stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכשרה מגויסת
במלחמת העצמאות

על אף שסעיף מספר 13 בהסכם ההכשרות המגויסות דיבר על ביטול ההסכם במצב חירום, הפלמ"ח חשש מפגיעה במקור כוח האדם העיקרי שלו. עם תחילת מאורעות המלחמה, בדצמבר 1947, נחתמה תוספת להסכם הראשון. עיקריה דיברו על:
תקופה ראשונה בת חודשיים בה המחלקה מתאמנת 17 ימים בחודש ועליה להתגבש.
תקופה שנייה, שאינה מוגבלת בזמן, של אימונים ופעילות מבצעית. הפלמ"ח רשאי "להפקיע" בשתי התקופות הראשונות 20% מחברי ההכשרה כ"אחוזים" ועוד 10% שיוצאו מן ההכשרה באופן זמני להתמחויות מקצועיות (כגון סיור וחבלה) ויחזרו להכשרה בסופן.
שאיפה לריכוז כל חברי ההכשרה יחד באותו משק או מחנה כשהחברים שאינם לוחמים יתחזקו את המקום.
החזרת ההכשרה מוקדם ככל האפשר מהמחנה הצבאי או המשק הזמני למשק הקבוע שלה. עד אז רשאים עשירית מחברי ההכשרה להישאר במשק הקבוע למילוי תפקידים הכרחיים.
השלמת תקני לוחמים בכל ממחלקה על ידי צירוף "בודדים" – מגויסים שלא מן ההכשרות.
בפועל, בחודשי המלחמה הראשונים המשיכו לשבת רוב ההכשרות במשקיהן ועסקו בעבודה והגנה על המשקים, ומעטים יצאו למשימות והתמחויות ששברו להם את שגרת ההכשרה.
באביב 1948, עת הופעלה תוכנית ד' הוצאו הגרעינים ממשקי ההכשרה והועברו לבסיסי צבא, בעוד אבטחת היישובים נותרה בידי התושבים (בתוספת תגבורת שנשלחה על ידי המפקדה הארצית של ההגנה). ריכוז ההכשרות במחנות צבא תחת מסגרת צבאית עוררה חששות רבים: חברי ההכשרות חששו מהפגיעה בתהליך ההכשרה טרם ההתיישבות; התנועות הקיבוציות חששו מהצבאיות המקצועית בבסיסים וראו בה כשלילה של החלוציות; ישראל גלילי, ראש המפקדה הארצית של ההגנה, חשש מפני השפעת חיי הצבא על הנוער. כושר עמידתן החברתי והרעיוני של ההכשרות לא היה אחיד אך ניתן למצוא דפוס לפיו ההכשרות הוותיקות, שהיו מגובשות דיין בתוך עצמן וייסדו מערכת יחסים טובה עם המשק בו הוכשרה או שאותו השלימה, קיבלו מהמשק סיוע חומרי ונפשי בימי המלחמה ותרמו לתחושת היציבות וההמשכיות על אף תהפוכות המלחמה. ההכשרות הצעירות הביעו חשש שהן אינן מגובשות דיין להתמודדות עם החיים הצבאיים, עם פיצול ההכשרה לפי צורכי מטה הפלמ"ח ועם מצב של לחימה ואבדות.
ההכשרות המגויסות בתקופת מלחמת העצמאות סבלו מאבדות רבות: הכשרת הצופים בדפנה, שמנתה 100 חברים, איבדה 16 מחבריה, 10 מהם בקרב נבי יושע. הכשרת מעוז ב' של המחנות העולים איבדה 17 מבין 50 חבריה (ועוד שני חברים מקבוצת "הכדוריסטים" אשר התאחדה עימה במהלך המלחמה). הכשרת רמת יוחנן איבדה 8 מתוך 55 חבריה, הכשרת עמלים איבדה 7 מתוך 45 חברים, הכשרת ארז איבדה 7 מתוך 54 חבריה והכשרת "צבר" איבדה 6 מבין 41 חבריה. השטחים החדשים שנכבשו בזמן המלחמה יושבו לא אחת על ידי חברי ההכשרות שלחמו ואיבדו את חבריהם בקרבות עליהם – לדוגמה, הכשרת הצופים בדפנה, שאיבדה 10 מחבריה בקרב נבי יושע הקימה את קיבוץ יראון בקרבת מקום.
במהלך המלחמה, על אף הלחימה, היה מטושטש הגבול שבין ההווייה הצבאית להווית תנועת הנוער וניתן לראות טשטוש זה, של חברה צבאית עם חברה חלוצית ושל גוף לוחם עם גוף מיישב, בדבריו של מגויס בודד בתיאורו את חברי ההכשרות:
בקרבות ירושלים, כשהיינו רבוצים בראשי המשלטים, והחבר'ה מתבוננים סביבם ומתווכחים על איזה רכס-הר יבנו את משקם, את שלהם, הרגשתי כמה שהם אחרים מאיתנו. אנחנו באנו, כבשנו, ישבנו, קיללנו, הלכנו; אצלם – זה אחרת. כל מקום, כל הר אמר להם משהו.
מהפלמ"ח אל הנח"ל

חששן של התנועות ההתיישבותיות ושל תנועות הנוער מפני שחיקת ההכשרות בלחימה הביא לגיוס חלקי בלבד של גרעיניהן לפלמ"ח ולדרישה לבירור מחדש של הסכם ההכשרות. עם הקמת צה"ל, בדיון שנערך בין תנועות הנוער למשרד הביטחון, הוחלט על גיוס הגרעינים של ילידי שנת 1931 לנח"ל שקם במסגרת הגדנ"ע, כך שלא שולבו בחטיבות הפלמ"ח הלוחמות.
בנוסף למשמעות המעשית של המהלך (שמירת ההכשרות מפני שחיקה), הייתה למהלך גם משמעות פוליטית – העברת ההכשרות למסגרת ממלכתית כשלב בהפיכת ההתיישבות החלוצית בכללה למרכיב בממלכתיות.
המחסור בכוח אדם לא אפשר לפלמ"ח לבצע חילופי מחזורים ולשחרר את ההכשרות להתיישבות. אולם ריבוי השטחים החדשים הביא את התנועות ההתיישבותיות ואת המרכז החלקי ללחוץ על הפלמ"ח לשחרר הכשרות להתיישבות בזמן המלחמה. עקב צרכים מבצעיים אירע שהכשרות ותיקות שהיו במהלך קרבות לא שוחררו והמשיכו להילחם בעוד הכשרות צעירות שוחררו יחד עם הכשרות ותיקות. דבר זה תסכל את חברי ההכשרות שלא השתחררו וכך קרה שהכשרות מחטיבת יפתח סירבו לרדת לקרבות הגדולים בנגב עקב הכנה שלהן ליציאה להתיישבות שלא תואמה עם מטה הפלמ"ח.
תחילה לא נענה יגאל אלון ללחצים לשחרור ההכשרות מטעם תנועות הנוער והתנועות התיישבותיות אך עקב לחצים פנימיים במפלגתו, ועקב חוסר שיתוף פעולה מצד המרכז החקלאי שעשוי היה להביא לדחיקתן של ההכשרות בתפקידי ההתיישבות, החליט לבסוף לשתף פעולה בקביעת מועדי שחרור ההכשרות להתיישבות. במרץ 1949 השתחררו רבות מהכשרות חטיבות יפתח והראל ואת מקומם מילאו אנשי הגח"ל בעוד הגרעינים התגייסו לנח"ל. לכן יש אשר תופסים את שתי ההחלטות הללו, בדבר הקמת הנח"ל ושחרור ההכשרות, כשלבים משמעותיים בפירוק הפלמ"ח.
סיכום מפעל ההכשרות המגויסות

הפלמ"ח גייס 2,840 חברי הכשרות לשורותיו. יגאל אלון מציין כי "ההכשרות הביאו איתן לפלמ"ח רמת התנדבות גבוהה, ערנות רעיונית, יצרי התלכדות חברתית, יכולת תרבותית, חדוות נעורים, והפכו להיות מרכזי משיכה והשפעה לרבים מאנשי הפלמ"ח שלא באו במגע לפני כן עם נוער חלוצי, ורבים מהם אף מצאו אחר כך את דרכם כחברים בהכשרות". בנוסף הן נתנו לפלמ"ח את צביונו כצבא עממי בעל הרכב אנושי הכולל שיעור גבוה של בנות, ואחוז מסוים בעלי כושר גופני מוגבל. היחידה הבסיסית של הפלמ"ח הפכה להיות המחלקה (שכן בדרך כלל הכשרה מגויסת היוותה, כאמור, מחלקה), גם בימי המאבק בבריטים בהן הפעילות נעשתה בעיקר בבודדים או בחוליות.
השפעה חשובה נוספת הייתה תופעת ההיאחזויות, תקיעת יתד בקרקע המיועדת להפוך ליישוב בעתיד פן תיתפס על ידי בדואים. ההכשרות היו אמורות להכין את הקרקע ולהכשיר את התנאים להתיישבות ולא הייתה להן הזכות להפוך את המקום ליישוב קבע שלהן, אך בדרך כלל הגרעין ראה במקום את יישוב הקבע החדש שלו. על אף שלמעשה הפלמ"ח איבד מגויסי רזרבה, שכן אלה היו מרותקים למשק, המשיך הפלמ"ח את הקמת ההיאחזויות ואף פיתח אותן כישובי משלט שהיוו חלק ממערך ההגנה המרחבית החל מקיץ 1948.
השפעות נוספות, מחוץ למסגרת הפלמ"חאית:

א. גרעינים חלוציים היו מצויים בתנועות הנוער החלוציות מתחילת דרכן. אולם בתנועות ה"כלליות", הצופים ומכבי צעיר, היוו הגרעינים התרסה כלפי המנהיגות המבוגרת והתקרבות לאידיאלוגיה החלוצית-התיישבותית שהייתה מקובלת בתנועת העבודה.

ב. למרות ההבדלים האידאולוגים והפוליטיים בין התנועות ניתן היה למצוא דמיון אידיאלוגי בכל הכרוך ליעדים לאומיים ובאמצעים להגשמתם.

ג. פיתוח תרבות תנועות הנוער כתרבות ייחודית, מגשימה ואף רומנטית, בה היציאה להתיישבות (ומשנת 1944, היציאה להכשרה מגויסת) הייתה מאפיין מובהק.

ד. החיים החברתיים בהכשרה משכו צעירים שהעדיפו לשרת בהכשרה מגויסת כמסגרת חברתית נוחה יותר, וכך לעיתים האלמנט החברתי היה זה שהיווה דבק בין חברי ההכשרה, ולא זה האידאולוגי. כך נוצר פער בין הגודל הפורמלי של ההכשרות לבין מספר חבריהן שהתמידו בהתיישבות גם לאחר השחרור.
פירוט ההכשרות והיישובים שהוקמו על ידן > רשימת היישובים שנוסדו על ידי הכשרות הפלמ"ח

הכשרות הפלמ"ח ייסדו 36 יישובים חדשים, 35 קיבוצים ומושב אחד. כמו כן, הוקמו 6 האחזויות חקלאיות, אליהן ניתן להוסיף את ביריה שאוישה על ידי המחלקה הדתית של הפלמ"ח במסגרת העלייה לביריה. בנוסף הורחבו באופן משמעותי 32 יישובים נוספים.
קיבוצי הקיבוץ המאוחד שנוסדו על ידי הכשרות הפלמ"ח:

בית קשת, חוקוק, משגב עם, עין זיתים, בארי, חצרים, משמר הנגב, מעיין ברוך, אייל משאבי שדה, נחשולים, יפתח, פלמ"ח צובה, מלכיה, פלמחים, בית גוברין, יראון, נתיב הל"ה וגדות. סה"כ 19 קיבוצים, מתוכם 3 היאחזויות (בית קשת, חוקוק ומשגב עם).
קיבוצי חבר הקבוצות שנוסדו על ידי הכשרות פלמ"ח:

עמיעד, גבים, רמת הנגב, יזרעאל, ראש הנקרה, צאלים, הסוללים, ארז ומעיין שלמה. סה"כ 9 קיבוצים, מתוכם היאחזות אחת (עמיעד).
קיבוצי הקיבוץ הארצי שהקימו הכשרות הפלמ"ח:

נירים, רבדים, הראל, ברעם, להבות חביבה ורעים. סה"כ 6 קיבוצים מתוכם היאחזות אחת (רבדים).
לאלה יש להוסיף מושב אחד של תנועת המושבים – רמות נפתלי שקם כהיאחזות, ואת צרעה שרק בשנת 1951 שייך את עצמו לקיבוץ המאוחד.
17 קיבוצים נוסדו על ידי בוגרי הנוער העובד, השומר הצעיר והצופים הקימו 5 קיבוצים כל אחד, התנועה המאוחדת הקימה ארבעה קיבוצים, המחנות העולים הקימו שניים, מכבי צעיר וחטיבת הנוער של בני המושבים הקימו קיבוץ אחד כל אחד ועוד קיבוץ אחד (יזרעאל קם בשיתוף פעולה של הנוער העובד והתנועה המאוחדת).
חברי הכשרות ידועי שם

פוצ'ו (ישראל וייסלר) – סופר, משורר, תסריטאי, מחזאי וצ'יזבטיונר שכתב רבות אודות חיי ההכשרה המגויסת. חבר הכשרת "תל כיף" (מס' 73).
משה ליסק – פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל לשנת תשנ"ב בתחום מדעי החברה. חבר הכשרת כפר גלעדי (מס' 48).
פילון פרידמן – אחד ממפקדי ההתקפה על מצודת כ"ח, התקפה בה נהרג. על שמו קרוי מחנה פילון בקרבת ראש פינה. היה חבר בהכשרת כפר גלעדי (מס' 48).
נתן שחם – סופר ומחזאי שקטף פרסים רבים. חבר מכסת השומר הצעיר (הכשרה מס' 5).
אברהם אדן – מניף דגל הדיו בתום מבצע עובדה, אלוף בצה"ל, ממקימי נירים. חבר הכשרת שער העמקים (מס' 15), כמו גם אשתו, מרים.
נתיבה בן-יהודה – סופרת ושדרנית רדיו. חברת הכשרת עין גב (מס' 104).
שולמית לבנת – שחקנית, זמרת, פעילה פוליטית ואמהּ של לימור לבנת. חברת גרעין ד' של מכבי צעיר (הכשרה מס' 43).
נעמי פולני – זמרת, שחקנית ומעבדת, חברת הצ'יזבטרון. חברת הכשרת איתנים באפיקים (מס' 57).
זיוה ארבל – קצינת קשר בפלמ"ח, נודעה בתור "הנערה עם האקדח" ועליה כתב אברהם חלפי את שיר הכד. חברת הכשרת חולתה (מס' 39).
אהרן (ג'ימי) שמי – חבר הכשרת נען (מס' 28) שנהרג בקרבות על ירושלים במלחמת העצמאות ולזכרו הוצא הספר "חברים מספרים על ג'ימי".
אורי גלין – אלוף ישראל בזריקת דיסקוק וספורטאי אולימפי שייצג את ישראל באולימפיאדת הלסינקי ב-1952 – האולימפיאדה הראשונה בה ישראל השתתפה. לימים פרופסור לרפואה וממקימי בית הספר לרפואה של הטכניון. פעל לקידום הספורט הישראלי כמעט עד סוף ימיו.
ראו גם

פלמ"ח
היאחזות נח"ל
התיישבות
לקריאה נוספת

עמנואל אלון השומר הצעיר והפלמ"ח, הוצאה פרטית, 1989
אורי ברנר, ההכשרות המגויסות בפלמ"ח, יד טבנקין 1983
אורי ברנר, הפלמ"ח – לוחמיו ומבצעיו,אגודת דור הפלמ"ח, 1988
אלעזר דומקה, כדורי, עלי גבעה, האגף לחינוך ותרבות במשרד החינוך, המועצה להקמת כפר תבור, 1983
ישראל וייסלר (פוצ'ו), חבורה שכזאת, מסדה, 1967
אלון קדיש, ההכשרות המגויסות, יחיעם וייץ (עורך), פלמ"ח – שתי שיבולים וחרב, העמותה לחקר כוח המגון על שם ישראל גלילי והוצאת משרד הביטחון, 2000
אלון קדיש, למשק ולנשק: ההכשרות המגויסות בפלמ"ח, המרכז לתולדות כוח המגן ה"הגנה" ע"ש ישראל גלילי, 1995
שלומית קרן, בין השיבולים והחרב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991
לקריאה נוספת > ספרי ואלבומי הכשרות

דן אופיר, יעקב אראל, אתי בן-יוסף, דינה יעקובסון, אלה לוין ועמי רייכרט (עורכים), אלבום הכשרת הצופים ו', הוצאה פרטית, 2007
יהודה דקל, הכשרת הצופים דפנה במלחמת העצמאות, הוצאה פרטית, 2006
מרדכי (מוטי) מוקסיי, זיכרונות של הכשרה מגויסת בפלמ"ח – מכבי הצעיר גרעין ד' של מכבי הצעיר, הוצאה פרטית, 1996
יואב פוגלסן, הכשרת נען: יוני 1945 – אוקטובר 1947, הוצאה פרטית 2004
לאה פלג, הבולגרים באים, מבולגריה לקיבוץ הזורע, מערכת קיבוץ דליה, 1999
הערות שוליים

↑  ההכשרות, כמו גם המשקים אשר נדרשו לתוצרת חקלאית ותעשייתית, הפרישו מקרב חבריהם מכסות גיוס לצבא הבריטי ולפלמ"ח.
↑  זרובבל גלעד (עורך), ספר הפלמ"ח, כרך א', הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956. ע' 894.
↑  אלון קדיש, למשק ולנשק: ההכשרות המגויסות בפלמ"ח, המרכז לתולדות כוח המגן ה"הגנה" ע"ש ישראל גלילי, 1995 ע' 238
↑  אלון קדיש, למשק ולנשק: ההכשרות המגויסות בפלמ"ח, המרכז לתולדות כוח המגן ה"הגנה" ע"ש ישראל גלילי, 1995 ע' 238
↑  זרובבל גלעד (עורך), ספר הפלמ"ח, כרך א', הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956. עמ' 458–463
↑  את נוסח ההסכם המקורי במלואו ניתן למצוא ב: זרובבל גלעד (עורך), ספר הפלמ"ח כרך א', הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, עמ' 466–467
↑  אלון קדיש, ההכשרות המגויסות, יחיעם וייץ (עורך), שתי שיבולים וחרב, העמותה לחקר כוח המגון על שם ישראל גלילי והוצאת משרד הביטחון, 2000. ע' 190
↑  זרובבל גלעד (עורך), ספר הפלמ"ח, כרך א', הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956. עמ' 463–464
↑  את נוסח ההסכם המקורי במלואו ניתן למצוא ב: זרובבל גלעד (עורך), ספר הפלמ"ח כרך א', הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, ע' 467
↑  אלון קדיש, ההכשרות המגויסות, יחיעם וייץ (עורך), שתי שיבולים וחרב, העמותה לחקר כוח המגון על שם ישראל גלילי והוצאת משרד הביטחון, 2000. עמ' 201–202
↑  שירי פרסול, עליות כיבוש, אוניברסיטת ת"א. עמ' 6
↑  יוסף פינסקי, עזה כחיים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1958.
↑  זרובבל גלעד (עורך), ספר הפלמ"ח כרך א', הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, ע' 239
↑  4 חברים התגייסו במרץ 1942. 18 חברים צעירים יותר התגייסו ביוני, תוך ויתור על לימודיהם ב"שמינית".
1 2  היישוב נעזב עם פירוק הקבוצה לאחר מלחמת העצמאות
↑  הכשרת "רגבים" יגור – חפציבה 1945–1947, באתר הפלמ"ח
↑  יישובים שהוקמו ע"י הכשרות הפלמ"ח, באתר הפלמ"ח
↑  היאחזויות הפלמ"ח, באתר הפלמ"ח
↑  יישובים שהושלמו ע"י הכשרות פלמ"ח, באתר הפלמ"ח
1 2 3 4 5  ההכשרה מצטרפת לגרעין מייסד שאינו פלמ"חאי
↑  הנתונים בפרק זה מתוך: ברנר, א' (1983). ההכשרות המגויסות בפלמ"ח. יד טבנקין (אפעל).
↑  מילות שיר הכד, באתר שירונט
↑  לרוב ספרי ואלבומי ההכשרות הודפסו במספר מצומצם של עותקים. בדרך כלל עותק אחד, לכל הפחות, נמצא בספריית מוזיאון הפלמ"ח וכן ניתן למצוא אלבומי תמונות באוצר התמונות שבמוזיאון.
בנות הכשרת גבעת השלושה, שהתגייסה טרם חתימת הסכם ההכשרות המגויסות, באימוני קפא"פ שאפיינו את הפלמ"ח בשנים הראשונות בהן לא נתמך על ידי הצבא הבריטי
סמל הכשרת מעוז, הכולל בתוכו את סמל הפלמ"ח. סמל ההכשרה ממזג בין האימונים והכשרה צבאית לבין ההכשרה ההתיישבותית.
הכשרת הצופים בדפנה בתמונה היתולית לאחר קבלת בגדי החורף
חברים מהכשרת נען-שילר (גרעין הצופים ו'), מתרחצים בתנאי שדה
"לא הטנק ינצח כי אם האדם" – כתובת שנותרה מחגיגות האחד במאי בחדר האוכל של קיבוץ נירים (הוקם על ידי הכשרת שער העמקים) שהותקף עם פלישת מצרים במלחמת העצמאות
חברי הכשרת בית זרע (גרעין צבר) בשבי הירדני, לאחר שקיבוצם, רבדים, נפל בידי הלגיון הערבי
בית קשת, הקיבוץ הראשון שהקימו הכשרות הפלמ"ח, צועד במצעד האחרון של הפלמ"ח ב-1949
חברים מהכשרת בית השיטה ביום ההקמה של קיבוץ פלד (לימים: נתיב הל"ה)
הכשרת גבת ביום העלייה על הקרקע של קיבוץ חלוצה, לימים משאבי שדה.
"האזיני ציה, זו יתד לדורות!" יום העלייה על הקרקע של קיבוץ הסוללים בבקעת בית נטופה.
זיוה ארבל, חברת הכשרת חולתה, נודעה גם בתור "הנערה עם האקדח"
השפעות בריאותיות של חשיפה לאור השמש

השפעות בריאותיות של חשיפה לאור השמש כוללות השפעות חיוביות ושליליות כאחד. בצד החיובי, חשיפת עור האדם לקרינת השמש מאפשרת לגוף האדם להפיק ויטמין D3 המסייע לחיזוק העצמות. כמו כן, חשיפה לאור השמש מגבירה את רמות האנדורפין בגוף, מעלה את רמת המלטונין, מאפשרת שמירה על מקצבי שעון צירקדי תקינים ומפחיתה את הסיכון לדיכאון עונתי.
בצד השלילי, קרינת UV היא מוטגן וגורם מסרטן לעור. חשיפה ממושכת עלולה לגרום לכווית שמש ולמכת שמש, ומגבירה את הסיכוי למחלות עור, בהן סרטן העור, הזדקנות העור, דיכוי מערכת החיסון ומחלות עיניים כגון קטרקט. מסיבות אלה, ארגוני בריאות הציבור קבעו כי יש להגביל את משכי החשיפה לאור השמש.
ייצור ויטמין D3

כאשר עור האדם נחשף לקרינת על-סגול (UVB), החומר 7-דהידרוכולסטרול מומר לקדם-ויטמין D3, שהופך לאחר מכן לוויטמין D3. קרינת UVB אינה חודרת מבעד לזכוכית, ולכן חשיפה לשמש דרך חלון אינה מייצרת ויטמין D. ויטמין זה מסייע בספיגת סידן (החיוני למערכת העצבים ולמניעת דלדול עצם), וממלא תפקיד חשוב במערכת החיסון, התחדשות תאים, הפרשת אינסולין וויסות לחץ דם. על פי מחקרים רפואיים, חשיפה מתונה לשמש במשך 5 עד 30 דקות, פעמיים בשבוע, ללא קרם הגנה, עשויה לגרום לייצור כמות נאותה של ויטמין D.
רמות תקינות של ויטמין D עשויות גם להפחית את הסיכון לחלות בטרשת נפוצה. מקרים של טרשת נפוצה נדירים יותר באזורים שטופי שמש.
השפעה על העור

קרינת על-סגול (UV) היא גורם מסרטן, מכיוון שהיא גורמת לחמצון רכיבים שומניים תת-עוריים, בהם חומצה לינולאית וכולסטרול. חמצון מסוג זה עלול לגרום למחלות עור ובעיות בריאותיות כגון אדמנת, שיזוף יתר ודיכוי מערכת החיסון.
קרינת על-סגול בעוצמה גבוהה (UVB) עלולה להיות גורם מוטגן או מסרטן. במחקרים נמצא קשר בין חשיפה ממושכת לקרינת על-סגול בעוצמה גבוהה למקרים של מלנומה ממאירה, שנגרמה בגלל נזק ל-DNA שנגרם עקב החשיפה.
בגלל ההשפעה המזיקה, ארגוני בריאות הציבור בעולם, בהם מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית וארגון רופאי העור בארצות הברית, ממליצים לצמצם את משך החשיפה לאור השמש ואת משך השהות במיטות שיזוף. כמו כן מומלץ להשתמש בקרם הגנה כדי למנוע שיזוף יתר.
במספר מדינות, בהן אוסטרליה וישראל, מתפרסם מדד קרינת על-סגול ובו רמות הקרינה הצפויות, לפי מיקום ושעה. מדד זה יכול לסייע לצמצם חשיפת יתר לאור השמש, במיוחד בשעות הצהריים, בהן הקרינה מאור שמש ישיר היא בעוצמה הגבוהה ביותר.
השפעות על העיניים

על פי מחקרים מדעיים, ילדים נדרשים להיחשף מדי יום לאור השמש כדי למנוע קוצר ראייה.
למרות זאת, חשיפה ממושכת מדי לאור השמש, עלולה לגרום לקטרקט בקליפת המוח וייתכן שגם לניוון מקולרי. כמו כן יש להימנע ממבט ישיר לכיוון השמש, שעלול לגרום לפוטוקרטיטיס ולפגיעה ברשתית.
על מנת להגן על העיניים מקרינת השמש יש להשתמש במשקפי שמש בעלי הגנה נגד קרינת UVB. חשיפה תכופה לשמש בעיניים לא מוגנות עלולה לגרום לפינגואקולה.
ויסות השעון הצירקדי

חשיפה לאור השמש היא חלק ממחזור שעון צירקדי תקין. מחקרים מצאו כי חשיפה בשעות הבוקר גורמת לשחרור מלטונין בגוף בשעה מוקדמת יותר בערב, ומקלה על ההירדמות. כמו כן, נמצא שחשיפה לאור הבוקר יכולה למנוע נדודי שינה ולהקל על תסמונת קדם-וסתית ועל דיכאון עונתי.
פירוק חומצה פולית

קרינת UV גורמת לירידה ברמות החומצה הפולית בדם, לכן מומלץ למעט בחשיפה לשמש עבור נשים בהיריון. חוסר חומצה פולית עלול להשפיע על תוחלת החיים והפוריות של אנשים שנולדו בתקופת השיא של מחזור סולארי.
לחץ דם

ירידה עונתית בלחץ הדם נצפתה במשך עשרות שנים בתקופת הקיץ. מחקרים מצביעים על כך שחשיפת העור לאור השמש גורמת לירידה מתונה בלחץ הדם הסיסטולי. ירידה זו אינה קשורה לוויטמין D אלא נגרמת כתוצאה מחנקן חמצני שנוצר בעור עקב החשיפה לקרינת UV. השפעה זו גבוהה יותר אצל אנשים בהירי עור.
מידת החשיפה הרצויה לאור השמש

קרינת השמש ומיטות שיזוף פולטות קרינת על-סגול, שנחשבת לגורם מסרטן. למרות זאת, על פי מחקר של אוניברסיטת אוטווה, אין מספיק מידע המאפשר לקבוע את מידת החשיפה הרצויה לאור השמש כדי למנוע סיכון להתפתחות סרטן העור. כמו כן, לא נמצא קשר בין קרינת UVC לסרטן.
בנוסף לכך לא קיימות המלצות לרמה בטוחה של חשיפה לשמש לאורך כל תוחלת החיים. האפידמיולוג רובין לוקאס מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בדק רמות סיכון למחלות כתוצאה מחוסר חשיפה לאור השמש, ומצא שקיימת סכנת חיים הרבה יותר גבוהה עקב מחלות הנגרמות מחוסר אור שמש מאשר ממחלות הנגרמות מחשיפה גבוהה, לכן הוא לא ממליץ על הימנעות מוחלטת מחשיפה לאור השמש.
הערות שוליים

↑  ד"ר קובי כהן, ויטמין D: בשביל מה הוא טוב?, באתר שירותי בריאות כללית, ‏22 באוקטובר 2020
↑  טרשת נפוצה - גורמי הסיכון, אבחון וטיפול במחלה, באתר מדיקו, ‏2024
↑  מה זה UV? קרני UV, באתר העמותה הישראלית לסרטן העור
↑  תחזית אינדקס קרינה, באתר השירות המטאורולוגי הישראלי
↑  ד"ר נועה אלה-דלמן, קוצר ראייה אצל ילדים
↑  ד"ר ניר ארדינסט, מה זה פינגווקולה ומהן דרכי הטיפול, באתר שאל את הרופא, ‏23 בדצמבר 2016
1 2  ד"ר איתי גל, ‏שעון קיץ מגיע: מתי מזיזים את המחוגים ומה נרוויח? כל התשובות, באתר מעריב אונליין, 26 במרץ 2024
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ואני

| --- | --- |

 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מחוז:  אימרתי
 נפה:  נפת ואני
 שפה רשמית:  גאורגית 
 תאריך ייסוד:  1981 
 גובה:  60 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  3,374 (2023)
 קואורדינטות:  42°05′2.18″N 42°30′43.01″E﻿ / ﻿42.0839389°N 42.5119472°E﻿ / 42.0839389; 42.5119472
 אזור זמן:  UTC +4
 vani.org.ge
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור ואני(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור ואני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ואני (בגאורגית: ვანი) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת ואני שבדרום-מערב המחוז.
ואני ממוקמת במישור קולכתי, על גדות הנהר סולורי (אחד מיובליו של ריוני), בגובה 60 מ' מעל פני הים. בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית ואני מנתה 3,744 נפש.
ואני מרוחקת ב-41 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמצפון-מזרחהּ; תחנת הרכבת הקרובה ביותר לעיירה נמצאת בעיר סמטרדיה שבמרחק 19 קילומטרים מצפון-מערבהּ.
בשנת 2007, חורבת העיר שהתקיימה בשטחה של ואני בעת העתיקה, הוכנסה לרשימה הניסיונית של אתרי מורשת עולמית.
דת, תרבות וספורט

ואני היא מקום מושב הבישוף של הדיוקסיה ואני-בר'דתי. בשנת 2010 במרכז ואני נחנכה קתדרלת זַבּוּלוֹן וְסוֹסַנַה (על שם הוריה של נינו הקדושה - מטבילת הגאורגים לנצרות לפי המסורת הנוצרית-אורתודוקסית).
בואני פעלה קהילה יהודית תוססת, שעלתה לארץ.
בְּואני פועל תיאטרון, שאולם ההצגות שלו יכול להכיל 600 צופים; בבניין התיאטרון ישנם גם ארבעה חדרי חזרות ושני חדרי איפור.
בְּואני פועלים שני מוזיאונים: מוזיאון לאמנות יפה ומוזיאון ארכאולוגי.
המוזיאון הארכאולוגי של ואני נוסד בשנת 1985 ואוצר את ממצאי החפירות בחורבת העיר הקולכית העתיקה בתל שסמוך לעיירה; הממצאים מתוארכים למאות ה-7 -1 לפני הספירה וכוללים עבודות צורפות מזהב, יצירות אמנות מזהב, כסף וברונזה (כולל פסלי ברונזה), מטבעות ועוד.
בְּואני פועל מועדון הכדורגל "סוּלוֹרי". קבוצת "סולורי" ואני משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); אצטדיון הקבוצה יכול להכיל 2,000 צופים.
היסטוריה > העת העתיקה

החפירה הארכאולוגית הראשונה בחורבת ואני העתיקה (בתל שסמוך לעיירה) נערכה בשנת 1896 על ידי ההיסטוריון והארכאולוג אכוותימה תקאישווילי. החפירות השיטתיות במקום החלו רק בשנת 1947.
בשכבות התחתונות של חורבת ואני העתיקה נמצאו שברי חרס מהמאות ה-8 -6 לפני הספירה, שמעידים על כך שהמקום היה מיושב לפני שצמחה בו עיר. על פי הממצאים החומריים, ההיסטוריה של העיר הקולכית ואני מחולקת לשתי תקופות עיקריות: המאות ה-6 -4 לפני הספירה והמאות ה-3 -1 לפני הספירה.
היסטוריה > העת העתיקה > המאות ה-6 -4 לפני הספירה

מבחינה חומרית, התקופה הראשונה התאפיינה במבני פולחן ומגורים עשויים מעץ, מזבחות שחצובים בקרקע המסולעת, כלי חרס וברונזה, פסלי ברונזה, תכשיטי זהב וכסף וכן קברים עם תכשיטים וכלים יקרים (נזרים, קישוטי צדעים, עגילים, שרשראות, צמידים עם תבליטי בעלי חיים, גביעים ועוד).
בקברים ובשכבות מגורים מאותה תקופה נמצאו, בין השאר, כלי חרס ומתכת מיובאים, שמעידים על קשרי מסחר ענפים עם ערי מדינה יווניות.
במאות ה-6 -4 לפני הספירה ואני שימשה כמרכז של אחת היחידות הפוליטיות-מנהליות של קולכיס ובעיר התגוררה שכבת ההנהגה של אותה יחידה.
היסטוריה > העת העתיקה > המאות ה-3 -1 לפני הספירה

מראשית המאה ה-3 לפני הספירה ואני התפתחה למרכז פולחן דתי. מממצאי התקופה השנייה בולטים שרידי החומה שהקיפה את העיר, שער העיר, מקדש מעוגל, מזבח בעל שבע מדרגות וכן מבני פולחן וציבור נוספים.
בזמן החפירות באתרים שצוינו לעיל נמצאו, בין השאר, פסלים גדולים של ראשי אריות, כותרת עמוד מקושטת בתבליטי אֵלוֹת, פסלים קטנים ומסכות פולחן עשויים מברונזה וטרה קוטה וכן כלי חרס מקומיים ויווניים.
העיר הקולכית ואני נחרבה באמצע המאה הראשונה לפני הספירה.
היסטוריה > ימי הביניים

בשטחה של ואני השתמרו ההריסות של מבצר סַצ'ינוֹ מימי הביניים המאוחרים; השרידים נמצאים על גבעת משווידוֹבַּה (השלום). שרידי מבצר נוסף, סֵבֵּקַה, השתמרו על תל שסמוך לבית החולים של ואני; על אותו תל נמצאות הריסות כנסיית החצר הקטנה של משפחת האצולה המקומית - צ'יגַ'ווַדזֵה.
ערים תאומות

ארצות הברית פאלון, נבדה, ארצות הברית
ישראל אשקלון, ישראל (מ־1990)
ארצות הברית פרוסר, וושינגטון, ארצות הברית (מ־2010)
אוקראינה אמוורוסיווקה, אוקראינה (מ־2011)
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2013-08-20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555375105171  LCCN: n84175124  VIAF: 150149585   WorldCat (עם VIAF): 150149585 
מבט מהגבעה עליה שוכן המוזיאון הארכאולוגי בעיירה
ויקטור בוגאצ'וק

ויקטור בוגאצ'וק (ברומנית: Victor Bogaciuc; נולד ב-17 באוקטובר 1999 ברזינה שבמולדובה) הוא כדורגלן מולדובני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'ינדיה טרגובישטה מליגת המשנה ברומניה ובנבחרת מולדובה.
קריירת מועדונים

בוגאצ'וק גדל במחלקת הנוער של זימברו קישינב.
ב-22 באפריל 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ספראנצה ניספורני במסגרת ליגת העל המולדובית. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 במרץ 2020 חתם בוגאצ'וק בפטרוקוב חנצ'שט מליגת העל המולדובית.
ב-2023 חתם בצ'ינדיה טרגובישטה מליגת המשנה ברומניה.
קריירה בינלאומית

ב-1 בספטמבר 2021 ערך בוגאצ'וק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה, בהפסד 0–2 לנבחרת אוסטריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, וב-26 במרץ 2024 כבש שער בכורה בנבחרת במהלך משחק ידידות מול נבחרת איי קיימן. במהלך אותה השנה כבש עוד שער במדים הלאומיים במשחק ידידות מול נבחרת קפריסין.
תארים

הגביע המולדובי: 2019/20
וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (גרמנית: Wolfgang. von Pfalz-Zweibrücken; ‏26 בספטמבר 1526 - 11 ביוני 1569), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1532–1569.
ביוגרפיה

וולפגנג נולד ב-26 בספטמבר 1526, ללודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואליזבת מהסן, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של וילהלם הראשון, רוזן הסן ואנה מבראונשווייג-וולפנביטל.
בשנת 1532 מת אביו לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ווולפגנג עלה לשלטון במקומו. בתחילה החזיק וולפגנג גם בשטחי רוזנות ולדנץ, אולם בשנת 1543 מסר אותם לדודו רופרכט, רוזן פפאלץ-ולדנץ. בשנת 1548 כבש קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את חלק משטחי הרוזנות במהלך הלחימה נגד הפרוטסטנטים, אולם החזיר אותם בשנת 1552. בשנת 1555 נחתם הסכם אוגסבורג שהסדיר את ענייני הדת בגרמניה, ובשנת 1556 נלחם וולפגנג כקצין פרשים נגד הטורקים.
בשנת 1557 ירש אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-נויבורג את נסיכות הבוחר מפפאלץ, ולפי חוזה היידלברג העביר את רוזנות פפאלץ-נויבורג לוולפגנג.
בשנת 1569 הגיע וולפגנג בראש 14,000 חיילים לעזרת ההוגנוטים במלחמה השלישית של מלחמות הדת בצרפת ופלש לבורגון, אולם ב-11 ביוני 1569 נהרג וולפגנג בקרב על יד נקסון.
לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד.