stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קישוא
שמו

הקישוא מוזכר במקרא: ”זכרנו... את הקישואים ואת האבטיחים” (ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ה'), אולם משערים כי שם הכוונה הייתה לירק הקרוי בימינו מלפפון. ייתכן כי מקור הבלבול בשמות הוא שמו בערבית - "כּוּסָא". בעבר הוחלט שיש לקרוא לירק "קישות" או "קישוא-בצל", וכיום השם הרשמי הוא "דלעת הקישוא", אם כי האקדמיה ללשון העברית מכירה בצורה העממית "קישוא".
בראשית תחיית הלשון העברית היו שהשתמשו במילה "קישוא" במשמעות "מלפפון". העיר על כך איתמר אבן-זהר:
מי שקורא על אכילת קישואים ב'מסעות בנימין השלישי' אולי מתקשה להבין איך גיבוריו של מנדלי אכלו את הירק הבלתי מבושל, והוא הדין במי שקורא על "קישואים חמוצים" ב'בחורף' של ברנר. אבל קישואיהם של מנדלי וברנר אינם אלא מלפפונים בני זמננו, ואין מקום לומר שהחלטתם הייתה ״גרועה״ מהכרעת העברית החדשה. פשוט, המציאות השרישה את ה״מלפפון״ ושירשה את ה״קישוא״, ואחר כך ייחדה את הקישוא ל״קוסא״ הערבית בגלל דמיון הצליל.
.
גלריית תמונות

פרח הקישוא
דוכן קישואים בשוק
קישוא עגול
קישוא זוקיני
הקישוא במטבח
ראו גם

כוסא מחשי
קישוא פטיסון
הערות שוליים

1 2  דלעת הקשוא במילון בוטניקה: מיני הדלועים (תשס"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  עלי הכותרת של פרח הקישוא נפתחים בבוקר, פונים לשמש ונסגרים אחה"צ
↑  ראובן סיון, התפתחותה של העברית המדעית והטכנית, מדע: עיתון מדעי לכל כה (5–6), מוסד וייצמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536538605171  GND: 4194807-5  LCCN: sh85150038  NKC: ph239954 
קישואים בצבעים ירוק בהיר, ירוק כהה וכתום
ירון זילברברג

| --- | --- |

ירון זילברברג
 לידה:  1951 גבעתיים, ישראל 
 פטירה:  22 באפריל 2019  (בגיל 68 בערך)
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  מכון ויצמן למדע 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע 
 פרסים והוקרה:  פרס רוטשילד (2018)  פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (2015)  פרס מקס בורן (2013)  פרס לנדאו (2010) 
 
ירון יצחק זילברברג (1951 – 22 באפריל 2019) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור במחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן למדע וחבר האקדמיה הישראלית למדעים.
ביוגרפיה

זילברברג נולד בגבעתיים ב-1951. את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה סיים ב-1972 באוניברסיטת תל אביב, המשיך ללימודי תואר שני בפיזיקה יישומית במכון ויצמן, אותם סיים ב-1975. את לימודיו לתואר דוקטור בפיזיקה יישומית, עשה גם כן במכון ויצמן, וסיים ב-1984. שירת משנת 1975 עד 1979 כפיזיקאי בצה"ל. ב-1984 שהה לרגל בתר-דוקטורט במעבדות בל בארצות הברית, ובשנת 1985 מונה לחוקר שם, מינוי בו שימש עד 1994. בשנת 1994 חזר לישראל, והצטרף לסגל המחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן למדע, בדרגת פרופסור חבר. בשנת 1999 מונה לפרופסור מן המניין, ומשנת 2002 ועד שנת 2008 שימש כדקאן הפקולטה לפיזיקה. בשנת 2008 מונה לראש מרכז קראון לפוטוניקה במכון.
מחקריו עסקו באינטראקציה בין אור לחומר, בתחומים של אופטיקה אולטרה-מהירה, אופטיקה קוונטית ואופטיקה לא ליניארית.
בשנת 2010 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר בתחום אופטיקה לא ליניארית.
בשנת 2013 זכה בפרס מקס בורן על תרומתו לחקר האופטיקה הפיזיקלית מטעם האגודה האמריקאית לאופטיקה OSA. בשנה זו צורף כחבר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2015 זכה בפרס ויצמן למדעים מדויקים. בשנת 2018 זכה בפרס רוטשילד.
נפטר באפריל 2019, והובא למנוחות בבית העלמין ברחובות.
הערות שוליים

1 2  ירון זילברברג באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
↑  פרס מפעל הפיס ע"ש לנדאו למדעים ולמחקר 2010 באתר מפעל הפיס
↑  פרס מקס בורן 2013
↑  הוכרזו הזוכים בפרס ויצמן למדעים מדויקים לשנת 2015 (ארכיון)
↑  פרס רוטשילד במדעי הפיזיקה והכימיה לשנת 2018 באתר יד הנדיב (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012508943705171  VIAF: 1617169929738469380003   WorldCat (עם VIAF): 1617169929738469380003 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולומואוץ

אולומואוץ (בצ'כית: Olomouc, בגרמנית: Olmütz, בפולנית: Ołomuniec, בלטינית: Eburum או Olomucium) היא עיר בחבל מוראביה, במזרח הרפובליקה הצ'כית. העיר השישית בגודלה בצ'כיה, שוכנת על גדת נהר מוראבה ומהווה את המרכז הדתי של מוראביה. במשך תקופה ארוכה היו רוב התושבים גרמנים.
מבני העיר

באולומואוץ מספר כיכרות רחבות. בכיכר הראשית ניצב עמוד השילוש הקדוש, שהוא אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו. העמוד גובהו 35 מטר ונבנה בין השנים 1716 עד 1754.
הכנסייה הגדולה בעיר היא קתדרלת ואצלב הקדוש. היא נבנתה מחדש בשלהי המאה ה-19 בסגנון התחייה הגותית, אולם נשתמרו במבנה מאפיינים מן הכנסייה המקורית, אשר נהרסה ונבנתה מחדש מספר פעמים לאורך הדורות בסגנונות שונים. צריח הכנסייה הגבוה ביותר מתנשא לגובה 100 מטר. הכנסייה סמוכה לארמון הבישוף מן המאה ה-12, הבנוי בסגנון רומנסק.
כנסיית סנט מוריץ היא מבנה בסגנון גותי מן המאה ה-15. כנסיית הקדוש יאן סרקנדר ניצבת באתר שבו עמד בעבר כלא העיר. בתחילת מלחמת שלושים השנים נכלא הכומר הקתולי יאן סרקנדר בבית הכלא, הואשם בשיתוף פעולה עם האויב ועונה עד מוות, מבלי שגילה למעניו דבר לאחר שנותר נאמן לנדריו. שולחן העינויים עליו עונה סרקנדר ומצבתו מוצגים בכנסייה. בשנת 1995 ביקר בעיר האפיפיור יוחנן פאולוס השני והכריז על סרקנדר קדוש.
הבניין החילוני המרכזי בעיר הוא בניין העירייה שבנייתו הסתיימה במאה ה-15 ואשר לצידו ניצב המוזיאון העירוני בבניין גותי ששימש בעבר ככנסייה. על בניין העירייה הותקן שעון אסטרונומי, שחזור משנת 1950 של השעון האסטרונומי המקורי שהיה במקום, ובו דמויות פרולטריון בסגנון ריאליזם סוציאליסטי.
בעיר פועלת אוניברסיטה שנוסדה בשנת 1573, העתיקה ביותר במוראביה והשנייה בגילה ברפובליקה הצ'כית. האוניברסיטה נוסדה במאמץ להחדיר רעיונות קתוליים לשטחי צ'כיה בעת שתשעה מתוך כל עשרה צ'כים היו פרוטסטנטים. בעת שלטון בית הבסבורג, בשנות ה-50 של המאה ה-19, נסגרו רוב פקולטות האוניברסיטה כצעד ענישה על תמיכת מרצים ותלמידים רבים במהפכת 1848 בהונגריה ובתנועת התחיה הצ'כית. האוניברסיטה שוקמה בשנת 1946 ונקראה אוניברסיטת פלאצקי באולומואוץ, על שם ההיסטוריון הצ'כי פרנטישק פלאצקי בן המאה ה-19.
ברחבי העיר פזורות אף שש מזרקות בסגנון הבארוק אשר נשמרו לאורך השנים בזכות מאמצי מועצת העיר. שלטונות העיר החליטו שלא להסיר את המזרקות מרחובות העיר אף לאחר שהעיר רושתה בצנרת מים, וזאת כמאגרי חירום לעת שרפה. חמש מזרקות נושאות פסלי אלים רומים: יופיטר, מרקוריוס, טריטון, פוסידון, והרקולס, ואילו המזרקה השישית מוקדשת ליוליוס קיסר אשר יסד את העיר על פי האמונה העממית. במאה ה-21 נבנתה אף מזרקה המוקדשת לאריאן בהשראת מזרקה שפעלה במקום בעבר.
אוכלוסייה

| שנה | אוכלוסייה | פרטים |
| --- | --- | --- |
| 1237 | 16,300 | כולל יישובים סמוכים |
| 1638 | 30,000 |  |
| 1650 | 1,675 |  |
| 1715 | 1,500 |  |
| 1830 | 20,000 |  |
| 1900 | 21,933 | מתוכם 15,000 גרמנים, 6,000 צ'כים ו-1,676 יהודים |
| 1910 | 22,245 | מפקד אוכלוסין; חלוקה על פי דתות: 20,061 קתולים, 423 פרוטסטנטים ו-1,679 יהודים |
| 1919 | 23,622 | מתוכם 9,772 צ'כים, 8,019 גרמנים ו-1,010 יהודים |
| 1920 | 57,206 |  |
| 1947 | 58,000 |  |
| 1970 | 79,407 |  |
| 1979 | 102,501 |  |
| 1985 | 105,513 |  |
| 1995 | 104,845 |  |
| 2000 | 102,702 |  |
| 2005 | 100,381 |  |
| 2010 | 100,233 |  |
הקהילה היהודית

בשנת 906 התיישבו בעיר אולומואוץ ראשוני היהודים. בשנת 1060 הם הצטוו להתיישב בגטו שקם בעיר ולענוד טלאי צהוב על בגדיהם. בשנת 1454 גורשו מאולומואוץ יהודי העיר. לאחר מהפכת 1848 בוטל צו גירוש יהודי העיר שניתן בשנת 1454. בשנים 1895–1897 נבנה בעיר בית כנסת, ובשנת 1900 מנתה הקהילה היהודית באולומואוץ 1,676 נפש. בשנת 1896 ייסדו בעיר זיגמונד בירנשטיין, אוסקר צ'כוביסקה ואגון צווייג את אגודת הסטודנטים הציונים הראשונה, "גאולה".
לאחר כיבוש צ'כיה בידי הנאצים, בלילה שבין ה-15 ל-16 במרץ 1939 הוצת בית הכנסת בעיר ונשרף כליל (הנאצים בעיר מנעו ממכבי האש לכבות את השרפה). בהמשך נאסרו 800 גברים מיהודי העיר, חלקם נשלחו למחנה הריכוז דכאו, אחרים נשלחו למחנות השמדה. בדצמבר 1940 פונו יהודי העיר מבתיהם, שנמסרו למשפחות גרמניות. בין השנים 1942–1943 נשלחו שאר יהודי אולומואוץ לגטו טרזיינשטט ולמחנות ריכוז גרמנים אחרים ואף רבים מהם מצאו מותם במחנות אלה, או במחנות השמדה. 285 מיהודי העיר שרדו את השואה. חסידי אומות העולם מרי ואולדריך אוהרה פעלו בכפר ליד העיר.
בשלהי 1947 השתתפו 22 מתנדבים בהגנה, בעלי ניסיון בטיסה, בקורס טיס שארגן חיל האוויר הצ'כוסלובקי באולומואוץ. הטייסים נועדו לשמש גרעין מייסד לחיל האוויר. הקורס הופסק בטרם סיומו ורוב המשתתפים שבו לישראל והצטרפו לחיל האוויר, הבולט שבהם ג'ו אלון.
בשנת 1991 הוקמה קהילה יהודית חדשה בעיר.
הפקולטה לרפואה שבאוניברסיטת פלצקי שבעיר היא מוקד משיכה לישראלים. נכון ל-2024 כ-100 סטודנטים ישראלים גרים באולומואוץ ולומדים בפקולטה.
ערים תאומות

ארצות הברית אוונסבורו, קנטקי, ארצות הברית
צרפת אנטוני, צרפת
פינלנד טמפרה, פינלנד
שווייץ לוצרן, שווייץ
גרמניה נרדלינגן, גרמניה
רוסיה סובוטיצה, רוסיה
הונגריה פץ', הונגריה
ביאורים

↑  בתחילת שנת 1916, חנה באזור צבא הקיסרות האוסטרו-הונגרית, וביניהם מאות, ואף אלפים חיילים יהודים. כך עולה ממכתב של הרב הצבאי במחוז, לרב הראשי של פראג, ד"ר חיים ברודי, שמבקש עזרה בארגון מצות לחג הפסח שבפתח. המכתב נחשף על ידי מכון גנזים ופורסם בבלוג שלו. לצפייה ועיון במכתב בכתב ידו של הרב הצבאי בשפה הגרמנית, ובתרגום לעברית, ראו כאן.
הערות שוליים

↑  בנש וממשלתו עברו לפראג, דבר, 13 במאי 1945
↑  בעירו של יוליוס קיסר, דבר, 6 בנובמבר 1973
↑  החומר שנמסר על ידי בתו של הרצל, דבר, 24 באוגוסט 1945
↑  דיטר י. הכט, עמותות אחווה (לחופשות) יהודיות במונרכיה ההבסבורגית, "קדימה" ו"גאולה" – מבוא לתשועה ב: מחקרים אוסטריים 24 (2016) ע. 31–48
↑  10 ערים נוספות פונו בצ'כיה מיהודים, הצופה, 3 בינואר 1941
↑  משתתפי קורס הטיס באולומואוץ צ'כוסלובקיה
צילום נוף פנורמי של אולומואוץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548077805171  GND: 4075643-9  LCCN: n79083922  MusicBrainz: 9a2e1282-a72f-433e-b0df-eb03d4d08e8f  NKC: ge130299  VIAF: 131337498   WorldCat (עם VIAF): 131337498 
העיר העתיקה במבט מן האוויר
קתדרלת ואצלב הקדוש
בניין עיריית אולומואוץ ומגדל השעון האסטרונומי
בית הכנסת בשמאל התמונה, על גבי גלויה מתחילת המאה ה-20
מאפס לאחד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פיטר ת'יל, בלייק מאסטרס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  עסק, פוליטיקה, ממשלה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  16 בספטמבר 2014 
 
מאפס לאחד: הערות על סטארט-אפים (אנגלית: Zero to One) או כיצד לבנות את העתיד הוא ספר משנת 2014 של היזם והמשקיע האמריקני פיטר ת'יל שכתב יחד עם בלייק מאסטרס.
הספר "מאפס לאחד" הוא גרסה מרוכזת ומעודכנת של סט פופולרי ביותר של הערות מקוונות שנלקחו על ידי מאסטרס לטובת הקורס CS183 אודות סטארט-אפים, כפי שלימד אותו פיטר ת'יל באוניברסיטת סטנפורד באביב 2012.
כדי לקדם את הספר, פיטר ת'יל שלח את הציוץ הראשון שלו אי פעם ב־8 בספטמבר 2014, מחשבון טוויטר שהיה רדום במשך שנים.
הוא התראיין גם לאלכסיה בונטסוס (אנ') מאתר TechCrunch.
ב־11 בספטמבר, פיטר ת'יל הופיע בתוכנית "שאל אותי כל דבר" באתר Reddit.
ב־13 בספטמבר הופיע פיטר ת'יל ב- NPR עם המארח ווייד גודווין (אנ') כדי לדון על הספר.
ביקורת

בכתב העת The Atlantic, מתאר דרק תומסון (Derek Thomson ) את ספרו של פיטר ת'יל כספר העסקים הטוב ביותר שקרא אי פעם.
במאמר הביקורת שלו הוא כתב: "ספרו החדש של פיטר ת'יל, מאפס לאחד, מאיר כמו "קרן לייזר". זהו ספר לימוד עצמי ליזמים, מפוצץ ברומידים ועתיד זורח שרק סטארט-אפים יכולים לבנות.
אבל הרבה מעבר לכך, זהו גם ביטוי עמוק של קפיטליזם והצלחתו בכלכלת המאה ה -21 וזה מפתיע בצורה נפלאה עד כמה הספר מאפס לאחד מוגש בפשטות לכל קורא.
בקושי 200 עמודים, אשר מוארים על ידי פרוזה ברורה ופוריות מפוארת.
השבועון Publishers Weekly (אנ') כתב על הספר: "פיטר ת'יל הצליח להעביר בפשטות כיצד להקים עסק מצליח, אך יחד עם זאת הדיון מופשט מכדי להפוך לסטיב ג'ובס הבא.
בנובמבר 2014 סקר טימוטי בי לי (Timothy B. Lee) את הספר לווקס (Vox), וכתב שלמרות שבספרו של ת'יל היו כמה עצות טובות, הוא גרם לעצות להישמע יותר סותרות ממה שהיו באמת, לא סיפק עצות קונקרטיות והעלה כמה טענות מפוקפקות.
בכתב העת The new Atlantis, משווה ג'יימס פולוס (James Poulos) את פיטר ת'יל לפרידריך ניטשה ומכנה את ת'יל, "הפוליטיקאי ותיאורתן מכל הכוכבים",
הערות שוליים

↑  CS183.
↑  Carmel DeAmicis, Peter Thiel sends his first ever tweet, gigaom.com, ‏2014-09-08 (באנגלית)
↑  Binary Truths with Peter Thiel | Disrupt SF 2014, נבדק ב-2020-02-12
↑  Alison Griswold, Peter Thiel Reveals His Favorite Rap Artist and More in a Reddit AMA, Slate Magazine, ‏2014-09-11 (באנגלית)
↑  Peter Thiel goes after net neutrality, Uber, Bitcoin, and Hollywood (in 4 quotes), VentureBeat, ‏2014-09-11 (באנגלית)
↑  Peter Thiel In 'Zero To One': How To Develop The Developed World, NPR.org (באנגלית)
↑  Derek Thompson, Peter Thiel's Zero to One Might Be the Best Business Book I've Read, The Atlantic, ‏2014-09-25 (באנגלית)
↑  Competing to Conform, The New Atlantis
סמינר בנות אלישבע

| --- | --- |

בניין הסמינר, בשכונת רמות, מאי 2020
 מוסד חינוכי
 השתייכות:  חרדי
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 מייסדים:  יעקב משה הלל 
 מגמות:  אדריכלות, תוכנה, אלקטרוניקה, מחשבים, ראיית חשבון, ייעוץ מס, חשבות שכר, תקשורת חזותית, עיצוב מדיה, חינוך, מוזיקה, ועוד.
 שכבות לימוד:  6
 מספר כיתות:  5-6 כיתות בכל שכבה
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הרב יעקב הלל
 מנהל:  הרב ישראל גואלמן
 מנהלת:  גברת הדסה אוירבך
 מנכ"ל:  אסתר הלל
 תלמידים
 :  1,750
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′19″N 35°12′28″E﻿ / ﻿31.7885°N 35.207888888889°E﻿ / 31.7885; 35.207888888889
  (למפת ירושלים מוגדלת) סמינר בנות אלישבע(למפת ירושלים רגילה) סמינר בנות אלישבע(למפת הרי ירושלים רגילה) סמינר בנות אלישבע(למפת הרי ירושלים מוגדלת) סמינר בנות אלישבע
 
בנות אלישבע הוא סמינר חרדי לבנות בית יעקב. הסמינר ממוקם בשכונת רמות. בסמינר יותר מ-1750 תלמידות.
היסטוריה

הסמינר הוקם ב-2002 על ידי הרב יעקב משה הלל כחלק ממוסדות חברת אהבת שלום,
המנהל הרוחני היה הרב אהרון גולובנציץ עד לפטירתו בשנת ה'תשע"א. אחריו מונה הרב ישראל גואלמן לרב הסמינר, ולמנהלת מונתה הדסה אוירבך (כלתו של רבי שלמה זלמן אוירבך).
קווי יסוד

בתחילה היו בסמינר מבחני חוץ בלבד, אך עם השנים הוחלפו המבחנים בחלק מהמקצועות - לפי דרישת משרד החינוך ובאישורו של הרב אלישיב - לבחינות בגרות רגילות, רק במקצועות מתמטיקה ואנגלית[דרושה הבהרה] במטרה לאשר רצף לימודי לכיתות יג יד בפיקוח משרד החינוך.
בתיכון מושם דגש על לימודי מקצועות עיוניים ומקצועות טכנולוגיים, בסמינר נלמדים מקצועות ההוראה לצד לימודים להכשרה חלופית.
רמת הלימודים בתיכון ובסמינר גבוהה. בשנת 2021 נמנה בין עשרת בתי הספר ש 100% מתלמידיו בתחום החינוך הטכנולוגי זכאים להסמכה טכנולוגית.
בין המקצועות שלומדים בכיתות י"ג–י"ד נלמדים בין השאר הנדסאי אדריכלות, הנדסאי תוכנה, הנדסת אלקטרוניקה מחשבים, ראיית חשבון, ייעוץ מס, חשבות שכר, הנדסאי עיצוב מדיה, מוזיקה, חינוך מיוחד, היסטוריה וחקר קהילות ישראל, מתמטיקה, חשבונאות, עברית לשון, גיל הרך, לימודי ארץ ישראל, ועוד.
התלמידות ממשיכות ללימודי שנה רביעית לתואר ראשון אקוויוולנט (דרגה 1) ככל מוסדות בית יעקב.
הסמינר שכן בעבר ברחוב רש"י בירושלים, ובשנת ה'תש"ף עבר לקמפוס חדש בשכונת רמות בעיר.
הערות שוליים

↑  אתר עיירית ירושלים.
↑  הונחה אבן הפינה לסמינר 'בנות אלישבע' בשכונת רמות, באתר JDN, ד׳ בסיון תשע״ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377256105171  VIAF: 24150940078726602665   WorldCat (עם VIAF): 24150940078726602665
זואי אקינס

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1886 Humansville, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באוקטובר 1958 (בגיל 71) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  Hugo Rumbold (12 במרץ 1932–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לדרמה (1935) 
 
זואי בירד אקינס (באנגלית: Zoe Byrd Akins;‏ 30 באוקטובר 1886 – 29 באוקטובר 1958) הייתה משוררת, מחזאית, סופרת, תסריטאית ועורכת אמריקאית. היא נולדה בהיומנסוויל, מיזורי, שבארצות הברית. אקינס כתבה כ-40 מחזות, כתבה וסייעה לכתוב עשרות סרטים, וזכתה בפרס פוליצר לדרמה בשנת 1935 על עיבודה הבימתי של הרומן "המשרתת הזקנה".
ביוגרפיה

זואי אקינס נולדה ב-30 באוקטובר 1886 לאליזבת גרין, ולתומאס ג' אקינס, בעיירה היומנסוויל, מיזורי, ארצות הברית. היא למדה בחינוך ביתי כשהייתה צעירה, וכאשר התבגרה, עברה ללמוד בבית המדרש של מונטיצ'לו, ולאחר מכן בבית ספר הוסמל הול באילינוי.
מאז צעירותה, אקינס נמשכה לבמה ולתחומים הקשורים אליה. כשהייתה צעירה היא סייעה בעריכת העיתון "Reedy's Mirror" (המראה של רידי (אנ')). בבגרותה, עברה לניו יורק במטרה להפוך לשחקנית מצליחה, אך קריירה זו לא הייתה לה מקור פרנסה מספיק – מה שהוביל בסופו של דבר למעברה לקריירת כתיבה.
בשנת 1929 עברה אקינס להוליווד במטרה להמשיך לתסרט ולסייע בכתיבת סרטים. בשלב מאוחר יותר היא המשיכה לכתיבה גם עבור הטלוויזיה והרדיו.
במרץ של שנת 1932 נישאה אקינס להוגו רמבולד, מעצב במות ידוע. נישואים אלו לא נמשכו לזמן רב, בעקבות מותו של רמבולד באוקטובר של אותה השנה, רק כמה חודשים מאוחר יותר. לאורך חייה נטען כי הייתה במערכת יחסים עם השחקנית ג'וביינה הוולנד(אנ') עד שזו נפטרה בשנת 1936. אקינס היא דודה רבתא של לורי מטקאלף.
זואי מתה ב-29 באוקטובר 1958 מסיבה לא ברורה, בגיל 72.
חיים מקצועיים > הישגיה בתחום התיאטרון והמחזאות

בשנת 1913, כתבה אקינס את המחזה הראשון שלה – "פאפא". מחזה זה הומחז בברודוויי 6 שנים מאוחר יותר, בשנת 1919. למעשה, המחזה הראשון של אקינס שהומחז בברודוויי היה המחזה "העיר הקסומה", אשר הומחז לראשונה ב-1 באוקטובר 1915.
לאחר שפאפא הומחז בברודוויי, כתבה אקינס את המחזה "דקלאסה" (Declassée), אשר הצליח מאוד.
המחזה הנודע ביותר של זואי אקינס הוא מחזה בשם "המשרתת הזקנה"- עיבוד בימתי של רומן באותו השם שכתבה הסופרת אדית' וורטון. מחזה זה רץ בחודשים ינואר עד ספטמבר בשנת 1935. על העיבוד הבימתי הזה זכתה אקינס בפרס פוליצר לדרמה באותה השנה.
בסך הכל, 19 מחזות שאקינס כתבה או עיבדה לבמה הועלו בברודוויי.
חיים מקצועיים > הישגיה בתחום הקולנוע

בשנות ה-20 אקינס נכנסה גם לתחום הקולנוע, כאשר אולפני קולנוע החלו לפנות אליה בבקשה לקניית הזכויות למחזותיה במטרה ליצור סרטים המבוססים עליהם. בזמן שמחזותיה עובדו לסרטים, אקינס הפכה לתסריטאית בעצמה. היא כתבה ולפעמים אף סייעה בכתיבת סרטים כגון: "שרה והבן" ("Sarah and son"), "אישה של כולם" ("Anybody's woman"), "נשים עובדות" ("Working girls") ועוד.
חיים מקצועיים > רשימת עבודות מרכזיות של זואי אקינס בתחום התיאטרון

העיר הקסומה ("The magical city"), אוקטובר 1915
פאפא ("Papa"), אפריל 1919
דקלאסה (""Declassée), אוקטובר 1919
אבא הלך לצוד ("Daddy's gone a-hunting"), אוגוסט 1921
פרח הירח ("The moonflower"), פברואר 1925
נסיך הכתר ("The crown prince"), מרץ 1927
ליוונים הייתה מילה לזה ("The Greeks had a word for it"), ספטמבר 1930
המשרתת הזקנה ("The old maid"), ינואר 1935
חיים מקצועיים > רשימת סרטים שעובדו ממחזותיה של זואי אקינס

"אבא הלך לצוד" עובד לסרט באותו השם.
"פרח הירח" - עובד לסרט בשם "הסוד של אווה".
"דקלסאה" עובד לשני סרטים- האחד סרט אילם עם אותו השם (דקלאסה (אנ')), והשני סרט בשם "חייה הפרטיים".
"ליוונים הייתה מילה לזה" עובד לסרט "איך להינשא למיליונר".
הערות שוליים

↑  {{{מחבר}}}, Zoe Akins to Be Wed to Hugo Rumbold, The New York Times, 1932
↑  Anita Loos, The Talmadge Girls, Viking Press, 1978, עמ' 98
1 2 3  ג'ון "סי" הופווד, ביוגרפיה של זואי אקינס, באתר IMDB
1 2  הערך של זואי אקינס באתר ארכיון להיסטוריה של נשים.
↑  J. Brooks Atkinson, The Play: Vine Leaves in a Heap, New York Times, 1930
↑  הערך על פרס פוליצר, באתר אנציקלופדית בריטניקה הממוחשבת
1 2  הערך של זואי אקינס, באתר Playbill - פלייביל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435275405171  BIBSYS: 6067936  BNE: XX1625944  BnF: cb14650585c (data)  CiNii: DA12764727  GND: 119369877  ISNI: 0000 0000 8151 8784  LCCN: n85151668  NTA: 102106614  RERO: 02-A008918046  SNAC: w6w3835f  SUDOC: 117442283  VIAF: 71653584   WorldCat (עם VIAF): 71653584
ארתור מלט

ארתור קלווין מלט (באנגלית: Arthur Calvin Mellette;‏ 23 ביוני 1842 –  25 במאי 1896) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית הראשון, ולפני כן כמושל טריטוריית דקוטה האחרון.
ראשית חייו

ארתור מלט נולד במחוז הנרי שבאינדיאנה, כבנו של צ'ארלס מלט. הוא התחנך באקדמיית מריון שבמריון, אינדיאנה. ב-1862 הוא החל ללמוד באוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה, וסיים את לימודיו ב-1863. ב-6 באוקטובר 1864 הוא התגייס לפלוגה H של רגימנט המתנדבים התשיעי של אינדיאנה, ושירת עד שחרורו ב-28 בספטמבר 1865. שירותו הצבאי היה כמחליף לאחיו הבכור הנכה וכתוצאה מכך הוא סבל השפלות רבות. ב-1866 סיים מלט את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אינדיאנה, ועבר להתגורר בעיר מונסי, שם הוא החל לעסוק בעריכת דין יחד עם תומאס בריידי. באותה שנה הוא נשא לאישה את מרגרט ויילי.
קריירה

מלט נבחר כפרקליט מחוז דלאוור שבאינדיאנה. ב-1870 הוא רכש את העיתון מונסי טיימס, שהפך לעיתון בעל השפעה ומשגשג תחת ניהולו. באותה שנה הוא נבחר כמפקח הראשי של בתי הספר במחוז.
כאשר חלתה רעייתו, ביקר מלט במדינות המערב כדי למצוא מקום עם אקלים שיסייע להחלמתה. בסופו של דבר השתקעה המשפחה בספרינגפילד שבטריטוריית דקוטה (כיום בתחומי דקוטה הדרומית) למשך שנתיים, ומלט שימש כרשם של משרד הקרקעות של ארצות הברית בעיר, עד שהמשרד עבר ב-1880 לעיר ווטרטאון.
מושל טריטוריית דקוטה ודקוטה הדרומית

באוקטובר 1885 בחרו הרפובליקנים במלט כמועמדם למשרת מושל טריטוריית דקוטה. בנובמבר אותה שנה הוא התמודד ללא יריבים מולו בבחירות הכלליות ונבחר כמושל. באותה מערכת בחירות בחר ציבור הבוחרים בעיר יורון כבירה הזמנית של הטריטוריה. ב-1889 אושרה במשאל עם חוקת דקוטה הדרומית ומלט נבחר כמושל דקוטה הדרומית הראשון. ב-2 בנובמבר 1889 חתם נשיא ארצות הברית בנג'מין הריסון על צירופה של דקוטה הדרומית כמדינה ה-40 של ארצות הברית.
מותו

ארתור מלט נפטר בעת ששהה בפיטסבורג, קנזס ב-25 במאי 1896. הוא נטמן בבית הקברות מאונט הופ שבווטרטאון.
על שמו של מלט נקראו עיר ומחוז בדקוטה הדרומית. פסל בדמותו הוצב ב-2012 בבירת המדינה פיר בחזית בניין בית המשפט המחוזי. ביתו לשעבר בווטרטאון משמש כמוזיאון.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1447.
אור חדש על ספר ירמיהו

| --- | --- |

הכריכה הקדמית של הספר
 מידע כללי
 מאת:  נגה הראובני
 סוגה:  פירושי תנ"ך
 הוצאה
 הוצאה:  "יד למעיין" - הוצאת עם עובד
 תאריך הוצאה:  1950
 מספר עמודים:  151
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002066730
אור חדש על ספר ירמיהו הוא ספר בידיעת ארץ ישראל שנכתב ב-1950 על ידי נגה הראובני לימים מייסד פארק נאות קדומים וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה תשנ"ד, 1994.
הראובני עוסק בספרו בקשר שבין הסביבה שבה חי ירמיהו הנביא לבין מונחים שונים החוזרים בספר ירמיהו. הוא מצטט את פרשני המקרא המנסים לפרש את משמעות המונחים, ולאחר מכן מציג פירוש משל עצמו, המבוסס על הכרת הסביבה הגאוגרפית של היישוב ענתות בהרי בנימין, שבו התגורר ירמיהו.
תוכן הספר

בפרק הראשון של הספר דן הראובני בשלושה מונחים נפוצים בספר ירמיהו, שנוצרו בהשפעת הסביבה: "השכם ודבר", "הלוך וקראת" ו"יושבת העמק". על סמך שכיחות הביטויים בספר טוען הראובני כי זו הייתה צורת הדיבור הרגילה של ירמיהו. לדברי הראובני המונח "יושבת העמק", המתייחס לירושלים שלמעשה אינה שוכנת בעמק, מקורו בכך שהאנשים שהגיעו לירושלים מכיוון צפון ראו אותה כאילו היא בעמק. את המונח "השכם ודבר" הוא מסביר בכך שהדבר תואם את ההתנהגות הרגילה של רועה צאן באזור מגוריו של ירמיהו. הקב"ה מצווה עליו להשכים בבוקר כרגיל, ובמקום לרעות את צאנו ללכת ולהתנבא בירושלים. לכן, לדעת הראובני, כאשר הוא נשלח למטרה נבואית נאמר לו "השכם" ולאחר מכן "דבר", וזאת בניגוד לנביאים אחרים שלהם נאמר "דבר אל בני ישראל".
בפרק השני של הספר מתאר הראובני את תנאי הקיום של תושבי מדבר בנימין, ומסביר כי הרקע החקלאי של ירמיהו משפיע על הדימויים והמשלים המופיעים בנבואותיו. כדוגמה לכך הוא מציין את הגשמים והתנאים החקלאיים. היישוב ענתות שכן באזור של מדבר צל גשם, בו יורדת כמות משקעים נמוכה, וכל תנודה בה משפיעה רבות על חיי התושבים. בפרק י"ד מתוארת בצורת, בפסוק א' : "אֲשֶׁ֨ר הָיָ֤ה דְבַר־יְהוָה֙ אֶֽל־יִרְמְיָ֔הוּ עַל־דִּבְרֵ֖י הַבַּצָּרֽוֹת" ופרשני ביקורת המקרא סוברים כי אין מדובר בטקסט מקורי אלא בציטוט ממקור אחר. לעומתם טוען הראובני שהתיאור בתחילת הפרק אכן מתאים למציאות, גם בתקופה המודרנית. הראובני טוען גם שתנאי המים והחקלאות באזור ענתות גרמו לנביא להדגיש רבות את המחסור בגשם ובמים, וכי ניתן להבין חלק מהפסוקים בספר לפי חיי השגרה של הרועים.
בפרק השלישי של הספר מסביר הראובני כי ירמיהו היה רועה צאן בצעירותו, וכי החוויות מתקופה זו היוו את הבסיס למשליו ולנבואותיו.
בפרק הרביעי והאחרון טוען הראובני כי האתר קֻבּוּר בני אסרָאיל, הנמצא בראש נחל פרת ודרומית ליישוב גבע בנימין, הוא מקום קבורתה של רחל ולא האתר המכונה קבר רחל. במקום ניצבות חמש מצבות גדולות, השוכנות ליד "דרך אפרתה" המקראית, שהיא דרך האבות העוברת ליד עין פרת. המקום המשוער של מצבת הקבר הוא לדעתו בין העיר אפרת, ששכנה ככל הנראה ליד המעיין בעין פרת, לבין העיר המקראית גבע. החוקר הצרפתי שארל קלרמון-גנו העלה את ההשערה הזו כבר במאה ה-19.
בשנת תשנ"א 1991, פרסם הראובני פרקי הרחבה בספר "מדבר ורועה במורשת ישראל", שיצא בהוצאת נאות קדומים. בהקדמה לספר כותב המחבר: "במשך השנים חזרה ונשנתה בקשה מאת חוגי מטיילים ומדריכים, סטודנטים ומורים לתנ"ך ולמולדת, להוציא לאור מהדורה מחודשת של 'אור חדש על ספר ירמיהו', שאין למצאו עוד בשוק הספרים. בקשה זו נענית עכשיו בדרך של דיון - מקוצר או מורחב, לפי צורך העניין - ברוב הנושאים הנדונים בו, תוך שילוב בפרקי הספר שלפנינו".
הערות שוליים

↑  Archelogical Reasearches  in Paletine 1873 -74 Vol.II 278
אלברט-לסלו ברבאשי

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1967 (בן 57) Cârța, רומניה 
 ענף מדעי:  תורת הרשתות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוקרשט (1989)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1991)  אוניברסיטת בוסטון (1994) 
 מנחה לדוקטורט:  ה. יוג'ין סטנלי 
 מוסדות:  אוניברסיטת נוטרדאם  בית הספר לרפואה של הרווארד  אוניברסיטת נורת'איסטרן  האוניברסיטה המרכז-אירופית 
 תלמידי דוקטורט:  César A. Hidalgo 
 פרסים והוקרה:  פרס לילינפלד (2023)  Knowledge Graph Conference Lifetime Achievement Award (2021)  EPS Statistical and Nonlinear Physics Prize (2021)  János-Bolyai prize (2019)  Lagrange Prize (2011)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2011) 
 www.barabasilab.com
 
ברבאשי בהרצאה
אלברט-לסלו ברבאשי (בהונגרית: Barabási Albert-László; נולד ב-30 במרץ 1967) הוא מדען ממוצא הונגרי, הידוע בזכות מחקריו בתורת הרשתות.