stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חתול בר אפריקני
מאפיינים

חתול הבר האפריקני מזכיר במראהו את חתולי הבית אך מורגל יותר לחיים בטבע. צבע הפרווה אפור עד חום בהיר ומעט כתום. אורכו הממוצע 47-59 ס"מ ומשקלו 3.2-4.5 ק"ג. הוא קטן יותר מחתולי הבר האירופאים.
החתול חי ביחידות ברחבי הערבות, השדות והביצות בחצי האי ערב והסוואנה האפריקנית. החתול יוצא לצוד ביום ובין הערביים - אז יש פחות סיכוי שייתקל בחתולים טורפים גדולים יותר, הפעילים בעיקר בלילה. הוא אורב לטרפו בין העשבים או הסלעים ולעיתים יכול להידמות לסלע בצורתו כשאינו נע. כשטרף כמו חולדות, מכרסמים נוספים ועופות נוחתים מתקרבים הוא מסתער לעברם והורג אותם בנשיכה בצוואר.
מחתולים אלה התפתחו חתולי הבית שהיו חיות קדושות במצרים. המצרים קיבלו עזרה מהחתולים בציד מכרסמים מזיקים והמצרים החלו לגדל אותם בתחילה לציד עכברים ובהמשך גם לנוי ולמחמד.
מאפיינים > מיון

נכון להיום, לחתול הבר האפריקאי יש 3 תת-מינים החיים באסיה ובאפריקה:
חתול בר צפון אפריקאי (Felis lybica lybica) - נפוץ מהמזרח התיכון וצפון אפריקה עד לסודאן.
חתול בר דרום אפריקאי (Felis lybica cafra) -  נפוץ באפריקה הדרומית ובמזרח אפריקה.
חתול בר אסייתי (Felis lybica ornata) - נפוץ ממזרח הים הכספי ועד לקזחסטן אל מערב הודו, מערב סין ודרום מונגוליה.
טאפוי (יין)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  יין אורז 
 
טאפוי (בפיליפינית: Tapuy, מאוית גם tapuey או tapey) הוא יין אורז המיוצר בפיליפינים. זהו משקה מסורתי שמקורו ב-בנאווה ובמחוז ההר, שם הוא משמש לאירועים חשובים כמו חתונות, טקסי קצירת אורז, חגיגות וירידים תרבותיים. הוא מופק מאורז דביק טהור או משילוב של אורז דביק ולא דביק יחד עם שורשי אונואד, תמצית ג'ינג'ר ואבקה המכונה בובוד בתרבות המקומית. טאפוי הוא שם באילוקנית (שפה מדוברת בצפון הפיליפינים). היין נקרא בדרך כלל באיה בשפות האיגורוטיות.
אטימולוגיה

טאפוי נגזר מהמילה טאפאי פרוטו-מאלאי-פולינזי ("[מזון] מותסס"). קוגנטים נגזרים באים להתייחס למגוון רחב של מזון מותסס ברחבי אוסטרונזיה, כולל לחם שמרים (בטאגלוגית: tinapay ) ויין אורז. טאפוי הוא גרסה של משחת האורז האוסטרונזית הנפוצה או יין האורז טאפאי (או טפאי בשפות הפיליפניות).
תיאור

המאפיינים של טאפוי, כמו ביינות אורז רבים אחרים, תלויים בתהליך ובמרכיבים שבהם משתמש כל יצרן. עם זאת, באופן כללי, טאפוי הוא יין בעל גוף צלול עם טעם אלכוהולי חזק, מתוק במידה, ולעיתים משאיר טעם מתמשך. אחוז האלכוהול כ-14 אחוזים מנפח המשקה. אין בו סולפיטים (שהם חומרים משמרים הנמצאים ביינות אחרים) שלפעמים גורמים לתגובות שליליות כמו הנגאובר ואלרגיות. טאפוי גם אינו מדולל במים ואין בו תוספת סוכר.
תהליך ייצור טאפוי מסחרי מתחיל בשקילה ושטיפת אורז מובחר. לאחר מכן, האורז מבושל, מקורר ומוזרק בסטארטר תרבית טבעי, הידוע מקומית בשם bubod. לאחר מכן, מתבצע תהליך של תסיסה מקדימה טבעית ותסיסה טבעית. לאחר השלמת התסיסה, ניתן ללהעביר את היין הטרי ולפסטר אותו. לאחר הפסטור, יין האורז עובר יישון, סינון ומזוכך לפני הביקבוק. לבסוף, יין אורז בבקבוק מפוסטר פעם נוספת לפני האיטום.
מסורות

פעם בשנה, במהלך פסטיבל Ipitik, מתאספים מבשלי יין אורז מכל רחבי מחוז ההר כדי להביא את תבשיליהם הטובים ביותר של יין האורז. יום שלם אחד של שמחה מלא בתחרויות גילוף בעץ, תערוכות אמנות ובישולים גדולים שמטרתם להאכיל מאות אנשים. יש נגני גונג, בעיקר ילדים שרוקדים תוך כדי ניגון קצב תוסס. ואכן, יין האורז טפוי נטוע עמוק באחת התרבויות הצבעוניות והמגוונות בפיליפינים.
הערות שוליים

↑  , an Ifugao word, can refer to both Bidens pilosa (as here) and Cosmos caudatus (as here).
↑  Tapuy Cookbook & Cocktails, Philippine Rice Research Institute (2011)
↑  Polistico, Edgie (2017). Philippine Food, Cooking, & Dining Dictionary. Anvil Publishing, Incorporated. ISBN 9786214200870.
↑  Blust, Robert; Trussel, Stephen. "Austronesian Comparative Dictionary: *t". Austronesian Comparative Dictionary. נבדק ב-21 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fitrisia, Dohra; Widayati, Dwi (2018). "Changes in basic meanings from Proto-Austronesian to Acehnese". Studies in English Language and Education. 5 (1): 114–125. doi:10.24815/siele.v5i1.9431.
1 2 3  Rice Wine Technology Bulletin, Philippine Rice Research Institute (2000)
| משקאות חריפים |
| --- | --- | --- |
| כוהל | אתנול • ההיסטוריה של האלכוהול • השפעות בריאותיות של צריכת אלכוהול • פרסום אלכוהול • תרבות שתייה • נזקי האלכוהול • שכרות • חמרמורת • אלכוהוליזם • אפריטיף • דיז'סטיף |  |
| טעימת יין וטעימת בירה | אוצר יין • אוצר בירה |  |
| הפקה | בישול • זיקוק אלכוהול • הכנת יינות • אבקת אלכוהול |  |
| משקאות מותססים | בירה (סוגי בירה, מותגי ויצרני בירה) • יין (סוגי יין) • סיידר • סאקה • חואנגג'יו • אחרים: באסי • קומיס • תמד • פאלק • סאטי • גוקי ג'יו |  |
| קוקטיילים | אלכופופ •  קוקטיילים של בירה • סוגי קוקטיילים • משקאות בוערים • שוטים • קוקטיילי יין • יין מתובל |  |
| משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) | משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) |  |
| פירות | ענבים/אחר: ברנדי • קוניאק • פיסקו • שנאפס • ראקיו ♦ פומאס: גראפה • אורוג'ו • זיווניה • טסיקודיה • טסיפורו ♦ שזיף: סלו ג'ין • סליבוביץ' • צויקה ♦ דובדבן: שרי הרינג • קירשווסר • וישניווקה • וישניאק ♦ תפוח: אפלג'ק • קלבדוס ♦  קוקוס: ערק • מליבו ♦ לימון: ליקר לימון • לימונצ'לו ♦ משמש: אמרטו |  |
| דגנים | תפוח אדמה: וודקה • אקוואויט • ברנווין ♦ תירס: בורבון • ויסקי תירס • טנסי ויסקי ♦  דורה:  באיג'יו (קאוליאנג) ♦ אורז: באיג'ו אורז • סוג'ו • אוואמורי ♦ שעורה: ויסקי סקוטי • ויסקי אירי • ויסקי יפני  ♦ שיפון: ויסקי שיפון ♦ דגנים שונים: ג'ין • שוכו • וודקה • ויסקי • ויסקי קנדי |  |
| אניס | אבסינת • ערק • אוזו • ראקי • פאסטיס • סמבוקה • מאחיה • ריכרד |  |
| שונות | דבש: קרופניק • בארנייגר • דרמבוי • גלייבה • אייריש מיסט • תמד ♦ שמנת: אייריש קרים • שרידאנס ♦ ביצים: אדבוקט ♦ קנה סוכר/דבשה: רום • קשאסה • אגוארדיינטה • פאלרנאם • גוארמו • סקו הרריירנו ♦ אגבה: טקילה • מסקל  ♦  עשבים שונים: ביטרס • יגרמייסטר • שארטרז |  |

צנצנת וקערות של באיה (טאפוי) בטקס קציר מבוצע על ידי איפוגאו מומבאקי (שמאן)
חרחורי גסיסה

חרחורי גסיסה הם חרחורים (אנ') נשימתיים קשים הנגרמים בשל הצטברות הפרשות מבלוטות הרוק והפרשות הסמפונות בדרכי הנשימה בגרון, בבית החזה ובלוע.
צליל חרחורי הגסיסה נובע בעיקר כתוצאה מחוסר יכולת לבלוע, וזאת בשל גורמים כאובדן הכרה, איבוד היכולת להשתעל או חסימה חלקית, מה שמקשה מאוד על נטילת אפילו כפית מים. תסמינים קשורים יכולים לכלול קוצר נשימה ותנועה מהירה של החזה.
תופעה זו שכיחה ונצפית בכ-50% מהחולים ב-24 השעות האחרונות לחייהם (אם כי מצב זה עשוי לקחת לעיתים ימים ספורים). חרחורי גסיסה מנבאים לרוב מוות קרב ככל שמצטבר רוק בגרון ובדרכי הנשימה, אולם, חרחורי גסיסה עלולים להיווצר גם על ידי בעיות אחרות הגורמות להפרעה ברפלקס הבליעה, כמו פגיעות מוחיות.
האדם הגוסס בדרך כלל אינו מודע לחרחורי הגסיסה של עצמו ואינו מוטרד ממהם, אך רוב ספקי שירותי הבריאות מנסים למזער את הצליל לנוחיותם הרגשית של בני המשפחה והמטפלים בחולה אשר עלולים לסבול מחרדה ואי נוחות רבה. הפחתה כזו יכולה להיעשות באמצעות שינוי תנוחה של האדם, הפחתת נפח הנוזלים הניתנים בעירוי, או מתן תרופות אנטיכולינרגיות או אטרופין להפחתת הפרשות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חוסה סיפואנטס

חוסה אדוני סיפואנטס שארקופה (בספרדית: José Adoni Cifuentes Charcopa; נולד ב-12 במרץ 1999 באסמרלדס שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קרוזיירו מליגת העל הברזילאית ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים

סיפואנטס החל את הקריירה המקצוענית שלו באוניברסידד קאתוליקה מליגת העל האקוודורית. בהמשך שיחק גם באמריקה דה קיטו.
ב-13 בינואר 2020 חתם סיפואנטס על חוזה לארבע עונות בלוס אנג'לס מה-MLS.
ב-3 באוגוסט 2023 חתם לארבע שנים בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת 1.2 מיליון פאונד.
קריירה בינלאומית

ב-5 בספטמבר 2019 ערך סיפואנטס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 0–1 על נבחרת פרו במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר קופה אמריקה 2024.
הערות שוליים

↑  LAFC Signs 20-Year-Old Midfielder José Cifuentes באתר הרשמי של לוס אנג'לס, 13 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  Aquí están los 26 jugadores elegidos por el DT Gustavo Alfaro para jugar la Copa Mundial FIFA, estamos listos para hacer historia באתר הרשמי של נבחרת אקוודור, 14 בנובמבר 2022 (בספרדית)
↑  Selección de Ecuador convocó sus 26 jugadores para la Copa América 2024 באתר El Comercio, ‏ 29 במאי 2024 (בספרדית)
| נבחרת אקוודור – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 ארבולדה •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 אסטופיניאן •  8 גרואסו •  9 אי. פרסיאדו •  10 איברה •   11 אסטרדה •  12 רמירס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 אנ. פרסיאדו • 18 פלאסיוס • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 ראסקו • 25 פורוסו • 26 רודריגס • מאמן: אלפרו |  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 ארבולדה •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 אסטופיניאן •  8 גרואסו •  9 אי. פרסיאדו •  10 איברה •   11 אסטרדה •  12 רמירס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 אנ. פרסיאדו • 18 פלאסיוס • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 ראסקו • 25 פורוסו • 26 רודריגס • מאמן: אלפרו | אקוודור |
| נבחרת אקוודור – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 אורדונייס •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 לור •  8 גרואסו •  9 יבואה •  10 פאאס •   11 רודריגס •  12 רמירס • 13 אנר •  14 מינדה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 פרסיאדו • 18 אורטיס • 19 ג'. קאייסדו • 20 קורוסו • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 הורטאדו • 25 פורוסו • 26 מיקולטה • מאמן: סאנצ'ס |  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 אורדונייס •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 לור •  8 גרואסו •  9 יבואה •  10 פאאס •   11 רודריגס •  12 רמירס • 13 אנר •  14 מינדה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 פרסיאדו • 18 אורטיס • 19 ג'. קאייסדו • 20 קורוסו • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 הורטאדו • 25 פורוסו • 26 מיקולטה • מאמן: סאנצ'ס | אקוודור |
חולדה ובור

סיפור "חולדה ובוֹר" הוא אגדה הנרמזת בתלמוד הבבלי, ועוסקת בחשיבות קיומה של שבועת אמונים.
מקורות האגדה

המקור התלמודי רק רומז לקיומה של האגדה: "ואמר רבי אמי: בוא וראה כמה גדולים בעלי אמונה, מנין – מחולדה ובור. ומה המאמין בחולדה ובור – כך המאמין בהקדוש ברוך הוא על אחת כמה וכמה" (תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ח', עמוד א').
רש"י בפירושו מציג בקצרה את האגדה הנרמזת בתלמוד:
התוספות ממשיכים ומרחיבים:
נוסח מפורט של האגדה מופיע בספרו של רבי נתן מרומי, בן המאה ה-11, "הערוך".
בספרות העברית

בכתב העת "המאסף" הופיעה בשנים 1810–1811 גרסתו של משה פיליפזון, "מעשה חולדה ובור הנזכר בתלמוד". כעבור 35 שנים פרסם בנו, לודוויג פיליפזון, את הסיפור "Hispania uns Jerusalem", המרחיב את סיפור חולדה ובור.
בעקבות אגדת חולדה ובור כתב אליהו מרדכי וֶרבֶּל את הפואמה "עדים נאמנים או חולדה ובור" (וילנה 1852). בעקבות פואמה זו כתב בשנת 1880 המחזאי אברהם גולדפדן, חתנו של ורבל, את האופרטה המפורסמת "שולמית".
הסיפור הפנימי בנובלה "תהילה" מאת ש"י עגנון עוקב אחרי קווי העלילה של "חולדה ובור". ברומן "כאב" מאת צרויה שלו מתלבטת הגיבורה בין שמירת נישואיה, שבהם נולדו לה בן ובת, ובין חזרה לאהוב נעוריה, איתן, שנטש אותה כשלושים שנה קודם לכן ולפתע חזר לחייה. במחשבותיה עולה סיפור חולדה ובור: "בלב חרד היא נזכרת בסיפור התלמודי על הגבר שהפר את הבטחתו לשאת נערה שפגש בדרך, נשא אשה אחרת ואיבד את ילדיו במיתות משונות עד שחזר אליה. תמיד כשלימדה אותו חשבה על איתן, אבל באגדה המשיכה אותה נערה לחכות לו, גם אם נאלצה להעמיד פנים כי יצאה מדעתה כדי שלא ישיאוה לאחר, ואילו היא הקימה משפחה ועל כן ילדיה בסכנה, לא רק ילדיו שלו". גם ב"כאב" יש שני עדים לא אנושיים להבטחתו של איתן, מעיין ועץ תות.
פרשנות > מוטיב הזיווג הכפול

חוקר הספרות פרופ' בן-עמי פיינגולד רואה בסיפור חולדה ובור לגלגוליו השונים נציג של מוטיב הזיווג הכפול, שאותו הוא מגדיר כ"סיטואציה שבה מתקיים זיווג בין איש לאישה שסופו נישואין כדת, אלא שהוא מסתיים בכישלון, שכן הוא בא במקום זיווג שנגזר מראש ונעשה ניסיון להתעלם ממנו, ביודעין או בלא יודעין. הזיווג הקיים מתבטל, ואז שב ומתגשם הזיווג המיועד."
פרשנות > בחירת העדים

חוקר הפולקלור יואל פרץ עמד על ההבדל בין גרסאות שונות של הסיפור באשר לבחירת שני העדים, החולדה והבור. בגרסתו של רש"י, הבחורה ביקשה עדים, והבחור הוא שקבע את החולדה והבור כעדים. לעומת זאת, בגרסתו של נתן מרומי, הבחור הוא שביקש עדים, והבחורה קבעה את החולדה והבור כעדים. התוספות מציגים גרסת פשרה, לפיה השניים מבקשים עדים והשניים יחדיו בוחרים את החולדה והבור.
המהר"ל, בספרו "נתיבות עולם", מציין שהחולדה והבור מסמלים זכר ונקבה - החולדה מסמלת זכר והבור מסמל נקבה.
לקריאה נוספת

תמר אלכסנדר, מעשה אהוב וחצי - הסיפור העממי של יהודי ספרד, הוצאת מאגנס והוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1999, עמ' 76-59
עלי יסיף, סיפור העם העברי - תולדותיו, סוגיו ומשמעותו, מוסד ביאליק, 1994, עמ' 288, 305-301.
נעמי זֹהר, "סיפור חולדה ובור בספרות ההשכלה", בקורת ופרשנות 30, אוגוסט 1994, עמ' 121–155.
בן-עמי פיינגולד, "גלגולו של מוטיב הזיווג הכפול", מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי ז, תשמ"ד, עמ' 22–48. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
דב סדן, "לאגדת חולדה ובור - קצת חומר לפולמוס שולמית", מולד טו, תשי"ז-תשי"ח, עמ' 467–468.
הערות שוליים

↑  נתן בן יחיאל, ספר הערוך, 1599, באתר היברובוקס
↑  נעמי זהר, "חולדה ואברהם": גרסתו של פיליפזון לסיפור "חולדה ובור", דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות יא, 1993, עמ' 61–68. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  עדים נאמנים או חולדה ובור, באתר גוגל ספרים
↑  רחלי מלק בודה, הרי את מבוטלת: איך להתמודד עם ביטול חתונה?, באתר nrg‏, 10 במאי 2015
↑  צרויה שלו, כאב, הוצאת כתר, 2015, עמ' 171
↑  צרויה שלו, כאב, הוצאת כתר, 2015, עמ' 224
↑  בן-עמי פיינגולד, "גלגולו של מוטיב הזיווג הכפול", מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי ז, תשמ"ד, עמ' 22–48. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  יואל פרץ, "ממקור ישראל וישמעאל - סיפורי חולדה ובור ובת שלמה במגדל : השוואת סיפורים מהמדרש וסיפורי עם בדווים", מהות לב, תשס"ח 9–32
חולד עירום

| חולד עירום |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: חולדים עירומים
תת־משפחה:: Heterocephalinae
סוג:: Heterocephalus 
מין:: חולד עירום
שם מדעי
 Heterocephalus glaber ‏Glaber Heterocephalus, 1845
תחום תפוצה


חולד עירום אוכל
צאצאי חולד עירום
חולד עירום או מכרתן עירום (שם מדעי: Heterocephalus glaber) הוא מין מכרסם יחיד בסוגו ממשפחה עצמאית - חולדים עירומים (Heterocephalidae), כשבעבר שויך למשפחת המכרתניים. מין זה וחולד דמאראלנד (Fukomys damarensis) הם המינים היחידים של חולייתנים המקיימים מבנה חברתי מלא: מושבות החולד העירום מוגדרות כסופר-אורגניזם - אורגניזם המורכב מכמה אורגניזמים אחרים. הקריוטיפ של החולד הוא 2n - 60: שני עותקים של כל כרומוזום, 60 כרומוזומים (30 זוגות הומולוגיים).
החולד העירום מצוי בערבות העשב של מזרח אפריקה, בעיקר במדינות אתיופיה, סומליה וקניה.
החולד העירום אינו מצוי בסיכון; הוא נפוץ מאוד באזור התפוצה שלו, האזורים היבשים של מזרח אפריקה.
אדפטציות

למין זה אדפטציות ייחודיות, המאפשרות לו לשרוד בבית גידולו התת-קרקעי והקשה למחיה. זהו מין מסתגל תרמי (מין שטמפרטורת גופו משתנה בהתאם לטמפרטורת הסביבה) היחיד מבין היונקים. בנוסף, החולד העירום אינו חש בכאב, וקצב המטבוליזם והעברת החמצן בגופו נמוך מאוד. החולד ידוע גם בשל אורך חייו. עד לפברואר 2016 החולד נחשב כחסין לסרטן, אך מדענים אמריקאיים תיעדו שני מקרי סרטן אצל פרטים ממין זה.
אדפטציות > מטבוליזם וחוסר תחושת כאב

החולד חי את כל חייו מתחת לאדמה, ולכן הסתגל לחוסר בחמצן האופייני לסביבת המחיה שלו: הריאות שלו קטנות מאוד ולדם שלו יש זיקה גדולה מאוד לחמצן, מה שמגדיל את יעילות העברת החמצן לכל חלקי הגוף; כך החולד יכול לחיות בסביבה בה החמצן מהווה רק כ-8%. קצב המטבוליזם של החולד נמוך מאוד, כ-2/3 מקצב המטבוליזם אצל עכברים בגודל דומה; לאחר פרק זמן ארוך של רעב, החולד יכול להוריד את קצב המטבוליזם שלו בכ-25%.
לחולד חסר הנוירוטרנסמיטר (המוליך העצבי) Substance P, האחראי על העברת אותות כאב למערכת העצבים המרכזית. לכן, החולדים הערומים אינם מרגישים כאב, גם כשהם נחשפים לחומצה או לקפסאיצין. הזרקת Substance P לגופם של החולדים גורמת לתחושת כאב בעת חשיפה לקפסאיצין, אך לא בעת חשיפה לחומצה. זוהי אדפטציה המאפשרת לחולד לשרוד בסביבה בעלת ריכוז גבוה מאוד של פחמן דו-חמצני, מה שגורם לחמצת מטבולית.
אדפטציות > ויסות חום

זהו מין היונק היחיד שטמפרטורת גופו משתנה בהתאם לטמפרטורת הסביבה. האיזון בין קצב הובלת החמצן לטמפרטורת הסביבה משתנה מפוקילותרמי להתרותרמי כשהטמפרטורה גבוהה מ-28 מעלות צלזיוס. בטמפרטורות נמוכות יותר, החולדים מגיבים לשינויים בטמפרטורה בהתנהגויות מסוימות; למשל, כשטמפרטורת הסביבה נמוכה מדי, החולדים מצטופפים יחד בחלקים של המאורה שמוארים בידי השמש; וכשהטמפרטורה גבוהה מדי, הם נסוגים לחלקים עמוקים (ולפיכך קרים יותר) של המאורה.
אנטומיה ומראה

אורכו של החולד נע בין 8 ל-10 ס"מ, ומשקלו נע בין 30 ל-35 גרם. ה"מלכות", הנקבות הפוריות, גדולות משמעותית משאר הפרטים: משקלן עולה לעיתים קרובות על 50 גרם – משקלה של המלכה הגדולה ביותר שנמדדה היה 80 גרם. החולד העירום בעל צבע ורדרד וללא פרווה על גופו. עיניו קטנות ומנוונות. רגליו של החולד העירום דקות וקצרות, אך למרות זאת, החולד מצליח לנוע במהירות גדולה מתחת לפני הקרקע, קדימה כמו גם אחורה. השפתיים נמצאות מאחורי השיניים הקדמיות; מבנה זה מאפשר לחולד לחפור בעזרת שיניו מבלי שייכנס לפיו חול.
רבייה וגידול צאצאים

החולד חי במבנה של חברתיות מלאה, שבה במושבה ממוצעת של 75–80 פרטים יש נקבה מתרבה אחת ("מלכה") ו-1–3 זכרים מתרבים ("מלכים"); שאר הפרטים עקרים זמנית, ומספקים את צורכי המושבה, ההגנה עליה והטיפול בגורים. הפרטים הקטנים דואגים לתחזוקת הקן ולאספקת המזון, והגדולים יותר מגנים על הקן. השחלות של שאר הנקבות לא מפותחות, ורמות הורמוני הזוויג שלהן קטנות, מה שגורם להן להיות עקרות למעשה. המלכה אגרסיבית מאוד כלפי חולדים ממין נקבה המנסות לתפוס את מקומה או מייצרות כמות גדולה של הורמוני זוויג. לאחר מותה של המלכה, נקבה אחרת "תתפוס פיקוד" על הקן, לעיתים לאחר מאבק קשה עם שאר הנקבות, תתחיל לייצר כמות גדולה של הורמוני זוויג, ותהפוך למלכה חדשה. המרווחים בין החוליות של המלכה החדשה יתרחבו, וכך היא תהיה גדולה משאר הפרטים.
חברה והתנהגות

גודל המושבה נע בין 20 ל-300 פרטים, הממוצע הוא 75. החולד חי במחילות שהוא חופר. יש בהן חדרים לאחסון מזון, גידול צאצאים ועשיית צרכים. אורכן המצטבר עשוי להגיע ל-3–5 קילומטר. החולד מתקשר עם חבריו בעזרת נקישות בקרקע.
תזונה

החולד ניזון מפקעות (במיוחד בטטות) גדולות במיוחד, לעיתים כבדות ממנו פי 100. את הפקעות החולד מוצא כשהוא חופר בקרקע. פקעת יחידה עשויה לספק את צורכי המזון של קהילה שלמה במשך חודשים ואף שנים. החולד אוכל את חלקן הפנימי בלבד וכך מאפשר את התפתחותן מחדש, מה שמאפשר לפקעת להוות מקור מזון לטווח ארוך. חיידקים סימביוטיים הנמצאים במעיים של החולד מתסיסים את סיבי הפקעת, והופכים את התאית לחומצות שומן החיוניות לחולד. החולד לעיתים ניזון גם מהצואה שלו עצמו.
הערות שוליים

↑  חולד עירום באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מכרתן עירום, באתר מילון ספיר
↑  המושג העברי (תורגם מאנגלית, eusocial) הובא בספר "ביולוגיה - האחידות והמגוון של החיים" בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב', מהדורה שנייה.
↑  Cancer found for the first time in naked mole rats, www.sciencemag.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551194105171  LCCN: sh90001928
טארט טאטן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  טארט
 מוצא:  צרפת
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  תפוח 
 
טארט טאטן
טארט טאטן על פי מתכון של כריסטוף מישאלאק, מייד עם צאתו מהתנור, לפני זיגוג.
הטארט טאטן הוא טארט תפוחים הפוך שמתאפיין בשכבת סוכר מקורמל.
הטארט הוכן לראשונה בטעות במלון טאטן (Tatin) בצרפת, ב-1889. המלון נוהל בידי שתי אחיות, סטפני וקרולין טאטן. יש מחלוקת בעניין מקורו של הטארט. אבל הגרסה הסבירה ביותר היא שסטפני טאטן, שהתעסקה עם רוב הבישולים, החלה להכין פאי תפוחים מסורתי שמבוסס על בישול תפוחים בחמאה וסוכר אך הריחה כי התבשיל נשרף, הסירה אותו מהאש, כיסתה אותו בבצק פאי והניחה את המחבת בתנור לסיום האפייה. לאחר שהפכה את הטארט על פניו, היא נדהמה לגלות עד כמה האורחים במלון אהבו את העוגה החדשה.
הטארט הפך למנת הדגל של מלון טאטן והמתכון הופץ באזור סולון. התהילה של הטארט הונצחה כנראה בשל ביקורו של לואי וודאבל באזור סולון, שטעם שם את הטארט והחליט להוסיף את הטארט טאטן לתפריט הקבוע במסעדה שלו, מסעדת "מקסים" שבפריז.
ניתן להחליף את התפוחים שבעוגה באגסים, בחבושים, במנגו ואף בדובדבנים.
חולדה הנביאה

קבר חולדה הנביאה
חֻלְדָּה הַנְּבִיאָה היא דמות מקראית של נביאה מימי המלך יאשיהו. חולדה ניבאה נבואת זעם כיוון שהעם חטא, אך הבטיחה ליאשיהו שהיא לא תתקיים בזמנו. שמה מופיע בתנ"ך פעמיים בלבד, אך מסורות חז"ל שונות הרחיבו את ההתייחסות אליה.
נבואת חולדה במקרא

חולדה הנביאה מוזכרת בשני מקומות במקרא.
מופע ראשון ניתן למצוא בספר מלכים ב' פרק כ"ב פסוק י"ד: "וילך חלקיהו הכהן ואחיקם ועכבור ושפן ועשיה אל חלדה הנביאה אשת שלם בן תקוה בן חרחס שמר הבגדים והיא ישבת בירשלם במשנה וידברו אליה".
מופע שני נמצא בספר דברי הימים ב' פרק ל"ד פסוק כ"ב: "וילך חלקיהו ואשר המלך אל חלדה הנביאה אשת שלם בן תוקהת בן חסרה שומר הבגדים והיא יושבת בירושלם במשנה וידברו אליה כזאת".
חולדה משמשת כנביאה בזמנו של ירמיהו הנביא. המלך יאשיהו גילה כי נמצא ספר תורה בבית האלוהים, ועולה בו החשש כי יש בכך סימן לכעס האלוהים על שלא קיימו את כל הכתוב באותו הספר. מתוך חשש זה הוא שולח משלחת לירושלים אל חולדה הנביאה (יש אומרים שזאת רק מכיוון שירמיהו שהה מחוץ לעיר באותו זמן), ובמשלחת חברים: חלקיהו בן שלום הכהן, אחיקם בן שפן, עכבור, שפן ועשיה. חולדה מנבאת נבואת זעם:
(טו) וַתֹּאמֶר אֲלֵיהֶם כֹּה אָמַר יְיָ אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל אִמְרוּ לָאִישׁ אֲשֶׁר שָׁלַח אֶתְכֶם אֵלָי:
(טז) כֹּה אָמַר יְיָ הִנְנִי מֵבִיא רָעָה אֶל הַמָּקוֹם הַזֶּה וְעַל יֹשְׁבָיו אֵת כָּל דִּבְרֵי הַסֵּפֶר אֲשֶׁר קָרָא מֶלֶךְ יְהוּדָה:
(יז) תַּחַת אֲשֶׁר עֲזָבוּנִי וַיְקַטְּרוּ לֵאלֹהִים אֲחֵרִים לְמַעַן הַכְעִיסֵנִי בְּכֹל מַעֲשֵׂה יְדֵיהֶם וְנִצְּתָה חֲמָתִי בַּמָּקוֹם הַזֶּה וְלֹא תִכְבֶּה:
(יח) וְאֶל מֶלֶךְ יְהוּדָה הַשֹּׁלֵחַ אֶתְכֶם לִדְרֹשׁ אֶת יְיָ כֹּה תֹאמְרוּ אֵלָיו כֹּה אָמַר יְיָ אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל הַדְּבָרִים אֲשֶׁר שָׁמָעְתָּ:
(יט) יַעַן רַךְ לְבָבְךָ וַתִּכָּנַע מִפְּנֵי יְיָ בְּשָׁמְעֲךָ אֲשֶׁר דִּבַּרְתִּי עַל הַמָּקוֹם הַזֶּה וְעַל יֹשְׁבָיו לִהְיוֹת לְשַׁמָּה וְלִקְלָלָה וַתִּקְרַע אֶת בְּגָדֶיךָ וַתִּבְכֶּה לְפָנָי וְגַם אָנֹכִי שָׁמַעְתִּי נְאֻם יְיָ:
(כ) לָכֵן הִנְנִי אֹסִפְךָ עַל אֲבֹתֶיךָ וְנֶאֱסַפְתָּ אֶל קִבְרֹתֶיךָ בְּשָׁלוֹם וְלֹא תִרְאֶינָה עֵינֶיךָ בְּכֹל הָרָעָה אֲשֶׁר אֲנִי מֵבִיא עַל הַמָּקוֹם הַזֶּה ...
על פי הנבואה, עבודת האלילים של העם תגרום לרעה גדולה ומלך יהודה שהיה היחיד לשמור את תורת האלוהים - ימות בשלום, על מנת שלא יצטרך לראות את כל הרעה הזו. למרות נבואתה של חולדה, יאשיהו מלך יהודה נהרג בקרב מול פרעה במגידו ולא מת כתוצאה של אריכות ימים. פרעה השתלט בקלות על הארץ, ובכך בא סופה של ממלכת יהודה החופשית. השתלטותו של פרעה על יהודה סללה את הדרך לכיבוש הארץ ולחורבן בית המקדש הראשון בידי נבוכדנאצר.
חולדה במסורת חז"ל

מלבד האמור בתנ"ך מוסרים חז"ל פרטים נוספים על חולדה הנביאה. חולדה נמנית בתלמוד עם שבע הנביאות שקמו לישראל, ועל פי סדר עולם רבה הייתה אחת מעשר נביאות.
על פי דעת רבי יהודה המובאת בתלמוד הבבלי הייתה חולדה מבני בניהם של יהושע בן נון ורחב הזונה וקרובת משפחה של ירמיהו הנביא.
במספר מקומות, חז"ל מנסים להסביר מדוע חולדה כאישה קיבלה נבואה, ואיך ייתכן שהמלך יאשיהו פנה אליה ולא לירמיהו, למרות שפעלו באותה התקופה. תמיהתם של חז"ל מובנת: בתנ"ך יש רק שלוש נשים, הנזכרות בשמן, שעליהן נכתב מפורשות שהיו נביאות: מרים (שמות ט"ו כ'), דבורה (שופטים ד' ד') וחולדה (מלכים ב' כ"ב י"ד).
בתלמוד הבבלי, נשאלת השאלה מדוע חולדה ניבאה בימיו של ירמיהו, ומדוע יאשיהו פנה לחולדה ולא לירמיהו. לשאלות אלו ניתנות מספר תשובות:
רב טען שחולדה הייתה קרובת משפחתו של ירמיה, ולכן ירמיה "לא היה מקפיד עליה". כלומר, ירמיה איפשר לה להתנבא, או העלים עין מכך. לפי רבי יוחנן, יאשיהו פנה לחולדה ולא לירמיהו מפני שירמיהו לא היה בעיר. לעומת זאת, רבי שילא טען שהפניה לחולדה הייתה מפני שהנשים הן רחמניות: יאשיהו ידע שהוא עומד לקבל נבואה קשה והעדיף לקבל אותה מאישה מתוך תקווה שכך יקבל תשובה מרוככת יחסית.
מדרש נוסף מתייחס לשמה של חולדה הנביאה: ”אמר רב נחמן לא יאה יהירותא לנשי. תרתי נשי יהירן הויין וסניין שמייהו, חדא שמה זיבורתא וחדא שמה כרכושתא, זיבורתא כתיב בה "ותשלח ותקרא לברק" ואילו איהי לא אזלה לגביה. כרכושתא כתיב בה "אמרו לאיש" ולא אמרה אמרו למלך.”
בפרקי דרבי אליעזר (פרק לג) מסופר בזכות מה זכתה לנבואה:
רבי זעירא אומר: תדע לך כח הצדקה, בא וראה משלום בן תקות שהיה מגדולי הדור והיה עושה צדקות בכל יום, ומה היה עושה היה ממלא את החמת מים והיה יושב על פתח העיר וכל אדם שהיה בא מן הדרך היה משקה אותו ומשיב נפשו עליו, ובזכות צדקות שעשה שרתה רוח הקדש על אשתו, שנאמר וילך חלקיהו הכהן אל חולדה הנביאה אשת שלום בן תקות.
על פי מדרש זה, חולדה זכתה בנבואה משום צדיקותו של בעלה, שלום בן תקות. בדרך זו מתרץ המדרש מדוע הוזכר בעלה של חולדה בצמוד לשמה.
רש"י מביא שלחולדה הייתה לשכה סמוכה ללשכת הגזית (מושב הסנהדרין) שהייתה פתוחה כלפי חוץ וסתומה כלפי הסנהדרין מפני הצניעות. במקום אחר הוא מביא שהייתה יושבת בין שני שערי חולדה שנקראו לדעתו על שמה. הוא אף מפרש שחולדה הייתה מלמדת את הזקנים תורה שבעל פה, על פי המילים ”וְהִיא יֹשֶׁבֶת בִּירוּשָׁלַ‍ִם בַּמִּשְׁנֶה” (מלכים ב', כ"ב, י"ד):
במדרש בראשית רבתי מן המאה ה-11, נמנת חולדה הנביאה עם כ"ב הנשים הכשרות שהיו בעולם.