stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונג פו פנדה (זיכיון)
הכנסות הסרטים

| סרט | תאריך הפצה | הכנסות> בארצות הברית | הכנסות> מחוץ לארצות הברית | הכנסות> ברחבי העולם כולו | דירוג> בארצות הברית | דירוג> ברחבי העולם | תקציב | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קונג פו פנדה | 6 ביוני 2008 | $215,434,591 | $416,309,969 | $631,744,560 | #108 | #63 | $130,000,000 |  |
| קונג פו פנדה 2 | 26 במאי 2011 | $165,249,063 | $500,443,218 | $665,692,281 | #196 | #59 | $150,000,000 |  |
| קונג פו פנדה 3 | 29 בינואר 2016 | $143,528,619 | $377,642,206 | $521,170,825 |  |  | $145,000,000 |  |
| קונג פו פנדה 4 | 8 במרץ 2024 | $193,590,620 | $354,229,410 | $547,820,030 |  |  | $85,000,000 |  |
| סה"כ | סה"כ | $718,139,893 | $1,648,626,440 | $2,366,766,333 | #51 | לא ידוע | $510,000,000 |  |
ביקורת

| סרט | אתר Rotten Tomatoes | אתר Metacritic |
| --- | --- | --- |
| קונג פו פנדה | 87% | 73% |
| קונג פו פנדה 2 | 81% | 67% |
| קונג פו פנדה 3 | 86% | 66% |
| קונג פו פנדה 4 | 71% | 54% |
| סיכום דרוגים לממוצע | 80% | 74% |
הסרט הראשון זכה לביקורות חיוביות ביותר, והיה אחד הסרטים המצליחים ביותר מבחינת ביקורת של החברה. באתרים Rotten Tomatoes וMetacritic, הוא זכה לביקורות משבחות.
משחקי וידאו

קונג פו פנדה  - משחק וידאו המבוסס על הסרט הראשון, יצא לאור בשנת 2008, פורסם על ידי Activision. המשחק עוקב אחרי פו, שמציל את העמק מחזירי בר ומחיות מרושעות שונות. בסוף המסע פו מגיע לטאי לונג, להילחם נגדו. בדומה לספר, גם במשחק פו מקבל עצות מאביו מדי פעם, וגם במשחק הוא מגיע לתחרות הקונג פו. בשלב הקונג פו, השחקן משחק את דמותה של טיגריס, ולא את פו. בשלב אחר, השחקן משחק את מאסטר קריין (אחד מחמשת הזועמים) שמודיע למאסטר שיפו שטאי לונג ברח מכלאו. באחד השלבים, חמשת הזועמים נלחמים בטאי לונג, והשחקן משחק את חמשת הזועמים. בשלבים אחרים, השחקן משחק את דמותו של מאסטר שיפו, שנלחם בגורילות מרושעות ואוסף פסלים של מאסטר אוגווי או מציל את חמשת הזועמים שכלא טאי לונג. במשחק קיימות משימות רבות שלא הופיעו בסרט. באחד השלבים, פו מנסה להציל עשרה צבים קטנים מתנינים מרושעים, ולהחזירם לאמם.
קונג פו פנדה 2  - משחק המתרחש אחרי אירועי הסרט השני, פורסם על ידי THQ ב-23 במאי 2011. בניגוד למשחק הראשון, משחק זה לא מבוסס על הסרט, ואירועיו מתקיימים אחרי אירועי הסרט השני. השחקן משחק את דמותו של פו, גיבור הסרט, שנלחם במפלצות שרוצות להרוג אותו. בשלבים מסוימים ניתן לשחק דמויות אחרות מהסרט, ולא רק את פו, כדומה למשחק הראשון "קונג פו פנדה". בשונה מהמשחק הראשון, בו חלק מהמשימות מבוססות על הסרט, במשחק השני אף משימה לא מבוססת על סדרת סרטי קונג פו פנדה.
קונג פו פנדה: לוחמים אגדיים  - יצא לאור ב-5 בנובמבר 2008.
עולם קונג פו פנדה  - יצא לאור ב-12 באפריל 2010.
הערות שוליים

↑  "הכנסות סרטי קונג פו פנדה", באתר box office
↑
↑  "Kung Fu Panda (2008)". Box Office Mojo. נבדק ב-24 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kung Fu Panda 2 (2011)". Box Office Mojo. נבדק ב-24 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kung Fu Panda 3 (2016)". Box Office Mojo. נבדק ב-22 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kung Fu Panda 4 (2024)". Box Office Mojo. נבדק ב-4 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kung Fu Panda Movies at the Box Office". Box Office Mojo.
↑  "Franchise Index". Box Office Mojo. נבדק ב-10 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "קונג פו פנדה (2008)", במסדר הנתונים והביקורות Rotten Tomatoes
↑  "קונג פו פנדה", במסד הנתונים והביקורות Metacritic
↑  "קונג פו פנדה 2 (2011)", במסדר הנתונים והביקורות Rotten Tomatoes
↑  "קונג פו פנדה 2", במסד הנתונים והביקורות Metacritic
↑  "קונג פו פנדה 3 (2016)", במסדר הנתונים והביקורות Rotten Tomatoes
↑  "קונג פו פנדה 3", במסד הנתונים והביקורות Metacritic
↑  "קונג פו פנדה 4 (2024)", במסדר הנתונים והביקורות Rotten Tomatoes
↑  "קונג פו פנדה 4", במסד הנתונים והביקורות Metacritic
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: cdb9f12c-57d4-4107-b05f-ef8476a85a48
אלמר ודאס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1885 סקשפהרוואר, הונגריה 
 פטירה:  30 באוקטובר 1970 (בגיל 85) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Weisz Móric Elemér 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1948)  פרס קושוט (1952) 
 
אלמר ודאס (במקור מוריץ אלמר וייס, בהונגרית: Vadász Elemér; סקשפהרוואר, 1 במרץ 1885 – בודפשט, 30 באוקטובר 1970) היה גאולוג יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט פעמיים. פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה

אלמר ודאס נולד במשפחה יהודית כבנם של הברוקר וילמוש וייס ושל אנטוניה דויטש. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה ההונגרית המלכותית בבודפשט (משנת 1951 שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא היה מרצה ולאחר מכן מרצה בכיר במחלקה לגאולוגיה ופליאונטולוגיה. ודאס חקר כמה אזורי פחם בממלכת הונגריה, כולל את אגן דורוג. בחודשי מהפכת החרציות קרא לרפורמה במחקר ובחינוך המדעי. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית מונה לפרופסור לגאולוגיה ולאחר מכן לפליאונטולוגיה. היה חבר במנהלת האגודות המדעיות ומוזיאוני הטבע. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית נאלץ לעזוב את האוניברסיטה. משנת 1920 היה הגאולוג של חברת "מכרות הפחם הכללי ההונגרי", שם הצליח לשרוד את השואה ומשם פרש לגמלאות בשנת 1945. בין השנים 1946–1965 הוא שוב הפך למרצה ומונה כפרופסור באוניברסיטה. בשנת הלימודים 1949/1948 היה סגן הדיקן של הפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת פאזמאני פטר (שמו אז של אוניברסיטת אטווש לוראנד), הדיקן הראשון של הפקולטה למדעים והרקטור האחרון של אוניברסיטת פאזמני פטר (בשמה זה). באמצעות פעילותו בהנהגת האוניברסיטה, תמך ועזר בעקביות ברפורמות באוניברסיטה בשנים 1949 ו-1950, בשינוי הסוציאליסטי של האוניברסיטאות. הוא היה גם נשיא החברה הגאולוגית ההונגרית.
אשתו הייתה אגנש יוש (1895–1972), בתם של אישטוואן יוש ושל רוזה הרבנדה, אותה נשא בבודפשט ב-25 בנובמבר 1916.
כתביו

הקוצינים הים תיכוניים של הונגריה (Geologica Hungarica I., בודפשט, 1914)
עבודתו של הגאולוג (Pécs, 1928)
הרי מצ'ק (תיאור גאולוגי של נופי הונגריה א', בודפשט, 1935)
הגאולוגיה של הונגריה (בודפשט, 1951)
גאולוגיה של פחם (בודפשט, 1951)
גאולוגיה של בוקסיט (בודפשט, 1951)
היווצרות מנגן בהרי הבקון (עלון המחלקה למדעים טכניים של האקדמיה ההונגרית למדעים, בודפשט, 1952)
הגאולוגיה של הונגריה (בודפשט, 1953 ו-1960)
מתווה ההתפתחות של הגאולוגיה (בודפשט, 1953)
גאולוגיה אנליטית (בודפשט, 1955)
יוז'ף סאבו: אלמיר ודאס (בודפשט, 1970)
פרסים והוקרה

פרס קושוט : 1948, 1952
מדליית זיכרון יוז'ף סאבו (1954)
מדליית הזיכרון פאל בוגאט (1966)
ראו גם

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. עמוד 931 אלמיר ודאס
לקריאה נוספת

יהודית שוימאר - לאיוש קובאץ': לקסיקון של דורוג (ISBN 963-00-4973-2) דורוג, 2008.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1981.
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 121951/1901. Forrás: MNL-OL 30808. mikrofilm 779. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1901. év 41. oldal 7. sor
↑  "Születési bejegyzése a székesfehérvári izraelita hitközség születési akv. 75/1885. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 3012/1970. folyószáma alatt".
↑  "Vadász Elemérné halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 7/1972. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 753/1916. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117324965  ISNI: 0000 0000 7858 2232  LCCN: no89009424  NKC: mub20201085145  SUDOC: 120141647  VIAF: 62323235   WorldCat (עם VIAF): 62323235
חיל הים במלחמת חרבות ברזל

| --- | --- |

 סוג היחידה:  חיל ים
 שייכות חיילית:   חיל הים
 מדינת מוצא:  ישראל ישראל
 מפקדים:   אלוף דוד סער סלמה
 יחידות משנה:   שייטת 13   בסיס אשדוד  פלגה 916   יחידת סנפיר   בסיס אילת  פלגה 915   יחידת סנפיר   בסיס חיפה  פלגה 914   יחידת סנפיר   שייטת ספינות הטילים   שייטת הצוללות   ילת"ם
 עימות:  מלחמת חרבות ברזל
 גזרת פעילות:  הים התיכון, ים סוף
 קרבות:  טבח שבעה באוקטובר  הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל  החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל  החזית התימנית במלחמת חרבות ברזל
 לחם נגד:   גדודי עז א-דין אל-קסאם  חזבאללה חזבאללה  חות'ים חות'ים
 אבדות:  3 לוחמים נהרגו בקרבות
מפקד זרוע הים אלוף דוד סלמה במוצב השליטה של זרוע הים, אוקטובר 2023
חיילי מוצבי השליטה והאש של זרוע הים במהלך מלחמת חרבות ברזל, אוקטובר 2023
מאז תחילת מלחמת חרבות ברזל, פעלה זרוע הים ברצועת עזה, בחזית הצפונית ובזירת ים-סוף. ספינות מפלגה 916 ושייטת ספינות הטילים, תחת פיקוד בסיס אשדוד, השתתפו במאמץ ההגנה בחזית העזתית וסייעו בתצפית ובאש מדויקת לכוחות צה"ל המתמרנים ברצועת עזה. סטי"לים נוספים ירדו לאילת והגנו על העיר ועל המרחב האווירי הדרומי של ישראל. במהלך המלחמה ספינות הטילים יירטו מטרות עוינות בדרום ובצפון, והגנו על המתקנים האסטרטגיים במרחב הימי. בהמשך, עם התחממות החזית הצפונית במלחמה, כוחות זרוע הים תקפו מטרות בלבנון באמצעות ירי תותחים וחימושים מדויקים.
רקע

בבוקר שמחת תורה ה'תשפ"ד, יום שבת, 7 באוקטובר 2023, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפה על ישראל. בחסות ירי של אלפי רקטות, חדרו כ-3,000 מחבלים לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים בעוטף עזה וסביבתו, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון דלים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו 843 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-248 אנשים, ובהם נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל כשהם בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,550 מחבלים בשטח ישראל, 55 שוטרים, 10 אנשי שירות הביטחון הכללי ו-301 חיילים.
בעקבות מתקפת הפתע הכריזה ישראל על יציאה למלחמת חרבות ברזל לשם מיטוט שלטון החמאס ברצועת עזה וחיסול כל המחבלים השוהים שם.
הדיפת מתקפת הפתע

ב-7 באוקטובר 2023 בבוקר מתקפת הפתע קיבל מפקד בסיס אשדוד, אל"ם איתן פז, התרעה מוקדמת על פעילות חריגה של מחבלים ברצועת עזה. פז לא הגביר את הדריכות בבסיס ובים באופן משמעותי על מנת לשמור על המידע המסווג שקיבל, ועם תחילת מתקפת הפתע ניסו לבלום לוחמי פלגה 916 סירות מחבלים שניסו לחדור לחוף זיקים דרך הים. הלוחמים, על ספינה מסוג דבורה וסירה מסוג צרעה, הצליחו להשמיד את רוב הכלים ימיים שבאמצעותם ניסו המחבלים לחדור לישראל וחיסלו בערך כ-60 מחבלים בים ועל קו החוף, חלקם באש תותחי טייפון וחלקם בהכוונה של אש מהאוויר. למרות מאמץ הלוחמים, בערך כ-11 מחבלים מהקומנדו הימי של חמאס הצליחו להגיע לחוף על סירה או שתיים ולבצע את הטבח בחוף זיקים. הלוחמים המשיכו לחסל אויבים שזיהו על קו החוף ומחבלים שניסו לחצות את גדר הגבול שנפרצה. בהמשך המלחמה הרגו לוחמי פלגה 916 עשרות מחבלים.
במקביל ללחימה הימית, לוחמי שייטת 13 השתתפו בלחימה העצימה נגד המחבלים שחדרו לישראל, בקיבוץ בארי, במוצב סופה ובמקומות נוספים. לוחמי השייטת לקחו בשבי את סגן-מפקד החטיבה הדרומית בכוח הימי של החמאס.
הזירה הימית הדרומית

לאחר הדיפת טבח שבעה באוקטובר, פעלה זרוע הים בזירה הימית הדרומית במאמצי הגנה, התקפה וסיוע באש ובתצפית. כלי שיט תקפו מאות מטרות טרור ביניהן, עמדות תצפית, חוליות נ"ט, כלי שיט, מוצבים ותשתיות צבאיות. הכוחות חיסלו בים וביבשה כ-200 מחבלים, ביניהם מחבלים רבים מהקומנדו הימי של חמאס. עוד לפני תחילת התמרון הקרקעי ברצועת עזה, שייטת 13 ביצעה פשיטה על חוף הרצועה והשמידה תשתיות טרור של הכוח הימי של החמאס. בהמשך הלחימה, השייטת ביצעה מבצעים מיוחדים ופשיטות בשטח הרצועה, בין עזה ועד לרפיח.
ספינות הטילים החדשות של חיל הים מסוג סער 6 תקפו לראשונה מאז נקלטו בזרוע באמצעות תותח אוטו מלרה 76 מ"מ. הקורבטות אח"י עוז ואח"י מגן תקפו מטרות טרור ברצועת עזה והשמידו עמדות תצפית, אתרי אמל"ח ומתקני שיגור של ארגוני הטרור ברצועה.
כחלק ממאמץ שיתוף הפעולה הרב-זרועי, הוצבו קצינים בכירים מחטיבות היבשה המתמרנות במוצבי השליטה של הזירה הימית הדרומית ("שדכנים") והובילו יחדיו תקיפות מדויקות מהים בהכוונת כוחות חי"ר ושריון. בהמשך, לאחר שנוצרה שפה משותפת בין כוחות החי"ר והשריון לכוחות חיל הים, נוצר קשר ישיר בזמן אמת בין הקצינים המתמרנים ברצועה למפקדי הספינות בים.
ב-9 באוקטובר החלו כלי שיט של חיל הים בתקיפת מטרות באזור החוף ומפקדות של הקומנדו הימי של חמאס. ב-6 בנובמבר כוחות חיל הים תקפו מפקדות, עמדות שיגור וטילי נ"ט.
ב-27 באוקטובר לוחמי שייטת 13, בסיוע וחיפוי כלי שיט, ביצעו פשיטה מהים על דרום רצועת עזה והשמידו תשתיות טרור של חמאס ושל הכוח הימי שלו.
ב-7 בנובמבר כוחות חיל הים תקפו במהלך הלילה באמצעות חימוש מדויק מטרות של חמאס הכוללות בין היתר עמדות ואמצעים טכנולוגיים. ב-9 בנובמבר כוחות חיל הים תקפו עמדת שיגור טילי נ"ט של ארגון הטרור חמאס, ממנה זוהו שיגורים לכיוון הכוחות המתמרנים. ב-22 בנובמבר במהלך הלילה תקפו סטי"לים של חיל הים מטרות צבאיות של הזרוע הצבאית של חמאס. ב-23 בנובמבר בערב ביצע צה"ל סיכול ממוקד בעמר אבו ג'אללה, מפקד הכוח הימי של חמאס בח'אן יונס, והרג אותו ביחד עם מחבל שהיה לידו. את הסיכול ביצע מטוס קרב לפי מידע מודיעיני שסיפקו שב"כ, ומספן המודיעין של חיל הים.
ב-13 בנובמבר כוחות צוות קרב חטיבתי 401 וכוח שייטת 13 פשטו על בית החולים רנתיסי במרכז העיר עזה, במהלך הפשיטה נחשפה תשתית טרור של חמאס בבית החולים.
ב-16 בנובמבר במהלך הלילה כוח משולב של שייטת 13, צק"ח 188 וכוחות הנדסה, השתלטו על מעגן עזה ששימש את חמאס לצורכי טרור ימי. במהלך ההשתלטות חיסלו הכוחות 10 מחבלים, השמידו 4 מבנים ו-10 פירי מנהרות.
ב-4 בדצמבר תקפו ספינות טילים של שייטת 3 תקף מטרות חמאס, כולל עמדת תצפית של הכוח הימי של החמאס ותשתיות טרור במעגן עזה.
בפעילות משותפת של שירות הביטחון הכללי יחד עם שייטת 13 פשטו לוחמי חטיבה 551 על מבנה חמ"ל בג'באליה בו אותרו אמצעי תצפית וחומרי מודיעין.
ב-7 וב-8 בדצמבר תקפו תשתיות טרור ומתחמים צבאיים של חמאס במרחב דרום הרצועה באמצעות ירי פגזים וחימוש מונחה מדויק תשתיות טרור ששימשו את הקומנדו הימי של חמאס במרכז ובדרום הרצועה. בין המטרות שתקפו ספינות חיל הים אתרים צבאיים, מוצבים, ומחסני נשק.
ב-16 בדצמבר בפשיטה משותפת לצוות הקרב של חטיבה 401 ולשייטת 13, בשכונת רימאל בעזה, פשטו הכוחות על בתי הספר "אלמעתצם באללה" ו"אלפאראבי" בהם הסתתרו מחבלי חמאס. במהלך הפשיטה הלוחמים חיסלו מחבלים בקרבות, ומחבלים שהסתתרו בתוך בתי ספר נכנעו ונעצרו על ידי הכוחות.
ב-21 בדצמבר לאחר מספר ימים של מבצעיים ליליים של סיוע לכוחות המתמרנים ביבשה ותקיפות בצפון הרצועה, תקפו ספינות הטילים של שייטת 3 כלי שיט שהיו מיועדים לשימוש הקומנדו הימי של חמאס בדרום הרצועה.
הזירה הימית הצפונית

מתחילת המלחמה פלגת הבט"ש 914 מבסיס חיפה שמרה על הגבול הימי מפני חדירות, וספינות הטילים של שייטת 3 יצאו להגן על האתרים האסטרטגיים של ישראל, בים ובחוף. הסטי"לים, באמצעות מערכת כיפה ימית, יירטו מטרות אוויריות עוינות מספר רב של פעמים, בעיקר כטב"מים ששיגר חזבאללה. חלק מהכטב"מים היו מכוונים לאסדות הגז של ישראל. בהמשך, עם התחממות החזית הצפונית במלחמה, כלי השיט של זרוע הים תקפו מטרות טרור בלבנון באמצעות ירי תותחי אוטו מלרה 76 מ"מ וחימושים מדויקים.
הזירה הימית הצפונית > מבצע חיצי הצפון

באוגוסט 2024, כחלק מהגברת המוכנות בזירה הצפונית, בסיס חיפה של זרוע הים תרגל תרחישי הגנה והתקפה במרחב הימי הצפוני. במהלך התרגיל הזירה הצפונית תרגלה תרחישי לחימה בזירה הימית וביניהם - הגנה על הגבול הימי, פינוי פצועים תחת אש, התנהלות בשעת חירום במפקדות השונות ותרחישים נוספים על מנת להגביר את מוכנות הכוחות.
בספטמבר 2024 פתח צה"ל במבצע חיצי הצפון להחלשת ארגון הטרור חזבאללה בלבנון. במהלך מבצע זה שייטת ספינות הטילים תקפה מפקדות ימיות של חזבאללה בחופי ביירות. המפקדות שימשו מוקד פעילות מרכזי בו אוחסנו עשרות כלי שיט ובוצעו הדרכות לכוח הימי של ארגון הטרור במטרה לפגוע במטרות ימיות ואסטרטגיות במרחב הימי של ישראל.
ב-17 בספטמבר תקפו ספינות טילים של חיל הים את היחידה הימית של חזבאללה, טיבעו עשרות כלי שיט קטנים והרגו עשרות לוחמים. החיל סיפק מודיעין להשמדת הצי הסורי בנמליו בידי חיל האוויר הישראלי.
בלילה שבין ה-1 ל-2 בנובמבר, פשטו לוחמי שייטת 13 על העיר בתרון, כ-140 ק"מ מצפון לגבול ישראל-לבנון, ולקחו בשבי את עמאד אמהז, בכיר בכוח הימי של חזבאללה.
הזירה הימית הצפונית > מבצע חץ הבשן

ב-8 וב-9 בדצמבר, כחלק ממבצע חץ הבשן לאחר נפילתו של משטר אסד, השמידו ספינות הטילים של חיל הים כ-15 כלי שיט של הצי הסורי בנמל לטקיה ובנמל אל-ביידה עליהם היו עשרות טילי ים-ים בעלי טווח של 80-190 קילומטרים, אשר כל אחד מהם נשא ראש קרב שמשקלו עשרות עד מאות ק"ג חומר נפץ מרסק.
זירת ים-סוף

בעת מלחמת חרבות ברזל החות'ים, ארגון טרור שיעי-זיידי השולט בצפון תימן ונתמך וממומן על ידי איראן, ומשמש להם כפרוקסי במלחמותיהם באזור, הכריז מלחמה על ישראל והחל לתקוף את ישראל כפעולת תמיכה בארגוני הטרור ברצועת עזה ובחזבאללה שנלחמים נגד ישראל. בנוסף במטרה לשבש את תנועת הספינות שמגיעות בחלקן לישראל. חלק מההישתלטויות על הספינות היו על כאלו שאינן קשורות לישראל באופן ישיר, אלא ספינות שבבעלות חלקית של ישראלים.
ב-1 בנובמבר בשעה 0:45 צה"ל יירט איום אווירי שהגיע מתימן וזוהה דרומית לאילת. באותו יום ספינות טילים של חיל הים הגיעו לזירת ים סוף.
ב-12 בדצמבר 2023 פרסם דובר צה"ל שספינת סער 6 אח"י מגן נקשרה בבסיס אילת ותצא לפעילות בים האדום בעקבות תקיפות הטרור של החות'ים נגד ספינות בים האדום והכרזת החות'ים על הטלת מצור ימי נגד ישראל.
ב-8 באפריל 2024 כוחות חיל הים זיהו מטרה אווירית חשודה שחצתה לשטח מדינת ישראל מכיוון מזרח ויירטו את המטרה בהצלחה באמצעות מערכת "כיפה ימית" המותקנת על גבי ספינת סער 6 אח"י ניצחון ששטה ליד אילת. זה היה היירוט המבצעי הראשון של המערכת.
אבדות

מיום מתקפת הפתע ותחילתה של מלחמת חרבות ברזל איבדה זרוע הים כ-3 מלוחמיה (נכון ל-5 בנובמבר 2024).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| זירה | פלגות הבט"ש | שייטת 13 | סה"כ |
| מתקפת הפתע | 0 | 1 | 1 |
התמרון הקרקעי ברצועת עזה: 0
| הזירה הצפונית-לבנון | 2 | 0 | 2 |
ב-8 באוקטובר, במהלך הקרב על קיבוץ בארי נהרג סמ"ר אופק רוסו, לוחם שייטת 13 אשר שימש כחובש ובעת שהעניק טיפול רפואי לפצוע נורה ונהרג מאש מחבלים.
במהלך פעילות מבצעית במרחב הימי הצפוני סמוך לגבול לבנון, נהרגה סמל קאמיי אחיאל כתוצאה מתקלה באמצעי לחימה של צה"ל.
בליל ה-1 באפריל 2024 הותקף מבנה בבסיס חיל הים באילת על ידי כטב"ם ששוגר מעיראק. הכטב"ם שוגר על ידי המיליציה הפרו-איראנית "ההתנגדות האיסלאמית בעיראק". מהתקיפה נפגע מבנה ללא נפגעים בנפש.
ב-25 באוגוסט 2024 לפנות בוקר זוהה על ידי אגף המודיעין כי מתקיימת היערכות של חזבאללה לבצע ירי לעבר צפון הארץ והמרכז. כ-100 מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו באופן יזום מאות משגרים חמושים. בתגובה לכך, זמן קצר לאחר מכן החל החזבאללה בירי כטב"מים ופצצות מרגמה אל עבר יישובי הצפון. כתוצאה מהמתקפה נפגעה ספינת דבורה של פלגה 914 של חיל הים ונפצעו מספר לוחמים. בהמשך היום הודיע צה"ל שסמ"ר דוד משה בן-שיטרית, לוחם בדבורה שנפגעה, מת מפצעיו. מתחקיר ראשוני עלה כי טיל מיירט של כיפת ברזל שוגר לעבר כטב"ם ששיגר חזבאללה למרחב הימי, אך הטיל המיירט החליף בטעות את המטרה שלו ופגע בדבורה ובלוחמים שהיו עליה.
ברי פרידלנדר

ברי פרידלנדר (נולד בתל אביב בשנת 1954) הוא צלם ישראלי שפיתח שיטת צילום שמצרפת תמונות דיגיטליות כך שנפרשת פנורמת צילום רחבה. עבודותיו נכללות באוספים של מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון פול גטי בלוס אנג'לס, המוזיאון היהודי של ניו יורק, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, אוסף הפניקס ובקרב אוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה.
ביוגרפיה

פרידלנדר סיים תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב בשנת 1980.
ב-1984 זכה בפרס ז'ראר לוי לעידוד היצירה בצילום שמוענק לצלמים ישראלים על ידי מוזיאון ישראל בירושלים. ב-2001 זכה בפרס ליאון קונסטנטינר לצילום של מוזיאון תל אביב לאמנות, יחד עם חנה סהר. ב-2004 הוצגו תצלומיו של פרידלנדר בתערוכת יחיד בגלריה של אנדראה מייזלין בניו יורק, שם הוצגה גם ב-2011 תערוכת יחיד נוספת שלו.
בשנת 2007 הציג מוזיאון תל אביב תערוכת יחיד בשם "ברי פרידלנדר: תמונות 1994 – 2006" אותה אצר משה ניניו. באותה שנה הציג במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק תערוכה בשם "Place and Time", אצר אותה פיטר גלאסי.
ב-2009 זכה בפרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול. לדברי חברי ועדת השופטים, הפרס ניתן על תרומתו החשובה לאמנות הצילום בארץ ולחשיפת האמנות הישראלית בזירה הבין-לאומית.
ב-2010 זכה בפרס סנדברג לאמנות ישראלית מטעם מוזיאון ישראל. מנימוקי השופטים לזכייתו: "... פרידלנדר הוא מהחשובים והבולטים באמני ישראל שיצירותיו הוצגו במיטב המוזיאונים בעולם. פיתח זן ייחודי של צילום-רצף דיגיטלי וכל תצלום גדוש אירועים חזותיים. המורכבות התוכנית והצורנית של יצירותיו ועוצמתן החזותית הן יסודות האיכות היוצאת מן הכלל המאפיינת את יצירתו כולה".
צילומיו של פרידלנדר שימשו לעטיפת שני אלבומי אוסף של להקת הרוק הישראלית משינה – "גבירותי ורבותי: משינה" (1989) ו"האוסף השני" (1995).
תערוכות יחיד

1985 – קפה כסית, מוזיאון ישראל
1987 – מרכז הצילום של אתונה, יוון
2004 – גלריית אנדריאה מייזלין, ניו יורק
2007 – מוזיאון תל אביב
2008 – המוזיאון היהודי בפריז
2011 – גלריית אנדריאה מייזלין, ניו יורק
מבחר תערוכות קבוצתיות

1983 – הביאנלה הישראלית לצילום, המשכן לאמנות על שם חיים אתר, קיבוץ עין חרוד
1994 – מוזיאון ישראל, ירושלים
הביאנלה לאמנות, סן פאולו, ברזיל
1995 – מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב
גלריה גורדון, תל אביב
1998 – מוזיאון ישראל, ירושלים
1999 – מוזיאון תל אביב לאמנות
2000 – מוזיאון ישראל, ירושלים
2003 – מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
פסאז' דה רטץ, פריז, צרפת
2004 – ניו יורק, ארצות הברית
2005 – מרטין-גרופיוס-באו, ברלין, גרמניה
2007 – מוזיאון ישראל, ירושלים
The Jewish Museum,‏ New York
2008 – מוזיאון ישראל, ירושלים
2009 – מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
גלריה ארמנו טדסקי, טורינו, איטליה
2014 – ראשון לציון
2015 – מוזיאון אשדוד לאמנות
2019 – מוזיאון חיפה לאמנות
2020 – מוזיאון ארץ ישראל, רמת אביב, תל אביב
פרסים

1984 – פרס ג'ראר לוי לצלם צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
2001 – פרס קונסטנטינר לצילום לאמן ישראלי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2010 – פרס סנדברג לאמן ישראלי, מוזיאון ישראל, ירושלים
הערות שוליים

↑  ברי פרידלנדר, באתר משכנות שאננים
↑  סמדר שפי, אלכימיה פרטית, באתר הארץ, 18 באפריל 2007
↑  תערוכות עבר, באתר מוזיאון תל אביב לאמנות
↑  דנה גילרמן, תערוכת יחיד לצלם ברי פרידלנדר במומה בשנה הבאה, באתר הארץ, 7 במאי 2006
↑  טלי כהן גרבוז, זמן שנמתח, באתר ynet, 16 באפריל 2007
↑  Barry Frydlender: Place and Time, The Museum of Modern Art
↑  הענקת פרסי עיריית תל אביב, באתר סקופר
↑  נמרוד דביר, הוכרזו הזוכים בפרסי מוזיאון ישראל לאמנות ולעיצוב לשנת 2010, באתר nrg‏, 31 בינואר 2011
אליזבת גריי ויינינג

| --- | --- |

 לידה:  6 אוקטובר 1902 פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 פטירה:  27 נובמבר 1999 (בגיל 97) קנט סקוור, פנסילבניה, ארצות הברית
 שם לידה:  אליזבת ג'אנט גריי
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאית, קווייקרית
 עיסוק:  סופרת, ספרנית, מחנכת
 מקום לימודים:  מכללת ברין מאר, אוניברסיטת דרקסל
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים
 נושאי כתיבה:  דמויות היסטוריות
 יצירות בולטות:  Adam of the road, Windows for the Crown Prince
 בן זוג:  מורגן פישר ויינינג
 פרסים והוקרה:  מדליית ניוברי (1943), עיטור "מסדר הכתר היקר" היפני (1950)
 
אליזבת גריי ויינינג (באנגלית: Elizabeth Gray Vining‏; 6 באוקטובר 1902 – 27 בנובמבר 1999) הייתה סופרת ילדים אמריקאית וספרנית מקצועית בעלת הסמכה אקדמאית. בין השנים 1946 – 1950 שימשה מורה לאנגלית ומחנכת של נסיך הכתר היפני, הנסיך אקיהיטו, לימים קיסר יפן. בשנת 1943 זכתה במדליית ניוברי לספרות ילדים עבור ספרה Adam of the Road (אנ').
ראשית חייה וחינוך

אליזבת ג'נט גריי נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית, להוריה, ג'ון גורדון גריי (1850–1926), ואנה מור (1861–1943). היא בוגרת תיכון ג'רמנטאון פרנדס (Germantown Friends School) בפילדלפיה בשנת 1919. בשנת 1923 סיימה תואר ראשון במכללת הנשים ברין מאר הסמוכה לפילדלפיה. החלה לעסוק בכתיבה ובהוראה, ולמדה לתואר שני לימודי ספרנות באוניברסיטת דרקסל (Drexel University) בה הוסמכה בשנת 1926. עם תום לימודיה החלה לעבוד כספרנית באוניברסיטת צפון קרולינה. בשנת 1929 נישאה למורגן פישר ויינינג, חבר הנהלה באחת משלוחות האוניברסיטה (נולד בשנת 1889, שירת בדרגת סרן בצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה). היו אלה נישואים מאושרים. לבני הזוג לא נולדו ילדים. מורגן ויינינג נהרג, ואליזבת נפצעה קשה בתאונת דרכים בעיר ניו-יורק בשנת 1933. אליזבת חזרה לפילדלפיה (ג'רמנטאון) לצורך החלמה, ובתקופה זאת המירה את אמונתה הנוצרית והצטרפה בשנת 1934 אל "אגודת הידידים" – הקווייקרים (Quakers) בג'רמנטאון. כתבה 11 ספרים עד תום מלחמת העולם השנייה, ביניהם, בשנת 1942, את ספר הילדים הפופולרי Adam of the Road. בשנת 1943 הוענקה לה מדליית ניוברי לספרות ילדים עבור ספרה זה. בתקופת מלחמת העולם השנייה עבדה בארגון הקווייקרי AFSC) American Friends Service Committee (אנ')).
הרקע לשליחות ביפן

באביב 1946 ביקרה ביפן משלחת אמריקאית שנועדה לבדוק את מערכת החינוך במדינה הכבושה, ולהמליץ על רפורמות על מנת להתאימה לעידן החדש שלאחר המלחמה. במסגרת הביקור התקבל ראש המשלחת, פרופסור ג'ורג' סטודרד (George Stoddard) לשיחה אצל קיסר יפן הירוהיטו. בפגישה ביקש הקיסר מפרופ' סטודרד לאתר בארצות הברית מחנכת אמריקאית לבנו – נסיך הכתר אקיהיטו. זו הייתה יוזמתו העצמאית של הקיסר, אשר ננקטה ללא התייעצות עם מחנכיו היפנים של הנסיך, ובניגוד לטענה מאוחרת יותר, כאילו הייתה זו דרישה אמריקאית שנכפתה על היפנים. היפנים הכתיבו את קווי המתאר לדמות המחנכת הרצויה להם: עליה להיות אישה בגיל 50, נוצרית (אך לא באורח קיצוני מדי), ללא ניסיון עבר ביפן וללא ידיעת השפה היפנית. פרופ' סטודרד שכנע את היפנים לקבל את מועמדותן של מורות בגיל צעיר יותר, והגיע להבנות בנוגע לתנאי עבודתה של המחנכת המיועדת. יועמדו לרשותה בית, מכונית, מזכירה ומשרתים והיא תקבל שכר של 2,000 דולר לשנה. החוזה אמור היה להיות לשנת עבודה אחת עם אפשרות להארכה.
המשך פעילותה

ויינינג המשיכה לכתוב ספרי ילדים, ספרים למבוגרים וכתבים אחרים העוסקים בחוויית אמונתה הקווייקרית. בתקופה שלאחר שובה מיפן פרסמה עוד כ-60 ספרים. בין השנים 1952–1971 הייתה סגנית יו"ר חבר הנאמנים וסגנית יו"ר מועצת המנהלים של מכללת ברין מאר. במהלך שנות עבודתה הוענקו לה תוארי דוקטור לשם כבוד באוניברסיטאות ומכללות רבות ברחבי ארצות הברית ביניהן, האוניברסיטה הנוצרית הבינלאומית בטוקיו (ב-1950), האוניברסיטאות דרקסל (ב-1951), טאפטס מסצ'וסטס (ב-1952), ראטגרס ניו-ג'רזי (ב-1953), אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (ב-1968), והמכללות לאפאייט פנסילבניה (ב-1956), הוורפורד פנסילבניה (ב-1958), ווסטרן אוהיו (ב-1959) ועוד.