stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1945

שנת 1945 היא השנה ה-45 במאה ה-20. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1945 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אלפרד יודל חותם על כניעת גרמניה הנאצית
הטלת פצצה גרעינית על הירושימה ונגסאקי, אוגוסט 1945
ראו גם

1945 במדע‎
1945 בקולנוע‎
1945 בספורט‎
ילידי 1945‎
נפטרים ב-1945‎
בוב מארלי
יענקל'ה רוטבליט
עמי אילון
אהוד אולמרט
משה קצב
קלייר, נסיכת לוקסמבורג

קלייר מרגרטה לדמאכר (בלוקסמבורגית: Claire Margareta Lademacher; נולדה ב-21 במרץ 1985) היא אשתו של פליקס, נסיך לוקסמבורג.
ביוגרפיה

קלייר נולדה ב-21 במרץ 1985 בעיר פילדרשטאדט שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה המערבית. היא בתם השנייה של הארטמוט לדמאכר, יזם ומיליונר גרמני, ואחד ממייסדי חברת LHS Telekommunikation. אמה היא גבריאלה שניידר. קלייר ואחיה הגדול פליקס גדלו בעיר אוזינגן, ובגיל 11 עברה עם משפחתה לאטלנטה. המשפחה חזרה לגרמניה בשנת 1999 ולדמאכר השלימה את השכלתה בפרנקפורט לפני שנרשמה לבית ספר בשווייץ. בשנת 2003 היא החלה ללמוד תקשורת בינלאומית באוניברסיטה האמריקאית בפריז. לאחר שהשלימה תואר ראשון, החלה לעבוד עבור קונדה נסט (Condé Nast) - חברה אמריקאית לתקשורת המונים, בסניפי החברה בניו יורק ובמינכן. במהלך עבודתה זו היא החלה להתעניין בביואתיקה, ולמדה לתואר שני ב-Ateneo Pontificio Regina Apostolorum שברומא, איטליה. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בתרומת איברים בגרמניה, אוסטריה וארצות הברית. נושא המעניין אותה מאוד. בסתיו 2012 הייתה חוקר אורח במכון לביואתיקה באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
במהלך לימודיה ברומא פגשה קלייר את פליקס, נסיך לוקסמבורג, בנם של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. ב-13 בדצמבר 2012 אישר משק הבית הדוכסי את אירוסיהם. החתונה האזרחית התקיימה ב-17 בספטמבר 2013 בקוניגסטיין אים טאונוס שבגרמניה,  ואחריה נערך הטקס הדתי ב-21 בספטמבר בבזיליקה של סן מארי מדליין בסנט-מקסין-לה-סיינטה-באום (Saint-Maximin-la-Sainte-Baume), צרפת. בעקבות נישואיה היא קיבלה את התואר "נסיכת לוקסמבורג".
משפחתה

קלייר ובעלה התגוררו בתחילה בדרום צרפת בשאטו לה קרוסטס (Château Les Crostes), אזור השייך למשפחתה של קלייר מזה שנים רבות. ב-2017 העתיק הזוג את מקום מגוריו לז'נבה, שווייץ. יש להם שני ילדים:
אמליה, נסיכת נסאו (נולדה ב-15 ביוני 2014)
ליאם, נסיך נסאו (נולד ב-28 בנובמבר 2016)
הערות שוליים

↑  Prince Felix of Luxembourg announces his engagement
↑  "Prince Félix to tie the knot!". Luxemburger Wort. 13 December 2012.
↑  Prince Félix & Claire set wedding date
↑  Prince Félix – Luxembourg's royal winemaker
↑  ביוגרפיה של קלייר באתר משפחת המלוכה הלוקסמבורגית
יחסי גואטמלה–פקיסטן

| יחסי גואטמלה–פקיסטן |
| --- | --- |
גואטמלה: פקיסטן


גואטמלה: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
108,889: 796,095
אוכלוסייה
18,523,847: 252,917,583
תמ"ג (במיליוני דולרים)
102,050: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,509: 1,338
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי גואטמלה–פקיסטן הם יחסי החוץ שבין רפובליקת גואטמלה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 באוקטובר 2011.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, פקיסטן ייצאה לגואטמלה סחורה בשווי 4.67 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי טקסטיל, כלים רפואיים, תרופות, מוצרי ספורט, כלי תחבורה, ממתיקי סוכר, רהיטים ומוצרי ברזל. לעומתה, גואטמלה ייצאה לפקיסטן סחורה בשווי 13.7 מיליון דולר אמריקאי, רובה כללה אגוזי מוסקט (93%) ומכונות לעיבוד טקסטיל (3.7%).
ייצוג

גואטמלה אינה מיוצגת בפקיסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את גואטמלה שוכנת במקסיקו.
פקיסטן אינה מיוצגת בגואטמלה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את פקיסטן שוכנת בניו יורק.
יהדות מלזיה

בית הקברות היהודי בפננג
יהדות מלזיה היא קהילה יהודית קטנה, שהתקיימה בעבר במיוחד בפננג. כיום חיים יהודים מעטים במלזיה; רובם שוהים שם לצורכי עבודה וייתכן שגם שרידים של הקהילה המקומית.
היסטוריה

מעט מאוד ידוע על היהודים שחיו במלאיה (מלזיה של היום) לפני המאה ה-18. נוכחות מוגברת החלה עם פתיחת הנמל הבריטי בג'ורג' טאון בתחילת המאה ה-19; פתיחת הנמל העניקה הזדמנויות מסחר חדשות למהגרים יהודים מכל רחבי העולם. מרבית היהודים שהיגרו למושבה הבריטית החדשה היו מעיראק; באותה תקופה יהודי עיראק סבלו מהמושל דאוד פאשה ונמלטו בהמוניהם לארצות זרות. מיעוט מיהודי מלזיה היו אשכנזים והייתה אף קהילה קטנה של יוצאי ארמניה. למרות זאת, אחד המהגרים העיד שבמשך שלושים שנה היה רק יהודי שומר תורה ומצוות אחד במלזיה. משהתבססה קהילה משמעותית במלזיה, היה זה רק בפננג, שהיה מחוז חשוב עם נוכחות בריטית בולטת. אך ניתן היה למצוא יהודים בודדים גם בקואלה לומפור, כיום בירת מלזיה, וגם באיפוה, סרמבן ומלאקה, בקצה הצפוני של חצי האי המלאי. הקהילה היהודית הגיעה לשיאה בשנות העשרים המוקדמות של המאה ה-20, בעקבות מלחמת העולם הראשונה. ועדיין, במשך כל שנות קיומה של הקהילה, מעולם לא גרו במלזיה יותר מ-180 יהודים. המקומיים התייחסו בסובלנות אל היהודים ומנהיגיהם, והקהילה לא סבלה מאנטישמיות.
בשנת 1929, נבנה בית הכנסת הראשון בפננג. במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשו היפנים למלזיה. הבריטים נסוגו מהארץ, ועמם מרבית היהודים. היהודים המעטים שנותרו במלזיה הוכרחו בידי היפנים ללבוש טלאי צהוב על בגדם, אולם מלבד זאת לא סבלו הרבה. בשנת 1943, הפכה פננג לבסיסה של קבוצת המונסון, שייטת צוללות של הקריגסמרינה, שלחמה בשיתוף פעולה עם היפנים. הגרמנים התעללו בתחילה ביהודים מקומיים, אולם הפסיקו בעקבות הוראה מהמושל היפני.
לאחר המלחמה היגרו מרבית היהודים לארצות זרות כמו סינגפור, אוסטרליה, ארצות הברית וישראל. ב-1963 נותרו רק 20 משפחות יהודיות במלזיה, ב-1969 ירד המספר ל-3. ב-1976 נסגר בית הכנסת בפננג. כיום מבין בתי הכנסת המעטים שנבנו במלזיה עומדים רק שניים על תילם: האחד בפננג, והשני בקואלה לומפור. הבניינים המקוריים עדיין עומדים, אך השימוש בהם שונה. בניין בית הכנסת הישן בפננג, השמור טוב יותר מבין השניים, משמש כיום כמשכנה של חברה פרטית, אולם בעליו התחייב לשמור על חיצוניותו היהודית. בניין בית הכנסת הישן בקואלה לומפור נמצא במצב פחות טוב, וכיום יש בו מסעדה ואכסניית תרמילאים. הסמלים היהודיים שהיו בחזיתו הוסרו, ובמקומם הוכנסו סמלים מוסלמיים. אחרוני היהודים עזבו את מלזיה עקב חשש להתנכלות מצד המוסלמים שהשתלטו על המדינה.
בית הקברות היהודי

בית הקברות היהודי בפננג, שהוקם בשנת 1805, הוא ככל הנראה אחד מבתי הקברות העתיקים ביותר בדרום-מזרח אסיה. המצבה היהודית העתיקה ביותר מתוארכת ל-9 ביולי 1835, ועליה רשום שמה של אשה בשם שושן לוי. ככל הנראה המצבה מציינת את קברה של היהודיה-אנגליה שתרמה את הקרקע שעליה ניצב בית הקברות. רוב הקברים הם בצורת ארון מקומר עם מכסה משולש, דומה לגלוסקמות שנמצאו בישראל. ישנם כ-107 קברים הממוקמים בבית הקברות, כשהמצבה האחרונה היא משנת 2011. הקברים של הכהנים נמצאים בנפרד מהקבוצה העיקרית של הקברים, בפינה הצפון המזרחית של בית הקברות. בין קברי הכהנים נמצא קברו של לוטננט אליהו היימן חיים ויקטור כהן, מהרגימנט התשיעי של צבא הודו הבריטית, שנהרג בתאונה ב-10 באוקטובר 1941 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. באופן רשמי בית הקברות עדיין פתוח לקבורה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  The last Jew to leave Penang
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מלזיה, פנאנג אין יהודים, יש אנטישמיות, באתר דעת.
1 2 3 4  מלזיה באתר הספרייה היהודית הווירטואלית.
↑  אתר המוקדש לבית הקברות היהודי בפננג
Devil May Cry (משחק וידאו)

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  23 באוגוסט 2001
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות, Hack and slash
 פיתוח:  קאפקום
 הוצאה לאור:  קאפקום
 ארץ מקור:  יפן
 שפות:  יפנית, איטלקית, גרמנית, צרפתית, אנגלית, ספרדית 
 עיצוב:  הידקי קאמייה
 סדרה:  Devil May Cry
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 2 פלייסטיישן 3 פלייסטיישן 4 Xbox 260 Xbox One Microsoft Windows נינטנדו סוויץ'
 מדיה:  DVD (פלייסטיישן 2), בלו-ריי (פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, Xbox 360, Xbox One), כרטיס משחק של נינטנדו (אנ') (נינטנדו סוויץ')
 המשחק הבא:  Devil May Cry 2
 
 https://www.devilmaycry.com/1/
 
Devil May Cry הוא משחק וידאו מסוגת פעולה-הרפתקה שפותח והופץ על ידי קאפקום לקונסולת פלייסטיישן 2 ב-23 באוגוסט 2001. זהו המשחק הראשון בסדרת המשחקים "Devil May Cry". עלילת המשחק עוקבת אחרי דנטה, צייד שדים שכיר המצטרף לאישה מסתורית בשם טריש למסע כדי להביס את מלך השדים, מונדוס, שהרג את אמו וגרם להיעלמות אחיו התאום. המשחק נוצר בהשראת הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי.
פיתוח המשחק התחיל כאבטיפוס של המשחק "Resident Evil 4", אבל כשסטה מז'אנר ההישרדות אימה האופייני לסדרת Resident Evil הומר לקניין רוחני חדש. הצלחת המשחק הובילה למספר משחקי המשך, עיבוד לסדרת אנימה, עיבודים לקומיקס ומאנגה ושיווק מרצ'נדייז.
משחקיות

"Devil May Cry" הוא משחק פעולה-הרפתקה המוצג בגרפיקת תלת-ממד בגוף שלישי. השחקן מגלם את דנטה, שחמוש בנשק קר וחם שאיתם הוא נלחם באויבים. המשחק מחולק ל-23 "משימות", כשבכל אחת מהן מוטלת על השחקן מטרה אחרת כדי להתקדם בעלילת המשחק. המשחק מדרג את ביצועי השחקן באמצעות "ציון סטייל", כשהציון הנמוך ביותר הוא D, אחריו C, B, A ולבסוף הציון הגבוה ביותר - S. השחקן צריך להצרף מתקפות שונות במהירות גבוהה כדי להעלות את הציון שלו, ואם הוא עושה טעות ונפגע הציון מתאפס. בנוסף ללחימה, המשחק מכיל אלמנטים של משחק פלטפורמה וחשיבה.
מתקפות מוצלחות ממלאות את מדד ה-"Devil Trigger" של השחקן, וכשהמדד מתמלא השחקן יכול להיכנס למצב מיוחד בו כוחותיו מוגברים ומתקפות חדשות מתאפשרות. כשהשחקן מביס אויבים הוא מרוויח נקודות הנקראות "כדורים אדומים", איתן הוא יכול לרכוש מתקפות חדשות ופריטים המסייעים במשחק.
עלילה

עלילת המשחק נפתחת עם דנטה, צייד שדים שכיר. יום אחד פורצת למשרדו טריש, אישה מסתורית הרכובה על אופנוע. טריש מציגה את עצמה לדנטה ומבקשת את עזרתו של דנטה כדי להביס את מונדוס, מלך השדים שמתכנן לברוח מהגיהנום אל עולם בני-האדם דרך שער בין-ממדי הנמצא על אי בודד. דנטה נדהם לראות שתווי פניה של טריש זהים לחלוטין לפני אימו, שנרצחה על ידי שדים בילדותו, ומחילט לעזור לה.
דנטה וטריש מגיעים לאי הבודד ומתפצלים. בעודו חוקר טירה עתיקה, דנטה מוצא חרב קסומה שנקראת אלאסטור ומשתמש בה כדי להביס מפלצת עצומת ממדים בשם פנטום. דנטה ממשיך להתקדם לתוך הטירה ונלחם במספר אויבים מפלצתיים ובאביר בשריון מתכת בשם נילו אנג'לו. כשדנטה נלחם בנילו אנג'לו הוא שם לב שאנג'לו עונד תליון זהה לתליון שלו. דנטה נזכר שאימו נתנה לו ולאחיו התאום ורג'יל תליונות זהים בילדותם ומבין שנילו אנג'לו הוא למעשה ורג'יל. דנטה מביס את ורג'יל ושני חצאי התליון מתאחדים, והופכים את חרבו של דנטה לחרב הקסומה של אביהם השד, ספרדה.
דנטה מוצא את השער הבין-ממדי ומגיע לגיהנום, שם תוקפת אותו טריש, שמתגלה כסוכנת כפולה העובדת בשביל מונדוס. דנטה וטריש מותקפים שניהם על ידי המפלצת נייטמר, ודנטה מסכן את חייו ומציל את טריש. כשטריש שואלת למה דנטה הציל אותה למרות שבגדה בו, דנטה אומר שעשה זאת בגלל הדמיון המשונה בינה לבין אימו והולך.
מונדוס לוכד את טריש ומחליט להרוג אותה על שנכשלה במשימתה, אבל הוא נקטע על ידי דנטה והשניים נלחמים. דנטה מנצח, מגרש את מונדוס חזרה לגיהנום וסוגר את השער הבין-ממדי. טריש מתנצלת בפני דנטה, שסולח לה. השניים נמלטים על גבי אווירון בעוד האי מתפוצץ. בחזרה במשרדו של דנטה בעיר, השניים מחליטים לעבוד כשותפים בעסקי ציד השדים.
פיתוח והפצה

המשחק פותח על ידי קאפקום, והתחיל את פיתוחו כאחד ממספר אבטיפוסים למשחק "Resident Evil 4" תחת הנחיית הבמאי הידקי קאמייה. כשפיתוח המשחק התקדם הוא סטה עוד ועוד מסוגת ההישרדות אימה של סדרת Resident Evil, עד שבשלב מסוים קאפקום החליטה לנתק אותו לחלוטין מהסדרה ולהפוך אותו לקניין רוחני חדש בסוגת הפעולה-הרפתקה. הצוות החליט לתת למשחק סגנון גותי ולהשתמש בקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי כהשראה לכתיבת הסיפור. חברי הצוות נסעו לספרד ולממלכה המאוחדת וצילמו אלפי תמונות של אמנות גותית מימי הביניים, בהן השתמשו ליצירת הגרפיקה של המשחק. קאמייה רצה לתת למשחק תמה של "מגניבות", והחליט לשלב בו פסקול בסגנון מוזיקת רוק וטכנו. הוא עיצב את דנטה עם מעיל עור אדום ושיער לבן ורצה לשלב במשחק פעלולים אקרובטיים. רמת הקושי של המשחק הייתה גבוהה במיוחד ביחס למשחקים אחרים.
המשחק שוחרר לשוק ב-23 באוגוסט 2001 וזכה לביקורות חיוביות ולהצלחה כלכלית. משחק המשך, "Devil May Cry 2", הוכרז כמעט מייד לאחר צאת המשחק הראשון ויצא לשוק ב-2003. מספר משחקי המשך נוספים יצאו מאז בנוסף לאתחול בשנת 2013. ב-2012 המשחק הוסב לקונסולות פלייסטיישן 3 ו-Xbox 360 במהדורה מחודשת יחד עם המשחק השני והשלישי בסדרה. היסבים נוספים יצאו לקונסולות פלייסטיישן 4, Xbox One ולמערכת ההפעלה Microsoft Windows ב-2018, ולקונסולת נינטנדו סוויץ' ב-2019. "Devil May Cry" השפיע מאוד על סוגת משחקי הפעולה וסלל את הדרך למשחקים כמו God of War בהמשך.
הערות שוליים

1 2  Devil May Cry Instruction Booklet. Capcom. 2001.
↑  Mielke, James. "Postmortem on DMC3:SE". 1UP.com. ארכיון מ-24 ביוני 2013. נבדק ב-23 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  אביתר כהן, להרוג שדים ולצחוק: Devil May Cry 5, באתר ynet, 2 באפריל 2019
↑  Kevin Gifford, Mark MacDonald (באפריל 2005). "Afterthoughts: Resident Evil 4". Electronic Gaming Monthly. Ziff Davis Media Inc. (190): 51–52. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Devil May Cry Graphic Edition. Kadokawa Shoten. בדצמבר 2001. ISBN 978-4-04-707071-4. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17769705d (data)
אברהם ילובסקי

אנדרטה לאברהם ילובסקי בנס ציונה
אברהם ילובסקי (ה'תר"י, 1850 – י' בטבת ה'תרמ"ט, 15 בדצמבר 1887) היה מקורבנותיו הראשונים של היישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל. ילובסקי נהרג בבקתתו על ידי מרצחים ערבים אחרי התנגדות עזה מצדו תוך שימוש בגרזנו. ביתו היה ליד הצומת (צומת אברהם ילובסקי) הנושא את שמו ובה אנדרטה לזכרו. מונצח לצד חללי מערכות ישראל הראשונים ביישוב היהודי המתחדש.
היסטוריה

ילובסקי נולד בביאליסטוק שבפולין. היה נפח במקצועו ובהמשך גם עסק בחקלאות בארץ ישראל. בבית אביו התחנך על ברכי המסורת ולימים הוסמך לרבנות. אולם בחר במקצוע הנפחות. בשנת 1883 נישא לשיינה-יפה. עלה לארץ ישראל ותר את הארץ וחיפש מקום למשפחתו. היה בין חברי הקבוצה הראשונה שרכשה חלקות ב"נחלת ראובן", נחלתו של ראובן לרר, החלוץ למושבה נס ציונה לעתיד לבוא.
המתיישבים התגוררו יחדיו בחצר החאן ואברהם היה יחיד בהם שבנה במו ידיו את ביתו על אם הדרך לראשון לציון. לנחלה זו הביא בשנת 1888 את משפחתו מביאליסטוק. באותה שנה היה החורף קשה. מפחד השיטפונות והקור העביר אברהם את משפחתו לחצר החאן. והוא עצמו נשאר לשמור על מקום מגוריו והנפחיה שממנה התפרנס. ביום י' בטבת תרמ"ח (25 דצמבר 1887), נהרג בבקתתו על יד מרצחים אחרי התנגדות עזה מצדו תוך שימוש בגרזינו. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות של ראשון לציון. הניח אשה וארבעה ילדים. נינו הוא אהרן שביט מבכירי טייסי חיל האוויר הישראלי. נינה אחרת היא אראלה לבית זייצוב, אשת חה"כ לשעבר מרדכי בר-און.
תוצר (כימיה)

תוצר (באנגלית: Product) הוא החומר הנוצר כתוצאה מתגובה כימית. בתגובה כימית מגיבים הופכים לתוצרים. המעבר ממגיב לתוצר עובר דרך מצב מעבר בעל אנרגיה גבוהה אותו יש לעבור על ידי השקעת אנרגיית שפעול. בתהליך שכזה מגיב נצרך והופך לתוצר. תגובה כזו יכולה להתרחש באופן ספונטני, באמצעות השקעת אנרגיה (דוגמת חום) ע״מ לעבור את מחסום האנרגיה, או באמצעות זרז המוריד את אנרגיית השפעול או מייצב את מצב המעבר. צורת הכתיב המקובלת היא שהמגיבים נמצאים בצד שמאל של המשוואה הכימית והתוצרים בצד ימין, גם במקרה של תגובה הפיכה (אנ'), לפי חוקי הכתיב הכימיה.
בקינטיקה כימית התוצר הוא לא תמיד החומר הסופי של התגובה אלא החומר הרצוי בסופה. לכן הכרת תכונות התוצר מאפשר למקסם את הניצולת של התגובה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   |  תגובה ספונטנית  R\rightarrow P כאשר R הוא המגיב (reactants), ו־P הוא התוצר.  |  תגובה עם זרז  R+C\rightarrow P+C כאשר R הוא המגיב (reactants), P הוא התוצר, ו־C הוא הזרז (catalyst). |
הערות שוליים

↑  מילון מונחים בכימיה https://academic.openu.ac.il/natural_sciences/chemistry/pages/dictionary.aspx
↑  International Union of Pure and Applied Chemistry. "chemical reaction equation". Compendium of Chemical Terminology Internet edition.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר הגדול באגדות היהודיות

אלכסנדר הגדול בירושלים; ציור של סבסטיאנו קונצ'ה מהמחצית הראשונה של המאה ה-18
היהודים, כמו שאר העמים בעת העתיקה, התרשמו עמוקות מאישיותו של אלכסנדר מוקדון ומהישגיו. כתוצאה מכך, נוצרו מספר רב של אגדות עליו ועל מגעו איתם. אגדות אלה נשתמרו בעיקר בתלמוד וביצירות חיצוניות קדומות יותר כמו קדמוניות היהודים של יוסף בן מתתיהו. הדים למאורעות דומים מצויים גם בכתבי הסופר הרומאי קורטיוס רופיוס.
המסורות היהודיות מתייחסות בדרך כלל בחיוב לאלכסנדר, למרות היותו עובד אלילים; בחלק מהמקורות מובע לעג לחולשתו של אלכסנדר לכוח, עוצמה ועושר.
אלכסנדר הגדול והיהודים > מפגש אלכסנדר במנהיגי היהודים > התיאור התלמודי

התלמוד מתאר בהרחבה את המפגש בין אלכסנדר לראשי היהודים. מפגש שאינו מצוי בתיאורים היווניים והרומיים אודות מסעי אלכסנדר. תיאור המפגש בין אלכסנדר למנהיגי היהודים מובא במסכת יומא:
בעשרים וחמישה בטבת יום הר גריזים, דלא למספד. יום שביקשו כותיים (שומרונים) את בית אלוהינו מאלכסנדרוס מוקדון להחריבו, ונתנו להם. באו והודיעו את שמעון הצדיק. מה עשה? לבש בגדי כהונה ונתעטף בבגדי כהונה, ומיקירי ישראל עמו ואבוקות של אוּר בידיהן. וכל הלילה הללו (השומרונים) הולכים מצד זה, והללו (זקני היהודים) הולכים מצד זה, עד שעלה עמוד השחר. כיוון שעלה עמוד השחר, אמר (אלכסנדר) להם: מי הללו? אמרו לו: יהודים שמרדו בך. כיוון שהגיע לאנטיפטרס זרחה חמה ופגעו זה בזה. כיוון שראה לשמעון הצדיק, ירד ממרכבתו והשתחווה לפניו. אמרו לו: מלך גדול כמותך ישתחווה ליהודי זה? - אמר להם: דמות דיוקנו של זה מנצחת לפני בבית מלחמתי. אמר להם (ליהודים): למה באתם? - אמרו: אפשר בית שמתפללים בו עליך ועל מלכותך שלא תחרב, יתעוך עובדי-כוכבים להחריבו? אמר להם: מי הללו? אמרו לו: כותיים הללו שעומדים לפניך. אמר להם: הרי הם מסורין בידכם. מיד נקבום בעקביהם ותלאום בזנבי סוסיהם, והיו מגררין אותן על הקוצים ועל הברקנים עד שהגיעו להר גריזים. כיוון שהגיעו להר גריזים חרשוהו וזרעוהו כרשינין, כדרך שביקשו לעשות לבית-אלוהינו. ואותו היום עשאוהו יום טוב.
אלכסנדר הגדול והיהודים > מפגש אלכסנדר במנהיגי היהודים > העדויות ההיסטוריות

יוספוס פלביוס, בספרו "קדמוניות היהודים", מתאר את השתלשלות המאורעות כדלקמן:
עובדה דומה על אלכסנדר והשומרונים מזכיר הסופר הרומאי קורטיוס רופיוס, שחיבורו "תולדות אלכסנדר" הוא המקור הקדום המקיף ביותר לחיי אלכסנדר הגדול. בזמן שהמקורות היווניים העוסקים בכיבוש אלכסנדר את ארץ ישראל בשנת 332 לפנה"ס מתרכזים בכיבוש עזה, מוסיף קורטיוס רופוס ומספר כי אלכסנדר אישית דיכא ביד קשה מרידה שומרונית בארץ ישראל, והשליט בה סדר:
"בשעה שישב עדיין אלכסנדר במצרים והיה שרוי באבל על מותו הטרגי של הקטור בן פרמיניון, הגיעה אליו השמועה המחרידה מארץ ישראל שהשומרונים שרפו חיים את אנדרומכוס שנתמנה בשעתו מטעם פרמיניון לנציבם של חבלי סוריה וארץ ישראל הפנימיים. אלכסנדר הקדים את מועד יציאתו ממצרים. כשהגיע לארץ ישראל נמסרו לו מיד ראשי האשמים ברצח הנציב. במקום אנדרומכוס מינה אלכסנדר את מנון, שקיבל בשעתו מטעם אלכסנדר את ההגנה על צפון סוריה, ועשה שפטים ברוצחי אנדרומכוס."
פרופסור מנחם שטרן מעיר כי הנרטיב של קורטיוס תואם היטב למסורת הספרותית, המדגישה את נטייתו של אלכסנדר לטובת היהודים.
ייתכן גם שהפסיפס שנחשף בבית הכנסת העתיק בחוקוק מתאר מפגש בין אלכסנדר הגדול לכהן הגדול.
אלכסנדר הגדול והיהודים > מפגש אלכסנדר במנהיגי היהודים > הדיון ההיסטורי על מפגש אלכסנדר והיהודים

אלכסנדר אכן עבר דרך ארץ ישראל לאחר המצור על צור, בדרכו לכיבוש מצרים, וכן בדרכו חזרה ממצרים אל האימפריה הפרסית, אולם אין הוכחות חד-משמעיות להכרעת השאלה האם ביקר אלכסנדר באזורים היהודיים בארץ ישראל.
יש מן ההיסטוריונים המודרניים[דרוש מקור] ששוללים את שתי גרסאות האגדה, וסוברים כי המסורות המדברות על כניסת אלכסנדר מוקדון לירושלים הן מאוחרות, והסבירות שאלכסנדר אכן ביקר בעיר נמוכה; לדעתם, הוא עבר דרך מישור החוף, לא התערב כמעט בעניינים שבתוך ארץ ישראל, ולכל היותר שלח כוח צבאי קטן לבסס את שליטתו באזורים אלו. בין הטענות שעולות מהסיפור של יוספוס הוא למשל שמתואר שאלכסנדר השתחווה בפני הכהן הגדול, בעוד היוונים ראו את מנהג ההשתחוות (הפרסי, פרוסקינסיס (אנ')) כמנהג בזוי וכי לא סביר שהכובש היווני הגדול יהיה זה שמשתחווה לכהן אקראי ומכאן שמטרתו פשוט לפאר את הכהן היהודי. כמו כן מבקשים היהודים מאלכסנדר לשמור על זכויות הפולחן שלהם ושל יהודי בבל ואלכסנדר מסכים, אך באותה תקופה בבל כלל לא הייתה תחת כיבושו של אלכסנדר ולא יכל להבטיח הבטחה שכזו. התיאור התלמודי של שמעון הצדיק ככהן הגדול בתקופתו של אלכסנדר אינו ברור כיוון שלפי דעת החוקרים כיהן שמעון ככהן גדול בזמנם של יורשי אלכסנדר, ואם האגדה נכונה, מדובר בסבו ידוע, וכתיאורו של פלאביוס. גם תיאור מקום המפגש בין היהודים לאלכסנדר באנטיפטריס אינו מתקבל על הדעת, בשל העובדה שהמקום לא היה קיים בתקופתו של אלכסנדר - אך ייתכן שחכמי התלמוד השתמשו בשם המאוחר לציון אתר גאוגרפי, ולא כטענה שהעיר הייתה קיימת כבר אז. עוד מציין הסיפור התלמודי אירועים דמיוניים שקרו לאלכסנדר, לדוגמה שהוא עף על כנפי נשרים ושבזמן אחר נכנס לעיר שכולה נשים וכי נראה שהביקור בירושלים הוא חלק מאותן אגדות.
כיוון שידוע שהייתה מרידה כלשהי של השומרונים נגד אלכסנדר מוקדון בערך ב-331 לפנה"ס, ייתכן גם שהיהודים שלחו נציגים לאלכסנדר או לבאי כוחו שהבטיחו שוב את נאמנותם לשליט, כאשר בראש המשלחת עמדו ראשי היהודים ובראשם הכהן הגדול שבאותה התקופה, כנראה ידוע. סביר להניח שהשליחים היהודים נשלחו עוד לפני שאלכסנדר עבר בחזרה דרך ארץ ישראל, ולאור העובדה ששום כוחות לא הופנו נגד היהודים וירושלים, הצליחו השליחים בשליחותם. עוד יש הטוענים כי הרס המקדש השומרוני שמתואר בסוף האגדה התלמודית לקוח כנראה מהרס שומרון על ידי היהודים בימי יוחנן הורקנוס הראשון.[דרוש מקור]
מנגד, פרופ' אריה כשר טען כי "הפסילה הטוטאלית של גרסת יוספוס, בטענה לסתירות היסטוריות וספרותיות, אינה עומדת במבחן הביקורת". לדעת כשר, סביר להניח שאלכסנדר הגדול אכן ביקר בירושלים, ונפגש שם עם הכהן הגדול וגדולי היהודים, כמתואר במסורת היהודית.
אלכסנדר הגדול והיהודים > שאלות וויכוחים אגדיים בנוכחות אלכסנדר

התלמוד מציין מפגשים בין אלכסנדר ובין היהודים במספר מקומות נוספים.
במסכת תמיד מוצג סיפור בו נשאלים עשרת חכמי הנגב שאלות שונות על ידי אלכסנדר (בין השאר: כיצד לחצות את הרי החושך), ועונים לו בחכמה. בתלמוד לא מבואר מי הם "חכמי הנגב", והאם נמנו על חכמי ישראל.
במסכת סנהדרין מוצגים כמה סיפורים על גביהא בן פסיסא, שהגן על היהודים בפני טענותיהם של הגויים, בוויכוחים שנערכו לפני אלכסנדר.
במגילת תענית מסופר כי אלכסנדר ביקש להיכנס לבית המקדש, בליווי גביהא בן פסיסא, אך חולי פתאומי כתוצאה מהכשת נחש מנעו מכך. כמו כן במגילת תענית המפגש עם אלכסנדר לא מתקיים בירושלים אלא באנטיפטריס, עיר שיוסדה על ידי הורדוס מאות שנים לאחר אלכסנדר.
גם לפי הפרשנים המסורתיים, לא נשללת ההנחה כי תיאורים אלו לא התרחשו במציאות, ואלכסנדר נלקח כדוגמה בלבד; או לחלופין, התרחשו האירועים בפני נציגות כלשהי של מוקדון. כך למשל טוען מהר"ל מפראג כי בוויכוח עם זקני הנגב משמשת דמותו של אלכסנדר מוקדון כסמל לחכמי יוון בכללותם.
דמותו של אלכסנדר בתלמוד

התלמוד מביא גם מספר אגדות על אלכסנדר שאינן קשורות ליהודים.
מטרת רוב האגדות היא לזלזל בתאוותו של אלכסנדר לכסף, לעוצמה ולשלטון. לדוגמה, במסכת תמיד מתואר ביקורו של אלכסנדר בממלכת האמזונות, במהלכו הגישו לו האמזונות כיכר לחם עשויה זהב המונחת על שולחן מוזהב. לתמיהתו של אלכסנדר כיצד יאכל לחם מזהב, השיבו בנות המקום: "אם לחם רצית, וכי לא היה לך במקומך לחם לאכול שהוצרכת לבוא לכאן?". בכך שם התלמוד ללעג את שאיפותיו הבלתי נדלות של אלכסנדר בפרט ושל דרך החיים היוונית בכלל לעושר ולכוח.
סיפור אחר מציג אף הוא את חמדנותו של אלכסנדר, ומתוארת בו הגעתו לשערי גן עדן. אלכסנדר נוקש על שערי גן עדן, אולם נענה בשלילה ונאמר לו הפסוק: ”זֶה הַשַּׁעַר לַה', צַדִּיקִים יָבֹאוּ בוֹ”. אלכסנדר מתחנן לקבל לפחות דבר-מה מגן העדן, ובתשובה הוא מקבל גלגל זעיר. אלכסנדר שלא מבין את פשר המתנה מנסה לחקור את הגלגל, ומגלה שהוא כבד יותר מכל רכושו וזהבו; חכמי ישראל, בתשובה לתמיהתו, מסבירים לו שזהו גלגל של עין, והעין רואה את הכל וחומדת בכל ואינה יודעת שבעה לעולם, ולא די לה בכל כסף וזהב שבעולם. לראיה, אמרו לו החכמים לכסות את העין בעפר ובאדמה, ואכן משכיסו אותה במעט עפר הפכה העין לקלה, משום שאינה יכולה עוד לראות ולחמוד חפצי ערך. באמצעות משל זה שם התלמוד לקלס את תאוות הבצע של אלכסנדר, שאינה יודעת שבעה לעולם; אולם לאחר פטירת האדם הוא אינו רואה עוד דבר, לאחר קבורתו בעפר ובאדמה, ואז אין לו עוד חפץ ברכוש. בכך רומזים חז"ל לכך שאת החיים יש להקדיש לדברים הנצחיים ולא לאגירת כסף וזהב שבבוא יומו האחרון של האדם אין בהם צורך עוד.
בתלמוד ירושלמי ובמקורות נוספים מסופר על ביקור אלכסנדר בממלכה רחוקה ("מלכו קצייא"), ועל משפט שעורך המלך בנוכחותו של אלכסנדר בין שני אנשים המתקוטטים על אוצר שנמצא. המלך מתאמץ כדי להשכין את השלום בין המתדיינים, ואלכסנדר מציין בפניו שבארצו שלו היו הורגים את שני האנשים ומחרימים את האוצר לטובת האוצר המלכותי. בתגובה משיב לו המלך: אם יורד הגשם וזורחת השמש בממלכתך, הרי אין זה בזכות בני האדם, שאינם יודעים לשפוט משפט צדק, אלא בזכות הבהמות שיש בה, שאינן מעוללות רעה לזולתן.
אגדות נוספות במדרשים הם למעשה חזרה על האגדות הנפוצות על אלכסנדר, כגון עלייתו לשמים במרכבת נשרים וכדומה.
אלכסנדר הגדול בספרות יהודית מאוחרת

התייחסויות מאוחרות יותר אל אלכסנדר מוקדון בספרות היהודית הם למעשה עיבודים של סופרים מהשפה הלטינית. יוצא דופן הוא הספר יוסיפון מהמאה התשיעית לספירה, המציג התייחסות לאלכסנדר שמקורותיה שאובים מיוספוס פלביוס ומהתלמוד.
במקורות יהודיים מסוימים (פירוש הרב סעדיה גאון לספר דניאל, משנה תורה להרמב"ם), על פי כתבי היד התימניים, מכונה אלכסנדר "אלכסנדרוס מקרון", מלשון "קרן" המכה ומפלחת את אויביה.
העיבוד היהודי הראשון המוכר לנו של חיי אלכסנדר, "ספר תולדות אלכסנדר", מקורו במאה ה-12 והוא מיוחס לשמואל אבן תיבון או ליהודה אלחריזי.
הגרסה היהודית השנייה של חיי אלכסנדר היא "תולדות אלכסנדרוס" שנכתבה בידי עמנואל טוב עלם (בונפילס) בערך בסביבות 1350, והיא למעשה עיבוד התרגום הערבי של היצירה הלטינית על אלכסנדר. ישנו גם עיבוד שלישי מאוחר יותר, שמקורו אינו ידוע.