stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלך ארתור (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומנסה ארתוריאנית 
 בימוי:  אנטואן פוקואה
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר
 תסריט:  דייוויד פרנזוני
 עריכה:  קורנד בוף ג'יימי פירסון
 שחקנים ראשיים:  קלייב אוון קירה נייטלי יואן גריפית' סטיבן דיליין סטלאן סקארסגארד ריי וינסטון יו דנסי טיל שווייגר מאדס מיקלסן
 מוזיקה:  הנס צימר
 צילום:  סלוומיר אידזיאק 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת אירלנד אירלנד
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון Jerry Bruckheimer Films World 2000 Entertainment Green Hills Productions
 חברה מפיצה:  Buena Vista Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 ביולי 2004
 משך הקרנה:  126 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית  גאלית סקוטית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט תקופתי (ימי הביניים), סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט חרבות וסנדלים 
 תקציב:  120 מיליון דולר
 הכנסות:  203.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   kingarthur
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלך ארתור (באנגלית: King Arthur) הוא סרט הרפתקאות היסטורי בהפקה אירית-בריטית-אמריקאית, בבימויו של אנטואן פקואה, לפי תסריט של דייוויד פרנזוני. בסרט מככבים קלייב אוון בדמות המלך ארתור, יואן גריפית' בתפקיד לנסלוט וקירה נייטלי בתפקיד גווינביר.
סרט זה, בשונה מהפקות אחרות שנעשו על המלך ארתור, מצייר אותו כקצין רומאי, ולא כאביר מימי הביניים. על אף השוני מהמקור, המבינוגיון הוולשי, ניסו המפיקים לשווק את הסרט כמבוסס על אירועים היסטוריים של אגדות המלך ארתור, בהשראת ממצאים ארכאולוגים חדשים. הסרט גם מחליף את סיפור שליפת החרב מתוך האבן, בסיפור קודר וטרגי יותר על האופן בו קיבל ארתור את החרב אקסקליבר. צילומי הסרט נערכו באירלנד, אנגליה וויילס.
תקציר עלילה

ארתור (קלייב אוון) הוא פרש רומאי, הידוע בשם ארטוריוס קסטוס, בנם של אב רומאי ואם קלטית, והוא מפקד על יחידת חיל פרשים סרמטית בחיל עזר בצבא הרומי הנמצאת בבריטניה בשנת 410 עם סיום הכיבוש הרומי של בריטניה. ארתור שומר אמונים לרומא והוא נוצרי אדוק, אבל הוא הולך בעקבות תורתו של פלאגיוס שרבים רואים בו כופר. הוא ואנשיו מגנים על חומת אדריאנוס נגד הפיקטים (Woads), שבט של קלטים בריטונים המורדים נגד השלטון הרומי, בהנהגתו של מרלין (סטיבן דיליין).
ארתור והאבירים הנותרים לנסלוט (יואן גריפית'), בורס (ריי וינסטון), טריסטן (מאדס מיקלסן), גאווין (ג'ואל אדגרטון), גלהאד (יו דנסי) ודגונט (ריי סטיבנסון) מצפים להשתחרר מהשירות עבור האימפריה הרומית אחרי שמילאו את חובתם במשך 15 שנה.
בלילה בו הם אמורים לקבל את כתב השחרור, הבישוף גרמנוס שולח אותם למשימה נוספת, לחלץ משפחה רומית חשובה החיה מצפון לחומת אדריאנוס. מריוס הונוריוס (קן סטוט) עומד בפני פלישה של סקסונים מתוך אירופה, ובראשם המלך סרדיק (סטלאן סקארסגארד) ובנו סינריק (טיל שווייגר). לפי גרמנוס, אלקטו בנו של מריוס, הוא בן הסנדקות האהוב של האפיפיור, והוא עשוי להיות אפיפיור בעצמו. האבירים כועסים על המשימה, אבל אחרי דבריו של לנסלוט הם הולכים פעם נוספת בעקבות ארתור.
באחוזה המרוחקת, ארתור מגלה שמריוס כולא ומענה פגאנים, בהם אישה וודית בשם גווינביר (קירה נייטלי), וילד כתב בשם לוקאן. ארתור מכריח את מריוס לשחרר את השבויים לפני שייקח אותם ואת משפחתו של מריוס, בחזרה לעבר חומת אדריאנוס.
לילה אחד, גווינביר לוקחת את ארתור לפגוש את אביה מרלין מנהיג שבט הוודים. בתחילה חושב ארתור שגווינביר בגדה בו, אבל פניו של מרלין לשלום. בקטע פלשבק נראה ארתור כילד, שאימו איגריין מתה בעקבות התקפה של הוודים, ובתקווה להציל אותה מתוך מבנה בוער, ארתור רץ לעבר קברו של אביו, ושולף משם את החרב האגדית אקסקליבר. מרלין מציע לכרות ברית בין הוודים לבין האבירים הסרמטים כנגד הפולשים הסקסונים.
מריוס לוקח את הילד לוקאן כבן ערובה ומנסה להרוג את דגונט, אבל גווינביר יורה בו חץ והורגת אותו. בדרך לדרום מספר אלקטו לארתור שגרמנוס הוציא להורג את פלגיוס מכיוון שהטיף לשוויון. טריסטן חוזר ומודיע לארתור שהצבא הסקסוני מתקרב אליהם. האבירים נשארים כדי לעכב את הסקסונים ולאפשר לפליטים לברוח. עד מהרה הם נתקלים בסקסונים באגם מכוסה קרח. כשמספר הלוחמים העומדים מולם גדול בהרבה מהם, ארתור, גווינברי והאבירים מנסים להדוף אותם על ידי ירי חיצים. הקרב מוכרע כשדגונט רץ אל מרכז האגם ושובר את הקרח בגרזן, והוא נהרג. גם סקסונים רבים נהרגים והשאר נאלצים לסגת לאחור.
עם חזרתם אל החומה, גרמנוס מעניק לאבירים את תעודות השחרור שלהם. גווינביר מנסה לשכנע את ארתור להישאר בבריטניה ולהגן על העם מפני הסקסונים. על אף תחינתו של לנסלוט, ארתור נשאר להגן על החומה מפני הסקסונים הקרבים, והוא שולח את האבירים לחיות את חייהם בחופש.
בקרב על באדון היל המתרחש מדרום לחומת אדריאנוס, הוודים מטילים חיצים בוערים לעבר הצבא הסקסוני. גווינביר נלחמת בסינריק. סרדיק נלחם והורג את טריסטן ואחר כך עומד מול ארתור. סינריק מכריע את גווינביר אבל לנסלוט עומד מולו. סינריק יורה בו חץ, ואחר כך לנסלוט זורק לעברו את חרבו והורג אותו. לנסלוט מת כשגווינביר לצדו. ארתור הורג את סרדיק, והסקסונים מובסים.
כשארתור מבין שרומא האידילית שלו קיימת רק בחלומותיו, הוא אומר נואש. בסיום הסרט ארתור וגווינביר מתחתנים, ומרלין מכריז עליו כעל מלכם. ארתור מבטיח להוביל את הבריטונים נגד פולשים נוספים. על רקע הסוסים הדוהרים של טריסטן, דגונט ולנסלוט, נאמר בכתוביות הסיום שסיפורי אבירים אלה מועברים מדור לדור.
צוות השחקנים

קלייב אוון – ארתור
יואן גריפית' – לנסלוט
מאדס מיקלסן – טריסטן
ג'ואל אדגרטון – גאוויין
יו דנסי – גלהאד
ריי וינסטון – בורס
ריי סטיבנסון – דגונט
קירה נייטלי – גווינביר
סטיבן דיליין – מרלין
סטלאן סקארסגארד – סרדיק
טיל שווייגר – סינריק
שון גילדר – ג'ולס
פאט קנביין – הורטון
איוואנו מרסקוטי – בישוף גרמנוס
קן סטוט – מריוס הונוריוס
לורנצו דה אנג'ליס – אלקטו
סטפניה אורסולה גארלו – פולצ'יניה
אלן דיוויין – צופה בריטי
צ'ארלי קריד-מיילס – גניס
ג'וני ברנן – לוקאן
דייוויד מארי – סגן של מרלין
דון ברדפילד – ונורה
מריה גלדקוסקה – איגריין
הפקה

את הסרט הפיק ג'רי ברוקהיימר וביים אנטואן פוקואה. דייוויד פרנזוני, שכתב את תסריט הטיוטה של הסרט "גלדיאטור", כתב את התסריט. היועץ ההיסטורי של הסרט היה ג'ון מתיוס, סופר שכתב ספרים על הרוחניות הקלטית.
הסט העיקרי של הסרט הוא העתק של קטע מחומת אדריאנוס, שמוקם בשדה במחוז קילדייר. הרפליקה הייתה באורך קילומטר אחד, נבנתה על ידי 300 עובדים במשך ארבעה וחצי חודשים. המצודה שבסרט התבססה על המצודה הרומית וינדולנדה שנבנתה בסביבות שנת 80 לספירה מדרום לחומת אדריאנוס, ונקראת צ'סטרהולם בצפון אנגליה.
הערות שוליים

↑  "King Arthur (2004) Filming Locations". IMDB. IMDB. נבדק ב-20 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ryan, Dermot (2008-07-01). "Hollywood heavyweights fly in for a reel taste of Shakespeare". Evening Herald. נבדק ב-2010-09-21.
↑  'Making of' featurette on DVD release of the film
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2004059355   WorldCat (עם LCCN): no2004-059355
אסימו

הדגם החדש ביותר של אסימו, תמונה שפורסמה בעיתונות
אסימו הוא רובוט דמוי אדם שפותח על ידי חברת הונדה. הרובוט מתנשא לגובה של 130 ס"מ ושוקל 54 ק"ג. הוא דומה לאסטרונאוט קטן הנושא תרמיל על גבו והוא יכול לצעוד על שתי רגליו בדומה לאדם עד מהירות של 9 קמ"ש. אסימו נוצר במרכז המחקר של חברת הונדה הנקרא Wako Fundamental Technical Research Center ביפן. הרובוט הוא הדגם האחרון מבין אחד עשר דגמים שפיתוחם החל בשנת 1986 בדגם E0.
שמו באנגלית, ASIMO, מייצג את ראשי התיבות של " "Advanced Step in Innovative MObility" (בתרגום חופשי: צעד מתקדם בתנועה חדשנית). חברת הונדה הצהירה שמקור שמו של הרובוט הוא בהוקרת כבוד לסופר המדע הבדיוני, הוגה שלושת חוקי הרובוטיקה, אייזק אסימוב.
עד לשנת 2005, יוצרו 30 יחידות של הרובוט. מחיר הייצור של כל יחידה היה פחות ממיליון דולר, וניתן היה לשכור מספר יחידות במחיר של 166,000 דולר לשנה.
היסטוריית פיתוח הדגמים

E0 נוצר בשנת 1986
E1 נוצר בשנת 1987
E2 נוצר בשנת 1987
E3 נוצר בשנת 1987
E4 נוצר בשנת 1991
E5 נוצר בשנת 1991
היסטוריית פיתוח הדגמים > אבות טיפוס דמויי אדם

P1 נוצר בשנת 1993
P2 נוצר בשנת 1996
P3 נוצר בשנת 1997
היסטוריית פיתוח הדגמים > דגמי האסימו

אסימו נוצר בשנת 2000
אסימו "להשכרה" נוצר בשנת 2001
אסימו "האינטליגנטי" נוצר בשנת 2002
אסימו "הדור הבא" נוצר בשנת 2004
אסימו "החדש" נוצר בשנת 2005
מאפיינים וטכנולוגיה > מפרט טכני

| דגם | אסימו המקורי   (2000) | אסימו "הדור הבא"   (2004) | אסימו החדש (גרסה 2)   (2005) |
| --- | --- | --- | --- |
| משקל | 52 ק"ג | 54 ק"ג | 54 ק"ג |
| גובה | 120 ס"מ | 130 ס"מ | 130 ס"מ |
רוחב: 45 ס"מ
| עומק | 44 ס"מ | 37 ס"מ | 37 ס"מ |
| מהירות הליכה | 1.6 קמ"ש | 2.5 קמ"ש | 2.7 קמ"ש   1.6 קמ"ש (בנשיאת ק"ג אחד) |
| מהירות ריצה | - | 3 קמ"ש | 6 קמ"ש (במסלול ישר)   5 קמ"ש (בריצה במעגל) |
| סוללה | סוללת ניקל הידריד של 38.4 וולט, 10 אמפר-שעה, השוקלת 7.7 ק"ג. דורשת 4 שעות לטעינה מלאה. | סוללת ליתיום של 51.8 וולט, השוקלת 6 ק"ג, 3 שעות לטעינה מלאה | סוללת ליתיום של 51.8 וולט, השוקלת 6 ק"ג, 3 שעות לטעינה מלאה |
| זמן פעילות רצוף | 30 דקות | שעה אחת / 40 דקות (בהליכה) | שעה אחת / 40 דקות (בהליכה) |
| דרגות חופש התנועה | 26 | 34 | 34 |
מאפיינים וטכנולוגיה > טכנולוגיות זיהוי והבחנה

בשנת 2000 חברת הונדה הוסיפה לדגם אסימו מאפיינים רבים שמאפשרים לו להגיב טוב יותר לבני אדם. המאפיינים האלה נכללים בחמש קטגוריות:
1. זיהוי של עצמים נעים
בעזרת המידע החזותי המתקבל מהמצלמה הנמצאת בראשו, אסימו יכול להבחין בתנועה של מספר עצמים, להעריך את המרחק אליהם ואת כיוון תנועתם. יישומים פשוטים של המאפיין הזה הם: מתן יכולת לעקוב אחר תנועתם של בני אדם בעזרת המצלמה, לעקוב אחרי מישהו, או לברך לשלום אדם כאשר הוא מתקרב.
2. זיהוי של תנוחות ומחוות
אסימו יכול גם לתרגם את מיקומה ותנועתה של יד, וכך לזהות תנוחות ומחוות. הודות לכך, אסימו יכול להגיב ולפנות לא רק על ידי קבלת פקודות קוליות, אלא גם על ידי תנועות טבעיות של בני אנוש. הדבר מאפשר לו, למשל, לזהות אם כף יד מושטת לו ללחיצת יד או שהאדם מנופף לו וכך להגיב בהתאם. הוא יכול גם לזהות תנועות של כיוון כמו הצבעה.
3. זיהוי הסביבה
אסימו יכול לזהות את העצמים ואת פני הקרקע של סביבתו, ולפעול באופן בטוח הן עבורו והן עבור אנשים בקרבתו. לדוגמה, זיהוי של מטרד פוטנציאלי כמו מדרגות, והפסקה או הימנעות מפגיעה באנשים או חפצים נעים.
4. הבחנה בין קולות
יכולתו של אסימו לזהות את מקור הקולות שהוא שומע שופרה, והוא יכול להבחין בין קולות לרעשים אחרים. הוא יכול להגיב לשמו, לפנות לאנשים כשמדברים אליו, ולזהות קולות פתאומיים ובלתי רגילים כמו קול של נפילת חפץ או התנגשות, ולפנות לכיוון הקול.
5. זיהוי פנים
לאסימו יש את היכולת לזהות פנים, אפילו כשהוא עצמו או האדם שאותו הוא רואה נמצאים בתנועה. הוא יכול לזהות ולהבדיל בין עשרה פרצופים בקירוב. ברגע שהפנים מוכרות לו הוא יכול לפנות אל בעלי הפנים בשמם.
מאפיינים וטכנולוגיה > אינטגרציה לרשת

באמצעות התחברות לרשתות כרשת האינטרנט, אסימו יכול לספק מידע ולתפקד טוב יותר לצורך מספר יישומים מסחריים, כמו קבלת פנים. יכולותיו נכללות בשתי קטגוריות:
1. השתלבות במערכת תקשורת של משתמש
על ידי התחברות לרשת של משתמש מסוים, אסימו יכול להציע הרבה פעילויות שימושיות כגון קבלת אורחים ולהודיע לצוות על הגעתו של אורח מסוים על ידי שידור הודעות ותמונות של פני האורח, ולהנחות את האורחים למקום מוחלט מראש.
2. להוות קישור לאינטרנט
על ידי קבלת מידע מרשת האינטרנט, אסימו יכול להפוך לספק של חדשות ועדכוני מזג אוויר.
הופעות בציבור

פברואר 2002 – אסימו פתח את יום המסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק
אוגוסט 2003 – אסימו היה נוכח בביקורו של ראש הממשלה היפני ג'וניצירו קויזומי בצ'כיה ובפגישתו עם ולדימיר ספידלה שם.
מרץ 2004 – הופעתו הראשונה של אסימו באיטליה במילאנו במוזיאון הלאומי למדע ולטכנולוגיה.
נובמבר 2004 – במהלך ביקורה של המלכה מרגרט השנייה מדנמרק ביפן, היא נפגשה עם אסימו. הם החליפו ביניהם מספר בדיחות בשפה הדנית והמלכה קיבלה במתנה פרחים מאסימו.
יולי 2003 וספטמבר 2004 – אסימו ביקר בתצוגת מכוניות בג'קרטה כדי להדגים את יכולותיו ולהופיע בפני הקהל. בסביבות 5000 איש ביקרו את אסימו בביתן הונדה, שם הופיע שלוש פעמים ביום, והציג את יכולות התנועה החדשות שלו הכוללות בעיטה בכדור, רכיבה על אופניים, הליכה וריצה.
מאי 2004 – אסימו קיבל את פניו של המלך חואן קרלוס הראשון מספרד בביתן הונדה בתצוגת המכוניות במדריד.
ספטמבר 2004 – אסימו קיבל בברכה 8 ספורטאים תאילנדים שזכו במדליה אולימפית במלון הונדה בתאילנד. הוא העניק לספורטאים שזכו במדליית זהב, כסף וארד מכונית הונדה מדגם CRV, אופנוע פנטום, ואופנוע וויב בהתאמה.
2004 – אסימו נכנס באופן רשמי להיכל התהילה של הרובוטים באוניברסיטת קרנגי מלון.
דצמבר 2004 – אסימו הוצג בדאלאס, טקסס בתחרות רובוטיקה של תלמידי תיכון.
24-26 בפברואר 2005 – אסימו הוצג במספר הדגמות באוניברסיטת מינסוטה.
מאז יוני 2005 – אסימו מוצג מספר פעמים ביום בדיסנילנד, קליפורניה בבניין "ההמצאות" הנמצא ב"עולם המחר". התצוגות נערכות במהלך היום, ואורכות כעשרים וחמש דקות. במהלך התצוגה המלהיבה, אסימו מציג כמעט את כל יכולותיו. הרובוט מקבל פקודה משחקן אנושי, וחוזר עליה בקול רם של אישה שהוקלט מראש (ככל הנראה). מסכי וידאו מציגים את מה שנראה כערבוב של תוכן חי ותוכן מוקלט מראש. אסימו נע הרבה במהלך בתצוגה, ותנועתו היא העניין המרכזי של המופע.
מאי-יוני 2006 – אסימו הופיע בתצוגת המכוניות הבינלאומית בקואלה לומפור.
יולי 2006 – אסימו הוצג במלון מנדרין אוריינטל שבעיר מאקאטי בפני תלמידי תיכון ומכללה נבחרים במטרו מנילה.
אוקטובר-נובמבר 2006 – אסימו הופיע בתצוגת המכונית "אוטו אפריקה" ביוהנסבורג, דרום אפריקה.
אוקטובר-נובמבר 2006 – אסימו הופיע בתצוגת מכוניות בעיר סאו פאולו, ברזיל.
דצמבר 2006 – באחת מהופעותיו הציבוריות ביפן, אסימו נפל מגרם מדרגות. הדבר הוביל לביטול מידי של הופעותיו ביפן, ולשדרוג מופעו בדיסנילנד כדי שתקלה כזאת לא תישנה.
דצמבר 2006 – אסימו הופיע בפרסומת חדשה בטלוויזיה להונדה באנגליה.
ינואר 2007 – אסימו הופיע ביום השנה הארבעים לתצוגת צרכנות אלקטרוניקה בלאס וגאס.
הדגם p3 (משמאל) בהשוואה לדגם אסימו
דגם אסימו המקורי
אסימו מדגים את יכולתיו
אסימו בתצוגת "יום אורח החיים הדיגיטלי" במינכן 2006
משפחת רייכמן

משפחת רייכמן היא משפחת אנשי עסקים יהודית-קנדית הפועלת בענף הבנייה והנדל"ן. בשנת 1991 הוערך הון המשפחה בכ-13 מיליארד דולר, במקום הרביעי בעולם באותה עת. אך בפועל היו למעשה בחובות של מיליארדים, עד שלבסוף הם נאלצו להכריז על פשיטת רגל. מאז, הונה של המשפחה מוערך כשבריר מההערכות הקודמות, אך הסודיות המשפחתית שלהם הופכת את היכולת להעריך את הונם לקשה. בני המשפחה היו מקורבים לרב אלעזר מנחם מן שך.
היסטוריה

מקור המשפחה הוא בעיר בלד בהונגריה, בשנת 1928 עברו שמעיה ורֶנֶה רייכמן לווינה והתעשרו שם מסחר בביצים. בשנת 1938 נסעה משפחת רייכמן להונגריה לבקר את הסב שסבל משבץ ולחגוג את הבר מצווה של הבן אדוארד ושהתה שם ביום בו בוצע האנשלוס, בעקבות זאת החליטה שלא לחזור לאוסטריה, המשפחה עברה לצרפת ואחרי כיבוש צרפת עברה לעיר העצמאית טנג'יר. שם התבססה המשפחה בסחר במטבע חוץ. שירותי הביון של בעלות הברית עקבו אחרי פעולות ההברחה של המשפחה. דו"ח של מטה מבצע "סייפהייוון" מנובמבר 1945, האשים את המשפחה בסחר עם גרמניה בזמן המלחמה, סחר בשוק השחור, הברחות תוך ניצול ערוצי הצלב האדום והפקת רווחים מן המלחמה.
לאחר המלחמה, הבת אווה עברה לגור בלונדון ואילו הבן אדוארד השתקע במונטריאול שם הקים את חברת אולימפיה וטייל (Olympia & Tile) שעסקה באספקת אריחים לבנייה, אחרי האח הגיעו שאר בני המשפחה לקנדה, לואיס הצטרף לאחיו במונטריאול, וההורים ושאר האחים השתקעו בטורונטו. בטורונטו הרחיב האב בסיוע אלברט ופול את עסקי החברה והחל להשקיע גם בבנייה ונכסים, בעוד ראלף מפתח את עסקי האריחים, בין השאר שיווק אריחים של חברת "נגב קרמיקה" בעולם.
בסוף שנות ה-60 נקלע אדוארד לקשיים וחולץ על ידי אחיו הצעירים, לאחר שנחלץ, עבר להתגורר בישראל, בעוד לואיס עבר למיאמי.
עם השנים השקיעה חברת אולימפיה ויורק בניהולו של פול בפרויקטים מוצלחים בטורונטו ובניו יורק, ובשנות ה-80 הפכה לחברת הנדל"ן הגדולה ביותר בעולם, שווי הנכסים של החברות שלהם באותה עת, הוערך בכ-18 מיליארד דולר. בנוסף נכנסו לעסקי הנפט, והיו שותפים בחברה שהחזיקה ברשת החנויות בלומינגדיילס.
בתחילת שנות ה-90 השקיעה חברת "אולימפיה ויורק" בבניית פרויקט הקנרי וורף בלונדון. לצורך הפרויקט גייסו כ־1.2 מיליארד דולר. עקב המיתון הכלכלי שהחל באותה עת לא הצליחה החברה להשכיר חלק גדול מהבניינים שבנתה ונקלעה לקשיים. בנוסף לקחה המשפחה הלוואות גדולות לרכישת בניני משרדים בניו יורק ובשנת 1992 הכריזה חברת אולימפיה הודיעה על צ'פטר 11, הליך פשיטת רגל, ונשארה חייבת לבנקים 12.8 מיליארד דולר. בתחילת 1993 הושג הסדר חוב בחברת "אולימפיה ויורק", במסגרתו השליטה בחברה וכל הנכסים שלה עברו לנושי החברה.
בשנת 1995 הצליח פול רייכמן, להשיב לעצמו את השליטה בחברה ולרכוש בחזרה את הפרויקט מהבנקים תמורת כ-800 מיליון ליש"ט. לאחר שהרכיב קבוצה של משקיעים ביניהם המיליארדר היהודי-אמריקאי לורנס טיש והנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל. בשנת 2003 מכרו את החזקתם בפרויקט לבנק מורגן סטנלי ולאיש העסקים סיימון גליק.
בשנת 2005 מכרה המשפחה את החזקותיה בחברת אולימפיה ויורק לחברת Brookfield Consortium תמורת 2.1 מיליארד דולר.
בשנת 2005 נפטר אדוארד רייכמן
בשנת 2013 נפטר פול רייכמן.
עסקים בישראל

במרץ 1978, הכריזה המשפחה כי היא נכנסת להשקעות בנדל"ן בישראל ומינתה נציג מקומי.
ביוני 1978, נכנסו למשא ומתן על רכישת מניות המדינה בבנק טפחות, אך לבסוף פרשו מהעסקה.
בדצמבר 1978 רכשו כ-10% ממניות חברת הביטוח אררט (שמוזגה אחר כך לתוך כלל ביטוח). לאחר מספר שנים מכרו את המניות ברווח ניכר.
בשנת 1985 רכשו 4 וילות בשכונת קריית וולפסון בירושלים
בשנת 1986 זכו במכרז להקמת קריית עיריית ירושלים החדשה, לאחר שזכו במכרז לחצו עליהם ראשי העדה החרדית שיפעלו נגד הקמת אצטדיון כדורגל חדש בירושלים.
בשנת 1987 השלימו את הקמתו של פרויקט "הטחנה" בשכונת רחביה בירושלים.
בשנת 1989, פנה שר האוצר שמעון פרס לאחים רייכמן בבקשה שייקחו על עצמם את מימון הקמת שכונת רמת שלמה בירושלים. במאי 1990 חתמו על ההסכם להקמת 2,400 יחידות דיור בשכונה עם מינהל מקרקעי ישראל.
בשנת 1992, הקים אדוארד רייכמן את "בית הפעמון" בירושלים מרכז קניות ובית משרדים ברחוב המלך ג'ורג'.
בשנת 1997 השקיע אלברט רייכמן בחברת אימאג'סאט אינטרנשיונל שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ומפעילה שני לווייני תצפית. ב-2007 תבע את החברה, יחד עם קבוצה של 8 משקיעים אחרים, על כך שסירבה למכור תמונות לוויין להוגו צ'אווס נשיא ונצואלה, וגרמה להם הפסד כספי.
בשנת 2005 רכשו את זכויות הפיתוח של מלון וולדורף אסטוריה ירושלים מחברת רג'נסי, תמורת 20 מיליון דולר. בשנת 2008 חתמו האחים רייכמן על הסכם עם רשת מלונות הילטון להפעלת המלון תחת מותג העל היוקרתי של הרשת, וולדורף-אסטוריה. בדצמבר 2017 מכרו בניו של פול רייכמן את המלון לאיש העסקים הצרפתי-יהודי מישל אוחיון תמורת 160 מיליון דולר.
בני המשפחה

לשמעיה ורנה רייכמן נולדו שישה ילדים
אווה רייכמן-הלר (1923-1984)
אדוארד רייכמן (1925-2005)
לואיס רייכמן (1927-2005)
אלברט רייכמן (1929-2023)
משה יוסף (פאול) רייכמן (1930–2013)
אייזיק (ראלף) רייכמן (1933-2024)
בדפורדשייר קלנגר

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פאי, מזון 
 על שם:  Bedfordshire 
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 מרכיבים עיקריים:  suet 
 
בדפורדשייר קלנגר (באנגלית: Bedfordshire Clanger) הוא מאכל מסורתי במטבח האנגלי שמקורו מבדפורדשייר.
מאכל זה היה מאכל איכרים, וכלל מאפה עשוי בצק פריך הממולא בשני מילויים בו זמנית - מצידו האחד ממולא המאפה בבשר טחון ומצידו האחר ממולא ריבה, וכך המאפה מהווה הן מנה עיקרית והן קינוח.
במקורו היה המאכל פודינג בשר טחון שבושל בחום נמוך במשך כל שעות היום ונאכל בארוחת הערב. השאריות נאכלו קרות למחרת היום. לימים הפך המאכל למאפה (במקום פודינג) שהוכן על ידי נשות אזור בדפורדשייר עבור בעליהם שיצאו לעבודה בשדות ונועד להאכל כשהוא קר, ובהמשך התפתח המאכל לארוחה שלמה כשהוא כולל חלק המיועד להוות קינוח.
מקור שמו של המאפה ככל הנראה במילה "קלנג" שמשמעו עבודה מאומצת, שכן המאכל נועד עבור פועלי החווה.
אלוויס (מיתולוגיה נורדית)

אלוויס שם טבעת על זרועה של ת'רוד', מאת לורנץ פרוליק (אנ')
במיתולוגיה הנורדית, אלוויס (בנורדית עתיקה: Alvíss – "יודע כל") הוא גמד. אלוויס הוא דמות ראשית בשיר "דברי היודע כל" (Alvíssmál) מן האדה הפואטית, שמתוארך לתקופה מאוחרת יחסית לשירים אחרים מהאדה.
בשיר, אלוויס מודיע לאל ת'ור שהוא מתכוון להתחתן עם בתו שלטענתו כבר הובטחה לו. ת'ור, שכלל לא מזהה את אלוויס, מסכים שאלוויס יתחתן עם בתו בתנאי שיענה בצורה נכונה על כל שאלותיו. השאלות של ת'ור, בניגוד לשירים דומים באדה הפואטית כמו דברי ואפרוד'ניר (Vafþrúðnismál) ודברי גרימניר (Grímnismál), לא נוגעות למידע אנציקלופדי אודות המיתולוגיה הנורדית, אלא במילים נרדפות שונות השגורות בפי סוגי ישויות שונות לאותם הדברים. ת'ור שואל את אלוויס 13 שאלות שונות, והוא עונה בצורה נכונה על כל אחת מהן.
בתחילת השיר, ת'ור מתאר את אלוויס כבעל מראה מחריד וכחיוור באזור אפו. אלוויס מסביר את החיוורון שלו בכך שהוא חי מתחת לארץ, ושהוא מתגורר תחת אבן. בסוף השיר, אחרי שת'ור שואל את אלוויס כל שאלותיו, הוא אומר שהוא מעולם לא ראה חכמה כזאת כמו של אלוויס. ת'ור "מכריז" שהוא הוליך את אלוויס שולל, שהשחר הפציע על אלוויס, ושהשמש זורחת בהיכל. הפרשנות הרווחת לבית זה היא שאלוויס, כמו בסיפורים אחרים אודות גמדים במיתולוגיה הנורדית, נהפך לאבן או אולי מתנפץ בעקבות חשיפתו לשמש.
הערות שוליים

↑  לנארט מוברג, The Languages of Alvíssmál, Saga-Book, Viking Society for Northern Research, 1970, עמ' 299-323‏, JSTOR 48612363
1 2  ג'ון לינדו, Norse Mythology:
A Guide to the Gods, Heroes, 
Rituals, and Beliefs, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2001, עמ' 56-57
1 2  קרולינה לרינגטון, The poetic Edda, Revised edition, Oxford: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2014, ISBN 978-0-19-967534-0
↑  הנרי אדמס בלוס, ALVISSMOL, The Poetic Edda, The Poetic Edda, 1923
האיכר צח הלשון

האיכר צח הלשון (במצרית עתיקה: Sekhti-nefer-medu) הוא סיפור מצרי קדום שחובר בסביבות 1850 לפני הספירה בתקופת הממלכה התיכונה במצרים. זהו אחד הסיפורים המצריים הארוכים ביותר ששרדו בשלמותם. המעשייה עוסקת באיכר, ח'ון-אנופ (Khun-Anup), שנתקל ברכושו של המושל הגבוה, האציל רנסי בן מרו, המוגן על ידי הוסל הקשוח שלו, נמטינאח'ת (Nemtynakht). הוא נכתב בתקופת השושלת התשיעית או העשירית סביב הרקליאופוליס. סיפור זה מתואר כהגות מפורטת על הקשר - או ניתוק - של סדר אתי ודיבור מעודן, כפי שהועברו לכתיבה מעודנת.
תקציר הסיפור

הסיפור מתחיל בהצגת דמותו של איכר עני, ח'ון-אנופ (Khun-Anup), הנוסע לשוק עם חמוריו העמוסים לעייפה בסחורה להחלפה תמורת אספקה למשפחתו. בזמן שח'ון-אנופ בדרכו, נמטינאח'ת (Nemtynakht), וסל של המושל הגבוה רנסי, מבחין באיכר המתקרב לאדמותיו ורוקם מזימה לגניבת החמורים והאספקה של ח'ון-אנופ. נמטינאח'ת מרמה את האיכר על ידי הנחת בד על השביל הציבורי הצר, שבו צד אחד גובל בנהר וצד שני גובל בשדות הפרטיים של נמטינאח'ת. הנחת הבד על השביל מאלצת לנקוט באחת מ-3 האפשרויות: לרמוס את הבד, להיכנס למים או לקחת את חמוריו דרך שדותיו של נמטינאח'ת כדי להמשיך במסעו. ח'ון-אנופ פונה עם חמוריו לשדות של נמטינאח'ת ואחד מחמוריו של ח'ון-אנופ אוכל מהשעורה ולמעשה נופל בפח שטמן לו הוסל. נמטינאח'ת משתמש באת שאירע כהצדקה לקחת את החמורים והסחורות של ח'ון-אנופ. כאשר ח'ון-אנופ מתלונן על כך שהעונש אינו הוגן, נמטינאח'ת מכה אותו. ח'ון-אנופ זועק לצדק, ונמטינאח'ת מאיים על האיכר במוות אם יעז להתלונן. ח'ון-אנופ אינו מקבל את העוול הזה וממשיך לפנות לנמטינאח'ת במשך עשרה ימים.
משלא קיבל צדק מנמטינאח'ת, מחפש ח'ון-אנופ את המושל הגבוה, האציל רנסי בן מרו, ומציג את טענותיו. רנסי מביא את עניינו של האיכר אל השופטים, אשר פוסלים את התיק כסתם עניין של איכר המסוכסך עם בעל קרקע, אך רנסי אינו מעביר מידע זה לאיכר. רנסי מביא את סיפורו של האיכר שנעשה לו עוול בפני פרעה, נבכאורע (שמאמינים כי הוא נבכאורע חֶטי), ומספר לו באיזו אלגנטיות מדבר האיכר. מסוקרן מהדיווח של איכר המדבר באלגנטיות כה רבה, מורה פרעה לרנסי לא להיענות להפצרותיו של האיכר, כדי שהאיכר ימשיך לנאום את נאומיו המהודרים ויוכלו להיכתב לפרעה. פרעה מצווה על רנסי להאכיל את האיכר ואת משפחתו בזמן שהאיכר ממשיך לטעון בעניינו, ובנוסף מורה לרנסי לא ליידע את האיכר שהוא מספק את המזון.
במשך תשעה ימים החמיא ח'ון-אנופ למושל הגבוה רנסי והתחנן לצדק. לאחר תשעה ימים של נאומים, ח'ון-אנופ איים בהתאבדות. לאחר שחש שמתעלמים ממנו, העליב ח'ון-אנופ את רנסי ונענש במכה. לאחר נאום אחרון, עזב האיכר המיואש, אך רנסי שלח לבקשו והורה לו לחזור. במקום להיענש על חוצפתו, ניתן צדק לאיכר. לאחר שקרא רנסי את נאומו האחרון של ח'ון-אנופ, התרשם וציווה להחזיר את החמורים ואת הסחורה לח'ון-אנופ ולפצותו בכל רכושו של נמטינאח'ת, מה שהפך את נמטינאח'ת לעני כמו ח'ון-אנופ.
דמויות > ח'ון-אנופ

האיכר העני, ח'ון-אנופ, חי עם אשתו, מארי (Marye), וילדיהם בנווה מדבר סביב דלתת הנילוס במצרים.
דמויות > רנסי בן מרו

האציל רנסי בן מרו הוא המושל הגבוה של פרעה נבכאורע. האיכר ח'ון-אנופ פונה לרנסי כאשר אינו זוכה לצדק מנמטינאח'ת.
דמויות > נמטינאח'ת

וסל תאב בצע למושל הגבוה רנסי, נמטינאח'ת מבחין בחמורים עמוסי האספקה של האיכר ח'ון-אנופ וטומן פח שיספק לו סיבה לקחת את החמורים והסחורות של ח'ון-אנופ.
דמויות > נבכאורע

הוא הוד מלכותו של המלך הכפול נבכאורע, הצדק. "הצדק" הוא כינוי סטנדרטי של המנוח. נבכאורע הוא פרעה מהשושלת התשיעית או העשירית של הרקלאופוליס, בערך. 2050 לפני הספירה, בתקופת הביניים הראשונה.
נושא > מאעת

מאעת הוא החוק המצרי העתיק המבוסס על רעיון ההרמוניה והאיזון ומאפשר להיררכיה החברתית להיות רווחת בחיי היומיום של האזרח. נושא זה נוכח לאורך כל הסיפור, במיוחד בנאומיו של ח'ון-אנופ על משמעות הצדק למצבו.
המאעת מודגם גם בבתי המשפט של הסיפור משום שהצדק וההיררכיה החברתית תלויה לחלוטין בשופט ובאופן שבו הוא מפרש את המאעת ביחס למשפטים.
היסטוריה טקסטואלית > מקור

אמנם קיים נרטיב מגובש במקצת לאיכר צח הלשון, אך למיטב הידיעה הנוכחית, נרטיב לכל הסיפור אינו קיים. הסיפור הוא אוסף של ארבעה כתבי יד לא שלמים שיש בהם סתירה מסוימת בקטעים חופפים. נראה ששמות האנשים והמקומות שונים בין ארבעת החלקים השונים. למרות זאת, יש הבנה שכולן גרסאות של אותו סיפור. כמו רוב הסיפורים, משתמע שאנשים שונים סיפרו את הסיפור בדרכים שונות - מה שהוביל למספר אי-התאמות בגרסאות הכתובות.
היסטוריה טקסטואלית > מחבר

המידע הנוגע למחבר (או מחברי) הטקסט הוא זעיר. ההנחה היא שהכותבים היו גברים, אך ייתכן שאפילו מידע זה אינו נכון. הנושאים והנקודות האינטלקטואליות בסיפור מבהירים שהמחבר - אם זה היה אדם אחד - היה חלק מהמעמד המשכיל. הוא או היא היו יודעי קרוא וכתוב מספיק כדי להעלות את הסיפור בהירוגליפים. הסיפור כנראה לא סופר במקור בצורה של שירה, אבל תורגם מאוחר יותר.
היסטוריה טקסטואלית > תקופת זמן

בעוד שסיפורו של האיכר צח הלשון התרחש בתקופת השושלת התשיעית או העשירית, מקובל שהשיר עצמו נכתב במהלך תקופת הממלכה התיכונה, בערך באותה תקופה עם "סיפורו של שאנהת", בתקופתה הקלאסית של מצרים. פרק זמן זה ייצר כמה מיצירות הספרות והאמנות הגדולות ביותר והיה גם אחד הטקסטים הראשונים שהתמקדו בחייהם של אנשים שאינם המלכים או האלים. הסיפור שיקף את האידיאלים של מצרים באותה תקופה בקרב פשוטי העם.
האיכר צח הלשון היה אחד הטקסטים הבודדים שהדגישו כמה מהמושגים של החוק המצרי במהלך שושלות הממלכה התיכונה.