stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף הלר
לקריאה נוספת על יצירותיו

אהוד בן עזר, זהב ללא כיסוי, על "גולד שווה זהב", נדפס בדבר, 1981
ענת פינברג, מילכוד יהודי, על "גולד שווה זהב", נדפס במעריב, 1981
גליה הירש,  פיענוח אירוניה ותרגומה: "מילכוד- 22" לג’וזף הלר כמקרה מבחן, נדפס בבקורת ופרשנות, כתב-עת בין-תחומי לחקר ספרות ותרבות. רמת-גן, 38, תשס"ה 2005
הערות שוליים

↑  "Nomination Archive - Joseph Heller". NobelPrize.org. במרץ 2024. נבדק ב-14 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שירי לב-ארי, תרגום חדש ל"מלכוד 22", באתר הארץ, 27 באוגוסט 2008
↑  עפר שלח, מלכוד 22: איזו מלחמה נחמדה, באתר nrg‏, 13 בספטמבר 2008
עוזי וייל, "מלכוד 22" | אהבה ממבט ראשון, באתר הארץ, 30 באפריל 2012
↑  ב. מיכאל, אני קלודיוס לעניים - אלוהים יודע מאת: ג'וזף הלר; תרגום: מאיר ויזלטיר; עם־עובד, כותרת ראשית, 13 במאי 1987
↑  אריאנה מלמד, קוראת ספרים / ביקורת - משהו קרה לג'וזף הלר, חדשות, 23 בפברואר 1990
↑  בתיה גור, אלוהים יודע שזה מגיע לו, באתר הארץ, 27 בפברואר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262421805171  PLWABN: 9810542614205606  BIBSYS: 90051199  BNE: XX1083859  BnF: cb11991841r (data)  CANTIC: a11369450  CiNii: DA0064059X  GND: 118815970  ICCU: CFIV060861  ISNI: 0000 0001 2278 3593  LCCN: n79100545  LNB: 000004031  NDL: 00442969  NKC: jn19990003358  NLA: 35081115  NLG: 66421  NLK: KAC199612045  NSK: 000031709  NTA: 070691789  RERO: 02-A003361163  SELIBR: 241500  SUDOC: 028049640  Trove: 820783  VIAF: 36926967   WorldCat (עם VIAF): 36926967
כנסיית אנדריי הקדוש (קייב)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה
 על שם:  אנדראס הקדוש 
 כתובת:  מדרון אנדרייבסקי 23
 מיקום:  קייב
 מדינה:  אוקראינה 
 בעלים:  הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1747–1754 (כ־7 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1747 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  ברתולומאו רסטרלי
 סגנון אדריכלי:  בארוק
 מידות
 אורך:  30 מ' 
 רוחב:  23 מ' 
 גובה:  46 מ' 
 
 קואורדינטות:  50°27′32″N 30°31′05″E﻿ / ﻿50.458888888889°N 30.518055555556°E﻿ / 50.458888888889; 30.518055555556
 stavropigiainua.org
  (למפת קייב מוגדלת) כנסיית אנדריי הקדוש(למפת קייב רגילה) כנסיית אנדריי הקדוש
 
האיקונוסטאזיס בכנסייה
כנסיית אנדריי הקדוש (באוקראינית: Андріївська церква) היא כנסייה במעמד קתדרלה בקייב, בירת אוקראינה. הכנסייה נבנתה בסגנון הבארוק בין השנים 1747–1754 לפי תוכניתו של האדריכל ברתולומאו רסטרלי. הכנסייה ממוקמת על גבעה ומשקיפה על האזור ההיסטורי פודיל ועל נהר הדנייפר. המדרון המשתפל מהגבעה לפודיל והרחוב הראשי העובר דרכו קרויים על שם הכנסייה - מדרון אנדרייבסקי.
תולדות האתר

הכנסייה הוקמה לציון שמו של אנדראס הקדוש, "השליח של רוס" (על פי הכרוניקה הרוסית הראשונה אנדראס הקדוש הגיע למקום והקים צלב על הגבעה במקום בו נמצאת כיום הכנסייה). בשנת 1086 הקים נסיך קייב וסבולוד הראשון כנסייה במקום לציון מאורע זה. הכנסייה חרבה בעת הפלישה המונגולית ב-1240. במהלך השנים הוקמו במקום כנסיות עץ, שחרבו.
ב-1744 הניחה יליזבטה, קיסרית רוסיה את שלוש אבני הפינה הראשונות לכנסייה החדשה על הגבעה, היא לא זכתה לראות בסיום הבנייה. שנה לאחר מכן נבחר ברתולומאו רסטרלי לתכנן אותה, והוא תכנן ועיצב גם את האיקונוסטאזיס שלה. העבודות על המעטפת החיצונית של המבנה הסתיימו ב-1754, אך רק ב-1767 הסתיימו כל עבודות עיצוב הפנים שלו. ציורי הקיר והאיקונות צוירו על ידי האמנים אלכסיי פטרוביץ' אנטרופוב (אנ') ואיוון יקובלביץ' וישניקוב.
כיוון שהכנסייה תוכננה להיות כנסיית הקיסרית, אין לה קהילה ולא מגדל פעמונים. הממלכה לא גילתה עניין לתמוך בפרויקט לאחר מותה של הקיסרית יליזבטה והכנסייה מומנה מתרומות אקראיות של גורמים פרטיים. ב-1768 היא הועברה לידי מועצת העירייה של קייב. סופה כבדה פגעה קשות בכנסייה ב-1815 וקרעה מעליה את הגג. בין השנים 1825–1828 נערך בה שיפוץ מקיף, במסגרתו שונתה צורת החזית שלה מן התוכנית המקורית ומבני עץ הוחלפו בברזל. שיפוצים נוספים נערכו בין השנים 1917–1953 ונגעו בכל רכיבי המבנה, יסודות, חזית, עיטורי פנים וחוץ. בשנת 1935 נסגרה הכנסייה לפעילות דתית בהוראת השלטון הסובייטי והפכה למוזיאון היסטורי לתולדות אוקראינה. במהלך מלחמת העולם השנייה חודשו הטקסים הדתיים במקום, עד שהופסקו שנית ב-1961. ב-1968 נפתח במקום המוזיאון לארכיטקטורה היסטורית סנטה סופיה.
בשנות השישים התגלו בווינה שבאוסטריה תוכניות המבנה המקוריות של ברתולומאו רסטרלי. בשנת 1970 רכש המוזיאון לארכיטקטורה היסטורית סנטה סופיה העתקים של תוכניות אלה ממוזיאון אלברטינה בווינה ובשנת 1978 החל שיפוץ מקיף לפי תוכניות אלה, שנועד להחזיר את הכנסייה למראה המקורי שלה. ב-1987 היא הוכרזה כקתדרלה של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית העצמאית. ב-2018 הוכרזה הכנסייה כמושב בישוף של הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול (צעד שביטא התנתקות של הכנסייה האוקראינית משליטת הכנסייה האורתודוקסית הרוסית-פטריארכיית מוסקבה).
רונדלים

| --- | --- |
 שיר בביצוע סטטיק
 מתוך האלבום לירז
 יצא לאור:  22 בפברואר 2023
 שפה:  עברית
 אורך:  1:54
 כתיבה:  לירז רוסו, רון ביטון, ירדן פלג, איתי שמעוני, עידו נצר, עמית מרדכי, דור גל
 הפקה:  ג'ורדי, Triangle
 
רונדלים הוא שיר של המוזיקאי הישראלי סטטיק, אשר יצא לאור ב-22 בפברואר 2023, כרצועה החמישית באלבום הבכורה שלו, "לירז". כשאר שירי האלבום, את השיר כתבו והלחינו סטטיק, רון ביטון, ג'ורדי, איתי שמעוני, צמד המפיקים Triangle ודור גל והפיקו ג'ורדי ו-Triangle.
השיר הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד "היטליסט" של מאקו ובמצעד העשירייה של כאן גימל.
רקע וכתיבה

ב-22 בפברואר 2023, לאחר פירוק הצמד סטטיק ובן-אל תבורי באוגוסט 2022, הוציא סטטיק את אלבום הסולו הראשון שלו, "לירז". האלבום הופק בווילה בקיסריה בשיתוף המוזיקאים רון ביטון, ג'ורדי, איתי שמעוני וצמד המפיקים Triangle. "רונדלים" הוא הרצועה השלישית מתוך האלבום. היא מתאפיינת בסגנון דאנס-פופ המשלב בתוכו בתי ראפ.
הצלחה מסחרית

בצאתו של האלבום "לירז", זכה "רונדלים" להצלחה והיה לשיר השלישי המושמע ביותר מהאלבום בספוטיפיי בשבוע צאתו. מספר חודשים לאחר צאת האלבום, "רונדלים" זכה להצלחה ויראלית בפלטפורמת טיקטוק, לאחר שמשתמשת פרסמה אתגר ריקוד לשיר בליווי סאונד שלה מבצעת את השיר, שזכה אף לתגובה מסטטיק עצמו. בעקבות כך, הגיע למקום הרביעי בהיטליסט של מאקו ונכנס למקום השביעי בעשירייה, כחודשיים לאחר צאתו. בשיאו, הגיע למקום השלישי בעשירייה. השיר נכנס אף למצעד מדיה פורסט והגיע בשיאו למקום התשיעי, עם 82 השמעות סך הכל בתחנות הרדיו בישראל.
באוגוסט 2023, חברת ספוטיפיי פרסמה את נתוני ההשמעות שלה ביחס לחודשים יולי-אוגוסט, והשיר היה לשיר השלישי המושמע ביותר בחודשים אלו בישראל, לאחר "תיק קטן" ו"לאהוב אותך כל יום".
קבלה ביקורתית

דודי פטימר, אשר סקר את "לירז", ציין את השיר לחיוב ותיאר אותו כ"שילוב הנכון בין שיר מסיבתי לראפ בועט, קליט וממכר", והוסיף: "יש בו את כל המרכיבים של שיר ראוי: טבעיות, אותנטיות, פזמון שחוזר על עצמו והולם בראש ובעיקר כנות לא מהונדסת". דוד מאיר מועלם ממאקו טען לחוסר מקוריות בשיר, באומרו: "נשמע שאפילו לא ממש החליפו את הביט מ'דובשנייה'".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 2 |  |
|  ישראל | העשירייה | 3 |  |
|  ישראל | היטליסט | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 28 |  |
|  ישראל | גלגלצ ו-ynet | 6 |  |
|  ישראל | כאן גימל וטיקטוק | 7 |  |
|  ישראל | היטליסט | 12 |  |
הערות שוליים

1 2  דור מאיר מועלם, ‏פאר טסי עשה בית ספר לכולם (בעיקר לתקשורת). עכשיו הוא מקום ראשון, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2023
↑  Spotify Charts - Spotify Charts are made by fans, charts.spotify.com (באנגלית)
↑  דור מאיר מועלם, ‏לא צריך יותר מ"פלואו של טמבל" בשביל להיט, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2023
↑  אריאל פייגלין, ספוטיפיי חושפת: מה היו השירים שהישראלים הכי אהבו לשמוע הקיץ?, באתר ערוץ 7, י"ד באלול תשפ"ג
↑  דודי פטימר, ‏היה שווה לחכות? זה מה שחשבנו על האלבום החדש של סטטיק | ביקורת, באתר מעריב אונליין, 25 בפברואר 2023
↑  דור מאיר מועלם, ‏השיר הכי טוב באלבום של סטטיק הוקלט דווקא מחוץ לווילה, באתר ‏מאקו‏, 23 בפברואר 2023
↑  מדיה פורסט - המצעד הישראלי השנתי לסיכום שנת תשפ"ג | Mysong By Media Forest, באתר www.mysong.co.il (באנגלית)
↑  המצעד השנתי הישראלי תשפ"ג, באתר גלי צה"ל, 14 בספטמבר 2023
↑  דורית אסרף מזרחי, אתם בחרתם: "יוניקורן" הוא שיר השנה של כאן גימל וטיקטוק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 בספטמבר 2023
↑  תוצאות המצעד השנתי 2023 של היטליסט, באתר מאקו
| סטטיק |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | לירז ‏•‏‏ להרים |  |
| סינגלים | "עטלף" ‏•‏‏ "צ'יק צ'ק" |  |
| שירים אחרים | "לירז" ‏•‏‏ "רונדלים" ‏•‏‏ "הפשע המושלם" ‏•‏‏ "להיט של שיר אחד" ‏•‏‏ "טרנטולה" ‏•‏‏ "יחד תמיד" ‏•‏‏ "אמא" ‏•‏‏ "מכשפה" |  |
| השתתפות בשירים | "בא לה לרקוד" ‏•‏‏ "דוביגל" |  |
| ערכים קשורים | סטטיק ובן-אל תבורי ‏•‏‏ "קטן עלינו" ‏•‏‏ לירז – הגירושים הכפולים של סטטיק |  |
אטאלנטה

| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 מקום מגורים:  ארקאדיה
 אלים מקבילים:  Atalante 
 אב:  אייסוס 
 אם:  קלימנה 
 בן או בת זוג:  היפומנס/ מלאניון (תלוי בגרסה)
 צאצאים:  פרתנופאיוס 
 
ציד חזיר הבר הקלידוני, ג'וליו רומאנו (אטאלנטה משמאל מכוונת קשת)
אטאלנטה עם ראשו של חזיר הבר הקלידוני מאת לואיג'י אנטוניו אקוויסטי בגלריית פינאצ'וטקה די בררה במילאנו
אטאלנטה מרימה את תפוח הזהב, ניקולאס קולומבל
אָטַאלַנְטַה (ביוונית: Ἀταλάντη) היא דמות במיתולוגיה היוונית, שידועה בעיקר בכישוריה כציידת ובשל השתתפותה (לפי חלק מהמקורות) במסע הארגונאוטים.
במיתולוגיה

מוצאה של אטאלנטה אינו ברור וישנם מקורות שונים לכך: אביה הוא אייסוס או מיינלוס והיא נולדה כנסיכה בבויאוטיה או בארקאדיה. על פי הביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס), אטאלנטה נולדה למלך ארקאדיה - אייסוס שהתאכזב מכך שנולדה לו בת ולא בן ולכן הפקיר אותה על הר שומם. דובה מצאה אותה שם וגידלה אותה עד שציידים מצאו אותה ואימצו אותה. מהדובים ומהציידים היא למדה להילחם ולצוד ביעילות. לאחר מכן, כשראה אביה שבתו ממלאת את מקום הבן בו חשק, קיבל אותה בחזרה.
אטאלנטה הייתה בתולה מקודשת לאלה ארטמיס. כדי לתאר את כוחה, מסופר ששני קנטאורים ניסו לאנוס אותה, אך היא הרגה אותם.
כלי הנשק העיקרי בו השתמשה והצטיינה אטאלנטה, היה הקשת.
במיתולוגיה > ציד חזיר הבר הקלידוני

המלך אוינאוס הקריב קרבנות לכל האלים, אך שכח להקריב גם לארטמיס. נפגעת, שלחה האלה חזיר בר שהרג אנשים ומקנה, והרס שדות ורכוש, על מנת להעניש את המלך. ברוב כוחו ופראותו, חמק החזיר מכל אלו שניסו לצוד אותו ואף הרג רבים מהם. לבסוף, התקבצו גיבורים רבים ובהם אטאלנטה, על מנת להרוג את החזיר בכוחות משותפים. רבים מהגברים התרעמו על צירופה של אשה לקבוצתם, אך מלאגרוס שחשק בה, שכנע אותם לקבלה. כמה מהציידים נהרגו בטרם הצליחה אטאלנטה לפגוע בחזיר בחץ שירתה. כיוון שהיא הייתה הראשונה שהקיזה ממנו דם, זכתה אטאלנטה בעורו לאחר שמלאגרוס הרג אותו בעזרת חניתו. שני דודיו של מלאגרוס, פלקסיפוס וטוקסאוס, זעמו על הצלחתה של אטאלנטה וניסו לקחת ממנה את העור בכוח. בקרב שהתפתח, הרג מלאגרוס את דודיו. זועמת באבלה, זרקה אימו גזר עץ מכושף לתוך האש וכשזה נשרף, נאכלו חייו של מלאגרוס.
במיתולוגיה > תחרות הריצה

לאחר הציד, משראה אביה שבתו עונה על ציפיותיו, הסכים לקבלה בחזרה, אך דרש שתינשא בהקדם. אטאלנטה שלא רצתה בכך, התנתה את נשואיה בכך שמי שירצה להינשא לה ייאלץ לנצח אותה בתחרות ריצה ואם יפסיד - יוצא להורג. לאחר שמחזרים רבים הפסידו והוצאו להורג, הגיע מלאניון (בגרסה אחרת היפומנס) מצויד בברכת האלה אפרודיטה ובשלושה תפוחי זהב שהיא העניקה לו. בכל פעם שאטאלנטה עקפה אותו במירוץ, הוא זרק ארצה תפוח זהב אחד. היא לא יכלה לעמוד בפיתוי ורכנה לאסוף את התפוחים וכך האטה די הצורך כדי שהוא יעקוף אותה וינצח. הם התחתנו ונולד להם פרתנופאיוס שדמותו מופיעה במחזה שבעה נגד תבאי של אייסכילוס. מאוחר יותר הפך אותם זאוס (או ריאה או קיבלי) לאריות כיוון שהם קיימו יחסי מין במקום המקודש לו. על פי הגרסה שהייתה זו ריאה או סיבלה שהענישה אותם, היא רתמה אותם מאוחר יותר למרכבתה. הסבר לעונש הזה דווקא יכול להיות בכך שבאותה תקופה האמינו היוונים שאריות מזדווגים עם נמרות ולא עם לביאות, וכך העונש הוא שאטאלנטה ומלאניון לא יוכל להתאחד שוב.
בתרבות

מועדון הכדורגל האיטלקי אטאלנטה נקרא על שמה
האסטרואיד 36 אטאלנטה (36 Atalante) שהתגלה ב-1855 על ידי הרמן גולדשמידט נקרא על שמה
לקריאה נוספת

רוברט גרייבס, גיזת הזהב, הוצאת עם עובד 1959
הערות שוליים

↑  לדוגמה, הביבליותקה של פסאודו-אפולודורוס
↑  Hyginus, Fabulae, 185
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011339953705171  PLWABN: 9810696628105606  BnF: cb150680183 (data)  GND: 122641124  LCCN: n2017048121  SUDOC: 157265536  VIAF: 25489909   WorldCat (עם VIAF): 25489909 
היפומנס עם תפוח הזהב מאת גיום קוסטו האב בגני טווילרי
אליעד כהן

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1988 (בן 36) עכו, ישראל
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  מיאמי 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 עיסוק:  מפיק, שחקן, דוגמן, יזם
 השקפה דתית:  יהדות 
 www.eliadcohen.net
 
אליעד כהן (נולד ב-11 במאי 1988) הוא מפיק, שחקן, דוגמן ויזם ישראלי. הוא הפך לאישיות ידועה בקרב הקהילה הלהט"בית לאחר ששימש כדוגמן שער של גיליון 2011–2012 של "ספרטקוס", מדריך טיולים להט"בי בינלאומי.
לאחר סיום שירותו הצבאי, החל כהן בקריירת דוגמנות ובהמשך החל גם בהפקת אירועים, בהם ליין מסיבות הגייז "אריסה" ו-"PAPA", קידום אירועי מצעד הגאווה בתל אביב ופעילויות שונות לעידוד תיירות גאה לישראל. כמו כן, היה שותף להקמת אתר האינטרנט Gay-ville.
קריירה

כהן ידוע בשל תפקידו כפרזנטור של ליין מסיבות הגייז "אריסה", שהוא ליין המסיבות הבינלאומי הראשון לגייז המוקדש למוזיקה מזרחית. הצוות הקריאטיבי של אריסה פנה אל כהן, וביקש ממנו לככב באחד מסרטוני המוזיקה שלהם. סרטי הווידאו של אריסה צברו פופולריות רבה וזכו למעריצים בינלאומיים מקווננים רבים. עם זאת, הם גם עוררו ביקורת על הייצוגים של נושאים ודמויות שונות המופיעים בהם. בנובמבר 2011 נסע ליין המסיבות אריסה לסאו פאולו, ברזיל, שם הופיעו כהן ושאר צוות אריסה בפני קהל של כמעט אלף איש.
כהן היה בין מייסדי Gay-ville (או בקיצור Gay-ville), רשת השכרת דירות נופש ודירות גיי פרנדלי בינלאומית, שפועלת מתל אביב. כהן הוא גם מייסד ליין המסיבות "PAPA" שהושק בתל אביב בשיתוף עם מצעד הגאווה בתל אביב. מאז 2012 הוא השיק את ליין מסיבות זה גם מחוץ לישראל, עם מספר אירועים שונים ברחבי ארצות הברית, קנדה, אירופה ואמריקה הלטינית.
כהן הופיע על שער מדריך הטיולים הגאה "ספרטקוס" לשנת 2011-2012.‏ בפברואר 2013, קוראי מגזיני "אאוט" בחרו בו במקום השני ברשימת "עשרת רווקים המבוקשים" (למקומות הראשון והשלישי הגיעו כריס קולפר וג'ו מקלדרי, בהתאמה). הופעתו על שער המגזין הספרדי הגאה OhMyGod עוררה מחלוקת ציבורית, בעקבות כך שהצלם הספרדי חואן פבלו סנטמריה פרסם את תמונתו של כהן תחת הכותרת הפרובוקטיבית "Eliad Cohen: El nuevo mesías gay de Israel" ("אליעד כהן: המשיח הגאה החדש של ישראל"). ואכן, הודעתו של כהן "אני אבוא לספרד כדי לנרמל את יחסם כלפי הומואים" ספגה ביקורת על תוכנה שנתפס כאפליה. למעשה, הוא הוגדר כתוצר של "gayglobalization" ("גייגלובליזציה"), בה הומואים מצמצמים את המאבק על זהות וחופש המידע לדיון שטחי על מראה חיצוני פיזי ואסתטי בלבד. בדצמבר 2011 הוא הופיע על שער המגזין הברזילאי Junior‏ ובאפריל 2016 על שער המגזין הלהט"בי The Fight.‏ כהן גם דגמן עבור מותג האופנה BCNÜ. בשנת 2017 השתתף כהן בגרסת ה-VIP של תוכנית המציאות הספרדית "הישרדות" משם פרש באמצע העונה לאחר שנקע את ידו.
חיים אישיים

כהן נולד ב-11 במאי 1988 בעכו. לאחר שסיים את בית הספר התיכון הוא שירת בצבא ההגנה לישראל ביחידה לוחמת מובחרת במשך שלוש שנים. לאחר סיום שירותו הצבאי עבר כהן לתל אביב שם עבד כברמן בברים ומועדונים שונים. הוא החל לדגמן והשתתף במספר פרסומות. הוא עונד שרשרת "חי", כסימן לגאוותו בישראל. כהן הוא הומוסקסואל גלוי לאחר שיצא בפני אימו כשהיה בן עשרים.
הערות שוליים

1 2  Adrian Garcia (13 במרץ 2013). "Gaily Stud: Eliad Cohen". Gaily Grind. נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Marlon Brieur (23 באוקטובר 2011). "Eliad Cohen: "Je préfère que mes parties intimes restent intimes!"" (בצרפתית). Têtu magazine. אורכב מ-המקור ב-4 באפריל 2013. נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "members « IGLTJA The International Gay & Lesbian Travel Journalists Association". Igltja.org. אורכב מ-המקור ב-2013-10-22. נבדק ב-2013-07-11.
1 2 3 4 5 6  "Size Doesn't Matter's One-on-one with the 2012 face of Spartacus – Eliad Cohen". SizeDoesn'tMatter website. 15 במרץ 2012. נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Eliad Cohen: da modello a imprenditore - Una rapida e fortunata carriera da modello, una vita in giro per il mondo e un sito internet per il turismo gay con un'ingegnosa formula alla base" (באיטלקית). Progress Online. נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "עור לבן, מסיכות שוקולד | העוקץ". Haokets.org. 2011-06-16. נבדק ב-2013-07-11.
↑  Justin Ocean (15 אוק' 2012). "Travel and Nightlife - Out Goes to Israel: Eliad Cohen". Out.com. נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Michael Matson (21 בפברואר 2012). "Eliad Cohen's got a bod for sin and a head for business". אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2013. נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  דני זאק, ‏סמל הסקס המזרחי הגאה הראשון, באתר ‏מאקו‏, 21 בספטמבר 2011
1 2  רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏גאווה ישראלית: אליעד כהן – בין הרווקים הנחשקים בעולם, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2013
↑  רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏ההומואים הישראלים כובשים את ספרד, באתר ‏מאקו‏, 25 בדצמבר 2012
1 2  "Chris Colfer, Eliad Cohen, Joe McElderry top Most Eligible Gay Bachelor List". Go Pride Chicago. 4 במרץ 2013. אורכב מ-המקור ב-30 במאי 2013. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Top 10: Eligible Bachelor Results". Out.com. 1 במרץ 2013. נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  עידן מטלון, ‏"אני מצלם את הגברים השווים בעולם", באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2013
↑  http://www.paralelo36andalucia.com/eliad-cohen-el-producto-perfecto-del-gaypitalismo/
↑  Art8amby: Two covers of Junior magazine December 2011
↑  TheFight.com April 2016 cover
כנר על הגג (סרט)

ערך זה עוסק בסרט קולנוע משנת 1971. אם התכוונתם למחזמר, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  נורמן ג'ואיסון 
 הופק בידי:  נורמן ג'ואיסון 
 תסריט:  ג'וזף סטיין 
 עריכה:  אנטוני גיבס 
 שחקנים ראשיים:  חיים טופול נורמה קריין לאונרד פריי מולי פיקון פול מאן
 מוזיקה:  ג'רי בוק, ג'ון ויליאמס (עיבודים)
 צילום:  אוסוואלד מוריס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מיריש הפקות 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בנובמבר 1971 18 בדצמבר 1971 (ישראל)
 משך הקרנה:  181 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט מוזיקלי, מחזמר 
 תקציב:  9 מיליון דולר
 הכנסות:  83,387,607 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   fiddlerontheroof
 פרסים:  שלושה פרסי אוסקר שני פרסי גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
כנר על הגג (באנגלית: Fiddler on the Roof) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי שהופק ובוים על ידי נורמן ג'ואיסון. הסרט הוא עיבוד למחזמר באותו שם שהוצג בברודוויי בשנת 1964, המספר את סיפור חייו של טוביה החולב בעיירתו "אנטבקה". בסרט מככב השחקן הישראלי חיים טופול בתפקיד טוביה לאחר שקודם לכן שיחק בגרסת המחזמר בלונדון.
הסרט התקבל בהתלהבות רבה באולמות הקולנוע, והוקרן במדינות רבות בעולם. זכה לביקורות חיוביות וזכה בשלושה פרסי אוסקר ושני פרסי גלובוס הזהב לשנת 1971.
עלילת הסרט

שנת 1905. גיבור הסרט הוא יהודי עני בשם טוביה החולב, המתגורר בעיירה אנטבקה - "שטעטל" יהודי טיפוסי באימפריה הרוסית. טוביה החולב עוסק בגידול פרות חולבות - ומכאן שמו - ומהן הוא מוכר חלב, חמאה וגבינה לבני העיירה, כשסוסו סוחב את העגלה שבה הסחורה. לו ולאשתו גולדה ישנן חמש בנות. שלוש הגדולות מביניהן מעמידות אותו, כל אחת בתורה, בפני התלבטות קשה: האם להשיא אותן באמצעות שידוך שתציע שדכנית העיירה, כנהוג, או להתיר להן להינשא לאהובי לבן, כרצונן, על אף הבעיות שיש איתם.
הבת הבכורה, צייטל, רוצה להינשא לאהוב לבה מוטל, חייט עני וצעיר. לעומת זאת, ינטה השדכנית משכנעת את אשתו של טוביה לשדך את בתם לקצב אלמן, מבוגר ועשיר בשם לייזר וולף. טוביה נקרע בין שני הצדדים, ולבסוף נכנע לדמעותיה של צייטל ומתיר לה להינשא למוטל החייט. בתו השנייה של טוביה, הודל, מעמידה אותו באותו מצב כשהיא מתאהבת בסטודנט צעיר המאמין במהפכנות וסוציאליזם בשם פרצ'יק. פרצ'יק נאסר על ידי השלטונות ונשלח לסיביר, והבת מתחננת בפני אביה שיתיר לה ללכת אחריו. ושוב, על אף התנגדותו, הוא נעתר לדמעותיה של בתו ומתיר לה ללכת אחריו.
הניסיון הקשה מכולם מגיע כשבתו השלישית של טוביה, חוהל'ה, אותה הוא אוהב במיוחד, מבקשת כאחיותיה הגדולות להנשא לגבר אותו היא אוהבת. הבעיה היא, שאהובה הוא בחור בשם פיידקה, גוי רוסי נוצרי. לעומת המקרים הקודמים, הפעם לא מוותר טוביה על אמונתו ועקרונותיו ואוסר על בתו להינשא לאהוב לבה. חוהל'ה כתגובה בורחת מן הבית ונישאת לפיידקה בכנסייה בחשאי. מעתה מסרב טוביה להזכיר את שמה של בתו ו"קורע קריעה" עליה, כשם שנהוג לעשות על אדם שמת.
חיי משפחתו של טוביה בעיירה אנטבקה נגדעים כשמתקבל צו גירוש, המחייב את כל יהודי העיירה למכור תוך שלושה ימים את רכושם ובתיהם ולעזוב את העיירה. טוביה ומשפחתו יוצאים לארצות הברית, ינטה השדכנית לירושלים, וחוהל'ה ופיידקה אף הם עוזבים, מתוך התחושה שאינם יכולים להתגורר במדינה המגרשת חלק מתושביה.
הסיפור משקף את סוף המאה ה-19 ברוסיה, שבה נאלצו יהודים רבים לנטוש את בתיהם וכפריהם בעקבות הפוגרומים והגירוש, ולהגר אל מחוץ לרוסיה. רובם יצאו לאמריקה ולארצות אחרות באירופה. בסיפור בולטות מגמות שהיו נפוצות באותה תקופה כגון חילון, התבוללות, מודרניזציה וגם הסוציאליזם, שהחל להראות את סימניו הראשונים.
שחקנים עיקריים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
חיים טופול: טוביה החולב
נורמה קריין: גולדה
לאונרד פריי: מוטל החייט
מולי פיקון: ינטע השדכנית
פול מאן: לייזר וולף
פול מייקל גלייזר: פרצ'יק
רוזלינד האריס: צייטל
מיטשל מארש: הודל
נבה סמאל: חוה
צבי סקולר: רב העיירה
רות מאדוק: פרומה-שרה, אשתו המנוחה של הקצב
אהרן איפלה: שפטל
רוג'ר לויד-פק: סקסטון
הפקת הסרט

צילומי הסרט נערכו ביוגוסלביה, בכפר לקניק (מאז 1991 בקרואטיה), שעבר מתיחת פנים על מנת לדמותו לכפר "אנטבקה" שבו מתרחשת עלילת הסרט, ותושבי הכפר ביימו את יהודיה של "אנטבקה". לפני הפקת הסרט ביקר הבמאי נורמן ג'ואיסון בישראל ונפגש עם יהודים חסידים על מנת ללמוד על מנהגיהם ומסורתם. קטעי נגינת הכינור בסרט נוגנו בידי הכנר היהודי הנודע אייזק שטרן.
הקרנה

הסרט התקבל בהתלהבות רבה באולמות הקולנוע, והוקרן במדינות רבות בעולם. בשנת 1974 הושעתה הקרנתו לזמן מה בצ'ילה כדי לוודא שהסרט אינו מכיל מסרים קומוניסטיים.
פרסים

הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר.
הפסקול המקורי הטוב ביותר: ג'ון ויליאמס
הצילום הטוב ביותר: אוסוואלד מוריס
פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר: גורדון מקאלום ודייוויד הילדיארד
כמו כן היה מועמד בעוד חמש קטגוריות בהם הסרט הטוב ביותר, נורמן ג'ואיסון בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר, חיים טופול בקטגוריית השחקן הטוב ביותר ולאונרד פריי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
הסרט זכה גם בשני פרסי גלובוס הזהב:
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי: חיים טופול
אתחול

ב־28 במאי 2020 נודע כי MGM והמפיקים דן ג'ינקס ואהרון הרניק יפיקו עיבוד מחודש למחזה, עם תומאס קייל (שידוע בעבודתו על "המילטון" ו"פוס/ורדון") שיביים ויפיק במשותף עם סטיבן לבנסון כתסריטאי.
הערות שוליים

↑  מודעה בעמוד 30, מעריב, 17 בדצמבר 1971
↑  40 שנה לכנר על הגג, חגיגות בכפר שבו צולם הסרט האגדי, באתר נענע10, 28 ביולי 2012
↑  טוביה החולב בקצה הצלולואיד, מעריב, 21 בינואר 1971
↑  הסרט כנר על הגג אסור בהקרנה בצ'ילה, מעריב, 13 בספטמבר 1974
↑  Mike Fleming Jr, Mike Fleming Jr, MGM Taps ‘Hamilton’ Director Thomas Kail For Movie Adaptation Of Iconic ‘Fiddler On The Roof’, Deadline, ‏2020-05-28 (באנגלית אמריקאית)
| פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי |
| --- | --- | --- |
| 1951‏-1960 | אמריקאי בפריז (1951) • עם שיר בלב שלי (1952) • כרמן ג'ונס (1954) • ברנשים וחתיכות (1955) • המלך ואני (1956) • הבנות לאס (1957) • ז'יז'י/דודה מיים (1958) • פורגי ובס/חמים וטעים (1959) • הדירה/שיר ללא סוף (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים/רוב של אחד (1961) • איש המוזיקה/מגע של מינק (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • הרוסים באים! הרוסים באים! (1966) • הבוגר (1967) • אוליבר! (1968) • הסוד של סנטה ויטוריה (1969) • מ.א.ש (1970) • כנר על הגג (1971) • קברט (1972) • אמריקן גרפיטי (1973) • המשחק המכור (1974) • צמד בכותרות (1975) • כוכב נולד (1976) • דירה לשניים (1977) • השמיים יכולים לחכות (1978) • תרגילים בהתבגרות (1979) • בתו של כורה פחם (1980) |  |
| 1981‏-2000 | ארתור (1981) • טוטסי (1982) • ינטל (1983) • בעקבות האוצר הרומנטי (1984) • הכבוד של פריצי (1985) • חנה ואחיותיה (1986) • תקווה ותהילה (1987) • נערה עובדת (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • גרין קארד (1990) • היפה והחיה (1991) • השחקן (1992) • גברת דאוטפייר (1993) • מלך האריות (1994) • בייב (1995) • אוויטה (1996) • הכי טוב שיש (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • כמעט מפורסמים (2000) |  |
| 2001-היום | מולין רוז' (2001) • שיקגו (2002) • אבודים בטוקיו (2003) • דרכים צדדיות (2004) • הולך בדרכי (2005) נערות החלומות (2006) • סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (2007) • ויקי כריסטינה ברצלונה (2008) • בדרך לחתונה עוצרים בווגאס (2009) • הילדים בסדר (2010) • הארטיסט (2011) • עלובי החיים (2012) • חלום אמריקאי (2013) • מלון גרנד בודפשט (2014) • להציל את מארק וואטני (2015) • לה לה לנד (2016) • ליידי בירד (2017) • הספר הירוק (2018) • היו זמנים בהוליווד (2019) • בוראט 2 (2020) • סיפור הפרברים (2021) • רוחות אינישרין (2022) • מסכנים שכאלה (2023) |  |
מתוך הסרט
אקורד

ערך זה עוסק בצירוף צלילים המנוגנים יחד. אם התכוונתם לרכב תוצרת הונדה, ראו .
.
אָקוֹרְד (באנגלית: Chord; בעברית: תַּצְלִיל) הוא צירוף של המקרים שלושה צלילים או יותר המנוגנים יחד (חוץ מאקורד 5, C5 לדוגמה)
אף מספר אקורדים ברצף היוצרים מתח והרפיה נקראים "מהלך הרמוני".