stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם מרסטרנד

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1810 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  25 במרץ 1873 (בגיל 62) קופנהגן, דנמרק 
 מקום קבורה:  בית הקברות אסיסטנס 
 מקום לימודים:  האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות 
 זרם באמנות:  תור הזהב הדני 
 הושפע על ידי:  כריסטופר אקרסברג 
 יצירות ידועות:  October Festival evening outside the walls of Rome, Christian IV on the ship Trefoldigheden, Familien Waagepetersen 
 פרסים והוקרה:  אבירות במסדר דנבורג  מדליית תורוואלסן 
 צאצאים:  Poul Marstrand 
 
וילהלם מרסטרנד (בדנית: Wilhelm Marstrand‏; 24 בדצמבר 1810 – 25 במרץ 1873) היה צייר ומאייר, נולד בקופנהגן, דנמרק, הוא אחד האמנים הנודעים ביותר השייכים לתור הזהב של הציור הדני.
ביוגרפיה > חינוך

מרסטרנד למד בבית הספר המטרופוליטן של קופנהגן, אך לא היה לו עניין רב בספרים ועזב בגיל 16. כריסטופר וילהלם אקרסברג, צייר ופרופסור באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות (Det Kongelige Danske Kunstakademi) בקופנהגן, היה ידיד קרוב של אביו של וילהלם, והמליץ על קריירה אמנותית עבור וילהלם הצעיר. וילהלם כבר הראה כישרון אמנותי, והתמודד עם נושאים קשים כמו סצנות קבוצתיות עם דמויות רבות וקומפוזיציה מסובכת.
ביוגרפיה > הכשרה

בגיל 16 החל מרסטרנד את לימודיו באקדמיה אצל אקרסברג, ולמד בבית הספר בין השנים 1826 עד 1833. אף כי תחומי העניין שלו היו בנושאי הז'אנר - תיאור חיי היומיום שצפה ברחובות קופנהגן, במיוחד בהבדלים המעמדיים, אבל עבר לציור היסטורי.
ציור היסטוריה הציג את הנושאים המפוארים הקלאסיים מהמיתולוגיה וההיסטוריה, ולא מחיי היומיום. המסורות, וטעמם של מבקרי האמנות המסורתיים, העדיפו אותם. לכן היה לו משהו לחתור אליו, למרות מיומנותו בתיאור נושאים צנועים יותר, וההנאה שהייתה לו להציג את ההמונים, את מראות העיר ואת ההומור והסיפורים שמאחורי ההמולה שבה.
כריסטיאן ווגפטרסן, סוחר יין של בית המלוכה הדני, ותומך באמנויות, הפך לפטרון חשוב עבור מרסטרנד בתקופה מוקדמת זו.
למרות הכרה הולכת וגוברת ביצירתו, מרסטרנד מעולם לא קיבל את מדליית הזהב של האקדמיה. מדליה זו נחשקה לא רק בזכות היוקרה שבה, אלא גם משום שהיא נתנה גם מלגת נסיעה לקידום הכשרתו האמנותית של חתן הפרס. ניסיונותיו של מרסטרנד לזכות במדליה לא צלחו הן בשנת 1833 עם "הבריחה למצרים" הנאו-קלאסית שלו וגם ב־1835 עם "אודיסאוס ונאוסיקא". אבל קיבל שתי מדליות הכסף.
נסיעות חוץ

מדליית זהב הוא לא קיבל, אולם האקדמיה העניקה למרסטרנד מלגת נסיעה. באוגוסט 1836 החל את הראשון מבין מסעותיו הרבים, בדרכו מגרמניה לרומא באיטליה, ועצר בדרך בברלין, דרזדן, נירנברג ומינכן. באיטליה, שם שהה ארבע שנים, צייר תיאורים אידיאליים רבים של חיי היומיום, במיוחד חגיגות. הוא חזר לאיטליה מספר פעמים, הביקור האחרון היה בשנת 1869.
ברומא בילה מדי שנה את חודשי הקיץ בעיירות והוקסם מאורחות החיים של העם האיטלקי. הוא גילה נוף צבעוני, עליז ורומנטי, חדור אידיאל יופי חדש.
הוא גם צייר מספר פורטרטים במהלך השהות הראשונה באיטליה. בין אלה פורטרטים של אמנים דנים נודדים אחרים, כמו כריסטן בוקקה ושותפו למסע יוהאן אדולף קיטנדורף.
פיתוח קריירה

מרסטרנד חזר לדנמרק בסוף 1841 ועצר בדרך במינכן ובפריז. בדנמרק הוא ניסה ליישם את מה שלמד באיטליה.
הוא הפך לחבר באקדמיה לאמנות ב־19 ביוני 1843, לאחר שהגיש את הציור "ארסמוס מונטנוס" כיצירת הקבלה שלו. הוא הפך לפרופסור באקדמיה בשנת 1848. הוא השתדל לתת לתלמידיו להתפתח על פי כישוריהם ותחומי העניין שלהם. בין אלה היו שני ציירי סקיין הנודעים ביותר, פדר סוורין קרויר ומיכאל אנצ'ר, כמו גם קרל בלוך, קרל לודוויג יסן וקריסטיאן זהרטמן.
מרסטרנד לקח נושאים מהספרות והתיאטרון, כשהוא מציג סצנות מדון קישוט מאת סרוונטס, כמו גם מארסמוס מונטנוס, או מחזות אחרים של לודביג הולברג. עבודותיו של הולברג יתנו למרסטרנד זרם אינסופי של השראה. הוא גם המשיך לצייר ציורי ז'אנר, וליצור רישומים, קריקטורות ורישומים, ולכד את רוח תקופתו בסאטירה עדינה.
ב־8 ביוני 1850 התחתן מרסטרנד עם מרגריטה כריסטין וויידמן, עמה נולדו להם חמישה ילדים. משפחתו הפכה למקור השראה חדש לאמנותו. יש דמיון בפורטרטים שלו עם ילדים לאלו שנעשו על ידי קונסטנטין הנסן, בן זמנו, חבר וגם תלמידו של אקרסברג.
מרסטרנד חזר לציור דיוקנאות ברצינות רבה יותר בסוף שנות ה -50 של המאה ה-19 ומתאר כמה מדמויות המפתח של התקופה. במהלך שנות ה -50 וה -60, ובמיוחד לאחר מות אשתו בשנת 1867, הוא פנה לנושאים דתיים. הוא גם הקדיש תשומת לב מחודשת למיתולוגיה ולהיסטוריה. הוא צייר שני ציורי קיר לקפלה של המלך כריסטיאן הרביעי בקתדרלת רוסקילדה בשנים 1864–1866, שניהם תרמו לתהילה המתמשכת של המלך הפופולרי הזה. הוא צייר מזבח חשוב בכנסיית פאבור. בשנת 1871, זמן לא רב לפני מותו, הוא העביר כמה ציורי קיר שהוזמנו לאולם החגיגות של אוניברסיטת קופנהגן.
במקביל, במהלך עשר השנים האחרונות לחייו, חלק מעבודתו נעשה אינטימי מאוד. סדרת ציורים שנעשתה בשש השנים האחרונות לחייו מציגה אישה בעירום, בעוד שהאחרים היו נושאים דתיים מאוד, באופן פנימי יותר מהיצירה המונומנטלית.
מרסטרנד מונה למנהל של האקדמיה לאמנות במשך שתי תקופות: התקופה הראשונה בין השנים 1853–1857, השנייה מ־1863 ועד מותו.
באוקטובר 1871 מרסטרנד נפגע מדימום מוחי ושיתק חלקית, ואיבד חלק ניכר מכושר עבודתו לפני מותו בשנת 1873.
הכרה מאוחרת

לבני דורו ולעוד כמה דורות, מרסטרנד היה בין הציירים הגדולים של דנמרק בכל הזמנים, אין ספק שהוא היה פרודוקטיבי מאוד ושלט במגוון מדהים של ז'אנרים - חוסר העניין שלו בציור נוף היה בולט.
ככל שהתקדמה המאה העשרים, עבודתו נעשתה פחות מוערכת מבחינה אמנותית ויצאה מהאופנה; לעומת זאת, נראה כי העשורים האחרונים מעניקים לו הערכה חדשה.
הערות שוליים

↑  Marstrand, Otto. Maleren Wilhelm Marstrand. Copenhagen, DK: Thaning & Appel, 2003
↑  Madsen, Karl. Wilhelm Marstrand. Copenhagen, DK: Kunstforeningen, 1905.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281102605171  PLWABN: 9810535742305606  BIBSYS: 90153118  BnF: cb13184684w (data)  GND: 129735167  ISNI: 0000 0000 6683 3014  KulturNav: 6b7dc51e-82eb-4d38-b984-3cbeceee3fd5  LCCN: n93096241  NTA: 070729638  RKD: 52843  SUDOC: 035366087  ULAN: 500031897  VIAF: 57700039   WorldCat (עם VIAF): 57700039
מוריץ פון שווינד

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1804 וינה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  8 בפברואר 1871 (בגיל 67) פקינג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Moritz Ludwig von Schwind 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרומי העתיק במינכן 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה  גימנסיית שוטן 
 תקופת הפעילות:  1819–1871 (כ־52 שנים) 
 הושפע על ידי:  Johann Peter Krafft, לודוויג פרדיננד שנור פון קרולספלד 
 יצירות ידועות:  Farewell at Dawn 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1858) 
 בן או בת זוג:  Louise von Schwind 
 צאצאים:  Hermann von Schwind, Helene von Ravenstein, Anna Siebert, Marie Baurnfeind 
 
מוריץ פון שווינד (בגרמנית: Moritz von Schwind;‏ 21 בינואר 1804 – 8 בפברואר 1871) היה צייר אוסטרי, יליד וינה. הוא שאב השראה מפולקלור ושירי העם. שווינד נפטר בבוואריה, ונקבר באלטר סודריפהוף במינכן.
חיים וקריירה

הוריו היו פרנץ אדלר פון שווינד (1752–1818) ואשתו פרנציסקה פון הולצמייסטר (1771–1842), שהייתה מהאצולה האוסטרית מאז 1799. אביו הגיע מבוהמיה, היה מזכיר בחצר המלוכה והוכתר לאבירות בשנת 1792. למוריץ פון שווינד היו חמישה אחים.
מוריץ פון שווינד חי כנער מאושר וחסר דאגות בווינה. בין חבריו היה המלחין שוברט, שחלק משיריו הוא אייר.
בשנת 1828, בעצתו של פטר קורנליוס, עבר למינכן, שנתן לו משימה לצייר את חדר הספרייה של המלכה הבווארית בסצנות משירתו של לודוויג טיק. לאחר נסיעה באיטליה בשנת 1835, הוא יצר עיצובים עבור בית המגורים במינכן וטירת הוהנשוואנגאו - המבוססים על סצנות מחייו של קרל הגדול. עבודות נוספות מסקסוניה ובאדן הגיעו לאחר מכן.
קרלסרוהה ופרנקפורט

בשנים 1840–1844 מוריץ פון שווינד התגורר ועבד בקרלסרוהה. כאן פגש את אשתו לואיזה זאקס, בתו של רב-סרן. בתמונה הידועה שלו "ירח הדבש", מזהים אותה. בקרלסרוהה הוא יצר שמונה מדליונים עגולים לחדר הישיבות של בית המלוכה ושם עיטר גם בציורי קיר את גרמי המדרגות ואת אולמות קומת הקרקע.
בשנת 1844 הוא גר בפרנקפורט, שם יצר כמה מתמונות הציור הטובות ביותר שלו, בעיקר "תחרות הזמרים" בורטבורג (1846), וכן עיצובים לחגיגת גתה. היו לו גם איורי ספרים רבים.
בשנת 1847 חזר שווינד למינכן לאחר שהתמנה לפרופסור באקדמיה. שמונה שנים מאוחר יותר התהילה שלו הייתה בשיאה עם השלמת הציורים בטירת ורטבורג עם תמונות קיר הממחישות את "תחרות הזמרים" ואת ההיסטוריה של הנסיכה אליזבת מהונגריה.
הקומפוזיציות זכו לשבחים רבים, ונערך פסטיבל מוזיקלי מפואר לכבודם, שווינד עצמו היה אחד הכנרים. במינכן עבד גם בכמה כנסיות, במיוחד על המזבח והחלונות של כנסיית גבירתנו.
המחזור הבוגר במיוחד שלו, מסיפורי האגדות של האחים גרים הופק בשנת 1857.
באותה שנה ביקר באנגליה כדי לדווח רשמית למלך לודוויג על אוצרות האמנות במנצ'סטר. הוא עיצב חלק מחלונות הכנסייה והצטרף לחברו הוותיק שנור בעיצוב הזכוכית הצבועה בקתדרלת גלאזגו.
בשנת 1866/67 הוא עבד על ציורים באופרה הממלכתית החדשה בווינה. כאן צייר ציורי קיר המתארים סצנות מ"חליל הקסם "של מוצרט, ובמבואה יש ציורי קיר מיצירות של מלחינים אחרים.
הערות שוליים

↑  BLKÖ:Schwind, Moriz Ritter von – Wikisource, de.wikisource.org
↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 33, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1891, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 449
↑  Deutsche Biographie, Schwind, Moritz von - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267841005171  PLWABN: 9810691253305606  BIBSYS: 90062814  BnF: cb149760276 (data)  CiNii: DA02599533  GND: 118612271  ISNI: 0000 0001 0912 5393  LCCN: n84093601  LNB: 000307991  MusicBrainz: 0f7865f6-54f4-45c7-95ac-d2244bdb8998  NKC: kup20030000117863  NLG: 177553  NSK: 000612307  NTA: 068809026  RERO: 02-A003813489  RKD: 71552  SELIBR: 315731  SNAC: w6wq0z6d  SUDOC: 028111494  ULAN: 500024154  VcBA: 495/43623  VIAF: 69054934   WorldCat (עם VIAF): 69054934
הנס בלושק

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1870 ברסלאו, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  27 בספטמבר 1935 (בגיל 65) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  Wilmersdorfer Waldfriedhof Stahnsdorf 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 יצירות ידועות:  המסע לירח של פטר 
 בן או בת זוג:  Irene Drösse-Baluschek 
 
הנס בלושק (בגרמנית:  Hans Baluschek‏;  9 במאי 1870 – 28 בספטמבר 1935) היה צייר, גרפיקאי וסופר גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.
בלושק היה נציג בולט של הריאליזם הביקורתי הגרמני, וככזה הוא ביקש להציג את חיי פשוטי העם. ציוריו התמקדו במעמד הפועלים של ברלין. הוא השתייך לתנועת הזצסיון בברלין, קבוצת אמנים שהתעניינה בהתפתחויות מודרניות באמנות. עם זאת במהלך חייו הוא היה ידוע ביותר בזכות האיורים המופלאים שלו לספר הילדים הפופולרי "מסע פיטר הקטן לירח".
היה לאחר 1920 חבר פעיל במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, שבאותה עת עדיין החזיקה בהשקפה מרקסיסטית על ההיסטוריה.
קורות חיים

הנס בלושק נולד ב-9 במאי 1870 בברסלאו, אז העיר השישית בגודלה בגרמניה (וכיום העיר ורוצלב שבפולין), לפרנץ בלושק, מודד ומהנדס רכבת ואשתו. היו לו שלוש אחיות, שתיים מהן מתו משחפת בילדותן. לאחר מלחמת צרפת-פרוסיה וייסוד האימפריה הגרמנית בשנת 1871, הפך פרנץ למהנדס עצמאי של מסילות ברזל, והתגורר זמן מה בעיירה הקטנה בהרבה היינאו (כיום חוינוב (אנ') שבפולין). במהלך ילדותו פיתח הנס בלושק תשוקה למסילות ברזל שיוצגו מאוחר יותר בציוריו.
בשנת 1876 עברה המשפחה עם האנס בן ה-6 לברלין, שם במהלך העשור הבא הם שינו את מגוריהם חמש פעמים, וחיו ברצף של דירות שזה עתה נבנו עבור עובדים. ברלין מצאה את עצמה בעיצומו של כאוס כלכלי בעקבות המשבר של 1873, אך פרנץ בלושק היה בר מזל לשמור על תעסוקת הרכבות והצליח לפרנס את משפחתו בסגנון בורגני זעיר.
בשנות השמונים של המאה ה-19 התרשם בלושק הצעיר מתערוכה בברלין של ציורי האמן הרוסי וסילי ורשגאגין, שעבודותיו תיארו את זוועות המלחמה, ובמיוחד מלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1877–1878. על ציורים אלה היו דיונים נרחבים בחוגים האמנותיים בברלין, שם הריאליזם הגרפי שלהם היה הלם עבור הצופים. בלושק התחיל להעתיק תמונות ולצבוע את סצנות המלחמה שלו בסגנון של ורשגאגין, שאפשר לזהות את השפעתו בכמה מיצירותיו המאוחרות של בלושק.
בשנת 1887 עברה המשפחה לשטרלזונד, שם סיים בלושק את לימודיו בגימנסיה. הוא הושפע מהמורה מקס שיטה, שלימד את תלמידיו את עקרונות הסוציאליזם, ובמיוחד הדגיש את הנושאים הכלכליים והחברתיים - הוא פוטר בסופו של דבר בגלל דעותיו הפוליטיות השמאלניות. בלושק וחבריו לכיתה התמסרו לחקר היצירות הפוליטיות הפופולריות של טולסטוי ואמיל זולא. בשנת 1889 שסיים את לימודיו בגימנסיה, הצהיר כי ברצונו להיות צייר.
שנים ראשונות כאמן (1890–1894)

לאחר סיום לימודיו התקבל בלושק לאוניברסיטת ברלין, שם התוודע לצייר הגרמני מרטין ברנדנבורג, איתו הוא שמר על ידידות לכל החיים. אולם האוניברסיטה נותרה שמרנית למדי למרות מגמות חדשות רבות באמנויות, כמו האימפרסיוניזם הצרפתי הפופולרי. ההדרכה התמקדה בטכניקות מסורתיות ובהיסטוריה של האמנות.
בלושק התגורר ברובע שנברג בברלין. ספר הציורים המוקדם ביותר שלו הוא משנת 1889 שכולל דיוקן עצמי מראה אותו בלבוש סטודנטים. בין עבודותיו המוקדמות ניתן למנות סצנות צבאיות ומלחמות, יחד עם תיאורי חיי רחוב בשטרלזונד ובברלין. בשנות ה-90 של המאה ה-19 הוא הפיק איורים על הבדלי מעמדות וחיי הפרולטריון בברלין, בהם הוא נטש את הטכניקות המסורתיות.
בלושק עזב את האוניברסיטה לאמנויות בשנת 1893 והחל לעבוד כאמן עצמאי. אז התמקד כמעט אך ורק בהבדלים בין המעמדות החברתיים - מה שהפך אותו ליוצא דופן בעולם האמנויות השמרנית של גרמניה. בינתיים הוא קרא את עבודותיהם השמאליות של גרהארט האופטמן, טולסטוי, איבסן, יוהנס שלאף וארנו הולץ והושפע מאוד מספרות הנטורליזם.
מלחמת העולם הראשונה (1914–1918)

למלחמת העולם הראשונה הייתה השפעה עמוקה על זירת האמנויות בברלין ועל אמנים בודדים. הכרזת המלחמה של גרמניה על רוסיה וצרפת הובילה לשחרור מתחים עצורים שנבנו במשך עשרות שנים בגלל יחסים בינלאומיים מתוחים ומשברים חוזרים ונשנים.
גם בקהילה האמנותית היו ביטויים פטריוטיים אופטימיים, אם כי כמה אמנים גרמנים, כמו קולוויץ ונאגל, לא השתתפו בגל ההתלהבות העממית. בלושק וליברמן היו בין אלה שתרמו למגזין של מבקר האמנות פאול קסירר "זמן מלחמה" (קריגסצייט), ניסיון להפגין תמיכה במאמץ המלחמתי מצד הקהילה האמנותית. כמה מחברי הזצסיון לשעבר, בהם בקמן ואריך הקל, התנדבו לצבא הגרמני.
עמדתו הפטריוטית של בלושק הייתה בניגוד לסלידתו ארוכת השנים מבית המלוכה, אך אולי שיקפה טינה בסיסית להשפעה הרווחת של האמנות הצרפתית בגרמניה. בשנת 1915 תרם כמעט שני תריסר רישומים לפרסום מלחמתי בחסות אגודת בית חולים. הוא כלל איורים של כלי נשק מודרניים בליווי "טקסט פטריוטי זוהר", ותיאורים מחרידים של סצנות קרב ובתי חולים שדה.
אף על פי שבשנות ה-40 לחייו, התנדב בלושק לשירות צבאי, ובשנת 1916 הוצב כחייל מילואים תחילה בחזית המערבית, ואז בחזית המזרחית. במהלך השירות שלו בצבא הוא ניסח תיאורים חגיגיים יותר של סצנות קרב (חברו הקרוב הצייר מרטין ברנדנבורג נפצע קשה בלחימה ומת מפצעיו לאחר המלחמה בשנת 1919). ציורו של בלושק מ־1917 ל"מולדת" מתאר את ארונו של חייל, המועבר לגרמניה, ומעוררת את הקרבתו הפטריוטית. סוף המלחמה בשנת 1918, עם תוצאתה הקטסטרופלית עבור גרמניה, פגע בבלושק עמוקות, והוא שמר על מרחק מהמהפכה שהולידה את רפובליקת ויימאר. תפוקתו האמנותית הצטמצמה לכמה איורים ודיוקן עצמי המראה אותו בהבעה עגומה.
שנות ויימאר (1918–1935)

עבור האמן, השנים שלאחר מכן נשלטו על ידי איורים של אגדות, ואלה שתרם לספר "המסע של פיטר הקטן לירח" בשנת 1919 נחשבים עדיין לקלאסיקה של ספרות ילדים. בלושק אייר ספרי ילדים אחרים, ביניהם "אל ארץ האגדות" ו"על אנשים קטנים, חיות קטנות ודברים קטנים" בשנים 1919, 1922 ו-1924 בהתאמה. הוא גם אייר מהדורה משנת 1925 של "מעשיות האחים גרים". בינתיים הוא הפיק כרזות וחומרי פרסום מכירות לתיאטרון ולקולנוע, יחד עם רישומי תלבושות למפיקים, וסצנות דמיוניות מחיי ברלין לבר היין המפורסם לוטר וואגנר.
כמו אמנים רבים אחרים, גם בלושק נקלע למשבר לאחר המלחמה, אך הוא ניצל הזדמנויות והחליט להיות פעיל בחינוך תרבותי. הוא תמך בהפקת הסרט "המסע לאושר של אמא קראוזה" (1919), שתיאר את אכזריות העוני ושיבח את הקומוניזם ככוח מציל. בשנת 1920 הוא היה בין מייסדי בית הספר העממי של ברלין רבתי ולימד שם ציור.
בלושק היה גם בין מקימי "הליגה לספרות פרולטרית", ובשנת 1924 מונה לוועדה המייעצת הספרותית של "מעגל הספרים" של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא הצטרף למפלגה בשנת 1920 ושימש כיו"ר נציגי האמנים ממחוז שנברג. הוא הפך ליועץ של ראש העיר הסוציאל-דמוקרטי, גוסטב בס, ומילא תפקיד מוביל בהקמת לשכת הרווחה לאמני ברלין, בה היה יו"ר תקופה.
הוא השתייך לאגף השמאלי של הסוציאל-דמוקרטים, והיה לו נוח בפעילות של הקומוניסטים, כוח פוליטי גדול בגרמניה של ויימאר. ציורו "עתיד" (צוקונפט) הופיע כשער העיתון הקומוניסטי בשנת 1920. בלושק היה בין עשרה אמנים אוהדי השמאל גרמניים שתרמו לוועידת אנטי-מלחמה בינלאומית בשנת 1924 באמסטרדם.
תקופת הנאציזם

כצפוי, לאחר עליית הנאצים לשלטון בינואר 1933 הם תייגו את בלושק כ"אמן מרקסיסטי" וסיווגו את יצירתו כ"אמנות מנוונת". הוא הודח מכל תפקידו ונאסר עליו להציג.
הנס בלושק נפטר ב־28 בספטמבר 1935 בברלין, בן 65, ונקבר בבית העלמין ביער וילמרסדורף מדרום לברלין ליד פוטסדאם.
אירועים לאחר המלחמה

הנס בלושק אינו בין האמנים הידועים ביותר של הזצסיון בברלין. בגרמניה המערבית שלאחר המלחמה הוא זכה לתשומת לב מועטה יחסית, ואילו במזרח גרמניה הוא זכה לתהילה בגלל הנושאים השמאלניים שלו, ועבודותיו שוחזרו לעיתים קרובות כאיורים בפרסומים שונים. תערוכות של יצירותיו הועלו בימי השנה למותו, במיוחד במוזיאון במזרח ברלין.
בשנת 1981 הונח לוח זיכרון על בית שגר ברובע שנברג בברלין.
לאחר האיחוד, בשנת 2004 נקרא על שמו פארק קטן בשנברג (Hans-Baluschek-Park).
גלריה

פינה בעיר
תחנת רכבת
לשכת עבודה
קר
עצי קריסמס
שלג עמוק
פסטיבל קיץ
רחוב היתומים ברלין
מזרקה ליד שער העיר
הערות שוליים

↑  Hans Baluschek, www.csogb.co.uk
↑  Hans Baluschek, www.friedenau-netzwerk.de
↑  Richard Dehmel: Der Arbeitmann. In: Weib und Welt, Berlin 1896, S. 123–125.
↑  Hermann Esswein: Hans Baluschek. Piper, München und Leipzig 1910.
↑  Anke Daemgen: Die Neue Secession in Berlin, in Ausst. Kat.: Liebermanns Gegner – Die Neue Secession in Berlin und der Expressionismus, Stiftung Brandenburger Tor, Max Liebermann Haus, Berlin 2011, S. 22

Kriegszeit 1914–1918. In: Bröhan 2002, S. 69–79.
↑  Bröhan, Margit. Hans Baluschek. 1870–1935. Maler, Zeichner, Illustrator. 2nd ed. Bröhan-Museum, Berlin 2002 ,S. 86–109
↑  Margit Bröhan: Hans Baluschek. 1870–1935. Maler, Zeichner, Illustrator. 2. erweiterte Auflage. Bröhan-Museum, Berlin 2002 S. 80–85
↑  Hans Baluschek - Kunstdrucke & Gemälde, www.kunstbilder-galerie.de
↑  Märkisches Museum zeigt Bilder Hans Baluscheks. In: Neues Deutschland, 27. September 1985.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279815705171  PLWABN: 9810542170405606  BnF: cb12134071q (data)  GND: 118652230  ISNI: 0000 0001 2101 5824  LCCN: n81106950  LNB: 000307342  NKC: ola2004220148  NTA: 067738311  RKD: 4132  SELIBR: 205265  SNAC: w67w6jmx  SUDOC: 029790778  ULAN: 500009304  VIAF: 56883455   WorldCat (עם VIAF): 56883455 
הנס בלושק, עובד בעיר
הנס בלושק 1930
הנס בלושק פותח את התערוכה הגדולה" בברלין, 1931
הנס בלושק, במרפאה, מלחמת העולם הראשונה
הנס בלושק, דצמבר
הנס בלושק, איור לספר המסע של פיטר הקטן לירח
אלברט קפיס

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1836 Wildberg, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  18 בספטמבר 1914 (בגיל 78) שטוטגרט, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פראג בשטוטגרט 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 
אלברט קפיס (בגרמנית: Albert Kappis‏: 20 באוגוסט 1836 – 18 בספטמבר 1914) היה צייר וליתוגרף גרמני.
ביוגרפיה

קפיס קיבל הכשרה כליתוגרף בבית המלאכה של דודו אדם גטרניכט משנת 1850 ועד לסביבות 1857. היו לו גם שיעורים מהמורה לציור קרל קורץ. בין השנים 1855–1860 למד בבית הספר המלכותי לאמנות בשטוטגרט בהדרכת היינריך פון רוסטיגה (ציור ז'אנר והיסטוריה), היינריך פאנק (ציור נוף) וברנהרד פון נהר (ציור עירום).
בשנת 1860 החל ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנויות במינכן אצל צייר ההיסטוריה קארל פון פילוטי. הוא התיידד עם אדולף לייר ועם אנטון בריית, יוזף ופפנר, ולודוויג וילרוידר.
בשנת 1867 הוא נסע למסע לימודים לפריז. שם הוא היה בקשר עם חברי בית הספר בברביזון. הוא עשה את הנסיעה חזרה דרך בלגיה ועמק המוזל לדיסלדורף. בין השנים 1871 ל-1874 עבר קפיס לשויבנבורג לבית מגוריהם של אנטון בריית וכריסטיאן מאלי.
בשנת 1874 נסע לירח דבש דרך דרום טירול וצפון איטליה לוונציה. לאחר מכן צייר בעיקר מוטיבים מאזור מינכן, במיוחד את אגמי סטארנברגר ושימזי.
בשנת 1880 החליף אותו קרל לודוויג כפרופסור לציור נוף בבית הספר המלכותי לאמנות בשטוטגרט, שם הפך למורה של "האימפרסיוניסטים השוואביים". לאחר מכן הוא נסע לבוואריה, ליער השחור, לאגם קונסטנץ, להמבורג ולים הבלטי.
בשנת 1905 פרש לגמלאות. קפיס צייר בעיקר נופים, מוטיבים ז'אנריים מחיי הכפר כגון קציר ענבים, סצנות קציר וגזירת כבשים.
קפיס מצא את מקום המנוחה האחרון שלו בפרגפרידהוף בשטוטגרט.
הערות שוליים

↑  Kappis, Albert. In: Friedrich von Boetticher: Malerwerke des 19. Jahrhunderts. Beitrag zur Kunstgeschichte. Band 1/2, Bogen 31–61: Heideck–Mayer, Louis. Fr. v. Boetticher’s Verlag, Dresden 1895, S. 644–645
↑  Max Schefold: Albert Kappis, Maler, 1836–1914. In: Lebensbilder aus Schwaben und Franken. 7, Kohlhammer, Stuttgart 1960, S. 347–351.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116053844  ISNI: 0000 0000 6675 6872  LCCN: no2014157203  RKD: 43473  ULAN: 500011455  VIAF: 22883396   WorldCat (עם VIAF): 22883396
No Therapy

"No Therapy" הוא סינגל של פליקס ין בהשתתפות הזמרת השוודית, ניאה, והזמר הבריטי, ברין כריסטופר. השיר הגיע למקום ה-9 במצעד הדאנס הגרמני. בנוסף, נכון למרץ 2021, השיר הושמע למעלה מ-50 מיליון פעמים בספוטיפיי.
כתיבה ופרסום

השיר נכתב על ידי Bloodline, ברין כריסטופר, היטימפולס, פליקס ין, וינסנט קוטקאמפ וניאה, והופק על ידי ניקודם מילבסקי, היטימפולס ופליקס ין.
השיר יצא לראשונה ב-21 באוגוסט 2020 דרך הזרמת מוזיקה והורדה דיגיטלית על ידי חברת התקליטים Virgin Records.
ביום הפרסום של השיר, פורסם העיבוד המוזיקלי של וינטג' קלטור (אנ') על יד חברת התקליטים Universal Music. ב-13 בנובמבר 2020, יצא העיבוד המוזיקלי של בלק וי נק, וב-20 בנובמבר 2020, יצא העיבוד המוזיקלי של התקליטן האוסטרי, טובי רומיאו.
בשביל לקדם את השיר, פליקס ין פרסם את הוידאו קליפ ב-21 באוגוסט 2020, וכתב ברשתות חברתיות על מצבו הנפשי. בימים שקדמו לפרסום השיר, הגיעו טיזרים נוספים מכל שלושת המבצעים. תחנת הטלוויזיה הגרמנית, ProSieben (גר'), פרסמה את "No Therapy" בפרסומת עם "השיאים בספטמבר 2020", כך שהשיר יוכל להישמע בהפסקות פרסומות שונות בתחנת הטלוויזיה.
וידאו קליפ

הוידאו קליפ, שבויים על ידי הבמאי הברזילאי, ג'סטין איזומי, פורסם בחשבון היוטיוב של פליקס ין ב-21 באוגוסט 2020. מצד אחד, הווידאו קליפ מציג סצנות שונות של זוגות, וכמו כן סצנות של שלושת המבצעים. הזוגות הם בעיקר סצנות אינטימיות בין בני-זוג מאותו המין. ניתן לראות את שלושת המבצעים כריסטופר, ין וניאה במקומות שונים. מאוחר יותר, הם נראים עוברים יחד בשדה תירס, נהנים ביחד במסיבת מדורה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 64 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 31 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 58 |  |
הערות שוליים

↑  Offizielle Deutsche Charts - Offizielle Deutsche Charts, www.offiziellecharts.de
↑  No Therapy, נבדק ב-2021-03-01
1 2  No Therapy, listen.tidal.com (באנגלית)
↑  „No Therapy (feat. Nea & Bryn Christopher) - Single“ von Felix Jaehn (בגרמנית), נבדק ב-2021-02-03
↑  No Therapy (Vintage Culture Remix) (Official Audio) - YouTube, www.youtube.com
↑  Felix Jaehn - No Therapy (Black V Neck Remix) (Official Audio) ft. Nea, Bryn Christopher - YouTube, www.youtube.com
↑  Felix Jaehn - No Therapy (Toby Romeo Remix) (Official Audio) ft. Nea, Bryn Christopher - YouTube, www.youtube.com
↑  FELIX JAEHN on Instagram: “Wrote this a couple of months ago when i finally felt like i didn't need therapy anymore. Besides meditation as a daily practice to calm my…”, Instagram (באנגלית)
↑  FELIX JAEHN on Instagram: “'No Therapy' feat @neasongs & @bryn.christopher is finally out now !! how do you feel about it ?! 🌞 so grateful for everyone who's…”, Instagram (באנגלית)
↑  NEA 🐚 on Instagram: “NO THERAPY by @felixjaehn feat me and @bryn.christopher is out on Friday!!!! This song is extra special to me both because it’s about…”, Instagram (באנגלית)
↑  Bryn Christopher on Instagram: “New song coming tomorrow with these babes!!! @felixjaehn and @neasongs... so excited for you to hear it and see video!!👀 #notherapy”, Instagram (באנגלית)
↑  Felix Jaehn - No Therapy (Official Video) ft. Nea, Bryn Christopher - YouTube, www.youtube.com
↑  FELIX JAEHN FEAT. NEA & BRYN CHRISTOPHER - NO THERAPY, austriancharts
↑  Offizielle Deutsche Charts - Offizielle Deutsche Charts, www.offiziellecharts.de
↑  Jahrescharts Deutschland Hauptchart, radiocharts.com
אנטוניטה ברנדייס

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1848 Miskovice, צ'כיה 
 פטירה:  20 במרץ 1926 (בגיל 78) פירנצה, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות יפות בוונציה 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 חתימה:   
 
אנטוניטה ברנדייס (בצ'כית: Antonietta Brandeis; 13 בינואר 1848 –  20 במרץ 1926) הייתה ציירת נוף איטלקייה ילידת צ'כיה, וכן ציירת נושאים דתיים.