אתר הנופש ההררי והמקדשים שסביבו בצ'נגדה
אתרים עיקריים > אתר הנופש ההררי

שטח האתר 5.64 קמ"ר (כפול משטחו של ארמון הקיץ בבייג'ינג) והוא מוקף בחומה שאורכה כ-10 קילומטרים וגובהה 3 מטרים, כשהכניסה הראשית היא דרך שער לִיגֶ'נְג (Lizheng). אתר הנופש ידוע במיוחד בשל 72 האתרים הנופיים, 36 שהוכרזו על ידי הקיסר קאנגשי ו-36 שהוכרזו על ידי הקיסר צ'יינלונג. רבים מאתרים אלו סביב אזור האגמים הועתקו מגנים מפורסמים בדרום סין. לדוגמה, המבנה העיקרי על אי הלוטוס הירוק (Qian Lian Dao) "מגדל הגשם הערפלי" (烟雨楼‏; Yānyǔ Lóu – יֵן-יוּ לוֹאוּ) שנבנה ב-1780 מבוסס על "מגדל הגשם והערפל" באגם נָאנְחוּ בג'יאשינג שבג'ג'יאנג.
האתר נחלק לשני אזורים עיקריים, אזור הארמון, והאזור הנופי.
אזור הארמון – באזור זה, המשתרע על שטח של 102 דונם, התגוררו הקיסרים, ניהלו את ענייני המדינה, ערכו טקסים וקיבלו אורחים. האזור משתרע בחלקו הדרומי של אתר הנופש ההררי וכולל ארבע קבוצות של מבנים הבנויים מלבנים שחורות ומקורים ברעפים אפורים:
הארמון הראשי (Zhenggong – גֶ'נְגְגונְג, מילולית " הארמון הקדמי") – האולם המרכזי בארמון הראשי מכונה "אולם דָאנְבָּוֹ גִ'ינְגְצֶ'נְג" (Danbo Jingcheng – "פשטות וכנות") וגם "אולם נָאנְמוּ" (楠木‏; Nanmu) משום שהוא בנוי מהעץ הקשה והריחני Phoebe nanmu ממשפחת העריים המכונה בסין נָאנְמוּ. באולם מוצג כס מלכות מגולף. אולמות נוספים בארמון כוללים את חדרי השינה של הקיסר המרוהטים בשלמות, ובחלקם יש תצוגה של חפצי קרמיקה וקליגרפיה.
ארמון סונְגְחֶגָ'אי (Songhezhai – "היכל העגור והאורן")
ארמון וָאנְחֶה סונְגְפֶנְג (Wanhe Songfeng – "עמק האורנים המלחשים") – ניצב על גבעה ליד האגם.
הארמון המזרחי (Donggong – דונְגְגונְג) – מזרחית לארמון הראשי. נבנה ב-1754 והכיל את לשכת צִ'ינְגְיִין (Qingyin), את גן פֿוּשׁוֹאוּ (Fushou), את ארמון "העבודה החרוצה" ואת אולם "הפלאים של צְ'וֵ'אן". הארמון עלה באש ב-1945 ולא נבנה מחדש.
האזור הנופי – מתחלק לשלושה אזורי משנה:
אזור האגמים – שוכן בדרום מזרח אתר הנופש על שטח של 496 דונם וכולל 8 אגמים, בהם אגם צ'נגדו, אגם הכסף, אגם המראה ועוד. יחדיו הם מכונים אגמי סָאיְחוּ (Saihu). על הגשר הארוך החוצה את האגם הגדול נבנו שלושה היכלות. צפונית להם אי מלאכותי המכונה "צבע הירח וקולות הנחל" ועליו כמה מבנים ובהם: גִ'ינְגְגִ'י שָׁאנְפָאנְג (Jingji Shanfang – "מפלט הררי עבור דממה"), יִינְגְשִׂין טָאנְג (Yingxin Tang -" אולם לב הירקן") ולֶנְגְשְׂיָאנְג טִינְג (Lengxiang Ting – "ביתן עם ניחוח קר"). בין האגמים יש מספר איונים, עליהם ועל גדות האגמים מפוזרים מספר מבנים.
האזור המישורי – שוכן בצפון אתר הנופש על שטח של 607 דונם ומתחלק לשני אזורים:
ערבת הדשא – שוכנת במערב. רועים בה איילי דוד וניתן לצפות גם בפסיונים ובארנבות. בדרום מערב ערבת הדשא השטח המכונה שְׁמָאדָאי (试马埭‏; Shimadai) שבו נערכו מרוצי סוסים. המבנה הגדול ביותר באזור המישורי הוא הסטופה במקדש יוּנְגְיוּאוּ (Yongyou – "מקדש הברכה הנצחית"), פגודה שנבנתה ב-1751 כחיקוי של מקדש באואן בננג'ינג. זהו מבנה מתומן בן 9 קומות המקושטות ברעפים מזוגגים, גובהו 67 מטרים והוא מסתיים בצריח עגול מוזהב. ממערב לו ניצבת לשכת וֶנְגִ'ין (文津閣‏; Wénjīn Gé – "לשכת חלוקת הידע"), מבנה בן שתי קומות שנבנה ב-1773. במבנה יש קומה תת-קרקעית ששימשה כספרייה שהכילה אחד משבעת העותקים של אסופת הספרים הגדולה המכונה "סְאקוּ צְ'וֵ'אנשׁוּ" (במנדרינית: 四庫全書, בפין-יין: Siku Quanshu – "אסופת ארבעת האוצרות").
האזור המיוער – במזרח האזור המישורי, מכונה "גן עשרת אלפי העצים". כאן נהג הקיסר לפגוש באורחים המכובדים ביותר.
האזור ההררי – שוכן בצפון מערב אתר הנופש ומשתרע על שטח של מעל ל-4 קמ"ר (80% משטח אתר הנופש). הקרקע באזור זה משתפלת מצפון-מערב לדרום-מזרח. ארבעה עמקים חורצים את השטח מדרום לצפון: גֶ'נְדְזְה יוּ (Zhenzi yu – "עמק האלסרים"), לִישׁוּ יוּ (Lishu yu – "עמק עצי האגס"), סונְגְלִין יוּ (Songlin yu – "עמק עצי האורן") וסונְגְיוּ'ן שְׂיָה (Songyun xia – "עמק ענני האורנים"). במקור היו בשטח זה יותר מארבעים מקבצים של מבנים: ביתנים, בקתות, מקדשים בודהיסטיים וטאואיסטיים, רובם כיום חרבים. על פסגות חלק מההרים הוקמו ביתנים לצפייה בנוף. בולט בהם ביתן "ההר הדרומי המכוסה שלג" השוכן על קצה צוק בצפון האזור.