stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דופמין
שינויים ברמת הדופמין ופתולוגיה

תסמונות ומחלות רבות הסתברו כמושפעות מרמת הדופמין ומידת פעילותו. לרמת הדופמין בקליפת המוח הקדם-מצחית יש השפעה על ההתנהגות.
כמו כן, עלייה בכמות הדופמין במוח קשורה להגברת קשב וריכוז.
נהוג לחשוב שעלייה ברמת הדופמין באזורים מסוימים במוח גורמת לשיפור במצב הרוח. אך רמה גבוהה מדי, או פעילות יתר של דופמין מובילה אף היא לפתולוגיה: פעילות דופמינרגית של הטגמנטום הגחוני מעלה את רמת הדופמין לא רק בסטריאטום, אלא גם לאמיגדלה - שם הוא יכול לעורר פעילות הקשורה לצפייה לאיום ולא רק לצפייה לגמול.
כלומר, קליפת המוח הקדם-מצחית מתפקדת באופן מיטבי כאשר כמות הדופמין מיטבית. עודף או חוסר של דופמין עלול לפגוע בצורה משמעותית בתפקוד שלה.
צורת ה- U ההפוכה המקושרת לתפקוד הדופמינרגי מובילה לכך שההשפעה של גנים המקושרים לדופמין יכולה להיות עוצמתית יותר בתקופות חיים או מצבים שבהם קיים חסך או עודף בפעילות של האותות הדופמינרגיים. ישנם מספר מצבים המקושרים לחוסר איזון בתפקוד הדופמינרגי, למשל: הפרעה ביפולרית, הפרעת קשב, מחלת פרקינסון וסכיזופרניה. כל אחד ממצבים אלו מאופיין בפגיעה דופמינרגית שונה, אשר מובילה לביטויים שונים ומצריכה טיפול שונה אצל אנשי המקצוע המתמחים בתחומים הרלוונטיים.
שינויים ברמת הדופמין ופתולוגיה > הפרעות במצב הרוח (הפרעות אפקטיביות)

לדופמין יש תפקיד חשוב בהפרעות מצב רוח.
מחקרים העלו קשר מובהק וחזק בין תת-פעילות של המערכת הדופמינרגית לבין תסמונת הפרעה דיכאונית מז'ורית, ובין רמת פעילות גבוהה מהרגיל למצב המאניה בהפרעה דו-קוטבית ("מאניה-דיפרסיה"), ובהתאם תת-פעילות של המערכת הדופמינרגית בשלב הדיכאון. על סמך מחקרים אלו פותחו תרופות רבות, אגוניסטים לדופמין ומעכבי ספיגת דופמין שמעלים את פעילות המערכת הדופמינרגית כתרופה לדיכאון (הן לדיכאון מז'ורי והן לשלב הדיכאון אצל חולים בהפרעה דו-קוטבית), ומייצבי רמת דופמין לשיכוך התנודה שבין מאניה לדיכאון אצל חולים בהפרעה דו-קוטבית.
שינויים ברמת הדופמין ופתולוגיה > הפרעת קשב

שלושת הנוירוטרנסמיטרים העיקריים המעורבים בהפרעת קשב הם דופמין, נוראפינפרין וסרוטונין, והאיזון ביניהם הוא גורם בעל השפעה רבה בקשב וריכוז.
בהתאם לכך האטיולוגיה של הפרעת קשב מקושרת לשונות בגנים של קולטני הדופמין.
נראה שקשיי למידה הקשורים להפרעת קשב נובעים מ"נפילות קשב", אשר נגרמות מבעיות במטבוליזם של הדופמין.
שינויים ברמת הדופמין ופתולוגיה > פרקינסון

חוסר במוליך העצבי דופמין קשור בתנועתיות ובשרירים. בהתאם לכך, הדופמין מעורב במחלת פרקינסון.
פרקינסון היא הפרעה הקשורה בשיבוש הדרגתי ומתמשך ביכולת המוטורית, אשר יכול להחמיר עד כדי מצבי סיכון חיים ומוות.
מחלת פרקינסון נגרמת מהתנוונות של תאי העצב המייצרים את רוב הדופמין במוח.
הפתולוגיה הראשונית במחלת פרקינסון היא בחומר השחור (Substantia Nigra), גרעין שנמצא במוח האמצעי. כאשר באזור זה נהרסים הנוירונים הדופמינרגים (המפרישים דופמין) וכשנפגעים הסיבים של המסילות הנקראות Nigro-striatal Tracts, נגרם חוסר בדופמין, המוביל לקושי בשליטה על השרירים.
נראה שקשיי למידה הקשורים למחלת פרקינסון נובעים מ"נפילות קשב", אשר נגרמות מבעיות במטבוליזם של הדופמין.
שינויים ברמת הדופמין ופתולוגיה > סכיזופרניה

הדופמין מעורב בסכיזופרניה, שהיא הפרעה נפשית כרונית מורכבת והטרוגנית בביטוייה, השייכת לקבוצת המחלות הפסיכוטיות.
בסכיזופרניה חלה ירידה מתמשכת בפעילות של קליפת המוח הקדם-מצחית, אשר מובילה להפחתה בפעילות הטונית (פעילות מתמשכת) של הדופמין. לאורך זמן, ההפחתה בפעילות הטונית של הדופמין מעלה את התגובתיות הפאזית (פעילות חזקה וקצרת טווח) באופן שאינו נורמלי. בהתאם לכך, בקרב אנשים עם סכיזופרניה, ישנן רמות גבוהות מאוד של המוליך העצבי דופמין.
עלייה קיצונית ברמת הדופמין קשורה להזיות.
שינויים ברמת הדופמין ופתולוגיה > תסמונת הרגליים חסרות המנוחה

תסמונת הרגליים חסרות המנוחה, הוא מצב נוירולוגי הקשור בחסר ברמות דופמין. מתן של אגוניסטים לדופמין היה קשור בשיפור התסמינים של התסמונת.
היבטים רפואיים

את הדופמין אפשר לקחת כתרופה המופצת לתאי הגוף על ידי מחזור הדם. באופן זה ניתן להשפיע על מערכת העצבים הסימפתטית, לצורך הגדלת קצב פעילות הלב ולחץ הדם.
עם זאת, מחסום דם-מוח אינו מאפשר לדופמין להגיע אל המוח ממחזור הדם. על כן, אם יש צורך להעלות את רמת הדופמין במערכת העצבים המרכזית, לא תהיה תועלת במתן זריקות או כדורים המכילים דופמין. כמו כן, באופן דומה לא תהיה השפעה גם לתזונה עשירה בדופמין.
על כן, במקרים אלו על הרופאים לחפש דרכים חלופיות המתבססות על אופן פעולת הדופמין במוח.
היבטים רפואיים > השפעת חומרים שונים על פעולת הדופמין במערכת העצבים המרכזית

חומרים מסוימים יכולים להגביר או להחליש את הפעולה של הדופמין על התא הבתר-סינפטי בכל אחד משלבי ההעברה הסינפטית. הם מתחלקים לשני סוגים עיקריים על פי אופן ההשפעה שלהם:
אגוניסט (AGO) - חומר הגורם לשפעול הפעולה של הדופמין על התא הבתר-סינפטי.
אנטגוניסט (ANT) - חומר שמתנגד או מעכב את הפעולה של הדופמין על התא הבתר-סינפטי.
בנוסף, לחומרים הפעילים בתרופות יכולה להיות יותר מהשפעה אחת.
כאמור, הדופמין משתייך למוליכים עצביים מסוג קטכולאמין יחד עם אדרנלין ונוראדרנלין. מוליכים עצביים אלו שייכים לקבוצה הגדולה יותר המכונה מונואמינים הכוללת גם סרוטונין והיסטמין. משום שקבוצה זו של מוליכים עצביים דומה מבחינת המבנה המולקולרי שלה, יש תרופות המשפיעות בו זמנית על כל המוליכים העצביים הכלולים בה במידות שונות. כלומר, תרופות המשפיעות על פעילות הדופמין יכולות להשפיע גם על מוליכים קטכולאמינים או מונואמינים אחרים.
בהמשך יתוארו החומרים השונים המשפיעים על פעילות הדופמין על פי השלב הרלוונטי בתהליך ההעברה הסינפטי, אופן פעולתם והשפעתם על מוליכים עצביים אחרים מאותה הקבוצה.
היבטים רפואיים > השפעת חומרים שונים על פעולת הדופמין במערכת העצבים המרכזית > חומרים המשפיעים על הכנת הדופמין באקסון

סם הAMTP נקשר לאנזים ההופך טירוזין לאל-דופה וכך משבש את פעולתו ולפיכך נחשב לאנטגוניסט של קטכולאמינים.
התרופה רזרפין שהייתה בעבר בשימוש נגד יתר לחץ דם מונעת אגירת מונואמינים בשלפוחית סינפטית ולכן הוא אנטגוניסט של מונואמינים.
היבטים רפואיים > השפעת חומרים שונים על פעולת הדופמין במערכת העצבים המרכזית > חומרים המשפיעים על פעולת הדופמין בקולטנים

קיימות מספר תרופות המשמשות כאגוניסטים לדופמין. תרופות אלו מחקות את פעילותו של דופמין בתאים הפוסט סינפטיים וגורמים לשרשרת תהליכים תוך תאית בדומה לזה שנעשה על ידי הצמדות דופמין לקולטן.
התרופה אפומורפין היא דוגמה לאגוניסטים אלו ומשמשת בטיפול במחלת פרקינסון קשה.
היבטים רפואיים > השפעת חומרים שונים על פעולת הדופמין במערכת העצבים המרכזית > חומרים המשפיעים על פינוי הדופמין מהסינפסה

ישנם מספר חומרים אגוניסטיים המעכבים את הספיגה החוזרת של הדופמין מהסינפסה. שלושת החומרים המוכרים ביותר הם אמפטמין, קוקאין ומתילפנידאט.
אמפטמין - גורם פליטה של נוראדרנלין ודופמין ביחד על ידי שינוי כיוון הפעולה של הנשאים שלהם. משום שהוא גורם לנשאים שלהם לפעול בכיוון הפוך מהרגיל, הם לא מסוגלים לפנות את הדופמין מהסינפסה.
קוקאין - חומר החוסם את הספיגה החוזרת של הדופמין (ושל נוראדרנלין). בנוסף, הוא חוסם גם תעלות נתרן תלויות מתח. בגלל התכונה האחרונה הוא שימש פעם כתרופה לאלחוש מקומי, למשל בצורת טיפות עבור ניתוחי עיניים וכן בהתערבויות של רפואת האף והשיניים. הוחלף לרוב בנגזרות פחות פסיכואקטיביות. בכלל הקוקאין ידוע כסם פסיכואקטיבי מקבוצת הממריצים-מעוררים (פסיכוסטימולנטים). הוא בעל פוטנציאל ממכר חזק. בהרעלת קוקאין ניתן לצפות מצב מרומם או אפקט שטוח, עוררות יתר, רגזון, אי שקט, דופק מהיר, שינויים בלחץ דם, לפעמים תופעות פסיכוטיות כמו מחשבות פאראנואידיות, הזיות שמיעה, ראייה או מגע. אלו האחרונות קשורות לעלייה ברמת הדופמין. תסמונת הנסיגה שבאה אחרי צריכת הסם מתאפיינת בעיקר בתשישות ודיכאון ובשלב מסוים חיפוש חוזר אחרי הסם.
מתילפנידאט (MPH) - תרופה זו מוכרת יותר בשם המסחרי ריטלין והיא משמשת לטיפול בהפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות ונרקולפסיה. מתילפנידאט חוסם את הספיגה החוזרת של הדופמין (ושל נוראדרנלין). כתוצאה מכך הוא מעלה את הרמות הסינפטיות של דופמין וקטכולאמינים אחרים.
ראו גם

משקה דופמין
היום שאחרי מחר

ערך זה עוסק בסרט אסונות משנת 2004. אם התכוונתם לסרט מדע בדיוני משנת 1976, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  רולנד אמריך 
 הופק בידי:  רולנד אמריך, מארק גורדון 
 תסריט:  רולנד אמריך   ג'פרי נכמנוף
 עריכה:  דיוויד ברנר 
 שחקנים ראשיים:  דניס קווייד ג'ייק ג'ילנהול אמי רוסום איאן הולם סילה וורד
 מוזיקה:  הרולד קלוזר תומאס וואנקר
 צילום:  יולי שטייגר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, ליונס גייט אנטרטיינמנט, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 במאי 2004
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אסונות, סרט אפוקליפטי, סרט פעולה 
 תקציב:  125,000,000‏$
 הכנסות:  544,272,402‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   dayaftertomorrow
 פרסים:  פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע וטלוויזיה  - אפקטים וויזואלים
 דף הסרט ב־IMDb
 
היום שאחרי מחר (באנגלית: The Day After Tomorrow) הוא סרט אמריקאי מסוגת מותחן אסונות בדיוני, עתיר אפקטים ותקציב, אשר יצא לאקרנים ב-28 במאי 2004.
הסרט מציג תרחיש בדיוני, שבו מתחוללות סופות שלגים והוריקנים כתוצאה ממערבולות פולאריות גדולות, בכל כדור הארץ בעקבות התחממות כדור הארץ ופגיעה אקלימית בכדור הארץ, ובעקבות הינתקות קרחון גדול במיוחד בקוטב הצפוני.
הסרט ממוקם במקום ה-67 ברשימת הסרטים המכניסים בכל הזמנים עם הכנסות של 544 מיליון דולר.
תקציר העלילה

לאחר שבעקבות ההתחממות הגלובלית ניתק קרחון בקוטב הצפוני שלפי הטענה בסרט "בגודל של רוד איילנד", מתחילה התמוססות הקרחון להשפיע על הזרם הצפון אטלנטי (חלק מזרם הגולף) ובכך לגרום לשורה של סופות שלגים וציקלונים אשר בתוך זמן קצר מחריבים את רוב החלק הצפוני של כדור הארץ. נוצרת מגמת התקררות עולמית אשר מאיימת ליצור עידן קרח חדש.
האקלימולוג ג'ק הול (דניס קווייד) מגלה, בשיתוף עם יחידת חיזוי עולמית הנמצאת בסקוטלנד, כי תהיינה סערות רבות הדומות להוריקנים על פני אמריקה הצפונית, אירופה וצפון אסיה, כלומר: בכל מקום שנמצא מעל קו רוחב 40° צפון (נמצא בין חוג הסרטן לחוג הארקטי). סאם (ג'ייק ג'ילנהול) בנו של ג'ק נמצא במנהטן, הנמצאת באזור הסכנה, והוא וחבריו מנסים לשרוד יחד בספריית העיר ניו יורק.
אלינה סירלה

| --- | --- |

אלינה סירלה, פסטיבל ואקן 2018
 לידה:  27 באוקטובר 1983 (בת 41) פינלנד הלסינקי, פינלנד
 מוקד פעילות:  פינלנד פינלנד הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 זרם:  מטאל, אופרה
 סוגה:  מטאל סימפוני, מטאל מלודי
 סוג קול:  סופרן
 כלי נגינה:  קלידים
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  Angel Nation, Leaves' Eyes
 www.enkelination.com
אֶלִינַה סִירָלָה (בפינית: Elina Siirala) היא זמרת סופרן פינית, סולנית להקות המטאל הסימפוני Angel Nation (במקור: EnkElination) ו-Leaves' Eyes.
ביוגרפיה

אלינה סירלה נולדה ב-27 באוקטובר בהלסינקי, פינלנד.
היא השלימה תואר ראשון בזמרה קלאסית ואופרה וב-2008 עברה ללונדון ללמוד זמרה מודרנית.
ב-2011 הקימה להקת מטאל מלודי בשם EnkElination, בפינית: "אומת המלאכים" (enkeli = "מלאך"), וכן משחק מילים על שמה, שנמצא בתוך המילה EnkElination. ב-2016 שינתה הלהקה את שמה לשם באנגלית: Angel Nation. הלהקה שימשה להקת חימום למספר להקות גדולות וניגנה במספר הופעות ופסטיבלים, כולל ב-Bloodstock Open Air ב-2014 ו-Dames of Darkness ב-2015. בהופעות אלו היא לכדה את עינה של להקת Leaves' Eyes שחיפשה מחליפה לליב קריסטין שעזבה את הלהקה ב-2016, והיא החליטה לצרף את סירלה ללהקה. ב-2016 הצטרפה סירלה ל-Leaves' Eyes ובין השאר הופיעה עימה במספר מסעי הופעות בין-לאומיים.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 Angel Nation אלבומי אולפן Tears of Lust (2014)  Aeon (2017)  Antares (2022) סינגלים Do It Anyway (2016) קליפים Tears of Lust (2014)  Last Time Together (2015)  Do it Anyway (2016)  Burn the Witch (2017)   :  Leaves' Eyes אלבומי אולפן Sign of the Dragonhead (2018)  The Last Viking (2020) מיני-אלבומים (EP) Fires in the North (2016)  Black Butterfly (2019) קליפים Edge of Steel (2016)  Fires in the North (2016)  Sign of the Dragonhead (2017)  Across the Sky (2018)  Dark Love Empress (2020)  Chain of the Golden Horn (2020)  War of Kings (2020) הופעות אורח Orden Ogan - Absolution for our final days (2022)
הערות שוליים

↑  "Leaves' Eyes – Official Website » ORDEN OGAN feat. Elina Siirala".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 019ae210-1a8f-4146-8c65-19d583596b5c 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-אנסאר

מועדון הכדורגל אל-אנסאר (בערבית: نادي الأنصار الرياضي) הוא מועדון כדורגל מאזור טארק אל-ג'דידה שנמצא בביירות המשחק בליגת העל הלבנונית. אל-אנסאר הוא המועדון המעוטר בלבנון עם 14 אליפויות ו-16 גביעים. המועדון מזוהה באופן מסורתי עם המוסלמים הסונים ואף היה ממומן על ידי ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1951. תחילה רצו להיקר "אל-אינתאסר", ("הניצחון" הערבית), אולם השם היה תפוס. לבסוף הוחלט לקרוא לו "אנסאר" לזכר תומכיו של הנביא מוחמד. למרות שמקימיו היו תושבי ביירות, בסיס הפעילות של המועדון בהתחלה היה בגוביירי, שבהר הלבנון מכיוון שבביירות כבר היו יותר מדי מועדונים. בשנת 1965 עבר לביירות וכעבור שנתיים עלה לליגת העל הלבנונית.
עם חזרת הליגה לפעילות בתום מלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1988, המועדון זכה באליפות הראשונה שלו ושמרו על התואר במשך 11 עונות ברציפות. מאז המועדון זכה בעוד 3 אליפויות בשנים 2006, 2007 ו-2021.
הישג השיא של המועדון בזירה האסייתית הוא רבע גמר ליגת האלופות אליו הגיע 3 פעמים בשנים 1994, 1995 ו-1998.
יריבות

היריבה הגדולה של אל-אנסאר היא נג'מה ועל אף שבביירות יש מספר קבוצות המשחקות בליגה הבכירה, המשחק ביניהן נקרא הדרבי של ביירות. שני המועדונים נחשבים למעוטרים ביותר בלבנון, כאשר הצלחתה של אל-אנסאר היא בעיקר בזירה המקומית ונג'מה זכתה במספר תארים אסייתים. בנוסף לשני המועדונים יש תמיכה בקרב הסונים במדינה, אולם לנג'מה יש גם אוהדים מהקהילה הדרוזים ושיעים.
יריבה גדולה אחרת של אל-אנסאר היא אל-עהד, המזוהה עם ארגון הטרור חזבאללה.
תארים

ליגת העל הלבנונית (14): 1987/1988, 1989/1990, 1990/1991, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 2005/2006, 2006/2007, 2020/2021
גביע ה-FA הלבנוני (16): 1987/1988, 1989/1990, 1990/1991, 1991/1992, 1993/1994, 1994/1995, 1995/1996, 1998/1999, 2001/2002, 2005/2006, 2006/2007, 2011/2012, 2016/2017, 2020/2021, 2023/2024
גביע הפדרציה הלבנוני (2): 1999, 2000
גביע העלית הלבנוני (2): 1997, 2000
הסופר קאפ הלבנוני (6): 1996, 1997, 1998, 1999, 2012, 2021
הקונגרס הבין-לאומי לעיצוב עירוני

| --- | --- |
 סוג:  כנס 
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 אתר רשמי
 
הקונגרס הבין-לאומי לעיצוב עירוני הוא אירוע בינלאומי הנערך באוסטרליה בנושא תכנון ועיצוב עירוני.
הקונגרס הבינלאומי הראשון לעיצוב עירוני נערך בשנת 2007 במלבורן.[דרושה הבהרה]
קיפוד ארבע אצבעי

| קיפוד ארבע אצבעי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: קיפודיים
סוג:: Atelerix
מין:: קיפוד ארבע אצבעי
שם מדעי
 Atelerix albiventris ‏וגנר, 1841
תחום תפוצה


קיפוד ארבע אצבעי (שם מדעי: Atelerix albiventris) הוא מין של קיפוד קטן החי באפריקה שמדרום לסהרה.
מאפיינים

קיפוד ארבע אצבעי מצוי בסוואנות והשדות של מערב ומרכז אפריקה הטרופית ואיננו חי ביערות. לא ידועים תת-מינים שלו.
אורכו 15-25 ס"מ ומשקלו 250-600 גרם, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. האף קטן ושעיר, אך השפם והאוזניים גדולות ומחודדות בקצה. כמו ששמו מרמז לקיפוד זה 4 אצבעות על רגליו הקצרות. הקוצים בולטים מעל הגב וצבעם חום או אפור עם קווצות לבנות או בצבע שמנת. שאר הגוף לבן בצבעו והפנים שחורות.
הקיפוד חי במרכז אפריקה מגמביה עד סנגל במערב ומסומליה למוזמביק במזרח. הוא נפוץ בסוואנות, ערבות דשא ויערות פתוחים ויימנע מיערות סבוכים ומביצות. הוא שוכן בעיקר באתרים סלעיים או בדשא מיובש שיש בסוואנות. הקיפוד חי רוב חייו על הקרקע ויוצא בלילות לחפש מזון. הוא מעדיף בעיקר חרקי סוואנה שונים כמו הארבה וכן זחלים, עכבישים, חלזונות, צמחייה קטנה וחולייתנים קטנים. לקיפוד יש עמידות לארס של טרף כמו עקרבים ואף נחשים ארסיים. הם פולטים קריאות קולניים מאוד אך חיים לבדם בדרך כלל.
הטורפים של הקיפוד הם גירית הדבש, צבועים, תנים ואוח ורו (Bubo lacteus).
הערות שוליים

↑  קיפוד ארבע אצבעי באתר הרשימה האדומה של IUCN
עלי נאסר קאיד אל-בוכאיתי

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1976 (בן 48) תימן 
 מדינה:  תימן, הממלכה המאוחדת 
 
עלי נאסר קאיד אל-בוכאיתי (בערבית: علي ناصر قايد البخيتي ; נולד ב-10 בספטמבר 1976) הוא פוליטיקאי, עיתונאי וסופר תימני. דובר החות'ים בין השנים 2011–2015.
ביוגרפיה

עלי נולד ב-10 בספטמבר 1976 לשייח' נאסר קאיד אל-בוכאיתי בכפר אל-מלחה במחוז אלחאדה בנפת דמאר, דרומית לצנעא. בהשפעת אחיו ממנהיגי החות'ים מוחמד אל-בוכאיתי, הצטרף לתנועה החות'ית. בעקבת הצטרפותו, נעצר בשנת 2008 בידי כוחות הביטחון של תימן, הוא שוחרר כעבור שישה חודשים.
לאחר ההפיכה בתימן החל לשמש כדובר התנועה החות'ית, ותמך בהם בפומבי ברשתות החברתיות ובטלוויזיה.
בינואר 2015 הודיע שפרש מהחות'ים ועבר להתגורר בירדן, וכיום מתגורר בבריטניה. לאחר פרישתו היה מקורב לנשיא תימן לשעבר עלי עבדאללה סאלח, ואביו שימש המתווך בין הנשיא לבין החות'ים. הוא תקף בפומבי את החות'ים ומנהגיהם בתימן.
בשנת 2019, אל-בוכאיתי הכריז על אי דת, ותקף את האסלאם ואת פסיקותיו.
הוא כתב מספר מאמרים פוליטיים שפורסמו באתרים רבים, והופיע בערוצי חדשות בהם BBC, RT, אל-ג'זירה, אל -ערביה ואל-חורא.
הערות שוליים

↑  Yemen News, علي ناصر قايد البخيتي – Yemen News – Podcast, Podtail, ‏2020-09-02 (באנגלית)
↑  المشهد اليمني, وفاة ناصر البخيتي آخر وسيط بين ”الحوثي” و ”صالح” .. هل كان متورطًا في اغتيال الرئيس السابق؟ | المشهد اليمني, www.almashhad-alyemeni.com, ‏2020-01-17 (בערבית)
1 2  من هو علي البخيتي ويكيبيديا السيرة الذاتية, رمز الثقافة, ‏2020-07-02 (בערבית)
↑  الشميري, أحمد (29 ביוני 2020). الحوثي البخيتي.. من العمالة لطهران إلى التطبيع مع إسرائيل. Okaz (בערבית). ארכיון מ-29 ביוני 2020. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Millichronicle (12 בנובמבר 2019). "Iran-backed Houthis and ISIS are same, both use Jihad and God's religion as pretext, says Yemeni Politician Ali Albukhaiti" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עלי נאסר קאיד אל-בוכאיתי".
אקספרסיוניזם מופשט

ג'קסון פולוק, "ציור מספר 5", 1948
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אקספרסיוניזם מופשט הוא מונח המתייחס לתנועת אמנות בציור האמריקאי שהתפתחה אחרי מלחמת העולם השנייה, בשנות הארבעים והחמישים בניו יורק. המדובר בתנועה האמריקאית הראשונה שהשיגה השפעה בינלאומית ובכך שמה את ניו-יורק על המפה של עולם האמנות המערבי, לאחר שנים רבות בה בירת האמנות הייתה פריז. הגם שהמונח הובא לראשונה ביחס לאמנות אמריקאית בשנת 1946, על ידי מבקר האמנות רוברט קואטס, הוא שימש לראשונה בגרמניה בשנת 1919 אך ביחס לאקספרסיוניזם הגרמני. בארצות הברית היה זה האוצר אלפרד בר שהשתמש במונח לראשונה. הוא עשה זאת בשנת 1929 וביחס לעבודותיו של וסילי קנדינסקי.
יצירתם של האמנים הנמנים עם התנועה אינה אחידה; התנועה מורכבת מסגנונות ציוריים רבים ושונים, הן מבחינת הטכניקה, הן מבחינת הביטוי האמנותי. עם זאת, ניתן לומר כי המשותף לחברי הקבוצה הוא הניסיון ליצור אמנות מופשטת שאינה פיגורטיבית ולמצוא דרכי ביטוי חדשות במסגרת הציור והאמנות. בתוך כך, גישתם האמנים בתנועה דוגלת בדגש על ביטוי רגשי ספונטאני ואישי וכן, בשימוש חופשי בטכניקות ובביצוע על מנת להגיע למטרה זו. הם קראו לשחרור את האמן מערכים אסתטיים מסורתיים תוך התנגדות לריאליזם, ששלט בציור האמריקאי בראשית המאה העשרים, לטובת יישום אינטואיטיבי של צבע, גם בדרכים של אימפרוביזציה, הדומות לאוטומטיזם של התנועה הסוריאליסטית. סגנון האקספרסיוניזם המופשט מכונה לעיתים גם 'אסכולת ניו-יורק', כיוון שמרכז פעילותם של האמנים היה בעיר זו.
בין האמנים השייכים לקבוצה זו נמנים: ג'קסון פולוק, מארק רותקו, וילם דה קונינג, הנס הופמן, אדולף גוטליב, רוברט מאת'רוול, פרנץ קליין, הלן פרנקנטלר, ארשיל גורקי, פיליפ גסטון, לי קרסנר, בארנט ניומן, קליפורד סטיל, ג'ו בייר ואחרים. בישראל השפיע האקספרסיוניזם המופשט על אמנים רבים בעיקר במסגרת קבוצת "אופקים חדשים", וקיבל אופי הדומה יותר למופשט לירי, תוך התייחסות אל טבע ונוף קונקרטיים.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך התקופה שלפני מלחמת העולם השנייה, ובמהלך המלחמה עצמה, אמנים מודרניסטים, סופרים ומשוררים, כמו גם אספני וסוחרי אמנות חשובים, ברחו מאירופה מאימת הנאצים והתמקמו בארצות הברית. בין אלה שהגיעו לניו-יורק במהלך המלחמה נמצאים האנס נאמות', איב טנגאי, קיי סאג', מקס ארנסט, ג'ימי ארנסט, פגי גוגנהיים, לאו קסטלי' מרסל דושאן, אנדרה מסון, רוברטו מטה, אנדרה ברטון, מארק שאגאל, ז'אק ליפשיץ, פרנאן לז'ה ופיט מונדריאן. חשיבות מיוחדת נודעה לצייר ג'וזף אלברטס שהיה גם מורה חשוב לאמנות. אמנים אלו ביססו תפיסה אוונגרדית של האמנות. בתוך כך, דוגמה לתפיסות אלו ניתן למצוא בעבודתו ובפעילותו של אלפרד באר, מנהלו הראשון של המוזיאון לאמנות מודרנית בניו-יורק (Moma). רבים מאלה שלא ברחו במהלך שנות המלחמה, נספו. כמה אמנים - ביניהם פבלו פיקאסו, אנרי מאטיס ופייר בונראד - נותרו בצרפת ושרדו.
המלחמה הותירה את הבירות האירופאיות, לשעבר מרכזי האמנות הגדולים, במצב של אנדרלמוסיה כללית וצורך לבנות את עצמן מחדש מבחינה כלכלית, פיזית ופוליטית. כך, את פריז, שקודם לכן הייתה בירת עולם האמנות המערבית, החליפה ניו-יורק כבירה החדשה. באמנות אירופה שלאחר המלחמה ניכרה המשכיות של הסוריאליזם, הקוביזם, הדאדא ועבודותיו של מטיס. בקרב אמני הדור החדש רווחו גם סגנונות כגון אמנות גולמית, הפשטה לירית או טאשיזם (המקבילה האירופית לאקספרסיוניזם המופשט). בארצות הברית החל לתפוס תאוצה דור חדש של אמנים שכונה אקספרסיוניסטים מופשטים, והוא נע במהירות למרכז הבמה האמנותית.
כך, בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה האקספרסיוניזם המופשט לתופעה אמנותית בינלאומית גדולה שמרכזה הוא ניו-יורק. זו הייתה התנועה האמנותית החשובה הראשונה שפותחה בארצות-הברית והראשונה שהשפיעה על האמנות האירופית. הממשל האמריקאי קידם סגנון זה על ידי ארגון תערוכות נודדות של אמנות זו בארצות שונות. ישנה סברה, הנתונה במחלוקת, לפיה זכתה קבוצה זו להעדפה וקידום מטעם ה-CIA במוסדות אמנות שונים במהלך שנות ה-50, וזאת כחלק ממאמץ להסיט את תשומת הלב האינטלקטואלית בעולם כולו מן הקומוניזם, במסגרת המלחמה הקרה. האמנות האמריקאית הריאליסטית של ימי השפל הגדול, הניו דיל ומלחמת העולם השנייה נתפסה כבעלת סדר יום חברתי ופוליטי, בעוד האמנות המופשטת הייתה, לכאורה, חפה מנטיות כאלה. בתוך כך, כמה גלריות אמנות מובילות החלו להציג יצירות אקספרסיוניזם מופשט בתערוכות ולרכוש אותן כחלק מהאוסף הפרטי. חלק מהגלריות הללו הן: גלריה Charles Egan, גלריה Sidney Janis, גלריה Betty Parsons, גלריה Kootz, גלריה Tibor de Nagy, גלריה Leo Castell וגלריה Tenth Stree.
היסטוריה > גורקי, הופמן וגראהם

שנות הארבעים בניו יורק היו חגיגה של אקספרסיוניזם מופשט אמריקאי. השפעותיה האמנותיות של התנועה, שיובאו מאמנות אירופה, שולבו עם השפעות מאמנים בארצות הברית כמו האנס הופמן הגרמני וג'ון ד. גראהם האוקראיני. ההשפעות האמנותיות של גראהם על אמנות אמריקאית בלטו במיוחד בעבודותיו של ארשיל גורקי, דה קוניג, פולוק וריצ'רד פוסט-דארט. קשה להמעיט בערך תרומתו של גורקי, אמן אמריקאי ממוצא ארמני, לאמנות האמריקאית. עבודותיו במסגרת סגנון ההפשטה הלירית היו "שפה חדשה" בשדה האמנות, והוא השפיע על אמנים רבים אחריו. הספונטניות הציורית שניכרת בציוריו הבוגרים, כמו בציורים "The Liver is the Cock's Comb" משנת 1944, המצורף לערך זה, "One Year the Milkweed" ו-"The Batrothal II", מהווה מעין פרה-פיגורציה למה שייראה באקספרסיוניזם המופשט. מנהיגי אסכולת ניו יורק הכירו בהשפעה המשמעותית של גורקי על ציוריהם.
האמן האנס הופמן היווה גורם חשוב ומשפיע על ההתפתחות וההצלחה של התנועה בארצות הברית, כמורה, מנטור ואמן. בין תלמידיו של הופמן הייתה לי קרסנר, והיא שהכירה להופמן את בעלה, ג'קסון פולוק. בין בני הטיפוחים של הופמן נמצא מבקר האמנות, קלמנט גרינברג, שהפך לקול חשוב למדי בציור האמריקאי. קלמנט גרינברג היה גם אחד ממנסחי האידאולוגיה האמנותית של הקבוצה ומתומכיה. במאמרו "ציור מהסוג האמריקאי" (1955) הוא הציג כמה מאבני יסוד להיווצרותה של התנועה. בתוך כך הוא מזכיר ההשפעה של האמנות האירופית האקספרסיוניסטית בכלל, ושל אמנים כגון אנרי מאטיס, פיקאסו, ז'ואן מירו ואחרים. כמו כן, גרינברג מציין את החשיבות הרבה שהייתה להצגת ציוריו המופשטים המוקדמים של וסילי קנדינסקי באוסף סולומון גוגנהיים בניו-יורק. גרינברג טוען כי "כתוצאה מכל זאת יכול היה דור של ציירים אמריקאים להתחיל בקריירה שלו כשהוא מעודכן ברוח הזמן ומצויד בתרבות אמנותית לא קרתנית". השפעתה של האמנות האירופית התחזקה עם הגירתם של אמנים אירופים שונים לארצות הברית. גורם נוסף אותו מונה גרינברג הוא קיומם של אמצעים לעבודה חופשית שניתנו לאמנים בשנות השלושים והארבעים בידי פרויקט האמנות של ארגון WPA.
היסטוריה > פולוק וההפשטה

בסוף שנות הארבעים, גישתו הרדיקלית של פולוק לציור עשתה מהפיכה בציור המודרני. פולוק הבין שהמסע בדרך ליצירת האמנות חשוב כמו היצירה עצמה. אבחנותיו האמנותיות הגדירו מחדש מה המשמעות של הפקת אמנות; הוא התרחק מהציור הקלאסי על כן הציור לטובת פריסה של קנבס לא מתוח על פני הרצפה, כך שניתן לצייר עליו מארבעה כיוונים; לצורך כך הוא השתמש בטכניקות של ציור, הכתמה, טפטוף, צביעה והתזה של צבע, באקט שפרץ את גבולות הציור המסורתי. אמני אקספרסיוניזם מופשט אחרים הושפעו מפריצת הדרך של פולוק, ויצרו פריצות דרך עצמאיות משלהם. וכך, החידושים שהכניסו לציור האמנים דה קוניג, פראנץ קליין, רותקו, פיליפ גוסטון, האנס הופמן, קליפורד סטיל, ברנט ניומן, אד ריינהארט, פוסט-דארט, רוברט מודרוול, פטר ולקוס ואחרים, פתחו במידה רבה את השערים למגוון שהופיע באמנות שנוצרה לאחר מכן.