stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוועדה הלאומית לביטחון הציבור

| --- | --- |


בניין 2 של משרד הממשל המשותף המרכזי בטוקיו
 מידע כללי
 מדינה:  יפן יפן
 סוכנות אם:  Cabinet Office 
 סוכנות בת:  סוכנות המשטרה הלאומית של יפן 
 תאריך הקמה:  7 במרץ 1948 
 חוק:  Police Act 
 ממשלה:  ממשלת יפן
 מטה מרכזי:  צ'יודה, טוקיו, יפן
 www.npsc.go.jp
 קואורדינטות:  35°40′32″N 139°45′05″E﻿ / ﻿35.675644°N 139.7513876°E﻿ / 35.675644; 139.7513876
 he
 
הוועדה הלאומית לביטחון הציבור (ביפנית: 国家公安委員会, תעתיק: קוֹקה קוֹאָן איאינְקאי) היא חלק מממשלת יפן. בראש הוועדה יושב שר הממונה על חמשת חברי הוועדה, אותם בוחר ראש הממשלה, בהסכמת שני הבתים של הדיאט של יפן. הוועדה פועלת באופן נפרד מהממשלה, אך היושב ראש שלה אחראי על תאום פעולותיה מול ראש הממשלה.
מטרת הוועדה היא הבטחת נייטרליות המשטרה על ידי הפרדת הכוח מהלחץ הפוליטי, והבטחת ניהולה התקין של המשטרה. הוועדה אף אחראית על סוכנות המשטרה הלאומית, ובסמכותה למנות ולפטר קציני משטרה בכירים לרבות ראש מחלקת משטרת המטרופולין של טוקיו.
הדים

ערך זה עוסק בכתב עת ספרותי. אם התכוונתם לכתב עת של תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, ראו .
הדים הוא כתב עת ספרותי, שיצא לאור בארץ ישראל בשנים תרפ"ב-תר"ץ (1922-1930).
"הדים" יצא לאור בצורת חוברות קטנות, בין 50 ל-60 עמודים בלבד וללא הקפדה יתרה על מועדים קבועים, אלא לעיתים מזומנות. הדים נערך בידי הסופרים יעקב רבינוביץ ואשר ברש.
העורכים ביקשו להמשיך ברוחו של כתב העת קצר הימים "המעורר", שהוציא לאור הסופר יוסף חיים ברנר. כלומר, לחזק את הספרות העברית הצעירה, אך לא במניפסטים חוצבי להבות ולא במפעלי ענק של הוצאה לאור. אלא, בעבודה צנועה, בפסיעות קטנות, כמו החוברות של "הדים" עצמן. ובלשונם של העורכים: "בימי רפיון רוח וקהות יחס לספרותנו, אנו באים בחוברות הקטנות הללו. לא לגדולות אנו מתכוננים. לא לשנות ערכין ולא לחדש ערכין; אך גם לא נשתעבד לזרמים קיימים ולדרכים כבושות. בעצם אנו שואפים לדבר אחד: רעננות". דברים אלה נדפסו בפתחה של החוברת הראשונה.
המשתתפים בחוברות "הדים" היו רוב הסופרים והמשוררים העבריים שפעלו בארץ ובגולה. שכר הסופרים ששילמה המערכת היה הגון וסייע לסופרים רבים במאבק הקיום שלהם. בין המשתתפים היו: יעקב רבינוביץ ואשר ברש עצמם, יעקב פיכמן, יהודה קרני, אברהם שלונסקי, יהושע רבינוב מקיבוץ גבת, לוי בן אמיתי מקיבוץ דגניה ב', אברהם ברוידס, יצחק למדן, דבורה בארון, מרדכי טמקין, אסתר ראב, יוסף צבי רימון, מנחם זלמן וולפובסקי, הלל בבלי, שמעון הלקין, יעקב נתנאלי-רותמן, אברהם עמיצור ורבים אחרים.
העורכים הביאו גם תרגומים משובחים משל גדולי המשוררים והסופרים ברחבי תבל, ובהם: פרנץ ורפל, רבינדרנת טאגור, פרנסיס ז'ם, סרגיי יסנין, שארל בודלר ורבים אחרים.
דייבטוריבה

דייבטוריבה (בלטבית: Dievturība) היא תנועת דת נאו-פגנית שמטרתה להחיות את הדת העממית של הלטבים לפני שהתנצרו במאה ה-13. חסידי הדת מכנים את עצמם כ"שומרי האל" החיים בהרמוניה עם האל ועולמו.
התנועה נוסדה בשנת 1925 על ידי ארנסט בראסטינש, אך דוכאה בכוח על ידי הקומוניסטים ברוסיה של שנת 1940. התנועה קמה לתחייה וצברה יותר ויותר מאמינים חדשים. כיום ישנם כ-650 פעילים שונים המפיצים את אמונת הדת ברחבי לטביה.
היסטוריה

תנועת הדייבטוריבה הוקמה בשנת 1925 כרקונסטרוקציה פוליתאיסטית לדתות הנורדיות העתיקות, שמתבססת על פולקלור לטבי, שירי עם, והמיתולוגיה הלטבית.
בהתאם לזמנים המודרניים, הדייבטוריבה שונה מהדת המקורית העתיקה שהייתה קיימת בתחילת ימי הביניים. כדוגמה ניתן לראות כי אין ראיות לכך שעובדי האלילים הפגניים הלטביים הכירו בשילוש הקדוש של האלים "דיבס" "מארה" ו"לאימה", ששייכים לדייבטוריבה המודרנית כיום.
ארנסט בראסטינש (1892–1942), שהיה אמן, היסטוריון חובב, חוקר פולקלור וארכאולוג, היה גם הכוח העיקרי בפיתוח המוקדם של תנועת הדייבטוריבה. כחלק מעבודתו הוא תיעד הרבה מקדשים וארמונות לטביים עתיקים, וכתב מונחון שעוסק במיתולוגיה הלטבית.
אמונות

הדייבטוריבה היא למעשה דת פנתאיסטית. האלים האחרים הם או היבטים של דיבס (היקום עצמו, המציאות המוחלטת), או סוגים אחרים של רוחות לא אלוהיות.
בתאולוגיה של הדייבטוריבה נמצאות כמה ישויות אלוהיות, שקיבלו הכרה מסוימת כחלק מהאמונה בדת:
אמונות > אלוהי האמונה

דיבס – האל הראשי, שחלק מהאלים האחרים הם היבטים שלו.
לאימה – הייתה התגלמות הגורל והמזל הקשורה ללידה לנישואין ולמוות, כמו כן הייתה פטרונית הנשים ההרות.
מארה – היא האלה הגבוהה ביותר בסולם דרגות האלות של המיתולוגיה הלטבית. אלות אחרות במיתולוגיה נחשבו כביטויים עצמיים שלה כגון אלת החלב, אלת הרוחות, ואלות האדמה, המים, הים, העצים והרוח.
אמונות > אלות המים

יוראס מאטה – אלת הים
אודנס מאטה – אלת המים
אופס מאטה – אלת הנהרות
מורכבות הנשמה

הצורה האנושית מורכבת משלושה חלקים:
ווליס – הגוף האסטרלי
מאיסה – הצורה הפיזית
דבסלה – הנשמה
השוני שבין הדבסלה (הנשמה) לווליס (הגוף האסטרלי) הוא בזה שהדבסלה היא נצחית והווליס לא, כי הדבסלה באה מהאל דיבס הנצחי ותחזור אליו לאחר מות המאיסה (הגוף הפיזי). הווליס יישאר לצד המאיסה שמת, אך עם הזמן יעלם הווליס בדומה לאמונה הרווחת במיתולוגיה היוונית.
האיש שראה הכל

האיש שראה הכל הוא אלבומה השני של להקת רוקפור. האלבום מתאפיין בסאונד פסיכדלי, בדומה למוזיקה של שנות ה-60 של המאה ה-20. אף על פי ששירי האלבום היו ארוכים ומורכבים, חלקם אינסטרומנטליים, הוא הפך לאלבום פולחן, והניב להיטים רבים, כגון: "האיש שראה הכל", "מכונת הזמן", "חור בלבנה" ו"כל כיוון".
על עטיפת האלבום מופיע תצלום ישן של אביו של איסר טננבאום, עליה סיפר בריאיון למקומון "זמן חיפה": ”כיוון שרצינו לצלם לבדנו את הקליפים לשירים והיה לנו חשוב לבטא בהם את רוח התקופה שבאלבום, עשינו שימוש בסרטי ה-8 מ"מ שצילם אבי- שהסתובב בכל העולם ואפשר לומר שהוא היה בעצם 'האיש שראה הכל'. הקרנו אותם על קיר לבן בבית של אלי לולאי והחלטנו להשתיל בינם את הקטעים שלנו. יצא שבאחת הפעמים התמונה נעצרה על הדמות של אבא שלי”.
האלבום יצא ב-24 במרץ 1995 ולאחר שבפברואר 2010 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, יצאה הלהקה למיני-סיבוב הופעות לרגל המעמד ולרגל חגיגת 15 שנים ליציאת האלבום.
רקע

לאחר אלבום הבכורה רשת פרפרים, עזב את הלהקה אמיר צורף, וצורף הבסיסט מרק לזר, כשברוך בן יצחק עבר מתפקיד הבסיסט לגיטרה. תהליך הכנת האלבום ארך כ־3 שנים, במהלכן טסו חברי הלהקה לאנגליה ורכשו ציוד נגינה בסגנון שהיה פופולרי בשנות השישים, החל מגיטרות ותופים וכלה במגברים, מתוך כוונה להעניק לאלבום צליל אותנטי של תקופת שנות השישים. כך גם בהקלטות הוכנסו קולות כמו "גיהוקים, שיעולים, טריקות דלת, צעדים, רעשים שבקעו ממכונות ההקלטה, וצעקות לתוך הפיק-אפים של הגיטרות".
בנוסף לגרסה העברית, הוקלטו שירי האלבום למילים באנגלית, אך הקלטות אלה לא ראו אור עקב בעיות זכויות יוצרים.
בדצמבר 2019 הוציאה המוזיקאית עדי-קשת כהן גרסת כיסוי לשיר "חור בלבנה" עבור כאן 88 לציון 25 שנה להוצאת האלבום. השיר יצא בשיתוף עם תוכנית סינטיסייזר שבה השתתפה.
ביקורות

בשנת 2005 דירג העיתון ידיעות אחרונות את האלבום במקום ה-19 ברשימת 100 האלבומים הישראליים הטובים בכל הזמנים. האלבום נבחר במקום ה־15 במצעד 60 האלבומים הישראלים הטובים בכל הזמנים של נענע 10 במצעד שנערך בשנת 2008. במצעד "500 השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית" של ידיעות אחרונות, שנערך ב־2009, נבחר השיר "חור בלבנה" במקום ה־78, ונכתב עליו כי "מה שמפריד בין טוב לרע זה לחן חלומי".
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי רוקפור.
| האיש שראה הכל> מס' | האיש שראה הכל> שם | האיש שראה הכל> משך | האיש שראה הכל>  | האיש שראה הכל>  | האיש שראה הכל>  | האיש שראה הכל>  | האיש שראה הכל>  | האיש שראה הכל>  | האיש שראה הכל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פתאום?! (אינסטרומנטלי)  | 3:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | האיש שראה הכל  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | חור בלבנה  | 6:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | מכונת הזמן (המאה ה-21)  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | כל כיוון  | 5:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | קטיפה שחורה  | 4:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | לפעמים  | 4:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | מאוחר כבר לא (אינסטרומנטלי)  | 1:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | אני, אני, ומה שמפריד ביננו  | 4:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | זה  | 3:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | עד מדינה (אינסטרומנטלי)  | 1:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | סוף הדרך  | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | האיש שראה יותר מידי (אינסטרומנטלי)  | 0:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | עפר  | 7:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 54:04 |  |  |  |  |  |  |  |
השתתפו באלבום

אלי לולאי – שירה, קולות, גיטרה
ברוך בן יצחק – גיטרות, בס, שירה, כלי הקשה, פסנתר
מרק לזר – בס, גיטרות, שירה
איסר טננבאום – תופים, כלי הקשה
גדי פוגטש – כינורות, פנדר רודס, קולות, טכנאי הקלטה ומיקס
דני רכט – הפקה וניהול אמנותי
הערות שוליים

↑  האיש שראה הכל, מתוך אתר מימה
↑  סטריאו ומונו, רוקפור – האיש שראה הכל (1995), באתר סטריאו ומונו, אתר הדיסקוגרפיה של המוסיקה הישראלית
↑  עינב שיף‏, בכורה: רוקפור חוזרת לעברית, באתר וואלה, 24 בפברואר 2010
↑  ynet, רוקפור - הערב אצלכם במחשב, באתר ynet, 9 במרץ 2010
↑  KZradio רדיו הקצה - אינקובטור - מחוץ למיינסטרים הישראלי - תכנית מס' 2!, באתר KZradio רדיו הקצה, ‏4 במרץ 2020
↑  7 לילות, 100 האלבומים הישראלים הטובים, באתר ynet, 30 בספטמבר 2005
↑  פרויקט "שומעים 60", מתוך אתר נענע10.
↑  מוסף 7 לילות, ידיעות אחרונות 18.9.09
| רוקפור |
| --- | --- | --- |
אלי לולאי • ברוך בן יצחק • מרק לזר • יקי גני
אמיר צורף • יוני טננבאום • נעם לדרמן • איסר טננבאום • איתמר לוי
| אלבומי אולפן | רשת פרפרים (1991) • האיש שראה הכל (1995) • בחזרה לשבלול (1996) • Supermarket‏ (2000) • One Fantastic Day‏ (2001) • Nationwide‏ (2004) Memories of the Never Happened‏ (2007) • העולם המופלא (2010) • Too Many Organs‏ (2013) • ארץ עיר (2020) |  |
| אלבומי אוסף | Another Beginning‏ (2002) • !For Fans Only‏ (2003) • For Fans Only! 2‏ (2013) |  |
| אלבומי הופעה | רוקפור בהופעה (1999) |  |
דיוויזיית המשמר הראשונה (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1818–1919 (כ־101 שנים)
 מלחמות:  מלחמות השחרור בגרמניה מלחמת אוסטריה–פרוסיה מלחמת צרפת–פרוסיה מלחמת העולם הראשונה
דיוויזיית המשמר הראשונה (בגרמנית: 1. Garde-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-19 ביוני 1813 במהלך מלחמות השחרור בגרמניה, אולם פורקה ב-8 באוגוסט אותה שנה. ב-4 בספטמבר 1818 הוקמה הדיוויזיה מחדש, וב-1866 לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מקורפוס המשמר אשר היה חלק מהארמייה השנייה. הדיוויזיה השתתפה גם במלחמת צרפת–פרוסיה ולחמה בקרבות גרבלוט, סדאן והמצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מקורפוס המשמר בפיקוד קרל פון פלטנברג, אשר היה חלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות לרבות קרב שרלרואה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על המארן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב איפר הראשון, כחלק מ"פלגת הארמייה פון פבק". במאי 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, ולחם תחת פיקוד הארמייה ה-11 במתקפת גורליצה-טרנוב. בשנת 1915 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המערבית והשתתפה בקרב ארטואה השלישי, ובשנת 1916 לחמה בקרב על הסום. בשנת 1917 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב ריגה, ובשנת 1918 שוב חזרה לחזית המערבית, שם השתתפה במבצע מיכאל כחלק ממתקפת האביב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב השלישי על האן ובקרב השני על המארן, ולאחר מכן השתתפה בקרבות מתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה.
מפקדים

אוברסט ארנסט לודוויג פון טיפלסקירך (19 ביוני 1813 - 8 באוגוסט 1813)
גנרל מיור יוהאן פרידריך קרל השני פון אלפנסלבן (4 בספטמבר 1818 - 30 באפריל 1820)
גנרל-לוטננט וילהלם, נסיך פרוסיה (1 במאי 1820 - 29 במרץ 1838)
גנרל-לוטננט אויגן פון רדר (30 במרץ 1838 - 28 בפברואר 1843)
גנרל-לוטננט קרל פון פריטוויץ (1 במרץ 1843 - 3 בדצמבר 1849)
גנרל-לוטננט יוהאן קרל פון מלנדורף (4 בדצמבר 1849 - 18 בפברואר 1857)
גנרל-לוטננט פרידריך קרל, נסיך פרוסיה (19 בפברואר 1857 - 18 בספטמבר 1857)
גנרל-לוטננט אדולף פון בונין (19 בספטמבר 1857 - 13 ביוני 1859)
גנרל-לוטננט פרידריך וילהלם, נסיך פרוסיה (14 ביוני 1859 - 18 בדצמבר 1863)
גנרל-לוטננט יוליוס פון לוונפלד (19 בדצמבר 1863 - 17 במאי 1864)
גנרל-לוטננט אוטו פון דר מילבה (18 במאי 1864 - 3 בינואר 1866)
גנרל-לוטננט וילהלם הילר מן גרטרינגן (4 בינואר 1866 - 3 ביולי 1866)
גנרל-לוטננט קונסטנטין פון אלפנסלבן (4 ביולי 1866 - 17 ביולי 1870)
גנרל-לוטננט אלכסנדר פון פאפה (18 ביולי 1870 - 7 בפברואר 1880)
גנרל-לוטננט אוואלד כריסטיאן לאופולד פון קלייסט (8 בפברואר 1880 - 31 במאי 1885)
גנרל-לוטננט זיגיסמונד פון שליכטינג (1 ביוני 1885 - 9 באוגוסט 1888)
גנרל-לוטננט לודוויג פון זובה (10 באוגוסט 1888 - 3 בנובמבר 1890)
גנרל-לוטננט אלברט פון הולבן (4 בנובמבר 1890 - 17 באפריל 1893)
גנרל-לוטננט הרמן בלקן פון שמלינג (18 באפריל 1893 - 17 באוגוסט 1894)
גנרל-לוטננט ריכרד קרל פון קליצינג (18 באוגוסט 1894 - 31 באוגוסט 1897)
גנרל-לוטננט ארנסט פון בילו (1 בספטמבר 1897 - 26 בינואר 1900)
גנרל-לוטננט גוסטב פון קסל (27 בינואר 1900 - 26 בינואר 1902)
גנרל-לוטננט הלמוט פון מולטקה הצעיר (27 בינואר 1902 - 15 בפברואר 1904)
גנרל-לוטננט אלפרד פון לוונפלד (16 בפברואר 1904 - 16 בפברואר 1908)
גנרל-לוטננט פריץ פון בלו (17 בפברואר 1908 - 30 בספטמבר 1912)
גנרל-לוטננט אלפרד פון לאריש (1 באוקטובר 1912 - 18 בנובמבר 1912)
גנרל-לוטננט אוסקר פון הוטייה (19 בנובמבר 1912 - 3 באפריל 1915)
גנרל-מיור אייטל פרידריך, נסיך פרוסיה (4 באפריל 1915 - 11 באוקטובר 1918)
גנרל-מיור אדוארד פון ינה (12 באוקטובר 1918 - 5 בפברואר 1919)
גנרל-מיור גאורג מיהרי (6 בפברואר 1919 - 30 באפריל 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה ה-22 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  30 באוקטובר 1866 – 20 בדצמבר 1918 (52 שנים)
 מלחמות:  מלחמת פרוסיה-צרפת מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה ה-22 (בגרמנית: 22. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-30 באוקטובר 1866, וחיילי הדיוויזיה גויסו בעיקר מאזור נסיכות הבוחר מהסן ותורינגיה. במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11, והשתתפה בקרב סדאן, ולאחר מכן לחמה במהלך המצור על פריז ובמהלך המערכה בלואר. בשנת 1899 הוקמה הדיוויזיה ה-38 אשר קלטה את רוב היחידות התורינגיות, ואילו הדיוויזיה ה-22 נותרה בעיקר עם היחידות מהסן.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-11 בפיקוד אוטו פון פליסקו, אשר היה חלק מהארמייה השלישית בפיקוד מקס פון האוזן. הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן הועברה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן בקרבות נוספים, ביניהם מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה במתקפת ברוסילוב, ובשנת 1917 היא לחמה במתקפת קרנסקי. באוקטובר 1917 הועברה שוב לחזית המערבית, שם לחמה במתקפת האביב, ובכלל זה במהלך הקרב השני על הסום והקרב השני על המארן, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-20 בדצמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

הרמן פון גרסדורף (30 באוקטובר 1866 – 6 באוגוסט 1870)
ברנהרד פון שקופ (7 באוגוסט 1870 – 19 בספטמבר 1870)
לודוויג פון ויטיך (20 בספטמבר 1870 – 17 במרץ 1872)
וילהלם פון מקלנבורג (25 במרץ 1872 – 12 בנובמבר 1873)
הוגו פון תילה (13 בנובמבר 1873 – 13 בינואר 1874)
היינריך פון בלומנטל (18 בינואר 1874 – 14 בפברואר 1881)
ארנסט פון אונגר (15 בפברואר 1881 – 22 בנובמבר 1886)
האנס פון פאסוב (23 בנובמבר 1886 – 16 ביוני 1889)
פרידריך, נסיך הונצולרן-זיגמרינגן (17 ביוני 1889 – 21 בספטמבר 1893)
ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (22 בספטמבר 1893 – 21 במרץ 1895)
פאול פון קולאס (22 במרץ 1895 – 9 בספטמבר 1898)
פרידריך לאופולד, נסיך פרוסיה (10 בספטמבר 1898 – 6 ביוני 1900)
אוסקר פון ראבה (7 ביוני 1900 – 16 בינואר 1903)
יוזיאס פון הרינגן (17 בינואר 1903 – 23 ביוני 1906)
קרל פון פלטנברג (24 ביוני 1906 – 11 באפריל 1910)
אברהרד פון קלר (12 באפריל 1910 – 13 ביוני 1911)
קרל פון אורצן (14 ביוני 1911 – 17 בדצמבר 1911)
אוטו לימן פון סנדרס (18 בדצמבר 1911 – 7 בדצמבר 1913)
הוגו פון פרייטאג-לורינגהובן (8 בדצמבר 1913 – 1 באוגוסט 1914)
קרל דיפנבאך (2 באוגוסט 1914 – 16 בדצמבר 1916)
קורט קרוג (17 בדצמבר 1916 – 24 באוגוסט 1917)
אוטו נובאור (25 באוגוסט 1917 – 20 בדצמבר 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דניס אודוי

דניס פרימפונג אודוי (באנגלית: Denis Frimpong Odoi; נולד ב-27 במאי 1988 בלוון שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי-גנאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים

אודוי החל את הקריירה המקצוענית שלו בלוון מליגת המשנה הבלגית, במדיה ערך 58 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
ב-1 ביולי 2009 חתם אודוי על חוזה לשלוש עונות בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית. ב-31 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד סטנדרד לייז' במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2009/2010. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 70 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-29 באפריל 2011 חתם אודוי על חוזה לארבע עונות באנדרלכט מליגת העל הבלגית החל מחודש יולי. ב-29 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 ללוון במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2011/2012. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 33 הופעות ליגה וזכה בשתי אליפויות בלגיה, וכן בסופר קאפ הבלגי.
ב-18 ביוני 2013 חתם אודוי על חוזה לארבע עונות בלוקרן מליגת העל הבלגית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 109 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, וכן זכה בגביע הבלגי.
ב-14 ביולי 2016 חתם אודוי על חוזה לשלוש עונות בפולהאם מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ניוקאסל יונייטד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2016/2017. ב-11 בפברואר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על ויגאן את'לטיק במסגרת המחזור ה-31 בליגה. בסך הכל שיחק אודוי במועדון במשך חמש עונות וחצי בפרמייר ליג ובפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לסירוגין, בהן ערך 160 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
ב-1 בפברואר 2022 חתם אודוי בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-2 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על גנט במסגרת שלב חצי הגמר של הגביע הבלגי לעונת 2021/2022. ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון במסגרת הליגה, בהפסד 2-1 לגנט במסגרת המחזור ה-26. ב-27 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 4-1 על רויאל אנטוורפן במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 14 הופעות ליגה, וזכה עם המועדון באליפות בלגיה.
קריירה בינלאומית

כבן לאם בלגית ולאב גנאי, אודוי יכול לשחק בנבחרות בלגיה וגאנה.
ב-25 במאי 2012 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת בלגיה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת מונטנגרו במשחק ידידות.
כשנתיים לאחר הופעתו בנבחרת בלגיה, הצהיר אודוי כי ברצונו לשחק עבור נבחרת גאנה. בשנת 2022 עבר לייצג את נבחרת גאנה, וב-25 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ניגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

אליפות (2): 2011/2012, 2012/2013
הסופר קאפ הבלגי (1): 2012/2013
הגביע הבלגי (1): 2013/2014
אליפות (2): 2021/2022, 2023/2024
הסופר קאפ הבלגי (1): 2022/2023
הערות שוליים

↑  OHL ziet Odoi vertrekken 'met pijn in het hart' באתר Het Nieuwsblad, ‏ 8 ביולי 2009 (בהולנדית)
↑  Voetbal Play-off 2 STVV - Cercle Brugge Denis Odoi weet nog helemaal niet waar zijn toekomst ligt באתר Het Nieuwsblad, ‏ 12 באפריל 2011 (בהולנדית)
↑  Odoi Arrives באתר הרשמי של פולהאם, 14 ביולי 2016 (באנגלית)
↑  Odoi departs באתר הרשמי של פולהאם, 1 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  Wie is Denis Odoi? באתר Het Nieuwsblad, ‏ 9 בפברואר 2010 (בהולנדית)
↑  Clubnieuws. Hasi geeft Mitrovic bijles, Odoi wil voor Ghana spelen באתר Het Nieuwsblad, ‏ 29 באוקטובר 2014 (בהולנדית)
↑  Otto Addo announces squad for World Cup finals באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הגנאית, 14 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  CAN 2023 : la liste du Ghana sans Partey ni un réfractaire ! באתר Afrik Foot, ‏ 1 בינואר 2024 (בצרפתית)
| נבחרת גאנה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו |  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו | גאנה |
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון |  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון | גאנה |
דייגו טינוקו

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1997 (בן 26) אנהיים, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייגו טינוקו (באנגלית: Diego Tinoco נולד ב-25 בנובמבר 1997) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות משחקו בסדרת הטלוויזיה, בבלוק שלי מבית היוצר של נטפליקס.
קריירה

טינוקו מוכר בעיקר בזכות משחקו של סזאר דיאז בסדרת הטלוויזיה הקומית בבלוק שלי.
תפקידו הראשון היה  בסרט קצר 'טפטוף של תקווה'. לאחר מכן הופיע בפרק בודד של סדרת הטלוויזיה האמריקאית, 'זאב צעיר', ובסרט הפשע הקצר, 'ברוכים הבאים לוואלהאלה', לפני שזכה בתפקיד הראשי הראשון שלו בקריירה כסזאר דיאז, בסדרת הטלוויזיה בבלוק שלי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סר | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | R#J | טיבאלט |  |
| 2023 | Knights of the Zodiac | נירו האביר |  |
| 2023 | חסר מעצורים (אנ') | הרננדז |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | זאב צעיר | מטאו | פרק: "Memory Lost" |  |
| 2021-2018 | בבלוק שלי | סזאר דיאז | תפקיד ראשי |  |
מועמדות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה | העארות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי בחירת הנוער 2019 | כוכב הטלוויזיה הנבחר של הקיץ | עצמו | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2  "Diego Tinoco: 11 facts about the On My Block star you probably didn't know". popbuzz.com.
↑  "ON MY BLOCK ACTOR DIEGO TINOCO — NEXT CHAPTERS". abookof.us.
↑  Raga, Pippa (15 באפריל 2020). "'On My Block's Diego Tinoco Is Our Newfound Latino Crush". distractify.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Diego Tinoco Warns Against Best Buy, LG, and Geek Squad, The Daily Dot, ‏6 באוגוסט 2022
↑  Alisandra Puliti, On My Block's Diego Tinoco is finding peace in being alone, HOLA.com, ‏3 באפריל 2020
↑  N'Duka, Amanda (20 באפריל 2020). "'On My Block's Diego Tinoco, Siddiq Saunderson Set For 'Romeo and Juliet' Screenlife Adaptation From Producer Timur Bekmambetov". Deadline. נבדק ב-18 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Diego Tinoco had a guest role in Teen Wolf season 6". popbuzz.com.
↑  "Netflix Prepping Comedy Series From 'Awkward' Creator Lauren Iungerich". Deadline Hollywood. 14 בדצמבר 2017. ארכיון מ-23 בפברואר 2018. נבדק ב-12 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ABOUT THIS SHOW – ON MY BLOCK (NETFLIX)". The Futon Critic. נבדק ב-3 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Swift, Andy (8 ביולי 2019). "Teen Choice Awards: 'Stranger Things' Leads Final Wave of 2019 Nominations". TVLine (באנגלית). ארכיון מ-8 ביולי 2019. נבדק ב-17 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
הדיוויזיה ה-232 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 2 במאי 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  אקארד פון גבלנץ
 
הדיוויזיה ה-232 (בגרמנית: 232. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

דיוויזיית חיל הרגלים ה-232 הוקמה ב-26 ביוני 1944 במחוז הצבאי ה-9 כדיוויזיה של גל הגיוס ה-27. היא הוקמה בבסיס האימונים הצבאי של Wildflecken מדיוויזיית הצללים של Wildflecken, ששימשה גם לחידוש דיוויזיית הרגלים ה-715 בתחילת חודש יוני 1944. דיוויזיית הרגלים ה-232 כללה בתחילה את רגימנטים הגרנדירים 1043, 1044 ו-1045, וכן את רגימנט הארטילריה 232. המפקד היחיד של הדיוויזיה לאורך שירותה היה אקארד פון גבלנץ.
באוגוסט 1944 נפרסה הדיוויזיה בעתודת פלגת הארמייה ליגוריה בזירה האיטלקית. בפברואר 1945, הדיוויזיה לחמה בהרי האפנינים כחלק מהקורפוס ההררי ה-51.
דיוויזיית הרגלים ה-232 נכנעה לכוחות האמריקאים באזור שבין ברשה למילאנו.