stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מולי ברנרד
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | תעביר את זה הלאה | מולי |  |
| 2006 | התמודדות עם העבר | צופה |  |
| 2015 | המתמחה | סמנתה |  |
| 2016 | סאלי: נס על ההדסון | אליסון |  |
| 2019 | Otherhood | אליסון |  |
| 2020 | Milkwater | מילוא |  |
| 2023 | היט מן | אליסיה |  |
| 2024 | Dreams in Nightmares | ג'יימי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | רופא להשכיר | וונדי | פרק: "Chock Full O' Nuts" |
| 2013–2014 | בית אלפא | אנג'י סאליבן | תפקיד חוזר |
| 2015–2021 | יאנגר | לורן הלר | תפקיד חוזר (עונה 1); תפקיד ראשי (עונה 2–7) |
| 2016–2017 | טרנספרנט | שלי פפרמן הצעירה | תפקיד חוזר |
| 2016 | תחזוקה גבוהה | דייר ערמוני | פרק: "אקס" |
| 2018 | שטח מת | דלילה דאני | פרק: "יריית אזהרה" |
| 2018–2020 | שיקגו MED | אלזה קארי | תפקיד חוזר (עונה 4–5) |
| 2023 | הרשימה השחורה | אלכס בוסטוויק  קורדליה בוסטוויק  קנדל בוסטוויק | פרק: "The Dockery Affair"  |
הערות שוליים

↑  "Younger's Molly Bernard Proves Her Theatre Cred | Playbill". Playbill (באנגלית). נבדק ב-2018-08-01.
↑  Shapiro, Eileen (1 במרץ 2016). "Interview: Molly Bernard "Star of TV Land's Younger"". HuffPost. נבדק ב-9 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gawley, Paige (15 בינואר 2020). "'Younger' Star Molly Bernard Announces Engagement to Girlfriend Hannah Lieberman: 'We Said Yes!'". נבדק ב-15 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, October 2022)
↑  "The Rain Came Just as the Brides Were Pronounced Married at the Prospect Park Boathouse". Vogue (באנגלית אמריקאית). 2021-10-15. נבדק ב-2021-10-18.
↑  Molly Bernard Is Pregnant! Younger Star Expecting First Baby with Wife Hannah Lieberman, Peoplemag (באנגלית)
↑  Molly Bernard and Wife Hannah Lieberman Welcome Their First Child, a 'Sassy Baby Girl', People.com (באנגלית)
↑  "Molly Bernard on Younger, Writing Sutton Foster Fan Mail, and Playing a Young Shelly on Transparent". 13 באוקטובר 2016. נבדק ב-9 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "This Chicago Med Alum Appeared in the 200th Episode of The Blacklist". NBC Insider Official Site (באנגלית אמריקאית). 2023-03-20. נבדק ב-2023-03-24.
לינדה מקמהן

לינדה מארי מקמהן (באנגלית: Linda Marie McMahon; נולדה ב-4 באוקטובר 1948) היא פוליטיקאית אמריקאית, מנהלת עסקים ומתאבקת מקצועית בדימוס. המכהנת כמזכירת החינוך של ארצות הברית תחת הנשיא דונלד טראמפ. בעבר שימשה כמנהלת ה-25 של מינהל עסקים קטנים מ-2017 עד 2019.
ביוגרפיה > תחילת דרכה

מקמהן נולדה בשם לינדה מארי אדוארדס בניו ברן שבקרוליינה הצפונית למשפחה ולשית-אמריקאית, בתם של אוולין והנרי אדוארדס. היא הייתה בת יחידה וגדלה כ"טום בוי" ששיחקה כדורסל ובייסבול. הוריה עבדו שניהם בבסיס חיל הנחתים צ'רי פוינט. היא גדלה במשפחה בפטיסטית שמרנית, אך כשהתבגרה המירה את דתה לקתולית.
לינדה אדוארדס בת ה-13 פגשה את וינס מקמהן, שהיה אז בן 16, לראשונה כשהייתה נערה. אימותיהם עבדו יחד באותו בניין, אך לא הכירו זו את זו.
ב-26 באוגוסט 1966, נישאה אדוארס בת ה-17 למקמהן בן ה-21 (זאת לאחר ארבע שנים של היכרות). בנם שיין נולד ב-1970, ואחריו הבת סטפני ב-1976. היא נרשמה לאוניברסיטת מזרח קרולינה ב-1966, שם השיגה תואר ראשון בצרפתית. התכנית האקדמית שסיימה נועדה להכין אותה להוראה.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

מקמהן, יחד עם בעלה, וינס מקמהן, הקימה את חברת בידור הספורט Titan Sports, Inc. (לימים WWE) שם עבדה כנשיאה ומאוחר יותר כמנהלת כללית מ-1980 עד 2009. במהלך תקופה זו, החברה גדלה מעסק אזורי בצפון-מזרח ארצות הברית לתאגיד רב לאומי גדול. היא הופיעה מדי פעם על המסך, בעיקר בריב עם בעלה שהגיע לשיאו ב"רסלמניה 17".
ב-2009 עזבה את WWE כדי להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית בקונטיקט מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך הפסידה לדמוקרט ריצ'רד בלומנטל. היא התמודדה שוב לתפקיד ב-2012, אך הפסידה לדמוקרט כריס מרפי.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > בממשל טראמפ הראשון

ב-7 בדצמבר 2016 הודיע דונלד טראמפ (הנשיא הנבחר דאז) כי ימנה את מקמהון למנהלת של מנהל העסקים הקטנים. שימועה בסנאט החל ב-24 בינואר 2017, וב-1 בפברואר אושר מינויה על ידי ועדת הסנאט לעסקים קטנים ויזמות בהצבעה של 1–18 ואושרה על ידי הסנאט המלא ב-14 בפברואר, בהצבעה של 19–81. ב-29 במרץ 2019 הודיע ממשל טראמפ כי מקמהן תפרוש מתפקידה כמנהלת מנהל העסקים הקטנים על מנת להיות מעורבת בקמפיין של טראמפ לקראת הבחירות לנשיאות ב-2020. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-12 באפריל.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > בממשל טראמפ השני

ב-19 בנובמבר 2024 הודיע הנשיא הנבחר של ארצות הברית דונלד טראמפ על כוונתו למנות את מקמהן למזכירת החינוך של ארצות הברית. מינויה של מקמהן ספג ביקורת מצד אנשי מקצוע בתחום החינוך, בהם נשיאת איגוד החינוך הלאומי רבקה ס. פרינגל, שיצאה חוצץ נגד המינוי בשל תמיכתה בביטול מחלקת החינוך של ארצות הברית שבראשה היא יועדה לעמוד, וכן את היעדר כישורי הניהול שלה באופן כללי. כמו כן, מקמהן הואשמה שהרוויחה עשרות או מיליוני דולרים מקידום אלימות והחפצת נשים צעירות.
ב-20 בינואר 2025 הוגשה מועמדותה אל הסנאט של ארצות הברית והועברה לוועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים. ב-13 בפברואר 2025 נערך לה שימוע לקראת הצבעה. ב-20 בפברואר 2025 אישרה הוועדה את מועמדותה בהצבעה של 12 מול 11.
ב-3 במרץ 2025 אישר הסנאט את מינויה של מקמהן למזכירת החינוך של ארצות הברית ברוב של 51 מול 45.
יום-טוב לוינסקי

| --- | --- |

 לידה:  יולי 1899 ד' באב תרנ"ט זמברוב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  23 בפברואר 1973 (בגיל 73) כ"א באדר ה'תשל"ג תל אביב-יפו, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 עיסוק:  סופר מורה מזרחן
 מקום לימודים:  האוניברסיטה החופשית של בריסל אוניברסיטת לייז'
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  פולקלור יהודי
 תקופת הפעילות:  1929–1973 (כ־44 שנים)
 בת זוג:  יוטה לוינסקי (לבית לרמן)
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס רמת גן לפולקלור ע"ש ש. אנסקי (1972)
 
יום-טוב לוינסקי (בכתיב יידי: לעווינסקי; ד' באב תרנ"ט, יולי 1899 – כ"א באדר ה'תשל"ג, 23 בפברואר 1973) היה מורה וסופר ישראלי, ד"ר להיסטוריה ולתרבות המזרח וחוקר פולקלור יהודי, ממייסדי חברת "ידע עם" לפולקלור יהודי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לוינסקי נולד בשנת 1899 בזמברוב שבאימפריה הרוסית (בתחומי פולין של ימינו) למשפחה יהודית אורתודוקסית, בנם של צפורה בת ר' נחמן יעקוב מזמברוב וישראל מרדכי לוינסקי, משכיל ופעיל ציוני, מנהל בית ספר עברי בעיר.
בשנת 1913 החל לוינסקי ללמוד בישיבת לומז'ה, אך לאחר שנה עבר ללמוד בגימנסיה העברית, וכן למד הוראה בסמינר למורים של "תרבות" בווילנה. בשנת 1924 נסע לבלגיה ללמוד היסטוריה ומדעי המזרח באוניברסיטאות בריסל ולייז'. בתום לימודיו קיבל תואר דוקטור. בשנת 1929 ערך את כתב העת היידי "דיא יידישע צייטונג", שבועון לספרות ולשאלות חברתיות, וכן נמנה עם עורכי את כתב-העת העברי שיצא לאור בבלגיה - "מאזניים". בשנים 1930–1931 היה עורכו הראשי של "דער בעלגישער טאג", שיצא באנטוורפן.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל. ב-1942 נמנה עם מקימי החברה העברית ל"ידע-עם", כשבמהרה הפך למוביל דרכה. החברה מנתה באותה עת מאות פעילים שעסקו בתעוד הפולקלור היהודי בתפוצות ישראל, וכן הפולקלור שהתהווה בארץ, כמו-גם העלאתם על-נס של מנהגים יהודיים שונים. במסגרת פעילותה של החברה נהג לוינסקי להרצות בנושאי הפולקלור היהודי (מועדים, חגים ומנהגי מעגל החיים היהודי) בפני קהלים שונים בארץ, וכן ייצג את החברה בכנסים מדעיים בחוץ-לארץ. בנוסף לעריכת כתב העת "ידע-עם" שגליונו הראשון ראה אור ב-1948, לקח לוינסקי חלק בעריכת מאספי 'רשומות' - סדרה שנייה בין השנים 1945–1953 (יחד עם דב סדן; את הסדרה הראשונה ערכו אלתר דרויאנוב, חיים נחמן ביאליק ויהושע חנא רבניצקי). כמו כן ערך את כרכי ספר המועדים ובהמשך את האנציקלופדיה להווי ומסורת ביהדות. בנוסף נטל חלק בחיבור מילונים מהשפה העברית לשפות רוסית, יידיש, אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית וגאורגית. בנוסף לפעילותו הפולקלוריסטית לוינסקי עסק בפעילות חינוכית מגוונת שכללה הוראה בבתי ספר יהודיים בארץ ובעולם.
בשנת (תשל"ב (1972) זכה בפרס רמת גן לפולקלור ע"ש ש. אנסקי, עבור מפעל חייו וספרו "אלה מועדי ישראל".
היה נשוי ליוטה בת רבי הלל לרמן מפינסק עד מותה בשנת 1959, אב לשתי בנות: שולמית חרובי ואסתר לוי, וסב לנכדים. נכדו הוא חוקר יחסי צבא-חברה, פרופסור יגיל לוי. נכדתו נירה נשואה לישראל ברטל, פרופסור בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, חוקר יהדות מזרח אירופה.
לוינסקי נפטר בתל אביב בחורף 1973, בן 73 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
פרסומיו

כיצד הכו את המן בתפוצות ישראל: ילקוט פולקלורי לפורים, תל אביב: החברה העברית לידע עם, תש"ז (כתבי ידע עם, א)
הגדה של פסח: כוללת נוסחי ההגדות לכל עדות בני ישראל, מעוטרת בציורים מהגדות עתיקות; התקינה לדפוס והוסיף הארות ופירושים יום-טוב לוינסקי, תל אביב: ידיעות אחרונות, תש"ך
שבתות מיוחדות בלוח השנה, תל אביב: תרבות וחינוך: משרד החינוך והתרבות – המרכז לטיפוח התודעה היהודית, תשכ"ט
אנציקלופידה של הווי ומסורת ביהדות: אוצר ידיעות על ערכי יסוד, הליכות חיים, מטבעות לשון, נימוסים ומנהגי העדות בישראל, 2 כרכים, תל אביב: דביר, תש"ל
אלה מועדי ישראל; איורים: א’ כרמלי, תל אביב: אחיאסף, תשל"א 1971
פרסומיו > בעריכתו

יצחק ליב ברוך ויום טוב לוינסקי (אספו וערכו), ספר המועדים: פרשת מועדי ישראל, ערכם, גילוייהם והשפעתם בחיי עם ישראל ובספרותו מימי קדם ועד היום הזה, תל אביב: אגודת עונג שבת על ידי דביר, תש"ז 1946 – תשט"ו 1954. (התוכן: כרך א: ראש השנה ויום הכפורים, תש"ז; כרך ב: פסח, תש"ח; כרך ג שבועות, תש"י; כרך ד: סוכות, תשי"א; כרך ה: ראש חודש, חנוכה, חמישה עשר בשבט, תשי"ד; כרך ו: פורים, ל"ג בעמר, חמישה עשר באב, תשט"ו; כרך ז. סדר תעניות, חורבן בית ראשון, חורבן בית שני, תשעה באב; כרך ח: מחורבן לחורבן, זכר לחורבן אחרון, חג העצמאות)
דניאל פרסקי, קול המועד: ילקוט פיליטונים למועדי ישראל (לוקט בידי יו"ט לוינסקי), תל אביב: דביר, 1957 (ספריית דביר לעם)
חנוכה: חג האורים, מקורות לבתי הספר הממלכתיים; ליקט והקדים מבואות קצרים יום טוב לוינסקי, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המרכז לטיפוח התודעה היהודית, תשכ"ח. (חוברת; "משלים את חוברת ההדרכה למורים בבתי הספר הממלכתיים, שיצאה לאור לקראת ימי החנוכה תשכ"ז")
יום טוב לוינסקי (עורך), עטרת צבי: גלעד לזכר צבי בר’ בן ציון מצמן, תל אביב: בהוצאת אשתו, האחים והקרובים (דפוס המרכז), תשל"ב. (דברים משלו ולזכרו)
ספרי יזכור:
יום-טוב לוינסקי (עורך), ספר זיכרון לקהילת לומזה, תל אביב: ארגון עולי לומזה בישראל, תשי"ג 1952.
יום טוב לוינסקי (עורך), ספר זאמברוב: זעמבראווע זיכרון לקהילת הקודש שהושמדה: צום אנדענק דער פארטיליקטער קהילה, תל אביב: הארגונים של יוצאי העיר בארצות הברית, ארגנטינה וישראל, תשכ"ד 1963. (עברית, יידיש, מעט אנגלית)
ספרות יפה:
אנה לנגפוס, גפרית ומלח; מצרפתית: אלה אמיתן; ערוך בידי יו"ט לוינסקי, 2 כרכים, תל אביב: מור, תשכ"ג 1963
מילונים:
יום-טוב לוינסקי (עורך), מילון רב-לשוני: עברית, יידיש, אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, רוסית, תל אביב: עדי, תשל"ב
יום-טוב לוינסקי (עורך), מילון עברי-רוסי; תרגום לרוסית: יוסף גורי, ירושלים: ברית עברית עולמית על ידי ביבלוס, תשל"ג. (עברית ורוסית עמודה מול עמודה)
יום טוב לוינסקי, גרשון מגרלישוילי, יצחק דוד, מלון עברי-גרוזי, תל אביב: הלשכה הכלארצית של עולי גאורגיה ע"ש יוסף טרומפלדור בארגון הבינלאומי "בני ברית", תשל"ו 1976. (עברית וגרוזינית עמודה מול עמודה)
פרסומיו > מאמריו (מבחר)

"על הישיבה הגדולה בלומז'ה לפני יובל שנים", בתוך: עמנואל אטקס ושלמה טיקוצ'ינסקי (עורכים), ישיבות ליטא פרקי זכרונות, ירושלים: מרכז זלמן שזר ומרכז דינור, 2004
לקריאה נוספת

עדי שרצר, Yom-Tov Levinsky, Jewish Ritual, and Exile in Israeli Culture, פולין, 2023.
גצל קרסל, "שני חוקרי-פולקלור (עם הסתלקותם של ד"ר יום-טוב לוינסקי ויעקב צדקוני)", הדאר נב (תשל"ג), 279–280
ישראל ברטל, "תרבות לאומית ו"ידע עם" (לדמותו של ד"ר יום טוב לוינסקי ז"ל)", מאזנים, לז (תשל"ג), 54–57
"לזכרו של ד"ר יום-טוב לוינסקי ז"ל", ידע-עם יז, 41–42 (תשל"ה), 3–16
דוד דוידוביץ, "תרומתו של ד"ר יום טוב לווינסקי לחקר הפולקלור היהודי", בצרון סו (תשל"ה), 176–178
הערות שוליים

↑  הוחלט על פרסי רמת־גן לתשל"ב, דבר, 4 בספטמבר 1972
↑  הודעה על פטירתו, דבר, 25 בפברואר 1973
↑  ארכיון יום-טוב לוינסקי, בספרייה הלאומית
↑  ראו: ע. ב. ג., ערים ואמהות, דבר, 20 בפברואר 1953; עבר הדני, ספר זכרון לקהילת לומזה, דבר, 19 ביוני 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302116105171  PLWABN: 9810613149705606  GND: 129776750  ISNI: 0000 0000 6683 632X  LCCN: no91015169  NTA: 305934732  VcBA: 495/209210  VIAF: 62637361   WorldCat (עם VIAF): 62637361
קינגסמן: השירות החשאי

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  השירות החשאי (קומיקס) מאת מארק מילר ודייב גיבונס
 בימוי:  מת'יו ווהן 
 הופק בידי:  אדם בוהלינג, דייוויד רייד, מת'יו ווהן 
 תסריט:  מת'יו ווהן ג'יין גולדמן
 עריכה:  קונרד באף ה-IV, אדי המילטון, ג'ון האריס 
 שחקנים ראשיים:  קולין פירת' מארק סטרונג מייקל קיין טארון אגרטון סופיה בוטלה ג'ק דבנפורט סופי קוקסון סמואל ל. ג'קסון
 מוזיקה:  הנרי ג'קמן, מתיו מרגסון 
 צילום:  ג'ורג' ריצ'מונד 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  סרטי מארב
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  בריטניה 29 בינואר 2015 ישראל 12 בפברואר 2015
 משך הקרנה:  129 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ריגול, סרט קומדיית פעולה, סרט קומדיה, סרט פעולה, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  לונדון, ארגנטינה, המזרח התיכון, קנטקי 
 תקופת התרחשות:  1997, 2014 
 תקציב:  81 מיליון דולר אמריקני
 הכנסות:  414,351,546 מיליון דולר אמריקני
 הכנסות באתר מוג'ו:   secretservice
 סרט הבא:  קינגסמן: מעגל הזהב
 www.kingsmanmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
קינגסמן: השירות החשאי (באנגלית: Kingsman: The Secret Service) הוא סרט פעולה וריגול קומי אמריקאי-בריטי אשר מבוסס על קומיקס באותו שם מבית Icon Comics, שנמצאת בבעלות מארוול קומיקס. את הסרט ביים מת'יו ווהן ומככבים בו אנסמבל שחקנים כטארון אגרטון, קולין פירת', מארק סטרונג, מייקל קיין וסמואל ל. ג'קסון.
הסרט מספר את סיפורו של ארגון ריגול חשאי בשם "קינגסמן", המגייס ילד רחוב מחוספס אך מבטיח, לתוכנית האימונים המאתגרת של הסוכנות, תחת חסותו של הסוכן המוכשר והוותיק הארי הארט. באותו זמן צץ איום עולמי בדמותו של ולנטין, גאון מחשבים בעל מוח מעוות. הסרט יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-29 בינואר 2015. בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-12 בפברואר 2015 ב-IMAX, למרות שהסרט לא הומר לפורמט IMAX.
הסרט הפך לשובר קופות כאשר הצליח להכניס יותר מ-403 מיליון דולר. הוא קיבל ביקורות מעורבות, אך זכה להצלחה מסחרית. בעקבות הצלחת הסרט, סרט המשך, קינגסמן: מעגל הזהב, יצא לאקרנים ב-22 בספטמבר 2017.
צוות שחקנים

| שם השחקן | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| טארון אגרטון | גארי "אגזי" אנווין | נער רחוב מחוספס אשר נלקח בידי הארט תחת חסותו והופך לסוכן קינגסמן בכיר לצדו של הארט, רוקסן, מרלין וצ'סטר ובנוסף אביו היה גם הוא סוכן קינגסמן בכיר. אגזי הוא הגיבור הראשי של הסרט. |
| קולין פירת' | הארי "גלהאד" הארט | סוכן קינגסמן וותיק אשר היה מפקדו של אביו של אגזי, ולוקח אותו תחת חסותו. |
| מארק סטרונג | מרלין | איש קינגסמן בכיר אשר מדריך את תוכנית האימונים. |
| מייקל קיין | צ'סטר קינג | ראש ומנהיג ארגון "קינגסמן". |
| סופיה בוטלה | גאזל | משרתתו הנאמנה ועוזרתו האישית והבכירה של ולנטיין, בעלת רגליים תותבות מברזל קשיח אשר מתוכם נשלפים להבים חדים ומשוננים, מה שמקנה לה כוח פיזי על-אנושי עצום ומאפשר לה לחתוך את כל האנשים הנקרים בדרכה לשניים. גאזל היא האנטגוניסטית המשנית של הסרט. |
| סמואל ל. ג'קסון | ריצ'מונד ולנטיין | טייקון טכנולוגיה עשיר במיוחד, אשר רוצה להשמיד את מרבית אוכלוסיית בני האדם באמצעות כרטיסי ה-SIM שהוא מחלק, ובכך הוא הופך את האנשים בעולם כולו לאלימים וברוטליים. מטרתו הנוספת להנהיג את הניצולים כדי "לשנות את העולם", ובנוסף להשמיד את סוכנות קינגסמן. אחראי למותו של הסוכן הארט. לוולנטיין יש רגישות רבה לצפות בגופות ודם. ולנטיין הוא הנבל הראשי של הסרט. |
הפקה > פיתוח

הפקת הסרט הוכרזה בסוף אוקטובר 2012 כשמת'יו ווהן פרש מעבודת הבימוי על אקס-מן: העתיד שהיה, כדי לעבד את ספר הקומיקס של מארק מילר "השירות החשאי". במארס 2013 פוקס המאה ה-20 אישרו את ההפקה וציינו את 14 בנובמבר 2014 כתאריך צאת הסרט לאקרנים. באוגוסט אותה שנה ההפקה יצאה לדרך.
קולין פירת' לוהק לתפקיד ראשי באפריל 2013, וביוני דווח שלאונרדו דיקפריו ניהל מגעים לגילום הנבל, אך לבסוף סמואל ל. ג'קסון לוהק לתפקיד. הליהוקים לשאר התפקידים הושלמו בסוף 2013.
הפקה > צילומים

הצילומים החלו ב-6 באוקטובר 2013 במחוז סארי באנגליה והושלמו במאי 2014.
ביקורות והכנסות

הסרט קיבל ביקורות די משובחות ואף זכה להצלחה מסחררת ברחבי העולם. הסרט נחשב לשובר קופות כאשר הצליח לגרוף 414.4 מיליון דולר לעומת תקציב ההפקה שלו: 81 מיליון דולר.
מוזיקה

את המוזיקה לסרט כתבו והלחינו הנרי ג'קמן ומתיו מרגסון, שעבדו גם כמלחיני המוזיקה בסרט "קיק אס", שגם הוא בוים בידי מתיו ווהן. אלבום מוזיקלי נוסף של הסרט יצא לאור, וכולל שירים של מגוון אמנים, ביניהם איגי אזאליה. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי הנרי ג'קמן ומתיו מרגסון.
| קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score> מס' | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score> שם | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score> משך | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score>  | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score>  | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score>  | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score>  | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score>  | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score>  | קינגסמן: השירות החשאי - Original Motion Picture Score>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Manners Maketh Man  | 1:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Medallion  | 2:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Valentine  | 2:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | To Become a Kingsman  | 4:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Pick a Puppy  | 2:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Drinks With Valentine  | 2:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Skydiving  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Shame We Had to Grow Up  | 1:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Curious Scars and Implants  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Curious Scars and Implants  | 1:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | An 1815 Napoleonic Brandy  | 4:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Eat, Drink and Paaaaarty  | 1:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Calculated Infiltration  | 7:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Hand on the Machine  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Out of Options  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Hand on the Machine  | 2:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Finale  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Original Valentine Ideas (Demo Suite)  | 6:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 57:27 |  |  |  |  |  |  |  |
סרט המשך

בעקבות הצלחתו האדירה של הסרט, הצהירו מתיו ווהן ומארק מילר כי יהיה סרט המשך אילו הסרט יופיע בטבלת שוברי הקופות הגדולים ביותר בכל הזמנים. ווהן הביע עניין בבימוי סרט ההמשך. בנוסף ציין ווהן גם כי הוא מקווה שקולין פירת' ישוב לסרט ההמשך למרות שדמותו מתה. מארק סטרונג מעוניין גם הוא לשוב לסרט ההמשך. חברת פוקס המאה ה-20 הכריזה כי סרט ההמשך עדיין בשלבי יצירה ועבודה, אבל עדיין לא ברור כעת אם מתיו ווהן ישוב לביים את הסרט.
ב-21 באוקטובר 2015 פורסם כי ההמשך ייצא ב-16 ביוני 2017 וייקרא "Kingsmen: The Golden Circle" (קינגסמן: מעגל הזהב) שצילומיו החלו באפריל 2016. טארון אגרטון, קולין פירת', מארק סטרונג וסופי קוקסון שבים לגלם את דמויותיהם. בנוסף לוהק פדרו פסקל לגלם דמות בסרט.
יערה צח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1984 (בת 41 בערך) ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס אן וארי רוזנבלט לאמנות חזותית (2022) 
 
יערה צח (נולדה ב-1984) היא אמנית רב־תחומית ישראלית.
ביוגרפיה

צח הציגה תערוכת יחיד במוזיאון פתח תקווה ובגלריה רו-ארט בתל אביב, והשתתפה בתערוכות קבוצתיות במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון אשדוד לאמנות, מוזיאון חיפה לאמנות ומוזיאון יאנקו דאדו בעין הוד. בשנת 2022 זכת בפרס אן וארי רוזנבלט לאמנות חזותית. היא בוגרת תואר ראשון באמנות מטעם בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2009) ותואר שני באמנויות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב-יפו (2011). מתגוררת ויוצרת בתל אביב.
יצירתה

צח עוסקת במניפולציה של חפצים מן הנמצא (רדי מייד) וחומרים תעשייתיים, אותם היא מפרקת, מלחימה מחדש, משנה וטוענת בנוכחות גופנית. אף על פי הטרנספורמציה שעובר האובייקט, עדיין ניתן להבחין בשרידיו המקוריים. העבודות של צח מאכלסות מרחב לימינלי: הן תלת-ממדיות מכדי להיות מוגבלות למדיום הציור, אך דו-ממדיות מכדי להיות מסווגות כפיסול. הן מתעלות מעל הבינאריות המגדרית, באמצעות השתלטת אלמנטים ויזואליים הקשורים באופן מסורתי לגבריות ונשיות, ומיזוגם. צח יוצרת עולם שמקשר בין האובייקטים שהיא יוצרת לגוף האנושי, תוך שהיא משתמשת בזהותה שלה ובמערכת סמלים המיוחדת שלה.
בשנת 2016 הציגה צח את "לאור יום" בגלריה רו-ארט באוצרותה של לאה אביר. בעבודותיה בתערוכה צח הקצינה את היחסים שבין אלימות ויופי, כמו גם את ההקשרים המגדריים והמיניים שהעבודות נושאות, ואת היחסים שבינן לבין גוף הצופה: צח הופכת את הגלריה לזירת אגרוף ומציגה שקי אגרוף פתוחים בצבעי יסוד, הנושאים שרשראות מתכת, וחגורות עור כהות בשתי וערב.
בשנת 2018 הציגה צח את "ספק בלתי סביר" במוזיאון פתח תקווה לאמנות באוצרותה של הדס מאור. במרכז התערוכה צח הציבה מיצב מונוכרומטי המורכב ממספר עבודות, שכל אחת מהן היא גלגול או התפתחות אבולוציונית של האחרת. המיצב כולל סדרה של אובייקטים ייחודיים ומינימליסטיים, המשלבים קביים, שוטי עור ושקיקים אמורפיים שקופים, מלאים בנוזל בלתי מזוהה בגוונים שונים.
בשנה זו צח הוציאה לראשונה את ספר האמן הראשון שלה "Lay Low" שפורסם ביוני באותה שנה. הספר סוקר את עבודותיה לאורך תשע שנים, ומתמקד בגוף העבודות "ספק בלתי סביר" שהוצג במוזיאון פתח תקווה לעיל. כריכתו הייחודית, החצי קשה והעשויה עור מרוקע מתקשרת עם האובייקטים המופיעים בו. כל עותק נתפר בנפרד, בדומה לעבודות הטקסטיל של האמנית.
השכלה

2009-2005 תואר ראשון, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2011-2009 תוכנית לתואר שני באמנויות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב-יפו
מלגות ופרסים

2009 פרס הצטיינות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2010 מלגה, תוכנית לתואר שני באמנויות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב
2011-2010, פרס הצטיינות, התוכנית לתואר שני, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב
2013 מלגה, קרן יהושוע רבינוביץ' לתרבות, תל אביב
2015 מלגה, קרן יהושוע רבינוביץ' לתרבות, תל אביב
2016 תוכנית שהות, ארטפורט, תל אביב
2022 פרס אן וארי רוזנבלט לאמנות חזותית
תערוכות יחיד

2020 - "בלאק פריידי", גלריה לאמנות גבעון, תל אביב, ישראל
2018 - "ספק בלתי סביר", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, ישראל
2016 - "באור יום", גלריה רו ארט, תל אביב
2014 - "מניקור פדיקור", גלריה רו ארט, תל אביב
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2014 - "אסונולוגיה", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, פתח-תקוה
2017 - "תנועת הפועלות", מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן, קיבוץ אשדות יעקב מאוחד
2017 - "אין כמו בבית", מוזיאון ישראל, ירושלים
2017 - "נונפיניטו", ארטפורט, תל אביב
2018 - "No Place Like Home", מוזיאון אוסף ברארדו, ליסבון, פורטוגל
2019 - "בחזרה לארטפורט", ארטפורט, תל אביב
2020 - "מי תהום", הגלריה העירונית לאמנות עכשווית, רמת השרון
2021 - "משקל נגד", גבעון גלריה לאמנות, תל אביב
2022 - "Out of the 2020's #1", גבעון גלריה לאמנות, תל אביב
2023 - "קפיצת הדרך", מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע
הערות שוליים

1 2 3  יערה צח, מרכז המידע לאמנות ישראלית, באתר museum.imj.org.il
1 2  יערה צח היא זוכת פרס אן וארי רוזנבלט לאמנות חזותית לשנת 2022, באתר ערב רב Erev Rav
↑  יערה צח | artport, באתר www.artport.art
↑   עוזי צור, ביקור ב-3 תערוכות: "לאור יום", "Interim" ו"פורמולה", באתר הארץ, 8 באפריל 2016
↑  לאה אביר, לאור יום
1 2  felix007, יערה צח, ספק בלתי סביר – מוזאון פתח תקווה, באתר www.petachtikvamuseum.com
↑  מדף: Lay Low, באתר madaf.art
↑  yuval saar, יום שישי השחור של יערה צח, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2020-06-17
↑  המדריך, 21–27 באפריל 2016, באתר ערב רב Erev Rav
↑  תוצרת הארץ: המלצות לסוף השבוע, באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2014
מלחמת חרבות ברזל
רקע > הכרזת מלחמה ומטרותיה

בשעה 08:00 בבוקר המתקפה הכריז צה"ל על מצב כוננות מלחמה, ושר הביטחון יואב גלנט אישר גיוס מילואים נרחב. בשעה 11:30 פרסם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו סרטון קצר בטוויטר ובו הכיתוב "אנחנו במלחמה". הקבינט המדיני-ביטחוני התכנס לדיון משעה 14:45 עד 16:20. בשעה 22:16 מסר נתניהו הודעה ראשונה לתקשורת אודות ההיערכות למלחמה.
ב־8 באוקטובר החליט הקבינט המדיני־ביטחוני על "נקיטת פעולות צבאיות משמעותיות" והחלה ההיערכות למלחמה.
ב-16 באוקטובר 2023 אישר קבינט המלחמה ארבע מטרות למלחמה:
מיטוט שלטון חמאס והשמדת יכולותיו הצבאיות והשלטוניות.
הסרת איום הטרור מהרצועה על ישראל.
מאמץ מרבי לפתרון סוגיית החטופים.
הגנה על גבולות המדינה ואזרחיה.
ב-29 באוגוסט 2024 קיים שר הביטחון יואב גלנט דיון חשיבה אסטרטגי עם הרמטכ"ל ובכירי מערכת הביטחון על הצורך להוסיף למטרות המלחמה את השבת תושבי הצפון לבתיהם. ב-17 בספטמבר 2024 עדכן הקבינט המדיני-ביטחוני את מטרות המלחמה והוסיף את היעד:
השבת תושבי הצפון לבתיהם בבטחה.
ב-17 בינואר 2025, לאחר אישור הסכם חמאס–ישראל (2025), הוסיף הקבינט מטרה נוספת למלחמה:
פגיעה משמעותית ביכולות ארגוני הטרור באזור יהודה ושומרון וחיזוק ההגנה והביטחון באזור זה, בדגש על שמירת ביטחון התנועה והיישובים.