stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנית ההתנתקות
ביצוע תוכנית ההתנתקות > האשמות המשטרה בדבר שפיכת סודה קאוסטית

במהלך העימותים על פינוי בית הכנסת בכפר דרום, נפגעו מספר חיילים ממגע עם חומר שהושלך עליהם מגג בית הכנסת. החיילים החלו לצעוק "חומצה, חומצה" פשטו את מדיהם ופונו לבית החולים. המשטרה פרסמה שהמתבצרים שפכו על כוחות הפינוי חומצה או סודה קאוסטית על אנשי כוחות הביטחון, והדבר פורסם בתקשורת. אושפזו 67 שוטרים. למחרת האירוע פרסם פרופ' מתי ליפשיץ, שטיפל בשוטרים שפונו מכפר דרום בבית החולים סורוקה, כי "יכול להיות שהייתה להם סודה קאוסטית, אבל לא נראה לי שהם השתמשו בזה, לפחות לכל המאסה הגדולה של האנשים הזו שהגיעו אלינו. סודה קאוסטית יכולה לגרום לכוויות קשות. כולם הגיעו עם איזושהי צריבה ותופעות אלרגיות, שלא מתאימות לסודה קאוסטית". למחרת היו עדיין מאושפזים חמישה שוטרים וחיילים, ומבית החולים נמסר שהם סבלו מכוויות קלות ומצריבה בעיניים כתוצאה ממגע עם מדלל צבע.
חמישה ימים לאחר הפינוי, המעבדה לזיהוי פלילי של המשטרה פרסמה בתקשורת כי החומר שהושלך על השוטרים במהלך הפינוי היה אכן סודה קאוסטית. עם זאת, למחרת אמר עזי צדוק, ראש המחלקה לזיהוי פלילי, כי לאחר שסודה קאוסטית נחשפת לאוויר לא ניתן לזהותה, וייתכן שהחיילים נפגעו מחומרים אחרים. עוד אמר כי על גג בית הכנסת נמצאו מכלים של סודה קאוסטית, ולא נמצאו מדללי צבע. עורכי הדין של העצורים אמרו שייתכן שמכלי הסודה שנמצאו על הגג שימשו להכנת דבק מודעות.
מספר שבועות לאחר הפרשה העיד בפני ועדת החוקה של הכנסת ד"ר פרץ כהן, הרופא של כפר דרום מטעם שירותי בריאות כללית, שהיה נוכח באירוע, אמר שלא ראה אף שוטר או חייל עם סימני כוויות. לטענת אביעד ויסולי מהמטה למען א"י נשפכו על השוטרים מים עם טינר. אחד המתבצרים העיד מאוחר יותר שהייתה סודה קאוסטית על הגג בכפר דרום, וייתכן שהתיזו על השוטרים סודה קאוסטית או שמן מנוע.
בינואר 2006 חשף ערוץ 10 כי בבדיקת המשטרה לא נמצאו שיירים של סודה קאוסטית או חומצה בבגדי השוטרים בכפר דרום. בעקבות החשיפה, כינו חברי כנסת רבים, ובראשם מיכאל איתן, את הפרשה "עלילת דם", וקראו ליועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, לבטל עשרות כתבי אישום כנגד אנשי ימין, ולהקים ועדת חקירה.
ביולי 2020 פורסם בפייסבוק פוסט בו טענה הכותבת כי השתתפה כחיילת בפינוי כפר דרום ונפגעה בזמן הפינוי. לטענתה היא אושפזה בבית החולים סורוקה עם כוויות בפנים ובעיניים, והרופאים אמרו לה ששפכו עליה חומצה חזקה לפתיחת סתימות.
ביצוע תוכנית ההתנתקות > פינוי מבני הדת

לאחר פינוי היישובים הושגה הסכמה לגבי פינוי בתי העלמין בגוש קטיף בין רשויות המדינה למשפחות. בהתאם להחלטת הממשלה הסופית, הותרו רוב בתי הכנסת על כנם, אך הם הוצתו וחוללו בידי הפלסטינים אחרי שצה"ל יצא מההתנחלויות ההרוסות. ב-28 באוגוסט החלה העתקתם של 48 קברים הנמצאים בבית העלמין של גוש קטיף לבתי קברות ברחבי הארץ, ביניהם בית העלמין החדש בניצן ובית העלמין בהר הזיתים. המשפחות השכולות קיימו הלוויה חוזרת ליקיריהם ונהגו מנהגי אבלות למשך יום.
כאמור לעיל, ההחלטה לפוצץ את מבני בתי הכנסת עוררה ביקורת קשה, במיוחד בקרב גורמים בציונות הדתית. בסופו של דבר, בלחץ הרבנים, שינתה הממשלה את החלטתה ברגע האחרון בטרם פינוי הרצועה והותירה את המבנים על כנם. מבנים אלו הושחתו ונשרפו על ידי פלסטינים לאחר יציאת כוחות צה"ל.
ביצוע תוכנית ההתנתקות > פינוי התשתיות והצבא

לפני יציאתו דאג צה"ל לפנות את כל התשתיות הצבאיות ברצועה ולהרוס בפיצוצים את מה שאי-אפשר לפנות. הבתים הפרטיים בהתנחלויות נהרסו על ידי כלי צמ"ה אזרחיים ששכר משרד הביטחון. ההריסות הושארו לפינוי הרשות הפלסטינית, בתמורה לתשלום שסוכם עמה מראש.[דרוש מקור]
בצפון השומרון לא פונתה הנוכחות הצבאית מחשש ליצירת חלל ריק שיאפשר את הפיכת צפון השומרון למרכז טרור ויגרום לערי השרון לחיות תחת איום של רקטות קסאם ונשק תלול-מסלול אחר.
ב-11 בספטמבר 2005 פינה צה"ל את רצועת עזה ובכלל זה את ציר פילדלפי במסגרת מבצע "אשמורת אחרונה". הציר פונה בהתאם להחלטת הכנסת לאשר הכנסת מספר מוגבל של חיילים מצריים למקום. בחצות עבר השלטון לפלסטינים, אם כי בשל המחלוקת על השליטה במעברים, הם סירבו לקיים טקס רשמי של העברת סמכויות. עם חצות, ב-12 בספטמבר, החלו חגיגות המוניות של פלסטינים בהתנחלויות שפונו. בכמה בתי כנסת שילחו ההמונים אש. הרשות לא הצליחה לעצור את האנרכיה ודווח על ביזה.
לאחר סיום הפינוי הצבאי מרצועת עזה החל הפינוי מצפון השומרון. הפינוי שזכה להתעלמות תקשורתית כמעט מוחלטת הסתיים ב־22 בספטמבר בפינויו של מחנה דותן ובסיסים קטנים נוספים על ידי צה"ל. בניגוד למצב ברצועת עזה, בצפון השומרון צה"ל נשאר השולט בשטח גם לאחר ביצוע התוכנית.
אחרי ההתנתקות > שיקום מפוני גוש קטיף וצפון השומרון

על אף הבטחותיה של ממשלת ישראל ומנהלת סל"ע בקמפיין תקשורתי רחב היקף כי "יש פתרון לכל מתיישב", שיקומם של אנשי גוש קטיף לאחר ההתנתקות לקה במחדלים רבים, ונמתחה עליו ביקורת קשה.
מנהלת סל"ע פעלה להעברה פרטנית של התושבים והכינה מאגר של דירות שכורות בערים לשלב המעבר הראשוני. רבים מן המפונים עמדו על כך כי יישארו יחדיו ולכן נותרו להתגורר זמן רב בבתי מלון, ערי אוהלים בתי הארחה ומוסדות חינוכיים. השאלה מדוע לא הוכנו פתרונות קהילתיים מראש נתונה במחלוקת. היו שטענו שהדבר היה באשמת התושבים שסירבו לשתף פעולה עם מנהלת סל"ע משום שהתמקדו בניסיון לבטל את התוכנית ולא בחיפוש חלופה. לעומת זאת, טענו חלק ממנהיגי הגוש, בהם צבי הנדל, שהם פנו למנהלת ודרשו העברה קהילתית, אך נתקלו בהתעלמות. כן נטען שגם יישובים שתיאמו מראש עם מנהלת סל"ע על מעבר קהילתי נתקלו בסחבת ארוכה.
במרץ–אפריל 2005 גובשה תוכנית להעתקת כל יישובי גוש קטיף כמקשה אחת אל אזור חולות ניצנים, על מנת לשמור על אחדות הקהילות, אך בעקבות מחאה עזה של ארגוני הירוקים, לא יצאה לפועל תוכנית זו לפועל. מיד לאחר הפינוי הועברו המתיישבים למלונות. התכנון היה להשאירם במלונות למשך 10 ימים, אך בפועל נשארו תושבים רבים בבתי המלון במשך חודשים, מכיוון שלא היו דירות המוכנות לקליטת המפונים. קבוצות גדולות של מפונים הקימו "ערי אוהלים" בתל אביב, יד מרדכי ונתיבות. המפונים שכן קיבלו מקום מגורים חלופי שוכנו לרוב בקרווילות באזור הנגב המערבי. מספר משפחות מועט זכו למגורי קבע סמוך לאחר הפינוי, ו-7 שנים לאחר הפינוי רק 35% מהמפונים הגיעו לבתי הקבע
הפינוי גרם למשבר כלכלי גדול בקרב המפונים. בשנים הראשונות שלאחר הפינוי רובם איבדו את מקום עבודתם והפכו למובטלים. 7 שנים לאחר הפינוי עמד אחוז האבטלה בקרב המפונים על 14%, ו-50 חקלאים (מתוך 400) עדיין מחכים לפתרון לקרקע חקלאית.
ב-30 ביולי 2008 החליטה הוועדה לביקורת המדינה על הקמת ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת הטיפול במפוני גוש קטיף. הוועדה בראשותו של שופט בית המשפט העליון לשעבר אליהו מצא הגישה את מסקנותיה ב-15 ביוני 2010 לנשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש, וליו"ר הכנסת, ראובן ריבלין. הוועדה הגישה דו"ח חריף על התנהלות המדינה ומנהלת סל"ע ותפקודם לקראת ולאחר הפינוי, וקבעה כי "הממשלה כשלה כישלון שקשה להפריז בחומרתו בטיפולם במפונים", וכי היה פער גדול בין הרטוריקה של המדינה לבין מעשיה בשטח. חמש שנים אחרי הפינוי עדיין היו רוב המפונים משוכנים בקרווילות, מבני ציבור לא הוקמו כלל, והתקיים אחוז אבטלה גבוה בקרב המפונים. הקרווילות התגלו כקטנות מידי, הן עבור הרכוש והן עבור משפחות מרובות ילדים. כמבני גבס, הם סבלו מחוסר בידוד אקוסטי ותרמי ומפגעי מזג האוויר והזמן ולא היו מוגנות מפני התקפות טילים על האתר בניצן. הוועדה סיכמה כי "מלאכת שיקומם של המפונים רחוקה מסיומה". חבר הוועדה פרופ' ידידיה שטרן אמר כי "אירוע ההתנתקות גרם לפגיעה הגדולה ביותר בזכויות אדם בתולדות מדינת ישראל".
אחרי ההתנתקות > רצועת עזה אחרי תוכנית ההתנתקות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר כאן סיכום קצר של הערך המורחב.
בינואר 2006 זכתה תנועת החמאס בבחירות ברשות הפלסטינית, והקימה ממשלה בראשות אסמאעיל הנייה. ביוני 2006 נחטף גלעד שליט חייל צה"ל, לדברי פתחי חמאד שר הפנים של הרשות הפלסטינית, התנתקות ישראל מהרצועה סייעה בהסתרתו מישראל. ב-13 ביוני 2007 ביצע החמאס הפיכה צבאית והשתלט בכוח על הרצועה. בתגובה לכך הכריזה ישראל על הרצועה כ"ישות עוינת" והטילה על הרצועה מצור כלכלי, דבר שהוביל לפגיעה ברמת החיים של תושבי הרצועה, לצמצום באספקת הדלק והחשמל ולפריצת ציר פילדלפי ב-23 בינואר 2008.
מאז התבצעו בעזה מספר מבצעים צבאיים ועימותים רבים נוספים, ביניהם מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, העימותים בגבול ישראל – רצועת עזה, מבצע חגורה שחורה, מבצע שומר החומות, מבצע עלות השחר, ומבצע מגן וחץ.
העימות המתמשך מול הרצועה תחת שליטת חמאס הגיע לשיא עם מתקפת הטרור על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 שהביאה למעל 1,163 נטבחים והרוגים ישראלים, למעל 4,000 פצועים ולחטיפת 251 ישראלים לעזה. בעקבות המתקפה פתחה ישראל במלחמת חרבות ברזל.
אחרי ההתנתקות > היחס המשפטי לתוצאות התוכנית

אף על פי שלאחר ההתנתקות לא נותרו אזרחים או חיילים ישראלים בשטחי רצועת עזה, נשמעו טענות, בישראל ובעולם, שישראל עודנה כובשת את רצועת עזה, בשל השליטה המשמעותית שלה על מגוון תחומי חיים ברצועת עזה.
הכנסת חוקקה חוק המקנה חנינה למשתתפי המחאה נגד תוכנית ההתנתקות שנעצרו בהפגנות. החוק אושר על ידי בית המשפט העליון בבג"ץ אייל ניר.
לאחר ההתנתקות הטילה ישראל את הסגר על רצועת עזה והמשיכה לשלוט במעברי הגבול ובמרחב האווירי והימי. בחוות הדעת של בית הדין הבין-לאומי לצדק בנושא מדיניות ישראל בשטחים הפלסטיניים הכבושים מיולי 2024 נקבע כי במצב זה ישראל היא "כוח כובש" ובעיני החוק הבין-לאומי שטח הרצועה נחשב לשטח כבוש אף שישראל נסוגה ממנו.
אחרי ההתנתקות > התייחסות מאוחרת לתוכנית

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא התייחסויות עד לשנת 2007, מאז אירעו התרחשיות שונות כמו ירי רקטות לפרקים, וסבבי לחימה עם החמאס.
במשך השנים שלאחר ההתנתקות היו מהתומכים בתוכנית שחזרו בהם מתמיכתם, בטענה שהיא לא שיפרה את ביטחון המדינה ואף פגעה בו. תומכים אחרים לא חזרו בהם מתמיכתם מעצם המהלך אבל ביקרו את האופן שבו בוצע, בפרט את העובדה שנעשה ללא תיאום והסכם עם הרשות הפלסטינית. כמו כן נמתחה ביקורת על אופן הפינוי של תושבי גוש קטיף או הטיפול בהם לאחר מכן. בין החוזרים או המסתייגים ניתן למנות פוליטיקאים כשמעון פרס, ציפי לבני, סילבן שלום, בנימין בן אליעזר, יצחק הרצוג, מפקד אוגדה 36 שפיקד על חיילי המבצע גרשון הכהן, ואנשי תקשורת כדן מרגלית.
בסקר שנערך כשנתיים לאחר ההתנתקות סבר רוב הציבור כי "ההתנתקות הייתה טעות".
בשנת 2023 ביטלה הכנסת את האיסור על שהיית ישראלים בשטחים שפונו בצפון השומרון, ובהמשך בחודש מאי באותה שנה התמקמה ישיבת חומש במשכן קבע באדמות המדינה במקום שבו היה היישוב חומש. צעד זה גונה על ידי האיחוד האירופי וארצות הברית, אך זכה לברכות רבות בימין הישראלי שראה בכך התחלה של ביטול תוכנית ההתנתקות בצפון השומרון ב-2005. כמו וכן, הוקם גרעין בשם "עין גנים" במטרה להחזיר את ההתיישבות ליישובים גנים וכדים שפונו בהתנתקות.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נערך כנס המוני הקורא לשוב לגוש קטיף, עם כיבוש חלקים גדולים מרצועת עזה מחדש בידי צה"ל ולאור הטענה שתוכנית ההתנתקות הייתה בין הגורמים להתבססות ארגון הטרור חמאס, לירי הרקטות המאסיבי הממושך מהרצועה על יישובי ישראל ולמתקפת הפתע על ישראל. ההיסטוריון אדם רז כתב כי בניגוד לתפיסות אלו, ירי הרקטות והתחזקות החמאס קדמו להתנתקות, וההתנחלות ברצועת עזה היוותה נטל ביטחוני כבד.
הנצחה והשפעה תרבותית > הנצחת ההתיישבות בגוש קטיף ובצפון השומרון

בתודעת הציבור שהתנגד לתוכנית ומציין את ימי בין המצרים, ביצוע ההתנתקות בסמוך לימי האבל המסורתיים גרם ליצירת זיקה תודעתית בין האבלות הישנה לחדשה. כ"יום גוש קטיף" נקבע ז' באב, יום השנה ל"מפגן השלשלת" שנערך כמחאה נגד התוכנית שנה לפני ביצועה. יש שהוסיפו קינה לזכר פינוי גוש קטיף כחלק מהקינות לתשעה באב.
לאחר ההתנתקות בוצעו פעולות שונות שנועדו להנציח את ההתיישבות בגוש קטיף ובצפון השומרון. אלו כללו הנפקת בול דואר לזכר ההתיישבות, והנצחת ההתיישבות בסרטים, באמנות ובמספר אתרי אינטרנט. ב-30 ביולי 2008 אישרה הכנסת את חוק המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון, התשס"ח–2008, לפיו יוקם מרכז הנצחה שיכלול אתר הנצחה, מכון מחקר, וארכיון. מאז הקמתו פועל המרכז באתר הקרווילות בניצן ועורך סיורים לקהל הרחב.
באוגוסט 2008 הוקם מוזיאון גוש קטיף במרכז ירושלים על ידי עמותה פרטית. מטרת המוזיאון, לפי מפעיליו, היא "לייצר תודעת זיכרון, שימור והצדעה למפעל ההתיישבות היהודית בחבל עזה, ולעמוד על משמרת התודעה הלאומית בזיכרון עקירת היישובים בגוש קטיף וצפון השומרון, במסגרת מה שכונה 'תוכנית ההתנתקות'". בשנת 2017 נחנכה בסמוך כיכר גוש קטיף.
בשנת 2013 נחנך בקומפלקס בתי הכנסת של היישוב מורשת חלל הנצחה לישובי גוש קטיף וצפון השומרון.
בשנת 2015 התפרסם השיר "אמא אם הייתי" (מילים: חנן בן ארי, לחן: אלנתן שלום), המתאר את כאבם של המפונים.
היישובים הושעיה בצפון הארץ ואלעזר שבגוש עציון מנציחים את יישובי גוש קטיף בשמות רחובותיהם.
נתונים סטטיסטיים

הנתונים הסטטיסטיים על תושבי גוש קטיף:
נתונים סטטיסטיים > מספר המפונים > רצועת עזה

על פי השנתון הסטטיסטי לישראל, התגוררו בחבל עזה בשנת 2005 כ-8,600 אזרחים ישראלים, מתוכם 3,500 ילדים עד גיל 14.
צפון הרצועה (התוחמת הצפונית)
| --- | --- |
 אלי סיני 350 נפש  דוגית 70 נפש:  ניסנית 300 משפחות
מרכז הרצועה
| --- | --- |
 כפר דרום 400 נפש:  נצרים 400 נפש
גוש קטיף
| --- | --- |
 בדולח 220 נפש  גדיד 60 משפחות  גן אור 50 משפחות  גני טל 65 משפחות  דהנייה 500 נפש  כפר ים 4 משפחות  כרם עצמונה 20 נפש  עצמונה 550 נפש  מורג 29 משפחות  מעוז הים 150 נפש:  נוה דקלים 500 משפחות  נצר חזני 400 נפש  פאת שדה 110 נפש  קטיף 330 נפש  רפיח ים 25 משפחות  שירת הים 16 משפחות  שליו 11 משפחות  תל קטיפא 15 משפחות
מסתננים – כ-5,000 איש (על פי הערכות צה"ל)
סך הכול: 8,600 תושבים, 5,000 מסתננים = 13,600 נפש ב-22 יישובים.
נתונים סטטיסטיים > מספר המפונים > צפון השומרון

גנים 30 משפחות
כדים 25 משפחות
חומש 30 משפחות
שא-נור 15 משפחות
סך הכול: 680 תושבים ב-4 יישובים.
נתונים סטטיסטיים > מספר מפנים

במבצע הפינוי השתתפו כ-42,000 חיילים ושוטרים.
נתונים סטטיסטיים > עלות כספית

אומדן העלות הסופית של תוכנית ההתנתקות על פי משרד מבקר המדינה, בדו"ח שפורסם במאי 2007, היה 9 מיליארד ש"ח, מתוכם כ-2.5 מיליארד ש"ח להוצאות מערכת הביטחון והמשטרה, 4.1 מיליארד ש"ח פיצויים למפונים וכמיליארד ש"ח הוצאות לדיור זמני ואירוח בבתי מלון. על פי מחקר בכנסת שפורסם ב-2010 עמדה עלות ההתנתקות על 10.8 מיליארד ש"ח, לא כולל דמי אבטלה והבטחת הכנסה.
בתחילה הסכום הראשוני שהוערך היה 4.5 מיליארד ש"ח. לדברי האוצר, בעקבות חקיקה ופסיקות בג"ץ, עלה הסכום לפי שניים. לפי מבקר המדינה, התברר כי אומדן ההוצאה הכוללת לביצוע התוכנית, שנעשה בתחילת התהליך, לא כלל את אומדני תוספת ההוצאה שתידרש לפתרונות הביניים לתושבי גוש קטיף. לפיכך עד אמצע שנת 2005 אומדן ההוצאה הכוללת של משרד האוצר לא שיקף את האומדן האמיתי של התוכנית והמשרד נאלץ לשנות את הערכותיו ואומדניו תכופות.
הפיצוי הממוצע לנפש (ללא עלות דיור זמני) היה לפיכך כ-100,000 ש"ח לאדם (מעל גיל 18), ולמעלה מ-650,000 ש"ח למבוגר (בעל בית).
ראו גם

תוכנית ההתכנסות
הסגר על רצועת עזה
הלחימה ברצועת עזה מההתנתקות עד מבצע עופרת יצוקה
לקריאה נוספת

רביב דרוקר ועופר שלח, בומרנג, ירושלים: הוצאת כתר, 2005
משה יעלון, דרך ארוכה קצרה, פרק י"ב
נדיר צור, האיש שהתיר את הרצועה - אריאל שרון וסיפור ההינתקות, מבשרת ציון: הוצאת צבעונים, 2006, מסת"ב 9657187427
קרן טמיר ויעקב בר-סימן-טוב, ההתנתקות מחבל עזה ומצפון השומרון - פינוי, פיצוי ולגיטימציה, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2007
ארי שביט, חלוקת הארץ – ישראלים חושבים על ההתנתקות, הוצאת כתר, 2005
חיים משגב ואודי לבל (עורכים), בצל ההתנתקות: דיאלוג אסטרטגי במשבר, הוצאת כרמל, 2009
יעקב בר-סימן-טוב, תוכנית ההתנתקות - הרעיון ושברו, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2009
אורלי צרפתי, מאוסלו עד ההתנתקות: המאבק על ארץ ישראל השלמה בעיתוני חב"ד, הוצאת אוניברסיטת תל אביב והספרייה הציונית, 2010
אלישיב רייכנר, כתום המאבק - גוש קטיף במערכה, הוצאת ידיעות אחרונות
ידידיה מאיר וסיון רהב-מאיר, ימים כתומים, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2006, ISBN 9654822563
אלבום תיעוד המאבק, שחר כתום
ענת רוט, לא בכל מחיר: מגוש קטיף עד עמונה, הסיפור מאחורי המאבק על ארץ ישראל, הוצאת ידיעות ספרים, 2014
שאול מופז, המסע הישראלי שלי, ידיעות ספרים, 2022, עמודים 329–348
מרדכי נאור, ראש בראש - שמונה עימותים ופולמוסים בתולדות היישוב ומדינת ישראל, יד יצחק בן-צבי, 2019, הפרק "ההתנתקות מרצועת עזה ומצפון השומרון: פינוי או 'עקירה'?", עמ' 215–238.
Baila Esta Cumbia

"Baila Esta Cumbia" (בעברית: "לרקוד לצלילי הקומביה הזו") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה, אשר יצא כסינגל השני מתוך אלבומה השני ב-28 באוגוסט 1990 בהוצאת EMI לטין. הוא הולחן והופק על ידי אחיה א.ב. קינטנייה השלישי ועל ידי פיט אסטודילו אשר גם שימש כרקדן הליווי שלה.
רקע והצלחה

כשמו, "Baila Esta Cumbia" הוא שיר בעל קצב מהיר המאופיין בסוגת הקומביה המקסיקנית.
במרוצת השנים, זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים ששיבחו את השימוש במוזיקת הקומביה והקצב שלו. השיר קיבל חשיפה בתחנות הרדיו אשר באותה תקופה לא נהגו לנגן מוזיקת קומביה וכתוצאה מכך, הפך ללהיט ועם השנים נחשב לאחד מהשירים הטובים ביותר בקריירה של הזמרת. הוא הגיע למקום העשירי מצעד השירים הדיגיטליים המקסיקניים האזוריים בארצות הברית.
בשנת 2005 "Baila Esta Cumbia" נכנס מחדש למקום השישה-עשר במצעד בתור רמיקס שנוצר על ידי אחיה של הזמרת עם להקתו קומביה קינגס, ולמקום הארבעים-וארבעה במצעד השירים הלטיניים של בילבורד. בהמשך השנים, נעשו לשיר גרסאות כיסוי שונות על ידי מזרים מקסיקניים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הלטיניים | 44 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו המקסיקניים האזוריים | 16 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012–2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הלטיניים הדיגיטליים | 38 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הפופ הלטיניים הדיגיטליים | 21 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים המקסיקניים האזוריים | 10 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 6× (לטיני) | 360,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
הערות שוליים

1 2  SelenaVEVO (2017-06-22), Selena - Baila Esta Cumbia (Live From Astrodome), נבדק ב-2024-11-09
↑  Selena – Baila Esta Cumbia, נבדק ב-2024-11-09
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
| סלינה |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • שירים • פרסים ומועמדויות • וידאוגרפיה | אלבומים • סינגלים • שירים • פרסים ומועמדויות • וידאוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Selena • Ven Conmigo • Entre a Mi Mundo • Amor Prohibido • Dreaming of You |  |
| פסקולים | Selena: The Original Motion Picture Soundtrack • Selena: The Series Soundtrack |  |
| אלבומי הופעה | Selena Live! • Selena Live! The Last Concert • Unforgettable: The Live Album • Selena ¡Vive! |  |
| אלבומי רמיקס | Siempre Selena • Anthology • Enamorada de Ti • Moonchild Mixes |  |
| אלבומי אוסף | Mis Mejores Canciones – 17 Super Éxitos • 12 Super Éxitos • Las Reinas del Pueblo • Éxitos y Recuerdos • All My Hits: Todos Mis Éxitos • All My Hits: Todos Mis Éxitos Vol. 2 • Ones • Greatest Hits • Momentos Intimos • Unforgettable • Dos Historias • Through the Years/A Traves de los Años • La Leyenda • Lo Mejor de...Selena |  |
| אלבומי וידאו | Selena Remembered • Live! The Last Concert • Performances |  |
| ערכים קשורים | סלינה ולוס דינוס • "פיאסטה דה לה פלור" • אנשים שהושפעו מסלינה • מיראדור דה לה פלור • "לסלינה, באהבה" • קיו-פרודקשנס • Selena Etc. • "סלינה לנצח" • Selena ¡Vive! • "סלינידד" • רצח סלינה ("הסוד של סלינה" • יולנדה סלדיבר • משפט יולנדה סלדיבר) • "סלינה" • "סלינה: הסדרה" • "קורפוס: סרט ביתי על סלינה" • ריקי ולה • פיט אסטודילו |  |
| סלינה – שירים |
| --- | --- | --- |
| Selena | "Contigo Quiero Estar" • "Sukiyaki" • "Mentiras" |  |
| Ven Conmigo | "Ya Ves" • "Baila Esta Cumbia" • "La Tracalera" |  |
| Entre a Mi Mundo | "Como la Flor" • "¿Qué Creías?" • "La Carcacha" • "Ámame" |  |
| Selena Live! | "No Debes Jugar" • "La Llamada" |  |
| Amor Prohibido | "Amor Prohibido" • "Bidi Bidi Bom Bom" • "No Me Queda Más" • "Fotos y Recuerdos" |  |
| Dreaming of You | "I Could Fall in Love" • "Tú Sólo Tú" • "Dreaming of You" • "I'm Getting Used to You" |  |
| Siempre Selena | "Siempre Hace Frio" • "Costumbres" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Buenos Amigos" • "Donde Quiera Que Estés" • "Puede Ser" |  |
| שירים אחרים | "Dame Tu Amor" • "Quiero" • "Enamorada de Ti" • "No Quiero Saber" • "Missing My Baby" • "El Chico del Apartamento 512" • "El Toro Relajo" • "Techno Cumbia" • "Si Una Vez" • "Where Did the Feeling Go?" • "Last Dance/The Hustle/On the Radio" • "A Boy Like That" • "Como Te Quiero Yo A Ti" |  |
No Debes Jugar

No Debes Jugar (בעברית: אתה לא צריך לשחק מסביב) הוא שיר של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא כסינגל מתוך אלבום ההופעה החיה הראשון שלה. השיר הולחן ונכתב על ידי ריקי ולה ואחיה א.ב. קינטנייה והופק על ידי קינטנייה ובבו סילבטי.
הצלחה

השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום השלישי במצעד השירים הלטיניים של ארצות הברית ובנוסף גם נכנס למצעד השירים המקסיקניים האזוריים של ארצות הברית. מבחינה לירית, השיר מתאר אישה שלא מוערכת על ידי החבר שלה. לבסוף היא עומדת על שלה ומודיעה שהיא סיימה לשחק משחקים ומאיימת לעזוב.
יש כאלה שגם אומרים כי בשיר יש רמיזות על העצמה נשית.
סוגה מוזיקלית וביקורת

מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר אפ-טמפו מקסיקני המשלב מוזיקת קומביה ורוק ספרדי. השיר קיבל ביקורות חיוביות מבקרי המוזיקה ששיבחו את המקוריות שלו ואת השילוב בין הסוגות המוזיקליות. השיר קיבל מועמדות לפרס שיר השנה בטקס פרסי הטחאנו ובטקס "Lo Nuestro Awards". במשך השנים השיר זכה למספר גרסאות כיסוי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הלטיניים | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים המקסיקניים האזוריים הדיגיטליים | לא ידוע |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הלטיניים | 13 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה (לטיני) | 60,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
הערות שוליים

↑  Selena – No Debes Jugar (באנגלית), נבדק ב-2020-12-18
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
| סלינה |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • שירים • פרסים ומועמדויות • וידאוגרפיה | אלבומים • סינגלים • שירים • פרסים ומועמדויות • וידאוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Selena • Ven Conmigo • Entre a Mi Mundo • Amor Prohibido • Dreaming of You |  |
| פסקולים | Selena: The Original Motion Picture Soundtrack • Selena: The Series Soundtrack |  |
| אלבומי הופעה | Selena Live! • Selena Live! The Last Concert • Unforgettable: The Live Album • Selena ¡Vive! |  |
| אלבומי רמיקס | Siempre Selena • Anthology • Enamorada de Ti • Moonchild Mixes |  |
| אלבומי אוסף | Mis Mejores Canciones – 17 Super Éxitos • 12 Super Éxitos • Las Reinas del Pueblo • Éxitos y Recuerdos • All My Hits: Todos Mis Éxitos • All My Hits: Todos Mis Éxitos Vol. 2 • Ones • Greatest Hits • Momentos Intimos • Unforgettable • Dos Historias • Through the Years/A Traves de los Años • La Leyenda • Lo Mejor de...Selena |  |
| אלבומי וידאו | Selena Remembered • Live! The Last Concert • Performances |  |
| ערכים קשורים | סלינה ולוס דינוס • "פיאסטה דה לה פלור" • אנשים שהושפעו מסלינה • מיראדור דה לה פלור • "לסלינה, באהבה" • קיו-פרודקשנס • Selena Etc. • "סלינה לנצח" • Selena ¡Vive! • "סלינידד" • רצח סלינה ("הסוד של סלינה" • יולנדה סלדיבר • משפט יולנדה סלדיבר) • "סלינה" • "סלינה: הסדרה" • "קורפוס: סרט ביתי על סלינה" • ריקי ולה • פיט אסטודילו |  |
| סלינה – שירים |
| --- | --- | --- |
| Selena | "Contigo Quiero Estar" • "Sukiyaki" • "Mentiras" |  |
| Ven Conmigo | "Ya Ves" • "Baila Esta Cumbia" • "La Tracalera" |  |
| Entre a Mi Mundo | "Como la Flor" • "¿Qué Creías?" • "La Carcacha" • "Ámame" |  |
| Selena Live! | "No Debes Jugar" • "La Llamada" |  |
| Amor Prohibido | "Amor Prohibido" • "Bidi Bidi Bom Bom" • "No Me Queda Más" • "Fotos y Recuerdos" |  |
| Dreaming of You | "I Could Fall in Love" • "Tú Sólo Tú" • "Dreaming of You" • "I'm Getting Used to You" |  |
| Siempre Selena | "Siempre Hace Frio" • "Costumbres" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Buenos Amigos" • "Donde Quiera Que Estés" • "Puede Ser" |  |
| שירים אחרים | "Dame Tu Amor" • "Quiero" • "Enamorada de Ti" • "No Quiero Saber" • "Missing My Baby" • "El Chico del Apartamento 512" • "El Toro Relajo" • "Techno Cumbia" • "Si Una Vez" • "Where Did the Feeling Go?" • "Last Dance/The Hustle/On the Radio" • "A Boy Like That" • "Como Te Quiero Yo A Ti" |  |