stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע דייוויס 1914

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  7 ביולי 1914 – 15 באוגוסט 1914 (40 ימים) 
 מספר תחרות:  13 
 מספר מתמודדים:  7
 → גביע דייוויס 1913 גביע דייוויס 1919 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1914 (באנגלית: 1914 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-13 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ובעקבות כך המשחקים חזרו לארצות הברית. לתחרות נרשמו בריטניה, בלגיה, קנדה, הקיסרות הגרמנית, אוסטרלאסיה וצרפת. לאור ריבוי הנבחרות היה צורך במשחקי פלייאוף.
משחק על התואר נערך ב-13-15 באוגוסט בניו יורק, ארצות הברית. המשחק הסתיים בניצחון של אוסטרלאסיה עם תוצאה 2:3.
משחקי פלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר יוני | רבע הגמר יוני | רבע הגמר יוני |  |  | חצי הגמר 7-23 ביולי | חצי הגמר 7-23 ביולי | חצי הגמר 7-23 ביולי |  |  | משחק הגמר 11 ביולי -1 באוגוסט | משחק הגמר 11 ביולי -1 באוגוסט | משחק הגמר 11 ביולי -1 באוגוסט |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
 : 
|   |  |  צרפת צרפת |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  --- |  |   |   | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא | וימבלדון, בריטניה, דשא |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  צרפת צרפת | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
| פוקסטון, בריטניה, דשא | פוקסטון, בריטניה, דשא | פוקסטון, בריטניה, דשא | פוקסטון, בריטניה, דשא |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בלגיה בלגיה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בריטניה בריטניה | 5 |   |   |   |   |   |   |   | ברוקלין, מסצ'וסטס, ארצות הברית, דשא | ברוקלין, מסצ'וסטס, ארצות הברית, דשא | ברוקלין, מסצ'וסטס, ארצות הברית, דשא | ברוקלין, מסצ'וסטס, ארצות הברית, דשא | ברוקלין, מסצ'וסטס, ארצות הברית, דשא |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   אוסטרלאסיה | 3 |  |  |
|   | לייק פורסט, ארצות הברית, דשא | לייק פורסט, ארצות הברית, דשא | לייק פורסט, ארצות הברית, דשא | לייק פורסט, ארצות הברית, דשא | לייק פורסט, ארצות הברית, דשא |   |   |   |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 2 |  |  |
|   |  |   אוסטרלאסיה | 5 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קנדה (1868-1921) קנדה | 0 |   |   | פיטסבורג, ארצות הברית, דשא | פיטסבורג, ארצות הברית, דשא | פיטסבורג, ארצות הברית, דשא | פיטסבורג, ארצות הברית, דשא | פיטסבורג, ארצות הברית, דשא |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |   אוסטרלאסיה | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  --- |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחק הגמר

| ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ניו יורק, ארצות הברית   13-15 באוגוסט 1914  דשא | ניו יורק, ארצות הברית   13-15 באוגוסט 1914  דשא |    אוסטרלאסיה    3 |    אוסטרלאסיה    3 |    אוסטרלאסיה    3 |    אוסטרלאסיה    3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארצות הברית | נוריס ויליאמס | 5 | 2 | 3 |  |  |
| 1 |  | אנתוני וילדינג | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | מוריס מקלאפלין | 17 | 6 | 6 |  |  |
| 2 |  | נורמן ברוקס | 15 | 3 | 3 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | תומאס בנדי/מוריס מקלאפלין | 3 | 6 | 7 |  |  |
| 3 |  | נורמן ברוקס/אנתוני וילדינג | 6 | 8 | 9 |  |  |
| 4 | ארצות הברית | נוריס ויליאמס | 1 | 2 | 10 | 3 |  |
| 4 |  |  נורמן ברוקס | 6 | 6 | 8 | 6 |  |
| 5 | ארצות הברית | מוריס מקלאפלין | 6 | 6 | 2 | 6 |  |
| 5 |  | אנתוני וילדינג | 2 | 3 | 6 | 2 |  |
מסילת הברזל הטרנס-אסייתית
הערות שוליים

|  מסילות הברזל הרוסיות רוסיה |
| --- | --- | --- |
| חברות בת | רכבת מוסקבה • רכבת אוקטובר (רכבת צארסקויה סלו) • רכבות מערב סיביר • רכבת גורקי • רכבות המזרח הרחוק • רכבות עבר הבאיקל • רכבות מערב סיביר • רכבות קלינינגרד • רכבות קרסנויארסק • רכבות קובישב • רכבות עבר הוולגה • רכבות סברדלובסק • רכבת הצפון • רכבות צפון הקווקז • רכבות דרום מזרח רוסיה • רכבות דרום אוראל • חברת הנוסעים הפדרלית • רכבות דרום הקווקז • חברת המשא הפדרלית • חברת המשא הראשונה • טרנסקונטיינר • טרנסטלקום • RZD סטרוי • בט-אלטרנס • אארואקספרס |  |
| קווים מרכזיים | הרכבת הטרנס-סיבירית • מסילת הברזל הטרנס-אסיאתית • קו הרכבת מוסקבה–סנקט פטרבורג |  |
| נשיאי החברה | גנאדי פאדייב • ולדימיר יאקונין • אולג בלוזרוב |  |
| ראו גם רכבות ברוסיה • רכבות קרים • רכבות ימאל • רכבות יקוטיה • הסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות • משרד הרכבות של רוסיה | ראו גם רכבות ברוסיה • רכבות קרים • רכבות ימאל • רכבות יקוטיה • הסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות • משרד הרכבות של רוסיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7739440-9  LCCN: n2009055586  VIAF: 140953927   WorldCat (עם VIAF): 140953927 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאלמוס רסולאלה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בנובמבר 1939 מיאמי, ארצות הברית 
 פטירה:  9 באוקטובר 1991 (בגיל 51) אלבקרקי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רדלנדס 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1968) 
 פרופיל ב-IMDb
 
תאלמוס רסולאלה (באנגלית: Thalmus Rasulala;‏ 15 בנובמבר 1939 – 9 באוקטובר 1991) היה שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה וקריירה

נולד בשם ג'ק קראודר (Jack Crowder) במיאמי, פלורידה.
הוא הופיע בסרטים רבים והופיע בהופעות אורח בתוכניות טלוויזיה. בין תפקידיו המוכרים – סידני לורד ג'ונס ב-"Cool Breeze", ד"ר גורדון תומאס ב-"Blacula" ורוברט דניאלס ב-"Willi Dynamite"; הוא גם היה עוזר הבמאי בסרט "The Slams" מ-1973.
על במת ברודוויי, תחת שמו המקורי ג'ק קראודר, הופיע בתור קורנליוס האקל במחזמר "הלו, דולי!".
חיים אישיים

ראסוללה נישאה לשירלין מוזינגו ב-6 בנובמבר 1984. הוא מת ב-9 באוקטובר 1991 מהתקף לב באלבקרקי, ניו מקסיקו. הוא הותיר אחריו את אשתו שירלין וארבעת ילדיהם. הוא היה נשוי בעבר למרתה רוברטס, לה התחתן ב-1960, נולדו להם שלושה ילדים משותפים; הם התגרשו ב-1977.
תפקידו הקולנועי האחרון היה כגנרל אפיר בסרט הקומדיה אמא ואבא מצילים את העולם. הוא מת זמן קצר לאחר שסיים את הסצנות שלו, והסרט, שיצא שנה לאחר מותו, מוקדש לזכרו. מותו של ראסוללה היה יומיים לפני זה של השחקן רד פוקס, שמת מהתקף לב ואיתו כיכב אורח ב-Sanford &amp; Son . בפרק הוא ביקש כספים למניעת התקפי לב ולמודעות.
פילמוגרפיה חלקית

The Out-of-Towners (1970) ‏– Police Officer
Cool Breeze (1972)‏ – Sidney Lord Jones
Blacula (1972) ‏– Dr. Gordon Thomas
Willie Dynamite (1974)‏ – Robert Daniels
The Autobiography of Miss Jane Pittman (1974)‏ – Ned
Mr. Ricco (1975)‏ – Frankie Steele
Cornbread, Earl and Me (1975) ‏– Charlie
Bucktown (1975)‏ – Roy
Friday Foster (1975) ‏– Blake Tarr
Adiós Amigo (1976) ‏– Noah
The Last Hard Men (1976)‏ – Weed
Roots (1977)‏ – Omoro Kinte, father of Kunta Kinte
Fun with Dick and Jane (1977)‏ – Food Stamp Man (social worker)
The Incredible Hulk (1978)‏ – Deputy Chief Harry Simon
Born American (1986) ‏– The Admiral
The Boss' Wife (1986)‏ – Barney
Bulletproof (1988)‏ – Billy Dunbar
Above the Law (1988)‏ – Deputy Superintendent Crowder
Star Trek: The Next Generation (1989), episode "Contagion"‏ – Captain Donald Varley
The Package (1989)‏ – Secret Service Commander
Lambada (1990)‏ – Wesley Wilson
New Jack City (1991)‏ – Police Commissioner Fred Price
Life on the Edge (1992)‏ – Truman Brown
Mom and Dad Save the World (1992)‏– General Afir
Judgement (1992)‏ – Judge Jackson (completed in 1988)
הערות שוליים

↑  Jack Crowder, playbill.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007335737405171  BNE: XX1738727  ISNI: 0000 0000 5940 4641  LCCN: no00021847  NTA: 388109807  VIAF: 2007948   WorldCat (עם VIAF): 2007948 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תאלמוס רסולאלה".
שרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ

שרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ (בגרמנית: Friederike von Mecklenburg-Strelitz; 17 בנובמבר 1769 – 14 במאי 1818) הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג.
ביוגרפיה

שרלוטה גאורגינה נולדה ב-17 בנובמבר 1769 בהנובר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהנובר, לאביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ולאמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט. בהיותה בת 10 מתה אמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ואביה התחתן עם דודתה שרלוטה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אולם אף היא מתה בשנת 1785. בעקבות כך שלח אביה את פרדריקה ואחיותיה לסבתה מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, שם קיבלה חינוך מעולה.
ב-3 בספטמבר 1785 התחתנה שרלוטה גאורגינה עם פרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אך הנישואים לא היו מוצלחים, ומצבם הכלכלי אף הוא לא היה טוב. בשנת 1787 ביקר אביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ושני אחיה בהילדבורגהאוזן, ובשנת 1792 שהו סבתה ואחיותיה זמן קצר בהילדבורגהאוזן, בזמן שברחו מדרמשטאדט מפני הצבא הצרפתי. שרלוטה גאורגינה הייתה בקשר חזק עם אחיותיה, ואף ביקרה יחד עם אחותה תרזה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ את אחותם לואיזה, מלכת פרוסיה בארפורט, בזמן שבעלה פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה הכריז מלחמה על צרפת.
שרלוטה גאורגינה אהבה מאוד ספרות יפה, ואף טיפחה את האמנויות השונות בחצרה. היא טרחה להביא מוזיקאים וציירים רבים לחצר, ואף הביאה לחצרה את הסופר יוהאן פאול פרידריך ריכטר.
ב-14 במאי 1818 מתה שרלוטה גאורגינה לאחר מחלה ממושכת, והיא בת 48 בלבד.
משפחתה

ב-3 בספטמבר 1785 התחתנה שרלוטה גאורגינה עם פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. ממנו היו לה 12 ילדים:
יוזף (12 ביוני 1786 - 30 ביולי 1786).
שרלוטה (17 ביוני 1787 - 12 בדצמבר 1847), התחתנה עם פאול, נסיך וירטמברג.
קרולינה אוגוסטה (29 ביולי 1788).
יוזף (27 באוגוסט 1789 - 25 בנובמבר 1868), התחתן עם אמליה, דוכסית וירטמברג.
פרדריקה לואיזה (18 בינואר 1791 -25 במרץ 1791).
תרזה (8 ביולי 1792 -26 באוקטובר 1854), התחתנה עם לודוויג הראשון, מלך בוואריה.
לואיזה (28 בינואר 1794 - 6 באפריל 1825), התחתנה עם וילהלם, דוכס נסאו.
פרנץ (13 באפריל 1795 - 28 במאי 1800).
גאורג (24 ביולי 1796 - 3 באוגוסט 1853), התחתן עם מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין.
פרידריך (4 באוקטובר 1801 - 1 ביולי 1870).
מקסימיליאן (19 בפברואר 1803 - 29 במרץ 1803).
אדוארד (3 ביולי 1804 - 16 במאי 1852), התחתן עם אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, ואחריה התחתן עם לואיזה קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ.
פאולוס החמישי

סמלו האפיפיורי, מורכב מסמל בית בורגזה
פרוטומה של פאולוס החמישי מאת ג'ובאני לורנצו ברניני בגלריה הלאומית הדנית בקופנהגן
האפיפיור פאולוס החמישי (באיטלקית: Papa Paolo V) הוא קמילו בורגזה (Camillo Borghese;‏ 17 בספטמבר 1552 – 28 בינואר 1621) היה אפיפיור מ-16 במאי 1605 ועד מותו.
חייו לפני האפיפיורות

בורגזה נולד למשפחת האצולה בורגזה מסיינה. אביו מרקאנטוניו עבר מסיינה לרומא, כך שביתו היה חדש ברומא ולא חלק טבעי מהאצולה "השחורה" הרומאית הוותיקה, קבוצת משפחות אצולה שתמכה באופן מסורתי במדינת האפיפיור ולא בשלטון החילוני של רומא, בה נכללו משפחות אורסיני, קולונה ואלדוברנדיני. על מנת לטשטש מוצא חדש זה הקפיד בורגזה להוסיף לשמו את המילה ROMANUS ("רומאי").
בורגזה התחנך בפרוג'ה ופדובה. ביוני 1596 הכתיר אותו קלמנס השמיני לקרדינל. עם מות יורשו, האפיפיור לאו האחד-עשר (שכיהן פחות מחודש), נבחר בורגזה לאפיפיור כמועמד של פשרה, תוך שהוא גובר על הקרדינל רוברטו בלרמינו. הוא בחר לעצמו את השם פאולוס החמישי.
אופי האפיפיורות והתאולוגיה שלו

פאולוס החמישי ייצג קו נוקשה שתאם את מגמת הקונטרה-רפורמציה. אופיו היה קשה ובלתי-מתפשר והוא העדיף לכפות את דעתו מאשר לשאת ולתת והעדיף פרשנות נוקשה וצרה. אחת מפעולותיו הראשונות הייתה דרישה שכל כוהני הדת שהסתופפו ברומא ישובו ויתגוררו בדיוקסיות שלהם כפי שהתחייב מסיכומי ועידת טרנטו.
ב-26 בפברואר 1616 נפגש עם גלילאו גליליי, לאחר שנאסר על גלילאו להחזיק, להגן או ללמד את התורה הקופרניקאית.
הוא העלה לדרגת קדוש את קארלו בורומאו ולדרגת מבורך את איגנטיוס מלויולה, פרנסיסקו חאווייר ותרסה מאווילה.
יחסי חוץ

לאורך כהונתו היה פאולוס החמישי בעימות פוליטי ותאולוגי עם הרפובליקה של ונציה.
פאולוס החמישי הפעיל מרגלים במדינות שונות וביניהם לאונורה גליגאי, בת לווייתה של מריה דה מדיצ'י מלכת צרפת.
באנגליה נפוצו שמועות שכביכול היו האפיפיור ושליחיו מעורבים במזימת אבק השרפה, ניסיון קשר שאירע בשנת 1605 שבמסגרתו ניסתה קבוצה של קיצוניים קתולים לרצוח את מלך אנגליה ג'יימס הראשון, משפחתו, ואת רוב האצולה (הפרוטסטנטית) על ידי פיצוץ ארמון וסטמינסטר - בניין הפרלמנט הבריטי בטקס פתיחת הפרלמנט. קרע נוסף עם הכתר האנגלי חל ב-1606, עקב דרישתו של המלך ג'יימס שהארכיבישוף הקתולי באנגליה יישבע אמונים לכתר, דרישה לה התנגד פאולוס החמישי והובילה לחילופי אגרות קשים בין הקרדינל בלרמינו לבין הכתר.
בנובמבר 1615 קיבל פאולוס החמישי את פניו של הסמוראי הסקורה צוננגה מיפן. הסמוראי הגיע לרומא על מנת לבקש אישור סחר עם "ספרד החדשה" ושליחת מיסיונרים ליפן. האפיפיור אישר שליחת מיסיונרים, אך העביר את בקשת הסחר לאישורו של פליפה השלישי, מלך ספרד.
פעילות ברומא

פאולוס החמישי היה נחוש להעלות את משפחתו לעמדת כוח מרכזית בעיר אליה אך הגיעה. הוא מינה את אחיו פרנצ'סקו (Francesco ;1556–1620) לדוכס ריניינו (Rignano), את אחיו ג'אמבטיסטה (Giambattista ;1554–1609) למושל רובע בורגו ברומא ונציב טירת סנטאנג'לו ואת בן-אחותו אורתנזיה, שיפיונה (אותו אימץ כבן) לקרדינל והעניק לו את תואר נסיך ויוורו (Vivero). הוא השתלט על אדמות רבות באזור הכפרי המקיף את רומא (הקמפנייה, Campagna) ובכך הפך את המשפחה לבעלת האדמות הגדולה באזור, בעלות שכללה מונופול על שירותים כגון הפעלת טחנות קמח ופונדקים.
פאולוס החמישי עסק במפעלי בניה, הוא מימן את סיום בנייתה של בזיליקת פטרוס הקדוש והרחיב את ספריית הוותיקן, תוך הפרדת הארכיונים הסודיים של הוותיקן וסגירתם לקהל. כמו כן שיפץ את האקוודוקט הרומאי העתיק אקווה טראיאנה ("מי טראיאנוס"), שנקרא לאחר השיפוץ "אקווה פאולה" ("מי פאולוס"), שיפר במידה רבה את הובלת המים לרומא והקים את מזרקת מי פאולוס.
כבר בראשית כהונתו, ב-1605, ייסד את "בנק רוח הקודש" (Il Banco di Santo Spirito) הבנק של הוותיקאן והבנק הלאומי הראשון בעולם, על מנת להשתחרר מהתלות בבנקאי פירנצה.
מותו

מת בגיל 68 ונקבר בקפלה פאולינה בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה ברומא.
יורשו היה גרגוריוס החמישה עשר.
הערות שוליים

↑  Frattini, Eric. The Entity: Five Centuries of Secret Vatican Espionage. St. Martin's Press, 2008. ISBN 1429947241
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לאו האחד עשר | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: גרגוריוס החמישה עשר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273917005171  PLWABN: 9810581799205606  BNC: 000120228  BNE: XX1057029  BnF: cb13016268d (data)  CANTIC: a10237343  GND: 118739530  ICCU: SBLV311930  ISNI: 0000 0001 2129 3250  LCCN: n85144319  NKC: jn20011024200  NLA: 35139953  NTA: 072482745  RERO: 02-A011242249  SELIBR: 209383  SNAC: w6gb2qdf  SUDOC: 035118792  Trove: 839525  ULAN: 500257409  VcBA: 495/43828  VIAF: 5065712   WorldCat (עם VIAF): 5065712
אליפות וימבלדון 1911

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  26 ביוני 1911 – 8 ביולי 1911 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  35 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:אנתוני וילדינג (ניו זילנד) נשים:דורותי דאגלס צ'יימברס (הממלכה המאוחדת) זוגות גברים:מקס דקוג'י ואנדרה גובר (צרפת)
 → אליפות וימבלדון 1910 אליפות וימבלדון 1912 ← 
 
אליפות וימבלדון 1911 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-26 ביוני והסתיימה ב-8 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.
התחרות > תחרות הגברים

התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1910 על התואר. לתחרות זו נרשמו 104 טניסאים, מהם 83 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים הרברט רופר-בארט ניצח את צ'ארלס דיקסון ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד טוני וילדינג מניו זילנד (מנצח אליפות וימבלדון 1910) והפסיד ב-4 מערכות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 34 טניסאיות (מהם 32 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורה בוטבי (מנצחת אליפות וימבלדון 1909) נפגשה עם אדית האנם וניצחה אותה ב-2 מערכות. במשחק האליפות היא שיחקה נגד דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת אליפות וימבלדון 1910) והפסידה ב-2 מערכות. בכך דורותי דאגלס צ'יימברס זכתה בתואר החמישי.
התחרות > תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 38 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1910. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון הזוג הצרפתי מקס דקוג'י ואנדרה גובר נפגשו עם סמואל הרדי (ארצות הברית) וססיל פארק (בריטניה). הצמד הצרפתי ניצח ב-3 מערכות. במשחק על האליפות הצרפתים שיחקו נגד יאשיהו ריצ'י (בריטניה) ואנתוני וילדינג (ניו זילנד) שהיו מנצחי תחרות זוגות בשנת 1910. מקס דקוג'י ואנדרה גובר ניצחו ב-5 מערכות וזכו בתואר.
טוני וילדינג, מנצח תחרות הגברים
דורותי דאגלס צ'יימברס, מנצחת תחרות הנשים
דוד יהלומי

דוד יהלומי הוא איש ניהול ישראלי. מכהן כמנכ"ל הקרן לעידוד ופיתוח ענף הבניה בישראל, אשר נוסדה על ידי התאחדות בוני הארץ והסתדרות עובדי הבניין והעץ. כיהן כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה החל בשנים 2020-2021, כיושב ראש הקרן לשמירת הניקיון ויו"ר הקרן למניעת זיהום ים במשרד להגנת הסביבה.
ביוגרפיה

בילדותו גדל באור יהודה עד גיל 13, ולאחר מכן עבר לפנימיית הדסים עד גיל 18. שירת בצה"ל בפיקוד הנח"ל כקצין כ"א סדיר, קצין הדרכה וביקורת פיקודי, ושליש גדוד 903. תואר ראשון בחוג למדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת רייכמן.
בשנת 2002 ייסד את פרויקט "נוער חושב מחר" (יחד עם איציק דבש וגילי מזן). פרויקט משותף לסוכנות היהודית, לאוניברסיטת רייכמן ולנציב הדורות הבאים בכנסת (דאז). התכנית כללה תחרות ארצית בקרב יותר מ־1,000 בתי ספר לכתיבת החזון של מדינת ישראל במאה ה-21. פרויקט רב-שנתי לקידום תרבות של חזון, חשיבה לקיימות ולאחריות חברתית.
היה שליח מטעם הסוכנות היהודית בארצות הברית, ועסק בהדרכות בישראל במשלחות של ה- U.J.A.
בשנים 2003–2004 שימש כמשנה למנכ"ל במיזם להב"ה במשרד האוצר ולאחר מכן בין השנים 2004–2009 שימש כיועץ אסטרטגי עסקי וניהולי בכיר במגזר הפרטי.
בין השנים 2009–2018, במקביל להיותו מרצה בבית הספר הגבוה למנהל כספי לרשויות המקומיות בישראל, שימש כגזבר ברשות המקומית גדרה. היה שותף בהקמת תאגיד מים וביוב אזורי והיה חבר בתאגיד.
במהלך 2019–2020 כיהן כראש המטה של השרה במשרד לשוויון חברתי וביוני 2020 מונה לתפקיד מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה.
הישגים בולטים במשרד להגנת הסביבה

ניהול 650 עובדים, ניהול תקציב שנתי שוטף בהיקף של 4 מיליארד ש״ח, ניהול הקרן לשמירת ניקיון בהיקף של 3.5 מיליארד ש״ח. יו"ר ועדת ההיגוי של אסטרטגיית הפסולת החדשה של ישראל, שהובילה חזון של הפרדה במקור, טיפול בפסולת האורגנית ומחזור בהיקף כספי של 6.5 מיליארד ש"ח. מאבק בתחנות כוח מזהמות שהוביל לביטול הקמת תחנות כוח לייצור חשמל בגז, בחינה ויישום הכללת הבקבוקים הגדולים בחוק הפקדון, הקמת ועדת מנכ"לים, במסגרת החלטת ממשלה, לפינוי מפרץ חיפה ממפעלים מזהמים פטרוכימיים עד שנת 2031. יו"ר ועדת מנכ"לים לדרכי ההתמודדות עם תרחישי אסון ימיים, פרסום תזכיר חוק האקלים לאיפוס פליטות הפחמן ומעבר ל-100% אנרגיות מתחדשות עד לשנת 2025.
יהלומי גר ברמת השרון, אב ל-3 ילדים.
התרסקות מסוק הצ'ינוק בסקוטלנד

| --- | --- |

המטוס שהיה מעורב בתאונה
 תאריך:  2 ביוני 1994
 שעה:  18:00
 מיקום:  מאל אוף קינטייר, סקוטלנד
 גורם:  לא פוענח
 קואורדינטות:  55°18′49″N 5°47′42″W﻿ / ﻿55.3135624°N 5.7949568°W﻿ / 55.3135624; -5.7949568
 הרוגים:  29
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

מסוק
 מסוק:  CH-47 צ'ינוק
 מספר זנב:  ZD576
 שייכות:  חיל האוויר המלכותי
 מוצא:  בסיס חיל האוויר המלכותי אלדרגרוב (Aldergrove), צפון אירלנד
 יעד:  אינוורנס, סקוטלנד
 נוסעים:  25
 אנשי צוות:  4
 הרוגים:  29
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני התרסקות מסוק הצ'ינוק בסקוטלנד(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני התרסקות מסוק הצ'ינוק בסקוטלנד
 
התרסקות מסוק הצ'ינוק בסקוטלנד התרחשה ב-2 ביוני 1994. מסוק מדגם צ'ינוק של חיל האוויר המלכותי שהיה בטיסה מצפון אירלנד אל סקוטלנד פגע בקרקע בחופה המערבי של סקוטלנד שבבריטניה. בתאונה נספו כל 29 יושבי המסוק (25 נוסעים וארבעה אנשי צוות). בין ההרוגים היו כמעט כל מומחי המודיעין והטרור לצפון אירלנד של בריטניה. התאונה הייתה החמורה ביותר שאירעה לכלי טיס של חיל האוויר המלכותי בימי שלום. הסיבות להתרחשות התאונה לא הובהרו.
התאונה

המסוק שהיה מעורב בתאונה היה מסוק דו-מנועי מתוצרת חברת בואינג האמריקאית. המסוק וטייסיו יצאו מוקדם יותר ביום התאונה למשימה בשמי צפון אירלנד והספיקו לצבור בו שש שעות טיסה. המסוק המריא בשעה 17:42 מבסיס אלדרגרוב (Aldergrove) (הצמוד לנמל התעופה של בלפסט) וחצה את הים האירי כשיעדו אינוורנס שבסקוטלנד. נמצא בו צוות של ארבעה, מהם שני טייסים, ו-25 נוסעים, כולם מומחי מודיעין מה-MI5, מכוח השיטור המלכותי של אלסטר ומהצבא הבריטי. הם נמצאו בדרכם לוועידה בפורט ג'ורג' שליד אינוורנס. בשעה 17:55 יצרו הטייסים קשר עם יחידת בקרה אווירית צבאית בסקוטלנד.
בשעה 18:00, בטוסו דרך ערפל סמיך, פגע המסוק במדרון הר במאל אוף קינטייר שבחופה המערבי של סקוטלנד. הוא פגע בהר בגובה של כ-250 מטרים מעל פני הים וכ-500 מטר מזרחה למגדלור שבמקום. המסוק התרסק ועלה באש. שבריו התפזרו במעלה המדרון. לא היו ניצולים. עקב הערפל הכבד לא היו עדי ראייה להתרסקות.
לאחר התאונה העריך פרשן כי מותם של מומחי מודיעין כה רבים שיבש באופן זמני את פעולת הדיכוי שנקטה באותה עת ממשלת ג'ון מייג'ור נגד ה-IRA. נסיבות התאונה, זהות הנספים והיעדר עדים לה הביאו להעלאתן של תאוריות קונספירציה ביחס לתאונה.
החקירה

פרשנים כתבו כי הסיבות האפשריות לתאונה היו טעות אנוש של הטייסים (שהייתה יכולה לנבוע מעייפות עקב הטיסה הממושכת באותו יום), תקלה באחד המנועים, פגם במערכת השליטה האלקטרונית במנועים, פגם במערכת הניווט של המסוק או הפלתו בזדון על ידי ה-IRA. במסוק לא היו מותקנות קופסאות שחורות. עובדה זו ואי קיומם של עדי ראייה להתרסקות הכבידו על החקירה.
חקירת התאונה הייתה ממושכת ושנויה במחלוקת:
ועדת חקירה של חיל האוויר המלכותי קבעה ב-1995 כי אין בנמצא די ראיות על מנת לקבוע את סיבת ההתרסקות המדויקת. עם זאת נשללה האפשרות שהמסוק הופל על ידי ה-IRA באמצעות ירי טיל כתף.
שני מרשלים של חיל האוויר המלכותי שבחנו את דו"ח ועדת החקירה קבעו כי התאונה אירעה עקב רשלנות רבתי של טייסי המסוק, אשר נקבע כי טסו נמוך מדי ומהר מדי בערפל סמיך.
ועדות מיוחדות של בית הנבחרים הבריטי חקרו את התאונה ב-1996 וב-2001 ולא הצביעו בממצאיהן על האחראים לתאונה, אם כי הן מתחו ביקורת על ממצאי החקירה הראשונית.
בשנת 2001 נחקרה התאונה על ידי ועדה מיוחדת של בית הלורדים הבריטי. היא הוקמה בלחץ משפחות הטייסים שנספו, שלהם סייעו ראש הממשלה לשעבר ג'ון מייג'ור ושר ההגנה לשעבר מלקולם ריפקינד (Malcolm Rifkind). הוועדה מצאה שהקביעה כי הטייסים התרשלו לא הייתה מוצדקת.
ב-2007 החליט שר ההגנה דס בראון (Des Browne) לערוך חקירה מחודשת על התאונה. ב-2008 הודיע תת-שר ההגנה ג'ון האטון (John Hutton) שבהיעדר ראיות חדשות המסקנה כי הטייסים התרשלו עומדת על כנה.
ב-2011 דיווח שר ההגנה ליאם פוקס לבית הנבחרים על ממצאי בדיקה עצמאית של חקירת התאונה, שניתנו באותה שנה. לפיהם נוקו שני הטייסים מהאשמה כי נהגו ברשלנות. במקביל נקבע כי בדיקת מכשירי הניווט והתקשורת של המסוק מספר חדשים לפני התאונה מצאה שתפקודם אינו אמין, אלא שקביעה זו לא נמסרה לצוות שהיה על המסוק בעת שהתרסק.
פרק בסדרת הטלוויזיה שניות מאסון הוקדש לתאונת המסוק.
הערות שוליים

↑  זהו קצהו הדרום-מערבי של חצי האי קינטייר.
האנדרטה לנספים שהוקמה באתר התאונה
יובל יועז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בפברואר 1973 (בן 51) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  תיכון שלווה  הגימנסיה העברית "הרצליה"  תואר ראשון במשפטים אוניברסיטת תל אביב  תואר שני במשפט ציבורי בתוכנית תל אביב – נורת'ווסטרן
 עיסוק:  יו"ר משמר הדמוקרטיה הישראלית  מקים התנועה לטוהר המידות  הפרשן המשפטי של זמן ישראל  חבר בארגון "קרניאל ושות'"
 פרסים והוקרה:  אות אומ"ץ לעיתונות (2012)
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  yoazy
 טוויטר:  @YuvalYoaz
 yuvalyoaz.com
 
יובל יועז (נולד ב-18 בפברואר 1973) הוא יו"ר משמר הדמוקרטיה הישראלית ומקים התנועה לטוהר המידות, הפרשן המשפטי של זמן ישראל, פובלציסט בהארץ, עורך דין בתחום המשפט הציבורי, שותף במשרד עו"ד קרניאל ושות' יועז-ברקת-יונש, עיתונאי ופרשן משפטי. מחבר הספר תיק קצב, לשעבר חבר נשיאות מועצת העיתונות, זוכה אות אומ"ץ לעיתונות לשנת 2012. מרצה בנושא שחיתות שלטונית במוסדות אקדמיים ותלמיד לתואר שלישי במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
הערות שוליים

↑  הזמן של יובל יועז, באתר www.zman.co.il
↑  יובל יועז - הארץ, באתר www.haaretz.co.il
↑  https://twitter.com/yuvalyoaz, Twitter
↑  עומד למשפט, מעריב, 14 בספטמבר 2004
↑  ענת קם‏, ועכשיו גם בידיעות, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2008
↑  הסופר יובל יועז, באתר סימניה
↑  יובל יועז, ‏צדק למגזר, יובל יועז, באתר גלובס, 27 במרץ 2010
↑  אתר התנועה לטוהר המידות, באתר tlm.org.il
↑  Yuval Yoaz, www.facebook.com (באנגלית)
↑  משמר הדמוקרטיה הישראלית (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑  למה עתרנו לבג"ץ נגד ממשלת נתניהו-גנץ, באתר ynet, 30 באפריל 2020
↑  אודותינו, באתר Karniel & Co. - Yoaz, Bareket, Jonas