stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדובי אילוסטרייטור
הערות שוליים

↑  Illustrator tool galleries, אדובי, ‏2018-05-02
↑  How to work with tools in Illustrator, אדובי, ‏2018-05-02
↑  Supported file formats | Illustrator, web.archive.org, ‏2012-03-29
↑  Inkscape for Adobe Illustrator users – Inkscape Wiki, wiki.inkscape.org
| אדובי קריאייטיב סויט וקריאייטיב קלאוד |
| --- | --- | --- |
| מוצרים | אקרובט • איירו • ברידג' • דימנשן • פוטושופ • אילוסטרייטור • אינדיזיין • אינקופי • פרמייר פרו • אודישן • אפטר אפקטס • דרימוויבר • מדיה אנקודר • אנימייט (פלאש לשעבר) • פרילוד • XD • פוטושופ לייטרום • קרקטר אנימייטור • ספארק |  |
| שירותי ענן | Behance • פונטס • סטוק |  |
| תוכנות בעבר | ביזנס קטליסט • גו לייב • דיבייס סנטרל • אדג' • אנקור • פיירוורקס • אימייג' רדי • סטוק פוטוס • מיוז • און לוקיישן • אדובי סאונדבות' • סטורי • אולטרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph183340 
גרסת CS4 על מקינטוש (Mac OS X)
אחשדרפן

אֲחַשְׁדַּרְפָּן (מפרסית עתיקה: 𐎧𐏁𐏂𐎱𐎠𐎺𐎠 הוגים: khshathapavan - בתרגום לעברית ״מגן הפרובינציה״). הוא התואר של מושלי הפרובינציות בפרס ומדי בתקופת הממלכה האחמנית, תחת שלטונם של אלכסנדר הגדול ומלכות בית סלאוקוס ובהמשך בתקופת האימפריה הסאסאנית.
מקור המילה

מקור המילה כנראה באיראנית עתיקה: ח'שת'רא-פא- (xšaθra-pā/ă*). בפרסית עתיקה קיימת הצורה ḫšaçapāvan, ובפהלווי štrp. משמעות המונח "מגן הממלכה (או: השושלת)"; הלחם של "ח'שת'רא" שמשמעה "כוח" ו"פאווא" שמשמעה "מגן". בתנ"ך מופיע התואר "אחשדרפן" לתאר בעל תפקיד זה. ביוונית עתיקה המילה תועתקה ל-σατράπης "סאטרפס", מונח שעבר ללטינית כ-satraps ובשלב מאוחר יותר לאנגלית satrap.
בספרות המודרנית משמשת המילה תואר למושל בעל השפעה רבה.
התפתחות היסטורית של תפקיד האחשדרפן

האזכור הראשון של התפקיד הוא משנות שלטונו של דריווש הראשון שחילק את האימפריה הפרסית ל-20 סטרפיות. תפקיד האחשדרפן הוא תפקיד של מושל השולט מכוח סמכות המלוכה, בפועל הוא נהנה מאוטונומיה רחבה ודבר זה הביא לעצמאות יתר של נושאיה ומרידות כנגד השלטון המרכזי בתקופת שלטונם של מלכים חלשים.
האחשדרפן עמד בראש השלטון המקומי בסטרפיה, היה אחראי על גביית המיסים, המשפט המקומי וכן על פיתוחה הכלכלי של הסטרפיה למען רווחת התושבים. בסטרפיות גדולות הפחות היו כפופים לאחשדרפן.
האחשדרפן מונה מבני משפחת המלוכה או משורות האצולה הגבוהה, המלך מינה לצידו סופר ומפקד צבא שהיו כפופים ישירות למלך, דבר זה נעשה כניסיון להצר את צעדיו של האחשדרפן וליצור איזון בין שלושת הגורמים שיחלישו את נטיית המחוזות המקומיים לפעולה באופן עצמאי.
החלוקה לסטרפיות נשארה על כנה גם לאחר כיבוש הממלכה הפרסית בידי אלכסנדר הגדול וכינון ממלכת בית סלאוקוס.
אחשדרפנים בתנ"ך

אחשדרפנים מוזכרים בתנ"ך במגילת אסתר:
וַיִּקָּרְאוּ סֹפְרֵי הַמֶּלֶךְ בַּחֹדֶשׁ הָרִאשׁוֹן בִּשְׁלוֹשָׁה עָשָׂר יוֹם בּוֹ, וַיִּכָּתֵב כְּכָל אשֶׁר צִוָּה הָמָן אֶל אֲחַשְׁדַּרְפְּנֵי הַמֶּלֶךְ וְאֶל הַפַּחוֹת אֲשֶׁר עַל מְדִינָה וּמְדִינָה וְאֶל שָׂרֵי עַם וָעָם, מְדִינָה וּמְדִינָה כִּכְתָבָהּ וְעַם וָעָם כִּלְשׁוֹנוֹ:  בְּשֵׁם הַמֶּלֶךְ אֲחַשְׁוֵרֹשׁ נִכְתָּב, וְנֶחְתָּם בְּטַבַּעַת הַמֶּלֶךְ.
מפסוק זה ניתן ללמוד שמעמד האחשדרפנים היה רם ממעמד הפחות ששלטו במדינות השונות. וכך גם:
וַיִּקָּרְאוּ סֹפְרֵי הַמֶּלֶךְ בָּעֵת הַהִיא בַּחֹדֶשׁ הַשְּׁלִישִׁי הוּא חֹדֶשׁ סִיוָן, בִּשְׁלוֹשָׁה וְעֶשְׂרִים בּוֹ, וַיִּכָּתֵב כְּכָל אֲשֶׁר צִוָּה מָרְדֳּכַי אֶל הַיְּהוּדִים וְאֶל הָאֲחַשְׁדַּרְפְּנִים וְהַפַּחוֹת וְשָׂרֵי הַמְּדִינוֹת אֲשֶׁר מֵהֹדּוּ וְעַד כּוּשׁ שֶׁבַע וְעֶשְׂרִים וּמֵאָה מְדִינָה – מְדִינָה וּמְדִינָה כִּכְתָבָהּ וְעַם וָעָם כִּלְשֹׁנוֹ, וְאֶל הַיְּהוּדִים כִּכְתָבָם וְכִלְשׁוֹנָם
וכן בפרק ט' פסוק 3 במגילת אסתר.
האחשדרפנים מוזכרים גם בספר דניאל ובספר עזרא.
המילה "וְהָאֲחַשְׁדַּרְפְּנִים" (מגילת אסתר, פרק ט', פסוק ג') היא אחת משלוש המילים הארוכות ביותר בתנ"ך (11 אותיות), יחד עם "וּכְתוֹעֲבוֹתֵיהֶן" (ספר יחזקאל, פרק ט"ז, פסוק מ"ז) ו"וְכַעֲלִילוֹתֵיכֶם" (ספר יחזקאל, פרק כ', פסוק מ"ד).
המונח בספרות

בסדרת ספרי נרניה הסטרפ הוא השליט של המדינה הדרומית לנרניה - קלורמן.
בסדרת ספרי הלווייתן מבבל האחשדרפנים הם רופאים-כוהנים המנהלים את האימפריה של בבל.
הערות שוליים

↑  Wiesehöfer, Josef (Kiel), “Satrap”, Brill’s New Pauly, Antiquity volumes edited by: Hubert Cancik and, Helmuth Schneider.
↑  Rüdiger Schmitt, PERSIAN LOANWORDS AND NAMES IN GREEK, Encyclopedia Iranica, s.v.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4294830-7  NKC: ph351296
אחשביה

בהלכה, אחשביה (תרגום לעברית: החשיבו) הוא מושג בשפה הארמית שמשמעותו היא: נתן לו חשיבות. מובנו ההלכתי של הכלל הוא שכאשר ישנו דבר חסר חשיבות, שעל ידי מעשה מסוים הוענקה לו חשיבות - חוזר מעמדו להיות כדבר חשוב. דוגמה לדבר היא מאכל שנפסל מאכילת אדם, שמן התורה אינו אסור, אם בכל זאת יאכלוהו בפני עצמו, יעבור האוכלו על איסור מדברי חכמים הואיל והוכיח שהוא חשוב בעיניו.
מקור המושג

המושג 'אחשביה' נזכר מספר פעמים בתלמוד הבבלי כנימוק להחמרה על אדם מסוים שגילה בדעתו שדברים שאחרים אינם מייחסים להם חשיבות, ובהתאם לכך דינם קל יותר, חשובים בעיניו, ועל כן דינו לגביהם חמור יותר.
דוגמה לדין זה מובאת בתלמוד הבבלי במסכת שבת, שם מבואר שעל אף שרוב העולם לא היו נוהגים לסחוט רימונים לשם שתיית המשקה המופק מהם, ועל כן אם סחטו אותם בשבת לא עברו על מלאכת דש, משפחת בית מנשיא כן היו נוהגים לסוחטם, וכיוון שהוכיחו שסחיטת רימונים חשובה בעיניהם, אם יעשו כן בשבת יעברו על איסור זה ויתחייבו בקרבן:
של בית מנשיא בר מנחם היו סוחטין ברמונים. אמר רב נחמן: הלכה כשל בית מנשיא בר מנחם. אמר ליה רבא לרב נחמן... מנשיא בן מנחם הוי רובא דעלמא? [האם בית מנשיא הם רוב העולם?] ... בטלה דעתו אצל כל אדם!
 אלא, היינו טעמא, כדרב חסדא; דאמר רב חסדא: תרדין שסחטן ונתנן במקוה - פוסלין את המקוה בשינוי מראה. והא לאו בני סחיטה נינהו! אלא מאי אית לך למימר - כיון דאחשבינהו הוה להו משקה, הכא נמי, כיון דאחשבינהו - הוה להו משקה [כיוון שבני מנשיא החשיבו את סחיטת הרימונים - עבורם המשקה היוצא מהם נחשב למשקה המחייב את הסוחטו במלאכת דש]
חצי שיעור

באיסורים רבים בתורה ישנו שיעור מינימלי הנדרש להחלת חיוב העונש הקצוב עליהם בתורה.
כך למשל, המוציא דבר בשבת מרשות היחיד לרשות הרבים עובר באיסור תורה, וחייב להביא קרבן חטאת אם עשה כן בשגגה. אך רק אם הוציא שיעור בעל חשיבות מינימלית. אמנם אם אדם גילה דעתו שהוא מחשיב גם פחות שיעור החיוב - יתחייב בהוצאת הדבר שהחשיב, אף אם לא היה זה אלא כלשהו.
המצניע [זרע] לזרע [לזריעה] ולדוגמא [להראות דוגמה] ולרפואה [לשימוש רפואי] והוציאו בשבת - חייב בכל שהוא, וכל אדם אין חייב עליו אלא כשיעורו.

'המצניע בכל שהוא - דהא אחשביה' (רש"י)
נפסל מאכילת אדם

מאכל שנפסל מאכילת אדם, נחלקו התנאים רבי מאיר ורבי שמעון אם מותר לאוכלו או אסור. הראשונים נחלקו אם הלכה כרבי מאיר ואסור, או כרבי שמעון ומותר.
אמנם מוסכם באחרונים שעל אף שלדעת רבי שמעון אין איסור תורה במאכל שנפסל, ובפועל גם לדעת רבי מאיר אין איסור תורה לאכול מאכל שנפסל משום שזו אכילה שלא כדרך הנאתו, מכל מקום ישנו איסור מדברי חכמים לאכול מאכל זה בפני עצמו, כי באכילה זו האוכל מראה שהוא מחשיב את האיסור למאכל.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ע"ה, עמוד ב', ועוד.
↑  שו"ת נודע ביהודה קמא סימן כ"ו, ועוד.
אידה, מלך ברניקיה

אידה (באנגלית: Ida; נפטר בשנת 559 לערך) היה מלך ממלכת ברניקיה בצפונה של אנגליה. אידה מלך משנת 547 ועד פטירתו.
פרטים מועטים ידועים אודות שנות מלכותו. אידה היה בנו של אאופה, מלך ברניקיה, ועלה לשלטון לאחר פטירת אביו בשנת 547. על פי דברי הימים האנגלו סקסים היה מייסד שושלת ברניקיה - שושלת המלכים אשר שלטה בממלכה אשר לימים הפכה להיות חלק מממלכת נורת'מבריה.
"דברי הימים האנגלו סקסים" וכן ה"היסטוריה בריטונום" מציינים את הגניאולוגיה שלו (היותו בנו של אאופה) ומציינים כי הוא היה ראשון מלכי ברניקיה (אף שכיום יש היסטוריונים הסבורים שאף אביו נשא את התואר "מלך").
על פי ההיסטוריה בריטונום אידה נשא לאישה את בירנוך (Bearnoch) ונולדו להם 12 בנים (ההיסטוריה בריטונום מציין את שמותם של חלק מהבנים, ומזכיר את אחד מהם, תאודוריק, אשר לימים היה מלך ברניקיה, ואשר יצא להילחם כנגד אוריין רגד ובניו).
ההיסטוריון בן המאה ה-18 לואיס מוריס מציין כי אידה היה ככל הנראה המקור לדמות המופיעה במיתולוגיה הולשית והנקראת פלאמדווין (Flamdwyn - "נושא האש"). ההיסטוריונית ריצ'ל ברומוויץ' מתנגדת לזיהוי זה, וההיסטוריונים תומאס סטפנס וויליאם פורבס סקין מזהים דווקא את פלאמדווין עם תאודוריק.
אחרית הימים (להקה)

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1971–1972
 זרם:  רוק מתקדם בישראל
 סוגה:  רוק מתקדם, רוק פסיכדלי
 שפה מועדפת:  עברית
 חברת תקליטים:  NMC 
 שיתופי פעולה בולטים:  אריק איינשטיין
 חברים
 זהר לוי גבי שושן אלי מגן יצחק קלפטר מירי אלוני
 
אחרית הימים הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה בין השנים 1971–1972. הלהקה הייתה חלוצית בתחום הרוק המתקדם הישראלי ובלטה בחיבור בין טקסטים גבוהים בעברית לבין המוזיקה שלה, והייתה אינטגרלית בקירוב הרוק הישראלי לסטנדרטים של הפקה וביצוע שהיו נפוצים במוזיקה הבינלאומית באותן שנים. חבריה היו זהר לוי, גבי שושן, אלי מגן, יצחק קלפטר ומירי אלוני.
היסטוריה

המתופף והמלחין זהר לוי הקים באוגוסט 1971 את להקת "אחרית הימים" עם שילוב של יוצאי להקות צבאיות ולהקות קצב. לוי עצמו היה כבר אז אחד המוזיקאים הבולטים בפופ הישראלי לאחר שהנהיג בסוף שנות ה־60 את הרכב "זהר השביעי", ניגן בהקלטות של "החלונות הגבוהים", ו"השלושרים" והיה חבר בלהקת "כיף התקווה הטובה" לצד ג'וזי כץ, חנן יובל והגיטריסט שלמה מזרחי. באותן שנים הרבה לוי לשתף פעולה עם התמלילן והמחזאי חנוך לוין ("מצילתיים", "אני בדרכי למוסד הסגור"), וב-1970 הלחין את כל שירי המחזה השערורייתי של לוין "מלכת אמבטיה". לאחר שפרש מ"כיף התקווה הטובה" בעקבות חילוקי דעות בינו לבין כותב החומר של הלהקה שמוליק קראוס, פנה לוי להקמת להקה משלו. הוא צירף אליו פליט נוסף מ"כיף התקווה הטובה" - נגן הבס והזמר אלי מגן ואת החייל יצחק קלפטר, מי שהקים את
"הצ'רצ'ילים" וניגן ב"הסגנונות" של עוזי פוקס. באותו הזמן עדיין שירת יצחק קלפטר בצוות הווי סיני, ולוי ומגן המתינו חודשיים לשחרורו מתוך מחשבה לעבוד יחד בהרכב של שלישייה.
רביעית להצטרף הייתה הזמרת מירי אלוני, שהתפרסמה ככוכבת להקת הנח"ל. אלוני פנתה אל לוי בבקשה שיכתוב לה שירים, ולאחר ששמעה על רעיון הלהקה הציעה את עצמה כזמרת מובילה והתקבלה. לאחר זמן קצר של חזרות צורף גם הזמר והגיטריסט יוצא להקות הקצב גבי שושן, לשעבר חבר שלישיית "השוקולדה" שזכה שנה קודם לכן לתהילה כשמילא את תפקיד ברגר במחזמר "שיער".
אלוני פרשה עוד לפני שנשלמו הקלטות האלבום והשתתפה רק במעט מהופעותיה של הלהקה. את מקום הזמר המוביל בשירים שמהם נעדרה מילאו מגן ושושן ("התעמלות בוקר"). ב־1992 סיפרה אלוני: "כשהיום אני מנסה לנתח את זה, אני לא יודעת בדיוק להסביר למה [פרשתי]. לא הייתה סיבה מפורשת, אבל אני חושבת שאחרי המפגש עם הקהל בהופעות היה כזה מפח נפש, שהרגשתי שלא בשביל זה ויתרתי על הקריירה שלי. לא זה היה מה שחלמתי עליו".
בשנת 1972 צברה הלהקה תארים רבים, כגון להקת השנה האזרחית במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל, להקת השנה בגלי צה"ל, להקת השנה של שבועון "להיטון" ו"פרס כינור דוד". למרות איכויותיה הגבוהות של הלהקה, היא לא הצליחה למשוך קהל ולכן החליטו חבריה לפרקה.
באותה תקופה ניסה אריק איינשטיין להציל את הלהקה בכך שהזמין אותה להופיע במשותף עמו, במופע בו הופיעה הלהקה לבד וכלהקת הליווי שלו. לאחר חצי שנה ירד המופע מהבמה, לאחר שנחל הפסדים כספיים. איינשטיין הקליט עם הלהקה את השיר "מיידלע" אותו כתב יחד עם קלפטר ללחן של השיר "היא תבוא" מאת מיקי גבריאלוב.
למרות פעילותה הקצרה של הלהקה וכישלונה המסחרי, היא הותירה להיטים רבים כמו "פתחי לי את הדלת", "העץ הוא גבוה" ו"יש לי יום הולדת", שבו השתתפו אריק איינשטיין וצבי שיסל בקולות.
במאי 2007 הועלה מופע איחוד "חד-פעמי" של ארבעה מחברי הלהקה במועדון צוותא בת"א במסגרת ערב מחווה למירי אלוני. במופע לא השתתף זוהר לוי, לאחר שסירב לפנייתה של אלוני, לטענתה.
באוקטובר 2010 הודיעו מגן ושושן על חזרתם לבמה בשימוש שמה המקורי של הלהקה. בהופעות הם ביצעו שירים מתקופת הלהקה ומקריירות הסולו שלהם. זוהר לוי טען שלא עודכן לגבי תוכנית האיחוד, אלוני לא קיבלה הצעה להשתתף, וקלפטר שקיבל פנייה משושן ומגן סירב להשתתף.
בשנת 2015 הוציאה חברת NMC את האלבום של אחרית הימים במהדורה מחודשת על גבי תקליט ויניל.
חברי ההרכב

זהר לוי - תופים, שירה
גבי שושן - שירה, גיטרה
אלי מגן - שירה, בס
יצחק קלפטר - גיטרה, שירה
מירי אלוני - שירה
משתתפים נוספים בהקלטות:
אלונה טוראל - פסנתר ("הנסיכה")
אריק איינשטיין וצבי שיסל - קולות רקע ("יש לי יום הולדת")
האלבום

| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת אחרית הימים
 יצא לאור:  1 במאי 1972
 הוקלט:  אוקטובר 1971 - פברואר 1972
 סוגה:  רוק ישראלי, רוק מתקדם, רוק פסיכדלי
 שפה:  עברית
 אורך:  40:29
 חברת תקליטים:  CBS
 הפקה:  אחרית הימים
המוזיקה לשירים הולחנה על ידי זהר לוי.
| מס' | שם | מילים | סולן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אין מקום לשניים על עמוד חשמל  | חנוך לוין | אלי מגן | 4:15 |
| 2. | העץ הוא גבוה  | חנוך לוין | אלי מגן | 3:27 |
| 3. | הנסיכה  | דליה רביקוביץ | מירי אלוני | 5:20 |
| 4. | פתחי לי את הדלת  | עמוס קינן | אלי מגן | 7:17 |
| 5. | התעמלות בוקר  | חנוך לוין | גבי שושן | 3:04 |
| 6. | תחת עץ האקליפטוס  | חיים חפר | מירי אלוני | 8:06 |
| 7. | חייו ומותו של מר גוסקין  | חנוך לוין | מירי אלוני, גבי שושן, אלי מגן | 5:07 |
| 8. | יש לי יום הולדת (אריק איינשטיין וצבי שיסל עזרו בקולות)   | יעקב רוטבליט | גבי שושן, אלי מגן | 3:53 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 40:29 |
שניים משירי האלבום, "התעמלות בוקר" ו"חייו ומותו של מר גוסקין" בוצעו קודם לכן על ידי רן אלירן בליווי להקת זהר השביעי של זהר לוי. את השיר "תחת עץ האקליפטוס" כתב חיים חפר עבור להקת פיקוד מרכז, אשר ביצעה אותו בלחן שונה.
הערות שוליים

↑  אריק דוידוביץ, העץ הוא גבוה, "חדשות", 17 באפריל 1992, באתר הספרייה הלאומית
↑  שחר בן־ברק, זוהר בדשא, "מעריב", 17 באפריל 1992, באתר הספרייה הלאומית
↑  טל פרי, איחוד נטול זוהר, באתר MOOMA‏, 13 במאי 2007
↑  שגיא בן-נון, אין מקום לשניים על עמוד החשמל, באתר nrg‏, 11 באוקטובר 2010
↑  ידיעה, באתר רמקולים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299405705171  MusicBrainz: 85334fe0-b09b-4a24-8bb5-35c8a9a10605  VIAF: 3397149489151193810007   WorldCat (עם VIAF): 3397149489151193810007
אוטו, מלך בוואריה

אוטו, מלך בוואריה, ובשמו המלא אוטו וילהלם לואיטפולד אדלברט ולדמאר פון ויטלסבאך (בגרמנית: Otto Wilhelm Luitpold Adalbert Waldemar von Wittelsbach; ‏27 באפריל 1848 - 11 באוקטובר 1916), היה מלך בוואריה החל משנת 1886 ועד לשנת 1913.
ביוגרפיה

אוטו נולד ב-27 באפריל 1848 במינכן שהייתה חלק מממלכת בוואריה, למקסימיליאן, שהיה מאוחר יותר מלך בוואריה, ולמריה מפרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ודודו אותון, מלך יוון היה סנדקו.
בשנת 1863 התגייס אוטו לצבא הבווארי המלכותי, והצטרף לרגימנט המשמר. ב-10 במרץ 1864 מת אביו מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, ואחיו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון. אוטו השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה, וחוויותיו בשדות הקרב גרמו לו לדיכאון ונדודי שינה. בשנת 1872 אובחן אוטו כחולה נפש, והוא הוחזק בבידוד באגף הדרומי של ארמון נימפנבורג.
ב-13 ביוני 1886 מת אחיו לודוויג השני, מלך בוואריה, ואוטו עלה לשלטון במקומו. אולם, עקב אי שפיותו לא נמסר השלטון לאוטו, אלא דודו לואיטפולד מונה לעוצר הממלכה בשמו. ב-12 בדצמבר 1912 מת לואיטפולד, ובנו לודוויג מונה לעוצר במקומו.
במהלך שנת 1913 העביר הפרלמנט הבווארי חוק שקבע שאם המלך המכהן לא יוכל לשלוט עד סוף חייו, יהיה ניתן להדיחו ולמנות במקומו שליט אחר. בעקבות כך מונה ב-5 בנובמבר 1913 לודוויג למלך בוואריה.
ב-11 באוקטובר 1916 מת אוטו במפתיע, כתוצאה מחסימת מעיים, ונקבר בקריפטה המלכותית במינכן.
הערות שוליים

↑  שהיה אף הוא בלתי שפוי
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לודוויג השני | ממלכת בוואריה  1886–1913 | הבא: לודוויג השלישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281580505171  BnF: cb15712220x (data)  GND: 119021692  ISNI: 0000 0000 3175 8755  LCCN: n95090810  NTA: 070875898  SUDOC: 120189127  VIAF: 62349529   WorldCat (עם VIAF): 62349529
אי הקופים (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  משחק הרפתקאות גרפי
 פיתוח:  (1990–הווה) לוקאס ארטס   (2008–הווה) Telltale Games
 הוצאה לאור:  לוקאס ארטס 
 עיצוב:  רון גילברט
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  SCUMM 
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  Atari ST / Amiga / DOS / Windows / Mac / Mega-CD / פלייסטיישן 2 / Xbox 360 / Wii / PlayStation 3 / iOS
 
גייבראש ת'ריפווד
אי הקופים (באנגלית: Monkey Island) היא סדרת משחקי הרפתקה ממוחשבים בת חמישה חלקים מבית חברת לוקאס ארטס וחברת Telltale Games. ארבעת המשחקים הראשונים בסדרה מבוססים על עקרון הצבע והקלק, בעוד האחרון מבוסס על שליטה בתנועתו ומעשיו של גייבראש דרך המקלדת (עקב הכנסת הכותר לתחום התלת־ממד, דבר שלא התקבל בצד חיובי אצל מעריצים מסוימים).
המשחקים עוקבים אחר הרפתקאותיו של גייבראש ת'ריפווד (באנגלית: Guybrush Threepwood), השואף להפוך לגדול שודדי הים הקריבי. יריבו המרכזי של גייבראש בסדרת משחקים זו הוא הפיראט המרושע לה־צ'אק, (LeChuck) המנסה שוב ושוב לחטוף את אהובתו של גייבראש (בכל פרק בצורה אחרת כי הוא מת כל פרק ונוצר מחדש כשד או רוח), המושלת איילין מארלי (הצדעה לזמר הג'מייקני בוב מארלי). עלילת רוב המשחקים נקשרת בשלב כלשהו באי הקופים המסתורי שעל שמו קרויה הסדרה.
המשחקים מאופיינים על ידי ההומור הייחודי שלהם, והעובדה שלא ניתן להיתקע או למות בהם (המאפיינת רבים ממשחקי ההרפתקה של חברת LucasArts כדוגמת "יומו של הטנטקל", ו"סם ומקס מתגלגלים בדרכים").
מוטיב שחוזר ברוב משחקי אי הקופים (חוץ מהמשחק השני) הוא דו-קרב העלבות, (באנגלית: Insult Swordfighting) שנדרשים להשתתף בהם לשם התקדמות בעלילה, קרבות אלו מלווים בשחקן או במחשב מספרים שורת ירידה (העלבה או זילזול באדם) ביריב בעת דו-קרב חרבות, כשהיריב מחויב לענות בשורת מחץ הומוריסטית שתסתור את הירידה של היריב, אם נכשל להוציא שורת מחץ ייסוג לאחורה במקצת, אם ייסוג יותר מדי יפסיד.
במשחק הרביעי דו-קרב ירידות זה עובר גם להורדות ידיים.
דוגמה לשורת ירידה: You fight like a Dairy Farmer, כשהשורה ההולמת תהיה : and you fight like a Cow .
המשחקים מכילים אזכורים רבים לתרבות הרגאיי, שאחד מהבולטים ביניהם הוא מוזיקת הרקע המושמעת במשחקי הסדרה.
המשחקים בסדרה הם:
הסוד של אי הקופים ("The Secret of Monkey Island"), יצא ב-1990, חודש ל VGA ב-1991, גרסת CD ב-1992 וחידוש ל HD ב-2009.
אי הקופים 2: נקמתו של לה צ'אק ("Monkey Island 2: LeChuck's Revenge"), יצא ב-1991, חודש ל HD בשנת 2010.
קללת אי הקופים ("The Curse of Monkey Island"), יצא ב-1997.
הבריחה מאי הקופים ("Escape From Monkey Island"), יצא ב-2000.
מעשיות אי הקופים - סדרה בחמישה פרקים ('Tales Of Monkey Island'), יצא ב-2009.
השיבה לאי הקופים ('Return to Monkey Island'), יצא ב-2022.
טריוויה

גייבראש נקרא כך מכיוון שכאשר החלו בציור דמותו, השתמשו בתוכנת ציור ששומרת את קבציה עם הסיומת brush, ומכיוון שלדמותו טרם היה שם הקובץ נקרא Guy. שם הקובץ המלא ("Guy.brush") הפך לבסוף לשם הדמות.
גייבראש יכול לעצור את נשימתו 10 דקות. המקרה היחיד בכל סדרת המשחקים שבו הוא יכול להיהרג מתרחש במהלך המשחק הראשון, כאשר הוא נזרק למים - אם הוא אינו יוצא לאחר 10 דקות מופיע מסך סוף משחק, והשחקן יכול לחזור לתחילת הסצנה.
גייבראש מוזכר מהמשחק השלישי כאדם המפחד פחד אדיר מפורצלן. השערה אחת היא כי מקור הפחד הוא בסצנה מהמשחק הראשון בה שריף פסטר וגייבראש נלחמים בתוך האחוזה של איליין מארלי.
הקניבלים של אי הקופים נמצאים בדיאטה בכל המשחקים, ומתקיימים ממזון צמחוני בלבד.
המשחק השני הוא המשחק היחידי המציג את גייבראש עם זקן ושפם (חוץ ממעשיות אי הקופים, שאינו משחק של לוקאס ארטס), אין בו דו-קרב העלבות, ואי הקופים עצמו לא מופיע בו, למרות שבמשחק השלישי מגלים בדיעבד שהקרנבל בו מסיים גייבראש את המשחק השני נמצא למעשה באי הקופים.
המשחק השני הוא גם היחיד עד כה שבו לה צ'אק איננו מת בשום צורה.
במשחק ההרפתקה "המסע הארוך ביותר" (The Longest Journey) לדמות הראשית יש קוף צעצוע בשם גייבראש.
ראו גם

לוקאס ארטס
ScummVM
אונס סטטוטורי

אונס סטטוטורי הוא מונח משפטי, המתאר יחסי מין עם קטין מתחת לגיל ההסכמה. המונח "סטטוטורי" פירושו "על פי החוק". המדובר בחזקה שהיא יציר החוק, לפיה אדם שהוא פחות מגיל ההסכמה (השונה ממדינה למדינה) אינו יכול להסכים לקיום יחסי מין, אף אם הביע הסכמתו בצורה זו או אחרת. אונס סטטוטורי שונה מאונס בכך שאין כל דרישה לשימוש בכוח או לאי הסכמה. הנסיבה היחידה הרלוונטית לעניין זה היא היותו של הקטין פחות מגיל ההסכמה.
על פי החוק במדינת ישראל כל המבצע באדם שגילו פחות מ-14 בעילה (המוגדרת בסעיף 345(ג) לחוק העונשין כהחדרת איבר מאברי הגוף או חפץ לאיבר המין של האישה) או מעשה סדום (המוגדר בסעיף 347(ג) לחוק כהחדרת כל איבר או חפץ לפי הטבעת של אדם או החדרת איבר המין לפיו) מבצע אונס סטטוטורי, שדינו 16 עד 20 שנות מאסר, בהתאם לנסיבות. מקרה נוסף של אונס סטטוטורי הוא בעילת קטינה עד לגיל 21 בידי בן משפחתה, גם בהסכמתה, וזאת על פי סעיף 351 לחוק.
מדינות מסוימות רואות בקיום יחסי מין עם קטין מעל לגיל מסוים משום עבירה פחותה, אם הקטין הביע הסכמתו. עבירה זו נקראת לעיתים "Corruption of a minor". במדינת ישראל, המקיים יחסי מין עם קטין מעל לגיל 14, אך מתחת לגיל 16 (או 18 בנסיבות מסוימות), מבצע עבירה של בעילה אסורה בהסכמה שעונשה פחות מהעונש על אונס סטטוטורי.
החוק בישראל מבחין בין בעילת נערה שגילה פחות מ-14 (שזו עבירת אונס סטטוטורי) לבעילת נערה מבוגרת יותר, שגילה פחות מ-16 (שזו עבירה קלה יותר, של בעילה אסורה בהסכמה). מטעמים היסטוריים, הביטוי statutory rape באנגלית מכוון בדרך כלל דווקא לעבירה הקלה יותר, בעילה אסורה בהסכמה של נערה מבוגרת יותר.
הערות שוליים

↑  , 14 שנות מאסר בפועל למורשע באונס קטינה, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏09/09/2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוטה פאוול

| --- | --- |
אוטה פאוול
 לידה:  2 ביולי 1930 פראג, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  31 במרץ 1973 (בגיל 42) פראג, צ'כוסלובקיה 
 שם לידה:  Otto Popper 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי החדש בפראג 
 שפות היצירה:  צ'כית 
 צאצאים:  Jiri Pavel 
 www.otapavel.cz
 
אוטה פאוול (בצ'כית: Ota Pavel;‏ 2 ביולי 1930 – 31 במרץ 1973) היה עיתונאי ושדרן ספורט וסופר יהודי-צ'כי, אשר כתב ספרים בנושא ספורט וביוגרפיות.
ביוגרפיה

פאוול נולד בשם אוטו פופר בפראג בשנת 1930, כבן שלישי למשפחת פופר. האב היה סוכן מכירות יהודי, האם נוצרייה. המשפחה ניהלה אורח חיים חילוני, נהגה לחגוג את החגים הנוצריים והיהודיים גם יחד, וראתה בצ'כיה מולדת. בילדותו נהג פאוול להשתתף במסעות דייג, וכך הכיר את עולם המים, בעלי חיים ימיים ומלאכת הדייג; בערוב ימיו יצורי המים ואמנות הדייג היוו יסוד עיקרי בסיפוריו.
במלחמת העולם השנייה, סבתו מצד אביו נשלחה אל תאי הגזים, ואילו אביו ושני אחיו הוגלו בתחילה לגטו טרזין ואחר כך למחנה הריכוז מאוטהאוזן. פאוול נותר עם אמו הנוצרייה כאזרח חופשי, והצניע את עובדת היותו בן לאב יהודי. בתום המלחמה חזרו אביו ושני אחיו ממחנה הריכוז. המשפחה שינתה את שמה מפופר לפאוול (פאוול הוא שם צ'כי ואילו פופר הוא שם בעל צליל גרמני).
כתב ספורט

לאחר המלחמה, הפך פאוול לשחקן הוקי קרח מצטיין בקבוצת הנוער של ספרטה פראג, אך מחלה קטעה את הקריירה שלו כשחקן פעיל, והוא הפך לזמן קצר למאמן בקבוצת הנוער של ספרטה פראג.
בשנת 1949 המליץ לו ידידו ארנושט לוסטיג להתמקד בכתיבה, והוא הפך לשדר ספורט ברדיו של צ'כוסלובקיה.
בשנת 1955 הוא שינה את שמו הפרטי מאוטו לאוטה פאוול.
ב-1956 החל לעבוד כעיתונאי ספורט בכתב העת הצ'כי "סטדיום" (אצטדיון), ובו כתב מאמרים קצרים בנושאי ספורט. באותן שנים צ'כוסלובקיה הייתה מדינה קומוניסטית ועל אזרחיה הרגילים היו הגבלות יציאה מארצם; אך פאוול, בזכות היותו כתב ספורט, זכה לבקר במדינות המערב.
מחלתו

בשנת 1964, במהלך אולימפיאדת החורף באינסברוק, החל להראות סימנים של מחלת נפש, ואובחן כלוקה בהפרעה דו־קוטבית. בשנת 1966 מצבו הנפשי הידרדר והוא החל לקבל טיפולים נפשיים ואף התאשפז מרצונו בבתי חולים.
בשנת 1971 יצא לאור בצ'כוסלובקיה קובץ סיפורים דק פרי עטו, "מות האיילות היפות." זהו קובץ הסיפורים היחיד שהתפרסם בימי חייו, ומופיע גם בספר "צלופחי הזהב" לאחר מותו. מסוף שנות השישים עד מותו, במהלך מחלתו, כתב את כל סיפוריו הליריים החשובים, שהתפרסמו לאחר מותו בספר "צלופחי הזהב".
בשנת 1973 שם פאוול קץ לחייו, ונקבר בבית הקברות היהודי החדש בפראג ליד אביו.
ספריו שתורגמו לעברית

אוטה פאוול, צלופחי הזהב, תרגום מצ'כית לעברית: רות בונדי, זמורה ביתן, 1990.
אגרוטק

קומביין תבואות
ריסוס שדה חקלאי בחומר הדברה
גידול בצלים בנאס"א באמצעות שיטת ההידרופוניקה
אגרוטק (מאנגלית: Agricultural Technology, "טכנולוגיה חקלאית") הוא תחום של מחקר ופיתוח יישומי, המשלב בין שני עולמות משלימים - חקלאות וטכנולוגיות מתקדמות.
התחומים המדעיים שבבסיס האגרוטק הם: מדעי החיים, ביולוגיה מולקולרית, גנטיקה, פיזיולוגיה של צמחים ובעלי חיים, אבולוציה, אקולוגיה, מדעי הסביבה, הנדסה, מתמטיקה, טכנולוגיה, מדעי המחשב, סטטיסטיקה וגאוגרפיה.
רקע

החקלאות היא מתחומי העיסוק הקדומים ביותר של האדם, והיא עברה שינויים רבים מאז הגידול המסורתי שהתמקד בייצור מזון בסיסי למשק הבית המשפחתי. ייצור המזון, שכלל גידולי צמחים ובעלי חיים, הפך להיות לתוצרת הנמכרת למרחקים – באופן שאפשר להגדיל את כלל כמות המזון הקיים בעולם לצורך שימושו של המין האנושי, ומתוך כך להגדלת כמות האוכלוסייה העולמית.
המאה העשרים הביאה אתה שינויים גדולים בחקלאות, שהביאו להגדלה משמעותית של התוצרים החקלאיים. התחומים העיקריים בהם חלה התפתחות בחקלאות במאה העשרים הם: שימוש בדשנים כימיים, הדברת מזיקים, הדברת עשבים, מניעת מחלות קרקע, אנליזה כימית של תוצרים חקלאיים וצרכים תזונתיים של בעלי חיים המשמשים בחקלאות, חקלאות הידרופונית, חקלאות של יצירת מיקרו-אקלים (כגון: חממות, בתי רשת ומנהרות פלסטיק, טיפוח זנים בחקלאות הצומח וטיפוח גנטי בחקלאות בעלי החיים. כמו כן, פיתוח שיטות השקיה, ניקוז, שימור קרקע, מיחזור מים ואגירת מים – כל אלה תרמו להגדלת כמות ייצור המזון, בייחוד באזורים יבשים. כמו כן, התפתח רבות תחום האחסון והשימור של תוצרת חקלאית הן טרייה והן יבשה, הן מן החי והן מן הצומח – וכל זאת במטרה להאריך את חיי המדף של המוצרים השונים, תוך כדי שנשמרת איכותם, בטיחותם וערכם התזונתי.
רקע > אתגרים בחקלאות במאה ה-21

בשנים האחרונות נמדדת עלייה מתמשכת במחירי התוצרת החקלאית והמזון המעובד, ולפי תחזיותיהם של מומחים שונים, מגמה זאת צפויה להימשך גם במהלך העשורים הקרובים. עלייה זאת היא תוצאה של אתגרים סביבתיים הולכים וגדלים - שינויי אקלים קיצוניים, פיחות במקורות מים, דלדול של משאבי טבע נוספים וירידה במגוון הביולוגי. כל אלה, לצד עלייה באוכלוסיית העולם שמצריכה פיתוח שיטות חדשות לייצור המזון.
עם השנים יש יותר אוטומציה ופחות עבודת כפיים בחקלאות.