stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אביתר לזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1967 (בן 57) צרפת
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
אביתר לזר (נולד ב-16 ביולי 1967 בצרפת) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי. לאחר חזרתו בתשובה, נחשב לאחד מגדולי השחקנים בקולנוע החרדי.
קורות חייו

לזר נולד בצרפת. אביו, דוקטור למדע המדינה, ואימו בעלת תואר שני בתולדות האמנות שהו בישראל ובחו"ל לסירוגין עקב לימודיהם, לכן נולד בצרפת. חודש לאחר שנולד עברה המשפחה לישראל והתגוררה בירושלים. בילדותו שהתה המשפחה עוד מספר פעמים בחו"ל לצורך הלימודים: שנתיים וחצי באנגליה וחמש שנים בצרפת - שם למד בבית ספר יסודי של ילדי שליחים מישראל, והשתתף בין השאר בחוג דרמה.
בתיכון למד בגימנסיה העברית בירושלים. בצה"ל שירת כפקח טיסה בחיל האוויר בבסיס עובדה צפונית לאילת. לאחר השחרור מצה"ל למד חשמלאות ועבד כחשמלאי במשך כשנה וחצי, עד שהחל ללמוד במשך שנתיים בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. לאחר מכן עבר לבית הספר למשחק בית צבי אותו סיים בשנת 1993.
קורות חייו > קריירה בתיאטרון

לאחר סיום לימודיו בבית צבי שיחק במשך כתשע שנים בתיאטרון הקאמרי: ב-1993 בהצגה "גורודיש" מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו; ב-1994 בהצגה "תמול שלשום" ע"פ ספרו של ש"י עגנון בעל אותו השם בבימויו של יורם פאלק, וב"השיבה הביתה" מאת הרולד פינטר בבימויו של איתן בלום; ב-1995 בהצגה "פולארד" מאת מוטי לרנר בבימויו של אילן רונן ובהצגה "פעורי פה" בבימויו של רוברט סטורואה; ב-1996 בהצגה לילדים "מסע הנסים והנפלאות" בבימויו של יוסף כרמון; ב-1997 בהצגה "הלילה השנים-עשר" מאת ויליאם שייקספיר בבימויו של מיכאל גורביץ' ובהצגה "רצח" מאת חנוך לוין בבימויו של עמרי ניצן; ב-1999 בהצגה "אלמה" מאת יהושע סובול ובבימויו ובהצגה "אשכבה" שכתב וביים חנוך לוין. ב-2000 בהצגה "נורה" בבימויו של אילן רונן ע"פ המחזה בית בובות מאת הנריק איבסן; ב-2001 לצד יוסי גרבר בהצגה "מר גרין" מאת ג'ף ברון בבימויו של אלון אופיר שנבחרה להצגת השנה לשנת 2001 בטקס פרס התיאטרון הישראלי. על משחקו בהצגה זו זכה לצד מיכה סלקטר בפרס ראש עיריית תל אביב יפו על-שם השחקן אברהם בן-יוסף לשחקנים ולעובדים המצטיינים בתיאטרון הקאמרי.
בתיאטרון הנפש: גילם את מייקל דאוני לצד עמי ויינברג בהצגה "מגפי פלדה" (Cherry Docs) מאת  דייוויד גאו(אנ') שביים האוורד ריפ.
בתיאטרון תמונע: בשנת 2000 שיחק בהצגה "כינים" שכתבו וביימו עדו בורנשטיין ושלמה פלסנר.
בתיאטרון תאיר: בשנת 2007 שיחק במחזה "שרשרת הזהב" ("די גאלדענע קייט", תורגם גם כ"שלשלת הזהב") גרסה עברית למחזה ביידיש של י"ל פרץ, שהועלה לראשונה במחצית הראשונה של המאה העשרים בפולין.
בתיאטרון גלעד אלפסי: ב-2015 גילם את ערן בהצגת היחיד "אבאל'ה" המבוססת על סיפורו האישי, שכתב וביים גלעד אלפסי.
קורות חייו > קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1991 השתתף בסרטו של שמעון דותן "אריות הים" לצד אורי גבריאל, ובהפקה האמריקאית "שעתנו היפה ביותר" שביים שמעון דותן והפיק מנחם גולן.
ב-1994 שיחק בסרט ההוליוודי "שרשרת הפיקוד" שביים דוד וורט, לצידו של מייקל דודיקוף.
ב-1995 שיחק בדרמת הטלוויזיה "בילויי"ם" שכתב צביקה קרצנר וביימה רינה הררית.
ב-1996 השתתף בסרטו של אייל חלפון "האיטלקים באים" לצד שרון רג'יניאנו.
בשנים 1996-1999 השתתף בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני" שביים ערן ריקליס ושודרה בערוץ 2, גילם את ניק גולדין.
ב-1998 גילם איש שב"כ בסרט "מותה של רקדנית דיסקו" שכתבו יאיר רוה ורועי צהר וביים אמנון וינר.
ב-1999 גילם את דניאל בסרט זוכה 8 פרסי אופיר של אריק קפלון "החברים של יאנה".
בשנת 2000 שיחק בסדרה "לתפוס את השמיים" שכתב שלמה משיח וביים ינקול גולדווסר.
ב-2002 גילם את יואב בסרט דל תקציב (בי מובי) בשם "תזזית" שביים יוסי פורקוש המספר על משפחה המגלה כי לבנם יש "דיבוק".
בשנת 2003 גילם את זבולון רוטנברג, בנו הבכור של האדמו"ר בטלנובלה החסידית "החצר" ששודרה בערוץ התכלת ומאוחר יותר בערוץ 10.
ב-2004 גילם מנהל גמ"ח צעיר לצד שולי רנד בסרטו של גידי דר "האושפיזין".
ב-2007 התארח בפרק הראשון של העונה הראשונה של סדרת דרמת הנוער ״האי״ ששודרה בערוץ הילדים גילם את גיל, מדען.
ב-2010 גילם את רפי בסדרת הטלוויזיה "טקסי דרייבר".
ב-2012 השתתף בסרט "זוהר הרקיע" המספר את סיפורו של טייס קרב הנשלח רגע לפני קבלת כנפי הטיסה לאימון פסיכולוגי לקראת תוכנית ההתנתקות בתפקיד אביו של הטייס ובסרט "קשר חופשי" שביימו עמיאור והילה ארציאל.
ב-2020 גילם את יונתן פולארד בקליפ "יונתן בוא מהר" שכתבו ביימו והפיקו אברהם שפירא ואביה נתן וביצע אריאל זילבר.
ב-2024 גילם את ראש המוסד בסרט "נקמה יהודית 6" של יהודה גרובייס.
שיחק בסדרת "מ'זאגט לחיים", בעונה הראשונה בפרק הראשון בתפקיד טייס; בעונה 3 בתפקיד יוסף גודמאן, בכיר בעירייה שנסחט בידי גורמים עוינים.
קורות חייו > חזרה בתשובה

בשנת 2001 החל תהליך של חזרה בתשובה בעקבות חברו לדירה ולימודים בבית צבי שלומי צים שחזר בתשובה ("שלישיית הופל'ה"), ובמהלכו למד בכולל בתל אביב. על תהליך זה סיפר בריאיון לעלון השבת "גילוי דעת": "הייתה לי עבודה בתיאטרון, משכורת גבוהה והימים היו פנויים. הרגשתי שעמום נוראי שהוביל לתחושת חידלון, עצבות, דיכאון, אבדון וייאוש שהולידו כעס וזעם. היה לי חבר שחקן שהתחיל תהליך של חזרה בתשובה, ובפעם הראשונה סיפר לי על ההסתכלות האלטרנטיבית. אני זוכר שזה פגע בי חזק בבטן. הרגשתי פתאום שיש לי נקודה של תקווה, נקודה להיאחז בה, נקודת מוצא מהפלונטר שנקלעתי אליו. מרגע שהחבר שלי התחיל לדבר איתי, עברתי תהליך של שנה וחצי עד שהשתכנעתי והסכמתי שיש אלוקים. זו הייתה עבודה שכלתנית אקדמית ללא אמונה. חשיבה חילונית גמורה. הגעתי למסקנה שמעל לספק סביר שיש כח מכוון יותר משאין".
לאחר חזרתו בתשובה החל לשחק בסרטי "קולנוע חרדי", ובתיאטרון תאיר - שם גילם בין היתר את יוספוס פלביוס במחזה "יודפת" ושיחק לצד גולן אזולאי במחזה "שברי לוחות" ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו. תקופה מסוימת לימד משחק בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
לזר שיחק במספר גדול של סרטים חרדים כגון "הנקמה היהודית", "הנקמה היהודית 2: חטיפת אייכמן", "יש דין ויש דיין" ו"הזכייה הגדולה" של יהודה גרובייס, "הנבל הכחול" של מוטי גל ושוקי בן פורת ("פרי עץ הדעת"), "חבל"ש" ו"72 שעות" (אולפני דינור), "תעלומת אבני החושן" של יגאל הושיאר ("ניצוצות של קדושה"), "מקום בטוח" של אהרן אוריאן (עולם ומלואו") ועוד.
על משחקו בתיאטרון תאיר אמר בריאיון לעלון השבת "גילוי דעת": "מבחינת הסטנדרטים התקציביים, המעטפת, הרמה הטכנית היא ברמה פחות מושקעת באופן טבעי אך התכנים הם בעלי חשיבות וערך. אני לא מרגיש לרגע אחד שתיאטרון תאיר נופל מבחינה מקצועית ואף להפך. אני מרגיש היום שאני נמצא במקום הטוב והנכון ביותר. תיאטרון תאיר משתווה ברמתו לתיאטרון הקאמרי ועולה עליו מבחינת התכנים".
חיים אישיים

נשוי ואב לשלושה. מתגורר בבני ברק.
הערות שוליים

↑  דף ההצגה באתר תיאטרון הנפש
↑  דף ההצגה באתר אנסמבל "כאן"
↑  דף ההצגה באתר תיאטרון תמונע
↑  ציפי שוחט, הצגה חדשה: שרשרת הזהב, באתר הארץ, 30 באפריל 2007
↑   בילויי"ם, באתר כאן ארכיון
↑  מרב יודילוביץ', הערב בסינמטק: סרט אימה בעברית, באתר ynet, 29 בינואר 2003
↑   יונתן בוא מהר - הקליפ הרשמי לכבוד בואו של פולארד הביתה, סרטון בערוץ "ה'נוער למען פולארד '", באתר יוטיוב (אורך: 04:17)
1 2  ריאיון עם לזר בעלון השבת "גילוי דעת", כ' כסלו התשע"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568490905171  VIAF: 112146461682227732708   WorldCat (עם VIAF): 112146461682227732708
אוניברסיטת מצ'רטה

| --- | --- |

ההיכל הגדול באוניברסיטה
 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1290–הווה (כ־734 שנים)
 בעלי תפקידים
 רקטור:  פרופ' רוברטו סאני (Prof. Francesco Adornato)
 תלמידים
 :  9,646 (נכון ל־2023) 
 מיקום
 מיקום:  מצ'רטה, איטליה
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  43°17′57″N 13°27′00″E﻿ / ﻿43.299293707515°N 13.44988516034°E﻿ / 43.299293707515; 13.44988516034
 www.unimc.it
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאוניברסיטת מצ'רטה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאוניברסיטת מצ'רטה
 
אוניברסיטת מצ'רטה (באיטלקית: Università degli Studi di Macerata) היא אוניברסיטה הממוקמת במצ'רטה שבאיטליה והוקמה ב-1290.
מבנה

באוניברסיטה ישנן 7 פקולטות:
פקולטה למורשת תרבותית
פקולטה לכלכלה
פקולטה למדעי התקשורת
פקולטה לחינוך
פקולטה למשפטים
פקולטה לספרות ופילוסופיה
פקולטה למדע המדינה
אזור גיב

אזור גיב אזור היסטורי בדרום-מערב אתיופיה, גבולותיו של אזור זה היו במערב נהר גיב ונהר אומו, בצפון נהר גוג'אב. באזור זה יישבו מספר ממלכות היסטוריות: גארה, גומה, גארו, גאמה, ג'ימה ולימו-אנריה.
עד אמצע המאה ה-16 האזור נחלק בין ממלכות אנריה, האדייה, ג'אנג'ארו וממלכת קאפה כל הממלכות הללו היו ממלכות לוויין של האימפריה האתיופית. בהמשך האזור הופרד בגלל הגירת האורומו הגדולה לאזור שהרסה את ממלכת האדייה, בודדה את ג'אנג'ארו, הקטינה את שטחה של אנריה וממלכת קאפה. בהמשך האורומו הושפעו על ידי התרבות של ממלכת קאפה והחלו להקים ממלכות באזור, המדינות הללו שהוקמו התבססו על ייצאו זהב, עבדים וקפה.
אזור גיב יחד עם שאר דרום מערב אתיופיה של היום סופח לתוך האימפריה האתיופית בין 1886–1932 במהלך של הקיסר מנליק השני הממלכה האחרונה לסיפוח הייתה ממלכת ג'ימה שזכתה לתואר ממלכה אוטונומית אך סופחה סופית על ידי הקיסר היילה סלאסי לאחר שמלך ג'ימה אבא ג'יפר השני נפטר ב-1932.
לקריאה נוספת

G.W.B. Huntingford, The Galla of Ethiopia; the Kingdoms of Kafa and Janjero.
אזור בקרה מרחבית

פקחים באזור הבקרה המרחבית בוושינגטון
מרחבי הפיקוח התעופתי באיטליה - רומא, ברינדיזי ומילאנו שלה שני מגזרים (במילאנו ובפאדובה)
בתעופה אזרחית, אזור בקרה מרחבית (באנגלית: Area Control Center או ACC) הוא מתקן האחראי על אכיפת כללי טיסת מכשירים או "כט"מ" על מטוסים הנמצאים בטיסה בגובה רב במרחב פיקוח תעופתי כלשהו. אזורי בקרה מרחבית עשויים להתחלק בתורם למגזרים.
בדרך כלל מקבל אזור הבקרה המרחבית טיסות לטיפולו מאזור בקרה שכן או מאזור בקרה טרמינלית (Terminal Control Area או TCA), המופקד על התנועה האווירית בגובה נמוך של עד 18,000 רגל בסביבתו של נמל תעופה כלשהו, ובדרך כלל עד טווחים של 50 עד 100 ק"מ מנמל התעופה. אזור הבקרה מעביר בתורו את הטיסות שבאחריותו לטיפולם של גורמים דומים. רוב אזורי הבקרה האווירית בעולם מופעלים על ידי רשויות ממשלתיות וגבולותיהם נקבעים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO). מתקנים מסוימים אחראיים גם על התעבורה האווירית שמעל לאוקיינוסים.
בישראל

בישראל שני אזורי בקרה מרחבית - צפוני ודרומי - שקו הגבול ביניהם עובר בין פלמחים במערב לגבול ישראל-ירדן כ-10 ק"מ צפונית מים המלח במזרח. האזור הצפוני אחראי גם על הנתיבים אוויריים לירדן, אך לא על אזור הבקרה הטרמינלית של נמל התעופה בן-גוריון.
| תעופה אזרחית  • תעופה • תעופה צבאית |
| --- | --- | --- |
| ארגוניםבין-לאומיים | הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית • יאט"א |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| נמל תעופה | טרמינל • עלייה למטוס • שער עלייה למטוס • גשר עלייה למטוס • מדרגות ניידות • טרקלין נייד • קרוסלת מטען • הנחיית כלי טיס על הקרקע • שירותי קרקע למטוס נוסעים • מִנחת |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| חברת תעופה | חברת דגל • חברה לטיסות חסך • חברה לטיסות שכר • מועדון הנוסע המתמיד • בסיס פעולה מרכזי • רשימת חברות תעופה |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| ברית חברותתעופה | סטאר אלייאנס • Oneworld • סקייטים • התאחדות חברות התעופה הערביות • קבוצת TUI • ונילה אליינס • LATAM |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כרטוס | כרטיס טיסה • כרטיס טיסה אלקטרוני • בידוק ביטחוני • כרטיס עלייה למטוס • עמדה אחודה לבידוק עצמי • כרטיס מסביב לעולם • רישום לטיסה • מחלקת טיסה • שותפות קוד • היטל דלק |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| מטוס נוסעים | עלייה למטוס • הסעה • צוות אוויר • טייס • טייס אוטומטי • מהנדס טיסה • דייל אוויר • ארוחת טיסה • קופסה שחורה • בידור בטיסה • מושב מטוס • בטיחות בטיסה • רשימת מטוסי נוסעים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| בקרה | פיקוח טיסה • אזור בקרה מרחבית • מרחב פיקוח תעופתי • נתיב אווירי • מגדל פיקוח |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כללי | תעופה כללית • הסכם שמיים פתוחים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
אז'ן בוש

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1855 לה לובייר, בלגיה 
 פטירה:  3 בינואר 1941 (בגיל 85) Monthyon, צרפת 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 eugeneboch.com
 
אז'ן בוש (בצרפתית: Eugène Boch ‏; 1 בספטמבר 1855 – 3 בינואר 1941) היה צייר בלגי, ואחיה הצעיר של הציירת אנה בוש.
ביוגרפיה

נולד בדור החמישי של משפחת בוש, שושלת עשירה של יצרני חרסינה וקרמיקה שעדיין פעילה תחת חברת "וילרוי אנד בוש".
אז'ן בוש נרשם לאטלייה הפרטי של לאון בונה בפריז, בשנת 1879. מ-1882, כאשר בונה סגר את האטלייה שלו, הוא למד באטלייה של פרננד קורמה. ציורים שלו התקבלו לסלון בשנים 1882, 1883 ו-1885.
בשנת 1888, בוש הוצג בפני וינסנט ואן גוך. בשנת 1892 הוא התיישב במונטיון לא הרחק מפריז. בשנת 1909, הוא התחתן עם אן-מארי לאוני קרוספונד (? –1933), ובשנת 1910 הם עברו לבית שלהם "La Grimpette" שם גרו שניהם עד מותם.
בוש תמך באמנים בעלי כישרון, אך ללא כסף, כולל אמיל ברנאר, אותו פגש באטלייה קורמה, ופול גוגן. הוא גם החליף עבודות עם ואן גוך. כך לאט לאט נוצר אצלו אוסף חשוב של אמנות מודרנית. כמו אחותו אנה בוש הוציא חלק גדול מההון מעסקיו של ויקטור בוש על קידום אמנים אחרים. הם קנו תמונות מאמנים מובילים בני זמנם, שרובם היו גם חברים שלהם.
עם מותו של אז'ן בוש ב-1941, הוא הוריש ללובר את "המשורר" ציור של ואן גוך את דיוקנו של אז'ן בוש. כיום ניתן לראות את הציור במוזיאון ד'אורסה. חלק מהאוסף שלו נקנה על ידי אחיינו לויטווין פון בוש, כחלק מרעיון ליצור מוזיאון לאנה אז'ן בוש.
הערות שוליים

↑  Berko, Patrick & Viviane (1981), Dictionary of Belgian painters born between 1750 & 1875, Knokke 1981, p. 51.
↑  Boch, Anna; Eugène Boch (1994). Hommage à Anna et Eugène Boch. Musée de Pontoise
↑  Faider-Thomas, Thérèse (1971). Anna Boch und Eugène Boch: Werke aus den Anfängen der modernen Kunst. Mettlach, Villeroy & Boch
↑  Eugene Boch.com - Impressionist and friend of Vincent van Gogh, eugeneboch.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb124124823 (data)  GND: 128817755  ISNI: 0000 0000 6679 7105  LCCN: nr94030444  NTA: 326371893  RKD: 9454  SUDOC: 033238286  ULAN: 500112125  VIAF: 1074475   WorldCat (עם VIAF): 1074475
איגל רוק אנטרטיינמנט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים
 מייסדים:  טרי שאנד ג'וף קמפין ג'וליאן פול
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 חברת אם:  יוניברסל מיוזיק גרופ
 מיקום המטה:  לונדון 
 ענפי תעשייה:  התעשייה הפונוגרפית 
 מוצרים עיקריים:  תקליטים • תקליטורים
  
 www.eaglerockent.com
 
איגל רוק אנטרטיינמנט (באנגלית: Eagle Rock Entertainment) היא חברת הפקה והפצה בין-לאומית של סרטי מוזיקה ותכנות. היא מפעילה שתי חברות תקליטים (איגל רקורדס וארמורי רקורדס), חברת הפקות בשירות מלא (איגל רוק הפקות) וחברת בת לפרסום מוזיקה (איגל-איי מיוזיק).
היסטוריה

איגל רוק אנטרטיינמנט נוסדה באפריל 1997 בידי טרי שאנד, ג'וף קמפין וג'וליאן פול, שלושה עמיתים לשעבר בקאסל תקשורת, עם קשר ישיר לברטלסמן מיוזיק גרופ. מאוחר יותר היא נרכשה על ידי אדל רקורדס ובשנת 2001 נמכרה כולה לחברת ההשקעות הבריטית HgCapital תמורת 34 מיליון ליש"ט. בשנת 2007 נרכשו מניות מיעוט מחדש על ידי אדל AG. חטיבת איגל ויז'ן הוקמה בשנת 2000. המטה של איגל רוק אנטרטיינמנט נמצא בלונדון עם משרדים בניו יורק ומשרדים שותפים ברחבי העולם.
באפריל 2014, איגל רוק אנטרטיינמנט נרכשה על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ. הרכישה של יוניברסל באה בעקבות הרכישה של רוב EMI. טרי שאנד המשיך להוביל את החברה כיו"ר ומנכ"ל מהמטה שלה בלונדון. בשנת 2020, יוניברסל הקימה את אולפני מרקורי שקלטו את איגל רוק אנטרטיינמנט.
פרסים

החברה זכתה בפרס גראמי על הסרט התיעודי When You're Strange ב-2010.
הערות שוליים

1 2  Eagle Rock Entertainment, UMG (באנגלית אמריקאית)
↑    Ben Harrington, ‏US bidders keen to do the Eagle Rock, The Telegraph, 4 October 2006
↑  "24-12-2001: HgCapital backs £34 million management buy-out of Eagle Rock Entertainment"
↑  "Edel Acquiring Share In Eagle Rock Entertainment"
↑  Universal buys Eagle Rock | Complete Music Update
↑  Naman Ramachandran, Universal Music Group Launches Mercury Studios, Alice Webb to Lead, Variety, ‏2020-12-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Past Winners Search: 2010 - 53rd Annual Grammy Awards, Music Video"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414309005171  LCCN: no99000555  MusicBrainz: d369f2a7-8d3d-4278-8520-197297ae0c22  VIAF: 146900152   WorldCat (עם VIAF): 146900152
אז'ן בודן

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1824 אונפלר, צרפת 
 פטירה:  8 באוגוסט 1898 (בגיל 74) דוביל, צרפת 
 שם לידה:  Louis Eugène Boudin 
 מקום קבורה:  Saint-Vincent Cemetery 
 תקופת הפעילות:  1847–1898 (כ־51 שנים) 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 הושפע על ידי:  אז'ן איזבה 
 יצירות ידועות:  נמל לורמונט, נמל בורדו, חוף טרוביל, The Beach at Trouville, the Empress Eugénie 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
אז'ן בודן (בצרפתית: Eugène Boudin;‏ 12 ביולי 1824 – 8 באוגוסט 1898) היה צייר צרפתי.
טרוביל, 1864
מתרחצים בחוף טרוביל, 1869, שמן על עץ. מוזיאון אורסיי, פריז
חייו

אז'ן בודן נולד בעיירה אונפלר, שלחוף התעלה בנורמנדי, לאב שהיה מלח. בילדותו שימש נער שירות בספינת קיטור בקו שבין אונפלר לעיר הנמל לה האבר. ב-1835 העתיקה משפחתו את מושבה אל העיר לה האבר, ואביו פתח שם חנות למכשירי כתיבה ולמסגרות לציורים. בודן הצעיר עבד בחנות זו לפני שפתח חנות דומה משלו, שבה בא במגע עם אמנים שציירו בסביבה והציג בה את ציוריהם. ציירים אלה, בהם ז'אן-פרנסואה מילה, עודדו את בודן לנסות את כוחו בציור. ב-1846 נטש בודן את המסחר והחליט להיות צייר. ב-1847 נסע לפריז ובשנה שלאחריה סייר בפלנדריה. ב-1850 זכה במלגה שאפשרה לו להעתיק את מקום מגוריו לפריז, אם כי שב לצייר לסירוגין בנורמנדי, והחל ב-1855 בחבל ברטאן.
על פי עצת ידידו, הצייר ההולנדי יוהאן ג'ונקינד, החל בודן לצייר בחיק הטבע. ב-1857 פגש בצייר קלוד מונה, והם נשארו ידידים כל חייהם (מאוחר יותר הודה קלוד מונה בהשפעתו של בודן על אמנותו). ב-1859 פגש בודן בצייר גוסטב קורבה שהפגיש אותו עם המשורר והסופר שארל בודלר, שעסק גם בביקורת האמנות. בודלר הביא לידיעת הציבור את ציוריו של בודן, שהציג אותם בראשונה בתערוכה בפריז באותה שנה. בודן הצטרף לקלוד מונה ולחבריו הצעירים שהציגו את ציוריהם בתערוכה הראשונה של הציורים האימפרסיוניסטים בפריז ב-1874.
שמו של בודן הלך לפניו והוא ערך מסעות בבלגיה, בהולנד ובדרום צרפת. הוא המשיך להציג את ציוריו בתערוכות בפריז, וזכה במדליית זהב בתערוכה העולמית בפריז ב-1889. ב-1892 זכה בתואר "אביר מסדר לגיון הכבוד". בין 1892 ל-1895 נסע לעיתים קרובות לוונציה. כאשר הזיקנה החלה לתת את אותותיה ניסה לבלות את זמנו בדרום צרפת, אך לבסוף שב לביתו בעיר דוביל שבנורמנדי. הוא נפטר שם ב-1898, ונקבר בבית הקברות של מונמארטר שבפריז.
מציוריו החשובים

טרוביל (1864)
המזח בדוביל (1865)
מתרחצים בחוף טרוביל (1869)
תעלה בבריסל (1871)
החוף של פורטרייה (1874)
אוויאיישן אליס

אוויאיישן אליס (באנגלית: Eviation Alice) הוא מטוס חשמלי מתוכנן שנועד להכיל תשעה נוסעים ושני אנשי צוות. המטוס בנוי מ-95% חומרים מרוכבים, הוא מונע על ידי שני מנועים חשמליים, ויש לו זנב T. טיסת הבכורה בוצעה בספטמבר 2022, בה שהה המטוס 8 דקות באוויר.
תכנון

חברת אוויאיישן נוסדה בשנת 2015 על ידי עומר בר יוחאי, עומרי רגב ואביב צידון. שותפויות לחלוקת סיכונים אפשרו את המשך העבודה.
בפברואר 2018, הוטס כטב"ם בקנה מידה מלא במשקל 290 ק"ג כדי לאמת את האווירודינמיקה ומערכת בקרת טיסה של המטוס. חברת קוקאם נבחרה כדי לספק הסוללות ליתיום פולימר כדי להניע את אב הטיפוס בקנה מידה מלא. במקביל, החלה העבודה על מערכת החשמל והרכבת ההנעה. אוויאיישן חברה אל האוניברסיטה האווירונאוטית Embry-Riddle (אנ') באביב 2019 כדי להשיק תוכנית מחקר ופיתוח בקמפוס פרסקוט באריזונה. התוכנית התמקדה בניתוח ביצועים, אימות ובדיקה, יחד עם תכנון מקדים ובדיקות משנה בקנה מידה של מושגי תכנון והנעה חשמלית עתידיים.
בתחילת 2019 הבטיחה אוויישן השקעה של 200 מיליון דולר לכיסוי הסמכה וייצור בזמן שאב הטיפוס הראשון הורכב בעיירה ואן בצרפת. באפריל 2019 בחרה אוויאיישן במנוע החשמלי Magni250  מתוצרת MagniX  בחוזק 375 כ"ס ובסל"ד של ב-1,900 כחלופה למנועי ה-260 כ"ס של סימנס.
במהלך הסלון האווירי בפריז ביוני 2019 הוצג דגם בקנה מידה מלא של אליס. הלקוח הראשון של חברת התעופה הוכרז: קייפ אייר שבסיסה בהייאניס, מסצ'וסטס. קייפ אייר הזמינה 92 מטוסים, במחיר של 4 מיליון דולר כל אחד. קבוצת המשקיעים קלרמונט מסינגפור לקחה 70% ממניות אוויאיישן באוגוסט 2019. באוקטובר 2019 הוזמנו מעל 150 מטוסי אליס על ידי שתי חברות אמריקאיות, אך עדיין נדרשה השקעה נוספת של 500 מיליון דולר כדי להתחיל בייצור סדרתי.
ב-22 בינואר 2020 פרצה שריפה ואב הטיפוס נהרס. איש לא נפגע. השריפה פרצה בתא סוללה מתחת לרצפה הממוקם ב"אזור מפעיל/נוסעים". ב-18 במאי 2020 הכריזה GKN תעופה וחלל (אנ') על שותפות עם אוויאיישן בעיצוב וייצור החיווט של הכנף, חיזוק וחיווט חשמלי של מסגרות האוויר הבאות של אליס. עד דצמבר 2020 צפויה חברת אוויאיישן להעלות עיצוב שונה של אליס בשנת 2021, כאשר מנועי קצה הכנף יועברו, לפני הסמכה במחצית השנייה של 2023.
ביולי 2021 חשפה אוויאיישן את התצורה המעודכנת עם זנב T ושני מנועים חשמליים בחוזק 850 כוח סוס מדגם Magni650 בכל צד של גוף המטוס האחורי, במטרה להטיס את המטוס לראשונה באותה שנה. הוא אמור לשייט במהירות של 407 קמ"ש, להגיע לטווח של 815 ק"מ (185 ק"מ פחות מבתכנון המקורי), להיות מונע על ידי סוללת ליתיום-יון של 820 קוט"ש במשקל 3,720 ק"ג (לעומת סוללה של 920 קוט"ש במשקל 3,600 ק"ג בתכנון המקורי), משקל ההמראה המרבי של 6,350 ק"ג (לעומת 6,668 ק"ג בתכנון המקורי), סייג רום של 32,000 רגל ומטען מרבי של 1,134 ק"ג.
עיצוב

שתי גרסאות של אליס תוכננו במקור. הדגם הראשוני ללא דיחוס של הקבינה שמיועד להיות מונית אווירית, כאשר האנרגיה מאוחסנת בסוללת ליתיום-יון. אוויאיישן עבדה על בניית אב טיפוס המתוכנן לטוס בתחילת 2019. בשנת 2017, דגם שני עם דיחוס של הקבינה מתוכנן להיות מטוס מנהלים לטווח ארוך שמתוכנן להיות זמין עד 2023 תמורת 2.9 מיליון דולר, עם סוללת אלומיניום-אוויר חזקה יותר תא נוסעים שמדוחס ללחץ מקביל ללחץ בגובה של 4,000 רגל (1,200 מטרים) באוויוניקה מדגם G5000 (אנ'), מהירות שייוט של 444 קמ"ש (240 קשר) וטווח של 1,367 ק"מ (738 מייל) באוקטובר 2019 תיארה אוויאיישן רק את הדגם בעל דיחוס הקבינה שהוא יכול להגיע למהירות שיוט של 260 קשר (480 קמ"ש).
עם תאים בחוזק 260 וואט לק"ג, קיבולת הסוללה של 900 קוט"ש (3,460 ק"ג, 7,630 ליברות) מתוכנן לתת למטוס טווח של 540–650 מייל (1,000–1,200 ק"מ) במהירות 240 קשר וגובה שיוט של 10,000 רגל (3,048 מ). זה צפוי לגדול ככל שהטכנולוגיה של הסוללה תשתפר. הסוללות מספיקות ליותר מ-1,000 מחזורים, שוות ערך ל-3,000 שעות טיסה, ואז ידרשו החלפה בעלות של 250,000 דולר – מחצית מהחיסכון בעלות ההפעלה, בדומה לשיפוץ מנוע בוכנה. בהתבסס על מחירי החשמל התעשייתיים בארצות הברית, עלות ההפעלה הישירה עם תשעה נוסעים ושני צוותים, שטסה ב-240 קשר (440 ק"מ / שעה), הוא טען שהוא 200 דולר לשעת טיסה, אשר משווה ל-600–1,000 דולר לשעת טיסה במטוסים קיימים במחיר הרכישה דומה כמו ססנה 402, פילאטוס PC-12 וקינג אייר, לפעילות בקווים במרחק של פחות מ-500 מייל (930 ק"מ). 45% מנתיבי האוויר הם בטווח של פחות מ-565 מייל (1,050 קמ) ב-260 קשר (482 קמ"ש), או 55% מטיסות חברות התעופה לפי נתוני של Flightglobal.
למערכת ההנעה החשמלית יהיה מתח גבוה יותר ממערכות החשמל הנוכחיות. שלושה מנועים בחוזק 260 קילוואט (350 כוח סוס) מניעים שני מדחפים דוחפים המותקנים על קצות הכנפיים, הממוקמים בקצה הכנף כדי לשפר את היעילות, והשלישי מותקן בזנב. חברת מגנאי אווירונאוטיקה האיטלקית מספקת את כן הנסע וכבר ייצרה את הציוד עבור פיאג'ו P.180 אוואנטי (אנ') בגודל דומה. הוא ייבנה בטכנולוגיה קיימת, כולל מבנה מורכב, הנעה משלושה מנועים חשמליים של סימנס ומערכות בקרת טיסה של Honeywell, כולל נחיתה אוטומטית. במשקל של 3,700 ק"ג, הסוללות מהוות 60% ממשקל ההמראה של המטוס. הייצור מתוכנן בארצות הברית.
החברה מתכננת שהטעינה תבוצע באמצעות רכבי טעינה ניידים, בדומה למשאיות דלק תעופתיות. כל שעה של זמן טיסה צפויה לדרוש זמן טעינה של 30 דקות. התאים דומים לאלה של סוללות בתעשיית הרכב.
הזמנות

הרוכשת הראשונה של אליס הייתה קייפ אייר, חברת תעופה אזורית המשרתת את צפון מזרח ארצות הברית וגם את הקריביים. באוגוסט 2021 הודיעה דויטשה פוסט כי הזמינה 12 מטוסים לשימוש DHL להובלת מטענים, כאשר האספקה מתוכננת לשנת 2024.
אורלי קיים

ד"ר אורלי קיים במהלך הרצאה במכללת וינגייט, 2018
אורלי קיים (נולדה ב-28 בספטמבר 1968) היא מרצה בכירה, חוקרת שפה ורטוריקה (הדוקטור היחידה בישראל לרטוריקה), מנהלת המכינות הקדם-אקדמיות ומרכזי התמיכה לבעלי מוגבלויות וראשת לימודי הלשון העברית במכללה האקדמית בווינגייט. מחקרה עוסק בניתוח השפה והרטוריקה של מנהיגים פוליטיים דוגמת ברק אובמה, דונלד טראמפ והמנהיגים האיראנים חסן רוחאני ומחמוד אחמדינז'אד. פן נוסף של מחקרה עוסק בשילוב אנשים עם מוגבלויות באקדמיה, דבר בו היא עוסקת רבות בעבודתה כמנהלת המרכז לבעלי מוגבלויות במכללה. ד"ר קיים חיברה בשנים האחרונות את סדרת ספרי הלשון: "לשון - בקלי קלות".
ביוגרפיה

קיים היא בוגרת תואר ראשון בלשון עברית, חינוך מנהל ופיקוח באוניברסיטת בר-אילן, אותו סיימה בהצטיינות יתרה ודוקטורט בלשון עברית ותקשורת שכנועית (רטוריקה ולוגיקה) במסלול הישיר לדוקטורט של אוניברסיטת-בר-אילן, שגם אותו סיימה בהצטיינות יתרה. במהלך הדוקטורט זכתה קיים למענק מחקר לדוקטורנטים מצטיינים של המועצה להשכלה גבוהה.
בשנים 1989–1994 שימשה כמרצה לכתיבה אקדמית, אוריינות ולשון עברית במכללת לוינסקי לחינוך ומכללת אחווה. בשנים 1995–2000 שימשה כמרצה לרטוריקה משפטית, תקשורת שכנועית, תחביר וניקוד באוניברסיטת בר-אילן. החל משנת 2001 משמשת כמרצה ללשון עברית, כתיבה אקדמית וניתוח טקסט במכללה האקדמית בווינגייט.
כיום משמשת קיים כמנהלת המכינות הקדם-אקדמיות, ומנהלת המרכז לתמיכה ונגישות לאוכלוסיות ייחודיות ולבעלי מוגבלויות במכללה האקדמית בווינגייט, אותו הקימה בשנת 2017. כמו כן, חברה קיים בשלושה פורומים במופ״ת: הפורום ללשון עברית, פורום לקויי למידה ואוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים ופורום יוצאי אתיופיה. מתגוררת בשוהם.
מחקרים > רטוריקה משפטית

מחקריה הראשונים של קיים עסקו בעיקר ברטוריקה משפטית ובתלמידים או סטודנטים בעלי צרכים מיוחדים או לקויות למידה. לאחר מספר מאמרים בעברית ובאנגלית בנושאים אלו, הוציאה קיים בשנת 2011 את הספר ״רטוריקה על כף המאזניים״ שהציג ניתוח רטורי-בלשני לפסקי הדין של שופטי בג״צ, וזכה בין השאר להמלצתם של נשיא בית המשפט העליון אשר גרוניס והמשנה לו אלעזר ריבלין.