stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוז'ף קנופ
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי
פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים, 1939-2002.
מאגר של ציירים וגרפיקאים הונגרים. עבודת המחקר וגילוי בוצעו על ידי ג'רג' שרגאי. סגד, 1988. דפוס סגד.
לקסיקון אמנות. עורכת אדית לייטה בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1968-1965.
József K.: Selbstbildnisse, 1847, 1856, 1868; Der betende Eremit, 1851; Studienkopf, 1852; Imre K.: Der Flickschuster; Letzte Stiche, 1895, Privatbesitz New York; Hl. Cäcilie, 1896, Galerie Szegedin; Frauenbildnis, 1905; Sonntagshaube, 1906, Galerie Steinamanger; Die Waitzner-Straße, Der Jesuiten-Steg, beide Städt. Mus. Budapest; etc.
Magyar Génius, 1896, S. 12–13; Művészet, 1912, S. 166, 1913, S. 94–100; Művészeti Lex., 1937; Thieme–Becker; Das geistige Ungarn, Bd. 2, 1918; Wurzbach.
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 1230/1899. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1013685520  VIAF: 173446849   WorldCat (עם VIAF): 173446849
יומן שנת המגפה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דניאל דפו
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 נושא:  מגפת הדבר בלונדון, 1665
 מקום התרחשות:  לונדון, אנגליה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  מרס 1722
 הוצאה בעברית
 תאריך:  2002
 תרגום:  יותם ראובני
יומן שנת המגפה הוא ספר מאת דניאל דפו, שהתפרסם לראשונה במרץ 1722. זהו סיפור על חוויותיו של אדם אחד בשנת 1665, שבמהלכה פגעה מגפת דבר הבלוטות בעיר לונדון במה שנודע כמגפה הגדולה של לונדון. הספר מסופר באופן כרונולוגי, אם כי ללא מקטעים או כותרות פרקים, ועם מאמרים מוסגרים וחזרות תכופות.
הספר הוצג כעדות ראייה לאירועי אותה תקופה אך נכתב שנים אחריה. דפו היה רק בן חמש בשנת 1665 כשהמגפה הגדולה התרחשה, והספר עצמו ראה אור בראשי התיבות .H.F והוא מבוסס כנראה על יומניו של דודו של דפו, הנרי פו, שכמו .H.F היה יצרן אוכפים שהתגורר ברובע וייטצ'אפל במזרח לונדון.
ניכר כי המחבר מתאמץ ליצור מצג אמין וקרוב למציאות ככל שביכלתו, למשל על ידי זיהוי שכונות ספציפיות, רחובות ואפילו בתים שבהם התרחשו האירועים המסופרים. בנוסף, הוא מספק טבלאות עם נתוני הנפגעים ודן באמינותם של דיווחים ואנקדוטות שונות ששמע או קרא.
הספר מושווה לעיתים קרובות לדיווחים עובדתיים בני התקופה על אודות המגפה ביומנו של סמיואל פיפס. דיווחו של דפו, שכולל מחקר רב, הוא שיטתי ומפורט יותר מדיווחו של פיפס, המסופר בגוף ראשון.
סוגה

שיוך החיבור לסוגה מסוימת שנוי במחלוקת. תחילה הוצג ונקרא כספר עיון, אך בשנות ה-80 של המאה ה-18 התקבע מעמדו כיצירה בדיונית. הוויכוח נמשך האם ניתן לראות בדפו את מחבר היצירה ולא רק את העורך שלה. אדוארד וודלייק בריילי כתב בשנת 1835 כי היומן "באופן נחרץ, אינו בדיוני, אינו מבוסס על בדיון ... עוול גדול נעשה לזכרו של [דפו] כשמייצגים אותו כך." בריילי השווה את דיווחו של דפו עם דיווחים אמינים כגון Loimologia מאת ד"ר נתנאל הודג'ס (1672), יומנו של סמיואל פיפס וקולו האיום של אלוהים בעיר על ידי מגפה ואש מאת תומאס וינסנט (1667), ועם מקורות ראשוניים. גם ווטסון ניקולסון - שכתב בשנת 1919 - טען כי "אין הצהרה אחת ביומן הנוגעת להיסטוריה של המגפה הגדולה בלונדון שלא אומתה", וכך היצירה יכולה להיחשב כ"היסטוריה אותנטית". לדברי ניקולסון, זהו "תיעוד נאמן של עובדות היסטוריות... [ו]לכך נועד על ידי מחברו." לפחות מבקר ספרות מודרני אחד, פרנק בסטיאן, הסכים כי "הפרט שהומצא הוא ... קטן וחסר חשיבות" וכי היומן "קרוב יותר לתפיסתנו את ההיסטוריה מאשר לזה של הבדיון", וכי "כל ספק הנוגע לתיוג היצירה "בדיה" או "היסטוריה" נובע מהעמימות הטמונה במילים אלה."
מבקרי ספרות אחרים טענו כי יש להתייחס ליצירה כיצירת סיפורת דמיונית, ולכן ניתן לתאר אותה בצדק כ"רומן היסטורי". כך טען אוורט צימרמן, שכתב כי "עוצמת ההתמקדות במספר היא שעושה את יומן שנת המגפה לדומה יותר לרומן מאשר... להיסטוריה." השימוש של דפו במספר .H.F, והצגתו הראשונית את היומן כזכרונות של עד ראייה למגפה, הם הנקודות העיקריות עבור מבקרים הרואים בחיבור "רומנסה" - "יצירה מהסוג המוזר של יצירות המרחף בין רומנסה להיסטוריה" כפי שתיאר וולטר סקוט - ולא תיאור היסטורי. וולטר ג'ורג' בל, היסטוריון של המגפה, ציין כי אין להחשיב את דפו כהיסטוריון מכיוון שהוא משתמש במקורותיו ללא ביקורת.
עיבודים

בשנת 1945, תוכנית הרדיו "המעגל המוזר" עיבדה את הרומן לדרמה מרוכזת של 30 דקות.
הסרט המקסיקני El año de la peste (שנת המגפה) משנת 1979, בבימויו של הבמאי המקסיקני פליפה קזאלס מתוך תסריט שכתב גבריאל גארסיה מארקס, התבסס על יומן שנת המגפה.
בשנת 1999 סרט הסטופ מושן הקצר Periwig Maker שהיה מועמד לאוסקר, התבסס על יומן שנת המגפה.
BBC Radio 4 עיבד את הרומן לדרמה של 60 דקות בשנת 2016.
הספר תורגם לעברית בשנת 2002: יומן שנת המגפה, תרגם יותם ראובני, הוצאת נמרוד, 2002.
לקריאה נוספת

רודי קיסלר, מבוסס על סיפור אמיתי: היסטוריה ובדיה ביומן שנת המגפה של דניאל דפו, מוזה, 1, 2017.
Lau, Travis Chi Wing. "Defoe Before Immunity: A Prophylactic Journal of the Plague Year." Digital Defoe: Studies in Defoe & His Contemporaries 8.1 (2016): 23-39. online
Seager, Nicholas. "Lies, Damned Lies, and Statistics: Epistemology and Fiction in Defoe's 'A Journal of the Plague Year'." The Modern Language Review (2008): 639-653. online
הערות שוליים

↑  Ford-Smith A. "Book Review: A Journal of the Plague Year." Med Hist. 2012;56(1):98-99. doi:10.1017/S0025727300000338
↑  Brown, Homer. “The Institution of the English Novel: Defoe's Contribution.” NOVEL: A Forum on Fiction, vol. 29, no. 3, 1996, pp. 299–318. JSTOR, www.jstor.org/stable/1345591. Accessed 19 July 2021.
↑  F. Bastian, "Defoe's Journal of the Plague Year Reconsidered," The Review of English Studies, Volume XVI, Issue 62, January 1965, Pages 151–173, https://doi.org/10.1093/res/XVI.62.151
↑  Bastian, "Defoe's Journal of the Plague Year Reconsidered."
↑  Mayer, Robert. “The Reception of a Journal of the Plague Year and the Nexus of Fiction and History in the Novel.” ELH 57.3 (1990), pp. 529–555. JSTOR, www.jstor.org/stable/2873233. Accessed 19 July 2021.
↑  Zimmerman, E. (1972). "H.F.'s Meditations: A Journal of the Plague Year." PMLA/Publications of the Modern Language Association of America, 87(3), 417-423. doi:10.2307/460900
↑  Bastian, "Defoe's Journal of the Plague Year Reconsidered."
↑  Bastian, "Defoe's Journal of the Plague Year Reconsidered."
↑  Mayer, “The Reception of a Journal of the Plague Year".
↑  Mayer, “The Reception of a Journal of the Plague Year".
↑  Lichtenstein, Jesse "Bringing Out the Dead" The New Republic
↑  "A Journal of the Plague Year" BBC Radio 4 website
יורמלה

יורמלה (בלטבית: Jūrmala) היא העיר החמישית בגודלה בלטביה. יורמלה משמשת כעיר נופש ונמתחת לקו חוף של 32 ק"מ בין מפרץ ריגה לנהר הליילופה. פירוש שמה, צד הים.
למעשה ראשיתה מכמה אתרי נופש קטנים, שהחלו לצבור מוניטין בסוף המאה ה-18, וכיום היא מאכלסת כ-50,000 איש. יורמלה מהווה את עיר הנופש עיקרית בלטביה ומושכת אליה תיירות רבה לבתי המלון, מכוני הספא וחוף הים שלה ומהווה אזור חופשות עיקרי לציבור הלטבי.
העיר כוללת מספר מקומות ספא המפוזרים ממערב למזרח לאורך מסילת הברזל מריגה.
היסטוריה

מוניטין האזור הוא כמקום מרפא ידוע עוד מהמאה ה-18. תנופת הפיתוח החלה עם פתיחת מסילת הברזל בשנת 1877.
בשנת 1920 הוחלט על יצירת עיר חדשה על בסיס היישובים, בשם ריגה יורמלה (צד הים של ריגה). בשנת 1946 העיר סופחה לריגה. בשנת 1959 הוחלט מחדש על הקמת העיר והיא קיבלה את השם הנוכחי.
קבוצת הכדורגל של העיר, FK יורמאלה משחקת בליגה העליונה של המדינה.
בשנים 2002–2014 בעיר התקיימה תחרות בינלאומית שנתית של שירה בשם "נובאיה וולנה" ("הגל החדש") וזאת ביוזמת המלחינים ריימונד פאולס ואיגור קרוטוי.
בסוף אוגוסט 2018 נחנך בית הכנסת "בית ישראל" בשכונת בולדורי בעיר. זהו בית הכנסת הפעיל היחידי בעיר, והראשון מאז מלחמת העולם השנייה. שם מכהן כרב שמעון קוטנובסקי-ליאק.
דמוגרפיה

על פי נתונים משנת 2017, 48.5% מאוכלוסיית העיר הם לטבים, 36.5% הם רוסים, 3.6% הם בלארוסים, 2.6% הם אוקראינים, 1.5% הם פולנים והשאר, 7.2%, הם אחרים.
הערות שוליים

↑  "Meklēt | Oficiālās statistikas portāls". אורכב מ-המקור ב-2012-03-19. נבדק ב-2011-07-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564454005171  BnF: cb145349417 (data)  GND: 7743611-8  LCCN: n82050623  LNB: 000041218  MusicBrainz: 309534e7-a12b-4d90-a344-85bdc283117a  NKC: ge115864  VIAF: 157126036   WorldCat (עם VIAF): 157126036 
ערך זה הוא קצרמרבנושא לטביה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף פלש

| --- | --- |
 לידה:  19 בספטמבר 1781 רוסינוב, צ'כיה 
 פטירה:  17 בדצמבר 1839 (בגיל 58) 
 
יוסף פלֶש (פלעש; בגרמנית: Joseph Flesch;‏ 1781 – 17 בדצמבר 1839) היה סוחר ומתרגם יהודי גרמני. מראשי פעילי תנועת ההשכלה היהודית במוראביה.
ביוגרפיה

נולד בראוסניץ (רואוסינוב (אנ')) שבמוראביה, לרב המקומי ר' אברהם פלש (22 בינואר 1755 – 24 בינואר 1828). הוא התחנך בחינוך מסורתי וכתב עברית מצוינת. בבחרותו למד בפראג בישיבתו של רבי ברוך ייטלס, מחבר "טעם המלך".
הוא השתתף ב"בכורי העתים" ותרגם לעברית כמה מכתבי פילון האלכסנדרוני.
רשימה של חכמי ישראל לדורותיהם בצירוף פרטים ביוגרפיים, שפרסם תחת השם "רשימת אנשי מופת" (פראג תקצ"ח), נחשבת פגומה ולא אמינה.
יחסי סינגפור – סן מרינו

| יחסי סינגפור – סן מרינו |
| --- | --- |
סינגפור: סן מרינו


סינגפור: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
719.20: 61
אוכלוסייה
5,842,033: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
501,428: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
85,831: 55,254
משטר
רפובליקה

יחסי סינגפור–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של סינגפור לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית

שתי המדינות הן מדינות זעירות (מיקרו-מדינות), בין העשירות בעולם ובין המפותחות בעולם.
המגעים שבין סן מרינו לבין סינגפור החלו בתחילת העשור הראשון של המאה העשרים ואחת. היחסים בין שתי המדינות כוננו באופן רשמי ב-12 בדצמבר 2005, כמה ימים קודם, ב-9 בדצמבר, ניסחו שתי המדינות את ההצהרה המשותפת על כינון היחסים: "הרפובליקה המרוממת של סן מרינו ורפובליקת סינגפור מבקשות לחזק ולפתח את יחסיהן הידידותיים, שתי המדינות הסכימו לכונן יחסים דיפלומטיים בדרג השגרירים החל מ-9 בדצמבר 2005.
בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לסינגפור סחורה בשווי 24 אלף דולר אמריקאי. הסחורה כללה בעיקר מכונות לרחיצת מכוניות. באותה השנה ייבאה סן מרינו מסינגפור סחורה בשווי 7.28 אלפי דולר אמריקאי. הסחורה כללה משחקי וידאו בלבד.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת בסינגפור בדרג השגרירות. סן מרינו מיוצגת בסינגפור בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בה. (סינגפור היא עיר מדינה)
סינגפור אינה מיוצגת בסן מרינו כלל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי סין–תוניסיה

| יחסי סין–תוניסיה |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: תוניסיה


סין: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 163,610
אוכלוסייה
1,418,507,662: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 3,947
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה

יחסי סין–תוניסיה הם יחסי החוץ בין סין לבין תוניסיה. סין כוננה יחסים דיפלומטיים עם תוניסיה ב-1964, 8 שנים אחרי שתוניסיה קיבלה את עצמאותה.
ביקורים רשמיים

נשיא סין ג'יאנג דזה-מין ביקר בתוניסיה באפריל 2002, וחתם על סדרה של הסכמים כלכליים, תמיכה טכנית ופיננסית, יחד עם הסכמים לשיתוף פעולה תרבותי.
מימון פיתוח סיני לתוניסיה

משנת 2000 עד שנת 2011, היו כ-15 פרויקטים רשמיים למימון פיתוח סיני המזוהים בתוניסיה באמצעות דוחות תקשורתיים שונים. פרויקטים אלה נעים מסיוע הומניטארי בסכום של 4.6 מיליון דולר לתוניסיה בשנת 2011, להסכם שיתוף פעולה טכני וכלכלי בשנת 2011, ומענק של 30 מיליון דולר כדי לבנות שני סכרים בנפת טאטואיין בדרום תוניסיה.
יורנה ספירלס

יורנה ספירלס (בהולנדית: Jorne Spileers; נולד ב-21 בינואר 2005) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם בקלאב ברוז'.
קריירה

ספירלס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של זולטה ורכם ובגיל 9 הצטרף לקלאב ברוז' ובגיל 16 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-1 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–3 נגד מכלן וכעבור 3 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–2 נגד אתלטיקו מדריד במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-16 בספטמבר 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–4 נגד שרלרואה.
ב-14 בנובמבר 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה כמחליפו של זינהו ואנדיהוזן שנפצע.
תארים

קלאב ברוז'
אליפות: 2023/2024
הערות שוליים

↑  Jorne Spileers joins the Red Devils squad. Congrats on your first call up, Jorne. באתר טוויטר, 14 בנובמבר 2023
יוסף פצנובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1875 תרל"ה
 פטירה:  18 במאי 1942 (בגיל 67 בערך) ב' בסיוון תש"ב
 מקום קבורה:  לודז'
 תקופת הפעילות:  ? – 18 במאי 1942 
 
הרב יוסף פצנובסקי (תרל"ה, 1875 - ב' בסיוון תש"ב, 18 במאי 1942) הוא מחבר הספר פרדס יוסף על חמישה חומשי תורה.
חייו

נולד בפולין למשה יהודה ובלומה לאה לבית מיזליש. היה מצאצאי ה"נתיבות המשפט". את השכלתו התורנית רכש במחיצת בן-דודו הרב יחיאל מיכל הכהן בעיר זאקראטשין (פלך וורשה). בספריו ציטט פעמים רבות מדברים שכתב בנערותו. נישא לרוחמה, בתו של צבי הירש הלוי מלאסק. נמנה עם חסידי גור. לאחר נישואיו התגורר בפאביניץ. הוא עסק בסחר בעצים, אך את עיקר זמנו הקדיש ללימוד תורה ולכתיבת ספריו. בהקדמה לספרו פרדס יוסף על חומש בראשית כתב: "כל באי בצל קורתי וחנותי ראו זאת כי תמיד לא שקטתי ולא נחתי, רק הגיתי במצולות ים התלמוד. וכל הימים לרבות הלילה כי גם בלילה לא שכב ליבי. ויהי בבוקר והנה היא לאה-ליאות ויגיעות רבות".
רבי מנחם מנדל אלתר כתב עליו: "הנמצא כזה איש אשר הנהו טרוד על המחיה ועל הכלכלה ונמנה בין סוחרי ארץ. עם כל זאת יוסף הוא השליט ברוחו פי שניים, לקבוע עיתים לתורה ולחדש חידושים, לעשות ציצים ופרחים לתורה, ויגעת ומצאת תאמין".
פצנובסקי כתב וערך מספר ספרים, שהבולט שבהם הוא פרדס יוסף על התורה, המכיל ליקוט רחב של פירושים, שאלות ותשובות וחידושים על סדר פרשיות התורה. בשנים 1930–1939 הביא לדפוס בלודז' ובפיטרקוב את הכרכים על החומשים בראשית, שמות וויקרא. מלחמת העולם השנייה מנעה ממנו להשלים את הדפסת הכרכים על חומש במדבר ודברים.
נפטר בשנת תש"ב והוא בן 67. ארבעה ימים לפני פטירתו הלכה לעולמה אשתו רוחמה. נקבר בלודז'. רוב בני משפחתו הוכחדו בשואה.
באייר תשע"ט אותרה מצבתו בבית הקברות בלודז'.
חיבוריו

פרדס יוסף על התורה, בראשית (פיטרקוב תרצ"א), שמות (לודז' תרצ"ז), ויקרא (לודז' תרצ"ט)
גן יוסף, לקט יוסף, נדפסו יחד בבני ברק תשנ"ח
פרי יוסף - חיבור קצר על מסכת גיטין, נדפס בסוף הספר חשרת מים מאת הרב יחיאל מיכל הכהן, פיטרקוב תרס"ד
הערות שוליים

↑  התרגשות: נחשף קברו של הגאון המופלא בעל הפרדס יוסף בפולין, באתר JDN
יורם כרמי

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1967 (בן 57) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סמינר הקיבוצים 
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 
יורם כרמי (נולד ב-27 ביולי 1967) הוא כוריאוגרף ורקדן ישראלי. מייסדה ומנהלה האמנותי של להקת המחול "פרסקו - יורם כרמי". זוכה פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב.
ביוגרפיה

כרמי בתל אביב לבתיה ורפי כרמי. מפגשו הראשון עם עולם המחול היה בגיל חמש בכיתתה של רינה שיינפלד. בנערותו רקד בלהקת המחול "שלום" בניהולו של גברי לוי. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בגיל 25 המשיך את לימודיו בסמינר הקיבוצים לתואר ראשון במחול והצטרף ללהקת "קולדממה" בניהולו של משה אפרתי, כרקדן, ובשלב מאוחר יותר כמנהל חזרות. השתלם ב-Laban Center בלונדון והשתתף בפרויקטים שונים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 1997 יצר את יצירת הביכורים שלו "אספקלריה" אותה הציג בתחרות "גוונים במחול" וזכה עליה במקום השני. בין השנים 1998–2002 לימד כרמי מחול מודרני וקלאסי בבי״ס תיכון ״הרצוג״ כפר סבא, בבי״ס תיכון ״בן צבי״ קריית אונו ובבי״ס תיכון ״ק. שרת״ חולון.
בשנת 2002 הקים את להקת המחול "פרסקו - יורם כרמי" ומאז משמש כמנהלה האמנותי. את יצירת הבכורה של הלהקה, "אמולסיה", יצר כרמי כהרחבה של יצירתו הראשונה "אספקלריה" ומאז יצר במסגרת הלהקה מעל עשרים יצירות מחול. כרמי הוזמן פעמיים ליצור עבור פסטיבל ישראל - בשנת 2007 הופיעה להקתו עם היצירה "לה-פמיליה" ובשנת 2009 עם היצירה "איש אשה ורוח זר" (הפקה משותפת עם הבמאי ומעצב התאורה אורי מורג). בשנים 2012/13 ניהל אמנותית את פסטיבל "הרמת מסך" (יחד עם הכוריאוגרפית רונית זיו).
כרמי מרצה במכללת סמינר הקיבוצים במסלול להכשרת מורים למחול ותנועה במעמד M.A. מעביר סדנאות רפרטואר וכיתות אמן, בלט מודרני וקלאסי במסגרות מתא"ן - מפעל תרבות ואמנות לנוער ובמרכזי מחול בצרפת, יוון, סרביה, אוסטריה, מונטנגרו ובולגריה.
חי בתל אביב עם בן זוגו רענן.
ביוגרפיה > פרסים

2012 - פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב
2001 - זוכה פרס הכסף עבור יצירת מחול – פסטיבל המחול, סין
1997 - זכה בפרס השני בתחרות 'גוונים במחול' על יצירתו 'אספקלריה'
להקת המחול פרסקו - יורם כרמי

להקת המחול פרסקו - יורם כרמי נוסדה בשנת 2002 על ידי הכוריאוגרף יורם כרמי. ההשראה לשם הלהקה נבעה מהמילה האיטלקית ״Fresco״ שמשמעותה: טרי, רענן.
ברפרטואר הלהקה מעל עשרים יצירות מחול לקהל הרחב ולתלמידים בגילאים שונים. הלהקה מקיימת סדנאות רפרטואר, מפגשי מחול, שיעורים מעשיים ומפגשי אמן עם קשת רחבה של תלמידים ברחבי הארץ. מאז 2007 מתקיים פרויקט "רקדנים יוצרים", במסגרתו מביאה הלהקה אל קדמת הבמה יצירות של כוריאוגרפים צעירים, כולם בוגרי להקות מחול מקצועיות בישראל. בשנת 2006, אומצה הלהקה על ידי עיריית חולון ומאז היא פועלת מתחומה.
להקת המחול פרסקו - יורם כרמי הוזמנה פעמים רבות לפסטיבלי מחול והופעות מחוץ לישראל. עד כה הופיעה הלהקה בסין, מקאו, הונג קונג, טאיוואן, פולין, רומניה, איטליה, קרואטיה ובלארוס.
סגנונו ויצירותיו

את הסגנון התנועתי של כרמי ניתן להגדיר כבלט נאו-קלאסי/עכשווי במובן זה שהוא מתבסס על העקרונות והערכים המזוהים עם הבלט הקלאסי אך אינו משאיר את השפה בצורתה המוכרת אלא מרחיב את גבולותיה. הרחבה זו מבוצעת באמצעות שילוב הבלט עם אלמנטים מסגנונות מחול אחרים, כמו עבודה עם כל כף הרגל על הרצפה וכיווץ הגו (contraction) הלקוח מהמחול המודרני, כמו גם הרמות דינאמיות והתנסויות בהפרת שיווי המשקל מהמחול העכשווי. הרעיון בבסיס תהליך היצירה של כרמי הוא שימוש בתנועה, ככלי לביטוי רעיונות, רגשות ומחשבות, תוך כדי המעטה בשימוש בעזרים חיצוניים כגון וידאו ארט וטקסט, במטרה להעניק לצופה את האפשרות לחוות את התנועה והריקוד, בצורה נקיה ככל האפשר.
סגנונו ויצירותיו > יצירותיו הבולטות של יורם כרמי

סוכריות חמוצות (2014)
סרברוס (2012)
מאיץ חלקיקים (2010)
איש אישה ורוח זר - פסטיבל ישראל (2009)
לה פמיליה - פסטיבל ישראל (2007)
פולצ'ינלה - הוזמנה על ידי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון (2007)
גרעינים (2007)
נגזרת (2007)
נשל (2005)
בונקר (2004)
אמולסיה (2003)
שיתופי פעולה אמנותיים

עיצוב תנועה עבור הפקת מקור של האופרה הישראלית ל״האדונית והרוכל״ ו״שיץ״ (2015)
כוריאוגרפיה עבור להקת המחול KSU שבאטלנטה, ארצות הברית (2014)
כוריאוגרפיה עבור הבלט הישראלי במופע משותף עם להקת היהודים במסגרת פסטיבל האביב בהיכל התרבות ראשון לציון (2013)
"קלרה" יצירת בלט נאו-קלאסי באורך מלא עבור בלט ירושלים (2011)
״נקודת מוצא״ עבור "פרויקט מחול רפרטוארי" של האופרה הישראלית ומרכז סוזן דלל (2011)
״הופלה״ הפקה משותפת עם המוזיקאים אסף רוט ודידי ארז (2009)
הערות שוליים

↑  יעל גזית, "לקח להוריי 8 שנים לקבל את בן הזוג שלי", באתר ynet, 28 באפריל 2017
יחסי סין–תימן

| יחסי סין–תימן |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: תימן


סין: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 527,968
אוכלוסייה
1,418,507,662: 40,880,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 529
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה

נשיא צפון תימן עבדאללה א-סלאל (אנ') (במרכז) בעת ביקור בסין, 1964
יחסי סין-תימן הם היחסים הדיפלומטיים, הרשמיים והמלאים שבין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה התימנית.
סקירה כללית

היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1958. בהסכם לשיתוף פעולה מסחרי, טכנולוגי ותרבותי.
על פי ההסכם של 1958, סין הלוותה לתימן הלוואה ללא ריבית של 70 מיליון פרנק שווייצרי, בה התאפשר לתימן לרכוש אספקה מסין. באותה עת, בייג'ינג הלוותה לתימן הלוואה ללא ריבית של 16.3 מיליון דולר על מנת לעזור במימון פרויקטים לפיתוח תימן.
הסכם נוסף בין המדינות נחתם ב-9 ביוני 1964 יחד עם הסכמים נוספים לשיתופי פעולה כלכלי, טכנולוגי ותרבותי. סין תמכה בבניית מפעלים וכבישים בתימן ובייג'ינג הלוותה לתימן הלוואה נוספת ללא ריבית של 16.3 מיליון דולר.
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה בתימן שגרירות בצנעא. וקונסוליה בעדן.
תימן מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
זכויות אדם

ביוני 2020, תימן הייתה המדינה ה-53 שתמכה בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
ראו גם

יחסי החוץ של סין
יורפ (אסטרואיד)

| --- | --- |

תמונת רדאר בתלת־ממד
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 קטגוריה:  אסטרואידי אפולו
 תאריך גילוי:  31 באוגוסט 2000
 מגלה:  מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ 
 על שם:  אפקט יורפ 
 מקום גילוי:  Experimental Test Site 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  1.005914660711126±0.000000021392 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.23004
 זמן הקפה:  368.576 ימים
 נטיית מסלול:  1.59975°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  0.093x0.128x0.150 ק"מ
 זמן סיבוב עצמי:  0.2029 שעה (12.174 דקות) ימים
 אלבדו:  0.10
 בהירות מוחלטת:  22.7
 טמפרטורה ממוצעת:  ~278 K
 
54509 יורפ (באנגלית:  YORP‏54509), לשעבר 2000 PH5 הוא אסטרואיד מסוג אפולו שהתגלה על ידי פרויקט LINEAR לגילוי אסטרואידים קרובי ארץ. בדיקת סיבובו העצמי הראתה בפעם הראשונה את אפקט יורפ. מאפייני מסלולו גורמים למדענים לשער שבמקור יורפ נפלט מהמערכת הבינארית כדור הארץ - הירח.
מעבר ליד כדור הארץ

האסטרואיד מקיף את השמש בפרק זמן של שנה לערך. מסלולו, הקרוב לזה של כדור הארץ, דומה לפרסה ובשל כך הוא מתקרב אלינו פעמיים כל 100 שנה. ב-2 בינואר 2104 יורפ יעבור במרחק 787,000 ק"מ מאיתנו - פחות מכפליים מרחקו של הירח.
בין 1999 ל-2006 יורפ עבר בקרבתנו 8 פעמים, כל פעם לקראת סוף חודש יולי, כשהמרחק הקרוב ביותר היה ב-2002 - פי 4.5 ממרחק הירח מאיתנו. לא צפויה סכנת התנגשות עמו ב-2,000 השנים הקרובות.
אפקט יורפ

יורפ מושפע רבות מהאפקט עקב ממדיו הקטנים וצורתו העקלקלה. נתוני התצפיות באסטרואיד בשנת 2002 היו שונים במעט מאלה של 2001. לאור כך הציע ד. ווֹקְרוּליסְקי שדיוק של 0.1 אלפיות במדידת הסיבוב העצמי יראה את האפקט על האסטרואיד. עונת תצפיות ברדאר ב-2004 איפשרה לקבל מודל תלת-ממדי ולאשר באמצעות סימולציות מחשב שהתאוצה תואמת את החזוי לפי אפקט זה. המודל גם שלל את האפשרות שסיבת השינויים היא כוח הגאות שהאסטרואיד חווה בהתקרבו לכדור הארץ.
מ-2001 עד 2005 התאוצה גרמה לאסטרואיד יורפ להסתובב בעוד כ-270° יחסית לסיבובו הצפוי אם נתוני 2001 היו נותרים ללא שינוי. חישובים מנבאים שמסלול האסטרואיד יישאר יציב עוד 35 מיליון שנה אך מהירות סיבובו העצמי תרד ל-20 שניות. עד אז הוא ישנה את המורפולוגיה שלו ויהפוך לאסטרואיד כפול.
ראו גם

אפקט יארקובסקי
הערות שוליים

↑  ראשי תיבות של Lincoln Near-Earth Asteroid Research
↑  מאמר http://astrosun2.astro.cornell.edu/~jlm/NEAs/2000PH5/
↑  דו"ח נאס"א http://neo.jpl.nasa.gov/news/news131.html
חובבות רדיו

תחנת חובבי רדיו
חובבות הרדיו (או רדיו חובבים) היא תחביב מדעי חברתי ואתגרי שהתפתח במאה העשרים. לאורך השנים חובבות הרדיו מטפחת את הקשר החברתי בעולם, ומשתתפת בסיוע לשירות הציבור והמדינה; אך תועלתה העיקרית היא בקידום הטכנולוגיה, על ידי ניסוי והפעלה של שיטות ואמצעים חדשים. חובבי הרדיו מתקשרים ביניהם במספר דרכים, ומניינם בעולם עומד על מיליונים.
קיים איסור לקיים במסגרת התחביב תקשורת למטרה מסחרית, פוליטית או לשם השגת ממון.
גלי הרדיו

גלי הרדיו הם חלק מספקטרום הגלים האלקטרומגנטיים (כמו קרני האור וקרני רנטגן, למשל). גלים אלו מורכבים משני רכיבים ניצבים זה לזה: רכיב השדה מגנטי ורכיב השדה חשמלי, לכן הם נקראים גם בשם גלים אלקטרומגנטיים. תאורטית, שני השדות מתפשטים יחדיו כגל למרחקים אינסופיים.
גלי הרדיו, המשמשים לתקשורת, משתרעים על ספקטרום רחב מאוד. אורך הגל שלהם נמדד במטרים ותדירותם נמדדת בהרץ. מכיוון שבין התדירות לאורך הגל מתקיים יחס הפוך, הם בני המרה (מכפלתם שווה לכ-299,792,458 = מהירות האור או כ-300 מיליון מטרים/שנייה בקירוב). בגלים אלה פועלות אלפי תחנות שידור, מסחריות, ממלכתיות וכו'. כדי למנוע אי-סדר על גלים אלה, נקבעה חלוקתם למשתמשים השונים בהסכמים בינלאומיים. חלוקה זו מבטיחה שתחנות שונות לא תפרענה זו לזו.
בחלוקה זו הוקצו גם לחובבים תחומי תדרים מיוחדים לפעילותם. תחומים אלה זהים (בשינויים קלים) לכל ארצות העולם, ובכך מתאפשרות גם התקשרויות חובבים בני ארצות שונות.
בישראל, תחומי אורכי הגל העיקריים בהם פועלים החובבים הם: תחום ה-80 מטר, תחום ה-40 מטר, תחום ה-30 מטר, תחום ה-20 מטר, תחום ה-17 מטר, תחום ה-15 מטר, תחום ה-12 מטר, תחום ה-10 מטר, תחום ה-6 מטר, תחום ה-2 מטר ותחום ה-70 סנטימטרים (בכל "תחום" כזה מוקצה לחובבים פס תדרים צר למדי, אך יש חשיבות בכך שיוכלו לפעול בכל תחום, כי מאפייני הפעילות והתפשטות הגלים שונים). התחום מ-80 מטר עד 10 מטר נקרא בדרך כלל "תדר גבוה" (בפי החובבים נהוג לקרוא לו בראשי התיבות "ת"ג"). התחום מ-6 מטר עד 1 מטר נקרא "תדר גבוה מאוד" (תג"מ), והתחום שמ-1 מטר ומטה נקרא "תדר אולטרה גבוה" (תא"ג). בניית התורן המשמש להתקנת אנטנה בתחום התדר הגבוה דורשת עמידה בתקן מתאים ורישיון בניה.
היסטוריה

חובבות הרדיו החלה להתפתח במאה העשרים. לאורך שנות ההיסטוריה שלה, החובבים תרמו רבות לתחומי המדע, ההנדסה, והתעשייה. בשנת 1921 כבר היו מספר תחנות שידור ממשלתיות ומסחריות בארצות שונות, עת קהילת החובבים התרחבה והגיעה למניין של מאות.
היסטוריה > התפתחות

התפתחות חובבות הרדיו, והרדיו באופן כללי, נעשתה על ידי כמה חובבי ניסויים במאה ה-19. ישנם מספר מצומצם של אנשים שלזכותם נרשמה התקדמות משמעותית בטכנולוגיה: הראשון הוא הפיזיקאי היינריך רודולף הרץ, אחריו ניקולה טסלה, ומי שנחשב כמקדם טכנולוגיית הרדיו הגדול בכל הזמנים, גוליילמו מרקוני. בתחילת 1895, טסלה גילה את האותות במעבדתו בניו יורק; מרקוני הוכיח שניתן לשדר את האותות לא רק בהתבסס על קוד מורס (הניסוי הראשון שצלח העביר אות למרחק של שני קילומטרים), ולמעשה תיקשר בטכנולוגיה המבוססת על גלים, הלא הם גלי הרדיו, ובכך איפשר להעביר גם מסרים קוליים. ב-1899, מרקוני שלח אות אלחוטי מצפון מזרח אנגליה שעבר על פני תעלת למאנש, מה שהוא כינה "הקשר הראשון שהתבצע מעבר לים". בעקבות גילוייו של מרקוני, התפתח תחביב של ניסויים עם טכנולוגיית הגלים - אנשים שעסקו בכך הם למעשה חלוצי חובבות הרדיו. עד היום נחשב מרקוני לחובב הרדיו הראשון בהיסטוריה.