stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאוריית התפיסה העצמית
רקע

תאוריית התפיסה העצמית מנסה להסביר באופן אלטרנטיבי ממצאים שאותם פרסם לאון פסטינגר בשנות החמישים כחלק מתאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי.
פסטינגר טען כי שמירה על עקביות היא מניע מרכזי לאדם ושאדם המאמין בעמדה מסוימת אך פועל בצורה המנוגדת לעמדה זו, יחוש תחושה לא נעימה של דיסוננס, או מתח. על מנת להפחית את התחושה הלא נעימה, האדם ישנה את פעולתו או יאמץ עמדה חדשה. במחקר המפורסם של פסטינגר וקרלסמית׳ העבירו משתתפים ניסוי משעמם ביותר ולאחר מכן ביקשו מהם לומר למשתתף הבא בתור שהניסוי מעניין תמורת סכום כסף מסוים. משתתפים שקיבלו תמורת השקר רק 1$ שינו את דעתם לגבי הניסוי לאחר מכן וטענו שהוא באמת היה מעניין עבורם (לעומת אלו שקיבלו סכום גבוה יותר של 20$ שלא שינו את דעתם). ההסבר, לפי תאוריית הדיסוננס, הוא שמכיוון ש-1$ הוא סכום שאיננו מצדיק שקר, המשתתפים חוו חוויה של דיסוננס, אותו הם פתרו על ידי שינוי עמדה.
לפי תאוריית התפיסה העצמית של בם, ההסבר לתוצאת ניסוי זו הוא שמי שהסכים תמורת סכום פעוט לומר לחברו שהניסוי מעניין, הסיק לגבי עצמו שכנראה שבאמת חשב שהניסוי היה מעניין. בם הראה בניסוי שגם כאשר אדם צופה מן הצד על הסיטואציה שהייתה בניסוי של פסטינגר וקרלסמית׳, הוא מסוגל להעריך נכונה את עמדת האדם כלפי הניסוי. כך, הוא הראה שאותה התוצאה יכולה להתקבל מצפייה בלבד, ולכן נפתחת האפשרות האלטרנטיבית שעל מנת שאדם יבין מהי עמדתו, מספיק שיצפה בהתנהגותו.
שתי התאוריות מצביעות על כך שהעמדות שלנו יכולות להשתנות בעקבות ההתנהגות, ולא רק להפך, אך על פי תאוריית התפיסה העצמית אין מתח שנוצר עקב חוסר העקביות הפנימית שאותו צריך לפתור, אלא שהאדם צופה מן הצד על ההתנהגות שלו ומפרש אותה, כמו שהוא צופה על התנהגות של אחרים ומפרש אותה.
תאוריה זו מתקשרת גם לתאוריית ג׳יימס-לאנג׳ המדברת על היווצרותו של רגש. על פי תאוריה זו, רגש נוצר עקב תחושות פיזיולוגיות מסוימות ופרשנות שלהן. ישנם מחקרים שמראים ששינוי פיזי שמדמה הבעת פנים או תנוחת גוף רגשית יכול להגביר את הרגשות המקושרים עם אותן הבעות פנים ותנוחות גוף. כך, אדם יכול לשמוח בגלל שהוא מחייך, ולא רק לחייך בגלל שהוא שמח.
יישום פרקטי של התאוריה

בניגוד לתפיסה האינטואיטיבית, בני אדם לרוב לא מודעים לרצונות, רגשות, עמדות והמוטיבציות שלהם. על פי התאוריה, הרבה פעמים אנחנו לא בטוחים מה אנחנו חושבים על נושא מסוים ולכן כאשר אנחנו נשאלים לדעתנו עליו ננסה להיזכר בכל ההיתקלויות שהיו לנו איתו ואיך התנהגנו בהם. למשל אם ישאלו אדם אם הוא אוהב מאכל או שיר מסוים שאין לו רגש או עמדה חזקים כלפיהם, הוא יחשוב אם יצא לו לשמוע את השיר או לאכול את המאכל. אם כן, ואף אחד לא הכריח אותו לשמוע את השיר או לאכול את המאכל, ולא היה לו רווח חיצוני מכך, יסיק מכך שהוא מחבב אותו. לכן, למעשה כאשר אנחנו צריכים לומר מהי עמדתנו, במקום לגשת באופן ישיר לעמדה או לרגש שמקושר עם הנושא, אנחנו נבחן את ההתנהגות שלנו, בדיוק כפי שהיינו בוחנים התנהגות של אדם אחר על מנת להבין את העמדות והמוטיבציות שלו.
מכיוון שהתאוריה גורסת ששינוי בעמדות יכול לנבוע עקב שינוי בהתנהגות, יישום עיקרי של התאוריה סובב סביב שינויי עמדות דרך שינוי בהתנהגות. לכן, התאוריה מיושמת בתחומי השיווק והשכנוע. ישנן טכניקות שיווק רבות שעושות שימוש בתאוריה זו, והדוגמה הקלאסית היא טכניקת ה-foot-in-the-door. ההנחה שעומדת בבסיס טכניקה זו היא שכאשר אדם נענה לבקשה קטנה (למשל מילוי שאלון קצר), סביר יותר שהוא יענה לאחר מכן גם לבקשה משמעותית יותר הקשורה לבקשה המקורית (למשל, קנייה המוצר הקשור). הרעיון הוא שביצוע הבקשה הקטנה גורם לאדם לחשוב שעמדתו כלפי הנושא היא חיובית, ולכן סביר יותר שימשיך לפעול בהתאם לעמדה החדשה. שינוי עמדה יכול לקרות באופן זה גם במצבים בינאישיים. למשל, כאשר אדם עוזר לאחר, הוא יסיק מכך שהוא מחבב אותו, ולכן עמדתו כלפיו תשתפר והוא יהיה מוכן להמשיך לעזור בהמשך.
בנוסף, שינוי בהתנהגות יכול להשפיע גם על רגשות. לכן, כדי להגביר או לווסת רגשות מסוימים, אנחנו יכולים להשתמש בממצאי התאוריה ולהתחיל משינוי התנהגותי שיוביל לשינוי רגשי. אפשר לראות את היישום של זה בהרצאה של איימי קאדי, בה היא מדברת על האפשרות לשנות את תנוחת הגוף במטרה לשנות את המצב הפנימי, למשל העלאת ביטחון עצמי. בהרצאה היא מסבירה על כלים יישומיים שצמחו מתוך מחקרה יחד עם קארני ויאפ שהראה שאימוץ ״פוזת כוח״ במשך דקה יכולה לגרום לשינויים הורמונליים ורגשיים וכך להשפיע על ביצועים במצבי לחץ כמו ראיון עבודה.
אתגרים וביקורות

תאוריית התפיסה העצמית הוצעה תחילה כחלופה לתאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי. המחלוקת בין הגישות נוגעת לשאלה האם השינוי בעמדה נובעת הימצאות במצב מתח לא נעים. ישנם מחקרים שהראו שאנשים אכן חווים עוררות כאשר התנהגותם אינה עלה בקנה אחד עם העמדה הקודמת שלהם. בשנת 1969, ווטרמן ערך ניסוי שבו התבקשו המשתתפים לכתוב מאמר הנוגד את דעתם בנושא מסוים. מיד לאחר מכן הם התבקשו לבצע משימה קלה ומשימה קשה; בהשוואה למשתתפים אשר כתבו מאמרים שתומכים בדעתם האמיתית, הם הצליחו יותר במשימה הקלה ופחות במשימה הקשה. ממצאים אלו מתיישבים עם תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי ולא עם תאוריית התפיסה העצמית, מכיוון שהם מצביעים על מצב של עוררות גופנית. בעקבות עדויות אלו ונוספות שהראו שיש קשר בין מתח לבין שינוי עמדות, היה נראה שהדיסוננס הקוגניטיבי הוא ההסבר המדויק יותר למנגנון שעומד מאחורי שינוי עמדות בעקבות התנהגות.
בשנת 1977, פאזיו, זאנה וקופר ערכו ניסוי נוסף שהדגים כי שתי התאוריות - דיסוננס קוגניטיבי ותפיסה עצמית יכולות להתקיים יחד. כלומר, שני המנגנונים פועלים, אך במקרים שונים. באופן ספציפי, אפשר לראות שתאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי מסבירה שינויי עמדות במקרים בהם העמדה ברורה וחשובה לאדם, בעוד שתאוריית התפיסה העצמית באה לידי שימוש כאשר העמדה פחות ברורה וחשובה. מכיוון שחלק ניכר מעמדותיהם של אנשים הן חלשות ועמומות, לתאוריית התפיסה העצמית יש חשיבות גבוהה בפרשנות עמדותיו של האדם, לדוגמה בהערכת תכונות האישיות שלו.
ראו גם

דריל בם
השפעה חברתית
דיסוננס קוגניטיבי
הערות שוליים

1 2  Bem, D. J. (1967). Self-Perception: An Alternative Interpretation of Cognitive Dissonance Phenomena. Psychological Review, 74, 183-200.
1 2  Bem, D. J. (1972). Self-Perception Theory. In L. Berkowitz (Ed.), Advances in Experimental Social Psychology (Vol. 6, pp.1-62). New York: Academic Press.
↑  Festinger, L., & Carlsmith, J.M. (1959). Cognitive consequences of forced compliance. Journal of Abnormal and Social Psychology, 58(2), 203–210.
↑  Laird, J. D. (1974). Self-attribution of emotion: The effects of expressive behavior on the quality of emotional experience. Journal Of Personality And Social Psychology, 29(4), 475-486.
↑  Snyder, M., & Cunningham, M. R. (1975). To comply or not comply: testing the self-perception explanation of the foot-in-the-door phenomenon. Journal of Personality and Social Psychology, 31, 64–67.
↑  Uranowitz, S. W. (1975). Helping and self-attributions: a field experiment. Journal of Personality and Social Psychology, 31, 852–854.
↑  "TedTalks: Your body language shapes who you are"
↑  Carney, D., Cuddy, A., Yap, A. (2010). Power Posing – Brief Nonverbal Displays Affect Neuroendocrine Levels and Risk Tolerance. Psychological Science. 21 (10): 1363–1368.
↑  Waterman, C. K. (1969). The facilitating and interfering effects of cognitive dissonance on simple and complex paired associates learning tasks. Journal of Experimental Social Psychology, 5, 31-42.
↑  Zanna, M. P., & Cooper, J. (1974). Dissonance and the pill: An attribution approach to studying the arousal properties of dissonance. Journal Of Personality And Social Psychology, 29(5), 703–709.
↑  Fazio, R. H., Zanna, M. P., & Cooper, J. (1977). Dissonance and self-perception: An integrative view of each theory's proper domain of application. Journal Of Experimental Social Psychology, 13(5), 464-479.
↑  Tice, D. M. (1993). Self-concept change and self-presentation: The looking glass self is also a magnifying glass. Journal of Personality and Social Psychology, 63, 435-451.
חוק השידור הציבורי הישראלי

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  ישראל 
 תאריך חקיקה:  11 באוגוסט 2014
 תאריך חקיקה עברי:  ט"ו באב תשע"ד
 גוף מחוקק:  הכנסת התשע עשרה
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 תומכים:  45
 מתנגדים:  11
 נמנעים:  1
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2471, עמ' 778
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד התקשורת
 מספר תיקונים:  8
 נוסח מלא:  חוק השידור הציבורי הישראלי, התשע"ד-2014
 
בניין הטלוויזיה הישראלית בירושלים מעוטר בבד שחור לאות מחאה על סגירת הרשות, מרץ 2017
חוק השידור הציבורי הישראלי, התשע"ד-2014 אושר בכנסת ב-29 ביולי 2014, והוא קובע את הקמתו של תאגיד השידור הישראלי ואת סגירתה של רשות השידור.
היסטוריה חקיקתית

במשך השנים חלה הידרדרות חמורה במעמדה ובתפקודה של רשות השידור. ועדות ציבוריות אשר בחנו את הגורמים למצבה הקשה קבעו שהוא נובע בין היתר ממספר עובדיה הגדול, מעלויות שכרם הגבוהות, מהסכמי שכר קשיחים ומן החוק, שמקשה לנהלה במקצועיות וללא פניות בסביבה רבת ערוצי תקשורת. מחברי הדוחות המליצו בין היתר על שינויים מבניים ברשות ועל שינויים בחוק.
בחודש יולי 2013 שכר שר התקשורת, גלעד ארדן, חברת ייעוץ חיצונית לבחינת עתיד רשות השידור, על מנת להחליט האם נכון לסגור את הרשות. לאור הנתונים הוקמה "ועדת לנדס" בראשות רם לנדס וזו פרסמה את החלטותיה בראשית מרץ 2014. לפי הסיכומים שהתקבלו, תבוטל אגרת הטלוויזיה החל מ-1 באפריל 2015 ובמקום רשות השידור יוקם גוף שידורים חדש.
לגיבוש החקיקה הנדרשת הקימה הכנסת את הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, בראשות חברת הכנסת קארין אלהרר. הוועדה החלה את דיוניה ב-11 ביוני 2014 וקיימה מספר ישיבות רב בזמן קצר על מנת לאפשר את סיום הליך החקיקה עד תום מושב הכנסת בחודש יולי, דבר שעורר ביקורת מצד כמה מחברי הכנסת. ב-9 ביולי אושר נוסח הצעת החוק והיא הועברה למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית, שם אושר ב-29 ביולי 2014 חוק השידור הציבורי, התשע”ד-2014, המורה על הקמת תאגיד השידור הישראלי ועל סגירת רשות השידור.
בתיקון מס' 2 לחוק שונה שם החוק לשמו הנוכחי,"חוק השידור הציבורי הישראלי", שם תאגיד השידור החדש שונה ל"תאגיד השידור הישראלי", ומועד תחילת שידוריו של תאגיד השידור הישראלי נדחה ל-31 במרץ 2016. התיקון גם הרחיב משמעותית את סמכויות המנכ"ל הזמני של תאגיד השידור החדש, אלדד קובלנץ, והאריך את כהונתו. כמו כן חוקק "סעיף ההשתקה", שקובע כי בשידורי הרשות יש להימנע מחד צדדיות, ממשפט קדום, מהבעת דעה אישית, ממתן ציונים והדבקת תווים, מהעלמת עובדות או מהטמעתן באורח סלקטיבי שלא לפי ערכן החדשותי". סעיף זה עורר ביקורת רבה, ובוטל למפרע בתיקון מספר 3.
בתיקון מס' 4 נדחתה סגירת רשות השידור פעם נוספת, ל-1 באוקטובר 2016, ובתיקון נוסף נדחה צעד זה ל-15 במאי 2017.
בתיקון מס' 8 הוחלט על פיצול תאגיד השידור הישראלי, כך ששידורי אקטואליה יופרדו לתאגיד חדשות, אך החלטה זו בוטלה קודם שמומשה.
עיקרי החוק

בנוסחו המקורי קבע החוק שב-1 באפריל 2015 יחלו שידוריו של תאגיד השידור הציבורי ויפסקו שידורי רשות השידור. מועד זה נדחה פעמים אחדות, וב-15 במאי 2017 נסגרה הרשות כאשר הממונה על פירוקה הודיע כי סיים לממש את נכסיה ולשלם את כל חובותיה.
ניתוק תאגיד השידור משיקולים פוליטיים – מנכ"ל התאגיד ייבחר על ידי מועצה בת 12 חברים, שייבחרו על ידי ועדת איתור בראשות שופט בדימוס, שימונה בתורו על ידי שר התקשורת לאחר התייעצות עם נשיא בית המשפט העליון, זאת במקום ההליך שהיה נהוג לפני אישור החוק, שבמסגרתו השר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור הוא שמינה את המנכ"ל. על מנכ"ל תאגיד השידור הציבורי ייאסר כל עיסוק בפעילות פוליטית או שיהיה בעל זיקה פוליטית, וכך גם על חברי המועצה ועל מנהל חטיבת החדשות. כמו כן, צומצמו סמכויותיהם של שרי הממשלה על התאגיד, ובין היתר שר התקשורת לא יוכל עוד לפטר את המנכ"ל ושר האוצר לא יהיה מעורב בניהול תקציב התאגיד.
מועצת תאגיד השידור הציבורי – פרט לבחירת המנכ"ל, תמלא המועצה מספר תפקידים נוספים, ביניהם: קביעת מדיניות תאגיד השידור הציבורי, אישור לוח השידורים שלו, אישור התקציב השנתי, גיבוש תוכנית העבודה השנתית של התאגיד ואישורה וקביעת כללי אתיקה לשידור הציבורי.
נייטרליות – לפי החוק, התוכן שיספק התאגיד יופנה לכל אזרחי המדינה, ישקף ויתעד את היותה מדינה יהודית ודמוקרטית, וייתן ביטוי הוגן, שוויוני ומאוזן למגוון ההשקפות והדעות הרווחות בציבור בישראל. תכניו החדשותיים יוגשו באופן מקצועי, הגון, אחראי, עצמאי, ביקורתי, נטול פניות ואמין, בשקיפות ותוך הפעלת שיקול דעת עיתונאי ונאמנות לאמת העובדתית ולחובת הדיווח לציבור, לשון החוק.
תוכני השידור בתאגיד – התאגיד יפעיל שלושה ערוצי טלוויזיה: ערוץ כללי, ערוץ בערבית וערוץ לילדים ולנוער, ונתח משמעותי מתקציב התאגיד יוקצה למימון הפקות מקומיות קנויות ושידורי ספורט למיניהם. בחירת ההפקות תעשה בהתייעצות עם נציגי ציבור בעלי ניסיון מתאים. החוק מתייחס גם לנתח שיוקצה מתקציב התאגיד לז'אנרים שונים שישודרו בערוציו. בחירת ההפקות שיירכשו בידי התאגיד תעשה לאחר התייעצות עם נציגי ציבור בעלי ניסיון מתאים. כמו כן, במסגרת התאגיד החדש, שידורי החדשות בטלוויזיה, ברדיו ובאינטרנט יאוחדו לגוף חדשותי אחד. שידורי הרדיו בתאגיד החדש יכללו שידורי חדשות ותוכניות בענייני היום, מוזיקה, שידורים בנושא מורשת ישראל, שידורים לילדים ולנוער ושידורים בערבית, ברוסית ובאמהרית.
ארכיון תאגיד השידור הציבורי – התכנים בארכיון התאגיד יהיו נגישים לציבור והתאגיד יהיה רשאי לגבות עבורם עלות סמלית בלבד.
אגרה – עם תחילת שידורי התאגיד החדש, לא תיגבה עוד אגרת טלוויזיה. אגרת רדיו נגבית במסגרת אגרת רישיון רכב הנגבית על ידי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
בתחילת אוגוסט 2014 מונה פרופסור דוד האן לכונס הנכסים של הרשות. עם מינויו, הוא פיטר את מנכ"ל הרשות, יוני בן מנחם ומינה את יונה ויזנטל, לשעבר סמנכ"ל התוכן של yes, לעורך הראשי של הרשות לתקופת הפירוק.
עיקרי החוק > מועצת התאגיד

מועצת התאגיד מורכבת מ-12 נציגי ציבור והיא הגוף האמון על קביעת מדיניות התאגיד, לרבות מדיניות השידורים הכוללת, אישור לוחות השידורים והתקציבים שלו, מינוי המנהל הכללי, ופיקוח על הדרג הניהולי ועל ביצוע המדיניות שנקבעה. המועצה אחראית גם לאשר את המבנה הארגוני של התאגיד, את מדיניות ההעסקה ואת שיא כוח האדם, ולדון בהצעת התקציב ובתוכנית העבודה השנתיות של מנכ"ל התאגיד ולאשר אותן.
מינוי חברי המועצה הוא באחריות של שר התקשורת ובאישורו. מינוי חבר מועצה הוא לתקופה של ארבע שנים, אולם, שר התקשורת, בהמלצת ועדת האיתור, רשאי להאריך את כהונתו לתקופה אחת נוספת. הרכב המועצה כולל לפחות 6 נשים ולפחות חבר אחד הנמנה עם האוכלוסייה הערבית, לרבות האוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית, לפי המלצת ועדת האיתור, כמתואר בחוק.
(1) יושב ראש, בעל תואר אקדמי וניסיון בתפקיד בכיר בתחום הניהול העסקי של תאגיד ו/או בארגון משמעותי בעל מעמד בתחום התקשורת;
(2) נציג ציבור בעל ניסיון בתפקיד ניהולי בגוף העוסק בשידורים, בעיתון או באתר אינטרנט חדשותי;
(3) נציג ציבור בעל ניסיון בתחום העיתונות הכתובה, המשודרת או באתרי אינטרנט חדשותיים, לרבות עריכת תוכן;
(4 ו-5) שני נציגי ציבורי בעלי ניסיון בתחום היצירה הטלוויזיונית, הקולנועית או המוזיקלית;
(6) נציג ציבור בעל ניסיון טכנולוגי משמעותי בתחום הקשור לפעילות התאגיד;
(7) נציג ציבור בעל ניסיון משמעותי בניהול כספים בגופים בעלי היקף עסקים משמעותי;
(8) נציג ציבור בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית;
(9) נציג ציבור שהוא משפטן בעל ניסיון משמעותי בתחום האסדרה;
(10 ו-11) שני נציגי ציבור בעלי ניסיון משמעותי בתחום החינוך או השידורים לילדים ולנוער;
(12) נציג ציבור בעל מעמד בתחום מורשת ישראל.
הערות שוליים

↑  הוועדה לבדיקת רשות השידור בראשותו של האלוף (מיל') רפאל ורדי משנת 2000; ועדת השידור הציבורי בראשות פרופ' חיים בראשית משנת 2000; הוועדה לרפורמה בשידור הציבורי בראשות רענן דינור משנת 2005 ועוד.
↑  מתוך דוח מבקר המדינה 2011, פרק רביעי - גופים העוסקים בתחום השידור, עמ' 395
↑  אופיר דור, חברת ייעוץ חיצונית תכריע אם רשות השידור תיסגר, באתר כלכליסט, 23 ביולי 2013
↑  לי-אור אברבך, ‏ארדן: אגרת הטלוויזיה תבוטל בתוך שנה, תוקם רשות שידור חדשה, באתר גלובס, 6 במרץ 2014
↑  לי-אור אברבך, ‏הממשלה אישרה את סגירת רשות השידור וביטול האגרה, באתר גלובס, 4 במאי 2014
↑  דוד אברהם‏, ח"כ גילאון בביקורת על ועדת אלהרר: "הדיונים מתקיימים רק בשביל הפרוטוקול", באתר וואלה, 18 ביוני 2014
↑  חוק השידור הציבורי, התשע”ד-2014, ס"ח 2471 מ-11 באוגוסט 2014
↑  גילי איזיקוביץ, הכנסת אישרה את חוק רשות השידור החדש, באתר הארץ, 29 ביולי 2014
↑  חוק השידור הציבורי (תיקון מס' 2), התשע"ה-2015, ס"ח 2502 מ-10 בספטמבר 2015
↑  אופיר דור, אושרה דחיית סגירת רשות השידור לסוף מרץ 2016;, באתר כלכליסט, 3 בספטמבר 2015
↑  אלירן מלכי, חוזרים למועד המקורי: תאגיד השידור צפוי להיפתח בראשית אוקטובר, באתר כלכליסט, 16 במרץ 2016
חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 4), התשע"ו-2016, ס"ח 2541 מ-30 במרץ 2016
↑  מורן אזולאי ותלם יהב, הכנסת אישרה את הדחייה: שידורי התאגיד יחלו ב-15 במאי, באתר ynet, 26 באפריל 2017
↑  חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 8), התשע"ז-2017, ס"ח 2637 מ-14 במאי 2017
↑  חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 8) (תיקון), התשע"ח-2018, ס"ח 2745 מ-26 ביולי 2018
↑  החל פירוק רשות השידור, יונה ויזנטל מונה לעורך ראשי, באתר ynet, 11 באוגוסט 2014
תורת המערכות

תורת המערכות היא מחקר טרנס-דיסציפלינרי(אנ') של מערכות, כלומר קבוצות מלוכדות של רכיבים הקשורים זה בזה, ותלויים זה בזה, שיכולים להיות טבעיים או מלאכותיים. לכל מערכת יש גבולות סיבתיים, היא מושפעת מההקשר שלה, מוגדרת על ידי המבנה, תפקידה ותפקידה, ומתבטאת דרך יחסיה עם מערכות אחרות. מערכת היא "יותר מסך חלקיה" על ידי ביטוי סינרגיה או התנהגות מתהווה.
תורת המערכות באה לידי ביטוי בעבודתם של חוקרים בדיסציפלינות רבות, למשל עבודותיהם של הרופא אלכסנדר בוגדנוב, הביולוג לודויג פון ברטלנפי, הבלשן בלה ה. בנאתי (אנ') והסוציולוג טלקוט פרסונס; במחקרים על עקרונות פעולה של מערכות אקולוגיות של האווארד ת. אודום (אנ') ויוג'ין אודום (אנ'); בחקר התנהגות ארגונית של Fritjof Capra (אנ'); בחקר הניהול מאת פיטר סנגה (אנ'); בתחומים בינתחומיים כמו פיתוח משאבי אנוש בעבודותיו של ריצ'רד א. סוונסון (אנ'); וביצירותיהם של המחנכות דבורה האמונד (אנ') ואלפונסו מונטורי.
ראו גם

גישת המערכות
תאוריה מעוגנת בשדה

תאוריה מעוגנת בשדה (באנגלית: Grounded theory) היא מתודולוגיה שיטתית במדעי החברה לבניית תאוריה באמצעות ניתוח של נתונים איכותניים.
התאוריה המעוגנת בשדה היא מתודולוגיית מחקר הפועלת כמעט באופן הפוך מהמחקר הכמותני במדעי החברה. בניגוד למחקר הכמותני, מחקר באמצעות התאוריה המעוגנת בשדה, צפוי להתחיל בשאלה, או אפילו רק עם האוסף של נתונים איכותיים.
לאחר שהחוקרים סקרו את הנתונים שנאספו, הם מתייגים את הנתונים בקודים ספציפיים כמו רעיונות חוזרים ונשנים, או בירור מושגים ייחודיים משדה המחקר.
ככל שיותר נתונים נאספים, כך יהיה ניתן לקבץ קודים למושגים, ולאחר מכן לקטגוריות.
קטגוריות אלה עשויות להיות הבסיס לתאוריה חדשה. לפיכך, התאוריה המעוגנת בשדה שונה מהמודל המסורתי של מחקר, שבו החוקר בוחר מסגרת תאורטית קיימת, ורק לאחר מכן אוסף נתונים כדי להראות האם התאוריה תחול על התופעה הנחקרת או תשלול אותה.
התאוריה מעוגנת משלבת מסורות מגוונות בסוציולוגיה, פוזיטיביזם והאינטראקציוניזם הסימבולי כפי שהיא קרויה על פי ראלף, בירקס וצ'פמן "מתודולוגיה דינמית" (methodologically dynamic).
היסטוריה

התאוריה מעוגנת היא מתודולוגיה כללית, ומשמשת כצורת חשיבה וכפרקטיקה על המשגה ונתונים איכותניים. שיטת התאוריה המעוגנת בשדה פותחה על ידי שני סוציולוגים, ברני גלזר ואנסלם שטראוס. שיתוף הפעולה שלהם במחקר על חולים גוססים בבית חולים הוביל אותם לכתוב בשנת 1965 את הספר 'מודעות למוות' (Awareness of Dying). במחקר זה הם פיתחו את השיטה, שלימים נקראה כשיטת תאוריה מעוגנת בשדה.
בפרסום ספרם הציעו גלזר ושטראוס שיטה יישומית, זהירה ומדוקדקת לביצוע מחקר איכותני ובכך היו חלוצים ביצירת לגיטימציה מחקרית למחקר האיכותני על פני המחקר הכמותני-פיזיטיביסטי שנתפס בשנות ה-60 כשיטה הנאותה המרכזית לניתוח נתונים.
רק שני עשורים מאוחר יותר הביעו סוציולוגים ופסיכולוגים הערכה לתאוריה המעוגנת בשדה דווקא בגלל השיטתיות של התאוריה. הגילוי של תאוריה המעוגנת בשדה (1967) פורסם במקביל בארצות הברית ובבריטניה, שבגללו הפכה התאוריה ידועה היטב בקרב חוקרים איכותיים וסטודנטים לתארים מתקדמים של אותן מדינות.
נקודת המפנה עבור תאוריה זו באה לאחר פרסומם של שתי עבודות מחקר מרכזיות בתחום הסוציולוגיה הרפואית הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה שלאחריהן ניתן לראות שימוש נרחב בשיטת התאוריה המעוגנת בשדה בתחומים מגוונים כמו דרמה, ניהול, וחינוך.
שלבי הניתוח

| שלב | מטרה |
| --- | --- |
קודים: זיהוי עוגנים משמעותיים שחוזרים ועולים מתוך השדה
מושגים: קיבוצם של מספר קודים לכדי מושג
קטגוריות: מספר מושגים הנכללים תחת מסגרת קטגוריה אחת המשמשת כיסוד משמעותי בתאוריה
תאוריה: כלל הקטגוריות הרלוונטיות למחקר, הסדורים כרעיון שלם.

לאחר שהנתונים נאספים, ניתוח תאוריה מעוגנת בשדה כולל את השלבים הבסיסיים הבאים:
קידוד הטקסט:
החיפוש אחר התאוריה המעוגנת בשדה, מתחיל עם הניתוח הראשוני של הטקסט הנחקר. זה יכול להיות ממקורות ראשוניים כגון ראיון משוכתב או פרוטוקול ישיבה, או מקורות משניים כגון כתבה בעיתון תצפיות שביצע החוקר. החוקר מחלק את הנתונים למקטעים ומסמן בכל מקטע מושגים שימושיים שזוהו בו ביטויי מפתח ונותן להם שם.
לדברי שטראוס וקורבין, תהליך זה נקרא "קידוד פתוח", צ'רמאז (Charmaz) כינה זאת "קידוד ראשוני" ואשר שקדי אשר חילק שלב זה לשלושה חלקים, "הניתוח הראשוני", "הניתוח הממפה" "והניתוח הממוקד"
מטרת תהליך זה הוא להפוך נתונים למרכיבים רעיוניים. בשלב הבא על החוקר לחשוב על איך כל רעיון יכול להיות קשור למושג כוללני יותר גדול עד לפיתוח של תאוריות שלמות.
דן גבתון, מזהה בשלב זה משימה נוספת של יצירת היררכיות בין הקטגוריות ואיתור קטגוריות גרעין, לדבריו בשלב זה יש לקשור בין הקטגוריות לבין עצמן בדרכים שונות. גבתון מזהה גם קטגוריות גרעין הם קטגוריות מרכזיות הקשורות לקטגוריות רבות, להיות לב הניתוח ולהופיע בתדירות גבוהה. בנוסף עליה להתקשר ולהתייחס הקלות לקטגוריות אחרות ולהיות בעלת קשרים לסוגיה הנדונה.
תזכירים:
זהו שלב ביניים בין הקידוד ובין הטיוטה הראשונה של הניתוח הושלם. החוקר בוחן את הערות השדה על המושגים והקטגוריות שחילץ. הוא מתחיל עם הרעיון הראשון שזוהה וממשיך ישר דרך התהליך של פירוק הטקסט ושל תאוריות הבנייה.
אינטגרציה, זיקוק וכתיבת התאוריה: בשלב זה על החוקר לקשר מודלים תאורטיים סביב קטגוריה מרכזית, במטרה להבנות תיאורים והסברים מושגיים-תאורטיים על התופעה הנחקרת. שטראוס וקורבין מגדירים תאוריה כיחסים מתקבלים על הדעת של מושגים ומערכות של מושגים.
תהליך יצירת התאוריה נוכח לאורך כל הדרך עד לסיום המחקר ביצירת התאוריה מתוך השדה הנחקר.
יתרונות

תוקף אקולוגי: תוקף אקולוגי הוא המידה שבה ממצאי מחקר מסוגלים לייצג הגדרות באופן מדויק בעולם האמיתי. תאוריה המעוגנת בשדה היא בעלת תוקף מבחינה אקולוגית, כי היא דומה לנתונים שממנה היא נוצרה. למרות שהמבנים בתאוריה מעוגנת בשדה הם מופשטים (שכן מטרתם היא להסביר משמעויות של תופעה כל שהיא), זהו הקשר ספציפי, מפורט ומחובר לנתונים.
חידוש: מכיוון שתאוריות מעוגנות בשדה נוצרו מראש ללא הסתמכות מוקדמת על תאוריה קיימת, לעיתים קרובות הן בעלת חידוש משמעותי ובעלות פוטנציאל להפוך לתגליות חדשניות במדע ובתחומים אחרים.
חסכנות: חסכנות כרוכה בשימוש בהגדרה הפשוטה ביותר האפשרית להסביר תופעה מורכבת. מטרתם של תאוריות מעוגנות בשדה לספק הסברים מעשיים ופשוטים של תופעות מורכבות על ידי הפיכתם למבנים מופשטים.
יישומיות: המודל מספק הנחיות מפורשות ורציפות לביצוע מחקר איכותני, מציע אסטרטגיות ספציפיות לטיפול בשלבי חקירה אנליטית.
שיטות התאוריה המעוגנת בשדה הרוויחו את מקומם כשיטת מחקר החברתי סטנדרטית והשפיעו על חוקרים מתחומי דעת מגוונים.
ביקורת

תומאס וגיימס העלו שאלות ביקורתיות במספר נושאים אודות התאוריה המעוגנת בשדה:
המעמד הבלתי ברור שלה כתאוריה, או מה כמה שמייצר תאוריה
הקושי ביצירת ידע בדרכים אינדוקטיביות היוצרות הכללה משדה ספציפי לתופעות רחבות יותר.
איסוף הנתונים מוטה משום שלא ניתן לאסוף נתונים איכותניים ללא השתחררות מדעות קדומות.
חוסר ההלימה של היישומיות הדקדקנית עם סימן ההיכר של המחקר האיכותני עם הפרשנות הפתוחה והיצירתית.
על יישומיות הדקדקנית של המתודה מוטחת ביקורת גם מין העבר השני, תומכי המחקר האיכותני. על הקפדנות השיטתית המעקרת יצירתיות בבניית התאוריה.
ראו גם

מחקר איכותני
לקריאה נוספת

שקדי, אשר (2003). מילים המנסות לגעת: מחקר איכותני - תאוריה ויישום. רמות- אוניברסיטת ת"א. פרק 9 - "התאוריה המעוגנת בשדה" עמ' 168-155.
הערות שוליים

↑  Patricia Yancey Martin & Barry A. Turner, "Grounded Theory and Organizational Research," The Journal of Applied Behavioural Science, vol. 22, no. 2 (1986), 141..
↑  Faggiolani, C. (2011). "Perceived Identity: applying Grounded Theory in Libraries". JLIS.it. University of Florence. 2 (1). doi:10.4403/jlis.it-4592. נבדק ב-29 ביוני 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  G. Allan, "A critique of using grounded theory as a research method," Electronic Journal of Business Research Methods, vol. 2, no. 1 (2003) pp. 1-10.
↑  Nicholas Ralph, Melanie Birks, Ysanne Chapman, The Methodological Dynamism of Grounded Theory, International Journal of Qualitative Methods 14, 2015-11-20, עמ' 160940691561157 doi: 10.1177/1609406915611576
↑  Ralph, N.; Birks, M.; Chapman, Y. (29 בספטמבר 2014). "Contextual Positioning: Using Documents as Extant Data in Grounded Theory Research". SAGE Open. 4 (3). doi:10.1177/2158244014552425. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Strauss, A., & Juliet, C. (1994)). Grounded Theory Methodology: An Overview. In N. Denzin & Y. Lincoln Handbook of Qualitative Research. 1st ed. (pp. 273–284).
↑  See Glaser & Strauss, The Discovery of Grounded Theory, 1967.
↑  Fletcher-Watson, B. (2013). "Toward a Grounded Dramaturgy: Using Grounded Theory to Interrogate Performance Practices in Theatre for Early Years", Youth Theatre Journal, 27(2), p.134.
↑  גבתון, ד. (2001). תאוריה המעוגנת בשדה: משמעות תהליך ניתוח הנתונים ובניית התאוריה במחקר איכותי. בתוך צבר-בן יהושע, נ. (עורכת) מסורות וזרמים במחקר האיכותי. הוצאת דביר. עמ' 257-306.
↑  שקדי, אשר (2003). מילים המנסות לגעת: מחקר איכוני - תאוריה ויישום. רמות- אוניברסיטת ת"א. עמ' 155
↑  Bernard, H. R., & Ryan, G. W. (2010). Analyzing Qualitative Data: Systematic Approaches. California, CA: Sage Publication.
↑  Charmaz, Kathy. "Grounded Theory." The SAGE Encyclopedia of Social Science Research Methods. 2003. SAGE Publications. 24 May. 2009.
↑  Thomas, G. and James, D. (2006). Reinventing grounded theory: some questions about theory, ground and discovery, British Educational Research Association|British Educational Research Journal, 32, 6, 767–795.
↑  דושניק, לירון. "ניתוח נתונים במחקר האיכותני: הצעה לארבעה עקרונות מנחים". שבילי מחקר, שנתון 17. עמ' 143-137.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536930605171  NKC: ph814079