stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Music of the Sun
רקע ופיתוח

בדצמבר 2003 פגשה ריהאנה את המפיק אוון רוג'רס דרך חברים משותפים של ריהאנה ושל אשתו של רוג'רס. בעוד בני הזוג היו בחופשה סיפר אחד מחבריה של ריהאנה, על איך שהיא שרה. רוג'רס נפגש לראשונה עם ריהאנה במלון, ובמפגש זה שרה את השירים "Emotion" של סמנתה סאנג ו-"Hero" של מריה קארי. רוג'רס התרשם מהביצוע ולקח את ריהאנה לניו יורק להקליט קלטות דמו ולשלוח אותם לחברות תקליטים שונות ושם ביחד עם אימה הקליטה את קלטות הדמו. ריהאנה הקליטה את קלטות הדמו רק כאשר הייתה בחופשה מבית הספר. שהייתה בת 16 בלבד חתמה חוזה בחברת התקליטים דאף ג'אם בעזרתם של עורך דין ומנהל. ג'יי זי הנשיא לשעבר של דאף ג'אם היה הראשון להגיב על קלטות הדמו. ג'יי זי התרשם מריהאנה והזמין אותה לחתום על חוזה ההקלטות במשרדו בלוס אנג'לס. ריהאנה אמרה על רגע חתימת החוזה: "ברגע הזה באמת הרגשתי בלחץ... אמרתי לעצמי אלוהים אני ממש שם אני לא יכולה להסתכל! אני זוכרת שהייתי מאוד שקטה ומאוד ביישנית. היה לי קר כל הזמן והיו לי פרפרים בבטן. אז התיישבתי ליד קרל וג'יי זי."
במהלך האודישן במשרדו של ג'יי זי ריהאנה ביצעה את "For the Love of You" של ויטני יוסטון ואת השירים המקוריים "Pon de Replay" ו-"The Last Time", אשר נכנסו לאלבום הבכורה שלה. ג'יי זי היה ספקן לגבי חתימתה של ריהאנה בחברת התקליטים, והרגיש שהביצוע לשיר "Pon de Replay" היה גדול מדי עבורה, ואמר: "כששיר הוא כל כך גדול, הוא קשה עבור אמן חדש, אבל בכל מקרה אני לא חותם שירים אני חותם אמנים". היא חתמה על חוזה של שבעה אלבומי אולפן בפברואר 2005. באותו יום בו ריהאנה חתמה על החוזה ג'יי זי אמר לריהאנה: "יש רק שתי דרכים החוצה. מתוך הדלת אחרי שאתה חותם את העסקה הזאת. או מבעד לחלון הזה ..." (הכוונה הייתה לכך שלא ייתן לה לצאת בלי חתימה על החוזה). לאחר החתימה על החוזה ריהאנה ביטלה פגישות עם חברות תקליטים אחרות ועברה לניו יורק לחיות עם רוג'רס ואשתו. ריהאנה הסבירה את שם האלבום ואמרה כי השמש היא הסמל של מקום הולדתה באיים הקרביים, ומשום שהמוזיקה מהאלבום מושפעת מהאיים הקרביים השם הזה נבחר לאלבום.
הקלטות והרכב מוזיקלי

ריהאנה עבדה עם מפיקים שונים על האלבום ובניהם אוון רוג'רס וקרל סטרקן, שכתבו והפיקו בעבר את השירים "Pon de Replay" ו-"The Last Time" עבור קלטות הדמו של ריהאנה. על "Pon de Replay" ריהאנה אמרה שכאשר היא שמעה את השיר בפעם הראשונה היא לא רצתה להקליט אותו ואף כינתה אותו "שירה בציבור ירודה", אבל בסיום ההקלטות ריהאנה הצליחה להתחבר ולאהוב את השיר. בריאיון ל-"Kidzworld" ריהאנה אמרה כיצד רוג'רס וסטרקן עזרו לה לפתח את יכולותיה בכתיבת שיר. רוג'רס וסטרקן בין היתר עבדו גם עם אמנים כמו בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה וקלי קלרקסון.
האלבום הושפע ממוזיקת האיים הקרביים ומדאנס-פופ כאשר האלבום מכיל שירי דאנס-פופ בשילוב בלדות R&B. הסינגל הראשון של האלבום "Pon de Replay" נכתב על ידי רוג'רס, סטרקן וודה נובלס. השיר הוא שיר דאנס-פופ פשוט עם ביטים של דאנסהול ומקצב קולני של רגאיי. בשיר מבקשת ריהאנה מהדיג'יי שבמועדון שינגן את השיר האהוב עליה ובכך יבטיח את קיומם של הרוקדים במועדון. "The Last Time" נכתב והופק על ידי רוג'רס וסטרקן והשיר הוא בלדת גיטרה אקוסטית. בשיר "Now That I Found You" הוא שיר בו נעשה שימוש בכלי מיתר. בנוסף לעבודה עם רוג'רס וסטרקן עבור רוב האלבום, ריהאנה עבדה עם מפיקים נוספים ובניהם פוק וטון וסטארגייט שכתב את הסינגל השני של האלבום "If It's Lovin' that You Want" אותו ריהאנה תיארה כשיר כיפי. השיר "If It's Lovin' that You Want" הוא שיר אר אנד בי שעוסק בבחורה שאומרת לבן זוגה שיש לה את מה שהוא צריך כדי שהוא יהיה מאושר. לשיר גם קיימת גרסת רמיקס בשם "If It's Lovin' That You Want – Part 2", אשר כוללת את השתתפות הראפר קורי גנז. גרסה זאת נכנסה לאלבומה השני של הזמרת שיצא בשנת 2006 כרצועת בונוס. השיר התשיעי באלבום הוא השיר "Let Me", אותו כתבו סטרקן ורוג'רס לצד סטארגייט. האלבום כולל את השתתפות הזמר הג'מייקני דון פן בשיר You Don't Love Me (No, No, No)", ואת השתתפותו של אמן הדאנסהול ויבז קרטל.
ביקורות

האלבום קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה. קלפה סאנה מניו יורק טיימס נתן ביקורת מעורבת על האלבום. הוא שיבח בעיקר את הסינגל "Pon de Replay" שעליו אמר: "השיר הוא אחד משירי המועדונים הגדולים ביותר של הקיץ" אך נתן ביקורת שלילית על שאר האלבום. בארי וולטרס מהרולינג סטון כתב: "מצאתי את ריהאנה באלבום חסרת ערך, חוזרת על עצמה ובעלת חוסר כושר המצאה. היא נשמעת כמו שיהוק גנרי של קול וסלסולים וזה מסתיר את כל הקסם הקאריבי שלה." סאל סינקומני ממגזין סלנט רשם: "האלבום הוא שפע של פזמונים העשירים ב-R&B", ותיאר את הסינגל "Pon de Replay" "כתערובת מוזיקלית פשוטה שדומה מאוד ל-"Baby Boy" של ביונסה נואלס". אוון ספרפיק מבידור שבועי כתב כי: "שירתה של ריהאנה בשירים כמו: 'That La La La' ו-'Let Me' הייתה טובה, אבל האלבום מתאפיין בהרבה שירי דאנסהול ואר אנד בי תפלים שלא יוצרים ריגוש וחוסמים את האלבום". רוברט כריסטאגו מ-"דה וילג' וויס" דירג את האלבום בדרגת "נכשל" וציין: "האלבום הוא שיא של שירים רעים שנראה כי לא הוקדשו להם יותר מדי מחשבה".
בביקורות החיוביות ג'ייסון בירצ'מי מ-Allmusic תיאר את האלבום כ"מקסים ולא שאפתני. היא הצליחה להיבדל מאמני פופ כמו אשנטי, ביונסה נואלס וסיארה." הוא הוסיף ואמר כי: "האלבום באלבום יש רגעים לא טובים, אך אחרי כמה זמן למרות החוסר עקביות בשירים, האלבום מרים את הקצב לקראת הסוף. התוצאה היא אחד מאלבומי הפופ האורבניים הטובים של השנה". צ'נטל ז'נור מ"ג'מייקה אובזרוור", החמיאה על הדאנסהול ועל האלמנטים של ההיפ-הופ בכמה מהישרים ובניהם "Pon de Replay", "Rush", "Let Me", "Music of the Sun" ו-That La La La", ואף כתבה כי ריהאנה גורמת למאזינים להרגיש מאושרים וחסרי דאגות.
מכירות ומיקומים במצעדים

בארצות הברית, האלבום הגיע למקום ה-10 במצעד ה-בילבורד 200 ב-17 בספטמבר 2005. האלבום שהה בסך הכול 35 שבועות רצופים במצעד. האלבום הגיע לראשונה למקום ה-6 במצעד אלבומי האר אנד בי וההיפ-הופ שבארצות הברית, שם שהה סך הכול 44 שבועות רצופים. לאחר 5 חודשים האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית (500 אלף עותקים). נכון לנובמבר 2013 האלבום מכר 609,000 עותקים (מעמד זהב). בקנדה האלבום הגיע למקום ה-7 במצעד האלבומים הקנדי, אבל לאחר שבוע נשר מהעשירייה הפותחת. האלבום הגיע למעמד פלטינה (100 אלף עותקים) אחרי 4 חודשים.
מחוץ למדינות אלה האלבום לא הצליחה להגיע לאותה ההצלחה. בבריטניה האלבום הגיע רק למקום ה-35 ב-10 באוקטובר אותה שנה. בשבוע השני האלבום נפל אל המקום ה-38, ובשבוע שלאחר כמן ירד שוב אל המקום ה-40. ב-12 במאי 2006 האלבום הגיע למעמד זהב בבריטניה (100 אלף עותקים). גם במדינות אחרות באירופה האלבום לא נחל הצלחה, כאשר הגיע בשווייץ למקום ה-46 בלבד ב-11 בספטמבר 2005, והגיע למיקום השיא שלו 4 שבועות לאחר מכן, כאשר הגיע למקום ה-38. באוסטריה האלבום גם לא זכה להצלחה ובשבוע הראשון שלו הגיע למקום ה-61, ב-18 בספטמבר 2005, ובשבוע שלאחר מכן הגיע למיקום השיא שלו, למקום ה-45. גם בצרפת האלבום לא זכה להצלחה והגיע למקום ה-93 בלבד ב-24 בספטמבר 2005. בהולנד גם האלבום לא זכה להצלחה והגיע למקום ה-98 בלבד ב-29 באפריל 2006. גם בניו זילנד האלבום לא הצליח כאשר הגיע למקום ה-40 בלבד ב-26 בספטמבר 2005. בין ה-29 בספטמבר 2005 ל-10 באוקטובר אותה שנה האלבום נשר מה-40 העליונים, ובשבוע הרביעי שלו הגיע למיקום השיא שלו: 26. בסך הכל האלבום מכר 1.9 מיליון עותקים.
סינגלים

Pon de Replay - הסינגל הראשון מן האלבום. נכתב על ידי אלישה ברוקס, קרל סטרוקן, אוון רוג'רס, ודה נובלס, הופק על ידי דה נובלס, קרל סטורקן ואוון רוג'רס. השיר הפך ללהיט במצעדי ארצות הברית והממלכה המאוחדת, כאשר נכנס למקום השני במצעד הבילבורד האמריקאי ובמצעד הממלכה המאוחדת, ולמקום השביעי בקנדה ובאוסטרליה. משמעות שם השיר היא נגן זאת שוב בשפת האם של ריהאנה. הקליפ לשיר, בוים על ידי ליטל איקס, וזכה להצלחה גדולה גם בערוצי המוזיקה. השיר הגיע בנוסף השיר הגיע למקום השני גם באירלנד, למקום ה-3 בקנדה ושווייץ, למקום ה-6 באוסטרליה וגרמניה, למקום ה-5 בבלגיה ולמקום ה-18 בצרפת.
If It's Lovin' That You Want - שיר פופ-רגאיי, נכתב על ידי אלכסנדר מוסלי, ג'ין קלוד, לורנס פרקר, שמואל ברנס וסקוט לה-רוק. השיר הופק על ידי קרל סטורקן ואוון רוג'רס, ויצא לאור כסינגל שני לאחר הצלחתו של סינגל הבכורה, "Pon de Replay". השיר התמקם במצעד הבילבורד האמריקאי במקום ה-36, ואף על פי שלא הצליח כמו הלהיט הקודם בארצות הברית, במצעד הממלכה המאוחדת, הגיע הסינגל אל המקום החמישי. בנוסף, הסינגל נכנס לעשרת המובילים באוסטרליה, ניו זילנד, סלובקיה ועוד מדינות. בבלגיה ובגרמניה הגיע רק אל המקום ה-25 ובמצעדים של צרפת וקנדה הסינגל לא דורג. בשווייץ הגיע למקום ה-19. בשל שחרורו המוקדם של אלבומה השני של ריהאנה, "A Girl like Me", סינגל זה היה לסינגל האחרון מתוך האלבום.
רשימת רצועות

| Music of the Sun> מס' | Music of the Sun> שם | Music of the Sun> כותב(ים) | Music of the Sun> משך | Music of the Sun>  | Music of the Sun>  | Music of the Sun>  | Music of the Sun>  | Music of the Sun>  | Music of the Sun>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Pon de Replay  | אלישה ברוקס, קרל סטורקן, אוון רוג'רס, ודה נובלס | 4:06 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Here I Go Again (בהשתתפות ג'יי-סטטוס)   | קרל סטורקן, אוון רוג'רס, ג'יי סטטוס, ריהאנה | 4:11 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | If It's Lovin' That You Want  | טארקמסטרס, אלכסנדר מוסלי, מקבה, שמואל ברנס, סקוט לארוק, לורנס פארקר | 3:28 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | You Don't Love Me (No, No, No) (בהשתתפות ויבז קרטל)   | אלאס מקדניאל, ווילי קובס | 4:20 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | That La, La, La  | ד. אמיל, פול פורס | 3:45 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Last Time  | קרל סטורקן, אוון רוג'רס | 4:53 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Willing to Wait  | קרל סטורקן, אוון רוג'רס, קוטון גרין, הנרי רד, נייתן ווטס, ריהאנה, יוני דניס ויליאמס | 4:37 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Music of the Sun  | קרל סטורקן, אוון רוג'רס, דיאן וורן, ריהאנה | 3:56 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Let Me  | קרל סטורקן, אוון רוג'רס, אריק הרמנסן, מיקל אס.אי, מקבה | 3:56 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Rush (בהשתתפות קרדינל אופישל)   | קרל סטורקן, אוון רוג'רס | 3:09 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | There's a Thug in My Life (בהשתתפות ג'יי סטטוס)   | קרל סטורקן, אוון רוג'רס, אי. ג'ורדן | 3:21 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Now I Know  | קרל סטורקן, אוון רוג'רס, ריהאנה | 5:01 |  |  |  |  |  |  |
| רצועות בונוס> מס' | רצועות בונוס> שם | רצועות בונוס> כותב(ים) | רצועות בונוס> משך | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13. | Pon de Replay (גרסת הרמיקס) (בהשתתפות אלפנט מאן)   | ברוקס, נובלס, רוג'רס, סטורקן | 3:37 |  |  |  |  |  |  |
| רצועות בונוס בבריטניה> מס' | רצועות בונוס בבריטניה> שם | רצועות בונוס בבריטניה> כותב(ים) | רצועות בונוס בבריטניה> משך | רצועות בונוס בבריטניה>  | רצועות בונוס בבריטניה>  | רצועות בונוס בבריטניה>  | רצועות בונוס בבריטניה>  | רצועות בונוס בבריטניה>  | רצועות בונוס בבריטניה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. | Should I? (בהשתתפות ג'יי-סטאטוס)   | רוג'רס, סטרקן, ג'יי סטטוס | 3:06 |  |  |  |  |  |  |
| רצועות בונוס ביפן> מס' | רצועות בונוס ביפן> שם | רצועות בונוס ביפן> משך | רצועות בונוס ביפן>  | רצועות בונוס ביפן>  | רצועות בונוס ביפן>  | רצועות בונוס ביפן>  | רצועות בונוס ביפן>  | רצועות בונוס ביפן>  | רצועות בונוס ביפן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. | Should I? (בהשתתפות ג'יי-סטאטוס)   | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Hypnotized  | 4:15 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

ריהאנה- שירה והלחנה
רוב מונסי - מעבד ומנצח
פול פורנס- קולות רקע
קרל סטרקן - מלחין, גיטרה, קלידים ופסנתר
אוונג'לין אוולין - גיטרה
לורנס גלזנר - בס
אבריל בראון - כינור
קנת בורוורד-הוי - כינור
יאנה גואיצ'מן - כינור
אן לת'רס - כינור
קנוביאה קומינס - כינור
יאן מאלן - כינור
אליזבת נילסון - כינור
דברה שופלט - כינור
מרטי סוויט - כינור
אורי וודוז - כינור
קרול וונר - כינור
סטפני קום - צ'לו
ריצ'רד לוקר - צ'לו
מארק אורין שומן - צ'לו
ליאן כמהין - צ'לו
טריסטן הארט - ויולה
וינס ליאונטי - ויולה
סו פריי- ויולה
קרדיטים > הפקה

אוון רוג'רס וקרל סטרקן- מפיקי הנהלה
פול פורס ואוון רוג'רס - הפקה ווקאלית
פול פורס- הפקה ווקאלית נוספת
אל המברגר, מאט נובל, מלקולם פולק - מהנדסים
ג'ייסון אג'ל, רוי מתיוס, אלכס פינטו - עוזרי מהנדסים
ג'ייסון גולדשטיין, ג'ייסון גרוקוט, אל המברג - מיקסר
כריס גרינגר - מאסטרינג
ג'יי בראון, אדריאן מוחמד, טיראן "טאי טאי" סמית' - A&R
טאי לינזי - עיצוב
אנדי ווסט - בימוי אומנותי
טאי לינזי, מארק מאן, איוון אוטיס - צילום
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 45 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 18 (אלבומים אורבניים) 26 (אלבומי היטסירקס) |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 10 6 (אלבומי R&B/היפ-הופ) |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 31 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 98 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 38 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 26 |
|  צרפת | SNEP | 93 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 7 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 38 |
| מצעדי סוף שנה (2006) | מיקום שיא |
| --- | --- |
מצעדי מגה: 98

| מצעדי סוף שנה (2011) | מיקום שיא |
| --- | --- |
מצעד האלבומים של צרפת: 178
היסטוריית שחרורים

| מדינה | תאריך | פורמט | לייבל |
| --- | --- | --- | --- |
| קנדה | 30 באוגוסט 2005 | CD | Universal |
| ארצות הברית | 30 באוגוסט 2005 | CD | Def Jam |
| גרמניה | 5 בספטמבר 2005 | CD | Universal |
| הממלכה המאוחדת | 16 בפברואר 2006 | הורדה דיגיטלית | Mercury |
הערות שוליים

↑  "Music Of The Sun: Rihanna". Amazon.com.
↑  Amazon.com: Music of the Sun: Music
↑  Music of the Sun: Amazon.de: Musik
↑  Music Of The Sun (UK): Rihanna: Amazon.co.uk: MP3 Downloads
| ריהאנה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • סיבובי הופעות • שירים | דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • סיבובי הופעות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | Music of the Sun • A Girl like Me • Good Girl Gone Bad (Reloaded) • Rated R • Loud • Talk That Talk • Unapologetic • Anti |  |
| אלבומי רמיקס | Good Girl Gone Bad: The Remixes • Rated R: Remixed |  |
| אלבומי וידאו | Good Girl Gone Bad Live • Loud Tour Live at the O2 • Rihanna 777 Documentary... 7Countries7Days7Shows |  |
| סיבובי הופעות | Rihanna: Live in Concert • A Girl's Night Out • Good Girl Gone Bad Tour • Last Girl on Earth • Loud Tour • Diamonds World Tour • The Monster Tour • Anti World Tour |  |
| ערכים קשורים | Home • פנטי ביוטי • "We Found Love" (וידאו קליפ) • רבל פלר • רבל • ניוד מאת ריהאנה • רוג מאת ריהאנה • מופע המחצית של סופרבול LVII |  |
| ריהאנה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Music of the Sun | "Pon de Replay" • "If It's Lovin' that You Want" |  |
| A Girl like Me | "SOS" • "Unfaithful" • "We Ride" • "Break It Off" |  |
| Good Girl Gone Bad | "Umbrella" • "Shut Up and Drive" • "Hate That I Love You" • "Don't Stop the Music" • "Take a Bow" • "Disturbia" • "Rehab" |  |
| Rated R | "Russian Roulette" • "Hard" • "Rude Boy" • "Rockstar 101" • "Te Amo" • "Wait Your Turn" |  |
| Loud | "Only Girl (In the World)" • "What's My Name?" • "Raining Men" • S&M" • "California King Bed" • "Man Down" • "Cheers (Drink to That)" • "Love the Way You Lie (Part II)" |  |
| Talk That Talk | "We Found Love" • "You da One" • "Talk That Talk" • "Birthday Cake" • "Where Have You Been" • "Cockiness (Love It)" |  |
| Unapologetic | "Diamonds" • "Stay" • "Pour It Up" • "Loveeeeeee Song" • "Right Now" • "What Now" • "Jump" |  |
| Anti | "Consideration" • "Work" • "Kiss It Better" • "Needed Me" • "Love on the Brain" • "Desperado" • Higher • "Sex with Me" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Roll It" • "If I Never See Your Face Again" • "Live Your Life" • "Run This Town" • "Love the Way You Lie" • "Who's That Chick?" • "All of the Lights" • "Fly" • "Take Care" • "The Monster"  • "This Is What You Came For" • "Nothing is Promised" • "Too Good" • "Selfish" • "Wild Thoughts" • "Loyalty" • ‏ "Lemon" • "Believe It" |  |
| שירים אחרים | "FourFiveSeconds" • "Towards the Sun" • "Dancing in the Dark" • "Bitch Better Have My Money" • "American Oxygen" • "Sledgehammer" • "Lift Me Up" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: aefe7de5-11df-38c3-97f5-13df615870fd
מאטיי מוחוריץ'

מאטיי מוחוריץ' (בסלובנית: Matej Mohorič; נולד ב-19 באוקטובר 1994) הוא רוכב אופני כביש סלובני בקבוצת קבוצת בחריין–ויקטוריוס. מנצח מילאנו - סן רמו 2022. אלוף העולם עד גיל 23 ב-2012 ואלוף העולם עד גיל 19 בשנת 2011. הוא אלוף העולם לשנת 2023 במרוץ בדרכי כורכר (Gravel).
ביוגרפיה

מוחוריץ' נולד בקראן בחווה כפרית להורים העוסקים בהוראה ובחקלאות.
בתור חובבן, הוא ניצח את אליפות סלובניה עד גיל 19 ב-2011.
ב-2012, מוחוריץ' זכה במדליית זהב באליפות העולם עד גיל 19 כשהוא מקדים את קיילב יואן ואת יוסיפ רומאץ (אנ') בספרינט רב משתתפים. ארבעה ימים לפני כן, מוחוריץ' זכה במדליית כסף בנגד השעון באותה התחרות, כשרק אוסקר סוונדסן (אנ') הנורווגי הקדים אותו בפער של 7 שניות.
ביוגרפיה > תנוחת מוחוריץ'

ב-2012, מוחוריץ' עבר לקבוצת "סאווה" החובבנית מדרג הקונטיננטל. הוא סיים רביעי באליפות סלובניה והשתתף בטור דה ל'אווניר, הוא סיים במקום ה-2 בשני הקטעים האחרונים וסיים במקום ה-26. מוחוריץ' התחרה שוב באליפות העולם, הפעם במקצה עד גיל 23 וזכה במדליית זהב. במהלך המרוץ, מוחוריץ' ירד לתנוחה משונה שבה הוא יורד מהאוכף ומתיישב על הצינור העליון של השלדה, כשבקטעים מסוימים הוא גם עבר לדווש תוך הימצאותו בתנוחה זו, דבר שהעצים את מוזרות הפעולה. התנוחה החדשה התקבלה בביקורת קשה על ידי ותיקי הרוכבים והפרשנים, כולל לאנס ארמסטרונג, שטענו כי נוסף להיותה מגוחכת אין בה יתרון לרוכב והיא אף מסוכנת כיוון שנפגעת בה השליטה באופניים במהירות כה גבוהה. סטיב טילפורד (Steve Tilford), מבכירי הרוכבים האמריקאים בזמנו באופני הרים ובסייקלוקרוס אמר בזמנו: "מישהו צריך ללמד אותו שחשוב מאוד לנוח בזמן רכיבה מהירה במורד ולא לבזבז אנרגיה ברכיבה טפשית". לעומת זאת, בדבוקה המקצוענית, צברה התנוחה החדשה פופולריות בהתמדה והחלו להשתמש בה גם רוכבים בכירים, כמו וינצ'נצו ניבאלי שהשתמש בה בדרך לניצחון במונומנט ג'ירו די לומברדיה 2015 וכריס פרום שהשתמש בה בדרך לניצחון בקטע ה-8 של טור דה פראנס 2016. בשנים שלאחר מכן, עד 2021, התנוחה נחשבה ללגיטימית והשתמשו בה בשכיחות גבוהה מאוד והיא נקראה על שם מוחוריץ'. ב-1 באפריל 2021 הוציא ה-UCI את התנוחה (המכונה super-tuck) אל מחוץ לחוק במרוצים, בשל חששו שרוכבים חובבים יחקו את המקצוענים ויאמצו גם הם את התנוחה המסוכנת, ובהמשך השנה אף נפסלו רוכבים בגין השימוש הלא חוקי בה.
ביוגרפיה > קנונדייל (2014)

מוחוריץ' הפך למקצוען בשנת 2014 יחד עם הצטרפותו לקבוצת קנונדייל. הוא סיים חמישי באליפות סלובניה בנגד השעון.
ביוגרפיה > קנונדייל–גארמין (2015)

ב-2015, הצטרף מוחוריץ' לקבוצת קנונדייל–גארמין. הוא סיים חמישי באליפות סלובניה וערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה, אך נטש את המרוץ במהלך הקטע ה-6.
ביוגרפיה > למפרה–מרידה (2016–2017)

ב-2016 הצטרף לקבוצת למפרה–מרידה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה אך לא בלט, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 18 בקטע ה-18. הוא סיים שני באליפות סלובניה ושביעי באליפות סלובניה בנגד השעון. הוא נבחר לסגל סלובניה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, אך לא סיים את המרוץ. הוא ניצח את הקטע החמישי בטור של האיינן.
ב-2017, מוחוריץ' סיים שמיני במרוץ טרופאו לאייגווייה. הוא השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה וגם הפעם לא התבלט, כשהתוצאה הבכירה שלו הייתה מקום 25 בקטע ה-13, הוא סיים את המרוץ במקום ה-135. הוא סיים שלישי באליפות סלובניה והשתתף שנית בוואלטה אספנייה, מוחוריץ' ניצח את הקטע ה-7 במרוץ לאחר שהיה חלק מבריחת יחיד, הוא סיים את כל המרוץ במקום השלושים, שהיה המקום הטוב ביותר שלו בגרנד טור עד כה. הוא ניצח מרוץ חד יומי בהונג קונג וסיים שישי בטור של גואנשי, 24 שניות מטים ולנס המנצח.
ביוגרפיה > בחריין מרידה (2018–היום)

מוחוריץ' הצטרף לבחריין מרידה ב-2018, בעונה שהפכה לעונת הפריצה שלו. הוא ניצח את גרנד פרי אינדוסטריה-ארטיג'יאנטו והשתתף בפעם השלישית בג'ירו ד'איטליה שהתחיל בישראל, מוחוריץ' ניצח במרוץ את הקטע ה-10, לאחר שגבר על ניקו דנז (אנ') בספרינט בין שניהם. גם את המרוץ הזה סיים במקום ה-30, וסייע לדומניקו פוצוביבו, בן קבוצתו, לסיים חמישי את המרוץ. הוא סיים שלישי בטור של סלובניה וניצח את אליפות סלובניה. מוחוריץ' ניצח את הקטע הראשון בטור של אוסטריה. הוא התחרה בבינקבנק טור, לאחר הקטע ה-3, בו סיים רביעי, תפס מוחוריץ' את ההובלה במרוץ. בקטע ה-6, ניצח את השלב מייקל מת'יוס האוסטרלי ועלה למקום השני הכללי, 30 שניות אחרי מוחוריץ' המוביל. בקטע ה-7 והאחרון, מת'יוס ניצח, בהפרש של 13 שניות ממוחוריץ' שסיים במקום ה-13 את הקטע. בעקבות כך מוחוריץ' ניצח את המרוץ, בפער של 5 שניות בלבד ממת'יוס השני ו-20 שניות מטים ולנס שסיים שלישי. לאחר מכן ניצח גם את הטור של גרמניה, לאחר שניצח את הקטע ה-3 בשלב ואת קטגוריית הנקודות ואת קטגוריית הרוכב הצעיר. מוחוריץ' הקדים בדירוג הכללי את נילס פוליט ואת מקסימיליאן שכמן. הוא סיים שביעי בג'ירו דל טוסקנה.
ב-2019, מוחוריץ' סיים חמישי במונומנט מילאנו - סן רמו ושביעי בגנט - וולגם. הוא סיים שני באליפות סלובניה בנגד השעון ושלישי במרוץ גראן פרמיו קיטה די לוגאנו. הוא איבד את תוארו כאלוף סלובניה כאשר סיים חמישי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה המקום ה-14 בקטע הרביעי. הוא ניצח את הקטע השביעי בטור של פולין.
הערות שוליים

↑   The Chronicles of the Green Machine - Matej Mohoric, בביצוע בערוץ Cannondale Bicycles‏, 26 בנובמבר 2014, סרטון  באתר יוטיוב
1 2  Rarely do I See “New Riding Techniques”, stevetilford.com
↑  A requiem for the supertuck, באתר מגזין VELO,‏ 31 במאי 2023
↑  Laura Weislo, Carapaz disqualified from Liège-Bastogne-Liège for super-tuck, באתר cyclingnews.com ‏25 באפריל 2021
↑  לאחר סגירת קנונדייל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 706161938144839870002   WorldCat (עם VIAF): 706161938144839870002 
מוחוריץ' מנצח את הקטע השביעי בוואלטה אספנייה 2017
תומאס לובנגה דיילו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1960 (בן 63) טריטוריית ג'וגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו 
 מדינה:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 
תומאס לובנגה דיילו (באנגלית: Thomas Lubanga Dyilo נולד ב-29 בדצמבר 1960) הוא פושע מלחמה מורשע מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והאדם הראשון שהורשע אי פעם על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג. הוא ייסד ועמד בראש "האיחוד של הפטריוטים של קונגו" והיה שחקן מרכזי בסכסוך באיטורי (1999–2007). מורדים תחת פיקודו הואשמו בהפרות חמורות של זכויות אדם, כולל טבח אתני, רצח, עינויים, אונס, השחתה וגיוס כפוי של ילדים חיילים.
ב-17 במרץ 2006, לובנגה הפך לאדם הראשון שנעצר תחת צו מעצר שהוציא בית הדין הפלילי הבינלאומי. הוא נאשם בביצוע פשע מלחמה של "גיוס ילדים מתחת לגיל חמש עשרה ושימוש בהם להשתתפות פעילה במעשי לחימה", החל ב-26 בינואר 2009, והוא נמצא אשם ב-14 במרץ 2012, וניצב בפני עונש של עד 30 שנות מאסר. ב-10 ביולי 2012, לשכת המשפט של בית הדין הפלילי הבינלאומי גזרה עליו עונש של 14 שנות מאסר, והורתה כי הזמן מלובנגה הסגיר את עצמו ל-ICC בשנת 2006 ועד יום גזר הדין ינוכה מתקופת 14 השנים, כלומר הוא ירצה 6 שנות מאסר פחות. הוא שוחרר מהכלא בשנת 2020.
ראשית חייו

לובנגה נולד ב-29 בדצמבר 1960 בדג'יבה שבמחוז איטורי של הרפובליקה של קונגו (לאופולדוויל). הוא משתייך לקבוצת אתנית ההמה-גג'רה. הוא למד באוניברסיטת קיסנגני ויש לו תואר בפסיכולוגיה. הוא נשוי ויש לו שבעה ילדים.
סכסוך איתורי

במהלך מלחמת קונגו השנייה לובנגה היה מפקד צבאי ו"שר ההגנה" בתנועה לשחרור האיחוד הדמוקרטי של קונגו הפרו-אוגנדית. ביולי 2001, הוא ייסד קבוצת מורדים נוספת, האיחוד של הפטריוטים של קונגו. בספטמבר 2002, הוא הפך לנשיא איחוד של הפטריוטים של קונגו וייסד את הכנף הצבאית שלה, הכוח הפטריוטי לשחרור קונגו.
תחת הנהגתו של לובנגה הארגון הפך לאחד השחקנים המרכזיים בסכסוך באיטורי. הם תפסו שליטה בבוניה, בירת אזור איטורי העשירה בזהב ובשנת 2002, ודרשה מהממשלה הקונגולזית להכיר באיטורי כמחוז אוטונומי. לובנגה נעצר ב-13 ביוני 2002 בעת שהיה במשימה לקינשאסה אך שוחרר לאחר עשרה שבועות בתמורה לשר ממשלה שנחטף.
ארגון Human Rights Watch האשים לובנגה בטבח אתני, רצח, עינויים, אונס והשחתה, וכן בגיוס ילדים חיילים. בין נובמבר 2002 ליוני 2003, הארגון הרג 800 אזרחים על בסיס מוצאם האתני באזור מכרות הזהב במונגבוואלו. ובנוסף הרס 26 כפרים, הרג לפחות 350 אנשים ואילץ 60,000 לברוח מבתיהם. ארגוני זכויות אדם טוענים שבשלב מסוים היו ללובנגה 3,000 ילדים חיילים בין הגילאים 8 ל-15. הוא ככל הנראה הורה לכל משפחה באזור שבשליטתו לתרום משהו למאמץ המלחמתי: כסף, פרה או ילד להצטרף למיליציה שלו.
משפט

ב-10 ביולי 2012, לובנגה נידון ל-14 שנים על ידי בית הדין
השופט הנשיא אדריאן פולפורד אמר שהזמן שבילה לובנגה במרכז המעצר של בית המשפט בהאג יילקח בחשבון, כלומר, נותרו לו רק 8 שנים לעונשו.
במרץ 2004, הממשלה הקונגולזית אישרה לבית הדין הפלילי הבינלאומי לחקור ולהעמיד לדין "פשעים בתחום השיפוט של בית המשפט שבוצעו לכאורה בכל שטחה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מאז כניסתו לתוקף של אמנת רומא, ב-1 ביולי 2002."
ב-17 במרץ 2006, לובנגה הפך לאדם הראשון שנעצר אי פעם תחת צו מעצר של בית הדין לצדק. הוא הוטס להאג, שם הוחזק במרכז המעצר מאז 17 במרץ 2006.