stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוטיומקין (אוניית מערכה, 1900)
שירות אחר המרד

כדי למחוק את זיכרון המרד, שם הספינה שונה לפנטלימון על שם סנט פנטלימון. היא פעלה תחת השם הזה עד אפריל 1917 והשתתפה במלחמת העולם הראשונה. כאשר היו צרות נוספות בצי בסבסטופול בנובמבר 1905, הספינה שוב הייתה מעורבת. ב-1910 נערך שיפוץ גדול ומודרניזציה של האונייה בסבסטופול. ב-2 בנובמבר 1911, היא עלתה על שרטון בזמן שעזבה את קונסטנצה, הנזק שנגרם לקרקעית הספינה תוקן ב-1912 בסבסטופול.
במלחמת העולם הראשונה, הפנטלימון שימשה יחד עם אוניות מערכה ישנות אחרות. חטיבת אוניות המערכה כללה חמש ספינות: אבסטאפי, יואן זלאטוסט, פנטלימון, טרי סוויאטיטליה ורוסטיסלאב. הרוסים ניסו לעבוד יחד כדי לקבל כוח חזק יותר נגד התקפה של סיירת המערכה יעבוז סולטן סלים. שבועיים לאחר שהכריזה רוסיה מלחמה על האימפריה העות'מאנית ב-2 בנובמבר 1914, הפליג צי הים השחור להפגזת טרבזון ב-15 בנובמבר עם אוניות המערכה אבסטפי, יואן זלאטוסט, פנטלימון, רוסטיסלאב, טרי סוויאטיטליה, הסיירת אלמאס והספינות האחיות פמיאט מרקוריג'ה וקגול, שלוש משחתות ואחת עשרה טרפדות. בבוקר 17 בנובמבר החלה ההפגזה והשייטת הרוסית פנתה מערבה כדי להטביע ספינות טורקיות מול חופי אנטוליה לפני שהחלה לחזור לסבסטופול אחר הצהריים. למחרת, בסביבות הצהריים, נתקלה השייטת הרוסית בסיירת המערכה יעבוז סולטן סלים ובסיירת מידילי (לשעבר ברסלאו) בתנאי ערפל זמן קצר לפני נמל הבית, אשר ביקשה ליירט את הצי הרוסי.
ב-9 בינואר 1915, הצי הרוסי נתקל בסיירות הטורקיות מידילי וחמידייה במזרח הים השחור, כשחזרו מגיחה. המידילי פגעה באבסטפי עם פגז של 10.5 ס"מ על הצריח הקדמי, והשביתה אותו זמנית. בשל המהירות הגבוהה שלהם הצליחו שתי הסיירות הטורקיות להימלט.
בין 18 במרץ ל-9 במאי 1915, הצי הרוסי ביצע שלוש התקפות על ביצורי הבוספורוס. במהלך המתקפה השלישית ב-9 במאי, הגיבה סולטן יעבוז סלים וניסתה ליירט את ספינות המערכה "אבסטפי ויואן זלאטוסט" שהתגלו על ידי המשחתת הטורקית Numune-i Hamiyet. שני הצדדים שטו במקביל ופתחו את הקרב במרחק של 16 ק"מ. המפקד הרוסי, אדמירל אנדריי אברהרדט, העביר את שתי ספינותיו באיטיות ובזיגזג כדי לאפשר לאוניות המערכה טרי סוויאטיטליה ופנטלימון להדביק את הפער. יעבוז סולטן סלים לא הצליחה להגיע מול הכוח הרוסית למרות מהירותה הגבוהה. הפנטלימון הצליחה לפגוע עם שני פגזים בסיירת המערכה לפני שנפסק הקרב לאחר 22 דקות. ניסיונו של אברהרדט לעקוב אחרי סיירת המערכה לא צלח.
ב-1 באוגוסט 1915, כל אוניות המערכה הרוסיות אורגנו לחטיבה שנייה לאחר שאוניית המערכה החדשה, אימפרטריצה מריה, הוכנסה לשירות. כעת הם שימשו בעיקר להפגזות חופים. ב-1 באוקטובר הפגיזה הפנטלימון, יחד עם יואן זלאטוסט את זונגולדאק, אולם הן נכשלו בהפגזת קוזלו הסמוכה, למרות שהשתמשו ביותר מ-1,000 פגזים ועם האבסטפי, בעוד שהאימפרטריצה מריה נתנה להן חיפוי מכיוון הים. ב-18 באוקטובר הותקפה פנטלימון על ידי הצוללת הגרמנית UB-7 ללא הצלחה בזמן שהייתה מעורבת במבצע דומה נגד החוף הבולגרי. לאחר שיפוץ נוסף, הפנטלימון השתתפה במבצע מ-5 בפברואר 1916 עד 18 באפריל 1916 בהפגזת החוף הטורקי ותמכה בכיבוש טרביזונד על ידי כוחות רוסים. במאי היא הועברה עם שתי אוניות המערכה האחרות אבסטפי ויואן זלטוסט לבאטומי, שם שלוש הספינות היו בשימוש מתמיד לתמיכה בכוחות היבשה בקיץ 1916.
לאחר המהפכה

באפריל 1917, לאחר שהצוות שלה הצטרף למהפכה, שונה שם הפנטלימון לפוטיומקין טבריצ'סקי ובסתיו 1917 שונה שמה תחת דגל אוקראינה ל-Borez sa Svobodu ("לוחמי החופש"). ב-29 בדצמבר 1917, הספינה הצטרפה לכוחות צי הים השחור האדום, אך שהתה תמיד בנמל סבסטופול. מאפריל 1918 הספינה החליפה ידיים מספר פעמים. היא נכבשה לראשונה על ידי הצבא האדום, והפכה לרכושה של הרפובליקה העממית האוקראינית. ב-1 במאי 1918 נכבשה סבסטופול על ידי חיילים גרמנים. אחריהם באו הבריטים ב-24 בנובמבר 1918, שיחד עם הצרפתים הפכו את הספינה לבלתי שמישה כשיצאו מהאזור באפריל 1919. במהלך מלחמת האזרחים הרוסית הוא הפך לחלק מהחזית האוקראינית של הצבא האדום ב-29 באפריל 1919, נכבש על ידי חייליו של דניקין ב-24 ביוני 1919 ולאחר הכיבוש מחדש ב-15 בנובמבר 1920 הוא הפך לבסוף לחלק מהצי הסובייטי. הספינה הוצאה משירות משנת 1923 ונמחקה מרשימות הצי הסובייטי ב-21 בנובמבר 1925.
פוג'יטסו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (6702)  הבורסה לניירות ערך בנגויה (6702) 
 תקופת הפעילות:  20 ביוני 1935 – הווה (89 שנים) 
 חברות בנות:  Fujitsu Technology Solutions  Fujitsu Computer Products of America  Fujitsu Consulting India  Amdahl Corporation  Fujitsu (שוודיה)  Fujitsu (ארצות הברית)  Denso Ten  Fujitsu (גרמניה)  Fujitsu (הממלכה המאוחדת)  Fujitsu Semiconductor  Fujitsu Laboratories  Fujitsu Technology Solutions 
 מיקום המטה:  Shiodome City Center 
 משרד ראשי:  יפן מינאטו, טוקיו, יפן
 ענפי תעשייה:  אלקטרוניקה, תעשיית הטלקומוניקציה, טלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  מחשב-על, טלפון חכם, אמצעי הצבעה, vehicle audio, תוכנה, שרת, תחנת עבודה, חומרה 
 הכנסות:  1,270,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2018) 
 רווח תפעולי:  1,015,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2010) 
 רווח:  1,001,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2010) 
 עובדים:  155,000 (נכון ל-מרץ 2017)
  
 www.fujitsu.com
 
Fujitsu (יפנית: 富士通株式会社 Fujitsū Kabushikigaisha, פוג'יטסו) היא חברה טכנולוגיה יפנית רב-לאומית.
פוג'יטסו מייצרת מגוון רחב של מוצרים בתחומי המחשוב האישי, מחשוב לחברות ועסקים, מיינפריים, שרתים, אחסון נתונים, טלקומוניקציה, מיקרואלקטרוניקה, ואף מיזוג אוויר. החברה מעסיקה כ-155 אלף עובדים ברחבי העולם, ומוצריה נמכרים בלמעלה מ-100 מדינות. היא מהווה את החברה החמישית בגודלה בעולם בתחום שירותי ה-IT, ומחזיקה בכ-78,000 פטנטים שונים.
פוג'יטסו נסחרת בבורסה לניירות ערך בטוקיו ונכללת במדדים Nikkei 225 ו-TOPIX.
היסטוריה

פוג'יטסו נוסדה ב-20 ביוני 1935. בשנת 1954 ייצרה פוג'יטסו את המחשב הראשון ביפן.
בשנת 1990 רכשה פוג'יטסו את חברת International Computers Limited הבריטית בכ-1.29 מיליארד דולר, אשר הפכה בשנת 2002 לחטיבת שירותי ה-IT של החברה. בשנת 1992 הציגה פוג'יטסו את צג פלזמה צבעוני בגודל 21 אינץ' שהיה הראשון מסוגו בעולם. בשנת 1993 חברה פוג'יטסו ל-AMD ו-Spansion במטרה לייצר זיכרון הבזק. ביוני 1999 מיזגו סימנס ופוג'יטסו את חטיבות המחשוב שלהם באירופה לכדי Fujitsu Siemens Computers, אשר הפך ליצרנית המחשבים החמישית בגודלה בעולם.
בשנת 2009 מכרה פוג'יטסו את חטיבת הדיסקים הקשיחים שלה לטושיבה, קנתה מסימנס את חלקה ב-Fujitsu Siemens Computers בעלות של כ-450 מיליון אירו, ושינתה את שמה ל-Fujitsu Technology Solutions.
הערות שוליים

1 2 3  Fujitsu at a Glance באתר הרשמי של פוג'יטסו העולמית.
↑  Fujitsu To Buy ICL Stake באתר עיתון הניו יורק טיימס.
↑  Fujistu in European venture באתר עיתון האינדפנדנט.
↑  ujitsu to Acquire Siemens's Stake in Fujitsu Siemens Computers באתר הרשמי של פוג'יטסו העולמית.
↑  Fujitsu Technology Solutions will drive transformation for Fujitsu באתר הרשמי של פוג'יטסו העולמית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1789 4688  NDL: 00284052  NKC: kn20100216002  VIAF: 154545993   WorldCat (עם VIAF): 154545993
עמיתי מקארתור

| --- | --- |
 תיאור:  מענק לעידוד מצוינות
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  קרן ג'ון ד. וקתרין ט. מקארתור 
 סכום הזכייה:  800,000 דולר אמריקאי 
 תקופת הפרס:  1981–הווה (כ־43 שנים) 
 נקרא על שם:  ג'ון ד. מקארתור, קתרין ט. מקארתור 
 אתר רשמי
 
תוכנית עמיתי מקארתור היא תוכנית של קרן ג'ון ד. וקתרין ט. מקארתור המחלקת מדי שנה מענקים לשם עידוד מצוינות. המענק ניתן בכל שנה לכ־20 עד 30 אזרחים או תושבי ארצות הברית, ללא הגבלת גיל או תחום עיסוק, המגלים "מצוינות בלתי רגילה ועתיד מבטיח להמשך עבודה יצירתית". על פי אתר הקרן "המענק איננו מוענק על פי הישגי העבר, אלא כהשקעה במקוריותו, תבונתו והפוטנציאל של אדם". הסכום הנוכחי של המענק הוא $800,000, המשולמים בתשלומים המתפרשים על פני חמש שנים. עד 2023 קיבלו את המענק 1,131 אנשים בגילאים הנעים בין 18 ל־82. המספר הגדול ביותר של זוכי הפרס עד כה הוא באוניברסיטת הרווארד (188), לאחר מכן אוניברסיטת ייל (95) ובמקום השלישי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (78).
עמיתים מומחים

עמיתים מומחים הוא תחום ידע חדש יחסית ומקצועי במערך בריאות הנפש, המשלב ידע מניסיון אישי, יחד עם ידע מקצועי בתחומי השיקום בבריאות הנפש, בו העמית המומחה חשוף בהתמודדות האישית שלו וכאמור, עושה בה שימוש כדי לתמוך תהליכי שיקום של אנשים המוכרים כמתמודדים עם רגישות נפשית.
תפקיד העמית המומחה החל בעיקר במחלקות שונות, במספר מצומצם של מרכזי בריאות הנפש, כחלק מהליך הטמעה ומחקר של התפקיד החדש (מרכז בריאות הנפש בבאר שבע למשל). עם זאת, חברות המעניקות שירותים שונים לסל שיקום, החלו להגדיר בתוכן תפקיד חדש מתוך הכרה בייחודיות וחשיבות התפקיד הן כאלה שיש בידם לפתח ולעגן ידע מקצועי מבוסס ניסיון בשיקום בבריאות הנפש ובמקביל, שינוי עמדות התפיסות בקהילה, מעצם היותו של העמית המומחה חשוף לקהילה בהתמודדותו והידע המקצועי שבו.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פוסט אופיס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  13 באוגוסט 1987 – הווה (37 שנים) 
 מיקום המטה:  לונדון 
 ענפי תעשייה:  דואר 
 יו"ר:  Tim Parker 
 מנכ"ל:  Nick Read 
  
 postoffice.co.uk
 
סניף של פוסט אופיס
פוסט אופיס בע"מ (באנגלית: .Post Office Ltd) היא חברה מסחרית בבריטניה.
פוסט אופיס היא חברה קמעונאית המספקת מגוון רחב של מוצרים לרבות בולים ובנקאות לקהל שלה באמצעות רשת ארצית של סניפי דואר.
החברה הייתה בעבר חלק משירות הדואר המלכותי, והפכה לישות נפרדת בשנת 1986.
עבד אל-כרים אל-ח'טאבי

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1882 אז'דיר, מרוקו 
 פטירה:  6 בפברואר 1963 (בגיל 81) קהיר, מצרים 
 מדינה:  מרוקו 
 השכלה:  אוניברסיטת אל-קרוויין 
 
 
עבד אל-כרים בפאס בדרכו לגלות בראוניון
עבד אל-כרים אל-ח'טאבי (1882, אז'דיר – 6 בפברואר 1963, קהיר; שמו המלא: מוחמד אבן עבד אל-כרים אל-ח'טאבי; בערבית: محمد بن عبد الكريم الخطابي, בריפית: Muḥand N Σabdel Krim Lxeṭṭabi) היה מנהיג פוליטי וצבאי ברברי-ריפי ממרוקו. ביחד עם אחיו מוחמד, הוביל מרד גדול הידוע בשם "מלחמת ריף" נגד השלטון הקולוניאלי של צרפת וספרד על אזור ריף. כיהן כנשיא רפובליקת ריף שהתקיימה במשך 5 שנים, עד לפלישתם של 250 אלף חיילים ספרדים וצרפתים בהובלת מרשל פטן.
ראשית חייו

עבד אל-כרים נולד בשנת 1882 בעיירה אז'דיר בצפון מרוקו. אביו היה הקאדי של העיירה. משפחתו השתייכה לשבט מבני הריפים, ברברים בני אזור ריף במרוקו. אל-כרים קיבל בילדותו חינוך דתי במסגד בעיירה אז'דיר, ולאחר מכן המשיך בלימודיו במוסד אסלאמי בעיר תטואן. מגיל 20 למד שנתיים במדרסות בפאס, כהכנה ללימודים באוניברסיטת אל-קרוויין המפורסמת. הוא ואחיו מוחמד קיבלו בנוסף להשכלתם האסלאמית גם חינוך ספרדי, והיו דו לשוניים בערבית וספרדית. אחיו אף למד הנדסת מכרות במאלגה ובמדריד. בשנת 1906 נשלח עבד אל-כרים למלייה ועבד שם כמורה ומתרגם עד 1913. במקביל עבד כעיתונאי עבור העיתון הספרדי "טלגרם מהריף" (Telegrama del Rif).
מאבקו בספרד וצרפת

עבד אל-כרים מונה לקאדי של מלייה על ידי ספרד בשנת 1915. אולם בעת מלחמת העולם הראשונה הוא נעצר על ידי הרשויות הספרדיות בגין פעילותו נגד הכיבוש הספרדי. בין היתר הואשם בקשירת קשר עם הקונסול הגרמני נגד ספרד. הוא נכלא בקסבה של העיירה שפשאוון בשנים 1916-1917. בשנת 1917 הצליח להימלט מהמאסר וחזר למשרתו כקאדי במלייה ולאחר מכן גם חזר לפרסם כתבות עיתונאיות, אולם בשנת 1919 הפסיק את עבודתו במלייה ונמלט לעיירת מולדתו אז'דיר מחשש למעצר על ידי צרפת או ספרד. בתקופה זאת כבר גיבש את תפישתו האנטי-קולוניאלית, ומטרתו הייתה לאחד את השבטים הריפיים לטובת יצירתה של רפובליקת ריף, תוך ערעור על הפרויקט הקולוניאלי הצרפתי-ספרדי במרוקו.
החל משנת 1920 פתח במאבק צבאי כנגד ספרד, על ידי גיוס בני השבטים לפשיטות צבאיות בשיטת גרילה כנגד כוחות צבא צרפתים וספרדים. לימים קיבל המאבק הצבאי את השם "מלחמת ריף". בשנת 1921 כוח צבאי ספרדי בהובלת הגנרל מנואל פרננדז סילבסטר נשלח בשביל לעצור את אחד מכוחות המורדים באזור משוחרר של ריף. עבד אל-כרים שלח לגנרל הספרדי אזהרה, שחציית הנהר אל תוך האזורים המשוחררים תחשב להכרזת מלחמה. הגנרל הספרדי לא ייחס משמעות לאזהרה והקים עמדות ביצור לכוחותיו. ביוני 1912 תקף כוח ריפי גדול את העמדה הספרדית, ובלחימה הקשה נהרגו 179 מתוך 250 חיילי צבא אפריקה הספרדי שהיו במקום. בקרבות במהלך שלוש השבועות הבאים נהרגו קרוב ל-8000 חיילים ספרדים, והצליחו המורדים להשיג הישגים חשובים. עד יולי כוחות ספרדים בסדר גודל של 13,000 חיילים נאלצו לסגת למלייה, זאת בזמן שמספר החיילים הריפים שלחמו מולם עמד על 3,000 בלבד. הגנרל סילבסטר עצמו נהרג או התאבד במהלך הקרבות.
הניצחון הצבאי הגדול על צבא ספרד הביא לעליית קרנו של עבד אל-כרים. בעקבות הסגת הכוחות הספרדים הוכרזה הקמתה של רפובליקת ריף כקונפדרציה של השבטים הריפים, ועבד אל-כרים היה לנשיא הרפובליקה. בעקבות הניצחון עבד אל-כרים נתפש כגיבור של מאבקים אנטי-קולוניאליים, וכחלוץ בתורת לחימת הגרילה. התבוסה הספרדית גרמה לזעזוע בדעת הקהל הספרדית, ונחשבת לאחת הסיבות להפיכה הצבאית של שנת 1923 שבה עלה הגנרל מיגל פרימו דה ריברה לשלטון ספרד.
רצף התבוסות הספרדי נמשך עד שנת 1924, והספרדים נאלצו להיסוג בשנית, לשתי המובלעות הספרדיות בצפון מרוקו. צרפת, שבעצמה רצתה את השטח של דרום ריף, האמינה שלאפשר את תבוסתה של מעצמה קולוניאלית אחרת בצפון אפריקה על ידי כוחות ברברים מקומיים יהיה תקדים בלתי נסבל. עבד אל-כרים פלש דרומה אל עבר השטחים שנשלטו על ידי צרפת במרוקו, והצליח להגיע עד קרבת פאס. בתגובה צרפת בייעוץ עם ספרד החליטה לשלוח כוח מסיבי בראשות המרשל פיליפ פטן להילחם בעבד אל-כרים. הכוח הצבאי הצרפתי ביחד עם הכוח הספרדי עמד על כ-250,000 חיילים, בתמיכת חילות האוויר הצרפתים והספרדים וכוחות ארטילריים משמעותיים. לאחר הנחתה מסיבית של כוחות ספרדיים (בכללם הלגיון הספרדי בפיקודו של פרנסיסקו פרנקו) בעיר אל חוסיימה החלו הריפים לחוות הפסדים קשים. קרבות קשים בין הכוחות האירופאים לכוחות הריפים נמשכו עשרה חודשים, שבהם, בין השאר, נעשה שימוש בנשק כימי מסוג גז עצבים על ידי הצבא הספרדי. לבסוף, ב-26 במאי 1926 עבד אל-כרים הסגיר את עצמו לידי צרפת, ובכך למעשה פורקה גם רפובליקת ריף.
גלות

לאחר שהסגיר את עצמו, נשלח עבד אל-כרים לגלות באי הצרפתי ראוניון באוקיינוס ההודי בו הוא שהה כ-20 שנה, עד שנת 1947. באי ניתנו לו "אחוזה נוחה וקצבה שנתית נדיבה" על ידי צרפת. עם זאת, הוא המשיך עם הרטוריקה האנטי-מערבית שלו. בשנת 1947 הצליח לקבל מקלט מדיני במצרים ועבר לקהיר. לאחר עצמאות מרוקו בשנת 1956 הזמין מלך מרוקו מוחמד החמישי את עבד אל-כרים לחזור למדינה, אך הלה סירב כל עוד ישנם עדיין כוחות צרפתים על אדמת צפון אפריקה.
הוא נפטר בשנת 1963 בקהיר, לאחר שזכה לראות את חלומו מתגשם עם נסיגת צרפת מאלג'יריה בשנת 1961 ועמה את סיום הכיבושים הקולוניאליים בארצות צפון אפריקה.
לקריאה נוספת

David S. Woolman, Rebels in the Rif: Abd el Krim and the Rif Rebellion, 1968
Charles Richard Pennell, A Country with a Government and a Flag: The Rif War in Morocco, 1921-1926, 1986
Abdelkrim, Mémoires d'Abd el Krim / recueillis par J. Roger-Mathieu, Paris, Librairie des Champs Elysées, 1927
Abdelkrim, Mémoires II, la Crise franco-marocaine, 1955—1956, Paris, Plon, 1984
F. Tamburini, I gas nella guerra del Rif, in "Storia Militare", n.145, a.XIII, settembre 2005
David Bensoussan, Il était une fois le Maroc : témoignages du passé judéo-marocain, éd. du Lys, www.editionsdulys.com, Montréal, 2010 (ISBN 2-922505-14-6); Second edition : www.iuniverse.com, Bloomington, IN, 2012, ISBN 978-1-4759-2608-8, 620p. ISBN 978-1-4759-2609-5(ebook);
הערות שוליים

↑  "Abd el-Krim". Encyclopedia Britannica. I: A-Ak - Bayes (15th ed.). Chicago, IL: Encyclopedia Britannica, Inc. 2010. p. 18
↑  War in the Shadows: The Guerrilla in History by Robert B. Asprey, iUniverse Publishing. pp 267-274
↑  Pierson, Peter. (1999) The History of Spain. Greenwood Press. ISBN 978-0313302725pp 126-127
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257310505171  BNE: XX1172734  BnF: cb12651376t (data)  CANTIC: a11083852  GND: 11864646X  ICCU: LO1V288132  ISNI: 0000 0001 1918 4514  LCCN: n50057528  NKC: jn19990000008  NTA: 073280992  SELIBR: 175132  SUDOC: 050593374  TDVİA: abdulkerim-el-hattabi  VIAF: 5052928   WorldCat (עם VIAF): 5052928 
דגל רפובליקת ריף
גבולות אזור ריף (אדום)
עוד יום (שיר של מרגלית צנעני ואיתי לוי)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
עוד יום הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני ביחד עם הזמר איתי לוי. השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2015, תחת חסות של חברת התקליטים "ביג בוס רקורדס", כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום החמישי במדיה פורסט, וה-36 ברדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אבי אוחיון והולחן והופק על ידי אסף צרויה. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, המספרת בתוכה סיפור על כך שאנשים מרגישים "נחותים" לשווא, ובמקום להרגיש זאת, הם צריכים לקום ולהמשיך הלאה. השיר עלה לספוטיפיי, ולשאר רשתות הזרמות המדיה בסמוך לצאתו.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ

טרם הוציאו השניים את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה איתי לוי לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל. באודיו מופיעות גם מילותיו של השיר, בנוסף לעטיפת הסינגל בהתחלה.
לשיר הוציאו השניים סרטון קריוקי, המכיל בתוכו את מילותיו של השיר ללא קולם של השניים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 5 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 36 |  |
עוד יום אחד

עוד יום אחד הוא מאלבומיה המצליחים של הזמרת ירדנה ארזי. הוא יצא בשנת 1988 וכולל שורה ארוכה של להיטים.
הפקה

האלבום יצא בתקופת ההצלחה הגדולה של ארזי, שהייתה זמרת השנה החל משנת 1984. הוא כלל את ארבעת השירים שהשתתפו בתחרות הקדם אירוויזיון הפרטית שנערכה לארזי, לרגל בחירתה כנציגת ישראל לאירוויזיון, את הדואט "אדם אחר", שהקליטה עם יהורם גאון לרגל מופע המשותף שלהם לשנת הארבעים למדינה, וכן את השיר "עגילי דמאר" שנכתב לרגל זכייתה של שושנה דמארי בפרס ישראל.
את האלבום הפיק מוזיקלית ירון בכר, לצד המוזיקאים אלדד שרים ועדי דגני. מפיק האלבום הוא בעלה של ארזי, נתן תומר. האלבום נמכר בלמעלה מ-100 אלף עותקים (פלטינה כפולה), וזיכה את ארזי בתואר זמרת השנה בפעם הרביעית. באותה שנה נבחרה ארזי בסקר מקיף שנערך לרגל שנת הארבעים למדינה כזמרת הפופולרית בישראל, וכן כיכבה בקמפיין פרסומי רחב היקף לבנק לאומי. באותה השנה הוציאה ארזי אלבום ילדים וקלטת סיפורי ילדים, וכן את הדיסק הישראלי שמכונה עד היום התקליטור הישראלי הראשון, על אף שזה לא נכון.
במצעד הפזמונים העברי השנתי התברגו ארבעה משירי האלבום בעשירייה הפותחת, הישג חסר תקדים. שיר נוסף התברג במקום ה-38 במצעד, ושיר אחר התברג במצעד הפזמונים של 1987:
"עגילי דמאר" - שהה 14 שבועות במצעד מהם שלושה בפסגה ודורג במקום השלישי
"בן אדם" - שהה 11 שבועות במצעד מהם שלושה בפסגה ודורג במקום הרביעי
"היא רוקדת" - שהה 10 שבועות במצעד מהם שבוע בפסגה ודורג במקום התשיעי
"אדם אחר" - שהה 11 שבועות במצעד מהם שניים בפסגה ודורג במקום העשירי
"כמו בהתחלה" - שהה 12 שבועות במצעד מהם שבוע אחד בפסגה ודורג במקום ה-38
השיר "מחוזות האהבה" יצא לרדיו כבר ב-7 ביולי 1987, שהה במצעד עשרה שבועות מהם שלושה בפסגה והתברג במקום התשיעי במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ז. גם השירים "קרוב לים" ו"האישה על האבן" יצאו לרדיו כסינגלים אף על פי שלא צעדו במצעד הפזמונים ברשת ג'.
שירי האלבום

האישה על האבן - (בעקבות פנחס שדה) רחל שפירא / עממי [3:28]
אדם אחר (בדואט עם יהורם גאון) - רחל שפירא / נורית הירש [3:10]
עגילי דמאר - דודו ברק / יאיר קלינגר [4:47]
עוד יום אחד - לאה גולדברג / יאיר רוזנבלום [3:35]
אהבתה - רחל שפירא / יאיר קלינגר [2:25]
בן אדם - אהוד מנור / בוריס דימיטשטיין [3:00]
כמו בהתחלה - יואב גינאי / ירון בכר [3:00]
קרוב לים - רחל שפירא / יאיר קלינגר [3:00]
היא רוקדת - אהוד מנור / קובי אשרת [3:00]
מחוזות האהבה - דודו ברק / בועז שרעבי [4:44]
עיבודים: שירים: 1, 4, 6, 8 - אלדד שרים, שירים: 3, 7 - ירון בכר, שירים: 2, 5, 10 - עדי דגני, שיר 9 - קובי אשרת.
משתתפים באלבום > נגנים

גיטרה בס - בנצי גפני, מיכה מיכאלי, זיו הר-פז.
כלי הקשה - אלון הלל, אורן בלבן.
תופים - אלון הלל, איקי לוי, ז'אן פול זימבריס.
גיטרה אקוסטית - באלדי אולייר, שמואל בודגוב.
גיטרה חשמלית - ארז נץ, שמואל בודגוב.
קלידים ופסנתר - ירון בכר, אלדד שרים.
מיתרים - יצחק מרקוביצקי, שמעון וולפסון, אדריאנה אהרונוביץ', הוד קלמוס, אלכסנדר סגנובסקי, אביבה קימרון, שולה טפר.
קרן - הילה חדד.
כלי נשיפה - ישראלה ויסר, איתמר ארגוב, דורון בונים, דייוויד קופץ.
קולות רקע - יהודה תמיר, איריס שמי, פנינה בריק, ראובן גבירץ, רותי בן-אברהם, חני אלייקים, יובל דור, עמי מנדלמן.
משתתפים באלבום > קרדיטים

טכנאי הקלטה - יעקב מורנו, איתמר גפני, מנחם עולש, יושי שדה, שחר צרפתי.
טכנאי מיקס - יעקב מורנו.
עוזרי טכנאי - אמיר קרטס, ליאור אמיד, אייל דפנא.
הקלטה, בישול וחיתוך - אולפני "טריטון".
עריכה דיגיטלית - בנימין ברנדפלד מ-"הרמוניה מונדי אקוסטיקה".
צילום עטיפה - בן לם.
עיצוב עטיפה - יהודה דרי.
גברי מזור - ייעוץ אמנותי ויחסי ציבור.
איריס שמי, רונית מורי - מפיקות בפועל.
נתן תומר - מפיק.
פאי מקצפת לימון

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פאי מתוק 
 מרכיבים עיקריים:  קלתית, לימון, מקצפת 
 
פאי מקצפת לימון (בצרפתית: Tarte au citron meringuée) היא פאי קינוח המורכב מבסיס מאפה עם שומן מאפה או שומן מאכל (שומן מאפה או מאכל הוא כל שומן שהוא מוצק בטמפרטורת החדר ומשמש להכנת מאפים פירוריים ומוצרי מזון אחרים). במילוי קרם לימון (קרם פירות כלשהו הוא ממרח קינוח ותוספת) ומעליו מרנג, כלומר מקצפת.
היסטוריה

קינוחי פירות מכוסים במקצפת (חלבוני ביצים מוקצפים עם סוכר) אפוייה היו בנמצא בצרפת החל מהמאה ה-18. מקצפות התפוחים של מֶנון (Menon, שם בדוי של מחבר ספרי בישול צרפתי פופולרי) הם מעין רסק תפוחים סמיך או חמאת תפוחים מכוסה במקצפת אפויה נמצא בספר הבישול שלו משנת 1739. פאי בטעם "ציטרון", כלומר לימון ומצופה במקצפת אפוייה, (crême meringuée), יצא לאור בשנת 1769 גם באנגלית, ככל הנראה תרגום של מהדורה מוקדמת יותר של מנון (אולי משנת 1755). השם "פאי מקצפת לימון" מופיע בשנת 1869, אך עוגות פאי לימון עם ציפוי מרנג (מקצפת) נקראו לעיתים קרובות פשוט פאי קרם לימון. בספרות ניתן למצוא את אחת ההתייחסויות הראשונות לקינוח זה בספר "זכרונות ומכתבים של ג'ני סי ווייט דל באל" (Memoir and Letters of Jenny C. White Del Bal) מאת רודה א' ווייט, שפורסם ב-1868.
הכנה

מכינים חביצה נוקשה בטעם לימון שנעשה עם חלמונים, גרידת לימון ומיץ לימון, סוכר, ולפעמים עמילן ואופים אותו בבצק פאי. מרנג לא מבושל, בדרך כלל מעוצב כפסגות הרים, מורחים מלמעלה, לפעמים עם פיזור סוכר, ואופים קצרות.
ראו גם

קי ליים פאי
רשימת מנות ומשקאות לימון
הערות שוליים

↑  Menon (pseud.), Nouveau traité de la Cuisine, v. 2, p. 91
↑  B. Clermont, The Professed Cook, 2nd edition, 1769, p. 426
↑  American Agriculturalist 28:7:p. 262 (New Series, No. 270)
↑  Rufus Estes, Good Things to Eat, as Suggested by Rufus, 1911, p. 89
↑  White, Rhoda E. Memoir and Letters of Jenny C. White del Bal, page 212
פאי מקצפת לימון בפריז
עבד אל-חפיט', סולטאן מרוקו

מולאי עבד אל-חפיט' (בערבית: عبد الحفيظ بن الحسن; עבד אל-חפיט' בן אל-חסן,‏ 1875 – 4 באפריל 1937) היה סולטאן מרוקו בין השנים 1908–1912. עבד אל חפיט' היה מבניו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו ועלה לשלטון לאחר שהדיח את אחיו הצעיר, עבד אל-עזיז, סולטאן מרוקו במרד עממי. תחת שלטונו הפכה מרוקו רשמית למושבה של האימפריה הקולוניאלית הצרפתית לאחר המשבר המרוקאי השני בשנת 1911. אף על פי שהמרד שהביא אותו לשלטון נועד להתנגד לעליית ההשפעה הצרפתית, עבד אל-חפיט' הביא בסופו של דבר לעליית ההשפעה הצרפתית בלית ברירה. בשנת 1912 הוא אף הודח לפי רצון המנהל הצרפתי והוחלף מבחינה רשמית ביוסף, סולטאן מרוקו, בעוד כוחות מורדים בדרום המדינה המשיכו להילחם נגד הצרפתים.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

עבד אל-חפיט' היה השלישי בבניו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו והבכור לשרוד לבגרות. אמו הייתה לאלה אליה, רעייתו הראשונה של הסולטאן חסן הראשון ועבד אל-חפיט' נולד וגדל בפאס, בירת הסולטנות המרוקאית שהייתה תחת שלטון השושלת העלווית. עבד אל-חפיט' גדל בחינוך פרטי והיה עד להיחלשותה הממושכת של הסולטנות המרוקאית לנוכח עליית כוחן של המעצמות האירופאיות. מרוקו הייתה במסגרת המרוץ לאפריקה פרס אשר נחשק בידי הרפובליקה הצרפתית השלישית, הקיסרות הגרמנית והרסטורציה הספרדית.
חסן הראשון העדיף את אחיו הצעיר של עבד אל-חפיט' ובמותו הוא ירש את הכתר ומונה בתור עבד אל-עזיז, סולטאן מרוקו. עבד אל-עזיז היה רפורמר וניסה להגיע להסדר עם המעצמות הקולוניאליות. לאחר המשבר המרוקאי הראשון בשנת 1906 חולקה הסולטנות – רוב שטחיה נפלו לידי אפריקה המערבית הצרפתית ומרכזי האוכלוסין ממערב להרי האטלס היו תחת השפעה צרפתית. הספרדים מצידם כבשו את הצפון של המדינה, את איפני ואת סהרה המערבית ובמטרה להגיע לפשרה עם גרמניה נתנו הצרפתים שטחים ממושבתם במרכז אפריקה לידי מושבת קמרון הגרמנית.