stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חומס
היסטוריה > שלטון עות'מאני

בשנת 1516 הפכה חומס לחלק מהאימפריה העות'מאנית וחשיבותה המדינית ירדה, אף שהמשיכה ליהנות ממקומה כמרכז כלכלי אליו הובאה ועובדה התוצרת החקלאית מהסביבה. חומס הייתה ידועה בזכות תעשיית המשי וטוויית צמר. המשי מחומס יוצא אף לבירת האימפריה, איסטנבול. בנוסף לתעשיית טוויית הצמר, בחומס היו בתי בד, טחנות קמח, ובשוקי העיר נמצאו שפע ענבים ואורז שניטעו בסביבות העיר החל מהמאה ה-16. שוקי העיר היו אף מרכזי מסחר לבהמות ולצד עדרי כבשים ועיזים מחַלַבּ, הגיעו למקום עדרי גמלים ובקר שעשו דרכם צפונה מדמשק.
המנהל העות'מאני אף שינה את מעמדה של העיר והיא הייתה לעיר סנג'ק (מחוז) הכפופה לווילאייט של טריפולי, יריבתה ההיסטורית. מבקר צרפתי לעיר בשנת 1785 כתב על חשיבותה ההיסטורית של העיר ומצבה האומלל בזמן הווה. הוא תיאר אותה כעיר גדולה אבל חרבה הכפופה לדמשק. העות'מאנים כמעט שלא פעלו לשיקומה של חומס, או להגנתה מפני פשיטות שבטי הבדואים. מאבקים בין שבטי הסביבה במאה ה-17 וה-18 הביאו להרס שוקי העיר במספר אירועים. ביטחון תושבי העיר התערער עוד יותר במאה ה-18 כאשר העות'מאנים הרסו את השערים בחומות העיר.
באזורים הכפריים הסמוכים לחומס עלה מספר פשיטות הבדואים במחצית הראשונה של המאה ה-19, פרט לתקופת שלטונו של אבראהים פאשא המצרי באזור בין השנים 1832 עד 1840. העיר התמרדה נגד השלטון המצרי ומבצר העיר נהרס כאשר המצרים דיכאו את המרד. שלטון העות'מאנים חודש בעיר במהרה ועד שנות ה-1860 שוקמה כלכלתה של העיר והיא שבה לשמש מרכז חקלאי לכפרי האזור. כלכלת העיר פרחה עוד יותר לאחר שהעות'מאנים הגבירו את אמצעי הביטחון באזורים סביב העיר וכפרים חדשים נוסדו באזור. חומס נהנתה אף מהשפל הכלכלי באירופה בשנות ה-70 של המאה ה-19 ותעשיית בדי הכותנה בעיר ידעה ביקושים באזור ואף במדינות אחרות. בערים חומס וחמאת הסמוכה פעלו כ-5,000 מטוויות ואחד הקונסולים הבריטים כינה את חומס "מנצ'סטר של סוריה".
היסטוריה > התקופה המודרנית

במהלך המאה ה-20 הייתה חומס עיר בולטת בסוריה ובה היה ביתם של כמה מראשי המדינה ובכירים בממשל. תחת שלטון המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון חומס הייתה חלק ממדינת דמשק. בסתיו 1925 הצטרפה חומס לדמשק ולראשי הדרוזים במרד נגד השלטון הצרפתי. בשנת 1932 הצרפתים העבירו את האקדמיה הצבאית שלהם מדמשק לחומס וזאת נותרה האקדמיה הצבאית היחידה בסוריה עד לשנת 1967. האקדמיה בחומס נטלה תפקיד מרכזי במתרחש בסוריה בשנים לאחר הכרזת עצמאותה ורבים מבוגריה היו לקצינים בכירים בצבא סוריה. הבולט שבבוגריה היה חאפז אל-אסד שהיה שליט סוריה משנת 1970 ועד מותו בשנת 2000.
בשנות ה-30 נבנה צינור נפט המוביל משדות הנפט בכירכוכ אל עיר הנמל טריפולי, העובר בעיר חומס. בשנת 1959 נבנה בעיר חומס בית זיקוק לנפט לאספקת צריכת הנפט בסוריה. בית הזיקוק נהרס בהפצצת חיל האוויר הישראלי במהלך מלחמת יום הכיפורים בשנת 1973.
היסטוריה > התקופה המודרנית > במלחמת האזרחים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חומס היא אחת הערים המרכזיות שבהן התחוללה ההתקוממות נגד משטרו של אסד ב-2011 וב-2012, ואף כונתה "בירת המהפכה". ב-17 וב-18 באפריל 2011 הפגינו בה עשרות אלפים, לאחר שלפחות 62 איש נהרגו בה בידי כוחות הביטחון הסוריים, והוטל סגר על העיר. מאז ממשיכות המהומות בעיר באופן רצוף, וב-4 בפברואר 2012 תקפו כוחות אסד את העיר, ובתקיפה נהרגו מעל 300 איש ואלפים נפצעו. על פי ההערכות, נהרגו בחומס יותר מ-3,000 איש מתחילת ההתקוממות. על פי הערכות אחרות נהרגו בה כ-5,000 איש[דרוש מקור]. במאי 2014 חזרה העיר לשליטתו של צבא סוריה. הקרבות הותירו בעיר הרס כבד.
ב-7 בדצמבר 2024 דווח כי המורדים מארגון הייאת תחריר א שאם נכנסו למרכז העיר חומס וכבשו אותה מידי משטר אסד וב-8 בדצמבר 2024 דיווחו המורדים כי הם שחררו באופן מוחלט את כל העיר חומס.
גאוגרפיה

מחוז חומס הוא הגדול במחוזות סוריה והעיר חומס היא בירתו. העיר ממוקמת במרכז מערב סוריה על גדתו המזרחית של נהר האורונטס (בערבית: עאסי) באזור פורה במיוחד. העיר נמצאת בין המורדות הדרומיים של הרי א-נוסירייה שהם ממערב להר הלבנון. הודות למיקומה, כמות הגשמים השנתית בחומס גבוהה יותר מאשר באזורים שמצפון ומדרום לה. ממזרח לחומס מתחיל המדבר הסורי. מדרום מערב לחומס שוכן אגם קטינה (בערבית: بحيرة قطينة) הניזון ממי האורונטס ושטחו כ-60 קמ"ר. נהר האורונטס חוצה את העיר לשני חלקים עיקריים: ממזרח משתרע מרכז העיר ושכונותיה העיקריות וממערב בנוי אל-וער (الوعر), הפרבר החדש יותר של העיר.
חומס נמצאת 162 קילומטר צפונית לדמשק, 192 ק"מ דרומית לחלב, 47 ק"מ דרום לחמאת ו-186 ק"מ דרום מזרחית ללטקיה.
גאוגרפיה > העיר העתיקה ואזורי העיר

העיר העתיקה בחומס היא האזור בשטח של כ-1.2 קמ"ר, בעל צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר בחומס הכולל את השכונות: באב תדמור, באב א-דרייב, ובאב הוּד וכן את האזור סביב המבצר. נותרו מעט מאוד שרידים מימי קדם לעיר העתיקה של חומס, חומות העיר ושעריה נהרסו בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית, אולם קטע קצר של החומה עם צריח פינתי עגול, עדיין שרד. בעיר העתיקה מצויים הכנסיות והמסגדים העתיקים ביותר בעיר. באתר שבו עמד מבצר העיר נמצא היום תל. מצפון לאתר המבצר נמצא הרובע הנוצרי, הידוע בכינוי אל-חמידייה. שכונה זאת היא אחד האזורים הבודדים בחומס המשמר את המראה העתיק ורוב המבנים בו עשויים משילוב של אבני בזלת שחורות ואבנים בהירות עוד מימי הממלוכים. מבנים אלה עדיין משמשים למגורי אדם ולמסחר.
בתקופת בית עבאס נודעה חומס בשבעת השערים בחומותיה. היו אלה שער השוק, שער תדמור, שער א-דרייב, שער האריות, שער א-תורכמאן, שער אל-מסעוד, ושער הוּד. רק שניים משערים אלה, שער תדמור ושער א-דרייב, שרדו.
חומס מורכבת משבע שכונות מחוץ לעיר העתיקה. השכונה הגדולה ח'אלדיה נמצאת בשוליה הצפוניים של העיר, בעוד שהשכונות המודרניות יותר א-סבּיל, א-זהרה, וג'וב אל-ג'נדלי נמצאות ממזרח לעיר העתיקה. מדרום לה נמצאות השכונות באב א-סבאע (שער האריות), אל-מרייג'ה, א-נזהה, עכרמה ומעבר להן שוכנות כַּרְם א-זייתון, וכַּרְם א-לוז. המרכז המסחרי המודרני של העיר נמצא ממערב לעיר העתיקה בשכונת ג'ורת אל-שייח', וממערב להן נמצאות שכונות היוקרה קוסור, אל-מחטה ואל-ע'וטה. הפרבר אל-וער (الوعر) נמצא אף ממערב להן, ומופרד מהעיר בשטחי חקלאות (אל-בסאתין) ובנהר עאצי היוצרים רצועה ירוקה שבה אסורה כל בנייה. קמפוס אוניברסיטת אל-בעת' כולל מעונות הסטודנטים נמצא מדרום-מערב לעיר, סמוך לשכונת עכרמה.
גאוגרפיה > אקלים

בזכות מיקומה הגאוגרפי של חומס אקלימה מתון בהשפעת רוחות מערביות הבאות מן הים התיכון. כתוצאה מכך אקלימה של העיר מתון יותר מאשר בעיר חמאת הסמוכה לה, עם כמות משקעים שנתית ממוצעת של כ-460 מ"מ, לעומת 360 מ"מ בלבד בחמאת, אולם בחומס מנשבות רוחות עזות יותר.
| אקלים בחומס> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בחומס> ינואר.11.1.2.8.95.1 | אקלים בחומס> פברואר.13.0.3.3.76.5 | אקלים בחומס> מרץ.16.6.5.6.56.4 | אקלים בחומס> אפריל.21.6.9.2.33.3 | אקלים בחומס> מאי.27.0.13.0.13.0 | אקלים בחומס> יוני.30.8.17.1.2.6 | אקלים בחומס> יולי.32.3.19.8.0.2 | אקלים בחומס> אוגוסט.32.8.20.1.0 | אקלים בחומס> ספטמבר.31.3.17.5.2.4 | אקלים בחומס> אוקטובר.26.9.12.7.21.1 | אקלים בחומס> נובמבר.19.1.7.0.48.1 | אקלים בחומס> דצמבר.12.5.3.8.80.7 | אקלים בחומס> שנה...460 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: הארגון המטאורולוגי העולמי
נתונים דמוגרפיים

חומס הייתה אחת הערים הגדולות בסוריה המוסלמית במאה ה-12 ואוכלוסייתה מנתה כ-7,000 נפש. בשנת 1785 מנתה אוכלוסיית העיר מעל 2,000 נפש כמחציתם מוסלמים ויתרתם נוצרים יוונים-אורתודוקסים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 עלה מספר תושבי העיר ל-15,000–20,000. בשנת 1907 ישבו בחומס כ-65,000 איש, שני שלישים מהם מוסלמים ויתרתם נוצרים. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1981 נמנו בעיר 346,871 נפש, ובשנת 1994 נמנו בה 540,133 נפש. על פי הערכות, בשנת 2005 ישבו בעיר כ-750,000 תושבים, ובשנת 2008 היו בה 823,000 תושבים.
באוכלוסייתה של חומס בתחילת המאה ה-21 נמצא מגוון העדות הקיימות בסוריה כולה. רוב אוכלוסיית העיר היא מוסלמית סונית ולצידה קיימים מיעוטים עלווים, נוצרים יוונים-אורתודוקסים, ונוצרים סורים-אורתודוקסים. לתקופה קצרה, בין השנים 1933–1959, ישבה בעיר הפטריארכיה הסורית, אולם היא הועברה בתום אותה תקופה לדמשק.
בתחומי העיר שוכן מחנה פליטים פלסטינים ובו כ-14,000 תושבים. רוב תושבי המחנה הם צאצאי פליטים מעכו ומחיפה. בתקופת רצח העם הארמני נמלטו לעיר ולכפרים סביבה כ-20,000 ארמנים. בעיר קיימת אף קהילה יוונית קטנה.
כלכלה

במהלך המאה ה-20 נהנתה חומס משגשוג כלכלי, לאחר תקופה ארוכה של שפל תחת השלטון העות'מאני. מיקומה הגאוגרפי הפכה אותה למוקד למסחר חקלאי ולתעשייה. תוכנית ההשקיה האזורית של חומס, הראשונה מסוגה בסוריה, הביאה לעלייה בגידולים חקלאיים באזור ולעלייה מקבילה במפעלי עיבוד למוצרי החקלאות בעיר. הגידולים החקלאיים באזור חומס כוללים, חיטה, שעורה, שעועית, סלק סוכר, כותנה, וענבים. חומס אף משמשת כשוק חקלאי המושך קונים מאזורי המדבר הסורי והאזורים החקלאיים. כיוון שקיימת גישה נוחה מחומס אל חוף הים התיכון, העיר מושכת אף סוחרים העושים דרכם ביבשה בין המפרץ הפרסי ועיראק לבין ערי החוף.
בחומס קיימים מספר מפעלי תעשייה כבדה. ממערב לעיר פועל בית זיקוק לנפט שנפתח בשנת 1959. בשנת 1971 נפתח בעיר בית חרושת לדשנים, המעבד פוספטים הנכרים סמוך לתדמור ומספק דשנים לשוק המקומי ולייצוא. בעשור הראשון למאה ה-21 שגשג בחומס אף המגזר התעשייתי הפרטי, ויוזמות פרטיות רבות בהיקף קטן עד בינוני פועלות באזורי התעשייה מצפון-מערב ומדרום לעיר. מפעל חדש לזיקוק סוכר נבנה בעיר על ידי חברה מברזיל,
ויצרן כלי הרכב האיראני, איראן חודרו (Iran Khodro), מקים בעיר מפעל להרכבת מכוניות. ממזרח לעיר נבנים גם בית זיקוק חדש לנפט ומפעל פוספטים נוסף. חומס היא אף צומת רכבות חשובה בסוריה ומהווה תחנה ראשית על הדרך המובילה בין הערים בפנים המדינה אל חוף הים התיכון.
47 ק"מ מדרום לחומס נבנתה עיר תעשייתית חדשה, חיסייה, הנפרשת על פני 25 קמ"ר, ובה ארבעה תחומי ייצור עיקריים: טקסטיל, מזון, כימקלים ומוצרים הנדסיים. העיר תוכננה ל-66,000 תושבים ונקבע בה אזור סחר חופשי. קרבתה של העיר חיסייה לחומס ודאי תשפיע על כלכלתה.
האזורים החקלאיים הסמוכים לחומס ידועים בכרמי ענבים משובחים המהווים חומר גלם לתעשיית המשקאות בחומס, במיוחד ערק, מיץ ענבים ויין אדום. לעיר אף מגיעים תיירים היוצאים ממנה לאתרים בסביבה, הבולטים שבהם: המבצר הצלבני קראק דה שבלייה, האתר הארכאולוגי תל קטנה (בערבית: قطنا) וכפר הנופש מרמריתא (אנ'). בחומס מספר בתי מלון, הבולט שבהם הוא מלון ספיר, הנחשב לאחד ממלונות הפאר הטובים בסוריה.
תרבות > מטבח מקומי

אף שבחומס נהוגים מאכלי המטבח המזרח-תיכוני המשותפים לאגן המזרחי של הים התיכון, העיר ידועה ברחבי סוריה בזכות מטבחה הייחודי. אחד המאכלים המיוחדים לחומס הוא בַּטַרָש, גרסה מקומית למאכל באבא גנוש ובו יוגורט במקום טחינה. חומס נודעה גם בזכות מיני הקובה המוגשים בה, הממולאים בבשר כבש. תפוחי אדמה ממולאים אף הם מאכל ייחודי לחומס, העשוי מתפוחי אדמה קטנים הממולאים בבשר כבש, צנוברים ורוטב רימונים. העיר ידועה אף בזכות מאכל הבמיה עם שמן זית.
בעיר מגוון רחב של מסעדות, שתיים מן הידועות שבהן פועלת במלון ספיר, אחת מגישה אוכל איטלקי והאחרת מן המטבח הערבי. בעיר דוכנים רבים למזון, בהם דוכני שווארמה, קבב, פלאפל, עוף צלוי ומאכלים סוריים אחרים וכן דוכנים למיצי פירות. מסעדות חומוס רבות מצויות בעיר העתיקה, כמו גם בתי קפה המהווים מקום מפגש לגברים, ובהם ניתן לשבת ולעשן נרגילה.
בדומה למגמה בדמשק ובחלב, גם בעיר העתיקה של חומס הפכו בתים פרטיים רבים לבתי מזון המתמחים במטבח ים-תיכוני. מסעדת בית אל-אע'א, השוכנת בבית מידות משופץ בעל מאפיינים עות'מאנים וממלוכים, ומסעדת ג'וליה דוּמְנָה, הפועלת בבית שתואר כדוגמה הטובה ביותר לבית אופייני לעיר חומס, הבנוי מאבנים כהות ובהירות.
תרבות > מוזיאונים

בעיר פועלים שני מוזיאונים בולטים, שניהם נמצאים במרכז העיר. בארמון א-זהראווי, ארמון מן התקופה הממלוכית שהיה שייך לאחד מן הכפופים לסולטאן ביברס, שוכן מוזיאון הפולקלור הלאומי של סוריה. בחצר הבניין ניתן לראות עדיין את סמלו של הסולטאן: זוג אריות.
ברחוב שוקרי אל-קוואתלי נמצא המוזיאון הראשון שנבנה בעיר, המכיל אוסף של ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בסביבה, החל מן התקופה הפרה-היסטורית ועד עידן האימפריה המוסלמית.
תרבות > פסטיבלים

בחומס מתקיימים מספר פסטיבלים שנתיים, והעיר מארחת, יחד עם שכנתה תדמור, את הפסטיבל העממי של המדבר ואת פסטיבל אל-באדייה. בפסטיבל העממי של המדבר מוצגות מסורות עתיקות ותלבושות של השבטים שוכני המדבר הסורי, ובמסגרתו נערכים מופעי מוזיקה בשתי הערים. הפסטיבל נערך בשבוע הראשון של חודש מאי. לפסטיבל אל-באדייה, הנערך בעיקר בעיר תדמור ורק חלק קטן מאירועיו מתקיימים בחומס, מגיעים מדי שנה כ-60,000 מבקרים והוא מתקיים בשבוע האחרון של חודש מאי. בין האירועים בפסטיבל מתקיימים מרוצי סוסים, גמלים ומכוניות. תחרויות רכיבה, קונצרטים ומופעי תיאטרון, תערוכות של עתיקות ועבודות יד. בנוסף מתקיימים בעיר אף פסטיבל אל-נסארה ופסטיבל קראק דה שבלייה והעמק. מדי שנה נערך אף פסטיבל בכנסיית אליאן הקדוש (אנ'), המושך אליו עולי רגל רבים.
תרבות > ספורט

בעיר שני מועדוני כדורגל. מועדון הכדורגל אל-כראמה נוסד בשנת 1928 והוא מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בסוריה. המועדון מוכר וידוע בסוריה ובמדינות שכנות במזרח התיכון לאחר שזכה שמונה פעמים באליפות הליגה הסורית ושמונה פעמים בגביע הסורי. בשנת 2006 שיחק מועדון אל-כראמה בשלב הבתים של ליגת האלופות האסיאתית.
מועדון הכדורגל השני בעיר הוא אל-ואת'בה אשר נוסד בשנת 1937. אצטדיון הכדורגל על שם ח'אלד בן אל-וליד ובו 35,000 מושבים, משמש כמגרש הבית לשתי הקבוצות. מספר שחקני כדורגל בולטים ברמה הלאומית הם בני חומס, ביניהם, פיראס אל-ח'טיב (אנ') וג'יהאד אל-חוסיין (אנ').
חינוך

מאז שנת 1979 פועלת בעיר חומס אוניברסיטת אל-בעת', שהיא האוניברסיטה הרביעית בגודלה במדינה ובה כ-36,000 תלמידים מן המניין. מוסד אקדמי זה נודע בתוכניות הלימוד בהנדסה. באוניברסיטה פועלות פקולטות לרפואה, הנדסה, מדעי הרוח ומדעים, וכן פועלות בה תוכניות לימודים דו-שנתיות להכשרה מקצועית. זוהי האוניברסיטה היחידה בסוריה המציעה תוכניות לימודים בהנדסת מאגרי נפט וברפואה וטרינרית.
במחוז חומס פועלים למעלה מ-1,700 בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים וכ-15,000 גני ילדים, רובם מוסדות ציבוריים. בשנת 2007 למדו במערכת החינוך היסודי במחוז 375,000 תלמידים (גילאי 6–15), 36,000 תלמידים בבתי הספר התיכוניים (גילאי 15–18), וכ-12,000 תלמידים בבתי ספר מקצועיים.
תחבורה

חומס היא מרכז תחבורתי בסוריה בזכות מיקומה המרכזי בין ערי החוף לערים שבפנים המדינה. התחנה המרכזית לתחבורה ציבורית היא קארמק, ברחוב חמאת, כ-1.5 ק"מ מצפון למרכז העיר. מתחנה זו יוצאים קווי אוטובוס לרוב ערי סוריה וכן לערים מרכזיות בלבנון, ערב הסעודית, וטורקיה. תחנה מרכזית "מפוארת" ממוקמת מעט צפונה מתחנת קארמק.
בחומס פועלת תחנת רכבת גדולה, ממנה יוצאות רכבות של הרכבת הסורית (בצרפתית: Chemins de Fer Syriens) לדמשק ולחלאב. נמלי התעופה הקרובים ביותר לעיר הם: נמל התעופה הבינלאומי על שם באסל אל-אסד בלטקיה ממערב, נמל התעופה הבינלאומי של דמשק מדרום, נמל התעופה הבינלאומי של חלב מצפון, ונמל התעופה תדמור במדבר הסורי ממזרח.
בין חומס לטריפולי שעל החוף קיים כביש מהיר, כמו גם בין חומס לדמשק.
יהודים בחומס ובסביבתה

תשעה ק"מ ממערב לחומס נמצאת "ח׳ירבת אל-יהודיה". ק"מ דרומה נמצאת 'אום חרתין אל-יהודיה'. על פי התלמוד הירושלמי משפחות הגרים "בני עשתור" שהתגוררה בחומס היו אומרים בתפילתם "אלוהינו ואלוהי אבותינו" מאחר שהם נישאו לבנות ישראל כשרות. "מן המקורות הספרותיים המעטים שברשותינו עולה תמונה מיוחדת במינה של יישוב אמיד שבא אל היהדות מן הנכר וקיים את יהדותו בדבקות". מדרום לחומס על גדות נהר ארנת, זוהתה קדש העתיקה (תל נאבי מנדה) ומקומו של קרב קדש המפורסם. בראש התל נמצא קבר קדוש שבמסורת תושבי המקום נקרא על שם בנימין – אחרון בניו של יעקב אבינו. בתקופה מאוחרת יותר מסופר כי יהודי חומס הצטרפו לצבא הפרסי הכובש.
ערים תאומות

ברזיל בלו הוריזונטה, ברזיל
טורקיה קייסרי, טורקיה
איראן יזד, איראן
ביאורים

↑  ולא פטרו אותם מלעשר אף על פי שחומס פטורה מהמצוות התלויות בארץ.
↑  רבי חייא בר אבא, מתקופת עריכת המשנה, בא לחומס ונמסר לו שם כסף רב לחלוקה לצדקה.
הערות שוליים

↑  https://worldpopulationreview.com/world-cities/homs-population
↑  Syrian Martyrs شهداء سورية, web.archive.org, ‏2016-04-04
↑  דברי הימים ב ח ג
↑  Cook's handbook for Palestine and Syria. Thomas Cook & Son, 1907. p. 362
↑  התרגום הירושלמי לספר בראשית, פרק י', פסוק י"ח
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי,  פרק ו', הלכה א'
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, כ', ז', א'.
↑  חיים בר-דרומא, 'וזה גבול הארץ', הוצאת בא"ר, ירושלים תשי"ח, עמוד 710, בשם הגאוגרף הערבי אבולפידא.
↑  ברייתת שבעת הימים, בבא בתרא ע"ד, תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים,  פרק ט', הלכה ד' ועוד שישה מקומות
↑  Otto Eißfeldt, Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft, Band XX: Philon–Pignus, 1941, ערך "Phoiniker (Phoinike)", עמ' 389–390
↑  Michael Dumper, Michael; Stanley, Bruce E. Cities of the Middle East and North Africa: a historical encyclopedia. ABC-CLIO, 2007. ISBN 1576079198. pp. 174
↑  רועי קייס, הטבח בחומס נמשך: 337 נהרגו, בית חולים נהרס, באתר ynet, 4 בפברואר 2012
ג'ונתן ליטל, דיווח מיוחד מחומס - פרק 1: מרד התרנגולות, באתר הארץ, 24 בפברואר 2012
ג'ונתן ליטל, דיווח מיוחד מחומס - פרק 2: 40 הימים של באבא עאמר, באתר הארץ, 24 בפברואר 2012
ג'ונתן ליטל, דיווח מיוחד מחומס - פרק 3: כל טלפון הוא מוזיאון זוועות, באתר הארץ, 24 בפברואר 2012
ג'ונתן ליטל, דיווח מיוחד מחומס - פרק 4: רופא, קורבן, תליין, באתר הארץ, 24 בפברואר 2012
ג'ונתן ליטל, דיווח מיוחד מחומס - פרק 5: זיכרונות מבוסניה, באתר הארץ, 24 בפברואר 2012
↑  דניאל סיריוטי, העולם הערבי // ניצחון לאסד: המורדים נטשו את העיר חומס, באתר ישראל היום, 8 במאי 2014
 אליג'ה סקארון, דיווח מיוחד ל"הארץ" מחומס: המורדים עוזבים את העיר, אך לא את המלחמה, באתר הארץ, 9 במאי 2014
↑  אוריאל הרמן, ‏הסרטון שיותיר אתכם המומים: זה מה שנשאר מחומס המופגזת, באתר גלובס, 14 בפברואר 2016
↑  Terry Carter, Lara Dunston, Amelia Thomas. Lonely Planet: Syria & Lebanon. Lonely Planet, 2008. ISBN 1741046092. pp. 155
↑  ביכורים פ"א ה"ד
↑  בן ציון לוריא, היהודים בסוריה, חומץ וסביבתה עמודים 209–214
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה,  פרק ג', הלכה א'
↑  בן ציון לוריא. שם, עמוד 210
↑  י. ברסלבסקי, מלחמה והתגוננות ע' 52.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566989405171  GND: 4095616-7  LCCN: n81148931  TDVİA: humus--suriye  VIAF: 123170844   WorldCat (עם VIAF): 123170844 
מסגד חאלד אבן אל-ואליד בחומס אשר נבנה בתקופה העות'מאנית
הרס בעיר כתוצאה ממלחמת האזרחים
כיכר השעון "החדש" בחומס
שוק אל-חריר, אחד השווקים המקורים הרבים בעיר
אצטדיון ח'אלד בן אל-וליד בחומס ובו 35,000 מושבים
הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת אל-בעת' בחומס
אלה והנסיך בעקבות אבן החיים

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סינדרלה
 בימוי:  פולט ויקטור ליפטון אליס בלהארט
 תסריט:  רוברט סולנה טיילור
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Gold Valley Film International
 הקרנת בכורה:  2021
 משך הקרנה:  86 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סרט קודם:  סינדרלה והנסיך הסודי
 דף הסרט ב־IMDb
אלה והנסיך בעקבות אבן החיים (באנגלית: Cinderella and the Little Sorcerer) הוא סרט המשך לסרט "סינדרלה והנסיך הסודי" משנת 2018. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2021.
תקציר העלילה

סינדרלה, קריסטל, וולט ומני יוצאים למסע סוחף ומסוכן כדי למצוא אבן קסומה שתוכל להשיב את חברם אלכס לצורתו האנושית.
דמויות

סינדרלה – נערה צעירה וטובת לב שמאוהבת באלכס.
אלכס – נסיך שהפך להיות עכבר כשהיה ילד קטן לאחר מותם של הוריו. מאוהב בסינדרלה.
קריסטל – פיה וחברה טובה של אלכס וסינדרלה.
מני – עכבר וחבר טוב של אלכס וסינדרלה.
וולט – עכבר וחבר טוב של אלכס וסינדרלה.
אולף – נער מרושע שמתחזה לנסיך מאז שהמכשפה הפכה אותו לעכבר. הוא משתף פעולה עם מלכת המדבר.
מלכת המדבר – מכשפה מרושעת שגנבה את האבן הקסומה משומרת היער.
שומרת היער – מכשפה שהאבן הקסומה הייתה שלה בעבר, אך היא נגנבה ממנה על ידי מלכת המדבר.
מדבבים

| דמות | מדבב באנגלית | מדבב בעברית |
| --- | --- | --- |
| סינדרלה | גרי קורטני אושטיין | הללי היבש |
| אלכס | כריס ניוסי | עמית שושני |
| קריסטל | אשלי בורנסין | שחר קדוש |
| מני | מרטין קליין | יובל בינדר |
| וולט | טוני אזולינו | טל קלייפלד |
| אולף | בילי קמץ | עמית שושני |
| מלכת המדבר | מוניקה יאנג | איילת רובינסון |
| שומרת היער | ניסה וורד | אורנה כץ |
וילהלם גרנר

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1867 לודוויגסבורג, ממלכת וירטמברג ממלכת וירטמברג 
 פטירה:  3 במאי 1939 (בגיל 71) פוטסדאם, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרום-מערבי שטאנסדורף 
 מדינה:  ממלכת וירטמברג, גרמניה 
 השתייכות:  צבא הקיסרות הגרמנית 
 דרגה:  גנרל 
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-33   מפקד קורפוס המילואים ה-25   מפקד הקורפוס ה-1   ראש המטה הכללי הגרמני
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 מדליית גתה לאמנות ומדעים (1932)  Officers Crosses of the Military Merit Order (Bavaria)  מסדר פרנץ יוזף  פור לה מריט 
 
וילהלם גרנר ואשתו, 1917
קארל אדוארד וילהלם גרנר (בגרמנית: Karl Eduard Wilhelm Groener;‏ 22 בנובמבר 1867 – 3 במאי 1939) היה איש צבא ופוליטיקאי גרמני.
ביוגרפיה

וילהלם גרנר נולד ב-22 בנובמבר 1867 בוירטמברג, ולמד בגימנסיה באולם ובלודוויגסבורג. בשנת 1884 התגייס לצבא וירטמברג. בשנים 1893–1896 למד באקדמיה הצבאית הפרוסית, אותה סיים בהצטיינות.
בשנת 1899 הוא הוצב במטכ"ל הקיסרי, במחלקת הרכבות. מהשנים הללו הוא המשיך לטפס בסולם הדרגות ונחשב לאחד האסטרטגים הצבאיים הטובים בגרמניה. בשנת 1912 הוא מונה לראש מחלקת הרכבות במטה הכללי והוא הכין את רשת הרכבות לשימוש על פי תוכנית שליפן. הצלחת השימוש ברכבות לשינוע כוחות הצבא הגרמני הביאה לו אותות הצטיינות ויוקרה רבה. בשנת 1916 צורף למשרד המלחמה הפרוסי כיועץ מיוחד. בשנת 1917 תכנן את כיבוש אוקראינה. גרנר שירת במשך שישה חודשים בחזית המערבית תחילה כמפקד הדיוויזיה ה-33, ואחר כך כמפקד קורפוס המילואים ה-25. במרץ 1918 פיקד על הקורפוס ה-1 במהלך כיבוש אוקראינה, וב-28 במרץ התמנה לרמטכ"ל קבוצת הארמיות אייכהורן. משימה זו חייבה אותו להתמודד עם אתגרים ארגוניים ופוליטיים, בפרט עימותים עם הפיקוד הגבוה של הצבא האוסטרו-הונגרי, ופיקוח על ממשלת אוקראינה שנזקקה לעזרה נגד המהפכנים הבולשביקים. לאחר התפטרותו ובריחתו של אריך לודנדורף בספטמבר 1918, מונה גרנר למחליפו. ב-10 בנובמבר 1918 יעץ, ביחד עם פילדמרשל פאול פון הינדנבורג לקייזר וילהלם השני להתפטר מכיסאו. בשנת 1919 יעץ לממשלה הסוציאל-דמוקרטית בראשותו של פרידריך אברט לחתום על חוזה ורסאי על אף תנאיו המשפילים.
לאחר המלחמה נשאר גרנר במשרד המלחמה ובשנים 1920–1928 שימש כסגן שר ההגנה. בשנת 1927 יזם חוק שאסר על גיוס נאצים לצבא - חוק אשר המשיך להתקיים עד שנת 1944. בשנת 1928 מינה אותו הנשיא פון הינדנבורג לתפקיד שר המלחמה בממשלת האחדות בין השמרנים והסוציאל-דמוקרטים. בנאום בדצמבר 1931 אמר אל מול המשבר הכלכלי העולמי שאין תרופה מן המוכן ושגרמניה צריכה לדבוק בכוחה המוסרי. הוא גם אמר שיסודות רפובליקת ויימאר איתנים ושהממשלה תדכא כל מהומהבכוונו לנאצים ולקומוניסטים. כשר הפנים והצבא, רוכזו אל גרנר הפניות לדאוג לריסון האלימות והפעילות האנטישמית של הנאצים. אולם בגרמניה נשמעה עליו ביקורת על אוזלת ידו בטיפול בנאצים. באפריל 1932, גרנר הוציא אל מחוץ לחוק את ה-SS והאס-אה והטיל הגבלות על הרייכסבנר של הסוציאל-דמוקרטים והחזית האדומה של הקומוניסטים. בעקבות זאת העלו הנאצים תלונות נגד הרייסבאנר והנשיא הינדנבורג דרש מגרנר לאחוז בצעדים נגדם.
הסכסוך בין גרנר להינדנבורג העמיק ובמאי 1932, בעקבות חוסר שביעות רצון ממנו בצבא, התפטר גרנר מתפקיד שר ההגנה. ההתפטרות גם באה לאחר שהסתכסך עם ידידו ומנהל משרדו, גנרל קורט פון שלייכר.
גרנר נפטר ב-3 במאי 1939.
הערות שוליים

↑  Alan Warwick Palmer, Victory 1918, Grove Press, 2000
↑  וילהלם ובניו מתנשאים למלוכה, דואר היום, 24 ביולי 1932
↑  סו"ס זכר גרנר גם את היטלר, דבר, 3 בדצמבר 1931
↑  מעשה ידי הנאצים להתפאר, דבר, 14 בפברואר 1932
↑  גרנר מבטיח, דבר, 19 בפברואר 1932
↑  נצני מלחמת האזרחים בגרמניה בוקעים ועולים, דבר, 6 בדצמבר 1931
↑  שומר הרפובליקה, דבר, 7 בפברואר 1932
↑  חתול שחור בין הינדנבורג וברינינג, דבר, 24 באפריל 1932
↑  המאורעות בגרמניה, דואר היום, 16 במאי 1932
↑  היטלר בשנותו את טעמו, דבר, 27 במאי 1932
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262043105171  PLWABN: 9810582343605606  BIBSYS: 90685551  BnF: cb12816121q (data)  GND: 118542354  ISNI: 0000 0001 0857 4699  LCCN: nr88002420  LNB: 000215214  NKC: xx0278891  NTA: 105144290  SNAC: w6mh26hj  SUDOC: 050634720  VIAF: 51817892   WorldCat (עם VIAF): 51817892 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבדות ומציאות (סרט קצר)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  דייב מולינס 
 הופק בידי:  דנה לייגי מוראי 
 תסריט:  דייב מולינס 
 מוזיקה:  כריסטוף בק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פיקסאר, סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 במרץ 2017 בפסטיבל SXSW
 משך הקרנה:  6 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט לכל המשפחה 
 www.pixar.com/lou#lou1
 דף הסרט ב־IMDb
 
אבדות ומציאות (באנגלית: Lou (לו)) הוא סרט אנימציה ממוחשבת קצר שנכתב על ידי דייב מולינס והופץ על ידי פיקסאר. הסרט הוצג לראשונה ב -12 במרץ 2017 בפסטיבל SXSW, ושוחרר בקולנוע ב-23 ביולי 2017 לצד הסרט מכוניות 3. בשנת 2018 הופץ הסרט באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 3.
תקציר עלילה

כאשר ילד בריון גונב בזמן ההפסקה את הצעצועים של שאר הילדים במגרש המשחקים, רק דבר אחד עומד בדרכו: "לו" יצור הגר בארגז האבדות ומציאות.
הפקה

ההשראה הראשונית של הבמאי דייב מולינס לסרט הגיע מכך שכילד הוא עבר מספר בתי ספר ומפני שלילד חדש קצת קשה להשתלב בהתחלה הוא יצר לעצמו דמות דמיונית. "...או בגלל שאתה לא מכיר אף אחד מהילדים אתה מרגיש בלתי נראה, או שאתה מתבייש ורוצה להיות בלתי נראה. חשבתי שזה יהיה מגניב שתהיה לי דמות שתוכל להתחבא במקומות גלויים לעין".
"בריונים בדרך כלל פשוט מתנהגים כך כי הם נבוכים או שהם צעירים והמצפן המוסרי שלהם עוד לא מסודר" אומר מולינס. "אם אתה יכול לגלות מה המניעים שלהם, אולי אתה יכול לפתור כמה דברים".
פרסים

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90.
הערות שוליים

1 2  Lou, Pixar (באנגלית)