stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
P300
היסטוריה

תצפיות קודמות של ה-P300 (ליתר דיוק, הרכיב שלימים יכונה P3b) דווחו באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. בשנת 1964, צמד החוקרים ברגדון וצ'פמן זיהו סדרתיות בתגובות אירוע קשור-יכולת לגירויים חזותיים בהתאם למשמעות שישנה או איננה לגירוי. החוקרים הקרינו בניסוי שני סוגי גירויים: מספרים והבזקי תאורה. הנסיינים צפו בגירויים בזה אחר זה וברצף. אחרי כל שני מספרים, הנסיינים התבקשו לקבל החלטות פשוטות כגון, מי מהמספרים קטן או גדול יותר, מי הגיע ראשון ברצף, האם הם שווים. כשבדקו ברגדון וצ'פמן יכולות לגירויים (הכוונה ליכולות קשורי-אירוע כתוצאה מהגירוי), הם מצאו שמספרים והבזקי אור הפיקו את אותן תגובות חושיות מצופות ושמשרעת התגובות השתנתה באופן צפוי בהתאם לעוצמה של הגירוי. הם מצאו גם שתגובות יכולת קשורת-אירוע למספרים, אך לא להבזקי אור, מכילות מטען חשמלי חיובי גדול שמופיע עד 300 אלפיות שנייה לאחר הופעת הגירוי. צ'פמן וברגדון שיערו שההבדלים בתגובה, שקיבלו את השם "תגובה P300", נבעו מקשר בין משמעות למספרים אצל משתתפי הניסוי במשימה אותה הם התבקשו לבצע.
בשנת 1965, סוטון ועמיתיו פרסמו תוצאות של שני ניסויים שהרחיבו את הידע. בניסוי "נקישה, הבזק או ניחוש", הציגו החוקרים למשתתפי הניסוי אות שרמז אם הגירוי הצפוי יהיה נקישה, הבזק ואת האפשרות שהנסיינים בעצמם ייאלצו לנחש אם הגירוי יהיה נקישה או הבזק. הם מצאו, שכשהנסיינים נאלצו לנחש מה יהיה הגירוי, המשרעת של "הסטה חיובית מורכבת ומאוחרת"
הייתה גדולה יותר מאשר כשהנסיינים ידעו מה צפוי. בניסוי שני הם הציגו שני סוגי אותות: לסוג אות אחד היה 2 מתוך 3 סיכוי שהגירוי הצפוי יהיה נקישה ו-1 מתוך 3 שהגירוי יהיה הבזק. לסוג אות השני יתהפכו הסיכויים. סוטון ועמיתיו מצאו שמשרעת הסטייה החיובית גדולה יותר כשהסיכוי קטן, כשהסיכוי הוא 1 ל-3. עוד דבר חשוב שנצפה הוא שהסטייה החיובית זהה כשהגירוי הוא נקישה או הבזק. הממצא מרמז שאין הבדל אם הגירוי הוא קולי או חזותי.
במחקר שפורסם ב-1967 סוטון ועמיתיו נתנו לנחקרים לנחש אם הם יישמעו הקלקה אחת או שתיים. הם מצאו שמבנה משרעה חיובי בסביבות ה-300 אלפיות/שנייה מופיע לאחר שמיעת הקליק השני או במרווח הזמן שבו ההקליק היה אמור להישמע לאחר הקליק הראשון. הם גם נתנו לנחקרים לנחש כמה זמן תהיה ההפוגה בין שני הקליקים. במקרה הזה, הופעה חיובית התרחשה 300 אלפיות/שנייה לאחר ההקלקה השנייה. התוצאות לימדו שני דברים חשובים: ראשית שהתגובה החיובית מתרחשת לאחר שאי הבהירות לגבי הופעת הקליק נעלמה. שנית גם העדר גירוי יעורר מבנה דומה של משרעה אם הגירוי קשור למשימה הניצבת. מחקרים אלו עודדו את המחקר ביכולת קשורת-אירוע, במכלול תהליכי ההכרה והיוו בסיס לעבודה נרחבת ב־P300 בעשורים שאחרי.
P3a ו-P3b

מאז גילויו של ה-P300, מחקרים נוספים הראו שלא מדובר בתופעה יחידנית. P300 מכיל שני תתי-רכיבים נבדלים בבירור:P3a (אנ') ו-P3b (אנ').‏ P3b הוא רכיב יכולת קשורת-אירוע המתבטא ברשום-קרקפתי מתקדם חיובי של אותות כלואי זמן[דרושה הבהרה]. הרישום מציג את מירב המשרעת מעל ריכוזי אלקטרודות קדמיים ומרכזים, עם שיא השהייה בטווח של 250 - 280 אלפיות שנייה. P3a מזוהה עם פעילות מוחית הקשורה לפעולה הדורשת תשומת לב (במיוחד פעולת ההתכוונות והגבה לא רצונית לשינויים בסביבה) ועיבוד מידע חדש.
P3b הוא ה-P300 הקלאסי; גל רכיב יכולת קשורת-אירוע עם משרעת ששיאה הוא 300 אלפיות שנייה (על פי רוב יחסי וממוצע של אותות באזור האוזניים). שיא ההשהיה תלוי במשימה Amplitudes are typically highest on the scalp over parietal brain areas. והוא נע בין 250 ל-500 אלפיות שנייה. המשרעות מרישום פעילות על הקרקפת בדפנות המוח בדרך כלל גבוהות. P3b הוא כלי חשוב למדידת תהליכים חשיבתיים ובעיקר למחקר פסיכולוגי על עיבוד מידע. באופן כללי, אירועים בלתי סבירים יפיקו את P3b. ככל שהאירוע יהיה פחות סביר כך יעלה ה-P3b. אבל כדי להפיק את ה-P3b, הגירוי חייב להיות קשור למשימה הראשית. למשל אירוע בלתי סביר יכול להיות מטרת אות לא סדירה ברצף של אותיות שהנסיין מתבקש להגיב בלחיצת כפתור. P3b גם יכול למדוד מהו העומס ההכרני שדורשת משימה שכזאת.
יישומים

אחד מהשימושים המדוברים מאז אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, של P300 הוא כגלאי שקר מתקדם. בהצעה ל"בוחן ידע האשמה" נצפו תגובותיו של נסיין נחקר, לסדרות משפטים חסרי הגיון רציף, כמעט כמו בתחקור רגיל של גלאי שקר. להבדיל מגלאי השקר הרגילים שאמינותם נפגמה במשך השנים, הניסיון המעשי בעבודה עם גלאי P300 מלמד על דיוקו ומקבל עם השנים יותר הכרה חוקית. הסיבה לדיוק הוא ההיבטים התת-מודעים והלא נשלטים של ה-P300 והאפשרות למעקב אחר השינויים. הגלאי גורם להפקה חוזרת ונשנית של P300 ואלו מעובדים ברשם גלי מוח (MERMER) שפותח על ידי דוקטור לורנס פיירוול שמנתח אותם על פי הרעיון של זיכרון וקידוד המקושרים לתגובות רב צדדיות של הנחקר.
עתה כבר מפותחים הצעות ליישומים בממשקי מוח-מחשב. ל-P300 יש מספר תכונות מבוקשות שעוזרות להתקנת מערכות שכאלו: א- צורת הגל ניתנת לאיתור בעקביות ומופקת מגירוי מדויק. ב-P300 מתעורר אצל רוב הנסיינים בעזרת שינויים קטנים בטכניקות מדידה. התכונות מקלות בתכנון הממשק, מפשטות ומאפשרות שמישות רבה. הבעיות טמונות במהירות שבה הממשק פועל וביכולתו לאתר את האות הנכון ולהבדילה מ"רעש" אותות אחרים. תכונה שלילית של ה-P300 הוא שכדי להפיק משרעת צורת הגל נדרשות הקלטות חוזרות כדי לבודד את הגל. הקלטת הקול והליכים שונים לאחר ההקלטה, קובעים את מהירות הממשק.
האלגוריתם שהוצע על ידי פיירוול ודאנצ'ין מספק דוגמה פשוטה לממשק מוח-מחשב הנסמך על הליכי קבלת החלטות לא מודעות של ה-P300 להפעיל את המחשב. מסך 6*6 משורג מציג אותיות לנסיינים. שורות וטורים שונים מובלטים. כשבטור או שורה מופיעה אות שהנסיין רוצה לתקשר, P300 מופק (כיוון שהאות "מיוחדת", היא מטרת הגירוי המתוארת בפרדיגמת שונות בסיסית). צירוף הטורים והשורות שמעורר את התגובה מאתר את האות הרצויה. אחר כך ממצעים תוצאות מספר ניסיונות כדי להוריד את "רעש" האותו הלא רצויים ברשם גלי המוח. מהירות ההבלטה קובעת את מספר האותיות המעובדות לדקה. תוצאות המחקרים הראו שנסיין יכול להגיע ל-95% שיעורי הצלחה ב-3.4 - 4.3 אותיות/דקה. שיעורי ההצלחה דומים הושגו אצל נסיינים מוגבלים ולא-מוגבלים כאחד; מחקר שנערך בשנת 2000 מצא שארבעה משתתפים משותקים (אחד עם שיתוק מלא בפלג גוף תחתון ושלושה עם שיתוק חלקי) ביצעו את הניסוי באותה הצלחה כעשרה משתתפים בריאים.
מחקרים מדעיים נסמכים תכופות על מדידות של P300 כדי למדוד יכולות קשורי-אירוע, בייחוד בכל הקשור להחלטות. כיוון שפגמים בתהליכים ההכרתיים קשור על פי רוב בשינויים ב-P300, צורת הגל מנוצלת למדידת יעילות של טיפולים שונים על הפעילויות ההכרניות. חוקרים מסוימים אף הציעו אותו כסמן רפואי מסיבות אלו. יש טווח רחב לניצול אפשרי של P300 בניסויים מדעיים.
ראו גם

אלקטרואנצפלוגרם
לקריאה נוספת

Sutton, S., Tueting, P., Zubin, J., & John, E.R. (1967). Information delivery and the sensory evoked potential. Science, 155, 1436-1439.
Squires, N.K., Squires, K.C., & Hillyard, S.A. (1975). Two varieties of long-latency positive waves evoked by unpredictable auditory stimuli in man. Electroencephalography & Clinical Neurophysiology, 38, 387-401
Comerchero, M. D.; Polich, J. (1999). "P3a and P3b from typical auditory and visual stimuli". Clinical Neurophysiology 110 (1): 24–30. doi:10.1016/S0168-5597(98)00033-1. PMID 10348317.
הערות שוליים

1 2 3  Polich, J. (2007). Updating P300: An integrative theory of P3a and P3b. Clinical Neurophysiology, 118(10), 2128-2148.
↑  Chapman, R.M. & Bragdon, H.R. (1964). Evoked responses to numerical and non-numerical visual stimuli while problem solving. Nature, 203, 1155-1157.
↑  Sutton, S., Braren, M., Zubin, J., & John, E.R. (1965). Evoked-Potential Correlates of Stimulus Uncertainty. Science, 150, 1187-1188.
↑  Sutton, S., Tueting, P., Zubin, J., & John, E.R. (1967). Information delivery and the sensory evoked potential. Science, 155, 1436-1439.
↑  Squires, N.K., Squires, K.C., & Hillyard, S.A. (1975). Two varieties of long-latency positive waves evoked by unpredictable auditory stimuli in man. Electroencephalography & Clinical Neurophysiology, 38, 387-401.
↑  Comerchero, M. D.; Polich, J. (1999). "P3a and P3b from typical auditory and visual stimuli". Clinical Neurophysiology. 110 (1): 24–30. doi:10.1016/S0168-5597(98)00033-1. PMID 10348317.
↑  Polich, J. (2003). Overview of P3a and P3b. In J. Polich (Ed.), Detection of Change:Event-Related otential and fMRI Findings (pp. 83-98). Kluwer Academic Press: Boston.
↑  Farwell LA, Smith SS, "Using brain MERMER testing to detect knowledge despite efforts to conceal." J Forensic Sci 46 (1): 135-143 Jan 2001.
↑  Piccione F, Giorgi F, Tonin P, et al. “P300-based brain computer interface: Reliability and performance in healthy and paralysed participants”Clin Neurophysiol 117 (3): 531-537 Mar 2006
1 2  Donchin E, Spencer KM, Wijesinghe R, “The Mental Prosthesis: Assessing the Speed of a P300-Based Brain–Computer Interface” IEEE Transactions on Rehabilitation Engineering, 8(2) Jun 2000
↑  Nijboer F, Sellers EW, Mellinger J et al. “A P300-based brain–computer interface for people with amyotrophic lateral sclerosis”Clin Neurophysiol 119: 1909–1916
↑  Donchin, E., Spencer, K.M., Wijesinghe, R. "The Mental Prosthesis: Assessing the Speed of a P300-based brain computer interface." IEEE Transactions on Rehabilitation Engineering, 8, 174-179, 2000
↑  Hansenne M, “The P300 event-related potential. II. Interindividual variability and clinical application in psychopathology.” Clinl Neurophysiol 30 (4): 211-231 Aug 2000
189

שנת 189 היא השנה ה-89 במאה ה-2. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 189 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

ויקטור הראשון יורש את אלאוטריוס על כס האפיפיור
נולדו

7 במרץ – גטה, קיסר רומא (נרצח ב-211)
נפטרו

אלאוטריוס, האפיפיור.
ראו גם

ילידי 189‎
נפטרים ב-189‎
Rising Sun

Rising Sun הוא האלבום השני של להקת הבנים הקוריאנית TVXQ.

 האלבום יצא ב-12 בספטמבר 2005, ומכר כ-293,094 עותקים, מה שהביא לו את התואר האלבום הרביעי הנמכר ביותר בשנת 2005.
הישגים

שנת 2007 בקוריאה צוינה כשנת "בצורת" במוזיקה עקב מכירות מועטות, אך האלבום הגיע לדירוג 100 האלבומים המצליחים בקוריאה לשנת 2007, למרות יציאתו ב-2005, וזכה לתואר האלבום ה"ישן" הכי נמכר ב-2007.


באפריל 2009 שיר הנושא של האלבום, Rising Sun, הופיע בפסקול הסרט מהיר ועצבני.
רשימת שירים

Tonight
Beautiful Life
Rising Sun
Unforgettable
Love Is Never Gone
Love After Love
Dangerous Mind
One
Love Is...
Free Your Mind feat. The Trax
Love Is All I Need
Always There…
הערות שוליים

↑  סיכום מכירות אלבומים בשנת 2005 על ידי ארגון האמנים הקוריאני MIAK
↑  תעשיית המוזיקה הקוריאנית עוברת קשיים, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e159e0d0-83fd-3c67-9f13-ce4ad7188571
תפיסות של אלוהים

תפיסות של אלוהים במסורות תאיסטיות (אנ'), מונותיאיסטיות, פנתאיסטיות ופאנתיאיסטיות קלאסיות - או של האלוהות העליונה בדתות ההנותאיסטיות - יכולות להתרחב לרמות שונות של הפשטה:
כיצור כל-יכול, פרטי, על-טבעי, או כהאללה של ישות או קבוצה אזוטרית (אנ'), מיסטית או פילוסופית;
בתור ה"מוחלט" (אנ'), "הטוב העליון" (Summum bonum), ה"אינסופי המוחלט", ה"טרנסצנדנטי", או הקיום או ההוויה עצמה;
כקרקע ההוויה, המצע המוניסטי, זה שאיננו יכולים להבין ונשגב מבינתנו.
העדויות הראשונות ששרדו מתפיסות מונותאיסטיות של אלוהים, שנובעות מההנותאיזם והמוניזם (בעיקר בדתות המזרח (אנ')), הן מהתקופה ההלניסטית. מבין החפצים והישויות הרבות שדתות ומערכות אמונה אחרות על פני העידנים תייגו כאלוהיים, הקריטריון היחיד שהם חולקים במשותף הוא ההכרה שלהם כאלוהיים על ידי קבוצה או קבוצות של בני אדם.
פילוסופיה ודת הלניסטית > אריסטוטליזם

במטאפיסיקה שלו, דן אריסטו במשמעות של "הוויה כהוויה". אריסטו סבר ש"הוויה" מתייחסת בעיקר למניע בלתי מונע, והקצה אחד כזה לכל תנועה בשמים. כל מניע ללא תנועה מתבונן ברציפות בהתבוננות משלו, וכל מה שמתאים למשמעות השנייה של "הוויה" בכך שמקור התנועה שלו בעצמו, כלומר נע כי הידע על המניע שלו גורם לו לחקות את המניע הזה (או צריך).
ההגדרה של אלוהים על-ידי אריסטו מייחסת שלמות להוויה זו, וכישות מושלמת, היא יכולה להרהר רק על שלמות ולא על חוסר שלמות; אחרת השלמות לא תהיה אחת מתכונותיו. אלוהים, על פי אריסטו, נמצא במצב של "קיפאון" שאינו נוגע משינוי וחוסר שלמות. "המניע הבלתי נע" דומה מאוד לתפיסת האל שברוב הדתות. הוא הושווה לאדם שמשחק דומינו ודוחף אחד מהם, כך שכל דומינו אחר בסט נדחף גם כן, מבלי שהישות תצטרך לעשות דבר בנידון. למרות שבמאה ה-18, המחנך הצרפתי אלאן קרדק הביא תפיסה דומה מאוד של אלוהים במהלך עבודתו בקודיפיקציה של הספיריטיזם (אנ'), השונה מהפרשנות של אלוהים ברוב הדתות, שבהן רואים שהוא מעורב באופן אישי ביצירתו.
פילוסופיה ודת הלניסטית > הבלתי מובן

בהרמטיקה (Hermetica) הפילוסופית היוונית העתיקה, המציאות האולטימטיבית נקראה בשמות רבים, כגון אלוהים, אדון, אבא, שכל (נואוס), הבורא, הכל, האחד וכו'. עם זאת, הייחודי לתפיסה ההרמטית של האלוהות היא שהיא גם הכול (ביוונית: to pan) וגם הבורא של הכול: כל הנבראים קיימים מראש באלוהים, ואלוהים הוא טבעו של הקוסמוס. (בהיותו גם החומר שממנו הוא יוצא וגם העיקרון השולט שמסדר אותו), אולם הדברים עצמם והקוסמוס כולם נוצרו על ידי אלוהים. לפיכך, אלוהים בורא את עצמו, והוא גם טרנסצנדנטי (כבורא הקוסמוס) ואימננטי (כיקום הנברא). רעיונות אלו קשורים קשר הדוק להשקפות הקוסמו-תאולוגיות של הסטואים (אנ').
דתות אברהמיות

האל האברהמי במובן זה הוא תפיסת האל שנותרה תכונה משותפת לכל שלוש המסורות. אלוהים נתפס כנצחי, כל יכול, יודע כל וכבורא היקום. כמו כן, אלוהים נחשב כבעל תכונות של קדושה, צדק, טובת-כל (אנ') ונוכחות-כל (אנ'). המצדדים באמונות אברהם מאמינים שאלוהים הוא גם טרנסצנדנטי, כלומר הוא נמצא מחוץ למרחב ומחוץ לזמן ולכן אינו כפוף לשום דבר בתוך יצירתו (אנ'), אלא בה בעת אלוהים פרטי, מעורב, מקשיב לתפילה ומגיב למעשיו של היצורים שלו.
דתות אברהמיות > אמונה בהאית

הדת הבהאית מאמינה באל יחיד, בר קיימא, בורא כל הדברים, כולל כל היצורים והכוחות ביקום. באמונה הבהאית, אלוהים נמצא מעבר למרחב ולזמן, אך הוא מתואר גם כ"אל אישי, מעבר ליכולת ההבנה האנושית, בלתי גשמי, מקור כל ההתגלות, נצחי, יודע-כל, נוכח-כל ויכול-כל." למרות שאינו נגיש באופן ישיר, אלוהים נראה בכל זאת. כמודע לבריאה, בעל שכל, רצון ותכלית. הבהאים מאמינים שאלוהים מבטא את הרצון הזה בכל עת ובמובנים רבים, כולל גילויים (אנ'), סדרה של "שליחים" או "מחנכים" אלוהיים. בהבעת כוונתו של אלוהים רואים שביטויים אלו מבססים את הדת בעולם. התורה הבהאית קובעת שאלוהים גדול מכדי שבני האדם יבינו אותו במלואו, וגם לא יכולים ליצור תמונה שלמה ומדויקת. בהאא אללה מתייחס לעיתים קרובות לאלוהים בתארים, כגון "הכל-יכול" או "אוהב הכל".
דתות אברהמיות > גנוסיס

במערכות גנוסטיות רבות, אלוהים ידוע בתור המונאד (אנ'), או האחד.
דתות אברהמיות > נצרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
דתות אברהמיות > אסלאם

אללה, ללא ריבוי או מגדר, הוא שמו האלוהי של האל המוזכר בקוראן, בעוד ש"יללה" הוא המונח המשמש לאלוהות או לאל בכלל.
התפיסה הבסיסית ביותר של האסלאם היא מונותאיזם קפדני הנקרא תאויד (Tawhid). אלוהים מתואר בסורה אל-אח'לאץ כך: "אמור: הוא אלוהים, האחד; אלוהים, הנצחי, המוחלט; הוא לא הוליד אף אחד, והוא גם לא הוולד; אין אף אחד שווה לו." המוסלמים מכחישים את הדוקטרינה הנוצרית של השילוש והאלוהות של ישו, ומשווים אותה לפוליתאיזם. באסלאם, אלוהים הוא מעבר לכל הבנה או שוויון ואינו דומה לאף אחת מיצירותיו בשום צורה. לפיכך, המוסלמים אינם איקונודולים (Iconodulism) ואינם צפויים לחזות באלוהים. המסר של אלוהים מועבר על ידי מלאכים (אנ') ל-124,000 שליחים החל מאדם וכלה במוחמד. אלוהים מתואר ומוזכר בקוראן בשמות או תכונות מסוימות, הנפוץ ביותר הוא אל-רחמן (R-Ḥ-M), שפירושו "הרחמן ביותר" ואל-רחים, שפירושו "הרחמן ביותר" (ראה שמות אלוהים באסלאם (אנ')).
המוסלמים מאמינים שבריאת כל דבר ביקום נוצרה על ידי ציוויו הטהור של אלוהים "'היה' וכך זה" וכי מטרת הקיום היא לרצות את אלוהים, הן על ידי סגידה (אנ') והן על ידי מעשים טובים. אין מתווכים, כמו אנשי דת, ליצור קשר עם אלוהים: "הוא קרוב יותר לבריאתו מאשר הווריד הצווארי (אנ')"
דתות אברהמיות > יהדות

ביהדות, אלוהים נתפס במגוון דרכים. באופן מסורתי, היהדות גורסת כי יהוה, אלוהי אברהם, יצחק ויעקב והאל הלאומי (אנ') של בני ישראל, הציל את בני ישראל מעבדות במצרים, ונתן להם את תורת משה (אנ') בהר סיני המקראי כמתואר בתורה. על פי הזרם הרציונליסטי של היהדות שניסח הרמב"ם, שלימים הגיע לשלוט בחלק ניכר מהמחשבה היהודית המסורתית הרשמית, אלוהים מובן כישות המוחלטת, הבלתי ניתנת לחלוקה ובלתי ניתנת להשוואה, שהיא הסיבה הסופית לכל קיום. פרשנויות מסורתיות ליהדות מדגישות בדרך כלל שאלוהים הוא פרטי אך גם טרנסצנדנטי, בעוד שמספר פרשנויות מודרניות ליהדות מדגישות שאלוהים הוא כוח או אידיאל.
המונותאיזם היהודי הוא המשך להנותאיזם העברי הקדום, הפולחן הבלעדי לאלוהי ישראל כפי שנקבע בתורה ונוהג במקדש ירושלים. מונותיאיזם קפדני מופיע ביהדות ההלניסטית וביהדות הרבנית. הגיית השם הראוי של אלוהי ישראל נאסרה בעידן ההלניסטי (יהדות בית שני (אנ')) ובמקום זאת יהודים מתייחסים לאלוהים בשם "השם". בתפילה ובקריאת הכתובים, הטטרגרמטון מוחלף ב"אדוני".
כמה הוגי דעות קבליים החזיקו באמונה שכל הקיום הוא בעצמו חלק מאלוהים, ושאנו כאנושות איננו מודעים לאלוהות הטבועה בעצמנו ומתקשים להשלים עם זה.[דרוש מקור] התפיסה בחסידות כיום היא שאין שום דבר קיים מחוץ לאלוהים - כל הוויה נמצאת בתוך אלוהים, ובכל זאת כל הקיום אינו יכול להכיל אותו.[דרוש מקור] בעניין זה, קבע שלמה בעת חנוכת בית המקדש, "אך האם אלוהים יגיע האמת לשכון עם האנושות על הארץ? הנה, השמים ושמי השמים אינם יכולים להכיל אותך."
הוגים יהודים מודרניים בנו מגוון רחב של רעיונות אחרים על אלוהים. הרמן כהן האמין שיש לזהות את אלוהים עם "הארכיטיפ של המוסר", רעיון המזכיר את רעיון הטוב (אנ') של אפלטון. מרדכי קפלן האמין שאלוהים הוא סך כל התהליכים הטבעיים המאפשרים לאדם להתממש בעצמו, והיהדות ההומניסטית דוחה לחלוטין את הרעיון של קיומו של אלוהים.
דתות אברהמיות > מנדאיזם

במנדאיזם (Mandaeism), חיי רבי (Hayyi Rabbi) (מנדאית קלאסית: ࡄࡉࡉࡀ ࡓࡁࡉࡀ, רומאנית: Hiia Rbia, ליט. 'החיים הגדולים'), או 'האל החי הגדול' הוא האל העליון שממנו נובעים (אנ') כל הדברים. הוא מכונה גם 'החיים הראשונים', שכן במהלך בריאת העולם החומרי, יצא יושמין (Yushamin) מחיי רבי כ"החיים השניים". לפי קאיס אלסעדי, "עקרונות הדוקטרינה המנדאית: אמונתו של האל הגדול היחיד, חיי רבי, שכל הנכסים האבסולוטיים שלו: הוא יצר את כל העולמות, יצר את הנשמה באמצעות כוחו, והכניס אותה באמצעות מלאכים לגוף האדם, אדם וחוה האיש והאישה הראשונים." המנדאים מכירים באלוהים כעל הנצחי, הבורא של הכל, האחד והיחיד בשליטה שאין שני לו.
דתות דהרמיות > בודהיזם

אי הדבקות ברעיון של אלוהים עליון או מניע ראשוני נתפסת כהבחנה מרכזית בין בודהיזם להשקפות דתיות אחרות. בבודהיזם, המטרה היחידה של התרגול הרוחני היא הקלה מוחלטת של הייסורים (דוקהה) בסמסרה (samsara), המכונה נירוואנה. הבודהה אינו מכחיש ואינו מקבל בורא, מכחיש את תמיכת כל ההשקפות על הבריאה וקובע ששאלות על מקור העולם חסרות ערך חלק מהמורים מרצים לתלמידים המתחילים מדיטציה בודהיסטית שמושג האלוהות אינו תואם את הבודהיזם, אך אמונות דוגמטיות בבורא פרטי עליון נחשבות למכשול להשגת הנירוונה, המטרה הגבוהה ביותר של התרגול הבודהיסטי.
למרות גילוי אי-תיאיזם זה, הבודהיסטים מעריכים ישויות ביראת כבוד וחשיבות רבה למרות ששתי האסכולות העיקריות של הבודהיזם נבדלות במקצת בעמדות הכבוד שלהן. בעוד שבודהיסטי טהרוואדה רואים בבודהה בן אנוש שהשיג נירוונה או אראנטיות באמצעות מאמצים אנושיים, בודהיסטי מהאיאנה רואים בו התגלמות של הדהרמקאיה (Dharmakāya) הקוסמית (רעיון של אלוהות טרנסצנדנטית), שנולד לטובת אחרים ולא רק כבן אדם. בנוסף, מספר בודהיסטים מהאיאנה סוגדים לבודהיסטווה הראשי, אוולוקיטשוורה, Avalokiteshvara ומקווים לגלם אותו.
בודהיסטים מקבלים את קיומם של יצורים הידועים כדווים (אנ') במחוזות גבוהים יותר (אנ'), אך אומרים שהם, כמו בני אדם, סובלים בסמסרה, ולא בהכרח חכמים מאיתנו. למעשה, הבודהה מוצג לעיתים קרובות כמורה של האלים, ועדיף עליהם. למרות זאת, מאמינים שיש דאוות מוארות בנתיב הבודההוד.
בבודהיזם, רעיון המוחלט המטפיזי מפורק באותו אופן כמו הרעיון של "עצמי" מתמשך, אך הוא לא בהכרח מוכחש. המציאות נחשבת כדינמית, אינטראקטיבית ולא מהותית, מה שמרמז על דחייה של ברהמן או של מצע אלוהי. עיקרון קוסמי יכול להתגלם במושגים כמו הדהרמקאיה. למרות שיש בודהה קדמון (או, בוג'ריאנה, האדי-בודהא, ייצוג של הארה (אנ') אימננטית בטבע), ייצוגו כיוצר הוא סמל לנוכחות של יצירה מחזורית אוניברסלית ופירוק הקוסמוס ולא של ישות אישית ממשית. אולם בסיס אינטליגנטי, מטפיזי, אינו נשלל על ידי הבודהיזם, אם כי בודהיסטים בדרך כלל מקפידים מאוד להבחין בין רעיון זה לזה של אלוהים בורא עצמאי.
דתות דהרמיות > הינדואיזם

בהינדואיזם, מושג האל מורכב ותלוי במסורת המסוימת. המושג משתרע על פני תפיסות ממוניזם מוחלט ועד להנותאיזם, מונותאיזם ופוליתאיזם. בתקופה הוודית מושג האל המונותאיסטי הגיע לשיאו בצורה חצי-מופשטת חצי-אישית של נפש יצירתית השוכנת בכל האל כמו וישוואקרמה (Vishvakarma), פורושה ופראג'פאטי (Prajapati). ברוב מסורות הווישנויזם, הוא וישנו, והטקסט מזהה את הישות הזו כקרישנה, המכונה לפעמים סוויאם בהגוואן (Svayam Bhagavan). המונח isvara - מהשורש הוא, להיות בעל כוח יוצא דופן. חלק ממערכות הסנקיה (אנ') המסורתיות מנוגדות בין פורושה (אלוהית, או נשמות) לפרקריטי (Prakṛti) (טבע או אנרגיה), אולם המונח לאל ריבוני, אישווארה מוזכר שש פעמים באתרבה-וודה (Atharvaveda), והוא מרכזי במסורות רבות. לפי אסכולת אדוויטה ודנטה (Advaita Vedanta) לפילוסופיה ההינדית, הרעיון של ברהמן (העיקרון האוניברסלי הגבוה ביותר) דומה לזה של אלוהים; אלא שבניגוד לרוב הפילוסופיות האחרות אדוויטה משווה את ברהמן לאטמן (האני האמיתי של הפרט). עבור ההינדים הסינדיים (Sindhis), המושפעים עמוקות מהסיקיזם, אלוהים נתפס כטיפוח הכל-יכול של כל האלים והאלות ההינדיים. בקיצור, פרמטמת (Paramatman) הנשמה של כל האלים והאלות הם הברהמן הנוכח בכל מקום והם יצורים מוארים.
דתות דהרמיות > הינדואיזם > ברהמן

ברהמן הוא המציאות הנצחית, הבלתי משתנה, האינסופית, האימננטית והטרנסצנדנטית שהיא הקרקע האלוהית של כל החומר, האנרגיה, הזמן, החלל, ההוויה וכל מה שמעבר ביקום הזה. טבעו של ברהמן מתואר כטרנס-פרסונלי, אישי ובלתי אישי על ידי אסכולות פילוסופיות שונות. המילה ברהמן נגזרת מהפועל brh (סנסקריט: לגדול), והיא מרמזת לגדולה ולאינסוף.
מדברים על ברהמן בשתי רמות (אפארה ופארה). הוא ראש המזרקה של כל המושגים, אבל הוא עצמו אינו יכול להיתפס. הוא ההגה האוניברסלי, המושג האוניברסלי וכל אמצעי המושג. אפארה-ברהמן הוא אותו פארה ברהמה (Para Brahman), אך לפי הבנת האדם הוא מוח אוניברסלי המצטיין באינטלקט אוניברסלי שממנו כל בני האדם שואבים טיפה כמו שכלם, אינטלקט וכו'.[דרוש מקור]
דתות דהרמיות > הינדואיזם > אישווארה

אישווארה הוא מושג פילוסופי בהינדואיזם, כלומר בקר או השולט העליון (כלומר אלוהים) במונותיאיסטית או בהוויה העליונה או כאישתא-דווה של מחשבה מוניסטית. אישווארה היא ישות טרנסצנדנטית ואימננטית המתוארת בצורה הטובה ביותר בפרק האחרון של שוקלה יאג'ור וודה סמהיטה, הידועה בשם אישאוואסיה אופנישאד (Isha Upanishad). הצהרתו "ישוואסיאם אידאם סרוואם" ("ishavasyam idam sarvam") שפירושו שכל מה שיש בעולם הזה מכוסה ומלא באשווארה. אישווארה לא רק בורא את העולם, אלא גם נכנס לכל מה שיש. במסורות השיוויזם, המונח משמש כחלק מהתרכובת "מהשווארה" ("אדון גדול") מאוחר יותר כשם שיווה.
דתות דהרמיות > הינדואיזם > בהאגוואן

בהאגוואן (Bhagavan) פירושו המילולי "בעל הון, מבורך, משגשג" (משם העצם bhaga, שפירושו "הון, עושר"), ומכאן "מפורסם, אלוהי, מכובד, קדוש" וכו'. בחלק מהמסורות של ההינדואיזם הוא משמש לציון הישות העליונה או האמת המוחלטת, אך בהתייחסות ספציפית לאותה ישות עליונה כבעלת אישיות (אל פרטי).[דרוש מקור] תכונה אישית זו, המצוינת בבהאגוואן, מבדילה את השימוש בה ממונחים דומים אחרים כגון בתור ברהמן, "הרוח העליונה" או "הרוח", ולפיכך, בשימוש זה, בהגוואן מקביל במובנים רבים לתפיסה הנוצרית והאסלאמית הכללית של אלוהים.
דתות דהרמיות > ג'ייניזם

הג'יניזם אינו תומך באמונה באל בורא. על פי דוקטרינת הג'יין, היקום ומרכיביו - נשמה, חומר, מרחב, זמן ועקרונות התנועה - היו קיימים תמיד. כל המרכיבים והפעולות נשלטים על ידי חוקי טבע אוניברסליים. לא ניתן ליצור חומר יש מאין ולכן סך החומר ביקום נשאר זהה (בדומה לחוק שימור החומר). טקסט ג'יין טוען שהיקום מורכב מג'יווה (אנ') (כוח חיים או נשמות) ואג'יבה (חפצים חסרי חיים). באופן דומה, נשמתו של כל יצור חי היא ייחודית ולא נוצרה והיא קיימת מאז ומתמיד.
תאוריית הסיבתיות של הג'יין גורסת שהגורם והשפעתה זהים תמיד בטבעם ומכאן שישות מודעת ובלתי חומרית כמו אלוהים אינה יכולה ליצור ישות חומרית כמו היקום. יתר על כן, על פי תפיסת האלוהות הג'יינית, כל נשמה שהורסת את הקארמות והרצונות שלה, משיגה שחרור או נירוונה לנשמה שהורסת את כל יצריה ורצונותיה להתערב בפעולת היקום. תגמולים וסבלים מוסריים אינם עבודתה של ישות אלוהית, אלא תוצאה של סדר מוסרי מולד בקוסמוס; מנגנון ויסות עצמי לפיו הפרט קוצר את הפירות של פעולותיו שלו באמצעות פעולת הקרמה.
לאורך הדורות, פילוסופים של הג'יין דחו בתוקף את הרעיון של בורא ואלוהים כל יכול והתנגדו לו. זה הביא לכך שהג'יניזם תויג כאסטיקה ונאסטיקה (Āstika and nāstika) (פילוסופיה אתאיסטית) על ידי פילוסופיות דתיות יריבות. הנושא של אי-בריאתנות והיעדר אלוהים כל יכול וחסד אלוהי פועל חזק בכל הממדים הפילוסופיים של הג'ייניזם, כולל הקוסמולוגיה שלו, מושגי קארמה ומוקה וקוד ההתנהגות המוסרי שלו. הג'יניזם טוען שחיים דתיים וטובים אפשריים ללא הרעיון של אל בורא.