stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ששון יצחייק
קריירה צבאית

יצחייק גויס בשנת 1952 לשירות חובה ביחידה ההאזנה של חיל-המודיעין (אז "יחידה 515", היום "8200"), ושירת בה ברציפות עד פרישתו לגמלאות באפריל 1983.
בתחילת דרכו ביחידה שירת ששון כמתרגם. הוא השתתף בחוליית האזנה מאולתרת שפעלה במבצע קדש. עד מהרה התגלה כי יש לו כישורים נדירים בשבירת צפנים. לאחר הכשרה והסמכה לקצונה, הועבר ששון לשרת במרכז לפיענוח צפנים של יחידה 8200.
היה אחד מבכירי מפענחי צפנים במרכז לפיענוח צפנים, בהיותו בעל יכולת אנליטית מרשימה, ידע מצוין בשפה הערבית ובקריפטוגרפיה. זכה להערכה רבה על הישגיו האישיים בשבירת צפנים מסובכים, ובשנת 1972 זכה בפרס ביטחון ישראל על "הישג מדעי מרשים".
היה חלוץ בגישור בין האמנות של שבירת הצפנים לבין הקריפטו-מתמטיקה התאורטית. הוא האמין כי השילוב בין שני התחומים יאפשר לשפר משמעותית את יכולות השבירה. היה בין הראשונים שהשתמשו במחשבים להבנת צפנים, ועמד בראש פיתוח שיטות חדשניות לשבירת צפנים.
שירת במרכז לפיענוח צפנים בתפקידים שונים, ובשנת 1976 מונה למפקדו. בתפקיד זה שירת במשך שש שנים, והיה אחראי על פיתוח המרכז והעלאתו לרמה של מרכז מוביל בתחום השבירה.
כחבר בצוות המוביל בתחום פיענוח צפנים בסוף שנות הששים ובתחילת שנות השבעים, כסגן מפקד מרכז פיענוח הצפנים משנת 1972 ועד 1976, ולבסוף – בשש שנות שירותו האחרונות – כמפקד המרכז, נתגלו ביצחייק תכונות רבות נוספות שהפכוהו לקצין מעולה, בכל אשר שלח ידו:
מסביר ומדריך, בעל כושר דידקטי מלידה. פיתח שיטות מקוריות ושונות זו מזו להדרכת השפה הערבית למפענחי צפנים, להקניית מקצוע פיענוח הצפנים ללא-מתמטיקאים מחד גיסא ולמתמטיקאים מאידך גיסא, ויישם בעצמו שיטות אלה בהצלחה מרובה.
אדמיניסטרטור יעיל, יוזם ומאלתר מקורי ובעל תושייה, שהצליח להפעיל גורמים רבים ו"כבדים", צבאיים ואזרחיים, להשגת הישגים לקידום שבירת הצפנים:
ארגון מיונם של מאות מתגייסים לצבא, וארגון קורס ייחודי (אח"מ) להכשרת המעולים שבהם תוך חודשים ספורים, לידע ומיומנות מתקדמים במקצוע פיענוח הצפנים ובשפה הערבית.
הכנסה מסיבית של מחשבי הענק ורתימתם לשירות פיענוח הצפנים, תוך הקמה מאפס של מרכז המחשבים הגדול במזרח התיכון.
שילובן והטמעתן של הפיזיקה של הדיבור והנדסת האלקטרוניקה, להקמתן של מערכות שדה לשבירת תקשורת מוצפנת בזמן אמיתי, ולתפעולן של מערכות אלה, במענה מהיר לצורך המבצעי המתעורר.
תמונות

קבלת פרס ביטחון ישראל בשנת 1972
ששי אלוף משנה
הערות שוליים

↑  הוענקו חמישה פרסי בטחון, דבר, 13 ביוני 1972
ת'לאטוסוכים

| ת'לאטוסוכים |
| --- | --- |
  Steneosaurus bollensis
תקופה
יורה תיכון-קרטיקון תחתון 195–125 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
תת־סדרה:: ת'לאטוסוכים
שם מדעי
 Thalattosuchia

ת'לאטוסוכים (שם מדעי: Thalattosuchia) היא תת-סדרה של דמויי-תנינאים שכוללת 2 משפחות נכחדות אשר חיו בעידן המזוזואיקון לפני 125–195 מיליון שנה. ייחודים בכך שהם חיו בימים ובאוקיינוסים באופן שהזכיר את הפליוזאורים או המוסזאוריים מאותה תקופה.
מינים אלה היו טורפים גדולים בעלי שיניים אימתניות שניזונו מזוחלים ימיים אחרים ומדגים. חלקם היו בעלי לסתות צרות יותר וניזונו רק מדגים כנראה. בניגוד לתנינים הרגילים הם היו בעלי קשקשים נוקשים פחות שהתאימו לזרימה ימית והיו בעלי סנפירים גדולים וזנב ארוך ששימש כהגה.
מיון

על-משפחה Teleosauroidea
משפחה טלאוזאוריים (Teleosauridae)
סוג Plagiophthalmosuchus
משפחה Machimosauridae - בה הנאוסטנוזאורוס
על-משפחה Metriorhynchoidea
סוג Teleidosaurus
סוג Eoneustes
סוג Zoneait
סוג Magyarosuchus
משפחה מטריורינכוסיים (Metriorhynchidae)
שרקובשצ'יזנה

שרקובשצ'יזנה (בבלארוסית: Шаркоўшчына, שרקואושצ'ינה; בפולנית: Szarkowszczyzna; ביידיש: שאַרקוישטשינע) היא עיירת במחוז ויטבסק שבבלארוס, על גדות נהר דיסנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

שרקובשצ'יזנה נזכרת לראשונה בשנת 1503, ובמשך השנים הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1767 הוענקו לשרקובשצ'יזנה זכויות עיר.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה משנת 1921, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה, בנפת דז'יסנה שבפרובינציית וילנה.
יהודי שרקובשצ'יזנה

בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,007 יהודים, ובשנת 1921 נמנו בה 1,036 יהודים. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות הציוניות ושל הבונד, ופעלו בה בית מדרש, בית ספר עברי ובית ספר יידי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-30 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי שוד ביהודיה, תוך הטלת גזירות שונות עליהם, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, תשלום סכומי כופר וגיוס לעבודות כפייה משפילות. כעבור זמן מה הוצאו להורג 11 יהודים מהעיירה שהואשמו בקומוניזם.
באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בשני גטאות מגודרים שהוקמו בה, אליהם הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה (בהם הרמנוביצ'ה, בילדזיוגי (בלא'), נובי פהוסט (בלא') ושקונציקי (בלא')), ואשר מספר יושביהם הגיע לכ-1,900 איש. רבים מיושבי גטאות אלו מתו ברעב וממחלות, ומאביב 1942, החריפה התמותה בהם לאחר שהגרמנים הגבילו את אספקת הלחם לגטאות לעובדי הכפייה בלבד.
ב-17 ביולי 1942, לאחר שראש היודנרט המקומי, הירש ברקאן (Berkan), חשד כי הגרמנים מתכננים אקציה בעיירה, הוא ארגן בריחה מהגטאות בה. כשהתקרבו הגרמנים לשערים, הציתו יושבי הגטאות את בתיהם, וכמה מאות מהם הצליחו להימלט ליערות הסביבה. כ-1,200 היהודים שנותרו בגטאות נרצחו באותו היום.
לקריאה נוספת

שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: פולין, כרך שמיני: מחוזות וילנה-ביאליסטוק-נובוגרודק, עמ' 625–627 (הערך נכתב בידי רחל גרוסבאום-פסטרנק).
הערות שוליים

↑  גנאדי ויניצה ומרטין דין (אנ'), שרקובשצ'יזנה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1289–1291), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012875575105171  VIAF: 973154380946830290952   WorldCat (עם VIAF): 973154380946830290952 
אנדרטה לזכר קרבנות העיירה בשואה.
שלמה שרברק

ערך זה עוסק במו"ל. אם התכוונתם להוצאת הספרים מיסודו, ראו .
| --- | --- |
שלמה שרברק בסביבות שנות ה-20
שלמה שרברק בסביבות שנות ה-20
 לידה:  אוקטובר 1876 פוסטב
 פטירה:  5 בנובמבר 1944 (בגיל 68) ישראל
 מדינה:  האימפריה הרוסית
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק
 מקצוע:  מו"ל
 בת זוג:  אנה
חמשת השותפים-המייסדים של "צנטרל". מימין: בנימין שימין, יעקב לידסקי, בן-אביגדור (א"ל שלקוביץ'), מרדכי קפלן ושלמה שרברק
שלמה שרברק בהוצאת "צנטרל"
שלמה זנוויל שְֹרֶבֶּרק (בכתיב יידי: שרעבערק; תשרי תרל"ז, אוקטובר 1876 – י"ט בחשוון תש"ה, 5 בנובמבר 1944) היה מו"ל יידי ועברי יהודי ליטאי בווילנה ובוורשה (מייסד הוצאת ש. שרעבערק) ולאחר מכן מו"ל עברי בתל אביב (מייסד הוצאת יזרעאל).
נולד בעיר פוסטאב שליד וילנה ועלה לארץ בשנת 1933. בשנת 1900 ייסד הוצאת ספרים בווילנה, ב-1911 היה ממייסדי התאחדות המוציאים לאור "צנטרל" בוורשה. בנוסף, היה אחד ממייסדי התאחדות המו"לים בישראל וכיהן בתפקיד זה עד סוף חייו.
חייו האישיים

שלמה זנוויל שרברק נולד בסתיו 1876 (תרל"ז) בעיירה פוסטב שליד וילנה, בפלך וילנה של האימפריה הרוסית, בנם של שכנא בן אליהו נארטר (קראַקענער) וחיה רבקה לבית ראָם (רוֹם). קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה. בנעוריו עבר לווילנה, ושם החל בגיל חמש-עשרה לעבוד בבית מסחר לספרים.
הוא נשא לאישה את אנה ונולדו להם ארבעה ילדים: אסתר-אידה, יצחק, אלכסנדר ורעיה. חלה תפנית בחייו כאשר בשנת 1911 הוא נידון למאסר של חודשיים בעקבות הוצאה לאור של מאמר פוליטי.
שרברק נפטר בתל אביב, י"ט בחשוון תש"ה, 5 בנובמבר 1944 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. הוא השאיר אחריו מאמרי זיכרונות על אישים, על סופרים ועל עבודתו בהוצאות ספרים ובהוצאתם.
היה הראשון שהוציא ספר תנ"ך בכרך אחד בהדפסה משובחת ובצורה מהודרת. שאיפתו הייתה להוציא לאור אנציקלופדיה כללית בעברית, ובשנתיים האחרונות לחייו הוא החל להכין ולרכז את החומר ולארגן מערכת לכל המקצועות והערכים. העבודה נמשכה לאחר מותו על ידי יורשיו (צאצאיו), מנהלי "הוצאת יזרעאל". כעשר שנים לאחר מותו של שלמה שְׂרֶבֶּרק, יצא לאור ספר הכולל את זיכרונותיו וכל מעשי חייו: "זכרונות המוציא לאור שלמה שרברק". ארכיונו האישי, הכולל איגרות שנשלחו אליו, שמור בספרייה הלאומית.
חייו המקצועיים

בגיל 15 שלמה החל לעבוד בחנות ספרים, אצל יהודי בר אוריין. הוא נהג להיפגש בחנות הספרים עם אנשים משכילים ותורניים שהיו מגיעים לווילנה כדי להדפיס את חיבוריהם. העניין הרב בספרים גרם לשלמה להיות בלתי מסופק ממכירת הספרים כשלעצמה, על כן הוא החל לבצע מהלכים שיווקיים על מנת לגייס לקוחות חדשים מכל קצוות הארץ. הוא החל לנסוע ברחבי פולין כדי להיפגש עם סופרים ומחברים. בעקבות אהבתו של שלמה לספרים, הוא החליט לחזור לווילנה ולייסד הוצאת ספרים משלו. בתחילת הדרך, פעילותו הייתה מצומצמת ונתייחדה להוצאת ספרי לימוד, ועם הזמן ההוצאה הרחיבה את פעילותה.
בשנת 1914 שלמה שרברק היה מו"ל העיתון היידי "דאָס לעבען" בוורשה. לאחר מכן, בשנת 1925 הקים שרברק יחד עם שותפים את הוצאת הספרים "אחיספר". המדיניות של הוצאת הספרים "ש. שרברק" היוותה במועד מאוחר יותר בסיס למדיניותה של הוצאת "צנטרל".
הוצאת "צנטרל" הייתה הוצאה גדולה ודו-לשונית (עברית ויידיש) ששילבה איחוד של הוצאות רבות ומספר מו"לים מוכשרים. הוצאה זו הייתה קיימת משנת 1911 ועד לשנת 1933. שלמה שרברק היה ממקימי ההוצאה ולקח חלק פעיל בה.
בשנת 1933 עלה שלמה שרברק לארץ ישראל והקים בה את הוצאת הספרים "יזרעאל" אשר המשיכה את הוצאת "ש. שרברק" בשם חדש וישראלי. עיקר ספריה של הוצאת "יזרעאל" היה בתחום ספרות הילדים והנוער ובתחום ספרי הלימוד. הוצאת "יזרעאל" הוציאה לאור ספרי קריאה היסטוריים לבני הנעורים שערכם ההיסטורי והחינוכי היה גדול ורחב. שלמה שרברק היה ממייסדי התאחדות המו"לים בארץ ישראל ושימש כנשיאה עד סוף ימיו.
הוצאת הספרים

מפעל ההוצאה לאור של שלמה שְׂרֶבֶּרק מתייחד בהיותו מראשוני הוצאת הספרים בארץ ישראל (ומבין ההוצאות הראשונות שהוציאו ספרים בעברית בעולם). כמו כן, הוצאת הספרים מפורסמת בהיותה המדפיסה הראשונה של ספר תנ"ך בכרך אחד, מהדורה שהייתה לה חשיבות רבה. הוצאת הספרים של שְׂרֶבֶּרק הוציאה לאור בעיקר ספרי לימוד. החזון החינוכי שעמד מאחורי תפיסתו של שרברק היה הקניית השפה העברית. שרברק ראה לנגד עיניו את הילדים והנוער כצרכנים פונטנציאליים שיש להרגילם לקרוא בשפה העברית, וכן שם לו למטרה לרבות את מספר הקוראים. מטרת ההוצאה הייתה לפנות אל הציבור הרחב ולהקנות להם עזרים ויכולות בשפה העברית, ולכן ההוצאה הרבתה להוציא לאור ספרי לימוד. עם זאת, שרברק ראה לנגד עיניו גם את הפן הכלכלי והחליט להוציא ספרים גם ביידיש, מאחר שקוראי היידיש היו מבוססים יותר מקוראי העברית, זאת על מנת שההוצאה תוכל להמשיך להתקיים.
סמל ההוצאה בימים שנקראה "ש. שְׂרֶבֶּרק" היה אות שי"ן גדולה ושי"ן נוספת, קטנה יותר, בתוכה ומשתלבת עמה. שתי אותיות השי"ן מסמלות את ראשי התיבות של שם ההוצאה ושל מייסדה ובעליה- שלמה שרברק. לאחר שינוי שם ההוצאה לאור, שונה גם הסמל. הסמל החדש הציג אדם זורע ותחתיו ספר פתוח.
הוצאת הספרים "ש. שְׂרֶבֶּרק" מקושרת בקשר הדוק להוצאת הספרים "יזרעאל". הוצאת הספרים "ש. שרברק" היא ההוצאה שנוסדה בווילנה בשנת 1900 והוציאה ספרים בעברית וביידיש. בשנת 1933, עלה שלמה שְׂרֶבֶּרק, מייסד הוצאת הספרים "שְׂרֶבֶּרק", לישראל ושינה את שם ההוצאה ל"יזרעאל". שמה המקורי של ההוצאה נגזר משם משפחתו של שלמה שרברק, לכן ההוצאה נקראה "ש. שְׂרֶבֶּרק". לאחר העלייה לארץ ביקש שלמה שרברק לעברת את שם ההוצאה, והשם שנבחר הוא "יזרעאל", ככל הנראה על שם עמק יזרעאל שהיה מקום חשוב להתיישבות היהודית בשנים אלו. לאחר מותו של שלמה שרברק בשנת 1944, חולקה הוצאת הספרים שלו לשתי הוצאות ספרים: בנו אלכסנדר לקח על עצמו את ניהול הוצאת הספרים "יזרעאל".
לאחר מותו, הקימה בתו אידה גם את הוצאת הספרים "שלמה שְׂרֶבֶּרק" הוצאה לאור על שם אביה. שתי ההוצאות התקיימו בנפרד במשך כשלושים שנה, עד שאוחדו שנית תחת הנהלתו של אלכסנדר יזרעאל (שרברק), אשר בחר לשנות את שם משפחתו ולאמץ לחיקו את שם ההוצאה לאור.
לאחר מותו של אלכסנדר בשנת 1982, המשיכה אלמנתו אדלה יזרעאל בניהול הוצאת הספרים, עד 1988.
להוצאת ש. שרברק אין קשר מהותי להוצאת "יוסף שְׂרֶבֶּרק" של אחיו הצעיר של שלמה, יוסף שרברק.
ראו גם

הוצאת ספרים
ש. שרברק
י. שרברק
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה כללית יזרעאל, 1965, (ט"ו 4733 הערך: שרברק שלמה, ג' 800 הערך: הוצאות ספרים עבריות, ג' 801 הערך: הוצאת ספרים).
זכרונות המוציא לאור שלמה שרברק ; עורך: א"א עקביא, תל אביב: ש' שרברק, תשט"ו.
ש' ארנסט, "שלמה זנויל שרברק", עמ' 26–35.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "שלמה שרברק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1682
↑  ארכיון אוסף שלמה שרברק, בספרייה הלאומית
↑  דוד תדהר (עורך), "שלמה שרברק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1681
↑  א"א עקביא (עורך), זכרונות המוציא לאור שלמה שרברק, תל אביב: ש' שרברק, תשט"ו 1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311301405171  PLWABN: 9810657419605606  VIAF: 539156012399049700009   WorldCat (עם VIAF): 539156012399049700009 
סמל ההוצאה לאור
שלום הציבור

ערך זה עוסק במושג משפטי. אם התכוונתם ללהקה, ראו .
שלום הציבור הוא מושג שסתום משפטי שמקורו במשפט המקובל ומשקף את זכותו של הציבור להתנהל בלי שתופרע שלוות חייו על ידי הפרה של הסדר הציבורי. המושג מופיע ברבים מחוקי מדינת ישראל ומשמש להצדקת הגבלות שמטיל השלטון על זכויות שונות, כגון חופש הביטוי וחופש ההפגנה, כמיועדות לשמירה על שלום הציבור. גוף שלטוני מרכזי שייעודו הוא שמירה על שלום הציבור הוא המשטרה.
במשפט המקובל קרוי המושג king's peace (בלטינית: pax regis) או queen's peace.
באנגליה ובממלכה המאוחדת

ראשיתו של המושג "שלום המלך" (king's peace) במשפט האנגלו-סקסי (Anglo-Saxon law), שבו כוונתו הייתה שמירה על רכושם של מלכי אנגליה. במאה העשירית ובמאה ה-11 התרחב המושג להגנה של המלך בזמנים מיוחדים (כגון חגים) במקומות מיוחדים (כגון כנסיות) ולאנשים מיוחדים (כגון נושאי משרה רשמית). בזמן הכיבוש הנורמני של אנגליה המושג הפך לכללי יותר, במשמעות של שמירת הסדר הציבורי. בתקופה המודרנית שמירת שלום הציבור היא ממשימותיה של המשטרה הבריטית, יחד עם המשימה של אכיפת החוק. בהרצאה בשנת 2011 ציין השופט איגור ג'אדג' (אנ'): "המושג 'שלום המלכה', כמשמעותו כיום, בקשר הדוק עם המשפט המקובל, הוא המוערך ביותר מכל הרעיונות שמקורם בימי הביניים, שעדיין מהדהד בעולמו המודרני."
בישראל > בחקיקה

לחוק הישראלי הגיע המושג "שלום הציבור" מהמחוקק המנדטורי, למשל בפקודת העיתונות (שבוטלה בשנת 2017), והוא מופיע בעשרות חוקים. דוגמה בולטת מהוות תקנות ההגנה (שעת חירום), שהותקנו בשנת 1945 על ידי השלטון המנדטורי, במהלך מלחמתו במחתרות העבריות. עם הקמת מדינת ישראל נשארו התקנות בתוקף, כמו כל חוקי המנדט שלא בוטלו בחקיקה. במסגרת תקנות אלה קובע סעיף 63, בנוסחן הנוכחי: ”לא ישתמש שום אדם בהתחפשות כל־שהיא בנסיבות כל־שהן, שבהן עלול השימוש בהתחפשות לפגוע, או להיעשות פוגע, בשלום הציבור או בהגנתה של ישראל או בקיום הסדר הציבורי”, וסעיף 64 קובע: ”לא יעזור שום אדם ולא יתן מקלט לכל אדם אחר, העוסק, או שהיה עוסק, בכל פעולה, הפוגעת בשלום הציבור, בהגנתה של ישראל או בקיום הסדר הציבורי”. סעיפים נוספים מקנים סמכויות לממשל לשם הבטחת שלום הציבור.
על גישתו של המחוקק המנדטורי העיר פרופ' יצחק זמיר: ”המחוקק המנדטורי, שלא הייתה לו יומרה של מחוקק דימוקרטי, ראה לנכון לקצץ בזכויות־האדם ביד רמה וקשה. מטרתו העיקרית היתה, כמטרתו של שלטון זר בדרך־כלל, לשמור על הביטחון, הסדר הציבורי והיציבות המדינית. משום כך ראה בזכויות־האזרח איום וסכנה.”
סעיף 159 לחוק העונשין קובע: ”המפרסם או משעתק אמרה, שמועה או ידיעה העלולות לעורר פחד ובהלה בציבור או להפריע את שלומו, והוא יודע, או יש לו יסוד להניח, שהן כוזבות, דינו - מאסר שלוש שנים”. במתן גזר הדין בעבירה כלשהי, לאחר קביעת מתחם עונש הולם למעשה העבירה, רשאי בית המשפט לחרוג ממתחם העונש, כאשר ”מצא כי יש חשש ממשי שהנאשם יחזור ויבצע עבירות, וכי החמרה בעונשו והרחקתו מהציבור נדרשות כדי להגן על שלום הציבור”.
בחוקים שונים העוסקים במינויו של אדם לתפקיד מסוים, נתונה למשטרת ישראל הסמכות להתנגד למינוי מטעמים של שלום הציבור.
חוק השבות קובע כי "אשרת עולה תינתן לכל יהודי שהביע את רצונו להשתקע בישראל", אך מסמיך את שר הפנים שלא להעניק אשרה לאדם, אם נוכח שהוא "בעל עבר פלילי העלול לסכן את שלום הציבור".
בחוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור נקבע שחיפוש על גופו של אדם הכרוך במגע גופני ייערך על ידי בן מינו, אלא אם דחיית החיפוש עלולה לסכן את שלום הציבור. עוד נקבע שאין לדרוש מאדם לחשוף בפרהסיה חלקי גוף שבדרך כלל הם מוסתרים אלא כדי למנוע סכנה קרובה לוודאי לשלום הציבור.
בישראל > בפסיקה

התייחסות לשלום הציבור מופיעה באלפי פסקי דין של בית המשפט העליון וברבבות פסקי דין של ערכאות נמוכות יותר. ההתייחסות נפוצה בהקשר של פגיעה בחופש הביטוי או בחירות האישית (במעצר) משיקולים של שלום הציבור. להלן שלוש דוגמאות.
בישראל > בפסיקה > בג"ץ קול העם

בעקבות ידיעה שגויה שפורסמה בעיתון "הארץ", ותגובות שהסתמכו עליה בעיתונים "קול העם" ו"אל-איתיחאד", ביטאוניה של המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י) בעברית ובערבית, הורה שר הפנים, ישראל רוקח, לסגור את "קול העם" לעשרה ימים ואת "אל-איתיחאד" ל-15 ימים, בהתאם לסמכותו לפי סעיף 19(2)(א) לפקודת העיתונות, להוציא צו המורה להפסיק פרסום של עיתון לתקופה שימצא לנכון, "אם מתפרסם בעיתון דבר שיש בו לדעתו של שר הפנים כדי לסכן את שלום הצבור". שני העיתונים עתרו לבג"ץ בטענה שנפגע חופש הביטוי.
השופט שמעון אגרנט קיבל את עתירת העיתונים, וקבע הלכה:
השימוש בסמכות, האמורה בסעיף 19(2)(א) הנ"ל, מצריך, מצד שר-הפנים, את שקילת האינטרסים הכרוכים בשלום הציבור מזה ובחופש העתונות מזה, ואת העדפת האינטרס הראשון רק לאחר שימת לב ראויה לערכו הציבורי הגבוה של האינטרס השני. העקרון המדריך צריך להיות תמיד: האם, עקב הפרסום, נוצרה אפשרות של סכנה לשלום הציבור, שהיא "קרובה לוודאי"; הגילוי של נטיה סתם בכיוון זה, בתוך דברי הפרסום, לא יספיק כדי מילוי דרישה זו. כמו כן, שומה עליו, על שר-הפנים, להעריך את השפעת דברי הפרסום על שלום הציבור רק לפי מידה של המתקבל על הדעת לאור המסיבות שאפפו אותם; ובהערכה זו עשוי אורך הזמן, העלול לעבור בין הפרסום לאירוע התוצאה המהווה פגיעה בשלום הציבור, להיות גורם חשוב, אך לאו דוקא גורם מכריע. ולבסוף, אפילו השתכנע השר, שהסכנה שנגרמה על-ידי הפרסום "קרובה לוודאי", רצוי הדבר, כי ישקול היטב אם היא רצינית במידה המצדיקה את השימוש בכוח הדרסטי של הפסקת העתון, שהכיל את הדברים הפסולים, או אם אינה קיימת שהות מספקת המאשרת לעשות פעולה אפקטיבית לשם ביטול ההשפעה הנפסדת העולה מהם, בדרכים פחות חריפות, כגון על ידי בירור, הכחשה והסבר נגדי.
בישראל > בפסיקה > בג"ץ שניצר נגד הצנזור הצבאי הראשי

בשנת 1988 פסל הצנזור הצבאי הראשי, בהתאם לסמכות שהוקנתה לו בתקנות ההגנה (שעת חירום), כתבה שהוגשה לאישורו על ידי המקומון "העיר" ועסקה בתפקודו של ראש "המוסד", נחום אדמוני. בנוסח מתוקן של הכתבה פסל הצנזור פרטים רבים, ועל כך הגיש המקומון עתירה לבג"ץ.
בית המשפט ציין שיש וערכי יסוד מתנגשים זה בזה: הערכים בדבר ביטחון המדינה, שלום הציבור והסדר הציבורי עשויים להתנגש בערכים בדבר חופש התנועה, חופש הביטוי וכבוד האדם. בכל אחד מהמקרים הללו על בית המשפט לאזן בין הערכים המתנגשים. בית המשפט קבע שההסתברות המצדיקה הגבלה על חופש הביטוי היא זו של "הקרוב לוודאי". בית המשפט לא השתכנע מטיעוניו של הצנזור הצבאי הראשי לפיהם בפרסום ביקורות על אודות תפקודו של ראש המוסד ועיתוי החלפתו יש ודאות קרובה לפגיעה ממשית בביטחון המדינה, המצדיקה הגבלות על חופש הביטוי, ולכן קיבל את העתירה.
בישראל > בפסיקה > בג"ץ שגיא צמח

בג"ץ שגיא צמח עסק בשאלת החוקיות של הוראה בסעיף 237א לחוק השיפוט הצבאי, שהתירה מעצר של חייל למשך 96 שעות בטרם הבאתו בפני שופט. בפסק הדין ציין בית המשפט כי "מעצר של חשוד בביצוע עבירה מוכר ומקובל בכל העולם כאמצעי הכרחי, במקרים מסוימים, לצורך הגנה על שלום הציבור. שלום הציבור הוא אחד מערכי היסוד של המדינה, וההגנה על שלום
הציבור היא תכלית ראויה." עם זאת נפסק שהוראת החוק, הקובעת תקופת מעצר מרבית של 96 שעות, סותרת את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, בהיותה פוגעת בחירות האישית, כפי שנקבעה בסעיף 5 לחוק-היסוד, במידה העולה על הנדרש ממהותו ומאופיו של השירות הצבאי, ולפיכך היא בטלה.
הערות שוליים

↑  גלעד נתן, ‏תפקידי המשטרה והיקף כוח האדם המועסק בה - סקירה משווה, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 21 במרץ 2007
↑  R Card, Police Accountability and Control Over the Police, Bramshill Journal, Volume: 1 Issue: 1, Autumn 1979
↑  Police Foundation's John Harris Memorial Lecture, Drapers Hall, London, 7 July 2011
↑  יצחק זמיר, ‏זכויות האדם ובטחון המדינה, משפטים ‏י"ט, תשמ"ט
↑  40ה לחוק העונשין
↑ דוגמאות
מינוי מפקח, סעיף 47 לחוק הגז הפחמימני המעובה, תשפ"א-2020
מינוי מנהל אירוע ספורט, לפי סעיף 4 לחוק איסור אלימות בספורט, תשס"ח-2008
מינוי מפקח, לפי סעיף 11יד לחוק איסור הלבנת הון, תש"ס-2000.
↑  "קול העם" נסגר לעשרה ימים, הַבֹּקֶר, 22 במרץ 1953.
↑  י. רוקח סגר את "אל-איתיחאד", על המשמר, 16 באפריל 1953.
↑  בג"ץ 73/53 חברת קול העם נ' שר הפנים, הנוסח המלא של פסק הדין, באתר "נבו"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4236879-0
שמורת חלמוניות ירוחם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  2014 
 נתונים ומידות
 שטח:  10,336 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הנגב 
 קואורדינטות:  30°58′21″N 34°53′13″E﻿ / ﻿30.972495°N 34.88685°E﻿ / 30.972495; 34.88685
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) שמורת חלמוניות ירוחם(למפת צפון הנגב רגילה) שמורת חלמוניות ירוחם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת חלמוניות ירוחם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת חלמוניות ירוחם
 
שְׁמוּרַת חֶלְמוֹנִית יְרֹחָם ממוקמת ברכס ירוחם שבהר הנגב, מדרום-מערב ליישוב ירוחם. היא הוכרזה כשמורת טבע בשנת 2014.
השמורה, בשטח של 10,336 דונם, משתרעת ממערב לכביש 204. כלולים בה מספר ערוצי נחלים, שבהם צומחים אלפי פרחי חלמונית גדולה. הצמחים, שהם גאופיטים, פורחים על גבי מדרונות הסלע של הערוצים ולמרגלותיהם, כאשר הם עושים שימוש בכיסי הסלע, שבהם נקווים מים רבים יחסית. זמן פריחתם חל בסתיו: היא מתחילה בצפון השמורה בחודש אוקטובר ומסתיימת בתום חודש נובמבר בחלקיה המזרחיים והדרומיים.
בשמורה קיימים מיני צמחים נוספים, ערבתיים ומדבריים, וכן מצויים בה בעלי חיים שונים וביניהם דורבנים ושפני סלע.
מרבית שטח השמורה כלול בשטח אש צבאי.
מראה כללי מדרום מערב. הכתם הירוק ברקע הוא פארק ירוחם.
שרביטן הערבה

| שרביטן הערבה |
| --- | --- |
 אצטרובל של שרביטן הערבה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: חשופי זרע
סדרה:: שרביטנאים
משפחה:: שרביטניים
סוג:: שרביטן
מין:: שרביטן הערבה
שם מדעי
 Ephedra ciliata ‏Aitchison, 1882
שרביטן הערבה (שם מדעי: Ephedra ciliata) הוא צמח מטפס הנפוץ בדרום ישראל ממערכת חשופי הזרע. כרוב חשופי הזרע, הצמח חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של שרביטן הערבה מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול.
בארץ ישראל, שרביטן הערבה מטפס על עצים שיחים סלעים וגבעות חוליות. הוא נפוץ בנגב, הרי אילת, הערבה ובסיני.
שחייה באולימפיאדת מוסקבה (1980)

אולימפיאדת מוסקבה (1980) נערכה במוסקבה, ברית המועצות. תחרויות השחייה נערכו בין 20 ביולי 1980 ל-27 ביולי 1980. 26 משחים נערכו במשחקים אלו (13 לנשים ו-13 לגברים), בהשתתפות 333 משתתפים (143 נשים ו-190 גברים) מ-41 מדינות.
אירועים בתחרויות השחייה

מזרח גרמניה (מזרח גרמניה) זכתה בתחרות לאחר שצברה 12 מדליות זהב (הנשים זכו ב-11 מדליות זהב) ו-30 מדליות בסך הכול. שנייה בתחרות הייתה ברית המועצות (ברית המועצות) עם 8 מדליות זהב (הגברים זכו ב-7 מדליות זהב) ו-22 מדליות בסך הכול.
נבחרת השחייה של ארצות הברית (ארצות הברית) על שלל כוכביה, שיאני עולם ואלופי עולם (השחיינים: ראודי גיינס, מייק ברונר, בריאן גודל, ריק קארי, סטיב לנדקוויסט, ג'סי ואסאלו, ועוד. השחייניות: טרייסי קולקינס, סינתיה וודהד, מרי טי מאהר, לינדה ג'זק, ננסי הוגסהד ועוד) וכן שחיינים רבים ממדינות מערב אירופה ואוסטרליה (טרייסי ויקהאם אוסטרליה), נעדרו ממשחקים אלו בשל החרם על ברית המועצות שפלשה לאפגניסטן.
אירועים בתחרויות השחייה > השחייניות הבולטות

אינס דירס (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) זכתה ב-5 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, שתי מדליות כסף ומדליית ארד אחת, קארן מטשוק (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ברברה קראוזה (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) זכתה ב-3 מדליות זהב וריקה רייניש (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) זכתה ב-3 מדליות זהב, ארבעתן ממזרח גרמניה.
אירועים בתחרויות השחייה > השחיינים הבולטים

ולדימיר סלניקוב (ברית המועצות ברית המועצות) זכה ב-3 מדליות זהב וקבע שיא עולם אחד היחידי לגברים, סרגיי קופליאקוב (ברית המועצות ברית המועצות) זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת ואנדריי קרילוב (ברית המועצות ברית המועצות) זכה אף הוא ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף.
אירועים בתחרויות השחייה > שיאי עולם

בסך הכול נקבעו 10 שיא עולם חדשים, מהם 9 לנשים ו-1 לגברים.
אירועים בתחרויות השחייה > שיאי עולם > גברים

ולדימיר סלניקוב (ברית המועצות ברית המועצות), קבע שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:58.27 דקות.
אירועים בתחרויות השחייה > שיאי עולם > נשים

ברברה קראוזה (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.79 שניות.
ריקה רייניש (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) השוותה את שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב, תוך כדי משחה שליחות 4x100 מטר מעורב כשקבעה תוצאה של 1:01.51 דקות.
ריקה רייניש (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.50 דקות.
ריקה רייניש (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.86 דקות.
ריקה רייניש (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.77 דקות.
אוטה גווניגר (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.11 דקות.
פטרה שניידר (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.29 דקות.
רביעיית השליחות של מזרח גרמניה (מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש במשחה 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:42.71 דקות.
רביעיית השליחות של מזרח גרמניה (מזרח גרמניה), קבעה שיא עולם חדש במשחה 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:06.67 דקות.