stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם פילדרמן
השלטון הקומוניסטי

עם התקדמות הצבא האדום בתחומי רומניה, ביום 14 ביוני 1944, בארמון פלש, זימן המלך מיכאי כמה פוליטיקאים מהאופוזיציה ובהם פילדרמן. בכינוס הוצע לחלק נשק ליהודים שבמחנות ובעזרתם להפיל את ממשל אנטונסקו. פילדרמן הסתייג מכך ואמר שאינו מתנגד עקרונית לתוכנית, אך נציגות היהודים בין המתקוממים צריכה להיות תואמת לחלקם היחסי באוכלוסייה הכללית. ההתנגדות הייתה לצנינים בעיני המפלגה הקומוניסטית הרומנית.
לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון העיתון הראשון שהם סגרו, בפברואר 1945, היה "Curierul Israelit ("קוריירול ישראליט" -"השליח היהודי") ובאותה הזדמנות גם עצרו בפעם הראשונה את פילדרמן. בשנת 1948 עזב פילדרמן את רומניה באופן בלתי חוקי. השמועות אומרות שהוא נסע במשאית צבאית סובייטית נהוגה בידי שני קצינים סובייטים יהודים שהתחלפו בנהיגה וכך עברו את הגבול ההונגרי עד בודפשט. השגרירות הבריטית ברומניה הפיקה דרכון עבור פילדרמן, דרכון שהמתין לו, עם הוויזות הדרושות, בבודפשט. עם הדרכון הייתה דרכו של פילדרמן לווינה פתוחה, ומשם נסע לצרפת. ברומניה נשפט בהיעדרו.
ההנצחה

בהוצאת יד ושם יצא ספר עם זכרונותיו ויומניו בעריכתו של ד"ר ז'אן אנצ'ל.
הוקם מוסד על שמו של פילדרמן ובבוקרשט קרוי על שמו רחוב.
על שמו קרוי רחוב בשכונת צהלה, בצפון תל אביב ורחוב נוסף בשכונת נחל עשן בבאר שבע.
אישיותו בראי העיתונות והתרבות

המשורר והפובליציסט טודור ארגזי כתב על מעשיו האמיצים של פילדרמן בימי הדיקטטורה של אנטונסקו את ה"גלולה" "Voinicul" ("הלוחם")
כתבים

1901 (בגיל 19) החוברת  Lecțiuni de agricultură practică (שיעורים לחקלאות שימושית, עם 165 תחריטים מאיירים - תחת כינוי העט הרומני Vișan "וישאן") - זכה להערכת שר החינוך ספירו חארט
1910 - De l'unification des lois et d'union législative en matière des procès entre étrangers
(על איחוד החוקים ואחדות חקיקה בנוגע למשפטים בין זרים - מאמר בכתב העת הצרפתי"Bulletin de législation comparée)
1925 - Adevărul asupra problemei evreiești în lumina textelor religioase și a statisticei
(האמת על הבעיה היהודית לאור הטקסטים הדתיים והסטטיסטיקה) - ספר פולמוסי, לצורך מאבק באנטישמיות - הפריך את הטענות שהיהודים מהווים סכנה דמוגרפית ומאיימים על מקומות העבודה של הרוב הרומני
1937 -Le problème du travail national et la crise du barreau en Roumanie
(סוגיית התעסוקה הלאומית ומשבר לשכת עורכי הדין ברומניה)
1957 - עם סבין מנואילה (Sabin Manuilă) ‏) - Regional Development of the Jewish Population in Rumania
(הפיתוח האזורי של האוכלוסייה היהודית ברומניה)
Memoirs and Diaries, ed. Jean Ancel, Tel Aviv, 2004
(זיכרונות ויומנים, בעריכת ז'אן אנצ'ל)
לקריאה נוספת > אחרים

S. Schafferman, Dr. W. Filderman, 50 de ani din istoria judaismului român, Editura autorului (Tel Aviv, 1986).(ס. שאפרמן - ד"ר ו. פילדרמן, 50 שנה מתולדות יהדות רומניה, הוצאה עצמית, תל אביב )
הערות שוליים

↑  L.Benjamin 2001 ע' 216
↑  L.Benjamin 2001 ע' 155-153
↑  L.Benjamin 2001 ע' 156-155
↑  L.Benjamin 2001 ע' 217
↑  ידיעה חדשותית מהבלקנים, על מה גורש ד"ר פילדרמן, דבר, 13 ביוני 1943
↑  http://www.worldcat.org/title/memoirs-diaries/oclc/60366280?referer=list_view
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261173005171  PLWABN: 9812399759505606  CiNii: DA13487418  GND: 123666031  ISNI: 0000 0000 8232 3743  LCCN: no92011364  NTA: 276380118  RERO: 02-A011789807  SNAC: w6kb8jtz  SUDOC: 184048427  VIAF: 52602791   WorldCat (עם VIAF): 52602791
זכויות להט"ב במרוקו

| --- | --- |

מרוקו (ירוק), סהרה המערבית (ירוק בהיר)
 מעמד בחוק:  פלילי מאז 1962, עונש: 3 עד 5 שנות מאסר וקנס של 120 עד 1,200 דירהם מרוקאי
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במרוקו כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית במדינה מוגדרת כעבירה פלילית מאז 1962 ועלולה לשאת עונש של בין 3 עד 5 שנות מאסר וקנס של 120 עד 1,200 דירהם מרוקאי.
הומוסקסואליות מוגדרת כעבירה פלילית ועלולה לשאת עד 3 שנות מאסר בנוסף בטריטוריה שנשלטת ברובה המוחלט על ידי מרוקו בצפון מערב אפריקה, סהרה המערבית, מאז 1944.
מעמד בחוק

סעיף 489 לחוק העונשין של מרוקו מפליל "מעשים לא טבעיים עם אדם מאותו המין" שמתייחס לקיום פעילות הומוסקסואלית ומטיל עונש של בין 3 עד 5 שנות מאסר וקנס של 120 עד 1,200 דירהם מרוקאי מאז 1962. עם זאת, החוק נאכף באופן אופורטוניסטי על ידי הרשויות, עם מידה של סובלנות להומוסקסואליות באתרי נופש כמו מרקש. מעמדם החוקי של אזרחי להט"ב שחיים במרוקו נובע בעיקר מהמוסר האסלאמי שרואה בהומוסקסואליות וקרוס-דרסינג סימנים ל-"אי-מוסריות".
הומוסקסואליות היא פלילית ונענשת ב-3 שנות מאסר בנוסף בטריטוריה השנויה במחלוקת של סהרה המערבית שנשלטת ברובה המוחלט על ידי מרוקו בצפון מערב אפריקה מאז 1944.
בשנת 2016 זוג נערות מרוקאיות נעצרו במרקש לאחר שבן דודה של אחת מבנות הזוג צילם אותן מתנשקות. מעצרן עורר סערה בינלאומית ושימוש נרחב בהאשטאג "FreeTheGirls#" (בעברית: שחררו את הבנות) ברשתות החברתיות. התיק שלהן בעקבות האירוע נדחה לדצמבר 2016, ובתחילת דצמבר 2016 זוכו בנות הזוג מאשמה.
במאי 2019 בהערכת האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (אנ') על השותפות עם הפרלמנט המרוקאי (אנ') במסגרת מעמדה של הדמוקרטיה, קראה האספה הפרלמנטרית לפרלמנט המרוקאי להפסיק את אכיפת קוד "הוראות הפשיעה שמפליל יחסים הומוסקסואלים בין מבוגרים בהסכמה מאותו המין עד לביטולם".
זהות מגדרית

בשנות ה-50 של המאה ה-20, פרסומה של האמנית הטרנסג'נדרית הצרפתייה קוקסינל ברחבי העולם תרם לביסוסה של העיר המרוקאית קזבלנקה כאזור בו רופאים מסוימים היו מוכנים לבצע ניתוחים להתאמה מגדרית עבור טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית (בהיותה של מרוקו קולוניה לשעבר של צרפת) אם כי בנסיבות חשאיות לאחר שבשנת 1958 עברה קוקסינל ניתוח להתאמה מגדרית בעיר והייתה לצרפתייה הראשונה שעברה ניתוח מסוג כזה. כיום, לא ברור אם מעמד זה עדיין קיים או מה היא מדיניות הממשלה הנוכחית לגבי טרנסג'נדרים. על פי דיווחים, אישה טרנסג'נדרית מרוקאית בשם רנדה פרסמה ספר בנושא מטעמה, אם כי מעט ידוע על תוכנו או על הצלחתו המסחרית.
שיטות תרבותיות ודתיות מסורתיות במרוקו נוטות לקשר בין קרוס-דרסינג והומוסקסואליות. מבחינה תרבותית-היסטורית, צורות מסוימות של קרוס-דרסינג התקבלו באזורים במדינה שבהם נשים לא היו חלק. המחסור הראשוני בנשים גרם לכך שהתפקידים הלכו לעיתים קרובות לגברים, שבדרך כלל הניחו כי הם הומוסקסואלים, שהאוכלוסייה המקומית הציגה סובלנות מסוימת כלפי הנושא.
תנאי מחיה > אקטיביזם

כיף-כיף מוגדר כיום כארגון היחיד הפועל למען קידום זכויות להט"ב במרוקו והמוציא לאור של המגזין "Mithly". לאחר שהוקם בשנת 2004, לא זכה להכרה משפטית על ידי משרד הפנים, אך הותר באופן לא רשמי לארגן סמינרים חינוכיים מסוימים. במאי 2010, חברי הארגון הקימו את קבוצת "Menna w Fena", קבוצה פנימית מטעם הארגון המוקדשת במיוחד לכבוד נשים לסביות, טרנסג'נדריות, ביסקסואליות וקוויריות.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (פלילי מאז 1962, עונש: בין 3 עד 5 שנות מאסר וקנס של 120 עד 1,200 דירהם מרוקאי. הומוסקסואליות היא פלילית ונושאת עד 3 שנות מאסר בנוסף בטריטוריה שנשלטת ברובה המוחלט על ידי מרוקו בצפון מערב אפריקה, סהרה המערבית, מאז 1944)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד-מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר: 
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
זכויות להט"ב במזרח התיכון
וילהלם פורטוונגלר

| --- | --- |

דיוקן של פורטוונגלר, 1928
 לידה:  25 בינואר 1886 שנברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  30 בנובמבר 1954 (בגיל 68) באדן-באדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Gustav Heinrich Ernst Martin Wilhelm Furtwängler 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברג 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1906 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  EMI 
 בן או בת זוג:  Elisabeth Furtwängler 
 צאצאים:  Andreas Furtwängler, Dagmar Bellová 
 פרסים והוקרה:  מדליית גתה לאמנות ומדעים (1932)  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (1952)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  אביר בלגיון הכבוד  פור לה מריט 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
וילהלם פורטוונגלר (בגרמנית: Wilhelm Furtwängler;‏ 25 בינואר 1886 – 30 בנובמבר 1954), היה מנצח ומלחין גרמני.
ביוגרפיה וקריירה

פורטוונגלר נולד בברלין למשפחה מכובדת ואמידה. אביו, אדולף, היה ארכאולוג, אמו ציירת ואחיו פיליפ היה מתמטיקאי. רוב ילדותו עברה עליו במינכן, שם הרצה אביו באוניברסיטה. הוא קיבל חינוך מוזיקלי מגיל רך, ופיתח אהבה מוקדמת לבטהובן, מלחין שנשאר קרוב ללבו לכל אורך חייו.
במועד הופעת הבכורה של פורטוונגלר כמנצח, כבר היו בידו כמה יצירות מוזיקליות שחיבר. אלא שיצירות אלה לא התקבלו בהערכה ועובדה זו, יחד עם חוסר הביטחון הכלכלי הכרוך בקריירה של מלחין, הניעו אותו להתרכז בניצוח. בקונצרט הראשון שלו ניצח על תזמורת קאים (כיום הפילהרמונית של מינכן) בביצוע הסימפוניה התשיעית של אנטון ברוקנר. לאחר מכן שימש כמנצח במינכן, ליבק, מנהיים, פרנקפורט ווינה, לפני שהוזמן לנצח בקביעות ב"שטאאטסקאפלה" בברלין בשנת 1920 ואחר, בשנת 1922, על תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג (כמחליפו של ארתור ניקיש) ובמקביל על הפילהרמונית של ברלין רבת היוקרה. בהמשך התמנה למנהל מוזיקלי של הפילהרמונית של וינה, של פסטיבל זלצבורג ושל פסטיבל ביירוית, משרה שנחשבה לרמה ביותר שיכול מנצח לתפוס בגרמניה של אותם ימים.
אחרי האנשלוס בשנת 1938, דחה ארטורו טוסקניני את ההזמנה להופיע בפסטיבל זלצבורג ופורטוונגלר הסכים למלא את מקומו. פורטוונגלר הסכים לנצח על האופרה "המייסטרזינגרים" של וגנר, בתנאי שהזמר היהודי ולטר גרוסמן ישמש מחליף בתפקיד הנס זקס. בליל הפתיחה חלה קרל קאמן, שהיה אמור לגלם את התפקיד וגרוסמן שר במקומו.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, תחת לחץ נוסף מן המפלגה הנאצית, נמלט פורטוונגלר לשווייץ. הוא חידש את ההופעות וההקלטות אחרי המלחמה ונשאר מנצח פופולרי באירופה, אם כי תמיד רבץ עליו צל מסוים. הוא מת בשנת 1954, בבאדן-באדן.
פורטוונגלר התפרסם ביותר בביצועי בטהובן, ברהמס, ברוקנר ווגנר שלו. עם זאת, עודד גם השמעת מוזיקה מודרנית ונודע כמי שניצח על קונצרטים של יצירות מודרניות בפירוש, כמו הקונצ'רטו לתזמורת של בלה בארטוק.
סגנון ניצוח

פורטוונגלר התייחד בטכניקת הניצוח שלו. הקלטות וידאו מראות אותו מבצע תנועות מגושמות, גמלוניות, כמו מדיום בטראנס. לכאורה אין כמעט קשר בין מחוותיו לבין מקצבי המוזיקה, ונגן תזמורת אחד אמר עליו, שתנועותיו מזכירות מריונטה. למרות, או אולי בגלל, סגנון חריג זה, היו הנגנים מצייתים כמהופנטים לניצוחו. הופעותיו הטובות ביותר מאופיינות במצלולים עמוקים, מובלטי בס, ליריות מרקיעה שחקים והקצנת רגש מרטיטה לצד שכנוע הגיוני. פרשנים ומבקרים רבים רואים בו את אחד מגדולי המנצחים של כל הזמנים.
פורטוונגלר היה מפורסם באי-רהיטותו הלשונית, עד קיצוניות. תלמידו סרג'יו צ'ליבידאקה זכר, שהמיטב שיכול היה להגיד היה "טוב, פשוט תקשיב" (למוזיקה). קרל בריניצר משירות ה-BBC הגרמני ניסה לראיין אותו, וחשב שאידיוט ניצב לפניו. בהקלטה חיה מחזרה עם תזמורת מסטוקהולם אין כמעט שום תיעוד של דיבורים בעלי מובן, רק המהומים ומלמולים. אף על פי כן, פורטוונגלר היה ונשאר מכובד מאוד בקרב מוזיקאים. אפילו ארטורו טוסקניני, שנחשב בדרך כלל להיפוכו המוחלט של פורטוונגלר (וביקר בחריפות את פורטוונגלר על רקע פוליטי), אמר פעם - כשהתבקש לנקוב בשמו של המנצח הגדול ביותר בעולם מלבדו - "פורטוונגלר!"
ניצוחו היה רומנטי מאוד הוא נטה לשינוי מקצבים (טמפי) קיצוניים באותה היצירה ( ובאותו הפרק!) וסגנון הניצוח שלו אותו ירש מארתור ניקיש נחשב מיושן ואנכרוניסטי כבר בתקופתו של פורטוונגלר עצמו ועם זאת הוא היה נערץ מאוד על עמיתיו המנצחים (שהיו שייכים לאסכולה הגרמנית).
השפעות

אחד מבני חסותו של פורטוונגלר היה הפסנתרן קרל רוברט קרייטן. הייתה לו גם השפעה רבה על הפסנתרן/מנצח דניאל בארנבוים, שעליו אמרה אלמנתו של פורטוונגלר, אליזבת, "הוא עושה פורטוונגלר". ברנבוים הקליט את הסימפוניה השנייה של פורטוונגלר עם התזמורת הסימפונית של שיקגו.
הקלטות נבחרות בניצוח פורטוונגלר

ישנו מבחר עצום של הקלטות בניצוח פורטוונגלר, רובן מקונצרטים חיים. רבות מן ההקלטות האלה נעשו בתקופת מלחמת העולם השנייה בטכנולוגיית הקלטה נסיונית. אחרי המלחמה החרימה אותן ברית המועצות למשך עשרות שנים ורק בתקופה האחרונה הן הוצאו שוב למכירה חופשית, במקרים רבים הן באופן חוקי והן מחוץ לחוק. על אף מגבלות הצליל שלהן, הקלטות אלה זוכות להערכה רבה על עוצמתן מצד חסידי פורטוונגלר.
להלן מבחר קטן מכמה מהקלטותיו המהוללות ביותר של פורטוונגלר. מידע נוסף אפשר למצוא ברשימת תקליטיו.
בטהובן, הסימפוניה השלישית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של וינה, דצמבר 1944.
בטהובן, הסימפוניה החמישית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של ברלין, יוני 1943.
בטהובן, הסימפוניה התשיעית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של ברלין, מרץ 1942.
ברהמס, הסימפוניה הראשונה, הופעה חיה עם תזמורת רדיו צפון גרמניה, המבורג, אוקטובר, 1951.
ברהמס, הסימפוניה השנייה, הופעה חיה עם הפילהרמונית של וינה, ינואר 1945.
ברהמס, הסימפוניה השלישית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של ברלין, אוקטובר 1942.
ברהמס, הסימפוניה הרביעית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של ברלין, אוקטובר 1948
ברוקנר, הסימפוניה החמישית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של ברלין, אוקטובר 1942
ברוקנר, הסימפוניה השמינית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של וינה, אוקטובר 1944.
ברוקנר, הסימפוניה התשיעית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של ברלין, אוקטובר
שוברט, הסימפוניה התשיעית, הופעה חיה עם הפילהרמונית של ברלין, 1942.
שומאן, הסימפוניה הרביעית, הקלטת אולפן עם הפילהרמונית של ברלין, מאי 1953
צ'ייקובסקי, הסימפוניה השישית ("הפאתטית"), הקלטת אולפן עם הפילהרמונית של ברלין, 1938
וגנר, טריסטן ואיזולדה, הקלטת אולפן עם קירסטן פלגסטד, יולי 1952
יצירות ראויות לציון > לתזמורת

סימפוניה מס' 1 בסי מינור
סימפוניה מס' 2 במי מינור
סימפוניה מס' 3 בדו# מינור
פתיחה במי במול מז'ור
קונצרט סימפוני לפסנתר ותזמורת
יצירות ראויות לציון > מוזיקה קאמרית

חמישיית מיתרים בדו מז'ור
סונטה לכינור מס' 1 ברה מינור
סונטה לכינור מס' 2 ברה מז'ור
יצירות ראויות לציון > למקהלה

טה דאום למקהלה ותזמורת
לקריאה נוספת

נתן דונביץ, מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הדורות, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2006, הפרק "וילהלם פורטוונגלר" - רב־אמן במשטר טוטליטרי: משרת או אדון?", עמ' 36–77.
הערות שוליים

↑  שאול פרידלנדר, גרמניה הנאצית והיהודים: שנות הרדיפות, 1939-1933; תרגמה מאנגלית עתליה זילבר; ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, תל אביב 1997; עמ' 287.
↑  גם מכללת ניו־יורק מחרימה את חגיגות היידלברג, דבר, 8 במרץ 1936
↑  תשובה כהלכה למנצח נאצי, חרות, 10 בינואר 1949
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארתור ניקיש | מנצח ראשי, תזמורת גוונדהאוס, לייפציג  1922 - 1928 | הבא: ברונו ולטר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארתור ניקיש | מנהל מוזיקלי, הפילהרמונית של ברלין  1922 - 1945 | הבא: ליאו בורכארד |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פליקס ויינגרטנר | מנצח ראשי, הפילהרמונית של וינה  1927 - 1930 | הבא: קלמנס קראוס |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סרג'יו צ'ליבידאקה | מנהל מוזיקלי, הפילהרמונית של ברלין  1952 - 1954 | הבא: הרברט פון קאראיין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261420505171  PLWABN: 9810593361905606  BIBSYS: 90051281  BNE: XX853360  BnF: cb138942219 (data)  CANTIC: a10248547  CiNii: DA00363886  GND: 118536931  ICCU: RAVV029848  ISNI: 0000 0001 2139 6698  LCCN: n50059393  LNB: 000037144  MusicBrainz: 816b8a86-fe42-42c3-ac9e-958654436698  NDL: 00440345  NKC: js20020520001  NLA: 35668199  NLG: 79665  NLK: KAC200006629  NSK: 000298571  NTA: 068476027  RERO: 02-A003270192  SELIBR: 282085  SNAC: w63b61d8  SUDOC: 02687699X  Trove: 1034519  VcBA: 495/282243  VIAF: 74037565   WorldCat (עם VIAF): 74037565 
סטרווינסקי ופורטוונגלר ליד הפסנתר
זה מה יש

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אלון אמיר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  סיפורת
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2022
 מספר עמודים:  288
 
זה מה יש הוא ספר מאת אלון אמיר, שנכתב בשנת 2022. הספר הוא ספר פופ-ריאליטי המתמקד ביחסים בין אנשים ובבחירה כיצד להתמודד עם מצבים לא אופטימליים. הכותב צולל עם הדמויות אל עומקים פסיכולוגיים ולרגעי שבר. הספר הוא ספר המשך לספר שלוש דקות של נצח שיצא בשנת 2017.
תקציר

בעקבות זכייה בלתי צפויה בתוכנית ריאליטי מוזיקלית של הזמר שאותו הוא מנהל, ינאי טננבאום מוצא את עצמו חוזר אל התפקיד שהוא כל כך אוהב – דובר המשלחת הישראלית לתחרות האירוויזיון. הוא מוצא את עצמו מתרוצץ ברחבי אירופה עם זמר בעייתי, שיר שהוא לא מאמין בו, שרת תרבות שנלחמת בהם עד חורמה ומלחמות אגו עם אנשי ההפקה, אך עם ניסיונו הרב וכישוריו הוא מצליח להוציא את המיטב מכל מצב. התחרות מתקיימת בסטוקהולם, העיר האהובה עליו, וזה כשלעצמו, עושה אותו מאושר.
תקרית דיפלומטית במוסקבה, שמתחילה כעימות תקשורתי קליל ולא מזיק, מטילה את ינאי לתוך משבר בינלאומי שיוצא משליטה ומרחיק לכת לכדי איומים ופגיעות באנשים הקרובים לו. כמי שכבר נכווה בעבר, בדרמה שהתרחשה בתחרות שנערכה בבאקו, הוא נאלץ גם הפעם להתמודד עם פחדים רבים ולבטים.
הדבר היחיד שלא נלקח בחשבון מבחינתו במסע המפרך והמתיש הוא אהבה, וינאי מוצב בפני דילמה חדשה.
הערות שוליים

↑  זה מה יש - אלון אמיר, באתר books.alon-amir.com
ז'אן שארדן

ערך זה עוסק בתכשיטן, נוסע וסופר  צרפתי (1643–1713). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

סר ג'ון [ז'אן] שארדן, סביבות 1705
 לידה:  16 בנובמבר 1643 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  26 בינואר 1713 (בגיל 69) צ'יזוויק, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  צרפת, אנגליה
 מקום קבורה:  צ'יזוויק 
 כינויים נוספים:  Sir John Chardin
 פעילות בולטת:  מסעותיו בפרס ובמערב הודו
 ידוע בשל:  ספריו על פרס הספווית
 עיסוק:  סוחר, מגלה ארצות, סופר
 תואר:  ברונט
 בת זוג:  Esther de Lardiniere Peigné (17 בנובמבר 1681 – 1691)
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית
 
ז'אן שארדן; תחריט בשער אחת ממהדורות ספריו
"מסעות בפרס 1673–1677" בתרגום לאנגלית, מהדורת 1988
ז'אן שארדן (בצרפתית: Jean-Baptiste Chardin, באנגלית מאז 1681: Sir John Chardin;‏ 16 בנובמבר 1643, פריס, צרפת – 5 בינואר 1713, לונדון, אנגליה) היה תכשיטן ונוסע צרפתי, שספרי מסעותיו נחשבים למקור מידע רב ערך על איראן הספווית ועל הודו בזמנו.
קורות חייו ומעשיו

ז'אן שארדן נולד בפריס, צרפת למשפחת תכשיטנים הוגנוטית וזכה להשכלה מעולה. נסע ב-1665 לפרס כדי לרכוש אבני חן ולסחור בתכשיטים, ובבירתהּ אספהאן זכה לחסותו של עבאס שאה השני. בשובו לצרפת ב-1670 כתב על הכתרתו של שאה סולימאן ועל שנותיו הראשונות למלוכה.
חיבורו זה הקנה לו מוניטין כסופר.
בקיץ 1671 יצא שוב למזרח והגיע שנתיים לאחר מכן לאספהאן אחרי שעבר בטורקיה, בקרים ובקווקז. באיראן שהה במשך ארבע שנים שאחריהן שם פעמיו להודו. ב-1677 החל בדרכו חזרה לארצו דרך כף התקווה הטובה.
ב-1681 נמלט לאנגליה מרדיפות ההוגנוטים בצרפת והשתקע בלונדון, שבה השיג זיכיון לאספקת תכשיטים לחצר המלוכה. באותה שנה נשא לאישה את אסתר, בת למשפחה הוגנוטית שגלתה מרואן, עירהּ של אימו, ובאותה שנה קיבל דרגת אצולה מידי צ'ארלס השני, מלך אנגליה, ונודע מאז כ-Sir John Chardin. ב-1682 נבחר לעמית החברה המלכותית, וב-1683 מונה לנציג חברת הודו המזרחית הבריטית בהולנד. שארדן היה פעיל בקהילת הגולים ההוגנוטים. בשנים 1686–1711 פרסם את ספרי מסעותיו.
שארדן מת בביתו בפרוור צ'יזיק בלונדון ונקבר שם. ב-1744 הוקמה לכבודו מצבת זיכרון בכנסיית וסטמינסטר.
כתביו

ספרי מסעותיו של שארדן, שנכתבו על ידיו בצרפתית, פורסמו בשנים 1686–1711 במקביל בלונדון,
באמסטרדם
ובפריז
תחת הכותרת "יומן מסעו של האביר שארדן בפרס" (Journal du voyage du chevalier Chardin en Perse). הספרים כללו גם חיבורו מ-1671 על הכתרת שאה סולימאן. הספרים זכו מתחילה לתפוצה ניכרת והקנו לו מוניטין.
ב-1811 פורסמה בצרפת המהדורה השלמה של כלל כתביו של שארדן תחת הכותרת "מסעותיו של האביר שארדן בפרס ובמקומות אחרים במזרח" (Voyages du chevalier Chardin en Perse, et autres lieux de l'Orient) מהדורה זו, שנדפסה בעשרה כרכים, הופקה בעריכתו של הבלשן והמזרחן לואי-מאתייה לאנגלֶה (אנ') (1763–1824), ששימש כאוצר כתבי היד האוריינטלים בספרייה הלאומית של צרפת, והיא נחשבת לגרסה התקנית של כתבי שארדן. עשרת הכרכים זמינים לקריאה מקוונת באתר קרן האתי (HathiTrust).
ספריו של שארדן לא היו יומן דרכים גרידא, אלא עסקו במבנים הפוליטיים של האימפריה הפרסית, במדעים, באמנויות, בתעשייה, במונומנטים, במידות ובמנהגים. הם זכו בהערכתם של הוגי דעות בני עידן הנאורות, כז'אן-ז'אק רוסו, וולטרו אדוארד גיבון. מונטסקיה התבסס, בין היתר, על ז'אן שארדן בחיבוריו מכתבים פרסיים ורוח החוקים. הספרים נחשבים בעיני מזרחנים למקור מידע ראשוני על הציוויליזציה הפרסית של תקופתו ומהדורות חדשות שלהם חוזרות ונדפסות.
מהדורות תרגום של פרקי מסעותיו לגרמנית ולהולנדית, בלייפציג ובאמסטרדם, הופיעו במקביל ב-1687, עוד לפני ששארדן השלים את הפקת ספריו כולם.
ב-1720 ראה אור בשני כרכים תרגום לאנגלית של ספרי מסעותיו של שארדן, אם כי לא במלואם. תרגום זה נערך ונדפס מחדש ב-1927. העניין במסעותיו של שארדן לא פסק, וב-1988 ראתה אור מהדורה חוזרת של התרגום הזה לאנגלית.
ב-1913 פורסם בטהראן תרגום לפרסית של ספרו הראשון על הכתרת שאה סולימאן, ובשנים 1956–1966 הופיעה מהדורת ספרי מסעותיו בתרגום מצרפתית לפרסית. ב-1975 תורגמו לגאורגית הפרקים הנוגעים לגאורגיה.
סקירה מקיפה של מהדורות ספריו השונות של שארדן, כולל כתבי יד שלא ראו אור, הובאה על ידי החוקר ג'ון אמרסון באנציקלופדיה איראניקה.
הערות שוליים

↑  "הכתרת סולימאן מלך פרס והאירועים הראויים לציון בשתי השנים הראשונות למלכותו" (בצרפתית)
↑  מצבת הזיכרון נמצאת בסִטראה הדרומית של אולם התווך בכנסייה
↑  הכותרת המלאה ציינה גם את הודו וגם את הדרך שעשה שארדן בים השחור ובגאורגיה
↑  Rudolph (Rudi) Matthee, "CMR Chardin", In: Christian-Muslim Relations: A Bibliographical History Western Europe (1700-1800), Leiden, Boston: Brill, 2019, pp. 522–528
↑  Jean Chardin, Voyages du chevalier Chardin en Perse, Paris: Le Normant, Imprimeur-Libraire, 1811
↑  Sir John Chardins Travels In Persia
↑  רחוב על שם ז'אן שארדן נמצא ברובע העתיק של טביליסי, בקרבת קתדרלת סיוני
↑  John Emerson, "Chardin, Sir John", Encyclopædia Iranica (1991, 2011), Vol. V, pp. 369–377
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279286705171  PLWABN: 9810581528705606  BIBSYS: 2034414  BNE: XX1627518  BnF: cb11896128n (data)  CANTIC: a11472546  GND: 119384086  ICCU: RMLV033645  ISNI: 0000 0001 0898 3265  LCCN: n82080215  NDL: 00538843  NKC: mzk2009532869  NLA: 35027406  NLG: 221304  NTA: 070017468  RKD: 434518  SNAC: w6bg37kd  SUDOC: 026779285  Trove: 800892  VcBA: 495/7935  VIAF: 49223162   WorldCat (עם VIAF): 49223162
חולדת קנים קטנה

| חולדת קנים קטנה> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: חולדות קנים
סוג:: חולדת קנים
מין:: חולדת קנים קטנה
שם מדעי
 Thryonomys gregorianus ‏תומאס, 1894
תחום תפוצה


חולדת קנים קטנה (שם מדעי: Thryonomys gregorianus) היא מין של דמוי קביה גדול החי ברחבי דרום מזרח אפריקה. זהו מכרסם גדול ואיטי והוא שייך למשפחת חולדות קנים לצד המין חולדת קנים ענקית הגדולה ממנה.
מאפיינים

חולדת הקנים הקטנה היא קטנה מחברתה לסוג אך עדיין גדולה מאוד, מגיע לאורך של 38 ס"מ ולמשקל של עד 7.5 ק"ג. הם בעלי פרווה חומה וזנב עוגל ובעלי ראש גדול מאוד בעל אוזניים שחורות וקטנות. הזכרים גדולים וחזקים מהנקבות.
מכרסמים אלה חיים באזורים טרופיים סובטרופיים באזורי שיחים, ביצות וסוואנות לחות בקמרון, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, מלאווי, דרום סודאן, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה וכנראה גם במוזמביק. חולדת הקנים הקטנה יותר שורה למקווי מים מקרובתה והיא נמלטת לשם בעת סכנה.
חולדות אלה חיים במחילות בקבוצה קטנה ממנה הם יוצאים בלילות והם מתקשרים באמצעות צעקות אחד לשני או בתיפוף להשמעת סכנה. הם ניזונים בעיקר מעשב אך גם מזרעים, דגניים שונים, פירות, אגוזי אדמה, ירקות וכו'. הצמח העיקרי שהם אוהבים הוא עשב הפיל (Pennisetum purpureum).
החולדה הזו נפוצה פחות מקרובתה וכמעט לא נצפית בטבע. מצב שימורה הוא "ללא חשש".
הערות שוליים

↑  חולדת קנים קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חולדת צ'ינצ'יל

| חולדת צ'ינצ'יל |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי קביה
משפחה:: חולדות צ'ינצ'יל
סוג:: חולדת צ'ינצ'יל
שם מדעי
 Abrocoma

חולדת צ'ינצ'יל (שם מדעי: Abrocoma) הוא סוג של מכרסם ממשפחת חולדות צ'ינצ'יל הנפוץ בהרי האנדים, מדרום פרו עד מרכז צ'ילה. הסוג מכיל שמונה מינים, רובן נמצאים באזורי ההרים המבודדים בצפון מערב ארגנטינה. המאובנים הכי קדומים של החולדות צ'יצ'יל שנמצאו, מתוארכים לתקופת המעבר שבין סוף תקופת האאוקן לתחילת האוליגוקן (מלפני 37.5-31.5 מיליוני שנים).
מינים

מין חולדת צ'ינצ'יל בנט (A. bennettii)
מין חולדת צ'ינצ'יל בוליביאנית (A. boliviensis)
מין חולדת צ'ינצ'יל בובין (A. budini)
מין חולדת צ'ינצ'יל אשי (A. cinerea)
מין חולדת צ'ינצ'יל פאמטינה (A. famatina)
מין חולדת צ'ינצ'יל סיירה דל טונאל (A. schistacea)
מין חולדת צ'ינצ'יל אוספטאלה (A. uspallata)
מין חולדת צ'ינצ'יל פונטה דה וקאס (A. vaccarum)
הערות שוליים

↑  Gallardo, Milton; Kirsch, John (במרץ 2001). "Molecular relationships among Octodontidae". Journal of Mammalian Evolution. 8 (1): 73–89. doi:10.10231/A:1011345000786. {{cite journal}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 2017-08-27)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.