stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלך אמון מאמרך
הזולת > מבנה הזולת

גם המבנה בזולת דומה לזה של היוצר, אך אין בו מחרוזות "קדוש". בפיוט חמשה עשר טורים משולשים, כאשר הצלע השלישית היא ציטוט מפסוק. בשנים עשר הטורים הראשונים הציטוטים הם מפסוקי התורה המובאים בנוסח הקבע של מלכויות זכרונות ושופרות ("תקיעתא דבי רב"), לסירוגין.
ראשי הטורים יוצרים אקרוסטיכון אלפביתי, ולאחר תום האלפבית את החתימה "שמעון בר יצחק חזק".
כנדרש מתפקידו המקורי של הזולת, להעביר לפסוק "מי כמכה באלים ה'" או סמוך לו, הזולת מסיים באזכור יציאת מצרים ("כִּימֵי צֵאתְךָ מִתְּלָאוֹת אַרְאֶנּוּ נִפְלָאוֹת").
ביאורים והרחבות

↑  באופן מסורתי המונח "יוצר" משמש הן לתיאור מערכת הפיוטים המיועדת לברכות קריאת שמע של שחרית על כל פיוטיה, והן לתיאור הפיוט הראשון במערכת זו המשתלב לאחר "יוצר אור" (ובלשון עממית, אף ככינוי לכלל הפיוטים בתפילה). במחקר הפיוט ביקשו להבחין בין שני המונחים וקבעו את המונח "מערכת יוצר" למערכת כולה, ועבור הפיוט הראשון בה נטבע המונח "גוף היוצר".
↑  המבנה הרגיל של מערכות יוצר אצל פייטני מרכז אירופה כולל יוצר, אופן וזולת (בניגוד למערכת היוצר המקורית שכללה שבעה חלקים). במערכת זו חסר האופן.
↑  על תבנית הקיקלר ושימושה בגופי יוצר ראו אצל פליישר, היוצרות, עמ' 199–212.
↑  בנוסח צרפת (ואפ"ם) מופיעות כל מחרוזות הקדוש ברצף לאחר הגוש הראשון, במקום אחת אחר כל גוש.
↑  עזרא פליישר מציע כי רבי שמעון הלך בכך בעקבות היוצר ליום הראשון של ראש השנה, המיוחס לרבי אלעזר הקליר, בו כל שורה פותחת במילה "מלך".
↑  במבנה זהה לזה כתב רשב"י את הקיקלר "אדר והוד" בקרובה שלו לשחרית של היום השני של ראש השנה, המוקדש אף הוא למלכויות זכרונות ושופרות. ראו גולדשמידט, מחזור לימים הנוראים, כרך א: ראש השנה, עמ' 95–98.
↑  על פי הפענוח של דניאל גולדשמידט במחזורו, בהוספת המילה "סלה" שנשמטה אצלו משום מה.
↑  על פי הפענוח של עזרא פליישר בעקבות רוו"ה וצונץ, בתיקון המילה "עולם" שהשתבשה אצלו (בעקבות צונץ) ל"עד".
↑  על פי הפענוח של ישראל דוידזון.
↑  הטעם הנפוץ, המובא כבר בדברי רבי אלעזר מגרמייזא, ולאחר מכן במנהגי מהרא"ק ובמהרי"ל, מבוסס על המנהג לומר נוסח מקוצר של ברכת "אמת ויציב" כאשר מוסיפים זולת. ר"א מגרמייזא מנמק את אי-אמירת הזולת בכך שבימים הנוראים יש להקפיד לומר שש פעמים "אמת", ובנוסח המקוצר אין די פעמים.
↑  אברהם מאיר הברמן, שהדפיס לראשונה מערכת זו במהדורתו לפיוטי רבי שמעון הגדול, לא מצא אף כתב יד של הזולת, והדפיס אותו על סמך העתקה של צונץ.
הערות שוליים

↑  הנוסח ניתן כאן על פי מחזור "מצודה", כפי שהוקלד באתר ספריא.
↑  עזרא פליישר, היוצרות בהתהוותם והתפתחותם (ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ד), מבוא, עמ' 13 והע' 7 שם.
↑  פליישר, היוצרות, עמ' 619.
↑  דניאל גולדשמידט, "על מחזור רומניא ומנהגו" ספונות ח (תשכ"ד), עמ' רלב.
↑  אברהם מאיר הברמן, פיוטי רבי שמעון ב"ר יצחק, הוצאת שוקן, ברלין־ירושלים תחר"ץ, עמ' מז–נא, באתר היברובוקס.

דניאל גולדשמידט, מחזור לימים הנוראים לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם: כולל מנהג אשכנז (המערבי), מנהג פולין ומנהג צרפת לשעבר, ירושלים, ה'תש"ל, כרך א: ראש השנה, עמ' 47– 50 ועמ' 56–57, באתר היברובוקס.
1 2  צבי מלאכי, "פיוטי הימים הנוראים במחזור האשכנזי", דוכן יג (אב תשנ"א), עמ' 39, באתר אוצר החכמה.
↑  יצחק דוב מרקון, מחזור אפ"ם, מחקרים לזכרון ר' עמרם קאהוט ז"ל, ניו יורק תרצ"ו, עמ' צט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום); דניאל גולדשמידט, "לקט שכחה ופאה למחזור אפ"ם", קרית ספר ל (תשט"ו), עמ' 128.
1 2  פליישר, היוצרות, עמ' 635.
↑  ראו הניגונים למשל אצל יהושע ליב נאמן, נֹסח לחזן לפי מסורת הנגינה הליטאית-ירושלמית: ימים נוראים, המכון הישראלי למוסיקה דתית, תשל"ג, עמ' 102, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
1 2  פליישר, היוצרות, עמ' 624–625.
1 2  ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט, ניו יורק: בית המדרש לרבנים באמריקה תרצ"א, מ 1543.
↑  גולדשמידט, מחזור לימים הנוראים, כרך א: ראש השנה, עמ' 47.
1 2  פליישר, היוצרות, עמ' 632.
↑  אגדה זו שימשה בסיס לספר "האפיפיור אלחנן", ישכר פינטשבסקי, אודסה תרנ"ה. על אגדה זו ראו בהרחבה אצל יוסף במברגר, האפיפיור היהודי: לתולדותיה של אגדה נפוצה מימי הביניים, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשס"ט.
↑  גולדשמידט, מחזור לימים הנוראים, כרך א': ראש השנה, מבוא, עמ' לב, באתר אוצר החכמה.
↑  גולדשמידט, מחזור לימים הנוראים, כרך א: ראש השנה, עמ' 56–57.
↑  הברמן, פיוטי רבי שמעון ב"ר יצחק, עמ' נ.
תחילת היוצר "מלך אמון", מתוך מחזור ליום השני של ראש השנה, בהוצאת רוו"ה (רעדלהיים, תקצ"ב), בצירוף ביאור ותרגום לגרמנית באותיות עבריות. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 15
מי יאהב אותי עכשיו?

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ברק הימן, תומר הימן, אלכסנדר בודין ספיר 
 הופק בידי:  ברק הימן תומר הימן אלכסנדר בודין ספיר
 תסריט:  ברק הימן, תומר הימן 
 עריכה:  רון עומר
 מוזיקה:  ערן ויץ
 צילום:  איתי רזיאל
 מדינה:  בריטניה ישראל
 חברת הפקה:  Heymann Brothers Films Breaking Productions
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  פברואר 2016 (ברלין)
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי סרט מוזיקלי
 פרסים:  פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין)
 דף הסרט ב־IMDb
 
מי יאהב אותי עכשיו? (באנגלית: Who's Gonna Love Me Now?) סרט דוקומנטרי ישראלי-בריטי משנת 2016‏ אותו הפיקו וביימו ברק הימן ותומר היימן, בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט מתמקד בסער מעוז, הומו ישראלי נשא HIV החי בלונדון.
סער חוזר הביתה, לראשונה מאז נזרק על ידי משפחתו הדתית 20 שנה קודם לכן משום שיצא מהארון. הסרט מציג את הקשיים שלו מול משפחתו שמסרבת לקבל אותו אל מול החיים החדשים שבנה לעצמו כחבר במקהלה של גברים הומואים בלונדון.
הסרט הוצג לראשונה ב-2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין ה-66,‏ שם זכה בפרס הקהל הפנורמי עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  "'Who's Gonna Love Me Now?': Berlin Review". Screen Daily, February 14, 2016.
מועצת הרבנים במרוקו

אספת מועצת הרבנים הראשונה, 1947. יושבים (מימין): הרבנים: חיים דוד סירירו ושאול אבן דנאן, המפקח מר מוריס בוטבול והנשיא רבי יהושע בירדוגו, הרבנים: מיכאל יששכר אנקווה, שלמה הכהן צבאן ורפאל ברוך טולידאנו. עומדים (מהשני מימין) הרבנים: ידידיה מונסונייגו, אהרן בן חסין, חיים דוד בן סוסאן, יוסף משאש, מרדכי אנקאווה, שמעון כהן ומרדכי קורקוס
מועצת הרבנים במרוקו (בצרפתית: Concile des Rabbins du Maroc. ה'תש"ז-ה'תשט"ו - 1947-1955) היה גוף רבני אורתודוקסי אשר פעל לתיקון חיי החברה והדת במרוקו, תוך ליכוד הסמכויות התורניות במרוקו תחת גוף מרכזי אחד, ואיחוד המנהגים והתקנות הקהילות השונות במרוקו. למועצת הרבנים הייתה השפעה רבה על מנהגי מרוקו.
רקע היסטורי

קהילות יהודי מרוקו התבססו על תפוצות רבות אשר הגיעו לאורך השנים ממקורות שונים והתיישבו ברחבי מרוקו. כל אחת מהקהילות החזיקה במנהגים ותקנות משלה, מה שיצר לא פעם מחלוקות ואתגרים הלכתיים. בפרט בנושאי הכתובה והנישואין, בהם התקיימו הבדלים משמעותיים בין הקהילות שנהגו לפי מנהג המגורשים ותקנותיהם לבין הקהילות שנהגו לפי מנהג התושבים, שלא התחשב כל כך בתקנות המגורשים.
אתגרים אלו התגברו לאחר שמרוקו הפכה למדינת חסות צרפתית, מאז החלה להתפתח מבחינת פיתוח מוקדי תעסוקה וכלכלה ומבחינת תשתיות וכלי תחבורה, וכך המעבר ממקום למקום נעשה תכוף, מה שהביא להגירת אוכלוסיות ממקום למקום במרוקו ולריבוי בקשרי חיתון בין הקהילות. על רקע זה התגלעו חילוקי דעות רבים באשר להנהגה ההלכתית והפרקטית הראויה בין הרבנים.
בנוסף, בהשפעת פעילות כי"ח והתרבות הצרפתית בכלל, החילוניות וערכיה החלו להתפשט בקרב הנוער בערים הגדולות של מרוקו, בייחוד בעיר הנמל קזבלנקה. מצב זה הביא להתרופפות בשמירת המצוות ולתביעות שונות שטרם נמצא להן מענה הלכתי ברור. על רקע זה ניצבו בעיני הרבנים ניצבו אתגרים רבים לחיזוק שמירת הדת.
בשל כך הוחלט להקים גוף רבני מרכזי המוכר גם על ידי ממשלת מרוקו, אשר בו יהיה ייצוג לכל ערי וקהילות יהודי מרוקו, ודרכו יאוחדו וילוכדו כלל המנהגים והתקנות בעיר. להקמת מועצת הרבנים היו שתי מטרות רשמיות עיקריות:
לאחד את התקנות והמנהגים השונים בקהילות מרוקו למנהג אחד ולתקנה אחת אחידה.
לרכז את הגופים התורניים והרבנים הגדולים למקום אחד, כדי לקבל משנה כוח על תקנות והנהגות חדשות לפי צורך השעה.
היסטוריה

לאורך קיומה, התכנסה המועצת שש פעמים, בדרך כלל באולם בית הדין הגדול ברבאט, בנשיאות הרב יהושע ברדוגו. לאספות מועצת הרבנים התכנסו רוב ככל אבות בתי הדין של הערים הגדולות במרוקו; רבאט, פאס, מרקש, מקנס, קזבלנקה, טנג'יר, מוגאדור וצפרו, וכן דיינים ורבני ערים מערים משניות קטנות יותר, כגון אוג'דה, סלא, אל-קנטירה, אספי, וזאן, בני מלאל ועוד.
הקמת מועצת הרבנים אורגנה ונוהלה על ידי מוריס אבוטבול, המפקח הרשמי על קהילות היהודים במרוקו מטעם הממשל המרוקאי, ואשר העניק משנה תוקף חוקי למועצת הרבנים.
במסגרת אספות מועצת הרבנים, דנו הרבנים בשורה ארוכה של נושאים עקרוניים וחשובים, איחדו מנהגים ותקנו תקנות בנושאי נישואין, גירושין, כתובות, שבת, כשרות, ירושות, סופרי הסת"ם, מוהלים ועוד. מכוח החלטות משותפות אלו, בטלו מנהגים רבים ברחבי מרוקו, ואוחדו למנהג אחיד המקובל על כלל קהילות יהדות מרוקו.
היסטוריה > תקנון המועצת

באספה הראשונה הוכרז תקנון מועצת הרבנים, ואופן ההכרעה ההלכתית שעל פיו יפלו הדברים. הדברים שנאמרו באספה יצאו לאור בקונטרס מיוחד בשם "מועצת הרבנים במארוקו", והוסכם על כינונה של מועצת הרבנים. בין השאר הוחלט שהרבנים יהיו חברים בבית הדין הראשי למרוקו ויכהנו אבות בתי דין בעירם, ויתאספו בבירה רבאט על מנת לדון בבעיות העומדות על הפרק, בדרך להתקנת תקנות שתתקבלנה על כלל הרבנים במרוקו.
יצוין שבניגוד להסכמה, בפועל התקיימה האספה בתדירות דו-שנתית.
כינוסי המועצת

מועצת רבני מרוקו התכנסה שש פעמים במהלך קיומה. (התארים המובאים להלן נכונים למועד קיום האספות);
כינוסי המועצת > האספה הראשונה

מועד: כ"ב בסיון ה'תש"ז, 10 ביוני 1947
מקום: אולם בית הדין הגדול, רבאט
השתתפו: רבי יהושע ברדוגו - אב בית הדין הגדול ורבה הראשי של מרוקו, רבי שלמה הכהן צבאן - ראב"ד אוג'דה, רבי חיים דוד סרירו - ראב"ד פאס, רבי רפאל ברוך טולדאינו - ראב"ד מקנס, רבי חיים דוד בן סוסאן - ראב"ד קזבלנקה, רבי אהרן בן חסין - ראב"ד מוגאדור, רבי מרדכי אנקווה - ראב"ד טנג'יר. רבי מרדכי קרקוס - ראב"ד מרקש הוזמן אך לא השתתף באספה. בנוסף, השתתפו גם הדיינים; רבי יוסף משאש - חבר בית הדין מקנס, רבי ידידיה מונסוניגו - חבר בית הדין פאס, רבי שמעון הכהן - חבר בית הדין דאר לבידא (קזבלנקה).
כינוסי המועצת > האספה השנייה

מועד: כ"ח בחשון ה'תש"ט, 30 בנובמבר 1948
מקום: אולם בית הדין הגדול, רבאט
השתתפו: חברי בית הדין הגדול; רבי יהושע ברדוגו, רבי שאול אבן דנאן ורבי מיכאל יששכר אנקווה. וכן אבות בתי הדין; רבי שלמה הכהן צבאן, רבי חיים דוד סרירו, רבי רפאל ברוך טולדאינו, רבי חיים דוד בן סוסאן, רבי אהרן בן חסין ורבי מרדכי אנקאווה. בנוסף השתתפו גם הדיינים; רבי יוסף משאש, רבי ידידיה מונסוניגו, רבי שמעון הכהן, אפרים אנקווה, רבי דוד עובדיה, רבי מימון אוחיון, רבי אהרן אלמליח - דומ"ץ סאלי, רבי יהושע מאמאן - דומ"ץ אספי, רבי יחייה בן הראש - דומ"ץ פור ליוטי (אל-קנטירה).
כינוסי המועצת > האספה השלישית

מועד: י"ח וי"ט באב ה'תש"י, 1-2 באוגוסט 1950
מקום: אולם 'מועדון חברת בוגרי האליאנס', רבאט
השתתפו: חברי בית הדין הגדול; רבי שאול אבן דנאן - אב בית הדין הגדול ורבה הראשי של מרוקו, רבי מיכאל יששכר אנקווה ורבי שמעון הכהן. וכן אבות בתי הדין; רבי חיים דוד סרירו, רבי חיים דוד בן סוסאן, רבי מרדכי קורקוס, רבי אהרן בן חסין, רבי אפרים שלום אנקווה. בנוסף השתתפו גם הדיינים; רבי יוסף משאש, רבי ידידיה מונסונייגו, רבי יעקב ברדוגו - דומ"ץ קזבלנקה, רבי יוסף מימרן - דומ"ץ מרקש, רבי ציון אבן דנאן, רבי מימון אוחיון, רבי אהרן אלמליח - דומ"ץ סאלי, רבי דוד עובדיה רבי יהושע מאמאן, רבי אליהו מלכא - דומ"ץ וזאן, רבי יחייה בן הראש, רבי מכלוף אבוחצירא דומ"ץ בני מלאל.
כינוסי המועצת > האספה הרביעית

מועד: י"ז וי"ח בסיון ה'תשי"ב, 10 ו-11 ביוני 1952
מקום: אולם בית הדין הגדול, רבאט
השתתפו: חברי בית הדין הגדול הנ"ל, וכן אבות בתי הדין; רבי חיים דוד סרירו, רבי חיים דוד בן סוסאן, רבי רפאל ברוך טולידאנו, רבי מכלוף אבוחצירא, רבי אהרן בן חסין, רבי אפרים שלום אנקווה - ראב"ד אוג'דה. בנוסף השתתפו גם הדיינים; רבי ידידיה מונסוניגו, רבי יעקב ברדוגו - דומ"ץ קזבלנקה, רבי שלום משאש - דומ"ץ קזבלנקה, רבי יוסף משאש, רבי יוסף חיים מימרן - דומ"ץ מרקש, רבי רחמים הלוי דומ"ץ מרקש, רבי ציון אבן דנאן - דומ"ץ אוג'דה, רבי מימון אוחיון - דומ"ץ רבאט, רבי דוד אלעסרי - דומ"ץ סאלי, רבי דוד עובדיה - דומ"ץ צפרו, רבי יהושע מאמאן - דומ"ץ אספי, רבי אליהו מלכא - דומ"ץ וזאן, רבי יחייה בן הראש - דומ"ץ אל-קנטירה.
כינוסי המועצת > האספה החמישית

מועד: ט' וי' בטבת ה'תשי"ד, 15-16 בדצמבר 1953
מקום: אולם בית הדין הגדול, רבאט
השתתפו: חברי בית הדין הגדול הנ"ל, וכן אבות בתי הדין; רבי חיים דוד סרירו, רבי חיים דוד בן סוסאן, רבי רפאל ברוך טולידאנו, רבי מכלוף אבוחצירא, רבי מימון אוחיון, רבי אהרן חסין, רבי אפרים שלום אנקווה. בנוסף השתתפו גם הדיינים; רבי דוד עובדיה - דומ"ץ צפרו, רבי ידידיה מונסוניגו - דומ"ץ פס, רבי מאיר ישראל - דומ"ץ פאס, רבי יעקב ברדוגו - דומ"ץ קזבלנקה, רבי שלום משאש דומ"ץ קזבלנקה, רבי יוסף משאש - קומ"ץ מקנס, רבי יוסף חיים מימרן - דומ"ץ מרקש, רבי רחמים הלוי - דומ"ץ מרקש, רבי יהושע מאמאן - דומ"ץ רבאט, רבי דוד אלעסרי - דומ"ץ רבאט, רבי ציון אבן דנאן - דומ"ץ אוג'דה, רבי דוד עובדיה - דומ"ץ צפרו, רבי יחייה בן הראש דומ"ץ פור ליוטי ועוד.
כינוסי המועצת > האספה השישית

מועד: כ"ג וכ"ד בשבט ה'תשט"ו, 15 ו-16 בפברואר 1955
מקום: אולם בית הדין הגדול, רבאט
השתתפו: חברי בית הדין הגדול הנ"ל, כל אבות בתי הדין שהשתתפו באספה החמישית וכל הרבנים שהשתתפו באספה החמישית למעט הרב דוד עובדיה. בנוסף השתתפו גם הרבנים אליהו מלכה - דומ"ץ וזאן, רבי משה מלכה - דומ"ץ בני מלאל, רבי רפאל חיים שושנה - דומ"ץ דמנאת, ורבי יצחק חזן - דומ"ץ אגאדיר.
החלטות שהתקבלו ממועצת

החלטות ותקנות עיקריות שהתקבלו באספה הראשונה:
במטרה למנוע ביאה על הפנויות: הבא על הפנויה והסיר בתוליה או התעברה ממנו חייב לישאנה ויכפול נדונייתה, ואם לא רצו ייקנס בסכום גבוה.
במטרה למנוע עיכוב מימוש שידוכין: משודך אשר חזר בו מהשידוכין אחר ששה חודשים ולא נתן טעם הגיוני בפני בית הדין, ייקנס בסכום גבוה וכן ישלם חצי נזק ממה שהפסידה הכלה אם הכינה נדוניה עבורו.
במטרה למנוע מרוצת הגירושין: אשה שמחלה על כתובתה יכולה לחזור בה תוך ג' ימים, וגירושין ייערכו רק אחר ג' חודשים מהחלטת הזוג ורק בפני בית דין בהרכב של שלושה דיינים, ורק אחר שבררו והעמיקו בטענות בני הזוג.
במטרה לחזק את שמירת השבת: הרבנים ינאמו בקהילותיהם בשבתות בכל מקום לכה"פ פעם בחודש, ויעוררו וילהיבו על שמירת השבת בדקדוקה. כל רב יגיש את פועלו בנושא זה לתום תקופת השנה בפני מועצת הרבנים.
במטרה למנוע בעיות כשרות ביין: בעלי המסחר ביין ישלמו לוועד, אשר יממן משגיחי כשרות שישהו בכל מחסני היין ויוודאו את כשרותו.
במטרה לחזק את לימוד התורה: יוקמו ישיבות נוספות, וכל רב ידאג להפרחת התורה בעירו ובקהילותיו. הרבנים יגישו סיכום של פעילותם בנושא זה למועצת הרבנים לתום תקופת השנה.
במטרה לצמצם את מעמדן של ההילולות הסוחף את לב ההמון והופך כעיקר הדת: אין לערוך הילולות ללא רישיון ביה"ד המחוזי וביה"ד הגדול. בקברי הצדיקים תבוצע הפרדה מגדרית. אין להקים אהל על קבר צדיק ללא אישור מרב העיר, וכן אין למכור מאכל ומשתה במקומות הללו כלל, כי אם לקיים מסגרות לימוד תורה.
במטרה לחזק את הטהרה בבית היהודי: שיפוץ מקוואות הטהרה לנשים שיהיו מפוארים ונעימים, חיזוק ההשגחה על כשרותם ועידוד הציבור להקפדה על הלכות הטהרה וחומרת איסור נדה.
ראו גם

יהדות מרוקו
תקנות המגורשים
הערות שוליים

↑  פרופ' משה עמאר, יש דין ויש דיין: השתלבותם של רבני מרוקו בממסד הרבני של ישראל, באתר מקור ראשון, ‏21 באפריל 2022
↑  ראו בפרק "קישורים חיצוניים".
↑  ראו: מכון תולדות, המשפט העברי בקהילות מרוקו, דפוס המקור, עמ' 253 ואילך.
↑  מועצת הרבנים במארוק - האסיפה השנתית השנית, רבאט, מרוקו, תש"ט
↑  מועצת הרבנים במארוק - האסיפה השנתית השלישית, רבאט, מרוקו, תש"י
↑  מועצת הרבנים במארוק, רבאט, מרוקו, תש"ז
| יהדות אורתודוקסית |
| --- | --- | --- |
| זרמים | חרדים (חסידים • ליטאים • חרדים ספרדים) • דתיים לאומיים (חרדים לאומיים) • אורתודוקסיה מודרנית • נאו-אורתודוקסיה |  |
| ארגונים רבניים | ק"ק כנסת ישראל • OU‏ • אגודת הרבנים • מועצת גדולי התורה • הרבנות הראשית לישראל • אגודת הרבנים בפולין • העדה החרדית • התאחדות קהלות החרדים • חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי • התאחדות הרבנים • ועידת רבני אירופה • מועצת חכמי התורה • מרכז רבני אירופה |  |
| הגות | עיקרי האמונה היהודית • תורה מן השמים • נצחיות התורה • אמונת חכמים • דעת תורה • טיעון העד (יהדות) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303642105171
מייקל רייס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1997 (בן 26) הממלכה המאוחדת הרטלפול, הממלכה המאוחדת
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  פופ
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
מייקל רייס (באנגלית: Michael Rice, נולד ב-25 באוקטובר 1997) הוא זמר בריטי. ייצג את הממלכה המאוחדת לאירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Bigger than Us".
רייס ניצח בתוכנית "All Together Now" בשנת 2018. הוא גם הופיע בעונה ה-11 של The X Factor בריטניה.
הערות שוליים

↑  Eurovision 2019: Why Michael Rice believes he can break the UK's losing streak, בי בי סי, 9 בפברואר 2019
↑  Saturday night entertainment show All Together Now to return to BBC One for second series, BBC, 27 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7946 9142  MusicBrainz: 04a8d450-30f8-4c16-9eb8-3ed858109d40
מכתב הקצינים (1978)

מכתב הקצינים הוא מכתב גלוי שנשלח לראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, בחודש מרץ 1978, בחתימתם של 348 אזרחים ששירתו במילואים כחיילים ומפקדים, ובו קריאה לבגין שיחתור לשלום עם מצרים ויעדיף את השגת השלום על פני רעיון ארץ ישראל השלמה.
ב-1 באפריל 1978 אורגנה ההפגנה הראשונה בעקבות המכתב בכיכר מלכי ישראל בתל אביב. בעקבות כרזה שהייתה על הבמה ובה נכתב "שלום עכשיו", הוקמה התנועה בעלת אותו השם.
הרקע למכתב

ב-19 בנובמבר 1977 הגיע נשיא מצרים, אנואר סאדאת לביקור ראשון בישראל, והחל תהליך שסופו חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, ב-26 במרץ 1979. חודשים מעטים לאחר הביקור נוצר הרושם שהתהליך שהחל עם הביקור אינו מתקדם, ובעקבות רושם זה התאגדו חותמי "מכתב הקצינים" וכתבו את מכתבם.
לשון המכתב

לכבוד ראש הממשלה, מנחם בגין,
א.נ.,
מכתב זה נשלח אליך על ידי אזרחי ישראל, המשרתים גם כחיילים ומפקדים בשירות מילואים.

לא בלב קל אנו כותבים אליך את המלים הבאות. אולם בימים אלו, כשלראשונה נפתחים בפני מדינת ישראל אופקים חדשים של חיי שלום ושתוף פעולה באזור, אנו רואים חובה לעצמנו לקרוא לך להימנע מלעשות צעדים שעלולים להיות בכייה לדורות לעמנו ולמדינתנו.
אנו כותבים לך תוך חרדה עמוקה.

ממשלה שתעדיף קיום מדינת ישראל בגבולות ארץ-ישראל השלמה על קיומה בשלום תוך יחסי שכנות טובים תעורר בנו הרהורים קשים.

ממשלה שתעדיף קיום יישובים מעבר לקו הירוק על חיסול הסכסוך ההיסטורי והשכנת מערכת יחסים נורמלית באזורנו, תעורר אצלנו סימני שאלה לגבי צדקת דרכנו.
 מדיניות ממשלה שתגרום להמשך השליטה על מיליון ערבים עלולה לפגוע באופייה היהודי דמוקרטי של המדינה ותקשה עלינו את ההזדהות עם דרכה של מדינת ישראל.
אנו מודעים לצרכיה הביטחוניים של מדינת ישראל ולקשיים העומדים בדרך לשלום. אולם יודעים אנו כי ביטחון אמיתי יושג רק עם בוא השלום.
 כוחו של צה"ל הוא בהזדהות אזרחיו-חייליו עם דרכה של מדינת ישראל.
אנו קוראים לך לבחור בדרך השלום ולחזק בכך את אמונתנו בצדקת דרכנו.
ראו גם

מכתב השמיניסטים
לקריאה נוספת

חגי סגל, שטחים תמורת חלום, ידיעות ספרים, 2013, עמ' 288.
הערות שוליים

↑  קצינים זוטרים, עד דרגת רב-סרן, על-פי העותק הסרוק
↑  שמיניסטים במדים, מעריב, 7 במרץ 1978
↑  מתוך הסדרה "שישים", פרק 4
↑  נחום ברנע, מכתב הקצינים, דבר, 8 במרץ 1978
↑  ראו קישור חיצוני לעותק הסרוק
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מספור גזעי הכלבים על פי הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות

מספור גזעי הכלבים על פי הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות היא שיטת מספור ייחודית של גזעי הכלבים הנמצאת בשימושה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות. לפי שיטה זו, כל גזע שהוכר על ידי הפדרציה, באופן קבוע או זמני, מקבל מספר סידורי. מספר סידורי זה מאפשר לאחר מכן את זיהויו של הגזע במדינות ובשפות שונות, בהן שם הגזע שונה, ומאפשר להבדיל בינו לבין גזעים אחרים בעלי שם דומה.
המספור > מקרא צבעים

אין גזע במספר גזע זה
גזע זה הוכר באופן קבוע
גזע זה הוכר באופן זמני
ראו גם

הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
מלקולם ג'נקינס

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1987 (בן 36) איסט אורנג', ארצות הברית 
 עמדה:  סייפטי 
 גובה:  1.83 מטרים
 משקל:  93 קילוגרם
 
מלקולם ג'נקינס (באנגלית: Malcolm Jenkins; נולד ב-20 בדצמבר 1987) הוא שחקן פוטבול אמריקאי המשחק בעמדת סייפטי (אנ') בקבוצת ניו אורלינס סיינטס בליגת ה-NFL.
ביוגרפיה

ג'נקינס גדל בניו ג'רזי. בין השנים 2006–2009 שיחק בפוטבול מכללות. בשנת 2009, נבחר במיקום ה-14 בדראפט ה-NFL לשחק בקבוצת ניו אורלינס סיינטס. ג'נקינס חתם עם הקבוצה על חוזה לחמש שנים בתמורה ל-19 מיליון דולרים. בשנת 2014, עבר לשחק בקבוצת פילדלפיה איגלס איתה חתם על חוזה לשלוש שנים בתמורה ל-16.25 מיליון דולרים. במהלך הקריירה שלו, זכה פעמיים באליפות הסופרבול, שלוש פעמים בפרו בול, בתואר All-Pro (אנ'), בפרס ג'ים ת'ורפ (אנ') ופעמיים בתואר All-America (אנ').
חיים אישיים

ג'נקיס ייסד את קרן הצדקה 'קרן מלקולם ג'נקיס' שמטרתה לטפח כישורי מנהיגות, כישורי חיים, בריאות וחינוך בקרב צעירים ובני נוער. בשנת 2017, אימץ אורח חיים טבעוני.
הערות שוליים

↑  The Malcolm Jenkins Foundation
↑  Eagles' Malcolm Jenkins credits vegan diet for his continued success on the field, theeagleswire.usatoday.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מלקולם ג'נקינס".
מערת הסנהדרין הקטנה

| --- | --- |

 מיקום
 קואורדינטות:  31°47′31″N 35°13′50″E﻿ / ﻿31.7920426°N 35.2304935°E﻿ / 31.7920426; 35.2304935
 he
 
מערת הסנהדרין הקטנה היא מערת קבורה הממוקמת סמוך לקברו של שמעון הצדיק, בשכונת שמעון הצדיק בירושלים.
במערה ישנם 26 כוכי קבורה, בהם נקברו על פי המסורת 26 מחברי הסנהדרין. במתחם קיימות עוד מערות קבורה. אליעזר גרייבסקי כתב על המערה:
בשנת 1889 כתב יום טוב ליפא ווייס על המקום:
לאחר מלחמת ששת הימים שופץ האתר יחד עם קבר שמעון הצדיק על ידי משרד הדתות. במאי 1969 הוכרז המקום כמקום קדוש בתקנות של שר הדתות וקביעה זו נכפלה בתקנות שתוקנו מכוח חוק השמירה על המקומות הקדושים, תשמ"א-1981.
כיום המערה סגורה ונעולה וניתן להיכנס אליה בתיאום עם מנהלי האתר. בנוסף, מדי שבוע נערכת במקום תפילת מקובלים.
ראו גם

קברי הסנהדרין
הערות שוליים

↑  מסע או משא ארץ הקדם - חלק י"ג, עברי אנכי, 30 באוגוסט 1878
↑  לקיים והייתם נקיים מד' ומישראל, חבצלת, 25 בספטמבר 1889
↑  עבודות שיפוץ במערת שמעון הצדיק בירושלים, הצופה, 14 בספטמבר 1967
↑  פורסמו תקנות לשמירת המקומות הקדושים, דבר, 18 במאי 1969
↑  תקנות שמירה על מקומות קדושים ליהודים, תשמ"א-1981, באתר נבו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416363305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מי טוניק

| --- | --- |

 סוג:  משקה קל מוגז
 
מי טוניק
ג'ין וטוניק
מי טוֹנִיק (באנגלית: Tonic water) הוא משקה קל מוגז המכיל כינין, אשר מקנה למשקה טעם מריר.
שימוש רפואי

המשקה נצרך במקור באזורים הטרופיים מוכי מחלת המלריה של דרום-מזרח אסיה ואפריקה. המטרה הייתה להילחם מראש בהתפרצות המחלה באמצעות טיפול מונע אשר יבוצע כחלק ממהלך החיים הרגיל. במשך הזמן התברר כי צריכה של מי טוניק מסייעת גם להקלה על כאבים הנובעים מהתכווצות שרירים.
בתחילת הדרך הכילו מי הטוניק לשימוש רפואי תערובת של מי סודה וכמות גדולה של כינין. מנהל המזון והתרופות האמריקאי מגביל את כמות הכינין במשקה שאינו למטרות רפואיות ל-83 מיליגרם לליטר, כמות המהווה בין רבע לחצי הכמות לעומת המינון הרפואי המקובל. כיום כמות הכינין במשקה עומדת על כ-60-70 מיליגרם לליטר, ונועדה רק להקנות מרירות למשקה הקל והממותק.
ג'ין וטוניק

שתייה של מי טוניק בתצורתו כמשקה קל מקובלת בעיקר כקוקטייל בתערובת עם ג'ין או וודקה. הבריטים תושבי הקולוניות באזורים מוכי מחלת המלריה, נהגו לערבב את מי הטוניק במשקה האלכוהולי ג'ין, וצרכו אותו באופן שוטף הן כתרופה מונעת והן כתחביב אלכוהולי. כיום המשקה פופולרי מאוד במועדונים ובקרב חובבי אלכוהול רבים גם במקומות רחוקים מאוד מארצות המלריה וללא כל הקשר רפואי.
מי ימלל גבורות ישראל

ערך זה עוסק בכרזה. אם התכוונתם לשיר לחנוכה, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  דוד טרטקובר
 תאריך יצירה:  1982
 טכניקה וחומרים:  דפוס אופסט
 ממדים בס"מ
 אורך:  100
 רוחב:  70
"מי ימלל גבורות ישראל" (1982) היא כרזה מאת דוד טרטקובר.
תיאור

הכרזה "מי ימלל גבורות ישראל" נוצרה בשנת 1982 כתגובה למלחמת לבנון הראשונה. טרטקובר, מעצב הכרזה, עשה שימוש בתצלום עיתונאי מאת צלם סוכנות מגנום דוד סימור (שִׁים). תצלום זה צולם בישראל בשנת 1948 בתקופת מלחמת העצמאות, ומופיעה בו דמות נשית בוכה היושבת בתוך סימון של קבר בבית קברות. טרטקובר הוסיף על התצלום את הטקסט "מי ימלל גבורות ישראל", הלקוח משירו של מנשה רבינא "מי ימלל" משנות ה-30 של המאה ה-20. בתחתית הכרזה מופיעה הכתובת "תשמ"ג שנת הגבורה", אשר משייכת אותה אל מסורת הכרזות הלאומיות של ישראל.
הכרזה הוצגה בשנת 1982 בתערוכה הקבוצתית "תגובה גלויה על המלחמה האחרונה", שהוצגה בגלריה רדיוס בתל אביב-יפו. בשנת 1994 הוצגה בגלריה בוגרשוב, בתל אביב-יפו התערוכה הקבוצתית "מי ימלל גבורות ישראל", שטרטקובר היה אחד ממשתתפיה. הכרזה נמצאת באוספי מוזיאונים שונים ואף הוצגה בתערוכת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.
הערות שוליים

↑  ראו: טליה רפופורט, המוזות רועמות, דבר, 24 בדצמבר 1982
מפת זיבר - ירושלים וסביבותיה הקרובות

מפת זיבר
מפה של ירושלים וסביבותיה הקרובות (Karte von Jerusalem und seiner naechsten Umgebungen) המכונה גם מפת פרנץ וילהלם זיבר או מפת זיבר היא מפה של העיר ירושלים משנת 1823.
המפה פורסמה בספר: "Reise von Cairo nach Jerusalem" שיצא לאור בפרג ובלייפציג בשנת 1823.
המפה מצויה כיום באוסף ערן לאור בספרייה הלאומית שבירושלים.
היסטוריה

פרנץ וילהלם זיבר, מפראג החל לתור את המזרח התיכון בשנת 1816. הוא סייר ומיפה את כרתים, מצרים וארץ ישראל. את המפה צייר בשנת 1818 לאחר ביקורו בעיר, ושהותו בה במשך שישה שבועות, בהם חקר את הגאוגרפיה והטופוגרפיה שלה.
המפה זכתה לשבחים בזמן פרסומה בשל דיוקה.
ייחודה של מפה זו, בהיותה אחת המפות הראשונות של ירושלים המבוססת על מדידות (ולא על מראה עיניים).