אלוהים מת
מות האלוהים לפני ניטשה

בתרבות הגרמנית מופיעות התייחסויות למות האלוהים כבר במאה ה-17, לרוב בהקשר של צליבתו של ישו ותיאוריות לותרניות של גאולה. הביטוי "אלוהים מת" מופיע בגרמנית במזמור "Ein Trauriger Grabgesang" ("שיר-קבר נוגה") מאת יוהאן פון ריסט (אנ'), שאף הולחן על ידי באך ועובד על ידי ברהמס.
אוי עצבות,

אוי כאב לב!

הלא זה דבר לקוננו?

ילדו יחידו של האל האב

מובל לקברו!



אוי מצוקה גדולה!

אלוהים עצמו מת,

על הצלב הוא גווע,

בזאת את ממלכת השמיים

לנו הבטיח באהבה.
המקור בגרמנית
O Traurigkeit,

O Herzeleid!

Ist das nicht zu beklagen?

GOtt des Vaters einig Kind

Wird in's Grab getragen.



O große Noth!

GOtt Selbst [ist] todt,

Am Kreuz' ist Er gestorben,

Hat dadurch das Himmelreich

Uns aus Lieb' erworben.
בשנת 1797 פרסם הרומנטיקן הגרמני ז'אן פול (אנ') את הרומן Siebenkäs, ובו קטע בשם "הכרזתו של המשיח המת מבניין-העולם, שאין אלוהים" ( Rede des toten Christus vom Weltgebäude herab, daß kein Gott sei). בקטע זה מתואר חזיון בלהות בכנסייה נטושה ונאום של ישו, אחרי שירד מהצלב והלך למצוא את אלוהים, תוהה מדוע לא עזר לו האב בייסוריו. ישו שב אל בני האדם עם המסר המחריד ש"אין אלוהים" (es ist kein Gott).
המשיח המשיך ואמר: "חציתי עולמות, עליתי אל השמשות, וטסתי בשביל החלב דרך מדבריות השמים; אבל אין אלוהים. וירדתי מטה למקום שבו ההוויה מטילה את צילה, והבטתי אל התהום וקראתי, 'אבא, אַיֶּכָּה?' אך שמעתי רק את הסערה הנצחית, בה  אף אחד לא שולט; והקשת הבוהקת של ההוויה עמדה ללא שמש שתוליד אותה, וכך היא שקעה וטיפטפה אל התהום. וכשהרמתי את מבטי אל היקום חסר הגבולות לעין האלוהית, היא נעצה בי מבט מארבת עין חסרת תחתית. והנצח דהר על פני הכאוס, לעס אותו והעלה גרה. – זעק, קהל, נפץ את הצללים בקול זעקותיך, כי הוא אינו!" [...] "כולנו יתומים, אני ואתם, אין לנו אבא."
המקור בגרמנית
Christus fuhr fort: »Ich ging durch die Welten, ich stieg in die Sonnen und flog mit den Milchstraßen durch die Wüsten des Himmels; aber es ist kein Gott. Ich stieg herab, soweit das Sein seine Schatten wirft, und schauete in den Abgrund und rief: ›Vater, wo bist du?‹aber ich hörte nur den ewigen Sturm, den niemand regiert, und der schimmernde Regenbogen aus Wesen stand ohne eine Sonne, die ihn schuf, über dem Abgrunde und tropfte hinunter. Und als ich aufblickte zur unermeßlichen Welt nach dem göttlichen Auge, starrte sie mich mit einer leeren bodenlosen Augenhöhle an; und die Ewigkeit lag auf dem Chaos und zernagte es und wiederkäuete sich. – Schreiet fort, Mißtöne, zerschreiet die Schatten; denn Er ist nicht!«[...] »Wir sind alle Waisen, ich und ihr, wir sind ohne Vater.«
בשנת 1854 המשורר הצרפתית ז'ראר דה נרוואל עיבד בחופשיות מוטיביים מרכזיים המופיעים בקטע זה של ז'אן-פול, בשירו "Le Christ aux oliviers" ("ישו על עצי הזית") הכתוב ברובו בגוף ראשון מפי ישו לאחר צליבתו.
הם ישנו. 'חברים, שמעתם את החדשות?

ראשי נגע בכספת הנצחית,

במשך ימים סבלתי, נשברתי ודיממתי!



אחים, רימיתי אתכם: תהום! תהום! תהום!

אין אלוהים במזבח שבו מקריבים אותי...

אלוהים לא קיים! אלוהים אינו עוד!'
המקור בצרפתית
Ils dormaient. « Mes amis, savez-vous la nouvelle ?

J’ai touché de mon front à la voûte éternelle ;

Je suis sanglant, brisé, souffrant pour bien des jours !



« Frères, je vous trompais : Abîme ! Abîme ! Abîme !

Le dieu manque à l’autel où je suis la victime …

Dieu n’est pas ! Dieu n’est plus ! »
ויקטור הוגו מתייחס לשירו של דה נרוואל בקטע מתוך החלק החמישי של עלובי החיים משנת 1862:”"אלוהים אולי מת", אמר ז'רארד דה נרוואל יום אחד לכותב שורות אלה, תוך שהוא מבלבל בין הקדמה לאלוהים, ותפס את הפסקת התנועה כמות ההוויה.”
חוקר הספרות ג'ורג' שטיינר טען בנאום שנשא ב-1987 לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, שהצהרתו של ניטשה "אלוהים מת" הושפעה מספרו של ז'אן-פול שהוזכר לעיל, וזאת כאשר ידוע כי ניטשה קרא בכתביו של ז'אן-פול בנערותו.