stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירות צבאי של להט"בים
להיות להט"ב בצבא

בארצות הברית, למרות שינויי המדיניות המאפשרת שירות צבאי פתוח של להט"בים ואספקת הטבות מסוימות לזוגות צבאיים חד מיניים, תרבויות של הומופוביה ואפליה נמשכות. מספר אקדמאים כתבו על ההשפעות על עובדים בהקשרים לא צבאיים המסתירים את נטייתם המינית במקום העבודה. כותבים על פסיכולוגיה צבאית קישרו עבודה זו לחוויותיהם של אנשי השירות הצבאי של להט"בים, וטענו כי מחקרים אלו מציעים תובנות לגבי חייהם של חיילים להט"בים פתוחים ואלה שמסתירים את נטייתם המינית. הסתרת נטייה מינית והטרדה הקשורה לנטייה מינית מהווים גורמי לחץ עבור אנשי להט"ב שמובילים לחוויות שליליות ותוצאות מזיקות בעבודה. באופן ספציפי, נמצא כי להט"בים לא פתוחים חווים בידוד חברתי. לאור נסיבות אלה של מתח הקשור לעבודה יכולים להשפיע על ביצועי העבודה הצבאית, בשל ההסתמכות הגבוהה על חיבור ותמיכה ברווחתם של כל חברי השירות.
בארצות הברית חיילים להט"בים לא נדרשים לחשוף את נטייתם המינית, מה שמצביע על כך שחלק מחברי השירות הלהט"בים עשויים להמשיך ולהסתיר את נטייתם המינית. מחקרים מצביעים על כך שיש לכך השפעות מזיקות על חיי האדם. מחקר שנערך בשנת 2013 באוניברסיטת מונטנה מצא כי ותיקים להט"בים לא פתוחים בארצות הברית מתמודדים עם שיעורי דיכאון גבוהים משמעותית, הפרעת דחק פוסט טראומטית, ושימוש באלכוהול או בסמים אחרים בהשוואה לעמיתיהם. ותיקים אלה דיווחו גם כי הם ניצבים בפני אתגרים משמעותיים תוך הסתרת נטייתם המינית. 69.3% מהנבדקים במחקר דיווחו כי הם חווים פחד או חרדה כתוצאה מהסתרת זהותם המינית, ו-60.5% דיווחו כי חוויות אלו הובילו לתקופה קשה יותר עבור הנבדק מאשר לעמיתיו ההטרוסקסואלים. מחקר זה מסכם גם כי 14.7% מוותיקי הלהט"ב האמריקאים עשו ניסיונות רציניים להתאבדות. שיעור זה של ניסיונות התאבדות בהשוואה למחקר אחר שנערך על כלל הקהילה הוותיקה האמריקאית שמצא כי 0.0003% מהוותיקים האמריקאים מנסים להתאבד.
עדויות מצביעות על כך שאצל אנשי שירות להט"בים בארצות הברית תנאי השירות וחיי היומיום השתפרו באופן דרמטי בעקבות ביטולה של המדיניות אל תשאל, אל תספר. חיילים שבוחרים לצאת מהארון חווים תחושות של שחרור, ומדווחים שכבר לא צריכים להסתיר את נטייתם המינית ובכך, מסוגלים להתמקד בעבודות שלהם. קבוצות תמיכה לחיילים להט"בים החלו להתפשט בארצות הברית במהלך השנים.
מדינות המתירות שירות להט"בים בצבא

נכון לשנת 2021, ב-69 מדינות בעולם קיימת התרה של שירות להט"בים בצבא, עם התרה חלקית ברוסיה, ארמניה, בלארוס, טורקיה וסינגפור:
מדינות המתירות שירות להט"בים בצבא > מדינות

אוסטרליה אוסטרליה - כולל טרנסג'נדרים.
ניו זילנד ניו זילנד - כולל טרנסג'נדרים.
ניואה ניואה
ארמניה ארמניה - אין איסור מפורש. עם זאת, לפי דיווחים, להט"בים פוטרו משירותם הצבאי בשל נטייתם המינית.
בלארוס בלארוס - חל איסור על שירות צבאי של הומוסקסואלים ולסביות בתקופות של שלום. להט"בים מורשים לשרת בצבא באופן מוגבל בעת מלחמה בלבד.
אוסטריה אוסטריה - כולל טרנסג'נדרים.
גרמניה גרמניה - כולל טרנסג'נדרים.
טורקיה טורקיה - (לגליזציה מוצעת), ישנם להט"בים אשר מתקבלים לשרת, אך קיימת מדיניות של אל תשאל, אל תספר.
הונגריה הונגריה
סלובניה סלובניה
סלובקיה סלובקיה
פולין פולין
צ'כיה צ'כיה - כולל טרנסג'נדרים.
קרואטיה קרואטיה
שווייץ שווייץ - כולל טרנסג'נדרים.
אוקראינה אוקראינה
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
מולדובה מולדובה
רוסיה רוסיה - להט"בים מורשים לשרת אך עם זאת, קיימת מדיניות של אל תשאל, אל תספר.
רומניה רומניה
אסטוניה אסטוניה - כולל טרנסג'נדרים.
דנמרק דנמרק - כולל טרנסג'נדרים.
לטביה לטביה
ליטא ליטא
נורווגיה נורווגיה - כולל טרנסג'נדרים.
פינלנד פינלנד - כולל טרנסג'נדרים.
שוודיה שוודיה - כולל טרנסג'נדרים.
איטליה איטליה
אלבניה אלבניה
בולגריה בולגריה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
יוון יוון
מונטנגרו מונטנגרו
מלטה מלטה
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
ספרד ספרד - כולל טרנסג'נדרים.
סרביה סרביה
פורטוגל פורטוגל
קוסובו קוסובו
קפריסין קפריסין
אירלנד אירלנד - כולל טרנסג'נדרים.
סינגפור סינגפור - הומוסקסואלים נדרשים להתגייס לצבא בהתאם לנוהל גיוס חובה, אך הם אינם מורשים ללכת לבית הספר לקצינים או לשרת ביחידות רגישות.
בלגיה בלגיה - כולל טרנסג'נדרים.
הולנד הולנד - כולל טרנסג'נדרים.
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - כולל טרנסג'נדרים.
מונקו מונקו - כולל טרנסג'נדרים.
צרפת צרפת - כולל טרנסג'נדרים.
לוקסמבורג לוקסמבורג
דרום אפריקה דרום אפריקה
ירדן ירדן
ישראל ישראל - כולל טרנסג'נדרים (בהתאם לנוהל גיוס חובה).
נפאל נפאל
טאיוואן טאיוואן
יפן יפן
מונגוליה מונגוליה
הפיליפינים הפיליפינים
וייטנאם וייטנאם
תאילנד תאילנד - כולל טרנסג'נדרים (בתפקידים מנהליים).
ארצות הברית ארצות הברית - כולל טרנסג'נדרים.
מקסיקו מקסיקו
קנדה קנדה - כולל טרנסג'נדרים.
אל סלוודור אל סלוודור
איי בהאמה איי בהאמה
סנט מארטן סנט מארטן
קובה קובה
אורוגוואי אורוגוואי
ארגנטינה ארגנטינה
בוליביה בוליביה - כולל טרנסג'נדרים.
ברזיל ברזיל - כולל טרנסג'נדרים.
גיאנה גיאנה
פרגוואי פרגוואי
פרו פרו
קולומביה קולומביה
צ'ילה צ'ילה - כולל טרנסג'נדרים.
מדינות האוסרות שירות להט"בים בצבא

נכון לשנת 2021, כ-56 מדינות בעולם אוסרות על שירות להט"בים בצבא, עם איסור חלקי ברוסיה, ארמניה, בלארוס, טורקיה וסינגפור:
איראן איראן
רוסיה רוסיה - להט"בים מורשים לשרת אך עם זאת, קיימת מדיניות של אל תשאל, אל תספר.
קריית הוותיקן קריית הוותיקן
ברבדוס ברבדוס
ארמניה ארמניה - אין איסור מפורש. עם זאת, לפי דיווחים, להט"בים פוטרו משירותם הצבאי בשל נטייתם המינית.
בלארוס בלארוס - חל איסור על שירות צבאי של הומוסקסואלים ולסביות בתקופות של שלום. להט"בים מורשים לשרת בצבא באופן מוגבל בעת מלחמה בלבד.
קזחסטן קזחסטן
ונצואלה ונצואלה
טורקיה טורקיה - (לגליזציה מוצעת), ישנם להט"בים אשר מתקבלים לשרת, אך קיימת מדיניות של אל תשאל, אל תספר.
מצרים מצרים
לוב לוב
ג'מייקה ג'מייקה
זמביה זמביה
זימבבואה זימבבואה
מוזמביק מוזמביק
קפריסין הצפונית קפריסין הצפונית
ניגריה ניגריה
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
בחריין בחריין
כווית כווית
לבנון לבנון
סוריה סוריה
עומאן עומאן
עיראק עיראק
ערב הסעודית ערב הסעודית
קטר (מדינה) קטר
תימן תימן
אפגניסטן אפגניסטן
בהוטן בהוטן
בנגלדש בנגלדש
האיים המלדיביים האיים המלדיביים
הודו הודו - (לגליזציה מוצעת)
פקיסטן פקיסטן
סרי לנקה סרי לנקה
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
אינדונזיה אינדונזיה
ברוניי ברוניי
מיאנמר מיאנמר
מלזיה מלזיה
תימן תימן
סינגפור סינגפור - הומוסקסואלים נדרשים להתגייס לצבא בהתאם לנוהל גיוס חובה, אך הם אינם מורשים ללכת לבית הספר לקצינים או לשרת ביחידות רגישות.
אלג'יריה אלג'יריה
דרום סודאן דרום סודאן
סודאן סודאן
רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית
גמביה גמביה
מאוריטניה מאוריטניה
אוגנדה אוגנדה
קניה קניה
סומליה סומליה
בליז בליז
הונדורס הונדורס
סומלילנד סומלילנד
אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה
דומיניקה דומיניקה
סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס
דומיניקה דומיניקה
טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו
פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה
טונגה טונגה
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
מדינות ללא נתונים על התרה או איסור שירות להט"בים בצבא

נכון לשנת 2021, ב-61 מדינות בעולם לא קיימים נתונים על התרה או איסור שירות להט"בים בצבא:
גואטמלה גואטמלה
ניקרגואה ניקרגואה
אקוודור אקוודור
סורינאם סורינאם
אבחזיה אבחזיה
גאורגיה גאורגיה
דרום אוסטיה דרום אוסטיה
טרנסניסטריה טרנסניסטריה
סן מרינו סן מרינו
ונואטו ונואטו
פיג'י פיג'י
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
טג'יקיסטן טג'יקיסטן
טורקמניסטן טורקמניסטן
קירגיזסטן קירגיזסטן
הונג קונג הונג קונג
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
לאוס לאוס
מזרח טימור מזרח טימור
קמבודיה קמבודיה
מרוקו מרוקו
תוניסיה תוניסיה
בנין בנין
גאנה גאנה
גינאה גינאה
גינאה ביסאו גינאה ביסאו
חוף השנהב חוף השנהב
טוגו טוגו
כף ורדה כף ורדה
ליבריה ליבריה
מאלי מאלי
ניז'ר ניז'ר
סיירה לאון סיירה לאון
סנגל סנגל
גבון גבון
גינאה המשוונית גינאה המשוונית
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה
צ'אד צ'אד
קמרון קמרון
בורונדי בורונדי
טנזניה טנזניה
אריתריאה אריתריאה
אתיופיה אתיופיה
ג'יבוטי ג'יבוטי
קומורו קומורו
סיישל סיישל
מדגסקר מדגסקר
מאוריציוס מאוריציוס
אנגולה אנגולה
אסוואטיני אסוואטיני
בוטסואנה בוטסואנה
זימבבואה זימבבואה
זמביה זמביה
לסוטו לסוטו
מלאווי מלאווי
נמיביה נמיביה
ראו גם

זכויות להט"ב
לקריאה נוספת

אייל, גרוס, מיניות, גבריות, צבא ואזרחות: שירות הומואים ולסביות בצה"ל במשקפיים השוואתיים, פלילים ט', דצמבר 2000, עמ' 95 - 183
קפלן, ד., דוד, יהונתן וחיילים אחרים: על זהות, גבריות ומיניות ביחידות קרביות בצה"ל, הקיבוץ המאוחד, 1999
הערות שוליים

↑  Frank, Nathaniel, How Gay Soldiers Serve Openly Around The World, ‏December 07, 2010
↑  Oded Yaron, Israeli LGBT activists mobilize online after gay rights bill fails, ‏December 12 2012
↑  Pew Research, The Global Divide on Homosexuality, ‏June 4, 2013
↑  נטשה מוזגוביה, הפנטגון: לבטל מדיניות גיוס ההומואים לצבא, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2010
↑  יצחק בן-חורין, שופטת בארה"ב: יחס הצבא להומואים אינו חוקתי, באתר ynet, 10 בספטמבר 2010
↑  US ranks low in first-ever global index of LGBT inclusion in armed forces, the Guardian, ‏2014-02-20 (באנגלית)
↑  LGBT Military Index - News - HCSS Centre for Strategic Studies, web.archive.org, ‏2014-02-21
↑  LGBT Military Index - Monitor, web.archive.org, ‏2019-07-15
↑  Kayla Webley, Brief History of Gays in the Military, ‏2nd February 2010
↑  פלוטרכוס, חיי אישים - אנשי יוון. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א (1971), 2.14, פלופידאס, 18 - 19
↑  Tsuneo Watanabe and Junʼichi Iwata, Love of the Samurai: A Thousand Years of Japanese Homosexuality', 1989
↑  Ashley Collman, Shayanne Gal, Just 19 countries would accept transgender soldiers if Trump's ban ends up going into place, Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  "Biden overturns Trump transgender military ban". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-01-25. נבדק ב-2021-04-20.
↑  Trans Americans Twice As Likely to Serve in Military, Study Reveals, www.advocate.com, ‏2013-08-01 (באנגלית)
↑  Srinivasan, Rajiv (2013-11-11). "How To Really Honor Veterans: Extend Benefits to Transgender Vets". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2021-04-20.
↑  Gender, Sexuality and Joining the Military, Voice of San Diego, ‏2010-02-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  Tal Marom, David Itskoviz, Ishay Ostfeld, Intersex Patients in Military Service, Military Medicine 173, 2008-11-01, עמ' 1132–1135 doi: 10.7205/MILMED.173.11.1132
↑  Does viral IDF Gay Pride photo show full picture?, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  The Effects of Including Gay and Lesbian Soldiers in the Australian Defence Forces: Appraising the Evidence | Palm Center, web.archive.org, ‏2010-08-13
↑  After Repeal Of "Don't Ask, Don't Tell," Pockets Of Difficulty For Equality, BuzzFeed News (באנגלית)
1 2 3  Bonnie Moradi, Sexual Orientation Disclosure, Concealment, Harassment, and Military Cohesion: Perceptions of LGBT Military Veterans, Military Psychology 21, 2009-09-30, עמ' 513–533 doi: 10.1080/08995600903206453
↑  Joe Morgan, Closeted gay soldiers more likely to attempt suicide, Gay Star News, ‏2013-03-01 (באנגלית בריטית)
↑  Swarns, Rachel L. (2012-11-16). "Out of the Closet and Into a Uniform". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-04-20.
↑  Frosch, Dan (2013-06-29). "In Support Groups for Gay Military Members, Plenty of Asking and Telling". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-04-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542334405171  LCCN: sh2006000714 
חברי הכוחות המזוינים של בריטניה צועדים במצעד הגאווה בלונדון בשנת 2016
אכילס ופאטרוקלוס
כוחות ההגנה של אוסטרליה צועדים בפסטיבל המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני בשנת 2013
קציני צבא שווייצרים משתתפים באירוע הגאווה "Europride" בציריך בשנת 2009
אן קום-א

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
אן קום-א (בקוריאנית: 안금애;‏ נולדה ב-3 ביוני 1980 בפיונגיאנג, צפון-קוריאה) היא ג'ודוקא צפון קוריאנית, אלופה אולימפית מלונדון 2012 ומדליסטית כסף מאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
חיים אישיים

מתגוררת בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.
קריירה

אן מתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג, אותה הקטגוריה בה התחרתה במהלך כל הקריירה שלה.
באולימפיאדת לונדון (2012) נהייתה אלופה אולימפית לאחר זכייתה במדליית הזהב בג'ודו בקטגוריית המשקל שלה לאחר ניצחון על המתמודדת הקובנית. לפני כן, זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008. בשנת 2005 זכתה במדליית ארד באליפות העולם בג'ודו בקהיר כאשר ניצחה את המתמודדת הרוסית בקרב על מדליית הארד. בשנת 2007 זכתה שוב במדליית ארד באליפות העולם. בשנת 2006 זכתה במדליית זהב במשחקי אסיה, ובשנת 2010 זכתה בהם במדליית ארד. מדליית הזהב הראשונה בה זכתה הייתה באוניברסיאדת 2001.
בסך הכל, במהלך הקריירה שלה, זכתה ב־3 מדליות זהב, מדליית כסף אחת, ו-3 מדליות ארד.
הערות שוליים

↑  "Kum Ae AN - Olympic Judo | Democratic People's Republic of Korea". International Olympic Committee (באנגלית). 2016-06-19. נבדק ב-2017-11-06.
↑  "London 2012 48  52kg halflightweight women - Olympic Judo". International Olympic Committee (באנגלית). 2017-06-03. נבדק ב-2017-11-06.
↑  "Beijing 2008 48  52kg halflightweight women - Olympic Beijing 2008 Judo". International Olympic Committee (באנגלית). 2017-06-03. נבדק ב-2017-11-06.
|  אלופות אולימפיות בג'ודו – משקל חצי קל (נשים) |
| --- | --- | --- |
| עד 52 ק"ג | 1992: ספרד אלמודנה מוניוס   •   1996: צרפת מארי קלייר-רסטו   •   2000: קובה לגנה ורדסיה   •   2004: הרפובליקה העממית של סין שיאן דונגמיי   •   2008: הרפובליקה העממית של סין שיאן דונגמיי   •   2012: קוריאה הצפונית אן קום-א   •   2016: קוסובו מאילינדה קלמנדי   •   2020: יפן אוטה אבה   •   2024: אוזבקיסטן דיורה קלדיורובה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא קוריאה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף רומנו

לוח לזכר הספורטאים שנרצחו ובהם יוסף רומנו
אילנה רומנו בטקס הזיכרון לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. תל אביב, 2013
יוסף רומנו (ז' בניסן ת"ש, 15 באפריל 1940 – כ"ו באלול תשל"ב, 5 בספטמבר 1972) היה אלוף ישראל במשקל קל ובינוני בהרמת משקולות וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שביצע ארגון הטרור "ספטמבר השחור".
קורות חיים

יוסף נולד בבנגאזי שבלוב לרנטו וחיריה. ב-1946, כשהיה בן 6 עלה ארצה ביחד עם הוריו ועשרת אחיו ואחיותיו. כשגדל, התגורר בהרצליה ביחד עם אשתו אילנה ושלוש בנותיו, אושרת, רחל ושלומית. יוסף היה מעצב פנים ומרים משקולות במשקל בינוני בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. היה אלוף ישראל במשקל קל ובינוני בהרמת משקולות במשך 10 שנים. במלחמת ששת הימים התנדב לשרת ביחידה קרבית והשתתף בכיבוש רמת הגולן. שימש מאמן באגודת הפועל תל אביב. ב-1972 הוא היה חלק ממשלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972). בזמן אולימפיאדת מינכן קרע גיד בברך ונאלץ לפרוש מהתחרות. ב-6 בספטמבר 1972 היה אמור לטוס לישראל ולבצע ניתוח בברך.
ב-5 בספטמבר 1972 פרצו טרוריסטים ערביים לבניין שבו שכנה המשלחת הישראלית, רצחו את משה ויינברג ותפסו את רומנו ותשעה מחבריו כבני ערובה. רומנו, שהיה לוחם במלחמת ששת הימים, תקף בסכין לקילוף פירות את אחד המחבלים, דובר הקבוצה (מוחמד מסאלחה שכינה עצמו עיסא), דקר אותו, באופן קל בלבד, ולקח ממנו את רובה ה-AKM, ואז נורה ונפצע קשה על ידי מחבל אחר (ככל הנראה ע'י מוחמד ספדי, מחבל שנותר בחיים ומתגורר היום בסוריה). המחבלים הותירו אותו על רצפת החדר לדמם למוות, כאות אזהרה עבור שאר החטופים הכפותים, ואף סירסו אותו.
אחרי הטבח אמרה אלמנתו אילנה:
הכרתי היטב את האופי והטמפרמנט של יוסי, וידעתי שאם הוא נמנה עם בני הערובה, הוא לא ייתן שיובילו אותו כצאן לטבח. הייתי בטוחה שאם תהיה לו אפשרות, הוא יעשה משהו. הוא יתנגד. ידעתי גם מה המחיר שהוא עלול לשלם
רומנו השאיר אישה ושלוש בנות. הוא הובא למנוחות בבית העלמין בהרצליה, מקום מגוריו.
אילנה רומנו, שהייתה בת 26 בזמן הטבח, מנהלת עד היום מאבק עיקש לשכנע את ראשי הוועד האולימפי העולמי לשלב בטקס הפתיחה בכל אולימפיאדה דקת דומיה לזכר בעלה ועשרת חבריו שנרצחו בטבח. בנוסף היא הביאה לחשיפת מחדלי שירותי הביטחון הגרמניים בעת החילוץ ובעזרתה ושאר משפחות החטופים קיבלה על עצמה גרמניה את האחריות המלאה על רצח הספורטאים.
בסרט מינכן בבימויו של סטיבן ספילברג, המציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים שחיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, שיחק השחקן והבמאי סם פויר, את דמותו של רומנו. בתגובה לסרט אמרה אילנה רומנו כי "אין לנו בעיה עם הסרט, להפך, אנו שמחות שהאתלטים ייזכרו לעד ואסון מינכן לא יחזור עוד".
ב-2 בספטמבר 2010, בתו של יוסף, אשרת רומנו, אמרה: "38 שנים לחכות לדקה דומיה או לזיכרון זה הרבה יותר מדי והעולם מדבר, אוהד ורוצה, אבל יש מי שפוחד ואני לא מבינה ממה הפחד. התירוץ הוא לא לערב פוליטיקה וספורט אבל לדעתי זה המקום המדויק להנציח אותם. אני קוראת בקריאה כואבת - הגיע הזמן".
בשנת 2004 הוקם מועדון "מכבי רומנו" בהרצליה על ידי עדי ברנה, חברם לקבוצה. המועדון קרוי על שמו של רומנו, ופועל עד היום לזכר הספורטאים וטיפוח ענף הרמת המשקולות.
הערות שוליים

↑  יצחק בן חורין, פרטים מחרידים על רצח הספורטאים במינכן נחשפים: "עונו לעיני חבריהם", באתר ynet, 1 בדצמבר 2015 - המקור באנגלית מהניו יורק טיימס
1 2  אילנה רומנו, המטרה: דקת דומה לזכר חללי מינכן באולימפיאדה
↑  יוסף רומנו באתר GRAVEZ
↑  דף השחקן באתר IMDb
↑  כתבה באתר http://www.msnbc.msn.com/ על הסרט (אנגלית)
↑  בעז גורן, ‏לימור לבנת למשלחת הנוער: הישגיכם הביאו גאווה, באתר ONE‏, 2 בספטמבר 2010
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן (1972)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט-שחמורוב • שאול לדני |  |
|  היאבקות | אליעזר חלפין • מרק סלבין • גד צברי |  |
|  הרמת משקולות | דוד ברגר • זאב פרידמן • יוסף רומנו |  |
|  סיף | דן אלון • יהודה וינשטיין |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | שלומית ניר |  |
|  שיט | יאיר מיכאלי • יצחק ניר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266438297  VIAF: 3599166172273590800006   WorldCat (עם VIAF): 3599166172273590800006
אילן פרנקו

| --- | --- |

ניצב אילן פרנקו במרכז הקונגרסים באשקלון, 2011
 לידה:  1954 (בן 70 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1981–2011 (כ־30 שנה)
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 ראש אגף המודיעין  מפקד מחוז ירושלים  מפקד מחוז תל אביב  סגן המפכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 סמנכ"ל בחברת "דרך ארץ"
 
אילן פרנקו (נולד ב-1954) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל שכיהן כסגן המפכ"ל מאפריל 2009 עד מאי 2011.
ביוגרפיה

פרנקו החל את שירותו במשטרת ישראל ב-1981 תחילה שירת כשוטר בתחנת הרצליה ובמדור נוער במרחב דן. לאחר קורס קציני משטרה הדריך בבית הספר לשוטרים וב-1984 שובץ לתחנת השכונות במרחב איילון, בה התקדם מקצין ביחידת הסיור לראש משרד הסיור וסגן מפקד התחנה. ב-1989 מונה לראש לשכת התנועה של מרחב דן ולאחר שנתיים כמפקד קורס שוטרים מונה ב-1994 למפקד תחנת הרצליה וב-1996 למפקד תחנת הבירה.
ב-1998 התמנה לעוזרו של מפכ"ל המשטרה יהודה וילק ובשנת 2000 למפקד מרחב דן, לאחר כהונה כסגן מפקד מחוז ירושלים, קודם באוקטובר 2002 לדרגת ניצב והתמנה לראש אגף המודיעין במשטרה. על תקופת כהונתו מעיבה פרשת האחים פריניאן שבעקבותיה המליצה ועדת זיילר, שלא יוכל להגיש מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה בסבב המינויים הבא משום ש"עדיין איננו בשל לתפקידים בכירים יותר, וזה המינימום. נוכח העובדה שמדובר בקצין מוכשר שכלל מעשיו, ככל שידיעתנו מגעת, נכוחים, ניתן להסתפק בהמלצה כי למינוי הבא של מפכ"ל המשטרה הוא לא יהיה מועמד".
ביולי 2004 מונה למפקד מחוז ירושלים, תקופה קצרה בטרם סיים את תפקידו, ספג ביקורת כשבחגיגות האליפות של בית"ר ירושלים במאי 2007, נפצעו עשרות אוהדים שנמחצו על גדרות אצטדיון טדי בשעה שהקהל פרץ לכר הדשא.
ביולי 2007 מונה למפקד מחוז תל אביב ובאפריל 2009 התחלף בתפקידים עם ניצב שחר איילון ומונה לסגן המפכ"ל דודי כהן. הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2011.
לאחר פרישתו מהמשטרה מונה פרנקו למנהל התפעול בחברת "דרך ארץ".
חיים אישיים

פרנקו בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה, נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  דו"ח ועדת זיילר, עמ' 161 סעיף 12.35
↑  ארצי חלפון, לפני פרידה: חשבון הנפש של ניצב אילן פרנקו ynet‏ 09.08.08
ג'יבריש

גִ'יבְּרִישׁ (לפי האקדמיה ללשון העברית: קַשְׁקֶשֶׁת) הוא כינוי לדיבור הנשמע כשפה טבעית אך אינו אלא רצף של הברות חסרות פשר, שאינן מובנות אף לדובר עצמו.
מקור המילה

המילה לקוחה מאנגלית: gibberish, מהבסיס gibber והסיומת -ish, המציינת בין היתר שפות. ישנן מספר תאוריות למקור הבסיס gibber:
לפי האחת, המקור הוא הפועל gibber, הקרוב לפועל jabber, "לקשקש", אך מאחר שהמילה gibberish תועדה עוד לפני המצאת הפועל הזה, נכונות התאוריה מוטלת בספק.
לפי השנייה, נקראת השפה על שמו של האלכימאי הערבי גַּ'אבִּר בִּן־חַיַאן (ערבית: جَابِر بِن حَيَّان), הידוע גם בשמו הלטיני Geber, אשר כתב את עבודותיו בכתב סתרים לא מובן לאחרים מחשש לרדיפה דתית. הסבר אחר מייחס את השם לבליל השפות של יורדי הים השונים שהתיישבו בגיברלטר.
שימושים

לעיתים משמש המונח ככינוי גנאי לתיאורה של שפה תקנית עמוסה במילים לועזיות שאינן מובנות לשומע המצוי, וכל מטרתן, לכאורה, ליצור רושם על השומע. המונח "ג'יבריש" משמש גם לתיאור תוצאות תקלה בטקסטים כתובים המוצגים באמצעי מדיה אלקטרוניים (כגון דפדפנים, דואר אלקטרוני, מסרים מיידיים, SQL). התקלה מתבטאת בהצגה של הטקסט בכיוון הפוך או בהצגה של תווים שונים מאלו שנכתבו, למשל רצף סימני שאלה או תווים מיוחדים. בעיות כאלו נוצרות עקב אי-תאימות בקידוד השפה בין הצדדים.
בתרבות

בסרט "זמנים מודרניים" משנת 1936, צ'ארלי צ'פלין, המגלם נווד שמקבל עבודה כבדרן בבית קפה, שר שיר בג'יבריש, לאחר ששכח את מילות השיר שהיה עליו לשיר. בסרט "הדיקטטור הגדול", שהופק ארבע שנים לאחר מכן, עושה צ'פלין שימוש קומי נוסף בג'יבריש, כאשר הוא מגלם את דמותו של אדנואיד הינקל (בן דמותו של היטלר), ונושא נאום ג'יבריש שכולו לעג לדיקטטורים ולסגנון דיבורו הצורם וההיסטרי של היטלר.
בין היצירות האמריקניות המפורסמות הכוללות קטעי ג'יבריש, ניתן למנות את סרטי "החבובות" ואת סדרת הטלוויזיה. חלק מהדמויות שם, כגון הטבח השוודי והעוזר של המדען, דוברות ג'יבריש.
בין היצירות הישראליות שבהן יש ג'יבריש, ניתן למנות את השיר "סנדניה" ("Sandanya") של פוריין אפייר (רמי פורטיס וברי סחרוף), ועוד שירים באלבום "east on fire" הם בג'יבריש. גם אלבום הבכורה של חיים צינוביץ', פרויקט הג'יבריש, מכיל שירים אתניים בג'יבריש, בשילוב עם מוזיקת רוק. ניתן למנות גם שיר של משינה, "כרים עבדול זמר" וחלק נכבד מאחת מסצנות הפתיחה של הסרט נקמתו של איציק פינקלשטיין.
סרטו של אריק קפלון סולו לטוּבּה דובר כולו ג'יבריש, וכתוביות "מתרגמות" את התסריט לצופים. בסדרה אחמד וסלים מדברות הדמויות בשפה ייחודית המורכבת משפות רבות. בין יתר ה"שפות" מהולה גם הג'יבריש.
ראו גם

איגיון
מוג'יבאקי
הערות שוליים

↑  אסף שטול-טראורינג, האקדמיה ללשון יוזמת מונחים עבריים לתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2011
נובו שיראזה

| --- | --- |
נובו שיראזה
נובו שיראזה
 לידה:  20 ביולי 1861 קונוורה, האימפריה היפנית יפן
 פטירה:  4 בספטמבר 1946 (בגיל 85) קורומו-צ'ו, יפן יפן
 מדינה:  יפן 
 השתייכות:  הצבא הקיסרי היפני הצבא היפני הקיסרי
 דרגה:  לוטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד המשלחת היפנית לאנטארקטיקה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה–יפן
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
נׂובּוּ שיראזה (ביפנית: 白瀬 矗;‏ 20 ביולי 1861 - 4 בספטמבר 1946) היה לוטננט בצבא היפני הקיסרי, שהתפרסם כמי שהוביל את המשלחת היפנית לאנטארקטיקה.
ביוגרפיה

שיראזה נולד בעיר קונורה, במחוז דיווה (כיום ניקאהו שבמחוז אקיטה) ב-20 ביולי 1861. הוא עצמו טוען באוטוביוגרפיה שלו כי הוא נודע בילדותו כילד חצוף ולא ממושמע. בצעירותו, הוא קרא את הקלאסיקות הסיניות וספרים על כריסטופר קולומבוס, פרדיננד מגלן וג'ון פרנקלין. בהשראת זה האחרון, החליט שיראזה להיות חוקר קוטב בעצמו.
ביולי 1879 הוא החל לעבור הכשרה כאיש דת, אך חודשיים מאוחר יותר התגייס לצבא. בין השנים 1881 ל-1905, שיראזה הכשיר עצמו למסע אל הקוטב על ידי חקר איי קוריל. לאחר מכן הוא השתתף במלחמת רוסיה–יפן. לאחר שקרא כי מסעו של רוברט פירי אל הקוטב הצפוני נכשל, החליט שיראזה לשנות כיוון ולחקור את הקוטב הדרומי במקום.
לקח לשיראזה זמן עד שהצליח לשכנע את הממונים עליו לערוך את המסע, והוא נאלץ להצטרף קודם למשלחת אחרת אשר חקרה את איי קוריל. במהלך מסע זה הוא איבד את קבוצתו, נדבק בצפדינה וכמעט מת מרעב. בסופו של דבר המשלחת היפנית לאנטארקטיקה יצאה מטוקיו באונייה קיינאן מארו בדצמבר 1910, הגיעה אל הקרח ב-26 בפברואר 1911 והפליגה הלאה, אל תוך ים רוס. בגלל המועד המאוחר מאוד בעונה האנטארקטית, לא יכלה האונייה להתקדם מעבר לאי קולמן, וחזרה לסידני, אוסטרליה לחרוף שם.
במהלך העונה הבאה נעשה ניסיון שלישי להגיע לטווח ראייה של יבשת אנטארקטיקה, במטרה מוגדרת לחקור את ארץ אדוארד השביעי. קבוצה קטנה ירדה לחקור את הארץ שם נתקלו אנשיה בתנאי מזג אוויר קשים, שאילצו אותם לשוב על עקבותיהם. קיינאן מארו חזרה ליפן; היא הגיעה ליוקוהמה ב-20 ביוני 1912. הממונים על שיראזה זלזלו בהישגיה העלובים של המשלחת, אולם הוא התקבל כגיבור עממי בשובו אל יפן. הוא נפטר בקורמו צ'ו ב-4 בספטמבר 1946.
הערות שוליים

↑  http://www.australiaforvisitors.com/japanese-antarctic-memorial-parsley-bay-sydney.html שלט המנציח את ביקור המשלחת היפנית לאנטארקטיקה במפרץ פרסלי, סידני, ב-1911
↑  http://www.south-pole.com/p0000105.htm ,נובו שיראזה, 1946-1861
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16201259s (data)  CiNii: DA07256625  GND: 1020113979  ISNI: 0000 0000 2376 2535  LCCN: n83072528  NDL: 00343265  SNAC: w64206xb  SUDOC: 147700442  VIAF: 60149066535565601258   WorldCat (עם VIAF): 60149066535565601258
דיקסי לי ריי

דיקסי לי ריי (באנגלית: Dixy Lee Ray;‏ 3 בספטמבר 1914 – 2 בינואר 1994) הייתה ביולוגית ימית ופוליטיקאית אמריקאית שחקרה מיני סרטנים, הובילה משלחות מדעיות וכיהנה כמושלת ה-17 של מדינת וושינגטון וכמזכירה בוועדות של הממשל הפדרלי.