stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטיין קפו
קריירה > טולוז

ב-7 בפברואר 2008 חתם קאפו יחד על חוזהו המקצועי הראשון בטולוז לשלוש שנים.
במהלך עונת 2009/2010 הופיע קאפו בקביעות בקבוצתו הראשונה ועורר עניין במועדון האיטלקי לאציו ובמועדוני העל האנגליים ליברפול וארסנל. ב־26 בנובמבר 2009 הגיבה טולוז לעניין בכך שהגיעה להסכם עם קאפו על הארכת חוזה לשנה אחת עד שנת 2014. קאפו הופיע ב -41 משחקים בסך הכל בעונה ואסף 17 כרטיסים צהובים בסך הכל.
ב-15 באוגוסט 2013, הוא השלים העברה של 11 מיליון אירו (9.3 מיליון ליש"ט) לטוטנהאום הוטספור.
קריירה > טוטנהאום הוטספר

קאפו שיחק בטוטנהאם הוטספר בשנת 2013
קאפו ערך את הופעת הבכורה שלו ב־18 באוגוסט 2013, כשהוא מחליף את מוסא דמבלה בניצחון 1–0 מול קריסטל פאלאס.
קריירה > ווטפורד

ב-6 ביולי 2015 הצטרף קאפו לווטפורד תמורת שיא מועדון, שדיווחו היה כ־6.3 מיליון ליש"ט, על חוזה לארבע שנים.
את עונתו השנייה בווטפורד הוא החל בארבעה שערים בששת משחקיו הראשונים, כולל שער הפתיחה מול מנצ'סטר יונייטד בניצחון 3–1 ועוד אחד בניצחון קאמבק 4–2 מול וסטהאם יונייטד.
במאי 2019 נבחר קפו לשחקן השנה של ווטפורד לעונת 19–2018.
קריירה > ויאריאל

ב-30 בדצמבר 2020 הוכרז כי קאפו חתם על חוזה לשנתיים וחצי עם ויאריאל הספרדית תמורת תשלום שלא פורסם.
קאפו נבחר לאיש המשחק בניצחונה של ויאריאל על מנצ'סטר יונייטד בגמר הליגה האירופית של אופ"א בשנת 2021 ב־26 במאי 2021. הזכייה העניקה לוויאריאל את הגביע האירופי הראשון בתולדות המועדון.
נבחרת

ב-15 באוגוסט 2012 ערך קאפו את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת הצרפתית במשחק ידידות נגד אורוגוואי. ב-11 בספטמבר הוא כבש את שערו הראשון עבור צרפת בניצחון 3–1 במוקדמות גביע העולם על בלארוס.
אום סלמה

| --- | --- |

 לידה:  596 מכה, ערב הסעודית 
 פטירה:  681 (בגיל 85 בערך) אל-מדינה, ח'ליפות אומיה 
 מקום קבורה:  אל-בקיע 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  אבו סלמה (ערך בלתי־ידוע–625)  מוחמד (629–632) 
 
אום סלמה הינד בנת אבי אומיה (בערבית: أم سلمة هند بنت أبي أمية) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם.
לפני הנישואים למוחמד

לפני שנישאה למוחמד, הייתה אום סלמה נשואה לאבו סלמה, איתו היא הביאה לעולם ארבעה ילדים: סלמה, עומר, זיינב ורוקייה.
אום סלמה ובעלה היו בין הראשונים שקיבלו על עצמם את האסלאם. רק עלי ועוד כמה בודדים היו לפניהם. למרות הרדיפות שהם סבלו בשל התאסלמותם, המשיכו לחיות כמוסלמים אדוקים.
כשהרדיפות גברו, חיפשו המוסלמים החדשים מקום לחיות בו מחוץ למכה, מוחמד הורה להם להגר לחבש, וביניהם הייתה גם אום סלמה. בעת שהייתם בחבש שמעו המוסלמים שהרדיפות פחתו, ושעוד אנשים רבים התאסלמו, אך כששבו למכה, הרדיפות שוב גברו. משום כך, הורה להם מוחמד להגר לאל-מדינה.
בשנת 625 נפצע בעלה של אום סלמה באורח קשה במהלך קרב אוחוד, ולאחר מכן מת מפצעיו.
לאחר שנפטר בעלה, הציע לה אבו בכר נישואים, והיא סרבה. לאחר מכן ביקש עומר את ידה, אך היא סירבה גם לו.
כאשתו של מוחמד

לאחר שסרבה להצעות הנישואים מאבו בכר ועומר, הציע לה מוחמד להתחתן איתו. תחילה היא היססה, אך לבסוף הסכימה.
פטירה

שנת הפטירה של אום סלמה אינה ידועה בוודאות. חלק מההיסטוריונים גורסים כי היא נפטרה בשנת 680, בעוד אחרים טוענים שנפטרה בשנת 683.
הערות שוליים

↑  Mallam Sham-una, www.facebook.com
↑  MWALIMU - 844 SYSTEM, mwalibook.com
↑  Umm Salama Hind bint Abi Umayya, Academic Dictionaries and Encyclopedias (באנגלית)
↑  Name Hind at ONOMAST., onomast.com
↑  page 1 | Life Of Muhammad | Monotheistic Religions, Scribd (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012381018705171  GND: 135956412  LCCN: nr96004736  TDVİA: ummu-seleme  VIAF: 22038383   WorldCat (עם VIAF): 22038383
איימר אורוס

איימר אורוס הוארטה (בספרדית: Aimar Oroz Huarte; נולד ב-27 בנובמבר 2001 באראסורי שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אוססונה מלה ליגה.
קריירת מועדונים

אורוס גדל במחלקת הנוער של אוססונה. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-31 במאי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2–3 על קורדובה במסגרת המחזור ה-41 בליגה הספרדית השנייה לעונת 2018/2019. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו, שבסופה העפילה אוססונה ללה ליגה. ב-19 ביולי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, בתיקו 2-2 נגד מיורקה במסגרת המחזור ה-38 לעונת 2019/2020.
קריירה בינלאומית

אורוס היה חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023, וערך שש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ספרד לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
הערות שוליים

↑  "Lista para el Torneo Olímpico Masculino de Fútbol באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית, 10 ביולי 2024 (בספרדית)
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 טנאס •  2 פוביל •  3 מירנדה •  4 א. גרסיה •  5 קובארסי •  6 באריוס •  7 ד. לופס •  8 טוריאנטס •  9 רואיס •  10 באנה •   11 פ. לופס •  12 פאצ'קו • 13 ז'. גרסיה •  14 אורוס • 15 גוטיירס • 16 ברנבה • 17 גומס • 18 אומורודיון • מאמן: דניה |  1 טנאס •  2 פוביל •  3 מירנדה •  4 א. גרסיה •  5 קובארסי •  6 באריוס •  7 ד. לופס •  8 טוריאנטס •  9 רואיס •  10 באנה •   11 פ. לופס •  12 פאצ'קו • 13 ז'. גרסיה •  14 אורוס • 15 גוטיירס • 16 ברנבה • 17 גומס • 18 אומורודיון • מאמן: דניה | ספרד |
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איימר אורוס".
אטילה גרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1870 אוראדיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  8 באוקטובר 1916 (בגיל 46) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Guttmann Ármin 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 בן או בת זוג:  אירן צ'רהלמי (?–1908) 
 
אטילה גרה (במקור עד 1897 ארמין גוטמן, בהונגרית: Gerő Attila; אוראדיה, 3 ביוני 1870 – בודפשט, 8 באוקטובר 1916) היה סופר, משורר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

ארמין גוטמן נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר וילמוש גוטמן ושל ינקה פישמן. הוא למד בעיר הולדתו ובווינה והחל את הקריירה שלו כעיתונאי בעיתון "נאג'ווארד" ואחר כך המשיך ביומונים של בודפשט, עיר הבירה של הונגריה, ובעיתון "שוויון". הוא תרגם את הרומנים של אמיל זולה "הדוקטור פסקל" (Le Docteur Pascal, 1893) ו"שלוש הערים" (Les Trois Villes), וכן מספר רומנים מאת אלפונס דודה וריצ'רד ווס, חלקית עם אשתו, הסופרת אירן צ'רהלמי (הכט). הוא ערך את כתבי העת הספרותיים: "חוץ לארץ", "יועץ מועיל" ו"משפחה".
אטילה גרה הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
ספריו בהוצאה עצמית

דקלים (שירים, 1892)
שכרון חושים (שירים, 1905)
פסוקים מאוהבים (שירים, 1906)
בת זוגו השנייה (לאחר מות אשתו הראשונה בשנת 1908) הייתה ליאופולדינה בק (1870-1936), איתה התחתן ב־31 ביולי 1912 בבודפשט.
ראו גם

פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
לקסיקון ספרותי הונגריה. יוז'ף רווי, בלה קהלמי. הונגריה, 1947.
לקסיקון ספרותי. בנדק מרצל. 1927
Das geistige Ungarn. ביוגרפיות לקסיקון. הרסג אוסקר פון קרוקן, אימרה פרלגי. וינה-לייפציג, וו. בראומולר, 1918.
לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי מרצל בנדק 1963–1965.
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1891-1914.
לקסיקון ספרותי הונגרי. בהשתתפותם של מיקלוש פלוריש ואנדראש טוט . 1926
לקסיקון חדש של הספרות ההונגרית. עורך ראשי. פטר לאסלו. 1994
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. אטילה גרה מקוון
המוזיאון הספרותי פטפי - אטילה גרה
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1897. évi 77478. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1897. év 9. oldal 17. sor.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 454/1916. folyószáma alatt".
↑  "Gerő Attiláné Beck Leopoldina halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 444/1936. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 669/1912. folyószáma alatt".
אה"מ סנט וינסנט (1908)

| --- | --- |
אה"מ סנט וינסנט עוגנת
אה"מ סנט וינסנט עוגנת
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  
 סדרה:  אוניות המערכה מסדרת סנט וינסנט
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  בסיס הצי המלכותי בפורטסמות' 
 הוזמנה:  26 באוקטובר 1907
 תחילת הבנייה:  30 בדצמבר 1907
 הושקה:  10 בספטמבר 1908
 תקופת הפעילות:  3 במאי 1910 – 1 בדצמבר 1921 (11 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 19,700 טון
 אורך:  163.4 מטר
 רוחב:  25.7 מטר
 שוקע:  8.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21 קשרים
 גודל הצוות:  755–835
 טווח שיוט:  12,700 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  18 דוודים המזינים 4 טורבינות בהספק 24,500 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 203–254 מ"מ  שריון סיפון – 19–76 מ"מ  צריחי תותחים – 279 מ"מ   ברבטות – 127–254 מ"מ  מגדל הניווט – 203–279 מ"מ  מחיצות – 203–279 מ"מ
 חימוש:  10 תותחי Mk XI BL‏ 12 אינץ' (305 מ"מ)/50 קליבר   20 תותחי Mk VII‏ 4 אינץ' (102 מ"מ)   3 צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ)
 
אה"מ סנט וינסנט הייתה האונייה הראשונה בסדרת אוניות המערכה מדגם "וינסנט", שכללה שלוש אוניות מערכה דרדנוט שנבנו עבור הצי המלכותי בעשור הראשון של המאה ה-20. לאחר כניסתה לשירות בשנת 1910, היא בילתה את כל הקריירה שלה בצי הבית והצי הגדול, ולעיתים קרובות שימשה כאוניית דגל. מלבד ההשתתפות בקרב יוטלנד במאי 1916, במהלכו גרמה נזק לסיירת מערכה גרמנית, והפעולה הבלתי משמעית של 19 באוגוסט, שירותה במהלך מלחמת העולם הראשונה כלל בדרך כלל סיורים שגרתיים ואימונים בים הצפוני. האונייה נחשבה למיושנת לאחר המלחמה וצומצמה לעתודה ושימשה כספינת אימונים. סנט וינסנט נמכרה לגרוטאות ב-1921 ונגרטה בשנה שלאחר מכן.
תכנון ותיאור

העיצוב של סדרת סנט וינסנט נגזר מסדרת בלרופון, עם תותחים חזקים יותר וגידול קל בגודל ובשריון. האונייה הייתה באורך כולל של 536 רגל (163.4 מטרים), רוחב של 84 רגל 2 אינץ' (25.7 מטרים), ושוקע של 28 רגל (8.5 מטרים) בתפוסה סטנדרטית. הדחק האונייה היה 19,700 טונות ארוכות (20,000 טונות) בתפוסה סטנדרטית ו-22,800 טונות ארוכות (23,200 טונות) במעמס מלא. צוות האונייה מנה כ-755 קצינים ומלחים עם השלמתה ו-835 במהלך המלחמה.
סנט וינסנט הופעלה על ידי שני סטים של טורבינות קיטור עם הנעה ישירה של פארסונס שכל אחת מהן הניעה שני צירי מדחף באמצעות קיטור שסופק על ידי 18 דוודי Babcock & Wilcox על בסיס פחם. הטורבינות דורגו ב-24,500 כוחות סוס (18,300 קילוואט) ונועדו להעניק לאונייה מהירות מרבית של 21 קשרים (39 קמ"ש). במהלך ניסויי הים שלה ב-17 בדצמבר 1909, האונייה הגיעה למהירות מרבית של 21.67 קשרים (40.13 קמ"ש) מ-28,218 (21,042 קילוואט). סנט וינסנט נשאה מספיק פחם ומזוט כדי להעניק לה טווח של 6,900 מיילים ימיים (12,800 ק"מ) במהירות שיוט של 10 קשרים (19 קמ"ש).
תכנון ותיאור > חימוש ושריון

אוניות הסדרה היו מצוידות בעשרה תותחי נטעני עכוז (BL)‏ Mk XI בחמישה צריחי תותחים, שלושה לאורך קו המרכז והשניים הנותרים כצריחי כנפיים. החימוש המשני, או חימוש נגד סירות טורפדו, כלל עשרים תותחי BL‏ 4 אינץ' (102 מ"מ) Mk VII. שניים מהתותחים הללו הותקנו כל אחד על גגות הצריחים בקו המרכז הקדמי והאחורי וצריחי הכנפיים בצריחים לא מסוככים, והעשרה האחרים הוצבו במבנה העילי. כל התותחים היו בצריחים בודדים. האוניות היו מצוידות גם בשלוש צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ), אחד בכל צד רוחב והשלישי בירכתיים.
לאוניות הסדרה הייתה חגורת שריון בקו המים של שריון מוצק של קרופ בעובי 10 אינץ' (254 מילימטרים) בין הברבטות הקדמיות והאחוריות שהצטמצם ל-2 אינץ' (51 מילימטרים) לפני שהגיע לקצה האוניות. הוא כיסה את צד הגוף מהסיפון האמצעי ועד 4 רגל 11 אינץ' (1.5 מטרים) מתחת לקו המים שבו הוא הצטמצם ל-8 אינץ' (203 מילימטרים) באמצע האונייה. מעל זה הייתה רצועה של שריון בעובי 8 אינץ'. מחיצות רוחביות בעובי 5–8 אינץ' (127–203 מילימטרים) חיברו את החלקים העבים ביותר של קו המים וחגורות השריון העליונות אל החלקים החיצוניים של הברבטות הקיצוניות ביותר.
שלושת הברבטות בקו המרכז היו מוגנות על ידי שריון בעובי 9 אינץ' (229 מילימטרים) מעל הסיפון הראשי שהצטמצם ל-5 אינץ' (127 מילימטרים) מתחתיו. ברבטות הכנפיים היו דומות פרט לכך שהיה להן מגני חזית בעובי 10 אינץ'. לצריחי התותחים היו מגני חזית ודפנות בעובי 11 אינץ' (279 מילימטרים) עם גגות בעובי 3 אינץ'. שלושת הסיפונים המשוריינים נעו בעובי בין .75–3 אינץ' (19–76 מילימטרים). החזית והצדדים של מגדל הניווט הקדמי היו מוגנים על ידי לוחות בעובי 11 אינץ', אם כי הדופן האחורית והגג היו בעובי 8 אינץ' ו-3 אינץ' בהתאמה.
תכנון ותיאור > חימוש ושריון > שינויים

התותחים על גג הצריח הקדמי הוסרו בשנים 1911–1912 וזוג התותחים הקדמי העליון במבנה העילי הוסרו בשנים 1913–1914. בנוסף, הותקנו מגני תותחים לכל התותחים במבנה העילי ומבנה הגשר הוגדל סביב בסיס תורן החצובה הקדמי. במהלך השנה הראשונה למלחמה הותקן מנהל בקרת אש גבוה על תורן החצובה הקדמי. בערך באותו זמן, נבנה מחדש בסיס המבנה הקדמי כדי לאכלס 4 תותחים בקוטר 4 אינץ' ותותחי הצריח הוסרו, מה שהפחית את החימוש המשני שלה לסך של ארבעה עשר תותחים. בנוסף, נוספו זוג תותחי נ"מ 3 אינץ' (76 מ"מ).
בערך 50 טונות ארוכות (51 טונות) של שריון סיפון נוסף נוספו לאחר קרב יוטלנד. עד אפריל 1917, סנט וינסנט כללה 13 תותחים נגד סירות טורפדו בקוטר 4 אינץ' וכן תותח נ"מ אחד בקוטר 4 אינץ' ואחד בקוטר 3 אינץ', והאונייה שונתה להפעיל בלון פורח בערך באותו זמן. בשנת 1918 הותקן מד טווח זווית גבוהה וצינור הטורפדו בירכתיים הוסר לפני תום המלחמה.
בנייה וקריירה

סנט וינסנט, שנקראה על שמו של אדמירל הצי ג'ון ג'רוויס, רוזן סנט וינסנט הראשון (1735–1823), הוזמנה ב-26 באוקטובר 1907. היא הונחה במספנת פורטסמות', באותו תאריך, הושקה ב-10 בספטמבר 1908 והושלמה במאי 1909. כולל החימוש שלה, העלות שלה מוערכת באופן שונה ב-1,721,970 ליש"ט או 1,754,615 ליש"ט. היא נכנסה לשירות ב-3 במאי 1910 והוקצתה כאוניית הדגל הזוטרה של הפלגה הראשונה של צי הבית. היא הייתה בפיקודו של קפטן דאגלס ניקולסון ונכחה בטורביי כאשר המלך ג'ורג' החמישי ביקר בצי בסוף יולי. סנט וינסנט השתתפה גם בסקירת צי ההכתרה בספיטהד ב-24 ביוני 1911. ב-1 במאי 1912 שונה שמה של הפלגה הראשונה שייטת אוניות המערכה הראשונה. האונייה השתתפה בסקירת הצי הפרלמנטרית ב-9 ביולי בספיטהד לפני שהחלה בשיפוץ ממושך בסוף השנה. ב-21 באפריל 1914, היא נכנסה לשירות מחדש וחידשה את תפקידה כאוניית הדגל של סגן מפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה, אדמירל משנה יו אוון-תומאס.
בנייה וקריירה > מלחמת העולם הראשונה

בין 17 ל-20 ביולי 1914 סנט וינסנט השתתפה בניסוי גיוס ובדיקת צי כחלק מהתגובה הבריטית למשבר יולי. כשהגיעה לפורטלנד ב-27 ביולי, היא קיבלה הוראה להמשיך עם שאר צי הבית לסקפה פלו יומיים לאחר מכן כדי להגן על הצי מפני התקפת פתע גרמנית אפשרית. באוגוסט 1914, בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אורגן צי הבית מחדש כצי הגדול, תחת פיקודו של אדמירל ג'ליקו. רובו התבסס לזמן קצר (22 באוקטובר עד 3 בנובמבר) בלו סווילי, אירלנד, בעוד ההגנות בסקפה פלו חוזקו. בערב 22 בנובמבר 1914 ערך הצי הגדול סריקה עקרונית בחציו הדרומי של הים הצפוני; סנט וינסנט פעלה עם הכוח העיקרי בתמיכה בשייטת סיירות המערכה הראשונה של תת-אדמירל דייוויד ביטי. הצי חזר לנמל בסקפה פלו ב-27 בנובמבר. שייטת אוניות המערכה הראשונה שייטה מצפון-מערב לאיי שטלנד וערכה אימון ירי ב-8–12 בדצמבר. ארבעה ימים לאחר מכן, הצי הגדול יצא לפעולה במהלך הפשיטה הגרמנית על סקרבורו, הרטליפול וויטבי, אך לא הצליח ליצור מגע עם צי הים הפתוח. סנט וינסנט ושאר הצי הגדול ערכו סריקה נוספת של הים הצפוני ב-25–27 בדצמבר.
ספינותיו של ג'ליקו, כולל סנט וינסנט, ערכו תרגילי ירי ב-10–13 בינואר ממערב לאי אורקני ואיי שטלנד. בערב 23 בינואר הפליג עיקר הצי הגדול לתמיכה בסיירות המערכה של ביטי, אך הצי היה רחוק מדי מלהשתתף בקרב שרטון דוגר למחרת. ב-7–10 במרץ, ערך הצי הגדול סריקה בצפון הים הצפוני, במהלכו ביצע תמרוני אימונים. שייט נוסף כזה התקיים ב-16–19 במרץ. ב-11 באפריל ערך הצי הגדול סיור במרכז הים הצפוני וחזר לנמל ב-14 באפריל; סיור נוסף באזור התקיים ב-17–19 באפריל, ואחריו תרגילי ירי מול שטלנד ב-20–21 באפריל.
הצי הגדול ערך סריקות במרכז הים הצפוני ב-17–19 במאי וב-29–31 במאי מבלי להיתקל בכלי שיט גרמני. במהלך 11–14 ביוני ערכה השייטת אימון ירי ותרגילי קרב ממערב לשטלנד. המלך ג'ורג' החמישי בדק את כל אנשי הפלגה השנייה על סיפון סנט וינסנט במהלך ביקורו בסקפה פלו ב-8 ביולי והצי הגדול ערך אימונים מול שטלנד שלושה ימים לאחר מכן. ב-2–5 בספטמבר יצא הצי לשייט נוסף בקצה הצפוני של הים הצפוני וערך תרגילי ירי. במהלך שאר החודש, הצי הגדול ערך אימונים רבים. האונייה, יחד עם רוב הצי הגדול, ערכו סריקה נוספת לים הצפוני בין 13 ל-15 באוקטובר. כמעט שלושה שבועות לאחר מכן, סנט וינסנט השתתפה במבצע אימון צי נוסף ממערב לאורקני במהלך 2–5 בנובמבר. היא הפכה לאונייה פרטית באותו חודש כאשר הוחלפה על ידי קולוסוס כאוניית דגל.
הצי יצא לשייט בים הצפוני ב-26 בפברואר; ג'ליקו התכוון להשתמש בכוח הארוויץ' כדי לטהר את מפרץ הלגולנד, אך מזג אוויר גרוע מנע פעולות בדרום הים הצפוני. כתוצאה מכך, הפעילות הוגבלה לקצה הצפוני של הים. סריקה נוספת החלה ב-6 במרץ, אך נאלצו לנטוש אותה למחרת מכיוון שמזג האוויר נעשה סוער מדי עבור המשחתות המלוות. בליל 25 במרץ הפליגו סנט וינסנט ושאר הצי מסקפה פלו, כדי לתמוך בצי הקרב ובכוחות קלים אחרים שפשטו על בסיס הצפלין הגרמני בטונדרן. כשהצי הגדול התקרב לאזור ב-26 במרץ, הכוחות הבריטיים והגרמנים כבר ניתקו מגע וסערה חזקה איימה על כלי השיט הקלים, כך שהצי קיבל הוראה לחזור לבסיס. ב-21 באפריל, הצי הגדול ערך מפגן מול שונית הורנס כדי להסיח את דעתם של הגרמנים, בזמן שהצי הרוסי שיקם את שדות המוקשים ההגנתיים שלו בים הבלטי. הצי חזר לסקפה פלו ב-24 באפריל ותדלק, לפני שהמשיך דרומה בתגובה לדיווחים מודיעיניים לפיהם הגרמנים עומדים לפתוח בפשיטה על לואוסטופט. הצי הגדול לא הגיע לאזור אלא לאחר נסיגת הגרמנים. במהלך 2–4 במאי, הצי ערך מפגן נוסף מול שונית הורנס כדי לשמור על תשומת הלב הגרמנית ממוקדת בים הצפוני.
בנייה וקריירה > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד

בניסיון לפתות ולהשמיד חלק מהצי הגדול, צי הים הפתוח הגרמני, המורכב מ-16 דרדנוטים, שש פרה-דרדנוטים, שש סיירות קלות ו-31 סירות טורפדו, עזב את בסיס הצי מוקדם בבוקר 31 במאי. הצי הפליג בשיתוף פעולה עם חמשת סיירות המערכה והסיירות התומכות וסירות הטורפדו של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר. חדר 40 של הצי המלכותי יירט ופענח את תעבורת הרדיו הגרמנית שהכילה תוכניות של המבצע. האדמירליות הורתה על הצי הגדול, הכולל כ-28 אניות דרדנוט ו-9 סיירות מערכה, להתייצב בלילה הקודם כדי לנתק ולהשמיד את צי הים הפתוח. סנט וינסנט, בפיקודו של קפטן ויליאם פישר, שובצה בפלגה החמישית של שייטת אוניות המערכה הראשונה. זמן קצר לאחר 14:20, פישר אותת לאוניית הדגל של הצי הגדול, איירון דיוק, שאונייתו מנטרת אותות רדיו חזקים בתדר ששימש את צי הים הפתוח, מה שמרמז שהגרמנים נמצאים בקרבת מקום. זיהוי של אותות נוספים נמסר בשעה 14:52.
כשהצי הגדול החל לפרוס מטורים למערך טורי החל בשעה 18:15, הפלגה החמישית הייתה קרובה לעורף. סנט וינסנט, האונייה העשרים מראש מערך הקרב לאחר הפריסה, נאלצה לעצור לזמן קצר כדי להימנע מפגיעה באוניות קדמיות מכיוון שהצי נאלץ להאט ל-14 קשרים (26 קמ"ש) כדי לאפשר לסיירות המערכה לתפוס את מיקומם בראש הקו. במהלך השלב הראשון של הקרב הכללי, האונייה החלה לירות כמה מטחים מהתותחים העיקריים שלה לעבר הסיירת הקלה הנכה SMS ויסבאדן בשעה 18:33, אם כי מספר הפגיעות שהשיגה, אם בכלל, אינו ידוע. בין השעות 18:40 ל-19:00 האונייה התרחקה פעמיים ממה שנחשב לטרפדות שחלפו ליד האונייה. מ-19:10 החלה סנט וינסנט לירות לעבר מה שזוהה בתחילה כאוניית מערכה גרמנית, אך התבררה כסיירת המערכה SMS מולטקה, ופגעה במטרה שלה פעמיים לפני שנעלמה בערפל. הפגז הראשון חודר-השריון היה כנראה ריקושט ופגע בגוף העליון לצד הגשר. הוא הרס את המרפאה וגרם נזק קל למבנה העל והגוף שמסביב, מה שגרם להצפות קלות. אדם אחד במגדל הניווט נפצע מרסיס. הפגיעה השנייה חדרה לשריון האחורי של צריח העל בעורף האונייה, הרסה אותו והציתה אש קטנה שכובתה בקלות על ידי הצוות. זו הייתה הפעם האחרונה שסנט וינסנט ירה בתותחים שלה במהלך הקרב. האונייה ירתה בסך הכל 98 פגזים בגודל 12 אינץ' במהלך הקרב.
בנייה וקריירה > מלחמת העולם הראשונה > פעילות לאחר מכן

לאחר הקרב, הועברה האונייה לשייטת אוניות המערכה הרביעית. הצי הגדול התייצב ב-18 באוגוסט 1916 כדי לארוב לצי הים הפתוח בזמן שהתקדם לדרום הים הצפוני, אך שורה של תקלות וטעויות מנעו מג'ליקו ליירט את הצי הגרמני לפני שחזר לנמל. שתי סיירות קלות הוטבעו על ידי צוללות גרמניות במהלך המבצע, מה שגרם לג'ליקו להחליט שלא לסכן את היחידות העיקריות של הצי דרומית ל-55° 30' צפון עקב שכיחות הצוללות והמוקשים הגרמניים. האדמירליות הסכימה וקבעה שהצי הגדול לא יצא לפעולה אלא אם הצי הגרמני ינסה לפלוש לבריטניה או שתהיה אפשרות חזקה שניתן יהיה לכפות עליו קרב בתנאים מתאימים.
ב-24 באפריל 1918, סנט וינסנט הייתה בתיקון באינברגורדון, סקוטלנד, כאשר היא והרקולס קיבלו פקודה להפליג צפונה לתגבר את הכוחות המבוססים בסקפה פלו ובאורקני, כאשר צי הים הפתוח התייצב צפונה בפעם האחרונה כדי ליירט לנורווגיה. היא לא הצליחה לצאת מהנמל לפני שהגרמנים נסוגו לאחר שמולטקה סבלה מנזק למנוע. האונייה נכחה ברוזית' כאשר הצי הגרמני נכנע ב-21 בנובמבר. במרץ 1919, היא צומצמה לעתודה והפכה לספינת אימונים של ירי בפורטסמות'. סנט וינסנט הפכה לאחר מכן לאוניית הדגל של צי המילואים ביוני והוחלפה כספינת אימון תותחנים בדצמבר כשהועברה לרוזית'. שם היא נשארה עד שנרשמה לפירוק במרץ 1921 כמיושנת. היא נמכרה לחברת Stanlee Shipbreaking & Salvage Co. עבור גרוטאות ב-1 בדצמבר 1921 ונגררה לדובר לגריטה במרץ 1922.
גובה ותוכנית ימין של הדור הראשון של הדרדנוטים הבריטיות מהמהדורה של 1912 של Brassey's Naval Annual
סנט וינסנט במעגן, לפני 1912
סנט וינסנט עוגנת, בערך ב-1911
שייטת אוניות המערכה הראשונה בים, אפריל 1915
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
אוונסבורו

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קנטקי קנטקי
 ראש העיר:  Tom Watson
 תאריך ייסוד:  1797 
 שטח:  56.109022 קמ"ר
 גובה:  120 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  60,183 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  37°45′28″N 87°07′06″W﻿ / ﻿37.757748°N 87.11839°W﻿ / 37.757748; -87.11839 
 http://www.owensboro.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוונסבורו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוונסבורו(למפת קנטקי רגילה) פרנקפורט לואיוויל לקסינגטון באולינג גרין אילינוי אינדיאנה אוהיו ויר. המע.  וירג'יניה טנסי מיז.אוונסבורו(למפת קנטקי מוגדלת) פרנקפורט לואיוויל לקסינגטון באולינג גרין אילינוי אינדיאנה אוהיו ויר. המע.  וירג'יניה טנסי מיז.אוונסבורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוונסבורו (באנגלית: Owensboro) היא העיר הרביעית בגודלה בקנטקי שבארצות הברית עם כ־60,183 תושבים (ו־116,506 במטרופולין כולו). אוונסבורו ממוקמת כ־107 מיל (172 קילומטרים) דרום-מערבית ללואיוויל.
היסטוריה

ישנן עדויות על התיישבות אינדיאנית באזור אוונסבורו מלפני כ-12,000 שנים. האינדיאנים האחרונים עזבו את האזור עוד לפני סוף המאה ה-18. האדם האירופי הראשון שהתיישב באוונסבורו היה ויליאם סמית'רס בשנת 1797. ההתיישבות הרשמית הוקמה ב-1817, ונקראה Owensborough. ב-1893 קוצר השם לזה הנוכחי.
ב-14 באוגוסט 1936 התרחשה במרכז אוונסבורו התלייה הציבורית האחרונה בארצות הברית. גבר אפרו-אמריקאי בן 26, רייני בת'ה, הורשע באונס ורצח של לישה אדוארדס בת ה-70. זאת כאשר רק 37 ימים חלפו בין הפשע להוצאה להורג. עוד לפני שבת'ה מת, הקהל כבר התחיל לקרוע את בגדיו ואפילו את גופתו בשביל מזכרות. כתוצאה מהמבוכה, העצרת הכללית של קנטקי ביטלה את ההוצאות הפומביות להורג.
בסוף מלחמת העולם השנייה העיר צמחה במהירות והוקמו בה מפעלים ותשתיות רבות.
דמוגרפיה

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1830 | 229 |  | — |
| 1850 | 1,215 |  | — |
| 1860 | 2,308 |  | 90.0% |
| 1870 | 3,437 |  | 48.9% |
| 1880 | 6,231 |  | 81.3% |
| 1890 | 9,837 |  | 57.9% |
| 1900 | 13,189 |  | 34.1% |
| 1910 | 16,011 |  | 21.4% |
| 1920 | 17,424 |  | 8.8% |
| 1930 | 22,765 |  | 30.7% |
| 1940 | 30,245 |  | 32.9% |
| 1950 | 33,651 |  | 11.3% |
| 1960 | 42,471 |  | 26.2% |
| 1970 | 50,329 |  | 18.5% |
| 1980 | 54,450 |  | 8.2% |
| 1990 | 53,549 |  | −1.7% |
| 2000 | 54,067 |  | 1.0% |
| 2010 | 57,265 |  | 5.9% |
| 2020 | 60,183 |  | 5.1% |
U.S. Decennial Census
לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, היו באוונסבורו 58,083 נפשות ב-23,380 משקי בית. בממוצע כל משק בית הכיל 2.29 נפשות וגודל המשפחה הממוצע היה 2.91 נפשות במשפחה. צפיפות האוכלוסין היא כמעט 1,200 נפש לקילומטר רבוע. על כל 100 נשים, היו 87.6 גברים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 82.6 גברים.
ההכנסה החציונית למשק בית באוונסבורו היא 37,289 דולר, לעומת ההכנסה החציונית למשפחה שהיא 41,333 דולר. לגברים הייתה הכנסה חציונית של 33,429 דולר לעומת 21,457 דולר לנשים. ההכנסה הממוצעת לנפש בעיר היא 21,183 דולר. כ-12.2% מהמשפחות ו-18.4% מהתושבים היו מתחת לקו העוני, כולל 20.9% מאלו מתחת לגיל 18 ו-12.4% מבני 65 ומעלה.
ההרכב הגזעי של אוונסבורו היה:
87.5% לבנים
7.3% אפרו-אמריקאים
0.9% אסייתים
0.1% אינדיאנים
0.01% ילידי האוקיינוס השקט
0.55% מגזעים אחרים
2.5% משני גזעים או יותר
היספנים מכל גזע היו 3.2% מהאוכלוסייה.
הגיל החציוני הוא 37 שנים, ואילו ההרכב הגילי הכללי הוא:
23.7% – 0–18
9.8% – 18–24
27.4% – 25–44
22.4% – 45–64
16.3% - 65+
ערים תאומות

צ'כיה אולומואוץ, צ'כיה
הערות שוליים

↑  "Owensboro-Daviess County History".
↑  "After 75 years, last public hanging haunts Kentucky city (photos)". New Haven Register. 11 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lynchings & Hangings". נבדק ב-21 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Census of Population and Housing". Census.gov. נבדק ב-4 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557471605171  GND: 4598367-7  LCCN: n82024283  MusicBrainz: f1e7975b-c6ac-4106-99d6-f66e557bd8e2  NARA: 10045865  NKC: ge307713  VIAF: 238774930   WorldCat (עם VIAF): 238774930