stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסידות לודמיר
תולדות החסידות

רבי שלמה מקרלין היה תלמידם של המגיד ממזריטש ורבי אהרן הגדול מקרלין. לאחר פטירת רבי אהרן היה למנהיגם של חסידי קרלין. לאחר שנרדף בליטא, עבר ללודמיר שבווהלין. נורה ונפטר מפצעיו בכ"ב בתמוז תקנ"ב. לאחר פטירתו פנו חסידיו בעיקר אל תלמידיו רבי אשר מסטולין (הראשון), יורשו בהנהגת חסידות קרלין, ורבי מרדכי מלעכוויטש, אך גם בנו החל לכהן בלודמיר. בן נוסף, רבי דב בער, היה חתנו של רבי ברוך ממז'יבוז' ומילא את מקומו בטולטשין.
רבי משה גוטליב מלודמיר בנו של רבי שלמה היה חתנו של רבי יהודה לייב הכהן ובזיווג שני של רבי דוד מסטפין. נפטר בי"ח בשבט תקפ"ט (1829).
בנו, רבי שלמה (השני), מילא את מקומו כאדמו"ר. היה חתנו (בזיווג שני) של רבי אהרן טברסקי מטשערנוביל. בנו השני של רבי משה היה רבי יהושע. בנו של רבי יהושע היה רבי יוסף חתן רבי נח מקוברין.
בנו, רבי מנחם נחום מילא את מקומו. היה חתנו של רבי מנחם מאניש מרגליות. חתנו היה רבי יששכר דב אייכינשטיין מחודורוב, נינו של רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב.
בנו רבי גדליהו מילא את מקומו. היה חתנו של רבי שלום מסאמבור. כיהן כאדמו"ר מסאמבור בעיר בוריסלב (אוקראינית: Борислав) שם התגוררו רבים מחסידי חותנו. בשנת תרפ"א (1921) היגר לארצות הברית וקבע את משכנו בשכונת הברונקס בניו יורק. היה מתפלל כנוסח קרלין בצעקות ובהתלהבות. נפטר בכ"ד בכסלו תש"ה (1944). חתניו היו רבי אברהם יהושע העשיל גוטסמן מדרוהוביטש ורבי מנחם ישראל ערליך מדלטין (צאצא של רבי צבי הירש מזידיטשוב).
אחר שהיגר רבי גדליהו לארצות הברית, החלו בניו רבי אורי אהרן ורבי משה לשמש כאדמו"רים. רבי אורי אהרן חתן רבי שלום מסאמבור, שימש כאדמו"ר בקאליש. נרצח בשואה באב תש"ב (1942). רבי משה שימש כאדמו"ר בסטניסלב. היה חתנו של רבי יהודה צבי מסאמבור. נרצח בדרוהוביטש בשואה בי"ג באדר א' תש"ג (1943).
החסידות בארצות הברית

רבי מרדכי, בן נוסף של רבי גדליהו, היגר יחד עמו לארצות הברית. נסע בבחרותו ללמוד באירופה בחצר טריסק. היה חתנו של רבי ישכר דב מחודורוב. הקים ישיבה ברובע הברונקס. כיהן כאדמו"ר מסמבור. נפטר בז' בסיוון תשט"ו. בנו רבי יצחק היה רב ומו"צ בבורו פארק.
נכדו של רבי מרדכי, רבי מרדכי ישראל חיים סמט (בן חתנו הרב יוסף חנוך) מכהן כיום כאדמו"ר מסאמבור בבורו פארק.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, החסידות, תל אביב: הוצאת מעריב, 1977, עמ' 89.
טיאגו צ'ונק

טיאגו ראנגל צ'ונק (בפולנית: Thiago Rangel Cionek; נולד ב-21 באפריל 1986) הוא כדורגלן פולני ממוצא ברזילאי המשחק בעמדת הבלם באבלינו.
קריירת מועדונים

צ'ונק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וילה האוזר ובגיל 19 חתם בקויאבה. כעבור שנה, חתם בברגאנסה מפורטוגל וכעבור שנה חזר לברזיל וחתם ב-CRB.
בשנת 2008 צ'ונק חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית. בעונת 2009/2010 זכה עמה בגביע וגם בסופר קאפ.
בקיץ 2012 חתם בפאדובה מהסרייה ב'. ב-2 בספטמבר 2013 הושאל למודנה ובסיום העונה חתם על חוזה בקבוצה.
ב-11 בינואר 2016 חתם בפלרמו מהסרייה א'.
אחרי שנתיים בפאלרמו, צ'ונק חתם לשנתיים וחצי בספאל.
ב-28 בספטמבר 2020, צ'ונק חתם ברג'ינה.
קריירה בינלאומית

משפחתו של צ'ונק היא בעלת שורשים פולנית, ובאוקטובר 2011 עת שיחק בביאליסטוק, קיבל אזרחות פולנית. ב-13 במאי 2014, צ'ונק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בתיקו 0-0 נגד גרמניה.
צ'ונק השתתף עם הנבחרת ביורו 2016 ומונדיאל 2018. ב-19 ביוני 2018 הבקיע שער עצמי בהפסד 2-1 לסנגל במונדיאל 2018.
תארים

הגביע הפולני: 2010
הסופר קאפ הפולני: 2010
חרטראודה וייסמילר-מאייר

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1896 אלקמאר 
 פטירה:  30 באוגוסט 1978 (בגיל 82) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  לוחמת מחתרת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (18 באוקטובר 1966) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  חרטראודה וייסמילר-מאייר
 
חרטראודה וייסמילר-מאייר (בהולנדית: Geertruida Wijsmuller-Meyer;‏ אשר התפרסמה בכינוי הדודה טרוס Tante Truus‏; 1896 בבָּארְן, במחוז אוטרכט,[דרושה הבהרה] הולנד – 1978, אמסטרדם) הייתה חסידת אומות העולם אשר הצילה בתקופת הרייך השלישי אלפי ילדים יהודים ו"לא-אריים" באמצעות הקינדר-טרנספורטים שארגנה.
פסלה של וייסמילר-מאייר באמסטרדם
קורות חיים

על חייה הפרטיים של חרטראודה וייסמילר ידוע רק מעט. מקורה במשפחת סוחרי הים וייסמילר (Wijsmuller), צאצאיו של יורד הים יוהנס פרנסיסקוס וייסמילר. היא נולדה בבָּארְן (Baarn) ליד אוטרכט וגדלה כבת יחידה עם חמשת אחיה באחוזת המשפחה במחוז צפון הולנד. אביה יאן המשיך במסורת המשפחתית של עסקי המסחר בדרכי הים.
חרטראודה, אשר כונתה בקיצור טרוס, נישאה לפי הידוע לבנקאי בשם מאייר, והזוג נותר חשוך ילדים. מנישואיה אלה קיבלה את שם משפחתה הכפול.
על פי המסופר, הייתה וייסמילר אישה נחרצת והחלטית, צנועה וחסרת יומרות. באופייה העז השתלבה גישה סבלנית ולבבית לילדים.
בשנות השלושים התחילה וייסמילר לפעול ב"וועד לעניינים יהודיים מיוחדים" (בהולנדית, Comité voor Bijzondere Joodse Belangen), ובמסגרת פעילותה שם הייתה מעורבת במשלוח מוצרי מזון ותרופות לאזורים שונים באירופה שידעו מחסור.
עם הידרדרות מצבם של היהודים והקבוצות הלא-אריות האחרות בגרמניה הנאצית, נסעה בנובמבר 1938 מספר פעמים לווינה, ולא הרימה ידיים עד שהותר לה להיפגש עם אדולף אייכמן, אשר ניהל באותה עת את "המשרד המרכזי להגירה יהודית" ושממנו הצליחה להשיג לבסוף בתחילת חודש דצמבר את הסכמתו להגירתם של 600 ילדים לבריטניה בתוך חמישה ימים, אם ניתן יהיה לארגן את הקינדר-טרנספורט בזמן. לאחר הישגה המפתיע הזה, יצא הטרנספורט הראשון לבריטניה ב-11 בחודש, ובתקופה שעד לפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939 ניצלו כך כ-10,000 ילדים מגרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה.
גם במהלך המלחמה המשיכה וייסמילר בפעולות עזרה ליהודים ולנרדפים אחרים. היא נסעה לסקנדינביה, בלגיה וצרפת והייתה מעורבת במגוון גדול של מבצעי עזרה והצלה.
עם תום המלחמה הצטרפה ל"מפלגת החירות והדמוקרטיה" ההולנדית והייתה חברת מועצת העיר אמסטרדם בשנים 1945 עד 1966. בעבודתה זו התמקדה בטיפול במוגבלים, ובמיוחד בתעסוקה למוגבלים.
בשנת 1950 ראה אור ספרה "Geen tijd voor tranen" (אין זמן לדמעות), שתיאר את סיפור הקינדר-טרנספורט ואת פעולות העזרה שלה במלחמה.
על פעילות ההצלה הנועזת שלה במהלך המלחמה וגם לאחריה ניתנו לה אותות הוקרה שונים. היא הוכרזה "קצינה" במסדר של אורנג'-נסאו ויקירת העיר אמסטרדם. כן ניתן לה פרס מטעם ממשלת צרפת. בשנת 1980 הוקמה אגודה על שמה, הפועלת לטובת ילדים ובני נוער הלוקים בשכלם.
בשנת 1965 הוצב באמסטרדם פסל ארד לזכרה, וביישובים הולנדיים רבים קרויים על שמה רחובות, כיכרות ודרכים.
בשנת 1966 הכיר יד ושם בחרטראודה וייסמילר-מאייר בתור חסידת אומות העולם.
לקריאה נוספת

T. Wijsmuller-Meijer: Geen tijd voor tranen Van Kampen & Zoon, Amsterdam, 1964. האוטוביוגרפיה "אין זמן לדמעות". אזל בדפוס.
Mies Bouhuys, Boris Klatser: Om nooit te vergeten - Amsterdamse monumenten en gedenktekens ter herinnering aan de Tweede Wereldoorlog Produktie Uitgeverij Thoth, 1995. ISBN 9068681249 נגד השיכחה - אנדרטאות ולוחות זיכרון באמסטרדם לזכר תקופת מלחמת העולם השנייה.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסידת אומות העולם חרטראודה וייסמילר-מאייר
טיאה פלץ

| --- | --- |

טיאה פלץ - דיוקן עצמי
 לידה:  30 בינואר 1923 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  5 במרץ 1999 (בגיל 76) בוקרשט, רומניה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של בוקרשט 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 
טיאה פלץ (ברומנית: Tia Peltz; ‏30 בינואר 1923 - 5 במרץ 1999) הייתה ציירת, גרפיקאית ומאיירת יהודיה-רומניה, בתו הבכורה של איסאק פלץ.
ביוגרפיה

טיאה פלץ נולדה בבוקרשט, רומניה כאחת משתי הבנות של הסופר איסק פלץ ושל לוטי לבית פלדמן. למדה בילדותה בבית הספר של הנזירות הקתוליות ברחוב פיטאר מוש, אחר כל ב"מכון לעלמות" על שם מוטיאנו. מאוחר יותר למדה באקדמיה לאמנויות פלסטיות על שם ניקולאיה גריגורסקו, כמו חברה ללימודים, מקסימיליאן הרמן מקסי. בציוריה תיארה האמנית את נופי בוקרשט, נופים שתוארו בספרי אביה.
עבודות של טיאה פלץ מוצגות במוזיאון הלאומי לאמנות בבוקרשט ובמוזיאון לאמנות של קראיובה. בשנת 2001 אחותה, ליאה פלץ, תרמה עשרות רבות של ציורים לידי מספר מוזיאונים ברומניה.
פרסים ואותות הוקרה

1976 - חברה באקדמיה לאמנויות יפות של רומא
ספריה

De la lume adunate שנאספו מהבריות, כרך של פתגמים שנאספו ובוארו על ידי טיאה פלץ, Editura Politică, Bucureşti, 1973.
Miniaturi מיניאטורות, Editura Sport-Turism, Bucureşti, 1982
Descîntece טקסטים מתירי כישופים, Editura Sigma, Bucureşti, 1991 (ISBN 973-9077-09-9)
Crochiuri din inima mea - cartierele Văcăreşti-Dudeşti רישומי פחם מהלב - השכונות וקרשט ודודשט, Editura Hasefer, Bucureşti, 1995 (ISBN 973-96819-7-2)
טיאטיאננג

| --- | --- |
 מדינה:  לסוטו לסוטו
 מחוז:  בראה
 תאריך ייסוד:  1886 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  24,257 (10 באפריל 2016)
 קואורדינטות:  29°09′00″S 27°44′00″E﻿ / ﻿29.15°S 27.733333333333°E﻿ / -29.15; 27.733333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לסוטו מוגדלת) מסרו מפטנג קאצ'ה'ס נק דרום אפריקה טיאטיאננג(למפת לסוטו רגילה) מסרו מפטנג קאצ'ה'ס נק דרום אפריקה טיאטיאננג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טיאטיאננג (בססוטו (אנ')‏: Teyateyaneng) היא עיירה במחוז בראה (אנ'), לסוטו.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-7 ק"מ מהגבול עם דרום אפריקה וכ-31 ק"מ מבירת לסוטו, מסרו.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא יולי (8 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 879 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (141 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (12 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיירה נמצאת ליד הכבישים הלאומיים A1 ו-B24.
הערות שוליים

↑  Lesotho: Districts & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
1 2  Teyateyaneng, Teyateyaneng (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555341705171  LCCN: n85188932  VIAF: 126736762   WorldCat (עם VIAF): 126736762 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טלפון שדה TA-312

טלפון שדה TA-312
מדריך שימוש ב-TA-312
TA-312 הוא מכשיר טלפון שדה המופעל על ידי סוללה. TA-312 מאפשר דיבור ממכשיר למכשיר באמצעות חיבור של שני חוטים ביניהם או באמצעות כל מרכזייה. ידית הדיבור מסוג H-60 מכילה מתג שעם לחיצתו מחבר אותה לזרם המשלח את גלי הקול. מכיל מחבר מסוג U-79/U המאפשר התחברות למערכת אוזניות לראש. המכשיר נחשב לאמין ומסוגל לפעול במשך שנים ללא תקלות.
הוכנס לשימוש בצבא האמריקאי החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ובצבאות של בעלות בריתה. בצה"ל החל השימוש ב-TA-312 מ-1970.
המכשיר בעל מבנה קשיח ביותר, עמיד לזעזועים, לתנאי טמפרטורה קיצוניים, עמיד לאבק ולרטיבות. בעל מידות ומשקל קטנים יותר מאלה של קודמו ה-EE-8. הכנסתו באה כדי להחליף את הטלפון הצבאי הקודם והישן מסוג EE-8, או כפי שנקרא בישראל: TEL-8.  הכנסתו הביאה להגדלת טווח הקשר בין מכשיר אחד לשני ולשיפור מפרטים טכניים שונים.  בישראל קיבלה חברת תדיראן את הרישיון ליצורו והחלה לייצרו עבור צה"ל.
טיאגו קמילו

טיאגו הנריקה דה אוליביירה קמילו (בפורטוגזית: Tiago Henrique de Oliveira Camilo; נולד ב-24 במאי 1982) הוא ג'ודוקא ברזילאי, זוכה מדליית כסף מאולימפיאדת סידני 2000 בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וארד מאולימפיאדת בייג'ינג 2008 בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג. קמילו הוא אלוף העולם משנת 2007 והוא הברזילאי השלישי שזוכה בתואר אלוף העולם בג'ודו אחרי ז'ואו דרלי ולוסיאנו קוראה. באולימפיאדת לונדון 2012 הוא הפסיד בקרב מדליית הארד לאיליאס איליאדיס היווני. קמילו מחזיק בשלוש מדליות זהב מהמשחקים הפאן-אמריקאיים בנוסף לארבע מדליות זהב ושתי מדליות כסף מהאליפות הפאן-אמריקאית בג'ודו.
קריירה

ב-12 בפברואר 2000, זכה קמילו במדליה הראשונה שלו בקריירה המקצוענית כאשר זכה במדליית כסף בטורניר פריז ("Tournoi de Paris"). ב-18 בספטמבר 2000, בגיל 18, קמילו התחרה באולימפיאדת סידני בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וזכה במדליית כסף. בסיבוב הראשון הוא ניצח את גיל עופר הישראלי, בסיבוב השני את נורדין יגובי האלג'יראי וברבע הגמר את אלוף אירופה המכהן מישל אלמיידה הפורטוגלי. בחצי הגמר קמילו גבר על יונג-סין צ'וי הקוריאני ובגמר הפסיד לג'וזפה מדלוני האיטלקי.
בשנים שלאחר סידני קמילו עבר לקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג ובאליפות הפאן-אמריקאית בשנת 2005, קמילו זכה במדליית הכסף תחת קטגוריה זו. בפברואר 2007, זכה קמילו במדליית ארד בטורניר 'World Cup Budapest'. ב-25 במאי, קמילו זכה לראשונה במדליית זהב באליפות הפאן-אמריקאית, זכייה זו הייתה גם הראשונה שלו בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג בתחרות כלשהי. ב-20 ביולי הוא גם זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים. ב-14 בספטמבר קמילו התחרה באליפות העולם שנערכה בריו דה ז'ניירו וזכה במדליית הזהב לאחר שבחצי הגמר ניצח את רוברט קרבצ'יק הפולני ובגמר את אנתוני רודריגז הצרפתי, קמילו הפך לברזילאי השלישי שזוכה בתואר אלוף העולם אחרי ז'ואו דרלי ולוסיאנו קוראה.
בפברואר 2008 הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'Super World Cup Hamburg'. ב-12 באוגוסט קמילו השתתף באולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את טקאשי אונו היפני, בקרב השני את חאמד מאלקמוחמדי האיראני וברבע הגמר הפסיד לאולה בישוף הגרמני, קמילו עבר לקרבות בית הניחומים וניצח את טרוויס סטיבנס האמריקאי ואת יואן ברטון הבריטי והגיע לקרב על הארד שם ניצח את גיום אלמונט ההולנדי.
במאי 2009, קמילו זכה במדליית ארד בגראנד סלאם מוסקבה, ב-5 ביולי הוא זכה בארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו. ב-7 בפברואר 2010, זכה קמילו במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי. ב-6 ביוני הוא זכה בטורניר 'World Cup Madrid' וב-12 בדצמבר זכה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו. באליפות העולם באותה שנה הוא סיים במקום השביעי. ב-6 בפברואר 2011, הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם פריז. ב-19 ביוני זכה במדליית ארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וב-20 בנובמבר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי אמסטרדם. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה, הוא זכה בזהב.
ב-15 בינואר 2012, זכה קמילו במדליית הארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באלמטי. ב-1 באוגוסט 2012, הוא התחרה באולימפיאדת לונדון וסיים במקום החמישי לאחר שהפסיד לאיליאס איליאדיס היווני בקרב על מדליית הארד. בפברואר 2013, הוא זכה במדליית כסף בגראנד פרי דיסלדורף, ב-19 באפריל הוא זכה במדליית כסף באליפות הפאן-אמריקאית. ב-26 באפריל 2014, קמילו זכה באליפות הפאן-אמריקאית וב-8 ביוני הוא זכה במדליית כסף בגראנד פרי הוואנה. בשנת 2015, זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים ובאליפות הפאן-אמריקאית.
ב-3 באפריל 2016, הוא זכה במדליית ארד בגראנד פרי סמסון וב-30 באפריל זכה בפעם הרביעית במדליית הזהב באליפות הפאן-אמריקאית. ב-10 באוגוסט 2016, קמילו השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בקרב הראשון ניצח את ז'אק פיונטק מדרום-אפריקה והודח לאחר שהפסיד בקרב השני לממאדלי מדייב מאזרבייג'ן.
פרסים

מקור:
המשחקים האולימפיים:
אליפות העולם:
המשחקים הפאן-אמריקאיים:
האליפות הפאן-אמריקאית:
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
טס הרפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1950 (בת 74) ממות' ספרינג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של מיזורי  אוניברסיטת מדינת ארקנסו 
 פרופיל ב-IMDb
 
טס הרפר, נולדה בשם טסי ג'ין וושהאם (באנגלית: Tessie Jean Washam; נולדה ב-15 באוגוסט 1950) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1986 על תפקידה בסרט "פשעים שבלב", ולפני כן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בשנת 1983 על תפקידה בסרט "רגעים קטנים של חסד".
ביוגרפיה

הרפר נולדה בעיר ממות' ספרינג שבארקנסו לאד ולרוזמרי וושהאם.
החלה את דרכה במופעי תיאטרון לילדים ולמבוגרים.
הופיעה בתיאטרון מרכזי בטקסס לפני שנבחנה לתפקיד הפריצה שלה בדרמה "רגעים קטנים של חסד".
בסרט גילמה את רוזה לי, אלמנה שבעלה נהרג במלחמת וייטנאם המתחברת למוזיקאי האלכוהוליסט מאק סלדג' (רוברט דובאל).
בעבור הבכורה הקולנועית שלה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1986 שיחקה בקומדיית הפשע "פשעים שבלב" והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
לאחר מכן הייתה שותפה לאחד הכשלונות הקולנועיים הגדולים ביותר במהלך שנות ה-80 "אישתאר".
גילמה את הבלשית במותחן הפשע של מרטין קמפבל "פרקליט במלכוד".
בשנות ה-90 לא הרבתה להופיע בסרטים והשתתפה רק בשני תפקידים: אמה של הנערה המתבגרת דניאל טרנט (ריס וית'רספון) בדרמה "האיש שעל הירח" והגברת הראשונה מטרת החיסול של הרוצח השכיר "התן" (ברוס ויליס) בסרט הפעולה המצליח "התן" .בשנת 1998 הצטרפה לעונה השלישית של הסדרה "מהדורה מוקדמת", שם שיחקה לואיז הובסון, אימו של גרי (קייל צ'נדלר). את תפקיד זה גילמה גם בעונה הרביעית והאחרונה.
בשנת 2005 שיחקה בדרמה "צבי ים" בתור אליזבת' אוסטין אשתו של שר מקומי[דרושה הבהרה] בעיירה עדן שבצפון קרוליינה.
את תפקידה הגדול ביותר בשנים האחרונות עשתה הרפר במערבון של האחים כהן "ארץ קשוחה". בסרט גילמה את לורטה בל, אשתו של השריף (ג'ונס).
ב-2008 שיחקה בעשרה פרקים בסדרת הפשע "התרסקות" המבוססת על סרט הפשע המוצלח של פול האגיס, בסדרה גילמה את ונדי, אמו חולת הסוכרת של בו.
פילמוגרפיה

רגעים קטנים של חסד (1983)
סילקווד (1983)
פשעים שבלב (1986)
אישתאר (1987)
פרקליט במלכוד (1988)
אבא מת והצוואה נעלמה (1990)
האיש שעל הירח (1991)
האקדח החדש שלי (1992)
התן (1997)
משאלה של ילד (1997) - סרט טלוויזיה
עשירה ונוקמת (2000)
מאחורי הערבה 2: הסיפור האמיתי של לורה אינגלס וילדר (2002) - סרט טלוויזיה של CBS
צבי ים (2005)
גשרים שבורים (2006)
שבורה (2006)
קרלה (2006)
Jam ‏(2006)
ארץ קשוחה (2007)
להציל את שרה קיין (2007)
נשק את הכלה (2008)
קבור (2010)
Sunlight Jr.‏ (2013)
הבחור המושלם (2015)
אל קמינו: שובר שורות - הסרט (2019)
Burden‏ (2020)
שעת ערב (2020)
זכויות להט"ב בעיראק

| --- | --- |

עיראק
 מעמד בחוק:  אף על פי שהומוסקסואליות עצמה חוקית במדינה משנת 2003, להט"בים יכולים להיות מואשמים תחת חוק חוסר צניעות בציבור 401. אנשים מתייצבים מול הוצאה להורג על ידי המשמר האזרחי ובתי הדין השרעיים. ענישה: על פי סעיף 401, עד 6 חודשי מאסר בתוספת קנס. הוצאות להורג בידי המשמר האזרחי, מכות ועינויים נפוצות אף הן.
 טרנסג'נדריות:  לא
 שירות צבאי:  שירות צבאי של גברים הומוסקסואלים נאסר משנת 2007
 הגנה מפני אפליה:  אין
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בנישואים חד־מיניים
 אימוץ:  לא
תושבים להט"בים (לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים) בעיראק נתונים לאפליה רחבה. גברים הומוסקסואלים גלויים אינם מורשים לשרת בצבא ונישואים חד-מיניים או איחודים אזרחיים אינם חוקיים. ללהט"בים אין כל הגנה משפטית נגד אפליה ולעיתים קרובות הם קורבנות של לקיחת החוק לידיים ורצח על חילול כבוד המשפחה.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > מסופוטמיה העתיקה

ה-Šumma ālu, לוח חרס באכדית, כולל קוד זה, שם הוא רואה הומוסקסואליות של גברים באור חיובי:
אם גבר מזדווג עם השווה לו [במינו] מאחור, הוא הופך למנהיג בקרב עמיתיו (שווי המעמד) ואחיו.
בחברה האשורית הקדומה, "אלמנך הכישופים" כלל תפילות המהללות את שוויון האהבה בין זוגות הטרוסקסואליים וזוגות הומוסקואליים גבריים. לגבר היו הזכויות לבקר כל זונה (ממין זכר) של הומוסקסואלים או לישון עם גבר אחר, כל עוד לא היו מעורבים שמועות שווא או אונס. עם זאת, אדם הנוטל את התפקיד הכנוע נתפס באופן שלילי במסופוטמיה הקדומה.
קוד משפטי מתקופת אשור התיכונה מהעיר אשור, משנת 1075 לפנה"ס, מגנה אונס הומוסקסואלים או מין בכפייה. הוא מדבר על "סניור" (דמות חברתית גבוהה בקהילה) ועל "שכנו" (מישהו בעל מעמד חברתי שווה):
אם סניור [אדם אשורי] שכב עם שכנו [אזרח אחר], לאחר שהעמידו אותו לדין (ו)הרשיעו אותו [את האזרח הראשון], הם ישכבו איתו (ו)יסרסו אותו.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > ממלכת עיראק תחת ממשל בריטי

לעיראק ניתן איסור על הומוסקסואליות, שהוגדר בחוק העונשין כמעשי סדום, בעוד היא הייתה תחת שלטון בריטי.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > ממלכת עיראק

האיסור נשמר בתחילה כאשר עיראק השיגה את עצמאותה בשנת 1932.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > הרפובליקה העיראקית

החוק הפלילי משנת 1969, שחוקק על ידי מפלגת הבעת', רק הוציא מחוץ לחוק התנהגות מינית במקרים של ניאוף, גילוי עריות, אונס, זנות, מעשים פומביים או מקרים הכוללים הונאה או מישהו שאינו מסוגל לתת הסכמה עקב גיל או מום נפשי. הומוסקסואליות כשלעצמה לא הייתה פשע, אלא יכולה להיות הצדקה לאפליה ממשלתית ולהטרדה על פי חוקים שנועדו להגן על הביטחון הלאומי והמוסר הציבורי.
בנוסף לחוק הפלילי, משטר הבעת' היה יכול לדון בהחלטות נוספות בנושאים ספציפיים. מעשה סדום הוצא שוב מחוץ לחוק על ידי החלטה משנת 1988, אך רק כאשר היה מעורב בזנות [המאבק בחוק זנות מס' 8 משנת 1988].
בראשית שנות התשעים, באו"ם, ציינה המשלחת העיראקית את הדת באותה עת כנימוקיהם להתנגדות למאמצים לגרום לגוף הבינלאומי לתמוך בזכויות הלהט"בים, תוך שהיא מערערת את השקפתו הרווחת של סדאם כחילוני.
בשנת 2001 נחקקה החלטת IRCC 234 משנת 2001 שקבעה את עונש המוות בגין ניאוף, מעורבות בזנות, וכל מי ש"ביצע עבירת מעשי סדום אצל זכר או נקבה או שמפר את כבודו של זכר או נקבה בלי הסכמתו ותחת איום הזרוע או בכוח באופן שחיי הקורבן (זכר או נקבה) מאוימים."
כ-3,000 איש עונו בשנים 1991 עד 2003 על ידי כוחות הביטחון של סדאם חוסיין בגין הבעת מיניותם.
מתוך כוונה להכפיש את שמו של סדאם חוסיין בקרב תומכיו, ה-CIA שקלה להכין סרטון בו הוא ייראה מקיים יחסי מין עם נער מתבגר.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > הרשות הזמנית הקואליציונית

כשהמנהל הבכיר של הרשות הזמנית הקואליציונית, פול ברמר, השתלט על עיראק בעקבות הפלישה של ארצות הברית בשנת 2003, הוא הוציא שורה של צווים שהחזירו את החוק הפלילי העיראקי אל חוק העונשין בעיראק משנת 1968 (כפי שתוקן בשנת 1988).
בעוד לא היו חוקיים דה-יורה, גלי הטרדה ואלימות כלפי להט"בים הגיעו מבני משפחה ומעיראקים אחרים שהרגישו צורך להעניש אנשים על הפרת מנהגים ומוסכמות אסלאמיים מסורתיים.[דרוש מקור]
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > רפובליקת עיראק > שוטרים

בנוסף לחוק העונשין הלאומי, חברי כוחות הביטחון הפנימי העיראקיים, יחד עם תלמידים וגמלאים נוכחיים, מחויבים לכללים המתוארים בצו מספר 9 (2008). הדרגה אוסרת על שוטרים להתרועע עם אנשים בעלי מוניטין רע, ומענישה שוטרים העוסקים במעשה סדום הומוסקסואלי בעד חמש עשרה שנות מאסר.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > רפובליקת עיראק > צבא

חוק העונשין הצבאי מס' 19 משנת 2007 אוסר על אנשיו לקיים מעשים הומוסקסואליים.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > רפובליקת עיראק > חוק מעמד אישי

מדובר בחוקים המשמשים בבתי משפט מיוחדים שנועדו להתמודד עם מחלוקות מסוימות בקרב מוסלמים עיראקים, במיוחד כאשר הן נוגעות לנישואים, גירושים, מזונות, וירושה.
לחוק המעמד האישי העיראקי (1959) יש הוראות רלוונטיות;
סעיף 3 – נישואים מוגדרים כאיחוד בין גבר לאישה להבאת ילדים.
סעיף 40 חלק 2 – ניתן להעניק הפרדה חוקית אם אחד מבני הזוג אינו נאמן, כאשר מעשה ההומוסקסואליות נכלל כדוגמה לאי-אמון. הוראה זו נוספה לחוק בשנת 1981.
לחוק המעמד האישי של כורדיסטן העיראקית (1992) יש גם כמה הוראות רלוונטיות;
סעיף 1 – נישואין מוגדרים כאיחוד מרצון בין גבר לאישה להקמת משפחה.
סעיף 7 – על הזוג המבקש להינשא להפיק מסמכים רפואיים המוכיחים כי אינם נגועים באיידס.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > רפובליקת עיראק > נסיגת ארצות הברית לאחר 2011

נטען כי האלימות הפיזית והמינית כלפי הומוסקסואלים גברה מאז הנסיגה של ארצות הברית מעיראק, כאשר המיליציות והמשטרה בפרט, למרות האופי החוקי של ההומוסקסואליות, עוסקות כעת יותר באלימות אנטי-הומוסקסואלית. בעיה זו נעשית מסובכת יותר בשל העובדה שחברי המשטרה הם לרוב גם חברי קבוצות מיליציה שונות.
המשרד העיראקי לזכויות האדם הגיב לטענות להגברת האלימות ההומופובית בכך שקבע כי תגובותיו מוגבלות בשל העובדה שהלהט"בים אינם מיעוט רשום בעיראק, אך הדגיש כי מספר מקרים של אפליה ואלימות נגד קהילת הלהט"ב הועברו למשרד הפנים. עלי אל-דבאג, דובר ראש הממשלה מליקי, הכחיש רדיפות מאורגנות כנגד קהילת הלהט"ב, אך הציע שחברי הקהילה ישמרו על פרטיות ההומוסקסואליות שלהם כדי להימנע מרדיפות.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > רפובליקת עיראק > כורדיסטן העיראקית

בשנת 2010 הותקפו מאמצי הממשלה הכורדית לקידום שוויון מגדרי על ידי קמיל חג'י עלי, שר התרומות והדתות, וכן התנועה האסלאמית כורדיסטן בניסיון לתת תוקף חוקי לנישואים חד-מיניים. ה-KRG ותומכים אחרים בשוויון מגדרי, הצהירו כי החקיקה אינה עוסקת בנושאי זכויות להט"ב, אלא עוסקת בסוגיות של צדק חברתי המשפיעות על נשים.
היסטוריית להט"ב בעיראק ומעמד חוקי > טרור מצד ארגון המדינה האסלאמית

באזורים שנשלטים על ידי ארגון הטרור המדינה האסלאמית נידונים עבריינים ראשונים של הומוסקסואליות למוות, עינויים, מלקות, מכות ואלימות אחרת.
אקטיביזם

במשך עשרות שנים קהילת הלהט"ב בעיראק הייתה אחת הקהילות הבלתי נראות ביותר בעולם העומדות בפני סוגים שונים של אפליה, בלי כמעט כל אקטיביזם או סנגוריה לטובת קבוצה זו. אולם בשנתיים האחרונות החלה תנועה מחתרתית שהובילה ליצירת ארגון ללהט"בים בעיראק בשם IraQueer (עיראק קוויר), ששם לו למטרה להעלות את המודעות לקהילה הלהט"בית באזור עיראק וכורדיסטן באמצעות שיתוף חדשות וסיפורים אישיים של אנשים קווירים.
איש דת עיראקי בולט שבר גם את השתיקה וגינה את האלימות כלפי קהילת הלהט"ב.
הוועדה הבינלאומית לזכויות האדם של ההומואים ולסביות (IGLHRC) היא קבוצה של אנשים המקדמים באופן פעיל את זכויותיהם של להט"בים בעיראק. המדינה האסלאמית קובעת מוות על "מנהג" ההומוסקסואליות. יתרה מזאת, ראיות שנאספו לשני תדרוכים של IGLHRC, שותפיה, ו-MADRE מדגימות את ההשפעה הישירה של קריסת שלטון החוק על אנשים להט"בים, באמצעות אלימות חסרת מעצורים של מיליציות קנאיות.