stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דקר רחב-פס
תיאור

דקר זה מצוי לאורך האוקיינוס ההודישבין הים האדום, המפרץ הפרסי ומפרץ עומאן דרך הודו וסרי לנקה ועד לאוסטרליה המערבית וכן באוקיינוס השקט שלחופי יפן וטאיוואן. לרוב הוא מצוי לאורך מדפים יבשתיים ולא לאורך איים מבודדים והוא מצוי בעומק 20 עד 230 מטרים סביב קרקעית חולית או בשוניות אלמוגים.
הדקר מגיע לאורך ממוצע של 70 ס"מ אך יכול להגיע גם לאורך 137 ס"מ ולמשקל מתועד של 58 ק"ג. הוא בעל גוף גדול בצבע חום אפרפר ועליו פסים בהירים אופקיים בעלי שוליים שחורים ועליהם נקודות בהירות. הצעירים בעלי גוני אפור-לבנדר או חום בהיר עם פסים בהירים דומים והסנפירי כהים. סנפיר הגב גדול ופרוק והוא יוצר רעמה עד לסנפירי השת והזנב. הזנב בעל אונות מעוגלות והראש גדול עם לסתות חזקות.
מין זה נתפס למאכל לאורך שווקים במזרח אסיה ונפוץ גם לאורך חופי הודו והמפרץ הפרסי, אך שם הוא לא נידוג באופן מסחרי אלא כנראה נתפס כשלל לוואי של רשתות. הוא לא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
הערות שוליים

↑  דקר רחב-פס באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  לפי החלטות האקדמיה ללשון העברית
סיסקו מערכות

.
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נאסד"ק: CSCO
 בורסה:  נאסד"ק (CSCO)  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (4333) 
 מייסדים:  לאונרד בוסאק, סנדרה לרנר 
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־40 שנה) 
 חברות בנות:  סיינטיפיק אטלנטה  Linksys  סורספייר  מראקי  סיסקו WebEx  סטארנט נטוורקס  NDS  סרנט  טנדברג  StrataCom  סיסקו מערכות (נורווגיה)  סיסקו מערכות (קנדה)  סיסקו מערכות הולנד  AppDynamics  סיסקו מערכות (סין) 
 מיקום המטה:  סן חוזה 
 משרד ראשי:  ארצות הברית סן חוזה, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  נתבים
 שווי שוק:  238.37 מיליארד דולר (25 בדצמבר 2024)
 הכנסות:  51,557,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  13,969,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  11,812,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 הון עצמי:  41,202,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־31 ביולי 2021) 
 מנכ"ל:  John Morgridge 
 עובדים:  79,500 (נכון ל־31 ביולי 2021) 
  
 www.cisco.com
 
סיסקו מערכות (באנגלית: .Cisco Systems, Inc) היא חברה אמריקאית רב-לאומית, המתמחה בטכנולוגיית המידע.
היסטוריה

סיסקו נוסדה ב־1984, בעיר סן פרנסיסקו, קליפורניה (ומכאן גם שמה אשר נגזר משם העיר, כמו גם לוגו החברה שמציג את גשר שער הזהב המפורסם של העיר). החברה החלה כיצרנית ציוד ניתוב לתעשייה בלבד. בהמשך עברה החברה לאספקת ציוד תקשורת, כאשר עיקר התמחותה הייתה ונשארה בתחום הנתבים. החברה היא אחד מיצרני ציוד התקשורת הגדולים בעולם, כאשר רוב ציוד הניתוב שנמצא בשימוש ברשת האינטרנט כיום הוא מתוצרת סיסקו.
החברה נוסדה על ידי לאונרד בוסאק וסנדרה לרנר, זוג נשוי מאוניברסיטת סטנפורד. עם יסודה, החלה להתמחות בפיתוח תוכנות ניתוב מבוססות פרוטוקולי תקשורת מרובים, ובכך הצליחה להגיע לייצור מסחרי מוצלח לראשונה של נתבים המסוגלים לקשר רשתות מחשבים בסטנדרטים שונים. עם הזמן פרוטוקול ה־IP התקדם והפך לסטנדרט עולמי, פחתה חשיבות ריבוי הפרוטוקולים, והחברה החלה להתמחות בנתבים מבוססי IP ו־MPLS (שיטת ניתוב ומיתוג רב שכבתית).
ב־1990 יצאה החברה בהנפקה ראשונה בנאסדאק, ושני מייסדיה עזבו את החברה עם הון של כ־170 מיליון דולר. עם הזמן התפתחה החברה ופתחה בסדרת רכישות, שהכניסו אותה לכל שוקי טכנולוגיית המידע הרשתי. כיום סיסקו מוכרת מגוון מוצרים, ביניהם:
מתגי אינטרנט
נתבים משרדיים, וציוד קצה לקוח
מוצרי טלפוניית IP
מוצרי אבטחת מידע, כאשר העיקרי הוא ה-ASA (שמהווה חומת אש)
פרוטוקול TACACS+
החברה פתחה את אקדמיית סיסקו, שבה מלמדים מומחים לתארים הייחודיים לסיסקו והמוכרים כתארים של מנהלי רשת ברחבי העולם.
בשיא בועת הדוט-קום (24.03.2000) לאחר תשואת שיא בעשור שקדם לו בשיעור של 56,000% הגיעה חברת סיסקו, בת 15 שנה באותה עת, לשווי שוק של מעל 500 מיליארד דולר, (79.56 דולר למניה) והפכה למשך מספר שבועות לחברה בעלת שווי השוק הגבוה בעולם, כשהיא עוברת את מיקרוסופט. בשיא המשבר, (1.11.2002) לאחר נפילה מתמשכת של כ-90 אחוז, נסחרה בשווי שוק של כחמישים מיליארד דולר בלבד (11.56 דולר למניה), הייתה זו מחיקת הערך הגבוהה ביותר משחר ההיסטוריה.
רכישות והתרחבות

לאורך השנים סיסקו רכשה מעל 180 חברות.
רשימת הרכישות שביצעה סיסקו במעל מיליארד דולר:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך | חברה | תחום | מדינה | $ (מיליארדי דולרים) |
| אפריל 1996 | StrataCom‏ | ATM switching‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 4.0 |
| אפריל 1999 | GeoTel Communications‏ | VOIP‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 2.0 |
| אוגוסט 1999 | Cerent‏ | Synchronous optical networking‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 6.9 |
| אוגוסט 1999 | חטיבת החומרה של IBM Networking‏ | רשתות תקשורת‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 2.o |
| דצמבר 1999 | Pirelli Optical Systems‏ | תקשורת סיבים אופטיים‏ | איטליה איטליה | 2.15 |
| מאי 2000 | Arrowpoint Communications‏ | LAN switching‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 5.7 |
| אוגוסט 2002 | Andiamo Systems‏ | אחסון‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 2.5 |
| נובמבר 2005 | Scientific-Atlanta‏ | כבלים דיגיטליים‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 6.9 |
| מרץ 2007 | WebEx‏ | ועידה מקוונת‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 3.2 |
| דצמבר 2009 | Starent Networks‏ | System Architecture Evolution‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 2.9 |
| אפריל 2010 | Tandberg‏ | ועידה מקוונת בווידאו‏ | נורווגיה נורווגיה | 3.3 |
| מרץ 2012 | NDS Group‏ | Conditional Access‏ | בריטניה בריטניה | 5.0 |
| נובמבר 2012 | Meraki‏ | רשת-ענן חוטית ואלחוטית‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 1.2 |
| יולי 2013 | Sourcefire‏ | אבטחת מחשבים‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 2.7 |
| פברואר 2016 | Jasper Technologies‏ | IOT‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 1.4 |
| ינואר 2017 | AppDynamics‏ | ניהול ביצועים‏ | ארצות הברית ארצות הברית | 3.7 |
| אוגוסט 2018 | Duo Security | הגנת סייבר | ארצות הברית ארצות הברית | 2.3 |
| מרץ 2024 | Splunk | ניתוח מידע | ארצות הברית ארצות הברית | 28 |
פעילות בישראל

בשנת 1997 פתחה סיסקו סניף בישראל, באזור התעשייה קריית ספיר בנתניה. הסניף עוסק בעיקר בפיתוח, ומעסיק מאות עובדים.
חלק ממשימות הפיתוח של הסניף הישראלי מבוצעות במיקור חוץ בידי חברות בשטחי הרשות הפלסטינית (עד תחילת שנת 2010 השקיעה סיסקו בחברות היי טק פלסטיניות 10 מיליון דולר).
בשנת 2012 רכשה סיסקו את חברת NDS הירושלמית (חברה בריטית) בעד סכום של כ-5 מיליארד דולר. בעקבות הרכישה גדל מספר עובדי החברה בישראל מ-500 ל-2,000, אך באוגוסט 2014 פוטרו 300 מתוך 2,000 עובדי החברה בישראל. בנוסף מכרה את חברת ג'נגו קונקטיביטי, חברת בת של NDS, אך נותרה עם החזקת מיעוט של כ-10%.
באוגוסט 2016 הודיעה החברה על גל פיטורים עולמי במסגרתו יפוטרו כ-5,500 מעובדי החברה (כ-7% מכלל העובדים). בספטמבר 2016 הודיעה החברה על סגירת מרכזי הסייבר שלה בנתניה ובחיפה, כ-35 עובדים.
מנכ"ל החברה בישראל הוא אורן שגיא. קדמו לו בתפקיד בועז מעוז, בינה רזינובסקי, דודי אילן (מינוי זמני), גרי דרוטין ויוסי גל. מנהלת מרכז המחקר והפיתוח של החברה בירושלים היא יעל וילה (שמכהנת גם כסגנית נשיא סיסקו העולמית).
ב-16.1.2017, זכתה סיסקו במכרז המחשוב של מערכת הביטחון בהובלתו של שגיא ונקבע כי במהלך תקופת ההתקשרות בת שלוש השנים, צפויה סיסקו לספק לצה"ל שרתים בהיקף של מאות מיליוני שקלים.
ב-31 בינואר 2017 נחתם הסכם להפיכת ירושלים לעיר חכמה.
נכון לפברואר 2017, החברה מעסיקה כ-1,600 עובדים בישראל, רכשה 12 חברות ישראליות מאז 1998 והשקיעה בישראל למעלה מ-7 מיליארד דולר.
רכישות של חברות חברות הזנק ישראליות על ידי סיסקו בהיקף של מעל 2 מיליארד דולר:
| חברה | מועד רכישה | מחיר במיליוני דולרים | פעילות |
| --- | --- | --- | --- |
| קלאס דטה | מאי 1998 | 50 | תוכנה לתקשורת באינטרנט |
| אינפוגיר | מרץ 2000 | 308 | ניהול מכשירי אינטרנט |
| סיגאל | אפריל 2000 | 19 | מערכות מחשוב על שבב |
| פאנטקום | אפריל 2000 | 118 | תקשורת נתונים על גבי סיבים אופטיים |
| היינקס | יוני 2000 | 127 | תקשורת נתונים מהירה |
| ריברהד | מרץ 2004 | 39 | אבטחת רשתות תקשורת |
| אקטונה | יוני 2004 | 100 | אחסון נתונים |
| פי קיוב | אוגוסט 2004 | 200 | בקרת שירותי IP |
| שיר נטוורקס | יולי 2005 | 120 | ניהול שירותי רשת |
| אינטוסל | ינואר 2013 | 475 | תקשורת נתונים סלולרית |
| ליבה סמיקונדקטור | פברואר 2016 | 320 | שבבים לתשתיות תקשורת |
| קלאוד לוק | יוני 2016 | 300 | אבטחת מידע |
| פורטשיפט | אוקטובר 2020 | 100 | אבטחת יישומי ענן |
| סדונה | מאי 2021 | 100 | ניהול רשתות תקשורת |
| אפסגון | אוגוסט 2021 | 500 | ניטור תקלות באפליקציות ענן |
| לייטספין | מרץ 2024 | 200 | אבטחת מידע לתשתיות ענן |
הערות שוליים

↑  על פי הודעה לעיתונות באתר משרד הכלכלה, 28 בינואר 2004
↑  דני רובינשטיין, אחרי שהשקיעה 10 מיליון דולר בהייטק בשטחים גילתה סיסקו שמיקור־החוץ הפלסטיני משתלם, באתר כלכליסט, 25 בינואר 2010
↑  אסף גלעד וגולן חזני, סיסקו מאשרת את חשיפת "כלכליסט": "נרכוש את NDS בתמורה ל-5 מיליארד דולר", באתר כלכליסט, 15 במרץ 2012
↑  הדוח השנתי של חברת סיסקו, עמוד 6
↑   ענבל אורפז, סיסקו תפטר כ-300 עובדים במרכז הפיתוח בישראל, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2014
↑   שגיא כהן, הסטארט־אפ ג'נגו דוהר כל הדרך להנפקה - וצופה שווי של חצי מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 17 במרץ 2021
↑  ניצן צבי כהן, ‏הייטק / צפויים פיטורים מסיביים בסיסקו העולמית וחשש מפיטורים גם בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 באוגוסט 2016
↑  מאיר אורבך, סיסקו סוגרת את מרכז הסייבר בנתניה, באתר כלכליסט, 12 בספטמבר 2016
↑  מאיר אורבך, סיסקו סוגרת גם את מרכז הסייבר בחיפה, באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2016
↑   אלירן רובין, סיסקו זכתה במכרז השרתים של זרועות הביטחון - בשווי של כמיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 16 בינואר 2017
↑  מאיר אורבך, סיסקו תהפוך את ירושלים לעיר חכמה, באתר כלכליסט, 31 בינואר 2017
↑  שמוליק שלח, ‏אקזיט ישראלי ענק: סיסקו רוכשת את Intucell ב-475 מ' ד', באתר גלובס, 23 בינואר 2013
↑  אפי לנדאו, ‏סיסקו רוכשת את חברת התוכנה הישראלית קלאס דטה סיסטמס תמורת 50 מיליון דולר, באתר גלובס, 5 במאי 1998
↑  אליאב אללוף, ‏סיסקו רוכשת את אינפוגיר, שמרכז המו"פ שלה בכפ"ס, ב-308 מיליון ד', באתר גלובס, 19 במרץ 2000
↑  צפריר בשן, ‏סיסקו ממשיכה במסע הרכש בישראל: הפעם - מרכז מו"פ ב-19 מיליון ד', באתר גלובס, 13 באפריל 2000
↑  אפי לנדאו, ‏החזון של שניידר, באתר גלובס, 13 באפריל 2000
↑  סיסקו רוכשת מאלביט את חברת היינקס ב-127 מיליון דולר, באתר ynet, 5 ביוני 2000
↑  נווית זומר, סיסקו רוכשת את ריברהד הישראלית ב-39 מיליון דולר, באתר ynet, 22 במרץ 2004
↑  ינאי אלפסי, סיסקו רוכשת את חברת אקטונה ב-100 מיליון דולר, באתר ynet, 29 ביוני 2004
↑  סיסקו רוכשת את פי-קיוב הישראלית תמורת כ-200 מיליון דולר במזומן ובאופציות, באתר TheMarker‏, 24 באוגוסט 2004
↑  עודד חרמוני, הסטארט אפ שיר נטוורקס נמכר לסיסקו ב-97 מיליון דולר; הבונוס הצפוי לעובדים - עד 25 מיליון דולר, באתר הארץ, 26 ביולי 2005
↑  אסף גלעד, אקזיט ענק: אינטוסל מרעננה נמכרת לסיסקו תמורת 475 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 23 בינואר 2013
↑   ענבל אורפז, אקזיט ענק: סיסקו רוכשת את ליבה סמיקונדקטור הישראלית ב-320 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 2 במרץ 2016
↑   ענבל אורפז, סיסקו רוכשת את קלאוד לוק הישראלית בכ-300 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 28 ביוני 2016
↑  אופיר דור, ‏סיסקו רוכשת את סטארט-אפ הסייבר הישראלי פורטשיפט, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2020
↑  אורי ברקוביץ', ‏הרכש ה-15 של סיסקו בישראל: סטארט-אפ מת"א, באתר גלובס, 11 במאי 2021
↑  אקזיט ענק לאפסגון הישראלית: נמכרת לסיסקו תמורת כ-500 מיליון דולר, באתר ynet, 13 באוגוסט 2021
↑  אסף גלעד, ‏סיסקו רוכשת סטארט-אפ ישראלי בכ-200 מיליון דולר, באתר גלובס, 29 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605162405171  ISNI: 0000 0001 0945 5448  LCCN: n98054837  NKC: olak2003164593  SUDOC: 052629252  VIAF: 152988344   WorldCat (עם VIAF): 152988344
גיברלטרפדיה

גיברלטרפדיה הוא פרויקט ביוזמת ממשלת גיברלטר שמטרתו לקדם  בוויקיפדיה נושאים הקשורים לגיברלטר. הפרויקט הוכרז על ידי ממשלת גיברלטר ביולי 2012 וקיבל השראה מפרויקט מונמות'פדיה שנעשה בעיר מונמות' בויילס. הפרויקט עורר מחלוקת ציבורית בעקבות טענות לניגודי עניינים הנובעים מהסכם ייעוץ בתשלום בין ממשלת גיברלטר לחבר הוועד המנהל של ויקימדיה בריטניה.
על פי אתר האינטרנט של הפרויקט מטרתו היא, שאתרים חשובים, אישים, צמחייה ובעלי חיים הקשורים לגיברלטר יזכו לכיסוי בויקפדיה, בכמה שיותר שפות. מבחינה גאוגרפית הפרויקט מתייחס  גם למיצר גיברלטר  הערים והכפרים הספרדיים השוכנים לחופי מפרץ גיברלטר, החוף הצפוני ביותר של מרוקו והעיירה הספרדית סאוטה בחוף השוכנת לחופי אפריקה מול גיברלטר. הכוונה היא להשתמש בקוד QRpedia כדי לאפשר גישה מהירה למידע.
ממשלת גיברלטר שכרה את שרותיהם של רוג'ר במקין, חבר הוועד המנהל של ויקימדיה בריטניה  ושל וג'ון קומינגס עורך בוויקיפדיה. תפקידם היה לייעץ לפרויקט וללוות אותו.  מעבר למחלוקת על עצם הפעילות בתשלום של עורכים ובעלי תפקידים בויקפדיה והחשש שעריכה שמטרתה להגדיל את הכנסותיה של גיברלטר מתיירות עלולות לפגוע בנייטרליות של העריכה, הואשם במקין, שפעל בניגוד עניינים חמור, באופן שלא מצופה מבעל תפקיד בקרן ויקימדיה. הוא הואשם במעורבות בקידום מידע הקשור לגיברלטר תחת "הידעת?" בעמוד הראשי של ויקיפדיה באנגלית. לדוגמה, שבעה עשר פרטי מידע שונים הקשורים לגיברלטר הופיעו תחת "הידעת?" אוגוסט 2012.
בעקבות כך נאלץ במקין לעזוב את תפקידו בקרן ויקימדיה.
הערות שוליים

↑  Ministry of Tourism, Public Transport and the Port, PREES RELEASE, GibraltarpediA – the volunteer work begins, אתר ממשלת גיברלטר, ‏20 ביולי 2012
אשמן הכיס

| אשמן הכיס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: אשמניים
סוג:: אשמן הכיס
מינים
 4
שם מדעי
 Saccolaimus ‏טמינק, 1838

אשמן הכיס (שם מדעי: Saccolaimus) הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת האשמניים ובו 4 מינים שחיים באוקיאניה, דרום אסיה ומרכז אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג ההולנדי קונרד יאקוב טמינק ומשמעות שמו המדעי היא ״גרון עם שק״. המינים בסוג נכללו בעבר בסוג אשמן והם גדולים יחסית לבני המשפחה.
תיאור

לאשמן הכיס גוף גוצי וכבד, ראש גדול, משולש ופחוס וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום קצר ושטוח, הלוע מוארך במעט והשפתיים שסועות. האוזניים קצרות, עגולות ומחודדות בקצה והצפירים שלהן קצרים ועגולים. העיניים גדולות ובולטות והנחיריים רחבים וצינוריים. הזנב מכוסה בקרום התעופה להוציא את הקצה החשוף דמוי הנדן.
בניגוד לרבים ממשפחת האשמנים, לסוג זה אין כלל שקיקים על הכנף, אולם מאידך, הוא מתאפיין בכיס עור גדול על הגרון שהעניק לו את שמו. הכיס הגרוני נמצא רק אצל הזכר ומשמש כנראה לסימון טריטוריה, בעוד שאצל הנקבה יש במקומו מספר קפלי עור עירומים. אורך הראש והגוף של אשמני הכיס 72–135 מ״מ, אורך הזרוע 61–95 מ״מ ואורך הזנב 22–36 מ״מ. משקלם נע בין 21 ל-114 גרם.
הפרווה של אשמן הכיס ארוכה וחלקה. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין ונע בין חום ערמוני לאדמדם, אוכרה, חום אפרורי, חום קפה או שחור. אצל כל המינים הגחון בהיר יותר ונע בין חום בהיר לאפרפר, צהבהב או לבן בוהק ואצל מין אחד הפרווה מנומרת בלבן. הכנפיים והאוזניים בצבע שחור פיח או חום כהה והזרועות והשוקיים בצבע אדום או ורוד.
תפוצה וביולוגיה

המינים בסוג נפוצים באפריקה, אסיה ואוקיאניה. התפוצה של הסוג כוללת את אוסטרליה, גינאה החדשה, איי שלמה, איי סונדה, חלק מאיי מאלוקו, איי הפיליפינים, חצי האי המלאי, חלק מהודו-סין, סרי לנקה, הודו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, אוגנדה, גבון, גינאה המשוונית, קמרון, ניגריה, גאנה, חוף השנהב וליבריה. בית הגידול של הסוג כולל יער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים, חורש ים-תיכוני, סוואנה צחיחה או טרופית, ומדבריות.
אשמני הכיס פעילים לאחר רדת החשיכה במשך מספר שעות ומבלים את שעות היום בשינה בסבך, מחילות, קברים, מערות, מבנים נטושים, עצים וסלעים. הם חיים בדרך כלל בבדידות או במושבות קטנות (29-2 פרטים) אך מינים מסוימים נראים לעיתים במושבות של מאות בודדות. במקומות מסוימים יש נדידות עונתיות מאזורים חמים לאזורים קרירים יותר.
אשמני הכיס צדים עשים, פשפשאים, חגבאים, טרמיטים וחיפושיות ובשל מבנה גופם הכבד הם אינם יכולים לתמרן ביעילות ומחפשים מזון באזורים פתוחים יחסית כמו חופת היער הגבוהה, בקצה היער או בקרחות יער. מאידך, הטיסה שלהם מהירה יחסית. האשמנים מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד, וחלק מהפולסים שהם מפיקים נשמעים לאוזן אנושית. הנקבה ממליטה גור יחיד מדי שנה.
מינים

בסוג זה 4 מינים:
אשמן כיס צהוב-בטן (Saccolaimus flaviventris)
אשמן כיס עירום-צוואר (Saccolaimus saccolaimus)
אשמן כיס פפואני (Saccolaimus mixtus)
אשמן כיס פלי (Saccolaimus peli)
יהדות לבנון

|  שפות |
| --- | --- |
 ערבית לבנונית, ערבית, סורית, אנגלית, צרפתית
 דת
 יהדות
 קבוצות אתניות קשורות
 יהדות סוריה
 נוסח תפילה
 נוסח הספרדים
 
בית הכנסת דיר אל-קמר
תלמידים יהודים בלבנון (1970)
יהדות לבנון הייתה קהילה יהודית מהקטנות ביותר במזרח התיכון. מאז עליית המתח הבין-עדתי בלבנון, החלה הגירה המונית של היהודים מן המדינה, ובשנות האלפיים הקהילה כמעט חדלה להתקיים. נכון לשנת 2023, נותרו בין 20 ל־40 יהודים ברחבי לבנון.
היסטוריה > העת העתיקה

חלקים מלבנון נשלטו על ידי ממלכת ישראל המאוחדת, ממלכת ישראל, החשמונאים ובית הורדוס. בזמנים מסוימים חיו בהר החרמון בני שבט מנשה, ובמרגלות הר החרמון חיו בני שבט נפתלי, ובחופים הדרומיים של לבנון חיו בני שבט אשר.
החל מהתקופה הסלאוקית קיימות עדויות על התיישבות יהודים בערים צור וצידון לחופיה הדרומיים של לבנון.
עם חורבן בית המקדש השני ולאחר מרד בר כוכבא, לבנון ובעיקר ביירות הפכה לעיר מעבר ליהודים הרבים שהוגלו מממלכת יהודה.
מהמאה השביעית עד למאה החמש עשרה קיים מידע מועט על יהדות לבנון. המחבר הערבי אל־באלדהורי מספר כי הח'ליף מועאויה הראשון (661-680) הקים קהילה יהודית בעיר טריפולי, וקהילה נוספת נוסדה ב־922 בעיר צידון, שבקרבתה נמצא קבר המזוהה עם הנביא צפניה, אשר הפך לאתר עלייה לרגל ליהודים ולמוסלמים.
היסטוריה > ימי הביניים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > העת החדשה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (5 בדצמבר 2024)
מצבם של היהודים בלבנון היה טוב יחסית למדינות מוסלמיות במזרח התיכון, בזכות מיעוט המוסלמים בארץ וקשרי היהודים עם בני העדות הלא־מוסלמיות.[דרוש מקור] בתקופה בה הנוצרים היוו בלבנון רוב מוחלט היה מצב היהודים טוב, אולם עם העלייה בשיעור המוסלמים בקרב אוכלוסיית לבנון עלתה האלימות כלפי היהודים.[דרוש מקור] יהודי הר הלבנון שמרו על קשר עם הדרוזים ואלו הגנו עליהם מפני פורעים. יהודי ביירות לעומת זאת שמרו על יחסים עם הנוצרים המרונים. בביירות, הקימו היהודים מיליציה שהורכבה מלוחמים נוצרים ומומנה על ידי היהודים, ופעלה בעיקר ברובע היהודי בביירות והגנה על היהודים מתקיפות.
בשנת 1492 הגיעו ללבנון יהודים ממגורשי ספרד כמו לכל שאר חלקי האימפריה העות'מאנית.
ב־1710 הגיעו להר הלבנון חמישה יהודי מהמגרב שיוצרים קהילה מוגרבית בהרי השוף. הקהילה התפזרה ב־1848 לאחר עלילת דם ומרבית חבריה עברו לצידון. ב־1893 מכרה הקהילה את בית הכנסת שלה בדיר אל-קמר.
ב־1830 חיו בביירות כ־200 יהודים וב-1840 575 יהודים. ביוזמת הברון רוטשילד עברו חלק מיהודי חאצביא למושבה ראש פינה בשנת 1888. הברון רוטשילד גם מימן את שיפוץ בית הכנסת בחאצביא ואת שכרו של מורה יהודי לבני הקהילה.
היסטוריה > תחילת המאה ה-20

ב־1911, היגרו לביירות יהודים מיוון, מסוריה, מעיראק ומטורקיה והקהילה שם גדלה לכ־5,000 איש. ב-1917 היו בלבנון 3,000 יהודים. הקהילה היהודית פרחה תחת המנדט הצרפתי. היהודים חברו למפלגת הפלנגות הנוצריות והשתתפו ביסוד לבנון הגדולה כמדינה עצמאית ב־1920.
הקהילה היהודית בלבנון התחלקה לשלושה זרמים מרכזיים: הציונים, ה"מתמערבים" שהיו בעלי אוריינטציה-תרבותית צרפתית והמשכילים אשר היו בעלי אוריינטציה תרבותית ערבית. בתקופה זו פעלו בלבנון שני עיתונים יהודיים: ״אל־עלאם אל־אשראילי״ (של זרם המשכילים) בערבית, ו״לֶה קוֹמֶרְס דוּ לֶוַואן״ (בצרפתית: Le Commerce du Levant), כתב עת כלכלי בשפה הצרפתית שפעיל בבעלות לא יהודית.
הקהילה היהודית התרכזה בעיקר בוואדי אבו ג'מיל, הרובע היהודי במרכז ביירות (שם נמצא בית הכנסת מגן אברהם), ובראס ביירות, רובע גדול במערב העיר. יהודים התגוררו גם בהרי השוף, בדיר אל־קמר (שם נמצא בית הכנסת דיר אל־קמר), בעאליי, בבחמדון, בצידון ובחאצביא.
במפקד אוכלוסין שערכה צרפת ב־1921 טרם סיום עבודת ועדת ניוקומב-פולה שהתוותה את הגבול בין המנדט הצרפתי לבריטי, וכללה בשטחה את מטולה וכפר גלעדי שקיבלו אזרחות לבנונית. לאחר סיום סימון הגבול עברו יישובים אלה לשטח המנדט.
בין השנים 1921–1923 כיהן כרבה הראשי של הקהילה הרב שלמה טאג'ר, שהחליף את הרב הישיש יעקב יוסף הכהן טראב מסלתון, שבשל גילו התקשה להתמודד עם השינויים שעברו על הקהילה בעקבות הכיבוש הצרפתי. הרב טאג'ר הודח ב-1923, בעקבות עלייתם של הזרמים הלא-ציוניים להנהגת הקהילה, ואת מקומו ירש הרב שבתי בחבוט, עד פטירתו ב-1948. הרב בן ציון ליכטמן, מחבר ה"בני ציון", הגיע בשנת ה'תרצ"ב (1932) מירושלים לביירות, כדי לשמש בה כשוחט ובודק, ולאחר שהוכרה גדלותו, מונה לכהן כמורה צדק, אב בית הדין והרב הראשי לקהילת האשכנזים שהייתה בעיר, ואחר פטירת הרב בוחבוט מונה לכהן כרב כל יהודי לבנון, ובנוסף כרב בית הכנסת האשכנזי שהיה בעיר, עד שחזר לישראל בשנת ה'תשי"ט (1959).
היסטוריה > בשנות ה-40 של המאה ה-20

לאחר כניעת צרפת והקמת משטר צרפת של וישי, בתחילת מלחמת העולם השנייה, קיבל משטר וישי, ביולי 1940, גם את השליטה בלבנון, והחל מסייע למדינות הציר. עקב כך פלשו כוחות בעלות הברית ובהם הצבא הבריטי, צבא צרפת החופשית וכוחות ממושבות בריטניה והדומיניונים ללבנון, במסגרת המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. בפלישה זו השתתפו גם שתי פלוגות של הפלמ"ח אחת בפיקוד משה דיין והשנייה בפיקוד יגאל אלון. ביולי 1941, כוחות משטר צרפת של וישיי בלבנון נכנעו. לבנון עברה לשליטת אנשי צרפת החופשית, שקיימו יחסים טובים עם הסוכנות היהודית, והם אפשרו מעבר חופשי בין ארץ ישראל ללבנון (ביולי 1942 אף הושלם קו הרכבת הישיר בין חיפה לביירות). בספטמבר 1941 ביקר כתב עיתון הצופה אברהם אלמליח בביירות ודיווח שמצב הקהילה טוב. אנשי הקהילה סיפרו שהגנרל אנרי פרנאן דנץ, איש משטר וישי, תכנן ליישום את חוק מעמד היהודים הצרפתי בלבנון, כמה ימים לפני שהובס.
הגנרל הצרפתי ז'ורז' קאטרו כונן בלבנון שלטון מדיני עצמאי-למחצה, ובדצמבר 1941 הוקם פרלמנט בו גם נציג לקהילה היהודית. ביולי 1944 נבחרת מכבי ארץ ישראל השתתפה בטורניר כדורגל בביירות, בו שיחקה מול שתי קבוצות מקומיות, שבאחד המשחקים אורח הכבוד היה ראש ממשלת לבנון. את הקבוצה אירח מועדון "מכבי ביירות". בנוסף האוניברסיטה האמריקנית בביירות משכה אליה רבים מבני היישוב בארץ ישראל, וכל שנה למדו בה כ-200 סטודנטים מבני הארץ ויהודים רבים מבני הקהילה.
בשנים אלו שימשו יהודי לבנון כחוליה מקשרת ליהודי ארץ ישראל. הם סייעו להברחת יהודים דרך גבול הצפון אל יישובים יהודים בגליל, בעיקר לאחר סגירת שערי הארץ על ידי הבריטים.
בשנת 1947 היו בלבנון 6,000 יהודים.
בקיץ 1947, הארכיבישוף של העדה המרונית בלבנון, הביעה תמיכה בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, בתצהיר ששלח לועדת אונסקו"פ.
בינואר 1948 עוד שהוו בלבנון כ-20 סטודנטים מארץ ישראל שלמדו באוניברסיטה האמריקנית אך הם התבקשו לעזוב.
דמויות בולטות בקהילה היהודית בלבנון > נשיאי הקהילה היהודית

עזרא ענזרות עד 1910
יוסף ד' פרחי 1910–1924
יוסף דישי ביי 1925–1927
יוסף ד' פרחי 1928–1930
סלים הררי 1931–1934
יוסף ד' פרחי 1935–1938
יוסף דישי ביי 1939–1950
יוסף עטייה 1950–1976
יצחק ששון 1977–1985, בשנת 1985 נחטף יחד עם הרופא אלי חלק, על ידי החזבאללה. רק לאחר שלוש עשרה שנים הוגדר יצחק ששון כמת (ראו רצח מנהיגי יהדות לבנון (1984–1986)
ראול מזרחי 1985, נחטף ונרצח גם הוא על ידי החזבאללה
יוסף מזרחי 1986
יצחק ארזי 2005–2023
סגן נשיא וגזבר ראשי
יוסף בלילה 1920–1932
יעקב בלילה 1933–1934
דמויות בולטות בקהילה היהודית בלבנון > רבנים ראשיים

רבני הקהילה היהודית בלבנון בין השנים 1908–1978:
נסים יהודה דנון 1908–1909
יעקב יוסף הכהן טראב מסלתון 1910–1921
שלמה טאג'ר 1921–1923
שבתי בוחבוט 1924–1948
בן ציון ליכטמן 1932–1959
יעקב עטייה 1949–1966
שחוד (שאול) שרים 1960–1978
ראו גם

הפליטים היהודים ממדינות ערב
העלייה ההמונית
לקריאה נוספת

מיכה בר עם, אתרים יהודים בלבנון—קובץ צילומים מראשית שנות השמונים של אתרים יהודים בלבנון ושל אחרוני היהודים בה של הצלם מיכה בר עם, הוצאת אריאל, תשמ״ד 1984, ירושלים
Salameh, F. Lebanon´s Jewish Community - Fragments of Lives Arrested, Palgrave 2019