stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיטת מים
יתרונות וחסרונות

למיטות מים יש מספר יתרונות על פני המיטות המסורתיות:
צורת המיטה מתאימה את עצמה לגוף האדם בדיוק, ובכך ממזערת את הלחץ עליו, במיוחד סביב המפרקים. מיטות מים גורמות להסרת הלחץ מעמוד השדרה ובכך מאפשרות לשרירי עמוד השדרה להשתחרר באופן מלא. תכונה זו יכולה לסייע לטיפול בכאבי גב עבור חלק מהאנשים. המיטה יכולה להפחית את הסיכון לפצעי לחץ לאנשים עם שיתוק או תנועה לקויה.
חלקיקי עור מתים לא יכולים לחדור לתוך מזרן המים, כך שניתן לנקות את המיטה בקלות. את הכיסוי מעל המזרן ניתן לשטוף באופן קבוע, ובכך לגרום לחיסול קרדית האבק במיטה (קרדית זו עלולה להגביר אסתמה, אקזמה ואלרגיות אצל אנשים הרגישים לה).
אבל יש להן גם חסרונות:
חימום מיטת מים הוא יקר, אם כי הוא זול יותר באופן משמעותי מאשר שמיכה חשמלית. מיטת מים צורכת בין 300 ל-1,500 קילוואט/שעה לשנה, בהתאם לאקלים, גודל המיטה וגורמים אחרים. צריכת האנרגיה יכולה לרדת בכ-60% אם משתמשים במיטת מים צד-רך.
מכיוון שמיטות מים צד-קשה הן בגדלים שונים ממזרנים אחרים, קשה יותר למצוא סדינים מתאימים למיטה. מיטות מים צד-רך הן בגודל קונבנציונלי ובהן לא עולה בעיה זו.
הזזת מיטת מים היא תהליך קשה יותר מאשר העברת מיטה רגילה. חייבים לרוקן את המים ולפרק את המסגרת, ואז צריך להרכיב מחדש את המסגרת, למלא את המזרן במים ולחמם את המים במשך שעות או ימים כדי להביא את המים החדשים לטמפרטורה הנכונה.
מדי פעם, מים עלולים לדלוף מהמזרנים. שקיות פלסטיק מקטינות את הנזק, אך תיקון, ריקון, מילוי וחימום מחדש (ושינה במקום אחר עד שתהליך זה יושלם) עשויים להוות מטרד.
לבישת בגדים עם רוכסנים כגון מכנסיים בשכיבה על מזרן מים עלולה לגרום לדליפות, הרוכסן עלול לנקב את כיסוי הפלסטיק דרך הסדינים.
משקלה של מיטת מים גבוה (מיטה בגודל 160x200x20 ס"מ שוקלת 640 ק"ג) ולכן היא מפעילה לחץ רב על הרצפה. אם מיטת מים היא בגודל 3.2 מ"ר, הלחץ על הרצפה (בהתפלגות אחידה שלו על שטח המיטה) הוא 200 ק"ג למ"ר, לא כולל משקלם של האנשים השוכבים עליה. פוליסות ביטוח דירה רבות מגבילות את השימוש ב"ריהוט מלא במים", בשל החששות לגבי נזקי מים לדירה בגלל דליפה מקרית, כמו גם בגלל הלחץ על הרצפה.
הערות שוליים

↑  http://www.randomhouse.co.uk/offthepage/guide.htm?command=Search&db=/catalog/main.txt&eqisbndata=0099511487
↑  כנסיית ביצ'ר החדשה
↑  Modern Living: The Waves of Morpheus - TIME
↑  Library Home Page — Georgetown Law
↑  For Water Bed Holdout, California Dreaming- Page 2 - New York Times
↑  http://www.onlywaterbeds.com/Mattresses_and_chronic_lower_back_pain.pdf
↑  Bedsores (Pressure sores) Prevention - Diseases and Conditions - Mayo Clinic
↑  http://www.homeenergy.org/archive/hem.dis.anl.gov/eehem/94/940911.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551282805171  GND: 4614066-9  LCCN: sh85145530
משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית

כורדיסטן העיראקית
משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית הוא משאל עם שהתקיים בכורדיסטן העיראקית ב-25 בספטמבר 2017 ובו הצביעו הכורדים תושבי צפון עיראק על השאלה האם ברצונם לכונן מדינה עצמאית ולהיפרד מהשלטון העיראקי.
הרקע למשאל

המשאל תוכנן להיערך ב-2014 לאור מחלוקות בין הממשלה האזורית של כורדיסטן (KRG) לבין הממשלה הפדרלית של עיראק. קריאות ותיקות בשנים לעצמאות כורדית צברו תנופה מחודשת בעקבות המלחמה בצפון עיראק. במלחמה זו, המדינה האסלאמית כבשה אזורים נרחבים שהיו בשליטת כוחות עיראקיים וננטשו, עיראק הייתה על סף התפרקות והכח היחיד היעיל שהיווה משקל נגד להתקדמות המדינה האסלאמית היו כוחות פשמרגה כורדיים. הכוחות כבשו מידי ארגון הטרור אזורים בצפון עיראק שמאוכלסים על ידי כורדים ומיעוטים אחרים, והם הפכו לאזורים בשליטה כורדית דה-פקטו.
המשאל

הפתק היה זמין בכורדית, ערבית, טורקית ואשורית. נוסח השאלה תורגם כ"האם אתה רוצה שאזור כורדיסטן והאזורים הכורדיסטנים מחוץ לאזור יהפכו למדינה עצמאית?"
| --- | --- |
Kurdish: ئایا دەتەوێ هەرێمی كوردستان و ناوچە کوردستانییەکانی دەرەوەی هەرێم ببێتە دەوڵەتێکی سەربەخۆ؟
Kurdish: Aya detewê herêmî Kurdistan u nawçe Kurdistaniyekanî derewey herêm bibête dewlletêkî serbexo?
Arabic: هل تريد أن يصبح اقليم كوردستان و المناطق الكوردستانية خارج الاقليم دولة مستقلة؟
Arabic: Hal turīd an yaṣbaḥ iqlīm kūrdistān wal-manāṭaq al-kūrdistānīyah khārij al-iqlīm dawlah mustaqillah?
Turkish: Kürdistan Bölgesi ve bölge idaresinin dışında kalan Kürdistanlı yörelerin bağımsız devlet olmasını istiyor musunuz?
Assyrian: ܐܵܪܵܐ ܒܥܹܐ ܐܵܢܬ ܕܐܸܩܠܹܝܡܵܐ ܕܟܘܼܪܕܸܣܬܵܢ ܘܦܸܢ̈ܝܵܬ݂ܵܐ ܟܘܼܪ̈ܕܸܣܬܵܢܵܝܹܐ ܠܒܼܲܕܲܪ ܡܕܲܒܪܵܢܘܼܬ݂ܵܐ ܕܐܸܩܠܹܝܡܵܐ ܕܦܲܝܫܝܼ ܐܲܬ݂ܪܵܐ ܫܲܠܝܼܛ ܒܝܵܬܼܵܐ؟
Assyrian: Ārā bʿē ānt d'eqlēymā d'kūrdestān w'penyāṯā kūrdestānāyē l'ḇadar mdabrānūṯā d'eqlēymē d'payši aṯrē šaliṭ b'yāṯā?
תוצאות

להלן התוצאות כפי שדווחו
|  | מספר קולות | אחוזים |
| --- | --- | --- |
|  בעד | 3,159,517 | 91.83% |
|  נגד | 281,098 | 8.17% |
| הצביעו | 3,440,616 | 100.00% |
| הצביעו | 3,440,616 | 75.1% |
| בעלי זכות בחירה | 4,581,255 | 100.00% |
השלכות

כשבועיים לאחר פרסום תוצאות משאל העם, החלו טורקיה, איראן, ועיראק בהפעלת סנקציות מסוימות על כורדיסטן העיראקית, כדוגמת סגירת המרחב האווירי והפרעה במסחר הנפט על מנת לגרום לברזאני לחזור בו מצעדיו בדרך לעצמאות. ב-16 באוקטובר צבא עיראק והמליציות השיעיות הנתמכות בידי איראן איימו בפלישה לכירכוכ על מנת לכבוש אותה בחזרה. תחילה נערכו כוחות הפשמרגה להגנה על כירכוכ, ואף הצטרפו אליהם כוחות מה-PKK, אך בשלב מסוים ומסיבות שטרם הובהרו, כל הכוחות הכורדיים נסוגו וכיבוש כירכוכ הושלם בפחות מיממה, עם מספר הרוגים בודדים לשני הצדדים. בבוקר שלאחר מכן נסוגו הכורדים גם מהעיר סינג'אר, וכך חזרה למעשה כורדיסטן העיראקית לגבולות שלפני 2014 בתוך יומיים.
התייחסות בינלאומית למשאל

משאל העם היה למוקד מחלוקת בינלאומית. מרבית המדינות האסלאמיות התנגדו לקיום המשאל. ההתנגדות החריפה ביותר למשאל הייתה מצד ממשלת עיראק, אך גם מצד ממשלות טורקיה ואיראן, אשר בשטחן מתגורר מיעוט כורדי, התנגדו לו מחשש לפתיחת פתח לעצמאות כורדית בתחומן. מרבית המדינות המערביות נקטו במדיניות דיפלומטית מהוססת. בישיבתה ב-21 בספטמבר 2017 הביעה מועצת הביטחון של האו"ם את דאגתה מקיום משאל העם על עצמאות כורדיסטן. מדינות אחרות, ובכללן ישראל, פולין, יוון, שוודיה והונגריה הביעו תמיכה פומבית בזכות של הכורדים לקיום המשאל.
ב-30 בספטמבר טען נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן שהמוסד מעורב במשאל העם, זאת בשל הנפת דגלי ישראל בהפגנות למען עצמאותה של כורדיסטן.
הערות שוליים

↑  "Masoud Barzani: Why It's Time For Kurdish Independence". Foreign Policy. 15 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Senior Kurdish Official Says Kurdistan Independence Referendum Going Ahead Despite Opposition". ARA News. 26 ביולי 2017. אורכב מ-המקור ב-2017-09-26. נבדק ב-2017-09-07. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אנדרי קוגן, האם הכורדים אכן בדרך לעצמאות?, באתר מידה
↑  Kurdistan Referendum Movement - International Committee (8 בפברואר 2005). "98 percent of the people of South Kurdistan vote for independence". KurdMedia. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kurdistan referendum commission reveals four-language sample ballot". Rudaw. נבדק ב-2019-02-24.
↑  http://www.rudaw.net/RefLanding.aspx?pageid=329292
↑  https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/1/ART2/895/534.html
↑  http://www.kurdistan24.net/en/news/85413467-ddb4-4b56-bde2-08036f139817
↑  AFP, ארדואן: "המוסד מעורב במשאל העם הכורדי", באתר ynet, 1 באוקטובר 2017
נשיא כורדיסטן העיראקית נצ'ירוואן בארזאני בפגישה עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בפורם הכלכלי עולמי בדאבוס
קומאנצ'י

ערך זה עוסק בשבט אינדיאני בצפון אמריקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אנשים משבט הקומאנצ'י
אנשים משבט הקומאנצ'י
 אוכלוסייה
 15,191
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 אוקלהומה, טקסס, ניו מקסיקו
 שפות
 אנגלית, קומאנצ'י
 דת
 נצרות, כנסיית הילידים האמריקאית
 קבוצות אתניות קשורות
 שבט השושון, קבוצות נומיות
שבט הקומאנצ'י (אנגלית: Comanche) הוא שבט אינדיאני שהתיישב בצפון אמריקה בשטח הנקרא קומאנצ'ריה המשתרע על חלקים ממדינת ניו מקסיקו המזרחית, דרום מזרח קולורדו, דרום מערב קנזס, מערב אוקלהומה, וצפון מערב טקסס. אנשי הקומאנצ'י מוכרים על ידי ממשלת ארצות הברית כאומת הקומאנצ'י שבסיסה בעיר לוטון שבמדינת אוקלהומה.
לפני שאנשי שבט הקומאנצ'י באו במגע עם האדם הלבן הם היו לקטים ציידים. ייתכן כי בשלהי המאה ה-18 מנה השבט כ-45,000 איש. הקומאנצ'י היה השבט הדומיננטי באזור המישורים הגדולים בארצות הברית.
בעת מלחמה נהגו אנשי השבט לקחת לעיתים שבויים משבטים חלשים יותר, ולאחר מכן היו מוכרים אותם כעבדים לכובשים הספרדים ומאוחר יותר למקסיקנים. בנוסף, לקחו אלפי שבויים מהמתיישבים הספרדים, המקסיקנים והאמריקאים.
כיום מונה אומת הקומאנצ'י 15,191 חברים בלבד, מתוכם גרים כ-7,763 באזור שבטי סביב העיר לוטון ובדרום מערב אוקלהומה. מסיבת האיחוד השנתית של אומת הקומאנצ'י נערכת בוולטרס, אוקלהומה באמצע יולי.
שפת הקומאנצ'י היא שפה נומית של האוטו-אצטקים ולעיתים מסווגת כניב שושון.
השם "קומאנצ'י" לקוח מהשם שניתן להם על ידי שבט היוט, "קימנטצי" שפירושו אויב.
ממשל

בסיס האם של אומת הקומאנצ'י ממוקם בעיר לוטון במדינת אוקלהומה. שטח השיפוט השבטי שלהם ממוקם במחוזות קדו, קומאנצ'י, קוטון, גריידי, ג'פרסון, קיוואה, סטפנס וטילמן שבמדינת אוקלהומה. חברות בשבט מחייבת 1/8 קשר דם (כלומר, לפחות סב-רב אחד).
החל מ-1 ביוני 2012, וולאס קופי הוא יושב ראש השבט, אד אשיטי משמש כסגנו, רוברט קומאצ'יט משמש כמנכ"ל השבט, רוברט טיפקוני כמזכיר האוצר, רון רד אלק ממלא מושב ראשון ויונבי טרי ממלא מושב שני.
פיתוח כלכלי

השבט מפעיל משרד שיכון משל עצמו ומנפיק לוחיות רישוי לרכבי השבט. לשבט יש מחלקה ללימודים גבוהים שעיקר פעילותה מתמקד במתן מלגות ועזרה כלכלית לצורך לימודיהם של חבריו. בנוסף מפעיל השבט את מכללת אומת הקומאנצ'י בלוטון, אוקלהומה. בבעלותו עשר חנויות עישון שבטיות וארבעה בתי קזינו. בתי הקזינו נקראים "קזינו אומת הקומאנצ'י" בלוטון, "קומאנצ'י רד ריבר קזינו" בעיר דבול שבאוקלהומה, "קומאנצ'י ספר קזינו" בעיר אלגין שבאוקלהומה ו-"קומאנצ'י סטאר קזינו" בעיר וולטרס שבאוקלהומה.
מוסדות תרבות

בשנת 2002, יסד השבט בעיר לוטון, את מכללת אומת הקומאנצ'י, מכללה שבטית בת מסלול של שנתיים.
בכל שנה בחודש יולי, נאספים בני הקומאנצ'י, מכל רחבי ארצות הברית, כדי לחגוג את המורשת התרבותית שלהם במסיבת הקומאנצ'י השנתית שנערכת בעיר וולטרס, אוקלהומה.
יריד אומת הקומאנצ'י השנתי נערך בחודש ספטמבר.
להקת "הפונים הקטנים" משבט הקומאנצ'י עורכים מסיבת ריקודים דו-שנתית - האחת בתחילת השנה האזרחית ואחת בחודש מאי.
רקע היסטורי > התהוות

שבט הקומאנצ'י הופיע כקבוצה ייחודית זמן קצר לפני שנת 1700 כאשר התנתק משבט השושון שחי במעלה נהר הפלאט במדינת וויומינג. בשנת 1680 רכש השבט סוסים משבט הפואבלו ולאחר מכן התנתק משבט השושון והסוסים אפשרו לאנשיו ניידות גדולה יותר בחיפושם אחר שטחי צייד.
הסוס נטל חלק מרכזי בהתהוותה של תרבות הקומאנצ'י. חשיבותו האסטרטגית הייתה גדולה ובני השבט נדדו דרומה והתמקדו בחיפוש אחר סוסים נוספים יותר מאשר בחיפוש אחר עדרי הבאפלו. ייתכן כי בני הקומאנצ'י היו הקבוצה הראשונה מבין ילידי המישורים הגדולים שהטמיעו את הסוסים בתרבותם והציגו אותם בפני שבטים נוספים באזור.
ההגירה הראשונית הביאה אותם לאזור הדרומי של המישורים הגדולים, הנפרש מנהר ארקנסו ועד למרכז טקסס. עד 1700, הגיעו בני השבט לניו מקסיקו של היום ולאצבע הצפונית של טקסס, תוך שהם דוחקים את שבט הליפן אפאצ'י דרומה, לאחר שגברו עליהם בקרב בן תשעה ימים שנערך בשנת 1723 לאורך הריו דל פיירו (נהר ויצ'יטה). עד שנת 1777 נסוג שבט הליפן אפאצ'י עד לנהר הריו גראנדה ושבט המסלרו אפאצ'י נסוג לקוהווילה.
במהלך אותה תקופה, גדלה אוכלוסיית הקומאנצ'י באופן דרמטי הודות למהגרים משבט השושון ואימוץ נשים וילדים רבים שנלקחו בשבי מקבוצות יריבות. הקומאנצ'י לא יצרו מעולם יחידה שבטית אחת מאוחדת, אלא נחלקו בין 12 קבוצות אוטונומיות שנקראו להקות. קבוצות אלה חלקו שפה ותרבות אחת ורק לעיתים רחוקות נלחמו זו בזו. ישנה הערכה כי שבט הקומאנצ'י שבה אלפי אנשים מקרב המתיישבים הספרדים, המקסיקנים והאמריקאים שחיו על אדמתם. פרופסור קרטיס מארז (Curtis Murez) מהמחלקה ללימודים אתניים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, גורס כי כתוצאה מכך התפתחו בני תערובת בשטחי הספר.[דרוש מקור]
באמצע המאה ה-19, מכרו בני הקומאנצ'י סוסים לסוחרים ולמתיישבים הצרפתים והאמריקאים ולאחר מכן למהגרים שעברו באזורם בדרכם לחיפוש זהב בקליפורניה. בני הקומאנצ'י גנבו את מרבית הסוסים משבטים וממתיישבים אחרים ויצרו לעצמם תדמית של גנבי סוסים מדופלמים שלא פסחו גם על גנבת בקר. הגנבות הללו הובילו לעיתים למלחמות עקובות מדם. בני שבט הקומאנצ'י הצליחו לשים את ידם על מספר רב של סוסי פרא והיו כישרוניים במיוחד באילופם. מספרם של סוסי הפרא שחיו באזור קומנצ'ריה נאמד כ־2,000,000. לקראת סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, נזקק כל אחד מבני השבט להחזיק ברשותו סוס, ואלה שהיו לוחמים, אף יותר. כאשר אוכלוסיית הקומאנצ'י מנתה 30,000 - 40,000 איש, היו ברשות השבט 90,000 עד 120,000 עודפי סוסים.
הלחימה הייתה חלק נכבד מהווי חייהם של הקומאנצ'י. בני השבט היו לוחמים ראויים שפיתחו אסטרטגיות שימוש בכלי מלחמה מסורתיים על גבי סוסים. פשיטות הקומאנצ'י אל תוך מקסיקו התרחשו באופן מסורתי בעתות ירח מלא כשהראות בלילה הייתה טובה. מכאן נולד המונח "ירח קומאנצ'י" (Comanche Moon) שבמהלכו ביצעו פשיטות למטרות גנבת סוסים וכלי נשק וכן נטילת שבויים. מרבית הפשיטות אל תוך מקסיקו התרחשו במדינת צ'יוואווה ובמדינות השכנות בצפון.
רקע היסטורי > להקות שונות של הקומאנצ'י (Nʉmʉnʉ)

שימושים בשמות הקומאנצ'י היו גמישים, חלקם עם פירושים מקבילים אחד לשני. הקבלות מבודחות ומעליבות היו בשימוש נרחב בקרב להקות יריבות או שחברו יחדיו.
יופה - בספרדית הופה, הויפי (Hʉpenʉʉ) - 'אנשי העצים', להקה מהמאה ה-18, ייתכן שקדמו ל"נוקוני-נו" (Nokoni Nʉʉ), קווארה-נו (Kwaaru Nʉʉ) והויס פנטוקה-נו (Hois-Penatʉka Nʉʉ).
קוטסוטקה Kotsoteka - Kʉhtsʉtʉʉka - 'אוכלי הבאפלו'
קווארה-נו Kwaarʉ Nʉʉ/Kwahare - 'אוכלי האנטילופות' שנקראו גם קוואהיו-קי - 'בעלי השמשיות על גבם', בגלל שחיו במישורים המדבריים באזור לאנו אסטקאדו.
מוטסאי Mʉtsahne - 'גדה חתוכה', שהובסו בקרב עם מקסיקנים ב-1845.
נוקוני Nokoni Nʉʉ - 'הזזים', 'החוזרים' ידועים גם כ-נוואיקה - 'אלה שלא נשארים במקום אחד' ומאוחר יותר היו נודעים גם כ-טוטסו נויוקאנו (Tʉtsʉ Noyʉkanʉʉ) ודטסניוקה (Detsanayʉka) - 'מחנאים גרועים' ו-'נודדים גרועים'. קבוצה גדולה שלה הייתה השפעה רבה על החלטות הטנאווה (Tahnahwah) וה-טנימו (Tanimʉʉ).
טנאווה Tahnahwah - אלה החיים במורד הנהר, קבוצה שנגזרה מה-יפרוקה. חוסלו על ידי המקסיקנים ב-1845.
טנימו Tanimʉʉ - 'אוכלי החי'.
פאקהטצה Pa'káh'tsa - 'אלה החיים במעלה הנהר'.
פקווי טוקה Pekwi Tʉhka - 'אוכלי הדגים'.
פנאטקה Penateka - 'אוכלי הדבש'. נקראו גם פנהטרקו (Pehnahterkʉh) - 'עוקץ מהיר', 'דבור', 'שודדים'.
פנטוקה-נו Penatʉka Nʉʉ - קבוצה אזורית גדולה.
הויס Hois - 'אנשי העצים'.
טאוויט Teyʉwit - 'מקבלי האורחים'.
טויאנומו-נו Toyanʉmʉnʉ - 'אנשי השפלה'.
קובהראהט-פאהט Kʉvahrahtpaht - 'מטפסים על הרים תלולים'.
טקפוואי Tekapwai - 'ללא בשר'.
פיקאטמו Pikaatamʉ - 'עורגי עורות הצבי'.
צ'אריטיקס Chariticas - 'אוכלי הכלבים'. היו חלק משבט האראפהו שהצטרף לקומאנצ'י.
ימפריקה Yamparika - 'אוכלי השורשים'.
טוטסאקונא-נו Tʉtsahkʉnanʉʉ - 'התופרים'.
קטטורה Ketatore - 'לא לובשים נעליים'.
מוטסו Motso - 'זקן'.
פיביאניקוואי Pibianigwai - 'מדברים בקול רם'.
סומוטוקה Sʉhmʉhtʉhka - 'אוכלים הכל'.
טיטצ'אקאינה Titchahkaynah - 'אלה המכינים תיקים בזמן המסע'. הצטרפו ל-יפרוקה מאוחר יותר.
וואקו Wahkoh - 'קישוט מצדפים'
וואיאטויה WhahaToya - 'אנשי השפלה בעננים'.
בנוסף, היו עוד כמה להקות קטנות יותר:
האני נומו Hani Nʉmʉ - 'אוכלי התירס'.
אוטסוויטו Utsu'itʉ - 'אנשים קרים', 'אנשי הצפון'.
איטטאהו Itehtah'o - 'בשר שרוף'. נקראו כך על ידי להקות קומאנצ'י אחרות בגלל שנהגו לזרוק את עודפי הבשר שלהם בתקופת האביב. הוא היה מתיבש והפך לשחור ונראה כאילו נשרף.
נונא-אום No'na'ʉm - 'אנשי הרכס'.
אונונו Ohnʉnʉnʉʉ
פהוראייקס Pahʉraix - 'סוס ים'. נקראו גם פרקינום (Parkeenaʉm) - 'אנשי המים' בגלל שנהגו להתיישב סביב אגמים. נודעו כאצנים טובים.
פוהוהי Pohoee - 'מרוות בר'.
טוטסאנו יקו Tʉtsanoo Yehkʉ
וויאנו Wianʉ - 'הגבעה הנשחקת'.
רקע היסטורי > יחסים עם המתיישבים

הקומאנצ'י שמרו על יחסים מעורפלים עם האירופאים והמתיישבים שהתיישבו בשטחם. הקומאנצ'י היו מוערכים כשותפים למסחר מאז 1786 דרך הקומאנצ'רוס שחיו באזור ניו מקסיקו, אך פחדו מהם בשל פלישות הביזה שנהגו לערוך כנגד מתיישבים בטקסס וכדומה, הם היו, בזמן זה או אחר, במלחמה למעשה עם כל קבוצת ילידים אחרת שחיה במישורים הדרומיים ובזאת אפשרו מעברי כוחות פוליטיים של כוחות הקולוניזציה האירופאים וארצות הברית. בנקודת זמן מסוימת, סאם יוסטון, נשיאה החדש של רפובליקת טקסס החדשה שנוצרה אז, כמעט והצליח להשיג הסכם שלום עם הקומאנצ'י ב-"הסכם נחל טהוקאנה" בשנת 1844. מאמציו סוכלו ב-1845 כאשר בית המחוקקים הטקסני סירב ליצור גבול רשמי בין טקסס לקומאנצ'ריה.
בעוד שהקומאנצ'י הצליחו לשמר את עצמאותם ולהגדיל את שטחם, עד אמצע המאה ה-19 הם עמדו בפני השמדה עקב התפשטות של מחלות שנגדם לא הייתה להם חסינות כגון אבעבועות שחורות וחצבת. התפרצויות של אבעבועות שחורות (1817,1848) וכולרה (1849) גבו מחיר כבד מהקומאנצ'י ואוכלוסייתם צנחה מ-20,000 לערך לכמה אלפים בודדים עד שנות השבעים של המאה ה-19.
במהלך שנות השישים של המאה ה-19 החלה ארצות הברית במאמצים להעברת הקומאנצ'י לשמורות, לאחר "הסכם מדיסין לודג'" (1867), שהציע כנסיות, בתי ספר וקצבאות בתמורה לשטח אדמה רחב (160,000 קמ"ר). הממשלה הבטיחה לעצור את ציידי הבאפלו, אשר השמידו עדרים גדולים ברחבי המישורים, בתנאי שהקומאנצ'י ביחד עם האפאצ'י, הקיוואה, השאיין והאראפהו יועברו לשמורות שהכילו שטח הקטן מ-13,000 קמ"ר. על אף זאת לא מנעה הממשלה את שחיטת העדרים. הקומאנצ'י באזור איזה-טאי (פות הקויוט) הגיבו בתקיפת קבוצת ציידים באזור הפנהנדל (האצבע הצפונית) של טקסס במה שנקרא הקרב השני בחומות האדובה (1874). התקיפה הייתה הרסנית לקומאנצ'י וצבא ארצות הברית נקרא להתערב במהלך מלחמת הנהר האדום כדי להשיג את הקומאנצ'י הנותרים לעבר השמורה. המצב הסלים למה שמאחר יותר נודע כקרב מכתש פאלו דורו. תוך עשר שנים בלבד, היו עדרי הבאפלו על סף הכחדה, דבר שהביא לסוף הצייד בדרך החיים של הקומאנצ'י. ב-1875, אחרוני הלהקות החופשיות של הקומאנצ'י, שבראשם עמד לוחם הקוואדה בשם קוואהנה פרקר, נכנעו ועברו לשמורת פורט סיל באוקלהומה. אחרוני הקיוואה והקיוואה אפאצ'י החופשיים נכנעו גם הם.
לאחר שמאסו בחיי השמורה, 170 לוחמים ומשפחותיהם, כשבראשם עמד 'סוס שחור' (Black Horse), עזבו את השמורה בסוף 1876 ונעו לעבר הלאנו אסטקדו. תקיפות על מחנות של ציידי באפלו הובילו למלחמת ציידי הבאפלו של שנת 1877.
חלק מלהקות הליפאן אפאצ'י והמסלרו אפאצ'י כשבחברתם כמה מבני קומאנצ'י החזיקו מעמד בצפון מקסיקו עד שנות השמונים המוקדמות של המאה ה-19 כאשר צבאות מקסיקו וארצות הברית השיגו אותם לעבר השמורות או השמידו אותם.
מפקד האוכלוסין של 1890 הציג 1,598 בני קומאנצ'י בשמורת פורט סיל שאותה חלקו עם 1,140 בני קיוואה ו-326 בני קיוואה אפאצ'י.
רקע היסטורי > יחסים עם המתיישבים > ועדת צ'רוקי

ההסכם עם הקומאנצ'י, הקיוואה והאפאצ'י שנחתם בוועדת צ'רוקי ב-6–21 באוקטובר, הפחית עוד יותר את שטח השמורה שלהם ל-1,900 קמ"ר בעלות של $308.88 לקמ"ר ביחד עם הקצאה של 0.65 קמ"ר לבן אדם בחזקת נאמנות. הקצאות חדשות בוצעו ב-1906 לכל ילד שנולד לאחר הסכם זה, והשטח הנותר ניתן להתיישבות הלבנים. הסדר זה שם הביא את הקץ לעידן שמורות הקומאנצ'י.
רקע היסטורי > יחסים עם המתיישבים > הסכם מוסבאך-קומאנצ'י

מקהלת פנטקה הסכימה להסכם שלום עם החברת ההגירה הגרמנית תחת ג'ון או. מוסבאך. הסכם זה לא היה קשור לשום גוף ממשלתי. מוסבאך יצר את ההסכם כדי לישב אדמות תחת הקצאת האדמות של פישר ומילר שמהם צמחו מחוזות קונצ'ו, קימבל, לאנו, מייסון, מקולו, מיינארד, שליישר, סאן סבה, סוטון ומחוז טום גרין במדינת טקסס. בניגוד להסכמים רבים שנחתמו אז, הסכם זה היה קצר ופשוט, כאשר כל הצדדים הסכימו על שיתוף פעולה הדדי ושיתוף האדמה. ההסכם אושר בפגישה במחוז סאן סבה בטקסס, ונחתם על ידי כל הצדדים ב-9 במאי 1847 בפרדריקסברג, טקסס. ההסכם מעולם לא הופר. אגדה פופולרית ומטעת גורסת שההסכם "עדיין לא הופר עד עצם היום הזה". ההסכם היה בין מקהלת הפנטקה לבין חברת ההגירה הגרמנית. לא הייתה אף מקהלה אחרת מעורבת בו. חברת ההגירה הגרמנית פורקה על ידי מוסבאך עצמו זמן קצר לאחר שהשיגה את יעדה. עד 1875, בני הקומאנצ'י הועברו לשמורות. חמש שנים מאוחר יותר, אמן בשם פרדריך ריצ'רד פטרי ומשפחתו עברו ליישוב פדרנלס שבטקסס, ליד פרדריקסבורג. רישומים של פטרי וציורים מצבעי מים נתנו עדות ליחסים הידידותיים בין הגרמנים לבין קבוצות שונות של שבטי ילידים מקומיים.
רקע היסטורי > יחסים עם המתיישבים > הסכם פורט מרטין סקוט

ב-1850, נחתם עוד הסכם בסאן סבה, בין ממשלת ארצות הברית לבין כמה שבטים מקומיים שביניהם היו הקומאנצ'י. הסכם זה נקרא על שמו של המוצב הצבאי הקרוב שהיה פורט מרטין סקוט. ההסכם אף פעם לא אושר בשום רמה של הממשל והיו מחויבים לו רק שבטי האינדיאנים.
רקע היסטורי > יחסים עם המתיישבים > השבוי הרמן להמן

אחד השבויים המפורסמים ביותר בטקסס היה נער גרמני בשם הרמן להמן. הוא נחטף על ידי האפאצ'י, ברח וניצל על ידי הקומאנצ'י. להמן הפך לבנו המאומץ של קוואנה פרקר. ב-26 באוגוסט 1901, סיפק קוואנה פרקר מסמך חוקי שמאשר את חייו של להמן כבנו המאומץ 1877–1878. ב-29 במאי 1908, הקונגרס האמריקאי אישר למשרד הפנים להקצות ללהמן, כבנם המאומץ של אומת הקומאנצ'י, 160 דונם של אדמה באוקלהומה, ליד גרנדפילד.
רקע היסטורי > היסטוריה מודרנית

החדירה לכלכלה המערבית הייתה אתגר לקומאנצ'י בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. רבים מחברי השבטים הונו ממה שנשאר מאדמתם ורכושם. לאחר שמונה לצ'יף עליון מטעם ממשלת ארצות הברית, קוואנה פרקר לחם קשות למען הסכמים טובים יותר עבור בני עמו כשהוא נפגש לעיתים רבות עם פוליטיקאים מוושינגטון ועזר לנהל אדמות עבור השבט. פרקר הפך לאיש בקר עמיד. כמו כן, פרקר גם לחם למען זכות הקומאנצ'י לפולחן בכנסיית הילידים האמריקאים שכללה שימוש בפיוטה שהוקע על ידי האירופאים האמריקאים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, רבים מבני הקומאנצ'י עזבו את שטחי השבט באוקלהומה בחיפושם אחר עבודה ויותר הזדמנויות בערי קליפורניה ודרום מערב ארצות הברית. כמחצית מאוכלוסיית הקומאנצ'י עדיין חיה באוקלהומה כשהיא מרוכזת בסביבת העיר לוטון.
לאחרונה, התגלה סרט אילם משנת 1920, בן 80 דקות, בשם 'בת השחר' (Daughter of Dawn) המציג יותר מ-300 בני קומאנצ'י וקיוואה.
תרבות > סדר חברתי

לקבוצות הקומאנצ'י לא היה שליט אחד מוסכם ויחיד. במקום זאת, שימשו כמה מנהיגים מועטים ומוכרים כיועצים עבור הקבוצה כמקשה אחת. אלה כללו את "צ'יף השלום", חברי האספה ו-"צ'יף המלחמה". צ'יף השלום היה בדרך כלל אדם מבוגר יותר שהביא מניסיונו למלכת הייעוץ. לא הייתה שום השבעה רשמית או בחירות לתפקיד אלה קונצנזוס כללי. האספה החליטה היכן הלהקה תצוד, האם עליהם לצאת למלחמה כנגד אויביהם והאם לחבור ללהקות אחרות. כל חבר היה יכול לדבר באסיפות, אבל היו אלה החברים המבוגרים יותר שדיברו בעיקר. בעיתות מלחמה, בחרה המקהלה בצ'יף מלחמה. כדי להיבחר לתפקיד זה, היה על גבר להוכיח שהוא לוחם אמיץ. היה עליו גם לזכות בכבוד מצד שאר הלוחמים בלהקה. בזמן שהלהקה הייתה במלחמה, היה צ'יף המלחמה האחראי וכל הלוחמים היו צריכים לעשות כדבריו. לאחר תום המלחמה, פג המנדט שלו. גברי הקומאנצ'י ביצעו את רוב הציד ואת כל הלחימה במלחמות. הם למדו איך לרכב על סוסים כשהם היו צעירים והיו להוטים להוכיח את עצמם בקרב. במישורים, נשות הקומאנצ'י ביצעו את המטלות התובעניות של הבישול, פשיטת העורות מהחיות, הקמת המחנות, גידול הילדים והעברה של ציוד ביתי.
תרבות > ילודה

אם לאשה התחילו צירי לידה בזמן שהלהקה הייתה בתזוזה, היא פשוט עשתה פסק זמן לצד השביל וילדה את התינוק. לאחר כמה שעות מנוחה, היא לקחה את התינוק והשיגה את הקבוצה.
אם לאשה התחילו צירי לידה בזמן שהלהקה הייתה במחנה, היא הייתה עוברת לטיפי או לסכח בתקופת הקיץ. אשה אחת או יותר היו משמשות כמילדות. אסור היה לגברים להיכנס לטיפי בזמן או לאחר הלידה.
תחילה, המילדות היו מרככות את אדמת הרצפה של הטיפי וחפרו שני חורים. חור אחד שימש לצורך חימום מים והשני כאחסון לשיליה. מקל אחד או יותר היו מוחדרים לאדמה ליד מיטת היולדת כדי שתחזיק בהם בזמן הלידה. לאחר הלידה, תלו המילדות את חבל הטבור על עץ ההאקלברי (עץ תות שצמח באזור). האנשים האמינו שאם חבל הטבור ירקב ללא הפרעה, יהיו לתינוק חיים ארוכים ומשגשגים.
הילוד נעטף ונשאר עם אמו בתוך הטיפי למשך כמה ימים. התינוק היה מונח בתוך מנשא התינוקות, והאם חזרה לעבודה. היא בקלות הייתה יכולה לסחוב את המנשא על גבה או להשעינו על עץ בזמן שהתינוק היה יכול לצפות בה מלקטת זרעים או שורשים. המנשאים כללו לוח שטוח שאליו הוצמד סל. הסל היה מורכב מעור של חיה ורצועות או כיסוי מעור מלפנים. כשהוא מחותל בצמח האזוב, התינוק הושאר בבטחה בסלסלת העור. בעת מזג אוויר קר, היו עוטפים את התינוק בשמיכות ואז מניחים אותו במנשא. התינוק היה במנשא במשך כעשרה חודשים ואז הורשה לזחול.
גם בנות וגם בנים התקבלו בברכה על ידי המקהלה, אך בנים היו עדיפים. אם התינוק היה בן, אחת מהמילדות הייתה מידעת את האב או את הסב, "זהו חברך הקרוב". חלק מהמשפחות נהגו לצבוע חלק חיצוני מהטיפי שלהם כדי להודיע לשאר השבט שהם חוזקו בלוחם נוסף. לפעמים היה האב נותן את השם לילדו, אך רוב הפעמים היה מבקש מאיש הרפואה או גבר אחר בעל תואר מיוחד שיעשה זאת. הוא עשה זאת בתקווה לחיים ארוכים ויעילים עבור הילוד שלו. במהלך טקס הענקת השם, היה איש הרפואה מדליק את המקטרת שלו ומעלה עשן כלפי השמיים, האדמה וארבעת הכיוונים. הוא פילל שהילוד יישאר מאושר ובריא. אז היה מרים את הילוד כסמל לגדילתו והכריז את שמו של הילוד ארבע פעמים כשבכל פעם הוא מחזיק את הילוד יותר גבוה. האמונה הרווחת הייתה ששמו של הילוד ניבא את עתידו; אפילו ילד חלש וחולה היה יכול לגדול ולהיות לוחם דגול, צייד או בוזז אם ניתן לו שם המעיד על אומץ וחוזק. בנים היו לעיתים קרובות נקראים על שם סבם, דודם או קרוב אחר. בנות בדרך כלל היו נקראות על שם אחד מקרובי המשפחה של אביהם אך השם נבחר על ידי האם. כשהילדים היו גדלים הם גם רכשו לעצמם שמות חיבה בשלבים שונים כדי לתת ביטוי לפן מסוים מחייהם.