stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ת'ין ליזי
מורשת והנצחה

העמותה "Vibe for Philo" הוקמה לזכרו של לינוט והיא מארגנת קונצרטים שנתיים לציון פטירתו.
ב־2005 הושק פסל ברונזה של לינוט במרכז דבלין, אירלנד. לכבוד ההשקה ארגן גארי מור הופעה של חברי הלהקה בעיר והקלטת המופע יצאה ב־2006 כאלבום בשם "One Night in Dublin: A Tribute to Phil Lynott" (אנ').
ת'ין ליזי נחשבים לראשונים שהציבו שני נגני גיטרה מובילים בחזית הבמה (twin guitar sound) והשפיעו בכך על להקות אחרות כמו ג'ודס פריסט, איירון מיידן ודף לפרד.
הלהקה היוותה השראה ללהקות רוק כבד מאוחרות יותר כמו מטאליקה, אליס אין צ'יינס, מסטודון וטסטמנט.
הערות שוליים

↑   "וויסקי בכד" בביצוע להקת "ת'ין ליזי" - 1973, סרטון  באתר יוטיוב
↑  משערים שעזיבתו קשורה למצב בריאותי ירוד ולהתפכחות מעולם המוזיקה
↑  המטרה של המסע לארצות הברית הייתה לחזק את מיצובה של הלהקה ביבשת זו לאחר שאף שיר שלה לא התברג במצעדים מאז 1976
↑  האיחוד תחת השם ת'ין ליזי עורר מחאה בקרב מעריצי הלהקה בגלל העדרו של לינוט מההרכב
↑  לזכרו של פיל לינוט, באתר "האווירה של פילו"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370429205171  BIBSYS: 10004579  BnF: cb13907008k (data)  GND: 10276746-4  ISNI: 0000 0001 2253 9451  LCCN: n92011740  MusicBrainz: 6a726ac6-019e-455c-8bbb-571a77bed52e  NKC: kv2007363883  SUDOC: 158361180  VIAF: 127999231   WorldCat (עם VIAF): 127999231 
משמאל לימין: בריאן דוונאיי, פיל לינוט, גארי מור (1974)
משמאל לימין: בריאן רוברטסון, פיל לינוט, סקוט גורהאם (1977)
פיל לינוט בהופעה בממפיס (1978)
ג'ון סייקס ות'ין ליזי בהופעה באברדין ב־2007
מירי בן דוד

מירי בן דוד היא דוגמנית עבר ישראלית.
ביוגרפיה

בתחרות מלכת היופי של ישראל לשנת 1971 נבחרה לסגנית. בין פעילותיה במסגרת התואר היא ביקרה במפעל של רבלון.
ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם 1971 שנערכה בלונדון. לפני התחרות הייתה מועמדת מועדפת לזכייה (יחד עם מיס ארצות הברית) על ידי המהמרים, ולבסוף הסתפקה בעלייה לשלב חמש עשרה המועמדות בחצי הגמר.
ב-1971 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט האימה המלאך היה שטן לצד אופליה שטראל, בתפקיד סטודנטית שאיש זר רודף אחריה. בעקבות השתתפותה בסרט, היא לקחה חלק בסרט התיעודי משנת 2011, "לאן נעלם משה גז".
הערות שוליים

↑  מלכות היופי מבקרות ב"רבלון בעיתון דבר 13 במאי 1971
↑  הימורים 1:10 לטובת מלכת היופי של ישראל בעיתון דבר 5 במאי 1971
↑  סיקר התחרות באתר pageantopolis
שאנג-יאנג

| --- | --- |

 לידה:  390 לפנה״ס פויאנג, ויי 
 הוצאה להורג:  338 לפנה״ס (בגיל 52 בערך) Xianyang, Qin 
 שם לידה:  公孫鞅 
 מדינה:  ויי, Qin 
 
שָׁאנְג יָאנְג (בסינית: 商鞅; מת ב-338 לפנה"ס) היה הוגה דעות סיני בתקופת המדינות הלוחמות ונחשב למדינאי נועז ומעורר מחלוקת.
ביוגרפיה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דעותיו

משנתו של שָׁאנְג יָאנְג מרוכזת יחד עם כתבי ממשיכיו ב"ספרו של שליט שָׁאנְג"(商君書) שם מתואר חזונו בדבר איחוד "כל אשר מתחת לשמיים" שהושתת על הרחבת סמכויות השליטה של המדינה והעומד בראשה. מדיניותו הניחה את היסודות האדמיניסטרטיביים, הפוליטיים והכלכליים שחיזקו את מדינת צ'ין ובסופו של דבר איפשרה את איחודה ההיסטורי של סין תחת שושלת צ'ין.
שָׁאנְג יָאנְג מזוהה עם "אסכולת החוק"(פָ'א־ג'יָא 法家:) או "הלגליסטיים" הנתפסים כקבוצת הוגים אשר מציעים משנה פרגמטית ותפיסה ריאליסטית. ככלל, מדובר בהוגים אשר זנחו דיונים מטאפיזיים והיסטוריים, לטובת דגש על שיפור יעילות המנגנון השלטוני וחיזוק העוצמה המדינית ובכך קנו לעצמם שם כאסכולה בלתי-מוסרית. על פי המבקרים ניתן לאפיין אסכולה זו סביב שלושה רעיונות עיקריים: ריכוז כוח בידי השליט, התאמת מוסדות המדינה למצבים משתנים ושליטה בירוקרטית. לפיכך עולה הטענה כי טקסטים המשויכים לאסכולה הלגליסטית אינם מציגים שיח מוסרי כלל ונסמכים באופן בלעדי על מנגנוני החוק והבירוקרטיה ליצירת סדר. מוניטין זה לא פסח על שָׁאנְג יָאנְג אשר ביקש להנהיג שינויים מהותיים בדפוסי השליטה המסורתיים של המדינה וגרס כי כל האמצעים כשרים בדרך להגשמת החזון – איחוד "כל אשר מתחת לשמים".
שָׁאנְג יָאנְג קרא תיגר על השיח הפוליטי הדומיננטי ובניגוד להוגים קונפוציוס ומו דזה, שביססו את הגותם על התנהלות שושלות העבר, טען כי העבר מלמד אותנו על העולם המשתנה והמתפתח באופן תמידי ולכן קיים צורך לחדש בהתאם לשינויים המתעדכנים מיום ליום, למעשה התנגד למסורת המבקשת לפעול בהכרח בהתאם לדרכי העבר. בנוסף, התנער מההגדרה המקובלת של המנהיג האידיאלי כאדם מלומד ובעל אמות מוסר גבוהות (עמדה המבוססת על הגדרתו את המוסר כדבר יחסי או תקופתי וככזה משתנה תדיר). הוא מזהה את דמות המנהיג האידיאלי כמי שביכולתו להשליט סדר בחברה ועל כן מאופיין במרות וסמכות.
רפורמות

האן פיי דזה (בסינית: 韓非子), הנחשב לרוב לנציג החשוב ביותר של הלגליזם הסיני (法家), מזהה את שָׁאנְג יָאנְג כיוצר של שתי השקפות מרכזיות:
תיקון הסטנדרטים
שוויון בפני החוק
מתוך אמונה בשלטון החוק ותפיסת הנאמנות למדינה כקודמת לנאמנות המשפחתית, שָׁאנְג יָאנְג הכניס שני סטים של שינויים בתקנות הנהוגות במדינה צ'ין. הראשונים, בשנת 356 לפני הספירה, היו:
ספר החוקים – שָׁאנְג יָאנְג ערך את התקנות באופן המאפשר אכיפה והנהיג חוקים מחמירים וענישה נוקשה. בין היתר, כלל המקנה עונש זהה לעבריין ולמי שהיה מודע לעברה אך לא הודיע לממשל (חובת הלשנה ואחריות קולקטיבית).
הקצאת אדמה לחיילים על סמך הצלחותיהם הצבאיות והפשטת אצולה שלא הייתה מוכנה להילחם מזכויות הקרקע שלה. הרפורמה בצבא עודדה את אזרחי צ'ין להצטרף לצבא וסייעה בבניית כוחה הצבאי של שושלת צ'ין.
שָׁאנְג יָאנְג עודד עיבוד של אדמות לא מיושבות והעדיף חקלאות על פני מסחר (שנחשב עיסוק יוקרתי יותר באותה התקופה).
שָׁאנְג יָאנְג הציג את מערך השינויים השני שלו בשנת 350 לפני הספירה, שכלל סטנדרט חדש של מיסוי והקצאת קרקעות.
הערות שוליים

↑  Shang Yang. (2017). The Book of Lord Shang: Apologetics of State Power in Early China. Edited and translated by Yuri Pines. New York: Columbia University Press.
1 2  פינס י. ושלח ג. (2011). "פרק 9: "מאה האסכולות" והתגבשות ההגות הסינית". צמיחתה של הקיסרות הסינית. בעריכת יצחק שיחור [רעננה: האוניברסיטה הפתוחה], 269-275.
↑  Graham, A. C. (1989). “Legalism: An Amoral Science of Statecraft”. Disputers of the Tao: Philosophical Argument in Ancient China, 267-92.
1 2  Sanft, Charles (2014). "Shang Yang Was a Cooperator: Applying Axelrod's Analysis of Cooperation in Early China". Philosophy East and West. 64 (1): 174–191. doi:10.1353/pew.2014.0003. ISSN 1529-1898.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270998305171  BIBSYS: 90386404  BnF: cb11924612w (data)  CiNii: DA06486823  GND: 118992244  ISNI: 0000 0001 0399 5996  LCCN: n81125741  NKC: jx20041021009  NLA: 36730460  NLG: 268050  NLK: KAC200602899  NTA: 140298169  RERO: 02-A000072954  SELIBR: 198101  SUDOC: 027136167  Trove: 1438336  VIAF: 155549407   WorldCat (עם VIAF): 155549407
קול חי מיוזיק

| --- | --- |
הצגת הלוגו החדש של קול חי מיוזיק ב-2024
הצגת הלוגו החדש של קול חי מיוזיק ב-2024
 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו אזורי
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלות:  רדיו קול חי 
 תקופת הפעילות:  מ-10 בדצמבר 2017 
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  אזור המרכז, אזור ירושלים והדרום
 נקלט בתדר:  102.5FM
 
 http://kcm.fm
 
שדרני קול חי מיוזיק
סמליל קול חי מיוזיק הישן (עד 2024)
קול חי מיוזיק היא תחנת רדיו ישראלית בעלת אופי חרדי, המשדרת במסגרת הרדיו האזורי. התחנה היא תחנת-בת של רדיו קול חי והיא משדרת מוזיקה יהודית (בעיקר מוזיקה חסידית מכל הסגנונות אך גם לא מעט מוזיקה מזרחית-דתית ומוזיקה יהודית מקורית) במגבלות המקובלות בחברה החרדית כדוגמת הימנעות משירת נשים ושידור מוזיקה ווקאלית בלבד בתקופות האבל של ספירת העומר ושלושת השבועות.
היסטוריה

התחנה החלה לשדר 24 שעות ביממה במסגרת השידורים הדיגיטליים של רדיו קול חי במאי 2015, כשהיא משדרת אך ורק מוזיקה.
בפברואר 2016 החל רדיו קול חי לשדר מוזיקה באופן ניסיוני בערוץ 102.5FM.
לאחר קבלת האישורים הנדרשים הושקה התחנה רשמית ב-10 בדצמבר 2017. עם הקמת תחנת הרדיו היא החלה לשדר משבע בבוקר עד שבע בערב בימי א'-ה' ובימי שישי עד סיום השידורים לקראת שבת ובמוצאי שבתות, כשבשאר השעות התדר משדר את רדיו קול חי.
כעבור כשנה האריכה התחנה את שידוריה בימים א'-ה' לשעות שש בבוקר ועד 10 בלילה.
התחנה משדרת מוזיקה ללא הפסקה, למעט הערות השדרנים ומקבצי פרסומות. עם הקמתה שידרו בתחנה השדרנים גיל ישראלוב, ירון בר, יהודה דים, אפרים קמיסר, אלי קליין, אלי פרידמן, נפתלי קמפה, מני גירא-שורץ, ישראל לובין, ארז שמואלי. בהמשך הצטרפו שדרנים נוספים לתחנה, בהם קובי ברומר ויובל סטופל. רבים מהשדרנים עוסקים במוזיקה, בהם יוצרים מפיקים וזמרים.
החל מינואר 2019 עורך המוזיקה של התחנה יעקב בלוך הצטרף לצוות השדרנים בתחנה. בלוך עורך המוזיקה של 'קול חי מיוזיק' ועורך את תוכנית הדגל 'מוצ"ש חי' בתחנת האם רדיו קול חי.
ב-2018 נסקרה התחנה לראשונה בסקר TGI, ולפיו אחוז ההאזנה לתחנה הוא 3.7%.
בשנת ה'תש"פ (2020) בעקבות מגפת הקורונה הוחלט בצוות התחנה להשמיע מוזיקה שקטה לא ווקאלית בתקופת ספירת העומר, ההחלטה התקבלה לאחר התיעצות עם רבנים. בהמשך אותה שנה הצטרף לצוות השדרנים הזמר קובי ברומר ותוכניתו משודרת ב-4 אחר הצהריים. באותה תקופה, שונו זמני השידור והתחנה החלה לשדר משבע בבוקר ועד חצות. בינואר 2020, בעקבות הסגר, החלה התחנה את מיזם 'הופעות אצלכם בסלון' בשיתוף גדולי הזמר החסידי.
ב-11 במאי 2020 הושקה תוכנית המלל הראשונה בערוץ, התכנית "אזור התעשייה" בהגשת צמד המפיקים שלום וגשל וישראל לובין, בעלי חברת ההפקות "וגשלובין" לאחר שנה התכנית בוטלה, עקב פירוק שיתוף הפעולה ביניהם.
באוגוסט 2020 החל להגיש המוזיקאי יובל סטופל תוכנית בימי ראשון מ-22:00 ועד חצות. בתוכנית זו מרבה סטופל להשמיע שירים נוסטלגיים, אותם הוא מכנה "השמעות בכורה" למאזינים הצעירים.
בפברואר 2024 תוכניות הרדיו שונו במעט, השדרן הוותיק אפרים קמיסר עזב את התחנה, בהמשך הצטרפו מגישים חדשים ביניהם מנדי וייס, והרשי אייזנבך. 
בנוסף באותה שנה עבורו אולפני הרדיו למגדלי קונקורד בבני ברק והרדיו הוציא סמליל חדש.
מנהל התחנה הוא ישראל שלמה אזולאי. 
ב-2024 נסקרה התחנה בסקר TGI, ולפיו אחוז ההאזנה לתחנה הוא 4.3%.
המצעד השנתי

מדי שנה משודר באחד מימי חול המועד סוכות מצעד בהגשת אפרים קמיסר ומני גירא-שורץ. במצעד זה משודרים השירים הנבחרים של השנה על פי סדר בחירתם, כשהשיר הזוכה במקום הראשון נקרא "שיר השנה". כמו כן נבחרים הזוכים בכמה קטגוריות קבועות: "זמר השנה", "אלבום השנה", "פריצת השנה", "מלחין השנה" ו"מעבד השנה", השירים והזוכים נקבעים על פי בחירת המאזינים.
ראו גם

מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול חי מיוזיק
הערות שוליים

↑  יוסי אשר, חדש: 'קול חי מיוזיק' – ערוץ מוזיקה 24 שעות ביממה, 6 במאי 2015, באתר רדיו קול חי
↑  יאיר טוקר, ‏"גלגל"צ" חרדי? תדר חדש לרדיו קול חי, באתר כיכר השבת, 14 בפברואר 2016
↑  עמית דניאל, גלריה: השקת "קול חי מיוזיק", 11 בדצמבר 2017, באתר רדיו קול חי
↑  מבין שמונת השדרנים הראשונים רק קמיסר לא עוסק במוזיקה.
↑  59% ממאזיני הרדיו במגזר מאזינים ל"קול חי" ו"קול חי מיוזיק", באתר רדיו קול חי, ‏2019-01-22
↑  צפו: 'אזור התעשייה' - התכנית שתשנה סדרי עולם!, באתר קול חי מיוזיק
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
ז'ידו יבה

| --- | --- |
 תדירות:  ירחון
 מייסד:  משפחת פרישמן
 עורך ראשי:  דז'ה פרישמן, הנריק פרישמן, מיקשה פרישמן
 תאריכי הופעה:  מ 1930 עד 1940 – הווה
 שפה:  הונגרית
 מדינה:  רומניה, הונגריה
 
זִ'ידוֹ יֶבֶה (בהונגרית: Zsidó Jövő, מילולית: עתיד יהודי) היה כתב עת ספרותי וחברתי חודשי (ירחון), שפורסם בשפה ההונגרית בסאטו מארה בין 1930 לבין 1940, בעריכת בני משפחת פרישמן.
היסטוריה

בשבע השנים הראשונות של הירחון הוא הופיע לפי לוח השנה העברי והמהדורה הראשונה יצאה שנת תרצ"א, כלומר באוקטובר 1930. המהדורה האחרונה לשנה עברית זו יצאה באוגוסט-ספטמבר 1931. מספר הגליונות שפורסמו בשנים שלאחר מכן היו:
שנתון 2 בשנת תרצ"ב 1932-1931 - 10
שנתון 3 בשנת תרצ"ג 1933-1932 - 8
שנתון 4 בשנת תרצ"ד 1934-1933 - 8
שנתון 5 בשנת תרצ"ה 1935-1934 - 12
שנתון 6 בשנת תרצ"ו 1936-1935 - 8
בשנתון 7 בשנת 1937 הופיעו רק 3 גליונות ולאחר מכן ההופעה הותאמה לשנה האזרחית עד שנת 1940, שנת ההופעה האחרונה של הירחון.
גם מיספור העמודים היה כאוטי והמספור לא היה עקבי משנתון לשנתון.
העורכים והמו"ל

בגיליון הראשון, העורך האחראי היה דז'ה פרישמן (Frischmann Dezső), רופא, והעורך המשותף היה הנריק פרישמן (Frischmann Henrik). בשנתון השני (שנת תרצ"ב 1932-1931) מגיליון 4 (ינואר 1932) העורך הראשי היה דז'ה פרישמן והעורך האחראי הנריק פרישמן בעוד מיקשה פרישמן היה המו"ל האחראי שהודפס על הגליונות. נציג העיתון בבודפשט היה משה פרישמן. כך התחלפו ביניהם העורכים השונים עד הגיליון האחרון. בשנתון התשיעי (ספטמבר-אוקטובר 1938) ועד סוף הופעת הירחון בשנת 1940, הנריק פרישמן היה הן העורך והן המוציא לאור היחיד. מגיליון זה של 1938 שונה גם עיצוב עמוד השער.
העורכים והמו"ל > מטרת הירחון

במאמר המערכת של הגיליון הראשון נכתב: "הדרך לעתיד היהודי עוברת דרך האמונה העתיקה! אם ברצוננו להציל את העתיד היהודי, הבה נחזור ליהדות עתיקת יומין, הטהורה!" ואז ההמשך היה: "התוכנית הספרותית שלנו מתאימה את עצמה למטרותינו האידאולוגיות. ה"ז'דו יבה" רוצה להיות מאגר מאמרים בעלי רוח מרוממת. אנו רוצים לתת ספרות בונה, כתבים חגיגיים חדורי רוחניות יהודית, שמכל שורותיו יבקע החיפוש אחר גבהות הנפש המתפתלת בכבלי ההוראה והחומר". המדריך והמכוון הרוחני של העיתון הוא בתחילה הרב של ג'רג'וסנטמיקלוש (Gyergyószentmiklós), הרב מור קראוס ובהתאם לכך קו הירחון היה קרוב יותר לזרם האורתודוקסי. בשנה הראשונה הירחון היה השופר הטרנסילבני של תנועת "שמור על השבת". בשנתונים המאוחרים יותר הזרם הדתי האורתודוקסי נדחק לרקע.
העורכים והמו"ל > העורכים והכותבים

שני העורכים כתבו ותירגמו שירה ופרוזה, הצוות היהודי-הונגרי הטרנסילבני-באנאטי היו אינטלקטואלים יהודים אורתודוקסים, סופרים וכמה רבנים וביניהם: יצחק בלקני קוהן (כהן), טיבדאר פקטה, רודיון מרקוביץ ואימרה סבו שפרסמו ספרות יפה. המתרגם החרוץ ביותר היה הרב קלמן לוונקופף (Löwnkopf), הרב של אורשובה. שמואל פלדמן, הרב של נאג'סנטמיקלוש (Nagyszentmiklós), הציג מחקרים ודברי הגות, מור קראוס הציג ביאורים והסברים דתיים. נשיא קהילת טרגו מורש (Marosvásárhely), שאנדור גאבל וליפוט פליישר מורה בתיכון בטימישוארה בלטו במחקריהם. הטור הקבוע של ליפוט פליישר היה: תשובות והסברים, שבו ענה על שאלות הקוראים על דת והיסטוריה יהודית. גם מור שטרן, היועץ המשפטי של הקהילה היהודית בסטמאר (ניספה באושוויץ), כותב ההיסטוריה של יהודי העיר, הציג מחקרים ושירים.
העורכים היו בקשר מתמיד עם החוגים היהודיים של ממלכת הונגריה ושל ה"ספר העליון" ההונגרי (בהונגרית: Felvidék, באנגלית: Highlands) שנמצא היום בדרום סלובקיה בצמוד לגבול ההונגרי הצפוני, וכן עם הסופרים, המשוררים והעיתונאים אנדרה בראט, דיולה צ'רמיי (מקודם יהודה ברוק), טמאש אמד (מקודם ארנה פליישר), פטר פקטה, ז'יגמונד פליישר, לאסלו היינל (מקודם גרין), ארנולד איז'אק, טמאש קובור (מקודם אדולף ברמן) אנדור פטרדי ואשתו, ז'ני וארנאי, בלה רווס, לאיוש שלמה שויום, זולטאן שומיו, פטר אויווארי. הרב הראשי של שארושפטק, פילפ פישר וכן בלה קרמר כתבו מחקרים. ראויים לציון גם המאמריו של הצייר רז'ה באלינט על האמנים היהודים.
העורכים והמו"ל > תכנים

הירחון פרסם את תרגומי יצירותיהם של הסופרים/משוררים/הוגים הגדולים ביותר של היהודים כותבי העברית או היידיש מספרות העולם: שמואל יוסף עגנון, שלום אש, שלמה אשכנזי, חיים נחמן ביאליק, ליון פויכטוונגר, יצחק לייב פרץ, מוריס רוזנפלד, יוסף טונקל, שלום עליכם פרנץ ורפל, ארנולד צווייג .
המדורים הפחות או יותר קבועים בירחון היו: "ממלכת הספרים" (סקירת ספרים), טור ילדים, נוער יהודי, אישה יהודייה, ראשים. "ראשים" תיאר ביוגרפיות וקריירות של אישים יהודיים בולטים. כמו כן פרסם הירחון חדשות ואקטואליה מהעולם היהודי.
חלק מהפרסום היה רומנים בהמשכים. הרומן של ז'יגמונד פליישר מסארוש בשם "הבן החמישי" היה רומן נוער שהתפרסם בשמונה עשר פרקי המשך (שנתון 2–4) ולאחר מכן בצורת ספרו של דז'ה פרישמן בשם "אמי" פורסם (בשנתון 4). בשנה הלפני אחרונה, הובא הרומן של יואל פישר, הרב הראשי של העיר דווה, ששמו היה: "עוד יעלה השחר".
הירחון עסק גם באזכור והנצחה של מות אישים בולטים ביהדות הונגריה וביהדות טרנסילבניה כאחד, ובמיוחד של עמיתי צוות הירחון. מקיץ 1933 עסק הירחון יותר ויותר בגורל יהדות גרמניה ושל יהדות אירופה בכלל. משנת 1939 הוקם מדור בירחון בשם "אפשרויות התיישבות ליהודים", שהציג איך היחס לקליטת יהודים ב-14 מדינות שלא היו אירופיות. במאמר המערכת של הגיליון הלפני אחרון, העורך הנריק פרישמן כתב: "כמה זמן יכול להימשך הלילה?" שעודד את היהדות להחזיק מעמד.
בהוצאת הירחון פורסם בעריכת הנריק פישר גם ה"אנתולוגיה יהודית" (סטמאר, 1936).
ראו גם

ספריית הז'ידו יבה
ספרות יהודית בטרנסילבניה
חיי הספרות והתרבות ההונגרית של סטמאר
לקריאה נוספת

Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés V. (S–Zs). Főszerk. Dávid Gyula. Bukarest–Kolozsvár: Kriterion; Kolozsvár: Erdélyi Múzeum-Egyesület. 2010. (לקסיקון הונגרי ספרותי ברומניה)
מדוזה

ערך זה עוסק בקבוצה של בעלי חיים ימיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
| מדוזה |
| --- | --- |
 מדוזת סרפד פסיפית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: צורבים
מחלקות
 מדוזות סוכך  מדוזות קובייתיות  הידרתים  מדוזות בעלות-גבעול
מדוזה הוא שם עממי לקבוצה לא פורמלית של יצורים ימיים מתת-מערכה Medusozoa (אנ') אשר תחת המערכה צורבים.
יצורים אלו לרוב מאופיינים בכך שהם עשויים מחומר דמוי ג'לי (שכבת המזוגלאה), הן אינן יודעות לשחות, נעות בעזרת הזרם ובעלות מבנה כללי המזכיר מטרייה או פעמון כאשר ה"ענבל" עשוי ממספר משושים או זרועות ציד (Tentacles) בעלי תאי צריבה בחלק מהמקרים. המדוזה לרוב מסוגלת להתקדם באופן מוגבל בעזרת פתיחה וסגירת ה"מטרייה", פעולה אשר דוחפת מים לאחור וכך את המדוזה קדימה. קיימים מינים אחדים שאינם ניידים ומחוברים לקרקע הים על ידי גבעולים. במינים הללו, הענבל (הפעמון) מוצמד לקרקע, וזרועותיה של המדוזה הם אלה שמצביעים מעלה, כדי לצוד מזון.
המדוזה הנפוצה (ממחלקת הסוככים) מורכבת מ-95% מים, אין לה עיניים, אזניים, מוח, אין לה לב, עצמות או דם, והבחנה בין זכר לנקבה מתאפשרת רק בעזרת מיקרוסקופ.
בחודש מרץ 2023 פורסם מחקר המציג לראשונה שיטה יעילה ומהירה להרחקת ננו ומיקרו פלסטיקים סינתטיים ממים ומשפכים. ריר של מדוזות.
מדוזה הפוכה, כשהענבל מוצמד לסלע והזרועות מושטות לצייד.
רבייה

המדוזות מתרבות על ידי רבייה זוויגית, ורבייה א-זוויגית (מינית וא-מינית).
בתהליך הרבייה הזוויגית, זכר ונקבה משחררים תאי זרע וביצה למים, במים הביצים המופרות בוקעות לתולעים שטוחות זעירות ששוחות באופן חופשי, הנקראות פלנולה, הן מתפתחות ישירות למדוזות בוגרות או מתיישבות על סלעים ויוצרות שלב פוליפ ביניים. תהליך זה מתרחש פעם ביום.
הפוליפים יכולים להתרבות באופן א-מיני על ידי ניצנים של מדוזות זעירות לרוחב של מילימטר אחד או שניים, הניזונות מפלנקטון וגדלות בהדרגה למדוזות בוגרות בגודל מלא.
מחלקות המדוזות

בעבר שייכו את כל מיני המדוזות למחלקה אחת, אך כיום מינים אלה התפצלו ל-4 מחלקות:
מדוזות סוכך או "מדוזות אמיתיות" (Scyphozoa), הם מיני המדוזה המוכרים.
מדוזות קובייתיות או "מדוזות הקוביה" ו"צרעות הים" (Cubozoa), הם המדוזות הארסיות ביותר והן שקופות ומרובעות.
הידרתים – כוללים כמה יצורים בעלי "פעמון" כמו שלפוחן מצוי המכונה "ספינת הקרב הפורטוגזית".
המחלקה Staurozoa – קבוצת מדוזות בעלות גבעול.
בעבר כללו עם המדוזות גם את המסרקניות, שכבר אינן שייכות לצורבים.
שמות עבריים

שמות של מדוזות ומסרקניות שאושרו במליאת האקדמיה ללשון העברית ביוני 2020
מערכת צֹורְבִים (Cnidaria)
מחלקת מֵדוזֹות סֹוכֵך (Scyphozoa)
חוּטִית נוֹדֶדֶת (Rhopilema nomadica) – הנפוצה בחופי ישראל
כְּחֻלַּת־שׁוּלַיִם חֲלָקָה (Rhizostoma pulmo)
פַּעֲמוֹנִית נְקֻדָּה (Phyllorhiza punctata)
מֵדוּזַת־עֲנָק יַפָּנִית (Nemopilema nomurai)
יְרֵחִית אַרְבַּע־קְשָׁתוֹת (Aurelia aurita)
טַבַּעְתִּית שְׁקוּפָה (Discomedusa lobata)
בֵּיצַת־עַיִן יָם־תִּיכוֹנִית (Cotylorhiza tuberculata)
פִּרְחֹונִית סְגֻלָּה (Marivagia stellata)
זֵר־פְּרָחִים יַם־סוּפִי (Cotylorhiza erytharea)
חֲלַקְלַקָּה כְּחֻלָּה (Catostylus mosaicus)
מֵדוּזָה־הֲפוּכָה מַטְמִיעָה (Cassiopea andromeda)
שַׁיֶּטֶת אַרְגְּמָנִית (Pelagia noctiluca)
מַצְפְּנִית נְקֻדָּה (Chrysaora pseudoocellata)
מֵדוּזַת־סְּפוֹגִים נְקֻדָּה (Nausithoe punctata)
גְּדִילִית אַרְגְּמָנִית (Thysanostoma loriferum)
מֵדוּזַת כַּדּוּר־תּוֹתָח (Stomolophus meleagris)
מֵדוּזַת רַעֲמַת־אַרְיֵה (Cyanea capilata)
מֵדוּזַת אֹהֶל (Periphylla periphylla)
מחלקת מֵדוּזוֹת קֻבִּיָּה (Cubozoa)
קַטְלָנִית אוֹסְטְרָלִית (Chironex fleckeri)
קַטְלָנִית זְעִירָה (Carukia barnesi)
מערכת מַסְרְקָנִים (Ctenophora)
מַסְרְקָנִית זַהֲרוּרִית (Mnemiopsis leidyi)
מַסְרְקָנִית טוֹרֶפֶת (Beroe ovata)
אַבְנֵט נֹגַהּ (Cestus veneris)
מַסְרְקָנִית מְגֻבְשֶׁשֶׁת (Leucothea multicornis)
ראו גם

מדוזות סוכך
הערות שוליים

↑  נעה פישר, מחקר: ריר של מדוזות יכול לנקות מים מחלקיקי פלסטיק זעירים, באתר ynet, 15 במרץ 2023
↑  קישור, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563015505171  BnF: cb12325528b (data)  GND: 4131144-9  LCCN: sh85083252  LNB: 000234142  NDL: 00567010 
פוליפ
יושר דברי אמת

| --- | --- |

יושר דברי אמת, מהדורת מונקאטש, תרס"ה
 מידע כללי
 מאת:  רבי משולם פייבוש הלר
 סוגה:  ספרות חסידית
 הסכמות:  רבי ישכר בער מזלוטשוב, רבי אברהם חיים מזלוטשוב, רבי יוסף הוכגלרנטר, רבי אהרן משה טויבש, רבי צבי הירש שפירא
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  לבוב תקנ"ב
 תאריך מהדורות נוספות:  לבוב תרל"ה, מונקץ' תרס"ה
 מספר כרכים:  1
 תאריך מהדורה מוערת:  מהדורת "סוד ישרים", מהדורת עוז והדר
 מקורות לכתיבת הספר:  תורת החסידות
יושר דברי אמת (חלקים שונים מן הספר יצאו לאור עוד קודם לכן תחת השם דרך אמת) הוא ליקוט של כתבים ודברים שבעל פה מאת רבי משולם פייבוש הלר, מחשובי תנועת החסידות בראשיתה, ותלמידו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. הספר זכה לתפוצה רחבה והוא נחשב לאחד מספרי היסוד של הספרות החסידית.
החלק הגדול והעיקרי בספר (שהודפס לראשונה עוד בחיי המחבר, כחלק מן הספר ליקוטים יקרים שרובו מתורת המגיד ממזריטש), כולל מכתבים שכתב המחבר לידידו לאחר שנאלצו להפרד זה מזה, בהם פרש את עיקרי משנתה של החסידות מנקודת מבטו. מכתבים אלו נחשבים מן הטקסטים המוקדמים והבולטים ביותר של החסידות.
תוכן > יושר דברי אמת על התורה וליקוטים

כולל שרידים מספר שהתחיל המחבר לכתוב בשנת ה'תקל"ה (1775), ובו חידושים על התנ"ך וש"ס. לחלק זה נספחים ליקוטים מחידושיו שהובאו בספרים אחרים, וסיפורים אודותיו. חלק זה נדפס לראשונה בשנת ה'תרס"ה, במהדורה הכוללת הראשונה.
תוכן > יושר דברי אמת - קונטרס ראשון וקונטרס שני

את רובו של הספר ואת משקלו הסגולי העיקרי תופסות שתי אגרות ששלח רבי משולם פייבוש בשנת תקל"ז לידיד קרוב (או שנים). על פי ד"ר מור אלטשולר האגרות נשלחו לארץ ישראל לרבי יואל, גיסו של רבי משולם פייבוש, שהיה מחשובי העולים בעליית החסידים בשנת תקל"ז (1777), אך חוקרים אחרים סבורים כי הזיהוי איננו מבוסס.
המחבר, שתואר על ידי גרשם שלום כ"אחד מסופריה המעולים של החסידות", תיעד את עיקרי תפיסתה וחלקים מהווייתה של החצר החסידית שהתקבצה סביב רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
נושאים עיקריים בספר הם: ענווה, תפילה, תורה לשמה ודבקות בצדיק. המחבר מותח ביקורת על המתנגדים בצורה חריפה, וטוען כי אלו שאינם דבוקים בצדיקים אינם יכולים לזכות לפנימיות התורה, ועוסקים אך בחיצוניותה. לרוב, הוא מטיף לעבודת ה' ברצינות, ללא יומרות וחיפוש אחר השגות רוחניות נעלות. המחבר אינו מטיף לסיגופים אך גישתו לעולם המעשה היא פרושה ומחמירה יחסית.
האיגרת הראשונה נכתבה בתקל"ז, לפי אחת המהדורות המוקדמות (במהדורת תרס"ה נוסף יום מדויק: י"ט בסיוון), ולכן ייתכן שנכתבה עבור אחד העולים לארץ.
המחבר מנמק את סיבת כתיבתה בפרידה מידיד נעורים:
"אני הכותב למען אהבת אמיתי וריעי אשר מעודי גדלתי עמו בתורת ה' ויראתו לפי קט שכלינו, וגבה טורא בינינו, ובעת הפרדי מאתו בקש ממני להעלות לו על הכתב יושר דברי אמת ואמונה הנשמע מפי משכילי הדור אנשי מופת בעלי רוח הקודש אשר עיני ראו ולא זר כמלאך א-להים פחדם ויראתם".
המחבר ייחס למכתביו חשיבות רבה, כנראה ראה בהם טקסט מכונן, וכך הוא כותב בתוך דבריו:
"אם תרצה ליתן עיניך ולבך לדברים אלה, לעיין בהם במתון, כמה פעמים, יבא לך התעוררות גדול בלבך, והעיון בזה יהיה בעת שדעתך ולבך פנוים מהבלי העולם כמו אחר חצות לילה, או ביום בהתבודדתך בבה"מ הקודש עם חברים המקשיבים לקול דברי יראת השי"ת".
האגרת השנייה נכתבה בתאריך לא ידוע. יש הסבורים שנכתבה בסמוך לראשונה (שכן מוזכרת בה עליית החסידים, ובראשונה אגרת נוספת שעתידה להשלח), אך לפי השערתה של מור אלטשולר נכתבה רק בתשרי תקמ"ב, בחודש הסמוך לפטירתו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
על רבותיו כתב: "אשר ידענו כי הם בעלי רוה"ק ומקצתם שהיה להם גילוי אליהו ז"ל כמו הבעש"ט ותלמידו מו"ה דוב בער ז"ל ומו"ה מנחם מענדל ז"ל" (אות כו)
על לימוד תורה לשמה כתב: "ובאמת רבים מבני עמינו המדומים בעיניהם ובעיני העולם חכמים גדולים בתורה בנגלה ובנסתר ומדומים ביראה בכל הדברים וסוברים שבאו לקצת תורה ויראה אבל באמת עדיין לא זכו אפילו לידיעה קטנה מתורת אלקינו... כי הם לומדים רק חיצוניות התורה, דהיינו שאין במחשבתם להדבק בהשי"ת ולהיות מרכבה לו ולירא ממנו ולאהבה אותו על ידי התורה... כי הם אינם יודעים כלל מה זה דביקות השי"ת ומה זה אהבה ויראה, כי הם סוברים שזה בעצמו הלימוד שלומדים הוא הדביקות והיא האהבה והיראה, והאיך אפשר זה... אלא ודאי אין צריך לפנים שעניין אהבת השי"ת ויראתו הוא עניין אחר שהוא בלב האדם שיהיה לבו מפחד וירא מהשי"ת תמיד ויהי' בוער אהבתו בלבו תמיד... וזה אין האדם קונה ומתגבר בה כ"א על ידי התורה לשמה, ועיקר מקודם כל התפלה בדביקות ובהתלהבות הלב ובכפיות כל כחותיו למחשבות זכות וטהורות להשי"ת תמיד ובפרישות כל התענוגים ואצ"ל פרישות עבירות קלות וחמורות וכל דקדוקים ובנקיון כל האיברים ושמירתם בהקדושה השייכה להם כמו שכתבו הספרי מוסר... אבל כמו שהם נוהגים ומזלזלים בתפלה האיך יהיה להם דביקות בה' על ידי התורה ובאמת אינם לומדים רק מצות אנשים מלומדה למען יחכמו... ועיקר התורה היא לשמה לבוא להתדבק במי שנעלם בה" (אות ח).