stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבוצת התרחבות

קבוצת ההוקי קרח וגאס גולדן נייטס הצטרפה כקבוצת התרחבות לליגת ה-NHL בשנת 2017
קבוצת התרחבות (באנגלית: expansion team) היא קבוצת ספורט חדשה המצטרפת לליגה קיימת, ובכך מתרחבת הליגה וגדלה במספר קבוצותיה. התהליך נפוץ בעיקר בליגות מקצועניות בצפון אמריקה, אך קיים גם בליגות מקצועניות במספר מקומות אחרים כגון בפוטבול אוסטרלי.
תהליך הצטרפות לליגה קיימת שונה מליגה לליגה, אך העקרונות דומים. כתנאי ראשון, הליגה צריכה להיות נכונה להתרחב, משמע לתת או למכור זיכיונות חדשים לקבוצות חדשות. קבוצת התרחבות חייבת לקבל את הסכמתן של הקבוצות הקיימות להצטרפותה על פי נתוניה הספציפיים; לצורך כך עליה להתבסס ברוב המקרים בעיר שבה ובסביבתה אין קבוצה קיימת (או במקרים מעטים - לצד קבוצה קיימת בשוק גדול במיוחד שיכול להכיל קבוצה נוספת), ולהוכיח לקבוצות הקיימות שיש לה תועלת שיווקית לליגה ובסיס קהל פוטנציאלי. כמו כן עליה לשלם לקבוצות הקיימות דמי זיכיון, שבליגה מקצוענית ראשית בצפון אמריקה יכולים להגיע למאות מיליוני דולרים.
איוש הסגל של קבוצת התרחבות מתחיל בדראפט התרחבות - תהליך שבו ניתן לקבוצות הקיימות "להגן" על חלק מסוים מסגל השחקנים שלהם הנמצאים תחת חוזה, כאשר האחרים "נחשפים" לבחירה עבור הקבוצה החדשה. הקבוצה החדשה בוחרת את השחקנים שהיא רוצה מבין השחקנים שנחשפו על ידי הקבוצות האחרות. מטבע הדברים בוחרות הקבוצות הקיימות לחשוף לבחירה את השחקנים שהן רואות כפחות טובים וחשובים בסגל שלהן, כך שברוב המקרים מתחילה קבוצת ההתרחבות את דרכה עם סגל חלש יחסית, ומתקשה בשנותיה הראשונות.
קבוצת ההתרחבות יכולה להוסיף לאחר מכן שחקנים נוספים מבין השחקנים החופשיים שלא מקושרים חוזית לאף קבוצה, לבחור שחקנים צעירים וחדשים לליגה בדראפט יחד עם הקבוצות הקיימות, או לקיים עסקאות החלפת שחקנים עם קבוצות אחרות.
קברי מלכי בוגנדה בקסובי

קברי המלכים
נמר, חיית המחמד של אחד המלכים, יצאה מכלל שליטה לאחר מותו ופוחלצה
קברי מלכי בוגנדה בקסובי (באנגלית: Tombs of the Buganda Kings at Kasubi; בסוואהילי Makaburi ya Kasubi ya wafalme wa Buganda) שבצפון-מערב קמפלה באוגנדה הוא אחוזת קבר השוכנת בארמונם המסורתי של מלכי בוגנדה, ואשר בה נקברו מאז 1884 כל מלכי הממלכה. המקום הוא סמל לאומי לבני הבגנדה ואתר תיירות, ומאז שנת 2001 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית.
ב-16 במרץ 2010 עלה המתחם באש ונשרף כמעט כליל. שיקום האתר הושלם ב-2023.
היסטוריה

שבטי הבַּגנדה משתייכים לעמי הבנטו וההיסטוריה הפוליטית שלהם החלה במאה ה-13. כיום בני הבגנדה הם הקבוצה האתנית הגדולה במדינה ובמפקד האוכלוסין של 2002 מנו 4.1 מיליון איש, שהוו 17.7% מתושבי אוגנדה. הבגנדה יושבים בעיקר בתחומי בוגנדה ששטחה 66,350 קמ"ר, בדרום-מזרחה של אוגנדה.
לפי המסורת, שלטו בבוגנדה 36 מלכים שתוארם המסורתי הוא קַבּקַה. אלה נמנים החל במלך האגדי קינטו ועד למלך הנוכחי, אולם מידע מדויק קיים רק החל משלטונו של המלך סואונה השני (1836-1856), אשר קבע את ארמונו בקסובי. בנו, מוטֵסה הראשון, הקים את מבנה הקבר הנוכחי בארמונו ב-1882 והיה לקבקה רב עוצמה. הוא היה הראשון מבין הקבקה שהושפע ממדיניות חוץ, לאחר שפגש באירופאי ג'ון ספיק (John Hanning Speke) ב-1862. הוא אף פגש בהנרי מורטון סטנלי ב-1875 וביקש ממנו מורים לתרבות ולדת האירופאיות ואימץ מספר מנהגים איסלמיים אליהם נחשף מסוחרי שנהב ועבדים מזנזיבר.
עם מותו של מוטאסה הראשון ב-1884 נקברה גופתו באופן תקדימי בשלמותה ובחלקת הקבר בארמון. משנקברו גם שני יורשיו באתר ב-1904 וב-1939 היה הדבר לנוהג והמקום הפך לאתר קבורתם של הקבקה. המלך הבא, מוטסה השני, היה לנשיא אוגנדה ב-1962, אך הוא הודח ארבע שנים לאחר מכן ויצא לגלות. עם זאת, ב-1971, שנתיים לאחר מותו ב-1969, הובאו עצמותיו למולדתו ונטמנו בקסובי. בסך הכל נקברו בקסובי ארבעה קבקה ששרידיהם שוכנים במבנה העיקרי, וכן כל בניהם ובנותיהם, אשר נקברו באתר מאחורי המבנה המרכזי.
החל ב-1967 ועד 1993 נוהל המקום על ידי ממשלת אוגנדה, אולם כאשר בוגנדה שבה והייתה למונרכיה חוקתית במסגרת אוגנדה, הושב האתר לניהולם של הבגנדה. הקבקה הנוכחי של בוגנדה, רונלד מואנדה מוטבי השני, הוכתר באתר.
ב-16 במרץ 2010 הוצת המתחם והושמד כמעט לחלוטין, אם כי מבנה הקבורה המרכזי ושרידי הקבקה הקבורים בו לא נפגעו. זהות המציתים איננה ידועה, ושלטונות בוגנדה הבטיחו לקיים חקירה עצמאית לצד חקירת המשטרה. למחרת השרפה, בעת ביקור נשיא אוגנדה והקבקה רונלד מואנדה מוטבי השני באתר, פרצו במקום מהומות ושני בני אדם נהרגו מאש המשטרה. שלטונות בוגנדה הבטיחו לקומם את האתר וממשלת אוגנדה מסרה כי תסייע בכך. בישיבתה השנתית בשנת 2010 החליטה ועדת המורשת העולמית להכריז על המקום כאתר מורשת עולמית בסיכון. עבודות השיקום החלו בשנת 2014. העבודות הושלמו בקיץ 2023 ובעקבותיהן הכריזה ועדת המורשת העולמית על הוצאת האתר מרשימת האתרים בסיכון.
האתר

האתר שוכן על גבעה בצפון-מערבה של קמפלה, בירת אוגנדה, ועל מורדותיה המזרחיים. צורתו של השטח כצורת מניפה שקודקודה בצידה המערבי והיא נפרסת על פני 30 הקטאר. באתר שלושה אזורים עיקריים:
אתר הקבורה המרכזי, השוכן על ראש הגבעה בצידו המערבי של השטח.
השטח הצמוד לאתר המרכזי ממזרח לו ובו מספר מבנים וקברים משניים.
שטח נרחב ידיים מזרחית לשני הקודמים המשמש בעיקר לחקלאות.
האתר > האתר המרכזי

הכניסה לאתר היא בצידו המערבי, בו ניצב מבנה השער מכונה "בוג'בוקולה" (Bujjabukula). המבנה עשוי מעמודי עץ שביניהם קירות לבֵנים שרופות וגגו עשוי קנה מצוי. השער מוביל אל חצר קטנה, בה ניצבים קופת הכניסה וה"נ'דוגה-אובוקאבה" (Ndoga-Obukaba), המבנה בו מאוכסנים התופים המלכותיים. מעבר לאלה משתרעת ה"אולוגיה" (Olugya), החצר המרכזית בצורת האות D, שרוחבה כ-55 מטר ואורכה 100 מטר.
החצר מוקפת בחומת קנים וסביב לה ניצבים תשעה מבנים, חמישה מהם נועדו עבור אלמנותיהם של הקבקה ואילו האחרים הם חדר מתים ומבני הקברים עצמם. המבנים עשויים עץ וטיח ולבנים שרופות, שלושה מהם עגולים והיתר רבועים. את החצר חוצה שביל אבנים המוליך אל מבנה הקבר המרכזי - "מוזיבו אזאלה מ'פאנגה" (Muzibu-Azaala-Mpanga) בו קבורים ארבעת הקבקה.
"מוזיבו אזאלה מ'פאנגה" הוא מבנה עגול וקוטרו 31 מטר. גגו נבנה בצורת כיפה מחודדת ששיפוליה מגיעים כמעט עד לקרקע, וגובהה הפנימי הוא 7.5 מטר. גג העשבים נישא על ידי 52 טבעות דקל המייצגות את 52 שבטי הבגנה. כניסה נמוכה מוליכה אל תוככי המבנה ובה יריעה גדולה המסתירה את "החורש הקדוש" - בו שוכנים קברי הקבקה עצמם. הכניסה לחלק זה של המבנה מוגבלת לנכבדים בלבד ולאלמנות הקבקה. גג המבנה נתמך בעמודי עץ וחללו מעוטר בציורי תופים, מגנים ותמונות הקבקה הקבורים בו. על הרצפה שטיחים עבים מעשב לימון ומענפי דקל.
האתר > יתר חלקי האחוזה

מאחורי החצר המרכזית מפוזרים מבנים רבים שבהם שוכנים קברים של בני משפחת המלוכה והלאה משם משתרע השטח החקלאי שמהווה את רוב שטחו של האתר. אזור זה נחשב קדוש וסגור למבקרים. בעבר שכנו בו בתי מגורים, אך לאחר מכן הוא חולק בין אלמנות הקבקה. כיום השטח מושכר לשימושים חקלאיים והכניסה אליו מותרת למקומיים המעבדים אותו.
הערות שוליים

1 2  "Uganda's Tombs of the Kings of Buganda at Kasubi to be removed from the World Heritage in Danger List". UNESCO World Heritage Centre (באנגלית). 2023-09-12. נבדק ב-2023-09-12.
↑  Uganda's Kasubi royal tombs gutted by fire
↑  Government to help restore Kasubi tombs
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 155067117  VIAF: 766148574338424430005   WorldCat (עם VIAF): 766148574338424430005
קורנטי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  43°47′00″N 15°20′00″E﻿ / ﻿43.783333333333°N 15.333333333333°E﻿ / 43.783333333333; 15.333333333333
 שטח:  320 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קרואטיה 
 אזור זמן:  CET
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קורנטי(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קורנטי
 
איי קורנטי או ארכיפלג קורנטי (בקרואטית: Kornati; באיטלקית: Isole Incoronate) הם קבוצה של כ-150 איים ושוניות (המספר המדויק משתנה בהתאם למקור) הממוקמים בים האדריאטי ממערב לשיבניק בקרואטיה. האי הגדול בארכיפלג, קורנט באורך של 25 ק"מ וברוחב של עד 2.5 ק"מ, העניק את שמו לקבוצה כולה, הנחשבת לארכיפלג האיים הצפוף ביותר בים התיכון.
בכמה גבעות על איי קורנטי נמצאו עקבות של יישובים וביצורים מהתקופה הנאוליתית. נראה כי האיים אוכלסו בתקופת הברזל ובתקופת הרומאים. במהלך מלחמת העולם השנייה הקימו הפרטיזנים של טיטו בית מלאכה לתיקון סירות.
היסטוריה

האיים היו שייכים בעבר לאצולת זאדר אך נקנו במאה ה-19 על ידי תושבי האי מורטר שהם בעלי 90% מהקרקע ותושבי האי דוגי אוטוק להם שייך יתר השטח. אף שתושבי קבע אינם מתגוררים עוד באיים, יש בו כ-300 בקתות המשמשות את בעלי השטח המגיעים אליהם מדי פעם. חלק משטח האיים מעובד ויש בהם מטעי עצי זית, גפנים, פרדסים וגני ירק.
89 מהאיים בשטח של 49.66 קמ"ר בדרום הארכיפלג הוכרזו כפארק לאומי בשנת 1980, ששטחו הכולל 220 קמ"ר. האיים עשויים מאבן גיר מחלחלת המונעת תופעה של נגר עילי, ורק במקומות ספורים בוקעים מים מתוקים מהנוף הקרסטי ונשפכים אל מי הים. מסיבה זו הצמחייה על האיים מועטה, למעט עשב ושיחים באזורים המוגנים על ידי הצוקים, ונופם צחיח ופראי. הפארק ידוע בצוקים החשופים שלו, המכונים "כתרים" (Krunama), שהארוך שבהם משתרע לאורך 1,350 מטר והגבוה שבהם מגיע לגובה של 82 מטר. בפארק מפותח גם ענף הצלילה בשל כך שהצוקים יורדים עד לעומק של 90 מטר מתחת לפני הים והמים עשירים בדגה.
יופיים של האיים הביא את ג'ורג' ברנרד שו להתבטא כך אודותם:
הערות שוליים

↑  Croatia Traveller, Kornati Islands National Park
↑  האתר הרשמי
| הריביירה הקרואטית |
| --- | --- | --- |
| ערים | דוברובניק • ספליט • רוביני • רייקה • טרוגיר • זאדאר • אופטיה • פורץ' • פולה • שיבניק |  |
| איים | צרס • קרק • מלייט • ראב • פאג • ויס • לושין • דוגי אוטוק • בראץ' • הוואר • קורצ'ולה • קורנטי |  |
| ערכים אחרים | מפרץ קוורנר • דלמטיה • הים האדריאטי • ולביט • איסטריה • האלפים הדינריים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge710036  VIAF: 233877128   WorldCat (עם VIAF): 233877128
קאל (כפר)

| --- | --- |
סמל קאלסמל קאל

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת פיזשאבון
 על שם:  Horka Kál 
 שטח:  34.84 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,359 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°43′50″N 20°15′46″E﻿ / ﻿47.73051°N 20.26284°E﻿ / 47.73051; 20.26284 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.kal.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קאל(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קאל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קאל (בהונגרית: Kál) הוא כפר גדול במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקאל מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,471 תושבים ובשנת 2021 רק 3,359 תושבים.
האזור מיושב מלפני המאה ה-14, הוא מוזכר לראשונה בתעודות משנת 1331 ומאז הוא מיושב לסירוגין.
יהודי קאל

יהודים חיו בקאל במאה ה-18 ובמאה ה-19. ליהודי הכפר היה בית קברות יהודי. יהודי קאל ויהודי הכפר הסמוך קאפולנה היו כפופים לקהילת יהודי ורפלט. בשנת 1944 הועברו יהודי קאל לגטו שהוקם באגרצ'הי משם לבגיוק ומשם גורשו לאושוויץ שם נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
בדף הקהילה מתוך מפקד קהילות הונגריה נכתב שבקהילה יש 93 חברים, רב הקהילה הוא יוסף פולאק, רבה של ורפלט
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו לכפר 12 ניצולים והקימו אנדרטה לזכר הנספים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 15 |  |
| 1880 | 96 | 3,088 |
| 1910 | 82 |  |
| 1920 | 87 |  |
| 1930 | 130 |  |
| 1941 | 113 | 4,749 |
לקריאה נוספת

קאל בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 465
קאל, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 353-354. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מיקום בית הקברות היהודי בקאל
↑  תיעוד יהודי קאל שנרצחו בשואה
↑  דף קהילת קאל במפקד קהילות הונגריה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת פיזשאבון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פיזשאבון • אלדברה • בשנייטלק • דורמאנד • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge1064384
קברי הסנהדרין

| --- | --- |

הכניסה למערת הקבורה
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות ההלניסטית
 תקופות:  שלהי התקופה הרומית בארץ ישראל
 נבנה:  המאה ה-1
 סוג:  מערת קבורה
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  ג'ורג' ברטון 1902 יוליוס יותם רוטשילד, 1949
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  שכונת סנהדריה, בצפון ירושלים
 קואורדינטות:  31°47′58″N 35°13′08″E﻿ / ﻿31.7994°N 35.2189°E﻿ / 31.7994; 35.2189
  (למפת ירושלים מוגדלת) קברי הסנהדרין(למפת ירושלים רגילה) קברי הסנהדרין(למפת הרי ירושלים רגילה) קברי הסנהדרין(למפת הרי ירושלים מוגדלת) קברי הסנהדרין he
 
פנים המערה
קברי הסנהדרין היא מערת קבורה המצויה בגן הסנהדרין, קרוב לרחוב שדרות גולדה מאיר בלב שכונת סנהדריה שבצפון ירושלים.
היסטוריה

המערה כונתה על ידי הערבים 'קבור אל קוצ'א', שמשמעו "קברי השופטים". ייתכן ששמה הערבי של המערה גרם לזיהויה בטעות כמערת הקבורה של הסנהדרין, שכן הסנהדרין עסקה, בין שאר תפקידיה, בשפיטה. הסבר אחר לזיהוי המערה כקברות הסנהדרין הוא שבמערה ישנם בין שבעים לשמונים כוכי קבורה, ולכן נטו לחשוב שזהו מקום קבורת הסנהדרין שמספר חבריה היה שבעים ואחת. לפי האנציקלופדיה העברית צוין בטעות שמספר הכוכים במערה הוא בדיוק שבעים ואחד, דבר שכנראה העצים את המסורת בדבר היות המערה מקום קבורת הסנהדרין. אולם לפי ספירה חדשה שנעשתה עם שיפוץ האתר, מספר הכוכים נמוך יותר.
המערה עצמה הייתה ידועה בעם ישראל מאז שנת 1235, עת ביקר במערה יעקב השליח. עם השנים ציינו חכמים שונים את המערה וביניהם מפרש המשנה רבי עובדיה מברטנורא, רבי משה באסולה ועוד. בשנת 1902 נסקרה המערה על ידי הארכאולוג הקנדי ג'ורג' ברטון. מלאכת החפירה הושלמה על ידי הארכאולוג יוליוס יותם רוטשילד בשנת 1949. במערה נמצא ארון קבורה ועליו השם "יצחק". הארון נלקח לצרפת וכיום הוא מצוי במוזיאון הלובר בפריז.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 התגורר במערה אדם בשם משה גיבורי, שהכריז על עצמו כמשיח, וסחף אחריו כמה מעריצים, אחרי שניבא נכונה רעידת אדמה.
במסגרת הדיונים על המקום הנכון לקבורת עצמות חוזה המדינה הרצל, עלה מקום זה כאפשרות אחת מני רבות. באותה תקופה, שנות ה-50  הציע שמואל זנוויל כהנא, מנכ"ל משרד הדתות, לקדם את "קברי הסנהדרין" כאתר קודש. בהמשך הונצחו הקברים בשטר של חצי לירה ישראלית. לאחר מלחמת ששת הימים, הגישה החופשית חסרת התקדים ההיסטורי, למקומות כמו הכותל המערבי, מערת המכפלה בחברון וקבר רחל, הביאה לפיחות יחסי במעמדם של קברי הסנהדרין. בשנים שלאחר מכן, האתר היה מוזנח למדי ולא ניתן לקיים ביקורים סדירים בתוך המערות השונות.
בשנת 2017, שוקמו הקברים, לאחר עבודות שימור ושיקום שנעשו על ידי רשות העתיקות.
תיאור המערה

המערה מעוטרת במשקוף בצורת גמלון. במשקוף עטורים מגולפים בצורה של רימון, אתרוג ועלי צמח האקנתוס הוא ה"קוציץ הסורי". בתוך מבוא המערה מצוי משקוף מעוטר נוסף, המעוטר גם הוא בגילופים של עלי אקנתוס. העובדה שעיטורים אלו הם של צמחים דווקא מחזקת את ההנחה שמערה זאת הייתה של יהודים. היהודים בימי בית שני נמנעו מלעטר את ארונות ומערות הקבורה בצורות אדם בגלל האיסור המקראי לעשות פסל ומסכה.
מערת הסנהדרין מצויה בין מערות קבורה רבות. האזור כולו מהווה חלק מ"עיר הקברים" או ה"נקרופוליס", כלומר עיר המתים של ירושלים בימי בית שני. הסיבה שבאזור זה דווקא מצויות מערות קבורה כה רבות היא סוג האבן המצוי באזור. האזור שימש לחציבת אבנים לבנייה, ושימוש נוסף שנעשה במחצבות הוא הפיכתן למערות קבורה למשפחות העשירות של ירושלים באותה העת. במורד השכונה מצויה מערה נוספת הקרויה מערת האשכולות בגלל עיטורים בצורת אשכול במשקוף הכניסה למערה.
הקירות הפנימים של מערות הקבורה באזור שחורים. הסיבה לכך היא שבמערות התגוררו בדואים ובלילות החורף הירושלמי הקר הם הדליקו מדורות במכרות על מנת להתחמם, ועקב הפיח שנפלט מהמדורה התכסו קירות המערות בצבע שחור.
גלריית תמונות

קבר ארקוסוליה ושני כוכים במערת הסנהדרין
חדר מבואה ופתחי חדרים באחת ממערות הסנהדרין
פתחים ובורות באחת ממערות הסנהדרין
מערות הסנהדרין ביחס לבתי שכונת סנהדריה הסמוכים
מערות הסנהדרין בין עצי החורש והבתים
מערת הסנהדרין בשלהי המאה ה-19
לקריאה נוספת

עמוס קלונר ובועז זיסו, עיר הקברים של ירושלים בימי הבית השני, הוצאת יד יצחק בן-צבי 2003, עמודים 257, 264-266
דותן גורן, "מקברי הסנהדרין לשכונת סנהדריה", עת־מול, 193 (מאי 2007), עמ’ 29-26.
הערות שוליים

↑   מערות הקבורה הנסתרות של שכונת סנהדריה, סרטון  באתר יוטיוב, בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי
1 2  "Sanhedriya – 'Tomb of the Judges' or 'Tomb of the Sanhedrin'", in Corpus Inscriptionum Iudaeae/Palaestinae, Volume 1: Jerusalem, Part 1, 1-704. Cotton, Hannah M. et al, eds. 2010: Walter de Gruyter, ISBN 3110222205, p. 79.
↑  Archaeology and the Bible, 1933 George Aaron Barton
↑  דוד הורוביץ, עולה  מארצות הברית, סיפר לימים את הסיפור בספרו "שלושים ושלושה נרות", אחרי שפגש את גיבורי ב-1927
אורי דרומי, איך ליהד את הגויים, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2002
↑  דורון בר, לקדש ארץ: המקומות הקדושים היהודיים במדינת ישראל 1948‐1968, ירושלים תשס"ז, עמ' 116‐120.
↑   ניר חסון, המקומות הקדושים שהפכו להיסטוריה, באתר הארץ, 19 בפברואר 2018
↑  ניר חסון, קברי הסנהדרין בירושלים: הרשויות מתנערות מאחריות, באתר הארץ, 12 בינואר 2010
↑  יובל ניסני, נחנך הפארק הרובעי גן הסנהדרין, שטחו 28 דונם, באתר כל העיר, 14 בנובמבר 2017
↑  עמוס קלונר ובועז זיסו, עיר הקברים של ירושלים בימי הבית השני, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשס"ג, עמ' 257 - 272
| הסנהדרין |
| --- | --- | --- |
| מונחים | נשיא • אב בית דין • סנהדרין גדולה • סנהדרין קטנה • בית דין • משפט עברי • שבעים הזקנים • כנסת הגדולה • סמיכת זקנים |  |
| נשיאי הסנהדרין | יוסי בן יועזר • יהושע בן פרחיה • יהודה בן טבאי • שמעיה • הלל הזקן • שמעון בן הלל • רבן גמליאל הזקן • רבן שמעון בן גמליאל הזקן • רבן יוחנן בן זכאי • רבן גמליאל דיבנה • (רבי אלעזר בן עזריה) • רבן שמעון בן גמליאל • רבי יהודה הנשיא • רבן גמליאל ברבי • רבי יהודה נשיאה • רבן גמליאל הרביעי • רבי יהודה נשיאה השני • הלל נשיאה • רבן גמליאל החמישי • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבן גמליאל השישי |  |
| מקומות מושב הסנהדרין | לשכת הגזית • חנות • ירושלים • יבנה • אושא • יבנה • אושא • שפרעם • בית שערים • ציפורי • טבריה |  |
| שונות | מסכת סנהדרין (ומסכת מכות) • עדות • הענישה בהלכה • ארבע מיתות בית דין • זקן ממרא • חידוש הסנהדרין • הסנהדרין של פריז • קברי הסנהדרין שבגן הסנהדרין בשכונת סנהדריה • שביל הסנהדרין |  |
קישיקאטור

קישיקאטור (בהונגרית: Kissikátor) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית דומהאזה נמצאת בירידה שנים רבות מ-386 תושבים בשנת 1990 עד 285 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-26%).
בכפר חיו מעט יהודים לתקופת זמן מוגבלת ובמקום קיימים שרידים של בית קברות יהודי.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 0 |  |
| 1880 | 10 | 249 |
| 1910 | 5 |  |
| 1920 | 5 |  |
| 1930 | 5 |  |
| 1941 | 6 | 426 |
קין-קון-קאן

טבלת קין-קון-קאן לא פתורה
קין-קוֹן-קאן (ביפנית: キンコンカン) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
חוקים

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת של תאים המחולקת ל"חדרים" על ידי גבולות עבים. מסביב לטבלה, ליד חלק מהטורים או העמודות, ישנם זוגות של אות ולידה מספר. המטרה היא להציב אלכסונים ("מראות") בחלק מהתאים כך שזוגות האותיות והמספרים יתחברו (במילים אחרות, שיהיה אפשר לראות מכל זוג אות-ומספר את בן זוגה). הצבת המראות נעשית על פי הכללים הבאים:
יש מראה אחת בלבד בכל חדר.
כאשר מגיעים למראה יש לפנות בזווית של 90° עד למראה הבאה או לזוג האות-ומספר (הנורה בעצם "מקפיצה" את המגיע אלי ב-90°).
יש להגיע מכל אות לאות הזהה לה; כלומר, מ-A יש להגיע ל-A ומ-B יש להגיע ל-B וכן הלאה.
המספר שנמצא על יד כל אות מציין את מספר הפניות (במראות) הדרושות להגיע מכל זוג של אות-ומספר לבן זוגה.
לא יכול להיות חדר בלי מראה.
שיטות פתרון

הדרך הטובה ביותר לפתרון החידה הוא להתחיל מהזוגות בעלי המספרים הקטנים ובהדרגה לעלות אל המספרים הגדולים יותר. לדוגמה אם ישנם במשחק זוגות של A3, B2, C4 ו-D1, הסדר בו יהיה הכי קל לפתור את החידה הוא להתחיל עם הזוג D1, להמשיך ב-B2, לאחריו A3, ולבסוף C4.
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
טבלת קין-קון-קאן פתורה
קארין ארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1972 (בת 52) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 karinarad.co.il
 
קארין ארד (נולדה ב-21 במאי 1972) היא סופרת ועיתונאית ישראלית. נודעה בעיקר בסגנון כתיבתה הפרובוקטיבי בנושאי מיניות ויחסי מגדר.
ביוגרפיה

ארד החלה את דרכה העיתונאית במאמר "איך לא לעצבן לנו את הדגדגן", שזכה לתפוצה רחבה ברשת האינטרנט הישראלית. המאמר אף זכה לאזכור בתוכנית הלימודים של המחלקה ללימודי מגדר באוניברסיטת תל אביב. בהמשך כתבה ארד על מיניות במגזינים "עולם האשה" ו"בלייזר", במוסף "זמנים מודרניים" ב"ידיעות אחרונות", "העיר", "עכבר העיר", "בננות" ובמגזין "View".
בשנות ה-90 סיפרה בראיונות כי אמה, מהא (סולימאן), היא ערבייה ממוצא ירדני שהתגיירה.
ב-2003 יצא ספרה הראשון, "יש אלוהים". בפתיח צוין: ”קארין ארד חוותה טראומה של ניסיון אונס בגיל עשר, היטלטלה בין אבא יהודי לאמא ערבייה, עברה התמוטטות עצבים, התמכרה לבולמוסי אכילה וזייפה אורגזמות עד גיל 29”.
ארד הייתה חברת מפלגת עלה ירוק והיא הוצבה במקום השלישי ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת השמונה עשרה (2009).
ביולי 2020 החלה לשדר את הפודקאסט ״טוקי סטייל״ יחד עם שחר כהן בנושאי סקס ויחסים.
ספריה

יש אלוהים, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003. ISBN 9654488787
נשים, הוראות הפעלה (מהדורה לאשה), הוצאת ידיעות אחרונות, 2004
נשים, הוראות הפעלה (מהדורה לגבר), הוצאת ידיעות אחרונות, 2004
פרויקט רחם, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009. ISBN 9789655116090 (שם הספר התברר כמטעה ולכן מההדפסה השנייה יצא הספר תחת שם חדש: שתיקתה של סוּף, הוצאת ידיעות אחרונות, 2010. ISBN 9789655116090)
הערות שוליים

↑  איך לא לעצבן לנו את הדגדגן, באתר של אורי ברייטמן
↑  ארנה קזין, מדברות על זה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2003
↑  אז מי ייכנס לבית האח הגדול VIP?, באתר Sheee
↑  קארין ארד, באתר מפלגת עלה ירוק
↑  שתיקתה של סוף (פרק מהספר השני), באתר של קארין ארד: "... מסתבר, שכל מי שהרים את הספר בחנות חשב שמדובר בספר על ילודה ותינוקות. בקיצור, את המהדורה השנייה הוצאנו בשם "שתיקתה של סוף"..."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299706405171  GND: 1089698402  ISNI: 0000 0000 5286 0513  LCCN: nr2003034861  VIAF: 29480099   WorldCat (עם VIAF): 29480099 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קווסאקי (עיר)

קווסאקי (ביפנית: 川崎市) היא עיר השוכנת במחוז קנאגאווה, קאנטו שביפן. העיר ממוקמת בין יוקוהמה לטוקיו, שתי הערים הגדולות ביותר ביפן. קווסאקי מחזיקה ברצועת אדמה של כ-30 ק"מ דרומית לנהר הטאמא, שמתפצל לטוקיו.
קו

קווסאקי מחולקת ל-7 חלקים שכל אחד מהם נקרא "קו".
ה"קו" של העיר הם:
אסאו-קו, ה"קו" המערבי ביותר.
טאמא-קו, נקרא על שם נהר הטאמא.
מיאמא-קו.
טאקאטסו-קו.
נאקאהרה-קו.
סאיואי-קו.
קווסאקי-קו, ה"קו" המזרחי ביותר והגדול ביותר מבחינת שטח.
דמוגרפיה

ב-1 ביולי 2021 אוכלוסיית העיר היא 1,541,772 איש והצפיפות בה היא 10,781 לקילומטר מרובע, נתון שמעמיד אותה כשנייה בגודלה במחוז קנאגאווה, ובמקום השביעי בין ערי יפן. אוכלוסיית העיר גדלה רבות במאה ה-20. בשנת 1920 הייתה העיר מדורגת במקום ה-46 מבחינת אוכלוסייה והיו בה 21,391 תושבים. בשנת 1930 דורגה העיר במקום ה-19 עם כ-104,000 תושבים ובשנת 1970 היו בעיר 973,000. שטח העיר הוא 144.35 קמ"ר שכוללים את האיים המלאכותיים שבבנייה במפרץ טוקיו ומיועדים למגורים.
ערים תאומות > ביפן

יפן נאקאשיבטסו, יפן (מאז 9 ביולי 1992)
יפן פוג'ימי, יפן (מאז 22 באפריל 1993)
יפן נהה, יפן (מאז 20 במאי 1996)
ערים תאומות > בעולם

קרואטיה רייקה, קרואטיה (מאז 23 ביוני 1977)
ארצות הברית בולטימור, ארצות הברית (מאז 14 ביוני 1979)
הרפובליקה העממית של סין שן-יאנג, הרפובליקה העממית של סין (מאז 18 באוגוסט 1981)
אוסטרליה וולונגונג, אוסטרליה (מאז 18 במאי 1988)
בריטניה שפילד, בריטניה (מאז 30 ביולי 1990)
אוסטריה זלצבורג, אוסטריה (מאז 17 באפריל 1992)
גרמניה ליבק, גרמניה (מאז 12 במאי 1992)
קוריאה הדרומית בוצ'און, קוריאה הדרומית (מאז 21 באוקטובר 1996)
צפון-מערב אירופה

צפון-מערב אירופה
צפון-מערב אירופה הוא אזור משנה, המוגדר באופן רופף באירופה, והוא חופף את צפון ומערב אירופה. ניתן להגדיר את האזור הן גאוגרפית והן אתנוגרפית.
יש זיקה גנטית קרובה מאוד בקרב אוכלוסיות צפון-מערב אירופה.
בצפון-מערב אירופה ישנם בתי זיקוק רבים.
הגדרות גאוגרפיות

מבחינה גאוגרפית, צפון-מערב אירופה מורכב, בדרך כלל, מהממלכה המאוחדת, אירלנד, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, צפון צרפת, צפון גרמניה, דנמרק, נורווגיה, שוודיה ואיסלנד. לעיתים, פינלנד, דרום גרמניה, שווייץ ואוסטריה נחשבות גם כחלק מצפון-מערב אירופה.
דרום צרפת אינה נחשבת בצפון-מערב אירופה, מכיוון שהיא נחשבת, בדרך כלל, מבחינה גאוגרפית ותרבותית, כחלק מאזור הים התיכון או דרום אירופה.