stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוגלאס סנטוס
קריירה בנבחרת

הוא שיחק בנבחרת האולימפית של ברזיל באולימפיאדה הבייתית בקיץ 2016 וזכה עמה במדליית זהב.
חייו האישיים

ב-21 באוקטובר 2024, הוא קיבל אזרחות רוסית (בנוסף לברזילאית שיש לו מלידה).
הערות שוליים

↑  Revelação do Náutico, Douglas demonstra respeito e agradecimento a Lúcio (Náutico's revelation, Douglas demonstrates respect and gratitude to Lúcio); Terra Esportes, 23.11.2012 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  PE 2012: Náutico 2x0 Central -> Patativa mais uma vez não se deu bem nos Aflitos (PE 2012: Patativa does not get along in Aflitos one more time); Giro dos Esportes, 15 February 2012 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  Náutico bate o Belo Jardim por 3 a 1 e reassume vice-liderança (Náutico beats Belo Jardim by 3–1 and regain second place); Globo Esporte, 26.02.2012 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  Kieza estreia, marca dois goals e dá vitória ao Náutico sobre a Ponte Preta (Kieza debuts, scores twice and leads Náutico to victory over Ponte Preta); Globo Esporte, 18.07.2012 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  No embalo da torcida, Ponte bate o Náutico com virada em dois minutos (With crowd's rhythm, Ponte beats Náutico with two-minute comeback); Globo Esporte, 10.10.2012 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  Douglas Santos nuevo jugador del Granada CF (Douglas Santos new Granada CF's player); Granada's official website, 12.07.2013 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000012-QINU`"'
↑  , 2013-10-15; Udinese's official website, 2.9.2013
↑  Douglas Santos quer aproveitar chance no Galo (Douglas Santos wants to take his chances at Galo); Atlético Mineiro's official website, 14.8.2014 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  Galo renova com Rafael Carioca e Douglas Santos (Galo renews with Rafael Carioca and Douglas Santos); Atlético Mineiro's official website, 20.07.2015 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  Дуглас Сантос продолжит карьеру в «Зените»
↑  https://en.fc-zenit.ru/news/2024-10-21-duglas-santos-prinyat-v-grazhdanstvo-rossiyskoy-federatsii.htm
| נבחרת ברזיל – אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 (מדליית זהב) |
| --- | --- | --- |
|  1 וברטון •  2 זקה •  3 רודריגו קאיו •  4 מרקיניוס •  5 רנאטו אוגוסטו •  6 דוגלאס סנטוס •  7 לואן ויירה •  8 ראפיניה אלקנטרה •  9 גבריאל ברבוסה •  10 ניימאר •   11 גבריאל ז'סוס •  12 וולאס • 13 ויליאם •  14 לואן גארסיה • 15 רודריגו דוראדו • 16 טיאגו מאיה • 17 פליפה אנדרסון • 18 אואילסון • מאמן: רוז'ריו מיקאלה |  1 וברטון •  2 זקה •  3 רודריגו קאיו •  4 מרקיניוס •  5 רנאטו אוגוסטו •  6 דוגלאס סנטוס •  7 לואן ויירה •  8 ראפיניה אלקנטרה •  9 גבריאל ברבוסה •  10 ניימאר •   11 גבריאל ז'סוס •  12 וולאס • 13 ויליאם •  14 לואן גארסיה • 15 רודריגו דוראדו • 16 טיאגו מאיה • 17 פליפה אנדרסון • 18 אואילסון • מאמן: רוז'ריו מיקאלה | ברזיל |
עוג'ה אל-חפיר

עוג'ה לאחר כיבושה בידי צה"ל, 1949
תחנת הרכבת הטורקית בעוג'ה אל-חפיר. משמאל: מגדל-מיכל שסיפק מים לקטרי הרכבת. מימין: שריד קיר המשרד של מנהל התחנה.
עוג'ה אל-חפיר (בערבית: عوجة الحفير) היא צומת דרכים עתיק סמוך לבארות מים בוואדי עוג'ה אל-חפיר, בנגב המערבי על גבול מדבר סיני. בצומת נפגשו דרכי המסחר העתיקות שהובילו מאזור פטרה, וחצי האי ערב בדרום לחוף הים התיכון בצפון, מצרים ומדבר סיני ממזרח והרי יהודה ממערב. המקום היה למעבר הגבול ב-1906, לאחר סימון הגבול בין ארץ ישראל שבידי העות'מאנים לחצי האי סיני שבידי הבריטים.
מקור השם

הנחל הסמוך, ואדי עוג'ה פירושו בערבית המתפתל או המפותל, חפיר בערבית משמעו סכר או מאגר מים, על שם בורות המים והסכרים הרבים באזור שנבנו עוד מימי הממלכה הנבטית.
היסטוריה

ב-1906, לאחר סימון הגבול בין ארץ ישראל שבידי העות'מאנים לחצי האי סיני שבידי הבריטים, עלתה חשיבותו של המקום משום היותו נקודת גבול, והעות'מאנים הקימו במקום מרכז מינהלי לאזור בשם "עוג'ה אלחפיר" (או עוג'ה עלע'פיר). נבנה גם בית חולים אשר חלקו נשתמר עד ימינו.
היסטוריה > במלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה הפכה עוג'ה אלחפיר למרכז לוגיסטי צבאי ונקודת יציאה ליחידות הצבא העות'מאניות והגרמניות שפעלו במרחב חצי האי סיני במלחמת העולם הראשונה. מסילת הרכבת הצבאית שסללו העות'מאנים בסיוע הגרמני - מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה, הגיעה ב-10 במאי 1916 לעוג'ה, ומשם נמתחה לקוסיימה. בחציית נחל ניצנה בנו הטורקים גשר בן שמונה קשתות ממנו נותרו רק האומנות. השרידים היחידים לתחנת הרכבת הם מגדל מים למילוי דוודי המים של מנועי הקיטור של הקטרים, קיר מבית מנהל התחנה ושרידי הסוללות עליהם הונחו פסי הרכבת (המסילה התפצלה לשמונה הסתעפויות).
היסטוריה > בתקופת המנדט

בתקופת המנדט הבריטי, בשנים 1935–1938, נערכו חפירות ארכאולוגיות במקום ונתגלה העיר הנבטית ניצנה ו-195 מגילות פפירוס בחורבות העיר, הידועות בשם הפפירוסים של ניצנה. כמו כן נבנתה במקום תחנת משטרה. בזמן המרד הערבי הגדול נבנה במקום גם מחנה מעצר. בשנת 1934 החלה ממשלת המנדט לסלול כביש בין עזה, עוג'ה אל-חפיר ועקבה, ונסללה הדרך בין ביר עסלוג', שמדרום לבאר שבע לעוג'ה אל-חפיר. ב-1946 החלו להקים גדר לאורך הגבול בין ארץ ישראל ומצרים.
היסטוריה > תוכנית החלוקה

באוגוסט 1947 המליצה ועדת אונסקופ, ועדת חקירה בינלאומית שמונתה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות במאי 1947 כדי לבחון את שאלת ארץ ישראל, לכלול את אזור עוג'ה אל חפיר בשטח המדינה היהודית. אך בתחילת נובמבר 1947 הסכים משה שרת, שהיה נציג היישוב היהודי בעצרת או"ם לוותר על רצועה ברוחב 30 קילומטר באזור עוג'ה לטובת המדינה הערבית. על פי תוכנית החלוקה, שהתקבלה לבסוף ב-29 בנובמבר 1947, הייתה עוג'ה אל-חפיר חלק משטח המדינה הערבית יחד עם רצועת עזה.
היסטוריה > לאחר קום המדינה

לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל במאי 1948, בהתאם לתוכנית החלוקה, נתפסה תחנת המשטרה הבריטית של עוג'ה אל חפיר על ידי הצבא המצרי. האזור נכבש במהלך מבצע חורב ב-30 בדצמבר 1948, על ידי חטיבה 8 אשר נלחמה באזור הנגב המערבי. ובמהלך ינואר 1949 אף חדרה החטיבה לתוך שטח סיני.
במהלך הדיונים על הסכם שביתת הנשק בין ישראל ומצרים הייתה מחלוקת לגבי האזור. המתווך האמריקאי ראלף באנץ' הציע שהוא יהיה אזור מפורז, אך תחילה מדינת ישראל התנגדה להצעה. ההסכם נחתם לבסוף ב־24 בפברואר 1949 וקבע שהנגב יישאר בשלטון מדינת ישראל, ושאזור עוג'ה אל חפיר יפורז.
במקום ישבה ועדת שביתת הנשק הישראלית-מצרית עד סוף 1955, שכללה קצינים ישראלים ומצרים, אנשי או"ם וצוות משמר מתחלף מצרי-ישראלי. בעקבות פעילות פדאיון והתבצרות מצרית באזור ולאור חשיבותו האסטרטגית בהגנת הנגב ובאר שבע הקימה ישראל מזרחית לניצנה היאחזויות נח"ל, על ידי פלוגה בפיקודו של דני מט, שהתחזתה לאזרחים. תחילה הוקמה "גבעת רות" בסיוע הקיבוץ המאוחד מחוץ לשטח המפורז, שיושבה ב-1 בספטמבר 1953. גבעת רות נקראה על שם תל אבו רות'ה הסמוך. לאחר כחודש הוקמה היאחזות נח"ל קציעות בתוך השטח המפורז. בתגובה לטענות מצרים על הפרת הסכם הפירוז טענה ישראל שמדובר ביישוב אזרחי לגמרי וכי הכוחות באזור לא עובו. באוקטובר אירעו באזור מספר תקריות בין ישראל למצרים בעקבות המחלוקת.
בעקבות פעילות פדאיון והתבצרות מצרית באזור ולאור חשיבותו האסטרטגית בהגנת הנגב ובאר שבע נסוגה ישראל מהסכם הפירוז, ולבסוף השתלטה על האזור המפורז במבצע הר געש, קרב לילי בין 2 ל-3 בנובמבר 1955, אל מול גדוד מצרי שנסוג מן המקום. במרץ 1956 הוקמה מדרום להיאחזות קציעות היאחזות נח"ל בארותיים. בספטמבר 1956 פרק צה"ל את המבנים הספורים (הבנייה העות'מאנית והבריטית מראשית המאה ה-20) שנותרו במקום.
לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים נחנך במקום, בשנת 1982, מעבר גבול בין ישראל למצרים, ותחילה שימש לתנועת נוסעים וסחורה, אך בשל התנועה הדלה, הופסקה תנועת הנוסעים והוא משמש למעבר סחורות בלבד. היקף התנועה במסוף נמצא במגמת עלייה מאז שנת 2001 עת עברו בו 4,322 משאיות ועד שנת 2007 עת עמד נתון זה על 10,875 משאיות. החל משנה 2010 חלה ירידה משמעותית בהיקף התנועה במסוף ובשנת 2012 היא עמדה על 6,197 משאיות לשנה. המסוף אינו פעיל בסופי שבוע ובחגים יהודים ומוסלמים. החל משנת 2013 נקרא המעבר על שמו של אריה אליאב - מעבר לובה אליאב. צידו המצרי של המעבר נקרא "אל עוג'ה".
ביולי 2006 אישרה להפקדה, הוועדה לתכנון ובנייה במחוז הדרום, תוכנית ליישוב פרברי במקום בשם "ניצנית". התוכנית כוללת בשלב הראשוני הקמת 1,500 יחידות דיור ובהמשך עתידה לאכלס כעשרת אלפים איש.
עוג'ה אל-חפיר - העיירה הצבאית העות'מאנית, 1915. בקדמת התמונה ומימין המבנה הדו-קומתי שלאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות 1949 ועד סוף 1955 ישמש בית האו"ם - מושב התכנסותה של ועדת שביתת הנשק הישראלית-מצרית, מאחוריו בית המשמר הישראלי ולצדו בית המשמר המצרי
הסוללה עליה הוצבה מסילת הברזל: בין ניצנה לעזוז - 17 ק"מ - 2014
חורבות הגשר המנדטורי ולשמאלן אומנות גשר הרכבת הטורקי על נחל ניצנה למרגלות תל ניצנה.
הערות שוליים

↑  עוג'ה אל־חפיר, דואר היום, 4 ביוני 1936
↑  כביש  עזה- עקבה, דואר היום, 15 באפריל 1934
↑  בערבות הנגב נגדעה זרועו המזרחית של הפולש, דבר, 6 בינואר 1949
↑  גדר תיל דוקרני בנבול מצרים־א"י, הַבֹּקֶר, 15 באפריל 1946
↑  י ז לוריא,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'אמר־קה תובעת: עקבה לערבים, משמר, 19 בנובמבר 1947
↑  עוג'ה אל חפיר בידי היהודים, דבר, 30 בדצמבר 1948
↑  עוג'ה־אל־חפיר וביר־עסלוג' נכבשו וכוחות־האויב מוגרו, הארץ, 2 בינואר 1949
↑  הנספח הצבאי הבריטי יצא מקהיר לגבול מצרים - ישראל, על המשמר, 31 בדצמבר 1948
↑  צבא ישראל 80 מיל מסואץ, מעריב, 12 בינואר 1949
↑  עוג'ה אל-חפיר - אבן-הנגף בשיחות רודוס, דבר, 31 בינואר 1949
↑  ישראל תתנגד לנטראליזצייה של חבל עוג'ה אל-חפיר, על המשמר, 13 בפברואר 1949
↑  נחתם הסכם שביתת הנשק בין ישראל ומצרים, הארץ, 25 בפברואר 1949
↑  "הרובינזונים" עוג'ה אל חפיר, על המשמר, 29 ביוני 1949
↑  יוסי ביילין,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'תא"ל דני מט שיבה אל השורשים, דבר, 20 בספטמבר 1974
↑  ניצנה יישוב נוסף בדרום, דבר, 3 ביוני 1953
↑  סוכלו נסיונות חדירה נוספים לגבעת רחל, דבר, 7 באוקטובר 1953
↑  המערב הפרוע, זמנים, 25 באוקטובר 1953
↑  גבעת רות פורקה לאחר זמן לא רב. בעיתונות נאמר שתושביו הצטרפו לגבעת רחל. ראו: אלי ניסן,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'שתי אצבעות שמאלה מסוף העולם, למרחב, 5 בדצמבר 1957. גרסה אחרת הייתה שתושבי גבעת רות עברו לקציעות לאחר שהתברר שבגבעת רות אין מים. ראו: קציעות חוגגת שנתיים, דבר, 23 בספטמבר 1955. על אי קיומה בתחילת 1956 ראו: גאוגרפיה רשמית, מעריב, 2 בינואר 1956
↑  מצרים מבקשת לחץ ארה"ב להוצאת ישראל מאזור עוג'ה, מעריב, 30 בספטמבר 1953
↑  ועדת שביתת הנשק דחתה טענות מצרים בענין ניצנה, הצופה, 4 באוקטובר 1953
↑  גירסא מצרית לתקרית ניצנה, חרות, 7 באוקטובר 1953
↑  סוכלו נסיונות מצריים לחדור לאזור ניצנה, דבר, 11 באוקטובר 1953
↑  יאיר דואר, לנו המגל הוא חרב, יד טבנקין, 1992, עמוד 176
↑  האתר הרשמי - סטטיסטיקה
↑  מיכל גרינברג,'"`UNIQ--nowiki-0000001B-QINU`"'יישוב חדש מתוכנן לקום על גבול מצרים - ניצנית, באתר הארץ, 4 ביולי 2006
↑  אסתר זנדברג,'"`UNIQ--nowiki-0000001D-QINU`"'עוד שממה וגמרנו, באתר הארץ, 4 במאי 2003
מפת תוכנית החלוקה בה אזור עוג'ה נכלל בשטח המדינה הערבית יחד עם רצועת עזה
מפת "תוכנית הרוב" של ועדת אונסקופ ששרטט הדיפלומט השוודי פאול מוהן. המדינה היהודית בירוק. ועדת אד הוק גרעה משטח המדינה היהודית 7% נוספים המשיקים לגבול עם מצרים באזור עוג'ה והחלטתה היא שהתקבלה על ידי העצרת הכללית כגבולות החלוקה
חלל מערכות ישראל

אנדרטת זיכרון לחללי גוש דן
דגל ישראל בחצי התורן בבית העלמין הצבאי
חלל מערכות ישראל הוא מי שנהרג במהלך שירותו בכוחות הביטחון של ישראל או של היישוב שקדם להקמתה, או כתוצאה מפעילותו זו. במושג זה נכללים חללי המחתרות שנפלו למען תקומת ישראל ובכלל זה המגנים והשומרים על היישוב היהודי בתקופה שקדמה לכך, וחללים מקרב לוחמי היישוב בצבא הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה, חיילי צה"ל, ואנשי משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר, שב"כ ו"המוסד".
חלל מערכות ישראל מובא לקבורה, בדרך כלל, בבית קברות צבאי.
ביום הזיכרון התשפ"ד (2024) היה מניין חללי מערכות ישראל 25,040. רוב חללי צה"ל הם גברים, וכ-2% הן נשים. מניין זה כולל את כל מי שנהרג או נפטר מכל סיבה שהיא בהיותו חייל בשירות פעיל, ולא רק הרוגים בפעילות מבצעית או באימונים. לא פורסמה באופן רשמי התפלגות החללים לפי סיבות המוות, ולכן לא ניתן לדעת כמה חיילים נהרגו בפעילות המבצעית וכמה עקב תאונות, מחלות והתאבדויות. על אף זו ד"ר יגיל הנקין העריך בשנת 2015 את מספרם של החיילים ההרוגים באופן ישיר מפעילות מבצעית בכ-12,000–14,000.
באתר האינטרנט "יזכור", שהוקם ומתוחזק על ידי משרד הביטחון, מוצגים שמותיהם (ובדרך כלל גם סיפור חייהם) של כל חללי מערכות ישראל.
נסיבות הפטירה

חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), תש"י-1950, מגדיר חייל שנספה במערכה כחייל או חייל משוחרר, שמת כתוצאה מחבלה, ממחלה או מהחמרת מחלה, שאירעו בתקופת שירותו עקב שירותו. החוק מרחיב הגדרה זו בציינו כי
חייל או חייל משוחרר שחלה במחלה בתקופת שירותו ומת כתוצאה מאותה מחלה לפני תום שבע שנים מיום שהחל בה, ויש יסוד להניח כי חלה באותה מחלה עקב שירותו, רואים אותו כמי שמת עקב שירותו, אלא אם כן הוכח היפוכו של דבר.
חייל שמת כתוצאה מחבלה, ממחלה או מהחמרת מחלה, שאירעו בתקופת שירותו, רואים אותו כמי שמת עקב שירותו זולת אם הוכח היפוכו של דבר.
מנגד, מסייג החוק וקובע כי אם מותו של החייל נגרם כתוצאה מ"התנהגות רעה חמורה" שלו, לא יחולו על בני משפחתו הוראות החוק. הוראה דומה לא נקבעה לגבי קבורה בבית קברות צבאי, ותזכיר חוק שהפיץ משרד הביטחון בשנת 2011 נועד להסדיר גם סוגיה זו. הסוגיה באה על תיקונה בסעיף 4י(2) לחוק בתי קברות צבאיים שנחקק במסגרת תיקון מס' 4 לחוק.
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל

יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה, המצוין מדי שנה יום לפני יום העצמאות נועד להנצחת זכרם של חללי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה.
בשנת 1963 נחקק חוק יום הזיכרון לחללי מלחמת הקוממיות וצבא ההגנה לישראל, תשכ"ג-1963, חוק שהעניק ביטוי רשמי לדרישות המשפחות השכולות במועצה הציבורית להנצחת החייל. במשך השנים הוכנסו שינויים בחוק. יום הזיכרון הממלכתי בשמו ובנוסחו האחרון והמקיף ביותר נקרא: "יום הזיכרון הכללי לחללי מערכות ישראל".
טקסי אזכרה לחללי מלחמות ישראל

בנוסף לטקסי הזיכרון הכלליים, הנערכים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, נערכים טקסי זיכרון לחללי המלחמות, ביום השנה לפרוץ המלחמה. טקסים אלה הם:
טקס האזכרה לחללי מבצע קדש נערך בכ"ז בחשוון.
טקס האזכרה לחללי מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה נערך בכ"ח באייר.
טקס האזכרה לחללי מלחמת יום הכיפורים נערך בי"א בתשרי.
טקס האזכרה לחללי מלחמת לבנון הראשונה נערך בי"ד בסיוון.
טקס האזכרה לחללי מלחמת לבנון השנייה נערך בט"ז בתמוז.
טקס האזכרה לחללי מערכת צוק איתן נערך בכ' בתמוז, היום בו החלה המתקפה הקרקעית, בשלב השני למערכה.
טקס האזכרה לחללי מלחמת חרבות ברזל נערך בכ"ד בתשרי
תפילת יזכור

לחללי מערכות ישראל חובר נוסח מיוחד של "יזכור", והוא נאמר בטקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. את הנוסח חיבר במקור ברל כצנלסון על הרוגי תל חי.
יִזְכֹּר עַם יִשְׂרָאֵל אֶת בָּנָיו וּבְנוֹתָיו הַנֶּאֱמָנִים וְהָאַמִּיצִים,

חַיָּלֵי צְבָא הַהֲגָנָה לְיִשׂרָאֵל,

וְכָל לוֹחֲמֵי הַמַּחְתָּרוֹת וַחֲטִיבוֹת הַלּוֹחֲמִים בְּמַעַרְכוֹת הָעָם,

וְאַנְשֵי קְהִלּוֹת הַמּוֹדִיעִין, הַבִּטָּחוֹן, הַמִּשְׁטָרָה וְשֵׁרוּת בָּתֵּי הַסֹּהַר,

אֲשֶׁר חֵרְפוּ נַפְשָׁם בַּמִּלְחָמָה עַל תְּקוּמַת יִשְׂרָאֵל,

וְכָל מִי שֶׁנִּרְצְחוּ בָּאָרֶץ וּמִחוּצָה לָהּ בִּידֵי מְרַצְּחִים מֵאִרְגּוּנֵי הַטֵּרוֹר.



יִזְכֹּר יִשׂרָאֵל וְיִתְבָּרַךְ בְּזַרְעוֹ וְיֶאֱבַל עַל זִיו הָעֲלוּמִים

וְחֶמְדַת הַגְּבוּרָה וּקְדֻשַּׁת הָרָצוֹן וּמְסִירוּת הַנֶּפֶשׁ

שֶׁל הַנִּסְפִּים בַּמַּעֲרָכָה הַכְּבֵדָה.



יִהְיוּ חַלְלֵי מַעַרְכוֹת יִשְׂרָאֵל עֲטוּרֵי הַנִּצָּחוֹן

חֲתוּמִים בְּלֵב יִשְֹרָאֵל לְדוֹר דּוֹר.
טיפול במשפחות השכולות > גלגולו של השכול הישראלי

השכול האבלות והנצחת החיילים היוו מרכיב משמעותי בבניית התרבות העברית בישראל. הגישה הרשמית (מדינית) שנכחה בישראל בשנותיה הראשונות ראתה את הלאום כקולקטיב. תפיסה זו העניקה עוצמה רבה לקולקטיב ובכך השפיעה רבות על המדינה בתחומים שונים ומגוונים, השכול הוא אחד מהם. עוצמת הקולקטיב הובילה לטשטוש מקומו של הפרט בתוך החברה, דבר שהוביל להצגת השכול כסיפור קולקטיבי ולחוסר הפרדה בין השכול האישי של בני משפחת החלל לשכול הלאומי.
תפנית משמעותית ראשונה ביחס המדינה לשכול באה לידי ביטוי בתהליך המכונה הפרטת השכול. תהליך זה מתבטא במכתב ששלח יצחק רבין בשנת 1985 למשפחות השכולות לקראת יום הזיכרון, ובו פנה להורים, לנשים, לבנות, לבנים, לאחיות ולאחים כמי שחשים כאב, ושרטט קו הפרדה בין ״אנחנו״, אלו שאינם בני משפחות השכול, ובין ״אליכם״, בני המשפחות השכולות. מכתב זה הציג תחילה של נסיגה מהצגת הסיפור הקולקטיבי. במכתביו בשנים שלאחר מכן התייחס לנשיאה הבודדת בנטל והצהיר במפורש שהשכול הלאומי כלל אינו משתווה לאבל הפרטי של המשפחות השכולות.
טיפול במשפחות השכולות > טיפול במשפחות השכולות

אגף משפחות והנצחה במשרד הביטחון הוא הגוף הרשמי המטפל במשפחות השכולות. התפיסה העומדת מאחורי אגף זה היא החובה של המדינה כלפי אלו שנפלו במהלך שירותם הצבאי ובני משפחותיהם. המדינה כגוף המחייב את אזרחיה להתגייס לצבא ולהגן על תושבי המדינה, חייבת לשאת באחריות המוסרית כלפי משפחות חיילים שנהרגו במסגרת השירות הצבאי, לתמוך במשפחות הנופלים (הורים, אלמנות, ילדים ואחים) בעת האובדן והשכול ולהעניק להם תגמול כספי וסיוע בהתמודדות עם האובדן למשך השנים.
הודעה ראשונה נמסרת למשפחה באמצעות צוות של מודיעי נפגעים, הפועלים במסגרת מנהל הנפגעים וקציני הערים של אגף כוח האדם. המודיעים מגיעים במהירות אל המשפחה, מתוך מטרה להיות ראשונים לבשר את הבשורה באופן מוסמך וישיר, לפני שהמשפחה תהיה חשופה לשמועות או לדיווחים באמצעי תקשורת, ולפני שייפנו אליהם עיתונאים ואחרים. ואלו גם אמונים להציג בפני המשפחות את אפשרות 'נטילת (הנצלת) זרע/ביצית לאחר המוות' לצורך שימוש בו, בין אם באמצעות פונדקאות או בת זוג קיימת (ראו: הולדה לאחר המוות).
אגף משפחות והנצחה אחראי על תקציבי וליווי פעולות ההנצחה של כל חלל מערכות ישראל שמשפחתו מעוניינת להנציח אותו, בין אם שיקרא על שמו פארק, רחוב או במימון פעילות מיוחדת על שמו.
אגף משפחות והנצחה במשרד הביטחון מופקד על הטיפול לטווח ארוך במשפחותיהם של חללי מערכות ישראל ובהנצחת החללים. פעילות האגף מתבססת בעיקר על שני חוקים:
חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), תש"י-1950
חוק בתי קברות צבאיים, תש"י-1950
טיפול במשפחות השכולות > בנות זוג שכולות

בנות זוג של חללים (שלא היו נשואות להם או ידועות בציבור) כאבו שנים רבות את היעדר ההכרה בהן בשיח השכול הישראלי. עד ל-2014, בישראל הייתה הכרה במערכות יחסים המבוססות על קרבה משפחתית, ואילו קרבה לא משפחתית לא הייתה מוערכת בהקשר של אובדן ושל שכול, ובנות זוג של חללים נותרו פגועות מהיעדר הכרה רשמית והכרה ציבורית. גם חוקי המדינה לא הכירו בהן, וימי השבעה היו מוכרים על חשבון עבודה רק לבן משפחה מדרגה ראשונה: הורים, אחים וילדים, ולא לבני זוג 'חברים'.
בספטמבר 2014 התקיים מושב בראשות חברת הכנסת עליזה לביא של הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת שעסק בהסדרת התנהלות אגף הנפגעים בצה״ל, קצין העיר ומשרד הביטחון מול בנות זוג ובני זוג של חללי צה״ל. במהלך המושב נשמע קול המשקף את העלייה במּודעות לבעיה ואת הצורך בביצוע התאמות נדרשות בחקיקה.
בדיון זה אל"ם יפה מור, ראש מחלקת נפגעים בצה"ל טענה נגד הרעיון שחברות תקבלנה את ההודעה מקציני הנפגעים וימי חופשה מיוחדת לימי השבעה, כגון "אין לי דרך לדעת בכל התהליך האם לחייל יש חברה", "אני לא יודעת אם ההורים יודעים שלבת יש חבר" ו"אנחנו הרי יודעים מה המשמעות הסימבולית של דפיקה בדלת של אנשים במדים. מספיק שפעם אחת אני אטעה ואדפוק בדלת הלא נכונה ואבוי לנו."
לאחר זמן רב הכריזו בצה"ל על שינוי המדיניות והוחלט לפעול בעת הצורך לעדכון בת הזוג, הבאתה לבית משפחת החלל והענקת ימי חופשה, לצד טיפול נפשי. ב-2017 יצא לאור מסמך רשמי חדש של מחלקת נפגעים, שכותרתו "מדיניות בנושא בנות זוג של חללי צה"ל". המסמך גובש לאחר מאבק ממושך שניהלו חברות שכולות ממבצע צוק איתן נגד הצבא. המסמך קבע שבכל מסירת הודעת נפגעים יבררו המודיעים מול בני המשפחה אם לחלל הייתה חברה. "אם ישיבו בחיוב, צה"ל יסייע בהבאתה באופן מיידי לבית משפחת החלל". אם החברה משרתת בצה"ל בסדיר או במילואים, ההודעה תימסר לה על ידי מפקדיה והם גם ידאגו להסעה ולליווי.
עוד מנסה המסמך לטפל בנושא ימי החופשה לבנות הזוג של הנופלים. הנוהל קובע כי החברה זכאית לחופשה מיום הפטירה ועד יום הקבורה, וגם לשבעה ימי חופשת אבל נוספים. כמו כן מעניק הנוהל חופשה לאזכרה ב-30 יום לנפילת החייל וביום אזכרת השנה למותו, וגם ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
הנוהל החדש מאפשר גם מתן טיפול נפשי לבת הזוג: "במידה שהחברה מעוניינת, יועברו פרטי ההתקשרות עימה לנציגות העמותה לתמיכה נפשית לחברות חללי צה"ל".
ראו גם

חלל מערכות ישראל שמקום קבורתו לא נודע
הנצחת חללי מערכות ישראל
בתי הקברות הצבאיים של מדינת ישראל
הנופלים בשירות החוץ
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה
הערות שוליים

↑  הכרה כהורה שכול לצורך קבלת זכויות, באתר של אגף משפחות והנצחה במשרד הביטחון
↑  https://www.izkor.gov.il
↑  - כמה לוחמות שכלו את חייהן במהלך מלחמות ישראל, מתוך מגזין Onlife
↑  יגיל הנקין, יום הזיכרון האלטרנטיבי ומחירו של מחיר הדמים, באתר מידה, ‏2015-04-22
↑  דוגמה: הורי חייל שנפטר לא יקבלו תגמולים בשל התנהגותו הרעה, באתר "תקדין", 3 ביולי 2012
↑  תזכיר חוק בתי קברות צבאיים (תיקון מס' 4), התשע"א-2011, הופץ ב-9 בפברואר 2011 על ידי משרד הביטחון באתר החקיקה הממשלתי
↑   שלבי החקיקה של חוק בתי קברות צבאיים (תיקון מס' 4), התשע"ה-2014, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
1 2  גליה גלזנר־חלד, על זיכרון רודף ועל זיכרון חומק: מבט על השכול הישראלי, באתר אוניברסיטת אריאל
↑  אלי סבן, תהליך הכרה במשפחות שכולות – זכויות והטבות ממשרד הביטחון, באתר אלי סבן - משרד עורכי דין, ‏2019-05-14  פרסומי
↑  נטילת (הנצלת) זרע לאחר המוות, שימור ושימוש בו – חרבות ברזל
↑  אגף משפחות הנצחה ומורשת, משרד הביטחון
↑  אגף משפחות והנצחה, באתר של משרד הביטחון
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), תש"י-1950, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'חוק בתי קברות צבאיים, תש"י-1950, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  ד"ד תמר אשכנזי, החברות של הנופלים: לא להתעלם מהאבל שלהן, באתר ynet, 6 באוגוסט 2014
1 2  הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי - חדשות הוועדה, באתר הכנסת
1 2 3  חדשות 2, ‏בקרוב: חברות שכולות יקבלו הכרה, באתר ‏מאקו‏, 13 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394507705171 
מדבקת "יזכור" עבור יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל
אזכרה לחללי מבצע קדש, 28 בנובמבר 2016
אזכרה לחללי מלחמת לבנון השנייה, 28 ביוני 2018.
אבן עם כיתוב יזכור לחללי מערכות ישראל בבית הקברות הצבאי קריית שאול
נפגע פעולת איבה

האנדרטה המרכזית לזכר נפגעי פעולות האיבה והטרור בהר הרצל בירושלים
בישראל, נפגע פעולת איבה או חלל פעולת איבה הוא אזרח שנפגע מפעולת איבה של כוחות צבאיים, צבאיים למחצה או בלתי סדירים של מדינה עוינת לישראל, או מפעולות איבה של ארגון עוין לישראל. זאת, שלא במסגרת שירותו בגוף ביטחוני מזרועות הביטחון הישראליות, או ארגוני ההגנה לפני קום המדינה.
פעולות הטרור הערבי כנגד היישוב היהודי בארץ ישראל החלו בשלהי המאה ה-19 ונמשכו ברצף ובגלים לפני הקמת המדינה (מאורעות תר"פ, מאורעות תרפ"א, מאורעות תרפ"ט, המרד הערבי הגדול ובראשיתה של מלחמת העצמאות) וגם לאחר הקמת מדינת ישראל, משך למעלה מ-100 שנים.
בשנת 1998 החליטה ממשלת ישראל להוסיף ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל את הנצחת נפגעי פעולות האיבה, והוא מכונה מאז "יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנחללי פעולות האיבה". בשיקומם של נפגעי פעולות איבה ובני משפחותיהם עוסק המוסד לביטוח לאומי, והוא עוסק גם בהנצחתם של חללי פעולות האיבה. הטקס הממלכתי הרשמי להנצחת נפגעי פעולות האיבה מתקיים ברחבת אנדרטת חללי פעולות האיבה בהר הרצל בירושלים.
לקראת יום הזיכרון ה'תשפ"ד (2024) פרסם המוסד לביטוח לאומי שמספר האזרחים שנרצחו בפעולות איבה משנת 1851 (הקמת היישוב היהודי בארץ ישראל) עמד על 5,100 (מספר החללים מקום המדינה היה 4,070). מתוכם: 782 ילדים ובני נוער עד גיל 18. כמו כן, 203 אזרחים זרים נרצחו במסגרת פעולות טרור לאורך השנים.
הגדרה

בסעיף 1 לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה מוגדרת "פעולת איבה" המזכה את נפגעיה בתגמולים:
(1) פגיעה מפעולות איבה של כוחות צבאיים או צבאיים למחצה או בלתי סדירים של מדינה עוינת לישראל, מפעולות איבה של ארגון עוין לישראל או מפעולות איבה שבוצעו תוך סיוע לאחד מאלה, בשליחותם או מטעמם או על מנת לקדם מטרותיהם ובלבד שאם פעולות האיבה כאמור אירעו מחוץ לישראל או לאזור – מטרתן הייתה פגיעה בישראל (לכולם ייקרא להלן – כוחות אויב);

(2) פגיעה בשגגה מידי אדם עקב פעולת איבה של כוחות אויב, או פגיעה בשגגה בנסיבות שהיה בהן מקום לחשש סביר כי תבוצע פעולת איבה כאמור;

(3) פגיעה מנשק שהיה מיועד לפעולת איבה של כוחות אויב, או פגיעה מנשק שהיה מיועד נגד פעולה כאמור אף אם לא הופעל, למעט פגיעה שנפגע בה אדם בגיל 18 ומעלה כשהוא מבצע פשע או עבירה אחרת שיש בה זדון או רשלנות פושעת;

(4) פגיעה ממעשה אלימות, שמטרתו העיקרית פגיעה באדם בשל השתייכות למוצא לאומי-אתני, ובלבד שהוא נובע מהסכסוך הישראלי-ערבי;

(5) פגיעה ממעשה אלימות, שמטרתו העיקרית פגיעה באדם בשל השתייכות למוצא לאומי-אתני, אשר נעשה בידי ארגון טרוריסטי שעליו הכריזה הממשלה לפי סעיף 8 לפקודת מניעת טרור, התש"ח-1948, למעט ארגון שהוא כוחות אויב, או שהוא נעשה בשליחותו או מטעמו של ארגון כאמור.
"נפגע איבה" מוגדר בחוק זה כמי שנפגע פגיעת איבה והוא אחד מאלה:
(1) תושב ישראל, בין שנפגע בישראל ובין מחוצה לה;

(1א) אזרח ישראלי, שנפגע בישראל או באזור;

(1ב) אזרח ישראלי, שנפגע מחוץ לישראל או לאזור, בטרם חלפה שנה מהמועד שבו חדל להיות תושב ישראל;

(2) מי שנכנס לישראל על פי אשרה או רישיון שניתנו לפי חוק הכניסה לישראל, תשי"ב-1952, לרבות מי שנכנס לישראל והוא פטור מהצורך באשרה או ברישיון לפי סעיף 17(א) לחוק האמור, או מי שנכנס לישראל לפי אחד הצווים של שר הפנים מכוח סעיף 17 לחוק האמור שפורטו בתקנות לפי חוק זה – והכל אם הפגיעה הייתה בישראל או בשטח אחר שקבע שר הביטחון בצו לעניין זה לגבי כל סוגי הנכנסים לישראל או לגבי חלק מהם.
בהתאם לכך, נפגע פעולות איבה מוגדר בעיקרו כישראלי שנפגע באופן ישיר מפעולת איבה שבוצעה בישראל או בחו"ל, ובתנאי שמעשה האיבה נעשה על רקע הסכסוך הישראלי-ערבי או הסכסוך הישראלי-פלסטיני, או שפעולת האיבה בוצעה על ידי ארגון טרור. לכלל זה חריגים רבים, לדוגמה תיירים, עובדים זרים או פלסטינים בעלי היתר עבודה שנפגעו בפעולות טרור בישראל, עובדי מספר חברות ישראליות בחו"ל שאינם ישראלים ועוד. כן נכללים בקבוצת נפגעי פעולות האיבה גם מספר אזרחים שנפגעו מפיצוץ נפלי תחמושת. ב־2014, נרצח מוחמד אבו ח'דיר בפעולת טרור יהודי והוכר כחלל פעולות איבה.