stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יי אליס
הערות שוליים

↑  "Jay Ellis on Working with Tom Cruise in New Top Gun Movie". youtube. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jay Ellis Talks His Crush On Tatyana Ali, Stereotypical Black Roles & His Dating Rules". MadameNoire. 8 במאי 2014. נבדק ב-20 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jay Ellis". amfAR. נבדק ב-6 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New York Film Academy (NYFA) Alum Paula Bryant-Ellis on Faith in Storytelling & the Importance of Mentorship and Representation". 6 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Insecure's Jay Ellis Is a Dream Guy in Real Life". LA Weekly. 24 ביולי 2017. נבדק ב-6 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "After 'The Game' With Jay Ellis". The Trending Report. 29 באפריל 2014. נבדק ב-6 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chop-Up: Jay Ellis, star of The Game, talks his hooping skills, making an NFL practice squad and more". USA Today High School Sports. 18 בפברואר 2015. נבדק ב-20 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jay Ellis from HBO's "Insecure" Tells Jimmy Kimmel About PR Work for Trail Blazers: "It Was Crazy"". Blazersedge.com. 19 באוגוסט 2017. נבדק ב-5 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "HBO 'Insecure' Star Jay Ellis Opens Up About Life After the Backshot Heard Around the World". Complex. 17 ביולי 2017. נבדק ב-20 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Game's Jay Ellis Reveals His Pop Culture Obsessions, First TV Crushes, Hidden Talent and More". E!. 18 במרץ 2014. נבדק ב-12 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Insecure Star Jay Ellis: 'I Want to Change the Narrative Around Young Black Men'". Out. 20 ביוני 2017. נבדק ב-12 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Issa Rae's HBO pilot 'Insecure' adds Jay Ellis and Yvonne Orji to cast". Rolling Out. 27 באוגוסט 2015. נבדק ב-14 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2018 NAACP Image Award Winners: Complete List". The Hollywood Reporter. 14 בינואר 2018. נבדק ב-15 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ashley Ray Harris, #LawrenceHive Forever, The Cut, ‏5 בספטמבר 2021
↑  "Top Gun Day Celebrates 35th Anniversary With a Return to Theaters". CBR (באנגלית אמריקאית). 2021-05-06. נבדק ב-2021-05-12.
↑  "Insecure Star Jay Ellis and Actress Nina Senicar Welcome First Child, Daughter Nora Grace". PEOPLE.com (באנגלית). נבדק ב-2021-05-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1097433129  LCCN: no2017140465  NKC: xx0250489  VIAF: 16146153031805250298   WorldCat (עם VIAF): 16146153031805250298
HOT בידור

| --- | --- |

סמליל הערוץ מספטמבר 2018
 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  בידור ותרבות
 תאריך השקה:  30 באוקטובר 2005
 בעלות:  סלוצקי אפיקי תקשורת
 שפה:  עברית
 אזור קליטה:  HOT
 פורמט תמונה:  576i (SDTV)
 זמינות
 HOT:  אפיק 7
 
 http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-5434,00.html
HOT בידור (עד ספטמבר 2018, "HOT בידור ישראלי") הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי של HOT שהחל בשידוריו ב-30 באוקטובר 2005. הערוץ עוקב אחרי תעשיית הבידור והתרבות בישראל. הערוץ משדר באפיק 7 בכל ימות השבוע, מהשעה 08:00 ועד השעה 3 לפנות בוקר (בקירוב). בסוף השבוע הערוץ משדר ללא הפסקה.
היסטוריה

הערוץ משדר במחזוריות סדרות בידור, אופרות סבון וטלנובלות מן העבר, כמו "משחק החיים" "רמת אביב גימל", "סיטי טאוור", "לגעת באושר", "פיק אפ", "לחיי האהבה", "אהבה מעבר לפינה", "האלופה", "בובות", "חשופים" ועוד.
פרט לסדרות, הערוץ משדר תוכניות רבות מן העבר. בהן: "מי מפחד מצופית גרנט?", "לימוזינה", "כל לילה עם אסף הראל", "בשידור חי עם דן שילון", "סוף עונת התפוזים", "זבנג", "אקזיט" (עונות קודמות), "מילקשייק", "הדוגמניות" ועוד.
הערוץ שידר גם את התוכניות "ערב טוב עם גיא פינס" ו"מה קשור?" אחרי השידור בערוץ הוט 3. החל מינואר 2009 הערוץ שידר את "ערב טוב עם גיא פינס" בבכורה מדי יום, בעוד בערוץ "הוט 3" התוכנית שודרה בסמוך בשידורים חוזרים. בפברואר 2010 הועלתה באותה המשבצת התוכנית "חדשות הבידור" במקום תוכניתו של פינס, אשר הועברה לערוץ 10.
עם זאת, הערוץ משדר גם תוכניות מקור שהפיק בעצמו שזכו לביקורות טובות ולתשבחות רבות.
בין תוכניות המקור אפשר למנות את "דוקוסלב", "שניים", "צהבת", "חדר הלבשה", "המצעד", "פירמה", "האלופה - חדר הלבשה", "בובות - חדר הלבשה", "המושכים בחוטים", "חלום הוליוודי", "יום בחיי", "הסיפור מאחורי", "אזור התעשייה", "שיחת נפש", "תחנות בזמן", "TLV - עושים את תל אביב", "חלומות מפלסטיק" ועוד. בשנת 2007 שודרה בערוץ הסדרה הדוקומנטרית "פשה" אודות המפיק ומגלה הכישרונות אברהם דשא (פשנל), ובשנת 2008 קיבלה סדרה זו מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה.
בשנת 2008 שודרה בערוץ הסדרה התיעודית "הרצל פינת רפאלי" פרי יצירתו של הבמאי דוד דרעי. הסדרה עסקה בדמויות, בגיבורים ובסמלים שעיצבו את עולם התרבות, הבידור, הפוליטיקה והזוהר של ישראל בששים שנות קיומה. הסדרה שודרה לראשונה ביום העצמאות ה-60 בשנת 2008, וקיבלה מועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית סדרת התעודה הטובה ביותר לשנה זו.
הערוץ משדר גם תוכניות של "מאחורי הקלעים" של סרטי קולנוע ישראלים, פרסומות ישראליות וסדרות ישראליות חדשות.
התוכניות "שיחת נפש" ו"המושכים בחוטים" הפכו בעונות מתקדמות יותר להפקה משותפת של הערוץ והטלוויזיה החינוכית, ומשודרות בשני הגופים.
בסוף כל שבוע, ובחגים משדר הערוץ סרטים ישראליים מכל הזמנים.
באפריל 2014 הועבר הערוץ לשידור בפורמט מסך רחב (16:9).
בשנת 2017 הפיק הערוץ יחד עם חברת ההפקות דורי מדיה דרסט את הטלנובלה "פולמון". זוהי הטלנובלה המקורית הראשונה של הערוץ מאז הקמתו ב-2005 ולאחר שבמשך שנים משדר במחזוריות אופרות סבון וטלנובלות מן העבר כדוגמת "לגעת באושר", "לחיי האהבה" ו"משחק החיים".
בספטמבר 2018 הוסב שם הערוץ ל"הוט בידור", כחלק מהמיתוג המחודש של חברת "הוט".
תוכני הערוץ > הפקות מקור

בעלת החלומות
שיעור טוב לחיים
בת אל הבתולה
חדשות הבידור
יום בחיי
פולמון
אחותי ג'קי
דוקוסלב
TLV - עושים את תל אביב
חלומות מפלסטיק
שניים
טיימליין
איט גירלז
המצעד
המצעד 7.0
המתקשרים
משפחה בהנפקה
ספין
תוכני הערוץ > תוכני רכש

ערב טוב עם גיא פינס
חשופים
רמת אביב גימל
כסף קטלני
אהבה מעבר לפינה
אסתי המכוערת
אניגמה
לגעת באושר
לחיי האהבה
משחק החיים
מיכאלה
טלנובלה בע"מ
מילקשייק
סיטי טאוור
פיק אפ
האלופה
בובות
לימוזינה
אקזיט
זבנג
התחנה
טו טו מיין מיין
כפולה
מקבילים
דם הרבנים
אני אוהב אותך
נכשלתי בתיכון בחיפה
נשות הטייסים
רוקסטאר
סגר
התו הירוק
תרבונט 2004
תרבונט 2024
סמליל הערוץ הראשון
סמליל הערוץ השני
הקורדטס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ויסקונסין 
 מוקד פעילות:  שבויגן, ויסקונסין, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1946–1961 (כ־15 שנים)
 סוגה:  פופ
 חברת תקליטים:  Columbia, Cadence
 חברים לשעבר
 ג'נט ארטל קרול בושמן דורות'י שוורץ ג'יני אוסבורן לין אבנס מארג'י נידהאם ננסי אוברטון
 
הקורדטס (באנגלית: The Chordettes) הייתה להקת נשים פופולרית, אשר שרה לרוב שירי פופ בסגנון א-קפלה ללא ליווי כלי. הקורדטס הייתה אחת מלהקות הא-קפלה המצליחות בכל הזמנים. הלהקה אשר נוסדה בוויסקונסין בשנת 1946 הגיעה לשיא הצלחתה במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20.
היסטוריה

הלהקה נוסדה בוויסקונסין בשנת 1946. הלהקה פרצה לתודעת הציבור בשנת 1954 עם הלהיט "Mr. Sandman". בהמשך שנות החמישים ובמהלך שנות השישים המוקדמות הלהקה הצליחה להביא מספר שירים נוספים לצמרת מצעדים פזמונים, לרוב גרסאות כיסוי של שירי רוק אנד רול ושירי ריתם אנד בלוז – גרסת הכיסוי הנודעת והמצליחה ביותר שלהם הייתה לשיר "Lollipop", אותה ביצעה הלהקה בשנת 1958.
הלהקה התפרקה לבסוף בשנת 1961.
חברות ההרכב

ג'נט ארטל
קרול בושמן
דורות'י שוורץ
ג'יני אוסבורן
לין אבנס
מארג'י נידהאם
ננסי אוברטון
דיסקוגרפיה נבחרת

| --- | --- |
 סינגלים נבחרים 1954 - "Mr. Sandman"  1956 - "Sherry"  1956 - "Teenage Goodnight"  1956 - "Lay Down Your Arms"  1956 - "The Wedding"  1956 - "Born To Be With You"  1956 - "Eddie My Love"  1957 - "Just Between You And Me"  1957 - "Soft Sands"  1958 - "Lollipop"  1958 - "Zorro"  1959 - "A Girl's Work Is Never Done"  1959 - "No Other Arms, No Other Lips"  1961 - "Faraway Star"  1961 - "Never On Sunday":  אלבומי אולפן 1950 - "Harmony Time"  1951 - "Harmony Time Vol. 2"  1952 - "Harmony Encores"  1953 - "Your Requests"  1955 - "Close Harmony"  1955 - "The Chordettes"  1956 - "The Chordettes"  1957 - "Listen"  1959 - "Drifting And Dreaming"  1962 - "Never On Sunday"
סימן הדולר

סימן הדולר
סימן הדולר ($) הוא סמל המשמש בעיקר כדי לציין יחידות שונות של פסו ודולר במטבעות לאומיים ברחבי העולם. השימוש הראשון בסימן תועד בשנות ה-70 של המאה ה-18 במטבע הפסו הספרדי-אמריקאי, הידוע גם בשם "דולר ספרדי", זאת בעסקים שבוצעו על ידי בריטים, אמריקאים, קנדים ומקסיקנים בתחומי המושבות הספרדיות באמריקה.
כשרוצים להדגיש שמדובר בדולר אמריקני, משתמשים בסימון $US או בקיצור התקני USD ‏(United States Dollar).
מקור הסימן

קיימות סברות שונות באשר למקור הסימן $:
מקור הסימן > הפסו הספרדי

מקורו של הסימן, על-פי הסברה הרווחת, הוא בפסו או הדולר הספרדי – ה-Real de a Ocho ("מטבע של שמונה ריאל"), שהיה במחזור במושבותיה של ספרד באמריקה ובאסיה, ושהיה להילך חוקי גם במושבות האנגליות באמריקה הצפונית. לפי גרסה זו, הסימן $ התפתח מקיצור השם על ידי כתיבת שתי האותיות P ו-S ביחד. יש ראיות כי הדולר הספרדי סומן בצירוף Ps, או ps, וכן ישנן ראיות לכך שאף הדולר האמריקני סומן בצורה זו, אך כשה-p נכתבת "בתוך" ה-s. חיזוק לגרסה זו ניתן למצוא עד ימינו בכך שהפסו המקסיקני מסומן אף הוא ב-$[דרוש מקור: לא ברור מתי החל השימוש בסימן במקסיקו].
תאוריה נוספת היא כי סימן הדולר נגזר או יוצר בהשראת סימן המטבעה על הספרה שמונה. כך במטבעה בפוטוסי (בוליביה של היום), הוטבע סימן המורכב מהאותיות "PTSI", דומה לסימן הדולר אשר הופיע במטבעות הכסף שיוצרו בפוטוסי בין השנים 1573–1825 והיו מוכרים במושבות צפון אמריקה במהלך התקופה הקולוניאלית.
מקור הסימן > שלט אצולה ספרדי

גם על פי גרסה זו, מקורו של הסימן הוא במטבע הדולר הספרדי – ה-Real de a Ocho ("יחידה של שמונה ריאל"), שהיה במחזור במושבותיה של ספרד באמריקה ובאסיה, ושהיה להילך חוקי במושבות האנגליות באמריקה הצפונית, אזור שהפך מאוחר יותר לארצות הברית וקנדה. על מטבע זה היה מוטבע סימן שלט האצולה של בית המלוכה הספרדי – שני עמודי הרקולס (העמודים של גיברלטר) שעיטור דמוי האות S מחבר ביניהם. על עיטור ה-S נכתב במקור "Non Plus Ultra" (מלטינית: שום דבר מעבר לכאן).
בשנת 1492, אימץ פרננדו השני, מלך אראגון את הסמל של עמודי הרקולס, והוסיף את הביטוי בלטינית (Plus ultra), ששונה כאשר כריסטופר קולומבוס הגיע לאמריקה ל-"Plus Ultra" (יש עוד מעבר).
הסמל אומץ על ידי קרל החמישי והיה חלק משלט האצולה שייצג את השליטה הספרדית באמריקה. הסמל הוטבע מאוחר יותר על מטבעות זהב וכסף. מטבעות אלה, המתארים את עמודי הרקולס ומצידיו שתי ההמיספרות וסרט בצורת האות S סביבו, היו מפוזרים ברחבי אמריקה, אירופה ואסיה. למען הפשטות, סוחרים כתבו סימנים, במקום לכתוב פסו או דולר, ואלה התפתחו ל-S פשוטה עם שני קווים אנכיים.
מקור הסימן > US

על פי גרסה נוספת, סימן דולר עם שני קווים אנכיים הוא ראשי התיבות של U.S. - United States (ארצות הברית). קיים שימוש בסימן על שקיות כסף שהונפקו על ידי המטבעה הראשית בארצות הברית. האותיות U ו-S דומות לסימן ההיסטורי הכפול של הדולר:  \mathrm {S} \!\!\!\Vert  הקו התחתון של האות 'U' נעלם לתוך העקומה התחתונה של 'S', מה שמשאיר שני קווים אנכיים. תאוריה זו אינה מביאה בחשבון את העובדה כי הסמל היה כבר בשימוש לפני הקמתה של ארצות הברית.
מקור הסימן > המיתולוגיה היוונית

מקורה של תאוריה אחרת במיתולוגיה היוונית, לפיה, ייתכן ומקור הסימן הוא מהרמס, האל היווני של הבנקים, הגנבים והשליחים, ובנוסף לעגור, אחד מסמליו היה מטה הרמס - מטה מכונף, שעליו כרוכים שני נחשים, זה לעומת זה, כדוגמת הספרה 8.
מקור הסימן > ססטרטיוס רומאי

סברה נוספת היא כי מקורו של סימן הדולר במטבע הרומאי החשוב ביותר – ססטרטיוס, אותו סימנו בעזרת האותיות "IIS". חיבור של האותיות יוצר סימן דולר בו הקווים האופקיים של האותיות 'II' מתמזגים עם האות 'S'.
מקור הסימן > סברות אחרות

גרסה אחת מתייחסת לספרה 8 כשהיא חתוכה, כך שהסימן מציין חלוקה לשמונה. מילון אוקספורד האנגלי, טרום שנת 1963, קבע כי זהו ההסבר הסביר ביותר, אולם המהדורות המאוחרות יותר מציבות אותו בספק.
יגאל ידין בספרו "תורת המלחמה בארצות המקרא" ציין שהאות S הרומית מקורה בסמ"ך הכנענית (פיניקית) שצוירה כשלשה קווים אופקיים עם קו אנכי. האות קוצרה לצורת S עם קו אנכי דרכה, בדומה לסימן הדולר בחלק מן הארצות.
הערות שוליים

↑  ראו דיון בנושא הססטרטיוס עם דוגמאות רבות של המטבע בהן הכיתוב הוא בבירור iis או IIS (אתר Coin Talk באנגלית)
מטבע כסף משנת 1768 של המושבות הספרדיות, סימון המטבעה ב-PTSI בצד הימני והשמאלי התחתון. כמו כן מופיעים עמודי הרקולס מקיפים את העולם.
אבולוציות אפשריות לסימן הדולר
סמל ספרד
עמודי הרקולס עם סרט בצורת "S" סביב העיר סביליה, ספרד (המאה ה-16). הרקולס הוא שמו היווני של האל מלקרת הפיניקי, שבחזית מקדשו בצור עמדו שני עמודים, כמו במקדש שלמה בירושלים שבנו הצורים. הפיניקים היו הראשונים להקים מושבות מסחר ימי בספרד כבר באלף הראשון לפני הספירה
מטה הרמס
ססטרטיוס רומי עם הכיתוב IIS
סדנה פתוחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 פרטים
 מקום תצוגה:  מוזיאון ישראל, ירושלים
 תאריך פתיחה:  11 בנובמבר 1975 
 תאריך סגירה:  12 בדצמבר 1975 
 שנה:  1975
 אוצר:  יונה פישר, סרג' שפיצר 
 קטלוג:  ללא קטלוג
 
"סדנה פתוחה" הוא שמה של תערוכה שהוצגה בסתיו 1975 במוזיאון ישראל בירושלים. התערוכה נחשבת לאחד משיאי האמנות המושגית בישראל. בתערוכה, שאצרו יונה פישר וסרג' שפיצר, הוצגו, לצד יצירות אמנות במדיה מסורתית, גם עבודות מיצג ומיצב, שבחנו את מקומה של האמנות בהקשרים תרבותיים ופוליטיים.
על משתתפי התערוכה נמנו האמנים מיכה אולמן, עדינה בר-און, אביטל גבע, תמר גטר, גדעון גכטמן, משה גרשוני, דוד גינתון, דב הלר, יחזקאל ירדני, פנחס כהן גן, רפי לביא, מוטי מזרחי, מיכל נאמן, צבי צימרמן, אוסוולדו רומברג, גבי קלזמר ושרון קרן ("גבי ושרון"), אסתר שוורצמן (הלברכט).
היסטוריה

שנת 1975, כעשור לאחר הקמתו של מוזיאון ישראל, מהווה ציון דרך בתולדותיו של המוסד. ראשית, בתקופה זו השתחרר המוזיאון מאיום הסגירה שעמו התמודד בשנת 1974, בעקבות התמעטות התרומות בתקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים. שנית, בשנה זו נשלמה בנייתו של "ביתן בילי רוז" במוזיאון ישראל. הביתן, ששכן בגן הפסלים שתרם בילי רוז, נועד להציג אמנות אוונגרדית ו"ניסיונית" במוזיאון. לבסוף, באוגוסט פרשה האוצרת הראשית ומקימת אוסף הגרפיקה - אלישבע כהן.
ההצעה לקיום תערוכת "סדנה פתוחה" הייתה יוזמה של האמן סרג' שפיצר, תלמיד במחלקה לעיצוב בבצלאל, שיחד עם קבוצה של אמנים אל המוזיאון ואל יונה פישר, אז אוצר לאמנות בת-זמננו, והציעה לקיים שורה של פעולות אמנותיות בין כותלי מוזיאון ישראל. ב-5 במאי 1975 אישרה ועדת התערוכות של המוזיאון את התערוכה. מרטין וויל הסביר לשאר חברי הוועדה כי "כל העת יהיה במקום אחד האמנים - כשהמטרה היא ליצור מפגש בין האמנים האלה לקהל, להסביר תהליך עשית אמנות מודרנית, להראות תהליך זה וכו'". הנחת הוועדה הייתה שבתקופה זה זרם המבקרים במוזיאון הוא דליל ותערוכה כזו עשויה למשוך קהל שאיננו מגיע לתערוכות הרגילות של המוזיאון.
פישר פנה אל חברות מסחריות שונות כדי להשיג ציוד לתערוכה כגון ציוד להקרנת סרטים, שלא היו ברשות המוזיאון. בנוסף, נדרש פישר לכתוב מכתב אל רשויות צה"ל במטרה לדחות את גיוסו לצה"ל כחייל סדיר של שפיצר, שנועד לסוף אוקטובר.
האמנים שלחו לפישר הצעות לתצוגה וב-7 בנובמבר הוזמנו לחלל הביתן כדי לחלק ביניהם את שטחו. התערוכה נפתחה בתאריך 11 בנובמבר ונמשכה עד ה-12 בדצמבר 1975. היא נפתחה ללא שנשלחו הזמנות רשמית וללא אירוע פתיחה. ההודעה לעיתונות שפרסם המוזיאון הציגה אותה ככזו שבה "אמנים עובדים לעיני הקהל" והמשלבת אמנים מוכרים באופן יחסי כגרשוני, אולמן ולביא עם אמנים צעירים בוגרי "בצלאל" ו"המדרשה".
פרשנות וביקורת

במשך השנים תפשה התערוכה "סדנה פתוחה" מעמד של אירוע חשוב בתולדות האמנות הישראלית. בעיתונות בת התקופה, לעומת זאת, לא זכתה התערוכה כמעט להתייחסות. יוצא מן הכלל היה מאמר אוהד של יגאל צלמונה בעיתון "מעריב", ששיבח את השילוב בין אמנים ותיקים לחדשים. יונה פישר טען בראיון מאוחר כי התערוכה הצליחה, לראשונה, לשלב בין קבוצת האמנים ה"ירושלמים", שזוהו עם "בצלאל" ועם אמנות מושגית כגון מיכה אולמן, משה גרשוני, אוסוולדו רומברג ואחרים, עם קבוצה של אמנים "תל אביבים", שבראשם רפי לביא.
מבחינה היסטורית התערוכה היוותה חלק ממגמה רווחת של בחינת מעמדו של האובייקט האמנותי, על ידי שימוש במדיה אוונגרדית, שרווחה בישראל בין השנים 1969-1979.
במשך השנים הודגש בביקורת הפן הפוליטי שעלה מעבודות שונות. יגאל צלמונה, לדוגמה, תיאר את התערוכה בספרו "100 שנות אמנות ישראלית" (2010), ובייחוד את יצירותיהם של גכטמן, אולמן וגבי ושרון כביטוי אמנותי המצביע על "נקודת העיוורון של המבט הישראלי על הפלסטינים", שעבודות אלו משמשות לה כ-"עקבות מרוקנות מנוכחות". בשנת 1998 הוצגו חלקים מן התערוכה בתערוכה "העיניים של המדינה" ובקטלוג הנלווה אליה, שאצרה אלן גינתון במוזיאון תל אביב לאמנות. התערוכה עסקה בהיבטים הפוליטיים של האמנות הישראלית במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20.
הערות שוליים

↑  ראו: אלן גינתון, "העיניים של המדינה", אמנות חזותית במדינה ללא גבולות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, עמ' 53.
↑  ⁨דבר⁩ | עמוד 36 | 15 מאי 1975 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨דבר⁩ | עמוד 27 | 26 ספטמבר 1975 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨דבר⁩ | עמוד 3 | 8 מאי 1975 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  פרוטוקול, 6.5.75, תיק "סדנה פתוחה", ארכיון מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  ראו: מכתב ליחידת השתלמויות 19, 19 באוגוסט 1975, תיק "סדנה פתוחה", ארכיון מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  הודעה לעיתונות, 17 בנובמבר 1975, תיק סדנה פתוחה, ארכיון מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  ראו: אלן גינתון, "העיניים של המדינה", אמנות חזותית במדינה ללא גבולות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, עמ' 154.
↑  ראו: יגאל צלמונה, שעון-חול, עבודתו של מיכה אולמן, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2011, עמ' 376-375.
1 2  ראו: גדעון עפרת, החלל הציבורי של אמנות שנות ה-70, באתר "המחסן של גדעון עפרת", 31 בדצמבר 2012
↑  ראו: יוסי נחמיאס, "היבטים באמנות הישראלית של שנות ה-70", סטודיו, גיליון מ"ס 93, 1998, עמ' 67.
↑  ראו: יחזקאל ירדני - ציורים 1963–1980, פרוזה, תיק יחזקאל ירדני, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים.
↑  מצוטט בתוך: אלי ערמון אזולאי, לאן נעלמה האמנות החברתית בישראל?, באתר הארץ, 1 במאי 2011
↑  ראו: יגאל צלמונה, "סדנה פתוחה 1", מעריב, 21 בנובמבר 1975
↑  ראו: נעמי אביב, תמר גטר, GO2, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 9.
↑  ראו: גדעון עפרת, "'בצלאל החדשני': ראשית האוונגרד 1076-1970", ווושינגטון חוצה את הירדן, הוצאת הספרייה הציונית, 2008, עמ' 497.
↑  ראו: מכתב ליונה פישר, 29.7.1975, תיק "סדנה פתוחה", ארכיון מוזיאון ישראל, ירושלים.
↑  ראו: איה מירון, גדעון גכטמן 2008-1942, מוזיאון ישראל, ירושלים, עמ' 93-92.
↑  ראו: עידית פורת, עדינה בר-און, אמנית מופע, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2001, עמ' 144
↑  ראו: גדעון עפרת, "'בצלאל החדשני': ראשית האוונגרד 1076-1970", ווושינגטון חוצה את הירדן, הוצאת הספרייה הציונית, 2008, עמ' 498.
↑  ראו: מיכה אולמן, גלויה ליונה פישר, 6 באוקטובר 1975, תיק "סדנה פתוחה", ארכיון מוזיאון ישראל, ירושלים; וגם: רפי לביא, גלויה ליונה פישר, 3 בנובמבר 1975, תיק "סדנה פתוחה", ארכיון מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  ראו: יגאל צלמונה, "סדנה פתוחה 1", מעריב, 21 בנובמבר 1975
↑  ראו: חיים מאור, "יונה פישר, אינפורמציה + מושגים", סטודיו, גיליון מס' 40, ינואר 1993, עמ' 18.
↑  ראו: יגאל צלמונה, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 316.
"עבודה עברית" מאת גדעון גכטמן
פונקציה דיפרנציאבילית

באנליזה מתמטית, פונקציה דיפרנציאבילית היא פונקציה ממשית בכמה משתנים, שיש לה קירוב ליניארי (דיפרנציאל). פונקציה דיפרנציאבילית במשתנה אחד היא פונקציה גזירה.
בפונקציות של כמה משתנים יכולה להיות נגזרת (וקטור הנגזרות החלקיות) גם אם היא אינה דיפרנציאבילית.
הגדרה פורמלית

תהא  f\colon \mathbb {R} ^{n}\rightarrow \mathbb {R}  פונקציה ב- \!\,n  משתנים. הפונקציה תיקרא דיפרנציאבילית בנקודה  x^{0}=\left(x_{1}^{0},\dots ,x_{n}^{0}\right) אם אפשר לכתוב  \ f(x_{1}^{0}+\Delta x_{1},\dots ,x_{n}^{0}+\Delta x_{n})=f(x_{1}^{0},\dots ,x_{n}^{0})+\sum _{i=1}^{n}(A_{i}+\alpha _{i}(x))\cdot \Delta x_{i}, כאשר  \!\,A_{1},\dots ,A_{n} קבועים, ו- \!\,\alpha _{1},\dots ,\alpha _{n}  פונקציות השואפות לאפס כאשר  \!\,\Delta x שואף לאפס. בניסוח שקול,  f דיפרנציאבילית בנקודה  x^{0}\in \mathbb {R} ^{n} אם קיימת העתקה ליניארית  J\colon \mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {R}  כך שמתקיים
\lim _{||\Delta x||\to 0}{\frac {f(x^{0}+\Delta x)-f(x^{0})-J(\Delta x)}{||\Delta x||}}=0.
פירוש ההגדרה הוא כדלהלן: בסביבות הנקודה  \!\,x^{0} אפשר לייצג את הפונקציה בקירוב טוב בתור פונקציה ליניארית ב- \!\,n משתנים, כשהמקדמים הם  \!\,A_{1},\dots ,A_{n}. זהו "קירוב טוב" כי השאריות (הפונקציות  \!\,\alpha _{1},\dots ,\alpha _{n}) קטנות מאוד יחסית לחלק הליניארי של הפונקציה.
ניתן להכליל את ההגדרה גם לפונקציות וקטוריות: פונקציה  f\colon \mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {R} ^{m} תיקרא דיפרנציאבילית בנקודה  x^{0}\in \mathbb {R} ^{n} אם כל ההטלות שלה דיפרנציאביליות ב- x^{0}. בניסוח שקול,  f דיפרנציאבילית בנקודה  x^{0}\in \mathbb {R} ^{n} אם קיימת העתקה ליניארית  J\colon \mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {R} ^{m} כך שמתקיים
\lim _{||\Delta x||_{\mathbb {R} ^{n}}\to 0}{\frac {||f(x^{0}+\Delta x)-f(x^{0})-J(\Delta x)||_{\mathbb {R} ^{m}}}{||\Delta x||_{\mathbb {R} ^{n}}}}=0.
משפטים העוסקים בדיפרנציאביליות

אם פונקציה היא דיפרנציאבילית בנקודה, אז היא רציפה שם, יש לה נגזרות חלקיות, והמקדמים  \!\,A_{1},\dots ,A_{n} בקירוב הליניארי אינם אלא הנגזרות החלקיות של הפונקציה:  \!\,A_{k}={\frac {\partial f}{\partial x_{k}}}(x^{0}).
במקרה המוכלל, ההעתקה הליניארית  J יחידה, והמטריצה המייצגת שלה בבסיס הסטנדרטי היא מטריצת יעקובי של  f בנקודה.
קיומן של נגזרות חלקיות אינו מבטיח שהפונקציה תהיה דיפרנציאבילית (או אפילו רציפה). מאידך, אם הנגזרות החלקיות קיימות ורציפות, אז הפונקציה דיפרנציאבילית בנקודה זו.
Lavender Haze

סוויפט מבצעת את "Lavender Haze" ב-"The Eras Tour".
"Lavender Haze" (בעברית: "עַרְפִל הלָבֶנְדֶּר") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. את השיר הוציאה לאור ב-21 באוקטובר 2022 חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, והוא נכלל כרצועה הראשונה באלבום האולפן העשירי שלה, Midnights. נכתב על ידי סוויפט, ג'ק אנטונוף, זואי קרביץ, מארק אנתוני ספירס, ג'האן סוויט וסם דו. כותרו שאובה מביטוי נפוץ משנות ה-50, שמתאר התאהבות גדולה בין שני אנשים. ב-29 בנובמבר יצא השיר כסינגל מסחרי, לאחר שנשלח לרדיו להיטים עכשוויים.
"Lavender Haze" משלב מספר סגנונות מוזיקליים, דוגמת פופ, R&B עכשווי ודיסקו, עם אלמנטים מהמוזיקה האלקטרונית ומההיפ הופ. בהפקתו נעשה שימוש בסינתיסייזרים מודולריים, מקצבי תופים אלקטרוניים מהירים ומעומעמים ושירת פלסט בפזמון. מילותיו חוברו בהשראת הסיקורים התקשורתיים שקיבלה מערכת היחסים של הזמרת עם השחקן האנגלי ג'ו אלווין.
עם יציאתו התברג השיר למקום השני במצעדי השירים באוסטרליה, בקנדה, אירלנד, ניו זילנד, ארצות הברית ובבילבורד גלובל 200. מבקרי המוזיקה שיבחו על המקצב המיוחד של השיר ועל מילותיו. הקליפ של "Lavender Haze", שבוים על ידי סוויפט, הוקרן בבכורה בערוץ היוטיוב הרשמי שלה ב-27 בינואר 2023. הוא משלב מוטיבים פסיכידליים וסוריאליסטיים, וכולל את הופעתו של הדוגמן הדומינקני-אמריקאי ליית אשלי בתור מושא אהבתה של סוויפט. הוא נכלל ברשימת השירים במהלך סיבוב ההופעות האחרון שלה, "The Eras Tour".
רקע וכתיבה

ב-28 באוגוסט 2022, בעת נאום זכייתה בפרס קליפ השנה עבור All Too Well: The Short Film בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, הכריזה סוויפט על תאריך יציאת אלבום האולפן העשירי שלה, 21 באוקטובר. בחצות חשפה ברשתות החברתיות את שמו של האלבום, Midnights, ואת עטיפתו. עם זאת, רשימת הרצועות של האלבום לא פורסמה באותו הזמן. בסרטון שפורסם באינסטגרם ב-16 בספטמבר בשם "The making of Midnights" אושר כי אנטונוף, שעבד עם סוויפט החל מהוצאת האלבום 1989 ב-2014, ישתתף בהפקת האלבום הנוכחי. החל מ-21 בספטמבר החלה לחשוף את שמות רצועותיו בסדר אקראי דרך סדרת סרטוני טיקטוק בשם "Midnights Mayhem with Me", שאורכה עמד על שלושה-עשר פרקים. בכל פרק סוויפט מגלגלת רולטת לוטו המכיל כדורים הממוספרים מאחת עד שלוש עשרה. כשכדור יוצא, היא מכריזה את שם השיר בהתאם למיקומו ברשימת הרצועות של Midnights. בפרק התשיעי, שעלה ב-7 באוקטובר, הכריזה סוויפט על כותרת השיר, "Lavender Haze".‏
סוויפט חשפה כי את המונח "Lavender Haze" הכירה כשצפתה בפרק השנים-עשר בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מד מן". היא חקרה מעט על שורשיו של הפתגם וגילתה כי מקורו בשנות החמישים. סוויפט ראתה הקבלות בין הביטוי למערכת היחסים שלה עם השחקן האנגלי ג'ו אלווין, שהייתה ההשראה לכתיבת השיר. עבורה, "Lavender Haze" סימן "זוהר אהבה אין־סופית". לאחר חשיפת שמו בטיקטוק פרסמה פרטים נוספים אודות הרצועה:
נתקלתי בביטוי "Lavender Haze" כשצפיתי במד מן. מסתבר שזה ביטוי שהיה נפוץ בשנות החמישים, שמתאר זוג מאוהב. כלומר, אם היית סביב ערפל הלבנדר, חשת את זוהר האהבה האין־סופית – חשבתי שזה ביטוי יפהפה. אני מניחה, באופן תיאורטי, שכשאתה אתה נמצא סביב הערפל, תהיה מוכן לעשות הכל כדי להישאר שם. אני סבורה שהרבה אנשים צריכים להתמודד עם זה [הרצון להתאהב במישהו ללא נוכחות תקשורתית], בעיקר אנשי ציבור, כי אנחנו חיים בעידן החופשי – אם העולם יגלה שאתה מאוהב במישהו, הוא לא יחסוך ממך בביקורת.
ב-18 באוקטובר הוכרזו האמנים שהשתתפו בתהליך הכתיבה של האלבום. "Lavender Haze" נחשב לחריג מבין שאר השירים, כיוון שכלל בו מספר רב של כותבים, ביניהם זואי קרביץ, שהייתה מיודדת עם סוויפט מזה מספר שנים. ברקסטון קוק, שגר בדירה משותפת עם כותב "Lavender Haze" ג'האן סוויט, סיפק קטע ווקאלי שנעשה בו שימוש בפזמון שיר. בזכות תרומתו קיבל קרדיט על היצירה. מהדורת הטארגט של האלבום כונתה על ידי סוויפט כ"מהדורת הלבנדר" בשל הצבע הסגלגל של התקליט.