stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל ייבין
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "ניסן ייבין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3628.
↑  מהגמנסיה העברית, הצבי, 20 בנובמבר 1908.
↑  ניסן ייבין ורעיתו, הפועל הצעיר, 18 בדצמבר 1919.
↑  י. צדקוני, החפירות בא-תל, דבר, 19 בפברואר 1934.
↑  יהושע זלוטניק, סוגיית כיבוש ירושלים על ידי מורדי בר כוכבא, באתר החברה הנומיסמטית לישראל.
↑  מירון רפופורט, המבצע לפיצוץ המסגדים, באתר הארץ, 6 ביולי 2007.
↑  סכום החפירות הארכיאולוגיות של העונה, חרות, 7 בספטמבר 1954.
↑  הוענק פרס ביאליק למשה שמיר, מיכאל אבי יונה ושמואל ייבין, דבר, 26 בדצמבר 1955.
↑  "פרסי ישראל" תשכ"ח – לאישים על מפעל חייהם, מעריב, טור 1, 14 באפריל 1968.
↑  שמואל ייבין באתר GRAVEZ
↑  דוד תדהר (עורך), "אפרים פישל שטרן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1455. וראו עוד סיפור מאת חיים שורר: ח. שורר, מורי פישל שטרן: 30 שנה למותו – 100 שנה להולדתו: (קטע מתוך סיפור), דבר, 11 במרץ 1960. על אשתו רבקה שטרן ראו: לאם עבריה – ברכה, דבר, 25 בספטמבר 1960; עבר הדני, לזכר נעדרים | רבקה שטיין, דבר, טורים 1–2, 10 במאי 1965.
↑  יעקב רבי, עם הופעת "קדמוניות ארצנו", על המשמר, 16 בדצמבר 1955, המשך; מ. אגף, "קדמוניות ארצנו", חרות, 30 בדצמבר 1955.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270272605171  PLWABN: 9811260772705606  BIBSYS: 14064371  BnF: cb12790704t (data)  CANTIC: a19609784  GND: 12905772X  ISNI: 0000 0000 7818 7005  LCCN: n88035352  NLA: 35287874  NTA: 071091831  RERO: 02-A003991565  SNAC: w6m05cs5  SUDOC: 123033888  VcBA: 495/263213  VIAF: 79130800   WorldCat (עם VIAF): 79130800
עדי זליכוב-רלוי

| --- | --- |

עדי זליכוב-רלוי
 לידה:  25 באוגוסט 1980 (בת 44) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  ספרות מקור, פרוזה, וספרות נוער
 נושאי כתיבה:  משפחה, ילדים, הרפתקאות
 הושפעה מ:  אריך קסטנר
 
כריכת הספר: "ילדג" מאת עדי זליכוב-רלוי. איורים: אביאל בסיל
עדי זליכוב-רלוי (נולדה ב-25 באוגוסט 1980) היא סופרת, עורכת ומתרגמת ישראלית. זליכוב רלוי היא עורכת תחום ספרות הילדים והנוער בהוצאת ידיעות ספרים.
ביוגרפיה

זליכוב-רלוי נולדה וגדלה בתל אביב.
למדה בבית הספר התיכון צייטלין.
זליכוב-רלוי בוגרת תואר ראשון במשפטים ותואר שני בעיתונות ותקשורת ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן.
עדי מגיעה מבית עוטף בספרים. למשפחה של סבתא שלי הייתה חנות ספרים בברלין, שנופצה ב'ליל הבדולח' סבא של אמא שלי שהיה ראש עיריית ירושלים הראשון כתב ספרים, ואני זוכרת ספרייה משתרעת בביתו שברחביה. לאבא של אבא שלי הייתה חנות ספרים בתל אביב בשנות השישים, עד שנהרג כשאבי היה בן 8. כשיש סביבך ספרים אתה קורא.
בעבר ניהלה זליכוב-רלוי את המחלקה המסחרית באתר סלונה, הייתה מנהלת תוכן ודיגיטל בכירה ב"רוני ארנון תקשורת", ושימשה כעיתונאית ועורכת בליידי גלובס, nrg מעריב, סלונה ומגזינים נוספים.
זליכוב-רלוי ערכה מחקר אקדמי בתקשורת וייצוגים מגדריים, בשיתוף עם דוקטור עליזה לביא מהמחלקה לתקשורת באוניברסיטת בר-אילן.
בנוסף שימשה כעוזרת מחקר במרכז רקמן לקידום מעמד האישה, אצל דוקטור רות הלפרין-קדרי.
כיום זליכוב-רלוי כותבת קבועה במיזם הישראלי ללימוד תנ"ך: 929-תנ"ך ביחד, כותבת מדור ספרותי קבוע בעיתון "הארץ" וטור קבוע במגזין מוצש: מגזין תרבות חברה ופנאי היוצא לאור מדי שבוע, החל מאפריל 2011, על ידי מקור ראשון.
בנוסף כותבת זליכוב-רלוי טור בעיתון הילדים החודשי "אדם צעיר", ומלמדת קורסי כתיבת ספרי ילדים במכללת מנשר לאמנות.
זליכוב-רלוי מתגוררת בגבעת שמואל, נשואה לליאור, ואמא לשלושה.
ספריה

06:29 - הרגע שבו הזמן עצר מלכת, ידיעות ספרים, עריכת האסופה, 2025. מיטב הכותבים והמאיירים התקבצו יחד לאסופת טורים ואיורים מהחזית ומהעורף של אחרי ה 7.10.
טוב שם טוב, ידיעות ספרים, ספריית פיג׳מה, 2024. איורים: רותם טפלו. מעשיה מחורזת על זוג סוחרים בשוק, שק מטבעות גנוב וילדה חכמה שמוצאת פתרון מבריק במיוחד לתעלומה.
אבד כלבלב, ידיעות ספרים, 2022. איורים: אביאל בסיל. סיפורם המחורז של ילד וכלבלב המחפשים זה את זה.
12 נשים, ידיעות ספרים, 2021. איורים: יהלי זיו. סיפורן של 12 נשים יהודיות שעשו היסטוריה.
לימונדה, ידיעות ספרים וספריית פיג'מה, 2019. איורים: אביאל בסיל. סיפור מחורז על צמד ילדים המחליטים להקים דוכן לימונדה שכונתי. הספר נבחר למצעד הספרים המומלצים של משרד החינוך בשנת תשפ"א. בנוסף, חולק בשנת תשפ"א במסגרת ספריית פיג'מה לכל גני החובה בארץ (ספר יהלום).
מרחב מוגן, ידיעות ספרים, 2019. רומן המספר את סיפורם של דיירי בניין בבית משותף. זהו ספרה הראשון למבוגרים של זליכוב-רלוי.
חור בספינה, ידיעות ספרים, PJ library, ספריית פיג'מה, 2018. איורים: שירז פומן. סיפורם של עשרה מלחים המשיטים יחד ספינה, ואחד מהם מחליט לקדוח בה חור. גרסה מחורזת ומודרנית לסיפור התלמודי הממחיש את האִמרה הידועה מאת חז"ל: "כל ישראל ערבים זה בזה". רב מכר, ספר יהלום - עם מכירה של למעלה ממאה אלף עותקים. הספר תורגם לאנגלית ולספרדית ויצא בארצות הברית ובדרום אמריקה.
ילדג, ידיעות ספרים, 2017. איורים: אביאל בסיל. סיפור שבמרכזו עומדת ילדה חוקרת היוצאת להרפתקה במצולות הים. הספר נכנס אל מצעד הספרים המומלצים של משרד החינוך בשנת תש"ף.
מעשיה לנר ראשון, עם עובד, 2015. איורים: אביאל בסיל. מעשיית חג ציורית ומחורזת לכל המשפחה. הספר מעשיה לנר ראשון היה לרב מכר ועמד בראש מכירות הספרים במשך שבועות ארוכים.
ספריה > תרגומים

הסיפור הזה הוא לא על חתלתולה, רנדל דה סב, ידיעות ספרים, 2025.
פיות עושות קניות, סאלי גרדנר, ידיעות ספרים, 2024.
משאית כחולה קטנה בדרך לבית הספר, אליס שרטל, ידיעות ספרים, 2022.
ג׳רונימו, דייוויד וואליאמס, ידיעות ספרים, 2022
ההיפופוטם הראשון על הירח, דייוויד וואליאמס, ידיעות ספרים, 2022
לילה טוב משאית כחולה קטנה, יצא לאור בידיעות ספרים בשנת 2020
קקי של חד קרן, מאת אמה אדמס. יצא לאור בידיעות ספרים בשנת 2019
דחפוזאור, מאת מייקל וייט. יצא לאור בידיעות ספרים בשנת 2018
מכתב הקסם, מאת אלינור מילצ'ן. יצא לאור בידיעות ספרים בשנת 2018
משאית כחולה קטנה בעיר הגדולה, מאת אליס שרטל. יצא לאור בידיעות ספרים בשנת 2017
הערות שוליים

↑  עדי זליכוב רלוי פיתוח וניהול תוכן, דיגיטל, ניו מדיה, כתיבה ועריכה, באתר supersonas.com
↑  זליכוב רלוי עדי, באתר am-oved.co.il
↑  לימונדה - עדי זליכוב-רלוי | ידיעות ספרים שאוהבים, באתר www.ybook.co.il
↑  מרחב מוגן - עדי זליכוב-רלוי | ידיעות ספרים שאוהבים, באתר www.ybook.co.il
↑  מעשייה ישנה על חור בספינה, באתר www.pjisrael.org
↑  ילדג עדי זליכוב-רלוי, באתר ybook.co.il
↑  מַעֲשִׂיָּה לְנֵר רִאשׁוֹן מאת: עדי זליכוב רלוי, באתר am-oved.co.il
↑  עיתון הארץ, רשימת רבי המכר, "הארץ", 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576998005171  LCCN: no2019091682  VIAF: 14145304381778570998   WorldCat (עם VIAF): 14145304381778570998 
כריכת הספר: "מעשיה לנר ראשון" מאת עדי זליכוב-רלוי. איורים: אביאל בסיל
רצח השלושה מגבעת עדה

| חלק מהמרד הערבי הגדול |
| --- | --- |

קבר אחים של הצעירים  דוד פרנק, יצחק קרופיק, ודוד אורבוך בבית העלמין בגבעת עדה
 תאריך:  23 ביוני 1938
 תאריך עברי:  כ"ד בסיוון ה'תרצ"ח
 מקום:  גבעת עדה, ארץ ישראל, המנדט הבריטי
 מטרה:  יהודים
 סוג:  רצח 
 הרוגים:  3
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור אסלאמי, שנאת יהודים
 
גלעד לשלושת הנרצחים בשמורת אלוני יצחק
משפחות הנרצחים בטקס חנוכת אתר ההנצחה לזכרם, 2011
רצח השלושה מגבעת עדה הוא מעשה רצח של שלושה צעירים, שהתרחש ביוני 1938. שלושה צעירים בני המושבה גבעת עדה נחטפו ולאחר מכן נרצחו על ידי מוסלמים. גופותיהם נמצאו כעבור שנתיים.
החטיפה והרצח

במחצית השנייה של 1938, הגיע הטרור הערבי לשיא. המושבה גבעת עדה הייתה מבודדת ומוקפת בכפרים ערביים. המקום היה בשליטתו של יוסוף חמדאן מאום אל-פחם, סגנו של יוסוף אבו דורה.
בצהרי 23 ביוני 1938 יצאו מגבעת עדה שלושה צעירים כדי להעמיס עגלת חציר: יצחק קרופיק בן 19, דוד אוורבוך בן 14 ודוד פרנק בן 21. כעבור זמן מה נתגלתה עגלת החציר במרחק קילומטר מהמושבה, במקום שבו נמצאת כיום שמורת אלוני יצחק. הצעירים נעלמו והחיפושים אחריהם החלו, על ידי מתנדבים, גפירים ושוטרים בריטיים, אך החיפושים לא העלו דבר. הועלתה אף שאילתה בנושא זה בבית הנבחרים הבריטי.
ההתקפה על גבעת עדה

מעודד מ"ניצחונו" תכנן יוסוף חמדאן, התקפה גדולה על גבעת עדה. זו הייתה מושבה מבודדת, לא מוקפת בגדר תיל, מוקפת מצפון וממזרח ביער אלונים שנתן אפשרות להגיע לקרבתה ולא להתגלות. הפועלים הערביים במושבה סיפקו לו ידיעות על סדרי השמירה במושבה. ההתקפה החלה ב-10 ביולי 1938 בשעה 19:15, לפני צאת השומרים והנוטרים לעמדותיהם. בהתקפה השתתפו כ-100 ערבים. הם פתחו בהתקפת הסחה מערבית למושבה וכעבור זמן קצר חדרו למושבה ממזרח. הנוטרים פתחו באש ובזריקת רימונים, אבל הערבים חדרו למושבה פרצו לבית משפחת גולדברג, הרגו את האם ועמדו לקחת את בנותיה כבנות ערובה. המגינים נלחמו בהם ביריות ובזריקת רימונים. הנשים והילדים פונו לבית העם והמגינים תכננו לסגת אליו כעמדה אחרונה. תוך זמן קצר הגיעה תגבורת של אנשי פו"ש והערבים נסוגו. כתוצאה מחילופי האש, נהרגו 11 ערבים. מתושבי גבעת עדה נהרגו האם רבקה גולדברג והמגינים שמעון מרגלית ויצחק קומורניק.
יצחק שדה הגיע למושבה והרגיע את תושביה. הוא הביא למקום 30 אנשי הגנה כתגבורת לשמירה וקבע עמדות במרחק 500 מטר מהמושבה. כעבור מספר ימים הגיעה למקום קבוצת אנשי פו"ש מובחרים שהשתכנו במושבה ויצאו לסיורי לילה. פעולה זו חיזקה את הביטחון במושבה.
מציאת הנרצחים

רק כעבור שנתיים בעזרת מידע שנקנה בכסף ממודיע מוסלמי, נמצאו הגופות בתוך בור בכפר זלפה וזוהו על ידי קרובי המשפחות. הסתבר שלמרות ההוראות הם יצאו לשדה ללא נשק או אבטחה. שם ארבו להם, חטפו אותם והביאו אותם למטהו של יוסוף אבו דורה. שם הועמדו בפני מין "בית דין צבאי" וכעבור שבועיים הם הוצאו להורג ביריות.
הם הובאו לקבורה בגבעת עדה ב-8 באפריל 1940.
בינואר 2011 נחנך אתר הנצחה לשלושה במקום חטיפתם, בשמורת אלוני יצחק, בטקס בהשתתפות המשפחות השכולות.
לקריאה נוספת

ספר תולדות ההגנה, כרך ב' חלק שני, 1973
דוד כנעני

| --- | --- |

דוד כנעני, 1972
 לידה:  18 בספטמבר 1912 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 במרץ 1982 (בגיל 69) מרחביה, ישראל 
 שם לידה:  דוד הנדלסמן 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1932
 פרסים והוקרה:  פרס קוגל (1961) 
 
דוד כנעני (18 בספטמבר 1912 – 22 במרץ 1982) היה סופר, מבקר ספרות, עורך ספרותי, מסאי ומתרגם ישראלי, איש קיבוץ מרחביה וחבר מערכת ספריית פועלים.
תולדות חייו

נולד ב-1912 בוורשה. עוד מנעוריו היה פעיל בתנועת השומר הצעיר. בשנת 1932 החל לפרסם בשבועון השומר הצעיר בוורשה. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל ומאז היה חבר קיבוץ מרחביה. בשנת 1939 היה ממייסדיה של הוצאת "ספריית פועלים", שנוסדה במרחביה.
כנעני פרסם מאמרים ומסות בענייני סוציולוגיה וחברה, יהדות, ספרות והתנועה הקיבוצית. בפרט ידוע כעורכה של "האנציקלופדיה למדעי החברה", עליה זכה בפרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה עם צאת הכרך השלישי שלה ב-1967. בשנת 1961 זכה בפרס קוגל למדעי היהדות על ספרו "בתי מידות: מסות על חיי שיתוף".
מבחר ספרים שכתב

לנוגה עץ רקב: לבחינת שירתו של א. צ. גרינברג, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1950
בינם לבין זמנם: מסות על הספרות העברית החדשה, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1955
בתי מידות: מסות על חיי שיתוף, ספרית פועלים, 1960
ש"י עגנון בעל-פה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ב 1971
העלייה השנייה העובדת ויחסה לדת ולמסורת, המכון לחקרי עבודה וחברה וספרית פועלים, תשל"ז 1976
מבית: אסופה של מסות ופרקי זכרונות, ספרית פועלים ועל המשמר, תשל"ז
הבתים שהיו: פרקים בהוויית המשפחה היהודית בדורות האחרונים בספרות העברית והיידית; הקיבוץ בסיפורת העברית, ספרית פועלים, תשמ"ו 1986
מבחר ספרים שערך

כל הספרים בהוצאת ספריית פועלים אלא אם צוין אחרת.
ילקוט מפות להיסטוריה כללית: משקיעת הקיסרות הרומית ועד מלחמת העולם הראשונה, 1954
מאה שנה: חיי היהודים במאה התשע עשרה: אנתולוגיה ספרותית, 1954
ששת ימים: אדם ועמלו: אנתולוגיה ספרותית, 1955
ישראל צינברג, תולדות ספרות ישראל: מן הפייטנים הראשונים ומשוררי ספרד עד תקופת ההשכלה ברוסיה (7 כרכים), י. שרברק, 1955–1971. בשיתוף שלמה זלמן אריאל וברוך קרוא
לא אמות כי אחיה: כ"ד סיפורים מספרות יידיש בברית המועצות, 1957. בשיתוף אריה שמרי
ספר מרחביה: קיבוץ השומר הצעיר, 1961
אנציקלופדיה למדעי החברה (5 כרכים), 1962–1970 + כרך מילואים (תשמ"א)
אלעזר פרי, מבחר כתבים, 1971
מבחר ספרים שתרגם

אריך נסאו, המטפלת: מורה-דרך לעובדות בתי-הילדים ולאמהות, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1945
פרופ' א' וו' ייפימוב, הזמן החדש: 1789–1870, משמר העמק, חברת הילדים של השומר הצעיר, תש"ה; הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשי"א
קרל קאוטסקי, תנועות קומוניסטיות בימי הביניים / ק. קאוטסקי (מרחביה : ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1949)
הערות שוליים

↑  הוענק פרס קוגל של עיריית חולון, דבר, 6 בפברואר 1961.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307076805171  PLWABN: 9812709586505606  BnF: cb166037538 (data)  GND: 1158331282  ISNI: 0000 0000 6693 9871  LCCN: n82029069  SUDOC: 190830204  VIAF: 18560348   WorldCat (עם VIAF): 18560348 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעבר סנקט גוטהארד

| --- | --- |
גשר מודרני מעל "גשר השטן" הישן, מעל קניון שלנן
גשר מודרני מעל "גשר השטן" הישן, מעל קניון שלנן
 מידע כללי
 גובה:  2,108 מטר
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 מיקום:  טיצ'ינו ואורי
 רכס הרים:  הרי האלפים
 מסלול ההעפלה הקל:  כביש
 אורך המעבר:  27 ק"מ
 מחבר בין:  אנדרמט ואירולו
 פתיחת הכביש:  1827 עד 1830
 שיפוע כביש מרבי:  8%
 קואורדינטות:  46°33′18″N 8°33′54″E﻿ / ﻿46.555°N 8.565°E﻿ / 46.555; 8.565
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.סנקט גוטהארד(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.סנקט גוטהארד
מעבר סַנְקְט גוֹטְהַרְד או מעבר סן גוטארדו (בגרמנית: Sankt-Gotthard-Pass; באיטלקית: Passo del San Gottardo) הוא מעבר הרים גבוה בשווייץ. גובהו של מעבר ההרים הוא 2,108 מטרים. מעבר סנקט גוטהארד נמצא בין אירולו (Airolo) שבקנטון טיצ'ינו ואנדרמט (Andermatt) שבקנטון אורי, והוא מחבר בין האזור המרכזי דובר הגרמנית של שווייץ עם האזור הדרומי, דובר האיטלקית, בדרך המובילה למילאנו.
על אף שהמעבר היה ידוע מימי קדם לא נעשה בו בדרך כלל שימוש עד תחילת המאה ה-13, בשל הצורך לחצות את נהר רויס (Reuss) הסוער צפונית לאנדרמט. ערוץ הנחל מתמלא במי הפשרת השלגים, בייחוד בתחילת הקיץ, וחצייתו בקניון שֶלֶנן (Schöllenenschlucht) הצר בעל הקירות המאונכים מסוכנת וגבתה קורבנות רבים. בשנת 1236 הוקדש המעבר לקדוש הנוצרי הבוורי "גוטהארד מהילדסהיים" (Gotthard von Hildesheim) הבישוף של הילדסהיים (960–1038).
גשר

על פי סיפורים שעברו מפה לאוזן בכפרים הסמוכים לקניון שלן, גבה הנהר רויס (Reuss) קורבנות רבים במשך שנים רבות כתוצאה מטביעה, בייחוד בחודשים אפריל-מאי. הגשר שנבנה בתנאים קשים אלו מכונה גשר השטן (Teufelsbrücke). גשר זה הוא אחד מגשרים רבים באירופה המכונים כך ומספרם הרב הצדיק סיווג מיוחד (מספר 1191) בשיטת ארנה-תומפסון לסיווג אגדות עמים.
האגדה מספרת כי ערוץ הנהר רויס היה כה קשה לחצייה עד שהרועים השווייצרים ביקשו כי השטן יבנה גשר. השטן הופיע, אך תבע כי בתמורה לבניית הגשר יקבל את הראשון שיעבור בגשר. איש ההרים הסכים לתנאי, אך דאג שלפניו תעבור על הגשר עז, וכך שיטה ביריבו. כשהוא רותח מזעם על מעשה הרמייה, הביא השטן סלע ענק שאיתו תכנן לנפץ את הגשר, אבל אישה זקנה חרתה צלב על הסלע ובכך מנעה מהשטן להרים סלע זה. הסלע עדיין מצוי במקום וב-1977 הוצאו 300,000 פרנקים שווייצריים על מנת להזיז ב-127 מטרים את הסלע, השוקל 220 טון, במטרה לפנות נתיב למנהרת הכביש של סנקט גוטהארד.
הגשר איפשר לתנועה להמשיך לאורך הנהר רויס עד למקורותיו ואז לחצות את האוכף בקו פרשת המים היבשתית המפרידה בין מקורות הנהרות ריין הזורם לים הצפוני והפו הזורם לים התיכון. בתחילה השתמשו בנתיב זה הולכי רגל ובהמות משא בלבד, וב-1775 שופרה הדרך והחלו לעבור בה מרכבות.
עקב השלגים המעבר חסום בחלק ניכר מעונת החורף ולכן התבקש פתרון עוקף - מנהרה.
מנהרות

מנהרת הרכבת של סנקט גוטהארד בת ה-15 קילומטרים נפתחה לתנועה ב-1882, ונועדה להחליף את הכביש שעבר במעבר. במהלך חציבת המנהרה נהרגו 177 עובדים בתאונות עבודה.
מנהרת הכביש של סנקט גוטהארד, שאורכה 17 קילומטרים, עלתה במחיר חייהם של 53 עובדים, נפתחה לתנועה ב-5 בספטמבר 1980. למנהרה רק נתיב נסיעה אחד לכל כיוון.
בשנת 2010 הושלמה חציבת מנהרת בסיס הגוטהארד, מנהרת רכבת נוספת שתעבור מתחת למעבר סנט גוטהארד. מנהרה זו היא המנהרה הארוכה בעולם ואורכה 57 קילומטרים. מנהרה זו ושתי מנהרות נוספות קצרות יותר המתוכננות ליד ציריך וליד לוגאנו הן חלק ממיזם אלפטראנזיט שנועד לקצר בשעה את זמן הנסיעה בן שלוש השעות ו-40 דקות מציריך למילאנו. בה בעת תאפשר המנהרה להגדיל את אורך הרכבות הפועלות בקו זה ואת מספרן, משום שמסילת הברזל החדשה היא ישרה כמעט לחלוטין, בהשוואה לפיתולי המנהרה הישנה יותר.
גלריה

"בניית גשר השטן", קרל בלשן ,‏ 1833
"מראה סט. גוטהארד" מאת ויליאם טרנר
"פילדמרשל אלכסנדר סובורוב חוצה את מעבר סנקט גוטהארד" מאת אלכסנדר קוצבו
המוזיאון וההוספיס של סנקט גוטהארד
הכביש במעבר גוטהארד
המנהרה החדשה (מימין) והישנה (משמאל)
הכניסה הצפונית של המנהרה הנוכחית
מעבר ההרים
הערות שוליים

↑  אגדות "גשר השטן" – סוג 1911 בסיווג ארנה-תומפסון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551055505171  BnF: cb122183791 (data)  GND: 4077005-9  HDS: 007466  LCCN: sh85116569  NKC: ge998561  VIAF: 9337147270397535700004   WorldCat (עם VIAF): 9337147270397535700004
מיוזיקלי

| --- | --- |

 מפתח:  Musical.ly, Inc
 מחזור חיים:  אוגוסט 2014 – נובמבר 2017 (כ־3 שנים)
 מערכת הפעלה:  iOS, אנדרואיד, אייפון, אייפד, אייפוד טאץ'
 סוג רישיון:  חינמית
 קטגוריה:  שיתוף וידאו, רשת חברתית
 Musical.ly
מיוזיקלי (באנגלית: musical.ly) הייתה אפליקציית רשת חברתית סינית שאיפשרה יצירה ושיתוף של סרטוני וידאו ולשידור חי.
היסטוריה

הגרסה השנייה של האפליקציה הושקה באפריל 2014 והגרסה הרשמית יצאה באוגוסט אותה שנה, ומאז צברה פופולריות רבה, ובשיאה היו לה מעל 130 מיליון משתמשים. מדי יום הועלו כ-11 מיליון סרטונים באמצעות האפליקציה.
האפליקציה איפשרה למשתמשים, בין השאר, ליצור סרטוני וידאו באורך של 5–60 שניות, ולהוסיף פסקול לסרטונים במהירויות שונות, להשתמש בפילטרים ולהוסיף אפקטים. באפליקציה ניתן "לעקוב" אחרי משתמשים אחרים, לכתוב תגובות לסרטונים שהם העלו וגם ללחוץ על כפתור Like.
לשלושת המשתמשים הכי פופולריים במיוזיקלי היו יותר מ-25 מיליון עוקבים.
ב-10 בנובמבר 2017 פורסם כי האפליקציה נמכרה לחברת בייטדאנס הסינית תמורת כמיליארד דולר. ב-2 באוגוסט 2018 התמזגה מיוזיקלי לתוך אפליקציית TikTok שבניהול אותה חברה.
מיוזיקלי בישראל

על פי סקר שנערך בפברואר 2017, כ-48% מבני הנוער בישראל משתמשים באפליקציה.
במהלך 2017 נערכו כמה תחרויות ואירועי "מיוזיקלי" שונים שאורגנו על ידי גופים מסחריים.
"כוכבי מיוזיקלי" בולטים בישראל: אנה זק, שזכתה במקום הראשון ב"אירוע אליפות המיוזיקלי" הראשון שנערך בסינמה סיטי גלילות באפריל 2017 ויש לה מעל 4 מיליון עוקבים, אלין כהן, שהנחתה את אליפות המיוזיקלי (לצדו של לאון שניידרובסקי) ולה קרוב למיליון עוקבים.
הערות שוליים

↑   בן שלו, ברוכים הבאים לעולם שבו שירים נמשכים 15 שניות, באתר הארץ, 27 באפריל 2017
↑  רינה זיסמנוביץ, כשכוכבי הטיקטוק יצאו לעולם האמיתי, באתר ynet, 4 באפריל 2017
↑  לאה, מיוזיקלי: כשהילדים לא מפסיקים לשיר ולרקוד, באתר ynet, 27 בפברואר 2017
↑  עמרי ברק, ‏מיוזיק.לי נמכרה לחברה סינית, באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2017
↑  עומר כביר, כלכליסט, חברה סינית רוכשת את אפליקציית מיוזיקלי תמורת כמיליארד דולר, באתר ynet, 10 בנובמבר 2017
↑  דורין רוטנשטרייך רובין, ‏לעשות עם השפתיים ולהרוויח כסף, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2017
↑  ורד חג'ג', אנה זק האשדודית זכתה מקום הראשון בתחרות מיוזיקלי, באתר אשדוד online, ‏6 אפריל 2017
מדינת יהודה

ערך זה עוסק במדינה מוצעת בעת החדשה. אם התכוונתם ליחידה מנהלית יהודית באימפריה הפרסית, ראו .
הצעת הדגל של מדינת יהודה
הצעת המיקום של מדינת יהודה
מדינת יהודה הייתה מדינת הלכה מוצעת ביהודה ושומרון על ידי מתנחלים ביהודה ושומרון לאחר שהארגון לשחרור פלסטין על הקמת "מדינה פלסטינית" בשנת 1988, דבר שגרם לחשש של מתנחלים (בעיקר תומכי מאיר כהנא) שמדינת ישראל תעזוב את יהודה ושומרון.
היסטוריה

בנובמבר 1988 הכריז הארגון לשחרור פלסטין על הקמת "מדינה פלסטינית". כרבע מהמדינות החברות באו"ם הכירו מיד ב"מדינה הפלסטינית". פעילי ימין קיצוני ותנועת כך חששו שהלחץ הבינלאומי יוביל את ישראל לסגת מיהודה ושומרון, וביקשו להניח יסודות עבור מדינה יהודית עצמאית, אם תפנה מדינת ישראל את השטח. כינוס ראשון של הפעילים נערך בקריית ארבע ב-26 בדצמבר 1988. ב-18 בינואר 1989 ערכו כמה מאות פעילים כנס בנושא במלון פלאזה שרתון בירושלים. הרב מאיר כהנא נבחר לנשיא כבוד של הכנס והוכרז על תוכנית לביצוע מפקד אזרחים ביהודה ושומרון והנפקת תעודות אזרחות לאזרחי המדינה. הוקמה גם "מועצה מכוננת" וועדות ביצוע, שיעסקו בניסוח חוקה, מדיניות חוץ, חינוך וחברה, כלכלה, התיישבות וביטחון. חברי המועצה היו: הרב חיים ישראל שפלד, הרב יצחק כהן, רחמים כהן, משה דימן, מיכאל בן חורין, יואל לרנר ויקותיאל בן יעקב. מספר ימים אחר כך נערך טקס פתיחתה של הקונסוליה הראשונה של "מדינת יהודה החופשית" במלון במנהטן, ניו יורק. כקונסול הראשון של המדינה, מונה רוברט ג'ייקובס.
משרד הקונסוליה החדשה הוקם בשדרה השישית במנהטן. מפכ"ל המשטרה, דוד קראוס, ביקש מהיועץ המשפטי לממשלה לבדוק את חוקיות ההכרזה. ביולי 1989 עצרה משטרה שמונה פעילי "מדינת יהודה" והם נחקרו על המרדה והתאגדות אסורה. לאחר מספר ימים שוחררו העצורים, למעט מיכאל בן חורין.
לאחר חודשיים שוב התחדשה החקירה נגד מנהיגי "מדינת יהודה" על ידי היחידה הארצית לפשעים. לאחר שהוגשו כמה תיקים לפרקליטות המדינה במטרה להגיש כתבי אישום. בחול המועד סוכות 1989 נערך כינוס בהשתתפות "נשיא מדינת יהודה", מיכאל בן־חורין, שלמה באום, הרב ישראל שפלר, ופעילים נוספים. בן־חורין נחקר במשטרה על הדברים שאמר בכינוס נגד ערבים: "ממשלת ישראל לא רוצה, לא מסוגלת ולא יכולה לגרש יהודים מיש"ע. הגיע הזמן שהיהודים יתפכחו ויבינו שהבעיה היא ערבים ולא יהודים. אנחנו, במדינה החדשה, לא נהיה כבולים לבג"ץ ונוכל לגרש ערבים בחופשיות". בין הנחקרים היו גם עיתונאים שהיו בכינוס ופרסמו את הדברים. בינואר 1990 הועמד מיכאל בן חורין למשפט בחשד להצתת בית דפוס.
לקראת סוף 1990 דעכה פעילות "מדינת יהודה" עקב סכסוכים בין הפעילים.
בקיץ 2004, לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות, ניסה בן חורין לחדש את רעיון "מדינת יהודה".
בשנת 2007 הציע הרב שלום דובער וולפא רעיון דומה.
דגל

דגל ״מדינת יהודה״ דומה לדגל מדינת ישראל. כמו דגל ישראל יש בו סמל כחול על רקע לבן שיש פסים כחולים אופקיים. בניגוד לדגל ישראל יש בו את מנורת המקדש במקום מגן דוד
ראו גם

הצעות להקמת מדינה יהודית חדשה כמחאה
פתרון המדינה האחת
סיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל
הערות שוליים

↑  יאיר נהוראי, מדינת יהודה רוצה מעמד משקיף באו"ם, חדשות, 16 באוקטובר 1989
↑  נעצר דובר "מדינת יהודה", חדשות, 4 באוגוסט 1989
↑  גיא בכור, ט״ו בנובמבר, חדשות, 15 בנובמבר 1988
↑  רבע ממדינות האו"ם הכירו, חדשות, 22 בנובמבר 1988
↑  אורן כהן, "מדינת יהודה תוקם בשטח שתזנח ישראל, חדשות, 27 בדצמבר 1988
↑  יוסי ורטר, חריש: לחקור מארגני "מדינת יהודה שבדרך בחשד שעברו על החוק, חדשות, 28 בדצמבר 1988
↑  דורון תבורי, מחר ייפתח הקונגרס הראשון של "מדינת יהודה", מעריב, 17 בינואר 1989
↑  אורן כהן, ה״קונגרס הציוני הראשון" לכינון מדינת יהודה – מחר בירושלים, חדשות, 17 בינואר 1989
↑  דורון מאירי, "מדינת יהודה": נערוך מפקד אזרחים ביש"ע, מעריב, 20 בינואר 1989
↑  דורון מאירי וסוכנות עתי"ם, מפכ"ל המשטרה ביקש מחריש לבדוק חוקיות הכרזת "מדינת יהודה", מעריב, 24 בינואר 1989
↑  אורן כהן, נעצרו שמונה פעילים מ"מדינת יהודה" בחשד של המרדה והתאגדות אסורה, חדשות, 31 ביולי 1989
↑  יוסי לוי, פעילי "מדינת יהודה" נחקרים על המרדה והתאגדות אסורה, מעריב, 31 ביולי 1989
↑  יוסי לוי, פרשת מדינת יהודה: רק חשוד אחד נותר במעצר, מעריב, 1 באוגוסט 1989
↑  שמעון אלקבץ, ברלב: יוגשו אישומים נגד אנשי מדינת יהודה, חדשות, 2 באוגוסט 1989
↑  יאיר נהוראי, מתחדשת החקירה נגד מנהיגי "מדינת יהודה", חדשות, 30 באוקטובר 1989
↑  יוסי לוי, עתונאים נהקרים על "מדינת יהודה", מעריב, 15 בפברואר 1990
↑  שוחררו עצורי "מדינת יהודה"; מנחיגם יובא למשפט בשבוע חבא, מעריב, 17 בינואר 1990
↑  דורון מאירי, מאבק ב"כך": לרנר או בן חורין במקום כהנא, חדשות, 11 בנובמבר 1990
↑  פילוג ב'כך' - שאלה של זמן, מעריב, 7 בנובמבר 1990
↑  אפרת וייס, הימין הקיצוני: נתנתק מישראל ונקים את "מדינת יהודה", באתר ynet, 7 ביוני 2004
↑  "Rabbi threatens secession from Israel". UPI.com. 7 בדצמבר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Weiss, Efrat (6 בדצמבר 2007). "Rightist initiative: Picking flag and anthem for settler state". ynetnews. {{cite news}}:  (עזרה)
תל"י (חברת תמלוגים)

ערך זה עוסק בחברה ישראלית. אם התכוונתם לתוכנית תל"י לתגבור לימודי היהדות, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  שמירת זכויות יוצרים
 מייסדים:  אבי שמש אורי ענבר
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־25 שנים)
 משרד ראשי:  תל אביב-יפו
 ענפי תעשייה:  קולנוע ישראלי טלוויזיה בישראל
 יו"ר:  שירילי דשא
 מנכ"ל:  אבי שמש
 עובדים:  9
  
 www.tali-rights.co.il
 
סמלילה הקודם של החברה
תל"י, חברת התמלוגים של יוצרי הקולנוע והטלוויזיה בישראל בע"מ (הידועה גם כ"תלי", ללא גרשיים) היא חברת התמלוגים של התסריטאים והבמאים בישראל.
תל"י מייצגת את ציבור היוצרים האורקוליים הישראליים במסגרת חברותה בארגון הבינלאומי של חברות התמלוגים CISAC, ופועלת לשמירת זכויות חבריה בישראל. ת"לי מייצגת למעלה מ-2000 חברים ומנהלת כ־120,000 יצירות.