stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרים אנגל
השכלה

אנגל החלה לרקוד בגיל 3, בקונסרבטוריון למוזיקה ומחול בשכונת בית הכרם בירושלים. ב-1997 למדה במגמת המחול של אולפנת אמונה לאמנויות, ובין השנים 1999 ל-2003 הוכשרה בסדנאות המחול של להקת ורטיגו ושל קיבוץ געתון. בשנת 2007 סיימה את לימודי התואר הראשון ותעודת ההוראה במסלול לרקדנים מקצועיים פעילים של האקדמיה למחול בירושלים.
בשנת 2010 סיימה לימודי עיתונאות ותקשורת בבית ספר "כותרת" באוניברסיטת תל אביב.
פרסים והכרה

בשנת 2006 זכתה אנגל בפרס מלגת קרן שרת לרקדנים מקצועיים.
מיצירותיה

2023 – העלמה והמוות – להקת המחול העכשווי הלאומית "בלט ארבסק", התיאטרון המוזיקלי, סופיה בולגריה.
2022 – זאזל – קרן יוצרים משרד התרבות והספורט, תיאטרון ירושלים, ישראל.
2022 – Bitter Sweet – במסגרת פרויקט LovINg Ankara, טורקיה-ישראל.
2021 – Stop the war – רזידנסי אתונה, יוון, Kinitiras – Artistic network for performing arts
2019 – The Lonely People – להקת Ballet Arabesque, סופיה, בולגריה.
2019 – נעורים – תל אביב דאנס, חשיפה בינלאומית סוזן דלל, סדרת מחול במזיא, פסטיבל סמילנסקי באר שבע, רזידאנס, ירושלים ארצות הברית, בולגריה.
2019 – A-DAY – רזידנסי – De-Paul University, שיקגו, ארצות הברית.
2019 – C I Fly – יצירה לאנסמבל YESA, ברקלי, קליפורניה.
2019 – Happy – יצירה לאנסמבל Shawl-Anderson, ברקלי, קליפורניה.
2018–2019 – גרעין – פסטיבל מחולוהט, סוזן דלל, סדרת מחול במזיא, שיקגו, קליפורניה.
2018 – מתוק – יצירת סולו – רזידנסי, de-Paul University, שיקגו, ארצות הברית
2018 – H.T. Burleigh Songs – יצירה לאנסמבל De-Paul University, שיקגו, ארצות הברית
2018 – City 09 – יצירה לאנסמבל, YESA, ברקלי, קליפורניה
2017 – סעודה אחרונה – פסטיבל "מואר", פסטיבל ירושלים, סדרת מחול מזיא, מחולוהט – סוזן דלל
2016 – חצילים (אוברג'ין) – תיאטרון ירושלים, פסטיבל י-ם לאומנויות, "תל אביב דאנס" סוזן דלל, בית מזיא לתיאטרון.
2015 – סבא – איך באים ילדים לעולם – פסטיבל ירושלים לאומנויות, "מחולוהט" סוזן דלל, בית מזיא לתיאטרון.
2014 – יומולדת – פסטיבל ירושלים לאומנויות, ליין פרינג', 'מחולוהט' – סוזן דלל, פסטיבל 'טולבוקס', מחול שלם.
2012–2013 – בלי ידיים – בית מזיא לתיאטרון, "מחולוהט" סוזן דלל, תיאטרון ירושלים, כנס הנשים עיתון כל העיר. סיורים: בולגריה, ארצות הברית
2011–2012 – חו"ליות – פסטיבל "מחול שלם", מחולוהט סוזן דלל. סיורים: שיקגו, סן פרנסיסקו, בולגריה, בלארוס
2008 – קומי לכי | מבושמת מרה ועיוורת – הפקות מקור פסטיבל מחול שלם, פסטיבל "EUROשלם – הולנד, גרמניה, פולין, ישראל.
הערות שוליים

↑  מרים אנגל באתר עמותת הכוריאוגרפים הישראלית
1 2 3  מרים אנגל באתר "יעל" ליוצרי מחול עצמאיים בירושלים
↑  JISDF - הפסטיבל הבינלאומי למחול סולו בירושלים, באתר jisdf.co.il
↑  ההצגה נעורים באתר בית מזיא לתיאטרון
↑  ענת טנר, נולדו מחדש בין שיקאגו לירושלים, באתר ynet, 1 באפריל 2016
מאיה מכלל גלפנד

| --- | --- |

 לידה:  23 בפברואר 1983 (בת 41)
 תחום יצירה:  מחול והוראת מחול
מאיה מכלל גלפנד (נולדה ב-23 בפברואר 1983) היא כוריאוגרפית, רקדנית, ומורה למחול ישראלית.
ביוגרפיה

מכלל גלפנד נולדה בשנת 1983. היא גדלה באשדוד ובכיתה א' עברה עם משפחתה לירושלים.
בגיל 10 החלה לרקוד בקונסרבטוריון של האקדמיה למוסיקה ומחול אצל חסיה לוי אגרון. בשנת 1994 החלה ללמוד בחטיבת הביניים ובתיכון האקדמיה למוסיקה ולמחול ע״ש רובין בירושלים, שם התחילה את הכשרתה המקצועית בתחום וסיימה עם בגרות במגמת מחול.
קריירה במחול

בגיל 16 הופיעה כרקדנית מקצועית באולם המופעים YMCA במסגרת מופעי פולקלור של להקת "הצברים". כמו כן שימשה כשחקנית בתיאטרון החאן ירושלים בהצגה "The Eternal Triangle" מאת אביבה גלילי.
בשנת 2001 נסעה לארצות הברית. באותה שנה עבדה כשחקנית בובות בתיאטרון "Tears Of Joy" בקאסט שהופיע בסבבי הופעות בחוף המערבי בארה״ב.
בשנת 2003 זכתה במקום השני בפרס הכוריאוגרפיה בתחרות "Weiler Choreography Competition" שנערכה בפורטלנד, שבאורגון. כמו כן, השתתפה בפרויקט של תיאטרון התנועה "Imago Theater", בהפקה של "Frogz" בהנהלת ג'רי מאווד (Jerry Mouawad) וקרול טריפל (Carol Triffle). במקביל היא החלה לעבוד כאסיסטנטית למורה לבלט בסטודיו של הרקדנית סינת'יה טוש (Cynthia Tosh) בבית הספר למחול בפורטלנד.
מאוחר יותר בשנת 2003, שבה לישראל והחלה בלימודי תואר ראשון ותעודת הוראה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בזמן לימודיה, זכתה במקום הראשון בתחרות כוריאוגרפיה ע״ש גרטרוד קראוס. כמו כן, היא רקדה בלהקת המחול של האקדמיה למוסיקה ולמחול בניהולו האמנותי של פול בלום, וטסה לייצג את המוסד הלימודי בהולנד כחלק מהלהקה.
בשנים 2004–2006 היא רקדה בלהקת "תמי" בתל אביב בניהולו של נמרוד פריד ובלהקת "קולבן דאנס" של הכוריאוגרף אמיר קולבן בירושלים. היא הופיעה ברחבי העולם וישראל במופעים מהרפרטואר של הלהקות.
במקביל, החלה ללמד מחול במוסדות שונים, ביניהם: "מחולה" בניהולה האמנותי של שוקי הופמן, "בית הספר למחול קריית גנים" בראשון לציון בניהולה של ורדה שובל, סטודיו למחול "אורנה גלס" בגדרה, וב"מרכז מחול ברנר" בניהולה של כרמל נתן שלי בגבעת ברנר. בשנים אלו העבירה סדנאות במחול מודרני, בלט קלאסי, כוריאוגרפיה, אימפרוביזציה וביצוע ברחבי ישראל.
בשנת 2007 השתתפה כמתחרה בתוכנית הריאליטי הטלוויזיונית של קשת "נולד לרקוד 3" בהנחיית צביקה הדר.
בשנת 2008 ייסדה את "סטודיו למחול מאיה מכלל" הפועל בהרי ירושלים, במבשרת ציון, בהר אדר ובנווה אילן.
בשנת 2011 השתתפה ויצרה את הכוריאוגרפיה לווידאו של יוצר המוזיקה האלקטרונית הישראלי סקאזי, לשירו "My Way".
בשנים 2014–2017 למדה לתואר שני M.Mus בקומפוזיציה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בסיום לימודיה יצרה את עבודת הביכורים שלה – "רוץ!". הטריילר של היצירה הוצג מאוחר יותר במוזיאון תל אביב, ומכלל גלפנד גם הוזמנה ללמד אותה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בשנת 2018.
בשנת 2016 הצטרפה מכלל גלפנד לעמותת הכוריאוגרפים. באותה שנה זכתה לתמיכה ביצירתה ממשרד התרבות והספורט.
בין עבודותיה הבולטות ככוריאוגרפית נמנות: "POV" שעלתה בפסטיבל הרמת מסך ב-2017, "אורורה" שעלתה בפסטיבל מחול שלם ב-2018, ו-"Bound" שעלתה כהומאז' ללהקת קולבן דאנס בשנת 2016. מאוחר יותר יצירה זו הוצגה בסוזן דלל ובהפקה עצמאית. בנוסף, הוזמנה מכלל גלפנד כיוצרת עצמאית להציג את עבודותיה וללמד בכנסי מחול ארציים: "פסטיבל מאמ״י אילת" בניהולם של רינה וידידיה עמרם, ובפסטיבל "movement" בניהולו של רן אדרי, אילת. כמו כן, בשנת 2018 יצרה את "הוויה" ללהקת המחול "איילות" בניהולה של מיכל הברי. העבודה עלתה בפסטיבל המחול שבוע המחול היהודי - "יש מאין".
בין השנים 2018–2020 לימדה במגמת המחול בקרית גת בניהול שאת אפרת כדורי דרור. החל משנת 2018 היא עובדת כמורה בכירה לקומפוזיציה ואימפרוביזציה בסגל תיכון האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
נוסף לעשייתה האמנותית ולהוראה, מכלל גלפנד גם מתאמנת באקרובטיקה באמצעות טרפז מעופף, ובתעופת גוף ב-Flybox. כמו כן היא שרה וכותבת באופן עצמאי.
רשימת יצירות

Superwoman - 2022
2018 -Aurora
2018 - Oro
2018 - הוויה
2017 - POV
Intimate Borders - 2017
You Are Here - 2016
2016 - Bound
Game Changer - 2014
2015 - You Move I Move
2013 - רוץ!
פרסים

2003 - זכייה במקום השני בפרס כוריאוגרפיה בתחרות Weiler Choreography Competition
2003 - מקום הראשון בתחרות כוריאוגרפיה ע״ש גרטרוד קראוס, האקדמיה למוסיקה ולמחול ירושלים
חיים אישיים

מכלל גלפנד חיה עם בן זוגה יונתן גלפנד ובנותיהן מישל ולין ביישוב נטף.
הערות שוליים

↑  סיון דה ליאו, ‏הכדור (רגל) בידיו, באתר ‏מאקו‏, 5 בפברואר 2008
1 2  מאיה מכלל גלפנד, באתר עמותת הכוריאוגרפים
↑  הקליפ הרשמי בערוץ היוטיוב של סקאזי
1 2 3   רות אשל, ניצוצות של כישרון במופע של הכוריאוגרפית מאיה מכלל גלפנד, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2014
1 2  מאיה מכלל גלפנד, באתר הבמה
1 2  מאיה מכלל גלפנד ודנה נעים חפוטה, באתר מחול שלם
↑  נירה פרי, "נא לא להרגיש!" ערב מחול, מאת קלי איאש שמארחת את מאיה מכלל גלפנד עם היצירה BOUBD, באתר סלונה, ‏9 באוגוסט 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאיה מכלל גלפנד".
מתוך היצירה "POV" מאת גלפנד מכלל
מתוך היצירה "POV" מאת גלפנד מכלל
מתוך היצירה "POV" מאת גלפנד מכלל
אוריונים

| --- | --- |
מעריצה בתחפושת של אוריונית.
מעריצה בתחפושת של אוריונית.
 הופעה ראשונה:  "The Cage" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", 1967
 יוצרים:  ג'ין רודנברי
אוריונים (באנגלית: Orions) הם גזע בדיוני של חוצנים דמויי-אדם המופיעים ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". הם הופיעו לראשונה בפרק "The Cage" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" כשדמותה של וינה הוצגה כשפחה אוריונית באשליה שהוצגה לקפטן כריסטופר פייק. הצילומים נוספו בסופו של דבר לפרק הכפול The Menagerie. זכרים אוריונים הופיעו לראשונה ב"מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה" בפרק The Pirates of Orion.
מוצאם של האוריונים מכוכב הלכת אוריון שברביע אלפא. הם מנוהלים על ידי סינדיקט אוריון התומך בפשיעה מאורגנת בתחומים כמיפיראטיות, כרייה בלתי חוקית, ניצול שוק שחור ועבדות. הנשים האוריוניות, המתוארות על ידי הסינדיקט כבעלות אופי חייתי וייצר חושני, נמכרות כשפחות בשוקי עבדים. בשווקים אלו נטען שאף גבר לא מסוגל להתנגד לריקוד המפתה שהן מציגות. ב"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", בפרק Bound, התברר שחלקן מסוגלות להפריש פורומונים חזקים המשפיעים על זכרים של גזעים דמויי אדם ומאפשר להן לשלוט בהם. בפרק זה טענו השפחות האורניות נוואר, ד'נאש ומאראס שבעזרת יכולת זו הן למעשה מנהיגות הסינדיקט ומאפשרות לעצמן להימכר לעבדות כדי להסתנן ליעד עליו הן רוצות להשתלט.
במאה ה-24 החל הסינדיקט לקבל גזעים גם אחרים לארגון.
במאה ה-32, בסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי", האוריונים והאנדוריאנים פעלו במשותף תחת הסינדיקט "שרשרת האזמרגד" שבראשו עמדה אוריונית בשם אוסיירה.
ר"ג' פלאסיו

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1963 (בת 61) קווינס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות בולטות:  פלא, פלא 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'וזט פרנק (2013)  פרס כריסטופר  פרס ההקראה ע״ש אלוין ברוקס וייט 
 rjpalacio.com
 
ר.ג'. פלאסיו (באנגלית: R.J. Palacio; נולדה ב-13 ביולי 1963) הוא שם העט של הסופרת האמריקאית ראקל ג'רמילו פלאסיו (באנגלית: Raquel Jaramillo Palacio).
ביוגרפיה

ר.ג'. פלאסיו נולדה ברובע קווינס בניו-יורק, ב-13 ביולי 1963. היא דור ראשון למשפחת מהגרים שהגיעה מקולומביה. שמה מלידה הוא ראקל ג'רמילו. ראשי התיבות של שם העט שלה הן בעצם שתי האותיות של שמה הפרטי ושם משפחתה בנעוריה. פלאסיו היה שמה של אמה לפני נישואיה.
פלאסיו החלה את דרכה כמנהלת אמנותית וכמעצבת גרפית, ועיצבה כריכות ספרים עבור פול אוסטר, תומאס פינצ'ון ואחרים. במהלך הקריירה עיצבה מאות רבות של כריכות ספרים, כולל ספרי סיפורת ועיון כאחד. היא גם איירה מספר ספרי ילדים שכתבה בעצמה. בשני העשורים הראשונים של הקריירה שלה, היא כתבה ספרים בלילות לאחר עבודתה במשך היום כמעצבת. היא איירה את ספריה המוקדמים שהיו ספרי לוח לילדים, שפורסמו תחת השם ראקל ג'רמילו.
ספרה הראשון "פלא" יצא לאור ב-2012, הפך לרב-מכר ותורגם לשפות רבות, כולל לעברית. על בסיס הספר הופק סרט קולנוע באותו השם ב-2017.
ספרה "ציפור לבנה: סיפור פלא" (2019) הופק לסרט בשם זה ב-2024.
ביוני 2021 הודיעה הוצאת רנדום האוס שהרומן החדש שלה "פוני" יקבל הדפסה ראשונה של 500,000 עותקים. זהו הרומן הראשון שלה שאינו כולל דמויות מיקום "הפלא".
חיים אישיים

פלאסיו מתגוררת ברובע ברוקלין בניו-יורק עם בעלה ושני בניה.
פרסים : הספר פלא נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך.
ספריה בעברית

פלא - תרגום: שהם סמיט ואמנון כץ, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2013.
כל אחד הוא פלא - תרגום: שהם סמיט ואמנון כץ, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017.
אוגי ואני: שלושה סיפורי פלא - תרגום: שהם סמיט ואמנון כץ, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017 (הרחבה על דמויות מהספר "פלא").
365 ימים של פלא: ספר הפתגמים של מר בראון - - תרגום: שהם סמיט ואמנון כץ, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2018.
ציפור לבנה : סיפור פלא - תרגום: שהם סמיט, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2020 (הרחבת הסיפור של סבתו של ג'וליאן מ"אוגי ואני").
פוני, סיפור מסעו המסעיר של נער בעקבות אביו, תרגמה מאנגלית: לי עברון, הוצאת [כנרת, זמורה, דביר, 2024
הערות שוליים

↑   רשימות רבי המכר 6.11.2015, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2015
↑   דוד רפ, "פלא": סיפורו של ילד שלא מפסיק להתמודד, באתר הארץ, 9 בינואר 2014
↑  איתמר זהר, הסרט "פלא": מי אמר שהקריירה של ג'וליה רוברטס גמורה, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2017
↑  Tivnan, Tom (15 ביוני 2021). "R J Palacio - 'The whole book is about the connections we make in our lifetimes'". The Bookseller. נבדק ב-7 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   עלית קרפ, "פלא": להאמין, אפילו לרגע, שהעולם הוא מקום טוב, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2014
↑   דוד רפ, "אוגי ואני": סיפורם של הילדים הרגילים מסביבו של הילד החריג מ"פלא", באתר הארץ, 6 בדצמבר 2017
↑   דוד רפ, ספרי ילדים ובני נוער יפהפיים שעוסקים בגזענות, באתר הארץ, 6 ביוני 2021
↑   דוד רפ, בספר הזה מתגלה העמקה אמיתית אל נפש האדם והילד, באתר הארץ, 25 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517367605171  PLWABN: 9810677685205606  BIBSYS: 13011817  BnF: cb16657932v (data)  CiNii: DA18401227  GND: 1022079352  ISNI: 0000 0003 5704 6950  LCCN: n2011062703  LNB: 000204671  MusicBrainz: 7c33d204-b56e-435d-b644-de0603d7c73c  NDL: 001207614  NKC: xx0174935  NLK: KAC201719623  NSK: 000662975  NTA: 339245468  RERO: 02-A023132418  SELIBR: 371582  SUDOC: 171367987  VIAF: 308781912   WorldCat (עם VIAF): 308781912
ג'ורג' הסקרן (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "ג'ורג' הסקרן" מאת הנס ריי ומרגרט ריי
 בימוי:  מתיו או'קלגהן 
 הופק בידי:  רון הווארד, דייויד קירשנר 
 עריכה:  ג'ולי רוג'רס 
 מדבבים:  פרנק ולקר דייוויד קרוס יוג'ין לוי דרו ברימור ויל פרל דיק ואן דייק 
 מוזיקה:  הטיור פררה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Imagine Entertainment, A. Film A/S, Universal Animation Studios 
 חברה מפיצה:  United International Pictures, סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בפברואר 2006 
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט ילדים, סרט הרפתקאות 
 הכנסות באתר מוג'ו:   curiousgeorge
 סרט הבא:  ג'ורג' הסקרן 2: אחרי הקוף 
 www.curiousgeorgemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ורג' הסקרן (באנגלית: Curious George) הוא סרט קולנוע מונפש קומי אמריקאי משנת 2006, המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת הנס ריי ומרגרט ריי. בסרט זה מדבבים ויל פרל, דרו ברימור, דיק ואן דייק, דייוויד קרוס, פרנק ולקר, יוג'ין לוי, אד או'רוס וג'ואן פלורייט.
תקציר העלילה

טד, האיש בעל הכובע הצהוב, עושה הדרכות במוזיאון לכיתתה של מגי, מורה ומושא אהבתו של טד. כאשר נודע לו שהמוזיאון בסכנת סגירה, טד שט לאפריקה על מנת למצוא את האליל אשר יציל את המוזיאון, והוא מוצא שם קוף קטן וסקרן בשם ג'ורג' אשר עקב אחריו עד לעיר הגדולה.
דמויות ומדבבים

ויל פרל - טד, האיש בעל הכובע הצהוב
דרו ברימור - מגי, מורה בבית ספר ומושא אהבתו של טד. דמותה נקראה על שמה של מרגרט ריי.
דיק ואן דייק - מר בלומסברי, מנהל המוזיאון. זוהי עבודת הדיבוב הראשונה של ואן דייק.
דייוויד קרוס - ג'וניור, בנו החמדן של מר בלומסברי.
פרנק ולקר - ג'ורג', קופיף קטן וסקרן שהגיע מאפריקה.
יוג'ין לוי - קלוביס, מדען אשר מתמחה בבניית חיות רובוטיות.
אד או'רוס - איוון, השומר בבניין שבו גר טד, הוא שונא את ג'ורג' בטענה שאסור להכניס חיות לבניין, מדבר במבטא רוסי.
ג'ואן פלורייט - גברת פלאשבוטום, זמרת אופרה ושכנה של טד.
הצלחת הסרט

עקב הצלחת הסרט, הופקה סדרת הטלוויזיה "ג'ורג' הסקרן" ששודרה במקור בערוץ PBS Kids, ובישראל בדיבוב עברי בערוץ לוגי. בנוסף יצאו מספר סרטי המשך לזיכיון אשר יצאו ישירות ל-DVD.
שלומית פונדמינסקי

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1974 (בת 50)
 תחום יצירה:  מחול ואימפרוביזציה בתנועה
 פרסים והוקרה:  2005 - זוכת פרס שר החינוך והתרבות ליוצר צעיר במחול בראשית דרכו 2005 - זוכת המקום השני עבור הסולו "בכיס הפנימי" בתחרות יצירות סולו בינלאומית,"10Masdanza" האיים הקנריים 2022 - - זוכת פרס משרד התרבות רקדנית מבצעת יחידה
 https://www.shlomit.dance/
שלומית פונדמינסקי (נולדה ב-9 בינואר 1974) היא כוריאוגרפית, רקדנית, מורה וחוקרת אלתור בתנועה, המתגוררת ופועלת בישראל.
ביוגרפיה

פונדמינסקי נולדה בשנת 1974 בירושלים. בגיל חמש היא החלה ללמוד מחול אצל פרופ' חסיה לוי-אגרון, טליה כדורי, וגם למדה את טכניקת גרהם אצל תמרה מיאלניק.
לאחר הצבא עברה לגור בתל אביב.
בשנת 2001 סיימה תואר B.Ed בהוראת מחול במכללת סמינר הקיבוצים.
רשימת יצירות

2023 פסטיבל בין שמיים לארץ - חלום בקביים
2022 אוניברסיטת סן חוזה, ארצות הברית - Nature
2022 פסטיבל א-ז'אנר, תיאטרון תמונע - חופשיים לנפילה
2002 להקת נגה - Hand2Hand
2021 פסטיבל אינטימדאנס, תיאטרון תמונע - Girls Material
2020 פסטיבל תל אביב דאנס, מרכז סוזן דלל - Big Hand Little Hand
2018 תיאטרון ענבל, ת"א - M.E.S.S
2017 פסטיבל זירת מחול, ירושלים - אופרה טריטוריאלית
2016 מרכז כלים לכוריאוגרפיה - iWoman2.0
2015 מחסן 2 יפו - למה? מה הקשר?
2014 פסטיבל תל אביב דאנס, מרכז סוזן דלל למחול - זהבה בת 100
2012 פסטיבל הרמת מסך - Fly, Fly, Lie
2011 פסטיבל ריקודי חדר - גּומה
2011 תיאטרון תמונע - מכושפה שלי
2010 הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון רחוב, בת ים - אופרה אורבנית
2009 אופרציה 1 מרכז מנדל, יפו - לה דיווינה
2009 פרויקט נמל בית של עמותת הכוריאוגרפים - מתקתק
2008 פסטיבל "קולה של מילה," ירושלים - על גופו, בגופו
2007 פסטיבל אינטימדאנס, תיאטרון תמונע - בהמתנה
2005 פסטיבל הרמת מסך - סימני החלקה
2004, פסטיבל הרמת מסך - בכיס הפנימי
3003 פסטיבל אינטימדאנס, תיאטרון תמונע - בטן
2001 פסטיבל גוונים, מרכז סוזן דלל - להפריד 1
השכלה

2022 מאסטר בכוריאוגרפיה, M.Dance האקדמיה למוסיקה ומחול, ירושלים
2004 לימודי תיאטרון פיזי, בי"ס לתיאטרון הגוף
2001 לימודי תואר ראשון,B.Ed המסלול למחול, מכללת סמינר הקיבוצים
פרסים ומלגות

2022 - זוכת פרס משרד התרבות רקדנית מבצעת יחידה על ביצוע הסולו Big Hand Little Hand
2022 - מלגת רזידנסי אמן לסמסטר סתיו, אוניברסיטת סן חוזה, ארצות הברית מטעם ארגון - BAMAH
2020 - מלגת לימודים, קרן גרטרוד קראוס
2019/20 - מלגת לימודים, האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
מלגות תמיכה בנסיעות מטעם משרד החוץ ו"קרן תרבות אמריקה ישראל"
תמיכות ממפעל הפיס לתרבות
מלגות יצירה מטעם קרן יהושע רבינוביץ
2008 - מלגת "עידוד היצירה" מטעם חברת טבע
2005 - זוכת פרס "שר החינוך והתרבות ליוצר צעיר במחול בראשית דרכו"
2005 - זוכת המקום השני עבור הסולו "בכיס הפנימי," תחרות יצירות סולו בינלאומית,"10Masdanza" האיים הקנריים
הערות שוליים

1 2  רות אשל, Thoughts on Curtain Up 2004, מחול עכשיו 12, אפריל 2005
1 2  Rebumbio de Noticias, Revista, BienMeSabe, ‏April 24, 2005
1 2  Choreography Constest, masdanza
↑  RACHEL LEIBOLD, Minimalist Israeli dance piece skids into San Francisco, the Jewish News, ‏MAY 23, 2008
↑  Rita Felciano, Looking Back Forward, dance view times, ‏2008
1 2  מרב יודילוביץ', הוכרזו הזוכים בפרסי שרת התרבות במחול, באתר ynet, 6 בנובמבר 2005
1 2  "טבע" תומכת בכוריאוגרפים, באתר הבמה, ‏30 בינואר 2008
↑  ארלה הצמצם הבוער, אמנית אחת בשבוע: שלומית פונדמינסקי משחקת עם הכלום, באתר time out, ‏24 בינואר 2022
↑  אורה ברפמן, פסטיבל נשים יוצרות. סוזן דלל 5-17 בינואר 2015, באתר ריקודיבור, ‏19 בינואר 2015
↑  Ayelet Dekel, Dance Performances @The Israel Museum, midnight east, ‏December 30, 2014
↑  פרסום על הפסטיבל בפייסבוק, 24 ביוני 2019
↑  פרסום על השתתפותה בפסטיבל בפייסבוק, 11 באוגוסט 2018
↑  סרטון מתוך היצירה ופרסום על הפסטיבל בפייסבוק, 17 באוגוסט 2018
↑  שרונה פלורסהיים, ארבעה מבטים על טכניקת רליס, מחול עכשיו 25, פברואר 2014
1 2   עידית סוסליק, "למה? מה הקשר?": החיבוק שהפך למחול, באתר הארץ, 27 ביולי 2016
1 2  עידית סוסליק, תנועת היום שאחרי, באתר העין העכשווית, ‏28 באוקטובר 2021
↑  צבי גורן, גוונים במחול 2015 - בצעדים ראשונים, באתר הבמה, ‏19 באוקטובר 2015
1 2  דודי טל, מנהיגים רוקדים: מה קורה כששני מוחות יצירתיים משתפים פעולה?, באתר השקמה, ‏14 בדצמבר 2018
1 2 3  עידית סוסליק, אולטרסאונד לנפש מחוללת, באתר העין העכשווית, ‏24 בדצמבר 2018
↑  מנהיגה על הבמה – שלומית פונדמינסקי בראיון על המופע החדש, באתר רמת גן גבעתיים NEWS, ‏11 בדצמבר 2018
↑  University Dance Theatre presents EMERGING, SAN JOSÉ STATE UNIVERSITY
↑  הוכרזו הזוכים בפרסי שר התרבות והספורט במחול אמנותי לשנת 2022, באתר משרד התרבות והספורט, ‏17 בנובמבר 2022
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שלומית פונדמינסקי".
ג'יימס פורטר

ג'יימס מדיסון פורטר (באנגלית: James Madison Porter;‏ 6 בינואר 1793 – 11 בנובמבר 1862) היה מזכיר המלחמה ה-18 של ארצות הברית ומייסד "לה פאייט קולג'".
פורטר החל את הקריירה שלו ב-1809 בלימוד משפטים ומאוחר יותר היה לפקיד בבית משפט. ב-1813 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ומאוחר יותר מונה לתובע הכללי של מחוז נורת'האמפטון בפנסילבניה. במשך כל חייו, מילא פורטר תפקידים רבים. הוא היה פרופסור למשפטים ולכלכלה פוליטית בלה פאייט קולג' בין השנים 1837 – 1852, שופט, ומזכיר המלחמה תחת הנשיא ג'ון טיילר. ב-1849 הוא נבחר לבית הנבחרים של פנסילבניה.
ראשית חייו

ג'יימס מדיסון פורטר נולד בנוריסטאון שבפנסילבניה באחוזתו של אביו, "סלמה". הוא היה בנם של גנרל אנדרו פורטר שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית ושל אליזבט פרקר פורטר והצעיר מבין 13 ילדיהם. ג'יימס ואחיו הגדול, רוברט פורטר, לימים שופט, התחנכו בבית בשנותיהם הראשונות ומאוחר יותר למדו בבית הספר התיכון המקומי.
קריירה צבאית

את הקריירה הצבאית שלו החל פורטר ב-1809 כפקיד לבקשת אביו ששירת כמודד הראשי של פנסילבניה באותה עת. הזמן שהוא בילה כפקיד הוכח כמועיל, שכן התאפשר לו לרכוש ידע שסייע לו להיכנס למשרד עורכי הדין של ג'ון פסמור. ב-1813 הוא התיישב בפילדלפיה כאשר נפוצו שמועות בכל רחבי העיר שהבריטים מתקרבים במהלך מלחמת 1812. פורטר לקח את העניינים לידיו וארגן יחידות מיליציה לאורך נהר דלאוור. אף על פי שהבריטים לא הגיעו לשם בסופו של דבר, העריכו אנשי פילדלפיה עד מאוד את מאמציו. שירותו הצבאי הסתיים ב-1818 והוא עבר לאיסטון שבפנסילבניה.
קריירה פוליטית מוקדמת

פורטר הגיע לאיסטון ב-1818 כדי לשמש כסגן התובע הכללי של מחוז נורת'האמפטון. הוא היה מעורב מאוד בתיקים האזרחיים והפליליים של המחוז. ב-1838 הוא נבחר לאספה הכללית של פנסילבניה כדי לסייע ברפורמה של חוקת המדינה. תפקידו כיושב ראש הוועדה לחוק הזכויות הציבה אותו במעמד שבה היה יכול להביע את עמדותיו. הוא החזיק בעמדה פוליטית שנעה בין שמרנות למתינות. ב-1839 נבחר אחיו, דייוויד ר. פורטר כמושל פנסילבניה מטעם המפלגה הדמוקרטית. באותה שנה מינה דייוויד את אחיו ג'יימס כנשיא בית המשפט של מחוזות דאופין, סקוקול ולבנון שבפנסילבניה.
ייסוד לה פאייט קולג'

העיירה (כיום העיר) איסטון התקשתה לבסס מערכת חינוך יציבה במחצית השנייה של המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19. בית הספר הראשון בעיירה נבנה ב-1755, ואף על פי שלא מעט תלמידים סיימו בו את חוק לימודיהם, ב-1798 הוא נסגר. ב-1784 תוכננה הקמתו של בית ספר תיכון שייקרא Easton Union Academy. אף על פי שב-1794 הוא קיבל את כתב הזיכיון שלו, לא הצליח בית הספר להתרחב. ההנהלה השקיעה מאמצים בתשתיות בית הספר ובשימור צוות הוראה יציב. ב-1824 נסגר בית הספר ומועצת החינוך של איסטון לקחה לידיה את המבנה.
ביקורו בארצות הברית של הגנרל המרקיז דה לה פאייט ב-1824 – 1825, עורר השראה אצל אזרחי איסטון. קבוצה של 200 מאזרחי העיר נסעה לפילדלפיה ב-22 בספטמבר כדי לפגוש את הגנרל. פורטר ניצל את ההזדמנות להחלפת חוויות ממורשת משפחתו מתקופת מלחמת העצמאות עם לה פאייט. לאחר מכן הוא נסע לאוניברסיטת נוריץ' שבוורמונט ולדארטמות' קולג' שבניו המפשייר, שם עלה בדעתו לראשונה הרעיון להקמת קולג' באיסטון. על אף הניסיונות הקודמים להקמת מוסדות חינוכיים בעיירה, טען פורטר שביכולתה של איסטון לקיים בה קולג', באומרו ש"איסטון בורכה באנשים, במיקום, במשאבים ובסיכויים. כל הסיבות קיימות כדי להאמין שקולג' שיוקם במאמצים משותפים של האזרחים ינחל הצלחה".
העיתון The Centinal פרסם מודעה שקראה לאזרחי איסטון להשתתף באספה שהתקיימה ב-27 בדצמבר 1824 במלון המקומי כדי לדון באפשרויות לבניין הקולג'. בפגישה שנוהלה על ידי פורטר, דנה האספה על יכולתו של הקולג' לשגשג באיסטון, והוא אמר "יודגש, שמוסד חינוכי שלקח על עצמו רק חינוך תיכוני, נכשל מפני שהוא היה תלוי באופן מוחלט רק בתמיכה מקומית ונתון לגחמות ולדעות הקדומות של השכונה, בעוד שמוסד ללימודים גבוהים ימשוך סטודנטים מאזור רחב ולפיכך יהיה חופשי מכל הגורמים המקומיים הללו". פורטר הדגיש את החשיבות של לימודים צבאיים כדי להכין את הצעירים למלחמה ולמנהיגות. הוא גם הטעים את החשיבות של לימוד השפה הגרמנית בשל המורשת של רוב אוכלוסיית איסטון. זמן קצר לאחר מכן, יחד עם חברי האספה, ג'ואל ג'ונס וג'ייקוב ווגנר, הוא ניסח טיוטת צ'ארטר לקולג' שיישלח לאישור בית המחוקקים.
ב-6 בדצמבר 1825 התכנס בית המחוקקים של פנסילבניה כדי לדון בצ'ארטר המוצע. הצ'ארטר הועבר לוועדה שבחנה אותו כהצעת חוק. לאחר דיונים רבים, עבר החוק בבית הנבחרים ב-6 בינואר 1826 עם שלושה סעיפים שהגבילו את סמכותו של הקולג', אפשרו חופש דת בקולג' ונתנו את האפשרות לבית המחוקקים לבטל את הצ'ארטר אם יהיה צורך בכך. החוק עבר ב-16 בינואר לאישורו של הסנאט של פנסילבניה ושם נתקל בהתנגדות. כמה סנאטורים התנגדו ללימוד מקצועות צבאיים, בהאמינם שאלו ישרו גישה מלחמתית על הסטודנטים. לאחר חודשיים של דיונים אושר החוק בסנאט ב-7 במרץ. יומיים לאחר מכן חתם מושל פנסילבניה ג'ון אנדרו שולץ על הצ'ארטר וקולג' לה פאייט הוקם באופן רשמי.
מזכיר המלחמה

ב-1843 מינה הנשיא טיילר את פורטר כמזכיר המלחמה. הנשיא טיילר בחר בו לתפקיד כממלא מקום, מתוך תקווה שלאחר זמן, הסנאט יאשר את מינויו. עם זאת, פורטר שירת בקבינט רק אחד עשר חודשים, שכן הסנאט לא אישר את מינויו, בשל היחסים הרעועים של הסנאט עם הנשיא בשנה הקודמת. הנשיא טיילר העליב את המפלגה הוויגית במינוי עצמאי זה ועם קבלת ההחלטה של הסנאט לא לאשר את מינויו, התפטר פורטר מידית מתפקידו ושב לאיסטון.
שובו לפנסילבניה

ב-1849 נבחר פורטר פעם נוספת לבית הנבחרים של פנסילבניה, אך התפטר לאחר שנה. בין השנים 1853 – 1855 הוא שימש כנשיא בתי המשפט של 22 מחוזות בפנסילבניה. הקריירה הפוליטית והשיפוטית של פורטר הגיע לסיומה כאשר בגיל 63 הוא התבקש לפרוש עקב מצבו הבריאותי.