stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלי דובאל
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Brewster McCloud | Suzanne Davis |  |
| 1971 | הקלפן והיצאנית | Ida Coyle |  |
| 1974 | Thieves Like Us | Keechie |  |
| 1975 | נאשוויל | L. A. Joan |  |
| 1976 | Buffalo Bill and the Indians, or Sitting Bull's History Lesson | Mrs. Grover Cleveland |  |
| 1976 | Bernice Bobs Her Hair | Bernice | סרט טלוויזיה |
| 1977 | הרומן שלי עם אנני | Pam |  |
| 1977 | 3 Women | Millie Lammoreaux |  |
| 1980 | הניצוץ | Wendy Torrance |  |
| 1980 | פופאי | אוליב אויל |  |
| 1981 | Time Bandits | Pansy |  |
| 1984 | פרנקנוויני | סוזן פרנקנשטיין | סרט קצר |
| 1984 | בוקר | לאורה | סרט טלוויזיה |
| 1986 | Popples | סרט טלוויזיה  מפיקה בפועל |  |
| 1987 | רוקסן | Dixie |  |
| 1987 | Frog | Annie Anderson | סרט טלוויזיה  מפיקה בפועל |
| 1990 | Mother Goose Rock 'n' Rhyme | Little Bo Peep | סרט טלוויזיה |
| 1991 | קומנדו פרוורי | Jenny Wilcox |  |
| 1991 | Frogs! | Annie Anderson | סרט טלוויזיה |
| 1991 | Stories from Growing up | סרט טלוויזיה  מפיקה בפועל |  |
| 1991 | Backfield in Motion | סרט טלוויזיה  מפיקה בפועל |  |
| 1995 | The Underneath | Nurse |  |
| 1996 | דיוקנה של גברת | Countess Gemini |  |
| 1997 | RocketMan | Mrs. Randall | ללא קרדיט |
| 1997 | Twilight of the Ice Nymphs | Amelia Glahn |  |
| 1997 | Alone | Estelle | סרט טלוויזיה |
| 1997 | Changing Habits | Sister Agatha |  |
| 1997 | My Teacher Ate My Homework | Mrs. Fink |  |
| 1998 | Home Fries | Mrs. Jackson |  |
| 1998 | Casper Meets Wendy | Gabby | DVD |
| 1998 | Tale of the Mummy | Edith Butros |  |
| 1999 | The 4th Floor | Martha Stewart |  |
| 1999 | Boltneck | Mrs. Stein |  |
| 2000 | Dreams in the Attic | Nellie |  |
| 2002 | Manna from Heaven | Detective Dubrinski |  |
טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 | Cannon | Liz Christie | Episode: "The Seventh Grave" |
| 1973 | Love, American Style | Bonnie Lee | פרק: "Love and the Mr. and Mrs. |
| 1976 | Baretta | Aggie | פרק: "Aggie" |
| 1982–1987 | Faerie Tale Theatre | מנחה/תפקידים שונים | יוצרת, מפיקה בפועל |
| 1985–1987 | Tall Tales & Legends | מנחה/תפקידים שונים | יוצרת, מפיקה בפועל |
| 1986 | The Twilight Zone | Margaret | Episode: "A Saucer of Loneliness" |
| 1989 | Nightmare Classics | יוצרת, מפיקה בפועל |  |
| 1990 | Rockin' Through the Decades | בתפקיד עצמה | ספיישל |
| 1992 | The Ray Bradbury Theatre | Leota Bean | פרק: "The Tombstone" |
| 1992–1993 | Shelley Duvall's Bedtime Stories | Host/Various roles | יוצרת, מפיקה בפועל, כותבת |
| 1994 | Mrs. Piggle-Wiggle | יוצרת, מפיקה בפועל |  |
| 1994 | פרקליטי אל איי | Margo Stanton | פרק: "Tunnel of Love" |
| 1995 | פרייז'ר | Caroline (דיבוב) | פרק: "Dark Victory" |
| 1997 | The Adventures of Shirley Holmes | Alicia Fett | פרק: "The Case of the Wannabe Witch" |
| 1997 | Adventures from the Book of Virtues | Fairy (דיבוב) | פרק: "Perseverance" |
| 1997 | מפלצות אמיתיות | Ocka (דיבוב) | פרק: "Oblina Without a Cause" |
| 1998 | מגי וינטרס | Muriel | פרק: "Dinner at Rachel's" |
| 1999 | Wishbone | Renee Lassiter | פרק: "Groomed for Greatness" |
| 1999 | The Hughleys | Mrs. Crump | פרק: "Storm o' the Century" |
דיסקוגרפיה

Hello, I'm Shelley Duvall...Merry Christmas (1991)
Hello, I'm Shelley Duvall...Sweet Dreams (1991)
פרסים ומועמדויות

| שנה | תפקיד | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | 3 Women | LAFCA Award | השחקנית הטובה ביותר | זכייה |
| 1977 | 3 Women | פסטיבל הקולנוע בקאן | השחקנית הטובה ביותר | זכייה |
| 1977 | 3 Women | NSFC Award | השחקנית הטובה ביותר | מועמדות |
| 1977 | 3 Women | NYFCC Award | השחקנית הטובה ביותר | מועמדות |
| 1978 | 3 Women | BAFTA Award | השחקנית הטובה ביותר | מועמדות |
| 1981 | הניצוץ | פרס פטל הזהב | השחקנית הגרועה ביותר |  |
| 1984 | Faerie Tale Theatre | פרס פיבודי | פרס פיבודי | זכייה |
| 1988 | Tall Tales & Legends | פרס אמי | תוכנית לילדים יוצאת מן הכלל | מועמדות |
| 1992 | Shelley Duvall's Bedtime Stories | פרס אמי | תוכנית אנימציה יוצאת מן הכלל (תוכניות בני פחות משעה) | מועמדות |
| 1998 | The Adventures of Shirley Holmes | Gemini Award | ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בתפקיד אורח בסדרה דרמטית | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Taylor, Clarke (6 בנובמבר 1977). "How Did Shelley Duvall Become a Star?". Boca Raton News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dingus, Anne (ביולי 1999). "What Part Did Shelley Duvall Beat Out Gilda Radner For?". Texas Monthly. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Season 2: Episode 21". Saturday Night Live Transcripts.
↑  "Roles that Drove Actors Over the Edge," Shelly Duvall: The Shining, http://www.looper.com/1970/roles-drove-actors-edge/ .
↑  Wilson, Earl (25 בנובמבר 1981). "It's Thumbs Up for Shelley Duvall". The Milwaukee Sentinel. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Even Cowgirls Get the Blues". IMDB.com.
↑  Nanwalt, Sasha (6 באוגוסט 1989). "Television; Shelley Duvall Tries Scaring Up A New Audience". New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Shelley Duvall – Awards". imdb.com.
↑  Kort, Michele (15 בדצמבר 1991). "Shelley Duvall Grows Up: There's a Lot of the Kid Left in the Tenacious Producer Who Put Cable on the Map and Breathed New Life into Children's TV". Los Angeles Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Armstrong, Lois (16 במרץ 1981). "Olive's Wasn't the Only 'Popeye' Love Story—Shelley Duvall Snagged a Prince Charming Too". People. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shocking Shelley Duvall interviews leads to boycott threats for Dr. Phil as former actress says: “I'm very sick”
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424100305171  PLWABN: 9810573175205606  BIBSYS: 30446  BNE: XX1295589  BnF: cb138935556 (data)  GND: 135376106  ISNI: 0000 0000 7357 6167  LCCN: n87934415  MusicBrainz: 5f3aa56e-188b-462e-8342-959f21f7052b  NDL: 00616921  NKC: xx0154549  NLA: 41898307  NLK: KAC2020M6806  NTA: 073860816  SNAC: w6c28jmn  SUDOC: 052194779  Trove: 1456594  VIAF: 42025101   WorldCat (עם VIAF): 42025101 
שלי דובאל, 2023
אופני מסלול (ספורט)

מרוץ נקודות לאופני מסלול בוולודרום בארצות הברית
סטיבן בורק, זוכה מדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג (2008), בעת אליפות בריטניה במרוץ מסלול מסוג מרדף
אופני מסלול הוא ענף ספורט בתחום מרוצי אופניים הנערך בוולודרום, זירה מיוחדת למרוצי אופני מסלול. מרוץ אופני מסלול הוא ספורט אולימפי.
היסטוריה

ספורט מרוץ אופני מסלול קיים משנת 1870 לערך. כאשר האופניים היו עוד בראשית התפתחותם הטכנולוגית, נערכו מרוצים בתוך בניינים שבהם נבנה מסלול עשוי עץ הדומה לוולודרומים המודרניים, בו שני מסלולים ישרים מקבילים המחוברים בקשתות משופעות.
אחת הסיבות לפיתוח מרוצי אופניים במסלול הייתה היכולת לשלוט על קהל הצופים, לגבות תשלום בעד הצפייה במרוץ ולהביא הכנסות למארגניו. מרוצי מסלול מוקדמים משכו לעיתים קהל של עד 2000 צופים. קיום המרוצים באולם סגור איפשר את עריכתם במשך כל עונות השנה. מרכזים ראשונים למרוצי אופני מסלול פעלו בבריטניה, בערים ברמינגהאם, שפילד, מנצ'סטר ולונדון.
השינויים המשמעותיים ביותר בתחום ספורט זה היו באופני המסלול, כאשר לאורך השנים פותחו אופניים קלים יותר ובעלי מבנה אווירודינמי שאיפשר לקבוע זמני מסלול מהירים יותר. להוציא את אולימפיאדת סטוקהולם (1912), בכל האולימפיאדות התקיימו תחרויות בתחום מרוץ אופני מסלול. מרוץ אופני מסלול לנשים הפך לראשונה לספורט אולימפי באולימפיאדת סיאול (1988).
תפיסת מיקום במרוץ

מקדם גרר אווירודינמי הוא מרכיב בולט במרוץ אופני מסלול ואופני כביש. להפחתת מקדם הגרר נבנות שלדות האופניים כשלדה אחודה מסיב פחמן, כך שתהיינה קלות ובעלות עיצוב אווירודינמי. העיצוב המסורתי של שלדת אופני מסלול הוא בפרופיל אווירודינמי.
כיוון שלמקדם הגרר חשיבות רבה בסיכויי הזכייה במרוץ, המתחרים משקיעים מאמצים מיוחדים בתכנון תנוחת הישיבה, הנקבעת על פי צורת השלדה ומיקום הכידון. הכידון באופני מסלול למרוצים ארוכים יותר דומה במבנהו לכידון הנמצא באופני כביש. אולם באופני מסלול למאוצים קצרים, תנוחת הישיבה של הרוכב קיצונית יותר מזו של מרוץ ארוך. הכידון נמצא נמוך יותר ביחס לקרקע ואילו המושב גבוה יותר וקרוב יותר לחזית האופניים. רוכבי מאוצים רבים עדיין משתמשים בכידון עשוי פלדה, ולא סיבי פחמן, כיוון שהוא קשיח ועמיד יותר. במרוצי מסלול שבהם הזמן המהיר הוא הקובע, כגון מרוץ מרדף או מרוץ נגד השעון, רוכבים רבים משתמשים בכידון, מסוג ארובר (aerobars), הדומה לזה שבשימוש למרוצים נגד השעון באופני כביש והמאפשר תנוחת זרועות קרובה יותר לפני הגוף. תנוחה זו מאפשרת תנוחת גב אופקית יותר המפחיתה את מקדם הגרר. השימוש בכידון מסוג זה מותר אך ורק במרוצי מרדף ומרוצים נגד השעון.
התפתחות מרוץ מסלול אף היא מושפעת מאוד משיקולים אווירודינמיים. אם מתחרה אחד עוקב באופן צמוד אחר מתחרה שלפניו, הוא נהנה מגרר נמוך יותר כיוון שהמחרה הקדמי דוחף את האוויר סביבו, והמתחרה שעל זנבו צריך לדחוף פחות אוויר ונהנה ממהירות זהה בפחות מאמץ. עובדה זו הובילה למספר סגנונות מרוץ המאפשרים למתחרים נבונים, או לקבוצות, לנהל את יתרון טקטי זה, לעומת סגנונות המבססים על כוח, מהירות וסיבולת.
מרכזים בולטים למרוצי מסלול

מרוצי מסלול אהודים במיוחד באירופה, במדינות בלגיה, צרפת, גרמניה ובריטניה. המרוצים משמשים לעיתים כספורט שבו עוסקים מתחרים במרוצי כביש בעונת החורף, בה מרוצי כביש לא מתקיימים בארצות אלה. גם ביפן ובאוסטרליה ספורט מרוצי המסלול פופולרי מאוד. בארצות הברית היה ספורט מרוצי המסלול בשיאו בשנות ה-30 של המאה ה-20, אז התקיים מרוץ ששת הימים במדיסון סקוור גארדן בניו יורק.
גרסאות מרוצי מסלול

מרוצי מסלול מתחלקים לשתי קטגוריות עיקריות, מאוצים ומרוצי סיבולת. מתחרים בדרך כלל מתמקדים באחת משתי הקטגוריות הללו ואינם מתחרים בקטגוריה האחרת. רוכבי אופני מסלול בדירוג הנוער מחליטים בדרך כלל באיזה קטגוריה יתמקדו בטרם עוברים להתחרות בדירוג הבוגרים.
מאוצים נמשכים בדרך כלל 3 עד 8 הקפות מסלול ועיקרם כוח מתפרץ ויכולת טקטית במשך מספר קטן של הקפות, כדי לנצח את היריב.
גרסאות מרוצי מסלול > אירועי מאוצים עיקריים

ספרינט (אנ') - מאוץ בין 2-4 מתחרים, בדרך כלל 2 מתחרים בלבד הפותחים בתחרות בנקודה אחת במסלול ומתחרים לאורך 600-1000 מטר. פתיחת התחרות בדרך כלל איטית מאוד, כשהמתחרים מנסים לתפוס עמדה עדיפה ולגרות את היריב לפתוח במאוץ.
ספרינט קבוצתי - זהו מרוץ נגד השעון ובו קבוצה של שלושה רוכבים רוכבים, כל אחד בתורו הקפה שלמה, במטרה לקבוע את הזמן המהיר ביותר של שלוש הקפות סביב הוולודרום.
קיירין - מרוץ אופניים שפותח ביפן ובו 6-9 מתחרים פותחים יחדיו מאחורי קובע קצב (בדרך כלל רוכב אופנוע) המגביר בהדרגה את הקצב ועוזב את המסלול לאחר 600-700 מטר במהירות של כ-50 קמ"ש, מאותו רגע מאיצים המתחרים עד לסיום המרוץ לאחר 2 ק"מ.
מרוץ נגד השעון - כל אחד מן המתחרים מאיץ לבדו במסלול, בדרך כלל לאורך קילומטר אחד לגברים, וחצי קילומטר לנשים. בעל הזמן המהיר ביותר, הוא המנצח.
גרסאות מרוצי מסלול > אירועי סיבולת עיקריים

מרדף אישי - תחרות בה שני מתחרים מתחילים יחדיו, ממצב עמידה, בשני קצוות נגדיים של המסלול. אורך המרוץ 4 ק"מ לגברים ו-3 ק"מ לנשים. שני המתחרים מנסים לאורך המרוץ להשיג האחד את השני.
מרדף קבוצתי - תחרות דומה למרדף אישי אלא שבכל קצה של המסלול מתחרה קבוצה של ארבעה רוכבים, המשתפים פעולה כדי לרדוף אחר הקבוצה היריבה. כיוון שהמרחק שעל הקבוצות לעבור הוא 4 ק"מ, הקבוצה המנצחת היא זו שבה חוצה הרוכב השלישי את קו הסיום ראשון, גם אם לא השיגה את הקבוצה היריבה.
מרוץ לקו הסיום - תחרות בה מספר מתחרים רוכבים זה נגד זה לאורך מרחק קבוע מראש, 15-20 ק"מ, עד לקו הסיום.
מרוץ נקודות - מרוץ למרחק ארוך (120-160 הקפות) עם מספר גדול של משתתפים על המסלול. כל 10 הקפות נערך מאוץ אשר ל-4 המסיימים הראשונים בו מוענקות נקודות. המנצח במרוץ הוא זה שצבר את מירב הנקודות.
מדיסון - מרוץ שליחים קבוצתי, לזמן קצוב מראש, הקרוי על שם המדיסון סקוור גארדן ואשר נערך במקור לאורך שישה ימים רצופים. מרוצים מודרניים נמשכים בדרך כלל 12 שעות. מטרת הקבוצה להקיף את המסלול מספר הקפות מרבי בזמן הקצוב.
אומניאום - תחרות קרב רב המורכבת משישה סוגי מרוצי מסלול: מרוץ נגד השעון, מרוץ נקודות, מרדף, הקפת ריחוף (הקפה אחת, 250 מטר, נגד השעון), מרוץ סקרץ' (כל הרוכבים מתחילים יחד באותו קו) ומרוץ הדחה (כל מספר סיבובים מתקיים ספרינט אחריו מודח המסיים אחרון). זהו מקצוע אולימפי לאולימפיאדת לונדון (2012).
תחרויות מרוץ אופני מסלול בולטות בעולם

המשחקים האולימפיים - התחרויות מתקיימות אחת לארבע שנים, במשחקי הקיץ של המשחקים האולימפיים. באולימפיאדת לונדון בשנת 2012 נערכו תחרויות מרוץ אופני מסלול בעשרה ענפים, חמישה לגברים וחמישה לנשים: ספרינט, ספרינט קבוצתי, קיירין, מרדף קבוצתי ואומניאום. התחרויות בלונדון נערכו בוולודרום אולימפי חדש.
אליפות העולם - התחרויות מתקיימות אחת לשנה בערים שונות בעולם, ומאורגנות על ידי האיגוד הבינלאומי לאופניים. באליפות נערכות תחרויות ב-19 ענפים, 10 לגברים ו-9 לנשים.
הגביע העולמי למרוצי מסלול - אירוע שנתי, המאורגן על ידי האיגוד הבינלאומי לאופניים ומורכב מתחרויות לגברים ולנשים הנערכות במספר סבבים, במדינות שונות, החל מחודש פברואר ועד נובמבר.
שיאי רכיבה

בנוסף לתחרויות קבועות של אופני מסלול, מסלולי האופניים היו אף אתר לקביעת שיאי מהירות רבים לאורך השנים. השיאים נקבעים לרכיבה למרחק קבוע מראש, או למרחק מרבי בזמן קבוע מראש. השיא המפורסם ביותר מבין אלה הוא שיא השעה, בו מנסה הרוכב לעבור מרחק מרבי בשעה אחת של רכיבה. לאורך ההיסטוריה החזיקו בשיא זה כמה מרוכבי האופניים המפורסמים ביותר, שהתמחו ברכיבה על המסלול ועל הכביש גם יחד, בהם: ז'אק אנקטיל, אדי מרקס, ומיגל אינדוראין. הניסיונות לשבירת שיאי שעה התקיימו בתחילה בווולודרומים שנודעו כמסלולים מהירים, דוגמת ולודרומו ויגורלי (Velodromo Vigorelli) במילאנו. אולם עם ההכרה ביתרון הפחתת הגרר שמקנות תחרויות באוויר דליל, בשנות ה-70, החלו ניסיונות אלה להיערך בוולודרומים הנמצאים בגובה רב, דוגמת מקסיקו סיטי. שיפורים בטכנולוגיית האופניים ושינוי תנוחת הישיבה הובילו אף הם לשיפור ניכר בשיא השעה. שיא השעה האחרון נקבע באוגוסט 2011, על ידי פרנצסקו רוסו, והוא 91.56 ק"מ, באופניים אווירודינמיות בהן הרכיבה היא בשכיבה על הגב בניגוד לכיוון הנסיעה.
הערות שוליים

↑  Laura Weislo, Jackie Tyson, Tokyo Olympics 2021: What is the team pursuit, באתר cyclingnews.com‏ 22 ביולי 2021
↑  London 2012 Olympics: track cycling guide. The Telegraph
| רכיבה על אופניים |
| --- | --- | --- |
| כללי | אופניים • אופניים חשמליים • רכיבה על אופני הרים • רכיבת כביש • אופני עיר |  |
| אמצעי תחבורה | יוממות אופניים • חוקים לרכיבה על אופניים • שליח באופניים • שירות השכרת אופניים • שירות שיתוף אופניים • טיולי אופניים • אופני משא • תחבורה פעילה |  |
| רכיבת פנאי | מרוץ אופניים • מרוץ אופני כביש • מרוץ אופני מסלול • מרוץ אופני BMX • מרוץ סייקלוקרוס • סייקלוספורטיב • פרי רייד  • רכיבה למרחקים ארוכים • רכיבת טריאל על אופני הרים • טריאתלון • מרוצי אופניים • רוכבי אופניים  • רכיבה אומנותית • ספינינג |  |
| בטיחות ותשתיות | שביל אופניים • אזורים ידידותיים לרוכבי אופניים • חניה לאופניים • בטיחות בעת רכיבה על אופניים • תשתיות אופניים • רכיבתיות • הנדסת תשתיות לאופניים • דיאטת כביש |  |
| שונות | מכונאי אופניים • שימוש מלחמתי באופניים • תחבורה בת קיימא • אספנות אופניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4143914-4  NKC: ph1242745 
החלפת מתחרים במרוץ מדיסון, מרוץ שליחים
ג'ון דייוויד קולס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 http://talkingwallpictures.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון דייוויד קולס (באנגלית: John David Coles) הוא במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
בשנת 2015 הועמד לפרס אמי עבור עבודתו כבמאי ב"בית הקלפים".
שנותיו הראשונות

בגיל 17 צילם את סרטו הראשון באורך מלא, גרסה חדשה ל-Casablanca‏ (1942). בזמן לימודיו בממכללת אמהרסט ביים קולס סרט תיעודי על מוסד הלימודים, ששודר ב-PBS. זמן קצר לאחר מכן ביים סרטים קצרים עבור Saturday Night Live של NBC ופרסומות שיווקיות ל-AT&T ופפסי קולה.
קריירה

בשנים 1983–1984 מונה כעורך של הסרטים "ראסטי ג'יימס" ו-"מועדון הכותנה". פריצתו לסצנה הקולנועית כבמאי הגיעה ב-1989, אז עלה Signs of Life לאקרנים. הוא זכה על כך בפרס המבקרים הבין־לאומי בפסטיבל הסרטים האמריקאי בדוביל שבצרפת. לאחר מכן ביים את Rising Son‏ (1990) ו-Darrow‏ (1991).
בשנות ה-90 החל לביים סדרות טלוויזיה: William Tell‏ (1987), I’ll Fly Away‏ (1991) ו-Going to Extremes‏ (1992). מאז ביים עשרות סדרות נוספות, דוגמת "הומלנד" (2015), "תחנת ברלין" (2016) ו"נובמבר 1963" (2016). קולס קיבל קרדיטים נוספים בהפקתם של "בייטס מוטל" (2014), Damages‏ (2007), "צדק פרטי" (2011), "סקס והעיר הגדולה" (1999–2002) ו"הבית הלבן" (2002–2003). הוא היה המפיק הראשי של הסדרות "אלמנטרי" (2013), "חוק וסדר: כוונה פלילית" (2012) ו"ניו אמסטדרם" (2018).
בשנת 2015 הועמד לפרס אמי עבור עבודתו כבמאי ב"בית הקלפים".
הערות שוליים

↑  "John David Coles". Television Academy (באנגלית). נבדק ב-2024-03-31.
אנדרטת קאזרן דוסין, מוזיאון ומרכז תיעוד

| --- | --- |

מבט על הקסרקטין
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, ארכיון 
 שימוש:  קסרקטין צבאי, מחנה מעבר של הנאצים
 כתובת:  Dossin military base 
 מיקום:  מכלן 
 מדינה:  בלגיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2012
 תאריך פתיחה רשמי:  2012 
 
 קואורדינטות:  51°02′03″N 4°28′43″E﻿ / ﻿51.0341°N 4.4785°E﻿ / 51.0341; 4.4785
 www.kazernedossin.eu
 he
 
קסרקטין דוסין האנדרטת קאזרן דוסין, מוזיאון ומרכז תיעוד
אנדרטת קאזרן דוסין, מוזיאון ומרכז תיעוד (באנגלית: Kazerne Dossin Memorial, Museum and Documentation Centre) הוקמו בתוך שטח מחנה המעבר מכלן שהוקם בבלגיה, בתקופת מלחמת העולם השנייה וממנו נשלחו יהודים וצוענים שנעצרו, אל מחנות ריכוז.
היסטוריה

בשנת 1756 הזמינה הקיסרית מריה תרזה מאוסטריה את בניית הקסרקטין כדי לשכן בו חיילים אוסטרים. המבנה שיקף את האדריכלות הווינאית ולא האדריכלות המקומית. בין השנים 1781 ל-1940 מילא הקסרקטין תפקיד צבאי טהור: עד 1914 המבנה היה מחסן של כמה גדודים, בהמשך הפך למחסן נשק ומשנת 1918 היה מחסן לגדוד אחר. ב-1936 קיבל הקסרקטין את שמו של מפקד גדוד במלחמת העולם הראשונה: לוטננט-גנרל אמיל דה דוסין דה סנט ז'ורז' (Émile Dossin de Saint-Georges; 1854-1936), בלגי תושב לייז', גיבור מלחמה בקרב על האיזר.
בין יולי 1942 לספטמבר 1944, שימש מחנה מכלן כמחנה לאיסוף וגירוש נאצי, בו רוכזו 25,274 יהודים ו-354 רומנים והועברו למחנות אושוויץ-בירקנאו ולמחנות ריכוז נוספים. כשני שלישים נרצחו מיד עם הגעתם למחנות הריכוז ועם סיום שואת יהודי בלגיה, שרדו מהם רק 1,395. הנאצים בחרו במקום בשל קרבתו למסילת רכבת והיות המבנה סגור.
מיד לאחר מלחמת העולם השנייה שימש המקום כבית מעצר למשתפי פעולה בלגים. בסוף 1948 הפך הצבא הבלגי את הקסרקטין לבית ספר צבאי. ב-30 במאי 1948 הוצמד לוח הנצחה בחזית המבנה לזכר הגירושים שבוצעו ממנו. ביוני 1950 נוסד במקום מרכז הדרכה של משרד האוצר.
מאז 1956 נערך במקום טקס שנתי להנצחת הקורבנות היהודים.
במרץ 1975 עזבו משרדי הממשלה את המבנה והוא הוזנח עד כי עיריית מכלן שקלה להרוס אותו, אך עקב מחאות, הוא הוכנס לרשימת הבניינים המוגנים. ב-1977 הועברה הבעלות על המתחם מהמדינה לעיריית מכלן וב-1980 הוא שופץ והפך למתחם דירות.
ב-7 במאי 1995 נחנך בטקס חגיגי המוזיאון JMDV (באנגלית: Jewish Museum of Deportation and Resistance) על ידי המלך אלברט השני וב-11 בנובמבר 1995 הוא נפתח לקהל הרחב. יושב הראש של המוזיאון היה נתן רמט (Natan Ramet) שהיה בעצמו ניצול שואה שגורש מדוסין.
החל משנת 2001 פיתחה הממשלה הפלמית תוכניות לבניין חדש וגדול יותר שיכיל את תערוכת קבע, אך מאחר לא ניתן היה לרכוש את כל המתחם, הוחלט לבנות מעבר לכביש בניין חדש.
ב-4 בספטמבר 2012 המוזיאון נחנך בנוכחות ראש הממשלה הפלמית קריס פיטרס (Kris Peeters ) וראש עיריית מכלן בארט סומרס (Bart Somers). ב-27 בינואר 2020נפתח למבקרים כל מרכז הזיכרון ומאז מבקרים בו מעל 75,000 מבקרים מדי שנה.
המוזיאון

המוזיאון עוסק במספר היבטים של הפתרון הסופי בבלגיה ובאירופה:
עליית הימין הקיצוני בבלגיה ומחוצה לה בשנות ה-30 של המאה העשרים,
המדיניות האנטישמית שנכפתה בבלגיה, על ידי גרמניה הנאצית,
ההתנגדות הבלגית והסתרת ילדים יהודים,
גירוש יהודי בלגיה.
בשנת 2001 החליטה ממשלת פלמית להרחיב את האתר על ידי הקמת מתחם מוזיאונים חדש מול הקסרקטין, שנפתח בספטמבר 2012 בשמו הנוכחי.
ביקורת

בנובמבר 2019 התפטר המנכ"ל כריסטוף בוש (Christoph Busch) כיוון שלדעתו, ההנהלה התמקדה יותר מדי בהיבט הזיכרון לשואה ולא מספיק בתיעוד הפרות זכויות האדם הנוכחיות. במרץ 2020 התפטרו מחצית מ-18 חברי המועצה המדעית המייעצת במחאה על התערבות של המרכז בפוליטיקה הנוכחית של ישראל.
הערות שוליים

1 2  History, Kazerne Dossin (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  EHRI - Kazerne Dossin: Memoriaal, Museum en Onderzoekscentrum over Holocaust en Mensenrechten / Kazerne Dossin: Mémorial, Musée et Centre de Recherche sur la Shoah et les Droits Humains, portal.ehri-project.eu
↑  JTA, Belgian Holocaust museum to host award ceremony for anti-Israel activist, www.timesofisrael.com (באנגלית)
בניין המוזיאון ומרכז התיעוד החדש של קאזרן דוסין
תל יצחק

| --- | --- |
 במרכז התמונה קיבוץ תל יצחק, בחלקה העליון כביש 553 ומעליו בית הקברות, מתחת לכביש מכון משואה והבניין הגדול, הלבן, מימין, בית הדפוס של עיתון הארץ. הגגות האדומים בצד שמאל בית האבות "אחוזת פולג".תצלום אוויר, יוני 2018
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חוף השרון
גובה ממוצע: ‎30 מטר
תאריך ייסוד: 1938
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,005 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) קיבוץ תל יצחק(למפת נתניה רגילה) קיבוץ תל יצחק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קיבוץ תל יצחק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קיבוץ תל יצחק  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council) באדום - תל יצחק בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

מכון משואה בתל יצחק
פסל לזכר גד מנלה ליד "בית גדי"
תֵּל יִצְחָק הוא קיבוץ במישור החוף מדרום-מזרח לעיר נתניה וליד יובל של נחל פולג, בתחום המועצה האזורית חוף השרון. כיום מונה אוכלוסיית הקיבוץ כ-300 חברים וילדים. בנוסף עליהם חיים ביישוב כמה מאות קשישים המתגוררים באחוזת פולג, בית אבות כפרי הצמוד לקיבוץ. סך כל החברים, הילדים והקשישים נכון לשנת 2016 כ-1,031 איש.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם ביולי 1938 כיישוב חומה ומגדל על ידי עולים מגליציה שבפולין שהשתייכו לפלג "הנוער הציוני ב'" של ברית הציונים הכלליים, הפלג שלא השתייך להסתדרות. ההתיישבות בשרון הביאה לסופם את נדודי המייסדים. היישוב תל יצחק נקרא על שמו של יצחק שטייגר שהיה ממנהיגי תנועת הנוער הציוני בגליציה. בדצמבר 1943 עבר הקיבוץ לתנועת "העובד הציוני", הפלג השני של ברית הציונים הכלליים שהשתייך להסתדרות.
מראשיתו התמודד היישוב עם המצב הביטחוני הרעוע במהלך המרד הערבי הגדול. בנובמבר 1938 נרצחה אחת מחברות המקום על ידי מחבלים, בעת שהביאה אוכל לשומרים בעמדות.
במשך השנים הצטרפו אליו גרעינים מתנועת "הנוער הציוני" בעיקר ממדינות דרום אמריקה: ארגנטינה, אורוגוואי, צ'ילה, קולומביה, פרגואי, ברזיל ועוד.
בשנת 1949 הוקם בקרבת הקיבוץ כפר הנוער נווה הדסה, אותו הקימו וניהלו במשך שנים רבות כמה מחברי הקיבוץ. תלמידי נווה הדסה הגרים בתנאי פנימייה, עבדו בעבר בענפי הקיבוץ.
בכניסה לתל יצחק, פועל מאז שנת 1997, "גרפופרינט" - בית הדפוס של קבוצת "הארץ".
מקורות הכנסה

לקיבוץ יש ענפי חקלאות, כמו פרדסים לפירות הדר ואחרים. גידולי שדה משתנים בהתאם לעונות השנה. מפעל דבק, מפעל צעצועים, סופרמרקט, ובית אבות היוו מקורות הכנסה, כעת, מתוך העסקים הללו, קיימים רק הסופרמרקט ובית האבות, מקור ההכנסה המרכזי של הקיבוץ הוא הסופרמרקט, כיום, הוא הפך לרשת המונה חמישה סניפים: בתל יצחק, בבית יצחק, בבצרה, בבני ציון ובשכונת אגמים שבנתניה. זהו קיבוץ מופרט ורבים עובדים מחוץ לקיבוץ.
מכון משואה

בתל יצחק הוקם מכון משואה לזכר השואה והגבורה, ולזכר חברי תנועת הנוער הציוני שנספו בה. המכון כולל מרכז ללימודי השואה, מוזיאון היסטורי וכן את ארכיון הנוער הציוני. המכון עורך בכל שנה טקס בהשתתפות נציגי ממשלה ואמנים ידועי שם.
בית גדי

בנוסף קיים בקיבוץ בית התרבות "בית גדי", לזכר גד מנלה, בן הקיבוץ שנהרג במרדף אחר מחבלים בבקעת הירדן. סמוך לכניסה לבית התרבות הוקם פסל לזכרו של גד מנלה, הנראה עוצר בידיו ובגופו את הפולשים מן המזרח, מעשה ידיו של נתן רפופורט. הפסל נקרא "ארגמן" ומוקדש לסרן גד מנלה ואל"ם אריק רגב שנפלו באותו קרב ב-26 ביולי 1968 בבקעת הירדן. ארגמן הוא הלחם של שני השמות.
התערוכה הבינלאומית אגרומשוב

בשנת 1992 התקיימה תערוכת אגרומשוב בקיבוץ תל-יצחק, שעברה בשנת 1993 לקיבוץ געש ומשם לגני התערוכה בתל אביב.[דרושה הבהרה]
סיפורת

אוריאל זוהר, הענקים וילדי השמש, רומן משנת 1998 בהוצאת גוונים ובו מופיעה דמותו הדמיונית של הקיבוץ, בשם "גדניה", שבו מהדהד שמו של סרן גד מנלה, ככל הנראה. 333 עמודים.
אוריאל זוהר, "אהבתך מתבוננת בי מאחורי הגדר", סיפורים קצרים (גם על תל יצחק). הוצאת אחוה, חיפה, 167 עמודים, 2013.
שמעון בארי, "אחד מכם", רומן בהוצאת גוונים תל אביב, 253 עמודים, 2016. כל החלק הראשון של הרומן הוא על קיבוץ תל-יצחק והשם של הקיבוץ מופיע בו מספר פעמים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מענייני השעה, דבר, 29 ביולי 1938
↑  תל יצחק ושרשים ל"העובד הציוני", דבר, 23 בדצמבר 1943
↑  הדסה רושואלד, דבר, 6 בנובמבר 1938
↑  ראה באתר קבוצת הארץ
↑  ביניהם גם בני הקיבוץ המפורסמים.
↑  ראה ההסבר בערך: ארגמן (מושב).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007478057305171  VIAF: 6569150943161226760007   WorldCat (עם VIAF): 6569150943161226760007