stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
למידה משולבת מחשב
חסרונות

בעולם המחקר נבדקות בשנים האחרונות השפעותיה של הגברת "זמן המסך" בו תלמידים חשופים יותר ויותר למחשבים במקום ספרים או הוראה פרונטלית. למשל, חלק מהמחקרים מצביעים על כך שישיבה מול מחשב מפחיתה את תנועתיות הילדים והפעילות הגופנית, ולפיכך עשויה לפגוע בהתפתחות החושים, בשיווי המשקל ובקואורדינציה; וכן נטען כי העבודה מול מחשב מפחיתה את רמת האינטראקציה הבינאישית עם המורים והתלמידים האחרים, ועשויות להיפגע יכולות הוויסות הרגשי והאמפתיה. עם זאת, המחקר עדיין בחיתוליו בבדיקת השפעות הלמידה משולבת מחשב, ונדרשים עוד מחקרים נרחבים רבים לבירור השפעות אלו.
חסרונות נוספים של למידה בעזרת מחשב ושל למידה ניידת הם:
בשיעורים פנים מול פנים יש ביכולותיו של המורה לאתר באופן מיידי מצבים של חוסר הבנה אצל התלמידים וכך לחזור שוב על החומר הנלמד, בלמידה ניידת, אשר יכולה להתבצע בכל זמן בכל מקום, לא תמיד יש את היכולת לאתר מצבים מסוג זה.
עלולים להיות כשלים טכניים רבים אשר יעכבו את הלמידה ויפריעו לריכוז התלמידים והמורה.
ללא חסימה של אתרים חיצוניים עלולה להיות הסטה רבה של תשומת לב התלמידים לאתרים אחרים.
במקרים רבים תקשורת אלקטרונית מעוררת קשיים בגיבוש התלמידים.
תמיכה טכנית - מצריך הפעלת קורס למידה מרחוק באינטרנט.
למידה בקורס וירטואלי/מתוקשב דורשת משמעת עצמית נוקשה.
ראו גם

למידת חקר מבוססת מחשב
טכנולוגיות למידה
ויקיפדיה:שילוב בהוראה
אקדמיית קהאן
למידה מתווכת
תוכנית התקשוב הלאומית
שיעור הפוך
הערכה מקוונת
למידה מבוססת פרויקטים
למידה אדפטיבית
בינה מלאכותית בחינוך
לקריאה נוספת

יורם עשת ורונן המר, עקרונות בעיצוב ובניתוח של סביבות למידה ממוחשבות, בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2006 (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" )
הערות שוליים

1 2 3  Hung, P. H., Hwang, G. J., Lee, Y. H., & Su, I. (2012). A cognitive component analysis approach for developing game-based spatial learning tools. Computers & Education, 56(2), 762–773.
↑  אייל, ל'(2013). למידה ניידת. אוחזר מתוך http://sites.tzafonet.org.il/pbllearning/home/move
פינקלשטיין, ה' (2013). הופכים לימון ללימונדה - שימוש בסמארטפון ללמידה בשיעורים. אוחזר מתוך http://www.moach.org.il/?app=articles&id=63 למידה ניידת (2013). אוחזר מתוך https://www.tlv-edu.gov.il/sites/matya/Pages/lemida_nayedet.aspx
↑  Bavelier, D., Achtman, R. L., Mani, M., & Föcker, J. (2012). Neural bases of selective attention in action video game players. Vision research, 61, 132-143.
↑  Dye, M. W. G., Green, C. S., & Bavelier, D. (2009). The development of attention skills in action video game players. Neuropsychologia, 47(8-9), 1780–1789.
↑  E-Learning בהכשרת מורים למדע וטכנולוגיה. (אין תאריך). אוחזר מתוך https://www.matar.tau.ac.il/wp-content/uploads/2015/02/newspaper14-docs05.pdf בלר, מ' ואור, א' (2001). למידה וירטואלית היא מציאות קיימת. אקדמיה: כתב העת של ור"ה - ועד ראשי האוניברסיטאות, 9, 27-34. 
 לוין, ת' ודמני, ר'(2006). קולם של תלמידים ומורים בתהליך שילוב של טכנולוגיות מידע בכיתות. כנס צ'ייס למחקרי טכנולוגיות למידה: האדם הלומד בעידן הטכנולוגי, 219-223.
↑  קרן צוריאל הררי, הרמת מסך, באתר כלכליסט, 27 בספטמבר 2012
↑  E-Learning בהכשרת מורים למדע וטכנולוגיה. (אין תאריך). אוחזר מתוך https://www.matar.tau.ac.il/wp-content/uploads/2015/02/newspaper14-docs05.pdf
| משחקים |
| --- | --- | --- |
| סיווג לפי כלי המשחק | משחקי לוח • משחקי קופסה • משחקי קלפים • משחקי עט ונייר • משחקי חברה ללא עזרים  • משחקי כדור • משחקי מחשב, פלייסטיישן ומשחקי וידאו |  |
| סיווג לפי אופי המשחק | משחקי ספורט • משחקי תפקידים • משחקי מלחמה • משחקי אסטרטגיה • משחקי ילדים • משחקי חשיבה |  |
| שימושים למשחקים | פנאי • הנאה • בידור • גן שעשועים • משחקייה • הוראה מתקנת • E-learning ולמידה משולבת מחשב • אימון מוחי • תחרות • ספורט • משחוק |  |
שימוש במחשב לצורכי הוראה וחינוך
למידה קבוצתית העושה שימוש במחשב
שון מקגינלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 (בן 69 בערך) פטיגו, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של אירלנד בגולוויי 
 פרופיל ב-IMDb
 
שון מקגינלי (באנגלית: Seán McGinley; נולד ב-1956) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי.
ביוגרפיה

מקגינלי נולד בפטיגו במחוז דניגול שבאירלנד, שם עבד אביו כפקיד מכס, וגדל בבאלישנון. הוא קיבל תואר באוניברסיטי קולג' גלוויי. בשנים 1977 עד 1989 היה חבר בלהקת התיאטרון דרואיד.
בקולנוע הופיע מקגינלי בסרטים כגון "הגנרל", "לב אמיץ", "כנופיות ניו יורק", "פריז פריים" ו-"Man About Dog". בין 2010 ל-2014 גילם את מלאכי בסדרת הדרמה קומית הקנדית "Republic of Doyle". הוא הופיע בסדרות טלוויזיה שונות בהן בפרק בסדרה "רציחות במידסומר".
הערות שוליים

↑  Seán McGinley and Seána Kerslake Announced for King of the Castle
↑  Sean McGinley on IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427221805171  PLWABN: 9810562031805606  BNE: XX1487108  BnF: cb140436498 (data)  GND: 102076838X  ISNI: 0000 0000 7824 4401  LCCN: no2007072723  NKC: xx0211441  VIAF: 17423807   WorldCat (עם VIAF): 17423807
אגודת יד ביד

| --- | --- |

 פעילות:  סיוע לילדים במצוקה ולבני משפחותיהם
 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  שלי חושן
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־43 שנים)
 https://yadbeyad.org.il/
 
אגודת יד ביד (שמה הרשמי: יד ביד, אוזן קשבת ועזרה לזולת) היא עמותה ישראלית הפועלת למען ילדים צעירים במצוקה (גילאי 3-7) ובני משפחותיהם.
העמותה הוקמה ב-1982 על ידי שלי חושן, שעסקה בפסיכולוגיה וייעוץ בתחום פרויקטים לגיל הרך  במשרד החינוך. חושן זכתה על פעילותה בעמותה בפרסים רבים, בהם אות הנשיא למתנדב 2003, תעודת הוקרה מטעם משרד ראש הממשלה, אות המתנדב מטעם הכנסת, המתנדב המצטיין מטעם ראש עיריית תל אביב-יפו ועוד.
העמותה מפעילה ארבעה פרויקטים מרכזיים:
הבית החם - הפעלת עשרה בתים במרכז הארץ (מנתניה עד יבנה) במתכונת של מועדונית משפחתית, בה מבקרים מדי יום ילדים בסיכון בגילאי 3-7 בשעות אחר הצהרים (עד 6 בערב), לאחר סיום לימודיהם בגני הילדים. הילדים מקבלים בבתים החמים ארוחה, פעילויות להעשרה קוגניטיבית, פעילות חברתית ורגשית וחינוך לערכים חברתיים. הילדים מופנים לבתים החמים על ידי לשכות המחלקה לשירותים חברתיים. הנחת היסוד של פעילי העמותה, על פיהם מתבססת פעילות זו, היא כי חשוב לסייע לילדים דווקא בגיל הצעיר, כאשר עדיין לא התקבעו דפוסי התנהגות שליליים ויש יותר אפשרות לחינוך לערכים ולחיזוק רגשי.
בית המחשב - הפעלת ארבעה בתים בתל אביב (ביפו, בשכונת התקווה, ברמת ישראל ובבית פרנקפורט), המתמקדים בהעשרה ופיתוח מיומנויות שימוש במחשבים. הבתים מקיימים מדי שבוע שיעורים עבור ילדים והורים ממשפחות במצוקה, המתמקדים בהיכרות עם עולם המחשבים והאינטרנט, ושימוש במשחקי מחשב ולומדות.
אוזן קשבת - הפעלת מוקד טלפוני 24 שעות ביממה עבור פניות מצוקה של אנשים מכלל האוכלוסייה - בני נוער, הורים, קשישים ועוד. המוקד מופעל על ידי כ-100 מתנדבים מקצועיים מתחומי הפסיכולוגיה, עבודה סוציאלית, הוראה, ייעוץ חינוכי וסיעוד. המוקד מקבל מדי שנה כ-20,000 פניות מצוקה מהציבור.
חלוקת מזון - אספקה חודשית של סלי מזון לכ-400 משפחות נזקקות. המשפחות מופנות לאגודה על ידי לשכות המחלקה לשירותים חברתיים.
בנוסף יזמה העמותה את פרויקט ציור "תמונת השלום", ציור מאת הנער טל סלוצקי ובו ילד יהודי וילדה ערבייה עם יונת שלום, עליו חתמו עשרות ידוענים מישראל והעולם (בהם שמעון פרס, ברק אובמה, שרון סטון, טוני בלייר ועוד). הכנסות הציור ממכירה פומבית יוקדשו לפעילות הבתים החמים בעמותה.
פעילות האגודה מבוססת על מתנדבים וממומנת מתרומות. משרדי העמותה ממוקמים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  זוכי אות הנשיא למתנדב תשס"ג, באתר "התנדבות בישראל"
↑  חדשות, באתר העמותה
↑  ציור השלום, באתר העמותה
פנים רבות לאמת

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  ג'וליוס אונה 
 הופק בידי:  ג'וליוס אונה, John Baker, Andrew Yang 
 תסריט:  ג'וליוס אונה, J.C. Lee 
 עריכה:  Madeleine Gavin 
 שחקנים ראשיים:  נעמי ווטס Stro נורברט ליאו בוץ אנדראה באנג קלווין האריסון ג'וניור אוקטביה ספנסר טים רות' מרשה סטפני בלייק 
 מוזיקה:  ג'ף בארו, בן סולסברי 
 צילום:  לארקין סייפל 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Cinetic Media 
 חברה מפיצה:  ניאון 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 בינואר 2019 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  וירג'יניה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   luce
 www.lucemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פנים רבות לאמת (באנגלית: Luce) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2019, בבימויו של הבמאי הניגרי ג'וליוס אונה, מתוך תסריט מאת אנה וג'יי.סי לי. בסרט מככבים נעמי ווטס, אוקטביה ספנסר, קלווין הריסון ג'וניור, נורברט ליאו בוץ וטים רות'. הקרנת הבכורה העולמית נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-27 בינואר 2019 ויצא להקרנות מסחריות ב-2 באוגוסט 2019, על ידי NEON ו-Topic Studios.‏ הסרט זכה לביקורות חיוביות ממבקרים ששיבחו את הופעות השחקנים ובימויו של אונה.
שחקנים ודמויות

קלווין הריסון ג'וניור בתפקיד לוס אדגר
אוקטביה ספנסר בתפקיד הרייט וילסון
נעמי ווטס בתפקיד איימי אדגר
טים רות' בתפקיד פיטר אדגר
בריאן ברדלי בתפקיד דשון מיקס
אנדראה באנג בתפקיד סטפני קים
נורברט ליאו בוץ בתור דן טאוסון
מרשה סטפני בלייק בתפקיד רוזמרי וילסון
נוח גאינור בתפקיד קני אורליצקי
עומר ברונסון בתפקיד קורי ג'ונסון
כריסטופר מאן בתפקיד המאמן ריבס
הפקה

בנובמבר 2017 הוכרזו נעמי ווטס, אוקטביה ספנסר, קלווין הריסון ג'וניור טים רות' כחלק מצוות השחקנים של הסרט, כשג'וליוס אונה ביים. בדצמבר 2017, בריאן בראדלי הידוע גם בשם "סטר" הצטרף לצוות השחקנים.
הערות שוליים

↑  "Julius Onah's Thriller 'Luce' Sells To NEON & Topic Studios – Sundance". Deadline Hollywood.
↑  Fleming Jr, Mike (9 בנובמבר 2017). "Dream Factory Launches With 'Luce': Naomi Watts, Octavia Spencer, Tim Roth Kelvin Harrison Jr. Head Cast". Deadline Hollywood. נבדק ב-30 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (12 בדצמבר 2017). "Ian Chen & Jovan Armand Join 'Shazam!', Brian 'Astro' Bradley Jr. Cast In 'Luce'". Deadline Hollywood. נבדק ב-30 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
תעשיות רכב נצרת עילית

| --- | --- |


ג'יפ מדגם "סופה 2" שייצר המפעל
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יוסף (ג'ו) בוקסנבאום
 תקופת הפעילות:  1966–2019 (כ־53 שנים)
 חברת אם:  מכשירי תנועה ומכוניות בע"מ
 מיקום המטה:  נוף הגליל 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  רכבי שטח, משאיות, מוצרי מתכת
 עובדים:  120
  
 www.ail.co.il
 
תעשיות רכב נצרת עילית (תע"ר) הייתה חברה ישראלית לייצור משאיות, אוטובוסים, רכבי שטח וכלי רכב אחרים למטרות אזרחיות וצבאיות בנצרת עילית (כיום נוף הגליל). החברה הייתה שייכת לקבוצת מכשירי תנועה ומכוניות בע"מ.
היסטוריה

חברת "תעשיות רכב בנצרת עילית" הוקמה בשנת 1966 על ידי חברת מכשירי תנועה שעסקה ביבוא מכוניות פורד וקרייזלר לישראל.
בתחילה, בהתאם לחלוקת שוק ייצור הרכבים בישראל על ידי הממשלה, "תעשיות רכב נצרת עילית" עסק רק בהרכבת טנדרים ומשאיות קלות, בעיקר משאיות דודג' לצבא של דגמים: D500 (אוטובוסים, משאיות וג'יפים), משאיות W200/W600. קומנדקרים ראשונים נמסרו לצה"ל במרץ 1967.
במקביל המפעל לחץ לאשר לו גם ייצור מכוניות פרטיות והגיע להסכם עם פורד אנגליה (אנ') שהמכוניות שלו לא ייוצרו במפעל קייזר-אילין בחיפה, אלא בתעשיות רכב. הדגמים הראשונים של מכוניות אזרחיות שיצאו מפס הייצור המפעלי היו דגמי פורד אנגליה וארצות הברית למיניהם: פורד אסקורט (הורכבו קרוב ל-5,000 יחידות), פורד טרנזיט, משאיות סדרה D, אוטובוסים. טקס השקת המכוניות הראשונות שיצאו מהמפעל התקיים במאי 1968.
לאורך השנים במפעל הורכבו דגמים שונים של כלי רכב עבור צה"ל: משאיות М809 (ריו) של חברת אמריקן מוטורס, משאיות אינטרנשנל נביסטאר, freightliner. כמו כן המפעל ייצר וממשיך לייצר מספר דגמים של פיתוח עצמי: משנת 1972 עד שנת 1989 - משאית קלה נושאת נשק או נ.נ. (קומנדקר M325), אחר כך החליף אותו אביר (М-462), ג'יפ הסופה, М-626/G Desert Raider.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הופסקה הרכבת המכוניות והמפעל התמקד בפיתוח והרכבת כלי רכב מיוחדים בעיקר לצבא ולמשטרה. המפעל העסיק בשיאו כ-800 עובדים מכל האזור.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ההזמנות ממשרד הביטחון פחתו, ומספר המועסקים במפעל ירד לכ-200 עובדים.
היסטוריה > שנות ה-2000

בתחילת שנות ה-2000 ההזמנות ממשרד הביטחון פסקו לחלוטין, לאחר שמנהל הרכש של מערכת הביטחון העביר רכש מהמפעל לרכש מארצות הברית, כך שיוכל להירכש בכספי הסיוע האמריקני לישראל. בין השאר המפעל אמור היה להרכיב את רכבי ההאמר, אך ההרכבה הועברה למפעלים בארצות הברית. עם זאת התקבלה הזמנה ממשטרת ישראל ל-70 ג'יפים מסוג "סופה". בשנת 2003, לאחר שהמפעל עמד בפני סגירה, ביקר שר הביטחון שאול מופז במפעל והבטיח כי צה"ל ירכוש 1,200 ג'יפים מהדגם החדש "סופה 2", שבפיתוחו השקיע המפעל כשני מיליון דולר. עד 2005 רכש צה"ל רק 100 ג'יפים (לאחר שהעדיף לרכוש ג'יפים תוצרת חברת לנד רובר הבריטית), ובסוף אותה שנה פוטרו כמחצית מעובדי המפעל, כך שנותרו בו פחות מ-100 עובדים. ב-2007 הושק הדגם "סופה 3".
בשנת 2005, נהרס רוב המפעל והחלה הקמתו של פאואר סנטר בשם "דודג' סנטר", בשטח של כ-9,000 מ"ר ובו 20 חנויות. בשנת 2007, מכר המפעל את המתחם תמורת 137.5 מיליון שקל. בשנת 2014 החלה הרחבה שלו. במסגרת ההרחבה נפתחו במתחם 17 חנויות חדשות.
בעשור השני של המאה ה-21 נעשה ניסיון לגוון את סוגי המוצרים שהמפעל מייצר, חברת מכשירי תנועה רכשה את יצרנית ומשווקת הנגררים למשאיות "ח.קליין" והעבירה את הייצור למפעל. והוקם פס ייצור לדחסניות לאשפה, המאפשרות אחסון ודחיסה של פסולת.
ג'יפ הסופה האחרון שיצר המפעל, מדגם "סופה 4", עזב את פס הייצור בינואר 2017. בסך הכול הורכבו ויוצרו במפעל יותר מ-90,000 כלי רכב.
המפעל נסגר סופית בפברואר 2019.
ראו גם

תעשיית רכב בישראל
סופה M-240
הערות שוליים

↑  חברת מכשירי תנועה בע"מ, דרוש לנו, מעריב, 4 בנובמבר 1966
↑  150 משאיות הורכבו במפעל בנצרת, דבר, 1 בפברואר 1967
↑  מפעל תעשיות רכב נצרת, מעריב, 9 במרץ 1967
↑  קומדקאר ישראלי לשימוש ביחידות צה"ל, דבר, 29 במרץ 1967
↑  אריאל ויינשטיין, מפעל נצרת טרם אושר רשמית, מעריב, 11 במאי 1967
↑  מכוניות פורד אסקורט הראשונות הושלמו בנצרת, דבר, 23 במאי 1968
1 2  שמוליק נמר, המפעל הגווע הזה היה תעשיית הרכב של ישראל, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2005
↑  מרדכי הבטיח להסתדרות להגדיל את ההזמנות ממפעל רכב נצרת, באתר גלובס, 1 בינואר 1998
↑  דוד חיון, ‏משרד הבטחון יחדש הרכש מרכב נצרת בהיקף של 97', באתר גלובס, 23 בדצמבר 1997
↑  צבי לביא, ‏מערכת הביטחון תרענן רשימת הציוד שנרכש בחו"ל במט"ח לא-דולרי, באתר גלובס, 9 בינואר 2000
↑  צבי לביא, ‏הוועדה לתקציב הביטחון הקפיאה הרכש בארה"ב של המיגון ל"האמר", באתר גלובס, 22 באוקטובר 2002
↑  אסף זוהר, ‏משטרת ישראל חוזרת לכחול לבן: תרכוש 70 ג'יפים מסוג "סופה", באתר גלובס, 23 במרץ 2000
↑  בני ברק, תעשיית רכב נצרת תציג בקרוב את הסופה-3, באתר ynet, 29 במאי 2007
↑  גיא ימין, ‏נצרת עלית: גדיש תנהל עבור מכשירי תנועה הקמת הפאואר סנטר, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2005
↑  אריק מירובסקי, גלי ברגר, בריטיש ישראל רוכשת את מתחם דודג' סנטר בנצרת עלית ב-137.5 מיליון שקל, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2007
↑  שירות גלובס, ‏מתחם דודג' סנטר בנצרת עילית מתרחב בהשקעה של 30 מיליון שקל, באתר גלובס, 26 במרץ 2014
↑  דובי בן גדליהו, ‏מכשירי תנועה רכשה את יצרנית ומשווקת הנגררים למשאיות "ח.קליין", באתר גלובס, 9 בספטמבר 2013
↑  דרור פויר, ‏סופה של הסופה: סיבוב פרידה מתעשיית הרכב הישראלית, באתר גלובס, 25 ביוני 2016
↑  אודי עציון, סיירת יוקרה: צה"ל בוחן מרצדס G במקום ג'יפ סופה, באתר ynet, 23 באוקטובר 2017
↑  ורד לוי ויוסי וקנין, אחרי 53 שנה: מפעל 'תעשיות רכב' בנצרת עילית נסגר, באתר mynet‏ העמק, 2 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316731574   WorldCat (עם VIAF): 316731574
ג'יי מייקל סטרזינסקי

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1954 (בן 70) פטרסון, ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סן-דייגו, Matawan Regional High School, Chula Vista High School, מכללת סאות'וסטרן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 בן או בת זוג:  Kathryn M. Drennan (1983–2008) 
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1996, 1997)  פרס אינקפוט (1994)  פרס ברדבורי 
 www.jmsnews.com
 
ג'וזף מייקל סטרזינסקי (באנגלית: Joseph Michael Straczynski, נולד ב-17 ביולי 1954) הוא סופר, תסריטאי, מפיק, מחזאי, קומיקסאי ועיתונאי אמריקני, זוכה פרס ע"ש ריי ברדבורי לספרות כמו גם שני פרסי הוגו. עבודתו משתרעת על פני מגוון מדיות: סדרות טלוויזיה, נובלות ספרותיות, קומיקס ותסכיתי רדיו.
מאז 1984 נוהג סטרזינסקי לשתף את מעריציו בקבוצות דיון באינטרנט, ונותן להערותיהם להשפיע על טון סדרותיו. ניתן לו קרדיט כמפיק הטלוויזיה הראשון שיוצר קשר עם מעריציו.
תחילת חייו

סטרזינסקי נולד בפטרסון, ניו ג'רזי לאוולין וצ'ארלס סטרזינסקי, קתולים ממוצא בלארוסי-פולני. סביו היגרו לאמריקה לאחר המהפכה הרוסית. אביו נולד בארצות הברית, אך חי בפולין ובגרמניה. בילדותו גדל סטרזינסקי הצעיר במקומות כאילינוי, דאלאס וקליפורניה. לסטרזינסקי תעודת בוגר אוניברסיטה בפסיכולוגיה, סוציולוגיה, פילוסופיה וספרות מאוניברסיטת המדינה של סן דייגו. בתקופת לימודיו הוא כתב מאמרים רבים לעיתון האוניברסיטה, "האצטק היומי", עד שהעיתון כינה אותו בהלצה "הג'ו היומי".
סטרזינסקי כתב את המחזה הראשון שלו בגיל 17, סיטקום ראשון בגיל 21 ומכר את התסריט הקולנועי הראשון שלו בגיל 24. בהגיעו לגיל 28, כבר ניתן לו קרדיט על תסריטי סדרות טלוויזיה ורדיו, תריסר מחזות ומעל ל-150 מאמרי מגזינים. כמו כן, הוא הופיע במספר כנסים והרצאות והעביר שיעורים באומנותו.
טלוויזיה ורדיו

סטרזינסקי החל לכתוב למדיום הטלוויזיוני בשנת 1983, החל מסדרות אנימציה וכלה בסדרות לייב אקשן, כאשר פילס את דרכו ככותב צוות עד להיותו מפיק בפועל. בשנות ה-80 היה סטרזינסקי שותף לכתיבתן של סדרות כ"הי-מן ושליטי היקום", "מכסחי השדים - האמיתיים", "אזור הדמדומים" המחודש, "ווקר", "ג'ייק והשמן", "רצח במשיכת קולמוס" ו"קפטן כוח וחיילי המחר".
סטרזינסקי הוא היוצר, הכותב הראשי והמפיק בפועל של סדרות המדע בדיוני "בבילון 5", סדרת ההמשך "קרוסייד" וכן הסדרה הפוסט-אפוקליפטית "ג'רמיה". סטרזינסקי כתב 92 מתוך 110 פרקים לבבילון 5, כמו גם שיא שטרם נשבר של 59 פרקים רצופים בעונות השלישית, הרביעית והחמישית (למעט פרק אחד).
בשנת 2004, פנו אולפני סרטי פרמאונט לסטרזינסקי בהצעה להפיק את "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", אולם הוא סירב. בשנת 2005 הוא החל בכתיבת תסריטים נוספים לסדרת בבילון 5, פרויקט שהסתיים ביוני 2008.
קולנוע

סטרזינסקי עבד גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה. בנוסף לשישה סרטים המבוססים על סדרת "בבילון 5", הוא כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד" עבור רשת Showtime, המבוסס על ספרו של רוברט לואיס סטיבנסון, כמו גם סרט לסדרת "רצח במשיכת קולמוס", אותו גם הפיק.
החל מ-2006, שינה סטרזינסקי את מעמדו לכותב תסריטים מהשורה הראשונה, כאשר עבד עם שחקנים ובמאים כקלינט איסטווד, אנג'לינה ג'ולי, בראד פיט, טום הנקס, ג'ון מלקוביץ', פול גרינגראס, רון הווארד, האחיות וצ'אוסקי, וולפגנג פטרסן והמפיק ג'ואל סילבר.
ביוני 2006, רכשו אולפני יוניברסל את הזכויות להפקת מותחן קולנועי על פי תסריטו של סטרזינסקי, "ההחלפה", שאותו ביים קלינט איסטווד. הסרט נבחר להשתתף בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2008. ביוני 2007 החל סטרזינסקי לעבוד על תסריט לסרט לייב אקשן שיעסוק בדמות הקומיקס הגולש הכסוף.
ביוני 2008, ציין מגזין וראייטי את שמו של סטרזינסקי כאחד מעשרת התסריטאים המשפיעים ביותר בתעשייה, אשר עובד בימים אלה על מספר תסריטים, בהם עיבוד קולנועי ל"העדשאי". באוקטובר 2008 נודע כי סטרזינסקי עובד על עיבוד קולנועי מחודש לסרט המדע בדיוני הקלאסי "הכוכב האבוד".
ספרות

סטרזינסקי כתב שלוש נובלות אימה (Demon Night, Othersyde, Tribulations), כמו גם 20 סיפורים קצרים שאותם אסף לשני מקבצים – "Tales from the New Twilight Zone" ו-"Straczynski Unplugged". הוא כתב את סיפור המסגרת לתשעה ספרים בסדרת "בבילון 5" ופיקח אישית על שלוש נובלות המבוססות על הסרטים "בבילון 5: בהתחלה", "בבילון 5: החלל השלישי" ו"בבילון 5: קריאה לנשק". הוא אף כתב ארבעה סיפורים קצרים על הסדרה.
סטרזינסקי גם כותב טורים ומבקר ספרותי בכתבי עת כלוס אנג'לס טיימס, טיים מגזין, "לוס אנג'לס הראלד אקזמינר" ו"מגזין אזור הדמדומים". הוא כתב את "הספר השלם לתסריטאות" (ISBN 1-85286-882-1), המשמש כחומר למידה בסדנאות לתסריטאות.
ספרות > קומיקס

סטרזינסקי נודע כחובב קומיקס, והחל לכתוב חוברות קומיקס עוד בשנות ה-80. עבודותיו המוקדמות כוללות את "Teen Titans Spotlight #13", "The Twilight Zone #2", "Star Trek #16", "Babylon 5 #1" וכן את המיני-סדרה "Babylon 5: In Valen's Name".
בשנת 1999 החל לכתוב את חוברות הקומיקס "Rising Stars" של חברת אימג' קומיקס, עד ליצירת חותם משלו, "Joe's Comics", שבו כתב את המיני סדרה "Midnight Nation". או-אז, החתימה אותו מארוול קומיקס לליין חוברות "ספיידרמן המדהים", בשנים 2001–2007. מאז כתב לחוברות נוספות בחברה, בהן "ארבעת המופלאים" ו"תור".
נכון ל-2010, החוזה של סטרזינסקי עם מארוול הסתיים, והוא כותב עבור חברת DC קומיקס בסדרת חוברות "האמיצים והנועזים", "וונדר וומן" (החל מחוברת מספר 600) ו"סופרמן" (החל מחוברת מספר 700 וסדרת "סופרמן: ארץ-1").
פרסים והוקרה

סטרזינסקי קיבל הוקרה על עבודותיו במדיומים השונים.
שני פרסי הוגו על שני פרקים בסדרה "בבילון 5"
פרס ע"ש ריי ברדבורי, מאגודת כותבי המדע הבדיוני והפנטזיה של אמריקה
פרס מתוך רבים אחד ממרכז קולנוע האמריקני
פרס כנס קומיק-קון על עבודתו הספרותית בקומיקס
פרס סאטורן
פרס אייזנר
אסטרואיד שהתגלה בשנת 1992 במצפה הכוכבים הלאומי קיט-פיק נקרא על-שמו, 8379 סטרזינסקי.
הערות שוליים

↑  http://jmsnews.com/msg.aspx?id=1-224
↑  http://jmsnews.com/msg.aspx?id=1-9055
↑  http://www.jmsnews.com/msg.aspx?id=1-17414
↑  Variety.com, 10 Screenwriters to Watch, Anthony Kaufman, June 18th 2008
↑  http://forum.newsarama.com/showthread.php?t=83671
↑  http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=8379
| בבילון 5 |
| --- | --- | --- |
| יוצר | ג'יי מייקל סטרזינסקי |  |
| שחקנים | מייקל או'הייר • ברוס בוקסלייטנר • קלודיה כריסטיאן • ג'רי דויל • מירה פורלן • ריצ'רד ביגס • אנדריאה תומפסון • סטיבן פורסט • ביל מומי • ג'ייסון קרטר • ג'ף קונאוויי • רוברט ראסלר • ג'ולי קייטלין בראון • מארי קיי אדמס • פטרישיה טולמן • פיטר ג'וראסיק • אנדריאס קטסולאס • רובין אטקין דאונס |  |
| נושאים | דמויות • גזעים • עלילה • מלחמות • ספרים • השראה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810634660505606  BIBSYS: 90603004  BNE: XX1667154  BnF: cb13341651q (data)  CANTIC: a12218650  CiNii: DA04914336  GND: 120909820  ISNI: 0000 0001 1032 8163  LCCN: n82012606  MusicBrainz: a01368c8-d462-4a40-8ab6-cc6b9336d7e0  NDL: 00457876  NKC: mzk2005282313  NLG: 294952  NLK: KAC201102938  NTA: 069447233  SNAC: w6w42dx3  SUDOC: 057588147  Trove: 1295748  VIAF: 111413170   WorldCat (עם VIAF): 111413170
ליאם קנינגהם

| --- | --- |

ליאם קנינגהם בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2017
 לידה:  2 ביוני 1961 (בן 63) איסט וול, דבלין 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאם קנינגהם (באנגלית: Liam Cunningham; נולד ב-2 ביוני 1961) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי. תפקידיו הידועים ביותר הם בסרטים "נסיכה קטנה", "ג'וד", "Dog Soldiers", "כשהרוח נושבת", "רעב", "Centurion", "התנגשות הטיטאנים", "The Escapist", ‏"Black Butterflies", ו"שומר חוק". בשנת 2012 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת הפנטזיה האמריקאית "משחקי הכס" של רשת HBO, בדמותו של דאבוס סיוורת', אותו גילם עד לסיומה של הסדרה.
ביוגרפיה

קנינגהם נולד באיסט וול שבדבלין. יש לו שלוש אחיות ואח אחד, והוא גדל בבית קתולי. קנינגהם נשר מהלימודים בגיל 15 והחל לעבוד כחשמלאי. בשנות השמונים עבר להתגורר בזימבבואה ובמשך שלוש שנים עסק בתחזוקה של ציוד חשמלי בפארק ספארי והדריך חשמלאים מקומיים. כשחזר לאירלנד לא היה מרוצה ממקצועו ופנה לקריירת משחק. הוא השתתף בשיעורי משחק והחל לעבוד בתיאטרון מקומי.
תפקיד הבכורה שלו היה בסרט "אל המערב הקסום" בו גילם שוטר. הוא הופיע בתפקידים קטנים בסרטי "מלחמת הכפתורים" וב"נסיכה קטנה". התפקיד המשמעותי הראשון שלו היה בסרט "ג'וד", עיבוד לרומן מאת תומאס הרדי, בתפקיד פיליסטון. הוא המשיך להופיע בתפקיד אופי בסרטים כמו "אר קיי או 281", "Falling for a Dancer", דרמת הטלוויזיה "Shooting the Past" מאת סטיבן פוליאקוף, "When the Sky Falls", ובסרט "Stranded". קנינגהם זכה להכרה בינלאומית כשהופיע כקפטן רייאן בסרט עטור השבחים "Dog Soldiers".
סרטי קולנוע נוספים בהם הופיע הם: "כשהרוח נושבת", "רעב", "שומר חוק", "Black Butterflies", וב-"The Escapist". השתתף במספר רב של סרטים עתירי תקציב בריטים ואמריקאים כמו "The League of Gentlemen's Apocalypse", "המומיה 3", התנגשות הטיטאנים, "Centurion" ו"הארי בראון". בטלוויזיה גילם את דמותו של הנשיא ריצ'רד טייט בסדרת המדע בדיוני "מנודים".
ב-2012 הצטרף קנינגהם לצוות השחקנים בעונה השנייה של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של HBO. כשהוא מגלם את דמותו של דבוס סיוורת'. הוא לוהק לעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "מרלין" של ה-BBC.
קנינגהם היה מועמד לפרס מבקרי הקולנוע של לונדון, ולפרס הקולנוע הבריטי העצמאי. הוא זכה בפרס הקולנוע והטלוויזיה האירי וחלק פרס באפטה עם השחקן מייקל פסבנדר על הסרט "Pitch Black Heist".
קנינגהם חי בדבלין עם אשתו קולט. לבני הזוג שלושה ילדים, בת בשם אלן, והבנים ליאם הבן ושון.