stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שובר את הכלים
קבלה > ביקורות

באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט זכה לציון של 72% בהתבסס על 115 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.41 / 10. בקונצנזוס הביקורתי הסרט נרשם כדרמה מרתקת בהשראת אשף השחמט בובי פישר באחת מהופעותיו הטובות ביותר של טובי מגווייר. באתר Metacritic ניתו לסרט ציון ממוצע משוקלל של 65 מתוך 100, בהתבסס על 29 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
ספאסקי עצמו כינה את הסרט "חלש" ואמר כי אין בו "שום תככים"; הוא ציין שהסרט מציג באופן שגוי כיצד ומדוע הסכים להמשיך בהתמודדות לאחר שפישר לא הופיע למשחק השני.
הערות שוליים

↑  Dondis, Harold; Chase, Chris (27 בספטמבר 2015). "Chess Notes". The Boston Globe. נבדק ב-2 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Pedersen, Erik (4 בפברואר 2015). "'I'll See You In My Dreams' and 'Pawn Sacrifice' Get Release Dates". Deadline Hollywood. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McCullough, Susannah Bragg (21 בספטמבר 2015). "How does the title of "Pawn Sacrifice" highlight the intense political stakes underlying 1970s chess?". screenprism.com. אורכב מ-המקור ב-2017-02-13. נבדק ב-12 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Siegel, Tatiana (23 באוקטובר 2013). "'Boardwalk Empire's' Michael Stuhlbarg Joins Bobby Fischer Chess Pic 'Pawn Sacrifice' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kay, Jeremy (23 באוקטובר 2013). "Shooting underway on Pawn Sacrifice". Screendaily.com. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Punter, Jennie (22 ביולי 2014). "Toronto Film Festival Lineup Includes Denzel Washington's 'Equalizer,' Kate Winslet's 'A Little Chaos'". Variety. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bernstein, Paula (11 בספטמבר 2014). "Bleecker Street Acquires Ed Zwick's Bobby Fischer Biopic". Indiewire. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pawn Sacrifice". apple.com.
↑  "Pawn Sacrifice". 20 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pawn Sacrifice (2015)". The Numbers. Nash Information Services, LLC. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pawn Sacrifice (2015)". Rotten Tomatoes. Fandango. נבדק ב-11 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pawn Sacrifice Reviews". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-28 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McGourty, Colin (4 במרץ 2016). "Boris Spassky: "I'm waging a war"". chess24.com. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 37ce7f11-b490-4262-a888-21d0a3097f5c
רסיפה

רסיפה (בפורטוגזית: Recife, נהגה "הסיפי") היא בירת מדינת פרנמבוקו שבצפון-מזרח ברזיל. בעיר עצמה מתגוררים כ-1,500,000 תושבים, ובאזור המטרופוליטני הכולל את העיר - כ-3,600,000 תושבים. רסיפה רבתי נחשבת כאזור המאוכלס ביותר בצפון מזרח ברזיל, והחמישי בגודלו בברזיל כולה. רסיפה שוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי, והיא אחת מערי הנמל הגדולות שבברזיל.
רסיפה ממוקמת בצומת הנהרות קפיבאריבה ובבריבה במקום שפכם לאוקיינוס. נתיבי הנהרות יוצרים מספר איים, ומעליהם עוברים גשרים רבים, ואלה מעניקים לעיר מראה מיוחד במינו, מה שטבע בה את הכינוי "ונציה של ברזיל".
הלב ההיסטורי של העיר, "רסיפה אנטיגו", מצוי בקרבת הנמל ובנוי על "האי של רסיפה", שנוצר מנתיבי הנהרות לפני שפכם לאוקיינוס. ברסיפה אנטיגו מצויים מבנים עתיקים רבים מהתקופה הקולוניאלית הפורטוגזית וההולנדית, לצד מבנים מודרניים, בארים ומועדוני ריקוד. במקום היה גם בית הכנסת הראשון שהוקם ביבשת אמריקה, וכאן שכנה הקהילה היהודית העתיקה של רסיפה.
חוף הרחצה של רסיפה, בואה ויאג'ם, הוא אחד מחופי הרחצה המפורסמים שבברזיל, וגובל במכלול אורבני דחוס הכולל שדרת מבנים גבוהים וצפופים. סמוך לחוף מצויה שורת ריפים סלעיים, שעל שמם קרויה העיר (בפורטוגזית ריף הוא Recife).
היסטוריה

אזור רסיפה היה מהמקומות הראשונים שיושבו בברזיל על ידי הפורטוגזים. ב-1534 חילק מלך פורטוגל את ברזיל למחוזות שנקראו בפורטוגזית קפיטניות, והעניקם למשפחות פורטוגזיות מיוחסות, מתוך מטרה לחסוך בהשקעה ממשלתית באותם שטחים, ולשמר את השליטה הכלכלית והמדינית של פורטוגל במקומות אלה. כך עשה גם למחוז פרנמבוקו. השיטה לא צלחה במרבית המחוזות, פרט למחוז פרנמבוקו, שניתן למשפחתו של דוארטה קואליו פריירה (Duarte Coelho Pereira).
הסיבה המרכזית להצלחה הכלכלית של אזור רסיפה הייתה תעשיית הסוכר ומטעי קנה הסוכר שהתפתחו בו. לסוכר הייתה דרישה חזקה באירופה, אך הוא לא הופק בה אופן מסחרי עד לתחילת המאה ה-19.
ב-1630 נכבש האזור על ידי ההולנדים, ששלטו בו עד 1654. בתקופת השלטון ההולנדי שגשגה רסיפה תחת הנהגתו של יוהאן מוריץ ואן נסאו. ואן נסאו יזם תכנון אורבני מקיף לרסיפה, כולל בנייה ותכנון מודרני של רחובות, גשרים ומבנים.
ב-1654 נכבש האזור שוב על ידי הפורטוגזים, וההולנדים גורשו. אלא שמעמדה של רסיפה כעיר הראשית באזור נשמר, בעיקר בזכות הנמל והתשתיות האורבניות המודרניות שלה. רסיפה המשיכה לצמוח והפכה למרכז כלכלי ומסחרי.
ב-1710 מרדו סוחרי העיר כנגד בעלי האחוזות העשירים מאולינדה במאבק שכונה בדיעבד "מלחמת הרוכלים" ("Guerra dos Mascates"), שבו ביקשו סוחרי העיר לכונן במקום שלטון עירוני עצמאי ובלתי תלוי בבעלי האחוזות של אולינדה.
ב-1823 הפכה רסיפה לבירה הרשמית של מדינת פרנמבוקו.
רסיפה התפתחה מאוד במאה ה-20 והחל בה תהליך תיעוש מואץ. בשנת 1950 הקימה ממשלת ברזיל את הארגון הפדרלי SUDENE - 'הסוכנות לפיתוח האזור הצפון-מזרחי', שהזרים למקום תקציבי פיתוח גדולים, וכתוצאה הוקמו מפעלי תעשייה בתחומי טקסטיל, כימיה, מזון, עיבוד מחצבים ועוד.
יהודים

יהודים הגיעו לפרנמבוקו כבר במאה ה-16 יחד עם הכיבוש הפורטוגזי. בתקופת השלטון הפורטוגזי הראשונה נשלחו לאולינדה שליחי האינקוויזיציה כדי להתחקות אחר "הנוצרים החדשים" - הם היהודים המומרים, שחלקם היו אנוסים שקיימו בחשאי אורח חיים יהודי. דייגו פרננדז, יהודי מומר שניהל מטעי קנה סוכר נרחבים, הואשם על ידי האינקוויזיציה בתמיכה באנוסים אחרים, והוא נשפט ורכושו הוחרם.
עם כיבוש המקום על ידי ההולנדים ב-1630, קבלו היהודים חופש דת. ברזיל ההולנדית הייתה המקום היחיד שבו יכלו היהודים להקים קהילה יהודית מסודרת ולקיים את יהדותם בגלוי.
בשנת 1636 הקימו היהודים ברסיפה את בית הכנסת קהל צור ישראל שהיה בית הכנסת הראשון ביבשת אמריקה. עמו הוקמו גם שני תלמודי תורה ובית עלמין יהודי. מנהיג הקהילה היה הרב יצחק דה פונסקה אבוהב שהיה הרב הראשון ביבשת אמריקה. בתקופתו מנו היהודים חצי מהאירופאים של רסיפה.
בית הכנסת שכן במבנה דו קומתי ברחוב בום ז'זוז (Bom Jesus), שהיה הרחוב המרכזי שבו שכנה קהילת רסיפה. כיום נעשים מאמצים על ידי האוניברסיטה הפדרלית של פרנמבוקו לזהות את שרידי בית הכנסת, לשקמו ולבנותו מחדש כמוזיאון וכמרכז תרבותי יהודי.
הפריחה היהודית שבתקופת השלטון ההולנדי פסקה עם כיבוש פרנמבוקו שוב בידי הפורטוגלים ב-1654. מרבית יהודי רסיפה גורשו מברזיל, וחלקם הגיעו יחד עם ההולנדים המגורשים לניו אמסטרדם, והקימו בה את הקהילה היהודית הראשונה במקום שהפך בהמשך לעיר ניו יורק שבארצות הברית.
המעטים שנשארו, ברובם יהודים מומרים, נטמעו במשך השנים בקרב האוכלוסייה, והקהילה פסקה להתקיים עד לסוף המאה ה-19.
כשהחל גל ההגירה הגדול של יהודי אירופה מהמחצית השנייה של המאה ה-19, הגיעו יהודים רבים לרסיפה. מרבית היהודים הגיעו ממזרח אירופה, אך גם מגרמניה ומארצות ערב. בתחילת המאה ה-20 כבר הייתה ברסיפה קהילה יהודית גדולה, נוסד בה בית ספר יהודי הקרוי היום על שם משה שוורץ, והוקמו בה תנועות נוער יהודיות וציוניות "השומר הצעיר", "החלוץ הצעיר" ו"הבונים דרור". בית הכנסת המרכזי של רסיפה הוא בית הכנסת "בואה ויסטה".
רסיפה כיום

רסיפה כיום היא מרכז כלכלי חשוב, עיר הנמל המרכזית בחוף הצפון מזרחי של ברזיל, וידועה במגוון האתני והתרבותי הרחב שבה. היא גם צומת תחבורה חשוב למסילות ברזל, כבישים מהירים, וקווי תחבורה ימית המחברים אותה לחלקים האחרים בברזיל. שדה התעופה גואראראפס הוא שדה התעופה הבינלאומי של רסיפה, ומקשר אותה הן בקווי תעופה בינלאומיים והן בקווים מקומיים לערים אחרות בברזיל. התחבורה הציבורית המקומית מבוססת על אוטובוסים וחשמליות.
מוסדות ההשכלה הגבוהה המרכזיים ברסיפה כוללים את "האוניברסיטה הפדרלית של פרנמבוקו" שנוסדה ב-1946, "האוניברסיטה הפדרלית לחקלאות של פרנמבוקו" שנוסדה ב-1954, ומוסדות מחקר נוספים המסונפים לשני אלה. מכון יואכים נאבוקו למחקרים חברתיים נודע ברמתו הגבוהה בתחום האנתרופולוגיה. בין המוזיאונים שבעיר נודעים המוזיאון של מדינת פרנמבוקו, והמוזיאונים לתעשיית קנה הסוכר ולאמנות פופולרית.
ברסיפה קיימת תזמורת סימפונית, ומספר תיאטראות. מפורסמים במיוחד הם "תיאטרון החובבים של פרנמבוקו", ו"התיאטרון העממי של צפון-מזרח".
הקרנבל ברסיפה

הקרנבל ברסיפה נמשך ארבעה ימים ומתקיים בדרך-כלל בתחילת פברואר. ייחודו הוא בהיותו עממי - מעין קרנבל רחוב דמוקרטי. הקרנבל יוצא מ"רסיפה אנטיגו", אך נפרס גם על-פני מספר שכונות נוספות בעיר. בקרנבל משולבות בובות ענקיות בדמויות של תרנגולים, ומשתתפים בו מעל מיליון חוגגים ורקדנים. כלולים בו ריקודים מקומיים האופייניים לפרנמבוקו, כמו פרבו (Frevo) - ריקוד המשלב קפיצות גבוהות, כשהרוקדים לבושים בבגדים נוצצים וצבעוניים ונושאים מטריות צבעוניות קטנות; מאראקאטו (Maracatu) - ריקוד בעל אופי אפרו-ברזילאי בעל שורשים אפריקאים הן בסגנונו והן בלבוש הרוקדים ואביזרי הריקוד; ופוחו - ריקוד זוגות הנהוג בצפון-מזרח ברזיל.
ספורט

בעיר יש מספר קבוצות כדורגל גדולות, כמו רסיפי, נאוטיקו וסנטה קרוז.
העיר הייתה בין הערים המארחות של מונדיאל 1950 שהתקיים בברזיל. בנוסף, העיר היא מבין הערים שאירחו את מונדיאל 2014 שהתקיים גם הוא בברזיל. לצורך כך נבנה במטרופולין של העיר אצטדיון ארנה פרנמבוקו.
ערים תאומות

לבנון זחלה, לבנון
הרפובליקה העממית של סין גואנגג'ואו, גואנגדונג, הרפובליקה העממית של סין
פורטוגל פורטו, פורטוגל
הערות שוליים

↑  כנען ליפשיץ, חיי היהודים בקהילה העתיקה בברזיל: פשיעה ואנטישמיות, באתר הארץ, 5 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564232505171  BnF: cb119412710 (data)  GND: 4122627-6  LCCN: n79070085  MusicBrainz: 85e6632e-0dd9-45c8-ae85-8a7ec6310e4a  NARA: 10044748  NKC: xx0056187  VIAF: 139542504   WorldCat (עם VIAF): 139542504 
ונציה של ברזיל. רסיפה בימי הקרנבל
רקדנית פרבו
שרי שרי ראווי שנקר

ערך זה עוסק במורה רוחני וגורו ממוצא הודי. אם התכוונתם למוזיקאי הודי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1956 (בן 68) Thanjavur district, הודו 
 מדינה:  הודו 
 השכלה:  St Joseph's College, Bengaluru  אוניברסיטת בנגאלור 
 השקפה דתית:  הינדואיזם 
 פרסים והוקרה:  פדמה ויבהושן 
 srisriravishankar.org
 
שרי שרי ראווי שנקר (הינדית: श्री श्री रवि शंकर; נולד ב-13 במאי 1956) הוא מורה רוחני וגורו ממוצא הודי.
קורות חייו

נולד במדינת טאמיל נאדו שבדרום הודו.
לפי המסופר, בגיל הגן דקלם כתבים הודיים דתיים (ודות) ושקע במדיטציות עמוקות. לאחר סיום לימודי פיזיקה באוניברסיטה חבר לגורו מהרישי מהש יוגי (מפיץ המדיטציה הטרנסצנדאלית) כמורה למדיטציה ומארגן כנסים. ראווי שנקר נסע עם מהרישי ובשמו למסעות רבים בעולם להפצת המדיטציה הטראצסידנטאלית.
בשנת 1982 פרש ראווי שנקר מחסות מהרישי ויצא להתבודדות בת 10 ימים ליד נהר בדרה במדינת קרנטקה בדרום הודו במהלכה פיתח טכניקת נשימות המכונה סודארשן קריה. כאשר שב מההתבודדות הקים שנקר את ארגון ART OF LIVING - אמנות החיים. מטרות הארגון הם קורסים בנשימות ללימוד השיטה ופעילות התנדבותית והומניטארית בהודו ובעולם.
במשך כחמש שנים לימד ראווי שנקר את קורס הנשימות בעצמו במהלכן התרחב הארגון והקים אשראם גדול בקרבת בנגלור, הודו וסניפים בכ-140 מדינות ביניהן ישראל. בנוסף יזם שנקר פעילות בינלאומית להשכנת שלום באזורי קונפליקט בעולם (קוסובו, אירלנד, פאקיסטן וקשמיר). עד כה עברו את קורס הנשימות למעלה מ-20 מיליון איש ואשה בעולם.
ב-2014, לאחר החלטת האו"ם לאמץ את יום היוגה הבינלאומי, שיבח שנקר את מאמציו של ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, ואמר ש-"זה קשה לכל פילוסופיה, דת או תרבות לשרוד ללא חסות מדינתית. יוגה הייתה קיימת עד כה כיתום. עתה, ההכרה הרשמית של האו"ם תמשיך להפיץ את היתרונות של היוגה לכל העולם." כשהוא מדגיש את חשיבותה של היוגה אמר שנקר ש-"היוגה הופכת אותך שוב לילד. כאשר קיימות היוגה והודנטה, אין מחסור, חוסר טוהר, בורות וחוסר צדק. עלינו להביא את היוגה לסף הדלת של כולם ולשחרר את העולם מהסבל."
בישראל מתקיימת עמותת אמנות החיים מזה מספר שנים ומרכזה בתל אביב. העמותה מציעה קורסים ותרגולי נשימות שבועיים לבוגרי הקורסים, ערבי שירה וידע.
הערות שוליים

↑  Sri Sri Ravi Shankar Speaks on International Yoga Day
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330641705171  BnF: cb13600148w (data)  CiNii: DA13766047  GND: 121777944  ISNI: 0000 0001 1497 4138  LCCN: nb2002095002  MusicBrainz: 6f85bda5-0bdb-4e82-8f68-b8c5458fc940  NDL: 00905698  NTA: 239891163  SNAC: w6th9320  SUDOC: 074444530  VIAF: 117858445   WorldCat (עם VIAF): 117858445 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שושנת הרוחות (ספר)

| --- | --- |

 The Author of the Acacia Seeds and Other Extracts from the Journal of the Association of Therolinguistics  The Pathways of Desire  Mazes  The Eye Altering  Intracom  Gwilan's Harp  The Water Is Wide  Malheur County  The Wife's Story  Some Approaches to the Problem of the Shortage of Time  The Phoenix  The Diary of the Rose  Schrödinger's Cat  The New Atlantis  The White Donkey  Two Delays on the Northern Line  Small Change  SQ  The First Report of the Shipwrecked Foreigner to the Kadanh of Derb  Sur 
 מידע כללי
 מאת:  אורסולה לה-גווין
 איורים:  תומאס קאנטי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  Pendragon Press 
 תאריך הוצאה:  1982
 מספר עמודים:  216
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  1985
 תרגום:  גבי פלג
 פרסים
 פרס לוקוס לאוסף הטוב ביותר (1983) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000988703
 
שושנת הרוחות הוא אוסף של סיפורים קצרים של הסופרת אורסולה לה-גווין שפורסם בשנת 1982. הסיפורים מסודרים לפי תמות של כיוון, אך לאו דווקא אחד מכיווני רוחות השמיים. הספר זכה בפרס לוקוס בשנת 1983.
תוכן הספר

הקדמה
תוכן הספר > נאדיר

"מחברת זרעי השיטה", ופרקים נוספים מתוך יומן האגודה של התרולינגוויסטים (1974, אחוות הכוכבים)
אטלנטיס החדשה (1975, אטלנטיס החדשה)
החתול של שרדינגר (1974, יקום 5)
תוכן הספר > צפון

שני עיכובים על הקו הצפוני (1979, ניו יורקר)
SQ (בשנת 1978)
כסף קטן (1981)
תוכן הספר > מזרח

הדו"ח הראשון של שורדי הספינה הטרופה לקדנה מדרב (1978, אנטיוס).
יומנה של הורד (1976)
החמור הלבן (1980).
הפניקס
תוכן הספר > זנית

אינטרקום (1974)
שינוי תפיסה (1974)
המבוך (1975)
נתיבי התשוקה (1979)
תוכן הספר > מערב

הנבל של גיליאן (1977)
ארצו של מלהור (1979)
המים הם רבים (1976)
תוכן הספר > דרום

סיפורה של האישה
מספר גישות לבעיית קוצר הזמן (1979, אומני).
סוּר (1982, ניו יורקר).
רשימת אחשדרפנים של לידיה

לאחר כיבוש לידיה בידי כורש הגדול שלטו עליה אחשדרפנים מטעם השלטון הפרסי. הם היו ממונים על גביית המיסים ועל בית המשפט וזכו לעצמאות נרחבת.
טבלוס (546 לפנה"ס - 545 לפנה"ס)
מזרס (545 לפנה"ס - 544 לפנה"ס)
הרפגוס (544 לפנה"ס - ?)
אורוטס (530 לפנה"ס - 520 לפנה"ס)
באגואס (520 לפנה"ס - ?)
אוטאנס (517 לפנה"ס)
ארטפרנס הראשון (513 לפנה"ס - 492 לפנה"ס)
ארטפרנס השני (492 לפנה"ס - 480 לפנה"ס)
פיססוטאנס (440 לפנה"ס - 415 לפנה"ס)
טיספרנס (415 לפנה"ס - 408 לפנה"ס)
כורש הצעיר (408 לפנה"ס - 401 לפנה"ס)
טיספרנס כהונה שנייה (400 לפנה"ס - 395 לפנה"ס)
תיטראוסטס (395 לפנה"ס - ?)
טיריבזוס (בערך משנת 392 לפנה"ס - ?)
סטרותס (? - ?)
טיריבזוס כהונה שנייה (בערך משנת 389 לפנה"ס - ?)
אאוטופרדטס (365 לפנה"ס)
ספיתרידטס (? - 334 לפנה"ס)
לקריאה נוספת

הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
Herodotus. Translated by A.D. Godley. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1922 (reprinted 1971). Digitized copy in:  Perseus
Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather, R.M. Geer, C.L. Sherman, F.R. Walton and C.B. Welles. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann, 1933-1967.
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
Xenophon. Hellenica. Translated by Carleton L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann. vol. 1:1918, vol. 2: 1921. Digitized copy in: Perseus
רשימת אלופות ואלופי ישראל בהתעמלות
הערות שוליים

↑  דליה ביבס אלופה בהתעמלות, הַבֹּקֶר, 14 ביולי 1963
↑  אבלס זכתה בתואר אלופת ההתעמלות למרות פציעתה, מעריב, 1 באוגוסט 1966
↑  דני לדר הוכתר כאלוף בהתעמלות בפעם ה-7, מעריב, 29 בינואר 1967
↑  פלד אלופת ישראל בהתעמלות, על המשמר, 7 ביולי 1968
1 2  לופי ופלד זכו בהתעמלות, דבר, 1 ביוני 1969
↑  אלכס פרלסמן, פרנסין נסיכת ההתעמלות: רויטל סגניתה, מעריב, 23 באוקטובר 1986
↑  אלוף ההתעמלות יעקב לוי:הכל זהב, מעריב, 24 באוקטובר 1986
1 2  אלופת ישראל בהתעמלות - פרנסין גארט - שמרה על הבכורה, מעריב, 17 בספטמבר 1989
↑  אלוף ישראל חדש בהתעמלות תוצרת הפועל באר שבע, מעריב, 10 בספטמבר 1989
שביל סובב באר שבע

אנדרטת חטיבת הנגב היא נקודת ההתחלה של הקטע הראשון בשביל
גשר הצינורות בטיילת באר שבע
פארק נחל באר שבע
רוכבי אופני הרים בקטע 2 של השביל
סימון שבילים בקטע 1 של השביל
שביל סובב באר שבע הוא שביל טיול מסומן באורך של כ-42 ק"מ, המקיף את העיר באר שבע.
היסטוריה

ההצעה לסימון השביל הועלתה בשנת 2008 על ידי יוני ויעקב מידבידובסקי, תלמידי תיכון מבאר שבע וחניכים בחוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע. בזמן שביתת התיכונים שהתקיימה באותה שנה יזמו השניים יזמו טיול מסביב לעיר באר שבע. שחזרו מהטיול והיו נרגשים מיופיו של המסלול הועלה רעיון כי לשביל כזה יכול להיות ערך בשמירה על שטחים פתוחים ובמאבקים סביבתיים עתידיים. השביל נחנך בסוף חודש מרץ 2012, לאחר שבהקמתו נטלו חלק קרן קיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור, רשות העתיקות ועיריית באר שבע.
באוקטובר 2012 זכה "שביל סובב באר-שבע" במקום השלישי בפרס הסביבתי של איגוד המטיילים האירופי לשנת 2012, בזכות המודל החברתי שהוביל להקמתו: פיתוח עירוני מוצלח בשיתוף נוער, גופי סביבה ועירייה - הזכייה התבססה על חוברת שביל טיול ככלי תכנוני שנכתבה על ידי אדר' גל הרט.
מהלך השביל

השביל מבוסס ברובו על שבילים קיימים, ואלה מסומנים בסימון השבילים המקורי המשנה את צבעו מקטע לקטע. השביל חולק לחמישה קטעים באורך של 5 עד 10 ק"מ כל אחד, והוא מתחיל באנדרטת חטיבת הנגב מצפון-מזרח לעיר, ומתקדם נגד כיוון השעון:
קטע 1 (10 ק"מ) (סמ"ש שחור, נכון ל-2023) - אנדרטת חטיבת הנגב - נחל כתף - כתף באר שבע - גבעת המאגורות - תחנת הדלק בכניסה הצפונית לעיר.
קטע 2 (7 ק"מ) (סמ"ש שחור/לא מסומן ברובו) - תחנת הדלק בכניסה הצפונית לעיר - נחל כובשים - כביש 25.
קטע 3 (5 ק"מ) (סמ"ש אדום) - כביש 25 - פארק באר שבע - גישה ל"שביל האתרים הטורקיים" ואל הגן הזואולוגי של באר שבע - כביש 2357.
קטע 4 (8 ק"מ) (לא מסומן) - כביש 2357 - נחל באר שבע - באר לאה - טיילת באר שבע - גשר הצינורות - באר אברהם.
קטע 5 (9 ק"מ) (סמ"ש ירוק) - באר אברהם - פארק נחל באר שבע וגשר הרכבת הטורקי - גישה למצפה בית אשל - פניה צפונה למרגלות תל באר שבע, אנדרטת חטיבת הנגב.
לאורך השביל מספר נקודות תצפית אל העיר וסביבתה, והוא מעניק הזדמנות טובה לצפות בצומח האופייני לנגב הצפוני, ובכלל זה באירוס השחום הנדיר. שיא הגובה של השביל הוא 413 מטר מעל גובה פני הים, והנקודה הנמוכה ביותר בגובה 210 מטר.
עם המראות הנגלים לאורך השביל בית ארבעת המרחבים, מאגורות, סכרים, שרידי טרסות וחווה חקלאית ביזנטיים, נופי בתרונות, לימנים ושיחים.
לקריאה נוספת

שביל סובב באר שבע, אשכול הוצאה לאור (2009). דאנאקוד 800-32013
המדריך האדום לשבילים ארוכים בישראל, יעקב סער ויגיל הנקין, אשכול הוצאה לאור (2012). דאנאקוד 101–1141
שביל טיול ומרחבו ככלי תכנוני, אדר' גל הרט, החברה להגנת הטבע (2011)
הערות שוליים

↑  שביל סובב באר שבע זכה במקום השלישי בתחרות אירופאית
↑  עדי וולפסון, הביאו כבוד לנגב: פרס אירופי ירוק לבאר-שבע, באתר ynet, 6 באוקטובר 2012
Disturbia (שיר)

Disturbia (בעברית: הפרעה) הוא שיר של הזמרת ריהאנה. השיר יצא לאור ב-22 ביולי 2008 כסינגל השלישי מהגרסה המחודשת לאלבומה השלישי של ריהאנה, Good Girl Gone Bad: Reloaded. השיר נכתב על ידי אנדרה מריט, כריס בראון, בריאן קנדי ורוברט אלן והופק על ידי בריאן קנדי. ב-17 ביוני 2008 הוא נשלח לרדיו העכשווי האמריקאי ויצא לאור כעותק פיזי בבריטניה ב-22 ביולי 2008.
השיר הוא שיר אפ-טמפו, דאנס-פופ ואלקטרו-פופ שהמילים שלו מבוססות על סרט בעל אותו שם אשר יצא שנה אחת קודם לכן, מילות השיר באופן כליי מתארות תחושות של חרדה, אימה ובלבול. השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ששיבחו את הסגנון האפל של השיר, את המילים שלו והקצב שלו וצוין כי הוא דומה לשירה "Don't Stop the Music". השיר זכה בפרס השיר הבין לאומי הטוב ביותר בטקס NJR Music Awards ואף הועמד לפרס גראמי בקטגוריית הקלטת הדאנס הטובה יותר.
השיר זכה להצלחה מסחרית אדירה כאשר הגיע למקום הראשון בין היתר בפלנדריה, ארצות הברית וניו זילנד והגיע לעשירייה הפותחת ב-20 מדינות ביניהם אוסטרליה, קנדה ובריטניה. בארצות הברית הוא שהה שבועיים במקום הראשון ובכך הפך לשיר הרביעי שלה שמגיע למקום הראשון ולשיר השלישי מהאלבום לעשות זאת. הקליפ לשיר בוים על ידי אנתוני מנדלר ומראה את ריהאנה במקומות שונים כמו תא כלא ותא גזים. מאז שיצא ריהאנה הקפידה לבצע אותו בכל סיבובי ההופעות שלה עד שנת 2016.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אנדרה מריט, כריס בראון, בריאן קנדי ורוברט אלן והופק על ידי בריאן קנדי. השיר במקור היה מיועד להיות לבראון עצמו ולהיכנס כחלק מהמדורה המחודשת של אלבומו Grafiti אך בראון החליט לוותר על השיר לטובת שיר אחר מכיוון שחשב כי השיר מתאים יותר לאישה ולכן העביר את השיר לריהאנה. בראון אמר שההשראה שלו לכתוב את השיר הייתה "ללכת לכיוון מוזר". כאשר בראון נשאל כיצד הרגיש על ההחלטה לתת את השיר לריהאנה הוא אמר: ""זה כיף להיות יצירתי ואפילו אם יש לך מושג בראש שלך מה לכתוב, אתה יכול לכתוב אותו ולתת אותו למישהו אחר כי זה אולי לא מתאים לך באופן אישי, אבל זה יכול להיות רעיון שיש לך."
השיר הוקלט במהלך 2008 באולפני "Rocky Mountain Recorders" בדנוור, קולורדו. כאשר ריהאנה דיברה על הקלטת השיר בריאיון ל-"Digital Spy" היא אמרה: "נכנסתי לאולפן ועשיתי את דרכי, מצאתי את עצמי בבת אחת". בריאיון שנערך ב-"This Morning" אמרה ריהאנה כי השיר אינו בהכרח ניסיון אישי ספציפי, אלא הרגשות הכלליים של כאב נפשי, חרדה ובלבול. ריהאנה הסבירה עוד כי היא רוצה להקליט את השיר כי היא הרגישה כי המאזינים יוכלו להתייחס לנושא. כאשר אלבומה השלישי יצא, פנה אליה המנכ"ל לשעבר של דאף ג'אם אל. איי ריד, והציע לה להוציא את השיר ביחד עם השיר "Take a Bow". בריאיון ל-MTV News, אמר ריד: "זו הייתה הפעם הראשונה שריהאנה באמת באה אליי ואמרה, 'הנה השיר שאני רוצה להוציא'. היא ניגנה לי את השיר, וזה השתלט עליה, היא מבינה מה זה להיטים, והיא יודעת מה היא רוצה להגיד, היא במקום שבו היא יכולה לעשות את זה."
הרכב מוזיקלי

מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר אפ-טמפו דאנס-פופ ואלקטרו-פופ אשר הושווה לשירה "Don't Stop the Music". השיר נפתח בצעקה בסגנון סרטי אימה ולאחר מכן השיר מתחיל בפתיחה אשר מזכירה את שירה "Umbrella". השיר מורכב ממפתח B מינור אשר משלב בתוכו טכנו-פופ בצורה מתונה. טווח קולה של ריהאנה משתרע בשיר מתווים נמוכים (D3) לתווים גבוהים (E5) והשיר עוקב אחרי ההתקדמות של האקורד Bm-D-A-G בבתים ובפזמון. בנוסף יש בשיר שימוש באפקטים קוליים שונים כמו אוטו-טיון ו-vocoder.
מיקומים במצעדים

השיר הופיע לראשונה במקום ה-18 בארצות הברית ובכך הפך לשיר השישי של ריהאנה מהאלבום שמגיע לעשרים העליונים. לאחר חודשיים הוא הצליח להגיע למקום הראשון במצעד עם מכירות של 148 אלף עותקים ובכך הדיח את השיר "I Kissed a Girl" של קייטי פרי. מצמרת המצעד ובכך הפך לשיר הרביעי שלה שמגיע למקום הראשון במצעד מה שהפך אותה לזמרת הנשית השלישית שהצליחה להכניס הכי הרבה שירים למקום הראשון במצעד בעשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף השיר הגיע גם למקום הראשון במצעד שירי הדאנס ובמצעד השמעות שירי דאנס של ארצות הברית. בנוסף הוא גם הגיע למקום הראשון במצעד שירי הפופ ובכך הפך לשיר השלישי שלה לעשות זאת. נכון ליוני 2015 השיר מכר 4.8 מיליון עותקים בארצות הברית ובכך הגיע למעמד פלטינה מרובעת במדינה. גם בקנדה השיר זכה להצלחה כאשר הצליח להגיע למקום השני ונשאר שם 5 שבועות.
בבריטניה השיר הגיע לראשונה למקום ה-47 עם שחרור המהדורה המחודשת של האלבום בעקבות מכירות דיגיטליות חזקות. לאחר שחרור הקליפ השיר שוב הגיע לאותו מקום ובסוף הגיע למקום השלישי. הוא נשאר בעשירייה הפותחת 11 שבועות ונהיה לשיר השמיני של ריהאנה להגיע לעשירייה הפותחת במדינה. בנוסף השיר הפך לשיר השלישי שלה ששהה הכי רהבה זמן במצעד הבריטי עם 36 שבועות. נכון לשנת 2010 השיר מכר 430 אלף עותקים במדינה.
בשאר אירופה השיר הצליח להגיע לעשירייה הפותחת ב-15 מדינות ובכך דורג במקום השני במצעד האירופאי. בצרפת השיר הגיע למקום הראשון ושהה בסך הכל במצעד הצרפתי 36 שבועות יותר מכל שיר אחר שלה. גם בפלנדריה השיר הגיע למקום הראשון ובולוניה למקום ה-4. בסופו של דבר הצליח להגיע השיר למעמד זהב בבלגיה עם מכירות של 10,000 עותקים. בספרד השיר הצליח להגיע למקום העשירי שם גם הגיע למעמד זהב. בנוסף הוא גם הצליח להגיע למקום השני בפינלנד, למקום השלישי בנורווגיה, למקום ה-4 באוסטריה, דנמרק, הונגריה, אירלנד, שוודיה, ושווייץ למקום ה-5 בגרמניה, למקום ה-7 בסלובקיה, ומקום ה-10 גם בצ'כיה והולנד. בנוסף הוא גם הגיע למקום הראשון בניו זילנד בכך הפך לשיר השלישי שלה לעשות זאת ובכך גם הגיע למעמד פלטינה במדינה על מכירות של 15 אלף עותקים. באוסטרליה הוא הצליח להגיע למקום ה-6 וגם הגיע למעמד זהב מהורדות דיגיטליות בלבד אך לאחר שחרורו בעותק פיזי הצליח להגיע למעמד פלטינה. נכון להיום השיר מכר 7.3 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
וידאו קליפ > רקע

הקליפ צולם ב-1 ביולי 2008 בלוס אנג'לס, קליפורניה. במקור פורסם כי הקליפ צולם ובוים על ידי הצלם והבמאי האמריקאי, דייוויד לה-צ'אפל, שביים בעבר את הקליפ לשיר Dirrty של כריסטינה אגילרה ואת הקליפ לשיר Rich Girl של גוון סטפאני, עם זאת, הקליפ בסופו של דבר בוים על ידי אנתוני מנדלר, שבעבר ביים את הקליפים לשיריה כמו "Shut Up and Drive", "Hate That I Love You" ו-"Take a Bow". הקליפ שוחרר ב-iTunes ב-22 ביולי 2008.