stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרפטוורק
היסטוריה > 1982–1989: Electric Café

בשנת 1982 החלו קרפטוורק לעבוד על אלבום חדש שבתחילה נשא את שם העבודה Technicolor, אך עקב בעיות סימן מסחרי שונה ל-Electric Café עבור יציאתו המקורי בשנת 1986 (עבור הוצאה מחודשת בשנת 2009, שמו שונה שוב לשם העבודה המקורי שלו, Techno Pop). אחד השירים מהקלטות אלה היה "Tour de France", ש-EMI הוציאה כסינגל בשנת 1983. שיר זה היה השתקפות של האובססיה החדשה של הלהקה לרכיבה על אופניים. לאחר סיבוב ההופעות התובעני מבחינה פיזית, ראלף היטר חיפש צורות של פעילות גופנית שיתאימו לדימוי של קרפטוורק, לאחר מכן עודד את הקבוצה להפוך לצמחונים ולרכוב על אופניים. "Tour de France" כלל צלילים שהמשיכו את הנושא הזה כולל שרשראות אופניים, מנגנוני הילוכים ונשימות רוכב אופניים. בזמן יציאת הסינגל ניסה ראלף היטר לשכנע את שאר חברי הלהקה להקליט אלבום שלם המבוסס על רכיבה על אופניים. שאר חברי הלהקה לא השתכנעו, והנושא נותר לסינגל בלבד. "Tour de France" יצא בגרמנית ובצרפתית. השירה של השיר הוקלטה על מדרגות אולפן קלינג קלאנג כדי ליצור את האווירה הנכונה. "Tour de France" הוצג בסרט "שיגעון הברייקדאנס" משנת 1984, והראה את ההשפעה שהייתה לקרפטוורק על מוזיקת הדאנס האמריקאית השחורה.
במאי או ביוני 1982, במהלך הקלטת ה-Tour de France, ראלף היטר היה מעורב בתאונת אופניים קשה. הוא סבל מחבלות ראש ושהה בתרדמת במשך מספר ימים. במהלך 1983 ולפגנג פליר החל לבלות פחות זמן באולפן. מאז שהלהקה החלה להשתמש ברצפים, תפקידו כמתופף נעשה פחות תכוף. הוא העדיף לבלות את זמנו בנסיעות עם חברתו. פליר חווה גם קשיים אמנותיים עם הלהקה. אף על פי שיצא לסיבוב הופעות עולמי עם קרפטוורק כמתופף ב-1981, נגינתו לא הופיעה ב-Computer World של אותה שנה או באלבום Electric Café מ-1986. בשנת 1987 עזב את הלהקה והוחלף על ידי פריץ הילפרט.
היסטוריה > 1990–1999: The Mix

לאחר שנים של נסיגה מהופעות חיות, החלו קרפטוורק לסייר באירופה בתדירות גבוהה יותר. בפברואר 1990 הופיעה הלהקה במספר הופעות חשאיות באיטליה. קרל ברטוס עזב את הלהקה זמן קצר לאחר מכן. סיבוב ההופעות הבא היה בשנת 1991, עבור האלבום The Mix. היטר ושניידר רצו להמשיך את סגנון ההגשה של רביעיית הסינת'-פופ, וגייסו את פרננדו אברנטס כמחליפו של ברטוס. אברנטס עזב את הלהקה זמן קצר לאחר מכן. בסוף 1991 הובא טכנאי הקול הוותיק של אולפן קלינג קלנג, הנינג שמיץ (Henning Schmitz), כדי לסיים את שארית סיבוב ההופעות ולהשלים גרסה חדשה של הרביעייה שנשארה פעילה עד 2008.
בשנת 1997 הופיעו קרפטוורק בפסטיבל המחול Tribal Gathering שנערך באנגליה. בשנת 1998 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית וביפן לראשונה מאז 1981, לצד הופעות בברזיל ובארגנטינה. שלושה שירים חדשים בוצעו בתקופה זו ושניים נוספים נבדקו בבדיקות סאונד, שעדיין לא פורסמו. בעקבות זה, החליטה הקבוצה לקחת הפסקה נוספת.
ביולי 1999 יצא הסינגל "Tour de France" מחדש באירופה על ידי EMI לאחר שלא הודפס במשך מספר שנים. הוא יצא לראשונה על גבי תקליטור בנוסף להדחקה של סינגל ויניל 12 אינץ'. שתי הגרסאות כוללות גרפיקה מעט שונה שהסירה את פניהם של פליר וברטוס מקצב הרכיבה של ארבעה אנשים המתואר על העטיפה המקורית. בשנת 1999 פרסם פליר את האוטוביוגרפיה שלו בגרמניה, Ich war ein Roboter. מהדורות מאוחרות יותר באנגלית של הספר נקראו Kraftwerk: I Was a Robot.
בשנת 1999, קרפטוורק הוזמנו ליצור ג'ינגל קאפלה עבור היריד העולמי Hannover Expo 2000 בגרמניה. הג'ינגל פותח לאחר מכן לסינגל "Expo 2000", שיצא בדצמבר 1999, ורמיקס ושוחרר מחדש כ-"Expo Remix" בנובמבר 2000.
היסטוריה > 2017–הווה: 3D The Catalogue ומותו של שניידר

באפריל 2017, קרפטוורק הכריזו על 3D The Catalogue, אלבום הופעה חיה ווידאו המתעדים הופעות של כל שמונת האלבומים בקטלוג שיצא לאור ב-26 במאי 2017. הוא זמין במספר פורמטים, הנרחב שבהם הוא סט Blu-ray של 4 דיסקים עם ספר בכריכה קשה של 236 עמודים. האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר ולאלבום הסראונד הטוב ביותר בטקס שהתקיים ב-28 בינואר 2018, וזכה בראשון, שהפך לזכייה הראשונה של הלהקה בגראמי.
ב-20 ביולי 2018, בקונצרט בשטוטגרט, האסטרונאוט הגרמני אלכסנדר גרסט ביצע את "Spacelab" עם הלהקה בעודו על סיפון תחנת החלל הבינלאומית, והצטרף באמצעות קישור וידאו חי. גרסט ניגן מנגינות באמצעות טאבלט ככלי הנגינה שלו לצד היטר כדואט, והעביר מסר קצר לקהל.
ב-20 ביולי 2019, קרפטוורק הופיעו על במת לובל בפסטיבל Bluedot, פסטיבל מוזיקה ומדע המתקיים מדי שנה במצפה ג'ודרל בנק, צ'שייר, בריטניה. פסטיבל 2019 חגג 50 שנה לנחיתה על הירח של אפולו 11.
ב-21 באפריל 2020 נפטר פלוריאן שניידר בגיל 73 לאחר מאבק קצר במחלת הסרטן. ב-3 ביולי 2020, הגרסאות בשפה הגרמנית של Trans Europe Express, The Man Machine, Computer World, Techno Pop ו-The Mix, לצד 3D The Catalogue, שוחררו לראשונה ברחבי העולם בשירותי סטרימינג.
ב-21 בדצמבר 2020, Parlophone/WEA שחררו את Remixes, אלבום אוסף דיגיטלי. הוא כולל רמיקסים שנלקחו מסינגלים שיצאו בשנים 1991, 1999, 2000, 2004 ו-2007, בנוסף ל-"Non Stop", גרסה של "Musique Non-Stop" שטרם פורסמה ושימשה כג'ינגל על ידי MTV אירופה החל משנת 1993. העטיפה עושה שימוש חוזר בעטיפה של "Expo Remix". האוסף יצא על גבי CD וויניל בשנת 2022.
ב-30 באוקטובר 2021, קרפטוורק נכנסו להיכל התהילה של הרוק אנד רול. בנובמבר 2021 הודיעה הלהקה על תוכניותיה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה בשנת 2022. בהופעות החיות של חברי הלהקה לרגל חגיגות יובל החמישים של קרפטוורק, אלבום האוסף של Remixes יצא לראשונה על גבי CD ותקליט ויניל.
בין ה-27 במאי ל-10 ביולי 2022 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות מצליח בצפון אמריקה, והופיעה ב-24 ערים. במאי 2024 הם יקיימו שהות בלוס אנג'לס באולם הקונצרטים של וולט דיסני ויבצעו את אלבומיהם.
דיסקוגרפיה

Kraftwerk‏ (1970)
Kraftwerk 2‏ (1972)
Ralf und Florian‏ (1973)
Autobahn‏ (1974)
Exceller 8‏ (1975)
Radio-Activity‏ (1975)
Trans-Europe Express‏ (1977)
The Man-Machine‏ (1978)
Computer World‏ (1981)
Techno Pop‏ (1986)
The Mix‏ (1991)
Tour de France Soundtracks‏ (2003)
Minimum-Maximum‏ (2005)
ראו גם

ג'ורג'ו מורודר - נחשב לחלוץ האיטלו דיסקו ומוזיקת הדאנס האלקטרונית, ומכונה גם "אבי הדיסקו".
קרפטוורק בהופעה בשנת 1976, ציריך
קרפטוורק בהופעה חיה בסטוקהולם, פברואר 2004
ג'ימי סאמרוויל

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1961 (בן 63) גלאזגו, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  James William Somerville 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 סוגה:  מוזיקת פופ, סינת'-פופ, Hi-NRG 
 סוג קול:  קונטרה-טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סינתיסייזר, גיטרה בס, גיטרה, כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  לונדון רקורדס, ברטלסמן מיוזיק גרופ, Gut Records, Cherry Red 
 www.jimmysomerville.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ימי סאמרוויל
ג'ימי סאמרוויל (באנגלית: Jimmy Somerville; נולד ב-22 ביוני 1961) הוא זמר סקוטי שזכה להצלחה רבה בשנות השמונים של המאה העשרים. סאמרוויל היה סולן להקות הסינת'-פופ ברונסקי ביט והקומיונרדס. מסוף שנות השמונים לסאמרוויל קריירת סולו.
ביוגרפיה

סאמרוויל נולד וגדל בגלאזגו. ב-1983 הוא ייסד את להקת הסינת'-פופ ברונסקי ביט שזכתה להצלחה כבר בשנה שלאחר מכן, עת הוציאה את הסינגל "Smalltown Boy" ב-1984 מתוך האלבום "The Age of Consent". השיר, כמו כן האלבום, עסקו בנושאים הקשורים להומוסקסואליות. "Smalltown boy" מתאר כיצד נער נאלץ לעזוב את ביתו בשל הומופוביה וחוסר הבנה מצד סובביו ומשפחתו. הסינגל הגיע למקום שלישי במצעד בבריטניה וזכה להצלחה גם ברחבי אירופה. שיר מצליח נוסף מן האלבום היה "?Why" העוסק בדעות קדומות נגד הומוסקסואלים. שם האלבום, "The Age of Consent", שפירושו בעברית גיל ההסכמה התייחס לגיל ההסכמה הנחשב חוקי ליחסי מין הומוסקסואלים.
להקת ברונסקי ביט פעלה יחד עם סאמרוויל בין 1983 - 1985, במהלכן אף שיתפה פעולה עם מארק אלמונד כשיצרו יחד גרסת כיסוי לשיר של דונה סאמר "I Feel Love".
ב-1985 החליט סאמרוויל לעזוב את ברונסקי ביט ומספר חודשים לאחר מכן ייסד את הקומיונרדס עם ידידו ריצ'רד קולס. הלהקה פעלה במשך שלוש שנים והוציאה להיטים כדוגמת " Don't Leave Me This Way" את השיר הזה ביצע ג'ימי יחד עם הזמרת שרה ג'יין מוריס ו-" Never Can Say Goodbye" ו-" So Cold the Night" שזכו להצלחה. הלהקה הפסיקה פעילותה ב-1988 עת קולס החליט לעזוב את הלהקה וסאמרוויל החל בקריירת סולו.
אלבומו הראשון, "Read My Lips", יצא ב-1989; בין להיטיו ניתן למצוא את שיר הנושא "Read My Lips (Enough Is Enough)" ואת גרסאות הכיסוי ל-Comment Te Dire Adieu (או Comment Te Dire) של פרנסואז ארדי, דואט עם ג'ון מיילס-קינגסטון (אנ') ו-(‏You Make Me Feel (Mighty Real‏ של סילבסטר ג'יימס (Sylvester James). סילבסטר ג'יימס (ידוע בעיקר כסילבסטר) היה זמר דיסקו וסול אמריקני, הומוסקסואל ואומן דראג קווין אשר נפטר כתוצאה מסיבוכים הקשורים למחלת האיידס.
סאמרוויל המשיך להיות פעיל מבחינה מוזיקלית עד ל-1991 עת הוציא אלבום אוסף, "The Single Collection" שכלל להיטים של ברונסקי ביט, הקמיונרדס וקריירת הסולו. בין להיטי האלבום ניתן למצוא גם את גרסת הכיסוי של סאמרוויל לשירם של הבי ג'יז, "To Love Somebody". אלבום האולפן הבא של סאמרוויל, "Dare to Love" יצא ב-1995 והשיר הבולט בו היה "Heartbeat". אלבומים נוספים היו Root Beer בשנת 2000, אלבום אוסף כפול The Very Best of Jimmy Somerville, Bronski Beat and The Communards ב-2001 ואלבום סולו רביעי, Home Again ב-2004.
21 (אלבום)

21 הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. האלבום יצא לאור ב-24 בינואר 2011, על ידי חברות התקליטים XL וקולומביה. האלבום הגיע למעמד של פלטינה 17x בממלכה המאוחדת ולמעמד של פלטינה מחומשת בגרמניה. במצעדי האלבומים הגיע האלבום למקום הראשון ב-28 מדינות, ובמצעד השנתי של שנת 2011 הגיע למקום הראשון ב-13 מדינות ביניהן ארצות הברית והממלכה המאוחדת. יציאת האלבום עודדה גם את קניית אלבומה הקודם של אדל, 19, והוא חזר למצעד האלבומים הבריטי, שם הגיע למקום השני כשמעליו 21.
האלבום מכר מעל 35 מיליון עותקים ברחבי העולם והגיע למקום ה-11 ברשימת האלבומים הנמכרים בעולם. בדצמבר 2011 הפך האלבום לנמכר ביותר בבריטניה במאה ה-21.
בהמשך לאלבום 19, שנקרא כך כיוון שהוא הוקלט בזמן שהייתה אדל בת 19, כך גם 21 נקרא בהתאם לגילה של אדל בעת הפקתו. בנוסף לכך, הוא האלבום המצליח ביותר בכל הזמנים בארצות הברית על פי בילבורד, ואף דורג ב-1 בדצמבר 2017, כאלבום הנשי הכי מצליח בכל הזמנים בארצות הברית גם כן. האלבום הוא גם האלבום הנמכר ביותר של שנת 2011 ו-2012. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום השנה. בשנת 2019, דורג האלבום כאלבום הטוב ביותר בכל הזמנים באירלנד.
בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-137 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-10 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום השמיני. מגזין The Sydney Morning Herald ערך את רשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של העשור", ומיקם את האלבום במקום הראשון בשנת 2011.
הערכה ביקורתית

האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2011, וסיכום האלבומים של העשור השני. עטיפת האלבום דורגה במקום ה-33 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex.
סינגלים

"Rolling in the Deep" – הסינגל הראשון מהאלבום. השיר, שנכתב על ידי אדל ופול אפוורת', יצא כסינגל ב-29 בנובמבר 2010. השיר הגיע למעמד של פלטינה בארצות הברית, גרמניה ואיטליה, ולמקום הראשון במצעדי פזמונים במספר מדינות ברחבי העולם בתוכם מצעד הסינגלים הבריטי, במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי ובמצעד גלגלצ הישראלי. השיר הוא השיר הנמכר ביותר בעולם לשנת 2011 עם מכירות של מעל 10 מיליון עותקים, ובסך הכל מכר כ-12 מיליון עותקים ונכנס לרשימת עשרת הסינגלים הנמכרים ביותר בעולם.
"Someone like You" – הסינגל השני מהאלבום. אדל ביצעה את במהלך טקס פרסי המוזיקה הבריטית של שנת 2011. הסינגל יצא ב-24 בינואר 2011, והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי והיה השיר הראשון של אדל שמגיע להישג זה. השיר הגיע למקום הראשון גם באירלנד ובמצעד גלגלצ. השיר בוצע גם בהופעה חיה בטקס פרסי ה-VMA של שנת 2011.
"Set Fire to the Rain" – הסינגל השלישי מהאלבום, יצא לאור ב-4 ביולי 2011. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים ההולנדי "Dutch Top 40" ובמצעד גלגלצ.
"Rumour Has It" – הסינגל הרביעי מהאלבום, יצא לאור ב-5 בנובמבר 2011. נכון למאי 2012 בשיאו הגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד האמריקני ולמקום הראשון במצעד הבינלאומי של גלגלצ. בשאר מדינות אירופה נחל הצלחה פחותה ולא שחזר את הצלחת הסינגלים הקודמים. הוא מכר בארצות הברית מעל מיליון עותקים שהורדו מהרשת.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011–2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011–2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011–2012)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 1 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1 |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 1 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1 |
|  הונגריה | Mahasz | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים העצמאיים | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 1 |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |
|  יפן | אוריקון | 4 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  סלובניה | SloTop50 | 1 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 2 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 1 |
|  פולין | ZPAV | 1 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 3 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 1 |
|  צרפת | SNEP | 1 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 1 |
|  רוסיה | טופ-היט | 2 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |
מיקומי שיא > מצעדי עשור

|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 4 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד התקליטים | 67 |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
מיקומי שיא > מצעדי כל הזמנים

|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 2 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה | 20,000 |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 17× | 1,190,000 |
| איטליה (FIMI) | פלטינה 8× | 480,000 |
| איסלנד (IFPI Iceland) | — | 4,000 |
| אירלנד (IRMA) | פלטינה 18× | 270,000 |
| ארגנטינה (CAPIF) | פלטינה 4× | 160,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 14× | 14,000,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה 6× | 180,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | יהלום 3× | 480,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה 17× | 5,200,000 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה 8× | 1,600,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה 8× | 160,000 |
| דרום אפריקה (RiSA) | — | 90,000 |
| הולנד (NVPI) | פלטינה 4× | 200,000 |
| הונגריה (MAHASZ) | פלטינה | 6,000 |
| ונצואלה (APFV) | — | 10,000 |
| יוון (IFPI Greece) | זהב | 3,000 |
| יפן (RIAJ) | זהב | 100,000 |
| ישראל (IFPI) | פלטינה | 44,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | יהלום + פלטינה 3× | 480,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה | 30,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה 13× | 195,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה 5× | 300,000 |
| פולין (ZPAV) | יהלום 2× | 200,000 |
| פורטוגל (AFP) | פלטינה 2× | 30,000 |
| פינלנד (Musiikkituottajat) | פלטינה 2× | 83,234 |
| צ'ילה (IFPI Chile) | פלטינה 2× | 33,000 |
| צרפת (SNEP) | יהלום | 1,816,800 |
| קולומביה (ASINCOL) | זהב | 5,000 |
| קוריאה הדרומית (KMCA) | — | 9,932 |
| קנדה (Music Canada) | יהלום 2× | 1,600,000 |
| רוסיה (NFPF) | פלטינה | 10,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה 3× | 120,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה 7× | 210,000 |
סיכום
| אירופה (IFPI) | פלטינה 10× | 10,000,000 |
| בכל העולם | — | 45,255,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יפן | 19 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | Hostess Entertainment |  |
| יוון | 20 בינואר 2011 | מהדורה מוגבלת | XL |  |
| אוסטרליה | 21 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | XL |  |
| אוסטריה | 21 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | XL |  |
| גרמניה | 21 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | XL |  |
| הולנד | 21 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | XL |  |
| שווייץ | 21 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | XL |  |
| בריטניה | 21 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | XL |  |
| טאיוואן | 22 בינואר 2011 | מהדורה מוגבלת ומיוחדת | High Note |  |
| צרפת | 24 בינואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | XL |  |
| פולין | 24 בינואר 2011 | תקליטור | XL |  |
| ישראל | 24 בינואר 2011 | תקליטור | High Fidelity |  |
| ארצות הברית | 22 בפברואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | קולומביה |  |
| קנדה | 22 בפברואר 2011 | תקליטור • הורדה דיגיטלית | קולומביה |  |
סלאח א-דין אל-ביטאר

סלאח א-דין אל-ביטאר (בערבית: صلاح الدين البيطار; תעתיק מדויק: צלאח אלדין אלביטאר; 1912 – 21 ביולי 1980) היה פוליטיקאי סורי, ממייסדי מפלגת הבעת' בסוריה וראש ממשלת סוריה לשעבר.
נעוריו ותחילת דרכו

אל-ביטאר נולד ב-1912 בדמשק, בן למשפחה סונית מקובלת ושמרנית, שאחדים ממנה היו חכמי דת.
בזמן המנדט הצרפתי במזרח התיכון (בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה) נחשף אל-ביטאר לתהפוכות פוליטיות. באותה העת שלטו הצרפתים ביד קשה בלבנון ובסוריה, התנגדו לכל כוח מוסלמי עולה ודיכאו מרידות וניצוצות עצמאות סוריים. העם הסורי התנגד בכל תוקף למנדט הצרפתי עליו וניסה למרוד שנים כדי לקבל עצמאות. למרות טענות צרפת כי כל מטרותיה הן להכין את סוריה ואת מדינת לבנון לעצמאות, הרי שדה-פקטו המצב הקיים לא השתפר, ואף להפך - הצרפתים יצרו מתחים בין עדות, פירקו את המדינה והרגו אזרחים מתנגדי שלטון.
ב-1929 עבר אל-ביטאר לצרפת, שם למד באוניברסיטת הסורבון מתמטיקה ופיזיקה. בצרפת פגש את מישל עפלק, נוצרי יווני-אורתודוקסי. השניים התרועעו עם קבוצה של קומוניסטים אינטלקטואלים.
פעילותו הפוליטית

ב-1934, לאחר לימודיו בפריז, חזר אל-ביטאר עם עפלק לסוריה ועבד איתו כמורה בבית ספר תיכון יוקרתי בדמשק - "התג'היז'". הסטודנטים ותלמידי בתי הספר התיכוניים היו בעלי תודעה פוליטית ערה ביותר בציבור, לכן היוו למעשה קרקע פורייה להפצת רעיונותיהם של אל-ביטאר ושל עפלק, עמיתו. בשנת 1935 סייעו השניים בייסודו ובעריכתו של שבועון שמאלני בשם "א-טליעה" (חיל החלוץ). במהלך השנתיים הבאות הזדהו השניים עם המפלגה הקומוניסטית הסורית יותר, אך ב-1936 ניתקו את קשריהם כמעט לחלוטין עם הקומוניסטים. על פי עפלק, הם החליטו שקומוניזם עם דגש על עקרון הבינלאומיות אינו אפשרי בעולם הערבי. עד 1936 השניים טענו: "היינו אז מרקסיסטים, עם הסתייגויות מועטות".
השניים צברו קהל תומכים, וב-1941 הפיצו עלון בשם "אל-אחייאא' אל-ערבי" (התחייה הערבית) המסית נגד המנדט הצרפתי.
אל-ביטאר ועפלק הקימו תחילה תנועה בשם "חָרַכָּתּ אל-אחייאא' אל-ערבי" (תנועת התחייה הערבית), אך באמצע 1941 אימצו את השם "בעת'". השם היה בשימוש על ידי זכי אל-ארסוזי, אינטלקטואל ופילוסוף עלווי מאנטיוכיה, בן למשפחת משכילים, אשר הקים ב-1940 ארגון ובו שישה חברים בשם "אל-בעת' אל-ערבי".
ב-24 באוקטובר 1942 התפטרו אל-ביטאר ועפלק מתפקיד ההוראה כדי להקדיש עצמם כליל לעשייה מדינית. הם המשיכו בגיבוש ארגונם. תלמידים מבתי הספר התיכוניים וסטודנטים גויסו לפעילות פוליטית, כרוזים חשאיים הופצו ו"הרחוב" וה"שוק" אורגנו לפעולות שביתה. כך, עם עזיבת הצרפתים בשנת 1946, הופיעה מפלגת הבעת' הערבית באופן רשמי כתנועה פוליטית מאורגנת.
בשנת 1943 איחד אל-ארסוזי את ארגונו עם הבעת' שבראשה עמדו עפלק ואל-ביטאר, כיוון שלא הצליח להתרומם לדרגת מנהיג לאומי.
פעילותו הפוליטית > בראשות מפלגת הבעת'

בשנת 1947 כונסה הוועידה הראשונה של המפלגה ובה נוסח מצע המפלגה. עפלק נבחר להנהגת המפלגה ואל-ביטאר למזכירה הכללי.
ב-1952 אסר הקולונל אדיב א-שישכלי כל פעילות מפלגתית והחרים את אנשי צמרות המפלגות.
אל-ביטאר ועפלק תפסו מחסה בלבנון, שם פגשו את אכרם אל-חוראני, פוליטיקאי שייסד זמן לא רב קודם את "המפלגה הערבית הסוציאליסטית". השלושה הסכימו לאחד את מפלגותיהם למפלגה אחת שנקראה "מפלגת התחייה הערבית-סוציאליסטית", וכמו כן הסכימו על שיתוף פעולה הדדי במאבק נגד א-שישכלי. השלושה נבחרו לעמוד בראש המפלגה. חתירתם נגד המשטר לא עברה בשקט: צברי אל-עסלי במיניסטריון הפנים דיכא את חירות העיתונות, ואף שלח את אל-ביטאר למחנה מעצר בתדמור שבמדבר הסורי.
ב-1954 איבד הקולונל א-שישכלי את כיסאו לטובת משטר שהיו בו אלמנטים לאומניים ערביים וסוציאליסטיים. כעבור שנתיים מונה אל-ביטאר לתפקיד השר לענייני זרים בממשלה החלופית וכיהן בתפקיד זה עד 1958.
חוסר היציבות הפנימית בסוריה, והאמונה בלאומיות הערבית שעורר גמאל עבד אל נאצר שנחשב בעיני העולם הערבי לאחר מבצע סיני כמי שעמד מול הישראלים והמעצמות הקולוניאליות וניצח, הביאו לאיחוד בין מצרים וסוריה. ב 1 בפברואר 1958 הכריז הנשיא הסורי שוכרי אל-קוותלי על איחוד בין שתי המדינות, ויצירת הרפובליקה הערבית המאוחדת (רע"מ). המדינה המשותפת הייתה בעלת דגל אחד, פרלמנט אחד, ונשיא אחד - הוא גמאל עבד אל נאצר. אל ביטאר היה שר בממשלה המאוחדת, אך עד מהרה, כמו פוליטיקאים רבים שתמכו בתחילה באיחוד עם מצרים - התפכח, וחתם על הכרזה התומכת בפרישה מן האיחוד. האיחוד לא נחל הצלחה: לאחר הפיכה צבאית נוספת, ב-28 בספטמבר 1961, חזרה המדינה הסורית הנפרדת להתקיים, ונקראה הרפובליקה הערבית הסורית. אי שקט ליווה את הקמת המדינה במשך השנה וחצי שלאחר מכן, עד 8 במרץ 1963 עת הכריזו קצינים סורים על הקמת מועצת מפקדת המהפכה, אשר לקחה את השליטה בממשל האזרחי והצבאי הסורי. בהפיכה זו בלט לראשונה קצין חיל האוויר בשם חאפז אל-אסד. ההפיכה העלתה לשלטון את מפלגת הבעת' הסורית.
פעילותו הפוליטית > בראשות ממשלת סוריה

ב-9 במרץ 1963 קיבל אל-ביטאר את הצעת מועצת מפקדת המהפכה לכהן בתפקיד ראש הממשלה. למרות זאת, הקצינים חברי הבעת' התרחקו מאל-ביטאר ועפלק אידאולוגית יותר ויותר, בני הדור הצעיר שתפסו את השליטה במפלגה בכינוס ועידת המפלגה השישי, היו רדיקלים יותר בעמדותיהם ותפיסתם הושפעה מהסוציאליזם הסובייטי. הם תקפו את השניים באופן מרומז בתדירות גבוהה, עד שאל-ביטאר החליט להתפטר מראשות הממשלה ב-12 בנובמבר אותה שנה ולהעביר את השלטון לאמין אל-חאפז. ב-13 במאי 1964 חזר לתפקיד לאחר שהקבוצה השלטת במפלגה הסכימה לאמץ גישה מתונה יותר בעקבות התפרעויות קשות בחמאת אשר גבו אבדות רבות בנפש. למרות שהיה ראש הממשלה, אל ביטאר כלל לא שלט בסוריה, הוא ייצג את הדור הישן של המפלגה שלא זכה לכבוד מצד הדור הצעיר, ושיתף פעולה עם משטר איתו כמעט שלא היה מזוהה אידאולוגית.
סוף דרכו

ב-23 בפברואר 1966 לקחה לידיה קבוצת קציני צבא ממוצא עלווי, בראשותו של סלאח ג'דיד, את השלטון והדיחה את אל-חאפז, במהלך שתואר כניסיון ל"טיהור אידאולוגי" של המשטר שסטה מהקו של מפלגת הבעת'. במשטר זה קיבל חאפז אל-אסד את תפקיד שר הביטחון, ולמעשה היה לשליט סוריה מאחורי הקלעים.
חברי מפלגות שונות החלוקים אידאולוגית עם הקצינים נמלטו מסוריה, אל-ביטאר ועמיתיו, מקימי מפלגת הבעת', נכלאו.
באוגוסט אותה שנה נמלט אל-ביטאר לביירות, שם תפס מחסה מפני הזרוע הארוכה של קציני הבעת'. כעבור שלוש שנים, ב-1969, גזר עליו בית דין סורי גזר דין מוות.
שנים לאחר מכן, מלבד גיחה קצרה לדמשק, לא חזר אל-ביטאר לסוריה ולא ישר את ההדורים עם אסד ומשטרו. ב-1978, לאחר פגישה בין השניים שהסתיימה ללא הסכמה, פתח אל-ביטאר בקמפיין נגד נשיא סוריה ממקום מושבו בפריז, באמצעות פרסומים בעיתון "אל-אחיה אל-ערבי" (התחייה הערבית), אותו שם בו השתמש עם עפלק כמעט ארבעים שנה קודם. כמו כן, הופצה שמועה כי הוא מקיים קשרים עם אנשי אופוזיציה סורית בבגדאד.
ב-21 ביולי 1980 נורה אל-ביטאר למוות בפריז. זהות רוצחיו לא נודעה עד היום.
ימימה בן מנחם

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1946 (בת 78) ירושלים, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  מרק שטיינר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 זרם:  פילוסופיה מערבית
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המדע, פילוסופיה של הפיזיקה, פילוסופיה של ההיסטוריה 
 עיסוק:  מרצה באוניברסיטה, פילוסופית של המדע 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2022) 
 בן או בת זוג:  חנינה בן מנחם 
 
ימימה בן מנחם (נולדה ב־23 בדצמבר 1946) היא פרופסור אמריטה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. תחום ההתמחות העיקרי שלה הוא פילוסופיה של המדע, ובמיוחד פילוסופיה של הפיזיקה המודרנית. כלת פרס ישראל לחקר הפילוסופיה לשנת תשפ"ב (2022).
ביוגרפיה

בן מנחם היא ילידת ירושלים. הוריה היו יוסף גולדשמידט, מנהל אגף החינוך הדתי וחבר כנסת מטעם המפד"ל, ואלישבע גולדשמידט, מחלוצות מדע הגנטיקה והייעוץ הגנטי בארץ.
לימודים וקריירה

בן מנחם קיבלה תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה בשנת 1969 ותואר שני בהצטיינות (summa cum laude) בפילוסופיה של המדע בשנת 1972, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1983 סיימה את התואר שלישי, דוקטור לפילוסופיה. בן מנחם כתבה את עבודת התזה שלה "פרדוקסים ואינטואיציות", בהנחיית הילרי פטנאם מאוניברסיטת הרווארד ומרק שטיינר מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 2001 ייסדה בן מנחם את כתב העת Aleph: Historical Studies in Science and Judaism, "אלף: מחקרים היסטוריים במדע ויהדות", שהוא פרסום אקדמי, המוביל ומקדם את המחקר בתחומו.
בן מנחם כיהנה כמנהלת מרכז אדלשטיין להיסטוריה ופילוסופיה של מדע, הטכנולוגיה והרפואה באוניברסיטה העברית. בנוסף הדריכה כ-35 תלמידות ותלמידי דוקטורט ומוסמך, וחלקם השתלבו במוסדות אקדמיים. בן מנחם פרשה מעבודתה באוניברסיטה העברית ב-2013.
מאז 2006 היא חברה במועצה האקדמית ב-(EPP) "Einstein Papers Project", פרויקט העריכה המדעית של כתביו והתכתבויותיו של אלברט איינשטיין.
בשנת 2007 אצרה את התערוכה "סודותיו של ניוטון" בספרייה הלאומית בירושלים.
בן מנחם מוכרת בקהילה הבינלאומית בהיותה חוקרת אורחת באוניברסיטאות הרווארד, סטנפורד וסידני. בנוסף מארגנת ומשתתפת בכנסים בישראל ומחוץ לה.
חיים אישיים

בן מנחם נשואה לפרופ' חנינה בן מנחם ולהם ארבעה ילדים.
נכדם, ענר אליקים שפירא, נרצח במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, כשהדף בידיו את הרימונים שהושלכו על ידי המחבלים הפלסטינים לעבר המיגונית שבה שהה, ובכך הציל את שאר השוהים בה.
פרסים

פרס ישראל לחקר הפילוסופיה לשנת תשפ"ב.