המצור על אלסיה
המצור

כדי להתכונן להגעת כוחות הסיוע הגאליים, בנה יוליוס קיסר ביצור חיצוני (הקף) עם אותו מפרט אך פונה לכיוון ההפוך כהגנה מפני התקפה חיצונית של כוח סיוע זה. הוא עקב אחר הקרקע הנוחה ביותר ויצר מעגל של 14 מיילים רומיים (20.7 ק"מ, 12.86 מיילים מודרניים).
כשהפרשים שלו מנותבים ורקינגטוריקס נסוג לעבר המנדובי - האופידום של אלסיה, במה שיהפוך למצור על אלסיה. לאחר גרגוביה, התקפה ישירה על הגאלים על ידי קיסר כבר לא הייתה ריאלית. לפיכך, בחר קיסר להטיל מצור על היישוב ולהרעיב את המגינים. ורקינגטוריקס בתורו, התכוון להשתמש באלסיה כמלכודת כדי לבצע תנועת מלקחיים על הרומאים, ושלח קריאה לצבא להיאסף בבת אחת. ורקינגטוריקס כנראה לא ציפה לעוצמת ההכנות למצור הרומי. אף על פי שהארכאולוגיה המודרנית מעידה שההכנות של הקיסר לא היו שלמות כפי שהוא מתאר, ברור שקיסר הצליח לבנות ביצורים משובחים בהיקף יוצא דופן. במהלך חודש ימים נבנו כ-25 קילומטרים של ביצורים. שכללו תעלה לחיילים, חפיר נגד פרשים, מגדלים במרווחים קבועים ומלכודות מול התעלות. הביצורים נחפרו בשני קווים, אחד להגנה מפני המגנים, ואחד להגנה מפני המסייעים.
עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שהקווים לא היו רציפים כפי שקיסר טען, ועשו שימוש רב בשטח המקומי, אך ניכר שהם עבדו. הצבא המסייע של ורקינגטוריקס הגיע במהירות, ובכל זאת התקפות מתואמות הן של המגינים והן של המסייעים לא הצליחו להתגבר על הרומאים.
אלסיה הייתה אופידום (יישוב מבוצר) בראש גבעה, עם שני נהרות משני צדדיה. בשל תכונות הגנתיות כה חזקות, החליט קיסר על מצור כדי לכפות על אויביו כניעה עקב רעב. בהתחשב במספר הגדול של חיילים גאלים (כ-80,000 איש, מלבד האוכלוסייה האזרחית המקומית), לא היה קשה לגרום לרעב. כדי להבטיח מצור מושלם, הורה קיסר לבנות מערך ביצורים מקיף סביב אלסיה. אורכו היה 11 מיילים רומיים, והיו לו 23 מגדלים, בזמן העבודה, הגאלים ביצעו מבצעי פרשים כדי לשבש את הבנייה. קיסר הציב את הלגיונות מול המחנה במקרה של גיחה של חיל הרגלים של האויב ובעלי בריתו הגרמניים הם שרדפו אחרי הפרשים הגאלים.
ורקינגטוריקס שלח שליחים ברחבי גאליה כדי לגייס את השבטים למלחמה ולהגיע לאלסיה. כשקיסר שמע על כך מעריקים ושבויים, הוא חפר תעלה בעומק 6 מטר עם דפנות מאונכות וכל שאר העבודות התבצעו הרחק ממנה. התעלה מוקמה במרחק משאר העבודות שכן איוש המתחם לא היה קל, ולכן המרחק הזה היווה הגנה מפני התקדמות פתע של האויב בלילה. במהלך היום, הגאלים ירו לעבר הכוחות הרומאים שעבדו בבנייה. בין תעלה מקדימה זו לבין הבור, קיסר חפר שתי תעלות עמוקות נוספות (כ-5 מטר רוחב וגובה). הוא מילא את הפנימית במים מהנהר. מאחורי שלוש השוחות הוא בנה סוללה מרותקת בפליסדות בגובה 12 רגליים (3.57 מ', 11.7 ft). נוסף על כך הוא בנה עמדות ירי לקשתים (מעקות עם פתחים מרובעים לקליעה) ומגיני חזה (מסכי עץ בגובה החזה להגנה על המגינים) עם יתדות אופקיים גדולים ומחודדים, היוצאים מפרקי המסכים. מסביב לעבודות הוא הציב צריחים במרווחים של 80 פוסעים (24 מ', 78 ft).
חלק מהחיילים הרומאים נאלצו לעבור מרחק ניכר כדי להשיג את העצים לבניית העבודות ותבואה להאכלת הכוחות. זה הפחית את מספר החיילים בעבודות הרומיות. הגאלים ביצעו גיחות עם כוחות גדולים כדי לתקוף את העבודות. לכן, קיסר הוסיף מבנים נוספים לעבודות כדי להפוך אותם להגנה על ידי המספר המופחת של החיילים. גזעי עצים חתוכים חודדו כדי ליצור יתדות. הם היו מהודקים בתחתית ושקועים בתעלה עמוקה של חמישה רגליים (1.5 מ', 4.9 ft) כשהענפים בולטים מהאדמה. הם היו קשורים בשורות של חמש כך שלא ניתן היה למשוך אותם למעלה מבלי שהתוקפים ישודדו על ידי הימורות החדות. בורות שלושה רגליים (0.9 מ', 2.9 ft) עמוק אשר משופע מעט פנימה לתחתית נחפרו לפני היתדות. הם הוצבו בחמש שורות מצטלבות בצורת quincunx (סידור של חמישה עצמים עם ארבעה בפינות והחמישי במרכז). יתדות מתחדדות, בעובי ירך של אדם, הושחזו בחלק העליון, הוקשו באש ושקועות בבורות. הם בלטו מתחתית הבור לגובה של ארבע אצבעות. כדור הארץ נלחץ בחוזקה לגובה של מטר אחד מתחתית הבור כדי להפוך את היתדות ליציבות. שאר הבור היה מכוסה בזרדים ובענפי עצים שבורים כדי להסתיר את המלכודת. שמונה שורות מסוג זה הוצבו שלוש רגליים (0.9 מ', 2.9 ft). מול אלה, pes אחד (0.3 מ', 0.97 ft) יתדות עם ווי ברזל היו שקועים באדמה ופוזרו קרוב זה לזה בכל רחבי השדה.
כדי להתכונן להגעת כוחות הסיוע הגאליים, בנה קיסר ביצור חיצוני (הקף) עם אותו מפרט אך פונה לכיוון ההפוך כהגנה מפני התקפה חיצונית של כוח סיוע זה. הוא עקב אחר הקרקע הנוחה ביותר ויצר מעגל של 14 מיילים רומיים (20.7 ק"מ, 12.86 מיילים מודרניים).
אספקת המזון של אוכלוסיית אלסיה ושל 80,000 החיילים שאירחה לא יכלה להחזיק מעמד זמן רב. ורקינגטוריקס ציווה להביא אליו את כל התבואה וקיצב אותו. הגאלים ערכו מועצה, והוחלט שהזקנים והחולים צריכים לעזוב את העיירה. גם תושבי העיירה שלחו את נשותיהם וילדיהם לשמור מזון ללוחמים, בתקווה שקיסר ייקח אותם כשבויים ויאכיל אותם. עם זאת, קיסר אסר על הכנסתם לביצורו, וורסינגטוריקס השאיר את אנשיו בחוץ בין הביצורים כדי לגווע ברעב.