stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחבורה ציבורית
מדדי יעילות > תדירות

התדירות היא מספר הנסיעות בשעה, לחלופין מקובל להשתמש במושג מרווח זמן (Headway) שהוא הפרש הזמן הממוצע בין שתי יציאות עוקבות של קו מתחנת המוצא שלו – כלומר, קו שתדירותו 12 נסיעות בשעה הוא קו שמרווח הזמן שלו הוא 5 דקות. לתדירות חשיבות מכרעת כמדד לאיכות התחבורה הציבורית בעיני הציבור[דרוש מקור], וממנה גם נגזר זמן ההמתנה הממוצע בתחנה, שמהווה את אחד מהגורמים המכריעים בהחלטה האם להשתמש בתחבורה הציבורית או ברכב הפרטי. המרכיב המרכזי המשפיע על התדירות הוא כמות המשתמשים. בתגובה למשתמשים נוספים, התדירות עולה, דבר שמעלה שוב את מספר המשתמשים וחוזר חלילה. האפקט עובד גם לכיוון השני. ככל שמספר המשתמשים יורד, התדירות יורדת, מה שמוריד את מספר המשתמשים עוד יותר. אפקט מעגלי זה נקרא אפקט מורינג. עם זאת, לעיתים מוגבלת התדירות על ידי קיבולת התשתית – כך למשל תדירות הרכבות מוגבלת על ידי קיבולת מערכת המסילות ומספר הרכבות הזמינות.
מדדי יעילות > אמינות השירות

אמינות השירות הוא המרכיב הקובע האם ניתן להסתמך על המערכת. הדבר נכון לכל מערכת ושירות, אך ספציפית בתחום התחבורה הציבורית מדובר על ההתאמה בין התדירות המתוכננת (המפורסמת לציבור) לבין התדירות בפועל, זאת בשתי רמות הניתנות למדידה:
א. האם אכן יוצאות מספר נסיעות בשעה כמתוכנן (עבור מרווח זמן של 6 דקות, נדרשות 10 נסיעות לשעה) ובהתאם נקבע זמן ההמתנה הממוצע בכל תחנה במסלול.
ב. האם הנסיעות מגיעות לתחנה בתדירות אחידה כמתוכנן, כלומר האם השונות נמוכה.
מדדי יעילות > כיסוי

כיסוי הוא מדד נתון באחוזים עבור מרחק נתון. מקובל לקבוע מרחק זה בערכים שבין 300 ל-600 מטרים. כיסוי הוא השטח היחסי מתוך סך כל השטח הנבדק הנמצא לכל היותר באותו מרחק נתון שנקבע מכלל תחנות ההסעה. ככל ששטח הכיסוי גדול יותר כך תידרש בממוצע פחות הליכה מתחנות ההסעה אל היעדים ולהפך. עם זאת, אחוזי כיסוי גבוהים מידי (השואפים ל-100%) מלמדים ברוב המקרים על קיומם של קווים מפותלים ואיטיים הנכנסים לרחובות צרים ושוליים, וכך נפגע מאוד מדד הישירות. לכן המגמה היא לשאוף לאחוזי כיסוי של 90%–95%. באופן גרפי מושג המדד על ידי שרטוט מעגלים ברדיוס המרחק הנתון מסביב לכל תחנות ההסעה, וחישוב סך כל שטח המעגלים (תוך התחשבות בשטחים חופפים).
הכיסוי הוא מדד המשמש בעיקר לבחינת יעילות מערך קווים פנים עירוני, אך הוא רלוונטי לעיתים גם לשירות למרחקים גדולים יותר.
מדדי יעילות > זמינות

זמינות היא הכיסוי עבור תדירות מינימלית מותרת. לדוגמה: אחוזי הכיסוי המתקבלים כאשר מביאים בחשבון רק את מניין הקווים שתדירותם היא 4 נסיעות בשעה לפחות. לעיתים חברות תחבורה ציבורית נוהגות להוסיף קווים ארוכים ומפותלים בתדירות נמוכה מאוד, רק על מנת להגדיל את אחוזי הכיסוי של אותו אזור. מדד זה בא לנטרל את השפעת הקווים השוליים ולבחון את איכות השירות של הקווים התדירים בלבד.
מדדי יעילות > תיאום

תיאום, בשונה משאר המדדים, אינו ניתן למדידה חד משמעית כנתון מספרי, אך עדיין ניתן להערכה כללית. תיאום הוא בחינה של רמת התזמון בין אמצעי התחבורה השונים. לדוגמה: האם אוטובוס כלשהו מגיע בזמן לתחנת הרכבת כדי שהנוסעים יוכלו לעבור לרכבת במינימום הזמן הדרוש, או שמא הוא מקדים באופן קיצוני או מגיע לאחר צאת הרכבת, ובכך הופך ללא רלוונטי עבור הנוסעים.
מדדי יעילות > זמן נסיעה מדלת לדלת

זמן הנסיעה מדלת לדלת הוא המדד הניתן למדידה החשוב ביותר של התחבורה הציבורית. הוא קובע את הזמן הדרוש לאדם להגיע מדלת ביתו לדלת מקום עבודתו (ומכאן שמו). מדד זה מביא בחשבון את כל הגורמים המתוארים כאן, וגורמים נוספים המורכבים יותר למדידה:
זמן ההליכה מהבית לתחנת האוטובוס
זמן ההמתנה הממוצע לאוטובוס (וכן, היכולת להעריך את זמן הגעתו ולמנוע המתנה מיותרת)
זמן הנסיעה, בהתחשב בכל גורמי הדרך
הזמן הדרוש להחלפות קווים או כלי תחבורה, אם נדרש (וכן, כמות מרווח הביטחון שהרשת מאלצת לקחת לשם כך), לרבות הליכה, אם נדרשת.
זמן ההליכה מתחנת הירידה האחרונה ליעד
זמן הנסיעה מדלת לדלת בתחבורה ציבורית יחשב ליעיל כאשר הוא לכל הפחות מתקרב לזמן הנסיעה מדלת לדלת באמצעות רכב פרטי, ויחשב להצלחה גדולה יותר ככל שהוא קטן ממנו. במקרים מסוימים זמן הנסיעה מדלת לדלת יכול להיות קצר ב-50% ויותר לעומת הרכב הפרטי, ואת זאת ניתן להשיג לרוב רק באמצעות תחבורה מסילתית או נתיבי תחבורה ציבורית.
מדדי יעילות > בהירות

בהירות, גם היא לא ניתנת להגדרה מספרית של ממש, אך קיימים כמה כללים החיוניים לשמירה עליה. הבהירות היא יכולתו של הנוסע לתכנן נסיעה בקלות יחסית, ללא צורך בתכנון מדוקדק מראש, ואף באופן ספונטני.
שאיפה לסימטריה בין שני כיווני הנסיעה של אותו הקו.
היצמדות לצירי תנועה ככל הניתן, ולא למסלולים שרירותיים ומתפתלים.
מוקד מידע משותף לכלל מפעילי התחבורה הציבורית באזור מסוים.
מספר קווים שאינו גדול מדי, וכן הימנעות מיצירת כמות גדולה של חלופות.
מספור עקבי של הקווים, באופן שיהיה ניתן להסיק מסלול של קו במקרים מסוימים על סמך מספרו.
שילוט ברור ככל שניתן בתחנות ההסעה (מפות, לוחות זמנים, ואף תצוגה דיגיטלית בזמן אמת על זמני ההגעה).
ראו גם

פיתוח מוטה תחבורה ציבורית
תחבורה בת קיימא
נגישות תחבורה
תחבורה ציבורית בישראל
תחבורה היום ומחר
ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל
התקבצות אוטובוסים
הערות שוליים

↑  Littleton, C. Scott (1 בינואר 2005). Gods, Goddesses, and Mythology. Marshall Cavendish. ISBN 9780761475644. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  10 août 1826 - Premiers omnibus à Nantes, herodote.net
↑  Alfred, Randy. "March 18, 1662: The Bus Starts Here ... in Paris". Wired. נבדק ב-28 באוגוסט 2023. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "The London Omnibus". Knowledgeoflondon.com. ארכיון מ-1 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Metropolitan line". London Transport Museum.
↑  Young, Jay (2015-03-02). "Infrastructure: Mass Transit in 19th- and 20th-Century Urban America". Oxford Research Encyclopedia of American History. doi:10.1093/acrefore/9780199329175.013.28. ISBN 9780199329175. ארכיון מ-29 בנובמבר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  סוכנויות הידיעות, לראשונה בעולם: מדינה עם תחבורה ציבורית חינם, באתר ynet, 29 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533880205171  PLWABN: 9810535016905606  GND: 4172386-7  HDS: 007965  LCCN: sh85077945  LNB: 000337997  NKC: ph198717 
אומניבוס רתום לסוסים בלונדון, 1902
חשמלית במסצ'וסטס בתחילת המאה ה-20
רחוב ובו נתיבי תחבורה ציבורית לאוטובוסים בטאיפיי. נתיבי העדפה לתחבורה הציבורית מאפשרים תנועה אמינה ומהירה יחסית של אוטובוסים גם בשעות העומס
הקו האדום של "דנקל", שדרות ירושלים ביפו
שלט על רציף תחנת רכבת ביפן המציין כי חלק זה של הרציף מיועד לנשים בלבד, במטרה להגן על נשים מפני הטרדה מינית.
רכבת חשמלית במנצ'סטר, אנגליה
מערכת האוטובוסים המהירה בקוריטיבה שבברזיל מתאפיינת במהירות, אמינות ויעילות, הודות להפעלת אוטובוסים רבי-קיבולת בנתיבים ייעודיים
תדירותה הגבוהה של הרכבת הקלה בירושלים, כעשר נסיעות בשעה בשעות השיא, מאפשרת לה להסיע כ-145,000 נוסעים מדי יום (2017)
מפה סכמטית של הרכבת התחתית של ניו יורק. רשתות תחבורה מוצגות בצורה מובנת יותר באמצעות מפה סכמטית מאשר על פני מפה גאוגרפית רגילה
קיי גריינג'ר

נורבל קיי גריינג'ר (באנגלית: Norvell Kay Granger; נולדה ב-18 בינואר 1943) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של מדינת טקסס בין השנים 1997–2025. טרם היבחרה לקונגרס האמריקאי הייתה ראשת עיריית פורט וורת' בשנים 1991–1995.
ביוגרפיה

גריינג'ר נולדה בגרינוויל שבטקסס וגדלה בפורט וורת'. היא למדה בבתי ספר ציבוריים מקומיים וסיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון איסטרן הילס שבפורט וורת'. גריינג'ר היא בוגרת אוניברסיטת ולסליאן טקסס. בשנת 1991 נבחרה לראשות העיר פורט וורת', והייתה לאישה הראשונה בתפקיד. היא שירתה בתפקיד זה שתי תקופות כהונה עד 1995.
לקראת בחירות 1996 בארצות הברית הודיע חבר הקונגרס פיט גרין על פרישתו מהחיים הפוליטיים. הן המפלגה הדמוקרטית והן המפלגה הרפובליקנית חיזרו אחר גריינג'ר כמועמדותן לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית. עם זאת, הרפובליקנים היו אופטימיים לגבי סיכוייהם לזכות במירוץ. זאת חרף העובדה שבעבר את המחוז ייצג יו"ר בית הנבחרים ג'יים רייט (אנ'), אך מפקד האוכלוסין של ארצות הברית של 1990 הוביל לחלוקה מחדש של מחוזות הקונגרס בטקסס והדמוגרפיה במחוז נעשתה רפובליקנית יותר ויותר.
גריינג'ר התמודדה לבסוף כרפובליקנית. היא זכתה בהפרש נוח, וגרפה 56% מקולות הבוחרים תוך שהיא גוברת על המועמד הדמוקרטי יו פארמר, שהיה גם הוא ראש עיריית פורט וורת' בעבר. היא נבחרה מחדש ב-1998 וניצבה בפני התנגדות רצינית רק בשנת 2000. ב-2006 פרסמה גריינג'ר את הספר "מה נכון באמריקה, חוגגים את ערכי האומה שלנו" (What's Right About America, Celebrating Our Nation's Values) בו הרהרה על לקחים שהפיקה מדמויות בולטות בהיסטוריה של ארצות הברית. באותה השנה נבחרה לתקופת כהונתה השישית בקונגרס, ובמקביל לסגנית יו"ר הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים — המשרה הרביעית בבכירותה בהיררכיה הרפובליקנית.
ב-25 בספטמבר 2007 הביעה באופן רשמי את תמיכתה במועמדותו של מושל מסצ'וסטס מיט רומני לנשיאות ארצות הברית. כמו כן, היא מילאה את תפקיד יושבת הראש הלאומית של ארגון הקמפיין "נשים עבור מיט". בהצהרה לעיתונות שקיימה בעקבות הבעת תמכתה, אמרה גריינג'ר כי הקשיבה לרומני מדבר והסכימה איתו על כל דבר שאמר, "לפי הסדר שאמר".
ב-4 ביולי 2018 נמנתה בין קבוצת רפובליקנים שנפגשו עם בכירים בממשלת רוסיה לקראת מפגש פסגה בין הנשיא דונלד טראמפ ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין. גריינג'ר הזדהתה בעבר כתומכת בזכות להפיל, ואף תמכה בפסק דין רו נגד וייד. בשנת 2020 נמלחה בדעתה והכריזה כי היא מתנגדת להפלות ובביטול פסק הדין של בית המשפט העליון של ארצות הברית. במספר הזדמנויות אף הצביעה בעד תיקון לחוקת ארצות הברית שיאסור על ביזוי הדגל האמריקאי ויהפוכו לעבירה פדרלית. העיתון "וושינגטון פוסט" תיאר אותה במרכז הפוליטי מבחינה חברתית, אך שמרנית מבחינה כלכלית. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 נמנתה בין קבוצה מצומצמת של רפובליקנים שקראו לנשיא טראמפ לחדול מערעוריו על תוצאות הבחירות.
ב-31 באוקטובר 2023 הכריזה גריינג'ר כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2024.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  שריל גאיי סטולברג, More Than 200 Republicans Urge Supreme Court to Weigh Overturning Roe v. Wade, באתר הניו יורק טיימס, 2 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  Kay Granger (R-Tex.), באתר וושינגטון פוסט (באנגלית)
↑  Texas Rep. Kay Granger Among GOP Lawmakers Who Think Trump Should Stop Election Result Challenges, באתר CBS Dallas‏, 20 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  AP‏, Texas’s Kay Granger, longest-serving Republican congresswoman, to retire, באתר הגרדיאן, 1 בנובמבר 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3616 5430  LCCN: n2007013660  SNAC: w6sb84nm  US Congress: G000377  VIAF: 53596442   WorldCat (עם VIAF): 53596442
פרנציסקה ברוך

| --- | --- |

פרנציסקה ברוך, תל אביב (1935)
 לידה:  21 בנובמבר 1901 המבורג, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  3 בספטמבר 1989 (בגיל 87) ירושלים, ישראל
 תחום יצירה:  טיפוגרפיה, עיצוב
פרנציסקה ברוך (Franzisca Baruch;‏ 21 בנובמבר 1901, המבורג, גרמניה – 3 בספטמבר 1989, ירושלים) הייתה ציירת, מעצבת גרפית, קליגרפית וטיפוגרפית ישראלית. עצבה את סמל העיר ירושלים, שטרות כסף, בולים, את הדרכון הישראלי הראשון, הגופן (סוגי אות) "שוקן" ומספר גופנים וסמלילים אחרים.
תולדות חיים

פרנצ'יסקה ברוך נולדה בשנת 1901 בעיר המבורג שבגרמניה. כשהייתה בת 17 החלה ללמוד עיצוב ואיור בבית הספר שליד המוזיאון הממלכתי לאמנויות ואומנויות בהמבורג.
את הכשרתה בעיצוב גרפי וקליגרפיה עשתה באקדמיה הלאומית לאמנויות בברלין. בתחילת דרכה עסקה בעיקר בעיצוב תעשייתי, ועבדה בעיצוב של צלחות חרסינה ופורצלן עבור בית חרושת מוביל שעם לקוחותיו נמנה גם בית המלוכה הגרמני. בשנת 1920 זכתה בפרס עיצוב עבור עבודתה לעיצוב צלחות חג המולד של בית המלוכה. לאחר מכן עבדה אצל אדווין רדסלובּ (Redslob; (גר')), היועץ האמנותי של הרייך הגרמני (אנ') בשנים 1920–1933. תפקידו של רדסלוב היה פיקוח על העיצוב הגרפי עבור הממשל. בין משימותיה בשירות הרייך היו עיטורים לרגל ביקור אמאנאללה ח'אן מלך אפגניסטן, שהיה האישיות המלכותית הראשונה שביקרה בגרמניה לאחר המהפכה והדחת קיסר גרמניה.
האמן היהודי יעקב שטיינהרדט פנה אליה בהצעה שתשתתף יחד עמו בעיצוב הגדה לפסח במהדורה ביבילופילית. שטיינהרדט ביקש ממנה לעצב את האותיות – בעברית ובגרמנית. ברוך, שלא ידעה עברית, נחשפה כך לתחום עיצוב האות העברית והחלה להתעניין בעיצוב גופנים עבריים ובעיצוב של כריכות ספרים באותיות עבריות. ההגדה, עם חיתוכי עץ של שטיינהרדט ואותיות פרי עיצובה, המבוססות על כתבי יד אשכנזיים, נדפסה ב-200 עותקים והיא פריט אספנות. הגדה זו יצאה במקביל במהדורות מסחריות. הוצאת "דביר" הוציאה לאור לאור בשנת 1979 מהדורת פקסימיליה של ההגדה.
ברוך פנתה לממונה בבית יציקת האותיות "ברטהולד" על הפקת אותיות עבריות, ומסרה לו את האותיות שעיצבה עבור ההגדה. האותיות נחתכו, נוצקו בעופרת ופורסמו בשם "סת"ם" (על בסיס האות עוצבו הגופנים "רמב"ם" ו"רחל", אות דקה שלא התאימה לדפוס המסורתי ולכן נגנזה בשעתה, בה מודפסים כמה מספרי הוצאת אבן חושן). היא עיצבה אות נוספת המבוססת על האות האשכנזית מאותה תקופה: המזרחן ליאו אריה מאיר הוא שהזמין אות זו הקרויה "מאיר-ברוך". בשנות השישים נוצקה האות בבית היציקה של משה שפיצר "אותיות ירושלים". האות לא הייתה פופולרית, ונמכרו רק כמויות קטנות ממנה.
במהלך שנות ה-20 ועד לעלייתו של היטלר לשלטון עיצבה בין היתר עטיפות ספרים, מטבעות, צעצועי ילדים, תווי ספר ואת ספר שיריה הראשון (שירה סינית מתורגמת לגרמנית). בין השאר עיצבה את ה"אנציקלופדיה יודאיקה" וספרים עבריים נוספים מהוצאת "רימון".
בשנת 1933 עלתה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. בשנים הראשונות בארץ חיה בדוחק והתפרנסה, בצד עבודות גרפיקה מזדמנות, מאפייה ומכירה של עוגות מרציפן. בנוסף עבדה הן עבור ממשלת המנדט כשרטטת מפות והן עבור ההגנה. בראשית שנות ה-40 פנה אליה זלמן שוקן, בעל הוצאת שוקן ועיתון "הארץ", בהצעה לעצב מחדש את לוגו העיתון (הלוגו המקורי צויר על ידי זאב ז'בוטינסקי). ברוך עיצבה את הלוגו באותיות המושפעות מכתב סת"ם אשכנזי, תוך הדגשה על "משיכות קולמוס" כביכול נכתבו על ידי סופר סת"ם. שוקן ראה את העיצוב בעין יפה והציע לפרנציסקה ברוך לעצב עבור ההוצאה אות ייחודית. כך פיתחה את גופן שוקן-ברוך עבור ספרי ההוצאה.
בהמשך עבדה ברוך בעיצוב מפות, וכן שטרי כסף, בולים, וסמלים עבור ממשלת ישראל וכן במשרד פרטי לעיצוב ייחודי עבור אדריכלים.
עזבונה של ברוך נמצא באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים.
לקריאה נוספת

דב גנחובסקי, הגרפיקאית שאפתה עוגיות מרציפן (ועוד 100 סיפורים ירושלמיים), ירושלים 2006
עדה ורדי (עורכת), דפוסים משתנים: מלאכת העיצוב של משה שפיצר, פרנציסקה ברוך והנרי פרידלנדר, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2015. (קטלוג תערוכה שאצרה ורדי, מוזיאון ישראל, סתיו–אביב תשע"ו, אוקטובר 2015 – מרץ 2016)
הערות שוליים

↑  מפת ישראל בארצו, ברור ואורל, 1945 (מהדורות שונות), באתר אוסף המפות ע"ש לאור, הספרייה הלאומית
↑  דפוסים משתנים, באתר מוזיאון ישראל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272053  NLI: 987007293005705171  GND: 173723489  ISNI: 0000 0000 7311 3672  LCCN: nr99022789  NTA: 333965353  ULAN: 500483898  VcBA: 495/82474  VIAF: 102585130   WorldCat (עם VIAF): 102585130
ג'ניפר וקסטון

ג'ניפר לין וקסטון (באנגלית: Jennifer Lynn Wexton; נולדה ב-27 במאי 1968) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של קהיליית וירג'יניה בין השנים 2019–2025.
ביוגרפיה

וקסטון נולדה בשם ג'ניפר לין טוסיני בלינצ'בורג. אביה ואמה היו כלכלנים בכירים במחלקת האוצר של ארצות הברית וברשות האמריקנית לפיקוח על מסחר בחוזים עתידיים (CFTC), בהתאמה. בשנת 1992 השלימה וקסטון לימודי תואר ראשון באוניברסיטת מרילנד. לאחר מכן נרשמה לבית הספר למשפטים של קולג' ויליאם אנד מרי, וב-1995 השלימה במקצוע זה לימודי תואר שני. את הקריירה המשפטית שלה החלה וקסטון כשותפה במשרד עורכי הדין "Laurel Brigade Law Group". היא הייתה שופטת מחליפה במחוז לודון ובין השנים 2001–2005 היה עוזרת לתובע הכללי של קהיליית וירג'יניה.
כתובעת, וקסטון העמידה לדין בשלהי 2002 את קלרה ג'יין שוורץ בגין רצח מדרגה ראשונה של אביה, רוברט שוורץ. בשנת 2011 התמודדה לתפקיד התובע המחוזי במחוז לודון, אך הפסידה בפער קטן לתובע המכהן ג'ים פלומן. במהלך בחירות 2014 נבחרה לסנאט של מדינת וירג'יניה. היא הכריזה על התמודדותה לתפקיד זה לאחר שמארק הרינג, נציג מחוז הבחירה ה-33 בסנאט, נבחר לתובע הכללי של וירג'יניה. בנובמבר 2015 נבחרה מחדש לתקופת כהונה שנייה.
באפריל 2017 הכריזה וקסטון כי תתמודד כנציגת המחוז העשירי של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. מחוז הבחירה שייצגה בסנאט המדינתי כלל שטחים נרחבים במזרח מחוז הקונגרס העשירי, שעטף את הערים ליסבורג וסטרלינג. ביוני 2018 היא זכתה בבחירות המקדימות כמועמדת המפלגה הדמוקרטית מול חמישה מתמודדים אחרים. בבחירות הכלליות בנובמבר היא הביסה את חברת הקונגרס המכהנת ברברה קומסטוק מהמפלגה הרפובליקנית עם כ-56% מקולות הבוחרים. וקסטון היא האדם החמישי שמייצג את המחוז מאז הקמתו בשנת 1953, והשנייה לעשות כן מהמפלגה הדמוקרטית.
מבחינה אידאולוגית, וקסטון נמנית במחנה "הדמוקרטים החדשים", כינוי לחברי המפלגה הדמוקרטית שדוגלים בעמדות מרכזיות ומתונות ביחס למחנה הפרוגרסיביים. מבחינה כלכלית היא מתארת עצמה כקפיטליסטית. ב-2020 היא תמכה בחקיקה שתרחיב הוצאות כספיות פדרליות לשיפור תשתיות ולחקר תעשיית התעופה המסחרי, שנפגעה בשל צניחה בביקוש לטיסות בשל מגפת הקורונה בארצות הברית. וקסטון תומכת בחקר עסקאות בכרטיסי אשראי ככלי לזיהוי אירועי ירי המוני מבעוד מועד. היא טוענת שההגנה על הזכות לשאת נשק, במסגרת התיקון השני לחוקת ארצות הברית, יכולה להתקיים לצד חוקי בקרה על כלי נשק. כמו כן היא תומכת בחיזוק חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. במהלך שנת 2019 היא תלתה את הדגל הטרנסג'נדרי בלשכתה שבגבעת הקפיטול, לאות הזדהות עם קהילת הטרנסג'נדרים.
ב-18 בספטמבר 2023 הודיעה וקסטון כי אין בכוונתה להתמודד מחדש לבית הנבחרים בבחירות 2024, לאחר שאובחנה כחולה בחולשה סופרה-נוקלארית מתקדמת, הידועה גם כמחלת PSP ממשפחת הפרקינסוניזם.
הערות שוליים

↑  ג'ון אצ'טנקאמפ, Fantasy, reality collide at murder trial, באתר Fairfax Times‏, 15 באוקטובר 2002 (באנגלית)
↑  מרסיה קויל, How Many Women Lawyers Were Elected in the Midterms? Quite a Few, באתר Law.com‏, 8 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  ג'נה פורטנוי, Democrat Jennifer T. Wexton defeats Rep. Barbara Comstock, turning a GOP stronghold district in Virginia blue, באתר וושינגטון פוסט, 6 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  ג'יל פאלרמו, A town hall divided: Speakers reflect political chasm splitting Virginia voters, באתר Prince William Times‏, 11 בפברואר 2020 (באנגלית)
↑  טים פיצסימונס, Transgender pride flag hung in Congress by Rep. Jennifer Wexton, באתר NBC News‏, 4 בינואר 2019 (באנגלית)
↑  סקוט וונג, Rep. Jennifer Wexton won't seek reelection after new diagnosis: 'I’m heartbroken', באתר NBC News‏, 18 בספטמבר 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w67f3ksz  US Congress: W000825
קתי מקמוריס רוג'רס

קתי אן מקמוריס רוג'רס (באנגלית: Cathy Anne McMorris Rodgers; נולדה ב-22 במאי 1969) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת וושינגטון במשך עשרים שנה בין השנים 2005–2025. בשנתיים האחרונות לכהונתה הייתה יו"ר ועדת האנרגיה והמסחר של בית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

מקמוריס רוג'רס נולדה בעיר סיילם שבאורגון. ב-1990 סיימה תואר ראשון בפנסקולה כריסטיאן קולג' בפלורידה, וב-2002 סיימה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת וושינגטון. בנעוריה ובמהלך שירותה בבית הנבחרים של וושינגטון עבדה בעסק מטעי הפירות המשפחתי.
ב-1994 מונתה לחברה בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון, ובשנים 2002–2003 כיהנה כמנהיגת המיעוט הרפובליקני בבית הנבחרים. ב-2004 נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציגת המחוז החמישי של מדינת וושינגטון. מאז נבחרה עוד שבע פעמים לתפקיד. היא מכהנת כחברת ועדת האנרגיה והמסחר.
בשנת 2009 נבחרה לסגנית ראש ועידת הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים, ומינואר 2015 עד ינואר 2019 כיהנה כראש הוועידה. בינואר 2014 נבחרה על ידי המפלגה הרפובליקנית לשאת את נאום התגובה לנאום מצב האומה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
לאחר היבחרו של דונלד טראמפ לנשיא, מונתה מקמוריס רוג'רס לסגנית צוות המעבר שלו לבית הלבן. בינואר 2023 מונתה ליושבת ראש ועדת האנרגיה והמסחר של בית הנבחרים.
ב-8 בפברואר 2024 הכריזה מקמוריס רוג'רס כי אין בכוונתה להתמודד בבחירות 2024 לכהונה נוספת בבית הנבחרים האמריקאי.
בשנת 2006 נישאה לבריאן רוג'רס. בנם הבכור נולד ב-2007 ואובחן כלוקה בתסמונת דאון. ב-2010 וב-2013 נולדו להם שתי בנות נוספות.
הערות שוליים

↑  לורן אירוויון, GOP committee chair announces retirement from House, באתר The Hill‏, 8 בפברואר 2024 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6jx95jr  US Congress: M001159 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אביגייל ספנברגר

אביגייל אן ספנברגר (באנגלית: Abigail Anne Spanberger; נולדה ב-7 באוגוסט 1979) היא פוליטיקאית אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של קהיליית וירג'יניה  בשנים 2019 - 2025. היבחרה לקונגרס של ארצות הברית ב-2018 היווה את תומה של שליטה רפובליקנית בת 36 שנה במחוז הקונגרס השביעי של וירג'יניה. מחוז הבחירה שלה ממוקם במזרח התיכון של וירג'יניה, וחולש על רוב הפרברים הצפוניים של ריצ'מונד הבירה, וחלק מהטריטוריה הפרברית בקצה המטרופולין של ריצ'מונד, סביב פרדריקסבורג.
ביוגרפיה

אביגייל ספנברגר נולדה באוגוסט 1979 בשם אביגייל אן דייוויס בעיר רד בנק שבמזרח ניו ג'רזי. כשהייתה בת 13 עברה משפחתה לאזור שורט פאמפ במחוז הנריקו שבווירג'יניה. היא למדה בבית הספר התיכון טאקר שבמחוז. מאוחר יותר הייתה ספנברגר עוזרת אישית עבור צ'אק רוב שייצג את וירג'יניה בסנאט של ארצות הברית. ספנברגר בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת וירג'יניה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת פרדו. בשנים 2002 ו-2003 לימדה ספנברגר ספרות אנגלית כמורה מחליפה באקדמיה הסעודית-אסלאמית בצפון וירג'יניה, שנוסדה בידי שגרירות ערב הסעודית בוושינגטון הבירה. בראשית שנות האלפיים עבדה כמפקחת פדרלית בשירות הדואר של ארצות הברית בתיקי הלבנת הון, וכן עסקה ביירוט הברחת סמים לתוך ארצות הברית.
בשנת 2006 הצטרפה ספנברגר לסוכנות הביון המרכזית (CIA) כקצינת מבצעים. היא עבדה מעבר לים בנושאים מסווגים הנוגעים לביטחון לאומי, שהתבטאו בין היתר באיסוף מודיעין צבאי בנושאי טרור והתפשות כלי נשק גרעיניים. כשעזבה את ה-CIA, הצטרפה ספנברגר למגזר הפרטי והתקבלה לעבודה על ידי חברת "Royall & Company", שם עבדה בסיוע למוסדות אקדמיים לגיוון את התאחדות הסטודנטים שלהם. נוסף על כך, היא הייתה חברה במועצה לדיור בר-השגה של מושל וירג'יניה.
ביולי 2017, לקראת בחירות 2018, הכריזה על התמודדותה אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השביעי של קהיליית וירג'יניה מול נציג המחוז המכהן דייב בראט, חבר תנועת מסיבת התה. היא קיבלה את ההחלטה הסופית להתמודד לאחר שבית הנבחרים, בו היה רוב רפובליקני, הצביע בעד ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (אם כי ביטול החוק נדחה בסנאט כאשר הסנאטורים הרפובליקנים ג'ון מקיין, סוזן קולינס וליסה מרקאוסקי חברו לדמוקרטים). ב-12 ביוני 2018 ניצחה ספנברגר את דן וורד בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית עם 73% מהקולות. בפער קטן של קצת יותר מ-6,600 קולות גברה ספנברגר על בראט ב-6 בנובמבר, ונבחרה אל בית הנבחרים. ספנברגר הייתה נתונה למסע הכפשות בידי "קרן המנהיגות בקונגרס", ארגון רפובליקני, שניסתה לקשור אותה לפעולות טרור ושפרסמה תצהירים מסווגים שהעניקה למחלקת המשפטים תוך הפרה בוטה של פרטיותה.
ספנברגר הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2019. בבחירות לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ביום התכנסות הקונגרס ה-116, ספנברגר מילאה אחת אחת מהבטחות הבחירות שלה והצביעה לשרי בוסטוס, חברת קונגרס דמוקרטית מאילינוי, ובכך הצטרפה ל-11 דמוקרטים שלא תמכו במועמדותה של מנהיגת הדמוקרטים ננסי פלוסי לתפקיד יושב הראש. במאי 2020 הצביעה נגד חבילת גירוי למשק האמריקאי בסך 3 טריליון דולר בתגובה למגפת הקורונה בארצות הברית, בנימוק כי הצעת החוק חורגת בהרבה מהאפשרות להקל את המגפה ושאין סיכוי שתעבור בסנאט הרפובליקני.
במהלך בחירות 2020 ניצבה בפני אתגר עיקש במסע הבחירות לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים. היא התמודדה מול חבר בית הנבחרים המדינתי נייק פרייטס, וגברה עליו ברוב זעום של 51% מקולות הבוחרים. ב-5 בנובמבר, ימים אחדים לאחר ניצחונה הדחוק, מתחה ביקורת על המפלגה הדמוקרטית שאיבדה מושבים רבים בבית הנבחרים האמריקאי לטובת הרפובליקנים, ונימקה בשיחת טלפון שהודלפה את כישלון הדמוקרטים במחוזות המתנדנדים בתעמולה הרפובליקנית שציירה את הדמוקרטים כתומכים בסוציאליזם וברעיון "Defund the police". לעמיתיה מהמפלגה עמם שוחחה טלפונית אמרה: "יש לאסור את השימוש במלה סוציאליזם, אחרת יקרעו אותנו לגזרים ב–2022".
ב-13 בנובמבר 2023 הכריזה ספנברגר שלא תתמודד לקדנציה נוספת עחברת קונגרס על מנת להתמודד לתפקיד מושלת וירג'יניה בבחירות 2025.
הערות שוליים

↑  פטריק וילסון, Abigail Spanberger's passion for languages led her to the CIA, באתר The Richmond Times-Dispatch‏, 12 במאי 2018 (באנגלית)
↑  קייטלין מוסקטלו, Meet The Former CIA Operative Taking On 'Virginia's Trump', באתר Elle‏, 11 ביולי 2017 (באנגלית)
↑  פטריק וילסון, Abigail Spanberger easily defeats Dan Ward in 7th District Democratic primary, באתר The Richmond Times-Dispatch‏, 12 ביוני 2018 (באנגלית)
↑  ג'ון הארווד, Democratic House candidate Abigail Spanberger suffers the kind of election year smear John McCain would recognize, באתר CNBC‏, 31 באוגוסט 2018 (באנגלית)
↑  ג'סטין מטינגלי, Spanberger opposes latest stimulus package, saying it 'goes far beyond pandemic relief', באתר Richmond Times-Dispatch‏, 15 במאי 2020 (באנגלית)
↑  בנג'מין סיגל, 'It was a failure': House Democrats grapple over surprise 2020 losses, באתר ABC News‏, 6 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑   נתנאל שלומוביץ, פרשנות: לאחר הניצחון, האגף השמאלי במפלגה הדמוקרטית תובע מביידן את חלקו בעוגה, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2020
↑  שרה רנקין, Virginia Rep. Abigail Spanberger is running for governor instead of seeking reelection to the House, באתר AP News‏, 13 בנובמבר 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6sc4xbx  US Congress: S001209
מסדר איקהמנגה

| --- | --- |
  
 פרטים
 מדינה:  דרום אפריקה 
 נוסד:  30 בנובמבר 2003 
 
מסדר אִיקָהמָנְגָה (באנגלית: Order of Ikhamanga) הוא עיטור כבוד אזרחי דרום אפריקאי שניתן כהכרה והוקרה בגין הישגים באמנות, תרבות, ספרות, מוזיקה, עיתונות וספורט, המוענק על ידי נשיא דרום אפריקה לאזרחים בדרום אפריקה.
אטימולוגיה

המלה איקמננגה בשפת קוסה היא שם הפרח ציפור גן עדן.
דרגות

למסדר יש שלוש דרגות של עיטורים:
זהב (OIG), על הישג יוצא דופן.
כסף (OIS), על הישג מעולה.
ארד (OIB), על הישג יוצא דופן.