stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרג ססטרו
ביוגרפיה

ססטרו נולד בוולנאט קריק, קליפורניה. אמו ממוצא צרפתי ואיטלקי (סיציליאני). הוא גדל בדנוויל, קליפורניה, שם למד בתיכון מונטה ויסטה.
בגיל 12 כתב סרט המשך לסרט שכחו אותי בבית שיצא בשנת 1990, שכותרתו: "Home Alone 2: Lost in Disney World", שכלל תפקיד ראשי לעצמו לצד מקולי קאלקין. הוא הגיש את התסריט, הוא שלח את התסריט יחד עם כרזה זמנית, הצעות לפסקול והצעות לקידום מכירות לאולפן. התסריט אמנם לא התקבל אך הוא קיבל מכתב תשובה מג'ון יוז. מחווה זו עוררה את ססטרו להמשיך בקריירת משחק מקצועית.
במהלך שנת הלימודים בחטיבת הביניים שלו החל ססטרו לדגמן ועבד במילאנו ובפריז עבור מעצבים כמו ג'ורג'ו ארמני וג'יאנפרנקו פרה. הוא חזר לארצות הברית כדי להתמקד במשחק, ונרשם לתיאטרון הקונסרבטוריון האמריקאי בסן פרנסיסקו. סוכנת השחקנים ההוליוודית איריס ברטון החתימה אותו על חוזה וגרמה לו לעבור בסופו של דבר ללוס אנג'לס.
קריירה

בתחילה הופיע ססטרו בתפקידים קטנים בטלוויזיה ובקולנוע כמו "נאש ברידג'ס", "ימי חיינו" ובסרטי קולנוע כמו "מה קרה בגטקה?" (1997) ו"פאץ' אדמס" (1998). בשנת 1999, לוהק ססטרו לתפקיד הראשי בסרט "Retro Puppet Master".
קריירה > החדר

ססטרו גילם את מארק, החבר הטוב ביותר של ג'וני (טומי ויזו), בסרט הפולחן "החדר" משנת 2003. ססטרו פגש את ויזו בשיעור משחק בשנת 1998. ויזו אמר לססטרו שאם הוא יצליח לגייס את המימון לסרט, הוא ייתן לו תפקיד ראשי בסרטו. ססטרו הגיע לסט הצילומים והסכים לעבוד מאחורי הקלעים ולעזור לוויזו באודישנים וליהוק. עם זאת, ויזו לא היה מרוצה מהשחקן המקורי שליהק וגיבש תוכנית להחליפו בססטרו.
בראיון אמר ססטרו, שהוא השתתף בסרט בהנחה שאף אחד לא יראה אותו ושהוא יצא ישירות לווידאו. הסרט זכה לביקורות שליליות ולא זכה להצלחה בקופות. בספרו של ססטרו, "The Disaster Artist", הוא גילה כי ויזו שלח עותק של הסרט לאולפני פרמאונט כדי לזכות בהפצה רחבה של הסרט וקיבל תשובה שלילית מהאולפן תוך 24 שעות (זמן התגובה האופייני הוא שבועיים).
רוס מורין, מרצה בכיר ללימודי קולנוע באוניברסיטת סנט קלאוד סטייט במינסוטה, כינה את הסרט "האזרח קיין של סרטים גרועים", המגזין אנטרטיינמנט ויקלי כינה את ויזו כ-"וולס של שטויות". למרות הביקורות השליליות, ההומור והמשחק של ססטרו הסיטו הרבה מהביקורת על הסרט.
הסרט קיבל תשומת לב מהקהל בגלל ההפקה הירודה שלו. עד מהרה הפך ל"קלאסיקה" ולסרט פולחן, כאשר הוא מוקרן בהצגות לילה מאוחרות בבתי קולנוע ברחבי ארצות הברית. הקהל היה מגיע עם פאות הדומות לדמויות האהובות עליהם, ובאמצע ההקרנה חזר על הדיאלוג שהופיע על המסך והשליך סכו"ם וכדורגל מפלסטיק ברחבי בית הקולנוע.
תשומת לב זו תורגמה לסיור הבינלאומי "החדר: 2010–2011, אהבה עיוורת" בשנים 2010–2011, והסרט הוקרן בין היתר בבריטניה, גרמניה, דנמרק, אוסטרליה, צרפת והודו. ססטרו הופיע ברבים מהאירועים הללו, הצטלם עם מעריצים ולעיתים קרובות התייחס אליהם לפני ההקרנות.
בשנת 2023, הבמאי ברנדו קרופורד יצר עיבוד מחדש לסרט "החדר" המקורי, שכל הכנסותיו ייתרמו לחקר נגיף האיידס. ססטרו הוא השחקן היחיד מהסרט "החדר" המקורי שמופיע בעיבוד המחודש, אך שם הוא מגלם את דמותו של כריס-אר (שאותו במקור גילם דן ג'נג'ייאן (אנ')) ולא את מארק.
קריירה > אומן האסון

ביוני 2011 פורסם כי ססטרו חתם על עסקה עם ההוצאה לאור סיימון אנד שוסטר לכתיבת ספר המבוסס על חוויותיו בהפקת "החדר" עם טומי ויזו, וניסיונו בניסיון להפוך לשחקן. הספר, שכותרתו "אומן האסון", יצא לאור באוקטובר 2013.
ב-23 בנובמבר 2014, זכה הספר בפרס הספר הטוב ביותר בטקס פרסי העיתונות הלאומית לאומנות ובידור בלוס אנג'לס. השופטים שיבחו את הספר וקבעו כי "אומן האסון" הוא לא רק ספר קריאה טוב, אלא יהפוך לסרט נהדר אם יעובד אי פעם. אלה חלקים שווים של "אד ווד", "חלום אמריקאי" ו"האזרח קיין" - עם קורטוב של מונטי פייתון שנזרק לתערובת אחת. ב-11 בפברואר 2015, ספר האודיו "The Disaster Artist", שסופר על ידי ססטרו, היה מועמד לספר שמע בקטגוריית ההומור הטוב ביותר בטקס פרסי האודיו לשנת 2015.
בשנת 2014, חברת ההפקה של סת' רוגן, סרטי פוינט גריי, רכשה את הזכויות לעיבוד קולנועי לספרו של ססטרו. בסרט, שכותרתו כשם הספר (בעברית: חי בסרט), גילם דייב פרנקו את ססטרו, וג'יימס פרנקו כיכב בתפקיד ויזו וביים. התסריטאים סקוט נוישטאטר ומייקל ה. וובר כתבו את התסריט. סרטי ניו ליין סינמה הפיקו את הסרט, וזכויות הפצה נרכשו מאוחר יותר על ידי A24. הצילומים החלו ב-8 בדצמבר 2015. הסרט הוקרן בבכורה ב-South by Southwest ב-12 במרץ 2017. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב.
בדצמבר 2017 הופיע הספר ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס בקטגוריה ספרים בכריכה רכה.
קריירה > תפקידים אחרים

בשנת 2006 הופיע ססטרו בסדרת הטלוויזיה בית האופנה והיה לו תפקיד ללא קרדיט בסרט "Accepted".
בשנת 2010 הוא הופיע בקליפ של מירנדה למברט "שקרן לבן", שזכה בפרס האקדמיה למוזיקת קאנטרי לפרס הווידאו והשיר הטובים ביותר של השנה; הסרטון היה מועמד גם לסרטון הטוב ביותר בפרסי האגודה למוזיקת קאנטרי לשנת 2010.
ביולי 2011, ססטרו חבר לקומיקאי פאטון אוסוולט בסרט "You Got Mail", סרט בן 5 שניות המציג את אוסוולט כדוור וססטרו ממתין למשלוח החשוד.
ב-12 בנובמבר 2013 הופיע ססטרו בהופעת קמיע בפרק של התוכנית האינטרנטית נוסטלג'יה קריטיק ססטרו המשיך גם לדגמן והופיע בפרסומות של טומי הילפיגר, ארמני וראלף לורן.
ססטרו המשיך להופיע בסרטים וסדרות טלוויזיה. ססטרו חבר שוב לויסו לסרט "Best F (r) iends" משנת 2018, שנכתב על ידי ססטרו, בהשראת מסע בדרכים שעשה עם ויסו בשנת 2003.
הוא ישתף פעולה עם ויסו בפעם השלישית ב-"Big Shark", שנכתב גם עם ויזו. Wiseau.
באוקטובר 2020 החל גרג לשחק בסדרה "מי מתגורר באחוזת בליי", סדרת המשך לסדרה "מי מתגורר בבית היל" של נטפליקס.
חיים אישיים

ססטרו מתגורר בדרום קליפורניה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | מה קרה בגטקה? | אזרח | ללא קרדיט |
| 1998 | פאץ' אדמס | חיימה | ללא קרדיט |
| 1999 | מאסטר בובות רטרו | אנדרה טולון הצעיר |  |
| 1999 | EDtv | רואץ' | ללא קרדיט |
| 2003 | החדר | מארק | שחקן ראשי ומפיק שותף |
| 2004 | חסרי בית באמריקה | בתפקיד עצמו | דוקומנטרי. גם מפיק בכיר |
| 2006 | Accepted | חבר באחווה | ללא קרדיט |
| 2009 | נוכחות חייזרית | אש |  |
| 2009 | הבור והמטוטלת | החבר של אלישיה |  |
| 2015 | Dude Bro Party Massacre III | דרק |  |
| 2017 | חי בסרט | סוכן הליהוק | קמיע |
| 2017 | חברים הכי טובים | ג'ון קורטינה | תסריטאי ומפיק |
| 2019 | Lukewarm Christian | עצמו | הופעת קמע |
| 2020 | Cyst | ביל |  |
| 2022 | Miracle Valley | דייוויד | בהפקה |
| TBA | The Room Returns! | כריס |  |
| TBA | Big Shark | ג'ורג'י | שחקן ותסריטאי |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | ימי חיינו | ג'ולס | פרק אחד |
| 2006 | בית האופנה | דוגמן | 2 פרקים |
| 2013 | הבורות המבורכת של גברים | מארק | טייס |
| 2020 | מי מתגורר באחוזת בליי | הארוס | 2 פרקים |
פילמוגרפיה > סדרות רשת

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | איך זה נעשה? | עצמו | פרק: "החדר: מהדורת במאי" |
| 2013; 2018–2019 | נוסטלג'יה קריטיק | מארק, עצמו, טומי ויסו | פרק: "שחר הפרסומות", "סרט המפצח האגוזים השנוא ביותר שאי פעם נעשה", "הטוב ביותר F (r) iends" |
| 2014 | שתוק ותדבר | עצמו | תוכנית אירוח |
| 2018 | Nerdist Presents | באטמן | האביר האפל של טומי ויסו |
| 2019 | רונדה: לידתה של מלכה | עצמו | הופעת קמע |
| 2019 | SpaceWorld | דרוגול (קול) |  |
דרך העמק

דרך העמק
דרך העמק (בגרמנית: Talweg) הוא הכינוי הניתן לקו הדמיוני המחבר את הנקודות הנמוכות ביותר בעמק, בערוץ של נחל או בנתיבו של זרם מים.
פירוש המילה "טלווג" בגרמנית הוא "דרך העמק" ולמושג יש חשיבות בקביעת גבולות. בזרמי מים ראויים לשיט "דרך העמק" היא גם נתיב השיט ואם מדובר בנחל המהווה גבול בין מדינות (למשל תעלת קיליה בין רומניה ובין אוקראינה), הגבול יעבור במסלול "דרך העמק" – אם לא מדובר בנתיב שיט, הגבול עובר באמצע הנחל.
הערות שוליים

↑  Talveg, Diverse Domenii Juridice (ברומנית)
דייגו ריקו

דייגו ריקו סלגוארו (בספרדית: Diego Rico Salguero; נולד ב־23 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ספרדי שמשחק בעמדת המגן השמאלי בחטאפה מהלה ליגה.
קריירת מועדונים > ריאל סרגוסה

ריקו, יליד העיר בורגוס בקסטיליה ולאון, התחיל את הקריירה במערכת הנוער המקומית של המועדון המקומי בורגוס פרומסאס (אנ'), שם שיחק בעמדות החלוץ והכנף. ביוני 2011, הוא הצטרף לריאל סרגוסה והוצב בסגל הנוער.
ריקו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בחודש דצמבר 2011. הוא שימש בעיקר כגיבוי בשתי העונות שלו בקבוצה, כאשר בעונה השנייה ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
בקיץ 2013, ריקו עלה לסגל הראשי. ב־10 בספטמבר הוא שיחק את משחקו הראשון כמקצוען, בהפסד חוץ 0–1 לדפורטיבו אלאבס בסיבוב השני של גביע המלך הספרדי. הוא הופיע לראשונה בליגה השנייה ארבעה ימים לאחר מכן, ושיחק את מלוא 90 הדקות בניצחון הביתי 3–0 על טנריפה. ב־19 בנובמבר, ריקו חתם על חוזה לחמש שנים להישארות במועדון. הוא הבקיע את השער הראשון שלו כחודש לאחר מכן, בניצחון הביתי 2–1 על קורדובה. ריקו הסכים לעסקה מקצועית חדשה ב־7 בינואר 2016, והפך לחבר מלא בהרכב הראשון. הוא סיים את עונת 2015/2016 עם שער אחד ב־39 משחקים.
קריירת מועדונים > לגנס

ב־17 באוגוסט 2016, ריקו הצטרף למועדון לגנס בחוזה לארבע שנים תמורת שכר טרחה של מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה חמישה ימים לאחר מכן, בניצחון החוץ 1–0 על סלטה ויגו.
ריקו כבש את שערו הראשון בלה ליגה ב־11 בספטמבר, בהפסד 2–1 לספורטינג חיחון. ב־7 באוגוסט 2017 הוא הסכים להארכת החוזה עד 2021.
קריירת מועדונים > בורנמות'

ב־24 ביולי 2018, ריקו הועבר למועדון האנגלי בורנמות' תמורת מחיר שלא פורסם, וחתם על חוזה לארבע שנים.  הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב־1 בספטמבר, ושיחק 90 דקות בתבוסה 0–2 לצ'לסי. הוא התקשה לבסס באופן קבוע את מעמדו בקבוצה במהלך עונתו הראשונה במועדון, כשהוא רשם רק 16 הופעות בסך הכל בכל המסגרות; המאמן אדי האו אמר מאוחר יותר כי השחקן התמודד עם כמה מכשולים בהתאקלמות בליגה, כאשר מחסום השפה והמאבקים הפיזיים בליגה הם העיקריים שבהם. המאמן הוסיף כי "יש לו את האיכות הטכנית ויש לו רגל שמאל מקסימה. יש לו את היכולת לשחק בקבוצה". לריקו הייתה התחלה הרבה יותר טובה בעונת 2019/2020; הוא ערך 14 פתיחות רצופות בהרכב עבור הקבוצה, החל מניצחון ביתי 3–1 על אברטון. באוקטובר 2019, הוא נבחר לשחקן החודש של המועדון לחודש ספטמבר בסקר שנערך על ידי אתר המועדון, כאשר שיחק כל דקה בליגה וגם סיפק שני בישולים.
ריקו כבש את שערו הראשון במועדון ב־4 בדצמבר 2020, בניצחון 0–4 על בארנסלי.
קריירת מועדונים > ריאל סוסיאדד

ב־26 ביולי 2021, ריקו חזר לספרד והצטרף לריאל סוסיאדד, בחוזה לשנתיים, תמורת תשלום שלא פורסם.
ב-28 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2-0 לסלטה ויגו.
ב-13 באוקטובר 2022 כבש את שערו הראשון בניצחון 3-0 על שריף טירספול בליגה האירופית.
קריירת מועדונים > חטאפה

ב-1 בספטמבר 2023 הושאל ריקו לחטאפה לעונה אחת.
הגדוד הקדוש

אנדרטה לגדוד הקדוש בעיר אתונה
הגדוד הקדוש (ביוונית: Ιερός Λόχος ) היה יחידת כוחות מיוחדים יוונית, שפעלה במלחמת העולם השנייה במסגרת כוחות בעלות הברית ולחמה בצפון אפריקה ובים התיכון.
היסטוריה

לאחר כיבוש יוון על ידי גרמניה באביב 1941 נמלטה ממשלת יוון למצרים. היא החלה להקים שם יחידות צבא יווניות גולות על בסיס קצינים וחיילים שנמלטו מיוון הכבושה. המספר הגדול יחסית של קציני צבא יוונים לעומת חיילים שהצליחו להיחלץ מיוון הביא להצעה להקים יחידה שתהיה מבוססת בעיקר על קצינים. היחידה ובה 200 איש הוקמה בארץ ישראל באוגוסט 1942 תחת פיקודו של קצין חיל הפרשים אנטוניוס סטפנקיס (Antonios Stefanakis) ונקרא "פלוגת בני האלמוות הנבחרים". היא נועדה במקור לשמש כפלוגה מסייעת שתשתלב בבריגדה היוונית ה-2, שהייתה אז בתהליכי הקמה.
בספטמבר 1942 מונה סגן אלוף קריסטודולוס ציגנטס (Christodoulos Tsigantes) למפקד היחידה. הוא שינה את שמה ל"גדוד הקדוש", על שם הגדוד הקדוש של תבאי והגדוד הקדוש (אנ') שהשתתף במלחמת העצמאות היוונית. הוא הציע להפוך את הגדוד ליחידת כוחות מיוחדים והצעתו התקבלה.
היסטוריה > פעולות בצפון אפריקה

הגדודו הוזמן להתאמן עם שירות האוויר המיוחד הבריטי במצרים במטרה להצטרף לפעילותו, אלא שבעקבות הניצחון הבריטי בקרב אל-עלמיין השני וההתקדמות המהירה מערבה שבאה בעקבותיו לא היה עוד צורך בפשיטות נרחבות על גבי כלי רכב בצפון אפריקה.
בפברואר 1943 הושם צוות הגדוד יחד עם עוצבה צרפתית תחת פיקוד הגנרל לקלרק. בחודש מרץ השתתף הגדוד בקרב ראשון, כאשר סייע בתוניסיה להתקדמותו של הקורפוס הבריטי ה-10, אשר יצא לאגף את ביצורי קו מארת (אנ') הגרמני. בסוף מרץ היה צוות הגדוד עם הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2, ובאפריל לחמו היוונים עם הניו זילנדים נגד כוח גרמני בקרב וואדי עקרית (אנ'). בהמשך נכנס הגדוד לעיר סוסה והשתתף בקרב על אנפידה (אנ').
לאחר תום המלחמה בצפון אפריקה במאי 1943 התארגן שירות האוויר המיוחד מחדש. חלק מאנשיו נועדו לפעול בים האגאי והוחלט שהגדוד הקדוש יצטרף אליהם.
היסטוריה > פעולות בים האגאי

במאי 1943 חזר הגדוד לארץ ישראל. הוא מנה אז 314 איש. חייליו עברו אימוני צניחה והוא אורגן מחדש כך שנכללו בו שלוש פלוגות קומנדו.
לאחר שביתת הנשק עם איטליה בספטמבר 1943 פעלו בעלות הברית להשיג שליטה באיים הדודקאנסיים שבים האגאי. איים אלו היו מיושבים ביוונים אך הוחזקו בכיבוש איטלקי מאז 1912. הגדוד השתתף בפעולה זו ופלוגה משלו פלשה בצניחה ב-30 באוקטובר לאי סאמוס. הפלוגות האחרות הגיעו שמה בשיט בסירות דייגים. עם זאת המערכה בדודקאנס הסתיימה בתבוסת בעלות הברית והגדוד נאלץ להתפנות מסאמוס.
בפברואר 1944 השתתפו יחידות הגדוד בפעולות באיים הצפוניים של הים האגאי, ביניהם פסרה, לסבוס וכיוס.
עד אפריל 1944 הוגדל הגדוד עד למסגרת רגימנטלית ומנה כאלף איש. תמורה זו שיקפה את מידת היעילות שיוחסה לו כמו גם את האמינות הפוליטית שלו בעיני הבריטים, על רקע התגברות המתחים הפוליטיים בקרב אנשי הכוחות היוונים הגולים.
ביולי 1944 השתתף הגדוד יחד עם אנשי שירות הסירות המיוחד הבריטי בפשיטה המוצלחת על האי סימי (אנ'). במהלכה נהרגו או נשבו כל אנשי חיל המצב הגרמני באי.
היסטוריה > פעולות ביוון

לאחר שהגרמנים פינו את יוון באוקטובר 1944 שב הגדוד אליה. במדינה כבר החלה להתלקח מלחמת האזרחים בין הממשלה שנשענה על תמיכתה של בריטניה לבין חזית השחרור הלאומית הקומוניסטית. הגדוד היה מעורב בפעולות הממשלה נגד הכוחות הקומוניסטים, לרבות אירועי דצמבר 1944. כמו כן פעל הגדוד עד תום המלחמה נגד חילות המצב הגרמנים שנותרו באיי הים האגאי. ביוני 1945 חזר הגדוד למצרים לקראת פירוקו. טקס הפירוק החגיגי התקיים באתונה ב-7 באוגוסט, ובמהלכו הוענקו לגדוד מספר עיטורים יוונים גבוהים.
אבדות הגדוד במלחמה מנו 25 הרוגים, 56 פצועים, שלושה נעדרים ו-29 שבויים.
הגדוד נחשב לגרעינה של יחידת עילית בצבא היווני - בריגדת הצנחנים ה-1. יחידה זו הוקמה בשנת 1946 והיא פעילה עד ימינו.
דניאל דניאלי

דניאל דניאלי (9 במרץ 1945 – 16 באוקטובר 1977) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני בהפועל תל אביב ובהפועל באר שבע, וכן שיחק בליגה הבכירה בדרום אפריקה ולזכותו הופעה אחת במדי נבחרת ישראל.
ביוגרפיה

דניאלי נולד בתל אביב, למד שנתיים בבית הספר "נווה צדק", וסיים את לימודי בבית הספר "ביאליק" בעיר. כשהיה בן 12 החל דניאלי לשחק כדורגל, ובגיל 16 הצטרף להפועל תל אביב. בעונת 1961/1962 צורף דניאלי לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובסופה זומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן גיולה מאנדי. ב-16 במאי 1962, חודשיים אחרי יום הולדתו ה-17, ערך את הופעתו היחידה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה, והפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת ישראל, שיא שנשבר כעבור 46 שנים על ידי גיא אסולין.
בפברואר 1963 התגייס דניאלי לצה"ל, ושירת כנהג משאית בחיל התותחנים. במקביל לשירותו הצבאי המשיך לשחק כדורגל, ואף נסע עם נבחרת חיל האוויר למשחקים מחוץ לישראל. באפריל 1964 זומן דניאלי לסגל נבחרת הנוער של ישראל שהשתתפה לראשונה באליפות אסיה לנוער שנערכה בסייגון, לצידם של מרדכי שפיגלר, דרור קשטן, צביקה רוזן ויצחק ויסוקר. דניאלי היה ממצטייני הנבחרת בטורניר, ובמשחק הפתיחה כבש שער בניצחון 4–0 על נבחרת תאילנד.
דניאלי שיחק בהפועל תל אביב עד תחילת שנת 1966, ואז עבר לשחק כמקצוען בליגה הבכירה של דרום אפריקה. כעבור שלוש שנים חזר לישראל והצטרף לקבוצת הפועל באר שבע בעונת 1969/1970, אך לא הצליח לסייע לה להימנע מירידה לליגת המשנה. בעונה זו ספגה הקבוצה את ההפסד הגדול בתולדותיה, 0–8 להפועל תל אביב, אך דניאלי לא שותף במשחק עקב הסכם בין האגודות. בעונה שלאחר מכן כבש דניאלי 20 שערים והעפיל עם הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. בעונת 1971/1972 הצליחה הקבוצה להישאר בליגה, ובסופה פרש דניאלי ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו שימש דניאלי כמנהל הפועל באר שבע, ובבעלותו הייתה סוכנות למכירת כלי רכב. אחיו הצעיר יהושע דניאלי היה גם הוא כדורגלן, ושיחק בהפועל מרמורק.
ב-16 באוקטובר 1977, בעת שהיה בשירות מילואים, נהרג דניאלי בתאונת דרכים בגיל 32. דניאלי הותיר אחריו אישה ושני ילדים, והוא נטמן בבית העלמין הצבאי בבאר שבע. דניאלי הוא הכדורגלן היחיד ששיחק בנבחרת ישראל ונפל בעת שירותו הצבאי.
הערות שוליים

1 2  שי מוגילבסקי, תישאר צעיר לנצח: סיפורו של דניאל דניאלי, באתר ynet, 8 במאי 2019
1 2  קורות החיים של דניאל דניאלי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  חלל צה"ל שכיכב והתאהב בהפועל באר-שבע, באתר שבע, 5 במאי 2014
דלמא (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  המפרץ הפרסי 
 קואורדינטות:  24°30′25″N 52°18′42″E﻿ / ﻿24.506925°N 52.311687°E﻿ / 24.506925; 52.311687
 שטח:  36.57 קילומטר רבוע
 אורך:  9 קילומטר
 רוחב:  5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 אוכלוסייה:  6,000
  (למפת איחוד האמירויות הערביות מוגדלת) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן עומאן המפרץ הפרסידלמא(למפת איחוד האמירויות הערביות רגילה) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן ע. המפרץ הפרסידלמא
 
האי דלמא (בערבית: جزيرة دلما) הוא אי במפרץ הפרסי, הנמצא תחת ריבונות איחוד האמירויות הערביות. הוא ממוקם כ-42 קילומטרים (26 מיל) מול חופי אבו דאבי ו-116 קילומטרים (72 מיל) מדוחה. האי מונגש על ידי שדה התעופה דלמא ועל ידי מעבורת מהיבשה.
במפקד האוכלוסין משנת 2000 נמנו באי כ-5,000 נפשות.
היסטוריה

באי יש בארות מים מתוקים, שאיפשרו התיישבות אנושית לאורך ההיסטוריה.
ב-1992 בוצע סקר ארכאולוגי ראשוני באי דלמא. זוהו יותר מ-20 אתרים ארכאולוגיים, החל מהתקופה הנאוליתית (תקופת האבן המאוחרת).
הערות שוליים

↑  "دلما.. جزيرة اللؤلؤ والمياه العذبة". الامارات اليوم. 29 בנובמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ancient settlements detected at Dalma Island and Al Khan". נבדק ב-2 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא איחוד האמירויות הערביות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוגו מייזל

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1881 בוהמיה שבצ'כיה 
 פטירה:  17 בפברואר 1937 (בגיל 55) וינה, אוסטריה 
 
הוגו מייזל (גרמנית: Hugo Meisl‏; 16 בנובמבר 1881, בוהמיה - 17 בפברואר 1937) היה מאמן כדורגל יהודי-אוסטרי שהתפרסם בזכות אימון "נבחרת הפלא האוסטרית" בשנות ה-30 וכשופט. ב-1981 הוכנס שמו של מייזל ל"יד לאיש הספורט היהודי". ב-1928 היה בין האישים שסייעו לקבלת ההתאחדות לכדורגל כחברה בפיפ"א.
ביוגרפיה

מייזל נולד למשפחה יהודית בבוהמיה, ולאחר שעבר לווינה ב-1893 עבד כפקיד בנק. תוך זמן קצר החל להתעניין בכדורגל, ובתחילת שנות ה-40 לחייו החל בקריירה בהתאחדות הכדורגל האוסטרית, ששיאה היה במינויו למזכיר הכללי של ההתאחדות. ב-10 ביוני 1908 שפט במשחק הבינלאומי הראשון בין נבחרת אנגליה לנבחרת הונגריה, שהסתיים בניצחון האנגלים בתוצאה 7 - 0. באולימפיאדת סטוקהולם שנערכה ב-1912 זכה מייזל לשמש כשופט בטורניר הכדורגל האולימפי.
התעניינותו של מייזל בכדורגל ורצונו ליצור חיבורים בינלאומיים שונים הובילו אותו ליזום את הקמתו של הטורניר הכלל-אירופאי הראשון למועדונים: גביע מיטרופה, הגביע הבינלאומי המרכז-אירופאי והקמת ליגת כדורגל מקצוענית באוסטריה ב-1924. הוא אף טיפח קשרים עם מאמנים ידועים באותה עת, בהם ויטוריו פוצו מאיטליה והרברט צ'פמן מאנגליה. ביחד עם המאמן האנגלי ג'ימי הוגאן, שעבד גם כן בווינה, פיתח מייזל שיטה ששמה דגש על הימנעות ממסירת הכדור במסירה דרך האוויר ובמקום זאת למסור אותו על הקרקע.
ב-1913 מונה מייזל למאמן הנבחרת האוסטרית ביחד עם היינריך רטשורי, וב-1919 החל לכהן לבדו בתפקיד. מייזל הוביל את הנבחרת לשיא כוחה בשלהי שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30. בין 12 באפריל 1931 ל-7 בדצמבר 1932 קבעה הנבחרת שיא של 14 משחקים ללא הפסד כולל ניצחונות על מספר יריבות אירופאיות משמעותיות, ובזכות כך נודעה הנבחרת כאחת הטובות ביותר בעולם וזכתה לכינוי "נבחרת הפלא". הרצף שאליו הוביל מייזל נקטע על ידי אנגליה ב-1932. ב-11 בפברואר 1934 אימן מייזל את הנבחרת האוסטרית בניצחון 4 - 2 על איטליה בטורינו במסגרת הגביע הבינלאומי המרכז-אירופאי, שסימן את הפיכתה של אוסטריה לאחת המועמדות לזכות במונדיאל 1934.
מייזל המשיך לאמן את הנבחרת גם במונדיאל עצמו. בשלב הראשון הדיחה אוסטריה את צרפת לאחר ניצחון בהארכה בתוצאה 3 - 2, ובשלב הבא פגשה פעם נוספת בתולדותיה את הונגריה, במשחק שבו הורחק שחקן, הוענק פנדל להונגריה והכוכב האוסטרי יוהאן הורוואט נפצע ולא היה יכול להשתתף בחצי הגמר מול איטליה, שבו הפסידה אוסטריה לאחר שער יחיד של אנריקה גואיטה. אוסטריה ואיטליה חזרו ונפגשו בגמר טורניר הכדורגל האולימפי באולימפיאדת 1936 בברלין, וגם הפעם איטליה ניצחה, בתוצאה 2 - 1. הייתה זו הפעם היחידה שבה מייזל הצליח להוביל את נבחרתו להעפלה למשחק גמר של טורניר בינלאומי חשוב.
מייזל נפטר ב-1937 לאחר שלקה בהתקף לב, ושנה לאחר מכן פירקו הנאצים את הנבחרת האוסטרית בעקבות האנשלוס.
האמנה הבין-לאומית למניעת מימון טרור

האמנה הבין-לאומית לדיכוי מימון טרור אומצה ב-1999 בהחלטה 54/109 של העצרת הכללית של האו"ם. מטרתה היא קידום שיתוף פעולה לשם לחימה במימון הטרור, תוך הענשה בפלילים את האחראיים לכך. כדי להגיע לשיתוף פעולה מרבי, האמנה מהווה מסגרת לפיקוח, שיטור, ושיתוף בין מערכות המשפט בעולם, על מנת לפתח את היכולת להעניש מקרים של מימון טרור. האמנה נכנסה לתוקף בשנת 2002 ובישראל בשנת 2003.
הגדרת טרור באמנה

אין הגדרה אחידה ומוסכמת למושג מהו טרור. האמנה הבינלאומית לדיכוי מימון טרור מהווה הצלחה של הקהילה הבינלאומית, משום שהסכימה לקבל הגדרה בסיסית של טרור בהקשר של מימון טרור. סעיף 2.1 לאמנה מגדירה את מימון הטרור; היא מכלילה כל אדם שאוסף או מספק כספים, תוך ידיעה שהם מוקצבים לפעולות המיועדות לגרום פציעה או מוות לאזרח, לרבות אדם שלא משתתף במאבק אלים או לא נושא נשק, כדי לזרוע בהלה ופחד בציבור במטרה ללחוץ על הרשויות לעשות, או להימנע מלעשות, פעולה מסוימת .
רקע לאימוץ האמנה

בהיסטוריה האנושית הטרור מופיע הרבה פעמים כצורת לחימה זרה ובלתי קונבנציונלית. קבוצות ומדינות השתמשו בטרור כדי להילחם נגד צבאות גדולים ומבוססים יותר. בהיסטוריה המודרנית חל שינוי במושג הטרור כיוון שקבוצות מורדים ומיעוטים התחילו להשתמש בצורת הלחימה נגד משטרי המדינה שלהם. למשל, המהפכה הצרפתית, היא אחד המקרים הראשונים בו חל שימוש באסטרטגיה מודרנית זו, במושגי הטרור. ב-1989 הוקם גוף ה FATF  על ידי חברי הG7. ארגון זה נחשב הכוח לפיקוח בפעולות פיננסיות, אך בשנת 2001 התחיל לעסוק בלחימה במימון טרור גם כן . חברי הארגון סברו כי, לאור חוסר היכולת ליצור נשקים ללא תמיכה כלכלית, אמנה לעניין דיכוי מימון טרור היא הדרך הנכונה למנוע את טרור העולמי. ההבנה הייתה כי תמיכה כספית מאפשרת פעולות רבות ורחבות היקף, כך שאם ניתן לעצור את זרימת המימון, יכולותיהם של ארגוני הטרור ימעטו. יתרה מזו, הם גרסו כי האמנה תפעיל לחץ מרבי על המממנים, שיחששו מפני חשיפה והסגרת מקורותיהם, ובכך יפסיקו את פעולותיהם.
ישראל והאמנה

ב-29 בדצמבר 2004, ישראל חוקקה והוסיפה את חוק איסור מימון טרור התשס"ה- 2005 (להלן: החוק). החוק, שנכנס לתוקף ב-1.8.05, מתווסף לקודמיו אך ייחודי בכך שהוא מתמקד בהיבט המימון, הגדרת המימון ונתינת כלים יעילים לטיפול בסוגיה. יתרה מזאת, הוא קובע סמכויות בקשר לארגוני טרור שאין להם זיקה לישראל ואף לא פועלים כנגדה. לאור תחושות קשות דומות שמדינות רבות היו שרויות בהן, ניתן לראות כי עקרון בולט בחוק הוא שיתוף פעולה בין לאומי ושיתוף מידע, כאמצעי למאבק יעיל כנגד הטרור. החוק מאמץ את ההמלצות העיקריות של ה-FATF, וביניהן: קריאה למדינות לאשרר את האמנות והחלטות האו"ם בנושא איסור מימון טרור, הגדרת מימון טרור כעבירה פלילית, חובת דיווח על כספים הקשורים בטרור וכן הוראות המאפשרות הקפאת כספים אלו, תפיסתם והחרמתם. בנוסף, ניתן לראות הרחבה ביחס לחוקים הקודמים בכך שישראל יכולה להכריז על אדם, או מספר בני אדם, כארגון טרור, בהתאם למודיעין שהתקבל ממדינה אחרת. החוק אינו מתייחס למניע או לגיטימיות של מעשה הטרור, אך מגדיר לראשונה מהו: כל עבירה הנעשית על מנת להשפיע על עניין מדיני, אידאולוגי או דתי, במטרה לעורר פחד או בהלה ציבורית, או לכפות על גורם שלטוני לבצע מעשה או להימנע ממנו, והכל תוך פגיעה מהותית בגופו של אדם, בחירותו, ברכש או בתשתיות . החוק אף מרחיב את הגדרת "מימון טרור" להכללת תגמול עבור מעשה טרור, למשל, תגמול כספי למשפחות של מחבלים מתאבדים. העונש אף הוחמר לבין שבע שנות מאסר, לעשר שנות מאסר.
החוק אף מאפשר הקפאת או חסימת נכסים וכספים המיועדים לסיוע במימון טרור, או המשתייכים לחשודים בטרור.
ראו גם

טרור
עבירת צווארון לבן
FATF
מלחמה בטרור
לקריאה נוספת

Dyzenhaus, David. The Constitution of Law: Legality in a Time of Emergency. Cambridge University Press 2012.
Lavalle, Roberto. “International Convention for the Suppression of the Financing of Terrorism.” Financing Terrorism, 2000, pp. 161-175., www.zaoerv.de/60_2000_1b_491_510.pdf.
Maguire, Mike, et al. The Oxford Handbook of Criminology. Oxford University Press, 2012.
Michael Levi; Combating the Financing of Terrorism: A History and Assessment of the Control of ‘Threat Finance’, The British Journal of Criminology, Volume 50, Issue 4, 1 July 2010, Pages 650–669, doi:10.1093/bjc/azq025
הערות שוליים

↑  כתבי אמנה, 1401 ,כרך 50