stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קטנא (עיר)

| --- | --- |
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  ריף דמשק
 נפה:  קטנא
 שפה רשמית:  ערבית 
 גובה:  885 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  22,831 (2012)
 קואורדינטות:  33°26′00″N 36°05′00″E﻿ / ﻿33.433333333333°N 36.083333333333°E﻿ / 33.433333333333; 36.083333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקטנא(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקטנא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קטנא (בערבית: قطنا) היא עיר בדרום סוריה, המשתייכת מנהלית לנפת קטנא שבמחוז ריף בדמשק. ממוקמת בגובה של 879 מטרים מעל פני הים. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סוריה, בעיר התגוררו 33,996 תושבים במפקד האוכלוסין של 2004. העיר משמשת כמרכז המנהלי של תת-נפת קטנא, שכללה 20 יישובים עם אוכלוסייה כוללת של 147,451 נפש באותה שנה.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-13, בתקופת שלטון האיובים, הזכיר יאקות אל-חמאווי את קטנא כ"אחד מכפרי דמשק". טימור לנג חנה בקטנא במהלך המצור על דמשק בשנים 1400–1401, ומאוחר יותר כונה האזור "ואדי אל-עג'ם".
בשנת 1838 צוין כי קטנא הייתה כפר המורכב בעיקר ממוסלמים סונים.
באוקטובר 1947 החל צבא סוריה להשתמש בקטנא כבסיס אימונים כהכנה לעימות מול ישראל.
לפי מקורות סוריים שהועברו לסוכנות רויטרס, ב-10 בדצמבר 2024, לאחר מתקפה מהירה וכיבוש האזור על ידי ארגון היאת תחריר א-שאם, כוחות ישראליים נכנסו לאזור המפורז והגיעו עד לעיר, כ-10 קילומטרים בתוך שטח סוריה וכ-25 קילומטרים מדמשק. שר הביטחון ישראל כ"ץ הכחיש את הטענה.
הערות שוליים

↑  CBSSYR : Arab Republic Office Of Prime Minister, CBSSYR, ‏2022-07-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  Israeli military incursion in Syria reaches 25 km southwest of Damascus: Reuters, LBCIV7 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קטנא (עיר)".
מחמוד חמוד

מחמוד חמוד (בערבית: محمود حمود; ‏1935 – 8 במאי 2018) היה פוליטיקאי ודיפלומט לבנוני.
חמוד היה מוסלמי שיעי. הוא נולד בכפר כילא, בדרום לבנון.
חמוד שימש כשגריר לבנון באיחוד האמירויות הערביות, גרמניה המערבית, ברית המועצות, פינלנד והממלכה המאוחדת.
בשנת 2000 התמנה חמוד לשר החוץ הלבנוני, תפקיד בו כיהן עד 2003, אז התחיל לכהן כשר הביטחון בעקבות חילופי שלטון.[דרושה הבהרה] ב-2004 לאחר עלייתו לשלטון של עומר כראמי הוא מונה מחדש לשר החוץ.
בשנת 2005 התפטר חמוד מתפקידו יחד עם כל חברי הממשלה.
חמוד נפטר ב-8 במאי 2018.
הערות שוליים

↑  France and US to Ignore Lebanon’s New Govt
Sunrun

| --- | --- |

רכב הנושא את סמליל החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית Nasdaq: RUN
 בורסה:  נאסד"ק (RUN) 
 מייסדים:  Lynn Jurich 
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 מיקום המטה:  סן פרנסיסקו 
 משרד ראשי:  ארצות הברית קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  photovoltaic system, alternative energy industry 
 רווח:  2.32 מיליארד דולר (2022)
 נשיא:  מרי פאוול
 עובדים:  12,408
  
 אתר החברה
 
סאנראן (באנגלית: Sunrun) היא חברה אמריקאית המספקת מערכות פוטו-וולטאיות ופאנלים סולארים.
נכון לשנת 2022, מעסיקה החברה כ־12,400 עובדים המספקים שירות לכ-800,000 לקוחות.
מטה החברה הראשי ממוקדם בסן פרנסיסקו, ארצות הברית.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2007, במטרה לספק התקן סולארי להפקה ישירה של אנרגיה חשמלית.
בשנת 2008, גייסה החברה כ-12 מיליון דולר מקרן Foundation Capital.
בשנת 2009, גייסה כ-18 מיליון דולר נוספים בסבב גיוס בהובלת Accel Partners.
בשנת 2010, חתמה על עסקה עם חברת PG&E בהיקף של כ-100 מיליון דולר ובהמשך השנה גייסה כ-55 מיליון דולר מקרן ההשקעות Sequoia Capital.
בשנת 2015, הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך הנאסדק במחיר של 14 דולר למניה עם שווי שוק של 1.36 מיליארד דולר.
בשנת 2017, הכריזה על שיתוף פעולה עם חברת National Grid.
בשנת 2020, רכשה את חברת Vivint Solar תמורת כ-3.2 מיליארד דולר.
בשנת 2022, הכריזה על הסכם עם חברת פורד, שבמסגרתו הוגדרה כמתקינה הרשמית של תחנות טעינה לרכב החשמלי F-150 Lightning.
בחודש נובמבר 2024, נבחרה מנכ"לית החברה לאחת מ-100 ממנהיגי האקלים של מגזין טיים.
הערות שוליים

↑  מערכת תשתיות, פרסום סולארי: ככה עושים את זה נכון, באתר תשתיות תעשיה ואנרגיה, ‏2015-02-23
↑  About Sunrun, Sunrun Multifamily (באנגלית אמריקאית)
↑  Annual Report 2022
↑  Sunrun Celebrates 15 Years Leading the Nation’s Clean Energy Transition, Sunrun Inc., ‏2022-06-28 (באנגלית)
↑  Katia Savchuk, The Woman-Led Company That Reinvented Solar For Homeowners, Forbes (באנגלית)
↑  US residential solar start-up raises $12 million, Reuters
↑  "Sunrun Closes $150 Million Funding Round to Expand Rooftop Solar". Bloomberg.com (באנגלית). 2014-05-15. נבדק ב-2024-12-09.
↑  Camille Ricketts, Sequoia leads $55M for SunRun, bringing solar to a roof near you, VentureBeat, ‏2010-06-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  Sunrun Hits Its Target Price, Raises $251 Million in Solar Installer IPO, www.greentechmedia.com
↑  Sunrun Inc, Sunrun and National Grid, a Leading Global Utility, Form Multifaceted Strategic Partnership, GlobeNewswire News Room, ‏2017-01-10 (באנגלית)
↑  Solar Deal Would Create a New Industry Giant, NewYorkTimes
↑  F-150 Lightning Power Play: First Electric Truck to Enhance Your Home Energy Independence, media.ford.com
↑  by Mary Powell, TIME100 Climate 2024: Mary Powell, TIME, ‏2024-11-12 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "Sunrun".
בית הכנסת נחלת יעקב (ירושלים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 שימוש:  בית כנסת ובית מדרש
 כתובת:  מעלות נחלת שבעה 3 
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 בעלים:  חב"ד
 זרם:  חב"ד
 רב בית הכנסת:  הרב יוסף יצחק סלונים
 נוסח תפילה:  האר"י ז"ל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1873
 תאריך פתיחה רשמי:  1873 
 מידות
 קומות:  1
 
 קואורדינטות:  31°46′52″N 35°13′13″E﻿ / ﻿31.78113°N 35.22022°E﻿ / 31.78113; 35.22022
 https://www.facebook.com/profile.php?id=100094516036648&mibextid=ZbWKwL
 he
 
בית הכנסת האשכנזי נחלת יעקב הוא בית הכנסת האשכנזי הראשון שנבנה מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים ונבנה בשנת התרל"ג (1873). בית הכנסת ממוקם בשכונת נחלת שבעה שבמרכז העיר ירושלים. כיום בית הכנסת משמש גם כבית חב"ד.
לבית הכנסת יש קומה אחת ובה שלושה חדרים המסודרים בצורת ריבוע, החדר האמצעי משמש כחדר התפילה בעוד ששני החדרים האחרים משמשים כעזרת נשים ומבוא לעזרה. לעיתים החדרים משמשים גם כבית מדרש, בעבר העזרה שמשה כבית מדרש קבוע.
היסטוריה > הקמת בית הכנסת

בעקבות מגפת הכולרה בעיר העתיקה של ירושלים שנמצאת בתוך החומות שהתרחשה בשנת 1866, וכחלק מתהליך היציאה מן החומות, שבע משפחות, ביניהן משפחתו של נשיא מדינת ישראל העשירי ראובן ריבלין, חכרו אדמה ובנו בשנת 1869 את השכונה השלישית היהודית מחוץ לחומות בשם "נחלת שבעה".
בית הכנסת נוסד בראש חודש ניסן של שנת 1873 בשכונת נחלת שבעה שבירושלים. השכונה נחלת שבעה היא בין השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות ירושלים, ונחלת יעקב הוא בית הכנסת הראשון שנבנה מחוץ לחומות. הגבאים הראשונים של בית הכנסת היו יואל משה סלומון, אריה לייב הורוביץ ויוסף ריבלין. רב בית הכנסת הנוכחי הוא הרב יוסף יצחק סלונים, מצאצאי שושלת אדמו"רי חב"ד שגרה בחברון. הממלא את מקום אביו הרב זאב דב סלונים שכיהן כרב בית הכנסת עשרות שנים עד פטירתו. גם הרב יהושע פישל זקס שימש כרב בית הכנסת.
מספר שנים לאחר הקמתו בשנת 1888, הוקם מולו בית כנסת ספרדי בשכונה בשם "אוהל יצחק", הממוקם בסמוך לו, על ידי ר' יצחק רקנטי. בית הכנסת נחשב לאחד מבתי הכנסת המפוארים ביותר בשכונה.
היסטוריה > המאה ה-20 ואילך

בית הכנסת כמעט ונסגר בתקופת מלחמת העולם הראשונה עקב נזק נרחב שנגרם למבנה. בתקופה שלאחר הקמת המדינה, בית הכנסת כמו שאר בנייני השכונה יועד על עיריית ירושלים להריסה וכמעט שהוחרב בעקבות החלטה להקים אזור סיטי בירושלים. ההחלטה בוטלה בעקבות מחאות נמרצות של תושבי ירושלים והעירייה בחרה לשמר את המבנים העתיקים.
למרות ההחלטה שלא לשפץ את האזור בשל האתרים ההיסטוריים, נעשו עבודות קלות לשדרוג התשתיות ברחוב יואל משה סלומון הסמוך לרוב מעלות נחלת שבעה בו בית הכנסת ממוקם, ביניהן החלפת תשתיות וריצוף הרחוב. העבודות נגמרו ביוני, 2019.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  חב"ד - נחלת שבעה
↑  כתובת מעל פתח בית כנסת
↑  מלון - נחלת יעקב
1 2  חב"ד - In Jerusalem, Historic Synagogue Prepares for Sukkot Festival Week (באנגלית)
↑  ערוץ 7 - צאו לטייל: מחורבן לבניין - פרק א'
↑  איחוד בתי הכנסת והקהילות בישראל - נחלת יעקב
↑  מרדכי (מוטי) פרידמן, משה זאקס ומשפחתו, משה זאקס, תל אביב: הוצאת שפירא, עמ' 246
1 2 3  הארץ - The Twin Synagogues of Nahalat Shiva, Jerusalem (באנגלית)
↑  יובל אלעזרי, ארץ ישראל - לקסיקון מפה, עמוד 259
↑  כל העיר - נחלת שבעה לאחר השדרוג (צילומים: מינהל קהילתי לב העיר) נחלת שבעה: עבודות השדרוג הגיעו לסיומן, הסוחרים נושמים לרווחה
בית הכנסת נחלת יעקב לצד בית הכנסת הספרדי
שלט מורשת בסמוך לבית הכנסת נחלת יעקב
דם וינאי

ביצוע האופרטה "דם וינאי" במהלך פסטיבל אגם מורביש 2007, אוסטריה.
דם וינאי (בגרמנית: Wiener Blut) היא אופרטה של יוהאן שטראוס הבן בשלוש מערכות. הלברית נכתבה על ידי ויקטור לאון ולאו שטיין (במקור רוזנשטיין). חלקי המוזיקה והריקוד חוברו על ידי אדולף מילר מתוך מיטב הוולסים של שטראוס. הופעת הבכורה של האופרטה הייתה ב-26 באוקטובר 1899 בווינה, לאחר מותו של שטראוס.
היסטוריה

לאחר מפעל חיים מרשים ובאמצע עבודתו על הבלט סינדרלה, יוהאן שטראוס בן ה-74 כבר לא הצליח להתמודד עם אופרטה חדשה בשל בריאותו. אף על פי כן, הוא נכנע לדחיפתם של במאי התיאטרון פרנץ יאונר ואשתו היוזמת אדל וכמובן הליברתנים, לאשר אופרטה בשמו באמצעות עריכת הקאפלמייסטר של התיאטרון אן דר ווין, אדולף מילר הבן, שהעלה אלבום אוסף של מנגינות ריקוד קיימות של שטראוס.
הדמויות

| דמות | קול |
| --- | --- |
הרוזנת גבריאלֵה זלדאו: סופרן
הרוזן בלדואין זדלאו: טנור
פרנצ'סקה קליארי: סופרן
יוזף: בריטון
פפי פלייניגר: סופרן
איפסהיים, דוכס גינדלבך: בריטון
קוגלר, קרוסלן, אביה של פרנצ'יסקה: תפקיד דיבור
הרוזן ביטובסקי: תפקיד דיבור
אנה: סוברט
מיקום העלילה

מיקום: וינה
זמן: במהלך הקונגרס וינה
מיקום העלילה > מערכה ראשונה

מיקום: הווילה של זדלאו בדבלינג
מיקום העלילה > מערכה שנייה

מיקום: הארמון של קלמנס ונצל פון מטרניך
מיקום העלילה > מערכה שלישית

מיקום: היצינג
לקריאה נוספת

הלמוט רייכנאואר: אופרטה "Wiener Blut". בתוך: Kulturverein „Wiener Blut“ (עורך): Almanach – Die magische Welt der Strauss-Familie. אלמנך מס' 1, אוקטובר 2011
מד מים

מד מים מכני
מד מים הוא מכשיר מדידה המודד את נפח המים שעברו בצינור שמד המים מחובר אליו. המדידה משמשת לחיוב צרכן המים (כגון משק בית) במחיר המים שצרך. בנוסף לכמות המים שזרמו, מדי מים מציגים גם את הספיקה (קצב הזרימה).
מדי מים מודדים את נפח המים ביחידת מידה מקובלת: בדרך כלל מטרים מעוקבים או ליטרים, אך גם רגליים מעוקבות (אנ') או גלונים.
בישראל

בישראל מיוצרים מדי מים על ידי חברת ארד בע"מ. החברה מייצרת מדי מים רגילים (המצריכים אדם שיגיע אל מד המים לשם קריאת המדידה הרשומה בו), וכן מדי מים לקריאה מרחוק. יצרן ישראלי נוסף הוא חברת דורות מגופי פיקוד ובקרה בע"מ.
בישראל > מד מים דיגיטלי ושמירת שבת

מדי המים הישנים בישראל היו מכניים לחלוטין והמדידה התבצעה באמצעות מערכת גלגלי ספרות, ללא חילול שבת. בראשית המאה ה-21 הותקנו ברשויות מקומיות רבות בישראל מוני מים דיגיטליים, המכילים כרטיס פיקוד ממוחשב ואמצעים לשידור הנתונים. מאחר שמד המים ובעקבותיו המונה מושפעים ישירות מזרימת המים, נוצר מצב שהאדם שפותח בביתו את ברז המים, מפעיל את המערכת הדיגיטלית שבמד המים. פעולה זו כרוכה בהפעלת זרם חשמלי, ולמצער בהגברת זרם כזה. בשל מיקומם של מונים אלו בשטחים הציבוריים של בנייני המגורים, המודעות אליהם פחותה, ושומרי שבת רבים לא הבחינו בבעיה ההלכתית שנוצרה עם ההתקדמות במערכת מדידת המים. "משמרת השבת" העלתה את הנושא למודעות באמצעות פרסום חוברות הדרכה בבתי הכנסת ומודעות ביומון החרדי "יתד נאמן". ברשויות מקומיות חרדיות כמו בני ברק, נעצרה למעשה החלפת מדי המים, ויזמים אחדים יצרו מספר מדי מים דיגיטליים בעלי מנגנון שנותן מענה הלכתי לבעיות ההלכתיות שהועלו. לחלק מהמונים אישור הלכתי של "משמרת השבת", ולאחרים ניתנו אישורים מגורמים רבניים אחרים.
השיטה שהוצעה היא הפסקת הקריאה והרישום הדיגיטליים החל מכניסת השבת ועד למוצאי השבת, בשעוניים ההלכתיים מצויה מערכת מכנית שיודעת להסתנכרן עם המערכת הדיגיטלית.
מד מים דיגיטלי
אוסטפוליטיק

וילי שטוף (ימין) ווילי ברנדט (שמאל) בארפורט; המפגש הראשון של הקנצלר הפדרלי בגרמניה המזרחית.
האוסטפוליטיק (בגרמנית: Ostpolitik; המדיניות המזרחית) הייתה מדיניות שהנהיג קנצלר גרמניה המערבית וילי ברנדט. מטרת המדיניות היא לחולל שיפור ביחסי גרמניה המערבית ומדינות הגוש הקומוניסטי, באמצעות הסיסמה "שינוי באמצעות התקרבות". את המדיניות יזם השר לשיתוף הפעולה כלכלי, הסוציאל-דמוקרט אגון באר ב-1963, אך היא קודמה בתקופת כהונתו של הקנצלר ברנדט. מדיניות זו הביאה להרגעת המתיחות עם מדינות הגוש המזרחי (ביניהן גרמניה המזרחית) וב-1971 הוענק לברנדט פרס נובל לשלום על הישג זה.
המונח המדויק יותר למדיניות זו הוא "המדיניות המזרחית החדשה" (Neue Ostpolitik), שבאה לבדל את גרמניה המערבית ממדיניותן לשעבר של מדינות מערב אירופה שפעלו תחת ממשלות דמוקרטיות-נוצריות עד 1969. הנוצרים-דמוקרטים שפעלו תחת השפעתו של הקנצלר לשעבר קונראד אדנאואר ואחרים, ניסו להתעלם ולבודד את המשטר הקומוניסטי בגרמניה המזרחית, בעוד שהסוציאל-דמוקרטים שהיו תחת השפעתו של ברנדט ניסו להשיג יותר חופש עבור המזרח-גרמנים באמצעות מידה מסוימת של שיתוף פעולה.
רקע ותכלית

לאחר מלחמת העולם השנייה, נחלקה גרמניה לשתיים, פיצול שסימל את המלחמה הקרה: גרמניה המערבית (הגוש המערבי) וגרמניה המזרחית (הגוש המזרחי). כל אחת מהממשלות טענה כי היא מייצגת את העם הגרמני כולו; גרמניה המערבית טענה כי היא הממשלה הגרמנית היחידה בעלת לגיטימציה דמוקרטית. בשלהי שנות ה-60 הממשלה הקומוניסטית של גרמניה המזרחית טענה כי אין עוד אומה גרמנית נוספת ברגע שגרמניה המזרחית הקימה אומה "סוציאליסטית".
הממשלה הפדרלית של גרמניה המערבית נשלטה בידי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בשנים 1949 – 1969: תחילה בראשות קונראד אדנאואר ואחר כך בידי לודוויג ארהארד וקורט גאורג קיזינגר; הממשלה סירבה לקיים יחסי חוץ עם גרמניה המזרחית בשל האופי הדמוקרטי שלה, בהתאם לדוקטרינת הלשטיין שפיתח אדנאואר גרסה כי גרמניה המערבית לא תכונן כל קשר דיפלומטי עם מדינות אשר יכירו בגרמניה המזרחית הקומוניסטית (מלבד ברית המועצות). יישומה הראשון של הדוקטרינה התרחש ב-1957 כאשר סירבה גרמניה להכיר ביוגוסלביה בעקבות קבלת שגריר מזרח-גרמני, אולם בשנות ה-60 התברר כי מדיניות זו לא תעבוד לנצח. הרפובליקה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם ישראל (הסכם השילומים) ב-1965 ובתגובה לכך נותקו יחסיה עם מדינות ערב, אשר בחרו לכונן יחסים דיפלומטיים עם גרמניה הקומוניסטית.
עוד לפני תחילת כהונתו כקנצלר, וילי ברנדט, ראש העיר הסוציאליסטי של ברלין המערבית, רדף כל מדיניות אשר עלולה לקרב את שתי הגרמניות, בדרך כלל מתוך אינטרס של מסחר חוצה-גבולות. הצעתו החדשה של האוסטפוליטיק קבעה כי דוקטרינת הלשטיין לא תרמה לערעור המשטר הקומוניסטי או בהקלת מצבם של הגרמנים בגרמניה המזרחית. ברנדט האמין כי עידוד שיתוף פעולה עם הקומוניסטים יטפח יחסים בין הגרמניות ומסחר יערער את הממשלה הקומוניסטית לטווח הארוך.
עם זאת, הדגיש ברנדט, כי האוסטפוליטיק לא תזניח את הקשרים ההדוקים של הרפובליקה הפדרלית עם הגוש המערבי, ארצות הברית ואף את חברותה בברית נאט"ו. ואכן, בשלהי שנות ה-60, העמדה הבלתי-מתפשרת של דוקטרינת הלשטיין נחשבה למזיקה לאינטרסים של ארצות הברית; יועצים וקובעי מדיניות אמריקאים רבים, בייחוד הנרי קיסינג'ר, דחקו ברפובליקה להתגמש. במקביל, מדינות אחרות באירופה המערבית נכנסו לתקופה של מדיניות נועזת יותר כלפי המזרח. כאשר עלתה ממשלת ברנדט לשלטון ב-1969, חששו פוליטיקאים רבים מגרמניה עצמאית יותר, מעין "הסכם רפאלו" מחודש. בצרפת עלה חשש כי גרמניה תתחזק לאחר דטאנט.
הגשמת המדיניות

הקלת המתחים שחזתה האוסטפוליטיק התחילה דווקא עם ברית המועצות, המדינה המזרחית היחידה עמה כוננה גרמניה המערבית קשרים דיפלומטיים רשמיים. ב-1970 חתם ברנדט על הסכם מוסקבה על אודות ויתור השימוש בכוח והכרת גבולות אירופה הנוכחית. מאוחר יותר באותה השנה, חתם ברנדט על אמנת ורשה בתהליך הכרה רשמי ברפובליקה העממית של פולין. אמנת ורשה חזרה למעשה על יסודות הסכם מוסקבה אך בעיקר הדגישה את הכרתה של הרפובליקה הפדרלית בקו אודר-נייסה, המציין את הגבול בין גרמניה ופולין. גרמניה המערבית חתמה על מספר הסכמים נוספים עם מדינות המזרח בעקבות אלו.
ההסכם השנוי ביותר במחלוקת היה אמנת היסוד עם גרמניה המזרחית ב-1972, שכוננה יחסים רשמיים בין שתי הגרמניות לראשונה מאז החלוקה. המצב היה מסובך בעקבות הטענה של הרפובליקה הפדרלית כי היא מייצגת את העם הגרמני בשלמותו; ברנדט ניסה לעקוף מכשול זה בכך שחזר על הצהרתו מ-1969, לפיה למרות ששתי המדינות קיימות בגרמניה, הן לא יכולות להתייחס זו לזו כאל זרות. מפלגת האופוזיציה השמרנית הנוצרית-דמוקרטית דחתה את אמנת היסוד בבונדסטאג בטענה כי הממשלה מחלקת עמדות פדרליות בקלות רבה מדי.
ממשלת ברנדט, קואליציה של סוציאל-דמוקרטים ודמוקרטים חופשיים, איבדה חברי פרלמנט לטובת האופוזיציה הנוצרית-דמוקרטית השמרנית במחאה על אמנת היסוד. לבסוף, אושרה האמנה בפרלמנט הפדרלי ב-11 במאי 1973. על פי אמנת היסוד של הרפובליקה הפדרלית והרפובליקה הקומוניסטית, נעשו חילופי שגרירים בין שתי הגרמניות, שכונו "ייצוגי קבע" מסיבות פוליטיות. ההכרה ההדדית פתחה דלת עבור השתיים להצטרפות לאו"ם.
ב-6 במאי 1974 התפטר ברנדט באופן מפתיע מתפקיד הקנצלר, על רקע פרשיית הריגול של עוזרו האישי גינתר גיום. פרשנים פוליטיים מאוחדים בדעתם כי פרשיית הריגול הייתה רק אמתלה נוחה להתפטרות. לדעתם, הסיבה האמיתית לכך היא תחושת המיאוס שחש ברנדט מהתפקיד, שהביאה להצטברות ביקורת פנימית במפלגה נגד סגנון הנהגתו. בתור מחליפו של ברנדט בתפקיד הקאנצלר נבחר הלמוט שמידט. ברנדט עצמו נותר בתפקיד יושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
בעקבות מהפכת סתיו העמים הופלה חומת ברלין ב-1989; אירוע שבעקבותיו החלה סדרה של אירועים שבעטיים אוחדה גרמניה מחדש; התהליך היה למעשה הבלעה של גרמניה המזרחית לתחומי גרמניה המערבית, שהביא לרגשות התמרמרות במזרח ולראייה של תהליך האיחוד כ"סיפוח" או "כיבוש". עד עצם היום הזה ניתן לראות הבדלים בין המזרח למערב בגרמניה המודרנית.
ראו גם

איחוד גרמניה (המאה ה-20)
פוליטיקה של גרמניה
לקריאה נוספת

עודד ערן, מדיניות החוץ של ברית המועצות מלנין עד גורבצ'וב, כרך ב', עמודים 185–187
Carol Fink, Bernd Schaefer: Ostpolitik, 1969–1974, European and Global Responses, Cambridge University Press, Cambridge [et al.] 2009, ISBN 978-0-521-89970-3.
Helga Haftendorn: Deutsche Außenpolitik zwischen Selbstbeschränkung und Selbstbehauptung 1945–2000. Deutsche Verlags-Anstalt: Stuttgart / München 2001, pages 173-193
ג'ון קינג (עיתונאי)

| --- | --- |
קינג, 2024
קינג, 2024
 לידה:  30 באוגוסט 1963 (בן 61) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת רוד איילנד
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 עיסוק:  עיתונאות והגשת חדשות
 מעסיק:  CNN
 סוג כתב:  מגיש חדשות, כתב ופרשן פוליטי
 תחום סיקור:  פוליטיקה של ארצות הברית
 בת זוג:  ג'ין מאקי (גרושים)  דנה באש (2008–2012)
 מספר צאצאים:  3 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  JohnKingCNN
 טוויטר:  JohnKingCNN
 
ג'ון קינג (באנגלית: John King; נולד ב-30 באוגוסט 1963) הוא עיתונאי ומגיש חדשות יהודי־אמריקאי, הכתב הלאומי הראשי של רשת הטלוויזיה "CNN", המדווח מוושינגטון הבירה. קינג מגיש את התוכנית "Inside Politics" העוסקת בפרשנות פוליטית. בעבר הגיש את התוכניות "מצב האומה" (State of the Union), כמו גם את תוכנית הטלוויזיה "John King, USA", בטרם בוטלה וירדה מהמסך.
ביוגרפיה > ראשית דרכו וחייו האישיים

קינג נולד בבוסטון, הגדולה שבערי מסצ'וסטס, והוא ממוצא אירי. הוא למד בבית הספר הלטיני של בוסטון, ההתיכון הוותיק בארצות הברית, והשלים לימודי תואר ראשון בעיתונות מאוניברסיטת רוד איילנד. בשנת 1985 הצטרף קינג לסוכנות הידיעות AP שם החל בדרכו העיתונאית ככותב. ב-1991 מונה קינג לכתב הפוליטי הראשי ועמד בראש הסיקור הפוליטי של AP את הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992 ואת הבחירות לנשיאות שלאחר מכן. כמו כן, ב-1991 זכה קינג ב"פרס הדיווח המוביל" של איגוד העורכים המנהל של AP על סיקורו את מלחמת המפרץ בכווית.
ג'ון קינג וג'ין מאקי, רעייתו הראשונה, חובקים שני ילדים בשמות נואה והאנה. ב-25 במאי 2008 נישא קינג בשנית לעיתונאית דנה באש, גם היא כתבת ב-CNN. לפני שנישא לה, התגייר קינג ונהיה ליהודי, כשם שבאש יהודייה גם כן. לבש וקינג נולד בן, ג'ונה, ביוני 2011. בני הזוג נפרדו במרץ 2012.
ביוגרפיה > קריירה ב-CNN

בשנת 1997 הצטרף קינג ל-CNN, שם שימש ככתב הרשת הבכיר בבית הלבן בין השנים 1999–2005. ב-2005 מונה קינג לכתב הלאומי הראשי של CNN, תפקיד שעודנו ממלא בהווה. כיום הוא מגיש את תוכנית החדשות "Inside Politics" המשודרת בבוקר יום ראשון (ופעמים תכופות יותר בשנים בהן מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית), הכוללת דיון בשולחן עגול בין אורחים שונים מעולם העיתונות באמריקה, המשתפים את קינג בתובנותיהם בנושאים פוליטיים עכשוויים. לעיתים קרובות הוא מתארח במהדורות החדשות הליליות "חדר המצב" (The Situation Room) בהגשת וולף בליצר ו"אנדרסון קופר ב-360°" בהגשת אנדרסון קופר.
קינג מרבה לעשות שימוש בקיר שיתוף פעולה רב-מגעי (Multi-Touch Collaboration Wall), המכונה "קיר הקסם" או "מפת הקסמים". השימוש בו נעשה לראשונה בבחירות המקדימות לנשיאות ב-2008, מה שמאפשר לו להציג ולתפעל גרפיקה ומפות שונות המתייחסות לתוצאות הסקרים והבחירות. בהשארת השימוש שלו בטכנולוגיה זו, נעשה בה שימוש הן בתוכניות הדיילי שואו, והן בסיקור של CNN בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 וב-2020.
זמן קצר לפני ההשבעה הנשיאותית ב-2009, החל קינג להגיש את תוכנית האירוח החדשה שלו "מצב האומה", שהחליפה את "המהדורה המאוחרת של CNN עם וולף בליצר". עם התפטרותו הפתאומית של לו דובס מהרשת ב-12 בנובמבר 2009, CNN הודיעה כי קינג ישדר בשעות המסך של דובס בראשית 2010. ב-31 בינואר 2010 הודיע קינג כי הכתבת הפוליטית הבכירה של CNN, קנדי קראולי, תחליף אותו כמגישת התוכנית "מצב האומה". קינג החל להנחות את תוכנית האירוח החדשה שלו, "John King, USA", ב-22 במרץ אותה שנה.
ב-2 במאי 2011, ג'ון קינג היה הכתב הראשון ב-CNN שאישש את חיסולו של אוסאמה בן לאדן בפני צופי הרשת. ב-19 בינואר 2012 הנחה קינג עימות בחירות שהתקיים במסגרת הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012. בראשית שנה זו בוטלה התוכנית "John King, USA", כשהפרק האחרון שודר ב-29 ביוני. ב-17 באפריל 2013 דיווח קינג בשוגג ידיעה כוזבת תוך ציטוט מקור ברשויות אכיפת החוק, כי חשוד בפיגוע במרתון בוסטון שאירע ב-15 באפריל זוהה על ידי המשטרה וכי החשוד הוא גבר כהה עור. קינג היה הראשון שדיווח בטעות על זיהוי זה של חשוד. במהדורות חדשות אחרות, דוגמת פוקס ניוז, דיווחו עד מהרה בטעות כי חשוד בפיגוע נעצר.
קינג מארח כיום את תוכנית הבוקר "Inside Politics" ב-CNN. קינג זכה לשבחים נרחבים על האופן בו סיקר את הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, שהוזכר בחיוב על ידי גורמים רבים.
הערות שוליים

↑  ארלין פיין, John King Live! at CJN event, באתר Cleveland Jewish News‏, 5 ביוני 2009 (באנגלית)
↑  John King and Dana Bash separate; CNN stars were married four years, באתר וושינגטון פוסט, 20 במרץ 2012 (באנגלית)
↑  מארק סוויני, CNN’s John King and his ‘magic wall’ keep viewers entranced, באתר הגרדיאן, 6 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  ג'ויס אנג, John King to Replace Lou Dobbs, באתר TV Guide‏, 12 בנובמבר 2009 (באנגלית)
↑  ביל קרטר, The F.B.I. Criticizes the News Media After Several Mistaken Reports of an Arrest, באתר ניו יורק טיימס, 17 באפריל 2013 (באנגלית)
↑  ג'ימי טריינה, Viewers Bust Out Tons of Great Sports Memes in Honor of John King's Dominant Performance on CNN: TRAINA THOUGHTS, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 5 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  קירסטי קארס, John King, CNN’s master of election maps, has slept just 6.5 hours since Tuesday, באתר לוס אנג'לס טיימס, 5 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  ליאה אסטשוביץ', CNN anchor John King won the internet on Election Day, באתר ניו יורק פוסט, 4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: ns2011000664  VIAF: 175335977   WorldCat (עם VIAF): 175335977
ג'וקו וידודו

ג'וקו וידודו (באינדונזית: Joko Widodo; נולד ב-21 ביוני 1961) הוא נשיאה השביעי של אינדונזיה והראשון מבין נשיאי המדינה שאינו מגיע מהאליטה הצבאית והפוליטית של המדינה. כיהן כנשיא משנת 2014 עד שנת 2024. עד לטקס השבעתו, שנערך ב-20 באוקטובר 2014, כיהן כמושל מחוז ג'קרטה. הוא ידוע בראשי התיבות של שמו ג'וקווי (Jokowi).
חייו המוקדמים וחינוכו

הוא נולד בשם מוליונו (מאוחר יותר החליף את שמו לג'וקו) בעיר סוראקרטה שבג'אווה כבן הבכור של משפחה ממוצא ג'אוונזי. מאחר שמשפחתו הייתה קשת יום, נאלץ לעבוד כבר בגיל בית ספר יסודי כדי לממן חומרי לימוד ודמי כיס. בגיל 12 החל לעבוד בנגריית הרהיטים של אביו. במהלך ילדותו חוותה משפחתו פינויים מהדירות בהן התגוררה, דבר שהשפיע עליו בהמשך דרכו, בעת שהתמקד בנושא הדיור, כשכיהן כראש עיריית סורקארטה, בשנים 2005–2012. לאחר שסיים תיכון למד באוניברסיטת גאג'ה מאדה בפקולטה ליערנות וסיים את לימודיו לתואר ב-1985. לאחר מכן, עבד תחילה במשתלת אורנים במחוז אצ'ה שבסומטרה, אך לאחר כשנתיים חזר למשפחתו ופתח עסק לעץ. העסק הצליח תחילה אך וידודו נפל קרבן להונאה ונזקק לסיוע כספי מבני משפחתו.