stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוסיימה
בתקופה המדינה > כלכלת המקום

לאחר כיבוש סיני בשנת 1967, ביקר במקום העיתונאי צבי אילן. הוא כתב בספרו על העיירה כי היא מרכז בדווי מדברי טיפוסי: "את ירקותיהם ואת הזיתים לכיבוש ולעצירת שמן מביאים החקלאים לעיירה. ליד הכביש מצויים בשורה ארוכה חנויות "כל בו" לכל דבר: ירקות, פירות, בדים, מלבושין, כלי בית, סוכר, אורז וזרעים" וכן מה שעשוי להיות שימושי לבן המדבר ולעובר האורח.
לקריאה נוספת

צבי אילן, סיני ורצועת עזה – דרכים ואתרים (מדריך למטייל), מפעלי תרבות וחינוך – תרבות וחינוך, 1968.
הערות שוליים

↑  פרק ט"ז, פסוק ז'
↑  מקור: צבי אילן, עמ' 112
↑  מקור:צבי אילן, עמ' 111
↑  מקור:אנדרטאות בהן משולבים מטוסי חיל האוויר או שרידיהם אתר חיל האוויר
קופון (רוגם)

קוֹפוּן (ביפנית: 古墳, מילולית "קבר ישן") הם קברים מגליתיים או רוגמים בצפון-מזרח אסיה. קופון נבנו בעיקר בארכיפלג היפני (אנ') בין אמצע המאה ה-3 לתחילת המאה ה-7 לספירה.
המונח הוא מקור השם של תקופת קופון, מאמצע המאה ה-3 עד תחילת-אמצע המאה ה-6. לקופון רבים יש תלוליות בצורת חור מנעול (前方後円墳).
קבוצות הקופון מוזו-פורואיצ'י נוספו לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 2019.
דאיסנריו קופון - תל הקבורה המשוער של הקיסר נינטוקו בסאקאי
סקירה

תלי הקבורה המכונים קופון לבשו צורות שונות במהלך ההיסטוריה. הסוג הנפוץ ביותר של קופון ידוע כ"זנפו-קואן-פון" (前方後円墳), שיש לו צורה של חור מנעול, במבט מלמעלה יש לו קצה מרובע אחד וקצה עגול אחד. קיים גם סוג עגול "אמפון" (円墳) "שני מלבנים מחוברים" "זנפו-קוהו-פון" (前方後方墳), וקופון מסוג ריבועי "הופון" (方墳). הכיוון של הקופון אינו אחיד. לדוגמה, בקבוצת הקופון של סאקי, כל החלקים המעגליים פונים צפונה, אך אין כיוון כזה בקבוצת הקופון של יאנגימוטו. האניווה (אנ'), פסלונים מטרקוטה, היו ערוכים מעל וסביב הקופון כדי לתחום ולהגן על השטחים הקדושים. לחלק מהקופון יש גם חפיר מסביב, שמלבד אפקט ההגנה, מסמל גם את ההפרדה בין עולם החיים לעולם המתים. ניתן לפרש את החפיר גם כסימן לכמה חשובות היו מערכות ההשקיה לתרבות הקופון, להתפתחותן הכלכלית ולמבנה החברתי שלהן בגידול האורז. המשותף לכל קופון הוא ציפוי באלפי אבנים קטנות יותר התומכות בצורת תל הקבורה ומבודדות את הרוגם כולו מרוחות אחרות.
קופון רבים היו במקור גבעות טבעיות שעוצבו בצורה הרצויה, תוך שימוש בחומר האדמה שהוסר להגבהה. גודל הקופון הוא מכמה מטרים ועד למעלה מ-400 מטרים. הגדול ביותר, שיוחס לנינטוקו, קיסר יפן (אנ') הוא "דאיסנריו קופון" ( 大仙陵古墳) בעיר סאקאי, במחוז אוסקה. בשלהי תקופת קופון נבנו תאי קבורה כאלה - ששמורים במקור למשפחת המלוכה - גם לאנשים חשובים אחרים.
תא הקבורה היה ממוקם מתחת לחלק העגול וכלל קבוצה של מגליתים. בשנת 1972 נמצא באסוקה (אנ') קבר טקאמצוזוקה (אנ') שלא נבזז, ונחשפו כמה פרטים על התגלית. על הסלעים שהוצמדו היטב, נמרח מבפנים טיח לבן, ותמונות צבעוניות מתארות את 'יפהפיותי אסוקה' של החצר וכן קבוצות כוכבים. בחדר הונח ארון מתים מאבן, והונחו אביזרים, חרבות ומראות ברונזה בתוך הארון ומחוצה לו. ציורי הקיר הוגדרו כ"אוצרות לאומיים", החפצים שנתגלו בקבר כ"רכוש תרבותי חשוב", והרוגם הוגדר "אתר היסטורי מיוחד".
סקירה > מיקומים וכמויות

תלי קבורה של קופון ושרידיהם נמצאו בכל רחבי יפן, כולל איים נידחים כמו נישינושימה (אנ').
בסך הכול נמצאו 161,560 אתרי קברי קופון נכון לשנת 2001. ריכוז האתרים הגבוה ביותר מצוי במחוז היוגו (16,577 אתרים), ואחריו נמצא מחוז צ'יבה  (13,112 אתרים).
היסטוריה > תקופת יאיואי

רוב קברי הצ'יפים בתקופת יאיואי היו תלוליות בצורת ריבוע המוקפות בתעלות. הדוגמה הבולטת ביותר בתקופת יאיואי המאוחרת היא קבר תל טאטצוקי בקוראשיקי (אנ') באוקיאמה. רוחב התל כ-45 מטר וגובהו 5 מטר ויש לו חדר פיר. סביב התל נחשפו חתיכות שבורות של "טוקושו-קיאי", כלי חרס גליליים.
סוג נפוץ נוסף של קבר מתקופת יאיואי הוא "יוסומי טוסשוצוגטה פונקיובו", תל מרובע עם פינות בולטות. קברים אלו נבנו באזור סן-אין (אנ'), אזור חוף מול ים יפן. חפצים שנחשפו מצביעים על קיומן של בריתות בין שבטים מקומיים באזור.
היסטוריה > תקופת קופון תחתונה

אחד הקופון הראשונים בצורת חור המנעול נבנה באזור מקימוקו, החלק הדרום מזרחי של אגן נארה. האשיהאקה קופון (箸墓古墳) שנבנה באמצע המאה ה-3 לספירה, אורכו 280 מטר וגובהו 30 מטר. קנה המידה שלו שונה מן הסתם מקברי יאיואי קודמים. במהלך שלושת העשורים הבאים נבנו באזור כ-10 קופונים, הנקראים כיום בשם "קבוצת הקופון מקימוקו". בתחתית פיר הונח ארון קבורה, והקירות מסביב נבנו באבנים שטוחות. לבסוף, אבנים מגליתיות יצרו את הגג. מראות מברונזה, חרבות ברזל, חרוזי מגאטמה (אנ'), כלי חרס וחפצים נוספים נמצאו במצב טוב בקברים שלא נבזזו. חלק מהחוקרים מניחים שהאדם הקבור בהאשיהאקה קופון הייתה המלכה הקדומה והמסתורית הימיקו (אנ') מיאמטאי (אנ'), המוזכרת בטקסטים ההיסטוריים הסיניים. לפי הספרים, הייתה יפן קרויה וה (יפן) (אנ'), שהייתה הקונפדרציה של שבטים או מדינות קטנות רבות. בנייתו של קופון ענק היא תוצאה של המבנה השלטוני הריכוזי יחסית באגן נארה, אולי מקורה של הישות יאמטו ושל השושלת הקיסרית של יפן.
היסטוריה > תקופת קופון תיכונה

במהלך המאה ה-5 לספירה, החלה בנייתו של קופון מסוג חור המנעול במחוז יאמטו (אנ'); המשיך בקוואצ'י, שם נבנה קופון ענק, כמו "דאיסנריו קופון" של הקיסר נינטוקו; ואחר כך בכל הארץ. בדרך כלל ההנחה היא שההתפשטות של קופון חור המנעול היא עדות להתרחבות חצר המלוכה של יאמטו בעידן זה. עם זאת, יש הטוענים שזה פשוט מראה את התפשטות התרבות המבוססת על התקדמות בהפצה, ואין לו שום קשר לפריצת דרך פוליטית.
מספר קברים מאמצע תקופת בקג'י נחפרו סביב אגן נהר יאונגסן בקוריאה הדרומית. העיצוב של קברים אלה שונה במיוחד. הקברים שהתגלו בחצי האי הקוריאני נבנו בין המאות ה-5 וה-6 לספירה. נותרו שאלות לגבי מי נקברו בקברים אלו כמו אצולה, אריסטוקרטיה, לוחמים או שכירי חרב.
גלריה
דוגמה לתל בצורת חור מנעול בתקופת הקופון תחתונה שצוירה בגרפיקת תלת-ממד
 גוסאשי קופון (נארה), המאה ה-4
דוגמה לתל בצורת חור מנעול בתקופת קופון תיכונה שצוירה בגרפיקת תלת-ממד
 נקאצוימה קופון (פוג'יידרה (אנ')), המאה ה-5
דוגמה לתל בצורת חור מנעול בתקופת קופון עליונה שצוירה בגרפיקת תלת-ממד
 דאנפוסן קופון (נגויה), המאה ה-6
היסטוריה > תקופת קופון עליונה

קופון בצורת חור מנעול נעלם בסוף המאה ה-6 לספירה, כנראה עקב הרפורמצה הקיצונית בחצר יאמטו, שם ניהון שוקי מתעד את כניסת הבודהיזם בתקופה זו.
הערות שוליים

1 2  Mozu-Furuichi Kofun Group: Mounded Tombs of Ancient Japan
↑  "Database of National Cultural Properties". Agency for Cultural Affairs.
↑  "Database of National Cultural Properties". Agency for Cultural Affairs.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00566228 
תא האבן של אישיבוטאי קופון (אנ'), נאמר כי הוא קברו של סוגה נו אומאקו (אנ'), אסוקה (אנ'), מחוז נארה (המאה השביעית)
קבר חריץ עגול בחורבות סטה (קאשיהרה, במחוז נארה)
נוף פנורמי של האשיהאקה קופון
קפיצות (התעמלות)

קופצת במהלך קפיצה בה היא מקמרת את גופה, כנדרש
קפיצה על סוס קפיצות באולימפיאדת אתונה בשנת 1896
שון ג'ונסון באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008 בסיום תרגיל על שולחן קפיצות מודרני
מתעמלת על משטח הריצה לפני העלייה על המקפצה
קפיצות (נקרא גם סוס קפיצות ושולחן קפיצות; באנגלית: Vault - פירוש קימור או קשת) הוא אחד המכשירים בספורט התעמלות מכשירים לגברים ונשים. הקיצור המשמש לסימון התרגיל במכשיר (scoring abbreviation) הוא VT.
המכשיר

המכשיר החל בדומה לסוס סמוכות, אך ללא ידיות, ולעיתים נודע בשם "סוס קפיצות". הסוס הוצב כשהוא מאונך לריצתן של הנשים, ומקביל לגברים.
מכשיר הקפיצות היה מעורב במספר תאונות קשות לאורך השנים וגרם למספר ספורטאים לפציעות קשות ואף לשיתוק, לכן ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות (Fédération Internationale de Gymnastique) ביצעה הערכה מחודשת ושינוי של המנגנון מטעמי בטיחות ובמטרה לסייע לאקרובטיקה מרשימה יותר של הספורטאים.
בשנת 2001 החלו להשתמש במנגנון החדש של לוח או שולחן קפיצה, ובו משטח גדול יותר ומרופד, כמעט מקביל לרצפה, המשתפל כלפי מטה ובסופו הקרוב קרש קפיצה. מתעמלים כינו אותו "tongue" (לשון) והוא נראה מעט יותר בטוח מהמכשיר הקודם.
המכשיר > מידות

אורך: 120 ± 1 ס"מ
רוחב: 95 ± 1 ס"מ
גובה:
גברים: 135 ± 1 ס"מ
נשים: 125 ± 1 ס"מ
משטח הריצה:
אורך: 25 מטר ± 10 ס"מ
רוחב: 100 ± 1 ס"מ
התרגיל

כדי לבצע את הקפיצה על המתעמלים לרוץ לאורך מסלול הריצה, אשר בדרך כלל מרופד או מכוסה בשטיח. לאחר הריצה הם קופצים על קרש הקפיצה וממנו לסוס הקפיצות כשידיהם נשענות עליו. בשיטת קפיצה אחרת מתעמלים מניחים את ידיהם על מחצלת הממוקמת לפני קרש הקפיצה, מבצעים קפיצה מסובכת מעל המתקן עם סיבוב באוויר ונוחתים על המזרן בצד השני של המכשיר.
התרגיל > הניקוד

ניקוד הקפיצה ניתן על נחיתה בצורה נקייה, ללא קפיצות או צעדים, ובתוך אזור משטח הנחיתה שעל מזרן הנחיתה. המתעמלים צריכים להפגין טכניקה טובה ולבצע קימור באוויר. ירידה או דריכה על קווי הנחיתה, וכן עליה לא מספיק גבוהה מעל לסוס הקפיצות, או המרחק משולחן הקפיצות גוררת הורדה בניקוד.
מתעמלות ומתעמלים מציגים תרגיל קפיצה אחד בכל אחד מהשלבים, בתחרות המוקדמת, בגמר הקבוצתי על המכשיר הספציפי ובגמר הכללי. הגברים צריכים לקפוץ בגמר שתי קפיצות חובה מקבוצות של קפיצות בעלי אלמנטים שונים, והנשים צריכות לקפוץ שתי קפיצות שכל אחת מהן תהיה במרחק שונה משולחן הקפיצות.
קבוצות של קפיצות

סגנונות הקפיצות מחולקות לקבוצות שונות. סוג הקבוצה נקבע על פי הפעולה שבוצעה במהלך תנועת הקפיצה.
| --- | --- |
קבוצות הקפיצות לנשים קפיצת ידיים, ימשיטה, קפיצה מעגלית עם או בלי סיבוב ציר אורכי (LA) וסיבוב בשלב התעופה הראשון ו/או השני  קפיצת ידיים עם או בלי סיבוב של 360 מעלות במהלך התעופה הראשון, סלטה קדימה עם או בלי סיבוב (LA) בשלב התעופה השני  קפיצה בסגנון צוקהארה  קפיצה בסגנון יורשנקו  קפיצה מעגלית עם 1/2 סיבוב LA בשלב התעופה הראשון, סלטה קדימה עם או בלי סיבוב LA בשלב התעופה השני: קבוצות הקפיצות לגברים קפיצה ישירה  קפיצה עם סיבוב 1/1 בשלב התעופה הראשוני  קפיצת ידיים וקפיצה בסגנון ימשיטה (Yamashita)  קפיצה עם סיבוב של 1/4 עד 1/2 במהלך התעופה (צוקהארה)  קפיצה מעגלית בכניסה לקפיצה (יורשנקו Yurchenko)
קפל ארצ'יבלד קרסוול

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1879 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  8 באפריל 1974 (בגיל 94) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Keppel Archibald Cameron 
 ענף מדעי:  תולדות האמנות 
 מקום לימודים:  בית הספר וסטמינסטר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קהיר  האוניברסיטה האמריקאית בקהיר 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Knight Bachelor  עמית האקדמיה הבריטית  עמית אגודת חוקרי העתיקות של לונדון 
 
סר קפל ארצ'יבלד קאמרון קרסוול (באנגלית: Sir Keppel Archibald Cameron Creswell;‏ 13 בספטמבר 1879 - 8 באפריל 1974) היה היסטוריון אנגלי של האדריכלות שכתב מחקרים חשובים על אדריכלות אסלאמית במצרים.
ראשית חייו

קרסוול נולד בלונדון. הוא התחנך בבית הספר ווסטמינסטר בטרם המשיך בלימודיו בהנדסת אלקטרוניקה בקולג' הטכני גילדס שבעיר פינסבורי ב-1896. במהלך הזמן הוא פיתח מיומנויות רבות בשרטטות. הוא עבד עבור האחים סימנס ואחרי כן, ב-1914, בבנק דויטשה שבלונדון.
קרסוול התעניין בבניינים ואתרים מזרחיים משחר נעוריו. בשנת 1910 הוא כה נמשך לארכיטקטורה מוסלמית שהוא החל לצבור ספריה שלבסוף נעשתה לאחד האוספים הפרטיים המקיפים ביותר מסוגה. בזמנו הפנוי, עת עבד לפרנסתו כמהנדס, הוא הקדיש זמן רב מעיתותיו החופשיות ללימוד אדריכלות אסלאמית. הוא פרסם מאמר בכתב העת The Burlington Magazine ב-1913, ומעט לאחר מכן נשא הרצאה בפני החברה האסייתית המלכותית, שנתקבלה היטב. שניהם דנו בכיפות באדריכלות הפרסית.
התעניינותו בארכיטקטורה מוסלמית המריצה אותו לתור אחר תעסוקה שתהלום יותר את נטיות ליבו, ובמאי 1914 הוא הגיש מועמדות להצטרף למשלחת הארכאולוגית בהודו והעלה חרס בידו. מלחמת העולם הראשונה התפרצה באוגוסט אותה שנה, וב-1916 הוא קיבל מינוי על תנאי כעוזר לקצין אספקה בחיל הנחתים המלכותי. זמן מה אחרי כן הוא הוצב במצרים. הוא טיפס בסולם הדרגות, וביולי 1919 מונה (כסרן בצבא) כמפקח על אתרי הארכאולוגיה בארץ ישראל ובסוריה. הוא נסע באינטנסיביות והכין שרטוטים ורשימות כמו גם תעוד צילומי של האתרים.
הארכיטקטורה האסלאמית המוקדמת והארכיטקטורה המוסלמית של מצרים

במאי 1920 הכין קרסוול טיוטה ראשונית של ההיסטוריה של הארכיטקטורה במצרים. הוא התכוון שיהיה זה מחקר ממצה של הנושא. כמו גם תיאור מפורט של מונומנטים אינדיבידואלים, ביחד עם תוכניות של צריחי מסגדים, כיפות ומדרסות. הוא הגיש הצעה למלך פואד הראשון של מצרים, שהכיר בחשיבותה של עבודה זו והיה פטרון נלהב. קרסוול קיבל מימון של 800 לירות מצריות עבור שלוש שנות עבודה. קרסוול שב בחופזה לאנגליה על מנת להשתחרר מהגיוס, וחזר לקהיר ב-13 באוקטובר 1920.
העבודה הייתה מונומנטלית והאמירה על ציפיותיו של קרסוול. נערכו חפירות ארכאולוגיות רחבות היקף במספר אתרים ידועים, ללא רשם שסייע לו במלאכה. הוא השתלט על כל העבודה בלי סיוע. בשנת 1969 יצאו לאור חמישה כרכים, החובקים יחדיו 1769 עמודים, וכרך שישי שהיה מוכן אך פורסם רק לאחר מותו ב-1974. עבודה מסיבית זו התחלקה לשניים: Early Muslim Architecture ("הארכיטקטורה המוסלמית המוקדמת", כרך 1 פורסם ב-1932; כרך שני ב-1940; מהדורה שנייה של כרך 1 ב-1969) ו-The Muslim Architecture of Egypt ("הארכיטקטורה המוסלמית של מצרים", כרך 1 פורסם ב-1952; וכרך שני ב-1959).
עבודותיו האחרות

קרסוול החל לעבוד לראשונה על Bibliography of the Architecture, Arts and Crafts of Islam (ביבליוגרפיה של הארכיטקטורה, אמנויות ומלאכות של האסלאם) ב-1912; והעבודה פורסמה לבסוף ב-1961. הדבר היווה אבן שואבת לכל הספרים, מאמרים וכתבי עת הנוגעים לשדה נרחב זה, הכוללים רשימה של כ-12,300 ספרים ומספר קרוב של כתבי עת. כרך השלמה הופיע ב-1973.
בנוסף על מפעל מונומנטלי זה, הוציא תחת ידו קרסוול כשישים מאמרים וכתבים נוספים.
הוראה ומשרות נוספות בהן החזיק, אותות כבוד שהוענקו לו

קרסוול מונה כמרצה באוניברסיטת פואד (כיום אוניברסיטת קהיר) בקהיר בשנת 1931, ובתוך שלוש שנים נהפך לפרופסור לאמנות וארכיטקטורה אסלאמית. הוא החזיק במשרה זו עד לשנת 1951. ב-1956 הוא מונה כפרופסור לאמנות וארכיטקטורה אסלאמית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר.
ב-1939 הוא נעשה חבר במועצה הגבוהה לשימור מונומנטים ערביים והחזיק במשרה זו במשך שתים עשרה שנים. הוא נעשה מעורב ביותר בתיעוד ושימור של החומה והשערים מהמאה ה-12 של קהיר בת ימי הביניים. מ-1949 עד 1967 הוא כיהן כאוצר המוזיאון לארכאולוגיה פלסטינית בירושלים.
קרסוול נבחר כעמית באקדמיה הבריטית ב-1947, צורף למסדר האימפריה הבריטית והוכתר כאביר ב-1970, בהיותו בן תשעים.
אחרית ימיו

בשנת 1956 גרם משבר סואץ לשפל בפופולריות הבריטית במצרים. הממשלה יעצה לקרסוול לעזוב את הארץ. לאחר שהבין כי לא יותר לו לקחת עמו את ספרייתו, בחר קרסוול להישאר. האוניברסיטה האמריקאית בקהיר הציעה לאחסן את ספריו וקרסוול נענה לכך, על אף שהציב לכך תנאים מגבילים: לסטודנטים, לשם דוגמה, לא הותר לגעת בספרים.
ביוני 1973, לאחר התקף לב, שב קרסוול לאנגליה. הוא הלך לעולמו ב-8 באפריל 1974. הוא מעולם לא נישא.
קרסוול הוריש את ספרייתו שמנתה למעלה מ-3000 כרכים לאוניברסיטה האמריקאית בקהיר, לצד אוסף של 11,000 צילומים. מוזיאון אשמוליאן באוקספורד קיבל את תשלילי הצילומים.
קורלאונה

| --- | --- |
סמל קורלאונהסמל קורלאונה
קורלאונה, 2006
קורלאונה, 2006
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  סיציליה סיציליה
 בירת העיירה:  קורלאונה 
 תאריך ייסוד:  המאה ה-8 לפנה"ס
 שטח:  229 קמ"ר
 גובה:  600 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  10,364 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  49 נפש לקמ"ר (2004)
 קואורדינטות:  37°49′00″N 13°18′00″E﻿ / ﻿37.816666666667°N 13.3°E﻿ / 37.816666666667; 13.3 
 אזור זמן:  UTC +1
 www.comune.corleone.pa.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקורלאונה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקורלאונה(למפת סיציליה רגילה) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןקורלאונה(למפת סיציליה מוגדלת) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןקורלאונה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוֹרְלֵאוֹנֶה (באיטלקית: Corleone, בסיציליאנית: Curliuni) היא עיירה קטנה המונה כ-12,000 תושבים במחוז פלרמו שבסיציליה, אי בדרום איטליה. היא ידועה בעיקר בשל היותה מקום הלידה של ראשי מאפיה: מיקלה נווארה, לוצ'אנו לג'ו, לאולוקה בַגארלה, סלבטורה רינה ובֵרנרדו פְּרובנצאנו. המאפיה שלטה בציבור המקומי שנים, ורק לאחרונה החלו תושבים אחדים להתקומם נגד השפעה זו. נוסף על כך, הסופר מַרְיוֹ פּוּזוֹ כתב ספר המספר על המאפיה קורלאונה, בשם "הסנדק", ומאוחר יותר גם סרט שמבוסס עליו.
היסטוריה

העיירה בעבר נשלטה על ידי הערבים, אשר הוסיפו לכלכלה ולפוליטיקה באזור, ונתנו לה את השם קוּרְלָיוּן (قُرْلَيُون), ולאחר מכן הנורמנים השיגו הכרה.
מגדל פיקוח שנבנה בין המאות ה-11 וה-12, הידוע בשם סַרַצֵנָה, עדיין עומד. הנוף הנראה מן המגדל כולל את הקסְקטָה דֶלֶּה דוּאֶה רוֹקֶה (Cascata delle Due Rocche), סטייה קלה ממסלול נהר הקורלאונה.
בעבר הוקפה העיירה בכותלי הגנה אשר חיברו בין הקסטלו סוֹפְּרָנוֹ והקסטלו סוֹטָנוֹ. הקסְטֵלוֹ סוֹטָנוֹ היה משומר יותר מהקסְטֵלוֹ סוֹפְּרָנוֹ, אך לא איפשר ביקור מאז ששימש כמפלט פרנציסקני.
קורלאונֵה היו ידועים כ"אזרחים אמיצים" בשל עמידתם בחזית ראשונה בכל מאבקי סיציליה. במחצית הדרך בין פלרמו ואַגְרִיקֵנְדוֹ, העיירה שלטה באחד מן העורקים הראשיים ולכן הייתה לאחד המקומות האסטרטגיים הטובים ביותר באי.
קורלאונה הפכה לנכס מלכותי בסביבות סוף המאה ה-14, ומאוחר יותר עמדה במבחן בנכסים של סכסוך בין משפחות של פֵדֵרִיקוֹ וֵנְטִימִילְיָה.
צמיחה דמוגרפית גדולה מאוד דווחה במאות ה-15 וה-16, עקב הופעתם של כמה מסדרים דתיים.
כנסיות

"כנסיית האם" (Chiesa Madre), המוקדשת למרטין בישוף הקדוש, התחילה בסוף שנת 1300. המראה שלה כיום הושפע מהרבה שיפוצים ושינויים.
במרכז הכנסייה ישנם מקומות ישיבה המחולקים לקפלות שונות הכוללות עבודת אמנות יקרה, אנדרטה העשויה מעץ לזכרו של סַאן פיליפּוֹ דַאגִירָה משנת 1600, אנדרטה נוספת לזכר סַאן בִּיַאג'וֹ משנת 1500 ופנל משיש משובח המתאר את טבילתו של ישו מאותה התקופה.
"כנסיית האבל" (Chiesa dell'Addolorata) משנת 1700, המוקדשת לבַּסִילִיאָן, אב המנזר והקדוש המגן סַאן לֵאוֹלוּקָה, "כנסיית סַנְטָה-רוֹזלִיָה", ולכנסייה הקטנה סַנְט-אַנְדרֵאָה (משנת 1600), יחד עם ציורים ואיורי פְרֶסְקו (ציורי קיר בצבעי מים).
ה"סַנְטוּאָרְיוֹ דֶלָּה מַדוֹנָה דֵל רוֹזָרְיוֹ דִי טַלְיָאבִיָּה" (Santuario della Madonna del Rosario di Tagliavia), מבנה דתי מהמאה ה-19, המשמש כעת כיעד לצליינים ביום העלייה לשמיים.
קורלאונה הוא שם נפוץ למהגרים של סיציליה שבאים לאליס איילנד, ומספר רב של איטלקים נקראים על שם העיירה הזו. שמות נוספים מסתעפים מקורלאונה: קוֹלֵיאוֹן, קוֹלֵיאָנוֹ, קוֹנְדוֹ, קוֹנְדוֹן וקוֹרְלֵיאוֹנֶי.
בנוסף, קורלאונה היא גם מרכז פנטקוסטליזם סיציליאני.
קורלאונה כיום

בתחילתה של שנת 1960, העיירה הפכה להיות מפורסמת (או ידועה לשמצה) בשל המאפיה שלה, בהיותה העיירה אשר בה כמה משפחות ידועות הקימו את מפקדותיהן (הקלאן דֵיי קורלאונֵזי). אחד מן המאפיונרים הידועים הוא טוֹטוֹ רינָה.
האירוע הידוע ביותר בקורלאונה הוא מאסרו של פרובנצאנו, שנחשב ל"בוס של הבוסים", למשך יותר מארבעים שנה. מאסרו הביא לחגיגות רבות. "יום החירות" ב-11 באפריל (התאריך שבו פרובנצאנו נתפס) וקריאת רחוב בשם ה-11 באפריל מראים עד כמה מאסרו השפיע על קורלאונה.
בספרים ובסרטים

שֵם העיירה אומץ כשמה של הדמות הראשית בספרו של מריו פוזו ובסרטו של פרנסיס פוֹרד קוֹפּוֹלָה, "הסנדק". בשיווקם של הספר והסרט יחד.
קוורמש

| --- | --- |
סמל קוורמשסמל קוורמש
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הדרומי
 מחוז:  בקש בקש
 נפה:  נפת מזקובאצ'האזה
 שטח:  43.36 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,760 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  46°25′00″N 21°11′00″E﻿ / ﻿46.416666666667°N 21.183333333333°E﻿ / 46.416666666667; 21.183333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://kevermes.asp.lgov.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קוורמש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קוורמש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוורמש (בהונגרית: Kevermes) הוא כפר בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקוורמש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 2,708 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,760 תושבים.
על פי ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בסתיו 1962, האזור היה מיושב עוד מתקופת הברונזה.
יהודי קוורמש

יהודים חיו בקוורמש במאה ה-19. בפינת בית העלמין הציבורי נמצא בית קברות יהודי קטן, מטופח בחלקו, ובו קברי משפחות הסוחרים והאומנים היהודיים של הכפר.
בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 31 | 3,331 |
| 1910 | 62 |  |
| 1920 | 39 |  |
| 1930 | 32 |  |
| 1941 | 31 | 5,263 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בקוורמש
↑  תיעוד יהודי קוורמש שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת מזקובאצ'האזה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מזקובאצ'האזה • בטוניה • מדגיישג'האזה • מזהגייש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547793805171  LCCN: n80050650  VIAF: 126665532   WorldCat (עם VIAF): 126665532
קרב קולי פוינט

קרב קולי פוינט היה קרב של חיל הנחתים האמריקני, בפיקודו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, נגד חיילי הצבא היפני הקיסרי, בפיקודו של גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה, בקולי פוינט שבגוודלקנל במהלך קרב גוודלקנל, שהיה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
בקרב זה תקפו נחתי רגימנט הנחתים השביעי וחיילי רגימנט הרגלים ה-164 של צבא ארצות הברית ריכוז חיילים יפנים, רובם חיילי רגימנט הרגלים ה-230 בפיקודו של קולונל טושינארי שוג'י, שנסוג לשם לאחר התבוסה היפני בקרב על שדה הנדרסון בסוף אוקטובר.
האמריקנים ניסו לכתר את הכוח היפני, אך לאחר שספגו אבדות רבות הצליחו שוג'י וחייליו להימלט בסופו של דבר, ונסוגו לפנים האי. במהלך נסיגת החיילים היפנים לעמדות יפניות בצידו השני של גוודלקנל רדפו אחריהם הנחתים ותקפו אותם ללא הרף.
רקע > הקרב על שדה הנדרסון

בין 1 באוקטובר ל-17 באוקטובר העבירו היפנים 15,000 חיילים לגוודלקנל וכך עמדו לרשות היאקוטאקה כ-20,000 חיילים לביצוע המתקפה. בשל אובדן עמדותיהם מזרחית לנהר מטניקאו הבינו היפנים שמתקפה לאורך החוף תהיה קשה בצורה יוצאת דופן, ולכן החליט היאקוטאקה שהכוח המרכזי בתקיפה ינוע לשדה הנדרסון מדרום. על הדיוויזיה השנייה, שמנתה 7,000 חיילים תחת פיקודו של לוטננט גנרל מסאו מרויאמה, היה לנוע בשלוש קבוצות ולתקוף את שדה הנדרסון מדרום, סמוך לגדה המזרחית של נהר לונגה: הקבוצה השמאלית, שכללה את הרגימנט ה-29 בפיקודו של מייג'ור גנרל יומיו נאסו, הקבוצה הימנית, שכללה את הרגימנט ה-230 (של הדיוויזיה ה-38) בפיקודו של קווגוצ'י, וקבוצת העתודה, שכללה את הרגימנט ה-16 בפיקודו של מוריאמה.
ב-23 באוקטובר עדיין השתרכו החיילים היפנים במעבה הג'ונגל הטרופי. לפתע הסיט קווגוצ'י את הקבוצה שלו מזרחה לכיוון מקום בו חשב שההגנות חלשות יותר, ועשה זאת על דעת עצמו וללא אישור. לאחר שסירב לבטל את הפקודה הדיח אותו מרויאמה מתפקידו, ומינה במקומו את קולונל טושינארי שוג'י, מפקד רגימנט הרגלים ה-230. באותו ערב דחה היאקוטאקה את פתיחת המתקפה ליום המחרת, לאחר שדווח לו שהכוחות היפנים אינם בעמדותיהם.
בשעות הערב של 24 באוקטובר הגיעו כוחותיו של מרויאמה למתחם לונגה, ובמשך שני לילות רצופים ערכו היפנים התקפות חוזרות ונשנות על הקווים האמריקאים אותם אייש גדוד הנחתים הראשון של רגימנט הנחתים השביעי בפיקוד לואיס "צ'סטי" פולר. גדודו של פולר עמד בהתקפות והדף פעם אחר פעם באמצעות אש ארטילרית, מכונות ירייה וירי נ"ט, עד שהשמיד למעשה את הרגימנט היפני. יותר מ-1,500 חיילים מכוח מרויאמה נהרגו בהתקפות לעומת 60 הרוגים אמריקאים. הרגימנט ה-230 של שוג'י לא השתתף בלחימה מכיוון שנותר מאחור כדי להגן על אגפו של מרויאמה.
ב-26 באוקטובר בשעה 08:00 הורה היאקוטאקה לכוחותיו לסגת. כמחצית הניצולים מהכוח של מרויאמה נסוגו לצפון עמק מטניקאו, בעוד הרגימנט ה-230 של שוג'י קיבל פקודה לנוע לקוֹלי פוינט, 13 קילומטרים מזרחית למתחם לונגה. ב-2 בנובמבר הביאו גיחות טוקיו אקספרס כמה מאות חיילים רעננים מהרגימנט ה-230 ומיחידות אחרות, וכן אספקה, תחמושת וכלי ארטילריה. ונדגריפט, שקיבל דיווחים מודיעיניים אודות כוונת היפנים להנחית כוחות בקולי פוינט, שאף לסכל ניסיון זה. מכיוון שבאותה עת היו חמישה גדודים אחרים עסוקים בפעילות מבצעית מערבית למטניקאו, שלח ונדגריפט את הגדוד היחידי שנותר לו – הגדוד השני של רגימנט הנחתים השביעי, בפיקודו של לוטננט קולונל הרמן הנקן. הגדוד עזב את מתחם לונגה והחל לצעוד מזרחה בשעה 06:50 ב-2 בנובמבר והגיע לקולי פוינט עם רדת החשיכה.