stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התאחדות הקבלנים בוני הארץ
הערות שוליים

↑  זרקור: ארגון הקבלנים והבונים בתל אביב - יפו - בת-ים
↑  גם לקבלנים פרטיים הלק בכביש הגבורה, הַבֹּקֶר, 22 בדצמבר 1948
מכתבים למערכת, המשקיף, 21 בדצמבר 1948
↑  בית הקבלן מוקם בת"א, חרות, 18 באפריל 1955
↑  אבי בר-אלי, בית הקבלן בת"א נמכר ב-9.5 מיליון ד', באתר הארץ, 1 באפריל 2007
↑  נועם דביר, הדחפורים עולים על "בית הקבלן והבונה", באתר הארץ, 25 בינואר 2012
↑  מרדכי אלקן, פרם ומרכז הקבלנים: להוריד את מחיר הדירות, מעריב, 20 בדצמבר 1989
↑   מירב ארלוזורוב, הלובי המדהים של הקבלנים, באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2014
↑   מירב ארלוזורוב, למה הקבלנים כל כך רוצים סינים, באתר TheMarker‏, 22 בספטמבר 2014
↑   נמרוד בוסו, המהלך ש"ישנה את פני ענף הבנייה" יצא לדרך: אלפי סינים מתחרים על כרטיס לישראל, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2017
↑  אוצר הקבלנים, הַבֹּקֶר, 7 בספטמבר 1955
↑  "בנק הבנייה לישראל" יתחיל לפעול בעוד שבוע, דבר, 1 במרץ 1978
↑  השר לוי ממליץ להלוות חצי מיליארד לבנק הבנייה, דבר, 4 בספטמבר 1980
↑  מרדכי אלקן, נדחתה בקשת "בנק הבנייה" לגייס הון, מעריב, 8 באפריל 1984
↑  הרווח הנקי של בנק הבנייה 205 אלף ש"ח, מעריב, 23 במרץ 1990
↑  גורמים בבנק ישראל: אין ביקוש לבנקים הקטנים המוצעים למכירה, באתר גלובס, 21 בספטמבר 1997
↑  יצחק דנון, ‏קבלנים טוענים לפעולות פסולות שהביאו לריקון החברה לפיתוח של מרכז הקבלנים מנכסיה, באתר גלובס, 25 בספטמבר 1997
↑  אביב לוי, ‏"קבלנים": חוב אג"ח של 40 מ' ש' - פחות ממיליון שקל בקופה, באתר גלובס, 29 בספטמבר 2009
↑  אריק מירובסקי, התאחדות הקבלנים איחדה את חטיבות הקבלנים החוזיים והבונים, באתר הארץ, 24 ביולי 2007
↑  הסתדרות עובדי הבניין והעץ
↑  הקרן לעידוד ופיתוח ענף הבנייה בישראל - הכשרות מקצועיות, באתר קרן לעידוד ענף הבניה בישראל
↑  "הקבלן והבונה" מתוך אתר התאחדות הקבלנים והבונים בישראל
↑  התאחדות הקבלנים העניקה 30 מלגות לסטודנטים והעלתה תרומה לעמותות "בית נועם" וה"חוט המשולש" בהיקף כולל של 200,000 ש"ח מתוך אתר התאחדות הקבלנים והבונים בישראל
↑  אבי בר-אלי, בשורות טובות לענף הנדל"ן בישראל: רשות המסים החליטה לבטל את מס המכירה ולצמצם את מס הרכישה, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2007
↑  אריק מירובסקי, בחינת תוצאות המלחמה האחרונה מלמדת: יש צורך בממ"דים גדולים יותר, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2007
↑  אריק מירובסקי, אושרה בניית מרפסות חופפות בבניינים חדשים, באתר TheMarker‏, 31 במרץ 2008
↑  אריאל רוזנברג, ‏האוצר שינה את שיטת ההצמדה במכרזי ממשלה בתחומי התשתיות והבנייה, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2008
↑  גיא ליברמן, האם הפעם הם יראו את הכסף? ועדת הכספים אישרה תוכנית סיוע לקבלנים בהיקף של 500 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2009
↑  רותם סלע, על רקע עליית מחיר הברזל בעולם ב-70%: האוצר מוריד את המכס על הברזל שעמד על 10%, באתר TheMarker‏, 28 במאי 2008
↑  אורי חודי, פרסום ראשון: התאחדות הקבלנים השאירה את העובדים הזרים בענף הבנייה, באתר כלכליסט, 13 במאי 2009
↑  עינת פז-פרנקל, הושגה ארכה: עובדים זרים יועסקו בענף הבנייה גם בשנת 2010, בוטל ההיטל הכספי, באתר ביזפורטל, 14 במאי 2009
↑  נמרוד בוסו, מנכ"ל עיריית ירושלים לשעבר, אמנון מרחב, מונה למנכ"ל התאחדות הקבלנים, באתר כלכליסט, 27 בינואר 2019
↑   הדר חורש, יגאל סלוביק מונה למנכ"ל התאחדות הקבלנים בוני הארץ, באתר הארץ, 21 בפברואר 2023
מערכת למניעת התנגשות באוויר

,תצוגת TCAS על גבי מד הנסיקה
תצוגת TCAS על גבי HSI אלקטרוני
מערכת למניעת התנגשות באוויר (באנגלית: TCAS - Traffic collision avoidance system) היא מערכת התרעה לטייס מפני התנגשות עם מטוס סמוך. המערכת שולחת אותות חקירה לסביבת המטוס ואם יש מטוסים אחרים בסביבה שגם הם מצוידים במערכת, המערכת יודעת לתת מגוון התרעות למניעת התנגשות, ללא תלות בקשר כלשהו לקרקע.
מערכת TCAS כפופה לסטנדרטים שמוכתבים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית ונכון להיום יש רק שלוש חברות שמייצרות TCAS בעל רישיון. TCAS עונה לדרישות המחייבות התקנה של מערכת למניעת התנגשויות על כל המטוסים שרישיונם מאפשר להטיס בהם יותר מ־19 נוסעים.
מערכת ה־TCAS מציגה סוג של "תמונה אווירית" או נותנת התרעה קולית לטייסים. התצוגה בתא הטייס יכולה להתקבל על אותה תצוגה המשמשת גם את מד הנסיקה או על התצוגה האלקטרונית, על גבי מסך ה־EHSI.
תיאור המערכת

מערכת TCAS מבוססת על שליחת אותות חקירה בתדר 1030 מגה־הרץ וקבלת תשובות ממשיבים בתדר 1090 מגה־הרץ. מחזור כזה של חקירה ותשובה יכול להתבצע כמה וכמה פעמים בשנייה, כאשר הקצב נקבע לפי כמה "קרובה" בזמן האפשרות להתנגשות - כלומר, כאשר המטוסים האחרים רחוקים ולא "מאיימים" קצב החקירות יהיה נמוך וכאשר המטוסים האחרים קרובים וזמן המפגש איתם קרוב יותר - קצב החקירות יגבר בהתאמה.
מערכת TCAS תתריע רק ממטוסים שהפעילו מערכת זיהוי עמית־טורף במוד C או במוד S. למטוסים שמפעילים מוד S יש מזהה מטוס ייחודי המורכב מהודעה בת 24 ביט. בשלב שני, אם לשני הצדדים יש מערכת TCAS, המערכות "יתאמו ביניהן" תמרון מניעת התנגשות - כדי שלא יקרה מצב בו לשני הצדדים מתקבלת אותה התרעה. כיום ההתרעה מוגבלת רק למישור האנכי - כלומר "טפס, טפס", "הנמך, הנמך" או הנחיה כלשהי באשר לשיעור ההנמכה או הנסיקה רצוי.
חישובי המערכת מתבצעים, בקרוב, לפי "זמן להתנגשות" ובהתאם, בהתייחס למטוסים במהירויות ביניים - המערכת תהיה "מודעת" לנתיבים בטווח של כמה עשרות ק"מ (20 מייל ימי), אם הנתיבים מהירים והם נתיבי "הד - און", כלומר, המטוס השני טס על קו הטיסה שלנו וכוון הטיסה שלו הוא בדיוק מולנו. לעומת זאת, המערכת תתייחס למטרות שנמצאות מאחורינו וטסות באותו כיוון שלנו, רק כאשר הטווח בין המטוסים קטן משני מייל בערך, כפי שאפשר לאות באיור שלהלן.
המערכת תתייחס רק למטוסים שהפרש הגובה כלפיהם קטן מ־850 רגל לצורכי "התרעה כללית" ומ־600 רגל, לצורכי התרעת התנגשות.
תיאור המערכת > מבנה המערכת

למערכת ה־TCAS שלושה מכלולי חומרה:
תיאור המערכת > מבנה המערכת > מחשב המערכת

מחשב המערכת מקבל את נתוני המטוס שלנו, כמו ווקטור המהירות והגובה, הוא זה שקובע את לוגיקת ההתרעות והוא זה שמאפשר לטייס לבחור "מצבי הפעלה שונים". מחשב המערכת בדרך כלל יהיה צמוד למשדר־מקלט וייתכן שיהיה מזווד ביחד עם מערכת הזיהוי עמית טורף.
תיאור המערכת > מבנה המערכת > אנטנות

מערכת ה־TCAS מחייבת התקנת שתי אנטנות כיווניות, כדי לאפשר הבנת הכוון ממנו מגיעה התשובה לחקירה. אנטנה אחת על גב המטוס ואנטנה אחת בתחתיתו.
תיאור המערכת > מבנה המערכת > מערכת תצוגה לטייס

התצוגה לטייס, בדרך כלל, תהיה משולבת בתצוגת ה־EHSI (במטוסים מודרניים).
במטוסים מודרניים, E-Enabled, ייתכן שמערכת ה־TCAS תמומש במסגרת "חבילת אוויוניקה משולבת" על חלק מהכרטיסים האלקטרוניים שמממשים פונקציות נוספות במטוס.
תפעול המערכת

למערכת TCAS יש מספר מצבי הפעלה:
תפעול המערכת > מצב המתנה (StandBy)

במצב זה המערכת נמצאת תחת מתח והיא מתפקדת כמערכת זיהוי עמית טורף בלבד. המערכת לא תשדר חקירות במצב זה.
תפעול המערכת > מצב משיב

במצב זה, המערכת לא תשדר אותות חקירה אבל פונקציות מערכת הזיהוי עמית טורף, כולל מוד S, תפעלנה כרגיל. במצב זה מטוסים אחרים יקבלו התרעות אך המערכת לא תספק התרעות למטוס עליו מותקנת.
תפעול המערכת > מצב התרעות

במצב זה המערכת תתריע על "קונפליקטים" או תעבורה שמסכנת את המטוס - אבל לא תיתן הוראות הטסה למניעת התנגשות.
תפעול המערכת > מצב אוטומט

במצב זה המערכת תעבוד במלואה ויתקבלו גם את התרעות וגם הוראות הטסה למניעת התנגשות.
ממשקים למערכת ADS-B

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מערכת TCAS יכולה לקבל את נתוני התעבורה, ממערכת ADS-B ולהשתמש בהם כדי להשפיע על קצב החקירות וכך לחסוך זמן כדי לאפשר זמני מחזור גבוהים גם כאשר התעבורה צפופה
הערות שוליים

↑  מסמך אפיון מקורי לקשרים בין TCAS ו-ADS-B, מתוך ארכיון האינטרנט
המרחב המנוטר על ידי חקירות מערכת ה־TCAS
מנורה (שבועון)

| --- | --- |

שער גיליון "מנורה" מיום 6.9.2021, גיליון ה-1,000
 תדירות:  חינמון שבועי
 סוגה:  חדשות (בעיקר חדשות העדה הבוכרית)
 פורמט:  טבלואיד
 מייסד:  קונגרס יהודי בוכרה
 בעלים:  לב לבייב
 תאריכי הופעה:  1999–הווה (כ־26 שנים)
 שפה:  עברית-רוסית-בוכרית
 מדינה:  ישראל 
 
מנורה הוא עיתון שבועי תלת-שפתי (עברית, רוסית ובוכרית) שהחל להופיע בשנת 1999 על ידי קונגרס יהודי בוכרה העולמי ומופץ לעשרות אלפי בני הקהילה הבוכרית בישראל ובעולם.
בעיתון מאמרים וסקירות על חיי הקהילה של יהודי בוכרה בישראל ובעולם בעבר ובהווה, ודמויות מנוף הקהילה בעבר ובהווה, ובמיוחד בנושאים העוסקים בקידומם הרוחני, החינוכי, כלכלי והתרבותי של העולים מאסיה התיכונה, ומדור לנושאים אקטואליים וחדשות. העיתון צבעוני ומשולבות בו תמונות רבות.
העיתון מבליט במיוחד את הפעילות הקהילתית של ארגון קונגרס יהודי בוכרה העולמי, העומד בנשיאותו של איש העסקים לב לבייב, לצד עשרות אנשי עסקים מהקהילה התורמים לפעילות ומכהנים כחברים בנשיאות הקונגרס.
הוא מופץ בעיקר בריכוזי הקהילה בישראל ובעולם (רוסיה, אוסטריה, ארצות הברית, גרמניה ואוזבקיסטן).
העיתון זמין גם במהדורה דיגיטלית באתר בוכרים.קום, וכן בעמוד הפייסבוק של העיתון.
עיתונים נוספים לקהילה

לעיתון שלושה מתחרים, אחד היוצא לאור בישראל בשיתוף פעולה עם ארגון "ברית יוצאי בוכרה" בשם "בוכרסקייה גזטה" (ובשמו העברי "העיתון הבוכרי") בעברית ורוסית, השני "ביטאון מורשת" שע"י מורשת יהדות בוכרה העולמי והשלישי "בוכריין טיימס" היוצא לאור בניו יורק בשפה הרוסית בלבד. בניגוד למנורה היוצא לאור מדי שבוע, שלוש האחרים מופיעים אחת לחודש.
תרומת איברים

סמל תרומת איברים על קברו של חלל צה"ל איתן דישון
תרומת איברים היא הפעולה של נטילת איבר או רקמה מגוף של אדם אחד לגוף של אדם אחר, על מנת להשתיל אותה בגוף האדם השני. איבר זה מכונה שתל. אם השתל נקלט בגוף החולה הדבר יכול לשפר את איכות חייו באופן משמעותי, ובמקרים מסוימים אף להציל את חייו.
איברים להשתלה מגיעים ממקורות שונים: מאדם חי או מאדם מת, מבעל חיים (למשל: מסתם לב מחזיר) ואף איברים מלאכותיים שיוצרו במיוחד (למשל: לב מלאכותי).
תרומת איברים כרוכה בסוגיות רפואיות, חוקיות, אתיות ודתיות.
תרומת איברים מאדם חי

ישנם מעט איברים הניתנים להשתלה, כדוגמת כליה או כבד, שניתן להביא מתורם חי. כמו כן, ישנן רקמות הניתנות להשתלה שניתן להביאן מתורם חי כמו סוגים שונים של כלי דם ומח עצם.
כאשר הסכמת התורם של איבר מושגת תמורת תשלום, הדבר מכונה סחר באיברים. במדינות רבות החוק אוסר סחר זה, הגם שקיימת מחלוקת האם איסור זה ראוי. הגישה הרווחת בעולם המערבי היא שאין לשלם על תרומת איבר מכיוון שאיברי בני אדם אינם מצרכים וכדי למנוע ניצול מצוקתם של עניים המסכימים לתרום איברים לא בגלל רצון חופשי אלא בגלל מצוקה כלכלית. מנגד נטען שמתן אפשרות תשלום עבור איברים יגדיל את היצע האיברים ויתרום לרווחתו של התורם.
תרומת איברים מאדם מת

את רוב האיברים הניתנים להשתלה, כדוגמת לב, ריאה וקרנית העין, ניתן כיום לקצור רק מתורם שמת מוות מוחי וליבו עדיין פועם. זאת משום שאין אפשרות לחיות לאחר תרומת האיבר (לב, ריאה) או משום שאדם חי לא יוותר על מאור עיניו לטובת אחר, ומשום שחשוב שלא תהיה הפסקה ארוכה בפעילות האיבר עד להשתלה.
רוב האיברים ניתנים לתרומה רק מנפטרים בריאים, כך שרק פחות מאחוז אחד של הנפטרים כשירים לתרום איברים.
מבחינה אתית מקובל כי לאדם ישנה בעלות על גופו גם לאחר מותו, ולכן אסור ליטול איברים מגופו ללא הסכמתו לפני מותו. כשלא ידוע מה היה רצונו, מקובל כי יש לקבל את הסכמת קרובי משפחתו של הנפטר. פעמים רבות ישנו קושי להשיג הסכמה של כל בני המשפחה, הן בשל חלון ההזדמנויות הקצר לקבלת הסכמה זו, הן משום שמדובר בדרך כלל במוות פתאומי והן מסיבות של דת ואמונה. לכן במקרים רבים, גם כאשר ישנה אפשרות טכנית להשתיל איברים מגופו של תורם מת, האיברים לא נתרמים.
אחד הפתרונות לבעיית חוסר ההסכמה לתרומות הוא חתימה עוד בזמן החיים על הסכמה לתרומת איברים במקרה של מוות. ברבות ממדינות אירופה, החוק מניח שהנפטר מעוניין לתרום את איבריו, ודרושה התנגדות של המשפחה למנוע תרומת איברים. בארצות הברית, אנשים שהסכימו בעודם חיים לתרומת איברים, איבריהם נלקחים גם אם המשפחה מתנגדת.. לפי מחקר סטטיסטי שנערך על ידי שילה בירד, במידה שיהיה אסור לקחת איברים לתרומה רק כאשר יש אי-הסכמה מפורשת של התורם, ניתן באופן משמעותי להגדיל היקף ההשתלות.
תרומת איברים בישראל

| --- | --- |
 :  ראו גם – עמותת אדי
תרומת איברים בישראל > תרומות מהמת

ביחס לאיברים מן המת, נקבע ב-1953 בחוק האנטומיה והפתולוגיה, שאין צורך בהסכמת הנפטר לשימוש באיבריו אלא מספיק צוות של שלושה רופאים שיקבע שיש צורך בהם כדי להציל אדם אחר על מנת לקחת את איבריו גם בניגוד לדעתו.
ב-1980 עודכן חוק זה וקבע שאם הנפטר גילה התנגדות לתרום את איבריו, אין ליטול מגופתו איברים בניגוד לרצונו. במקום שלא גילה התנגדות, הדבר תלוי בהסכמת קרובי משפחתו בדרגה ראשונה (בן זוג, ילד או הורה). ברם, במקרה שלא ניתן להשיג את בני המשפחה ושיש צורך להציל את חייו של אדם אחר בעזרת התרומה, אין הכרח לקבל את הסכמתם כל זמן שנעשה מאמץ סביר להשיג אותם. זאת, במקרה שלא הובעה התנגדות, להבדיל מקבלת הסכמה מראש במקרים האחרים. על-פי החוק, גם שימוש בקרנית על מנת להציל אדם מעיוורון, שימוש למניעת ליקוי בראייה או בשמיעה, שימוש בכליה ושימוש ברקמות עור להשתלה כדי להציל חייו של אדם נחשבים כשימוש לצורך הצלת חיים.
תרומת איברים בישראל > תרומות מהמת > הסכמה מחיים

חוק האנטומיה והפתולוגיה קובע כי אם הסכים אדם שגווייתו תנותח, מותר לנתחה על אף כל התנגדות של בן-משפחה. ההסכמה הנדרשת ע"פ החוק היא "הסכמה שניתנה מרצון חפשי ומתוך דעה צלולה בטופס שנקבע בתקנות". היות שכרטיס אדי אינו עולה לכדי הגדרה זו, הרי שאין לחתימה על כרטיס אדי תוקף בדין, והיא לכל היותר הצהרת כוונות של אדם לכבד את רצונו גם לאחר המוות. ואכן, משרד הבריאות הוציא חוזר מנכ"ל המורה שלא ליטול איברים ללא הסכמתה של המשפחה גם אם הנפטר חתם בחייו על כרטיס אדי.
עמותת אדי מחתימה אנשים על כרטיסי תורם. כרטיסים אלה מכונים כרטיס אדי. נכון לסוף שנת 2010 חתומים 561,071 ישראלים המהווים כ-10% מהאוכלוסייה הבוגרת. נתון זה נמצא במגמת עליה עקב פעולות הסברה בתחום והעלאת הנושא למודעות הציבור. כיום (2017) רשומים באדי 924,403 אזרחים, המהווים כ-14-15% מהאוכלוסייה הבוגרת.
בדו"ח שחובר על ידי ועד ההשתלות באיחוד האירופי יחד עם ארגון הבריאות העולמי לקראת סוף 2007 ישראל נמצאת במקום ה-33 מתוך 50 מדינות בשיעור השתלות איברים ביחס לאוכלוסייה וכן במקום ה-3 בשיעור הסירובים לתרומה. בסוף שנת 2007 שיעור הסירוב היה 58% ומאז ירד לכ-50%, נתון שעדיין נחשב גבוה ביחס לרוב מדינות המערב.
בסביבות שנת 2010 קמה עמותה בשם "בלבבי" (לזכרה של בלהה הירשברג ע"ה), המנפיקה כרטיס לתרומת איברים בשם "בלבבי". הכרטיס תואם את דרישות הרבנות הראשית ורבני הציונות הדתית, אשר מסתמכים על אגודת הרופאים "ערבים" שמקדמת תרומת איברים בפיקוח הלכתי.
בסוף שנת 2010 המתינו 1,117 ישראלים להשתלות כאשר הרוב המכריע, 733, ממתינים להשתלת כליות. כמו כן 124 איש נפטרו בשנה זו בעודם ממתינים להשתלה. בשנים 2006–2010 מספר ההשתלות מתורמים נפטרים וחיים נע בין 220 ל-290, כאשר ב-2010 נרשמה ירידה של 20% בנתון זה.
תרומת איברים בישראל > תרומות מהמת > נוהל התרמה

על מנת למנוע מרצון לקחת תרומת איברים להשפיע על טיפול בחולה או קביעת המוות, נקבע נוהל המפריד בין הצוות המטפל בחולים הזקוקים להשתלה לבין הצוות המטפל בחולה המיועד לתרום איברים. מידע על הסכמה לתרומת איברים, כמו חתימה על כרטיס אדי, מוחזק במאגר נתונים שהגישה אליו מותרת רק לאחות מתאמת ההשתלות של בית החולים (הנמצאת בכל מרכז רפואי המורשה לבצע השתלות איברים), ורק לאחר שנקבע מותו של אדם. בנוסף, קביעת מוות מוחי דורשת הסכמה של שני רופאים ותיקים, מתחומים שונים, שאינם חברי סגל במחלקה שבה מאושפז החולה, ואינם עוסקים בהשתלות איברים. קביעת המוות המוחי מתבצעת על פי נוהל הכולל בדיקות ובדיקות עזר רבות. בכל מקרה לא קובעים מוות מוחי אם קיים ספק כלשהו שהמצב אינו כזה.
לפי הנוהל, רק לאחר שנקבע מוות מוחי האחות פונה למשפחה בבקשה לתרום את איבריו של הנפטר.
תרומת איברים בישראל > תרומות מחיים

על פי החוק שהיה נהוג בישראל עד 2000 מותר היה לקבל תרומת כליה מאדם חי רק אם היה קרוב משפחה. משנת 2000 מותר לקבל תרומת כליה גם מאדם שאינו קרוב משפחה ובתנאי שהתרומה היא אלטרואיסטית.
ישראל מובילה בעולם, בפער משמעותי, בתרומת כליה אלטרואיסטית. כ-60 אחוז מתורמי הכליה מגיעים מהמגזר הדתי לאומי. היישוב הדתי - לאומי חרשה, שבמערב בנימין, נמצא בראש טבלת תורמי הכליה פר נפש בישראל, בשנת 2024. חרשה מחליף את היישוב הדתי - לאומי יצהר שבשומרון, שהיה השיאן הקודם.
חוק השתלת אברים, שנכנס לתוקף במאי 2008, קובע כי אדם חי שתרם מאיבריו יקבל לאחר מתן התרומה מעמד של חולה במחלה כרונית ויהיה זכאי להטבות כספיות, פטור מתשלומים מסוימים, פיצויים מהמוסד לביטוח לאומי ותעודת הוקרה מהמדינה. החוק אוסר סחר באיברים, קבלת תמורה בעבור איברים וכן איסור על תיווך לצורך השגת התרומה. במסגרת החוק נכלל סעיף המעניק לחותמים על כרטיס אדי ולבני משפחתם הקרובים קדימות ברשימת הממתינים להשתלה, אם יזדקקו לכך בעתיד. את התוכנית יזם פרופסור יעקב לביא, מנהל היחידה להשתלות לב, בית החולים שיבא בתל השומר. בשנת 2011 נקבעו הקריטריונים לעדיפות הניתנת לפי סעיף זה: כל החתומים על כרטיס אדי והמצטרפים במהלך שנת 2011, יהיו זכאים לקדימות להשתלה החל מ-1.1.2012; כל המצטרפים לאחר שנה זו, יהיו זכאים לקדימות להשתלה שלוש שנים לאחר מועד החתימה.
תרומת איברים בסין

סין היא המדינה היחידה בעולם המתירה קצירת איברים מאסירים שנידונו למוות, שמהווים חלק משמעותי מן האיברים המשמשים להשתלה. על פי מחקר אחד, אשר נערך מטעם משמר זכויות האדם, למעלה מ-90% מן האיברים להשתלה בסין מקורם באסירים שנידונו למוות או הוצאו להורג.
אף שהחקיקה בסין מאפשרת נטילת איברים לצורך השתלה באופן פשוט ומהיר יותר, סין עדיין סובלת ממחסור באיברים להשתלה. על סין הושמעה ביקורת בינלאומית קשה בנושא נטילת איברים מגופות אסירים. ארגון פאלון גונג, שהוצא ב-1999 אל מחוץ לחוק בסין, טוען כי עשרות אלפים מאנשיו המוחזקים במחנות עבודה בכפייה מהווים מאגר המשמש את ממשלת סין לקצירת איברים, כלומר נרצחים כדי להשתיל את איבריהם. סין מכחישה טענה זאת. בשנת 2006 הודיעה ממשלת סין כי תוקנו תקנות חדשות של משרד הבריאות האוסרות על נטילת איברים לצורך השתלה ללא הסכמה מפורשת של התורם. דובר משרד החוץ הסיני אף הכחיש את הדיווחים על נטילת איברים מגופות אסירים שהוצאו להורג וכינה אותן "עלילה". אף לאחר שהותקנו התקנות, לא קיים בסין איסור על נטילת איברים מגופות אסירים שהוצאו להורג בתנאי שחתמו על הסכמה לנטילת איברים מגופתם לאחר מותם.
ב-2013 הודיעה סין שתבטל בהדרגה את הנוהג, המכתים את תדמיתה, עם זאת מבקריה של סין ממשיכים לטעון כי היא מעולם לא נתנה הסבר מניח את הדעת לטענות בנוגע למקורות האיברים המשמשים להשתלות ולפער בין המספר הרשמי של הוצאות להורג ותרומות איברים מרצון לבין מספר ההשתלות, וכיצד מתאפשרים זמני המתנה להשתלה הנמוכים משמעותית מכל מדינה אחרת.
סוגיות ביו-אתיות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אחת השאלות המתעוררות ביחס לתרומת איברים מן המת היא שאלת הצורך בהרדמה כללית. בעבר הועלתה האפשרות לפיה אדם שסבל מוות מוחי מסוגל לחוות כאב. מרדימים שצפו בתופעות שיכולות להופיע בעת ניתוח להוצאת איברים לאחר מוות מוחי (לחץ דם גבוה, דופק מואץ, עוויתות) פירשו תופעות אלו כמעידות על תגובה מוחית לכאב. כדי לסלק את החשש לגרימת כאב בשעת הוצאת האיברים מן המת, הם דרשו הרדמה כללית של הנפטר תורם האיברים. תופעות זהות נמצאו אצל חיות שהונשמו לאחר עריפת ראשן ובבני אדם עם מוות מוחי ודאי. משום כך נראה, כי התופעות הנ"ל אינן קשורות לפעילות מוחית ואינן מעידות על תגובה לכאב, ומקורן הוא ברפלקסים של חוט השדרה, ובפעילות יתר אוטונומית. המופיעים לאחר מוות מוחי בשל הפסקת הפיקוח של המוח שמת על חוט השדרה ומערכת העצבים האוטונומית של תורם האיברים. אף על פי שלא ייתכן כאב ללא מוח חי, כיום ניתנת הרדמה כללית בעת הניתוח להוצאת האיברים מן המת מוחית, כדי למנוע את התופעות הנ"ל, המפריעות לניתוח להוצאת האיברים ופוגעות באיכות האיברים הנלקחים להשתלה.
ראו גם

השתלת איברים
תרומת דם
מתנת חיים
צעדת כבוד
לקריאה נוספת

גיל סיגל, תרומת איברים בישראל - קול קורא לשינוי, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 5 עמוד 8, 2013
רפאל טובי (עורך), בנין אריאל: ספר זיכרון ואסופת מאמרים על קדושת החיים, גמילות חסדים ותרומת איברים על פי ההלכה, נתיבות תשס"ט
הערות שוליים

↑  ע"א 8532/06 אליהו ויידן נ' מדינת ישראל-משרד הבריאות, סעיף 18
1 2  An organ shortage kills 30 Americans every day. Is it time to pay donors?, Washington Post, October 20, 2014
↑  https://www.bmj.com/content/340/bmj.c2188.full
↑  חוק האנטומיה והפתולוגיה, תשי"ג-1953, סעיף 6א (ב), 6א (ד)
↑  חוק האנטומיה והפתולוגיה, סעיף 6א (ד)
↑  חוק האנטומיה והפתולוגיה, סעיף 6(ג)(1)
↑  השתלת איברים בעיני הרפואה, ההלכה והמשפט, דיון מתוך בשדה חמד, ג-ד תשנ"א, אתר דעת
↑  חוק האנטומיה והפתולוגיה, סעיף 6(ג)(2)
↑  המרכז הלאומי להשתלות, סיכום פעילות לשנת 2010 ותוכניות לשנת 2011, 11.01.11
↑  דן אבן, דו"ח: באיזו מדינה אחוז המסרבים הגדול לתרום איברים?, באתר ynet, 20 בנובמבר 2007
↑  אתר עמותת ערבים
↑  חוק מוות מוחי-נשימתי, התשס"ח-2008
↑  נוהל פניה למשפחה לתרומת איברים ורקמות של משרד הבריאות, מתוך פורום הסטודנטים של אוניברסיטת בן-גוריון
↑  שירלי פרקש, ישראל ראשונה בעולם בתרומות אלטרואיסטיות - ואיך כל זה קשור לדת?, באתר ynet, 23 במרץ 2021.
↑  "שיא חדש: חרשה בראש טבלת תורמי הכליה", דביר עמר, ערוץ 7, 7 פברואר 2024
↑  השתלת איברים מנידונים למוות באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
↑  Gillian Wong, China issues human organ transplant rules in attempt to clean up industry. Taiwan News, 07.04.2007.
↑  דייוויד מאטאס ודייוויד קילגור, קציר דמים: דו"ח מעודכן הבודק האשמות בקציר אברי מתרגלי "פאלון גונג" בסין
↑  בשיתוף מרכז המחקר לקצירת איברים בסין‏, שוק השתלות האיברים בסין: הפשע נגד האנושות שרוב האנושות לא מודעת אליו, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2019
↑  China bans transplant organ sales. BBC, March 28, 2006
↑  רויטרס, סין תפסיק את קצירת האיברים מנידונים למוות, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2013
↑  הפרדס, מרץ-אפריל 1969
↑  עמדת הגאון רבי משה פיינשטיין זצ"ל בעניין מוות מוחי - תגובות והערות מאת הרב משה דוד טנדלר, באתר "דעת", שם מובאות גם עדויות אישיות ממכרי הרב פיינשטיין.
↑  "קביעת רגע המוות - סקירת עמדות", מאתר "דעת"
↑  פרופ' אברהם שטיינברג, קביעת רגע המוות - סקירת עמדות, באתר דעת. וראו שם את התייחסות הרב אוירבך למקרים בהם ייתכן שתותר תרומת איברים בעתיד. יש לציין שבתחילה סבר הרב אוירבך כדעת המחמירים (ראו למשל הרב שלמה זלמן אויערבאך, השתלת איברים מגוף מת לחולה מסוכן, ספר אסיא ט, עמ' 383–385., באתר מכון שלזינגר), אולם לאחר ניסוי שנערך שינה דעתו.
↑  החלטות הרה"ר, א' דמרחשון תשמ"ז, פורסמו ב"ברקאי" ד' עמ' 11
↑  אתר ערֵבים
↑  ,
↑  Hemodynamic responses to noxious stimuli in brain-dead organ donors
↑  [American Academy Of Neurology (2000, January 13). Spontaneous Movements Often Occur After Brain Death. http://www.sciencedaily.com /releases/2000/01/000113080008.htm]
1 2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560326605171  BnF: cb11953126k (data)  GND: 4172800-2  LCCN: sh85039033  LNB: 000127852  NDL: 001242035  NKC: ph520070 
אקג של אדם שליבו פסק מלפעום - נחשב כהוכחת מוות.
פולינזיה

| --- | --- |

פולינזיה מוגדרת לרוב כאיים בתוך המשולש הסגול
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  16°51′11″S 148°24′19″E﻿ / ﻿16.852961°S 148.40522°E﻿ / -16.852961; 148.40522
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ניו זילנד, טובאלו, סמואה, טונגה, קיריבטי, צ'ילה, ארצות הברית, צרפת, פיטקרן 
 אוכלוסייה:  2,228,747
  (למפת האוקיינוס השקט מוגדלת) פולינזיה(למפת האוקיינוס השקט רגילה) פולינזיה
 
פולינזיה (מיוונית "פולי" – הרבה, "נזיה" – איים) היא אחת משלוש קבוצות האיים הראשיות (יחד עם מלנזיה ומיקרונזיה) באוקיינוס השקט.
גאוגרפיה

פולינזיה ממוקמת בחלק המרכזי והמזרחי של האוקיינוס השקט, במשולש שאת קודקוד הראש שלו מהווים איי הוואי, את קודקוד הבסיס השמאלי ניו זילנד, ואת קודקוד הבסיס הימני אי הפסחא. בשטח זה, בן 40 מיליון קמ"ר, שכמעט כולו מים, קיימים כמה אלפי איים. בנוסף לאיים שהוזכרו, קבוצות האיים העיקריות הם: פיג'י, סמואה, טונגה, וקבוצת האיים בשליטת צרפת במרכז המשולש הפולינזי, הקרויה פולינזיה הצרפתית. רוב האיים מצויים דרומית לקו המשווה.
שטחם של רוב האיים קטן (יוצאי הדופן הם ניו זילנד והוואי), ונהוג לחלקם בין "איים גבוהים" לבין "איים נמוכים".
מוצאם של רוב "האיים הגבוהים" געשי, והמשותף ביניהם בצורתם הוא: הרים גבוהים שחרוטי געשיים מזדקרים מעליהם; צלעותיהם תלולות ומבותרות; ראשיהם וקווי הרכס שסועים; ומורדותיהם מכוסים יערות עד סבוכים. לדוגמה: טהיטי והוואי שבה גם הנקודה הגבוהה ביותר בכל אוקיאניה: הר הגעש מאונה קיאה (Mauna Kea), המתנשא לגובה של 4,210 מטר.
"האיים הנמוכים" לעומתם, בנויים מאלמוגים שלרובם הצורה האופיינית של אטול. כל אי דומה לסוללה אלמוגית נמוכה בעלת צורה של טבעת מקוטעת, שרוחבה לעיתים כמה עשרות מטרים ולפעמים כמה קילומטרים. לפרקים מתרחבת הסוללה ותופחת לאי בתוך הטבעת. בתוך הסוללה נמצאת הלגונה, בריכה פנימית של מי ים שעומקה כ-50–70 מטר בממוצע. לעיתים קיימים איים נוספים בתוך הלגונה. איי גמבייה-טואמוטו שבפולינזיה הצרפתית מהווים את הריכוז הגדול ביותר של איים מסוג זה.
גאוגרפיה > הצומח והחי

באיים הנמוכים דל מספרם של מיני הצמחים. מינים מועטים של צמחי חוף, מינים אחדים של שיחים ועצי קוקוס. האיים הגבוהים שבהם קיימים יערות עד עשירים הרבה יותר במיני צמחים כדוגמת: עצי דקל, פיקוס, וסחלבים. האדם הפיץ בין האיים בטטה, בננות, טארו ואת עץ הלחם. במאתיים השנים האחרונות כשהגיעו האירופאים, ניטעו מטעים של מוצרים טרופיים: קנה סוכר, אננס וקאוצ'וק (להפקת גומי).
עולם החי בפולינזיה דל למדי. היונקים היחידים הובאו על ידי המתיישבים הפולינזים: כלבים, חזירים וחולדות. לעומת זאת עשירים האיים בעופות, במיוחד בולטת בכך ניו זילנד שבה מספר גדול מאוד של מינים אנדמיים שחלקם נכחדו, או מצויים על סף הכחדה. הים סביב האיים עשיר בדגה והיא מן החשובים שבמקורות המחייה של הילידים.