stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארדו סיסטמס
היסטוריה

החברה הוקמה בישראל על ידי ד"ר אבי גלזרמן בשנת 2003 ותוך כשנה וחצי הושק המוצר Solo Scala Rider כמערכת הראשונה בעולם שיועדה לשוק האופנועים ואפשרה לרוכבים להשתמש במערכת תקשורת מונו. מוצר זה אפשר לרוכבים חיבור לטלפון הסלולרי באמצעות Bluetooth באיכות שמע נקייה ובטכנולוגיה שמנטרת את רעשי הרוח בעת הרכיבה ומאפשרת לרוכב לנהל שיחת טלפון תוך כדי רכיבה.
בשנת 2005, ייצרה החברה את דגם "scala rider FM", מערכת תקשורת ראשונה בעולם, המותירה שימוש במערכת תקשורת, המשלבת ממשק התחברות לרדיו בתדר FM ובשנת 2007, ייצרה את דגם "scala rider Team Set" - המערכת הראשונה מסוגה בעולם שאפשרה תקשורת אלחוטית בין הרוכב למורכב.
בשנת 2009 השיקה החברה את דגם G4 האינטרקום הראשון בענף הרכיבה שהגדיל את טווח התקשורת בין רוכבים ושבר את שיא ה-1.6 ק"מ.
בשנת 2010 השיקה קארדו את ה-SRCS, פתרון מובנה למחצה בתוך קסדה של החברה הגרמנית הוותיקה שוברט (SCHUBERTH). אפיון נוסף למוצר זה הייתה הטמאה של אנטנת תקשורת ו-FM ייחודית בתוך הקסדה – דבר שאפשר למשתמש הקצה חוויית PLUG&PLAY.
בשנת 2010 השיקה קארדו את ה-SHO-1, אשר הציעה פתרון שאפשר הטמעה אירו דינמית יותר מהמוקבל בשוק, זאת באמצעות פיצול ספק הכוח מיחידת התקשורת עצמה.
כמענה למגבלות התקשורת של טכנולוגית ה-Bluetooth אשר מחייבת שמירה על רצף ומיקום קבוע של כל חבר בקבוצת התקשורת, פיתחה החברה בשנת 2015, פתרון תקשורת ייחודי על בסיס טכנולוגית ה-Mesh. טכנולוגיה זו אשר זכתה למונח DYNAMIC MESH COMMUNICATION") "DMC") סיפקה לראשונה פתרון לרכיבה קבוצתית באופן המאפשר לחברים בקבוצת הרוכבים לרכב בחופשיות תוך שהמערכת מתאימה עצמה באופן אוטומטי ומיידי להחלפת מיקומי החברים בקבוצה. פתרון זה סיפק מענה הולם לרכיבה קבוצתית אשר בפועל אינה מתקיימת בצורה של שרשרת קשיחה, דבר שמנע עד כה תקשורת רציפה בעת רכיבה קבוצתית.
באביב 2017, רכשה קרן ההשקעות הפרטית פורטיסימו קפיטל כשליש ממניות קארדו.
בשנת 2018, שילבה החברה את טכנולוגית "Natural Voice Activation" (בשמונה שפות) המאפשרת את הפעלת המערכות באמצעות פקודה קולית.
בינואר 2019, יצרה החברה שיתוף פעולה אסטרטגי עם חברת Harman Kardon ומותג הסאונד שתחתיה, חברת JBL. שיתוף הפעולה הביא לראשונה פתרון שמע באיכות מרבית לשוק האופנועים.
החברה תופסת כשליש מנתח השוק העולמי למוצרי דיבוריות לאופנועים (2019).
סניפי החברה

המערכות של קארדו נמכרות ב-80 מדינות ברחבי העולם, מטה החברה ברעננה ובו מרוכזים מרבית העובדים (כ-70). לחברה משרדים בטקסס, ארצות הברית, הונג קונג והולנד, בהם מועסקים למעלה מ-85 עובדים.
הערות שוליים

↑  Company Overview of Cardo Systems, Inc., באתר בלומברג
↑  מנכ"ל חברת Cardo Systems מספר להייטקיסט איך זה באמת לעבוד בחברה, באתר כלכליסט, 10 באפריל 2019
↑  צחי הופמן, ‏סין זה כאן: תעשיית גאדג'טים תוססת מתפתחת בישראל, באתר גלובס, 11 במרץ 2011
↑  יצאנו לדרך עם "קארדו סיסטמס", באתר בדקה וחצי
↑  קובי ליאני‏, מבחן: דיבורית קסדה סקאלה ריידר PackTalk החדשה, באתר וואלה, 12 באוגוסט 2015
↑  Cardo Systems Unveils an Updated PACKTALK Comms System, באתר rideapart
↑  סקאלה ריידר מבית קארדו סיסטמס בסדרת דיבוריות חדשות לרוכבי אופנועים, באתר tgspot
↑  גולן חזני, קרן פורטיסימו תשקיע בתקשורת בין אופנוענים, באתר כלכליסט, 22 באוגוסט 2016
↑  Cardo and JBL Join Forces: Everything you need to know about the new partnership, באתר יוטיוב
מינימל קומפקט

| --- | --- |

מינימל קומפקט בהופעה במועדון התיאטרון, נובמבר 2003
 מקום הקמה:  אמסטרדם, 1980
 מוקד פעילות:  אמסטרדם, הולנד; תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1980 – 1988 1991 (הופעות פרידה) 2003, 2008, 2012, 2016, 2019 (הופעות איחוד) (כ־8 שנים)
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי גל חדש פוסט-פאנק
 חברת תקליטים:  קראמד !Wax Trax אן אם סי
 חברים
 סמי בירנבך מלכה שפיגל רמי פורטיס ברי סחרוף מקס פרנקן
מינימל קומפקט (באנגלית: Minimal Compact) היא להקת רוק אלטרנטיבי ישראלית שהוקמה באמסטרדם ופעלה באירופה בשנות ה-80 של המאה ה-20. למרות פירוקה בסוף שנות השמונים, הלהקה שומרת על פעילות מצומצמת ומופיעה בהופעות חיות מדי כמה שנים.
היסטוריה > 1980–1981: הקמת הלהקה ותקליטון ראשון

סמי בירנבך ורמי פורטיס שיתפו פעולה לראשונה באלבום הבכורה של פורטיס, "פלונטר", שיצא ב־1978 ושאת רוב שיריו כתב בירנבך. לאחר יציאת האלבום שאף פורטיס להמשיך ליצור ולהקליט, אך חש שחברת התקליטים CBS ישראל מנעה זאת ממנו, והחליט לנסות לפתח קריירה בינלאומית. ב־6 ביוני 1980 עברו פורטיס ובירנבך לאמסטרדם עם ברי סחרוף ובת זוגו של פורטיס, מלכה שפיגל, בשאיפה לפעול שם כמוזיקאים. הם התאחדו שם עם הגיטריסט נטי ויסמן, שניגן באלבום "פלונטר" והגיע לאמסטרדם זמן קצר לפניהם, והקימו להקה בשם "S.O.B" (ראשי תיבות של Sons of Beethoven). בירנבך כתב את שירי הלהקה, פורטיס היה הסולן וסחרוף וויסמן ניגנו בגיטרות. לצידם פעלו בלהקה הבסיסט ג'ון הילטון ומתופף הולנדי בשם תום. הלהקה השתתפה באותה שנה בתחרות להקות צעירות עם השיר "Wanted", שבה הגיעה למקום האחרון. הפרס המיועד בתחרות היה הקלטת אולפן מקצועית, אך לבסוף כל השירים בה הוקלטו והופצו בהולנד על גבי אלבום בשם "14 X Nederwave Plus 1".
חברי "S.O.B" לא היו מרוצים מן ההקלטות שיצרו, ולאחר שוויסמן ביקש להיות המוזיקאי המוביל בלהקה, החלו מתחים בין חבריה, והיא פורקה לאחר כעשר הופעות. לאחר כישלון ההרכב הקימו פורטיס, שפיגל, בירנבך וסחרוף הרכב חדש, מינימל קומפקט, שבו בירנבך ופורטיס שרו, שפיגל ניגנה בבס וסחרוף ניגן בגיטרות. השם "מינימל קומפקט", שהציע בירנבך, מתאר את האווירה הביתית של הלהקה, שחבריה גרו ויצרו במשותף ופעלו בתנאים מינימליים. מקור השם בשיר שיצרו חברי הלהקה בראשית דרכה. בעוד סחרוף נחשב אז למוזיקאי מקצועי, וכבר פעל כנגן גיטרה וכמורה לגיטרה, בירנבך ושפיגל היו חסרי ניסיון משמעותי במוזיקה לפני פעילותה של הלהקה; שפיגל רק החלה אז בלימודי בס, ובירנבך היה מוכר בעיקר כפזמונאי וכדי ג'יי.
להבדיל מלהקת "S.O.B", שהקליטה גרסאות דמו מקצועיות באולפנים, עבודתה הראשונה של מינימל קומפקט הייתה בהקלטות סקיצות ביתיות. חברי הלהקה נהגו לנגן יחד בג'אם סשן, ובנגינות אלו התפתח סגנונה של שפיגל כבסיסטית, שהושפע מהבסיסט ג'ה וובל. בהכנה למכתב שיועד להישלח לחברם, הטכנאי אורי ברק, הקליטו חברי הלהקה שני שירים בהקלטה ביתית: "(Creation Is Perfect (I am a Camera", שהלחינו כאלתור על פי מילים של המשורר בוב קאופמן, ו"To Get Inside", שהלחינו במשותף על פי שיר שכתב בירנבך. בירנבך העביר את ההקלטות לידידו מרק הולנדר, שהכיר בעקבות ביקורו של הולנדר בישראל כמה שנים קודם לכן, ושהקים באותה תקופה את חברת התקליטים העצמאית "קראמד". באותה תקופה, בעקבות קושי החיים באמסטרדם ומתחים עם חברי ההרכב, עזב פורטיס את ההרכב וחזר להתגורר בישראל. הולנדר התרשם מהסקיצות, והזמין את שלושת חברי הלהקה הנותרים להקלטת השירים באולפן בבלגיה. בעת החזרות על שני השירים הקיימים נוצרו שלושה שירים חדשים, וחמשת השירים התגבשו למיני־אלבום בשם "Minimal Compact", שיצא בסוף 1981. למעט השיר "Creation Is Perfect (I am a Camera)" כתב בירנבך את כל מילות השירים. הלחנים היו פרי עבודה משותפת של שלושת חברי ההרכב. הולנדר ניגן באלבום בכלי נשיפה ובאורגן, ולצידו ניגן נגן אורח אחר שסיפקה חברת "קראמד", דירק פולק, בכלי הקשה. השניים השתתפו בהלחנת השיר "Ready-Made Diary" והפיקו את שירי האלבום עם חברי מינימל קומפקט. סגנון האלבום נטה לגל חדש עם השפעות מזרחיות, שהגיעו בהמלצתו של המפיק דירק פולק. השיר "Statik Dancin'" מהאלבום הפך ללהיט בהופעות הלהקה.
היסטוריה > 1982: One By One

חברי מינימל קומפקט לא ציפו להמשיך בפעילות הלהקה לאחר המיני־אלבום, אך השתכנעו בכך בעקבות הביקורות החיוביות שקיבל ותשומת הלב שהוא משך בכלי התקשורת באירופה. בהופעות הלהקה הראשונות בבריסל ניגן מרק הולנדר בקלידים, והשתתף בהן מתופף אורח. החומר של הלהקה בהופעות ראשונות אלו הספיק לכעשרים דקות בלבד, ובעקבות התגובות הנלהבות של הקהל שרו חבריה את כל השירים פעמיים. חברי הלהקה הבינו שעליהם לגבש הרכב להופעות, והחלו בחיפוש אחר מתופף. בהמלצתו של דירק פולק צורף ללהקה מתופף קבוע, ההולנדי מקס פרנקן. פרנקן היה גם הוא בעל ניסיון מועט במוזיקה, וראה עצמו מתופף חובב. הוא הסכים להצטרף ללהקה באופן זמני, עד שיימצא מתופף קבוע, אך לבסוף נשאר בלהקה עד סוף ימיה. הופעתה הראשונה של הלהקה עם פרנקן הייתה ב־1982, בתערוכה של ציוריו של דירק פולק בעיר דורדרכט שבהולנד. לאחר מכן החלה הלהקה בסיבוב הופעות בבלגיה, הולנד, לוקסמבורג וצרפת. פולק והולנדר המשיכו בהפקת הלהקה, שהעבירה את הקלטותיה ללונדון, דורדרכט ובריסל. באביב ובקיץ של 1982 הקליטה הלהקה את אלבומה המלא הראשון, "One By One". את רוב השירים באלבום כתב בירנבך והלחינו חברי הלהקה במשותף, לרבות פרנקן. בשיר "Take Me Away" השתתפו במילים שפיגל ופולק, וכמו כן נכללה באלבום גרסה מחודשת לשיר "אורחה במדבר" של יעקב פיכמן ודוד זהבי. בין השירים הבולטים באלבום היו "Babylonian Tower",‏ "Disguise" ו"It Takes a Lifetime". השיר "Disguise" הפך ללהיט בהופעות הלהקה.
האלבום "One By One" זכה לביקורות חיוביות רבות, והוביל להופעות נוספות באירופה, ובכלל זה הופעה בהצגה כפולה עם להקת טוקסידומון. המפגש עם טוקסידומון הוביל לשיתוף פעולה בין הלהקות, וב־1983 הפיקו פיטר פרינסיפל, הבסיסט של טוקסידומון, וז'יל מרטין, שעבד עימה כטכנאי קול, ארבעה שירים של מינימל קומפקט בבריסל. השירים שימשו במופע הבלט "Pieces for Nothing" של הכוריאוגרף הצרפתי פייר דרולר, וראו אור על גבי האלבום "Made to Measure Vol. 1", שהיה הראשון בסדרת אלבומים של חברת התקליטים "קראמד". ארבעת השירים החדשים היו "Bat-Yam",‏ "Too Many of Them",‏ "Immer Vorbei" ו"Animal Killers". להקלטות של שירים אלו הצטרף חבר נוסף של טוקסידומון, סטיבן בראון, שניגן בהם בקלרינט ובסקסופון.
היסטוריה > 1984: Deadly Weapons

באותה תקופה, לאחר שובו לישראל, פעל פורטיס בלהקות "כרומוזום" ו"ז'אן קונפליקט". באחד מביקוריו של סחרוף בישראל הוא עודד את פורטיס לשוב ל"מינימל קומפקט", ופורטיס התנה את חזרתו ללהקה בכך שלא יגורו עוד באמסטרדם. הלהקה עבדה באותה תקופה על הקלטת אלבומה "Deadly Weapons" בבריסל, ומרכז הלהקה הועתק לשם. האלבום יצא ב־1984, ופורטיס השתתף בו בגיטרה ובשירה בחלק מהשירים. את רוב שירי האלבום יצרו חברי הלהקה ללא פורטיס כשנה לפני ששב ללהקה, והשיר היחיד שבו השתתף בכתיבה היה "Not Knowing". באלבום זה התפתח סגנונה המוכר של הלהקה, שאופיין כמזרחי־פסיכדלי. הוא סימן גם התפתחות מוזיקלית מהאלבומים הקודמים, עם בלדות לצד שירי דאנס כ"Next One Is Real". שירים בולטים באלבום היו "Next One Is Real",‏ "Losing Tracks (In Time)" ו"Deadly Weapons". על ההפקה הופקדו הפעם ז'יל מרטין ופיטר פרינסיפל, שהמשיכו בעבודתם עם הלהקה. האלבום זכה לביקורות חיוביות ולהצלחה רבה, ולווה בהופעות ברחבי אירופה. השיר "Next One Is Real" הפך ללהיטה הבולט הראשון של הלהקה; הוא זכה לאהדה רבה בתחנות רדיו אוניברסיטאיות באירופה ובארצות הברית, והיה גם ללהיט מועדונים באותה תקופה. עוד באותה שנה יצא מיני־אלבום בשם "Next One Is Real", ובו רמיקסים לחמישה משירי הלהקה.
ב־24 ביולי 1984 נעצר סחרוף בנמל התעופה בן-גוריון כשבאמתחתו כמות קטנה של סם מסוג קוקאין. הוא נידון לשמונה חודשי מאסר, ואת מקומו בהופעות הלהקה בתקופה זו מילא וינסנט קניס מחברת "קראמד". סיבוב ההופעות בסוף אותה שנה כלל הופעות משותפות ביפן עם להקת Honeymoon Killers. מאסרו של סחרוף החל בדיוק כשהלהקה התכוננה לסיבוב ההופעות שקידם את האלבום "Deadly Weapons", ובכך עוכבה התקדמותה של הלהקה.
היסטוריה > 1985–1986: Raging Souls והקלטות נוספות

עם שובו של סחרוף ללהקה ב־1985 החלה העבודה על אלבומה הרביעי, "Raging Souls", בהפקתו של קולין ניומן מלהקת Wire. חברי הלהקה הזמינו את ניומן להפיק את האלבום לאחר שהתרשמו מעבודתו בלהקת Wire ובהפקת אלבומה של להקת Virgin Prunes. האלבום הוקלט בבריסל בקיץ של אותה שנה. שפיגל כתבה עם בירנבך את השיר "My Will (Is Stronger Than Me)", וכתבה לבדה שני שירים מהאלבום: "When I Go" ו"Returning Wheel". במילות השיר בג'יבריש "Sananat" השתתף פורטיס, ובו גם שר סולו לראשונה בלהקה. בשיר "When I Go" שרה שפיגל סולו. בין השירים הבולטים האחרים באלבום היו "Autumn Leaves",‏ "The Traitor" ו"Raging Souls". לצידם של חברי ההרכב הקבועים ניגנו באלבום גם קולין ניומן, דיק הולנדר ולוק ואן ליישאוט. סגנונו של האלבום נטה יותר למוזיקת פופ, והושפע ממצבם של חברי ההרכב באותה תקופה, שהיו כולם נשואים או במערכות יחסים. השירים התאפיינו גם בדאנס אלקטרוני כ"Shouts & Kisses" ובהשפעות מזרחיות שבלטו למשל ב"Sananat", בשילוב אלמנטים פסיכדליים וקלסיים. האלבום זכה להערכה רבה, היה למצליח ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית, ולווה גם הוא בסיבוב הופעות ברחבי אירופה. רבים משיריו הפכו להיטים בהופעות הלהקה, ובהם "My Will",‏ "When I Go",‏ "The Traitor" ו"Autumn Leaves". השיר "Sananat" היה ללהיט בצרפת, והושמע רבות בתחנות הרדיו ובערוצי הטלוויזיה שם.
באותה תקופה החלו להתפתח מתחים פנימיים בין חברי הלהקה, לאחר ששפיגל עזבה את פורטיס והפכה לבת זוגו של ניומן. ב־1986 הוזמנה הלהקה להשתתף בפסטיבל של חברת קראמד במרכז The Kitchen בניו יורק, אך נאלצה לבטל את ההזמנה לאחר שחבריה כשלו בהשגת אשרות נסיעה. באותה שנה השתתפה הלהקה בפסקול סרט הווידאו "Fuck Your Dreams, This Is Heaven", שעבורו הקליטה גרסאות מחודשות לשירים "Still I'm Sad" של היארדבירדס ו"Late Night" של סיד בארט, וכן שיר אחד חדש, "Marathon", עם הזמרת ניקי מונו. השירים הוקלטו עוד לפני שהחלה העבודה על הסרט עצמו. בפסקול הסרט "מלאכים בשמי ברלין" שיצא באותה שנה נכלל שירה של הלהקה "When I Go".
עוד באותה שנה יצא מקסי־סינגל של הלהקה בשם "Immigrants Songs". נכללה בו גרסה מחודשת לשירה של להקת לד זפלין "Immigrant Song", ושני שירים חדשים: "I Imagine" ו"New Clear Twist". את הרעיון להקלטת גרסה מחודשת ל־"Immigrant Song" הגה סחרוף, וחברי הלהקה אימצו אותו מתוך הרגשה של "מהגרים" בעצמם. בהפקת התקליטון השתתף הטכנאי הישראלי אורי ברק. גרסתה של הלהקה לשיר "Immigrant Song" זכתה לאהדה במועדונים ובתחנות רדיו אוניברסיטאיות בארצות הברית, וכן במועדונים בישראל ובאירופה.
היסטוריה > 1987–1988: The Figure One Cuts ופירוק הלהקה

ב־1987 יצא אלבומה של מינימל קומפקט "Lowlands Flight" כחלק מהסדרה "Made to Measure". צידו האחד של התקליט כלל שירים שנכתבו עבור המופע "Two By One" של "Blue Ran Dances", וצידו השני שירים שנכתבו עבור תוכנית רדיו בהולנד בשם "Frontline". האלבום הוא אינסטרומנטלי כמעט במלואו, וגם הוא הופק עם אורי ברק. בהמשך השנה יצא אלבום האולפן האחרון של הלהקה, "The Figure One Cuts". חברי הלהקה כתבו והלחינו במשותף את כל שיריו, ובהם "Piece of Green",‏ "Nil-Nil" ו"New Clear Twist". בחיפוש אחר מפיק של האלבום פנו חברי הלהקה למפיקים שונים, ולבסוף בחרו במפיק הבריטי ג'ון פרייר, שהיה מוכר בין היתר מעבודתו עם הלהקות "קוקטו טווינס" ו"This Mortal Coil" באלבום "It'll End in Tears". פרייר גם ניגן באלבום בקלידים, ופרט לו התארחו באלבום גם לוק ואן ליישאוט בכלי נשיפה ומרק הולנדר בתופים. סגנונו של האלבום אופיין בגיטרות ושירה רב־שכבתיות ובנטייה לנאו־פסיכדליה.
בסיבוב ההופעות שליווה את האלבום "The Figure One Cuts" גברו המתחים בין חברי הלהקה. שפיגל הייתה בהיריון בתקופה זו, וחברי ההרכב בחנו אפשרות של בסיסט מחליף להרכב, אך החליטו שהדבר אינו מעשי. באותה תקופה הוזמנה מינימל קומפקט להשתתף בפסטיבל New Music Seminar בניו יורק, ותכננה להמשיך בסיבוב הופעות בארצות הברית, אך חבריה כשלו בשנית בהשגת אשרות עבודה, וסיבוב ההופעות בוטל. ביטול הסיבוב המתוכנן לצד המחלוקות הפנימיות בין חברי הלהקה באותה תקופה יצרו מתחים רבים, וב־1988 החליטו החברים על פירוק הלהקה. היא יצאה לסיבוב הופעות אחרון בחודשי האביב של אותה שנה, והופעתה בעיר רן ביוני 1988 כחלק מפסטיבל המוזיקה Transmusicales תועדה על גבי האלבום "Live", שיצא בהמשך אותה שנה, לאחר שהלהקה כבר התפרקה. נגד אלבום ההופעה הופנו ביקורות בשל איכות ההקלטה הירודה שלו.
מאפייני יצירה

רובם המוחלט של שירי הלהקה נוצרו בכתיבה או בהלחנה משותפות של כל חבריה, ודרך יצירה זו אפיינה אותה כבר מראשית דרכה. פעמים רבות קדמו הלחנים לכתיבת המילים. יצירת השירים נעשתה בדרך כלל בתהליך ספונטני, וללא תכנון מראש של סגנון מוזיקלי מסוים.
שירים אחדים של הלהקה נוצרו מהרכבת קטעי משפטים ממגזינים שונים, דרך כתיבה שהושפעה מהיוצר ויליאם בורוז.
חברי ההרכב

סמי בירנבך (שירה, מילים)
מלכה שפיגל (בס, קלידים, כלי הקשה, שירה)
רמי פורטיס (גיטרה חשמלית, שירה) – 1980; 1984 ואילך
ברי סחרוף (גיטרות, קלידים, צ'לו, שירה)
מקס פרנקן (תופים) – 1982 ואילך
דיסקוגרפיה > אלבומים

(One by One (1982
Deadly Weapons (1984)
Raging souls (1985)
(The Figure one Cuts (1987
Creation Is Perfect (2019)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

(Minimal Compact / One (1981
(Immigrants Songs (1986
דיסקוגרפיה > אלבומים אינסטרומנטליים

(Pieces for Nothing / Made to Measure Vol. 1 (1984
(Lowlands Flight / Made to Measure Vol. 10 (1986
דיסקוגרפיה > הופעות

(Minimal Compact Live (1988
דיסקוגרפיה > אוספים

(Returning Wheel (Classics) (2003
(There's Always Now (Remixes & Remakes) (2004
Raging And Dancing - The Anthology (2011)
לקריאה נוספת

לוראן כהן, האפקט המקסימלי של מינימל-קומפקט, ארץ אחרת 12, עמותת ארץ אחרת, ספטמבר-אוקטובר 2002, עמ' 90–94
לאוניד נבזלין

| --- | --- |

נבזלין בשנת 2018
 לידה:  21 בספטמבר 1959 (בן 65) ברית המועצות מוסקבה, ברית המועצות
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  הרצליה פיתוח
 השכלה:  מהנדס תוכנה
 מקצוע:  איש עסקים
 תפקיד:  חבר מועצת הפדרציה הרוסית (30 בנובמבר 2001–27 במרץ 2003) 
 בת זוג:  טטיאנה גרינברג
 פרסים והוקרה:  עיטור הידידות (רוסיה)  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית 
 
לאוֹנִיד בּוֹרִיסוֹבִיץ' נֶבְזְלִין (ברוסית: Леони́д Бори́сович Не́взлин; נולד ב-21 בספטמבר 1959) הוא אוליגרך יהודי ישראלי-רוסי, מראשי חברת הנפט לשעבר יוקוס. בעשור השני של המאה ה-21 הוא אופוזיציונר למשטרו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. כאיש עסקים ישראלי, דורג במקום ה-14 ברשימת מאה עשירי ישראל של העיתון "מעריב" לשנת 2010 עם הון בשווי 4.9 מיליארד שקל.
קורות חיים

נבזלין נולד במוסקבה שבברית המועצות (רוסיה של ימינו). את השכלתו כמהנדס תוכנה רכש באוניברסיטה רוסית ממלכתית לנפט וגז ע"ש גובקין במוסקבה, והתחיל מייד לעבוד במשרד לגאולוגיה של ברית המועצות. בשנת 1987 הכיר את מיכאיל חודורקובסקי והפך לסגן מנהל המרכז ההנדסי-מדעי לצעירים, שחודורקובסקי הקים. בשנת 1991 סיים את לימודיו באוניברסיטה הרוסית לכלכלה על-שם פלחנוב והתמנה לנשיא בנק מנטפ, אחד הבנקים הפרטיים הראשונים שהוקמו ברוסיה, גם כן על ידי חודורקובסקי. נבזלין המשיך לכהן בבנק בתפקידים בכירים עד 1996. באפריל 1996 התמנה לתפקיד סגן נשיא חברת הנפט יוקוס, שהייתה בבעלות בנק מנטפ. נבזלין וחודורקובסקי נמנו על פמלייתו הקרובה של נשיא רוסיה דאז, בוריס ילצין, וסייעו לו להיבחר בבחירות לנשיאות ב-1996. בשנים 1999–2003 תמכה הקבוצה ומימנה את שתי המפלגות הדמוקרטיות ברוסיה (יאבלוקו ו-SPS).
ב-2001 התמנה נבזלין לנשיא הקונגרס היהודי ברוסיה, ובסוף אותה השנה נבחר כסנטור לבית העליון של הפרלמנט הרוסי, בו שימש סגן יושב ראש ועדת החוץ. בין תפקידיו שימש גם כסגן מנכ"ל סוכנות החדשות הממשלתית של רוסיה ITAR TASS. ב-2003 התמנה לרקטור אוניברסיטת רוסיה למדעי הרוח.
נבזלין הוא אחד ממתנגדיו החריפים של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. בין היתר טען למעורבות של השלטון ברוסיה במותו של סוכן הביון אלכסנדר ליטביננקו. בשנת 2008 הרשיע אותו בית המשפט ברוסיה בניסיון לרצח וגזר עליו, בהיעדרו, עונש מאסר עולם. נבזלין מצידו טען שמדובר במשפט ראווה ובניסיון להשתיקו מצד נשיא רוסיה, פוטין. בקשות הסגרה שנשלחו לישראל נדחו על ידי הפרקליטות ובית המשפט העליון שקבעו כי אין מקום להסגיר את נבזלין לרוסיה, מכיוון שבקשת ההסגרה התבססה על ראיות שאינן קבילות בישראל.
בנוסף לבית המשפט העליון בישראל, גם בתי המשפט בבריטניה, הולנד, שווייץ, קפריסין, וליטא דחו את ההאשמות נגדו.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, ויתר על אזרחותו הרוסית.
ב-23 ביוני 2023 פורסם שמשרד המשפטים של רוסיה הכניס את נבזלין לרשימה של "סוכנים זרים".
ב-12 בספטמבר 2024 נבזלין הואשם על ידי קרן נגד שחיתות (אנ') בארגון שורה של תקיפות, ארגון תקיפה של לאוניד וולקוב שהתרחש לפני חצי שנה בווילנה, ושל הכלכלן מקסים מירונוב בבואנוס איירס ועוד.
קורות חיים > פעולותיו בישראל

בסוף שנת 2003 עלה נבזלין לישראל יחד עם משפחתו. בארץ ייסד נבזלין את קרן נדב. הקרן הוקמה בשנת 2004 במטרה לסייע במימון פרויקטים ללימודי יהדות, חינוך יהודי, יחסי ישראל והתפוצות והאומה היהודית, וכן פרויקטים לחיזוק הקשרים בין הנוער היהודי בישראל ובמדינות אחרות.
נבזלין שימש כיושב ראש חבר הנאמנים של בית התפוצות. ביולי 2012 החלה בתו, אירינה נבזלין קוגן, לשמש כיושבת ראש דירקטוריון בית התפוצות ומאז הוא נושא בתואר "יו"ר מייסד" במוסד זה.
נבזלין מכהן כחבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים, כחבר מועצת המנהלים של המרכז ללימודי יהדות ברוסיה, כיושב ראש קרן השואה ועוד. בשנת 2011 רכש 20% ממניות העיתון "הארץ".
בשנת 2014 הודיע נבזלין על ייסוד המגזין "ליברל", בהשראת מגזינים פוליטיים מובילים כגון "האטלנטיק", "הניו יורקר" ו"האקונומיסט". הגיליון הראשון ראה אור במאי 2014.
חיים אישיים

נבזלין מתגורר בהרצליה פיתוח.
בתו מנישואיו הראשונים לאנה, אירינה נבזלין, נישאה ביוני 2016 ליולי אדלשטיין.
בפברואר 2008 נישא בשנית לאולסיה קנטור, ולהם שלושה ילדים משותפים. באוקטובר 2017 נישא לטטיאנה גרינברג.
ספריו

אדם עם רובל
יחסי ציבור – מי צריך את זה
בוחרים במיעוט, הוצאת ידיעות ספרים, 2024
לקריאה נוספת

דייוויד א. הופמן, האוליגרכים – המיליארדרים החדשים של רוסיה, ספריית מעריב, 2005. לפי אינדקס בעמוד 529
הערות שוליים

↑  מאה העשירים של ישראל לשנת 2010, מעריב
↑  TheMarker, נבזלין: יש בידי מסמכים השופכים אור על פשעים המבוצעים במעורבות ישירה של השלטונות ברוסיה, באתר TheMarker‏, 24 בנובמבר 2006
↑  חדשות מחלקה ראשונה - News1
↑  נבזלין ויתר על אזרחותו הרוסית, באתר זמן ישראל, 9 במרץ 2022
↑  Минюст присвоил статус иноагента Леониду Невзлину, Инфо24.ru
↑  https://www.israelhayom.co.il/news/world-news/europe/article/16434595
↑  הארץ, הודעת הנהלת "הארץ": נבזלין רוכש 20% ממניות "הארץ", באתר הארץ, 12 ביוני 2011
↑  כיכר השבת, ‏מזל טוב: יו"ר הכנסת יולי אדלשטיין - התארס, באתר כיכר השבת, 10 בפברואר 2016
↑  מיכאל רוכוורגר, ליאוניד נבזלין מבעלי יוקוס: מי שנכנס לעסקים ברוסיה יבואו אליו עם אקדח לראש ויבקשו ממנו את החברה, באתר TheMarker‏, 10 ביולי 2008
↑  רותי שילוני, ‏מחיים ברחוב – להנהלת ארמון הוותיקן: הסיפור של אולסיה, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2021
↑  יעל ולצר, ליאוניד נבזלין התחתן בפעם השלישית, באתר ynet, 4 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290806405171  GND: 143056050  ISNI: 0000 0001 0796 5858  LCCN: n96105469  SUDOC: 137383673  VIAF: 4204003   WorldCat (עם VIAF): 4204003
צינוריר בונה

| צינוריר בונה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
סדרה:: Neotaenioglossa
משפחה:: צינוריריים
סוג:: צינוריר
מין:: צינוריר בונה
שם מדעי
 Dendropoma petraeum ‏Monterosato, 1884

צִנּוֹרִיר בּוֹנֶה (בעבר: צינורן בונה; שם מדעי: Dendropoma anguliferum) הוא מין של חילזון ימי ממשפחת הצינוריריים (Vermetidae).
לצינוריר הבונה קונכייה דמוית צינור מפותל הדבוקה בחוזקה לסלע בעזרת חומר גירני שהחילזון מפריש. פרטים רבים של הצינוריר הבונה מתגודדים בצפיפות בגוש של קונכיות מפותלות זו בזו באזור הכרית בבתי גידול סלעיים דוגמת טבלאות גידוד בים התיכון.
אקולוגיה ואורח-חיים

קונכיות של מין זה יוצרות מבנה ייחודי בשם כרכוב - אזור מוגבה ברוחב 10–20 סנטימטרים ובגובה של 5–15 סנטימטרים בקצה הפונה לים של טבלאות גידוד. למבנים אלו חשיבות רבה להגנה בפני תהליכי בליה חופית בשל מפץ הגלים, ובשמירת מים על גבי טבלת הגידוד בעת שפל, ובכך מקטינים את סכנת ההתייבשות ליצורים החיים עליה. בשל יכולתו לעצב את בית הגידול ואת התנאים השוררים בו נחשב הצינוריר הבונה למין מהנדס סביבה.
הצינוריר הבונה ניזון מתרחיף על ידי סינון באמצעות זים המכוסה בריסים קטנים המזרימים מים אל תוך חלל הגלימה. לצינוריר אין שלב לרוולי פלאגי, כלומר, הצעירים הבוקעים מן הביצים זוחלים ישירות על המצע ונדבקים אל הסלע.
בשל קיומו של הצינוריר הבונה בעיקר בגובה מפלס הים, חוקרים משתמשים בנוכחות קונכיותיו בסלע כסמן לגובה מפלס הים בעבר או כעדות לתנודות טקטוניות. בישראל נעשה שימוש בגלעיני סלע המכילים קונכיות של צינוריר בונה על מנת לשחזר את תנאי האקלים במאות השנים האחרונות.
תפוצה

מחקרים גנטיים הצביעו על כך כי אוכלוסיית הצינוריר הבונה בישראל ובלבנון מהווה מין נפרד ושונה מהמינים הקיימים במערב ים-תיכון. מין זה היה מצוי בחופי ישראל עד לשנות התשעים של המאה ה-20, אך דעך עד להיעלמותו כמעט כליל בשנות האלפיים. הסיבה לדעיכת אוכלוסיות הצינוריר הבונה בחופי ישראל אינה ידועה עד כה.
בתצפיות בשטח שנערכו בשולי המשטחים הסלעיים באזור חוף הכרמל בדצמבר 2020 ופברואר 2021, התגלו 195 צברים חיים של צינוריר בונה, לאחר שלא נראה קרוב לשלושה עשורים.
ראו גם

טבלת גידוד
גאות ושפל
חלזונות
צינוריר בונה - רשות הטבע והגנים (parks.org.il)
הערות שוליים

↑  מילון עלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003. האקדמיה ללשון העברית
↑  הוד הים: יציבות ושינוי במערכות הימיות של ישראל, פרק 11: גיל רילוב ותמר גיא-חיים, "שוניות סלעיות בליטורל חופי הים התיכון הישראלי - אקוסיסטמות בשינוי פאזה"
↑  רילוב (2014), "שוניות סלעיות בים התיכון, אוצרות הטבע החבויים של הים", החברה להגנת הטבע והמכון לחקר ימים ואגמים לישראל
↑  הוד הים: יציבות ושינוי במערכות הימיות של ישראל, פרק 10: בלה גליל ומנחם גורן, "שונית הצינורניים בחוף הים תיכוני של ישראל - השונית שאבדה"
↑   צפריר רינת, בעל חיים החיוני למערכת האקולוגית של חופי ישראל נצפה מחדש אחרי שלא נראה שלושה עשורים, באתר הארץ, 18 ביוני 2024
↑  אוניברסיטת בן גוריון, חילזון ללא גבולות, באתר הידען, ‏21 ביוני 2024
פצלי שמן בישראל

מפה בה מופיעים המקומות בישראל בהם ניתן לחצוב פצלי נפט או לכל הפחות התגלו כמקומות בהם יש פצלי נפט
פצלי השמן בישראל הם משאב טבע קיים אך לא מפותח, פצלי שמן הם סלע משקע עשיר בחומר אורגני המכונה קרוגן. מסלעים אלו ניתן להפיק אנרגיה על ידי שריפתם בתנורים מיוחדים או דלק נוזלי באמצעות חימום או מיצוי כימי. דלק זה מקביל בתכונותיו לתזקיקי נפט גולמי. את אנרגיית החום ניתן לנצל להסקה או להפקת חשמל. על אף הפוטנציאל שטמון בפיתוח משאבים אלו, בישראל ענף זה לא מפותח בעיקר בגלל שלל אילוצים כלכליים וטכנולוגיים.
בישראל קיימים מרבצים גדולים של פצלי שמן במספר אתרים בנגב, בעיקר במישור רותם-ימין, וכן בנגב הצפוני, בנחל צין, בהר טוב ובשפלה (במיוחד באזור חבל עדולם) והם מוערכים בכ-20-15% משטחה של המדינה, רובם בתת-הקרקע. כמות פצלי השמן בישראל נאמדת בכ-400 מיליארד טון בקירוב, מהם ניתן להפיק יותר מ-30 מיליארד טון של שמן פצלים. הפצלים בישראל מכילים כ-7% פחמן אורגני המאפשר להפיק כ-20 גלון לטון, כאשר הסלע המארח הוא על פי רוב קירטוני. פוטנציאל ההפקה בישראל עומד על כ-250 מיליארד חביות. מרבצים משמעותיים של המשאב קיימים גם במדינות נוספות במזרח התיכון, ביניהן ירדן.
עד לגילוי שדות הגז הטבעי בים ליד חופי ישראל, היו פצלי השמן משאב האנרגיה המאובן המשמעותי ביותר בישראל (כמות השווה תאורטית לכ-60 שנות צריכה לאומית, בהנחה שכל הכמות ניתנת להפקה מהסלעים).