stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורונה שרטר
ויימאר

בתקופת לימודיה בבית הספר של הילר, התיידדה שרטר עם יוהאן וולפגנג פון גתה, וכאשר עבר לוויימאר בשנת 1775, הביא אותה עמו כזמרת החצר לדוכסית אנה אמליה מברונשוויק-וולפנביטל. הופעתה הראשונה בחצר הייתה ב-23 בנובמבר 1776. עם זאת, במקביל לעבודתה כזמרת, החלה שרטר לשחק בתיאטרון החובבים של החצר, שם השתתפה לפחות בשמונה-עשרה הפקות, רבות מהן למחזות של גתה עצמו; בהזדמנויות אחדות, שיחק בתפקיד הראשי מולה, למשל בהפקת המחזה שלו "איפיגניה בטאוריס" בשנת 1779. לזינגשפיל של גתה, "הדייגת", נודעה חשיבות מיוחדת לשרטר. לא זו בלבד, שכיכבה בו בתפקיד הראשי של דורטכן, אלא שגם חיברה מוזיקה נלווית למחזה, שכללה את שיר הפתיחה המפורסם "שר היער", השונה לגמרי מן הגרסה שפרנץ שוברט חיבר כעבור יותר משלושים שנה לאותו שיר - שלא במפתיע, הגרסה של שרטר קרובה יותר למסורת הליד של התקופה הקלאסית המוקדמת בסגנון צלטר מאשר לגרסה הרומנטית של שוברט.
כששחקני תיאטרון החצר החובבים הוחלפו בשחקנים מקצועיים, בשנת 1783, המשיכה שרטר לשיר ולהציג במסגרות לא-רשמיות. כן החלה ללמד שירה ולעסוק בכתיבה ובציור. באופן רשמי פרשה מכל הופעה בחצר בשנת 1788. באותן שנים התיידדה עם פרידריך שילר, ובהמשך חיברה מוזיקה לשיריו. הלידר הללו אבדו, וכך גם שתי הדרמות שלה, מאות אריות ודואטים, וביוגרפיה שנתנה לגתה בשנת 1778. עם זאת, שרטר הוציאה לאור שני קבצים של לידר, האחד בשנת 1786 והשני בשנת 1794, ואלה שרדו עד ימינו אלה. הקובץ הראשון, המכיל את המוזיקה שלה ל"שר היער" מתוך המחזה של גתה, היה פופולרי יותר מן השני, כנראה הודות לטבעו הפשוט יותר: הקובץ השני הכיל שירים רבים בצרפתית ואיטלקית. שני הקבצים האלה הם בין פרסומי הלידר הראשונים והגדולים ביותר שכתבה אשה. כאשר יצא הקובץ הראשון לאור, אמרה שרטר את הדברים הבאים על יצירתה:
היה עלי להתגבר על היסוסים רבים לפני שהגעתי להחלטה רצינית להוציא לאור קובץ של שירים קצרים, שחיברתי להם מלודיות. רגש מסוים כלפי נאותות ומוסריות מוטבע במיננו, שאיננו מתיר לנו להופיע לבדנו, ללא מלווה, בציבור: איך אוכל איפוא להציג את יצירתי המוזיקלית לפני הציבור אם לא במורך לב? שהרי דעות מחמיאות ועידוד מצד אי-אילו אישים... עלולים בהחלט להימצא מוטים מתוך רחמים. זאת ועוד, יצירתה של כל גברת באשר היא מועדת למעשה לעורר רחמים דומים, במידה ידועה, בעיני מומחים אחרים.
בסקירה של קובץ זה, הראשון, נאמר, כי בהלחנתה לא מימשה שרטר את הפוטנציאל שלה. המבקר כתב, כי להרגשתו, השירים חדורי רוחניות רבה, אך הדרך שבה נכתבו אינה מביאה זאת לכלל ביטוי. עם זאת, הוסיף ואמר, ביצוע יצירות אלה סייע להבנת העומק שבהם. לסיכום גרס המבקר, כי הליקוי הזה נובע מחסך בהכשרתה המוזיקלית, בעיה אמיתית לגבי נשים באותם ימים.
שמה של קורונה שרטר הונצח גם באופנים אחרים. בשנת 1782, בדברי הספד לבמאי תיאטרון שהלך לעולמו, הילל גתה את העזרה שהגישה בעיצוב התיאטרון בוויימאר ואת הסיוע שנתנה לו עצמו. שבע שנים קודם לכן, הוקדשה לה עבודה בנושא תולדות התיאטרון, הודות לכישוריה הנודעים בתחום זה.
בשמונה שנות חייה האחרונות עסקה בהוראת משחק ושירה, אך בעיות ריאה ונשימה אילצו אותה לעקור בשנת 1801 מלייפציג אל אילמנאו עם ידידה משכבר הימים, וילהלם פרובסט. מצבה החמיר, היא לא התאוששה עוד ומתה שם כעבור שנה.
לקריאה נוספת

Citron, Marcia J. "Women and the Lied, 1775-1850" in Women Making Music, Jane Bowers and Judith Tick (eds). Chicago: University of Illinois at Chicago|University of Illinois, 1986. pp. 227-234
Goertzen, Valerie Woodring. The 18th Century, in From Convent to Concert Hall, Sylvia Glickman and Martha Furman (eds). Westport: Greenwood, 2003. pp. 104-105
Jackson, Barbara Garvey. "Musical Women of the 17th and 18th Centuries" in Women and Music: A History, Karin Pendle (ed.). Bloomington: Indiana University Press, 2001. pp. 129-130.
Kidd, Ronald R, "Schröter [Schroeter, Schroeder]. (2) Corona Elisabeth Wilhemine Schröter." Grove Music Online, L. Macy (ed.) (accessed January 29, 2007), grovemusic.com, subscription access.
Women in Music, Carol Neuls-Bates (ed.). Boston: Northeastern University Press, 1996.
סיטרון, מרשה, "נשים והליד, 1775 - 1850" ב"נשים יוצרות מוזיקה", ג'יין באוארס וג'ודית טיק (עורכות), אוניברסיטת אילינוי, שיקגו 1986, עמ' 227 - 234.
גרצן, ואלרי וודרינג. "המאה ה-18", ב""ממנזר נשים לאולם הקונצרטים", סילביה גליקמן ומרתה פורמן (עורכות), וסטפורט, גרינווד, 2003, עמ' 104-5.
ג'קסון, ברברה גארווי. "נשים מוזיקליות במאות ה-17 וה-18" ב"נשים ומוזיקה: היסטוריה", קרין פנדל (עורכת). בלומינגטון: הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, 2001, עמ' 129-30.
קיד, רונלד, "קורונה אליזבת וילהלמינה שרטר" מילון גרוב למוזיקה המקוון בעריכת ל. מייסי.
"נשים במוזיקה", קרול ניולס-בייטס (עורכת), בוסטון: הוצאת אוניברסיטת נורת'איסטרן 1996.
הערות שוליים

1 2 3  רונלד ר. קיד, הערך "קורונה שרטר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267869505171  BnF: cb14846634b (data)  CiNii: DA08963515  GND: 118761943  ISNI: 0000 0000 8317 4831  LCCN: n89616805  MusicBrainz: f8ef7722-aba1-4e51-8baa-06a4adecd4ab  NTA: 071193480  SUDOC: 08134547X  ULAN: 500048473  VIAF: 114266382   WorldCat (עם VIAF): 114266382 
קורונה שרטר מציירת פרוטומה של יוהאן וולפגנג גתה
קברה של קורונה שרטר באילמנאו
קטרפילר 432

| Caterpillar 432 |
| --- | --- | --- |

תיאור
יצרן: חברת Caterpillar, ארצות הברית
תפקיד: מחפרון
ביצועים
| הספק נטו של 432F2 | 95 כ"ס | 70.84 קילוואט |
| כוח שבירה ביעה | כ-54.8 קילו-ניוטון | כ-5588 ק"ג-כוח |
| כושר הרמה ביעה | 3580 ק"ג | כ-3.5 טונות |
| כוח חפירה ביעה | כ-63.42 קילו-ניוטון | כ-6467 ק"ג-כוח |
| עומק חפירה במחפר | 4278–5643 מ"מ | כ-4.3–5.6 מטר |
| מהירות מקסימלית | 25.4 מייל לשעה | 40 קמ"ש |
מידות
| אורך (כולל כף) | 18 רגל ו-10 אינץ' | 5.734 מ' |
| רוחב (כולל כף) | 8 רגל ו-4 אינץ' | 2.532 מ' |
| גובה הכלי | 9 רגל ו-6 אינץ' | 2.897 מ' |
| קיבולת כף | 3.25–12 yd³ | 1.03 m³ |
| קיבולת מכל דלק | 42.27 גאלון | 160 ליטר |
| נפח מנוע | 4.4 ליטר | 4400 סמ"ק |
| משקל מוכן לעבודה | 18693 ליברות | 8479 ק"ג |

קטרפילר 432 הוא מחפרון בינוני תוצרת חברת קטרפילר. הדגם הנוכחי שלו הוא ה-CAT 432F2. דגם זה נמכר גם בישראל.
הערות שוליים

↑  הנתונים בטבלה לקוחים מעלון המוצר לגבי הדגם CAT 432F2, ראו קישורים חיצוניים.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קטרפילר 432".
קופיף ננסי

| קופיף ננסי> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: קופיפים
משפחה:: קופיפיים
סוג:: קופיף
מין:: קופיף ננסי
שם מדעי
 Tarsius pumilus ‏מילר & Hollister, 1921
תחום תפוצה


קופיף ננסי, הידוע גם כקופיף הרים, (שם מדעי: Tarsius pumilus) הוא מין בסוג קופיף החי במרכז סולאווסי שבאינדונזיה.
מאפיינים

הקופיף הננסי הוא פרימט הפעיל בלילה. עד שנת 2000 שוער שהמין נכחד, אולם אז התגלה המין מחדש לאחר שמדענים אינדונזים הרגו בטעות קופיף ננסי כאשר צדו חולדות. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 לא נצפה פרט חי מהמין, עד אוגוסט 2008, אז תפסה קבוצת חוקרים מאוניברסיטת טקסס A&M שני זכרים ונקבה בפארק הלאומי לור לינדו.
אורך ראשו של הקופיף הננסי 95 עד 105 מ"מ, ומשקלו פחות מ-57 גרם. לקופיף הננסי תכונות פיזיות ייחודיות: אורך גופו הוא הקטן שבקופיפים ומשקלו קטן. אוזניו קטנות מאלו של שאר המינים בסוגו, ופרוותו חומה צהבהבה, עם אזורים בעלי גוון אפור או חום אדמדם בולט. זנבו השעיר מגיע באורכו ל-135 עד 275 מ"מ. עיניו של הקופיף הננסי גדולות, וקוטרן כ-16 מ"מ. בכל חמש אצבעותיו יש טופרים, וכן על שתי האצבעות ברגליו.
הקופיף הננסי ניזון מחרקים.
הן חיים בזוגות יציבים, הנשארים יחדיו עד 15 חודשים. למין שתי תקופות רבייה, האחת בתחילת עונת הגשמים, והשנייה בסוף העונה, וביניהן כ-6 חודשים. ההיריון נמשך בממוצע 178 יום, והצאצאים מומלטים במאי או בין נובמבר לדצמבר. הגורים מתפתחים במהירות, בדומה למינים אחרים בסוגו. בגלי 42 יום מסוגלים הגורים לתפוס את טרפם בעצמם, ונעים בקבוצה בגיל 23 יום בלבד. הנקבות נשארות עם הוריהן עד הגיען לבגרות, בעוד הזכרים נוטשים את ההורים עוד בצעירותם.
הקופיף הננסי הוא פעיל לילה. את רוב יומו הוא מעביר בשינה על עצים. בניגוד למינים אחרים, הקופיף הננסי לא משתמש בבלוטות ריח כדי לסמן את הטריטוריה שלו. תפקיד חשוב בתקשורת בין פרטים תופס המישוש, בדומה למינים אחרים בסוגו.
הערות שוליים

↑  קופיף ננסי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ארז ארליכמן, קופיף ננסי נדיר שנכחד התגלה מחדש באינדונזיה, באתר ynet, 20 בנובמבר 2008
קרבות האוויר של 8 ביולי 1969

קרבות האוויר של 8 ביולי 1969 היו סדרה מתמשכת של קרבות אוויר שהתקיימו מעל המרחב שבין רמת הגולן לבין דמשק בתקופת מלחמת ההתשה שבמהלכן הופלו 7 מטוסי מיג סוריים.
רקע

ב-8 ביולי בשעה 13:00 יצאו שלושה מטוסי מיראז' 3 מטייסת 119 למשימת צילום בשטח סוריה מעל חזית רמת הגולן ועד לדמשק. שני מטוסים צילמו והשלישי שימש לליווי.
בשל החשש שהסורים יזניקו מטוסי ירוט כנגד המיראז'ים פיטרלו בשטח ישראל רביעיית מטוסי מיראז' מטייסת 117 חמושים בטילי אוויר-אוויר ובנוסף המתינו בכוננות הזנקה מיידית מטוסי מיראז' נוספים מטייסת 101.
במהלך הצילום הזניקו הסורים רביעיית מטוסי מיג שהתקרבו אל מטוסי הצילום הישראלים באופן שסיכן אותם. מפקד חיל האוויר מוטי הוד שפיקד על המבצע הורה להחזיר את מטוסי הצילום ולהפנות את ארבעת המיראז'ים לתקיפת רביעיית המיגים.
קרב האוויר

עם תחילת הקרב הפיל אורי אבן ניר שהיה באותה העת מפקד טיסת 117 מיג 21 בעזרת טיל שפריר 2. לאחר מכן הפיל שלמה ויינטרוב מיג נוסף גם הוא בעזרת טיל שפריר. בשלב זה פנו שני המיגים הנותרים מזרחה וניסו לנתק מגע. בעודם מתרחקים רדף אחריהם מטוס מיראז' נוסף שהוטס על ידי קובי ריכטר שבצרור תותחים הפיל את המיג השלישי.
בינתיים, סמוך לשעה 13:00 הוזנקו לאזור הקרב זוג המיראז'ים מטייסת 101 שהיו בכוננות והרביעייה מטייסת 117 הוחזרה מערבה לנחיתה בישראל. במקביל הזניקו גם הסורים רביעיית מיג 21. בקרב שהתפתח שיגר אחד המיגים לעבר מיראז' שהוטס על ידי סרן איתן בן-אליהו טיל אוויר אוויר מסוג אטול. הטיל התפוצץ בקרבת מטוסו של בן אליהו וכנף מטוסו נפגעה מרסיסים. לאחר הפגיעה הצליח בן אליהו לפגוע בצרור תותח להפיל מיג שטייסו נטש וצנח. בהמשך הקרב הצליח בן זוגו רס״ן גיורא פורמן להפיל שני מיגים נוספים האחד בתותח והשני בטיל.
בשלב זה הזניקו הישראלים וגם הסורים מבנים נוספים לאזור הקרבות. בקרבות נוספים שהתחוללו הופל מיג נוסף על ידי הטייס רן גורן.
תוצאות הקרב

שבעה מטוסי מיג סוריים הופלו.
לצה"ל לא היו נפגעים.
דובר צבא סוריה הודיע לאחר הקרב כי נערכו קרבות אוויר כנגד מטוסים ישראלים שניסו לחדור למרחב האווירי הסורי שבהם הופלו 3 מטוסים סוריים ו- 4 מטוסים ישראליים.
לקריאה נוספת

רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), דני שלום עמ' 316 - 319
קופיפליירינג

קופיפליירינג (באנגלית: Coffee Flairing) ‏ (ידוע גם בשמות: קופי פלייר, בריסטה פלייר ובריסטה פליירינג) הוא מופע ראוותני של הכנת משקאות קפה חמים או קרים, על פי רוב מבוססי אספרסו תוך כדי הטלתם באוויר ותפיסתם של: ידיות קפה, דוחסני קפה, כוסות קפה, תחתיות לכוסות קפה, כפיות, מפיות, שייקרים, כדי הקצפת חלב, קרח ובקבוקים שונים. מבחינה זו, קופיפליירינג הוא פליירינג של עולם הקפה. בדרך כלל נקשר קופיפליירינג עם להטוטנות.
צורת הגשת המשקאות בקופיפליירינג חשובה אף היא. משקאות קפוצ'ינו מוגשים עם לאטה ארט ומשקאות קפה קרים שואבים השראה מקוקטיילים.
מקור

קופיפליירינג היא תופעה יחסית חדשה ומקורה בקרבה שיש בין מקצועות הבר השונים. על פי רוב, מוזגים רבים שעובדים בברים ומסעדות מתמחים בהכנת קוקטיילים, מבינים ביין ובהכנת קפה כחלק מניסיון בית העסק להציע מבחר גדול של משקאות ולמקסם רווחים. מוזגים רבים מתעניינים בפליירינג ותופעה זו זלגה גם לתחום הכנת הקפה.
תחרויות קופיפליירינג

ישנן כמה תחרויות קופיפליירינג בעולם, המאורגנות על ידי חברות הקפה וחברות המיצרות מוצרים משלימים לקפה. השיפוט מושפע ממספר הפעמים שהמתחרה הפיל כלי כלשהו, שפיכת נוזלים, כמות האלמנטים בהם השתמש המתחרה, עמידה בזמן, קושי התרגילים אותם ביצע וסגנון אישי.
ראו גם

ציור בקפה
בריסטה
קרב מונסטיר (1916)

קרב מונסטיר (1916) היה קרב משמעותי בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, נערך במהלכה של מתקפה כוללת של כוחות מדינות ההסכמה נגד כוחות מעצמות המרכז בגזרת מקדוניה והוביל לכיבושה מחדש של העיר מונסטיר על ידי כוחות מדינות ההסכמה.
רקע

אחר הכרעת המערכה על סרביה לטובת מעצמות המרכז, התקדמו הכוחות הבולגריים והגרמניים במהירות לכיוון סלוניקי, שבה התרכזו כוחות מדינות ההסכמה שעיקרם צרפתיים ובריטיים. באמצע 1916 התייצב קו החזית המקדונית והחלה מלחמת התשה.
באפריל 1916 התקדמו כוחות מדינות ההסכמה אל עבר הגבול היווני, ועד אמצע השנה מנה הצבא של בעלות הברית בפיקודו של מוריס סראי 320,000 חיילים, אותם פרש בחמש גזרות לאורך קו החזית בן 260 הקילומטרים בגיבוי מערך קווי תקשורת מסביב לכל האזור. שמונה אוגדות צרפתיות, אוגדה איטלקית ואוגדה רוסית אורגנו בשלושה גיסות.
הגיס הראשון הגן על הגזרה שבין נהר צרנה ועד הווארדאר, הגיס השני הגן על הגזרה מאגם פרספה ועד הכפר גרדשניצה, והגיס השלישי נשלח להגן על גזרת הגבול האלבני עד אגם פרספה. הצבא הסרבי הגן על הגזרה המרכזית מגרדשניצה ועד נהר צרנה. הגיס הבריטי הגן על הגזרה מהווארדאר ועד נהר סטרומה. מולם ניצב כוח מעצמות המרכז, כאשר הארמייה הבולגרית הראשונה הוצבה בגזרת האגמים פרספה ואוחריד, הארמייה ה-11 הגרמנית בצירוף אוגדות בולגריות שנספחו אליה הוצבה צפונית לאגם דויראן, והארמייה הבולגרית השנייה הוצבה בגזרת הנהר סטרומה.
הצבאות הלוחמים > מדינות ההסכמה

כוחות מדינות ההסכמה אשר מנו 330,000 חיילים הורכבו מ-6 אוגדות סרביות, 5 בריטיות, 4 צרפתיות, איטלקית אחת וחטיבת רגלים רוסית אחת. הכוח התוקף אורגן ב-201 גדודים וצויד ב-1,025 תותחים ו-1,300 מקלעים.
הצבאות הלוחמים > מעצמות המרכז

כוחות מעצמות המרכז מנו 240,000 חיילים והתבססו על הארמייה הבולגרית הראשונה והשנייה ועל הארמייה ה-11 הגרמנית אשר אורגנו ב-172 גדודים אשר צוידו ב-900 תותחים. בנוסף, שלחו העות'מאנים לזירה את הגיס ה-20 בפיקודו של מירליווה אבדילקרים פאשה והוא הורכב מאוגדות הרגלים ה-46 וה-50 אשר מנו 24,588 חיילים וצוידו ב-21,178 רובים, 12 מקלעים כבדים ו-12 מקלעים, 32 תותחים ו-2,150 בהמות משא וסוסים. כמו כן נספח לגיס רגימנט האפסנאות ה-16.
מהלך הקרב

ב-1 בספטמבר 1916 החלו הבריטים במתקפת נגד בחזית הנהר סטרומה ונעו לעבר העיר סרס, ובמקביל תקפו הצרפתים והסרבים את הכוחות בגזרת פלורינה, וב-18 בספטמבר הצליחו לדחוק את הצבא הבולגרי מהעיר ולהסיגו לקווי תחילת המתקפה. ראשי הפיקוד הגרמני פנו לעות'מאנים בבקשה לשליחת כוחות סיוע להדיפת מתקפת הנגד של מדינות ההסכמה בחזית. העות'מאנים הקצו את האוגדה ה-50 בהיקף של כ-12,000 חיילים שנפרסו החל מסוף ספטמבר מזרחית לנהר סטרומה, לאחר שסופחו לארמייה הבולגרית השנייה וקבעו את מפקדתם בעיר דרמה.
מאוקטובר ועד דצמבר 1916 יצאו הצרפתים והסרבים למתקפת נגד כנגד הבולגרים. בראשית נובמבר נערך קרב מכריע ל גדות הנהר צרנה שהוביל להיקף נפגעים גבוה בקרב הכוחות הבולגריים. כן סבלו כוחות אלו ממחסור בתחמושת ובקנים ארטילריים. הפיקוד הגרמני החליט לבצע נסיגה טקטית ממונסטיר, ולתפוס עמדות חולשות וברות הגנה, כ-5 קילומטרים צפונית לעיר על פסגת הר באבה. ב-19 בנובמבר הצליחו אוגדת פרשים סרבית, ביחד עם אוגדת הרגלים הרוסית, לכבוש מחדש את העיר ביטולה. מונסטיר חולקה לאזורי שליטה בין הכוחות הסרביים, האיטלקיים, הרוסים, והצרפתים.
השלכות הקרב

הכוחות הבולגריים נסוגו וייצבו קו על הר באבה וממנו הפגיזו את העיר ללא הפסקה עד לשלהי ספטמבר 1918. היקף ההרעשה הארטילרית הגיע לעיתים ל-10,000 פגזים ביממה. נעשה שימוש גם בפגזי גז. נזקי הרכוש והנפש בעיר היו גבוהים מאוד. בין מרץ למאי 1917 ניסו כוחות מדינות ההסכמה ללא הצלחה להבקיע את קווי מעצמות המרכז על פסגת באבה וכן כדי להוציא את מונסטיר מטווח ההפגזות. בקרב מונסטיר השני ספגו כוחות מדינות ההסכמה 14,000 נפגעים. בשל התמשכות ההפגזות פונתה בהמשך ביטולה מיותר ממחצית מתושביה.
הערות שוליים

↑  טאקר, ספנסר, אנציקלופדיה לתולדות מלחמת העולם הראשונה, "חזית סלוניקי במלחמת העולם הראשונה", הוצאת ABC-CLIO, ארצות הברית, 2005, עמודים 1044 - 1045 (באנגלית).
↑  פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-חזית סלוניקי", הוצאת ABC-CLIO, קליפורניה, ארצות הברית, 2006, עמודים 282 - 284, 716, 833 - 835, 1620 - 1624 (באנגלית).
↑  הצבא העות'מאני בחזית המקדונית, באתר bulgarianartillery.it (באנגלית).
↑  הצבא העות'מאני בחזית המקדונית, באתר turkeyswar.com (באנגלית).
1 2  Mark Cohen, Last Century of a Sephardic Community, Foundation for the Advancement of Sephardic Studies and Culture, New York, 2003, pages 118-144.
↑  וילארי לואיג'י, החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, באתר ebooksread.com (באנגלית).
↑  אלן פאלמר, החזית המקדונית בתוך: "הניצחון-1918", הוצאת Grove Press, ניו יורק, ארצות הברית, 1998, עמודים 25 - 44, 69, 159 - 160, 214 - 231 (באנגלית).
קרחון אמהרסט (אלסקה)

ערך זה עוסק בקרחון באלסקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אלסקה 
 קואורדינטות:  61°00′56″N 147°51′22″W﻿ / ﻿61.0156°N 147.856°W﻿ / 61.0156; -147.856
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורקרחון אמהרסט(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורקרחון אמהרסט
 
קרחון אמהרסט (באנגלית: Amherst Glacier) הוא קרחון הממוקם במדינת אלסקה שבארצות הברית.
אורכו של קרחון אמהרסט 6.4 קילומטרים. קרחון אמהרסט זורם לכיוון צפוו-מערב, ונשפך אל אגם הממוקם 8.9 קילומטרים מצפון-מזרח לנקודת פרנהאם.
קרחון אמהרסט ממוקם 84 קילומטרים מדרום-מערב לעיר ואלדז. הקרחון נוטה לכיוון צפון-מערב עד לנקות השפך.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

קרחון אמהרסט התגלה בשנת 1899 במהלך משלחת הארימן לחקר אלסקהן (Harriman Alaska expedition).
היסטוריה > מקור השם

משלחת הארימן נתנה לקרחון את שמו, בשנת 1899.
אחד מחברי המשלחת היה פרופסור מאוניברסיטת הרווארד וממכללת אמהרסט במשלחת הארימן השתתפו מרצים מאוניברסיטת הארוורד וממכללת אמהרסט.
הפרופסור בכוונה לא קרא לאף קרחון באזור פיורד קולג' (פיורד המכללות) על שם אוניברסיטת פרינסטון.
על פי ברוס מולינה (Bruce Molina), מחבר הספר "קרחוני אלסקה" (Alaska's Glaciers), "הם שמחו מאוד מהתעלמות מפרינסטון".
קריפטוזואולוגיה

אוקאפי, חיה שהתגלתה רק בשנת 1901, ומשמשת כסמל החברה הבינלאומית לקריפטוזואולוגיה
איור של ביגפוט.
איור של החיה מז'בודן אוכלת אדם.
המפלצת מלוך נס קיימת ע"פ כמה סיפורים באגם לוך נס שבסקוטלנד. עד היום היא לא התגלתה שם.
קריפטוזואולוגיה (מיוונית: Κρυπτοζωολογία) היא תחום פסאודו-מדעי העוסק בחקר יצורים, בעיקר בעלי חיים, אשר נחשבים בדרך-כלל למיתולוגיים, דמיוניים או נכחדים, ואשר ייתכן שנצפו על ידי בני אדם, אך ללא הוכחה מדעית. לעיתים רחוקות עומדות לרשות החוקרים גם ראיות פיזיות, כמו במקרים של גלובסטרים.
מינוח, היסטוריה וגישה

את המושג הגה הזואולוג הבלגי "בּרנרד הֵבֶלְמַנְס" (Bernard Heuvelmans), מחבר הספר "בעקבות חיות לא-נודעות" (On the Track of Unknown Animals). הבלמנס שאב השראה רבה מהביולוג ההולנדי "אנתוניד קורנליס אאוּדמנס" (Anthonid Cornelis Oudemans), אשר שימש כמנהל הגן הזואולוגי המלכותי בעיר האג בסוף המאה ה-19. ב-1892 פרסם אאודמנס את ספרו "נחש הים הענק" (The Great Sea Serpent), בו הסיק, לאחר חקר תצפיות רבות של נחשי ים ברחבי אירופה, שככל הנראה מדובר בכלב ים גדול ממין שטרם נודע. פרסום זה מסמן, לפי הבלמנס, את לידת מדע הקריפטוזואולוגיה.
גישתה של הקריפטוזואולוגיה אינה כרוכה בתמיכה חסרת פשרות בכל תצפית של יצור אגדי. העוסקים בתחום מקפידים לציין את חשיבות הקפדנות המדעית, אך מוסיפים כי יש גם לגלות פתיחות דעת ונטייה בין-תחומית (לדוגמה: לא להסס להשתמש במקורות מיתולוגיים או ספרותיים כדי לשאוב מידע מדעי). הקריפטוזואולוגים מגיעים מתחומים רבים ומייצגים קשת רחבה של גישות; מהם כאלו הדבקים במדעים נוקשים יותר, כמו זואולוגיה, וכאלו המתייחסים ביתר סלחנות לפגמיה המדעיים של הקריפטוזואולוגיה.
הביולוגיה הממסדית נוטה להתייחס לקריפטוזואולוגיה כאל  פסאודו-מדע; במיוחד לגבי השוליים הקיצוניים של התחום. רוב הקריפטוזואולוגים הם מדענים מכובדים בפני עצמם והם נאבקים להכרה ממסדית; ואף על פי שגילויים של מיני בעלי חיים חדשים תמיד מעורר התרגשות בקרב הקהילה המדעית, הקריפטוזואולוגיה מעולם לא הצליחה לגמרי לקבל את ההכרה לה היא מצפה.
עובדה עליה נשענת הקריפטוזואולוגיה היא שיצורים רבים המוכרים לנו כיום נחשבו בעבר ליצורים אגדתיים (בעגת התחום: קריפטידים). סיפורים ושמועות על חיות אקזוטיות באפריקה ובהודו, למשל, סיפורים אשר הגיעו דרך מגלי ארצות, הוכנסו לרוב לתחום הפולקלור וזכו לעניין מדעי מועט בימי הביניים. מגלי הארצות עצמם שמעו את הדיווחים מתושבי המקום; אנשי המערב הניחו כי מדובר במיתולוגיה מקומית. הקריפטוזואולוגים טוענים כי יש ללמוד מן העבר ולא להגיב בביטול לסיפורים ותצפיות דומים בימינו אנו, שכן אזורים רבים על-פני כדור הארץ עדיין לא נחקרו דיים וביטול גורף של כל תצפית של קריפטיד הוא שגוי.
הקריפטוזואולוגים מציינים חיות שבעבר נחשבו לאגדתיות: גורילת הרים, דרקון קומודו (הלטאה הגדולה בעולם), דיונון ענק, ברווזן ועוד. בשנת 2003 התגלו באינדונזיה עצמות מין קדום של האדם, הומו פלורסיינסיס; המין קרוי על שם האי בו התגלו העצמות, פלוֹרֵס. לאחר זמן קצר התברר כי בפולקלור המקומי של תושבי פלורס קיים יצור בשם אֶבּוּ גוֹגוֹ (Ebu Gogo) התואם בדיוק מפליא למראהו המשוער של מין האדם שעצמותיו נמצאו (שביב זה של הפולקלור המקומי שרד עד תחילת המאה ה-20) . הגילוי עורר התרגשות בקהילה האנתרופולוגית והערכה מחודשת של הקריפטוזואולוגיה. הנרי ג'י (Henry Gee), העורך של מגזין הטבע האמריקני Nature, כתב כי "הקריפטוזואולוגיה, חקר היצורים המופלאים הללו, עשויה בהחלט להתעורר לחיים".
כך או כך, הקריפטוזואולוגים טוענים כי ספקנות מוגזמת וראיית עולם מדעית נוקשה מדי עלולות ממש לחבל במציאתם של קריפטידים חדשים. חלק גדול מהספקנות נובע מהתמקדותה של הקריפטוזואולוגיה בחולייתנים; הסברה היא כי הסיכוי למצוא חולייתנים חדשים נמוך בהרבה בהשוואה למציאת חסרי חוליות, צמחים או חיידקים חדשים.
ב-1982 נוסדה החברה הבינלאומית לקריפטוזואולוגיה, שמטרתה לרכז בצורה מסודרת את כל המחקרים והתצפיות בתחום. במרכזו של סמל החברה נמצא אוקאפי - קרוב משפחה של הג'ירף, אשר התגלה רק בשנת 1901.
קריפטידים

בין הקריפטידים הידועים יותר ניתן למנות:
יֵטִי - (פרימט המתגורר לפי ההשערה באזור הרי ההימלאיה)
הבּיגפוּט
קוף הבואש - (קוף דמוי אדם המפיץ ריח רע; קיימים תצלומים רבים שלו, אך ספקנים טוענים כי מדובר בבירור בסוג מוכר של קוף)
תולעת המוות המונגולית (נטען כי היא הורגת את קורבנותיה בעזרת חשמל - בדומה לצלופח)
קייטינג-וור - יצור דמוי-שור המוצג בתרבויות דרום-מזרח אסיה כאוכל נחשים. לאחר שמצאו כמה אנשים "קרניים של היצור" אתר ה-IUCN סיווג שמדובר ביצור אמיתי המצוי בסכנת הכחדה, אך ביטל את הסיווג.
המפלצת מלוך נס
כמה חיות נכחדות כולל תת-מינים של מינים מוכרים כמו נמר זנזיבר או זאב הונשו. מספר אנשים טוענים גם לקיומם של חיות גדולות כמו דינוזאורים, לטאות ים ענקיות וכריש המגלודון.
ראו גם

רשימת קריפטידים בוויקיפדיה האנגלית
הערות שוליים

↑  scientificinquirer, Investigating Homo floresiensis and the myth of the ebu gogo, Scientific Inquirer, ‏2020-03-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Henry Gee, Flores, God and Cryptozoology, Nature, 2004-10-27 doi: 10.1038/news041025-2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546723205171  BnF: cb11937767c (data)  GND: 4589471-1  LCCN: sh94005718  NKC: ph115021
קורוס אוטו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  מיזם משותף
 תקופת הפעילות:  2007–2022 (כ־15 שנים)
 חברת אם:  צ'רי 
 מיקום המטה:  שאנגחאי 
 משרד ראשי:  פודונג, שאנגחאי, סין
 בעלות:  קבוצת באוננג - 63% צ'רי - 25% קנון הולדינגס - 12%
 ענפי תעשייה:  כלי רכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
  
 www.qorosauto.com
 
קורוס אוטו בע"מ (באנגלית: Qoros Auto Co Ltd, בסינית: 觀致汽車有限公司) הייתה יצרנית כלי רכב שבסיסה היה בשאנגחאי. החברה הוקמה תחת השם "צ'רי קוואנטום" (.Cherry Quantum Auto Co - ‏CQAC) כמיזם משותף של החברה לישראל ויצרנית הרכבים הסינית צ'רי, שחלקו את הבעלות במניותיה, 45% לחברה לישראל ו-55% לצ'רי. במהלך שנת 2008 שונה מבנה ההחזקה, כך שלאחר השינוי החזיקו כל אחת משתי החברות ב-50% ממניות החברה. במהלך שנת 2011 שונה שמה של החברה לשמה הנוכחי.
בתחילת ינואר 2015 עברו 50% המניות שבידי החברה לישראל לידי קנון הולדינגס, שנוצרה באותה עת מהחברה לישראל במהלך של ספין אוף, אך החברה לישראל המשיכה להיות קשורה לקורוס בשל ערבות שהעמידה לרשותה. בפברואר 2015 הודיעה החברה לישראל כי היא משוחררת מכל ערבות לחברת צ'רי, זאת לאחר שהשתחררה מערבות בגובה 150 מיליון ש"ח אותה העמידה לאחר העברתה לידי קנון הולדינגס.
בינואר 2018 רכשה קבוצת באוננג(אנ'), המתעסקת בעיקר בנדל"ן ובשירותים פיננסיים, 51% מקורוס אוטו תמורת כ-6.5 מיליארד יואן; יתרת המניות נותרו בידי צ'רי וקנון הולדינגס בחלוקה שווה. כמו כן, כחלק מהעסקה הוסכם על אופציית מכר ליתר המניות ששייכות לקנון הולדינגס. בינואר 2019 מכרה קנון הולדינגס 12% נוספים מאחזקתה לבאוננג תמורת 227 מיליון דולר.
לאורך השנים הפסיד המיזם יותר ממיליארד דולר, עד שבשנת 2022 הכריזה החברה על פשיטת רגל.
כלי הרכב הראשון מתוצרתה הנקרא קורוס 3, הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2013.
היסטוריה

בינואר 2013, חודשיים לפני הצגת הבכורה של הקורוס 3, הציגה החברה יעדי ייצור של 450,000 רכבים בשנה ולהפוך להיות מותג בינלאומי. בינואר 2014 מסרה החברה את הרכב הראשון לידי לקוח ובמהלך השנה כולה מכרה כ-7,000 רכבים.
באוגוסט 2013 פתחה החברה סוכנות בסלובקיה - הסוכנות הראשונה באירופה והחברה הצהירה שעד שנת 2016 אירופה תהווה 10% ממכירות החברה. למרות היעד השאפתני בשנת 2014 הצליחה החברה למכור רק 51 מכוניות. בעקבות אי ההצלחה הודיעה על חברה על שינוי באסטרטגיה - התמקדות בשוק הרכב ההודי.
דגמים > קורוס 3

הקורוס 3 היא מכונית משפחתית שהוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה 2013. דגם זה זכה לציון 5 כוכבים במבחני הריסוק של האיגוד האירופאי לבטיחות (Euro-Ncap) - הרכב הראשון מתוצרת סין שזוכה לציון זה. תוצאות המבחן זיכו את הרכב בתואר "הרכב הבטיחותי ביותר" לשנת 2013. שנה לאחר הצגת הסדאן הציגה קורוס את הגרסה הקומפקטית, במרכב האצ'בק, המכוונת בעיקר לשוק האירופאי.
דגמים > קורוס 3 > קורוס 3 סיטי

בנובמבר 2014 הציגה החברה דגם קרוסאובר המבוסס על הקורוס 3 המכונה "קורוס 3 סיטי". עיקר השינוי בא לידי ביטוי בממדים החיצוניים של הרכב: בסיס גלגלים רחב ב-5 סנטימטרים וכיסא הנהג מוגבה ב-7 סנטימטרים, בהשוואה לדגם הרגיל. מכירות הדגם החלו לקראת סיום השנה.