רצח סלינה
הרצח

ב-30 במרץ 1995, סלינה יצרה קשר עם לאונרד וונג בנוגע לדגימות הבשמים שהכין עבורה. לדברי וונג, סלינה אמרה לו שהיא תפגוש את סלדיבר למחרת בבוקר כדי לאסוף את הדגימות שנגנבו ממנה. באותו היום היא אמרה לעובדת אחרת בבוטיק שהיא מצפה לפטר את סלדיבר. העובדת עקבה אחריה לביתה באותו הלילה, משום שהיא חשה דאגה לאחר הדיון שלהן על סלדיבר. בשעה 7:30 בבוקר (CST) יום שישי, 31 במרץ, סלינה יצאה לכיוון המוטל של סלדיבר. במוטל, סיפרה לה סלדיבר כי היא נאנסה במקסיקו. סלינה לקחה אותה לבית החולים האזורי, שם הבחינו הצוותים הרפואיים כי סלדיבר מראה "תסמינים ברורים של דיכאון קליני". סלדיבר סיפרה לצוות הרפואי שהיא דיממה "מעט". הצוות הרפואי הבחין בסלינה הכועסת, לה סלדיבר סיפרה שדיממה "הרבה יותר", יום קודם לכן. האחות קרלה אנתוני, הודיעה לה שהיא צריכה לנסוע לסן אנטוניו כדי לבצע בדיקה גינקולוגית מכיוון שלטענתה, "סלדיבר הייתה תושבת סן אנטוניו, בית החולים היה בקורפוס כריסטי והאונס התרחש מחוץ למדינה". כשנסעו חזרה למוטל, אמרה סלינה לסלדיבר שטוב יהיה אם הן יישארו בנפרד זמן מה כדי להימנע מתגובתו של אביה. לדברי מרטינז, סלינה ניסתה ליצור איתו קשר באותו הבוקר, אך הוא לא היה יכול לדבר מכיוון שביצע ניתוח. בשעה 10:00 לפנות בוקר, אביה יצר קשר עם פרס כדי לאתר אותה, היות שהיא הייתה אמורה להקליט שיר חדש באותו הבוקר ולא הגיעה לאולפן ההקלטות. פרס התקשר אליה והזכיר לה שהיא צריכה להקליט שיר חדש. היא אמרה לו ששכחה את זה והיא כרגע "מטפלת בעניין אחרון" והוסיפה שהיא תגיע במהירות. זו הייתה שיחת הטלפון האחרונה שקיימה והייתה הפעם האחרונה שפרס שוחח עם אשתו.
בחדר המוטל החלו סלינה וסלדיבר להתווכח. אורחי המוטל התלוננו על רעשים חזקים שמגיעים מחדרה של סלדיבר. הם אמרו ששמעו שתי נשים מתווכחות על עניינים עסקיים. סלינה אמרה לסלדיבר שאי אפשר לסמוך עליה יותר, ודרשה ממנה להחזיר את דוחות הבנק. לאחר מכן, הטיחה את תיקה של סלדיבר ברצפה. מתוך התיק נפלו דוחות הבנק והאקדח. בשעה 11:48 כיוונה אותו סלדיבר לעבר סלינה. כשסלינה ניסתה לברוח, סלדיבר ירתה בה פעם אחת בכתף הימנית התחתונה; דבר שגרם לניתוק העורק ולאובדן דם רב. טרינידד אספינוזה, איש התחזוקה של המוטל, דיווח כי שמע "פיצוץ חזק", שאותו הוא השווה למנוע לא תקין של רכב. סלינה נפצעה אנושות. היא רצה לעבר הלובי והשאירה שובל דם באורך של 392 רגל (119 מטרים). היא נראתה כשהיא אוחזת בבטנה וצועקת: "תעזרו לי! תעזרו לי! ירו בי!"; סלדיבר עדיין רדפה אחריה, כיוונה אליה את האקדח וכינתה אותה "כלבה". לדברי צוות המוטל, סלדיבר נראתה "רגועה" וחזרה לחדרה לאחר שרדפה אחרי סלינה. לדברי קרלוס מוראלס, שחיכה מחוץ למוטל, הוא שמע צרחות וראה את סלינה רצה לעברו. היא תפסה את מוראלס וצרחה, "הם יירו בי שוב". צוות המוטל הבחין בבגדיה ה"ספוגים בדם" כאשר התקרבה ללובי. סלינה התמוטטה על הרצפה בשעה 11:49 בבוקר כשמנכ"לית המלון ברברה שולץ צלצלה לשירותי החירום. סלינה צרחה לעבר הצוות ואמרה לו, "תנעל את הדלת, היא תירה בי שוב". הזמרת זיהתה את סלדיבר כתוקפת ומסרה את מספר החדר בו נורתה. נאמר כי: "היא נפצעה אנושות [ונחרדה] כשזיהתה את סלדיבר, לאחר שאמרה את מילותיה האחרונות יולנדה... (חדר) 158". שאונה וילה ומנהל המכירות של המוטל רובן דליאון, ניסו לעצור את זרימת הדם. דליאון הבחין שעיניה של סלינה התהפכו לאחור ושהיא רפויה.
אמבולנס הגיע למקום תוך דקה אחת ו-55 שניות. הפרמדיקים קרעו את הסוודר הירוק שלה והניחו גאזת וזלין על הפצע, במטרה לעצור את הדימום. פעימות הלב שלה האטו, דבר שהוביל אותם לבצע פעולות החייאה כדי לשמור על זרימת הדם שלה. בהמשך, הגיע הפרמדיק ריצ'רד פרדריקסון שאמר כי "היה מאוחר מדי"; כשהגיע ללובי, הוא מצא "בריכת דם סמיכה מצווארה ועד ברכיה ומסביב לשני צידי גופה". הוא לא הצליח לאתר דופק; כשהניח את אצבעותיו על צווארה, הוא חש רק בהתכווצויות שרירים. פרמדיק נוסף ניסה להכניס עירוי לורידים של סלינה, אך הם קרסו בגלל איבוד הדם הרב ולחץ הדם הנמוך, מה שהפך את המשימה לקשה ביותר עד לבלתי אפשרית.
המשטרה המקומית סגרה את כל המקום ועצרה את הפעילות. כשהפרמדיקים העבירו את סלינה לבית החולים קורפוס כריסטי בשעה 12:00, אישוניה היו מקובעים ומורחבים ולא היו עדויות לתפקוד נוירולוגי, לא היו לה סימנים חיוניים, והם נאלצו להכריז על מוות מוחי. הרופאים הצליחו לקבוע "פעימות לב לא יציבות", מספיק זמן כדי להעביר אותה לחדר הטראומה. הם החלו לבצע עירויי דם בניסיון ליצור מחדש את זרימת הדם לאחר שפתחו את בית החזה שלה וגילו דימום פנימי מסיבי. לאחר מכן, הרחיבו את פתח חזה, הכניסו סמים פסיכואקטיביים לליבה והפעילו לחץ על פצעיה. ד"ר לואי אלקינס, כירורג לב, הגיע לבית החולים ואמר כי הוא ראה שהרופאים עשו "מאמצים רבים" כדי להחיות אותה. הוא תיאר אותה כ"מלאת חבורות" וטען ש"כל רקמת התאים הצדדית של החזה הימני שלה נקרעה". לאחר מכן, החלו לעסות את לבה היות שהוא הפסיק לפעום. אלקינס דיווח כי כל המאמצים שעשו היו חסרי תכלית ואמר שאם הוא היה הרופא שקיבל אותה ראשון, הוא לא היה מבצע שום דבר. עם זאת, הוא חש "מחויב להמשיך" לאחר שאחד מהרופאים בחדר המיון קיבל את ההחלטה להחיות אותה בכל מחיר. אלקינס אמר כי "עורק בגודל עיפרון המוביל מהלב נחתך לשניים על ידי הכדור" וכי "שש יחידות דם מהעירוי נשפכו ממערכת הדם שלה". לאחר שהפסיקה לנשום בכוחות עצמה, חיברו לה צינור הנשמה. לאחר 50 דקות, הרופאים הבינו שהנזקים אינם ניתנים לתיקון. מותה של סלינה קינטנייה-פרס נקבע בשעה 13:05 בגיל 23, 16 ימים לפני יום הולדתה ה-24, מאובדן דם ודום לב.
במהלך השעה השלישית שלאחר הירי, בוצעה נתיחה שלאחר המוות, עקב הלחץ שהפעילה התקשורת על הרופאים. בנתיחה נקבע כי הקליע חדר לגב הימני העליון של סלינה, בסמוך לשכמה, עבר דרך חלל בית החזה שלה, ניתק את העורק הימני התת-בריחי ויצא מהחזה העליון הימני שלה. עוד נקבע כי תוך דקות ספורות איבדה סלינה כמות דם רצינית, מה שהוביל אותה למוות מהיר. בנוסף, נקבע במהלך הנתיחה שאם הקליע היה גבוה או נמוך יותר במילימטר אחד, הפצע היה פחות קשה וסיכוייה לחיות היו גבוהים יותר.