דיאטה דלת קלוריות
השפעות בריאותיות

שימוש בדיאטה דלת קלוריות בשגרה אינו מומלץ בשל חששות בטיחותיות, אם כי ניתן להשתמש בשיטה זו תחת פיקוח רפואי כאשר יש רציונל קליני לירידה מהירה במשקל, למשל באנשים שמנים, כחלק מ"אסטרטגיית ניהול משקל מרובת-רכיבים". זאת לצד מעקב ותמיכה מתמשכים, ובמשך 12 שבועות לכל היותר, בהתאם להנחיות המכון הלאומי לבריאות ומצוינות קלינית בבריטניה (NICE). במסגרת הנחיות התזונה בארצות הברית מומלץ להשתמש בדיאטות דלות קלוריות עבור ירידה במשקל אצל אנשים שמנים בנסיבות מוגבלות בלבד ורק תחת השגחה של אנשי מקצוע מנוסים ובסביבת טיפול רפואי בה ניתן לנטר את מצבו הרפואי של האדם ואשר מאפשרת מעורבות גבוהה באורח חייו. עבור הציבור הרחב, דיאטות אלו אינן מומלצות בשל מיעוט עדויות בנושא. מכיוון שקיימים סיכונים ניכרים להרעבה בדיאטה דלת קלוריות אשר אינה בנויה או מפוקחת בצורה מספקת, אנשים המנסים דיאטות אלו חייבים להיות תחת מעקב צמוד של רופא על מנת למנוע סיבוכים.
נראה כי דיאטות דלות קלוריות הן יעילות יותר מתוכניות אחרות לירידה במשקל או מדיאטות אחרות, כאשר בהשוואה אליהן דיאטות אלו משיגות ירידה במשקל של כ-4 קילוגרם (8.8 ליברות) יותר לאחר שנה, וכן הירידה נוטה יותר להישמר לאחר מספר שנים. כאשר הדיאטה נעשית כחלק מהשגרה, ישנן עדויות כי לאחר שנה היא משיגה בממוצע ירידה במשקל של כ-10 קילוגרם (22 ליברות) או ירידה של כ-4% יותר בטווח הקצר. דיאטות דלות-קלוריות יכולות לאפשר ירידה גדולה יותר במשקל בטווח הקצר, בהשוואה לדיאטות אחרות, צנועות או הדרגתיות יותר, הכוללות הגבלת קלוריות. בנוסף, שיעור הירידה במשקל הנשמר לטווח ארוך הוא דומה או גדול יותר. דיאטות דלות קלוריות הוכחו כמפחיתות במסת הגוף הרזה (הכוללת את העצמות, השרירים וכו', ללא שומן הגוף). שילוב של דיאטה דלת קלוריות עם טיפולים אחרים להשמנת יתר עשוי להניב תוצאות אפקטיביות יותר בירידה במשקל. דיאטות מופחתות קלוריות ודלות קלוריות עשויות להביא לירידה מוגברת במשקל במהלך השבוע–שבועיים הראשונים שלה, אך הירידה המהירה למראית עין נובעת מדלדול הגליקוגן ואיבוד מים במסת הגוף הרזה, ומשקל הגוף עולה בחזרה זמן קצר לאחר מכן.
דיאטות דלות קלוריות הן יעילות ומומלצות להפחתת שומן בכבד ולירידה במשקל לפני ניתוח בריאטרי.
בסקירה משנת 2001 נמצא כי לדיאטות דלות קלוריות אין השפעות מזיקות משמעותיות, כאשר הן נעשות תחת פיקוח רפואי, לתקופות של 8–16 שבועות עם ירידה במשקל של 1.5–2.5 קילוגרם (3.3–5.5 ליברות) לשבוע בממוצע. עם זאת, דיאטה דלת קלוריות עשויה להגביר את הסיכון לפתח אבני כיס מרה, אם צריכת השומן במסגרת התפריט אינה מספקת, אך חסרים נתונים כדי לדעת את כמות השומן המדויקת הדרושה כדי למנוע היווצרות אבני מרה. ואכן, שומן במזון ממריץ את התכווצות כיס המרה, ולפיכך דיאטה דלת קלוריות נטולת-שומן עשויה להוביל למצב ששלפוחית השתן אינה מתרוקנת. תופעת לוואי אפשרית נוספת היא עצירות (בהתאם לכמות הסיבים התזונתיים בתפריט).
דיאטה דלת קלוריות לא נמצאה כמגבירה את התאווות למזון, אלא להפך – נראית כמפחיתה את התאווות למזון יותר מאשר דיאטות מופחתות קלוריות.
בעבר, הרכביהן של דיאטות דלות קלוריות נטולות-פחמימות (כפי שנקבעו רפואית או מסחרית) כללו 200–800 קלוריות ליום, תוך שמירה על צריכת חלבון, אך ללא כל צריכת פחמימות ולעיתים גם שומן. דיאטות אלו גוררות את הגוף לרעב ומביאות לירידה במשקל של 1.5–2.5 קילוגרם (3.3–5.5 ליברות) לשבוע בממוצע. עם זאת, המחסור הכולל בפחמימות מונע שמירה על החלבונים ובכך גורם לאובדן מסת שריר רזה, וכן לתופעות לוואי שליליות אחרות כגון סיכון מוגבר לשיגדון, חוסר איזון אלקטרוליטי, ולכן דיאטות כאלו לא מומלצות. כיום, תוכניות המשלבות שימוש בתחליפי מזון הן המסגרת המקובלת באירופה ובקנדה כדי להבטיח עמידה בדרישות היומיות של צריכת חומרי מזון נחוצים וויטמינים ואיזון אלקטרוליטי. בהשוואה לשיטות VLCD ישנות יותר, השימוש בתחליפי המזון מאפשר שמירה טובה יותר של מסת הגוף הרזה, מפחית תופעות לוואי מוכרות ומשפר את המצב התזונתי של האדם.
דיאטות דלות קלוריות המבוצעות ללא ניטור רפואי, תוך צריכה לא מספקת של חומרי מזון ומינרלים, עלולות לגרום לחוסר איזון אלקטרוליטי ולמוות פתאומי על ידי טכיקרדיה חדרית, אם בשל הרעבה או במהלך ניסיון לחידוש הזנה.