stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייב פלד
הערות שוליים

1 2  גתית פנקס, ‏הרמת מסך: לא בריטי, לא אמריקני, ולא ישראלי, באתר גלובס, 18 בספטמבר 2005
↑  אפי לנדאו, ‏החזון של אלון, ההחמצה של נטוויז'ן, באתר גלובס, 27 בפברואר 2000
↑  שלומית לן, ‏מיוחד: עוזיה גליל, אחד מאבות ההיי-טק הישראלי, מדבר, באתר גלובס, 9 במרץ 2013
↑  אפי לנדאו, ‏מרדוק ייסד את ניוז דאטהקום עם פרופ' שמיר ומכון וייצמן, באתר גלובס, 30 באפריל 1997
↑  זה גול!, באתר גלובס, 26 במרץ 2001
↑  איי אונליין, מניות NDS מקבוצת ניוז קורפ עלו  ב-% 40 בוול סטריט, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 1999
↑  גיא הדס, אייב פלד, נשיא NDS, מכר בספטמבר מניות ב-4 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 30 באוקטובר 2000
↑  יורם גביזון, מרדוק ופרמירה יפרסמו הצעת רכש ל-NDS בפרמיה של 20%, באתר הארץ, 29 ביוני 2008
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏רכישת NDS הושלמה - והחברה הפכה לפרטית, באתר גלובס, 5 בפברואר 2009
↑  יוסי הטוני, ‏עסקת ענק: סיסקו תרכוש את NDS הישראלית לשעבר תמורת 5 מיליארד דולרים, באתר "אנשים ומחשבים", 15 במרץ 2012
↑  שמוליק שלח, ‏בכיר בסיסקו על רכישת NDS: "אין תוכניות לשינויים כאן", באתר גלובס, 15 במרץ 2012
↑  יוסי הטוני, ‏פרמירה רוכשת חזרה מסיסקו את NDS במיליארד ד' – חמישית משמכרה, באתר "אנשים ומחשבים", 1 במאי 2018
↑   אלירן רובין, המיזוג הגדול נכשל: סיסקו מוכרת את NDS בחזרה לקרן פרמירה, באתר TheMarker‏, 1 במאי 2018
↑  יניב הלפרין, ‏סינמדיה הירושלמית, שהתנתקה מסיסקו, ממנה שני סמנכ"לים חדשים, באתר "אנשים ומחשבים", 11 במרץ 2019
אונה-סאנה

קנטון אונה-סאנה (בבוסנית: Unsko-sanski kanton; בקרואטית: Unsko-sanska županija; בסרבית קירילית: Унско-сански кантон) הוא אחד מעשרת הקנטונים של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה, אשר מהווה חלק מבוסניה והרצגובינה. הקנטון ממוקם בצפון מערב המדינה וקרוי על שם הנהרות אונה וסאנה. הקנטון גובל ברפובליקה סרפסקה ממזרח, בקנטון 10 בדרום מזרח ובקרואטיה בדרום, במערב ובצפון.
ערים

בקנטון ישנן 8 ערים: ביחאץ' (עיר הבירה), בוסנסקה קרופה, בוסנסקי פטרובק, בוז'ים, קזין, קלוז', סאנסקי מוסט ווליקה קלדושה.
דמוגרפיה > 1991

בשנת 1991, בקנטון חיו כ-330,479 תושבים, כולל:
241,511 (73.08%) בוסניאקים
67,351 (20.38%) סרבים
8,766 (2.653%) קרואטים
12,851 (3.887%) אחרים
דמוגרפיה > 2013

בשנת 2013, בקנטון חיו כ-273,261 תושבים, כולל:
246,012 (90.02%) בוסניאקים
8,452 (3.09%) סרבים
5,073 (1.85%) קרואטים
13,724 (5.04%) אחרים
ראו גם

הקנטונים של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה
הערות שוליים

↑  http://www.popis2013.ba/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 095a5583-40f3-4ee7-9fc8-404195823369
אודזרחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  גאורגיה 
 קואורדינטות:  41°45′09″N 42°49′55″E﻿ / ﻿41.7525°N 42.831944444444°E﻿ / 41.7525; 42.831944444444
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור אודזרחה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור אודזרחה
 
אוֹדזרְחֶה (בגאורגית: ოძრხე או ოძრახე, אוֹדזרַחֶה) הייתה עיר-מבצר היסטורית במסחתי (כיום סאמצחה-ג'אוואחתי), שבדרום גאורגיהבאזור העיירה אַבָּסְתּוּמָאנִי (אנ') שבנפת אדיגני, על הגדה הימנית של נהר האוֹצְחִיסְצְקָאלִי (ოცხისწყლი). המבצר ישב על רכס סלעי גבוה שהשקיף על הדרך העוברת בין אודזרחה לנהר קוּרְצְחָנָה (גאו').
על פי המסורת הגאורגית העיר הוקמה על ידי גיבור מיתולוגי בשם אודזרחוס מבניו של כרתלוס ונקראה על שמו. חורבות הביצורים עיר המבצר עדיין נמצאות על תילן.
למרות שברור, דור אחר דור, כי ההיסטוריה של שושלת בגרטיוני התחילה רק מהמאה השמינית, טען ההיסטוריון גאורגי, סיריל טואומנוף (אנ'), כי שורשיו של הענף הגאורגי הראשון של הבגרטים מגיעים עד למאה השנייה, כאשר הם נזכרים כשליטי נסיכות אודזרחה. הענף האוזדרחי של הבגרטיונים, ידוע ברשומות הגאורגיות מימי הביניים כ"ביבריטיאנים", ומגיע עד למאה החמישית, תקופת שלטונו של וחטנג גורגסלי. "ביבריטיאנים" אלה אינם יכולים להחשב כאבות הקדמונים של הבגרטים.
אודזרחה נזכרת עוד בשנת 885, כאשר הנסיך מבית בגרטיוני מטאו-קלארג'תי, נאסרה, בא לתבוע את ירושתו בראש צבא שניתן לו על ידי גיסו בגרט הראשון, מלך אבחזיה (אנ'). הוא הצליח לכבוש את המבצרים אודזרחה, ג'וואריסציחה (גאו') ולומסיאנתה (ლომსიანთა), אבל לאחר מכן הובס על ידי הכוחות המאוחדים של קרובי משפחתו, אשוט הראשון מארמניה (אנ') ואדרנסה (אנ'). נאסרה נהרג באספינדזה בשנת 888.
הערות שוליים

↑  סיריל טואומנוף (אנ'), "חקר ההיסטוריה של קווקז הנוצרית", p. 316, cited in: Rapp (2003), p. 145
↑  Rapp (2003), pp. 218, 249
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא יישובים בגאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אימידקלופריד

| --- | --- |
 
 כתיב כימי:  C₉H₁₀ClN₅O₂ 
 מספר CAS:  138261-41-3
 
אִימִידַקְלוֹפְּרִיד (אנגלית: Imidacloprid) הוא קוטל חרקים סיסטמי אשר פועל כרעלן עצבי ושייך לקבוצת כימיקלים בשם ניאוניקוטינואידים אשר פועלים על מערכת העצבים של חרקים, עם רעילות נמוכה מאוד ליונקים.
החומר הכימי מפריע לשידור גירויים במערכת העצבים של החרקים. על ידי חסימת קולטנים ניקוטיניים, אימידקלופריד מונע מהמוליך העצבי אצטילכולין להעביר דחפים בין העצבים, וכתוצאה מכך גורם לשיתוק החרק שסופו מוות. לחומר השפעה הן במגע והן דרך מערכת העיכול. אימידקלופריד נקשר חזק יותר לקולטנים של חרקים מאשר של יונקים ולכן רעיל הרבה יותר לחרקים.
נמכר בין השאר תחת השם המסחרי "קונפידור".
איזאק קרבצ'בסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1934 (בן 89) סאו פאולו, ברזיל 
 מוקד פעילות:  ברזיל 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  פורטוגזית, רוסית, גרמנית, איטלקית 
 www.karabtchevsky.com
 
איזאק קָרָבְּצֶ'בְסְקי (Isaac Karabtchevsky; נולד ב-27 בדצמבר 1934 בסאו פאולו, ברזיל) הוא מנצח ברזילאי ממוצא יהודי-רוסי. למד מוזיקה וניצוח בגרמניה, אצל וולפנגג פורטנר, פייר בולז וקרל אויטר.
קרבצ'בסקי ניצח על התזמורת הסימפונית של ברזיל בריו דה ז'ניירו משנת 1969 עד 1996. בשנים 1988 עד 1994 היה המנצח הראשי של תזמורת אמני הצליל בווינה. בין 1995 ל-2001 כיהן כמנהל מוזיקלי של תיאטרון לה פניצ'ה בוונציה. מאז 2003, קרבצ'בסקי הוא מנהל האמנות של התזמורת הסימפונית של פורטו אלגרה, פורטו אלגרה. הוא כיהן כמנהל המוזיקלי של התזמורת הלאומית של פיי דה לה לואר בננט ואנז'ה משנת 2004 עד 2009.
אוכף ורשץ

ערך זה עוסק במעבר הרים באיי שטלנד הדרומיים, הסמוכים לאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°58′13″S 62°30′31″W﻿ / ﻿62.9703°S 62.5086°W﻿ / -62.9703; -62.5086
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאוכף ורשץ(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהאוכף ורשץ(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאוכף ורשץ(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאוכף ורשץ
 
אוכף ורשץ (באנגלית: Varshets Saddle; בבולגרית: седловина Вършец) הוא אוכף (מעבר הרים) מכוסה קרח ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהו של האוכף 1,430 מטרים מעל פני הים.
האוכף מקשר בין פסגת אנטים, המצויה דרומית - דרום-מערבית לאוכף, לבין פסגת סלאטינה שממזרח לאוכף.
הפסגה מתנשאת מעל קרחון צ'ופרנה שמצפון-מערב לה, ומעל קרחון קריוודול שמדרום ומדרום-מזרח לה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הפסגה נקראת על שם העיירה ורשץ שבצפון-מערב בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
↑  בגאזט האנטארקטי המשווה SCAR נכתב בטעות כי המיפוי בוצע בשנת 2008.
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
מבט על חופו הדרומי של האי סמית', ממצר אוסמר
אהרן פרץ (רופא)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1910 
 פטירה:  1989 (בגיל 79 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 
אהרן פרץ (באנגלית: Aharon Peretz; שמו הקודם: פֶּרְציקוביץ או פרציקוביץ', Pertsikovich/‏ Pertsikovitz‏; 2 בינואר 1910 – 11 באפריל 1989) היה גינקולוג, ומייסד ומנהל מחלקת הנשים והיולדות בבית החולים רמב"ם בחיפה. למד בגימנסיה הריאלית ובאוניברסיטה הליטאית בקובנה. התמחה בגינקולוגיה בבית החולים היהודי "ביקור חולים" בעיר. בשנים 1941–1944 היה כלוא בגטו קובנה, שם היה מראשי המחלקה הגיניקולוגית בבית החולים של הגטו. עם חיסול הגטו הועבר לשטוטהוף ואחר כך לדכאו. ב-1961 העיד במשפט אייכמן.
קורות חיים

אהרן פרציקוביץ (לימים פרץ) נולד ב-2 בינואר 1910 בעיירה הליטאית בוטרימוניס שבפלך וילנה, האימפריה הרוסית (כיום במחוז אליטוס שבליטא), בן לבצלאל ורוזה (לבית רומנוב) פרציקוביץ. למד בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה ועם סיום לימודיו ב-1927 החל ללמוד רפואה באוניברסיטה הליטאית בעיר, בה הוכתר בתואר דוקטור ב-1933. עד לפלישת גרמניה הנאצית לליטא עסק ברפואה והתמחה בגינקולוגיה בבית החולים היהודי "ביקור חולים" בקובנה.
באוגוסט 1941 נכלא יחד עם אשתו רעיה (רופאת שיניים במקצועה) ובנו היחיד אליק (שהיה אז בן 6) בגטו קובנה שם עבד כפועל כפייה וניהל מחלקה גינקולוגית גם יחד, אך עיקר זמנו הקדיש למתן עזרה רפואית לנשים בהיריון. ביולי 1942 קבעו הרשויות הנאציות בפקודה שפורסמה ברחבי הגטו כי מחודש ספטמבר כל אישה הרה בגטו שלא תפסיק את הריונה – מות תומת ואתה פרי בטנה וכך גם כל מי שיסייע בהיריון ובלידה. ואולם היו נשים אמיצות שלא קיבלו את רוע הגזירה ושתחושת האימהות אצלן גברה על סכנת המוות, התמרדו והמשיכו בהיריון בתנאי מחתרת ובסבל נוראי. נשים אלו היו מזעיקות את ד"ר פרץ כשהחמירו חבלי ההיריון או כאשר צירי לידה סיכנו את חייהן. באותן שעות גורליות הוא עמד לצידן תוך הזדהות נפשית עם סבלן ותוך סיכון חייו.
עם חיסול הגטו בקיץ 1944 הועבר יחד עם אשתו למחנה הריכוז שטוטהוף ולאחר כמה ימים הפרידו ביניהם. הוא הועבר ממחנה למחנה והגיע למחנה הריכוז דכאו, שם שירת במקצועו כמו בגטו. באפריל 1945 שוחרר מדכאו על ידי הצבא האמריקאי. בנו שהוצא בסתר מן הגטו בתקופה שלאחר "האקציה של הילדים" (שנערכה בסוף מרץ 1944) ונמסר לחסותה של אישה ליטאית, שוחרר על ידי הרוסים. ואילו אשתו שוחררה על ידי האנגלים לאחר טלטולים במחנות שונים ובאוניה בוערת בלב ים.
מיד עם תום המלחמה חיפש אחר אשתו ובנו הקטין אך משנאמר לו כי בנו יצא לדרכו עם שאר יתומי מלחמה לארץ ישראל, מיהר בעקבותיו ועלה ארצה בספטמבר 1945 רק כדי לגלות לאכזבתו כי הקדים את בנו. בנו אליק עלה ארצה באוקטובר 1945 מרומניה באנייה "פנסילבניה" במסגרת עליית הנוער בקבוצה של אלף יתומים, מבלי לדעת שאביו מצפה לו. באפריל 1946 הגיעה גם אשתו רעיה.
בתקופת מלחמת העצמאות שימש קצין רפואה. ב-1949 הועבר לבית החולים הממשלתי בחיפה (לימים רמב"ם) שם ייסד את מחלקת הנשים וגינקולוגיה ומונה כמנהלה. כיהן כפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה.
בשנת 1961 העיד במשפט אייכמן על האקציות בגטו קובנה בהן הושמדו יהודי ליטא ובכלל זה האקציה ב-28 באוקטובר 1941 בה לקחו ביום אחד 10,000 איש לפורט התשיעי ו"האקציה של הילדים" בסוף מרץ 1944 בה נקרעו כ-1,300 ילדים מהוריהם (במטרה לפנות את הגטו מהילדים) באכזריות רבה ונלקחו להשמדה. כך תיאר ד"ר פרץ את "אקציית הילדים":
”הם השליכו את הילדים לתוך המשאית. האמהות זעקו נואשות. אחת מהן צעקה בפניו של גרמני אחד: "החזר לי את ילדיי!" "כמה הם ילדייך?", שאל איש הס.ס. "שלושה", השיבה האישה. "טוב, נחזיר לך אחד", אמר איש הס.ס. האישה עלתה על המכונית, שלושת ילדיה הקטנים הרימו את ראשיהם. כל אחד מהם רצה, כמובן, לחזור אל אימו. אבל היא לא הייתה מסוגלת להחליט איזה מהם תיקח עימה. לאחר רגעים ארוכים חזרה בידיים ריקות.”
פרסם כ-70 עבודות בתחום הגינקולוגיה ומיילדות. זכה בתעודת כבוד ומדליה מטעם הפקולטה לרפואה בחיפה ובתעודת כבוד מאיגוד הגינקולוגים בישראל.
פרופ' אהרן פרץ נפטר בחיפה ב-11 באפריל 1989 ונטמן במתחם בתי הקברות בכפר סמיר שבעיר.
בנו ד"ר אליק בצלאל פרץ הוא גינקולוג.
פרסומיו

דעם גורל אנטקעגן: רשימות פון א דאקטאר, חיפה: [חמו"ל], 1952 (ביידיש) ['אל מול הגורל: רשימותיו של רופא'; ספר זיכרונותיו מגטו קובנה].
במחנות לא בכו: רשימותיו של רופא, הוצאת מסדה, תש"ך - 1960.
שלושה שהגיעו, משרד הביטחון: הוצאת קצין חינוך ראשי, ענף השכלה, 1971.
דער וועג צוריק, תל אביב: פארלאג י. ל. פרץ, 1971 (ביידיש) (תורגם גם לגרמנית) ["הדרך בחזרה"].
לאחר מותו:
'במחנות לא בכו', בתוך: גדעון רפאל בן-מיכאל (עורך), ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה גיליון מס' 28 ו-29: יהדות קובנה בשואה וגיא ההריגה "הפורט התשיעי" (אלול תשס"ט, ספטמבר 2009), עמ' 45–58.
'עדותו של ד"ר אהרון פרץ במשפט אייכמן', בתוך: גדעון רפאל בן-מיכאל (עורך), ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה גיליון מס' 28 ו-29: יהדות קובנה בשואה וגיא ההריגה "הפורט התשיעי" (אלול תשס"ט, ספטמבר 2009), עמ' 35–45.
עדות אהרון פרץ (מתוך אני מאשים - מאגר עדויות ממשפט אייכמן), באתר סנונית.
Testimony at trial of Adolf Eichmann (אורכב 14.11.2013 בארכיון Wayback Machine), session 28, The Nizkor Project website;
Eichmann Trial -- Sessions 27 and 28 -- Testimonies of F. Masia, M. Dworzecki, A. Kovner, A. Peretz (video) - Steven Spielberg Film and Video Archive, United States Holocaust Memorial Museum website.
פרסומיו > פרסומים מקצועיים (מבחר)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

א.ת. 'אהרן פרץ (פרציקוביץ)', בתוך: אברהם תורי (עורך), תרומת יהודים מליטא לבניין הארץ ומדינת ישראל, תל אביב, אפריל 1988, עמ' 29–30.
הערות שוליים

↑  בית החולים של הגטו היה ממוקם תחילה ב"גטו הקטן" אך לאחר שהנאצים העלו אותו על יושביו באש (התינוקות והאחיות נשלחו לפורט התשיעי), הפך הטיפול בחולים ב"גטו הגדול" לקשה ביותר (הניתוחים נעשו במטבח ובצפיפות איומה) עד לפתיחתו של בית החולים במקום החדש. כל זאת, על רקע האקציות והרציחות הבלתי פוסקות.
↑  מידע על הגזירה החדשה בגטו קובנה נאסף "מתוך פרוטוקול ישיבת היודנראט על התמודדות רופאי גטו שבלי עם גזירת הלידות", באתר יד ושם, מרכז המידע אודות השואה. הנאצים בגטו קובנה נתנו אישור ללדת רק לנשים בחודש השמיני והתשיעי להריונן.
↑  אליק עלה ארצה תחת זהות בדויה אליק ברגר. בעת האקציות בגטו קובנה הסתתר בבונקר מתחת לאדמה. הוריו חיפשו מקום מסתור עבורו מחוץ לגטו ואביו הצליח ליצור קשר עם האומנת של אליק שהסכימה לתת לו מחסה בביתה. הוא הוסתר שם במשך כשבועיים ולאחר מכן עברו לבית אחיה בכפר לא הרחק מקובנה. אליק בהיר העיניים דיבר ליטאית רהוטה ועל כן לא עורר את חשדם של המקומיים. האומנת טיפלה בו ודאגה לו כמו אמא והוא נשאר בכפר עד שהצבא האדום שחרר את האזור באוגוסט 1944. לאליק הגיעו ידיעות מוטעות שאמו נפטרה בגטו ואביו נרצח בדכאו. בראשית שנת 1945 התארגנה קבוצת יהודים כדי לברוח מליטא ואליק צויד במסמכים מזויפים על שם אליק ברגר ויצא למסע שנמשך כעשרה חודשים עד להגעתו לנמל חיפה: מקובנה לווילנה, גרודנו, ורשה, צ'כיה, הונגריה ובוקרשט שם הועבר למעון של עליית הנוער. בזכרונותיו תיאר אליק את הגעתו ארצה ופגישתו עם אביו כך: "פתאום התקרבה לאנייה שלנו סירת מנוע, וקול גדול הכריז ברמקול: 'אליק ברגר, להגיע לסיפון'. מהסירה עלה לסיפון... אבא שלי. הוא בקושי הכיר אותי. שנה וחצי לא התראינו. התחבקנו. הייתי בהלם. שאלתי אותו ביידיש: 'אבא, איפה אמא?', הוא ענה לי: 'אמא חיה.'" לפרטים ראו: "מזוודה עשויה עץ דק ובה בגדים של ילד (אליק-בצלאל פרץ)" באתר ארכיון בית לוחמי הגטאות.
↑  ראו את עדותו של ד"ר פרץ: 'עדותו של ד"ר אהרון פרץ במשפט אייכמן', בתוך: גדעון רפאל בן-מיכאל (עורך), ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה גיליון מס' 28 ו-29: יהדות קובנה בשואה וגיא ההריגה "הפורט התשיעי" (אלול תשס"ט, ספטמבר 2009), עמ' 45-35.
↑  הברירה הטראגית: איזה ילד להציל?, מעריב, 13 באפריל 1980.
↑  אהרן פרץ באתר חברה קדישא חיפה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309213205171  GND: 119154633  ISNI: 0000 0000 7861 7810  LCCN: no98115265  VIAF: 263429747   WorldCat (עם VIAF): 263429747 
בוגרי הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה בשנת 1927: אהרן פרציקוביץ' (פרץ) יושב ראשון מימין לשמאל
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אימיאסלאוויה

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  נצרות
 תאריך ייסוד:  1907
 מייסד:  אילריון
 ארגונים ופעילות
 אזורי פעילות:  רוסיה
 
הנזיר אילריון
אלכסנדר בולטוביץ'
אִימְיָאסְלָאװִיֶה (רוסית Имяславие, בתרגום מילולי: "הערצת השם"), או אִימְיָאבּוֹזִ'יֶה (Имябожие, "האלהת השם" - כינוי גנאי בפי המתנגדים), הוא זרם נוצרי אורתודוקסי שהחל להתפתח ברוסיה ב-1907 אך נאסר מכוח צו כנסייתי ב-1912. האימיאסלאוויה טענה כי שמו של האל הוא ישות אלוהית, וכן כי הזכרת השם מנכיחה את האל. תומכי האימיאסלאוויה טענו כי שורשיה נעוצים בתקופת אבות הנצרות, ולזרם עדיין יש תומכים גם בהווה בקרב הכנסייה הרוסית האורתודוקסית האוטונומית שפרשה מהכנסייה האורתודוקסית הרוסית ובקרב אחרים. מתנגדיה טוענים כי הוא מנוגד לעקרונות הנצרות הקתולית והאורתודוקסית.
האימיאסלאוויה נזכרה לראשונה במאה ה-20 בספרו של הנזיר אילריון "על הרי הקווקז" (На горах Кавказа) בו טען, על סמך ניסיונו מתפילה, כי שם האל הוא האל עצמו ויכול לחולל ניסים. הספר הפך לפופולרי מאוד בקרב נזירים רבים במדינה הנזירית בהר אתוס בצפון יוון, אשר הביאו כתמיכה לרעיון את גישתו של אפלטון כי שמו של כל עצם קדם לו, ומכך הסיקו כי שמו של האל קדם לבריאה ועל כן הוא האל עצמו. נזירים אחרים בהר אתוס השוו את האימיאסלוויה לפאנתאיזם וטענו כי עובר לבריאה, האל לא נזקק לשם כלל ועיקר. ב-1912 אסר הסינוד הקדוש על הפצת ספרו של אילריון ברוסיה, וגם פטריארך קונסטנטינופול שתמך בו בעבר התבטא נגדו.
מנזר איו פדלאימונוס בהר אתוס
בחודש יוני 1913 החמירה המחלוקת בין שתי קבוצות נזירים במנזר איו פדלאימונוס הרוסי בהר אתוס על רקע שאלת התמיכה באימיאסלוויה. סכסוך על רקע בחירתו של נזיר שתמך באימיאסלאוויה כראש המנזר הוביל לתלונה בשגרירות רוסיה ביוון, וממשלת רוסיה הזדרזה ושלחה צי קטן של אוניות אל המנזר שהביא עמו את הארכיבישוף של העיר וולוגדה מלווה בכוח צבאי. הארכיבישוף ניסה לשכנע את תומכי האימיאסלאוויה לחזור בהם מאמונתם אך לשווא, וב-31 ביולי 1913 התקיפו החיילים הרוסים את המנזר, ונהגו באלימות בתושביו למרות שאלה לא גילו התנגדות של ממש. 4 נזירים נהרגו באירוע, 48 נפצעו, ו-840 נזירים נעצרו ונלקחו לאודסה. יתר הנזירים במנזר חתמו על הצהרה לפיה הם מתנערים מהאימיאסלאוויה. רק שמונה נזירים הורשו לשוב למנזר והיתר הוגלו או נאסרו.
עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, בפברואר 1914 התקבלו מספר תומכי אימיאסלוויה בחמימות על ידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה, ובמאי 1914 החליט הארכיבישוף המטרופוליטני של מוסקבה לאפשר לתומכי הזרם להשתתף בטקסים ובתפילות הכנסייה ללא צורך בבקשת מחילה. החלטה דומה התקבלה גם על ידי הארכיבישוף המטרופוליטני של קייב. ב-10 במאי 1914 החליט הסינוד הקדוש כי תומכי האימיאסלבייה יוכלו להמשיך ולשמש בתפקידיהם בכנסייה, אם כי הטפה לעקרונות הזרם נותרה אסורה. התפתחות נוספת לטובתה של האימיאסלוויה חלה כאשר הותר לאלכסנדר בולטוביץ' (Александр Булатович), מנהיג התנועה, לשמש ככומר צבאי במלחמת העולם הראשונה.
אולם באוקטובר 1918 ביטל הסינוד הקדוש של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית את ההחלטה המתירה לאימיאסלאבים להיות חלק מהכנסייה, אלא אם כן יבקשו מחילה, ובינואר 1919 ניתק בולטוביץ' את קשריו עם הממסד הדתי האורתודוקסי ברוסיה. הכומר אילריון מת ב-1916, בולטוביץ' מת ב-1919, וזרם האימיאסלוויה דעך.
אוסטריה באירוויזיון 2019

אוסטריה השתתפה באירוויזיון 2019 שהתקיים במאי 2019 בתל אביב בישראל. הזמרת פאנדה נבחרה לייצג את אוסטריה בתחרות עם השיר "Limits".
לפני האירוויזיון > בחירת השיר והנציג

ב-29 בינואר 2019 נבחרה הזמרת פאנדה בבחירה פנימית לייצג את אוסטריה בתחרות. ב-8 במרץ 2019 נבחר השיר "Limits" לייצג את אוסטריה בתחרות.
באירוויזיון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
באירוויזיון > בחצי הגמר

אוסטריה השתתפה בחצי הראשון של חצי הגמר השני של התחרות. אוסטריה הופיעה בסדר 1–9 על הבמה.
ראו גם

אוסטריה באירוויזיון
אירוויזיון 2019
אימין

המבנה הכימי הכללי של אימינים. אותיות ה-R השונות מייצגות כל קבוצה שהיא
אימינים (באנגלית ביחיד: Imine) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
כל האימינים מכילים קבוצה פונקציונלית הקרויה על שמם, קבוצת אימין (או אימינו): C=N. הקבוצה מורכבת מאטום פחמן הקשור בקשר קוולנטי כפול לאטום חנקן. לאטום החנקן קשורה קבוצה נוספת כלשהי, ולאטום הפחמן שתי קבוצות. כש-R3 (ראו איור) אינו אטום מימן, מכונה האימין בסיס שיף (Schiff base), על שם הכימאי הגרמני הוגו שיף.
ניתן לסנתז אימינים באמצעות תגובה בין אמוניה או אמין ובין אלדהיד או קטון. התגובה היא התמרה נוקלאופילית; החנקן של קבוצת האמין הוא הנוקלאופיל והפחמן של קבוצת הקרבוניל הוא האלקטרופיל. התוצר המתקבל – המיאמינאל (Hemiaminal) – אינו יציב והוא מאבד במהרה מולקולת מים לקבלת אימין. רמת החומציות האידיאלית של הסביבה בתגובה זו נעה בין 4 ו-5.
התגובה ההפוכה היא הידרוליזה (פירוק באמצעות הוספת מים) של אימין לקבלת אמין או אמוניה ואלדהיד או קטון. חיזור של אימין מביא לפירוק הקשר הכפול ולקבלת אמין.
תגובה בין קטון ואמין לקבלת אימין
חומצת אימינו (להבדיל מחומצת אמינו) היא תרכובת המכילה קבוצת אימינו וכן קבוצת קרבוקסיל (COOH).
אימי אוקסון

אימי אוקסון (בשוודית: Jimmie Åkesson; נולד ב-17 במאי 1979) הוא פוליטיקאי שוודי המכהן כראש מפלגת השוודים הדמוקרטים וכחבר הפרלמנט השוודי. אוקסון נחשב כמתנגד להגירה האסלאמית, וכתומך ישראל ואף קרא בשנת 2018 להכיר בירושלים כבירתה של ישראל.
ביוגרפיה

אוקסון נולד בכפר במחוז כריסטיאנסטד (כיום חלק ממחוז סקונה) שבדרום שוודיה וגדל בסולבסברג שבמחוז בלקיניה. הוא מכהן כחבר מועצת סולבסברג משנת 1998.
בשנים 2000–2005 כיהן כיושב ראש צעירי מפלגת הימין השוודים הדמוקרטים. במאי 2005 נבחר ליו"ר המפלגה. בבחירות לפרלמנט ב-2010 הוביל את המפלגה לראשונה מעבר לאחוז החסימה עם 5.7% מקולות המצביעים ו-20 מושבים בריקסדאג, כולל אוקסון שנבחר כאחד מנציגי מחוז ינשפין. מסע הבחירות של המפלגה התרכז בהתנגדות להגירה הגוברת של מוסלמים לשוודיה. בבחירות לפרלמנט ב-2014 הגדילה המפלגה את כוחה וזכתה ב-12.86% מהקולות וב-49 מושבים והייתה בכך למפלגה השלישית בגודלה בשוודיה. לאחר הבחירות יצא לחופשת מחלה של מספר חודשים.
בבחירות הכלליות שהתקיימו בספטמבר 2018 הגדילה המפלגה בראשותו את כוחה כשזכתה ב-17.53% מן הקולות. תוצאה שהעניקה לשוודים הדמוקרטים 62 מושבים בפרלמנט. בבחירות הכלליות ספטמבר 2022 הוביל את המפלגה לזכייה ב-20.5% מהקולות שהקנו לה 73 מושבים, בכך הייתה למפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט, ולניצחון בלוק הימין בבחירות עם 176 מושבים סך הכל לעומת 173 מושבים לגוש השמאל.
אוקסון חי בזוגיות עם לואיס אריקסון, שהייתה ראשת העיר סולבנבורג, בה הם מתגוררים, ופעילה ותיקה במפלגת השוודים הדמוקרטים, ולהם בן שנולד בשנת 2013.
אזאד קשמיר

אזאד קשמיר (באורדו: آزاد جموں و کشمیر - אזאד ג'אמו א-קשמיר), או "קשמיר החופשית" (תרגום) היא טריטוריה עצמאית אוטונומית בפקיסטן. אזאד קשמיר שוכנת ממערב להודו וגובלת ב"ג'אמו וקשמיר" ההודית. היא הייתה חלק מאחת המדינות העצמאיות (Princely state) שהתקיימו לפני המלחמה הראשונה בין הודו לפקיסטן בשנת 1947 אשר לאחריה חדלו להתקיים.
היא גובלת בגילגיט-בלטיסטן (Gilgit–Baltistan) ויחדיו הן מכונות על ידי האו"ם וארגונים בינלאומיים נוספים "קשמיר שבשליטת פקיסטן", ומכונה "שטחי ג'אמו וקשמיר שבכיבוש פקיסטני" בהודו. האזור הוא חלק מהמחלוקת ארוכת השנים על קשמיר. ממערבה שוכן מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה ומדרום מחוז פנג'אב של פקיסטן.
אזאד קשמיר נתונה לחסות פקיסטנית עם שלטון עצמי, אולם על פי חוקת פקיסטן האזור אינו חלק מן המדינה, ולכן באופן רשמי מהווה ישות מדינית נפרדת מפקיסטן.
בירתה היא מוזאפרבאד (Muzaffarabad), שטחה הוא כ-13,297 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה כ-4.5 מיליון תושבים נכון לשנת 2017.