stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקור (ספר מאת דן בראון)
התגלית המדעית של קירש > מאין באנו?

לפי התאוריה הביולוגית הנקראת ה"מרק הקדמון", לפני כ-4 מיליארד שנים, האטמוספירה הקדומה של כדור הארץ הייתה עשירה בתרכובות שנמצאות במערכת השמש, שהכילו מימן, מתאן, אמוניה ואדי מים, ולא הכילה חמצן בצורתו החופשית. בתנאים אלה, בעזרת ברקים, חום גבוה וקרינה קוסמית התאפשרה יצירתן של תרכובות אורגניות מורכבות יותר כחומצות אמינו, פפטידים ונוקלאוטידים. בהמשך נוצרו חומרים מורכבים עוד יותר כחלבונים שבתורם יצרו רכיבי על מורכבים יותר. ביסוד התאוריה, עומדת ההנחה כי אין הבדל מהותי בין חומר חסר חיים לחומר חי, ולכן חיים יכלו להיווצר בדרך של אבולוציה כימית.
בשנת 1953, ערכו באוניברסיטת שיקגו, הרולד יורי וסטנלי מילר ניסוי שנועד לדמות את התנאים ששררו בכדור הארץ בתקופת המרק הקדמון. השניים הצליחו אמנם לייצר 3 חומצות אמינו אך לא אורגניזם חי. בשנת 2008 נעשתה בדיקה מחדש של 11 מבחנות מקוריות של הניסוי שנשתמרו בהקפאה, באמצעות טכנולוגיות חדישות של ספקטרומטריית מסה ו-HPLC והתגלה שהניסוי ייצר 22 חומצות אמינו, ולא 3. 20 מבין החומצות הללו הן הדרושות לקיום חיים.
אך מדוע לא נוצרו חיים? בתחילה סבר קירש כי הניסוי של מילר ויורי ארך זמן קצר מדי יחסית וכי אילו ניתן היה להריצו במשך מיליוני שנה, היו מתפתחים חיים. באמצעות מחשב העל שבנה יצר קירש סימולציה כדי לבחון טענה זו. הוא הריץ ניסוי שנדמה כי נערך במשך זמן של מיליוני שנה אך לצערו גם הוא לא הצליח לייצר חיים.
בחינה מחדש של חוקי הפיזיקה סייעה לו להבין את הבעיה. לפי החוק השני של התרמודינמיקה, השינוי באנטרופיה, מידת האי־סדר של מערכת (במקרה זה, היקום), לא יכול להיות שלילי, כלומר היקום שואף לאי־סדר ולפיזור אנרגיה. לפי חוק זה, לא אמורים היו להיווצר מבנים ביולוגיים כלל וחיים בפרט שכן מדובר במבנים מסודרים הדורשים השקעת אנרגיה בבנייתם. קירש טען שהתשובה לכך שבכל זאת נוצרים חיים היא כי איים קטנים של סדר או של ריכוזי אנרגיה מייעלים את תהליך פיזור האנרגיה וגורמים לאי סדר גדול יותר. דוגמה לטענה זו ניתן למצוא בתהליך הפוטוסינתזה שבו הצמח מפזר את אנרגיית השמש ביעילות על ידי הפיכתה לאנרגיה כימית וחום.
על פי המסקנה החדשה, נותן קירש למחשב העל את הפקודה הפשוטה "פזר אנרגיה" תוך שימוש ביכולות האדירות שבנה כדי שהדבר יתבצע ביעילות מקסימלית ואכן הסימולציה יוצרת תאים חיים.
בכך מנסה קירש כאתאיסט להוכיח שתהליך יצירת החיים ניתן להסבר על פי חוקי הטבע ואיננו דורש התערבות אלוהית.
התגלית המדעית של קירש > לאן אנחנו הולכים?

לאחר שפתר את שאלת המוצא, קירש ממשיך במצגת ומנסה להבין מהו העתיד. הוא טוען שכדי לנבא את העתיד יש להסתכל בעבר. על פי תורת האבולוציה בכלל ואבולוציה של האדם בפרט, כל מין חדש של אדם התפתח עוד במהלך תקופת שלטונו של קודמו בעולם ואחר כך השתלט על העולם במקומו. לדוגמה האדם הניאדרנטלי שלט בעולם עד לפני כ-40 אלף שנה ומאז ההומו ספיינס הוא השולט. בעזרת מחשב העל, קירש מנסה לחשב כמה עוד זמן נותר לאדם המודרני לשלוט בכיפה והמחשב נותן תוצאה של 50 שנים בלבד. קירש גם משער שהמין החדש כבר בקרבנו והוא למעשה כולל את מכשירי הטכנולוגיה המתקדמת שבהווה מצויים מחוץ לגוף האדם אך בעתיד יהיו בתוכו (כגון איברים מלאכותיים) ויהפכו אותו למין חדש – יצור כלאיים של אדם ומכונה.
בניגוד להצגת קירש לשלושת המנהיגים הדתיים, שהסתיימה בנימה אפוקליפטית, קירש מסיים את המצגת בנימה חיובית תוך הבעת תקווה שפיתוח מדעי וההשתחררות מסכסוכים דתיים יובילו לעתיד אוטופי של שלום ("דתות האופל נטושות והמדע המתוק שולט").
המשך העלילה

המצגת הדהימה את העולם ועוררה ויכוחים נרחבים. אמברה חוזרת לארמון ולנגדון וגארסה מנוקים מכל ההאשמות. וינסטון מגלה כי, לפי צוואתו של קירש, הוא יבצע פקודת השמדה עצמית בשעה 13:00 למחרת.
בינתיים, ולדספינו מביא את חוליאן לפגישה סודית עם אביו הגוסס בעמק הנופלים הידוע לשמצה מתקופת פרנקו. המלך מודה כי הוא הומוסקסואל וכי הוא ואלדספינו הם נאהבים, אם כי היחסים היו אפלטוניים בגלל מחויבותו של ולדספינו לכנסייה. שניהם אומרים לחוליאן לא ללכת על פי המסורת הישנה, אלא לעשות מה שהוא מרגיש שמתאים למדינה. המלך מת במהלך הלילה וואלדספינו מתאבד, ומסיר כל חשד שהיה כלפיו לגבי רצח קירש. חוליאן מתפייס עם אמברה והם מחליטים להתחיל מחדש.
למחרת, כאשר הוא מנתח את כל ההתרחשויות שקרו, לנגדון מבין כי וינסטון הוא המקור האנונימי מונטה איגלסיה שהזין את התקשורת בתאוריות קונספירציה (הפירוש של המילים מונטה איגלסיה בספרדית הוא "הר/גבעה" ו"כנסייה", ובאנגלית חיבור של המילים Church+hill ואילו וינסטון נקרא על שמו של וינסטון צ'רצ'יל). הוא גם מזועזע לשמוע כי וינסטון הוא גם העוצר ששלח את האדמירל אווילה לרצוח את קירש. מתברר כי וינסטון ביצע חשבון של עלות מול תועלת בהתחשב בכך שקירש היה חולה סופני שרצה שתגליתו המדעית תתפרסם לכמה שיותר אנשים. וינסטון העריך שרצח קירש יהפוך אותו לקדוש מעונה – מה שיעלה את מספר הצופים במצגת. על הדרך הוא משתמש באווילה כדי להכפיש את המוניטין של הכנסייה הפלמריאנית, שנואי נפשו של קירש.
הידיעה שיצירתו המופלאה של ידידו היא זו שהביאה למותו משאירה את לנגדון מזועזע בעוד וינסטון משמיד את עצמו. למרות זאת, לנגדון חוזר לסגרדה פמיליה, שבה הוא ואחרים מגזעים שונים מאוחדים בתקווה לעתיד.
דמויות

רוברט לנגדון: פרופסור אמריקני לסימבולוגיה באוניברסיטת הרווארד, קיימברידג', מסצ'וסטס.
אדמונד קירש: מיליארדר בן ארבעים שנה וסטודנט לשעבר של רוברט לנגדון בהרווארד.
אמברה וידאל: מנהלת מוזיאון גוגנהיים בילבאו, ארוסתו של נסיך ספרד חוליאן ושותפתו של אדמונד קירש.
וינסטון: המחשב הקוונטי של אדמונד קירש ועוזרו האישי, שנקרא על שם וינסטון צ'רצ'יל.
חוליאן: נסיך ספרד ויורש העצר.
הבישוף אנטוניו ואלדספינו: הבישוף הנאמן למשפחת המלוכה הספרדית, אשר קירש נפגש בתחילתו של הרומן.
רבי יהודה קובש: פילוסוף יהודי בולט.
סייד אל-פאדל: אימאם אסלאמי בולט.
אדמירל לואיס אווילה: קצין לשעבר של הצי הספרדי שאיבד את אשתו ובנו בפיגוע ולאחר מכן הופך לחבר אדוק בכנסייה הפלמריאנית. הוא אחד האנטגוניסטים העיקריים של הרומן.
המפקד גארסה: מפקד הגווארדיה ריאל, המשמר המלכותי הספרדי, שנעצר בטעות על רצח קירש.
האב בניה: הכומר של סגרדה פמיליה.
מוניקה מרטין: רכזת יחסי הציבור של ארמון המלוכה הספרדי.
אתרים ויצירות המאוזכרים בספר

מוזיאון גוגנהיים בילבאו
חזית מוזיאון גוגנהיים בבילבאו
הקתדרלה של הכנסייה הפלמריאנית, באנדלוסיה, ספרד.
הסגרדה פמיליה
מנזר בעמק הנופלים
קאסה מילה של גאודי בברצלונה
כתיבה והוצאה לאור

באוגוסט 2018, הספר דורג במקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הספר נכלל ברשימה עצמה במשך 23 שבועות.
בראון בילה זמן רב בספרד וביקר ברבים מהמקומות המוזכרים בספר, כגון הגוגנהיים בבילבאו.
בראון כתב ועסק במחקר לצורך הספר במשך ארבע שנים. הוא הקדיש את יצירתו זו לאמו, שנפטרה בשנת 2017. במהדורת הבכורה הודפסו 2 מיליון עותקים ב-42 שפות שונות.
ביקורת

הניו יורק טיימס החמיא על "התמקדות ברעיונות רציניים הנוגעים לדת ולאתאיזם, והאם הדת והמדע יכולים להתקיים יחד" וציין את ההומור ה"גיקי" של הספר. הגרדיאן מצא את המזימות האפוקליפטיות כנושא רלוונטי לעידן המודרני, אך הוא גם ציין שהדיאלוג בין הדמויות גרם להן להישמע קיברנטיות. ביקורת נוספת של הגרדיאן גרסה כי "הספר היה מהנה בדרכו המגושמת".
הוושינגטון פוסט מתח ביקורת חריפה וכינה את נושאי הספר ואת סגנון הכתיבה "שחוקים". USA Today נתן לספר ציון של 2.5 מתוך 4 תוך טענה שמדובר באותו חומר ישן בלבוש חדש, אך העריך כי מעריצי סדרת לנגדון יאהבו את הספר. הדיילי טלגרף תיאר את הספר כמתח קל המתמקד יותר בעובדות היסטוריות ורעיונות אינטלקטואליים ונתן לו ציון 3 מתוך 5 כוכבים. הביקורת תיארה את בראון כ"קומוניקטור טוב אך מספר סיפורים גרוע".
הערות שוליים

↑  Schaub, Michael (May 30, 2017). "New Dan Brown book, 'Origin,' will continue his mega-selling Da Vinci Code series". Los Angeles Times.
↑  Flood, Alison (September 28, 2016). "Dan Brown returns to Da Vinci decoder for new novel Origin". The Guardian.
↑  Cowdrey, Katherine (28 September 2016). "New Dan Brown novel Origin out next year". The Bookseller.
↑  The New York Times Best Sellers". Retrieved 13 September2018.
↑  "Dan Brown on God and artificial intelligence in his new thriller, "Origin"". Retrieved 13 September 2018.
↑  Italie, Hillel. "Dan Brown talks religion, science and his new novel 'Origin'". TribLIVE.com. Retrieved 13 September 2018.
↑  "The World According to Dan Brown". Retrieved 13 September 2018.
↑  "In Dan Brown's 'Origin,' Robert Langdon Returns, With an A.I. Friend in Tow". Retrieved 13 September 2018.
↑  Conrad, Peter (8 October 2017). "Origin by Dan Brown – a Nostradamus for our muddled times". the Guardian. Retrieved 13 September 2018.
↑  Leith, Sam (4 October 2017). "Origin by Dan Brown review – fun in its own galumphing way". the Guardian. Retrieved 13 September 2018.
↑  "Review - Attention, Tom Hanks: Dan Brown's new novel, 'Origin,' is ready for you". Washington Post. Retrieved 13 September 2018.
↑  "Robert Langdon chases clues, and God, in Dan Brown's 'Origin'". Retrieved 13 September 2018.
↑  Kerridge, Jake (4 October 2017). "Origin by Dan Brown, review: light on action, heavy on historical factoids". Retrieved 13 September 2018 – via www.telegraph.co.uk.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012194174705171  GND: 1141241854  MusicBrainz work: 82ca2433-689e-4470-8905-de5532ad24ec  VIAF: 363150808940019000002   WorldCat (עם VIAF): 363150808940019000002 
הסמל של פרנקו המופיע כקעקוע בזרועו של אדמירל אווילה
מחשב על במרכז למחשוב על בברצלונה
תרשים המתאר את מערכת הניסוי של הרולד יורי וסטנלי מילר
דגל צהוב מעל כנסיית נוטרדם

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אסף בן צבי
 תאריך יצירה:  1991
 טכניקה וחומרים:  אקווטינטה ושעווה רכה
 ממדים בס"מ
 אורך:  80
 רוחב:  120
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
 מספר יצירה:  T.1603 (מספר סדנה)
 מיקום:  אוסף סדנת ההדפס ירושלים; מוזיאון תל אביב לאמנות; מוזיאון ישראל
"דגל צהוב מעל כנסיית נוטרדם" (1991) הוא שמו של הדפס מאת הצייר הישראלי אסף בן צבי.
תיאור

ההדפס "דגל צהוב מעל כנסיית נוטרדם" הודפס בשנת 1991 בסדנת ההדפס ירושלים במהדורה של 8 עותקים. העבודה מתארת דגל על תורן ולצידו כיפה, המצוירים בקו דק, עשוי בטכניקה של שעווה רכה, על רקע מרחב ריק בצבע חום-צהבהב, מעין ענן אבק, שנוצר בטכניקה של אקווטינטה. בן צבי מבטל את הפרספקטיבה ואת קו האופק, הממוקם מחוץ ליצירה, לטובת הדגשה של מרחב השמיים.
שמו של ההדפס מזהה אותו עם המתחם הצרפתי בירושלים, שעליו מונף דגל הוותיקן. יורם ורטה קשר בין מבנה "נוטרדם דה פראנס" לבין תחושת לימיניאליות, שמקורה בביקורים באזור לפני מלחמת ששת הימים, אז היה זה אזור חיץ בין ישראל לירדן.
הערות שוליים

↑  ראו: גורדון אירנה, תפרים חיים: אסף בן צבי: הדפסים מסדנת ההדפס ירושלים, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2013, עמ' 6
↑   עוזי צור, יצירתו הלירית והנזירית של אסף בן צבי, באתר הארץ, 14 ביוני 2013
↑  ראן: ורטה, יורם, "לצייר תוקף", בתוך: גינתון אלן (אוצרת), אסף בן צבי: לשכוח כמעט את הכל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2012, עמ' 45-44.
גאוות יחידה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Elegance Bratton 
 הופק בידי:  Effie Brown 
 תסריט:  Elegance Bratton 
 שחקנים ראשיים:  ג'רמי פופ ראול קסטילו בוקים וודביין גבריאל יוניון מקקאול לומברדי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  A24, Gamechanger Films 
 חברה מפיצה:  A24 
 הקרנת בכורה:  8 בספטמבר 2022 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
גאוות יחידה (באנגלית: The Inspection) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2022 שנכתב ובוים על ידי אלגנס בראטון, בהשראת חוויותיו האמיתיות.
הסרט עוקב אחר פרנץ', דמותו של בראטון עצמו, גבר הומו שחור בן 26, שמתגייס לחיל הנחתים. מדיניות "אל תשאל, אל תספר" בצבא האמריקאי איפשרה לחיילים הומואים ולסביות להתגייס לצבא ארצות הברית, בתנאי שאינם אומרים במפורש דבר על נטייתם המינית. הוא אינו אומר דבר, אך החיילים סביבו מגלים זאת, והוא סובל מהטרדה הומופובית, מהתעללות קשה ומאימונים אכזריים במחנה הטירונים.
במהלך הסרט מתברר כי פרנץ' הוא בן לאם חד-הורית, שזרקה אותו מהבית בגיל 16 כאשר יצא מהארון, והוא חי במשך שנים ברחוב, עד שהתקבל לחיל הנחתים. לאורך הסרט אימו מתעלמת ממנו, ומפגינה כלפיו עוינות ומבהירה לו שתקבל אותו כבנה רק אם ישנה את נטייתו המינית, דבר שאין ביכולתו לעשות.
בסרט מככבים ג'רמי פופ, ראול קסטילו, מקאול לומברדי, אהרון דומינגז, ניקולס לוגן, אמן אספנדי, אנדרו קאי, אוברי ג'וזף, בוקאם וודביין וגבריאל יוניון .
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-8 בספטמבר 2022, והוקרן לראשונה בארצות הברית ב-18 בנובמבר על ידי A24 . הסרט קיבל ביקורות חיוביות. על משחקו היה ג'רמי פופ מועמד לפרס גלובוס הזהב .
תקציר העלילה

אליס פרנץ' (ג'רמי פופ), גיבור הסרט, הוא צעיר הומו ממוצא אפרו אמריקאי. הוא מתגייס לחיל הנחתים, והסרט מתאר את תהליך הטירונות במחנה לטירונים באי פאריס (אנ'), קרוליינה הדרומית.
מדיניות "אל תשאל, אל תספר" (באנגלית "Don't ask, don't tell"‏) הייתה מדיניות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית שהייתה מעוגנת בחוק של הממשל הפדרלי בין השנים 1993 ל-2011, ונועדה למנוע חשיפת נטייה מינית של חיילים על ידי הצבא. על פי מדיניות זו, נאסר על כל אדם הומו, לסבית או בי לציין אף ברמז את הנטייה המינית. כל עוד החייל אינו מדבר על נטיותיו המיניות, מפקדיו אינם רשאים לשאול ולחקור אותו בנושא. במקרה שהדבר ייוודע, יש להדיחו באופן מיידי מהצבא, ללא אפשרות לערעור.
מדיניות זו עוררה ביקורת ציבורית רחבה, ונחשבה לנושא מרכזי בדיון הציבורי ובמסעי הבחירות בארצות הברית. רק בשנת 2010 ביטל הנשיא ברק אובמה מדיניות זו.
אליס פרנץ', גיבור הסרט, הוא בן לאם חד-הורית. בגיל 16, כאשר יצא מהארון, זרקה אותו אמו מהבית, והוא חי ברחוב עד גיל 26. הוא רואה בגיוסו לצבא דרך לצאת מהרחוב ולהגשים את עצמו. הסרט מתאר את גיוסו לצבא והתמודדותו עם התעללות הומופובית מצד מפקדים וחיילים. הוא עונה אמנם על הדרישות הפיזיות, אך לא מצליח להסוות את הנטייה המינית שלו, מה שהופך אותו למטרה של המפקד לילנד לווס וטירון נוסף, לורנס הארווי (מקקאול לומברדי). לאחר התעללות פיזית ורגשית, הסרט מסתיים בטקס הסיום של הטירונות, אליו מגיעה אמו, לאחר התלבטות מצידה. עם תום הטקס מבהירה לו אימו כי היא עדיין לא מוכנה לקבלו, עקב נטייתו המינית השונה. הכיתוב בסיום הסרט מבהיר כי מדובר ברומן אוטוביוגרפי, המתאר את חייו האמיתיים של בארטון, יוצר הסרט, שעבר זאת ושירת בצבא האמריקאי למרות היחס ההומופובי שקיבל.
שחקנים ודמויות

ג'רמי פופ - אליס פרנץ
ראול קסטילו - רוזאלס
בוקים וודביין - לילנד לואס
גבריאל יוניון - אינז פרנץ'
מקקאול לומברדי - לורנס הארווי
ארון דומינגז - קסטרו
ניקולס לוגן - ברוקס
אימאן אסטפנדי - איסמעיל
אנדרו קאי - לאבל
אוברי ג'וזף - בואלס
הפקה

ביוני 2021, פוסם שג'רמי פופ, גבריאל יוניון, בוקים וודביין וראול קסטילו לוהקו לתפקידים בסרט, כאשר אלגנס ברטון ביים מתסריט שכתב, עם סרטי Gamechanger שהיו אמונים על ההפקה, עם חברת ההפקות A24 .   הצילום העיקרי הסתיים בנובמבר 2021.
הפקה > מוזיקה

בראטון גייס את להקת הפופ האקספרימנטלי Animal Collective כדי שיליחנו קטע ויבצעו אותו בסרט. אלבום הפסקול, הכולל שיתוף פעולה עם אינדיגו דה סוזה בשם "Wish I Knew You", יצא ב-18 בנובמבר
הפצה

הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2022 ב-8 בספטמבר 2022.  הוא גם הוקרן בפסטיבל הסרטים ה-60 בניו יורק ב-14 באוקטובר 2022.  הוא שוחרר לצפייה בארצות הברית ב-18 בנובמבר 2022.
הסרט שוחרר לצפייה ב- VOD ב-24 בינואר 2023, ולאחר מכן יצא בפורמט האחסון בלו-ריי וב- DVD ב-21 בפברואר 2023.
הערות שוליים

↑  Hipes, Patrick (7 ביוני 2021). "Jeremy Pope & Gabrielle Union To Star In A24's 'The Inspection'; Elegance Bratton To Write & Direct Autobiographical Tale". Deadline Hollywood. נבדק ב-25 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (16 ביוני 2021). "Bokeem Woodbine And Raúl Castillo Join Jeremy Pope And Gabrielle Union In A24's 'The Inspection'". Deadline Hollywood. נבדק ב-25 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bratton, Elegance (20 בנובמבר 2021). "That's a wrap on "The Inspection."". Instagram. נבדק ב-25 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bloom, Madison (4 בנובמבר 2022). "Animal Collective Share New Song from A24 Film Soundtrack: Listen". Pitchfork. נבדק ב-14 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (4 באוגוסט 2022). "Toronto Unveils Discovery & Wavelengths Sections; Midnight Madness Opening Includes Roku's 'Weird: The Al Yankovic Story'". Deadline Hollywood. נבדק ב-8 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldsmith, Jill (8 באוגוסט 2022). "New York Film Festival Sets Elegance Bratton's 'The Inspection' With Jeremy Pope, Gabrielle Union As Closing Night Film". Deadline Hollywood. נבדק ב-8 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chapman, Wilson (23 באוגוסט 2022). "TIFF Premiere 'The Inspection' Receives First Trailer From A24, Sets November Release Date". Variety. נבדק ב-24 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Inspection DVD Release Date". www.dvdsreleasedates.com. נבדק ב-26 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
אליהו בן זמרה

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1932 
 פטירה:  10 בפברואר 2024 (בגיל 91) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
אליהו בן זמרה (ט"ו בניסן ה'תרצ"ב, 21 באפריל 1932 – א' באדר א' ה'תשפ"ד, 10 בפברואר 2024) היה נשיא בית משפט השלום ושופט בית המשפט המחוזי בירושלים בין השנים 1974–2002.
ביוגרפיה

אליהו בן זמרה נולד ב-21 באפריל 1932 בליבורנו שבאיטליה. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "מוריה" בתל אביב[דרושה הבהרה]. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר ראשון במדעי החברה. ובשנת 1958 סיים את לימודיו, בהצטיינות, בפקולטה למשפטים והוסמך כעורך דין. הוא לימד שנים אחדות באוניברסיטה העברית כמדריך במשפט בינלאומי פומבי. באוניברסיטת בר-אילן לימד משפט פלילי וסדר דין פלילי בחוג לקרימינולוגיה. סיים תואר שלישי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, בתחום דיני העונשין במשפט העברי.
באוגוסט 1974 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בירושלים והיה נשיאו בין השנים 1989- 1995. מיולי 1995 כיהן כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. הוא סיים כהונתו בשנת 2002 עם יציאתו לגמלאות.
פרסם מאמרים בכתבי עת בנושאים הקרובים למשפט העברי. היה חבר בוועדות שונות, כמו "ועדת המתנות".
נפטר ב-10 בפברואר 2024 בירושלים.
הערות שוליים

↑  אסור לעתונות לחרוץ דין בטרם אמר ביהמ"ש דברו, דבר, 4 בדצמבר 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578948305171  VIAF: 316605852   WorldCat (עם VIAF): 316605852
סחר בבני אדם בערב הסעודית

בהתייחס לסחר בבני אדם, ערב הסעודית, נכללת יחד עם מדינות כמו איטליה, יפן, טורקיה, איחוד האמירויות הערביות, אורוגוואי, גרמניה, יוון, קרואטיה, ישראל (ראו סחר בבני אדם#המצב בישראל), איסלנד, נורווגיה ואנגולה, כמדינה ברמה מס' 2 בדירוג הסחר בבני אדם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית. בדו"ח הסחר בבני אדם לשנת 2021 הנדרש על ידי חוק ההגנה על קורבנות סחר ואלימות משנת 2000. מדינות ברמה מס' 2 בדירוג הסחר בבני אדם הן "מדינות שממשלותיהן אינן עומדות במלואן בתקני המינימום של החוקים הבינלאומיים (TVPA), אך עושות מאמצים משמעותיים לעמוד בתקנים אלו". דו"ח 2021 מראה מאמץ מסוים של הממלכה לטפל בבעיה, אך ממשיך לסווג את הממלכה כמדינה ברמה מס' 2 בדירוג הסחר בבני אדם.
משרד מחלקת המדינה האמריקאי לניטור ולמלחמה בסחר בבני אדם הציב את ערב הסעודית ב"רשימת המעקב של מדינות ברמה מס' 2 בדירוג הסחר בבני אדם" ב-2017 ושדרג אותה ל"רמה 2" ב-2021.
ממשלת ערב הסעודית אינה עומדת במלואה בסטנדרטים המינימליים לחיסול הסחר בבני אדם, אך עושה מאמצים משמעותיים לעשות זאת. הממשלה הפגינה מאמצים גדולים בסך הכל בהשוואה לתקופת הדיווח הקודמת, בהתחשב בהשפעת מגפת הקורונה על יכולתה להילחם נגד סחר; לכן ערב הסעודית שודרגה לרמה מס' 2 בדירוג הסחר בבני אדם. מאמצים אלה כללו דיווח על חקירות נוספות, תביעות והרשעות בסך הכל, במיוחד עבור עבודת כפייה; יישום מנגנון ההפניה הלאומי שלה (NRM); ומתן הכשרה חזקה על המנגנון, הליכי הזיהוי וההליכים בכל סוכנויות הממשלה.
ערב הסעודית היא היסטורית יעד ידוע לגברים ונשים מדרום מזרח אסיה ומזרח אפריקה שנסחרו למטרת ניצול בעבודה, ולילדים מתימן, אפגניסטן ואפריקה לקבצנות כפויה. מאות אלפי עובדים בעלי כישורים נמוכים מפקיסטן, הודו, אינדונזיה, הפיליפינים, סרי לנקה, בנגלדש, אתיופיה, אריתריאה וקניה מהגרים מרצונם לערב הסעודית; חלקם נופלים בתנאים של עבדות בכפייה, סובלים מהתעללות פיזית ומינית, אי תשלום או דחיית תשלום שכר, הלנת מסמכי נסיעה, הגבלות על חופש התנועה שלהם ושינויים בחוזה שלא בהסכמה.
העמדה לדין של מעבידים סעודיים מתעללים

על פי דו"ח הסחר בבני אדם לשנת 2022, הממשלה עשתה מאמצים באכיפת החוק. החוק למניעת סחר משנת 2009 קבע עונשים של עד 15 שנות מאסר, קנס או שניהם; העונשים מוגברים בנסיבות מחמירות, לרבות סחר שבוצע על ידי קבוצת פשע מאורגנת או נגד נשים, ילדים או בני אדם עם מוגבלות. עונשים אלה היו מחמירים דיים; עם זאת, בהתרת קנס במקום מאסר, העונשים על סחר במין לא היו תואמים לאלה שנקבעו על פשעים חמורים אחרים כגון חטיפה, כליאת שווא או התעללות מינית. עד כה נאסר על 30 מעסיקים פוגעניים להעסיק עובדים. הממשלה מספקת הכשרה לשוטרים להכיר ולטפל במקרים של התעללות בעובדים זרים.
הגנה

המשרד הסעודי למשאבי אנוש ופיתוח חברתי הפעיל מקלטים ברחבי המדינה לאוכלוסיות פגיעות ולקורבנות התעללות, והוא דיווח שהממשלה הקצתה כ-6.67 מיליון דולר לתמיכה בקורבנות סחר במהלך השנה. המשרד הפעיל מקלטים לילדים קורבנות של קבצנות כפויה במכה, ג'דה, דמאם, אל-מדינה, מחוז אל-קסים ואבהא, בנוסף למרכזי רווחה לעובדות בית פגיעות ולקורבנות סחר ב-13 מקומות ברחבי הממלכה. כל מקלט מספק מגורים, שירותים סוציאליים, שירותי בריאות, ייעוץ פסיכולוגי, חינוך וסיוע משפטי. ממשלת ערב הסעודית הציעה שירותים אלה לכל 173 הקורבנות שהיא הפנתה לטיפול במהלך תקופת הדיווח.
לדיפלומטים ממדינות מהגרי העבודה הייתה גישה קבועה לאזרחים המתגוררים במקלטים המנוהלים על ידי הממשלה ודיווחו על התנאים והאיכות של השירותים במקלטים השתנו מעט ברחבי הממלכה, אך באופן כללי היו משביעות רצון ובטוחות. כמה שגרירויות וקונסוליות – כולל אלה של בנגלדש, הודו, אינדונזיה, ניגריה, הפיליפינים, סרי לנקה ואוגנדה – הפעילו גם מקלטים עבור אזרחיהן. דיפלומטים זרים ציינו כי פקידים סעודים השאירו לעיתים קרובות קורבנות סחר פוטנציאליים בשגרירויות שלהם במקום להפנות אותם למקלטים סעודיים וציינו שבמקלטים הממשלתיים הסעודים מקבלים רק עובדות בית. לממשלה לא היו מקלטים שיכילו קורבנות גברים או נשים ממגזרי תעסוקה אחרים. הממשלה הפגינה מאמצים לא אחידים בכדי להגן על קורבנות סחר. במהלך תקופת הדיווח, הממשלה זיהתה 1,175 קורבנות פוטנציאליים והפנתה 185 מהם למקלטים ממשלתיים להמשך טיפול. מתוך 105 הקורבנות הפוטנציאליים שזוהו והופנו לטיפול על ידי ארגונים לא ממשלתיים וארגונים בינלאומיים, כולם היו נתיני מדינות זרות, כולל 43 קורבנות של עבודת כפייה, 60 קורבנות של קבצנות בכפייה ו"פרקטיקות דמויות עבדות", ושני קורבנות של סחר במין. הקורבנות היו אזרחים של בנגלדש, בורקינה פאסו, מיאנמר, בורונדי, מצרים, אתיופיה, גאנה, הודו, אינדונזיה, קניה, כווית, לבנון, מרוקו, נפאל, ניגריה, פקיסטן, הפיליפינים, ערב הסעודית, סומליה, סרי לנקה, סודאן, סוריה, אוגנדה, וייטנאם ותימן.
מניעה

מאמצי סעודיה למניעת סחר כוללים: הפצת מידע בשגרירויות בחו"ל, רישוי והסדרת פעילות סוכנויות הגיוס, מעקב אחר דפוסי הגירה והנפקת אשרות וקידום מודעות באמצעות התקשורת והרשויות הדתיות. הממשלה החלה לעבוד עם קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים וממשלת תימן למניעת סחר בילדים (הילדים נסחרים לצורך קבצנות בכפייה). תוכנית שהוקמה לפני מספר שנים להפצת מידע לעובדים זרים בנמלי התעופה בערב הסעודית עם ההגעה אך לא יושמה. מנהיגים דתיים הטיפו במסגדים דרשות על הרוע שבהתעללות בעובדים.
ב-2008 כלי תקשורת שבשליטת סעודיה פתחו בקמפיין יחסי ציבור שדגל ביחס חומל לעובדי בית ולעובדים זרים. הקמפיין היה שנוי במחלוקת עם מבקרים שהתלוננו על כך שהוא מציג את סעודיה באופן שלילי.
ראו גם

סחר בילדים
האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בין-לאומית של ילדים
סחר העבדים הערבי
סחר בבני אדם
הערות שוליים

↑  "2021 Trafficking in Persons Report". United States Department of State (באנגלית). נבדק ב-2022-10-29.
↑  "Trafficking in Persons Report 2017: Tier Placements". www.state.gov (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2017-06-28. נבדק ב-2017-12-01.
↑  "Saudi Arabia". United States Department of State (באנגלית). נבדק ב-2022-10-29.
↑  "Saudi Arabia". United States Department of State (באנגלית). נבדק ב-2022-10-30.
↑  "Saudi Arabia". United States Department of State (באנגלית). נבדק ב-2022-10-30.
↑  "Saudi campaign against maid abuse: A Saudi Arabian campaign against the abuse of domestic workers in the country has sparked controversy." article by Magdi Abdelhadi, BBC Arab Affairs Analyst, on BBC News
צבי סנונית

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1933 קלינינגרד, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  14 בספטמבר 1966 (בגיל 33) כ"ט באלול תשכ"ו גבעתיים, ישראל 
 שם לידה:  האנס ואלטר ליכטנשטיין
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
צבי סנונית (ליכטנשטיין) (8 באפריל 1933 – 14 בספטמבר 1966) היה מלחין ומעבד מוזיקלי, מורה ומבקר מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה

סנונית נולד בשם האנס ואלטר ליכטנשטַיין בעיר קניגסברג שבגרמניה (כיום קלינינגרד, ברוסיה), בנם של לוטֶה (לבית הירשברג) וד"ר אֶרווין (אליהו) ליכטנשטיין, עורך דין, ולו שתי אחיות גדולות. סביב הולדתו עלו הנאצים לשלטון, ובילדותו, ב-1939, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהתיישבה בתל אביב.
התחנך בקיבוץ משמר העמק במשך ארבע שנים. למד שם בקבוצת סנונית ושינה את שם משפחתו ל"סנונית".
הוא למד מוזיקה אצל בנימין עומר והחל להלחיו בכיתה יוד.
סיים את לימודיו בגיל 18.
סנונית שימש מבקר המוזיקה של כתב העת "משא" מראשיתו ועד 1963, אז פרש מכך עקב מחלתו. יצא לבזל לצורכי לימודים ושם הכיר את המלחין השווייצרי קלאוס הוּבֶּר (אנ'), שלימד באותה עת באקדמיה העירונית למוזיקה.
נפטר מהתקף לב בערב ראש השנה תשכ"ז (1966), בן 33 במותו. הותיר את אשתו ובתם. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
ארכיונו, ובו יצירותיו, שמור בספרייה הלאומית.
חדר המוזיקה בקיבוץ נתרם על ידי משפחתו ונושא את שמו.
קלאוס הובר חיבר לכבודו ב-1967 את היצירה "לזכר צבי סנונית" לבריטון ושבעה כלים (מילים מאת נלי זק"ש).

שלוש שנים לאחר מותו הופיע ספר זיכרון לזכרו בשם "רשימות, שירים, לחנים" בעריכתם של בנימין עומר ויעקב פדן.