stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דז'ה שומלו
ביוגרפיה

דז'ה זילברשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף זילברשטיין ושל רגינה זילברשטיין. בצעירותו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) באוראדיה, ובשנים שאחרי תחילת המאה ה-20 היה מראשי המפלגה המקומית. בשנת 1904 היה אחד ממארגני ההפגנה ההמונית שפוזרה במה שמכונה "מט"ח הירי ביישוב אלשד" (מט"ח הירי באלשד ב-24 באפריל 1904 היה באלשד שבטרנסילבניה (כיום רומניה, אז הונגריה) שהתרחש בעקבות הפגנה ביישוב שדוכאה באכזריות על ידי הז'נדרמריה. באירוע היו יותר משלושים הרוגים). בגין ארגון ההפגנה נגזרו עליו 3 שנות מאסר. לאחר שריצה את עונשו, הוא פעל כתועמלן. באוגוסט 1913, ביוזמת שומלו וחברו אמיל ג'אג'ובסקי, הוקמה "ההתאחדות ההונגרית של איגודי הפועלים חובבי האמנות". משימתו של ארגון הייתה לארגן חידונים, להציג שירה, להקים במות קבועות להופעות עבור פועלים, לספק כרטיסי תיאטרון בחינם, כלומר לבדר את הפועלים ולזכות בתמיכתם. בשנים 1917 ו-1918 ערך את כתב העת המקצועי "הפועל בתעשייה הכימית" (Vegyipari Munkás). באותה השנה ייסד גם את ההוצאה לאור דנטה. בסוף 1918 עזב את ה-MSZDP והצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) בה הפך לחבר ב"וועד המרכזי הראשון" של המפלגה (שכלל 18 חברים מתוכם 10 יהודים). הוא היה ממנהיגי איגוד העובדים. שולו נעצר ב-22 בפברואר 1919 כמו מנהיגים רבים נוספים של המפלגה ושוחרר ב-21 במרץ 1919, וכך גם כל חבריו הקומוניסטים. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה שומלו ראש משרד הדיור בבודפשט, וב-7 ביוני 1919, ברובע 5 של בודפשט, נשא לאישה את רוזליה לאצי, בתם של יוז'ף לאצי ושל מאריה פאפ. אחרי נפילת הרפובליקה נעצר ב-14 באוגוסט 1919, בשעה 9 בבוקר. ב-20 בדצמבר 1920 נידון ל-15 שנות מאסר וכן ל-10 שנים השעיה מכל תפקיד ושלילת זכויותיו כל הפוליטיות לאותה תקופה. ב-21 באוקטובר 2021 הוא נשלח לרוסיה הסובייטית במסגרת מבצע חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי כשהיה כבר חולה סופני. בברית המועצות עבד כפקיד באיגוד הבינלאומי האדום עד מותו.
לקריאה נוספת

על Dezső Somló בדף של עיתון גיולה (Gyulai Hírlap)
על דז'ה שומלו בדף fotóművészet.net
כתב העת "התיאטרון" (Színház) כרך 4 עמוד 41
אגנש קניירש (עורכת ראשית), דז'ה שומלו, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900 (ברומנית) מסת"ב 9630525003
Munkásmozgalom-történeti lexikon. Szerkesztette Vass Henrik – Bassa Endre – Kabos Ernő. Budapest:. 1976. 577. o. ISBN 963 09 0412 8 (לקסיקון תולדות תנועת הפועלים)
"דז'ה שומלו". המוזיאון הספרותי פטפי.
דז'ה שומלו באתר MaNDA
שלוש שנים בכלא. דז'ה שומלו באתר Arcanum
מוזיאון יוז'ף ריפל-רונאי. תמונת דז'ה שומלו
דז'ה שומלו באתר unionpedia
הוצאה לאור דנטה. המייסד דז'ה שומלו בשנת 1918
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1915. évi 116492. sz. rendelete. MNL-OL 30805. mikrofilm 132. kép 2. karton.
↑  "Születési bejegyzése a gyulai izraelita hitközség születési akv. 13/1884. folyószáma alatt".
↑  שלוש שנות מאסר. דז'ה שומלו
↑  ייסוד הוצא לאור דנטה על ידי דז'ה שומלו
↑  
HU BFL - VII.102.a - fogoly - 1919 - 890
↑  HU BFL - VII.102.a - forradalomutan - 1919 - 239
מפלגות בגרמניה

מפלגות בגרמניה, מוגדרות על פי החוק הגרמני כהתארגנויות של אזרחים שמטרתן להתמודד לפרלמנט במדינה אחת או יותר או ברמה הפדרלית.
מפלגה שואבת את כוחה מחברייה, והיא חייבת להיות בעלת חוקה ומנגנון פנימי דמוקרטי, בנוסף חייבת מפלגה להציג מצע הכולל את ערכייה ומטרותיה.
מפלגות שפועלות תחת היסודות הדמוקרטיים של המדינה, אסורות.
מתום מלחמת העולם השנייה יש בגרמניה באופן מסורתי שתי מפלגות גדולות, שהשלטון ביניהן מתחלף לסירוגין, ועוד מספר מפלגות קטנות, אשר לעיתים משתתפות בקואליציה עם אחת משתי המפלגות הגדולות: המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה והמפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית.
מפלגות הימין > מפלגת האיחוד הנוצרי-דמוקרטי

מפלגת האיחוד הנוצרי-דמוקרטי (בגרמנית: Christlich-Demokratische Union Deutschlands) או בראשי תיבות CDU, היא מפלגת מרכז-ימין. רוב מצביעיה משתייכים לשכבות הכלכליות העליונות והם יחסית שמרנים וקרובים אל הדת[דרוש מקור]; הגיל הממוצע של חבריה הוא 59, ו-25.8% מהם נשים[דרוש מקור]. תומכיה המסורתיים מתגוררים בדרום גרמניה, בערים עשירות (קלן ושטוטגרט, למשל) ובאזורים כפריים קתוליים[דרוש מקור]. במדינות גרמניה המזרחית לשעבר, ובמיוחד בברנדנבורג ובמזרח ברלין, התמיכה ב-CDU כמעט ואינה קיימת[דרוש מקור]. ה-CDU שלטה בגרמניה יותר מכל מפלגה אחרת. התקופות היחידות בהן ישבה באופוזיציה היו בין השנים 1968 ו-1982 ובין 1998 ועד 2006. הקאנצלר בעל הכהונה הארוכה ביותר בתולדות גרמניה השתייך ל-CDU - הלמוט קוהל; גם הקאנצלר בעל הכהונה השנייה באורכה, והקאנצלר הראשון של גרמניה מאז מלחמת העולם השנייה, השתייך ל-CDU - קונראד אדנאואר. בשנת 2005 נבחרה אנגלה מרקל, העומדת בראש ה-CDU, לאישה הראשונה שתעמוד בראש ממשלת גרמניה, כקנצלרית, וכל זאת לאחר משא ומתן קואליציוני עם מפלגת השלטון היוצאת דאז, ה-SPD, לאור הנסיבות שאף לא אחת מהמפלגות הגדולות צלחה את האפשרות להקים ממשלת קואליציה יציבה ולאור כך שמרקל חפצה בהקמת ממשלת אחדות לאומית על פני ממשלת ימין צרה. התוצאה גם הגיעה לאחר הסכמת מפלגת השלטון היוצאת דאז לוותר על משרת הקנצלר, בה החזיק גרהארד שרודר, לטובת ממשלת אחדות לאומית אשר בה תקבל ה-SPD את התיקים הבכירים בממשלה ובה תכהן כקנצלרית אנגלה מרקל, עד אז מנהיגת האופוזיציה בבונדסטאג הגרמני.
מפלגות הימין > המפלגה האיחוד הנוצרי-סוציאלית בבוואריה

המפלגה האיחוד הנוצרי-סוציאלית בבוואריה (בגרמנית: Christlich-Soziale Union in Bayern) או בראשי תיבות CSUֿ, היא מפלגת אחות של ה-CDU, והיא פעילה ומיוצגת אך ורק במדינת בוואריה, בה היא שולטת ברציפות מתום מלחמת העולם השנייה. בבחירות הכלליות בגרמניה רצות ה-CDU וה-CSU יחדיו. 
ראש ה-CSU הנוכחי הוא, מרקוס זדר, ראש ממשלת בוואריה. בעבר הונהגה מפלגה זו על ידי פרנץ יוזף שטראוס, אשר שימש בתפקידים בכירים מטעמה כשר בממשלה, כמועמד לתפקיד הקאנצלר וכנשיא מדינת בוואריה.
מפלגות הימין > המפלגה החופשית דמוקרטית

המפלגה החופשית דמוקרטית (בגרמנית: Freie Demokratische Partei; שם עממי: "הליברלים") היא מפלגת ימין ליברלית. תומכי ה-FDP משתייכים לרוב לשכבות הכלכליות העליונות. המפלגה דוגלת בשוק חופשי, הסרת הגבלות ממשלתיות על הכלכלה, הפרטה של חברות ממשלתיות, הנהגת שכר לימוד באוניברסיטאות וצמצום דמי האבטלה והקצבאות השונות. 
למרות מספר תומכיה המצומצם השתתפה המפלגה כמעט בכל קואליציה מאז תום מלחמת העולם השנייה. נשיא גרמניה המערבית הראשון, תיאודור הויס, השתייך למפלגה הליברלית. בבחירות שנערכו בגרמניה בספטמבר 2005 הגדילו הליברלים את כוחם, זכו ב-9.8% מהקולות והפכו למפלגה השלישית בגודלה בגרמניה. בבחירות הפדרליות בספטמבר 2013 זכתה המפלגה רק ב-4.8% מן הקולות, ולפיכך לא קיבלה ייצוג בבונדסטאג, הואיל ואחוז החסימה בגרמניה עומד על 5% מן הקולות. 
שערורייה שנקשרה למפלגה הייתה קשורה לסגנו של שר החוץ הגרמני וסטרוולה, עת כיהן כיו"ר ה-FDP, יורגן מלמן (Jürgen Möllemann), אשר הביע עמדות אנטי-יהודיות ותקף את אריאל שרון ואת סגן יו"ר ארגון הגג של הקהילות היהודיות בגרמניה, מישל פרידמן. בעקבות הסערה הציבורית שהתעוררה, הופעל לחץ על מלמן והוא התפטר מהמפלגה ונשאר פרלמנטר עצמאי. כמו כן, נקשרו פרשיות העלמות מס לשמו הקשורות למימון מסע הבחירות שלו וחסינותו הוסרה. מלמן מת ב-5 ביוני 2003 וככל הנראה הוא התאבד בקפיצה ממטוס. מלמן, שהיה צנחן מנוסה, לא פתח את מצנחו והתרסק אל האדמה.
מפלגות הימין > מפלגות הימין הקיצוני

בגרמניה קיימות ארבע מפלגות מרכזיות המרכיבות את הימין הקיצוני:
המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה (בגרמנית: Nationaldemokratische Partei Deutschlands), נוסדה ב-1964 ומונהגת מאז 1996 על ידי אודו פויגט (Udo Voigt), דוגלת בסילוק ההשפעות הזרות השליליות מגרמניה ומתנגדת לריבוי זרים, לחברות גרמניה באיחוד האירופי ובנאט"ו, למטבע האירופי המאוחד (האירו) ולנוכחות כוחות צבאיים זרים בגרמניה. היא תומכת בביטול חוקים הנוגעים לקבלת פליטים ודורשת תיקון כתיבת ההיסטוריה בכל הנוגע למלחמת העולם השנייה ולאשמת גרמניה. רבים רואים במפלגה זו כמפלגה נאו-נאצית ומנהיגה אף נמצא בפיקוח BfV. על פי מצע המפלגה, צריכה גרמניה להיות בגבולות שהיו בשנת 1937, כלומר מחוזות כמו שלזיה, מזרח פומרניה, מזרח ברנדנבורג ופרוסיה המזרחית צריכים להילקח מפולין ורוסיה במסגרת תיקוני גבול. בבחירות בסוף שנת 2005 זכתה המפלגה, בפעם הראשונה מאז שנות השישים, ביותר מאחוז אחד מהקולות והיא מיוצגת בבתי פרלמנט במספר מדינות בגרמניה.
איחוד העם הגרמני (בגרמנית: Deutsche Volksunion) - נוסדה ב-1971 כמועדון והפכה למפלגה ב-1987, היא מעולם לא עברה את אחוז החסימה בבחירות הארציות, אבל ב-2004 היא הצליחה להכניס נציגים לפרלמנט הארצי של ברנדנבורג.
הרפובליקנים (גרמנית: Die Republikaner) נוסדה ב-1983 על ידי שני חברים לשעבר באיחוד הנוצרי-סוציאלי, פרנץ הנדולס והקארט וויגט, בשנות השמונים הם הצליחו להכניס כמה נציגים לפרלמנט האירופי ועד 2001 היא יוצגה בפרלמנט הארצי של באדן-וירטמברג, מצע המפלגה מתרכז בעיקר בנושאי ביטחון פנים.
אלטרנטיבה לגרמניה (Alternative für Deutschland; בראשי תיבות AfD) היא מפלגת ימין שמרנית, שהוקמה לנוכח הביקורת הגוברת בגרמניה על חבילת הסיוע מטעם מדינות גוש האירו וקרן המטבע הבינלאומית במשבר החוב של יוון. המפלגה התמודדה לראשונה בבחירות הפדרליות בספטמבר 2013, וזכתה רק ב-4.7% מהקולות, בעוד שאחוז החסימה בגרמניה עומד על 5%. בשנת 2016 זכתה המפלגה להישגים משמעותיים בפרלמנטים המקומיים של מספר מדינות במזרחה של גרמניה לנוכח משבר הפליטים באירופה. 
עיקרי האידאולוגיה של המפלגה כוללים התנגדות לגוש האירו ולחבילות סיוע למדינות הגוש החלשות, התנגדות להגירה, התנגדות לחקיקה לנישואים חד-מיניים. המפלגה רואה במוסד המשפחה המסורתי כאידיאל. על פי ניתוחים של תוצאות הבחירות, יש לגברים רוב משמעותי בין בוחרי המפלגה. לנוכח עמדות אלה, כמו גם לנוכח התבטאות מצד אחת מדוברות המפלגה לשעבר פראוקה פטרי, אשר תמכה אף בירי במהגרים בלתי חוקיים המנסים להיכנס לגרמניה, יש רבים בגרמניה הרואים במפלגה כמפלגת ימין קיצוני.
בשנת 2004 חתמו המפלגה הנציונל-דמוקרטית ואיחוד העם הגרמני הסכם של אי-תחרות בבחירות, בשנת 2005 הם איחדו כוחות ורצו ביחד בבחירות הלאומיות, עד עתה הרפובליקנים סירבו להצטרף להסכם.
מפלגות השמאל > המפלגה הסוציאל-דמוקרטית

המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (Sozialdemokratische Partei Deutschlands) היא מפלגת מרכז-שמאל. רוב מצביעיה הם פועלים, בני המעמד הבינוני ובעלי מקצועות חופשיים. כ-30% מחברי המפלגה נשים. תומכיה המסורתיים מתגוררים בערים הגדולות, באזורי תעשייה (כגון חבל הרוהר) ובמדינות גרמניה המזרחית לשעבר. רבים בגרמניה טוענים, כפי שנטען כלפי מפלגות פועלים רבות בעולם (בישראל ובבריטניה, למשל), שה-SPD נטשה את מטרתה הראשונית - להוות מפלגה שתייצג את הפועל הפשוט - ושעתה היא נוטה יותר לשמוע לרצונותיהם של בעלי ההון. החל מדצמבר 2019 עומדים בראש ה-SPD זסקיה אסקן ונורברט וולטר-בוריאנס, לשעבר שר האוצר של מדינת נורדריין-וסטפאליה. 
הקנצלר הנוכחי,אוֹלָף שוֹלְץ (Olaf Scholz), מכהן בתפקידו מטעם מפלגת הSPD.
מפלגות השמאל > מפלגת הירוקים

מפלגת הירוקים חרתה על דגלה את נושא איכות הסביבה, אך בנוסף מזוהה המפלגה עם מספר עקרונות שמאל, כגון שיפור מעמד העובדים והפועלים, שיפור זכויות האזרח והמהגרים, מניעת התערבות של גרמניה בסכסוכים אלימים בעולם (למעט למטרות הומניטריות), קידום מעמד האישה (כ-40% מחברי המפלגה נשים). הגיל הממוצע של חברי המפלגה הוא 38, והיא זוכה לתמיכה רבה בעיקר בערים הגדולות (ברלין, קלן, המבורג) וכן ערי אוניברסיטה קטנות (טובינגן, היידלברג וכו'). בהשוואה למפלגות ירוקים אחרות בעולם, זוהי אחת הוותיקות והמצליחות ביותר: מאז היווסדה בשנת 1980 זוכה המפלגה בקביעות בלמעלה מ-5% מקולות המצביעים. 
לאחר איחוד גרמניה ב-1990 התאחדה מפלגת הירוקים של גרמניה המערבית עם מפלגה דומה בגרמניה המזרחית, Bündnis 90. ב-1998 נכנסה המפלגה המאוחדת לראשונה אל הממשלה, והיא קיימה מאז ועד סוף 2005 קואליציה עם ה-SPD. בבחירות הכלליות ב-2005 נחלו הירוקים מפלה יחסית, הקטינו את כוחם והפכו, עם 8.1% מקולות הבוחרים, למפלגה הקטנה ביותר בפרלמנט. בראש המפלגה עמד עד להתפטרותו בסוף 2005 שר החוץ של גרמניה, יושקה פישר, אשר היה הפוליטיקאי הירוק שהגיע לתפקיד הבכיר ביותר בתולדות המפלגה. 
נכון ל-2021 עומדים אנאלנה ברבוק ורוברט הבק בראש הירוקים.
מפלגות השמאל > מפלגות השמאל הרדיקלי

בגרמניה פועלות מספר מפלגות אשר מזוהות עם אידאולוגיות שמאלניות רדיקליות, חלקן הוקמו על בסיס מפלגות שפעלו בגרמניה שלפני מלחמת העולם השנייה ובגרמניה המזרחית ורואות כממשיכות דרכן. החל מאיחוד גרמניה ועד היום אף אחת מהן לא זכתה להכניס את נציגיה לפרלמנט הלאומי, אולם זכו להכניס מטעמן מספר נציגים בבחירות העירוניות שהתקיימו בערים שונות.
די לינקה היא מפלגת שמאל דמו-סוציאליסטית. חלק גדול מצביעיה מתגוררים במדינות המזרח; בשתיים מהן - מקלנבורג-מערב פומרניה וברלין - זכתה להצלחה גדולה והיא השתתפה בקואליציה לצד ה-SPD. מפלגת השמאל דוגלת בזכויות העובד, האזרח והמהגר, בהעלאה דרסטית של שכר המינימום ל-1,400 אירו ברוטו בחודש, בקידום מעמד האישה (כ-47% מחברי המפלגה נשים, יותר מבכל מפלגה אחרת בגרמניה) ובהגברת הצעדים לשמירת איכות הסביבה (באמצעות, למשל, הנהגת כבישי אגרה בגרמניה; כיום זו אחת המדינות הבודדות באירופה בה אין כבישי אגרה). המפלגה מתנגדת בתוקף להנהגת שכר לימוד באוניברסיטאות, בהתערבות של גרמניה בסכסוכים "לא לה", כגון המלחמה בעיראק ובשימוש באנרגיה אטומית. מתנגדי המפלגה מרבים להצביע על נטיותיהם הקומוניסטיות, לכאורה, של העומדים בראשה, ובעבר הועלו האשמות וחשדות בדבר חברותם של כמה מראשי המפלגה בשירותים החשאיים של גרמניה המזרחית לשעבר. נכון לדצמבר 2019 עומדים בראש מפלגת הDie Linke, ברנד ריקסינגר וקטיה קיפינג
KPD (המפלגה הקומוניסטית של גרמניה) - הוקמה בגרמניה המזרחית בשנת 1990 במהלך פרק הזמן שבין נפילת חומת ברלין לבין איחוד גרמניה, על ידי קבוצת פורשים ממפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה שלא אהבו את הרפורמות שהנהיגה המפלגה באותו הזמן, ובחרו להישאר נאמנים לתפיסת העולם המרקסיסטית-לניניסטית. למרות שמה, אין קשר בין מפלגה זו למפלגה הקומוניסטית של גרמניה שהתקיימה בימי רפובליקת ויימאר.
DKP (המפלגה הקומוניסטית הגרמנית) - המפלגה, שהוקמה בגרמניה המערבית בשנת 1969, רואה את עצמה כממשיכת דרכה של המפלגה הקומוניסטית ההיסטורית (KPD) שהוקמה בשנת 1918 והוצאה אל מחוץ לחוק בשנת 1956. בדומה לה, אף היא דוגלת במרקסיזם-לניניזם. המפלגה זכתה לתשומת לב ציבורית בשנת 2008 כאשר נציג המפלגה (שרצה יחד עם די לינקה), כריסטל וגנר, נבחר לפרלמנט של מחוז סקסוניה תחתית ובמהלך ראיון טלוויזיוני שיבח את חומת ברלין, השטאזי ושאר היסודות אנטי-דמוקרטיים שאפיינו את מזרח גרמניה.
המפלגה המרקסיסטית-לניניסטית - הוקמה בשנת 1982 ודוגלת במרקסיזם-לניניזם, סטליניזם ומאואיזם. בין השנים 2018–2020 זכתה המפלגה להכניס מספר נציגים מטעמה בבחירות עירוניות שהתקיימו במספר ערים בגרמניה.
Bergpartei, die "ÜberPartei" - מפלגה אנרכיסטית שהוקמה בשנת 2005.
צבעי המפלגות

המפלגות בגרמניה מזוהות לרוב עם צבעים, שנעשה בהם שימוש נרחב בתקשורת ובשיח הפוליטי המקומי. להלן מפתח הצבעים:
| מפתח צבעים למפלגות בגרמניה כיום |
| --- | --- |
מפלגה: צבע
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD): אדום
האיחוד הנוצרי-דמוקרטי (CDU): שחור
המפלגה החופשית דמוקרטית (FDP): צהוב
מפלגת הירוקים (Die Grünen): ירוק
מפלגת הפיראטים (Die Piraten Partei): כתום
אלטרנטיבה לגרמניה (AfD): תכלת
די לינקה (Die Linke): אדום וסגול
ראו גם

פוליטיקה גרמנית
בונדסראט
בונדסטאג
הערות שוליים

↑  Spiegel Online, Wie die AfD in Sachsen-Anhalt punktet, 14.3.2016, (גרמנית)
↑  מנהיגת הימין הקיצוני בגרמניה: לירות במהגרים בלתי-חוקיים - וואלה חדשות, באתר וואלה, 31 בינואר 2016
| גרמניה מערכות בחירות בגרמניה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר וגרמניה הנאצית גרמניה הנאצית | 1932 (יולי) • 1932 (נובמבר) • 1933 (מרץ) 1933 (נובמבר) • 1936 • 1938 |  |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 1969 • 1972 • 1976 • 1980 • 1983 • 1987 |  |
| גרמניה גרמניה | 1990 • 1994  • 1998 • 2002 • 2005 • 2009 • 2013 • 2017 • 2021 • 2025 |  |
לוגו מפלגת האיחוד הנוצרי-דמוקרטי (CDU)
לוגו מפלגת האיחוד הנוצרי-סוציאלית בבוואריה (CSU)
לוגו מפלגת אלטרנטיבה לגרמניה (AfD)
לוגו המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה (NPD)
לוגו המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD)
תוצאות הבחירות והקואליציות שהורכבו בגרמניה מאז 1949
לוגו די לינקה
מרים נבו

ערך זה עוסק בשחקנית התיאטרון. אם התכוונתם לשדרנית הספורט, ראו .
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 בנובמבר 1917 בודפשט, הונגריה הונגריה
 פטירה:  23 באוקטובר 2020  (בגיל 102) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 שם לידה:  Rózsa Mária 
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  הונגריה, ישראל 
 תקופת הפעילות:  1937–2020 (כ־83 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
מרים רוז'ה-נבו (25 בנובמבר 1917 – 23 באוקטובר 2020) הייתה שחקנית תיאטרון, במאית ומורה למשחק ישראלית. כלת פרס נורדאו לאמנות על מפעל חיים וכלת פרס קיפוד הזהב.
ביוגרפיה

נולדה בשם מריה רוז'ה לאיגנץ (נפתלי) רוז'ה וזלמה לבית פרידריך, במשפחה של אומנים וגדלה בבודפשט, הונגריה. אביה, (w:hu:Rózsa Ignác), במקור רוט, היה סופר ומחנך.
היא בוגרת האקדמיה לאמנות המשחק בבודפשט, שיחקה בתיאטרון הלאומי של בודפשט ובבורגתיאטר בווינה. השתלמה גם בסמינר למשחק של מקס ריינהרדט בווינה. רוז'ה נישאה לראשונה ללאסלו קוטי, רופא במקצועו. 
במרץ 1944 פלשו הנאצים להונגריה והחלו ברדיפת היהודים לצורך השמדתם.
באפריל אותה שנה נולדה למרים ולבעלה בת, אנה. מספר ימים לאחר הלידה הגיעה מריה אולט, פציינטית נוצריה לבדיקה אצל לאסלו. מריה ראתה שלאסלו ענד טלאי צהוב ונדהמה לגלות שהוא יהודי. כששמעה ממנו על מצבו הנואש בשל חרדתו לגורל התינוקת, החליטה אולט להתגייס להצלתה. היא הביאה את התינוקת לכפר וטענה שמדובר בתינוקת שהוריה נהרגו בהפצצות. בהמשך הביאה גם את מרים לכפר והסבירה שמדובר בצועניה. אולט הצליחה אף להביא את בעלה של מרים לכפר ודאגה שיסתתר במרתף היין של אביה. מחשש להלשנה נאלצה מריה להעביר את מרים ובעלה מספר פעמים. בהמשך גם עזרה מריה להוריה של מרים ולאחותה.
בתום המלחמה החליטו השתיים להפגש יום אחד בירושלים.  אביה שרד את השואה, נותר בהונגריה ונפטר שם ב-1960.
רוז'ה עלתה לישראל עם בתה, בשנת 1950.
מריה אולט הגיעה לביקור בישראל ב-1965, ביוזמת ובמימון מרים נבו, הוכרה כחסיד אומות העולם ונטעה עץ ביד ושם.
בישראל שיחקה נבו ארבע שנים בתיאטרון הקאמרי. לאחר מכן בתיאטראות זווית, הסימטה, הבימה, פרסה ועוד. 
יצאה ללמוד באנגליה בימוי בזכות מלגה שקיבלה.
היא ייסדה את סדנת התיאטרון לנוער בלוד וביימה מספר הצגות בבית הסוהר לנשים נווה תרצה.
תלמידיה סיפרו על יחסה האוהד והתומך אליהם, כולל הזמרת אתי אנקרי שנבו שיכנה אותה בביתה במהלך שנה.
בשנת 2000 הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט "אחות זרה" של דן וולמן.
לנבו בת יחידה ונכדים המתגוררים בארצות הברית.
מרים נבו נפטרה ב-23 באוקטובר 2020 בגיל 102. עקב מגפת הקורונה, לא הורשתה משפחתה להגיע לישראל מיד לאחר פטירתה.
תלמידיה לשעבר, אשר שמרו עימה על קשר עד ימיה האחרונים, ערכו את הלווייתה שבוע לאחר שנפטרה.
בהלווייתה נכחו נכדיה, לאחר שקיבלו היתר מיוחד להיכנס לישראל.
הצגות בהן הופיעה

ארץ רחוקה
משחק האחרון
אהבתה של יובל אור
הקמצן
האיש שבא לסעוד
היורשת
רומיאו וג'נט
הירושה
אוליבר!
אקום
שחקנים נגד קהל
החליפה
קסנדו (תיאטרון הסימטה, 1984)
פגישות ביער
הימים הנוראים לבועז
המשחק האחרון של אידה צורית
קול קרא והלכתי
פניה
ואקום
אופרה בגרוש
ההולכים בחושך - בתפקיד: אם-אם ההולך
פילמוגרפיה

1972 – נורית
1977 – מבצע יונתן (אידה בורוביץ')
1987 – מאש"ה, פסל
1991 – רצח בשבת בבוקר, סרט טלוויזיה, גברת הילדסהיימר
1994 – פאפא
1994 – המרחק, גלינה
1995 – אפרוחים
1996 – מי האבא?, שכנה
2000 – אחות זרה, עדה
2002 – טיפול נמרץ, גברת קאופמן
פרסים ואותות כבוד

כלת פרס נורדאו לאמנות על מפעל חיים
כלת פרס קיפוד הזהב עבור תרומה מיוחדת בתיאטרון הפרינג' בישראל
הערות שוליים

↑  מרים נבו, מדריך מאה שנה לתיאטרון העברי, שמעון לב ארי
↑  [ https://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/olt.html פרטים על מריה אולט באתר יד ושם]
1 2  כבוד אחרון, (בשילוב ריאיון עם תלמידיה בתוכניתו של יהורם גאון)
↑  אתי אנקרי, ראיונות
אלכסנדר ארמסטרונג

| --- | --- |

אלכסנדר ארמסטרונג
 לידה:  29 במאי 1968 (בן 56) רות'ברי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  בית ספר דרהאם  St Mary's Music School  טריניטי קולג'  Mowden Hall School 
 בן או בת זוג:  Hannah Bronwen Snow (27 באוגוסט 2003–?) 
 צאצאים:  Rex Armstrong, Patrick Armstrong, Edward Armstrong 
 מספר צאצאים:  4 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר הנרי פנוויק ארמסטרונג (באנגלית: Alexander Henry Fenwick Armstrong; נולד ב-2 במרץ 1970) הוא קומיקאי, שחקן, מנחה טלוויזיה וזמר אנגלי. הוא מוכר מהיותו חבר בצמד "ארמסטרונג ומילר" (יחד עם בן מילר) ומנחה של שעשועון הטלוויזיה "Pointless".
מלבד הופעותיו בתוכנית המערכונים "ארמסטרונג ומילר", שיחק ארמסטרונג בתפקידים שונים בתוכניות טלוויזיה בהם דיבוב של פרופ' M בסדרה המצוירת "Tooned", בדמות מחשב-על חייזרי בשם מר סמית' בסדרת הספין-אוף של "דוקטור הו" "הרפתקאות שרה ג'יין", ובתפקיד הראשי בגרסה המחודשת של סדרת האנימציה "Danger Mouse".
ביוגרפיה

ארמסטרונג נולד ברות'ברי שבמחוז נורת'מברלנד. הוא הצעיר במשפחה בת שלושה ילדים של הנרי אנגוס ארמסטרונג ואמה וירג'יניה פרונט תומפסון-מקוסלנד.
ארמסטרונג למד בבית הספר מאודן הול בסטוקפילד שבנורת'מברלנד, ובבית הספר למוזיקה סיינט מרי באדינבורו (שם היה חבר במקהלת הכנסייה מגיל 11 עד 13). אחר כך למד בבית הספר דורהאם ובטריניטי קולג' בקיימברידג'. הוא ניגן בפסנתר ובצ'לו, שעליו ויתר ועבר לנגן באבוב.
בקיימברידג' למד ארמסטרונג אנגלית ושר במקהלת הקולג'. בשנה האחרונה ללימודים הצטרף למועדון התיאטרון של האוניברסיטה "פוטלייטס", והופיע בצמד עם דייוויד וולסטנקרופט, יוצר הסדרה "ספוקס".
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-27 באוגוסט 2003 התחתן ארמסטרונג עם האנה ברונוון סנאו. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים. הם חיים באוקספורדשייר.
בדצמבר 2015 הוענק לארמסטרונג תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת נורת'מבריה.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 |  | You Bet! | ד"ר ווטסון | תפקיד אורח |
| 1995 |  | The Thin Blue Line | ג'נטלמן | תפקיד אורח |
| 1996 | שארפ | Sharpe | לורד ג'ון רוזנדייל |  |
| 1998 |  | Is It Legal? | ניק | פרק אחד |
| 2000–2001 |  | Beast | ניק |  |
| 2001 |  | Dr. Terrible's House of Horrible | מייקל מסטרס | פרק אחד |
| 2002 |  | TLC | ד"ר סטיבן נובל |  |
| 2004–2006 |  | Life Begins | פיל מיי |  |
| 2005 | מיס מארפל | Marple | מפקח בילוש קרדוק | בפרק "A Murder Is Announced" |
| 2006 | סקסונדייל | Saxondale | מנחה בטלוויזיה |  |
| 2007–2011 | הרפתקאות שרה ג'יין | The Sarah Jane Adventures | מיסטר סמית' | דיבוב |
| 2007 | אחרי שהלכת | After You've Gone | ד"ר האוורד בנקס | פרק אחד |
| 2007 | מלון בבילון | Hotel Babylon | איידן ספנסר | פרק אחד |
| 2007 |  | Christmas at the Riviera | הכומר מיילס רוג'ר |  |
| 2007 | האצילות מחייבת | To the Manor Born | אדם פורבס המילטון | ספיישל חג המולד |
| 2008 | דוקטור הו | Doctor Who | מיסטר סמית' | בפרקים "The Stolen Earth" ו-"Journey's End" |
| 2008 | ידידים משותפים | Mutual Friends | פטריק טרנר |  |
| 2009 |  | Micro Men | קלייב סינקלר |  |
| 2010 |  | The Trial of Tony Blair | דייוויד קמרון |  |
| 2010 |  | Reggie Perrin | דייוויד | 5 פרקים; תפקיד אורח |
| 2011 | דוקטור הו | Doctor Who | רג' ארוול | בפרק "הדוקטור, האלמנה וארון הבגדים" |
| 2012 |  | Hacks | דייוויד בולינגדון |  |
| 2012 | חיי אהבה | Love Life | דומיניק |  |
| 2012 |  | Tooned | פרופסור M | דיבוב |
| 2012 | האנדרבי | Hunderby | האח ג'וזף |  |
| 2014 |  | Not Going Out | בתפקיד עצמו |  |
| 2014 |  | Hey Duggee | המספר |  |
| 2015– |  | Danger Mouse | דיינג'ר מאוס | דיבוב |
| 2015 |  | Cockroaches | דוקטור |  |
| 2015 |  | The Sound of Music Live | מקס דטוויילר | הגרסה הבריטית של התוכנית "The Sound of Music Live!" |
| 2017 |  | Lip Sync Battle UK | בתפקיד עצמו |  |
| 2019 | השנים | Years and Years | אלכסנדר ארמסטרונג | סדרת טלוויזיה |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 |  | Plunkett & Macleane | וינטרבורן |  |
| 2001 | משחקים מפתים | Birthday Girl | רוברט מוזלי |  |
| 2005 | נקודת מפגש | Match Point | מר טאונסנד |  |
| 2006 | סקופ | Scoop | שוטר | הופעת אורח |
| 2009 |  | Skellig | מר האנט |  |
| 2010 |  | Jackboots on Whitehall |  |  |
| TBA |  | Banking on Mr. Toad | אלברט קרואו |  |
מיקולה שפרנקו

מיקולה וולודימירוביץ' שפרנקו (באוקראינית: Микола Володимирович Шапаренко; נולד ב-4 באוקטובר 1998) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הקשר בדינמו קייב ובנבחרת אוקראינה.
קריירת מועדונים

שפרנקו הוא תוצר מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל מריופול. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת הליגה ב-5 באפריל 2015, כשנכנס כמחליף בהפסד 6–2 לשחטאר דונצק. ביוני 2015, שפרנקו חתם על חוזה בדינמו קייב. לאחר שתי עונות בקבוצת המילואים של המועדון, הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ב-18 בנובמבר 2017, כמחליף בזמן הפציעות בניצחון 0–2 על זירקה קרופיבניצקי.
קריירה בינלאומית

שפרנקו ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת אוקראינה ב-31 במאי 2018, כאשר נכנס כמחליף במסגרת משחק ידידות מול נבחרת מרוקו.
נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.
תארים > קבוצתיים

הגביע האוקראיני (2): 2019/20, 2020/21
הסופר קאפ האוקראיני (3): 2018, 2019, 2020
ליגת העל האוקראינית (1) : 2020/2021