דאלאס סטארס
היסטוריה > 1967 - 1990: ימי מינסוטה נורת'סטארס

ב-1966 החליטה ה-NHL לסיים את 25 השנים של עידן "שש המקוריות", שבו שיחקו בליגה שש קבוצות קבועות, ולהכפיל את גודלה ל-12 קבוצות כאשר המטרה העיקרית היא התפשטות מערבה. בין הפונים לקבלת זיכיון לקבוצת התרחבות הייתה שותפות של תשעה אנשי עסקים מאזור מיניאפוליס - סיינט פול, ה"ערים התאומות" במינסוטה. במשאל דעת קהל נבחר שם הקבוצה - "נורת'סטארס" (Northstars - "כוכבי הצפון", על שם המוטו של מדינת מינסוטה).
אולם ביתי נבנה בעיר בלומינגטון הצמודה לערים התאומות, ו"מטרופוליטן סנטר" (ובכינויו המקוצר "מט סנטר") היה מוכן לאחר שנה בלבד, בזמן לעונת הבכורה של הנורת'סטארס, עונת 1968, למרות שעבודות אחרונות - בעיקר ביציעים - עדיין התבצעו כשהעונה נפתחה.
ב-11 באוקטובר 1967 פתחו הנורת'סטארס את דרכם בליגה במשחק חוץ מול קבוצת התרחבות אחרת, סנט לואיס בלוז, שהסתיים בתיקו 2:2. עשרה ימים לאחר מכן חנכו הנורת'סטארס את אולמם החדש במשחק בית ראשון, שוב מול קבוצת התרחבות, קליפורניה סילס, וניצחו 3:1.
כבר בעונה הראשונה ניחתה טרגדיה על הקבוצה, כששחקנה, ביל מאסטרטון, מת בינואר 1968 כתוצאה מתיקול שספג במשחק, שגרם לו ליפול בצורה קשה ולראשו להיחבט על הקרח. באותם ימים השחקנים לא חבשו קסדות, ומאסטרטון איבד את הכרתו ומת יומיים לאחר מכן. עד היום זהו המקרה היחיד של מוות שנגרם מתיקול במהלך משחק ב-NHL. איגוד כתבי ההוקי קרח תרם לזכרו את גביע ביל מאסטרטון, הניתן מדי שנה לשחקן שהוכיח נחישות ודבקות במשחק תוך התגברות על קשיים גדולים.
בתחילת דרכה שובצה הקבוצה בבית המערבי עם שאר קבוצות ההתרחבות, לעומת הבית המזרחי שהורכב מהקבוצות הוותיקות והיה חזק הרבה יותר. הנורת'סטארס עלו לפלייאוף מהמקום הרביעי, ניצחו בסיבוב הראשון את לוס אנג'לס קינגס ועלו לגמר הבית המערבי מול סנט לואיס בלוז, בו נוצחו במשחק המכריע שהגיע לשתי הארכות.
השחקנים הבולטים באותה תקופה היו השוערים, לורן וורסלי וצ'זארה מניאגו, המגינים טד האריס וז'אן-פול פאריזה, והחלוץ ביל גולדוורת'י.
בשנות ה-70, לאחר ההתלהבות הראשונית, החלה התלהבות הקהל מהקבוצה לדעוך. כמות האוהדים במשחקי הבית הלכה וירדה, וב-1978, לאחר שהקבוצה החמיצה את הפלייאוף ב-5 מתוך 6 העונות האחרונות, היה חשש שהקבוצה תפסיק לפעול. הקבוצה נמכרה לזוג אחים, גורדון וג'ורג' גאנד, שהיו בעליה של קבוצת התרחבות אחרת שנקלעה לקשיים ועמדה על סף סגירה, קליבלנד בארונס (קליפורניה סילס לשעבר). בצעד חסר תקדים, ומתוך חשש לאבד את שתי הקבוצות, אישרה הנהלת הליגה את העסקה ואיפשרה לשתי הקבוצות להתמזג. הנורת'סטארס זכו במספר שחקנים איכותיים של הבארונס, ובנוסף בחרו בדראפט שני חלוצים מצוינים - בובי סמית, שזכה בעונתו הראשונה בגביע קאלדר - רוקי השנה ב-NHL, וסטיב פיין.
עם הסגל המחוזק שלהם, פגשו הנורת'סטארס למשחק מכונן בהיסטוריה שלהם את פילדלפיה פליירס בינואר 1980, כאשר הפליירס מגיעים למשחק עם רצף של 35 משחקים ללא הפסד, מתוכם 25 ניצחונות. 15962 צופים, שיא קהל חדש ב"מט סנטר" שלא נשבר עד המעבר לדאלאס, ראו את הנורת'סטארס מסיימים את הרצף של הפליירס בצורה משכנעת עם ניצחון 7:1. בסיום אותה עונה נקמו הפליירס בנורת'סטארס כשהדיחו אותם בחצי גמר הפלייאוף, ומנעו מהם הגעה היסטורית לסדרת גמר גביע סטנלי.
לקראת עונת 1981 המשיכו הנורת'סטארס להתחזק. החלוץ ניל ברוטן, מגיבורי נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) שחוללה את ה"נס על הקרח", הגיע לקבוצה יחד עם חלוץ מצוין נוסף, דינו סיסרלי. הנורת'סטארס הגיעו בסיום העונה בפעם הראשונה לסדרת גמר גביע סטנלי, שם נוצחו על ידי אלופת 1980 שהגנה על תוארה, ניו יורק איילנדרס.
הנורת'סטארס המשיכו להצליח במחצית הראשונה של שנות ה-80. ב-1982, עם עונה מצוינת של דינו סיסרלי, זכו הנורת'סטארס בפעם הראשונה באליפות הבית שלהם, אך בפלייאוף כשלו מול שיקגו בלאקהוקס בסיבוב הראשון. עונה לאחר מכן, לאחר שבחרו בדראפט את החלוץ המבוקש בראיין בלואוז, סיימו הנורת'סטארס את העונה הרגילה הטובה ביותר שלהם בכל שנותיהם טרם המעבר לדאלאס - אולם בסיבוב השני של הפלייאוף שוב המתינו להם הבלאקהוקס, והנורת'סטארס סיימו את דרכם.
לפני עונת 1984 מינתה הקבוצה למאמן את ביל מהוני. מהוני, שהיה מאמן בעל אוריינטציה הגנתית, יזם עסקה שהתקבלה בזעזוע אצל האוהדים - כוכב הקבוצה, בובי סמית, הועבר למונטריאול קנדיאנס תמורת חלוצים בעלי יכולות הגנה טובות יותר. בסופו של דבר השתלם ההימור בעונה הראשונה, כאשר הנורת'סטארס הגיעו לפלייאוף אחרי עונה רגילה מצוינת, הדיחו את שיקגו בלאקהוקס אחרי שני הכשלונות בעונות הקודמות, אולם בסיבוב השני נתקלו בשושלת בהתהוות - אדמונטון אוילרס של וויין גרצקי ושלל כוכביה האחרים, שהביסו את הנורת'סטארס בדרך לגביע סטנלי ראשון מבין חמישה.
המחצית השנייה של שנות ה-80 הייתה קשה הרבה יותר. שנתיים ללא עלייה לפלייאוף הספיקו כדי לדלדל שוב את הקהל במשחקים הביתיים ב"מט סנטר" הביאו את האחים גאנד לבקש להעביר את הקבוצה לאזור מפרץ סן פרנסיסקו, ולהיכנס לשם כך לעימות עם הנהלת הליגה. ב-1989, עם זאת, פגעו הנורת'סטארס במטרה בבחירת הדראפט הראשונה שלהם כשבחרו את מי שיהפוך לגדול כוכבי הקבוצה בכל הזמנים, מייק מודנו.