stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גירוש הפולנים מפרוסיה
ריכוך מדיניות הגירוש לאחר 1890

להפתעתו של ביסמרק, המפלגה השמרנית - במיוחד היונקרים ממעמד בעלי האדמות שלו במזרח פרוסיה - התייצבה לצד הקתולים. הם היו אמנם פרוטסטנטים ולא אהבו את האפיפיור, אבל הם פחדו מסחר חופשי שיעמיד אותם בתחרות עם ארצות הברית ויצואני תבואה אחרים. הצורך בכוח עבודה זול גבר בסופו של דבר, והממשלה הפרוסית רככה את מדיניות צמצום המיעוטים בשטחה. בשנת 1890 הוצא צו חדש שהתיר להעסיק פולנים בשטחי פרוסיה אך התנה זאת בכך שישהו במדינה רק עשרה חודשים בשנה, ויעזבו אותה בחודשי החורף (בין 20 בדצמבר ל-1 בפברואר של כל שנה). הצעד נועד לשמר את מעמדם של העובדים כעובדים עונתיים ולמנוע התאזרחות והתבססות שלהם במדינה. גם שיטה זו, של גירוש החורף השנתי, אף שתאמה את האידאולוגיה של ביסמרק, לא עלתה בקנה אחד עם צורכי התעשייה. כך, חרגו תעשיינים רבים מן הצו, וגם השלטונות הפרוסיים הפגינו סובלנות שקטה ואף פעלו להשעות את הצו זמנית. אף על פי כן, הורשו להיכנס לשטחי המדינה רק אנשים לא נשואים ולעיתים קרובות הם הופרדו מהאוכלוסייה המקומית.
הגירה פולנית לפרוסיה לפני מלחמת העולם הראשונה

החל משנת 1905 סוכנות ממשלתית למחצה בשם "המשרד הראשי של עובדי החווה" טפלה בעובדים שמוצאם מחוץ לגרמניה, והיוותה כר פורה לשחיתות והתעמרות. העובדים קיבלו שכר רעב, נוצלו, והיו למעשה חסרי זכויות. אף על פי כן, זרם המועמדים היה תמיד גדול, וערב מלחמת העולם הראשונה מספר העובדים המהגרים עלה על 500,000 איש, 80% מהם מהחלק העני של פולין שהיה תחת שלטון רוסיה.
בניגוד לכוונותיו המקוריות של ביסמרק, הגירוש תרם להידרדרות ביחסי גרמניה-רוסים ולשחיקת שיתוף הפעולה הארוך ביניהן. מדיניות החוץ של רוסיה השתנתה והובילה לבסוף ליצירת הברית הצרפתית-רוסית, שהפכה במהרה להסכמה המשולשת בין בריטניה, צרפת ורוסיה, שנלחמו כנגד האימפריה הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנים 1914–1918.
עד היום, ה"רוגי פרוסקי" או הגירוש ההמוני מפרוסיה, משמש בפולין כסמל לאומי לאי צדק משווע של פרוסיה, האימפריה הגרמנית ואוטו פון ביסמרק באופן אישי, כנגד הפולנים.
הערות שוליים

↑  Debating National Interest in the Expulsions of Poles and Jews, 1885-86 | German History Intersections, germanhistory-intersections.org
↑  Poles and the Demographic Threat in Prussia, 1881–1887, academic.oup.com
↑  Richard Blanke, Bismarck and the Prussian Polish Policies of 1886, The Journal of Modern History 45, 1973, עמ' 211–239
ביסמרק והאפיפיור נאבקים זה בזה, קריקטורה משנת 1875
גירוש הפולנים, ציור של קונסטנטי גורסקי (1868–1934)
גיור (עיר)

בניין העירייה
כיכר סצ'ני
גיוֹר (בהונגרית: Győr, בגרמנית: Raab, בסלובקית: Ráb, ביידיש: ראאב) היא עיר בצפון-מערב הונגריה, סמוך לגבול עם סלובקיה בחצי הדרך בין בודפשט לווינה. היא העיר השישית בגודלה בהונגריה והעיר הראשית במערב חבל טרנסדנוביה. היא משמשת גם כבירת מחוז גיור-מושון-שופרון ונמצאת על גדות נהר דנובה.
היסטוריה

סביבת העיר הייתה מיושבת כבר מימים קדומים. ההתיישבות הגדולה הראשונה, שהייתה קלטית, מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס. העיר נקראה ארבונה (Arrabona) ושם זה נשמר במשך כ-800 שנה. עקבות מהשם הזה ניכרים עד היום בשם הגרמני (Raab) ובשם הסלובקי (Ráb) של העיר.
סוחרים רומאים הגיעו לארבונה במאה הראשונה לפני הספירה. בשנת 10 לספירה כבש הצבא הרומי את חלקו המערבי של הונגריה שנקראה פאנוניה. אף על פי שהקיסרות הרומית נטשה את האזור במאה ה-4, עקב התקפות בלתי פוסקות של שבטים גרמנים והונים, העיר נותרה מיושבת.
במאות שלאחר מכן הייתה התיישבות של סלאבים, לומברדים, ואווארים בעיר ובסביבתה.
המדיארים כבשו את העיר בסביבת 900 וחיזקו את המצודה הרומאית הנטושה. אישטוון הראשון, מלך הונגריה, ייסד דיוקסיה בעיר, ובאותה תקופה קיבלה העיר גם את שמה ההונגרי – גיור (Győr). ב-1044 התקיים ליד העיר קרב מנפו בו איבדה הונגריה את עצמאותה לזמן קצר לטובת האימפריה הרומית הקדושה. העיר נכבשה על ידי המונגולים בפלישה המונגולית להונגריה (1241–1242) ולאחר מכן, בשנת 1271, היא נהרסה על ידי הצבא הצ'כי.
בתקופת הכיבוש העות'מאני כאשר הצבא העות'מאני התקרב לעיר, המפקד של העיר החליט לשרוף את העיר במקום להגן עליה. כאשר הצבא העות'מאני הגיע לעיר הוא מצא רק חורבות שרופות. עד היום שמה של העיר בטורקית הוא "העיר השרופה" (Yanik kale).
העיר והמצודה נבנו מחדש כמו כן היא הוקפה בחומה חדשה. העיר השתנתה לגמרי בעקבות הבנייה מחדש שתוכננה על ידי ארכיטקטים ומהנדסי צבא איטלקיים בסגנון מודרני לאותה תקופה. במקום הרחובות והסימטאות המעוקלות מימי הביניים נבנו רחובות ישרים ומבנים מפוארים בסגנון הרנסאנס שחלקם קיימים עד היום. המצודה החדשה לא מילאה את התקוות שתלו בה, וב-1594 הצבא העות'מאני הצליח לכבוש את העיר. היא נכבשה בחזרה על ידי גייסות הונגרים ואוסטרים ב-1598.
במאות שלאחר מכן העיר התפתחה ושגשגה. ב-1743 המלכה מריה תרזה העניקה לעיר מעמד של עיר מלכותית חופשית. מסדרים נוצריים רבים התמקמו בעיר ובנו בה בתי ספר, כנסיות בית חולים ומנזר. נפוליאון כבש את העיר והרס חלק מהחומות. ראשי העיר ראו שאין תועלת רבה בחומות והרסו ביוזמתם חלקים נוספים מהן, כדי לאפשר את הרחבת העיר.
באמצע המאה ה-19, עם תחילת תנועת ספינות הקיטור על נהר הדנובה, הפכה גיור לאחד מצמתי המסחר החשובים בהונגריה. עדויות מהתקופה מספרות על 400 ספינות קיטור שעברו דרכה בשנה. הספינות, בדרכן לווינה, הובילו תבואה, טבק, צמר, עורות, בקר ומוצרי חקלאות אחרים, ובשובן הביאו עצים לבניה, ברזל ומוצרי מותרות שונים. רבים מתושבי העיר עסקו בתיווך ובמסחר, בעיקר במוצרי תבואה ובקר. השגשוג בתחום המסחר הסתיים עם סלילת קו הרכבת שעקף את העיר והחליף את ההובלה בספינות הקיטור. בעקבות כך, ראשי העיר החליטו לפתח את התעשייה בעיר, ובסיוע של משקיעים הוקמו בתי חרושת רבים. בין שתי מלחמות העולם, הפכה גיור לעיר התעשייה השנייה בגודלה בהונגריה.
במלחמת העולם השנייה, העיר ניזוקה קשות מהפצצות. לאחר המלחמה, בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, הוקמו בעיקר שיכוני בטון גדולים ומרכז העיר העתיק הוזנח והפך לשכונת מגורים אפורה ומתפוררת. ב-1970 הוחל בשיקום ובשימור מרכז העיר, ובעקבות כך בשנת 1989 זכתה העיר בפרס האירופי לשימור מונומנטים.
הקהילה היהודית

המידע הקדום ביותר על התיישבות של יהודים במקום היא מסוף המאה ה-14, אם כי ייתכן שקהילה מאורגנת הייתה קיימת כבר אף לפני כן. "רחוב היהודים" מופיע ברישום מקרקעין עירוני משנת 1567. הכנסייה אפשרה רק לקתולים להתיישב בתחומי העיר גיור, והיהודים נאלצו להתיישב ביישוב גיורסיגט על אי סמוך על נהר הדנובה. ב-1791 התארגנה הקהילה וב-1795 הוקם בית כנסת. רק ב-1840, לאחר שיצא החוק המתיר התיישבות יהודים בערים המלכותיות החופשיות, החלה התיישבות של יהודים בתוך העיר עצמה. ב-1851 הוקמה קהילה מאוחדת שכללה גם את היהודים על האי. ב-1870 נבנה בית כנסת חדש ומפואר.
ב-1871 הוקמה קהילה אורתודוקסית נפרדת. ב-1910 היוו היהודים – ברובם סוחרים תעשיינים ובעלי מלאכה – כ-12.6% מסך האוכלוסייה, ב-1920 הגיע מספרם ל-5,904 ובשנת 1941 ירד מספרם ל-4,688.
| שנה | מספר היהודים בעיר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 659 |  |
| 1880 | 3,766 | 27,574 |
| 1910 | 5,583 |  |
| 1920 | 5,904 |  |
| 1930 | 5,381 |  |
| 1941 | 4,688 | 57,190 |
הקהילה היהודית > שנות השואה

ביו 1942 ל-1944 גויסו רוב הגברים היהודים לשירות העבודה במסגרת הצבא ההונגרי. הגרמנים השתלטו על הונגריה במרץ 1944. ב-13 במאי 1944 רוכזו כל היהודים הנותרים בעיר בגטו. ב-11 וב-14 ביוני נשלחו 5,635 יהודים מהעיר ומהסביבה בשתי רכבות למחנה ההשמדה אושוויץ.
הקהילה היהודית > לאחר השואה

לאחר המלחמה חזרו כ-700 ניצולים ממחנות העבודה וההשמדה לעיר. ב-1946 היו בה כ-950 יהודים אך ב-1970 נותרו רק כ-200. בית הכנסת הגדול, שלא היה בשימוש מאז השואה, נמכר לרשות המקומית. הוא שופץ ושוחזר ומשמש כיום כמרכז תרבות עירוני.
נתונים דמוגרפיים > קבוצות אתניות

הונגרים – 95.2%
גרמנים – 0.8%
צוענים – 0.6%
קרואטים – 0.2%
אחרים, לא השיבו – 4.5%
נתונים דמוגרפיים > דתות

קתולים – 67.0%
קלויניסטים – 5.1%
לותרנים – 6.1%
אחרים – 0.8%
אתאיסטים – 10.4%
לא השיבו – 10.6.
ערים תאומות

הערים התאומות של גיור הן:
גרמניה ארפורט, גרמניה
פינלנד קואופיו, פינלנד
גרמניה זינדלפינגן (אנ'), גרמניה
צרפת קולמר, צרפת
רומניה בראשוב, רומניה
ישראל נוף הגליל, ישראל
הרפובליקה העממית של סין ווהאן, הרפובליקה העממית של סין
פולין פוזנן, פולין
גרמניה אינגולשטאדט, גרמניה
רוסיה ניז'ני נובגורוד, רוסיה
סלובקיה דונאיסקה סטרדה, סלובקיה
ילידי המקום

דז'ה אורבן במקור אוסטררייכר, (1884 – 1986) היה צייר אוונגרד, גרפיקאי, מורה לאמנות יהודי-הונגרי.
פרידיש ריס (1880–1956) היה מתמטיקאי יהודי-הונגרי.
מרסל ריס (1886 – 1969) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה, אחיו הצעיר של המתמטיקאי פרידיש ריס.
יוסף בן דוד
אַרְפַּאד אוֹרְבַּאן (1938 – 2008) שחקן נבחרת הונגריה בכדורגל יהודי-הונגרי, זוכה מדליית זהב אולימפית באולימפיאדת טוקיו (1964) בכדורגל ומאמן כדורגל.
נתן גשטטנר – רב, דיין ופוסק הלכה, ראש ישיבת פנים מאירות בבני ברק ומחבר פורה של ספרים בהלכה, בתלמוד ובאגדה.
אמיל צוקרקנדל – רופא ואנטומיסט יהודי-אוסטרי.
דוד ויטמן – אדריכל וצייר ישראלי שפעל בעיקר בחיפה. ממקימי כפר האמנים עין הוד.
אליזבת מלוקסמבורג נפטרה כאן
פרנץ סומבטהיי
מיקשה ברמן (1861 – 1925) היה מהנדס מכונות, מפקח רכבות ממלכתי, כותב ספרות טכנית טכנית, ממציא יהודי-הונגרי.
ינה סקיי, במקור שטרן אמן שחמט יהודי-הונגרי, מחבר חידות השחמט, אלוף העולם בפאזלים בשחמט (1936).
אנדראש וארקוני (1926 – 1977) היה עיתונאי, עורך עיתון, מנחה טלוויזיה יהודי-הונגרי.
פאל רנשבורג (1870 – 1945) פסיכולוג יהודי-הונגרי בעל שם בינלאומי, נוירולוג, פרופסור, מייסד הפסיכולוגיה הניסיונית. מת ימים לפני שחרור גטו בודפשט.
ויקטור רנשבורג (1862 – 1930), היה יהודי-הונגרי, מנכ"ל חברת ההוצאה לאור אתנאום, מומחה לכתיבה מקצועית, בנו של הרב שלמה רנשבורג.
אירן ורשאני במקור מלווין וולנר (1877 – ב-1932) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה.
דיולה קניג (1849 – 1913) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי, שהתנצר בגיל 40, פרופסור באוניברסיטה, שעסק באנליזה מתמטית, באלגברה, בתורת הקבוצות.
יאנוש אנטל, עד 1890: זינגר (1869 – 1945) היה רופא שיניים יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה.
מיהאי פוגאן (1875 – 1924 ) היה עיתונאי וסופר יהודי-הונגרי.
לאסלו פוגאן (1901 – 1956) היה עיתונאי, מוציא לאור, פוליטיקאי וסופר יהודי-הונגרי.
דז'ה רדוש (במקור גולד 1891 – 1974) היה פרופסור לכינור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, יהודי-הונגרי.
ארנה סיץ' (במקור סיס 1908 – 1950) היה קומוניסט יהודי-הונגרי חבר ה-נ.ק.ו.ד. הסובייטי, קולונל וסגן המנהל של המשטרה החשאית ההונגרית (ÁVO).
מרגיט קובאץ' (1902 – 1977) אמנית קרמיקה יהודייה-הונגרייה זוכת פרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל) זוכת פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול
זולטאן ארנסט (1892 – 1945) היה דוקטור לרפואה מומחה ברפואה פנימית, מרצה בכיר, אחד החלוצים והמומחים בייצור וטיפול באינסולין בממלכת הונגריה.
לאסלו פראדי (במקור רייכנפלד, 1909 – 1993) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, אלוף בצבא הונגריה.
לאיוש רונה, (עד 1893 רוט, 1869 – 1942) היה עיתונאי, מוציא לאור, עורך ראשי.
אימרה הירשלר (1906 – 1989) היה רופא נשים-מיילד יהודי-הונגרי, רופא ראשי בבית חולים, מנהך מחלקת יולדות וגינקולוגיה.
טיבור שיין (בהונגרית: Schön Tibor) היה אדריכל ישראלי ממוצא הונגרי. בנה בנייני מגורים ומסחר רבים באזור חיפה ונשר.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 240-243
ג'ו'ר (ראב), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 100-102. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
אלכסנדרה לוזה, גיור, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 339–340), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  זהו התעתיק הנפוץ והמקובל היום בעברית לשם של העיר, אף על פי שאינו מדויק. תעתיקים אחרים שנמצאו הם: דיור, ג'ר, ג'ור.
↑  על בית הכנסת של גיור באתר  www.zsinagogak.com (בהונגרית)
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
↑  המפקד איפשר לכל נפקד להשתייך ליותר מלאום/קבוצה אתנית אחת. לכן סכום האחוזים יכול לעבור את ה-100%.
1 2 3  A Detailed Gazetteer of the Republic of Hungary, 2012
↑  אוכלוסייה היסטורית, 1870 - 2001, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ההונגרית KSH
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת גיור |
| --- | --- | --- |
| יישובים | גיור • אבדה • בזי • בן • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • גיוראויבראט • גיוראויפלו • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מזארש • מושונסנטמיקלוש • נג'בייץ' • נאג'סנטיאנוש • ניול • אטוונן • פר • ראבפטונה • רטלפ • שוקורופאטקה • טניה • טלטשטווה • ואמושסבדי • ונק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555071905171  BnF: cb12066026t (data)  GND: 4103504-5  MusicBrainz: 3330bec1-aaa5-4856-ac3e-2e5af3913912  NKC: ge134196  VIAF: 122614984   WorldCat (עם VIAF): 122614984 
בניין בית הכנסת בגיור
הנרי דיקרסון מקדניאל

הנרי דיקרסון מקדניאל (באנגלית: Henry Dickerson McDaniel;‏ 4 בספטמבר 1836 –  25 ביולי 1926) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-52 בשנים 1883–1886.
ראשית חייו

הנרי דיקרסון מקדניאל נולד במונרו שבג'ורג'יה כבנו של אירה מקדניאל, אחד מהפרופסורים הראשונים באוניברסיטת מרסר. מקדניאל התחנך בבית ספר תיכון באטלנטה. ב-1856 הוא סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה באוניברסיטת מרסר. ב-1857 הוא פתח משרד עורכי דין במונרו, וב-1906 סיים לימודי תואר במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'יה. מקדניאל היה הנציג הצעיר ביותר בוועידת הפרישה של ג'ורג'יה ב-1861.
מלחמת האזרחים

ב-2 ביולי 1861 התגייס מקדניאל לצבא הקונפדרציה והוצב כלוטננט ראשון ברגימנט הרגלים ה-11 של ג'ורג'יה. בנובמבר 1862 הוא קודם לדרגת מייג'ור. הוא משך תשומת לב לראשונה במלחמת האזרחים האמריקאית כאשר לקח על עצמו תפקיד פיקוד ברגימנט לאחר מות אחד מהקצינים בקרב גטיסברג. ב-10 ביולי 1863 נורה מקדניאל על ידי חייל של צבא האיחוד בפנקסטאון, מרילנד. יומיים לאחר מכן הוא נפל בשבי בידי כוחות צבא האיחוד בהאגרסטאון, מרילנד. הוא אושפז במחנה השבויים בפוינט לוקאאוט שבמרילנד, ולאחר מכן הועבר לג'ונסונס איילנד שבאוהיו. הוא נותר בשבי עד יולי 1865.
קריירה פוליטית

מקדניאל היה חבר המפלגה הדמוקרטית, ולאחר המלחמה הוא נכנס לפוליטיקה המדינתית של ג'ורג'יה. בשנים 1872–1874 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה, ולאחר מכן ועד 1882 כיהן בסנאט שלה.
ב-1883 נבחר מקדניאל בבחירות מיוחדות כדי להשלים את תקופת כהונתו המתוכננת של מושל ג'ורג'יה, אלכסנדר סטיבנס שנפטר בעת כהונתו זמן קצר לאחר השבעתו, והוחלף באופן זמני על ידי נשיא הסנאט של ג'ורג'יה, ג'יימס בוינטון. ב-1884 הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה כמושל. במהלך תקופת ממשלו, נוסד בית הספר לטכנולוגיה של ג'ורג'יה, והחלו עבודות הבנייה של הקפיטול המדינתי החדש. בספטמבר 1885 חתם מקדניאל על חוק להסדרה מקומית של שתיית אלכוהול.
חיים אישיים

ב-1857 הכיר מקדניאל את הסטר סי. פלקר באקדמיה לנשים. הוא שמר על קשרי מכתבים איתה במהלך המלחמה וגם בתקופת שביו. לאחר המלחמה, כאשר שב למונרו, הוא נשא אותה לאישה בדצמבר 1865. אביה של פלקר לא נתן את ברכתו לנישואים, אך השניים היו נשואים במשך שישים שנה ונולדו להם שני ילדים.
ביתו, "בית מקדניאל-טיצ'נור" (McDaniel-Tichenor House), נרשם ב-1980 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
הנרי דיקרסון מקדניאל נפטר בביתו שבמונרו ב-25 ביולי 1926. הוא נטמן בבית הקברות של העיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 305-306
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "Former Governor Passes Away". The Atlanta Constitution. July 26, 1926. p. 3.
↑  "McDaniel-Tichenor History: The Governor and His Family". Georgia Trust for Historic Preservation. Archived from the original on June 21, 2006.
↑  "Photograph of Henry Dickerson McDaniel, Walton County, Georgia, ca. 1862". Vanishing Georgia. Georgia Archives.
↑  Salter, Charles E. (2011). The Georgia Rambler: A Potter's Snake, The Real Thing Recipe, A Satilla Adventure and More. pp. 14–19.
1 2  "Former Governor Henry D. McDaniel Dies at Monroe". The Atlanta Constitution. July 26, 1926. p. 1.
↑  Washnock, Kaylynn. "Prohibition in Georgia." New Georgia Encyclopedia.
↑  Kenneth H. Thomas, Jr.; Richard Cloues (October 12, 1979). "National Register of Historic Places Inventory/Nomination: McDaniel-Tichenor House". National Park Service.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119358647X  ISNI: 0000 0000 2033 2433  LCCN: n77010750  SNAC: w66h5wxm  VIAF: 11095299   WorldCat (עם VIAF): 11095299
נינטנדו גיימקיוב

| --- | --- |


 יצרן:  נינטנדו
 סוג:  קונסולת משחקים
 דור:  תקופת הדור השישי
 יצא לראשונה:  14 בספטמבר 2001 (יפן)  18 בנובמבר 2001 (צפון אמריקה)  3 במאי 2002 (אירופה)  17 במאי 2002 (אוסטרליה)
 הפסקת הייצור:  בכל העולם: 2007
 מעבד:  IBM PowerPC "Gekko", 486 MHz
 מעבד גרפי:  "ATI "Flipper
 מדיה:  דיסק נינטנדו גיימקיוב(אנ'), כרטיסיית גיים פאק(אנ')
 אחסון:  כרטיס זיכרון (16 מגהבייט)
 בקרים:  שלט גיימקיוב
 יחידות שנמכרו:  21.74 מיליון (נכון ל-30 ביולי 2008)
 המשחק הנמכר ביותר:  Super Smash Bros. Melee 7.09 מיליון (נכון ל-10 במרץ 2008)
 מודל קודם:  נינטנדו 64
 מודל אחריו:  Wii
נינטנדו גיימקיוב (באנגלית: Nintendo GameCube) היא קונסולת משחקים של חברת נינטנדו. הקונסולה יוצרה בין השנים 2001 ל-2007 והייתה הראשונה של נינטנדו שנעזרה בדיסקים.
ציפיות

נינטנדו, שציפתה להתלהבות רבה מהקונסולה, הציגה אותה בתערוכת E3 בשנת 2000, אך המכירות היו נמוכות מהצפוי. נינטנדו הוסיפה לקונסולה אפשרות למשחקי און-ליין ואפשרות לשחק משחקי גיים בוי על הקונסולה, אך למרות זאת המכירות המשיכו לפגר אחרי המתחרות – פלייסטיישן 2 ו-Xbox שיכולותיהן הגרפיות וכושר העיבוד שלהן היו חזקות יותר. הקונסולה נהפכה מאז לקונסולה של "נינטנדופילים", חובבי נינטנדו שטענו שאולי יכולותיה בתחום העיבוד והגרפיקה נמוכות יחסית אבל ספריית המשחקים שלה מצוינת ומלאה במקוריות. נינטנדו אכן התמקדה יותר במקוריות וחדשנות המשחקים מאשר ביצועים גרפיים של הקונסולה. עוד טענה כנגד הקונסולה הייתה מספר המשחקים המועט שלה, כשבע מאות בסוף ימיה. להשוואה, עבור פלייסטיישן 2 הופצו כחמשת אלפים משחקים.
הנפילה

בשל הכישלון היחסי של הקונסולה ירד מחירה של הקונסולה למחיר נמוך במיוחד של 100 דולר בארצות הברית. אנשים רבים טענו שמספר המכירות הקטן של הקונסולה נגרם כתוצאה מזה שמשחקיה של נינטנדו לא מגיעים לרמות של משחקי מבוגרים (שכוללים אלימות ופחד) זה משום שקיימת אצל נינטנדו צנזורה רבה. בתוכנית ביקורת המשחקים X-play נאמר בבדיחות הדעת כי "אפילו לאלוהים אין גיימקיוב". למרות זאת יצא החידוש ל-Resident Evil שיותר מפחיד ואלים מהמקורי לגיימקיוב בלבד. חלק לא קטן מהנפילה של נינטנדו עם הקונסולה היה בגלל הקונסולה המתחרה, הפלייסטיישן 2 של סוני, שכבשה את לב הציבור ומכרה כמות ענקית של קונסולות. כמות כה ענקית עד שקיבלה את התואר 'הקונסולה הנמכרת ביותר בכל הזמנים'. יותר מ-80% מהקהל השחקנים בחר בסוני ולא בנינטנדו. הקונסולה אומנם נפלה אך נינטנדו למדה לקחים רבים וקונסולת הווי צעדה יפה מאוד כקונסולת הדור הבא – הדור השביעי.
משחקים

כיום יש לגיימקיוב קצת מעבר לשבע מאות משחקים. המשחקים עם הציונים הגבוהים ביותר הם: Metroid prime 1,2‏, Resident Evil 4‏, Legend Of Zelda: The Wind Waker‏, Super Smash Bros Melee.‏ Mario Kart: Double Dash!! נמכר ביותר משבע מיליון העתקים.
ראו גם

Wii
נינטנדו 64
נינטנדו
דקה רקורדס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  אדוארד לואיס
 תקופת הפעילות:  1929–הווה (כ־95 שנים)
 חברת אם:  יוניברסל מיוזיק גרופ
 מיקום המטה:  לונדון 
 ענפי תעשייה:  תעשייה 
  
 www.decca.com
 
דקה רקורדס (באנגלית: Decca Records) היא חברת תקליטים שנוסדה בשנת 1929. עד מלחמת העולם השנייה הייתה החברה בריטית-אמריקאית, ומן המלחמה ואילך פעלו דקה הבריטית ודקה האמריקאית בנפרד. לאחר סדרת מיזוגים הפכה דקה לחלק מיוניברסל מיוזיק גרופ. הענף הבריטי נודע בשל חדשנותו הטכנולוגית, בעוד הענף האמריקאי נודע בשל חדשנות ההפקה, כך למשל קידמה דקה האמריקאית הפקת אלבומי הופעה והקלטה אולפנית של מחזות זמר בהפקה מלאה. המותג "דקה" משמש כיום את קטלוג המוזיקה הקלאסית ואת הקלטות מחזות הזמר וכן את חטיבת "דקה" ביוניברסל הכוללת את דויטשה גרמופון, פיליפס רקורדס, ורב רקורדס וקונקורד רקורדס (אנ').
היסטוריה

החברה הוקמה על ידי אדוארד לואיס (Edward Lewis), סוחר בורסה לונדוני שרכש את חברת "דקה גרמופונים" שייצרה גרמופונים ואף את הגרמופון הנייד הראשון. מתוך תפיסה שעל חברה המייצרת גרמופונים לייצר גם תקליטים ותוך ניצול המוניטין ורשת ההפצה של הגרמופונים, החל לואיס לשווק ב-1929 גם תקליטים, בתחילת את תקליטי חברת Duophone וזמן קצר לאחר מכן תקליטים שהופקו ושווקו תחת המותג "דקה". על מנת לשרוד את השפל הגדול, שפגע במכירות גם בבריטניה ואת התחרות עם יריבתה הנצחית של דקה, EMI, הוריד לואיס את מחיר התקליט לצרכן למחצית מזה של תקליט EMI. דקה אף השתלטה על החברה האמריקאיתBrunswick Records ובכך יסדה חברה בריטית-אמריקאית מאוחדת. הקטלוג שלBrunswick Records כלל אמנים פופולריים כאל ג'ולסון ובינג קרוסבי והחברה מיצבה את עצמה בעיקר כחברת מוזיקה פופולרית. החברה אף רכשה את חברת התקליטים המקורית של אדיסון.
באמצע שנות השלושים רכשה דקה את "פולידור רקורדס", חברת תקליטים שהתמחתה במוזיקה קלאסית והפכה לחברת הקלטות קלאסית חשובה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מכר לואיס את חלקו בדקה-ארצות הברית, שהפכה לחברה עצמאית. צורכי הבידור הקל הניתן לצריכה מבלי לצאת מהבית שאפיינו את תקופת המלחמה סייעו רבות להצלחתה הכלכלית של "דקה". המלחמה האיצה את פיתוח תחום האלקטרוניקה בבריטניה, וחידושים בתחום שולבו עד מהרה בתחום האלקטרוניקה הבידורית ובתחום ההקלטה. ב-1944 הציגה "דקה" את שיטת (ffrr (full frequency range recording (הקלטה בתחום תדרים מלא) שאיפשר העברת גוון-קול אמיתי יותר למאזין. מיד עם תום המלחמה הקליטה החטיבה הקלאסית של דקה קונצרטים קלאסיים בערים באירופה.
דקה העניקה לוון זיילן (H.W. van Zoelen) בעל חנות תקליטים באמסטרדם, רישיון הפצה לתקליטי דקה בהולנד ובמושבותיה. ב-1931 הוקמה חברת ההפצה ההולנדית של דקה (Hollandsche Decca Distributie (HDD)), שהייתה לחברת תקליטים מפיקה עצמאית ולא רק מפיצה. החברה ההולנדית הצליחה ונמכרה לחברת פיליפס. ב-1950 נוצרה מהאיחוד חברת פיליפס רקורדס. ב-1962 התאחדה פיליפס רקורדס עם דויטשה גרמופון. ב-1972 נקראה החברה המאוחדת PolyGram. ב-1979 רכשה PolyGram את "דקה" הבריטית.
דקה האמריקאית > מוזיקה פופולרית

ב-1934 פתחה החברה קו מוזיקת קאנטרי בהנהלת פול כהן מסינסינטי. ב-1947 העביר כהן את אולפן החברה לנאשוויל, מעשה חלוצי בעקבותיו עברו אולפני הקלטות רבים של הסוגה לעיר. שם הקו שונה ל-Decca Nashville. בשנת 1973 הפכה החברה ל-MCA Nashville.
ב-1940 הוציאה החברה את תקליט השירים הראשון מתוך הסרט הקוסם מארץ עוץ, שלא היה פסקול הסרט אלא גרסאות כיסוי, בהשתתפות ג'ודי גרלנד, שהייתה היחידה ממשתתפי הסרט שהשתתפה גם באלבום. ב-1942 הוציאה החברה את התקליטון "White Christmas" בביצועו של בינג קרוסבי, התקליטון רב המכר ביותר בכל הזמנים. ב-1943 הפיקה החברה את התקליט "אוקלהומה!" לפי המחזמר מאת רוג'רס והמרשטיין, עם אותה להקה ואותה תזמורת כפי שהופיעה באותה עת בברודוויי, הצלחתו העצומה של התקליט הובילה להקלטות דומות של מחזות הזמר "קרוסל" ו"אנני אוקלי אשת לפידות". ההקלטה הארוכה ביותר של מחזמר הייתה הקלטת "איש למנשה".
בשנת 1949 אימצה החברה האמריקאית את פורמט אריך-נגן במהירות 45 סיבובים לדקה.
ב-1954 הפיקה דקה האמריקאית את התקליטון "רוק סביב השעון" (Rock Around the Clock) של Bill Haley & His Comets, תקליטון הרוק אנד רול הלבן הראשון.
ב-1962 התמזגה דקה האמריקאית לתאגיד המוזיקה MCA, בשנת 1973 הופסק השימוש בשם "דקה" בארצות הברית ובקנדה. ב-1999 מוזגה דקה ליוניברסל.
דקה האמריקאית > תקליטי מלל

דקה האמריקאית הוציאה לאור מספר תקליטי מלל ובהם תסכיתים או קריינות, כגון הסיפור "מזמור חג המולד" מאת צ'ארלס דיקנס, רשומות מועדון הפיקוויקים עם צ'ארלס לוטון כקריין, "מובי דיק" עם צ'ארלס לוטון בתפקיד אחאב, שיר ערש לחג המולד בהקראת גרגורי פק ועוד.
דקה הבריטית > פיתוחים טכנולוגיים

דקה הבריטית, כמו EMI יריבתה, נודעה בניצול טכנולוגיות אלקטרוניות שפותחו לצרכים צבאיים ואזרחיים במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה לצורך שיפור וחידוש האלקטרוניקה הבידורית.