stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוסטריה–ספרד
היסטוריה > מלחמת הירושה הספרדית

בשנת 1700 מת קרלוס השני, מלך ספרד ללא ילדים, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הספרדית בין צרפת בהנהגת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שרצה בהכתרת נכדו פיליפ, דוכס אנז'ו כמלך ספרד, לבין אוסטריה, שדרשה את הכתר עבור קרל, ארכידוכס אוסטריה. בשנת 1713 הסתיימה המלחמה בהסכם אוטרכט, שבה נקבע כי פיליפ מאנז'ו יוכתר למלך ספרד, אך בתנאי שלא יאחד תחתיו גם את הכתר הצרפתי.
היסטוריה > במאה ה-20 ועד היום

במהלך רוב מלחמת האזרחים בספרד אוסטריה הפשיסטית לא תמכה באף צד, אם כי גולים אוסטרים מהשמאל התגייסו לבריגדות הבין-לאומיות – כגון יוליוס דויטש, מקים השוצבונד שהיה לגנרל בבריגדות עד סוף המלחמה. בינואר 1938 הכירה אוסטריה בשלטון פרנקו. לאחר מלחמת העולם השנייה נותרה המדינה הספרדית מבודדת מבחינה מדינית, ורק בעקבות המלחמה הקרה קשרה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם ספרד, אשר התקבלה בעקבות כך לאו"ם בשנת 1955. באותה שנה הצטרפה גם אוסטריה לאו"ם, ובאוקטובר המדינות חידשו את הקשר הדיפלומטי ביניהן. וכיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, ומשתפות פעולה במגוון תחומים.
יחסים כלכליים

בשנים האחרונות נרשמה צמיחה בקשרי הסחר בין המדינות, וחלה התרחבות ביבוא הספרדי לאוסטריה ובקשרי התיירות, אולם, ההשקעה הספרדית ספגה מכה קשה בשנת 2013 כאשר התמוטטה חברת Alpine Bau, חברת הבת של ה-FCC, אשר הייתה פשיטת הרגל הגדולה ביותר באוסטריה מאז מלחמת העולם השנייה.
הסחר הבילטראלי רשם עודף חיובי בספרד לראשונה בשנת 2011, עם גידול של 21.6% ביצוא. ההשקעה האוסטרית בספרד, הסתכמה בכ-1,400 מיליון יורו בשנת 2012, והתמקדה בעיקר במגזר התשתיות (FCC), במלונאות (Hotusa ו- NH), בביגוד (Inditex ומנגו) ובעיבוד מתכת (Tubacex).
יחסים דיפלומטיים

ספרד מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-7 קונסוליות בפלדקירך, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן. מאידך, אוסטריה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-7 קונסוליות בברצלונה, בילבאו, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מאלגה, פלמה דה מיורקה, סביליה וולנסיה.
טרה נוסטרה

| --- | --- |
 סוגה:  טלנובלה
 יוצרים:  Benedito Ruy Barbosa 
 בימוי:  Jayme Monjardim 
 שחקנים:  אנה פאולה ארוסיו  אנטוניו פגונדס  Raul Cortez  טייגו לסרדה  Maria Fernanda Cândido 
 ארץ מקור:  ברזיל
 שפות:  פורטוגזית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  221
 הפקה
 אתר צילומים:  ברזיל   איטליה
 אורך פרק:  65 דקות
 שידור
 רשת שידור:  TV Globo 
 תקופת שידור מקורית:  20 בספטמבר 1999 – 3 ביוני 2000
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
טרה נוסטרה (בפורטוגזית: Terra Nostra) היא טלנובלה ברזילאית של רשת הטלוויזיה הברזילאית רדה גלובו שעלתה לראשונה ב-20 בספטמבר 1999.
עלילה

הסדרה מתרחשת בברזיל בין המאה התשע עשרה למאה העשרים ומתמקדת בסיפורם של מהגרים מאיטליה, ג'וליאנה ומתאו נפגשים במהלך מסעם לברזיל ומיד מתאהבים ומתכננים לחיות יחדיו, אך לאחר ההגעה לברזיל דרכיהם נפרדות. ג'וליאנה מתקבלת על ידי פרנצ'סקו, בנקאי מיליונר הנשוי לז'אנט, אישה מרשעת. בינתיים מתאו עובד בחוות הקפה של גומרסינדו, המתאכזר לבתו רוזאנה אך מתנהג באהבה ותמיכה לבתו אנג'ליקה.
מרקו אנטוניו, בנם של פרנצ'סקו וז'אנט, מתאהב בג'וליאנה, היא דוחה אותו ונחושה למצוא את מתאו, אך לאחר שהיא מגלה שמתאו מחכה לילד שעומד להיוולד הוא רואה זאת כהזדמנות להיות עימה, הוא מציאה לה להתחתן איתו וג'וליאנה מפחד מסכימה להצעה.
בחווה של גומרסינדו מתאו כובש בקסמו את אנג'ליקה ורוזאנה.
יחסי אזרבייג'ן–ברזיל

| יחסי אזרבייג'ן–ברזיל |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: ברזיל


אזרבייג'ן: ברזיל
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 8,515,770
אוכלוסייה
10,351,953: 212,203,410
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 2,173,666
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 10,243
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי אזרבייג'ן–ברזיל הם היחסים הבילטרליים בין אזרבייג'ן לברזיל.
היסטוריה

בדצמבר 1991 הכירה ברזיל בעצמאותה של אזרבייג'ן לאחר פירוק ברית המועצות. באוקטובר 1993, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. בשנת 1995, במהלך העצרת הכללית ה-50 של האו"ם בניו יורק, נשיא ברזיל פרננדו אנריקה קרדוזו נפגש עם נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב. בשנת 1997, ביקר יו"ר המועצה העליונה של אזרבייג'ן, ראסול גולייב, בברזיל כדי לנהל משא ומתן על רכישת מכונות חקלאיות, סוכר ועופות; הקמת מיזמים משותפים בתחום הנפט של הים הכספי; ההשתתפות במימון פרויקטים באזרבייג'ן ונוכחות חברות ברזילאיות במדינה.
ב-22 ביוני 2009 נפתחה באזרבייג'ן שגרירות הרפובליקה הפדרלית של ברזיל. ב-10 בפברואר 2012, אלנור סולטאנוב מונה לשגריר אזרבייג'ן ברפובליקה הפדרטיבית של ברזיל.
ביקורים רשמיים

באפריל 2006 ביקר שר החוץ האזרי אלמר ממדיארוב בברזיל (ושוב ב-2013). במאי 2009 פתחה ברזיל שגרירות בבאקו. בשנת 2012, אזרבייג'ן פתחה שגרירות בברזיליה.
משלחת בראשות סגן ראש הממשלה הראשון של הרפובליקה של אזרבייג'ן יגוב איובוב השתתפה בוועידת האו"ם לפיתוח בר קיימא (ריו + 20) בריו דה ז'ניירו ב-20–22 ביוני 2012.
ב-1 בפברואר 2013, שר החוץ אלמר ממדיארוב נפגש עם שר החוץ הברזילאי אנטוניו פטריוטה במסגרת פורום הביטחון של מינכן.
ב-22–26 באפריל 2013, ערך שר הנוער והספורט של אזרבייג'ן אזאד רחימוב ביקור רשמי בברזיל.
בשנת 2013 ערך שר החוץ אלמר ממדיארוב ביקור שני בברזיל.
ב-24–27 בנובמבר 2013, קיים סגן שר החוץ ארז אזימוב התייעצויות פוליטיות עם סגן שר החוץ הברזילאי קרלוס פארניוס בברזיל.
סגן שר החוץ של ברזיל האדיל דה רוש ויאנה הגיע לאזרבייג'ן כדי להשתתף בפורום ההומניטרי הבינלאומי IV שנערך ב-2–3 באוקטובר 2014 בבאקו.
5–7 בנובמבר 2014 שר הספורט הברזילאי אלדו רבלו ביקר ביקור רשמי באזרבייג'ן.
בנובמבר 2017 ביקר שר החוץ הברזילאי אלויסיו נונס באזרבייג'ן.
ב-3–4 במאי 2019, נשיא בית הצירים של הקונגרס הלאומי הברזילאי רודריגו מאיה ערך ביקור רשמי באזרבייג'ן.
יחסים בין-פרלמנטריים

ב-4 בספטמבר 2013 הוקמה קבוצת הידידות ברזיל-אזרבייג'ן בלשכת הנבחרים הברזילאית. נשיא קבוצת הידידות הוא חבר הפרלמנט קלאודיו קאג'דו.
ב-27 במאי – 2 ביוני 2013, נלסון פלגרינו, נשיא הוועדה לענייני חוץ והגנה לאומית של לשכת הצירים של הפרלמנט של ברזיל וחבר הפרלמנט קלאודיו קאג'דו וחבר הפרלמנט Urzeni Roche ביקרו באזרבייג'ן כדי לקחת חלק בפורום העולמי בנושא דיאלוג בין-תרבותי.
ארבעה צירים, כולל נשיא קבוצת הידידות ברזיל-אזרבייג'ן, קלאודיו קאג'דו, ביקרו באזרבייג'ן כדי להשתתף בפורום ההומניטארי הבינלאומי השלישי של באקו שנערך ב-31 באוקטובר עד 1 בנובמבר 2013.
ב-16–18 במרץ 2015, חברי האספה הלאומית של הרפובליקה של אזרבייג'ן, אסים מולאזדה, מוכתאר באבייב ואסלן ג'פארוב ביקרו בברזיל.
אטילה לינס, יו"ר מזכירות יחסי החוץ של לשכת הצירים הברזילאית ביקרה באזרבייג'ן ב-15–16 בספטמבר 2015.
ב-5 במרץ 2016, הוקמה קבוצת עבודה אזרבייג'נית-ברזילאית במילי מג'ליס של הרפובליקה של אזרבייג'ן. ראש קבוצת העבודה הוא חבר הפרלמנט אסים מולזאדה.
נושאים הומניטריים

במרכז התרבות של בנק ברזיל (Centro Cultural Banco do Brasil), הוקרנו סרטים אזרבייג'ניים בברזיליה (6–11 באוגוסט 2013), בריו דה ז'ניירו (14–19 באוגוסט 2013) ובסאו פאולו (4–8 בספטמבר 2013).
ב-19 בנובמבר 2013, לכבוד יום השנה ה-20 לכינון היחסים הדיפלומטיים של ברזיל–אזרבייג'ן, נערך בבירת ברזיל קונצרט, בראשותו של אמן העם מאסטרו ילצ'ין אדיגוזלוב.
ב-11 בדצמבר 2014 עלתה עבודתו של המחזאי האזרבייג'אני, המחזאי איליאס אפנדייב בתיאטרון ריו דה ז'ניירו של משרד התרבות הברזילאי (FUNARTE).
ב-17 בנובמבר – 2 בדצמבר 2015, התקיימה ההקרנה הראשונה של סרטים עלילתיים אזרבייג'ניים במרכז התרבות של Santander Cultures בפורטו אלגרה, ברזיל.
ב-9–13 במרץ וב-6–11 באפריל 2016, התקיים שבוע הסרטים של אזרבייג'ן במרכזי התרבות של בנק ברזיל (CCBB) בסאו פאולו ובברזיליה.
הסכמים

ב-2016, שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בתחומי סחר והשקעות.
יחסי סחר

בשנת 2017, הסחר בין אזרבייג'ן לברזיל הסתכם ב-160 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של אזרבייג'ן לברזיל כולל: חומצות שומן תעשייתיות, שמנים ואלכוהול. הייצוא העיקרי של ברזיל לאזרבייג'ן כולל: בשר, טבק ומכונות. בשנת 2013, Azerbaijan Airlines (AZAL) הזמינה ארבעה מטוסי E-190 מאמבראר ושני מטוסי E-170 מ-ECC Leasing (חברה בת של Embraer). העסקה הגיעה לשווי של 230 מיליון דולר.
נציגויות דיפלומטיות

אזרבייג'ן מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
ברזיל מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו.
יוהאן כריסטוף באך (1642–1703)

ערך זה עוסק במלחין שחי בין השנים 1642 - 1703. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1642 ארנשטאט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  31 במרץ 1703 (בגיל 60) אייזנך, דוכסות סקסוניה-אייזנך 
 מוקד פעילות:  שוורצבורג-זונדרסהאוזן 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב, עוגב 
 צאצאים:  יוהאן ניקולאוס באך, Johann Friedrich Bach, Johann Michael Bach 
 
יוהאן כריסטוף באך (13) (בגרמנית: Johann Christoph Bach‏; 6 בדצמבר 1642 – 31 במרץ 1703) היה מלחין ועוגבן גרמני בן תקופת הבארוק, ואחד מבני משפחת המוזיקאים הנודעת באך. הוא היה בן דוד שני של המלחין יוהאן סבסטיאן באך וכמו כן אחיו של המוזיקאי יוהאן מיכאל באך (14), ודודה של אשתו הראשונה של יוהאן סבסטיאן מריה ברברה באך.
ביוגרפיה

יוהאן כריסטוף באך נולד בארנשטאדט וקיבל חינוך מוזיקלי מאביו, היינריך באך (6). בשנת 1663 מונה כעוגבן בתזמורת (“קפלה") טירת ארנשטאדט. שנתים מאוחר יותר התמנה למשרת עוגבן העיר בכנסית סנט גאורג באייזנך. במקביל התמנה לצ'מבליסט ועוגבן בקפלת החצר של דוכס אייזנך. הוא החזיק בשתי המשרות עד מותו.
מעט ידוע על עבודתו בתזמורת החצר. רוב זמנו היה עמיתו של בן דודו החצוצרן יוהאן אמברוסיוס באך (11). סביר מאוד שיוהאן סבסטיאן הצעיר קיבל את רשמיו הראשונים מנגינה בעוגב מדודו זה. בתזמורת זו פעלו באותה תקופה כמה מחשובי המוזיקאים בגרמניה באותה עת. במשך מספר שנים ניהל את התזמורת הקפלמייסטר דניאל אברלין, שהיה גם חותנו של המלחין גאורג פיליפ טלמן (שאף ניצח על התזמורת לפרקים). במשך תקופה קצרה ניגן בתזמורת גם המלחין יוהאן פכלבל.
בעוד תפקיד החצר שלו היה רם דרג ויציב, תפקידו העירוני היה רצוף מריבות בינו ובין מועצת העיר, על ענייני כספים וסרוב המועצה לספק לו מקום מגורים. (ובסופו של דבר חצר הדוכס היא שדאגה לו בכך). הוא גם נאבק שנים במועצת העיר על שיקום העוגב של כנסית סנט גאורג. רק ב- 1696 הוא הצליח לשכנע את מועצת העיר בצורך זה, אך לא זכה לראות את התוצאה (המרהיבה), שהושלמה בשנת -1707. על אף הצלחתו כמוזיקאי, סבל יוהאן כריסטוף מקשיים כלכליים רבים, והותיר אחרי מותו חובות רבים.
משפחתו

ליוהאן כריסטוף באך היו שמונה צאצאים. ארבעה מהם היו מוזיקאים מקצועיים.
יוהאן ניקולאוס באך (27) (נולד באייזנך ב-10 באוקטובר 1669, נפטר ביינה ב-4 בנובמבר 1753) שימש כעוגבן בכנסיית העיר. יינה מספר יצירות מפרי עטו שרדו
מריה סופי באך (הוטבלה באייזנך ב-26 במרץ 1674, ?)
יוהאן כריסטוף באך (28) (הוטבל באייזנך ב-29 באוגוסט 1676, נפטר אחרי 1730). היה צ'מבליסט בארפורט, אחר כך נדד להמבורג, לרוטרדם ומשם לאנגליה
כריסטינה דורותאה באך (הוטבלה באייזנך ב-19 בספטמבר  1678, ?)
יוהאן פרידריך באך (29) (נולד באייזנך ב-1682, נקבר במילהאוזן ב-8 בפברואר 1730) היה עוגבן במילהאוזן, משרה אותה ירש מיוהאן סבסטיאן באך.
יוהאן מיכאל באך (30) (הוטבל באייזנך ב-1 באוגוסט 1685, ?) היה בונה עוגבים בסטוקהולם
מרגרטה באך (הוטבלה באייזנך ב-1 באוגוסט 1685, נקברה באייזנך ב-4 ביוני 1686) (תאומה של הקודם)
אנה אליזבת באך (הוטבלה באייזנך ב-6 ביוני 1689, נפטרה באייזנך ב-31 במרץ 1703)
פעילתו כמוזיקאי

בתוך משפחת באך זכה יוהאן כריסטוף להערכה רבה כמלחין. בדברים לזכרו של יוהאן סבסטיאן באך, שנכתבו בשנת 1754, מוזכרת כתיבתו לשבח. כן מוזכר שבעוגב ועל המקלדת מעולם לא ניגן בפחות מחמישה קולות נפרדים. יוהאן סבסטיאן ביצע כמה מן המוטטים והקונצ'רטי הווקאליים שלו בלייפציג, ואף הוסיף כוראל משלו למוטט של דודו. 
על אף שהיה בעיקר עוגבן וצ'מבליסט, נותרו מעט יצירות משלו למקלדת. אך אלו ששרדו מוכיחות כי היה מלחין מוכשר, בעל סגנון דומה לזה של פכלבל.
יצירותיו

במשך שנים רבות יוחסו כמה מיצירותיו לקרוב משפחתו המפורסם יוהאן סבסטיאן באך. המפורסמת בהן היא הקנטטה Meine Freundin, du bist schön (מה יפה את, רעייתי), המבוססת על שיר השירים.
בשנת 1949 פרסם המוזיקולוג הגרמני מרטין פישר אוסף של 44 פרלודים וכוראלים שלו, על בסיס שני עותקים של כתב יד שנשמרו בספריה של בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. 
בסך הכל שרדו מעט מיצירותיו, מה שמקשה מאוד על קביעת כרונולוגיה שלהן, או על מעקב אחר התפתחות סגנונו המוזיקלי.
Choräle zum Präambulieren לעוגב
Aria Eberliana pro dormiente Camillo לצ'מבלו
Sarabande duodecies variata לצ'מבלו
פרלוד ופוגה במי במול מז'ור לצ'מבלו
ראו גם

משפחת באך
לקריאה נוספת

Christoph Wolff et al. 'Thw New Grove Bach Family' New York: W.W.Norton & Company 1983. ISBN 0-393-30354-3
הערות שוליים

↑  מספר זה, והמספרים המלווים שמות נוספים של בני המשפחה הם מספרם הסידורי על פי ספר היוחסין שחיבר יוהאן סבסטיאן באך. מספרים אלה מקובלים במחקר על מנת להבחין בין בני המשפחה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282695305171  PLWABN: 9810540697605606  BIBSYS: 4021965  BnF: cb139530644 (data)  CANTIC: a12203981  CiNii: DA08494436  GND: 120327112  ICCU: MUSV074366  ISNI: 0000 0001 1047 5518  LCCN: n79072790  LNB: 000298577  MusicBrainz: fc366dc2-17d1-4679-9ee5-c750e7915145  NDL: 00511823  NKC: xx0032611  NLA: 36015501  NTA: 095343008  SELIBR: 215663  SNAC: w6q81h0p  SUDOC: 118979175  Trove: 1186414  VIAF: 27258171   WorldCat (עם VIAF): 27258171
יחסי סודאן–צ'ילה

| יחסי סודאן–צ'ילה |
| --- | --- |
סודאן: צ'ילה


סודאן: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,861,484: 756,102
אוכלוסייה
50,752,039: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
109,327: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,154: 16,956
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי סודאן–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של סודאן לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של סודאן לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין סודאן לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-13 במרץ 1964.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסודאן נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן. גם אזרחי סודאן שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בסודאן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
סודאן אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. סודאן האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל הסמוכה, על צ'ילה.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה – רוסיה

| יחסי סאו טומה ופרינסיפה – רוסיה |
| --- | --- |
סאו טומה ופרינסיפה: רוסיה


סאו טומה ופרינסיפה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
964: 17,098,242
אוכלוסייה
236,716: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
603: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,548: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי סאו טומה ופרינסיפה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין סאו טומה ופרינסיפה לרוסיה.
היסטוריה

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם סאו טומה ופרינסיפה ב-9 באוגוסט 1975. בדצמבר 1991 הוכרה הפדרציה הרוסית כיורשת החוקית של ברית המועצות. בשנת 1992, על פי הצעת משרד החוץ של הפדרציה הרוסית, הופסקה פעילותם של מספר שגרירויות באפריקה, כולל שגרירות רוסיה בסאו טומה ופרינסיפה, ומאז היא מיוצגת באמצעות שגרירותה באנגולה.
נציגויות דיפלומטיות

רוסיה מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה באמצעות שגרירותה בלואנדה, אנגולה.
סאו טומה ופרינסיפה אינה מיוצגת ברוסיה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי סודאן–צ'אד

| יחסי סודאן–צ'אד |
| --- | --- |
סודאן: צ'אד


סודאן: צ'אד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,861,484: 1,284,000
אוכלוסייה
50,752,039: 20,474,457
תמ"ג (במיליוני דולרים)
109,327: 13,149
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,154: 642
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי סודאן-צ'אד הם היחסים בין הרפובליקה של סודאן לבין רפובליקת צ'אד.
הרבה לפני עצמאותן של המדינות, היו קשרי מסחר, דת ותרבות בין תושבי מזרח צ'אד ותושבי מערב סודאן. קשרים אלו נותרו חזקים, למרות ההאשמות ההדדיות בין הממשלות הטוענות להתערבות בסכסוכים פנימיים, כגון מלחמת האזרחים בצ'אד והסכסוך בדארפור.
מצב נוכחי

ב-3 במאי 2009 חתמו הממשלות על "הסכם דוחה".
ב-15 בינואר חתמו המדינות על "הסכם נג'מנה", ומאז החלו היחסים להשתפר בהדרגה.
היחסים בין שתי המדינות הגיעו לשיאם כשנשיא צ'אד, אידריס דבי, הגיע לבקר בחרטום בירת סודאן ב-9 בפברואר 2010. כתוצאה מביקור זה ביטלה צ'אד את תמיכתה בארגוני המורדים בסודאן, דבר שהשפיע משמעותית על הדינמיקה באזור. שתי הממשלות התחייבו לסיורי גבולות משותפים של חייליהם, כשצבא סודאן יהיה אחראי שישה חודשים, ובשישה חודשים שלאחריהם יהיה אחראי צבא צ'אד.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה – שווייץ

| יחסי סאו טומה ופרינסיפה – שווייץ |
| --- | --- |
סאו טומה ופרינסיפה: שווייץ


סאו טומה ופרינסיפה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
964: 41,277
אוכלוסייה
236,716: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
603: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,548: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי סאו טומה ופרינסיפה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים בין שתי המדינות הם "מינימליים" והסחר בין שתי המדינות הוא נדיר ביותר. עם זאת, ברמה המולטילטרלית והדיאלוג הפוליטי השוטף, היחסים בין שתי המדינות הם תקינים ואף יותר מכך.
בין 2002 ל-2011 פעלה בסאו טומה ופרינסיפה קרן צדקה שווייצרית בשם "Waldhaus am See". התחומים העיקריים בהם העניקה הקרן סיוע ותמיכה לממשלת סאו טומה ופרינסיפה ולאזרחיה הם: חינוך, שירותי רפואה בסיסיים (עזרה ראשונה ושנייה) ואופתלמולוגיה (רפואת עיניים).
אחד משיתופי הפעולה הכלכליים היחידים המתקיימים בין שתי מדינות אלו החל בדצמבר 2010. הפרויקט הוא ייצור פולי קקאו אורגניים בצורה הומנית, המשמשים לייצור שוקולד שווייצרי.
בסוף שנת 2015 התגורר אזרח שווייצרי אחד בלבד בסאו טומה ופרינסיפה.
נציגויות דיפלומטיות

סאו טומה ופרינסיפה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ אינה מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסאו טומה, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה שבלואנדה, בירת אנגולה הסמוכה, על סאו טומה ופרינסיפה.
יאנוש קבאנאי

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1951 (בן 73) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1975) 
 פרסים והוקרה:  עמית ז'יגמונד מוריץ (1979)  פרס שאנדור שייבר (1997) 
 
יאנוש קבאנאי (בהונגרית: Kőbányai János; בודפשט, 25 באוגוסט 1951) הוא משפטן, סופר, עורך, סוציוגרף, ואמן צילום יהודי-הונגרי. הוא זוכה בפרס שאנדור שייבר.
ביוגרפיה

הוריו הם ג'רג' קבאנאי וקלרה יֶרֶט. בין 1970 לבין 1975 היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת אטווש לוראנד. משנת 1975 עד 1976 היה מרצה לנוער שתחת אפוטרופסות. בשנים 1976–1978 עבד כמשפטן במפעל. הוא סופר עצמאי מאז 1978. משנת 1988 הוא העורך הראשי של כתב העת היהודי התרבותי עבר ועתיד. בשנים 1990–1992 למד באוניברסיטה העברית בירושלים.
יצירותיו

עורך אנתולוגיות; מאמריו, דיווחיו, הסוציוגרפים שלו פורסמו מאז 1973. נושאיו: הקצב, הבעיות של "המנודים" שחיים בשולי החברה ונושאי הזהות והתרבות היהודית. הוא כתב תסריטים לסרטי תעודה וסרטי טלוויזיה, והיו לו כמה תערוכות צילום.
תערוכות צילום

חג הקצב (1979)
דור על השוליים (1982)
שמע ישראל (1985)
ישראל ההונגרית עכשיו (1986)
גלה את ישראל! (1990)
יצירותיו > בשפת המקור

A margón (szociográfiák, 1986)
Beatünnep után (esszék, riportok, fotók, 1986)
Magyar siratófal (esszék, 1990)
Fedezd fel Izraelt! (útikönyv, 1990)
Jeruzsálemi évtized (esszék, riportok, 1994)
El. Emlékek a beat-korszakból; Pelikán, Bp., 1995
Szarajevói jelentés (szociográfia, 1996)
Riport (1997)
Balkáni krónika. Szarajevói jelentés háborúban és békében (1998)
Légy áldott (exodusregény, 1998)
Bicikliző majom (Heller Ágnessel, 1998)
Budapesti aggadák. Novellaantológia. Holocaust utáni próza; összeáll., utószó, jegyz. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 1999
"Minden hiábavalóság...". Novellaantológia száz év zsidó prózájából, 1848-1948; összeáll., utószó, jegyz. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 1999
Hagyományszakadás után (1999)
Az apokalipszis aggadája. Ámos Imre és kora; Múlt és Jövő, Bp., 1999
Zsidó szellem ma. Interjúk; Múlt és Jövő, Bp., 1999
Zsidó reformkor (összeállította, 2000)
A zsidóság útja. Esszék, 1848-1948; összeáll., utószó, jegyz. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 2000
Jeruzsálemi évezred (2001)
A halott arcán növekvő szakáll. A magyar zsidó történet vége?; Múlt és Jövő, Bp., 2001
Jób díja. Háttér és recepció (2003)
Kertésznapló (2003)
Az ember mélye. Írások Kertész Imréről a Múlt és Jövőben; összeáll. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 2003
Az út szélén; összeáll. Kőbányai János, Múlt és Jövő, Bp., 2004 (Holokauszt-életek)
A holokauszt mint elbeszélés (2005)
Az apokalipszis képköltője – Ámos Imre (2005)
Izraeli szellem ma, 2000-2010. Kőbányai János interjúi; Múlt és Jövő, Bp., 2010
Az elbeszélhetetlen elbeszélés. Az első világháború a magyar irodalomban; Múlt és Jövő, Bp., 2012
A magyar-zsidó irodalom története. Kivirágzás és kiszántás; Múlt és Jövő, Bp., 2012
Balkáni krónika. Szarajevói jelentés. Háborúban és békében; Múlt és Jövő, Bp., 2013
Emlékek a beat-korszakból; Múlt és Jövő, Bp., 2014
A nem cselekvés bűntudata. Nem zsidók zsidókról. Kőbányai János interjúi; Múlt és Jövő, Bp., 2014
Szétszálazás és újraszövés. A Mult és Jövő, a Nyugat és a modern zsidó kultúra megteremtése; Osiris, Bp., 2014
Két évszázad magyar-zsidó költészete ; összeáll. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 2015–
1. Kivirágzás, 1840–1919
Izrael. A megroppant világrend árnyékában; Múlt és Jövő, Bp., 2015
Kertésznapló / Saul fia-napló; Múlt és Jövő, Bp., 2016
Holokauszt-olvasókönyv; összeáll. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 2016
Izrael az új népvándorlás korában. Naplók, riportok, esszék, interjúk, 1984–2018; Múlt és Jövő, Bp., 2018
Vonzások és (szín)választások a Magyarország-villamoson. Egy új korszak delelőjén; Múlt és Jövő, Bp., 2018
Heller Ágnes-ünnep 90; összeáll. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 2019
Heller Ágnes a Múlt és jövőben. 30, 90; összeáll. Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 2019
יצירותיו > בתרגום לעברית

על השוליים (סוציוגרפיות, 1986)
אחרי פסטיבל הקצב (מסות, דיווחים, תמונות, 1986)
הכותל המערבי ההונגרי (מילולית: קיר האבלות (מסות, 1990)
גלה את ישראל! (ספר מסע, 1990)
עשור של ירושלים (מסות, דיווחים, 1994)
זיכרונות מתקופת הקצב ; 1995
דיווח מסרייבו (סוציוגרפיה, 1996)
דיווחים (1997)
כרוניקה של הבלקן. דיווח מסרייבו במלחמה ובשלום (1998)
היא ברוך (רומן אקסודוס, 1998)
קוף על אופניים (עם אגנש הלר, 1998)
אגדות בודפשט. אנתולוגיה של סיפורים קצרים. פרוזה לאחר השואה; יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 1999
"הכול לשווא. . . " . אנתולוגיה של סיפורים קצרים ממאה שנות פרוזה יהודית, 1848-1948; לקט, יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 1999
לאחר שבירת המסורת (1999)
האגדה של האפוקליפסה. אימרה אמוש ותקופתו ; עבר ועתיד, 1999
הרוח היהודית כיום. ראיונות; עבר ועתיד, 1999
הרפורמציה היהודית (נערכה עד שנת 2000)
דרכה של היהדות. מסות, 1848-1948 ; לקט, יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2000
מילניום בירושלים (2001)
הזקן שצומח על פני המת. סוף הסיפור היהודי ההונגרי? עבר ועתיד, 2001
הפרס של איוב. רקע וקבלה (2003)
יומן הגנן (2003)
מעמקי האדם. כתבים על אימרה קרטס בעבר ועתיד ; יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2003
בצד הכביש ; ערך יאנוש קבאנאי, העבר והעתיד, Bp., 2004 (חיי השואה)
השואה כסיפור (2005)
משורר התדמית של האפוקליפסה - אימרה אמוש (2005)
רוח ישראלית היום, 2000-2010. ראיונות עם יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2010
הסיפור שלא ניתן לספר. מלחמת העולם הראשונה בספרות ההונגרית; עבר ועתיד, 2012
תולדות הספרות היהודית-הונגרית. פריחה מחודשת וחריש מחודש; עבר ועתיד, 2012
כרוניקה של הבלקן. דו"ח סרייבו. במלחמה ובשלום ; עבר ועתיד, 2013
זכרונות מתקופת הקצב; עבר ועתיד, 2014
האשמה של אי עשייה. לא יהודים על יהודים. ראיונות עם יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2014
פרימה וטוויה מחדש. יצירת כתבי העת עבר ועתיד, הניוגט והתרבות היהודית המודרנית ; 2014
שירה יהודית-הונגרית של מאתיים שנים ; ערך יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2015
1. פריחה, 1840–1919
ישראל. בצל הסדר העולמי המנופץ; עבר ועתיד, 2015
יומן הגנן / יומן בנו של שאול ; עבר ועתיד, 2016
ספר קריאה של השואה ; ערך יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2016
ישראל בעידן נדידת העמים חדשה. יומנים, דיווחים, מסות, ראיונות, 1984–2018 ; עבר ועתיד, 2018
אטרקציות ובחירות (בצבע) בחשמלית הונגריה. עם שחר של עידן חדש ; עבר ועתיד, 2018
חג-אגנש הלר 90 ; ערך יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2019
אגנש הלר בכתב העת עבר והעתיד; ערך יאנוש קבאנאי; עבר ועתיד, 2019
סרטיו

המילה הכנה מועטה (1980)
דור המדבר (1990)
מסר האבנים (1994)
יהודים במלחמת העצמאות 1848–1849 (1999)
פרסים ומלגות

פרס אסו (1979)
מלגת ז'יגמונד מוריץ (1979)
מלגה ג'ורג' סורוס (1996)
פרס "ספר השנה" (1996)
פרס הרב אלכסנדר שייבר (1997)
מדליית נשיא הרפובליקה (2005)
פרס אלדאר קומלוש (2017)
ראו גם

סופרים הונגרים בני זמננו
הפרופיל שלו באתר החברה של סופרים לספרות יפה
אגנש הלר: ברכות עבור יאנוש קובאנאי
לקריאה נוספת

MTI Ki kicsoda 2009. Szerk. Hermann Péter. Budapest: Magyar Távirati Iroda. 2008. ISBN 978-963-1787-283 (מיהו מי 2009. סוכנות הידיעות ההונגרית)
Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató Könyvek (מיהו מי בספרות הונגרית? ISBN 963-8607-10-6)
Ki kicsoda a magyar irodalomban? Könyvkuckó Kiadó, (מיהו מי בספרות הונגרית? בודפשט, 1999 ISBN 9-638157-91-7)
ביאורים

↑  אדם שבונה סוציוגרמה שהיא ייצוג גרפי של קישורים חברתיים שיש לאדם. זהו ציור גרף המתווה את מבנה היחסים הבין אישיים בסיטואציה קבוצתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263935505171  PLWABN: 9810585856405606  GND: 121070085  ISNI: 0000 0001 0972 0512  LCCN: nr88001291  NTA: 144074532  SUDOC: 061111864  VIAF: 52536227   WorldCat (עם VIAF): 52536227