stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סו גרפטון

| --- | --- |
סו גרפטון, 2009
סו גרפטון, 2009
 לידה:  24 באפריל 1940 לואיוויל, קנטקי, ארצות הברית
 פטירה:  28 בדצמבר 2017 (בגיל 77) סנטה ברברה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לואיוויל, אוניברסיטת מערב קנטקי, תיכון אתרטון 
 שפות היצירה:  אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 סוגה:  תעלומה בדיונית
 יצירות בולטות:  א' כמו אליבי, "P" Is for Peril, "Q" Is for Quarry, "O" Is for Outlaw, "N" Is for Noose, "M" Is for Malice, "R" Is for Ricochet, "T" Is for Trespass, "S" Is for Silence, "V" Is for Vengeance, "U" Is for Undertow, "W" Is for Wasted, "L" Is for Lawless, "J" Is for Judgment, ד' כמו דם, ג' כמו גווייה, ב' כמו ביזה, "K" Is for Killer, "E" Is for Evidence, "G" Is for Gumshoe, "F" Is for Fugitive, "I" Is for Innocent, "H" Is for Homicide, "X" 
 הושפעה מ:  דשיל האמט, רוס מקדונלד 
 פרסים והוקרה:  The Grand Master (2009)  פרס אגאתה (2011)  פרס אנתוני (2018)  פרס שאמוס (1986)  פרס מקאוויטי (1987)  פרס שאמוס (1991)  פרס אנתוני (1991)  פרס אנתוני (1986)  פרס אנתוני (1987)  פרס רוס מקדונלד לספרות (2004)  פרס חרב היהלום (2008)  פרס שאמוס (1995) 
 suegrafton.com
 חתימה:   
 
סו טיילור גרפטון (באנגלית: Sue Grafton; ‏ 24 באפריל 1940 - 28 בדצמבר 2017) הייתה סופרת אמריקאית שנודעה בשל ספריה מסוגת הספרות הבלשית.
קורות חיים

גרפטון נולדה בלואיוויל, קנטקי. אביה היה הסופר קורנליוס וורן גרפטון. בצעירותה עבדה גרפטון כפקידת קבלה, קופאית ומזכירה רפואית בבתי חולים בסנטה ברברה וסנטה מוניקה שבקליפורניה. היא החלה לכתוב בגיל 18 וסיימה את ספרה הראשון בגיל 19.
גרפטון הייתה נשואה בשלישית לסטיבן המפרי, והם גידלו שלושה ילדים מנישואיה הקודמים של גרפטון. שמה של אחת מנכדותיה הוא קינסי, שם דמות מפורסמת מספריה הפופולריים של גרפטון.
גרפטון ובעלה התגוררו לסירוגין בסנטה ברברה, קליפורניה ולואיוויל, קנטקי, בהתאם לזמני עבודתו של המפרי כמרצה באוניברסיטאות בשתי הערים.
ספריה של גרפטון תורגמו ל-26 שפות ופורסמו ב-28 מדינות.
ספרים שפורסמו בישראל

א' כמו אליבי
ב' כמו ביזה
ג' כמו גווייה
ד' כמו דם
ה' כמו הריגה
ז' כמו זדון
ח' כמו חף מפשע
ט' כמו טרף
י' כמו יום הדין
ל' כמו ללא חוק
מ' כמו מרושע
נ' כמו נמלט
נ' כמו נחנק
ע' כמו עדות
פ' כמו פושע
ק' כמו קטל
ניוואה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  פאול באיירסדורף 
 תקופת הפעילות:  1911–הווה (כ־113 שנים)
 חברת אם:  Beiersdorf AG
 מיקום המטה:  המבורג, גרמניה גרמניה
 ענפי תעשייה:  מוצרי טיפוח לעור, לפנים ולגוף (גברים ונשים)
  
 www.nivea.es
 
ניוואה (בגרמנית: Nivea, מסוגנן: NIVEA),מותג בין לאומי למוצרי טיפוח אישי עם מגוון מוצרים לגברים ונשים הפועל בקטגוריות שונות: טיפוח פנים, טיפוח גוף, הגנה מהשמש ועוד.
מותג ניוואה שייך לחברה גרמנית מהעיר המבורג, בשם Beiersdorf Global AG.
היסטוריה

ניוואה שייכת לחברה גרמנית מהעיר המבורג, בשם Beiersdorf Global AG.
החברה נוסדה בשנת 1882 על ידי Paul Carl Beiersdorf, ובשנת 1890 נמכרה לאוסקר טרופלוביץ (אנ'), רוקח יהודי מהעיר גליביצה.
החברה מפתחת מוצרים לטיפוח פנים, שיזוף, הגנה מפני השמש, שמפו, קרם גוף, דאורדורנטים ועוד.
הסימן המסחרי "Nivea" הופקע במדינות רבות בגלל מלחמת העולם השנייה, זכויות הסימן המסחרי שהוחרמו נרכשו על ידי Beiersdorf.
במהלך 1980, המותג Nivea התרחב לשוק גלובלי רחב יותר.
בבעלות ניוואה בין היתר המותגים המוכרים הבאים:
Eucerin, La Prairie, Labello וHansaplast/Elastoplast.
ניוואה נתנה חסות למספר מותגי ספורט ביניהם: ריאל מדריד בספרד, מילאן באיטליה ופריז סן-ז'רמן בצרפת, ובישראל למכבי תל אביב.
החל ממאי 2024, אחת מהמשתתפות הבולטות בקמפיין פרסומי טלוויזיוני ובינלאומי של "NIVEA", היא הדוגמנית והמנחה הישראלית יעל גולדמן.
ביקורת

באוגוסט 2010 פרסמה ניוואה פרסומת בה מוצג גבר שחור ממוצא אפריקאי כחסר תרבותי והוראת ציווי אליו כאילו מדובר בעבד אשר מתייחסת לעבדות האפרו אמריקאית בארצות הברית. בעקבות הביקורת ניוואה הסירה אותו ופרסמה מודעת התנצלות.
הערות שוליים

↑  רז אמיר, ‏ניוואה תמשיך להעניק חסות למכבי תל אביב, באתר ONE‏, 30 ביולי 2014
↑  משה בנימין, השד העדתי מתעורר בארה"ב: NIVEA מתנצלת על פרסומת גזענית נגד שחורים, באתר ביזפורטל, 21 באוגוסט 2011
↑  משה בנימין, השד העדתי מתעורר בארה"ב: NIVEA מתנצלת על פרסומת גזענית נגד שחורים, באתר ביזפורטל, 21 באוגוסט 2011
נטליה גבריליצה

נטליה גבריליצה (ברומנית: Natalia Gavriliţa; נולדה ב-21 בספטמבר 1977) היא משפטנית, אשת מנהל ופוליטיקאית מולדובית, שכיהנה כראש הממשלה של רפובליקת מולדובה בין 6 באוגוסט 2021 ל-16 בפברואר 2023. גבריליצה כיהנה בעבר כשרת האוצר של רפובליקת מולדובה בממשלת מאיה סנדו וכסגנית יושב ראש של מפלגת "פעולה וסולידריות" וכחברת הפרלמנט ה-11 של מולדובה.
ביוגרפיה > ילדותה וצעירותה

נטליה גבריליצה נולדה בשנת 1977 בכפר מליישט (מליישטי) בנפת גריגוריופול, אז ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית, בברית המועצות, (כיום בשטח "הרפובליקה המולדובנית של הדנייסטר" ("טרנסיסטריה") במשפחתם של ורליו ונינה  (לבית צ'קירלן) קטרינסקו. (Catrinescu)
בשנות ה-90 כיהן אביה של גבריליצה כסגן יו"ר הקונצקן הממלכתי למשק המים וניהל את המכון הממלכתי "Aquaproject" למערכות לניהול המים.
היה סגן יו"ר הארגון לניהול מים "משאבי מים במולדובה" ומנהל המכון לתכנון מערכות ניהול מים הרפובליקני. 
בשנת 2000 גבריליצה סיימה את לימודיה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הממלכתית המולדובית בקישינב.
בשנת 2003 זכתה במלגת אדמונד מאסקי לשנתיים לימודים בארצות הברית. ב-2005 קיבלה תואר שני במדעי המדינה בבית הספר למנהל על שם ג'ון פ. קנדי באוניברסיטת הרווארד.
בשנים 2000–2003 עבדה כעוזרת לעניינים פוליטיים במשרד לעניינים כלכליים ופוליטיים בשגרירות ארצות הברית בקישינב.
בשנת 2005 הייתה יועצת בלשכת סגן יושב ראש לענייני אירופה ומרכז אסיה בבנק העולמי בוושינגטון די. סי..
בשנים 2005–2006 עבדה כסטז'רית ואחר כך כיועצת מחלקה בוועדה האירופית לכלכלה בבריסל.
בשנים 2007–2008 הייתה מנהלת המחלקה לפוליטיקה ופיתוח תוכניות מקרו-כלכליות במשרד הכלכלה והמסחר של מולדובה. ובשנים 2008–2009 הייתה ראש המחלקה לתוכניות ותיאום סיוע שליד ממשלת מולדובה.
בשנים 2009–2013 הייתה יועצת בכירה בחברה בינלאומית לייעוץ פיננסי באוקספורד.
בשנים 2013–2015 הייתה ראש צוות ואחר כך מזכירת מדינה במשרד החינוך של מולדובה שנוהל באותה תקופה על ידי השרה מאיה סנדו. היא שימשה גם כמנהלת אקזקוטיבית בתוכנית הבנק העולמי לרפומרות בחינוך.
בשנים 2015–2019 כיהנה גבריליצה כמנהלת הקרן הגלובלית לחדשנות שבמסגרתה ניהלה תיק שכלל 11 מיזמי חדשנות עם תקציב של 13.5 מיליון דולר – מיזמי השקעות עבור מספר מדיניות ואזורים מתפתחים באפריקה (ניגריה) ואסיה (אינדונזיה, הרשות הפלסטינית וטג'יקיסטן).
ביוגרפיה > בממשלה

בשנת 2019 הייתה נטליה גבריליצה שרת האוצר בממשלת מאיה סנדו. בתפקיד זה הצטיינה בגיוס תמיכה תקציבית של כ-100 מיליון דולר ובשיקום היחסים וחידוש הסיוע מטעם קרן המטבע הבינלאומית והאיחוד האירופי. בנתה תקציב לסולידריות שכלל עליות שכר לקטגוריות אחדות של מעסיקים, עזרה לנזקקים ועלייה בקצבאות.
ביוגרפיה > ראש ממשלה

בתחילת שנת 2021 הטילה הנשיאה מאיה סנדו על נטליה גבריליצה את המשימה להרכיב ממשלה אולם מועמדותה נדחתה על ידי קואליציה אופוזיציונית של PSRM ומפלגת "שור". לבסוף כראש ממשלה זמני כיהן נציג אחר של מפלגת "הפועלה והסלודריות",PAS, איגור גרוסו.
בעקבות תוצאות הבחירות המוקדמות לפרלמנט ב-11 ביולי 2021 נבחרה גבריליצה לפרלמנט ברשימת מפלגתה PAS.
ב-6 באוגוסט 2021 בהצבעה בפרלמנט (61 קולות מתוך 94 נוכחים ו-7 נעדרים) אושר מינויה כראש הממשלה וכן אושרה תוכנית ממשלתה "מולדובה של זמנים טובים". ממשלתה כוללת 13 שרים לעומת הממשלה הקודמת שכללה 9.
בממשלתה כיהנו ניקו פופסקו כשר החוץ, אנטוליה נוסאטי כשר הביטחון, אנה רוונקו כשרת הפנים ודומיטרו בודיאנסקי כשר הבריאות.
אחרי פברואר 2022 ממשלתה התמודדה עם ההשלכות של פלישת רוסיה לאוקראינה, שכנתה של מולדובה. 
בפברואר 2023 גבריליצה התפטרה והוחלפה כראש הממשלה על ידי דורין רצ'אן
חיים אישיים

גבריליצה נשואה לוולדימיר גבריליצה, פקיד לשעבר של משרד הפנים, שעבד בגוף הביקורת של ראש הממשלה מאיה סנדו. יש להם בן אחד.
גבריליצה מחזיקה גם באזרחות רומנית ושולטת בשפות רומנית, רוסית, אנגלית, צרפתית וספרדית.
הערות שוליים

↑  אתר סוכונות החדשות הרוסית "טאס" מרץ 2021
↑  בעיתון המולדובי Ziarul de Gardă 17 august 2021
↑  רשימת אזרחי מולדובה שהוחזרה להם האזרחות הרומנית
↑  בעיתון Ziarul de Garda
↑  אתר ה-global innovation fund
↑  באתר הבחירות
↑  גבריליצה באתר מולדובה
↑  אתר תקשורת בעיר בלץ 30/07/2021
↑  "Podul" ריאיון בעיתון https://www.podul.ro/articol/14708/video-octavian-icu-ctre-natalia-gavrili-v-ai-folosit-de-cetenia-roman-iar-acum-ai-venit-in-r-moldova-i-aprai-o-statalitate-care-e-nefireasc
סמל אל סלוודור

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  אל סלוודור 
 תאריך אימוץ:  15 בספטמבר 1912 
 
סמל אל סלוודור משמש את המדינה כסמל רשמי בצורתו הנוכחית מאז ה-15 בספטמבר 1912.
במרכז הסמל נמצא משולש בו רואים חמישה הרי געש עולים מתוך הים. חמשת הרי געש אלה מסמלים את חמש מדינות איחוד הפרובינציות של מרכז אמריקה. מעל הרי הגעש מצוי כובע אדום וסביבו שמש זורחת והתאריך - 15 בספטמבר 1821 - יום העצמאות של אל סלוודור.
בראש המשולש מופיעה קשת בענן. סביב המשולש חמישה דגלי המדינה ומתחתיו קלף שעליו כתוב המוטו של המדינה: Dios, Unión, Libertad (בספרדית: "אלוהים, איחוד, חופש").
סביב המשולש זר עלי דפנה הקשורים יחד תחת דגל המדינה. הזר מורכב מ-14 חלקים המסמלים את 14 מחוזות המדינה. סביב הסמל כתוב באותיות מוזהבות בספרדית: REPÚBLICA DE EL SALVADOR EN LA AMÉRICA CENTRAL (רפובליקת אל סלוודור שבמרכז אמריקה).
סלאח נמר

צלאח א-דין מחמוד נמר (בערבית: صلاح الدين محمود نمر; נולד ב-5 בפברואר 1992) הוא כדורגלן סודאני המשחק בעמדת הבלם באל-מריח'.
קריירה

נמר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל אל-מריח' א-ת'אע'ר מהליגה השנייה במדינה. בשנת 2012 הצטרף לח'רטום מליגת העל הסודאנית.
במהלך עונת 2016 חתם באל-מריח'. בשנת 2018 זכה עם הקבוצה בדאבל.
ב-19 בנובמבר 2014 נמר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סודאן בהפסד 0–1 לרפובליקה של קונגו. כיום משמש כקפטן.
תארים

ליגת העל הסודאנית: 2018, 2019, 2020
הגביע הסודאני: 2018
ניוד בקליק

ניוד בקליק הוא שירות המאפשר ללקוח להעביר את הפעילות הפיננסית שלו בין בנקים, באופן מקוון וללא עלות. הניוד מתבצע על ידי הגשת בקשת העברה בבנק שבו הלקוח מעוניין לרכז את הפעילות הפיננסית שלו, ללא צורך להגיע לסניף. הבנק אליו מוגשת בקשת המעבר (הבנק החדש) יוצר קשר עם הבנק המקורי (הבנק הישן) ומנהל מולו במישרין את תהליך העברת הפעילות.
רקע

החל מספטמבר 2021 נכנסה לתוקפה רפורמת הניוד בין בנקים, "ניוד בקליק", המבוססת על תיקון חוק הבנקאות.
במסגרת החוק, נקבע כי על הבנקים להקים מערכת לניוד חשבונות בנק, אשר תקל על לקוחות לעבור מבנק לבנק, שכן המעבר יתבצע באופן מקוון, מאובטח ונוח, בתוך שבעה ימי עסקים מהיום שבו הושלמה בקשת הלקוח להעברת הפעילות וללא עלות.
תהליך

תהליך הניוד כולל טיפול בבקשת הלקוח להעברת פעילותו הפיננסית מהבנק הקודם לבנק החדש (לאחר בדיקה ווידוא כי החשבון עומד בתנאי הניוד) וסגירה של חשבון העו"ש בבנק הקודם.
תהליך ניתוב (מנגנון "עקוב אחרי") מתחיל עם סיום הניוד וכולל העברה אוטומטית של פעולות פיננסיות מהחשבון הקודם לחשבון החדש למשך תקופה של שנתיים.
תהליך הניוד והניתוב מתבצע באמצעות הבנקים ומרכז הסליקה הבנקאי (מס"ב).
ראו גם

ניידות מספרים
סמל אלג'יריה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  אלג'יריה 
 תאריך אימוץ:  1976 
 
סמל אלג'יריה הוא חותם בו משתמשת ממשלת אלג'יריה. הסמל מכיל כוכב וסהר שגם על דגל אלג'יריה ומסמלים את דת האסלאם, הדת הרשמית במדינה. גרסתו הנוכחית אומצה בשנת 1976 וההבדל היחיד בינו לבין קודמו הוא הכיתוב "הרפובליקה הפופולרית הדמוקרטית של אלג'יריה" שנכתב תחילה בצרפתית ושונה לערבית.
בתוך הסמל עצמו ניתן למצוא את "היד של פאטמה" מתחת לשמש העולה. פאטמה הייתה הבת של הנביא מוחמד והמוסלמים מאמינים כי היא אחראית על הנשים בגן עדן. ידה העולה הוא הסמל המסורתי של האזור, ואילו השמש העולה מסמל את תחילתו של עידן חדש. שאר הסמל מתייחס לגאוגרפיה, לחקלאות ולתעשייה של המדינה כאשר ההרים מסמלים את הרי האטלס, הצמחים מסמלים את החקלאות והבניין מסמל את התעשייה.
סלאח א-דין סעיד

סלאח א-דין סעיד (באמהרית: ሳላዲን ሰይድ; נולד ב-29 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן עבר אתיופי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

סעיד התחיל את הקריירה שלו בסנט ג'ורג' אדיס אבבה. בשנת 2010 נבחן בפרטיזן בלגרד ווויבודינה נובי סאד. ב-9 באוקטובר 2011 חתם בוואדי דגלה מליגת העל המצרית תמורת כ-240 אלף דולר והפך לכדורגלן האתיופי היקר בהיסטוריה.
בינואר 2013 הושאל לליארסה מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה.
ב-23 באפריל 2014,חתם באל-אהלי המועדון המעוטר במצרים, אך במהלך העונה חתם באלג'יר.
בשנת 2016 חזר לסנט ג'ורג' אדיס אבבה במדיה שיחק חמש שנים. בהמשך שיחק בג'ימה אבא ג'יפר וסידאמה קפה ופרש בגיל 35.
ב-29 באפריל 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה בהפסד 2-0 להרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. כחודש לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד אותה יריבה.
תארים

ליגת העל האתיופית: 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2015/2016, 2016/2017
הגביע האתיופי: 2010/2011, 2015/2016
נטליה אנטיוך

נטליה ניקולאייבנה אנטיוך (ברוסית: Наталья Николаевна Антюх; נולדה ב-26 ביוני 1981) היא אתלטית רוסיה. היא האלופה האולימפית (לונדון 2012) ואלופת אירופה בריצת 400 מטר משוכות (ברצלונה 2010), בעלת שתי מדליות זהב מאליפות העולם בריצת שליחות 4x400 מטר (הלסינקי 2005 ומוסקבה 2013) ואלופת אירופה באולם בריצת 400 מטר (וינה 2002).
ביוגרפיה

אנטיוך נולדה בסנקט פטרבורג.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה אנטיוך בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.16 דקות, אחרי ארצות הברית (3:19.01 דקות) ולפני ג'מייקה (3:22.00 דקות) ומדליית ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.89 שניות, אחרי טוניק ויליאמס-דרלינג מבהאמה (49.41 שניות) ואנה גווארה ממקסיקו (49.56 שניות).
ביוגרפיה > מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה אנטיוך במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.95 דקות, לפני ג'מייקה (3:23.29 דקות) ובריטניה (3:24.44 דקות).
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה אנטיוך במדליית ארד, בריצת שליחות 4x400 מטר, לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד, בשנת 2010 זכתה אנטיוך במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא אליפות חדש של 52.92 שניות, לפני וניה סטמבולובה מבולגריה שקבעה שיא לאומי חדש של 53.82 שניות ופרי שייקס-דרייטון מבריטניה (54.18 שניות).
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה אנטיוך בשתי מדליות ארד, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.85 שניות, אחרי לשינדה דמוס מארצות הברית (52.47 שניות) ומליין ווקר מג'מייקה (52.73 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:19.36 דקות, אחרי ארצות הברית (3:18.09 דקות) וג'מייקה (3:18.71 דקות).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה אנטיוך בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.70 שניות, לפני לשינדה דמוס (52.77 שניות) וזוזנה הינובה מצ'כיה (53.38 שניות). בריצת שליחות 4x400 מטר סיימה הנבחרת הרוסית בתוצאה של 3:20.23 דקות, אחרי ארצות הברית (3:16.87 דקות) ולפני ג'מייקה (3:20.95 דקות), אך נספלה בשלב מאוחר יותר לאחר הרשעה של שתיים מהרצות באימרוץ.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכתה אנטיוך במדליית זהב, בריצת שליחות 4x400 מטר, לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 13 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.55 שניות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 200 מטר: 22.75 שניות (2012)
ריצת 400 מטר: 49.85 שניות (2004)
ריצת 400 מטר משוכות: 52.70 שניות (2012)
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא נטליה אנטיוך בוויקישיתוף
נסיון חיי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אוסאמה אבן מונקד'
 שפת המקור:  ערבית 
 סוגה:  ספר זיכרונות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה-12
 מספר עמודים:  271
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת חרגול
 תאריך:  2011
 תרגום:  אלה אלמגור
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003372186
 
"ניסיון חיי: זיכרונותיו של אביר מוסלמי" (ערבית: "كتاب الاعتبار" "כתאב אל-אעתבאר", ספר ההתעמקות) הוא ספר זכרונות אוטוביוגרפי שנכתב על ידי אוסאמה אבן מונקד' (אנ'), לוחם מלומד, ובן לשושלת בנו מונקד', משפחה בדואית רמת-יחס ששלטה בעיר המבצר שייזר בצפון סוריה. אוסאמה נולד בשנת 1095 בשייזר ונפטר בשנת 1188.
מבנה החיבור

הספר מחולק לארבעה שערים. השער הראשון, שרק חלקו נותר בידינו, קרוי "המאורעות הגדולים של חיי", ובו מתוארים תולדות חייו של אבן מונקד שזורים בהיסטוריה הפוליטית מימיו של האתאבג זנגי, דרך שלטונו של נור א-דין וכלה בשירותו תחת סלאח א-דין.
השער השני, שמבחינת משקלו הוא הגדול בספר, נקרא "מערכות עם הפרנקים ועם המוסלמים" ומכיל בעיקר תיאורי קרבות – נגד הצלבנים ונגד עמים ושליטים מוסלמים.
השער השלישי הוא "סיפורי צדיקים" והרביעי "סיפורי ציד".
הפופולריות של החיבור בתרבות המערב

ספרו של אוסאמה זכה לפופולריות רבה בעולם המערבי בזכות התייחסותו הנרחבת אל העימות שבין הצלבנים למוסלמים. סיפוריו מאירים היבטים רבים, ותכופות בלתי צפויים, מחיי היום-יום של בני דתו ושל הפרנקים ויוצר תמונה אמינה של מערכת היחסים האישיים שנוצרה בין הכובשים הצלבנים לבין יושבי הארץ המוסלמים. הספר הוא מקור להיסטוריה של רפואת ימי הביניים ומתוארים בו מקרים ופציעות שונות ודרכי הטיפול בהם.
לקריאה נוספת

אוסאמה אבן מונקד'. ניסיון חיי: זכרונותיו של אביר מוסלמי בימי מסעי הצלב. תרגום מערבית, מבוא והערות: אלה אלמגור; הוצאת עם עובד 273 עמודים.
נמל התעופה הבין-לאומי של אנטליה

טרמינל 1
טרמינל 2
נמל התעופה הבינלאומי של אנטליה (בטורקית: Antalya Uluslarası Havalimanı) הוא נמל תעופה השוכן לחופו של הים התיכון, כעשרה קילומטרים ממזרח למרכז העיר אנטליה שבדרום טורקיה. בנמל התעופה פועלים שני טרמינלים בינלאומיים וטרמינל נוסף לטיסות פנים, ובשנת 2012 עברו דרכו כ-25 מיליון נוסעים, והוא דורג במקום השני בטורקיה, לאחר נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק באיסטנבול. בנמל שלושה מסלולי טיסה מקבילים, בכיוון צפון-דרום, אך המערבי שבהם שמור לשימושו של חיל האוויר הטורקי. בשנת 2011 הכתירה מועצת שדות התעופה הבינלאומית (Airports Council International) את הנמל כטוב באירופה בקטגוריה של 10-25 מילוני נוסעים.
בתי הנתיבות

בתי הנתיבות בנמל התעופה פועלים באופן עצמאי זה מזה, ושני הטרמינלים הבינלאומיים מרוחקים זה מזה.
הטרמינל לטיסות פנים, המכונה לעיתים בשם "טרמינל 3", משתרע על פני שטח של 20,480 מ"ר ויש בו ארבעה גשרי עלייה למטוס. טרמינל זה היה טרמינל הנוסעים הראשון בנמל, והוא נחנך בשנת 1998 ושירת את כל הטיסות בנמל. בשנת 2010 הוחלף מבנה הטרמינל במבנה חדש, והוא חובר לטרמינל 1 הבינלאומי השוכן מצפון לו. כיום הוא משרת בעיקר את חברות התעופה אטלס גלובל, פגאסוס איירליינס, אונור אייר וטורקיש איירליינס.
טרמינל 1 הבינלאומי נחנך ב-1 באפריל 1998 בעלות של 65 מיליון דולר. המבנה משתרע על פני שטח של 54,300 מ"ר ובו 12 גשרי עלייה למטוס. החברות העיקריות הפועלות בו הן אונור אייר, נות'ווינד איירליינס, פגאסוס איירליינס, סאן אקספרס, תומאס קוק איירליינס וטיילווינד איירליינס.
טרמינל 2 הבינלאומי נחנך ב-7 באפריל 2005 בעלות של 85.5 מיליון דולר, והוא שוכן בחלקו הדרומי של נמל התעופה. טרמינל זה משתרע על פני שטח של 77,000 מ"ר, וגם בו 12 שערי עלייה למטוס. במבנה פועל גם טרמינל אח"מ. החברות הגדולות הפועלות בטרמינל זה הן קורנדון איירליינס, פרי בירד, אונור אייר, UTair, טראנסאארו, אורנאייר, אטלס גלובל ות'ומסון איירווייז.
נתוני תנועה

קצב גידול תנועת הנוסעים בנמל היה מהיר, ובתוך כעשור, מ-2003 עד 2012, הוא הוכפל פי שניים וחצי. תנועת הנוסעים בנמל מתאפיינת בתנודתיות קיצונית לאורך חודשי השנה, המאפיינת יעדי טיסות שכר הפועלות על בסיס עונתי. להלן נתוני תנועת נוסעים בנמל:
| שנה | טיסות פנים | שינוי באחוזים | טיסות בינ"ל | שינוי באחוזים | סה"כ | שינוי באחוזים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | 6,923,023 | 11% | 20,801,226 | 6%- | 27,724,249 | 2%- |
| 2014 | 6,217,042 | 12% | 22,124,021 | 3% | 28,341,063 | 5% |
| 2013 | 5,526,485 | 12% | 21,492,138 | 7% | 27,018,623 | 8% |
| 2012 | 4,971,312 | 10.0% | 20,022,355 | 2.0%- | 24,993,667 | 0.9%- |
| 2011 | 4,554,784 | 23.0% | 20,558,851 | 12.0% | 25,113,635 | 14.0% |
| 2010 | 3,694,085 | 18.0% | 18,302,516 | 20.0% | 21,996,601 | 20.0% |
| 2009 | 3,135,139 | 21.0% | 15,210,554 | 6.0%- | 18,345,693 | 2.0%- |
| 2008 | 2,588,054 | 1.5% | 16,201,203 | 6.9% | 18,789,257 | 6.1% |
| 2007 | 2,550,396 | 6.0% | 15,159,989 | 24.0% | 17,710,385 | 21.0% |
| 2006 | 2,406,626 | 50.0% | 12,235,417 | 14.0%- | 14,642,043 | 8.0%- |
| 2005 | 1,608,749 | 47.0% | 14,256,114 | 13.0% | 15,864,863 | 16.0% |
| 2004 | 1,092,858 | 77.6% | 12,563,195 | 28.8% | 13,656,053 | 31.7% |
| 2003 | 615,420 | 5.4% | 9,756,180 | 0.1% | 10,371,600 | 0.4% |
| 2002 | 584,077 |  | 9,750,874 |  | 10,334,951 |  |
ראו גם

נמל התעופה דלמאן
נמל התעופה מילאס-בודרום
הערות שוליים

↑  Avrupa'nın en iyi havalimanı seçildi
↑  רשות שדות התעופה של טורקיה
סלאח א-דין א-סבאע'

| --- | --- |

 לידה:  1889 מוסול, עיראק 
 הוצאה להורג:  16 באוקטובר 1945 (בגיל 56 בערך) עיראק 
 מדינה:  עיראק 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  המלחמה האנגלו-עיראקית 
 
סלאח א-דין א-סבאע' (בערבית - صلاح الدين الصباغ; 1889–1945) היה קצין עיראקי שהיה ממנהיגי מרד רשיד עאלי אל-כילאני בתקופת מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  פסח מלובני, מלחמות בבל החדשה, הוצאת מערכות, 2009, עמ' 41
↑  י. שמעוני, מדינות ערב, פרקי היסטוריה מדינית, הוצאת עם עובד, 1994, עמ' 197.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין שתי מלחמות העולם, ספר ה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1992, עמ' 103.
↑  מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 59
↑  Iraqi traitor escapes, פלסטיין פוסט, 10 באוקטובר 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr94018912  VIAF: 58962747   WorldCat (עם VIAF): 58962747
נסיונל

קלוב נסיונל דה פוטבול (ספרדית: Club Nacional de Football) היא קבוצת כדורגל מאורוגוואי, הממוקמת במונטווידאו ונוסדה ב-14 במאי 1899. נסיונל משחקת בליגה האורוגוואית הראשונה. נסיונל זכתה עד עכשיו 3 פעמים בגביע ליברטדורס ו-3 פעמים בגביע הביניבשתי. 
הקבוצה היא למעשה איחוד של קבוצות העבר אורוגוואי אתלטיק ומועדון הכדורגל מונטווידאו.
המשחק בין נסיונל לבין פניארול נחשב לדרבי החשוב ביותר באורוגוואי כולה. אצטדיונה הביתי הוא אצטדיון גראן פרקה סנטראל, אך משחקים בעלי חשיבות היא מארחת באצטדיון הלאומי "אצטדיון סנטנאריו".
הישגי שחקנים

הכי הרבה הופעות בקבוצה: אמיליו אלברס (511)
הכי הרבה שערים בקבוצה: אטיליו גארסיה (465)
הכי הרבה שנים עם הקבוצה: הקטור סקרונה (21 שנים)
הכי הרבה דקות ללא ספיגת שער: גוסטבו מונואה (963 דקות)
שחקנים בולטים

חוסה נסאסי
פדרו סאה
אנחל רומאנו
פדרו פטרונה
חוסה סנטמריה
לואיס קוביז'ה
סבסטיאן אבראו
בנואה אנגבווה
מילאן בוריאן
דייגו גודין
אלבארו רפאל גונסאלס
מרסלו גז'ארדו
דייגו לוגאנו
סבסטיאן ויירה
ניקולאס לודיירו
רודריגו מוניוס
פרננדו מוסלרה
לואיס סוארס
דניאל פונסקה
חורחה פוסילה
דייגו פלסנטה
סבסטיאן קואטס
קרלוס ואלדס
אלבארו רקובה
תארים

אליפות: 49
התקופה החובבנית - 11 זכיות
התקופה המקצוענית - 38 זכיות
הגביע הביניבשתי: 3 (שיא משותף)
(1971, 1980, 1988)
גביע ליברטדורס: 3
(1971, 1980, 1988)
גביע אינטראמריקנה: 2
(1972, 1989)
רקופה סודאמריקנה: 1
(1989)
גביע אלדאו: 3
1916, 1919, 1920
קופה דה אונור קווסנייר: 4
1905, 1915, 1916, 1917
קופה דה קומפטנסייה שבלייה-בוטל: 2
1913, 1915
קופה דה קונפרטרנידד אסקובר-חרונה: 1
1945
סבסטיאן טלפייר

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1985  (בן 39) ברוקלין שבניו יורק
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83
 דראפט:  בחירה מספר 13, 2004 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 2004–2006  2006–2007   2007–2009   2009–2010   2010   2010–2011   2011–2013   2013   2013–2014   2014   2014–2015:  פורטלנד טרייל בלייזרס   בוסטון סלטיקס   מינסוטה טימברוולבס  לוס אנג'לס קליפרס   קליבלנד קאבלירס   מינסוטה טימברוולבס   פיניקס סאנס   טורונטו ראפטורס   טיאנג'ין רונגאנג   אוקלהומה סיטי ת'אנדר   צ'ינג'יאנג פליינג טייגרס
סבסטיאן טלפייר (מאנגלית: Sebastian Telfair; נולד ב-9 בינואר 1985 בברוקלין, ניו יורק) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז.
ראשית חייו

אף על פי שבשנתו האחרונה בתיכון הגיע טלפייר לסיכום עם מאמנה של אוניברסיטת לואיסוויל, ריק פיטינו, שישחק בשורות המכללה לאחר שיסיים את התיכון, בחר טלפייר להעמיד עצמו לבחירה בדראפט, ונבחר בידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס במקום ה-13.
קריירת ה-NBA

בעונת הרוקי רשם טלפייר את משחק השיא שלו כאשר קלע 14 נקודות, קלט 5 ריבאונדים, ומסר חמישה אסיסטים ב-1 בינואר 2005. בעונת 2005/2006 שיפר טלפייר את הממוצעים שלו במעט, אך איבד את מקומו בחמישייה הפותחת לסטיב בלייק לאחר פציעה בבוהן בדצמבר, בעקבותיה החמיץ 12 משחקים. לאחר שחזר טלפייר מהפציעה המשיך בלייק לפתוח בחמישייה עד לסיום העונה.
ב-28 ביוני 2006 עבר טלפייר בעסקת חליפין אשר כללה שלוש קבוצות ביחד עם תיאו רטליף ועוד בחירת סיבוב שני בדראפט 2008 לקבוצת בוסטון סלטיקס תמורת דן דיקאו וריף לפרנץ שעברו לפורטלנד, רנדי פוי עבר מבוסטון למינסוטה טימברוולבס וברנדון רוי עבר ממינסוטה לפורטלנד. בבוסטון הוא קיבל את המספר 30, למרות שגם בתיכון וגם בפורטלנד שיחק עם המספר 31, מכיוון שבוסטון החליטה שאיש לא ילבש יותר את הספרה 31 בקבוצה, מתוך כבוד לשחקן העבר סדריק פאוול ששיחק עם המספר. באפריל 2008, כשבוע לאחר מעצרו של טלפייר בעוון של החזקת נשק בלתי חוקית, הודיעו בבוסטון כי טלפייר לא ימשיך בקבוצה בעונה שלאחר מכן.
ב-31 ביולי 2008, עבר טלפייר בעסקת חליפין למינסוטה ביחד עם אל ג'פרסון, ג'רלד גרין, ריאן גומז, תיאו רטליף ושתי בחירות סיבוב ראשון בדראפט בתמורה לקווין גארנט. במינסוטה קיבל טלפייר את המספר 3, מכיוון שהמספר 31 היה תפוס בידי ריקי דייוויס. עונתו הראשונה במינסוטה הייתה הטובה ביותר בקריירה שלו כשהעמיד ממוצעים של 9.3 נקודות ו-5.9 אסיסטים למשחק. בסיום העונה חתם טלפייר על חוזה לשלוש שנים נוספות בקבוצה.
ב-20 ביולי 2009 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס ביחד עם קרייג סמית' ומרק מדסן בתמורה לקוונטין ריצ'רדסון. ב-17 בפברואר 2010, עבר טלפייר בעסקת חליפין משולשת מלוס אנג'לס לקליבלנד קאבלירס, ובסיום העונה חזר בטרייד שכלל העברה שלו ושל דלונטה וסט למינסוטה בתמורה לרמון סשנס וריאן הולינס שעברו לקליבלנד.
סוגיות משפטיות > תקרית השוד

ב-16 באוקטובר 2006 התלונן טלפייר במשטרה כי נשדדה ממנו שרשרת בשווי של 50,000 דולר מחוץ למסעדה של שון קומבס בניו יורק. משטרת ניו יורק העמידה אותו מול מסדר זיהוי, אך הוא כשל בזיהוי השודד.