stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאטי אקין

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1973 (בן 51) המבורג, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  Gymnasium Allee  האוניברסיטה לאמנות יפה בהמבורג 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2001)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע - בחירת הקהל לבמאי הטוב ביותר (2004)  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (2007)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (2004)  מדליית קרל הגדול למדיה אירופאית (2008)  פרס פטר וייס (2012)  European Film Academy Young Audience Award (2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פאטי אקין (בטורקית: Fatih Akin, נהגה "פַאטִיהְ אָקִין"; נולד ב-25 באוגוסט 1973), הוא במאי קולנוע גרמני ממוצא טורקי, שסרטיו, העוסקים בעיקר בהשתלבות המהגרים הטורקים בחברה הגרמנית, זכו בפרסים רבים בפסטיבלים נחשבים בעולם.
ביוגרפיה ודרכו הקולנועית

אקין נולד בהמבורג להורים מהגרים מטורקיה. אביו הגיע מג'ייג'ומה שבמחוז זונגולדק והתיישב בגרמניה כמהגר עבודה ("מהגר אורח") ב-1966. האם הגיעה שלוש שנים מאוחר יותר. אקין גדל בשכונת מהגרים מעורבת ובעייתית, דבר אשר השפיע רבות על נקודת מבטו הקולנועית. עם זאת, סיפר אקין בראיון, כי היה בר מזל, מכיוון שהשתלב בחברה הגרמנית ודיבר את השפה, אף על פי שמרבית התלמידים בכיתה היו מהגרים, ובבית דיברו בעיקר טורקית. הוא מספר שאמו היא זו שהשפיעה עליו רבות על מנת שישלים את בחינות הבגרות וירכוש השכלה גבוהה, דבר שהיה חריג בשכונת המהגרים בה גדל. בנעוריו התנסה בכתיבת תסריטים וסיפורים קצרים, צילום, תיאטרון ואף היה חבר בלהקת מוזיקה.
את דרכו הקולנועית החל בשנת 1993 כעוזר מאחורי הקלעים בחברה הפקות בהמבורג, בה התנסה אף כמפיק, שחקן ותסריטאי. בשנת 1994 נרשם ללימודי תקשורת חזותית באוניברסיטה לאומניות בהמבורג, ובין השנים 1995 - 1998 ביים מספר סרטים קצרים, המוכר בהם הוא "קצר ונטול כאב" (1998) שזיכה אותו בפרס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בלוצרן, שווייץ. 
לאחר מכן ביים סרטים נוספים כמו "ביולי" (2000), "שכחנו לחזור" (2001), ו "סולינו" (2001). בשנת 2004 הקים יחד עם שותפים את חברת ההפקות "קוראסון", ובאותה שנה יצא סרטו "עם הראש בקיר" - מלודרמה ברוטלית ונוקבת עטורת פרסים, כחלק מטרילוגיית סרטים העוסקים באהבה ומוות. הסרט השני בטרילוגיה זו הוא "בקצה גן עדן" (2007).
ב-2005 ביים סרט תעודה על סצנת המוזיקה באיסטנבול, בשם "לחצות את הגשר הצליל של איסנבול", בו הופיעו מוזיקאים טורקים ידועים כגון ג'זה, סזן אקסו ואיינור דוגן. הסרט מסופר מפיו של אלכסנדר האקה מהלהקה הגרמנית "איינשטירצנדה נויבאוטן"; האקה גם כתב את המוזיקה עבור סרטו הקודם של אקין, "עם הראש בקיר". אקין מספר שהמניע לסרט היה להציג את צדדים נוספים, יפים, של העיר הכל כך מגוונת איסטנבול, לאנשים שאינם מכירים אותה, או מכירים חלקים מסוימים שלה.
סרטו "סול קיטשן" (2009) היה שונה מקודמיו - קומדיה קלילה המתרחשת במסעדה יוונית-גרמנית קטנה בהמבורג. הרעיון לסרט לקוח מהמציאות - המסעדה, בה אקין שימש לעיתים כתקליטן, הייתה שייכת לשחקן הראשי בסרט, אדם בוסדוקוס. המסעדה הייתה מקום מפגש לתרבויות שונות, והתרחשו בה אירועים משעשעים ובעקבות כך החליט אקין לכתוב תסריט המבוסס על אירועים שהתרחשו שם.
ב-2017 יצא לאקרנים סרטו "משום מקום".
סגנון קולנועי ונושא ההגירה בסרטיו

בסרטיו הוא משלב, דרך ביקורת נוקבת והומור, נושאים חברתיים ופוליטיים רבים, לעיתים מעוררי מחלוקת, הלקוחים מהמציאות ומשתלבים זה בזה - קונפליקטים בין מזרח ומערב הגירה, סיפורי אהבה, תרבות, מוזיקה, ואוכל. עם זאת, אי אפשר להתעלם מהנושא הדומיננטי בסרטיו: שילובם של המהגרים הטורקים בגרמניה, השפעותיהם על החברה הגרמנית ולהפך, קשיים ודעות קדומות.
בראיון עמו, משנת 2007, בנושא הגירה, טען כי "אין בגרמניה השתלבות חברתית של מהגרים...דבר הנובע מפחד וחוסר אמון בין שני הצדדים". כשנשאל בהמשך הריאיון אם אינו מייצג בדיוק את אותה השתלבות חברתית, ענה: "כן, אבל אני לא בעל דוכן דונר, נהג מונית או מנקה. אנשים אלו מזדהים עמי, אך בעצם איני מייצג אותם כלל, אני יוצר אינדיבידואלי".
חיים אישיים

אקין נשוי ואב לילד. 
דעותיו הפוליטיות של אקין שנויות במחלוקת. הוא נחקר במשטרת גרמניה לאחר שנראה לבוש בחולצת טי בה מופיע צלב קרס במקום האות S במילה BUSH, ובראיון איתו השווה את מדיניות נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש למדיניות הרייך השלישי.
הערות שוליים

↑  Film Director in Trouble Over Swastika T-Shirt
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467458205171  PLWABN: 9810615627705606  BIBSYS: 6005020  BNE: XX1595141  BnF: cb150187049 (data)  CiNii: DA15020464  GND: 130055808  ICCU: VEAV487437  ISNI: 0000 0001 1473 6367  LCCN: no2002088351  NKC: js20051017001  NLK: KAC2018L4386  NTA: 270029672  RERO: 02-A009635962  RKD: 297038  SELIBR: 274286  SNAC: w6hg2d3c  SUDOC: 081581254  ULAN: 500469887  VIAF: 61827948   WorldCat (עם VIAF): 61827948
פלגת הארמייה לאוונשטיין (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל המטה הכללי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  22 באפריל 1915 – 26 במאי 1915 (35 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  אוטו פון לאוונשטיין
פלגת הארמייה לאוונשטיין הייתה פלגת ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.
היסטוריה

ב-22 באפריל 1915 הוקמה פלגת הארמייה לאוונשטיין בפיקוד אוטו פון לאוונשטיין, שכללה את קורפוס המילואים ה-39, קורפוס הפרשים ה-1, וכוח מאולתר בפיקודו של פריץ מקסימיליאן פון פפריץ. פלגת הארמייה השתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב באגף הצפוני, וסייעה בכיבוש קורלנד.
ב-26 במאי 1915 הוקמה על בסיס פלגת הארמייה ארמיית הניימן, בפיקוד אוטו פון בלו.
סדר הכוחות > 22 באפריל 1915

בעת הקמתה, כללה פלגת הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פלגת הארמייה לאוונשטיין | הקורפוס ה-39 | דיוויזיית המילואים ה-6 |
| פלגת הארמייה לאוונשטיין | הקורפוס ה-39 | דיוויזיית המילואים ה-78 |
| פלגת הארמייה לאוונשטיין | קורפוס הפרשים ה-1 | דיוויזיית הפרשים ה-3 |
| פלגת הארמייה לאוונשטיין | קורפוס הפרשים ה-1 | דיוויזיית הפרשים ה-6 |
| פלגת הארמייה לאוונשטיין | קורפוס הפרשים ה-1 | דיוויזיית הפרשים הבווארית |
| פלגת הארמייה לאוונשטיין | קבוצת הקרב פון פפריץ | חטיבת לאנדווהר מאולתרת |
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
פטר קרדוש

| --- | --- |

אגנס קלטי בתהלוכת הלפידים מצעד החיים, הרב הראשי פטר קרדוש מימין
 לידה:  11 במאי 1936 (בן 88) ארז'בטווארוש, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בבודפשט 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס רדנוטי (2005)  קצין מסדר ההצטיינות של ממלכת הונגריה (2021) 
 
פטר קרדוש (במקור קסטנבאום, בהונגרית: Kardos Péter; בודפשט, 11 במאי 1936) הוא רב ראשי נאולוגי, חזן, העורך הראשי של כתב העת אוי אלט (הונגריה) של התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה.
ביוגרפיה

פטר קסטנבאום נולד במשפחה יהודית אורתודוקסית ברחוב דוב 86 בבודפשט כבנם של שאנדור (שמחה) קסטנבאום, פקיד, ושל מרגיט וייס (1901–1987), סוחרת עתיקות. מספטמבר 1942 למד בבית הספר היסודי ברחוב דוב. אביו ניספה בשואה במחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). פטר למד להכיר את יסודות הליטורגיה במקהלת בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט. בגיל ההתבגרות הוא היה תלמידו של יעקב גוטשל (Gottschal Jakab), מנצח ומלחין, ולאחר מכן למד את הסגנון האורתודוקסי אצל יוז'ף פיש (Fisch József). סיים את לימודיו הגמנסיה היהודית ב-1954. בשנת 1958 - תוך הענות להזמנתו של אלכסנדר שייבר - הפך לתלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט וסיים במקביל את הכשרת החזנים. מוריו היו, בין היתר, אלכסנדר שייבר, משה ריכטמן, שאמו סמרה, יוז'ף שווייצר, ובהכשרת החזנים זמר האופרה והחזן רז'ה פלקי ושאנדור סירוטה, החזן הראשי של בודה.
את לימודיו כחזן סיים ב-1962. הוא עבד כבעל קורא ולא לקח על עצמו תפקיד רב במשך עשר שנים. בנוסף הוא עבד והתפרנס כמדריך תיירים, כיוון שדיבר מספר שפות. קרדוש כיהן תחת הרב הראשי דאז לאסלו הוכברגר. הוא קיבל סמיכה לרבנות ב-1971 ובשנה שלאחר מכן עבר לרובע זוגלו (רובע 14 של בודפשט), שם הוא פעיל מאז. בית הכנסת דרך טקיי הוא מקום מושבו הקבוע. לרגל ראש השנה ויום כיפור, על פי הזמנה, מילא תפקידי חזן ורב של בית הכנסת בוורשה מספר פעמים. מאז 1973, הוא עובד במערכת של כתב העת אוי אלט, שהוא העורך הראשי שלו מאז 1991. בנובמבר 1985 נבחר לנשיא אגודת הרנבים הלאומית. הוא שהה 15 חודשים בשוודיה כרב בשנים 1987–1988. קרדוש היה סגן נשיא אגודת הרנבים של התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה, הוא פרש משם בפברואר 2021.
קרדוש הוא משתתף קבוע בסדרת התוכניות "העולם בעיניים יהודיות" ( A Világ Zsidó Szemmel) ו"פלפול (Pilpul) של הטלוויזיה הקהילתית Heti TV.
משפחתו

הוא נשא לאישה את יהודית אקשטיין ב-1966. נולדו להם שני ילדים: אגנש ולאסלו. גם בנו עובד כחזן.
ספרו

תמהיל רחוב שיפ. ספר ביוגרפי. (גביאנו דפוס והוצאה לאור בע"מ, 2014)
פרסים והוקרה

פרס מיקלוש רדנוטי נגד גזענות (2005)
צלב הקצין של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2021)
לקריאה נוספת

היכרות עם הרבנים שלנו: פטר קרדוש (25 בפברואר 2017) mazsihisz.hu
ברכתו של הרב הראשי קרדוש. מבוסס על כתיבתו של גאבור דויטש. (12 במאי 2016) or-zze.hu
פטר קרדוש 80. גיליון מיוחד (11 במאי 2016) אוי אלט
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 631/1925. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-17.
↑  Lazarovits Ernő (1986-10-15). "Az 50 éves Kardos Péter főrabbi 15 éves papi jubileuma". Új Élet. p. 3. נבדק ב-2021-02-17.
↑  "A Magyar Izraeliták Országos Képviseletének teljes ülése". Új Élet. 1985-12-01. נבדק ב-2021-02-17.
↑  "Kardos Péter főrabbi távozott a Rabbitestületetből". mazsihisz.hu.
↑  "Kardos Péter kitüntetése". Szombat. 2021-08-21. נבדק ב-2021-08-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263787605171  LCCN: n2017024424  VIAF: 297012687   WorldCat (עם VIAF): 297012687
פרארי פורטופינו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2017-הווה
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל קודם:  פרארי קליפורניה T
 חברת אם:  פרארי אן. וי
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  גראן טוריסמו
 אורך:  4,586 מ"מ
 רוחב:  1,938 מ"מ
 גובה:  1,318 מ"מ
 משקל:  1,664 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין בנפח 3.6 ליטר טווין טורבו המספק כ-600 כ"ס ב-7,500 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  320 קמ"ש
 צריכת דלק:  9.5 ק"מ לליטר
 קיבולת מכל דלק:  80 ליטר
 קשר:  פרארי רומא
פרארי פורטופינו (באיטלקית: Ferrari Portofino) היא מכונית ספורט גראן טוריסמו בתצורת 2+2 מבית פרארי, אשר החליפה את פרארי קליפורניה. המכונית ערכה את הופעת הבכורה הציבורית שלה בתערוכת פרנקפורט בספטמבר 2017, והיא צפויה להגיע לישראל בתחילת 2018. כמו לקליפורניה, גם לפורטופינו גג קשיח-נפתח, אך מרכב האלומיניום קשיח יותר והמשקל נמוך מבעבר.
מקור שם המכונית הוא בכפר הדייגים האיטלקי, פורטופינו, שבנפת ג'נובה על חוף הריביירה האיטלקית.
מפרט

לפורטופינו מנוע V8 קדמי-מרכזי בנפח 3.9 ליטר וצמד מגדשי טורבו אשר הודות לעדכונם, כעת המנוע מפיק 600 כ"ס ב-7,500 סל"ד, 40 כ"ס יותר מבקליפורניה T היוצאת. שיא המומנט עומד על 77.5 קג"מ בהילוך שיוט והוא משתנה בהתאם להילוך הנבחר. תוספת הכוח מאפשרת תאוצה ל-100 קמ"ש ב-3.5 שניות, ולמהירות מרבית של 320 קמ"ש. המנוע משודך לתיבה של שבעה הילוכים כפולת-מצמד המקנה חלוקת משקל של 54 אחוזים לטובת הציר האחורי. פרט להגה להגה חדש מתוגבר חשמלית לפורטופינו גם דיפרנציאל אחורי אקטיבי (E-Diff3) וכיול מתלים שונה לצורך הפחתת זוויות הגלגול ושיפור נוחות הנסיעה. בנוסף, עדכנה פרארי את מערכת הבולמים האדפטיבית (SCM-E) עם קפיצים כפולים המאפשרים לפי החברה להקטין את זוויות לספיגה משופרת של מהמורות. צריכת הדלק עומדת על כ 9.5 ק"מ לליטר.
הפורטופינו הוארכה בכ-1.6 סנטימטר ביחס לקליפורניה לאורך של 458.6 סנטימטר והתרחבה ב-3 סנטימטר ל-194 סנטימטר. העיצוב החדש כולל בחרטום אגרסיבי יותר בהשראת פרארי 812, עם מסיטי אוויר המפחיתים את רעשי הרוח ב-30% ומשפרים את היעילות האווירודינמית. בתוך תא הנהג התווסף מסך מגע בגודל 10.2 אינץ' הממוקם בקונסולה המרכזית. כמו גם התווספו צג לתצוגת נתונים מול הנוסע והגה שונה עם מתג למענה שיחות טלפון.
פרארי פורטופינו M

היא גרסה בעלת אותו מנוע אך כאן המנוע מספק 620 כ"ס במקום 600 כ"ס. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.45 שניות במקום 3.5 שניות ותיבת ההילוכים בעלת שמונה הילוכים במקום שבעה. היא נחשפה בספטמבר 2020.
הערות שוליים

↑  אלדר מנורי, פרארי חושפת את הפורטופינו, מחליפת הקליפורניה, באתר גיר, ‏23 באוגוסט 2017
↑  ניר בן זקן, מכונית בסיסית וזולה לפרארי - אבל הכל יחסי, באתר ynet, 23 באוגוסט 2017
↑  חדש על הכביש: פרארי פורטופינו, באתר השטח הישראלי, ‏24 באוגוסט 2017
↑  אופיר דואק, חגיגה איטלקית לקראת פרנקפורט, באתר ערוץ הספורט, ‏24 באוגוסט 2017
1 2  cartube, פרארי פורטופינו: מחליפת הקליפורניה T נחשפת, ‏23 באוגוסט 2017
↑  Drive Time, פרארי פורטופינו – מחליפת הקליפורניה, ‏24 באוגוסט 2017
↑  בן חסון, פרארי פורטופינו – ביי ביי קליפורניה, ‏24 באוגוסט 2017
↑  נעם וינד, ביי ביי קליפורניה: פרארי חשפה את הפורטופינו (עמ' באתר The Car), ‏24 באוגוסט 2017
↑  דן בר-דוב, פרארי חושפת את הפורטופינו, היורשת של קליפורניה T, באתר מגפון, ‏24 באוגוסט 2017
↑  Ferrari Portofino M Revealed With More Power And Eight-Speed Auto, באתר מוטור 1, ‏16 בספטמבר 2020
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פולימסטיה בולטיפורמיס

| פולימסטיה בולטיפורמיס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: ספוגיים
מחלקה:: ספוגנים
סדרה:: Polymastiida
משפחה:: Polymastiidae
סוג:: Polymastia
מין:: פולימסטיה בולטיפורמיס
שם מדעי
 Polymastia boletiformis

פולימסטיה בולטיפורמיס (שם מדעי: Polymastia boletiformis) היא מין של ספוג ים. תוארה על ידי החוקר ז'אן-בטיסט דה לאמארק בשנת 1815.
מאפיינים

תחום התפוצה של ספוג זה הוא מערב ומזרח האוקיינוס האטלנטי, והאוקיינוס הארקטי שלחופי אמריקה הצפונית ואירופה, כולל מפרץ מיין, מפרץ ביסקאיה, צרפת, הולנד והאיים הבריטיים. הוא חי במים ממוזגים וקרים, על גבי סלעים, בשפכי נהרות ובריכות סלעיים, בעומק של 30 מטרים ואף עד 2,300 מטר במקרים נדירים יותר.
פולימסטיה בולטיפורמיס יוצרת כריות קטנות או מסות רחבות של רקמה בקוטר של עד 10 סנטימטרים, שנצמדות בחוזקה למצע שעליו היא גדלה. מספר פפילות חלולות וגליליות באורך של עד 3 ס"מ מבצבצות מהמשטח העליון, עם פתחי יציאה, ויש לה נקבוביות שאיפה קטנות רבות בצדי הפפילות. המזוהיל (אנ'), שכבה דמוית ג'לי בדופן הגוף, מוקשחת על ידי מחטי שלד (אנ') מינרליים. המרקם של הספוג הזה חלק ומוצק אך גמיש, וצבעו צהוב, אפור או כתום. הפפילות מתכווצות ומתכופפות אם אוחזים בספוג; צבעם זהה לשאר הספוג, מה שעוזר להבחין בין המין הזה לבין המינים Polymastia penicillus, Polymastia mamillaris ו־Ciocalypta penicillus.
ספוג זה חי בסימביוזה לצד הידרתים וחיטחבים, וניזון בעזרת סינון המים מפיטופלנקטון וחיידקים. הטורפים העיקריים של ספוג זה הם חלזונות ימיים. הספוג מתרבה במהלך עונת הקיץ. מטבוליטים משניים שמקורם בספוג זה מראים פעילות מיקרוביאלית. תמציות שמקורן ממין זה מכילות סטרואידים וחומצת אמינו.
הערות שוליים

↑  Polymastia boletiformis | DORIS, doris.ffessm.fr
↑  Polymastia boletiformis - Marine Life Encyclopedia, www.habitas.org.uk
↑  Kong, Fangming & Andersen, Raymond (1993). "Polymastiamide A, a novel steroid/amino acid conjugate isolated from the Norwegian marine sponge Polymastia boletiformis (Lamarck, 1815)". Journal of Organic Chemistry. 58 (24): 6924–6927. doi:10.1021/jo00076a073.
↑  מבנים מוארכים וצרים, ראו למשל: יפתח דיבון, פלאי הלשון החתולית, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 12 בדצמבר 2018
פיאט פנדה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאט 
 מודל קודם:  פיאט 126 
 
פיאט פנדה, דור ראשון
פיאט פנדה 45, דור ראשון, מבט ללוח המחוונים
פיאט פנדה, דור שני
פיאט פנדה, דור שני, מבט לתא הנהג
פיאט פנדה 2005, 1.1 ל׳, דור שני
פיאט פנדה 2013, דור שלישי
פיאט פנדה 2015, דור שלישי
פיאט פנדה 2014, דור שלישי
פיאט פנדה, דור שלישי, מבט לתא הנהג
מנוע פיאט פנדה, דור שלישי
פיאט פנדה 4x4 דור שלישי
פיאט פנדה, דור שלישי
פיאט פנדה (באיטלקית: Fiat Panda) היא מכונית סופרמיני, המיוצרת באיטליה על ידי חברת פיאט משנת 1980. עד היום, נמכרו כ-6,500,000 יחידות בשלושת דורות הייצור. הפיאט פנדה הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 1980, כשכוונת המתכננים הייתה לייצר רכב קומפקטי, זול, וקל לשימוש ולתחזוקה.
פיאט פנדה זכתה לתואר "רכב השנה" בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 2004. בשנת 1981 הגיעה הפנדה למקום השני בתחרות, לאחר שהפורד אסקורט זכתה במקום הראשון.
דורות ייצור

דור ראשון: יוצרה משנת 1980–2003, יוצרו כ-4,500,000 יחידות. דגם סיאט מרבלה של יצרנית הרכב הספרדית סיאט התבסס על דגמי דור ראשון של "פיאט פנדה".
דור שני: יוצרה משנת 2003–2012, יוצרו 2,168,491 יחידות.
דור שלישי: מיוצרת משנת 2011 עד היום.
דור ראשון

יוצרה עד מאי 2003
דור ראשון > גרסאות

3 דלתות: פנדה 30
3 דלתות: פנדה 45
3 דלתות: פנדה L
3 דלתות: פנדה CL
3 דלתות: פנדה CLX
3 דלתות: פנדה S
פנדה 2 דלתות קבריולה
פנדה 5 דלתות האצ'בק
פנדה 4X4
פנדה 4X4 סיסלי (1987)
פנדה Elettra (שנת 1990)
פנדה ואן
פנדה טנדר
דור ראשון > מפרט טכני ומידות

מנוע 2 צילינדרים, קירור אוויר, 652 סמ"ק (פנדה 30)
מנוע 4 צילינדרים, קירור מים, 903 סמ"ק (פנדה 45)
בינואר 1986 הוחלף מנוע ה-652 סמ"ק למנוע ארבעה צילינדרים, מקורר מים, 769 סמ"ק, המפיק 34 כ"ס
ינואר 1986 הוחלף מנוע ה-903 סמ"ק למנוע 965 סמ"ק, מקורר מים, המפיק 37 כ"ס
בינואר 1986 הוכנס לשימוש מנוע 999 סמ"ק לדגמי פנדה 4X4
אפריל 1986 - פותח מנוע דיזל, 1301 סמ"ק המפיק 37 כ"ס
תמסורת ידנית 4 הילוכים
תמסורת ידנית 5 הילוכים
אורך הרכב - 3,380 מ"מ
רוחב - 1,460 מ"מ
גובה - 1,445 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,160 מ"מ
משקל - 1,150 ק"ג
1991 - פותח מנוע הזרקת דלק עם ממיר קטליטי, 1108 סמ"ק המפתח 38 כ"ס ו-51 כ"ס
מתלה אחורי - ציר מוצק על קפיצי עלה
דור ראשון > מקום שני בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 1981

במקום הראשון זכתה הפורד אסקורט, עם 326 נקודות. הפיאט פנדה הגיעה למקום השני עם 308 נקודות, ולמקום השלישי הגיעה האוסטין מטרו עם 255 נקודות.
דור שני > מפרט טכני ומידות

מנוע קדמי, 1,108 סמ"ק, המפיק 40 כ"ס. מהרות שיא - 150 קמ"ש.
מנוע 1,242 סמ"ק המפיק 44 כ"ס
מנוע 1,368 סמ"ק המפיק 74 כ"ס
מנוע דיזל (Multijet), בנפח של 1,248 סמ"ק המפיק 55 כ"ס
מנוע דיזל 1,248 סמ"ק המפיק 51 כ"ס (לגרסת 4X4)
בדצמבר שנת 2004 הוצגה גרסת פנדה 4X4, המונעת במנוע 1,242 סמ"ק במפתח 59 כ"ס ו-60 כ"ס. מהירות שיא - 154 קמ"ש
תמסורת ידנית 5 הילוכים
תמסורת ידנית 6 הילוכים
תמסורת 5 מהירויות - חצי אוטומטית
אורך הרכב - 3,538 מ"מ
רוחב - 1,578 מ"מ
גובה - 1,578 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,299 מ"מ
משקל - 840–975 ק"ג
דור שני > "רכב השנה" בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 2004

פיאט פנדה זכתה במקום הראשון עם 281 נקודות, מאזדה 3 הגיעה למקום השני עם 241 נקודות ופולקסווגן גולף הגיעה למקום השלישי עם 241 נקודות.
דור שלישי > מפרט טכני ומידות

מנוע קדמי, הנעה קדמית 964 סמ"ק (טווין-אייר)
מנוע 875 סמ"ק, טווין-אייר טורבו
מנוע 1,242 סמ"ק
מנוע 1,248 סמ"ק דיזל
תמסורת ידנית 5 הילוכים
תמסורת ידנית 6 הילוכים
תמסורת 5 מהירויות - חצי אוטומטית
אורך הרכב - 3,653 - 3,683 מ"מ
רוחב - 1,643 - 1672 מ"מ
גובה - 1,551 - 1,605 מ"מ
משקל - 940 - 1,115 ק"ג
תמונות

פיאט פנדה ואן, דור ראשון
פיאט פנדה 5 דלתות, דור ראשון
פיאט פנדה טנדר, דור ראשון
פיאט פנדה, דור שני
פיאט פנדה ואן, דור שני
פיאט פנדה 4X4, דור שני
פיאט פנדה, דור שני
פיאט פנדה 2012, דור שלישי
ראו גם

פיאט
פיאט צ'אנטו-ונטי
לקריאה נוספת

פיאט פנדה - חוות דעת  (אוטו)
רועי צוקרמן, פיאט פנדה, מבחן דרכים: תג-מחיר, באתר ynet, 21 במאי 2012
פיאט פנדה דור שלישי  (4:10 דקות), יו-טיוב
פיאט פנדה דור שלישי  (4:26 דקות), יו-טיוב
פיאט פנדה 2016  (3:25 דקות), יו-טיוב
פיאט ארגו

| --- | --- |

Fiat Argo
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Fiat Automoveïs (צר')
 שנות ייצור:  2017 - היום
 הרכבה:  ברזיל ברזיל
 מודל קודם:  פיאט פונטו  "Fiat Palio" (אנ')
 חברת אם:  התאגיד רב-לאומי אמריקאי-איטלקי Fiat Chrysler Automobiles (אנ') (FCA) (באיטליה: פיאט)
 סיווג:  סופרמיני
 מרכב:  מנוע רוחבי קדמי, הנעה קדמית
 פלטפורמה:  GM Fiat Small platform (אנ')
 אורך:  3,998-4,000 מ"מ
 רוחב:  1,724-1,750 מ"מ
 גובה:  1,500-1,507 מ"מ
 משקל:  1,105-1,279 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,521 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 3 צילינדרים, 999 סמ"ק המפיק 72 כ"ס ב-6,000 סל"ד  4 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 1,332 סמ"ק המפיק 99 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 11.1:1  4 צילינדרים, 4 שסתומים לצילינדר, 1,747 סמ"ק המפיק 131 כ"ס ב-5,250 סל"ד, יחס דחיסה 11.2:1 מנועי אתנול 4 צילינדרים, 1,332 סמ"ק המפיק 101 כ"ס ב-6,250 סל"ד  4 צילינדרים, 1,747 סמ"ק המפיק 135 כ"ס ב-5,750 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות
פיאט ארגו (באיטלקית: Fiat Argo) היא מכונית סופרמיני המוגדרת מכונית קומפקטית, מתוצרת Fiat Automoveïs (צר') חברת בת של התאגיד רב-לאומי אמריקאי-איטלקי Fiat Chrysler Automobiles (אנ') (FCA) (באיטליה: קונצרן הרכב האיטלקי פיאט) אשר מיוצרת משנת 2017 ועד היום בברזיל.
דגם ה-"פיאט ארגו" פותח על ידי מרכז "R&D FCA Brazil center", חברת בת של פיאט אשר מפתחת דגמי מכוניות לשוקי אמריקה הדרומית.
דגמי "פיאט ארגו" יועדו לשוקי אמריקה הלטינית.
ייצור ומפרט טכני

"פיאט ארגו" מיוצרת בעיר "Betim" (אנ').
5 דלתות - האצ'בק.
5 נוסעים.
2 סוגי מנועים: מנועי בנזין, מנועי אתנול.
מנוע קדמי רוחבי.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
בין השנים 2017–2018 יוצרו 102,929 יחידות. מתוכם שווקו בברזיל 27,925 יחידות בשנת 2017, ו-52,900 יחידות בשנת 2018. בארגנטינה שווקו 1,636 יחידות בשנת 2017, ו-20,468 יחידות בשנת 2018.
תמונות

"פיאט ארגו"
"פיאט ארגו"
"פיאט ארגו"
"פיאט ארגו"
"פיאט ארגו"
"פיאט ארגו" - מבט לתא הנהג
"פיאט ארגו" - מבט ללוח מחוונים
ראו גם

פיאט
פיאט דונה
פיאט קרונוס
הערות שוליים

↑  "פיאט ארגו" revistacarro.com.br/noticias/especiais/nome-do-novo-hatch-premium-da-fiat-e-argo
↑  פיאט קרייזלר השקיעה בארגנטינה 500 מיליון דולר corriere.it/economia/16_aprile_05/fiat-chrysler-auto-argentina-investimento-500-marchionne-macri
↑  מכוניות איטלקיות בברזיל / ראו "פיאט ארגו" carsitaly.net/fiat-car-sales_brazil
↑  "פיאט ארגו" autoportal.com/newcars/fiat/argo
↑  - פיאט ארגו פיאט קולומביה fiat.com.co/modelo/argo
↑  מכוניות איטלקיות בארגנטינה / ראו: "פיאט ארגו" carsitaly.net/fiat-car-sales_argentina
עצמאות גרינלנדית

חגיגת היום הלאומי של גרינלנד 2010 בסיסימיוט בדיוק שנה לאחר כינון השלטון העצמי בשנת 2009
עצמאות גרינלנדית היא שאיפה פוליטית של כמה מפלגות פוליטיות (כגון סיומוט, אינואיט אטקטיגיט, מפלגת נאלראק ונונאטה קיטורנאי), קבוצות אינטרס ואינדיבידואלים בגרינלנד, שטח אוטונומי בממלכת דנמרק, להפוך למדינה ריבונית עצמאית.
רקע > התיישבות נורדית ואינואיטית

האוכלוסייה הנוכחית של גרינלנד מורכבת בעיקר מבני האינואיט שמקורם באנשי ת'ולה (אנ') שנדדו מיבשת צפון אמריקה במאה ה-13, והתיישבו בהדרגה על פני האי. התביעה הדנית לאי נובעת מההתיישבות הנורדית בדרום גרינלנד שנמשכה מסביבות שנת 980 ועד המאה ה-15.
חוקרים מאמינים כי היישובים הנורדיים הקדומים ביותר בגרינלנד מקורם באיסלנד. חוקרים מאמינים כי אייריק האדום הקים מושבה בגרינלנד בשנת 985.  ההערכה היא כי השליטה האיסלנדית בגרינלנד החזיקה מעמד עד 1261. ממלכת נורווגיה שלטה בגרינלנד מאוחר יותר באופן יחידני בין השנים 1261–1319.
יישובים נורדיים אלה נעלמו במהלך המאה ה-14 וראשית המאה ה-15,  כאשר אנשי האינואיט היו הדיירים היחידים של האי, והתרחבו לחופי הדרום והמערב, והיו עצמאיים בפועל במשך למעלה מ-200 שנה עד לחידוש הקולוניזציה האירופית. למרות זאת, מעצמות אירופה טענו להמשך החזקה אירופית  
דה-יורה של גרינלנד.
רקע > ההתיישבות האירופית מהמאה ה-18 עד המאה ה-20

הקשר האירופי עם גרינלנד הופסק עד שיוסד מחדש בשנת 1721 על ידי המיסיון של הנס אגדה, שהוחלף במיסיונים המורביים. מושבות מתמשכות אלה הוקמו, ואחרי שלא מצאו את הנורדים - ניסו לנצר את האינואיטים.
בשלב זה אוגדו נורווגיה ודנמרק תחת דנמרק-נורווגיה, שהחשיבה את גרינלנד כחלק משטחה. מצב זה הסתיים ב-14 בינואר 1814 לאחר שנורווגיה הופרדה מדנמרק כתוצאה ממלחמות נפוליאון באירופה. כתוצאה מהסכם קיל, דנמרק קיבלה שליטה קולוניאלית מלאה בגרינלנד זמן קצר לאחר מכן.  בין השנים 1814–1953, גרינלנד הייתה מושבה, לא עצמאית שלא הייתה חלק מדנמרק, אלא נשלטה ישירות על ידי ממשלת דנמרק.
רקע > פרוטקטורט וכיבוש אמריקאי

במהלך מלחמת העולם השנייה, דנמרק נכבשה ונשלטה על ידי גרמניה הנאצית בין השנים 1945–1940. כתוצאה מכך, ממשלת דנמרק וארצות הברית חתמו על הסכם למסירת ההגנה והשליטה בגרינלנד לארצות הברית ב-9 באפריל 1941 (ממשלת דנמרק יוצגה על ידי שגריר דנמרק בארצות הברית, מאחר שארצות הברית לא הכירה בממשלה הנאצית של דנמרק). הכוחות הראשונים הגיעו לגרינלנד ב-7 ביולי 1941. שני שדות תעופה נבנו על ידי ארצות הברית עם מסלולים באורך מלא, ועד שנת 2018 הם עדיין שדות התעופה הבינלאומיים העיקריים של גרינלנד; עם זאת, הם ממוקמים הרחק מכל יישוב.
גרינלנד הייתה למעשה עצמאית בשנים אלו ואפשרה לארצות הברית לבנות בסיסים על שטחה, למרות הנייטרליות הדנית לפני המלחמה. לאחר המלחמה הוחזר המצב שהיה לפני המלחמה, בסיסי ארצות הברית נותרו ודנמרק, עם גרינלנד כחלק מהממלכה, הצטרפה לנאט"ו.