stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיזוסטיגמין

| --- | --- |

 שם IUPAC
 (3aR,8aS)-1,3a,8-Trimethyl-1H,2H,3H,3aH,8H,8aH-pyrrolo[2,3-b]indol-5-yl N-methylcarbamate
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C15H21N3O2 
 מסה מולרית:  275.346 g/mol
 בטיחות
 מעמד חוקי:  מוגדר כחומר טוקסיקה בפקודת הרוקחים
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  V03AB19, S01EB05 
 מספר CAS:  57-47-6
 PubChem:  5983
 ChemSpider:  5763
 
פיזוסטיגמין (Physostigmine) הוא אלקלואיד פאראסימפתומימטי, ומעכב אצטיל-כולין אסטרז הפיך. הוא נמצא באופן טבעי בשעועית קלבר (Physostigma venenosum).
החומר סונתז לראשונה בשנת 1935 על ידי פרסי לבון ג'וליאן וג'וזף פיקל. הוא משווק גם תחת השם המסחרי אזרין (eserine).
פיזוסטיגמין משמש לטיפול בגלאוקומה, במחלת אלצהיימר וכן משמש להגברת תנועתיות המעי ושלפוחית השתן. לעיתים משתמשים בו גם לטיפול בתת-לחץ דם בעמידה (Orthostatic Hypotension). כיון שהוא אמין שלישוני, הוא יכול לחצות את מחסום דם-מוח, והוא ממשמש לטיפול בהרעלה של אטרופינים מוסקרינים דוגמת אטרופין, סקופולמין, ומינון יתר של תרופות אנטיכולינרגיות אחרות.
מנת יתר יכולה לגרום לתסמונת כולינגרית. תופעות לוואי אחרות עשויות לכלול בחילות, הקאות, שלשולים, אנורקסיה, סחרחורות, כאבי ראש, כאבי בטן, הזעה והפרעות בעיכול.
לקריאה נוספת

הערך "פיזוסטיגמין", באתר ויקירפואה
הערך "פיזוסטיגמין", באתר "ויקיתרופות"
הערות שוליים

↑  פקודת הרוקחים, תוספת שנייה
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פואד אבאזה

| --- | --- |
 לידה:  1890 
 פטירה:  ?
 מדינה:  מצרים 
 
פוּאַד אַבַּאזַה בַּאשַׁא (בערבית: فؤاد أباظة باشا; תעתיק מדויק: פֻאַ'אד אבאט'ה; נולד ב-23 ביולי 1890, ולפי מקור אחר ב-1885‏, תאריך פטירתו לא ידוע) היה איש עסקים מצרי, מנהל האגודה החקלאית המלכותית.
אבאזה נולד במיניא אל-קמח, בן למשפחת אבאזה. היה מנהל האגודה החקלאית המלכותית ויושב ראש ועדת הכותנה המצרית המשותפת. במסגרת זו עסק בארגון תערוכות ומשלחות כלכליות–חקלאיות. הוא עמד בראש מועדון האחדות הערבית (نادي الاتحاد العربي) בקהיר, אשר דגל בפאן-ערביות, ואף ניסה להקיף סניף של המועדון בארץ ישראל. היה ידוע בפעילותו האנטי-ציונית. למרות תמיכתו זו בפאן-ערביות, משנוכח שהאינטרסים של מדינות ערב אינם עולים בקנה אחד, הציע להקים איחוד של מדינות הנילוס, ובהן סודאן, חבש, אריתריאה ואוגנדה, אם כי עוד קודם לכן ארגן משלחות מצריות לחקר המצב הכלכלי בסודאן.
בנוסף, היה חבר הנהלת התאחדות הכדורגל המצרית בין השנים 1921–1925 וחבר כבוד בהנהלת מועדון הכדורגל אל-אהלי.
את התואר פאשא קיבל ב-15 בפברואר 1937.
תמיכתו בפארוק, מלך מצרים, גם לאחר הדחתו של המלך וצאתו לגלות, הובילה לפיטוריו מצד ממשל הקצינים החופשיים.
היה נשוי לבת דודו מצד אמו, פאטמה פח'ר א-דין.
הערות שוליים

1 2 3 4  "אבאזה", האנציקלופדיה העברית (כרך א, עמ' 66–67), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט.
↑  מן המתרחש בארץ, אשנב, 5 ביולי 1945
↑  מיום ליום, הארץ, 4 בינואר 1943
↑  מדינאים מצרים מערערים על האחדות הערבית, דבר, 18 בפברואר 1943
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמלציים

| עמלציים |
| --- | --- |
 עמלץ לבן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: דמויי עמלץ
משפחה:: עמלציים
שם מדעי
 Lamnidae ‏מילר והנלה, 1838
עמלץ כחול
עמלציים (שם מדעי: Lamnidae), היא משפחה של כרישים בסדרת דמויי עמלץ, בתוכה הדגים הטורפים הגדולים בעולם.
העמלציים דומים מאוד במראם החיצוני לבני משפחת הכרישיים והם בעלי גוף גדול וזנב עגלוני. העמלציים ידועים כטורפים מרשימים ותוקפניים בעלי שיניים גדולות. חלק מהמינים, בהם העמלץ הלבן והעמלץ הכחול, יכולים להעלות את הטמפרטורה בחלקים בגופם, כדי לאפשר להם חושים חדים יותר וציד פעיל יותר. כמה מהמינים, ובייחוד העמלץ הלבן, יכולים לתקוף גם בני אדם המתרחצים בים, צוללנים וגולשים, אירועים המסתיימים בפציעות חמורות ולעיתים נדירות במוות, אך מדובר על מקרים נדירים מאוד.
מינים אלה חיים בכל האוקיינוסים ומחפשים בעיקר טרף של דגים או כלבי ים ואריות ים.
מקור השם

על פי האקדמיה ללשון העברית ראשיתו של השם "עמלץ" הוא בפירוש מקורי לפסוק בתהלים שהציע עמנואל לב (Löw; 1854–1944), חוקר יהודי הונגרי שכתב על בעלי החיים והצמחים של ארץ ישראל ועל שמותיהם העבריים והארמיים. בתהלים פרק ע"ד, פסוק י"ד, נאמר "אַתָּה רִצַּצְתָּ רָאשֵׁי לִוְיָתָן תִּתְּנֶנּוּ מַאֲכָל לְעָם לְצִיִּים". את המילים "עם לציים" הציע לב לקרוא בחלוקה אחרת: "לעמלצי ים", ופירש כי 'עמלץ' הוא טורף ימי ענק. בעקבות הצעתו נכנסה המילה עַמְלֵץ למילונים העבריים במשמעות 'כריש'.
מיון

סוג קרכרודון (Carcharodon )
מין עמלץ לבן או קרחה לבנה (Carcharodon carcharias)
מין מגלודון - נכחד (Carcharodon megalodon ; ייתכן ששייך לסוג אחר)
סוג עמלץ מאקו (Isurus )
מין עמלץ כחול - (Isurus Oxyrinchus)
מין עמלץ ארוך סנפיר - (Isurus paucus)
סוג למנה (Lamna )
מין למנה חוטמנית (Lamna nasus)
מין כריש הסלמון (Lamna ditropis)
סוג Carchariolamna - נכחד
סוג Cosmopolitodus - נכחד
סוג Carcharomodus - נכחד
סוג Isurolamna - נכחד
סוג Karaisurus - נכחד
סוג Lamiostoma - נכחד
סוג Lethenia - נכחד
סוג Macrorhizodus - נכחד
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, 1983. כרך 4 - החיים במים, עמוד 35. לפי שם קודם Isuridae
↑  עמלץ, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 במרץ 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיב"א אמריקה

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורסל
 תחום השיפוט:  יבשתי, אמריקה
 השתייכות:  פיב"א
 מיקום המטה:  סן חואן, פוארטו ריקו
 נשיא:  הורסיו מוראטור (הנשיא בפועל)   יוסי ריצ'רדס (הנשיא הנבחר)
 תאריך ייסוד:  11 באוקטובר 1975
 מספר חברות:  44
 http://www.fibaamericas.com
פיב"א אמריקה (באנגלית: FIBA Americas) היא התאחדות כדורסל על-אזורית של פיב"א, שאליה שייכות כל 44 פדרציות פיב"א אשר ממוקמות באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. המשרד הראשי של פיב"א אמריקה ממוקם בסן חואן, פוארטו ריקו.
תחרויות פיב"א אמריקה

אליפות פיב"א אמריקה
אליפות פיב"א אמריקה לנשים
אליפות פיב"א אמריקה לגברים מתחת לגיל 20 (לא נערכת יותר)
אליפות פיב"א אמריקה לנשים מתחת לגיל 20 (לא נערכת יותר)
אליפות פיב"א אמריקה עד גיל 18.
אליפות פיב"א אמריקה עד גיל 18, נשים.
אליפות פיב"א אמריקה עד גיל 16.
אליפות פיב"א אמריקה עד גיל 16, נשים.
ליגת פיב"א אמריקה.
דירוג נוכחי לנבחרות פיב"א אמריקה

להלן דירוג הנבחרות בפיב"א אמריקה לפי הדירוג העולמי של פיב"א:
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הגברים באמריקה באתר פיב"א
↑  דירוג נבחרות הנשים באמריקה באתר פיב"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017065547  VIAF: 6221149619382304010006   WorldCat (עם VIAF): 6221149619382304010006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פוטורה

פוטורה אינטרנשיונל (Futura International Airways) הייתה חברת תעופה ספרדית שבסיסה שכן בנמל התעופה פלמה דה מיורקה. עיסוקה העיקרי של החברה היה הפעלת טיסות שכר.
תולדות החברה

החברה הוקמה בשנת 1989 על ידי חברות התעופה אייר לינגוס ובלטון אייר והבנק הספרדי "בנקו סנטנדר". החברה החלה את טיסותיה ב-17 בפברואר 1990 בטיסה בין פלמה דה מיורקה למנצ'סטר. בתחילת ספטמבר 2008 הפסיקה החברה את פעילותה בעקבות המשבר הכלכלי שגרם לה לחובות כבדים. חברת הבת האירית שלה Futura Gael הפסיקה לפעול לאחר שאיבדה את רישיון ההפעלה האווירית שלה.
החברה הפעילה טיסות שכר בין ספרד לאירופה, צפון אפריקה והמזרח התיכון באמצעות מטוסי בואינג 737, והעסיקה 1,200 עובדים בשיא פעולתה.
הערות שוליים

↑  Ian Taylor, Futura Airways files for bankruptcy protection, TRAVELWEEKLY, ‏8-8-2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 136764342   WorldCat (עם VIAF): 136764342
פקונדו מדינה

פקונדו אקסל מדינה (בספרדית: Facundo Axel Medina; נולד ב-28 במאי 1999 בויז'ה פיוריטו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים

מדינה גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית. בעונת 2016/2017 ישב לראשונה על ספסל הקבוצה הבוגרת.
ב-30 בינואר 2018 חתם מדינה בטאז'רס מליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-2 ביולי 2020 חתם מדינה בלאנס מליגת העל הצרפתית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לניס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-13 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על לוריאן במסגרת המחזור השלישי בליגה. בשתי עונותיו הראשונות במועדון ערך 55 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
קריירה בינלאומית

ב-13 באוקטובר 2020 ערך מדינה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 2-1 על נבחרת בוליביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.
הערות שוליים

↑  Facundo Medina refuerza la defensa de Talleres para la Superliga באתר הרשמי של טאז'רס, 30 בינואר 2018 (בספרדית)
↑  Facundo Medina rejoint le RC Lens באתר הרשמי של לאנס, 2 ביולי 2020 (בצרפתית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פקונדו מדינה".
פיטר מייהו

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1944 ברנס, סארי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 באפריל 2019 (בגיל 74) בויד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Peter William Mayhew 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1977–2019 (כ־42 שנים) 
 מספר צאצאים:  3 
 http://www.chewbacca.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר ויליאם מייהו (באנגלית: Peter William Mayhew; ‏19 במאי 1944 - 30 באפריל 2019) היה שחקן קולנוע אנגלי - אמריקאי הידוע בעיקר בשל גילום דמותו של צ'ובאקה בחמישה מסרטי מלחמת הכוכבים.
ביוגרפיה

מייהו נולד בלונדון בשנת 1944. גובהו הרב, 221 סנטימטר, נבע מתסמונת מרפן.
תפקידו הראשון בקולנוע היה מינוטאור מכני בסרט סינבד ועין הנמר בשנת 1977. הוא קיבל את התפקיד לאחר שמפיקי הסרט ראו את תמונתו במאמר אודות אנשים בעלי רגליים גדולות.
לאחר תפקיד זה לוהק בתור צ'ובאקה בסרט תקווה חדשה (שנקרא במקור מלחמת הכוכבים). שני הסרטים צולמו ב-1976 אך תקווה חדשה שהפקתו הסתיימה אחרי סינבד יצא לאקרנים לפניו והיווה את הופעת הבכורה של מייהו. התפקיד, שהצריך שחקן גבוה במיוחד הוצע קודם לכן לדייוויד פראוז שהעדיף לגלם את דארת' ויידר.
מייהו, שזכה לפרסום רב מגילום דמותו של צ'ובאקה אף על פי שכל גופו למעט עיניו היה מכוסה בעת מילוי התפקיד וקולו לא נשמע כלל (קולו של צ'ובאקה נוצר מהקלטת מספר בעלי חיים), הופיע בדמות זו בסרטים תקווה חדשה, האימפריה מכה שנית, שובו של הג'דיי, נקמת הסית' והכוח מתעורר. לאחר שפרש מגילום הדמות בעקבות בעיות בריאותיות שימש כיועץ בהפקת הסרט אחרוני הג'דיי, בו גולמה הדמות על ידי יונאס סואוטאמו, ששימש ככפיל גוף עבור מייהו בהכוח מתעורר והמשיך כמחליפו גם בסרטים סולו: סיפור מלחמת הכוכבים ועלייתו של סקייווקר.
מייהו, שקיבל אזרחות אמריקאית בשנת 2005, היה נשוי למרי אנג'ליק "אנג'י" לוקר ואב לשלושה ילדים. הזוג התגורר בטקסס, ארצות הברית.
הוא נפטר כתוצאה מהתקף לב ב-30 באפריל 2019.
פאולה בריינר

אין תמונה חופשית
פאולה בריינר (איינטר) (בלועזית: Paula Einetter Breiner; 15 ביולי 1910 - 28 באוגוסט 2000), הייתה חסידת אומות העולם מהונגריה, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

פאולה איינטר נולדה בלוצ'נץ בשנת 1910, אביה יוסף היה מסגר. ד"ר דוד ריינפלד היה רופא המשפחה ונוצרו קשרי ידידות בין שתי המשפחות. לאחר שהצבא הגרמני כבש את הונגריה במרץ 1944, נחקקו חוקים שאילצו את היהודים למסור את רכושם. שלושת ידידי משפחת איינטר היהודים - ד"ר שנק, ד"ר ריינפלד ואשתו, פנו לפאולה בבקשה שתשמור על חפצי הערך שלהם. פאולה הציעה להסתיר את בני הזוג. תחילה הם סירבו, אולם באפריל 1944 בני הזוג ריינפלד נענו להצעתה של פאולה והתחבאו במזווה של ביתה. בתחילת יוני 1944 פשטה המשטרה על ביתה של פאולה, ככל הנראה בעקבות הלשנה. השוטרים גילו את הרכוש היהודי אך לא את בני הזוג ריינפלד. פאולה נעצרה והוחזקה בלוצ'נץ, בודפשט ובמחנה המעצר בצ'ורגו לצורך חקירה בעינויים. ב-27 ביולי 1944 היא שוחררה ושבה לביתה תחת פיקוח משטרתי כבד עד כדי מעצר בית. כחלק מתנאי מעצרה, הוטל עליה עוצר בשעות הלילה ובאופן כללי פאולה נדרשה לקבל אישור עבור כל יציאה מביתה. כשחזרה לביתה, בני הזוג ריינפלד לא היו שם. באוקטובר שבה פאולה לפעילות הצלה, והחביאה את דוד בריינר, שהכיר את פאולה מהתקופה בה למד מסגרות במסגרייה של אביה. דוד נשאר אצל פאולה עד לשחרור העיר בינואר 1945 והתפתחו ביניהם קשרי אהבה.
לאחר המלחמה

ב-1946 התחתנו פאולה ודוד בריינר, וב-1949 עלו ארצה והתיישבו בחדרה ושם הקימו משפחה. ב-28 באוגוסט 2000 הלכה פאולה בריינר לעולמה בגיל 90. היא נקברה בבית העלמין החדש בחדרה.
הכרה והנצחה

ב-20 ביוני 1990 הכיר יד ושם בפאולה בריינר (לבית איינטר) כחסידת אומות העולם. שמה מונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) אותר קברה של פאולה והוספה לוחית זיכרון לקברה.
לקריאה נוספת

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יש ושם, 2023, עמ' 71.
Dan Michman, “Hiding, Sheltering, And Borrowing Indentities: Avenues Of Rescue During The Holocaust, ירושלים: יד ושם, 2017, עמ’ 100-102
מרדכי, פלדיאל. "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 261.
הערות שוליים

↑  גרשון פינצ'בסקי, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 71
↑  החלטת המשטרה הממלכתית של הונגריה, 27 ביולי 1944, תיק M31.4639, ארכיון יד ושם
1 2 3  Breiner Paula (Einetter), יד ושם
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאולה בריינר".
פאול ואצלאוויק

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1921 פילאך, אוסטריה 
 פטירה:  31 במרץ 2007 (בגיל 85) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכותרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קה פוסקארי של ונציה 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס ויקטור פראנקל (2001)  אות הזהב לשירות העיר וינה 
 
פאול ואצלאוויק (באנגלית: Paul Watzlawick;‏ 25 ביולי 1921 – 31 במרץ 2007) היה מטפל משפחתי, פסיכולוג, פילוסוף אמריקאי ממוצא אוסטרי, תאורטיקן בתורת התקשורת ובקונסטרוקטיביזם רדיקלי, שעסק בתחומי טיפול משפחתי ופסיכותרפיה כללית. ואצלאוויק האמין שאנשים יוצרים את הסבל שלהם מעצם הניסיון לתקן את הבעיות הרגשיות שלהם. הוא היה אחת הדמויות המשפיעות ביותר במכון חקר הנפש (Mental Research Institute) וחי ועבד בפאלו אלטו, קליפורניה.
ביוגרפיה > ראשית חייו וחינוכו

ואצלאוויק נולד בפילאך, מחוז באוסטריה, בנו של מנהל בנק. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ב-1939, למד פילוסופיה ופילולוגיה ב-Università Ca' Foscari בוונציה – אף על פי שהפקולטה לפילוסופיה לא הוקמה לפני 1969 – וקיבל תואר דוקטור ב-1949. במכון קרל גוסטב יונג בציריך קיבל תואר בפסיכולוגיה אנליטית ב-1954. בשנת 1957 המשיך את קריירת המחקר באוניברסיטת אל סלבדור.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1960, דון ד' ג'קסון ארגן את נסיעתו לפאלו אלטו לשם מחקר במכון חקר הנפש. משנת 1967 לימד פסיכיאטריה באוניברסיטת סטנפורד. במכון חקר הנפש הלך בעקבות גרגורי בייטסון וצוות המחקר (דון ג'קסון, ג'ון וויקלנד, ג'יי היילי) שאחראים על הצגת מה שנודע בתור "הקשר הכפול" של סכיזופרניה – היותו של אדם לכוד תחת ציפיות סותרות. עבודתו של ואצלאוויק משנת 1967 המבוססת על חשיבתו של בייטסון, Pragmatics of Human Communication (עם דון ג'קסון וג'נט ביווין), הפכה לאבן יסוד בתורת התקשורת. תרומות מדעיות אחרות כוללות עבודות על קונסטרוקטיביזם רדיקלי והתיאוריה שלו על תקשורת. הוא היה פעיל בתחום הטיפול המשפחתי.
ואצלאוויק היה אחד משלושת החברים המייסדים של המרכז לטיפול קצר-מועד ב-MRI. בשנת 1974 פרסמו חברי המרכז עבודה מרכזית על גישתם הקצרה, שינוי: עקרונות של יצירת בעיות ושל פתירת בעיות (Watzlawick, Weakland, Fisch). הוא היה פסיכולוג בקליפורניה מ-1969 עד 1998, אז הפסיק לטפל בחולים.
חיים אישיים

ואצלאוויק היה נשוי לוורה והיו לו שתי בנות חורגות, איבון וג'ואן. הוא מת מדום לב בביתו בפאלו אלטו בגיל 85.
יצירתו > מבט בין-ממדי

ואצלאוויק עשה מחקר מקיף על תקשורת בתוך משפחות. ואצלאוויק הגדיר חמש אקסיומות בתיאוריה שלו על תקשורת, הידועה בכינויה "ההשקפה האינטראקציונית (הבין-ממדית)". ההשקפה האינטראקציונלית היא תיאוריה פרשנית השואבת מהמסורת הקיברנטית. ואצלאוויק ראה בחמש אקסיומות תנאי מוקדם לתפקוד תקשורת בין שני אנשים או משפחה. לדבריו, חוסר תקשורת מתרחש מכיוון שלא כל המתקשרים "מדברים באותה שפה". זה קורה כי לאנשים יש נקודות מבט שונות לגבי דיבור. כשבתשתית הדיון קיים מבנה קיברנטי, ואצלאוויק חשב על סיבתיות בעלת אופי מעגלי, משובי, עם מידע כמרכיב ליבה. הדיון עוסק בתהליכי תקשורת בתוך מערכות במובן הרחב ביותר ולכן גם במערכות אנושיות, כגון משפחות, ארגונים גדולים ויחסים בין-לאומיים.[דרוש מקור]
בתוך "ההשקפה האינטראקציונית" התקשורת מבוססת על מה שקורה, ולא בהכרח קשורה לשאלות בנושא מי, מתי, איפה או למה מתרחש הדבר. ואצלאוויק למד את נושא המשפחה ה"נורמלית" כמו גם "המופרעת", כדי להסיק מה התנאים המתאימים לגישה של אינטראקציה-אוריינטציה. הוא האמין שהאישיות, האופי והסטייה של הפרט מעוצבים על ידי יחסי הפרט עם חבריו. הוא ראה בסימפטומים, הגנות, מבנה אופי ואישיות, מונחים המתארים את האינטראקציות האופייניות של הפרט, המתרחשות בתגובה להקשר בינאישי מסוים.[דרוש מקור]
יצירתו > מושגים נוספים

מושגים הקשורים זה בזה ומרכיבים את ההשקפה האינטראקציונית שקידמו ואצלאוויק ועמיתיו ב-MRI כוללים:
אי אפשר שלא לתקשר, והרעיון הקשור הוא, שאי אפשר שלא להשפיע על אדם;
אנו מחליפים כל הזמן מסרים המגדירים את אופי מערכות היחסים שאנו חלק מהן;
העברת מיקוד תשומת הלב מהכוונה להשפעות ההתנהגות;
סימני התנהגות שהצופה מניח, משער;
הדגשת התפקיד החיוני של הדעות הקדומות של המטפל בהבאת מציאות הבנויה חברתית;
השקעת ההשלכות של נבואה שמגשימה את עצמה;
ניסוח ואימוץ מלא של אופי ה"כאילו" של התנהגות.
מונח שמשתמשים בו לעיתים קרובות בתאוריית ההשקפה האינטראקציונלית הוא "מאפשר". "מאפשר" נמצא בתוך תרבות ההתמכרות; למשל, אדם שהתנהגותו הלא אסרטיבית מאפשרת לאחרים להמשיך בשימוש בסמים. דוגמה לכך תהיה אדם שנותן לאחיו להמשיך להתנהג בצורה לא בוגרת כי כך המשפחה רגילה.[דרוש מקור]
מילה נוספת המשמשת לעיתים קרובות בתצוגה האינטראקציונלית היא חיבור כפול, או קשר כפול, לציון אדם הלכוד בציפיות; המפלגה החזקה מבקשת ממפלגת בעלת כוח פחות לפעול באופן סימטרי או הולם לרצונה-שלה. דוגמה לכך תהיה אדם ששואל אדם אחר, "למה לא אהבת את הסרט?" או "אתה אוהב רוקנרול, נכון?" האדם הראשון מבקש מהאדם השני לפעול בצורה דומה (סימטרית) לו.[דרוש מקור]
יצירתו > ביקורת

נמתחת ביקורת על היכולת ליישום התיאוריה. קשה לשלוט ביישום האקסיומות הללו ביחסים בין משפחות. התיאוריה עצמה אינה טוענת ומיישמת הנחות מדויקות מלבד "מסגור מחדש". מסגור מחדש מבקש מהמתקשרים לצאת מהמצב ולפרש מחדש את משמעותו. זה קשה כי התיאוריה קובעת שרק מקור חיצוני יכול לראות בעיה, כי אנשים "מדברים בשפה שלהם".[דרוש מקור]
תיאוריה זו מראה שינוי במערכת יחסים, אך היא אינה מצביעה על דרכים מעשיות לשנות אותה. מערכת זו מתנגדת לשינוי וקשה להשתמש באופן פעיל בחמש האקסיומות. בהתייחס לאקסיומה הראשונה, ניתן לראות בתקשורת לא מילולית מידע אינפורמטיבי ולא תקשורתי. עם המאפיין ההתנהגותי של Equifinality ("שוויון-סופיות") – מערכות פתוחות ששואפות להגיע למצב סופי מסוים – קשה לדעת מתי מתקיימת מערכת של השקפה על אינטראקציות, כפי שמתארת התיאוריה. שוויון-סופיות היא הנחת תורת המערכות לפיה תוצאה נתונה הייתה יכולה להתרחש עקב כל גורם, או גורמים רבים הקשורים זה בזה, במקום להיות תוצאה של קשר סיבה-תוצאה. תיאוריה זו נשענת על המילה "תקשורת", אבל מילה זו יכולה להתפרש בצורה שונה. ההגדרות של תקשורת יכולות להיות מאוד שנויות במחלוקת. האקסיומות מסבירות בעיות, אך אינן מספקות פתרונות לבעיות שהן מעלות.[דרוש מקור]
ואצלאוויק השפיע על התפתחות פסיכותרפיה קצרת מועד, אסכולה חשובה ומשפיעה בפסיכותרפיה, שהיא מעשית ושמישה בסיוע לאנשים לבצע שינויים.[דרוש מקור]
פרסומים

ואצלאוויק כתב 22 ספרים שתורגמו ל-80 שפות עבור קהלים אקדמיים וכלליים, ויותר מ-150 מאמרים מדעיים ופרקי ספרים. ספרים שכתב או בהם שיתף פעולה כוללים:
An Anthology of Human Communication, 1964
Watzlawick, P., Beavin-Bavelas, J., Jackson, D. 1967. Some Tentative Axioms of Communication. In Pragmatics of Human Communication - A Study of Interactional Patterns, Pathologies and Paradoxes. W. W. Norton, New York, 1967, פאול ואצלאוויק, באתר OCLC (באנגלית)
Change: Principles of Problem Formation and Problem Resolution (with John Weakland and Richard Fisch), 1974, פאול ואצלאוויק, באתר OCLC (באנגלית), W W Norton page
How Real Is Real?, 1976, פאול ואצלאוויק, באתר OCLC (באנגלית)
The Language of Change, 1977, פאול ואצלאוויק, באתר OCLC (באנגלית), W W Norton page
Gebrauchsanweisung für Amerika, 1978
The Situation Is Hopeless, But Not Serious: The Pursuit of Unhappiness, 1983, פאול ואצלאוויק, באתר OCLC (באנגלית), W W Norton page
The Invented Reality: How Do We Know What We Believe We Know? (Contributions to Constructivism), 1984, פאול ואצלאוויק, באתר OCLC (באנגלית)
Ultra-Solutions, or, How to Fail Most Successfully, 1988, פאול ואצלאוויק, באתר OCLC (באנגלית)
The Interactional View: studies at the Mental Research Institute, Palo Alto, 1965–1974, 1977
Munchausen's Pigtail and other Essays, 1990
מורשת

לתיאוריה של ואצלאוויק הייתה השפעה רבה על יצירת מודל ארבעת הצדדים של פרידמן שולץ פון תון.
מישל ובר טוען להבהרה צולבת וחיזוק בין תפיסות העולם של אלפרד נורת' וייטהד ו-ואצלאוויק במאמרו "אמנות השינוי בתקופה".
הערות שוליים

↑  "MRI In Memorium". 14 במאי 2009. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2009. נבדק ב-17 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  פאול ואצלאוויק, ג'ון ויקלנד, ריצ'רד פיש, שינוי: עקרונות של יצירת בעיות ושל פתירת בעיות, ישראל: ספריית פועלים, 1979
↑  G. Bateson, D. D. Jackson: Some Varietes of Pathogenic Organization. In: D. Rioch (ed): Disorders of Communication. vol 42, Research Publications. Association for Research in Nervous and Mental Disease, 1964, p. 270–283.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447674905171  PLWABN: 9810666159305606  BIBSYS: 90074495  BNE: XX967813  BnF: cb11928939q (data)  CiNii: DA01004517  GND: 118629549  ICCU: CFIV036030  ISNI: 0000 0001 0931 7862  LCCN: n50020679  LNB: 000028688  MusicBrainz: 2565ae6f-6c7b-4ac7-999f-db1cd3e984ce  NDL: 00460319  NKC: jn19990008948  NLG: 68190  NLK: KAC2018I9404  NTA: 073119873  SUDOC: 050326996  VIAF: 108687087   WorldCat (עם VIAF): 108687087
פייטרו קנוניקה

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1869 מונקאליירי, איטליה 
 פטירה:  8 ביוני 1959 (בגיל 90) רומא, איטליה 
 מקום לימודים:  Accademia Albertina 
 תקופת הפעילות:  1881–1959 (כ־78 שנים) 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  ריאליזם, נטורליזם 
 הושפע על ידי:  Enrico Gamba, Odoardo Tabacchi 
 
פייטרו קנוניקה (איטלקית: Pietro Canonica; ‏1 במרץ 1869 - 8 ביוני 1959) היה פסל איטלקי, מלחין אופרה, מעצב מדליות ופרופסור לאמנות. ב-1950 הוכרז על ידי נשיא איטליה לואיג'י אינאודי לסנטור לכל החיים.
קנוניקה נולד במונקליירי. כבר בגיל 11 התקבל לאקדמיה לאמנות של טורינו, שם למד פיסול תחת הנחייתו של אנריקו גמבה. עיריית רומא העניקה לו את וילה בורגזה על מנת שיוכל לעבוד במקום, ועוד במהלך חייו היה קנוניקה מסוגל לשלם את עלות הווילה חזרה לעיר. לאחר מותו, הפכה אלמנתו את הווילה למוזיאון.
עבודות נבחרות:
מונומנט הרפובליקה לזכר מלחמת העצמאות של טורקיה במרכז הכיכר העגולה בכיכר טקסים באיסטנבול (1928).
פסלים בווילה בורגזה
פולחן קדושים

פולחן הקדושים הוא פן דתי בפולחן האבות. מתקיים בתרבויות רבות ברחבי העולם. מתקיים בדתות מונותאיסטיות ובדתות פוליתאיסטיות. הביטוי - המת שנחשב לנערץ ומקודש בזכות חייו ופועלו, ובזכות סגולותיו שהתגלו לאחר מותו. האמונה בקדושים מבטאת את החלק המיסטי והקשר האינדיבידואלי של המאמין או של הקהילה עם הדמות. בתרבויות רבות פולחן הקדושים כולל: עריכת פסטיבלים, עלייה לקבר הקדוש, תפילה והחזקת שרידיו.
פולחן קדושים ביוון העתיקה ורומא העתיקה

בפוליס היוונית היה נהוג לכבד את זכרו של "הורס", דהיינו גיבור מקומי שלרוב היה חצי אל. פולחן הגיבורים ביוון העתיקה היה חלק מהזהות והגאווה של הפוליס אשר הייתה מתפארת בגיבוריה ומייסדיה ולרוב התחרתה עם ערים אחרות על החזקת שרידים של גיבורים מוערצים בכל רחבי יוון העתיקה. כך למשל היוונים העתיקים היו נוהגים לבנות לכבוד גיבוריהם מקדשים, מזבחות, אנדרטאות הנצחה וכן לחגוג לכבודם פסטיבלים ולנקוב בשמות הגיבורים הפטרונים של עירם. היו אף ערים שהציגו במקדשים חפצים הקשורים לגיבור מסוים כמו למשל "הכידון של פרסאוס" או "המגן של אכילס". בעיר בספרטה למשל אף טענו כי נמצא בידיהם הביצה שהטילה לדה (LEDAׂ).
בדומה ליוון העתיקה גם ברומא העתיקה נהגו לקיים טקסים לכבוד המתים ולהנציח גיבורים מקומיים. כך למשל, בתקופת המלוכה והרפובליקה הקדומה נהגו הרומאים להנציח את כבודם של אבות הבית שנקראו בפיהם "ספיריטואל". אך במהלך תקופת הרפובליקה המאוחרת, עם תחילת העלאת תולדות רומא בכתב, במאה ה-3 לפנה"ס, החלו להתגבש דמויותיהם הברורות של מייסדי רומא, וכך החל גם פולחנם. למשל- פולחן מייסדי רומא האגדיים, התאומים רמוס ורומולוס, התקיים במערה קטנה מחוץ לחומות העיר רומא שבה, האמינו הרומאים, הניקה אותם הזאבה לאחר שמצאה אותם על גדות הנהר טיבר. כמו כן בתקופתו של אוגוסטוס קיסר החל להיות נפוץ יותר ויותר פולחנו של אינאס שנחשב אבי הרומאים ולאבי ה"יוליים", שושלתו המשפחתית של יוליוס קיסר ואוגוסטוס קיסר.