stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פצ'וקה (כדורגל)
שחקנים בולטים

ראו: רשימת כדורגלני פצ'וקה שיש להם ערך בוויקיפדיה.
תארים > תארים לאומיים

עידן חובבני
הליגה המקסיקנית החובבנית (3): 1904/05, 1917/18, 1919/20
גביע טאוור (2): 1907/08, 1911/12
עידן מקצועני
ליגת העל המקסיקנית (6) : אינביירנו 1999, אינביירנו 2001, אפרטורה 2003, קלאוסורה 2006, קלאוסורה 2007, קלאוסורה 2016
סגנות (3): וראנו 2001, קלאוסורה 2009, קלאוסורה 2014
ליגת המשנה המקסיקנית (4): 1966/67, 1991/92, 1995/96, אינביירנו 1997
גביע מקסיקו - ליגת המשנה (1): 1965-66
תארים > תארים בינלאומיים

גביע סודאמריקנה (1): 2006
גביע CONCACAF לאלופות/ליגת האלופות של CONCACAF‏ (5): 2002, 2007, 2008, 2009/10, 2016/17
הערות שוליים

↑  גרופו קארסו מחזיק גם בבעלות על ריאל אוביידו ושותף עם גרופו פצ'וקה בבעלות על לאון
↑  פצ'וקה סיימה במקום השלישי בבית שלה, אך עם ניקוד עדיף, ועל כן כפתה הכרעה
↑  כשם שהן עדיין משתתפות כיום בגביע ליברטדורס של CONMEBOL, במקביל להשתתפות במפעלי CONCACAF
↑  סגונדה דיביסיון עד עונת 1993/94, פרימרה דיביסיון A לאחר מכן
↑  העפילה לאחר ניצחון בסדרת הגמר על אלופת וראנו 1997
פמיקאן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון, food preserve 
 מוצא:  אמריקה הצפונית 
 מרכיבים עיקריים:  בשר מיובש, ענבה, שומן מן החי, חֵלֶב, מח עצם 
 
שיטה מיושנת לייבוש בשר כפי שהודגמה בCalgary Stampede
גרגרי דובדבניה וירג'ינית שמוסיפים לעיתים לפמיקאן
פֶּמיקאן היא תערובת מרוכזת של שומן וחלבון, המשמשת כמאכל מזין. הפמיקאן הוא חלק מן המטבח הקנדי. מקור השם במילה pimîhkân בשפת הקרי (Cree), הלקוחה מן המילה pimî, "שומן, גריז". הפמיקאן הוא פרי המצאתם של אמריקאים ילידים.
הרכיבים הספציפיים ששימשו להכנת הפמיקאן היו בדרך כלל כל מה שבא ליד; הבשר היה בעיקר של ביזון, אייל קורא או איילים אחרים. לעיתים נוספו לתערובת פירות כגון חמוציות, גרגרי סאסקאטון (אנ'), אוכמניות ודובדבנים. גם גרגרי דובדבניה וירג'ינית וענבי שועל היו בשימוש, אבל כמעט אך ורק בפמיקאן שנועד לטקסי פולחן וכלולות.
הכנה מסורתית

הבשר נחתך לפרוסות דקות ויובש, אם מעל אש איטית או בשמש יוקדת, עד שהוא מתקשה ונעשה פריך (כשני קילו ורבע של בשר דרושים להכנת 450 גרם של בשר יבש המתאים לפמיקאן). אז חבטו בבשר ופוררו אותו לפירורים קטנים מאוד, בסמיכות אבקתית כמעט, באמצעות אבנים. את הבשר המפורר ערבבו בשומן מותך ביחס של 1:1 בערך. בחלק מן המקרים, פוררו פירות מיובשים, כגון אוכמניות, דובדבנים, חמוציות או גרגרי סאסקאטון, והוסיפו אותם לתערובת הבשר והשומן. התערובת שנוצרה נארזה אז בתוך שקי שלח לאחסון.
שק של פמיקאן באפאלו במשקל כ-40 ק"ג נקרא "טורו" ("פר" בצרפתית) בשפת המטיסים מן הנהר האדום בצפון ארצות הברית. כשערבבו את שקי ה"טורו" הללו עם שומן מן העטין, נודעו בשם taureaux fins, כשערבבו אותם במח עצם, נודעו בשם taureaux grand, וכשערבבו אותם עם פירות יער, היה שמם taureaux à grains.
הגשה

ברשימותיו משנת 1874, מציין רב-סמל סם סטילר ממשטרת הפרשים הצפון-מערבית שלוש דרכים להגשת פמיקאן: נא; מבושל ברוטב הקרוי "רובאבו"; או מטוגן, הידוע במערב כ"רשו" ("rechaud"):
הפמיקאן בושל במערב בשתי דרכים; האחת תבשיל פמיקאן, מים, קמח וכן, במידת האפשר, בצלי בר או תפוחי אדמה משומרים. מאכל זה נקרא "רוּבָּאבּוּ"; המאכל בצורתו השנייה נקרא בפי ציידי הערבות "רֶשוֹ". הוא בושל במחבת עם בצלים ותפודים, או ללא תוספת. היו שאכלו פמיקאן נא, אבל אני מוכרח להודות, שהוא מעולם לא היה לטעמי בצורה כזאת.
היסטוריה

הסוחרים הנוסעים שעסקו בסחר הפרוות הקנדי לא יכלו להתפנות לעבודת אדמה או ללקט במהלך העונה הקצרה שבה האגמים והנהרות חופשיים מקרח. אם המרחק שהיה עליהם לעבור היה גדול מדי להצטיידות מחדש לאורך הדרך, היה עליהם לשאת עמם את מזונם. לקאנו צפוני, ובו שישה אנשים ו-25 חבילות סטנדרטיות של 40 ק"ג נדרשו כארבע חבילות מזון לכל 800 ק"מ. חותרי-קאנו שבסיסם במונטריאול יכלו להצטייד מן הים או במזון מגידול מקומי. מזונם העיקרי היה אפונה או שעועית יבשה, צנימי ימאים ובשר חזיר מומלח. בימות הגדולות, אפשר היה להשיג קמח תירס ואורז בר מקומיים. כשהמסחר הגיע לאזור ויניפג, התפתח סחר הפמיקאן.
המסטיסים היו נוסעים דרום-מערבה בערבה בעגלות שוורים של הנהר האדום, צדים תאו וטובחים אותו, הופכים אותו לפמיקאן, ולוקחים אותו צפונה למכירה בתחנות החברה הצפון-מערבית. לאנשים אלה בשולי הערבה, שימש הפמיקאן אמצעי חשוב לסחר חליפין כמו המסחר בפרוות הבונים לאינדיאנים הצפוניים יותר. המסחר הזה היה גורם ראשון במעלה בהופעת חברה מטיסית נבדלת. את אריזות הפמיקאן אפשר היה לשלוח צפונה ולאחסן בתחנות העיקריות לסחר הפרוות: פורט אלכסנדר, מניטובה, בית קאמברלנד, ססקצ'ואן, ובית אדמונטון. כה רבה הייתה חשיבות הפמיקאן, שב-1814 פתח המושל מיילס מקדונל במלחמת הפמיקאן עם המסטיסים, כשהעביר את "מנשר הפמיקאן" קצר החיים, שאסר על יצוא פמיקאן ממושבת הנהר האדום.
חוקר הארצות אלכסנדר מקנזי הסתמך על פמיקאן במשלחתו לחציית קנדה אל האוקיינוס השקט בשנת 1793. חוקר הקוטב הצפוני רוברט פירי השתמש בפמיקאן בכל שלוש משלחותיו, מ-1886 עד 1909, הן לאנשיו והן לכלביו. בספרו משנת 1917, "סודות המסע לקוטב", הקדיש כמה עמודים למזון והצהיר, "אי אפשר להפריז בחשיבותו של פמיקאן למשלחת קוטבית. זהו sine qua non מוחלט. בלעדיו לא תוכל קבוצת-מזחלת לצמצם את צידתה לגבולות המשקל, שיאפשר את הצלחתו של מסע רציני אל הקוטב."
הערות שוליים

↑  מילון אוקספורד, מהדורה 9, עורכת דלה תומפסון
↑  אנציקלופדיה לתרבויות מזון בעולם, קוון אלבלה, Ken Albala, Food Cultures of the World Encyclopedia, ABC-CLIO, 2011. (באנגלית)
↑  Angier1-107>Angier, Bradford How to Stay Alive in the Woods (originally published as Living off the Country 1956) ISBN 978-1-57912-221-8  Black Dog & Levanthal Publishers, Inc. Page 107
↑  Pemmican by Lawrence J. Barkwell url =http://www.scribd.com/doc/55888732/Pemmican
↑  נכתב גם richeau, rasho, richot, rouchou, rousseau, rusho(o), rowshow  וכו'
↑  https://books.google.com/books?id=Y1Rp--pi4oQC מירנה קוסטאש, דואן ברטון, "לקרוא את הנהר: מדריך מסע לנהר סאסקצ'ואן הצפוני", ספרי קוטו, isbn=978-1-55050-317-3, שנת 2005, עמ' 160
↑  דרק הייס, אטלס היסטורי של קנדה, עמ' 178
↑  [=https://books.google.com/books?id=-TQNAQAAIAAJ& רוברט פירי, "סודות המסע לקוטב", 1917]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh85099336 
בני שבט מטיס מייבשים בשר תאו בסנט פרנסואה זאבייר, מניטובה, קנדה
פרס ג'יין פוריי

| --- | --- |
 תיאור:  השפעה משמעותית ומיטיבה על אמנות ותעשיית ההנפשה
 מיקום הטקס:  אסיפ"א - הוליווד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה
 תקופת הפרס:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 נקרא על שם:  ג'יין פוריי
 annieawards.org
 
פרס ג'יין פוריי (באנגלית: The June Foray Award) הוא פרס המוענק ליחידים כהוקרה על השפעה משמעותית ומיטיבה על אמנות ותעשיית ההנפשה. הפרס ניתן על ידי האגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה בטקס פרסי אנני השנתי מאז 1995. הפרס נקרא על שם השחקנית הקולית ג'יין פוריי (אנ'). הפרס הוא אחד מחמישה פרסים בקטגוריית פרסי השופטים (הפרסים הנוספים הם: פרס וינזור מקיי, פרס אב אייוורקס, פרס הישגים מיוחדים בהנפשה ופרס תעודת הצטיינות).
זוכי הפרס

להלן רשימת הזוכים, נכון לשנת 2020: (הערה: השנה בטבלה מציינת את התקופה שבגינה ניתן הפרס)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| טקס | שנה | שם |
| ה־24 | 1995 | ג'יין פוריי |
| ה־25 | 1996 | ביל ליטלג'ון |
| ה־26 | 1997 | פיליס קרייג |
| ה־27 | 1998 | אנטרן מנוגיאן |
| ה־28 | 1999 | דייב מאסטר |
| ה־29 | 2001 | לינדה סימנסקי (אנ') |
| ה־30 | 2002 | לאונרד מלטין (אנ') |
| ה־31 | 2003 | ג'ירארד ר' מילר |
| ה־32 | 2004 | מרתה סיגל (אנ') |
| ה־33 | 2005 | ביל מוריץ |
| ה־34 | 2006 | מארק קאוזלר |
| ה־35 | 2007 | סטיפן ורת' (אנ') |
| ה־36 | 2008 | ג'רי בק (אנ') |
| ה־37 | 2009 | ביל טרנר |
| ה־38 | 2010 | טום סיטו (אנ') |
| ה־39 | 2011 | רוס איוואמוטו |
| ה־40 | 2012 | ארט לאונרדי |
| ה־41 | 2013 | האוורד גרין |
| ה־42 | 2014 | אליס דייוויס (אנ') |
| ה־43 | 2015 | צ'ארלס סולומון |
| ה־44 | 2016 | דון האן |
| ה־45 | 2017 | ביל וסו קרויר |
| ה־46 | 2018 | דידייר גז |
| ה־47 | 2019 | אדם בורק |
| ה־48 | 2020 | דייסוקה צוצומי (אנ') |
הערות שוליים

↑  ASIFA-Hollywood, Juried Awards, June Foray.
↑  Annie Awards, Juried Awards, The June Foray Award.
↑  Annie Awards, Juried Awards, A Biography of June Foray.
עקומת לאפר

צורות אפשריות של עקומת לאופר. ציר ה-X מציג את שיעור המס *t, וציר ה-Y את סך הכנסות המדינה. הנקודה שבה הכנסות המדינה הן מרביות יכולה להימצא בנקודות שונות, וצורת העקומה לא חייבת להיות סימטרית
עקומת לאפר הוא מושג במקרו-כלכלה המסביר תאורטית שישנה נקודה בה המדינה תקבל את ההכנסה הגבוהה ביותר ממיסים ביחס לאחוז הגבוה ביותר של המס שהיא יכולה להטיל על האזרחים בלי לפגוע במוטיבציה לעבוד. עקרונות היסוד של העקומה הן שגם ב-0% מס וגם ב-100% מס תקבולי הממשלה יעמדו על אפס. צורתה של עקומת לאפר שנויה במחלוקת תמידית.
ארתור לאפר

העקומה קיבלה את שמה ב-1974 על ידי ג'וד ואניסקי, כתב הוול סטריט ג'ורנל, לאחר מפגש ארוחת צהריים שבה השתתפו הוא, ארתור לאפר (אנ'), דיק צ'ייני דונלד רמספלד ומרי ארנט. בפגישה ביקר לאפר את העלאת המס של ג'רלד פורד, ולפי הסיפורים צייר את העקומה על מפית כדי להעביר את הרעיון. צ'ייני לא השתכנע מיידית, אך הרעיון נשאר במחשבתם של הנוכחים. פרופסור לאפר אמר מאוחר יותר: "בהיעדר מישהו שיקשיב לי, השתמשתי ב'עקומת לאפר' כפי שהיא מכונה בכל הכיתות בהן הרציתי." לאפר ציין שהוא לא היה הראשון שהגה את הרעיון וכי התבסס על עבודות של קודמים, ביניהם ג'ון מיינארד קיינס ואבן ח'לדון.
נקודת הקיצון

לאפר מסביר את התופעה כשילוב בין שתי השפעות של המס: "השפעה אריתמטית" ו"השפעה כלכלית". ההשפעה האריתמטית היא שתקבולי המס הם מכפלת שיעור המס בבסיס המס. ב-0% מס, המודל מניח שלא יהיו כל תקבולים מהמס. "ההשפעה הכלכלית" קובעת כי לשיעור המס יש השפעה על בסיס המס, כלומר על הכמות של המוצר או השירותים הנמכרים. במקרה הקיצון בו הממשלה לוקחת 100% מס, תקבוליה הם אפס, שכן לאנשים אין מניע לעבוד אלא אם כן הם מוצאים דרך להימנע מתשלום המס. בדרך כלל מציגים את העקומה כפרבולה שנקודת המקסימום שלה היא ב-50%, אבל חשוב לדעת שנקודת המס האופטימלית יכולה להיות בכל מקום על העקומה, ושצורתה לא חייבת להיות פרבולה.
ארתור לאפר הראה שתקבולי הממשלה ממיסים משתנים עם שינוי אחוזי המס בצורת עקומה ולא בקו ישר כפי שניתן לחשוב אינטואטיבית. כיוון שגרף התקבולים עולה מאפס וחוזר לאפס, חייבת להיות לפחות נקודת מקסימום אחת שבה תקבולי הממשלה יהיו מקסימליים. משמעות הדבר היא שמנקודה מסוימת העלאת שיעורי המס מורידה את תקבולי הממשלה מהמס. היפותטית ניתן להעריך את נקודת המקסימום עבור כל כלכלה אולם בכלכלה ישנם עוד פרמטרים משפיעים שיכולים לשנות את התוצאה.
לאפר טען שלא יהיו מניעים לעבוד כאשר הממשלה תיקח מיסים של 100% שכן אין תמריץ כלכלי לעבודה. מחקרים הוכיחו שהעקומה יכולה לעלות הדרגתית עד ל-100%.[דרוש מקור] העקומה גם מניחה שהמס לא חוזר אל האזרחים בצורה של שירותים המוצעים בזול לציבור, הנחה שגם היא אינה מתקיימת במציאות. העקומה מופשטת מדי, מאחר שהיא מניחה שיש שיעור מס אחד, והיצע עבודה יחיד. המציאות הפיננסית מורכבת יותר. ישנו ספק גדול ברלוונטיות ההשפעה של שיעור מס שולי יחיד. בנוסף יכול להיות שלפונקציה יש כמה נקודות מקסימום, ולכן הגברת המס או הורדתו בכמות מספקת יכולים להשאיר את המשק ללא שינוי.
שימוש בעקומה

עקומת לאפר שימשה רבים[דרוש מקור] כטיעון להורדת מיסים, אולם שאלה נוספת היא האם המדינה כגוף שנולד כדי לעזור לאזרחיו צריך להביט עליהם כגוף כלכלי המנסה למקסם את הכנסותיו בכל מחיר. כמו כן, במידה ובאמת נמצא נקודה בה התקבולים ממיסים יהיו הגבוהים ביותר, האם צריך להשתמש בנקודה זו. חשוב לזכור שלמרות הצורך במיסים בניהול מדינה עדיין מדובר פה בלקיחה בכוח, בחסות החוק, חלק מהכנסה כספית של אדם עובד.
ניתן להדגים את עקומת לאפר בשימושים נוספים מעבר למקרו-כלכלה: כך, לדוגמה, סוחר קובע את מחיר המוצר למקסימום האפשרי בו הוא ירוויח בין אם המחיר הוא זול ואז יקבל רווח מועט על הרבה עסקאות או יקר ובו יקבל המוכר רווח רב על מעט עסקאות. דוגמה נוספת היא מאפיונר הגובה דמי חסות - המאפיונר יודע שאם יסחט יותר מדי, הנסחט יפשוט את הרגל ולא יקבל יותר את דמי החסות. לעומת זאת, חבל לבקש מעט מדי אם אפשר לבקש ולקבל אחוז גבוה יותר. בנקודת התפר בין שתי גישות אלו עוסקת עקומת לאפר.
כלכלת צד ההיצע

כלכלת צד-היצע היא אסכולה בחשיבה המקרו-כלכלית הגורסת שהדרך לצמיחה כלכלית היא הסרת המחסומים המונעים ייצור מוצרים ושירותים (אסכולה המתמקדת בהיצע). אם מחסומים אלה יוסרו, לפי האסכולה, ייהנו הצרכנים ממוצרים ומשירותים רבים יותר, ובזול יותר. מדיניות קלאסית של כלכלת צד ההיצע מצדדת בהפחתת מס הכנסה ומס רווחי הון להגדלת היצע העובדים וההון, ממשלה קטנה ורגולציה מינימלית, כדי להקטין את העלויות הביורוקרטיות הכרוכות בייצור. אף על פי שבדרך כלל כלכלת צד היצע מוזכרת בנוגע למס, היא מצדדת בעידוד ההיצע בדרכים נוספות, ולא עוסקת רק במס.
ואניסקי ולאפר היו שניהם מצדדים גדולים של כלכלת צד ההיצע, ולכן הרעיון של עקומת לאפר משויך לא פעם לכלכלת צד היצע. מצדדי כלכלת צד ההיצע טענו לא רק שקיצוץ במיסים ישפר את ההיצע, אלא כתוצאה מעקומת לאפר הם אף הוסיפו שהקיצוץ יכול שלא לפגוע בפדיון הממשלה. אולם מטרת האסכולה היא להגדיל את ההיצע ככל שניתן, ולכן יש תמיד להוריד את המס. עקומת לאפר בניגוד לזה גורסת שרק בנקודות מסוימות על העקומה הורדה במס תוסיף לתקבולי הממשלה, לא בכל נקודה.
ראו גם

מס הכנסה
מס חברות
חוק האוזר
הערות שוליים

↑   גיא רולניק, המטבע קורס, הבורסה נופלת: מה קורה כשמיליארדרים ממנים ראש ממשלה, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2022
פמלה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע בעז שרעבי
 מתוך האלבום בעז
 יצא לאור:  1971 
 סוגה:  שיר אהבה 
 שפה:  עברית 
 אורך:  4.1 דק' 
 כתיבה:  זמירה חן 
 לחן:  בעז שרעבי 
 
"פמלה" הוא שיר שכתבה זמירה חן, הלחין בעז שרעבי וידוע בביצועו. השיר יצא לאור בשנת 1971.
רקע

בועז שרעבי הקליט תחילה את השיר באנגלית ונתן לו את השם Pamela. את המילים באנגלית כתבה חנה בן-ארי ניניו. הוא ביצע שיר זה בהופעה במועדון בפריז בנוכחות יפה ירקוני. ירקוני שהתלהבה מהשיר הקליטה אותו בעברית עם בנותיה בעיבוד של דוד קריבושי. השיר הגיע בישראל למקום הראשון במצעד הפזמונים העברי בביצוע של ירקוני, ולמקום הראשון במצעד הלועזי בביצוע של שרעבי. שרעבי הקליט אותו גם בעברית ובגרמנית. שתי הגרסאות של שרעבי באנגלית ובעברית, עובדו על ידי יגאל חרד. השמעת השיר ברדיו בישראל הקנתה לשרעבי את פרסומו הראשון כמוזיקאי. השיר נכלל באלבום הבכורה שלו, "בעז" שיצא בסוף 1971.
השיר מדבר על בחורה בשם פמלה. על פי סברה אחת ההשראה לשם הייתה פמלה צ'אנג קונג בתו של שגריר סין בצרפת בתחילת שנות ה־70, שאותה שרעבי הכיר. לפי גרסת יגאל חרד פמלה הייתה שחקנית במחזמר "הלו, דולי!". לדברי חרד כששהה עם שרעבי בחדר במלון לאחר הופעה בפריז, שרעבי נתקל בתמונתה שהייתה מונחת על השידה, והציע שיכתבו על שמה שיר.
גרסאות כיסוי

בשנת 2003 ביצע הזמר שי גבסו את השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
בשנת 2020 ביצעה ליאת הר לב (בתור חברת הכנסת איילת שקד) את השיר במסגרת התכנית ארץ נהדרת.
מצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1971)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1971)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1971)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1971)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | הגל הקל | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"א)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"א)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"א)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"א)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | הגל הקל | 23 |  |
השיר בספרי תווים

יפה ירקוני, זה הסוד שלי, עמ' 178, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1987. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Boaz Sharabi Pamela English Version, יוטיוב, ‏2009
↑  יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסי מיוסיק
↑  צילום מאתמול, כתבה שפורסמה בלהיטון, 4 ביוני 1971
↑  יואב בירנברג, בעז שרעבי: "כמה ילדי שמנת הפכו להיות שדרנים, הם שמים בדיוק מה ששמעו בבית", באתר ynet, 2 בספטמבר 2024
↑  פמלה, באתר "פזמונט"
פולינה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אוליאס בארקו
 מדינה:  אוקראינה, צרפת 
 הקרנת בכורה:  2019 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה ודרמה
 דף הסרט ב־IMDb
 
פולינה, או בשמו המלא "פולינה וסוד אולפן הקולנוע" (באוקראינית: «Поліна і таємниця кіностудії») הוא סרט קולנוע אוקראיני; הפקה משותפת של אוקראינה ובלגיה והוא סרט פנטזיה משפחתי בבימויו של אוליאס בארקו. הסרט מגולל את סיפורה של ילדה בודדה בת 11 בשם פולינה, שנופלת לצד השני של מסך הקולנוע, שם חיים דמויות מהאגדות שמסתירות סודות איומים. בכורת הסרט באוקראינה התקיימה ב-22 באוגוסט 2019.
עלילה

פולינה לא יודעת דבר על עברה והוריה. היא גרה בבית עם דודתה ובן דודה הרשע. אלה מתכננים בחשאי להיפטר מהילדה ביום הולדתה כדי לקבל ירושה מסתורית: סטודיו לקולנוע. פולינה מצליחה לברוח והיא יוצאת למסע מסוכן בעולמות הסרטים האחרים. כאן הילדה מוצאת חברים חדשים איתם היא צריכה לפתור את כל הפאזלים ולהשיג את המטרה העיקרית של מסעה: ללמוד את האמת על משפחתה.
שחקנים ודמויות

פולינה פצ'נקו – פולינה
ז'אן רנו – הולוגרמת מסך
וירג'יניה לדואן – אמא
אדוארד באר – כימאי
ואסיל ויראציוק – ויקינג
אווניקה סאאדוואקס – בוקסר
סבריה יאנושאוסקאייטה – דודה של פולינה
סול רובינק – במאי אולפן הקולנוע
יאנה נוביקובה – הנסיכה
ג'מאלה – עוזרת הכבוד של המלכה
הפקה

הפקת הסרט תוכננה כהפקה משותפת בין אוקראינה, בלגיה וצרפת. בתחילה תוכנן שתקציב הסרט בסך של 2 מיליון יורו יחולק באופן שווה בין האוקראינים והבלגים-צרפתים וכי הסרט יצולם באנגלית. בגרסה הסופית, מרבית העותקים המשוחזרים במקור צולמו בצרפתית, עם חלק קטן באנגלית וברוסית.
הפקה > מימון

עלות הסרט הייתה 54 מיליון הריבניה (~€2 מיליון יורו) הסרט גם נתמך על ידי הסוכנות הממשלתית לקולנוע באוקראינה, שהקצתה כ-10,800,000 מיליון הריבניה, שהם 20% מעלות ההפקה המשוערת.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט והפקתו החלו ב-1 בנובמבר 2015 בקייב והתרחשו בביתניה ובאולפן הקולנוע Film.ua. בנובמבר 2017 הודיעה סוכנות הקולנוע הממלכתית כי מומחי הסוכנות סקרו את הסרט העלילתי ואישרו להפיצו.
הפקה > שפת הסרט

הסרט צולם בצרפתית (עם מספר שורות מועט ברוסית ובאנגלית). בעת הקרנתו באוקראינה, הסרט דובב כולו לאוקראינית.
הוצאה לאור

חברת ההפצה UFD תכננה לשחרר את הסרט באוקראינה ב-25 במאי 2017, אך בהמשך נדחה שחרורו של הסרט ל-27 ביוני 2019. מאוחר יותר נדחה שחרורו של הסרט שוב, הפעם ל-22 באוגוסט 2019; והשתנה שם המפיץ, במקום UFD נרתמה חברת MMD UA להפיץ את הסרט.
ביקורת

הסרט קיבל ביקורות שליליות בעיקר ממבקרי הקולנוע האוקראינים; מבקר הקולנוע, אנטולי הובזדצקי, דירג את הסרט 1 מתוך 10 כוכבים, ובסיכום ביקורתו לא היה לו אף דבר חיובי לומר על הסרט מרבית הסוקרים אמרו שלסרט אין מה להציע לקהל בוגר ורק ילדים בגילאי 0–10 יוכלו ליהנות מצפייה בסרט.
הערות שוליים

↑  Катерина Сліпченко (3 בנובמבר 2015). "Україна вперше знімає фільми у співпраці з Францією та Італією". Zaxid.net. ארכיון מ-2015-11-07. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Оператор «П'ятого елемента» знімає фентезі з 11-річною українкою". Культ UA. 2 בנובמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-7 בנובמבר 2015. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Джамала про ображених "патріотів", лист від Ліни Костенко та російських агентів у мечетях". depo.ua. Depo. נבדק ב-4 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Катерина Сліпченко (3 בנובמבר 2015). "Україна вперше знімає фільми у співпраці з Францією та Італією". Zaxid.net. ארכיון מ-7 בנובמבר 2015. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Володимир Козлов (6 בנובמבר 2015). "Ukraine Begins Shooting Most Expensive English-Language Co-Production" (באנגלית). The Hollywood Reporter. ארכיון מ-7 בנובמבר 2015. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Ярослав Підгора-Гвяздовський. Труднощі перегляду. Кілька запитань до творців фільму «Поліна». Детектор медіа, 22 серпня 2019
1 2 3  Автори копродукційного фентезі «Поліна» представили Держкіно готову стрічку — Детектор медіа, 3 November 2017
↑  "Оператор фільму «П'ятий елемент» знімає кіно в Києві". Офіційний веб-сайт Film.ua. 2 בנובמבר 2015. ארכיון מ-12 בספטמבר 2017. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Скоро в кінопрокаті — UFD
↑  Film.ua випустить у прокат фентезі «Поліна» 27 червня 2019 року. ДМ
↑  Film.ua змінив дату виходу в прокат фентезі «Поліна». ДМ, 25 березня 2019
↑  Multiplex інвестує кошти в п'ять фільмів виробництва Film.ua. ДМ
↑  Анатолій Гвоздецький. РЕЦЕНЗІЯ: «Поліна і таємниця кіностудії» — пуста нісенітниця Оліаса Барко. Ecranist, 22 серпня 2019
↑  Аліна Нікуліна. Поліна і таємниця кіностудії: кульгавий сценарій і непродуманий посил. Рецензія на фільм. ТСН Культура, 22 серпня 2019
↑  Олександр Ковальчук. Поліна і таємниця кіностудії: Найгірша стрічка нового українського кіно від французького режисера Оліаса Барко.. Варіанти, 22 серпня 2019
↑  Анастасія Бєлова. «Поліна і таємниця кіностудії»: Батькам тут не місце. Телеканал 112, 24 серпня 2019
↑  Ігор Грабович. «Поліна» без таємниць. Кіно дня. Укрінформ, 24 серпня 2019
↑  Андрій Кокотюха. Поліна й таємниці сценарію. Детектор медіа, 29 серпня 2019
פרס גונקור

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לספרות צרפתית
 מדינה:  צרפת 
 הגוף המעניק:  אקדמיית גונקור 
 תקופת הפרס:  1903–הווה (כ־121 שנים) 
 נקרא על שם:  אדמון דה גונקור, Goncourt brothers, Jules de Goncourt 
 academie-goncourt.fr
 
פרס גונקור (בצרפתית: Prix Goncourt) הוא הפרס הגבוה ביותר בספרות הצרפתית, הניתן למחבר/ת יצירת הפרוזה ה"טובה ביותר והמקורית ביותר" בכל שנה. מאז 1989 ניתן גם פרס מיוחד לרומן ביכורים.
היסטוריה

הפרס נקרא על שמו של אדמון דה גונקור, שהיה סופר, מוציא לאור ומבקר ספרות והותיר את הונו לטובת הקמת "אקדמיית גונקור". הפרס הראשון הוענק בדצמבר 1903, ומאז בדצמבר כל שנה. חבר המושבעים הבוחר את הזוכה נפגש במסעדת "דרואן" ומחליט שם. והפרס מקנה לזוכה מעמד של ידוען ועלייה במכירות ספריו. מאז 1987 קיים גם "פרס גונקור של הגימנסיות (ה-lycée)", שבו תלמידי תיכונים מצרפת בוחרים בזוכה מתוך רשימת ספרים שהוטל עליהם לקרוא.
הפרס מוענק לכל סופר רק פעם אחת בחייו ומעולם לא הוענק פעמיים מלבד בפעם אחת: רומן גארי זכה ב-1956 תחת שמו, עבור ספרו "שורשי השמים" ופעם נוספת ב-1975 תחת שם העט אמיל אז'אר, עבור "כל החיים לפניו". בין הזוכים האחרים בפרס גונקור: מרסל פרוסט, סימון דה בובואר, ז'ורז' דיאמל ופטריק מודיאנו. הבחירה בפרוסט ב-1919 עוררה שערורייה זוטא, שכן פרוסט לא לחם במלחמת העולם הראשונה (בשל מחלת האסתמה ממנה סבל) וכן היה כבן 48 - הפרס בעיקרו היה מיועד ל"ספרות צעירה".
בשנת 1997 זכה בפרס גונקור לרומן ביכורים הסופר והרופא ז'אן-כריסטוף רופין, על ספרו "החבשי" (הוא זכה גם בפרס הראשי, ב-2001). בשנת 2006 זכה בפרס הסופר היהודי-אמריקאי ג'ונתן ליטל, על ספרו נוטות החסד, המתאר בגוף ראשון את סיפורו של קצין אס אס בדיוני. בשנת 2017 זכתה לילה סלימאני על ספרה "שיר ענוג" ובשנת 2020 הרווה לה טלייה, חבר קבוצת אוליפו, על ספרו "אנומליה".
ראו גם

פרס מאן בוקר
פרס ספיר
הערות שוליים

↑  אבנר שביט‏, רגע לפני שהוא הופך לסדרה הכי חמה על המסך, מהרו לקרוא את רב המכר הזה, באתר וואלה, 12 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538705505171  BnF: cb12062858p (data)  GND: 4214152-7  LCCN: sh85107071  NKC: ph757453
פמלה אדלון

| --- | --- |

אדלון, 2011
 לידה:  9 ביולי 1966 (בת 58) ארצות הברית אולבני, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Pamela Fionna Segall 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 עיסוק:  מדבבת, מפיקת טלוויזיה
 מקום לימודים:  קולג' שרה לורנס 
 בן או בת זוג:  Felix O. Adlon (1996–2010) 
 צאצאים:  גידיון אדלון, אודסה א'ציון, Rocky Valentine 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 nm9571903/ פרופיל ב-IMDb
 
פמלה פיונה אדלון (באנגלית: Pamela Fionna Adlon; נולדה ב-9 ביולי 1966) היא שחקנית, מדבבת, תסריטאית ומפיקת טלוויזיה אמריקאית-יהודייה. ידועה בעיקר מדיבובה של הדמות בובי היל בסדרת האנימציה "המלך היל", תפקיד עליו זכתה בפרס אמי, ועל תפקידה כסם פוקס בסדרת הטלוויזיה "דברים טובים יותר", תפקיד אשר העניק לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית ולשני פרסי אמי.
ביוגרפיה

נולדה בשם פמלה פיונה סגל (Pamela Fionna Segall) בניו יורק, ארצות הברית. אביה ממשפחה יהודית, ואילו אימה ממשפחה נוצרית-אנגליקנית שהתגיירה לפני נישואיה.
קריירה

בשנת 1982 שיחקה בסרט "גריז 2" בתור דולורס רבקאנק, ובשנת 1984 שיחקה בסרט "Bad Manners" שידוע גם בשם Growing Pains.
בשנת 2006 גילמה את דמותו של אנדי בסדרת האנימציה של Cartoon Network‏ Squirrel Boy וכיכבה לצד לואי סי. קיי. בסיטקום של HBO לואי בר המזל, שבוטל לאחר עונה אחת בלבד. כיכבה בסדרה קליפורניקיישן מבית שואוטיים בתפקיד מארסי ראנקל וכפמלה בסדרה לואי, אותה גם הפיקה. בין תפקידי הדיבוב שלה ניתן למנות גם את דיבוב הדמות פג'מה סאם במשחקי המחשב Pajama Sam In: No Need to Hide When It's Dark Outside,‏, Pajama Sam 2: Thunder and Lightning Aren't So Frightening‏, Pajama Sam 3: You Are What You Eat from Your Head to Your Feet וPajama Sam's Games to Play on Any Day.
החל משנת 2016 מככבת אדלון בסדרה הקומית של רשת FX Networks, "דברים טובים" כסם פוקס, שחקנית גרושה שמגדלת לבדה שלוש בנות, אותה יצרה וכתבה בשיתוף עם לואי סי. קיי.. על משחקה בסדרה, קיבלה אדלון מועמדות לפרס אמי לשחקנית ראשית בסדרה קומית בשנים 2017 ו-2018.
בשנת 2024 ביימה אדלון את סרט הקומדיה "Babes".