stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שליחות קטלנית 2: יום הדין
צוות שחקנים

| שם השחקן | דמות | הערה |
| --- | --- | --- |
| ארנולד שוורצנגר | המחסל | מחסל מסוג T-800 מודל 101 שנשלח בידי ג'ון מהעתיד כדי להגן על ג'ון ואמו מפני יחידת T-1000 |
| אדוארד פרלונג | ג'ון קונור | ילד בן 10 שיגדל להיות מנהיג ההתקוממות נגד המכונות אבל מסומן כמטרה להריגה בידי יחידת T-1000 |
| לינדה המילטון | שרה קונור | אמו הלוחמנית והקשוחה של ג'ון שמנסה למנוע את יום הדין |
| רוברט פטריק | יחידת T-1000 | המחסל המתקדם של סקיינט שעשוי כולו ממתכת נוזלית המאפשרת לו לשנות את צורתו לכל דבר הזהה לו בגודל שלו והנבל הראשי של הסרט. |
שחקנים נוספים הופיעו בסרט כגון ארל בואן אשר שב לגלם את דמותו של ד"ר פיטר סילברמן, הפסיכיאטר של שרה שהופיע בסרט הקודם משנת 1984. ג'ו מורטון גילם את דמותו של מיילס בנט דייסון, מנהל של פרויקטים מיוחדים בסייברדיין ואחראי להרס והיצירה של מחשב-העל סקיינט.
מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין וכתב המלחין של הסרט הראשון, בראד פידל.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי בראד פידל.
| שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)> מס' | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)> שם | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)> משך | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)>  | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)>  | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)>  | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)>  | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)>  | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)>  | שליחות קטלנית 2: יום הדין (פסקול הסרט המקורי)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Main Title from Terminator 2  | 1:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sarah on the Run  | 2:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Escape from the Hospital (And T-1000)  | 4:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Desert Suite  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sarah's Dream (Nuclear Nightmare)  | 1:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Attack on Dyson (Sarah's Solution)  | 4:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Our Gang Goes to Cyberdyne  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Trust Me  | 1:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | John & Dyson into Vault  | 0:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | SWAT Team Attack  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | I'll Be Back  | 3:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Helicopter Chase  | 2:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Tanker Chase  | 1:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Hasta La Vista, Baby" (T-1000 Freezes)  | 3:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Into the Steel Mill  | 1:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Cameron's Inferno  | 2:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Terminator Impaled  | 2:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Terminator Revives  | 2:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | T-1000 Terminated  | 1:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | It's Over" ("Good-bye")  | 4:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 53:01 |  |  |  |  |  |  |  |
צילום

במהלך הסרט ישנן סצנות בהן מופיעה דמותה של שרה קונור פעמיים במקביל, כמו למשל בסצנת חלום הסיוט של שרה על נפילת פצצת אטום, כשהיא צופה בעצמה משחקת עם בנה הקטן בגן משחקים. לצורך צילום סצנות אלה נעזר קמרון באחותה התאומה של לינדה המילטון, לסלי המילטון-גארן (שאיננה שחקנית), לגילום דמותה השנייה של שרה.
מדיות נוספות

הוצאת הקומיקס "מארוול קומיקס" הפיקה בעבר שלוש חוברות קומיקס אשר מתבססות על עלילת הסרט. גרסת הקומיקס של מארוול נמכרה בהמשך גם כספר אחד.
בעקבות הצלחת הסרט בשנת 1996 פארק השעשועים של אולפני אוניברסל בפלורידה חנכו מופע מיוחד בשם "טרמינייטור 2: קרב תלת־ממדי מעבר לזמן" (Terminator 2: 3-D Battle Across Time) אשר משלב סרט תלת־ממדי ומופע המבוססים על הסרט "שליחות קטלנית 2: יום הדין" - סרט זה בוים ידי ג'יימס קמרון עצמו וכלל את צוות השחקנים המקורי מהסרט "שליחות קטלנית 2".
בעקבות הצלחת הסרט בשנת 2003 יצא הסרט "שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות" וסדרת הטלוויזיה "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור" אשר עוקבים אחר קורותיהם של שרה קונור ובנה ג'ון לאחר עלילת הסרט "שליחות קטלנית 2: יום הדין".
בשנת 2007 החלה לשדר סדרת טלוויזיה "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור", המהווה המשך הישיר לסרט השני בסדרת סרטי "שליחות קטלנית" (ומתעלמת לחלוטין מההמשך המוצג בסרט השלישי בסדרה) ומתמקדת בשרה קונור (מגולמת על ידי השחקנית לנה הדי) ובנה ג'ון קונור כשהוא עדיין מתבגר צעיר. גם בסדרה נשלחים מהעתיד מחסלים שמטרת חלקם הוא להרוג את ג'ון קונור ומטרת חלקם האחר הוא ליצור תשתית טובה יותר למלחמות העתידיות של הרובוטים בבני האדם. בדומה לסרט השני גם כאן נשלח מחסל(ת) שתפקידה הוא להגן על ג'ון קונור.
עם זאת, למרות שההמשך הישיר לעלילות הסרט השני חל בשנת 1997, כבר בפרק הראשון של העונה משגרים עצמם שרה, ג'ון וקמרון (המחסלת "הטובה") 10 שנים קדימה לשנת 2007 על מנת להימלט מקרומרטי ("המחסל הרע").
בשנת 2015 יצאה גרסה מורחבת של הסרט, כחלק ממארז DVD של סרטי הסדרה. בנוסף להכללה של מספר קטעים שהוסרו בעבר בעריכה, הגרסה המורחבת מכילה סיום אלטרנטיבי לסרט. בסיום מחודש זה, רואים את שרה קונור מקליטה את הזכרונות שלה בשנת 2029, כאשר היא צופה בג'ון משחק עם בתו, ומספרת שיום הדין לעולם לא הגיע וכי ג'ון הוא סנאטור אמריקאי.
הערות שוליים

↑  Graeme McMillan, 'Terminator 2' Unused Epilogue Gave Everyone the Happy Ending They Wanted, The Hollywood Reporter, ‏8 במאי 2015
| סדרת שליחות קטלנית |
| --- | --- | --- |
| סרטים | שליחות קטלנית (1984) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות (2003) • שליחות קטלנית: התעוררות (2009) • שליחות קטלנית: ג'נסיס (2015) • שליחות קטלנית: גורל אפל (2019) |  |
| דמויות | המחסל • T-1000 • שרה קונור • ג'ון קונור • קייל ריס • סקיינט |  |
| שחקנים | ארנולד שוורצנגר • לינדה המילטון • מייקל בין • אדוארד פרלונג • רוברט פטריק • ניק סטאל • קלייר דיינס • קריסטנה לוקן • לנה הידי • תומאס דקר • כריסטיאן בייל • אנטון ילצ'ין • סם וורת'ינגטון • אמיליה קלארק • ג'ייסון קלארק • ג'יי קורטני • לי ביונג-הון • ג'יי קיי סימונס |  |
| סדרות טלוויזיה | שליחות קטלנית: יומני שרה קונור • שליחות קטלנית: ההתחלה |  |
| שונות | T2 3-D: Battle Across Time • משחקי וידאו • קומיקס • ספרים |  |
| ג'יימס קמרון |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שליחות קטלנית (1984) • שובו של הנוסע השמיני (1986) • המצולות (1989) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שקרים אמיתיים (1994) • טיטניק (1997) • אווטאר (2009) • אווטאר: דרכם של המים (2022) • אווטאר - אש ואפר (2024) |  |
| סרטים שהפיק | רמבו: משחק הדמים 2 (1985) • נקודת פריצה (1991) • ימים משונים (1995) • מלאך שחור (2000-2002) • סולאריס (2002) • פענוח יציאת מצרים (2006) • מערת הקבורה של ישו (2007) • סאנקטום (2011) • אליטה: מלאך קרב (2019) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4416095  BnF: cb145048431 (data)  CANTIC: a12009830  GND: 4300223-7  LCCN: n91015140  SUDOC: 178115428  VIAF: 183306471   WorldCat (עם VIAF): 183306471
מקס קופשטיין

| --- | --- |

 לידה:  1856 פומאז, הונגריה 
 פטירה:  31 באוגוסט 1924 (בגיל 68 בערך) באד נויהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בביטום 
 תקופת הפעילות:  1874 – 31 באוגוסט 1924 (כ־50 שנה) 
 
מקס קופשטיין (בגרמנית: Max Kopfstein;‏ פומאז, הונגריה, 8 בדצמבר 1856 – באד נאוהיים, 31 באוגוסט 1924) היה רב הונגרי וגרמני. הוא מונה למומחה במשא ומתן לשלום של חוזה ורסאי לשאלות היהודיות בשלזיה עילית.
קורות חייו

מקס קופשטיין נולד בפומאז, כמה קילומטרים צפונית לבודה (בודפשט).
משנת 1874 היה קופשטיין רב ומורה דתי בפאסוולק (אנ'), מקלנבורג-מערב פומרניה. ב-1883 הפך לרב באלבלונג (פרוסיה המערבית; כיום ורמיה-מזוריה, פולין).
ב-1886 הלך בעקבות בנימין הוכשטטר כרב מחוז בבאד אמס; זה היה קשור לחברות במועצת המנהלים של אגודת בתי הילדים הגרמנית-יהודית בדיז אן דר לאן (אנ').
ב-1889 התמנה לרב ומורה דתי במוסדות ההשכלה הגבוהה בביטום שבשלזיה עילית, שם קיבל על עצמו את תפקיד הרב הראשי של קהילת בית הכנסת ב-1919. ככזה, הוא מונה למומחה במשא ומתן לשלום של חוזה ורסאי לשאלות היהודיות בשלזיה עילית. הוא היה חבר באגודת המורים היהודים בשלזיה ובפוזנן, וכן באגודת הספרות העברית "מקיצי נירדמים". באגודת התרבות שלזיה עילית ייצג את החינוך היהודי.
לייזר ויינגרטן (גר') כיהן אחריו בלשכת הרב המחוזי בבאד אמס ב-1890..
הוא מת מאי ספיקת לב בשנת 1924 במהלך שהות בספא בבאד נאהיים.
פרסומיו

תולדות קהילת בית הכנסת בביטוםO.-S. 1891; erneut abgedruckt in: Gemeindeblatt Oberschlesien. Band 3, 1938, Nr. 13, S. 3–5, und Nr. 14, S. 3..
מסמכים

CJA Berlin, 1, 75 E No. 286, fol. 1
CJA Berlin, 1, 75 A Pa 3 No. 92 (unfoiled)
CJA Berlin, 1, 75 Me 1 No. 1, fol. 63
CJA Berlin, 1, 75 El 2 No. 18, fol. 163, 167, 169-170
CJA Berlin, 1, 75 No. 22, fol. 31, 82-82v.
לקריאה נוספת

ליפה, 1899, א', עמ' 211
GB, 11 באפריל 1919 (כרך 83, מס' 15)
GB, 13 ביוני 1919 (כרך 83, מס' 24), 4
Israelite, 10 ביולי 1919 (כרך 60, מס' 27)
JLZ, 5 בספטמבר 1924 (כרך 4, מס' 30), עמ' 5
CVZ, 13 בספטמבר 1924 (כרך 3, מס' 37), עמ' 552ו
Der Oberschlesier 7 (1925), עמ' 43–46
IFH, 5 בנובמבר 1925
CVZ, 30 באוגוסט 1934 (כרך 13, מס' 35), עמ' 8 ב-10. יום המוות
גלייבצר-ביותנר-טרנוביץ היימטבלט, 16 (1966), מס' 9, עמ' 38–40
זיגברט נויפלד, 1971, עמ' 210 (השוו נויפלד, אלבינג, 1992, עמ' 68)
ארנסט ג' לונטל : יהודים בפרוסיה. ריימר, ברלין 1982, ISBN 3-496-01012-6, עמ' 121.
זיגברט נויפלד : תולדות הקהילה היהודית באלבינג. עריכה: אווה בלאו, פיטר הוניג, הנס-ויקטור שולץ-קלינגאוף. CH-Verlag, Regensburg 1992, עמ' 47–49
ג'וזף ווק (עורך) : ביוגרפיות קצרות על תולדות היהודים 1918–1945. הוצאת מכון ליאו בק, ירושלים. סאור, מינכן 1988, ISBN 3-598-10477-4, עמ' 202.
פ"ק הסן, עמ' 377
מדריך רבני אוסטריה (?), 2:5514
הערות שוליים

↑  Michael Brocke, Julius Carlebach (Hrsg.): Biographisches Handbuch der Rabbiner. Teil 2, Band 1, München 2009, ISBN 978-3-598-24874-0, Artikel 2308, Seite 346 f.
↑  Abkürzungen und Akronyme, s. Diskussion
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1053574401  VIAF: 309636179   WorldCat (עם VIAF): 309636179 
קברו של מקס קופשטיין בבית העלמין היהודי בביטום.
חותמו של קופשטיין כרב קהילת בית הכנסת בביטום
מרטין ג'ונסון

מרטין נלסון ג'ונסון (באנגלית: Martin Nelson Johnson‏; 3 במרץ 1850 – 21 באוקטובר 1909) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם דקוטה הצפונית.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

ג'ונסון נולד ב-3 במרץ 1850 למהגרים נורווגים במחוז ראסין שבוויסקונסין, ועבר עם הוריו לדקורה שבאיווה באותה שנה. הוא החל את לימודיו בבית ולאחר מכן למד בבתי ספר כפריים. ג'ונסון התחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת איווה עילית בפט, איווה, ולאחר מכן העביר את לימודיו לאוניברסיטת איווה באיווה סיטי, שם השלים תואר ראשון במשפטים בשנת 1873.
ביוגרפיה > קריירה

ג'ונסון לימד במשך שנתיים באקדמיה הצבאית של קליפורניה באוקלנד שבקליפורניה, וחזר לאיווה בשנת 1875. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של איווה בשנת 1876 והחל לעסוק בעריכת דין בדקורה. הוא החל לכהן כחבר בית הנבחרים של איווה בשנת 1877, וכחבר בסנאט של איווה בין השנים 1878 ל-1882, וכיהן כיושב ראש ועדת ספריית המדינה בשני בתי המחוקקים. הוא היה אלקטור לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות 1876.
בשנת 1879 נישא ג'ונסון לסטלה וייט. באוקטובר 1882 עברו השניים לטריטוריית דקוטה כדי לעסוק בחקלאות. הם רכשו 2,500 אקרים סמוך למסילת הרכבת של חברת Great Northern, כמה קילומטרים מערבית לעיר לרימור. ג'ונסון ושכנו לוי פיטרסון ייסדו עיירה בקרבת מסילת הרכבת בשם פיטרסבורג.
הוא כיהן כתובע המחוזי במחוז נלסון בין השנים 1886 ל-1890 והיה חבר בוועידת החוקה של דקוטה הצפונית בשנת 1889, שם זכה לתשומת לב על תמיכתו בבית מחוקקים חד-ביתי. הוא גויס להצטרף לוועידת החוקה כחלק ממאמץ של "ליגת הרפובליקנים הסקנדינבים" לשלב כמה שיותר נציגים ממוצא סקנדינבי באספה. רק 10 מתוך 75 הנציגים שנבחרו היו ממוצא סקנדינבי. ג'ונסון היה חבר פעיל ב"ברית החקלאים של דקוטה הצפונית", ארגון שייצג את האינטרסים והחששות של החקלאים. החקלאים הנורווגים בדקוטה הצפונית, שחשו שמצאו קול חזק שייצג אותם, נלחמו כדי להכניס את ג'ונסון לרשימת המועמדים לסנאט של ארצות הברית. אולם, האספה המחוקקת של המדינה שזה עתה הוקמה בחרה בליימן קייסי לאחר מספר ימי הצבעה. אילו נבחר, היה ג'ונסון הנורווגי-אמריקאי הראשון שנבחר לסנאט.
ג'ונסון המשיך את הקריירה הפוליטית שלו במרוץ לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר בשנת 1890 וכיהן במשך ארבע קדנציות, מ-4 במרץ 1891 ועד 3 במרץ 1899. בסיום כהונתו הרביעית, הוא לא ביקש להיבחר מחדש, ובמקום זאת בחר להתמודד שוב על מושב בסנאט. לאחר שהפסיד את המועמדות לפורטר מקאמבר, ג'ונסון נטל פסק זמן מהפוליטיקה וחזר לעיר מגוריו פיטרסבורג.
בשנת 1909, בחר בית המחוקקים של המדינה את ג'ונסון לכהונה בסנאט של ארצות הברית, על פני הסנאטור המכהן הנרי הנסברו. כהונתו החלה ב-4 במרץ 1909. בסנאט, הוא שימש כיו"ר הוועדה לחקירת פולשים על אדמות אינדיאנים. הוא היה מוערך בקרב עמיתיו כאדם בעל אינטליגנציה ויכולות. במהלך תקופתו הקצרה בסנאט, הוא ניהל את ישיבות הסנאט 9 פעמים. ג'ונסון שירת עד מותו ב-21 באוקטובר 1909, שמונה חודשים בלבד לאחר תחילת כהונתו הראשונה.
ביוגרפיה > מותו

ג'ונסון מת ב-21 באוקטובר 1909, במלון גרדנר בפארגו שבדקוטה הצפונית לאחר התקף של מחלת ברייט בעקבות ניתוח אף, ונקבר בבית הקברות העירוני בפיטרבורג שבדקוטה הצפונית.
הערות שוליים

↑  "State Representative". 2022-03-09. אורכב מ-המקור ב-2022-03-09. נבדק ב-2024-02-09.
↑  Eriksmoen, Curtis (2015-05-24). "Did you Know That: ND elected one of first Norwegian-American senators". InFOrum. Fargo. אורכב מ-המקור ב-2024-02-09. נבדק ב-2024-02-09.
↑  Eriksmoen, Curtis (2015-05-31). "Did You Know That: ND politician finally got the credit he desired". InForum. Fargo. אורכב מ-המקור ב-2024-02-09. נבדק ב-2024-02-09.
↑  "Senator Johnson | Prairie Public Broadcasting". 2024-02-09. אורכב מ-המקור ב-2024-02-09. נבדק ב-2024-02-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2744 6687  LCCN: n88156503  SNAC: w6f78k61  US Congress: J000162  VIAF: 63101240   WorldCat (עם VIAF): 63101240
מרטין קלבה

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1969 (בן 55) Troy, ארצות הברית 
 שם לידה:  Martin Klebba 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  תיכון אתונה 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
מרטין קלבה (באנגלית: Martin Klebba; נולד ב-23 ביוני 1969) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ופעלולן אמריקאי בעל גמדות שגובהו 1.24 מטר. ידוע בעיקר מתפקידו כמרטי בסרטי שודדי הקריביים.
ראשית חייו

קלבה נולד ב-1969 במישיגן שם למד ב"תיכון אתונה".
קריירה

הוא החל לשחק ב-1992 כשהקריירה המוקדמת שלו הייתה בתוכניתו של הווארד סטרן, "המופע של הווארד סטרן", בתחנת הרדיו "הווארד 100".
ב-2001 הופיע לראשונה בסרט כוכב הקופים של טים ברטון בתור חיית מחמד של קופים ובתפקידים קטנים בסרטים: "Corky Romano" ו-"קיץ אחד של סוטול".
ב-2003 שיחק בסרט האקשן 2 צעדים למוות ובסרטו של גור ורבינסקי שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה בתור הפיראט מרטי, אחד מאנשי הצוות של ג'ק ספארו (ג'וני דפ). הוא שיחק בסרטים ההמשך בסדרה (למעט הרביעי) באותו תפקיד.
בהמשך הופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה שונות. בנוסף הוא פעלולן מקצועי שהופיע במספר סרטים כמו: ואן הלסינג, גדול מהסרטים, פגוש את הספרטנים, מבול של צרות, סיפורים לפני השינה, ברוכים הבאים לזומבילנד, הנקוק ועולם היורה (בו גילם דימורפודון התוקף את כריס פראט).
בשנת 2021 לוהק לסרט "שלגיה" בכיכובה של גל גדות ורייצ'ל זגלר, אשר מתוכנן לצאת לאקרנים במהלך 2025.
בשנת 2025 שיחק בסרט הקומדיה וההרפתקאות "שלב החשמל" (אנ') שהופק עבור נטפליקס, ואת הסרט ביימו האחים רוסו על פי תסריט מאת כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי והוא מבוסס על הרומן באותו שם מאת סיימון סטאלנהאג.
חיים אישיים

הוא נשוי מאז 2011 למישל דילגארד ולשניהם שני ילדים – אלק ומקנזי.
קלבה הוא יו"ר הקרן ללא מטרת רווח: "Coalition for Dwarf Advocacy", התורמת 100% מההכנסות לאנשים נמוכי קומה.
הערות שוליים

↑  MarksFriggin.com - Stern Show Archive (For The Week Of 9/9/2002 to 9/13/2002), ‏13 בספטמבר 2002 (באנגלית)
↑  סוזי פרקר, ‘Marty’ meets pirate film fans, Arkansas Democrat Gazette, ‏24 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  צ'ט קופר, Martin Klebba, Ability (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4738 1112  LCCN: no2009009677  VIAF: 68764773   WorldCat (עם VIAF): 68764773
קשור אותי! אהוב אותי!

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  פדרו אלמודובר
 הופק בידי:  אגוסטין אלמודובר, אנריקה פוסנר
 תסריט:  פדרו אלמודובר, יויי ברינגולה
 עריכה:  חוזה סלסדו 
 שחקנים ראשיים:  ויקטוריה אבּריל, אנטוניו בנדרס, לולס לאון
 מוזיקה:  אניו מוריקונה
 צילום:  חוסה לואיס אלקאין
 מדינה:  ספרד 
 חברה מפיצה:  אל דסאו, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בינואר 1990
 משך הקרנה:  111 דקות
 שפת הסרט:  ספרדית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט פשע, סרט רומנטי, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  מדריד 
 הכנסות באתר מוג'ו:   tiemeuptiemedown
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קשור אותי! אהוב אותי! (בספרדית: !Átame¡) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1990, שכתב וביים פדרו אלמודובר.
הסרט הוא מלודרמה רומנטית, העוסקת בעבריין בשם ריקי, שעם שחרורו מבית חולים לחולי נפש מצהיר על כוונתו "לעבוד ולהקים משפחה, כמו אדם נורמלי". לשם כך הוא חוטף וכולא שחקנית קולנוע בשם מרינה שאותה הוא מעריץ, ומנסה לשכנעה שתתאהב בו.
עלילה

ריקי (אנטוניו בנדרס), צעיר בודד בן 23, משתחרר מבית חולים לחולי נפש. לשאלתה של מנהלת בית החולים לתוכניותיו הוא עונה: "לעבוד ולהקים משפחה, כמו אדם נורמלי". הוא מאוהב במרינה אוסוריו, שחקנית קולנוע המתמכרת לסמים, שהייתה קודם לכן שחקנית פורנוגרפיה. מרינה עסוקה בצילומים של סרט חדש, "פנטום של חצות" שאותו מביים מקסימו אספחו (פרנסיסקו רבל), במאי זקן, המרותק לכיסא גלגלים לאחר שלקה בשיתוק בעקבות שבץ מוחי, ויודע שזהו כנראה סרטו האחרון. לולה (לולס לאון), אחותה של מרינה, נמצאת גם היא באתר הצילומים, כעוזרת הפקה. ריקי מגיע לאתר הצילומים, וכאשר מרינה עוזבת בסיום הצילומים, הוא מנסה להרשים אותה בעמידת ידיים. מרינה אינה מתרגשת ממחווה ילדותית זו.
לאחר שמרינה מגיעה לביתה, ריקי חודר אליו, תוך שהוא חובט בפניה של מרינה, המנסה להתנגד לכניסתו לביתה, וגורם להתעלפותה. לאחר ניסיון בריחה, מרינה מבינה שלא תוכל להתגבר על ריקי, ואומרת לו: "אתה רוצה לזיין אותי, קדימה, עשה זאת". ריקי אינו ממהר, ומסביר לה את כוונותיו: "נאלצתי לחטוף אותך כדי שתלמדי להכיר אותי. כאשר תעשי זאת, אני משוכנע שתאהבי אותי כשם שאני אוהב אותך. אשתדל להיות בעל טוב, ואב טוב לילדיך". הוא מזכיר לה ששכבו שנה קודם לכן לאחר שנפגשו בבר, ושהבטיח לה לחזור ולהגן עליה, אך היא מציינת "רבים הבטיחו לי זאת".
מרינה סובלת מכאב שיניים עז, וריקי יוצא אתה לרופאה, כדי לקבל מרשם למשכך כאבים. כדי שלא תימלט, הוא קושר את ידה לידו באזיקים, ומאיים עליה שאם תסגיר את סוד חטיפתה, ישסף את גרונה. לאחר שהם חוזרים לביתה, הוא קושר אותה למיטה ויוצא להביא לה משכך כאבים, שאותו הוא משיג בכיכר צ'ואקה (Chueca) אצל סוחרת סמים (רוסי דה פלמה), אך במקום לשלם לסוחרת הסמים, הוא שודד אותה. ריקי חוזר לדירה, ומביע שוב את אהבתו למרינה, אך היא מגיבה בזעם ואומרת: "לעולם לא אתאהב בך, שוטה. מי בכלל ביקש ממך לאהוב אותי, או להיות בעלי, או להיות אבי ילדי?".
ריקי, שחושש שידידיה של מרינה יבואו לחפשה בדירתה, מעביר אותה לדירה הסמוכה, שאליה הוא פורץ, בידיעה שהדייר בה יצא לחופשה. כדי להסיר דאגה מלב משפחתה, הוא מורה למרינה לשוחח בטלפון עם אמהּ (פרנסיסקה קביירו, אמו של אלמודובר). ריקי יוצא שוב לכיכר צ'ואקה, לרכישת מנה נוספת של משכך כאבים, ושם הוא מותקף על ידי חבריה של סוחרת הסמים שאותה שדד יום קודם לכן. הוא חוזר חבול כולו, ומתנצל שלא הצליח להשיג משכך כאבים. מרינה מטפלת בפצעיו ומתחילה להתאהב בו. השניים שוכבים בהתלהבות, ומרינה מספרת לריקי שהיא נזכרת במפגש המיני הקודם שלהם, שנה קודם לכן. היא עדיין אינה בטוחה באהבתה, וכאשר הוא יוצא פעם נוספת, ושואל האם לקשור אותה, היא פוקדת עליו "קשור אותי!".
לולה, אחותה של מרינה, מגיעה לדירה שבה היא כלואה בזמן שריקי אינו נמצא בה, מתירה את קשריה, והשתיים נמלטות. ריקי, שחוזר לדירה ומוצא אותה ריקה, יוצא לבדו למסע לכפר הולדתו שבמערב ספרד, שאליו תכנן לקחת את מרינה. בינתיים מרינה מגלה לאחותה כי התאהבה בריקי, והשתיים נוסעות יחד אל ריקי, המתבודד בכפר הולדתו החרב, ומרינה חוזרת אליו ומזמינה אותו להצטרף למשפחתה. השלושה חוזרים למדריד, ובדרך שרים את השיר החביב על ריקי, Resistiré,‏ שאותו השמיע למרינה בתחילת המפגש ביניהם.
שחקנים ראשיים

ויקטוריה אבּריל: מרינה אוסוריו, שחקנית קולנוע המתמכרת לסמים. אבריל גילמה תפקיד ראשי גם בסרטים נוספים של אלמודובר: "עקבים גבוהים" (1991) ו"קיקה" (1993).
אנטוניו בנדרס: ריקי, צעיר המאוהב במרינה, חוטף אותה וכולא אותה, על מנת שתתאהב בו. הופיע גם בסרטים נוספים של אלמודובר: "מטדור" (1986), "חוק התשוקה" (1987) ו"נשים על סף התמוטטות עצבים" (1988), "העור בו אני חי" (2011).
לולס לאון: לולה, אחותה של מרינה, המנסה לתמוך בה ולסייע לה. הופיעה בסרטים נוספים של אלמודובר: "נשים על סף התמוטטות עצבים" (1988) ו"דבר אליה" (2002).
פרשנות > שם הסרט

לאחר השלב שבו ריקי ומרינה שוכבים בהתלהבות, ריקי עומד לצאת מהדירה, והוא שואל את מרינה: "האם תחכי לי או תברחי?" ומרינה עונה: "אינני יודעת, מוטב שתקשור אותי". היא נכנסת למיטה ופוקדת על ריקי "קשור אותי!" (בספרדית: ¡Átame!), פקודה שממנה נלקח שמו המקורי של הסרט. בגרסה הצרפתית שם הסרט הוא תרגום לצרפתית של השם המקורי, וכך גם בשפות נוספות. בגרסה האנגלית של הסרט הוא נקרא !Tie Me Up! Tie Me Down - משחק מילים שבו החלק הראשון מבקש קשירה פיזית, והחלק השני מבקש קשירה רוחנית. גם בשם העברי "קשור אותי! אהוב אותי!" לא הסתפק המתרגם בתרגום השם המקורי, והוסיף "אהוב אותי!", אף שאת הבקשה לאהבה מפנה דווקא ריקי אל מרינה.
שמו של הסרט הפך בישראל למטבע לשון, המשמש לתיאור קשרי אהבה בלתי שגרתיים.
פרשנות > ארס פואטיקה

אלמודובר העיד על עצמו: "תמיד גיליתי עניין בסרטים שמתארים את עולם הקולנוע. סרטים שעלילתם היא תעשיית הקולנוע עצמה, האנשים שמאחוריה, תפארתה ושפלותה". עניין זה ניכר בסרט "קשור אותי! אהוב אותי!", שבחלק מעלילתו, העוסק בצילום ועריכה של הסרט "פנטום של חצות", הוא סרט ארס פואטי, שגיבורו הוא הקולנוע עצמו.
אלמודובר חזר לרעיון זה, ביתר הרחבה, בסרטו משנת 2009, "חיבוקים שבורים".
פרשנות > רומנטיקה של חדר אמבטיה

חדר האמבטיה משמש בסרט זה ארבע פעמים כמוקד לאינטראקציה בין ריקי למרינה, המביאה, בסופו של דבר, לשינוי ביחסה של מרינה אל ריקי.
בסצנה הראשונה, לאחר שמרינה מתעוררת מעלפונה היא נכנסת לחדר האמבטיה וריקי בעקבותיה. היא ממלאת כוס במים, מטיחה אותה בראשו של ריקי ומנסה להימלט. ריקי תופס אותה, ובצאתם מהחדר מזהיר אותה משברי הזכוכית שעל הרצפה, משום שחרף אלימותו כלפיה, היא יקרה ללבו. לאחר מכן הוא מסביר למרינה את כוונותיו: "נאלצתי לחטוף אותך כדי שתלמדי להכיר אותי. כאשר תעשי זאת, אני משוכנע שתאהבי אותי כשם שאני אוהב אותך. אשתדל להיות בעל טוב, ואב טוב לילדיך".
לקראת צאתם אל הרופאה, לקבלת מרשם למשכך כאבים למרינה, הם מכינים עצמם בחדר האמבטיה, ושניהם עומדים מול המראה הגדולה שבו. ריקי מציין: "אני אוהב להיות בחדר האמבטיה יחד אתך, כמו זוג נשוי העומד לצאת."
במפגש שלישי בחדר האמבטיה אומרת מרינה לריקי בזעם: "לעולם לא אוהב אותך, לעולם". "אל תאמרי זאת עדיין", עונה לה ריקי, אך היא מגיבה בזעם גובר, הגורם לריקי לצאת בבכי מחדר האמבטיה. בכיו נוגע ללבה של מרינה.
בפעם הרביעית ריקי, החוזר חבול ומושפל לאחר שהוכה ברחוב, נכנס לאמבטיה, ומרינה נכנסת אחריו ומטפלת בפצעיו. ריקי אומר: "זה מזכיר לי את הורי, אמי נהגה לגלח את אבי במרפסת, זה כל מה שאני זוכר". מרינה מלאת החמלה מנשקת את עורפו ואת שפתיו ומחבקת אותו. בסצנה הבאה הם כבר עירומים במיטה.
לקריאה נוספת

Ernesto Acevedo-Muñoz, Pedro Almodóvar, British Film Institute, 2007, pp 118-134.
הערות שוליים

↑  Máximo Espejo מילולית בספרדית: ראי מקסימלי
↑  באזור אקסטרמדורה, שבו גדל אלמודובר עצמו
↑  הגרסה הספרדית, בביצוע הצמד Dúo Dinámico, לשיר שבמקורו באנגלית, I Will Survive, זכה להצלחה רבה בסוף שנות ה-70, בביצועה של גלוריה גיינור.
↑ למשל:
מיה עשת, קשור אותי אהוב אותי: מה לעולם לא תעשו במיטה?, nrg, ‏6.11.2009
עמיה ליבליך, בשם האהבה: האידאולוגיה הרומנטית וקורבנותיה - קשור אותי, אהוב אותי, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2008
מורן זליקוביץ', התלמידים מציגים: קשור אותי, אהוב אותי, באתר ynet, 2 בינואר 2006
↑  Pedro Almodóvar, All About My Mother
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7576034-4  VIAF: 219203389   WorldCat (עם VIAF): 219203389
מרין הינקל

| --- | --- |

הינקל, 2012
 לידה:  23 במרץ 1966 (בת 58) דאר א-סלאם, מחוז דאר א-סלאם, טנזניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון  בית הספר לאמנויות על שם טיש  תיכון ניוטון סאות' 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרין אליזבת הינקל (באנגלית: Marin Elizabeth Hinkle; נולדה ב-23 במרץ 1966) היא שחקנית אמריקאית. בין תפקידיה הרבים בטלוויזיה ובקולנוע, היא ידועה בעיקר בזכות משחקה של ג'ודי ברוקס בדרמת הטלוויזיה של רשת ABC, "פעם אחר פעם", ג'ודית הרפר-מלניק בסיטקום של רשת CBS, "שני גברים וחצי", ורוז ויסמן בסדרת הדרמה הקומית "גברת מייזל המופלאה". על תפקידה בסדרה "גברת מייזל המופלאה" הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית בשנים 2019 ו-2020.
ביוגרפיה

הינקל נולדה בדאר א-סלאם, טנזניה, להורים אמריקאים. היא בתם של מרגרט ר' (פולגה) הינקל, שופטת בית המשפט העליון של מסצ'וסטס, ורודני הינקל, דיקן ומורה בקולג', שנפגשו בעת ששירתו בחיל השלום. משפחתה עברה לבוסטון, מסצ'וסטס, כשהייתה בת ארבעה חודשים. שנתיים לאחר מכן נולד אחיה מארק. לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ניוטון סאות', למדה באוניברסיטת בראון ובתוכנית למשחק באוניברסיטת ניו יורק בבית הספר לאמנויות טיש, וסיימה את לימודיה בשנת 1991.
במקור תכננה להיות בלרינה מקצועית, אך לאחר שנפצעה בקרסול סיימה לצמיתות והחליטה להתחיל לשחק.