stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוקלין נטס
הערות שוליים

↑  אסף רביץ‏, ברוקלין נטס: מה שווה כל הטוב הזה?, באתר וואלה, 3 באוקטובר 2012
↑  ברוקלין ניצחה את ניו יורק בהארכה בדרבי הראשון, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2012
↑  אליאב נבנצל‏, בליסימו קרליסימו: ההצלחה של פי ג'יי קרליסימו בנטס, באתר וואלה, 16 בינואר 2013
↑  שרון דוידוביץ', ג'ייסון קיד מונה למאמן ברוקלין נטס, באתר ynet, 12 ביוני 2013
↑  Keh, Andrew (1 באפריל 2014). "Nets' Surge Earns Jason Kidd a Second Award". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ברוק לופז נפצע וייעדר עד תום העונה הסדירה, באתר ONE‏, 21 בדצמבר 2013
↑  אסף רביץ‏, ברוקלין נטס: או סקנדל או פסטיבל, באתר וואלה, 19 באוקטובר 2014
↑  Puccio, Anthony (8 באפריל 2014). "Nets win thriller in Miami to complete season series sweep over the Heat with 88–87 victory". Nets Daily. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ג'ייסון קיד עוזב את ברוקלין לטובת מילווקי, באתר וואלה, 30 ביוני 2014
↑  הולינס ממונה למאמן ברוקלין, באתר ESPN,‏ 7 ביולי 2014
↑  ברוקלין מפטרת את הולינס, באתר הרשמי של הקבוצה, 10 בינואר 2016
↑  שון מרקס ממונה לג'נרל מנג'ר של הנטס, באתר הרשמי של ברוקלין נטס
↑  Mikhail Prokhorov, NBA U: Lessons learned from the owner of the Brooklyn Nets, Yahoo! Sports, ‏2.2.2016 (ארכיון)
↑  ההודעה על מינויו של אטקינסון כמאמן ברוקלין נטס, באתר הרשמי של הקבוצה, 17 אפריל 2016
↑  אורן לוי‏, התפוח נופל רחוק מהעץ: לקראת פתיחת העונה של ברוקלין נטס, באתר וואלה, 30 בספטמבר 2016
↑  גולדן סטייט רוכשת את ראסל, נייפיר וגראהם, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2019
↑  "Brooklyn Nets Sign Six-time All-Star and NBA Champion Kyrie Irving". NBA.com. 6 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מצטרף לדונצ'יץ': קיירי ארווינג עובר לדאלאס מאבריקס, באתר ynet, 5 בפברואר 2023
↑  טרייד ענק ב-NBA: קווין דוראנט בפיניקס, באתר ערוץ הספורט, 9 בפברואר 2023
↑  המובילים הסטטיסטיים של ברוקלין נטס, באתר basketball-reference.com
| קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית האטלנטי | הבית המרכזי | הבית הדרום־מזרחי | הבית הצפון־מערבי | הבית הפאסיפי | הבית הדרום־מערבי |
| בוסטון סלטיקס | שיקגו בולס | אטלנטה הוקס | דנוור נאגטס | גולדן סטייט ווריורס | דאלאס מאבריקס |
| ברוקלין נטס | קליבלנד קאבלירס | שארלוט הורנטס | מינסוטה טימברוולבס | לוס אנג'לס קליפרס | יוסטון רוקטס |
| ניו יורק ניקס | דטרויט פיסטונס | מיאמי היט | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | לוס אנג'לס לייקרס | ממפיס גריזליס |
| פילדלפיה 76' | אינדיאנה פייסרס | אורלנדו מג'יק | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | ניו אורלינס פליקנס |
| טורונטו ראפטורס | מילווקי באקס | וושינגטון ויזארדס | יוטה ג'אז | סקרמנטו קינגס | סן אנטוניו ספרס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013086607  VIAF: 152475930   WorldCat (עם VIAF): 152475930 
ג'וליוס ארווינג, שחקן הקבוצה בין השנים 1973–1976
דריל דוקינס, שחקן הקבוצה בין השנים 1982–1988
צ'אק דיילי, מאמן הקבוצה בין השנים 1992–1994
ג'ייסון קיד, שחקן הקבוצה בין השנים 2001–2008
וינס קרטר, שחקן הקבוצה בין השנים 2004–2008
דווין האריס, שחקן הקבוצה בין השנים 2008–2010
דיאנג'לו ראסל
חטיפת שמואל רוזנווסר

חטיפת שמואל רוזנווסר הייתה אירוע שהתרחש בליל 1 בינואר 1970 עת חדרה חוליית מחבלים מלבנון, השייכים לארגון הפת"ח ליישוב מטולה וחטפה שומר-לילה בן 58 בשם שמואל רוזנווסר, תושב קריית מוצקין, שהיה באותה עת על משמרתו. אירוע זה פתח תקופה של משא ומתן עקיף מול הפת"ח, שהסתיימה בהסכם בו הוחלף רוזנווסר במחמוד חיג'אזי ללא נוכחות רשמית של הפת"ח.
החטיפה

אירוע החטיפה בליל השנה החדשה בוצע לרגל ציון חמש שנים לפיגוע הראשון של פת"ח. חוליית המחבלים הסתננה דרך גדר הגבול במטרה להניח מטעני חבלה במטולה, אך בסופו של דבר שבה על עקבותיה כשבידיה רוזנווסר, שניסה להתנגד, אולם בסוף נכנע.
לאחר ארבעה ימי היעדרות, הודיע ארגון הפת"ח כי רוזווסר בידיו ודרש את שחרורם של חברי הארגון העצורים בישראל - כ-100 במספר. כמו כן שאף ארגון הפת"ח שישראל תקיים משא ומתן ישירות עמו, ובכך תכיר בקיומו ובאסירי הארגון כשבויי מלחמה.
מבצע "קונטרבס 10"

החוליה נסוגה לעבר כפר כילא, הנמצא כשני קילומטרים ממערב למטולה. כיוון שכך וכיוון שידוע היה שריכוז של כ-15 מחבלים מצוי בכפר ומסתייע בחלק מתושביו, הגיבה מדינת ישראל לחטיפה בפעולה שבוצעה בליל 2 בינואר נגד הכפר כילא בדרום לבנון. בפעולה שכוונה נגד שלטונות לבנון, שבהם ראו ראש הממשלה גולדה מאיר ושר הביטחון משה דיין אחראים לחטיפה שבוצעה על ידי מחבלים שיצאו משטחה הריבוני.
המשימה הוטלה על חטיבת גולני, והמבצע נקרא "קונטרבס 10". על פי התוכנית, כוח בעוצמה של גדוד תוכנן לתפוס את השכונה המזרחית של הכפר, לחסום כלפי מזרח, מערב ודרום ולפוצץ בתים של מחבלים ומסייעים למחבלים. כוח שני בעוצמה של מחלקה מוגברת תוכנן להשתלט על תחנת מכס לבנונית בסמוך לכפר, בה היו חיילים לבנוניים, לשבות אותם ולפוצץ את התחנה.
בפעולה השתתפו כוחות מגדוד 17 בפיקוד מרא אלעמי, גדוד 51 בפיקוד דוד כהן וכן לוחמי סיירת גולני. הכוחות יצאו לביצוע המשימה ב-2 בינואר 1970 בשעה 11 בלילה.
כאשר השלימו הכוחות את היערכותם בשטח, כולל הצבת שתי חסימות, פתחו הכוחות בשלב הבא של המבצע. האגף המזרחי של השכונה נמצא נטוש, דלתות רוב הבתים היו נעולות ומוגפות, ונראה שהתושבים הרגישו בתכונה בצד הישראלי ונמלטו. כיוון שכך טוהרו הבתים ללא אש, והוכנו לפיצוץ.
באזור הצפוני של הכפר היו תושבים אשר פונו מהבתים המיועדים להריסה ומספר גברים נלקחו בשבי. הכוח אשר נע לכיוון תחנת המכס קרא לחיילים להיכנע, הם נשבו ומבנה התחנה פוצץ.
תוצאות הפעולה: נלקחו בשבי 9 חיילים ו-12 אזרחים, וכן נתפסו כלי נשק וציוד רב. ופוצץ מקור הכוח של תחנת מכ"ם לבנונית. שלטונות לבנון לחצו על הפת"ח להעביר לידיהם את רוזנווסר, אך ללא הצלחה.
השחרור של רוזנווסר

במשך התקופה שלאחר חטיפתו הוחזק רוזנווסר בשבי לסירוגין בלבנון, בעיראק, בסוריה ובירדן ועבר עינויים קשים. במהלך התקופה הגיעו למשפחתו מכתבים אחדים ממנו, ופעם אחת הוא הופגש עם עיתונאים ברבת עמון. והצהיר כי הוא מעדיף לחזור להונגריה בה נולד משום "שהציונות הוליכה אותו שולל".
לבסוף הסתפק הפת"ח בשחרורו של מחבל אחד בלבד והוא מחמוד חיג'אזי, מחבל שנלכד כ-6 שנים קודם לכן ובשלב מסוים אף נידון למוות. ישראל התעקשה שלא להכיר בפלסטינים ודרשה כי אף נציג בעל זיקה לפת"ח לא יהיה נוכח בחילופי השבויים. העסקה יצאה לפועל ב-28 בפברואר 1971. שמואל רוזנווסר הוחזר לישראל ומחמוד חיג'אזי הוחזר ללבנון.
לקריאה נוספת

רונן ברגמן, מדינת ישראל תעשה הכל, הקרב החשאי על השבויים והנעדרים, 2009, עמ' 23–27
הערות שוליים

↑  צה"ל פשט על כפר בלבנון ושבה חיילים ואזרחים בתגובה על חטיפת השומר ממטולה, מעריב, 4 בינואר 1970
↑  ממשלת לבנון לוחצת על "פתח" להעביר לידיה את החטוף רוזנווסר, מעריב, 27 בינואר 1970
↑  הגיע מכתב מרוזנווסר, מעריב, 12 במאי 1970
הגיע מכתב משמואל רוזנווסר, מעריב, 2 בספטמבר 1970
↑  שמואל שגב, תכסיס של "אל פתח": הפגיש רוזנווסר עם עתונאים בירדן, מעריב, 1 במאי 1970
↑  "כוס מים, בבקשה", אמר השומר הנרגש רוזנוואסר בשובו לישראל, מעריב, 1 במרץ 1971
שאטו מוסר

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1930–הווה (כ־95 שנים) 
 מיקום המטה:  ג'זיר 
 ענפי תעשייה:  תעשיית היין 
  
 http://www.chateaumusar.com/
 
יין שאטו מוסר 1999
שאטו מוסר (בצרפתית: Château Musar) הוא יקב לבנוני בג'זיר, לבנון, 25 ק"מ צפונית לביירות. ענבי היקב גדלים בבקאע, עמק פורה ושטוף שמש ברום של כ-1,000 מטרים, הממוקם כ-40 ק"מ מזרחית לביירות.
היסטוריה

היקב נוסד בידי גסטון הוסאר ב-1930. הבעלים הנוכחיים הם בניו, רונלד וסרז' הוסאר, מנהלה הנוכחי של האחוזה החל משנת 1959, כשרונלד הוסאר ממונה על השיווק והכספים החל משנת 1962.
ההכרה הבינלאומית באיכותו של מוסר אירעה בתערוכת היין של בריסטול ב-1979 כשהכרוז במכירה הפומבית, טועם היין מייקל ברודבנט, והעיתונאי רוג'ר ווס, בחרו את מוסר בציר 1967 כ"תגלית התערוכה".
חרף מלחמת האזרחים בלבנון והמתח המתמיד, הרי שפרט לשנים 1976 ו-1984, השאטו הוציא לשוק יין מדי שנה, כשעובדיו עובדים לעיתים בתנאי מסוכנים מאוד. היין שהפיק שאטו מוסר בבציר 1992 לא קיבל את שמו של השאטו, מכיוון שהבציר היה חלש.
למרות שמשווים אותו לפעמים עם יין בורדו, יין בורגונדי, או יין עמק הרון, הרי שהדעה המקובלת היא ששאטו מוסר הוא בעל אופי מיוחד. בגלל פילוסופיית עשיית היין של סרז' הוסאר, כל בציר שונה ממשנהו.
סרז' הוסאר היה האדם הראשון בו בחר כתב העת הבריטי דקנטר לאיש השנה שלו, ב-1984.
התפוקה

היין האדום, יינו הידוע יותר של היקב, נעשה מענבי קברנה סוביניון, סנסו, קריניאן, גרנאש ומורבדר ומיוצר בכמויות שונות כל שנה. היין הלבן מיוצר מענבי עובדיה, קרוב של שרדונה ומרווה (קרוב של סמיון). שני היינות מכילים ענבי בורדו קלאסיים, אולם הם שונים מאוד, מכיוון שהם נעשים בסגנון ביודינמי, כשכל חבית מבוקבקת בנפרד. היינות בדרך-כלל משתפרים עם הגיל, הן האדומים והן הלבנים.
היקב גם מפיק יין שני בשם "הוסאר פרה אט פילס" (Hochar Père et Fils), שהוא דומה למוסר האדום אך אינו מיושן בחביות, וניתן לשתות אותו מוקדם יותר, וגם מייצרים את "קיווי מוסר" (Cuvée Musar); משתי הסדרות מופקים יין אדום, לבן ורוזה. "הוסאר פרה אט פילס" משווק מוקדם יותר ואם טועמים אותו ניתן לחזות כיצד יתפתח שאטו מוסר בעתיד. בדרך-כלל הוא עולה חצי מיין שאטו מוסר הרגיל. היקב התחיל בשיווק יין למסעדות, "מוסר מוזאיק" (Musar Mosaic) ויין מהענבים הצעירים יותר שלו, "מוסר ג'ון" (Musar Jeune).
המביט

ערך זה עוסק בשבועון עברי מהמאה הי"ט. אם התכוונתם לפוסק מחכמי צפת, ראו .
המביט (מאוחר יותר נקרא המביט לישראל) היה שבועון בעברית שהוציא פרץ סמולנסקין במהלך שנת 1878.
היסטוריה

הגיליון הראשון יצא לאור בט"ז באדר תרל"ח, וכעבור 26 גיליונות פסקה הופעתו של השבועון. השבועון הגדיר עצמו כשבועון למשפחה, וראה עצמו כשבועון ברוח אירופית.
מחידושי הלשון שניסה סמולנסקין להכניס היה השימוש במילה "עלה" (כמו בגרמנית וביידיש) במקום המילה "עמוד". לפי בריינין, החלק המוצלח שבשבועון היו הפיליטונים, שנכתבו בו במדור שנקרא "עלי חמד".
לקריאה נוספת

אברהם שאנן, הספרות העברית, כרך ב', עמ' 46
יוסף קלוזנר, היסטוריה, כרך ה', עמ' 108
לקריאה נוספת > מדור "עלי חמד"

פרץ סמולנסקין, ספורים ופילוטנים: הנדפסים במכתב עתי שלו המביט בשם עלי חמד, וילנה: מ’ קאצענעלענבאגען, תרס"א
פרץ סמולנסקין, עלי חמד: סיפורים ופיליטונים, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב - הפקולטה למדעי הרוח - החוג לספרות עברית, תשכ"ח
הערות שוליים

↑  ראובן בריינין, פרץ בן משה סמולנסקין: חייו וספריו, ורשה, הוצאת תושיה, תרנ"ו, עמ' 85
ערך זה הוא קצרמרבנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טנזניה

הרפובליקה המאוחדת של טנזניה (בסוואהילי: Jamhuri ya Muungano wa Tanzania) היא מדינה השוכנת במזרח אפריקה. מצפון היא גובלת בקניה ובאוגנדה, ממערב ברואנדה, בבורונדי ובקונגו, ומדרום בזמביה, במלאווי ובמוזמביק. במזרח נושקת המדינה לאוקיינוס ההודי. הרפובליקה הוקמה כאיחוד של טנגניקה וזנזיבר. מאז 2021 נשיאה הנוכחית של טנזניה היא סמיה חסן סולוהו. כ-63% מכלל מאוכלוסיית טנזניה הם נוצרים וכ-34% הם מוסלמים.
בשנת 1996 נבחרה העיר דודומה כבירתה הרשמית של טנזניה במקום דאר א-סלאם, אם כי רבים ממשרדי הממשלה נותרו בדאר א-סלאם.
היסטוריה

הרפובליקה המאוחדת של טנזניה נוצרה ב-26 באפריל 1964 ממיזוג של טנגניקה עם האי השכן זנזיבר.
ב-1971 הודח שליט אוגנדה, מילטון אובוטה, מתפקידו ויצא לגלות בטנזניה, אצל ידידו ג'וליוס נייררה.
ב-1979 הכריזה טנזניה מלחמה על אוגנדה לאחר שזו ניסתה לספח לעצמה שטחים בצפון המדינה. טנזניה לא הסתפקה בסילוק הכוחות האוגנדים משטחיה, אלא אף פלשה לתחומי אוגנדה וכפתה את גירושו של הרודן האוגנדי אידי אמין והחזרתו לשלטון של אובוטה.
בחירות רב-מפלגתיות שנערכו לראשונה בשנת 1995 סימלו את קץ השלטון החד-מפלגתי בטנזניה. ב-23 בנובמבר 1995 הושבע בנג'מין מקפה כנשיא המדינה. שתי מערכות בחירות נערכו מאז, בעיקר לנוכח התנגדות עממית ומעמדה האוטונומי-למחצה של זנזיבר, ובשתיהן ניצחה מפלגת השלטון, חרף עדויות משקיפים בדבר אי-סדרים.
בשנת 2019 התרחשה התפוצצות מכלית הדלק במורוגורו בה נהרגו 89 אזרחים ונפצעו עוד רבים.
פוליטיקה

נשיא טנזניה וחברי האספה הלאומית (פרלמנט חד-ביתי בן 384 חברים, מתוכם 264 נבחרים על פי השיטה הרובנית, והשאר – על פי השיטה היחסית) נבחרים בבחירות ישירות לתקופת כהונה בת חמש שנים. הנשיא, העומד בראש הרשות המבצעת, ממנה ראש ממשלה המשמש כמנהיג הממשלה באספה הלאומית. הנשיא בוחר את חברי הקבינט מבין חברי האספה הלאומית, אך החוקה הטנזנית מסמיכה אותו לבחור בעשרה שרים שאינם חברי הפרלמנט.
היחסים האוטונומיים-למחצה שמקיימת ממשלת טנזניה עם זנזיבר מהווים מערכת שלטונית ייחודית למדי. בית הנבחרים הזנזיברי, המונה 76 נציגים, עוסק בעניינים הרלוונטיים לאי בלבד. החוקה משריינת חמישה מושבים באספה הלאומית לחברי בית הנבחרים הזנזיברי. להלכה, בית הנבחרים של זנזיבר רשאי לחוקק חוקים עבור זנזיבר מבלי להזדקק לאישורה של ממשלת האיחוד, כל עוד אין הדבר מתנגש עם עניינים הנוגעים לטנזניה כולה.
הרשות השופטת בטנזניה כוללת חמש ערכאות, ומשלבת את מערכות החוק השבטי, האסלאמי והבריטי. השופטים ממונים על ידי נשיא בית המשפט העליון של טנזניה (הממונה בעצמו על ידי הנשיא), מלבד אלה המכהנים בבית הדין לערעורים ובבית המשפט העליון, הממונים על ידי הנשיא. מערכת המשפט בזנזיבר מקבילה לזו הקיימת באיחוד, ועל פסקי הדין של בתי הדין הזנזיבריים (מלבד אלה הדנים בסוגיות חוקתיות ובדין האסלאמי) ניתן לערער בבית הדין לערעורים של האיחוד.
טנזניה מחולקת לעשרים-ושישה אזורים אדמיניסטרטיביים: 21 בטנגניקה, 3 בזנזיבר ו-2 בפמבה. 99 מועצות מחוזיות הוקמו לצורך הגדלת סמכות השלטון המקומי. כיום ישנן 114 מועצות הפועלות ב-99 מחוזות, מתוכן 22 עירוניות ו-92 כפריות.
כלכלה

טנזניה היא אחת הארצות העניות בעולם. הכלכלה מבוססת בעיקר על חקלאות, שעליה מבוסס חצי מהתל"ג, מספקת 85% מהיצוא ומעסיקה 90% מכוח העבודה.
תנאי הטופוגרפיה והאקלים מגבילים את שטח האדמה הניתנת לעיבוד ל-4% משטח המדינה. התעשייה כוללת כמעט אך ורק עיבוד של מוצרי חקלאות ומעט מוצרים אחרים.
הבנק העולמי ותורמים נוספים מספקים משאבים לשיקום התשתית הכלכלית המדורדרת של טנזניה. אף על פי שיש בה כמות נכבדה של משאבים טבעיים כגון, מרבצי זהב ופארקים לאומיים יפהפיים, הם אינם מפותחים ולכן אינם נמצאים בשימוש ועקב כך מספקים הכנסות מועטות.
בין השנים 1991 לבין 1999 היו עלייה בייצוא התעשייתי וגידול משמעותי בתפוקה ממינרלים, ובראשם זהב. כמו כן, חיפוש אחר גז טבעי באזור דלטת רופיג'י נראה מבטיח.
רפורמה במערכת הבנקאית בתחילת המאה ה-21 עזרה להגדיל את הצמיחה בסקטור הפרטי ובהשקעות, אולם הקידום הכלכלי תלוי גם בריסון השחיתות.
ב-2007, יסדו המשרד לפיתוח קהילתי, מגדר וילדים, משרד האוצר ובנק טנזניה את בנק TWBL המיועד לנשים בלבד. הבנק נפתח בפועל ביולי 2009, כשבסיסו בדאר א-סלאם. נכון ל-2024 יש ל-TWBL יותר מ-30 אלף לקוחות. טנזניה היא המדינה האפריקאית הראשונה שהקימה בנק לנשים בלבד, ו-TWBL הפך מודל לחיקוי במדינות השכנות אוגנדה, קניה וזמביה.
ענף התיירות מהווה חלק נכבד מכלכלתה של טנזניה. אתרי תיירות פופולריים הם דאר אל סלאם, זנזיבר, הר הקילימנג'רו, הפארק הלאומי סרנגטי, אזור השימור נגורונגורו וכפרים לאורך החוף.
גאוגרפיה

טנזניה נמצאת במזרח אפריקה, לחוף האוקיינוס ההודי. היא גובלת בקניה ובאוגנדה מצפון, ברואנדה, בורונדי וקונגו ממערב, בזמביה, מלאווי ומוזמביק מדרום.
מלבד השטח ביבשת, המדינה כוללת גם מספר איים סמוך לחוף המזרחי של אפריקה, בהם איי זנזיבר, מאפיה (Mafia) ופמבה.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים בטנזניה משתנה מאזור לאזור, במקומות מסוימים כמו החוף קיים מזג אוויר טרופי ובאזורים אחרים כמו בהרים שורר מזג אוויר מתון יותר.
גאוגרפיה > פני השטח

פני השטח מישור לאורך החוף, פלאטו במרכז והרים בצפון ובדרום.
הנקודה הנמוכה ביותר: האוקיינוס ההודי, 0 מ' (גובה פני הים).
הנקודה הגבוהה ביותר: הר קילימנג'רו, 5,895 מ', שהוא ההר הגבוה באפריקה.
גאוגרפיה > משאבים טבעיים

טנזניה עשירה במשאבים טבעיים ביניהם: מקורות ליצירת אנרגיה הידרואלקטרית, בדיל, פוספט, ברזל, פחם, יהלומים, אבנים טובות: ביניהן הטנזניט – אבן חן נדירה מאוד הנכרית רק באזור קטן ליד העיר ארושה, זהב, גז טבעי, ניקל.
גאוגרפיה > רשימת אזורים > אזורים מערביים

ארושה (Arusha)
דודומה (Dodoma)
אירינגה (Iringa)
קגרה (Kagera)
קיגומה (Kigoma)
מניארה (Manyara)
מרה (Mara)
מבייה (Mbeya)
מוונזה (Mwanza)
רוקווה (Rukwa)
שיניינגה (Shinyanga)
סינגידה (Singida)
תבורה (Tabora)
גאוגרפיה > רשימת אזורים > אזורים מזרחיים

דאר א-סלאם (Dar es Salaam)
קילימנג'רו (Kilimanjaro)
לינדי (Lindi)
מורוגורו (Morogoro)
מטווארה (Mtwara)
פמבה (Pemba)
פוואני (Pwani)
רוֹווּמה (Ruvuma)
טנגה (Tanga)
זנזיבר (Zanzibar)
דמוגרפיה

חלוקת האוכלוסייה במדינה היא לא-שוויונית באופן קיצוני. צפיפות האוכלוסייה נעה בין אדם אחד ועד ל-134 אנשים לקמ"ר – תלוי בכמות המים של אותו האזור, ככל שיש יותר מים האוכלוסייה גדולה יותר.
בזנזיבר יותר מ-80% מהאוכלוסייה היא עירונית. דאר א-סלאם היא העיר הגדולה ביותר. העיר דודומה השוכנת במרכזה של טנזניה, נבחרה כעיר הבירה הרשמית החדשה של טנזניה, על אף שבפועל חלקים רבים מגופי השלטון נותרו בעיר, דאר א-סלאם.
דמוגרפיה > מוצאות אתניים

מבחינת הקבוצות האתניות בקרב התושבים בטנזניה, בחלקה היבשתי של טנזניה 99% מהאוכלוסייה הם אפריקנים מקומיים (אשר 95% הם בני הבנטו המורכב ממעל ל-130 שבטים שונים), ו-1% הם צאצאי מהגרים אירופאיים, אסיאתיים וערבים.
אף על פי כן, בזנזיבר, לעומת הערים לעיל, הרכב האוכלוסייה שונה ומורכב בעיקר מערבים, אפריקנים מקומיים, ובני תערובת של האוכלוסיות המקומיות עם תושביה הערביים.
דמוגרפיה > דתות

נכון לשלהי שנת 2020, כ-63% מכלל אוכלוסיית טנזניה הם נוצרים וכ-34% הם מוסלמים.וכ-3% הם או חסרי-דת או בני אמונות שבטיות אפריקאיות. לעומת זאת, בחבל הארץ של זנזיבר כ-99% מהאוכלוסייה הם בני דת האסלאם.
בחינוך בטנזניה קיים חינוך חובה חינם לילדי בית ספר יסודי.
ישראל וטנזניה

קשרים דיפלומטיים, תיירותיים ומסחריים ענפים מתקיימים בין המדינות. ישראלים נדרשים לוויזת כניסה לטנזניה.
במהלך שנות ה־60 של המאה ה־20 התהדקו הקשרים בין מדינת ישראל הצעירה לבין טנזניה. הנשיא הטנזני הסוציאליסטי ג'וליוס ניררה התחבר עם ראש הממשלה דאז גולדה מאיר. בין המדינות התפתחו קשרים וישראל סייעה לטנזניה בהקמת ה"שירות הלאומי" של המדינה, ה-JKT (בסווהילית: Jeshi la Kujenga Taifa – צבא בניית המדינה). בתחום הבנייה נקשרו קשרים אמיצים בין חברות ואדריכלים ישראלים לבין השלטונות הטנזנאים. שלושת האדריכלים הישראלים אשר בלטו בפעילותם במקום הם משה ירמיצקי, גבריאל מרגלית ויעקב מרקו שתכננו בין השאר את מרכז הצרכנות בדאר א-סלאם, את "מלון קילימנג'רו" בדאר א-סלאם ואת "מלון ספארי" בשמורת מיקומי.
לאחר מלחמת יום כיפור, במסגרת החרם הערבי, ניתקה ממשלת טנזניה את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל בלחץ המצרים שהיו בעלי אינטרסים רבים בטנזניה, והפעילו לחץ דיפלומטי על הממשלה הצעירה של המדינה. ב-24 בנובמבר 1988, בעקבות הכרזת יאסר ערפאת על הקמת מדינה פלסטינית תשעה ימים קודם לכן באלג'יר, הכירה טנזניה בעצמאותה של מדינה זו.
ב-2017 העלו ישראל וטנזניה את דרג היחסים, ושגריר טנזניה הראשון הגיע לישראל.
ב-2018 הודיעה ממשלת טנזניה כי תקים שגרירות מטעמה בישראל, אך בעיר רמת-גן.
לקריאה נוספת

רפאל רופין, "שליחות לטנגניקה", הוצאת משרד הביטחון, 1986
הערות שוליים

↑  בפועל דאר א-סלאם ממשיכה לשמש כבירה.
↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  בהתקשרות מקניה ואוגנדה – 007.
↑  נהגה בעברית טַנְזַנְיָה ובאנגלית טְנְזַנִיָה
1 2  "Religions in Tanzania | PEW-GRF". www.globalreligiousfutures.org. Archived from the original on 4 March 2021. Retrieved 8 November 2021., Religions in Tanzania | PEW-GRF, web.archive.org, ‏2021-03-04
1 2  Religions in Tanzania | PEW-GRF, "Religions in Tanzania | PEW-GRF". www.globalreligiousfutures.org
↑   יעל אבסירה, טנזניה הוכיחה שאפשר להקים בנקים לנשים בלבד. השפעתם חורגת מעבר לתחום הכלכלה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2024
↑  למטייל, באתר טנזניה - גאוגרפיה והיסטוריה
↑  Tanzania - The World Factbook. CIA. February 25, 2019
↑  ⁨ארה״ב דחתה את בקשת ערכאת לאשות כניסה. רא ׳נאם בארם הסטייט־דיפרטמנט: קיימות הוכחות שערפאת קשור בטרור ותומך □ דובר אש״ף: הפרה של אמנות בינ״ל. שמיר: ארה״ב לא שינתה יחסה לאש״ף, ורואה בו ארנון טרור⁩ | ⁨חדשות⁩ | 27 נובמבר 1988 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  משה כהן, ‏"לעודד את התיירים: טנזניה שולחת לראשונה שגריר לישראל", באתר מעריב אונליין, 16 ביוני 2017
↑  שלמה צזנה, "טנזניה תפתח שגרירות בישראל", באתר ישראל היום, 1 במאי 2018
| מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ  "לא מוכרים" | סומלילנד • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית |  |
| שטחים תלויים | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה • האיים הקנריים • סאוטה • מלייה • מדיירה • מיוט • ראוניון • סוקוטרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557220805171  BIBSYS: 90574941  BNE: XX451594  BnF: cb15238456g (data)  CiNii: DA06096068  GND: 4078149-5  HDS: 003469  ISNI: 0000 0001 2158 6299  KulturNav: 56324b1d-b528-442d-b965-f7f06c0d9200  LCCN: n80121275  MusicBrainz: c2676abd-2ac7-351a-94a9-a802b3434737  NARA: 10035672  NDL: 00572706  NKC: ge131040  NLG: 13180  RERO: 02-A000160696  SELIBR: 158819  SUDOC: 028045521  TDVİA: tanzanya  UKPARL: CMfQvwv4  VIAF: 131265957   WorldCat (עם VIAF): 131265957 
העיר דאר א-סלאם (2015)
מפת טנזניה
כפר טיפוסי באזור קרוג'ו, מרץ 2007
שוק אמצע השבוע של שבט המסאי, מרץ 2007
עדר של זברות מצויות בטנזניה
צבא ההתקוממות האוקראיני

פוסטר של צבא ההתקוממות. "בעד מה נלחם המתקומם האוקראיני? לא בעד סטלין, לא בעד סובורוב, לא בעד היטלר הלוקה בנפשו. בעד אוקראינה, לא מיוסי ולא מפריץ. חופשייה ועצמאית!"
צבא ההתקוממות האוקראיני (באוקראינית: Українська повстанська армія) היה ארגון אוקראיני לאומני צבאי למחצה ואחר כך פרטיזני. במהלך מלחמת העולם השנייה היה מעורב במלחמת גרילה נגד ברית המועצות, מדינת המחתרת הפולנית, פולין הקומוניסטית וגרמניה הנאצית. צבא זה הוקם מתוך מערכים צבאיים למחצה ונפרדים של ארגון הלאומנים האוקראינים - סיעת בנדרה (ה-OUN-B), מערכים לאומיים-פטריוטים לוחמניים אחרים, חלקם עריקים לשעבר ממשטרת העזר האוקראינית, אוכלוסיות מקומיות ועוד. ההנהגה הפוליטית של הצבא הייתה שייכת לארגון הלאומנים האוקראינים - בנדרה. על כן כונו אנשים פעמים רבות "בנדרוביצ'ים". בעיקר ביקשו לבצע טיהור אתני של פולנים בווהלין ובגליציה המזרחית, אך גם להרוג יהודים, שאותם ראו כקומוניסטים.  הוא נוסד ב-14 באוקטובר 1942, יום חג הקדושה תיאוטוקוס. מדצמבר 1941 עד יולי 1943 היה זה גם שמו של צבא המהפכה העממית האוקראינית.
האלימות התקבלה על ידי OUN ככלי פוליטי נגד אויבים זרים ופנימיים, לשם מהפכה לאומית בראשות דיקטטורה שתגרש את כוחות הכיבוש ותקים ממשלה המייצגת את כל האזורים והקבוצות החברתיות. הארגון החל כקבוצת התנגדות והתפתח לצבא גרילה. בשנת 1943, צבא ההתקוממות האוקראיני נשלט על ידי OUN(B) וכלל בעלי אמונות פוליטיות ואידאולוגיות שונות. צבא זה נזקק לתמיכת ההמונים הן נגד הגרמנים והן נגד הסובייטים. חלק ניכר מהאידאולוגיה הלאומית, לרבות מושג הדיקטטורה, לא היה אטרקטיבי כלפי אזרחים סובייטים לשעבר שחוו את הדיקטטורה של המפלגה הקומוניסטית. לפיכך, היה הכרחי לתקן את האידאולוגיה והתוכנית הפוליטית של OUN(B). באספה השלישית ב-21–25 באוגוסט 1943, ה-OUN(B) גינה "תוכניות ותפיסות פוליטיות לאומיות-סוציאליסטיות בינלאומיות ופשיסטיות" וכן את "הקומוניזם הרוסי-בולשביקי", והציע "מערכת עמים חופשיים ומדינות עצמאיות [בתור] הפתרון הטוב ביותר לבעיית הסדר העולמי". התוכנית החברתית של צבא ההתקוממות האוקראיני לא הייתה שונה מתוכניות קודמות אלא הדגישה מגוון רחב של שירותים חברתיים, השתתפות עובדים בניהול, כלכלה מעורבת, בחירת מקצוע ומקום עבודה ואיגודים מקצועיים חופשיים. ה-OUN(B) קבע כי הוא לוחם למען חופש העיתונות, הדיבור והמחשבה.
צבא ההתקוממות האוקראיני לחם בעיקר נגד הפולנים והסובייטים, אם כי גם נגד הגרמנים החל מפברואר 1943, עם מקרים רבים של שיתוף פעולה עם הגרמנים נגד הסובייטים. מקיץ 1944 צבא ההתקוממות האוקראיני וארגון הלאומנים האוקראינים (OUN-B) שיתפו פעולה עם הכוחות הגרמניים נגד הסובייטים והפולנים בתקווה ליצור מדינה אוקראינית עצמאית. ה-OUN מנע את גירוש האוקראינים בדרום מזרח פולין.
לאחר מלחמת העולם השנייה, יחידות נ.ק.ו.ד. סובייטיות לחמו נגד צבא ההתקוממות האוקראיני. צבא ההתקוממות האוקראיני נשאר פעיל ונלחם נגד הרפובליקה העממית הפולנית עד 1947, ונגד ברית המועצות עד 1949. הוא היה חזק במיוחד בהרי הקרפטים, גליציה ובווהלין - מערב אוקראינה המודרנית. בין פברואר 1943 למאי 1945, בניגוד לרוב תנועות ההתנגדות, לא הייתה לצבא ההתקוממות האוקראיני תמיכה זרה משמעותית. צמיחתו וחוזקו היו השתקפות של הפופולריות שזכה לה במערב אוקראינה. מחוץ למערב אוקראינה, התמיכה לא הייתה משמעותית, ורוב האוכלוסייה הסובייטית במזרח אוקראינה ראתה את ה-OUN/UPA כמשתפי פעולה בעיקר עם הגרמנים.
טרינידד וטובגו

מפת טרינידד וטובגו
הרפובליקה של טְרִינִידַד וְטוֹבַּגּוֹ (באנגלית: Republic of Trinidad and Tobago) היא מדינת איים בקריביים, צפונית לוונצואלה. המדינה שוכנת בין הים הקריבי לבין האוקיינוס האטלנטי, וכוללת את האיים טרינידד וטובגו.