stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בירה במזרח הקדום
טכניקות בישול > טכניקות בישול במסופוטמיה

בניגוד למצרים, בה תהליכי הכנת הבירה תועדו בציורי קיר וטקסטים, במסופוטמיה תהליך זה כמעט ולא תועד, וכנראה היה שייך לתרבות אוראלית שבה מידע עבר מפה לאוזן לאורך הדורות. עם זאת, קיים מספר מועט של תבליטים המפרטים תהליכי הכנת לתת, התססה ותהליכים טכניים נוספים בשלבי הבישול (תבליטים אלה הם חלק מהנומנקלטורה שיצרו מבשלי הבירה המסופוטמיים לאורך ההיסטוריה). האזכור היחידי והעתיק ביותר למתכון בירה בתרבויות המסופוטמיות שייך לתרבות שומר ומתוארך לשנת 1800 לפנה"ס. מתכון זה משולב בשיר המנון לאלת הבירה המסופוטמית נינקאסי. בשיר, נינקאסי מתוארת מכינה לחם, לתת, מתסיסה את התערובת ומסננת אותה לבירה.
זני החיטה והשעורה בהם השתמשו המסופוטמים דומים לאלה המצויים במצרים: שעורה דו טורית ושש טורית וחיטת אמר. בעוד שתהליך הבישול המדויק לא ידוע וכן כמות המרכיבים, חוקרים רבים טוענים כי ניתן לראות בתיאורי הבירה והרגלי השתייה המסופוטמיים רמזים לתהליכים ולכמויות. עצם העובדה שהמסופוטמים מתוארים שותים בירה בקשיות מרמזת על כך שהבירה המסופוטמית הייתה מאוד מוקצפת.
על מנת להתגבר על טעם הקצף המר, השתמשו המסופוטמים בקשיות. המצאות קצף רב בבירה מרמזת על כך שהלתת של הבירה נוצר משעורה, שכן קצף בבירה הוא בעצם שורשי השעורה שנושרים מן הזרעים בתהליך ההלתתה והופכים למן גרגרים קטנים המכילים אחוז חלבון גבוה ואחראים לטעם המר של הקצף. בנוסף, הקשיות גם נועדו להגן על השותים מהימצאותם ומטעמם הלא נעים של קליפות זרעי השעורה שחמקו מן המסננת. תהליך הכנת הלתת הוא פחות או יותר אוניברסלי ומאוד דומה לתהליך בו השתמשו המצרים: הנבטה מכוונת של הזרעים, יבוש וחימום. גם בתרבויות המסופוטמיות וגם בתרבות המצרית ניתן היה להכין בירה בשתי שיטות:
שיטה המערבת לתת, שמרים, אוכל לשמרים ומרכיבים נוספים אותם מביאים לרתיחה ומתסיסים.
שיטה נוספת, פשוטה וקצרה יותר הדומה לשיטת הכנת הקוואס הרוסי: הכנת לחם והשרייתו במים רותחים כיממה, הוספת שמרים לתרכיז והשארתו כ-24 שעות לתסוס.
הגורם המייחד את הבירה המסופוטמית והשומרית בפרט הוא תהליך הכנת הלחם הנחוץ להכנת הבירה בשיטה השנייה. לשומרים היה לחם שעורה מיוחד בשם באפיר (bappir) שנועד אך ורק להכנת בירה, ולא נאכל ביום-יום. את הבאפיר היו אופים פעמיים משני צדדים שונים על מנת להקשות אותו כדי להאריך את תקופת התוקף שלו. ארכאולוגים סוברים שאת הבאפיר יצרו משילוב של שעורה מולתתת, קמח שעורה, מים ודבש והוא הפך את טעם הבירה השומרית למאוד מתוק וארומטי. ההבדל בין ההכנה במתרים למסופוטמיה הוא: בעוד שבמצרים היה שימוש נרחב הן בשעורה והן בחיטה ליצירת לתת ובירה, במסופוטמיה השימוש בחיטה היה מאוד נדיר.
בתקופה הנאו-בבלית השימוש בדגניים לייצור אלכוהול נפסק והחל שימוש נרחב בפירות (בעיקר תמרים) ליצירת משקאות בירה דמויי סיידר.
ניסיונות שחזור מודרניים

ניסיון השחזור המוצלח והמפורסם ביותר לבירה המצרית נעשה בשנת 2011 על ידי המבשלה וחברת הבירה Dogfish Head Craft Brewery ממדינת דלאוור בארצות הברית. מבשלה זו השיקה בירה בשם Ta Henket על פי מתכון וטכניקות יצור ששוחזרו בעזרת כימאים ומידע ארכאולוגי. על מנת ליצור את הבירה, שלחה המבשלה את אנשיה למצרים לאסוף שמרים טבעיים מקומיים. שחזור זה נעשה בתנאי מעבדה ובאופן מסחרי.
ניסויים אחרים שקשורים לבירה המצרית נעשו על ידי חוקרים מאוניברסיטת קיימברידג' באנגליה שהשתמשו במחקרים מיקרו-ביולוגיים ומיקרו-כימיים שבדקו כלי חרס שיצאו מקונטקסט ארכאולוגי של מבשלת בירה במצרים וניסו לשחזר את התהליכים השונים של תעשיית הבירה המצרית. החוקרים התרכזו בסירי חרס שמתוארכים לממלכה החדשה במצרים (1550–1070 לפנה"ס) מקונטקסטים ארכאולוגיים מגוונים: קבורה, מבשלה ובתים לדוגמה ממצא מכפר העובדים של עמרנה, מהעיר דיר אל-מדינה, מהקברים בלוקסור ומהמבשלות של היירקונפוליס. תוצאות הבדיקה אוששו כי המצריים לא השתמשו בכשות או חומרים עם טעם מר בבירה שלהם. תהליך נוסף שנמצא בבדיקות המיקרו-כימיות היא שהלתת של הבירה הוכנה בשני שלבים:
הנבטה מכוונת של הזרעים שחוממה מאוחר יותר מה שיצר את הסוכר והטעם, הבישול מאפשר לגרגירים להיות רגישים יותר לאנזימים שהופכים מעמילן לחד-סוכרים.
את התוצר שהתקבל היו מערבבים אחר כך עם גרעיני דגן נבוטים שלא חוממו במים ורק לאחר מכן הוספו שמרים לתערובת זו והכול הותסס.
התוצאה הסופית של תהליך הבירה שהוצג במחקר הייתה בירה מאוד סמיכה, מתוקה ויחסית מזוקקת.
נקודה נוספת שנכון למרץ 2018, לחוקרים אין עדיין תשובה עליה מתרכזת בשאלת הוספת התמרים לבירה המצרית, ידוע כי במסופוטמיה היו מוסיפים תמרים לבירה בתהליך הייצור ובנוסף לקיומה של מסורת של בירה או יין מתמרים במסופוטמיה ודרום הלבנט. אך לא נמצאו עדויות ארכאולוגיות שתומכות במידע הזה. אך ישנו עיטור על אחד הקירות של קבר אנטפוקר וסנט (Antefoqer and Senet) או בשם המוכר יותר TT60 (TT60) בו יש תבליט וטקסט בו יש ייצוג יחיד במינו של הכנת מחית מתמרים לטובת ייצר בירה.
ניסיון שחזור נוסף לבירה מצרית עתיקה נעשה על ידי המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובשימוש במתכון המשוחזר של ד"ר דלוון סמואל (Delwen Samuel). להבדיל מניסיון השחזור של חברת Dogfish Head, באוניברסיטת תל אביב לא נעשה ניסיון לבשל את הבירה בשיטות המסורתיות ועם מרכיבים מסורתיים.
לבירה שומרית נעשה ניסיון שחזור מוצלח אחד בתל באזי (Tall Bazi) צפון סוריה, על ידי צוות ארכאולוגים וחוקרים מאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן, תחת ההיסטוריון הגרמני ד"ר פטר דמרוב (Peter Damerow). בדומה לניסוי שנערך באוניברסיטת תל אביב, גם בניסוי זה לא נעשה שימוש בשיטות מסורתיות של בישול בירה.
הערות שוליים

↑  "An excavation in the Middle East shows that baking predates farming", אקונומיסט, 21 ביולי 2018
↑  Ram Gophna, The Early Bronze I Settlement at 'En Besor Oasis, Israel Exploration Journal 40, 1990, עמ' 1 - 11
↑  איתי בלומנטל, מבשלת בירה בת 5,000 התגלתה במתחם בילוי בת"א, באתר ynet, 29 במרץ 2015
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  A History of Beer and Brewing, The Royal Society of Chemistry, 2003
1 2  Joshua J. Mark, Beer in Ancient Egypt, Ancient History Encyclopedia, ‏16/03/2017
↑  Salwa A. Maksoud, M. Nabil El Hadidi and Wafaa Mahrous Amer, Beer from the early dynasties (3500-3400 cal B.C.) of Upper Egypt, detected by archaeochemical methods, Vegetation History and Archaeobotany 3, 1994, עמ' 219 - 224
1 2  Dominic Perry, Mini Episode: Prince of Beers, egyptian history podcast, ‏21/03/2013 (ארכיון)
1 2  Ancient Egyptian Materials and Industries, Dover Publications, ICN. Mineola, New York, 2012
↑  Duane Swierczynski, The Big Book O' Beer: Everything You Ever Wanted to Know about the Greatest Beverage on Earth, Quirk Books, 2004
↑  Karen Rhea Nemet-Nejat, Daily Life in Ancient Mesopotamia, Greenwood Publishing Group, 1998
1 2 3 4  Louis F. Hartman, On Beer and Brewing Techniques in Ancient Mesopotamia, Read Books Ltd, 2013
↑  University of Oxford, The Electronic Text Corpus of Sumerian Literature, A hymn to Ninkasi: translation
↑  Charlie Papazian, The Homebrewer's Companion, William Morrow Paperbacks, 2003
↑  Ta Henket, www.dogfish.com
↑  Ta Henket | Dogfish Head Craft Brewery, https://www.beeradvocate.com, ‏21 בינואר 2018
↑  Dclwen Samuel, Archaeology of Ancient Egyptian Beer, Journal of the American Society of Brewing Chemists 54, עמ' 3 - 12
↑  Ancient Egyptian Materials and Technology, Cambridge University Press, 2000, עמ' 537 - 576
↑  Drink Like an Egyptian, http://archaeology.tau.ac.il, ‏21 בינואר 2018
↑  The fermented cereal beverage of the Sumerians may not have been beer, https://www.mpg.de, ‏21 בינואר 2018
תהליך הכנת בירה (ולחם), ציור קיר מקבר תי (Mastaba des Ti)
תבליט קבלה על בירה שומרי מ-2050 לפנה"ס. הכתובות: "אור אמה מאשר קבלת ממבשל הבירה שלו, אלולו 5 סילה (כ-4.5 ליטר) של הבירה הטובה ביותר"
צלמית עץ של אישה הלשה בצק לתעשיית הלחם או הבירה ממצרים העתיקה מתוארכת למאות ה-21 עד ה-20 לפנה"ס (תקופת השושלות ה-11 עד ה-12)
דמות אישה לשה בצק על שולחן מוגבה. מתחת לשולחן ישנם שורות של קנקני בירה מלאים, המוזיאון הבריטי, לונדון
קווין מאייר

קווין מאייר (בצרפתית: Kévin Mayer; נולד ב-10 בפברואר 1992 בארז'נטיי) הוא אתלט צרפתי, פעמיים אלוף העולם (לונדון 2017 ויוג'ין 2022), פעמיים ברציפות סגן האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016 וטוקיו 2020) ושיאן העולם הנוכחי בקרב 10. אלוף העולם (ברמינגהאם 2018) בקרב 7.
ביוגרפיה > קריירת הספורט כנער

מאייר החל להתאמן באתלטיקה כילד, ורשם הישגים גבוהים בתחרויות בינלאומיות בגילאי נוער. באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה בברסנונה שבאיטליה בשנת 2009 הוא זכה במדליית הזהב בקרב שמונה. באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה במונקטון שבקנדה ב-2010 הוא זכה במדליית הזהב בקרב עשר. באליפות אירופה עד גיל 19 שנערכה בטאלין ב-2011 זכה מאייר במדליית הזהב, עם שיא אליפות חדש (8124 נקודות).
ביוגרפיה > 2012

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי בשנת 2012, הוא שבר את שיאו האישי בריצת 100 מטר, אך פסל בשלושה ניסיונות בקפיצה לרוחק ופרש מהתחרות. שלושה ימים לאחר כישלונו בהלסינקי, השתתף בתחרות בבריסל, בה שבר את השיא הצרפתי בן 27 השנים בקרב עשר, והעמידו על 8415 נקודות. עם קביעת תוצאה זו, השיג את הקריטריון האולימפי להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012). במשחקים עצמם היה רחוק מהתוצאה שהשיג בבריסל, וסיים במקום ה-15.
ביוגרפיה > 2013

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג ב-2013 זכה מאייר במדליית כסף בקרב שבע. באליפות העולם שנערכה באותה שנה במוסקבה הוא סיים במקום רביעי בשיא אישי חדש של 8446 נקודות, 66 נקודות פחות מדמיאן וורנר מקנדה שזכה במדליית ארד.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה בציריך באוגוסט 2014 הוא זכה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 8521 נקודות, אחרי אנדריי קראוצ'נקה מבלארוס (8616 נקודות) ולפני איליה שקורניוב מרוסיה (8498 נקודות).
ביוגרפיה > 2015

הוא נעדר מאליפות העולם שנערכה בבייג'ינג ב-2015, עקב פציעה בשרירי מיתר הברך.
ביוגרפיה > 2016 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה מאייר במדליית כסף בשיא אישי חדש של 8834 נקודות, אחרי אשטון איטון מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 8893 נקודות ולפני דמיאן וורנר (8666 נקודות). בשלושה מהמקצועות שיפר את שיאיו האישיים: ריצת 100 מטר (10.81 שניות), ריצת 400 מטר (48.28 שניות) וקפיצה במוט (5.40 מטר).
ביוגרפיה > 2017 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 הוא זכה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8768 נקודות, לפני ריקו פריימוט (8564 נקודות) וקאי קצמירק (8488 נקודות), שניהם מגרמניה.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם בתחילת מרץ 2018 זכה מאייר במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6348 נקודות, לפני דמיאן וורנר (6343 נקודות) ומייקל אויבו מאסטוניה (6265 נקודות).
באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט אותה שנה הוא קבע במסגרת קרב העשר שיא אישי חדש בריצת 100 מטר, המקצוע הראשון, של 10.64 שניות, אך פסל בשלושת הניסיונות בקפיצה לרוחק, המקצוע השני, ופרש מהתחרות.
ביוגרפיה > 2018 > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בבורדו ב-16 בספטמבר הוא קבע שיא עולם חדש בקרב 10 של 9126 נקודות, ושבר את שיאו בן 3 השנים של אשטון איטון (9045 נקודות). בדרך לשיא העולם הוא קבע מספר שיאים אישיים: בריצת 100 מטר הוא קבע 10.55 שניות, בקפיצה לרוחק הוא שיפר ב-20 ס"מ את שיאו האישי וקבע תוצאה של 7.80 מטר, בקפיצה במוט הוא קפץ 5.45 מטר ובהטלת הכידון הוא שיפר בכמטר וחצי את שיאו האישי והעמידו על 71.90 מטר. בנוסף לכך, הדף את כדור הברזל למרחק של 16.00 מטר, בקפיצה לגובה עבר 2.05 מטר, בריצת 400 מטר קבע תוצאה של 48.42 שניות, בריצת 110 מטר משוכות קבע תוצאה של 13.75 שניות, זרק את הדיסקוס למרחק של 50.54 מטר ובריצת 1500 המטרים קבע תוצאה של 4:36.11 דקות.
שיאים אישיים

קרב עשר: 9126 נקודות (2018), שיא עולם
ריצת 100 מטר: 10.50 שניות (2019)
ריצת 400 מטר: 48.26 שניות (2017)
ריצת 1500 מטר: 4:18.04 דקות (2012)
ריצת 110 מטר משוכות: 13.54 שניות (2020)
קפיצה לגובה: 2.09 מטר (2012)
קפיצה במוט: 5.45 מטר (2018)
קפיצה לרוחק: 7.80 מטר (2018)
הדיפת כדור ברזל: 17.08 מטר (2019)
זריקת דיסקוס: 52.38 מטר (2018)
הטלת כידון: 71.90 מטר (2018)
הערות שוליים

↑  גרסה מצומצמת של קרב עשר, שאינה כוללת קפיצה במוט וזריקת דיסקוס, וכוללת ריצת 1000 מטר במקום ריצת 1500 מטר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14334978
פטריק שברג

יאן ניקלס פטריק שברג (בשוודית: Jan Niklas Patrik Sjöberg; נולד ב-5 בינואר 1965) הוא אתלט-עבר שוודי. הוא פעמיים סגן אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984 וברצלונה 1992), אלוף עולם (רומא 1987), אלוף העולם באולם (פריז 1985), ארבע פעמים אלוף אירופה באולם (אתונה 1985, ליווה 1987, בודפשט 1988, גנואה 1992) ושיאן העולם בעבר בקפיצה לגובה. הוא מחזיק בתוצאה השלישית בטיבה בעולם בקפיצה לגובה בכל הזמנים (2.42 מטר).
ביוגרפיה

שברג נולד בגטבורג.
ביוגרפיה > 1984 > מדליה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה שברג במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.33 מטר, אחרי דיטמר מגנבורג ממערב גרמניה (2.35) ולפני שיאן העולם דאז זו ג'יאנהו הסיני (2.31 מטר).
ביוגרפיה > 1985

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בפריז, בחודש ינואר, זכה שברג במדליית זהב בתוצאה של 2.32 מטר.
ביוגרפיה > 1986

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1986 סיים שברג במקום השישי בתוצאה של 2.25 מטר.
ביוגרפיה > 1987 > שיאן ואלוף עולם

בתחרות שנערכה בפיראוס שביוון ב-1 בפברואר, קבע שברג שיא עולם חדש בקפיצה לגובה באולם, כשקפץ לגובה של 2.41 מטר. בתחרות שנערכה בסטוקהולם ב-30 ביוני אותה שנה קבע שברג שיא עולם חדש בקפיצה לגובה כשעבר גובה של 2.42 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בתחילת ספטמבר אותה שנה, זכה שברג במדליית זהב בקפיצה לגובה (2.38 מטר), לפני שני קופצים מברית המועצות שזכו בצוותא במדליית כסף - איגור פקלין (2.38 מטר) וגנדי אבדינקו (2.38 מטר); שניהם היו שיאני עולם בקפיצה לגובה לפניו.
ביוגרפיה > 1988

באולימפיאדת סיאול זכה שברג במדליית ארד  בתוצאה של 2.36 ביחד עם רודולף פוברניצין מברית המועצות ואחרי אבדינקו שקבע שיא אולימפי חדש של 2.38 מטר והוליס קונוויי מארצות הברית (2.36 מטר).
ביוגרפיה > 1989

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, בחודש מרץ  זכה שברג במדליית ארד בתוצאה של 2.35 מטר.
ביוגרפיה > 1991

באליפות העולם שנערכה בטוקיו סיים שברג במקום השביעי בתוצאה של 2.31 מטר.  המנצח היה צ'ארלס אוסטין מארצות הברית (2.38 מטר).
ביוגרפיה > 1992

באולימפיאדת ברצלונה  זכה שברג במדליית כסף בתוצאה של 2.34 מטר, אחרי חאבייר סוטומאיור מקובה (2.34 מטר) ולפני שלושה קופצים שזכו בצוותא במדליית ארד - ארטור פרטיקה מפולין, קונוויי, וטים פורסית מאוסטרליה (2.34 מטר). כל חמשת הקופצים הראשונים קפצו אותו הגובה, 2.34 מטר, וההכרעה נפלה לפי מספר הפסילות.
ביוגרפיה > 1993

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בטורונטו, בחודש מרץ, זכה שברג במדליית כסף בתוצאה של 2.39 מטר.
ביוגרפיה > 1995

באליפות העולם שנערכה בגטבורג בשנת  סיים שברג במקום השישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר. המנצח היה טרוי קמפ מבהאמה (2.37 מטר).
שיאיו האישיים

אצטדיון
קפיצה לגובה: 2.42 מטר (1987), שיא עולם בעבר
אולם
קפיצה לגובה: 2.41 מטר (1987), שיא עולם בעבר
איסאק קיקואין

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1908 (יוליאני) זאגר, ליטא 
 פטירה:  28 בדצמבר 1984 (בגיל 76) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג (1930) 
 מוסדות:  האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני (19 באוקטובר 1945–2 בנובמבר 1959)  מכון קורצ'טוב (1943)  האוניברסיטה הטכנית של אוראל (1937–1944)  אוניברסיטת מוסקבה  מכון יופה  קוואנט (מגזין)  מכון לפיזיקת מתכות 
 תלמידי דוקטורט:  Vladimir Nikolaev, ואלרי לגאסוב 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1980)  גיבור העמל הסוציאליסטי (27 במרץ 1978)  עיטור לנין (27 במרץ 1978)  מדליית הפטיש והמגל (27 במרץ 1978)  מדליית זהב על שם לבדב (1978)  עיטור מהפכת אוקטובר (17 בספטמבר 1975)  מדליית קורצ'טוב (1971)  מדליית זהב להישג כלכלי (1970)  עיטור לנין (28 במרץ 1968)  פרס ברית המועצות (1967)  פרס לנין (1959)  עיטור לנין (27 במרץ 1958)  עיטור הדגל האדום של העמל (22 בדצמבר 1954)  עיטור לנין (4 בינואר 1954)  עיטור לנין (19 בספטמבר 1953)  פרס סטלין (1953)  עיטור לנין (8 בדצמבר 1951)  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליית הפטיש והמגל (8 בדצמבר 1951)  גיבור העמל הסוציאליסטי (8 בדצמבר 1951)  פרס סטלין (1951)  פרס סטלין (1949)  עיטור לנין (10 במאי 1945)  עיטור אות הכבוד (31 במרץ 1945)  עיטור הכוכב האדום (4 בנובמבר 1944)  פרס סטלין (1942) 
 
איסאק קיקואין (ברוסית: Исаак Константинович Кикоин‏; 28 במרץ 1908, זאגר - 28 בדצמבר 1984, מוסקבה) היה פיזיקאי יהודי סובייטי, מומחה בפיזיקה גרעינית.
קורות חיים

איסאק קיקואין נולד בשנת 1908 בזאגר (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בליטא למשפחה יהודית. אביו היה מורה בבית ספר יהודי בעיירה. בשנת 1915 כאשר חזית מלחמת העולם הראשונה התקרבה לאזור המשפחה עברה לפסקוב. בעיר זו הם התגוררו שנים רבות. אביו נפטר בשנת 1940 ואמו נרצחה על ידי הנאצים כאשר פסקוב נכבשה על ידם.
קיקואין סיים לימודי בית ספר, למד בבית ספר לטכנאים וקיבל הסמכת מודד. בשנת 1925 הוא התחיל לימודי פיזיקה במכון הפוליטכני בלנינגרד.
עוד בהיותו סטודנט קיקואין החל לפרסם תוצאות ניסויים שביצע. לאחר סיום הלימודים הוא נותר במכון בו למד. בשנת 1930 הוא נשלח להשתלמות לגרמניה והולנד. בחזרה לברית המועצות קיקואין החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה בלנינגרד.
בשנת 1933 קיקואין גילה תופעה חדשה במוליכי למחצה שנקראת כיום "תופעת קיקואין-נוסקוב". הוא התחיל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה.
בשנת 1935 לאחר הקמת מכון לפיזיקה בסברדלובסק הוא עבר למקום עבודה החדש. הוא היה מלמד באוניברסיטה טכנית בעיר וכיהן כפרופסור.
לאחר תחילת קרבות מלחמת העולם השנייה קיקואין החל לבצע מחקרים בתחומים שתמחו במאמץ המלחמתי. בשנת 1943 הוא התחיל לעבוד על הפרויקט הגרעיני של ברית המעוצות. הוא היה המוביל בפרויקט בניית מתקנים להעשרת אורניום שנבנו אזור.
לאחר הקמת "מכון קורצ'טוב" קיקואין עבר למכון והחל משנת 1960 היה סגן מנהל המכון.
החל משנת 1945 קיקואין היה פרופסור באוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני במוסקבה, בשנת 1959 הוא עבר לאוניברסיטת מוסקבה בה היה פרופסור עד לשנת 1977.
בשנת 1953 קיקואין נבחר לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1969 קיקואין היה בין המייסדים של ירחון למדע פופולרי "קוונט" שיוצא לאור גם כיום.
קיקואין נכנס לתחום כתיבת ספר לימוד וכתב כמה ספרי לימוד לפיזיקה עבור בתי הספר (ביחד עם אחיו). הוא קידם נושא אולימפיאדות לפיזיקה והעביר החלטה שזוכי התחרות יתקבלו למוסדות להשכלה גבוהה ללא מבחנים.
על תרומתו לקידום המדע וטכנולוגיה בתחום הגרעין לקיקואין הוענקו עיטורים רבים כולל עיטור לנין (7 פעמים), גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים), פרס ברית המועצות (6 פעמים), פרס לנין ועוד.
קיקואין נפטר בשנת 1984 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י.
בשנת 1991 יצא לאור ספר על חייו.
פיטר דרורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בספטמבר 1967  (בן 57) אנגליה
 השכלה:  בית ספר סנט ג'ונס, לדרהד 
 עיסוק:  פרשן ספרוט
 
פיטר דונלד דרורי (באנגלית: Peter Donald Drury; נולד ב-24 בספטמבר 1967) הוא פרשן ספורט בריטי שעובד כיום עבור Sky Sports ו־NBC Sports בארצות הברית כפרשן הראשי של הפרמיירליג וגביע הקרבאו האנגלי.
דרורי שימש בעבר ב־ITV ספורט כפרשן כדורגל ברמת בחירה שנייה, תפקיד שמילא מ-1998 עד 2013. הוא המשיך כפרילנסר בפרמיירליג הפקות בסיקור הבינלאומי של הפרמייר ליג עד מאי 2022, אך עדיין עורך עבורם פרשנויות מדי פעם. דרורי עבד בעבר כעצמאי עבור CBS Sports (ארצות הברית) בסיקור בשפה האנגלית של ליגת האלופות של אופ"א והליגה האירופית מ-2020 עד 2022, עם Pitch International עבור הגביע הקרבאו עד 2022, עם Amazon Prime Video עבור סיקור הפרמייר ליג שלה בבריטניה עד עונת 2022–23, עם BT Sport על סיקור הליגה האירופית וקונפרנס ליג עד עונת 2022–23, עבור Gravity Media עבור גמר הליגה האירופית ב-2023, ועבור שירותי השידור המארחים (HBS) למען גביע העולם בכדורגל לגברים ב-2014, 2018 ו-2022.
ספרא דדיינא

ערך זה עוסק בכותב פרוטוקול בית הדין. אם התכוונתם לסופר גיטין ושטרות, ראו .
ספרא דדיינא הוא תפקיד בבית הדין הרבני, שעיקרו העלאת טענות בעלי הדין ופסיקות הדיינים על הכתב.
במקורות

כבר במשנה הוזכר המנהג לתעד את מהלך המשפט, במשנה במסכת בבא מציעא: ”מַתְנִי' מָצָא אִיגְּרוֹת שׁוּם וְאִיגְּרוֹת מָזוֹן שְׁטָרֵי חֲלִיצָה וּמֵיאוּנִין וּשְׁטָרֵי בֵירוּרִין וְכׇל מַעֲשֵׂה בֵּית דִּין הֲרֵי זֶה יַחְזִיר... גְּמָ' מַאי שְׁטָרֵי בֵירוּרִין הָכָא תַּרְגִּמוּ שְׁטָרֵי טַעֲנָתָא רַבִּי יִרְמְיָה אָמַר זֶה בּוֹרֵר לוֹ אֶחָד וְזֶה בּוֹרֵר לוֹ אֶחָד”. ומבאר הריטב"א ועוד ראשונים שם,”שטרי טענתא: כלומר שבעל חוב מברר דבריו וטענותיו וסופרי הדיינים היו נוהגים לכתוב טענותיהם ושוב אינו טוען וחוזר וטוען”.
וכן בשולחן ערוך מופיע שהדיין יצווה לסופר לכתוב את טענות בעלי הדין, לאחר שמיעתם בעל-פה מבעלי הדין, וכתב הריב"ש ” ויצוו לסופר הדיינים שישים טענותיהם בכתב כפי אשר סדרו אותם מפיהם לפניהם וזה למען לא יוכלו הכתות לחזור בהם ממה שטענו בפנים”.
מהות התפקיד

במקורו כתב הספרא דדיינא את טענות בעלי הדין בלבד, ואף הם שילמו את שכרו במשותף. כיום, הספרא דדיינא כותב את כל מהלך הדיון כולל פסיקות בית הדין (בדומה לתפקיד כותב הפרוטוקול בבית המשפט).
למרות שהספרא דדיינא אינו חלק מבית הדין, בדרך כלל מונו לתפקיד תלמידי חכמים הבקיאים בהלכות הדיינים, גם כדי שיקל עליהם להבין את טענות בעלי הדינים, ואת הפסיקות ההלכתיות, ולהעלותם כראוי על הכתב. חלקם הפכו לאחר זמן לדיינים בבית הדין.
פעמים רבות משמש הספרא דדיינא גם בתפקידים השייכים למזכיר בית הדין, כמו שליח בית הדין להזמין בעלי דין, ופרסום החלטות ופסיקות של בית הדין, וכן להציג מסמכים שונים לפני בית הדין
בדרך כלל, כשבית הדין רוצה לפרסם כרזות או פסיקות והוראות שונות לכלל הציבור, תפקידו של הספרא דדיינא הוא לדאוג לכך.
אישים ידועים ששימשו כספרא דדיינא > הרב אריה לייב שפירא (וילנה)

היה אב בית דין בווילנה שבליטא, שימש בצעירותו כספרא דדיינא בעיר.
אישים ידועים ששימשו כספרא דדיינא > הגרא"ח נאה

היה מחשובי הרבנים בירושלים, ושימש כספרא דדיינא בבית הדין של העדה החרדית בירושלים (מעניין, שבשנת תשי"ב הוא אף חתום כדיין על פרוזבול שנמסר על ידי החזון איש)
אישים ידועים ששימשו כספרא דדיינא > האדמו"ר ממודז'יץ ה"נחלת דן"

לאחר חתונתו כיהן כספרא דדיינא בבית דין בתל אביב למשך כשלושים וחמש שנה.
אישים ידועים ששימשו כספרא דדיינא > הרב מיכאל הכהן

רב בקהילה התוניסאית, לאחר שעלה ארצה שימש כספרא דדיינא בבית הדין בבאר שבע, בהרכב של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו ועוד, ונהגו בו כבוד כבאחד הדיינים.
שמירת סודיות

הספרא דדיינא מחויב לסודיות מוחלטת, ובפרט שמתוקף תפקידו בדרך כלל נמצא אף בדיונים המתקיימים "בדלתיים סגורות".
חשוב מאד לעקוב אחר רישומי הטענות בפרוטוקול בתי הדין, כי רק הרשום שם מהווה הוכחה שאכן הדברים נאמרו.
ראו גם

אגרות בית דין
סופר בית הדין
הערות שוליים

↑  מסכת בבא מציעא דף כ' עמוד א'
↑  חושן משפט י"ג ג'
↑  בית יוסף חושן משפט י"ג ג' בשם תשובת הריב"ש סימן רצח
↑  שולחן ערוך שם
↑  חתם סופר - שו"ת חלק ג-ד (אהע"ז), באתר היברובוקס "ובאותו פרק הביא לפניו ספרא דדיינא הרשאה לשליח גט שנשלח מכאן למקום אחר..."
↑  נדפס בסוף ספר דרך אמונה ח"ד
↑  מיכאל הכהן הגדול - באתר ישיבת כסא רחמים
↑  הערה שכתב הרב ישראל הירשזון, בחוברת יורו משפטיך, הדרכה למתדיין בבית הדין רבני. הוצאת המכון לרבני יישובים
תמונת רבי חיים נאה בשהותו בבוכרה
דוינה מלינטה

דוינה אופליה בשליו-מלינטה (ברומנית: Doina Ofelia Beşliu-Melinte נולדה ב-27 בדצמבר 1956) היא אתלטית רומניה בעברה, שהצטיינה בריצה למרחקים בינוניים. היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984) ואלופת האוניברסיאדה (בורקשט 1981) בריצת 800 מטר ופעמיים ברציפות אלופת העולם באתלטיקה באולם (אינדיאנפוליס 1987 ובודפשט 1989) ו-3 פעמים אלופת אירופה באולם (פיראוס 1985, בודפשט 1988 וגלאזגו 1990) בריצת 1500 מטר. נוסף לכך, היא החזיקה בשיא העולם באולם במשך 26 שנים בריצת מייל (4:17.14 דקות) ומחזיקה עדיין בשיא אירופה.
ביוגרפיה

מלינטה נולדה  בשם דוינה בשליו ב-1956 ביישוב הודשט במחוז בוטושאן במשפחה רומנייה בת שלושה ילדים.  למדה בבית הספר היסודי בכפר הולדתה ואחר כך למדה בעיר קמפולונג מולדובנסק ובהמשך עד 1976 בבית הספר התיכון לכלכלה בעיר ביסטריצה, מקצוע הנהלת חשבונות. בילדותה רצתה להיות רקדנית בלט ובתיכון שיחקה כדוריד. את הקריירה בתחום האתלטיקה התחילה אחרי שזכתה במירוץ חצי מרתון בעיר ועוררה את תשומת לבו של המאמן יואן זאנקה.
בשנים 1982-1976 הייתה מלינטה מורה לחינוך גופני. היא סיימה ב-1979 לימודי חינוך גופני וספורט במכון לחינוך גבוה בעיר סוצ'אבה בפקולטה לחינוך טכני ופדגוגי, המחלקה לספורט. המאמן שלה שם היה באותה תקופה דורין מלינטה שהפך מאוחר יותר לבן זוגה. אחרי סיום לימודיה האקדמיים היא התקבלה בנבחרת הלאומית לאתלטיקה של רומניה.
ב-1983 סיימה מלינטה את בית הספר למאמנים, והפכה למאמנת בקטגוריה I אתלטיקה. בשנים 1990-1983 עבדה כמאמנת במועדון הספורט CSU בבקאו. ב-1993 סיימה תואר ראשון בחינוך גופני, מגמת אתלטיקה מתקדמת  באקדמיה הלאומית לחינוך גופני ולספורט בבוקרשט.
ב-2005 סיימה מלינטה תואר שני במנהל ציבורי בבית הספר הגבוה למדעי המדינה והמנהל בבוקשרט, וב-26 באוקטובר 2009 סיימה באוניברסיטה לחינוך גופני וספורט בבוקרשט ובמכון  הלאומי לחינוך גופני ולספורט של רפובליקת מולדובה דוקטורט עם עבודה בנושא "תכנון הכנת הספורטאיות מהאליטה העולמית במבחנים האתלטיים למרחקים בינוניים"
מלינטה התגייסה גם לפעילות פוליטית וציבורית. בשנים 1992-1990 נבחרה כנציגת החזית להצלה לאומית (רומניה) בכחברה בבית הנבחרים של רומניה מטעם אזור בחירות בבקאו.
בשנים 2003-1996 כיהנה כחברה במועצת העיר בקאו
החל מ-1993 היא  חברה בוועד האולימפי של רומניה ופעלה במסגרת המנהלת לספורט של מחוז מגוריה, מחוז בקאו. היא פעילה גם במסגרת הפדרציה הרומנית לאתלטיקה. .
הישגיה בספורט העולמי

לאורך הקריירה, אומנה על ידי המאמנים יואן זאנקה (1976-1972), יון דימה (1978-1976), יון פויקה (1980-1979), ניקולאיה מרשסקו (1983-1981), שוב דורין מלינטה (1989-1984). החל מ-1990 ועד לפרישתה מהספורט התחרותי אימנה את העצמה לבד.
הישגיה בספורט העולמי > 1980

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה מלינטה במקום 13 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.72 דקות.
הישגיה בספורט העולמי > 1981

באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 זכתה מלינטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.81 דקות ומדליית כסף, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.74 דקות.
הישגיה בספורט העולמי > 1982 > תוצאת השנה בעולם

בתחרות שנערכה בבוקרשט ב-1 באוגוסט 1982 קבעה מלינטה בריצת 800 מטר שיא רומניה חדש של 1:55.05 דקות, תוצאה שהיוותה את תוצאת השנה בעולם והתוצאה הרביעית בטיבה בהיסטוריה באותה העת. חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון היא סיימה רק במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.65 דקות ובמקום תשיעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.49 דקות.