stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורגן מתאוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) דורטמונד, גרמניה המערבית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רוהר בוכום 
 מוסדות:  מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה (1994) 
 
יורגן מתאוס (בגרמנית: Jürgen Matthäus; נולד ב-1959) הוא היסטוריון גרמני.
ביוגרפיה

מתאוס נולד בדורטמונד, שבגרמניה, ולמד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת בוכום, שם הוא גם סיים ב-1992 את הדוקטורט שלו.
בשנת 1993 יצא ספרו הראשון. הוא עבד תקופה כהיסטוריון באוסטרליה.
ב-1994 החל לעבוד במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
בשנת 2004 היה שותף בכתיבת ספרו של כריסטופר בראונינג "הדרך אל הפתרון הסופי: התפתחות המדיניות הנאצית כלפי היהודים", לרגל הוצאתו השתתף בכנס ביד ושם.
ב-2008 כתב ביחד עם ההיסטוריונית פטריסיה הברר את הספר "Atrocities on Trial: Historical Perspectives on the Politics of Prosecuting War Crimes" העוסק בפשעי מלחמה.
הערות שוליים

↑  מי אחראי לשואה, היטלר או הגרמנים? | www.yadvashem.org, באתר 14-november-2004-09-27.html(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264994405171  PLWABN: 9810546252805606  BIBSYS: 5028581  BNE: XX5536360  BnF: cb14558983j (data)  CANTIC: a12262638  CiNii: DA16677930  GND: 124491456  ISNI: 0000 0001 0973 3583  LCCN: n94026686  LNB: 000316207  NKC: jx20100326004  NTA: 266973973  SUDOC: 109475194  VIAF: 54389484   WorldCat (עם VIAF): 54389484 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי בלגיה–דנמרק

| יחסי בלגיה–דנמרק |
| --- | --- |
בלגיה: דנמרק


בלגיה: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 43,094
אוכלוסייה
11,743,761: 5,983,727
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,834: 67,550
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי בלגיה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין בלגיה לבין דנמרק. בלגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן. דנמרק מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל. שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי ונאט"ו. ב-13 ביוני 1841, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רשמיים

בשנת 2002, מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ביקרה בבלגיה במהלך ביקור רשמי, על פי הזמנה של המלך אלברט השני.
ב-2017 המלך פיליפ והמלכה מתילדה התקבלו אצל המלכה מרגרטה במהלך ביקור בדנמרק. המלכה העניקה למלכה מתילדה את עיטור מסדר הפיל. מארי, נסיכת דנמרק קיבלה את עיטור הצלב הגדול של מסדר הכתר.
יחסי בתי המלוכה

בין שתי משפחות המלוכה קיימים קשרים קרובים. בשנת 2007 המלכה מתילדה התבקשה להיות הסנדקית של איזבלה, נסיכת דנמרק.
יוז'ף פצ'י

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1889 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 באוקטובר 1956 (בגיל 67) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  Staatliche Fachakademie für Fotodesign München (1911) 
 
יוז'ף פצ'י (במקור גולדברגר, בהונגרית: Pécsi József; בודפשט, 1 באפריל 1889 – בודפשט, 7 באוקטובר 1956) היה צלם, יהודי-הונגרי מומחה טכני לכתיבה בתחום הצילום ומורה בתחום. יוז'ף פצ'י היה באדם אחד צלם, צלם אמן מוכתר ב"זר זהב", סופר, מורה מומחה ואספן אמנות – והוא היה הטוב בכולם. מה שנגע בו הפך לזהב בידיו.
לימודיו

הוא גדל והתגבש בסגנון הצילום שהתפתח סביב תחילת המאה ה-20. זהו הפיקטוריאליזם: תמונות ציוריות ורכות, תהליכים אצילים, קווי מתאר רכים. בגיל צעיר למד את מסתרי מקצוע הצילום באקדמיה לצילום במינכן. לראשונה הבחינו בו בחו"ל בשנת 1911, כאשר סיים את לימודיו בהצטיינות באקדמיה לצילום וקיבל את מדליית הצילום המקצועי הגרמני הגבוה ביותר, את מדליית דירקופ. מכאן ואילך הגיעו לכתובת שלו הכרות ופרסים יוקרתיים יותר.
ביוגרפיה

בשנות ה-20 של המאה ה-20 הצילום הנופי הלך ודעך ונראה שנשחק. גם פצ'י היה חבר בקבוצה שתירגלה סגנון חדש לגמרי ורצתה "לאקלם" אותו. זה היה האוונגרד. פצ'י היה חבר פעיל בקבוצה זו, ייסד ועיצב את טרנד הסגנון הזה. בסוף שנות ה-20 ובשנות ה-30 של המאה ה-20 הפך לצלם פורטרטים מפורסם ומבוקש וכן לדמות מכוננת בחיי הציבור.
בשנת 1913 ייסד את תוכנית הצילום הממלכתית והרשמית הראשונה ואת החינוך המשני של בית הספר לציור תעשייתי בבודפשט. כיום זהו בית הספר הגבוה לאמנויות יפות, שנוסד על ידי מריה תרזה וממוקם ברחוב פאל טרק. זהו בית ספר מוכוון לאמנות עם עבר מפואר. בשנות העשרים של המאה ה-20, פצ'י נדחה מההוראה בבית הספר, אך לאחר מכן נזכרו בו בשנות ה-40 של המאה ה-20. במהלך עבודתו החל גם בצילום פרסומת, הוא פישט את הנושא עד מאוד, עד שנותר רק אובייקט הפרסומת. התמונות האלה היו מאוד חדות תמיד וקלות לקריאה במהירות. אובייקט הצילום עצמו הופיע בתמונה, החזותיות ומה שהיה לומר היה חשוב מאוד להניע את הלקוח לבחור מבין המוצרים הרבים. הוא עסק במספר ז'אנרים, למשל: פרסומות, פורטרטים (מפורסמים), תמונות עירום, טבע דומם, נופים (בסגנון אוונגרדי, שתכונותיו העיקריות הן: חדות כתער, חומריות, קומפוזיציות של אור וצל).
ספרו אמנות הצלום פורסם במהדורת כתב העת "האור" בשנת 1916 ופורסם גם בשתי מהדורות נוספות. ספר הפרסום שלו Photo und Publizität יצא לאור בשנת 1930.
בשל יהדותו הוא נאלץ להסתתר במהלך מלחמת העולם השנייה והצליח לשרוד את השואה. אחרי שנת 1945 לא מצא את מקומו במשטר החדש. הוא התרושש לחלוטין. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נאלץ לעסוק בצילום תמונות לתעודות זהות של עובדי משרד הפנים (ושל כוחות הביטחון שהשתייכו אליו). הוא נפטר בשנת 1956 ממחלה.
חידושיו

הוא דיבר היטב בשפות רבות, היה בעל השכלה רבה, וייצג את תפיסת העולם הבורגנית (משפחה טובה, אורח חיים טוב). הצמא שלו לידע היה לאין שיעור, הוא ספג הכל, הוא התעניין בהכל. הוא פיתח תהליך אצילי משלו, זה היה PEJO. תהליך אצילי להדפסה ה-19 המיוחד. ברוח סגנון הצילום החדש, הוא עשה תמונות נהדרות, וטיפח את כל התהליכים האציליים כאמן. הם מפורסמים בזכות תמונות העירום שלו מלפני מלחמת העולם השנייה וכן בשל צילומי הדיוקנאות שלו של אנשים מפורסמים: בלה בארטוק, הסופר ומשורר לאיוש קשאק, דז'ה קוסטולאני, הצייר יוז'ף אגרי, הצ'לן פבלו קזאלס, רקדנית הבלט אנה פבלובה, הכוריאוגרף ורקדן ואצלב ניז'ינסקי. הוא נקרא גם לצלם את המדינאי הקומוניסטי היהודי-הונגרי, רודן הונגריה בין השנים 1945 לבין 1956 מתיאש ראקושי בן ה-60. עבודותיו פורסמו על ידי ה"דויטשה קונסט" (Deutsche Kunst) ו"הסטודיו האנגלי".
הוא היה גם מומחה אנין טעם מוכר מאוד של חפצי אמנות. נסע למקומות רבים ואסף רהיטים, ציורים וטקסטיל צרפתיים מהמאה ה-18 במומחיות אמיתית. הוא גם החזיק בשני נבלים עתיקים (נבל הולצמן), האחד הפך רכוש המוזיאון לאמנות שימושית והשני של המוזיאון להיסטוריה של המוזיקה של האקדמיה ההונגרית למדעים.
משפחתו

אביו היה שמואל גולדברגר, רואה חשבון יליד פץ', ואמו תרז שומאכר. ב-2 בנובמבר 1929, בבודפשט, ברובע 5, התחתן עם בתם של מארטון באלאז' ושל שרולטה גולדשטיין, עם האמנית היישומית רוזה רוז'ה. אשתו, רוזיקה, תמיד הייתה לצידו, וכדי להמשיך את עבודות בעלה, ייסדה את מלגת הצילום יוז'ף פצ'י, הניתנת לכישרונות צעירים מדי שנה. פצ'י הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
לקריאה נוספת

חייו של יוז'ף פצ'י (בהונגרית)
ביוגרפיה של יוז'ף פצ'י (באנגלית)
יוז'ף פצ'י, באתר moma (באנגלית)
יוז'ף פצ'י, באתר artnet
יוז'ף פצ'י, באתר Budapest Poster Galery (באנגלית)
József Pécsi Photography Scholarship
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség születési akv. 683/1889. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 733/1929. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12455027d (data)  GND: 118905880  ISNI: 0000 0000 7833 6285  LCCN: n99280748  NTA: 141259124  PIC: 68069  RERO: 02-A003718352  RKD: 362932  SUDOC: 033710945  ULAN: 500128082  VIAF: 66562266   WorldCat (עם VIAF): 66562266 
קברו של יוז'ף פצ'י בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה: 17B-8-38.
וס בראון

וסלי מייקל "וס" בראון (אנגלית: Wesley Michael "Wes" Brown; נולד ב-13 באוקטובר 1979 בלונגסייט, מנצ'סטר) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק כבלם.
קריירת מועדון

בראון החל לשחק כדורגל באקדמיה לכדורגל של מנצ'סטר יונייטד. אף שהשקיע מיטב זמנו ומרצו בכדורגל, לא זנח את הלימודים והיה תלמיד מחונן. ב-1996 חתם לראשונה על חוזה מקצועני ביונייטד. כבר בגיל נוער קטף תארים בשורות קבוצתו, כשזכה בגביע האנגלי ובאליפות הליגה לנוער, ובתואר אישי כשנבחר לשחקן הצעיר המצטיין של אקדמיית הנוער בעונות 1997/1998 ו-1998/1999.
ב-4 במאי 1998 ערך בראון את הופעת הבכורה שלו נגד לידס יונייטד כשנכנס כמחליף, ובעונה הבאה שותף יותר כששיחק מספר משחקים כמגן ימני וכבלם, לצד יאפ סתאם. באותה עונה, זכה ווס בראון עם מנצ'סטר בטרבל. בעונת 1999/2000 סבל בראון מפציעה ומיעט לשחק. הוא שב לאיתנו בעונות הבאות ואף זומן לסגל נבחרת אנגליה למונדיאל 2002, אולם בסוף עונת 2002/2003 נפצע שוב כשקרע את הרצועה הצולבת והחמיץ את רוב העונה הבאה.
למרות יכולתו הטובה והשבחים הרבים שלהם זכה ממאמנו אלכס פרגוסון ומהתקשורת, בראון לא זומן לסגל נבחרתו ליורו 2004 ולמונדיאל 2006, אך זומן שוב לסגל הנבחרת במוקדמות יורו 2008.
בראון היה שותף לזכייה בתארים לאורך העשור, אליפויות, גביעים, גביע הליגה וזכייה נוספת בליגת האלופות.
ב-7 ביולי 2011 חתם בסנדרלנד. ב-21 בספטמבר 2016 חתם בבלקברן רוברס. ב-15 באוגוסט 2017 חתם בקראלה בלאסטרס מליגת העל ההודית שם סיים את הקריירה שלו שחקן.
לבראון שני אחים: קלייב בראון וריס בראון, כדורגלן אף הוא.
תארים

אליפות: 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009
הגביע האנגלי: 1998/1999, 2003/2004
גביע הליגה: 2005/2006, 2009/2010
ליגת האלופות: 1998/1999, 2007/2008
אליפות העולם לקבוצות: 2008
ועידת קונסטנטינופול השלישית

ועידת קונסטנטינופול השלישית הייתה ועידה אקומנית של הכנסייה, אשר נערכה בשנים 680–681 תחת הקיסר הביזנטיני קונסטנטינוס הרביעי וגינתה את המינות המונותליטית.
רקע היסטורי

המינות המונותליטית הוצעה בעשור הרביעי של המאה ה-7 כפשרה בין האורתודוקסיה הדיופיזיטית לקהילות המיאפיזיטיות אשר פרשו מהכנסייה בעקבות ועידת כלקדון על ידי הקיסר הרקליוס ופטריארך קונסטנטינופול סרגיוס הראשון. היא התגלתה עד מהרה כסלע מחלוקת בין הקיסרות הביזנטית (אשר רצתה לבסס את המונותליטיות כדוקטרינה הרשמית בקיסרות) לבין הכנסייה המערבית, ובראשה האפיפיור. הדברים הגיעו עד כדי כך, שהקיסר הביזנטיני קונסטנס השני צר על רומא, הדיח, כלא ולבסוף הגלה את האפיפיור מרטינוס הראשון, אחד המתנגדים החריפים של המונותליטיות.
מהלך הוועידה והחלטותיה

על-מנת ליישב את הסכסוך ולהפיג את המתח בין קהילות המזרח לקהילות המערב, החליט הקיסר קונסטנטינוס הרביעי פוגונטוס לזמן כנס של הייררכים מקונסטנטינופול בנוכחות נציגים של הפטריארכיות האחרות. הכנס נפתח ב-7 בנובמבר 680 בנוכחות הקיסר, ומיד הכריז על עצמו כעל הוועידה האקומנית השישית, הכרזה שהייתה מבחינה מסוימת חוקית, שכן בכנס נכחו נציגים של כל הפטריארכיות (רומא, קונסטנטינופול, אלכסנדריה, אנטיוכיה וירושלים). בסך הכול היו בוועידה כ-200 בישופים, ועל החלטותיה חתומים 174.
ב-18 מושביה של הוועידה נדונה בעיקר הסוגיה המונותליטית. לבסוף רוב הנוכחים בוועידה השתכנעו ממכתבו של האפיפיור דאז אגתו, והחליטו לדחות את הדוקטרינה המונותליטית כמינות, ולקבל תחתיה את הגישה הדיותליטית, דהיינו שלישו, על שני טבעיו, אלוהי ואנושי, היו שני רצונות (thelema) ושתי פעולות (energia), אלוהית ואנושית, אשר התקיימו בהסכמה מלאה זו לצד זו.
מקריוס פטריארך אנטיוכיה, אשר התמיד בתמיכתו במונותליטיות, הודח והוכרז אנאתמה. כמו כן הוחלט להכריז אנאתמה על יוזמיה ותומכיה של המינות, כגון סרגיוס הראשון, קירוס האלכסנדרוני והאפיפיור הונוריוס, ומאידך לזכות את מגיני האורתודוקסיה אשר נרדפו על ידי הקיסרות קודם לכן, האפיפיור מרטינוס הראשון ומקסימוס המוודה.
הוועידה ננעלה ב-16 בספטמבר 681 בנוכחות הקיסר קונסטנטינוס, והחלטותיה אושרו על ידי האפיפיור החדש לאו השני (האפיפיור אגתו מת במהלך הוועידה).
ראו גם

הקיסרות הביזנטית
המינות המונותליטית
וירג'יניה המילטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במרץ 1936 ילו ספרינגס, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בפברואר 2002 (בגיל 65) דייטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אנטיוק, מכללת אנטיוק, אוניברסיטת המדינה של אוהיו 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 יצירות בולטות:  מ.סי היגינס, הגדול 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 בן או בת זוג:  ארנולד אדולף 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הלאומי (1975)  מדליית לורה אינגלס וילדר (1995)  פרס גוסטב היינמן (1991)  מדליית רג'ינה (1990)  Coretta Scott King Award (1979)  Jane Addams Children's Book Award (1989)  היכל התהילה של נשות אוהיו (1993)  פרס אדגר (1969)  מדליית ניוברי (1975)  פרס אנדרסן (1992, 1992)  עמיתי מקארתור  פרס אנדרסן 
 www.virginiahamilton.com
 
וירג'יניה אסתר המילטון (Virginia Esther Hamilton ; 12 במרץ 1936 - 19 בפברואר 2002) הייתה סופרת ילדים ומרצה אפרו-אמריקנית.
במהלך חייה כתבה מעל לארבעים ספרים, חלקם עוסקים במציאות חייהם של אפרו-אמריקאים בארצות הברית באמצעות סוגות שונות, ובשנת 1975 הייתה האפרו-אמריקנית הראשונה שזכתה על ספרה במדליית ניוברי, המוענקת לסופרים משפיעים בספרות הילדים האמריקאית. בשנת 1992 זכתה בפרס אנדרסן, הפרס היוקרתי בעולם לספרות ילדים ונוער.
קורות חיים > ילדות ונעורים

המילטון נולדה בשנת 1936 בחווה ביֵלוֹ ספרינגס (״פרחים צהובים״), אוהיו, לקנת׳ ג׳יימס ואטה בל פרי המילטון. משפחת אִמָהּ התגוררה במקום מאז 1850 לערך, עת הסתיימה מלחמת האזרחים. בבית קיבלה עידוד לקריאה וכתיבה, והחלה להתנסות בכתיבה כבר בגיל 10. היא הצטיינה בלימודיה בתיכון וקיבלה מלגה מלאה לקולג׳ "אנטיוק" (Antioch College), ובשנת 1956 עברה לאוניברסיטת אוהיו, שם למדה ספרות וכתיבה יוצרת.
קורות חיים > קריירה

ב-1958, בגיל 22, המילטון עברה לעיר ניו יורק, שם עבדה בעבודות מזדמנות ולמדה ספרות ב"בית הספר החדש למחקר חברתי". שם גם פגשה את המשורר ארנולד אדוף, ונישאה לו בשנת 1960. בעוד הוא עבד כמורה ופרנס אותם, היא יכלה להקדיש את זמנה לכתיבה, וב-1967 פרסמה את ספרה ״זילי״ (Zeely), שהיה הראשון מבין יותר מארבעים ספרים שכתבה. ב-1969 עברה חזרה לחווה של משפחתה באוהיו והמשיכה בכתיבת ספרים. לצד כתיבתה הענפה, בין 1986 ל-1988 הרצתה במחלקת החינוך בקולג' קווינס, ניו יורק, ובין 1988 ל-1989 באוניברסיטת אוהיו.
קורות חיים > פטירתה

המילטון נפטרה מסרטן השד בדייטון, אוהיו, ב-19 בפברואר 2002.
לאחר מותה התפרסמו שלושה ספרים נוספים:
(2003) "Bruh Rabbit and the Tar Baby Girl"
(2004) "Wee Winnie Witch’s Skinny: An Original African American Scare Tale"
(2010) "Virginia Hamilton: Speeches, Essays, and Conversations".
פעילות מקצועית > ספרים ופרסים בולטים

ב-1967 המילטון פרסמה את ספרה הראשון, ״זילי״ (Zeely), שזכה בפרס איגוד הספריות האמריקאי (ALA). הספר זכה גם בפרס ננסי בלוך. ב-1971 פרסמה את "הכוכב של בראון הקטן" (The Planet of Junior Brown), שזכה בפרס המדף של לואיס קרול.
בשנת 1974 פרסמה את ספרה השביעי, ״מ.סי היגינס, הגדול״ (M.C. Higgins, the great), שזכה במדליית ניוברי - מה שהפך את המילטון לסופרת האפרו-אמריקנית הראשונה שזכתה בפרס זה. נוסף על כך, הספר זכה בפרס הספר הלאומי, בפרס המדף של לואיס קרול, והוא הוגדר על ידי הניו יורק טיימס כספר הילדים הבולט של השנה. בשנת 1992 זכתה בפרס אנדרסן, הפרס היוקרתי ביותר בעולם לספרות ילדים, על כלל ספריה (הפרס לא מוענק כמחווה לספר ספציפי, אלא כהערכה כללית על היצירה). בנוסף, הוענקו לה תעודות כבוד מאוניברסיטאות רבות.
הייחוד של יצירתה הוא בתיאור מציאות החיים המורכבת של כהי עור בארצות הברית. המילטון נהגה לכנות את יצירתה ״ספרות השחרור״. ספריה לא תורגמו לעברית.
פעילות מקצועית > רשימת יצירות ושנת הוצאה

Zeely (1967)
The House of Dies Drear (1968)
The Time-Ago Tales of Jadhu (1969)
The Planet of Junior Brown (1971)
W. E. B. Du Bois: A Biography (1972)
Time-Ago Lost: More Tales of Jahdu (1973)
M.C. Higgins, the Great (1974)* Paul Robeson: The Life and Times of a Free Black Man. (1974)
The Writings of W .E. B. Du Bois (1975)
Arilla Sun Down (1976)
Justice And Her Brothers (1978) - (טרילוגיית “הצדק”, ספר 1)
Dustland (1980) - (טרילוגיית “הצדק, ספר 2)
Jahdu (1980)
The Gathering (1981) - (טרילוגיית “הצדק”, ספר 3)
Sweet Whispers, Brother Rush (1982)
Willie Bea and the Time the Martians Landed (1983)
The Magical Adventures of Pretty Pearl (1983)
A Little Love. (1984)
Junius over far (1985)
The People Could Fly: American Black Folktales (1985)
A White Romance (1987)
The Mystery of Drear House (1987) (Dies Drearהמשך ל)
In the Beginning: Creation Stories from Around the World (1988)
Anthony Burns: The Defeat and Triumph of a Fugitive Slave (1988)
The Bells of Christmas (1989)
Cousins (1990)
The Dark Way: Stories from the Spirit World (1990)
The all Jahdu storybook (1991)
Drylongso (Illustrated by Jerry Pinkney) (1992)
Plain City (1993)
Many Thousand Gone (1993)
Her Stories: African American Folktales, Fairy Tales, and True Tales (1995)
Jaguarundi (1995)
When Birds Could Talk & Bats Could Sing: The Adventures of Bruh Sparrow, Sis Wren, and Their Friends (1996)
A Ring of Tricksters: Animal Tales from America, the West Indies, and Africa (1997)
Second Cousins (1998)
Bluish (1999)
The Girl Who Spun Gold (2000)
Time Pieces: The Book of Times (2001)
Bruh Rabbit and the Tar Baby Girl (2003)
Wee Winnie Witch's Skinny: An Original African American Scare Tale (2004)
The People Could Fly: The Picture Book (2005)
Virginia Hamilton: Speeches, Essays, and Conversations. (נערך ע”י ארנולד אדוף וקייסי קוק)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ביוגרפיה, באתר וירג'יניה המילטון - האתר הרשמי (באנגלית)
↑  פול היינס, Virginia Hamilton, Horn Book Magazine (באנגלית)
↑  מרגלית פוקס, Virginia Hamilton, Writer For Children, Is Dead at 65, New York Times, ‏20.2.02 (באנגלית)
1 2  Virginia’s Books, וירג'יניה המילטון - האתר הרשמי (באנגלית)
1 2  Awards and Honors, וירג'יניה המילטון - האתר הרשמי (באנגלית) (ארכיון)
↑  Virginia Hamilton - Biography, Biography, ‏2.4.14 (באנגלית) (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729630705171  BIBSYS: 90245867  BnF: cb12113361k (data)  CiNii: DA01496524  GND: 119228068  ISNI: 0000 0001 1491 5488  LCCN: n2003037861  NDL: 00442317  NLK: KAC200309212  NTA: 071241175  SELIBR: 208077  SNAC: w6bk22jj  SUDOC: 02952573X  VIAF: 49256750   WorldCat (עם VIAF): 49256750
וס אנסלד הבן

| --- | --- |

וס אנסלד הבן, 2021
 לידה:  20 בספטמבר 1975 (בן 49) קטונסוויל, מרילנד, ארצות הברית 
 עמדה:  מאמן
 גובה:  1.88 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
 דראפט:  לא נבחר, 1997
 קבוצות כמאמן
 2005–2011 2011–2012 2012–2015 2015–2021 2021–2024 :  וושינגטון ויזארדס (עוזר) גולדן סטייט ווריורס (עוזר) אורלנדו מג'יק (עוזר) דנוור נאגטס (עוזר)  וושינגטון ויזארדס
 
וסלי סיסל "וס" אנסלד הבן (באנגלית: .Wes Unseld Jr) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, אשר שימש כמאמן הראשי של קבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA משנת 2021 עד שהועבר מתפקידו בינואר 2024. בנו של כדורסלן העבר וחבר היכל התהילה של הכדורסל, וס אנסלד.
ביוגרפיה

אנסלד נולד בקטונסוויל שבמרילנד, ובין השנים 1993–1997 למד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס אשר בבולטימור הסמוכה. לאורך התקופה שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "ג'ונס הופקינס בלו ג'ייז" – שהשתתפה בליגת המכללות השלישית (NCAA Division III).
מיד עם סיום לימודיו, בשנת 1997, מונה לסקאוט בקבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, אשר הג'נרל מנג'ר שלה היה אביו – וס אנסלד. בשנת 2005 קוּדם לתפקיד עוזר מאמן בקבוצה, תחת המאמן הראשי אדי ג'ורדן. ב-3 העונות הבאות הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA, וב-3 העונות העוקבות לא העפילה אליו כלל, תחת המאמנים אד טאפסקוט ופליפ סונדרס.
בשנת 2011 עבר לצוות האימון של גולדן סטייט ווריורס, אותה אימן מארק ג'קסון.
בין השנים 2012–2015 שימש כעוזר מאמן באורלנדו מג'יק, תחת המאמן ז'אק ווהן. בפברואר 2015 פוטרו ווהן ואנסלד מתפקידם.
בקיץ 2015 הצטרף לצוות האימון של מאמן דנוור נאגטס הנכנס, מייקל מלון, ושנה לאחר מכן קוּדם לתפקיד עוזר המאמן הבכיר. בעונת 2019/2020 העפילה הקבוצה לגמר האזור המערבי בפלייאוף, לראשונה מזה 11 עונות.
לקראת עונת 2021/2022 מונה אנסלד למאמן הראשי של וושינגטון ויזארדס, במקומו של סקוט ברוקס.
בתאריך ה-25 בינואר 2024 הוחלט להעבירו מתפקיד המאמן הראשי לתפקיד יועץ מקצועי להנהלה הקבוצה. בריאן קיף שהיה עוזרו של וס מונה במקומו לתפקיד מאמן זמני עד סיום העונה.
הערות שוליים

↑  Wizards name Wes Unseld Jr. head coach, באתר הקבוצה, 17 ביולי 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טניס כדורגל

משחק טניס כדורגל, 2014
טניס כדורגל (באנגלית: Footballtennis, מוכר גם בשם: Futnet) הוא ספורט ומשחק כדור שמשחקים עם כדור כדורגל על פני מגרש המחולק באמצעות רשת נמוכה לשתי מחציות. בכל אחת מן המחציות נמצאת קבוצה (הכוללת שחקן אחד, שניים או שלושה) שמטרתה להכות בכדור, ולהקפיצו מעבר לרשת אל עבר האזור של הקבוצה היריבה, באמצעות נגיעה בכדור באיבר כלשהו מאיברי השחקנים (למעט בידיהם), כך שיקשה על הקבוצה השנייה להחזיר את הכדור אל מעבר לרשת.
היסטוריה

בשנת 1922 החלו חברי מועדון הכדורגל סלביה פראג לשחק משחק שאותו כינו "כדורגל מעל החבל." המשחק כונה כך מפני שהוא שוחק בתחילה מעל חבל שהיה תלוי אופקית בין שתי מחציות המגרש. בהמשך, הוחלף החבל ברשת. כל אחת מן הקבוצות כללה, בדרך כלל, שניים או שלושה שחקנים ובכל מהלך של המשחק יכלה כל קבוצה לגעת, לכל היותר, שלוש פעמים בכדור (כאשר אין שחקן אחד נוגע בכדור פעמיים ברצף). בין נגיעה לנגיעה ניתן לתת לכדור לקפוץ על המגרש פעם אחת.
בשנת 1940 נכתבו הכללים הרשמיים הראשונים למשחק. גביע ה-futnet הראשון שוחק בשנת 1940 ובין 1953–1961 התקיימה ליגת ה-futnet הראשונה שנקראה Trampská liga. בשנת 1961 הוכר ה-Futnet כספורט רשמי על ידי ארגון הספורט הצ'כוסלובקי (ČSTV) והוקמה ועדת ה-futnet של פראג. בשנת 1971 נוסדה התאחדות ה-futnet הצ'כית ("Český nohejbalový svaz") ובשנת 1974 נוסדה ההתאחדות הסלובקית המקבילה.
תחרויות בינלאומיות רשמיות קיימות כבר כמה עשרות שנים. אליפויות אירופה מתקיימות מאז 1991 ואליפות העולם מאז 1994.
חוקים

ישנם שלושה סגנונות של Futnet:
יחיד: שחקן אחד בכל קבוצה, שתי נגיעות, הקפצה אחת בכל הקטגוריות, מידות המגרש 9 מ' × 12.8 מ'.
צמדים: שני שחקנים, שלוש נגיעות (אך לא שתי נגיעות רצופות של אותו שחקן), הקפצה אחת מותרת לגברים ושתי הקפצות לנשים וג'וניורים, מידות המגרש 9 מ' × 12.8 מ'.
שלישיות: שלושה שחקנים, שלוש נגיעות (אך לא שתי נגיעות רצופות של אותו שחקן), הקפצה אחת מותרת לגברים ושתיים לנשים וג'וניור, מידות המגרש 9 מ' × 18 מ'.
בכל הסגנונות, מערכה נגמרת כאשר אחד הצדדים מגיע ל-11 נקודות, עם הפרש של שתי נקודות. אם לא קיים הפרש כזה, מאריכים את המשחק בנקודה נוספת אך לא מאריכים מעבר ל-15 נקודות. כדי לנצח משחק, הקבוצה צריכה לנצח בשתי מערכות. גובה הרשת 1.10 מ. אסור לשחקנים לעת ברשת במהלך המשחק, נגיעה ברשת מעניקה נקודה לקבוצה היריבה. כדור ה- Futnet דומה לכדורגל במידותיו, אך הוא מודבק, עשוי 32 פאות, מעור סינתטי (או טבעי) וכאשר הוא מנופח כראוי, הוא אמור לקפוץ יותר מחצי מטר.
התאחדויות בינלאומיות

בשנת 1987 הוקמה התאחדות הטניס כדורגל הבינלאומית (IFTA, ששמה לימים ל- FIFTA, ההתאחדות הבינלאומית של טניס כדורגל).
בשנת 2010 נוסדה ההתאחדות הבינלאומית של ה-futnet (ושמה בקיצור: UNIF) על ידי כמה מחברי FIFTA לשעבר, שאחריהם הצטרפו מדינות אחרות, כדי לשלוט, להסדיר ולקדם את ענף הספורט הזה. בדצמבר 2012 היו ב-UNIF 17 מדינות חברות.
באפריל 2010 הוקמה התאחדות ה-Futnet האירופית (EFTA) במרסיי, צרפת, כדי לחדש את הספורט באירופה. חברי EFTA הנוכחיים כוללים את שווייץ, צרפת, צ'כיה, סלובקיה, רומניה, אירלנד, ארץ הבסקים, דנמרק, אנגליה, פולין, אוקראינה ואוסטריה. EFTA הוא האגודה היבשתית של יוניף באירופה.
שם בינלאומי

אף על פי שטניס כדורגל (footballtennis) הוא עדיין כינוי נפוץ לספורט זה, המילה futnet משמשת יותר ויותר כשם בינלאומי חדש כדי לשקף את האופי העצמאי באמת של תחרות ספורט זו שיש לו חוקים, תקנות, תחרויות ואיגודים משלו.
הערות שוליים

↑  היסטוריית ה-futnet בצ'כיה וסלובקיה (בצ'כית)
↑  "International Development of Futnet between 1987 and 2011".
↑  "Members of Union Internationale de Futnet".
↑  "Members of European Futnet Association".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph205099
זרבובית

זרבובית של מכונת קפה
כד קרמיקה עם זרבובית ארוכה מוגבהת מהאלף השני לפנה"ס במוזיאון הלאומי של איראן
זרבובית היא פיה של כלי מזיגה. בין כלי המזיגה היכולים להכיל זרבובית נמצאים: קומקום, כד, קנקן ועוד.
המילה

מקורה של המילה בעברית משנאית: ”בכוסות שיש להן זרבוביות” (ויקרא רבה, ה), כאשר משמעות המונח היא צינור למזיגת נוזל, בדומה למרזב הבית - אשר מקורו באותו שורש: "זרב"; הוראת השורש היא זרימה, נזילה ושטיפה.
בשפה העברית המודרנית, משמש המונח בהשאלה גם לכינוי לחלק הפנים הקדמי של בעל חיים, הכולל את חרטומו, וזאת בשל האף הצר והארוך של בעל החיים.
בתרבות > באמנות

לאורך ההיסטוריה ניתן לראות שימושים אמנותיים בזרבוביות של כלים. בחפירות ארכאולוגיות התגלו כלים בני אלפי שנים בהם פוסלה הזרבובית של הכלי, כשהיא לרוב מתארת זרבובית בעל חיים. פיסול זה נעשה הן מטעמי אמנות והן מטעמי דת.
בתרבות > בבידור

בתרבות הישראלית זכה המונח לפופולריות בשל המערכון שכתב דן אלמגור עבור שלישיית "הגשש החיוור" - הצ'ופצ'יק של הקומקום במסגרת המערכון "הכה את המומחה" - שהיווה פרודיה על תוכניות הרדיו, בהן נהגו להציג קטעים של שאלות למומחים, ראיונות וכתבים. בין קטעי המערכון שזכו לפרסום רב והפכו השראה למטבעות לשון בעברית, היה הקטע בו נשאל "מומחה ללשון" כיצד נקרא "הצ'ופצ'יק של הקומקום, זה שמשפיך את התה" והתשובה שקיבל הייתה "זרבובית".
זרבובית בצורת ברווז מהתקופה הרומית שהתגלה בבריטניה, מוצג כיום במוזיאון דרבי
זרבובית בצורת ראש גמל, סטרפורדשייר, אנגליה, 1750
זרבובית בצורת מגילת קלף בידו של סופר, שושלת צ'ינג, שנת 1700 לערך, מוצג כיום במוזיאון טאפט
ביאורים

↑  במקור ברוסית, צ'ובצ'יק פירושו תלתל זעיר בולט בקדמת הראש.
ועידת צ'רנוביץ

תמונה קבוצתית של משתתפי הוועידה
ועידת צ'רנוביץ או הוועידה [הראשונה] לשפה היידית (ביידיש: טשערנאָוויצער קאָנפֿערענץ או די [ערשׂטע] קאָנפֿערענץ פֿאָר דער יודישער שפּראַך), המכונה לעיתים ועידת הסופרים היהודים, הייתה ועידה אשר התכנסה בין 30 באוגוסט ו-3 בספטמבר 1908 בעיר צ'רנוביץ (אז בירת דוכסות בוקובינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה) ביוזמתו של נתן בירנבוים, ובתמיכתם של חיים ז'יטלובסקי, דוד פינסקי, יעקב גורדין ומנהיגי תרבות יהודים נוספים.
בין המשתתפים: שלום אש, הירש דוד נומברג, נח פרילוצקי, אברהם רייזן, א. אלמי (אליהו-חיים שעפּט), גרשם באדר, אסתר פרומקין, משה לייב הלפרן, מתתיהו מייזס, מיכאל וייכרט. י"ל פרץ, ממנהיגי הוועידה (אז בן 56), היה זקן המשתתפים.