stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומאס ברנהרד
ביוגרפיה

נולד בשנת 1931 בעיר הרלן שבמחוז לימבורג בהולנד לאם חד-הורית אוסטרית, אשר עבדה שם כעוזרת-בית. כשהיה בן שנה שבה איתו אמו לווינה ושם בילה את ימי ילדותו אצל סבו וסבתו מצד אמו. אמו נישאה ב-1936 ועברה להתגורר בעיר טראונשטיין שבבוואריה. הוא נשאר עם סבתו ועם סבו, הסופר יוהנס פרמביכלר, שב-1937 קיבל פרס מן המדינה בעבור הרומן "פילומנה אלנהוב". הוא זכר לטובה כל ימיו תקופה זו של ילדותו בחברת סבו.
ברנהרד למד בבית ספר יסודי בעיר זלצבורג, בימי השלטון הנאצי באוסטריה. בגיל 8 צורף לנוער ההיטלראי ובגיל 10 נשלח למרכז חינוך של המפלגה הנאצית במדינת תורינגיה שבגרמניה. לאחר המלחמה, ב-1947, בהיותו בן 16 שנה, הפסיק את לימודיו והפך לשוליה בחנות מכולת. ב-1949 חלה בשחפת ונכנס לבית מרפא לחולי ריאה, שם פגש בהדוויג סטאביאניצ'ק שהפכה לידידתו. סבו מת באותה שנה, ואמו - בשנה שלאחריה. ב-1951 השתחרר מבית המרפא, אך סבל כל ימיו מקוצר נשימה - מצב שהוא מתאר בכתביו.
ב-1952, בהמלצת ידיד של סבו, החל לכתוב מאמרים בעיתון בזלצבורג. אך מאמרים אלו גרמו לשערורייה, כי הוא תקף בהם את הצביעות שבחיי העיר המבוססים על הדת ואת תושביה המסרבים להתנתק מן הערכים הנאציים. הוא למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה בווינה ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג.
ב-1962 כתב את הרומן הראשון שלו, "קיפאון", שזיכה אותו בפרסים רבים. אך ב-1968 פרצה שוב שערורייה בטקס שבו קיבל פרס ספרותי, אחרי שאמר "הכול מגוחך כשאנו חושבים על המוות" ותקף את מוסדות המדינה, את התרבות האוסטרית ואת האוסטרים כ"אדישים לחיים". שר החינוך ומארגני האירוע עזבו את האולם.
ב-1970 זכה מחזהו "בוריס" להצלחה רבה כאשר הוצג בתיאטרון הגרמני בהמבורג. באותה שנה קיבל את פרס ביכנר - הפרס הספרותי החשוב ביותר בגרמניה המערבית. בשנה זו החל לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו שיצאה לאור בחמישה כרכים בין 1975 ו-1982 ("המקור", "המרתף", "הקור", "הילד" ו"הנשימה").
ב-1988 הוצגו שני מחזותיו "הלדנפלאץ" (שמה של כיכר הגיבורים במרכז וינה שבה נאם היטלר לקול תשואות ההמון עם סיפוחה של אוסטריה לרייך השלישי חמישים שנה לפני כן) ו"ארוחת הצהרים הגרמנית". במחזות אלה הצביע על העובדה שהאוסטרים לא השתנו, תיאר את סבלם של היהודים הזוכרים את זוועות הנאציזם וכתב: "כיום יש בווינה יותר נאצים מאשר ב-1938".
תומאס ברנהרד כתב 23 ספרים, 18 מחזות, 5 קובצי שירה וכ-250 מאמרים. יצירותיו מושפעות מזיכרונות ימי ילדותו ונעוריו וממחלתו שממנה סבל כל ימיו. יש בהן מונולוגים המסבירים לקורא את השקפותיו, לעיתים קרובות באמצעות הצגת מקרים קונקרטיים. הוא מטיל ספק בערכם של מוסדות אוסטריים מכובדים כמו הבורגתיאטר (התיאטרון האוסטרי הלאומי בווינה).
ברנהרד נחשב למחזאי ולסופר פרובוקטיבי, אשר לא בחל בעיסוק בעברה של ארצו בתקופת הרייך השלישי. בשל כך עורר עליו את זעמו של הימין השמרני האוסטרי, וזכה באוסטריה לכינוי "Nestbeschmutzer", מילולית מי שמלכלך את קינו שלו, דהיינו מי שיורק לבאר ממנה הוא שותה.
ב-1989 מת ברנהרד בביתו באולסדורף שבאוסטריה עילית, שכיום משמש כמוזיאון. בצוואתו אסר על הצגת מחזותיו ועל פרסום ספריו (שעדיין לא יצאו לאור) באוסטריה במשך חמישים השנים הבאות, אך יורשיו לא קיימו את החלק הזה של הצוואה.
ברנהרד התגורר שנים ארוכות בווינה, שם נהג לפקוד כמעט מדי יום את בית הקפה ברוינרהוף. בבית הקפה תלוי כיום פורטרט שלו, המצביע על מקומו הקבוע של הסופר.
מספריו בעברית

בטון (הוצאת הקבוץ המאוחד, 1991)
כוחו של הרגל (הוצאת בית צבי, 1991)
אחיינו של ויטגנשטיין (הוצאת עם עובד, 1996)
הלדנפלאץ: שני מחזות (הוצאת שוקן, 1999)
מחיקה, התפוררות (הוצאת שוקן, 1999)
ילד (הוצאת המעורר, 1999)
המרתף, הימלטות (הוצאת המעורר, 2002)
הסיבה, רמז (הוצאת המעורר, 2002)
הטובע (הוצאת בבל, 2006)
הנשימה, החלטה (גלריה דביר, 2006)
הקור, בידוד (גלריה דביר, 2006)
מייסטרים דגולים (בבל, 2010)
לחטוב עצים (בבל, 208 עמודים, 2018)
כן (ספריית רות, 2022)
חקיין הקולות (מגרמנית: טלי קונס, ספריית רות, 2025)
הערות שוליים

↑   יואב רינון, על עוגות ושירותים במסע בין בתי הקפה של וינה, באתר הארץ, 31 במאי 2013
↑  דרור בורשטיין, קול מעורר, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002
↑  ההתחלה של "הטובע" (תרגמה מגרמנית: רחל בר חיים)
↑  ביקורת: יניב גפני, הטובע / תומס ברנהרד, באתר ynet, 29 באוגוסט 2007
↑  ביקורות:
שירי צור, "מייסטרים דגולים" מאת תומאס ברנהרד, יומן הנרגן, באתר הארץ, 5 בינואר 2011
נורית זרחי, אמנות בלא נחת, באתר הארץ, 15 ביוני 2011
 רות אלמוג, רצ'יטטיב כנגד כל הקיטש, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2010
אילנה ברנשטיין, קהלת פוסט-מודרני, באתר "העוקץ", 26 בנובמבר 2010
↑  הארץ, פרק ראשון בספר "לחטוב עצים" מאת תומס ברנהרד, באתר הארץ, 22 בינואר 2018
↑  ביקורת:  שלומציון קינן, "לחטוב עצים": ואלס וינאי על סטרואידים, באתר הארץ, 14 במרץ 2018
↑   נגה אלבלך, הספר "כן" מצטלב עם האוטוביוגרפיה של אגוטה קריסטוף, באתר הארץ, 26 באפריל 2022
↑   יובל פלוטקין, תומס ברנהרד משתעשע עם המוות, באתר הארץ, 5 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258681305171  PLWABN: 9810599619405606  BIBSYS: 90080307  BNC: 000071838  BNE: XX843164  BnF: cb118915601 (data)  CANTIC: a10049769  CiNii: DA00571577  GND: 118509861  ICCU: CFIV012248  ISNI: 0000 0001 2120 7957  LCCN: n50007084  LNB: 000025845  MusicBrainz: ed2967cf-4140-4a3b-a760-2ecf9dfa73a9  NDL: 00433110  NKC: jn19990000738  NLA: 35309273  NLG: 60912  NLK: KAC199602360  NSK: 000015489  NTA: 068468806  RERO: 02-A002997415  SELIBR: 178058  SNAC: w61g16zc  SUDOC: 028219260  ULAN: 500387890  VIAF: 12305044   WorldCat (עם VIAF): 12305044
אווטאר: כשף האוויר האחרון (סדרת טלוויזיה)

ערך זה עוסק בסדרת לייב אקשן משנת 2024. אם התכוונתם לסדרת ההנפשה עליה מבוססת הסדרה, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  "אווטאר" מאת מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו
 סוגה:  דרמה פנטזיה הרפתקאות פעולה
 יוצרים:  אלברט קים
 כותבים:  אלברט קים אודרי וונג קנדי כריסטין בוילאן ג'ושוע האל פיילקוב קלי מק'דונלד
 בימוי:  מייקל גוי, Jabbar Raisani, Roseanne Liang, Jet Wilkinson 
 שחקנים:  גורדון קורמייה (א‏נג)  דני פודי (מכונאי)  סי. אס לי (רוקו)  Amber Midthunder (Yue)  Maria Zhang (סוקי)  מומונה טמאדה (טאי לי)  Nathaniel Arcand (Arnook)  Thalia Tran (מיי)  הירו קנאגאווה (Sozin)  Meegwun Fairbrother (קורוק)  אליזבת יו (אזולה)  Joel Montgrand (האקודה)  Paul Sun-Hyung Lee (אירו)  Lim Kay Siu (Gyatso)  Kiawentiio Tarbell (קטרה)  דניאל דיי קים (אוזאי)  איאן אאוסלי (סוקה)  Yvonne Chapman (קיושי)  קן ליונג (צאו)  דאלאס לו (צוקו)  איירין בדארד  Casey Camp-Horinek  פרנסואה צ'או  ג'ואל אולט  ג'ורג' טאקיי  ארדן צ'ו  ג'יימס סי  טאמלין טומיטה  Rainbow Dickerson  רנדול דוק קים  אוטקארש אמבודקאר  David Sakurai  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  דן לין לינדזי ליברטור מייקל גוי רוזאן ליאנג אלברט קים
 חברת הפקה:  Nickelodeon Productions אולפני אווטאר Rideback
 הפצה:  נטפליקס
 אתר צילומים:  ונקובר, ברנבי 
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  22 בפברואר 2024 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון (בכתב הסיני: 降世神通: 最後的氣宗; באנגלית: Avatar: The Last Airbender; תרגום מילולי: אווטאר: מכופף האוויר האחרון) היא סדרת פנטזיית-הרפתקאות אמריקאית בלייב-אקשן, המבוססת על סדרת ההנפשה "אווטאר" משנת 2005, שפותחה ונוצרה עבור שירות הסטרימינג "נטפליקס".
הסדרה עלתה לשירות "נטפליקס" ב-22 בפברואר 2024, ועונתה הראשונה כוללת שמונה פרקים.
חודש לאחר השידור הוכרז שיהיו גם עונה שנייה ושלישית.
רקע עלילתי

עלילת הסדרה מתרחשת בעולם שסוע מלחמה, שבו אנשים מסוימים יכולים "לכשף" את אחד מארבעת היסודות – מים, אדמה, אש או אוויר. אנג הוא האווטאר, היחיד בדורו שמסוגל לכשף את כל ארבעת היסודות ומיועד להביא איזון והרמוניה לממלכה אשר נקרעה לגזרים בעקבות מעשיה של אומת האש המושחתת. עם חבריו החדשים קטרה וסוקה, אנג יוצא למסע ללימוד השליטה בארבעת היסודות, בעודו נרדף על ידי נסיך אומת האש הגולה, צוקו, המבקש להחזיר את כבודו על ידי לכידת האווטאר.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות

גורדון קורמייה – אנג, כשף אוויר בן 12, בעל רוח חופשית וחסרת פחד, שהיה קפוא בקרח במשך 100 שנים. כשהוא מתעורר, אנג מגלה כי כל שאר כשפי האוויר נמחו על ידי אומת האש ויוצא למסע להביס את האומה המושחתת ולהפוך לסמל של איזון והרמוניה עבור העולם.
קיאוונטיו טרבל – קטרה, נערה בת 14 וכשפית המים האחרונה בכפרה לאחר שאמה נהרגה על ידי אומת האש. למרות הטרגדיה האישית שלה, קטרה מצטרפת לאנג במסעו בחיפוש אחר מימוש הפוטנציאל האמיתי שלה.
איאן אאוסלי –  סוקה (אנ'), אחיה בן ה-16 של קטרה, שמשמש כמנהיג הכפר בו הם מתגוררים לאחר שאביהם עזב. סוקה משתמש בבומרנג ככלי נשק על מנת לפצות על חוסר יכולתו לכשף ומסווה את ספקותיו הפנימיים באמצעות הומור סרקסטי.
דאלאס לו – צוקו, נסיך הכתר הגולה של אומת האש, שהצטרף לדודו המנודה, אירו, במשימה ללכוד את האווטאר ולפייס את אביו, אדון האש אוזאי.
מיה צ'ך – טוף, בת למשפחת בייפונג עם סמל חזיר הבר המופרסם.
פול סון-יונג לי – אירו, גנרל אומת האש בדימוס ודודו החכם והפיקח של צוקו.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות משניות

דניאל דיי קים – שליט האש אוזאי, שליט אומת האש ואביו של צוקו.
לים קיי סיו – ג'יאצו, נזיר ונווד אוויר אשר שימש לאנג כמנטור, דמות-אב וחבר.
קן ליונג – המפקד צאו, קצין צבא אומת האש השאפתן, אשר להוט למנף מפגש בלתי-צפוי עם צוקו הנואש על מנת לקדם את מטרותיו האישיות.
האן – לוחם של שבט המים הדרומי מת בקרב נגד אומת האש
אליזבת יו – הנסיכה אזולה
צוות השחקנים והדמויות > דיבוב לעברית

הסדרה דובבה לעברית באולפני וידאופילם אינטרנשיונל, והיא בוימה ותורגמה על ידי אורנה כץ, שביימה ותרגמה גם את סדרת המקור וגם את הספרים שהתבססו עליה. בגרסה זו השתתפו:
אנג – איתי ארד
קטרה – הללי היבש
סוקה – עמית שושני
צוקו – רפאל עבאס
אזולה – בר סביר
אירו – דב רייזר (דיבב אותו גם בסדרה המקורית)
סוקי – שרון שחל (דיבבה אותה גם בסדרה המקורית)
גנרל צאו – סער בדישי
הנזיר גיאצו – גלעד קלטר
המלך בומי – אלי לולאי (דיבב אותו גם בסדרה המקורית, החל מהעונה השנייה)
אוזאי – עמי מנדלמן (דיבב אותו גם בסדרה המקורית)
סב-סב – אורנה כץ (דיבבה אותה גם בסדרה המקורית)
מאסטר פאקו – אלי לולאי (דיבב אותו גם בסדרה המקורית)
פרקים

|  מספר פרק |  מספר פרק בעונה |  שם הפרק באנגלית |  שם הפרק בעברית |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | The Last Airbender | אנג | מייקל גוי | אלברט קים, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו | ‏ 22 בפברואר 2024 |
| 2 | 2 | Warriors | לוחמות | מייקל גוי | ג'ושוע הייל פיאלקוב | ‏ 22 בפברואר 2024 |
| 3 | 3 | Omashu | אומשו | ג'באר ראיסני | כריסטין בוילן | ‏ 22 בפברואר 2024 |
| 4 | 4 | Into The Dark | אל תוך האפלה | ג'באר ראיסני | קילי מקדונלד | ‏ 22 בפברואר 2024 |
| 5 | 5 | Spirited Away | עולם הרוחות | רוזאן ליאנג | גבריאל לאנס | ‏ 22 בפברואר 2024 |
| 6 | 6 | Masks | מסכות | רוזאן ליאנג | סיפור : יובה מוחמד, בריאן קונייצקו ומייקל דנטה דימרטינו תסריט: אמילי קים, האנטר ריס ובריאן קונייצקו | ‏ 22 בפברואר 2024 |
| 7 | 7 | The North | הצפון | ג'ט וילקינסון | אודרי ונג קנדי | ‏ 22 בפברואר 2024 |
| 8 | 8 | Legends | אגדות | ג'ט וילקינסון | אלברט קים | ‏ 22 בפברואר 2024 |
הפקה > פיתוח

בספטמבר 2018, נמסר על ידי נטפליקס כי הפקת עיבוד לייב אקשן לסדרת ההנפשה "אווטאר" עתידה להתחיל בשנת 2019. יוצרי הסדרה, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, הוכרזו בתחילה כמפיקים בפועל. ביוני 2020, נמסר כי היוצרים עזבו את הפקת הסדרה לאחר ויכוחים שנבעו מהבדלים יצירתיים ביניהם לבין שאר המעורבים בהפקה. דבר עזיבתם נחשפה לאחר שדימרטינו פרסם מכתב פתוח באתר האינטרנט שלו ב-12 באוגוסט 2020, בו הוא קונצייקו ציינו כי מדובר בהבדלים בגישתם לעיבוד הלייב אקשן בהשוואה לחזונה של נטפליקס עבור העיבוד, ואף העירו כי הסביבה באולפנים במהלך שהותם הייתה "שלילית ולא תומכת". באוגוסט 2021, אלברט קים הצטרף להפקת הסדרה כתסריטאי ומפיק בפועל; בפוסט בבלוג, קים הגיב: "המחשבה הראשונה שלי הייתה, 'למה? מה אני יכול לעשות או להגיד עם הסיפור שלא נעשה או נאמר במקור?' אבל ככל שחשבתי על זה יותר, כך הפכתי ליותר מסוקרן. נוכל לראות כישוף יסודות בצורה אמיתית ופנימית שמעולם לא ראינו לפני-כן". באותו פוסט, קים הדגיש כי לאורך כל התהליך ההפקה, מה שמניע אותם הוא האותנטיות לסיפור, לדמויות ולהשפעות התרבותיות. בנוסף, נמסר כי דן לין, לינדזי ליברטור, מייקל גוי ורוזאן ליאנג יהיו אמונים על הפקת הסדרה בפועל.
הפקה > ליהוק

על פי הודעתו של קונייצקו, הוא ודימרטינו היו מחויבים ל"ליהוק הולם מבחינה תרבותית". באוגוסט 2021 בעקבות דיווחי ליהוק שהודלפו, נטפליקס חשפה את צוות השחקנים של הסדרה עבור ארבע הדמויות הראשיות: גורדון קורמייה, קיאוונטיו טרבל, איאן אאוסלי ודאלאס לו, שלוהקו לגילום דמויותיהם של אנג, קטרה, סוקה וזוקו, בהתאמה. קים ציין שמדובר ב"הזדמנות להציג דמויות אסייתיות וילידיות כאנשים חיים ונושמים. לא רק בסרט מונפש, אלא בעולם שקיים באמת, דומה מאוד לזה שאנחנו חיים בו." בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקם של דניאל דיי קים לדמותו של שליט האש אוזאי, של פול סון-יונג לי לדמותו של דוד אירו, של לים קיי סיו לדמותו של גיאסצו, ושל קן ליונג לדמותו של גנרל ז'או.
ב-20 בספטמבר 2024 הוכרז שהשחקנית מיה קץ' תשחק את טוף בייפונג. בנובמבר 2024, העונה השנייה של הסדרה הוסיפה שמונה שחקנים חדשים לצוות. השחקנים החדשים כוללים את צ'ין האן (בתפקיד לונג פנג, מנהיג משטרת בייסינג סה הסודית - דאי לי), הואה שואנדה (בתפקיד פרופסור זאי, ראש מחלקת האנתרופולוגיה באוניברסיטת בייסינג סה), ג'סטין צ'יין (בתפקיד המלך קוי, שליט ממלכת האדמה), אמנדה ג'ואו (בתפקיד ג'ו די, מדריכת מבקרים בעיר בייסינג סה), קריסטל יו (בתפקיד ליידי בייפונג, אמה של טופ), קלמט מיסיפקה (בתפקיד The Boulder, מתאבק מקצועי בכשפות אדמה), לורדס פברס (בתפקיד גנרלית סונג, מפקדת בכירה בצבא ממלכת האדמה), ורקהה שארמה (בתפקיד אמיטה, דמות חדשה).
הפקה > כתיבה

בתחילה, נמסר כי הפקת הסדרה מתכננת לבצע שינויים בעלילה ובדמויות של הסדרה המקורית, אך לאחר שבעקבות הדיווחים על כך מעריצי הסדרה חתמו על עצומה לביטול הסדרה, נמסר כי הפקת הסדרה תבטל את השינויים המתוכננים.
הפקה > צילומים

צילומי הסדרה החלו ב-16 בנובמבר 2021 בוונקובר, קנדה, והסתיימו ב-17 ביוני 2022. על צילומי הסדרה הופקד צלם הקולנוע סטיוארט וילן.
הפקה > אפקטים חזותיים

על עבודת האפקטים החזותיים עבור הסדרה, מופקדת חברת ההנפשה והאפקטים "DNEG".
הפקה > מוזיקה

במקור, נמסר כי ג'רמי צוקרמן, שהיה אמון על הלחנת המוזיקה בסדרה המקורית, עתיד לשוב להלחין את המוזיקה עבור עיבוד הלייב אקשן, אך מאוחר יותר, צוקרמן הכחיש את מעורבותו לאחר שדימרטינו וקונייצקו עזבו את ההפקה.
ביקורות

באתר Vgames הישראלי נתן מבקר הסרטים דור קציר את הציון 8/10 וציין לשבח את ההפקה המושקעת וכתב: ”"רמת ההפקה המטורפת, הפסקול הנוסטלגי, רגעי השיא האדירים, הקרבות המעולים וכמה הופעות מצוינות מובילות למסקנה אחת ברורה - אנג לא רק יכול להציל את העולם, אנחנו גם רוצים לראות אותו עושה את זה בעונות הבאות".”
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | תוכנית טלוויזיה משפחתית אהובה | "אווטאר: כשף האוויר האחרון" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכב טלוויזיה אהוב (משפחה) | גורדון קורמייה | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | עריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (שעה) | טים קימל, לוק ג'יבלון, ג'ון מאטר, בראדלי סי קטונה, ג'סטין הלה, מיכה ליברמן, סטפן פראטיצ'לי, ג'ייסון שרבונאו וויליאם קלרמן | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | האפקטים החזותיים המיוחדים הטובים ביותר בעונה או בסרט | מריון ספייטס, ג'באר רייסאני, אדם צ'אזן, ניקלס ג'ייקובסון, ניק קרו, עמנואל פוקס, חאליד אלמיראני, רוס ווילקינסון ותומס שלסני | מועמדות |  |
| 2024 | Family Film Awards | שחקן יוצא מן הכלל בסדרת טלוויזיה | גורדון קורמייה | מועמדות |  |
| 2024 | Family Film Awards | האנסמבל הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה | האנסמבל | מועמדות |  |
| 2025 | Visual Effects Society (אנ') | סימולציות האפקטים הטובות ביותר בפרק טלוויזיה, פרסומת, משחק וידאו קולנועי או פרויקט ויזואלי בזמן אמת | יואן בואריו, דייוויד סטופפורד, פר באלאי, סאנסאיה רינתאראמי | מועמדות |  |
| 2025 | פרס סאטורן | סדרת הטלוויזיה בז'אנר הפנטזיה הטובה ביותר | "אווטאר: כשף האוויר האחרון" | מועמדות |  |
קרל קלפלק

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1893 בוהמיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  18 בנובמבר 1984 (בגיל 91) פראג, צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 מקום קבורה:  בית הקברות אולסני 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי  צבא צ'כוסלובקיה
 תקופת הפעילות:  1915–1951 (כ־36 שנים)
 דרגה:  גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד החטיבה ה-3  הקורפוס ה-1
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 honorary citizen of Nové Město nad Metují (2 בנובמבר 1946)  גיבור הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית (24 במאי 1968)  Order of February 25 (1948)  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  Commemorative medals of the Czechoslovak army abroad  מדליית בכמץ'  Zborov Commemorative Medal  מדליית "אומץ מול האויב"  מסדר קלמנט גוטוולד  עיטור כוכב הפרטיזנים  מדליית כוכב אפריקה  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  אות השירות המצוין  עיטור העוז של צבא יוגוסלביה  צלב המלחמה  צלב המלחמה של צ'כוסלובקיה 1939–1945  צלב המלחמה הצ'כוסלובקי 1918  כוכב 1939–1945  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מדליה על שחרור פראג  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור קוטוזוב, דרגה 2  מדליית הניצחון  Order of the Slovak National Uprising  עיטור מסדר הדגל האדום  צלב האבירים של וירטוטי מיליטארי  בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
קרל קלפלק (בצ'כית: Karel Klapálek‏; 26 במאי 1893 – 18 בנובמבר 1984) היה גנרל ארמייה צ'כוסלובקי, אשר פיקד על הקורפוס הצ'כוסלובקי הראשון במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה היה מפקד המחוז הצבאי הראשון של צ'כוסלובקיה.
אומשו

| --- | --- |
סמל ממלכת האדמה

 מדינה / טריטוריה:  ממלכת האדמה
 מושל:  המלך בומי
   מיקומה של אומשו בעולם האווטאר
אומשו (באנגלית: Omashu; בכתב סיני: 奥瑪舒城) היא עיר בדיונית המופיעה בסדרת הטלוויזיה המונפשת "אווטאר: כשף האוויר האחרון".
העיר היא השנייה בגודלה בממלכת האדמה לאחר הבירה בה-סינג-בה והיא ידועה בעיקר בזכות מערכת המשלוחים המפורסמת שלה. העיר הייתה אחד ממעוזי ההתנגדות הגדולים ביותר של ממלכת האדמה במלחמת מאה השנים עד אשר נכבשה על ידי צבא אומת האש, ושוחררה על ידי המלך בומי במהלך יום השמש השחורה.
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – יקום אווטאר: כשף האוויר האחרון
היסטוריה > ייסוד

סיפור הקמת העיר מבוססת על אגדה עתיקה אשר על פיה, עוד לפני שבני האדם ידעו להשתמש בכשפויות, היו באזור אומשו שני כפרים אשר ניהלו מלחמה ביניהם. שו ואומה, אשר היו כל אחד מכפר אחר התאהבו בחשאי משום שמכריהם לא היו מקבלים את קיומה של מערכת יחסים עם "האויב". בני הזוג מצאו דרך להיפגש בחשאיות על ידי כך שהתבוננו בדרך החפירה של הגיריות וכך למדו כיצד לכשף אדמה והיו לכשפי האדמה הראשונים בעולם. בעזרת הכשפות הם חפרו מנהרה מסובכת בתוך ההר המפריד בין שתי הכפרים, וכך הם יכלו להיפגש בתדירות בלבו של ההר.
מערכת היחסים שלהם נגדעה לאחר ששו נהרג במהלך הלחימה בין שני הכפרים. אומה, מוכה בצער הפגינה את יכולות הכשפות האדירות שלה כלפי תושבי שתי הכפרים וכמעט שהחריבה אותם. אך במקום להחריבם היא דרשה מתושבי שני הכפרים לסיים את הסכסוך במידית, וכך הכפרים חברו לעיר אחד מאוחדת אשר נקראה "אומשו" – על שמם של זוג האוהבים.
היסטוריה > תקופת אווטאר יאנגצ'ן

עם היווסדה, נקטה אומשו במדיניות רווחה אשר צמצמו את הפערים בין העשירים ועניים. בתקופת אווטאר יאנגצ'ן פרחה כלכלת העיר ואומאשו הפכה למטרופולין ומרכז מסחרי חשוב.
היסטוריה > תקופת אווטאר קיושי

לאחר מותו של אווטאר קורוק, השתתף שליט אומשו, בורו, בחיפושים אחר האווטאר החדש אך נכשל כמו רבים אחרים. לאחר מכן התגלתה קיושי כאווטאר הבאה. בתקופה זו הוקם בעיר בסיס של הארגון החשאי "האופרה המעופפת", שסייעו לקיושי.
במהלך סדרת הכיבושים של צ'ין הכובש נכבשה גם העיר אומשו ונשארה תחת שלטונו עד לתבוסתו בקרב מול אווטאר קיושי.
קיושי תמכה במינויה של גואו שון לשליטת אומשו ולאחר מינויה היא החלה לתאר את מעשיו של מלך האדמה ג'אלון כזולים ואנוכיים. בעקבות כך, התפתחה יריבות קשה בין בה-סינג-סה לאומאשו שריגלו זה בארמונו של זה. גואו שון עשתה כל שביכולתו על מנת לערער את מעמדו של מלך האדמה וכאשר קרו מספר תקלות במערכת הדואר של העיר חשדה גואו בטעות כי ידו של מלך האדמה בדבר.
היסטוריה > מלחמת מאה השנים וכיבוש העיר

עם פלישת אומת האש לשטחי ממלכת האדמה נכבשו שטחים נרחבים על ידי הפולשים, בה-סינג-סה ואומשו נותרו שני מעוזי ההתנגדות הגדולים היחידים בממלכה ואומשו הפכה ליצואנית נשק ואספקה עיקרית למאמץ המלחמתי.
עם עלייתו של שליט האש אוזאי לכס השלטון באומת האש הוא הפך את כיבוש אומשו לאחת ממטרותיו העיקריות במלחמה וצבא אומת האש החלו לבנות גשרי מתכת ארוכים על מנת שיועלו לעבור את התהום המקיפה את העיר. עם התחלת המצור על העיר נכנע בומי שליט אומאשו למסר את העיר לידי אומת האש. בומי ורוב חייליו נכלאו על ידי הכובשים אך כמה מהם הצליחו להימלט והקימו יחידות התנגדות שנקטו בלוחמת גרילה כנגד צבא אומת האש.
לאחר הכיבוש, העיר כולה עברה שיקום מאסיבי כדי להתאים טוב יותר לצרכים של אומת האש והחלה בניית פסל בדמותו של שליט האש אוזאי. כמו כן, במקומו של הארמון ששימש את בומי הוחרב ובמקומו הוקם ארמון חדש ששימש את אוקאנו, מושל אומאשו מטעם שליט האש אוזאי.
היסטוריה > שחרור העיר

עם רדת החשיכה ביום השמש השחורה, השתחרר המלך בומי מתא הכלא שלו והביס את צבא אומת האש שנותרו ללא יכולת הכשפות. הוא הרס את פסלו של שליט האש אוזאי שבנייתו הושלמה וכן הרס את הארמון שנבנה לכבוד שליט האש ושחרר את אומשו מהשלטון הזר.
היסטוריה > כיבוש קובירה

לאחר מותה של מלכת האדמה הו טינג, הצליחה אומשו להתנגד לשלטון קובירה במשך כשלוש שנים עד שנכבשה על ידה. העיר שוחררה לאחר כישלון פלישת קובירה לרפאבליק סיטי וחזרה לשליטת מלך האדמה החדש, וו.
גאוגרפיה וגישה לעיר

העיר אומשו שוכנת בלבו של רכס הרי קולאו בדרום-מערב ממלכת האדמה. מסביב לעיר בנויה חומת אבן גדולה שלמרגלותיה עמק שאינו מאפשר גישה לעיר מלבד הדרך המרכזית שהיא שביל צר ותלול. במהלך המלחמה, נסיונותה של אומת האש לכיבוש העיר נחלו כישלון בזה אחר זה בשל דרכי הגישה המפותלים של העיר.
שער הכניסה מורכב משלושה דלתות בזה אחר זה, השערים עשויים מגושי אבן מסיביים, כשכל אחד בעובי מטר וחצי ובגובה של למעלה משלושים מטר. הדרך היחידה לפתוח את השערים היא באמצעות כשפות אדמה, אותה מבצעים בתדירות החיילים השומרים על העיר.
נוף עירוני

העיר אומשו בנויה על מספר גבעות כשהארמון של שליט אומאשו נמצא בפסגתו של הגבעה האמצעית והגבוהה ביותר. בעיר קיימים אלפי בתים הן של אצילים והן של אנשים פשוטים. הבתים באומאשו בנויים לרוב מאבן ולהם גגות רעפים ירוקים.
מערכת הדואר

מערכת הדואר של אומשו היא מסלול נרחב של מגלשות הפרוסות ברחבי העיר דרכן מועברים משלוחים ממקום למקום בעזרת כוח המשיכה וכשפות אדמה.
המגלשות הורכבו לראשונה בתקופת שלטונה של המלכה גואו שון, ומספר תקלות במערכת ופציעות של תושבים גרמו לה לחשוד בטעות כי ידו של מלך האדמה בדבר.
שלטון

השלטון באומאשו נתון בידיו של מונרך בעל סמכויות נרחבות ואינו מושפע מהשלטון המרכזי בבה-סינג-בה מלבד נושאים לאומיים, כדוגמת גיוס חיילים והכרזת מלחמה הנתונים לסמכותו הבלעדית של מלך האדמה.
עם כיבוש העיר על ידי אומת האש, נכלא המלך בומי, ושליט האש אוזאי מינה מושל מטעמו אשר החיל שלטון צבאי על התושבים. עם סיום המלחמה חזרה ההנהגה לידיו של המלך בומי.
שלטון > שליטי אומשו הידועים

| שם | תקופת שלטונו | מלך האדמה בתקופתו |
| --- | --- | --- |
| בורו | חייו המאוחדים של אווטאר קורוק וראשית חייה של אווטאר קיושי |  |
| גואו שון | חייה המאוחרים של אווטאר קיושי וראשית חייו של אווטאר רוקו | ג'יאלון |
| בומי | תקופת אווטאר אנג ומלחמת מאה השנים | קואי |
ראו גם

רפאבליק סיטי
זאופו
ביאורים

1 2  אירוע ליקוי חמה נדיר, בעקבותיו נפגעת יכולת כשפות האש של כשפי האש במשך כל זמן הליקוי
הערות שוליים

1 2  יהושע המילטון, אווטאר: כשף האוויר האחרון - עונה 2 פרק 2 ("מערת האוהבים"), באתר ניקלודיאון, ‏24 במרץ 2006
↑  FC Yee, 9, השחר של יאנגצ'ן, ארצות הברית: Abrams Books, 19 ביולי 2022, מסת"ב 978-1-4197-5677-1
↑  FC Yee, 1, עלייתה של קיושי, ארצות הברית: Abrams Books, 16 ביולי 2019
↑  ג'ון אובריאן, אווטאר: כשף האוויר האחרון - עונה 2 פרק 5 ("יום האווטאר"), באתר ניקלודיאון, ‏28 באפריל 2006
↑  Avatar Legends: The Roleplaying Game, גרסה 1.0, 2022, עמ' 54
1 2 3 4  ג'ון אובריאן, אווטאר: כשף האוויר האחרון - עונה 1 פרק 5 ("מלך אומשו"), באתר ניקלודיאון, ‏18 במרץ 2005
1 2  atla-lore-archive, Location: Omashu, Tumblr
↑  אווטאר אגדות: משחק התפקידים. מדריך ההרפתקאות של וואן שי טונג, גרסה 1.0, 2022, עמ' 124
↑  atla-lore-archive, Location: The Battle of Omashu, Tumblr
1 2 3  אליזבט וולץ', אווטאר: כשף האוויר האחרון - עונה 2 פרק 3 ("בחזרה לאומשו"), באתר ניקלודיאון, ‏14 באפריל 2006
1 2  אהרון אהז, אווטאר: כשף האוויר האחרון - עונה 3 פרק 19 ("כוכב השביט של סוזין, חלק 2"), באתר ניקלודיאון, ‏19 ביולי 2008
↑  ג'ושוע המילטון, האגדה של קורה - עונה 4 פרק 1 ("אחרי כל השנים האלה"), באתר ניקלודיאון, ‏3 באוקטובר 2014
↑  קייטי מאטילה, האגדה של קורה - עונה 4 פרק 4 ("הקריאה"), באתר ניקלודיאון, ‏24 באוקטובר 2014
↑  מייקל דנטה דימרטינו, האגדה של קורה - עונה 4 פרק 7 ("שוב ביחד"), באתר ניקלודיאון, ‏14 בנובמבר 2014
↑  מייקל דנטה דימרטינו, האגדה של קורה - עונה 4 פרק 13 ("תחנה אחרונה"), באתר ניקלודיאון, ‏19 בדצמבר 2014
1 2  מייקל טייטלבאום, המגילות האבודות: אדמה, ארצות הברית: סיימון אנד שוסטר, ניקלודיאון, 23 בינואר 2007, עמ' 111
↑  כפי שנראה בתמונה
↑  Avatar Legends: The Roleplaying Game, גרסה 1.0, 2022, עמ' 55
אומשו לאחר כיבושה על ידי צבא אומת האש
העיר אומשו בעיבוד הלייב אקשן של "אווטאר"
מערכת הדואר של אומשו פרוסה על פני כל העיר