stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרומטוגרפיה
שיטות כרומטוגרפיות בעמודה > כרומטוגרפיית זיקה

בשיטה זו, הידועה גם ככרומטוגרפיית אפיניות (באנגלית: Affinity Chromatography) והמשמשת בעיקר להפרדת חלבונים, משתמשים באינטראקציות ביולוגיות ספציפיות (לא קוולנטיות). דוגמאות לאינטראקציות כאלו הן: אנזים וסובסטראט, קולטן וליגנד וכו'.השיטה הזאת דומה לשיטת SEC, כאשר גם פה ישנה עמודה (Column - קולונה) שמורכבת מפאזה נייחת, רק שבמקרה זה אל החרוזים קשורה קוולנטית מולקולה, שזיקתו אליה של אחד החומרים המועמסים לקולונה גבוה. את הפאזה הנעה, נוזל המכיל את התערובת, מוזגים אל הפתח העליון של העמודה. התערובת מחלחלת לאיטה דרך העמודה, כשמרכיביה נודדים במהירויות שונות, עד שהיא מגיעה לתחתית, בשלב זה החומר אותו נרצה לבודד יהיה קשור לפאזה הנייחת (ליתר דיוק לליגנד) בצורה הפיכה ויתר המולקולות שהועמסו לקולונה ישטפו על ידי נוזל הבופר. כשמבצעים כרומטוגרפיית אפיניות, יש לדעת מראש אילו חלבונים מצויים בתערובת, ולבחור את הליגנד בהתאם. שיטת כרומטוגרפיית הזיקה פותחה בידי פרופ' מאיר וילצ'ק ממכון ויצמן למדע.
תאוריה ושיטות
כאשר רוצים להפריד על ידי קולונת אופייניות נלקחים מספר דברים בחשבון:
מולקולת המטרה (לרוב חלבון) תהייה בעלת תכונה ידועה ומוגדרת, אותה ניתן לנצל לטובת ההפרדה (לדוגמה: Concanavalin A שהוא חלבון בעל זיקה גבוהה לגלוקוז).
הקישור של מולקולת המטרה לליגנד היא ספציפית מאוד ורוב המולקולות לא יקשרו אליו.
הקשר בין מולקולת המטרה לליגנד הוא לא קשר קוולנטי ולכן ניתן להתחרות בו. (לדוגמה: הוספת גלוקוז חופשי כדי לבודד את ה-Concanavalin A מהקולונה).
לפיכך כדי לבודד חלבון מסוים על ידי קולונת אפיניות צריך להכיר את החלבון אותו מבקשים לבודד. לפי הידע המוקדם יודעים לקשור בצורה קוולנטית, אל החרוזים מולקולה אליה לחלבון המטרה אפיניות גבוהה. את החרוזים עם המולקולה הקשורה מעמיסים אל הקולונה והם יהוו את הפאזה הנייחת. בהמשך מעמיסים לתוך הקולונה תמיסה ובה החלבון אותו מבקשים לבודד, לאחר מכן מוזרמת תמיסת בופר שתשטוף את יתר החלבונים שלא נקשרו מהקולונה. בשלב הבא מוזרם לתוך הקולונה את אותה המולקולה שקשרה את החלבון לחרוזים, והיא תתחרה על הקישור לחלבון, כלומר בריכוז גבוה החלבון יקשר אליה וכל שנשאר לעשות הוא לאסוף את האילוציה מתחתית הקולונה.
שימושים
בידוד מולקולות מתערובת מבלי לפגוע בתפקודם הביולוגי/כימי.
דילול בריכוז חומר מסוים מתוך תערובת.
גילוי איזה מולקולה ביולוגית נקשרת לחומר מסוים (כמו לתרופות לדוגמה).
שיטות כרומטוגרפיות בעמודה > כרומטוגרפיית חילוף יונים או הפרדה לפי מטען

בשיטה זו, הידועה יותר כ-IEC (באנגלית: Ion-Exchange Chromatography). IEC) מופרדות מולקולות לפי מטענן החשמלי. בשיטה ניתן להפריד כמעט כל סוג של מולקולה טעונה לרבות, חלבונים, חומצות גרעין וחומצות אמיניות. התמיסה המיועדת להפרדה נקראת דוגמית. את הדוגמית מעמיסים לתוך עמודה (קולונה), שהיא בעצם צינור חלול המורכב משכבת ג'ל עשויה חרוזים קטנים (בידים, באנגלית: bead), החרוזים קשורים קוולנטית לשיירים טעונים, ומהווים את הפזה הנייחת. הדוגמית מוזרמת דרך הקולונה על ידי תמיסת בופר ונקראת הפזה הניידת. ניתן גם להשתמש בשיטה זו להפרדה פרפרטיבית (לא לצורך אנליזה), כפי שיוסבר בדוגמה למטה.
הפרדה זו מתבססת על כך שלחלבונים מספר גדול של קבוצות פונקציונליות טעונות (חיובית או שלילית) כתלות בחומציות התמיסה בה הם נמצאים. IEC מפרידה בין חלבונים על סמך המטען הכללי על שרשרת הפפטיד, כאשר המטען תלוי בחומציות הפזה הניידת.
IEC מפרידה בין מולקולות על ידי אינטראקציה יונית בין המולקולות הטעונות הנמצאות בפאזה הניידת לבין השיירים הטעונים (R-X) הנמצאים על הפאזה הנייחת. השיירים מגיבים עם מולקולות טעונות (במטען הנגדי) מהדוגמית.
ניתן לחלק כרומטוגרפיה מסוג זה לשתי תת-קבוצות: כרומטוגרפיית קטיונים וכרמטוגרפיית אניונים. כרומטוגרפיית קטיונים מפרידה בין המולקולות מהדוגמית בעזרת האופי השלילי של השייר על הפאזה הנייחת, כאשר בכרומטוגרפיית אניונים משתמשים בשייר טעון חיובית.
אופי האינטראקציה בין המולקולות יכול להיות מבוקר על ידי pH תמיסת הבופר, כאשר השינוי ב-pH נעשה על ידי הוספה של מלח. ככל שמולקולה טעונה יותר כך ידרשו ריכוזים גבוהים יותר של מלח כדי להזרימה מתוך הקולונה. ניתן לקבל פרופיל אילוציה הדומה ליתר שיטות הכרומטוגרפיה בעמודה, כלומר כדי להזרים חלבון טעון יותר דורש כמות מלחים גבוהה יותר.
שיטות כרומטוגרפיות בעמודה > כרומטוגרפיית חילוף יונים או הפרדה לפי מטען > דוגמה

תהא דוגמית המכילה את חלבונים א' וב' המתוארים להלן:
| חלבון | מטען כללי ב-pH 7 |
| --- | --- |
חלבון א': + (חיובי)
חלבון ב': - (שלילי)
הדוגמית תוזרם בנוזל בופר דרך קולונה של כרומטוגרפיית קטיונים (כלומר אל החרוזים שמרכיבים את הפזה הנייחת קשורים שיירים שליליים) חלבון א' בשל מטענו החיובי יקשר בתוך הקולונה לחרוזים בעלי שיירים שליליים, בזמן שחלבון ב' יזרום מתוך הקולונה עם תמיסת הבופר. ישנן מס' שיטות בהן ניתן להשתמש כדי להוציא את חלבון א' מחוץ לקולונה:
הזרמת יונים בעלי מטען זהה למטען החלבון הקשור, בדרך זאת "נמסך" על הפאזה הנייחת. היונים יאפשרו לנו להזרים את החלבון אל מחוץ לקולונה.
הזרמת יונים בעלי מטען שונה ממטען החלבון הקשור, בכך נייצר גורם תחרותי לשיירים הטעונים שעל הפזה הנייחת.
דרך נוספת לנתק חלבונים הקשורים לפזה הנייחת היא על ידי הוספת מלחים אשר יבצעו את שני התהליכים שהזכרנו בשני הסעיפים הקודמים במקביל.
שינויים בחומציות הפזה הניידת יביאו את החלבונים לנקודה האיזואלקטרית, ובכך ישחררו אותם מהפאזה הנייחת.
שחרור המולקולות נעשה על ידי הוספה של גורמים תחרותיים כגון מלחים. פרופיל האילוציה דומה ליתר שיטות ההפרדה בעמודה, כאשר הגורמים המשפיעים הם: כמות המטען על המולקולה אותה מבקשים להפריד מול כמות המלח אותה צריך להמיס כדי לשחרר את החלבון. בשתי התמונות ניתן לראות פרופיל אילוציה של חלבון מסוים כתלות בכמות המלח שהומס. בדוגמה 1 החלבון השני מתחיל להשתחרר טרם יצא כל החלבון הראשון (ועל כן קיים תחום חפיפה), ואילו בדוגמה 2 החלבון השני יוצא אחרי שכל החלבון הראשון יצא (דבר המצביע על הפרש משמעותי בין מטעני שני החלבונים).בדוגמה 2 אפשר להשתמש גם להפרדה פרפרטיבית כמוזכר לעיל.
שיטות כרומטוגרפיות מתקדמות > כרומטוגרפיית גז

בשיטה זו (GC), הפאזה הנעה היא גז (המורכב ממולקולות דו-אטומיות של הליום, מימן או חנקן, על-מנת שלא יגיב עם החומרים בתערובת). ההפרדה נעשית בעמודת הפרדה או בנים (Capillary) דק וארוך (אורכו עשוי להגיע ל-100 מטרים). שיטה זו מתאימה רק לחומרים המתאדים או רותחים בטמפרטורות נמוכות יחסית. זיהוי החומרים המופרדים נעשה על ידי גלאים משוכללים, המתרגמים את הנתונים לצורה גרפית.
זמן הנדידה של כל אחד מהחומרים בתערובת - הזמן שעובר עד שהם חוצים את העמודה לאורכה - תלוי בנקודת הרתיחה שלהם, בעיקר, ופחות באינטראקציות עם הפאזה הנחה. לפיכך, השיטה יעילה במיוחד להפרדה של סדרות הומולוגיות - תרכובות אורגניות המשתייכות לאותה משפחה, אך הנבדלים זה מזה באטום פחמן אחד (לדוגמה: האלקאנים מתאן, אתאן, פרופאן, בוטאן). כל אטום פחמן נוסף מגביר את חוזקה של המולקולה, ובכך את נקודת הרתיחה שלה; לכן החומרים מגיעים אל הגלאי לפי סדר גודל המולקולה.
ההפרדה ב-GC נעשית במהירות, תוך מספר דקות. אחד מחסרונות השיטה הוא שהתערובת הנבדקת רותחת ונהרסת; אלא אם כן ניתן לוותר עליה, יש להשתמש בשיטה אחרת. חיסרון נוסף הוא מחירם של מכשירי ה-GC, המתחיל בעשרות אלפי דולרים.
שיטות כרומטוגרפיות מתקדמות > כרומטוגרפיית נוזל בלחץ גבוה

בשיטה זו, הידועה כ-HPLC (באנגלית: High Performance Liquid Chromatography), מומסת התערובת בפאזה הנעה (ממס זה או אחר), המוזרק בלחץ גבוה אל עמודה או נים. גם כאן מחכה לחומרים גלאי בקצה העמודה, המתרגם את הנתונים לצורה גרפית. ב-HPLC, אולם, ההפרדה מבוצעת על ידי הבדלים בקוטביות של חומרי התערובת. חומרים קוטביים (הידרופיליים) נמשכים לפאזה הנחה ונשארים זמן רב יותר בעמודה, וחומרים הידרופוביים (שומנים, למשל) ממהרים להגיע לקצה. גם שיטה זו טובה להפרדת סדרות הומולוגיות, שכן כל אטום פחמן נוסף מוריד מקוטביות המולקולה.
ב-HPLC מהופך (Reversed Phase (RP) HPLC) הפאזה הנחה היא הידרופובית, בניגוד ל-HPLC הרגיל, בו היא הידרופילית. לפיכך, החומרים מגיעים אל הגלאי בסדר הפוך.
HPLC הוא סוג הכרומטוגרפיה הנפוץ ביותר; 80% מההפרדות מבוצעות בשיטה זו. גם כאן מהווה המחיר הרב חיסרון, ולעיתים מכונה השיטה בהיתול High Price Liquid Chromatography (כרומטוגרפיית נוזל במחיר גבוה).
הפרדה של דיוֹ למרכיביו באמצעות כרומטוגרפיית שכבה דקה
כרומטוגרפיית נייר
בחינה של לוח TLC תחת מנורת UV (על-סגול) באורך גל של 254 ננומטר
תצלום משנת 1950, של כימאי במעבדה של מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) המבצע כרומטוגרפית עמודה. התוצרים היוצאים מהעמודה נאספים אל תוך ארלנמייר גדול (ממוקם בתחתית).
שיטת ההפרדה בקולונה
דוגמה לפרופיל אילוציה 1
דוגמה לפרופיל אילוציה 2
מכשיר מודרני לביצוע כרומטוגרפיית גז (GC)
למידה ספירלית

התקדמות ספירלית
למידה ספירלית היא למידה שבה התלמיד נפגש עם ידיעות ומושגים ברמה בסיסית, מעבד את החומר הנלמד, ומבסס אותו, ובהמשך חוזר ופוגש את המושגים הקודמים בהקשרים חדשים, או ברמת עומק או פרוט גדולה יותר. כך בין מחזורי הלימוד, התלמיד מבסס את אותו ידע נלמד, המשמש גם כקונטקסט משותף, החיוני לצורך ההתקדמות ורכישת הידע החדש.
הסכמה הספירלית מתארת את התהליך הזה, משום שלאורך הספירלה ישנה מצד אחד התקדמות עקבית בכיוון אחד, ומצד שני התקדמות מעגלית מחזורית.
בהתאם לכך, הוראה ספירלית היא כזו שעושה שימוש בחזרה לנושאים שנלמדו בעבר לאורך תהליך הלימוד, כאשר בכל פעם הלימוד הופך מעמיק יותר. מורים שמתכננים שיעורים באופן זה נדרשים לעשות זאת כך שכל שיעור מעלה את רמת המורכבות, ומתחיל בנקודה שבה השיעור הקודם הסתיים תוך התבססות על החומר שנלמד באותו שיעור. תלמידים שלומדים באופן זה עוסקים מספר פעמים בנושא נלמד מסוים, מה שתורם לביסוס שלו בזיכרון לאורך זמן.
למידה ספירלית מהווה מרכיב בהתנהלות מערכת החינוך הישראלית ובתכנון הלימודים במערכת זו. אחד העקרונות המקובלים במערכת החינוך הוא כי למידה ספירלית חשובה לא רק לתלמידים, אלא יש ליישם אותה במרחבים נוספים כגון ברמת צוותי המורים וברמת הצוות הניהולי. כחלק מתפיסה זו יש צורך בלמידה פנים-בית ספרית מתמשכת.
ראו גם

למידה
תורת ההוראה
הוראה מתקנת
הערות שוליים

↑  Jerome S. Bruner, The Process of Education, Harvard University Press, 1960
↑  Chris Drew, Bruner’s Spiral Curriculum - The 3 Key Principles, Helpful Professor
↑  תכנון לימודים מודולרי, באתר משרד החינוך
↑  מערך למידה בנושא פסיכו פדגוגיה שפרסם משרד החינוך, 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מברק (עיתון)

| --- | --- |

 תדירות:  עיתון ערב יומי
 סוגה:  חדשות
 עורך ראשי:  בנימין לובוצקי, אליהו עמיקם
 תאריכי הופעה:  20 בדצמבר 1947 – 17 בספטמבר 1948 (273 ימים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  אחוזת בית 3 בתל אביב
 מדינה:  ישראל
 
מהדורת מוצ"ש משנת 1948 ובה מדווח על הקמת מדינת ישראל
ילד מוכר גליונות של העיתון "מברק"
"מִבְרָק" היה עיתון יומי ישראלי שהופיע בין דצמבר 1947 לספטמבר 1948. החליף את השבועון המחתרתי, המעש, והיה חלק ממהלך שינוי מעמדו של הלח"י ממחתרת לתנועה פוליטית.
מטרת העיתון הייתה להשפיע על דעת הקהל לקראת הבחירות לאספה המכוננת. בשונה מעיתוני המחתרות האחרים, "מברק" היה עיתון חוקי ובעל רישיון.
היסטוריה

כעיתון ערב בעברית ראה אור מה-20 בדצמבר 1947 לאחר שהכוחות הבריטיים יצאו מאזור תל אביב והלח"י עלה מן המחתרת, והחל לפעול בגלוי.
המוציאים לאור היו הלח"י ומפלגת תנועת העם למדינה עברית בראשותם של יגאל הורוביץ ובנימין לובוצקי, שהיה גם עורכו הראשון לצדו של המשורר אוריאל הלפרין (יונתן רטוש).
במרץ 1948 התפטר לובוצקי בשל מחלוקת על אופיו הפוליטי של העיתון, והוחלף על ידי אליהו עמיקם.
בימי חול הודפס העיתון על דף אחד משני צידיו, ובימי שישי נפרס על פני שמונה עמודים. מערכת העיתון ישבה ברחוב אחוזת בית 3 בתל אביב ובהמשך עברה לרחוב רענן 23.
סך הכל הוצאו 234 גיליונות של העיתון, למעט גיליונות סוף שבוע שלא מוספרו, ובשיא תפוצתו הגיע ל-7,000 עותקים במחיר של 10 מיל. העיתון פרסם לעיתים גם מהדורה שנייה ונמכר בגלוי בקיוסקים.
בעיתון פורסמו ידיעות פוליטיות ומאמרי פרשנות, ובנוסף, שירים אקטואליים מאת מרדכי שלו, כמענה לשיריו של נתן אלתרמן ב"דבר". את מאמרי המערכת ומאמרים מדיניים וספרותיים כתב ישראל אלדד, כשהוא חותם בשמות העט י. נתניה וי. אחידוב – על שם אחיו שנספו בשואה. לעיתון תרמו גם כתבים מרחבי הארץ.
קריאל גרדוש צייר את הקריקטורות בעיתון, וחתם עליהן בכינוי ״שיר״. בנוסף, בחודשים הסוערים של מלחמת העצמאות, יצר טורים מאוירים מהווי התקופה. עם סגירת העיתון הוא נכלא עם יתר אנשי העיתון במשטרת יפו ולאחר מכן בכלא עכו.
בשל חילוקי דעות אידאולוגיים לא היה לעיתון קו מערכתי אחיד, ועל אף שהארגון התנגד לתנועת העבודה, במאמר המערכת הראשון התייחסו לברית המועצות כבת בריתו הטבעית של העם העברי. נימה אנטי בריטית וביקורת כלפי הממסד הישראלי שאפיינו את תכניו של 'הבוקר', לפני ואחרי הכרזת המדינה, נתקלו בצנזורה לעיתונות ולתקשורת.
במהלך 1948 נכתבו מאמרים תקיפים כנגד הרוזן פולקה ברנדוט ועיתון "הארץ" שאהד אותו, וב-10 בספטמבר נכלא העורך אליהו עמיקם בכלא שאטה בשל עבירות צנזורה ומאמרי ביקורת נגד ברנדוט על חיפוש שנערך במחנה הלח"י בשיח' מוניס. בעקבות רצח ברנדוט על ידי אנשי הלח"י ב-17 בספטמבר, הוציאה מועצת המדינה הזמנית את "הפקודה למניעת טרור", עצרה פעילי לח"י והחרימה את הציוד במשרדי העיתון, ובכך למעשה סגרה אותו.
לקריאה נוספת

אילנה קדמי, "'מברק' – היומון שעלה מן המחתרת", "קשר" מס' 3, מאי 1988, עמ' 99–106
הערות שוליים

↑  אילנה קדמי, מברק: היומון שעלה מן המחתרת, קשר, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 1988, עמ' 99-106
↑  תנועת לובוצקי עזבה את מברק, הַבֹּקֶר, 21 במרץ 1948
↑  מאמריו | ישראל אלדד ז"ל
↑  בצער רב אנו מודיעים על פטירתו של חבר לח"י יוסף דר – "חנן" – העמותה להנצחת מורשת לח״י
↑  gardoshim, תערוכה "קריקטוריסט במחתרת" במוזיאון לח"י, באתר קריאל גרדוש (דוש) - האתר הרשמי, ‏2020-10-05
כוכב הענק הירוק

| --- | --- |

כריכת האוגדן "כוכב הענק הירוק"
 מידע קומיקס
 יוצר:  גרג פאק (כתיבה) קרלו פגוליאן (איור)
 תקופת פרסום מקורית:  אפריל 2006 – יוני 2007 (כשנה)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  ‏ISBN 0-7851-1953-1 (הקדמה) ISBN 0-7851-2245-1 (סיפור ראשי)
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס 
 מספר החוברות:  19
 
כוכב הענק הירוק (באנגלית: Planet Hulk) היא קשת סיפור קומיקס בהוצאת מארוול קומיקס, שפורסמה בין אפריל 2006 ליוני 2007 בחוברות הענק הירוק, בכתיבתו של גרג פאק ובאיורו של קרלו פגוליאן. הסיפור עסק ברצונם של גיבורי יקום מארוול לשלוח את הענק הרחק מכדור הארץ, בהתאקלמותו של הענק בכוכב הלכת שבו נחת, בכיבושו את הכוכב ובשובו חזרה לכדור הארץ כדי לנקום את נקמתו. בעקבות אירועי "כוכב הענק הירוק" יצא סיפור המשך בשם "מלחמת-עולם הענק הירוק". בדומה ל"מדריך הרשמי של יקום מארוול", פורסמה חוברת הדרכה בשם "כוכב הענק הירוק: מדריך הגלדיאטורים" בידי גרג פאק ואנתוני פלמיני.
סיפור זה הוא הראשון בקשת סיפור שנמשכה ב"מלחמת-עולם הענק הירוק" משנים 2007–2008 ו"נפילת הענקים" משנים 2009–2010, והסתיימה עם "מלחמת-עולם הענקים" משנת 2010. מספר אלמנטים מהסיפור עובדו למגוון מדיות נוספות, ביניהן סרט אנימציה בפברואר 2010 - שבו דמותו של הגולש הכסוף שמופיעה בסיפור הוחלפה בדמותו של בטא ריי ביל בעקבות בעיות משפטיות - וכן עיבוד לייב אקשן בסרט הקולנוע "תור: ראגנארוק".
היסטוריה פרסומית

לדבריו של גרג פאק, "הרעיון לשלוח את הענק לכוכב חייזרי שבו לחם במפלצות כגלדיאטור הגיע מהעורך הראשי דאז, ג'ו קסאדה. אהבתי את הרעיון מהרגע ששמעתי אותו, אז נדהמתי כשהציעו לי את העבודה (לכתיבת הסיפור) ועוד יותר נדהמתי כשהם נתנו לי יד חופשית ליצור עולם שלם".
פאק גם שאב השראה מדפי ההיסטוריה בעבודת מחקר שערך על גלדיאטורים ברומא העתיקה ומסיפורים על דמויות היסטוריות כמו ג'ינגיס חאן ושרי מלחמה, דיקטטורים ומנהיגים פוליטיים בני ימינו. השראות נוספות כללו את "אמנות המלחמה" של סון דזה ו"כוח המיתולוגיה" של ג'וזף קמפבל.
שורשי הסיפור נעוצים בחוברת הקומיקס "האוונג'רס החדשים: אילומינטי" ממאי 2006, שעזרה לסלול את הדרך לאירועי מלחמת האזרחים של מארוול, וכן בסיפור "שלום בימינו" של חוברות The Incredible Hulk Vol.2 #88-91.
עלילה > מבוא

קבוצת אילומינטי מחליטה שמסוכן מדי להשאיר את הענק הירוק על כדור הארץ, מאחר שזרע הרס וחורבן בלאס וגאס. ארבעה מחבריה (דוקטור סטריינג', איירון מן, מיסטר פנטסטיק וחזיז שחור) הצביעו לטובת ההצעה, כאשר היחידים אשר התנגדו לה היו פרופסור אקסבייר, שלמעשה לא נכח בישיבת הקבוצה, ונאמור, שטען שאין להם כל זכות לגרש בן ברית שלהם והאשים אותם על שלא עזרו לרפא את ד"ר ברוס באנר ממצבו ההרסני.
הקבוצה מערימה על הענק וגורמת לו להשמיד לוויין עריק שחג במסלולו של כדור הארץ, ואז משתמשים במעבורת חלל כדי להטיס אותו אל מעבר למערכת השמש. כוונתה של הקבוצה הייתה להנחית את המעבורת על כוכב לכת שליו ושקט, אך המעבורת בטעות עוברת דרך חור תולעת.
עלילה > הענק על כוכב הלכת

בעוד הענק מקשיב להקלטה של קבוצת האילומינטי, שמסבירה את החלטתם של חברי הקבוצה, המעבורת שלו מתרסקת על פני הכוכב סאקאר. כתוצאה מההתרסקות, הענק נחלש. מותקן עליו דיסק שמאלץ אותו לציית לשוביו, והוא נלקח לעבדות. הוא נאלץ ללחום בקרבות גלדיאטורים לנגד עיניו של קיסר הכוכב, המלך האדום. הענק כורת ברית עם קבוצת וורבאונד, שכוללת גלדיאטורים שבויים כמוהו, כמו מיק, ברוד, אלוי קאיפי, לאבין סקי, הרואים וקורג.
הענק הופך לגיבור פופולרי בשל מעשיו בזירה, וקבוצת מורדים מנסה לגייס אותו למטרתה. הענק מסרב להצעה, אך אלוי מצטרפת אל המורדים.
במהלך קרב הגלדיאטורים הבא שלהם, לאבין סקי נהרג. כשיתר חברי הקבוצה עומדים להרוויח את החופש שלהם, סגניתו של המלך האדום, קאירה, מארגנת קרב בינם לבין הגולש הכסוף, שנשלט גם הוא על ידי דיסק ציות. במהלך הקרב, הענק שובר את הדיסק של הגולש הכסוף ומשחרר אותו, וזה האחרון משמיד את הדיסקים של יתר חברי הקבוצה. לפני שהוא עומד לעזוב את כוכב הלכת, הגולש הכסוף מציע לענק להחזירו לכדור הארץ, אך הענק בוחר להישאר מאחור.
הענק וקבוצת וורבאונד שלו נמצאים במנוסה מהמלך האדום, והם נרדפים בידי קאירה. בעוד הם עושים את דרכם דרך כפרים, הענק פוגש בכת אשר מאמינה שהוא המושיע, ששמו נחזה כ"בן סאקאר", אך הענק לא מקבל על עצמו את התואר החדש. קאירה מתעמתת עם הענק, אך הקרב ביניהם מופסק על ידי פלישתם של "קוצים" אשר גורמים למוטציות מפלצתיות ולמוות בכל מי שהם נוגעים. קאירה קוראת לעזרתו של המלך האדום, אך מגלה שהוא הורה על פריסתם של הקוצים. קאירה חרדה לגלות את מעשיו של המלך שלה, ומצטרפת למטרתו של הענק.
הענק מנהיג כוח פשיטה על עיר הבירה של המלך האדום, מה שמוביל לדו-קרב בין השניים. המלך האדום מובס, והענק מוכתר בתור המלך החדש. הוא לוקח את קאירה כאשתו, והשניים מצליחים להנחיל שלום בקרב הסיעות שהתפתחו בזמן שלטונו של המלך האדום. קאירה נכנסת להריון עם ילדו של הענק.
בינתיים, המעבורת אשר הביאה את הענק לכוכב הופכת לאנדרטת זיכרון. כחלק מהליך ההשמדה העצמית של המעבורת, מנוע עיוות האנטי חומר מתפוצץ בפיצוץ מאסיבי. העיר כולה מושמדת, וקאירה מתה. הענק זועם ומאשים את האילומינטי שבנו את המעבורת ולמעשה גרמו לנזק בכוכב. הוא וקבוצת וורבאונד שלו עוזבים את כוכב סאקאר ועושים את דרכם לעבר כדור הארץ.
ביבליוגרפיה > ההקדמה ל"כוכב הענק הירוק"

The Incredible Hulk Vol.2 #88-91
ביבליוגרפיה > כוכב הענק הירוק: גלות

The Incredible Hulk Vol.2 #92-95
ביבליוגרפיה > כוכב הענק הירוק: אנרכיה

The Incredible Hulk Vol.2 #96-99
ביבליוגרפיה > כוכב הענק הירוק: ברית

The Incredible Hulk Vol.2 #100-103
ביבליוגרפיה > כוכב הענק הירוק: ארמגדון

The Incredible Hulk Vol.2 #104-105
ביבליוגרפיה > חתיכות ירוקות, מלחמתו של באנר, הטיטאן האחרון

Giant-Size Hulk #1
הערות שוליים

↑  Green World: Pak Talks Incredible Hulk, Dave Richards, September 15th 2006
↑  New Avengers: Illuminati #1, March 2006
↑  The Incredible Hulk Vol.2 #88-91, December 2005-March 2006
↑  The Incredible Hulk Vol.2 #92, April 2006
↑  The Incredible Hulk Vol.2 #93, May 2006
↑  The Incredible Hulk Vol.2 #94, June 2006
↑  The Incredible Hulk Vol.2 #95, July 2006
↑  The Incredible Hulk Vol.2 #104, May 2007
↑  The Incredible Hulk Vol.2 #105, June 2007
מגדול

ערך זה עוסק בתחנה בנדודי בני ישראל ממצרים. אם התכוונתם לסוג ארכיטקטוני של מקדש, ראו .
מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
מִגְדֹּל היא אחת התחנות במסעי בני ישראל ממצרים לארץ ישראל. בספר במדבר כתוב: ”וַיִּסְעוּ מֵאֵתָם וַיָּשָׁב עַל פִּי הַחִירֹת אֲשֶׁר עַל פְּנֵי בַּעַל צְפוֹן וַיַּחֲנוּ לִפְנֵי מִגְדֹּל"” (פרק ל"ג, פסוק ז').
בתבליטי המלך פרעה סתי הראשון, מלך מצרי, המצויים במקדש אמון שבעיר כרנךְ. מובא תיאור מסעו מהדלתה של הנילוס עד ארץ ישראל. בתבליט מופיעים ציורי מבצרים בחצי האי סיני, בהם מצודה, עליה כתוב בכתב חרטומים: "מגדול של מנמרע" - אולי מגדול המקראית.
בתקופת הרומית והביזנטית היה במקום יישוב בשם "מגדולום", בסביבות קנטרה.
ראו גם

נדודי בני ישראל במדבר
לקריאה נוספת

צבי אילן, אתמולים - מחקרים ותגליות בעברה של הארץ, מודן הוצאה לאור, 1988
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עם עובד - תרבות וחינוך - תל אביב, 1978, הדפסה שלישית, עמודים 4158 - 4159
לגוסוכוס

| לגוסוכוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון, 236–234 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: דמויי דינוזאורים
סדרה:: לגוסוכיה
משפחה:: לגוסוכוסיים
סוג:: לגוסוכוס
מינים
 Lagosuchus talampayensis
שם מדעי
 Lagosuchus

לגוסוכוס (שם מדעי: Lagosuchus; מילולית: "תנין ארנבי") הוא סוג של זוחל מהקבוצה דמויי דינוזאורים שהיו מאבות הדינוזאורים ובמראהו הוא דמה לדינוזאור אמיתי. הוא חי בטריאס עליון שלפני 234–236 מיליון שנה.
מאובני זוחל זה נמצאו בארגנטינה ב-1971 ותוארו בידי החוקר אלפרד רומר. השרידים שהתגלו היו חלקיים וברובם היו עצמות רגליים וכתפיים, המרמזים שיצור זה יכל להזדקף ולרוץ במהירות על רגליו האחוריות הארוכות, דבר המזכיר את הדינוזאורים האמיתיים אך ברוב הזמן הוא נע על ארבע רגליים. הוא היה אוכל בשר באורך 40 ס"מ, דומה לזה של חמוס.
החוקר פול סרנו טוען שסוג זה מוטל בספק אחרי שהוא דומה מאוד למאובניו של המרסוכוס (Marasuchus).
שלד ואיור של הלגוסוכוס
לאלנד 21185

| --- | --- |
   
 מיקומו של לאלנד 21185 בקבוצת הדובה הגדולה (לא מופיע במפה)
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  הדובה הגדולה
 שמות נוספים:  גליזה 411, LHS 37,‏ HD 95735
 סוג:  ננס אדום
 בהירות נראית:  7.47
 סיווג ספקטרלי:  M2 V
 עלייה ישרה:  11ʰ 03ᵐ 20.194ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏11.568″ ‏58′ ‏35°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  10.4
 מרחק:  9.3  שנות אור 2.85  פארסק
 רדיוס:  0.33 רדיוסי שמש
 מסה:  0.46 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 0.0057 מהשמש
 טמפרטורה:  3,383 K
 מהירות סיבוב:  0 קילומטר לשנייה
 מהירות רדיאלית:  −84.835 קילומטר לשנייה
 תנועה עצמית:  4,778 מילי-שניות קשת בשנה
 היסט:  392.7529±0.0321 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.45 
 
לאלנד 21815 (מצרפתית: Lalande 21185, נקרא גם גליזה 411, LHS 37 או 95735 HD) הוא ננס אדום הנמצא במרחק של 9.3 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה. זהו אחד הכוכבים הקרובים ביותר לכדור הארץ ורק מערכת הכוכבים של אלפא קנטאורי והננסים האדומים כוכב ברנרד ווולף 359 קרובים יותר ממנו, אך למרות זה הוא יותר בהיר גם מוולף 359, גם מכוכב ברנרד וגם מפרוקסימה קנטאורי, ולמעשה הוא הננס האדום השלישי הכי בהיר בשמים (אחרי לאקאי 8760 ולאקאי 9352). כמו כל שאר הננסים האדומים, גם את לאלנד 21185 לא ניתן לראות ללא ציוד עזר, שכן בהירות נראיתו היא מדרגה 7.5, נמוכה בהרבה מסף הראייה האנושי.
היסטוריה

הכוכב מוזכר לראשונה בקטלוג כוכבים בשם "Histoire Céleste Française" שפרסם האסטרונום הצרפתי ז'רום לאלנד בשנת 1801 ונקרא על פי המספר שקיבל בפרסום מחודש של הקטלוג משנת 1847. בשנת 1857 גילה האסטרונום הגרמני פרידריך ארגלנדר שלכוכב תנועה עצמית גדולה ביחס לשאר הכוכבים ובאותה שנה גילה האסטרונום פרידריך ויניקה שלכוכב היסט של כחצי שניית קשת ששקול למרחק של כ-6.5 שנות אור. עד לגילויים של כוכב ברנרד ווולף 359 בתחילת המאה ה-20 נחשב לאלנד 21185 לכוכב השני הכי קרוב למערכת השמש, גם לאחר שמדידות נוספות הראו שהוא למעשה יותר רחוק ממה שסברו בתחילה. בעוד כ-20,000 שנים יעבור לאלנד 21185 במרחק של כ-4.7 שנות אור ממערכת השמש ויהיה הכוכב השני הכי קרוב אחרי מערכת אלפא קנטאורי. ממרחק זה תהיה בהירותו הנראית מדרגה 6.1, על סף יכולת הראייה האנושית, והוא יהיה הננס האדום היחידי שניתן לראות ללא ציוד עזר.
מאפיינים

לאלנד 21185 הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M2 V. רדיוסו מוערך בכשליש רדיוס שמש, מסתו מוערכת במעט פחות מחצי מסת שמש ועוצמת הארתו היא כ-6 אלפיות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בגלל טמפרטורת פניו הנמוכה, כ-3,400 קלווין, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום. הכוכב נע על רקע שאר הכוכבים במהירות של כ-4.8 שניות קשת בשנה והוא מבין הכוכבים בעלי התנועה העצמית הגדולה ביותר. כיוון התנועה שלו הוא בניצב למישור הדיסקה של שביל החלב, כך שהוא מקיף את מרכז הגלקסיה במסלול אליפטי מאוד שחותך פעמיים את מישור הגלקסיה בנקודות הקצה שלו. מדידות ספקטרוסקופיות של אור הכוכב מראות שינויים קטנים ומחזוריים במהירות התנועה שלו ומרמזות על קיומה של מערכת כוכבי לכת, אך הנתונים שנמדדו אינם מאפשרים לקבוע אם אכן קיימים כוכבי לכת המקיפים את לאלנד 21185. בעקבות מדידות שנעשו בשנת 1981, מסווג לאלנד 21185 בקטלוג הכוכבים המשתנים כמשתנה BY בדרקון.
סביבה

הכוכב הקרוב ביותר ללאלנד 21185 הוא הננס האדום וולף 359 שנמצא במרחק של כ-4.1 שנות אור ממנו, דומה למרחק שממערכת השמש למערכת אלפא קנטאורי, והכוכב השני הכי קרוב הוא הננס האדום רוס 128 שנמצא במרחק של 6.5 שנות אור ממנו. שניהם יהיו עמומים מאוד ממרחק כזה ואורם יהיה חלש מלהראות לעין אנושית ללא ציוד עזר. השמש תראה משם ככוכב בהיר למדי עם דרגת בהירות 1.85. פרוקיון שנמצא פחות מ-10 שנות אור מלאלנד 21185, יראה ממנו ככוכב בהיר במיוחד עם דרגת בהירות 0.