. בדרך כלל המונח מתייחס לשפת מכונה או לשפת סף. המילה "low" (נמוך) בהקשר זה מתייחסת לכמות הקטנה או לאי הקיום כלל של שכבות הפשטה בין שפת התכנות לשפת המכונה. מסיבה זו, לעיתים שפות low-level מתוארות כ"קרובות לחומרה".
שפות תכנות low-level ניתנות להמרה לשפת מכונה מבלי להשתמש במהדר או במפרש, והקוד שנוצר רץ ישירות על גבי המעבד. ניתן לגרום לתוכנית הכתובה בשפה low-level לרוץ במהירות גבוהה ביותר, ועם צריכת זיכרון מעטה. תוכנית שקולה בשפה עילית (high-level) תהיה "כבדה" יותר. שפות low-level הן פשוטות, אך נחשבות קשות לשימוש בגלל הפרטים הטכניים הרבים שיש לזכור.
בהשוואה לשפות תכנות low-level, שפות תכנות עיליות מקלות על פיתוח התוכנה על ידי ניתוק הסמנטיקה של ארכיטקטורת המחשב מהמפרט של התוכנה.
לעיתים מחלקים שפות תכנות low-level לשתי קטגוריות: "דור ראשון" ו"דור שני".[דרושה הבהרה]
שפת מכונה

שפת מכונה היא השפה היחידה שמיקרו-מעבד יכול לעבד ישירות בלי הצורך לבצע המרה קודמת כלשהי. כיום, מתכנתים כמעט אף פעם לא כותבים תוכניות באופן ישיר בשפת מכונה, מכיוון שהיא דורשת תשומת לב לפרטים רבים ששפה עילית יכולה לטפל בהם באופן אוטומטי, ומשום שכתיבה בשפת מכונה נעשית בקודים מספריים וקשה לזכור אותם. מסיבה זו פותחו שפות תכנות מהדור השני המספקות רמת הפשטה אחת מעל שפת המכונה.
דוגמה: פונקציה בשפת מכונה של ארכיטקטורת x86, לחישוב האיבר ה-n בסדרת פיבונאצ'י:
8B542408 83FA0077 06B80000 0000C383
FA027706 B8010000 00C353BB 01000000
B9010000 008D0419 83FA0376 078BD98B
C84AEBF1 5BC3
שפת סף

שפת סף (אסמבלי) משמשת כמיפוי בין אסימונים (tokens) קריאים על ידי בני אדם, לבין הוראות בשפת מכונה (opcodes). האסימונים הקריאים על ידי בני אדם עוברים הרכבה ישירה לשפת מכונה, בדרך כלל בהתאמה של אחד-לאחד בין אסימון להוראה בשפת מכונה. ניתן ליצור שכבת הפשטה נוספת מעל קוד אסמבלי, באופן דומה לדרך שבה שפת מכונה עוברת הפשטה לשפת סף.
דוגמה: אותו מחשבון מספרי פיבונאצ'י מהדוגמה למעלה, הפעם כתוב בשפת אסמבלי x86, המשתמשת בתחביר של Microsoft Macro Assembler:
fib:
 mov edx, [esp+8]
 cmp edx, 0
 ja @f
 mov eax, 0
 ret

 @@:
 cmp edx, 2
 ja @f
 mov eax, 1
 ret

 @@:
 push ebx
 mov ebx, 1
 mov ecx, 1

 @@:
 lea eax, [ebx+ecx]
 cmp edx, 3
 jbe @f
 mov ebx, ecx
 mov ecx, eax
 dec edx
 jmp @b

 @@:
 pop ebx
 ret
תכנות low-level בשפות תכנות עיליות

בשנות ה-60 המאוחרות, ניסיונות לפתח שפות תכנות עיליות (high-level) התומכות בתכנות מערכת (system programming – פיתוח תוכנה לשליטה בחומרה וליצירת תשתיות להרצת יישומי מחשב), הובילו לפיתוח שפות כגון Forth ,BCPL ,BLISS ,PL/S, ולהרחבת שפת ALGOL לתמיכה בתכנות low-level. עם זאת, השפה שהפכה לשפה השלטת בפיתוח תוכנות מערכת (system software) היא שפת C.
תכנות low-level בשפות תכנות עיליות > שפת C

שפת C היא שפת תכנות עילית הנחשבת לשפה מהדור השלישי (third generation), מאחר שהיא תומכת בתכנות מובנה (structured programming) והיא מספקת הפשטה מעל שפת המכונה. (מבחינה היסטורית, אף אחת משפות התכנות מהדור השני לא התאימה במיוחד לתכנות low-level). עם זאת, כיום מתכנתים רבים מתייחסים לשפת C כשפה low-level, מאחר שהיא לא כוללת מערכת סביבת הרצה (run-time system) גדולה (למשל, אין מנגנון איסוף זבל), היא תומכת רק בפעולות סקלריות, והיא מאפשרת גישה ישירה לזיכרון המחשב. לפיכך, שפת C משתלבת ללא קושי עם שפות סף ועם מעבדים ומיקרו-בקרים ברמת המכונה. היכולת של שפת C ליצור הפשטה מעל רמת המכונה מאפשרת לאותו קוד להיות מהודר עבור פלטפורמות חומרה שונות; עם זאת, שליטה עדינה ברמת המערכת תתאפשר רק אם מערכת היעד כוללת כמה מאפיינים כלליים כגון מודל זיכרון שטוח (flat memory model), וזיכרון המחולק לבתים. ייתכן שתוכניות בשפת C ידרשו "כוונון" (tweaking) מסוים, הממומש בדרך כלל על ידי הידור מותנה (conditional compilation), המיועד עבור פלטפורמות יעד שונות. תהליך ההתאמה של תוכנית עבור פלטפורמה שונה נקרא porting.
דוגמה: פונקציה בשפת C לחישוב האיבר ה-n בסדרת פיבונאצ'י, תוך חישוב ברקורסיה של כל האיברים הקודמים לו:
#include <stdio.h>

unsigned long fib(unsigned int n) {
 if (n == 0 || n == 1)
 return 1;
 else
 return fib(n-1) + fib(n-2);
}

int main(void) {
 unsigned int i, n;
 scanf("%u", &n);
 for (i = 0; i <= n; i++)
 printf("Fibonacci (%u): %lu\r\n", i, fib(i));
 return 0;
}
משמעות יחסית

המושגים "עילית" (high-level) ו"low-level" הם יחסיים. לדוגמה, לפני כמה עשורים, שפת C ודומותיה נחשבו לשפות עיליות. לעומת זאת, כיום, מתכנתים רבים מתייחסים לשפת C כ-low-level.
ניתן לחשוב על שפת סף כייצוג "גבוה" יותר של שפת מכונה, מכיוון שהיא כוללת רעיונות כגון מבנים (constructs), ביטויים מוגבלים, ולפעמים אפילו משתנים, פרוצדורות ומבני נתונים. (עם זאת, שפת סף בכל זאת מהווה ייצוג ביחס של אחד-לאחד לשפת המכונה, אלא אם נעשה שימוש במאקרו).
שפת המכונה בתורה נמצאת ברמה מעט יותר גבוהה מאשר המיקרוקוד ומיקרו פעולות המשמשים בתוך מעבדים רבים.
ראו גם

תוכנה - מונחים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph126144
תאי סמייל

תאי סמייל אייר (בתאית: การบินไทยสมายล์, באנגלית: Thai Smile) הייתה חברה לטיסות חסך תאילנדית שהופעלה על ידי תאי איירווייז אינטרנשיונל ובסיסה היה בנמל התעופה בנגקוק סוברנהומי. החברה החלה את פעילותה ביולי 2012. החברה הפעילה טיסות ליעדים כגון מקאו, צ'יאנג מאי, קראבי, פוקט ועוד, עד שנסגרה בתחילת שנת 2024 וכל פעילותה עברה לחברת האם, תאי איירווייז.
היסטוריה

ב-20 במאי 2011 הכריזה הנהלת תאי איירווייז אינטרנשיונל על הקמת חברה לטיסות חסך שתהיה חברת בת של תאי אירווייז ותפעיל 11 מטוסי איירבוס A320 לכ-10 יעדים בתאילנד ובמזרח אסיה עד שנת 2013.
שם החברה נבחר מתוך כ-2,229 הצעות.
בשנת 2023 כחלק מהתייעלות כלכלית, הכריזה חברת תאי איירווייז שחברת תאי סמייל תיסגר בתחילת 2024 וכל טיסותיה וצי המטוסים שלה יעברו לפעול תחת תאי איירווייז.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y+ | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 20 | — | 12 | 156 | 168 |  |
| איירבוס A320-200 | 20 | — | — | 174 | 174 |  |
| סה"כ | 20 | — |  |  |  |  |
מחלקות בטיסות החברה

מטוסי החברה היו בעלי מחלקה אחת בלבד (תיירים) וב-5 השורות הראשונות (30 מושבים) היה מרווח גדול יותר לרגליים (מיועד לנוסעי "סמייל פלוס"), והוגשו להם ארוחה קלה, חטיף ושתייה.
שאר נוסעי המטוס קיבלו חטיף ובקבוק אחד של שתייה.
בנוסף הציעה החברה שירות הנקרא "סמייל קפה", שבו היה ניתן לרכוש ארוחה חמה, חטיפים ושתייה.
הערות שוליים

↑  National airline’s subsidiary ceases operations, nationthailand, ‏2024-01-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  פרטי צי המטוסים של תאי סמייל, באתר airfleets.net (באנגלית)
שנונית האז

| שנונית האז |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: שנונית
מין:: שנונית האז
שם מדעי
 Acanthodactylus opheodurus ‏ארנולד, 1980

שְׁנוּנִית הָאז (שם מדעי: Acanthodactylus opheodurus)  היא מין של שנונית ממשפחת הלטאיים. מזכירה במראה את שנונית הנחלים, אולם קטנה יותר.
מאפיינים

אורכה מגיע עד 13 ס"מ וצבעה נע בין צהוב לחום. על הגב ישנם חמישה פסים כהים לאורך גופה של השנונית. בהיוולדותם, הפסים נראים ברורים ומסויגים, אך עם ההתבגרות, הפסים מיטשטשים.
הם ניזונים מיצורים פרוקי-רגליים, אולם הם אינם מחפשים וחופרים באדמה כדי למצוא אותם. הם יאכלו מה שכבר נמצא על פני הקרקע.
קשה מאוד להבחין בין שנונית נחלים צעירה לבין שנונית האז. עם זאת, לשנונית האז יש עיניים בולטות יותר לצדדים והמצח תלול יותר. הבדל נוסף שקיים, אך קשה מאוד להבחין בו הוא השוני בין איברי המין הזכריים.
בישראל הם נפוצים בעיקר באדמות חוליות בנגב המרכזי ובערבה. מלבד ישראל המין נפוץ בכל חצי האי ערב.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 102-103, 278
הערות שוליים

↑  שנונית האז באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים – א"י (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
תום פטרובר

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1970 (בן 54) 
 שם לידה:  נחום פטרובר 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 
תום פטרובר (נולד ב-29 בינואר 1970 בהרצליה בשם נחום פטרובר) הוא זמר ויוצר ישראלי, חבר בלהקת "היהודים".
ביוגרפיה

פטרובר למד בבית הספר תלמה ילין, ושירת בצה"ל בלהקת פיקוד גדנ"ע, שם הכיר את שותפתו ליצירה אורית שחף, לה נישא מאוחר יותר. לאחר סיום שירותו, הקים להקת קאברים בשם "תום והפצצה", שביצעה שירים של לד זפלין, נירוונה, פרל ג'אם, סטון טמפל פיילוטס ועוד. בלהקה לקחה חלק גם שחף.
בשנת 1992 ייסד עם שחף את להקת "היהודים", ומאז הוא היוצר העיקרי של הלהקה, זמר וגיטריסט ליווי.
בשנת 2024 השתתף בתוכנית המציאות אוטו אוכל: VIP לצד אשתו אורית.
חיים אישיים

ב-1 בנובמבר 1993 נישא לאורית שחף. ב-14 ביוני 2007 נולד בנם.
הזוג מתגורר בגבעת ח"ן.
הערות שוליים

↑  "היהודים" ממשיכים לעשות רוק: מהברים החשוכים ועד לבמה בקיסריה, נבדק ב-2023-03-09
↑  קרן נתנזון, "כשהוא צורח הוא נשמע כמוני", באתר ynet, 2 ביולי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303597805171  ISNI: 0000 0000 7096 827X  VIAF: 97482688   WorldCat (עם VIAF): 97482688 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה הלל בלונדהיים

| --- | --- |

בלונדהיים במעבדתו
 לידה:  25 במרץ 1918 בולטימור, ארצות הברית 
 פטירה:  31 במרץ 2018  (בגיל 100)
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת קורנל 
 התמחות:  מטבוליזם
 תפקידים:  רופא 
 
שלמה הלל בלונדהיים (י"ב בניסן ה'תרע"ח - ט"ו בניסן ה'תשע"ח ; 25 במרץ 1918 - 31 במרץ 2018) היה רופא בכיר וחוקר בתחום המטבוליזם. מראשוני חוקרי המטבוליזם בישראל ומחלוצי המחקר בהשמנה. בלונדהיים הקים בבית חולים הדסה את המרפאה, המעבדה, והיחידה המטבולית הראשונות בישראל.
קורות חיים

בלונדהיים נולד בשנת 1918 בבולטימור שבארצות הברית למשפחה יהודית גרמנית ותיקה. אמו, רוז ג'יין, הייתה מורה בבתי ספר ציבוריים בניו יורק ונמנתה על הגרעין המייסד של ארגון נשות הדסה. אביו, דוד שמעון בלונדהיים, שהיה פרופסור לפילולוגיה של השפות הרומאניות באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, היה ממניחי היסוד למדעי היהדות בארצות הברית ואחד ממקימי התנועה הציונית שם.
בלונדהיים התחנך בניו יורק, ולמד רפואה באוניברסיטת קורנל. לאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות, שרת במלחמת העולם השנייה כרופא בצבא ארצות הברית. הוא השתתף בפלישה לצרפת, בקרבות ביערות הארדנים ובכיבוש גרמניה, זכה לעיטור "כוכב הארד" על תפקודו במלחמה והשתחרר בדרגת סרן.
המפגש עם שארית הפליטה באירופה וסיועו לפעולות "ההגנה" שם תרמו להחלטתו לעלות לירושלים, עיר שהתגורר בה במשך שנה כילד. לאחר נישואיו לסירל אפלטון (לימים ד"ר לאנטומולוגיה באוניברסיטה העברית, 1926-1989) עלה בשנת 1951 לישראל. הוא הצטרף כרופא בכיר לסגל המחלקה הפנימית בבית החולים הדסה, ושימש כמרצה לרפואה החל מהמחזור הראשון של בית הספר לרפואה של הדסה והאוניברסיטה העברית, והוסמך כמומחה בכימיה קלינית במאי 1961. להלל וסירל נולדו ארבעה ילדים: דוד, פרופ', קרדיולוג בכיר, דבי, עובדת סוציאלית, מנחם, פרופ' לתקשורת ולהיסטוריה באוניברסיטה העברית, ודני, יועץ ארגוני.