stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זמן יהודי חדש
העורכים והכותבים

בנוסף לעורכים לקחו חלק בכתיבה כ-240 כותבים, חילוניים ודתיים, בעלי השקפות שונות ורקע ומוצא שונים, המהווים פסיפס של גישות הגותיות ומחקריות לבעיות היסוד המוסיפות לקבוע את התפתחות החיים היהודיים בעת החדשה. 4 מהעורכים ו-9 מהכותבים הם חתני פרס ישראל.
פרופ' מישל אביטבול שימש יועץ מיוחד למערכת.
"זמן יהודי חדש" הוא פרי יוזמה משותפת של יאיר צבן, מנהל המיזם, ופרופ' ירמיהו יובל, עורכו הראשי; העורך הכללי הוא דוד שחם. הופק על ידי למדא - עמותה לתרבות יהודית מודרנית, בשיתוף מכון שפינוזה בירושלים, והוצא לאור בהוצאת כתר. הפקתו מומנה בעיקרה על ידי קרן פוזן, ו"זמן יהודי חדש" מופיע במסגרת "ספריית פוזן לתרבות יהודית".
הכנתה של האנציקלופדיה נמשכה שש שנים והיא הושלמה במחצית שנת 2007.
הערות שוליים

↑  עמירם ברקת, הנדבן פוזן החליט שגם ליהדות החילונית מגיעה אנציקלופדיה, באתר הארץ, 29 ביוני 2006
אתל קאטרהאם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1909  (בת 115) Shipton Bellinger, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 
אתל קאטרהאם (באנגלית: Ethel Caterham;‏ 21 באוגוסט 1909) היא בריטית והאדם החי השני בגילו בעולם ואדם שחי מעל גיל 110. קודם לכן, היא הפכה לאירופית המבוגרת ביותר לאחר מותה של מריה ברניאס מוררה מספרד ב-19 באוגוסט 2024.
חיים אישיים

קאטרהאם נולדה בהמפשייר ב-21 באוגוסט 1909. היא הייתה השנייה מבין שמונה אחים אחותה הבכורה, גלדיס בבילאס (שנולדה בשנת 1897 ונפטרה בשנת 2002), חיה עד גיל 104.
בשנת 1927 כשהייתה בת 18, יצאה למסע בהודו הבריטית ועבדה עבור משפחה צבאית עד גיל 21.
בשנת 1931 לאחר שחזרה לאנגליה, פגשה לראשונה את בעלה נורמן קאטרהאם, במסיבת ארוחת ערב. מאוחר יותר נורמן הפך לסגן-קולונל בחיל השכר של הצבא המלכותי. בני הזוג התגוררו בהארנהאם לפני שגרו בהונג קונג ובגיברלטר. בזמן שהותה בהונג קונג, הקימה אתל משתלה שבה לימדה את השפה האנגלית,
בשנת 1940 בגיברלטר נולדו להם שתי בנות, אשר גידלו באנגליה.
בשנת 1933 היא נישאה לבעלה נורמן כשהייתה בת 24.
נורמן מת בשנת 1976.
קטרהאם נהגה עד גיל 97. ונהנתה לשחק ברידג' בחוזה בשנות המאה שלה. שתי בנותיה נפטרו. היא התגוררה בהרחבה בביתה של בתה השנייה, אן, עד שנפטרה ממחלת הסרטן בפברואר 2020, בגיל 82. לאחר מכן, קאטרהאם עברה לבית אבות במחוז סארי.
בריאות ואריכות ימים

בשנת 2020, בגיל 111 קטרהאם נדבקה במחלת נגיף הקורונה והחלימה. ביום הולדתה ה-111 ב-21 באוגוסט 2020, ביקר אותה ראש העירייה המקומי. קאטרהאם הייתה התושבת החיה המבוגרת ביותר במחוז סארי מאז ינואר 2019.
קאטרהאם והנכדה שלה התראיינו בתחנה הרדיו של מחוז סארי BBC Radio Surrey(אנ') זמן קצר לפני יום הולדתה ה-111, קאטרהאם אמרה שהסוד לאריכות החיים שלה שהיא "לוקחת הכל בצעד שלה, את השיאים והמורדות".
ב-22 בינואר 2022, בעקבות מותה של מרי ווקר, קאטרהאם הפכה לאדם החי המבוגר ביותר בבריטניה. ב-7 באוקטובר 2022 לאחר מותה של רוז איטון, הפך קטרהאם לאזרח הבריטי האחרון שנולד בתקופת שלטונו של אדוארד השביעי. בגיל 115 באוגוסט 2024, היא הפכה לאדם הבריטי השלישי אי פעם שהגיע לגיל זה.
כיום קאטרהאם האדם החי השני בגילו בעולם.
ראו גם

אינה קנבארו לוקאס
האנשים המבוגרים ביותר שתועדו
טומיקו איטואוקה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  "Ethel Caterham – Gerontology Research Group" (באנגלית). נבדק ב-2024-04-11.
1 2  "Lightwater: Woman celebrates 115th birthday in Surrey care home". BBC News (באנגלית בריטית). 2024-08-22. נבדק ב-2024-08-22.
1 2  Maglov, Stefan (2024-08-21). "Europe's Oldest Person, UK's Ethel Caterham, turns 115". LongeviQuest (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-08-21.
↑  "Lightwater: Ethel, 115, receives congratulations from King". BBC News (באנגלית בריטית). 2024-08-23. נבדק ב-2024-08-23.
1 2 3 4  "Ethel Caterham". LongeviQuest (באנגלית). נבדק ב-2024-04-11.
1 2 3 4  "'Say yes to every opportunity' - 110-year-old reveals secrets to long life". Salisbury Journal (באנגלית). 2020-08-12. נבדק ב-2024-04-11.
1 2  McEwan, Fergus (2015-09-03). "Ethel's 106th birthday bash sees mayor of Surrey Heath pay visit". Surrey Live (באנגלית). נבדק ב-2024-04-11.
1 2 3  Shute, Joe (2022-01-15). "The secret to living past 110, according to Britain's supercentenarians". The Telegraph (באנגלית בריטית). ISSN 0307-1235. נבדק ב-2024-04-11.
1 2  Williamson, Lucy (2024-08-22). "UK's oldest woman celebrates 115th at Surrey home". Surrey Live (באנגלית). נבדק ב-2024-08-22.
1 2  SCC (2020-08-24). "Surrey's oldest resident Ethel, celebrates 111th birthday". Surrey News (באנגלית). נבדק ב-2024-04-11.
↑  Albano, Rollan (2023-08-22). "Ethel Caterham, United Kingdom's Oldest Living Person, turned 114". LongeviQuest (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-04-11.
↑  "The Amazingly Long Life of a Remarkable Lady". Peppard News (באנגלית בריטית). 2019-02-16. נבדק ב-2024-04-11.
↑  "Tweet by Benjamin Butterworth". X (formerly Twitter). 2022-10-18. נבדק ב-2024-04-11.
↑  "World Supercentenarian Rankings List – Gerontology Research Group" (באנגלית). נבדק ב-2024-08-30.
ניקולאי סמיונוב

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1896 סראטוב, סאראטוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 בספטמבר 1986 (בגיל 90) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הקיסרית של סנקט פטרבורג (1917)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה (1944)  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג (1928)  Znanie (1960–1963)  האקדמיה הרוסית למדעים  מכון סמיונוב לפיזיקה כימית (1931–1986)  המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה  מכון יופה  האוניברסיטה הפוליטכנית של טומסק  אוניברסיטת טומסק 
 תלמידי דוקטורט:  Dmitrii Knorre, Nikolay Yenikolopov, Aram Nalbandyan, ויטלי גולדנסקי 
 פרסים והוקרה:  עיטור מהפכת אוקטובר (14 באפריל 1986)  עיטור לנין (18 בדצמבר 1981)  מדליית הפטיש והמגל (14 באפריל 1976)  עיטור לנין (14 באפריל 1976)  גיבור העמל הסוציאליסטי (14 באפריל 1976)  פרס לנין (1976)  עיטור לנין (1971)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1969)  עיטור לנין (14 באפריל 1966)  גיבור העמל הסוציאליסטי (14 באפריל 1966)  מדליית הפטיש והמגל (14 באפריל 1966)  חבר זר של החברה המלכותית (24 באפריל 1958)  עיטור לנין (8 במאי 1956)  פרס נובל לכימיה (1956)  עיטור לנין (1954)  עיטור לנין (1953)  עיטור לנין (29 באוקטובר 1949)  פרס סטלין, דרגה 2 (1949)  עיטור הדגל האדום של העמל (10 ביוני 1946)  עיטור לנין (10 ביוני 1945)  פרס סטלין, דרגה 2 (1941)  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  פרס סטלין 
 בן או בת זוג:  Maria Liverovskaya (1921–?) 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בעניין המנגנון של תגובות כימיות
 
ניקולאי סמיונוב (ברוסית: Никола́й Никола́евич Семёнов‏; 15 באפריל 1896 – 25 בספטמבר 1986) היה כימאי רוסי-סובייטי, אחד מאבות הכימיה הפיזיקלית, חתן פרס נובל לכימיה בשנת 1956 (ביחד עם סיריל הינשלווד) על מחקריהם של מנגנון התגובות הכימיות.
ניקולאי סמיונוב נולד בעיר סראטוב. בשנת 1913 החל את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג וסיים אותה בשנת 1917. בשנים 1918-1920 עבד באוניברסיטת טומסק. בשנת 1920 הוזמן על ידי אברם יופה והחל משנת 1922 היה סגנו במכון לפיזיקה וטכנולוגיה. בשנת 1931 הקים את המכון לכימיה פיזיקלית של האקדמיה למדעים של ברית המועצות והיה למנהלו עד יום מותו.
בשנת 1944 הוא החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה ונתקל בהתנגדות. בעקבות כך אברם יופה כתב "מכתב 4 אקדמאים" וויאצ'סלב מולוטוב.
ביחד עם פיוטר קפיצה היה בין מקימי מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה. הוא היה שותף לבניית פצצה גרעינית סובייטית. 
בין הישגיו המדעיים – תאוריית של תגובות כימיות מסוג שרשרת. על עבודה זו הוענק לו פרס נובל לכימיה בשנת 1956.
בשנת 1969 קיבל מדליית זהב על שם לומונוסוב. בשנת 1976 זכה בפרס לנין.
הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'י במוסקבה.
סמיונוב התחתן בשנת 1921 שאישה מבוגרת ממנו וכבר היו לה 4 ילדים. היא נפטרה בשנת 1923 מסרטן. בשנת 1924 הוא התחתן שנית עם קרבות משפחה של אשתו הראשונה. לזוג נולדו בן ובת. בת התחתנה עם פיזיקאי ויטלי גולדנסקי. בשנת 1971 הם התגרשו וסמיונוב התחתן בפעם השלישית לעוזרת מדעית שלו.
ויסאג'

| --- | --- |

סולן הלהקה, סטיב סטריינג', בשנת 2014
 מקום הקמה:  ניופורט 
 תקופת הפעילות:  1978 – 1985 2002–2011 2012–2015
 סוגה:  סינת'-פופ • גל חדש
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס 
 www.visage.cc
 חברים
 סטיב סטריינג' בילי קארי מידג' יור Rusty Egan בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
ויסאג' (באנגלית: Visage) הייתה להקת סינת'-פופ בריטית שהוקמה בלונדון בשנת 1978. הלהקה נקשרה קשר הדוק לתנועת האופנה החדשה הרומנטית המתפתחת של תחילת שנות ה-80, והיא ידועה בעיקר בזכות הלהיט שלה "Fade to Grey" שיצא בסוף שנת 1980. זמן קצר לאחר שסולן הלהקה, סטיב סטריינג' עזב את להקת הפאנק The Photons, הוא הצטרף לויסאג', עם ראסטי איגן ועם מידג' יור מ-Rich Kids ומאולטראווקס, בילי קארי מאולטראווקס, ובארי אדמסון, ג'ון מק'גיוק ודייב פורמולה מ-Magazine. בשנת 1978 ויסאג' הקליטו קאבר לשיר In the year 2525 (במקור של זאגר ואוונס משנת 1969). מלכתחילה נועדה ויסאג' להיות פרויקט צדדי מבוסס אולפן של חבריה, והם חתמו על חוזה בחברת Radar Records והוציאו את הסינגל הראשון שלהם "Tar" בשנת 1979. הסינגל לא זכה להצלחה. מאוחר יותר באותה שנה, ויסאג' חתמו על חוזה תקליטים חדש עם חברת התקליטים פולידור רקורדס והוציאו את הסינגל השני שלהם, "Fade to Grey". הסינגל היה מהמובילים בבריטניה ובכמה מדינות אחרות באירופה, והגיע למקום הראשון בגרמניה המערבית ובשווייץ. בתור הפנים הציבוריות של הלהקה, סטריינג' זכה לככב בבריטניה ובארצות אחרות באירופה. ויסאג' נהנתה מרצף של סינגלים להיטים ושני אלבומי להיטים לפני שאכזבות מסחריות מאוחרות יותר הובילו להתפרקותם ב-1985, עד שהלהקה הוקמה מחדש בשנות ה-2000. הלהקה הוציאה שני אלבומים שהגיעו לטופ 20 בבריטניה, Visage ו-The Anvil וחמישה סינגלים בטופ 30 לפני שהכישלון של אלבומה השלישי, Beat Boy, הוביל להתפרקותה של הלהקה בשנת 1985.
בלהקה היו שינויים שונים בהרכב לאורך השנים, כולם בראשות הסולן סטיב סטריינג', שהקים את הלהקה מחדש בשנות ה-2000. בשנת 2013, ההרכב האחרון של הלהקה הוציא Hearts and Knives, האלבום החדש הראשון של ויסאג' מזה 29 שנים. האלבום החמישי והאחרון של הלהקה, Demons to Diamonds, יצא ב-2015, תשעה חודשים לאחר מותו של סטריינג' בעקבות התקף לב.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Visage (1980)
The Anvil (1982)
Beat Boy (1984)
Hearts and Knives (2013)
Demons to Diamonds (2015)
ג'ון סארביינז

ג'ון פיטר ספיירוס סארביינז (באנגלית: John Peter Spyros Sarbanes; נולד ב-22 במאי 1966) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת מרילנד. סארביינז, חבר המפלגה הדמוקרטית, ייצג מחוז קונגרס זה בין השנים 2007–2025, ובתחומי המחוז שוכנת בירת המדינה אנאפוליס וכן חלקים מרכזיים של העיר בולטימור. אביו הוא פול סארביינז, שייצג בעצמו מחוז זה בבית הנבחרים בשנות ה-70 ולאחר מכן ייצג את מרילנד כולה בסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה

ג'ון סארביינז הוא בנם הבכור של הסנאטור לשעבר פול סארביינז וכריסטין דונבר סארביינז, מורה במקצועה. הוא נולד בבולטימור, בעל שורשים יוונים מצד אביו ואנגלים מצד אמו. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון גילמן השוכן בעיר ב-1980. ב-1984 השלים סארביינז בהצטיינות לימודי תואר ראשון בבית הספר לעניינים ציבוריים ובינלאומיים ע"ש וודרו וילסון באוניברסיטת פרינסטון ולאחר מכן קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר הרווארד למשפטים, שם היה ב-1988 יושב ראש משותף של התאחדות הסטודנטים "הדמוקרטים בבתי ספר למשפטים".
לאחר הלימודים עבד סארביינז במשך שבע שנים במחלקת החינוך של מדינת מרילנד, ועסק במערכת החינוך הציבורית של מרילנד. בהמשך היה עוזרו המשפטי של השופט ג'. פרדריק מוץ בבית המשפט המחוזי של מרילנד. את נתיבתו המקצועית בעולם המשפטים העביר במשרד עורכי הדין "Venable LLP" שבבולטימור בשנים 1989–2006, שם היה יו"ר תחום הבריאות בשנים 2000–2006 וחבר בוועדת השכר של המשרד בשנים 1992–1996.
כאשר בן קרדין, נציג מחוז הקונגרס השלישי של מרילנד זה עשרים שנה, הודיע על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית — סארביינז הודיע על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז קונגרס זה. בבחירות המקדימות ניצב בפני חברת הסנאט של מרילנד פאולה הולינגר, נציב הבריאות של בולטימור לשעבר פיטר בילנסון, ובפני גזבר המפלגה הדמוקרטית במרילנד אוז בנגור. סארביינז זכה במועמדות ב-12 בספטמבר 2006 עם כ-32% מקולות הבוחרים. יריבו הרפובליקני בבחירות הכלליות היה ג'ון וייט, מנהל השיווק של עיריית אנאפוליס. עם זאת, מחוז הקונגרס השלישי מצוי בשליטת הדמוקרטים בכבדות מאז 1927 ברציפות, ומעטים ציפו שסארביינז ינהל קרב קשה בבחירות. גם ייחוסו המשפחתי היטיב כמו בבחירות. אביו ייצג את המחוז בשנים 1971–1977. ב-7 בנובמבר 2006, ניצח סארביינז בבחירות עם 64% מהקולות, ואילו וייט קיבל 34% בלבד.
לאחר בחירות אמצע הכהונה שנערכו ב-2018, חשפה המפלגה הדמוקרטית את הצעת החוק הראשונה שלה לימי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. הצעת החוק נכתבה בעיקר על ידי סארביינז. הצעת החוק שמה לה למטרה לאפשר מימון ציבורי בהיקף קטן למסעות בחירה, להקים מערך אוטומטי לאומי לרישום בוחרים, וכן להרחיב את רישום הבוחרים המוקדם והמקוון, ולספק תמיכה פדרלית רחבה יותר למערכות ההצבעה במדינה. הצעת החוק הציעה לאסור על חברי הקונגרס לכהן במועצות מנהלים וקראה לחייב קבוצות אינטרס פוליטיות לחשוף את תורמיהן. הצעת החוק קראה לחייב את נשיא ארצות הברית לחשוף את החזר מס ההכנסה שלו, ולקבוע קוד אתי לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ב-31 במרץ 2020 הודיע סארביינז, ביחד עם שאר חברי המשלחת של מרילנד לקונגרס של ארצות הברית, על הקצבת כ-48 מיליון דולר אמריקני למחוזות מרילנד לשם התמודדות עם ההשלכות של התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית על היבטים כלכליים ודיוריים.
ב-26 באוקטובר 2023 הכריז סארביינז כי בכוונתו לפרוש מהקונגרס בתום כהונתו בראשית ינואר 2025.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  טיפאני ווטסון, Maryland Lawmakers announce $48M to support counties and cities during COVID-19 outbreak, באתר FOX 5 NEWS‏, 31 במרץ 2020 (באנגלית)
↑  אובטה ויגינס וארין קוקס, Maryland Rep. John Sarbanes announces retirement, באתר וושינגטון פוסט, 26 באוקטובר 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: S001168
אלפריד קרופ פון בוהלן אונד הלבך

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1907 אסן 
 פטירה:  30 ביולי 1967 (בגיל 59) אסן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  אסן 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של מינכן  האוניברסיטה הטכנית של ריין-וסטפאליה באאכן 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה:  מנהיג כלכלה צבאית 
 
אלפריד פליקס אלווין קרופ פון בוהלן אונד הלבך (בגרמנית: Alfried Felix Alwyn Krupp von Bohlen und Halbach‏; 13 באוגוסט 1907 – 30 ביולי 1967), המכונה לעיתים קרובות בקיצור אלפריד קרופ, היה תעשיין גרמני נאצי, מתחרה במרוצי יאכטות (אנ') אולימפיים, ובן למשפחת קרופ, שהייתה אחת המשפחות הבולטות ביותר בתעשייה הגרמנית מאז תחילת המאה ה-19. הוא הורשע לאחר מלחמת העולם השנייה בפשעים נגד האנושות על המאפיינים של רצח העם באופן שבו הפעיל את מפעליו (תוך שימוש בעבודת כפייה) ונידון ל-12 שנות מאסר, לאחר מכן הומתק עונשו לשלוש שנים ב-1951.
החברה המשפחתית, הידועה רשמית בשם Friedrich Krupp AG Hoesch-Krupp, הייתה ספקית מרכזית של כלי נשק וציוד לחימה לממשלת גרמניה ולוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1943 הפך קרופ לבעלים בלעדי של החברה, בעקבות חוק לקס קרופ (אנ') ("חוק קרופ") שפסק אדולף היטלר. בשל הניצול של עובדי כפייה במפעלי חברת קרופ בזמן המלחמה נערך "משפט קרופ" בין השנים 1947–1948, שבעקבותיו ריצה אלפריד קרופ שלוש שנות מאסר. בפקודתו של קרופ, לאחר מותו ב-1967, עברה השליטה בחברת קרופ לידי קרן אלפריד קרופ פון בוהלן אונד הלבך (אנ'), ארגון פילנתרופי.
נעוריו ומשפחתו

אמו של קרופ, ברתה קרופ (אנ'), ירשה את החברה בשנת 1902 בגיל 16 כאשר אביה, פרידריך אלפרד קרופ, מת לאחר שנחשף בעיתונים כהומוסקסואל. באוקטובר 1906 נישאה ברתה בטקס לותרני לאביו של אלפריד, גוסטב קרופ פון בוהלן אונד הלבך, דיפלומט גרמני וחבר אצולה, אשר הוסיף לאחר מכן את השם קרופ לשמו באישורו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. אלפריד נולד כמעט שנה לאחר מכן.
אלפריד קרופ למד בבית ספר תיכון, ולאחר מכן הוכשר בסדנאות של חברת קרופ ולמד מטלורגיה באוניברסיטאות טכניות (אנ') במינכן, ברלין ואאכן. החברה הרוויחה משמעותית מההתחמשות הגרמנית מחדש של שנות ה-20 וה-30. גוסטב קרופ פון בוהלן אונד הלבך, למרות התנגדותו הראשונית למפלגה הנאצית, תרם לה תרומות אישיות משמעותיות לפני הבחירות הפדרליות בגרמניה הנאצית (מרץ 1933), משום שראה יתרונות לחברה במיליטריזם של הנאצים ובהתנגדותם לאיגודים מקצועיים עצמאיים. משנת 1931 היה אלפריד חבר תומך ב-אס אס (förderndes Mitglied der SS) הוא היה חבר בחיל הטייסים הנאצים (אנ'), שם הגיע לדרגת שטנדרטנפיהרר, ומשנת 1938 היה חבר במפלגה הנאצית. ב-1937 מונה קרופ – כמו אביו – למנהיג כלכלי צבאי (אנ') (Wehrwirtschaftsführer). הוא היה גם סגנו של אביו בתפקידו כיו"ר מועצת המנהלים של קרן אדולף היטלר למסחר ותעשייה גרמניים (אנ').
קרופ קיבל תואר דיפלומיונגר (אנ') (תואר שני בהנדסה) מ-RWTH אוניברסיטת אאכן בשנת 1934, עם קבלת התזה שלו על התכת פלדה בריק. במהלך אולימפיאדת ברלין של 1936, השתתף קרופ בשייט יאכטות של 8 מטר וזכה במדליית ארד. באותה שנה, לאחר שעבר הכשרה פיננסית בבנק דרזדנר (אנ'), הצטרף קרופ לחברה המשפחתית. בשנה שלאחר מכן נישא לאנליזה למפרט (Anneliese Lampert), לבית בהר (1909–1998); בנם, ארנדט (אנ'), נולד ב-1938.
מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה גדלו רווחי החברה והיא השתלטה על מפעלים שהוחרמו על ידי הצבא הגרמני באירופה הכבושה על ידי הנאצים. אלפריד נעשה פעיל יותר בשליטה בחברה כאשר בריאותו של אביו הידרדרה. הוא הפך למעשה למנהל החברה בשנת 1941 כאשר גוסטב קרופ לקה בשבץ מוחי. תחת אלפריד, החברה השתמשה בעובדי כפייה (בפועל עבדים) שסופקו על ידי הממשלה ולעיתים קרובות שיבצה אסירים יהודים ממחנות ריכוז לעבודה ברבים ממפעליה. אפילו כשהצבא הציע שסיבות ביטחוניות מכתיבות שחלק מהעבודות יבוצעו על ידי עובדים גרמנים חופשיים, אלפריד התעקש להשתמש בעבודות כפייה.
הוא החליף רשמית את אביו כראש החברה המשפחתית תחת חוק לקס קרופ (אנ') ("חוק קרופ"), שהוכרז על ידי אדולף היטלר ב-12 בנובמבר 1943, אשר ביטל את חוקי הירושה הרגילים ושימר את חברת קרופ כעסק משפחתי. לפי חוק זה, אלפריד הוסיף רשמית את השם קרופ לשלו. הוא גם מונה ל-Reichsminister für Rüstung und Kriegsproduktion ("השר לחימוש וייצור מלחמה"). העברת הבעלות הייתה מחווה של הכרת תודה על ידי היטלר והייתה אמורה להיות אחד מכמה חוקי ממשל נציונל-סוציאליסטים מרכזיים בלבד ששרדו את נפילת המשטר. במהלך המלחמה היה אלפריד קרופ אחראי על העברת מפעלים מסוימים מהשטחים הכבושים לרייך הגרמני. הוא זכה בצלב ההצטיינות במלחמה (אנ'), דרגה שנייה וראשונה.
קרופ עבד בשיתוף פעולה הדוק עם האס אס, ששלט במחנות הריכוז מהם הושגה עובדי כפייה. במכתב מיום 7 בספטמבר 1943 כתב: "באשר לשיתוף הפעולה של המשרד הטכני שלנו בברסלאו, אני יכול רק לומר שבין משרד זה לבין אושוויץ קיימת ההבנה הקרובה ביותר ומובטחת לעתיד". לדברי אחד מעובדיו, גם כשהיה ברור שהמלחמה אבודה: "קרופ ראה חובה לגרום ל-520 בנות יהודיות, חלקן לא יותר מילדות, לעבוד בתנאים האכזריים ביותר בלב הקונצרן, באסן".
חייו אחרי המלחמה ומשפט קרופ

לאחר המלחמה, הממשל הצבאי של בעלות הברית חקר את העסקת עובדי הכפייה של קרופ. הוא הורשע בפשעים נגד האנושות ונידון ל-12 שנות מאסר וחילוט כל רכושו. במשפט קרופ נטען על ידי הפרקליטות כי הנאשמים (אלפריד קרופ ועוד אחד עשר שותפים) ביצעו פשעים נגד השלום, פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, והשתתפו בתוכנית ובמזימה משותפת, הכל כפי שהוגדר בחוק מס' 10 של מועצת הבקרה. מיום 20 בדצמבר 1945 משפט קרופ היה העשירי מתוך סדרה של שנים עשר משפטים צבאיים (שנודעו כמשפטי נירנברג הנוספים) בגין פשעי מלחמה נגד חברי הנהגת גרמניה הנאצית. כתב האישום שהוגש נגד 12 הנאשמים העלה טענות מפורטות שקובצו בארבעה אישומים:
תכנון, הכנה, ייזום וניהול מלחמה תוקפנית
ביזה וגזל
פשעים הכוללים שבויי מלחמה ועבודת עבדים
תוכנית או קונספירציה נפוצה
כל הנאשמים מלבד אחד נמצאו אשמים בכך שהעסיקו, בניגוד להוראות משפט בין-לאומי פומבי, שבויי מלחמה, אזרחים זרים ואסירי מחנות ריכוז בתנאים לא אנושיים בעבודה הקשורה בניהול מלחמה. מעשים והתנהגות של הנאשמים שהתביעה טענה שבוצעו בניגוד לחוק, ביודעין ובמזיד.
קרופ נידון ל-12 שנות מאסר. עם זאת, הוא לא הודה בשום אשמה. בשנת 1947, הוא הצהיר:
הכלכלה הייתה זקוקה להתפתחות מתמדת או צומחת. בגלל היריבות בין המפלגות הפוליטיות הרבות בגרמניה והאי-סדר הכללי לא הייתה הזדמנות לשגשוג. ... חשבנו שהיטלר ייתן לנו סביבה כל כך בריאה. אכן הוא עשה זאת. ... לנו, קרופ, אף פעם לא היה אכפת הרבה מרעיונות [פוליטיים]. רצינו רק מערכת שעובדת טוב ומאפשרת לנו לעבוד באין מפריע. פוליטיקה היא לא ענייננו.
עם זאת, לאחר שלוש שנים, דאג ג'ון ג'. מקלוי (אנ'), הנציב העליון האמריקני לגרמניה, לשחרור קרופ וחילוט רכושו בוטל בלחץ פוליטי. אף על פי כן, חלקים מסוימים מנכסיו נחשבו לפיצויים והוטלו עליו מגבלות על פעילות עסקית. נישואיו השניים של קרופ ב-19 במאי 1952 לוורה הוסנפלד (1909–1967), מיד לאחר שחרורו מכלא לנדסברג, הסתיימו בשערורייה והסדר ב-1957.
לפני מותו של קרופ מסרטן הריאה, עוזרו, ברתולד בייץ, פעל להעברת השליטה בחברה לקרן (Stiftung), בשם קרן אלפריד קרופ פון בוהלן אונד הלבך (אנ'), שתהיה במעקב של שלושה חברים בפיקוח דירקטוריון, כולל הרמן יוזף אבס (אנ'), לשעבר מ־Deutsch-Asiatische Bank A.G ודויטשה בנק. בהסכם זה, ויתר בנו ויורשו של קרופ, ארנדט (אנ'), על כל תביעה על עסקיו של אביו, והיה אמור לקבל סכום מזומן צנוע יחסית, בתשלומים שנתיים, עד למותו שלו.
הערות שוליים

↑  Trials of War Criminals Before the Nuernberg Military Tribunals Under Control Council Law No. 10. Nuernberg October 1946-April 1949, Volume IX: The Krupp Case. United States Government Printing Office, Washington 1950
↑  Subsequent Nuremberg Proceedings, Case #10: The Krupp Case. Holocaust Encyclopedia. Washington DC: United States Holocaust Memorial Museum.
↑  "Gustav Krupp von Bohlen und Halbach". Encyclopædia Britannica. 2008.
↑  "KRUPP WEDDING GIFT $500,000 TO WORKMEN; Emperor at Church Marriage of Miss Krupp and Lieut. Bohlen. CHANGES BRIDEGROOM'S NAME Also Alludes to Bride's "Sainted Father" and the Aggressive Egoism of the Present Generation". The New York Times. 16 באוקטובר 1906. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Alfred Krupp von Bohlen und Halbach Olympic medals and stats". Databaseolympics.com. 13 באוגוסט 1907. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alfried Krupp von Bohlen und Halbach | German Industrialist, Nazi Collaborator & Nürnberg Tribunal | Britannica". www.britannica.com (באנגלית).
1 2  "United States v. Krupp, Judgment, N/A (U.S. Mil. Trib. (Nuremberg), Jun. 30, 1948)" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-22 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Friz, D. M. (1988). Alfried Krupp und Berthold Beitz—der Erbe und sein Statthalter (in German). Zürich: Orell-Füssli. ISBN 3-280-01852-8.
↑  Alfried Krupp von Bohlen und Halbach-Stiftung. Historie
↑  End of the Dynasty. Time, 11 August 1967.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264084305171  BnF: cb157511714 (data)  GND: 118724819  ISNI: 0000 0000 6675 0040  LCCN: n88249002  LNB: 000135966  NTA: 074736205  SNAC: w6nc9p06  VIAF: 10640750   WorldCat (עם VIAF): 10640750 
מבנה מפעל לייצור נשק של חברת קרופ באסן, שנהרס בהפצצה
קרופ קורא מסמך, יושב בתא הנאשמים, כנאשם במשפט קרופ
אלפריד קרופ (מימין) ובנו ארדנט קרופ (משמאל) עם הנשיא סילבנוס אולימפיו של טוגו, בעת ביקור בווילה היגל (אנ') ב-17 במאי 1961
יום הגיוון העולמי

סמל Pax Cultura
היום העולמי לגיוון תרבותי ולדיאלוג ופיתוח נקבע על ידי האו"ם לקידום סוגיות המגוון. היום הבין-לאומי מתקיים ב-21 במאי, בעקבות הכרזה של האספה הכללית של האו"ם שהכריזה על ציון יום זה כחלק מההצהרה האוניברסלית של אונסק"ו בנושא גיוון תרבותי בנובמבר 2001. מתוקף זאת היום הוכרז בהחלטת האו"ם 57/249.
יום הגיוון, המכונה רשמית "היום העולמי לגיוון תרבותי לדיאלוג ופיתוח", הוא הזדמנות לעזור לקהילות להבין את ערכו של המגוון התרבותי וללמוד כיצד לחיות יחד בהרמוניה. יום זה נוצר כתוצאה מהחרבת פסלי הבודהא של במיאן באפגניסטן בשנת 2001, יום הגיוון הוא יום מיוחד מאודץ
הערות שוליים

↑  UN Website about the day
↑  UNESCO Website about the day
↑  PDF of the UN Resolution proclaiming the day
↑  United Nations, Events, United Nations (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'ארלס ויליאם ברטלט

| --- | --- |

צ׳ארלס ויליאם ברטלט, דיוקן עצמי, 1933
 לידה:  1 ביוני 1860 ברידפורט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 באפריל 1940 (בגיל 79) הוואי, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 תקופת הפעילות:  1875–1940 (כ־65 שנים) 
 
צ'ארלס ויליאם ברטלט (באנגלית: Charles William Bartlett‏; 1 ביוני 1860 – 16 באפריל 1940) היה צייר ומדפיס תחריטים אנגלי, שהתיישב בהוואי.
קורות חיים

ברטלט למד מטלורגיה ועבד בתחום זה מספר שנים. בגיל 23 הוא נרשם לאקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון, שם למד ציור ותחריט. לאחר שלוש שנות לימוד בלונדון, הוא נכנס לבית הספר הפרטי אקדמיה ז'וליאן בפריז, שם למד אצל ז'ול ג'וזף לפבר (1836–1911) וגוסטב בולנגר (1824–1888).
בשנת 1889 שב לאנגליה והתחתן עם אמילי טייט, אך זמן קצר לאחר מכן נפטרו אשתו ובנו התינוק בזמן הלידה. לאחר מכן נסע ברטלט לאירופה, ובילה כמה שנים בהולנד, בריטני ובוונציה יחד עם חברו ועמיתו האמן פרנק ברנגווין (1867–1956). נראה כי ברנגווין הציג לברטלט הדפסים יפניים. ברטלט הפיק כמה מעבודותיו המוקדמות החשובות ביותר ביבשת, במיוחד עבודות על איכרים שצוירו בציורי צבע גדולים.
הוא הוזמן להצטרף לאגודת האמנים הצרפתית בשנת 1897. בשנת 1898 שב לאנגליה והתחתן עם קתרין "קייט" מיין. ברטלט חזר ליבשת עם אשתו. כמה מוזיאונים באירופה רכשו את ציוריו אחרי תערוכות בפריז. ברטלט ערך מספר נסיעות לבריטני והולנד עם הצייר ההולנדי ניקו וילהלם יונגמן (1872–1935), אשר סיפק לו חוויות לציורים עתידיים של איכרים ופשטות חייהם.