stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואצלב נמצ'ק
קריירת משחק > קריירה בינלאומית > נבחרת צ'כוסלובקיה

נמצ'ק החל את דרכו בנבחרת צ'כוסלובקיה במשחק ידידות מול ברית המועצות ב-27 באפריל 1988 (1-1). נמצ'ק היה שותף בכל משחקיה של צ'כוסלובקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990. בתום שמונה משחקים, הייתה צ'כוסלובקיה במקום השני בטבלת בית ז', עם מאזן נקודות זהה לבלגיה הראשונה, והעפילה לטורניר הגמר.
נמצ'ק זומן על ידי המאמן יוזף ונגלוש לסגל צ'כוסלובקיה לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. צ'כוסלובקיה פתחה את הטורניר בניצחון 5-1 על ארצות הברית, בו נמצ'ק לא שותף. נמצ'ק פתח בהרכב במשחק הבא של נבחרתו, בו גברה 1-0 על אוסטריה, וכן בהפסד 2-0 לאיטליה המארחת, בו הוחלף במחצית המשחק. צ'כוסלובקיה העפילה לשמינית הגמר, ונמצ'ק ראה מהספסל את נבחרתו מביסה 4-1 את קוסטה ריקה. את הופעתו השלישית והאחרונה בטורניר רשם בהפסד 1-0 לגרמניה המערבית ברבע הגמר, בו נכנס כמחליף בתוך המחצית השנייה.
החלפתו של ונגלוש במילאן מצ'אלה לאחר הטורניר הביאה את נמצ'ק לשחק בעמדה התקפית יותר. הוא כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת ב-4 בספטמבר 1991, כשהעלה את נבחרתו ליתרון 1-0 על צרפת במוקדמות יורו 1992, בדרך להפסד 2-1 בסיום. נמצ'ק הוסיף שני שערים נוספים בשלושת משחקיה הבאים של הנבחרת. על אף תרומתו, כשלה הנבחרת להעפיל לטורניר יורו 1992, כשסיימה שנייה בלבד בבית, אחרי צרפת.
הטורניר הרשמי האחרון של צ'כוסלובקיה היה מוקדמות מונדיאל 1994, בו סיימה שלישית בבית וכשלה להעפיל לטורניר הגמר. נמצ'ק שותף בכל עשרת משחקיה של צ'כוסלובקיה במוקדמות. עד לפירוק הנבחרת בעקבות פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הספיק נמצ'ק לערוך ארבעים הופעות במדיה, ולכבוש חמישה שערים.
קריירת משחק > קריירה בינלאומית > נבחרת צ'כיה

הקריירה הבינלאומית של נמצ'ק נמשכה במדי צ'כיה. הוא פתח בהרכב הנבחרת במשחקה הראשון כנבחרת עצמאית, ניצחון 4-1 על טורקיה במשחק ידידות ב-23 בפברואר 1994. הוא שיחק בכל שמונה המשחקים של צ'כיה במוקדמות יורו 1996, וסייע לנבחרתו להעפיל מהמקום הראשון בבית. הוא אף כבש שער אחד בניצחון 3-1 על הולנד במסגרת המוקדמות, שהיה מכריע להעפלתה של צ'כיה מהמקום הראשון בבית.
נמצ'ק זומן על ידי דושאן אוהרין לסגל הנבחרת לקראת יורו 1996 באנגליה. צ'כיה הפכה עד מהרה לנבחרת המפתיעה והמלהיבה בטורניר. היא פתחה אותו בהפסד 2-0 לגרמניה, בו נמצ'ק לא שותף. הוא עלה כמחליף לשתי דקות בלבד בניצחון המפתיע של צ'כיה 2-1 על איטליה, ונכנס כמחליף בתוספת הזמן במשחקה האחרון של צ'כיה בשלב הבתים, 3-3 מול רוסיה. צ'כיה העפילה לרבע הגמר, ושם פתח נמצ'ק לראשונה בטורניר בהרכב הפותח. הוא אף זכה לענוד את סרט הקפטן במשחק, בו גברה צ'כיה 1-0 על פורטוגל. נמצ'ק שמר על מקומו בהרכב ועל סרט הקפטן גם בחצי הגמר, בו פגשה צ'כיה את צרפת. הוא נותר על הדשא לכל אורך המשחק וההארכה, כשהנבחרות נפרדו בשוויון 0-0, אך לא נטל חלק בדו-קרב בעיטות עונשין שהכריע את המפגש עם 6-5 לצ'כים. נמצ'ק לא שותף במשחק הגמר, בו נוצחה צ'כיה 2-1 על ידי גרמניה עם שער הזהב  של אוליבר בירהוף בדקה ה-95.
המשחק מול צרפת בחצי הגמר היה האחרון בקריירה הבינלאומית של נמצ'ק. הוא ערך בסך הכול עשרים הופעות במדי צ'כיה, בהן כבש שער בודד. נמצ'ק סיים את הקריירה הבינלאומית כולה עם שישים הופעות בינלאומיות במדי שתי הנבחרות, בהן כבש שישה שערים.
תארים

אליפות צ'כוסלובקיה (5): 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991
אליפות צ'כיה: 1997/1998
הגביע הצ'כוסלובקי (3): 1987/1988, 1988/1989, 1991/1992
אליפות סין: 1998
אליפות אירופה: 1996 (מקום שני)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984/1985 | הראדץ קראלובה | צ'כוסלובקיההליגה הצ'כוסלובקית השנייה | 11 | 0 |
| 1985/1986 | ספרטה פראג | צ'כוסלובקיהליגת העל הצ'כוסלובקית | 24 | 3 |
| 1986/1987 | ספרטה פראג | צ'כוסלובקיהליגת העל הצ'כוסלובקית | 19 | 5 |
| 1987/1988 | ספרטה פראג | צ'כוסלובקיהליגת העל הצ'כוסלובקית | 30 | 12 |
| 1988/1989 | ספרטה פראג | צ'כוסלובקיהליגת העל הצ'כוסלובקית | 28 | 1 |
| 1989/1990 | ספרטה פראג | צ'כוסלובקיהליגת העל הצ'כוסלובקית | 29 | 0 |
| 1990/1991 | ספרטה פראג | צ'כוסלובקיהליגת העל הצ'כוסלובקית | 17 | 1 |
| 1991/1992 | ספרטה פראג | צ'כוסלובקיהליגת העל הצ'כוסלובקית | 27 | 4 |
| 1992/1993 | טולוז | צרפתליגת העל הצרפתית | 32 | 4 |
| 1993/1994 | טולוז | צרפתליגת העל הצרפתית | 30 | 1 |
| 1994/1995 | טולוז | צרפתהליגה הצרפתית השנייה | 38 | 5 |
| 1995/1996 | סרבט ז'נבה | שווייץליגת העל השווייצרית | 30 | 1 |
| 1996/1997 | סרבט ז'נבה | שווייץליגת העל השווייצרית | 30 | 2 |
| 1997/1998 | ספרטה פראג | צ'כיהליגת העל הצ'כית | 13 | 2 |
| 1998 | דליאן וונדה | הרפובליקה העממית של סיןליגת העל הסינית | ‏49‏ | ‏5 |
| 1999 | דליאן וונדה | הרפובליקה העממית של סיןליגת העל הסינית | ‏49‏ | ‏5 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 407 | 46 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| שנה> נבחרת צ'כוסלובקיה | הופעות> נבחרת צ'כוסלובקיה | שערים> נבחרת צ'כוסלובקיה |
| --- | --- | --- |
| 1988 | 7 | 0 |
| 1989 | 8 | 0 |
| 1990 | 5 | 0 |
| 1991 | 6 | 3 |
| 1992 | 7 | 2 |
| 1993 | 7 | 0 |
| סך הכול צ'כוסלובקיה | 40 | 5 |
נבחרת צ'כיה
| 1994 | 6 | 0 |
| 1995 | 7 | 1 |
| 1996 | 7 | 0 |
| סך הכול צ'כיה | 20 | 1 |
| סך הכול כללי | 60 | 6 |
זאלה קראל וגשפר שנטל

| --- | --- |

 מקום הקמה:  מריבור 
 תקופת הפעילות:  מ-2018 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  סלובנית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 חברים
 Gašper Šantl Zala Kralj 
 
זאלה קראל וגשפר שנטל (בסלובנית: Zala Kralj & Gašper Šantl) הם צמד מוזיקלי אשר חברו יחד בקיץ 2017 בעקבות חבר משותף אשר הכיר ביניהם. השיר הראשון אותו הקליט הצמד יחד הוא השיר "Valovi".
עוד לפני שיתוף הפעולה בין השניים, עסקו קראל ושנטל במוזיקה. קראל ביצעה גרסאות כיסוי וכתבה שירים לעצמה, ושנטל ניגן בגיטרה עבור אמנים שונים ועסק בהפקה מוזיקלית. יחד מבצע הצמד מוזיקה המאופיינת כ-Trip Hop, מוזיקה אלקטרונית המנוגנת בלייב בעזרת סאמפלר או לופר.
הצמד נבחר לייצג את סלובניה באירוויזיון 2019 עם השיר "Sebi" לאחר שגבר על 10 מועמדים אחרים בתחרות ה-EMA. לקראת התחרות החליט הצמד שלא יבצעו לשיר קידום הופעות ברחבי אירופה, כפי שנוהגים רוב המתמודדים לבצע. בנוסף, דיווחו השניים כי הופעתם באירוויזיון תישאר זהה להופעתם ב- EMA.
הערות שוליים

↑  זאלה קראל וגשפר שאנטל ייצגו את סלובניה, באתר EuroMix
↑  הצמד הסלובני: מחמוד הוא המתמודד המועדף, באתר EuroMix
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7629 7314  MusicBrainz: 8ae24c46-31e7-43db-a50d-45c7810f3d14
ונוס אסקווילינו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך יצירה:  50 לערך
 טכניקה וחומרים:  שיש לבן
 ממדים בס"מ
 גובה:  155 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  פיסול הלניסטי 
 מיקום:  המוזיאון הקפיטוליני רומא שבאיטליה
 
ונוס אסקווילינו הוא שמו של פסל שיש לבן, בגודל מעט קטן מגודל טבעי, של האלה ונוס. הפסל התגלה על גבעת אסקווילינו ונקרא על שמה.
היסטוריה

הפסל התגלה בשנת 1874 על גבעת אסקווילינו במקום בו עמדו גני לאמיה, והיה אחד הפסלים שעיטרו את הגנים (יחד עם פסל לאוקון ובניו וזורק הדיסקוס שאף הם התגלו בגנים אלה קודם לכן).
הפסל התגלה במהלך עבודות בנייה בגנים, והועבר אל המוזיאון הקפיטוליני בו הוא מוצג כיום.
תיאור הפסל

המלומדים סבורים כי הפסל הוא פסל האלה הרומית ונוס, ככל הנראה כאשר היא עולה מן הים (מוטיב ונוס אנאדיומנה).
הפסל מתאר בחורה צעירה עירומה - וישנה סברה שמדובר בפסל ממצרים מתקופת בית תלמי או העתק שהוזמן על ידי הקיסר קלאודיוס של גרסה זו - וזאת לאור הסגנון המצרי של הגלימה לצד הדמות, והשיער המתולתל. אם אכן מדובר בהעתק של פסל מצרי, המדובר באלה המצרית איזיס. סברה אחרת אומרת כי מדובר בהעתק של פסל קלאופטרה שהוצב על ידי יוליוס קיסר במקדש ונוס גנטריקס.
סגנון הפסל שונה מהסגנון היווני, בעיקר באופן ייצוג השרירים וגודל החזה (הקטן ביחס לפסלים יווניים קדומים יותר). זרועות הפסל נשברו בעת נפילת הפסל מכנו, כאשר הגן הקיסרי נהרס באחת מביזות רומא.
השפעות תרבויות

הפסל היווה השראה לאמנים רבים, ובין היתרה היווה השראה ליצירה של אלמה טאדמה "דוגמנית האמן" וליצרתו של אדוארד פוינטר "דיאדומנה" - שתי גרסאות בהן הדמות אוספת את שערה בשרוך (האחת, כהכנה לדוגמנותה בפני הצייר, והשנייה כהכנה לפני רחצה).
אמנים רבים האמינו כי אכן שתי ידי הפסל המקורי היו מורמות, אולם ישנה סברה לפיה רק יד אחת הייתה מורמת (זה ניתן ללמוד משארית אצבע שנותרה בראש הפסל), ואילו היד השנייה החזיקה את לבושה של הדמות.
"דוגמנית האמן", אלמה טאדמה
"דיאדומנה", פוינטר
ז'ראר בליץ

ז'ראר בליץ (בהולנדית: Gérard Blitz;‏ 1 באוגוסט 1901 – 8 במרץ 1979) היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי בלגי. בעל 4 מדליות אולימפיות מ-4 אולימפיאדות שונות, בשחייה ובכדורמים ושיאן עולם בשחייה.
קורות חיים

בליץ נולד באמסטרדם. הוא אחיו הצעיר של השחיין שחקן הכדורמים והמדליסט האולימפי מוריס בליץ. בנוסף הוא דודו של ז'ראר בליץ מייסד קלאב מד.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה ז'ראר בליץ בשתי מדליות, (אחת כסף ואחת ארד) בשני ענפי ספורט שונים. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.0 דקות, אחרי וורן קילואה (1:15.2 דקות) וריימונד קג'ריס (1:16.8 דקות), שניהם מארצות הברית, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:18.6 דקות. בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-100 מטר חופשי וסיים במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר בתוצאה של 11:12.2 דקות. הוא זכה במדליית כסף במשחק כדורמים. במשחק הגמר הפסידה נבחרתו, בלגיה לנבחרת בריטניה שזכתה במדליית זהב (3-2). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (2-7) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת שוודיה את נבחרת ארצות הברית (0-5).
קורות חיים > שיאן עולם

ב-16 בספטמבר 1921 קבע בליץ במשחה ל-400 מטר חזה שיא עולם חדש של 5:59.2 דקות. שיא זה נשבר על ידי ג'ורג' קוז'אק בשנת 1927.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה בליץ במדליית כסף בכדורמים, לאחר שנבחרתו בלגיה הפסידה במשחק הגמר לנבחרת צרפת (3-0). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (1-2) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת ארצות הברית את נבחרת שוודיה (2-3). בנוסף הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.6 דקות, בשלבים המוקדמים הוא קבע פעמיים תוצאה של 1:19.0 דקות.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים בליץ במקום חמישי במשחק כדורמים. בנוסף, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:18.8 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
לאחר 12 שנים, באולימפיאדת ברלין (1936), היה מהיהודים הבודדים שהשתתפו במשחקים האולימפיים. הוא זכה שוב במדליה אולימפית, מדליית ארד במשחק כדורמים, לאחר ניצחון על נבחרת צרפת בבית הגמר (1-3). במדליית זהב זכתה נבחרת הונגריה ובמדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה הנאצית, שתיהן ניצחו את בלגיה וצרפת והמשחק ביניהן הסתיים בתוצאת תיקו (2-2). הכרעה התבצעה על סמך מספר השערים שספגה כל נבחרת. הונגריה שספגה פחות שערים הוכתרה כאלופה האולימפית.
תארים

בשנת 1990 זכה בליץ להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הערות שוליים

↑  "The Nazi Olympics (Berlin 1936)—Jewish Athletes; Olympic Medalists". United States Holocaust Memorial Museum. נבדק ב-7 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  GERARD BLITZ (BEL), באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16943961s (data)  ISNI: 0000 0004 5100 4175  VIAF: 316738317   WorldCat (עם VIAF): 316738317
התופעה האנושית

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  פייר טייאר דה שארדן
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  ספר עיון, אבולוציה
 נושא:  פילוסופיה קונטיננטלית, האדם הנבון 
 הוצאה
 הוצאה:  Éditions du Seuil 
 תאריך הוצאה:  1955
 מספר עמודים:  242
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת נמרוד
 תאריך:  2005
 תרגום:  יותם ראובני
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003559534
 
התופעה האנושית (בצרפתית: Le Phénomène Humain) הוא ספר מאת הפילוסוף והכומר הישועי הצרפתי פייר טייאר דה שארדן. בספרו מתאר דה שארדן את האבולוציה כתהליך שמוביל למורכבות גדלה והולכת, המסתיימת באיחוד התודעות.
הספר הושלם ב-1930 אך הודפס ב-1955 בשל התנגדות הכנסייה הקתולית, שראתה בפרסומו פגיעה בתפיסתה האורתודוקסית.
בספר מציג דה שארדן את האבולוציה כתהליך שמוביל להגדלת המורכבות. מהתא הבודד לבעל החיים החושב, תהליך של התמקדות פיזיקלית מוביל למודעות גדלה והולכת. הופעתו של ההומו ספיינס מציינת את תחילתו של עידן חדש, בו כוחה של המודעות להפנות את עוצמתה כלפי עצמה מעלה את המין האנושי לדרגה חדשה.
באבולוציה של המינים לפי דה שארדן, זהות משותפת מתחילה להתפתח עם העלייה בהחלפת מידע. הידע נצבר ומועבר ברמות גבוהות והולכות של עומק ומורכבות. דבר זה מוביל להעצמה נוספת של המודעות וליצירתה של שכבת חשיבה שעוטפת את כדור הארץ. דה שארדן כינה שכבה זו נוספירה, מושג שהוטבע לראשונה על ידי ולדימיר ורנדסקי. הנוספירה היא המודעות המשותפת של המין האנושי, רשת המחשבות והרגשות שאליה כולם מחוברים.
התפתחות המדע והטכנולוגיה יוצרת התרחבות של ההשפעה האנושית ומאפשרת לאדם להיות נוכח בו זמנית בכל קצה של העולם. כך הופכת האנושות לקוסמופוליטית ומותחת ממברנה מאורגנת לרוחבו של כדור הארץ. דה שארדן מתאר את התופעה הזו כ"מבצע פסיכולוגי עצום, מגה-סינתיזה". הרחבתה המהירה של הנוספירה דורשת הרחבה חדשה במימד הפסיכי.
בראייתו של דה שארדן, האבולוציה תגיע לשיאה בנקודת האומגה, סוג של מודעות-על. שכבות של מודעות יתאחדו באומגה, יתמזגו עם שכבות אחרות ויצרו מודעות שניתן לראותה כאלוהים. דה שארדן הדגיש שכל מודעות פרטית תישאר מודעת לעצמה גם בסופו של התהליך, אך תהיה מאוחדת במודעות המורכבת שתיווצר.
בשנת 2005 יצא הספר בתרגומו של יותם ראובני בהוצאת נמרוד.
ואן טאוור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל מגורים
 כתובת:  Avenida Atlantica 4954
 מיקום:  בלנאריו קמבוריו
 מדינה:  ברזיל 
 בעלים:  FG Empreendimentos
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2015 – דצמבר 2022 (כ־7 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  דצמבר 2022
 חומרי בנייה:  בטון, פלדה
 עלות:  לפחות 650,000,000 ריאל ברזילאי
 מידות
 גובה:  290 מטר
 קומות:  77
 קואורדינטות:  27°00′23″S 48°36′44″W﻿ / ﻿27.006254020285°S 48.612354534841°W﻿ / -27.006254020285; -48.612354534841
 he
 
ואן טאוור (בפורטוגזית: One Tower) הוא גורד השחקים הגבוה בברזיל והשני בגובהו באמריקה הדרומית, אחרי גראן טורה סנטיאגו בסנטיאגו, בירת צ'ילה. הוא ממוקם בעיר בלנאריו קמבוריו, במדינת סנטה קטרינה בדרום ברזיל.
בניית המגדל החלה ב־2015 ונמשכה מעט יותר מ־7 שנים. בדצמבר 2022 הושלמה בנייתו והוא נפתח. גובהו 290 מטר, והוא מכיל 77 קומות, מהן 7 קומות טכניות. המגדל כולו משמש למגורים.
בבלנאריו קמבוריו נמצאים עוד מגדלים רבים. 3 מהם היו בעבר הגבוהים בברזיל: מגדלי מועדון התושבים יאכטהאוס (אנ'), שהחזיקו בתואר משנת 2020 ועד להשלמת בנייתו של ואן טאוור ומגדל חוף האין־סוף (אנ'), שהחזיק בתואר משנת 2019 עד 2020.
הערות שוליים

↑  "One Tower - The Skyscraper Center". www.skyscrapercenter.com. נבדק ב-2023-01-03.
↑  "Prédio mais alto do Brasil é finalizado em Balneário Camboriú". GZH (בפורטוגזית). 2022-12-21. נבדק ב-2023-01-03.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גורדי שחקים ובנושא ברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השר האחרון (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  קומדיה, דרמה פוליטית
 יוצרים:  רומן וולובוייב
 כותבים:  רומן וולובוייב   רומן נאפומינצ'יאני   ילנה ואנינה
 בימוי:  רומן וולובוייב 
 שחקנים:  יאן צפניק אולגה סוטולובה נלי אובארובה סרגיי יפישב אנה שפלבה סופיה לבדבה אלכסיי זולוטוביצקי דריה נוסיק יקטרינה נוסיק סרגי סטפן אנה צ'יפובסקאיה אלכסנדר אילין
 פסקול:  ואדים נקראסוב
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  32
 הפקה
 מפיק:  אלכסנדר צקאלו אנה יאנסון איוואן סאמוחוואלוב אולגה פיליפוק דמיטרי נלידוב מריה טרובניקובה אנסטסיה פאטייבה
 חברת הפקה:  Sreda Production Company אולפני יאנדקס
 צלמים:  מוראד עבדל-פתאח
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  kinopoisk.ru
 פורמט (תמונה):  HDTV i1080
 פורמט (קול):  Dolby digital
 תקופת שידור מקורית:  26 במרץ 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
השר האחרון (ברוסית: Последний Министр) הוא שמה של סדרת דרמה קומית-סאטירית רוסית, בהפקת חברת Sreda והוזרמה בשירות הזרמת המדיה Kinopoisk HD. העונה הראשונה עלתה במרץ 2020 ושודרה עד יוני 2020. ב-26 בדצמבר 2020 שודר פרק מיוחד עבור חגיגות השנה החדשה. צילומי העונה השנייה החלו באוקטובר 2020 והיא הוצגה בבכורה בפסטיבל קינוטאבר ב-25 בספטמבר 2021. מאוחר יותר, שידור העונה השנייה נדחה לדצמבר 2021. לטענת ה-BBC, הסיבה לדחייה הייתה חוסר שביעות הרצון של השלטונות הרוסיים מהפרקים שבהם הגיבורים מונעים את הפרדת מחוז סרטוב מרוסיה, כמו גם אירועים הדומים לנסיבות מעצרו של מושל חברובסק לשעבר סרגיי פורגאל.
הסדרה עוקבת אחר יבגני אלכסנדרוביץ' טיכומירוב, ראש העיר לשעבר של העיר הבדיונית מלאיה פישמה שבהרי אורל, שנבחר לתפקיד בשל שגיאת הקלדה על טופס ההצבעה, שממונה לפקיד זוטר בממשלת רוסיה, למשרת השר לתכנון אסטרטגי ופיתוח מדיניות חברתית-כלכלית, שהוא המשרד הממשלתי הפחות ביותר בחשיבותו. אלא שאיש לא יכול היה לדמיין למה זה יוביל ומסתבר שהשר החדש באמת רוצה לשנות את חייהם של אנשים לטובה ולשם כך, יחד עם צוות משרדו, מקדם באופן פעיל יוזמות עצמאיות ואף שיוזמות אלה אינן תמיד סבירות, התוצאות בלתי צפויות ביותר.
תסקיר

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (רוסיה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (רוסיה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 15 | 15 | 26 במרץ 2020 | 20 ביוני 2020 |
|  | 2 | 1 | 1 | 2 בדצמבר 2021 | — |
תסקיר > פרק שנה חדשה מיוחד

|  שם הפרק בעברית |  שם הפרק ברוסית |  תקציר |  תאריך שידור מקורי (רוסיה) |
| --- | --- | --- | --- |
| יום קצר | ‎Короткий день | ב-31 בדצמבר 2020, השר טיחומירוב מתכונן לחגוג את השנה החדשה עם בתו ומאהבה החדש שטס מבוסטון. אך התוכניות הללו לא נועדו להתגשם: הציבור רותח מזעם בגלל ביטול החגים במסגרת המגבלות שהוטלו על רקע מגפת הקורונה ברוסיה וטיחומירוב הופך לאדם השנוא ביותר במדינה. סגנית השר נחלצת להצילו, כרגיל. כמה שעות לפני צלצול הפעמונים בקרמלין היא מעלה תוכנית להצלת מוניטין המשרד ויוזמת גם נס אמיתי לראש השנה האזרחית... | 26 בדצמבר 2020 |
| אף אחד לא הבטיח שיהיה קל | ‎ | ‏ | 2 בדצמבר 2021 |
שחקנים ודמויות

יאן צפניק - טיחומירוב, השר לתכנון אסטרטגי
נלי אובארובה - אשת השר
סרגיי יפישב - עוזר השר
אוליה דיבצבה - פילגשו של השר, ביאתלוניסטית
סופיה לבדבה - סוניה סקבורצובה, עובדת המשרד
אולגה סוטולובה - קסניה נצ'אייבה, סגנית השר
אנה שפלבה
אלכסיי זולוטוביצקי
דריה נוסיק
יקטרינה נוסיק
סרגי סטפן
אנדריי מרזליקין
אנה צ'יפובסקאיה
אלכסנדר אילין
אלווירה קקייבה
פיודור לברוב
קונסטנטין מורשנקו
דניס בוזין
פולינה פדינה
יורי צורילו
הערות שוליים

↑  "השר האחרון", באתר Vokrug.tv
↑  «Последний министр» выступит с новогодним обращением
↑  Роман Волобуев приступил к съемкам второго сезона «Последнего министра»
↑  Condé Nast (2021-09-28). "«Кинотавр-2021»: сериалы фестиваля, которые вам точно стоит посмотреть". GQ Россия (ברוסית). נבדק ב-2021-11-13.
↑  "У нас запрет на реальность". Почему в российском кино и сериалах все больше табу, BBC News Русская служба
↑  אם אתה רוצה להעלות מודעות לביטחון ברחוב, שים בו זברה רוקדת. זה מה שעשו בבוליביה
↑  תנועת "זברות" הופיעה בבוליביה בשנת 2001 והתפרסמה כתנועה חברתית שנוצרה על ידי כמה צעירים נלהבים ובראשם קטיה סלזר (המכונה מאמא זברה). הם היו מונעים מהרצון ללמד את האנשים חוקי תנועה ולהקטין את מספר התאונות בלה פאס.
↑  «Последний министр» выступит с новогодним обращением
↑  "Премьера второго сезона "Последнего министра" состоится 2 декабря". ТАСС. נבדק ב-2021-11-18.
1 2 3 4 5 6  Идиот, кипяток, Россия: Репортаж со съемок сериала Романа Волобуева «Последний министр», КиноПоиск HD
ואשרן מון ד'אור

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה מחלב פרה, גבינה שווייצרית, washed-rind cheese, גבינה צרפתייה, גבינה מחלב נא 
 על שם:  מון ד'ור 
 אזור מוצא:  פראנש-קונטה, וו 
 מוצא:  צרפת, שווייץ 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 גבינות
 ייצור כולל:  5,503 טונה (נכון ל־2017) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן, כינוי מקור מוגן (שווייץ) 
 
וַאשְרֶן מוֹן ד'אוֹר (בצרפתית: Vacherin Mont d'Or או פשוט Vacherin) היא גבינת חלב פרה (בצרפתית Vache פירושה "פרה"). קיימים שני סוגים עיקריים של גבינות ואשרן צרפתיות או שווייצריות.
סוגים

סוג אחד של גבינת ואשרן נקראת Mont d'Or, או Vacherin du Haut-Doubs, מצרפת, או Vacherin Mont-d'Or משווייץ (אם כי היא נקראת על פי רוב רק ואשרן בחנויות המקומיות). זוהי גבינה רכה, עשירה ועונתית העשויה מחלב פרה הן בשווייץ והן בצרפת, בדרך כלל בכפרים באזור הרי היורה (המקור מבוקר רשמית מאז 1981) ובעלת קליפה שטופה בצבע אפור-צהוב. הגבינה עטופה ברצועה "sangle" העשויה מקמביום (שכבת רקמה המספקת תאים לצמיחת צמחים של עץ אשוחית נורווגית) למשך שבועיים לפחות, מה שנותן לגבינה טעם ייחודי. היא מכילה בדרך כלל 45 עד 50 אחוז שומן חלב (בחומר היבש), ומיוצרת בין ה-15 באוגוסט לבין ה-15 במרץ ונמכרת בין ה-10 בספטמבר לבין ה-10 במאי. הגבינה Swiss Vacherin Mont d'Or (השווייצרית) עשויה בדרך כלל מחלב תרמי (שיטה לחיטוי חלב גולמי בחום נמוך כאשר הפיסטור אסור), ואילו Vacherin du Haut-Doubs הצרפתית אינה מפוסטרת כלל בשום צורה שהיא. היא מיוצרת באופן מסורתי בחודשי החורף כאשר הפרות יורדות מהאלפג' (שטחי המרעה בהרים) ואין מספיק חלב להכנת גבינת קונטה. היא משווקת בקופסאות עגולות בקטרים שונים עשויים מעץ אשוחית. רצועות האשוחית נקטפות על ידי מומחים שנקראים "סנגלייה" (sanglier). לעיתים קרובות היא מוגשת מחוממת באריזתה המקורית ונאכלת כמו פונדו.
הגנה

באופן רשמי, הגנת ה-AOC/PDO (כינוי מקור מוגן/כינוי מקור מבוקר) הצרפתי מאפשרת ייצור "אמן" ו"שיתופי" של מון ד'אור. ישנם 11 יצרנים של ואשרן בצרפת (נכון ל-2009).
ואשרן מון ד'אור השווייצרי מוגנת מאז 2003, על ידי כינוי מקור מבוקר (AOC), ומאז 2013, על ידי כינוי מקור מוגן (שווייץ) (AOP).
ראו גם

רשימת גבינות
רשימה של גבינות צרפתיות
רשימה של גבינות שווייצריות
מורשת קולינרית של שווייץ
הערות שוליים

1 2   'French Cheeses' , DK, מסת"ב 1-4053-0666-1
1 2   'Cheeses of the World' , RolIand Barthelemy; Arnaud Sperat-Czar, (2001) מסת"ב 1-84430-115-X
1 2  "BBC Good Food - Vacherin Profile". נבדק ב-28 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "La sangle d'épicéa, secret d'un goût unique". Vacherin Mont-d'Or (בצרפתית). נבדק ב-11 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Practically Edible - Mont d'or Profile". אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2010. נבדק ב-28 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Mont d'Or ou Vacherin du Haut-Doubs". inao.gouv.fr. נבדק ב-23 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Denis Bonnot, Le Vacherin Mont d'Or Franco-Suisse; un fromage qui sort du bois & du froid. Lons-le-Saunier (France), Areopage, 2006, p. 133
↑  Alamy Limited. "France, Doubs, Frasne, Forest, Sanglier Reaping The Straps On A Stock Photo, Picture And Royalty Free Image. Pic. 70394886". Alamy. נבדק ב-23 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Un fromage qui revient de loin". Swiss Television. נבדק ב-15 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7572450-9 
ואשרן מון ד'אור השווייצרי
ויליאם ראסל, לורד ראסל

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1639 
 הוצאה להורג:  21 ביולי 1683 (בגיל 43) לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט של אנגליה  Member of the 1679 Parliament  Member of the 1680-81 Parliament  חבר פרלמנט  1661-79  Member of the April 1660 Parliament  Member of the 1681 Parliament 
 מפלגה:  המפלגה הוויגית 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 בן או בת זוג:  Rachel Russell, Baroness Russell 
 
ויליאם, לורד ראסל
וִילִיאֶם רַאסֶל, לוֹרְד רַאסֶל (באנגלית: William Russell, Lord Russell; 29 בספטמבר 1639 –  21 ביולי 1683) היה פוליטיקאי אנגלי. הוא היה חבר מוביל במפלגת המדינה (אנ'), שקדמה למפלגת הוויגים, אשר הניח בתקופת שלטונו של המלך צ'ארלס השני את התשתית להתנגדות בבית הנבחרים לעלייתו לשלטון של מלך קתולי בגלוי - ג'יימס, אחיו של צ'ארלס. התנגדות זו הביאה בסופו של דבר להוצאתו להורג בעוון בגידה במלוכה, כמעט שנתיים לפני שצ'ארלס מת וג'יימס עלה לכס המלכות.
ראשית חייו ונישואים

ויליאם ראסל היה בנו השלישי של ויליאם ראסל, רוזן בדפורד החמישי (אנ') (מאוחר יותר הוכתר כדוכס בדפורד (אנ')) וליידי אן קאר (אנ'). לאחר מותו של אחיו הבכור פרנסיס (1638–1679), זכה ראסל בתואר כבוד של "ברון ראסל", מה שהעניק לו אוטומטית גם את התואר "לורד ראסל".
ראסל ואחיו פרנסיס למדו באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1654. לאחר מכן הם נסעו מחוץ לבריטניה, ביקרו בליון ובז'נבה, והתגוררו זמן מה באאוגסבורג. ראסל כתב דין וחשבון צבעוני על מסעותיו. השניים עשו את דרכם לפריז ב-1658, וחזרו לאחוזת המשפחה מנזר וובורן (אנ'), בוובורן (אנ') (שלא הייתה אז המבנה המפואר הנוכחי) בדצמבר 1659.
בעת הרסטורציה האנגלית בשנת 1660, כאשר צ'ארלס השני עלה לכס המלכות, ראסל נבחר כחבר פרלמנט מטעם מחוז הבחירה טביסטוק, מושב שבאופן מסורתי החזיק בן משפחתו. במשך שנים רבות, נראה שראסל לא היה פעיל בעניינים ציבוריים, אלא כמי שהתמכר לתככים של חצר המלוכה, והוא לא מתועד כנואם בפרלמנט עד 1674. בשנים 1663 ו-1664 הוא היה מעורב בשני דו-קרבות; הוא נפצע בשני. בשנת 1669, בגיל 30, הוא התחתן עם האלמנה ליידי ווהן (אנ'). כך נוצר קשר בינו לבין הרוזן משפטסברי, שנישא לבת דודה של אשתו.