stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודים-ערבים
לקריאה נוספת

ראובן שניר, ערביות, יהדות, ציונות: מאבק זהויות ביצירתם של יהודי עיראק, ירושלים: מכון בן צבי, 2005.
שמעון בלס, והוא אחר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005.
בני נוריאל, "זרים במרחב לאומי: היהודים הערבים בגטו בלוד, 1950-1959", תיאוריה וביקורת, 2005, 26: 13-42.
אלה שוחט, הקולנוע הישראלי: מזרח/מערב והפוליטיקה של הייצוג, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ו, 2005.
יהודה שנהב, היהודים-הערבים: לאומיות, דת ואתניות, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2003.
אלה שוחט, זכרונות אסורים: לקראת מחשבה רב-תרבותית: אסופת מאמרים, תל אביב: בימת קדם לספרות, 2001.
משה גרנות, עסקני הקיפוח - שיח של הסתה וגזענות, הוצאת ירון גולן, 2000.
אלה שוחט, המהפכה המזרחית: שלוש מסות על הציונות והמזרחיים, ירושלים: המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית, 1999.
ג'ואן פיטרס, מאז ומקדם, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1988. תרגם אהרן אמיר, פרק 3. היהודי הערבי, עמ' 46–81.
R. Snir, "From al-Samaw’al to Ibn al-Samaw’al: Modern Arab-Jewish Culture, its Historical Background and Current Demise,”Acta Orientalia (Oslo) 67 (2006), pp. 19-79
Anidjar, Gil, The Jew, the Arab, Stanford, California: Stanford University Press, 2003.
הערות שוליים

↑  Yossi Alpher, ‘There Is More to the Arab Jews Controversy Than Just Identity:The Strategic Interest’, Forward, 28 February
2008
1 2  אלכסנדר יעקובסון ואמנון רובינשטיין, "ישראל ומשפחת העמים", הוצאת שוקן, 2003, עמ' 73.
↑  A community of many worlds : Arab Americans in New York City, 1st ed, New York: Museum of the City of New York, 2002, ISBN 0-8156-0739-3
↑  Massoud Hayoun, When we were Arabs : a Jewish family's forgotten history, New York, 2019, ISBN 978-1-62097-416-2
↑  Key Terms And Concepts For Understanding U.S. Islamophobia – Jews Against Anti-Muslim Racism (באנגלית אמריקאית)
↑  מוקד עם דוד בן-גוריון (1970) (בדקה 58:08), בערוץ היוטיוב של רשות השידור
1 2  ALBERT MEMMI, WHO IS AN ARAB JEW?, February, 1975
↑  Olivia C. Harrison, Transcolonial Maghreb : imagining Palestine in the era of decolonization, Stanford, California, 2016, ISBN 978-0-8047-9685-9
↑  La Terre intérieure - Blanche - GALLIMARD - Site Gallimard, www.gallimard.fr
↑  יהודה שנהב, היהודים-הערבים: לאומיות, דת ואתניות, עם עובד, 2003, עמ' 247.
↑  רעות וילף, סטודנטים: "מרצים נגד הציונות ומשתיקים אותנו", באתר nrg‏, 30 במרץ 2014
↑  יותם פלדמן, פרופ' יהודה שנהב חושב שיש לנו יותר מסכסוך אחד לפתור פה, לפני שיהיה שקט, באתר הארץ, 18 בפברואר 2010
↑  עופר סיטבון, הקשת הדמוקרטית המזרחית: מציונות לערביות, באתר העוקץ, ‏3 ביולי 2015
↑  הדס שבת-נדיר ואלמוג בהר, לחבר בין מה שפוצל: תוכנית חדשה ללימודי תרבות ערבית-יהודית, באתר "העוקץ", 7 בדצמבר 2016
↑  כוכבי שמש, מזרחים או יהודים-ערבים, באתר "רוח ג'דידה", 20 בספטמבר 2011
↑  אלמוג בהר, "כדי שאדם יהיה ערבי-יהודי…" – ריאיון עם ששון סומך, פורסם בבלוג, ‏07/01/2009
↑  שני מרכיבים בתהליך הסוציאליזציה, חברות מחדש, בו הפרט עובר שינוי בעקבות מעבר מתוך בחירה או מתוך כפייה לחברה אחרת השונה בתרבותה מחברת המוצא שלו. דה-סוציאליזציה – השלב הראשון של התהליך שבו מתנתק הפרט ממאפייני התרבות (כולם או חלקם) הקודמת שלו.

רה-סוציאליזציה – השלב השני של התהליך שבו הפרט לומד ומפנים את מאפייני התרבות החדשה שאליה הצטרף.
↑  כזום עזיזה, תרבות מערבית, תיוג אתני וסגירות תרבותית: הרקע לאי השוויון האתני בישראל, סוציולוגיה ישראלית א (2), 1999, עמ' 385–428
↑  סמי סמוחה, שלוש גישות בסוציולוגיה של יחסי עדות בישראל, מגמות, 1984, עמ' 169-206
↑  המאבק המזרחי בישראל: בין דיכוי לשחרור, בין הזדהות לאלטרנטיבה 1948–2003 (תל אביב: עם עובד, תשס"ד 2004) למשל בעמוד 68.
↑  מיכאל גלוזמן הגוף הציוני. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007. יצחק קונפורטי 2009 היהודי החדש במחשבה הציונית: לאומיות, אידאולוגיה והיסטוריוגרפיה, ישראל 16, עמ' 63-96.
↑  זאב גלילי, "יהודים ערבים" – מאלבר ממי ועד יהודה שנהב האם יש בסיס לרעיון ההזוי, באתר היגיון בשיגעון, ‏2010-10-14
↑  פניה עוז-זלצברגר, בג'יפ היום לא יושב ס' יזהר, באתר הארץ, 2 במאי 2008
↑  שריאל בירנבוים, הרוע של ארנדט והבנאליות של השמאל, באתר מידה, 24 בדצמבר 2013
↑  שריאל בירנבוים, “היהודים-הערבים”: ההזיה של השמאל הרדיקלי, באתר מידה, 20 בנובמבר 2013
↑   אלון עידן, כשערבים-יהודים צועקים "מוות לערבים", למה הם מתכוונים?, באתר הארץ, 8 באפריל 2016
↑  איתמר (טובי) טהרלב ותום מהגר, יהודים-ערבית, באתר העוקץ, ‏22 ביולי 2013
↑  איגרת תימן, הרמב"ם.
↑  חנן חבר ויהודה שנהב, "היהודים־הערבים: גלגולו של מושג", פעמים 125–126, תש"ע, עמ' 2
↑  ראו דבריו של כוכבי שמש לעיל
טלקוטלפן

טלקוטלפן (בספרדית: Tlacotalpan) היא עיירה במועצה האזורית טלקוטלפן בדרום מדינת וראקרוס שבמזרח מקסיקו, שהוכרזה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1998, בעיקר בשל הארכיטקטורה והפריסה שלה מהתקופה הקולוניאלית. העיירה הוקמה בשנת 1550 על מה שהיה במקור אי בנהר פפאלואפן (אנ'). מהתקופה הקולוניאלית ועד המאה ה-20, היה בה נמל חשוב, אחד מנמלי הנהר הבודדים באמריקה הלטינית, אולם עם הקמת מסילת הברזל, דעכה חשיבותה של טלקוטלפן. החל משלהי המאה ה-20 החלו ניסיונות לשמר את הארכיטקטורה והמתווה הספרדי/קריבי של העיר, ניסיונות שהגיעו לשיאם בקבלת מעמד של מורשת עולמית. במאה ה-21 מתבססת הכלכלה העיקרית של העיירה על דיג ותיירות, במיוחד בתקופת החגיגה הדתית השנתית הנערכת ב-2 בפברואר הקרויה בספרדית Día de la Candelaria.
גאוגרפיה של הסביבה

טלקוטלפן שוכנת בדרום-מרכז מדינת וראקרוס שבמזרח מקסיקו, כ-90 קילומטרים מנמל וראקרוס ו-203 קילומטרים דרומית-מזרחית לבירה חלפה. זה חלק מאזור סוטאוונטו (Sotavento) של המדינה.
הטופוגרפיה של האזור שטוחה ברובה, עם גבעות לכיוון מערב. רוב השטח (60%) משמש למרעה בעלי חיים, כאשר כ-15% מעובדים ו-20% מכוסים במים.
הטריטוריה מוגדרת על ידי הנהר פפאלואפן, יחד עם הנהרות סן חואן וטוקספן (Tuxpan), שניהם יובלים של הראשון. ניתן לשוט בפפאלואפן, אך לא מבצעים דליית בוץ מקרקעיתו ואין בו הכוונה לתנועת הסירות.
באזור יש אקלים טרופי למחצה, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של 25.1 מעלות. ישנן שתי עונות שונות. מאוקטובר עד אפריל, מזג האוויר נשלט על ידי מעבר של חזיתות קרות מהצפון, המכונות "נורטס" (nortes). חזיתות אלו עלולות לגרום לרוחות חזקות ולטורנדו. בשאר ימות השנה, מזג האוויר נשלט על ידי הזרם האטלנטי (Corriente Atlántica), רוחות חמות ולחות המגיעות מדרום-מזרח מקסיקו, וגורמות לרוב כמות הגשמים השנתית של האזור. ספטמבר הוא החודש הסוער ביותר וגם האזור מושפע באופן קבוע מסופות הוריקן. אלו עלולות לגרום להצפות חמורות כמו המקרה של הוריקן רוקסן ב-1995, הוריקן דין ופליקס ב-1997, הוריקן קארל ב-2010 והוריקן ארנסטו ב-2012.
הצמחייה נשלטת על ידי עצים נשירים, כאשר מיני העצים העיקריים הם אלון, מילה, ערבה וצפצפה. יש גם אזורים עם מנגרובים.
באזור יש כמה מרבצי נפט.
העיירה > חגיגת "הבתולה של קנדלאריה"

בלוח השנה החגיגי האינטנסיבי של מקסיקו בולטת חגיגת "הבתולה של קנדלאריה" (Virgen de la Candelaria, מסורת שמקורה בטנריפה) בטלקוטלפן. מ-31 בינואר עד 2 בפברואר, אלפי אנשים מצטופפים ברחובות העיירה. במהלך פסטיבל זה, פותחים רוב תושבי טלקוטלפן (הטלקוטלפניוס, Tlacotalpeños) את בתיהם כדי להכיל אלפי מבקרים. במהלך ימי היריד, מתקיים מפגש לאומי של נגנים בפלאסה דוניה מרתה החל מהשעה 17:00 עד 23:00. עשרות קבוצות מופיעות, לכל אחת מוקצה זמן השתתפות של 10 עד 30 דקות. בכל לילה, בסיום מפגש זה, מתחיל ריקוד הפנדנגו באותה כיכר. יש גם ריקודי פנדנגו מול כנסיית סן מיגליטו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "Tlacotalpan". Enciclopedia de Los Municipios y Delegaciones de México Estado de Veracruz. Mexico: INAFED. 2010. אורכב מ-המקור ב-24 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Tlacotalpan, Veracruz" (PDF). Mexico: SEMAR.
1 2 3 4  "Historic Monuments Zone of Tlacotalpan". World Heritage Organization.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10037239  VIAF: 309637685   WorldCat (עם VIAF): 309637685 
מפה מהתקופה הקולוניאלית המוקדמת המציגה את טלאקוטלפן כאי במוזיאון סלבדור פראנדו
שלט אתר מורשת עולמי בכיכר המרכזית
בית בעיירה המציג את הגובה אליו הגיע השיטפון ב-2010
מבט על מוזיאון בית אגוסטין לארה
סמולנסק (מחוז)

מחוז סמולנסק (ברוסית: Смоленская область, בתעתיק: סמולנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי. בחלק המזרחי המחוז גובל עם בלארוס.
המחוז הוקם ב-27 בספטמבר 1937.
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 863,987 תושבים.
בשטח המחוז עובר נהר דנייפר. כ-40% משטח המחוז הם יערות.
היסטוריה

שבטים סלאבים הגיעו לאזור כבר במהלך המאה ה-4. בהתאם לכרוניקה הרוסית הראשונה, צורפה סמולנסק לרוס של קייב בשנת 882 על ידי אולג מנובגורוד, נסיך קייב. בשנת 1054 הוקמה נסיכות סמולנסק. בשנת 1229 נחתם הסכם סחר בין הנסיכות לבין סוחרים מריגה.
בזמן כיבוש נסיכות רוסיות על ידי המנוגולים לא היו קרבות באזור, אך בשנת 1274 נסיכי סמולנסק הכירו בתלות הנסיכות בהורדת הזהב. בתחילת המאה ה-14 בעזרת הדוכסות הגדולה של ליטא נסיכות השתחררה מתלות זו. בשנת 1340 כוחות משותפים של נסיכויות רוסיות של מוסקבה וריאזאן וטטרים פלשו לשטחי הנסיכות.
בשנת 1398 כבש את ערי סמולנסק. בשנת 1399 כוחות הנסיכות ביחד עם ליטאים ניצחו את צבא הורדת הזהב בקרב.
בשנת 1404 שטחי נסיכות סמולנסק סופחו לתקופה ארוכה לשטחי הדוכסות הגדולה של ליטא. בהמשך היו מספר מלחמות על השליטה באזור. בשנת 1514 לאחר מצור ארוך חיל מצב הליטאי נכנע ועיר סמולנסק עברה לרוסיה הצארית. בתקופת הצרות שליטה על העיר וסביבתו חזרה לאיחוד הפולני-ליטאי.
בעקבות מלחמת רוסיה–פולין (1654–1667) סמולנסק וסביבתו חזרו לרוסיה הצארית. בשנת 1708 הוקמה גוברניית סמולנסק. חלקים מערביים של המחוז הנוכחי סופחו לתחומי האימפריה הרוסית במסגרת חלוקת פולין.
לאחר מספר מלחמות האזור הועבר לרוסיה הצארית בשנת 1654. הכפר לובביץ' שוכן במרכז היישוב החקלאי ליובאביצ'י (Любавичское сельское поселение), בחבל רודניאנסקי במחוז סמולנסק. הכפר ידוע כמקום הולדתה של חסידות חב"ד.
בשנת 1812 התרחש קרב סמולנסק שבסופו הצבא הרוסי המשיך בנסיגה מזרחה.
בשנת 1918 סמולנסק הפך להיות מרכז של "מחוז מערב" שכלל שטחי מספר מחוזות של כיום. בשנת 1937 המחוז הגדול חולק למספר מחוזות והוקם מחוז סמולנסק.
בשנת 1940 בשטח המחוז בוצע טבח יער קאטין.
ביולי 1941 שטח המחוז נכבש על ידי גרמניה הנאצית הוא שוחרר רק בשנת 1943. תושבים רבים לרבות יהודים נהרגו בתקופת הכיבוש, בסוף 1943 מספר תושבי המחוז היה כ-70% מאוכלוסייתו לפני המלחמה.
בשנת 1944 משטח מחוז סמולנסק פוצל מחוז קלוגה ושטח המחוז היה קרוב לשטחו הנוכחי.
בשנת 1968 שמו של עיר גז'אטסק בקרבתו נולד יורי גגרין שונה ל"גגרין".
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 בשטח המחוז הוקמה תחנת הכוח הגרעינית סמולנסק בה הופעלו בהדרגה שלוש יחידות 1,000 מגוו"ט כל אחד. בשנת 1993 עבודות של הקמת היחידה הרביעית הוקפאו.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "הדומה של גוברניית סמולנסק" הכוללת 48 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בספטמבר 2023 לתפקיד נבחר וסילי אנוחין.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-25 ראיונים ו-2 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 863,987 תושבים. זאת לעומת כ-1.2 מיליון בשנת 1990. כ-74.6% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה, סמולנסק, מתגוררים כ-320 אלף תושבים.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית 84.9% מאוכלוסיית המחוז הם רוסים.
בהתאם לנתוני המפקד של שנת 1926, אז בשטח המחוז התגוררו מעל 2 מיליון תושבים  האוכלוסייה הקיימת עתה מהווה רק כמחצית מהיקף אוכלוסיית האזור בתחילת המאה ה-20.
דמוגרפיה > יהודים

לפני מלחמת העולם השנייה בתחום המחוז היו מספר יישובים בהם יהודים היו רוב האוכלוסייה, כך למשל בגוסינו בשנת 1926 התגוררו כ-426 יהודים מכלל 706 תושבים. בעיר סמולנסק חלקה של יהודים הייתה כ-12%. לאחר הכיבוש בעיר הוקם גטו ובוצעו הוצאות המוניות להורג בעיירות שונות.
נכון לשנת 2021 בשטחי המחוז מתגוררים 448 יהודים בלבד.
כלכלה

בתקופה הסובייטית בשטחי המחוז הוקמו מספר מפעלים גדולים בתחומי בניית מכונות ותעשיית המזון.
בשנת 1983 החלה לפעול תחנת הכוח הגרעינית סמולנסק.
כלכלה > תחבורה

בשטח המחוז הוקמה רשת מסילות ברזל מפותחת. בין היתר פועלות רכבות במסלול מוסקבה-מינסק.
דרך המחוז עוברים מספר כבישים בעלי חשיבות ארצית M1 "בלארוס" ממוסקבה-מינסק, R-120 אוריול - ויטבסק ו-A-101 מוסקבה-ורשה.
בעיר סמולנסק ממוקם נמל תעופה בקרבתו התרחשה בשנת 2010 התרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה בה נהרגה הנהגה פולנית.
לורנצו מוזטי

לורנצו מוזטי (באיטלקית: Lorenzo Musetti; נולד ב-3 במרץ 2002) הוא טניסאי איטלקי מקצועי. נכון ליולי 2024 הוא מדורג במקום ה-25 בדירוג ה-ATP, ודירוג השיא שלו בקריירה הוא המקום ה-15 בעולם ב-26 ביוני 2023. מוזטי זכה בשני תוארי יחידים בסבב ה-ATP, בשני תארים בסבב הטניס העולמי של ה-ITF ובשני תארים בסבב ה-ATP צ'לנג'ר.
הישג השיא שלו בטורנירי גראנד סלאם הוא חצי גמר אליפות וימבלדון ב-2024, והוא זכה עם נבחרת גביע דייוויס של איטליה בגביע דייוויס 2023. הוא זכה במדליית ארד בטורניר הטניס באולימפיאדת פריז (2024).
ביוגרפיה

מוזטי נולד ב-3 במרץ 2002 בקרארה, טוסקנה, והחל לשחק טניס בגיל 4. מאמנו מאז ילדותו הוא סימונה טרטריני, והמודל לחיקוי שלו הוא רוג'ר פדרר.
קריירה מקצועית > ג'וניורים

מוזטי הגיע לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה 2018 לנערים עד גיל 18, וב-26 בינואר 2019 ניצח את אמיליו נאוה וזכה באליפות אוסטרליה הפתוחה. ב-10 ביוני 2019 הוא דורג לראשונה במקום הראשון בעולם לג'וניורים על ידי ITF.
קריירה מקצועית > 2020

בפברואר 2020, לאחר שקיבל כרטיס חופשי ועבר את המוקדמות, ערך מוזטי את הופעת הבכורה שלו בהגרלה הראשית בסבב ה-ATP, באליפות דובאי בטניס, אז הפסיד בסיבוב הראשון לאנדריי רובליוב.
בספטמבר הוא שיחק את משחקו הראשון בטורניר מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP כשניצח בסיבוב הראשון של אליפות איטליה הפתוחה את סטאן ואוורינקה. בסיבוב השני הוא ניצח את קיי נישיקורי בשתי מערכות לפני שהודח בשמינית הגמר על ידי דומיניק קפפר. באוקטובר הוא קיבל כרטיס חופשי לאליפות סרדיניה הפתוחה והגיע לראשונה לחצי גמר טורניר ATP, אך פרש עקב פציעה בפיגור 1–4 במערכה השלישית מול לסלו ג'רה, שזכה בטורניר בסופו של דבר.
קריירה מקצועית > 2021

במרץ 2021 העפיל מוזטי לראשונה לטופ 100 בדירוג ה-ATP לאחר שהגיע לחצי גמר אליפות מקסיקו הפתוחה בסדרת 500 של סבב ה-ATP. הוא עלה מהמוקדמות ובסיבוב הראשון רשם את הניצחון הראשון בקריירה שלו על שחקן מהטופ 10 כשגבר על המדורג 9 בעולם דייגו שוורצמן. בשמינית הגמר הוא ניצח את פרנסס טיאפו וברבע הגמר הדיח את המדורג 5 בעולם גריגור דימיטרוב לפני שהפסיד לסטפנוס ציציפס.
במאי העפיל מוזטי לחצי גמר ATP נוסף באליפות ליון הפתוחה, אך שוב הודח בידי ציציפס.
ביוני התמודד לראשונה בטורניר גראנד סלאם, אליפות צרפת הפתוחה 2021, והעפיל לשמינית הגמר לאחר ניצחונות על המדורג 13 דויד גופן, יושיהיטו נישיוקה ומרקו צ'קינאטו. בשמינית הגמר הוא כבר הוביל 2–0 במערכות מול המדורג ראשון נובאק ג'וקוביץ', אך פרש בשל פציעה לאחר שג'וקוביץ' השווה את התוצאה ועלה ליתרון 4–0 במערכה החמישית. כתוצאה מהטורניר המוצלח השיג מוזטי את דירוג השיא שלו עד אז, המקום ה-57 בעולם, ב-13 בספטמבר 2021.
ביולי הוא השתתף בטורניר הטניס באולימפיאדת טוקיו (2020), אך הודח כבר בסיבוב הראשון בידי ג'ון מילמן.
בסיום העונה השתתף מוזטי בטורניר גמר ה-ATP הדור הבא, אך הודח בשלב הבתים.
קריירה מקצועית > 2022

בתחילת השנה העפיל מוזטי לרבע גמר אליפות רוטרדם הפתוחה, לאחר שניצח את ז'ו-וילפריד צונגה ואת המדורג 11 הוברט הורקץ' בסיבוב השני. במונטה קרלו מאסטרס הוא רשם את הניצחון השני שלו על שחקן מהטופ 10 כשהדיח את פליקס אוז'ה-אליאסים בסיבוב השני, אך הפסיד לדייגו שוורצמן בשמינית הגמר.
ביולי 2022, לאחר שהגיע לחצי הגמר הרביעי בקריירה שלו באליפות אירופה הפתוחה בהמבורג, דורג מוזטי לראשונה בין 50 הראשונים בעולם. לאחר מכן הוא גבר על פרנסיסקו סרונדולו והעפיל לראשונה לגמר טורניר בסבב ה-ATP, בו ניצח את המדורג 6 בעולם והראשון בטורניר, קרלוס אלקרס. בעקבות הזכייה הראשונה בקריירה שלו בטורניר ATP עלה מוזטי לדירוג השיא שלו בקריירה עד אז, במקום ה-31 בעולם. ב-1 באוגוסט הוא דורג לראשונה בין 30 הראשונים בעולם לאחר שניצח בסיבוב הראשון באליפות קרואטיה הפתוחה.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2022 הוא דורג לראשונה בטורניר גראנד סלאם, במקום ה-26, והגיע לסיבוב השלישי לאחר ניצחונות על דויד גופן וחיס ברואר והפסד לאליה איוואשקה.
באוקטובר זכה מוזטי בתואר השני שלו בקריירה, לאחר שזכה בגביע נאפולי בטניס מבלי לשמוט מערכה במהלך הטורניר. הוא גבר בגמר על בן ארצו מתאו ברטיני ובעקבות הזכייה הגיע לדירוג שיא חדש בקריירה של המקום 23.
בפריז מאסטרס הגיע מוזטי לראשונה בקריירה לרבע גמר טורניר במאסטרס 1000 של סבב ה-ATP לאחר שניצח את מרין צ'יליץ', ניקולוז באסילשווילי ואת המדורג 4 בעולם קספר רוד (הניצחון הראשון שלו על שחקן מהטופ 5). אם זאת, ברבע הגמר הוא הודח בידי נובאק ג'וקוביץ'. בסוף השנה השתתף מוזטי בפעם השנייה ברציפות בגמר ה-ATP הדור הבא, אך שוב הודח בשלב הבתים.
קריירה מקצועית > 2023

בגביע יונייטד, טורניר לנבחרות לאומיות של גברים ונשים יחדיו, עזר מוזטי לאיטליה להגיע לגמר. ב-9 בינואר 2023 הוא דורג לראשונה בין 20 הראשונים בדירוג ה-ATP, כשדורג במקום ה-19 בעולם. באליפות אוסטרליה הפתוחה הודח מוזטי כבר בסיבוב הראשון על ידי לויד האריס, אך זינק מקום אחד לשיא קריירה חדש של המקום 18 בדירוג העולמי.
בטורניר מונטה קרלו הוא ניצח את מיומיר קצ'מוביץ', את בן ארצו לוקה נרדי בבייגל כפול תוך 50 דקות בלבד ואת המדורג 1 בעולם נובאק ג'וקוביץ' לפני שהודח בידי בן ארצו יאניק סינר. באליפות צרפת הפתוחה העפיל מוזטי לשמינית הגמר לאחר שלושה ניצחונות מבלי להפסיד מערכה מול מיקאל יימר, אלכסנדר שבצ'נקו וקמרון נורי, אך הפסיד למדורג 1 בעולם קרלוס אלקרס בשלוש מערכות.
לפני שהתחרה באליפות וימבלדון הגיע מוזטי פעמיים לרבע הגמר בטורניר משטח דשא: בשטוטגרט וקווינ'ס קלאב, בהם הודח בידי פרנסס טיאפו והולגר רונה, בהתאמה, וב-26 ביוני דורג לראשונה במקום ה-15 בעולם. באליפות וימבלדון 2023 הגיע מוזטי לסיבוב השלישי, הישג השיא שלו בתחרות עד אז, והודח בידי הוברט הורקץ'. באליפות ארצות הברית הפתוחה 2023 הוא הודח בסיבוב הראשון לטיטואן דרוגה.
בנובמבר זכה מוזטי עם איטליה בגביע דייוויס 2023, הזכייה השנייה שלה בהיסטוריה והראשונה מאז 1976. הוא שיחק שני משחקי יחידים לאורך הטורניר, בשלב הבתים מול קנדה ובחצי הגמר נגד סרביה, ובשניהם הפסיד, ושיחק שני משחקי זוגות עם סימונה בוללי, ניצחון מול צ'ילה והפסד מול שוודיה בשלב הבתים.
מוזטי העפיל לטורניר גמר ה-ATP הדור הבא ב-2023 זו השנה השלישית ברציפות, אך לא השתתף.
קריירה מקצועית > 2024

באליפות אוסטרליה הפתוחה 2024 רשם מוזטי את הניצחון הראשון שלו בקריירה בטורניר על בנג'מין בונזי, אך הודח בסיבוב השני.
באליפות מיאמי הפתוחה הוא הגיע לשמינית הגמר לאחר ניצחון על בן שלטון המדורג 16, אך הפסיד למדורג ראשון קרלוס אלקרס. במונטה קרלו הוא ניצח את המדורג 13 טיילור פריץ בסיבוב השלישי ורשם את ניצחונו ה-100 בקריירה, אך בשמינית הגמר הודח בידי נובאק ג'וקוביץ'.
באליפות וימבלדון 2024 הוא רשם את הישג השיא שלו בקריירה כשהעפיל לחצי הגמר לאחר שגבר על טיילור פריץ בסיבוב הקודם, אך הובס על ידי ג'וקוביץ' בשלוש מערכות והודח.
בטורניר הטניס באולימפיאדת פריז (2024), הפעם השנייה בה השתתף בטורניר הטניס במשחקים האולימפיים, הוא זכה במדליית הארד לאחר שגבר על פליקס אוז'ה-אליאסים במשחק על המקום השלישי.
הערות שוליים

↑  פרופיל, באתר סבב ה-ATP
↑  No. 1 seeds claim the junior trophies, אליפות אוסטרליה הפתוחה, ‏26 בינואר 2019
↑  Italian teenager Lorenzo Musetti stuns Stan Wawrinka in Italian Open, ESPN, ‏15 בספטמבר 2020
↑  Musetti becomes youngest man in world’s Top 100 after Dimitrov win, Tennis Majors, ‏19 במרץ 2021
↑  דור הופמן, קרוב רחוק: הפספוס הגדול של לורנצו מוסטי, באתר ישראל היום, 8 ביוני 2021
↑  Monte Carlo Masters: Lorenzo Musetti upsets Felix Auger-Aliassime, Tennis365, ‏13 באפריל 2022
↑  צפו. בדרך לדירוג שיא: מוסטי גבר על אלקרס, באתר ערוץ הספורט, 24 ביולי 2022
↑  Ivashka muscles past Musetti in 2022 US Open third round, אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס, ‏4 בספטמבר 2022
↑  Magical Musetti Downs Berrettini For Naples Title, סבב ה-ATP, ‏23 באוקטובר 2022
↑  Musetti Upsets Ruud In Paris, סבב ה-ATP, ‏3 נובמבר 2022
↑  צפו: ג'וקוביץ' גבר על מוסטי בדרך לחצי הגמר, באתר ערוץ הספורט, 4 בנובמבר 2022
↑  Musetti Cracks Top 20, Mover Of Week, סבב ה-ATP, ‏9 בינואר 2023
↑  Australian Open: SA's Lloyd Harris knocks out 17th seed Lorenzo Musetti, BBC, ‏16 בינואר 2023
↑  Musetti becomes first player since 1997 to seal double bagel win at Monte-Carlo Masters, tennisuptodate.com, ‏12 באפריל 2023
↑  "לא יכול להגיד כלום": צפו - נובאק ג'וקוביץ' בהלם אחרי ההפסד במונטה קרלו, באתר ישראל היום, 14 באפריל 2023
↑  איטן דהן, ‏ג'וקוביץ' ניצח ועלה לרבע גמר הרולאן גארוס, באתר ONE‏, 4 ביוני 2024
↑  Tiafoe Masters Musetti, Fucsovics Downs Fritz In Stuttgart, סבב ה-ATP, ‏16 ביוני 2023
↑  Rune Downs Musetti, Reaches Queen's Club SFs, סבב ה-ATP, ‏23 ביוני 2023
↑  Lorenzo Musetti spends lovely time with his girlfriend Veronica before challenging Casper Ruud, Andrey Rublev and Alexander Zverev in Bastad, Tennis Tonic, ‏13 ביולי 2023
↑  בפעם השנייה: איטליה זכתה בגביע דייויס, באתר ערוץ הספורט, 26 בנובמבר 2023
↑  אלקרס יפגוש את דימיטרוב ברבע הגמר במיאמי, באתר ערוץ הספורט, 27 במרץ 2024
↑  Musetti sinks Fritz in Monte-Carlo, סבב ה-ATP, ‏7 באפריל 2024
↑  ג'וקוביץ' גבר על מוסטי ועלה לגמר ווימבלדון, באתר ONE‏, 12 ביולי 2024
מוזטי בטורניר מונטה קרלו מאסטרס 2022
היטלר הסודי

| --- | --- |

סמליל המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  25 באוגוסט 2016
 סוגה:  משחק חברה • משחק קופסה • משחק הסקה חברתית • משחק לוח
 מספר שחקנים:  5–10
 פיתוח:  Tommy Maranges 
 הוצאה לאור:  Goat, Wolf, & Cabbage
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 עיצוב:  מקס טמקין מייק בוקסלייטר טומי מארנג'ס מקנזי שוברט (איורים)
 גילאים:  17+
 זמן המשחק:  30–60 דקות
 
 secrethitler.com
 
היטלר הסודי (באנגלית: Secret Hitler) הוא משחק הסקה חברתית (אנ') שפותח על ידי Goat, Wolf, & Cabbage LLC, מיוצר על ידי Breaking Games ומופץ על ידי Blackbox. משחק הלוח עוצב על ידי מקס טמקין, מייק בוקסלייטר וטומי מארנג'ס, אויר על ידי מקנזי שוברט והופץ לראשונה ב-25 באוגוסט 2016. בהיטלר הסודי, שחקנים נוטלים על עצמם את התפקידים של ליברלים ופשיסטים ברייכסטאג של רפובליקת ויימאר, כאשר שחקן אחד מקבל את תפקיד היטלר. כדי לנצח במשחק, שני הצדדים אמורים לחוקק באופן תחרותי מדיניות ליברלית ופשיסטית בהתאמה, או להשלים מטרה משנית הקשורה ישירות לתפקידו של היטלר.
אופן המשחק

במשחק השחקנים מחולקים לשתי קבוצות: הליברלים והפשיסטים, כשהאחרונים כוללים גם את תפקיד היטלר. תמיד יהיו יותר ליברלים מאשר פשיסטים בכל משחק. כשמשחקים עם חמישה או שישה שחקנים, יש רק שני פשיסטים (כשאחד מהם הוא היטלר) ושניהם מזהים אחד את השני. במשחקים של לפחות שבעה שחקנים, זהותו של היטלר ידועה לכל שאר הפשיסטים, בעוד שזהות הפשיסטים אינה ידועה להיטלר עצמו.
בתחילת כל סיבוב, השחקן משמאל לנשיא הקודם הופך לנשיא החדש (הנשיא הראשון נבחר באקראי). הנשיא בוחר מועמד לקנצלר, וכל שחקן, כולל הממשלה המוצעת, מצביע או "!Ja" (כן בגרמנית) או "Nein" (לא בגרמנית). המועמד לקנצלר אינו יכול להיות הנשיא הנוכחי וגם לא הקנצלר שנבחר בסבב הקודם.
אם יותר ממחצית מהשחקנים מצביעים לשחקן המועמד כרגע לקנצלר, אותו שחקן מקבל את התפקיד והופוך לקנצלר החדש. לאחר כל סבב בחירות מוצלח, הנשיא שולף שלושה כרטיסי מדיניות מראש ערמת הכרטיסים, כאשר כל אחד מהם יכול להיות "ליברלי" או "פשיסטי". לאחר מכן הנשיא משליך את אחד מהכרטיסים הללו לערמת האשפה לפני שהוא נותן את השניים הנותרים לקנצלר, אשר בתורו בוחר אילו מהם יעבור ויחוקק, דבר המסיים את הסיבוב הנוכחי. בתחילת המשחק ישנם בערמת הכרטיסים 6 כרטיסי מדיניות ליברליים ו-11 כרטיסי מדיניות פשיסטיים. לאחר סיום כל סיבוב, תפקיד הנשיא מועבר לשחקן משמאל וחוזר חלילה.
אם הבחירות מסתיימות בשוויון (תיקו) או שיותר ממחצית מהשחקנים הצביעו נגד השחקן המועמד לקנצלר, הבחירות נחשבות כבלתי מוצלחות. בכל פעם שבחירות נכשלות, דסקית מעקב הבחירות (Election Tracker) מתקדמת צעד אחד, התפקיד הנשיאותי מועבר להבא בתור והסבב מסתיים. במידה והיו שלושה סבבי בחירות רצופים שנכשלו, המדיניות הראשונה שעל גבי ערמת הכרטיסים מועברת ומחוקקת ללא פיקוח של הנשיא או הקנצלר, והדסקית מתאפסת. דסקית מעקב הבחירות מאופסת גם אם נבחר קנצלר.
בעוד שלחקיקת מדיניות ליברלית לא תהיה השפעה ישירה על המשחק, חקיקת מדיניות פשיסטית עשויה להעניק לנשיא פעולות ביצוע מיוחדות בשם "סמכויות נשיאותיות", כולל היכולת לבדוק באופן פרטי את שלושת הקלפים העליונים שעל גבי ערמת הכרטיסים; לחקור את החברות במפלגה של שחקן; לבחור את הנשיא לסבב הבא באמצעות בחירות מיוחדות; או לרצוח שחקן. סמכויות אלו מופעלות על ידי חקיקת מדיניות פאשיסטית על שטח שכתוב בו יכולת, לאחר מכן יש לבצע את הסמכות הזו טרם סיום הסיבוב. העברת חמש מדיניות פשיסטיות פותחת את היכולת להפעיל את כוח הוטו לשארית המשחק. בכל פעם שנעשה שימוש בכוח הוטו, דסקית מעקב הבחירות מתקדמת צעד אחד לפני תום הסיבוב.
המשחק מסתיים כאשר נחקקו חמש מדיניות ליברליות או שש מדיניות פשיסטיות, מה שמביא לניצחון של כל מפלגה שהשיגה את הדרישה למספר המדיניות הרצויה. בנוסף, לאחר שנחקקו שלוש מדיניות פשיסטיות, הפשיסטים יכולים לנצח על ידי בחירתו של היטלר לקנצלר. בכל פעם שהנשיא נדרש לרצוח שחקן, הליברלים יכולים לנצח על ידי התנקשות בהיטלר. אם השחקן הנרצח אינו היטלר, המשחק ממשיך מבלי שהשחקנים הנותרים יודעים אם השחקן שנרצח היה ליברל או פשיסט.