stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתלין אנטונלי

| --- | --- |

קתלין אנטונלי בצעירותה
 לידה:  12 בפברואר 1921 מחוז דניגול, אלסטר, אירלנד
 פטירה:  20 באפריל 2006 (בגיל 85) וינדמור, פנסילבניה, ארצות הברית
 שם לידה:  קתלין ריטה מקנולטי
 מדינה:  ארצות הברית, אירלנד 
 מקום קבורה:  פילדלפיה 
 ידועה בשל:  אחת המתכנתות המקוריות של אניאק
 השכלה:  Chestnut Hill College (1942)  J. W. Hallahan Catholic Girls High School (1938)  בית ספר כנסייתי 
 עיסוק:  מתמטיקה, מדעי המחשב
 מעסיק:  שטח הניסויים אברדין, בית הספר מור להנדסת חשמל, תאגיד המחשוב אקרט-מאוצ'לי 
 בן או בת זוג:  ג'ון מאוצ'לי (1948–1980)  Severo Antonelli (1985–1996) 
 פרסים והוקרה:  חברה בהיכל התהילה הבינלאומי של נשים בטכנולוגיה
 
קתלין "קיי" מקנולטי מאוצ'לי אנטונלי (באנגלית:Kathleen Antonelli‏; 12 בפברואר 1921 – 20 באפריל 2006) הייתה מתכנתת מחשבים אירית ואחת משש המתכנתות המקוריות של מחשב האניאק, אחד המחשבים הדיגיטליים האלקטרוניים הראשונים לשימוש כללי.
חיים מוקדמים וחינוך

אנטונלי נולדה כקתלין ריטה מקנולטי בפיימור, חלק מהכפר הקטן קריסלאו במה שהיה אז אזור גיילטאכט (אזור דובר אירית) במחוז הצפוני באירלנד, ב-12 בפברואר 1921, במהלך מלחמת העצמאות האירית. היא הייתה השלישית מתוך שישה ילדים של ג'יימס מקנולטי, קצין אימונים של הצבא האירי הרפובליקני, ואן נליס.
בליל לידתה אביה נעצר ונכלא בבית הכלא "דרי גול" למשך שנתיים בשל השתייכותו לצבא האירי הרפובליקני. עם שחרורו, היגרה המשפחה לארצות הברית באוקטובר 1924 והתיישבה באזור צ'סטנאט היל בפילדלפיה שבפנסילבניה, שם מצא ג'יימס עבודה כסתת אבן.
בין השנים 1927 ל-1933 היא למדה בבית הספר היסודי צ'סטנאט היל, ולאחר מכן בבית הספר התיכון הקתולי לבנות JW Hallahan בפילדלפיה.
בתיכון קתלין התחברה לעולם המתמטיקה ולמדה מגוון רחב של מקצועות מתטיים, ביניהם אלגברה, גאומטריה מישורית, טריגונומטריה וגאומטריה מוצקה.
לאחר שסיימה את התיכון היא נרשמה למכללת צ'סטנאט היל לנשים. במהלך לימודיה למדה כל קורס מתמטי שהוצע. היא סיימה תואר במתמטיקה ביוני 1942, אחת מן הסטודנטיות היחידות שהתמחו במתמטיקה מתוך כיתה של 92 נשים.
לקראת סיום התואר מקנולטי חיפשה משרות רלוונטיות בידיעה שהיא רוצה לעסוק במתמטיקה אבל לא להיות מורה. היא הבינה שתפקידי האקטואריה של חברות הביטוח מחייבות תואר שני, לכן החליטה ללמוד מגוון רחב של קורסים במנהל עסקים, בתקווה שהכשרה עסקית תשפר את סיכויי הקבלה שלה לעבודה.
קריירה > מתכנתת מחשבים

זמן קצר לאחר שסיימה את לימודיה היא ראתה מודעה של שירות המדינה האמריקאי בעיתון פילדלפיה אינקוויירר המחפשת נשים בעלות תואר במתמטיקה. במהלך מלחמת העולם השנייה, צבא ארצות הברית שכר נשים לחישוב מסלולי כדורים וטילים במעבדת המחקר הבליסטי, שהוקמה בבסיס הניסויים באברדין, מרילנד. היא יצרה קשר מיד עם שתי חברותיה לתואר במתמטיקה, פרנסס ספנס וג'וזפין בנסון בנוגע למודעה. ביוני 1942 הגיעו אנטונלי ובילאס להתראיין למשרה, וכשבוע לאחר מכן שתיהן התקבלו לעבודה כ"מחשבים אנושיים" בבית הספר מור להנדסת חשמל.
תפקידן היה לחשב מסלולים בליסטיים המשמשים לטבלאות ירי ארטילריה, בעיקר באמצעות מחשבוני טבלאות מכניים וגיליונות נייר גדולים במיוחד. השכר שקיבלו היה נמוך, אבל הן היו מרוצות שהגיעו לעבודה שהשתמשה בהשכלתן ושירתה את המאמץ המלחמתי.
התואר הרשמי שלה בשירות המדינה, כפי שהודפס בתיעוד התעסוקה שלה, היה" מחשב". היא ובילאס החלו לעבוד עם עוד כ-10 "בנות" (כפי שכונו המחשבים הנשיים ) ו-4 גברים. קבוצה זו הועברה לבית הספר מור מבסיס הניסויים אברדין. אנטונלי ובילאס ביצעו את עבודתן בחדר גדול ששימש בעבר ככיתה בבית הספר; חדר זה יהפוך בשלב מאוחר יותר לחדר שבו נבנה האניאק ופעל עד דצמבר 1946.
על אף הידע הנרחב שרכשו בלימודים, הכשרתן המתמטית של אנטונלי ובילאס לא הכינה אותן לעבודה בחישוב מסלולים עבור טבלאות ירי: הן לא הכירו את שיטות האינטגרציה המספריות המשמשות לחישוב המסלולים, ונאלצו להשתמש בספרי לימוד על מנת ללמוד ולהשתפר. לבסוף, שתיהן למדו כיצד לבצע את החישובים בצורה מדויקת, באמצעות תרגול וייעוץ של המפקחת לילה טוד. החישובים היו מורכבים ולקחו זמן רב מכיוון שכל רובה דרש טבלת ירי משלו, בכל טבלה היו כ-1,800 מסלולים, וחישוב מסלול אחד בלבד דרש כ-30-40 שעות של עבודה ידנית עם מחשבון.
לאחר מספר חודשים הועברו אנטונלי ובילאס לעבוד על המנתח הדיפרנציאלי במרתף בית הספר מור, המחשבון המכני האנלוגי הגדול והמשוכלל ביותר של אותה התקופה, רק שלושה מחשבונים כאלה היו בכל ארצות הברית וחמישה או שישה בכל העולם (כל האחרים היו בבריטניה). המנתח הדיפרנציאלי הושאל לאוניברסיטת פנסילבניה למשך המלחמה. באמצעות המנתח, ניתן היה לבצע חישוב מסלול בודד תוך כ-50 דקות.
אנטונלי קודמה לפיקוח על החישובים במנתח. הצוות שעבד עם המנתח עבד מסביב לשעון, שישה ימים בשבוע, כאשר החופשות הרשמיות היחידות שלהם היו בחג המולד וביום העצמאות האמריקאי.
קריירה > העבודה עם האניאק

האינטגרטור והמחשב המספרי האלקטרוני (אניאק) פותח בין השנים 1943–1946 במטרה לבצע את אותם חישובים בליסטיים.
ביוני 1945, אנטונלי נבחרה להיות אחת המתכנתות הראשונות שלו, יחד עם עוד מספר נשים מיחידות המחשבים, בטי הולברטון, מרלין מלצר ורות טייטלבאום, וג'ין ברטיק. הן קיבלו הכשרה בת חודשיים בבסיס הניסויים באברדין. שותפתה ללימודים של אנטונלי, בילאס, הצטרפה לצוות המתכנתות של אניאק בשלב מאוחר יותר, למרות שלא לקחה חלק בהכשרה הראשונית.
העבודה עם מחשב האניאק לא הייתה פשוטה עבור המתכנתות, הן ברמה המקצועית והן בשל היותן נשים. ראשית, המחשב יכול היה להשלים את החישובים הבליסטיים הנדרשים תוך כ-10 שניות, אך לרוב לקח בין יום ליומיים להגדיר את המחשב למערכת חדשה של בעיות, באמצעות שקעים ומתגים. על מנת לקבוע כיצד ניתן להגדיר ולתכנת אותו, המתכנתות נאלצו להיעזר במהנדסי האניאק המקוריים (כמו ארתור בורקס). בנוסף, חלק ניכר מזמן התכנות של האניאק כלל הגדרה והרצה של תוכניות בדיקה שהבטיחו למפעיליו את תקינות המערכת כולה.
מכיוון שהאניאק היה פרויקט מסווג, תחילה המתכנתות נדרשו לכתוב את התוכניות והשרטוטים בחדר סמוך ורק לאחר מכן הורשו להיכנס לחדר האניאק על מנת להזין אותן.
בזמן שהצוות התכונן להשקה, אנטונלי והנשים האחרות שעבדו על האניאק התבקשו לפעול כמארחות ולברך את הסובבים אותן. הן היו צריכות לעמוד ליד המחשב ו"להיראות טוב". כך שבאותה התקופה הן לא זכו להכרה הראויה על פועלן האמיתי כמתכנתות.
במהלך עבודתה באניאק, אנטונלי זוכה לקרדיט על המצאת השגרה, וכמו כן גילתה בשלב מאוחר יותר שהצוות שלה היה זה שבדק את נוחות השימוש בפצצת H.
אנטונלי הועברה למעבדת המחקר הבליסטית של בסיס הניסויים באברדין יחד עם האניאק כאשר הוא הועבר לשם באמצע שנת 1947. אליה הצטרפו רות טייטלבאום ובילאס.
חיים אישיים

הממציא השותף של האניאק, ג'ון מאוצ'לי, שעזב מאז את תפקידו כפרופסור בבית הספר מור כדי לייסד חברת מחשבים משלו יחד עם ג'ון פרספר אקרט, עשה נסיעות תכופות לוושינגטון הבירה במהלך תקופה זו, והיה עוצר לבקר את מחשב האניאק באברדין. מאוצ'לי העסיק בחברתו את ג'ין ברטיק ובטי הולברטון, וקיווה לשכנע גם את מקנולטי.
במקום זאת, מאוצ'לי ומקנולטי נישאו ב-1948, בניגוד לרצונם של הוריה, והיא התפטרה מעבודתה באברדין. בני הזוג, יחד עם שני ילדיו מנישואיו הראשונים, חיו בתחילה בבית הסמוך לאוניברסיטת פנסילבניה, ובשלב מאוחר יותר עברו לבית חווה גדול באמבלר, פנסילבניה.[דרוש מקור] עם מאוצ'לי, למקנולטי היו חמישה ילדים.
חיים מאוחרים

קיי מקנולטי עבדה על הנדסת תוכנה של מחשבים חדישים יותר, כולל מחשבי בינאק ו-UNIVAC I שהחומרה שלהם תוכננה על ידי בעלה.
בשנת 1980, בעלה, ג'ון מאוצ'לי נפטר עקב מחלה.
בשנת 1985, נישאה שנית, לצלם סברו אנטונלי. בשנת 1996, לאחר מאבק ארוך במחלת פרקינסון, בעלה השני נפטר; קיי עצמה סבלה מהתקף לב בזמן שטיפלה בו, אך החלימה ממנו.[דרוש מקור]
לאחר מותו של מאוצ'לי, קיי המשיכה את מורשתם של חלוצי האניאק על ידי כתיבת מאמרים, הרצאות, לעיתים קרובות יחד עם ג'ין ברטיק איתה היא שמרה על קשר עד יומה האחרון, ופינתה את מירב זמנה לראיונות עם כתבים וחוקרים.
קיי מקנולטי נפטרה לאחר מאבק במחלת הסרטן בווינדמור, פנסילבניה, ב-20 באפריל 2006, בגיל 85.
מורשת

בשנת 1997, אנטונלי הוכנסה להיכל התהילה הבינלאומי של נשים בטכנולוגיה, יחד עם חמש מתכנתות האניאק האחרות, על תרומתן לתכנות מסלולים בליסטיים.
בתקופת הזוהר של האניאק, אנטונלי וחברותיה המתכנתות לא זכו להכרה הראויה. אי הנראות של מתכנתי האניאק, הן בשל היותן נשים והן בשל סודיות עבודתן במיוחד בזמן המלחמה, הרחיקה אותן מאור הזרקורים.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט דוקומנטרי בשם "רוזיס סודי ביותר: ה"מחשבים" הנשיים של מלחמת העולם השנייה". הסרט התרכז סביב ראיונות עומק של שלוש מתוך שש המתכנתות, תוך התמקדות בתרומותן הראויה לשבח למאמץ המלחמתי במהלך מלחמת העולם השנייה.
צוות האניאק היווה גם את ההשראה לסרט התיעודי עטור הפרסים The Computers משנת 2013. סרט תיעודי זה, שנוצר על ידי Kathy Kleiman ופרויקט המתכנתים של האניאק, משלב צילומים ממשיים של צוות האניאק משנות ה-40 וכולל ראיונות עם חברות הצוות על תקופת העבודה משותפת באניאק. זהו הסרט התיעודי הראשון מתוך סדרה של שלושה, כאשר סרטי ההמשך קיבלו את השמות The Coders ו-The Future-Maker.
ביולי 2017, אוניברסיטת דבלין סיטי (DCU) קראה לבניין המחשוב שלהם על שמה של קתלין (קיי) מקנולטי.
בשנת 2019, לאחר סקר ציבורי שבו אנטונלי ניצחה מועמדים כמו הבוטנאית אלן האצ'ינס, המדען והממציא ניקולס קאלן, הגאולוג ריצ'רד קירוואן, הכימאית אווה פילבין וההידרוגרף סר פרנסיס בופורט, בחרו במרכז האירי למחשוב גבוה (ICHEC), לקרוא על שמה (קיי) את מחשב העל הראשי החדש שלהם. מחשב זה עתיד לשמש כמחשב העל הלאומי של אירלנד למחקר אקדמאי.
ראו גם

אניאק
לקריאה נוספת

W. Barkley Fritz, The Women of ENIAC (in IEEE Annals of the History of Computing, Vol. 18, 1996, pp. 13-28)
H. H. Goldstine, A. Goldstine, The Electronic Numerical Integrator and Computer (ENIAC), 1946 (reprinted in The Origins of Digital Computers: Selected Papers, Springer-Verlag, New York, 1982, pp. 359-373)
J. Presper Eckert, The ENIAC (in Nicholas Metropolis, J. Howlett, Gian-Carlo Rota, (editors), A History of Computing in the Twentieth Century, Academic Press, New York, 1980, pp. 525-540)
John W. Mauchly, The ENIAC (in A History of Computing in the Twentieth Century, pp. 541-550)
Arthur W. Burks, Alice R. Burks, The ENIAC: The First General-Purpose Electronic Computer (in Annals of the History of Computing, Vol. 3 (No. 4), 1981, pp. 310-389; commentary pp. 389-399)
הערות שוליים

↑  "Go Figure – Brian Maye on Donegal Computer Pioneer Kay Mcnulty" The Irish Times, Feb 07, 2021
1 2 3 4 5  "Kathleen Antonelli". Donegal Diaspora. נבדק ב-21 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  O'Connor, J.J., Robertson, E.F. (במרץ 2021). "Kathleen Rita McNulty Mauchly Antonelli". MacTutor. נבדק ב-23 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Autumn Stanley: Mothers and Daughters of Invention: Notes for a Revised History of Technology, The Scarecrow Press, 1993, pp. 442–443, ISBN 0-8135-2197-1
1 2  Bernadette Schnell; Clemens Martin (2006). Webster's New World Hacker Dictionary (First ed.). Wiley Publishing, Inc. p. 16. ISBN 0470047526.
1 2 3 4 5 6 7 8  Barkley Fritz, W. (1996). "The Women of ENIAC". IEEE Annals of the History of Computing. 18 (3): 13–28. doi:10.1109/85.511940.
1 2 3  J.J. O'Conner; E.F. Robertson. "Kathleen Rita McNulty Mauchly Antonelli". The MacTutor History of Mathematics. נבדק ב-21 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lab coats and lace : the lives and legacies of inspiring Irish women scientists and pioneers. Mulvihill, Mary. Dublin: WITS (Women in Technology & Science Association ). 2009. ISBN 978-0953195312. OCLC 302074818.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  Thomas J. Misa: Gender Codes: Why Women Are Leaving Computing, IEEE Computer Society, John Wiley & Sons Inc., Hoboken/New Jersey, 2010, p. 121, ISBN 978-0470-59719-4
1 2 3  Light, Jennifer S. (ביולי 1999). "When Computers Were Women". Technology and Culture. 40 (3): 455–483. doi:10.1353/tech.1999.0128. JSTOR 25147356. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Byrne, Dr Angela. "Kay McNulty, the Irish 'mother of computer programming'". The Irish Times (באנגלית). נבדק ב-2020-09-21.
↑  "Kay Mauchly on Finding Out about ENIAC, Programming It, and Marrying John Mauchly - Kathleen Antonelli". Open Transcripts (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-03-23.
↑  "WITI - ENIAC Programmers". witi.com. נבדק ב-2022-03-23.
↑  "ENIAC Programmers Project – Documentary Info". ENIAC Programmers Project (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-05-24.
↑  "The Computers Documentary". The ENIAC Programmers Project. נבדק ב-2 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "History's Female Programmers Will No Longer Be Forgotten". ReadWrite. 6 בספטמבר 2014. נבדק ב-2 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  DCU names three buildings after inspiring women scientists Raidió Teilifís Éireann, 05 July 2017
↑  Kay; ICHEC Announces Naming Competition for new Supercomputer (10 January 2018)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 123/3954  GND: 1303714620  ISNI: 0000 0000 5255 1497  LCCN: no99025491  VIAF: 19310170   WorldCat (עם VIAF): 19310170 
המתכנתות בטי ג'ין ג'נינגס (משמאל) ופראן בילס (מימין) מפעילות את לוח הבקרה הראשי של האניאק
קיי מקנולטי, אליזה סניידר וסיס סטמפ מפעילות את המנתח הדיפרנציאלי במרתף של בית הספר מור להנדסת חשמל, אוניברסיטת פנסילבניה, פילדלפיה, (בין השנים 1942–1945).
קיי מקנולטי (לימים מאוצ'לי, לימים אנטונלי) מתכנת ENIAC
רוטלה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  סולת מחיטת דורום 
 
רוטלה (Rotelle) היא סוג של פסטה אשר צורתה דומה לגלגל עם חישורים. היא מזכירה בצורתה את פיורי. (אנ')
השם מגיע מהמילה האיטלקית שמשמעותה "גלגל קטן". בארצות הברית היא בדרך כלל נקראת "גלגל עֲגָלָה".
שימושים במטבח

ניתן להגישה עם רוטב עגבניות עם או בלי בשר. ניתן להגיש אותן גם בציר או במרקי מינסטרונה. אפשר גם לשלב אותן בסלט פסטה.
ראו גם

מאזה מניקה
זיטי
הערות שוליים

↑  rotella - Dizionario italiano-inglese WordReference, www.wordreference.com (באיטלקית)
↑  Rotelle no. 54 | Pasta De Cecco, De Cecco (ב־)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוג'ר פנרוז

.
| --- | --- |

רוג'ר פנרוז בשנת 2005
 לידה:  8 באוגוסט 1931 (בן 93) קולצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  מתמטיקה ופיזיקה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון (1955)  אוניברסיטת קיימברידג' (1958)  בית ספר יוניברסיטי קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  ג'. א. טוד 
 מוסדות:  גרשאם קולג' (1998)  אוניברסיטת ליידן (2011)  אוניברסיטת ליידן (2011–2011)  בירקבק, אוניברסיטת לונדון (1964–1973)  אוניברסיטת אוקספורד (1973–1998) 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1972)  מדליית דיראק (2006)  פרס פונסקה (2011)  פרס וולף לפיזיקה (1988)  פרס החברה המלכותית לספרי מדע (1990)  פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית (1971)  פרס פומרנצ'וק (2019)  Clarivate Citation Laureates (2008)  Knight Bachelor (1994)  מדליית דלטון (2005)  פרס נובל לפיזיקה (2020)  מדליית דה מורגן (2004)  מדליית אמאלדי (2004)  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (2000)  פרס אדמס (1966)  מדליית אדינגטון (1975)  המדליה המלכותית (1985)  מדליית קופלי (2008)  מסדר ההצטיינות (2000)  מדליית דיראק (1989)  פרס ניילור (1991)  פרס מרסל גרוסמן (2000)  מדליית אלברט איינשטיין (1990)  מדליית קרל שוורצשילד (2000)  Forder Lectureship (1993)  מדליית הלמהולץ (1998)  עיטור ההצטיינות של הרפובליקה של פולין בדרגת מפקד 
 בן או בת זוג:  ונסה תומאס (1988–?)  Joan Isabel Wedge (1959–1981) 
 תרומות עיקריות
 עבודתו בפיזיקה מתמטית ובמיוחד בשל תרומותיו לתורת היחסות הכללית ולקוסמולוגיה.
 
רוג'ר פנרוז (באנגלית: Roger Penrose; נולד ב-8 באוגוסט 1931) הוא מתמטיקאי, פיזיקאי ופילוסוף בריטי, ממוצא יהודי, פרופסור אמריטוס למתמטיקה במכון המתמטי של אוניברסיטת אוקספורד. פנרוז זכה להערכה בעיקר בשל עבודתו בפיזיקה מתמטית ובמיוחד בשל תרומותיו לתורת היחסות הכללית ולקוסמולוגיה. זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2020, אותו חלק עם ריינהרד גנצל ואנדריאה גז.
קורות חיים

פנרוז נולד בקולצ'סטר, באסקס שבאנגליה, למדען ליונל ש. פנרוז (אנ') ולרופאה מרגרט ליטס. סבו מצד אביו היה ג'יימס דויל פנרוז (אנ'), צייר אירי, וסבתו מצד אביו הייתה אליזבת ג'וזפין, בתו של אלכסנדר פקובר(אנ'). סבו מצד אמו היה ג'ון ברספורד ליטס (אנ'), מראשוני מדע הביוכימיה, בנו של הכומר סטנלי ליטס (אנ'), פרופסור לעברית בקינגס קולג' לונדון, וסבתו מצד אמו הייתה סוניה נתנזון, פסנתרנית יהודיה מרוסיה, שהפכה לסופרג'יסטית ידועה בקנדה, סגנית נשיאת מועצת הנשים של טורונטו. אחיו הבכור של רוג'ר פנרוז הוא הפיזיקאי התאורטי אוליבר פנרוז, ושני אחיו הצעירים יותר הם רב-אמן בשחמט ג'ונתן פנרוז (אנ') והגנטיקאית שירלי הוד'גסון (אנ').
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה עבר פנרוז עם משפחתו ללונדון שבפרובינציית אונטריו בקנדה, בקרבת הורי אימו והמשפחה שהתה שם במשך כל המלחמה. בתום המלחמה חזרה המשפחה לאנגליה, ופנרוז למד בתיכון של יוניברסיטי קולג' לונדון.
קיבל תואר ראשון במתמטיקה מיוניברסיטי קולג' לונדון (UCL). התחיל לימודי מחקר בהנחייתו של ויליאם הודג' (W. V. D. Hodge). לאחר שנה החליף מנחה, ובשנת 1958 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מסנט ג'ון קולג' של אוניברסיטת קיימברידג', על עבודה שכותרתה "Tensor Methods in Algebraic Geometry" שנעשתה בהנחייתו של ג'ון ארתור טוד (J. A. Todd). הוא קיבל מלגת מחקר מנאט"ו, שבאמצעותה שהה בשנים 1959–1961 בארצות הברית, תחילה באוניברסיטת פרינסטון ואחר כך באוניברסיטת סירקיוז. בשנים 1961–1963 היה עמית מחקר בקינגס קולג' לונדון, ולאחר מכן היה במשך שנה פרופסור אורח באוניברסיטת טקסס באוסטין.
בשנת 1964 הצטרף לסגל האקדמי של בירקבק, אוניברסיטת לונדון, ושם, בהשפעת הקוסמולוג דניס סיאמה, מוקד העניין שלו עבר ממתמטיקה לאסטרופיזיקה. בשנת 1967 הציג את תורת הטוויסטור (Twistor theory), שהפכה לענף בפיזיקה מתמטית. עסק במחקר בתחום סינגולריות כבידתית ובפרט בסינגולריות כבידתית עירומה.
בשנת 1973 מונה לפרופסור באוניברסיטת אוקספורד, ושימש במשרה זו עד לפרישתו כפרופסור אמריטוס בשנת 1998. בשנים 1983–1987 נמנה עם סגל אוניברסיטת רייס ביוסטון, טקסס.
פנרוז ידוע באהבתו לשעשועים מתמטיים. בעקבות ביקור בתערוכה של יצירות הצייר מאוריץ קורנליס אשר בשנת 1954 המציא פנרוז אשליות כמו גרם המדרגות שבו ניתן לרדת ולרדת ולחזור לאותו מקום, וכן את משולש פנרוז. הוא שלח את הרעיונות הללו לאֶשֶר, שהפך אותם להדפסים הנודעים שלו "עולים ויורדים" ו"מפל מים".
כיוון נוסף בו הייתה לפנרוז השפעה רבה הוא ריצופים של המישור. הוא הממציא של ריצוף פנרוז, ריצוף המבוסס על שתי צורות שבעזרתן ניתן לרצף את המישור בדרכים רבות, אך לא ניתן לבנות מהן ריצוף מחזורי של המישור. ריצוף זה עורר עניין רב לאחר שהופיע בינואר 1977 בטור "Mathematical Games" של מרטין גרדנר, בירחון "סיינטיפיק אמריקן". לימים התגלה כי הדבר קורה בטבע בגבישים כמו-מחזוריים שהתגלו על ידי דן שכטמן.
ספריו > מדע פופולרי

פנרוז הוא גם פילוסוף, וספרו The Emperor's New Mind: Concerning Computers, Minds and The Laws of Physics (אנ'), שיצא לאור בשנת 1989 ועוסק בתודעה, במדע ובפילוסופיה זכה להצלחה מסחרית רבה.
בשנת 1994 יצא לאור ספרו Shadows of the Mind: A Search for the Missing Science of Consciousness (אנ'), שהוא המשך לספרו הקודם.
בשנת 2004 יצא לאור ספרו The Road to Reality: A Complete Guide to the Laws of the Universe (אנ'), העוסק בפיזיקה מודרנית. הספר מתאר את המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים, דן בתורת היחסות הכללית ובמכניקת הקוונטים, ובוחן את האפשרות לאיחוד של שתי תאוריות אלה.
בשנת 2010 יצא לאור ספרו Cycles of Time: An Extraordinary New View of the Universe (אנ'). הספר מציג את המודל קוסמולוגיה ציקלית קונפורמית (Conformal cyclic cosmology) של פנרוז, שהוא הרחבה של תורת היחסות הכללית, אך מנוגד לתורת המיתרים ולתאוריית האינפלציה הקוסמית.
בספטמבר 2016 יצא לאור ספרו Fashion, Faith, and Fantasy in the New Physics of the Universe (אנ'), המבוסס על הרצאות שנתן פנרוז באוניברסיטת פרינסטון בשנת 2003.
Stephen Hawking and Roger Penrose, The Nature of Space and Time, Princeton University Press, 1996, ISBN 0-691-03791-4 (hardback), ISBN 0-691-05084-8 (paperback)
Roger Penrose, The Large, the Small, and the Human Mind, (with Abner Shimony, Nancy Cartwright, and Stephen Hawking), Cambridge University Press, 1997, ISBN 0-521-56330-5 (hardback), ISBN 0-521-65538-2 (paperback), Canto edition: ISBN 0-521-78572-3
ספריו > ספרים אקדמיים

Roger Penrose, Techniques of Differential Topology in Relativity, Society for Industrial & Applied Mathematics, 1972, ISBN 0-89871-005-7
Spinors and Space-Time: Volume 1, Two-Spinor Calculus and Relativistic Fields (with Wolfgang Rindler, 1987) מסת"ב 0-521-33707-0 (paperback)
Spinors and Space-Time: Volume 2, Spinor and Twistor Methods in Space-Time Geometry (with Wolfgang Rindler, 1988) (reprint), מסת"ב 0-521-34786-6 (paperback)
הוקרה

ב-1975 זכה במדליית אדינגטון יחד עם סטיבן הוקינג.
ב-1985 זכה במדליה המלכותית.
ב-1988 זכה בפרס וולף בפיזיקה יחד עם הוקינג.
ב-1989 זכה בפרס דיראק.
ב-1990 זכה במדליית אלברט איינשטיין.
ב-2004 זכה במדליית דה מורגן.
ב-2008 זכה במדליית קופלי.
ב-2020 זכה בפרס נובל.
אוניברסיטאות רבות העניקו לו תואר דוקטור לשם כבוד.
הוא מחזיק בתארים חבר מסדר ההצטיינות, חבר החברה המלכותית ובשנת 1994 קיבל תואר אבירות על תרומתו למדע.
חיים אישיים

בשנת 1959 נישא לג'ואן איזבל ודג', ונולדו להם שלושה בנים. נישא בשנית לוונסה תומאס, ולהם בן אחד.
גלריה

משולש פנרוז
מדרגות פנרוז
ריצוף פנרוז
ראו גם

השערת הצנזורה הקוסמית
מדרגות פנרוז
משולש פנרוז
אי-שוויונות פנרוז
הנחת עקמומיות וייל
דיאגרמת פנרוז
רומנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

רומנוס השני (ביוונית ביזנטית: Ρωμανός Β΄;‏ 938 – 15 במרץ 963) היה קיסר האימפריה הביזנטית מהשושלת המקדונית, אשר שלט בין השנים 959–963. רומנוס השני היה בנו של קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, אביהם של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית וקונסטנטינוס השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית.
ביוגרפיה

רומנוס השני, יליד 938, היה בנו של קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, קיסר האימפריה הביזנטית ורעייתו הלנה לקפרנה, שהייתה בתו של רומנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית לשעבר שמשל בשותפות עם קונסטנטינוס השביעי. רומנוס עורב עוד מצעירותו בפוליטיקה והמנהל של האימפריה אך לא היה למדינאי מנוסה ומוצלח. בשנת 945 הוא מונה לקיסר השותף ביחד עם אביו קונסטנטינוס השביעי. בצעירותו חותן רומנוס עם בתו הלא-לגיטימית של הוגו מפרובאנס, מלך איטליה, למען חיזוק קשרים פוליטיים. כלתו של רומנוס נפטרה בגיל צעיר עם זאת, בשנת 949.
לפי הכתוב בכרוניקה הרוסית הראשונה, בשנת 955 הגיעה אולגה, נסיכת קייב, אל קונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית, במטרה לקבל עליה את הנצרות. רומנוס רצה להתחתן עם אולגה במטרה לחזק את הקשר בין האימפריה הביזנטית ורוס של קייב. רומנוס השני ניהל את טקס ההטבלה של אולגה לנצרות האורתודוקסית. לאחר הטקס אולגה טענה שמכיוון שרומנוס ניהל את הטקס, הוא האפוטרופוס הרוחני שלה לפי הנצרות האורתודוקסית ועל כן השניים לא יכולים להינשא.
רומנוס הפך לשליט יחיד במות אביו קונסטנטינוס השביעי בשנת 959, אם כי חולשתו השלטונית הביאה אותו להכתיר את בנו בסיליוס השני לקיסר שותף לצידו. רומנוס העביר את רוב סמכויות השלטון לידיהם של סריסים בחצר המלוכה ואת ההנהגה הצבאית הותיר בידייו של הגנרל ניקפורוס פוקאס, שעם הזמן הפך לדמות רבת השפעה בפוליטיקה הפנימית של האימפריה. רומנוס התחתן בשנית עם הקיסרית תאופאנו, שהפכה גם היא לרבת השפעה בחצר המלוכה. בשנת 963 נפטר הקיסר רומנוס במפתיע בעודו בן 24 בלבד, מסיבות לא ידועות.
לאחר מותו היה זה ניקפורוס שירש את הכתר הודות לכוחו הפוליטי הרב והפך לניקפורוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. ניקפורוס חסר הילדים אימץ את בסיליוס השני וקונסטנטינוס השמיני, בניו של רומנוס השני, ואלו ירשו אותו לאחר מותו בשנת 969, מה שהשיב את שליטתה של השושלת המקדונית על האימפריה הביזנטית. רומנוס השני נקבר בכנסיית השליחים הקדושים, מקום קבורתם של הקיסרים הביזנטים.
משפחה

מנישואיו של רומנוס עם הקיסרית תאופאנו נולדו לו שלושה ילדים, שני בנים ובת אחת:
בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית
קונסטנטינוס השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית
הנסיכה הגדולה אנה פורפירוגנטוס
ראו גם

קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס
אולגה, נסיכת קייב
בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: רומנ֫וס, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
↑  רומנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר Geni
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1216731683  VcBA: 495/130948  VIAF: 6521159880871718540002   WorldCat (עם VIAF): 6521159880871718540002
רוני וליטל

| --- | --- |

 סוגה:  אנימציה
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 אורך פרק:  8 דקות
 שידור
 רשת שידור:  TF1
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון, ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  1987–1988
 
רוני וליטל (בצרפתית: Touni et Litelle) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1987. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1990 -1991 ובערוץ הילדים בשנות התשעים.
הסדרה עוסקת ברוני וליטל, אח ואחות תאומים בני 8, שיוצאים למסעות על מיטת פלאים מעופפת. בסדרה ישנו שדון רשע בשם "בילי שד" העומד בדרכם, קללתו האהובה של בילי השד היא "אשמדאי" אשר היא למעשה שם של שד מהקבלה, אך בכל צרה עוזרים להם חבריהם הטובים כדורי הצמר.
התוכנית עצמה הייתה מהראשונות שהשתמשו במנוע תלת־ממדי.
את שיר הפתיחה העברי של הסדרה כתב והלחין אבנר חודורוב, קלידן להקת משינה וביצעה שיר גוטליב.
רוסטך-סיטי

רוסטך-סיטי
רוסטך-סיטי (ברוסית: Ростех-Сити) הוא מתחם משרדים הממוקם בשטח רובע פוקרובסקויה-סטרשנבו בצפון מערב מוסקבה, שבו אמור להיות ממוקם מטה רוסטך.
השטח הכולל של פארק העסקים הוא 262 אלף מ"ר, והוא הגדול ביותר מסוגו ברוסיה.
ההשקעה בפרויקט מוערכת ב-90 מיליארד רובל. באוגוסט 2021 הסתיימה בנייתו.
פארק העסקים "רוסטך-סיטי" זכה ב-Grand Prix of the International Property Awards 2020.
הערות שוליים

↑  https://rencons.com/proje/rostech-city-business-park/?lang=en
↑  https://rostec.ru/news/4521591/
↑  https://rencons.com/rostech-city-business-park-wins-grand-prix-of-the-international-property-awards-2020/?lang=en
| מטות של חברות רוסיות |
| --- | --- | --- |
| מוסקבה | טרנסנפט • מגאפון • סברבנק • רוסטך •  VK • בנק VTB • רוסקוסמוס (בבנייה) |  |
| סנקט פטרבורג | גזפרום |  |