stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעורי איוואן

| --- | --- |

 מבוסס על:  Ivan 
 בימוי:  אנדריי טרקובסקי 
 תסריט:  Vladimir Bogomolov, אנדריי טרקובסקי, Mikhail Papava, אנדריי קונצ'לובסקי 
 שחקנים ראשיים:  אנדריי קונצ'לובסקי Irma Raush Yevgeny Zharikov Stepan Krylov ניקולאי גרינקו Nikolai Burlyayev Valentin Zubkov Valentina Malyavina 
 מוזיקה:  Vyacheslav Ovchinnikov 
 צילום:  ודים יוסוב 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 חברת הפקה:  מוספילם 
 חברה מפיצה:  מוקפ, Folkets Bio, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1962 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מלחמה 
 מקום התרחשות:  ברית המועצות 
 פרסים:  פרס אריה הזהב 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נעורי איוואן (ברוסית: Иваново детство) הוא סרט דרמה מלחמה סובייטי משנת 1962 והסרט העלילתי הראשון בבימויו של אנדריי טרקובסקי. הוא נכתב על ידי מיכאיל פפאבה וטרקובסקי. הסרט מבוסס על סיפורו הקצר של ולדימיר בוגומולוב משנת 1957 "איוואן" (ברוסית: Иван). בסרט מככבים הילד ניקולאי בורלאייב יחד עם ולנטין זובקוב, יבגני ז'ריקוב, סטפן קרילוב, ניקולאי גרינקו, ואשתו של טרקובסקי אירמה ראוש. הסרט היה אחד מכמה סרטים סובייטים, כמו העגורים עפים ו"בלדה של חייל", שהציגו את המחיר האנושי של המלחמה ולא האדירו את חוויית המלחמה כפי שנעשה בסרטים שהופקו לפני תקופת ההפשרה של חרושצ'וב. בריאיון משנת 1962 הצהיר טרקובסקי כי בעת יצירת הסרט הוא רצה "להעביר את כל שנאת המלחמה שלו" וכי הוא בחר בילדות "כי זה מה שהכי מנוגד למלחמה."
זה היה סרטו העלילתי הראשון של טרקובסקי. הסרט זכה לו לשבחים ביקורתיים והתפרסם גם בקנה מידה בינלאומי, כשזכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 1962. יוצרי קולנוע מפורסמים כמו אינגמר ברגמן, סרגי פרג'נוב וקשישטוף קישלובסקי שיבחו את הסרט והזכירו את השפעתו על יצירתם.
תקציר העלילה

הסרט מספר את סיפורו של הילד היתום איוואן, שהוריו נהרגו על ידי הכוחות הגרמנים הפולשים במהלך מבצע ברברוסה ואת חוויותיו במלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  http://sensesofcinema.com/2001/cteq/ivans_childhood/ (אורכב 14.04.2019 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 14020623  CANTIC: a12035506  GND: 7520055-7  LCCN: no2017034528  NKC: unn2009493767  SUDOC: 177490225  VIAF: 316752217   WorldCat (עם VIAF): 316752217 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוץ לחוק: ילדות בדרום אפריקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  טרוור נואה 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 מקום התרחשות:  דרום אפריקה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  15 בנובמבר 2016 
 
מחוץ לחוק: ילדות בדרום־אפריקה (באנגלית: Born a Crime: Stories from a South African Childhood; מילולית: "נולדתי פשע: סיפורים מילדות דרום־אפריקאית") הוא ספר קומדיה אוטוביוגרפי שנכתב על ידי הקומיקאי הדרום אפריקאי טרוור נואה, שיצא לאור בשנת 2016. עיבוד קולנועי מופק על ידי Paramount.
תרגום לעברית יצא בהוצאת סלע מאיר בשנת 2019 בתרגומו של גל רוזנברג.
הספר זכה בפרס NAACP ליצירה ספרותית יוצאת מן הכלל של סופר ביכורים.
עלילה

טרוור נואה מספר בגוף ראשון כיצד גדל במולדתו דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. כבן מעורב של אב לבן ואם שחורה, נואה עצמו סווג כ"צבעוני" בהתאם למערכת האפרטהייד של סיווג גזעני. לדברי נואה, הוא הצהיר כי גם תחת האפרטהייד, הוא חש בקשיים להשתלב מכיוון שזה פשע "להיוולד [עבורו] כתינוק מעורב" ומכאן כותרת ספרו.
בחלק גדול, הספר הוא שיר הלל לאמו, פטרישיה נומבוייסלו, שגדלה בצריף עם ארבעה עשר דיירים. נואה מתאר את אמו כעקשנית, חסרת פחד ומורה יוצאת דופן. היא הייתה אישה דתייה אגוקה שלקחה את בנה לשלוש כנסיות בכל יום ראשון, ישיבת תפילה ביום שלישי, לימוד תנ"ך ביום רביעי וכנסיית נוער ביום חמישי, גם כאשר דרום אפריקאים שחורים התפרעו ברחובות ורוב האנשים השתוללו בבתיהם.
הספר נפתח עם נואה הצעיר שנזרק על ידי אמו ממיניבוס מכיוון שהיא חשבה שהנהג, גבר משבט דרום אפריקאי אחר, הולך להרוג אותם. בהמשך חייהם, נואה הצעיר נתפס גונב מכונית, ואמו קובעת את החוק בנושא פשע וענישה. מאוחר יותר, נואה מספר את הסיפור כיצד אביו החורג ירה לה בראשה בזמן שהיא חזרה מהכנסייה עם משפחתה. נואה הצעיר פיתח זריזות חברתית ונפשית שעזרה לו בתקופות אלה, בין אם הוא שוחח בשפתם עם שבטים שונים, או הסתכן במעצר ובאלימות באמצעות מכירת תקליטורי Bootleg לא חוקיים בשכונות מסוכנות. אמו ניהלה דרך כל זאת אהבה קשה ו"משמעת בסגנון תנ"כי ישן".
ביקורת

הספר שיצא לאור בנובמבר 2016 התקבל לטובה על ידי מבקרי הספרים הגדולים בארצות הברית. הפך לרב המכר מספר 1 של הניו יורק טיימס ונבחר לאחד הספרים הטובים של השנה על ידי הניו יורק טיימס, ניוזדיי, אסקווייר, NPR ו-Booklist. בתחילת 2017 שימשה כותרת הספר רמז בתשבץ של הניו יורק טיימס.
עיבוד קולנועי

ספר הזיכרונות יעובד לקולנוע בכיכובה של לופיטה ניונגו בתפקיד פטרישיה, אמו של נואה. ניונגו תפיק את הסרט גם עם נואה באמצעות חברת ההפקות שלו, Ark Angel Productions. במרץ 2018, נשכרה ליסל טומי לביים את הסרט. הסרט יופק על ידי אולפני Paramount.
הערות שוליים

↑  מחוץ לחוק באתר ההוצאה
1 2  Darden, Jeneé (2017-02-18). "Born a Crime: A Memoir of Love, Hope, and Resistance". Los Angeles Review of Books. Los Angeles Review of Books. נבדק ב-2017-03-18.
↑  Kakutani, Michiko (2016-11-28). "'Born a Crime,' Trevor Noah's Raw Account of Life Under Apartheid". The New York Times. נבדק ב-2017-03-18.
1 2  Seymour, Gene (2016-11-14). "Trevor Noah recalls childhood under apartheid in new memoir". USAToday. Gannett Company. נבדק ב-2017-03-18.
↑  Noah, Trevor (15 בנובמבר 2016). Born a Crime: Stories from a South African Childhood. New York: Spiegel & Grau. ISBN 978-0399588174. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Kakutani, Michiko (2016-11-28). "'Born a Crime,' Trevor Noah's Raw Account of Life Under Apartheid". The New York Times. נבדק ב-2017-03-18.
↑  "Born a Crime by Trevor Noah". Penguin Random House website. Penguin Random House. נבדק ב-2017-03-18.
↑  Mahowald, Kyle (2017-02-10). "New York Times Crossword Solution 02/10/17". nytcrosswordanswers.org website. New York Times. נבדק ב-2017-03-18.
↑  https://deadline.com/2018/02/lupita-nyongo-born-a-crime-trevor-noah-book-1202298166/
↑  Clement, Olivia (27 במרץ 2018). "Tony Nominee Liesl Tommy to Direct Trevor Noah Biopic Starring Lupita Nyong'o". playbill.com. נבדק ב-29 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8797f06b-0b61-4551-ac49-713f3154bba9
סגן ראש ממשלת בריטניה

תפקיד סגן ראש הממשלה (באנגלית: Deputy Prime Minister) אינו קיים באופן רשמי בממלכה המאוחדת. יחד עם זאת, במהלך השנים, בחרו ראשי ממשלת בריטניה באחד משרי הממשלה כסגן ראש הממשלה.
תואר זה הוא תואר כבוד בלבד, ואינו מעניק באופן רשמי (דה יורה) סמכויות מיוחדות לנושא התואר. יחד עם זאת נוהגי ראשי הממשלה להעניק סמכויות מיניסטריאליות שונות לנושאי התואר, דבר המעניק להם סמכויות בפועל (דה פקטו).
בדומה לישראל, סגן ראש הממשלה בבריטניה אינו משמש כממלא מקום ראש הממשלה במקרה של מחלה של ראש הממשלה או נבצרות אחרת של ראש הממשלה מלמלא את תפקידו.
הסבר חוקתי להיעדר נושא משרה רשמי

מספר תאוריות חוקתיות מסבירות את היעדר התפקיד הרשמי של "סגן ראש הממשלה" או "ממלא מקום ראש הממשלה". תאוריות אלה מתבססות על העיקרון לפיו לבית המלוכה (כיום, למלך) הזכות לבחור מי יעמוד בראש הממשלה המבצעת את מדיניותו. קיומו של תפקיד רשמי של סגן לראש הממשלה או ממלא מקום לראש הממשלה, משמעו שבמקרה שראש הממשלה אינו ממלא את תפקידו (בשל מחלה, בשל מוות או בשל נבצרות אחרת), מתמנה מיידית סגנו או ממלא מקומו. משמעות חוקתית של תפקיד רשמי כזה היא שלילת כוחו של בית המלוכה לקבוע את זהות העומד בראש הממשלה. בכל מקרה של נבצרות, יכול בית המלוכה למנות כל אדם אחר "אשר יזכה לאמונו של בית הנבחרים" – ולא בהכרח מדובר בראש המפלגה הגדולה ביותר שבבית הנבחרים. במספר מקרים בחר המלך דווקא במועמד שלא עמד בראש המפלגה הגדולה ביותר (כך אירע שהמלך ג'ורג' החמישי בחר באנדרו בונאר לו להקים ממשלה, וכן כאשר המלך בחר בדייוויד לויד ג'ורג' להקים ממשלה – שני אישים אלה נאלצו להקים קואליציה כיוון שלמפלגתם לא היה רוב בפרלמנט).
אמנם במקרה אחד מונה סגן ראש הממשלה (סר אנתוני אידן) לראש ממשלה, אולם מדובר היה במנהיג המפלגה וביורש הפוליטי של ראש הממשלה דאז (וינסטון צ'רצ'יל), כך שבחירתו לא נבעה מעצם היותו הסגן.
סיבות למינוי סגן ראש ממשלה

מינוי של פוליטיקאי לתפקיד סגן ראש הממשלה מתבצע משיקולים פוליטיים ובהם:
"פרס ניחומים" פוליטי לפוליטיקאי שהובס על ידי ראש הממשלה הנבחר, על מנת לשמור על "שקט מפלגתי" (לדוגמה: מייקל הזלטיין וראב באטלר).
רצון להעניק לתומך פוליטי כבוד על נאמנותו (לדוגמה: ויליאם וייטלו).
על מנת להעניק תפקיד מכובד לראש המפלגה השנייה בגודלה בקואליציה (קלמנט אטלי בממשלתו של וינסטון צ'רצ'יל).
על מנת לשמור על שקט פוליטי, תוך מתן תפקיד "רשמי" לאדם שנאלץ לעזוב תפקיד אחר (לדוגמה, מינוי סר ג'פרי האו לאחר עזיבתו את משרד החוץ).
מגורים רשמיים

מאחר שהתפקיד איננו קיים באופן רשמי (מבחינה חוקתית), אין מבנה מיועד למגורי סגנו של ראש הממשלה, אולם בשל היותו חבר הממשלה, זכאי סגן ראש הממשלה (כמו כל שר אחר) לקבלת מגורים רשמיים מממשלת בריטניה באזור לונדון, ובית נופש בכפר.
מגורים רשמיים > סגני ראש ממשלת בריטניה

| שם | תקופת כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- |
| קלמנט אטלי | 19 בפברואר 1942 - 23 במאי 1945 | מפלגת הלייבור |
| הרברט סטנלי מוריסון | 26 ביולי 1945 - 24 בפברואר 1951 | מפלגת הלייבור |
| סר אנתוני אידן | 26 באוקטובר 1951 - 6 באפריל 1955 | המפלגה השמרנית |
| ראב באטלר | 13 ביולי 1962 - 18 באוקטובר 1963 | המפלגה השמרנית |
| ויליאם וייטלו | 4 במאי 1979 - 10 בינואר 1988 | המפלגה השמרנית |
| סר ג'פרי האו | 24 ביולי 1989 - 1 בנובמבר 1990 | המפלגה השמרנית |
| מיקל הייזלנטין | 20 ביולי 1995 - 2 במאי 1997 | המפלגה השמרנית |
| ג'ון פרסקוט | 2 במאי 1997 - 27 ביוני 2007 | לייבור |
| פיטר מנדלסון | 5 ביוני 2009 - 11 במאי 2010 | לייבור |
| ניק קלג | 11 במאי 2010 - 8 במאי 2015 | המפלגה הליברל-דמוקרטית |
| דומיניק ראב | 15 בספטמבר 2021 - 6 בספטמבר 2022 | המפלגה השמרנית |
| תרזה קופי | 6 בספטמבר 2022 - 22 באוקטובר 2022 | המפלגה השמרנית |
| דומיניק ראב | 25 באוקטובר 2022- 21 באפריל 2023 | המפלגה השמרנית |
| אוליבר דאודן | 21 באפריל 2023- 5 ביולי 2024 | המפלגה השמרנית |
| אנג'לה ריינר | 5 ביולי 2024- מכהנת | מפלגת הלייבור |
מגורים רשמיים > השר הראשון

"השר הראשון" (First Secretary of State) הוא תואר כבוד לשר הבכיר ביותר בקבינט הבריטי.
| שם | מפלגה | תקופה |
| --- | --- | --- |
| ראב בטלר | המפלגה השמרנית | 13 ביולי 1962 - 18 באוקטובר 1963 |
| ג'ורג' בראון | לייבור | 16 באוקטובר 1964 - 11 באוגוסט 1966 |
| מייקל סטיוארט | לייבור | 11 באוגוסט 1966 - 6 באפריל 1968 |
| ברברה קסל | לייבור | 6 באפריל 1968 - 19 ביוני 1970 |
| מיקל הייזלנטין | המפלגה השמרנית | 20 ביולי 1995 - 2 במאי 1997 |
| ג'ון פרסקוט | לייבור | 8 ביוני 2001 - 27 ביוני 2007 |
| פיטר מנדלסון | לייבור | 5 ביוני 2009 - 11 במאי 2010 |
| ויליאם הייג | המפלגה השמרנית | 12 במאי 2010 - 8 במאי 2015 |
| ג'ורג' אוסבורן | המפלגה השמרנית | 8 במאי 2015 - 13 ביולי 2016 |
| דמיאן גרין | המפלגה השמרנית | 11 ביוני 2017 - 20 בדצמבר 2017 |
לזלי פרוסט

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1895 אוריליה, קנדה 
 פטירה:  4 במאי 1973 (בגיל 77) אונטריו, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת טורונטו  Osgoode Hall Law School  Orillia District Collegiate & Vocational Institute 
 מפלגה:  Ontario PC Party
 דת:  פרסביטריאניזם,United Church of Canada
 
 
 פרסים והוקרה
 שותף במסדר קנדה 
 
לזלי מיסקמפבל פרוֹסט (אנגלית: Leslie Miscampbell Frost‏, 20 בספטמבר 1895 – 4 במאי 1973) היה פוליטיקאי שבאונטריו, קנדה, שכיהן כראש הממשלה ה-16 של מחוז אונטריו מ־4 במאי 1949 עד 8 בנובמבר 1961. בשל כהונתו הארוכה, זכה לכינוי "אונטריו הזקן"; הוא נודע גם בשם "שועל הכסף".
שנים מוקדמות

הוא נולד באוריליה, אונטריו, בנם של ויליאם סוורד פרוסט ומרגרט ג'יין בארקר. אביו היה צורף וראש עיריית אורליה; אמו הייתה דמות חשובה בימיו הראשונים של צבא ההצלה. הוא למד באוניברסיטת טורונטו ובבית הספר למשפטים באוסגודה הול . במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא היה קצין בגדוד ה-157, ושירת בגדוד העשרים, "קווינס יורק ריינג'רס" בצרפת ובלגיה. בשנת 1918, לאחר שנפצע, הוא השתחרר בדרגת סרן. והצטרף ללשכת עורכי הדין בשנת 1921.
בשנת 1926 התחתן עם גרטרוד ג'יין קארו. לא היו להם ילדים. הזוג התגורר בלינדזי, אונטריו, אך פרוסט העדיף להתגורר בפלזנט פוינט שבאגם סטרג'ן צפונית ללינדזי. כאשר פרוסט ואחיו, ססיל גריי פרוסט, עברו לראשונה ללינדזי כדי להקים משרד עורכי דין, הם שכרו בניין בפלזנט פוינט, ששימש כחנות הקהילתית. פרוסט קנה את הנכס בשנת 1925, ובשנת 1950 בערך, קנה נכס צמוד אליו ובנה את בקתת העץ החורפית שהייתה מקלטו בהיותו ראש ממשלה ולאחר פרישתו לגמלאות.
קריירה פוליטית

בשנת 1937 הוא נבחר לראשונה לבית המחוקקים באונטריו ומאז לא הפסיד בבחירות. הוא היה שר האוצר ושר המכרות בשנים 1943 - 1955. פרוסט נבחר למנהיג המפלגה השמרנית הפרוגרסיבית באונטריו (" הטוריים ") בעקבות החלטתו של ראש הממשלה ג'ורג ' דרו להיכנס לפוליטיקה הפדרלית. פרוסט, שזכה לכינוי "אונטריו הזקן" ו"The Laird of Lindsay ", הוביל את המחוז במהלך הפריחה הכלכלית של שנות החמישים. הגישה המאופקת שלו הביאה לו את הכינוי "המרגיע הגדול". תוך שילוב ערכים של עיר קטנה עם מדיניות מתקדמת, הוא העביר את הוביל את מפלגתו "הטורים" לשלושה ניצחונות רצופים בבחירות וזכו ברוב מוחלט בממשלות שכיהנו בשנים 1951, 1955 ו -1959 .
ממשלתו של פרוסט פיקחה ומנעה התרחבות רבה בתפקידי הממשלה. תחת הנהגתו, פרובינציית אונטריו הרחיבה משמעותית את מספר בתי הספר, הוסיפה כבישים מהירים ובנתה בתי החולים. ממשלתו הגדילה משמעותית את ההשקעה הציבורית בכלכלה  באמצעות מדיניות פיסקלית חזקה. ובהנהגתו, יצרה הפרובינציה את סדרת 400 הכבישים המהירים, ובמיוחד הכביש המהיר מקדונלד-קרטייה הידוע יותר בשם "כביש מהיר 401". ממשלתו גם ניסתה להיאבק בהוצאת השליטה על מס ההכנסה מהממשלה הפדרלית, אך נכשלה, וכתוצאה מכך הונהג מס מכירות מחוזי. ממשלת פרוסט הציעה למחוז ביטוח רפואי ציבורי שיורחב אחר כך על ידי ממשיכי דרכו ויהפוך למערכת הרפואית המודרנית של ה־OHIP. (תוכנית הביטוח הרפואי של אונטריו Ontario Health Insurance Plan)
בתקופה בה כיהן, ממשלתו פיקחה על התרחבות משמעותית בשירותים הציבוריים. מספר האוניברסיטאות באונטריו עלה מארבע לשתים עשרה. בתקופת כהונתו כשר האוצר ב -1943, סך ההשקעה המחוזית בחינוך הייתה קצת יותר מ -13 מיליון דולר. עם פרישתו בשנת 1961 היה תקציב החינוך באונטריו 250 מיליון דולר.
ממשלתו של לסלי פרוסט הייתה הראשונה לחוקק חוקים הקובעים עונשים על אפליה גזעית, אתנית ומגדרית ברכוש פרטי; חוקים אלה, שהוצגו בראשית שנות החמישים כחוק לשיטות עבודה הוגנות וחוק ללמגורים הולמים, הביאו להקמתן של תנועות פוליטיות באונטריו שהביאו ליצירת קוד זכויות האדם באונטריו בשנת 1962 ובהמשך לחקיקת החוק בו נאמר כי לכל בני האדם זכויות שוות.. ממשלתו של פרוסט הביאה לחקיקה שתבטיח שנשים יקבלו שכר שווה. ממשלתו הציגה גם זכויות הצבעה עבור האומות הראשונות .
ממשלתו של פרוסט פיקחה על הפדרציה של מחוז העיר העתיקה של טורונטו כשהמטרה הייתה להפוך את שתים עשרה הרשויות מסביב, למטרופוליטן טורונטו .
פרוסט התפטר בשנת 1961, והוחלף על ידי ג'ון רובארטס .
פרישה לגמלאות

עם פרישתו מהפוליטיקה, כיהן פרוסט בחבר הנאמנים של אוניברסיטת טורונטו. כמו כן, הוא היה חבר בדירקטוריון בנק מונטריאול, KVP, cjcr, בחברת הביטוח "קנדה לייף" וחברת התעופה "טרנס קנדה אייר". בין השנים 1954 - 1969 שימש גם כסגן נשיא חברת המחקר Champlain SocietyChamplain Society וכסגן נשיא כבוד משנת 1969 עד 1973. הוא שימש כנשיא אוניברסיטת טרנט בין השנים 1967 עד 1973. בעת היותו בגמלאות המשיך להתעניין באיכות הסביבה. לקראת סוף חייו, הוא בדק עבור ממשלת אונטריו באופן ממצה ממצה את הפוטנציאל של פארק אלגונקין. בראיון האחרון שהוא נתן, רגע לפני שמת, 'ל"טורונטו סטאר ", הוא הצהיר:" אני איש איכות הסביבה. "
פרוסט היה היסטוריון חובב מצוין. ספרו " גברים לוחמים" סיפר את ההיסטוריה של הגדוד ה -35 של יערני סימקו מאוריליה, אונטריו בהקשר של מלחמת העולם הראשונה. בתוך כך הוא חיבר את העורף הקנדי לחזית המלחמה בצרפת, וחיבר את האירועים בגדוד לתמונה הגדולה יותר של המלחמה ולמחויבותה של קנדה לענייני העולם. כתביו על "מסלולי נהר הטרנט הנשכחים" (שפורסמו ממש לאחר מותו) קראו תיגר על מסקנות קודמות של ההיסטוריונים לגבי מסלולי סחר ולוחמה של האינדיאנים בדרום אונטריו. הוא היה חובב נלהב של ההיסטוריה של מלחמת האזרחים, ושמר בספריה הגדולה שלו פיסת עץ שהגיעה מבקתת העץ המקורית של אברהם לינקולן.
תוארי כבוד

בשנת 1969, הוא הפך לחבר במסדר קנדה, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בקנדה.
מקומות שונים ברחבי אונטריו נקראים על שם Frost:
בניין פרוסט, טורונטו - מכיל את משרד האוצר של אונטריו ומועצת הנהלת אונטריו, בפארק קווין, נקראה לכבודו.
מרכז פרוסט ללימודי קנדה ומחקרים מקומיים, פטרבורו, אונטריו - באוניברסיטת טרנט,
ספריית לסלי פרוסט במכללת גלנדון ( אוניברסיטת יורק ), טורונטו
קמפוס פרוסט במכללת פלמינג, לינדזי, אונטריו
בית הספר הציבורי לסלי פרוסט, לינדזי, אונטריו .
לסלי פרוסט פלייס - רחוב בלינדסיי, אונטריו
מרכז פרוסט - לשעבר מרכז משאבי הטבע של לסלי מ. פרוסט, הפעיל מתקן חינוכי פרטי במחוז הליברטון המציע מלגות בבתי ספר תיכוניים.
דיוקן פרוסט נמצא באוניברסיטת טרנט
ביבליוגרפיה נבחרת

Pleasant Point Story: a History of Pleasant Point (1965)
Fighting Men, with a foreword by Thomas H.B. Symons (1967)
Forgotten Pathways of the Trent (1973, ISBN 0-88768-037-2)
The record on Sir Sam Hughes set straight
הערות שוליים

↑  Roy MacGregor (3 באוקטובר 2007). "Frost favoured change, too -- the slow, methodical kind". The Globe and Mail. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  'Ian Urquhart (12 בספטמבר 2007). "McGuinty has spring in his step". The Toronto Star. נבדק ב-2007-10-03. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Honourable Leslie M. Frost". The Orillia Hall of Fame. אורכב מ-המקור ב-2009-08-13. נבדק ב-2007-10-03.
1 2 3  Leslie M. Frost (19 באוקטובר 1961). ONTARIO-1961 in The Empire Club of Canada Speeches 1961–1962. Toronto: The Empire Club Foundation. אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2016. נבדק ב-4 באוקטובר 2007. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Leslie Frost Taping Project". Trent University. אורכב מ-המקור ב-2011-06-08. נבדק ב-2007-10-04.
↑  Martin Brook Taylor, Doug Owram (1994). Canadian History: A Reader's Guide. Toronto: University of Toronto Press.
↑  Anya Spethmann (30 בספטמבר 2003). "In Ontario politics, 'bland works'". The Brock Press. נבדק ב-2007-10-04. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "History of our Party". Ontario Provincial Progressive Conservative Party. אורכב מ-המקור ב-14 בפברואר 2008. נבדק ב-2007-10-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leslie M. Frost". The Premier of Ontario. אורכב מ-המקור ב-2006-06-20. נבדק ב-2007-10-04.
↑  "Leslie Miscampbell Frost". The Canadian Encyclopedia. נבדק ב-2007-10-04.
↑  "Leslie Frost". York University. אורכב מ-המקור ב-2007-07-03. נבדק ב-2007-10-04.
↑  "Leslie M. Frost". Cogeco Television. אורכב מ-המקור ב-2007-12-27. נבדק ב-2007-10-04.
↑  John Cooper (12 בפברואר 2007). "Forget Americans, honour Burnett". The Toronto Star. נבדק ב-2007-10-03. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Frost, Leslie Miscampbell". The Canadian Encyclopedia.
↑  "Premiers of Ontario". Election Almanac. אורכב מ-המקור ב-2012-02-24. נבדק ב-2020-05-11.
↑  Champlain Society. "Former Officers of the Champlain Society (1905-2012)". אורכב מ-המקור ב-2014-10-27. נבדק ב-19 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gerald Killan (1993). Protected Places: A History of Ontario's Provincial Parks System. Dundurn Press ltd. p. 179.
↑  Terence J. Fay (בדצמבר 1969). "Fighting Men. Leslie Frost". Military Affairs. 33 (3): 413. JSTOR 1985143. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "The Frost Centre for Canadian Studies & Native Studies". Trent University. נבדק ב-2007-10-04.
↑  "Leslie Frost Library". Glendon College. נבדק ב-2007-10-23.
↑  "The Frost Centre Institute - About FCI". FCI. אורכב מ-המקור ב-2009-02-17. נבדק ב-2009-01-21.
הערות שוליים > לקריאה נוספת

"Frost Taping Project". Trent University. נבדק ב-18 ביוני 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
Graham, Roger (1990). Old Man Ontario: Leslie M. Frost. University of Toronto Press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370507705171  GND: 130246859  ISNI: 0000 0000 7374 3607  LCCN: nr90018504  VIAF: 47863812   WorldCat (עם VIAF): 47863812 
לסלי פרוסט, 1916
יחסי אוקראינה–סוריה

| יחסי אוקראינה–סוריה |
| --- | --- |
אוקראינה: סוריה


אוקראינה: סוריה
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 187,437
אוכלוסייה
38,325,793: 25,065,658
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 8,980
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,664: 358
משטר
דמוקרטיה חצי-נשיאותית: ממשלת מעבר

יחסי אוקראינה–סוריה הם היחסים בין אוקראינה לרפובליקה הערבית הסורית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1992, אך היחסים נותקו בשנת 2022. שגרירות אוקראינה בלבנון אחראית על האינטרסים של אוקראינה בסוריה.
היסטוריה

סוריה הכירה בעצמאות אוקראינה ב-28 בדצמבר 1991. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-31 במרץ 1992.
עם תחילת מלחמת האזרחים בסוריה ב-2011, סוריה התקרבה פוליטית לפדרציה הרוסית. בעקבות פשעי משטר בשאר אל-אסד נגד העם הסורי במהלך המלחמה, אוקראינה סגרה את שגרירות אוקראינה בדמשק ב-2016, וב-2018 הורתה על סגירת שגרירות סוריה בקייב.
ב-29 ביוני 2022 הכירה סוריה בעצמאות השטחים שנכבשו על ידי רוסיה באוקראינה, ובעקבות כך ניתקה אוקראינה את היחסים עם סוריה ב-30 ביוני 2022.
בעקבות נפילת משטר אל-אסד בדצמבר 2024, הודיע נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי על תמיכתו בממשלת המעבר של היאת תחריר א-שאם, וכי אוקראינה תספק לסוריה סיוע הומניטרי של 500 טונות של קמח.
התרגום השומרוני

התרגום השומרוני הוא תרגום ארמי-שומרוני לתורה. כיוון שהשומרונים אינם מכירים בקדושתם של ספרים נוספים, הרי שהוא מקיף את כלל כתבי הקודש השומרוניים. שפת התרגום היא ארמית שומרונית.
יצירה

לפי מסורות שומרוניות, התרגום נתחבר בידי הכהן נתנאל שמת בסביבות שנת 20 לפני ספירה.
לפי אברהם טל, מסתבר כי התרגום השומרוני נוצר בסביבות המאה השלישית, בתקופה בה התחזקה באופן גדול השפעת הארמית על התרבויות בארץ ישראל, ובסמוך להופעת התרגומים הירושלמים, בעלי מבנה לשוני הדומה לתרגום השומרוני.
התרגום הוא תרגום מילולי (בדומה לתרגום אונקלוס ובשונה מתרגומי ארץ-ישראל היהודיים).
פרשנות מיוחדת אפשר לראות במשמע ״כרוז״ הניתן בתרגום למילה היחידאית ״אברך״ בבראשית, מ"א, מ"ג, בניגוד למובנים אחרים המופיעים בתרגומים היהודיים ודומה לפרשנות בתרגום השבעים. מתברר אפוא כי השומרונים הסתמכו מדי פעם על תרגום יווני לתורה כשתרגמו את הטקסט העברי לארמית ונתקלו במילה קשה ונדירה. הדבר מתגלה בפסוקים נוספים ומתבטא אף בתעתיק מילים יווניות בתוך הטקסט הארמי, כגון ״מרצף״ שהיא מילה יוונית באותיות עבריות המתרגמת ״אמתחת״.
לתרגום חדרו מילים יווניות המעידות שהתרגום נערך במאות ה-1–4, בתקופה שבה הייתה השפעה חזקה של היוונית על הארמית.
עותק נוסף של התרגום כלול במעין וולגטה שומרונית מראשית המאה השלוש עשרה בה נכללו הנוסח העברי (השומרוני), תרגום ערבי, והתרגום הארמי. כתב היד נקנה בדמשק ב-1631 וניתן במתנה לקרדינל ברבריני בשנת 1649 (עתה בספריית הוותיקן).
שימוש והשפעה

זאב בן חיים פרסם את "מליץ", מילון שומרוני בן שלוש טורים - עברי, ארמי וערבי. לדעת בן-חיים, ההחלק העברי-ארמי חובר קודם התערערות מעמד הארמית השומרונית במאה ה-11 בהתבסס באופן מוחלט על התרגום השומרוני, בעוד הטור הערבי הוסף לאחר מכן.
יש הטוענים כי נעשה שימוש בתרגום בקמעות שומרוניים.
בפיוטים שומרוניים, בעיקר מימי הביניים המאוחרים, קיים שימוש נרחב בציטוטי התרגום השומרוני, לצד השימוש במקרא עצמו ובפיוטים קדומים.
במחקר

תולדות המחקר של התרגום השומרוני מתחילות בהבאת עותק ראשון לאירופה על ידי בני הקהילה השומרונית בדמשק ב-1616. כתב יד זה שימש כמקור לשתי מהדורות אירופיות-נוצריות, הראשונה בפריז על ידי מורינוס בפוליגלוטה של פריז ב-1645. והשנייה על ידי וולטון בפוליגלוטה של לונדון ב-1657 בכתב אשורי (כתבי היד כתובים בכתב שומרוני). מהדורה יהודית של התרגום יצאה על ידי אלחנן בריל בתרל"ה (1875), מבוססת על מהדורתו של וולטון.
כתב יד זה, שנכתב ב-1514, לאחר שהארמית השומרונית כבר לא הייתה שפת דיבור רשמית, סבל מהשפעות של שתי השפות ששימשו את השומרונים באותה תקופה - עברית שומרונית וערבית, אך עקב אי היות הדבר גלוי לחוקרים גרמו השיבושים השונים לחוקרים לתלות את אשמת השיבושים בכותיות, מקורם של השומרונים. רק ב-1868 עמד שמואל כהן על סיבת השיבושים והכיר במקוריות הארמית השומרונית.
בין השנים 1872 ועד 1891 פרסם יוליוס היינריך פטרמן (אנ') מהדורה ביקורתית ראשונה לתרגום השומרוני, בהתבסס על ארבעה כתבי יד שומרונים שהעתיק בהיותו בשכם. פטרמן מת במהלך העבודה, והמדורה הושלמה על ידי פולרס. למרות שהמדורה שיפרה את הנוסח של התרגום, הרי שהנוסח בה עדיין בעל סימני ערביזציה, ואינו נסמך על כתבי היד המובחרים ביותר. המדורה פורסמה בכתב שומרוני.
ב-1875 פרסם אברהם אליהו הרכבי קטעים של התרגום השומרוני מספריית פטרגורד.
בשנים 1980–1983 הוציא לאור אברהם טל מהדורה ביקורתית של התרגום השומרוני, בכתב אשורי.
לקריאה נוספת

אברהם טל, התרגום השומרוני לתורה: מהדורה ביקורתית, כרכים א-ג, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תש"ם-תשמ"ג.
שמואל אחיטוב, חיים רבין (ע), שלישי - התרגום השומרוני, תרגומי המקרא: פרקי מבוא, כרך ב, ירושלים: ספריית מוסד ביאליק, תשמ"ד 1984, עמ' 45 - 49