stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המטבח האמריקאי
מאכלים אמריקאיים מובהקים > מאכלי בשר

בשר באפלו (סטייקים והמבורגרים)
צ'יזבורגר
המבורגר
נקניקייה בלחמנייה
קציץ בשר
לוף
צ'יזסטייק
קורנדוג
קציצות דורבן
כנפי עוף באפלו
צ'ופ סואי אמריקאי
לחם נקניקייה
מאכלים אמריקאיים מובהקים > מאכלי ים

לובסטר ניוברג
צ'אודר צדפות
מאכלים אמריקאיים מובהקים > מאכלי ירקות

סלט קיסר
עגבניות ירוקות מטוגנות
טוגנים
פוטטו
מאכלים אמריקאיים מובהקים > מאפים

בייגלה
פיצה בסגנון ניו יורק (המטבח האיטלקי האמריקאי)
שיקגו פיצה פאי (המטבח האיטלקי האמריקאי)
מאכלים אמריקאיים מובהקים > מנות מתוקות

פאי תפוחים
חומיות
עוגיית שוקולד צ'יפס
צמר גפן מתוק
גבינה לבנה
עוגיית מזל
פאדג'
דונאט
פנקייק
פאי פקאן
מאכלים אמריקאיים מובהקים > אחרים

מקרוני עם גבינה
חמאת בוטנים
פופקורן
דגני בוקר
ארוחת טלוויזיה
רוטב קפה נוצר לראשונה בשנת 1904
סלט שבע שכבות
גלריה

צ'אודר צדפות הוא מאכל המסמל את אזור ניו אינגלנד
פיצה פאי בסגנון שיקגו במטבח האיטלקי-אמריקאי
בראוניז – מסמלי המטבח האמריקאי
פיש אנד צ'יפס מהמטבח האנגלי-אמריקאי
קורנדוג
כריכי סאב
המבורגר
טוגנים
פיצה בסגנון סנט לואיס במטבח האיטלקי-אמריקאי
פיצה יוונית במטבח האיטלקי-אמריקאי
המבורגר שניצל, מקדונלד'ס
עוף וצ'יפס, KFC
בייקד זיטי במטבח האיטלקי-אמריקאי
טבעות בצל
תבשיל ניו-אינגלנדי של לובסטר, צדפות, תירס ועוד.
בוסטון קרים פאי
הצ'יזבורגר נחשב כמאכל אמריקאי מובהק, אף שכנראה הגיע במקור מהמטבח הגרמני וסופח למטבח האמריקאי על ידי המהגרים הגרמניים
הוט דוג - נקניקיה בלחמנייה עם רוטב חרדל.
פיצה בסגנון ניו יורק במטבח האיטלקי-אמריקאי.
ארוחת מקרוני וגבינה עם תוספת צ'דר ונקניקיות צמחוניות פרוסות
עוגת מזון מלאכים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגת ספוג 
 מטבח:  המטבח האמריקאי 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  קמח, סוכר, חלבון הביצה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
תבנית להכנת עוגת מזון מלאכים
עוגת מזון מלאכים או עוגת מלאכים (באנגלית: Angel Food cake או Angel cake) היא עוגת ספוג הנפוצה כקינוח במטבח האמריקאי.
העוגה הפכה פופולרית בצפון אמריקה בשלהי המאה ה-19. בשל מרקמה הקל, ובשל המראה שלה היא זכתה לשם "מזון של מלאכים".
להכנת העוגה נדרשת הקצפה של חלבוני ביצים. אל הקצף מוסיפים קמח וקרם טרטר. העוגה נאפית בתבנית ייחודית עגולה, שבמרכזה צינור היוצר חור באמצע העוגה (בדומה לעוגת באנט). צינור זה מאפשר אפייה אחידה ומהירה של העוגה, אולם מקשה על הוצאתה (בייחוד לאור העובדה שאין משמנים את תבנית העוגה).תבנית זו נקראת תבנית קוגלהוף \באבקה וכן בגרסה הישראלית כסיר פלא.
לרוב העוגה מעוטרת בזיגוג לבן, ולעיתים היא מעוטרת ברוטב פירות.
היסטוריה

מקורה של העוגה בארצות הברית. ישנם היסטוריוני מזון הסבורים כי מקורה של העוגה בראשית המאה ה-19, וכי מדובר במאכל שהוכן על ידי עבדים שחורים, בשל העבודה הרבה הנדרשת בהקצפת המזון בטרם הומצא מקציף חשמלי. גם כיום עוגה זו נפוצה בארוחות שנאכלות בתרבות האפרו אמריקאית לאחר הלוויות.
מתכון העוגה מוזכר לראשונה בספר הבישול של הגברת פורטר "ספר הבישול הדרומי החדש של הגברת פורטר, בן לוויה לחסכן ולכלכלן" ("Mrs. Porter's New Southern Cookery Book, and Companion for Frugal and Economical ") משנת 1871 (מבלי שהיא נקראת בשם זה). מתכון דומה תחת השם "עוגת כסף" ("Silver cake") הופיעה בספר "מה הגברת פישר יודעת על בישול דרומי, מרקים, חמוצים, שימורים ועוד" ("What Mrs. Fisher Knows About Old Southern Cooking, Soups, Pickles, Preserves, Etc") שפורסם בשנת 1881 ונכתב על ידי אבי פישר, שפחה שחורה ששוחררה במלחמת האזרחים.
העוגה הייתה חביבה על הגברת הראשונה של ארצות הברית לוסי וב הייז אשת נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז.
בשנת 1884 פורסם המתכון ב"ספר הבישול של בית הספר לבישול של בוסטון" (Boston Cooking School Cook Book) - לראשונה תחת השם "עוגת מלאכים". במהדורת הספר שיצא לאור בשנת 1886 הופיע לראשונה השם "עוגת מזון מלאכים".
היסטוריה > בבריטניה

בבריטניה נאכלת עוגה בשם זה, אולם מדובר בעוגה מסוג שונה - שלוש עוגות ספוג שטוחות, בצבעי לבן, ורוד וצהוב וביניהם שכבת קרם לבנה.
ראו גם

עוגת מזון השטן (סוג של עוגת שוקולד, עוגת שכבות ו/או עוגת חמאה)
הערות שוליים

↑  תבנית זו דומה לסיר פלא אך בניגוד אליו משמשת לאפיה בתנור ולא על גבי להבה.
↑  גברת פורטר, ספר הבישול הדרומי החדש של הגברת פורטר באנגלית (דיגטלי), באתר ארכיב, ‏1871
| רשימת עוגות |
| --- | --- | --- |
| עוגות חמאה | עוגת מזון השטן • עוגת חמאה דביקה • עוגת פאונד |  |
| עוגות גבינה | אוסטקהקה |  |
| עוגות שוקולד | עוגת היער השחור • עוגת צ'נטילי • עוגת שוקולד ללא קמח • עוגת פאדג' • עוגת גאראש • עוגת שוקולד גרמנית • עוגת ג'ופרה • קלאדקהקה • עוגת שוקולד מותך • זאכרטורטה • טורטה קפרזה • טורטה סטבלי • פיטיבייה • אקלר |  |
| עוגות פירות | לחמנייה שחורה • בולו ריי • עוגת גזר • עוגת גנואה • עוגת דובדבנים • עוגת דאנדי • טארט טאטן • עוגת ירח • פנפורטה • שטרודל • עוגת תפוחים יהודית • עוגת תות |  |
| עוגות שכבות | עוגת מזון מלאכים • באקויט גאטאו • דאקוויז • דובוש • טורט אסטרהאזי • עוגת חלב חם • עוגת קייב • עוגת מריה לואיז • קרמשניט • עוגת הנסיכה • פרינצרגנטנטורטה • עוגת קשת בענן • קק לאפיס סראוואק • ספקקואק • טורט |  |
| עוגות חלולות | באומקוכן • קורטוש • סקאז • ספטטאקהקה • טרדלניק |  |
| עוגות ספוג | באן בו • עוגת באטנברג • בוסטון קרים פאי • שארלוט • עוגת שיפון • דונאוולה • קארנץ • פרנץ' פנסי • עוגת צפרדע • עוגת למינגטון • מדריה • מנטאקאדס • עוגת שיש • עוגת אופרה • עוגת פנדן • עוגה עטופה בנייר • עוגת קטיפה אדומה • עוגת ראם • שורטקייק • עוגת תבלינים • טרס לצ'ס • עוגה הפוכה • עוגת אגוזים וקפה • עוגת דבש |  |
| עוגות בצק עלים | טארט טאטן • סנט אונורה • פיטיבייה • שטרודל |  |
| עוגות קצף | עוגת מזון מלאכים • קסטלה • ז'נואז • בישקוט • עוגיית מדלן • מקצפת • רולדה |  |
| עוגות שמרים | עוגת אקלס • באבקה • לחם בננה • עוגת בנבורי • דובשנית • עוגת וולש • עוגת עקיצת הדבורה • פאנדורו • צ'ורליי • עוגת קברות זבובים • ראם באבה • שטראוסקלוצ'ן • עוגת תמר מצוי ואגוזים |  |
| עוגות אחרות | עוגת יום הולדת • עוגת חתונה • עוגת ליל כל הקדושים • ברמברק |  |
ארמון השירוואנשאה

ארמון השירוואנשאה (באזרית: Şirvanşahlar Sarayı; בפרסית: کاخ شروان‌شاهان), הוא ארמון ומתחם שלטוני מן המאה ה-15 של משפחת שירוואנשאה, בעיר העתיקה של באקו. הארמון, ביחד עם העיר העתיקה של באקו שבתוך החומות ומגדל העלמה, זכו להכרה של אונסק"ו בשנת 2000, כאתר מורשת עולמית, לפי סעיף 4 של הקריטריונים.
גאוגרפיה ומיקום

ארמון השירוואנשאה ממוקם בתוככי העיר העתיקה המוקפת חומות. בקו אווירי, הנקודה הקרובה ביותר של הארמון לחומת העיר בעתיקה היא כמאה ועשרים מטרים. הארמון קרוב גם לאתרים ומקומות מרכזיים שמחוץ לחומות. מרחקו מחוף הים הכספי כשלוש מאות מטרים בקו אווירי, ומעט פחות מעורק התחבורה המרכזי בבאקו - דרך עובדי הנפט (Neftchilar Ave). הארמון קרוב גם לתחנת המטרו של העיר העתיקה (תחנת Icherisheher).
היסטוריה

שלטון השירוואנשאה החל ב-861, ונמשך כמעט שבע מאות שנה. בתחילה גרה המשפחה בעיר הבירה שאמאקי (אנ') שהייתה הבירה באותו זמן, אך בין השנים 1382 ל-1500 הם התגוררו בבאקו, והיא הפכה לעיר הבירה, לאחר שרעידת אדמה חזקה פגעה באזור שאמאקי. במהלך תקופה זו נבנו חומות העיר העתיקה. שנות הבניה של הארמון עצמו אינם ברורים במדויק, אך סבורים שרובו נבנה במאה החמש עשרה. הארמון נשדד לאחר שצבאות השירוואנשאה ניגפו בקרב מול האימפריה הספווית בשנת 1500 ומנהיגם יאסר פארוק נהרג בקרב, ולא ברור מי התגורר בו לאחר מכן. עקב מלחמות מתמשכות בין האימפריה הפרסית לאימפריה העות'מאנית על השליטה בדרום הקווקז ובאזור באקו, התחלפו מידיי פעם השליטים באזור. ב-1723 צרו צבאות פטר הגדול על באקו, וחלקים מהארמון נפגעו מפגזי התותחים. הרוסים נסוגו מאוחר יותר, ושוב החלה החלפת ידיים שולטות עם הפרסים. ב-1828 סופחה אזרבייג'ן לרוסיה, והארמון הפך למפקדה רוסית. ב-1932 החלו עבודות חפירה ארכאולוגיות מטעם השלטונות הסוביטיים. ב-1954 המקום הפך למוזיאון היסטורי לאומי, והחל מ-1960 הפך הארמון למבנה מוגן על ידי המדינה.
מבנה הארמון והמוצגים שבו

לדעת רבים, ארמון השירוואנשאה מייצג ארכיטקטורה איסלאמית מסורתית. כיוון שהארמון נשדד ועבר תחת ידי שליטים זרים רבים, אין בו פריטי ריהוט וכלי בית מקוריים. עם זאת, בחדריו מוצגים פריטים עתיקים ומסורתיים הקשורים להיסטוריה ולמסורת האזרית, אבל אינם קשורים ישירות לארמון, לדייריו, לתפקידיו או לתפקודו בעבר. חלק גדול מתכולת הארמון בעבר, נלקח לתצוגה של מוזיאונים במוסקבה וסנקט פטרבורג. בין הפריטים המוצגים ניתן למצוא כדים וכלי חרס, כלי הגשת מזון, תכשיטים, ספרים, חרבות וכלי נשק אחרים, שטיחים, פריטי ביגוד מסורתיים. במקום פריטים המקוריים החסרים, תלויים על קירות רבים שלטי הסבר והמחשה. באחד האולמות מוצג דגם מוקטן של העיר העתיקה שבתוך החומות, הכולל גם אפשרות של הארת הדגם, או חלקים מסוימים ממנו. לארמון הייתה מערכת מים עצמאית משלו, שהובלו באמצעות צנרת קראמית.
מתחם ארמון השירוואנשאה מורכב מכמה חלקים עיקריים, ואלה הם:
אזור מגורי המשפחה - אזור המגורים מורכב מ-52 חללים שונים, הפרוסים על-פני שתי קומות. הקומות מחוברות ביניהן בשלושה גרמי מדרגות לולייניות. בקומה התחתונה 25 חדרים ובעליונה 27. מרכז האזור הוא חדר מתומן גדול עם כיפה גבוהה. לאזור זה יש שער כניסה גדול ומרשים. דיוואנקה - (Divanxane), שהיה כפי הנראה אזור של קבלת אורחים, מחובר לאזור המגורים דרך חצר באזור הצפוני של הקומה העליונה. הקומפלקס מורכב מ-8 חללים. אזור זה שימש לפעילויות רשמיות, לקבלות פנים של שגרירים ואורחים חשובים. מהקומה העליונה יש תצפית טובה על אזורים נרחבים של באקו.
קברי המשפחה - בני השירוואנשאה קבורים במבנה נפרד במתחם - במאוזולאום. למבנה צורת ריבוע, והכניסה אליו דרך שער, שיש מעליו צורה נוספת של שער גדול יותר. את גג המבנה מעטרת כיפה גבוהה ומתומנת. נוסע שביקר בשנת 1733 כתב, שלמבנה אכן כיפה מתומנת המשובצת באבנים בצבע תכלת (אזור). תחריט בכתב על הקיר בכניסה לקברים מעיד, כי כבר בשנת 839 לספירה הנפרדת (1435-1436 לספירה הכללית) הורה השירוואנשאה חאלילולה הראשון (אנ') לבנות את המבנה, למטרת קבורת אימו. במבנה נמצאו חפצי נוי שונים, שהועברו לתצוגה של המוזיאון הלאומי להיסטוריה של אזרבייג'ן.
מסגד - מסגד השאה נמצא בחצר תחתונה, גובה המינרט שלו 22 מטרים. גם במסגד בו נמצא כיתוב, על הקיר החיצוני של המינרט, מתחת למרפסת, האומר ש"שירוואנשאה חאלילולה הראשון הורה לבנות את המסגד בשנת 845" (1441-1442). למסגד כניסה ראשית מעוטרת, ומלבדה שתי כניסות ויציאות נוספות פשוטות יותר. המסגד מקושט בעיטורי אבן. במתחם היה בעבר מסגד נוסף, שחרב לגמרי ולא ניתן לבקר בו.
בית המרחץ - בית המרחץ (חמאם) ממוקם במפלס התחתון ביותר של המתחם. הוא התגלה ב-1939, שופץ ונפתח לקהל בשנת 1961. בית המרחץ במתחם אופייני לבתי מרחץ שנהגו לבנות באזור באקו. בית המרחץ מחולק לשני אזורים עיקריים, האחד להלבשה והתארגנות, והאחר הוא אזור הרחצה. בבית המרחץ היה בנוסף גם חדר לרחצה פרטית.
מאוזולאום סעיד יחיא בקוביא - סעיד יחיא בקוביא היה מדען החצר בימיי שלטונו של שירוואנשאה חאליולה הראשון. היסטוריונים סבורים שסעיד יחיא נפטר בשנת 1464. כפי הנראה זכה להערכה רבה מאד בארמון, שכן נבנה עבורו מאוזולאום נפרד מזה של המשפחה, עם כיפה משושה ומחודדת. המאוזולאום ממוקם במיקום מרכזי, בחלק הדרומי של החצר המרכזית ומכונה "המאוזולאום של הדרוויש". חלק מכתביו ומחקריו של סעיד יחיא בקוביא נשתמרו עד ימנו.
השער המזרחי - השער המזרחי נבנה במאה השבע עשרה, בתקופה מאוחרת יותר מיתר חלקי הארמון. בראש השער, בין שאר העיטורים, חרוט בערבית ש"אולו רדג'אב באבא הורה לבנות בנין אצילי זה תחת הממשל הצודק וההוגן של סולטן מוראד חאן ב-994" (1585-1586).
הארמון בתרבות ובאומנות

ארמון השירוואנשאה היה השראה תרבותית, ליצירות באומנות, וגם אתר להתרחשות.
ברית המועצות הנפיקה בול דואר, שבו הופיע הארמון וכך עשתה גם אזרבייג'ן ב-1919, כבר בתקופת עצמאותה הראשונה. הארמון מופיע ביחד עם העיר העתיקה של באקו, על גבי שטרות של 10 מאנאט שהונפקו על ידי הבנק המרכזי האזרי, ב-2022, אבל הופיע עוד קודם לכן במהדורה שהופיעה ב-2005. הארמון וסביבתו מופיעים גם ברומן של קורבן סעיד " אהבתם של עלי ונינו (אנ') ". תמונות הארמון מופיעות גם בסרט בשם זה משנת 2016. גם הסרט "באקו: עירם של עלי ונינו" הוסרט באזרבייג'ן וארמון השירוונשאה מופיע בו. הארמון מוצג גם בציורים רבים, אך אין בין היוצרים צייר ידוע שם בעולם. בבנימוק ההחלטה של אונסק"ו על הכרה בארמון השירוואנשאה כאתר מורשת עולמית (ביחד עם חלקים אחרים בעיר העתיקה) נכתב, שהארמון הוא "אחד מפניני הארכיטקטורה האזרית (באנגלית במקור "Shirvanshahs' Palace is one of the pearls of Azerbaijan's architecture.").
גלריה

מראה הארמון מבחוץ, גובה מינרט המסגד הוא 22 מטר. ברקע נראים מגדלי הלהבה של באקו.
הכניסה הראשית לארמון השירוואנשאה.
שטר אזרי מ-2005, מאויר בכל העיר העתיקה של באקו. בולט ארמון השירוואנשאה והמינרט הגבוה שלו.
בול דואר של ברית המועצות, המציד את ארמון השירוואנשאה ואת מגדל העלמה בבאקו.
חדר תצוגה בארמון, ובו פריטי אומנות אזרית.
ארמון השירוואנשאה בלילה.
ראו גם

מגדל העלמה (באקו)
מוזיאון השטיחים הלאומי של אזרבייג'ן
מרכז היידר אלייב
העיר העתיקה של באקו
הערות שוליים

1 2  Walled City of Baku with the Shirvanshah's Palace and Maiden Tower, UNESCO, ‏2000
1 2  Shirvanshah Palace, Baku, www.advantour.com
1 2 3  (באנגלית) - Icherisheher, באתר icherisheher.gov.az
↑  גיאורגיה, ארמניה ואזרבייג'אן, פארק ספיר נתניה: שטיינהרט קציר, 2009, עמ' 246
↑  History of the City of Baku. Part II., window to Baku
↑  Gunel Mirzayeva, [https://core.ac.uk/download/362635313.pdf#page=62 The Piano Music of Azerbaijan: National and CrossCultural Influences on Contemporary Performance
Practices], City Research Online, 2020, עמ' 62, 161
1 2 3  Shirvanshahs' Palace, Google Arts & Culture
1 2 3 4  The Complex of Shirvanshahs Palace and Maiden Tower, Baku: Ministry of Tourism Azarbaijan, 2009
1 2 3  Visions of Azerbaijan Magazine ::: The Palace of the Shirvanshahs, Visions of Azerbaijan Magazine (באנגלית)
↑  Rovshan Ahmadov Dr. Sanubar Gasimova, AZERBAIJAN'S FIRST POSTAL STAMPS, IRS CULTURAL HERITAGE, עמ' 8-11
↑  Central Bank of Azerbaijan to issue 10-manat note in June, CoinWorld (באנגלית)
↑  אהבתם של עלי ונינו - קורבאן סעיד, באתר כנרת זמורה
↑  Ali and Nino, 2016-10-06, נבדק ב-2024-08-12
↑  hazco.co.uk, Baku: The City of Ali and Nino, www.journeyman.tv (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7859168-5  VIAF: 247005825   WorldCat (עם VIAF): 247005825
ספר ההתגלות היזידי

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  כורדית 
 סוגה:  ספרות דתית 
 
ספר ההתגלות (בכורדית: کتێبی جلوە; כִּתאב ג'לוה או כְתֵבֵ ג'ילווה) הוא אחד משני ספרי האמונה של הדת היזידית (השני הוא הספר השחור). שני הספרים כתובים בניב הקורמאנג'יי של כורדית.
תוכן הספר

הספר מחולק לחמישה פרקים:
טבעו של האל והדוקטרינה של הדת
כל יכולתו של האל
המשך כל יכולתו של האל והנהגת האל
אזהרה נגד ה"אחרים", "החיצוניים" נושאי הרוע
דברי הטפה לאמונה
מרכיב מרכזי בספר הוא דברי אזהרה בפני כתבי קודש, הדגשה שהאל איננו זקוק להם ואזהרה שהם עלולים להיות מושחתים על ידי כוחות הרוע.
טקסט הספר

לפי האמונה היזידית כולל הספר את דבריו של מלאכ טאוס (מלאך הטווס) כפי שנמסרו לאדם הראשון. הטקסט המקורי של הספר מצוי, לפי האמונה היזידית בכפר ביידן אולם חוקרים מודרניים תמימי דעים שהספר פורסם בכתב לראשונה בראשית המאה ה-20, לאחר שתוכנו הועבר במשך דורות בעל-פה ושמי שכתב אותו היו מלומדים שאינם בני הדת היזידית.
הערות שוליים

https://karwan.tv/cira-tv.html
↑  ערך על היזידים ב"אנציקלופדיה אירניקה" (באנגלית)
מרדכי גילת

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1947 (בן 77) חולון, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 עיסוק:  עיתונאי חוקר
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי
 תחקירים בולטים:  פרשת אריה דרעי, הפגישה הלילית, פרשת עמדי, פרשת האי היווני
 צאצאים:  עדי גילת 
 פרסים והוקרה:  אות אביר איכות השלטון (1995)  פרס סוקולוב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  mt.gilat
 
מרדכי (מוטי) גילת (במקור סטיאסני; נולד ב־6 באוקטובר 1947) הוא עיתונאי חוקר בתחום השחיתות הציבורית, פובליציסט ומרצה לתקשורת, משמש פרשן בכיר בתאגיד השידור הישראלי. לפני כן עיתונאי שנים רבות בידיעות אחרונות ובישראל היום. חתן פרס סוקולוב לעיתונות הכתובה לשנת 2000.
חיים אישיים

נשוי ואב לשלושה ילדים, ובכללם השחקנית עדי גילת.
מספריו

"הר הצופים" (1969), הוצאת מסדה
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, אחרי הפיטורים מישראל היום: מוטי גילת מצטרף לתאגיד כאן, באתר אייס, 31 ביולי 2017
↑  מוטי גילת‏, יום אחד, חודשים לפני הכרעת הדין, נוני מוזס מפציר בי לפתע לראיין את אריה דרעי, באתר וואלה, 18 באפריל 2018
↑  מאחורי הקלעים של "פרשת האי היווני" // כתבה ראשונה בסדרת "החשיפות הגדולות" - מגזין ליברל, באתר ליברל
↑  פסק דין בערעור פלילי 1497/92
ענת אבניאלי, נפתח משפט הנאשמים בהאזנת סתר לעיתונאי מרדכי גילת, חדשות, 1 בינואר 1991
↑  "ידיעות אחרונות" הפסיק את פרסום הטור השבועי של מרדכי גילת, באתר הארץ, 27 ביוני 2002
↑  לי-אור אברבך, מרדכי גילת: "בידיעות אחרונות הצרו צעדי בגלל תחקירים על שרון ואולמרט", באתר nrg‏, 3 בפברואר 2009
↑  אורן פרסיקו, מוטי גילת: מוזס מצנזר ידיעות, באתר העין השביעית, 16 בינואר 2010
↑  גילי איזיקוביץ, עכבר העיר, ידיעות אחרונות יפצה את העיתונאי מרדכי גילת ב-600 אלף שקלים, באתר הארץ, 31 בינואר 2010
↑  בית משפט השלום, ירושלים, ת.א.(י-ם) 3438/03, 08/04/2008
↑  בתיה כרמון נ' "ידיעות אחרונות", באתר העין השביעית, 7 באפריל 2008
↑  מיה סלע, ספרו של מרדכי גילת על אריה דרעי חושף חפרפרות בשב"כ, במשטרה ובידיעות, באתר הארץ, 22 במרץ 2012
יוסי שריד, "קללת דרעי": האריה שאהב כסף, באתר הארץ, 2 במאי 2012
↑  דוד ורטהיים‏, נמשך הטיהור ב"ישראל היום": גם מוטי גילת פוטר מהעיתון, באתר וואלה, 13 ביוני 2017
↑  יאיר שרקי, ‏העיתונאי מוטי גילת פוטר מ"ישראל היום", באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2017
↑  איתי שטרן, מרדכי גילת יהיה פרשן בכיר בחטיבת החדשות של "כאן", באתר הארץ, 17 ביולי 2017
↑  שרון טל, תאגיד השידור בוחר את מצטייני 2020 ונפרד מהמגישים הוותיקים, באתר אייס, 8 בדצמבר 2020
↑   ציוץ של כרמלה מנשה ברשת החברתית אקס (טוויטר), 16 בדצמבר 2020
↑  יהודה לוינגר, לאחר הפרישה, מוטי גילת ימשיך בתאגיד השידור הציבורי, באתר אייס, 17 בדצמבר 2020
↑  דוגמה:  מרדכי גילת, זוהי אזעקת אמת, בעוד רגע ההרס יהיה בלתי הפיך, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307960905171  ISNI: 0000 0000 7067 4837  LCCN: n2012053744  VIAF: 97199031   WorldCat (עם VIAF): 97199031
כוכית

| כוכית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: סנוניתיים
סוג:: כוכית
שם מדעי
 Riparia ‏Forster, 1817
תחום תפוצה


כוכית (שם מדעי: Riparia) סוג של עוף ממשפחת הסנוניתיים שתפוצתו בתחומי העולם הישן - אירופה, אסיה ואפריקה.
בסוג זה ארבעה מינים:
כוכית אתיופית (Riparia cincta)
כוכית קונגו (Riparia congica)
כוכית כהת-גרון (Riparia paludicola)
כוכית אפורת-גרון (Riparia chinensis)
כוכית גדות (Riparia riparia ), תת-מינים:
כוכית גדות חיוורת (R. r. diluta), לעיתים מסווג כמין נפרד Riparia diluta.
כוכית גדות מצויה (R. r. riparia), תת-המין הנפוץ ביותר בישראל.
סינג'אר

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 מחוז:  מחוז נינוה
 גובה:  522 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  22,549 (2012)
 קואורדינטות:  36°19′21″N 41°51′51″E﻿ / ﻿36.32250°N 41.86417°E﻿ / 36.32250; 41.86417
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. סינג'אר(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. סינג'אר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סינג'אר (בערבית: سنجار סנג'אר; בכורדית: شنگال שינגאל; בסורית: ܫܝܓܪ שנגר) היא עיר במחוז נינוה שבצפון-מערב עיראק, סמוך לגבול סוריה, במורדות הדרומיים של הרי סינג'אר. רוב העיר הייתה מאוכלסת עד אוגוסט 2014 בבני המיעוט היזידי, יחד עם אוכלוסייה מוסלמית ונוצרים נסטוריאנים.
היסטוריה

החל מן המאה ה-12 היה האזור משכנם של היזידים, שנמלטו לשם מידי רודפיהם המוסלמים והתבצרו בהרים. לפי אמונתם, ההרים הם הר אררט שעליו נחה תיבת נח לאחר המבול. בתקופת האימפריה העות'מאנית היה האזור חלק מסנג'ק דיארבקיר. לאחר הכיבוש הבריטי ובתקופת המלוכה והרפובליקה של עיראק ידע האזור תקופה של שקט יחסי. מאז מלחמת עיראק (2003) הפכו ההרים מחדש לאזור פרוע, בו מתקיימים קרבות בין שיעים וסונים עיראקים וכוחות כורדים.
המערכה מול ארגון הטרור "המדינה האסלאמית", 2014-2015

הרי סינג'אר היו יעד התקפה ראשי של ארגון הטרור המדינה האסלאמית באוגוסט 2014 במערכה שכוונה נגד היזידים. ב-3 באוגוסט 2014 השתלטו אנשי דאעש על העיר סינג'אר והחלו במסע רצח, חטיפה ואונס שכוון נגד המיעוט היזידי. בין 40,000 ל-50,000 יזידים נמלטו אל ההרים מן העיר והכפרים שסביבה ונותרו ללא מים, מזון ותרופות. מצבם תואר כרצח עם, וסיוע מסוים שוגר אליהם באמצעות ארצות הברית ובריטניה. החל מ-10 באוגוסט חברו כוחות הפשמרגה הכורדית לנצורים והצליחו לפנות את רובם לשטחי כורדיסטן הסורית, במסגרת הקרב על סכר מוסול.
בדצמבר 2014 שחררו כוחות הפשמרגה חלקים מסינג'אר, אך התנגדות עזה של לוחמי המדינה האסלאמית עצרה את התקדמותם. הפשמרגה, בשיתוף כוחות כורדים מסוריה ומיליציות יזידיות, ובסיוע אווירי של ארצות הברית, ערכו מתקפה נוספת על העיר בנובמבר 2015, והשלימו את שחרורה בתום קרב קצר.
הערות שוליים

↑  40,000 Iraqis stranded on mountain as Isis jihadists threaten death, גארדיאן 7 באוגוסט 2014
↑  Northern Iraq: UN voices concern about civilians’ safety, need for humanitarian aid אתר האו"ם, 8 באוגוסט 2014
↑  Thousands of Yazidis 'still trapped' on Iraq mountain, BBC, ‏  12 באוגוסט 2014
↑  Iraq crisis: No quick fix, Barack Obama warns, 9 באוגוסט 2014
↑  Britain's RAF makes second aid drop to Mount Sinjar Iraqis trapped by Isis – video, גארדיאן 12 באוגוסט 2014
↑  Iraq Crisis: Kurds Push to Take Mosul Dam as U.S. Gains Controversial Guerrilla Ally, וול סטריט ג'ורנל, 18 באוגוסט 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566997605171  GND: 7551695-0  LCCN: n85155703  VIAF: 157171394   WorldCat (עם VIAF): 157171394
המטבח המקסיקני

המטבח המקסיקני (בספרדית: Gastronomía de México) הוא מונח המתאר את סגנון הבישול של מקסיקו. לעיתים מונח זה מתייחס למטבח טקס-מקס, מטבח שהתפתח בדרום מערב ארצות הברית, בייחוד במדינות טקסס וניו מקסיקו ולו מאפיינים המשלבים את המטבח המקומי אמריקאי של מדינות אלה עם המסורת של המטבח המקסיקני שהיה באזורים בהם ממוקמות כיום המדינות, ואשר היה בעבר חלק ממקסיקו.
המטבח המקסיקני משלב אלמנטים מקומיים מסורתיים שמקורם בתרבות האצטקים ותרבות המאיה אשר הייתה באזור, עם אלמנטים אירופאיים שהובאו למקסיקו על ידי הכובשים הספרדים במאה ה-16 ואלמנטים של מטבחים אירופאיים שהגיעו עם מהגרים למקסיקו מאז.
בנובמבר 2010 הוכרז המטבח המקסיקני כמורשת תרבותית בלתי מוחשית על ידי ארגון אונסק"ו.
מאפיינים עיקריים

המטבח המקסיקני מתבסס על התירס והשעועית. התירס נאכל כשהוא מבושל, או כבצק העשוי מקמח תירס ממנו עושים טמלה, טורטיה וגורדיטה.
במטבח זה נעשה שימוש רב בתבלינים: פלפל הצ'ילי, אורגנו, כוסברה, קינמון, שום, בצל וקקאו
היסטוריה

כיבוש האימפריה האצטקית על ידי הקונקיסטאדורים הספרדים שינה את המטבח המקומי, שהתבסס עד אז בעיקר על תירס, שעועית ועגבניות, אך כלל גם שוקולד, וניל, אבוקדו, גויאבה, אננס, דלעת, בטטה, אגוזים ודגים.
הספרדים הביאו עימם את הצאן, העופות, עזים, בקר, חזירים, והחלו את השימוש בחיטה, שעורה, שמן זית, יין ושקדים.
במהרה נוצר מטבח המשלב את המטבח המקומי עם המטבח הספרדי.
היסטוריה > שוקולד

לשוקולד מקום מרכזי בהיסטוריה של המטבח המקסיקני. המטבח האצטקי עשה שימוש רב בשוקולד (ומשם שמו). במטבח האצטקי השוקולד נשתה כמשקה, בעיקר בטקסים דתיים, כאשר המשקה כלל וניל ופלפל צ'ילי.
פולי הקקאו שימשו למעשה כמטבע, כך למשל תרנגול הודו היה שווה 100 פולי קקאו ואבוקדו אחד היה שווה שלושה.
הכיבוש הספרדי הביא לשימוש בשוקולד במאכלים רבים ואף כתבלין במאכלי בשר.
מנות אופייניות למטבח המקסיקני

מרקים: מרק שבעת הימים
מאכלי בצק תירס או חיטה: טאקו, טמלה, טורטייה, נאצ'וס, אנצ'ילדה, בוריטו, בורמואלוס, אמפנדה, סמיטה, ממלה, מוייטה
מנות דגים: סביצ'ה
מנות בשר: צ'ילי קון קרנה, צ'וריסו, לשון
רטבים: מולה, סלסה, טבסקו, צ'אמוי, סלסה ורדה
קינוחים ומתוקים: צ'ורוס, פודינג אורז, מנגו, מרציפן
סלטים: סלט קיסר, גואקמולה
משקאות: מרגריטה, אטולה, מסקל, סוטול
פלפלים: חלפניו
ראו גם

המטבח האצטקי
מטבח המאיה
הערות שוליים

↑  הכרזת ארגון אונסק"ו על המטבח המקסיקני כמורשת תרבותית עולמית
| מטבחים בעולם |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |  |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |  |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |  |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |  |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560224505171  BnF: cb120005820 (data)  LCCN: sh85031866  NDL: 00567578  SUDOC: 028105028 
צ'ילס אן נוגאדה