stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית לאהיא
היסטוריה > האימפריה העות'מאנית

בשנת 1517 העיירה סופחה לאימפריה העות'מאנית ביחד עם כל ארץ ישראל. בשנת 1596 בית לאהיא מופיעה ברשומות המס הטורקית בסנג'ק (תת-מחוז) עזה. היו בה 70 בתי אב מוסלמים ושילמו מס של 25%. במאות ה-17 וה-18 אזור בית לאהיא חווה נטישה של האוכלוסייה בעקבות פשיטות של בדואים, אך האדמה המשיכה להיות מעובדת. במאי 1863 החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר. הוא תיאר אותו כ"מאוכלס עם 250 תושבים. הוא תופס עמק מוארך, מעובד היטב, ומוקף בדיונות חול גבוהות, הגורמות לחום רב. זהו נווה מדבר קטן, מאוים ללא הרף על ידי גבעות חול נעות, המקיפות אותו מכל צד. הן היו בולעות אותו לולא המאבק המתמשך של האדם לעצור את התקדמותם". רשימת כפרים עות'מאנית משנת 1870 לערך הראתה שבבית לאהיא היו 394 תושבים ו-118 בתים, אם כי ספירת האוכלוסייה כללה גברים בלבד. סקר פלשתינה המערבית משנת 1883 מתאר את בית לאהיא כ"כפר קטן עם גינות יפות ומטעי זיתים באמצע המדבר, ישנו באר בדרום הכפר ומסגד במרכזו".
היסטוריה > המנדט הבריטי

הבריטים כבשו את בית לאהיא לאחר קרב עזה השלישי ב-1917. במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1922, נמנו בבית לאהיא אוכלוסייה של 871 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1931 המספר עלה ל-1,133, עדיין כולם מוסלמים, ב-223 בתים. ביוני 1936 הוטל על הכפר עונש קיבוצי בגלל שותפות בהתפרעויות של המרד הערבי הגדול. בשנת 1940 נכלל בית לאהיא באזורים שנאסר למכור בהם קרקעות ליהודים. בסקר הכפרים של 1945 הוערכה אוכלוסיית בית לאהיא בכ-1,700 מוסלמים. שטח האדמה היה 38,376 דונם, מתוכם 18 דונם שטח בנוי.
היסטוריה > מלחמת העצמאות

בית לאהיא היה אמור להיות חלק מהמדינה הערבית בתוכנית החלוקה של האומות המאוחדות ב-1947, אך במהלך מלחמת העצמאות נכבש על ידי צבא מצרים, שהקים ממשל צבאי ברצועת עזה. במהלך מבצע יואב צה"ל כבש את העיירה בית חאנון הסמוכה, במהלך פריצת הדרך אל הנגב. במהלך השנים, יצאו מרצועת עזה פעולות טרור של ה"פדאיון" נגד ישראל, והכוחות הישראלים פעלו באזור במבצעי צבא שונים, כולל כיבוש בית לאהיא במבצע סיני ב-1956, אך נסוגו כעבור חמישה חודשים.
היסטוריה > ישראל

במלחמת ששת הימים ב-1967 ישראל כבשה שוב את הרצועה, והחילה בה שלטון צבאי. במרץ 1968 הוטל עוצר על בית לאהיא, לאחר ששני עובדי "מקורות" נהרגו ממוקש ליד יד מרדכי, והעקבות הובילו לכיוון בית לאהיא. עוצר נוסף הוטל בפברואר 1970, לאחר שעובד הממשל הצבאי נפצע מירי בבית חאנון. ב-7 במאי 1970 נרצח המוכתר של בית לאהיא, ככל הנראה עקב שיתוף פעולה עם ישראל, שראתה בבית לאהיא מרכז פעילות עוינת נגד ישראל. במאי 1971 בעקבות פגיעה בחייל בבית לאהיא בוצעו סריקות בכפר. ב-30 במאי 1970 קיימו נשים מהכפר הפגנה נגד היחס הנוקשה של הצבא. בדצמבר 1974 חוברה בית לאהיא לרשת החשמל ובינואר 1977 נחנך שוק חדש במקום. באמצע שנות ה-70 הוקמה שכונה של אלף יחידות דיור בבית לאהיא, עבור פליטים שהתגוררו במחנה הפליטים ג'באליה, מה שהכפיל את אוכלוסיית הכפר. בבית לאהיא עסקו גם בפיתוח החקלאות דוגמת גידול פרחים ותות שדה, ולצורך כך יצרו קשרים עם חקלאים בישראל.
היסטוריה > הרשות הפלסטינית

לאחר הסכם קהיר מ-1994, עברה השליטה בבית לאהיא לידי הרשות הפלסטינית. ב-2007, עם השתלטות חמאס על רצועת עזה, עברו גם בית לאהיא לשליטתם. במהלך מבצע צוק איתן (2014) וחרבות ברזל (2023–2024), בית לאהיא ספג הרס רב, כולל הרג של פלסטינים ונזק רב לתשתיות ולמבנים.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

במלחמת חרבות ברזל תקף חיל האוויר את בית לאהיא בדצמבר 2023, כחלק מקרב ג'באליה הראשון. במאי 2024, כחלק מקרב ג'באליה השני, נכנסו לעיר כוחות קרקעיים וגרמו להרס רב.
ב-6 באוקטובר 2024 צה"ל שב לפעול בבית לאהיא וג'באליה. האזרחים הנמצאים בעיר נקראו לעזוב וצה"ל הטיל מצור על העיר ומנע כניסת סיוע הומניטרי לעיר. צה"ל פעל בעיר בלחימה עצימה שכללה הפצצות מהאוויר ולחימה יבשתית. ב-20 באוקטובר 2024 דווח על עשרות הרוגים בתקיפה של מבנה בעיר, וצה"ל טען שהמספרים מוגזמים. ב-22 באוקטובר 2024 צה"ל שב וקרא לתושבים בעיר להתפנות לכיוון בית החולים האינדונזי. במהלך הלחימה צה"ל פעל בעוצמה נגד מבנים שזוהתה בהם פעילות שנחזתה כעוינת, ובמסגרת זאת נהרגו רבים מקריסת מבנים ובחוצות העיר נצפו עשרות גופות של הרוגים ברחובות. ב-26 באוקטובר 2024 דווח על הרוגים רבים בתקיפה של חמישה מבנים בבית לאהיה וב-29 באוקטובר 2024 בוצעה תקיפת בית מגורים בעיר בה נהרגו על פי משרד הבריאות של עזה, למעלה מ-90 פלסטינים, רבים מהם ילדים. בתחילת נובמבר 2024 העריכו בצה"ל שבעיר נותרו בין 1,000 ל-3,000 תושבים. המבצע בבית לאהיא התעצם בחודש נובמבר 2024. כוחות צה"ל ניהלו קרבות עם מחבלים מטווח קרוב ונתקלו בירי נ"ט ובירי צלפים. ב-17 בנובמבר 2024 צה"ל הפציץ שני בניינים בעיר בהם זוהו מטרות טרור והפלסטינים דיווחו על כ-70 הרוגים. ב-25 בנובמבר 2024 צה"ל שב וקרא לתושבים לפנות את העיר.
ארכאולוגיה

בחפירת יסודות לבניית בית, שהתקיימו בשנת 2012 בעיירה, נמצאו שרידי בית עם רצפת פסיפס, כנראה מהתקופה הביזנטית. ממערב לעיירה, ליד הכפר אל-עטאטרה, נמצאים שרידי כפר מהתקופה העות'מאנית.
בצידה המערבי של העיירה נמצאת גבעה עתיקה ובקרבתה הריסות של כפר נטוש. בכפר מסגד עתיק ובו שרד חדר תפילה עם גומחה (מחראב) המסמנת את כיוון התפילה. המסגד מתוארך לסוף תקופת השושלת הפאטמית ותחילת השושלת האיובית ושלטונו של צלאח א-דין. במקום נמצאים גם שני מסגדים נוספים, כפי הנראה מהתקופה העות'מאנית.
רמת חיים

בעבר בא פרסומה של העיירה תודות למאגר המים המתוקים שנמצא תחתיה, שממנו שאבו תושבי המקום מים עבורם ועבור בעלי החיים שלהם. כן השקו את עצי התאנים, השקמים ופרדסי ההדרים שגדלו במקום, והיו ידועים בפירותיהם המשובחים. לאחר מלחמת ששת הימים, אימצו החקלאים המקומיים את שיטות הגידול הישראליות והחלו לגדל תות שדה, קישואים, עגבניות מלפפונים ועוד תוצרת חקלאית ששווקה בשווקים הישראליים ואף יוצאה לחו"ל על ידי חברת אגרקסקו.
במקום גם נמצא המתקן לטיהור שפכים של צפון הרצועה, המתקן לטיהור שפכים בבית לאהיא. המתקן משמש את תושבי העיר והאזור ועוזר להם להתמודד עם משבר המים שברצועה.
החל משנת 2016 פועל בעיר בית החולים האינדונזי.
הערות שוליים

↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, עמ' 117
↑  לה סטרנז', פלשתינה תחת המוסלמים, ‏1890
↑  משה שרון, Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae - volume 2, 1999, עמ' 149
↑  ויקטור גרן, DESCRIPTION DE LA PALESTINE, 1869, עמ' 176
↑  הרמן גותה, Deutschen Palaestina-Vereins, לייפציג, 1878, עמ' 146
↑  אדוורד פאלמר, Western Palestine survey, 1883, עמ' 234
↑  J.b barron, PALESTINE REPORT AND GENERAL ABSTRACTS OF THE CENSUS OF 1922., 1922, עמ' 11
↑  אדוורד מיילס, Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas by E. Mills, 1931, עמ' 2
↑  ענשים קבוציים, דבר, 18 ביוני 1936
↑  תקנות העברת קרקע 1940, הארץ, 29 בפברואר 1940
↑  סטטיסטיקה כפרים בפלשתינה, עזה
↑  "שמעתי התפוצצות וראיתי פטריית עשן משהו עף באויר מחוץ לגדר המשק", מעריב, 4 במרץ 1968
נמשכים העוצר והסריקות בצפון הרצועה, מעריב, 5 במרץ 1968
↑  עוצר הוטל על צפון הרצועה, למרחב, 5 בפברואר 1970
↑  4 נרצחו ברצועת עזה, דבר, 8 במאי 1970
↑  הפגנות־נשים מבית־להיה נערכה בעזה, דבר, 31 במאי 1971
↑  עזרא ינוב, חג אורות - גם ברצועה, מעריב, 9 בדצמבר 1974
↑  ביום א' חנוכת השוק בבית להיה, על המשמר, 7 בינואר 1977
↑  עזרא ינוב, מהמחנה אל הווילה, מעריב, 7 באפריל 1978
↑  פרחי לכיש לבית ??? , דבר, 10 באפריל 1978
↑  רועי קייס, אליאור לוי ורונן סולומון, ההרס מהחלל: בית להיא ובית חנון לפני ואחרי, באתר ynet, 1 באוגוסט 2014
↑  עוז ישראל שוורץ, ‏אחרי ג'באליה: צה"ל מרחיב את הפעילות בצפון הרצועה, באתר "סרוגים", 7 באוקטובר 2024
↑   ניר חסון, "מצור בתוך מצור": צה"ל מונע סיוע הומניטרי מעשרות אלפים שנשארו בצפון הרצועה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2024
↑  איברהים מוחמד, בבית לאהיא הנצורה, גופות מרקיבות פזורות בין ההריסות, באתר "שיחה מקומית", 1 בדצמבר 2024
↑   ג'קי חורי,, חמאס: עשרות הרוגים בתקיפה בבית לאהיא; צה"ל: המספרים מוגזמים, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2024
↑  ספיר ליפקין, ‏האזהרה של צה"ל לתושבי בית לאהיא - והפינוי: "לאן נלך?", באתר ‏מאקו‏, 22 באוקטובר 2024
↑  יואב זיתון, עינב חלבי, "מידע מודיעיני על הימצאות מחבלים": צה"ל פועל בבית חולים בלב ג'באליה, באתר ynet, 25 באוקטובר 2024
↑  כלכליסט ו-ynet, סגן נשיא איראן איים: "חכו לתגובה". בעזה: "הרוגים רבים בתקיפה בבית לאהיה", באתר כלכליסט, 26 באוקטובר 2024
↑  איתי בלומנטל כרמלה מנשה, אלפים בודדים נשארו בצפון הרצועה. בצה"ל אומרים: "לא קשור לתוכנית האלופים", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 בנובמבר 2024
↑  אור צעידי, בעקבות מידע מודיעיני על חזרת מחבלים: צה"ל פועל בבית לאהיא, באתר עכשיו 14
↑  עוזי ברוך, הותר לפרסום: סרן יוגב פזי וסמ"ר נועם איתן נפלו בקרב בצפון רצועת עזה, באתר ערוץ 7, 17 בנובמבר 2024
חיים טוויל, רואי ששון הי”ד נפל בבית לאהיא, המג”ד נפצע קשה, באתר חרדים10, 20 בנובמבר 2024
↑  הותר לפרסום: ארבעה לוחמי צה"ל נפלו בקרב בעזה, באתר "סרוגים", 12 בנובמבר 2024
↑  כתבי ynet, רס"ל במיל' עידן קינן, בן 21 מחטיבת כפיר, נהרג מירי צלף בפאתי ג'באליה, באתר ynet, 17 בנובמבר 2024
↑   ג'קי חורי, גורמי רפואה בעזה: לפחות 70 בני אדם נהרגו בתקיפת שני בניינים בבית לאהיא, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2024
↑  ריקון צפון הרצועה: צה"ל קורא לתושבי בית להיא להתפנות, באתר "סרוגים", 25 בנובמבר 2024
↑  The discovery of an archaeological site in the town of Beit Lahiya, Palestinian, news.travelerpedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496427505171  GND: 1223120651  LCCN: no2009009060  VIAF: 123557244   WorldCat (עם VIAF): 123557244
סמנטיקה

סמנטיקה (מיוונית: Σημαντικός) היא חקר המשמעות.
בתחום הבלשנות, הסמנטיקה עוסקת בחקר המשמעות של מילים וביטויים בשפה. היא קשורה גם לפילוסופיה של הלשון.
סמנטיקה בבלשנות

מדע הסמנטיקה המודרני נוסד על ידי שני בלשנים חשובים: מישל בריאל ופרדינן דה-סוסיר. בריאל טבע את המונח בסוף המאה ה-19, ודה סוסיר פיתח את התחום בתחילת המאה ה-20.
סמנטיקה בבלשנות > מושגי יסוד

הסמנטיקה מבחינה בין המסמן לבין מה שמסומן באמצעותו, מושגים אשר נטבעו על ידי פרדינן דה-סוסיר.
מסמן – מתייחס למילה עצמה, אשר יכולה להיות מושמעת כרצף צלילים או כתובה כרצף אותיות.
מסומן – מתייחס למשמעות שהמילה מסמלת. כלומר, התוכן של המילה והמושג המציאותי או המופשט המייצג את מה שעומד מאחוריה. תוכן המילה כולל את כל הידיעות, המחשבות והרגשות המקושרים אליה.
הסמנטיקה מבדילה בין המשמעות הדנוטטיבית לבין המשמעות הקונוטטיבית.
בתחומים שונים בסמנטיקה ישנו שימוש במונחים אינטנזיה ואקסטנזיה, הלקוחים מתורת הלוגיקה, על מנת לתאר יחס בין משמעויות של מילים.
שדה סמנטי מתייחס לכלל המילים הקשורות לנושא או תחום משמעות מסוים, כאשר לכל מילה בשדה יש משמעות הייחודית לה. האגרון (בלעז Thesaurus) הוא מילון המתבסס על עיקרון זה.
סמנטיקה בבלשנות > גישות במדע הסמנטיקה

סמנטיקה לקסיקלית – עוסקת בפירוש המילוני של המילה ובהתפתחותו לאורך זמן.
סמנטיקה לוגית-פורמלית – מתארת קשרים בין מילים ומשמעויותיהן באמצעות כללים לוגיים.
סמנטיקה קוגניטיבית – בוחנת כיצד האדם ממשיג (מלשון מושג) את עולמו וסביבתו באמצעות המילים.
סמנטיקה מושגית (קונספטואלית) – עוסקת ביחסים בין המילים בשפה.[דרושה הבהרה]
הפרגמטיקה, שהיא חקר השיח, נחשבת אף היא כענף בסמנטיקה, אך יש החולקים על טענה זו.
סמנטיקה בבלשנות > שיטות להגדרת המשמעות

השיטה הרפרנציאלית – גישה זו, ששורשיה כבר בכתבי אפלטון, מייחסת את המשמעות לחפץ בעולם המוחשי; המסומן הוא האובייקט בעולם (ה"רפרנט"). לגישה זו חסרונות רבים, שכן היא אינה מאפשרת להגדיר דברים מופשטים, אינה מאפשרת להגדיר פעולות, או חלקים מחפצים.
השיטה הפרדיגמטית – גישה זו פותחה בעיקר על ידי דה סוסיר, וכן על ידי יוסט טרייר, שטבע את המונח שדה סמנטי. על פי גישה זו, המילים נבחנות על פי הקשר שביניהן. בכל שדה נמצאות כל המילים המכסות תחום כלשהו בשפה, כולל מילים שיש ביניהן יחס של הפכים.
השיטה הסינטגמטית – לפיתוח גישה זו שותף הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין שטען כי יש לחפש לא משמעות אלא שימוש. על פי הגישה, יש להבין את משמעות המילה על פי ההקשר התחבירי ועל פי ההקשר הנסיבתי שבהם היא מופיעה.
במילונות מודרנית ישנו שילוב של הגישות השונות.
סמנטיקה בבלשנות > מעתקים סמנטיים

מעתק סמנטי, ובלשוננו השאלת משמעות, הוא תהליך שבו מילה משנה את משמעותה או מקבלת משמעות נוספת (זהו ניתוח דיאכרוני השתלשלותי של משמעות המילה).
הגורמים למעתק עשויים להיות שינוי המטען הריגושי של המילה (הקונוטציה), דבר אשר הופך אותה לטאבו; השפעת שפות זרות (כגון תרגום שאילה או שאילת משמע); שינויים חברתיים כגון חילון; התפתחויות טכנולוגיות.
שטפן אולמן הציג חלוקה מרובעת של המעתקים הסמנטיים:
מטפורה – מעתק הנובע מקשר של דמיון בין מסומנים – דימוי. לדוגמה: ילד "מתוק" – הילד מדומה לאוכל שטועמים ונהנים ממנו.
מטונימיה – מעתק הנובע מקשר של מגע בין מסומנים – השאלת תכונות. לדוגמה: המשפט הזה אומר "דרשני!" – המשפט מואנש, ומדומה לאדם שיכול לדבר.
אליפסה. מעתק הנובע מקשר של דמיון בין מסמנים – השמטת מילה ידועה. (אליפסיס היא המילה האנגלית לשלש נקודות המסמלות את הביטוי "וכו'". לדוגמה: יוחנן מלמד באנגלית ומרים ... בעברית – הושמט הנשוא מלמדת.
אטימולוגיה עממית – מעתק הנובע מקשר של מגע בין מסמנים – משמעות שגויה מדמיון צלילי. לדוגמה: תעריף עורף ראשים – יחוס שגוי של שורש שאינו של המילה, שכן המילה שאולה מערבית בשורש ער"ף שמשמעותו ידיעה.
סמנטיקה בבלשנות > יחס בין משמעויות

הסמנטיקה עוסקת גם בבחינת היחס בין מילים ברובד לשוני נתון (זה הוא עיון סינכרוני).
יחס כזה יכול להופיע בצורות שונות:
היפונימיה (היכללות) – צבע (ההיפרנימיה) והיפונימיה של הצבעים: אדום, כחול, ירוק וכו'.
אנטונימיה (ניגודיות) – קר וחם, עולה ויורד.
סינונימיה (נרדפות) – מילים שונות בעלות משמעות אחת: גשם ומטר.
ריבוי משמעות:
פוליסמיה (הרחבת משמעות) – מילה המושאלת למשמעויות נוספות קשורות. "להפליג" – לצאת למרחק, או לשוט באניה.
הומונימיה (רב משמעות) – מילה אחת בעלת משמעויות רבות, אך היסוד שלה שונה. לדוגמה: ימים – ריבוי של יום, וריבוי של ים. מספר במספריים, מספר סיפור.
הומוגרפיה (דמיון כתיב) – בוקר – שעת יום, בוקר – רועה בקר. השומע ידע להבחין בין המילים על פי הטעם, וכן אם הטעם צוין בדרך כלשהי כמו בטעמי המקרא.
הומופוניה (בעלות הגיה דומה) כרה וקרא (כאשר אין הוגים את העיצור ק באופן מובחן, ועיצור א אינו נשמע) – המילה נשמעת דומה למילה אחרת אף על פי שהיא נכתבת באופן שונה. התופעה נפוצה כי בעבר וגם כיום בעדות מסוימות כל עיצור הובחן בהגיה שונה, וכיום חלקם אוחדו להגיה אחת כמו ח לעומת כ.
סמנטיקה בבלשנות > סמנטיקה וענפי לשון אחרים

הסמנטיקה היא החוט המקשר בין כל ענפי הלשון משום שהיא עוסקת במשמעויות, אשר נלוות כמעט לכל עיסוק לשוני. בהתאם לכך, קיימים יחסי גומלין בין הסמנטיקה לבין יתר ענפי הלשון, למשל: פונולוגיה – תורת ההגה, מורפולוגיה – תורת הצורות, ותחביר.
סמנטיקה בבלשנות > סמנטיקה וענפי לשון אחרים > סמנטיקה ופונולוגיה

אחת הדרכים הפונולוגיות לבחון האם הגה כלשהו הוא חלק ממערכת ההגיים בלשון מסוימת, היא לבדוק אם החלפתו בהגה אחר תיצור מילה בעלת משמעות שונה באותה השפה. הוכחה זו מראה את הקשר בין סמנטיקה לבין תורת ההגה משום שהיא נשענת על הבדלי משמעות.
סמנטיקה בבלשנות > סמנטיקה וענפי לשון אחרים > סמנטיקה ומורפולוגיה

המורפולוגיה עוסקת במבני המילים, במבני המורפמות המרכיבות אותן ובקשר שבין המבנה של המילה לבין המשמעות שלה ושל רכיביה. בדרך זו היא מערבת את הסמנטיקה.
משום שמידת הקשר בין צורה למשמעות אינה אחידה, לא תמיד ניתן לשער את המשמעות מתוך הצורה. שקיפות סמנטית היא מידת הקשר הקבוע בין הצורה או המבנה לבין המשמעות. השקיפות הסמנטית רבה יותר ככל שהסדירות בקשר מבנה-משמעות גבוהה יותר.
קיימים שני סוגים של צורנים, בעלי מאפיינים שונים של שקיפות סמנטית:
צורני הנטייה – נותנים למילה את הגמישות הדקדוקית הנחוצה כדי לקשר את המילים זו לזו בטקסט. יש להם שקיפות סמנטית גבוהה, כך שעל פי רוב משמעותם ברורה לדוברי השפה, גם כשהם מצורפים למילה בלתי מוכרת.
צורני הגזירה – יוצרים את צורות היסוד של המילים ואת הערכים המילוניים. צורני הגזירה הם בעלי שקיפות סמנטית נמוכה יותר מצורני הנטייה. עם זאת, לרבים מן השורשים יש משמעות כללית ידועה היטב לדוברי השפה. קיימת משמעות פחותה עוד יותר לתבניות, הכוללות את בנייני הפועל ולמשקלים של שמות העצם ושמות התואר. למוספיות הגזירה יש משמעות התורמת את חלקה למשמעות המילה.
סמנטיקה בבלשנות > סמנטיקה וענפי לשון אחרים > סמנטיקה ותחביר

הסמנטיקה מנסה להכליל ולגלות את כל התכנים היסודיים שניתן להביע על ידי משפטים.
המשפט הוא היחידה העומדת במרכז התחביר. יש לו מבנה ומשמעות המקיימים השפעה הדדית ביניהם.
התחביר מתייחס לכללים הפורמליים שקובעים את מבנה המשפט ומתבטא באספקטים צורניים כמו סדר המילים.
שינוי קטן במבנה המשפט, כמו סדר המילים או סימני הפיסוק, יכול לשנות את המשמעות שלו. מילה יכולת לקבל משמעות שונה מתוך הקשר תחבירי אחר. לדוגמה – יש לי כלב חדש. / יש להוציא את הכלב לטיול.
סמנטיקה בתחומי דעת אחרים

הסמנטיקה היא גם ענף של הפילוסופיה של הלשון ושל הלוגיקה. בתחום זה העיסוק במשמעות המילים וצרופיהן הוא מופשט יותר, משום שבחינת המשמעות נעשית בה מנקודת המבט של תרומתה למבנה הלוגי של השימוש בשפה. אולם יש השפעות הדדיות בין המחקר הבלשני והפילוסופי בתחום, והם אינם ניתנים להפרדה כה חדה. מושג היסוד בסמנטיקה הפילוסופית הוא מושג האמת.
הסמנטיקה הפילוסופית עוסקת גם בסוגיות כגון ההבחנה בין משפטים אנליטיים וסינתטיים, מהות היחס בין מילים נרדפות, אפשרותו של תרגום נאות, היחס בין מובן המילה ובין השימושים שהיא יכולה להופיע בהם, ועוד.
קיימות מספר גישות לחקר המשמעות שמקורן בהגות הלוגית-פילוסופית:
משמעות כתנאי אמת – סמנטיקה רפרנציאלית נובעת מעמדתו של פרגה לפיה ההוראה (Reference) של משפט הוא ערך האמת שלו, ומובנו של משפט הם התנאים הנדרשים כדי שהמשפט יהיה בעל ערך אמת חיובי (תנאי אמת).
משמעות כתלוית הקשר ושימוש – את הגישה הזו פיתח הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין, בהשפעת עקרון הקונטקסט של פרגה. ויטגנשטיין טען שלא ניתן להבין משמעות של מילה אלא בהקשר של השימוש שלה. כך למשל, נצטרך לבחון את כל ההקשרים של מילה מסוימת, ואת אופני החיים שבהם השימוש בה לוקח חלק, כדי לעמוד על משמעותה.
הגישות אינן סותרות זו את זו בהכרח, והן מייצגות היבטים שונים של מושג המשמעות: נוכל להצביע על חפץ כלשהו במציאות כדי לבאר את משמעותו של מונח, וכדי לתאר את משמעותו של משפט, נוכל להסביר מהם התנאים שבהם המשפט אמיתי ויש לו רלוונטיות; מאידך אנו יכולים להסביר את המשמעות של מילים ומשפטים על ידי תיאור ההקשרים שבהם הם יופיעו ותפקידם בהקשרים אלו.
סמנטיקה בתחומי דעת אחרים > סמנטיקה בלוגיקה

בלוגיקה, נהוג להבחין בין התחביר (syntax) של המערכת, הקובע מהו משפט תקני ומהם הכללים לגזירה של משפט אחד ממשנהו, ובין הסמנטיקה שלה, הקובעת את ערכי האמת של המשפטים שניתן ליצור באמצעות השפה של המערכת. אם מדובר בשפה כמו תחשיב הפסוקים, הסמנטיקה מספקת ערך אמת לכל אחד מן הפסוקים האטומים, והיא מספקת פירוש סמנטי לפעולתם של כל אחד מן הקשרים הלוגיים, למשל, באמצעות טבלת אמת המציגה כיצד משפט מורכב מקבל את ערך האמת שלו על בסיס ערכי האמת של המשפטים שהוא מחבר זה לזה (ר' להלן). בשפות לוגיות מורכבות יותר, דוגמת תחשיב הפרדיקטים, הסמנטיקה קובעת מהי קבוצת האיברים של תחום הדיון, מהן הקבוצות של האובייקטים המשויכים לכל פרדיקט (דהיינו, לאילו אובייקטים יש את התכונה שהפרדיקט מייצג), וכן את הפירוש של הקשרים הלוגיים. כל פירוש סמנטי של מערכת כזו הוא מודל, אולם, התכונות הלוגיות של המערכת עצמה צריכות להיות תקפות עבור כל מודל אפשרי. לדוגמה, תקפות לוגית של טיעון חייבת להיות תלויה בצורה הלוגית של הטענות המקושרות בו, ללא קשר לפירוש שאנו נותנים למונחים הלא-לוגיים המופיעים בהן. באמצעים אלו, של שיקולים סמנטיים גרידה, ניתן לספק למערכות לוגיות הוכחות של תכונות מטה-לוגיות, כגון: נאותות.
ראו גם

ידיד כזב
הערות שוליים

↑  תמר סוברן (2006). שפה ומשמעות: סיפור הולדתה ופריחתה של תורת המשמעים. הוצאת תמר סוברן.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  שרה אבינון (2000). עיין ערך: לשון, הבנה והבעה. תל אביב: מט"ח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
↑  ראו הגזרון של תעריף בויקימילון
המקום הכי חם בגיהנום

| --- | --- |

הלוגו של האתר. עיצוב: מתן שליטא
 סוג:  עיתונות מקוונת
 תקופת הפעילות:  2 בספטמבר 2013 – הווה (11 שנים)
 מייסדים:  עינת פישביין, אירית דולב
 ha-makom.co.il
 
המקום הכי חם בגיהנום הוא כלי תקשורת אלטרנטיבי ישראלי המתפרסם באתר עיתונות מקוונת. האתר מתמקד בנושאי חברה, רווחה, זכויות האדם, משפטים ופוליטיקה. את האתר, שהחל לפעול ב-2 בספטמבר 2013, יסדו עינת פישביין שהיא המוציאה לאור, ואירית דולב ששימשה כעורכת ראשית עד עזיבתה בספטמבר 2018. מטרת האתר היא לפרסם באופן יומי תחקירים, כתבות שטח וטורים, ולתת במה לקולות שאינם פופולריים בזרם המרכזי של העיתונות בישראל.
האג'נדה הפוליטית של האתר היא שמאל חברתי-כלכלי, וכוללת חשיפת קשרי הון-שלטון וסוגיות הנוגעות לצדק חברתי, זכויות האדם וחיזוק הפריפריה. משרדיו נמצאים בדיזנגוף סנטר שבתל אביב.
בנובמבר 2022 הוחלט למזג את האתר עם עמותת שקוף ואתר העין השביעית. כחלק מתנאי המיזוג, כלי התקשורת ישמרו על עצמאות, אך ינוהלו יחד על ידי שקוף.
שם

שם האתר נגזר מאמרת כנף המיוחסת לסופר האיטלקי מהמאה ה-13 דנטה אליגיירי, לפיה "המקומות הכי חמים בגיהנום שמורים למי שבתקופה של משבר מוסרי שומרים על הנייטרליות שלהם". מרטין לותר קינג, מנהיג התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית, השתמש בפרפרזה על הביטוי בנאום מכונן שנשא ב-4 באפריל 1967 בכנסיית "ריוורסייד" (אנ') שבניו יורק, שבו דיבר נגד המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם. קינג חזר על הביטוי בנאום שנשא ב-30 באותו חודש בכנסייה הבפטיסטית "אִיבֶּנאֶזֵר" (אנ') שבאטלנטה, ג'ורג'יה. על פי מייסדות האתר, פישביין ודולב, "(קינג) לא השאיר מקום לעמימות או לנייטרליות. הוא האמין שמול מעשה עוול או איוולת – עדיף תמיד לקרוא תיגר, ולא להסתופף תחת אורו החמים והמנוון של הקונצנזוס. יש זמנים שבהם שקט הוא בגידה." פישביין ודולב רואות באמרה זו את אופי האתר ותפקידו: "לצעוק, להתריס, לבקר, לא להיכנע לתכתיבים שיווקיים, ולהיות נאמן לערכיו, לקוראים ולמה שחשוב באמת." הציטוט של קינג הוא ככל הנראה פרפרזה חופשית, היות שביצירתו המקורית של דנטה אליגיירי, הקומדיה האלוהית, המקום הנמוך בגיהנום, ליבתו הרעיונית, אינו לוהט או חם במיוחד אלא אגם קפוא. בנוסף, האגם הקפוא משכן בוגדים דתיים ולאומיים, ולא עומדים-מן-הצד.
לצד שמו המלא, האתר מוכר גם בשמות המקוצרים "המקום הכי חם" ו"המקום".
תכנים ושיתופי פעולה

"המקום" זוקף לזכותו חשיפות עיתונאיות משמעותיות, בהן: פרשת מותו של יוסף סלמסה ובעקבותיה – ליווי צמוד וראשוני של מאבק יוצאי אתיופיה בישראל; תופעות של גזענות בתקופת צוק איתן; פרשיות הנוגעות לעבירות מין כפרשת אלון קסטיאל (שהניעה את Me Too בישראל), פרשת ההטרדות המיניות של רועי צ'יקי ארד, ועבירות המין של חיים דעואל לוסקי; סדרת כתבות ותחקירים על אפי נוה ולשכת עורכי הדין בישראל; סיקור מקרים של אלימות משטרתית, כולל פרשת הירי ביעקוב אבו אלקיעאן באום אל-חיראן; וכן חשיפת קבוצות סקס בטלגרם.
בנוסף לחשיפות אלה ואחרות, האתר מוסר דיווחים ראשוניים ועוקב לאורך שנות קיומו אחר נושאים מרכזיים עבורו, כגון: מהגרי עבודה ומבקשי מקלט בישראל, דיור ציבורי, זכויות אנשים עם מוגבלויות, התארגנויות עובדים, ועוד.
פרסים

בשנת 2013 זכה האתר בציון לשבח מטעם פרס פראט לתקשורת וסביבה, על היותו עיתון עצמאי שעוסק בקיימות כמושג הנוגע סביבה, חברה וכלכלה באותה המידה. במרץ 2014 זכה האתר בפרס Digit לעיתונות מקוונת. בנימוקי הפרס נכתב: "האתר מסמל את המעבר של עיתונאים מנוסים ומצוינים אל הפלטפורמה הדיגיטלית בניסיון ראוי ומתבקש לשלוט במוצר העיתונאי עליו הם חתומים. האתר מעניק פתח לשיח אחר, מאתגר ומעניין תוך ניצול יתרונות הדיגיטל בדגש על הפצה ברשת החברתית."
מודל עסקי

האתר הוקם על בסיס השקעה עצמית, וממומן בעיקר מתרומות הקוראים. לדברי פישביין, "הרעיון העסקי והאתגר הגדול הוא לרכוש את אמונו של הציבור שבאנו לעשות עיתונות עצמאית, משוחררת מלחצים ונקייה מאינטרסים."
בשנת 2015 החל "המקום" למכור חולצות טי הנושאות את לוגו האתר. מספר ידוענים, עיתונאים ואמנים שרכשו חולצות כאלה העלו לרשתות החברתיות תמונות שלהם לובשים את החולצה.
באוגוסט 2017 הושלם בהצלחה פרויקט מימון המונים נוסף, שהצליח מעבר ליעדים הראשוניים שלו. בנוסף לגיוס המונים, חברי המערכת מקיימים ברחבי ישראל הרצאות שתמורתן מועברת למימון עבודת האתר.
בתחילת שנת 2018 דחתה לשכת העיתונות הממשלתית את בקשת האתר להעניק לעיתונאים הכותבים בו תעודת עיתונאי, מכיוון שהוא לא עמד ברף של 10,000 כניסות ביום לפחות. לפיכך פתח האתר בינואר 2018 בקמפיין כניסות המוני על מנת לעבור את הרף. קמפיין גיוס הגולשים הביא לאתר למעלה מ-1.2 מיליון כניסות תוך שלושה שבועות, ובעקבותיו, אחרי עבודת ועדה מייעצת שבחנה את תיקון הכללים, החליטה לשכת העיתונות הממשלתית באפריל 2019 לפתוח מסלול מקביל להענקת תעודות לעיתונאים הפועלים בפלטפורמות דיגיטליות, ללא קשר להיקף החשיפה שלהם.
תביעה משפטית

בינואר 2017 הגישו לשכת עורכי הדין ואפי נוה שעמד בראש הלשכה, תביעת לשון הרע אישית נגד שרון שפורר בסכום של כמיליון שקל בעקבות סדרת כתבות שפרסמה באתר "המקום". בין היתר טענה שפורר בכתבותיה, על רקע קשריו של נוה לוועדת האתיקה של הלשכה, שהוועדה נוהגת איפה ואיפה. בכתבה אחרת נכתב שחברת הביטוח "מנורה" זכתה, בהיותה לקוחה של נוה, בחוזה לביטוח חברי הלשכה, ומכרה להם ביטוחים לא תקינים שכללו סעיף הגנה במקרים של תביעות על הטרדה מינית, סעיף שנגד את החוק. בכתב ההגנה שהוגש באמצעות אתר "המקום" טענה שפורר שמדובר בתביעת השתקה חסרת בסיס
אחרי שהתובעים סירבו להצעת בית המשפט לקיים הליך גישור, ב-11 בספטמבר 2019 דחה בית משפט השלום את התביעה וחייב את לשכת עורכי הדין לשלם לשפורר הוצאות שכר טרחה בסך 70 אלף שקל. שפורר ו"המקום" ערערו על גובה הסכום בדרישה לשלם פיצויים בגובה סכום התביעה, כדי להרתיע תובעי סרק עתידים מפני הגשת תביעות השתקה, ובטענה שהתובעים התנהלו בצורה לא מכובדת, אולם בית המשפט דחה את הבקשה.