stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיצוץ בנייני הדירות ברוסיה (1999)
המתקפות > "הסוכר ריאזאני"

ביום 22.9.99, בסביבות השעה 21:00, הבחין תושב בית מס' 14/16 ברחוב נובוסלוב בריאזאן, אלכסיי קרטופלניקוב, בשלושה זרים, שני גברים ואישה, נושאים תיקים ממכונית למרתף. קוד האזור הדיגיטלי על לוחית הרישוי של המכונית היה מכוסה בנייר, והמספר 62 (קוד של אזור ריאזאן) נכתב עליו ביד. קרטופלניקוב התקשר למשטרה. המשטרה הגיעה כעבור 40 דקות וירדה למרתף ומצאה שלוש שקיות של 60 ק"ג כל אחת. השקית העליונה נפתחה ועל פי דיווחים בתקשורת היא הכילה חומר הדומה לסוכר. המשטרה דיווחה על הגילוי למחלקת המשטרה, ועד מהרה התכנסה הנהגת כל רשויות אכיפת החוק של ריאזאן ואזור ריאזאן בבית. דיירי הבית פונו בדחיפות מהבית, והם נאלצו לשבת בבית קולנוע סמוך עד הבוקר.
תוך זמן קצר הגיע לבית צוות משימה מאגף ההנדסה והטכני של המשטרה העירונית. ניתוח מהיר של החומר מהשקיות הראה נוכחות של הקשוגן. בעת בדיקת תכולת השקיות התגלה שעון אלקטרוני העשוי בצורת ביפר ושלוש סוללות המחוברות בחוטים. זמן התגובה של המכשיר נקבע לשעה 05:30 בבוקר. הנפץ היה מארז מחסניות ציד בקוטר 12, מלא באבק שריפה.
מומחי הנפץ לקחו חלק מהחומר שנלקח מהשקיות לאתר הבדיקה שלהם, הממוקם קילומטרים ספורים מריאזן. שם ניסו לפוצץ אותו באמצעות נפץ, גם הוא עשוי ממחסנית ציד, אך לא אירע פיצוץ. הועלו גרסאות מדוע לא היה פיצוץ במהלך ניסיון הפיצוץ. העיתון "קומרסנט" כתב כי "לפי מומחים, הטרוריסטים חישבו באופן שגוי את הפרופורציות בעת ערבוב חומר נפץ עם סוכר". "Russian Journal", תוך ציטוט של חוות דעת של פעילים, כתב כי או שהשקיות לא מכילות הקשוגן, או שכמותן קטנה מאוד.
בשעה 1 בלילה הוצאו התיקים מהמרתף, בבוקר הם הועברו לאחסון בחצר המחלקה הראשית להגנה אזרחית ומצבי חירום. ב-23 בספטמבר נשלחו התיקים לבדיקה למרכז הפורנזי של משרד הפנים ולמעבדה המקבילה של ה-FSB.
מחלקת החקירות של ה-FSB של רוסיה עבור אזור ריאזאן פתחה תיק פלילי לפי סעיף 205 חלק 1 של הקוד הפלילי של הפדרציה הרוסית (ניסיון טרור). ראש ה-FSB של רוסיה, ניקולאי פטרושב, למחרת גילוי השקיות, הצהיר כי מה שקרה היה תרגיל FSB, כלומר, הוא אישר כי השקיות נשתלו על ידי נציגי ה-FSB.
החקירה

הפיגוע היה חלק מסדרת פיגועים שבוצעו בערים רוסיות, בספטמבר 1999. לדברי החוקרים, סדרה זו של מעשי טרור אורגנה ומומנה על ידי אחד ממנהיגי "אמירות הקווקז" אמיר אל ח'טאב אבו עמר.
בפיצוץ היו מעורבים:
עיסא זיינוטדינוב (נידון למאסר עולם במרץ 2001)
עלי סולטאן סאליחוב (נידון למאסר עולם במרץ 2001)
מגומד סאליחוב (נעצר באזרבייג'ן בנובמבר 2004 בעת שניסה לעבור את גבול המדינה, הוא הוסגר לרוסיה, וחבר מושבעים שהתכנס ב-24 בינואר 2006 זיכה אותו מכל אשמה בטרור, הוא הורשע בעבירות אחרות, כגון חברות בקבוצות חמושות בלתי חוקיות ומעבר בלתי חוקי של הגבול. סאליחוב הודה כי עסק בהעברת סחורות שיועדו לבוינאקסק לבקשת ח'טאב, אבל הוא טען שלא ידע שזה היה חומר נפץ).
זייאבוטדין זייאבוטדינוב (במאי 2002 נעצר בקזחסטן, הוסגר לרוסיה ונידון ל-24 שנות מאסר באפריל 2002)
עבדולקאדיר עבדולקאדירוב (נידון ל-9 שנים במרץ 2001)
מגומד מגומדוב (נידון ל־9 שנים במרץ 2001)
זיינוטדינוב (נידון ל־3 שנים במרץ 2001 ושוחרר מיד עקב חנינה)
מאחאש עבדולסאמדוב (נידון ל-3 שנים במרץ 2001 ושוחרר מיד תחת חנינה)
החקירה > תביעות

ב־19 במרץ 2001 בית המשפט העליון של דאגסטן גזר על עיסא זיינוטדינוב ועלי סולטאן סאליחוב מאסר עולם, מגומד מגומדוב ועבדולקאדיר עבדולקאדירוב - עד 9 שנות מאסר, ועל מאחאש עבדולסאמדוב וזיינוטדינוב - מאסר של 3 שנים.
ב-9 באפריל 2002 הכריז בית המשפט העליון של דאגסטן כי זייאבוטדין זייאבוטדינוב אשם והוא נידון ל-24 שנות מאסר.
הערות שוליים

↑  אנדרו ג'ק, ‏מלחמת העצבים של פוטין, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2002
↑   עפרי אילני, הסכנה במדינה ששב"כניקים השתלטו על מוסדותיה, באתר הארץ, 13 בינואר 2016
↑  סי"צ, מוסקבה, ‏34 הרוגים ועשרות נעדרים בפיגוע בבית דירות במוסקבה, באתר גלובס, 14 בספטמבר 1999
↑  סי"צ, מוסקבה, ‏13 הרוגים, 5 נעדרים ו-115 פצועים בפיגוע בבניין מגורים בדרום רוסיה, באתר גלובס, 21 בספטמבר 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813924930305606
אדמון מצויר

| אדמון מצויר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פשפשאים
תת־סדרה:: פשפשים
משפחה:: אדמוניים
סוג:: אדמון
מין:: אדמון מצויר
שם מדעי
 Pyrrhocoris apterus ‏לינאוס, 1758
אדמון מצויר (שם מדעי: Pyrrhocoris apterus; ידוע גם בשם העממי פִּשְׁפֵּשׁ אֵש) הוא חרק שאינו מעופף ממשפחת אדמוניים בסדרת פשפשאים.
העונות שניתן לראות לעיתים קרובות את האדמון המצויר הן: הקיץ והאביב.
האדמון המצויר אינו פוגע בבני אדם והוא לא נושך.
מאפייניים

זהו מין אירו-סיבירי. אורכו 8–12 מ"מ. ניזון מצמחים וזרעים אך לעיתים גם מחרקים אחרים ובמושבות תועדה גם תופעה של קניבליזם.
על הרקע האדום של גופו, ניתן לראות שראשו, מחושיו, רגליו, חלק מחזהו הקדמי, צידה התחתון של בטנו וכתם עגול על כל כנף חפייה בצבע שחור. צבעיו ותפוצתו הרחבה בישראל הביאו לבלבול בינו לבין מושית השבע, המכונה "פרת משה רבנו".
למין זה רב-צורניות במבנה הכנפיים ושרירי התעופה. קיימים שני מופעים: אחד בעל כנפיים קצרות ושרירי תעופה מנוונים, לאחר כנפיים ושרירי תעופה מפותחים. למרות השוני שני המופעים אינם יכולים לעוף. הקבוצות של האדמון המצויר נראות לעיתים קרובות על הקרקע, על צמחים או לרגלי צמחים. הוא ניזון ממציצת זרעים שנפלו מעצים ומשיחים, ביצי חרקים, חרקים מתים וחסרי חוליות אחרים מתים.
הנקבה המופרית מטילה את ביציה בקרקע, בתוך גומה שהיא חופרת בעזרת הרגליים ולפעמים היא מטילה את ביציה מתחת לנשורת עלעלים.
פשפשי אש בעין החורש
אדמון מצויר, מקבץ פריטים צעירים ובוגרים
ראו גם

מתגודד מצרי
פנדור אדמוני
אהל (סוג)

| אהל מצוי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: חיעדיים
סוג:: אהל
שם מדעי
 Mesembryanthemum ‏לינאוס, 1753

אָהָל (שם מדעי: Mesembryanthemum) הוא סוג צמח חד-שנתי ממשפחת החיעדיים.
האהל הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות.
לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.
הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשי האביב וראשית הקיץ.
לסוג האהל 350 מינים ברחבי העולם, רובם בדרומה של אפריקה.
בארץ ישראל גדלים בר שלושה מיני אהל:
אהל מצוי
אהל הגבישים
אהל מגושם
ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות.
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)
אהוד רצאבי

אהוד רצאבי (נולד ב-30 ביולי 1953) מנהל ופוליטיקאי ישראלי, רואה חשבון בהכשרתו, כיהן כמנכ"ל אמד (חברת הנכסים של דן), בשנים 2006–2022 שמש כיו"ר ארגון איל"ן. כיהן כחבר הכנסת מסיעת שינוי בכנסת ה-16.
ביוגרפיה

רצאבי נולד בתל אביב. בבגרותו שירת בחיל האוויר, ולאחר מכן למד חשבונאות וכלכלה באוניברסיטת תל אביב. הוא הצטרף למשרד רואי החשבון של אביו, ועמד בראשו לאחר שזה יצא לגמלאות. בין השנים 1996-1993 שימש גם כדירקטור וכיו"ר ועדת הביקורת של חברת הפחם הלאומית בישראל.
במקביל, עסק בפעילויות ציבוריות שונות, כחבר בעמותת "אעלה בתמר" למורשת יהדות תימן, כחבר הנהלת לשכת המסחר ישראל-יפן וכיו"ר ועדת האתיקה במחוז תל אביב של לשכת רואי החשבון.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

רצאבי הצטרף ל"שינוי" ב-1985. בבחירות לכנסת ה-15 הוצב במקום השמיני ברשימת המפלגה לכנסת, אך נותר מחוץ לכנסת, לאחר שהמפלגה קיבלה 6 מנדטים.
ב-2003 השיגה המפלגה הישג מרשים, כשקיבלה 15 מנדטים, ורצאבי, שהוצב במקום ה-11, החל לכהן כחבר הכנסת מטעמה. הוא היה חבר בוועדות הכספים, העבודה, הרווחה והבריאות, ביקורת המדינה, המדע והטכנולוגיה, וכן במספר ועדות שאינן קבועות. במסגרת פעילותו בוועדת הכספים עמד בראש ועדת המשנה למסים והיי טק.
רצאבי היה פעיל בדיוני הכנסת על התוכנית לרפורמה בשוק ההון בישראל, ביניהם דיונים על שינויים בעמלות הבנקים, והמאבק במס הבורסה.
רצאבי היה אחד המחוקקים הבולטים בכנסת ה-16. עם החוקים שחוקק נמנים חוק הנהיגה הספורטיבית, חוק עדכון כתובת, תיקון לחוק החברות הקובע תנאי כשירות לדירקטורים חיצוניים, וחוק שילוב סטודנטים במערכת החינוך. בתקופת המחאה נגד תוכנית ההתנתקות הוא הוביל לחקיקת תיקון לחוק השיפוט הצבאי המטיל איסור על ציון דרגה ושם יחידה בפרסום המעודד סרבנות. לימים, בימי המחאה נגד הרפורמה המשפטית הוא הביע התנגדות לחוק.
בזמן כהונתו בכנסת היה יו"ר אגודת הידידות הפרלמנטרית ישראל-יפן
לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה התפצלה שינוי על רקע בחירת רון לוינטל למקום השני ברשימה. רצאבי ואילן ליבוביץ' היו חברי הכנסת היחידים שנשארו בסיעה. עם פרישתו של יו"ר המפלגה, יוסף לפיד, הוצב רצאבי במקום השני ברשימה, אחרי רון לוינטל, שנבחר ליו"ר המפלגה, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ולא נכנסה לכנסת. שנה לאחר הכישלון בבחירות, הודיע על פרישתו מהמפלגה ומכל תפקידיו בה.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

בשנים 2007–2014 כיהן רצאבי כמנכ"ל אמד (חברת הנכסים של קואופרטיב דן לתחבורה ציבורית). בין השאר ניהל את הקמתם של פרויקטים למגורים על מגרשים שהיו בבעלות הקואופרטיב.
בשנים 2012–2015 שימש כנשיא "להב - לשכת העצמאים והעסקים בישראל".
במרץ 2022, מונה ליו"ר התאחדות ספורט הנכים.
הערות שוליים

↑  חלה בפוליו ושירת בחיל האוויר: היו"ר החדש של איל"ן, באתר אייס, 6 ביולי 2022
↑  רשימות המתמודדים לכנסת ה-16, באתר הארץ, 27 בינואר 2003
↑  צבי לביא, ‏ח"כ אהוד רצאבי: לבטל הדרישה מספקים לחשבונית לפני התשלום, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2003
↑  איתמר לוין, ‏רצאבי: הצוות לרפורמה בשוק ההון יתמקד בשלב ראשון בצעדים מוסכמים על הבנקים, באתר גלובס, 7 ביוני 2004
↑  TheMarker, ח"כ אהוד רצאבי חושף: הצעת האוצר - העמלה על קרן שקלית 0.25%; על קרן מנייתית 0.8% ועל האחרות 0.4%, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2005
↑  ניצן כהן, ההתנגדות להעלאת מס הבורסה גולשת לכנסת; ח"כ אהוד רצאבי: מהלך שיעודד העלמות מס, באתר הארץ, 4 במאי 2005
↑  סיכום סטטיסטי של הכנסת ה-16
↑  אורי רונן, האם ח"כ אהוד רצאבי יצליח לעבור את משוכת נשיא לשכת רוה"ח עופר מנירב?, באתר הארץ, 24 ביולי 2005
↑  אושר בקריאה ראשונה: מאסר לקורא לסרבנות תוך ניצול דרגותיו, באתר ערוץ 7, 8 במרץ 2005
↑  יוזם החוק נגד סרבנות: "מקווה שלא יישמו אותו ואל תתני רעיונות לאנשים", ערוץ כנסת
↑  צבי זרחיה ושרון קדמי, ח"כ רצאבי: פעולות צים גרמו לישראל נזק מדיני, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2005
↑  צבי לביא, ‏"הסכם הגירושין" בשינוי משאיר בידי קבוצת לוינטל ורצאבי כ-7-8 מיליון שקל, באתר גלובס, 25 בינואר 2006
↑  אריאל רוזנברג, ‏מנכ"ל אמד: "בניגוד לפרויקטים יוקרתיים כמו G, במגדל בארלוזורוב יראו את הים כבר בקומה 5", באתר גלובס, 19 במאי 2008
↑  גיא ליברמן, אמד תקים מגדל יוקרתי של 29 קומות על חניון דן ברחוב ארלוזורוב בתל אביב, באתר הארץ, 19 במאי 2008
↑   אורן מג'ר, עו"ד רועי כהן נבחר לנשיא לשכת העצמאים והעסקים הקטנים, באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2015
ספיר פרץ, ‏הרשת החברתית: מי בא להיפרד מנשיא לשכת העצמאים אהוד רצאבי?, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2015
↑  לי נוף גזית, אהוד רצאבי מונה ליו"ר התאחדות ספורט הנכים, באתר ynet, 17 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524234805171  ISNI: 0000 0004 3725 4848  LCCN: no2018143607  VIAF: 310743710   WorldCat (עם VIAF): 310743710
אובלד שחור-זנב

| אובלד שחור-זנב |
| --- | --- |
 אובלד שחור-זנב
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: Spariformes
משפחה:: ספרוסיים
סוג:: Oblada
מין:: אובלד שחור-זנב
שם מדעי
 Oblada melanura ‏לינאוס, 1758

אובלד שחור-זנב (שם מדעי: Oblada melanura) הוא מין של דג ממשפחת הספרוסיים החי בים התיכון. דג זה יחידי בסוגו.
אורכו של דג זה 30 סנטימטרים והוא בעל גב חום כחול וצדדים אפורים-כספיים. לאורך גבו כ-10 פסים כהים וזנב שחור, ובעקבות זאת קיבל את שמו.
דג זה הוא טורף והוא ניזון בעיקר מרכיכות וסרטנאים אך גם מדגים קטנים יותר וכמו קרוביו הוא דג מאכל.
דג זה תואר על ידי החוקר קארולוס ליניאוס ב-1758.
הערות שוליים

↑  אובלד שחור-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריק וינשטיין

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1965 (בן 59) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד (1992)  אוניברסיטת פנסילבניה (1985) 
 מעסיק:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, האוניברסיטה העברית בירושלים, פיטר ת'יל 
 בן או בת זוג:  פיה מאלאני 
 eric-weinstein.net
 
אריק רוס ויינשטיין (נולד ב-25 באוקטובר 1965) הוא מנהל קרן גידור אמריקאי ומנחה פודקאסט אמריקאי-יהודי. יש לו דוקטורט בפיזיקה מתמטית מאוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה

ויינשטיין נולד ב-26 בינואר 1965 בעיר לוס אנג'לס אשר במדינת קליפורניה. לויינשטיין היה עניין רב במתמטיקה ובפיזיקה תאורטית עוד מגיל צעיר. בצעירותו ויינשטיין למד באוניברסיטת פנסילבניה, שם הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה, וב-1992 קיבלט דוקטורט בפיזיקה מתמטית מאוניברסיטת הרווארד.
וינשטיין החליט לבסוף לעזוב את האקדמיה לאחר שעבד בין היתר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
משנת 2005 הוא עובד עבור קרן הגידור הקליפורנית ת'יל קפיטל, שם הוא משמש כמנכ"ל.
וינשטיין תרם תרומה משמעותית לתחום המתמטיקה ועבודתיו פורסמו לאורך השנים בכתבי עת מדעיים נחשבים שונים.
וינשטיין הוא המנחה של פודקאסט בשם "הפורטל" בו הוא חוקר מגוון רחב של נושאים, כולל מתמטיקה, פיזיקה, כלכלה וסוגיות חברתיות שונות.
הערות שוליים

↑  "Eric Weinstein Says He Solved the Universe's Mysteries. Scientists Disagree". www.vice.com (באנגלית).
↑  McClurg, Lesley (7 במאי 2015). "Let's Talk About Death Over Dinner". NPR. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Illing, Sean (20 באוגוסט 2017). "Why capitalism can't survive without socialism". Vox. נבדק ב-2 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Eric Weinstein - Harvard University - San Francisco, California, United States | LinkedIn, www.linkedin.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MGP: 86697
אדרית מלכותית

| אדרית מלכותית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: מרגוניים
סוג:: אדרית
מין:: אדרית מלכותית
שם מדעי
 Somateria spectabilis ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


Somateria spectabilis
אדרית מלכותית (שם מדעי: Somateria spectabilis) הוא מין ברווז מהסוג אדרית החי באזור הארקטי.
מאפיינים

זהו ברווז ים גדול שאורכו 50–70 ס"מ, מוטת כנפיו 86–102 ס"מ ומשקלו 1.668 ק"ג בזכרים ו-1.567 ק"ג בנקבות, בממוצע. בזמנים ובמקומות שונים משקלם יכול להגיע מ-0.9 ק"ג ל-2.2 ק"ג.
הזכרים בעלי ראש מרשים, שנתן להם את שמם וצבעו אפור עם בליטה צהובה גדולה בעלת קצוות שחורים מעל המקור האדום והמעט לבן בקצה. החלק שמתחת לעין השחורה ירקרק ומעליו פס אופייני לבן מהעין עד לצוואר. הגוף והכנפיים שחורים עם בליטות קוצניות בין הכנפיים והצוואר לבן עם חזה בוהק בהיר. הנקבות לעומתו חומות ובעלי מקור אפור כהה קטן וללא שום קישוט.
האדריות נפוצות לאורך כל האזור הארקטי כולל בקנדה, אלסקה, פינלנד, סבאלברד, גרינלנד ורוסיה. הן חיות בעיקר לאורך החופים וכן בטונדרה. בחורף אוכלוסיות ברווזים רבות נודדות לאורך החופים דרומה למזרח ארצות הברית, סקוטלנד וקמצ'טקה.
ברווזי האדרית צוללים כדי לתפוס את מזונם והם ניזונים מחסרי חוליות על קרקעית הים. בעונת הרבייה הם דווקא מעדיפים לדוג באגמים מתוקים יותר. הנקבה בונה את הקן מצמחייה ומנוצות של האם בסמוך למים. היא מטילה 2–7 ביצים שבוקעות לאחר חודש. הנקבה מגינה עליהם לבדה מטורפים כמו שחפים, דובים או שועלים וכן מחממת אותם, אך הם יודעים למצוא מזון לבד.
ברווזים אלה יכולים לחיות שנים רבות, ונקבה אחת באלסקה חיה 18 שנה ו-11 חודשים.
הערות שוליים

↑  אדרית מלכותית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530211005171 
אדרית מלכותית זכר
בנג'מין טילמן

בנג'מין ריאן טִילְמַן (באנגלית: Benjamin Ryan Tillman;‏ 11 באוגוסט 1847 – 3 ביולי 1918) היה פוליטיקאי אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית. מושל קרוליינה הדרומית בין השנים 1890–1894 וסנאטור מטעם קרוליינה הדרומית בין השנים 1895–1918. טילמן, נודע בכינויו "בן הקלשון", היה חריף בנאומיו וקיצוני בדעותיו. הוא טען לעליונות גזעית שפעלה להשיב את העבדות בארצות הברית לאפרו-אמריקאים. בבחירות 1876 למושלות קרוליינה הדרומית, טילמן הנהיג מיליציה קיצונית של בעלי "חולצות אדומות" במטרה להרתיע מצביעים ולהתנכל לאוכלוסייה האפרו-אמריקאית במדינה.
בעודו חבר בסנאט היה ממתנגדיו העיקריים של נשיא ארצות הברית, תאודור רוזוולט. למרות יריבותם, טילמן ורוזוולט שיתפו פעולה בשנת 1906, כאשר היה טילמן חלק מהגוש הדמוקרטי שהתנגד למונופול החברות הגדולות בשווקים והצביע בקונגרס ובסנאט בעד חוק הפבורן, לפיו תתקיים השגחה ממשלתית על גבי חברות גדולות, בעיקר של מסילות ברזל, למען ייפול המונופול הכלכלי של אלו. בתור יו"ר הוועדה לענייני הצי בסנאט, קידם טילמן את תוכנית הממשל לחיזוק הצי במהלך נשיאותו של וודרו וילסון.
קורות חיים > שנים ראשונות

בנג'מין ריאן טילמן היה בן למשפחת חקלאים בקרוליינה הדרומית. יליד 1847 אשר מתוך ששת אחיו ארבע אחיותיו, ארבעה נפטרו לפני שנולד. אביו, שנודע בתור אדם אלים, נפטר בשנת 1849 מטיפואיד. משפחת טילמן הייתה עשירה בשטחים והחזיקה עבדים רבים. בנג'מין טילמן חונך בבית ספר מקומי ליד ביתו שם היה תלמיד מוצלח. טילמן היה עוד בלימודיו בעת החלה מלחמת האזרחים האמריקנית, אך בשנת 1865, לקראת סוף המלחמה ובעודו בן 16 בלבד, פרש מהלימודים והתגייס לצבא קונפדרציית המדינות של אמריקה מספר חודשים לפני כניעתה של הקונפדרציה. טילמן מעולם לא נלחם בשדה הקרב מכיוון שהוא חלה אנושות עם גיוסו והייתה סכנה לחייו. הוא עבר את המחלה אך איבד את הראייה בעינו השמאלית.
בשנת 1868 נישא לסאלי סטארק. הזוג נותרו נשואים עד למותו של טילמן ונולדו להם שבעה ילדים. לאורך תקופת השיקום פיתח טילמן את דעותיו הפוליטיות והתנגדות עזה אל המפלגה הרפובליקנית. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19 הוא הצטרף לארגון רובאים שהורכב בעיקר מבעלי אדמות (שעבדיהם נלקחו מהם), אשר אתגרו את ממשל הכיבוש הצפוני על מדינות הדרום. חברי הארגון (אשר נודעו בכינוי "אדומי החולצות"; Black Shirts), יצאו בשנת 1876 במסע הסתה אלים לקראת הבחירות למושלות קרוליינה הדרומית. במהלך מסע זה הם הרתיעו אזרחים להצביע בעד המועמד הדמוקרטי ותקפו בלינצ'ים עבדים משוחררים. לבסוף המועמד הדמוקרטי למושלות, וייד המפטון השלישי (אנ'), ניצח בבחירות בהפרש של מעט יותר מ-1,100 קולות בלבד.
קורות חיים > עלייה בפוליטיקה > חקלאות

ההתלהבות של טילמן להתנסות בגידולים חדשים ורכישת השטחים והנחלות שביצע הודות להונו המשפחתי אפשרו לו לבנות עסק חקלאי מצליח בעידן שבו רוב החקלאים הדרומיים נאבקו על הכנסתם. בשנת 1878 הוא רכש 170 דונם אדמה מאמו, וזמן קצר לאחר מכן, הוא רכש 650 דונם נוספים בנינטיק סיקס, קרוליינה הדרומית, כ-30 קילומטרים מצפון לאדמות האחרות שלו. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים היה טילמן בבעלות של יותר מאלף דונם, ובעזרת חקלאים דיירים אשר דאג להכנסתם הוא הפעיל למעלה מ-30 מחרשות. ג'ו גיבסון ואשתו קיטי היו עבדים לשעבר שעבדו אחר כך אצל טילמן כחקלאים דיירים. טילמן היה מקורב מאוד לגיבסון.
אמנם טילמן היה ידוע בדעותיו הגזעניות, אך יחסיו עם גיבסון מציעים ניגוד מוחלט להתנהלות הפוליטית שלו נגד אפרו-אמריקאים מאוחר יותר. כמו רבים מאנשי קרוליינה הדרומית, גם טילמן התנגד לממשלת השיקום הרפובליקני של מדינות הצפון. הוא תמך בשני עורכי דין של ממחוז הולדתו באדגפילד ובגנרלים לשעבר של צבא הקונפדרציה, במטרתם לשחרר את המדינה מהמפלגה הרפובליקנית, שנתמכה באופן גורף על ידי אפרו-אמריקאים. תוכנית אדגפילד כפי שהיא נודעה, נקראה, ככל שהמדיניות נודעה, לארגן חברות צבאיות חשאיות חוץ-משפטיות שיאלצו לכפות את תבוסתו של הרוב האפרו-אמריקני בדרום קרוליינה בהצבעות, באמצעות אלימות, הפחדה והונאה.
קורות חיים > עלייה בפוליטיקה > לקראת מושלות

דרך מעורבות בארגוני חקלאים עלתה דמותו של טילמן כדמות ציבורית לכותרות. טילמן האשים את מה שכינה "הקליקה" של העשירים בבעלי השטחים בהתעלמות מאינטרסים של חקלאים לבנים ובניהול המדינה בצורה שתתאים לצפון. לאחר שתרם תרומות קטנות לפוליטיקה הממלכתית בשנת 1880 ובשנת 1882, פילס טילמן את דרכו לגדולה ברחבי קרוליינה הדרומית באמצעות נאום מסעיר ב-6 באוגוסט 1885 שפנה אל החברה החקלאית הממלכתית נגד העשירים. הוא האשים את מושלות המדינה הנוכחית באי טיפול נאות בצורכי העניים, הקוראים לרפורמה במערכת החינוך החקלאית של המדינה.
בשנת 1886, טילמן, בהמשך לנאומו מהשנה הקודמת, הביע תמיכה בהקמת איגוד החקלאים. באמצעות ארגון זה, שלוחת מכתבים לעיתוני המדינה וסיורים לנאום ברחבי המדינה, המשיך טילמן להתנכל לממשלת המדינה (אף שהייתה מן המפלגה הדמוקרטית), ומתח עליה ביקורת על שחיתות וניהול כושל של המחלקה החקלאית בקולג' דרום קרוליינה בקולומביה. הוא זלזל בצורך באקדמיה הצבאית של המדינה, המצודה, וקרא להקים מכללה חקלאית. נאומים חריפים אלו זיכו אותו בהערצתם של רוב חקלאי המדינה והפועלים, וההנהלה הארגונית הממולחת שלו סייעה לו לעלות בשנת 1890 לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית.
קורות חיים > מושל קרוליינה הדרומית

טילמן ניצח בצורה מוחצת בשנת 1890 כאשר זכה ב-59,159 מקולות הבוחרים לעומת 14,828 ליריבו מהמפלגה הרפובליקנית. המושל טילמן מעולם לא החזיק בתפקיד ממשלתי לפני שנבחר לתפקיד מושל. תמיכתו של טילמן בוייד המפטון השלישי נגמרה עם היריבות הפנים מפלגתית בנוגע ליחס אל החקלאים קשי היום. בדצמבר 1890 הצליחו תומכיו של טילמן להחליף את וייד בתפקיד הסנאטור מטעם קרוליינה הדרומית בסנאט של ארצות הברית בג'ון ל. מ. אירבי, שתמך במדיניותו של טילמן לתת יחס גדול יותר מצד ממשלת המושלות אל האוכלוסייה החקלאית של קרוליינה הדרומית.
ממשלתו של טילמן מלאה את הבטחתה לבוחר והעבירה כספים רבים למגזר החקלאים החלשים. בתגובה המדיניות יצרה התנגדות לממשלת טילמן מצד החברות הגדולות. המהדורה הראשונה של העיתון "אנטי טילמן" פורסמה ב-18 בפברואר 1891 ונכתבה בעיקר בתמיכתם של החברות הגדולות. בשנת 1892, בבחירות למושלות קרוליינה הדרומית, התחרה טילמן לקדנציה שנייה ללא כל אלטרנטיבה בבחירות וזכה ל-56,673 קולות כך שנבחר בשנית. ב-24 בדצמבר 1892 (20 ימים לאחר הבחירות), האספה הכללית הקימה את מערכת הפצה ממשלתית של משקאות חריפים, והעניקה לממשלת המדינה מונופול על המשקאות שנמשך עד 1907.
בשנת 1893, כחלק מהתוכנית לשיפור המערכת החינוכית, היה טילמן מעורב בהקמה של קולג' קלמסון לחקלאות ומכניקה אשר ידועה כיום בתור אוניברסיטת קלמסון (אנ'). באותה השנה, אחרון השופטים שמונו בתקופת ממשלו של וייד המפטון הוחלף במינויים של ממשל טילמן. ב-30 במרץ 1894 החלה התפרעות של אזרחים שתויים נגד מחירי האלכוהול. טילמן הורה על התערבות משטרתית מהירה אשר הובילה למותו של אחד מהפורעים בירי שוטרים. בין מרץ לאפריל טילמן הזעיק את מיליציית הרובאים שנותר תומך שלה להחזיר את הסדר בעקבות התסיסה האזרחית, אך שלוחות רבות של המיליציה סירבו להיענות לקריאת המושל לתפקיד.
טילמן לא התחרה לקדנציה שלישית עקב ההגבלה על זמן השירות של מושל בקרוליינה הדרומית ובמרץ 1895 נבחר להיות הסנאטור האמריקאי מטעם קרוליינה הדרומית ועבר לגור עם משפחתו בוושינגטון די. סי.. לפני שנבחר להיות הסנאטור, לטילמן היה חלק מרכזי בכתיבת החוקה החדשה של קרוליינה הדרומית משנת 1895, לפיה ניתנו לאפרו-אמריקאים שוויון זכויות מלא, אם כי טילמן דאג לוודא שיתווסף סעיף נוסף לחוקה שנועד להרתיע אותם מלהצביע בבחירות בכך שהיה עליהם לשלם מס נוסף למען זכות ההצבעה.
קורות חיים > סנאטור

טילמן היה גאה ביותר בתפקידו בוועידה החוקתית משנת 1895, שהכניסה "סעיף הבנה" ומס' לקלפי כמחסומים להצבעה, שנועדה למגר את ההשתתפות של האוכלוסייה השחורה בממשלה. בנאום בפני הסנאט האמריקאי, חמש שנים מאוחר יותר, הצדיק טילמן את סעיף ההבנה שהוסדר נגד האוכלוסייה השחורה בארצות הברית. נאום זה אישר סנטימנט שחזר על עצמו במהלך הקריירה של טילמן על הבמה הלאומית לגבי תפקידם של אפרו-אמריקאים בדמוקרטיה האמריקאית. טילמן פיתח אידאולוגיה קיצונית מאוד בעודו בסנאט ונודע בתור הסנאטור הקיצוני ביותר בעל דעות על עליונות גזעית. טילמן התנגד לסיפוח פוארטו ריקו והפיליפינים מידי האימפריה הספרדית בסוף מלחמת ארצות הברית–ספרד.
ב-20 באוקטובר 1898 ערכו דמוקרטים דרומיים עצרת גדולה בפאייטוויל, בשיתוף ארגון עליונות לבנה בשם "החולצות האדומות", בה טילמן נשא דברים בגנות השחורים במדינה. עצרת זו סימנה את תחילתן של המהומות הגזעיות בווילמינגטון.
קורות חיים > סנאטור > חוק הפבורן

בשנת 1901 הפך ליריבו המושבע של נשיא ארצות הברית החדש, תאודור רוזוולט. כאשר רוזוולט הזמין מלומד אפרו-אמריקאי לסעוד עם משפחתו בבית הלבן, טילמן יצא בנאום חריף נגד רוזוולט במסגרתו השמיץ את האוכלוסייה השחורה בארצות הברית ואיים בפגיעה באוכלוסייה המקומית בקרוליינה הדרומית. שנה מאוחר יותר ביטל רוזוולט את הצעתו לסעוד עם טילמן לאחר שהאחרון תקף באלימות חבר סנאט איתו היה בוויכוח פוליטי. בשנת 1906 ניסו השניים להסדיר את היחסים ביניהם במטרה להביא לפירוק המונופול הכלכלי של החברות הגדולות. מסילות הברזל שעברו ברחבי ארצות הברית לרוב נשלטו בידי חברות גדולות אשר נגדם קמו איגודי פועלים ופלגים פוליטיים פנימיים שהתנגדו לכוחם וקראו להשגחה ממשלתית על פעילותם.
טילמן, כמו רוזוולט היה מהמתנגדים החריפים ביותר לחברות הגדולות ועם פירוק סטנדרט אויל בראשות ג'ון ד. רוקפלר הגיעה ההחלטה של מתנגדי החברות הגדולות להעביר חקיקה נגד המונופול שלהם במקום לצאת במערכת משפטית אחרי כל חברה גדולה. טילמן היה המנהיג המרכזי של מתנגדי החברות הגדולות בתוך המפלגה הדמוקרטית. כאשר הוצע חוק הפבורן לחקיקת השגחה ממשלתית על החברות והעסקים הגדולים בידי רוזוולט, טילמן הניח את היריבות בינו לבין רוזוולט בצד והצביע, ביחד עם תומכיו, בעד החקיקה שעזרה בסופו של דבר להפיל את המונופול של החברות הגדולות.
לאחר מכן, בשנת 1907, המשיך טילמן במאבקו נגד החברות הגדולות כאשר הצליח להעביר את החקיקה שלימים נודעה בתור חוק טילמן. החוק אסר על תרומות כספיות למועמדים פדרליים על ידי תאגידים ובנקים ברחבי הארץ, משמע שחברות לא יכלו עוד לתרום למועמדים בממשל במטרה להעשיר את הרווח שלהם מהממשלה הפדרלית.
קורות חיים > סנאטור > ענייני הצי

במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש טילמן כיו"ר ועדת הסנאט האמריקנית לענייני צי ארצות הברית, תחת ממשלתו הדמוקרטית של הנשיא וודרו וילסון. המערכה הימית של מלחמת העולם הראשונה, בין הצי המלכותי הבריטי והצי הקיסרי הגרמני, גלשה לעבר האוקיינוס האטלנטי ואיימה להפר את גבולות המים הטריטוריאליים של מדינות אמריקה. כדי למנוע הפרה של המים הטריטוריאליים של ארצות הברית ולהדגיש את עמדתה הנייטרלית של ארצות הברית, טילמן הציע לחזק את כוחו של הצי האמריקאי ולהעלות את התקציב שלו. ההצעה עברה בקונגרס ובסנאט ופרנקלין דלאנו רוזוולט נבחר לתפקיד סגן מזכיר הצי לנהל את העברת התקציב החדש לצי האמריקאי ולחזק את הסמכות האמריקאית באוקיינוס האטלנטי.