stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיטריך בונהופר
תדמיתו של בונהופר בעיני הגרמנים

כיום נחשב בונהופר בגרמניה לקדוש מעונה, והממשלה הגרמנית הודיעה רשמית כי הוא מזוכה מכל אשם. כנסיות לותרניות בגרמניה ובארצות הברית מציינות את יום מותו ב-9 באפריל. ספריו "אתיקה" ו"מכתבים" יצאו לאור לאחר מותו.
תאולוגים מגלים עניין במעבר שביצע בונהופר מפציפיזם נוצרי לו הטיף באמצע שנות השלושים, למעורבות בקשר לרציחת היטלר. בכתביו התאולוגיים הטיף לדיעה כי הכנסייה אינה צריכה להתרכז בהסברת התופעות בעולם או בחיפוש אחר הגאולה, אלא בפעולה מעשית תוך הליכה בעקבותיו של ישו.
הערה סתומה של בונהופר בכתביו באשר ל"נצרות ללא דת" הביאה לתנועה ל"תאולוגיה חילונית" בה מעורבים תאולוגים נוצרים הן מן הזרמים השמרנים והן מן הזרמים הליברלים. רבים סבורים כי עם מותו איבד העולם אדם שיכול היה להיות הוגה דעות דגול בתחום התאולוגיה.
אי הכרה כחסיד אומות העולם

המשפטן והרב היהודי-אמריקאי סטיבן וייז סבר כי יש להכיר בבונהופר כחסיד אומות העולם. פעולתו בעניין זה נכשלה, עת החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם של מוסד יד ושם כי בונהופר אינו עונה לקריטריונים לפיהם יש להכיר בחסיד אומות העולם, שכן לא סיכן את נפשו על מנת להציל יהודים, ולא קרא להציל יהודים, וזאת מבלי להמעיט בתכונות המוסריות הנעלות האחרות המיוחסות לו. בראש הוועדה עמד השופט העליון בדימוס יעקב מלץ. עתירה לבג"ץ שהגיש וייז על החלטה זו, אליה הצטרפו גורמים מן היהדות הרפורמית ואחרים, נדחתה על ידי בית המשפט העליון ב-1 בינואר 2006, בנימוק כי אל לו לבית המשפט להתערב בהחלטת הוועדה, כל עוד אינה חורגת בצורה קיצונית מן הסביר. גם בית המשפט העליון הדגיש כי אינו מביע דעה שלילית באשר לבונהופר, אשר קיפח את חייו בשל התנגדותו לנאציזם, אלא רק כי אינו עומד בקריטריונים להחשב כחסיד אומות העולם.
ראו גם

ההתנגדות הגרמנית לנאציזם
אלוהי הפערים
הצלת יהודים במהלך השואה
בונהופר ותלמידיו, 1932
פסלו של בונהופר בכנסיית זאנקט פטרי בהמבורג
גרנד פרי סן מרינו

| --- | --- |

 ענף:  פורמולה 1
 תאריך ייסוד:  1981
 תאריך פירוק:  2006
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לרכב 
 עיר מארחת:  המסלול ע"ש אנזו ודינו פרארי 
 הכי הרבה זכיות:  נהגים: מיכאל שומאכר (7)   יצרנים: ויליאמס (8)   פרארי (8)
 קואורדינטות:  44°20′25″N 11°42′49″E﻿ / ﻿44.340277777778°N 11.713611111111°E﻿ / 44.340277777778; 11.713611111111
 he
 
גרנד פרי סן מרינו הוא מרוץ גרנד פרי שהתקיים במסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי באימולה, איטליה בין השנים 1981 עד 2006. המרוץ נקרא על שם רפובליקת סן מרינו הסמוכה, משיקולים מסחריים. גרנד פרי איטליה התקיים במקביל במונצה. על פי הכללים כל מדינה יכולה לארח גרנד פרי אחד בשנה.
היסטוריה

האזור שמסביב לאימולה הוא ביתם של כמה יצרני מכוניות ספורט ומירוץ - פרארי, למבורגיני, מזראטי, ודאלארה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה השיקה העיירה תוכנית לשיפור הכלכלה המקומית. ארבעה חובבי מרוצי מכוניות מקומיים הציעו בניית כביש חדש המקשר בין כבישים ציבוריים קיימים, אשר ישמש את יצרני הרכב המקומיים לבדיקת אבות הטיפוס שלהם. הבנייה החלה במרץ 1950. נסיעת המבחן הראשונה התרחשה שנתיים לאחר מכן כאשר אנצו פרארי שלח את אלברטו אסקרי לערוך כמה הקפות ניסיון.
באפריל 1953 התקיים מרוץ האופנועים הראשון באימולה, ומרוץ המכוניות הראשון התקיים ביוני שנה לאחר מכן. מרוץ הפורמולה 1 הראשון התקיים בשנת 1963, כמרוץ שאינו חלק מהאליפות. ג'ים קלארק ניצח במרוץ עבור קבוצת לוטוס. המרוץ הבא, שגם הוא לא היה חלק מהאליפות, התקיים בשנת 1979. ניקי לאודה ניצח במרוץ עבור קבוצת ברבהאם–אלפא רומיאו.
בשנת פורמולה 1 עונת 1980 מסלול מונצה, בו התקיים בדרך כלל גרנד פרי איטליה היה בשיפוצים, והגרנד פרי עבר למסלול אימולה. שנה לאחר מכן הגרנד פרי האיטלקי חזר למונצה, אך בעלי המסלול היו להוטים לקיים מרוצים נוספים במסלול. הם פנו לרשויות הספורט בנרפובליקה הסמוכה, סן מרינו, וביקשו שהרפובליקה תגיש בקשה לקיום מרוץ. הבקשה אושרה והמרוץ נוסף ללוח המרוצים של עונת 1981.
אימולה (1981–2006) > 1994

הגרנד פרי של שנת 1994 נחשב לאחד האירועים הקטלניים בתולדות האליפות. במהלך סוף השבוע נפצעו מספר נהגים וצופים בתאונות שונות. שני נהגים: רולנד רצנברגר ואיירטון סנה מצאו את מותם. התאונות הקשות הובילו לשינויים רבים הן במסלולי המרוצים והן במבנה המכוניות, מתוך מטרה להגביר את בטיחות המתחרים.
באימון המקדים ביום שישי, התהפך עם מכוניתו רובנס באריקלו, איבד את ההכרה והיה בסכנת חיים לאחר שלשונו חסמה את דרכי הנשימה. חייו ניצלו בזכות פעולה מהירה של סיד וטקינס, רופא המסלול. לקראת סיום מקצה הדירוג ירד רולנד רצנברגר מהמסלול והכנף הקדמית שלו נפגעה. הוא החליט להמשיך להקפה נוספת בניסיון להעפיל למירוץ, במקום להיכנס לרחבת הטיפולים. בהקפה הבאה נכנעה הכנף הקדמית של מכוניתו ללחצים הגדולים שהופעלו עליה במהלך ישורת ארוכה ונשברה. הכנף נכנסה מתחת לרכב ושיתקה את ההיגוי, כך שהרכב המשיך לכיוון קיר במהירות של כ-315 קילומטר לשעה. מותו נקבע מאוחר יותר בבית החולים בבולוניה לשם נלקח במסוק.
האירועים נמשכו גם ביום המרוץ עצמו. ג'יי. ג'יי. לטו, נהגה של קבוצת בנטון, ופדרו לאמי מקבוצת לוטוס, התנגשו ביניהם בתחילת המרוץ. שברים שעפו מההנגשות חלפו מעל הגדר וגרמו לפציעתם של שמונה צופים בקהל. בהקפה השביעית של המרוץ איבד סנה שליטה במכונית, ככל הנראה בשל כשל מכני. הוא הספיק להאט את המכונית ממהירות של 325 קמ"ש ל-225 קמ"ש לפני שפגע בעוצמה בקיר. המתלה הקדמי והגלגל התנתקו מהמכונית ופגעו בראשו של סנה, שמת במקום. בהמשך המרוץ התנתק גלגל ממכוניתו של מיקלה אלבורטו בזמן שיצא מאזור הטיפולים. הגלגל פגע ופצע 4 מכונאים של פרארי ולוטוס. מיכאל שומאכר ניצח את המרוץ, שבסיומו לא התקיימו חגיגות.
בעקבות המרוץ בוצעו שינויים במסלול - פניית טמבורלו, שהייתה פנייה מהירה שמאלה, הפכה לפניית שיקיין איטית יותר. שינויים דומים התבצעו גם במסלולים אחרים, דוגמת ספא-פרנקורשאמפ בו הפכה פניית או רוז' לפניית שיקיין.
אימולה (1981–2006) > 1995–2006

דיימון היל ניצח את שני המרוצים הבאים עבור קבות ויליאמס, שרשמה ניצחון שלישי ברציפות ב-1997 לאחר שהיינץ-הראלד פרנצן השיג את הניצחון השלישי והאחרון בקריירה. דייוויד קולטהרד ניצח במרוץ ב-1998. מיכאל שומאכר ניצח שבעה מתשעת המרוצים הבאים, כאשר בשנת 2001 הלך הניצחון לאחיו, ראלף שומאכר, שהתחרה עבור ויליאמס. פרננדו אלונסו ניצח במרוץ בשנת 2005, הניצחון היחיד של קבוצת רנו בסן מרינו.
באוגוסט 2006 הוכרז על הוצאת המרוץ מלוח המרוצים לקראת העונה הבאה לטובת גרנד פרי בלגיה. מרוצי הפורמולה 1 חזרו למסלול באימולה בעונת 2020, אך הם מתקיימים תחת השם גרנד פרי אמיליה-רומאניה.
מנצחים > מספר ניצחונות לפי נהגים

| ניצחונות | נהג | שנים |
| --- | --- | --- |
| 7 | גרמניה מיכאל שומאכר | 1994, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2006 |
| 3 | ברזיל איירטון סנה | 1988, 1989, 1991 |
| 3 | צרפת אלן פרוסט | 1984, 1986, 1993 |
| 2 | בריטניה נייג'ל מנסל | 1987, 1992 |
| 2 | בריטניה דיימון היל | 1995, 1996 |
מקור:
מנצחים > מספר ניצחונות לפי קבוצה

| ניצחונות | קבוצה | שנים | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| 8 | בריטניה ויליאמס | 1987, 1990, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 2001 |  |
| 8 | איטליה פרארי | 1982, 1983, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2006 |  |
| 6 | בריטניה מקלארן | 1984, 1986, 1988, 1989, 1991, 1998 |  |
| מקור: | מקור: | מקור: |  |
מנצחים בגרנד פרי לפני שנה

| שנה | נהג | קבוצה |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | ברזיל נלסון פיקה | ברבהאם-פורד |  |
| 1982 | צרפת דידייה פירוני | פרארי |  |
| 1983 | צרפת פטריק טאמבי | פרארי |  |
| 1984 | צרפת אלן פרוסט | מקלארן-TAG |  |
| 1985 | איטליה אליו דה אנגליס | לוטוס-רנו |  |
| 1986 | צרפת אלן פרוסט | מקלארן-TAG |  |
| 1987 | בריטניה נייג'ל מנסל | ויליאמס-הונדה |  |
| 1988 | ברזיל איירטון סנה | מקלארן-הונדה |  |
| 1989 | ברזיל איירטון סנה | מקלארן-הונדה |  |
| 1990 | איטליה ריקארדו פטרזה | ויליאמס-רנו |  |
| 1991 | ברזיל איירטון סנה | מקלארן-הונדה |  |
| 1992 | בריטניה נייג'ל מנסל | ויליאמס-רנו |  |
| 1993 | צרפת אלן פרוסט | ויליאמס-רנו |  |
| 1994 | גרמניה מיכאל שומאכר | בנטון-פורד |  |
| 1995 | בריטניה דיימון היל | ויליאמס-רנו |  |
| 1996 | בריטניה דיימון היל | ויליאמס-רנו |  |
| 1997 | גרמניה היינץ-הראלד פרנצן | ויליאמס-רנו |  |
| 1998 | בריטניה דייוויד קולטהרד | מקלארן-מרצדס |  |
| 1999 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי |  |
| 2000 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי |  |
| 2001 | גרמניה ראלף שומאכר | ויליאמס-ב.מ.וו |  |
| 2002 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי |  |
| 2003 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי |  |
| 2004 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי |  |
| 2005 | ספרד פרננדו אלונסו | רנו |  |
| 2006 | גרמניה מיכאל שומאכר | פרארי |  |
מקור:
הערות שוליים

↑  1981 San Marino Grand Prix race report, MotorSport Magazine, 3 May 1981
↑  Imola 1982: An F1 controversy that keeps on rolling, F1 Paddockpass, 2 January 2018
↑  San Marino 1985: The GP won by a driver who didn't lead a lap, Autosport, 5 May 2020
↑  Prost vs Senna: The start of the war, Autosport, 1 October 2015
↑  Road & Track - August 1990
↑  F1 medic Sid Watkins dies at 84, ESPN, 13 September 2012
↑  From the Vault: the tragic death of F1 driver Roland Ratzenberger in 1994, The Guardian, 1 May 2014
↑  Black Sunday: 1994 San Marino Grand Prix race report, MotorSport Magazine, June 1994
↑  San Marino loses Grand Prix race, BBC, 26 August 2006
1 2 3  "San Marino GP". ChicaneF1. ארכיון מ-3 בספטמבר 2021. נבדק ב-3 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
איירטון סנה (ראשון מימין) ואלן פרוסט מובילים את המרוץ בשנת 1989
רולנד רצנברגר בבוקר יום השבת של הגרנד פרי בשנת 1994. מאוחר יותר באותו היום ימצא את מותו בתאונה על המסלול
מיכאל שומאכר ניצח בגרנד פרי 7 פעמים
פרננדו אלונסו חוגג ניצחון בשנת 2005. לצידו מיכאל שומאכר וג'נסון באטן
דיטריך, רוזן אולדנבורג

| --- | --- |

 לידה:  1398 אולדנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  14 בפברואר 1440  (בגיל 42 בערך) דלמנהורסט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  האימפריה הרומית הקדושה 
 מקום קבורה:  קתדרלת רוסקילדה 
 בן או בת זוג:  הלוויג מהולשטיין (23 בנובמבר 1423, 1423–1436) Adelheid von Delmenhorst (1401–?) 
 
דיטריך, רוזן אולדנבורג (בערך 1398 – 14 בפברואר 1440) היה שליט פיאודלי בצפון גרמניה, שהחזיק ברוזונויות דלמנהורסט ואולדנבורג. הוא כונה "פורטונטוס", מכיוון שהצליח להביא את דלמנהורסט תחת שליטת הענף שלו באולדנבורג.
דיטריך היה אביו של כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק, שהקים את השושלת הנוכחית של כס המלכות הדני.
ביוגרפיה

דיטריך מאולדנבורג נולד בערך בשנת 1398 לכריסטיאן החמישי, רוזן אולדנבורג ואגנס, רוזנת הונשטיין. סבו, קונרד הראשון, רוזן אולדנבורג, השאיר את אדמותיו מחולקות בין אביו ודודו של דיטריך, קונרד השני.
אביו של דיטריך, כריסטיאן החמישי, הצליח לאחד את הנחלות כאשר בנו של קונרד השני מוריץ השני מת ב-1420. לאחר מכן, רוב רכוש משפחת אולדנבורג היה תחת שלטון הענף של דיטריך. עם זאת, לבית היו כמה ענפים קטנים עם אחוזות ותביעות, כפי שהיה נהוג בכל פייף בימי הביניים.
דיטריך מאולדנבורג היה נכדה של אינגבורג מאיצהו, נסיכה מהולשטיין שהתחתנה עם קונרד הראשון, רוזן אולדנבורג. לאחר מותו של אחיה היחיד, גרהרד החמישי, רוזן הולשטיין-איצההו-פלן ב-1350, אינגבורג ויורשיה היו יורשי סבתה אינגבורג משוודיה, אשתו הראשונה של גרהרד השני, רוזן הולשטיין-פלן. בתם הבכורה של ולדמאר, מלך שוודיה והמלכה סופיה מדנמרק, שהייתה בעצמה בתם הבכורה של אריק הרביעי, מלך דנמרק ואשתו יוטה מסקסוניה שלא היו לה צאצאים זכרים. כיוון שלא היו צאצאים לגיטימיים חיים אחרים של המלך ולדמר בשלב זה, נחשב דיטריך ליורש המלכים ולדמר הראשון משוודיה ואריק הרביעי מדנמרק.
דיטריך ירש את אביו כראש בית אולדנבורג ב-1403.
בצעירותו התחתן דיטריך עם בת דודה רחוקה, אדלהייד, רוזנת אולדנבורג-דלמנהורסט, בתו של אוטו הרביעי, רוזן אולדנבורג-דלמנהורסט, מטעמי ירושה ואיחוד הנחלות התורשתיות. על פי ההערכות, אדלהייד מתה ב-1404. בשנת 1423, דיטריך התחתן שוב, עם הלוויג משאונבורג, אלמנתו של בלתסר, נסיך מקלנבורג ובתם של גרהרד השישי, רוזן הולשטיין-רנדזבורג ואליזבת מבראונשווייג.
נישואיו השניים חיזקו את תביעתו במונרכיות הסקנדינביות מאחר שהלוויג הייתה צאצאית של אריק החמישי, מלך דנמרק הוקון החמישי, מלך נורווגיה ומגנוס הראשון, מלך שוודיה.
בתקופה זו, סקנדינביה נשלטה על ידי איחוד קאלמאר, שהוקם על ידי מרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק. בשנת 1387, היא איבדה את יורשה אולף הרביעי, מלך נורווגיה, ולכן ירש אותה אריק מפומרניה ואחותו קתרין, שהייתה נשואה לנסיך הפאלץ ובוואריה.
ב-14 בפברואר 1440 מת דיטריך, ובנו כריסטיאן ירש את נחלותיו. בשנת 1448 עלה כריסטיאן לשלטון בממלכת דנמרק, לאחר מותו של כריסטופר השלישי, מלך דנמרק, ובשנת 1450 עלה לשלטון גם בממלכת נורווגיה, לאחר הדחתו של קרל השמיני, מלך שוודיה. בשנת 1457 לאחר מלחמה ממושכת נגד קרל, עלה כריסטיאן לשלטון גם בממלכת שוודיה, ואיחד תחת שלטונו את כל מדינות סקנדינביה.
משפחתו

לדיטריך היו שלושה בנים שנותרו חיים ובת אחת:
כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק (1426–1481); שירש אותו כרוזן של אולדנבורג ודלמנהורסט, ומאוחר יותר הפך למלך כריסטיאן הראשון בדנמרק, נורווגיה ושוודיה וכן לדוכס שלזוויג והולשטיין. הוא ייסד את בית אולדנבורג בדנמרק ששולט עד היום.
מוריץ החמישי, רוזן דלמנהורסט (1428–1464); כאשר אחיו הבכור הפך למלך, הוא קיבל את רוזנות דלמנהורסט.
גרהרד השישי, רוזן אולדנבורג (1430–1500); שנתיים לאחר שאחיו הבכור הפך למלך, הוא קיבל את רוזנות אולדנבורג, ומיורשיו של אחיו האחר, הוא גם ירש את דלמנהורסט בערך ב-1483.
אדלהייד (1425–1475), התחתנה עם ארנסט השלישי, רוזן הונשטיין, ולאחר מכן התחתנה עם גרהרד השישי, רוזן מנספלד.
שושלתו

דיטריך מאולדנבורג הוא אב קדמון ישיר של משפחת המלוכה הדנית וכן אב קדמון ישיר של משפחת המלוכה הבריטית, כמו גם משפחת המלוכה היוונית, משפחת המלוכה הנורווגית, והצארים הרוסים האחרונים מבית רומנוב-הולשטיין-גוטורפ.
ד'שי"א

ד'שי"א (4311)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 באוגוסט 550 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 551. שנה מסוג בחה, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
דיטר מילר

דיטר מילר (בגרמנית: Dieter Müller, נולד ב-1 באפריל 1954 באופנבך על המיין שבגרמניה המערבית בשם דיטר קאסטר) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בפ.צ. קלן בעמדת החלוץ.
מילר הוכתר פעמיים כמלך השערים של הבונדסליגה בשנים 1977 ו-1978. מילר הבקיע 177 שערים ב-303 הופעות בליגת הבונדסליגה, והוא מדורג במקום השמיני בטבלת שיאני המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים, בצוותא עם קלאוס אלופס, שהבקיע גם הוא 177 שערים, אך נדרשו לו 424 הופעות לשם כך.
קריירת מועדונים

מילר החל את קריירת הבוגרים שלו בקיקרז אופנבך, אך העביר את מרבית הקריירה שלו בפ.צ. קלן, שם החל לשחק בעונת 1973/74 . כבר מעונתו הראשונה בקבוצה הפך לשחקן הרכב קבוע, והבקיע 17 שערים ב-31 הופעות, תוך שיתוף פעולה התקפי עם האנס להר, וולפגנג אובראט והיינץ פלוהה. בעונתו השנייה הבקיע 24 שערים ב-34 הופעות. עונת השיא של מילר בקלן הייתה 1976/77, שבה הבקיע 34 שערים ב-34 הופעות, והוכתר למלך השערים של הבונדסליגה בפעם הראשונה. באותה עונה זכה מילר עם קלן בגביע גרמני, לאחר ניצחון על הרטה ברלין. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 לאחר 90 דקות, כאשר מילר הבקיע את השער לקלן. באותה תקופה היה נהוג לערוך משחק חוזר באין הכרעה בתום 90 דקות, ובמשחק החוזר, שנערך כעבור יומיים, קלן ניצחה 0–1 משער של מילר בדקה ה-70, וזכתה בגביע. בעונת 1977/78 ירדה תפוקתו של מילר כאשר הבקיע 24 שערים, אך כמות זו הספיקה כדי להיות מוכתר למלך השערים בפעם השנייה ברציפות, הפעם בצוותא עם גרד מילר. שישה מהשערים הובקעו במשחק אחד.
באוגוסט 1977 הביסה פ.צ קלן את ורדר ברמן בתוצאה 2–7, כאשר מילר הבקיע שישה שערים מתוך השבעה, בדקות 12, 23, 32, 52, 73 ו-85, מול 19 אלף צופים, שהיו העדים היחידים לתצוגה זו, משום שצלם הטלוויזיה שבת באותו משחק. שישייה זו נחשבת לשיא ההבקעות לשחקן במשחק אחד בבונדסליגה נכון לינואר 2016. עונה זו הייתה עונת שיא של פ.צ. קלן, שזכתה בדאבל כאשר זכתה באליפות הבונדסליגה בזכות הפרש שערים טוב יותר מסגניתה בורוסיה מנשנגלדבך, שאיבדה את התואר לאחר שלוש אליפויות רצופות. קלן זכתה באותה עונה גם בגביע הגרמני בפעם השנייה ברצף, כאשר ניצחה בגמר את יריבתה המושבעת פורטונה דיסלדורף בתוצאה 0–2, במשחק בו מילר שיחק 90 דקות. בעונת 1978/79 הבקיע מילר שמונה שערים בלבד, אך חזר למספרים מרשימים בעונת 1979/80 כאשר סיים כסגן מלך השערים עם 21 שערי ליגה, בצוותא עם הורסט רובש, כשרק קרל היינץ רומניגה הבקיע יותר, עם 26 שערים. באותה עונה הגיע מילר עם קלן לגמר הגביע הגרמני, שוב מול פורטונה דיסלדורף, שהפעם ניצחה בתוצאה 1–2 ונקמה על המפגש הקודם בגמר הגביע. מילר שיחק גם בגמר זה 90 דקות, ולא הבקיע. עונת 1980/81 הייתה האחרונה של מילר בפ.צ. קלן, בה הבקיע 14 שערים ב-30 הופעות. סך הכל הבקיע מילר 159 שערי ליגה ב-248 הופעות במדי פ.צ קלן.
בעונת 1981/82 עבר מילר לשטוטגרט, שם שיחק עונה אחת והבקיע 14 שערים ב-30 הופעות, אך קבוצתו סיימה במקום התשיעי בלבד. בעונת 1982/83 חתם מילר בבורדו מליגת העל הצרפתית, שם שיחק שלוש עונות. בעונה הראשונה בקבוצה הבקיע 17 שערים, וקבוצתו סיימה במקום השני, עשר נקודות אחרי האלופה נאנט. בעונה השנייה של מילר בבורדו, זכה עם הקבוצה באליפות צרפת, בזכות הפרש שערים טוב יותר משל הסגנית מונקו, כשהוא תורם 14 שערים. בעונתו השלישית בקבוצה, זכה מילר עם באליפות נוספת עם בורדו, כשהוא מבקיע 12 שערים. סך הכל הבקיע מילר 43 שערי ליגה במדי בורדו בשלוש עונות, בהן הופיע ב-93 משחקי ליגה.
את עונת 1985/86 פתח מילר בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית, שם הבקיע שלושה שערים בשבע הופעות. באותה עונה חזר מילר לגרמניה וחתם בפ.צ. זארבריקן, ששיחקה אז בבונדסליגה, והבקיע ארבעה שערים בלבד ב-23 הופעות. בתום העונה ירד ליגה עם זארבריקן, ועזב את המועדון לקיקרז אופנבך, המועדון בו החל את הקריירה, ששיחק אז בליגה הגרמנית השלישית. בעונתו הראשונה במועדון מילר וקיקרז אופנבך העפילו אל הבונדסליגה השנייה. בעונת 1987/88 המועדון סיים במרכז הטבלה כשמילר מבקיע 16 שערים, אך בעונת 1988/89 אופנבך שבו לליגה השלישית, כאשר מילר הבקיע עשרה שערים. בתום עונת 1989/90 פרש מילר ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

למילר 12 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן הבקיע תשעה שערים. מילר ייצג את גרמניה המערבית ביורו 1976, בו הבקיע שלושער בחצי הגמר מול נבחרת יוגוסלביה, כאשר המשחק הסתיים בתוצאה 2-2 בתום 90 דקות ו-2–4 לגרמניה המערבית בהארכה, כאשר מילר הבקיע את שני השערים בהארכה. במשחק הגמר, הפסידה גרמניה לנבחרת צ'כוסלובקיה, במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2 בתום 120 דקות, כאשר צ'כוסלובקיה ניצחה בפנדלים. מילר הבקיע את השער הראשון לגרמניה במשחק זה. את יורו 1976 סיים מילר כמלך השערים עם ארבעה כיבושים, ונבחר לנבחרת הטורניר. מילר ייצג את גרמניה המערבית גם במונדיאל 1978 בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים השני. מילר הבקיע במונדיאל זה שני שערים. לאחר מונדיאל 1978, מילר לא שיחק יותר בנבחרת גרמניה המערבית.
חיים אישיים

דיטר מילר הוא בנו של היינץ קאסטר, ששיחק בשנות ה-50 בפ.צ. סנט פאולי ובקיקרז אופנבך.
בנו של דיטר מילר, אלכסנדר, נפטר בגיל 16 כתוצאה מגידול מוחי.
דיטר מילר סבל מהתקף לב בשנת 2012, שאחריו שהה בתרדמת של חמישה ימים.
תארים

עם פ.צ. קלן:
אליפות הבונדסליגה: 1977/78
הגביע הגרמני (2): 1976/77, 1977/78
עם בורדו:
אליפות ליגת העל הצרפתית (2): 1983/84, 1984/85
תארים אישיים:
מלך השערים של הבונדסליגה (2): 1976/77, 1977/78
מלך השערים של יורו 1976
נבחרת הטורניר של יורו 1976
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני המבקיעים של הבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת מערב גרמניה – יורו 1976 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 וימר •  7 בונהוף •  8 הנס •  9 מילר •  10 ביר •   11 הולצנביין •  12 וורם • 13 דאנר •  14 בונגארץ • 15 פלוהה • 16 נוגלי • 17 קאלץ • 18 קארגוס • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 וימר •  7 בונהוף •  8 הנס •  9 מילר •  10 ביר •   11 הולצנביין •  12 וורם • 13 דאנר •  14 בונגארץ • 15 פלוהה • 16 נוגלי • 17 קאלץ • 18 קארגוס • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1978 |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 רוסמן •  5 קאלץ •  6 בונהוף •  7 אברמצ'יק •  8 צימרמן •  9 פישר •  10 פלוהה •   11 רומניגה •  12 שוורצנבק • 13 קונופקה •  14 ד.מילר • 15 ביר • 16 קולמן • 17 הולצנביין • 18 צווה • 19 וורם • 20 ה.מילר • 21 קארגוס • 22 בורדנסקי • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 רוסמן •  5 קאלץ •  6 בונהוף •  7 אברמצ'יק •  8 צימרמן •  9 פישר •  10 פלוהה •   11 רומניגה •  12 שוורצנבק • 13 קונופקה •  14 ד.מילר • 15 ביר • 16 קולמן • 17 הולצנביין • 18 צווה • 19 וורם • 20 ה.מילר • 21 קארגוס • 22 בורדנסקי • מאמן: שן | מערב גרמניה |
דינמו קוסטרומה

דינמו קוסטרומה (ברוסית: Динамо Кострома) הוא מועדון כדורגל חובבני מהעיר קוסטרומה שהתמודד בליגה הרוסית השנייה בעבר. דינמו קוסטרומה הייתה אלופת טבעת הזהב של רוסיה בשנת 2008.
היסטוריה

אגודת דינמו קוסטרומה הוקמה לראשונה ב-1926 ועד 1946 התמודדה בטורנירים עירוניים. הקבוצה זכתה פעמיים באליפות מחוז קוסטרומה (1947, 1954). החל מ-1952 הקבוצה החלה להתמודד בליגות המקצועניות, תחילה בברית המועצות ואחר כך גם ברוסיה.
ב-2008 הקבוצה זכתה בעונת ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה באזור שלה. בעונות 2010 ו-2011 הקבוצה שיחקה בליגה הרוסית השנייה.
בעונת 2012/13 ראש העיר החליט אומנם על איחוד הקבוצה עם קבוצה עירונית אחרת - ספרטק קוסטרומה, אך המהלך לא יצא לפועל לבסוף.
דודג' 400

| --- | --- |

דודג' 400 דגם קופה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת דודג'
 שנות ייצור:  1981–1983
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Dodge Aspen
 מודל אחריו:  דודג' 600
 חברת אם:  קרייזלר
 סיווג:  מכונית משפחתית
 אורך:  4,602 מ"מ
 רוחב:  1,740 מ"מ
 גובה:  1,334 מ"מ
 משקל:  1,101-1,121 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,540 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,213 סמ"ק מנוע 2,555 סמ"ק (יוצר על ידי חברת מיצובישי מדגם G54B)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
דודג' 400, קבריולה
דודג' 400 (באנגלית: Dodge 400) היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר בין השנים 1981–1983. הדגם הוצג לראשונה בסוף שנת 1981 כמודל שנת 1982.
יוצרו 57,401 יחידות.
תצורות

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה
תמונות

דודג' 400, קבריולט, שנת 1983
דודג' 400, קופה
ראו גם

קרייזלר
דודג'
דודג' Beauty Winner
דודג' 330
דודג' 600
דודג' 880
דודג' Aries
דודג' שאדו
ד'שט"ז

ד'שט"ז (4316)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-2 בספטמבר 555 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 20 בספטמבר 556. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ד'שי"ד

ד'שי"ד (4314)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-25 בספטמבר 553 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 13 בספטמבר 554. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ד'שי"ט

ד'שי"ט (4319)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-31 באוגוסט 558 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 17 בספטמבר 559. שנה מסוג זחג, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
דודג' 880

| --- | --- |

דודג' 880 סטיישן
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Dodge Custom 880
 יצרן:  חטיבת דודג'
 שנות ייצור:  1962–1965
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  Dodge Monaco 
 חברת אם:  קרייזלר
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  5,460-5,490 מ"מ,
 רוחב:  2,010-2,030 מ"מ
 גובה:  1,400-1,410 מ"מ
 משקל:  1,638-1,964 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,099 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, 5,900 סמ"ק ו- 6,300 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 
דודג' 880 קבריולה, שנת 1964
דודג' 880 (באנגלית: Dodge 880) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1962–1965.
סך הכול יוצרו  101,200 יחידות.
מתוך 23,000 יחידות אשר יוצרו בשנת 1963, 5,600 יחידות יוצרו בתצורת סטיישן.
תצורות

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה
5 דלתות - סטיישן
תמונות

דודג' 880, שנת 1964
דודג' 880, שנת 1964
דודג' 880, שנת 1964
דודג' 880, סטיישן, שנת 1963
דודג' 880, סטיישן, שנת 1963 - מבט לתוך החלק האחורי של הרכב
ראו גם

קרייזלר
דודג'
דודג' Beauty Winner
דודג' 330
דודג' 600
דודג' 400
דודג' Aries
דינמו קאזאן (כדורעף נשים)

"דינמו קאזאן" (ברוסית: Динамо-Казань (עד 2008 נקרא קאזאנוצ'קה, «Каза́ночка») הוא מועדון כדורעף נשים רוסי מהעיר קאזאן. נחשבת לאחת מקבוצות כדורעף הנשים המעוטרות ביותר ברוסיה.
דינמו זכתה באליפות רוסיה 6 פעמים (2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2020), 6 פעמים בגביע הרוסי (2010, 2012, 2016, 2017, 2019, 2020), זוכת ליגת האלופות בכדורעף נשים (2015), גביע איגוד הכדורעף האירופי (2017) ואלופת העולם למועדונים (2014).
בעונת 2019/2020 הקבוצה העפילה לרבע גמר ליגת האלופות בכדורעף נשים.
תארים

אלופת רוסיה: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2020
מחזיקת גביע רוסיה: 2010, 2012, 2016, 2017, 2019, 2020
אלופת ליגת האלופות: 2014
מחזיקת גביע איגוד הכדורעף האירופי: 2017
אלופת העולם למועדונים: 2014