stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ולס וייט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בספטמבר 1900 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 באפריל 1985 (בגיל 84) ון נויס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 שם לידה:  Weisz Gyula 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1924–1974 (כ־50 שנה) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ולס וייט (באנגלית: Jules White;‏ 17 בספטמבר 1900 – 30 באפריל 1985) היה מפיק סרטים ובמאי יהודי-אמריקאי.
חייו

נולד  בהונגריה בשם יוליוס וייס, ובילדותו היגרה משפחתו לארצות הברית, והשתקעה בהוליווד.
החל לעבוד כבמאי קומדיות  בחברת הסרטים "Educational Pictures", תחת ניהולו של אחיו הבכור ג'ק וייט.
בשנת 1930 עבר עם חברו ציון מאירס לחברת מטרו גולדווין מאייר, בה הפיק בעיקר קומדיות.
בשנת 1933 מונה לראש חטיבת הסרטים הקצרים בחברת סרטי קולומביה, ובמסגרת זו הפיק וביים סרטים קצרים רבים, בין היתר, בכיכוב הרכב הקומיקאים "שלושת המוקיונים" (the Three Stooges), שכלל את לארי פיין, מו הווארד, שמפ הווארד וקורלי הווארד.
ג'יין פרנקלין

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1791 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  18 ביולי 1875 (בגיל 83) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסאל גרין 
 בן או בת זוג:  ג'ון פרנקלין 
 פרסים והוקרה:  מדליית המייסדים (1860) 
 
ג'יין פרנקלין (באנגלית: Jane Franklin ‏ 4 בדצמבר 1791 - 18 ביולי 1875), שנודעה כליידי פרנקלין לאחר שבעלה קיבל תואר אבירות, הייתה אשתו השנייה של חוקר הארצות האנגלי ג'ון פרנקלין. בתקופת שירותו של בעלה כסגן המושל של ארץ ואן דימן, נודעה ג'יין פרנקלין בעבודה הפילנתרופית ובמסעותיה ברחבי דרום-מזרח אוסטרליה. לאחר היעלמותו של ג'ון פרנקלין, מימנה ליידי פרנקלין או תמכה בדרכים אחרות בכמה משלחות לקביעת גורלו.
חייה > ילדות ונעורים

ג'יין הייתה בתו השנייה של ג'ון גריפין ואשתו, ג'יין גילמארד. לאבות משפחה משני צדדיה היה קשר להוגנוטים. ג'יין נולדה בלונדון, שם גדלה עם אחיותיה פרנסס ומרי בבית המשפחה בבדפורד פלייס 21. סמוך לכיכר בדפורד. היא זכתה להשכלה טובה, והודות למצבו הכספי האיתן של אביה, יכלה להשלים אותה במסעות נרחבים באירופה. כשהייתה בת 24 צוירה תמונת דיוקן שלה בידי אמלי מונייר-רומילי בז'נבה.
נישואים לג'ון פרנקלין

ג'יין הייתה מיודדת עם אשתו הראשונה של ג'ון פרנקלין, המשוררת אלינור אן פורדן, שמתה בראשית 1825. ב-1826 התארסו פרנקלין וג'יין גריפין. הם נישאו ב-5 בנובמבר 1828, וב-1829 קיבל פרנקלין תואר אבירות. במשך שלוש השנים הבאות, עשתה ג'יין תקופות ממושכות בנפרד מבעלה, כשזה שירת בים התיכון. בשנת 1836 מונה פרנקלין לסגן מושל ארץ ואן דימן (טסמניה), לשם הגיע ב-6 בינואר 1837.
קשרים עם המושבות באוסטרליה

ליידי פרנקלין גילתה עניין מיידי במושבה והרבתה לצאת לסיורים לאורך החוף הדרומי והמערבי. בשנת 1839 הייתה לאישה האירופאית הראשונה שערכה מסע יבשתי בין פורט פיליפ לסידני. באפריל של אותה שנה ביקרה ליידי פרנקלין ביישוב החדש במלבורן, שם קיבלה פנייה חתומה בידי 63 מן האזרחים הראשונים במעלה, שהתייחסו אל "אופייה [הנוטה] לאדיבות, טוב-לב וחסד". היא ובעלה עודדו ייסוד בתי ספר תיכוניים לבנים ולבנות, בהם כריסט'ס קולג'. בשנת 1841 ביקרה ליידי פרנקלין בדרום אוסטרליה ושכנעה את המושל, קולונל ג'ורג' גאולר, להקצות חלקת קרקע המשקיפה אל מפרץ ספנסר למצבת זיכרון למתיו פלינדרס. המצבה הוקמה בהמשך אותה שנה. ב-1842 היו היא ובת לווייתה, כריסטיאנה סטיוארט, לנשים האירופאיות הראשונות שנסעו ביבשה מהובארט אל נמל מקווארי.
פרנקלין ניהלה קשר מכתבים ענף עם אליזבת פריי בנושא האסירות במושבת העונשין באוסטרליה, ועשתה כמיטב יכולתה להיטיב את מצבן. בשנת 1841 הגיעה אוניית האסירים "ראג'ה" עמוסה באסירות, שצוידו בחומרי תפירה שארגנה לידיה אירווינג מוועדת ספינות האסירות של פריי. שמיכת הטלאים שיצרו היא כיום בין מוצגי הטקסטיל השמורים ביותר באוסטרליה. ג'יין פרנקלין הואשמה בניצול השפעתה בדרך שאינה ראויה על בעלה בתפקידו הרשמי, אבל אין כל ראיה לכך. כאשר נקרא פרנקלין חזרה בסוף 1843, יצאו בני הזוג תחילה למלבורן בדו-תורנית "הדג המעופף" ומשם לאנגליה דרך ניו זילנד, ובאופן מקרי, על סיפון האונייה "ראג'ה".
ב-1842, הזמינה ליידי ג'יין בניית מקדש קלאסי, שלו קראה Ancanthe, "עמק פורח". היא ייעדה את הבניין לשמש מוזיאון להובארט, והניחה 1600 דונם בנאמנות להבטחת המשכיות של מה שקיוותה, כי יהיה למוקד שאיפותיה התרבותיות של המושבה. מאה שנות קפיאה על השמרים באו לאחר זאת, בהן שימש המוזיאון בין השאר כסככת תפוחים; אבל בשנת 1949 השתכנה בו האגודה לאמנות של טסמניה, שהצילה את הבניין.
בעקבות היעלמות בעלה

ג'ון פרנקלין יצא למסעו האחרון במאי 1845, כאשר התחוור שמצא אותו אסון, הקדישה ליידי פרנקלין את חייה במשך שנים רבות לניסיונות לוודא את גורלו. עד זמן קצר לפני מותה, הרבתה ליידי פרנקלין במסעות, בדרך כלל בלוויית אחיינית בעלה סופיה קראקרופט, שהמשיכה לשמש לה מזכירה ובת לוויה עד מותה. ליידי פרנקלין נסעה לנקודה הצפונית ביותר באיי שטלנד ובאיים הבריטיים בכלל, כדי להתקרב ככל שיכלה אל בעלה הנעדר.
ליידי פרנקלין מימנה שבע משלחות למציאת בעלה או רשומותיו (שתיים מן המשלחות לא הצליחו להגיע לאזור הארקטי:
1850, באונייה "פרינס אלברט", בראשות צ'ארלס קודרינגטון פורסיית ויליאם פרקר סנואו
1851, "פרינס אלברט", בראשות ויליאם קנדי וז'וזף רנה ברלו
1852, אוניית הקיטור "איזבל", משלחת אחת בראשות דונלד ביטסון בוטלה, השנייה בראשות אדוארד אוגוסטוס אינגלפילד חקרה את גרנלנד
1853, "איזבל", בראשות ויליאם קנדי ורוברט גרייט, בוטלה
1857, "האונייה פוקס", בראשות פרנסיס לאופולד מקלינטוק
1875, "ז'אנט (1878) פנדורה", ארצות הברית, בראשות אלן יאנג
מורשת

ליידי פרנקלין הייתה אישה בעלת אופי ואישיות יוצאי-דופן. מאמציה הנחושים, שלהם הקדישה חלק גדול מכספה כדי לגלות מה עלה בגורל בעלה, הוסיפו רבות לידע העולמי על האזור הארקטי. עליה נאמר, "מה שאומה סירבה לעשות, עשתה אישה". נוסף לכך, כאחת הנשים הראשונות בטסמניה שנהנתה מכל היתרונות של חינוך, השכלה וסביבה תרבותית, היוותה ליידי ג'יין הן מופת והן כוח רב-השפעה, והציבה אמות-מידה חדשות באורחות חיים למתיישבים המצליחים, שעברו את השלב של מאבק למחיה בלבד.
תוואיי הנוף שנקראו על שמה הם מפרץ ליידי פרנקלין, על האי אלזמיר בנונאווט; צוק ליידי פרנקלין, אי בנהר פרייזר סמוך לייל, קולומביה הבריטית, שם שניתן סמוך לסוף ביקורה שם בתקופת הבהלה לזהב בקניון פרייזר; צוק ליידי פרנקלין, סמוך למפל ורנאל בפארק הלאומי יוסמיטי בקליפורניה;
קולג' פנימייתי בהובארט, טסמניה קרוי על שמה, כמו גם הגלריה לאמנות שנזכרה לעיל, "אולם ג'יין פרנקלין". הבלדה "קינת ליידי פרנקלין" מנציחה את חיפושיה אחר בעלה האובד.
רוב מסמכיה הקיימים של ליידי פרנקלין שמורים במכון סקוט לחקר הקוטב.
פרסים ואותות הוקרה

מדליית מייסדים מזהב, החברה הגאוגרפית המלכותית
הביוגרפיה "שאיפותיה של ג'יין פרנקלין: הרפתקנית ויקטוריאנית" מאת ההיסטוריונית הטסמנית אליסון אלכסנדר זכתה בפרס הביוגרפיה הלאומית.
הערות שוליים

↑  "האקזמינר של טסמניה, 1899-1842 26 במרץ 1842, הספרייה הלאומית של אוסטרליה.
↑  accessed 20 June 2017 אמנדה פיליפס, "אירווינג, לידיה (1893-1797)" מילון אוקספורד לביוגרפיה לאומית, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2004
↑  מדריך להיסטוריה של טסמניה, עותק ארכיוני תאריך ארכיב 7 באוקטובר 2009, גלריית ליידי פרנקלין
↑  "Rivers run deep for lady of letters", "האוסטרליאן", 5 באוגוסט 2014, עמ' 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007367355605171  PLWABN: 9810541921905606  ADB: franklin-lady-jane-2065  GND: 119370778  ISNI: 0000 0000 8155 3918  LCCN: n82075601  NTA: 157486605  SNAC: w64x5kmc  SUDOC: 059933542  Trove: 471666  VIAF: 74661766   WorldCat (עם VIAF): 74661766 
דיוקן ג'יין, ליידי פרנקלין, 1838
צעיף נוצות הוואי, "אהו'אולה", שניתן לליידי פרנקלין בידי המלך קמהאמהה הרביעי בעת ביקורה בהוואי ב-1861, מוזיאון בישופ (אנ') מהונולולו
גלובוס האנט-לנוקס

גלובוס לנוקס על ידי ב.פ. דה קוסטה
איור באנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה 9, כרך 10, 1874 תמונה 2
גלובוס האנט-לנוקס או גלובוס לנוקס (באנגלית: Hunt-Lenox Globe), שנוצר בשנת 1510, הוא הגלובוס השני או השלישי בגילו אחרי גלובוס ארדאפפל (משנת 1493) ושמור במחלקה לספרים נדירים של הספרייה הציבורית של ניו יורק. גלובוס האנט-לנוקס דומה מאוד לגלובוס יָגֵלוֹנִיקוּס משנת 1510 המוצג בקרקוב. מופיע בו הכיתוב "כאן נמצאים דרקונים" (בלטינית: HIC SUNT DRACONES), כיתוב שקיים במפה עתיקה נוספת אחת בלבד.
קוטר הגלובוס 11.2 ס"מ והיקפו 34.5 ס"מ. הוא חלול, עשוי נחושת ומורכב משני חלקים שמחוברים בקו המשווה. מחזק אותו תייל מתוח מקטביו.
מוצא

מוצאו של הגלובוס אינו ידוע. הוא נרכש בפריז ב-1855 על ידי הארכיטקט ריצ'רד מוריס האנט שמסר אותו לאספן ג'יימס לנוקס. האוסף הועבר לרשות הספרייה הראשית של ניו יורק ובה הוא נמצא עד היום.
בשנת 2012 התגלה גלובוס דומה בגודל אשכולית, עשוי משני חצאי ביצת יען וסבורים שהוא נעשה ב-1504. אם כך, הוא הראשון שמראה על גלובוס את העולם החדש. סטפאן מיסינג שחקר את הגלובוסים מאמין שגלובוס האנט-לנוקס הוא תעתיק נחושת של גלובוס היען..
אודות הדרקונים

נעשו ניסיונות להסביר מדוע מופיע הכיתוב על המפה דווקא בדרום-מזרח אסיה. יצוין שמיקום הכתובת הוא באזור שכלל לא קיים במציאות למעט איים פזורים. מרקו פולו מספר על ממלכה בשם דגרויאן באי סומטרה בספר מסעותיו "על האזורים המזרחיים" (בלטינית: De Regionibus Orientalis, ספר 3, פרק 10 "על מלכות הדגרויאן"). לדברי מרקו פולו אנשי הממלכה היו נוהגים להרוג ולאכול את אלה מבין השבויים שלא יכלו לשלם כופר נפש. אך האי סומטרה נמצא מרחק רב מערבה ממקום זה.
הנחה אחרת גורסת שקיים קשר בין המילה דרקון לשם ארץ המופיעה במפה סינית כ'ארץ הפרצופים המקועקעים'. בניב שבט אמוי המקום נקרא Dakolien.
ראו גם

טרה אינקוגניטה
הערות שוליים

↑  דף אודות הגלובוס, אתר הספרייה הציבורית של ניו יורק
↑  מאמר בוושינגטון פוסט
↑  הפרק באנגלית
ג'ודי לוקוקי

ג'ודי לוקוקי (בצרפתית: Jody Lukoki;‏ 15 בנובמבר 1992 – 9 במאי 2022) היה כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קריירת מועדונים

לוקוקי גדל במחלקת הנוער של אייאקס מליגת העל ההולנדית. ב-19 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על פיינורד במסגרת הליגה בעונת 2010/2011. בסך הכל ערך לוקוקי 24 הופעות ליגה באייאקס, בהן הבקיע חמישה שערים. הוא זכה עם המועדון בשלוש אליפויות הולנד.
ב-2 באוגוסט 2013 הושאל לוקוקי למשך עונת 2013/2014 לקמבור, העולה החדשה לליגת העל ההולנדית. הוא ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-7 באוגוסט 2014 חתם לוקוקי על חוזה לשלוש עונות בזוולה מליגת העל ההולנדית. ב-21 באוגוסט הוא הבקיע את שערו הראשון במסגרת אירופאית, בתיקו 1-1 נגד ספרטה פראג במסגרת סיבוב הפלייאוף של הליגה האירופית לעונת 2014/2015. הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-26 ביוני 2015 חתם לוקוקי בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית. ב-18 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לליטקס לובץ' במסגרת הליגה לעונת 2015/2016. בסך הכל שיחק לוקוקי במועדון במשך חמש עונות, בהן ערך 102 הופעות ליגה, הבקיע 17 שערים וזכה בארבע אליפויות בלגיה, וכן פעמיים בסופר קאפ הבולגרי.
ב-17 באוגוסט 2020 חתם לוקוקי בייני מלטיהספור מליגת העל הטורקית. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד גזטפה במסגרת הליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך לוקוקי עשר הופעות ליגה במדי המועדון. ב-21 באפריל 2021 שוחרר מהמועדון.
ב-1 ביולי 2021 חתם לוקוקי בטוונטה מליגת העל ההולנדית. ב-17 בפברואר 2022 שוחרר מטוונטה, מבלי שערך הופעות במדי המועדון.
קריירה בינלאומית

לוקוקי יצג את הנבחרות הצעירות של הולנד. ב-28 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בהפסד 2-1 לנבחרת עיראק במשחק ידידות. בסך הכל ערך שלוש הופעות בנבחרת, שלושתן במשחקי ידידות.
מותו

ב-9 במאי 2022 מת לוקוקי מהתקף לב לאחר שהוכה על ידי בן משפחתו במהלך ויכוח.
תארים

אליפות הולנד (3): 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013
אליפות בולגריה (4): 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
הסופר קאפ הבולגרי (2): 2018/2019
הערות שוליים

↑  Lukoki, trainer geeft vertrouwen באתר Ajax Showtime, ‏ 2 באוגוסט 2013 (בהולנדית)
↑  Jody Lukoki voor drie seizoenen naar PEC Zwolle באתר RTV Oost, ‏ 7 באוגוסט 2014 (בהולנדית)
↑  Официално: Лудогорец подписа с конгоански национал באתר Gong, ‏ 26 ביוני 2015 (בבולגרית)
↑  Yeni Malatyaspor'da ilk transfer Jody Lukoki באתר Goal, ‏ 9 ביולי 2020 (בטורקית)
↑  Ex-Ajax player Jody Lukoki dies after being beaten by his family, MARCA, ‏2022-05-11 (באנגלית)
↑  Voormalig Eredivisie-speler Jody Lukoki op 29-jarige leeftijd overleden באתר NU.nl, ‏ 9 במאי 2022 (בהולנדית)
ג'ודי מגנס

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1956 (בת 68) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת פנסילבניה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל  אוניברסיטת טאפטס 
 
ג'ודי מגנס (באנגלית: Jodi Magness;‏ נולדה ב-19 בספטמבר 1956, פילדלפיה, פנסילבניה), היא ארכאולוגית יהודייה-אמריקאית. פרופסורית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. מגנס עוסקת בארכאולוגיה של ארץ ישראל וירדן ומתמחה בתקופות הרומית, הביזנטית והמוסלמית הקדומה.
ביוגרפיה

מגנס נולדה ב-19 בספטמבר 1956, בפילדלפיה. לדבריה החליטה להיות ארכאולוגית, כבר בגיל 12. בגיל 16 עברה לישראל וסיימה כאן את לימודי התיכון. בשנים 1977–1980, שימשה כמדריכה בבית ספר שדה עין גדי.
ביוגרפיה > השכלה ומסלול מקצועי

למגנס תואר ראשון בארכאולוגיה והיסטוריה מהאוניברסיטה העברית – 1977. דוקטורט בארכאולוגיה קלאסית מאוניברסיטת פנסילבניה – 1989. בשנים 1990–1992 עשתה פוסט-דוקטורט ב"מרכז לארכאולוגיה של העולם הישן" של אוניברסיטת בראון. בשנים 1992–2002 הייתה פרופסור חבר לארכאולוגיה של המזרח התיכון באוניברסיטת טאפטס. ב-2003 עברה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם היא מלמדת עד היום. כיום היא פרופסור מן המניין מופקדת הקתדרה על שם קינן.
ביוגרפיה > פעילותה המדעית

מגנס עוסקת בעיקר בארכאולוגיה של ארץ ישראל וירדן ומתמחה בתקופות הרומית, הביזנטית והמוסלמית הקדומה. במחקריה היא עוסקת, בין השאר, בבתי כנסת עתיקים, מגילות מדבר יהודה והצבא הרומי במזרח.
מגנס השתתפה ב-20 חפירות ארכאולוגיות בישראל וביוון, שהעיקריות ביניהן:
ניהול חפירת בית הכנסת בחוקוק – מאז 2011.
ניהול חפירות המצד הרומאי ביטבתה – 2003 ואילך.
ניהול החפירות בחורבת יתיר – 1997–1999.
ניהול חפירות הדייק והמחנות הרומאיים למרגלות מצדה – 1995.
פרסומים

מגנס פרסמה 11 ספרים ועשרות מאמרים.
בשנת 2022 כובדה בהצגת מחקריה בסדרת "הרצאות שווייך על ארכאולוגיה מקראית" באקדמיה הבריטית.
תפקידים ואותות הוקרה

עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים – 2019
גלובוס הבדולח

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לקולנוע
 מדינה:  צ'כיה 
 הגוף המעניק:  פסטיבל קרלובי וארי 
 תקופת הפרס:  1948–הווה (כ־76 שנים) 
 www.monteclaire.it
 
גלובוס הבדולח ( בצ'כית:  Křišťálový glóbus) הוא הפרס הראשי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לקרלובי וארי, שהוענק לראשונה בעיר קרלובי וארי, בצ'כוסלובקיה, ב-1948.
פרסי בחירה רשמיים

גרנד פרי - גלובוס הבדולח לסרט העלילתי הטוב ביותר
פרס מיוחד של חבר השופטים
פרס הבמאי הטוב ביותר
פרס השחקנית הטובה ביותר
פרס השחקן הטוב ביותר
פרסים אחרים

פרס מזרח מול מערב
גרנד פרי לסרט התיעודי הטוב ביותר (אחד לסרטים שאורכם עולה על 30 דקות ואחד ל-30 דקות ומטה)
פרס נשיא הפסטיבל
פרס קהל פראבו
פרסים שאינם סטטוטוריים
גוטורם, מלך נורווגיה

גוטורם זיגורדסון (בנורדית עתיקה: Guthormr Sigurðarson, בנורווגית: Guttorm Sigurdsson;‏ 1199 – 11 באוגוסט 1204) היה מלך נורווגיה במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית מינואר 1204 ועד מותו. גוטורם היה נכדו של סבר, מלך נורווגיה והוא הוכרז כמלך על ידי אנשי הסיעה של סבו, ה"בירקביינר" (Birkebeiner) כאשר הוא היה בן ארבע בלבד. למרות שברור שלא הייתה לו שליטה על האירועים שהתרחשו סביבו, עלייתו לכס המלכות של גוטורם, תחת העוצרות של הוקון "המשוגע" (בנה של ססיליה, אחותו החורגת של סבר ובתו של זיגורד השני), הובילה לחידוש העימות בין סיעות הבירקביינר וה"בגלר" (Bagler), כשזו האחרונה זוכה לתמיכה צבאית של ולדמר השני, מלך דנמרק.
תקופת מלכותו של גוטורם באה לקיצה באופן פתאומי כאשר הוא חלה ומת לאחר שבעה חודשים על כס המלכות. על פי השמועות שנפוצו בקרב אנשי סיעת הבירקביינר, נגרמו מחלתו ומותו על ידי רעייתו של הוקון "המשוגע", כריסטינה, האשמה שהיסטוריונים מודרניים מפקפקים בה. בעקבות מותו של גוטורם התחדשו עימותים בעצימות נמוכה, עד שהושג הסדר בין הצדדים ב-1207 והממלכה פוצלה באופן זמני. למרות מעמדו כמלך, לא נכלל גוטורם ברשימות המלכותיות הרשמיות של נורווגיה.
רקע

גוטורם היה בנו הבלתי חוקי של זיגורד לווארד, בנו של המלך סבר. זהות אמו לא ידועה. זיגורד מת לפני אביו, שמת ב-1202 ואת כתרו ירש בנו הצעיר, הוקון השלישי. הוקון מלך עד ה-1 בינואר 1204. במהלך תקופת מלכותו הקצרה הוא הנהיג מדיניות של שלום ואיחוד מחדש בין סיעות הבירקביינר והבגלר, אך לאחר מותו קרס האיחוד בין שני הפלגים והחל שלב חדש במלחמת האזרחים הנורווגית. חלק מאנשי הבירקביינר היו ממורמרים ממדיניות הפיוס של הוקון כלפי הבגלרים, וייתכן שעקב כך נגרם מותו. בעקבות זאת הפך הוקון "המשוגע" להיות המנהיג המרכזי של סיעת הבירקביינר.
יום לאחר מותו של הוקון השלישי הכריזו הבירקביינרים על גוטורם כמלך בהתייעצות עם מרטין, הבישוף של ברגן. אחיינו של סבר, הוקון "המשוגע" מונה מידית להיות העוצר ומפקד הצבא. על פי הסאגות של הבגלרים, המלך הצעיר נטל חרב, הציב אותה לצדו של הוקון והושיט לו מגן. בהמשך הוא העניק להוקון את התואר רוזן, בהסכמת כל ראשי השבטים והוקון התיישב לצדו על כס המלכות. ישיבתו של הוקון על כס בגובה זהה לכסאו של גוטורם סימלה את מעמדו החזק בניגוד למקובל, שרוזן יושב על כס נמוך יותר מזה של המלך. אחיין אחר של סבר, פטר סטויפר ואיינר קונגסמג, בעלה של ססיליה, מונו להיות האפוטרופוסים של גוטורם.
מרידה ומוות

מינויו של הוקון "המשוגע" תאב המלחמה והשליטה (הבגלרים כינו אותו "הכלב המשוגע") לתפקידי מפתח, עוררו עימותים בשורות הבירקביינרים ולהחמרת היחסים עם הבגלרים. עליית כוחו של הוקון גרמה לבגלרים להאמין שאפסה התקווה לשלום על הבירקביינרים. לפיכך יצאו הבגלרים לדנמרק והתלכדו שם סביב לארלינג סטיינווג, בנו לכאורה של מגנוס החמישי, שב-1203 ניסו הבגלרים להכריז עליו כמלך. מרידתם זכתה לתמיכתו של ולדמר השני, מלך דנמרק, ששאף להשיב את השליטה הדנית על מחוז ויקן בנורווגיה.
ביוני הגיע ולדמר לוויקן בראש צי של 300 ספינות וארלינג ביצע מבחן על פי משפט האל בנוכחותו. בתמורה העניק ולדמר לארלינג 35 ספינות ויחד עם פיליפ סימונסון הוא נשבע אמונים לוולדמר. למרות שתביעתו של פיליפ לכתר נתמכה הן על ידי ולדמר והן על ידי הכנסייה, בסופו של דבר הכריזה סיעת הבגלר על ארלינג כמלך ועל פיליפ כעל רוזן ולקחה לעצמה במהירות את השליטה על ויקן. מנגד הוכרז גוטורם כמלך על ידי סיעת הבירקביינר באספת אצולה שהתכנסה בטרונדהיים באביב או בראשית הקיץ. בעוד הוקון עוסק בכינוס צבא ללחימה בבגלרים, חלה גורטורם לפתע וב-11 באוגוסט הוא מת. הוא נקבר בקתדרלת נידארוס שבטרונדהיים.
בגרסה רחבה יותר של הסאגה של הבגלר, נרמז שמחלתו ומותו של גוטורם נגרמו על ידי הנסיכה השוודית כריסטינה, שנישאה להוקון "המשוגע" זמן קצר לאחר מותו של גוטורם. היסטוריונים מודרניים מחשיבים את הטענה הזאת כמגוחכת, וטוענים שהיא קשורה לשמועות שנפוצו בשורות הבירקביינרים על מותו הפתאומי של הוקון השלישי כמה חודשים קודם לכן. אותם מקורות שהיו אחראים להפצת שמועות אלו טענו שהוקון השלישי הורעל לכאורה על ידי אלמנתו של סבר, המלכה מרגרטה, דודתה של כריסטינה. הצעתו של הוקון "המשוגע" לרשת את כס המלכות לאחר מותו של גוטורם, נדחתה, שכן אף אחד לא בטח בו והיו לו מתנגדים חזקים. מותו של גוטורם הוביל למלחמה בעצימות נמוכה בין יורשו, אינגה השני, לבין הבגלרים, עד שב-1207 הושג הסדר בין אינגה, הוקון והטוען לכתר החדש מטעם הבגלרים, פיליפ סימונסון, הסדר שבמסגרתו פוצלה הממלכה במשך כמה שנים.
גבעת מצודת לונדון

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מיקום:  טאוור האמלטס, הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°30′31″N 0°04′42″W﻿ / ﻿51.5085°N 0.0782°W﻿ / 51.5085; -0.0782
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגבעת מצודת לונדון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגבעת מצודת לונדון
 
תוכנית המצודה והליברטים שלה, גבעת המצודה משמאל למעלה. הליברטים היו שטחי אדמה הנתונים לשליטה ישירה של המצודה שפונו מכל דבר אחר בגלל דרישות צבאיות, ולמעשה היו מסונפים אליה.
אתר הגרדום
גבעת מצודת לונדון (באנגלית: Tower Hill), הידועה בקיצור גם כגבעת המצודה, היא גבעה השוכנת צפונית־מערבית למצודת לונדון, במרחק קצר מהגבול עם הסיטי של לונדון, ברובע טאוור האמלטס. הגבעה הייתה בעבר חלק מליברטי טאוור ובניהול ישיר של המצודה.
היסטוריה

הגבעה היא אחד מהאזורים העתיקים ביותר בלונדון, ובחפירות הארכאולוגיות שנערכו בה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מתקופת הברונזה, וכפר מהתקופה הרומית שנשרף עד היסוד במהלך המרד של בודיקיאה. על פי "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" (Historia Regum Britanniae) קבור בגבעה ברוטוס מטרויה (באנגלית ובולשית: Brutus), דמות אגדית המוזכרת בפולקלור הבריטי והולשי כמייסד בריטניה.
הכנסייה הסמוכה, כנסיית כל הקדושים שליד המצודה, ידועה בשרידי האדריכלות הרומנסקית שבה, המתוארכים לשנת 680 בקירוב.
אתרים סמוכים

בגבעה נמצאים גם אנדרטת גבעת מצודת לונדון, תחנת הרכבת הקלה טאוור גייטוויי, ותחנת הרכבת התחתית טאוור היל. הרחוב הקרוי טאוור היל הוא קטע קצר של כביש A3211 בין רחוב בייוורד וצומת המחברת בין מיינוריז וטאוור היל טראס.
הוצאות להורג

פרסומה של גבעת המצודה נובע מההוצאות להורג שנערכו בשטחה. בין האישים הידועים שהוצאו להורג בגבעה ניתן למנות את:
1381 - סיימון סדברי, הארכיבישוף מקנטרברי (ראשו נערף על ידי המון זועם)
1381 - סר רוברט היילס
1388 - סר סיימון דה ברלי
1397 - ריצ'רד פיץ אלן, הרוזן האחד-עשר מארונדל
1462 - ג'ון דה ור, הרוזן השנים עשר מאוקספורד
1470 - ג'ון טיפטופט, הרוזן הראשון מווסטר
1495 - סר ויליאם סטנלי
1497 - ג'יימס טאצ'ט, מפקד מרד קורנוול ב-1497
1499 - אדוארד פלנטג'נט, הרוזן השבעה-עשר מווריק
1510 - אדמונד דאדלי
1510 - סר ריצ'רד אמפסון
1521 - אדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם
1535 - ג'ון פישר, הבישוף של רוצ'סטר
1535 - סר תומאס מור, לשעבר הלורד צ'נסלור
1536 - ג'ורג' בוליין, אחיה של אן בולין
1537 - תומאס דארסי, ברון דארסי הראשון
1538 - הנרי קורטני, הרוזן מדבון
1540 - תומאס קרומוול, הרוזן מאסקס
1547 - הנרי הווארד, הרוזן מסארי
1552 - סר ראלף ויין
1552 - אדוארד סימור, דוכס סומרסט
1554 - סר תומאס ואייט הצעיר
1554 - לורד גילדפורד דאדלי
1572 - תומאס הווארד, הדוכס הרביעי מנורפוק
1615 - סר ג'רווייס הלוויס
1631 - מרווין טאצ'ט, הרוזן השני מקאסלהבן
1641 - תומאס ונטוורת', הרוזן הראשון מסטאפורד
1645 - ויליאם לוד, הארכיבישוף מקנטרברי
1662 - סר הנרי ויין
1683 - אלג'רנון סידני
1685 - ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות'
1716 - ג'יימס רדקליף, הרוזן השלישי מדרוונטווטר
1746 - ויליאם בויד, הרוזן הרביעי מקילמרנוק
1747 - סיימון פרייזר, הלורד האחד-עשר מלובאט
ראו גם

תדפיס פופולרי המתאר את הוצאתו להורג של ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות'
ג'ורג' פורטר

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1920 דרום יורקשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  31 באוגוסט 2002 (בגיל 81) קנטרברי, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כימיה
 עיסוק:  פלאש פוטוליזה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לידס, אוניברסיטת קיימברידג'
 מנחה לדוקטורט:  רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש
 מוסדות:  אוניברסיטת לסטר, המכון המלכותי של בריטניה הגדולה, אוניברסיטת שפילד, יוניברסיטי קולג' לונדון
 תלמידי דוקטורט:  James Durrant 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה
 בן או בת זוג:  Stella Jean Brooke (12 באוגוסט 1949–?) 
 צאצאים:  John Brooke Porter, Andrew Christopher George Porter 
 
ג'ורג' פורטר (באנגלית: George Porter;‏ 6 בדצמבר 1920 – 31 באוגוסט 2002) היה כימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1967 ביחד עם רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש "על מחקריהם בתגובות כימיות מהירות מאוד, המושפעות על ידי הפרעת שיווי משקל בעזרת פולסים קצרים ביותר של אנרגיה".
ביוגרפיה

ג'ורג' פורטר נולד ב-6 בדצמבר 1920 במחוז דרום יורקשייר. הוא סיים את התואר הראשון בכימיה באוניברסיטת לידס. את הדוקטורט סיים פורטר באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר מלחמת העולם השנייה החל בעבודתו עם רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש שבסופו של דבר הובילה לזכייתם בפרס נובל. בשנים 1954–1965 עבד פורטר כפרופסור באוניברסיטת שפילד. בשנים שלאחר מכן פורטר כיהן גם כפרופסור אורח ביוניברסיטי קולג' לונדון. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1972-1970.
היה חבר בחברה המלכותית
נפטר ב־31 באוגוסט 2002.
פרסים והוקרה

חוץ מפרס נובל שקיבל בשנת 1967 פורטר קיבל פרסים רבים, ובהם:
מדליית דייווי (1971)
פרס קלינגה (1976)
מדליית רמפורד (1978)
מסדר ההצטיינות (1978)
מדליית קופלי (1992) Knight Bachelor.
גבעת פטז'ין

| --- | --- |
גבעת פטז'ין כפי שהיא נראית מגשר קארלגבעת פטז'ין כפי שהיא נראית מגשר קארל
 מידע כללי
 גובה:  331 מ' 
 מדינה:  צ'כיה 
 מיקום:  Malá Strana, צ'כיהצ'כיה
 רכס הרים:  Pražská plošina 
 קואורדינטות:  50°04′54″N 14°23′40″E﻿ / ﻿50.081666666667°N 14.394444444444°E﻿ / 50.081666666667; 14.394444444444
  (למפת פראג מוגדלת) גבעת פטז'ין(למפת פראג רגילה) גבעת פטז'ין
 
הפוניקולר שמחבר בין רובע מאלה סטרנה לגבעת פטז'ין
גבעת פֶּטְזִ'ין (בצ'כית: Petřín; נכתב לעיתים גבעת פטרין) היא גבעה בגובה 327 מטר במרכז העיר פראג. הגבעה, מכוסה כמעט כולה בפארקים, היא אזור נופש אהוב על תושבי פראג.
פסגת הגבעה מקושרת לרובע מאלה סטרנה של פראג על ידי פוניקולר, שפעל לראשונה בשנת 1891.
אתרים מרכזיים

קיר הרעב
מנזר סטרהוב
מגדל תצפית פטז'ין – מגדל תצפית בגובה כ-60 מטרים, שנבנה ב-1891 כחיקוי מוקטן של מגדל אייפל.
מצפה כוכבים שטפאניק
מבוך המראות של פטז'ין
בספרות

הגבעה מופיעה בהבלטה ב"תיאור של מאבק", סיפור קצר מוקדם מאת פרנץ קפקא ובקצרה בספרו של מילן קונדרה "הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום".
ג'ודי פארפיט

| --- | --- |

ג'ודי פארפיט בסדרה "The Avengers" ‏(1968)
 לידה:  7 בנובמבר 1935 (בת 88) שפילד, דרום יורקשייר
 שם לידה:  Judy Catherine Claire Parfitt 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1953)  Notre Dame High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ודי פארפיט (באנגלית: Judy Parfitt; נולדה ב-7 בנובמבר 1935) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.