stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי רם
ביוגרפיה

צבי רם נולד בתל אביב, בנם של ציפורה והעיתונאי אלימלך רם. בילדותו השתתף בסרט "שמונה בעקבות אחד" (1964). סיים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1979 במסלול עתודה אקדמית. לאחר סטאז' במרכז הרפואי שיבא שירת בצה"ל כרופא עד 1985. התמחה בנוירוכירורגיה במרכז הרפואי שיבא וקיבל תואר מומחה ב-1991. בשנים 1991–1994 שהה בהשתלמות בארצות הברית ושימש כרופא בכיר במחלקה לנוירוכירורגיה במכונים הלאומיים לבריאות (NIH). בשנים 1994–2003 היה רופא בכיר במחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי שיבא (מ-1999 – סגן מנהל המחלקה). משנת 2003 ואילך משמש כמנהל המערך הנוירוכירורגי במרכז הרפואי תל אביב.
משמש כמרצה לנוירוכירורגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב מאז 1995. בשנת 2000 הועלה לדרגת פרופסור חבר וב-2011 היה לפרופסור מן המניין.
רם פרסם כ-200 מאמרים בכתבי עת רפואיים. הוא חבר בארגונים רפואיים מקצועיים בישראל, בארצות הברית ובאירופה ומכהן במערכות של מספר כתבי עת רפואיים.
רם שימש כיועץ לחברת הסיגריות Juul.
ב-17 בדצמבר 2013 בעקבות כתבת תחקיר בתוכנית הטלוויזיה "עובדה" בערוץ 2, הודיע מנהל בית חולים איכילוב, פרופ' גבי ברבש, כי בכוונתו לפתוח בהליכי השעיה נגד רם לאחר שתועד דורש עשרות אלפי שקלים עבור טיפול ב"תיירי מרפא" אולם מאז לא נפתחו כל תהליכי השעיה נגדו והוא המשיך בתפקידו כמנהל המערך הנוירוכירורגי באיכילוב. בעקבות חקירה שנמשכה שנתיים ביחידת להב 433, במרץ 2016 המליצה המשטרה להעמיד את צבי רם לדין באשמת שוחד. באפריל 2019 החליטה פרקליטות מחוז תל אביב לסגור את התיק נגדו.
ביוגרפיה > משפחתו

רם נשוי לרופאה ואב לשתי בנות, מתגורר ברמת גן. אחיו, חגי רם, הוא פרופסור במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון.
הערות שוליים

↑   רוני לינדר, לוביסטים בחלוק: לא תאמינו מי שוכבים על הגדר בשביל חברות הסיגריות, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2019
↑  ירון קלנר, מנכ"ל איכילוב: נפתח בהליכי השעיית הרופאים שביקשו כסף, באתר ynet, 17 בדצמבר 2013
↑  אלי סניור, המשטרה ממליצה: להעמיד לדין רופאים באיכילוב בגין שוחד, באתר ynet, 22 במרץ 2016
↑  אלה לוי-וינריב, ‏פרשת תיירות המרפא: נסגר התיק נגד 3 הרופאים המנתחים מאיכילוב, באתר גלובס, 10 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409887305171  LCCN: n2019180730  SUDOC: 087535777  VIAF: 39652800   WorldCat (עם VIAF): 39652800
צריבת אובייקט

צריבת שופר על רקע לבן...
... והצבתו על רקע שמיים כחולים לצרכים אמנותיים.
בעיצוב גרפי ועיבוד גרפי, צריבת אובייקט הוא מונח המתייחס לעיבוד תמונה בו אובייקט ראשי בתמונה, לרוב הנושא המרכזי, נחתך ומבודד מהתמונה. את אותו אובייקט ניתן להציב על רקע שקוף או לבן, ואחר כך על כל רקע שהוא.
לעיבוד שכזה יש מגוון שימושים ומטרות. להלן חלק מהם:
תמונות מוצר וקטלוג בהן המוצר מוצג על רקע לבן. לצורך כך נעשה לעיתים גם שימוש באוהל תאורה בעת הצילום עצמו.
פוטומונטז' - השתלת האובייקט על רקע אחר שצולם בנפרד.
יצירת אייקונים, לוגואים וסמלילים.
יצירת מאגר תמונות של אובייקטים ונושאים רבים לשימוש עתידי ביצירות גרפיות.
אמנות.
צריבת האובייקט נעשה לרוב באמצעות תוכנת עריכת תמונה, כגון אדובי פוטושופ. ישנן מספר דרכים לבצע צריבה:
באמצעות כלי עט הבחירה (pen tool) - המשתמש בונה ידנית מסלול של נקודות סביב האובייקט ואז יוצר מסכה של האובייקט הנבחר. דרך זו דורשת עבודה ידנית וזמן, אך נותנת את התוצאה הטובה ביותר.
באמצעות כלי בחירה מהירה - המשתמש מסמן את האובייקט ויוצר מסכה שלו. דרך זו מהירה למדי אך מפיקה בדרך כלל תוצאות פחות טובות ולא טובה לאובייקטים מסובכים או אובייקטים שגווניהם דומים לצבעי הרקע.
באמצעות כלי "בחירת אובייקט" המבוסס על בינה מלאכותית - כלי מתקדם אך כבד חישובית שיודע לסמן את גבולות האובייקט הנבחר על סמך למידת מכונה. זהו הכלי המהיר ביותר שבו צריך הכי פחות מאמץ, אך הוא עלול לפספס לעיתים ואז יש לבצע במסכה תיקונים ידניים.
את האובייקט הצרוב ניתן לשמור במספר פורמטים:
פורמט של תוכנת עריכת התמונה בה בוצע העיבוד: פורמט זה שומר את כל המידע ומאפשר עיבוד נוסף או עיבוד חוזר, חסרונו הוא שהוא קריא רק על ידי התוכנה עצמה ולא על ידי תוכנות אחרות (כגון מעבד תמלילים או דפדפן אינטרנט).
פורמט JPEG: מכווץ טוב מאוד את התמונה וקריא כמעט על ידי כל התוכנות הנפוצות (כולל דפדפני אינטרנט, יישומי Microsoft Office ועוד), חסרונו: אי-אפשר לשמור רקע שקוף (מתקבל במקום רקע לבן).
פורמט PNG: מכווץ טוב את התמונה וקריא על ידי תוכנות רבות, שומר על רקע שקוף.
פורמט GIF: מכווץ טוב את התמונה וקריא על ידי תוכנות רבות, שומר על רקע שקוף, מוחלף בהדרגה על ידי פורמט PNG.
דוגמאות לצריבת אובייקטים
צריבת אובייקט (חרב דו-ידנית) על רקע שקוף, שמור כ-PNG
צריבת אובייקט (רובה צלפים M24 SWS) על רקע לבן, שמור כ-JPEG
פרנץ הלטאי

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1861 סנטש, הונגריה
 פטירה:  11 באוגוסט 1913 (בגיל 52) באד אישל, אוסטריה
 שם לידה:  Hoffer Ferenc 
 מדינה:  הונגריה
 השכלה:  אוניברסיטת בודפשט  אוניברסיטת לייפציג
 מקצוע:  עורך דין, כלכלן, עיתונאי ופוליטיקאי
 תפקיד:  ראש עיריית בודפשט
 תואר:  ד"ר
 
פרנץ הלטאי (1861-1913) (בהונגרית: Heltai Ferenc) היה ראש עיר, עורך דין, כלכלן, עיתונאי ופוליטיקאי יהודי הונגרי. נודע בעיקר בשל היותו ראש העיר של בודפשט.
ביוגרפיה

פרנץ הלטאי נולד בסנטש שבהונגריה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית).
את השכלתו רכש באוניברסיטאות בבודפשט ובלייפציג.
בשנת 1884, כאשר היה בן 23, כתב הלטאי מאמר אשר הציע עריכה מחודשת של החוק התעשייתי בהונגריה. מאמר זה זיכה אותו בפרס האקדמיה ההונגרית לאמנויות ולמדעים, והשראה לאומית מעוררת השראה. כתוצאה מכך הוא גם נבחר לחבר בוועידת הכלכלה של האקדמיה.
בשנים 1886-1887 ערך את העיתון של הוועדה, "הסקירה הכלכלית" (בהונגרית: "Nemzetgazdasági Szemle").
הוא נעשה עורך כלכלי בכתבי העת "Ellenőr" ו-"Magyar Nemzet" ולאחר מכן שימש כעורך ראשי בעיתון התחבורה "Vasúti es Közlekedési Közlöny".
בשנת 1891, הלטאי התמנה לחבר במועצת העיר של בודפשט, ולאחר מכן חבר בוועדת העבודות הציבוריות.
הוא סייע בארגון מחדש מוחלט של הממשל המחוזי של בודפשט.
בשנים 1896-1913 כיהן הלטאי בבית הנבחרים של הונגריה. הוא שיחק תפקיד חשוב בעלייה במצב הכלכלי של הונגריה כאחראי על כמה תשתיות ציבוריות ומחוקק.
הוא פרסם מאמרים רבים בנושא הכלכלה ואף הציג מספר הצעות מטעם ועדות פרלמנטריות כלכליות ופיננסיות.
בשנת 1913 התפטר הלטאי מחברותו בבית הנבחרים כאשר נבחר להיות ראש העיר של בודפשט. הקיסר פרנץ יוזף מינה אותו אז להיות חבר באולם העליון.
הלטאי נפטר בבאד אישל שבאוסטריה בשנת 1913.
הערות שוליים

↑  Dr. Ferenc Heltai (Hoffer), geni_family_tree (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1105763528  VIAF: 8146825548507632630   WorldCat (עם VIAF): 8146825548507632630
צריבה תלת-ממדית של זכוכית בלייזר

דוגמאות לצריבה של זכוכית בלייזר
צריבה תלת-ממדית של זכוכית בלייזר הוא תהליך שמטרתו יצירה של צורה תלת־ממדית כלשהי בתוך גוש זכוכית לצורכי נוי או בתעשייה. תהליך הצריבה מבוצע באמצעות קרן לייזר בהספק גבוה (הנפוץ ביותר הוא לייזר המבוסס על גז פחמן דו-חמצני באורך גל של סביב 10 מיקרון) שממוקדת על ידי מערך עדשות לנקודה מיקרוסקופית מסוימת בזכוכית, הלייזר מחמם את הנקודה וגורם לשינוי במבנה החומר, כך שנשאר סימן. אוסף הנקודות (לפעמים אף מיליוני נקודות - תלוי ברזולוציה הרצויה) מקבל צורה של עצם תלת-ממדי. כל נקודה שנצרבה מחזירה את קרני האור בזוויות שונות, וכך האובייקט נראה תלת-ממדי מכל זווית שמביטים בו. העצמים עצמם נראים כאילו הם צפים בזכוכית או בבדולח. השימוש בבדולח נפוץ בתעשיית חפצי הנוי.
עיצוב הצורה נעשה על ידי תוכנת מחשב ששולטת על מיקום מיקוד קרן הלייזר. החברות שמייצרות חפצים אלו משתמשות במחשבים עתירי ביצועים.
ראו גם

גרפיקת תלת-ממד
חיתוך בלייזר
פרנץ החמישי, דוכס מודנה

פרנץ החמישי, דוכס מודנה (1 ביוני 1819 – 20 בנובמבר 1875), היה דוכס מודנה בין השנים 1846–1859, ולאחר מכן הודח משלטונו במהלך איחוד איטליה.
ביוגרפיה

פרנץ נולד ב-1 ביוני 1819 במודנה, לפרנץ הרביעי, דוכס מודנה ולמריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה. בשנת 1836 קיבל פרנץ תואר אביר מסדר גיזת הזהב, ובשנת 1839 קיבל את צלב האביר הגדול של מסדר האריה ההולנדי.
בשנת 1840 מתה אמו מריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה, ופרנץ הפך לטוען לכתר הבריטי, אך כמו שאר המונרכים היעקוביטים מאז מותו של הנרי בנדיקט סטיוארט, לא ניסה לפעול כדי להשיגו.
ב-30 במרץ 1842 התחתן פרנץ עם אדלגונדה, נסיכת בוואריה, בתם של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אולם נולדה להם רק בת אחת בשנת 1848 - אנה ביאטריקס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, והיא מתה בגיל שנה.
בשנת 1846 מת אביו פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ופרנץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1847 מתה מארי לואיז, דוכסית פארמה, ופרנץ ירש ממנה את אזור גואסטלה. במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1848, נאלץ פרנץ לברוח מהדוכסות, והוא חזר אליה רק שנה לאחר מכן בסיוע אוסטרי. בשנת 1855 הקים פרנץ את מסדר נשר אסטה, והעמיד את עצמו כריבון המסדר.
בשנת 1859 פלשו צבאות צרפת וסרדיניה לדוכסות, כחלק ממלחמת אוסטריה-סרדיניה, ופרנץ ברח בעקבות זאת לווינה. ב-18 במרץ 1860 הודיע ויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה, על צירוף דוכסות מודנה לממלכת סרדיניה, כחלק מאיחוד איטליה.
לאחר הדחתו משלטונו חי פרנץ בעיקר באוסטריה, אולם מדי פעם היה שוהה באחוזתו בבוואריה, ובשנת 1864 אף ערך טיול במזרח התיכון. ב-20 בנובמבר 1875 מת פרנץ בווינה, והוריש את תאריו ונחלותיו לדודנו פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה.
פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין

פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין (גרמנית: Franz I. von Liechtenstein,‏ 28 באוגוסט 1853 – 25 ביולי 1938), היה נסיך ליכטנשטיין בשנים 1929–1938.
ביוגרפיה

פרנץ נולד ב-28 באוגוסט 1853 בטירת ליכטנשטיין, על יד וינה, לאלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ולפרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, בתם של פרנץ דה פאולה קינסקי, רוזן וצ'יניץ וטטאו ותרזה, רוזנת ורבנה ופרוידנטל. בין השנים 1894–1899, שימש פרנץ כשגריר האימפריה האוסטרו-הונגרית בסנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית.
בשנת 1929 מת אחיו יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין ללא ילדים, ופרנץ עלה לשלטון במקומו. פרנץ המשיך במדיניות הכלכלית של אחיו, על אף שגם הוא לא התגורר בתחומי הנסיכות.
בשנת 1914, פגש פרנץ בקרן הסיוע לחיילים את אליזבת פון גוטמן, אולם אחיו יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין, לא אישר את מערכת היחסים הזו. לאחר עלותו לשלטון, התחתן פרנץ ב-22 ביולי 1929 עם אליזבת בווינה, אך לא נולדו להם ילדים.
בני הזוג היו הנסיך והנסיכה הראשונים של ליכטנשטיין שיצרו קשר ישיר עם הציבור על ידי ייצוג פעיל. כנסיכה הרבתה אליזבת להשתתף בטקסים רשמיים, ביקרה במוסדות ואת העניים, והפכה לפופולרית למדי. אליזבת ייסדה את הארגון ליכטנשטיין-יוגנד, ארגון לבני נוער שעדיין קיים. למרות זאת, היא זוהתה על ידי הנאצים המקומיים כחלק ממה שכונה על ידם 'הבעיה היהודית'. אף על פי שבליכטנשטיין לא הייתה מפלגה נאצית רשמית, תנועת אהדה לנאציזם התבשלה במשך שנים במפלגת האיחוד הלאומי בליכטנשטיין.
במרץ 1938, בסמוך לסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, ויתר פרנץ בן ה-84 על קבלת ההחלטות לטובת נכד אחותו פרנץ יוזף בן ה-31, וב-25 ביולי אותה שנה מת פרנץ בוואלטיצה, צ'כוסלובקיה, ונכד אחותו פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו.
צרטיים

| צרטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חכאים
תת־סדרה:: Ceratioidei
משפחה:: צרטיים
שם מדעי
 Ceratiidae

צרטיים (שם מדעי: Ceratiidae) היא משפחת דגי מצולות מסדרת החכאים. הם מכונים שדי ים על שם הזיז העליון שלהם הבולט מעל מצחם, המשמש כחכה ומשתמש בנהורנות.
חכאים אלה הם מהנפוצים שבבני סדרתם באוקיינוסים השונים. הם מצויים בכל האוקיינוסים עד האזור שסביב אנטארקטיקה וחיים בעומקים גדולים בהם אין אור שמש. הם צדים דגים ויצורי ים אחרים באמצעות פיתיון החכה שמעל מצחם ובולעים את הטרף בשאיבה לתוך פיותיהם הרחבים.
לחכאים ממשפחה זו יש דו-צורתיות זוויגית קיצונית מאוד: הנקבה מגיעה לפעמים לאורך של 1.5 מטר אך הזכר מגיע לאורך של 14 ס"מ בלבד והוא בעל פה קטן דמוי-מקור וחסר שיניים. בעונת הרבייה הזכר מוצא נקבה גדולה, נושך עם מקורו את עורה ומוצץ ממנה דם, תוך כדי שהיא שוחה באוקיינוסים והזכר מתרבה איתה, עד לגוויעתו. בכך הזכר מצרף את עצמו לחלוטין למחזור הרבייה של הנקבה[דרושה הבהרה]. בני המשפחה הם היצורים היחידים המשמשים ככימרות במהלך ההתפתחות התקינה של חייהם.
מיון

משפחה צרטיים (Ceratiidae )
סוג Ceratias
מין Ceratias holboelli
מין Ceratias tentaculatus
מין Ceratias uranoscopus
סוג ומין יחיד Cryptopsaras couesii
צומת הדואר

| --- | --- |
 מיקום:  מערב בנימין
 כבישים במעגל תנועה:    כביש 463   כביש 455   כביש 4566
  (למפת גוש דן מוגדלת) צומת הדואר(למפת גוש דן רגילה) צומת הדואר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת הדואר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת הדואר he
 
צומת הדואר הוא צומת מרכזי במערב בנימין, בין הכפרים ראס כרכר וח'רבתא בני חרית, והיישובים טלמון, דולב, נריה ונעלה. הצומת מחבר בין כביש 463, כביש 455 וכביש 4556. הצומת בנוי כיום כמעגל תנועה.
מקור השם "צומת הדואר" הוא בימי ראשית ההתיישבות היהודית החדשה באזור בשנת 1977. רכב הדואר היה מגיע אל צומת זה וממתין לחבירה של ליווי צבאי. באותם ימים שלפני האינטרנט, רכב הדואר היה ערוץ תקשורת משמעותי מאד בעידן ביישובים המבודדים באזור. תחילה ליישובים שעל כביש 465 (נווה צוף, בית אריה, עטרת, נחליאל) ומאוחר יותר ליישובים שעל כביש 463 (דולב וטלמון). בתקופה זו לא היה כביש עוקף שמחבר בין שני גושי התיישבות אלה (כיום - כביש 450). לכל אורך שנות ה"אינתיפאדה" הראשונה, כאשר הסכנה בדרכים הייתה גדולה, רכב הדואר היה מגיע יום יום עד לצומת זה, שם חיכה לליווי צבאי שייקח אותו אל היישובים בדרכים הפתלתלות והמסוכנות. מעטים מאד היו הנהגים הישראלים שנסעו בכבישים אלה, אך הצוות המסור של הדואר נסע שם מדי יום לאורך כל השנים הקשות. מאז נשתמר בפי כל יושבי האזור שם הצומת כ"צומת הדואר".
בעקבות פיגועים רבים באזור הוקמה סמוך לצומת חסימה המונעת מעבר רכבים של תושבים פלסטינים בין כביש 446 לכביש 463. המחסום הוסר בנובמבר 2010 בעקבות עתירה לבג"ץ בעניין.
בצומת מתרחשים לעיתים אירועים של יידוי אבנים והשלכת בקבוקי תבערה לעבר רכבים ישראליים - לרוב ללא נפגעים, אך לעיתים נגרם נזק.
הערות שוליים

↑  .בג"ץ 7505/10 - ראש מועצת הכפר חרבתא ואח' נ' המפקד הצבאי לאזור הגדה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'יצ'רי א טריה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת פסטה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  גרגרי חומוס, פסטה 
 
צ'ִיצֶ'רִי אֶ טְרִיָה (באיטלקית: Ciceri e tria) היא מנת פסטה שמקורה באזור חצי האי סלנטו. מכינים אותה עם פסטה וחמצה כמרכיבים עיקריים, והמנה כוללת גם פסטה מטוגנת. היא תוארה כ"מנה קלאסית וסמלית של המטבח הסלנטני" וכמנה מיוחדת של פוליה.
אטימולוגיה

Ciceri פירושו "חמצה" בלטינית (קרוב לוודאי ביטאו את המילה "קיקרי" בניגוד ל"צ'יצ'רי" באיטלקית. המילה Tria ל"פסטה" או נודל, מקורה כנראה מהמילה הערבית إطرية - איטריה, בדומה לעברית שגם היא השאילה ככל הנראה מילה זו מהערבית. פירוש טריה היא ממש "פסטה" בניב של ג'נובה.  טריה אם כן הוא השם לפסטה מקומית בצורת סרט, הרבה פחות מוכרת מ"אוריקייטה" (אוזניים קטנות) או קאוואטלי (חלולים קטנים), אך אהובה באותה מידה על ידי אנשי פוליה. הטריה עשויה מקמח סולת ומים, טריה מתורגם לעיתים קרובות כ"טליאטלה", אבל הם למעשה שונים לגמרי.
מרכיבים והכנה

פסטה וחמצה הם המרכיבים העיקריים בצ'יצ'רי א טריה. גרסאות מסוימות של המנה עשויות להכיל כמות משמעותית של ציר, שאותו ניתן לאכול באמצעות כף. חלק מהפסטה (משליש עד חצי) מטוגן בשמן כחלק מהכנתה, והשאר מבושל. השימוש בפסטה מטוגנת בוצע במקור, כדי ליצור איכות או תחושת בשר בפה במנה, בתקופות של מחסור בבשר. הפסטה המטוגנת עשויה גם להוסיף פריכות למנה. גרסאות בפוליה עשויות לכלול את הרתחת החמצה על אש נמוכה בזמן הכנת הפסטה הטרייה. חמצה מיובשת/לא מבושלת ניתן להשרות במים יום אחד לפני הכנת המנה. מרכיבים נוספים עשויים לכלול בצל, גזר, סלרי ושום. אפשר לתבל בפלפל שחור. המנה תוארה כבעלת טעם דמוי בייקון. אפשר להגישה כתוספת למנה עם לחם או אורז.
ביבליוגרפיה

Aggarwal, Uma (2013). America's Favorite Recipes, Part II: The Melting Pot Cuisine. iUniverse. ISBN 978-1475977868.
Anderson, Burton. The Foods of Italy: An endless adventure in taste (5th ed.). Italian Trade Commission.
Gade, H. W. (2003). The Digital Pasta Book 1 / Italian pasta. Vol. 1. NORDISC Music & Text. ISBN 8788619478.
Taylor, John Martin (2013). The Fearless Frying Cookbook. Workman Publishing Company. ISBN 978-0761172000.
Zanini De Vita, Oretta (2009). Encyclopedia of Pasta. University of California Press. p. 302. ISBN 978-0520944718.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Aggarwal 2013, pp. 136-137.
↑  Anderson, p. 61.
1 2 3 4 5 6  Taylor 2013, pp. 108-110.
↑  Lane, Edward William. Arabic-English Lexicon.
1 2  Gade 2003, pp. 128-129.
↑  Aggarwal 2013, pp. 136--137.
צבי רזי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בפברואר 1941 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  12 באוקטובר 2016 (בגיל 75) 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ברמינגהאם 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חקר ההיסטוריה של ימי הביניים באנגליה והדמוגרפיה בימי הביניים
 
צבי רזי (1941 - 12 באוקטובר 2016) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, מומחה להיסטוריה של ימי הביניים באנגליה והדמוגרפיה בימי הביניים. "היה אחד מחשובי חוקרי ימה"ב בעולם. מחקריו פורצי הדרך על חברת האיכרים האנגלית שינו דפוסי מחשבה והשפיעו על דורות של חוקרים", לדברי פרופ' אביעד קליינברג.[דרוש מקור]
ביוגרפיה

צבי רזי נולד בשנת 1941 בתל אביב, בן לעדה, שעלתה מפולין, ולמאיר, עורך דין שעלה מאוקראינה. למד בבית הספר "הכרמל" ובתיכון עירוני ה', והיה חבר ב"תנועה המאוחדת", במסגרתה להכשרה בקיבוץ משמר דוד. התגייס לנח"ל המוצנח ובמלחמת ששת הימים שירת במילואים בסיירת של חטיבת ירושלים, בפיקודו של יוסי לנגוצקי.
למד לתואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1970 קיבל באוניברסיטה זו תואר שני בהיסטוריה, על עבודה שכותרתה "נסיכות הגליל במאה הי"ב", שנכתבה בהנחייתו של פרופ' יהושע פראוור.
בשנת 1976 סיים את עבודת הדוקטור תחת הכותרת "The peasant families and landholding in Halesowen, 1270-1400" באוניברסיטת ברמינגהאם בהנחיית פרופ' רודני הילטון. היסטוריונים של ימי הביניים באנגליה לא יכלו להשתמש ברישומי כנסייה כדי להגיע למסקנות דמוגרפיות מכוון שאלה זמינים רק החל מהמאה ה-16. רזי עשה במחקרו שימוש ברישומי של בית המשפט המחוזי (Manor court) כדי לנסות ללמוד על חיי האיכרים במחוז האנגלי היילזוון (Halesowen).
בשנת 1976 הצטרף לסגל החוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
לימד גם במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
נפטר ב-12 באוקטובר 2016 ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
פעילות פוליטית

עמיתו של רזי בחוג להיסטוריה, פרופ' אביעד קליינברג, תיאר:
"באותם ימים רחוקים היה החוג להיסטוריה כללית כולו "שמאלני" (אצלי בחוג, נהג יעבץ {פרופ' צבי יעבץ} לומר, יש כל הספקטרום הפוליטי—מהעבודה שמאלה), אבל השמאלנות של רזי הייתה אחרת. רזי הפגין כל שבוע עם הסטודנטים בגילמן, רץ לשטחים, השמיע את דעותיו בקולי קולות, לא כ"פרופסור" המנתח את "המצב" באזמל מנתחים, תוך ציטוט גדולי עולם והבאת אנלוגיות היסטוריות, אלא כ"סתם" בן אדם שעוול מוציא אותו מדעתו. בין משבי הצדקנות שנשבו בקמפוס, רזי היה משב רוח רענן".
מספריו

Medieval society and the manor court, Zvi Razi, Richard Michael Smith, Oxford Press, 1996
Life, marriage, and death in a medieval parish: economy, society, and demography in Halesowen, 1270-1400, Cambridge University Press, 1980.
הערות שוליים

↑  פרופ' צבי רזי ז"ל, באתר "אבלים"
↑  צבי רזי: עוד משהו, בבלוג של אביעד קליינברג, 18 באוקטובר 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599014705171  BIBSYS: 90056376  BnF: cb12971620z (data)  ISNI: 0000 0001 1598 6579  LCCN: n79150948  LNB: 000010448  NTA: 068173709  SUDOC: 032756771  VcBA: 495/175042  VIAF: 14903380   WorldCat (עם VIAF): 14903380
קבר יריחו

ממצאי קבר יריחו מוצגים במוזיאון הבריטי
"קבר יריחו" (באנגלית: Jericho Tomb) הוא כינויו של קבר כנעני המתוארך לבין השנים 1800-1700 לפנה"ס, שהתגלה בקרבת העיר יריחו. כיום, מוצג הקבר במוזיאון הבריטי בלונדון.
הקבר התגלה בחפירה ארכאולוגית שנערכה בשנת 1952 בראשות קתלין קניון, מטעם בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים, חשפה מספר קברים בעלי מאפיינים משותפים ובהם שימוש במדפי סלע חצובים ובחללי קבורה תת-קרקעיים. בתקופת הברונזה התיכונה שימש הקבר בשימוש משני לקבורה של שבעה אנשים. בקבר, כמו בקברים נוספים מן האזור, נשמרו פריטים אורגניים ובהם שולחן עץ בגובה של 42 ס"מ וברוחב של 142.8 ס"מ, המעיד על איכות אמנותית גבוהה של היוצר.
הערות שוליים

↑  ראו: Wooden table from a tomb,  באתר המוזיאון הבריטי (באנגלית)
פריים

ערך זה עוסק במשפחה של מעלי גירה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
| פריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גרה
משפחה:: פריים
שם מדעי
 Bovidae ‏גריי, 1821

גדי של יעל נובי במצפה רמון
פָּרִיִּים (שם מדעי: Bovidae; מכונים גם נבובי קרניים) הם משפחה של מעלי גירה בסדרת מכפילי פרסה.
המשפחה מונה 137 מינים ו-45 סוגים. זוהי משפחה מגוונת ביותר, הנפוצה באפריקה, במרבית אירופה ובמרבית אסיה ובאמריקה הצפונית. המגוון הצורני של משפחה זו ניכר בעיקר באפריקה. ניתן למצוא את בני המשפחה במגוון אזורי מחיה: בטונדרה הארקטית, בהרים, באזורים טרופיים וסוב-טרופיים, במדבריות, בסוואנות ובאדמות עשב. במשפחה זו מינים רבים שעברו תהליך של ביות, וכעת משמשים לצרכים רבים במשק האדם.
מאפיינים

לפריים גובה כתפיים שנע בין 25 סנטימטר לשני מטרים. המשקל נע בין שלושה ל-1,300 קילוגרם. למינים מסוימים רגליים ארוכות ודקות, בעוד שלאחרים רגליים עבות ומגושמות. הפריים הם בעלי קרניים בקדמת המצח. סממן זה מאפיין בעיקר את הזכרים ומקצת מהנקבות. הקרניים קיימות בשלל צורות וגדלים: ארוכות, מחודדות, קצרות, ספירליות, מעוקלות, מסולסלות וישרות. הקרניים עשויות מחומר גרמי קבוע עטוף בשכבת קרטין. הקרניים משמשות בעיקר לאינטראקציה חברתית בעדר כגון סמל מעמד, חיזור, התגוששויות בין זכרים וכו'.
הפריים הם פרסתנים (בעלי פרסות) מכפילי פרסה. כלומר חסרה להם האצבע הראשונה, האצבעות השנייה והחמישית קטנות ביותר ועיקר משקל הגוף הוא על האצבע השלישית והרביעית שהתאחו לצורת עצם יחידה. מהיותם מעלי גירה, קיבתם בעלת ארבעה חדרים, ומעכלת תאית באמצעות תסיסה בקטריאלית.
מינים מסוימים במשפחה זו חיים ביחידאות ואילו אחרים מתקבצים בעדרים גדולים ביותר, בעלי מבנה חברתי מורכב (על פי רוב היררכיה). כולם אוכלי עשב (על אף שמינים אחדים יאכלו בשר בעיתות הצורך), אך נבדלים זה מזה בסוגי הצמחייה אותם אוכלים ובצורות ההשגה של מזון זה.
תיעוד המאובנים מתחיל בתחילת המיוקן. המינים השוכנים באמריקה הצפונית, הגיעו ליבשת זו מצפון אסיה דרך מצר ברינג, שבעידן הקרח האחרון (בתקופת הפליסטוקן) קפא ונהיה לגשר יבשתי שחיבר בין היבשות. ההתנהלות במזג האוויר הקר ביותר, מסבירה את התאמתם של המינים הצפון-אמריקאים לטמפרטורות נמוכות.
הפריים ניצודים על ידי האדם עבור בשרם ועורותיהם, וכן כספורט (ראשיהם עטורי הקרניים מהווים פוחלצים מרשימים לתצוגה). מספר מיני פריים בויתו ומשמשים לחקלאות כחיות משק. הבולטים והנפוצים שבהם הם בקר הבית (פרות לבשר ולחלב), כבש הבית ועז הבית.
מיני פריים מסוימים, לרוב כאלה שאינם נכללים בקטגוריות "בקר", "עיזים" או "כבשים", מוגדרים כאנטילופות.
הגדול בפריים הוא הגאור שמשקלו 1,500 קילוגרם (3,300 ליברות) ואורכו 250–330 ס"מ. עם זאת, פרטים גדולים במיוחד של בקר הבית מגיעים לגודל דומה. הקטנה בפריים היא אנטילופה מלכותית שמשקלה 3 ק"ג ואורכה 25–30 ס"מ.
מיון הפריים

תת-משפחת פרים (Bovinae)
תת-משפחת יעלים (Caprinae)
תת-משפחת ראמים (Hippotraginae)
תת-משפחת בובאלים (Alcelaphinae)
תת-משפחת אימפלים (Aepycerotinae) בה מין יחיד אימפלה (Aepyceros melampus)
תת-משפחת צביונים (Cephalophinae)
תת-משפחת צבאיים (Antilopinae)
תת-משפחת צבאי סוף (Reduncinae)
תת-משפחת פלינים (Peleinae) בה מין יחיד אנטילופה איילית (Pelea capreolus)
תת-משפחת פאנטולופים (Pantholopinae) בה מין יחיד אנטילופה טיבטית (Pantholops hodgsonii)
גודל

להלן טבלה ובה חמשת הפריים הגדולים ביותר וממדיהם:
| דירוג | שם מדעי | שם עברי | תת-משפחה ושבט | משקל ממוצע | משקל מרבי | אורך | גובה בכתפיים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Bos gaurus | גאור | פרים (שבט הבקר) | 850–1250 ק"ג | 1250–1500 ק"ג | 250–330 ס"מ | 142–220 ס"מ | בעל החיים הגדול ביותר במשפחה. כמה מתת-מיניו בויתו. |
| 2 | Bubalus arnee | תאו אסייתי | פרים (שבט הבקר) | 700–1200 ק"ג | 1200 ק"ג | 240–300 ס"מ | 150–190 ס"מ | אחד מבעלי החיים המסוכנים ביותר ביבשת אסיה. ממנו בוית תאו המים |
| 3 | Bison bison | ביזון אמריקאי | פרים (שבט הבקר) | 730–1179 ק"ג | 1270–1724 ק"ג | 350 ס"מ | 186–201 ס"מ | ביזון היערות גדול יותר מביזון המישורים. הפרט הגדול ביותר שנמדד בטבע שקל 1270 ק"ג, אך פרט שגודל בשבי הגיע למשקל של 1724 ק"ג. |
| 4 | Bos taurus | בקר הבית (פר) | פרים (שבט הבקר) | 750–1000 ק"ג | 1500–1740 ק"ג | 190–250 ס"מ | 120–180 ס"מ | בעל חיים מבוית, מספר גזעים ובהם פרטים שהואבסו הגיעו למשקל של מעל לטון וחצי. |
| 5 | Bos mutus | יאק הבר | פרים (שבט הבקר) | 305–1000 ק"ג | כ-1000 ק"ג | 250–330 ס"מ | 160–220 ס"מ | מצוי בסכנת הכחדה בטבע. ממנו בוית יאק הבית. |
גלריה

יאק הבית
בקר הבית - פרה לחלב
דישון מקראי
יעל נובי
קודו גמלוני
צבי ג'ירפי
תאו אפריקני
גדי של יעל איברי
פוקו
אימפלה
בובאל איילי
איילנד מצוי
גנו כחול
צביון נטאל
כבש המושק
צבי גראנט
ראם ביסה
קודו ההרים
קובוס המים
עז מבריגה (יעל הבורג)
יעל האלפים
ביזון אמריקאי