stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורם דורי
ביוגרפיה

דורי נולד בתל אביב, בנם של הרי (צבי) וטוני דורי (דורפלאופר). התייתם מאביו בגיל 9 ולמד בתיכון עירוני ה'. בצבא שירת בחיל השריון ושימש כמדריך תותחנות טנקים בבית הספר לשריון. במלחמת יום הכיפורים נלחם בסיני כתותחן טנק בחטיבה 600. הטנק בו נלחם נפגע ומפקד הטנק אילן מרדכי קיטאי נהרג.
בתום שירותו הצבאי סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בחוג למדע המדינה ובחטיבה לפילוסופיה. ב-1975 החל בלימודי תואר שני בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. דורי שימש בעבר כמדריך של"ח וכרכז חינוך חברתי בבית הספר התיכון עירוני ה' בת"א.
קריירה מקצועית

במהלך לימודיו כיהן דורי כמ"מ המזכיר הארצי ומזכיר בפועל של ארגון הסטודנטים חברי מפלגת העבודה. שימש כרכז צעירים במועצת פועלי ת"א-יפו ולאחר מכן כאחראי על החטיבה לעיתונות ויחסי ציבור במשרדי הסוכנות היהודית בת"א. בתחילת שנות האלפיים שימש יועץ מיוחד לשר החוץ פרס, למשרד המשנה לראש הממשלה ולמרכז פרס לשלום. עם בחירתו של שמעון פרס לכהונת נשיא מדינת ישראל מונה דורי ליועצו האסטרטגי. שימש כדובר הארגון העולמי להשבת רכוש (איל"ר), והוביל את המסע התקשורתי נגד הבנקים השווייצרים בעניין החשבונות הרדומים מתקופת השואה.
דורי שימש כיועץ אסטרטגי למועצה הישראלית לצרכנות, כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של החברה הציבורית "אסיה פיתוח" וכחבר הוועדה הבין-לאומית והוועד המנהל של "לימוד" ברית המועצות לשעבר.
בשנת 2023 הוציא לאור בהוצאה עצמית את ספרו "הלוחש לאוזנו", המתעד את 26 השנים בהן עבד לצידו של שמעון פרס. הוציא לאור 2 ביוגרפיות של שורדי שואה: מתי דוד ויוסף קמיל. הביוגרפיה שכתב על אברהם הירשזון עומדת לפני פרסום.
קריירה מקצועית > ארגונים ואישים עבורם שימש כדובר

יו"ר הנהלת הסוכנות שמחה דיניץ
תנועת המושבים
משחקי המכביה ה-11 וה-12
מחלקת הכדורסל של הפועל תל אביב
מטה ההסברה של מפלגת העבודה
ארגון עובדי עיריית תל אביב
מפלגת העבודה – בשנים 1992–1998 תחת יושבי הראש רבין, פרס וברק.
מצעד החיים הבין-לאומי
המרכז הבין-לאומי להגירה ולקליטה
חיים אישיים

נשוי לבתיה, אב לארבעה וסב ל-13 נכדים. מתגורר בגבעת שמואל. אחיו היה הסופר אשר דורי.
הערות שוליים

↑  שכר דירה כלכלי וסביר, באתר ⁨דבר⁩, ‏25 ספטמבר 1977
↑  ⁨אם שכר־הלימוד יעלה על 4,000 ל"י לא יהיו לימודים, באתר ⁨דבר⁩, ‏17 אוגוסט 1976
↑  ⁨מתגבשות קבוצות התומכים ברבין או בפרס ב"עבודה", באתר ⁨מעריב⁩, ‏3 פברואר 1977
↑  רונית ורדי, ‏היצר גבר, שוב, באתר גלובס, 8 בינואר 2006
↑  יורם דורי, 100 להולדת שמעון פרס: החולם ואיש המעשה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 באוגוסט 2023
↑  השבוע יצא לאור ספרי "הלוחש לאוזנו- סודות יועצו של שמעון פרס", בעמוד הפייסבוק של יורם דורי, 20 בספטמבר 2023
↑  ⁨השידור לחו"ל על סף סגירה, באתר ⁨כל העיר (ירושלים), ‏1 אפריל 1988
↑  ⁨האווי סגר בהפועל ת"א, באתר ⁨חדשות⁩, ‏28 אפריל 1987
↑  ⁨אבן נזרקה לעבר רבין בעפולה ופגעה בבמה, באתר ⁨חדשות⁩, ‏16 אוקטובר 1988
↑  ⁨י"ור ארגון עובדי עת״א קיבל משכורת שלא כחוק, באתר ⁨חדשות⁩, ‏5 מאי 1992
יורם סלבסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בפברואר 1956 (בן 68) סביון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם 
 
יורם סלבסט (נולד ב-26 בפברואר 1956) הוא סופר ומשורר ישראלי. זוכה פרס אקו"ם לשנת 2013.
ביוגרפיה

סלבסט נולד בסביון לג'ראלד ונינה, והיה הילד הראשון שנולד ביישוב. בילדותו נדד עם משפחתו לאילת בשל אסתמה שסבל ממנה, ולאחר מכן לירושלים. בגיל 14 עבר לקיבוץ מעלה החמישה כילד חוץ, אך חזר לסביון כעבור שנה וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון "מקיף יהוד".
בין השנים 1974–1977 שירת בצה"ל בחיל השריון כמפקד טנק. בעל תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. בשנות ה-20 לחייו נתקל סלבסט בסופר אידריס שאה, הכותב באנגלית על הדמות נאסר א-דין והחליט לנסות לכתוב בעצמו מספר סיפורי נאסר א-דין בעברית. סיפורים אלו הפכו לספרו הראשון, "חכמת "נאסר א-דין", שראה אור בשנת 1982.
במרוצת השנים פרסם עוד שירה, מאמרים וסיפורים, בספרים ובכתבי עת ספרותיים מוכרים כגון: מאזניים, עתון 77, פסיפס, מטען ובאתרי אינטרנט רבים העוסקים בספרות ושירה. בין היתר פרסם ספר המשך לספר הידוע "הנסיך הקטן", בשם "הנסיך הקטן חוזר", שאף תורגם לאנגלית. ספר השירה שהוציא לאור בשנת 2013, "יותר קרוב מסמוך", זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה בתחום השירה. במלאת 50 שנה ליישוב סביון כתב את הספר "סיפורי סביון" שחולק לכל תושבי היישוב.
נוסף על יצירתו, מתפרנס סלבסט מיזמות בתחום הנדל"ן.
יצירתו

בסך הכל פרסם סלבסט 12 ספרים, בהם 4 ספרי ילדים, 5 ספרי שירה ו-3 ספרי פרוזה.
חכמת נאסראדין, הוצאת אלישר, 1982
של מי אני? (ספר ילדים), הוצאת כנרת, 1992
כיף לספור (ספר ילדים), הוצאת כנרת, 1995
מקום שאיננו אלא מעבר (ספר שירה), הוצאת עקד – שירה, 1997
רגע (ספר ילדים), הוצאת מסדה, 1999
סיפורי סביון, הוצאת גוונים, 2002
יותר קרוב מסמוך (ספר שירה), הוצאת פרדס – שירה, 2013
הנסיך הקטן חוזר, הוצאת קונטנטו, 2016 (תורגם לאנגלית בשנת 2018)
בנוגע לאהבה (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2019
צמאים חדרי ליבי (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2022
ספק (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2024
מברשת השיניים של דניאל (ספר ילדים), הוצאת מדיה 10, 2024
פרסים

ספר הילדים "רגע" זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק.
ספר השירה "יותר קרוב מסמוך" זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה בתחום השירה בשנת 2013.
סיפורו "פרקש" זכה בפרס השני בתחרות ההומורסקות על שם אפרים קישון בשנת 2019.
חיים אישיים

סלבסט נשוי לדפנה, אב לשניים. מתגורר בתל אביב-יפו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  יגאל יששכרוב, מי אתה יורם סלבסט, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בינואר 2021
↑  יורם סלבסט – שלושה שירים, באתר "קפל" – כתב עת לשירה בעריכת טלי וייס
↑  יורם סלבסט, באתר של נילי דגן
1 2  "שנמשיך ליצור ולכתוב", באתר אקו"ם 31 בינואר 2013
↑  בנוגע לאהבה – יורם סלבסט, באתר צומת ספרים
↑  פרקש’, סיפורו של יורם סֶלְבְסְט, הזוכה בפרס השני בתחרות הסיפורים על שם אפרים קישון, באתר יקום תרבות, 12 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297429605171  GND: 1213106257  ISNI: 0000 0000 6695 6794  LCCN: nr97027479  VIAF: 7297756   WorldCat (עם VIAF): 7297756 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יורם סלבסט".
תת-משקל

| --- | --- |

תחום תת-משקל על פי מדד מסת הגוף (BMI) הוא החלק הלבן בתרשים
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D013851
 סיווגים
 ICD-10:  R63.6 
 ICD-11:  XS11 
 
המונח תת-משקל מתייחס למצב בו משקלו של אדם נחשב מתחת למשקל בריא. הגדרת המונח מסתמכת על מדד מסת גוף (בראשי תיבות מאנגלית: BMI). אדם שה-BMI שלו מתחת ל-18.5 מוגדר כסובל מתת-משקל. הגדרה רפואית זו יכולה להיות שונה משימושים אחרים של המונח, כמו למשל אלו המבוססים על משיכה גופנית.
סיבות

הסיבה הנפוצה ביותר לתת-משקל היא בדרך כלל מתת-תזונה הנובעת ממחסור של מזון זמין, המגיעה עד 50% בחלקים מאפריקה שמדרום לסהרה ובדרום אסיה. ההשפעות הבריאותיות של תת-תזונה מתחזקות בשל מחלות. אפילו מחלות שקל לטפל בהן כמו שלשול יכולות לגרום למוות.
כאשר יש מספיק מקורות מזון, יכול לעיתים להיווצר מצב של תת-משקל כתוצאה ממחלה נפשית או פיזית. ישנם גורמים רבים לאובדן משקל מופרז או לכך שאדם סובל מתת-משקל. כמה מהגורמים הנפוצים יותר הם:
עוני
אנורקסיה נרבוזה
בולימיה נרבוזה
סרטן או הטיפול בו
שחפת
יתר פעילות של בלוטת התריס
סוכרת נעורים
חרדה
שימוש בסמים ובמיוחד סמים ממריצים
מחלות מעי דלקתיות
בעיות בתפקוד מערכת העיכול
כאב שיניים
אימון יתר (סיבולת בספורט)
איידס / HIV
תורשה
בגרות (הגוף אינו מסוגל לייצר מספיק רקמת שומן / שרירים על מנת להתמודד עם הצמיחה לגובה)
ישנן תרופות שגורמות לאיבוד התיאבון מה שמביא למצב של תת-משקל .
בעיות

הבעיה העיקרית[דרושה הבהרה] עם תת-משקל היא שהוא סימן משני או סימפטום למחלה נסתרת. אובדן משקל בלתי מוסבר דורש אבחון רפואי מקצועי.
תת-משקל עשוי להיות בעצמו גורם למחלה. מערכת החיסון של אנשים הסובלים מתת-משקל קיצוני עלולה להיות חלשה, והם פגיעים יותר לזיהום. לדברי רוברט א. בלאק (Robert E. Black) מבית הספר לרפואה ציבורית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, "מצב של תת-משקל וחסר בוויטמינים ובמינרלים יכול לגרום לירידה ביעילות מערכת החיסון ומערכות אחרות המהוות את מערכת ההגנה של הגוף, ויש לסווגן כסיבות המקוריות למוות אם הן מלוות במחלות מידבקות הגורמות למוות באופן ישיר." אנשים הסובלים מתת-משקל עקב תת-תזונה נמצאים ברמת סיכון גבוה במיוחד משום שלא רק שסך כל כמות הקלוריות שהם צורכים במזון עלולה להיות בלתי מספקת, אלא גם צריכת חומרים מזינים חיוניים, בייחוד חומצות אמינו נחוצות, וחומרים הנדרשים בכמויות זעירות כדוגמת ויטמינים ומינרלים.
אצל נשים עלול תת-משקל קיצוני לגרום להפסקת הווסת (אמנוריאה) וסיבוך אפשרי במהלך ההיריון. תת-משקל עלול גם לגרום לאנמיה ולאובדן שיער הראש.
תת-משקל הוא גורם סיכון מוכח לתופעת דלדול העצם (אוסטאופורוזיס), אפילו אצל אנשים צעירים. לעובדה אחרונה זו יש תוצאות חמורות במיוחד, משום שהאנשים הסובלים ממנה אינם מודעים לסכנה, הם יכולים לחוש שהם כשירים ואפילו יכולים להצטיין בספורט אתגרי. לאחר שמתרחש השבר הספונטני הראשון, הנזק הוא לעיתים קרובות בלתי הפיך.
עלייה במשקל

כאשר אדם סובל מתת-משקל קיצוני עד כדי כך שבריאותו נפגעת, קיים לעיתים צורך במאמץ מרוכז לעלות במשקל. הטיפול באדם הסובל מתת-משקל הוא להגדיל את הערך התזונתי של מזונו ובכך להבטיח שסך הקלוריות שאדם אוכל יהיה גדול מסך הקלוריות שהוא שורף לשם ביצוע המטלות היומיות. מקובל גם להוסיף אימון משקולות על מנת להגדיל את מסת השרירים.
הערות שוליים

↑  Calculate your Body Mass
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560526305171  BnF: cb12489537p (data)  GND: 4186979-5  LCCN: sh85075512 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יוסף ברנרד בורמן

| --- | --- |

יוסף ברנרד בורמן, 2007
 לידה:  3 ביולי 1929
 פטירה:  21 בפברואר 2016 (בגיל 86)
 ענף מדעי:  כירורגיית לב-חזה
 מקום מגורים:  דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת, ישראל
 מקום קבורה:  קריית ענבים 
 תרומות עיקריות
 חקר כירורגיית הלב, ניתוחי לב פתוח, השתלות לב
 
יוסף (ג'ו) ברנרד בּוֹרמן (Joseph B. Borman;‏ 3 ביולי 1929 – 21 בפברואר 2016) היה רופא וחוקר ישראלי בתחום כירורגיית לב-חזה, פרופסור בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, מחלוצי ניתוחי הלב הפתוח והשתלות הלב בישראל. ניהל במשך 22 שנה את מחלקת ניתוחי לב וחזה במרכז הרפואי הדסה, ייסד את המכון לחקר כירורגיית הלב במרכז הרפואי הדסה ועמד בראשו, והקים את מחלקת ניתוחי הלב בבית החולים ביקור חולים. מורם וחונכם של רבים ממנתחי הלב הבכירים בישראל. מחקריו ועבודותיו הקליניות זכו להכרה בינלאומית רחבה, והוא כיהן כנשיא האגודה הבינלאומית של מנתחי לב-חזה.
ביוגרפיה

בורמן נולד בקרוגרסדורפ שבדרום אפריקה להורים שהיגרו מלטביה. הוא קיבל חינוך ציוני, ובנעוריו היה חניך ומדריך בתנועת הבונים. ב-1946 נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג וסיים את לימודיו ב-1951. כבוגר מצטיין התקבל לתקופת סטאז' במחלקות הפרופסוריות המובחרות של בית החולים האוניברסיטאי ביוהנסבורג, ושם עבד עד סוף 1952. לאחר תקופת הסטאז' קיבל משרת מרצה במחלקה לאנטומיה ועסק בהוראת סטודנטים לרפואה.
ב-1954 יצא להשתלמות בבריטניה, ובמשך 4 שנים התמחה בכירורגיה כללית במרכזים רפואיים בלונדון ובברמינגהאם. ב-1956, לאחר שעמד בהצלחה בבחינות הנדרשות, קיבל את תואר "עמית הקולג' המלכותי למנתחים" (Fellow of The Royal College of Surgeons) (אנ'). בלונדון הכיר את רות ליכטר, ילידת חיפה, והשניים נישאו ב-1957.
ביוגרפיה > ניתוחי לב פתוח

ב-1958 עלה לישראל והצטרף לצוות מחלקת כירורגיית חזה בבית החולים האוניברסיטאי של הדסה בירושלים, תחת הנהלתו של פרופסור חנוך מילויצקי. באותה עת היה תחום ניתוחי הלב בישראל בחיתוליו, ובוצעו רק ניתוחי לב סגור שנתנו פתרון חלקי ומוגבל לכמות ההולכת וגדלה של חולים במחלות לב ובמומי לב מולדים. על כן, בעידודו של פרופ' מילויצקי יצא ב-1962 להשתלמות אצל פרופ' ג'רום הרולד קיי בבית החולים סנט וינסנט(אנ') בלוס אנג'לס, מחלוצי ניתוחי לב פתוח בארצות הברית. במשך שנתיים למד את התחום לצידו של פרופ' קיי, והתמחה בו.
ב-1964 שב לישראל להקמת מערך ניתוחי לב פתוח בבית החולים הדסה, והיה לחלוץ בענף כירורגי זה בישראל. מאז עסק בורמן בפיתוח כירורגיית הלב, וביסס בארץ רבים מן החידושים בתחום, ביניהם ניתוחי החלפת מסתמי לב, ניתוחי מעקפים ועוד. לאורך שנות עבודתו רכש לעצמו שם של מומחה עולמי בתחום ניתוחי החלפת מסתמים בילדים.
ביוגרפיה > אקדמיה ומחקר

ב-1969 מונה לפרופסור חבר בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, וב-1970 מונה למנהל היחידה לכירורגיית לב במרכז הרפואי הדסה בירושלים. ב-1974 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין ומונה למנהל מחלקת כירורגיית לב וחזה במרכז הרפואי הדסה. ב-1982 ייסד במרכז הרפואי הדסה בעין כרם את המכון לחקר כירורגיית הלב ע"ש יוסף לוננפלד, בו שימש מנהל ויושב-ראש.
לאורך השנים פרסם מאות מאמרים בכתבי עת מקצועיים בתחומי עבודתו הקלינית ומחקריו, וכן מספר ספרים. הוא היה חבר מערכת הביטאון הרפואי Israel Journal of Medical Sciences וחבר מערכת כתב העת האמריקאי Journal of Cardiac Surgery, וכן כיהן כחבר פעיל בוועדות המרכז הרפואי הדסה ובית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ביניהן: ועדה למינויים אקדמאים; ועדה לתכנון ולפיתוח של בית הספר לרפואה; יו"ר שותף של המחלקות הכירורגיות והאחראי על חדרי ניתוח; ועדה ניהולית משותפת לארגון הרפואי הדסה ולאוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה > השתלות לב

בתחילת 1986 יצא בורמן להשתלמות בתחום השתלות לב במרכז הרפואי האוניברסיטאי בריצ'מונד, וירג'יניה. בהמשך אותה שנה יצא ללונדון, שם השתלם בתחום בבית החולים הרפילד (Harefield) בהדרכת מנתח הלב הנודע פרופ' מגדי יעקוב. עם שובו לישראל בנה בהדסה מערך לביצוע ניתוחי השתלת לב, שהמתין לאישור ממשרד הבריאות וממועצת הרבנות הראשית, שעד אז התנגדה לתרומת איברים להשתלות מנימוקים הלכתיים. לאחר שנתקבלו האישורים הנדרשים, ב-25 באוגוסט 1987 ביצע צוות המרכז הרפואי הדסה בראשותו של בורמן (ובהשתתפות פרופ' דב שמעון ופרופ' גדעון אורצקי) את השתלת הלב המוצלחת הראשונה בישראל, ניתוח שבעקבותיו נסללה הדרך לביצוע ניתוחי השתלת לב כפרוצדורה שגרתית בהדסה, ובהמשך במרכזים רפואיים נוספים בישראל.
ב-1992 פיקח על ניתוח השתלת הריאה הראשון בישראל שבוצע על ידי פרופ' דב שמעון. באותה שנה הקים מחלקה לניתוחי לב פתוח בבית החולים ביקור חולים בירושלים, ועמד בראשה במשך 12 השנים הבאות. ב-1994 נבחר לנשיא האגודה העולמית של מנתחי לב-חזה (World Society of Cardiothoracic Surgeons). ב-1999 הוענק לו אות יקיר ירושלים על תרומתו לפיתוח הרפואה בעיר. ב-2003 קיבל ברוסיה את הפרס היוקרתי "היפוקרטס הזהב". ב-2004 פרש מעבודתו הקלינית ומניהול המחלקה בביקור חולים, והמשיך בפעילות מחקרית כראש המכון לחקר כירורגיית הלב עד פרישתו הסופית כפרופסור אמריטוס ב-2008.
פרופ' בורמן נפטר בירושלים ב-21 בפברואר 2016, ונטמן בבית הקברות האזרחי בקריית ענבים.
לקריאה נוספת

Joseph B. Borman, Open Hearts: Memoirs of a Cardiac Surgeon, Gefen Publishing House 2013
הערות שוליים

↑  J. B. Borman, A. Simcha, Mitral Valve Replacement in Children, Rheumatic Valvular Disease in Children, Springer, 1980, עמ' 160–171 doi: 10.1007/978-3-642-95371-2_9
↑  J B Borman's research while affiliated with Hebrew University of Jerusalem and other places, ResearchGate
↑  מעריב 05 נובמבר 1986
↑  מעריב 04 נובמבר 1986
1 2  השתלת איברים בישראל, המרכז הלאומי להשתלות - אדי
↑  World Society of Cardio-Thoracic Surgeons
↑  יקיר ירושלים תשנ״ט - 1999, עיריית ירושלים
↑  CTSnet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477250905171  ISNI: 0000 0000 8099 7074  LCCN: n80060762  NKC: xx0260501  NTA: 067869475  SUDOC: 086861980  VIAF: 20236733   WorldCat (עם VIAF): 20236733
יצחק אבוחצירא (הראשון)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1860 ה'תר"ך ריסאני, מרוקו
 נרצח:  2 בפברואר 1912 (בגיל 52 בערך) י"ד בשבט ה'תרע"ב סמוך לתולאל, מרוקו
 כינוי:  רבי יצחק דמן תולאל
 מקום קבורה:  תולאל
 מדינה:  מרוקו
 מקום מגורים:  ריסאני
 תקופת הפעילות:  ?–1912 
 השתייכות:  משפחת אבוחצירא
 תחומי עיסוק:  תלמוד, קבלה
 רבותיו:  אביו רבי יעקב אבוחצירא
 תלמידיו:  באבא סאלי, דוד אבוחצירא 
 חיבוריו:  אלף המגן, לב טהור, שבת הגדול, שערי בינה, אעופה אשכונה ועוד.
 אב:  יעקב אביחצירא 
 צאצאים:  רבי אבא אבוחצירא
 
רבי יצחק אבוחצירא (ה'תר"ך, 1860 - י"ד בשבט ה'תרע"ב, 2 בפברואר 1912) היה מקובל ומשורר מחכמי מרוקו. בנו הצעיר של רבי יעקב אבוחצירא. הוא נודע כצדיק וקדוש וכבעל רוח הקודש.
תולדות חייו

יצחק אבוחצירא נולד בריסאני ונקרא על שם האר"י. הוא התגורר ופעל בעיר הולדתו, שבה למד את תורת הנגלה והנסתר בישיבת אביו ועם חכמי משפחתו, ביניהם אחייניו רבי דוד אבוחצירא והבבא סאלי. לאחר מספר שנות לימוד בישיבה, החל להסתגר בחדרו וללמוד בפרישות. כבר בגיל 16 כתב הקדמה לספרי אביו, ובגיל 23 החל ללמד תלמידים ולכתוב את ספריו.
אף על פי שלא נשא בתפקיד רשמי בישיבה, היה לו מעמד חשוב בקרב יהודי תאפילאלת, והוא נשלח מספר פעמים לגייס כספים עבור הישיבה. בזמן לא ידוע נסע לארץ ישראל ושהה בה תקופה מסוימת שבסופה חזר למרוקו, לכל המאוחר בשנת ה'תרס"ג. בארץ ישראל נישא לבתו של הרב משה בן נאים, והתגרש ממנה בשובו למרוקו.
בחורף ה'תרע"ב יצא למסע התרמות נוסף לישיבה. במהלך המסע, ביום שישי י"ד בשבט, נורה למוות בידי שודדים סמוך לעיירה תולאל, הסמוכה לגוראמה (אנ'). הוא נקבר בתולאל באותו יום, סמוך לכניסת השבת. קברו בתולאל שמור היטב, ומהווה אתר עלייה לרגל.
חיבוריו

רבי יצחק כתב וחיבר ספרים רבים, והם:
תולדות יצחק הכולל את הספרים הבאים:
אלף המגן - חידושים על התנ"ך לפי סדר הא'-ב'
לב טהור - דרשות
שבת הגדול - מראה כיצד כל תרי"ג המצוות ומצוות דרבנן רמוזות במילה "שבת"
שערי בינה - על הפסוק הראשון במגילת שיר השירים ופרק "אשת חיל"
שרביט הזהב - על הש"ס. טרם הודפס
זבחי צדק - על הלכות שחיטה וטרפות. טרם הודפס
כתר תורה - דרשות. טרם הודפס
בנוסף, כתב הקדמות לספרי אביו "גנזי המלך", "שערי ארוכה" ו"פתוחי חותם".
חיבוריו > שיריו

רבי יצחק כתב פיוטים רבים, המפורסם שבהם הוא אעופה אשכונה, הנחשב לאחד השירים המוכרים יותר בתרבות יהדות מרוקו. פיוט נוסף המושר בפי יהודי מרוקו הוא "יונתי תמתי יקרה מפנינים". פיוטיו נדפסו בספר יגל יעקב.
משפחתו

רבי יצחק נשא לאשה את אחותו של רבי יחייה לחיני, עזיזה לחייני (שנודעה בכינויי עז'ו יהודה), ממנה נולדו לו בן ושתי בנות:
רבי אבא, נישא לבתו של רבי דוד אבוחצירא. בנו היה רבי יצחק אבוחצירא, רב שכונת קריית אליעזר בחיפה, ובן נוסף היה רבי דוד.
רחל אשת רבי משה פדידה.
חנה אשת רבי מסעוד נזרי. בנם הרב יעקב נזרי כיהן כרב ומו"ץ באורלינסוויל (אנ') שבאלג'יריה.
תלמידיו

אחיינו רבי דוד אבוחצירא
אחיינו רבי ישראל אבוחצירא (בבא סאלי)
רבי משה תורג'מן - מרבני ישיבת אביר יעקב
הרב מכלוף אבוחצירא
הרב אליהו אבוחצירא - דיין ומורה צדק בארפוד
הרב שלמה אמסלם - רבה של מידלת
ראו גם

קהילת יהודי תאפילאלת
לקריאה נוספת

הרב שלמה מיארה, ביצחק יקרא לך זרע, בתוך: גאוני משפחת אביחצירא חלק ד', אלעד ה'תשע"ד, עמ' 286–351
הרב יהודה אריה הראל, מאור ישראל עמ' 13–20
הרב ישראל אבוחצירא (הבבא סאלי), הפיוט "אשירה נא לידידי", בקובץ "יגל יעקב" (תשכ"א) עמ' עא
הרב דוד אבוחצירא, הפיוט "אני הדל באלפי", יגל יעקב (תשכ"א) עמ' פו
הערות שוליים

↑  יש המתארכים את נסיעתו לארץ ישראל לאזור שנת ה'תרמ"ד ("רבני משפחת אבוחצירא") ולפי מיארה היה זה מאוחר יותר, בין השנים ה'תרמ"ד - ה'תרס"ג
↑  מסורת משפחתית שהובאה על ידי מיארה בשם רבי אבא אבוחצירא השני, נינו של רבי יצחק, גורסת ששהה בארץ ישראל 13 שנה.
↑  הידברות, ‏14/08/2018
↑  הפיוט בביצוע משה דוויק
↑  הרב אברהם אסולין, קבר רבי יצחק אבוחצירא בחיפה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504542005171  LCCN: no99052884  VIAF: 6808158070759708780009   WorldCat (עם VIAF): 6808158070759708780009
קיסוסית קוצנית

| קיסוסית קוצנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: שושנאים
משפחה:: קיסוסיתיים
סוג:: קיסוסית
מין:: קיסוסית קוצנית
שם מדעי
 Smilax aspera ‏ליניאוס, 1753
קיסוסית קוצנית (שם מדעי: Smilax aspera) הוא מטפס נפוץ בחורש וביער בישראל. הגבעול קוצני, יוצר לפעמים סבך שלא ניתן למעבר. מקור השם העברי הוא ככל הנראה הדמיון בין עלי הקיסוסית לעלי צמח הקיסוס שאינו קרוב מבחינה סיסטמטית.
תיאור הצמח

קיסוסית קוצנית הוא צמח מטפס, ירוק-עד. העלים דמויי לב אך מגלים רבגוניות: עלה החשוף לשמש הוא מוארך, שוליו קוצניים, וצבעו מוכתם בלבן; עלה הצומח בצל הוא רחב, ללא קוצים.
הצמח מטפס לרוב בעזרת שיכים אנקוליים, הפזורים בשולי טרף העלה, על הפטוטרת ועל הגבעול, ובעזרת זוג קנוקנות הצומחות מבסיס העלה.
תיאור הצמח > פרח ופרי

הפרח זעיר, לבן. יש לו 6 עלי-עטיף. ההאבקה היא הדדית, צמח קיסוסית אחד מצמיח רק פרחי נקבה, וצמח קיסוסית אחר מצמיח רק פרחי זכר.
הפריחה מתרחשת בין החודשים ינואר עד מרץ. הפרחים ערוכים באשכול מרובה-פרחים, וצבעם ירוק בהיר.
פרי הקיסוסית דומה לענב קטן בצבע אדום וגדל באשכול של גרגרים הבולטים בצבע אדום בוהק. פירות הקיסוסית מכילים חומר רעיל ולא ראויים לאכילה.
תפוצה ואזורי צמיחה

הקיסוסית נפוצה באפריקה, באירופה ובמערב אסיה. בישראל, צמח הקיסוסית גדל בחרמון, ברמת הגולן ובאצבע הגליל, בגליל העליון, בגליל המערבי, בגליל התחתון, באזור הר הכרמל, ברמות מנשה ובשרון, לאורך מישור החוף ובגוש דן, וכן באזור ירושלים, יהודה ושומרון.
שימוש ברפואה עממית

לקיסוסית שימושים ידועים ברפואה עממית מקומית.
הצמח משמש בתרכובות של צמחי מרפא כתרופה לסוכרת, וכתרופה כנגד כאבי גרון ולהורדת חום.
מרקחת העשויה משורשי הקיסוסית משמשת כחומר הנוגד הרעלות, כתרופה לזיהומים בדרכי העיכול וכתרופה לשלשול. אבקה משורש הקיסוסית או לפי גרסה אחרת - משרה משורש הקיסוסית משמשים כחומר חיטוי הנמרח על פצעים חיצוניים. 
סרספרילה הוא משקה קל, אשר במקור הופק מצמח הקיסוסית אך עתה מיוצר לעיתים על ידי מרכיבים מלאכותיים.
משקה הסרספרילה היה פופולרי בארצות הברית במאה ה-19, היה מקובל להתייחס למשקה כמרפא בעיות עור ודם כתגובה לפרסומי תרופות פטנט באותה תקופה.
שימוש ברפואה עממית > שימוש כתוסף לשמן

מוהל הפירות הבשלים שימש בעבר את החקלאים הערבים בישראל כחומר המוסיף גוון, ריח וטעם לשמן הזית.
אזכור במקורות

צמח הקיסוסית מופיע ברשימת הצמחים שאפשר לגדל על סוכה: ”הדלה עליה את הגפן ואת הדלעת ואת הקיסוס” (סוכה א', ד').
במסכת ירושלמי מוזכר הצמח תחת שמו העברי הקדום קיסוסא: ”ולא בשמן קיק, קיסוסא והוא כמו קאסא בבבלי” (ירושלמי, שבת רפ"ב).
בסיפורי עם > אגדה על הקיסוסית והאלון

בסיפור "למה אין הקיסוסית נאכלת על ידי הצאן" מסופר 
כי האלון מצוי סבל קשות מחיות הבר מבני הצאן ובקר שאכלו את עליו. בצר לו ביקש האלון עזרה מהצמחים המטפסים אך אלו סירבו, אחד אחרי השני לעזור לאלון כל צמח ונימוקיו הוא. הקיסוסית הייתה היחידה שחשה לעזרת האלון. שלחה הקיסוסית את גבעוליה הגמישים ואת קנוקנותיה המסולסלות, ויצרה סבך מגן סביב הגזע והענפים של האלון וקוציה הגנו עליו מפני הצאן והבקר. כפרס על מעשה זה העניק לה בורא העולם כלי נשק להגנה, ארס צורב בפירות וקוצים חדים המונעים מחיות וציפורים מלפגוע בקיסוסית.
בסיפורי עם > אגדה על הנערה קיסוסית

לאגדה זו מספר גרסאות ובכולן מככבת נערה מכוערת בשם קיסוסית המנסה למצוא חתן על ידי הסתרת פגמיה. משהפגמים מתגלים וקלונה נחשף ברבים בורחת קיסוסית אל תוך מעבה היער. על פי גרסה אחרת נשבר ליבה של קיסוסית ובצערה היא בורחת ליער.
קיסוסית מוצאת את מותה ביער, על פי גרסאות אחדות היא מתאבדת. סיפור חייה ומותה מונצח על ידי צמח הנושא את שמה הפירות האדומים הם זכר לדם שנישפך והשתרגות הצמח סביב העצים היא סמל לאהבה.
גלריה

עלה קיסוסית מבט מקרוב
אשכול פירות קיסוסית
קיסוסית נכרכת על עץ
קיסוסית על עץ
מבט על פירות לא בשלים, ניתן להבחין בזוג קנוקנות.
פרחי קיסוסית קוצנית
פרחי קיסוסית קוצנית
קיסוסית קוצנית בצרפת
Smilax aspera
הערות שוליים

↑  נסים קריספיל "צמחי מרפא - מדריך שדה לצמחי המרפא של ארץ ישראל"
↑  "הסרספרילה של הוד (אנגלית - Hood's Sarsaparilla)". Lowcountry Digital Library. אורכב מ-המקור ב-2014-10-15. נבדק ב-1 ספט' 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רות ריכטר - "ארץ ירוקה שלי" הוצאת מעריב
↑  גרסאות שונות של האגדה
↑  מיכל ודוד כרמון, נחל שרך: המהפך של קיסוסית, באתר ynet, 25 באפריל 2005
יחיאל בורוכוף

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1945 (בן 79) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  אוניברסיטת חיפה 
 תפקיד:  יועץ עסקי 
 
יחיאל בורוכוף (נולד ב-17 באפריל 1945) הוא רואה חשבון. במשך 25 שנה שימש רואה חשבון ויועץ כלכלי של קבוצת האחים עופר וכן כיהן כיו"ר דירקטוריון בנק טפחות. משמש כיום בתפקיד מנהל אקדמי ומרצה בכיר בהכשרת דירקטורים בלימודי חוץ בטכניון בחיפה. התמנה על ידי בית המשפט המחוזי בחיפה כמומחה מטעמו בנושאי דיני חברות, ממשל תאגידי, תביעות ייצוגיות ועוד. חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה. חבר באגודת הסופרים והמשוררים בישראל.
ביוגרפיה > חברות במועצות מנהלים > מזרחי וטפחות (1995–2001)

יו"ר דירקטוריון פעיל בבנק טפחות (בין השנים 1998–2001).
חבר דירקטוריון בבנק טפחות.
דירקטור בקבוצת בנק המזרחי במשרה מלאה וחבר מטעם הדירקטוריון בוועדות המשנה: ועדת אשראי, ועדת מינהל, ועדת השקעות ויו"ר ועדת מאזן של הבנק.
חבר דירקטוריון במזרחי חברה להשקעות בע"מ.
ביוגרפיה > חברות במועצות מנהלים > סונול, סופרגז וגרנית הכרמל (1986–1995)

חבר דירקטוריון בחברת הדלק סונול ישראל בע"מ ויו"ר ועדת הכספים מטעם הדירקטוריון.
חבר דירקטוריון בחברת סופרגז.
חבר דירקטוריון בגרנית הכרמל השקעות בע"מ. חבר ועדת הכספים והשקעות, יו"ר ועדת הביקורת ויועץ מיוחד לדירקטוריון. במסגרת תפקידו בגרנית הכרמל ניהל את הנפקת החברה בבורסה.
הערות שוליים

↑  דפנה צוקר, ‏יחיאל בורוכוף התפטר במפתיע מדירקטוריון בנק המזרחי, באתר גלובס, 3 ביוני 2001
↑  דפנה צוקר, ‏יחיאל בורוכוף, יו"ר טפחות לשעבר, ייעץ לעובדים בנושא תנאי העסקתם עם המיזוג, באתר גלובס, 30 ביוני 2004
הארץ, יו"ר טפחות לשעבר בורוכוף מצטרף למאבק העובדים, באתר TheMarker‏, 1 ביולי 2004
↑  אמיר הלמר, אגודת קו-אופ צפון תפנה בקרוב לחברים ותציע להם לפדות מניותיהם באגודה, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2002
יצחק דנון, ‏רשם האגודות אישר הסדר לפדיון מניות החברים באגודת קו-אופ צפון, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2002
↑  אמיר הלמר, ביהמ"ש מינה את רו"ח יחיאל בורוכוב ככונס נכסים נוסף לחלוקת הכספים לחברי קו-אופ צפון, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2003
↑  TheMarker digital, יחיאל בורוכוף מונה למנכ"ל קבוצת זאבי, באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009828373105171  VIAF: 6511162181256908290008   WorldCat (עם VIAF): 6511162181256908290008
יוסף בורג

שלמה יוסף בּוּרְג (31 בינואר 1909 – 15 באוקטובר 1999; ט' בשבט ה'תרס"ט – ה' בחשוון ה'תש"ס) היה פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. היה זקן חברי הכנסת בכנסת העשירית ובכנסת האחת עשרה.