stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרטן צוואר הרחם
אבחנה > בדיקות סקר ואבחון

בדיקת Pap Smear: בבדיקה זו נלקחת דגימה של תאים מצוואר הרחם, כאשר קיימות כיום מספר שיטות ללקיחת הדגימה. בבדיקה זו ניתן להתרשם מאופי התאים, האם קיימת נאופלזיה, האם התאים מנופחים, מהו יחס הגרעין לציטופלזמה וכן מאפיינים ציטולוגיים נוספים שיכולים לרמז על נגע טרום סרטני או סרטני. יש להתחיל בבדיקות סקר של PAP כבר מגיל 21, כאשר עד לגיל 30 יש לערוך בדיקה כל שנתיים, והחל מגיל 30 ניתן לבדוק אחת לשלוש שנים, בתנאי כי היו 3 בדיקות ציטולוגיות שליליות קודם לכן. אצל נשים מעל גיל 65 שעברו 3 בדיקות שהן שליליות, ניתן להפסיק את המעקב.
בישראל, המלצת משרד הבריאות היא לבצע סיקור באמצעות בדיקת פאפ אחת לשלוש עד חמש שנים, בהתאם לסוג הבדיקה, עבור נשים בגיל 25–65 שנים. החל משנת 1995, משטחי צוואר הרחם נכללים בסל הבריאות הממלכתי עבור נשים בגיל 35–54 שנים בלבד.
על פי נתוני התוכנית הלאומית למדדי איכות לרפואת הקהילה בישראל, שיעור הנשים בגיל 35–54 אשר בצעו בדיקות סיקור לסרטן צוואר הרחם ב-3 השנים האחרונות, נכון לשנת 2017, עמד על 49.9%. שיעור הנשים בגילים אלו אשר לא בצעו סיקור ב-5 השנים האחרונות עמד על 35.9%.
בבדיקה זו ניתן לראות תאים פתולוגיים מסוגים שונים:
תאים א-טיפיים: (ASC) יכולים להיות מסוג US (התשובה השכיחה ביותר, היכולה להוות ביטוי לתהליך דלקתי שפיר, אולם גם ל-CIN (הסיכוי ל-CIN מדרגה 2 או 3 עלול להיות בין 6% ל-12%). במקרים בהם התשובה הציטולוגית מציינת כי קיימים תאי א-טיפיים מסוג ASC-US, יש לערוך שוב בדיקה ציטולוגית (במרווחי זמן קצרים יותר), לעשות בדיקה לנוכחות של HPV, או להפנות לקולפוסקופיה.
במקרה ומקבלים אחת מן התשובות הבאות, יש לפנות לביצוע קולפוסקופיה מיידית:
תאים גלנדולריים א-טיפיים
תאים מסוג ASC-H
תאים מסוג LSIL (low grade): יכולים להצביע על אפשרות ל-CIN1,2,3 .
תאים מסוג HSIL (high grade): יכולים להצביע על אפשרות ל-CIN2,3 בעיקר.
בדיקת קולפוסקופיה: בבדיקה זו מסתכלים על צוואר הרחם בהגדלה פי 40. משתמשים בחומצה אצטית הצובעת בלבן את הצוואר וגורמת לקונדנסציה של חלבונים והדגשת הרקמה. בבדיקה תקינה, האפיתל הקשקשי צריך להימשך ולהראות קו גבול ברור. אם קו כזה אינו נראה, ניתן לראות היכן קיים נגע ולקחת משם ביופסיה. האינדיקציות לביצוע קולפוסקופיה כוללות בדיקה אבנורמלית של משטח PAP או של בדיקה ל-HPV, צוואר רחם שנראה באופן מקרוסקופי לא תקין (נגעים כרוביתיים הנראים סרטניים), דימום לאחר קיום יחסי מין או דימום בין מחזורים שאינו ברור, וסיבות נוספות.
היה ובבדיקת קולפוסקופיה נמצא נגע אשר נמשך לתעלת הצוואר, או כאשר יש חוסר אחידות בין בדיקת ה-PAP לבדיקת הקולפוסקופיה, עושים גרידה פנימית של הצוואר- couretage (ECC). לא מבצעים זאת כאשר האישה בהריון. לפעמים במהלך הבדיקה תלקח ביופסייה.
ביופסיית חרוט (קוניזציה): לאחר הערכה ונטילת ביופסיה בקולפוסקופיה, מתבצעת ביופסית חרוט של צוואר הרחם, אם הקולפוסקופיה אינה מספקת, אם הנגע ממשיך לתעלת צוואר או שיש ממצאים של דיספלסיה בגרידה שביצענו, או כאשר חושדים כי קיימת כבר adenocarcinoma in situ.
סוגים פתולוגיים

תת-סוגים של קרצינומה פולשנית בצוואר הרחם כוללים את הבאים:
קרצינומה של תאי קשקש (80%-85%)
אדנוקרצינומה (שקשור לתאי האפיתל של הבלוטות מסביב)
אדנוסקווימוס קרצינומה (קשור גם לתאי קשקש וגם לתאי בלוטות).
קרצינומה של תאים קטנים
נירואנדוקרן קרצינומה (Neuroendocrine Carcinoma)
גידולים ממאירים שאינם קרצינומה שמתרחשים באופן נדיר בצוואר הרחם:
מלנומה (גידול ממאיר של מלנוציטים, תאים המייצרים מלנין)
לימפומה (גידול ממאיר של קשרי לימפה)
סוגים פתולוגיים > התקדמות

אבחנת השלב בו נמצא סרטן צוואר הרחם מתבצעת לפי מערכת השלבים של הפדרציה הבינלאומית לגינקולוגיה ומיילדות (International Federation of Gynecology and Obstetrics – FIGO), אשר מבוססת על בדיקות רפואיות יותר מאשר ממצאים כירורגיים. לפיה רק האמצעים הדיאגנוסטיים הבאים יכולים לאבחן את השלב בו נמצא הסרטן: מישוש, בדיקה, קולפוסקופיה, כריתה כירורגית של הרקמה, אנדוסקופיה של הרחם, אנדוסקופיה של שלפוחית השתן, פרוקטוסקופיה, צילום דרכי השתן וצילום רנטגן של הריאות והשלד (בודקים מקומות שונים אלה מכיוון והסרטן יכול לפתח גרורות). פירוט השלבים:
שלב 0 – קרצינומה אין סיטו, סרטן בתאי האפיתל שבצוואר הרחם אך ללא חדירה לסטרומה (החלק התומך של האיבר אשר אין לו חלק תפקודי באיבר).
שלב I – מוגבל לצוואר הרחם
Iא – מאובחן רק על יד מיקרוסקופ, ללא גידול נראה
Iא1– חדירה לסטרומה פחות מ-3 מ"מ בעומק ו-7 מ"מ או פחות בהתפשטות אופקית.
Iא2– חדירה לסטרומה בין 3 ל-5 מ"מ עם התפשטות אופקית של 7 מ"מ או פחות.
Iב – גידול נראה בבירור או גידול מקרוסקופי עם יותר מ-5 מ"מ בעומק או התפשטות אופקית של יותר מ-7 מ"מ
Iב1– גידול נראה 4 מ"מ או פחות בחלקו העיקרי
Iב2– גידול נראה יותר מ-4 מ"מ
שלב II – יוצא מחוץ לצוואר הרחם
IIא– ללא חדירה לרחם, אך כולל את השני שלישים העליונים של הנרתיק
IIב– עם חדירה לרחם
שלב III – מתפשט לקיר האגן או לשליש התחתון של הנרתיק
IIIא– כולל את השליש התחתון של הנרתיק
IIIב– מתפשט לקיר האגן ו\או גורם להידרונפרוזיס (התרחבות אגן הכליה עקב חסימה בזרימה החופשית של שתן מהכליה) או כשל תפקוד בכליה.
שלב IV –
IVא– מתפשט לקרום הרירי של שלפוחית השתן והרקטום ו\או מתפשט מעבר לאגן
IVב– פיתוח גרורות
טיפול

סרטן בשלב Iא בדרך כלל מטופל על ידי היסטרקטומיה (הסרה של הרחם כולל חלק מהנרתיק). בשלב Iא2 בלוטות הלימפה מוסרות גם הן. חלופה לחולות שרוצות להישאר פוריות היא פרוצדורה רפואית מקומית כמו למשל, צריבה של האזור או לקיחת ביופסיה והסרת האזור הנגוע.
במקרה ושולי הביופסיה שנלקחה אינה נקייה מסרטן, ישנה עוד אופציית טיפול לחולות שרוצות לשמר את פוריותן והיא הסרת צוואר הרחם בלבד, סרויסקטומי/טרכלקטומי. מטרתו להסיר את הסרטן אך לשמר את השחלות והרחם. זו אופציה מעשית לנשים בשלב I של הסרטן שעדיין לא התפשט, אך היא אינה נפוצה כיוון ומעטים הרופאים שמוכשרים לפרוצדורה. אפילו הכירורג המנוסה ביותר לא יכול להבטיח את ביצוע הפרוצדורה עד לאחר הבדיקה הכירורגית של המצב, כיוון ושיעור התפשטות הסרטן אינו ידוע. עקב הסיכון האפשרי להתפשטות הסרטן אל בלוטות הלימפה בשלבים ב-1 וחלק ממקרי א1, עשוי המנתח להצטרך להסיר כמה מבלוטות הלימפה מסביב לרחם להערכה פתולוגית.
ניתן לבצע סרויסקטומי דרך הבטן וגם דרך הנרתיק. ישנם ויכוחים לגבי איזה מהשיטות טובה יותר. סרויסקטומי עם כריתת בלוטות לימפה דרך הבטן בדרך כלל דורשת שהות קצרה בבית החולים, יומיים או שלוש, ורוב הנשים מחלימות במהירות (בערך 6 שבועות). סיבוכים אינם נפוצים, אך נשים שהצליחו להרות לאחר הניתוח פגיעות ללידה מוקדמת והפלה מאוחרת. בכלליות, מומלץ לחכות לפחות שנה לאחר הניתוח לפני שמנסים להיכנס להריון. הישנות הסרטן בצוואר הרחם הנותר נדיר ביותר אם הסרטן טופל באמצעות סרויסקטומי, אך למרות זאת מומלץ לחולות לפעול למניעה עתידית ולדאוג למעקב אחר האזור.
שלבים מוקדמים (Iב1 ו-IIא פחות מ-4 ס"מ) יכולים להיות מטופלים בהקרנות וכימותרפיה המבוססת על ציספלטין (סוג של תרופה), היסטרקטומי (שבדרך כלל דורשת סיוע מהקרנות), או כימותרפית ציספלאטין ולאחריה היסטרקטומי.
גידולים גדולים שנמצאים בשלבים המוקדמים שלהם (IIIב – IVא) מטופלים בעזרת הקרנות וכימותרפיה.
ראו גם

גידולים טרום-סרטניים בצוואר הרחם
פוליפ בצוואר הרחם
סרטן הרחם
הערות שוליים

↑  ד"ר שרגא וקסלר, סרטן צוואר הרחם, סקירה באתר גניקולוגנט
↑  סרטן צוואר הרחם בישראל. עדכון נתוני תחלואה ותמותה 2023. משרד הבריאות. המרכז הלאומי לבקרת מחלות
↑  חיסון נגד וירוס הפפילומה האנושי- האגודה למלחמה בסרטן
↑  ארי גלהר, לראשונה: חיסון לסרטן צוואר הרחם בסל התרופות, nrg, מן ה-25.12.12
↑  מנהל התרופות האמריקאי, FDA Patient Safety News: Show #16, June 2003, Expanded Use for HPV Test
↑  משרד הבריאות, "חוזר המנהל הכללי בנושא: מניעה וגילוי מוקדם של מחלות ממאירות", 2012
↑  האיגוד הישראלי למיילדות וגינקולוגיה, "הצעה לעדכון נייר עמדה 101 משטח צוואר הרחם כבדיקת סריקה למניעת סרטן צוואר הרחם", 2015
↑  התוכנית הלאומית למדדי איכות לרפואת הקהילה, דו"ח 2015-2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284956405171  GND: 4131512-1  LCCN: sh85022186  LNB: 000202065  NDL: 01171451  NKC: ph257832 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מרדכי בנטוב

מרדכי בנטוב, 1951
מרדכי בנטוב (גוּטגֶלד) (28 במרץ 1900 – 17 בינואר 1985) היה פוליטיקאי ועיתונאי ישראלי, מראשי תנועת השומר הצעיר ומפ"ם, עורך ביטאון התנועה "על המשמר", חבר מנהלת העם, מחותמי מגילת העצמאות, חבר הכנסת הראשונה עד החמישית, שר השיכון ושר הפיתוח בממשלות ישראל.
ביוגרפיה

מרדכי בנטוב נולד כמרדכי גוטגלד, בגרודז'יסק מזובייצקי שליד העיר ורשה שבפולין הרוסית, בנם של הלנה ויוסף גוטגלד.
נמנה עם מקימי תנועת השומר הצעיר בפולין, ראש קן ורשה וחבר הנהגת התנועה בפולין.
בפולין למד בגימנסיה בוורשה ואחר כך שנתיים בפקולטה למשפטים.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. על פי עדותו, נתקל לראשונה ב"בעיה הערבית־היהודית" במאורעות 1921: "העמידו אותי, חמוש אקדח, להגן על שכונה יהודית ביפו. ראיתי מרחוק המון כפריים ערביים עם מקלות ואבנים, הצועדים כדי לפרוע ביהודים. אחריהם ראיתי נשים נושאות שקים - לאסוף את הביזה".
בנטוב השלים את לימודי המשפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. הוא נמנה עם מייסדי הקיבוץ הארצי וחבר קיבוץ משמר העמק. היה חבר ההנהגה העליונה של תנועת השומר הצעיר ונציגה במוסדות ההסתדרות. חבר הוועד הפועל הציוני מטעם השומר הצעיר משנת 1935. ממיסדי עיתון התנועה "משמר". (אחר כך - על המשמר) ועורכו בשנים 1943–1948. מחבר תזכיר בזכות מדינה דו-לאומית, שהוגש לוועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל בשנת 1946. היה חבר מנהלת העם. הצביע בעד הכרזת המדינה והיה מחותמי מגילת העצמאות. היה בין מנסחי מגילת העצמאות והוסיף את הפסקה: "זוהי זכותו הטבעית של העם היהודי להיות ככל עם ועם."
בנטוב היה שר העבודה והבינוי בממשלה הזמנית (1948–1949). בתוקף תפקידו הודיע על כוונתו לחוקק חוק שיבטיח מקומות עבודה מתאימים לנכים. כמו כן הקים את ועדת בן-סירה במטרה לנסח באופן משופר את ההצעה לפקודת בניין ערים חדשה כחוק התכנון והבנייה הישראלי. היה חבר בוועד לפירוז גרעיני של המזרח התיכון.
בנטוב היה חבר כנסת מראשיתה ועד הכנסת החמישית. לא הועמד לבחירה לכנסת השישית בעקבות החלטת מפ"ם כי השרים לא יהיו חברי כנסת. שר הפיתוח בתקופת הכנסת השלישית והכנסת הרביעית (1955–1961), שר השיכון בתקופת הכנסת השישית (1966–1969).
משפחתו

אחותו הצעירה הייתה אשת התיאטרון שולמית (מיתה) בת-דורי. גם היא חברת קיבוץ משמר העמק.
אשתו הייתה צפורה בנטוב (1903–1988) ממייסדות קיבוץ משמר העמק. בתו, אורה רון עוסקת באמנות, הייתה נשואה לאמרי רון, חבר כנסת לשעבר ומראשי הקיבוץ הארצי.
פרסומיו

תשובה לד. בן-גוריון, תל אביב: השומר הצעיר, 1944. (על אודות העמדה של השומר הצעיר בעניין החתירה להסכם עם הערבים)
כלכלת ישראל על פרשת דרכים, תל אביב: ספרית פועלים ומפלגת הפועלים המאוחדת, 1966
ישראל, הפלשתינאים והשמאל; הביא לדפוס: ה[לל] פנימי, תל אביב: ספרית פועלים והמחלקות לתרבות ולהשכלה של הקיבוץ הארצי, תשל"ב 1971
הקץ לקפאון חברתי: הדרך הישראלית – השלישית לסוציאליזם, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"א 1981
ימים מספרים: זכרונות מהמאה המכרעת; רשם והביא לדפוס: רפל ברקן, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ד 1984
לקריאה נוספת

יעקב חזן, 'חלוץ בכל מהותו (מרדכי בנטוב ז"ל)', ספר השנה של העיתונאים, 1985, 267–268
אריק חזן

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1936 ניי-סיר-סן, צרפת 
 פטירה:  6 ביוני 2024 (בגיל 87) הרובע העשרים של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Éric Olivier Hazan 
 מדינה:  צרפת 
 לאום:  יהודים 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 שם עט:  Michel Luxembourg 
 מקום לימודים:  תיכון לואי הגדול, בית ספר לרפואה 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  LQR, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
אריק חזן (בצרפתית: Éric Hazan;‏ 23 ביולי 1936 –  6 ביוני 2024) היה סופר, מתרגם, עורך ופעיל שמאל יהודי צרפתי.
ביוגרפיה

חזן נולד בפריז להורים יהודיים, אמו הגיעה לצרפת מארץ ישראל ואביו פרננד חזן, שהיה מוציא לאור ממוצא מצרי.
חזן היה מעורב בפעילות פוליטית מצעירותו, היה פעיל תקופה קצרה במפלגה הקומוניסטית, אך פרש ממנה באמצע שנות החמישים. הוא היה פעיל למען ה-FLN באלג'יר ובסוף שנות השישים התנדב כרופא באלג'יר. בשנת 1975 סיים את לימודיו כרופא מנתח. היה חבר ומייסד של ההסתדרות הרפואית הפרנקו-פלסטינית, ונסע לשמש כרופא מתנדב במחנה פליטים בלבנון, בזמן מלחמת האזרחים.
במשך ארבע עשרה שנים ניהל את הוצאת הספרים – Éditions Hazan, שהקים אביו שפרסם בעיקר ספרי אמנות. הוא עזב את ההוצאה לאחר שקבוצת האשט רכשה אותה ארבע שנים לאחר מותו של אביו. בשנת 1998 ייסד את הוצאת הספרים "לה פאבריק" – La Fabrique, בה מתפרסמים ספרים ומאמרים היסטוריים או פילוסופיים. חזן הוא גם תרגם (בעיקר יצירות מאת אדוארד סעיד וטניה ריינהרט).
בשנת 2006, פרסם את הספר "רשימות על הכיבוש", בעקבות ביקור שערך בשטחים במאי–יוני 2006. הספר מתעד משפחה פלסטינית המתגוררת בפרברי שכם, שאצלה התארח. מארחו היה צעיר בן 15, שאמו שוחררה אז מהכלא הישראלי. אחיו נידון לעשרים שנות מאסר ואביו נהרג על ידי כוחות צה"ל. חזן גם כתב מאמרים עבור הרבעון של ההתאחדות הצרפתית היהודית למען השלום.
במרץ 2009, מונה כחבר בוועדת ראסל לעניין פלסטין.
בשנת 2011 ביחד עם אלן באדיו חיבר ספר על האנטישמיות בצרפת.
מספריו

L'Invention de Paris, Seui, coll. « Fiction et Cie », 2002,
Chronique de la guerre civile, La Fabrique, 2004
Faire mouvement, Recueil d'entretiens avec Mathieu Potte-Bonneville, L'Échappée, 2005
LQR : la propagande du quotidien, Liber-Raisons d'agir, 2006
Notes sur l’occupation : Naplouse, Kalkilyia, Hébron, La Fabrique, 2006
Changement de propriétaire, la guerre civile continue, Seuil, 2007.
Paradis infernaux : Les villes hallucinées du néo-capitalisme (coll.), Mike Davis et Daniel Monk (direction), Éric Hazan pour Les Prairies Ordinaires, 2008
Les articles d'Eric Hazan
L'Antisémitisme partout. Aujourd'hui en France, avec Alain Badiou, 2011
Paris sous tension, La Fabrique, 2011
הערות שוליים

↑  ספרים חדשים, באתר הארץ, 14 במאי 2002
↑  בני ציפר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'הצד המרוח של הבגט, באתר הארץ, 18 במרץ 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303606305171  PLWABN: 9810589461205606  BIBSYS: 4031546  BNC: 000722000  BNE: XX4615146  BnF: cb12177063n (data)  CiNii: DA16506701  GND: 130279471  ISNI: 0000 0001 0918 8263  LCCN: n2003036869  NDL: 01145083  NKC: jo2014828023  NTA: 276377559  RERO: 02-A003356005  SUDOC: 030333776  VIAF: 79072512   WorldCat (עם VIAF): 79072512
מייקל ל. קורץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941 (בן 84 בערך) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו אורלינס  אוניברסיטת טנסי  אוניברסיטת טוליין 
 מוסדות:  אוניברסיטת סאות'איסטרן לואיזיאנה 
 
עטיפת המהדורה הראשונה של "הפשע של המאה"
מייקל ל' קורץ (באנגלית: Michael L. Kurtz; נולד ב-26 באוגוסט 1941) הוא היסטוריון אמריקאי. חוקר רצח קנדי.
קריירה אקדמית

מייקל קורץ נולד בניו אורלינס. קיבל תואר בוגר באוניברסיטת ניו אורלינס ותואר מוסמך באוניברסיטת טנסי. הוכתר בתואר דוקטור באוניברסיטת טוליין בעיר ניו אורלינס, (אוניברסיטה ותיקה שנוסדה בראשית המאה התשע עשרה ונקראת על שמו של הנדבן פול טוליין, שתרם את המקרקעין עליהן הוקמה). כיום משמש מייקל קורץ כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת דרום מזרח לואיזיאנה. הנושא העיקרי בו עסק קורץ בהרצאותיו, מחקריו וספריו הוא רצח קנדי, נושא בו הוא שקוע ברציפות מאז הרצח בשנת 1963. בשנים האחרונות עסק קורץ גם בדמותו של ארל לונג, מי שהיה מושל מדינת לואיזיאנה.
עדותו בוועדת העיון מחדש

לאחר מסקנותיה של ועדת וורן משנת 1964, כי יורה בודד התנקש בנשיא וכי היה זה לי הארווי אוסוואלד, ולאחר מסקנותיה הסותרות של ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות משנת 1979, כי יש ראיות ליורה נוסף, ומכאן כי מדובר בקשר, ולאחר שג'ים גאריסון הצליח במשפטו המתוקשר של קליי שאו להביא את תאוריית הקשר לידיעת הציבור האמריקאי וסרטו השנוי במחלוקת של אוליבר סטון הביא אל הקהל הרחב את ההבנה כי מדובר בעניין סבוך וייתכן כי חוגי השלטון ורשויות החוק מעורבים בו- החליט בית הנבחרים של ארצות הברית על הקמת ועדת העיון מחדש ברשומות הנוגעות להתנקשות. הוועדה פעלה בין השנים 1992 ל-1998.
מייקל קורץ הופיע בפני הוועדה ב-28 ביוני 1995. בעדותו מסר כי מטרת הופעתו בפני הוועדה היא להצביע על תמיהות ועל כיווני חקירה. מספר נקודות שציין קורץ בעדותו:
קורץ מסר כי מפי ריצ'רד הלמס, ראש ה-CIA בשנות השישים, הוא למד כי הנשיא לינדון ג'ונסון היה אכול דאגה בשנת 1964 מכך שקנדי נרצח, לדעתו של ג'ונסון, על ידי קושרי קשר.
קורץ ביקר את ההחלטה למסור את ממצאי הנתיחה, תצלומי הגופה וצילומי הרנטגן של גופת הנשיא לחזקתם הבלעדית של בני משפחתו, משום שבזאת נמנעה בדיקתם על ידי חוקרי הרצח.
קורץ דרש כי פעולותיו של השירות החשאי ב-1963 בתקופה שלפני הרצח תיחקרנה באופן יסודי. קורץ שאל מדוע דרש השירות החשאי להעביר את גופתו של הנשיא מדאלאס לוושינגטון הבירה ומדוע נוכחו שלושה סוכני השירות החשאי בעת הנתיחה בבית החולים בית חסדא.
קורץ העלה בפני הוועדה שאלות ותמיהות נוספות וציין כי מבין התאוריות הרבות על הרצח, חלקן לדעתו מופרכות ומגוחכות, מתבלטת תאוריה רצינית אחת והיא הקשר לרצח של הגולים הקובנים מתנגדי קסטרו. כן ביקש קורץ לחקור את העובדות הידועות לנאשמי פרשת ווטרגייט בקשר לרצח וכן את מסמכיו של הנשיא לשעבר ריצ'רד ניקסון.
קורץ תיאר בפני הוועדה את שני המקרים שבהם ראה את אוסוואלד בחברתו של גאי בניסטר בקיץ 1963, קודם לרצח, המצביעים לכאורה על קשריו של אוסוואלד עם אנשי הימין הקיצוני, בניגוד להצגתו כאיש שמאל.
עיקר טרונייתו של קורץ בפני הוועדה הייתה על כי כיווני חקירה שיש לגביהם תיעוד רב אינם נחקרים, בשל היותו של התיעוד חסוי וסגור בפני החוקרים.
קורץ סיכם עת עדותו באומרו:
In conclusion, I would like to state for the record that the more than three decades long history of obfuscation and suppression of records about the assassination of President Kennedy needs to be ended as expeditiously as possible. In that light, I argue this board to exercise its authority under the Act, to release all records pertaining to the assassination without exception, and to instruct the National Archives to make them available for immediate public inspection.
ספריו על רצח קנדי

Crime of the century - the Kennedy assassination from a historian's perspective, The University of Tennessee Press, 1982. 2nd ed., 1993.
The JFK assassination debates: Lone Gunman versus Conspiracy, University Press of Kansas, 2006.
ספריו האחרים

The challenging of America 1920-1945, Forum Press, 1986.
(with Morgan D. Peoples), Eral K. Long - the saga of uncle Eral and Louisiana politics, LSU Press, 1998.
Louisiana since the Longs - 1960 to century's end, University of Southwestren Louisiana, 1998.
פטר מוסטובוי

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1938 (בן 87) ולדיווסטוק, ברה"מ 
 פרסים והוקרה:  Laurel Branch Award (2014) 
 
פטר מוסטובוי (ברוסית: Мостово́й Пётр Миха́йлович; נולד ב-22 בינואר 1938) הוא במאי ומפיק סרטים, שיצר את סרטיו בברית המועצות ובישראל.
ביוגרפיה

בשנת 1970 סיים את האקדמיה הרוסית לקולנוע VGIK.
הקריירה הקולנועית המכובדת של מסטובוי כוללת שני סרטים עלילתיים ולמעלה מארבעים סרטים תיעודיים. מוסטובוי נחשב לדמות מרכזית בגל הקולונוע הלנינגרדי.
סרטיו זכו בפרסים לאומיים ובינלאומיים יוקרתיים רבים כגון פרס תיבת הזהב, בפסטיבל הטלוויזיה הבין-לאומי שהתקיים בבולגריה בשנת 2006, פרס מיוחד בפסטיבל סנט פטרסבורג הבין-לאומי – מסר לאדם – שהתקיים ברוסיה באותה שנה והפרס הלאומי של רוסיה "לורלים" בשנת 2014 על תרומה לקולנוע.
סרטו של מוסטובוי "תראו את הפנים" שיצר יחד עם פבאל קוגן, מוזכר במאמר בגלריה הלאומית לאומנות אודות "סרטים דוקומנטריים המציגים פרצוף אנושי".
בנוסף ליצירותיו, מוסטובוי השתתף כשופט בפאנלים במסגרת פסטיבלים בינלאומיים רבים.
בין השנים 2000–2002 היה חבר בוועדת הקולנוע של משרד המדע, התרבות והספורט של מדינת ישראל.
הסרט האחרון שלו "הצעיף האדום" שיצא בשנת 2020 הוא סרט אוטוביוגרפי המשלב קטעי ארכיון, משחק ואנימציה.
בשנת 1993 מוסטובוי עלה לישראל והוא מתגורר בראשון לציון. בנוסף לסרטיו הוא עובד כעצמאי בכמה ערוצי טלוויזיה ישראליים בניהם ערוץ 1.
פילמוגרפיה

הצעיף האדום (2020)
הבמה (2005)
שעתיים בארץ הקודש (1996)
באך בסנדלים (1994)
עצים אדומים (1992)
אחד מבין כוכבים רבים נודדים (1990)
החיים יפים (1990)
טרור שחור (1989)
קופסה רדיו אקטיבית (1988)
מלחמות הכוכבים (1987)
מלחמות החלל (1987)
על מוסקבה עם תקווה וחרדה (1986)
המראה בשבילך (1985)
שיתוף פעולה (1985)
זוגיות צבאית-אסטרטגית (1985)
סינפוניה של העולם (1981)
טרביונה של במה גבוה (1981)
תאריך. עשר שנים אחרי (1979)
מעשים ואנשים (1975)
השופט (1975)
יום ההולדת של ו.מיהקובסקי (1973)
מסופיה לברלין (1973)
אני אזרח ברית המועצות (1972)
יום שליו ביוני (1971)
מאסטר בלקובסקי (1971)
קומרדס (1971)
מים חיים
לילות לבנים
תסתכלו על הפנים
תזמורת צבאית (1968),
רק שלושה שיעורים (1969)
הערות שוליים

↑   Пётр Мостовой вручение "Лавра" 2014, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Documentaries with a Human Face, www.nga.gov
↑  הצעיף האדום, באתר "כאן" – תאגיד השידור הישראלי
↑   פטר מוסטובוי – "הבמה", סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 53:53)
↑   Взгляните на лицо (Павел Коган, 1966), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 10:16)
↑  Soviet Army Orchestra, 1968 Documentary – Военный оркестр СССР
↑   Всего три урока ☆ Документальный фильм СССР ☆ Советская школа ☆ Последний звонок ☆ Образование, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 19:07)
הפרלמנט

ערך זה עוסק בתוכנית טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

הלוגו של הסדרה שכולל את הדמויות הראשיות. מימין לשמאל: הקטור (מריאנו אידלמן), אמציה (ערן זרחוביץ'), שאולי (אסי כהן), אבי (יובל סמו), קרקו (מאור כהן).
 מבוסס על:  ארץ נהדרת 
 סוגה:  קומדיה, מערכונים, מוקומנטרי
 כותבים:  ערן זרחוביץ' (תסריטאי ראשי)   אסי כהן   מאור כהן   אסף הראל
 בימוי:  אסף הראל
 שחקנים:  אסי כהן   יובל סמו   מאור כהן   ערן זרחוביץ'   מריאנו אידלמן   ליאת הר לב
 פרסים:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרה הקומית הטובה ביותר לשנים 2013–2014
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  ליאת בנאסולי   מריה פלדמן
 מפיקים בפועל:  אסף נאוי
 חברת הפקה:  טנדר הפקות, קשת
 עורכים:  אסי כהן (עורך ראשי)   רוני איזמן   שי אפלברג
 צלמים:  רואי רוט   ישי ניקמרוב
 אורך פרק:  29 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (קשת) Netflix ערוץ ההומור (ש.ח)
 תקופת שידור מקורית:  9 ביולי 2012 – 18 בספטמבר 2014
 קישורים חיצוניים
 "הפרלמנט" באתר מאקו
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הפרלמנט היא סדרה קומית ישראלית זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה, ששודרה בערוץ 2 על ידי הזכיינית קשת החל משנת 2012. התוכנית היא סדרה-בת של "ארץ נהדרת".
רקע

"פרלמנט" בסלנג עברי, בהשאלה ממשמעותו של פרלמנט במדע המדינה, הוא כינוי בעל נופך פרודי לחבורה של אנשים מן היישוב המתכנסים ביוזמת עצמם במחזוריות קבועה לדיון והחלפת דעות בענייני השעה (בעיקר על פוליטיקה וספורט). התכנסויות אלה מתקיימות על פי רוב בפיצוציות, קיוסקים, בתי קפה או מקומות מפגש אחרים באווירה "שכונתית", בקביעות ההופכת את ההתכנסות והדיון לכעין "מוסד" של קבע. המקורי והמפורסם מבין אלה היה "הפרלמנט של ראשון" במושבה ראשון לציון, שם נהגו דמויות מוותיקי המושבה להתכנס עוד בימי היישוב ולהחליף דעות נחרצות בכל נושא שעל הפרק. התוכנית "הפרלמנט" השתמשה ב"מוסד" זה על מנת להציג ולהגחיך תופעות ישראליות שונות.
התוכנית מבוססת על פינה קבועה בשם "הפרלמנט של שאולי" ששודרה בעונתה השמינית של "ארץ נהדרת", בה הוצגה חבורה של גברים בגיל העמידה (שאולי, אבי, קרקו, אמציה והקטור) שיושבים באופן שגרתי בבית־קפה ומשוחחים. הסדרה הרחיבה את הפינה המקורית ועקבה אחרי קורותיהן של הדמויות גם מחוץ לבית הקפה ובאינטראקציה עם דמויות נוספות, כאשר הרכב השחקנים נותר בעינו.
שלד הסדרה מורכב משחקניה ויוצריה של הסדרה מסודרים. אסף הראל הסביר את המעבר לסדרה כך: ”"מסודרים" זה היה הפנטזיה שהיינו צעירים של מי אנחנו רוצים להיות; ו"הפרלמנט" הוא במובן מסוים של מי אנחנו מפחדים שנהיה”.
כותבי הסדרה ציינו כי זכו לחופש אמנותי רחב יחסית, דבר הנחשב נדיר בפריים טיים הישראלי.
דמויות > חברי הפרלמנט

שאולי (אסי כהן) - הדמות הראשית בחבורה. מובטל חסר מעש (עובד בזוגיות) חצוף, חסר נימוס וגרוש פעמיים. בן זוגה של אירנה ואחיו של ראובן, יש לו ילד בשם לות'ר מנישואיו הראשונים, החי בארצות הברית.
יוחנן קרקו (מאור כהן) - החבר השתקן שבחבורה. מבוגר ויליד לוב. עובד בספארי ברמת גן כמטפל בחיות. חובש כובע בוקרים ומדבר בקול נמוך. שמו הפרטי נחשף רק במערכון בארץ נהדרת.
אבי פרטוש (יובל סמו) - מובטל מזה שנים אשר מתנהג בישירות ואף בגסות רוח בניסיונותיו להרוויח כסף. יש לו כלבה מסוג פקינז בשם ליידי. אמו הורדמה בידי ג'ורג', עקב טעות הבנה. בארץ נהדרת נאמר כי פרטוש נשוי לרחל, אך היא לא הופיעה בסדרה.
ד"ר הקטור (מריאנו אידלמן) - רופא ומנהל מחלקה יליד ארגנטינה. נשוי לכרמלה. בעל מבטא ספרדי ומאופיין כשקט, תמים ומנומס. דמותו מבוססת על ד"ר מרטין אידלמן, אביו של מריאנו.
אמציה הורוביץ' (ערן זרחוביץ') - נהג מונית יליד פולין. מתואר כחנון החבורה ולעיתים יוצא נגד חבריו. נשוי לנורית ואב למיכל, איתמר ואמיר. שם המשפחה שלו נחשף רק במערכון בארץ נהדרת. במערכון "פולין" נחשף דווקא ששם משפחתו הוא פישלברוכנר.
דמויות > דמויות נוספות

אירנה (ליאת הר לב): בת זוגו הרוסיה של שאולי ואמא מאמצת ללות'ר. עובדת כמלצרית ב"מפלט הסטייק". עצבנית אך נאמנה לשאולי ואף תמימה מדי לידו.
ראובן (ערן זרחוביץ'): אחיו הרווק של שאולי שחזר בתשובה. החל בתור מובטל אך קיבל עבודה כנהג לימוזינה בהמשך. היה הילד האהוב על אמו המנוחה.
אבא (מאור כהן): אביהם הזקן של שאולי וראובן שהתאלמן. בצעירותו עבד כנגן עוד למלך תוניס. נעזר במקל הליכה ומדבר בג'יבריש המתחזה לניב צפון-אפריקאי ומובן רק לשאולי וראובן. עצבני מאוד, בייחוד על אשתו המנוחה. דמותו מבוססת על סבו של כהן.
ג'ורג' (אסי כהן): הוטרינר ("וטרינטור") הראשי בספארי ברמת גן, שמוצאו ערבי. מרדים חיות בספארי כדי שלא יתפסו מקום במרפאה ואף מוכר אותם כחובות להימורים, מבלי ידיעת העובדים סביבו. מנצל את תמימותו של קרקו כלפיו.
לות'ר: בנו הממזר של שאולי מנישואיו הראשונים, החי בארצות הברית. השניים מדברים בסקייפ תוך כדי ששאולי נוהג לגנות אותו במילים גסות. מבלה הרבה עם חברו סמואל ("שמואל").
איתמר השכן (אסף הראל): השכן האתאיסט של שאולי, ראובן ואביהם שלו חברה וכלב. מבקר אצלם לעיתים אך נפגע מיחסם אליו.
נורית (נועה קולר): אשתו של אמציה ואמם של למיכל, איתמר ואמיר. נאמר שבגדה באמציה.
כרמלה (נטליה פאוסט): אשתו של הקטור ובעלת מבטא ספרדי כמוהו. נאמר שבגדה בבעלה מבלי ידיעתו.
אמא של אבי (רות פרחי): אמו של אבי שגרה איתו. ג'ורג' הרדים והרג אותה לאחר טעות הבנה עם אבי, אשר התכוון שירדים את "ליידי".