stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שר שלום גאון
מפסקיו > נוסחי התפילה

רב שר שלום היה מהראשונים ומהחשובים שתיעד את מנהגי ישיבת סורא:
בשחרית יש לומר בברכות קריאת שמע "אהבה רבה" ובערבית "אהבת עולם", כדי לפשר בין דעות האמוראים בזה, כפי שהורה כבר לפניו כהן צדק בן איבומאי גאון.
בברכת גאל ישראל, אין להוסיף שום תוספת בין "ה' ימלוך לעולם ועד" לבין החתימה.
אין צורך לעמוד בעת הוצאת ספר תורה, אלא מספיק לשתוק.
התיר אמירת פיוטי קרובות בעת חזרת הש"ץ, בתנאי שהם "מעין הברכה", בניגוד לעמדה הרווחת אצל גאוני בבל המתנגדת להוספת פיוטים בתפילה.
יש לומר "שמע ישראל" בקדושה של תפילת מוסף, בשל גזירות שמד.
בשבוע שחל בו יום טוב אין אומרים "ויהי נועם" וקדושה דסידרא בתפילת ערבית של מוצאי שבת.
בראש חודש או יום טוב שחל בשבת, יש לומר בברכת המזון גם "רצה והחליצנו" וגם "יעלה ויבוא", ולא להסתפק באמירת "יעלה ויבוא" ולהוסיף במשפט אחד את יום השבת.
בתפילת מוסף של יום טוב, אין צריך לקרוא את פסוקי קרבנות המוסף, ומספיק לומר "כמו שכתבת עלינו בתורתך".
בימים שאין גומרים בהם את ההלל, היחיד לא קורא את ההלל כלל. בימים שגומרים בהם את ההלל מברכים "לגמור את ההלל" (כמנהג הספרדים עד היום).
בראש השנה יש לומר בתפילה "מועדים לשמחה, חגים וזמנים לששון" (בניגוד לדעת רב האי גאון, שהתקבלה).
מפסקיו > שבת ומועד

עיר שאין בה שישים ריבוא נפשות, או שהיא מוקפת חומה שדלתותיה ננעלות בלילה (אף אם יש בה מעל לשישים ריבוא תושבים), אינה נחשבת לרשות הרבים.
נהג להוסיף לארבעת המינים 68 ענפי הדס, להגיע לגימטריה "לולב".
יש לבטל את המנהג ליטול ידיים שלוש פעמים בליל הסדר (אחת לפני הכרפס, אחת לפני ברכת המוציא ואחת למים אחרונים), ולברך על הראשונה "על נטילת ידיים", על השנייה "על רחיצת ידיים" ועל השלישית "על שטיפת ידיים".
מפסקיו > אחר

כלה שראתה דם נידה לפני בעילת מצווה, סופרת שבעה נקיים וטובלת, ולאחר מכן נכנסת שוב לחופה חוזרת עם שבע ברכות (מצב זה מכונה על ידו "קידושין המרוחקים").
מתיר לאפות עוגה עם בשר, מבלי לחשוש שיבואו לאכול את השאריות עם חלב.
אסר לשתות חלב גוי, גם אם ידוע שבעדרו של הגוי אין בכלל בהמה טמאה.
לקריאה נוספת

הרב רפאל שמואל הכהן וינברג, מבוא לתשובות רב שר שלום גאון, מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשל"ו, עמ' ז'–נ"ב
שותפות ציבורית-פרטית

שותפות ציבורית-פרטית (באנגלית: Public–Private Partnership, מכונה לרוב בראשי התיבות PPP או P3) היא שיטה לביצוע פרויקטים ציבוריים באמצעות שותפות של המגזר הציבורי עם המגזר הפרטי. מדובר בהתקשרות בין משרד ממשלתי לבין גוף עסקי פרטי, למטרה משותפת. היתרון בכך הוא שהעלות הראשונית, שהיא לעיתים גבוהה מאוד, מוטלת על הגוף העסקי, שבסופו של דבר ירוויח ממנה בחזרה את כספו, לאורך זמן, מבלי שעלות המימון הגבוהה מאוד תוטל על הציבור.
שותפות כזאת משמשת בעולם למימוש פרויקטים רבים שעלותם יקרה ביותר, כגון כבישי אגרה דוגמת כביש 6, נמלי תעופה, מערכות להסעת המונים דוגמת רכבת קלה, ואף בסיסים צבאיים כדוגמת עיר הבה"דים והקמת העיר אשדוד.
השותפות

בשיטה זו נעשה שימוש ביתרונות היחסיים הן של המגזר הציבורי והן של המגזר הפרטי, ותוך חלוקת סיכונים יעילה בין הסקטורים. החשיבות העיקרית בקידום פרויקטים בשיטת PPP היא בכך שמתאפשרת הקמת פרויקטים ציבוריים בעלי חשיבות כלכלית ואסטרטגית למשק, אשר נמצאים כמתאימים לקידום בשיטה זו, במהירות וביעילות, תוך מימון מהיר שלא ניתן היה לגייסו אחרת, תוך הבטחת הפעלת התשתית ותחזוקתה ברמה גבוהה לאורך טווחי זמן ארוכים. זאת בעיקר לאור העיקרון של "הקמה בראי התפעול" הנובע מהמחויבות של המגזר הפרטי להקמה ולתפעול הפרויקט גם יחד.
שותפות ציבורית-פרטית מתבצעת באמצעות חוזה זיכיון ארוך טווח בין המדינה לזכיין פרטי. במסגרת החוזה מתחייב הזכיין לבנות את התשתית במימונו או במימונו החלקי. לאחר מכן הוא אחראי על התחזוקה והתפעול של הפרויקט לאורך תקופת החוזה. בתמורה זכאי המפעיל הפרטי להכנסות, המתקבלות בדרכים שונות. ההכנסות מתקבלות לרוב באמצעות אחת הדרכים שלהלן או שתיהן:
תשלום הנגבה מהציבור, באופן שוטף וארוך טווח, עבור שימוש בתשתית.
תשלום הנגבה מהמדינה, באופן שוטף וארוך טווח, עבור השירות, ההפעלה, התחזוקה והטיפול.
במסגרת החוזה מתחייבת המדינה כי אם לא יהיה למפעיל הפרטי רווח מעל רף מסוים, תשלם המדינה סכומים בגובה שנקבע מראש על מנת לכסות את ההוצאות ולמנוע הפסדים. לעיתים משלמת המדינה עבור השירות בהתאם לרמתו ואיכותו. עם זאת, המדינה שמה דגש על כך שלזכיין יישמר תמריץ כלכלי לבצע את הבנייה, האחזקה והתפעול ארוכי הטווח של התשתית בצורה טובה ויעילה ביותר.
חלוקת התפקידים

השותפות בין הסקטור הפרטי לציבורי מחייבת חלוקה ברורה של תפקידים ואחריות. כל סקטור עוסק בתחומים שבהם יש לו יתרון. הסקטור הפרטי אחראי למימון, תכנון מפורט, הקמה, ובהמשך למתן שירות, אחזקה, תפעול ארוכי טווח. הוא נעזר ביתרונותיו: יכולת מימון ללא חסמים בירוקרטיים, טכנולוגיה ומומחיות נדרשות, ויכולת ללמוד את השירות הספציפי ולהפעילו באופן מיטבי.
לעומתו, אחראי הסקטור הציבורי על תכנון מוקדם, יישום חקיקה ייעודית נדרשת, קבלת החלטות פוליטיות שיאפשרו את המיזם, סטטוטוריקה, הכנת השטח המוקדמת (פינויים, הפקעות, חפירות ארכאולוגיות במידת הצורך), ולאחר סיום הביצוע, פיקוח מתמשך על איכות השרות.
מודלים

למימוש שותפות ציבורית-פרטית מקובלים מודלים אחדים:
בנה-הפעל-העבר (BOT – Build–Operate–Transfer): הזכיין הפרטי מממן את המיזם ומפעיל אותו תמורת אגרה שהוא גובה מהמשתמשים. בתום תקופת הזיכיון עובר המיזם למדינה. שיטה זו נהוגה במיזם שנועד לשימושו של הציבור הרחב, כגון סלילת כביש.
בנה-הפעל-החזק-העבר (BOOT – Build–Own–Operate–Transfer): בדומה ל-BOT, אלא שבתקופת הזיכיון הזכיין הוא גם הבעלים של המיזם.
בנה-החזק-העבר (BOO – Build–Own–Operate): בדומה ל-BOOT, אלא שתקופת הזיכיון אינה מוגבלת.
בנה-השכר-העבר (BLT – Build–Lease–Transfer): הזכיין הפרטי מקים את המיזם ומשכיר אותו למדינה למשך תקופת הזיכיון. בתום תקופת הזיכיון עובר המיזם למדינה. שיטה זו נהוגה במיזם שנועד לשימושה של המדינה, כגון הקמת בסיס צבאי.
תכנן-בנה-ממן-הפעל (DBFO – Design–Build–Finance–Operate)
תכנן-בנה-הפעל-העבר (DBOT – Design–Build–Operate–Transfer)
תכנן-הקם-נהל-ממן (DCMF – Design–Construct–Manage–Finance)
יוזמה פיננסית פרטית (PFI – Private Finance Initiative)
דוגמה

בהקמתו ותפעולו של כביש 6 מעורבות החברה הממשלתית חברת כביש חוצה ישראל והחברה הפרטית דרך ארץ. בפרויקט הכביש הופעלה שיטת BOT – בנה-הפעל-העבר. בשיטה זו הזכיין הפרטי מימן את סלילת הכביש והוא מתפעל אותו במשך 30 שנים, שבהן יגבה אגרה מהמשתמשים בכביש. בתום תקופת הזיכיון יעבור הכביש לבעלות המדינה. בתקופת הזיכיון נקבע סכום מינימלי שאותו הזכיין אמור לקבל מהאגרה שייגבה, ואם לא ישיג יעד הכנסות זה, תשלים הממשלה אחוז מסוים מההפרש. רשת ביטחון זו הופעלה מספר פעמים בשנותיו הראשונות של הכביש, עד 2007.
באוגוסט 2018 זכו החברות שפיר הנדסה ופיצרוטי במכרז להקמה, בשיטת שותפות ציבורית-פרטית, של כביש 16 שיחבר את שכונת בית וגן בירושלים לכביש 1.
באוקטובר 2018 ועדת המכרזים הבין-משרדית פרסמה מכרז של פרויקט מתקן התפלה שורק ב'. הקמת המתקן, שצפוי להיות מתקן ההתפלה הגדול בעולם, תבוצע בשיטת PPP.
ביקורת

לעיתים קיימת ביקורת על השירות. ישנם מקרים, בהם העברת תחום מסוים לידיים פרטיות עלולה לגרום לניגוד אינטרסים ולכך שהציבור לא ירוויח מהשותפות ואף יינזק ממנה. דוגמה בולטת לכך היא בניית בית סוהר פרטי, שותפות ציבורית-פרטית בישראל שנפסלה בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר לאחר שהתשתית כבר הוקמה בפועל.
ראו גם

הפרטה
כלכלת שוק
בנה-הפעל-העבר
יוזמה פיננסית פרטית
המגזר הציבורי בישראל
הערות שוליים

↑  סוניה גורודיסקי, ‏שפיר הנדסה ופיצרוטי יבנו את כביש הגישה החדש לירושלים, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2018
↑  סוניה גורודיסקי, ‏לאחר עיכוב של 5 שנים: הקמת מתקן ההתפלה הגדול בעולם יוצאת לדרך, באתר גלובס, 29 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541903805171  BnF: cb13755654m (data)  GND: 4337462-1  LCCN: sh96011049  NDL: 00992617  NKC: ph367700  VIAF: 126567454   WorldCat (עם VIAF): 126567454 
הרכבת הקלה בירושלים, שבנייתה הסתיימה בשנת 2011, באמצעות שותפות ציבורית-פרטית.
החוזה להקמת העיר אשדוד בין ממשלת ישראל לעובד בן עמי ופיליפ קלוצניק (חברת אשדוד), 1956
מבט על כביש 6, שותפות ציבורית-פרטית שהשפיעה באופן משמעותי על רשת התחבורה בישראל.
שר המשפטים של רוסיה

| --- | --- |


קונסטנטין צ'ויצ'נקו
 איוש נוכחי:  קונסטנטין צ'ויצ'נקו
 תאריך כניסה לתפקיד:  21 בינואר 2020
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 כפוף:  לממשלת רוסיה
 מושב המשרה:  ז'יטנאיה 14, מוסקבה
 ייסוד המשרה:  8 בספטמבר 1802
 איוש ראשון:  גברייל דרז'אבין
 http://minjust.ru/
 
שר המשפטים של רוסיה (ברוסית Министр юстиции Российской Федерации) הוא השר הממשלתי האחראי על משרד המשפטים של רוסיה האחראי על ענייני חוק ומשפט, התביעה הכללית, שירות ההוצאה לפועל הפדרלי ושירות בתי הסוהר הפדרלי .
משרת שר המשפטים נוצרה על ידי אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה בספטמבר 1802, אך קדמה לה תפקיד הגנרל פרוקורור משנת 1722 שכיהן במקביל גם כראש משרד המשפטים מספטמבר 1802 כשחובותיו במקור היו לפקח על מערכת המשפט באמצעות הסנאט הרוסי. הגנרל פרוקורור של רוסיה היה אחד מתפקידי המדינה הבכירים ביותר באימפריה הרוסית. המשרה נוסדה בצו קיסרי של פיוטר הגדול ב-12 בינואר 1722 ומלכתחילה נועד הגנרל פרוקורור להיות ראש לשכת הסנאט והאחראי לוודא את יישום החלטות הסנאט וניהולו התקין. במקביל היה אמון על ניהול משרד התביעה הכללית, שעסק בפיקוח על החלטות מינהליות וערכאות משפטיות. כך היה המצב עד לפרוץ מהפכת פברואר בשנת 1917.
בשנת 1936 תפקיד התובע הכללי של ברית המועצות הופרד מתפקידו של שר המשפטים וקומיסר המשפטים העממי מונה כשר ממשלתי האחראי לענייני משפט. מצב שנמשך לאורך כל התקופה הסובייטית גם לאחר שינוי שם המשרה מקומיסר המשפטים העממי לשר המשפטים.
בשנת 1991 מונה שר המשפטים של הפדרציה הרוסית, אך עדיין נותר תפקיד זה נפרד מתפקיד התובע הכללי.
הגדרת התפקיד

שר המשפטים אחראי למתן שירות לציבור בתחום המשפט בהתאם למדיניות הממשלה ותוך הגנה על שלטון החוק. השר ומשרדו אמונים על שורה ארוכה של נושאים ותחומי פעילות משפטיים ומקצועיים שונים, ובין תפקידיו העיקריים הם ארגון מערכות בתי המשפט, בתי הדין ושירות ההוצאה לפועל הפדרלי, הכנת נוסח החקיקה הממשלתית, ליווי החקיקה הפרטית ופרסום ברשומות, אכיפת החוק הפלילי באמצעות מערכת התביעה הכללית, ייצוג המדינה בפני ערכאות שיפוטיות ומעיין שיפוטיות, ביצוע חוקים ששר המשפטים ממונה על ביצועם, ובכלל זה מתן שירותים משפטיים והסדרה בתחומים משפטיים ומקצועיים מגוונים.
שר המשפטים, כחבר הממשלה, ממונה על משרד המשפטים מבחינה מנהלית ותקציבית ומבחינה מקצועית. בתחומי אחריותו מצויים כל מערכות בתי המשפט ובתי הדין ומשרדי ההוצאה לפועל. שר המשפטים איננו מתערב בתיקים ספציפיים, אולם יש בידו לקבוע הנחיות הנוגעות למדיניות כללית של התביעה והפרקליטות, ולהחלטות התובע הכללי.
שרי המשפטים לדורותיהם

| --- | --- |
 :  ראו גם – משרד המשפטים של האימפריה הרוסית
שרי המשפטים לדורותיהם > שרי המשפטים של ממשלת המעבר

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
אלכסנדר קרנסקי: 15 במרץ – 18 במאי 1917
פאבל פרברזב: 18 במאי – 19 ביולי 1917
איוואן יפרמוב: 23 ביולי – 6 באוגוסט 1917
אלכסנדר זארודני: 7 באוגוסט – 15 בספטמבר 1917
אלכסנדר דמיאנוב: 16 בספטמבר – 8 באוקטובר 1917
פאבל מליאנטוביץ': 8 באוקטובר – 25 באוקטובר 1917
שרי המשפטים לדורותיהם > שרי המשפטים של התנועה הלבנה

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
סרגיי סטארניקביץ': 18 בנובמבר 1918 – 2 במאי 1919
גאורגי טלברג: 2 במאי – 29 בנובמבר 1919
אלכסנדר מורוזוב: 29 בנובמבר 1919 – 4 בינואר 1920
שרי המשפטים לדורותיהם > קומיסרי המשפטים העממיים של ברית המועצות

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ניקולאי קרילנקו: 20 ביולי 1936 – 15 בינואר 1938
ניקולאי ריצ'קוב: 19 בינואר 1938 – 15 במרץ 1946
שרי המשפטים לדורותיהם > שרי המשפטים של ברית המועצות

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ניקולאי ריצ'קוב: 15 במרץ 1946 – 29 בינואר 1948
קונסטנטין גורושנין: 29 בינואר 1948 – 31 במאי 1956
שרי המשפטים לדורותיהם > יושבי ראש ועדת המשפטים של ברית המועצות

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
אנדריי דניסוב: 1 באוגוסט 1956 – 24 ביולי 1962
ויקטור שחיקוואדזה: 24 ביולי 1962 – 26 במרץ 1964
אלכסנדר מישוטין: 26 במרץ 1964 – 30 ביולי 1970
שרי המשפטים לדורותיהם > שרי המשפטים של ברית המועצות

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ולדימיר טרבילוב: 1 בספטמבר 1970 – 12 באפריל 1984
בוריס קראבצוב: 12 באפריל 1984 – 7 ביוני 1989
ונימין יאקובלב: 11 ביולי 1989 – 11 בדצמבר 1990
סרגיי לושצ'יקוב: 11 בדצמבר 1990 – 26 בנובמבר 1991
שרי המשפטים לדורותיהם > שרי המשפטים של הפדרציה הרוסית

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ניקולאי פיודורוב: 25 בדצמבר 1991 – 24 במרץ 1993
יורי קלמיקוב: 13 באפריל 1993 – 7 בדצמבר 1994
ולנטין קובאליוב: 5 בינואר 1995 – 2 ביולי 1997
סרגיי סטפאשין: 2 ביולי 1997 – 29 במרץ 1998
פאבל קראשניניקוב: 30 באפריל 1998 – 17 באוגוסט 1999
יורי צ'ייקה: 17 באוגוסט 1999 – 23 ביוני 2006
ולדימיר אוסטינוב: 23 ביוני 2006 – 12 במאי 2008
אלכסנדר קונובלוב: 12 במאי 2008 – 21 בינואר 2020
קונסטנטין צ'ויצ'נקו: 21 בינואר 2020 – מכהן
תחלואה כפולה

| --- | --- |
 שיוך:  non-controlled substance abuse, הפרעה נפשית 
 מזהים
 מזהה MeSH:  D017831 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0206308 
 
תחלואה כפולה הוא מושג מתחום הפסיכיאטריה המתאר אדם הסובל משתי מחלות בו זמנית. המושג יכול לתאר מגוון רחב של מחלות נפשיות כמו אלכוהוליזם ודיכאון, או להתייחס באופן ספציפי לשילוב של הפרעה נפשית ושימוש לרעה בסמים.
הטיפול בתופעה זו מחייב התייחסות ייחודית בגלל השילוב של שני מרכיבים אלו. במחקרים שנעשו בקרב חולים פסיכיאטריים בארצות הברית נמצא מתאם גבוה בין הפרעות פסיכיאטריות לבין שימוש בסמים.
תחלואה כפולה בישראל

הטיפול בתחלואה כפולה נעשה במסגרות של טיפול בקהילה או במסגרות אשפוזיות. מסגרות המשלבות את החולה בקהילה כמו מרפאות לבריאות הנפש או יחידות לטיפול בנפגעי סמים של משרד הבריאות או משרד הרווחה מתמחות בטיפול ממוקד בחולים מסוג אחד. מסיבה זו יש קושי לטפל בהם במסגרות כאלו ולעיתים הם נדחים מהן.
הטיפול בתחלואה כפולה מיועד לחולים לאחר אשפוז פסיכיאטרי שמחלתם בנסיגה וזקוקים לטיפול הכולל מעקב רפואי-פסיכיאטרי וטיפול תרופתי במטרה לשקם אותם ולאפשר להם להשתלב בקהילה באופן עצמאי.
בישראל קיימות קהילות טיפוליות המתמחות בתחלואה כפולה. הקהילה הטיפולית היא מסגרת תומכת המשלבת טיפול נפשי, טיפול תרופתי וכלים שיקומיים.
כפר איזון – כפר טיפולי בקיבוץ שדות-ים ובו קהילה שרוב חבריה לקו בתגובה פסיכוטית כתוצאה משימוש בסמים, בין אם כתגובה ישירה לשימוש בהם או כהתעוררות של מחלת נפש ראשונית. הכפר מופעל על ידי עמותה ציבורית.
קהילה טיפולית לתחלואה כפולה "משמר לחיים" – תוכנית ניסיונית ממשלתית שהוקמה על ידי משרד הרווחה ומשרד הבריאות בשנת 2003 ומטפלת בסובלים מתחלואה כפולה שלא נקלטים במסגרות הרגילות.
בנוסף, קיימות יחידות אשפוז המטפלות בתחלואה כפולה בתוך מסגרות פסיכיאטריות:
במרכז רפואי לבריאות הנפש לב השרון בפרדסיה פועלת מחלקת אשפוז בת כ-30 מיטות לתחלואה כפולה.
במרכז לבריאות הנפש טירת כרמל פועלת יחידה קטנה בת חמש מיטות לתחלואה כפולה.
במרכז לבריאות הנפש באר שבע פועלת מחלקת אשפוז כלל-ארצית בת 16 מיטות, המספקת טיפול ראשוני ופועלת במימון משותף של משרד הבריאות ושל הרשות למלחמה בסמים.
במרכז לבריאות הנפש נס ציונה פועלת יחידה קטנה המתמחה בתחלואה כפולה של אלכוהוליסטים הסובלים מהפרעות נפשיות.
במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל בבת-ים פעלה מחלקה בת 20 מיטות המיועדת למטופלים מאזור המרכז. הטיפול בה הוא כוללני ותרופתי.
בישראל קיימות מעט מאוד מסגרות שיקומיות של הוסטלים או דיור מוגן (המספקות דיור, תעסוקה, חברה, פנאי, השכלה ועוד). נפגעי נפש עם 40% ומעלה נכות נפשית זכאים לסל שיקום, ובתוכו גם דיור שיקומי, אולם למתמודדים עם תחלואה כפולה קריטריונים נוספים לפני קבלת אישור משרד הבריאות להשתלבותם במסגרות אלו.
ראו גם

טיפול פסיכיאטרי
הפרעה נפשית
התמכרות
תחלואה נלווית
לקות
לקריאה נוספת

משרד הבריאות, בריאות הנפש בישראל, שנתון סטטיסטי 2001.
מהל חיים וקמינר יפרח, "אבחנה כפולה: שימוש לרעה בסמים המלווה בהפרעה פסיכיאטרית". בתוך חובב מאיר (עורך), טיפול ושיקום של נפגעי סמים בישראל, הרשות למלחמה בסמים, תל אביב 2002.
אתר האינטרנט של המחלקה לבריאות הנפש, משרד הבריאות, www.health.gov.il, תאריך כניסה: 26 בנובמבר 2003.
משיח מוטי, סגן מנהל בית-החולים "אברבנאל", שיחת טלפון, 26 בנובמבר 2003.
גרינשפון אלכס, מנהל שירותי בריאות הנפש במשרד הבריאות, שיחת טלפון, 26 בנובמבר 2003.
אלישר שלמה, מנהל אגף השיקום במשרד הרווחה, שיחת טלפון, 30 בנובמבר 2003.
הערות שוליים

↑  ראו כאן (הקישור אינו פעיל, 18.11.2018)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרק (דמות)

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  שרק (2001)
 הופעה אחרונה:  שרק לנצח (2010)
 יוצרים:  ויליאם סטייג
 גילום הדמות:  מייק מאיירס, מיכאל גוה 
 דיבוב:  מייק מאיירס
 דיבוב בשפה העברית:  יובל דור
 מידע
 מקום לידה:  Shrek's swamp 
 גזע:  עוג אדם (ליום אחד)
 מין:  זכר
 דמויות קשורות
 משפחה:  פיונה (אישה) פרגוס (בן) פרקל (בן) פלישיה (בת) הארולד (חותן) ליליאן (חותנת)
 חברים:  חמור, דרקונית, חתול, ארתור פנדרגון
 אויבים:  פרקווד, הפיה, מקסים, עוץ לי גוץ לי
 
שרק (באנגלית: Shrek) הוא דמות של עוג מפלצתי ירוק המופיע בסרטי "שרק" של אולפני דרימוורקס וכן בסרטונים "שרק 4-D" ו"חג שמח עם שרק".
אישיות

שרק, עוג מפלצתי, מכוער וחסר נימוסים בעל עור ירקרק, חי את חייו השקטים בבקתה קטנה במרכז ביצה נידחת המרוחקת משאון העיר. סדר יומו כולל מקלחת בוץ, ואכילה של חרקים ומזון לא רגיל אחר. מדי פעם, מנסים אנשי הכפר השכן לצוד את העוג הענק ולהפר את מנוחתו, וזאת בשל דעה קדומה כי שרק הוא מפלצת אימתנית אשר כל רצונה בחיים הוא להרוג בני אדם חפים מפשע.
מקור השראה

העיצוב של מראה הדמות התבססה על המראה של המתאבק המקצועי הצרפתי מוריס טייה אשר סבל מאקרומגליה.
בסרטים > שרק (2001)

שרק, הרגיל להיות בודד בשלוותו, מאבד אותה כאשר כל היצורים הקסומים ממלאים את אזור ביתו על פי פקודת לורד פרקווד. שרק מתעצבן ופונה יחד עם החמור לממלכתו, 'דולוק', משם הוא נשלח להציל את הנסיכה פיונה, משימה שאם תצליח, על פי מילותיו של הלורד, תחזיר את הביצה השלווה של שרק. אט אט, שרק מבין שמצא את אהבתו האמיתית ועובר תהליך חשוב ומשמעותי שמשנה את חייו לגמרי. בסוף הסרט, שרק מונע את החתונה בין פיונה לפרקווד וזוכה בליבה.
בסרטים > שרק 2 (2004)

שרק ופיונה חוזרים לביצה שלהם לאחר ירח דבש. בהמשך הם מקבלים הזמנה מפתיעה של המלך והמלכה - הוריה של פיונה. לאחר הגעתם לארץ "הרחק הרחק מכאן" מגלה פיונה שהיא הייתה בכלל מאורסת, לנסיך מקסים יפה התואר אשר איננו מוכן לוותר על כס המלכות. בעקבות כך שרק נאלץ להתמודד מול הפיה הסנדקית (אימו של הנסיך) אשר המנסה להרוס כל קשר בינו לבין הנסיכה.
בסרטים > שרק השלישי (2007)

לאחר הסרט השני, ממלכת "הרחק, הרחק מכאן" נותרה עם המלך הארולד בצורת קרפד, ועל כן שרק ופיונה מכהנים כמנהיגי הממלכה. כאשר השניים מודיעים על אי נוחיותם בתפקידים אלו, שרק יוצא יחד עם החבורה למצוא יורש.
בסרטים > שרק לנצח (2010)

שרק הפך לאיש משפחה אשר התרגל לחיי הבית. בשל געגועיו לימים בהם הוא הרגיש כמו "עוג אמיתי", מפחיד ומרתיע. בעקבות כך שרק חותם על הסכם עם עוץ לי גוץ לי אשר בעקבותיו שרק מוצא את עצמו במציאות חלופית מעוותת בה העוגים ניצודים ועוץ לי גוץ לי הוא המלך, לורד פרקווד עדיין חי, ובו שרק מעולם לא פגש את הנסיכה פיונה. בעקבות כך שרק יוצא למסע שבמהלכו מנסה לבטל את הכישוף על מנת להחזיר את עולמו לקדמותו, ולחזור לחיק משפחתו ואהובתו.
מדבבים

מייק מאיירס - באנגלית
יובל דור - בעברית
הערות שוליים

↑  Shrek based on a real person!
| שרק |
| --- | --- | --- |
| סרטים | שרק (2001) • שרק 2 (2004) • שרק השלישי (2007) • שרק לנצח (2010) • שרק 5 (2026) |  |
| סרטונים | שרק 4‎-D‏ (2003) • חג שמח עם שרק (2007) • מי פוחד משרק? (2010) |  |
| ספין אוף | החתול של שרק (2011) • הרפתקאות החתול במגפיים (2015–2018) • החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי (2022) |  |
| דמויות | שרק • הנסיכה פיונה • חמור • החתול במגפיים • לורד פרקווד • דמויות נוספות |  |
| פסקולים | שרק • שרק 2 ("Accidentally in Love") • שרק השלישי • שרק לנצח |  |
| שונות | שרק (מחזמר) • שרק! (ספר) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577153905171  PLWABN: 9810650564205606  GND: 133372189  LCCN: n2021048535  MusicBrainz: 683c64c6-d337-4e01-91e2-dba6e9dc9f6d  VIAF: 23163088326594540465   WorldCat (עם VIAF): 23163088326594540465
תחיה עבד אל נאצר

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1920 קהיר, ממלכת מצרים 
 פטירה:  25 במרץ 1992 (בגיל 72) קהיר, מצרים 
 שם לידה:  تحية محمد كاظم 
 מדינה:  מצרים 
 מפלגה:  עצמאית
 בן או בת זוג:  גמאל עבד אל נאצר (19 ביוני 1944–28 בספטמבר 1970) 
 פרסים והוקרה
 אביר הצלב הגדול של הוורד הלבן של פינלנד (1967) 
 
תָחִיָּה עבד אל נאצר (בערבית: تحية كاظم, בתעתיק מדויק: תחיה כאט'ם; 1 במרץ 1920 – 25 במרץ 1992) הייתה הגברת הראשונה של מצרים משנת 1954 עד 1970. היא הייתה אשתו של נשיא מצרים השני, גמאל עבד אל נאצר, שכיהן משנת 1956 ועד מותו בשנת 1970.
ביוגרפיה

תחיה כאזם נולדה ב-28 בפברואר 1918, במנסורה שבמצרים לאב איראני ולאם מצרית. היא הכירה את גמאל עבד אל נאצר באלכסנדריה, בעת שהיה חברו של אביה, סוחר שטיחים אמיד. היא קיבלה את אישור אביה להינשא לנאצר בשנת 1944, והזוג נישא באותה השנה. נולדו להם חמישה ילדים, שתי בנות ושלושה בנים. ב-23 ביוני 1956 לאחר אשרור מינויו של נאצר כנשיא במשאל עם, הפכה כאזם לגברת הראשונה של מצרים.
בתור הגברת הראשונה, תחיה עבד אל נאצר תמכה בקריירה הפוליטית של בעלה ובקידום מטרות חברתיות שונות במצרים. היא נודעה בצניעותה, בפשטותה ובמסירותה לשירות הציבורי. היא הייתה מעורבת באופן פעיל במספר יוזמות צדקה ורווחה חברתית, במיוחד תוך התמקדות בשיפור חייהם של נשים וילדים. היא פעלה לשיפור נגישותן של נשים לחינוך ולהזדמנויות תעסוקה, ופעלה למען זכויותיהן.
עם מותו של נאצר ב-28 בספטמבר 1970 פרשה מהחיים הציבוריים.
היא נפטרה ב-25 במרץ 1992 ונקברה לצד בעלה, על פי צוואתה.
עיטורים

פינלנד פינלנד
הצלב הגדול של מסדר הוורד הלבן של פינלנד (1967).
מלזיה מלזיה
מסדר כתר הממלכה במלזיה (1965).
הערות שוליים

↑  Sullivan, Earl L. (1986). Women in Egyptian Public Life. Syracuse University Press. p. 84. ISBN 978-0815623540. Her father was a successful tea merchant who had migrated from Iran when he was eighteen years old. Her mother was Egyptian, born in Tanta.
↑  Stephens, Robert Henry (1971). Nasser: A Political Biography. p. 61. ISBN 978-0713901818. Kazem was the son of a successful tea merchant of Iranian nationality and a friend of Nasser's uncle, Khalil Hussein.
↑  Lacouture, Jean (1973). Nasser: a biography by Jean Lacouture. p. 49. ISBN 978-0394466255. A few months later he was to meet a girl of Iranian origin, Tahia Kazem, through the interposition of Abdel Hakim Amer, a friend of her brother, a Cairene rug merchant." He would marry her.
↑  Raafat, Samir (במרץ 2005). "Egypt's First Ladies: Women Whose Husbands Ruled The Realm" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-09-07. נבדק ב-2012-08-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Raafat, Samir (2007-03-14). "The changing role of the first ladies". אל-אהראם. אורכב מ-המקור ב-2012-07-16. נבדק ב-2012-08-01.
↑  "Vierailu etusijalla Kairon lehdistössä". Helsingin Sanomat (בפינית). 27 בינואר 1967. p. 13. ISSN 0355-2047. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Senarai Penuh Penerima Darjah Kebesaran, Bintang dan Pingat Persekutuan Tahun 1965" (PDF).
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחיה קאזם לצד פטימה, המלכה הרעייה של אידריס הראשון, מלך לוב
תחנת הרכבת אייזמיר

| --- | --- |

מראה תחנת הרכבת
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1905
 מיקום
 מיקום:  אייגר, הרמה הברנית
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קואורדינטות:  46°34′20″N 8°0′37″E﻿ / ﻿46.57222°N 8.01028°E﻿ / 46.57222; 8.01028
 תחנות סמוכות:  אייגרוואנט, יונגפראויוך
 מידע על התחנה
 בעלים:  רכבת היונגפראו החזקות 
 קווים העוברים בתחנה:  יונגפראו
 קוד התחנה:  EISM 
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אייזמיר(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אייזמיר(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץאייזמיר(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץאייזמיר
 
אייזמיר (בגרמנית: Eismeer) היא תחנת רכבת תחתית הממוקמת בתוככי רכס האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו. אייזמיר היא תחנת הרכבת השנייה בגובהה באירופה, שנייה רק לתחנת הרכבת יונגפראויוך, התחנה הבאה בקו.
קווים העוברים בתחנה

| קו | מהלך הקו | תדירות (רכבות לשעה) |
| --- | --- | --- |
| יונגפראו | קליינה שיידג • קרחון אייגר • אייגרוואנט • אייזמיר • יונגפראויוך | 2 |
ראו גם

אייגר
רכבת היונגפראו
תחנת הרכבת אייגרוואנט
תחנת הרכבת יונגפראויוך
קרחון פישר מהתחנה
תחנת הרכבת אייגרוואנט

| --- | --- |

מראה תחנת הרכבת
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1903
 מיקום
 מיקום:  אייגר, הרמה הברנית
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קואורדינטות:  46°34′52″N 8°0′13″E﻿ / ﻿46.58111°N 8.00361°E﻿ / 46.58111; 8.00361
 תחנות סמוכות:  קרחון אייגר, אייזמיר
 מידע על התחנה
 בעלים:  רכבת היונגפראו החזקות 
 קווים העוברים בתחנה:  יונגפראו
 קוד התחנה:  EIGE 
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אייגרוואנט(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אייגרוואנט(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץאייגרוואנט(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץאייגרוואנט
 
אייגרוואנט (בגרמנית: Eigerwand) היא תחנת רכבת תחתית הממוקמת בתוככי רכס האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו.
קווים העוברים בתחנה

| קו | מהלך הקו | תדירות (רכבות לשעה) |
| --- | --- | --- |
| יונגפראו | קליינה שיידג • קרחון אייגר • אייגרוואנט • אייזמיר • יונגפראויוך | 2 |
ראו גם

אייגר
רכבת היונגפראו
תחנת הרכבת קרחון אייגר
תחנת הרכבת אייזמיר
עמק גרינלוולד, מעבר קליינה שיידג ושיניגה פלאטה במבט מהתחנה
שמואל אבולעפיה

אנדרטה לזכרו של שמואל הלוי אבולעפיה בטולדו
מבנה בית הכנסת "אל טרנסיטו" שבנה אבולעפיה בטולדו
שמואל בן מאיר הלוי אבולעפיה (~1320, אובדה – 1360, טולדו) היה איש כספים ונדבן יהודי בקסטיליה במאה ה-14.
זכרו השתמר בבית הכנסת "אל טרנסיטו" שהקים בסמוך לביתו.