stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nightride
הערות שוליים

1 2  Nightride, Discogs (באנגלית)
↑  Tinashe, Billboard
↑  Nightride, נבדק ב-2020-03-23
↑  Nightride by Tinashe (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-03-23
| טינשיי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Aquarius • Nightride • Joyride • Songs for You • 333 • BB/ANG3L • Quantum Baby |  |
| מיקסטיפיים | In Case We Die • Reverie • Black Water • Amethyst |  |
| מיני-אלבומים | Comfort & Joy |  |
| סינגלים | "2 On" • "Pretend" • "All Hands on Deck" • "Player" • "Superlove" • "Company" • "Superlove" • "Flame" • "No Drama" • "Faded Love" • "Me So Bad" • "Die a Little Bit" • "Like I Used To" • "Touch & Go" • ‏"Save Room For Us" • ‏"Rascal (Superstar)" • ‏"Dance Like Nobody's Watching" • ‏"Love Line" • ‏"Pasadena" • ‏"Bouncin" • "New to You" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Vulnerable" • "Feels Like Vegas" • "Bet" • "Watch Me Work" • "Party Favors" • "Ride of Your Life" • "Light the Night Up" • "Like I Used To" • "Throw a Fit" • "Out Tonight" • "So Much Better" • "Stormy Weather" • "Hopscotch" • "I'm Every Woman" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Artificial People" • "Cake" • "Body Language" • "Jealous (Remix)" • "Drop That Kitty" • "All My Friends" • "Just Say" • "Duele el Corazón" • "All Caught Up" • "Freal Luv" • "Slumber Party" •  "Text from Your Ex" • "Up In This" • "Quit You" • "Might Die Young" • "Only" • "Play Fight" • "Glitch" • "Lean on Me" |  |
| סיבובי הופעות | Aquarius Tour • Joyride Tour • Tour for You |  |
| ערכים קשורים | The Stunners |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 81ab780a-ff92-4d5f-8be0-5ab90bb40d02
In Case We Die

In Case We Die (בעברית: במקרה שאנחנו נמות) הוא המיקסטייפ הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינשיי. המיקסטייפ יצא לאור ב-1 בפברואר 2012 בהוצאת עצמית.
רקע וביקורות

המיקסטייפ זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה שציינו לשבח את השירים שנכללו בו, את הפקתם ואת כתיבתם, וחלקם כינו אותו כ-"מבריק". מבקרי מוזיקה אחרים השוו את המיקסטייפ ואת השירים שבו לשירים של קניה וסט, קאסי ונטורה וריהאנה.
רשימת רצועות

| In Case We Die> מס' | In Case We Die> שם | In Case We Die> משך | In Case We Die>  | In Case We Die>  | In Case We Die>  | In Case We Die>  | In Case We Die>  | In Case We Die>  | In Case We Die>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | The Last Night on Earth  | 4:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | My High  | 4:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Let You Love Me  | 4:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | That  | 5:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Will to Survive  | 0:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Boss  | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | I Tried  | 4:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Another Season  | 4:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | This Feeling  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Stumble  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Crossing the Cosmo  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Fading  | 1:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Biding My Time  | 2:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Heaven  | 2:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Chainless  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 52:38 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | 1 בפברואר 2012 | הורדה דיגיטלית | הוצאה עצמית |
הערות שוליים

1 2  In Case We Die, Discogs (באנגלית)
| טינשיי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Aquarius • Nightride • Joyride • Songs for You • 333 • BB/ANG3L • Quantum Baby |  |
| מיקסטיפיים | In Case We Die • Reverie • Black Water • Amethyst |  |
| מיני-אלבומים | Comfort & Joy |  |
| סינגלים | "2 On" • "Pretend" • "All Hands on Deck" • "Player" • "Superlove" • "Company" • "Superlove" • "Flame" • "No Drama" • "Faded Love" • "Me So Bad" • "Die a Little Bit" • "Like I Used To" • "Touch & Go" • ‏"Save Room For Us" • ‏"Rascal (Superstar)" • ‏"Dance Like Nobody's Watching" • ‏"Love Line" • ‏"Pasadena" • ‏"Bouncin" • "New to You" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Vulnerable" • "Feels Like Vegas" • "Bet" • "Watch Me Work" • "Party Favors" • "Ride of Your Life" • "Light the Night Up" • "Like I Used To" • "Throw a Fit" • "Out Tonight" • "So Much Better" • "Stormy Weather" • "Hopscotch" • "I'm Every Woman" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Artificial People" • "Cake" • "Body Language" • "Jealous (Remix)" • "Drop That Kitty" • "All My Friends" • "Just Say" • "Duele el Corazón" • "All Caught Up" • "Freal Luv" • "Slumber Party" •  "Text from Your Ex" • "Up In This" • "Quit You" • "Might Die Young" • "Only" • "Play Fight" • "Glitch" • "Lean on Me" |  |
| סיבובי הופעות | Aquarius Tour • Joyride Tour • Tour for You |  |
| ערכים קשורים | The Stunners |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 69a261b3-07b1-4b4f-a76e-fd204aeedf7e
נוירופסיכואנליזה

נוירופסיכואנליזה היא גישה של חיבור תאורטי בין הנוירופסיכולוגיה המודרנית ופסיכולוגיית המעמקים, בעיקר הפסיכואנליזה.
בעוד שהנוירופסיכולוגיה בשנים אחרונות עסקה בעיקר בתפקודים קוגניטיביים של המוח והפגיעה בהם – כגון זיכרון, קשב, שפה ותפיסת מרחב, הרי שהנוירופסיכואנליזה מנסה לקשר תהליכים מוחיים לתכונות פסיכודינאמיות כגון הלא מודע, הדחקות, מנגנוני הגנה, מבנה העצמי ועולם היצרים.
כמו כן עוסקת הנוירופסיכואנליזה ביישום שיטות טיפול פסיכולוגיות מעמיקות לאנשים שעברו פגיעות מוחיות, בנוסף לשיטות הטיפול המקובלות שעוסקות בשיקום.
הארגון הבינלאומי לנוירופסיכואנליזה נוסד על ידי מרק סולמס, ומכונה NPSA. 
בספטמבר 2000 הוקמה השלוחה הישראלית של הארגון, בשם "הפורום הישראלי לנוירופסיכואנליזה". הפורום הוקם על ידי ולמען אנשי מקצוע ממקצועות הטיפול השונים, שמשתפים פעולה למטרות למידה ויצירת גשרים בין הפסיכואנליזה, מדעי ההתנהגות ומדעי המוח. המטרה הייתה ללמוד את המרכיבים הרגשיים, המנטליים, הפיזיים, התנועתיים, והביו-נוירולוגיים, מכל האספקטים, תוך שמירה על הייחודיות של כל אחת מנקודות המבט.
בראשות הפורום הישראלי עומדת אירית ברזל רווה (מקימת הפורום), יחד עם פרופ' יונה רוזנפלד ופרופ' דב אלכסנדרוביץ. ב-2019 שינה הפורום את שמו ל"חברה לנוירופסיכואנליזה בישראל".
אילן עזרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד רותם  מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי  קצין אג"ם אוגדת הגליל  מפקד חטיבת ירושלים  מפקד בא"פ לכיש  קצין אג"ם של הגיס המטכ"לי  מפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה  מפקד האקדמיה למפקדי גדודים במילואים (האקדמיה למג"דים של זרוע היבשה)
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
אילן עזרן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה,והוא מפקד כיום (במילואים) על האקדמיה למפקדי גדודים במילואים, הקורס להכשרת מג"דים במילואים בזרוע היבשה.
בסדיר, שימש מפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בעברו פיקד על חטיבת ירושלים וקודם לכן על גדוד רותם של חטיבת גבעתי.
שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בשנת 2004 עזרן הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד רותם, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה ובהמשך בשורה של מבצעים ברצועת עזה לאחר חטיפת גלעד שליט וכן בלחימה בלבנון במסגרת מלחמת לבנון השנייה, שם פעל הגדוד ת"פ אוגדה 91. מיד לאחר מלחמת לבנון השנייה סיים את תפקידו. בשנים 2006–2008 שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי, לאחר מכן מונה לקצין אג"ם אוגדת הגליל ושימש בתפקידו בשנים 2008–2010. במהלך שנת 2010 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת ירושלים ובמקביל למפקד בסיס האימונים של פיקוד המרכז[דרוש מקור][מפני ש...], ב-2013 סיים תפקידיו אלו במקביל ללימודים במב"ל, ומונה בהמשך השנה לקצין אג"ם של הגיס המטכ"לי. לאחר שסיים תפקידו, מונה למפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
לאחר שחרורו, ולאור ניסיונו כמפקד פו"ם אלון, התבקש לבחון את אופן הכשרת מג"די המילואים בצה"ל על ידי מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הזרוע. אילן הקים צוות מומחים שמונה אנשי מקצוע מעולים. צוות זה הציע לשנות את מודל ההכשרה של מג"די המילואים וזאת על מנת לשפר משמעותית את ההכשרה ולהוריד את חסמי הכניסה לקורס. מחזור ראשון של האקדמיה נפתח במרץ 2021 בפיקודו. במרץ 2022 נפתח מחזור שני ואילן מונה למפקד האקדמיה (תפקיד אותו הוא מבצע במילואים).
אילן בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר שני בצבא וביטחון מאוניברסיטת חיפה והוא בוגר מב"ל (המכללה לביטחון לאומי)
הערות שוליים

↑  חנן גרינברג, חייל נהרג ושניים נפצעו קשה בפיצוץ מוקש בלבנון, באתר ynet, 23 באוגוסט 2006.
↑  סמדר קרמפף, מגששים את דרכם, אתר זרוע היבשה, ‏ 15.11.2011.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיא ביטון

| --- | --- |

גיא ביטון עם שגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו
 לידה:  1973 (בן 51 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדס"ר גבעתי  מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי  קצין המבצעים של פיקוד הדרום  מפקד חטיבת שגיא  נציג זרוע היבשה בצבא ארצות הברית  סגן מפקד אוגדת עזה
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
גיא ביטון (נולד בשנת 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש סגן מפקד אוגדת עזה, נציג זרוע היבשה בצבא ארצות הברית, מפקד חטיבת שגיא ומפקד גדס"ר גבעתי.
שירותו הצבאי

ביטון התגייס לצה"ל בשנת 1991, ושובץ בגדוד שקד בחטיבת גבעתי. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לגדוד שקד, ומונה למפקד מחלקה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כסגן מפקד פלוגה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה רובאית בגדוד. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד רותם. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גבעתי.
בשנת 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גבעתי, אותו הוביל בלחימה ברצועת עזה, ושימש בתפקידו עד שנת 2007. בהמשך שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של פיקוד הדרום בין השנים 2010–2012. באוגוסט 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שגיא, ב-11 ביוני 2014 סיים את תפקידו. ביולי 2014 מונה לנציג זרוע היבשה בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC), ושימש בתפקיד עד שנת 2016. בשנת 2016 מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, ושימש בתפקיד עד שנת 2017.
ביטון נשוי ואב לשלושה, בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני מטעם האוניברסיטה העברית.
הערות שוליים

↑  צבא ההגנה לטבע - מפקדים לוקחים אחריות על סביבתם, עמוד 22, באתר החברה להגנת הטבע.
↑  נצחיה יעקב, 20 הדקות הארוכות ביותר בחיינו, באתר ישראל היום, 5 במאי 2014.
↑  יובל אזולאי, החדשות מהצפון הפכו לשיחת היום בקרב הלוחמים בעזה, באתר הארץ, 13 ביולי 2006.
↑  חנן גרינברג, "הפעולה היתה נקייה, פגענו אך ורק בחמושים", באתר ynet, 23 באוקטובר 2006.
↑  אמיר בוחבוט‏, מח"ט בפיקוד דרום: "נערכים לחוליות טרור נוספות מסיני", באתר וואלה, 22 בספטמבר 2012.
↑  אודי הירש‏, שבויות מלחמה, באתר וואלה, 29 באוקטובר 2009.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אתנסיוס קירכר

| --- | --- |

אתנסיוס קירכר, איור מאת Cornelis Bloemaert, ‏2 במאי 1665
 לידה:  2 במאי 1602 Geisa, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 בנובמבר 1680 (בגיל 78) רומא, מדינת האפיפיור 
 ענף מדעי:  מחקרים אוריינטלים, גאולוגיה ורפואה
 מקום מגורים:  גרמניה, איטליה
 מקום קבורה:  רומא 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית  Gymnasium Theodorianum 
 מוסדות:  האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית  אוניברסיטת וירצבורג 
 תרומות עיקריות
 "Oedipus Aegyptiacus", מחקר מקיף על אגיפטולוגיה ודת השוואתית
 
אתנסיוס קירכר (בגרמנית: Athanasius Kircher, בלטינית: Athanasius Kircherus;‏ 2 במאי 1602 או 1601 – 27 בנובמבר 1680) היה מלומד ואיש אשכולות ישועי גרמני אשר פרסם עבודות רבות, החשובות שבהן הן אלו שעסקו במחקרים אוריינטלים, גאולוגיה ורפואה. קירכר הושווה ללאונרדו דה וינצ'י במבחינת ההיקף העצום של תחומי העניין שלו, וזכה לכינוי "מאסטר של מאה אמנויות".
ביוגרפיה

קירכר נולד ב-2 במאי בשנת 1602 או 1601 (הוא עצמו לא ידע) בגייזה, הסמוכה לפולדה שבהסן, גרמניה. ממקום הולדתו הוא לקח את הכינויים בוכו, בוכוניוס, ופולדנוס אשר הוא לפעמים הוסיף לשמו.
בגיל 13–14 הצטרף לבית הספר הישועי שבפולדה, ואחר כך לסמינר לכמרים. בנוסף למד אודות התפרצויות געשיות וסלעים. כמו כן למד עברית בעזרת רב.
בשנת 1628 הוא הפך לפרופסור באוניברסיטת וירצבורג וכן הצטרף לשורות הכמורה. את ספרו הראשון (אודות מגנטיות) הוא פרסם בשנת 1631. באותה שנה, בעקבות מלחמת שלושים השנים הוא עזב את גרמניה, ועבר לאוניברסיטת אביניון בצרפת. לאחר שנתיים, הוא הוזמן לווינה על ידי פרדיננד השני כדי לסייע ליוהאנס קפלר כמתמטיקאי.
לבסוף, עקב טביעת ספינתו הוא הגיע לרומא שם השתקע, ושימש כפרופסור של האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית לפיזיקה ולשפות מזרחיות.
עבודתו

במהלך עבודתו כרופא המציא כלי נגינה לטיפול במלנכוליה, הכלי נקרא "katzenklavier" והוא כלל שורה של חתולים הממוקמים עם זנבותיהם מתחת למערכת קלידים. כאשר הקיש המטופל על המקלדת, זנבות החתולים היו נפגעים והם היו מייללים בכאב.
קירכר היה מפענח ההירוגליפים המפורסם ביותר של תקופתו. אף על פי שנכשל בפיענוח הכתב משום שייחס לסימנים הוראות מיסיטיות אשר מנעו ממנו את הצלחת הפיענוח. מחקרו על הירוגליפים מצריים קבע את הקשר הלשוני ביניהם לבין השפה המצרית העתיקה קופטית, ועל כן הוא נחשב למייסד האגיפטולוגיה. קירכר היה מרותק מסינולוגיה, וכתב אנציקלופדיה על סין ועל התפשטות הנצרות הנסטוריאנית לערבות מרכז אסיה.
עבודתו של קירכר בגאולוגיה כללה מחקרים על הרי געש ומאובנים. כאחד האנשים הראשונים שצפו במיקרובים באמצעות מיקרוסקופ, הוא הקדים את זמנו בכך שהציע שמגפות נגרמו בגלל מיקרואוגניזמים מזהמים ואף הציע דרכים אפקטיביות למנוע את התפשטותן. קירכר גילה עניין רב בטכנולוגיה והמצאות מכניות ואחרות מיוחסות לו. בין השאר מיוחס לו המצאת השעון המגנטי הראשון, מספר אוטומציות והמגאפון הראשון. בטעות מיוחסת לו ההמצאה של פנס הקסם, אף על פי שהוא ביצע מחקר על עקרונות הנושא בחיבורו "Ars Magna Lucis et Umbrae".
חיבוריו בפילוסופיה נזנחו במהלך המאה ה-20, עם עליית קרנה של הרציונליזם של רנה דקארט. במהלך המאה ה-21 הם זכו לעדנה. הפילוסוף אדוארד וו. שמידט כינה אותו כ"אחרון אנשי האשכולות".
קירכר פרסם מספר רב של עבודות חשובות בתחומים רבים, כגון אגיפטולוגיה, גאולוגיה ותאוריה מוזיקלית. הגישה הסינקרטית שלו לא אפשרה כלל קיום גבולות שכיום נראים קונבנציאליים: חיבורו "Magnes", למשל, הוא לכאורה דיון על מגנטיות, אך הוא חוקר גם צורות אחרות של משיכה כמו כבידה ואהבה. אולי עבודתו הידועה ביותר של קירכר כיום היא "Oedipus Aegyptiacus" ‏(1652–1654), מחקר מקיף על אגיפטולוגיה ודת השוואתית.
לקריאה נוספת

Umberto Eco: Serendipities: Language and Lunacy. Columbia University Press (1998). ISBN 0-231-11134-7.
John Edward Fletcher: A brief survey of the unpublished correspondence of Athanasius Kircher S J. (1602–80), in: Manuscripta, XIII, St. Louis, 1969, pp. 150–60.
Fletcher, John E. A Study of the Life and Works of Athanasius Kircher, ‘Germanus Incredibilis’. Edited by Elizabeth Fletcher. Brill Publications, Amsterdam, 2011. ISBN 978-90-04-20712-7
Paula Findlen: Athanasius Kircher: The Last Man Who Knew Everything. New York, Routledge, 2004. ISBN 0-415-94016-8
John Edward Fletcher: Johann Marcus Marci writes to Athanasius Kircher. Janus, Leyden, LIX (1972), pp. 97–118
John Edward Fletcher: Athanasius Kircher und seine Beziehungen zum gelehrten Europa seiner Zeit Wolfenbütteler Arbeiten zur Barockforschung, Band 17, 1988.
John Edward Fletcher: Athanasius Kircher : A Man Under Pressure. 1988
John Edward Fletcher: Athanasius Kircher And Duke August Of Brunswick-Lüneberg : A Chronicle Of Friendship. 1988
John Edward Fletcher: Athanasius Kircher And His Correspondence. 1988
Edward Chaney: "Roma Britannica and the Cultural Memory of Egypt: Lord Arundel and the Obelisk of Domitian", in Roma Britannica: Art Patronage and Cultural Exchange in Eighteenth-Century Rome, eds. D. Marshall, K. Wolfe and S. Russell, British School at Rome, 2011, pp. 147–70
Godwin, Joscelyn: Athanasius Kircher's Theatre of the World: The Life and Work of the Last Man to Search for Universal Knowledge. Inner Traditions (2009). ISBN 978-1-59477-329-7
Michael John Gorman, Between the Demonic and the Miraculous: Athanasius Kircher and the Baroque Culture of Machines, unabridged version of essay published in The Great Art of Knowing: The Baroque Encyclopedia of Athanasius Kircher, ed. Daniel Stolzenberg, Stanford: Stanford University Libraries, 2001, pp. 59–70
Michael John Gorman, The Angel and the Compass: Athanasius Kircher's Magnetic Geography, in Paula Findlen, ed., Athanasius Kircher: The Last Man Who Knew Everything, New York, Routledge, 2004, pp. 229–249
Caterina Marrone, I geroglifici fantastici di Athanasius Kircher,Viterbo: Nuovi Equilibri, 2002, pp. 166, ISBN 88-7226-653-X.
Caterina Marrone, Le lingue utopiche,Viterbo: Nuovi Equilibri, 2004 [1995], pp. 338 ISBN 88-7226-815-X.
Schmidt, Edward W. :The Last Renaissance Man: Athanasius Kircher, SJ. Company: The World of Jesuits and Their Friends. 19(2), Winter 2001–2002.
Jean-Pierre Thiollet, Je m'appelle Byblos, Paris, H & D, 2005 (p. 254). ISBN 978-2-914266-04-8
Cybèle Varela: Ad Sidera per Athanasius Kircher. Rome, Gangemi, 2008. ISBN 978-88-492-1416-1
Zielinski, Siegfried. Deep Time of the Media. The MIT Press (April 30, 2008) ISBN 978-0-262-74032-6. p. 113-157.
Giunia Totaro, L'autobiographie d'Athanasius Kircher. L'écriture d'un jésuite entre vérité et invention au seuil de l'œuvre. Introduction et traduction française et italienne, Bern: Peter Lang 2009, p. 430 ISBN 978-3-03911-793-2.
Tiziana Pangrazi, La Musurgia Universalis di Athanasius Kircher, Firenze: Olschki 2009, pp. 206, ISBN 978-88-222-5886-1
Latium, 1671
צחי שגב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 52  מפקד חטיבה 14  ראש מטה עוצבת סיני  מפקד המרכז לאימונים באש  ראש מחלקת אמצעי לחימה בזרוע היבשה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה
 
צחי שגב הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, בתפקידו האחרון שירת כראש מחלקת אמצעי לחימה בזרוע היבשה.
ביוגרפיה

שגב הוא בן קיבוץ שובל. הוא עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. פיקד על גדוד 52 בחטיבה 401. במלחמת לבנון השנייה נקרא לשוב ולפקד על הגדוד בעקבות פציעתו של המג"ד גיא קבילי ולחם בקרב בסלוקי. בשנים 2009 עד 2011 פיקד על חטיבה 14, חטיבת שריון במילואים, כמו כן מילא תפקידים במחלקת אמל"ח ובמחלקת ארגון באגף התכנון. הוא שימש ראש מטה עוצבת סיני ומפקד המרכז לאימונים באש במרכז לאימוני יבשה. ב-2013 מונה ראש מחלקת אמצעי לחימה בזרוע היבשה. ב-2016 פרש משירות הקבע.
כיום הוא משרת בתפקיד בכיר במפקדת פיקוד הדרום,
שגב הוא מהנדס מכונות בעל תואר שני בהיסטוריה צבאית מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
שמואל ורסס

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1915 וילנה, ליטא 
 פטירה:  18 באוקטובר 2010 (בגיל 95) ירושלים 
 ענף מדעי:  מדעי היהדות, בלשנות עברית, ספרות עברית 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש 
 בן או בת זוג:  אסתר כספי 
 
שמואל וֶרְסֶס (Werses;‏ 22 ביוני 1915, י' בתמוז תרע"ה – 18 באוקטובר 2010) היה חוקר ספרות ישראלי, מגדולי חוקרי ספרות ההשכלה, פרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים וחתן פרס ישראל לשנת תשמ"ט.
ביוגרפיה

שמואל ורסס נולד בווילנה. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה "תרבות" החל ללמוד באוניברסיטת וילנה. מגיל 14 עד 19 עבד כמתנדב בייוו"א (מכון המחקר לספרות יידיש ותרבותה). בנעוריו עשה מספר ניסיונות בכתיבה ספרותית, חלקם ביידיש, ופרסם מספר סיפורים ורשימות בעיתונות יידיש בווילנה ובוורשה, חלקם תחת שם העט "א יונגער", רוב פרסומיו תחת שם העט היו בשבועון ואכנשריפט. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והמשיך ללמוד בחוג לספרות עברית שבאוניברסיטה העברית. שם עשה את לימודיו מהתואר הראשון עד השלישי, והושפע ביותר ממורו פרופ' יוסף קלוזנר. לאחר הגעתו לארץ ישראל חדל מכתיבת פרוזה. עבודת המ"א שלו שהוגשה בשנת 1939 לקלוזנר הוכתרה בשם "תקופת ההשכלה העברית בווילנה (הסופרים העבריים בדורם של רמא"ג ואד"ם הכהן)", והקיפה 316 עמודים בכתב יד. הוא תכנן לנסוע לווילנה על מנת לאסוף כתבי יד נוספים, אולם הפלישה הגרמנית לליטא סיכלה את תוכניתו. את עבודת הדוקטור כתב בהנחייתו של פרופ' שמחה אסף, ועבודת הדיסרטציה שלו (363 עמודים) הייתה בנושא "מחקרים בספרות המוסר של היהודים בספרד: מראשית המאה הי"ג ועד סוף המאה הט"ו". את תואר הדוקטור קיבל ב-1947.
לפני קום המדינה הרצה בסמינר למורים שבמחנות המעצר בקפריסין ובפני מדריכי תנועת נוער מבוגרים. לאחר קום מדינת ישראל לימד חיילים עולים חדשים ספרות עברית.
החל מ-1953 נמנה עם סגל החוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית, ובשנות ה-70 כיהן כראש החוג. בשנת 1967 התמנה כפרופסור חבר, וב-1975 היה לפרופסור מן המניין. ב-1983 פרש לגמלאות. שימש כמרצה אורח באוניברסיטאות חיפה, תל אביב, ובאר שבע.
זכה בפרס ישראל לחקר הספרות ב-1989.
מנישואיו לרחל (נפטרה ב-1941) נולדה בתו דבורה אלרן. אשתו השנייה, אסתר כספי, הייתה מתרגמת ומשוררת.
שמואל ורסס נפטר ב-18 באוקטובר 2010 בירושלים.
ארכיונו, הכולל תעודות אישיות, יומנים ופנקסים, התכתבות, חומרי הכנה ורשימות (וכן חומר משל אשתו אסתר כספי ואודותיה), סודר בידי יונתן מאיר והועבר למחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
מחקריו

מחקריו של שמואל ורסס חובקים ספרות יהודית בפרק זמן של מאתיים שנה, תקופה המשתרעת מראשית תקופת תנועת ההשכלה היהודית ועד לשנות ה-50 של המאה ה-20 ואף מעט אחרי כן.
פעילותו מקיפה מספר סוגות: סוגה אחת היא המגעים שחלו בין ספרות היידיש לספרות העברית, בצורת עיבודים לשוניים מלשון אחת לרעותה ותרגומים. זאת הוא בחן ביצירותיהם של יוסף פרל, מנדלי מוכר ספרים, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, י"ד ברקוביץ, חיים נחמן ביאליק, וש. בן ציון.
ורסס הוא מגדולי חוקרי ספרות ההשכלה. הוא הרבה לחקור את הפואטיקה, הנושאים והז'אנרים השונים של ספרות ההשכלה (הסאטירה, הפרוזה המחורזת, הפיליטון, האוטוביוגרפיה והרומן. תיאר את האוריינטציה שלה לחסידות ולשבתאות ואת מערכת היחסים שלה עם ספרות אירופה הכללית. הוא חקר את היוצרים הבולטים של ספרות ההשכלה, כמו יצחק ארטר, י"ל גורדון, יוסף פרל, יהודה בן מרדכי הורביץ ואברהם מאפו. פרט לכך סיכם את תולדות המחקר בהּ.
ורסס חקר גם את הספרות העברית הקלאסית. הוא בחן את התמורות בנושאים ומאפיינים בספרות. הוא בחן את המקורות העממיים והמיתיים שספרות זו שאבה ממנה. זאת הוא עשה בסופרים שהם מעמודי התווך של ספרות זו: ביאליק, פיארברג, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, חיים הזז וש"י עגנון.
הוא חקר את תולדות כתבי העת העבריים, מן "המאסף" ועד העיתונות העברית בפולין שבין מלחמות העולם. הוא אף שלח ידו בחקר הספרות העברית החדשה.
ספריו

תקופת ההשכלה העברית בווילנה(הקישור אינו פעיל), עבודת מ"א, האוניברסיטה העברית בירושלים, תרצ"ט, נמסר לספרייה הלאומית בידי יונתן מאיר. סרוק באתר כתבי-היד של הספרייה הלאומית
יוסף פרל מעשיות ואיגרות מצדיקים אמיתיים ומאנשי שלומנו/ ההדירו לפי כתב היד של המחבר והוסיפו מבוא וביאורים: חנא שמרוק ושמואל ורסס, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תש"ל.
סיפור ושורשו: עיונים בהתפתחות הפרוזה העברית, רמת-גן: אגודת הסופרים העבריים, תשל"א.
בעקבות הביקורת: הערכות וגלגוליהן, תל אביב: יחדיו, תשמ"ב.
בין גילוי לכיסוי: ביאליק בסיפור ובמסה, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ד.
ממנדלי עד הזז: סוגיות בהתפתחות הסיפורת העברית, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ז.
השכלה ושבתאות: תולדותיו של מאבק, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשמ"ח.
התרגומים ליידיש של אהבת ציון למאפו, ירושלים: אקדמון, תשמ"ט.
מגמות וצורות בספרות ההשכלה, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
מלשון אל לשון: יצירות וגלגוליהן בספרותנו, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
ש"י עגנון כפשוטו: קריאה בכתביו, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ס.
'הקיצה עמי': ספרות ההשכלה בעידן המודרניזציה, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"א.
ידידתו של המשורר/ איגרות מרים מארקל-מוזסזון אל יהודה לייב גורדון (יל"ג), ההדיר מכתב היד והוסיף מבוא והערות שמואל ורסס, ירושלים: מוסד ביאליק, תשס"ד.
וידויו של משכיל: אביעזר, הוא ספר תולדות איש רם המעלה אשר כתב בעצם ידו כמו"ה מרדכי אהרן גינצבורג, ההדיר מכתב היד והוסיף מבוא והערות שמואל ורסס, ירושלים: מוסד ביאליק, תשס"ט.
גנזי יוסף פרל; בעריכת יונתן מאיר, ירושלים ותל אביב: מרכז זלמן שזר, אוניברסיטת תל אביב ובית שלום עליכם, תשע"ב.
ספריו > ספרים שערך

מנדלי מוכר ספרים - רשימת כתביו ואיגרותיו להתקנת מהדורתם האקדימית, עריכה ביחד עם חנא שמרוק, האוניברסיטה העברית בירושלים, המכון למדעי היהדות, מפעל מנדלי, הוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס, ירושלים, תשכ"ה, 1964.
ספר דב סדן: קובץ מחקרים מוגשים  במלאת לו שבעים וחמש שנה/ בעריכת שמואל ורסס, נתן רוטנשטרייך, חנא שמרוק, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ז.
בין שתי מלחמות עולם: פרקים מחיי התרבות של יהודי פולין ללשונותיהם, בעריכת חנא שמרוק ושמואל ורסס, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"ז.