stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלתי הפיך (ספר)
עלילה > תוכנית הרבי המרקיד

באותו זמן מתכנסים ראשי השב"כ בישראל לטכס עצה כנגד האיום הדמוגרפי של הציבור החרדי בישראל. ראש האגף ללוחמה פסיכולוגית משולם יעקובי, בנו של פיני יעקובי, מציע תוכנית בשם הרבי המרקיד, שמטרתה להרוס את החברה החרדית בישראל. במסגרת התוכנית יושתל בתוך הציבור החרדי מרגל, שיהא אדמו"ר עושה נפלאות המושך אליו קהל נרחב ומגוון מכל החוגים והזרמים הדתיים והחרדים, ויוציא מהם את סודותיהם הכמוסים והאפלים ביותר. החומר כולו יתועד וישמר ליום פקודה, אז יופץ בכל הריכוזים החרדיים והדתיים ויעורר את מלחמת האחים הגדולה ביותר, שתביא להתמוטטות מוחלטת של קהילות החרדים והדתיים.
משולם מציע את ידידו מני כמועמד לתפקיד הרבי, מני יודע שעליו להשיג לשם כך את הספר "כלי מחזיק ברכה". והוא פונה לפיני יעקובי אביו של משולם בבקשה שירכוש את הספר מאודי. אודי שמעוניין למכור את הספר בשל קשיי נזילות באולפני הצילום שלו, מסרב למחיר אותו מציע מני המתחזה לד"ר ראלף סטארן, ומבקש מחיר גבוה פי שישה. מני מעביר את הפרטים למשולם שהוגה תוכנית להשתלטות על הספר. מני מתחזה שוב לד"ר ראלף סטארן, ומשכנע את אודי להביא עמו ברכב את הספר לחתונה המתקיימת אותו לילה בקריית מוצקין. הם משחדים את נהגו הקבוע של אודי ומרוקנים את מכל הדלק, כך שהרכב יעצור מעצמו במרחק מאות מטרים מהאולם. אז ירדו רעולי פנים ממסוק אזרחי היכן שיעצור הרכב וישדדו את הספר. מני מסמם בחתונה את אודי, אשתו מוניקה ובנם גילי בסם מסוג אקסטזי, ומחליף את נהגו של אודי בחזור. לאחר שהוא נוהג בצורה מסוכנת דורשת מוניקה שגילי ינהג במקומו, גילי מחליף אותו אך נוהג בגילופין בשל הסימום והרכב מתדרדר לתהום. מהתאונה שורדים גילי ומוניקה, אך גילי חווה בעקבותיה התקפים חשמליים במוח בשם בלק אאוט, בה תמונה מסוימת מהעבר מנסה לפרוץ לתודעתו, אך שבה ונעלמת.
דמויות ראשיות

גילי דינור - כתב בכיר ב"היום הזה" החוזר בתשובה ומצליח לסכל את מזימת השב"כ.
בני גביזון - חברו הטוב של גילי שחזר בעקבותיו בתשובה. זוהה בטעות על ידי השב"כ כגילי ונהרג במקומו.
אודי דינור/מיקי גדיש - אביו של גילי, חרדי חוזר בשאלה, נהרג לכאורה בתאונת דרכים אך בסוף הספר מוצא אותו בנו בבית חולים לחולי נפש תחת השם "מיקי גדיש".
הרב אייב רוזנטל/מני שוורץ - מקובל גדול המחולל נסים, נערץ על אלפי אנשים, אך התנהגותו מעלה תמיהות קשות.
פיני יעקבי/יעקבי הגדול - סוחר עתיקות אדיר ממדים. אביו של משולם יעקבי.
משולם יעקובי -  ראש האגף ללוחמה פסיכולוגית בשירות הביטחון הכללי, אבי תוכנית "הרבי המרקיד".
בבינוביצ'י

| --- | --- |
סמל בבינוביצ'יסמל בבינוביצ'י

 מדינה:  בלארוס בלארוס
 וובלסט:  ויטבסק (מחוז) ויטבסק
 ראיון:  ליוזנה
 גובה:  161 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  404 (2019)
 קואורדינטות:  54°50′11″N 30°34′33″E﻿ / ﻿54.836388888889°N 30.575833333333°E﻿ / 54.836388888889; 30.575833333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהבבינוביצ'י(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהבבינוביצ'י(למפת מחוז ויטבסק רגילה) ויטבסק אורשה פולאצק פסטאווי גלובוקי רוסיה לטביה מוהילב מינסק גרו.בבינוביצ'י(למפת מחוז ויטבסק מוגדלת) ויטבסק אורשה פולאצק פסטאווי גלובוקי רוסיה לטביה מוהילב מינסק גרו.בבינוביצ'י  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בבינוביצ'י (בבלארוסית: Бабінавічы, בבינביצ'י; ברוסית: Бабиновичи) הוא כפר במחוז ויטבסק במזרח בלארוס.
היסטוריה

הכפר נוסד במאה ה-16. שמו לקוח ככל הנראה משמו של יישוב קדום יותר, בשם בבין. במאות ה-17 וה-18 היה הכפר רכושם של הנסיכים לבית אוגינסקי (אנ'). חלק מהכפר השתייך למנזר אורתודוקסי. עקב היותו של היישוב על דרך ויטבסק - אורשה נוצר במקום שוק. לאחר חלוקת פולין הראשונה ב-1772 נכלל בבינוביצ'י בשטח האימפריה הרוסית ומספר תקופות הוגדר הכפר "עיירת מחוז".
היישוב היה מקור לאספקת עצים שהושטו בנהרות בלארוס, בהם נהר דווינה, עד ריגה שבלטביה, ולכן סמל היישוב הוא שדה כחול ושני תרנים. כמו כן התקיימה במקום תעשיית קדרות.
בתחילת המאה ה-19 עבדו ביישוב עשרות אמני קדרות. ב-1860 היו ביישוב 1,271 תושבים ו-159 בתים. בסוף המאה ה-19 היו ביישוב בית ספר כנסייתי, כנסייה שנבנתה בסוף המאה ה-18 ומוסדות ציבור נוספים.
לאחר מהפכת אוקטובר איבדה בבינוביצ'י את מעמד העיר והפכה לכפר בתחומי רוסיה הקומוניסטית. ב-1924 הורחבה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית ובבינוביצ'י נכללה בתחומיה.
היסטוריה > במלחמת העולם השנייה

עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות ניטשו קרבות כבדים באזור היישוב, במשך מספר ימים ביולי 1941. האזור היה מקום מושבם של פרטיזנים סובייטיים.
ביוני 1944 נכבשה בבינוביצ'י בידי יחידות בלארוסיות בצבא האדום במסגרת מתקפת ויטבסק-אורשה (אנ'). הגרמנים שרפו את הכפר לפני נסיגתם.
היסטוריה > כיום

כיום יש בכפר כ-600 תושבים, בית ספר, מרכז תרבות, שתי ספריות, בית מרקחת וסניף דואר. ליד הכפר אתרי חפירות ארכאולוגיות מהתקופה הנאוליתית ומתקופת רוס של קייב. במרכז הכפר, ליד בית הספר התיכון, קיים בית קברות צבאי ובו קבורים כ-1,300 חיילים ופרטיזנים סובייטיים. בשנת 1966 נחנכה במקום אנדרטה לזכר החייל הסובייטי.
יהודים

היישוב היהודי בבנוביצ'י החל במאה ה-18. בסוף המאה ה-19 חיו ביישוב כ-550 יהודים. בתקופת השלטון הסובייטי ירד מספר היהודים בשליש.
באוקטובר 1941, שלושה חודשים לאחר הכיבוש הגרמני, נרצחו חלק מיהודי הכפר בירי. בפברואר 1942 נרצחו יתר היהודים בכפר בירי.
בית מזכירות הקיבוץ המאוחד (עין חרוד)

בית מזכירות הקיבוץ המאוחד (מפקדת וינגייט)
הכניסה לבית הדפוס בקומת הקרקע
לוח ההנצחה של המועצה לשימור אתרים
בית מזכירות הקיבוץ המאוחד הוא מבנה שהוקם בעין חרוד מאוחד ב-1935 ושימש כמזכירות הקיבוץ וכן למזכירות תנועת הקיבוץ המאוחד. בשנות ה-30 שימש המקום כמטה של פלגות הלילה המיוחדות בפיקודו של אורד צ'ארלס וינגייט. לאחר קום המדינה שימש המקום כמחסן וכארכיון של הקיבוץ. הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
רקע

קיבוץ עין חרוד הוקם ב-1921, בקרבת מעיין חרוד, על ידי עולים מהעלייה השנייה והעלייה השלישית שהוכשרו בפתח תקווה ובמגדל. ב-1926 עברו חברי הקיבוץ לנקודת הקבע מול הכפר הערבי בגבעת קומי ובמקום הוקמו אוהלים שאכלסו את חברי הקיבוץ וכן אנשי ארגון ההגנה ולוחמי פלמ"ח. ב-1927 היה הקיבוץ בין המובילים בהקמת תנועת הקיבוץ המאוחד.
ההיסטוריה של האתר

אבן הפינה לבניין הונחה ב-1934 והוא הושלם ביולי 1935. הבניין כלל 3 קומות כשבקומת הקרקע (ששטחה כ-300 מ"ר) הוקם בית דפוס וכן שכנה בו הוצאת הקיבוץ המאוחד ושתי הקומות העליונות (ששטח כל אחת כ-150 מ"ר) שימשו את מזכירות הקיבוץ הארצי. במקביל שימש המקום לסמינרים והכשרות. על גגו של המבנה הוקמה עמדת שמירה מול הכפר הערבי העוין קומי וכן עמדת איתות.
עם הקמת פלגות הלילה המיוחדות ב-1938 התיישבה במבנה אחת ממחלקות הפלגה, בפיקודו של לוטננט האמפרי אדגר ניקולסון ברידן (Nicholson Edgar Humphrey
Bredin) שהיה גם סגנו של מפקד היחידה אורד וינגייט וממלא מקומו.
לאחר קום המדינה ננטש המקום וחלקו שימש כמחסן רהיטים ובגדים. בשנים 1980 עד 2000 התנהל במקום אולפן. במקביל הועבר למקום הארכיון של הקיבוץ. ב-1957 הוקם במקום ארכיון תנועת הקיבוץ המאוחד שעבר ב-1971 לאפעל.
הנצחת המקום

ב-1991, במסגרת החגיגות לציון 70 שנה להקמת עין חרוד, הוגדר המקום כאתר מורשת והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל הציבה במקום 2 שלטים כחולים.
הערות שוליים

↑  כפי שפורסם ביומן משק עין-חרוד בתאריך 16 ביולי 1935: "בבניין מזכירות הקיבוץ: היום גמרו לצקת את המעקה לגג העליון"
↑  אודות הארכיון, באתר יד טבנקין
בולט פור מיי ולנטיין

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ברידג'אנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 סוגה:  מטאלקור, מטאל אלטרנטיבי, הבי מטאל
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, טרסטקיל רקורדס 
 bulletformyvalentine.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 מת'יו טאק Jamie Mathias 
 
הלהקה בשנת 2010
מאט (מימין) ופאדג´
בולט פור מיי ולנטיין (באנגלית: Bullet For My Valentine) היא להקת מטאלקור מברדג'נד, ויילס. הלהקה הוקמה בשנת 1998.
הקמת הלהקה

בתחילת דרכה הלהקה ניגנה גרסאות כיסוי לשירי מטאליקה, נירוונה ולימפ ביזקיט. בסיסט הלהקה, ניק קרדל, פרש מהלהקה שבוע לפני הקלטת שירם הראשון, והלהקה לא הקליטה אותו לבסוף. חברי הלהקה מצאו בסיסט חדש, ג'ייסון ג'יימס, ושינו את שמם מ-"Jeff Killed John" ל-"Opportunity In Chigago". זמן קצר לאחר מכן הם שינו שוב את השם לשם הנוכחי-"Bullet For My Valentine". באוקטובר 2004 הלהקה הוחתמה בחברת סוני רקורדס על ידי ויסיבל נויז.
התחלה

ב-15 בנובמבר 2004 בולט פור מיי ולנטיין פרסמו את אלבום הEP הראשון שלהם בבריטניה,Hand Of Blood, תחת הלייבל "ויסבל נויז". מאוחר יותר יצא האלבום גם בארצות הברית תחת הלייבל "טרוסקיל רקורדס" ונכללה בו רצועת בונוס נוספת -(To Choke Upon)‏ Words‏ 4. השיר "Hand Of Blood", מהאלבום הנושא את אותו שם יצא כסינגל ב-2004 וזכה להצלחה רבה, מושמע במשחק המחשב ניד פור ספיד מוסט וואנטד.
ב-3 באוקטובר 2005, יצא בבריטניה "The Poison", האלבום המלא הראשון של הלהקה. הסינגל הראשון מתוכו היה Suffocating Under Words Of Sorrow, אשר יצא ב-19 בספטמבר 2005. ב-14 בפברואר 2006 יצא האלבום גם בארצות הברית ביום האהבה (אירוניות לשמם Valentine). הסינגל המצליח מהאלבום היה "Tears Dont Fall" שזיכה את הלהקה בהצלחה גדולה בעולם. בנוסף הגיעו עוד סינגלים כגון
Scream Aim Fire ו-Fever

ב-29 בינואר 2008 הוציאו אלבום שני "Scream Aim Fire". אלבום זה הביא ללהקה את ההצלחה המוכרת שלה היום שהביא 2 מהלהיטים הגדולים בז'אנר המטאלקור- Scream Aim Fire וWaking The Demon. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד האמריקאי, ונכון להיום האלבום נמכר ביותר ממיליון עותקים בעולם ויותר מ-500 אלף בארצות הברית לבד. עם האלבום הלהקה יצאה לטורים בינלאומיים שהביאו לה הצלחה רבה.
ב-26 באפריל 2010 יצא אלבומם השלישי "Fever" כשעל עמדת המפיק עמד המפיק המוערך דון גילמור. האלבום הגיע ישירות למקום הראשון בבילבורד ומכר בשבוע הראשון שלו 71,000 עותקים בארצות הברית ו21,965 בבריטניה. אמנם הוא לא הוציא להיטים כמו קודמיו אך הצליח במכירות ומכר נכון להיום 500,000 עותקים ברחבי העולם.
Temper Temper

ב-28 בינואר 2011 מייקל פאדג'ט הכריז כי ללהקה כבר יש תבנית התחלתית של האלבום הבא ושהוא יישמע דומה לאלבום Fever. כמו כן, הוא ציין שהלהקה תתחיל לכתוב את השירים שייכנסו לאלבום ב-2011 ולקראת סוף השנה הם יתחילו להקליט את האלבום. ב-25 בנובמבר יצא השיר Temper Temper בבריטניה וב-30 באוקטובר הופץ בכל רחבי העולם.
הלהקה הודיעה שתוציא את אלבומה הרביעי "Temper Temper" אשר יצא ב-12 בפברואר.
האלבום דלף לאינטרנט ימים ספורים לפני הוצאתו וקיבל תגובות טובות.
ב - 9 פברואר 2015 הלהקה הודיעה שהבסיסט שלהם, ג'ייסון ג'יימס, עוזב את הלהקה לאחר 12 שנה, ובשלב מאוחר יותר יודיעו על הבסיסט החדש.
Venom

ב-14 באוגוסט 2015 שוחרר האלבום החדש Venom. הלהקה שחררה מספר קליפים לשירים Venom, You Want A Battle?, Worthless.
הרכב הלהקה > חברי ההרכב הנוכחי

מאת'ייו טאק (מאת) - גיטרה ושירה
מייקל פאדג´ט (פאדג´) - גיטרה ראשית וקולות רקע
מייקל תומאס (מוס) - תופים
ג'יימי מתיאס - בס ושירה
הרכב הלהקה > חברי ההרכב לשעבר

ניק קרדל - בס
ג´ייסון ג´יימס (ג'יי) - בס וקולות רקע
דיסקוגרפיה

The Poison (2005)
Scream Aim Fire (2008)
Fever (2010)
Temper Temper (2013)
Venom (2015)
Gravity (2018)
Bullet for My Valentine (2021)
בית מחוקקים דו-ביתי

בית מחוקקים דו-ביתי הוא סוג של רשות מחוקקת, המחולקת לשתי אספות נפרדות. זאת בניגוד לבית מחוקקים חד-ביתי שבו כל החברים דנים ומצביעים כקבוצה אחת.
לעיתים קרובות, הבחירה לכל אחת מהאסיפות מבוצעת בשיטה שונה, ולכן ייתכן שהרכבי החברים בשתי הלשכות יהיו שונים מאוד.
הצעת חוק של חקיקת משנה דורשת בדרך כלל רוב מקביל, כלומר תמיכה של רוב החברים בכל אחת מהאספות. יחד עם זאת, ברפובליקות פרלמנטריות ומשטרים חצי-נשיאותיים (אנ'), לעיתים קרובות הבית שעליו אחראית הרשות המבצעת (למשל בית הנבחרים של בריטניה והאספה הלאומית של צרפת) יכול לבטל את החלטות הבית השני (למשל בית הלורדים של בריטניה והסנאט של צרפת). בחלק מבתי המחוקקים, בית אחד יכול לבטל את החלטות הבית השני רק בנסיבות מסוימות.
התקשורת בין שני בתים

התקשורת הרשמית בין שני הבתים מתבצעת בשיטות שונות:
הגדרה ויתרונות

בעלי אינטרסים עשויים להשיג שליטה מלאה על האספה הדומיננטית בזמן מסויים ולכן כדאי שתהיה קיימת אספה נוספת שנייה, בהרכב שונה.
קיימים מספר נימוקים בעד קיומו של בית מחוקקים דו-ביתי. לעיתים פדרציות מאמצות את שיטת בית המחוקקים הדו-ביתי כאמצעי לייצוג מדויק יותר של האוכלוסייה, כאשר הבדלים אזוריים או נושאים רגישים דורשים זאת. מבנה הבית השני מאפשר לייצג את כל המדינות מהן מורכבת הפדרציה. אולם ההצדקה המקורית לקיומם של שני בתים היא מתן הזדמנות לחשיבה נוספת על חוק לפני סיום החקיקה. במדינות השואפות לבצע שינוי במבנה החוקתי שיעניק כוח גדול יותר לקבוצות אשר עד כה לא היה להן כוח רב, ייתכן שהקבוצות ההגמוניות יידרשו דו-ביתיות כתנאי הכרחי שבלעדיו לא יסכימו לשינוי.
המודעות ההולכת וגוברת לייצוג והאופי הרב-תפקודי של בתי המחוקקים המודרניים, ממחישים גם כן את הצורך בדו-ביתיות, אם כי הבתים הנוספים עודם נחשבים למוסדות שנויים במחלוקת. מקרים זכורים שבהם באה לידי ביטוי המחלוקת הפוליטית בין בתים, הם הוויכוח על סמכויות הסנאט הקנדי או בחירת הסנאט (צרפת).
מערכת היחסים בין שני הבתים שונה בכל מדינה: בחלק מהמקרים, בעיקר במערכות פדרליות או מערכות עם ממשלות נשיאותיות, יש לשני הבתים כוח שווה. במקרים אחרים, למשל במספר מדינות עם רפובליקות פרלמנטריות, מאזן הכוחות נוטה בבירור לצד אחד.
ראו גם

בית עליון
בית תחתון
בית מחוקקים חד-ביתי
בתי מחוקקים לפי מדינה
הערות שוליים

↑  "Chapter 21: Relations with the House of Representatives". Odgers' Australian Senate Practice (14th ed.). Parliament of Australia. נבדק ב-19 בפברואר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13320517m (data)  GND: 4136850-2  NDL: 00568491  NKC: ph250082
בראד וילק

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1968 (בן 56) ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1992–2019 (כ־27 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון ויליאם הווארד טאפט 
 עיסוק:  מתופף
 סוגה:  מטאל
 כלי נגינה:  מערכת תופים 
 חברת תקליטים:  Epic
 שיתופי פעולה בולטים:  Rage Against The Machine
 פרופיל ב-IMDb
 
בראד וילק (נולד ב-5 בספטמבר 1968) הוא מתופף אמריקאי. מנגן בעיקר עם להקת Rage Against the Machine.
ממוצא יהודי. נולד וגדל בשיקגו וכשהתבגר התיישב בדרום קליפורניה. התחיל לנגן בתופים כבר בגיל 13 והיה לו מערכת תופים בגיל 14.
אתר תופים מקצועי כתב עליו שהוא שינה את נגינת הבי מטאל ואי אפשר להתעלם ממנו[דרוש מקור].
בית סקופסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  נחלת בנימין 5 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1921
 תאריך פתיחה רשמי:  1921 
 אדריכל:  יהושע צבי טבצ'ניק
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אקלקטית 
 קואורדינטות:  32°04′09″N 34°46′13″E﻿ / ﻿32.06921°N 34.77019°E﻿ / 32.06921; 34.77019
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית סקופסקי(למפת תל אביב רגילה) בית סקופסקי(למפת גוש דן רגילה) בית סקופסקי(למפת גוש דן מוגדלת) בית סקופסקי  he בית סקופסקיhe בית סקופסקימפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית סקופסקי הוא בניין ברחוב נחלת בנימין 5 בתל אביב.
היסטוריה

הבניין נבנה ב-1921 עבור יהודה סקופסקי, ותוכנן בידי האדריכל יהושע צבי טבצ'ניק (תבורי), שתכנן גם את בית הדקל שמעברו השני של הכביש. עם בנייתו כלל הבניין מוטיבים ארצישראליים ותנ"כיים, בהם עיטורים בגג שנעשו בהשראת קרנות המזבח, עמודים בדמותם של יכין ובועז, חלונות ויטראז', עיטורים בצורת מגן דוד וכדים גדולים שניצבו בחזית הבניין.
ב-1926 רכשה את הבניין רוזה וולט, וב-1933 עבר לידיהם של האחים ישראל וחיים ברכט, שעסקו בייבוא ובסחר בקטיפה. האחים ברכט התגוררו בקומה השנייה של הבניין, והקומה הראשונה שימשה אותם לצורכי מסחר. במהלך השנים שבהן התגוררו בו, הם ביצעו בו כמה שינויים, הבולט שבהם היה הקמת חזית מסחרית שהסתירה את מרביתו. לאחר פטירתו של חיים ברכט ב-1967, עזבה המשפחה את הבניין ועברה לצפון תל אביב, ולקחה עמה את הכדים שניצבו בחזית הבניין.
לאחר עזיבתה של משפחת ברכט, שימש הבניין למטרות שונות, ובין 1997 ל-2007 שכן בקומתו השנייה פאב "הבלקוני".
בשנת 2012 הוחל בשיפוץ הבניין, בתכנונה של האדריכלית ניצה סמוק, וכחלק ממהלך זה הוסרה ממנו החזית המסחרית שהוסיפו האחים ברכט. במהלך השיפוץ התגלו על תקרות וקירות הבניין ציורי קיר של נופים, עצים, פרחים ופירות. ציורי הנוף על התקרה ייחודיים לבניין זה, ואינם מוכרים בבניינים אחרים בתל אביב. הציורים שנמצאו בחדרי המדרגות שוחזרו בידי שי פרקש, ואילו עתידם של ציורי הקיר המצויים בחדרי המגורים תלוי בבעלי הבתים שרכשו את הדירות בבניין.
לקריאה נוספת

יוסי גולדברג, שולה וידריך, עירית עמית-כהן, תל אביב: עיר גלויה (2009), עמ' 119–120.
בורג' חמוד

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  הר הלבנון
 נפה:  מתן
 ראש העיר:  אנטראניק מסרליאן
 עיר אם:  ביירות
 שפה רשמית:  ערבית, ארמנית 
 תאריך ייסוד:  1952 
 שטח:  2.5 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  150,000 (2005)
  ‑ צפיפות:  60,000 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  33°53′37″N 35°32′25″E﻿ / ﻿33.893611111111°N 35.540277777778°E﻿ / 33.893611111111; 35.540277777778 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.bourjhammoud.gov.lb
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ביירות מוגדלת) בורג' חמוד(למפת ביירות רגילה) בורג' חמוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בורג' חמוד (בערבית: برج حموﺪ; בארמנית: Պուրճ Համուտ) הוא פרוור ממזרח לביירות בנפת מתן שבלבנון. בפרוור מתגוררים ארמנים רבים, צאצאי פליטים מרצח העם הארמני. הפרוור הוא אזור תעשייתי ואחד היישובים הצפופים ביותר במזרח התיכון.[דרוש מקור]
היסטוריה

בורג' חמוד הוקם על ידי ניצולי רצח העם הארמני בשנת 1915, כאשר ניתנה לניצולי צעדות המוות בדיר א-זור, שהגיעו לביירות לאחר התמוטטות האימפריה העות'מאנית, הזכות להתיישב ממזרח לעיר, באזור שהיה ביצתי באותה תקופה. הפרבר התפתח רבות בעיקר בשנות ה-30 של המאה ה-20 ובשנת 1952 הוא הפך לרשות מקומית.
בתקופת הקמתו וההתיישבות המוקדמת, היה בורג' חמוד במוקד היריבות בין שתי מפלגות פוליטיות ארמניות, הפדרציה המהפכנית הארמנית ומפלגת החונכאיאן הסוציאל-דמוקרטית, אשר ביקשו לעצמן את ההגמוניה ביישוב החדש. היריבות הובילה לקטטות ולחיסולים בעדה הארמנית, ואף החריפה במהלך מלחמת האזרחים הראשונה בשנת 1958, בתקופה שבה הקהילה פולגה במאבק דתי, שבו הקתולים ביקשו להנהיג את הכנסייה האפוסטולית הארמנית. בשלהי הפילוג העדתי בסוף שנות ה-60' ותחילת שנות ה-70', הייתה הקהילה הארמנית של לבנון דווקא בתהליך של איחוד, ובשנת 1972 מפלגת החונכאיאן אף רצה במשותף עם ה"דשנקים" (אנשי הפדרציה המהפכנית הארמנית).
מלחמת האזרחים השנייה איימה על קיומה של הקהילה הארמנית בביירות. כמו כל העדות בביירות, גם הארמנים התקבצו באזורים השולטים שלהם, הווה אומר, בורג' חמוד. בשנות המלחמה, אחזו צעירים ארמנים רבים בנשק להגנה עצמית. הפדרציה המהפכנית הארמנית, המפלגה שמייצגת את רוב הפזורה הארמנית, נשארה על פי רוב נייטרלית. בשל מדיניות זו, החזיקו המיליציות המרוניות את תושבי בורג' חמוד בלחץ מתמיד, ואף התקיפו מספר פעמים את היישוב.
בשנת 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, התקבלו פליטים מדרום לבנון בבורג' חמוד והתארחו בכנסיות, בתי ספר ומוסדות אחרים, בהם קיבלו אוכל ומחסה. לאחר המלחמה, הציעה טורקיה לשלוח כוחות ללבנון כחלק מיוניפי"ל, אך רוב הארמנים התנגדו בחריפות להתערבות שכזו, ובפרבר התקיימו הפגנות כנגדה.
נכון לשנת 2009, עיריית בורג' חמוד חברה בקבוצת העיריות מתן-צפון.
דמוגרפיה

בבורג' חמוד מתגוררים כ-150,000 תושבים בשטח של 2.5 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסין בו (60,000 נפש לקמ"ר) גבוהה פי 5 מאשר בביירות והיא מהגבוהות ביישובי המזרח התיכון. ביישוב ישנו רוב ארמני, אך חי בו גם מיעוט פלסטיני משמעותי וכן מוסלמים שיעים.
הארמנים בלבנון דוברים ארמנית בדיאלקט מערבי, כמו רוב הארמנים במזרח התיכון. קיימות שלוש מפלגות פוליטיות בולטות בבורג' חמוד: הפדרציה המהפכנית הארמנית, אליה משתייכים רוב הארמנים בבורג' חמוד, מפלגת הרנגבר ומפלגת החונכאיאן. הזרמים הארמניים הנוצריים הקיימים הם נצרות אפוסטולית שמאמיניה מהווים את הרוב, וכן ארמנים קתולים ואוונגליסטים. מפלגות פוליטיות אלו ומסדרים דתיים אלה הם בעלי מוסדות ומרכזים בתוך בורג' חמוד. הנשיא הנוכחי של בורג' חמוד הוא אנטאריק מסרליאן.
רוב הרחובות בבורג' חמוד נקראים על שם ערים ארמניות כגון ירבאן, ונהרות כגון אראס. כמו כן רחובות רבים נקראים על שמם של יישובים ואזורים בטורקיה, שבהם ישבו בעבר ארמנים, סיס, אדנה, ארגאטס וקיליקיה. שמות הרחובות מזכירים לתושבים את ארמניה ההיסטורית, ואת קיליקיה בייחוד, ממנה הגיעו רוב הארמנים הלבנונים.
ראו גם

דמוגרפיה של לבנון
בית מחסיר

| --- | --- |

שרידים של בית מחסיר במאי 2008
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז ירושלים
 נפה:  נפת ירושלים
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  16,268 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  11 במאי 1948
 יישובים יורשים:  בית מאיר, מסילת ציון
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  2,400 (1945)
 קואורדינטות:  31°47′40″N 35°02′05″E﻿ / ﻿31.79436111°N 35.03465278°E﻿ / 31.79436111; 35.03465278 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית מחסיר(למפת הרי ירושלים רגילה) בית מחסיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית מחסיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית מחסיר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הנצחת כיבוש מוצב המסרק ובית מחסיר בידי חטיבת הראל במלחמת העצמאות
בית מחסיר במפת הקרן לחקר ארץ ישראל (PEF) משנת 1880
בית מחסיר (בערבית: بيت محسير) היה כפר ערבי בהרי ירושלים בגבול שפלת יהודה, 2.5 קילומטר דרומית מזרחית לבאב אל ואד (היום "שער הגיא"). בתי הכפר היו בגובה של כ-575 מטרים מעל פני הים, השטח החקלאי של הכפר היה בדרך כלל בשפלת יהודה. במלחמת העצמאות שימש בסיס להתקפות ערביות על הדרך לירושלים. הכפר נכבש במסגרת מבצע מכבי ביום 11 במאי 1948, עם כיבושו נמלטו ממנו כל תושביו. בשנת 1950 הוקמו על אדמות הכפר המושבים בית מאיר (בסמוך להריסות הכפר) ומסילת ציון.
תולדות הכפר

בית מחסיר היה אחד מהכפרים תחת תחום ההשפעה של הכפר המרכזי באזור עד למלחמת העצמאות - אבו גוש. באמצע המאה ה-19 היה סכסוך בין בית מחסיר לאבו גוש על אדמות דיר מוחיסין (היום מושב בקוע), שהסתיים (אחרי שנת 1872) לטובת אנשי בית מחסיר. סכסוך נוסף היה בשנת 1885 בין בני בית מחסיר לבני ח'ולדה (היום משמר דוד) על שטחי ח'רבות בין לטרון וח'ולדה. בשלהי המאה ה-19 שכן הכפר בין מסילת הרכבת יפו–ירושלים לבין דרך המלך לירושלים, ונגישות גבוהה זו תרמה רבות להתפתחותו. אנשי בית מחסיר עיבדו קרקעות בשטח כולל של 16,268 דונם, שחלק ניכר מהם היה בשפלה ממערב לכפר. בתקופת המנדט הבריטי היה בית מחסיר הגדול בכפרי הרי ירושלים, והתגוררו בו 2,400 תושבים.
מלחמת העצמאות

במהלך מלחמת העצמאות שהו בכפר כנופיות ופלוגה של הלגיון הערבי, שהתקיפו את מוצבי הפלמ"ח בשער הגיא ואת התחבורה לירושלים הנצורה.
במסגרת מבצע מכבי לפריצת הדרך לירושלים בפיקודו של יצחק רבין, הוטלה משימת כיבוש הכפר על לוחמי חטיבת הראל. בליל 8 במאי 1948 יצאו חיילי הגדוד הרביעי לכבוש את הכפר ולא הגיעו אל היעד, מחמת הערפל הכבד ששרר במקום. הם יצאו גם בלילה הבא, וגם אז לא עלה בידם לבצע את המשימה. לאחר שני הניסיונות, ב-9 במאי בלילה נערכו הלוחמים בקריית ענבים להתקפה השלישית, הפעם בפיקודו של עוזי נרקיס. בצומת שואבה של היום ירד הכוח מן המשאיות והחל לצעוד לכוון בית מחסיר, הלילה היה חשוך עם ערפל כבד, הכוח נאלץ להמתין עד שהערפל יתפזר ולצאת לעבר היעד רק עם עלות השחר (10 במאי). בתוך זמן קצר נפתחה לעברו אש חזקה מכוון בית מחסיר, אחדים מחיילי הגדוד נפצעו, הכוח נעצר והתחפר במקום.
במשך כל היום נלחם הכוח מן העמדות שחפר. הגדוד ביקש סיוע אווירי, ולמקום נשלח מטוס נורסמן חד-מנועי עם פצצה של 200 קילוגרם כדי להטילה על הכפר. המטוס חג סביב הכפר, הסתחרר והתרסק על פסגת דיר עמר, היום הר איתנים, על ששת אנשי צוותו בפיקודם של דניאל בוקשטיין ויריב שינבוים (חלקי מטוס זה נמצאים היום באנדרטה שבאתר ההנצחה המרכזי של חיל האוויר בהר הטייסים). עם רדת הלילה חודשה ההתקדמות ובחצות נערך הכוח להסתערות על "משלט המסרק" שבפסגת שמורת המסרק, השולט על שטחי הכפר.
בשעה 01:30 בבוקרו של יום 11 במאי 1948, בעזרת ריכוך של מרגמת "דוידקה" ממשלט סמוך, נכבש משלט המסרק. עם עלות השחר נכבש הכפר והתברר שתושביו נטשו אותו. לפנות ערב הובאו לכפר משאיות עם חומרי נפץ, ופוצצו יותר מ-100 מבתי הכפר.
בנאום בכנסת ב-11 ביוני 1948 אמר דוד בן-גוריון כי בקרבות בית מחסיר ושער הגיא מספר הקורבנות היה כפול מבקרבות דומים אחרים.
כיבוש בית מחסיר היווה נקודת מפנה במלחמה על הדרך לירושלים. עם כיבוש הכפר ו"המסרק" הושלמה השליטה על הרכס שמדרום לשער הגיא (משואבה של היום עד בית מחסיר). ברכס זה היה חלקה המזרחי של דרך בורמה, שנסללה בסמוך ולרגלי בית מחסיר. דרך מפותלת וצרה זו, שירדה מן הכפר אל כביש שער הגיא-הרטוב, הייתה עורק החיים של ירושלים הנצורה במשך מספר חודשים.
שמו של הכפר צוין בשירו של חיים גורי "באב אל ואד":
פה אני עומד, ניצב ליד האבן,

כביש אספלט שחור, סלעים ורכסים.

ערב אט יורד רוח ים נושבת,

אור כוכב ראשון מעבר בית מחסיר.
לאחר המלחמה

רכס עצי אורן המצוי צפונית לכפר הוכרז כשמורת טבע בשם שמורת המסרק. השם ניתן לשמורה על ידי פורצי הדרך לירושלים במלחמת העצמאות. בשטח השמורה ננצאים שרידי בית הקברות של הכפר, ובהם מבנה קדום שהשתמר, קברו של שייח' אחמד אל-עג'מי, שהיה על פי המסורת הספר של הנביא מוחמד, אך מסורת זו מוטלת בספק. בשל מיקומו של הקבר לא נכרתו עצי האורן העתיקים, שנחשבו לקדושים, על ידי העות'מאנים.
על חורבות הכפר הוקם ב-1950 המושב בית מאיר. במושב ניתן לראות הריסות של מספר בתים מבית מחסיר, ושרידים של טחנת קמח.