stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרקוס רשפורד
קריירה > מנצ'סטר יונייטד

רשפורד נולד וגדל בעיר מנצ'סטר. הוא החל לשחק בגיל חמש בבית הספר לכדורגל פלטשר מוס ריינג'רס, בית הספר בו גם גדל החלוץ דני ולבק. בגיל שבע הצטרף לאקדמיית הכדורגל של מנצ'סטר יונייטד.
רשפורד שיחק בכל קבוצות הילדים והנוער של מנצ'סטר יונייטד. ב-21 בנובמבר 2015 נמנה לראשונה על סגל הקבוצה הבוגרת של יונייטד כשישב על הספסל בניצחון 1–2 על ווטפורד. את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד ערך ב-25 בפברואר 2016. הוא פתח בהרכב יונייטד על חשבונו של החלוץ אנתוני מרסיאל שנפצע במהלך חימום ורשם צמד שערים בניצחון 1–5 על מיידטלנד מליגת העל הדנית במסגרת משחק הגומלין בשלב 32 הגדולות של הליגה האירופית. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשפתח בהרכב בניצחון 2–3 על ארסנל, כשבאותו משחק כבש צמד שערי בכורה בליגה. ב-20 במרץ כבש לזכות מנצ'סטר יונייטד בניצחון 0–1 על מנצ'סטר סיטי, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש שער בדרבי של העיר מנצ'סטר. ב-14 באפריל כבש את שער היתרון בניצחון 1–2 של מנצ'סטר על ווסטהאם יונייטד בשלב רבע גמר הגביע האנגלי. עד תום עונת הפרמייר ליג כבש רשפורד חמישה שערים ב-11 הופעות. ב-30 במאי 2016 האריך את חוזהו ביונייטד בחמש שנים עם אופציה לעונה נוספת.
ב-28 באוגוסט 2016 עלה כמחליף וכבש לזכות יונייטד את שער הניצחון 0–1 בתוספת הזמן נגד האל סיטי. בעונה זו רשם שער ליגה נוסף בהפסד יונייטד 1–3 לווטפורד. באותה עונה (עונת 2016/17) הבקיע 11 שערים בכל המסגרות וזכה עם הקבוצה בגביע הליגה ובליגה האירופית. הוא אף פתח בהרכב הקבוצה למשחק הגמר, בו גברה 0–2 על אייאקס.
ב-1 ביולי 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2023 עם אופציה לעונה נוספת, וירוויח כ-300 אלף ליש"ט בשבוע.
ב-28 באוקטובר 2020, במסגרת המחזור השני של עונת 2020/2021 בליגת האלופות, כבש שלושער בניצחון של יונייטד 5–0 על ר.ב. לייפציג. היה זה השלושער השני אי פעם שנכבש על ידי מחליף במנצ'סטר יונייטד, הראשון היה מאמנו, אולה גונאר סולשיאר, שעשה זאת בפרמייר ליג ב-1999. הוא הפך לשחקן השישי של יונייטד שכובש שלושער במסגרת ליגת האלופות, והראשון מאז רובין ואן פרסי שעשה זאת ב-2014.
בעונת 2022/2023 כבש 17 שערי ליגה, בכך השווה את שיאו האישי מעונת 2019/2020.
קריירה > מנצ'סטר יונייטד > אסטון וילה (השאלה)

ב-2 בפברואר 2025 עבר רשפורד לאסטון וילה בהשאלה עד לסיום עונת 2024/2025 בפרמייר ליג עם אופציה לרכישה בכ-40 מיליון פאונד. ב-9 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשעלה כמחליף בניצחון 2-1 על טוטנהאם הוטספר בסיבוב הרביעי של הגביע האנגלי.
צדקה ואקטיביזם

רשפורד ידוע באקטיביזם ובתרומות שלו, כאשר במהלך התפרצות נגיף הקורונה בממלכה המאוחדת הוביל מאבק נגד החלטת הממשלה לבטל סבסוד ארוחות לילדים הזקוקים לכך בבתי הספר בבריטניה, עד שלבסוף ההחלטה שונתה. רשפורד אף זכה לאות כבוד ממלכת אנגליה.
קריירה בינלאומית

רשפורד גדל בכל נבחרות הנערים של אנגליה, ולזכותו הופעה אחת בנבחרת אנגליה עד גיל 20. ב-17 במאי הוא זומן לסגל הנבחרת הרחב של אנגליה ליורו 2016. ב-27 במאי 2016, בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה, כבש את שער היתרון בניצחון 1–2 על אוסטרליה והפך לכובש הצעיר ביותר בהיסטוריה של נבחרת אנגליה. ב-31 במאי 2016, הוא נכלל בסגל נבחרת אנגליה הסופי ליורו 2016 בצרפת ושותף בשני משחקים כמחליף. ב-6 בספטמבר 2016 ערך הופעת בכורה בנבחרת אנגליה הצעירה וכבש שלושער בניצחון אנגליה 1–6 על נורווגיה.
הוא נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2021. משחק הגמר מול איטליה, הוכרע בבעיטות עונשין לטובת האיטלקים. רשפורד, שהיה אחד הבועטים, היה גם מאלה שהחמיצו.
הוא נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר מונדיאל 2022. במשחקו הראשון, מול נבחרת איראן, נכנס כמחליף בדקה ה-71 והבקיע לאחר 25 שניות. במשחקו השלישי בטורניר, מול נבחרת ווילס, פתח בהרכב והבקיע צמד.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

מעודכן ל-22 בפברואר 2025
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | הגביע האנגלי> הופעות | הגביע האנגלי> שערים | גביע הליגה האנגלי> הופעות | גביע הליגה האנגלי> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מנצ'סטר יונייטד | 2015/2016 | פרמייר ליג | 11 | 5 | 4 | 1 | 0 | 0 | 3 | 2 | — | — | 18 | 8 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2016/2017 | פרמייר ליג | 32 | 5 | 3 | 3 | 6 | 1 | 11 | 2 | 1 | 0 | 53 | 11 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2017/2018 | פרמייר ליג | 35 | 7 | 5 | 1 | 3 | 2 | 8 | 3 | 1 | 0 | 52 | 13 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2018/2019 | פרמייר ליג | 33 | 10 | 4 | 1 | 0 | 0 | 10 | 2 | — | — | 47 | 13 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2019/2020 | פרמייר ליג | 31 | 17 | 4 | 0 | 3 | 4 | 6 | 1 | — | — | 44 | 22 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2020/2021 | פרמייר ליג | 37 | 11 | 3 | 1 | 4 | 1 | 13 | 8 | — | — | 57 | 21 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2021/2022 | פרמייר ליג | 25 | 4 | 2 | 0 | 0 | 0 | 5 | 1 | — | — | 32 | 5 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2022/2023 | פרמייר ליג | 35 | 17 | 6 | 1 | 6 | 6 | 9 | 6 | — | — | 56 | 30 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2023/2024 | פרמייר ליג | 33 | 7 | 5 | 1 | 1 | 0 | 4 | 0 | — | — | 43 | 8 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2024/2025 | פרמייר ליג | 15 | 4 | 0 | 0 | 2 | 2 | 6 | 1 | 1 | 0 | 24 | 7 |
| אסטון וילה (השאלה) | 2024/2025 | פרמייר ליג | 3 | 0 | 1 | 0 | — | — | 0 | 0 | — | — | 4 | 0 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 290 | 87 | 37 | 9 | 25 | 16 | 75 | 26 | 3 | 0 | 430 | 138 |
1 2 3 4 5  הופעות בליגה האירופית
1 2  הופעה במגן הצדקה
1 2 3 4  הופעות בליגת האלופות
↑  הופעה בסופר קאפ האירופי
↑  שש הופעות ושישה שערים בליגת האלופות, שבע הופעות ושני שערים בליגה האירופית
סטטיסטיקות קריירה > בינלאומית

מעודכן ל-23 במרץ 2024
| נבחרת בינלאומית | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| אנגליה | 2016 | 6 | 1 |
| אנגליה | 2017 | 9 | 1 |
| אנגליה | 2018 | 16 | 4 |
| אנגליה | 2019 | 7 | 4 |
| אנגליה | 2020 | 2 | 1 |
| אנגליה | 2021 | 6 | 1 |
| אנגליה | 2022 | 5 | 3 |
| אנגליה | 2023 | 8 | 2 |
| אנגליה | 2024 | 1 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 60 | 17 |
תארים

גביע ה-FA: ‏ 2015/2016 2023/2024
מגן הקהילה: 2016
הליגה האירופית: 2016/2017
גביע הליגה האנגלית: 2016/2017 2022/2023
אליפות אירופה בכדורגל: סגנות 2020
ליגת האומות: מקום שלישי 2018/2019
שחקן החודש בפרמייר ליג (4): ינואר 2019, ספטמבר 2022, ינואר 2023, פברואר 2023
נבחרת העונה של הליגה האירופית: 2019/2020
שער העונה של מנצ'סטר יונייטד: 2019/2020 (נגד צ'לסי, 30 באוקטובר 2019)
חבר (MBE) במסדר האימפריה הבריטית: 2020
שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי:2022/23
בית קטן בערבה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  בית קטן בערבה 
 סוגה:  סדרת דרמה, סדרה המבוססת על ספר, סדרת טלוויזיה היסטורית, מערבון טלוויזיה 
 יוצרים:  מייקל לנדון 
 כותבים:  מייקל לנדון 
 בימוי:  ויקטור פרנץ', מייקל לנדון, ליאו פן 
 שחקנים:  מליסה סו אנדרסון   מליסה גילברט   מייקל לנדון   דאבס גריר   ויקטור פרנץ'   מריל אולסן   דין באטלר   קווין הייגן   ג'ונתן גילברט   אליסון ארנגרים   קתרין מק'גרגור   קארן גראסלי   לינווד בומר   לינדזי גרינבוש   סידני גרינבוש   ריצ'רד בול   מת'יו לבורטוס   Mia Bendixsen
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  מינסוטה 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-70 של המאה ה-19, שנות ה-80 של המאה ה-19 
 מספר עונות:  9 
 מספר פרקים:  204 
 הפקה
 הפצה:  Worldvision Enterprises 
 אתר צילומים:  ארצות הברית 
 מוזיקה:  דייוויד רוז 
 אורך פרק:  45 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  NBC 
 תקופת שידור מקורית:  11 בספטמבר 1974 – 21 במרץ 1983 
 קישורים חיצוניים
 littlehouseontheprairie.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מליסה גילברט בתפקיד לורה אינגלס בסדרה "בית קטן בערבה"
מליסה סו אנדרסון ורדמס פרה בתפקיד מרי אינגלס וג'ון אדוארדס
בית קטן בערבה (באנגלית: Little House on the Prairie) הייתה סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה-מערבון לכל המשפחה, ששודרה ברשת NBC בין השנים 1974–1983, וזכתה להצלחה. הסדרה מבוססת על סדרת ספרי "בית קטן בערבה" מאת לורה אינגלס ויילדר, שיצאה החל מ-1932, ומתארת את זכרונות ילדותה של ויילדר באזור המערב התיכון של ארצות הברית בסוף המאה ה-19.
הסדרה הייתה עיבוד חופשי של ספרי "בית קטן בערבה", וחלקים ממנה שונו בהשוואה לספרים. נוספו מספר דמויות, כגון אלברט (מתיו לביורטו), ילד יתום שהמשפחה אימצה.
הסדרה צולמה בסימי ואלי, קליפורניה, ומתארת את חיי משפחתה של הילדה לורה בחווה בעיירה וולנט גרוב, מינסוטה, בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19. הדמויות המרכזיות במשפחה הן אביה החוואי צ'ארלס, אמה קרוליין, ושלוש אחיותיה מרי, קארי וגרייס. מאוחר יותר הצטרפו למשפחה הילדים אלברט, קסנדרה וג'יימס. דמויות נוספות מהעיירה, שסיפקו לעיתים קרובות רגעים קומיים, הן מר אדוארדס ובני משפחת אולסן. הנושאים המרכזיים בהם עסקה הסדרה הם ערכי משפחה, אהבה, חברות ואמונה. נושאים ספציפיים נוספים היו אימוץ, אלכוהוליזם, גזענות, עיוורון, מחלות שונות, התמכרות לסמים ואונס.
יוצר הסדרה והמפיק הוא אד פרנדלי, שנתקל בספרים בתחילת שנות ה-70. הוא הציע למייקל לנדון לביים את סרט הפיילוט של הסדרה, ולנדון הסכים בתנאי שיקבל את התפקיד הראשי; הוא המשיך וביים את מרבית פרקי הסדרה. סרט הפיילוט בן השעתיים באותו שם, יצא ב-30 במרץ 1974. רשת NBC החלה לשדר את הסדרה ב-11 בספטמבר באותה שנה. שידוריה הסתיימו לאחר 9 עונות, ב-10 במאי 1982.
לאורך העונות הראשונות שלה דורגה הסדרה במקום 7–17 ברייטינג, וגם בהמשך זכתה להצלחה כאשר דורגה בעקביות עד סיום שידוריה בין 30 התוכניות הנצפות ביותר. הסדרה זכתה ארבע פעמים בפרסי אמי, על צילום והמוזיקה בשלושה פרקים של הסדרה.
בעונה התשיעית (1982–1983) שודרה סדרת המשך בשם "בית קטן: התחלה חדשה" ("Little House: A New Beginning"), שכללה את מרבית שחקני הסדרה המקורית, למעט הכוכבים מייקל לנדון וקארן גראסלי.
שחקנים

מייקל לנדון - צ'ארלס אינגלס
קארן גראסלי - קרוליין אינגלס
מליסה גילברט - לורה אינגלס וילדר
מליסה סו אנדרסון - מרי אינגלס קנדל
לינדזי גרינבוש / סידני גרינבוש - קארי אינגלס
ונדי טרנבאו / ברנדה טרנבאו - גרייס אינגלס
מתיו לביורטו - אלברט קווין אינגלס
ריצ'רד בול - נלס אולסן
קתרין מק'גרגור - הרייט אולסן
אליסון ארנגרים - נלי אולסן דולטון
ג'ונתן גילברט - וילי אולסן
אליסון בולסון - ננסי אולסן
קווין הייגן - ד"ר היירם בייקר
ויקטור פרנץ' - אייזיה אדוארדס
פמלה רוילנס - שרה ריד קרטר
סטן אייוור - ג'ון קרטר
דבס גריר - הכומר רוברט אולדן
דין באטלר - אלמנזו וילדר
שאנן דוהרטי - ג'ני ויילדר
לינווד בומר - אדם קנדל
מריל אולסן - ג'ונתן גארווי
הרשה פראדי - אליס גארווי
פטריק לביורטו - אנדרו גארווי
לסלי לנדון - אטה פלאם
שרלוט סטיוארט - אווה בידל סימס
לוסי לי פליפין - אלייזה ג'יין ויילדר
בוני בארטלט - גרייס סניידר אדוארדס
ג'ייסון בייטמן - ג'יימס קופר אינגלס
מליסה פרנסיס - קסנדרה קופר אינגלס
סטיב טרייסי - פרסיבל אייזק כהן דולטון
קייל ריצ'רדס - אלישה סנדרסון אדוארדס
קארל סוונסון - לארס הנסון
קטי לסטר - הסטר-סו טרהיון
דייוויד פרידמן - ג'ייסון קרטר
לינדזי קנדי - ג'ב קרטר
הערות שוליים

↑  יפעת מנהרדט, 50 שנה לסדרה "בית קטן בערבה": מה קורה היום עם הכוכבות שלה?, באתר ynet, 10 בספטמבר 2024
↑  Top 30 Shows for each year, from 1950 to 2000
| בית קטן בערבה |
| --- | --- | --- |
| ספרים | בית קטן ביער הגדול • בן איכרים • בית קטן בערבה (ספר) • בית קטן על גדות נחל השזיף • בית קטן על גדות אגם הכסף • החורף הארוך • עיר קטנה בערבה • שנים של זהב • בדרך הביתה (ספר) • ארבע השנים הראשונות |  |
| תוכניות טלוויזיה | בית קטן בערבה (סדרת טלוויזיה) • בית קטן בערבה (סדרת טלוויזיה, 2025) |  |
| דמויות | צ'ארלס אינגלס • קרוליין אינגלס • מרי אינגלס • לורה אינגלס ויילדר • אלמנזו ויילדר • קארי אינגלס • גרייס אינגלס • רוז ויילדר ליין |  |
| שחקני טלוויזיה | מייקל לנדון • מליסה גילברט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13506393j (data)
אורי גלר

| --- | --- |
אורי גלר, 2009
אורי גלר, 2009
 לידה:  20 בדצמבר 1946 (בן 78) תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  גאורגי גלר
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו, ישראל
 השכלה:  Terra Santa College 
 תקופת הפעילות:  מ-2025 
 בת זוג:  חנה גלר
 www.urigeller.com
 
פסל הכפית המכופפת הגדולה בעולם בחזית מוזיאון אורי גלר ביפו
אוּרי גלר פרויד (נולד ב-20 בדצמבר 1946) הוא אמן אשליות, קוסם ואיש בידור ישראלי.
ביוגרפיה

גלר נולד בתל אביב-יפו ליצחק גלר, איש צבא, ואמנזי פרויד, יוצאי הונגריה ואוסטריה. לטענתו של גלר, קיימת קרבה משפחתית, מצד אימו, בינו לזיגמונד פרויד.
בגיל 11 עבר יחד עם משפחתו לניקוסיה בקפריסין. הוא למד בתיכון קתולי וסיים את בחינות הבגרות בשפה האנגלית. בגיל 18 חזר לישראל והתגייס לצה"ל, שם שירת בחטיבת הצנחנים. בשנת 1967 נפצע במהלך מלחמת ששת הימים.
כשסיים את השירות הצבאי החל לעבוד במפעל בשכר דל. חברתו באותה עת, הדוגמנית איריס דוידסקו הציעה לו בסוף 1968 להצטלם עימה לפרסומת. דרך פרסומת זו פיתח גלר בשנתיים שלאחר מכן קריירה כדוגמן. 
השתתף במספר קמפיינים, ביניהם עבור חברת "אתא". באותה העת פרץ לתודעת הציבור בישראל כאשר החל לבצע קסמים בפני קהל מצומצם במועדוני לילה בתל אביב וזכה לפרסום רב בתקשורת בישראל. חשיפת סודותיו בכמה מן העיתונים הבולטים בישראל של אותה תקופה הובילה אותו לעזוב את ישראל בסביבות 1971 ולנסות מזלו בחו"ל.
בעשור השני של המאה ה-21 התגורר גלר בברקשייר שבאנגליה, באחוזה על גדות נהר התמזה. כיום הוא מתגורר ביפו. גלר נשוי לחנה ואב לבן ובת. הוא צמחוני אדוק. דובר שלוש שפות על בוריין: אנגלית, עברית, והונגרית. בשנת 1996, כאשר הופיע בתוכנית אירוח אמריקאית בשם "Esther", סיפר גלר כי במשך שנים סבל מאנורקסיה נרבוזה.
ביוגרפיה > שנות השבעים

בתחילת שנות השבעים זכה גלר לפרסום רב בארצות הברית ובאירופה לאחר שביצע סדרה של הופעות טלוויזיוניות בהן הפגין על-טבעיות כביכול כגון טלקינזיס (הנעה מרחוק ללא מגע), דאוזינג (איתור מחצבים על ידי שימוש במאגיה), וטלפתיה. הביצועים הללו כללו כיפוף כפיות (עיקום כפיות מתכת ללא הפעלת כוח פיזי), תיאור מדויק של איורים אשר צוירו בסתר, וכמו כן בחלק מהמופעים נהג גלר לגרום לשעונים לעצור או לנוע מהר יותר. גלר טען כי הוא מבצע את הקסמים הללו באמצעות רצונו ומחשבתו בלבד. בעקבות הפרסום העולמי הרב אשר לו זכה בתקופה הזו, הופנתה אליו תשומת לבה של הקהילה המדעית, אשר ביקשה לבחון את היכולות העל-טבעיות שלו. בשיא הקריירה שלו בשנות השבעים גלר הופיע במשרה מלאה בפני קהל בתוכניות טלוויזיה רבות ברחבי העולם.
בשנת 1970 קיבלה העיתונות הישראלית דיווח על קשריו של אורי גלר עם השחקנית האיטלקייה סופיה לורן. הוא מסר לפרסום תמונה משותפת שלו עם השחקנית. בבדיקה עם המנהלים האישיים של השחקנית הם טענו כי השניים לא נפגשו, ונמצא שהתמונה שנמסרה פוברקה. גלר הודה במעשה, ולאחר מכן עזב את ישראל.
בארצות הברית, בשנת 1973, הוזמן גלר להתארח בתוכנית "The Tonight Show". כשנכנס לאולפן התוכנית גילה שהמארח - ג'וני קרסון - שהיה קוסם בעברו, הכין מבחן לכוחותיו בעזרת הקוסם הספקן ג'יימס רנדי. באולפן הוצב שולחן מלא בכלי כסף וחפצים שונים בציפייה שגלר יכופף אותם. לאחר שלא הצליח לבצע את המשימות שהוכנו עבורו, טען שלא חש "חזק" באותו הלילה. הוא הסביר זאת באווירה הספקנית והמלחיצה, לטענתו. בכך מצאו מתנגדיו אישוש להנחה כי גלר מכין את הכפיות שעות לפני הופעותיו, על ידי כיפופן והפיכתן לגמישות על סף שבירה. ב-1993 הסביר רנדי בתוכנית "הסודות של קוראי המחשבות" עבור סדרת הטלוויזיה "נובה": "נתבקשתי למנוע רמאות ו'טריקים'. אמרתי להם לספק את האביזרים בעצמם ולא לאפשר לגלר או לאנשיו להתקרב אליהם". קטע מהתקרית שודר על ידי רשת NBC בתוכנית "פנומן". קטע זה בן שתי הדקות נפוץ ברשת האינטרנט מאז שג'יימס רנדי קיבל רשות מרשת NBC להשתמש בו וקרסון שילם על העברת הקלטת.
בשנת 1976 התנוססה תמונתו של גלר על שער המגזין "ESP" (תפיסה על-חושית) בליווי הכותרת: "ב-1 בספטמבר 1976, בשעה 11 בלילה שעון החוף המזרחי, שער עיתון זה יוכל לכופף את המפתחות שלכם". לדברי העורך הווארד סמוקלר, התקבלו למעלה מ-300 תגובות חיוביות, ורבות מהן כללו חפצים מעוקמים עם תיאור מפורט של הנסיבות, לרבות עיקום של מפתח העיר פרובידנס ברוד איילנד.
באמצע שנות השבעים גלר השתתף במשך תקופה של שלוש שנים במבדקים שונים אשר בדקו את היכולות העל-טבעיות שלו במעבדות שונות בארצות הברית. תוצאות הבדיקות התפרסמו בשנת 1974 בכתב העת המדעי הבריטי היוקרתי Nature. לטענתו של גלר, לאחר שהשתתף במבדקים הללו הוא לא הרגיש יותר מחויב להוכיח שהוא יותר מקוסם. יש לציין שמאמר זה שנוי במחלוקת כפי שפורט במאמר של ד"ר דוד מרקס וד"ר ריצ'רד קאמאן בשנת 1978 באותו כתב עת.
ב-1977 הוציא באנגליה אלבום בשם Uri Geller שאת כל שיריו כתב והלחין בשיתוף פעולה עם יוצרים בריטיים.
ביוגרפיה > שנות השמונים

ב-1980 הודיע גלר על תקוותיו להתעשר על ידי שימוש בדאוזינג למציאת מתכות ומינרלים יקרים ועבד עבור חברה ששכרה את שירותיו לצורך מציאת נפט, זהב ומינרלים שונים.
בשנת 1982 פרסם הקוסם המפורסם בעולם אז, ג'יימס רנדי, את הספר The Truth About Uri Geller שבו רנדי מוכיח אחד לאחד כי את כל מה שאורי גלר עושה, כגון כיפוף כפיות או נהיגה כשהעיניים מכוסות למשל, גם קוסם יכול לעשות. רנדי הצליח לבצע את קסמיו של גלר בהצלחה. רנדי טען כי אורי גלר הוא קוסם טוב אך נטול כוחות על-טבעיים. גלר תבע את רנדי על הוצאת דיבה ופגיעה במוניטין, אך הפסיד במשפט וחויב לשלם פיצויים של מעל מאה אלף דולר.
ביוגרפיה > שנות התשעים

בשנת 1992 פורסם ספר באנגליה על אורי גלר שבו נטען שוב כי הוא קוסם, ולא אדם בעל כוחות על-טבעיים. גלר תבע את הוצאת הספרים Prometheus Books על לשון הרע, ושוב הפסיד במשפט. הקריירה שלו דעכה בין השאר בשל סדרה של כישלונות להוכיח את יכולותיו העל-טבעיות לכאורה.
בשנת 1994 השתתף גלר בסרט הטלוויזיה האמריקני "Mindbender", אשר נוצר בהשראת סיפור חייו של גלר.
בשנת 1996 השתתף גלר בתוכנית "מסיבת הבית של נואל" של מגיש הטלוויזיה נואל אדמונדס. בתוכנית נעשה שימוש במצלמות נסתרות כדי להקליט ידוענים במתיחות שונות. אדמונדס תכנן תעלול שבו מדפים יפלו מקירות החדר בזמן שגלר יימצא בו. במהלך הצילומים נקלט גלר מזווית אותה לא צפה, ובו הוא נראה אוחז בכפית בחוזקה בשתי ידיו בשעה שקם להציג אותה מכופפת.
ביוגרפיה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2002 מונה לתפקיד יו"ר משותף של קבוצת הכדורגל הבריטית אקסטר סיטי, והחזיק בתפקיד עד שנת 2007.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 התארח גלר במספר רב של תוכניות אירוח ובידור ברחבי העולם בנוסף להופעות משנה בסדרות טלוויזיה וסרטים. בנובמבר 2006 הנחה את התוכנית "אורי גלר מחפש את היורש" בערוץ 2 בישראל בה זכה ברוב קולות ליאור סושרד. התוכנית השיגה אחוזי צפייה גבוהים, אך גם ספגה ביקורת. אחת הטענות כנגד אמינות התוכנית הושמעה לאחר שגלר נראה מרכיב חפץ על אצבעו במהלך ניסיונותיו להזיז מצפן ימי, כביכול באמצעות כוח המחשבה בלבד. הטענה הייתה שגלר הרכיב על אצבעו מגנט שאיפשר את תזוזת המצפן. בין החודשים אוקטובר-נובמבר 2007 השתתף גלר בהפקה האמריקנית לתוכנית "היורש" בשם "Phenomenon" - גלר שימש כשופט בתוכנית זו לצד הקוסם האמריקני כריס אנג'ל. התוכנית בוטלה לבסוף באופן רשמי, כאשר ב-2 באפריל 2008 לא כללה רשת NBC את התוכנית בלוח השידורים של הערוץ לעונת 2008–2009. במהלך שנת 2008 הנחה גלר מספר תוכניות נוספות באירופה אשר מתבססות על אותה התבנית - את תוכנית הטלוויזיה "The Next Uri Geller" בערוץ Pro7 הגרמני, את תוכנית הטלוויזיה "De Nieuwe Uri Geller" בטלוויזיה ההולנדית ואת תוכנית הטלוויזיה "A kiválasztott" בטלוויזיה ההונגרית (במהלכה הוא דיבר בהונגרית ובאנגלית).
לפי טענתו של גלר הוא הועסק בעבר בדאוזינג על ידי חברות שונות אשר שכרו את שירותיו לצורך איתור מחצבים יקרים, כאשר הוא הצליח באמצעות כוחותיו לאתר בהצלחה נפט ומתכות יקרות ובין היתר הוא הצליח לאתר עבור חברת הנפט הלאומית של מקסיקו "Pemex" שדות נפט. כאות הוקרה על כך הוענקה לגלר אזרחות מקסיקנית מנשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו. לא ידוע על הוכחות חד-משמעיות כי גלר אכן איתר נפט בכוחותיו המיוחדים. יש שטענו כי מדובר בפרסום לא מהימן.
כחלק מפעילויותיו ההתנדבותיות נוהג אורי גלר לארח בביתו קבוצות של חולי סרטן מישראל, רובם ילדים, כדי לעודד את רוחם במאבקם במחלה.
ביוגרפיה > העשור השני והשלישי של המאה ה-21

בשנת 2013 יצא לאור סרט תיעודי בערוץ ה-BBC בשם "חייו הסודיים של אורי גלר - מרגל על-טבעי", (The Secret Life of Uri Geller - Psychic Spy) שבו הופיעו אורי גלר, בנימין נתניהו, כריסטופר "קיט" גרין, פול ה. סמית', הארולד פוטהוף וראסל טארג. בסרט נטען כי גלר הפך ל"מרגל על-טבעי" עבור ה-CIA, גויס על ידי המוסד, ועבד כסוכן חשאי רשמי במקסיקו, תוך שימוש בכוחות על-טבעיים כגון היכולת למחוק תוכן של דיסקטים באמצעות המחשבה.
במרץ 2018 סיפר כי ברשותו ביצה של חייזר שקיבל מג'ון לנון: "ג'ון אמר שהוא ראה כדור אור שיצא ממנו חייזר שנתן לו איזה ביצה. הוא היה מאוד נרגש ואמר לי, 'זה שלך, שמור על זה לכל החיים'".
מנובמבר 2018, הוא שופט בתוכנית הראליטי גוט טאלנט ישראל.
במאי 2019 הכיר ספר השיאים של גינס בכף פלדה שיצר גלר כ"כף הפלדה הגדולה בעולם". אורך הכף 16.18 מטרים, והיא מוצבת בכניסה למוזיאון אורי גלר בתל אביב.
ב-2019 הציג תערוכת ציורים בגלריה אלטמן ביפו העתיקה.
ביוני 2024 פורסם כי גלר טוען שלקח חלק ביירוט המתקפה האיראנית שאירעה בחודש אפריל 2024 שבה יורטו מאות טילים וכטבמי"ם שנורו מאיראן לישראל.
טענות בדבר כוחות על-טבעיים

גלר טען בעבר שיכולותיו הן תוצאה של כוחות על-טבעיים אשר ניתנו לו על ידי חוצנים, אולם מדענים ידועים, קוסמים וספקנים הציעו דרכים אפשריות שבהן גלר יכול היה להונות את המדענים תוך שימוש בהסחת דעת והטעיה. מבקרים אלו, שכללו את ריצ'רד פיינמן, ג'יימס רנדי ומרטין גרדנר, האשימו את גלר כי עשה שימוש בהדגמותיו במרמה מחוץ לתחום עסקי השעשועים.
במאמר משנת 1974 נטען כי מנהלו של גלר, שיפי שטרנג, ואחותו, חנה שטרנג (לימים - אשתו של גלר ואם ילדיו), עזרו בחשאי לגלר במהלך הופעותיו.
זוכה פרס נובל לפיזיקה ריצ'רד פיינמן, שהיה גם קוסם חובב, כתב בספרו "אתה בטח מתלוצץ מיסטר פיינמן!" שגלר לא הצליח לכופף מפתח מולו ומול בנו.
גלר ידוע בעריכת ניסויים הקשורים לאירועי ספורט. הספקן ג'יימס רנדי והעיתון הבריטי ה״סאן״ הראו שהקבוצות והשחקנים שגלר בוחר שינצחו לרוב דווקא מפסידים. ג'ון אטקינסון חקר את הניבויים שסיפק גלר במשך 30 שנה וסיכם כי "לעיתים קרובות אורי פגע בסיכוייהם של הספורטאים והקבוצות להם ניסה לעזור." אחד מקוראיו של רנדי כינה זאת "הקללה של אורי גלר".
במהלך טורניר יורו 1996 בין סקוטלנד ואנגליה באצטדיון ומבלי, טען גלר, שריחף במסוק מעל המגרש, כי הצליח להזיז את הכדור מנקודת העונשין בזמן שגארי מקאליסטר, שחקנה של סקוטלנד, התכוון לבעוט בעיטת עונשין. אם הדבר היה נכון, הוא היה נוגד את חוקי התאחדות הכדורגל, כיוון שהכדור היה מוגדר "לא במשחק". בעיטת העונשין הסתיימה בהחמצת ההזדמנות להשוות את המשחק לטובת סקוטלנד.
מקרה ידוע נוסף, בשנת 1992, התבקש גלר לחקור את מקרה החטיפה של הדוגמנית ההונגרית הלגה פרקש (Helga Farkas). לאחר שחזה כי היא תימצא חיה ובריאה, התגלה שהיא נרצחה על ידי חוטפיה.
בשנת 2007 התרשמו ספקנים כי גלר מוותר על טענותיו בדבר כוחות מיוחדים. רנדי ציטט משפט שאמר גלר בגיליון נובמבר 2007 של המגזין Magische Welt (עולם הקסמים): "אני לא אומר יותר שיש לי כוחות על-טבעיים. אני עוסק בבידור. אני רוצה לתת מופע טוב. כל הדמות שלי השתנתה." בראיון מאוחר יותר, אמר גלר ל-Telepolis (מגזין מקוון בגרמנית): "אמרתי למגזין הגרמני הזה ששיניתי את אופיי, למיטב זיכרוני, ואני לא אומר עוד שאני עושה דברים על-טבעיים. זה לא אומר שאין לי כוחות. זה אומר שאני לא טוען 'זה על-טבעי', אני אומר 'אני מתעתע (mystifier)!' זה מה שאני אומר. הספקנים סובבו את דבריי ואמרו: 'אורי גלר אמר שהוא קוסם!'. מעולם לא אמרתי זאת." בראיון הזה גלר המשיך והבהיר שכאשר הוא נשאל כיצד הוא מבצע את פעלוליו הוא אומר לילדים "שכחו מהעל-טבעי. שכחו מכיפוף כפיות! במקום זאת, התמקדו בלימודים! הפכו לאנשים שחושבים חיובי! האמינו בעצמכם וצרו מטרה! לכו לאוניברסיטה! אל תעשנו!! אל תגעו לעולם בסמים! חישבו על הצלחה!".
בפברואר 2008 הודה גלר בתוכנית הטלוויזיה "אורי גלר הבא" (גרסה גרמנית של The Successor), שאין לו כל כוחות על-טבעיים, ואז קרץ למצלמה. לאחר שהפופולריות של גלר ירדה מאוד בעולם והוא הפסיד בכמה משפטים שניהל או התנהלו נגדו (כמו ניצחון הקוסם רנדי נגד גלר), גלר המעיט את הופעותיו בעולם ביחס לעבר.
בשנת 2016 לערך אורי גלר חזר להתגורר בקביעות ביפו, ישראל.
מחקרים אודותיו

אנדריאה פוהריץ' אשר היה ידוע כחוקר הפאראפסיכולוגי הביא את גלר לחקירה מדעית בארצות הברית, בעזרת יצחק בנטוב, בנושאי היכולות השונות אשר נטענו על ידי גלר כעל-טבעיות. פוהריץ' חיבר ביוגרפיה על גלר בנושא העל-טבעי.
ברוב המקרים הדגים גלר את יכולות קריאת המחשבות וכיפוף הסכו"ם בתנאים בלתי מבוקרים כגון אלה שבראיונות טלוויזיה. בתחילת הקריירה איפשר למספר מדענים לחקור את טענותיו. מחקר שנערך במכון סטנפורד למחקר (Stanford Research Institute) ואשר בוצע בידי החוקרים הארולד פוטהוף וראסל טארג ב-1974, מצא שהצלחותיו של גלר היו מרשימות מספיק כדי להצדיק מחקר רציני נוסף, והמונח "אפקט גלר" נטבע כדי לתאר את היכולות המסוימות שנראה כי הודגמו.
בספרו "An Encyclopedia of Claims, Frauds, and Hoaxes of the Occult and Supernatural" כותב ג'יימס רנדי: "האל פוטהוף וראסל טארג, שחקרו את גלר במכון סטנפורד למחקר, היו מודעים לפחות במקרה אחד כי גלר הציג להם תעלול קוסמים." בנוסף לכך, מסביר רנדי, "הפרוטוקולים שבהם הם עשו שימוש בחקירה 'רצינית' זו של הכוחות שגלר טען להם תוארו על ידי ד"ר ריי היימן כ'מרושלים ולקויים' במסגרת חקירה של הפרויקט שביצע עבור DARPA״.
בין המבקרים של חקירה זו נמנים הפסיכולוגים ד"ר דוד מרקס וד"ר ריצ'רד קאמאן, שפרסמו תיאור כיצד גלר יכול היה לרמות במבחן בלתי רשמי של כוחותיו אשר נערך בשנת 1977. מאמרם במגזין "Nature" ב-1978 וספרם מ-1980 "הפסיכולוגיה של העל-טבעי" (הוצאה שנייה משנת 2000) סיפקו הסבר אפשרי פשוט ליכולות הטלפתיה לכאורה של גלר. מרקס וקאמאן מצאו הוכחות לכך שבמהלך הניסויים גלר יכול היה להציץ דרך חור בקיר המעבדה שחצץ בינו לבין הציורים שהתבקש לשחזר. הציורים הוצבו על הקיר שמול חור ההצצה, אותו סתמו טארג ופוטהוף בצמר גפן. בנוסף לכשל זה, ניתנה לגלר גישה לאינטרקום דו-כיווני שאיפשר לו להקשיב לשיחתם בזמן שהם בחרו או הציגו את הציורים. כשלים בסיסיים אלה מדגישים את החשיבות שבנוכחות פסיכולוגים, קוסמים ומומחי תפיסה אחרים - המאומנים בשיטות חסימה של רמזים תחושתיים - במהלך המבחנים שעוברים הטוענים לכוחות מיוחדים. לאחר סיכום הניסויים כתב מרקס כי אף אחת מטענותיו של גלר ליכולות על-טבעיות לא הוכחה בתנאים מבוקרים מדעית. הוא סיכם כי ״לגלר אין שום יכולת על-טבעית, לעומת זאת, אני חושב שהוא קוסם נבון ומוכשר ביותר.״