stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחנתון
ירושה

קיים דיון סביב השאלה האם אמנחותפ הרביעי ירש את הכתר לאחר מות אביו, אמנחותפ השלישי, או שהיה זמן מסוים של מלכות בו זמנית (עד 12 שנים לפי כמה אגיפטולוגים).
על פי ממצאים ארכאולוגיים בנקרופוליס של אל-עסאסיף (אנ') ב-2013, נמצאו בקברו של הוזיר אמנחותפ-הוי (אנ') (מספר 28), ארבעה עמודי תמיכה המתוארכים לשנת היובל בהם מוזכרים אמנחותפ השלישי (בכינויו נבמאאטרע, Nebmaatre) כמלך מצרים העילית והתחתית, בנו של רע, וכן אמנחותפ הרביעי (בכינויו נפרקהפרור, Neferkheperure) כמלך מצרים העילית והתחתית, בנו של רע. במקביל נמצאו תבליטים המתארים את אמנחותפ השלישי בחגיגות ה-30 למלכותו. חוקרים טוענים שזו הוכחה ניצחת ששני המלכים מלכו בחפיפה שלטונית לפחות תשע שנים החל משנת ה-30 למלכותו של אמנחותפ השלישי. קיימים גם מספר ממצאים נסיבתיים פחות מובהקים שתומכים במסקנה זו.
ובדומה לכך למרות שמקובל כי סמנחכרע (אחיה של נפרטיטי) ואחנתון מתו בשנה ה-17 למלכותו, לא ברור האם סמנחכרע מלך יחד עמו שנתיים או שלוש לפני מותו, וכן האם סמנחכרע חי לאחר מות אחנתון.
היורש הבא היה בוודאות תות ענח' אמון (בתחילה – תות-ענח' אתון), שעלה לכס המלכות בגיל שמונה, כאשר הארץ נשלטה על ידי השר הראשי (והפרעה הבא), איי (אחיה של תיאי ואביהם של סמנחכרע ונפרטיטי). תות-ענח'-אמון כנראה היה אחיו הצעיר של סמנחכרע ובנו של אמנחותפ השלישי או של אחנתון.
עם מותו של אחנתון, כת האתון שהקים הפסיקה לפעול כמעט מייד. תות-ענח' אתון שינה את שמו לתות-ענח'-אמון בשנה השלישית למלכותו (1348 או 1331 לפנה"ס) ונטש את אחתאתון, והעיר הפכה לעיי חורבות. המקדשים שאחנתון בנה, כולל המקדש בנוא אמון, יצאו משימוש בימי יורשיו איי וחורמחב, שמיחזרו אותם כמקור טוב לחומרי בנייה וכעיטורים למקדשיהם-הם. הכתובות שהוקדשו לאתון הושמדו ונמחקו.
נטישתה של העיר הקלה על הארכאולוגים להשוות את הממצאים שנמצאו בה לממצאים באתרים אחרים, מכיוון שהעיר הייתה מיושבת תקופה קצרה בלבד.
כמו כן, אחנתון, סמנח כא רע, תות ענח' אמון ואיי נמחקו מהרשימות הרשמיות של הפרעונים, שבמקום זה מצהירים כי אמנחותפ השלישי נורש ישירות על ידי חורמחב. דבר זה כנראה מעיד על ניסיון של חורמחב למחוק כל זכר לאתוניזם ולפרעונים שהיו קשורים אליו. שמו של אחנתון לא הופיע באף אחת מרשימות הפרעונים שנוסחו בידי הפרעונים המאוחרים, ורק בסוף המאה ה-19 נתגלתה זהותו מחדש, והשרידים של מלכותו נמצאו בידי הארכאולוגים.
ראו גם

קבר KV55 - לפי אחת הסברות, קברו של אחנתון
אתוניזם
מקדש שמש מצרי
לקריאה נוספת

זאהי הוואס, סודות במשפחת המלוכה של המלך תות, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 148, ספטמבר 2010
הערות שוליים

↑  לפי תארוכו של אליצור, הייתה יציאת מצרים כמה עשרות שנים לפני תקופת אחנתון. מקור: "יציאת מצרים לאור ההיסטוריה", בתוך הספר "ישראל והמקרא", רמת גן, 1999, עמ' 51–53
↑  אירית יעקב, אחנאתון – המונותיאיסט הראשון?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בפברואר 2013
↑  Francisco Martin Valentine & Teresa Bedman, Proof of an Amenhotep III/IV "Long Coregency" Found in the Chapel of Vizier Amenhotep-Huy, Amarna Letters 5, KMT Communications LLC, 2015, עמ' 66-79
↑  Pharaoh power-sharing unearthed in Egypt Daily News Egypt., https://dailynewsegypt.com/, ‏February 6, 2014
↑  Dennis C. Forbes, Circumstantial Evidence  for an Amenhotep III/Amenhotep IV Coregency, Amarna Letters, KMT Communications, 2015, עמ' 80-95
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אמנחותפ השלישי | פרעוני מצרים | הבא: סמנח כא רע |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257414605171  BnF: cb11946297w (data)  CiNii: DA14159254  GND: 118502492  ISNI: 0000 0004 0810 6424  LCCN: n80044801  NKC: jn20000700018  NLG: 44418  NTA: 070972982  ULAN: 500121983  VcBA: 495/171894  VIAF: 173744907   WorldCat (עם VIAF): 173744907
אבותי כי בטחו

אבותי כי בטחו הוא פיוט מסוג סליחה לתענית עשרה בטבת, המתאר את מאורעות היום ואת השלכותיו על עם ישראל עד היום הזה. מחברו הוא רבי אפרים ב"ר יצחק מרגנשבורג, פוסק מפורסם ופייטן בן גרמניה במאה ה-12. ידועות שתי נוסחאות שונות לפיוט, וככל הנראה שתיהן יצאו מתחת ידי הפייטן עצמו, שנהג לעבד את פיוטיו שלו במספר גרסאות.
תוכן הפיוט

הפיוט, שנועד כבר מעיקרו לצום עשרה בטבת, מתאר את הצרות שבאו על עם ישראל משלהי תקופת בית ראשון והלאה, מאז עזיבתם את חוקי התורה: בעשרה בטבת הוטל המצור הבבלי על ירושלים, כפועל יוצא מעוונות ישראל ומסירובם לשמוע לדברי הנביא ירמיהו, ופורענות ראשונה זו הביאה לחורבן בית המקדש הראשון ולסילוק השכינה מישראל. מאז מצוי עם ישראל בגלות ובסבל שלא הוקלו במרוצת הדורות.
הפייטן מביע את כאבו ותמה עד מתי יוסיף אלוהים לעַנּות את ישראל, ומסיים בבקשה כפולה: שינקום ה' באויבי ישראל (”אֵ-ל קַנֹּא וְנוֹקֵם, גָּמְלֵם – יִשְׂאוּ אֶת שִׁבְרָם; כְּמַעֲשֵׂיהֶם שַׁלֵּם, וְיֵבוֹשׁוּ מִשִּׂבְרָם”), ויגאל את עמו מאפלה לאורה בביאת המשיח, אז ייהפך צום עשרה בטבת "לְשָׂשׂוֹן וּלְשִׂמְחָה" עם שאר הצומות, כהבטחתו של זכריה הנביא: ”כֹּה אָמַר ה' צְבָאוֹת: צוֹם הָרְבִיעִי וְצוֹם הַחֲמִישִׁי וְצוֹם הַשְּׁבִיעִי וְצוֹם הָעֲשִׂירִי יִהְיֶה לְבֵית יְהוּדָה לְשָׂשׂוֹן וּלְשִׂמְחָה וּלְמֹעֲדִים טוֹבִים.”
חיבור הפיוט

המחבר, רבינו אפרים מרגנשבורג, נהג כנראה לכתוב את פיוטיו בכמה נוסחאות שונות (כמו פיוטו "אם אפס רבע הקן"), וכך התגלגל הפיוט לידינו בשתי נוסחאות, שהאחת מהן נאמרת לפי מנהג אשכנז המערבי, וכן במנהג פוזנא, והשנייה לפי נוסח אשכנז המזרחי. לפי המקובל במחקר, שתי הנוסחאות מקוריות, והמחבר ערך את פיוטו שלו והתאים לו בתים חדשים.
בגרסה שבמנהג אשכנז המזרחי יש ארבעה עשר בתים לפיוט, ואילו בגרסה שבמנהג אשכנז המערבי ישנם אחד עשר בתים. הגרסה המערבית כוללת התייחסויות רבות לשלטון הנצרות בארץ ישראל ולכנסיית הקבר. בשל כך, בדפוסים רבים, נשמטו (עקב הצנזורה הנוצרית) ממנה חמישה בתים, ונותרו רק שישה בתים.
מבנה הפיוט

בתי הפיוט מורכבים מארבע שורות שוות, כאשר השורה האחרונה בכל בית היא פסוק מן התנ"ך.
בסידורי התפילה ובמחזורים המודפסים מסווגת הסליחה כ"פזמון", כאשר לאחר כל בית יש לחזור על הפתיח כרפרן: "אֲבוֹתַי כִּי בָטְחוּ בְּשֵׁם אֱלֹהֵי צוּרִי". צורת חזרה זו היא כנראה מאוחרת משום שצירוף צלע זו לכל המחרוזות יוצר משפט חסר משמעות. ייתכן שהרפרן המקורי נועד להיות המחרוזת הראשונה כולה, ולא רק הפתיח, אך סביר גם שבמקור לא היה הפיוט אמור לכלול פזמון כלל.
מבנה הפיוט > אמצעים אמנותיים

אקרוסטיכון - האותיות שבתחילת כל בית מרכיבות את חתימת המחבר: בשתי נוסחאותיו של הפיוט מופיעה אותה החתימה, "אברהם יצחק אפרים", צורת חתימה בה מקדים רבינו אפרים את שם סבו (אברהם) ושם אביו (יצחק) לשמו שלו.
חריזה פנימית כפולה בכל בית, כאשר כל מחצית שורה ראשונה מתחרזת עם חברותיה באותו הבית, וכל סיום שורה מתחרז גם הוא עם סיומי השורות באותו הבית; ובסוף הבתים מופיעה חריזה חיצונית אחידה, כך שכל בית מסתיים בהברה "רִי". הבית הראשון כדוגמה: ”אֲבוֹתַי כִּי בָטְחוּ, בְּשֵׁם אֱלֹהֵי צוּרִי, גָּדְלוּ וְהִצְלִיחוּ, וְגַם עָשׂוּ פֶרִי. וּמֵעֵת הֻדָּחוּ, וְהָלְכוּ עִמּוֹ קֶרִי, הָיוּ הָלוֹךְ וְחָסוֹר, עַד הַחֹדֶשׁ הָעֲשִׂירִי:”
הצגת הנושא המרכזי של הפיוט כבר בבית הראשון: החרטה על חטאי האבות שהובילו לחורבן בית המקדש, אזכור של צום עשרה בטבת, וההכרה בכך שההליכה בדרכי התורה היא שמובילה לחיים טובים ומאושרים.
הרמזים מקראיים רבים משובצים בפיוט, ולצדם מופיעים הרמזים תלמודיים (כמו השורה במנהג המזרחי: ”מִכְּרוּב לְמִפְתָּן לְפִנַּת גַג דָּאָה”, המבוססת על דברי תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף ל"א, עמוד א').
הערות שוליים

1 2  אברהם מאיר הברמן, פיוטי רבינו אפרים ב"ר יצחק מרגנשבורק, בתוך ידיעות המכון לחקר השירה העברית ד (תחר"ץ), עמ' קכה, באתר היברובוקס (הנוסח השלישי הנזכר שם הוא הגרסה המצונזרת של השני)
↑  ספר זכריה, פרק ח', פסוק י"ט.
↑  סדר עבודת ישראל, רעדלהיים תרכ"ח, מנהג אשכנז, עמ' 613.
↑  קונטרס של מנהג פוזנן, דיהרנפורט, תקנ"ו, באתר היברובוקס.
↑  סדר עבודת ישראל, רדלהיים תרכ"ח, מנהג פולין, עמ' 610.
↑  הפיוט נכתב בתקופת השלטון הצלבני בארץ ישראל.
↑  ביניהם 'סדר עבודת ישראל' הנ"ל
↑  ראו הפיוט 'אבותי כי בטחו' על שתי נוסחאותיו, באתר ויקיטקסט.
↑  ראו: מעשה בפזמון שכלל לא עלה על דעתו של המשורר.
ראש העכביש

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הסיפור הקצר "Escape From Spiderhead" של ג'ורג' סונדרס
 בימוי:  ג'וזף קוסינסקי
 הופק בידי:  טומי הרפר   כריס המסוורת'   אורן קצף   אריק ניומן   ז'נבה וסרמן   ג'רמי שטקלר   רט ריס   פול ורניק
 תסריט:  רט ריס   פול ורניק
 עריכה:  סטיבן מיריון
 שחקנים ראשיים:  כריס המסוורת'   מיילס טלר   ג'רני סמולט
 מוזיקה:  ג'וזף טראפנס
 צילום:  קלאודיו מירנדה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Condé Nast Entertainment   Screen Arcade   The New Yorker Studios
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 ביוני 2022
 משך הקרנה:  107 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ראש העכביש (באנגלית: Spiderhead) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי של נטפליקס, שעלה לשירות ההזרמה של החברה ב-17 ביוני 2022. הסרט מבוסס על הסיפור הקצר "Escape From Spiderhead" של ג'ורג' סונדרס.
עלילה

במתקן כליאה חדשני המנוהל על ידי סטיב אבנסטי (כריס המסוורת'), נעשים ניסויים חדשניים בסמים משני תודעה. בין שני אסירים נוצר קשר מיוחד, והם מנסים לנצל את הניסויים לטובתם.
שחקנים

כריס המסוורת' - סטיב אבסנטי
מיילס טלר - ג'ף
סם דליץ' - אדם
ג'ורני סמולט - ליזי
מארק פאגיו - מארק ורלייני
טס הובריץ' - הת'ר
אנג'י מיליקן - שרה
סטיפן טונגון - ריי
בבה בטנקורט - אמה
נייתן ג'ונס - רוגן
הפקה

הסיפור הקצר "Escape From Spiderhead" פורסם לראשונה בניו יורקר על ידי ג'ורג' סונדרס בשנת 2010, והודפס בספרו "העשירי בדצמבר" שיצא בשנת 2013.
בפברואר 2019 הוכרז על עיבוד קולנועי לסיפור, ובספטמבר 2020 לוהקו לסרט אנסמבל השחקנים הראשי.
באפריל 2022 פורסם כי הסרט יעלה לשירות ההזרמה ב-17 ביוני 2022.
הערות שוליים

↑  Condé Nast, Escape from Spiderhead, The New Yorker, ‏2010-12-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Kasia Boddy, “A Job to Do”*: George Saunders on, and at, Work, Cham: Springer International Publishing, 2017, עמ' 1–22, ISBN 978-3-319-49932-1. (באנגלית)
↑  Mike Fleming Jr, Mike Fleming Jr, Netflix Sets Joseph Kosinski To Follow ‘Top Gun 2’ With Wernick & Reese-Scripted ‘Spiderhead’, Deadline, ‏2019-02-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Justin Kroll, Justin Kroll, Chris Hemsworth, Miles Teller, Jurnee Smollett Set By Netflix For Joseph Kosinski-Directed ‘Spiderhead’, Deadline, ‏2020-09-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Clark Collis April 21, 2022 at 11:00 AM EDT, Miles Teller is Chris Hemsworth's guinea pig in 'Spiderhead' first look, EW.com (באנגלית)
כל הפחדים כולם

| --- | --- |
עטיפת הספר
עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  טום קלנסי 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מותחן ריגול
 נושא:  טרור 
 מקום התרחשות:  המזרח התיכון 
 הוצאה
 הוצאה:  Jack Ryan Enterprises, ltd
 תאריך הוצאה:  1991
 מספר עמודים:  808
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מעריב
 תאריך:  1992
 תרגום:  יוסף אשכול
 סדרה
 ספר קודם:  סכנה ברורה ומיידית 
 הספר הבא:  חוב של כבוד 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990012379810205171
 
כל הפחדים כולם (באנגלית: The Sum of All Fears) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר הוא החמישי בסדרת הספרים על אודות ג'ק ראיין, איש חיל הנחתים ומנתח מודיעין של ה-CIA. הספר ממשיך ומתאר את קורותיו של ראיין לאחר האירועים בספר הקודם בסדרה, סכנה ברורה ומיידית, אשר הובילו למינויו של ראיין כסגן ראש ה-CIA. במהלך הספר נאלץ ראיין להתמודד מחד למול חוסר נכונותם של אישים רמי דרג בממשל ארצות הברית, לרבות הנשיא רוברט פאולר, לשתף עמו פעולה ולהכיר בסמכותו, ומאידך למול פעולתם של טרוריסטים פלסטינים, העלולה להוביל למלחמה בין ארצות הברית לברית המועצות, וכתוצאה מכך לחורף גרעיני.
עלילה

עלילת הספר נפתחת כשג'ק ראיין, אשר עודנו מתרגל לתפקידו החדש כסגן ראש ה-CIA, ולמותו של מורו וידידו הקרוב האדמירל גריר, מעלה יוזמה חדשה להשגת שלום בין מדינת ישראל לבין העולם הערבי והעם הפלסטיני, וזאת בעקבות פרובוקציה מצד שוטר ישראלי, המובילה לחיכוך בין עדתי ברחבת הר הבית. בעקבות זאת נשלח ראיין לישראל ונפגש עם מקבילו הישראלי האלוף במילואים אבי בן יעקב, איש חטיבת הצנחנים בעברו המשמש כסגן ראש המוסד. אף כי יוזמת השלום מאומצת באופן רשמי על ידי ממשל ארצות הברית, המטיל את כל כובד משקלו לשם הגשמתה, ראיין אינו מקבל כל הכרה על תפקידו ביוזמה, וזאת במידה רבה כתוצאה מסכסוך אישי בינו לבין חברת הקבינט של ארצות הברית, דבר המוביל אותו לתסכול רב ולתחושת מיאוס מתפקידו.
בד בבד, קבוצה של טרוריסטים פלסטינים, היושבים בסוריה, עולים במקרה על עקבותיה של פצצה גרעינית, אשר מקורה במטוס קרב ישראלי אשר התרסק ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים. הטרוריסטים, מתוסכלים עמוקות מהשלכותיה של תוכנית השלום האמריקנית ומהצלחתה בעידוד היציבות האזורית בין הצדדים, מחליטים להביע את זעמם כנגד ארצות הברית, יוזמת ההסכם, ובכך להוביל למלחמת עולם בינה לבין יריבתה ברית המועצות, מלחמה אשר תשרת את מטרתם הסופית, הריסתה של מדינת ישראל. בסופו של דבר הטרוריסטים מפוצצים את הפצצה הגרעינית על אדמה אמריקנית, במהלך משחק כדורגל בעיר דנוור, ואלפים נהרגים.
בעקבות הטלת הפצצה, גורמים בממשל האמריקאי מטילים באופן מיידי את האחריות לפיצוץ על ברית המועצות, ומתחילים בשרשרת אירועים אשר עשויה להוביל, חרף אי-רצונם של שני הצדדים בכך, למלחמה גרעינית בהיקף מלא. בשלב זה, ראיין, חרף אי-האמון בו מצד הנשיא ואנשי צוותו הקרובים, חייב למצוא דרך להוכיח כי ידה של ברית המועצות לא הייתה במתקפה הגרעינית, ולמצוא את האשם האמיתי במעשה, תוך ניסיון למנוע את פריצתה של מלחמת העולם השלישית.
עיבוד לקולנוע

הספר הוסרט לסרט קולנוע באותו שם שיצא לאקרנים ב-31 במאי 2002. את ג'ק ראיין גילם בן אפלק, את ג'ון קלארק שיחק ליב שרייבר ואת מנהל ה-CIA מרקוס קאבוט, ששמו הפרטי השתנה בסרט לוויליאם, שיחק מורגן פרימן. מאחר שהסרט יצא זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר, אשר הובילו לכעס רב בקרב הציבור האמריקאי כנגד אמריקאים ממוצא מזרח תיכוני, הוחלט לשנות את זהותם של הטרוריסטים מפלסטינים לנאצים.[דרוש מקור: דרוש מקור שזוהי הסיבה לשינוי]
קיימים הבדלים רבים בין עלילת הספר לעלילת הסרט, בין היתר בתפקידו של ראיין ב-CIA, וביחסו עם הממונה הישיר אליו. קלנסי עצמו שימש כמפיק בכיר בסרט, ולגבי השינויים מספרו, הציג את עצמו בהומור במסלול הפרשנויות במהדורת ה-DVD. כ"מחבר הספר שהוא [הבמאי פיל אלדן רובינסון, שנכח עם קלנסי] התעלם ממנו". עם זאת, הוא התלונן על אי דיוקים טכניים לאורך כל הסרט בפרשנות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מבחינת איכותו, אך חרף זאת נחשב לשובר קופות מבחינת מכירותיו, והכניס סך של 193 מיליון דולר. עוד דווח[דרושה הבהרה] כי 59% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות וכי הדירוג הממוצע היה 6/10 בהתבסס על 171 ביקורות שנספרו.[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

↑  טום קלנסי, "כל הפחדים כולם", הוצאת מעריב – הד ארצי, 1991, עמודים 343–344.
↑  טום קלנסי, "כל הפחדים כולם", הוצאת מעריב – הד ארצי, 1991, עמוד 22.
↑  טום קלנסי, "כל הפחדים כולם", הוצאת מעריב – הד ארצי, 1991, עמודים 92–93.
↑  כאמור, הספר נכתב במהלך המלחמה הקרה
↑  טום קלנסי, "כל הפחדים כולם", הוצאת מעריב – הד ארצי, 1991, עמוד 647.
↑  The Sum of All Fears (2002) (באנגלית), נבדק ב-2019-10-26
| היקום הבדיוני של ג'ק ראיין |
| --- | --- | --- |
| ספרים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1984) • משחקים פטריוטיים (1987) • הקרדינל מהקרמלין (1988) • סכנה ברורה ומיידית (1989) • כל הפחדים כולם (1991) • ללא חרטה (1993) • חוב של כבוד (1994) • צו נשיאותי (1996) • קשת שש (1998) • הדוב והדרקון (2000) • ארנב אדום (2002) • The Teeth of the Tiger‏ (2003) • חי או מת (2010) • נעול (2011) • חומת אש (2012) • Command Authority‏ (2013) • Support and Defend‏ (2014) •  Full Force and Effect‏ (2014) •  Under Fire‏ (2015) •  Commander in Chief‏ (2015) |  |
| סרטים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1990) • משחקים פטריוטיים (1992) • סכנה ברורה ומיידית (1994) • כל הפחדים כולם (2002) • ג'ק ראיין: גיוס הצללים (2014) |  |
| טלוויזיה | ג'ק ראיין (2018) • |  |
| דמויות | ג'ק ראיין • ג'ון קלארק • דומינגו שאבז • רובי ג'קסון • אד קילטי |  |
| שחקנים | אלק בולדווין • בן אפלק • כריס פיין • ג'ון קרסינסקי |  |
| ראו גם | טום קלנסי |  |
האריבו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  הנס ריגל האב
 תקופת הפעילות:  13 בדצמבר 1920 – הווה (104 שנים)
 מיקום המטה:  בון, גרמניה
 ענפי תעשייה:  מזון
 מוצרים עיקריים:  מגדן, סוכרייה 
 הכנסות:  1.7 - 2.0 מיליארד אירו
 עובדים:  6,000
  
 
 
האריבו היא חברת ממתקים אשר נוסדה בשנת 1920 בבון, גרמניה על ידי הנס ריגל האב. בתור שם החברה נבחרו ראשי התיבות של מקימה ומקום היווסדה - הנס ריגל בון (HAns RIegel BOnn).
בשנת 1922 החלה החברה לייצר ממתקי גומי, בהם הממתק הפופולרי גומונים. האריבו היו הראשונים שיצרו את הגומונים ובכך זכתה החברה להצלחה רבה. הנס ריגל האב נפטר במהלך מלחמת העולם השנייה וירש אותו בנו, הנס ריגל, במהלך כהונתו כמנהל החברה, החברה הרחיבה את פעולתה במדינות בכל רחבי העולם.
כיום האריבו היא היצרנית הגדולה ביותר של ממתקי גומי וג'לטין. כיום ישנם חמישה מפעלים בגרמניה ו-13 בכל רחבי אירופה. האריבו הואשמה בעבודות כפייה על היהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך החברה מכחישה זאת.
אנטארקטיקה (אלבום)

"אנטארקטיקה" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת קורין אלאל שיצא בשנת 1989. אלאל הלחינה את כל שירי האלבום, והוא הופק על ידי יהודית רביץ. האלבום, שהיווה את הפריצה הגדולה של אלאל לתודעה, זכה להצלחה מסחרית גדולה, והגיע תוך שבועיים למעמד של אלבום זהב. סיבוב ההופעות שבא בעקבות האלבום זכה להצלחה גם הוא.
באלבום זה הפסיקה לשיר עם ר' מתגלגלת שהייתה שרה איתה כמו אמנים רבים בארץ בשנים אלו בשני האלבומים הראשונים ולפני כן, החליטה לעשות זאת שהבינה שהיא לא מחויבת בכך מה שאפשר לה להתמקד ביצירה ולא באיך לשיר אותה.
שירי האלבום

האלבום כולל שמונה שירים, שנכתבו על ידי חמישה כותבים שונים - חנה גולדברג, מאיר גולדברג, אהוד מנור, ז'אק פרוור ויהונתן גפן. "אנטארקטיקה", שיר הנושא, הוא גם השיר הפותח את האלבום. השיר נכתב על ידי חנה גולדברג, לאחר תקופה ארוכה של עבודה משותפת עם אלאל. השיר ידוע בעיקר בשל שורת הפתיחה של השיר "אין סוסים שמדברים עברית". השיר דורג במקום התשיעי במצעד הפזמונים של רשת ג' בשנת יציאת האלבום.
להיט נוסף מתוך האלבום הוא השיר "ארץ קטנה עם שפם" שכתב מאיר גולדברג ומתייחס בצורה הומוריסטית למעמדה של מדינת ישראל בעולם. השיר לא נכתב על מאורע ספציפי, אך ניתן לראות בו רמיזות לפוליטיקאים ששימשו בתפקיד באותו הזמן (לדוגמה: "ארץ קטנה עם שפם" התייחס לראש הממשלה יצחק שמיר ו"שחקן קולנוע דופק על שולחן" התייחס לנשיא ארצות הברית רונלד רייגן, שהיה שחקן קולנוע בצעירותו). בקליפ, ששודר בתוכנית "זהו זה", מוצגת אלאל כמורה בכיתה, שתלמידיה הם חברי הלהקה המלווה אותה. "התעשייה האבירית" הוא שיר נוסף מתוך האלבום שחיבר מאיר גולדברג ועוסק בביקורת אקטואלית מרומזת. השיר עוסק בתעשיית הנשק בישראל בכלל, ובפרויקט הלביא בפרט.
השיר הסוגר את האלבום הוא "שיר לשירה", שנכתב על ידי יהונתן גפן לבתו שירה. במהלך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות. באוגוסט 2015 הקליטה אלאל גרסה מיוחדת של השיר לזכרה של שירה בנקי שנרצחה במהלך מצעד הגאווה באותה שנה.
רשימת רצועות

| ליקוטים> מס' | ליקוטים> שם | ליקוטים> מילים | ליקוטים> לחן | ליקוטים> משך | ליקוטים>  | ליקוטים>  | ליקוטים>  | ליקוטים>  | ליקוטים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אנטארקטיקה  | חנה גולדברג | קורין אלאל | 4:05 |  |  |  |  |  |
| 2. | התשמע  | חנה גולדברג | קורין אלאל | 4:40 |  |  |  |  |  |
| 3. | הטבעת נפלה  | מאיר גולדברג | קורין אלאל | 4:15 |  |  |  |  |  |
| 4. | בקרוב  | אהוד מנור | קורין אלאל | 4:55 |  |  |  |  |  |
| 5. | התעשייה האבירית  | מאיר גולדברג | קורין אלאל | 4:27 |  |  |  |  |  |
| 6. | ארץ קטנה עם שפם  | מאיר גולדברג | קורין אלאל | 4:33 |  |  |  |  |  |
| 7. | Dejeuner Du Matin  | ז'אק פרוור | קורין אלאל | 3:35 |  |  |  |  |  |
| 8. | שיר לשירה  | יהונתן גפן | קורין אלאל | 3:58 |  |  |  |  |  |
משתתפים באלבום

קורין אלאל - שירה, גיטרה
יהודית רביץ - גיטרה, קלידים, קולות, עיבוד
אלון הלל - תופים
אלונה טוראל - פסנתר, פנדר
בנצי גפני - גיטרה בס
ארז נץ - גיטרה
הערות שוליים

↑  גיורא פרבר, הייתי רק ראי שלה, חדשות, 9 בפברואר 1989
↑  האלבומים הגדולים של דידי הררי, ‏אין סוסים שמוכרים זהב תוך שבועיים: חוזרים ל"אנטארקטיקה" של קורין אלאל, באתר ‏מאקו‏, 26 באוקטובר 2010
↑  מאיר גולדברג - סיכום אירוח בקהילה, וואלה, 3 באפריל 2003
↑   ארץ קטנה עם שפם, בביצוע קורין אלאל, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
↑  ניתוח השיר 'התעשייה האבירית', באתר "תרבות•il"
↑  מיוחד: קורין אלאל מבצעת את "שיר לשירה" לזכרה של שירה בנקי, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2015
| קורין אלאל |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | "קורין אלאל" • "פירות אסורים" • "אנטארקטיקה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" • "הכחול של השמיים" • "פשוט כל כך" • "ארנבות משוקולד" • "קהלת" • "כאחד האדם" |  |
| אלבומי אוסף | "האוסף" • "המיטב" |  |
| אלבומי הופעה | "לתמונה נוספו המון צבעים" • "אקווריום: הופעות במפעל הפיס" |  |
| אלבומי משותפים | "ארץ טרופית יפה" • "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  |
| אלבומי מחווה | "חברים שרים קורין" |  |
| מארזי תקליטורים | "קורין אלאל / פירות אסורים" • "האלבומים המקוריים" |  |
| סינגלים | "הכול בינינו רגיל" • "סמבה אבן גבירול" • "תן לי קצת ממך" • "שיר בכיף" • "כבשים" • "פירות אסורים" • "שישי בלילה" • "הטבעת נפלה" • "ארץ קטנה עם שפם" • "אנטארקטיקה" • "שיר לשירה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "תאונה" • "יוצאת אל החיים" • "ימי הפרח והאהבה" • "מעיין" • "הוא כאן" • "לחיות" • "פירמידות" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" |  |
| שירים אחרים | "רוצים שלום" • "אמסטרדם" • "אין לי ארץ אחרת" • "התעשייה האבירית" • "שלושת הפעמונים" • "המנון לאהבה" • "ספק גדול" • "החיים בוורוד" • "אהבה בת עשרים" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 0f876aec-20f0-387b-a8fa-ecde85acd5b3
חרדה

ערך זה עוסק ברגש החרדה. אם התכוונתם להפרעה נפשית או למשמעות אחרת, ראו .
"חרדה" מאת אדוורד מונק (1894)
חֲרָדָה היא רגש המתאפיין בחשש ומתח גופני, כאשר האדם צופה שמשהו נורא עומד להתרחש. בעקבות הציפייה לאסון, הגוף מכין את עצמו להתמודדות עם האיום: מתח השרירים עולה, הנשימה מואצת והדופק עולה.
חרדה יכולה להיות תגובה נורמלית למצב לחץ, כמו בעיה בעבודה, חשש ממבחן צפוי או קבלת החלטה חשובה. במקרים כאלה, חרדה יכולה לסייע, בכך שהיא ממקדת את האדם בהתמודדות עם המצב. אך חרדה יכולה להיות מוגזמת, מתמשכת ולא מועילה, ואז היא עלולה להפוך להפרעת חרדה.
מושגים דומים

קיימים מספר מושגים דומים בהקשר של לחץ וחרדה. לעיתים, ההבדלים בין המושגים הללו אינו גדול.
דחק (לחץ) הוא תגובה גופנית או פסיכולוגית לגורמי לחץ פנימיים או חיצוניים.
חרדה היא רגש המתאפיין בחשש ומתח גופני, בו האדם צופה שמשהו נורא עומד להתרחש. החרדה ממוקדת באיום מעורפל ועתידי.
פחד הוא רגש בסיסי ועז המתעורר עם הזיהוי של איום מידי. הפחד הוא תגובה מתאימה לאיום ברור וספציפי בהווה.
דאגה היא מצב של מצוקה רגשית הנובעת מעיסוק במאורע, איום או סכנה צפויים.
הפרעת חרדה היא הפרעה נפשית הכוללת מרכיב מרכזי של פחד, דאגה או חשש מוגזמים.
ההבחנה בין חרדה לבין דחק אינה חד משמעית. בדרך-כלל מתייחסים לדחק כאשר מדובר בהתמודדות עם גורם חיצוני (למשל מבחן), ולחרדה כאשר מדובר בהתמודדות עם גורם פנימי, כלומר עם התגובה הרגשית ללחץ. חרדה ופחד הם מושגים דומים, אך שונים. חרדה נבדלת מפחד בכך שהיא ממוקדת באיום מעורפל ועתידי, בעוד שפחד הוא תגובה מתאימה לאיום ברור וספציפי בהווה. הבחנה אחרת בין השניים היא שפחד נחווה כאשר נמנעים או בורחים מגירוי שלילי, בעוד שחרדה נחווית כאשר נכנסים למצב מסוכן.
תסמינים אופייניים

במצב של איום, הגוף מפעיל תגובת דחק הקרויה "הילחם או ברח". תגובה זו מכינה את הגוף להתמודדות פיזית עם האיום. תגובת הדחק מפעילה את מערכת העצבים הסימפתטית אשר מייצרת תסמינים כגון: נשימה שטחית ומואצת, עלייה בקצב הלב, עלייה במתח השריר, הזעה. תסמינים אלה מופיעים גם כאשר אין איום מידי, והאדם נמצא בחרדה. בנוסף, ייתכנו גם כאבים בחזה, סחרחורת ותחושה של אסון העומד להתרחש.
אבחון של חרדה במטרה לברר האם היא חמורה עד כדי הפרעת חרדה, נעשה על ידי פסיכיאטר. הפסיכיאטר עורך אנמנזה ושואל את הנבדק שאלות לגבי ההיסטוריה הרפואית והנפשית שלו, מברר את שכיחות התסמינים, עוצמתם ומשך הזמן שלהם, ובעיות בתפקוד הנגרמות מהופעת תסמינים אלו. לעיתים הנבדק ממלא שאלון שנועד לברר את מאפייני החרדה, כגון השאלונים של בק (Beck Anxiety Inventory),‏ צונג (Zung Self-Rating Anxiety Scale)‏ והמילטון (HAM-A - Hamilton Anxiety Scale).
גישות פסיכולוגיות > התאוריה הקוגניטיבית

לפי הגישה הקוגניטיבית, חרדה נוצרת כאשר האדם חושב מחשבות שליליות ולא מועילות. לפי גישה זו, יש לזהות את המחשבות השליליות, לשנות אותן או להסיח את הדעת מהן.
התאוריה של גישת הACT
לפי גישת ה-ACT, הקושי המרכזי שבבסיס מגוון בעיות נפשיות כמו החרדה, אינו נובע מקשיים בשליטה ובניהול של רגשות או מחשבות, אלא נעוץ דווקא בניסיונות ההימנעות ממפגש עם רגשות וחוויות או בניסיונות השליטה בהם.
גישות פסיכולוגיות > התאוריה הביהביוריסטית

לפי הגישה הביהביוריסטית, חרדה נוצרת בתהליך של התניה קלאסית, בה גירוי חיצוני שהיה נייטרלי מקושר עם תגובת פחד, וכך מתבססת תחושת חרדה סביב גירוי זה. לטענת הביהביוריסטים, זהו התהליך שברמות קיצוניות שלו עשויות להיווצר פוביות.
אחד הכלים בהם ניתן לתת מענה למצבים מסוג זה הוא טכניקת הרפיה.
גישות פסיכולוגיות > התאוריה הפסיכואנליטית

לפי התאוריה הפסיכואנליטית, תחושת החרדה נוצרת על ידי המבנה הראשוני והיצרי של האישיות, הסתמי (איד) המתמודד עם דרישות המציאות ועם הסופר אגו. היא נועדה לגלות סכנות פנימיות וחיצוניות ולהזהיר את האדם מפניהם. חלק מהתהליכים המתקיימים בנפש נמצאים בלא-מודע של האדם. זיגמונד פרויד פירט שלושה סוגי חרדה:
חרדה מציאותית - שמזהירה את האדם מפני סכנות ממשיות.
חרדה נוירוטית - שהיא למעשה חשש מעונש - חשש שהאני (אגו), המבנה האישיותי שמתווך בין הדחפים והיצרים של הסתמי לבין דרישות המציאות, יאבד שליטה על הסתמי, וכך עלול האדם להיענש על מעשיו.
חרדה מוסרית - שמתבטאת ברגשות אשמה שנועדו להזהיר את האדם מפני עונשים חמורים ביותר, כביכול, שצפויים לו אם יבצע מעשה לא מוסרי בעיניו של האני עליון (סופר אגו), מבנה אישיות נוקשה שאחראי על ערכיות ומצפון האדם.