stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטל אבר
קורות חיים

אנטל אלנברגר נולד במשפחה יהודית של הסוחר קארוי אלנברגר ושל אילונה זוננברג. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בבודפשט (1889). הוא קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים מאוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ולאחר מכן עבר את מבחן לשכת עורכי הדין. הוא החל את הקריירה שלו ב"בנק הלאומי ההונגרי המרכזי לחיסכון". בשנת 1899 הפך לראש מחלקה של "הבנק ההונגרי לחקלאות ולקצבאות". משנת 1902 עסק בעריכת דין. בשנת 1904 הפך למנכ"ל "הבנק ההונגרי להתיישבות ולפרצלציה". ממיזוג שני הבנקים האחרונים ב -1917 הפך למנכ"ל "הבנק ההונגרי לחקלאות ולקצבאות". משנת 1906 היה גם חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) עם תוכנית עצמאית. בשנת 1919 בין ה-12 ביולי ל-12 באוגוסט הוא היה נציב הכספים של הממשלה הלאומית שישבה זמנית בעיר סגד. בשנת 1920 התמזג הבנק ההונגרי לחקלאות וקצבאות עם הבנק ההונגרי-איטלקי ואבר הפך למנכ"ל ולאחר מכן ליו"ר עד 1932. בשנת 1930 נבחר אבר לנשיא "לשכת המסחר והתעשייה של בודפשט". מ-1926 עד 1948 היה נשיא "החברה הכלכלית ההונגרית". הוא ערך את כתב העת "כלכלה הונגרית" (Magyar Közgazdaság). הוא עסק גם בכתיבת מאמרים עבור ה"סקירה כלכלית" (Közgazdasági Szemle) וליומונים שונים. מ-1931 עד 1939 היה שוב חבר פרלמנט עצמאי כמעט לחלוטין, לאחר שעזב את המפלגה המאוחדת בספטמבר 1931 בשל עמדתו במדיניות כלכלית של סחר חופשי ולא הצטרף לשום סיעה אחרת.
אשתו הייתה וילמה ארז'בט דוברנסקי, איתה התחתן ב-28 במרץ 1901 בבודפשט.
כתביו

המדיניות הכלכלית של סצ'ני (בודפשט, 1940)
התפתחות ההון הלאומי ההונגרי בשנים 1924–1929.
איך יכולים להתעשר בחינם? (בודפשט, 1947)
התעשייה שלנו לפני מאה שנים. (1940)
מה שצ'ני מלמד (בית הדפוס העיר סגד, 1941)
מזכר על הנחיות המדיניות הכלכלית שלנו (בודפשט, 1932)
סחר חופשי ופרוטקציוניזם (בודפשט, 1938)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
ביוגרפיה של אנטל אבר באלמנך של הפרלמנט ההונגרי בשנים 1931–1936
ביוגרפיה של אנטל אבר באלמנך של הפרלמנט ההונגרי בשנים 1935–1940
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 60264/1886. Névváltoztatási kimutatások 1886. év 2. oldal 32. sor
↑  "Születési bejegyzése a pesti izraelita neológ hitközség születési akv. 595/1872. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi állami halotti akv. 1446/1950. folyószáma alatt".
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 366/1870. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 267/1901. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1432 8849  VIAF: 167333081   WorldCat (עם VIAF): 167333081
באזוורד

באזוורד (באנגלית: Buzzword) הוא מילה, ביטוי או מטבע לשון חדש, שהשימוש בו הפך לאופנתי ביותר תוך זמן קצר ודוברי השפה משתמשים בו לעיתים כקישוט לשוני. התפתחות הטכנולוגיה, מדעי החברה ומדעי הניהול מביאה ליצירה שוטפת של מילים חדשות בתחומים אלה, ואחדות מהן נקלטות גם באמצעי התקשורת ובציבור הרחב, זוכות לשימוש נרחב והופכות לבאזוורדס. גם בשיח הכללי נוצרים לעיתים באזוורדס.
דוגמאות

דוגמאות של מילים בתחומים שונים:
בשיח הכללי: "פרץ לתודעה", "ספין תקשורתי", "פייק ניוז"
מתחום הטכנולוגיה: "וב", "דור 3", "מחשוב ענן", "סייבר", "רשת סמנטית", "ביג דאטה", "למידת מכונה"
מתחום הניהול: "חזון ארגוני", "סינרגיה"
מתחום השיווק: look and feel, magic moment
אטימולוגיה

ב־2023 חידשה האקדמיה ללשון העברית תחליף עברי למילה buzzword – "מִלַּת רַחַשׁ". שני כותבי עברית ניסו להציע תחליפים משלהם:
ד"ר אמנון כספי מהמחלקה לכלכלה ולמנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן הציע בגיליון אפריל 1988 של הירחון "ניהול", את התחליף "זמזומילה" - הלחם של המילים "זמזום" ו"מילה", ובעצם תרגום מילולי של ההלחם האנגלי buzzword.
פרופ' שיזף רפאלי מהמרכז לחקר חברת המידע באוניברסיטת חיפה השתמש במילה "זמלול" כתרגום ל"באזז-וורד".
גם בשפות נוספות, ובהן צרפתית, הולנדית ופולנית, משמשת המילה buzzword לתיאור מושג זה.
מאפיינים

באזוורדס הם בדרך כלל ביטויים חדשים ואופנתיים, הנקלטים בשפה במהירות, אך לעיתים גם נעלמים ממנה במהירות. תחומים שבהם הבאזוורדס נפוצים הם: ניהול, טכנולוגיה, מנהל, פוליטיקה ושיווק.
בין הבאזוורדס יש גם כאלה שמשמעותם מעורפלת, והמשתמשים בהם עושים זאת משום שהם אופנתיים, כדי להרשים את השומעים באמצעות מראית עין של הפגנת ידע, או משום שמלכתחילה המשתמשים בהם מעוניינים לעמעם את דבריהם.
באזוורדס משמשים לרוב כז'רגון הבא לתאר תפיסות עולם ומונחים טכניים חדשניים ביותר, תוך הימנעות מהפשטת יתר של המושגים, הפשטה שעלולה לגרום לטשטוש ההבדלים בין מונחים אלו לבין מושגים מיושנים.
בין הבאזוורדס יש כאלה שפרצו כבאזוורדס ונותרו בשימוש למשך שנים רבות, כגון "הדור הבא", "הוליזם", "מינוף" ו"סינרגיה". באזוורדס חדשים יחסית (בשנת 2006) הם "מפת דרכים", "וב 2.0" ו"ספין". בתחום המחשוב נפוצים באזוורדס רבים בראשי תיבות, כגון "ERP" ו-"CRM".
לקריאה נוספת

סקוט אדמס, חוק דילברט, הוצאת מטר, 1997 (תרגום: ברוך קורות)
הערות שוליים

↑  מונחים חדשים שאושרו במליאת האקדמיה, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏30 באפריל 2023
↑  גלובס 5/3/06
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4136760-1
אלכסנדרה פוליאקוב-מייבר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 בדצמבר 1915 פאודוסיה, חצי האי קרים, האימפריה הרוסית רוסיה 
 פטירה:  13 בינואר 1999 (בגיל 83) ירושלים, ישראל ישראל
 עיסוק:  בוטנאית, אשת חינוך
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  מיכאל אבן-ארי
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 פרסים והוקרה:  פרס ויצמן (1971)
 תרומות עיקריות
 חקר עמידותם של צמחים למליחות מים, ייסוד תחום הוראת המדעים בישראל
 
אלכסנדרה (אלכס) פוליאקוב-מייבר (לעיתים: פוליקוב; 12 בדצמבר 1915 – 13 בינואר 1999) הייתה בוטנאית ואשת חינוך ישראלית, שכיהנה כפרופסור במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית בירושלים. מייסדת המרכז הישראלי להוראת המדעים, כלת פרס ויצמן לשנת 1971. חברת ההגנה והש"י ומראשונות חיל נשים.
ראשית חייה

אלכסנדרה פוליאקוב נולדה בפאודוסיה שבחצי האי קרים, בת למטילדה (לבית אשבל) וחיים פוליאקוב. בהיותה בת שנתיים עברה עם משפחתה לעיר צ'רכוב. אביה, שהיה בעלים של טחנת קמח, נרצח על ידי שודדים בימי מהפכת אוקטובר. בגיל שבע עברה עם אמה למוסקבה ושנה לאחר מכן, ב-1924, הן עלו לארץ ישראל. האם התיישבה בחדרה, שם הקימה האם את בית המרקחת הראשון במושבה, בעוד אלכסנדרה שהתה ביפו, שם למדה בבית הספר לבנות ובפנימייה שלו.
בהמשך, למדה בגימנסיה העברית "הרצליה" ובסמינר למורות בבית הכרם. עבדה תקופה קצרה כמורה לבישול בבית הספר למל בירושלים ומספר שנים כמורה בבתי ספר עממיים ותיכונים. כמו כן, הייתה חברה בתנועת החוגים המרקסיסטיים.
שירותה הביטחוני

פוליאקוב-מייבר הצטרפה להגנה ב-1935, בהיותה תלמידה בסמינר. היא הייתה מפקדת ומדריכה של מחלקות נשים שהובילו שיעורי עזרה ראשונה, וכן השתתפה בפעילויות מבצעיות שונות.
ב-1940–1941 הקימה בהוראתו של יהושע פלמון את משרד הש"י בירושלים וניהלה אותו עד 1943.
בינואר 1943 התנדבה לשירות צבאי בחיל העזר לנשים, ועבדה במעבדה של בית החולים הצבאי בקנטרה שבמצרים. בהמשך הושבה לירושלים ולאחר מכן נשלחה לקהיר, שם עבדה במעבדה של בית החולים הסקוטי עד לשחרורה בסוף 1945. בהמשך גויסה מחדש לש"י ועסקה בהשגת מידע על זכויות קרקע ומים. עם עזיבת הבריטים את ארץ ישראל, גויסה לצה"ל כסגנית מפקדת גדוד 205 של חיל נשים ושירתה כמפקדת בירושלים הנצורה.
דרכה האקדמית

את לימודי התואר הראשון בביולוגיה עשתה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן למדה לתואר שלישי בפיזיולוגיה של הצמח. עבודת הדוקטורט שלה, שהוגשה ב-1953 בהנחיית פרופ' מיכאל אבן-ארי, עסקה בהיבטים הפיזיולוגיים והביולוגיים של נביטת צמחים. במקביל ללימודי הדוקטורט עבדה במעבדתו של פרופ' שאול אדלר.
במחצית שנות ה-50 החלה לשמש מרצה בכירה במחלקה לבוטניקה של האוניברסיטה העברית. ב-1954 שהתה בשבתון בלונדון, שם הכירה את ליאונורה (נורה) ריינהולד, ששהתה שם בשבתון מדרום אפריקה, ושכנעה אותה לעלות לישראל ולהצטרף כחברת סגל לאוניברסיטה העברית. ב-1963 הועלתה לדרגת פרופסור חבר וב-1969 הייתה לפרופסור מן המניין. בראשית שנות ה-80 יצאה לגמלאות, אולם המשיכה במחקר ובהנחיית סטודנטים גם לאחר מכן.
מחקר

המחסור במים במדינת ישראל הוביל את פוליאקוב-מייבר לחקור את מליחות המים והשפעתם על הצומח. היא עסקה בעקה הצמחית הנגרמת מעודף מליחות בשלושה סוגים של צמחים: יבולים הרגישים מאוד למליחות, צמחים בעלי סבילות מסוימת למליחות וצמח המלוח אשר ידוע בסבילותו הגבוהה למליחות.
היא בחנה את ההתנהגות הפיזיולוגית של צמחים אלה וכן חקרה את האנטומיה והמבנה האלקטרוני המיקרוסקופי שלהם, ובעקבות כך חקרה את התהליכים הביוכימיים שאפשרו לצמחים אלה לשרוד בקרקע מלוחה ביותר. במסגרת מחקרה עסקה בשאלה האם העקה הנגרמת מעודף מליחות היא תוצר ישיר של לחץ אוסמוטי או שמא של רעילות מעודף יונים. בנוסף לכך, חקרה את נושא המידור היוני ופיתחה שיטה המאפשרת דלף סלקטיבי של תמיסות קלות מאברון החלולית.
לאחר שהפכה למומחית לטיפול בהמלחת קרקע, נשלחה בשנות ה-60 מטעם האו"ם לאוזבקיסטן לתקופה של ארבעה חודשים, לסייע בטיפול בהמלחת הקרקע סביב אגמים מלאכותיים.
רבים ממחקריה בוצעו בשיתוף עם עמיתה פרופ' אברהם (אלפרד) מקס מאייר. בין תלמידיה לאורך השנים: ד"ר אהובה גורדין-שריר ופרופ' נתיב דודאי ממכון וולקני.
פועלה החינוכי והציבורי

בשל הרקע שלה בחינוך, פנתה פוליאקוב-מייבר לתחום הוראת המדעים במקביל לעיסוקה המחקרי. בתחילת שנות ה-60 הפנימה שיש צורך דחוף בשינוי שיטת לימודי הביולוגיה בבתי הספר בישראל. היא חברה לתוכנית BSCS ‏(Biological Science Curriculum Studies), הפיצה אותה, ארגנה קורסים להכשרת מורי ביולוגיה, כתיבת ספרי לימוד והוראה ובמשך שנים עמדה בקשרים הדוקים, מקצועיים ואישיים עם אנשי התכנית הזו בכל העולם.
פעילות זו הייתה הבסיס להקמת המרכז הישראלי להוראת המדעים (מל"מ) באוניברסיטה העברית, שהוקם ב-1967 בתמיכת סנאט האוניברסיטה העברית ובעזרת מענק מארגון אונסק"ו. למאמץ זה היה שותף פרופ' עמוס דה-שליט ממכון ויצמן למדע, ולימים נקרא המרכז על שמו. בראשית ימיו עסק המרכז בפיתוח תוכניות לימוד ובהדרכת מורים, ובמרוצת השנים התבסס גם כגוף מחקרי. פוליאקוב-מייבר עמדה בראש המרכז עד 1985.
היא כיהנה כחברת המועצה להשכלה גבוהה ובמחצית שנות ה-70 הייתה חברת הוועדה האקדמית המייסדת של האוניברסיטה הפתוחה. ב-1980 הייתה חברת הוועד המייסד של מוזיאון המדע בירושלים, יחד עם פיטר הילמן וחנוך גוטפרוינד. כמו כן, שימשה דקאנית הסטודנטים באוניברסיטה העברית.
חיים אישיים

פוליאקוב-מייבר הייתה נשואה לישראל מייבר, מראשוני משטרת ישראל שפרש לגמלאות בדרגת סגן-ניצב, והם היו הורים ליואב (לימים יואב מי-בר), ד"ר למדע החומרים וארכאולוג. יואב נשוי לרון (לבית קלקין), נכדתם של מניה וישראל שוחט.
דודיה היו הסופר ואיש הציבור עמינדב אשבל, וחוקר האקלים דב אשבל. התגוררה בירושלים ונטמנה בהר המנוחות.
פרסים והוקרה

פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים מטעם עיריית תל אביב (1971)
דוקטור לשם כבוד מטעם מכון ויצמן למדע (1998)
ספריה

A.M. Mayer and A. Poljakoff-Mayber. The Germination of Seeds. Pergamon Press, 1963.
אלכסנדרה פוליקוב-מיבר, אברהם מקס מאיר, דב קולר, פיזיולוגיה של הצמח. הוצאת עם עובד, 1959.
חיה אברהמי, אלכס פוליאקוב-מייבר, חיה רוזנטל-חביליו. בהגנה ובחן: הלוחמות בירושלים הנצורה במלחמת העצמאות. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001.
הערות שוליים

1 2  מרת מטילדה אשבל ז"ל, באתר הארץ, ‏26 בפברואר 1953
↑  בית המשפט המחוזי בחיפה, באתר הצופה, ‏24 במאי 1953
1 2 3  בית יחיא שלמה צדוק (צאלח), באתר ארכיון המדינה - מפקד האוכלוסין "משמר העם", ‏1947
1 2 3  רבקה אשבל, כי מציון תצא תורה, באתר גוגל ספרים, ‏1991
1 2 3 4 5 6 7 8  חיה אברהמי (עורכת), אלכס פוליאקוב-מייבר וחיה חביליו (תיעוד ואיסוף), בהגנה ובחן, באתר הספרייה הלאומית, ‏2001
↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה העברית, באתר הארץ, ‏18 במרץ 1963
↑  פרופ' אלכסנדרה פוליאקוב-מייבר, באתר למרחב, ‏10 בנובמבר 1969
1 2 3 4  Edna Hasson, Zvi Lerner, Alexandra Poljakoff-Mayber 1915–1999: In Memoriam, Israel Journal of Plant Sciences, ‏1999
↑  אהובה גורדין-שריר, גורמי התרדמה בזרעי אגוזי-אדמה (.ARACHIS HYPOGAEA L)., באתר ספריות האוניברסיטה העברית, ‏1972
↑  אורי גניאל, 50 שנה לפטירתו, באתר תהודה, ‏2019
↑  נורית ארד, בעיית החינוך מחר - חינוך המורים היום, באתר דבר, ‏24 בדצמבר 1969
↑  האוניברסיטה הפתוחה תיפתח בשנת הלימודים 1975-6, באתר על המשמר, ‏21 בינואר 1974
↑  אלכסנדרה פוליאקוב - מיבר, באתר geni
↑  Dr. Yoav Me-Bar, The Leon Recanati Institute for Maritime Studies
↑  נרשמו לנשואין, באתר הצופה, ‏8 באוגוסט 1966
↑  רון מי-בר, באתר זמרשת
↑  Doctors of Philosophy honoris causa, Weizmann Institute of Science
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266506205171  LCCN: n81084371  VIAF: 52234123   WorldCat (עם VIAF): 52234123 
אלכסנדרה פוליאקוב-מייבר יחד עם קחנ"ר יהודית בן-נתן וחברתה חיה רוזנטל-חביליו, 1992 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ארז כהנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בנובמבר 1977 (בן 46) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארז כהנא (נולד ב-7 בנובמבר 1977) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

ארז כהנא נולד בתל אביב וגדל בחולון, למד בבית ספר לאומנויות "תלמה ילין" במגמת תיאטרון. בצה"ל שירת כחובש קרבי ומדריך חובשים. הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. במהלך לימודיו הצטלם לסרט הטלוויזיה "יוסי וג'אגר" ולסדרת הטלוויזיה "שבתות וחגים".
כהנא שיחק בתיאטרון הקאמרי כעשר שנים בהצגות "משחקים בחצר האחורית", "השיבה לחיפה", "ג'וני הלך", קיזוז" ,"יומן חוף ברייטון", "קומדיה של טעויות", "בעל למופת" ,"זהר" ,"הבדלה".
ב-2010 כהנא שיחק ב"עזרה ראשונה", סרטו הקצר של ירדן כרמין. הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב בקטגוריית סרטים קצרים בפסטיבל קאן וזכה בפרס וולג'ין לסרט קצר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. כהנא זכה בפרס השחקן בפסטיבל Capalbio Cinema באיטליה.
כהנא עשה תרגום ועיבוד למחזה "תמונות מחיי גירושין" (נקרא גם "דואט על הספה") מאת מארק קאמולטי ושיחק בו ב-2011.
משחק מזה שבע עונות בהצגה "בית הרוחות", המציגה כל פעם בתיאטרון אחר באיטליה.
כהנא שיחק בסדרות הטלוויזיה "הכל דבש", "עד החתונה", "פולישוק" ו"החברים של נאור".
הופיע בפרסומות רבות, משמש כמדבב ומקריין. הנחה את תוכנית הרדיו "הפוכים" ברדיו מהות החיים. הגיש פינה ב־ynet בשם "פרשה ברגע", בה שוחח על פרשת השבוע.
חיים אישיים

כהנא נשוי ואב לארבעה ילדים.
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

| סדרה/תוכנית | סוגה | יוצר | במאי | הפקה | תפקיד | ערוץ | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| החברים של נאור (עונה רביעית) | קומדיית מצבים | נאור ציון | נאור ציון | יואב גרוס | בנג'י | ערוץ 10 | 2017 |
| כוכב הצפון | סדרת נעורים | מיכל קופר-קרן | עופר ויצמן | אולפני הרצליה |  | ערוץ דיסני ישראל למנוי Yes | 2015 |
| נויורק | דרמת פשע יומית | שוקי בן-נעים, אוהד זקבך, אלעד חן | אריאל בנבג'י | דורי מדיה דרסט | מנהל "ג'אבה ג'אבה" | Yes | 2014-2012 |
| בני ערובה | סדרת מתח ואקשן | רותם שמיר, עמרי גבעון | רותם שמיר, עמרי גבעון | חיים שריר | איתן, סייד | ערוץ 10 | 2013 |
| אלנבי | סדרת דרמת פשע רומנטית | גדי טאוב | אסף ברנשטיין | ינוסן הפקות |  | ערוץ 10 | 2012 |
| פולישוק (עונות ראשונה ושנייה) | סדרת דרמה קומית-סאטירית | שמואל הספרי | שמואל הספרי | אולפני הרצליה | מלו"ל (קובי מילר) | ערוץ 2 (קשת) | 2009, 2011 |
| עד החתונה | סדרת דרמה | אבנר ברנהיימר, ענת שנהב ויצמן | עודד לוטן, דפנה לוין |  | ברק | ערוץ 2 (רשת) | 2008 |
| מקום לדאגה | סדרת טלוויזיה של מערכונים | ימי ויסלר, מעיין בלום ועודד סמו | ימי ויסלר | מטר הפקות |  |  |  |
| אלטלנה | מיני-סדרה (3 פרקים) | מוטי לרנר | אלי כהן | ריקי שלח, צביקה שפירא | ז'אן, חייל צרפתי | ערוץ 2 | 2008 |
| הכל דבש | סדרת דרמה קומית | יעל פוליאקוב | עודד דוידוף |  | אריק הבמאי | ערוץ 2 (רשת) | 2007 |
| השיר שלנו | דרמה מוזיקלית יומית | אורי גרוס, יואב צפיר, טמירה ירדני | שירלי שטרן | טדי הפקות |  | yes ישראלי |  |
| שבתות וחגים (עונות שלישית ורביעית) | סדרת דרמה | רני בלייר, ארי פולמן, אורי סיון | רני בלייר | ענת אסולין הפקות | נועם, ארנון | ערוץ 3 | 2001-2003 |
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

| סרט | הפקה | תסריטאי | במאי | תפקיד | שנה | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| החטאים | מטרו הפקות | אבי נשר | אבי נשר |  | 2016 | פסטיבלי טורונטו, חיפה |
| ארבע על ארבע | יונייטד קינג ו"ארצה" הפקות | רועי עידן | שי כנות |  | 2016 |  |
| עזרה ראשונה (16 דקות) | סם שפיגל | ירדן כרמין | ירדן כרמין | שי | 2010 | היה מועמד לפרס דקל הזהב בקטגוריית סרטים קצרים – פסטיבל קאן 2010 וזכה בפרס וולג'ין לסרט הקצר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, כהנא זכה בפרס השחקן בפסטיבל צ. קפלביו (Capalbio Cinema) באיטליה ב-2010. הילה וידור זכתה בפרס דמות האשה, בפסטיבל סרטי סטודנטים, אוקלנד, ניו־זילנד. הסרט השתתף גם בפסטיבל הקולנוע מונטריאול בקנדה, בפסטיבל סאו פאולו לסרטים קצרים בברזיל ובפסטיבל הקולנוע בסן סבסטיאן שבספרד |
| חצאית דמעות (50 דקות) | גלית בנגלס-כהן, עדו צוקרמן | תמר ירום | תמר ירום |  | 2003 | זוכה פרס הדרמה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה 2002. השתתף בפסטיבל "פוגי" ארצות הברית, 2002 ובפסטיבלי הקולנוע הישראלי בשיקגו, לוס אנג'לס, ניו- יורק ומיאמי 2002 |
| יוסי וג'אגר (סרט טלוויזיה ב־HOT, ‏65 דקות) | אמיר הראל, גל אוחובסקי | אבנר ברנהיימר | איתן פוקס | יניב הטבח | 2002 | זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, זכה במקום השני בפסטיבל הסרטים ההומו-לסביים בברלין. זכה בפרסים בפסטיבל טורינו ובפסטיבל ירושלים והופץ מסחרית בעולם. |
| כדור (סרט קצר) |  |  | עמיר גלעד ואלירן קנולר | שחר | 2001 | זוכה פרס וולג'ין לסרט הקצר הטוב ביותר - פסטיבל ירושלים 2001 |
ארקסילאוס

| --- | --- |

ארקסילאוס וקרנאדס, יורשו בתפקיד ראש האקדמיה האפלטונית.
 לידה:  316 לפנה"ס פיטאנה, טורקיה 
 פטירה:  241 לפנה"ס  (בגיל 75 בערך) אתונה, אתונה העתיקה 
 זרם:  פלאטוניזם, ספקנות
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף 
 הושפע מ:  פירון מאליס, תאופרסטוס, קראנטור, קראטס מאתונה
 מדינה:  אתונה העתיקה 
 
ארקסילאוס (ביוונית: Ἀρκεσίλαος;‏ 316-241 לפנה"ס) היה פילוסוף יווני, מייסד האקדמיה האפלטונית התיכונה באתונה ואחד מממשיכיו של פירון מאליס, מייסד זרם הספקנות בפילוסופיה היוונית.
חייו

ארקסילאוס נולד בפיטאנה שבאיוליה, הוכשר בידי אוטוליקוס המתמטיקאי ומאוחר יותר חונך באתונה בידי תאופרסטוס וקראנטור, אשר על ידם הובל להצטרף אל האקדמיה האפלטונית. הוא התחבר לפולמון מאתונה ולקראטס מאתונה, שמהם ירש את ראשות האקדמיה (σχολάρχης) ב-264 לפנה"ס.
דיוגנס לארטיוס אומר שבדומה ליורשו לאסידס, הוא נפטר בעקבות שתיית יתר, אולם עדויותיהם של מכריו ואחרים שוללות גרסה זו של סיפור מותו, וידוע שהיה לו כבוד רב מאוד בקרב האוכלוסייה האתונאית. הדוקטרינה שלו, שכנראה רובה קיבלה את השראתה בעקבות כתביהם של אחרים, מציגה התקפה על האסכולה הסטואית (φαντασία καταληπτική) שלפיה קיימת אמת ודאית שהיא התבונה האלוהית המונחת ביסודו של הסדר שביקום. השקפתו של ארקסילאוס הייתה מונחית על ידי אלמנט הספקנות החבוי בכתביו האחרונים של אפלטון.
הוא חשב שכוחה של אמונה אינטלקטואלית איננה יכולה להיחשב כבת-תוקף, כמו שזה מאפיין שוויון סותר באמונות. אי הוודאות של מידע הגיוני נראית במידה שווה למסקנות הסיבה, ולכן אדם חייב להסתפק בהסתברות שיש בה כדי להיות מדריך מעשי. "אין אנו יודעים דבר, אפילו לא את הבורות שלנו". לכן, האדם הנבון חייב להסתפק בגישה האגנוסטית. הוא השתמש בשיטה של סוקרטס להדרכה ולא השאיר אחריו כתבים. עימותיו כללו הומור עוקצני ורעיונות פוריים.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: ארקסילאוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011093306905171  PLWABN: 9810662484105606  BNE: XX1378501  GND: 119557592  ISNI: 0000 0004 5325 9294  LCCN: nb2018024087  SUDOC: 029405041  VIAF: 26144648228401087351   WorldCat (עם VIAF): 26144648228401087351
בית בלגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית הארחה ומועדון סגל
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1967
 תאריך פתיחה רשמי:  1967 
 אדריכל:  זאב רבינא
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבינלאומי
 קואורדינטות:  31°46′29″N 35°11′48″E﻿ / ﻿31.774861111111°N 35.196527777778°E﻿ / 31.774861111111; 35.196527777778
 www.bb.huji.ac.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית בלגיה(למפת ירושלים רגילה) בית בלגיה(למפת הרי ירושלים רגילה) בית בלגיה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית בלגיה
 
בית בלגיה (מאחור)
בית בלגיה הוא בית הארחה ומועדון לסגל האקדמי בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם. במקום גינה משובצת פסלים, מסעדה, חדרי אירוח וישיבות, ומתקיימים בו אירועים שונים, תערוכות והרצאות וקורסים שאינם חלק מתוכנית אקדמית רשמית של האוניברסיטה. המבנה קרוי על שמה של דונה פביולה מלכת בלגיה.
תיאור המבנה

המבנה הוקם בשנת 1967 על ידי הקבלן דניאל בן מנשה, על פי תוכנית של האדריכל זאב רבינא, והוא בנוי בסגנון השונה מיתר מבני גבעת רם - בניגוד למבנים הבנויים בסגנון בינלאומי בעלי קירות אנכיים ישרים, מבנה זה הוא מבנה המורכב משני מבנים מעגליים המחוברים זה לזה.
המבנה תוכנן בהתייחס לשני גורמים שעמדו במקום:
האחד, מאגר מים עגול ששימש את האוניברסיטה והפך להיות הבסיס של המבנה המעגלי הקטן - על מאגר המים נבנה חדר האוכל. מבנה חדר האוכל נבנה תוך התייחסות למבנים מסורתיים ירושלמיים וחלונותיו הצרים נבנו בסגנון של חרירי הירי של חומות ירושלים.
השני, עץ גדול שסביבו נבנה המבנה העיקרי. המבנה העיקרי הוא בניין מעגלי, ובמרכזו חצר גדולה שבמרכזה העץ. ארקדה המכוסה קשתות מאפשרת כניסה לחצר המבנה.
ביוני 2012, נפתח הבניין מחדש, לאחר ששופץ במשך שנה. ב-2019 הוסב המבנה באופן זמני לאכלוס חברת לייטריקס שנזקקה לשטח נוסף, והוא אמור לחזור לרשות האוניברסיטה העברית בשנת 2024.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.
הערות שוליים

↑  פסלים של האמנים יעל שביט, רמי אטר, Max Turner
↑  גיא נרדי, ‏היוניקורן שכובש את המבנים ההיסטוריים של האוני' העברית, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2021
אנז' פטאסה

אנז'-פליקס פטאסה (בצרפתית: Ange-Félix Patassé, ‏ 25 בינואר 1938 – 5 באפריל 2011) היה פוליטיקאי מרכז-אפריקאי שכיהן כנשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית בשנים 1993–2003. לפני כן, בשנים 1978-1976 כיהן כראש ממשלה.
פטאסה היה הנשיא הראשון בתולדות מדינתו (אחרי 1960) שנבחר (בשנת 1993) בבחירות דמוקרטיות בהליך שנחשב תקין למדי, אחרי שהופעלו לחצים על ידי המדינות התורמות על הנשיא אנדרה קולינגבה ובעזרת יחידת סיוע לבחירות מטעם ארגון האומות המאוחדות. פטאסה נבחר בשנית בבחירות תקינות בשנת 1999. עם זאת, בעת כהונתו הראשונה (1999-1993) נאלץ בשנים 1996–1997 להתמודד עם שלוש מרידות צבאיות שהביאו להסלמה של עימות בין ה"צפוניים" במדינה (כגון פטאסה עצמו) ל"דרומיים" (כגון קודמו בתפקיד, אנדרה קולינגבה). מתווכים מהגלות וכוחות לשמירת השלום הובאו למדינה
כדי לסייע בחתימת הסכמי שלום בין פטאסה למורדים ולשמירת החוק והסדר. בעת כהונתו השנייה פטאסה איבד את תמיכת בני בריתו מבעבר, כולל תמיכתה של צרפת, שהתערבה כמה שנים קודם לכן לעזרתו.
במרץ 2003 הודח על ידי הגנרל פרנסואה בוזיזה ויצא לגלות בטוגו.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

פטאסה נולד בפאווה, בירת המחוז אואם פנדה (Ouham-Pendé) בצפון-מערבי של הקולוניה אובאנגי-שארי שבאפריקה המשוונית הצרפתית ומשפחתו השתייכה לבני סארה-קאבה שמהווה רוב בסביבת העיר פאווה. אביו, פול נגאקוטו,  היה ממוצא סארה-פנדה, בן לשבט גבייה וגדל בכפר קטן בצפון-מזרח בוגילה. הוא שירת בימי מלחמת העולם השנייה בכוחות צרפת החופשית ולאחר מכן שירת במנהל הקולוניאלי במחוז אואם-פנדה. האם, ורוניק גומבה, הייתה בת לקבוצה האתנית קאבה, שחיה גם היא בצפון-מערב אובאנגי-שארי.
מכיוון שפטאסה גדל כבן המחוז אואם-פנדה, רבים מתומכיו מאוחר יותר היו בני העם סארה-קאבה. אחרי שסיים את בית הספר במולדת, נסע פטאסה ללמוד במכון לחקלאות במחוז פוי דה דום בצרפת. אחרי שסיים עם תואר בוגר טכני התקבל לאקדמיה הגבוהה לחקלאות טרופית בנוז'אן-סור-מארן ואחר כך במכון האגרונומי הלאומי של פריז. הוא התמחה בזואוטכניקה במרכז להפריה מלאכותית של חיות בית ברמבוייה וסיים את לימודיו בשנת 1950, שנה לפני הכרזת עצמאות ארצו, הרפובליקה המרכז אפריקנית.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > שנות ה-1960–1970. עלייתו

ב-1959 פטאסה הצטרף לשירות האזרחי בארצו, זמן קצר לפני הכרזת העצמאות. הוא פעל החל מ-1963 כמהנדס אגרונום ומפקח חקלאי במשרד החקלאות תחת מנהל הנשיא דוד דקו. בדצמבר 1965 דקו מינה אותו כמנהל במנהל לחקלאות וכשר הפיתוח. ב-1966 השלטון נלקח בהפיכה על ידי ז'אן-בדל בוקאסה. פטאסה היה בן דוד של אשתו הראשית של הנשיא בוקאסה, קתרין דנגיאדה, וכבש את אמון השליט החדש. הוא כיהן בהמשך בכל ממשלותיו של בוקאסה. אחרי שלפי הדגם של הקולונל מועמר קדאפי הקים בוקאסה את מועצת המהפכה המרכז-אפריקאית, פטאסה התמנה כחבר בו עם דרגת ראש ממשלה והשר האחראי על הדואר והתקשורת, על התיירות, המים, היערות, הציד והדיג וכן כשומר על כיסאות המדינה (4 בספטמבר 1976 - 14 בדצמבר 1976). בתקופה זו בעקבות בוקאסה התאסלם גם פטאסה למשך כמה חודשים ושינה את שמו למוסטפא פטאסה. אחרי שבוקאסה הכריז את עצמו כקיסר בוקאסה הראשון, פטאסה התמנה לראש הממשלה,של האימפריה המרכז-אפריקאית. הוא נשאר בתפקיד שנתיים וחצי, עד שנת 1978 כשהתפטר מסיבות בריאות.
פטאסה עזב את המדינה ונסע לצרפת, בה נשאר כגולה עד לנפילתו של בוקאסה בספטמבר 1979.
זמן קצר לפני הדחתו של בוקאסה הודיע שהתנגד לקיסר והקים את החזית לשחרור העם המרכז-אפריקאי.
אחרי הדחתו של בוקאסה בהתערבות כוחות צרפתיים ב-1979 הוחזר לשלטון הנשיא דוד דקו. דקו הורה להטיל על פטאסה מעצר בית. פטאסה ניסה להימלט לצ'אד אולם נתפס ונעצר. בהמשך שוחרר ממעצר מסיבות בריאות.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > המשרדים שבהם כיהן בעת שלטונו של בוקאסה

שר הפיתוח (1 בינואר 1966 – 5 באפריל 1968)
שר התחבורה והאנרגיה (5 באפריל 1968 – 17 בספטמבר 1969)
שר מדינה לפיתוח, תיירות, תיבורה ואנרגיה (17 בספטמבר 1969 – 4 בפברואר 1970)
שר מדיה לחקלאות, מים, יערות, ציד, תיירות ותחבורה (4 Février 1970 – 25 Juin 1970)
שר מדינה לפיתוח (25 ביוני 1970 – 19 באוגוסט 1970)
שר מדינה לתחבורה ולמסחר (19 באוגוסט 1970 – 25 בנובמבר 1970)
שר מדינה לארגון התחבורה ביבשה בים ובאוויר (25 בנובמבר 1970 – 19 באוקטובר 1971)
שר מדינה לתעופה האזרחית (19 באוקטובר 1971 – 13 במאי 1972)
שר מדינה לענייני הפיתוח הכפרי, ליד נשיא הרפובליקה (13 במאי 1972 – 20 במרץ 1973)
שר מדינה לבריאות ולרווחה (20 במרץ 1973 – 16 באוקטובר 1973)
שר מדינה ליד נשיא הרפובליקה למשימות שונות (16 באוקטובר 1973 – 1 בפברואר 1974)
שר מדינה לתיירות, מים, יערות, ציד ודיג (15 ביוני 1974 – 4 באפריל 1976)
שר מדינה - יועץ לענייני חקלאות ליד ראש המדינה (10 Avril 1976 – 24 Mai 1976)
שר מדינה לתיירות, מים, יערות, ציד ודיג (24 במאי 1976 – 4 בספטמבר 1976)
ראש ממשלה (8 בדצמבר 1876 - יולי 1978)