stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורט שושניג
ביוגרפיה > תחילת הקריירה הפוליטית

שושניג הצטרף למפלגה הנוצרית-סוציאלית וב-1927 נבחר לציר הצעיר ביותר באותה עת בפרלמנט האוסטרי. כדי ליצור משקל נגד למיליצית היימווהר הקיצונית, הקים בשנת 1930 תנועה חדשה (Ostmärkische Sturmscharen). תנועה זו הייתה בעלת אוריינטציה ימנית-שמרנית-קתולית והיו לה שתי זרועות – תרבותית וצבאית. במלחמת האזרחים האוסטרית השתתפה הזרוע הצבאית בדיכוי הרפובליקנים ושלחה כ-4,900 איש לקרב. באפריל 1936 התפרקה הזרוע הצבאית מרצונה.
בשנת 1932 מינה הקנצלר קרל בורש את שושניג לשר המשפטים וחבר בוועדה לענייני חוקה.
בשנת 1933 התמנה על ידי הקנצלר אנגלברט דולפוס בנוסף גם לתפקיד שר החינוך.
באפריל 1934 תרם משמעותית לחקיקת צו חירום שביטל את סמכויות הפרלמנט והפך את אוסטריה לדיקטטורה.
ב-25 ביולי נרצח דולפוס על ידי הנאצים האוסטרים בעת ניסיון הפיכה. שושניג הצליח לדכא את ההפיכה ומונה ב-29 ביולי לתפקיד הקנצלר. בגיל 36 הפך לקנצלר הצעיר ביותר באוסטריה עד אותה עת.
ביוגרפיה > קנצלר אוסטריה

בתחילת שלטונו כקנצלר שימש גם כשר החוץ ושר הביטחון. שושניג המשיך את המשטר הפשיסטי-דיקטטורי, החד-מפלגתי, שהקים דולפוס וניהל מדיניות שעיקריה היו ניסיון לצאת מהמשבר הכלכלי ומאבק בו זמני נגד הסוציאל-דמוקרטים והנאצים (שתי תנועות אלה פעלו במחתרת). תמיכתה של איטליה הפשיסטית בעצמאותה של אוסטריה אל מול גרמניה הייתה הכרחית. אלא שב-1935 כבשה איטליה את אתיופיה וצעד זה הוביל לסנקציות בינלאומיות עליה. היטלר הבטיח לסייע לאיטליה בתמורה להסכמה איטלקית לסיפוח אוסטריה.
ב-1936, ב"הסכם יולי" נאלץ שושניג לקבל מספר דרישות של היטלר בתמורה להכרה גרמנית בעצמאות אוסטריה:
מינוי שני שרים המקורבים לנאצים וקבלת חברים נאצים לשורות "חזית המולדת" (דבר שאיפשר להם לקבל תפקידים בשירות המדינה). כמו כן, בנספח החשאי להסכם הותרה מחדש הופעתם של עיתונים פרו-נאציים. ניתן לומר שהסכם זה היה הצעד הראשון שסימן את סופה של אוסטריה הריבונית. כיוון ש"משמר המולדת" ומנהיגה, שטארהמברג (Ernst Rüdiger Starhemberg), לא שיתפו פעולה עם שושניג, הוא פירק את התנועה, מיזג את חבריה לתוך מפלגת "חזית המולדת" והפך למנהיגה של המפלגה. "חזית המולדת" הייתה המפלגה היחידה שקיומה הותר באוסטריה.
ביוגרפיה > האנשלוס

ב-12 בפברואר 1938, בהסכם ברכטסגאדן, בעקבות לחצים מצד אדולף היטלר, מונה ארתור זייס-אינקווארט, ראש המפלגה הנאצית האוסטרית, לשר הפנים ושר ההגנה בממשלתו של שושניג.
ב-24 בפברואר, שושניג כינס את הדיאט הפדרלי של אוסטריה ונשא נאום במהלכו אמר כי "אוסטריה תרחיק עד כה ולא יותר," בהתייחסו להסכם מיולי 1936, וגם כן הכריז "עד המוות! אדום-לבן-אדום! אוסטריה!"
שושניג הכריז על משאל עם למען עצמאות אוסטריה, שנועד ליום ראשון ה-13 במרץ, ששאלתו תוכננה להיות "האם הינך בעד אוסטריה חופשייה, גרמנית, עצמאית, סוציאלית, נוצרית ומאוחדת, עם תעסוקה ושוויון לכל מי שמחויב לעם ולארץ האבות?", וקיבל את תמיכת הסוציאל-דמוקרטים והקומוניסטים במשאל. הסוציאל-דמוקרטים היו מוכנים לעמוד לצידו בתנאי שפעילותם כמפלגה והקמת איגודים מקצועיים יותרו מחדש. תנאים אלו שושניג קיבל. בלחץ הנאצים האוסטרים בוטל משאל העם יומיים לפני מועד עריכתו, ושושניג אולץ להתפטר. באותו יום בנאומו ברדיו אמר בין השאר שאינו רוצה לשפוך "דם גרמני" ולכן לא יפעיל כוח; את דבריו סיים ב"אלוהים, שמור על אוסטריה". למרות הבטחה של היטלר שלא לפלוש לאוסטריה, חצה הצבא הגרמני את הגבול האוסטרי ב-12 במרץ. לאחר הסיפוח הרשמי ב-13 במרץ נעצר שושניג על ידי הגסטאפו והושם במעצר בית בווינה. זמן קצר לאחר מעצרו התחתן בשנית.
ביוגרפיה > מאסר במחנות ריכוז

שושניג נכלא ונחקר במלון מטרופול – ששימש כמטה הגסטאפו – זאת בדומה לאוסטרים בכירים נוספים, דוגמת לואיס פון רוטשילד. בתקופה זו בנו בן ה-13, קורט, הצטרף לנוער ההיטלראי. בהמשך נשלח אל משרד הראשי לביטחון הרייך בברלין והוחזק במעצר כ-17 חודשים,[דרוש מקור] במהלכם עונה פיזית ונפשית על ידי הנאצים. לאחר מכן נשלח למחנות הריכוז דכאו ופלוסנבירג. בשנת 1941 הועבר למחנה זקסנהאוזן. בדומה למספר פוליטיקאים וראשי כמורה הוכר מעמדו כאח"ם ועל כן זכה להתגורר בתחומי המחנה עם משפחתו בבית פרטי ונהנה מתנאים שהיו שמורים רק לדיפלומטים. לרשותו הועמדה עוזרת בית שגם ליוותה את אשתו לקניות בעיר, בנו למד בגימנסיה בעיר והם נהנו ממזון עשיר ומגוון. משפט ראווה נגדו תוכנן לאחר סיום המלחמה.
ב-24 באפריל 1945, זמן קצר לפני תום המלחמה, פונה שושניג מזקסנהאוזן עם עוד כ-130 אסירים אח״מים לצפון איטליה, שם הוא שוחרר על ידי האמריקאים ב-4 במאי 1945.
ביוגרפיה > קריירה לאחר המלחמה

בשנים 1945–1948 התגורר שושניג באיטליה. בנובמבר 1946 הוא ביקר בבלגיה ובפריז. בתחילת 1947 פרסם את ספר זכרונותיו, שנאסר להפצה באוסטריה. מכיוון שגם אוסטריה וגם בעלות הברית לא התירו לו לשוב לאוסטריה, הוא היגר לארצות הברית בפברואר 1947 וקיבל משרת פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת סנט לואיס שבמיזורי. במשרה זו החזיק בשנים 1967-1948. ב-1956 קיבל אזרחות אמריקאית. הוא שב לאוסטריה בשנת 1967 ולא עסק עוד בפעילות פוליטית.
שושניג הלך לעולמו במוטרס שבקרבת אינסברוק ב-18 בנובמבר 1977.
ביוגרפיה > הערכת פועלו

כיום חלוקות הדעות על תרומתו לאוסטריה. החוגים השמרנים רואים בו גיבור לאומי שניסה לשמור על עצמאותה של אוסטריה כנגד גרמניה הנאצית. לעומתם רואים בו החוגים השמאליים שליט דיקטטורי שנלחם נגד הדמוקרטיה ורמס זכויות אדם בסיסיות כגון חופש ההתאגדות וחופש העיתונות.
לקריאה נוספת

Jack Bray, Alone Against Hitler: Kurt Von Schuschnigg's Fight to Save Austria from the Nazis, Buffalo, NY: Prometheus Books, 2020.
הערות שוליים

↑  הקנצלר החדש: שושניק, הארץ, 27 ביולי 1934
↑  מרידת הנאצים באוסטריה נכשלה, דבר, 26 ביולי 1934
↑  שירר, וילים לורנס, 1904-1994, מחבר., עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי : היסטוריה של גרמניה הנאצית, מסת"ב 978-965-19-1022-7
1 2  בנו של שושניג נאצי, באתר הבקר, www.nli.org.il, ‏11 אוגוסט 1939
↑  שושניג בפאריס, הצופה, 13 באוקטובר 1946
הקנצלר בתיאטרון, משמר, 8 בנובמבר 1946
↑  אזכרה באדום לבן אדום, הַבֹּקֶר, 17 בינואר 1947
↑  וינה בימים אלה, דבר, 13 במרץ 1947
↑  טלגרמות קצרות, קול העם, 21 בפברואר 1947
↑  ד"ר קורט פון שושניג, דבר, 16 בדצמבר 1956
↑  שושניג חוזר לאוסטריה, דבר, 29 בדצמבר 1966
שושניג חזר לאוסטריה, דבר, 20 במרץ 1967
↑  מת קורט שושניג הקנצלר האוסטרי האחרון לפני הכיבוש הנאצי, מעריב, 20 בנובמבר 1977
|  הקנצלרים של אוסטריה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קרל רנר  |  מיכאל מאייר  |  יוהאן שובר  |  ואלטר ברייסקי  |  יוהאן שובר  |  איגנץ זייפל  |  |  |  |  |
|  1918–1920  |  1920–1921  |  1921–1922  |  26–27 בינואר 1922  |  ינואר–מאי 1922  |  1922–1924  |  |  |  |  |
|  רודולף רמק  |  איגנץ זייפל  |  ארנסט שטררוביץ'  |  יוהאן שובר  |  קרל ואוגוין  |  אוטו אנדר  |  |  |  |  |
|  1924–1926  |  1926–1929  |  מאי–ספטמבר 1929  |  1929–1930  |  ספטמבר–דצמבר 1930  |  1930–1931  |  |  |  |  |
|  קרל בורש  |  אנגלברט דולפוס  |  קורט שושניג  |  ארתור זייס-אינקווארט  |  קרל רנר  |  לאופולד פיגל  |  |  |  |  |
|  1931–1932  |  1932–1934  |  1934–1938  |  11–13 במרץ 1938  |  אפריל–דצמבר 1945  |  1945–1953  |  |  |  |  |
|  יוליוס ראב  |  אלפונס גורבך  |  יוזף קלאוס  |  ברונו קרייסקי  |  פרד זינובאץ  |  פרנץ ורניצקי  |  |  |  |  |
|  1953–1961  |  1961–1964  |  1964–1970  |  1970–1983  |  1983–1986  |  1986–1997  |  |  |  |  |
|  ויקטור קלימה  |  וולפגנג שיסל  |  אלפרד גוזנבאואר  |  ורנר פיימן  |  ריינהולד מיטרלהנר  |  כריסטיאן קרן  |  |  |  |  |
|  1997–2000  |  2000–2007  |  2007–2008  |  2008–2016  |  9–17 במאי 2016  |  2016–2017  |  |  |  |  |
|  סבסטיאן קורץ  |  בריגיטה בירליין  |  סבסטיאן קורץ  |  אלכסנדר שלנברג  |  קארל נהאמר  |  |  |  |  |  |
|  2017–2019  |  2019–2020  |  2020–2021  |  אוקטובר–דצמבר 2021  |  2021 ואילך  |  |  |  |  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267750805171  PLWABN: 9810645905305606  BIBSYS: 90522679  BnF: cb13330528g (data)  CiNii: DA01483861  GND: 118762702  ICCU: RAVV084267  ISNI: 0000 0001 0888 5382  LCCN: n86820716  NARA: 10571516  NKC: mzk2004252229  NLA: 35483856  NSK: 000113272  NTA: 072917148  RERO: 02-A003810781  SNAC: w6gh9kzb  SUDOC: 035701684  Trove: 969527  VcBA: 495/125300  VIAF: 37062943   WorldCat (עם VIAF): 37062943
שרף

ערך זה עוסק בחומר נוזלי היוצא מהעץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חרק לכוד בתוך שרף
טיפות שרף
Protium Sp.”
שרף על עץ 2.”
שרף על עץ 1.”
שְׂרָף הוא חומר נוזלי היוצא מן העץ, שנוצר מהטרפן המחומצן של השמנים הנדיפים בצמח. השרף אינו מסיס במים אך מסיס בכוהל ובאתר.
ישנם שני סוגים של שרף: שרף טבעי ושרף מלאכותי, שהכנתו נעשית על ידי פרקולציה עם אלכוהול, ריכוז הפרקולנט והשקעת השרף עם מים בעודף.[דרושה הבהרה]
שרף שעבר תהליך התאבנות במעבה האדמה יוצר אבן חן הקרויה ענבר.
שימושים

לשרף שימושים שונים לאדם:
גומי מופק משרף של מיני עצים טרופיים.
שרף שימש בעבר לאיטום תחתית ספינות.
שרף שימש בהכנת לפידים.
השרף עוזר להפיק צליל יותר חזק מן הקשת של כלי הקשת. הנגנים מורחים את השרף על הקשת כדי להגביר את החיכוך בינה ובין המיתר. החיכוך מגביר את הצליל המופק.
השרף משמש גם בתור סם מרפא לריפוי של מחלות שונות, כוויות, הצטננות, ומשכך כאבים לנשים הרות (אופיום).
ניתן להכין מתוך השרף חומר מסמיך המשמש בהכנת קינוחים, ממתקים וריבה וכמייצב וחומר קשירה לעוגה וגלידה.
השרף שימש בימי קדם גם לעשיית קטורת לבשמים, ומשמש עד היום לטקסים דתיים.
השרף הוא חלק ממרכיבי הדיו לכתיבת ספר תורה.
רקדניות בלט משתמשות בשרף למניעת החלקת הנעל והחלקה על הבמה.
יציאת השרף מהעץ

בכל סוג עץ יוצא השרף בצורה שונה. ישנם עצים בהם השרף יוצא מתוך "גזע העץ" וישנם סוגי עצים בהם השרף יוצא מתוך "ענפי העץ".
קטיף השרף

קטיף שרף העצים קורה במספר מדינות בעולם:
ביוון קוטפים שרף מעץ אלת המסטיק (מסטיקא) בעזרת פעולת "חריצה".
בסודאן קוטפים שרף מעץ שיטה (גומי ערבי) על ידי תלישת השרף.
בעומאן קוטפים שרף מעץ הלבונה (השרף גם בעל אותו השם) באמצעות קילוף גזע העץ.
המחקר החקלאי

אין עדיין מחקר חקלאי מקיף בנוגע על שרפי העצים וכן, התועלת המדויקת של ייצור השרף בידי העץ אינה ידועה כרגע, אך הוצעו כמה השערות אפשריות כגון סתימת חורים (הגלדה של פצעים), הגנה בפני חרקים שרוצים לחדור לעץ, ומניעת גדילה של פטריות טפיליות. ידוע שישנו שימוש בקרב חובבי ומגדלי אלמוגים בשרף על מנת להוריד את כמות המומסים במים (TDS) המוכנסים וממלאים את האקוורים עקב התאיידות. ייתכן שלשם כך משמש השרף תפקיד מכריע בסינון המים הנשאבים על ידי השורשים מן האדמה שקיים בה ברזל וחומרים מתכתיים שהופכים למומסים במים.
ראו גם

מור
ענבר
לבונה
מסטיקא
גומי ערבי
לשד
מומיו
הערות שוליים

1 2 3  Spain's untapped 'liquid gold'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534086805171  GND: 4130013-0  LCCN: sh85113145  NDL: 00575139  NKC: ph208846 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית חולים דנה-דואק לילדים

| --- | --- |
בית החולים "דנה-דואק" לילדים, חלק מהמרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
בית החולים "דנה-דואק" לילדים, חלק מהמרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים לרפואת ילדים
 מנכ"ל:  פרופ' דרור מנדל
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1992
 שירותים
 מיטות:  186
 http://www.tasmc.org.il/Dana-Dwek/Pages/Dana-Dwek.aspx
 גאוגרפיה
 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 קואורדינטות:  32°04′51″N 34°47′28″E﻿ / ﻿32.08083344°N 34.79111099°E﻿ / 32.08083344; 34.79111099
 תבנית:לשוניות2
 
בית חולים דנה-דואק לילדים במהלך מלחמת חרבות ברזל
בית החולים "דנה-דואק" לילדים על שם רנה וסובחי דנה הוא אחד מארבעת בתי החולים במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי. בית החולים מטפל בילדים עד גיל 18 שנים ובנוסף, בחולים במחלות כרוניות ייחודיות של הילדות הממשיכים לקבל טיפול ומעקב גם מעבר לגיל זה (למשל חולים בממאירויות של גיל הילדות).
היסטוריה

בית החולים הוקם בשנת 1992 על ידי פרופסור צבי שפירר ז"ל על בסיס מחלקות הילדים של בית החולים הדסה בתל אביב שנסגר במקביל. לאחר פרישתו של פרופסור שפירר כיהנו בתפקיד מנהל בית החולים אבינועם רחמל, אורי יורגנסון, שמעון רייף ופרנסיס מימוני. מאז ינואר 2014 משמש פרופ' דרור מנדל כמנהל בית החולים, ופרופ' רונית לובצקי מנהלת מחלקת ילדים ואשפוז יום ילדים.
בשנת 2021 התאשפזו 10,325 ילדים, 3,927 ילדים נותחו. חדר המיון טיפל ב-26,674 ילדים, ובמרפאות החוץ טופלו 197,881 ילדים. בבית החולים לילדים דנה-דואק 186 מיטות: 34 במחלקת ילדים, 34 בכירורגיה ילדים, 21 בהמטו-אונקולוגיה, 29 באורתופדיה, 12 במיון ילדים, 12 בטיפול נמרץ, 44 בפגיה.
בית החולים שינה את שמו בשנת 2010 ל"בית חולים דנה-דואק לילדים" בעקבות תרומת משפחת דואק להקמת מחלקת מיון מודרנית ותוספת קומה לבניין. משפחת דואק הם קרובי משפחתה של התורמת הראשונה והעיקרית לבניית בית החולים, רנה דנה (למעשה זה שם נעוריה).
יחידות הפועלות בבית החולים

| --- | --- |
 אורולוגית ילדים (ראו כאן)  אלרגיה ילדים (ראו כאן)  אף אוזן גרון ילדים (ראו כאן)  אנדוקרינולוגיה (ראו כאן)  סוכרת (ראו כאן)  מרפאת ליפידים (ראו כאן)  אנדוקרינולוגיה וסוכרת (ראו כאן)  תיקון עיוותים ואי שוויון בגפיים (ראו כאן)  כירורגית כף יד בילדים (ראו כאן)  בעיות כף הרגל בילדים (ראו כאן)  כף רגל סוסנית (ראו כאן)  שיתוק מוחין וספסטיות (ראו כאן)  שברים מורכבים בילדים (ראו כאן)  שיתוק מוחין ומחלות עצב שריר (ראו כאן)  מחלות עמוד שדרה (ראו כאן)  מעבדת הליכה (ראו כאן)  רפואת ספורט וכירורגיה ארתוסקופית בילדים (ראו כאן)  גסטרו - המכון למחלות דרכי העיכול והכבד בילדים (ראו כאן)  הפרעות אכילה בגיל הרך (ראו כאן)  השמנת יתר בילדים (ראו כאן)  המטולאונקולוגיה והשתלת מח עצם ילדים (ראו כאן)  שיקום מעי (ראו כאן)  המכון להתפחות הילד (ראו כאן)  מרכז 'מראות' לטיפול באוטיזם (ראו כאן)  ליקויי למידה והפרעות קשב (ראו כאן)  מרפאת מתבגרים (ראו כאן)  פגים - מעקב (ראו כאן)  ריפוי בעיסוק ביחידה להתפתחות הילד (ראו כאן)  מחלות זיהומיות בילדים (ראו כאן)  מרפאת כאב בילדים (ראו כאן)  כירורגית ילדים (ראו כאן)  כירורגיה פלסטית בילדים (ראו כאן)  מרכז TS (טוברוס סקלרוזיס) (ראו כאן)  המרכז לנוירופיברומטוזיס ותסמונת נוירוקוטאניות (ראו כאן)  נוירולוגיה ילדים (ראו כאן)  מרפאת עצב שריר (ראו כאן)  נוירולוגיה של הילוד ויעוצים עובריים (ראו כאן)  אפילפסיה בילדים (ראו כאן)  מחלות נוירולוגיות נדירות (ראו כאן)  מרפאה רב-תחומית לטיפול בספסטיות בילדים (ראו כאן)  נפרולוגיה ילדים (ראו כאן)  עור ילדים ומתבגרים (ראו כאן)  המרכז לבריאות העיניים בילדים (ראו כאן)  מרפאת הורה-תינוק (ראו כאן)  קרדיולוגיה ילדים (ראו כאן)  ריאות ילדים (ראו כאן)  המכון לרפואת השינה (ראו כאן):
יחידות הפועלות בבית החולים > תמיכה רגשית-חברתית

בית החולים "דנה-דואק" מעודד פרויקטים חינוכיים וחברתיים המתקיימים בסיועם וביוזמתם של מספר גופים התורמים לרווחת הילדים המטופלים במחלקות ובמרפאות:
בית הספר "דנה" - בפיקוח משרד החינוך והתרבות
עמותת "חיים" - לילדים חולי סרטן
סמליל קודם של בית החולים
אוליבר טוויסט (מיני-סדרה, 2007)

| --- | --- |

 מבוסס על:  אוליבר טוויסט מאת צ'ארלס דיקנס
 סוגה:  סדרה המבוססת על ספר, סדרת דרמה 
 יוצרים:  קוקי ג'ידרויק 
 כותבים:  שרה פלפס
 בימוי:  קוקי ג'ידרויק
 שחקנים:  ויליאם מילר אדם ארנולד טום הארדי טימותי ספול ג'וליאן רינד טוט
 פסקול:  מרטין פיפס
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  5
 הפקה
 מפיק:  שרה בראון
 מפיקים בפועל:  קייט הרווד
 חברת הפקה:  WGBH productions
 הפצה:  הולו 
 צלמים:  מאט גריי
 מוזיקה:  מרטין פיפס 
 אורך פרק:  180 דקות (סה"כ)
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 תקופת שידור מקורית:  18 בדצמבר 2007 – 22 בדצמבר 2007
 קישורים חיצוניים
 www.bbc.co.uk/drama/oliver
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) היא מיני-סדרה בריטית משנת 2007, עיבוד לרומן "אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס, שכתבה שרה פלפס וביים קוקי ג'ידרויק. הסדרה כוללת חמישה פרקים ושודרה בערוץ BBC One החל מ-22 בדצמבר 2007. בארצות הברית שודרה הסדרה ברשת PBS בפברואר 2009 בשני חלקים בני תשעים דקות. באוסטרליה שודרה הסדרה בערוץ ABC1 בדצמבר 2009.
הפקה

צילומי הסדרה נערכו במאי 2007. הסצנה בה אוליבר מבקש עוד מנת מזנון צולה במספנות ההיסטוריות בצ'טהאם (אנ').
הבדלים בין הספר לסרט

בעיבוד זה נערכו שינויים משמעותיים מהמקור הספרותי, הן בהתרחשויות והן בקשרים המשפחתיים.
בסדרה רוז מיילי גרה עם מר בראונלו והיא פונה אליו כאל "דוד", אבל מסבירה שהוא למעשה האפוטרופוס שלה, שלקח תחת חסותו אותה ואת אחותה אגנס כאשר מתה אמם. אחותה נעדרת כבר שנים רבות, ועדיין ממשיכים לחפש אותה. מר בראונלו הוא חלק מהמשפחה מכיוון שנאמר שאדוארד מונקס הוא הנכד שלו. בספר מונקס מגלה שאוליבר הוא אחיו למחצה, שנולד לאנגס מיחסיה עם אביו. מונקס מנסה לגרום למותו של אוליבר כדי שלא יתבע את הירושה שלו. מכאן מסתבר שאוליבר הוא הנכד של בראונלו, בנוסף להיותו אחיין של רוז, ואחיו למחצה של מונקס. בניגוד לרומן שבו מונקס מתואר כלא מושך, עצבני ופחדן הסובל מאפילפסיה, בסדרה הוא נראה אדם מושך מניפולטיבי וערמומי, שמחזר אחרי רוז בכוונה להתארס לה. היא בבירור אינה מחבבת אותו.
ננסי בגרסה זאת היא דמות אם לאוליבר, הרבה יותר מאשר ברומן, בגרסה המוזיקלית או בסרט בבימויו של דייוויד לין, שבו היא אינה מביעה דאגה כלשהי לגביו. בעיבוד זה מ-2007 ננסי כל הזמן מטפלת באוליבר ודואגת לצרכיו (היא בשלב מסוים אפילו נושקת לו בעדינות).
כשסייקס מנסה לשדוד את הבית ומכוונים אליו רובה, הוא משתמש באוליבר כמגן, וגורם לפציעתו. אוליבר מוחזר למאורה של פייגין להחלים, בניגוד לרומן בו הוא מטופל בבית משפחת מיילי בכפר. ננסי היא זו שמספרת לרוז ולמר בראונלו הספקן על מקום הימצאותו של אוליבר. דבר זה גורם למותה בידיו של סייקס. רוח הרפאים שלה רודף אותו כשהוא חוזר ללונדון עם אוליבר, והוא בוחר לתלות את עצמו כדי להימלט מההמון שרודף אחריו.
בינתיים מר בראונלו ורוז מגלים את המניעים הרצחניים של מונקס. הסב מתכחש אליו והוא נשלח לאיי הודו המערביים. אוליבר שהצליח להימלט ממלתעותיו של סייקס מתקבל בברכה בביתו של בראונלו. ארטפול דודג'ר, ולא אוליבר, הוא זה שמבקר את פייגין בבית הסוהר והולך לראות את ההוצאה להורג הפומבית. הכלב של סייקס מוצא את דודג'ר והשניים נעלמים אל תוך ההמון. בגרסה זו פייגין מביע דאגה אמיתית לשלומו של אוליבר.
צוות השחקנים

ויליאם מילר - אוליבר טוויסט, יתום עם רצון עז לגלות מי הייתה אימו
טימותי ספול - פייגין, יהודי סוחר בחפצים גנובים, שמטפל ומשמש מנטור לכנופיה של נערים גנבים
אדוארד פוקס - מר בראונלו, ג'נטלמן שתקן אך טוב לב שלוקח תחת חסותו את אוליבר
אדם ארנולד - ארטפול דודג'ר, הכייס המוכשר ביותר בכנופיית הנערים של פייגין
ג'וליאן רינד טוט - מונקס כינויו של אדוארד בראונלו, נכדו של מר בראונלו
טום הארדי - ביל סייקס, פושע אלים
סופי אוקונדו - ננסי, אהובתו של ביל ושותפתו לפשע
מורבן כריסטי - רוז מיילי
גרגור פישר - מר באמבל, שמש הקהילה בבית המחסה לעניים
שרה לנקשייר - גברת קורני, מנהלת בית המחסה לעניים
אנה מאסי - גברת בדווין, סוכנת הבית של מר בראונלו
ניקולה ווקר - סאלי, עובדת בבית המחסה לעניים שהייתה המיילדת של אגנס כשילדה את אוליבר
רוב בריידון - מר פאנג, שופט שלום רע לב
ג'ון סשנס - מר סוארברי, הקברן
מישל גומז - גברת סוארברי, אשתו המרושעת של מר סוארברי
אדם גילן - נוח קלייפול, שוליה של מר סוארברי, שמתנהג בבריונות כלפי אוליבר
רובי בנטל - שרלוט, משרתת אצל משפחת סוארברי
וינסנט פרנקלין - מר לימבקינס, ראש מועצת המנהלים של בית המחסה לעניים
קונור קצ'פול - פירלי, חבר בכנופיית הנערים של פייגיל ויריבו של דודג'ר
אדוארד טיודור-פול - מר סליפסבי
קאלום היגינס - ספייק, חבר בכנופיה של פייגין
ריס דוס-סנטוס - סטיק, חבר בכנופיה של פייגין
ניאל או'מארה - הנדלס, חבר בכנופיה של פייגין
פיטר מרקהאם - ילד בבית המחסה לעניים שעובד יחד עם אוליבר
הערות שוליים

↑  All-star cast announced for BBC adaptation of Oliver Twist, BBC (25 July 2007)
↑  "ABC1 Programming Airdate: Oliver Twist (episode one)". ABC Television Publicity. נבדק ב-2 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kent Film Office. "Kent Film Office Oliver Twist Film Focus".
תייסיר אבו סנינה

תייסיר מַחְמוּד מוּסָא טָהָא אַבּוּ־סְנֵיינֶה (בערבית: تيسير محمود موسى طه أبو سنينة; נולד ב-25 באוקטובר 1954) הוא טרוריסט פלסטיני, המכהן כראש עיריית חברון. ב-1980 השתתף בפיגוע הירי בבית הדסה שבחברון שבו נרצחו 6 אזרחים, נכלא בישראל ושוחרר לאחר כשלוש שנים במסגרת חילופי שבויים.
ביוגרפיה

אבו סנינה נולד בחברון, למשפחה דתית ושם גדל והתחנך. בצעירותו הצטרף לאחים המוסלמים והשתתף בפעילות התנועה. סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "אל-חוסיין בן עלי" בשנת 1973. לאחר מכן עבר לעמאן בירת ירדן לצורך לימודים אקדמיים. הוא היה מעורב בתנועת הסטודנטים במהלך לימודיו באוניברסיטה, והיה בין חברי מועצת הסטודנטים. בשנת 1977 קיבל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת ירדן. הוא שב ליהודה ושומרון ועבד כמורה למתמטיקה בבתי הספר של אונר"א ביריחו ובבתי הספר בנפת חברון עד 1980.
ביוגרפיה > פעילות טרור

ב-1973 הצטרף לתנועת הפת"ח. הוא קיבל הכשרה צבאית במחנה הפליטים דרעא בסוריה, וביצע פעולות חבלניות ביהודה ושומרון כמו העברת מסרים וחומרי נפץ. הוא אף לקח חלק בלחימה במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1975. החל מ-1978 גייס כסף לצורך מימון הפיגועים והעבירו לירדן. הוא גם סיפק צינורות ומסמרים להכנת שישה מטענים מאולתרים.
בפת"ח הורו לאבו סנינה לחזור לחברון ולהכין את הקרקע לפיגועים נגד ישראל. הוא ומספר מחבלים חדרו ליהודה ושומרון דרך ירדן והסתתרו במערה באזור חברון. אבו סנינה תצפת על בית הדסה בלב היישוב היהודי בחברון והסתיר אמצעי לחימה. במאי 1980, החוליה הוציאה לפועל את הפיגוע בבית הדסה בו נרצחו 6 אזרחים. אבו סנינה נתפס על ידי כוחות הביטחון הישראליים ונידון למאסר עולם. ארבעה חודשים אחרי הפיגוע ניסו שניים מחברי החוליה לברוח בחזרה לירדן אך נתפסו על ידי כוחות הביטחון. לאחר ריצוי מאסר של כשלוש שנים, שוחררו בנובמבר 1983 בעסקת חילופי שבויים בה שוחררו ששה משמונת חיילי הנח"ל שנשבו בלבנון. אבו סנינה גורש לאלג'יריה, היגר לירדן ועבד בוועדה המארגנת של תנועת הפת"ח.
ביוגרפיה > במשרד המקומות הקדושים

עם חתימת הסכמי אוסלו והקמת הרשות הפלסטינית ב-1993, אבו סנינה מונה כפקיד במשרד המקומות הקדושים. במשרד זה הוא מילא מספר תפקידים. בשנת 1998 חזר ליהודה ושומרון. הוא קודם למנהל אזור הדרום, ואחר כך למנהל המסגדים ביהודה ושומרון. בשנת 2013 אבו סנינה נבחר למנהל המשרד למקומות קדושים בחברון, האחראי על "מסגד אברהם" במערת המכפלה. הוא כיהן בתפקיד זה עד פרישתו בשנת 2014.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

לאחר עזיבתו את הווקף החל בגיוס תמיכה ציבורית. הוא קיים סיורים לצעירים פלסטינים בהם הרצה על הפיגוע בבית הדסה. הוקם עמוד תמיכה בפייסבוק, בו אבו סנינה מתואר כמתכנן הפיגוע.
ביוגרפיה > ראש עיריית חברון

במאי 2017 התמודד מטעם הפת"ח בבחירות לרשויות המוניציפליות הפלסטיניות. אבו סנינה זכה ומונה לראש עיריית חברון. מה שאפשר את ניצחונו של אבו סנינה היה החרמת חמאס את הבחירות.
לטענת נעם ארנון, דובר היישוב היהודי בחברון, הרשות הפלסטינית עודדה את אבו סנינה להגביר את הבנייה סביב היישוב היהודי, בכדי למנוע את התרחבותו. ב-2019 נפגש עם נציגי נטורי קרתא לצורך התאחדות מול "הכיבוש הישראלי" ופעל איתם למניעה של חזרת משפחות יהודית אל בתים בחברון.
בפברואר 2021 לאחר שאבו סנינה פעל למנוע את הנגשת מערת המכפלה לנכים, קרא ראש מועצת קריית ארבע, אליהו ליבמן, לחיסולו של אבו סנינה.
בבחירות לעיריית חברון במרץ 2022 התמודד אבו סניינה בראשות רשימה עצמאית בשם "נאמנות לחברון", בה שולבו נציגים המזוהים עם חמאס והחזית העממית לשחרור פלסטין. הוא ניצח בבחירות, ולאחריהן הודח מתפקידיו בפת"ח.
בנובמבר 2022 פורסם כי אבו סנינה הציע לתושבי העיר חברון כ-20 שקלים לכל תושב שיהרוג לפחות כלב אחד, וזאת על מנת לטפל בבעיית הכלבים המשוטטים בחברון. הצעתו הובילה להתעללות בכלבים ולהריגתם באלימות ותוך שימוש בירי מכלי נשק. חלקם צולמו והועלו לרשתות החברתיות. בעקבות הביקורת חזר בו אבו סנינה והודיע כי לא ישלם עוד על הרג כלבים.
עמדותיו

מאז אימוץ תוכנית השלבים של אש"ף מ-1974, אבו סנינה התנגד לתהליך השלום מול מדינת ישראל, בה הוא רואה כמבוא לוויתור. הוא ראה בהשתתפות בוועידת מדריד ביטוי למאזן הכוחות שאינו לטובת הפלסטינים, וכי הפלסטינים לא יכלו בהסכמי אוסלו להכיר ב"מדינת הכיבוש" לדבריו.
הוא מחשיב את רעיון הקמת מדינה פלסטינית, לפני "פינוי הכיבוש" כפשע. לדבריו סוגיית המדינה תהיה תמורת ויתור על אדמות ועקרונות. אבו סניינה תומך בהתנגדות מזוינת למדינת ישראל ובשנת 2020 אף הצהיר כי "לא ניתן לשחרר את פלסטין ללא התנגדות צבאית חמושה". לדבריו, זו זכות מוחלטת המובטחת בכל החוקים האלוהיים והחוקים הבינלאומיים.
הוא מאמין שאש"ף קיבל את הזכות לייצג את העם הפלסטיני ועליו להישמר כמסגרת פוליטית פלסטינית.
חיים אישיים

אבו סנינה נשוי ואב לשמונה ילדים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  تيسير أبو سنينة, مركز رؤية للتنمية السياسية, ‏1 באפריל 2020 (בערבית)
↑  ויליאם קלייבורן, Israel Charges 10 Palestinians in Hebron Ambush, באתר הוושינגטון פוסט, ‏17 בספטמבר 1980 (באנגלית)
1 2 3  אסף גבור, ראש עיריית חברון לא מתחרט על הטבח בהדסה, באתר nrg‏, 19 במאי 2017
↑  עומר דוסטרי, המחבל שנבחר לראש העיר חברון, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 במאי 2017
↑  אסף גבור, רשמית: ראש עיריית חברון – מחבל עם דם על הידיים, באתר nrg‏, 15 במאי 2017
1 2  אבי יששכרוף‏, מנהל מערת המכפלה החדש: מרוצחי 6 תלמידי ישיבה, באתר וואלה, 15 ביולי 2013
↑  جولة في تاريخ المقاومة إلى جبل الخليل 6 شباط 2015, ‏19 בפברואר 2015 (בערבית)
↑  אליאור לוי, חברון, 37 שנה אחרי הפיגוע: המחבל נבחר לראשות העיר חברון, באתר ynet, 16 במאי 2017
↑  דובר היישוב היהודי בחברון תוהה מדוע הערבים בעיר בונים ללא הגבלה בניסיון למנוע התרחבות יהודית, בעוד הבנייה ליהודים מוגבלת, באתר ערוץ 7, 26 באוגוסט 2019
↑  נטורי קרתא נפגשו עם המחבל תייסיר אבו סנינה, באתר עכשיו 14, 30 בדצמבר 2019
↑  אברהם בלוך, ‏בעקבות הפרסום בסרוגים • ראש מועצת קריית ארבע: לחסל את ראש עיריית חברון, באתר "סרוגים", 9 בפברואר 2021
↑  Palestinians hold West Bank local elections as independent lists proliferate, The Times of Israel, ‏26 במרץ 2022
↑  גל ברגר, הבחירות לעיריות הגדולות בגדה: מלחמת צללים בין פת"ח לחמאס, באתר קסבה 67, ‏26 במרץ 2022
↑  تشكيل "تحالف وطني" لخوض الانتخابات البلدية في الخليل, web.archive.org, ‏2022-02-18
↑  بالأسماء.. فتح تقرر فصل عدد من كوادرها على خلفية الانتخابات المحلية | وكالة شهاب الإخبارية, web.archive.org, ‏2023-02-19
↑  חזי סימנטוב, מאיר מרציאנו, ראש העיר חברון: "20 שקלים למי שיהרוג כלב משוטט", באתר חדשות 13, 5 בנובמבר 2022
↑  מזעזע: המחבל תייסיר אבו-סנינה מחברון - ״20 ש״ח למי שירצח כלב משוטט בעיר״ | עכשיו 14, באתר www.now14.co.il
↑  אביחי דלאל, ראש עיריית חברון הציע פרס כספי - תושבי העיר תלו וירו בכלבים, באתר ישראל היום, 4 בנובמבר 2022
↑  יואב זיתון, עינב חלבי, נעה פישר, בעקבות לחץ ישראלי: ראש העיר חברון לא ישלם תמורת הרג כלבים, באתר ynet, 5 בנובמבר 2022