רצח רפיק אל-חרירי
חקירת האו"ם

חרירי ואחרים באופוזיציה האנטי-סורית התנגדו לתוכנית להאריך את כהונתו של נשיאה הפרו-סורי של לבנון, אמיל לחוד, כשהם זוכים לתמיכה גוברת בקרב הציבור הלבנוני. מנהיג הדרוזים בלבנון, וליד ג'ונבלאט, מגויס טרי לשורות האופוזיציה האנטי-סורית, טען לאחר ההתנקשות בחרירי כי באוגוסט 2004 איים הנשיא הסורי בשאר אל-אסד על חרירי, באומרו כי "לחוד זה אני. [...] אם אתה [חרירי] וז'אק שיראק רוצים שאצא מלבנון, אחריב את לבנון." ג'ונבלאט אמר כי "כששמעתי אותו אומר לנו את המילים הללו, ידעתי כי גזר עליו מוות." ארצות הברית, האיחוד האירופי והאומות המאוחדות נמנעו מהאשמות נמהרות ובחרו לדרוש נסיגה סורית מוחלטת מלבנון ולפתוח בחקירה בינלאומית של ההתנקשות. דבריו של ג'ונבלאט עצמו עוררו מחלוקת; ה-BBC מתאר אותו כמי ש"נראה על ידי רבים בתור הזגזגן הפוליטי של לבנון" - מחליף את בני בריתו באופן מתמיד כדי להשתייך לצד המנצח. כך, למשל, תמך בסוריה לאחר מלחמת האזרחים בלבנון (1975–1990) אך החליף צד עם מותו של חאפז אל-אסד ביוני 2000.
לדברי 'משלחת האו"ם ללבנון לחקירת הסיבות, הנסיבות וההשלכות של רצח ראש הממשלה לשעבר רפיק חרירי, 25 בפברואר-24 במרץ 2005' (דו"ח פיצג'רלד):
מועצת הביטחון של האו"ם, בהחלטה 1595, הורתה לשלוח צוות חקירה מיוחד לבדיקת ההתנקשות. בראש הצוות עמד דטלב מהליס. החוקרים רצו לחקור בין היתר גם ויסאם אל-חסן שהיה בין ראשי האבטחה, אך בלחץ בנו של חרירי הוא לא נחקר. הדו"ח הראשוני הוצג בפני מועצת הביטחון ב-20 באוקטובר 2005, כשהוא מצביע על מספר בכירים סורים ולבנונים כחשודים, תוך התמקדות מיוחדת במפקד המודיעין הצבאי של סוריה, אסף שווכאת, גיסו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד. עם זאת, לא הוטלה אשמה מפורשת על סוריה. נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש הבן קרא לכינוס מיוחד של האו"ם לצורך דיון בתגובה הבינלאומית לעניין. דטלב מהליס ביקש זמן נוסף כדי לחקור את כל הקצוות. פוליטיקאים לבנונים ביקשו להאריך את כתב ההאמנה של הצוות כדי לחקור התנקשויות בחיי לבנונים אחרים שהתנגדו לסורים, כגון ג'בראן תווייני.
ב-30 בדצמבר 2005 התראיין סגן הנשיא הסורי לשעבר עבד אל-חלים ח'דאם והחשיד את אסד בהתנקשות, באומרו כי אסד איים באופן אישי על חרירי בחודשים שקדמו למותו. ראיון זה גרם למספר חברי פרלמנט סורים לקרוא להעמדתו של ח'דאם לדין באשמת בגידה במולדת.
ב-30 במאי 2007 קיבלה מועצת הביטחון את החלטה 1757 המורה על הקמת בית דין בינלאומי לשיפוט החשודים ברצח. ההחלטה התקבלה תחת פרק 7 של אמנת האו"ם, המאפשר שימוש בכוח והטלת סנקציות נגד מדינות שלא ישתפו פעולה עם הבאת החשודים לדין. סוריה, יו"ר מפלגת אמל הלבנונית, נביה ברי וחזבאללה גינו את ההחלטה.
ב-23 במאי 2009 פרסם העיתון דר שפיגל כי בית-הדין המיוחד של האו"ם הגיע למסקנה שתנועת חזבאללה עומדת מאחורי ההתנקשות. חסן נסראללה, מזכ"ל חזבאללה, הכחיש כל קשר לרצח והאשים בו את ישראל.
ב-27 ביולי 2010 פרסם ערוץ 1 כי מוסטפא בדר א-דין הוא החשוד העיקרי ברצח חרירי.
בספטמבר 2010 טען סעד אל-חרירי בריאיון ל"א-שרק אל-אאוסט" שעדי שקר הטעו את החוקרים שכיוונו את האשמותיהם אל עבר סוריה.
ב-17 בינואר 2011 הוגשה טיוטת כתבי האישום בגין רצח חרירי לבית הדין המיוחד ללבנון. ב-30 ביוני התובע הכללי הלבנוני, סעיד מירזה, נועד עם שלושה משופטי בית הדין המיוחד לחקר רצח רה"מ לשעבר רפיק חרירי שהעבירו לו את עותק כתב האישום  וסעד אל-חרירי, בנו של רפיק אמר כי "הגשת כתב האישום הינה יום היסטורי". צווי מעצר הוצאו נגד ארבעה בכירים בחזבאללה, בהם גיסו של עימאד מורנייה, אשר דרושים לחקירה על מעורבותם בחיסול .
ביולי 2011 הורה ראש בית הדין המיוחד שהוקם לחקור את ההתנקשות, לחשוף את פרטיהם ותמונותיהם של ארבעת פעילי חזבאללה הנאשמים ברצח: גיסו של עימאד מורנייה מוסטפא בדר א-דין, סלים ג'מיל עיאש, חוסיין חסן אונייסי ואסד חסן צאברה.
באוגוסט 2020, בית הדין המיוחד ללבנון מצא את סלים עיאש, פעיל בדרג בינוני בחזבאללה, אשם בהיעדר חמישה אישומים, כולל רצח בכוונה תחילה של חרירי באמצעות חומרי נפץ. שלושה נאשמים נוספים זוכו. הרכב השופטים הגיע למסקנה כי בעוד שלסוריה ולחזבאללה "ייתכן שהיו מניעים לחסל" את חרירי וכמה מבעלי בריתו הפוליטיים, אין "אין ראיות לכך שלמנהיגות חזבאללה הייתה מעורבות כלשהי ברצח של חרירי ואין ראיות ישירות למעורבות סורית". חזבאללה הכחיש מעורבות ומנהיגו, חסן נסראללה, סירב לאפשר את מעצרו של עיאש. גם אחד המפקדים הצבאיים הבכירים שלו, מוסטפא בדר א-דין, הועמד לדין עד שנהרג בסוריה ב-2016. לפי פסק הדין, עיאש תיאם את הביצוע הפיזי של הפיגוע ויחד עם מוסטפא בדר א-דין, את המעקב אחר חרירי.
בנובמבר 2024 הרגה ישראל את סלים עיאש בתקיפה בקוסייר, מעוז חזבאללה בסוריה.