stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיליפ הגר סמית'

| --- | --- |

סמית', דצמבר 1939
 לידה:  29 באפריל 1905 לקסינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באוגוסט 1987 (בגיל 82) ברקלי הייטס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טאפטס  בית הספר להנדסה של אוניברסיטת טאפטס 
 מוסדות:  מעבדות נוקיה בל 
 תרומות עיקריות
 דיאגרמת סמית'
 
פיליפ הגר סמית' (באנגלית: Phillip Hagar Smith; ‏29 באפריל 1905 – 29 באוגוסט 1987) היה מהנדס חשמל, שהפך למפורסם בזכות המצאתה של דיאגרמת סמית'.
חייו

נולד בלקסינגטון, מסצ'וסטס בקרבת ספריית לינקולן של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס לג'ורג' ורוז, הורים ממוצא אנגלי-סקוטי.
אמו רוז הייתה צאצאית של איליי ויטני, ממציא המנפטה המודרנית.
בילדותו למד בבתי הספר ציבוריים בלקסינגטון וכאשר הגיע לתיכון הפעיל תחנת רדיו חובבנית שבנה תוך שימוש ברכיבים ביתיים. באותו זמן הוא אף פרסם מספר כתבות קצרות במדור הרדיו של Boston traveler.
התעסקותו ומשיכתו לתחום הרדיו הובילה אותו להחלטה לעסוק בעתיד בתחום האלקטרוניקה אך גם גרמה לו לזלזל בלימודים ההומניים בתיכון, ולכן הוא נאלץ ללמוד שנה נוספת כדי לעבור את בחינות הקבלה לקולג'.
בשנת 1924 התחיל את לימודיו בקולג' טאפטס (כיום אוניברסיטה) כאשר במקביל אליהם המשיך להפעיל תחנת רדיו חובבנית בקולג' ואף עבד במספר עבודות שונות בחופשות הקיץ (מכונאי רכב, שרטט וטכנאי רדיו).
ב-1928 הוא סיים את לימודיו, קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל והחל לעבוד במעבדות בל בניו ג'רזי.
ב-1939 בעת שעבד על פרויקט במעבדות בל הוא הזדקק לבצע כמות גדולה של חישובים למציאת עכבות של רכיבים ולתיאומם. הוא היה נחוש למצוא שיטה לפתרון מהיר יותר לבעיות הנ"ל וכך הוא המציא את דיאגרמת סמית' - כלי עזר גרפי המשמש לפתרון בעיות אלקטרוניקה הנוגעות לקווי תמסורת ותיאום עכבות הנמצאת בשימוש מהנדסי חשמל גם כיום. כשנשאל מדוע הוא המציא את התרשים, סמית' הסביר ש"מרגע שהתחלתי לעבוד עם סרגל חישוב, הייתי מעוניין למצוא ייצוגים גרפיים עבור יחסים מתמטיים."
ב-1952 הוא התקבל להיות חבר בארגון IRE, אגודת מהנדסי הרדיו הבינלאומית (שב-1963 התאחד עם ארגון IEEE, אגודת מהנדסי החשמל הבינלאומית).
ב-1969 לאחר שביצע עבודה מקיפה הוא פרסם את הספר "יישומים אלקטרוניים של דיאגרמת סמית' במדריך גלים, מעגל וניתוח מורכב".
ב-1970 הוא הפסיק את עבודתו במעבדות בל ופתח חברה קטנה אשר מכרה את דיאגרמת סמית' ואביזרים נלווים ובהמשך אף מכרה ציוד ניווט עבור מטוסים קלים.
ב-1980 אובחנה אצלו מחלת פרקינסון אך הוא היא לא הפריעה לו לבצע את משימותיו בחיי היומיום.
נפטר ב-29 באוגוסט 1987 בגיל 82, בברקלי הייטס, ניו ג'רזי לאחר שהיה מאושפז כחודשיים וחלה בדלקת ריאות. לאחר מותו פורסם שנמכרו יותר מ־9 מיליון עותקים של הדיאגרמה שלו.
סמית' רשם 21 פטנטים בארצות הברית ופרסם יותר מ־35 מאמרים טכניים בנושאי אנטנות וקווי תמסורת. ממוניו העידו עליו שהוא אדם שקט וצנוע, ללא אויבים, בעל אינטואיציה ושקדן שלא נרתע מבעיות ונובר בהן עד למציאת פתרון.
הדיאגרמה שהוא המציא משרתת את מהנדסי החשמל לפתרון בעיות תיאום עכבות גם היום והיא משמשת כתצוגה מקובלת ונוחה לעבודה גם באמצעות שימוש בטכנולוגיה מודרנית.
הערות שוליים

↑  Sss-mag.com Biography of Phillip Smith
↑  "Phillip H. Smith: Originator of the Smith Chart, August 1958". Microwave Journal. 1 (1): 44–45.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381667805171  BIBSYS: 4080900  GND: 141737344  ISNI: 0000 0000 8236 9522  LCCN: n82101667  SNAC: w63k66sp  SUDOC: 088432475  VIAF: 55497815   WorldCat (עם VIAF): 55497815
עששית

עששית הוא מכשיר תאורה נייד.
היסטוריה

לאורך ההיסטוריה האנושית נעשה שימוש רב בעששיות, רובן היו פשוטות למדיי והן הכילו בדרך כלל נרות.
העששיות עם הנרות מפיקות מקור אור חלש למדיי, וחייבים לוודא שמשבי רוח לא יכבו לגמרי את הלהבה.
העששיות המודרניות מופעלות באמצעות סוללות ומכילות בדרך כלל נורות פלואורסצנט והן חסכונית יחסית. הן קלות ועמידות יחסית לשימוש, אך הן הרבה פחות בהירות מאשר עששיות המבוססות על פרופאן או דלק נוזלי.
בשנים האחרונות נוצרו עששיות שמוארות באמצעות לדים.
היסטוריה > שימושים

עששיות רבות היו חיוניות לאיתות ולתקשורת. בימי הביניים ספינות רבות נהגו להשתמש בעששיות על מנת לתקשר ביניהן. השימוש במנורות איתות להעברת מסרים מתוארך לכל המוקדם לאמצע המאה ה-19.
ישנן עששיות דקורטיביות עם מגוון רחב של עיצובים. חלקן תלויות על גבי מבנים, בעוד שעששיות אחרות ממוקמות על הקרקע.
בדצמבר 2024, דווח על מציאת עששית שמן קדומה מהמאה ה-4-6 לספירה בגן לאומי ציפורי. קוטרה 18 ס"מ וגובהה 19 ס"מ, ולה כ-55 חריצים להפצת האור.
גלריית תמונות

עששית מהמאה ה-15 מגרמניה
עששית
עששית נפט
עששית מיניאטורית
עששיות מסורתיות במקדש ביפן
עששיות ברישיקש שבהודו, 2017
עששית LED מתקדמת המופעל באמצעות סוללות ליתיום-יון אשר מכילה פיצ'רים מודרניים כמו חיבור USB-C וצבע אשר משתנה בהתאם לטמפרטורה, 2020
ראו גם

עששית נייר
פנס
הערות שוליים

↑  עששית בת כ-1,500 שנה התגלתה בגליל התחתון, באתר ynet, 22 בדצמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555504405171  BnF: cb12069188c (data)  LCCN: sh85074631  LNB: 000331903  NKC: ph343743
אליס בול

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1892 סיאטל, ארצות הברית 
 פטירה:  31 בדצמבר 1916 (בגיל 24) סיאטל, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה, רוקחות
 מקום מגורים:  אואהו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הוואי  אוניברסיטת וושינגטון  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוסדות:  אוניברסיטת הוואי 
 תרומות עיקריות
 טיפול למחלת הצרעת
 
אליס אוגוסטה בול (באנגלית: Alice Augusta Ball;‏ 24 ביולי 1892 – 31 בדצמבר 1916) הייתה כימאית אפרו-אמריקאית, שפיתחה מתמצית שמן עץ הצ'אלמוגרה (אנ') תרופה להזרקה, שנתגלתה כטיפול היעיל ביותר למחלת הצרעת והייתה בשימוש עד שנות ה-40 של המאה ה-20. בול הייתה בעלת תואר ראשון במדעי הרוקחות ועוד שני תארים - בכימיה ובכימיית-תרופות. על מפעל חייה זכתה, לאחר מותה, להוקרה מטעם אוניברסיטת הוואי, בה למדה ולימדה.
ראשית חייה

בול נולדה בסיאטל, וושינגטון, לעורך הדין ג'יימס פ. בול ג‘וניורועורך העיתון "האזרח הצבעוני" (The Colored Citizen), ולאורה בול, צלמת. לבול היו שני אחים ואחות אחת.
הסב מצד אביה, ג‘יימס פ. בול, היה צלם מפורסם, מהראשונים שהשתמשו בשיטת הדאגרוטיפ - שיטת הצילום הראשונה בה השתמשו למטרות מסחריות. בסוף המאה ה-19 השתמשו בכימיקלים שונים בתהליך פיתוח תמונות מסרטי צילום, לכן בול שהתה בסביבת חומרים כימיים עוד מילדותה.
ב-1905 בול עברה עם משפחתה להוואי בשל מצבו בריאותו של הסב, שנפטר פחות משנה אחר כך. לאחר שנתיים בהוואי חזרו בול ומשפחתה לסיאטל, שם סיימה ב-1910 את לימודיה התיכוניים. היא הצטיינה בלימודי המדעים והמשיכה לתואר ראשון בכימיה ורוקחות באוניברסיטת וושינגטון.
חייה האקדמיים

ב-1912 סיימה בול תואר ראשון בכימיית תרופות, ואחרי שנתיים נוספות קיבלה גם תואר ראשון ברוקחות. מאמר שפרסמה בכתב העת של אגודת הכימאים האמריקאית זיכה אותה במלגה לתואר שני באוניברסיטת הוואי (שנקראה אז מכללת הוואי) ובמקביל קיבלה הצעת עבודה מאותה מכללה. היא הוזמנה להישאר כעוזרת הוראה תחת נשיא האוניברסיטה ד"ר ארתור דין, שהיה גם הוא כימאי. כך הפכה גם לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שסיימה תואר שני במכללת הוואי, וגם לאישה הראשונה בכלל שכיהנה במשרה זו במכללה. בנוסף הזמין אותה הרופא ד"ר הארי הולמן (Hollmann) מבית החולים קליהי (Kalihi) בהונולולו לסייע לו בפיתוח תרופה לצרעת. בעבודתה שם היא פיתחה תהליך ייחודי שאיפשר הפקת זריקה שהצילה חיים רבים. מחקרה של בול ארך כשנה, ותוצאותיו הובילו לייצור תמצית המבוססת על שמן העץ Hydnocarpus wightianus, המוכר בשמו ההודי "צ'אלמוגרה" (Chaulmoogra). תמצית זו שימשה כתרופה למחלת הצרעת, בשל היותה מסיסה גם במים, וכך ניתן היה להזריקה לגוף האדם. אף שבאירופה, אסיה ואפריקה השתמשו במיצוי מן העץ כתרופה חיצונית על העור, בול סברה שהזרקת החומר תהיה יעילה יותר, והייתה הראשונה שהצליחה לייצר את התרופה המבוקשת.
מותה ומורשתה

אף על פי שבול סיימה את מחקריה בהצלחה, היא לא זכתה לראות את תוצר המחקר הסופי מניב פירות. היא חלתה, כנראה בעקבות שאיפת גז כלור בתאונת מעבדה, והלכה לעולמה בגיל 24 בבית חולים בסיאטל בסוף 1916. עמיתה הבכיר ארתור דין שהיה גבר לבן מקושר ומכובד, הפיץ את התרופה ולקח את כל הקרדיט על הישגי הסטודנטית השחורה הצעירה. הוא השלים את מחקריה אחרי מותה ופרסם שורה של דו"חות שבהם התעלם לחלוטין מתרומתה המרכזית לפיתוח התרופה. הולמן ניסה להיאבק למענה, וסיפר בהזדמנויות רבות שהיא זאת שפיתחה את השיטה שאפשרה את הפקת התרופה, אך דין היה מקושר הרבה יותר וזכה בכבוד לבדו. אפקט מטילדה בו נקראת שיטת הטיפול שפיתחה- שיטת דין. שיטה זו נותרה הטיפול העיקרי לצרעת במשך 25 שנים, עד תחילת השימוש באנטיביוטיקה בשנות ה-40, שהוביל לפיתוח תרופות יעילות יותר.
התרופה שיוצרה כתוצאה ממחקריה הוסיפה לעזור לחולים לקבל טיפול למחלה בביתם, ללא אשפוז ארוך בבתי חולים, ובמקרים רבים גם להחלים בסופו של דבר ממחלת הצרעת.
אף שבול לא קיבלה את ההוקרה לה הייתה ראויה במהלך חייה, בשלהי המאה ה-20 נחשף סיפורה. בשנת 2000 הוצב לוח זיכרון לכבודה באוניברסיטת הוואי, לא הרחק מאולם דין המפואר בקמפוס. אוניברסיטת הוואי הכירה בה פעמיים: בפעם הראשונה ב-2000, כשהכירו בה בתור אחת הסטודנטיות המצטיינות של האוניברסיטה, ופעם שנייה ב-2007, כשהוענקה לה תעודת הוקרה רשמית מטעם האוניברסיטה, שנים רבות לאחר מותה.בשנת 2000 אף הכריז מושל הוואי על 29 בפברואר כ"יום אליס בול", והוא נחגג כיום כל ארבע שנים.
ראו גם

נשים במדע
לקריאה נוספת

Parascandola, J. (2003), "Chaulmoogra oil and the treatment of leprosy", Pharmacy in history 45 (2), pp. 47-57
Dehn, W. M., & Ball, A. A. (1914), "Benzoylation in Ether Solution", Journal of the American Chemical Society, 36 (10), pp. 2091-2101
הערות שוליים

1 2  Sibrina Nichelle Collins, Alice Augusta Ball: Chemical Drug Pioneer, ‏05.12.2016
↑  Ball, Alice Augusta, ScholarSpace(הקישור אינו פעיל)
↑  (Ball, Alice Augusta (1892-1916, BlackPast.org
↑  על צרעת, כימיה ואפקט מטילדה, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏2019-03-08
↑  Alice Ball Biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4908 9676  LCCN: no2006075230  SNAC: w6sb8m4p  VIAF: 41596644   WorldCat (עם VIAF): 41596644
פאראמגנטיות על

פאראמגנטיות על היא תופעה שבה חומרים מגנטיים עשויים להראות התנהגות דומה לפאראמגנטיות גם בטמפרטורות נמוכות מתחת לטמפרטורת קירי או טמפרטורת ניל שלהם. זוהי תופעה קצרת טווח, שבה האנרגיה הדרושה כדי לשנות את הכיוון של המומנט המגנטי של חלקיק הנה בת השוואה לאנרגיה התרמית הסביבתית. בנקודה זו, שיעור החלקיקים שיהפכו את כיוונם באופן אקראי יגדל.
בדרך כלל, כוחות מזווגים בחומרים פרומגנטיים גורמים למומנטים המגנטיים של אטומים שכנים להיערך באופן מסודר, מה שגורם לשדות מגנטיים פנימיים חזקים מאוד. זו התכונה המבדילה בין חומרים פרומגנטיים לחומרים פאראמגנטיים.
בטמפרטורות גבוהות מטמפרטורת קירי (או טמפרטורת ניל עבור חומרים אנטי פרומגנטיים), האנרגיה התרמית ממסכת על הכוחות המזווגים, וגורמת למומנטים המגנטיים האטומיים לנוע באקראי. כיוון שכבר אין יותר סדר מגנטי, השדה המגנטי הפנימי מפסיק להתקיים והחומר מראה התנהגות פאראמגנטית. אם החומר הוא לא הומוגני, ניתן לצפות בצברי אטומים פאראמגנטיים ופרומגנטיים באותה טמפרטורה, ובמילים אחרות, בשלב של פאראמגנטיות על. הרעיון של פאראמגנטיות על מהווה חלק מאלגוריתם הצבר העל פאראמגנטי (SPC), כמו גם בהרחבה שלו: SPC עולמי.
פאראמגנטיות על מתרחשת כאשר חומר עשוי מהרבה גבישים בודדים קטנים (1-10 nm). במקרה זה, גם כאשר הטמפרטורה היא מתחת לטמפרטורת קירי או ניל (ומכאן שהאנרגיה התרמית לא מספיקה כדי להתגבר על הכוחות המזווגים בין שני אטומים שכנים), האנרגיה התרמית מספיקה כדי לשנות את כיוון המגנטיזציה בכל הגביש הבודד.
התנודות בכיוון המגנטיזציה שנגרמות מכך גורמות לשדה המגנטי להגיע לערך של אפס בממוצע. באופן זה, החומר מתנהג באופן דומה לפאראמגנטיות, מלבד שבמקום שכל אטום יהיה מושפע עצמאית מהשדה המגנטי החיצוני, המומנט המגנטי של כל הגביש הבודד יטה להיערך עם השדה המגנטי.
האנרגיה הדרושה כדי לשנות את כיוון המגנטיזציה של גביש בודד ידועה בשם "אנרגיה גבישית אניזוטרופית" ותלויה בתכונות החומר ובגודל הגביש הבודד. ככל שגודל הגביש הבודד יורד, כך גם האנרגיה הגבישית האניזוטרופית, מה שגורם להפחתה בטמפרטורה שבה החומר יהפוך לעל פאראמגנטי.
הקצב שבו חלקיקים יאבדו את הכיוון שלהם נקבע על ידי משוואת ניל ארניוס. באופן מיוחד, היא פונקציה של הירידה המעריכית בנפח מערך הסיבים.
השפעות על כוננים קשיחים

פאראמגנטיות על מציבה גבול לצפיפות האחסון של כוננים קשיחים בגלל הגודל המינימלי של החלקיקים שניתן להשתמש בהם. גבול זה ידוע בשם "גבול על פאראמגנטי". הטכנולוגיה הנוכחית של דיסק קשיח עם הקלטה אורכית מוערכת כבעלת גבול של 100 עד 200Gbit/sq.inch, למרות שהערכה זו משתנה כל הזמן.
טכניקה אחת שהוצעה על מנת להרחיב את צפיפות ההקלטה על דיסקים קשיחים היא לעשות שימוש בהקלטה אנכית במקום בהקלטה האורכית המסורתית. דבר זה משנה את הגאומטריה של הדיסק ומשנה את העוצמה של האפקט העל פאראמגנטי. הדעה כיום היא שהקלטה אנכית תאפשר להגיע לצפיפויות מידע של עד 1Tbit/sq.inch.
טכניקה נוספת שנמצאת בתהליכי פיתוח היא שימוש בכונני HAMR (הקלטה מגנטית המסתייעת בחום), שעושים שימוש בחומרים יציבים בגדלים קטנים בהרבה. אבל, הם דורשים חימום לפני שהאוריינטציה המגנטית של ביט יכולה להשתנות.
יישומים של פאראמגנטיות על > יישומים כלליים

פרו-נוזלים: צמיגות מתואמת.
חיישנים: רגישות גבוהה.
התאספות עצמית.
יישומים של פאראמגנטיות על > יישומים ביו-רפואיים

גילוי: דימות תהודה מגנטית (MRI).
הפרדה: תאים, DNA, חלבונים, RNA.
טיפול: העברת תרופות, היפרתרמיה (חום גבוה).
הערות שוליים

↑
↑
↑  Kryder, M.H. (April 2005) "Magnetic recording beyond the superparamagnetic limit". Magnetics Conference, 2000. INTERMAG 2000 Digest of Technical Papers. 2000 IEEE International pp. 575-575
אהבה זה כואב

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  דנה מודן
 כותבים:  דנה מודן
 בימוי:  רם נהרי
 שחקנים:  דנה מודן, אסי כהן, דורית בר-אור, עמי סמולרצ'יק.
 פרסים:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה 
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 אורך פרק:  30-35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ישראל 10
 תקופת שידור מקורית:  18 באוקטובר 2004 – 13 בדצמבר 2004
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אהבה זה כואב היא סדרה דרמה רומנטית ישראלית בתשעה פרקים, זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה, ששודרה בערוץ ישראל 10 בשנת 2004. בשנת 2008 נרכשו הזכויות לתבנית הסדרה על ידי רשת ABC האמריקאית, אך לא הגיעה לשלב ההפקה. הסדרה הוקרנה בשידור חוזר בערוץ "YES ישראלי".
עלילה

הסדרה עוקבת אחר דנה (דנה מודן), מנחת טלוויזיה מצליחה של תוכנית בידור ובישול בשם "תעשי ממנו קציצות", שבן זוגה, אדי (אוהד קנולר), נוטש אותה במפתיע. חברתה מיקה (דורית בר-אור), מייעצת לדנה המדוכדכת לנסות להתאושש מן הפרידה בקיום יחסי מין עם האדם הראשון שתפגוש. דנה מיישמת את העצה ושוכבת עם המוסכניק המטפל במכוניתה, אורן (אסי כהן). אירוע זה מוביל לרומן בין השניים, מבעדו נחשפים המתחים והכאבים המלווים קשר רומנטי בין שני אנשים שרקעם שונה מאוד. בין השאר מעוררת האהבה בין דנה לאורן תגובות מהם ומהסובבים אותם לשוני במוצא העדתי, להבדל בגישה לאהבה בין גברים לנשים, ולרומן בין אישה מבוגרת יותר, ובעלת מעמד, לגבר צעיר יותר, שמעמדו המקצועי אינו ברור.
הפקה

הסדרה בוימה על ידי רם נהרי, נכתבה על ידי דנה מודן ונערכה על ידי שבי גביזון. "אהבה זה כואב" הוקרנה כאשר מעמדו של ערוץ 10 במידרוג היה בשפל. הסדרה לוותה בשפע קדימונים, קצרה הצלחה רבה במדרוג, והייתה לסדרה המשמעותית הראשונה של ערוץ 10 שערערה את שליטתו המוחלטת של ערוץ 2 במדרוג. כמו כן, פרק הבכורה של הסדרה שודר בערוץ 10 ללא פרסומות, באופן חריג.
הסדרה הייתה ניסיון ראשון בתחום הדרמה, בהיקף זה, למודן, והציגה את כהן, שהיה ידוע עד אז בעיקר כחבר בצמד הקומי "אסי וגורי", כשחקן מוכשר ורב-פנים. הסדרה זכתה בפרס "הדרמה הטובה ביותר" לשנת 2004 בטקס הטלוויזיה של קרן מקור, בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של חיפה ובטקס האקדמיה לטלוויזיה ישראלית, בו זכה כהן בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה ישראלית.
על אף התגובות החיוביות לסדרה בקרב הצופים, הביקורות והפרסים בהם זכתה, הודיעה היוצרת דנה מודן כי לא תופק לה עונה נוספת. לאחר סיום הסדרה שודרה תוכנית של "מאחרי הקלעים" על הפקת הסדרה. התוכנית זכתה לכ-13% מדרוג (רייטינג) בממוצע.
דמויות > דמויות ראשיות

דנה (דנה מודן): מנחת תוכנית טלוויזיה מצליחה, בת 32, המתגוררת במרכז תל אביב.
אורן (אסי כהן): מוסכניק בן 26 המתגורר בדרום תל אביב (במקור מאשדוד), שמעולם לא חווה מערכת יחסים זוגית.
מיקה (דורית בר-אור): חברתה התל אביבית בת ה-30 של דנה.
עמי (עמי סמולרצ'יק): עובד במוסך בן 25, וידידו הטוב של אורן.
דמויות > דמויות נוספות

אדי (אוהד קנולר): תל אביבי בן 33 הנוטש את דנה, אך בהמשך שב ומנסה לחדש את הקשר עמה.
רמי (גל זייד): גבר נשוי ומבוגר, הבוגד באשתו בקביעות, בין השאר עם מיקה.
סמדר (דורית לב-ארי): אשתו של רמי וידידתן של דנה ומיקה, שאינה מודעת לבגידותיו של בעלה.
הערות שוליים

↑  ענת באלינט, סדרת דרמה של דנה מודן בערוץ 10, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2004
↑  ענת קם‏, אהבה זה מוכר, באתר וואלה, 29 ביוני 2008
↑  דפנה יודוביץ', ‏לא בדיוק מסודרים: מכרתם את הפורמט של הסדרה בחו"ל? לא בטוח שתתעשרו, באתר גלובס, 19 באוגוסט 2008
↑  רותה קופפר, "אהבה זה כואב" תשודר ב"יס", באתר הארץ, 23 במרץ 2008
↑   איתי שטרן, זה עדיין כואב: "ככה זה" היא הסדרה הכי אינטימית שיצרה דנה מודן, באתר הארץ, 27 בפברואר 2018
↑  רותה קופפר, הזוכה הגדול בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה - ערוץ 10, באתר הארץ, 26 ביולי 2005
↑  עידן רבי, ‏השידור החוזר מעבר לפינה, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2004
↑  יעל גאוני, ‏13.2% ל"אהבה זה כואב", באתר גלובס, 16 בנובמבר 2004
יעל גאוני, ‏13.3% ל"אהבה זה כואב", באתר גלובס, 20 בדצמבר 2004
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2004 - מעורב ירושלמי | פרס האקדמיה לטלוויזיה - סדרת הדרמה הטובה ביותר  2005 - אהבה זה כואב | הבא: 2006 - בטיפול |
מתוך "אהבה זה כואב"
אחרי הצלצול (סדרת טלוויזיה ישראלית)

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים 
 שחקנים:  עמרי לוקאס  ידין גולדמן  סיוון מסט  תותי ניניו  אסף ברמן  ירדן טיטיון  דביר מזי"א לירון קורן שמוליק לוי  דניאל גד  תום גל איתי רייכנטל.
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  54 
 הפקה
 מפיק:  נורית הירשפלד
 אורך פרק:  7 דקות (בקירוב)
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ דיסני ישראל
 
אחרי הצלצול היא גרסה ישראלית לסדרת קומדיית המצבים האמריקאית לבני נוער מבית ערוץ דיסני. הסדרה יצאה בישראל בשנת 2009 בחודשיו הראשונים של ערוץ דיסני בישראל, וזוהי הפקת המקור הראשונה שלו בארץ.
רקע להפקת הסדרה

לפני עליית ערוץ דיסני ישראל, שודרו בערוץ ג'טיקס, במשך תקופה ארוכה, קטעים מהגרסה האמריקאית והמקורית "As the Bell Rings" בתרגום לעברית במעברי הפרסומות. לאחר שהצפייה בפרקים זכתה באהדה מוגברת בקרב הצופים בישראל, הוחלט להפיק גרסה ישראלית לסדרה. הגרסה הישראלית זכתה אף היא באהדתם של הצופים, שהובילה להפקתה של עונה שנייה.
עלילה

התוכנית עוסקת בתלמידי בית ספר תיכון, הנפגשים בהפסקה בין השיעורים בבית הספר. במפגשיהם הם משוחחים על נושאים שונים, מתכננים תעלולים, מתאהבים, מגלים דברים חדשים ועוד.
דמויות

תום (ידין גולדמן) – נער שאוהב לבלות ונוהג לא להגיע לשיעורים. חברו הטוב הוא עמרי.
עמרי (אסף ברמן) – נער אהוד. נוהג לגלוש באינטרנט. חברו הטוב של תום. בעונה השנייה מתאהב בנטע לי.
שירה (סיוון מסט) – נערה חכמה, אשר משקיעה בלימודים ורוצה שכולם ישמעו את מה שיש לה לומר.
נטע לי (ירדן טיטיון) – נערה חובבת "סטייל" ואופנה. מאוהבת ביהלי.
בופה (לירון קורן) – נער  שמבטא תחושות רעב למרות שאוכל הרבה.
תותי (תותי ניניו) – נערה. מכונה "מוזרה" על ידי התלמידים.
המנהל (שמוליק לוי) – מנהל בית הספר.
רום (דביר מזי"א) (עונה ראשונה) – נער שאוהב ללמוד, חוקר ומתעסק בתחומי עניין מדעיים. בעונה השנייה, מגיע אדם מיוני והמחוננים (שגם אותו מגלם מזי"א) לבית הספר, ונטע-לי אומרת לו שהוא מוכר לה, דבר שהוא מכחיש בתוקף.
אושר (תום גל) (עונה ראשונה) – נער שנוהג להלשין על מעשים שהוא רואה שנתפשים שליליים בעיניו.
יוני (איתי רייכנטל) (עונה ראשונה) – נער שנוהג להצחיק את חבריו. אוהב מוזיקה.
ששי קראסו (דניאל גד) (עונה שנייה) – נער שנוהג לעשות עסקים עם חבריו.
יהלי בר (עמרי לוקאס) (עונה שנייה) – כוכב רוק הנערץ על ידי בנות בית הספר. מתעניין בעיקר בגיטרה שלו.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, ערוץ הילדים של דיסני נוחת בארץ, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2009
↑  קובי בן-שמחון, תמי לנדסמן, מנכ"לית ערוץ דיסני ישראל, הולכת להראות לילדי ישראל מה טוב, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2009
↑  ynet, עונה שנייה ל"אחרי הצלצול", באתר ynet, 11 באפריל 2010
ציטוגלובין

ציטוגלובין הוא החלבון לו מקודד הגן CYGB באדם וביונקים.
ציטוגלובין הוא חלבון השייך למשפחת הגלובינים המצוי בכל הרקמות, בעיקר ביונקים ימיים. הוא התגלה בשנת 2001 ושמו ניתן לו בשנת 2002. תפקידו אינו ברור עדיין, אך חוקרים משערים שהוא בעל חשיבות בהגנה מפני היפוקסיה, על ידי העברת חמצן מהדם העורקי למוח.
ציטוגלובין מכיל קבוצת הם שמאפשרת דיפוזיה של חמצן ברקמות, אגירה של התרכובת הרעילה חנקן חמצני או רדיקלים חמצניים, וכן הגנה מפני עקת חמצן.
הערות שוליים

1 2 3  GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000161544 - Ensembl, מאי 2017
1 2 3  GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000020810 - Ensembl, מאי 2017
↑  "Human PubMed Reference:".
↑  "Mouse PubMed Reference:".
1 2  "Entrez Gene: CYGB cytoglobin".
↑  "Characterization of a stellate cell activation-associated protein (STAP) with peroxidase activity found in rat hepatic stellate cells". The Journal of Biological Chemistry. 276 (27): 25318–23. יולי 2001. doi:10.1074/jbc.M102630200. PMID 11320098. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Cytoglobin: a novel globin type ubiquitously expressed in vertebrate tissues". Molecular Biology and Evolution. 19 (4): 416–21. אפר' 2002. doi:10.1093/oxfordjournals.molbev.a004096. PMID 11919282. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Why Diving Marine Mammals Resist Brain Damage from Low Oxygen". ScienceDaily. 20 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A ubiquitously expressed human hexacoordinate hemoglobin". The Journal of Biological Chemistry. 277 (22): 19538–45. במאי 2002. doi:10.1074/jbc.M201934200. PMID 11893755. {{cite journal}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחוב שמש 22

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 כותבים:  שירי צוק
 בימוי:  בובי לקס
 מנחים:  תיקי דיין
 משתתפים:  אביב וילישנסקי מאיה ליבני גל ענבי גבריאל הדר איילת שדמון
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  3
 הפקה
 מפיק:  טל שלם יעל נציב גיל אלון
 עורכים:  רן בורמן
 צלמים:  ירון שרון יזהר טרמו יריב חזן
 מוזיקה:  צליל בירן דידי ארז
 אורך פרק:  23 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  2007–הווה
 
רחוב שמש 22 היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים, בהנחיית תיקי דיין, ששודרה בערוץ הופ! בשנים 2006–2007.
עלילה

בכל פרק, תיקי דיין מארחת אורחים ברחוב שמש 22 ומספרת סיפורים על חגים.
משתתפים

תיקי דיין – מנחה
אביב וילישנסקי – ילד
מאיה לבני – ילדה
גל ענבי – ילדה
גבריאל הדר
איילת שמדון
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, עשרה דברים לילדים בתחילת החופש, באתר הארץ, 3 ביולי 2006
אביגדור משה נוסיקוב

| --- | --- |

נוסיקוב, רב העיר דורטמונד, ספטמבר 2022
 לידה:  13 במאי 1986 (בן 38) לנינגרד, ברית המועצות (כיום סנט פטרבורג, רוסיה)
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה, ישראל 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
אביגדור משה נוסיקוב (ברוסית: Носиков, Авигдор Моше; נולד ב-13 במאי 1986, לנינגרד) הוא רב העיר דורטמונד שבגרמניה. בין השנים 2010–2022 שימש כרב העיר וורונז' ומחוז וורונז' שברוסיה.
ביוגרפיה

אביגדור נוסיקוב נולד בשנת 1986 בלנינגרד, ברית המועצות. בשנת 1991 עלה עם הוריו לישראל, למד בתיכון "מיי בואיר" בירושלים. לאחר מכן, בין השנים 2001–2004, קיבל השכלה תורנית בישיבת "נחלת אשר" ובישיבת "כוכב מיעקב-טשעבין". לאחר מכן, במקביל ללימודיו בכולל גור-ערד, אביגדור הקים ועמד בראש הקהילה היהודית דוברת הרוסית בעיר ערד, תוך שיתוף פעולה עם ארגון "תולדות ישורון", ובמקביל החל להיבחן לרבנות ב-2006 ובהמשך הוסמך להוראה על ידי הרב אברהם צבי הכהן.
בפברואר 2010 הוזמן על ידי הקהילה הדתית היהודית בוורונז', וחזר לרוסיה כדי לכהן כרב העיר וורונז' ומחוז וורונז'.
במשך השנים הוא יזם פרויקטים רבים בתחום הקהילה היהודית המקומית, ובשנת 2022 הוא עזב את רוסיה והתמנה לרב העיר דורטמונד שבגרמניה, שם הוא ממשיך בפעילותו הדתית והקהילתית בקרב יהודי גרמניה.
הרב הראשי של וורונז'

במהלך כהונתו של אביגדור נוסיקוב כרב הראשי של וורונז', הוא הוביל מאמצים לשיפור המודעות לקהילה היהודית ולחיזוק קשרים בין-דתיים. הוא היה פעיל בשיקום של בית הכנסת הישן והמפואר של וורונז', הקים מקווה טהרה, השתתף באירועים ציבוריים, ייצג את הקהילה היהודית במפגשים בין-דתיים, ויזם פעילות חינוכית - גן ילדים, בית ספר משלים ומועדון נוער יהודיים בקהילת וורונז'.
בשנת 2016 השיק נוסיקוב פרויקט חדש לשימור המורשת היהודית בעיר וורונז' ובסביבתה. במסגרת הפרויקט, נערכו אירועים לזכר השואה, שיקום של מקומות היסטוריים, וסדנאות חינוכיות על ההיסטוריה היהודית המקומית.
בתחילת 2022, זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה באוקראינה, עזב אביגדור את רוסיה והתפטר מתפקידו כרב מחוז וורונז'.
רב בדורטמונד

לאחר עזיבתו את רוסיה בשנת 2022, התיישב נוסיקוב בגרמניה והחל לשמש כרב הקהילה היהודית של דורטמונד. בפעילותו בעיר, נוסיקוב ממשיך להוביל את הקהילה היהודית המקומית, מקדם פרויקטים חינוכיים, ומסייע בחיזוק הזהות היהודית בקרב תושביה היהודים של דורטמונד ובבניית דיאלוג עם בני דתות ולאומים אחרים בעיר.
חברות בארגונים

חבר בוועידת רבני אירופה
חבר בארגון הרבנים האורתודוקסיים של גרמניה - ORD.
פרסים

בשנת 2016 הוענק לו עיטור כבוד "הוקרת מחוז וורונז'" כהוקרה על תרומתו הרבה לחיזוק הקשרים בין הקהילה היהודית לרשויות המקומיות ולתרבות האזורית.
בשנת 2019 קיבל מדליה משירות בתי הסוהר של רוסיה כהוקרה על פעילותו בקרב אסירים יהודים במחוז וורונז'.
הערות שוליים

↑  В Воронеже вновь заработала одна из крупнейших синагог России — Российская газета, web.archive.org, ‏2018-01-10
↑  דוד ברון, הרב הראשי לאוקראינה: "ישראל צריכה לעזור יותר", באתר ישראל היום
↑  Rabbiner Avigdor Moshe Nosikov | Orthodoxe Rabbinerkonferenz, www.ordonline.de
↑  «Все наоборот»: к воронежским евреям на праздник Пурим пришли представители УФСИН, gorcom36.ru (ב־)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אביגדור משה נוסיקוב".