רוברטו פרוצו
קריירת משחק

פרוצו החל את דרכו במחלקת הנוער של גנואה. בעונת 1973/1974 עלה לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת בסרייה א', ואת הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בדצמבר 1973, במשחק מול צ'זנה שהסתיים בשוויון 1-1. עונת הבכורה של פרוצו לא רמזה על יכולות הכיבוש שגילה בהמשך הקריירה, והסתיימה עם 19 הופעות וללא שער ליגה. גנואה סיימה את העונה במקום ה-16, וירדה לסרייה ב'. עונה אחר כך, בליגת המשנה, כבר היה פרוצו לחלק משמעותי מהתקפת הקבוצה, וכבש 12 שערי ליגה ב-33 הופעות.
בעונת 1975/1976 סיימה גנואה במקום הראשון בליגת המשנה, וחזרה לליגה הבכירה לאחר שתי עונות היעדרות. פרוצו היה מהגורמים המשמעותיים בהעפלת הקבוצה, עם 18 שערי ליגה שזיכו אותו בתואר מלך השערים של הסרייה ב'. פרוצו המשיך להפגין יכולת טובה גם בליגה הבכירה. הוא כבש את שער הבכורה שלו בסרייה א' מול קבוצתו לעתיד רומא ב-3 באוקטובר 1976 (שוויון 2-2 בסיום), בדרך ל-18 שערי ליגה גם בעונה זו.
לאחר עונה נוספת בגנואה, ובסך הכול חמש עונות בהן כבש 57 שערי ליגה ב-143 הופעות, עבר פרוצו לרומא, והפך באופן מידי לשחקן הרכב חשוב בהתקפת הקבוצה. בעונתו השנייה במועדון הגיע לרומא המאמן נילס לידהולם, ויחד איתו זכה פרוצו לראשונה בקריירה בגביע האיטלקי. פרוצו פתח בהרכב קבוצתו לגמר, בו גברה רומא בדו-קרב בעיטות עונשין על טורינו לאחר שוויון 0-0 בסיום ההארכה.
עונת 1980/1981 הייתה מוצלחת עבור פרוצו הן ברמה הקבוצתית והן ברמה האישית. רומא שחזרה את זכייתה בגביע מהעונה החולפת, שוב לאחר ניצחון בגמר על טורינו, ובליגה סיימה כסגנית האלופה, שתי נקודות בלבד פחות מהראשונה יובנטוס. פרוצו עצמו, עם 18 שערי ליגה, סיים כמלך השערים של הסרייה א'. פרוצו הוסיף להיות המוציא לפועל העיקרי של רומא, ועונה אחר כך שמר על תואר מלך שערי הליגה עם 15 שערים. בעונת 1982/1983 זכה פרוצו, בפעם היחידה בקריירה שלו, באליפות איטליה. פרוצו הוביל את טבלת הכובשים של רומא גם בעונה זו, עם 12 שערים, וסייע לה להקדים את יובנטוס בארבע נקודות בראש הטבלה.
הזכייה בתואר האליפות זיכתה את רומא במקום בגביע אירופה לאלופות עונה אחר כך. פרוצו בלט מאוד במדי רומא, וסיים כסגן מלך השערים של הטורניר כולו עם חמישה. בשלב חצי הגמר, מול דנדי יונייטד, הפסידה רומא 2-0 במשחק הראשון בחוץ, אך בגומלין הצליחה לנצח 3-0 ולהעפיל. פרוצו כבש את שני שעריה של רומא במחצית הראשונה, בדרך לניצחון. פרוצו עלה בהרכב למשחק הגמר מול ליברפול. שלוש דקות למחצית, כשליברפול ביתרון של 1-0, כבש פרוצו בנגיחה קשתית לפינה הרחוקה של ברוס גרובלאר, והשווה ל-1-1. הוא הוחלף עשרים דקות מפתיחת המחצית השנייה, והתוצאה אותה קבע נשמרה עד לסיום ההארכה. בדו-קרב הפנדלים גברה ליברפול על רומא 4-2. באותה עונה סיימה רומא כסגנית האלופה, שתי נקודות פחות מיובנטוס, וזכתה פעם נוספת בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על הלאס ורונה.
בעונת 1985/1986, תחת המאמן סוון-יוראן אריקסון, קבע פרוצו שיא קריירה אישי, עם 19 שערי ליגה ב-24 הופעות. היכולת המרשימה של פרוצו הובילה אותו לזכייה שלישית בקריירה בתואר מלך שערי הסרייה א', ואף סייעה לקבוצתו לזכות בגביע האיטלקי, הרביעי בקריירה של פרוצו ברומא. באותה עונה כבש פרוצו חמישה שערים במשחק אחד, בניצחונה של רומא 5-1 על אבלינו. השיא נשמר למשך 27 שנים, עד ששוחזר על ידי מירוסלב קלוזה במדי לאציו, ועד היום לא שוחזר ההישג על ידי כדורגלן איטלקי. עם זאת, לאחר אותה עונה איבד פרוצו את המקום הקבוע בהרכב, והישגיו פחתו בהתאם. בשתי העונות הבאות רשם פרוצו שלושים הופעות במצטבר, בהן כבש חמישה שערים בלבד. בסיום עונת 1987/1988, לאחר עשר עונות וחמישה תארים במדי רומא, סיים פרוצו את דרכו בקבוצה. הוא נחשב לאחד מגדולי חלוציה בכל הזמנים, לאחר שערך מעל ל-300 הופעות רשמיות במדי הקבוצה, וכבש 138 שערים. בליגה כבש פרוצו 106 שערים, והוביל את טבלת הכובשים של רומא עד לעונת 2004/2005, אז נעקף על ידי פרנצ'סקו טוטי.
לקראת עונת 1988/1989 חזר פרוצו לשתף פעולה עם אריקסון, כשחתם בפיורנטינה, אותה אימן השוודי. במדי פיורנטינה היה פרוצו שחקן משלים בלבד, ורשם 13 הופעות ליגה, מתוכן שש בלבד בהרכב, ולא כבש. ב-30 ביוני 1989 שיחק פרוצו את משחקו האחרון בקריירה. פיורנטינה ורומא סיימו במאזן זהה במקום השביעי בטבלה, ונערך ביניהן משחק מכריע על הכרטיס לגביע אופ"א. פיורנטינה גברה על רומא משער של פרוצו, לאחר בישול של רוברטו באג'ו, וכך חתם פרוצו את הקריירה, בגיל 34, בשער מול הקבוצה עמה הוא מזוהה יותר מכל.