stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עומרי גלזר
הערות שוליים

↑  אופיר סער‏, משוך בגלזר: עומרי גלזר מבוקש במכבי חיפה, מכבי תל אביב שוב תצטער?, באתר וואלה, 16 באפריל 2016
↑  דורון בן דור, ‏עומרי גלזר עבר למכבי חיפה תמורת כמיליון שקל, באתר ONE‏, 23 ביוני 2017
↑  מוטי פשכצקי, ‏גלזר הושאל לסקציה נס ציונה לעונה אחת, באתר ערוץ הספורט, 18 ביולי 2019
↑  דורון בן דור, עמרי גלזר חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע, באתר ONE, ‏15 ביוני 2021
↑  בתום דו קרב פנדלים: הפועל באר שבע הדיחה את קראיובה ועלתה לשלב הבתים, באתר וואלה, 24 באוגוסט 2022
↑  איציק יצחקי‏, נבחרת ישראל: עומרי גלזר ומיכאל אוחנה זומנו, ביברס נאתכו חוזר, באתר וואלה, 6 בנובמבר 2016
↑  אשר גולדברג, ‏‏צפו: ישראל ספגה 1:0 ממקדוניה, זהבי זרק את הסרט, באתר ספורט1, 2 בספטמבר 2017
↑  מוטי פשכצקי, ‏בידיים בטוחות: בנבחרת סומכים על עומרי גלזר, באתר ‏מאקו‏, 23 במרץ 2023
↑  שמעון אלבז, שלב ההוכחות של עומרי גלזר, באתר ynet, 20 ביוני 2017
↑  ליאור ליבוביץ׳ אמיר, ‏מזל טוב: שירה ועומרי גלזר הורים!, באתר ONE‏, 12 בינואר 2025
↑  הרים את הכפפה: עומרי גלזר שוער העונה בליגה, באתר ONE‏, 11 במאי 2022
↑  כפפת הזהב: עומרי גלזר שוער העונה בליגת העל, באתר ONE‏, 18 במאי 2023
גיהנום

"מלאכים נפילים בגיהנום", מאת ג'ון מרטין, צייר אנגלי מן המאה ה-19
איור של הגיהנום מימי הביניים (שנת 1180 לערך)
לפי אמונה נפוצה בדתות השונות, גיהנום הוא המקום שאליו נשלחות לאחר המוות או בעולם הבא נשמותיהם של אלה שחטאו בחייהם, ובו הן סובלות ייסורים שונים, הכוללים לדוגמה שרפה באש, מכות וחבלות על ידי מלאכי חבלה ועוד. לגיהנום גרסאות שונות, המנוסחות בידי הדתות השונות, אך לכולן בסיס זהה: מקום נורא, לפי חלק מהן הוא שוכן מתחת לפני האדמה.
במקביל לאמונה בקיום הגיהנום מתקיימת אמונה בקיומו של גן עדן, אליו מגיעות נשמותיהם של צדיקים (כולל חוטאים שחזרו בתשובה).
מקור השם העברי "גיהנום"

"גיהנם" מופיעה לראשונה במשנה כמקום משפט הרשעים. מקורה של המילה אינו ברור. בסביבות המאה ה-17 או ה-18 שינו המדקדקים את הכתיב מגיהנָם בקמץ לגיהנום בחולם חסר או מלא, בעקבות השערה הקושרת בין הגיהנום ושם המקום גיא בן הנום, המופיע במקרא בגרסאות שונות (גיא בן הנם, גי-הינום וכו').
גיא בן הנום מוזכר לראשונה בתיאור גבולות שבטי יהודה ובנימין בספר יהושע: ”וְעָלָה הַגְּבוּל גֵּי בֶן הִנֹּם אֶל כֶּתֶף הַיְבוּסִי מִנֶּגֶב הִיא יְרוּשָׁלָ‍ִם וְעָלָה הַגְּבוּל אֶל רֹאשׁ הָהָר אֲשֶׁר עַל פְּנֵי גֵי הִנֹּם יָמָּה אֲשֶׁר בִּקְצֵה עֵמֶק רְפָאִים, צָפֹנָה” (יהושע, ט"ו, ח'). זהו שמו של אפיק עמוק בגבול המערבי-דרומי של העיר העתיקה של ירושלים.
בימי המלוכה בישראל בנו תושבי ירושלים בגיא זה במות לאל מולך הכנעני, הקריבו לו את ילדיהם הרכים ו"העבירו אותם באש" לפי לשון המקרא. גם אחדים ממלכי יהודה קיימו מנהג זה, שהרגיז נביאים ומלכים אחרים. יאשיהו המלך יצא נגד העבודה הזרה שפשתה בישראל: ”וְטִמֵּא אֶת הַתֹּפֶת אֲשֶׁר בְּגֵי בֶן הִנֹּם לְבִלְתִּי לְהַעֲבִיר אִישׁ אֶת בְּנוֹ וְאֶת בִּתּוֹ בָּאֵשׁ לַמֹּלֶךְ” (מלכים ב', כ"ג, י'). הגיא שימש מקום פולחן עבודה זרה סמוך לירושלים בזמנו של הנביא ירמיה, שהתנבא כי למקום זה יקראו גיא ההרגה, כלומר כה רבים יהיו המתים בו בחורבן, עד שימלאו את גיא בן הנום במתים. והנביא מחמיר עוד יותר, ואומר שהמתים שיהיו שם, יהיו ”לְמַאֲכָל לְעוֹף הַשָּׁמַיִם וּלְבֶהֱמַת הָאָרֶץ” (ירמיהו, י"ט).
לפי סברה זו, מכיוון שבגיא בן-הינום הייתה העבודה הזרה של הרשעים ועל פי נבואת ירמיהו גם מקום ענישתם, קיבל השם הוראה מיוחדת: מקום הרשעים לאחר מותם, לעומת גן עדן של הצדיקים. מכאן נולדה האגדה שפתחו של הגיהנום נמצא בירושלים. בשיפולי גיא בן-הינום הייתה התופת, הנזכרת יחד אתו. אגדה זו מוזכרת בתלמוד בבלי:
אָמַר רַבִּי מָרִיּוֹן אָמַר רַבִּי יְהוֹשֻׁעַ בֶּן לֵוִי, וְאָמְרִי לַהּ תָּנָא רַבָּה בַּר מָרִיּוֹן בִּדְבֵי רַבִּי יוֹחָנָן בֶּן זַכַּאי: שְׁתֵּי תְמָרוֹת יֵשׁ בְּגֵי בֶּן הִנּוֹם וְעוֹלֶה עָשָׁן מִבֵּינֵיהֶן, וְזוֹ הִיא שֶׁשָּׁנִינוּ: צִינֵי הַר הַבַּרְזֶל כְּשֵׁירוֹת, וְזוֹ הִיא פִּתְחָהּ שֶׁל גֵּיהִנָּם!
מקור השם בן-הינום אינו ידוע. לפי סברה אחת, הינום הוא שם אדם.
ההשערה הרואה את גיא בן הינום כמקור למילה "גיהנום" אינה מוסכמת, ויש הרואים בה אטימולוגיה עממית[דרוש מקור].
גיהנום ביהדות

בספרות התלמודית והמדרשית מוזכר הגיהנום כמקום שבו נידונים הרשעים אחרי החיים בעולם הזה.
לדוגמה: "וסופו יורש גיהנם" (משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ה'). לפי המדרש, ברא הקב"ה את חללו של גיהנום אלפיים שנה קודם לבריאת העולם, כשהוא ריק. אש הגיהנום עצמה נבראה ביום השני לששת ימי הבריאה. בגיהנום נידונים הרשעים חצי שנה באש וחצי שנה בברד ובשלג, כאשר מסופר שהצינה קשה מן האש.
מעשים רעים מחמירים את עונשו של אדם בגיהנום: אמר רבה בר שילא אמר רב חסדא: ”כל המנבל את פיו מעמיקין לו גיהנם” (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ג, עמוד א'), ולעומתם מעשים טובים מקלים על עונשו שם: ”אמר רבי חמא ברבי חנינא: כל הקורא קריאת שמע ומדקדק באותיותיה מצננין לו גיהנם” (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט"ו, עמוד ב').
במסכת עירובין נאמר: ”ואמר רבי ירמיה בר אלעזר: שלשה פתחים יש לגיהנם, אחד במדבר ואחד בים ואחד בירושלים” (תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף י"ט, עמוד א').
גם במסכת שבת ישנו אזכור של הגיהנום בהקשר של חמי טבריה: ”וְהָכִי קָאָמְרִי לֵיהּ רַבָּנַן לְרַבִּי יוֹסֵי הָא מַעֲשֶׂה דְּאַנְשֵׁי טְבֶרְיָא דְּתוֹלְדוֹת חַמָּה הוּא וְאָסְרִי לְהוּ רַבָּנַן אֲמַר לְהוּ הַהוּא תּוֹלְדוֹת אוּר הוּא דְּחָלְפִי אַפִּיתְחָא דְגֵיהִנָּם” (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ט, עמוד א'). הסבר: בחמי טבריה יש מעיינות שמהן נובעים מים רותחים בחום של כ-60 מעלות, והתלמוד מתייחס אליהן כ-"תולדות האור" מכיוון שהם "התחממו בפתח הגיהנום", ומכאן ניתן להבין שהגיהנום הוא מתחת לאדמה.
המונח "גיהנום" עצמו לא מוזכר בתנ"ך, אבל על פי התלמוד לגיהנום יש שבעה מדורים (תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י', עמוד ב'), והמדרשים זיהו את שבעת שמות הגיהנום כשמות המדורים השונים:
שבע שמות נקראו לגהינם: שאול, אבדון, גהינם, באר שחת, טיט היון, ציה, צלמות. ובין כל אחת ואחת מהלך שלש מאות שנה, נמצא עומקה של גהינם שני אלפים ומאה שנה.
קיים מנהג של אמירת קדיש במשך אחד עשר חודשים לאחר פטירת קרוב. אחד ההסברים לכך הוא שלפי חז"ל תקופת שהותם של הרשעים בגיהנום היא שנים עשר חודשים (למשל "משפט רשעים בגיהנם שנים עשר חדש", משנה, מסכת עדיות, פרק ב', משנה י'). כדי שהנפטרים לא ייראו כרשעים הזקוקים להצלה כל אותם שנים עשר החודשים, אומרים קדיש רק במשך אחד עשר חודשים. ממקור זה וממקורות נוספים עולה כי הגיהנום אינו בהכרח עונש נצחי, אלא לפעמים משמש כתחנת מעבר וכעונש זמני. עם זאת יש חטאים כבדים שעליהם, על פי חז"ל: ”גיהנם נתנעלת בפניהם ונידונין בה לדורי דורות” (תוספתא, סנהדרין, פרק יג, הלכה ה).
הראשונים נחלקו אם הגיהנום הוא מצב פיזי, ייסורים, סבל וכליה בעולם הזה (רמב"ם, הקדמה לפרק חלק), או ענישת הנשמות לאחר המוות (רמב"ן, שער הגמול).
גיהנום בנצרות

הגיהנום הוא מושג מרכזי בנצרות ומופיע במפורש כבר בברית החדשה. חלק המופעים במקור היווני הם של המלה Γέεννα (שמתורגמת לאנגלית כ-Gehenna) שהיא תעתיק או תרגום של "גיהנום" בעברית ובארמית, כמקום בו נשפטים המתים. בנוסף מופיעה המלה ᾅδης‏ (Hades), לרוב בציטוטים מהמקרא כתרגום למונח "שאול", ובמקום אחד מופיעה המלה ταρταρῶ‏ (Tartarus), כמקום אליו נשלחו המלאכים המורדים. בגרסאות האנגליות של הברית החדשה שלוש המילים מתורגמות למילה Hell.
בזרמים השונים של הנצרות התפתחו תיאורים שונים של הגיהנום, שהמשותף להם הוא קישורם עם סבל, אומללות ואימה. קיימות מחלוקות בשאלות רבות כגון האם השהייה בגיהנום היא זמנית או נצחית, האם הגיהנום הוא מקום או מצב רוחני, והאם האל נוכח גם בגיהנום או נעדר ממנו. שאלות אלה הן חלק מהדיונים בתאולוגיה הנוצרית עד ימינו. בתרבות המערבית הייתה תהודה רבה לתיאורו הלירי של הגיהנום ביצירתו של דנטה אליגיירי, "הקומדיה האלוהית".
לאיום בגיהנום היה תפקיד חשוב בהשלטת מרותה של הכנסייה על המאמינים בעיקר בימי הביניים, על ידי רעיון המחילה המוענקת עלי ידי הכנסייה כנציגתו של ישו עלי אדמות.
על פי הנצרות הקתולית יש בנוסף לגן עדן וגיהנום מקום הידוע בשם "כור המצרף" (פורגטוריום) שתפקידו לזכך אנשים שחטאו, אך הגיעו לגאולה וטרם שילמו עבור חטאיהם. בניגוד לגיהנום, שם הסבל הוא נצחי, בכור המצרף הסבל זמני, וניתן אף לקצרו בעזרת האשראי השמימי של הכנסייה. התאולוגיה הכרוכה בכך אפשרה מתן כתבי מחילה תמורת כסף לצדקה. זה היה הזרז שהניע את מרטין לותר לפרסם את ביקורתו על הכנסייה, שהניעה את הרפורמציה ועליית הנצרות הפרוטסטנטית.
בקרב תאולוגים ואנשי דת נוצרים הייתה מאז ומתמיד הסתייגות מרעיון הגיהנום בדמותו הנפוצה – בשל הסתירה בינו למושגי אהבת האל והישועה שהבטיח לחוטאים. אוריגנס, מהחשובים שבאבות הכנסייה הקדומים אך גם אחד השנויים ביותר במחלוקת, החזיק בדעה שהגיהנום הוא מקום אמיתי, המכיל אש בוערת; אך גם שאף אדם לא יסבול עונש נצחי, ושהגאולה היא אוניברסלית ולא מוגבלת לחלק מהאנושות (הוגים אוניברסליים יותר אף הטיפו לכך שגם השטן והמלאכים שנפלו יוושעו בסופו של דבר). דעות כאלו, אף שאומצו חלקית על ידי תאולוגים משפיעים, נדחו על ידי הקונצנזוס. במערב הלטיני התקבע רעיון הגיהנום המוכר במאה השביעית לכל המאוחר. מראשית המאה ה-19, התכרסמה תקפות האמונה המסורתית בעונש נצחי. בקרב הפרוטסטנטים הליברלים, מאז שליירמאכר והלאה, אומצו שוב הרעיונות אודות ישועה אוניברסלית והוודאות שאיש לא יסבול לעד, והפכו לדעה הרווחת והמקובלת בזרמים אלו במאה ה-20. הפרוטסטנטים האוונגליסטים, שהתגבשו מתוך ריאקציה פונדמנטליסטית נגד הליברלים והרבו להדגיש את ממשות אש הגיהנום, נקלעו למחלוקת בנושא משנות ה-1970. מספר מנהיגים ידועים, כמו ג'ון סטוט, אימצו את הרעיון לפיו נשמת החוטאים תימוג לאחר זמן-מה ולכן הם לא יסבלו לעד, ראייה זו צברה תנופה לקראת סוף המאה. תאולוגים קתולים בולטים, כמו קרל רהנר והנס אורס פון בלתזר, נטו לעמדות של ישועה אוניברסלית באופן פרטי, בספריהם. הכנסייה הקתולית כגוף אשררה את נצחיות הגיהנום, ואת שילוחם שמה של מי שחטאו חֵטְא מָוֶת ולא כיפרו עליו בחייהם, בקטכיזם הכללי המעודכן שלה מ-1992. הנצרות האורתודוקסית, שמבחינה היסטורית הייתה סובלנית יותר מן המערב כלפי האפשרות לגאולה כללית, דבקה אף היא במסורת של עונש נצחי וממשי לחוטאים הקשים, אף על פי שבישופים אורתודוקסים הצטרפו למגמה האוניברסלית בעולם הנוצרי.
בנוסף לאימוץ של הגיהנום כמושג דתי ולכינויים השונים שלו, נשמר גם השימוש בשם העברי המקורי - Gehenna. בין היתר השתמשו בו אזרחי פולין כדי לתאר את הגלות בברית המועצות בתקופת מלחמה"ע השנייה.
תיאור הגיהנום בספרות העברית

"מחברת התופת והעדן" היא המחברת ה-28 בספרו של עמנואל הרומי "מחברות עמנואל", שפורסם בשנת 1320 לערך. היא כוללת תיאור מפורט של סיור בגיהנום, ובו למשל:
מִשָּׁם נָסַעְנוּ וְהִנֵּה שׁוּחָה עֲמֻקָּה

בּוּקָה וּמְבוּקָה וּמְבֻלָּקָה

לֹא יִשָׁמַע בָּהּ רַק קוֹל בְּכִי וְקוֹל צְעָקָה

וּבְתוֹכָהּ אֲרָיוֹת וּנְמֵרִים

וְעַקְרַבִּים חֲבַרְבֻּרִים

וַיֹאמֶר אֵלַי הָאִישׁ זֹאת נִקְרֵאת אֶרֶץ נְשִׁיָּה

וּבְשֵׁם אַחֵר שְׁאוֹל תַּחְתִּיָה

וְהִיא מְקוֹם הָאֲנָשִׁים הַמְּשַׂחֲקִים בְּקֻבְיָא
מקום נרחב מוקדש לתיאורם של אלה שבחייהם נחשבו מוסריים ונכבדים, אך בגיהנום נחשפה דמותם האמיתית, כגון ”זֶה הָאִישׁ הָיְתָה לוֹ לָשׁוֹן מְדַבֶּרֶת גְּדוֹלוֹת, אַף בַּלֵּב פָּעַל עַוְלוֹת”. רעיון דומה מופיע בסאטירה "עמק רפאים" מאת יצחק בר לווינזון - חולה מסוכן המבקר בגיהנום רואה בו "כמה אנשים שהיו מוחזקים אצלנו לאנשים ישרים, ויש מהם שנחשבים אצלנו לצדיקים גדולים וחסידים ועמודי עולם".
בספר "ראשית חכמה" של אליהו וידאש איש צפת (מתלמידיו של הרמ"ק) שהודפס לראשונה בשנת 1578, ניתן תיאור מפורט של שבעת מדורי הגיהנום וסוגי החוטאים המאכלסים אותם.
ספר "שבט מוסר", מאת אליהו הכהן מאיזמיר, שיצא לאור בשנת 1712, כולל אף הוא תיאורים של הגיהנום, שנועדו לקורא "הרוצה לדעת מהו גיהנום כדי לשמוע ולכניע לבבו הערל לשוב אל ה' ולזכות ולנחול חלקו בגן עדן". בתיאורים: "יש מי שתולין וחונקים אותו ויש מי שהורגים אותו וחונקים אותו ויש מי שנוקרים את עיניהם ויש מי שתולין אותם בקדקדי ראשיהם. הכל כפי כבדות העבירות שעשה".
תיאור של הגיהנום מופיע גם בסיפורו של ש"י עגנון "המשל והנמשל" (הנכלל בקובץ "עיר ומלואה"). בניגוד לתנאי החום והקור הקיצוניים המופיעים ברבים מתיאורי הגיהנום, מתאר עגנון: "באותו המדור לא חם ולא קר ולא פושר".
גיהנום במחקר

בספר Acts of Faith: Explaining the Human Side of Religion, מאת רודני סטארק ורוג'ר פינק נטען כי קבוצות דתיות שמדגישות איומים כמו הגיהנום מצליחות יותר במשיכת מאמינים ובשמירה על מחויבות דתית גבוהה. הם מציגים את הגיהנום ככלי רטורי רב עוצמה שמעודד מאמינים להישאר נאמנים לדתם, ולדבריהם דתות שמצליחות למשוך מאמינים משתמשות באמצעים שמגבירים את העלות של אי-הציות, כמו הפחד מגיהנום. כך הן מתחרות בהצלחה רבה יותר מול דתות אחרות שפחות מדגישות עונשים. כמו כן הם טוענים שמושגים כמו גיהנום ושכר בעולם הבא הם חלק מהמנגנונים של דתות להבטיח מחויבות. הפחד מהגיהנום יוצר מוטיבציה חזקה לפעול בהתאם לחוקי הדת ולהימנע מעבירות, אפקט זה מוסבר באמצעות הטיית השליליות.
גיהנום בתרבות הפופולרית

לרוב, בתרבות הפופולרית הגיהנום מתואר ככבשן לוהט או "תופת" (Inferno) עם להבות בכל מקום, הנמצא במעמקי האדמה. קירות הגיהנום הם בצבעי אדום עזים ובין הסלעים המחודדים זורמים נהרות לבה רותחת. האנשים בגיהנום עוברים עינויים שונים ואכזריים בידי השטן ומשרתיו. השטן מתואר לרוב כשד אדום, גדול ובריון בעל קרני תיש גדולות על המצח וקלשון בידו.
גיהנום בתרבות הפופולרית > בקומיקס

סדרת הקומיקס "הלבוי", שיוצאת לאור על ידי חברת ההוצאה לאור Dark Horse Comics ואף עובדה למספר סרטים, מתרכזת סביב דמותו של שד שהובא לכדור הארץ מהגיהנום על ידי הנאצים אך נתפס בידי בעלות הברית וחונך להיות טוב. גם סדרת הקומיקס "ספון" מתאפיינת כסדרה בעלת מאפיינים דתיים, כאשר היא מעלה סוגיות הקשורות במלחמה בין גן עדן לגיהנום, כאשר בני האדם נלכדים באמצע (כמו גם ניצולו של חייל בן אנוש בידי הגיהנום כדי להוביל צבא כנגד ממלכת גן-עדן).
גיהנום בתרבות הפופולרית > במוזיקה

סגנון תרבותי ומוזיקלי אשר ידוע בהתעסקותו בגיהנום, בשטן ובמוות הוא ההבי מטאל. שירי המטאל אשר נכתבו על נושא הגיהנום והשטן רבים מספור. עם המפורסמים שבהם נמנים "Highway to Hell" ("כביש ראשי לגיהנום") ו-"Hells Bells" ("פעמוני הגיהנום") של AC/DC, ‏"The Number of the Beast" ("המספר של החיה") של איירון מיידן, "Burn in Hell" ("להישרף בגיהנום") של טוויסטד סיסטר, "Dante's Inferno" ("התופת של דנטה") של Iced Earth ורבים אחרים (ראו פולחן השטן ברוק הכבד).
סרט הקומדיה "שטן על הזמן" ("Little Nicky") מציג באופן הומוריסטי את התעסקותה של תרבות המטאל בנושא הגיהנום והשטן.
גיהנום בתרבות הפופולרית > בטלוויזיה

הסדרה "לוציפר" עוסקת בשטן שפורש מגיהנום עובר לגור בלוס אנג'לס. על פי הסדרה (שמבוססת על סדרת קומיקס באותו השם) אדם מגיע לגיהנום רק אם מרגיש אשם על מעשיו בתקופת חייו. לכל אדם יש מקום מוגדר בגיהנום החתום בדלת לא נעולה. יש שני סוגי עינויים: פיזי ומנטלי. אם האדם נידון לעינוי מנטלי – הוא יחווה את הרגע בחיים שעליו הוא מתחרט יותר מכל שוב ושוב, עם שינויים קלים בכל פעם.
גיהנום בתרבות הפופולרית > משחקי וידאו

שלוש סדרות משחקים בולטות שהגיהנום (ואף מחוזות אחרים של העולם הבא) משחק בהן תפקיד מרכזי הן סדרת Doom, Painkiller, Diablo. בסדרת Doom הוכנסו אלמנטים רבים מתחום המדע הבדיוני, כאשר השער לגיהנום נפתח בטעות/בכוונה (תלוי במשחק) במהלך ניסויים מדעיים בטלפורטציה, ואף השדים המופיעים בגיהנום משופרים בחלקם בטכנולוגיות של בני אנוש, תוצאה של ניסויים מרושעים ושטניים. העיצוב של שלבי הגיהנום במשחק תואם, פחות או יותר, את התיאור הנפוץ שהופיע לעיל, יחד עם סמלים שטניסטיים רבים.
סדרת Painkiller לעומתה מתאפיינת במוטיבים דתיים רבים כאשר בנוסף לגיהנום מופיע גם כור המצרף וניתן לפגוש בדמויות מהמיתולוגיות היהודית והנוצרית כמו סמאל, לוציפר, אשמדאי, איב (חווה) ועוד. הגיהנום, שמופיע בשלב האחרון במשחק, מעוצב בצורה יוצאת דופן מהמקובל, והוא נראה כמו גרסה מעוותת של שדות קרב שונים ממלחמות שהתרחשו במשך ההיסטוריה, מעין פרפרזה לאמרתו של ויליאם ט. שרמן "מלחמה היא גיהנום".
בסדרת Diablo המשחק הוא ROLE PLAYING GAME או בקיצור RPG, מטרת המשחק היא להביס את השטן שמתהלך לו בארץ באמצעות בחירת דמות מתוך רשימת הדמויות: ברברי, רופא אליל, צייד צללים, נזיר, מכשף ואביר.
לכל דמות יש סט יכולות שונה וחופש הבחירה בין צורת משחק אחת לאחרת גמיש, מפתיע ושונה מכל פעם לפעם מכיוון שעולים רמות (levels) ועם כל רמה מתחזקים
העלילה: השטן שולח את צבאותיו ארצה והנפיל (דמות השחקן) מגיע לעיירה שהמתים בה קמו לתחייה ותקפו, בהמשך העלילה מצטרפות דמויות npc ביניהן בוסים שמספרות את סיפור העולם כשבנוסף לכך ניתן לשחק עם חברים להרפתקה להציל את גן עדן מ-diablo ובכך לשמר את העולם מכוחות הגיהנום שפלשו אליו וגרמו להריגות רבות.
בהשאלה

בהשאלה משמשת המילה "גיהנום" לתיאור ייסורים קשים שאדם עובר בחייו, או לתיאור מקום שהשוהים בו עוברים ייסורים קשים. כך, למשל, תיאר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, את חקירתו בחשד לפלילים והעמדתו לדין: "הובילו אותנו, את אשתי ואותי, והעבירו אותנו תחת גיהנום, דרך שערי גיהנום!!"
ראו גם

גן עדן
האדס
כור המצרף
אגם האש
הפלוטוניון בהייראפוליס
סיג'ין
עולם המתים
שְׁאוֹל
עולם המתים בתרבות הקלאסית
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת עדיות, פרק ב', משנה י'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ד, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ל"ט, עמוד ב'. מדרש תנחומא, פרשת חיי שרה, פסקה ג'. זוהר חדש בראשית ג עמוד א
↑  ילקוט ראובני פרק ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף ט"ז, עמוד ב'
↑  Michael McClymond, The Devil's Redemption: A New History and Interpretation of Christian Universalism. Baker Academic, 2018. עמ' 41-45.
↑  Jochen Lingelbach, On the Edges of Whiteness, N E W Y O R K • O X F O R D: berghahn, 2020, עמ' 22
↑  שמואל ורסס, "גלגולי מוטיב בספרו של ש"י עגנון, 'המשל והנמשל'", בספר מחקרים בספרות ישראל, מוגשים לאברהם הולץ, בעריכת צביה בן-יוסף גינור, 2003
↑  ספר 'לנצח את אפקט השליליות' עמו' 88 הוצאת מטר
↑  אורן פרסיקו, "הובילו אותנו, את אשתי ואותי, והעבירו אותנו תחת גיהינום, דרך שערי גיהינום!!", באתר העין השביעית, 12 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555539305171  BnF: cb119519478 (data)  GND: 4134391-8  LCCN: sh85060058  LNB: 000058827  NDL: 00574706  NKC: ph124022 
לוציפר מעונה באגם האש, מתוך הספר המאויר השעות העשירות מאוד של דוכס ברי
שלט הקורא לשחרור החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל עם הכיתוב "תוציאו אותם מהגיהנום"
אוריאל רייכמן

פרופ' אוריאל רייכמן נואם בכנס הרצליה
אוריאל רייכמן (נולד ב-4 ביולי 1942) הוא משפטן ישראלי, פרופסור באוניברסיטת רייכמן (לשעבר המרכז הבינתחומי הרצליה), הנשיא המייסד ויו"ר הדירקטוריון שלה. כיהן במשך כ-12 ימים כחבר הכנסת השבע עשרה מטעם מפלגת "קדימה".
ביוגרפיה

צבי אוריאל רייכמן נולד בתל אביב ב-1942, בן לגרדה ואלפרד רייכמן שעלו לארץ ישראל מגרמניה הנאצית. הוריו היו בעלי מוסך וסוכנות מכוניות בתל אביב. למד בבית ספר יסודי ברמת גן, בוגר "תיכון חדש" בתל אביב, והיה חבר פעיל בצופי רמת גן ובמכבי רמת גן בכדורגל.
בשנת 1960 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לגדוד 890 כמפקד מחלקה. בשנת 1963 השתחרר מצה"ל בדרגת סגן. כקצין במילואים לחם במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. בעקבות נפילת אחיו, גד, במלחמת יום הכיפורים, הועבר לתפקידי מטה, ושימש אב בית דין של ועדת העררים הצבאית בענייני קרקעות ביהודה ושומרון, בדרגת רב-סרן. אביו, אלפרד, התאבד כעבור ארבע שנים ליד קבר בנו גדי.
בוגר בהצטיינות (1967) ומוסמך בהצטיינות (1973) של הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר דוקטור J.S.D במשפטים (1975) מאוניברסיטת שיקגו שבארצות הברית. שימש אסיסטנט, מרצה, מרצה בכיר, פרופסור חבר ודיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. היה פרופסור אורח וחוקר אורח באוניברסיטאות בארצות הברית ובגרמניה. תחום מחקריו הוא דיני הקניין.
בין השנים 1985–1990 שימש דיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. ב-1990 ייסד את בית הספר למשפטים "רמות משפט", המכללה החוץ תקציבית הראשונה מסוגה בישראל, ועמד בראשה עד 1994.
בשנת 1994 ייסד את המרכז הבינתחומי הרצליה (כיום אוניברסיטת רייכמן) שהוקם בבסיס נ"מ לשעבר בהרצליה.
בשנת 2010 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת היינריך היינה בדיסלדורף שבגרמניה (גר').
בנובמבר 2018 קיבל את פרס ההשכלה הגבוהה בישראל לשנת תשע"ט מטעם המועצה להשכלה גבוהה (המל"ג).
באוגוסט 2021 הכירה המועצה להשכלה גבוהה במרכז הבינתחומי הרצליה כאוניברסיטה הפרטית הראשונה בישראל. ההחלטה התבססה על דו"ח שהגישה ועדה שמונתה על ידי המל"ג, שהמליצה פה אחד להכיר במרכז הבינתחומי כאוניברסיטה. בעקבות ההכרה, ועל-פי החלטת הדירקטוריון והאספה הכללית, שונה שם המוסד ל"אוניברסיטת רייכמן".
בספטמבר 2021 הודיע פרופ' רייכמן על סיום כהונתו כנשיא, והוא מונה ליו"ר דירקטוריון המוסד (תפקיד שאין בצידו שכר).
פעילות פוליטית וציבורית

באמצע שנות ה-80 יזם ועמד בראש צוות שניסח הצעת חוקה לישראל. בהצעה הוצגו, בין השאר, רעיון בחירה ישירה לראשות הממשלה, שיטת בחירות אזורית-יחסית, מגילת זכויות אדם והסדר חדש של יחסי דת ומדינה (1987). לאחר מכן שימש כיו"ר תנועת "חוקה לישראל", והוביל את מאבקה למימוש הצעות החוקה. בעקבות פעילות זו חוקקה הכנסת בשנת 1992 את חוק הבחירה הישירה שבוטל לאחר שלוש מערכות בחירות בהן הופעל. קיימת הסכמה במערכת הפוליטית כי החוק במתכונתו זאת, השונה מהצעתו המקורית של פרופ' רייכמן, היה כישלון.
פרופ' רייכמן לא נואש מכישלונה של הבחירה הישירה לראשות הממשלה, וכהמשך לפעילותו ומעורבותו למען שיפור שיטת הממשל והמאבק למען חוקה בישראל, השתתף בוועדת מגידור שמונתה ביוני 2005 על ידי נשיא המדינה משה קצב במטרה לבחון את מבנה הממשל בישראל ולדון בחלופות אפשריות לשינוי שיטת הממשל. בשנת 2006 ערך יחד עם פרופ' דוד נחמיאס את הספר "מדינת ישראל: מחשבות חדשות", המציע שורה של רפורמות בתחומי ממשל ומנהל ציבורי בישראל לקראת העשור השביעי לקיומה.
לאחר מלחמת יום הכיפורים הצטרף לפרופ' אמנון רובינשטיין והיה בין מייסדי מפלגת שינוי, שהצטרפה למפלגת ד"ש. הוצב במקום ה-106 ברשימת ד"ש לכנסת התשיעית. שימש יו"ר ועדת הביקורת בד"ש, ועם הפילוג במפלגה כיהן כיו"ר המזכירות של תנועת שינוי (1979). בשנת 1999 היה גורם חשוב בהחייאתה של תנועת שינוי, שהתפלגה ממרצ, ובשנת 2004 נבחר לתפקיד יו"ר הנשיאות של מועצת שינוי. בשנת 2005 עזב את "שינוי" וחבר לראש הממשלה אריאל שרון שהקים את מפלגת "קדימה", ונחשב מועמדה של המפלגה לתפקיד שר החינוך. לאחר הבחירות החליט אהוד אולמרט, שבינתיים החליף את שרון כראש "קדימה", להעביר את תפקיד שר החינוך למפלגת העבודה, שותפתו הקואליציונית. פרופ' רייכמן, שהודיע מראש ברבים שהוא נכנס לפוליטיקה אך ורק לשם מילוי תפקיד שר החינוך, ויתר על תפקיד של שר אחר והתפטר מכהונתו בכנסת השבע עשרה, תשעה ימים אחרי שזו הושבעה.
פרופ' רייכמן שימש דירקטור בבנק הבינלאומי הראשון ובבנק הפועלים, שימש יו"ר ועדת זכויות האדם בלשכת עורכי הדין, הציע רפורמות בתחום דיני המקרקעין והסדר מקצועות השמאות והתיווך במקרקעין.
משפחתו

אחיו של פרופ' רייכמן, עודד, הוא בעל מוסך וסוכנות טויוטה, אותו הקימו הוריו, בבני ברק.
פרופ' רייכמן היה נשוי בשנית לאדריכלית נירה רייכמן (אחותה של ציפה כרמון) עד למותה ב-2025 ואב לשתי בנות. מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  .השיבה מסרפיאום, פרק ראשון, "פרופסור אוריאל רייכמן, מקים המרכז הבינתחומי הרצליה מוסיף: 'כל מי שהשתייך לאותו מחזור - אוגוסט 1960, גדוד 890, ולא משנה כיצד הקרו אותו חייו אחרי כן - נצרב בו חותם של אש והוא לו כטבע שני'."
↑  מקבלי תארים באוניברסיטה העברית, למרחב, 18 בפברואר 1968
↑  רשימת בוגרי האוניברסיטה העברית, דבר, 21 ביוני 1973
↑  http://www.runi.ac.il, הביוגרפיה של פרופ' רייכמן | אוניברסיטת רייכמן (הבינתחומי הרצליה), באתר www.runi.ac.il
↑   ליאור דטל, המועצה להשכלה גבוהה צפויה לאשר: המרכז הבינתחומי יהפך ל"אוניברסיטה על שם רייכמן", באתר TheMarker‏, 1 באוגוסט 2021
↑  אוריאל בארי, ‏המל"ג אישר: המרכז הבינתחומי יוכר כאוניברסיטה, באתר "סרוגים", 17 באוגוסט 2021
↑  http://www.runi.ac.il, פרופ' אוריאל רייכמן | אוניברסיטת רייכמן (הבינתחומי הרצליה), באתר www.runi.ac.il
↑  שחר אילן, הכלכלן פרופ' רפי מלניק מונה לנשיא אוניברסיטת רייכמן, באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2021
↑  רוני סופר, פרופ' אוריאל רייכמן: אני מצטרף לשרון, באתר ynet, 29 בנובמבר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438461905171  LCCN: no2006050741  SUDOC: 119865475  VIAF: 2220434   WorldCat (עם VIAF): 2220434 
פרופ' אוריאל רייכמן בטקס הענקת תארים
פנדה סקיוריטי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2023–הווה 
 מיקום המטה:  בילבאו 
 ענפי תעשייה:  תעשיית התוכנה, אבטחת מידע 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה 
  
 www.pandasecurity.com
 
חברת פנדה סקיוריטי (Panda Security SL; בעבר: Panda Software), היא חברת אבטחת מחשבים אשר נוסדה בשנת 1990 על ידי מיקל אוריזארברנה בעיר בילבאו שבספרד.
החברה התמקדה בפיתוחן וייצורן של תוכנות אנטי-וירוס והרחיבה את יישומיה שכללו גם אפליקציות חומת אש, דואר זבל, אפליקציות זיהוי תוכנות ריגול, טכנולוגיית מניעת cybercrime (פשעי מחשב ברשת) ומערכות ניהול וכלי אבטחה לעסקים ולמשתמשים ביתיים.
למוצרי פנדה לקוחות ב-200 מדינות וכ-50 סניפים הפזורים ברחבי העולם.
פנדה הוגדרה כחדשנית טכנולוגיות על ידי Gartner analysts והשיגה ציון דרך טכנולוגי הכולל פריצת דרך בהפעלת מערכות אבטחה כגון תחת גדול או פתרונות אנטי וירוס מספקי הגנה מפני עננות (עננות מחשב) אשר מבוססים על ידי פנדה כבינה קולקטיבית – מודל אבטחה שהוצג על ידי פנדה בשנת 2007.
במבחני שנת 2018 של AV-Comparatives קיבלה הגרסה החינמית של תוכנת האנטיוירוס ציון מעולה במבחן ההגנה, אך ציון גרוע במיוחד בתחום הזיהויים השגויים - התוכנה הכריזה על קבצים נקיים רבים כעל נגועים.
מוצרים

מוצרי פנדה אבטחה כוללים כלי אבטחה למשתמש הביתי ולתאגידים, הכוללים הגנה מפני פשעי מחשב ברשת ותוכנות זדוניות אשר עשויים לגרום נזק למערכות IT כמו דואר זבל, האקרים, תוכנת ריגול, חייגנים ותוכן בלתי רצוי ברשת, וכן זיהוי פלישות Wi-Fi.
מוצרים > מוצרי חינם

פנדה אנטי וירוס ענן (Panda Cloud Antivirus)
פנדה אנטי רוטקיט (Panda Antirootkit)
פנדה חיסון USB
מוצרים > מוצרי קמעונאות

פנדה אנטי וירוס פרו 2010 (Panda Antivirus pro)
פנדה אבטחת אינטרנט 2010 (Panda internet security)
פנדה הגנה גלובלית 2010 (Panda Global protection)
פנדה אנטי וירוס לנטבוק (Panda Antivirus for Netbooks)
פנדה סריקת אקטיבית 2.0 (Panda ActiveScan 2.0)
פנדה אבטחה ללינוקס (Panda Security for Linux)
מוצרים > מוצרי תאגידים

פנדה אבטחה לעסקים (Panda security for business)
פנדה הגנת ניהול משרד (Panda Managed office protection)
פנדה הגנת ניהול דואר אלקטרוני (Panda Managed E-mail protection)
פנדה ראדאר תוכנות זדוניות (Panda Malware Radar)
מוצרים > אפליקציות רשת

GateDefender Performa
GateDefender Integra