דעיכה אמריקאית
תחרות עם סין > גורמים וויכוחים

סין המאתגרת את ארצות הברית על דומיננטיות עולמית מהווה נושא מרכזי בוויכוח על הדעיכה האמריקאית.
סין הייתה הכלכלה הגדולה היחידה שדיווחה על צמיחה בשנת 2020. כלכלת סין התרחבה ב-2.3% בעוד שכלכלת ארצות הברית וגוש האירו היו צפויים להתכווץ ב-3.6% ו-7.4% בהתאמה. חלקה של סין בתוצר העולמי עלה ל-16.8%,בעוד שכלכלת ארצות הברית היוותה 22.2% מהתמ"ג העולמי בשנת 2020. עד סוף שנת 2024,לעומת זאת, הכלכלה הסינית צפויה להיות קטנה יותר ממה הוקרן בעבר, בעוד הכלכלה האמריקנית צפויה להיות גדולה יותר,על פי קרן המטבע הבינלאומית ' 2021 דו"ח על התחזית הכלכלית הגלובלית. ההובלה של ארצות הברית צפויה להימשך לפחות כמה רבעונים, התקופה המתמשכת הראשונה מאז 1990 שבה כלכלת ארצות הברית צמחה בקצב גבוה מזה של סין.
בשנת 2020,סין חתמה על השותפות הכלכלית המקיפה האזורית, גוש הסחר החופשי הגדול בעולם. מגזין טיים טען שארצות הברית עשויה להיות "המפסידה הגדולה" של העסקה. עם זאת, הוול סטריט ג'ורנל דיווח כי הליברליזציות הקשורות לתעריפים מ-RCEP יהיו צנועות, וכינו אותה " נמר נייר ".מחקר מקיף על העסקה מראה שהיא תוסיף רק 0.08% לתמ"ג של סין ב-2030 ללא השתתפותה של הודו.
סין גם עלתה על ארצות הברית בסחר עם האיחוד האירופי לראשונה בשנת 2020. בדצמבר הודיע האיחוד האירופי כי ההסכם המקיף על השקעות עם סין נחתם באופן עקרוני. כמה אנליסטים אמרו שההסכם עלול לפגוע ביחסים עם ארצות הברית. בחודש מרץ 2021,פורסם כי יהיו ספקות רציניים לגבי אישור העסקה בתוך הפרלמנט האירופי נתון התנהגות "פסולה" של סין כלפי חברי הפרלמנט, המועצה האירופית 'הוועדה הפוליטית והביטחונית, וכן האירופי צוותי חשיבה.
בשנת 2020,סין עקפה את ארצות הברית בפעם השנייה כמדינה המובילה בעולם להשקעות זרות ישירות (FDI).דניאל רוזן, אנליסט ותיק של היחסים הכלכליים בין ארצות הברית לסין, אמר כי טבעי שההשקעות הזרות ירדו בחדות בארצות הברית בנסיבות יוצאות דופן בשל כלכלת השוק הפתוח שלה, תכונה שחסרה לסין. רוזן אמר, "אין סיבה לדאוג מהתחזית עבור ה-FDI בארצות הברית, בתנאי שארצות הברית תישאר עם המערכת התחרותית הבסיסית שלה בשוק הפתוח". בעבר, בשנת 2003,סין עברה את ארצות הברית פעם אחת בתור המקבלת הגדולה ביותר של FDI.
מדען המדינה מתיו קרוניג קובע כי "לפי חוכמה קונבנציונלית מתפתחת, לסין יש את הרגל על ארצות הברית, בין השאר משום שהממשלה הסמכותית שלה יכולה לתכנן אסטרטגית לטווח הארוך, ללא מעצורים מסניפי ממשל מתחרים, בחירות רגילות ודעת הקהל. ואולם האמונה הזו בעלייה אוטוקרטית ובירידה דמוקרטית מנוגדת לעובדה ההיסטורית". קרניג'ס טוענת כי חברות פתוחות "מאפשרות חדשנות, אמון בשווקים פיננסיים וצמיחה כלכלית". קרוניג גם מציע כי "התוכניות המצוטטות לעיתים קרובות כראיה לחזון מרחיק הראייה של סין, יוזמת החגורה והדרך ו-Made in China 2025,הוכרזו על ידי שי רק ב-2013 וב-2015, בהתאמה. שניהם עדכניים מכדי להיחגג כדוגמאות מבריקות לתכנון אסטרטגי מוצלח לטווח ארוך."
לדברי דייוויד לאונהרדט,"מעבר לכלכלה, סין התקדמה בצורה ניכרת גם בתחומים אחרים בעשור האחרון. היא קרובה להפוך למממנת המובילה בעולם של מחקר ופיתוח מדעיים, הודות לעליות הממריאות בסין ולעליות הדלות בארצות הברית. איכות המדע האמריקאי נותרה גבוהה יותר,אך הפער הצטמצם." עם זאת, לפי בארי נאוטון, אפילו בשיעור ההמרה של שווי הקנייה, ההכנסה העירונית הממוצעת הייתה קצת יותר US$10,000,וההכנסה הכפרית הממוצעת הייתה קצת פחות US$4,000 בסין. נאוטון תהה אם זה הגיוני מבחינה כלכלית שמדינה בעלת הכנסה בינונית מהסוג הזה תיקח "חלק כל כך לא פרופורציונלי מההוצאה המסוכנת הכרוכה בחלוצי טכנולוגיות חדשות".
לדברי ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר, קווין ראד, "לסין יש פגיעות מקומיות מרובות שלעיתים רחוקות מצוינות בתקשורת. לארצות הברית, לעומת זאת, תמיד יש את החולשות שלה בתצוגה ציבורית מלאה, אבל הוכיחה שוב ושוב את יכולתה להמצאה מחדש ושיקום." ריאן הא, עמית בכיר במדיניות חוץ במכון ברוקינגס, אמר שחלק ניכר מהנרטיב של סין "עולה ללא הרף ועל סף עקיפת ארצות הברית המקרטעת" קודמו על ידי כלי תקשורת המזוהים עם סין. הס המשיך ואמר,"מערכות סמכותיות מצטיינות בהצגת נקודות החוזק שלהן ובהסתרת החולשות שלהן. אבל קובעי המדיניות בוושינגטון חייבים להיות מסוגלים להבחין בין התמונה שמציגה בייג'ינג לבין המציאות שהיא מתמודדת איתה."
לפי הכלכלן האמריקאי סקוט רוזל והחוקרת נטלי הל, "סין נראית הרבה יותר כמו מקסיקו או טורקיה של שנות ה-80 מאשר טייוואן או דרום קוריאה של שנות ה-80. אף מדינה מעולם לא הגיעה למעמד של הכנסה גבוהה עם שיעורי הישגים בתיכון מתחת ל-50 אחוז.עם שיעור ההישגים של סין בתיכון של 30 אחוז, המדינה עלולה להיות בצרות קשות." בגיל 30, מספר שנות הלימוד בסין נמוך ב-34.6 אחוזים מאשר בארצות הברית. בגיל 40 הפער מתרחב ל-38.9 אחוזים. בגיל 50 הוא מתרחב עוד יותר ל-47 אחוז. בגיל 60 זה הופך ל-55.5 אחוז. רוזלה והגיהנום מזהירים שסין מסתכנת ליפול למלכודת ההכנסה הבינונית בגלל הפער העירוני הכפרי בחינוך ואבטלה מבנית.
ראיין האס במכון ברוקינגס אמר שאוכלוסיית גיל העבודה של סין כבר מצטמצמת, והוסיף, "עד שנת 2050,סין תעבור משמונה עובדים לכל פנסיונר כעת לשני עובדים לכל פנסיונר. יתרה מכך, היא כבר סחטה את מרבית העליות הפרודוקטיביות הגדולות שמגיעות עם אוכלוסייה שהופכת משכילה ועירונית יותר ואימוץ טכנולוגיות כדי להפוך את הייצור ליעיל יותר." ניקולס אברשטט, כלכלן ומומחה דמוגרפי במכון האמריקני לאנטרפרייז, אמר כי המגמות הדמוגרפיות הנוכחיות יכריעו את הכלכלה והגאופוליטיקה של סין, ויהפכו את עלייתה להרבה יותר לא ודאית. לדבריו, "תם עידן הצמיחה הכלכלית ההרואית".