stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ואון אושאניווה

ג'ואון אושאניווה (באנגלית: Juwon Oshaniwa; נולד ב-14 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת המגן השמאלי. משחק באקווה יונייטד מליגת העל הניגרית, ובעברו ערך 17 הופעות במדיה של נבחרת ניגריה.
אושאניווה החל את הקריירה שלו בקווארה יונייטד, ולאחר מכן שיחק גם בלובי סטארס ובשארקס. ב-12 בספטמבר 2012 הגיע לישראל וחתם לארבע שנים במועדון ספורט אשדוד. יום למחרת ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד בית"ר ירושלים. ב-6 ביולי 2015 חתם בהארט אוף מידלות'יאן הסקוטית תמורת 150 אלף אירו.
ב-11 בינואר 2012 ערך אושאניווה את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ניגריה. אושאניווה זכה עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2013 וזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. ב-2018 חתם באקווה יונייטד מליגת העל הניגגרית.
הערות שוליים

↑  אופירה אסייג, ‏ג'וואון אושאניוואה חתם במ.ס. אשדוד ל-4 שנים, באתר ONE‏, 12 בספטמבר 2012
↑  יגאל ברקן ויגאל ברמן, ‏אופיר מרציאנו סיכם לעונה אחת במוסקרון, באתר ONE‏, 6 ביולי 2015
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, ניגריה: אג'ידה ואושאניווה בסגל המורחב למונדיאל, באתר וואלה, 7 במאי 2014
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2013 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 אצ'ייז'ילה •  4 אוביורה •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אידייה •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 גבריאל • 13 אוגודה •  14 אובאבונה • 15 אוצ'ה • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 אוזואניי • 19 מבה • 20 איגיבור • 21 אושאניווה • 22 אומרו • 23 אגבים • מאמן: קשי |  1 אניימה •  2 יובו •  3 אצ'ייז'ילה •  4 אוביורה •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אידייה •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 גבריאל • 13 אוגודה •  14 אובאבונה • 15 אוצ'ה • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 אוזואניי • 19 מבה • 20 איגיבור • 21 אושאניווה • 22 אומרו • 23 אגבים • מאמן: קשי | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 אוזואניי •  4 גבריאל •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אודמווינגי •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 אודונלאמי • 13 אושאניווה •  14 אובאבונה • 15 עזיז • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 בבאטונדה • 19 נוופור • 20 אוצ'בו • 21 אגבים • 22 אומרו • 23 אמאובי • מאמן: קשי |  1 אניימה •  2 יובו •  3 אוזואניי •  4 גבריאל •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אודמווינגי •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 אודונלאמי • 13 אושאניווה •  14 אובאבונה • 15 עזיז • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 בבאטונדה • 19 נוופור • 20 אוצ'בו • 21 אגבים • 22 אומרו • 23 אמאובי • מאמן: קשי | ניגריה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא ניגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ודית בולדווין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במרץ 1946 (בת 78) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1965 
 https://web.archive.org/web/20200926040803/http://judybaldwin.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ודית בולדווין (באנגלית: Judith Lee Baldwin; נולדה ב-26 במרץ 1946) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

בולדווין נולדה בוושינגטון הבירה. בשנת 1965 היא נבחרה למיס ניו מקסיקו ולאחר מכן לסגנית שנייה למיס ארצות הברית.
קריירה

בשנת 1969 היא שיחקה את המזכירה של קפטן נלסון בסדרה "אני חולם על ג'יני", ובשנת 1975 היא שיחקה בסרט המבוסס על הספר "נשות סטפפורד".
בשנת 1987 שיחקה את בת', אמה של ברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים", אך עד מהרה הוחלפה על ידי ננסי ברנט.
היא שיחקה בסרטים כגון "הצלה מהאי של גיליגן" (1978), "הניצולים באי של גיליגן" (1979), "חופים" (1988), "אישה יפה" (1990) ו"יומני הנסיכה" (2001) וגם השתתפה בתפקידי אורח בסדרות "בלוז לכחולי המדים", "מטלוק", "קן ריק", "סיביל", "אגדות מעולם המסתורין" ו-"עמוק באדמה".
ברגובו

| --- | --- |
רחוב בעיירה ברגובו
רחוב בעיירה ברגובו
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  וידין
 חבל ארץ:  מישור הדנובה
 ראש העיר:  מילצ'ו ווקוב
 תאריך ייסוד:  המאה ה-16
 שטח:  39.676 קמ"ר
 גובה:  56 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,258 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  44°09′05″N 22°38′21″E﻿ / ﻿44.151284°N 22.639277°E﻿ / 44.151284; 22.639277 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.vidin.government.bg/094/60-16-16/Bregovo.html
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור ברגובו(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור ברגובו(למפת מחוז וידין רגילה) וידין בלוגראדצ'יק קולה גרמאדה דימובו רומניה מונטנה סרביהברגובו(למפת מחוז וידין מוגדלת) וידין בלוגראדצ'יק קולה גרמאדה דימובו רומניה מונטנה סרביהברגובו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בְּרֶגוֹבוֹ (בבולגרית: Брегово) היא עיירה בצפון מערב בולגריה, הרביעית בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז וידין ושוכנת כ-172 ק"מ מהבירה סופיה, 29 ק"מ מבירת המחוז וידין וסמוכה לגבולות סרביה ורומניה.
היסטוריה

השם ברגובו מאוזכר לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1560, שתיעדו גביית מיסים מתושבי האיילט. מקור השם מהשפה הסלאבית ומשמעו "מקום ליד החוף". במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב על ידי צבא האימפריה הרוסית והפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885) נכבש האזור בידי צבא סרביה, אך נפל מחדש בידי הבולגרים בהמשך הקרבות. ב-1974 זכתה ברגובו למעמד של עיירה.
כלכלה

שיעור האבטלה בברגובו גבוה בשיעור ניכר מהממוצע הבולגרי. כלכלת היישוב נסמכה על שני מפעלים, האחד ליצור שימורי מזון והשני לייצור משאבות, אשר נסגרו בשלהי המאה ה-20 ועובדיהם נפלטו למעגל האבטלה. בשטח הרשות המקומית מצויות מספר חוות חקלאיות.
דמוגרפיה

מקור מתיישביו הראשונים של היישוב היה ככל הנראה מוולאכיה וחלק מתושביו דוברים גם את הדיאלקט הוולאכי. ברגובו מורכבת מ-3 שכונות מרכזיות, 2 מהן אוכלסו בשעתו על ידי בולגרים ואחת על ידי ולאכים, אך ברבות השנים התמזגה האוכלוסייה. בנוסף, ההערכה היא ש-15 אחוזים מתושבי העיירה הם בני רומה. האוכלוסייה מצויה במגמת קיטון בשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה.
ג'ובאני די ג'ובאני

| --- | --- |
 לידה:  1350? פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 הוצאה להורג:  7 במאי 1365 (בגיל 15 בערך) פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 מדינה:  רפובליקת פירנצה 
 
ג'ובאני די ג'ובאני (באיטלקית: Giovanni di Giovanni;‏ 1350 - 7 במאי 1365) היה נער איטלקי, שהורשע בגלל מעשה סדום. פסיקתו של הנער הגיעה עם המוות השחור, מגפה שהכתה באסיה ובאירופה בכמה גלים במשך כחמש שנים. כמה מהאנשים המשפיעים ביותר על הכנסייה הקתולית באותה תקופה, כמו ברנדין מסיינה, האשימו את "הסדומים" (ההומוסקסואלים) בכך שהביאו את זעמו של האל לעיר. לצורך "תיקון" המצב, נחשב האידיאל לטיהור העיר מרוע באש, מה שהביא לשרפה על המוקד, חישול ברזל חם ועונשים אחרים, בדומה לאלו שקיבל ג'ובאני די ג'ובאני.
ג'ובאני די ג'ובאני היה ידוע כ"סדומי פאסיבי פומבי (הומוסקסואל)" והורשע על ידי בית המשפט בפודסטה משום שהיה בן הזוג הפסיבי של מספר גברים שונים. העונש שהוטל עליו היה הוצאה להורג ב-7 במאי 1365 לאחר שעבר בעיר על גבו של חמור ועבר סירוס בפומבי. בסופו של דבר, היה צורך לשרוף את פי הטבעת שלו בברזל חם מפני שהוא "[נענש] באותו חלק בגוף, שבו הוא הרשה לעצמו להיות מוכר בתרגיל סדומי". ההנחה היא שהוא לא שרד את זה כלל.
לקריאה נוספת

Rocke, Michael (1996). Forbidden Friendships, Homosexuality and Male Culture in Renaissance Florence. Oxford University Press. pp. 24, 227, 356, 360. ISBN 0-19-512292-5.
Meyer, Michael J (2000). Literature and Homosexuality. Rodopi. p. 206. ISBN 90-420-0519-X.
ג'ונתן נוט

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1962 (בן 61) סוליהול, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  The King's School, Worcester 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  Bavarian Culture Prize (2009)  מסדר ההצטיינות הבווארי 
 
ג'ונתן נוט באנגלית: Jonathan Nott נולד ב-25 בדצמבר 1962, סוליהול, אנגליה) הוא מנצח אנגלי.
חייו

נוט הוא בנו של כומר בקתדרלה של ווסטר. הקשר הראשון שלו למוזיקה היה כנער סופרן במקהלת הקתדרלה. נוט היה סטודנט למוזיקה וחוקר מקהלה באוניברסיטת קיימברידג', וכן למד זמרה וחליל צד במנצ'סטר בקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה. נוט גם למד ניצוח בלונדון. הוא עזב את בריטניה כדי לפתח את קריירת הניצוח שלו בגרמניה באמצעות מערכת הקאפלמייסטר המסורתית.
הופעת הבכורה של נוט כמנצח הייתה בשנת 1988 בפסטיבל האופרה בבאטיניאנו, איטליה. ב-1989 התמנה לקאפלמייסטר באופרה של פרנקפורט. בשנת 1991 התמנה לקאפלמייסטר ראשון בתיאטרון הממלכתי של ויסבאדן, והיה למנצח ראשי זמני לעונת 1996-1995. בהמשך היה למנהל מוזיקלי בתיאטרון של לוצרן וכיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לוצרן מ-1997 עד 2002.
עם הפילהרמונית של ברלין, הקליט נוט כמה יצירות תזמורתיות של ג'רג' ליגטי כחלק מתרומת חברת טלדק למכלול יצירותיו המוקלטות של ליגטי. נוט התמנה למנהל מוזיקלי של אנסמבל אנטרקונטמפורן (EIC) בשנת 2000. הוא ויתר על משרה זו בשנת 2003 והתמנה מיד למשרת מנצח אורח ראשי של האנסמבל. ממשרתו זו פרש בשנת 2005.
בינואר 2000 התמנה נוט למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של במברג. הוא ייסד תחרות בינלאומית ע"ש גוסטב מאהלר, ובשנת 2004 זכה במקום הראשון גוסטבו דודאמל. הופעתו הראשונה של נוט בניו יורק הייתה עם תזמורת במברג. לאחר שהחוזה המקורי שלו, שנחתם עד 2009, הוארך תחילה עד עונת 2012-2011. בשנת 2011 לקח נוט את התזמורת לפסטיבל אדינבורו. בהמשך הסכימו נוט והתזמורת על הארכה נוספת של החוזה עד עונת 2016-2015. נוט סיים את תפקידו בבמברג בשנת 2016.
נוט ניצח לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של טוקיו באוקטובר 2011. מיד לאחר הזמנה זו, הציעה לו התזמורת לכהן כמנהלה המוזיקלי, ונוט נענה מיד בחיוב. תזמורת טוקיו הודיעה רשמית על מינויו של נוט כמנהל המוזיקלי הבא שלה באוקטובר 2012, מינוי שייכנס לתוקף בעונת 2015-2014, בחוזה התחלתי לשלוש שנים של ניצוח על 8 שבועות של קונצרטים לעונה. בשנת 2015 התמנה נוט לתפקיד המנהל המוזיקלי של תזמורת שווייץ המערבית.
הערות שוליים

↑  ניקולאס רו, הגרדיאן, 12 באוגוסט 2011
↑  ניקולאס רו, הגרדיאן, 12 באוגוסט 2011
↑  ניקולאס רו, הגרדיאן, 12 באוטגוסט 2011
↑  "התזמורת הסימפונית של במברג" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323476405171  PLWABN: 9810586555105606  BnF: cb139978973 (data)  CiNii: DA13487429  GND: 134820045  ISNI: 0000 0000 7839 1786  LCCN: nr96027120  MusicBrainz: bc177ef8-db80-4209-85e0-4bfa8681dbd4  NKC: pna2006337911  SUDOC: 084289902  VIAF: 27262241   WorldCat (עם VIAF): 27262241
בראד סטיוארט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1974 (בן 49) ג'קסונוויל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 עיסוק:  בסיסט
 סוגה:  פופ רוק, הבי מטאל 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 
בראד סטיוארט (נולד ב-19 בנובמבר 1974) הוא בסיסט אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות עבודתו עם להקות הרוק הכבד שיינדאון ו- Fuel. נכון ל-2022 הוא מנגן בלהקות סלייבה (Saliva), סוסייטי רד (Society Red) וברן סיזן (Burn Season).
קריירה > שיינדאון

סטיוארט היה החבר השני שהצטרף לשיינדאון, אחרי ברנט סמית, מייסד הלהקה והסולן. השניים הכירו דרך פיט תורנטון, מפיק מקומי מג'קסונוויל, שהיה חבר משותף של שניהם.
סטיוארט עזב את הלהקה במרץ 2007 מבלי שהוצע הסבר רשמי לעזיבה. ב-20 בספטמבר 2008 פרסם סטיוארט פוסט ארוך בדף המייספייס שלו ובו הסביר באריכות על הנסיבות שהובילו לעזיבתו. הוא סיפר על מתחים בין החברים, שהתפרצו במהלך הקלטת אלבומה השני של הלהקה, Us and Them, וציין ש”הסיבה שניתנה לי [לפיטוריו מהלהקה] הייתה 'אף פעם לא התגברתי על מה שהלך באולפן תוך כדי ההקלטות של Us and Them'.”
קריירה > אמארו

ב-2007 הצטרף סטיוארט ללהקת הפופ רוק אמארו (Amaru), אותה הקים בובי אמארו, המתופף לשעבר של להקת ברן סיזן.
קריירה > סוסייטי רד

ביוני 2008 החליט סטיוארט להצטרף ללהקת הרוק/גראנג'/אלטרנטיבי סוסייטי רד (Society Red) שגם בה השתתף חבר לשעבר בברן סיזן, הסולן דמיאן סטארקי. במקביל נפרד סטיוארט מאמארו.
קריירה > פיול

במרץ 2010 נודע שסטיוארט החליף את ג'ף אברקומבי בהרכב החדש של להקת פיול (Fuel) שנקרא רה-פיולד (Re-Fueled). באפריל 2010 פורסם שההרכב החדש ישתמש בשם המקורי, פיול, וייצא לסיבוב הופעות עולמי שיתחיל כבר באותו החודש.
ב-2019 הוכרז שסטיוארט קיבל רישיון תיווך נדל"ן, וכי הוא מועסק בבסוכנות הנדל"ן SVR כשהוא לא מופיע.
קריירה > ככותב שירים

סטיוארט היה שותף בכתיבת השיר "Control", להיטה של להקת פאדל אוף מאד, ובנוסף תרם לכתיבת מבחר משיריה של שיינדאון, למשל השיר "I Dare You".
הערות שוליים

↑  "Interview with Shinedown". Metal-Rules.com.
↑  Mcclaran, Tamara (2008-02-06). "Band Amaru has come a long way and is ready to go to the next level". Jacksonville.com. אורכב מ-המקור ב-2011-08-12. נבדק ב-2022-03-29.
| שיינדאון |
| --- | --- | --- |
| ברנט סמית • זק מאיירס • אריק בס • ברי קרץ' חברים לשעבר: ג'סין טוד • בראד סטיוארט • ניק פרי | ברנט סמית • זק מאיירס • אריק בס • ברי קרץ' חברים לשעבר: ג'סין טוד • בראד סטיוארט • ניק פרי |  |
| אלבומי אולפן | Leave a Whisper • Us and Them • The Sound of Madness • Amaryllis • Threat to Survival • Attention Attention • Planet Zero |  |
| מיני אלבומים (EP) | iTunes Session |  |
| סמית ומאיירס | Acoustic Sessions • Volumes, 1 & 2 |  |
| סרטים והופעות | Live from the Inside • Somewhere in the Stratosphere • Attention Attention |  |
| סינגלים | "Fly from the Inside" • "45" • "Simple Man" • "Burning Bright" • "Save Me" • "I Dare You" • "Heroes" • "Devour" • "Second Chance" • "Sound of Madness" • "If You Only Knew" • "The Crow & the Butterfly" • "Diamond Eyes (Boom-Lay Boom-Lay Boom)" • "Bully" • "Unity" • "Enemies" • "I'll Follow You" • "Adrenaline" • "Cut the Cord" • "State of My Head" • "Asking for It" • "How Did You Love" • "Devil" • "The Human Radio" • "Get Up" • "Monsters" • "Attention Attention" • "Atlas Falls" • "Planet Zero" • "The Saints of Violence and Innuendo" • "Daylight" • "Dead Don't Die" • "A Symptom of Being Human" |  |
בריאות הנפש של ישו

סוגיית בריאות הנפש של ישו עוררה פולמוס נרחב בקרב פסיכיאטרים, פסיכולוגים, פילוסופים, היסטוריונים וסופרים במחצית השנייה של המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה העשרים, תקופה בה גבר העניין בפסיכיאטריה כתחום רפואי מדעי.
סוגיה זאת נדונה במקביל לחיפוש המחקרי אחר ישו ההיסטורי ועריכת מחקרים על חייו של ישו שהתבססו על ניתוח ביקורתי של הטקסטים של הבשורות.
המצדדים בדעה שבריאות הנפש של ישו הייתה מעורערת

המצדדים בדעה שישו סבל מבעיות נפשיות ביססו את טענותיהם על המידע שנמסר בצורה מפורשת:
בבשורה על-פי מרקוס פרק ג' פסוקים כ"א – כ"ב:
וַיִּשְׁמְעוּ קְרוֹבָיו וַיֵּצְאוּ לְהַחֲזִיק בּוֹ כִּי אָמְרוּ יָצָא מִדַּעְתּוֹ׃
וְהַסּוֹפְרִים אֲשֶׁר יָרְדוּ מִירוּשָׁלַיִם אָמְרוּ בַּעַל־זְבוּל בּוֹ וְעַל־יְדֵי שַׂר־הַשֵּׁדִים הוּא מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵּׁדִים׃
ובבשורה על פי יוחנן פרק י, פסוקים י"ט – כ':
וַתְּהִי מַחֲלֹקֶת גַּם־בַּפַּעַם הַזֹּאת בֵּין הַיְּהוּדִים עַל־הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה׃
וַיֹּאמְרוּ רַבִּים מֵהֶם שֵׁד בּוֹ וּמְשֻׁגָּע הוּא לָמָּה תִשְׁמְעוּ אֵלָיו׃
ועל מסקנות ניתוחי התנהגותו הכללית של ישו, כפי שמשתקפת בספרי הברית החדשה. חוקרים אלה טענו שישו היה אדם פנאטי ואלים באופן חריג, סבל משיגעון גדלות, הזיות, פראנויה, הפרעת זהות דיסוציאטיבית, הפרעת אישיות סכיזוטיפלית, סכיזופרניה ונטיות אובדניות.
המתנגדים לדעה שבריאות הנפש של ישו הייתה מעורערת

החוקרים אשר יצאו להגנתו של ישו טענו כי ניתוח כתבי הקודש הנוצריים שהוביל למסקנה כי ישו סבל מבעיות נפשיות נעשה על בסיס הניסיון הרפואי שנצבר בקליניקות של אותם החוקרים, תוך יישום עקרונות הפסיכולוגיה של פרויד על מקורות עתיקים. לדעתם יש לבחון את התנהגותו של ישו בהקשר למקומו ולתקופתו, במסגרת מחקר היסטורי.
ראו גם

סינדרום ירושלים
פסיכולוגיה של הדת
שיגעון גדלות
תסביך אלוהים
לקריאה נוספת

Binet-Sanglé, Charles (1908–1915). La folie de Jésus (בצרפתית). Vol. 1–4. Paris: A. Maloine. LCCN 08019439. OCLC 4560820.
Havis, Don (2001). "An Inquiry into the Mental Health of Jesus: Was He Crazy?". Secular Nation. Minneapolis: Atheist Alliance International. ISSN 1530-308X. נבדק ב-27 ביוני 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
Storr, Anthony (1996). Feet of Clay; Saints, Sinners, and Madmen: A Study of Gurus. New York: The Free Press. ISBN 0-684-82818-9.
Murray, E. D.; Cunningham, M. G.; Price, B. H. (2012). "The role of psychotic disorders in religious history considered". Journal of Neuropsychiatry and Clinical Neurosciences. 24 (4). doi:10.1176/appi.neuropsych.11090214. PMID 23224447.
Jeory, Ted (28 באוגוסט 2012). "Jesus Christ 'may have suffered from mental health problems', claims Church of England". Daily Express. נבדק ב-27 ביוני 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
Citlak, Amadeusz (2015). "Psychobiography of Jesus Christ in view of Władysław Witwicki's theory of cratism". Journal for Perspectives of Economic Political and Social Integration. Scientific Society KUL. 21 (1–2). doi:10.2478/pepsi-2015-0007. ISSN 2300-0945. נבדק ב-22 בספטמבר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
Jarzyńska, Karina (10 באפריל 2008). "Jezus jako egocentryczny schizotymik". Racjonalista (בפולנית). Fundacja Wolnej Myśli. נבדק ב-27 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
Nowak, Leszek (1998–2000). "Prywatna Witryna Internetowa Leszka Nowaka" (בפולנית). אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
Albert Schweitzer (1913). Die psychiatrische Beurteilung Jesu: Darstellung und Kritik (בגרמנית). Tübingen: JCB Mohr (Paul Siebeck). LCCN 13021072. OCLC 5903262. נבדק ב-26 באוגוסט 2022. {{cite book}}:  (עזרה)
Hyder, Olivier Quentin (1977). "On the Mental Health of Jesus Christ". Journal of Psychology and Theology. Biola University. 5 (1). doi:10.1177/009164717700500101. ISSN 0091-6471.
Martínez, Pablo; Sims, Andrew (2018). Mad or God? Jesus: The Healthiest Mind of All. London: InterVarsity Press. ISBN 978-1-783-59606-5.
Strobel, Lee (2013). "The Psychological Evidence". The Case for Christ. Grand Rapids, Michigan: Zondervan. ISBN 978-0-3103-3930-4.
הערות שוליים

↑  San Francisco Atheists, San Francisco Atheists: An Inquiry into the Mental Health of Jesus: Was He Crazy?, San Francisco Atheists, ‏2003-07-01
↑  Ralph Dumain: "The Autodidact Project": I. Kryvelev: "Christ: Myth or Reality?", www.autodidactproject.org
↑  Walter Ernest Bundy, The psychic health of Jesus, 1921
↑  Georges Berguer, Eleanor Stimson Brooks, Van Wyck Brooks, Some aspects of the life of Jesus : from the psychological and psycho-analytic point of view, New York : Harcourt, Brace and Co., 1923
↑  Robert M. Sapolsky (1998). "Circling the Blanket for God". The Trouble with Testosterone: and Other Essays on the Biology of the Human Predicament (באנגלית). New York: A Touchstone Book, Simon & Schuster. pp. 248–256. ISBN 978-0-684-83409-2.
↑  Sapolsky, Robert (באפריל 2003). "Belief and Biology". Freedom from Religion Foundation (באנגלית). נבדק ב-2023-10-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Josh McDowell, More than a carpenter, Wheaton, Ill. : Living Books, 1982, ISBN 978-0-8423-4552-1
↑  Albert Schweitzer, Charles Rhind Joy, The psychiatric study of Jesus, exposition and criticism;, Boston, Beacon Press, 1948
ברגין

ברגין (בבלארוסית: Брагін, ברהין; ברוסית: Брагин; ביידיש: בראָהין) היא עיירה הנמצאת בדרום מזרח בלארוס במחוז הומל כ-88 ק"מ מצפון לצ'רנוביל. בעיירה חיה קהילה יהודית גדולה בין השנים 1648 ועד 1941 עם פלישת הנאצים. נכון לשנת 2016 אוכלוסיית העיירה מונה כ-3,750 תושבים.
תולדות היישוב

האזכור הראשון של ברגין היה בשנת 1147 בכרוניקה ההיפאטית (אנ'). הסיבה לכך היא שברגין הייתה עיר חשובה בנסיכות קייב. בתאריך ה-1 בספטמבר 1924 נוסד מחוז המשנה ברגין. ב-9 ביוני 1927 סופח אזור זה למחוז הומל עד יוני 1930 ולאחר מכן בתאריך 15 בינואר 1938 סופח אזור זה למחוז פולסיה ולבסוף ב-8 בינואר 1954 סופח האזור חזרה להומל.
יהודי ברגין

בשנת 1648 החלה להתפתח בברגין קהילה יהודית. היהודים בברגין התפרנסו בעיקר מחקלאות. עד אמצע שנות ה-20 פעל בעיירה ארגון החלוץ. בשנת 1930 עם התחזקות האנטישמיות באירופה נסגר בית הכנסת של ברגין, ובבית הספר בו לימדו ביידיש עברו ללמד בבלארוסית. ב-22 ביוני 1941 החלו פעולות צבאיות של הצבא הגרמני על יד ברגין, כתוצאה מכך כשליש מהיהודים בעיירה ברחו לכיוון מזרח. הגברים גויסו לצבא האדום, ובעיירה נשארו נשים, ילדים וקשישים שלא הספיקו לברוח בזמן מהתקפה הגרמנית. בתאריך 28 באוגוסט 1941 כבשו הנאצים את ברגין מספר שבועות לאחר מכן בתאריך 12 בספטמבר 1941 הגיע גדוד אס אס לעיירה וכינס את כל יהודי העיירה (כ-300 איש) לפאתי העיירה, היהודים קובצו בעשר קבוצות ובכל קבוצה שלושים אנשים ושם נורו למוות בקבר אחים. כיום לא נשארו יהודים בעיירה, למעט אותו קבר אחים ופסל לזכר 300 יהודים שנרצחו בדם קר.
הערות שוליים

↑  מספר התושבים נכון לשנת 2016, באתר עיריית ברגין
בית הכנסת הגדול אהל שרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  בנימין 45, רחובות
 מיקום:   רחובות
 מדינה:  ישראל ישראל
 נוסח תפילה:  אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  שנת 1896 – שנת 1903
 אדריכל:  ברוך פפירמייסטר
 סגנון אדריכלי:  אקלקטי
 קואורדינטות:  31°53′45″N 34°49′00″E﻿ / ﻿31.895836°N 34.816744°E﻿ / 31.895836; 34.816744
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הכנסת הגדול אהל שרה (למפת גוש דן רגילה) בית הכנסת הגדול אהל שרה (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול אהל שרה (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול אהל שרה   he בית הכנסת הגדול אהל שרהhe בית הכנסת הגדול אהל שרהמפת  __ רחובות (in English: Rehovot) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) מדרום: __ קריית עקרון (in English: Kiryat Ekron), __ מועצה אזורית ברנר (in English: Brenner Regional Council) ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב ומצפון: __ נס ציונה (in English: Ness Ziona) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הכנסת "אהל שרה", הידוע גם בשם "בית הכנסת הגדול" בעיר רחובות נחנך בשנת 1903 והיה לבית כנסת הראשון שנבנה במושבה. בית הכנסת ניצב בראש גבעה בפינת הרחובות בנימין ומנוחה ונחלה, שהייתה, בהתאם להלכה, הנקודה הגבוהה ביותר במושבה בעת בנייתו. האתר הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
היסטוריה

כאשר הוקמה המושבה רחובות בשנת 1890 היה צורך במבנה ציבור שירכז את הפעילות במושבה, לשם כך נבנה ה"שלאש" (״צריף עץ״ ברוסית). המבנה חולק לשלושה חלקים: מטבח, מעון לחברי מנוחה ונחלה וחדר אוכל ששימש גם כתלמוד תורה ובית כנסת.
בשנת 1896 הבטיחה סימה, אשת יעקב ברוידא, נדבן וממייסדי המושבה, לתרום 5,000 רובל לבניית בית כנסת, שיקרא על שם אמה, שרה רבינוביץ'. אבן הפינה הונחה באותה שנה.
ועד המושבה פנה לאדריכל ברוך פפירמייסטר שיתכנן את מבנה בית הכנסת, אך התרומה לא הגיעה והבנייה התעכבה עוד שבע שנים. בתום הבניה נחנך בית הכנסת בטקס מפואר אליו הגיעו אורחים מכל הארץ, ביניהם גם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שכיהן אז כרבן של יפו והמושבות. האורחים התכנסו בבית כנסת הישן ב"שלאש" ומשם פנו עם ספרי התורה בתהלוכה לבית הכנסת, שם הוכנסו לארון הקודש החדש שנבנה על ידי מיכאל לוצקי, נגר המושבה.
בית הכנסת מעוצב בסגנון אקלקטי. במהלך השנים נוספו אגפים מצפון ומדרום למבנה המקורי, ששופץ והורחב עם הרחבה שבחזיתו.
בית הכנסת כיום

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בבית הכנסת מתקיימות עד היום שלוש תפילות ביום. אחת לחודש, בדרך כלל בשבת מברכין, מתארחים בו חזנים ידועים, העורכים את תפילות אותה שבת. תפילות אלה מושכות אליו חובבי חזנות רבים.
גלריה

פנים בית הכנסת, מבט מעזרת הנשים
דלת הכניסה
ראו גם

מנוחה ונחלה
בית הכנסת בשנת 1918
בית ישמעילוף (רחוב החשמל)

| --- | --- |

בית ישמעילוף, רחוב החשמל פינת רחוב ברזילי, ינואר 2024
 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  רח' החשמל 10, פינת רחוב ברזילי, שכונת רמת השרון, תל אביב 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  דב טשודנובסקי
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אקלקטית 
 קואורדינטות:  32°03′40″N 34°46′32″E﻿ / ﻿32.061137986302°N 34.77550501141°E﻿ / 32.061137986302; 34.77550501141
  (למפת תל אביב מוגדלת) בית ישמעילוף(למפת תל אביב רגילה) בית ישמעילוף(למפת גוש דן רגילה) בית ישמעילוף(למפת גוש דן מוגדלת) בית ישמעילוף
 
בית ישמעילוף הוא בית מגורים בסגנון אקלקטי לשימור ברחוב בחשמל 10, פינת רחוב ברזילי, בשכונת רמת השרון, במרכז ההיסטורי של תל אביב. הבית תוכנן על ידי האדריכל דב טשודנובסקי בשנת 1925.
על הבית

בית ישמעילוף הוקם בשנת 1925. הוא נמצא בפינת הרחובות החשמל ורחוב ברזילי. פינת המבנה המעוגלת מייצרת הדגשה אנכית בפינת הרחוב. אלמנט הפינה מפריד בין החזית לרחוב החשמל שהיא חזית סימטרית לחזית הראשית, הפונה לרחוב ברזילי שהיא א-סימטרית. המבנה תוכנן לתשע דירות מגורים, 3 דירות בקומה. החללים הפנימיים היו מעוטרים בציורי קיר ובריצוף מעוטר טיפוסי לאותה תקופה.
עם השנים מצבו של הבניין הלך והתדרדר.
בשנת 2012 שופץ הבית. הדירות חולקו מחדש, לארבע דירות גדולות, הותקנה מעלית והמרפסות האחוריות נסגרו שהיו במקור מרפסות שירות. הגג הוצמד לדירה הגדולה בקומה השלישית.
ישמעילוף

אפרים בן יואל ישמעאלוף שהבניין נבנה בהזמנתו, עלה ארצה מברלין והיה נצר לקהילת אנוסי משהד באיראן. היה עסקן פוליטי והתפרנס מהשכרת דירות ומנדל"ן. בתל אביב קרויים שני בניינים נוספים על שמו: "מלון ישמעילוף" ברחוב מונטיפיורי ו"בית ישמעילוף" ברחוב אלנבי 93.
גלריה

חזית הבית הפונה לרחוב החשמל
חזית הבית הפונה לרחוב ברזילי