stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיסה 77 של אמריקן איירליינס
הטיסה > הפגיעה

טיסה 77 פגעה בחזית המערבית של הפנטגון במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה, במהירות 853 קמ"ש, בשעה 09:37:44. בפגיעה נהרגו באופן מיידי 53 נוסעים, 5 חוטפים, ו-6 אנשי צוות. המטוס עקר מספר פנסי רחוב והכנף הימנית פגעה בגנרטור נייד לפני שפגע במבנה הפנטגון. המטוס התנגש בקומה הראשונה כשהוא מוטה מעט לכיוון שמאל, כאשר הכנף הימנית מוגבהת. כשהמטוס פגע במבנה, החלק הקדמי של גוף המטוס התפורר, בעוד החלק האמצעי והאחורי המשיכו לעוף קדימה חלקיק שנייה נוסף. שרידים של הזנב נכנסו עמוק לתוך המבנה. בתוך שמונה עשיריות השנייה חדר המטוס כולו לתוך שלוש הטבעות החיצוניות של המבנה ושחרר כדור אש שעלה מעל לבניין.
בזמן הפיגועים עבדו בפנטגון כ-18,000 בני אדם, 4,000 איש פחות מבדרך כלל עקב שיפוצים שהחלו בשנת 1998 וטרם הסתיימו עד שנת 2001. קטע זה של הפנטגון, אשר שופץ לאחרונה בעלות של 250 מיליון דולר, שימש את מרכז הפיקוד הימי ומשרדים נוספים. חלק מהמשרדים היו פנויים. המטוס והאש שפרצה בעקבותיו חדרו דרך שלוש טבעות חיצוניות בצד המערבי. הטבעת החיצונית ביותר ניזוקה קשות וקטע גדול ממנה התמוטט. 125 עובדים נהרגו בעקבות הפגיעה.
בסך הכל נהרגו בתקרית 189 איש. הנוסעת ברברה אולסון הייתה בדרכה להקלטה של התוכנית "אי-תקינות פוליטית" עם ביל מאהר. קבוצה של ילדים, המלווים שלהם, ואנשי נשיונל ג'יאוגרפיק היו גם הם על המטוס, בדרכם לטיול חינוכי בשמורת טבע על יד סנטה ברברה שבקליפורניה. בין ההרוגים בפנטגון היו 55 אנשי צבא ו-70 אזרחים. מתוך 125 האנשים שנהרגו, 92 היו בקומה הראשונה, 31 היו בקומה השנייה, ושניים היו בשלישית. הצבא סבל מ-75 נפגעים - הרבה יותר מאשר בכל ענף אחר. 106 איש נפגעו והועברו לבית חולים באזור. לוטננט גנרל (3 כוכבים) טימותי מוד מצבא ארצות הברית היה קצין הצבא הבכיר ביותר שנהרג באירוע.
לצד הפנטגון עובר כביש בין-ארצי מספר 395, בצד שבו התרחשה הפגיעה. הנהג מארי ליימן, שנהג על כביש זה, ראה את המטוס עובר מעליו ב"זווית תלולה לכיוון הקרקע ובמהירות גבוהה", ואז ראה את ענן העשן מהפנטגון. עומר קמפו, עד ראייה נוסף, היה בצד השני של הכביש כאשר המטוס טס מעל ראשו. "גזמתי את הדשא והוא הגיע בזעקה מעל הראש שלי. הרגשתי את הפגיעה. כל האדמה רעדה וכל האזור התמלא באש. לעולם לא דיימנתי שאראה דבר כזה קורה כאן". אפוורק האגוס, מתכנת מחשבים, היה תקוע בפקק תנועה בדרכו לעבודה בסמוך לפנטגון כאשר המטוס עבר מעליו. "היה רעש עצום ויצאתי מהרכב כשהמטוס עבר מעלי. כולם ברחו בכיוונים שונים. המטוס הטה את כנפיו למעלה ולמטה כאילו ניסה לשמור על איזון. הוא פגע במספר פנסי רחוב בדרך למטה". דרל דונלי חזה במתרחש וצילם את התמונות הראשונות שלאחר ההתנגשות.
הכתב מייק וולטר מעיתון USA Today נהג על שדרת וושינגטון כשחזה בפגיעה. "הבטתי מחוץ לחלון וראיתי את המטוס, את הסילון, סילון של אמריקן איירליינס, מגיע. חשבתי, 'זה לא הגיוני, זה ממש נמוך'. ואני ראיתי את זה. אני מתכוון שזה היה כמו טיל שיוט עם כנפיים. הוא הלך ישר לשם והתנגש ישר בתוך הפנטגון". טרנס קיין, שגר בבית דירות סמוך, שמע את הרעש החזק של מנועי הסילון, הביט מחוץ לחלונו וראה "מטוס נוסעים נורא, נורא גדול". הוא צפה במטוס "פשוט נכנס בתוך הפנטגון. האף חדר לתוך הבניין. ואז הוא די נעלם, והיה אש ועשן בכל מקום".
חילוץ והתאוששות

מאמצי החילוץ החלו מיד לאחר הפגיעה. כמעט כל הניצולים חולצו בתוך חצי שעה מרגע הפגיעה. בתחילה, בראש מאמצי החילוץ עמדו הצבא ועובדים אזרחיים בתוך הבניין. בתוך דקות הגיעו למקום הכבאיות הראשונות והם מצאו את המתנדבים הללו קרוב לאזור הפגיעה. הכבאים הורו להם לעזוב כיוון שלא היו מצוידים כראוי או מאומנים להתמודד עם המפגעים. מכבי האש של מחוז ארלינגטון לקחו פיקוד על מבצע ההצלה בתוך עשר דקות מרגע הפגיעה. כבאים מפורט מאייר ורייגן נשיונל הגיעו בתוך דקות. מאמצי החילוץ והכבאות עוכבו בשל שמועות על מטוסים עוינים נוספים באזור. מפקד מחלקת מכבי האש בארלינגטון הורה על שני פינויים במהלך היום בעקבות שמועות אלה.
בזמן שהכבאים ניסו לכבות את השריפות, הם בחנו את הבניין מחשש לקיומו של כשל מבני העשוי לגרום להתמוטטות. אחד הכבאים ציין כי הם "די בטוחים שהמבנה עומד להתמוטט מכיוון שהוא התחיל להשמיע רעשי חריקה מוזרים". לאחר שהבחינו בעמוד תומך זז, הורו על פינוי. דקות אחדות לאחר מכן, בשעה 10:15, אחת הקומות העליונות של האזור הפגוע התמוטטה. גובה האזור שהתמוטט היה 29 מ' ועומקו היה 15 מ'. הזמן שעבר מהפגיעה ועד ההתמוטטות איפשר לכל מי שנמצא בקומות הרביעית והחמישית לפנות את המבנה בביטחה. לאחר ההתמוטטות החלה האש להתפשט בכל חמש הקומות ולהתגבר. אחרי 11:00, החלו הכבאים במתקפה דו-צדדית נגד השריפות. גורמים רשמיים מעריכים כי הטמפרטורות הגיעו ל-1,090 מעלות צלזיוס. בעוד שהמאמץ לכיבוי השריפות הפנימיות החל לשאת פרי עד אחרי הצהריים, הכבאים הבחינו כי שכבת עץ דליקה מהגג ניצתה והחלה להתפשט. שיטות כיבוי אש מסורתיות כשלו אל מול המבנה המזוין, לאחר שהכבאים לא הצליחו להגיע למוקד האש על מנת לכבותו. במקום זאת, הכבאים פרצו חורים בגג על מנת למנוע את התפשטות האש. בשעה 18:00 ב-12 לחודש, יצא מחוז ארלינגטון בהודעה לעיתונות וקבעה שהאש נמצאת תחת שליטה אך טרם כובתה. הכבאים המשיכו לכבות שריפות קטנות שהתלקחו בימים הבאים.
חלקים של המטוס נמצאו בחצר הפנטגון. בזמן שפינו את המבנה, נתקל סגן קווין שייפר באף המטוס ובכן הנחיתה בכביש השירות שבין טבעת B לטבעת C. בשעות הבוקר המוקדמות ביום שישי, 14 בספטמבר, נמצא כיסא תא הטייס בשלמותו בזמן שה-FBI והחוקרים מצאו את הקופסאות השחורות כ-91 מ' בתוך המבנה. הקופסה עם הקלטות האודיו של תא הטייס ניזוקה ולא ניתן היה לשחזר ממנה נתונים, ומאידך הקופסה שרשמה את נתוני הטיסה הייתה קריאה והחוקרים נעזרו בה לפענוח הרגעים האחרונים. בנוסף לשרידי המטוס, מצאו החוקרים גם תג זיהוי ששייך היה לננוואף אל-חזמי, חפצים אישיים של הנוסעים ושל עובדי הבניין.
חילוץ והתאוששות > שרידים

מהנדסים צבאיים קבעו בשעה 17:30 ביום הראשון כי אף אחד לא נותר בחיים בחלק הפגוע של הבניין. בימים שלאחר הפגיעה, דיווחו צוותי החדשות על עד 800 הרוגים. כוחות צבאיים מפורט בלוויר היו הראשונים לסקור את המבנה הפנימי של האזור הפגוע ולדווח על קיומם של חלקי גופות. צוותי חילוץ והצלה בסוכנות הפדרלית לטיפול במצבי חירום (FEMA), כולל צוותים ממחוז פיירפקס, סייעו בחיפוש חלקי גופות. קווין רימרוט, צלם של חיל הים שסקר את האזור הפגוע, ציין כי "היו שם כל כך הרבה גופות, שכמעט דרכתי עליהם. הייתי חייב להסתכל לאחור כשאני צועד אחורנית בחושך, מביט עם פנס, מוודא שאני לא דורך על מישהו". פסולת בניין נלקחה למגרש החנייה הצפוני של הפנטגון לבחינה מדוקדקת למציאת חלקי גופות וראיות אחרות.
חלקי גופות שנמצאו הועברו לבוחנים רפואיים צבאיים בבסיס חיל האוויר דובר שבדלאוור. הרפואיים הצליחו לזהות שאריות של 179 קורבנות. בסופו של דבר, החוקרים זיהו 184 מתוך 189 האנשים שנהרגו בפיגוע. שרידיהם של חמשת החוטפים זוהו באמצעות תהליך של אלימינציה, והם נמסרו כראיות ל-FBI. ב-21 בספטמבר העבירו מכבי האש של ארלינגטון את השליטה על זירת הפשע לידי ה-FBI. החקירה בוצעה על ידי ה-Washington Field Office, ה-NCRS וה-JTTF. ב-2 באוקטובר תם החיפוש אחר ראיות ושאריות אדם והאתר הועבר לידי הפקידים בפנטגון. שרידיהם של עשרים וחמישה קורבנות נקברו בשנת 2002 בקבר אחים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון עם כתובות של כל קורבנות הפיגוע חרוטות על מצבת גרניט מחומשת. בטקס הוזכרו גם חמשת הקורבנות ששרידיהם מעולם לא נמצאו.
בזמן הפגיעה, היה שר ההגנה דונלד רמספלד במשרדו בצד השני של הפנטגון, רחוק מאזור הפגיעה. הוא הגיע לאזור וסייע לנפגעים. לאחר מכן חזר למשרדו והגיע לחדר הישיבות שם הצטרף לשיחת ועידה מאובטחת עם סגן הנשיא דיק צ'ייני וגורמים נוספים. ביום הפיגוע שקלו המאבטחים להעביר את הפעילות של מרכז הפיקוד לאתר "R", מתקן גיבוי בפנסילבניה. שר ההגנה רמספלד התעקש להישאר בפנטגון, ושלח במקומו את סגנו פאול וולפוויץ למתקן הגיבוי. מרכז הפיקוד הצבאי הלאומי (NMCC) המשיך לפעול בפנטגון על אף העשן שחדר למבנה. מהנדסים סידרו את האוורור ואת המערכות האחרות של הבניין על מנת שיוציאו את העשן מהבניין ויכניסו אוויר צח. במהלך מסיבת עיתונאים שהתקיימה בפנטגון בשעה 18:42, הודיע רמספלד כי "הפנטגון עודנו פעיל. הוא יהיה פתוח לעסקים מחר". עובדי הפנטגון חזרו למחרת למשרדים שלא ניזוקו. עד סוף חודש ספטמבר, עובדים נוספים חזרו לאזורים שנפגעו מעט.
תוצאות

לפי ההערכות המוקדמות הייתה בנייתו של החלק הפגום אמורה להימשך כשלוש שנים. עם זאת, הפרויקט הואץ והושלם בתוך שנה. האזור שנבנה מחדש כלל חדר זיכרון קטן בנקודת הפגיעה. פארק הזיכרון החיצוני, שתוכנן על ידי ג'ולי בקמן וקיית' קייסמן הושלם בזמן כדי לקיים טקס הקדשה ב-11 בספטמבר 2008.
בהתאם לכללי חברות התעופה, שונה מספר הטיסה לאחר האירוע. מספרה של הטיסה המוקדמת של אמריקן איירליינס מדאלאס ללוס אנג'לס הוא כעת 149.
תוצאות > מצלמת אבטחה

ב-16 במאי 2006 פרסם משרד ההגנה האמריקאי קטע סרט שצולם על ידי מצלמת אבטחה. בקטע נראה המטוס מתנגש בפנטגון - טשטוש לבן דק ופיצוץ לאחריו. התמונות פורסמו בציבור לאחר שארגון אמריקאי ביקש זאת על סמך חוק חופש המידע מדצמבר 2004. מספר תמונות סטילס מתוך הסרט פורסמו בפומבי אבל מדובר היה בגרסה המלאה של הסרט.
תוצאות > תאוריות קשר (קונספירציה)

קיימות מספר תאוריות קשר. הידועה שבהן הומצאה על ידי ת'רי מייסן טוענת כי הפנטגון לא נפגע על ידי מטוס 757 כי אם על ידי טיל ששוגר על ידי הצבא האמריקאי. התומכים טוענים כי החור הקטן אינו מסביר פגיעה של מטוס עם מוטת כנפים 38 מ'. מט סוזן, חבר בצוות ASCE באתר, הסביר כי מטוס אינו מייצר "קו מתאר של עצמו כמו בסרט מצויר" כאשר הוא מתנגש בבטון מזוין. חסידי הקונספירציה מצביעים גם על פרטים נוספים, כגון על המצב של הדשא. הסרט התיעודי "Loose Change" (מילולית: "כסף קטן") מצהיר כי לא היו חלקי מטוס ניתנים לזיהוי מטיסה 77. המומחה אלן קילשמר היה מהנדס הבניין הראשון שהגיע לפנטגון לאחר הפגיעה ועזר לתאם את שירותי החירום. הוא קובע כי טיסה 77 "היה בהחלט מטוס. ראיתי את הסימנים שהותירו הכנפיים של המטוס על חזית המבנה. הרמתי חלקים של המטוס שעליהם סימונים של חברת התעופה. החזקתי בידי קטע מהזנב של המטוס, ומצאתי את הקופסה השחורה". בנוסף, עדותו של קילשמר נתמכת על ידי הצילומים של שרידי המטוס בתוך הבניין ומחוצה לו. ה-FBI החרים מספר הקלטות של חברות פרטיות שטענו כי צילמו את האירוע.
שברים מטיסה 77 מפוזרים בסמוך לפנטגון.
הקטע שהתמוטט שניזוק מהשריפה.
פצועים מוכנסים לאמבולנס.
דיאגרמה עם מיקומם של חלקי הגופות שנמצאו.
הפנטגון בבנייה
טיסה 77 מתנגשת בפנטגון.
אהוד בן ש"ך

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1953 (בן 71) 
 מדינה:  ישראל 
 
אהוד בן-ש"ך (נולד ב-29 באוגוסט 1953) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. יו"ר קבוצת פטרולגז, קרן פועלים נדל"ן, קבוצת השקעות הנדל"ן נאוסיטי, ומבעלי חברת האנרגיה גלובל פאוור ומפעל קניאל אריזות.
ביוגרפיה

נולד בגבעתיים לנחמה ולאבנר בן ש"ך, צאצא למשפחת שכביץ, שנמנתה עם מייסדי המושבה גדרה, ומייסד חברת האנרגיה פטרולגז. בן ש"ך למד בתיכון בליך ברמת גן.
שירת כקצין בחיל השריון, ונפצע במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר תהליך שיקום, שב לשרת עד לשחרורו בדרגת סרן. לאחר מכן המשיך לשרת במילואים כקצין בעוצבת הגליל.
בשנת 1978 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. שנה לאחר מכן נפטר אביו, והשליטה בחברת פטרולגז עברה לידיהם של אהוד ואחיו הבכור, מרדכי (מודי) בן ש"ך. בשנת 1986 השלים בן ש"ך לימודים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
תחת שליטתם של אהוד ואחיו מודי, מוזגה חברת פטרולגז עם חברת פזגז, שבבעלותו של צדיק בינו, בשנת 1993. המיזוג בין החברות הפך את פז גז לחברה המובילה בתחום הגז הביתי בישראל. בן ש"ך התמנה ליו"ר הנהלת פז גז ב-1997, ובנוסף כיהן כיו"ר סהר פיתוח, חטיבת הנדל"ן של חברת פז. שנה לאחר מכן מונה ליו"ר דירקטוריון פי גלילות. במקביל רכש בן ש"ך, יחד עם שותפיו צדיק בינו ואברהם ביגר, את מפעל האריזות קניאל.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היה בן ש"ך מעורב בתחילת השידורים של ערוץ 10, אך הזכיינית שידורי עדן, שבראשה עמד, מוזגה ב-2002 עם חברת ישראל 10. בעקבות המיזוג החליט בן ש"ך לשוב לתחום הנדל"ן, השקיע בצרפת ובישראל, והקים את חברת נאוסיטי, המתמחה בהשקעות נדל"ן במזרח אירופה.
בשנת 2004, מתוקף תפקידו כיו"ר פי גלילות, ניהל משא ומתן עם שר האנרגיה, אביגדור ליברמן, על פינוי חוות הגז. בתום ההידברות סוכם על פינוי פי גלילות תמורת פיצוי עתידי של 10 מיליון דולר לחברת פז גז.
בשנת 2007 מכרו אהוד ומודי בן ש"ך את מניותיהם בחברת פז גז לצדיק בינו. אהוד בן ש"ך שב לעסקי האנרגיה ב-2010, והקים יחד עם רואה החשבון ואיש העסקים ניסן כספי את חברת "גלובל פאואר", אשר יוזמת פרויקטים לייצור חשמל פרטי. החברה מתעתדת לבנות 15 תחנות כוח מופעלות בגז ברחבי הארץ.
מתגורר בכפר אז"ר, נשוי ואב לשלושה.
פעילותו הציבורית

במשך 13 שנים כיהן כיו"ר בית הספר לג'אז ולמוזיקה רימון, ובמשך 10 שנים הגיש את התוכנית "רדיו פרטי" ברדיו 88FM. בשנת 2010 הקליט בתחנת הרדיו גלי צה"ל את סדרת התוכניות "צבעי המוזיקה", שבה ראיין את מיטב אומני ישראל. בן ש"ך הוא גם צייר חובב, ואחד מציוריו, "סערה בגן" נתרם לתערוכת האמנות Imagination 2011 של בנק הפועלים ונמכר תמורת 16,000 ש"ח.
ב-1986 הפיק את הסרט "נאדיה" בבימויו של אמנון רובינשטיין.
בן ש"ך עמד בראש העמותה לחינוך ולמנהיגות אזרחית. במסגרת פעילותו בעמותה, הפיק סרט תיעודי, "כאילו לא הייתה מלחמה", אשר עוסק במלחמת יום הכיפורים, ומשמש במוסדות חינוך, עסקים ובצבא, כבסיס לדיונים על אחריות אישית, אחריות מנהיגים ומגבלות הכוח.
הערות שוליים

↑  איש כלכלה- פרופיל אהוד בן ש"ך, באתר ynet
↑  בן-ש"ך אהוד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 בינואר 2001
↑  חברת פז גז- הווסדות החברה
↑  דוד חיון, ‏אהוד בן שך מונה ליו"ר דירקטוריון פי גלילות - במקום נח כינרתי, באתר גלובס, 16 ביוני 1998
↑  אתר קניאל
↑  גל וגנר, ערוץ 10: שידורי עדן וישראל 10 מתמזגות, באתר ynet, 7 ביוני 2002
↑  הדס מנור, ‏אהוד בן-ש"ך: "כסף לא מביא אושר, אבל אושר מביא הצלחה שבעקבותיה מגיע גם כסף", באתר גלובס, 21 בינואר 2008
↑  נווית זומר, פזגז תקבל 10 מיליון ד' פיצוי על פינוי פי-גלילות, באתר ynet, 16 ביוני 2004
↑  אבי בר-אלי, המתחרה החדשה של תשובה ועופר: גלובל פאואר תשקיע מיליארד דולר בתחנות כוח בירדן ובישראל, באתר TheMarker‏, 18 באוקטובר 2010
↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / אהוד בן-ש"ך, באתר גלובס, 28 באפריל 2011
↑  אהוד בן ש"ך, ‏105 דקות של אושר, באתר גלובס, 29 באוקטובר 2007
↑  "צבעי המוזיקה" באתר icast
↑  דיאנה בחור-ניר, אבא נהג לומר לי: "כשתגדל תבין כמה אנשים קטנים ואפרוריים מנהלים את העולם", באתר כלכליסט, 29 באפריל 2010
↑  אהוד בן ש"ך, ‏כאילו לא למדנו דבר, באתר גלובס, 5 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297110105171  VIAF: 299299759   WorldCat (עם VIAF): 299299759
אהוד טננבאום

אין תמונה חופשית
אהוד טננבאום (נולד ב-29 באוגוסט 1979) הוא האקר ישראלי שכונה "האנלייזר".
ביוגרפיה

טננבאום גדל בהוד השרון. הוא התפרסם בשנת 1998 כשנתפס על ידי ה-FBI לאחר שפרץ למחשבים של נאס"א, הפנטגון, הכנסת והצבא האמריקאי, ובחלק מהם שתל תוכנות מסוג רחרחן וסוס טרויאני. הוא נשפט בישראל ונידון לשנה וחצי מאסר, שמתוכן ריצה רק שמונה חודשים בשל שחרור מוקדם. בפסק הדין שניתן בערעור של טננבאום על גזר דינו כתבה השופטת דבורה ברלינר:
”המשיב פעל לאורך תקופה ארוכה. אין מדובר במעשה לצון חד פעמי או בגחמה רגעית אלא בפעילות מתמשכת, שיטתית שגייסה לעזרתה את כל התחכום האפשרי בנושא המחשבים. המשיב טרח לצבור ידע שכל מטרתו היא חדירה למחשבים, בין אם מדובר במחשבים של גופים ממשלתיים, ביטחוניים, או של חברות פרטיות. המשיב פעל בדרך חסרת מעצורים. לא מהותו של הגוף שמדובר בו הרתיעה אותו (נאס"א או צבא או הכנסת), לא היות האתר ישראלי או זר, פרטי או ממשלתי או ביטחוני, לא הנזק שנגרם לאותו גוף, לא הפגיעה בצנעת הפרט כשמדובר במשתמשי מחשב פרטיים, ואף לא הפגיעה באינטרס הציבור, כשמדובר בחדירה למחשבים של גופים ציבוריים וממשלתיים. מי שמהין לשנות דפים של אתר הכנסת או להבדיל לחדור למחשבי נאס"א, מעיד על עצמו כי שום דבר אינו קדוש בעיניו ואיננו מעבר לתחום עבורו”.
לאחר שנתפס אך קודם שנגזר דינו שירת זמן קצר בצה"ל, ושוחרר לאחר שעבר תאונת דרכים.
בשנת 2005 פעל כבעל חוות סוסים בחגור ויועץ לחברות אבטחת מידע.
בספטמבר 2008 נעצר בידי משטרת קנדה במונטריאול והואשם, יחד עם שלושה שותפים, בהונאה בסך של יותר מ-1.8 מיליון דולר קנדי.
בנובמבר 2013 נעצר באשמת הלבנת הון. בשנת 2015 נסגר תיק החקירה נגדו מחוסר ראיות.
בשנת 2014 עבר לגור ולעבוד בסין בתחום אבטחת מידע [דרוש מקור].
אזכורים בתרבות הפופולרית

שמש (סדרת טלוויזיה): בפרק ״אין חדש תחת השמש״ (עונה 2, פרק 9), עוגן ואחיה הופכים לצמד האקרים בשם ״אנה ואלייזר״ אשר פורצים אל מחשבי הפנטגון. ה-FBI מגיע לעצרם ופשר הפריצה מכה גלים בחדשות. התסריט מתייחס לפרשת טננבאום, שהייתה אקטואלית בעת שידור הפרק.
הערות שוליים

1 2  עפ 71227/01 מדינת ישראל נגד אהוד טננבאום, ניתן ב-5 ביוני 2002.
↑  סער ורדי, לא טרויאנים, סוסים, באתר nrg
↑  "האנלייזר", ההאקר הישראלי שפרץ לפני כעשור למחשבי הפנטגון, מסתבך שוב: נעצר במונטריאול בחשד להונאת כרטיסי אשראי ב-1.8 מיליון דולר, באתר גלובס, 6 בספטמבר 2008
↑  פורסם: 12.11.13 , 17:00, "האנלייזר" אהוד טננבאום נעצר בחשד להלבנת הון, באתר ynet, 12 בנובמבר 2013
↑  זוהר שחר לוי, בלעדי לכלכליסט תיק החקירה בעניינו של ה"אנלייזר" נסגר מחוסר ראיות, באתר כלכליסט, 30 ביוני 2015
↑  שמש: תקצירי הפרקים באתר חברת Yes.
↑  שמש: תקציר הפרק באתר חובבים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבי נמני

אבי נִמְנִי (נולד ב-26 באפריל 1972 בעיר חולון) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק שנים רבות כקפטן בקבוצת מכבי תל אביב ובנבחרת ישראל. נמני שיחק בעמדת הקשר ההתקפי עם המספר 8 על חולצתו. נמני מחזיק במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של ליגת העל בכל הזמנים ובמקום הראשון בטבלת מלך השערים של מכבי תל אביב. בין השנים 2009–2011 שימש נמני כמאמנה של מכבי תל אביב. כיום משמש נמני כסוכן שחקנים וכפרשן כדורגל בטלוויזיה, בערוצי ONE וצ'רלטון.
אבי נמני (מימין), לצד אביבה אבידן ואלון חזן בתחילת שנות התשעים
קריירת מועדונים > השנים הראשונות

נמני הצטרף בגיל 9 למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכבר מההתחלה כישרונו בלט והוא השתתף במשחקים של קבוצות גיל הגדולות ממנו במספר שנים. כשהיה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב זומן נמני לנבחרת האולימפית על ידי צמד המאמנים יצחק שניאור ויעקב גרונדמן (ש"ג). את הבכורה בקבוצה הבוגרת עשה בעונת 1989/1990 תחת אימונו של ניסים בכר, כשעלה לשחק במשחק הליגה נגד הפועל כפר סבא. כבר במשחקו הראשון בקבוצה הבוגרת היה נמני רכיב מרכזי בניצחון, כאשר בישל שער ונשרק פנדל לזכות קבוצתו לאחר עבירה עליו. בעונת 1990/1991 הפך נמני לשחקן הרכב, כאשר צבי רוזן הפקיד בידיו את הקישור ההתקפי של הקבוצה. במהלך אותה עונה כבש נמני את שערו הראשון במדי מכבי תל אביב במשחק נגד מכבי שעריים במסגרת גביע הטוטו, ואת שערו הראשון בליגה הראשונה במשחק נגד הפועל ירושלים. שערים אלו היו הראשונים מתוך 174 שערים שכבש נמני במדי מכבי תל אביב, אשר שמים אותו בראש טבלת מלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים.
בעונת 1991/1992 השיג נמני את התואר הקבוצתי הראשון שלו, כאשר זכה עם מכבי תל אביב באליפות תחת הדרכתו של אברהם גרנט. בעונה זו ערך גם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק נגד נבחרת חבר המדינות העצמאיות, כאשר גם כאן היו אלו הש"ג אשר זימנו אותו. במהלך עונה זו שותף נמני במשחק הדרבי ההיסטורי ב-23 בנובמבר 1991 בו ניצחה מכבי בתוצאה 4:0, בו כבש שער בדקה ה-42 של המשחק ובנוסף בישל את השער הרביעי לאלי דריקס. בעונת 1992/1993 זכה נמני בגביע הטוטו, והיה שוב שותף במשחק דרבי בו ניצחה מכבי את הפועל בתוצאה 4:0 בתאריך 10 באוקטובר 1992. בעונת 1993/1994 זכה נמני בגביע המדינה הראשון שלו, לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל תל אביב. בעונת 1994/1995 זכה נמני באליפות השנייה שלו.
קריירת מועדונים > הפיכתו לסמל

עונת 1995/1996 הייתה מוצלחת במיוחד עבור נמני ומכבי תל אביב, כאשר זכה עם הקבוצה בדאבל. במחזור ה-26 יצאה מכבי תל אביב למשחק חוץ באצטדיון קריית אליעזר נגד מכבי חיפה מולה התמודדה על תואר האליפות. באותו משחק כבש נמני שער בדקה ה-80, ובכך עזר לקבוצתו להשלים ניצחון 3:1 חשוב בדרך לתואר. במחזור ה-29 נפגשה מכבי נגד בית"ר ירושלים במשחק שבו נקודה מספיקה לקבוצה כדי להבטיח את האליפות. בדקה ה-54 קיבל נמני מסירה מניר קלינגר, נכנס לתוך הרחבה ועבר את שוער בית"ר איציק קורנפיין, ומזווית קשה כבש את שער הניצחון (0–1 למכבי תל אביב). במשחק גמר גביע המדינה נגד עירוני ראשון לציון היה נמני אחד מהכובשים לזכות מכבי. לקראת סוף עונת 1996/1997, במהלך משחק נגד נבחרת בלארוס, כבש נמני את שערו הראשון מתוך 17 במדי נבחרת ישראל.
בעונת 1998/1999 עבר נמני לשחק בקבוצת אתלטיקו מדריד הספרדית, אולם לאחר 7 הופעות בלבד במדי הקבוצה ובעקבות פציעה, חזר נמני למכבי תל אביב עוד במהלך אותה עונה, וזכה איתה בגביע הטוטו השני שלו. בתחילת שנת 2000 הושאל נמני לקבוצת דרבי קאונטי האנגלית להתרשמות. לאחר 4 הופעות ואף על פי שכבש שער במדיה, החליטה הקבוצה שלא לרכוש אותו והוא שב למכבי תל אביב.
בתחילת עונת 2000/2001 מונה שלמה שרף למאמן מכבי תל אביב. בעקבות המשחק במחזור השני נגד הפועל חיפה, פרץ ריב בין נמני לשרף, שבעקבותיו פוטר שרף. לאחר המהלך חתם ניר לוין בקבוצה, ואיתו זכה נמני בגביע המדינה פעם נוספת לאחר ניצחון על מכבי פתח תקווה שבו כבש נמני את השער השלישי במשחק. בעונה זו זכה גם בתואר מלך השערים של ליגת העל עם 25 כיבושים. בעונת 2001/2002 זכה נמני בגביע מדינה נוסף לאחר דו-קרב בעיטות עונשין נגד מכבי חיפה, שבו נמני כבש את הפנדל האחרון שהעניק למכבי את הגביע.
בעונת 2002/2003 התמנה ניר קלינגר למאמן מכבי תל אביב. במהלך רוב העונה היה נמני לשחקן ספסל שבחלק מהמשחקים אף לא שיחק כמחליף, אך לקראת סוף העונה נפצע ברוך דגו, ונמני חזר להרכב הקבוצה ואף הוביל אותה לאליפות נוספת, הרביעית של נמני תוך כדי שהוא כובש 6 שערים ב-3 מחזורי הסיום של העונה.
קריירת מועדונים > התקופה בבית"ר ירושלים

למרות האליפות עם מכבי תל אביב, ב-13 באוגוסט 2003 החליט קלינגר להדיח את נמני מהקבוצה יחד עם טל בנין, בטענה שגרמו למחנאות בקבוצה ועקב כך פתח חלק מאוהדי מכבי תל אביב במחאת "החולצות השחורות" (שנמשכה עד לחזרתו של אבי נמני לשורות מכבי תל אביב). נמני הצטרף לקבוצת בית"ר ירושלים, בה שיחק שתי עונות. בעונת 2003/2004 כבש נמני שמונה שערים ובישל שישה. בפברואר 2004 פגש נמני בקבוצת האם שלו במשחק באצטדיון טדי. ביציעים היו 20 אלף אוהדים שמתוכם כ-5 אלף אוהדי מכבי תל אביב, ולפרקים כלל האוהדים באצטדיון עודד את נמני. בעונת 2004/2005 הגיע עם בית"ר ירושלים לחצי גמר גביע המדינה, בליגה כבש 12 שערים ובישל אחד, והיה למלך השערים של הקבוצה.
קריירת מועדונים > החזרה למכבי תל אביב

בעונת 2005/2006 חזר נמני למכבי תל אביב ואליו הצטרפו גם אייל ברקוביץ' וג'ובאני רוסו. את עונה זו סיים בראש טבלת מלך השערים של מכבי תל אביב. ב-25 באוגוסט 2007 כבש נמני את שערו ה-194 והאחרון בליגה הראשונה במסגרת המחזור השני של ליגת העל בעונת 2007/2008 נגד מכבי פתח תקווה, ובכך עבר את משה (קיש) רומנו במקום השלישי בטבלת מלך השערים של כל הזמנים. לאחר ששיחק בחמשת המחזורים הראשונים לא נכלל נמני בסגל הקבוצה במשחקים הבאים ואף חדל להתאמן, אולם לאחר שאוהדים רבים הפצירו בו להופיע למשחק פרישה, ב-17 במאי 2008 עלה נמני לשחק בפעם האחרונה כשנכנס בתוספת הזמן מול מכבי פתח תקווה לקול תשואות הקהל. מאז פרישתו, על אף שהדבר לא הוכרז רשמית על ידי מכבי תל אביב, אף שחקן לא זכה לשחק במדי המועדון עם הספרה 8 על הגב, והלכה למעשה הספרה "הופרשה" יחד עם נמני באותו משחק.
שיאים אישיים

נמני הוא כובש השערים המצטיין של מכבי תל אביב בכל הזמנים עם 174 שערים בליגה הראשונה ב-379 משחקי ליגה. הוא גם ממוקם במקום השלישי בטבלת מלך השערים של כל הזמנים עם 194 כיבושים ב-429 משחקים. כמו כן כבש 17 שערים ב-80 הופעות בנבחרת ישראל, בה שיחק לראשונה בגיל 20. במוקדמות מונדיאל 2006 חלק את תפקיד קפטן הנבחרת יחד עם אריק בנדו וסיים כסגן מלך השערים של הנבחרת עם שער אחד פחות מיוסי בניון. במהלך הקריירה שלו זכה נמני בארבע אליפויות, ארבעה גביעי מדינה ופעמיים בגביע הטוטו, כולם עם מכבי תל אביב.
קריירת אימון

בתחילת עונת 2007/2008 שימש נמני בתפקיד ניהולי במכבי תל אביב (ג'נרל מנג'ר) והיה אחראי בין השאר על המשא ומתן עם שחקנים במקביל לקריירת המשחק שלו. בעונת 2008/2009 מונה נמני למנהל הספורטיבי. בנובמבר 2008 פוטר המאמן רן בן שמעון, ונמני, 6 חודשים לאחר פרישתו ממשחק פעיל ואף על פי שאין ברשותו תעודת מאמן, מונה למנג'ר הקבוצה, כשתחתיו המאמן מרקו בלבול. נמני הוליך את מכבי תל אביב לזכייה בגביע הטוטו. באוקטובר 2009 עזב המאמן מרקו בלבול והחל מחודש נובמבר שימש בתפקיד ניר לוין וזאת על מנת למלא את הוראת אופ"א המחייבות לפחות מאמן אחד עם תעודת פרו.
לקראת תחילת עונת 2010/2011, הוביל אבי נמני שינוי כולל במערכת של מכבי תל אביב. יחד עם בעלי הקבוצה מיטשל גולדהאר, נמני הרכיב סגל חדש בקבוצה בתקציב שיא של למעלה מ-100 מיליון שקלים. לצוות המקצועי צורף יוסי מזרחי, ונמני חזר לעמדת המנהל המקצועי של הקבוצה. ב-4 בינואר 2011 פוטר נמני מתפקידו על ידי גולדהאר.
כסוכן שחקנים

לאחר עזיבתו את הקבוצה, פתח נמני בקריירה של סוכן שחקנים. ב-28 במרץ 2011 הקים נמני את חברת "נימ-גרופ ספורט מנג'מנט בע"מ", זאת במקביל לעבודתו כפרשן בכלי תקשורת שונים. נמני משמש לעיתים קרובות כפרשן גם במשחקים בהם משחקים שחקנים המיוצגים בסוכנותו, פעולה שעוררה ביקורת ודרישה לגילוי נאות. הוא עובד בסוכנות בשיתוף עם עו"ד גיא פרימור שהוא סוכן מורשה מטעם פיפ"א והם מייצגים שחקנים בכירים רבים בישראל.
חיים אישיים

נשוי למאיה נמני ואב לשלושה. דודיו הם כדורגלני העבר מאיר נמני, שהיה גם הוא קפטן מכבי תל אביב, וראובן נמני ששיחק בקבוצות מכבי יפו ובית"ר תל אביב. מירן, בת דודתו, נשואה לכדורגלן מאור בוזגלו.
תארים

כשחקן
אליפויות (4): 1991/1992, 1994/1995, 1995/1996, 2002/2003
גביע המדינה: (4): 1993/1994, 1995/1996, 2000/2001, 2001/2002
גביע הטוטו (2): 1992/1993
כמאמן
גביע הטוטו: (1): 2008/2009
מלך השערים של ליגת העל: 2000/2001
חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי: 2009
הערות שוליים

1 2  כמה יפים היו אותם ימים: חוגגים 50 לאבי נמני, באתר מכבי תל אביב, ‏26 באפריל 2022
↑  אשר גולדברג‏, "עזבתי את הבית הראשון ואני עובר לבית השני", באתר וואלה, 11 בנובמבר 2003
↑  עודד שלו, אבי נמני סיכם לעונה אחת במכבי ת"א, באתר ynet, 27 במאי 2005
↑  מירון ארונוביץ, ‏תקציב ענק וסגל נוצץ: האם מכבי תביא אליפות?, באתר ONE‏, 27 ביולי 2010
↑  רענן ברנובסקי‏, אבי נמני פוטר ממכבי תל אביב, באתר וואלה, 4 בינואר 2011
↑  אתר נימ-גרופ
↑  דור בלך, ‏רק אל תגידו "סוכן השחקנים אבי נמני", באתר גלובס, 29 במרץ 2010
↑  שלמה מן, מהמקום הכי עמוק בלב, באתר העין השביעית, 11 בדצמבר 2012
↑  מערכת גלובספורט, ‏רשימת הלקוחות האקסקלוסיבית של אבי נמני, באתר גלובס, 29 בנובמבר 2012
גנגאן

ערך זה עוסק בקומונה בקוט-ד'ארמור, צרפת. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל, ראו .
גנגאן (בצרפתית: Guingamp) היא קומונה במחוז קוט-ד'ארמור שבחבל ברטאן בצפון-מערב צרפת. מספר התושבים בקומונה הוא 7,003 (2014).
מקור השם

מקור השם של גנגאן הוא בשפה הברטונית, בה היא נקראת גוונגמפ (Gwengamp). זהו הלחם של שתי מילים: gwenn שפירושו "לבן" (אך גם "בור" בהקשר של אדמה לא מעובדת) ו-kamp שפירושו "שדה", דהיינו "שדה לבן" או "שדה בור".
ספורט

בעיר משחקת קבוצת הכדורגל גנגאן (En Avant de Guingamp), ששיחקה בליג 1 במשך 13 עונות ואף זכתה פעמיים בגביע הצרפתי, ב-2009 וב-2014. באצטדיון רודורו (Stade du Roudourou) שבקומונה, בו משחקת הקבוצה, יש 18,250 מושבים - יותר מכפול ממספר התושבים בגנגאן עצמה.