stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרו ג'קסון מונטגיו
חיים אישיים

ב-1889 נשא מונטגיו לאישה את אליזבת לין הוסקינס, בתו של רופא כפרי ממחוז מידלסקס. לשניים נולדו שני בנים, שאחד מהם נפטר בצעירותו והשני שירת במלחמת העולם השנייה ולימים היה בריגדיר גנרל רוברט לטיין מונטגיו הבן, ושתי בנות, מטילדה ג'יי מונטגיו מור וג'נט רוי מונטגיו נאנאלי. רעייתו של מונטגיו הייתה פעילה בשימור ההיסטוריה של אלכסנדריה ושל ויליאמסבורג, ומונטגיו עצמו התכתב עם הנדבן ג'ון ד. רוקפלר, הבן שהקים את ויליאמסבורג הקולוניאלית. ב-1934 רכשו בני הזוג את המעון ההיסטורי "סנדביץ'" שבעיירה אורבנה.
מותו

אנדרו ג'קסון מונטגיו נפטר באורבנה ב-24 בינואר 1937, בעת כהונתו כחבר בית הנבחרים, ולאחר שניצח בפעם הראשונה ב-25 שנים בהפרש קל בלבד בבחירות המקדימות. הוא נטמן בחלקת הקבר של משפחתו בבית הקברות בכנסיית המשיח שבסלודה, וירג'יניה.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1654-1655
מונטגיו ב-1922 בערך
פרס ליאו

| --- | --- |
 מדינה:  קנדה
 תקופת הפרס:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 www.leoawards.com
 
פרס ליאו (באנגלית: Leo Awards) הוא פרס בתחום הבידור המיועד להפקות קולנוע וטלוויזיה בקולומביה הבריטית שבקנדה. תוכנית חלוקת הפרסים נערכת מדי שנה בחודש מאי או יוני בעיר ונקובר.
היסטוריה

תעשיית הפקות הקולנוע והטלוויזיה הענפה בקולומביה הבריטית חשובה לכלכלה המקומית: מדי שנה, היא יוצרת יותר מ-25,000 מקומות עבודה ומגלגלת יותר משני מיליארד דולר קנדי. קרן "Motion Picture Arts and Sciences" ייסדה את הפרס ב-1999 כאות הערכה ותמיכה במפיקים, הבמאים, התסריטאים, השחקנים ואנשי הצוות העוסקים בתחום ההפקות המצולמות והמונפשות בסוגות השונות.
ב-2005 נפתח פסטיבל קולנוע שנתי מטעם פרס ליאו להצגת הסרטים הנבחרים. הפסטיבל בוטל ב-2010 בשל מגבלות תקציביות.
קטגוריות הפרס

הפרס מחולק ליצירות ששודרו או הופצו בשנה הקלנדרית הקודמת. ישנן קטגוריות ליחידים ולקבוצות על הישגים מרשימים בתחומם:
קטגוריות הפרס > סרטי קולנוע

סרט הקולנוע הטוב ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
האפקטים החזותיים הטובים ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
האיפור הטוב ביותר
הליהוק הטוב ביותר
תיאום הפעלולנים הטוב ביותר
שחקן המשנה הטוב ביותר
שחקנית המשנה הטובה ביותר
השחקן הראשי הטוב ביותר
השחקנית הראשית הטובה ביותר
קטגוריות הפרס > סרטי טלוויזיה

סרט הטלוויזיה הטוב ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
האיפור הטוב ביותר
הליהוק הטוב ביותר
תיאום הפעלולנים הטוב ביותר
שחקן המשנה הטוב ביותר
שחקנית המשנה הטובה ביותר
השחקן הראשי הטוב ביותר
השחקנית הראשית הטובה ביותר
קטגוריות הפרס > סרטים קצרים

הסרט הקצר הטוב ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
האפקטים החזותיים הטובים ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
האיפור הטוב ביותר
התסרוקות הטובות ביותר
השחקן הטוב ביותר
השחקנית הטובה ביותר
קטגוריות הפרס > סדרות דרמה

סדרת הדרמה הטובה ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
האפקטים החזותיים הטובים ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
האיפור הטוב ביותר
התסרוקות הטובות ביותר
הליהוק הטוב ביותר
תיאום הפעלולנים הטוב ביותר
שחקן המשנה הטוב ביותר
שחקנית המשנה הטובה ביותר
השחקן הראשי הטוב ביותר
השחקנית הראשית הטובה ביותר
קטגוריות הפרס > סרטים תיעודיים באורך מלא

הסרט התיעודי הטוב ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
קטגוריות הפרס > תוכניות תיעודיות קצרות

התוכנית התיעודית הטובה ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
קטגוריות הפרס > סדרות תיעודיות

הסדרה התיעודית הטובה ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
קטגוריות הפרס > תוכניות מציאות וסגנון חיים

התוכנית התיעודית הטובה ביותר
הבימוי הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
הסאונד הטוב ביותר
המארחים הטובים ביותר
קטגוריות הפרס > תוכניות וסדרות קומיות או מוזיקליות

התוכנית/הסדרה הקומית/המוזיקלית הטובה ביותר
התסריט הטוב ביותר
המארחים הטובים ביותר
קטגוריות הפרס > תוכניות וסדרות מונפשות

תוכנית/סדרת ההנפשה הטובה ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
המדבב/ת הטוב/ה ביותר
קטגוריות הפרס > תוכניות וסדרות ילדים ונוער

תוכנית/סדרת הילדים/הנוער הטובה ביותר
הבימוי הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
הצילום הטוב ביותר
עריכת הווידאו הטובה ביותר
הסאונד הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
השחקנ/ית הטוב/ה ביותר
קטגוריות הפרס > סדרות רשת

סדרת הרשת הטובה ביותר
השחקן הטוב ביותר
השחקנית הטובה ביותר
קטגוריות הפרס > וידאו קליפים

הווידאו קליפ הטוב ביותר
קטגוריות הפרס > הפקות סטודנטים

הפקת הסטודנטים הטובה ביותר
הערות שוליים

↑  B.C. to extend film tax credits באתר Canada.com, ‏19 באוקטובר 2007
↑  ספר: The Connected Screenwriter: A Comprehensive Guide to the U.S. and International Studios, Networks, Production Companies, and Filmmakers that Want to Buy Your Screenplay
↑  APTN Congratulates Winners at Leo Awards באתר broadcastermagazine,‏ 9 ביוני 2010
↑  Leo Awards Film Festival Announces Screened Films, באתר reelwest‏, 18 באוקטובר 2006
↑  Leo Awards get set with Babz Chula tribute, באתר straight.com‏, 2 ביוני 2010
אל-ג'זירה (כדורגל, אבו דאבי)

מועדון אלְ-גַ'זִירַה הספורטיבי התרבותי (בערבית: نادي الجزيرة الرياضي الثقافي; תעתיק: "נַאדִי אֵלרִיַאצִ'יּ אֵלתַ'קַאפִיּ") הוא מועדון כדורגל מהעיר אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות המשחק בליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. המועדון מקיים את משחקיו הביתיים באצטדיון מוחמד בין זאיד המכיל 42,000 מקומות.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1974  על ידי איחוד בין המועדונים "חלידייה" ו"אל באטן". בשנת 2007 זכה המועדון בשני התארים הראשונים שלו גביע המפרץ וגביע איחוד האמירויות הערביות. בעונת 2010/2011 זכה המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו.
שחקנים מפורסמים

אוסטרליה לוקאס ניל
אקוודור פליפה קאייסדו
ארגנטינה מנואל לנסיני
בורקינה פאסו ג'ונתן פיטרויפה
ברזיל ג'וסילאיי
הולנד פיליפ קוקו
מונטנגרו מירקו ווצ'יניץ'
מרוקו מבארק בוסופה
פרגוואי נלסון ואלדס
פרו ג'פרסון פרפאן
אופרת הקבצנים

| --- | --- |

ציור המבוסס על אופרת הקבצנים, ויליאם הוגארת, 1728
 כתיבה:  ג'ון גיי 
 מוזיקה:  יוהאן כריסטוף פפוש 
 סוגה:  אופרת בלדה 
 הצגת בכורה:  1728 
 שפה:  אנגלית 
 
אופרת הקבצנים (באנגלית: The Beggar's Opera) היא אופרת בלדה בשלוש מערכות שנכתבה בשנת 1728 בידי ג'ון גיי עם מוזיקה של יוהאן כריסטוף פפוש. זהו אחד ממחזות "קו פרשת המים" ב"דרמות אוגוסטוס" (מחזות בריטים מתחילת המאה ה-18, המהווים קבוצת משנה של "ספרות אוגוסטוס" מאותה מאה). היא הדוגמה היחידה של ז'אנר אופרות-בלדה סאטיריות שנשארו פופולריות עד ימינו. אופרות-בלדה היו מחזות מוזיקליים סאטיריים שהשתמשו בחלק מהמוסכמות של אופרה, אך ללא רצ'יטטיב. מילים חדשות נכתבו ללחני בלדות פופולריות, אריות, מזמורי כנסייה ומנגינות עממיות של אותה תקופה.
בכורת "אופרת הקבצנים" עלתה בתיאטרון לינקולן בלונדון בינואר 1728 ורצה 62 הופעות רצופות, הריצה הארוכה ביותר בהיסטוריה של התיאטרון עד לאותו זמן. האופרה הפכה להצלחה הגדולה ביותר של ג'ון גיי והציגה מאז עוד פעמים רבות. ב-1920 חודשה בהצלחה מדהימה של 1,463 הופעות בתיאטרון ליריק בהאמרסמית בלונדון, שהיה אחד מהריצות הארוכות ביותר בהיסטוריה של התיאטרון המוזיקלי באותה העת.
המופע לעג לאופרה האיטלקית, שהפכה לפופולרית בלונדון. במקום מוזיקה ונושאים של אופרה גדולה, מופע זה השתמש בלחנים ודמויות רגילות ומוכרות. חלק מהשירים היו של מלחיני אופרה כמו הנדל, אך נעשה שימוש רק בקטעים הפופולריים, כשהקהל יכול היה לזמזם יחד עם המנגינות ולהזדהות עם הדמויות.
זוהי סאטירה על הפוליטיקה, על העוני וחוסר הצדק בחברה, תוך התמקדות בנושא של שחיתות בכל הרמות החברתיות. השחקנית לוויניה פנטון הפכה בזכות האופרה לכוכבת בן לילה. תמונותיה היו מבוקשות, וכתבים פורסמו רבות אודותיה.
בשנת 1928 הפכו המחזאי ברטולט ברכט והמלחין קורט וייל את האופרה למחזה המוזיקלי "אופרה בגרוש", שהיה צמוד לעלילה ולדמויות המקוריות, אך עם מילים חדשות ובעיקר מוזיקה חדשה.
עלילה

פיצ'ם, סוחר ברכוש גנוב ולוכד גנבים, מצדיק את מעשיו. כשאשתו  שומעת שבעלה נכנס לרשימה השחורה של הגנבים, היא מייחסת זאת לאחד מהם, בוב בוטי. פיצ'ם מגלה כי בתם פולי התחתנה בחשאי עם מקהית', שודד דרכים מפורסם, שהוא הלקוח העיקרי שלו. הוא עצוב לגלות שכבר לא יוכל להשתמש בפולי בעסק שלו, ושואל את אשתו איך פולי תתמודד עם בעל שמתעסק "במשחקים, שתייה וזנות." הם מסכמים כי ניתן להפיק תועלת רק אם הבעל ייהרג עבור כספו, ועוזבים כדי לבצע את השליחות הזו. בינתיים, פולי מסתירה את מקהית'.
מקהית' הולך לבית מרזח, שם הוא מקיף את עצמו בנשים מפוקפקות, שלמרות מעמדן, מתחרות בהצגת נימוסי סלון מושלמים, אם כי נושא השיחה שלהן היא הצלחתן בכייסות וגנבה מחנויות. הוא מגלה מאוחר מדי, כי לשתיים מהן יש חוזה עם פיצ'ים על מנת ללכוד אותו, והופך לאסיר בכלא ניוגייט. הכלא מנוהל על ידי מקורבו של פיצ'ים, הסוהר המושחת ג'ילר לוקיט. בתו של ג'ילר, לוסי, מנצלת את ההזדמנות כדי לגעור במקהית' על שהסכים להתחתן איתה ולאחר מכן הפר את הבטחתו, ואומרת לו שהיא תתענג לראות אותו מתענה. מקהית' מפייס אותה, אבל פולי מגיעה ומזהה אותו כבעלה. הוא מכחיש ואומר ללוסי שפולי מטורפת, ולוסי עוזרת לו להימלט בעזרת גנבת המפתחות של אביה. אביה הסוהר לומד על הבטחתו של מקהית' להתחתן איתה ודואג שמא חתנו לעתיד  ייתפס וייתלה,  ואז הונו האישי עלול להיות חשוף לתביעות של פיצ'ים. לוקיט ופיצ'ם מגלים את מקום מחבואו של מקהית' ומחליטים לפצל ביניהם את הונו.
בינתיים, פולי מבקרת את לוסי כדי לנסות להגיע להסכם, אבל לוסי מנסה להרעיל אותה. פולי מתחמקת בקושי מהמשקה המורעל, ושתי הבנות מגלות כי מקהית' כבר לכד ברשתו את הגברת השיכורה דיאנה טרפס. הן מתחננות בפני אבותיהן על חייו של מקהית'. עם זאת, מקהית' מגלה כי עוד ארבע נשים בהריון תובעות אותו על היותן נשואות לו. הוא מצהיר שהוא מוכן לתלייה. הקריין (הקבצן) מציין כי למרות שמבחינה מוסרית צריך לתלות את מקהית' ואת הנבלים האחרים, הקהל דורש סוף טוב, וכך מקהית' זוכה לחנינה וכולם מוזמנים לריקוד החתונה, כדי לחגוג את נישואיו לפולי.
ניתוח

הרעיון המקורי של האופרה הגיע מהסאטיריקן ג'ונתן סוויפט, ששאל את המשורר אלכסנדר פופ במכתבו מ-1716 "...מה אתה חושב על היחסים בין הגנבים והזונות בכלא ניוגייט?" חברם, ג'ון גיי, החליט שזה יהיה רעיון לאופרה סאטירית.
ההפקה לקחה לעצמה מטרה סאטירית בעניין המעמדות העליונים באופרה האיטלקית (על פי הניו יורק טיימס, "גיי כתב את המופע יותר כמו אנטי-אופרה מאשר אופרה, אחת האטרקציות שמשכו את הציבור בלונדון של המאה ה-18, בהיותה לועגת לסגנון האופרות האיטלקיות והמשיכה של הקהל האנגלי אליהן"). בו בזמן הופנתה סאטירה נוקבת כלפי המדינאי הבולט רוברט וולפול ופוליטיקאים באופן כללי, כמו גם נגד פושעים ידועים לשמצה כמו ג'ונתן ויילד וג'ק שפרד. כמו כן, היא עוסקת בקנה מידה רחב בחוסר השוויון החברתי, בעיקר באמצעות ההשוואה של גנבים וזונות ממעמד נמוך עם בני האצולה והבורגנות ה"טובים".
הסאטירה במחזה מכילה אלגוריה כפולה. דמויותיהם של פיצ'ם ומקהית' מייצגות את שודד הדרכים והגנגסטר המפורסם ג'ונתן ויילד ואת הפורץ הקוקני ג'ק שפרד, אך במקביל היה ברור, כי השודד ויילד מייצג את ראש ממשלת הממלכה המאוחדת רוברט וולפול, שממשלתו גילתה סובלנות כלפי מעשי הנוכלות והרמייה של ויילד והניחה למנהלי ההשקעות, שבעטיים איבד גיי את הונו, לחמוק מעונש. עלילת הנוכלים ושודדי הדרכים שבמחזה הייתה מסווה לסאטירה חברתית, כי גיי הצהיר בבירור, שבתיאור הקוד המוסרי של דמויותיו הוא מכוון אל שחיתויות המעמד השליט.
המחזה נראה לפי חלק מהביקורות כתגובה ריאקציונית (המעוניינת להחזיר את החברה האנושית לתקופות קדומות יותר) אל מול הערכים הליברליים, בתגובה להתעצמותה של המפלגה הוויגית בממלכה המאוחדת.
דמותו של מקהית' נחשבה על ידי מבקרים כדמות גיבור ואנטי גיבור. הרולד ג'ין מוס טען כי מקהית' היא דמות כמעט אצילית: "בתור אחד שמכוון לאהבה ולתשוקות חיוניות, מקהית' הופך להיות קורבן של הניוון המקיף אותו, כמעט כמו ישו". מנגד, ג'ון ריצ'רדסון בעיתון "ביקורת עמיתים" מהמאה ה-18 טען כי מקהית' חזק כמו דמות ספרותית דווקא משום שהוא עומד נגד כל פרשנות, כנגד כל ציפייה ואשליה.
הפקה בישראל

המחזה עלה בישראל בשנת 1981 בתיאטרון באר-שבע, בתרגום של אהוד מנור בבבימוי דן רונן.
הערות שוליים

↑  "Penguin Pocket On This Day". Penguin Reference Library. 2006.
↑  Traubner, Richard. "Operetta: A Theatrical History", p. 11
↑  Dobin's Beggars Opera website
↑  [Kozinn, Allan "The Beggar's Opera, An 18th-Century Satire", The New York Times, 10 May 1990, accessed 6 November 2009
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Gay, John". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press
↑  Richardson, John. "John Gay, The Beggar's Opera, and forms of resistance." Eighteenth-Century Life. 24.3 (2000): 19–30.
↑  שוש אביגל, אחרי בכורה - זונה של תיאטרון היא לא סתם זונה - על הצנת "אופרת הקבצנים" מאת ג'ון גיי בתיאטרון באר-שבע. תרגום: אהוד מנור; בימוי: דן רונן, דבר, 29 באוקטובר 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 300294662  MusicBrainz work: cb89efe2-d3a5-4976-8a3f-980162ac2ddb
אינדי רוק

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פאנק (Punk), מוזיקת אינדי, פוסט-פאנק, גראז' רוק, רוק אלטרנטיבי, ניו וייב, תחיית המוד
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-1980 בבריטניה וארצות הברית, תרבות עשה זאת בעצמך, אנרכו-פאנק, תרבות האינדי
 מוצא:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אירופה 
 כלים:  גיטרה, גיטרה בס, תופים קלידים
 פופולריות מיינסטרים:  בדרך כלל לא פופולרי, אבל מספר להקות הפכו פופולריות
 
אִינְדִי רוק (באנגלית: Indie rock) הוא סוגה של מוזיקת הרוק האלטרנטיבי, שראשיתה בשנות ה-1980 בבריטניה ובארצות הברית. השם מציין אמני רוק אשר חתומים בחברות תקליטים עצמאיות ("אינדי", מן המילה האנגלית independent עצמאי, בלתי תלוי), ובדרך כלל קשורים לסוגת הרוק האלטרנטיבי. עם תחיית להקות הגראנג' והפאנק בארצות הברית ולהקות הבריטפופ בבריטניה, אשר פרצו למיינסטרים בשנות ה-1990, שימש המושג לזהות את אותם הרכבים ששמרו על נקודת ראות מוזיקלית "מחתרתית" ונבדלת מהשאר. אמנים בוחרים להישאר בחברות עצמאיות מסיבות שונות: חלקם סבורים שכך תהיה להם שליטה גדולה יותר על החומר; חלקם נאמנים לתרבות "עשה זאת בעצמך", שממנה צמחו החבָרות העצמאיות, או שהם תומכים באידאולוגיה אנטי-ממסדית.
בשנות ה-2000, בשל שינויים בתעשיית ובעיתונות המוזיקה וחשיבותה הגוברת של המרשתת בקידום אמנים ומוזיקה, החלו כמה מהרכבי האינדי רוק ליהנות מהצלחה מסחרית. המינוח "אינדי רוק" החל לאבד ממשמעותו המקורית והמסורתית, והוא שימש כדי לציין גם אמני רוק אלטרנטיבי שאינם עצמאיים בהכרח במעמדם העסקי (וחתומים בחברות הפצה גדולות).
אמנים נבחרים בז'אנר

ארקטיק מאנקיז
הסטרוקס
Hozier
Twenty One Pilots
Imagine Dragons
אינטרפול
אלט ג'יי
ביפי קליירו
אר.אי.אם
ארקייד פייר
Cage The Elephant
בלוק פארטי
ג'וי דיוויז'ן
גוסיפ
דה טינג טינגס
הקילרס
הווייט סטרייפס
ומפייר ויקנד
טרוויס
London Grammar
הסמית'ס
פוסטר דה פיפל
פייבמנט
פלורנס אנד דה משין
פרנץ פרדיננד
הקוקס
קייזר צ'יפס
רייזורלייט
The Antlers
דה נשיונל
בון איבר
Foals
Wild Beasts
Future Islands
פאן
Wallows
לנה דל ריי
ג'רארד גומבאו

ג'רארד גומבאו אי גריגה (בקטלאנית: Gerard Gumbau i Garriga, נולד ב-18 בדצמבר 1994 בקמפליונג שבז'ירונה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת הקשר בראיו ואיקאנו מהלה ליגה.
קריירה

גומבאו נולד וגדל בקמפליונג, כפר קטן שבקרבת ז'ירונה. בצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של ז'ירונה, ובמהלך עונת 2012/2013 ערך הופעת בכורה בקבוצת המשנה של המועדון, ז'ירונה ב', ששיחקה באותה שנה בליגה הקטלאנית השנייה. בעונת 2013/2014, בה החלה הקבוצה לשחק בליגה הקטלאנית הראשונה, קודם באופן מלא לז'ירונה ב'. הוא הבקיע 6 שערים ב-31 הופעות במהלך העונה, והוא זומן פעמיים לסגל הקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגה השנייה באותה עונה.
ב-1 ביולי 2014 חתם גומבאו על חוזה ל-3 שנים בברצלונה אתלטיק, קבוצת המשנה של ברצלונה, ששיחקה באותה עונה בליגה השנייה. הוא השתלב במהרה בהרכב קבוצתו החדשה, ואת שער הבכורה במדיה הבקיע ב-7 בספטמבר, בניצחון 1–4 על ריאל סרגוסה. שלושה שבועות לאחר מכן הורחק בכרטיס אדום בתיקו 3-3 עם ריאל מיורקה. הייתה זו עונה לא פשוטה עבור ברצלונה ב', שהתקשתה לנצח במשחקים ומאמנה, אוסביו סקריסטן, פוטר באמצע העונה. בסוף העונה ירדה ברצלונה ב' לליגה השלישית. בסך הכול ערך 38 הופעות בליגה השנייה בהן הבקיע 7 פעמים.
במקביל, זכה גומבאו להזדמנות ראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, תחת המאמן לואיס אנריקה. גומבאו ערך את הופעת הבכורה בברצלונה כשפתח בהרכבה בשמינית גמר גביע המלך, בו ניצחה קבוצתו 0–4 ועלתה לשלב הבא. הקבוצה זכתה בסוף העונה בטרבל - זכייה בליגה הספרדית, בגביע ובליגת האלופות, והזכייה בגביע נזקפה לזכותו של גומבאו.
במהלך עונת 2015/2016 המשיך גומבאו לשחק בברצלונה ב', כשלואיס אנריקה ממשיך להעניק לגומבאו דקות משחק בקבוצה הראשונה. את הופעת הבכורה בליגה הספרדית ערך ב-20 בספטמבר 2015, כשנכנס כמחליף במקומו של סרחיו בוסקטס בניצחון 1–4 על לבאנטה. את הופעת הבכורה בליגת האלופות ערך ב-20 באוקטובר, במשחק בו ניצחה ברצלונה 0–2 את באטה בוריסוב. בהמשך נכנס כמחליף בשני משחקים נוספים בשלב הבתים של ליגת האלופות לאותה עונה.
לאחר ששיחק לאורך כל עונת 2016/2017 בברצלונה ב', עבר גומבאו ללגנס מהליגה הבכירה.
באוגוסט 2019 חזר לג'ירונה וחתם לשלוש שנים.
תארים > ברצלונה

לה ליגה (1): 2015/2016
הגביע הספרדי (1): 2015/2016
גביע העולם למועדונים (1): 2015
הסופר קאפ האירופי (1): 2015
הסופר קאפ הספרדי (1): 2016
גמר גביע אופ"א 2001

גמר גביע אופ"א 2001 התקיים בוסטפאלנשטדיון בדורטמונד, גרמניה ב-16 במאי 2001, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אופ"א לעונת 2000/2001 היא ליברפול האנגלית, שניצחה במשחק את דפורטיבו אלאבס הספרדית בתוצאה 4–5 בזכות שער זהב שהובקע בדקה ה-117 של ההארכה, לאחר שוויון 4-4 בתום הזמן החוקי. הייתה זו המהדורה ה-30 של המפעל.
עבור ליברפול, הייתה זו זכייה שלישית בתואר בהופעתה השלישית בגמר המפעל. קדמו לה הזכיות ב-1973 וב-1976. הייתה זו זכייה אנגלית ראשונה בתואר מאז עונת 1983/1984, אז זכתה בו טוטנהאם הוטספר. היה זה גמר אירופי ראשון לליברפול מאז אסון הייזל שהתרחש בגמר גביע אירופה לאלופות 1985. דפורטיבו אלאבס העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר אירופי, והייתה לספרדית הרביעית בהיסטוריה שמעפילה לגמר, והראשונה מאז אספניול בעונת 1987/1988.
שתי הקבוצות העפילו למפעל עקב מיקומן בליגה בעונת 1999/2000. ליברפול סיימה את העונה במקום הרביעי בפרמייר ליג, מרחק שתי נקודות בלבד מלידס יונייטד שסיימה שלישית והעפילה למוקדמות ליגת האלופות. אלאבס סיימה עונה מוצלחת בלה ליגה במקום השישי, מרחק שלוש נקודות בלבד מברצלונה הסגנית ושמונה בלבד מהאלופה דפורטיבו לה קורוניה.
ליברפול פתחה את הגמר היטב ועלתה במהירות ליתרון כפול משערים של מרקוס באבל וסטיבן ג'רארד. איבן אלונסו החזיר את אלאבס למשחק, אך גארי מקאליסטר, המצטיין במגרש, קבע את תוצאת המחצית, 3-1 לליברפול. אלאבס חזרה למשחק במחציתהשנייה עם צמד בזק של חאבי מורנו. רובי פאולר החזיר את היתרון לליברפול, אך ז'ורדי קרויף השווה דקות ספורות לסיום וקבע את תוצאת הסיום, 4-4. בהארכה נותרה אלאבס בתשעה שחקנים לאחר שאיבדה אלאבס את מגנו מוסלין ואת הקפטן אנטוניו קרמונה בכרטיסים אדומים, ושלוש דקות לסיום ההארכה, הבקיע דלפי ז'לי שער עצמי בנגיחה לבעיטה חופשית של מקאליסטר, מה שהביא לסיומו של המשחק בניצחונה של ליברפול בשער הזהב.
הדרך אל הגמר

| אנגליה ליברפול | אנגליה ליברפול | אנגליה ליברפול | אנגליה ליברפול | סיבוב | ספרד דפורטיבו אלאבס | ספרד דפורטיבו אלאבס | ספרד דפורטיבו אלאבס | ספרד דפורטיבו אלאבס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |  | יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |
| רומניה ראפיד בוקרשט | 1 – 0 | 1 - 0 (ח) | 0 - 0 (ב) | סיבוב ראשון | טורקיה גזיאנטפספור | 4 – 3 | 0 - 0 (ב) | 4 - 3 (ח) |
| צ'כיה סלובן ליברץ | 4 – 2 | 1 - 0 (ב) | 3 - 2 (ח) | סיבוב שני | נורווגיה לילסטרום | 5 – 3 | 3 - 1 (ח) | 2 - 2 (ב) |
| יוון אולימפיאקוס | 4 – 2 | 2 - 2 (ח) | 2 - 0 (ב) | סיבוב שלישי | נורווגיה רוזנבורג | 4 – 2 | 1 - 1 (ח) | 3 - 1 (ב) |
| איטליה רומא | 2 – 1 | 2 - 0 (ח) | 0 - 1 (ב) | שמינית הגמר | איטליה אינטר מילאנו | 5 – 3 | 3 - 3 (ב) | 2 - 0 (ח) |
| פורטוגל פורטו | 2 – 0 | 0 - 0 (ח) | 2 - 0 (ב) | רבע הגמר | ספרד ראיו ואיקאנו | 4 – 2 | 3 - 0 (ב) | 1 - 2 (ח) |
| ספרד ברצלונה | 1 – 0 | 0 - 0 (ח) | 1 - 0 (ב) | חצי הגמר | גרמניה פ.צ. קייזרסלאוטרן | 9 – 2 | 5 - 1 (ב) | 4 - 1 (ח) |
הדרך אל הגמר > ליברפול

ליברפול החלה את דרכה בטורניר בסיבוב הראשון, שם פגשה את ראפיד בוקרשט הרומנית. במשחק הראשון בחוץ כבש ניק בארמבי את שער הניצחון במחצית הראשונה, וקבע 0–1 שהחזיק עד לסיום. בגומלין הביתי לא הובקעו שערים, וליברפול העפילה לסיבוב הבא עם 0–1 בסיכום שני המפגשים.
בסיבוב השני פגשה ליברפול את סלובן ליברץ הצ'כית. המשחק הראשון באצטדיון אנפילד הוכרע על ידי אמיל הסקי, שקבע 0–1 שתי דקות לסיום המשחק. בגומלין נקלעה ליברפול לפיגור מוקדם, אך בארמבי, הסקי ומייקל אואן הפכו. ליברץ עוד צימקה לפני הסיום, אך ליברפול השלימה ניצחון כפול, 4-2 בסיכום שני המפגשים.
הסיבוב השלישי הפגיש את ליברפול עם אולימפיאקוס היוונית. במשחק הראשון בחוץ הובילה ליברפול פעמיים (בארמבי וג'רארד), אך נכנעה לצמד של אלכסנדר אלכסנדריס, כולל שער שוויון בדקה האחרונה, 2-2 בסיום המשחק. ההכרעה עברה לאנפילד, שם הסקי ובארמבי קבעו 0–2 לליברפול, שהעפילה עם 2–4 בסיכום שני המפגשים.
בשלב שמינית הגמר פגשה ליברפול את רומא האיטלקית. המשחק הראשון נערך בסטאדיו אולימפיקו, המגרש בו ניצחה ליברפול פעמיים בגמר גביע אירופה לאלופות, ב-1977 וב-1984 - אז ניצחה בגמר את רומא עצמה. לאחר מחצית ראשונה מאופסת, הבקיע אואן צמד שערים וקבע 0–2 בסיום לליברפול. בגומלין באנפילד עלתה רומא ליתרון בדקה השבעים, אך לא הצליחה לכבוש פעם נוספת. ליברפול הפסידה 0–1, אך העפילה לרבע הגמר עם 1–2 בסיכום המפגשים.
ברבע הגמר פגשה ליברפול את פורטו. המשחק הראשון בחוץ הסתיים ללא שערים, וההכרעה עברה לאנפילד. בגומלין הביתי כבשה ליברפול צמד שערים כבר במחצית הראשונה (דני מרפי ואואן), ניצחה 0–2 והעפילה לחצי הגמר.
הגרלת חצי הגמר סיפקה לליברפול מפגש מול ברצלונה, שחיפשה את הכרטיס הראשון בתולדותיה לגמר גביע אופ"א. במשחק הראשון בקאמפ נואו נפרדו הקבוצות בשוויון 0-0, לאחר שליברפול התבצרה בהגנה במשך רוב שלבי המשחק, ושוב ההכרעה עברה למגרשה הביתי של ליברפול. בדקה ה-44 במשחק הגומלין, הגביה גארי מקאליסטר כדור קרן לרחבה. פטריק קלויברט נגע בכדור בידו, וליברפול זכתה בפנדל, אותו תרגם מקאליסטר לשער יתרון. השער החזיק מעמד לסיום, וליברפול, עם 0–1 בסיכום המפגשים, העפילה לגמר גביע אופ"א בפעם השלישית בתולדותיה.
הדרך אל הגמר > דפורטיבו אלאבס

לאחר עונה מוצלחת בליגה, החלה אלאבס את דרכה בגביע אופ"א בסיבוב הראשון, שם פגשה את גזיאנטפספור הטורקית. במשחק הראשון בבית נפרדו הקבוצות ללא שערים. הגומלין בגזיאנטפ התנהל אחרת לגמרי, והיה למשחק מרתק ורב שערים. במחצית הראשונה כבשה המארחת פעמיים, כאשר איבן אלונסו רק מאזן זמנית, 2-1 לטורקים בהפסקה. בחצי השני נהנתה אלאבס מצמד של איוון טומיץ' ושער נוסף של חאבי מורנו, שהפכו את התוצאה וקבעו 2–4. גזיאנטפספור עוד צימקה בדקת הסיום, אך אלאבס שמרה על מקומה בשלב הבא עם 3–4 במשחק ובסיכום.
בסיבוב השני פגשה אלאבס את לילסטרום הנורווגית. במשחק הראשון בחוץ עלתה אלאבס ליתרון מהיר משער של איבון בגוניה לאחר שתי דקות. אוסקר טייס קבע 0–2 בהפסקה, וקוסמין קונטרה העלה את אלאבס ליתרון 0–3 עם פתיחת החצי השני. לילסטרום צימקה לפני הסיום, 3-1 לאלאבס בתום המשחק הראשון. משחק הגומלין נפתח בסערה, כאשר אלאבס כבשה עם הפתיחה, ובדקה הרביעית ספגה את השוויון. לילסטרום הצליחה להפוך בחצי השני, והייתה מרחק שער משוויון בסיכום המשחקים, אך חואן אפיטייה קבע את תוצאת המשחק, 2-2 בסיום, ו-3–5 לאלאבס בסיכום המפגשים.
גם הסיבוב השלישי הפגיש את אלאבס מול יריבה נורווגית, רוזנבורג. אלאבס אירחה את המשחק הראשון, ולאחר מחצית מאופסת עלתה ליתרון משער של מורנו, אך נכנעה לשוויון של רוזנבורג כעשר דקות לסיום. 1-1 בתום המשחק הראשון. ההכרעה עברה לנורווגיה, שם אלאבס הצליחה לכבוש פעמיים במחצית הראשונה, ולנצח 1–3 במשחק. עם 2–4 בסיכום, המסע האירופי של אלאבס נמשך לשמינית הגמר.
בשלב שמינית הגמר המתינה לאלאבס משוכה גבוהה בדמותה של אינטר מילאנו האיטלקית. המשחק הראשון נערך בביתה של אלאבס, והיה לצמוד ורב שערים. אלאבס עלתה ראשונה ליתרון משער של מורנו דקה בלבד לתום המחצית הראשונה, אך בתוספת הזמן של המחצית השווה אלבארו רקובה את התוצאה עבור אינטר. רקובה וכריסטיאן ויירי השלימו מהפך בחצי השני והעלו את אינטר ליתרון 1–3, אלא שבתוך שמונה דקות משערו של ויירי, כבשו טייס ואלונסו שערי בזק וקבעו 3-3 בסיום המפגש הראשון. אלאבס יצאה לסן סירו בידיעה כי היא חייבת לכבוש, ועד לדקה ה-78 לא הצליחה לעשות זאת, אלא שאז כבש ז'ורדי קרויף את שער היתרון של קבוצתו, טומיץ' הכפיל לאחר חמש דקות, ובסיום 0–2 מרשים לאלאבס, וניצחון 3–5 בסיכום שני המפגשים.
לאחר ההצלחה בשמינית הגמר, הוגרלה אלאבס למפגש מול בת ארצה, ראיו ואיקאנו, ברבע הגמר. במשחק הראשון הכניעה אלאבס את יריבתה ללא תנאי, וניצחה 0–3 משערים של חורחה אסקויטיה, דן אגן ויוריצה ווצ'קו. בגומלין כבש קרויף והעלה את אלאבס ליתרון 0–1. עד לסיום הצליחה ראיו להפוך ל-1–2, אך בסיכום המפגשים 2–4 לאלאבס, שממשיכה לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה אלאבס את פ.צ. קייזרסלאוטרן הגרמנית, בדו-קרב שהפך לתצוגת תכלית התקפית של הקבוצה הספרדית. אלאבס אירחה את המשחק הראשון, ותוך חצי שעה כבר הובילה 0–2 מצמד פנדלים של קונטרה. קרויף קבע 0–3 בהפסקה, ובחצי השני כבשה אלאבס פנדל שלישי במשחק, מרגליו של אלונסו. קייזרסלאוטרן עוד צימקה (שער רביעי במשחק בפנדל), אך מגנו מוסלין קבע את תוצאת הסיום, 5-1 לאלאבס. בגומלין בחוץ העלה יורי דז'ורקף את קייזרסלאוטרן ליתרון מוקדם, אך אלונסו השווה עוד בחצי הראשון. ווצ'קו (צמד) וראול גניאן קבעו את תוצאת הסיום במחצית השנייה, 4-1 במשחק וניצחון מרשים של 2–9 בסיכום המפגשים.