stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיעון התוצאה

טיעון התוצאה או "טיעון המסקנה" הוא טיעון נגד קומפטיביליזם שאותו פרסם פיטר ואן אינוואגן (Peter van Inwagen). לפי הטיעון, אם לסוכן אין שליטה על עובדות העבר אז לסוכן אין שליטה על ההשלכות של עובדות אלו.
האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד נותנת את הגרסה הבאה של הטיעון, בצורה של סילוגיזם:
לאף אחד אין כוח לקבוע או לשנות את עובדות העבר וחוקי הטבע.
לאף אחד אין כוח לשנות את העובדה שעובדות העבר וחוקי הטבע כרוכים בכל עובדה של העתיד (כלומר, הדטרמיניזם הוא נכון)
לכן, לאף אחד אין כוח לשנות או לקבוע את עובדות העתיד.
או במילותיו של ואן אינוואגן, במאמרו "מאמר על רצון חופשי":
אם הדטרמיניזם נכון, אז המעשים שלנו הם תוצאה של חוקי טבע ואירועים בעבר המרוחק. אבל מה שהיה לפני שנולדנו לא תלוי בנו, וגם חוקי הטבע לא תלויים בנו. לכן, ההשלכות של דברים אלו (כולל מעשינו הנוכחיים) אינן תלויות בנו (עמ' 56).
הערות שוליים

↑  "Arguments for Incompatibilism". Stanford Encyclopedia of Philosophy. נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Compatibilism". Stanford Encyclopedia of Philosophy. נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Van Inwagen, Peter (1983). An Essay on Free Will. Clarendon Press. ISBN 9780198246244. נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
טיעון היקשי

טיעון היקשי הוא טיעון שבו מסקנה ביחס לכיתה של עצמים מבוססת על המאפיינים שנצפו במדגם של אותה כיתה. טיעונים כאלו עשויים להיות משכנעים כאשר המדגם מקושר באופן סיבתי לכיתה הרחבה יותר באופן שהמאפיינים של הכיתה הרחבה יותר ישתקפו במדגם. לדוגמה:
הטיעון ההיקשי מבוסס על הקשר הסיבתי שבין המדגם והקבוצה הרחבה יותר אליה הוא שייך, ולכן הוא מאפשר לנו להסיק מסקנות החורגות ממה שהוצהר בהנחות. ההיקש מצביע על התכונות של הקבוצה באשר היא, מעבר לכל הפרטים שניתן לצפות בהם. ואולם עובדה זו הופכת את הטיעון ההיקשי לפתוח לטעות, כלומר למצב שבו המסקנה שקרית הגם שכל הנחותיו אמיתיות.
בהיקש ההנחה המשנית היא מקרה, כמו בטיעון היסקי, ומונח קיומה של קבוצה או כיתה הפועלת לפי כלל מסוים שאותו מבקשים לבחון. עם זאת, ההנחה הראשית היא התוצאה של התצפיות המבוצעות בכיתה זו. התצפיות, על כן, נוטות לאשר את הכלל, משום שהיקש עובר מהמקרה והתוצאה אל הכלל.
דוגמה:
כלב נובח - תוצאה; עובדה נצפית ביחס לכלב
בולדוג הוא כלב - מקרה; בולדוג הוא מדגם של קבוצה רחבה יותר של כלבים
לכן, כל הבולדוגים נובחים - כלל; הכללה החורגת מתחום המדגם
ראו גם

אינדוקציה
דדוקציה
טופיה (סוג)

| טופיה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: חדפי עצים
משפחה:: טופיתיים
סוג:: טופיה
שם מדעי
 Tupaia ‏ראפלס, 1821

טופיה ניקוברית (Tupaia nicobarica)
טופיה (שם מדעי: Tupaia) הוא סוג של חדפי עצים קטנים והסוג הגדול במשפחת הטופייתיים, הדומים לחדפים וחיים רק בהודו ודרום-מזרח אסיה באזורים הטרופיים. משמעות שמם במלזית פירושו: "סנאי", עקב דמיונם במראה ובהתנהגות לסנאים.
מאפיינים

הטופיות הם יונקים קטנים באורך 14-30 ס"מ ומשקל של 100-300 גרם. הם בעלי עיניים גדולות וחוטם קצר, פרווה עבה וזנב שעיר וארוך המשמש לאיזונם. רוב המינים הם פעילי יום החיים בג'ונגלים וברמות הרריות טרופיות. מינים אלו הם אוכלי כל הניזונים מחרקים, חלזונות, בשר, פטריות, פירות, פרחים וצוף. חלק מהמינים מקיימים יחסים סימביוזה עם צמחים טורפים אנדמיים.
חלק ממינים אלה הגיעו לסכנת הכחדה עקב הפגיעה בבית גידולם.
מינים

טופיה צפונית (Tupaia belangeri)
טופיה זהובת בטן (Tupaia chrysogaster)
טופיה מפוספסת (Tupaia dorsalis)
טופיה מצויה (Tupaia glis)
טופיה עדינה (Tupaia gracilis)
טופיה ג'אוונית (Tupaia javanica)
טופיה ארוכת-רגל (Tupaia longipes)
טופיה קטנה (Tupaia minor)
טופיה קאלאמיאנית (Tupaia moellendorffi)
טופית ההרים (Tupaia montana)
טופיה ניקוברית (Tupaia nicobarica)
טופיה פאלוואנית (Tupaia palawanensis)
טופיה צבועה (Tupaia picta)
טופיה אדומה (Tupaia splendidula)
טופיה גדולה (Tupaia tana)
טטסוזאן נגאטה

| --- | --- |
לוטננט גנרל טטסוזאן נגאטה
לוטננט גנרל טטסוזאן נגאטה
 לידה:  14 בינואר 1884 נאגנו, האימפריה היפנית האימפריה היפנית
 נרצח:  12 באוגוסט 1935 (בגיל 51) טוקיו, האימפריה היפנית האימפריה היפנית
 מקום קבורה:  בית הקברות אאוימה 
 מדינה:  יפן 
 השכלה:  אקדמיה צבאית
 השתייכות:  האימפריה היפנית האימפריה היפנית הצבא הקיסרי היפני הצבא היפני הקיסרי מנצ'וקוו צבא קוואנטונג
 תקופת הפעילות:  1904–1935 (כ־31 שנים)
 דרגה:  לוטננט גנרל
 פעולות ומבצעים
 הפלישה היפנית למנצ'וריה
 עיטורים
 מסדר זיכרונך  מסדר האוצר המקודש
 
טטסוזאן נגאטה (ביפנית: 永田 鉄山;‏ 14 בינואר 1884 – 12 באוגוסט 1935) היה איש צבא והוגה דעות יפני קיצוני, לוטננט גנרל בצבא היפני הקיסרי. נגאטה היה המנהיג בפועל של סיעת טוסיי-הא הרדיקלית, שדגלה במלחמה טוטאלית במטרה להביא לעליונותה של האימפריה היפנית מעל שאר עמי אסיה, אידאולוגיה שהושפעה רבות מכתביו של אריך לודנדורף. האידאולוגיה קראה בפועל לדיקטטורה צבאית תחת הירוהיטו, קיסר יפן שיישאר בעל מעמד רשמי בלבד. הקיצוניות שאחזה בנגאטה ובקצינים רבים אחרים בני דורות בתוך שורות הצבא היפני הקיסרי נבעה מהתנגדות חריפה למוסד הדמוקרטיה הפרלמנטרית ששררה ביפן מאז רסטורציית מייג'י.
נגאטה היה מבין האדריכלים של תקרית מוקדן, שהיוותה את ההצדקה לפלישה היפנית למנצ'וריה. נגאטה התנגד לפעולות אלימות וטרור במטרה לחזק את ההשפעה של הצבא על הפוליטיה היפנית מכיוון שאלו עלולות להחליש את האחדות הלאומית היפנית. נגאטה פעל מאחורי הקלעים של הפוליטיקה היפנית במטרה לחזק את עמדת הצבא ותמך בשימוש בלוחמה ביולוגית ולוחמה כימית.
מעורבותו הפוליטית ומאבקו נגד סיעת הקודו-הא היריבה הביאה בסופו של דבר להתנקשות פוליטית בחייו בשנת 1935. רצח נגאטה והסערה שהתעוררה לאחריו הייתה רבת השפעה על אירועי מרד הנפל של 26 בפברואר 1936, ניסיון הפיכה צבאית כושל שהביא בסופו של דבר לנפילת הקודו-הא ועלייתה של סיעת הטוסיי-הא למעמד רב השפעה בתוך הפוליטיקה של יפן תחת הנהגתו של הידקי טוג'ו.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

טטסוזאן נגאטה היה יליד נאגנו, האימפריה היפנית. נגאטה היה בן למשפחת סמוראים לשעבר אשר איבדו את מעמדם החברתי ואת פרנסתם עקב רסטורציית מייג'י ופתיחתה של יפן לעולם המערבי. מצב זה הביא משפחות רבות של סמוראים לשעבר, בהם גם משפחתו של נגאטה, לפתח התנגדות עזה לדמוקרטיה ולעולם המערבי ולהתפתחותן של אידאולוגיות קיצוניות אנטי-מערביות רבות ברחבי האימפריה היפנית. הוריו קבעו לבנם קריירה צבאית ורשמו אותו ללימודי האקדמיה הצבאית היפנית מכיוון שקיירה צבאית הייתה הדבר הקרוב ביותר לחינוך תרבות הסמוראים שנבצר מהם מלהעניק לבנם עקב הרסטורציה והשינוי החברתי.
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית והתקבל לשירות בשורות חיל הרגלים של הצבא היפני הקיסרי, נגאטה נשלח ביחד עם סדרה של מספר משלחות צבאיות יפניות ללימוד על הלוחמה הצבאית באירופה במהלך ולאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך משלחות אלו ביקר נגאטה בממלכת דנמרק, ממלכת שוודיה ורפובליקת ויימאר, שם למד בעיקר אודות גיוס אזרחי בעת צורך לאומי. בשנת 1921 הוא הפך לנספח צבאי מטעם הצבא היפני בשווייץ. נגאטה שב ליפן בשנת 1921 אך לא לכך חלק פעיל בהתערבות הצבאית של יפן בתוך המזרח הרחוק הרוסי במסגרת מלחמת האזרחים ברוסיה (ראו התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה). הוא מונה לראש ההובלה מן הדרגה הראשונה של לשכת הפיתוח של משרד המלחמה בשנת 1926 ובהמשך מונה לראש מדור ענייני צבא בלשכה לענייני צבא.
ביוגרפיה > פיתוח אידאולוגי

בעודו לומד בגרמניה קרא נגאטה, כמו רבים משותפיו במשלחת, את הספר המלחמה הטוטאלית של אריך לודנדורף. לודנדורף היה מפקד בכיר בצבא הקיסרות הגרמנית ובין השנים 1916–1918 היה השליט הצבאי בפועל של הקיסרות הגרמנית ביחד עם פאול פון הינדנבורג. לאחר המלחמה החל בקריירה פוליטית ונחשב לאחד מראשי המפלגה הנאצית. כתביו של לודנדורף תאמו את ההתנגדות למערב ולדמוקרטיה ששררה בדרגי הצבא היפני והשפיעו רבות על קצינים כגון נגאטה. במטרה להוכיח את המחויבות שלו לאידאולוגיה הצבאית של המלחמה הטוטאלית השתתף בפגישה סודית של מספר קצינים יפנים בעיר באדן-באדן, שם התחייבו כל הקצינים להביא לרפורמה במדינה ולחזק את השפעת הצבא היפני על הפוליטיקה והממשל. במהלך השבועה היו עמו אישים כגון יאסוג'י אוקאמורה והידקי טוג'ו.
מתוך הכתבים של לודנדורף פיתח נגאטה ראיית עולם שלפיה על האימפריה היפנית להתכונן למלחמה גדולה נוספת, כביכול תהיה זאת המלחמה האחרונה ובמסגרתה יהיה על האומה היפנית לרכז את כל מאמציה המדיניים במטרה להגיע לאחדות לאומית ובמטרה להשיג עליונות מעל העולם המערבי. הרעיון בתוך הפלג הקיצוני בצבא היפני היה להביא ליצירת דיקטטורה צבאית אשר תונהג בידי קיסר יפן מבחינה רשמית אך בפועל תשלט בידי אנשי הצבא.
ביוגרפיה > תקרית מוקדן

עקב השפל הכלכלי הגדול הכלכלה היפנית נפגעה קשות ויפן נזקקה למשאבים טבעיים כדי לתחזק את הכלכלה הגודלת שלה. באיים היפנים כמעט ואין כל משאבים טבעיים ולכן רבים בצבא פנו לרעיון של סיפוח אזור מנצ'וריה, צפון מזרח הרפובליקה הסינית, שבאותה העת נאבקה כדי להתגבש כישות פוליטית מאוחדת מתוך תקופת המצביאים, במסגרתה המדינה הייתה מחולקת בין מצביאים שנאבקו על כוח והשפעה. הממשל היפני התנגד לפעולה צבאית במנצ'וריה אך פעילים בתוך הפלג הקיצוני בצבא דווקא תמכו ברעיון שעלול היה לערער את יציבותה של הדמוקרטיה היפנית. באותה העת שלטו היפנים על פורט ארתור, עיר בקצה חצי האי קוואנטונג בדרום מנצ'וריה אשר בו נמצא חיל מטעם הצבא היפני הקיסרי (צבא קוואנטונג) שנועד לשמור על פעילות סדירה של מסילת ברזל בדרום מנצ'וריה שהופעלה ותוחזקה בידי היפנים.
נגאטה וידא בשנת 1931 להפגיש בפורט ארתור בין שני אנשי צבא רדיקלים שתמכו ברעיון של סיפוח מנצ'וריה ורכשו התנגדות עזה לדמוקרטיה היפנית. אלו היו אישיווארה קנג'י וסיישרו איטגאקי. בפועל שני קצינים אלו ונגאטה היו שונים בתכלית מבחינה אידאולוגית; אישיווארה קנג'י היה בודהיסט קיצוני שתמך ברעיון של מלחמת גזע קדושה שתביא בסופו של דבר לנפילת המערב ולכניעת העולם המערבי בפני השלטון האוטוקרטי וה"קדוש" של הקיסר היפני, סיישרו איטאגקי תמך בהעשרת כוחו של הצבא כמה שרק אפשר במטרה לחזק את תפקידו בכלכלה היפנית ולספח את מנצ'וריה כדי לחזק כלכלה זאת ונגאטה שהיה אנטי-דמוקרט שקרא להביא לעליונות התעשייה היפנית לקראת "המלחמה הסופית" אשר חזה כי תבוא לפי רצון הגורל. שלושתם, למרות זאת, היו מאוחדים בהתנגדותם לדמוקרטיה וברצונם להפיל את השפעת המערב ולהסדיר את הקיסר היפני הירוהיטו בתור השליט העליון על כל העמים והגזעים שהיו לטעמם "נחותים" מן העם היפני.
השלושה החלו לתכנן תקרית שקרית שתשמש במטרה להצדיק כיבוש יפני של מנצ'וריה. לפני הוצאתה של התוכנית לפועל, נגאטה שב מפורט ארתור לטוקיו, ביפן עצמה במטרה שהדבר יראה כי לא היה לו מושג על אשר מבצעים חייליו. ב-18 באוגוסט 131 התפוצצה כמות קטנה של דינמיט בסמוך למסילת הברזל היפנית בדרום מנצ'וריה. הכוחות היפנים בפורט ארתור טענו כי הסינים אחראים לדבר והחלו בהוצאתה לפועל של הפלישה היפנית למנצ'וריה. האירוע לא התקבל בעין טובה מצדו של הקיסר הירוהיטו, אשר סירב להעביר חיילים נוספים לתמוך במוצב בפורט ארתור לכבוש את מנצ'וריה. למרות זאת, הקיסר לא היה בעל היכולת למנוע את תנועת הכוחות שכבר היו לפורט ארתור ויצאו לקראת כיבוש מנצ'וריה. למרות דרישות הממשלה, כוחות יפנים אנטי-דמוקרטים חצו את קוריאה היפנית והצטרפו לכיבוש של מנצ'וריה. בכך הפך הצבא לכוח שפועל בעצמאות מן הממשלה. חבל הארץ נכבש בידי צבא קוואנטונג והוקמה מדינת חסות יפנית בשם מנצ'וקוו אשר הונהגה בידי ממשלת בובות שהייתה כביכול תחת הנהגתו של פויי, קיסר סין לשעבר, אשר היה בן חסות של הצבא היפני מזה מספר שנים.
ביוגרפיה > מנהיג טוסיי-הא

בהנהגת הסיעה הקיצונית עמד סדאו אראקי, גנרל ופוליטיקאי. היחסים בין הממשלה היפנית לבין הפלג הקיצוני בצבא היפני הגיעו לנקודת רתיחה כאשר מספר קצינים בצבא הוציאו לפועל את ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932. ההפיכה נכשלה להעלות את אראקי לתפקיד ראש ממשלת יפן עקב התערבות נחרצת מצדו של הירוהיטו, קיסר יפן אך במהלכה נרצח ראש הממשלה אינוקאי צויושי. לאחר ניסיון ההפיכה הכושל, נגאטה לקח את ההנהגה על פלג פנימי בתוך הסיעה הקיצונית שהתנגד נחרצות לשימוש באלימות ובפעילות צבאית נגד הממשל ובכך ערער את מעמדו של אראקי.
הדבר הוביל לקרע בפלג הקיצוני הצבאי בין הקודו-הא, בהנהגתו של סדאו אראקי, לבין הטוסיי-הא, בהנהגתו של נגאטו, שקרא לפעילות לא אלימה מתחת לשולחן במטרה להביא להשפעה רבה יותר ויותר על הממשל היפני מטעם הצבא. הקודו-הא דגלה בעם יפני אשר עליון מבחינה מנטלית מעל עמים אחרים, מאוחד במשמעת ברזל ונמנע מהנהנתנות שכביכול מובאת בידי המערב. הקודו-הא בנוסף לכך דגלה בכך שעל העם היפני להנהיג מאבק דמים נגד הקומוניזם. מן הצד השני, הטוסיי-הא דגלה יותר בפרגמטיזם ותחת הנהגתו של נגאטה הפכה הכלכלה היפנית לכלכלת מלחמה. הטוסיי-הא קראה למודרניזציה מסוימת אך לא בצורה ליברלית ודמוקרטית אלא בממשל ריכוזי המונהג בידי דוקטרינה צבאית לקראת מלחמה עתידית לא נגד הקומוניזם, אלא נגד ארצות הברית.
ביוגרפיה > ההתנקשות

נגאטה מונה למנהל הלשכה לענייני צבא בשנת 1934 ודרך תפקיד זה פעל במטרה לקדם את האינטרסים של הצבא בתוך הפוליטיקה היפנית. עד אז הפך לדמות המרכזית של סיעת השליטה (טוסיי-הא). בעת מילוי תפקידו ב-12 באוגוסט בשנה שלאחר מכן, נגאטה נרצח בהתנקשות פוליטית בטוקיו על ידי הקולונל סאבורו אייזאווה, אותו פיטר זמן קצר לפני כן עקב תפקוד שלא כראוי. ידיעות על ההתנקשות בתוך הדרג הצבאי של יפן הגיעו תוך מספר שעות לעיתונאות המערבית והתפרסמו. ההתנקשות הייתה על רקע פוליטי מכיוון שאייזאווה היה מבין תומכיו של סדאו אראקי בסיעת הקודו-הא. מספר ימים לאחר ההתנקשות בחייו של נגאטה, הקולונל צ'וזאבורו יאמאדה, אחד העוזרים העיקריים של שאייזאווה בהוצאה לפועל של ההתנקשות, התאבד בטענה כי הוא לוקח על עצמו את האחראיות על ההתנקשות בחייו של נגאטה. לאחר ההתנקשות הועלה נגאטה במטרה להנציח את שמו, לדרגת לוטננט גנרל.
מורשת > לאחר מותו

ההתנקשות בחייו של נגאטה הובילה בסופו של דבר למרד הנפל של 26 בפברואר 1936, ניסיון הפיכה כושל נוסף שהונהג בידי הקודו-הא והביא להיחלשותה של הסיעה. לאחר מכן הגיע אישיווארה קנג'י, שבפועל הפך ליורשו של נגאטה, לשיא אהדתו בקרב הציבור היפני. אף על פי שסיעת הטוסיי-הא הייתה זאת אשר עצרה את ההפיכה, מעמדה בפוליטיקה היפנית הכוללת נותר חלש. בבחירות הכלליות שהתרחשו באותה השנה שתי המפלגות הגדולות נותרו הריקן מינסייטו (המפלגה הדמוקרטית חוקתית) והריקן סייוקאי (ידידי המפלגה החוקתית), שתי המפלגות התנגדו לעליית כוחו של הצבא בפוליטיקה.
לאחר היחלשות הקודו-הא עלה לכותרות הידקי טוג'ו, מפקד המשטרה החשאית שביצע טיהור פוליטי בכל המעורבים בניסיון ההפיכה. מקורו האידאולוגי בטוסיי-הא הביא בסופו של דבר ליריבות על השפעה נגד אישיווארה. טוג'ו עם הזמן הפך לכוח המרכזי שאיחד את הסיעות הצבאיות השונות נגד הדמוקרטיה היפנית ובמהלך שנת 1937 הביא לעלייה בהשפעת הצבא ולסיום הדמוקרטיה היפנית בפועל. עליית ההשפעה הצבאית נעשתה דרך הפוליטיקה הפנימית ולא דרך ניסיון הפיכה, ולבסוף השיגו הכוחות הרדיקלים בצבא לממשל את רצונותיהם למלחמה בסין גם תחת הנהגתה של הממשלה תחת פומימרו קונואה, שהתנגד למלחמה בצורה חריפה.
מורשת > חשיבות היסטורית

תמיכתו של נגאטה בלוחמה כימית ולוחמה ביולוגית והפיתוח של אלו במדינת החסות של מנצ'וריה השפיעו על הנסיך קאנין קוטוהיטו, ראש המטה הכללי של הצבא, שלבסוף הותיר להשתמש בהם במלחמת סין–יפן השנייה. לנגאטה היה חלק מרכזי בהפלת הדמוקרטיה היפנית ובביטול סמכותה לעומת סמכות הפלגים הקיצוניים של הצבא. אף על פי שבשנותיו האחרונות הוא הוביל להתפלגות הזרם הקיצוני בצבא, הוא היה בעל תפקיד מכריע בהכנת סיעת הטוסיי-הא לקראת עליית ההשפעה שלה בתוך הפוליטיקה היפנית, לא דרך פעולות הפיכה וטרור אלא דרך התערבות ממושכת בפוליטיקה הפנימית.
הערות שוליים

↑  אישיווארה ואיטגאקי – האדריכלים הראשיים להפצצת קו הרכבת דרום מנצ'וריה ופריסת תגבורת צבאית מקוריאה, באתר מי היה אחראי?
↑  תקרית מוקדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  ההתנקשות בגנרל טטסוזאן נגאטה, באתר עיתונים ישנים ונדירים
↑  קולונל מתאבד לאחר רצח נגאטה, באתר הניו יורק טיימס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329508305171  BnF: cb177541505 (data)  CiNii: DA18889485  GND: 1049353382  ISNI: 0000 0000 4940 8956  LCCN: nr99004212  NDL: 00329455  SUDOC: 142287792  VIAF: 51608861   WorldCat (עם VIAF): 51608861
טוראקו אדום ציצית

| טוראקו אדום ציצית |
| --- | --- |
 טוראקו אדום ציצית בגן החיות התנ"כי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טוראקואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוראקיים
סוג:: טוראקו
מין:: טוראקו אדום ציצית
שם מדעי
 Tauraco erythrolophus ‏וייו, 1819
תחום תפוצה


טוראקו אדום ציצית
טוראקו אדום ציצית או טוראקו אדום רכס (שם מדעי: Tauraco erythrolophus) הוא מין של עוף טרופי במשפחת הטוראקיים. לטוראקו מספר מאפיינים מיוחדים כגון צבע ירוק אמיתי (פיגמנט ירוק במקום שילוב הפיגמנטים צהוב וכחול) והזזת האצבע הרביעית קדימה ואחורה. הטוראקו חי באזור אנגולה וקונגו ואף נקרא באנגלית גם "טוראקו אנגולי". בית הגידול המועדף על הטוראקו הוא היער, שם יוכל להשיג פירות בשפע.
תיאור

אורכו של הטוראקו עד 43 ס"מ ומשקלו בממוצע מ-210 עד 325 גרם. גופו בצבע ירוק בהיר, אך כנפיו בצבע כהה יותר. ראשו בצבע לבן, ומקורו קצר מאוד ובצבע צהוב בהיר. כמו בשמו, ציצית ראשו אדומה. זנבו בצבע ירוק כהה מאוד. עורפו בצבע ירוק בהיר. הטוראקו הוא העוף היחיד בעולם שמשתמש בפיגמנט ירוק בצבע נוצותיו, ולא בשילובי פיגמנטים צהובים וכחולים המבוססים על קרוטנואידים (הנפוצים מאוד בציפורים). הפיגמנט הירוק הטבעי קרוי על שם המין, טוראקוורדין (Turacoverdin). פיגמנט נדיר נוסף, טוראקין, מעניק לטוראקו צבע אדום עז הייחודי למינו, ושונה בהרכבו הכימי מפיגמנטים אדומים הנפוצים בעופות אחרים. הטוראקו יכול להזיז את אצבעו הרביעית, מה שעוזר לו להיאחז בענפים ולנוע מהר יותר. צבעי הטוראקו מאפשרים לו הסוואה בין העצים, ורק קולו יכול להסגירו לטורפים.
התנהגות, קינון ורבייה

הטוראקו הוא עוף חברתי וחי בלהקות של כ-30 פרטים. כשהטוראקו מתרגש הציצית שלו נפרשת וכל שערה יכולה להגיע לגובה של כ-5 סנטימטר. תזונתו מורכבת בעיקר מפירות אך גם מזרעים, טרמיטים, תאנים, חרקים וחלזונות.
הטורקואים מונוגמיים. הטוראקו חי לרוב על העצים, ולא יורד לקרקע לעיתים קרובות. הנקבה מטילה 2–3 ביצים. הקן נמצא על העץ בגובה של כ-5 מטר מעל האדמה. הנקבה דוגרת על הביצים כ-20 יום, והזכר מביא לה מזון. הגוזלים לא בוקעים עירומים כמו אצל רוב העופות אלא מכוסים בפלומת נוצות בצבעים שחור או חום. בגיל שלושה שבועות, עוד לפני המעוף הראשון, הגוזלים יוצאים מהקן ו"מטיילים" בסביבתו. הגוזלים מתחילים ללמוד לעוף בגיל 4–5 חודשים.
תוחלת חייו של הטוראקו מגיעה ל-9 שנים.
כשהטוראקו נבהל הוא חושף מתחת לכנפיו כתם אדום שמפחיד אויבים.
הערות שוליים

↑  טוראקו אדום ציצית באתר הרשימה האדומה של IUCN
טוראקו לבן-לחיים

| טורקו לבן לחיים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טוראקואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוראקיים
סוג:: Menelikornis 
מין:: טורקו לבן לחיים
שם מדעי
 Menelikornis leucotis ‏ראפל, 1835
תחום תפוצה


טוראקו לבן לחיים (שם מדעי: Menelikornis leucotis) הוא מין יחידי של עוף ממשפחת הטוראקיים החי במזרח אפריקה. בעבר הוא נכלל בסוג טוראקו.
מאפיינים

זהו טוראקו שאורכו עד 43 ס"מ והזנב 19 ס"מ ומשקלו 200-315 גרם. הוא בעל זנב ארוך. הוא בעל ראש וחזה ירוקים, מקור כתום ועיניים בעלי סימנים כתומים מעבריהן ומעליהן פס לבן וכן כתם לבן מאחורי הלחי. לטוראקו ציצה שחורה גבוהה לראשו וכנפיים כחולות עם קצוות אדומים.
הטוראקו חי ביערות וסוואנות אפריקה בסודאן, דרום סודאן, אתיופיה ואריתריאה. הוא נפוץ במיוחד במרומי העצים מהסוגים ערער (Juniperus) ועצי Podocarpus. הוא ניזון מהפירות והפרחים של העצים.
המין הגיע לאנגליה ושם צבעו העיקרי הוא קינמון. הוא חיה פולשת שמתחרה בהצלחה שם ואף פלשה לעוד כמה מדינות.
תת-מינים

Tauraco leucotis leucotis
Tauraco leucotis donaldsoni
ייתכן שהוא גם מזדווג עם המין טוראקו הנסיך רוספולי (Tauraco ruspolii) המצוי בסכנה.
הערות שוליים

↑  טורקו לבן לחיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
טופיה מצויה

| טופיה מצויה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: חדפי עצים
משפחה:: טופיתיים
סוג:: טופיה
מין:: טופיה מצויה
שם מדעי
 Tupaia glis ‏Diard, 1820
תחום תפוצה


טופיה מצויה (שם מדעי: Tupaia glis) הוא מין יונק מהסוג טופיה שבמשפחת הטופיים אשר חי בדרום-מזרח אסיה. מין טופיה זו היא מבין הגדולות שבבני משפחתה. תפוצתה בטבע היא בתאילנד, סינגפור, מלזיה ומערב אינדונזיה. היא נמצאת במצב שימור ללא חשש, אם כי בית גידולה בטבע בסכנה. במין זה ישנם 2 תת-מינים: Tupaia glis longipes ו-Tupaia glis salatana. הם נבדלים בעיקר בצבע פרוותם.
מאפיינים

טופיה זו מגיעה לאורך 16-21 ס"מ ולמשקל 190 גרם. הפרווה של הטופיה משתרעת על גוני חום-אדמדמם, אפרפר ועד שחור. הבטן שלה לבנה והיא בעלת כפות רגליים ארוכות וורודות. הראש מוארך עם עיניים גדולות וחוטם מחודד שסביבתו חסרת שיער. הטופיה מתמחה בטיפוס על עצים בייחוד בזכות זנבה הארוך והעבה שאורכו 12-20 ס"מ.
הטופיה חיה ביערות גשם לחים בטווח שבין תאילנד עד למערב אינדונזיה ובייחוד באיים ג'אווה וסומטרה ואולי אפילו בסראוואק שבבורנאו ביערות הרריים. הטופיות הם פעילי יום המחפשים מזון לבד או בזוג על הקרקע ובין העצים. הם ניזונים מצוף פרחים, פירות, ירקות שונים, זרעים, עלים ופרוקי-רגליים כמו עכבישים וחרקים שונים, בעיקר נמלים. כמו כן הם יצודו לטאות ועוד חולייתנים קטנים מהם. בתורם הם עלולים ליפול לטרף בידי עופות דורסים, נחשים או טיגריסים, אך זריזותם לרוב מצילה אותם.
טופיות אלה הם חיות מאוד טריטוריאליות ויתקפו מסיגי גבול לאורך קילומטרים רבים במתקפה אגרסיבית. בעונת הרבייה הזכרים והנקבות חיים יחדיו באותם שטחים עד הרבייה.
הערות שוליים

↑  טופיה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
טלי למקוף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1997 (בת 27 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  סגנון חופשי
 
טלי למקוף (נולדה בשנת 1997) היא שחיינית ישראלית. היא אלופת ישראל 3 פעמים ברציפות במשחה ל-1500 מטר חופשי ואלופת ישראל בשחייה במים פתוחים שנתיים ברציפות. היא שיאנית ישראל הנוכחית (2015) במשחה ל-400 מטר חופשי (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה

למקוף גדלה בקיבוץ יקום. היא שוחה מגיל 8 וכיום מתאמנת בקבוצת הפועל דולפין נתניה בהדרכת עדי ולפמן.
ביוגרפיה > 2010

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2010 סיימה למקוף במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 18:51.47 דקות.
ביוגרפיה > 2011

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2011 זכתה למקוף במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:49.25 דקות, אחרי מרדית בודנר מהפועל ירושלים (17:17.48 דקות) ולפני אפרת רוטשטיין מירושלים רבתי (17:59.82 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:27.13 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:34.94 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:26.69 דקות.
באליפות ישראל הראשונה ל-5 ק"מ בבריכה, שנערכה במכון וינגייט ב-2 בדצמבר אותה שנה זכתה למקוף במדליית זהב בתוצאה של 1:01:38.43 שעות.
ביוגרפיה > 2012 > אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2012 בהיותה בת 15, זכתה למקוף בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:38.91 דקות, לפני יעל דניאלי מפארק מים רעות (17:47.39 דקות) ומרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (17:47.80 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:14.87 דקות, אחרי מרטינה  מרקס (9:13.66 דקות) ויעל דניאלי (9:14.54 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:31.81 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:28.55 דקות.
ביוגרפיה > 2013 > אלופת ישראל בשחייה במים פתוחים

במסגרת גביע העולם בשחייה במים פתוחים אשר נערך זו השנה השנייה באילת במרץ 2013 זכתה למקוף בתואר אלופת ישראל בשחייה במים פתוחים למרחק של 10 ק"מ בתוצאה של 2:08:33.30 שעות, לפני רותם עמית (2:09:59.85 שעות) ורותם שמרון 2:12.22.00 שעות.
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו ביולי אותה שנה השתתפה למקוף בתחרויות הנוער וזכתה במדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:22.14 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.89 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:27.42 דקות. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות (השיא הנוכחי), לפני יעל דניאלי (17:37.05 דקות) ורוני בווה מהפועל ירושלים (17:42.58 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:08.36 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:07.07 דקות) ולפני רוני בווה (9:11.23 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.32 דקות, אחרי מרקס (4:20.92 דקות) ולפני בווה (4:27.53 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.88 דקות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בפברואר 2014 זכתה למקוף במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:19.11 דקות, אחרי נסטיה קורוטקוב חברתה לאגודה (2:16.72 דקות) ולפני יהודית עיני מהפועל ירושלים (2:20.31 דקות). נוסף לכף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:53.40 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.53 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:46.13 דקות.
במסגרת סבב אירופה בשחייה במים פתוחים שנערך באילת באפריל אותה שנה, זכתה למקוף בתואר אלופת ישראל בשחייה במים פתוחים.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה זכתה למקוף בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בפעם השלישית ברציפות, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:25.97 דקות, לפני יעל דניאלי (17:43.88 דקות) ושירז גלעדי חברתה לאגודה (18:00.04 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:10.40 דקות, אחרי ג'סיקה אנטילס מהפועל ירושלים (9:01.31 דקות) ומרטינה מרקס (9:09.28 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:28.49 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > שיאנית ישראל (בריכת 25 מטר)

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה למקוף בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:13.51 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס ( 4:15.51 דקות) ויעל דניאלי (4:22.90 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב באישי בתוצאה של 4:47.44 דקות, לפני יעל דניאלי (4:50.47) ושירז גלעדי (4:53.90 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי אנדראה מורז (4:07.21 דקות)
הערות שוליים

↑  מדליית ארד לאלון מנדל באיינדהובן. למקוף וגליקמן אלופי ישראל ב-5 ק"מ. שיא גילאים נוסף לקרמר, באתר one‏ 2 בדצמבר 2011
↑  גביע העולם במים פתוחים - התוצאות נקבעו בפוטו פיניש