דור האלפא
דמוגרפיה

במהלך שנת 2015 נולדו בסביבות 2.5 מיליון אנשים ברחבי העולם מדי שבוע. דור האלפא צפוי לכלול קרוב לשני מיליארד אנשים עד 2025. לשם השוואה, לפי הערכה של האו"ם אוכלוסיית העולם כללה כ-7.8 מיליארד אנשים ב-2020, לעומת 2.5 מיליארד ב-1950.
מספר האנשים מעל גיל 65 (705 מיליון) עלה על אלה שבין גיל אפס לארבע (680 מיליון) לראשונה במהלך שנת 2018.
שיעורי הילודה ירדו ברחבי העולם עקב העלייה המתמשכת ברמת החיים ברחבי העולם, העלייה בגישה לאמצעי מניעה וכתוצאה מכך שישנם הזדמנויות רבות יותר ללימודים וכמו גם בעקבות הצמיחה הכלכלית הניכרת ברחבי העולם. למעשה, לכמחצית מכל המדינות היה פיריון תת-החלפתי במהלך אמצע העשור השני של המאה ה־21. שיעורי הריבוי העולמי הממוצע בשנת 1950 עמד על 4.7, אך הוא ירד ל־2.4 בשנת 2017. עם זאת, נתון זה לא מספק מידע על הפערים העצומים בשיעור הריבוי הקיים כיום ברחבי העולם. לניגריה יש בהווה את שיעור הפריון הגבוה ביותר בעולם, שהוא 7.1, בעוד שלקפריסין יש את שיעור הפריון הנמוך ביותר בעולם - 1.0. באופן כללי, למדינות המפותחות יותר, כולל חלק גדול מאירופה, ארצות הברית, קוריאה הדרומית ואוסטרליה, יש שיעורי רבייה נמוכים יותר בהשוואה ליתר האזורים בעולם, כאשר באופן כללי האוכלוסייה במדינות הללו נוטה לבחור להביא פחות ילדים מבעבר, ולהביא לעולם ילדים בגילאים מבוגרים יותר מבעבר.
סקרים שנערכו במדינות עם כלכלות מפותחות מצביעים על כך שכמות הילדים שמרבית הנשים היו מעוניינות להביא לעולם באופן אידיאלי נוטה לרוב להיות גבוה יותר מכמות הילדים שמרבית הנשים באותן המדינות נוטות לרוב להביא לעולם. שכר המחייה הנמוך ומערכות הרווחה הבעיתיות במדינות רבות הן לרוב הגורמים המרכזיים שגורמים למגמות הללו להתקיים באותן המדינות. בעוד שמדינות מסוימות כמו שוודיה וסינגפור ניסו להוסיף תמריצים שונים על מנת להעלות את שיעור הילודה, המדיניות הזו לא זכתה להצלחה רבה במיוחד. יתרה מכך, שיעורי הילודה בעקבות מגפת הקורונה העולמית עשויים לרדת באופן ניכר עקב המיתון הכלכלי שחל ברחבי העולם בעקבות המגפה. נתונים מסוף 2020 ותחילת 2021 מצביעים על כך שלמרות הציפיות לתופעת בייבי בום שתתרחש בעקבות תקופת הבידוד של מגפת הקורונה, בסופו של דבר המגמה ההפוכה התרחשה בפועל במדינות המפותחות.
ההשכלה של האוכלוסייה נחשבת כיום לאחד מהגורמים המכריעים ביותר לכמות הילדים שהאנשים בוחרים בסופו של דבר להביא לעולם. באופן כללי, ככל שאנשים נוטים להיות יותר משכילים, בדרך כלל יש להם פחות ילדים, והם נוטים להביא לעולם ילדים בגיל מבוגר יותר. במקביל, תוחלת החיים הממוצעת בעולם עלתה מ־52 בשנת 1960 ל־72 בשנת 2017. על־אף שכמות האנשים המשכילים כיום רבה יותר — וחרף שיעורי הילודה הנמוכים יותר, כאמור, בפרט בקרב אלו המשכילים — הירידה הניכרת בשיעורי התמותה בעולם הובילה הלכה־למעשה דווקא לעלייה בצפיפות האוכלוסין בעולם.
נכון לשנת 2007 כמחצית מאוכלוסיית העולם חיה באזורים עירוניים, נכון להערכה משנת 2019 כ־55 אחוזים מכלל אוכלוסיית העולם חיה באזורים עירוניים. אם המגמה הזו תימשך בעתיד, עד אמצע המאה ה־21 כשני שלישים מכלל אוכלוסיית העולם תהיה צפויה לחיות באזורים עירוניים. אחת מההשלכות של תהליכי העיור היא ירידה בשיעור הילודה. לפי הערכה של האו"ם משנת 2019 אוכלוסיית העולם צפויה להגיע ל־9.7 מיליארד אנשים עד שנת 2050. זו כמות קטנה יותר של אנשים מתחזיות ישנות יותר, כנראה כתוצאה משיעורי הפריון שנמצאים במגמת האטה במדינות המתפתחות. קצב הצמיחה השנתי העולמי יורד בהתמדה מאז סוף המאה ה־20. בסוף העשור השני של המאה ה־21 ב־83 ממדינות העולם היה פיריון תת-החלפתי.
בין שנת 2010 לשנת 2015 כ־33% מהתינוקות שנולדו בעולם היו ממשפחות נוצריות, בעוד שכ־31% מהתינוקות שנולדו בעולם היו ממשפחות מוסלמיות. במהלך אותה התקופה כ־10% מהתינוקות בעולם נולדו למשפחות שלא השתייכו לקבוצה דתית כלשהי (כולל משפחות אתאיסטיות ואגנוסטיות).
פירמידת גילים של אוכלוסיית העולם בשנת 2022
שיעורי הפריון באזור מזרח אסיה בשנת 2021
שיעורי הפריון במדינות העולם בשנת 2023