stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איסלאס מריאס
מגדלור

באיים נמצא מגדלור פעיל, הממוקם על רכס מעל פוארטו באלטו באיסלה מריה מאדרה. גובה המגדלור הוא שישים ושניים מטרים, שהם כ־30 קומות. הגלריה הראשית של המגדלור צבועה בלבן ואילו מגדל המגדלור נצבע באדום ולבן. המגדלור עשוי בטון ועם המגדלור נבנה גם בית שומר אחד גדול. הוא מאיר שני הבזקים לבנים כל 10 שניות. קוטר המגדלור הוא שבעה מטרים.
כלא איי מריה

כלא איסלאס מריאס נבנה בשנת 1905. אחד מהאסירים היותר בולטים בכלא היה הסופר הפרוגרסיבי המקסיקני חוסה רבולטאס (אנ') שכתב את ספרו הראשון Los Muros de Agua (חומות המים, 1941) בזמן שהיה כלוא שם.
נשיא מקסיקו, אנדרס מנואל לופס אוברדור, הודיע ב-18 בפברואר 2019, כי הממשל בראשותו יסגור את הכלא הפדרלי באיסלס מאריאס, ויחליף אותו במרכז תרבותי חדש שייקרא על שמו של חוסה רבולטאס. בהצהרתו אמר כי הוא רוצה לקדם "יותר בתי ספר ופחות בתי כלא".
הערות שוליים

↑  "Marías Islands | archipelago, Mexico". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2018-08-07.
↑  "Designation of New Biosphere Reserves". UNESCO. 17 ביוני 2010. נבדק ב-13 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Islas María". UNESCO. נבדק ב-13 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Islas Marias Archipelago, Mexico. A Missing Piece to Reconstruct the Paleoposition of Baja California", Valerie Pompa-Mera, et al, Researchgate, 2011
↑  "Climate Puerto Balleto (Isla María Madre)". meteoblue (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-08-07.
↑  [National Hurricane Center, Hurricane Willa, Public Advisory 14, 9 AM MDT]
↑  National Hurricane Center, Hurricane Willa, Discussion 15, October 23, 2018, 3 PM MDT
↑  National Hurricane Center, Hurricane Willa, Advisory 15, October 23, 2018, 3 PM MDT
1 2  Russ Rowlett, Islas Marías Lighthouses, The Lighthouse Directory, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (באנגלית)
↑  [San Francisco Chronicle, February 19, 2019, p.A-2]
↑  "'Mexico's Alcatraz' prison to be turned into a cultural centre". theguardian.com. 2019-02-18. נבדק ב-2019-02-19.
↑  הכלא האחרון באי באמריקה ייסגר, באתר ynet, 19 בפברואר 2019
אינטרסיטי 225

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  בריטיש רייל
 שנות ייצור:  1988–1991
 יחידות שיוצרו:  31
 מודל קודם:  אינטרסיטי 125
 מודל אחריו:  אינטרסיטי 250
 מפרט טכני
 מהירות מרבית:  225 קמ"ש (בפועל 200 קמ"ש)
אינטרסיטי 225 (באנגלית: InterCity 225) היא רכבת חשמלית מהירה הנמצאת בשימוש מספר קווים בבריטניה.
מערך האינטרסיטי 225 מורכב מקטר חשמלי בריטיש רייל סדרה 91, תשעה קרונות סימן 4 וקרון ניהוג (DVT). הרכבת תוכננה לפעול במהירויות של עד 140 מייל לשעה (225 קמ"ש; מכאן שמה), אם כי היא מוגבלת ל-125 מייל לשעה (201 קמ"ש) בשירות עקב בגלל מגבלות תשתית. הרכבות הוכנסו לשירות החל מ-1989 בקו החוף המזרחי הראשי (ECML), בעיקר בקווי השירות בין לונדון קינגס קרוס ללידס, יורק ואדינבורו. פיתוח האינטרסיטי 225 הושפע מפרויקט הרכבת המתקדמת לנוסעים (APT), ממנו נלקחו אלמנטים ופיתוחים טכנולוגים רבים.
מאז 2019 רכבות האינטרסיטי 225 החלו בתהליך הוצאה משירות בקווים המהירים של המפעיל רכבת לונדון וצפון-מזרח (LNER) בחוף המזרחי לטובת רכבות מסדרה 800 ו-801 "אזומה". נכון ל-2024 כשבעה מערכי אינטרסיטי 225 נמצאים בשירות פעיל חברת רכבות לונדון וצפון-מזרח, תחבורה לוויילס רכשה 37 קרונות נוסעים סימן 4 ו-8 קרונות ניהוג ממערך האינטרסיטי לשימוש הקווים הראשיים בין קארדיף וסוונסי למנצ'סטר והוליהד. בשימוש בוויילס, שהחל ביולי 2021, הקטר החשמלי מסדרה 91 הוחלף בקטרי דיזל מסדרה 67 שכן חלקים מרשת המסילות הוולשית אינם מחושמלים.
קווים מפעילים > מפעילות נוכחיות

רכבת לונדון וצפון-מזרח (LNER) כולל בשירות המהיר "הסקוטי המעופף" בין לונדון לאדינבורו
תחבורה לוויילס (TfW)
קווים מפעילים > מפעילות לשעבר

בריטיש רייל: שירות "אינטרסיטי" (לפני הפרטת הרשת)
הרכבת הצפון-מזרחית הגדולה (GNER)
נשיונל אקספרס החוף המזרחי
וירג'ין טריינס
הערות שוליים

↑  Group 225
↑  Back to the future as history made with east coast rail icons, The Railway Museum, ‏24 באפריל 2017
↑  Transport for Wales introduces premium trains, TfW, ‏7 ביוני 2021
↑  225 Operations
מערך האינטרסיטי 225 בשימוש וירג'ין טריינס, 2015
מערך אינטסיטי 225 מותאם בשימוש תחבורה לוויילס, הכולל רק 5 קרונות נוסעים וקטר דיזל מסדרה 67 במקום הקטר החשמלי מסדרה 91 (בקצה הרחוק בתמונה).
יהודה מורגנשטרן

יהודה מורגנשטרן (נולד במאי 1983) הוא איש ציבור חרדי ישראלי. המכהן כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.
ביוגרפיה

מורגנשטרן נולד וגדל בבני ברק. עשה שירות אזרחי בבית החולים רמב"ם ובשב"ס.
מורגשטרן למד בטכניון בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול. במהלך לימודיו ניהל את הקמפוס החרדי של המרכז האקדמי כרמל בחיפה.
מורגנשטרן הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון ותואר שני בהיסטוריה של ארץ ישראל מאוניברסיטת חיפה.
ב-2012 הקים את חברת תלם, במטרה לקדם פיתוח כלכלי-חברתי באוכלוסייה החרדית, תלם מנהלת כיום פרויקטים של שילוב החרדים במגוון גופים אקדמיים כמו האוניברסיטה הפתוחה והטכניון. תלם מובילה רפורמות לשילוב חרדים עבור גופים ציבוריים ומיזמים טכנולוגיים ללימודי ליבה.
מורגשטרן שימש כדירקטור בתאגיד המים של עיריית תל אביב-יפו מי אביבים משנת 2020 ושימש בעבר כעמית מחקר במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית. בעברו הוסמך, בין היתר, בתוכנית העמיתים "מעוז" לפיתוח מנהיגות ממלכתית ורב מגזרית.
במרץ 2018 התמנה לממלא מקום מנכ"ל החברה הכלכלית בני ברק.
ב-2018 נבחר לרשימת 40 הצעירים המבטיחים עד גיל 40 בקטגוריית 'נבחרי ציבור' של TheMarker לשנת 2018.
ב-8 בינואר 2023 מונה למנכ”ל משרד הבינוי והשיכון תחת השר יצחק גולדקנופף.
חיים אישיים

נשוי ואב לשישה. מתגורר בבני ברק.
הערות שוליים

↑   עדי כהן, בימים הקרובים יוכרע: האם זה המנכ"ל הבא של משרד השיכון?, באתר TheMarker‏, 27 בנובמבר 2022
↑   רותי לוי, יהודה מורגנשטרן, 35, באתר TheMarker‏, 25 במאי 2022
↑  עופר פטרסבורג‏, המועדף על גולדקנופף: הכירו את המנכ"ל החדש של משרד הבינוי והשיכון, באתר וואלה, 8 בינואר 2023
נריה

ערך זה עוסק בהתנחלות בגוש דולב-טלמונים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
נריה
סמל היישוב נריה
נריה בתצלום אוויר, 2019
מועצה אזורית: מטה בנימין
 (למפת גוש דן מוגדלת) נריה(למפת גוש דן רגילה) נריה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נריה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נריה
אתר היישוב
מרכז היישוב נריה מבט מלמעלה
נֵרִיָּה היא התנחלות דתית לאומית תורנית בהרי גופנה שבמערב בנימין, הממוקמת בגוש דולב-טלמונים ושייכת למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב נמצא בגובה של כ-540–590 מטר מעל פני הים, ונקרא על שמו של הרב משה צבי נריה. באופן רשמי מוגדר היישוב כשכונה של טלמון וכך גם היישובים הסמוכים אליו כרם רעים וחרשה.
היישוב הוקם בשנת 1991 (ה'תשנ"א) על ידי מספר משפחות שאליהן הצטרפו תלמידים מישיבת מרכז הרב. נכון לשנת תשפ"ג מונה היישוב כ-500 משפחות. רב היישוב היה במשך שלושה עשורים הרב מיכאל הרשקוביץ. בניסן ה'תשפ"ד נבחר הרב יוסף טהר לרב היישוב.
שם היישוב

היישוב הוקם שנתיים לאחר טלמון, על הגבעה שעליה תוכנן לקום היישוב טלמון. בתחילה נקראה הגבעה טלמון ב' או טלמון צפון. לאחר מספר שנים וגידול משמעותי באוכלוסייה הוחלט להחליף את שם היישוב לנריה על שמו של הרב משה צבי נריה, שכן רבים מתושבי היישוב נמנו על תלמידיו. שמות הרחובות ביישוב לקוחים משיר השירים.
היסטוריה

גרעין המשפחות הראשון ביישוב הגיע בעיקר מירושלים וממעלה לבונה. מרבית הגרעין הראשוני עזב, ולאחר תקופה התגייסה תנועת אמנה לסייע לחמש המשפחות שנשארו במקום. התנאים היו קשים, ללא מים זורמים וכביש גישה סלול.
שירותים ביישוב

ביישוב ישנם מספר בתי כנסת, גנים ומעונות. בנוסף יש תלמוד תורה "נהג כצאן יוסף", בית ספר "אוריה" לבנות ואולפנה השייכת לרשת בני עקיבא.
ביישוב פועלות מרפאות של לאומית ומכבי, וכן חנויות נוספות.
ביישוב פועלים סניפים נפרדים (סניף בנים וסניף בנות) השייכים לתנועת הנוער אריאל.
מבנה היישוב > שכונת המייסדים

אתר הקרוונים שבו התיישבו המשפחות הראשונות עם הקמת היישוב, שבו ממוקמים כיום האולפנא, התלמוד-תורה, בית הספר לבנות, המזכירות, חנות "שוקא", חנות יד שנייה ופינת חי.
מבנה היישוב > שכונת הקבע

בתי אמנה ובניה פרטית. בשכונה זו גרים רוב תושבי היישוב, ובה מעונות יום, גני ילדים, בית הכנסת המרכזי, מקוה נשים, מקוה גברים, מועדון, אולם שמחות, אולם רב תכליתי, סניף בנים של תנועת "אריאל", מכולת, וכן כמה חנויות נוספות.
מבנה היישוב > נאות נריה

בשנת ה'תשע"ז (2017) נחתם חוזה עם חברת 'הרי זהב' על בניית עוד כ־300 יח"ד שירחיבו את שכונת הקבע לכיוון דרום ודרום-מערב, וזאת בכמה שלבים. שלב א' הושלם בשנת תשפ"א וכלל כ-50 יח"ד, רובן בבנייה רוויה. בחורף תשפ"ג התחיל שיווק שלב ב' שכולל כ-120 יח"ד.
במהלך סוף שנת תשפ"ג ותחילת שנת תשפ"ד (2023) נבנו בשכונה מבנה חדש לסניף הבנות (של תנועת 'אריאל'), חדר נוער צעיר וכן בוגר של בנות היישוב.
מבנה היישוב > זית רענן

"זית רענן" הוקמה בחודש תמוז ה'תשס"א ונקראה על שם הרב שלמה רענן שנרצח בחברון. נכון ל-2020, גרות בזית רענן 22 משפחות, בהן שתי משפחות הגרות במבני קבע. בשכונה בית כנסת ואף בריכת שחיה המושכרת לקבוצות או משפחות. בפברואר 2023 אישרה מועצת התכנון העליונה את קידום "תוכנית 235/1" במסגרתה ייבנו במקום 189 יחידות דיור חדשות.
עינות ענר

בסמוך ליישוב קבוצה המונה 8 מעיינות בשם עינות ענר. המעיינים מטופחים ומתוחזקים על ידי נוער היישוב.
גלריית תמונות

גן שעשועים ביישוב
בית כנסת ביישוב
חלון בבית הכנסת
הערות שוליים

↑  נריה, באתר myesha.org.il
↑  זית רענן, באתר של מועצת ישע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568750505171
בית הנבחרים של העם

| --- | --- |

 מדינה:  אפגניסטן (1930–1973) ממלכת אפגניסטן אפגניסטן (2013–2021) הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן
 סוג:  בית תחתון
 הרכב
 מספר מושבים:  250
 בחירות
 שיטת בחירות:  בחירות אזוריות
 משכן
 קאבול
 אתר אינטרנט
 wj.parliament.af (לא פעיל) (ארכיון, 16 באוגוסט 2021)
 
בית הנבחרים של העם (בפשטו: دَ افغانستان ولسي جرګه, מילולית: דה אפגניסטן וולסי ג'ירגה), היה הבית התחתון של האספה הלאומית של הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן, לצד בית הזקנים העליון.
בית הנבחרים של העם היה בית המחוקקים העיקרי במערכת האפגנית, בדומה לנהוג בפרלמנט הבריטי. בבית הנבחרים כהנו 250 נציגים, כשבחוקה נקבע כי לפחות 68 מהם יהיו נשים. הבחירות היו בחירות אזוריות ונקבעו להתקיים מדי חמש שנים. בני אומת הקוצ'י (אנ') הנוודים בחרו 10 נציגים באמצעות מחוז בחירה לאומי אחד.
היסטוריה

בית הנבחרים נוצר ב-1931, כשמוחמד נאדיר שאה, מלך אפגניסטן העניק לארצו חוקה בה נקבעה אפגניסטן כמונרכיה חוקתית עם פרלמנט בן שני בתים. הפרלמנט התכנס באופן יציב עד להדחת מלך אפגניסטן מוחמד זאהיר שאה על ידי ראש הממשלה מוחמד דאוד ח'אן ב-1973 והקמת רפובליקת אפגניסטן.
בעקבות יציאת ברית המועצות מאפגניסטן ב-1988, התכנס הפרלמנט מחדש, אך לאחר נפילת משטר מוחמד נג'יבאללה ב-1992 הושעה פעילותו שוב.
לאחר פלישת ארצות הברית לאפגניסטן ב-2001, נעשו ניסיונות להקים את הפרלמנט מחדש, וב-2005 נערכו בחירות לבתי הנבחרים.
בחירות

הבחירות הראשונות לבית הנבחרים של העם נערכו בספטמבר 2005, ארבע שנים לאחר נפילת משטר הטליבאן, בפיקוח בינלאומי (בעיקר של האו"ם ונאט"ו).
הבחירות הבאות לבית הנבחרים נערכו ב-18 בספטמבר 2010. הבחירות הבאות, שהיו אמורות להתקיים ב-15 באוקטובר 2016, אך נדחו ל-7 ביולי 2018, ולאחר מכן שוב ל-20 באוקטובר. הפרלמנט הושבע על ידי נשיא אפגניסטן אשרף גאני ב-26 באפריל 2019.
בית הנבחרים התפזר למעשה כאשר הטליבאן השתלט על קאבול ב-15 באוגוסט 2021. הטליבאן לא כלל את בית הנבחרים וכמה סוכנויות אחרות של הממשלה לשעבר בתקציב הלאומי הראשון שלו במאי 2022. דובר הממשלה אמר כי בשל המשבר הפיננסי, רק סוכנויות פעילות נכללו בתקציב, ואלה שלא נכללו – פורקו, אך ציין כי ניתן יהיה להקימן מחדש "במידת הצורך".
הערות שוליים

↑  "Fact Sheet: Single Non-Transferable Vote (SNTV) System" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-27 באוקטובר 2005. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Afghans brave Taliban to vote in parliamentary election". BBC News Online. 18 בספטמבר 2010. נבדק ב-30 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "March 25, 2010: IEC Press Release on 2010 Wolesi Jirga Election Timeline" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mashal, Mujib (18 בינואר 2016). "Afghan Panel Sets Election Date, Drawing Government Criticism". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "International News: Latest Headlines, Video and Photographs from Around the World – People, Places, Crisis, Conflict, Culture, Change, Analysis and Trends". ABC News. אורכב מ-המקור ב-6 ביולי 2017. נבדק ב-26 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Afghanistan Sets Date for Parliamentary and District Elections After 3-Year Security Delay". 1 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "17th legislative term of Afghan Parliament inaugurated". www.aninews.in.
↑  Ziar Khan Yaad (14 בספטמבר 2021). "Fate of Afghanistan's National Assembly Unclear". TOLOnews. נבדק ב-19 ביוני 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Eqbal, Saqalain (17 במאי 2022). "The Taliban Dissolves the Human Rights Commission and Five Other Key Departments, Declaring them "Unnecessary"". The Khaama Press Agency. נבדק ב-3 ביולי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים

מפה פוליטית של ירושלים
ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים היא כינוי להתיישבות יהודית-ישראלית באזורים שסופחו למדינת ישראל בעקבות מלחמת ששת הימים בצו סדרי השלטון והמשפט (מס' 1) תשכ"ז–1967, במונח הרחב, ובמונח המצומצם התיישבות כוללת את המתחמים היהודים שבתוך אוכלוסייה ערבית צפופה, שחלקם היו בבעלות יהודית לפני 1948 (מלחמת העצמאות) והוחזרו לידי בעליהם וחלקם נקנו מאז.
בשנת 2014, התגוררו במזרח העיר 521,900 תושבים: 201,200 יהודים (כ-39%), מתוכם כ-3,000 בתוך אוכולסיה ערבית צפופה, לעומת 301,600 ערבים (כ-58%).
שכונות ומתחמים

הרובע היהודי המתחדש (כינוי מקומי להתיישבות ברובע המוסלמי). מתגוררים בו כאלף יהודים (בהם כ-70 משפחות ב-43 מתחמים של עטרת כהנים), ביניהם נמנים חצר רייסין, חצר גליציה, בית המערבים, מתחם שער הפרחים, בית ויטנברג, בית הצלם, חצר ראנד, בית דנון, חצר דיסקין, בית דולגין, חצר החבצלת. ברובע פועלות גם ארבע ישיבות: ישיבת אדרת אליהו, ישיבת שובו בנים (בבניין ישיבת חיי עולם), ישיבת עטרת ירושלים (בבניין ישיבת תורת חיים) וישיבת אהל משה.
עיר דוד וכפר השילוח (השם היהודי של סילואן) – בשנת 2004 שבו לאזור שבו היה ממוקם כפר התימנים בשילוח. משפחות יהודיות מטעם ההקדש של כפר התימנים בספטמבר 2014 נכנסו תושבים יהודים ל-25 דירות בשכונה, ב-19 באוקטובר 2014 נכנסו 9 משפחות יהודיות להתגורר ב"בית עובדיה" ו"בית פרומקין" בכפר השילוח. ב-6 במאי 2015 נכנסו כ-20 יהודים להתגורר במבנה סמוך לבית יהונתן, שבעבר שימש כבית כנסת בכפר התימנים. נכון לתחילת 2016, מתגוררות בסילוואן למעלה מ-62 משפחות יהודיות.
בנובמבר 2018 דחה בג"ץ עתירה של 104 מתושבי בטן אל-הווא הערבים (שטח במרכז סילוואן שבמאה ה-19 גרה בו קהילה של יהודים תימנים, במסגרת "הקדש בנבנישתי"), נגד העברת הבעלות על הקרקע לעמותת "עטרת כהנים", והכשיר את פינוי של כ-800 התושבים המתגוררים באזור בכ-80 בתים.
בית אורות – שכונה בהר הזיתים אשר הוקמה ב-1990, בתחילה נבנתה השכונה הקטנה סביב ישיבה הנושאת את השם "בית אורות" ותושבי השכונה היו קשורים לישיבה.
בית השבעה – בניין שנמצא בשכונת בית חנינא בצפון ירושלים, בו התיישבו שבע משפחות ב-1968. הבניין נחשב לאחת ההתנחלויות הראשונות שהוקמו ביהודה ושומרון.
שכונת שמעון הצדיק – סמוכה למערת שמעון הצדיק ולשכונת נחלת שמעון, בתוך שכונת שייח' ג'ראח. השכונה הוקמה בשנת 1890, ונעזבה במהלך מלחמת העצמאות. בראשית שנות האלפיים, לאחר מאבק משפטי ממושך, הוחזר המקום לידי בעליו היהודים.
נחלת שמעון – שכונה יהודית בין השכונות שייח ג'ראח ובית ישראל. הוקמה בשנת 1891 כחלק מתהליך היציאה מהחומות על ידי ועד הקהילה הספרדית בירושלים, אך חרבה במלחמת העצמאות ונכבשה על ידי הלגיון הירדני. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו יהודים להתיישב בבתים הסמוכים למערת שמעון הצדיק. המתיישבים רכשו את הזכות לגור בבתים מועד הקהילה הספרדית בירושלים.
מעלה הזיתים – קרקעות השכונה נרכשו בשנת 1997 על ידי ארווין מוסקוביץ'. בשנת 2006 הסתיים אכלוס שלב א' של השכונה בכ-40 משפחות, והחלה בנייה של שלב ב'. בשנת 2011 התגוררו בשכונה כ-100 משפחות.
מעלות דוד – שכונה יהודית בדרום רכס הר הזיתים הצופה על הר הבית והעיר העתיקה.
קדמת ציון – קרקעות "קדמת ציון" נרכשו בידי יהודים חרדים וחילונים ב-16 בספטמבר 1925. בתחילת המאה ה-21, רכש ארווין מוסקוביץ' שני בתים סמוכים לשטח, ושיכן בהם, בסיוע עטרת כהנים, 6 משפחות יהודיות. כיום מתוכננת בנייה רבה באתר של מאות יחידות דיור.
נוף ציון – שכונה הבנויה על המורדות הצפון-מזרחיים של הר אצל, בסמוך לשכונת ג'בל מוכאבר ולטיילת ארמון הנציב. בשנות ה-70 של המאה ה-20, נקנתה הקרקע על ידי הקבלן רחמים לוי. בשנת 2005 הושלמה בניית השלב הראשון וכיום מתגוררות שם 75 משפחות.
בית החושן – מתחם בהר זיתים (ליד מלון שבע קשתות). נקנה על ידי עמותת אלע"ד ואוכלס בשנת 2006. מתגוררות במתחם 9 משפחות.
משרד השיכון מממן את אבטחת התושבים הגרים בתוך אוכלוסייה ערבית צפופה, כפי החלטת ממשלת ישראל.
אתרים

במזרח ירושלים יש אתרים רבים בעלי משמעות סמלית לאומית ודתית עבור היהודים, שיוצרים מוקד משיכה להתיישבות היהודית במקום. בין אתרים אלו:
הר הבית – המקום המקודש ביותר ליהדות, שעל פי המסורת שכן בו בית המקדש, וכיום נמצאים בו מסגד אל-אקצא וכיפת הסלע ומוטלות בו מגבלות כניסה.
הכותל המערבי – אחד מארבעת קירות התמך המקיפים את הר הבית. במסורת היהודית מיוחסת לו קדושה יתרה.
הר הזיתים המקודש בגלל הנבואה על הבקעות ההר בעת ביאת המשיח (בזכריה יד), ובית הקברות הגדול שעליו, שהוחרב במהלך השלטון הירדני.
קבר שמעון הצדיק
עיר דוד בשולי העיר העתיקה. מקום ירושלים הראשון. מעליו שוכן הכפר סילואן.
עמותות להתיישבות > עטרת כהנים

בראשית שנות השבעים הוקמה עמותה בשם 'עטרה ליושנה' שהתמקדה באיתור נכסים יהודיים ברובע המוסלמי והעברתם לידיים יהודיות בדרכים משפטיות. מאוחר יותר נסגרה עמותה זו והוקמה מחדש תחת השם עטרת כהנים. פעילות העמותה כוללת רכישת בתים ברובע המוסלמי מידי ערבים או שכירתם מחברות ממשלתיות ואכלוסם ביהודים. העמותה מחזיקה מבנים רבים בעיר העתיקה.
עמותות להתיישבות > אלע"ד

פעילה בעיקר באזור סילואן ועיר דוד. פעלה לאיתור נכסים שהיו בבעלות הברון רוטשילד שקנה אותם בראשית המאה ה-20 או יהודים אחרים והצליחה להחזירם לבעלות יהודית. בנוסף פועלת העמותה לקנות או לשכור נכסים שהוכרזו כנכסי נפקדים מידי האפוטרופוס הממונה עליהם.
ראו גם

היישוב היהודי בחברון
ההתיישבות היהודית ברמת הגולן
ירושלים המאוחדת
ייהוד ירושלים
לקריאה נוספת

ירושלים, כעיר שחוברה לה יחדיו, אריאל, 45-44, אייר תשמ"ו מאי 1986.
שבתי זכריה, בתים ומוסדות יהודיים ברובע המוסלמי, ירושלים: האגודה עמ"י – על משמר ירושלים, תשמ"ה (1985), באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  הערך מתייחס להתיישבות היהודית באזור החל מתחילת השליטה הישראלית באזור משנת 1967
↑  הצו הוצא על ידי ממשלת ישראל בתאריך 28.6.1967 על פי סעיף 11ב' לפקודת סדרי השלטון והמשפט ופורסם בקובץ התקנות 2064 http://www.nevo.co.il/Law_word/law06/tak-2064.pdf
↑  זלמן גרינברג, ממה מתו תושבי ירושלים בתקופת מלחמת העולם הראשונה?, בארכיון קתדרה, ‏תשרי תשע"ח.
↑  ירושלים הנצורה במלחמת העצמאות דצמבר 1947 עד יוני 1948, תערוכה באתר של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
↑  שמריהו כהן, הרחבת תחומי העיר המאוחדת והקמת השכונות החדשות, בתוך: אלי שילר (עורך), ירושלים, כעיר שחוברה לה יחדיו, אריאל, 44–45, אייר תשמ"ו מאי 1986, עמ' 39–44.
↑  עמוס הראל, ניר חסון, לחבר את הנקודות: מפת ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים, באתר הארץ, 8 במאי 2010
↑  סיון רהב-מאיר, ‏1987: תיעוד חנוכת בית שרון ברובע המוסלמי, באתר ‏מאקו‏, 12 בינואר 2014
↑  מאיה הורודניצ'אנו‏, תושבי גבעת המטוס נדרשו להתפנות בתוך שלושה חודשים: "נילחם שיתנו לנו בית פה", באתר וואלה, 23 בנובמבר 2020
↑  אמיתי גזית, נבחרו זוכים לבניית יותר מ-1,000 דירות בגבעת המטוס בירושלים, המדינה תגרוף כ-800 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 20 בינואר 2021
↑  חגית רוטנברג, כל יום שחרור ירושלים, באתר ערוץ 7, 13 במאי 2004
↑  אלירן אהרון, הבניין ברובע המוסלמי חזר לבעליו, באתר ערוץ 7, 25 באפריל 2016
↑   ניר חסון, אבטחת תושב יהודי במזרח ירושלים עלתה השנה ל–30,000 שקל, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2014
מראה שכונת הגבעה הצרפתית מטיילת ארמון הנציב, על קו האופק מעל הר הבית ומוזיאון רוקפלר
מעלה הזיתים, שכונה חדשה בהר הזיתים.
רמות אלון, השכונה הגדולה בירושלים, חלק משכונות הטבעת ומזרח העיר: 50,612 תושבים (נכון לשנת 2016).
מערב שכונת פסגת זאב, מהשכונות הגדולות בירושלים: 45,100 תושבים (נכון למאי 2022).
בית משפחת מיוחס, הבית הראשון שנבנה מחוץ לחומות ב-1873 ונרכש מחדש על ידי עמותת אלעד בעיר דוד.
ג'ניה דודוצקין

| --- | --- |

ג'ניה דודוצקין בבית שגריר ארצות הברית בישראל ביום הבינלאומי נגד הומופוביה, מאי 2013
 לידה:  30 בדצמבר 1985 (בן 39) אזרבייג'ן, ברית המועצות
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.93 מ'
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורעף
גֶ'ניָה דוֹדוּצקין (נולד ב-30 בדצמבר 1985) הוא שחקן כדורעף ישראלי וקפטן קבוצת הפועל מטה אשר. מתנשא לגובה של 1.92 מטר. דודוצקין הוא הספורטאי הישראלי המקצוען הפעיל השני שיצא מהארון, קדם לו השחיין ברק עטר שיצא מהארון בשנת 1993.
ביוגרפיה

דודוצקין נולד בדצמבר 1985 באזרבייג'ן, ברית המועצות. בשנת 1990, בגיל 4, עלה עם משפחתו לישראל והתיישב בקיבוץ כפר מסריק שבגליל המערבי. אמו ודודתו לבית משפחת גמפל שיחקו כדורעף בבאקו, ולאחר עלייתן שיחקו בקבוצת הבוגרות של מטה אשר. הוא בוגר בית חינוך אופק שבקיבוץ עברון. הוא שיחק בנבחרת ישראל בכדורעף לנוער, ובספטמבר 2002 הצטרף לקבוצת הפועל מטה אשר. בצבא שירת במשטרה הצבאית, במסלול לספורטאים.
בעונות 2009/2010 ו-2010/2011 העפילה קבוצתו של דודוצקין לסדרת הגמר ולמשחק גמר גביע המדינה בכדורעף, ובעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה שוב לסדרת הגמר ואף נאבקה באלופה מכבי תל אביב, אף על פי שלבסוף נוצחה 3:1 במשחקים.
דודוצקין שיחק בתפקיד חוסם אמצע ושימש כקפטן קבוצת הפועל מטה אשר/עכו.
ב-6 בפברואר 2013 הוביל דודוצקין את חבריו לקבוצה, לזכייה בגביע המדינה לאחר 10 שנים, נגד מנשה/חדרה/עמק חפר 0-3 (18:25, 20:25, 17:25), לעיני 1,200 צופים ברעננה. ב-18 באפריל הוא הוביל את קבוצתו גם לזכייה באליפות המדינה לאחר ניצחון בסדרת הגמר על מכבי תל אביב 0-3.
ביולי 2013 פרש דודוצקין מכדורעף מקצועני והחליט להתמקד בלימודי פסיכולוגיה.
חייו האישיים

ב-7 בינואר 2013 יצא מהארון כהומו בכתבה ב-mynet.‏ בשנת 2014 התחתן עם עמיחי שרפשטיין, בן קיבוץ מעגן מיכאל, ג'ודוקא בעבר וכיום אומן (פסל, צורף ובשלן). הוא מתגורר עמו במעגן מיכאל והם מגדלים ביחד בהורות משותפת עם האם את בנו של שרפשטיין, עדי.
הערות שוליים

↑  תומר רונא, אחרי עונת שיא: ג'ניה דודוצקין פורש מכדורעף, באתר mynet‏ קיבוץ, 10 ביולי 2013
↑  מירית קושניר סטרומצה, קפטן הכדורעף: אני קודם כל הומו אחר כך ספורטאי, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 7 בינואר 2013.
↑  קרני עם-עד, אמנות, חתונה ומשפחה גאה בקיבוץ, באתר mynet‏ קיבוץ, 11 ביולי 2014
ג'וזיה אוונס

ג'וזיה ג'יימס אוונס (באנגלית: Josiah James Evans‏; 27 בנובמבר 1786 – 6 במאי 1858) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית בין השנים 1853 ל-1858.
ביוגרפיה

אוונס נולד ב-27 בנובמבר 1786 במחוז מרלבורו בקרוליינה הדרומית וחי שם רוב חייו וכן במחוז דרלינגטון, קרוליינה הדרומית. הוא היה עורך דין ושופט במשך שנים רבות לפני שמונה לסנאטור. הוא כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית בין השנים 1853 ל-1858. הוא מת ב-6 במאי 1858 בוושינגטון הבירה, זמן קצר לפני שהקדנציה הראשונה שלו הייתה אמורה להסתיים. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית. במהלך כהונתו בסנאט הוא היה יו"ר הוועדות לביקורת הוצאות חירום של הסנאט ותביעות מהפכניות. הוא קבור ליד בית אבותיו בגבעת סוסייטי, מחוז דרלינגטון, קרוליינה הדרומית.
אנדרו באטלר

אנדרו פיקנס באטלר (באנגלית: Andrew Pickens Butler‏; 18 בנובמבר 1796 – 25 במאי 1857) היה עורך דין, בעל עבדים וחבר הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית, שניסח את חוק קנזס נברסקה עם הסנאטור סטיבן דאגלס מאילינוי.
בשנת 1856, הסנאטור תומך ביטול העבדות צ'ארלס סאמנר נשא נאום שבו העליב את דמותו של באטלר. בתגובה, פרסטון ברוקס, בן דודו הראשון של באטלר, הכה את סאמנר במליאת הסנאט, וכמעט הרג אותו.
ביוגרפיה > ראשית חייו

באטלר נולד ב-18 בנובמבר 1796 באדג'פילד, קרוליינה הדרומית, והיה בנם של ויליאם באטלר ובית'לנד באטלר (1764–1853). ראשית השכלתו הייתה באקדמיית וילינגטון של מוזס ואדל. הוא סיים את לימודיו במכללת קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית) והתקבל ללשכת עורכי הדין בקרוליינה הדרומית בשנת 1818.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

באטלר נבחר כאיש צעיר לבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית, ובשנת 1824 נבחר לסנאט של קרוליינה הדרומית. הוא כיהן שתי כהונות וחלק מכהונה שלישית בסנאט של המדינה לפני שמונה לשופט בית המשפט המחוזי ב-1833. בשנת 1835, באטלר מונה לשופט בית המשפט של קרוליינה הדרומית לתביעות נפוצות.