stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי ארד (משורר)
תרגומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
צבי ארד (רודניק) היה מתרגם פורה, אשר תרגם למעלה ממאתיים ספרים ובהם:
יצחק בשביס-זינגר, "שושה", עם עובד, תשל"ח 1978
יצחק בשביס-זינגר, בית הדין של אבא, ציורים:יחזקאל קמחי, תל אביב, ספרית הפועלים, תש"ם 1979.
יצחק בשביס-זינגר, "תאוות", זמורה ביתן, תשמ"ג 1983
יצחק בשביס-זינגר, "מוורשה עד ניו-יורק", עם עובד, תשמ"ד 1984
יצחק בשביס-זינגר, "משפחת מושקאט", זמורה ביתן, תשנ"א 1991
יורק בקר, "ידיד העולם כולו", זמורה, ביתן, תשמ"ו 1986
יורק בקר, "ימים ללא שינה", זמורה, ביתן, תשמ"ג 1983
בוריס פסטרנק, "דוקטור ז'יוואגו" (מרוסית), ספריה לעם, הוצאת עם עובד, תל אביב תשי"ט 1958.
חייקה קלינגר (רוזנברג),  מיומן בגיטו, (מפולנית), הוצאת ספרית הפועלים וקיבוץ העוגן, 1959.
הזעם והלב - מסיפורי הזמן הסוער, תורגם מפולנית ביחד עם בנימין טנא, מרחביה, 1959.
דניאל דפו, רובינזון קרוזו, הוצאת מחברות לספרות, 1960, 1988, 1990.
אניילה ישינסקי, הרים מאפילים - סיפורים, תרגם מפולנית ביחד עם: בנימין טנא, ויעקב בסר, הוצאת ספרית הפועלים, תשמ"ז, 1987.
צבי איזמן, מזלות - סיפורים, (תרגום מיידיש) ביחד עם אהרון יבין, ואהרון מאירוביץ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ט.
אנדרי ביילי, פטרבורג, זמורה-ביתן, 1992.
ניקולאי גוגול, נפשות מתות, הוצאת דביר 1992.
פיודור דוסטויבסקי, האחים קרמזוב, דביר, 1993.
פיודור דוסטויבסקי, החטא ועונשו, דביר, 1993.
נל הרפר לי, אל תיגע בזמיר, ספריה לעם, הוצאת עם-עובד, 1964.
יאנוש קורצ'אק, דת הילד, תורגם מפולנית ביחד עם פרופ' דב סדן, רשימות, מסות ומאמרים על ארץ-ישראל ופדגוגיה שפורסמו בביטאונים שונים (1938-1919) ומבחר מעיתונות הילדים "מאלי פשגלונד" וחמש רשימות מדו-שבועון לילדים ומחנכים "בשמש" (1926-1919), הוצאת בית לוחמי הגטאות, בית לוחמי הגטאות על שם יצחק קצנלסון והקיבוץ המאוחד, תשל"ח, 1977, (456 עמודים).
פרנץ ורפל, המשפחה מנאפולי, זמורה-ביתן, 1986.
אנטולי ריבקוב: ילדי ארבט, השלושים וחמש ושנים אחרות, אימה, זמורה-ביתן, 1992-1989.
אריך מריה רמרק, במערב אין כל חדש, זמורה-ביתן, 1982.
אריך מריה רמרק, שלושה חברים, זמורה-ביתן, 1992.
מיכאיל בולגקוב, השלג השחור, עם עובד, תשל"ד.
ז'אק דרוז'י, פרשת אקסודוס באור חדש, עם עובד, תשל"ב.
פרנץ ורפל, ארבעים הימים של מוסא דאג, עם עובד, תשל"ט 1979.
שטפן צווייג, העולם של אתמול, זמורה-ביתן, 1982.
שטפן צווייג מרי סטיוארט, זמורה-ביתן, 1988.
שטפן צווייג, מרי אנטואנט, זמורה-ביתן, 1987.
אביגדור דגן, בינת השכוי, הוצאת עם עובד, 1978.
אלבר קאמי, המיתוס של סיזיפוס, עם עובד, 1978.
אלבר קאמי, הנפילה, ספריית הפועלים, 1959.
בוריס פסטרנאק, ד"ר זיוואגו, עם עובד (סדרת ילקוט), 1958.
ליון פויכטוונגר, מלחמת היהודים הוצאת זמורה ביתן 1984
לב טולסטוי, סונטת קרויצר, הוצאת דביר, 1987.
לב טולסטוי, קוזקים, הוצאת דביר, 1993.
וירג'יניה וולף, אורלנדו, הוצאת זמורה ביתן מידן, 1974.
וואסילייב ס' גושצייב, המאה העשרים ואחת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ד.
ליון פויכטוונגר, היהודי זיס הוצאת זמורה ביתן 1984
זיגפריד לנץ, שיחת העיר עם עובד ספריה לעם 1975
גוטפריד אוגוסט בירגר, הרפתקאות הברון מינכהאוזן מסדה 1983
לקריאה נוספת

יוסף אבן, 'על שתי חטיבות-פרוזה של צבי ארד', מאזנים, מ"ב, תשל"ו-1976. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
שרה הלפרין, 'הזמן והשימוש-בזמן ברומן של צבי ארד "להיות לחלום', [1982], עלי-שיח, 20, תשמ"ד-1984.
עדה ברקאי, '"לומר את זה פשוט": על צבי ארד, "מסתיו עד לא", 1980, על המשמר, ינואר 1981.
נפתלי הרץ טוקר, 'שירתו של צבי ארד בזיקתה לזמנה', מאזנים, נ"ג, 2, תשמ"א-1981. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

1 2 3  ארד (רודניק) צבי יהודה, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית
1 2 3  ארד (רודניק) צבי יהודה, באתר עין שמר - מערכת מעוף+
↑  צבי רודניק, רגלים, השומר הצעיר, 1 בדצמבר 1938
1 2  דוד תדהר (עורך), "צבי ארד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5211
↑  שירים, טורים, 29 ביוני 1938
דלוק אחרי, הסתיו, טורים, 23 בנובמבר 1938
שני שירים, טורים, 25 בינואר 1939
↑  גזית, דבר, 12 באוגוסט 1938
↑  במערכות עבודה ועובדים, דבר, 5 במאי 1939
↑  צבי רודניק, עיר, דבר, 17 במרץ 1939
↑  צבי רודניק, חיל נפרד, הארץ, 22 בנובמבר 1940
↑  שירים, משמר, 21 בספטמבר 1945
↑  א.ד. שפירא, השירה הקיבוצית, הארץ, 11 באוגוסט 1939
↑  סופרים וספרים, הצופה, 8 בפברואר 1946
↑  צבי ארד – איגוד יוצאי וילנה והסביבה בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310336105171  PLWABN: 9810618426305606  CiNii: DA04751093  GND: 123555167  ISNI: 0000 0000 6684 1823  LCCN: n84182665  VIAF: 72304101   WorldCat (עם VIAF): 72304101
יואן גריפיד'

| --- | --- |
יואן גריפיד'
יואן גריפיד'
 לידה:  6 באוקטובר 1973 (בן 51) ויילס, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1995)  Ysgol Gyfun Gymraeg Glantaf 
 בן או בת זוג:  ליס אוונס (2007–2020) 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
יואן גריפיד' (בוולשית: Ioan Gruffudd ‏האזנהקובץ:Cy-Ioan Gruffudd.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-6 באוקטובר 1973) הוא שחקן ולשי. גריפיד' מוכר בין היתר בשל תפקידו בתור הוריישיו הורנבלואר בסדרת הסרטים "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן". הוא התפרסם לראשונה בתור הקצין הרולד לאו (אנ') בסרט האסונות "טיטניק" (1997) שביים ג'יימס קמרון, ולאחר מכן גם בתור סר לנסלוט דו לאק בסרט "המלך ארתור" (2004), בתור ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק בסרט "ארבעת המופלאים" (2005) ובהמשכו "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" (2007) ובזכות הופעתו בתור ויליאם וילברפורס בסרט "רוחות של חופש" (2006).
שנותיו המוקדמות

גריפיד' נולד בוויילס שבממלכה המאוחדת. שני הוריו מורים. בילדותו עברה המשפחה לעיר קארדיף. בתיכון ניגן באבוב. לגריפיד' אח בשם אלון (Alun) ואחות בשם סיוון (Siwan).
קריירה

קריירת המשחק של גריפיד' החלה בנעוריו כאשר שיחק באופרת הסבון הוולשית שנקראה "Pobol y Cwm" (אנ'). בגיל 18 החל ללמוד ב"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה". בתחילה התקשה לקבל תפקידים רציניים ואף פרש כמה פעמים אך בשנה האחרונה ללימודיו לוהק לתפקיד ראשי במחזה הדה גאבלר. לאחר משחקו במחזה קיבל הצעה לשחק בסדרת הטלוויזיה "פולדארק".
ב-1997 הופיע בסרט "ויילד" בתור המאהב של אוסקר ויילד. בהמשך אותה שנה שיחק בסרט שובר הקופות "טיטניק" של ג'יימס קמרון. באותה שנה החל לשחק בתפקיד הראשי בדמותו של הוריישיו הורנבלואר, בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן", סדרת טלוויזיה בריטית שכללה 8 סרטים אשר שודרו בין 1998 ל-2003. בשנת 2001 הופיע בקליפ לשיר "Uptown Girl" של להקת הבנים וסטלייף לצידה של קלאודיה שיפר.
גריפיד' הופיע בהפקות שונות כמו "תקוות גדולות" עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס, "ההגדה לבית פורסייט", "102 כלבים וגנבים" שם פגש את אשתו לעתיד ו"המלך ארתור" לצידו של קלייב אואן. בשנת 2005 שיחק את ד"ר ריד ריצ'רדס, גיבור-העל הידוע בכינוי מיסטר פנטסטיק, בסרט שובר הקופות "ארבעת המופלאים" ובסרט ההמשך שיצא ב-2007. שנה לאחר מכן שיחק בסרט "לחזור בקיץ" לצידם של ג'וליה רוברטס וראיין ריינולדס. בשנת 2009 שיחק את תפקידו של טוני בלייר בסרט "W." לצידו של ג'וש ברולין.
בשנת 2017 החל לשחק בתור המנתח אנדרו ארלהם בסדרת הדרמה והמתח "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV; ב-2020 שבה הסדרה לעונה שנייה.
חיים אישיים

ב-14 בספטמבר 2007, התחתן עם השחקנית אליס אוונס, אותה הכיר במהלך צילומי הסרט "102 כלבים וגנבים". שושבינו של גריפיד' בחתונה היה השחקן הוולשי מת'יו ריס, חברו משכבר הימים ושותפו לדירה  מזה שמונה שנים.
לגריפיד' ואוונס יש שתי בנות, שנולדו ב-2009 וב-2013. אוונס הודיעה על פרידתם של בני הזוג בינואר 2021. ב-1 במרץ 2021, גריפיד' הגיש בקשה לגירושין. באוקטובר 2021, גריפיד' אישר כי הוא נמצא במערכת יחסים עם ביאנקה וואלאס.
ב-14 בפברואר 2022, גריפיד' הגיש בקשה לצו הרחקה נגד אוונס בטענה לאלימות במשפחה. זה כלל את ההגנה על בת זוגו ביאנקה וואלאס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | חייו של וילד | ג'ון גריי |  |
| 1997 | טיטניק | הרולד לאו (אנ') |  |
| 1999 | סולומון וגיינור | סולומון לווינסקי |  |
| 2000 | 102 כלבים וגנבים | קווין שפרד |  |
| 2001 | Another Life | פרדריק ביוואטרס (אנ') |  |
| 2001 | Very Annie Mary | הוב |  |
| 2001 | Happy Now? | סמל מקס בראצ'י |  |
| 2001 | בלאק הוק דאון | ג'ון בילס |  |
| 2002 | Shooters | פרדי גאנס |  |
| 2002 | The Gathering | דן בלייקלי |  |
| 2003 | This Girl's Life | דניאל |  |
| 2004 | המלך ארתור | סר לנסלוט דו לאק |  |
| 2005 | ארבעת המופלאים | ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק |  |
| 2006 | לעשות טלוויזיה | ריצ'רד מקאליסטר |  |
| 2006 | רוחות של חופש | ויליאם וילברפורס |  |
| 2007 | ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף | ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק |  |
| 2007 | Stories USA | סימון |  |
| 2008 | לחזור בקיץ | אדיסון |  |
| 2008 | The Secret of Moonacre | סר בנג'מין |  |
| 2008 | W. | טוני בלייר |  |
| 2010 | The Kid | מורה |  |
| 2011 | איך להיפטר מהבוס | מתנקש |  |
| 2011 | סאנקטום | קארל הארלי |  |
| 2011 | ילד בהשאלה (אנ') | אלק מורסון |  |
| 2014 | ההרפתקן: קללת קופסת מידאס | צ'ארלס מאנדי |  |
| 2014 | לא מתרגש | סטאפי |  |
| 2015 | סן אנדראס | דניאל רידיק |  |
| 2015 | Forever | אנתוני |  |
| 2017 | פלישה ביתית | קארל מיטשל |  |
| 2018 | Buttons: A Christmas Tale | וויליאם קינגסלי |  |
| 2019 | הפרופסור והמשוגע | הנרי בראדלי |  |
| 2020 | סוכנת במלכוד | פיטר |  |
| 2024 | בחורים רעים: הכל או כלום | אדם לוקווד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987–1994 | Pobol y Cwm | גארת' ווין האריס |  |
| 1997 | A Mind to Kill | קארל סטריינג'ר | פרק: "Strange Territory" |
| 1998 | הורנבלואר - The Even Chance | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 1998 | הורנבלואר - The Examination for Lieutenant | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 1999 | Warriors | ג'ון פילי | מיני-סדרה |
| 1999 | הורנבלואר - The Duchess and the Devil | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 1999 | הורנבלואר - The Frogs and the Lobsters | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 1999 | תקוות גדולות | פיליפ "פיפ" פיריפ | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2002 | הורנבלואר - Mutiny | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2002 | הורנבלואר - Retribution | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2002 | Man and Boy | הארי סילבר | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2002 | ההגדה לבית פורסייט | פיליפ בוסיני | 4 פרקים |
| 2003 | הורנבלואר - Loyalty | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2003 | הורנבלואר - Duty | הוריישיו הורנבלואר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2004 | Century City | לוקאס גולד | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2005 | ליגת הצדק ללא גבולות | מיסטר מיראקל | דיבוב; פרק: "The Ties That Bind" |
| 2006, 2010 | אבא אמריקאי | גבר כהה שיער / חובש | דיבוב; 2 פרקים |
| 2010 | בן 10: כוח החייזרים | דווין לוין | דיבוב; פרק: "Vendetta" |
| 2010 | באטמן: האמיצים והנועזים | שריון/ריאן האדום | דיבוב; פרק: "Revenge of the Reach!" |
| 2010–2012 | איש משפחה | צ'ארלס, נסיך ויילס | דיבוב; 3 פרקים |
| 2011–2012 | מתחזה (אנ') | אנדרו מרטין | תפקיד ראשי; 22 פרקים |
| 2013 | Monday Mornings | ד"ר סטיוארט דילייני | פרק: "Truth or Consequences" |
| 2013 | קאסל | אריק ווהן | פרק: "The Squab and the Quail" |
| 2013 | קשיחות הכרחית | נולאן פאוורס | פרק: "Snap Out of It" |
| 2013 | Glee | פאולו סאן פבלו | 2 פרקים |
| 2014–2015 | Forever | ד"ר הנרי מורגן | תפקיד ראשי; 22 פרקים |
| 2016 | Unreal | ג'ון בות' | 5 פרקים |
| 2017–2020 | שקרן שקרנית | אנדרו ארלהם | תפקיד ראשי (2 עונות); 12 פרקים |
| 2018–2021 | Harrow | ד"ר דניאל הארו | תפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים |
| 2023 | The Reunion | תומאס | מיני-סדרה עתידית של ITV |
2025    אלזבת   אנגוס
אדפם לוודקישורים חיצוניים

יואן גריפיד', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
יואן גריפיד', ברשת החברתית אינסטגרם
יואן גריפיד', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יואן גריפיד', באתר AllMovie (באנגלית)
יואן גריפיד', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
יואן גריפיד', באתר Box Office Mojo (באנגלית)
יואן גריפיד', באתר Metacritic (באנגלית)
יואן גריפיד', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יואן גריפיד', באתר MusicBrainz (באנגלית)
יואן גריפיד', באתר Discogs (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330162905171  PLWABN: 9810650663405606  BIBSYS: 5000271  BNE: XX1476313  BnF: cb14183746h (data)  GND: 1063917778  ISNI: 0000 0001 0921 6105  LCCN: nr2001016286  LNB: 000341947  MusicBrainz: b9f04199-62b8-4139-a4c0-a84fea5d52e6  NKC: xx0025149  NTA: 183456092  SUDOC: 061414638  VIAF: 85457557   WorldCat (עם VIAF): 85457557
טום אטקינס

| --- | --- |

טום אטקינס,2023
 לידה:  13 בנובמבר 1935 (בן 89) פיטסבורג, פנסילבניה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1967)  Carrick High School 
 בן או בת זוג:  Garn Stephens 
 פרופיל ב-IMDb
 
טום אטקינס (באנגלית: Tom Atkins; נולד ב-13 בנובמבר 1935) הוא שחקן אמריקני.
ביוגרפיה

אטקינס נולד בפיטסבורג, פנסילבניה, לדורותי אי. וויליאמס ולג'ורג' ס. אטקינס.
אטקינס החל את הקריירה שלו בשני סרטיו של ג'ון קרפנטר: "הערפל (1980)", בתור ניק קאסטל, וב"הבריחה מניו יורק" בתור רהם. בשנת 1982 כיכב אטקינס בתור ד"ר דניאל צ'אליס בסרט "ליל המסכות 3: עונת המכשפה", אשר בוים על ידי טומי לי וואלאס, והופק על ידי ג'ון קרפנטר.
בשנת 1986, אטקינס גילם את הבלש ריי קמרון בסרט האימה "ליל השרצים". שנה לאחר מכן, אטקינס הופיע בלהיט "נשק קטלני" בתור מייקל הונסקר. מלבד הופעות בסרטי קולנוע, אטקינס הופיע גם בטלוויזיה בתפקידי אורח במגוון סדרות, כגון: "מ.א.ש", "Baretta" (אנ'), "הארי או" (אנ'), "The Fall Guy" (אנ'), "זינה הנסיכה הלוחמת", "ווקר" ו"חוק וסדר".
בשנת 2009, הופיע אטקינס בסרט "בלאדי ולנטיין 3D", בתור השריף בורק.
פילמוגרפיה

1980 - הערפל
1981 - הבריחה מניו יורק
1982 - ליל המסכות 3: עונת המכשפה
1982 - מופע האימים
1986 - ליל השרצים
1987 - נשק קטלני
1988 - שוטר משוגע
2001 - בריון
2009 - בלאדי ולנטיין 3D
2009 - Shannon's Rainbow‏
2018 - מפגש
2019 - Trick
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Lemon Sky‏ (1988, סרט טלוויזיה של PBS)
זינה הנסיכה הלוחמת (1996)
אוז (2003)
בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים

| --- | --- |

קברים ליד שער הרחמים
 פרטי בית הקברות
 דת:  אסלאם
 שטח:  23 דונם
 
 קואורדינטות:  31°46′48″N 35°14′17″E﻿ / ﻿31.780027777778°N 35.238027777778°E﻿ / 31.780027777778; 35.238027777778
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים(למפת ירושלים העתיקה רגילה) בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים(למפת ירושלים רגילה) בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים(למפת ירושלים מוגדלת) בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים
 
בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים (בערבית: مقبرة باب الرحمة – מקברת באב א-רחמה) הוא אחד מבתי העלמין האיסלמיים בירושלים. ממוקם ליד הקיר המזרחי של הר הבית.
בית הקברות משתרע משער האריות ועד קצה חומת מסגד אל-אקצא ליד ארמונות אומיה בצד הדרומי. שטחו כ-23 דונם.
ממשלת ישראל מתכוונת להמיר חלק מבית הקברות לגן מקראי, במסגרת הגן הארכאולוגי ירושלים.
היסטוריה

בית הקברות המוסלמי צמוד לחומה המזרחית של העיר העתיקה.
שער הרחמים נחסם ככל הנראה במאה השמינית (כלומר, השער היה קיים עוד לפני בניית החומה העות'מאנית במאה ה-16). ייתכן שהקבורה במקום החלה זמן קצר לאחר מכן. היום הקבורה מתפרסת לכל אורך החומה המזרחית של העיר העתיקה. בית הקברות נמצא בשימוש תושבי מזרח ירושלים המוסלמים עד היום.
לפי המסורת המוסלמית קבריהם של שניים מחבריו של הנביא מוחמד (עובאדה א-סאמת ושדאד אבן אוס (Shaddad ibn Aws)). שטחו של בית הקברות כ-48 דונם וקבורים בו לפי ההערכות עשרות אלפי אנשים. היכולת לקבור נפטרים רבים כל כך בשטח מצומצם מוסברת בשיטת הקבורה המשפחתית ("פוסתקיה") שבה נקברים מתים רבים מאותה משפחה באותו קבר.
לפי המסורת המוסלמית הר הזיתים, הקידרון והר המוריה יתחברו ביום הדין ותחיית המתים ולכן השער כונה על ידם "באב אל צהרה" (חיי נצח). הקמים מן המתים יחיו חיי נצח, ולכן הוקם כאן בית קברות ומתיו יהיו הראשונים לעמוד לדין. תחילתו של בית הקברות המוסלמי מחוץ לשער הרחמים הוא מן התקופה האיובית במאה ה–13. לפי האגדה הקימו המוסלמים את בית הקברות במקום זה כי שמעו שמשיחם של היהודים ייכנס בשער הזה, וכדי למנוע זאת הקימו שם בית קברות, כי המשיח לא יעבור במקום טמא טומאת מת. זו אגדה בעלמא, מה גם שלפי ההלכה היהודית אין יהודי נטמא לגוי. מה שנכון הוא שיש מסורת יהודית שאומרת שדרך השער הזה גלתה שכינה וממנו עתידה לשוב.
יש אמונה בקרב היהודים, שהמוסלמים מבקשים בכך למנוע את ביאת המשיח, בחושבם שאליהו הנביא הכהן לא יוכל לעבור בבית הקברות, שמא ייטמא, ובכך תעוכב גאולתם של היהודים. אולם בהלכה היהודית קיימות דעות כי בית קברות של גויים אינו מטמא, אלא רק מגע ישיר במת או בנשיאתו.
יודעי חן אומרים: השערים מכוונים נגד שבעה ימי שבתא, כל שער כנגד יומו, ששה שערים כנגד ששת ימי המעשה, והשער השביעי - "שער הרחמים" במזרחה של חומה – כנגד יום השבת. ומצפה שער הרחמים ליום שכולו שבת ומנוחה לחיי העולמים.
כל שבעת השערים – אף שער הרחמים – פתוחים היו, אלא שגויים סתמוהו באבנים. יודעים הם שדרך שער זה עתיד מלך המשיח להיכנס לבית הבחירה ולכן חסמו את השער, כדי לעכב את הגאולה. ועוד עשו, הסמיכו את קבריהם אל השער כדי לטמא — חלילה – את מלך המשיח מטהרתו.
היסטוריה > מאבק נגד המשך הקבורה במקום

במהלך תחילת המאה ה-21, כמה גופים ישראלים נאבקים נגד הקבורה בחלקו הדרומי של בית הקברות המשמש את תושבי הכפר סילוואן. הוועד הציבורי למניעת הרס עתיקות הר הבית, מאגד ארכאולוגים, אנשי רוח ומשפטנים, ובשנת 2005 עתר לבג"ץ נגד מדינת ישראל בשל אי אכיפת איסור קבורה בחלק הדרומי של בית הקברות. הבסיס לטענה הוא שהמקום מוכרז אתר עתיקות וחלק מן הגן הלאומי 'סובב חומות ירושלים', וחפירה וקבורה במקום היא פגיעה בעתיקות.
החלטת בג"ץ משנת 2009 קבעה שיש לדחות את העתירות אולם על הרשויות לאכוף את החוק ולשמור על האתר מפגיעה (קבורה). כיום תושבים הרוצים לקבור את מתיהם בחלק הדרומי של בית הקברות צריכים להצטייד באישור מבית המשפט. המאבק נגד הקבורה בחלק מבאב א-רחמה בולט לעומת ההשקעה הרבה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
הערות שוליים

↑  עיר הקברים ממזרח לעיר העתיקה של ירושלים, 28 באוגוסט 2013, באתר עמק השווה
↑  ערן אבני, בתי קברות מוסלמים, 13 ינואר 2008, באתר מכון ירושלים
↑  רפי כפיר, שער הרחמים, באתר אהבת ירושלים
↑  אהרון ביר, "שערי ירושלים", בתוך: טורי ישורון, כסלו תשל"ג עמ'27
↑  בג"ץ 7800/05,ו 7192/04
↑  נ' שרגאי, 'הקרב על דרך העופל', הארץ, 16 במאי 2006, וגם נ' שרגאי, 'המדינה נאבקה בקבורה המוסלמית הלא חוקית למרגלות הר הבית', הארץ, 21 ביוני 2009
↑  פסק-דין מיום 19/07/2009
↑  יונתן מזרחי, קשה לחיות, קשה גם למות, 11.04.11, באתר העוקץ
| אתרי העיר העתיקה של ירושלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 : 
שערי ירושלים
 שער האריות • שער הפרחים • שער שכם • השער החדש • שער יפו • שער ציון • שער האשפות • שער הרחמים • שערי חולדה:
לבוברז'ני (נפה, מוסקבה)

נפת לֵבוֹבֵּרֶזְ'נִי (ברוסית: Левобережный район) היא נפה של המחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 6.46 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 54,712 תושבים (2020).
על שטחה של נפת לבוברז'ני ממוקמים טרמינל הנהר הצפוני ונמל הנהר הצפוני (רו').
שמשון מורפורגו

| --- | --- |

 לידה:  1681 גראדיסקה ד'אונזו, איטליה 
 פטירה:  12 באפריל 1740 (בגיל 59 בערך) ט"ו בניסן ה'ת"ק 
 השכלה:  אוניברסיטת פדובה 
 תקופת הפעילות:  ? – 12 באפריל 1740 
 שם השושלת:  משפחת מורפורגו 
 צאצאים:  רבי חיים שבתי מורפרגו, רבי משה מורפרגו
 חותנים:  רבי יוסף פיאמיטה
 
"שמש צדקה" ספרו של רבי שמשון מורפורגו בשלושה כרכים
הרב שמשון מוֹרְפּוּרְגוֹ (תמ"א - ט"ו בניסן ת"ק; 1681– אפריל 1740) היה מגדולי רבני איטליה, רב העיר אנקונה ומחבר ספר "שמש צדקה".
ביוגרפיה

נולד בשנת תמ"א (1681) בעיר גרדיסקה שבאיטליה לאביו ר' יהושע משה. בגיל צעיר מאוד (שש-שבע) שלחוהו הוריו ללמוד תורה בוונציה, שהייתה אז מרכז העולם התורני באיטליה. בדרכו לוונציה חלף בעיר גוריציה והתעכב בבית מדרשו של רב העיר, הרב יעקב חפץ. במשך מספר שנים למד בבית מדרש זה, וקיבל מפי רב העיר, ובעיקר מפי בנו, הרב מנשה חפץ (גיסו של רבי משה חגיז), את יסודות תלמודו. הרב מנשה חפץ קירב את תלמידו זה, ובאחת מאגרותיו כותב עליו הרב מורפורגו "אשר למדתי תורה מפיו בימי בחרותי, אשר גדלני כאב וכמורה". ברב חפץ הוא ראה את רבו המובהק, וכפי שכותב עליו: "את רובי תורתי, שבכתב ושבעל פה, למדתי מפיו".
לאחר מספר שנים, בהיותו בן שלוש עשרה, הגיע ליעדו המקורי, העיר ונציה, ושם החל ללמוד בישיבתו המפורסמת של הרב שמואל אבוהב, שהיה באותה עת רב העיר ומזקני רבני איטליה. על תקופה זו הוא מעיד: "ורבי שמואל מצידו הראה לי קורבה וחיבה יתירה, והביאני אל בית מדרשו ואל חדר הוראותיו". תקופה קצרה לאחר בואו נפטר הרב אבוהב, אך באותה עת הגיע רבו הקודם, הרב מנשה חפץ, לוונציה והצטרף לרבני הישיבה, והרב מורפורגו המשיך ללמוד מפיו. בערך בתקופה זו (בשנת תס"ד) כתב את חיבורו הראשון "עץ הדעת", פירוש על ספר בחינת עולם לרבי ידעיה הפניני.
לאחר תקופה זו נסע לפדובה על מנת לקבל השכלה מדעית ולהשתלם בלימודים כללים. שם הוא למד רפואה באוניברסיטת פדובה וקיבל תואר דוקטור. לצד לימודיו עסק גם בהרבצת תורה בישיבה המקומית, ולפרנסתו עסק ברפואה. לאחר שהשלים את לימודיו התמסר הרב מורפורגו ללימוד התלמוד וההלכה, וכאשר הגיע לעיר הרב יהודה בריאל ממנטובה, ניצל תקופה זו על מנת ללמוד תורה מפיו, וזה מצידו קירבו וחיבבו מאד.
בשנת תס"ט (1709) הוצעה לרב מורפורגו משרת רבנות בעיר אנקונה, ולשם כך שלח לו רבי יהודה בריאל מכתב סמיכה להוראה אף בלא שהתבקש לכך. הרב מורפורגו קיבל את ההצעה, והצטרף לבית דינו של הרב יוסף פיאמיטה, ואף נשא את בתו. אשתו זו נפטרה בדמי ימיה מספר חודשים לאחר מכן, והרב מורפורגו נשא את בתו השנייה של הרב פיאמטה. בשנת תפ"א (1721) נפטר חותנו, והרב מורפורגו מילא את מקומו כרב באנקונה, תפקיד בו שימש קרוב לעשרים שנה, עד פטירתו.
מלבד תפקידו כרב ופוסק שימש כמנהיג הקהילה ונחלץ לסייע לכל מבקש. כאשר פרצה מגפה באיטליה, בשנת ת"ץ (1730), התגייס הרב מורפורגו להצלת נפשות, והיה פעיל כרופא מתנדב. על פעולתו זו קיבל תעודת הוקרה מאת האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר שהיה באותה עת הארכיבישוף באנקונה.
רבי שמשון מורפורגו נפטר ביום ראשון של פסח, ט"ו ניסן ת"ק (1740) לפני גיל שישים. פטירתו הפתאומית הכתה בהלם את יהדות איטליה כולה, וגדולי רבניה, בהם רבי יצחק למפרונטי, נשאו עליו דברי קינה והספד. בין יהודי אנקונה הייתה מסורת לעלות על קברו בערב ראש השנה ויום הכיפורים, ונתחברה אף תפילה מיוחדת למעמד זה.
מעורבותו בפולמוסים שונים > נושאים הלכתיים

בתפקידו כרב הקהילה היהודית באנקונה התפרסם רבי שמשון כפוסק גדול, ושאלות הופנו אליו מכל רחבי איטליה. הוא היה מעורב במספר פולמוסים הלכתיים ואחרים שהתעוררו בין רבני איטליה, ולדעתו הייתה חשיבות רבה. אחת הפעמים בהם נדרש להביע את דעתו, הייתה בעת המחלוקת בקהילת טריאסטי סביב אמירת הפיוט "מכניסי רחמים". הפיוט הפונה ישירות אל המלאכים, עורר התנגדות כבר בתקופת הראשונים שחלקם המליצו לא לאומרו, והתעורר שוב בקהילת טריאסטי בתקופה זאת. היריבים משני המחנות האשימו את הצד שכנגד בהתנגדות למסורה, חוסר הבנת המקראות ונטייה לקבלה או לפילוסופיה. בסופו של דבר נמסרה ההכרעה לשני גדולי איטליה: רבי שבתי אלחנן ריקאנטי ורבי שמשון מורפורגו. שניהם הכריעו כאחד בעד המליצים והתירו לומר את הפיוט. הפולמוס כולו, כולל טיעוני שני הצדדים והכרעת הרבנים, הובא בספרו האנציקלופדי של רבי יצחק למפרונטי "פחד יצחק".
מחלוקת נוספת שהתעוררה בעירו נגעה אודות הסכמת פרנסי העיר, שכאשר ראו את מצב העניים בעירם גזרו בגזירה חמורה על תושבי העיר שלא לתת צדקה לכל מי שאינו תושב העיר בסכום העולה על שבעה סקודי כסף. כאשר רצה אחד התושבים החדשים להפר את ההסכמה ולשלוח סכום גבוה עבור עניי ארץ ישראל, נדרש רב העיר לנושא. בספרו שמש צדקה מכריע הרב מורפורגו שהדין עם ראשי הקהילה, תוך שהוא מסתמך על הכלל של "עניי עירך קודמים לעניי עיר אחרת", ופוסק שכלל זה חל אף ביחס לעניי ארץ ישראל, וכדברי הב"ח. הסכמה זאת ככל הנראה לא החזיקה זמן רב לאחר מכן, ושנתיים לאחר פטירת הרב מורפורגו, מבקש הרב חיים וינטורה מטבריה (תלמידו וחתנו של רבי חיים אבולעפיה) מבנו של רבי שמשון, הרב חיים שבתי מורפורגו, שכבר החל לכהן כרב העיר, לאסוף נדבות מהקהילה עבור ישיבת טבריה, ואף לקבוע קופת צדקה מיוחדת בעיר לשם מטרה זו. רבי חיים שבתי, שכמו כל רבני איטליה היה ידיד נאמן של היישוב הארץ-ישראלי, נענה לבקשותיו אלו ואסף עבורו סכום גבוה מידידיו ומאנשי הקהילה.
מעורבותו בפולמוסים שונים > הפולמוס סביב נחמיה חיון

בשנת תע"ד פרצה המחלוקת באמסטרדם סביב השבתאי נחמיה חיון וספריו. הוויכוח התפשט עד מהרה בכל ארצות אירופה - בין היתר דרך אגרות דחופות ששלח רבי משה חגיז, מגדולי המתנגדים לחיון - ובפרט באיטליה. רבני איטליה ובראשם רבי יהודה בריאל הוציאו כתב חרם נגד חיון וכתביו.
בין החותמים נמנה גם הרב שמשון מורפורגו, ועקב כך התפתחה חלופת מכתבים בינו לרבי משה חגיז. בראותו את חתימתו מתנוססת על האיגרת שמח ר"מ חגיז על הצטרפותו של רבי שמשון למחנהו ולמלחמתו, אותה כינה "מלחמת חובה", ובפרט על הבטחתו להושיט לו את עזרתו של חמיו, רבי יוסף פיאמיטה, שהיה מקובל ומתלמידי הרמ"ז, ונחשד עד אז בתמיכה בחיון. במכתבו הראשון מבקש רבי משה חגיז מרבי שמשון להתקיף את חיון וסיעתו, "יעשה רושם גדול בכתיבתו" ו"ירעיש העולם בתוכחתו". במכתב תגובה של הרב מורפורגו הוא מוחה על הביזוי שנעשה לחכם צבי ורבי משה חגיז על ידי רבני הקהילה הספרדית, תומכיו הגדולים של חיון, אך חזר אף הוא על עיקרי טענותיהם והתפלא על סירובו התקיף של החכם צבי ודחייתו את המתנגדים אליו בשתי ידיים. באשר לבקשתו של ר"מ חגיז "להרעיש העולם", הוא משיב: "ואנחנו לא באנו באוכלסא ולא יצאנו בכנופיא לצעוק בייא בייא, כי כונתנו ורצוננו להועיל ולא להזיק לקרב ולא לרחק". עמדה זו משתקפת לאורך כל האגרות, כאשר רבי שמשון, שלא אהב את המחלוקת והשסע הציבורי שנוצר בעקבות הפולמוס, ואולי אף התחרט שהכניס ראשו בזה מלכתחילה, מנסה לנקוט בדרך של שלום ולרצות את שני הצדדים, על מנת שלא לגרום לליבוי הלהבות.
ישעיהו זנה, שאסף את חליפת המכתבים וקיבצם בספר, עומד על הבדל זה שבין סגנונם של שני האישים:
ההבדל שבין חאגיז ומורפורגו במזג רוחם היה די בולט: הראשון - קשה כארז, לוחם קנאי, שאינו יודע לותר מפני דרכי השלום, והשני - רך כקנה, המנענע את ראשו לכל גל וגל שעובר עליו, מבלי להרגיז מי שהוא ממנוחתו.