stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המתים המהלכים (משחק וידאו)

המתים המהלכים (באנגלית: The Walking Dead), שנקרא גם המתים המהלכים: המשחק (The Walking Dead: The Game), או המתים המהלכים: עונה ראשונה (The Walking Dead: Season One) הוא משחק וידאו מתמשך מסוגת ההרפתקאות-פעולה. המשחק פותח והופץ על ידי חברת Telltale Games ויצא לאנדרואיד, iOS, ‏Kindle Fire HDX, ‏OS X, ‏Microsoft Windows, ‏PlayStation 3, ‏PlayStation Vita, ‏Xbox 360, ‏PlayStation 4, ו-Xbox One. המשחק מורכב מחמישה פרקים, אשר יצאו בין אפריל לנובמבר 2012 במרווח של חודשיים, וכן גם מפרק ספיישל, שיצא ביולי 2013.
המשחק מבוסס על סדרת קומיקס בעלת שם זהה שכתב רוברט קירקמן, ואף מתרחש יחד איתה באותו יקום בדיוני, ומרחיב על אירוע אפוקליפסת הזומבים בג'ורג'יה שאירעה בקומיקס. במרכז המשחק עומד לי אוורט, פרופסור באוניברסיטה שחשוד ברצח חבר סנאט, ושומר על ילדה קטנה בשם קלמנטיין שננטשה על ידי הוריה, כשברקע מתרחשת אפוקליפסת זומבים קטלנית.
בניגוד למשחקי הרפתקאות אחרים, "המתים המהלכים" לא מתמקד בפתרון פאזלים או חידות, אלא בפיתוח העלילה ואופי הדמות אותה משחקים. המשחק מאפשר לשחקן לשנות את רצף האירועים בדרכים שונות ומגוונת, ובכך לגרום לאירועים אחרים בכל פעם.
משחקיות

"המתים המהלכים" הוא משחק הרפתקאות גרפי מנקודת מבט של גוף שלישי. המשחק מציג את לי אוורט, פרופסור אקדמי חשוד ברצח, אשר מוצא ילדה קטנה בשם קלמנטיין שאבדה את הוריה, ויחד איתה ועם מספר מצומצם נוסף של אנשים, עליו לשרוד אפוקליפסת זומבים קטלנית. השחקן יכול לחקור וליצור קשר עם הדמויות השונות וכן עם פריטים וחפצים שונים, דבר שיכול לעזור לו לפתח את עלילת המשחק ולהביאה לנקודות שונות. בנוסף, השחקן יכול להביט אל דמות מסוימת, לשוחח עימה ואם השחקן נושא חפץ כלשהו, הוא אף יכול להביא את החפץ לדמות או לשאול לגביו. דברים אלו גורמים למשחק להתרכז בעיקר בפיתוח אופי הדמויות והעלילה, ופחות בפעולה, בניגוד למשחקים כמו "Left 4 Dead".
ישנם קטעים במשחק אשר דורשים מהשחקן להגיב בפרק זמן מסוים, קצר לרב, דבר שלעיתים קרובות יכול להוביל להחלטות משמעותיות שישפיעו על הסיפור של המשחק, באופן דומה לזה של משחקי תפקידים. עצי שיחה מסוימים דורשים מהשחקן לבחור באפשרות כלשהי בזמן מוגבל, אחרת, הדמות הראשי, לי, לא יאמר כלום, דבר שיכול להשפיע על תגובת הדמויות האחרות אליו. בנוסף, בניגוד למשחקי תפקידים אחרים כמו "Mass Effect" ו-"Fallout" שבהם בחירות נופלות בצד של "טוב או רע", לבחירות ב"המתים המהלכים" יש תוצאות חד משמעיות, שלהן יש השפעה על יחסן של הדמויות האחרות כלפי השחקן.
כל פרק מכיל חמש נקודות שבהן השחקן חייב לקבל החלטה משמעותית, כשלפני השחקן מוצגות רק שתי בחירות אפשריות. דרך השרתים של "Telltale", המשחק עוקב אחר בחירות השחקנים, ובכל סיום פרק כל שחקן יכול לראות כמה אחוזים מכלל השחקנים ששיחקו במשחק בחרו באפשרויות בהן הוא בחר. המשחק מאפשר לשחקן לשמור בכל שלב בו הוא רוצה את המשחק, ולחזור לשחק בו מאוחר יותר, אם כי אפשרות השמירה מוגבלת לשלוש שמירות בלבד.
תקציר > רקע ודמויות

עלילת המשחק המתרחשת באותו יקום בדיוני בו מתרחשת גם סדרת הקומיקס, באפוקליפסת זומבים שהרגה את רוב החברה. כמו בקומיקס ובסדרת הטלוויזיה, עלילת המשחק מתרחשת בג'ורג'יה שבארצות הברית. הדמויות במשחק קוראים לזומבים "מהלכים" (Walkers), בשל הליכתם האיטית. אף על פי שבתחילה השורדים חשבו שהדרך היחידה להידבק במחלה ההופכת אדם לזומבי היא על ידי נשיכה מנגוע, במהלך המשחק מתברר כי רק אדם שמת הופך לזומבי, מבלי סיבה נראית לעין, וכי הדרך היחידה למנוע מלהפוך לזומבים היא להסב נזק רב למוח האדם לפני שהוא מת.
לאורך המשחק מופיעות דמויות רבות. לי אוורט (מדובב על ידי דייב פנוי), הגיבור הראשי של המשחק, פרופסור באוניברסיטה שחשוד ברצח חבר סנאט בנקמה על שקיים יחסי מין עם אשתו, פוגש בקלמנטיין (מדובבת על ידי מליסה האטצ'יסון), ילדה בת שמונה שהוריה נסעו לבילוי והשאירו אותה בבית, ולוקח אותה תחת חסותו. בהמשך, לי וקלמנטיין פוגשים בניצולים נוספים, משפחה מפורט לודרדייל: קני (מדובב על ידי גאבין האמון), אב המשפחה, קאטיה (מדובבת על ידי קיסי ג'ונס), אם המשפחה, וקני ג'וניור (מדובב על ידי מקס קאופמן), הבן של קני וקאטיה, שידוע בכינויו "דאק" (Duck, ברווז). לי, קלמנטיין, קני, קאטיה וקני ג'וניור מצטרפים לקבוצה נוספת של שורדים: לילי (מדובבת על ידי ניקי ראפ), מנהיגת קבוצת השורדים; לארי (מדובב על ידי טארי מאקגובן), אביה של לילי; קרלי (מדובבת על ידי ניקול ויגיל), כתבת חדשות; דאג (מדובב על ידי סאם ג'ואן), טכנאי מערכות מידע; וגלן (מדובב על ידי ניק הרמן), שליח פיצה. כעבור זמן מה לחבורה מצטרפים עוד שני שורדים: מארק (מדובב על ידי מארק מידלטון), טייס לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית, ובן פאול (מדובב על ידי טרוור הופמן), תלמיד תיכון. כעבור זמן מה מצטרפים עוד שישה שורדים: צ'אק (מדובב על ידי רוגר ג'קסון), חסר בית; אומיד וקריסטה (מדובבים על ידי אוון תומאס ומארה ג'ונאט בהתאמה), זוג צעיר; מולי (מדובבת על ידי ארין אש), אקרובטית; ורנור (מדובב על ידי בוטץ' אנגל), רופא; והזר (מדובב על ידי אנטוני לאם ורוג'ר ג'קסון), אדם מסתורי שלא ידוע עליו דבר.
תקציר > עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סיכום עלילת הסיפור הבא הוא סקירה כללית של העבודה, המתארת את האירועים העיקריים המתרחשים ללא קשר לבחירותיו של השחקן. כמה אלמנטים ספציפיים לא מופיעים כאן כיוון שמשתנים בהתאם להשפעה של שחקן על המשחק.
לאחר שהורשע בבית משפט מקומי באטלנטה ברצח חבר סנאט כנקמה על שקיים יחסי מין עם אשתו, הפרופסור לי אוורט מובל למאסר במכונית סגן השריף המקומי. במהלך הנסיעה, המכונית פוגעת במהלך, ומתדרדרת לשולי הכביש. סגן השריף מוצא את מותו, ואוורט סופג פציעה בברכו, ובורח. לאחר הליכה קצרה, אוורט מוצא מחסה בבית סמוך, בו הוא מוצא ילדה קטנה בשם קלמנטיין המסתתרת בבית עץ. קלמנטיין מספרת כי הוריה נעלמו לאחר שנסעו לחופשה קצרה בסוואנה וכי היא לבדה, ואוורט מחליט לקחת אותה תחת חסותו.
פרקים

| פרק | תאריך יציאה> תאריך יציאה מקורי (PC, OS X, X360, PS3) | תאריך יציאה> תאריך יציאה ל-iOS |
| --- | --- | --- |
| פרק ראשון: "יום חדש" ("A New Day") | 24 באפריל 2012 | 26 ביולי 2012 |
| פרק שני: "רעב לעזרה" ("Starved for Help") | 27 ביוני 2012 | 29 באוגוסט 2012 |
| פרק שלישי: "ארוכה הדרך קדימה" ("Long Road Ahead") | 28 באוגוסט 2012 | 18 באוקטובר 2012 |
| פרק רביעי: "בכל פינה" ("Around Every Corner") | 9 באוקטובר 2012 | 8 בנובמבר 2012 |
פרק חמישי: "לא נותר זמן" ("No Time Left"): 20 בנובמבר 2012
פרק ספיישל: "400 ימים" ("Days ‏400"): 2 ביולי 2013
ביקורת

| ציוני סקירה> פרק | ציוני סקירה> GameRankings | ציוני סקירה> Metacritic |
| --- | --- | --- |
| פרק ראשון: "יום חדש" (A New Day)‏ | 83.38% (PC) 85.14% (PS3) 83.87% (X360)‏ | 82 (PC)‏ 84 (PS3) 79 (X360) |
| פרק שני: "רעב לעזרה" (Starved for Help)‏ | 86.53% ‏(PC) 85.90% (PS3) 86.26% ‏(X360)‏ | 84 (PC) 84 ‏(PS3) 84 ‏(X360) |
| פרק 3: Long Road Ahead | (X360)‏ 88.47%   (PS3)‏ 86.11%   (PC)‏ 85.41% | (X360)‏ 88   (PS3)‏ 87   (PC)‏ 85 |
| פרק 4: Around Every Corner | (PC)‏ 84.22%   (X360)‏ 82.50%   (PS3)‏ 78.94% | (X360)‏ 82   (PS3)‏ 81   (PC)‏ 80 |
| פרק 5: No Time Left | (PC)‏ 94.75%   (X360)‏ 88.15%   (PS3)‏ 87.75% | (PC)‏ 89   (X360)‏ 89   (PS3)‏ 88 |
| פרק ספיישל: 400‎ Days | (PS3)‏ 78.20%   (PC)‏ 78.00%   (X360)‏ 76.88% | (X360)‏ 80   (PS3)‏ 78   (PC)‏ 78 |
אתר הסקירה "GameRankings(אנ')" העניק לגרסת הפלייסטיישן 3 של הפרק הראשון, "יום חדש" (A New Day), ציון של 85.14%, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 83.87% ולגרסת המחשב האישי ציון של 83.38%. אתר הסקירה "Metacritic" העניק לגרסת הפלייסטיישן 3 ציון של 84 מתוך 100, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 79 מתוך 100 ולגרסת המחשב האישי ציון של 82 מתוך 100. בנוסף, האתרים "IGN" ו"-Gamespot" נתנו לפרק ציונים של 8.5 ו-8 מתוך 10, בהתאמה.
אתר הסקירה "GameRankings" העניק לגרסת הפלייסטיישן 3 של הפרק השני, "רעב לעזרה" (Starved for Help), ציון של 85.90%, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 86.26% ולגרסת המחשב האישי ציון של 86.53%. אתר הסקירה "Metacritic" העניק לגרסת הפלייסטיישן 3 ציון של 84 מתוך 100, וכך גם לגרסאות ה-Xbox 360 והמחשב האישי. בנוסף, האתרים "IGN" ו-"Gamespot" נתנו לפרק ציון של 8.5 מתוך 10.
אתר הסקירה "GameRankings" העניק לגרסת הפלייסטיישן 3 של הפרק השלישי, "ארוכה הדרך קדימה" (Long Road Ahead), ציון של 86.11%%, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 88.47% ולגרסת המחשב האישי ציון של 85.41%. אתר הסקירה "Metacritic" העניק לגרסת הפלייסטיישן 3 ציון של 87 מתוך 100, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 88 מתוך 100 ולגרסת המחשב האישי ציון של 85 מתוך 100. בנוסף, האתרים "IGN" ו-"Gamespot" נתנו לפרק ציונים של 9 ו-8.5 מתוך 10, בהתאמה.
הפרק הרביעי קיבל ביקורות חיוביות, אך מעט פחות משאר הפרקים. אתרי הסקירה GameRankings ו-Metacritic נתנו לגרסת ה-PlayStation 3 ציון של 78.94% וניקוד של 87 מתוך 100, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 82.50% וניקוד של 88 מתוך 100 ולגרסת המחשב ציון של 85.41% וניקוד של 85 מתוך 100.
הפרק החמישי זכה להמון ביקורות חיוביות. אתרי הסקירה GameRankings ו-Metacritic נתנו לגרסת ה-PlayStation 3 ציון של 87.75% וניקוד של 88 מתוך 100, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 88.15% וניקוד של 89 מתוך 100 ולגרסת המחשב ציון של 94.75% וניקוד של 89 מתוך 100.
פרק הספיישל קיבל ביקורות חיוביות. אתרי הסקירה GameRankings ו-Metacritic נתנו לגרסת ה-PlayStation 3 ציון של 78.20% וניקוד של 78 מתוך 100, לגרסת ה-Xbox 360 ציון של 76.88% וניקוד של 80 מתוך 100 ולגרסת המחשב ציון של 78.00% וניקוד של 78 מתוך 100.
משחקי המשך

בעקבות הצלחת המשחק, חברת "Telltale" החליטה לפתח לו המשך. הפרק הראשון של משחק ההמשך, שקיבל את השם "המתים המהלכים: עונה שנייה" (The Walking Dead: Season Two), יצא ב-17 בדצמבר 2013 והאחרון יצא ב-26 באוגוסט 2014.
בכנס קומיק-קון שנערך בסן דייגו בשנת 2014, הכריזה חברת "Telltale" כי היא מתכננת להוציא משחק שלישי בסדרה, שיענה לשם "המתים המהלכים: עונה שלישית" (The Walking Dead: Season Third), ושנה מאוחר יותר נודע כי הוא ייצא במהלך 2016.
אריק שוראנוב

אריק איגורוביץ' שוראנוב (בגרמנית: Erik Ihorovych Shuranov, באוקראינית: Ерік Ігорович Шуранов; נולד ב-22 בפברואר 2002 בבמברג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני-אוקראיני ממוצא יהודי המשחק בעמדת החלוץ במכבי חיפה.
קריירת מועדונים

שוראנוב גדל במחלקת הנוער של נירנברג. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בבונדסליגה השנייה.
ב-23 במאי 2023 נרכש על ידי מכבי חיפה תמורת כ-900,000 אירו, וחתם על חוזה לשלוש עונות. בשל שורשיו היהודיים, הוא לא נחשב כזר.
ב-18 ביולי כבש שער בכורה בקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות בניצחון הביתי 1–2 על אלופת מלטה חאמרון ספרטנס. ב-3 בספטמבר ערך הופעת בכורה בליגת העל, בניצחון 1-2 על הפועל ירושלים.
קריירת נבחרות

בין השנים 2018-2019 שיחק בנבחרות הנערים ונוער של אוקראינה.
בשנת 2021 החל לשחק בנבחרת גרמניה הצעירה עד גיל 21.
תארים

מכבי חיפה
אלוף האלופים: 2023
הערות שוליים

↑  ברוך הבא, אריק!, באתר Maccabi Haifa FC - The Official Page
מתייה קסוביץ

| --- | --- |

מתייה קסוביץ
 לידה:  3 באוגוסט 1967 (בן 57) הרובע השמיני של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 בן או בת זוג:  ז'ולי מאודואש 
 צאצאים:  Carmen Kassovitz 
 פרסים והוקרה:  הסרט האירופאי של השנה (1995) 
 http://www.mathieukassovitz.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מתייה קסוביץ (בצרפתית:  Mathieu Kassovitz; נולד ב-3 באוגוסט 1967) הוא שחקן, במאי, מפיק, תסריטאי ועורך קולנוע צרפתי ממוצא יהודי, המוכר כשחקן מהופעותיו בסרטים "אמלי", "מינכן", "משחקים מפתים" ו"אמן". במסגרת עבודתו כבמאי ביים את הסרטים הצרפתיים המצליחים "השנאה", "נהרות הארגמן" ו"בבילון לספירה" ואת מותחן האימה ההוליוודי שובר הקופות "גוטיקה".
קורות חיים

קסוביץ נולד בפריז. אביו הוא הבמאי היהודי-צרפתי ממוצא הונגרי פטר קסוביץ (נ' 1938). אמו, העורכת שאנטל רמי, היא צרפתייה, בת למשפחה קתולית.
קריירה > בימוי ופרסים

קסוביץ התגלה לראשונה לצרפת ולעולם כבמאי בשנת 1995 כאשר ביים וכתב את סרט הפשע "השנאה" בכיכובו של ונסן קאסל.
קסוביץ זכה בתואר הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל קאן. במסגרת פרס סזאר זכה הסרט בקטגוריית סרט השנה וקסוביץ זכה בפרס העריכה הטובה ביותר ביחד עם השחקן סקוט סטיבנסון. כמו כן זכה בפרס לומייר לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר.
בשנת 2000 כתב וביים את המותחן הפסיכולוגי הצרפתי "נהרות הארגמן". לסרט ליהק את כוכבי הקולנוע הצרפתיים ז'אן רנו וונסן קאסל. על עבודתו זו היה קסוביץ מועמד בפעם השנייה לפרס במאי השנה של פרס סזאר והאקדמיה האירופאית.
ב-2003 ביים את סרטו ההוליוודי היחיד, מותחן האימה "גוטיקה", בכיכובן של זוכות האוסקר האלי ברי ופנלופה קרוז. הסרט, אותו הפיק רוברט זמקיס, היה לרווחי ביותר בקריירה של קסוביץ עם הכנסות של למעלה מ-140 מיליון דולרים.
ב-2008 ביים וכתב את התסריט לסרט הפעולה הבדיוני "בבילון לספירה". קסוביץ ליהק לסרט את כוכב סרטי הפעולה וין דיזל, מה שעזר לכסות את עלויות ההפקה.
קריירה > משחק

קסוביץ התפרסם לראשונה בקולנוע הצרפתי בדרמה "גיבור בזכות עצמו" בתור אלבר דֶאוּס, אזרח צרפתי בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן השתתף בהפקה של לוק בסון, "האלמנט החמישי", ובעיבוד הקולנועי של אביו הבמאי פטר קסוביץ לספר השואה "יעקב השקרן".
ב-2001 התפרסם בקומדיה הצרפתית המצליחה "אמלי" בתפקיד נינו, בו מאוהבת גיבורת הסרט אמלי פולן (אודרי טוטו).
בנוסף שיחק בדרמת הפשע "משחקים מפתים" בתור יורי, בן דודה של הכלה הרוסייה נדיה (ניקול קידמן) המוזמנת דרך האינטרנט.
ב-2002 שיחק בסרט השואה "אמן" בתור הכומר ריקרדו פונטנה המנסה לשכנע את הוותיקן לעצור את הפתרון הסופי.
ב-2005 השתתף בדרמה ההיסטורית של סטיבן ספילברג "מינכן" אודות "מבצע זעם האל". בסרט גילם את הצעצוען הבלגי רוברט שמתמחה בחומרי נפץ, מצוותו של סוכן המוסד אבנר קאופמן (אריק באנה).
בשנת 2023 שיחק בדרמה הקומית "Les Rois de la piste" לצדה של פאני ארדן.
קריירה > טלוויזיה

קסוביץ השתתף בסדרת הטלוויזיה הצרפתית "הסוכנות".
חיים אישיים

לקסוביץ בת בכורה מהשחקנית ז'ולי מאודואֶש ושתי בנות עם השחקנית Aurore Lagache.
באוגוסט 2023 נפצע במירוץ אופנועים סמוך לפריז.
פילמוגרפיה > קולנוע

השמש השחורה (1995)
גיבור בזכות עצמו (1995)
רוצחים (1997)
האלמנט החמישי (1997)
יעקב השקרן (1999)
אמלי (2001)
משחקים מפתים (2001)
אמן (2002)
מינכן (2005)
אווידה (2006)
לואיס - מישל (2008)
בגידה כפולה (2011)
חיים של אישה אחרת (2012)
Angélique‏ (2013)
ולריאן ועיר אלף הכוכבים (2017)
סוף טוב (2017)
Visions ‏ (2023)
Les Rois de la piste‏ (2023)
The Way of the Wind ‏(TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

לשכת האגדות (2020-2015)
מלחמה ושלום (2016)
מלחמת הכוכבים: צוות שלד (2024)
פילמוגרפיה > פילמוגרפיה כבמאי

השנאה (1995)
רוצחים (1997)
נהרות הארגמן (2000)
גוטיקה (2003)
בבילון לספירה (2008)
הערות שוליים

1 2  השחקן והבמאי מתיה קסוביץ נפצע קשה בתאונת אופנוע, באתר ynet, 4 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429331305171  PLWABN: 9810572869305606  BIBSYS: 98029380  BNE: XX1289722  BnF: cb12495720r (data)  CANTIC: a11573326  CiNii: DA12839917  GND: 122697669  ICCU: REAV095639  ISNI: 0000 0001 2148 6802  LCCN: nr97036223  MusicBrainz: 63989042-fc04-4dff-91db-8e40e60e6466  NKC: jx20050415030  NLK: KAC201329164  NTA: 124540902  SELIBR: 293432  SNAC: w6xh0swj  SUDOC: 034172300  VIAF: 117138153   WorldCat (עם VIAF): 117138153
שד טסמני

| שֵׁד טַסְמַנִי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: יונקי כיס
על־סדרה:: חיות כיס אוסטרליות
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
תת־משפחה:: דסיורים
סוג:: שד הכיס
מין:: שד טסמני
שם מדעי
 Sarcophilus harrisii ‏Boitard, 1841
תחום תפוצה


שד טסמני חושף את לסתותיו החזקות ושיניו החדות
אף על פי שהשדים הטסמניים הם בעלי חיים ליליים, הם אוהבים לרבוץ באור השמש. בצמוד לעינו השמאלית של השד הטסמני המופיע בתמונה ניתן לראות צלקת כתוצאה מקרב.
שד טסמני ניזון מבשר.
שד טסמני בעמדת מגננה
שלבי התפתחות החושים והאיברים השונים בהתבגרות השד הטסמני. הקווים האלכסוניים מצביעים על אורך הזמן מתחילת התפתחות התכונה ועד לסיום ההתפתחות; לדוגמה, לשד הטסמני לוקח כ-41 ימים לגדל פרווה על גופו.
שֵׁד טַסְמַנִי (שם מדעי: Sarcophilus harrisii) הוא מין של טורף כיס גדול בסוג שד הכיס, המצוי כיום במדינת-האי האוסטרלית טסמניה בלבד. לאחרונה הוחזרו מספר אוכלוסיות קטנות לניו סאות' ויילס, לתוך היבשת בה חיו בעבר.
גודלו כגודל כלב קטן, וגופו חסון ושרירי. הוא הגדול מבין חיות הכיס האוכלות בשר ששרדו עד ימינו. הוא מאופיין בפרווה שחורה, בריח דוחה שהוא מפיץ כאשר הוא מרגיש בלחץ, בצווחות רמות, ובהתנהגות תוקפנית כשהוא צד ואוכל. הוא ניזון הן מציד והן מאכילת נבלות. הגם שהוא בעל חיים יחידאי (כלומר, חי לבדו רוב הזמן), לעיתים הוא אוכל עם שדים טסמניים נוספים.
השד הטסמני הושמד מרובם המוחלט של שטחי אוסטרליה כ-400 שנים לפני בואם של המתיישבים האירופאים לאי בשנת 1788. בהיותם מהווים איום למשק חיות הבית של המתיישבים האירופאים בטסמניה, השדים הטסמניים ניצודו עד שנת 1941, אז זכו להגנה רשמית. החל משנות התשעים המוקדמות, גידול סרטני מסוים שהחל להתפשט בפניהם של שדים טסמניים רבים הפחית את גודל האוכלוסייה באופן משמעותי, וכיום הוא אף מאיים על הישרדות המין כולו, שייתכן שייקלע בקרוב לסכנת הכחדה ממשית. ממשלת טסמניה תומכת בתוכניות שונות שמטרתן להפחית את הפגיעה במין ולשקמו. באוקטובר 2020 הוחזרו מספר פרטים לניו סאות' ויילס במטרה להצילם.
מקור השם וטקסונומיה

חוקר הטבע ג'ורג' האריס (George Harris) חיבר את התיאור הראשון של השד הטסמני שפורסם ב-1807, אז קרא לו Didelphis ursina‏. בשנת 1838 השד הטסמני קיבל את השם Dasyurus laniarius בידי ריצ'רד אוון, וזאת לפני שתויג תחת הסוג שד הכיס (Sarcophilus) בשנת 1841 ואז קיבל את השם Sarcophilus harrisii בידי פייר בּוּאטאר (Pierre Boitard), שפירושו "אוהב הבשר של האריס". שכלול מאוחר יותר בטקסונומיה של השד הטסמני שפורסם בשנת 1987 הביא לשינוי שם המין ל-Sarcophilus laniarius; ‏ אך לבסוף השם הקודם, Sarcophilus harrisii, נשאר, והשם שד לניאריוס (Sarcophilus laniarius) הועבר למין אחר שחי בעבר ונכחד. ניתוחי פילוגניטקאים מראים שבעל החיים הקרוב ביותר לשד הטסמני הוא נמיית הכיס, ובצורה מרוחקת יותר הזאב הטסמני (Thylacinus cynocephalus) שנכחד.
מראה

השד הטסמני הוא חיית הכיס הטורפת הגדולה ביותר ששרדה באוסטרליה. גופו עבה ונמוך יחסית, ראשו גדול וצווארו קצר ומוצק. הוא אוגר שומן באזור הזנב שלו. לפרט חולה או זקן יהיה לרוב זנב דק ורזה. בשונה מרוב חיות הכיס, רגליו הקדמיות ארוכות מעט מאלה האחוריות, והוא יכול לפרוץ במרוצה פתאומית במהירות של 13 קילומטרים לשעה. פרוותו חומה עד שחורה, מלבד כתמים לבנים לא-סימטריים באזור החזה והאחוריים. רוב הזכרים גדולים מן הנקבות - לזכרים אורך גוף ממוצע של 65 סנטימטרים, מלבד זנב שאורכו 25 סנטימטרים ומשקל ממוצע של 8 קילוגרם; לנקבות, לעומת זאת, אורך גוף ממוצע של 57 סנטימטרים, זנב שאורכו 24 סנטימטרים, ומשקל ממוצע של 6 קילוגרם.
לשד הטסמני שפם ארוך בפניו; השפם עוזר לו לאתר את טרפו כשהוא מחפש מזון בלילה ולאמוד את המרחק משדים טסמניים אחרים במהלך החיפוש אחר מזון והשיטוט בטריטוריה שלו. כאשר שלוותו מופרעת והוא מרגיש מאוים או לחוץ, מסוגל השד הטסמני לשחרר ריח עז ודוחה, המתחרה בחריפותו אף עם ריח הבואש. חוש השמיעה הוא החוש הדומיננטי שלו, וגם חוש הריח וחוש ראיית הלילה שלו מעולים. ניתוח של עוצמת הנשיכה של יונקים שונים, בהתחשב בממדי גופם, מראה כי לשד הטסמני הנשיכה החזקה ביותר מכל היונקים החיים כיום; יש לו מערכת שיניים חדות אחת בלבד, הגדלה באיטיות במשך כל תקופת חייו.
צבע האישון חום כהה או שחור, והעיניים קטנות יחסית, דמויות כפתורים וממוקמות, כאצל רוב הטורפים, בקדמת הראש - שכן כך ניתן להבחין בטרף ביתר קלות. האוזניים בינוניות ומזדקרות משני צדי הראש. גם אורך הזנב בינוני (25 סנטימטרים בממוצע) והוא עבה יחסית. האף צורתו כעין משולש, צבעו שחור בוהק והוא ממוקם כמעט בצמוד לפה.
רבייה ומחזור חיים

הנקבות מתחילות להתרבות כאשר הן מגיעות לבגרות מינית, בדרך כלל בשנה השנייה לחייהן. החל מנקודה זאת, הנקבות נכנסות לתקופת ייחום אחת לשנה, בה הן מייצרות ביציות רבות. ההזדווגות מתרחשת בסביבות חודש מרץ, במקומות מוצלים, ביום ובלילה כאחד. בעונת הרבייה, הזכרים נלחמים זה בזה כדי לזכות בלבה של הנקבה, והנקבות בוחרות את הזכר הדומיננטי והחזק ביותר. השדים הטסמניים אינם מונוגמיים, ושיטת הרבייה שלהם היא פוליאנדרית, משמע שהנקבות מזדווגות עם מספר זכרים כל עוד לא הופרו בפעם הראשונה. אורכו של ההריון 31 ימים, ובסופו ממליטה הנקבה בין 20 ל-30 גורים, כשכל אחד מהם שוקל בקירוב 0.18–0.24 גרמים.
כאשר נולדים הגורים, הם נעים מהנרתיק (פתח הרחם) אל הכיס שבבטן האם. עם כניסתם לכיס, כל אחד מהגורים נשאר מחובר לפטמת האם ויונק ממנה חלב - כל מזונו בתקופה זו - למשך כ-100 ימים. הכיס של נקבות השד הטסמני, כמו זה של הוומבט, פונה לאחור, ולכן מבחינה פיזית קשה לנקבה לתקשר עם הגורים כשהם בכיס. הגורים שלא מצליחים להשיג פטמה נאכלים לרוב על יד האם כדי לספק אנרגיה לגידול שאר הגורים.
בתוך הכיס, הגורים שיונקים מתפתחים במהירות; עד היום ה-15, לדוגמה, אפרכסות האוזניים כבר נראות - שכן הגורים נולדים נטולי אוזניים. הריסים נראים ביום ה-16, השפם ביום ה-17, והשפתיים מופיעות ביום ה-20. הגורים מתחילים לגדל פרווה ביום ה-49, ובתוך 90 ימים כל גופם מכוסה פרווה. העיניים נפתחות מעט לאחר שהפרווה מכסה את כל הגוף - בין היום ה-87 ל-93, והם יכולים להרפות מהפטמות ביום ה-100 בערך. הגורים עוזבים את הכיס כ-105 ימים לאחר לידתם; לאחר עזיבת הכיס נראים הגורים כמעין העתק מוקטן של הוריהם, ומשקלם מגיע ל-200 גרמים בקירוב. בניגוד לגורי הקנגורו, גורי שד טסמני צעירים לא חוזרים אל הכיס לאחר שעזבו אותו לראשונה; במקום זאת, הם נשארים במאורה לשלושה חודשים נוספים, ויוצאים ממנה לראשונה בין אוקטובר לדצמבר, לפני הפיכתם לעצמאיים ובלתי תלויים בהוריהם בסביבות חודש ינואר.
אקולוגיה, התנהגות ואורח חיים

שדים טסמניים שכיחים ונפוצים למדי בכל טסמניה. הם מוצאים את בתיהם בכל חלקי האי, כולל בפרוורי הערים. השדים הטסמניים מחבבים במיוחד יערות הבנויים מצמחייה קשת-עלים ונמוכה (Sclerophyll) וכן יערות הסמוכים לחופים. השד הטסמני צד את טרפו בשעות בין-הערביים ובלילה, ואת שעות האור הוא מבלה במנוחה בצמחייה צפופה או במאורתו. שדים טסמניים צעירים יכולים לטפס על עצים, אך כשהם גדלים הטיפוס קשה עליהם יותר. השדים הטסמניים מסוגלים אף לשחות. לרוב הם בעלי חיים יחידאים ואינם מתקבצים בלהקות, אף על פי שלעיתים מספר פרטים יאכלו יחד מזון, אולם הם יעדיפו לעשות זאת בגפם. לשד הטסמני טריטוריה של כ-8–20 קילומטר רבוע, טריטוריה שיכולה לחפוף לשטחי בעלי חיים אחרים.
שדים טסמניים יכולים לצוד טרף המגיע עד לגודל של וולבי, אולם בפועל הם סתגלנים ואוכלים פגרים ונבלות לעיתים קרובות הרבה יותר משהם צדים בעלי חיים. על אף שמזונו המועדף של השד הטסמני הוא הוומבט, הוא יצוד כל יונק קטן מספיק, בעלי חיים ביתיים וחיות מחמד (כולל צאן וכבשים בפרט), עופות, דגים, חרקים, צפרדעים וזוחלים. התזונה שלהם מגוונת ביותר, ובהיותם בעלי חיים סתגלנים, היא מורכבת מהמזון המצוי בעת הציד. בממוצע, הם אוכלים כ-15% ממשקל גופם כל יום; אך הם מסוגלים לאכול למעלה מ-40% ממשקל גופם בשלושים דקות בלבד, אם הם נקלעים לשעת כושר. באוכלם, השדים הטסמניים מחסלים את כל הטרף; הם זוללים את העצמות והעור יחד עם הבשר והאיברים הפנימיים. מסיבה זו, זכה השד הטסמני להכרת תודה מחקלאים מקומיים, שכן בזכות המהירות הרבה שבה הם מחסלים את גוויות בעלי החיים המתים, הם מונעים התרבות חרקים וחיידקים שעלולים להזיק למשק החי.
האכילה היא מאורע חברתי אצל השדים הטסמניים, ורבים מהקולות דמויי הצווחות המיוחסים להם מקורם בעצם בסעודה צעקנית שבה משתתפים פרטים רבים: למעלה מ-12 שדים טסמניים יכולים להתקבץ סביב טרף אחד, וקולות האכילה נשמעים עד למרחק של מספר קילומטרים, מה שמושך שדים טסמניים נוספים להצטרף לסעודה. מחקר שנערך בנוגע למנהגי האכילה של השדים הטסמניים גילה כי הם משתמשים ב-20 תנוחות גוף - כולל הפיהוק חושף השיניים המהווה את אחד מסמלי השדים הטסמנים, וכן 11 קולות וצלילים שונים בהם הם משתמשים כדי לתקשר זה עם זה בעת האכילה. הם מציגים את עוצמתם וממחישים את הדומיננטיות שלהם בסדרת צלילים, מחוות והצגות גופניות, כולל לחימה שעלולה לגרום לפציעות. זכרים בוגרים הם האגרסיביים ביותר, וצלקות המעידות על פציעות ישנות נפוצות כתוצאה מקרבות על נקבות ומזון.
סכנת הכחדה ושימור

במשך זמן מסוים הייתה טסמניה מפלטם האחרון של חיות הכיס הטורפות גדולות הממדים. כל חיות הכיס הטורפות הגדולות הוכחדו בכל אוסטרליה לאחר הגעת האירופאים לאזור, ורק הקטנות והסתגלניות ביותר שרדו. ממצאי מאובנים ממערב ויקטוריה מוכיחים כי השד הטסמני חי באדמת אוסטרליה עד לפני כ-600 שנים, כ-400 שנים לפני הגעת האירופאים, והשמדתם מיוחסת לכך שנטרפו בידי כלבי הדינגו וניצודו בידי האבוריג'ינים - הילידים האוסטרלים. בטסמניה, שאין בה כלבי דינגו, חיו כיסאים אוכלי בשר רבים עוד כשבאו האירופאים. השמדת קרובו של השד הטסמני, הזאב הטסמני, בידי האירופאים מוכרת וידועה היטב, אך גם השד הטסמני היה נתון בסכנת הכחדה.
המתיישבים הראשונים בטסמניה צדו את השד הטסמני למטרות מאכל, ואת בשרו הם תיארו כדומה בטעמו לבשר עגל. המתיישבים האמינו שהשד הטסמני יצוד ויהרוג חיות משק, ולכן בשנת 1830 יצאה לדרכה תוכנית ראשונה שמטרתה הייתה לחסל שדים טסמניים משטחים כפריים וחקלאיים, והציעה פרסים על הריגתם. במשך מאה השנים הבאות, לכידה והרעלה של שדים טסמניים הביאה את האוכלוסייה אל סף הכחדה. לאחר מות הזאב הטסמני האחרון בשנת 1936, הסכנה האורבת לשד הטסמני זוהתה. הוא הוגן רשמית בחוק בשנת 1941, והאוכלוסייה החלה להתאושש באיטיות.
בהיסטוריה הכתובה מתועדים לפחות שני מקרים של הצטמצמות מספרית ניכרת של אוכלוסיית השד הטסמני, אולי בשל מגפה או מחלה אחרת: בשנים 1909 ו-1950. החוקרים מאמינים שגודל האוכלוסייה כיום עומד על בין 100,000 ל-150,000 פרטים, החיים בממוצע בצפיפות של כ-10–20 קילומטרים רבועים. טסמניה בפרט ואוסטרליה בכלל אסרו על ייצוא שדים טסמניים אל מעבר לגבולות המדינה.