stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה
אבחון באמצעות מנדלה > אבחון מאפייני אישיות המבוסס על "מנדלה מובנית" במערכת ממוחשבת

אבחון זה, שנמצא עדיין בתהליכי פיתוח, הוא מודל לאבחון אישיות המבוסס בעיקרו על תאוריית הצבע והמנדלה של ג'ואן קלוג, תאוריות צבע נוספות, ומבניות המנדלה. באבחון זה נמדדים מאפיינים אישיותיים במערכת ממוחשבת ומדידה, על פי אופן וסגנון הצביעה שמופיעה במבנה המנדלה.
באבחון זה, למטופל ניתנת "מנדלה מובנית" (מנדלה ללא צבע), שעליו לצבוע אותה. המנדלה הצבועה נסרקת למערכת מחשב ועוברת ניתוח. בניתוח היצירה המוגמרת מתבוננים באופן הצביעה, שיכול להתבטא ב:
איכות הצביעה (רמת הדיוק, חוזק הקו, שטחים וצביעה אחידה)
גוונים של צבעים
כמות הצבע היחסי, המופיעה במנדלה
רמת ריכוז הצבע המופיע במרכז המנדלה, שנבחנת או מוערכת על ידי היחס בין האלמנטים הצבועים, שלמות ורמת הדיוק
החוקרים מציינים כי גם במערכת אבחונית זו, המנדלה היא לא רק כלי אבחוני למטופל, אלא יכולה אף לשמש כמדריך עצמי למטפל. באמצעותה גם יכול המטפל באמנות לבדוק את הרושם הראשוני שלו ממטופל זה או אחר.
אבחון באמצעות מנדלה > המנדלה של סו ג'נינגס - בדרמה תרפיה

סו ג'נינגס (Sue Jennings), תאורטיקנית ודרמה תרפיסטית, רואה את כלי המנדלה כמטפורה של "המבנה הדרמטי של הנפש", מטפורה המתייחסת למבנה הגופני והסימבולי של האדם ב"כאן ועכשיו". לפי ג'נינגס, ניתן להתבונן במנדלה כייצוג של העצמי, יחידה התפתחותית של גוף ונפש יחד. לטענתה, השימוש במנדלה מאפשר לאדם לחוות את העצמי שלו כהשלכה דרמטית של מבנה המוח. בעוד שיונג התייחס למנדלות כייצוגים של האגו והלא מודע, ג'נינגס מתייחסת למנדלות כדרך להתבוננות בסיפור חיים, ומכנה אותן גם "גלגלי סיפור".
ג'נינגס טוענת שהמנדלות מאפשרות לאנשים לספר סיפורים על צדדים שונים באישיותם ועל עצמם, ולגלות איך הם מתייחסים אחד לשני. היא מחלקת את המעגל המנדלי לארבעה רבעים:
הרבע השמאלי העליון: "המדריך" (Guide).
הרבע הימני העליון: "מיומנויות", הדברים שהפרט טוב בהם (Skills).
הרבע הימני התחתון: "הפגיעות" של הפרט (Fear).
הרבע השמאלי התחתון: "יצירתיות" (Creativity).
המרכז מייצג את האמונות שלנו (Beliefs).
למנדלה ניתן לצקת מילים, צבעים, ותבניות. כל רבע במנדלה מספר סיפור וכל המנדלה מייצגת את השלמות של הפרט, את הסיפור השלם. תהליך זה אינו סטאטי. לדבריה של ג'נינגס, כל חלק יכול להתפתח ולהשתנות באספקטים שונים, ולהתפתחויות אלו השפעה הדדית.
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה באוכלוסיות שונות > חולים דמנטיים

אבחון באמצעות מנדלה הוכח כאמצעי אבחוני יעיל בבדיקת רמת הדמנציה של חולים דמנטיים. החוקרת סאונג אין-קים בנתה מודל שמעריך את רמת הדמנציה אצל חולים דמנטיים באמצעות שימוש של מנדלה מובנית (צביעת מעגל שניתן מראש למטופל). היא מצאה שלמנדלה יש השפעה אפקטיבית בהפחתת הפרעות רגשיות ככלל ואצל חולים דמנטיים בפרט. ממצאי המחקר הראו כי אצל חולים דמנטיים אין רמת צביעה אחידה לעומת אנשים בריאים. הצבעים חום, ירוק וירוק בהיר, נמצאו כצבעים הנצפים והחשובים ביותר שמשקפים את רמת הדמנציה; ירוק וצהוב-הירקרק הצביעו על רמה נמוכה של דמנציה, בעוד חום וירוק כהה הצביעו על רמה גבוהה של דמנציה. בנוסף עלה מממצאי המחקר כי ככל שיש יותר צבעים בגבולות המעגל, כך רמת הדמנציה נמוכה יותר.
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה באוכלוסיות שונות > חולות בסרטן השד

במחקר שנערך בקרב נשים החולות בסרטן השד, אשר הגיעו לקבל טיפול וייעוץ רפואי, הן התבקשו לצייר מנדלה, בשלבים שונים של המחלה, מרגע האבחון עד סוף תהליך המחלה או ההחלמה (כולל מקרים של כריתת שד, ומקרים בהם היו תחת מעקב). המטופלות קיבלו דף עם ציור סכמטי של מנדלה וחמישה עשר צבעים, המחולקים לשלוש קבוצות: חיוביים (ירוק כהה, חום כהה, צהוב עמוק וכחול כהה), נייטרליים (אדום, כתום, שחור ולבן) ושליליים (ירוק בהיר, חום בהיר, תכלת, צהוב חיוור, סגול ואפרפר); זאת בהסתמך על החלוקה התאורטית של באך (Bach), ממחקר שערך ב-1990. הצבעים החיוביים הצביעו על החלקים הבריאים (במובן הנפשי ובמובן הפיזיולוגי). הצבעים הנייטרליים נבדקו לאורך הזמן ביחס למחלה: אם המחלה התגברה והצבעים הנייטרליים לקחו חלק גדול יותר בקומפוזיציה, אזי הצביעו על התגברות המחלה, ולהפך. הצבעים השליליים הצביעו על דאגה של המטופלת למצבה הפיזי. בסופו של התהליך נבדק אופן השימוש בצבע, עוצמת השימוש בו, וסוג הקו (מקווקו, רציף, לא אחיד וכדומה).
ממצאי המחקר העלו כי יש מתאם חיובי בין מצבן הפיזי של החולות לציור המנדלה שציירו. בנוסף, מסקנת המחקר היא כי לציור המנדלה יש משקל חיובי בתהליך ההחלמה של חולות סרטן השד, בכך שהוא מאפשר למטופלות תמיכה פסיכולוגית, ומציע דרך לתקשר עם מצבן הבריאותי באופן בלתי מילולי. מסקנה זו תואמת את טענתה של קלוג, לגבי קשר הדוק בין מצבים גופניים לבין ציור המנדלה.
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה באוכלוסיות שונות > הפרעה דיסוציאטיבית

המנדלה ככלי אבחוני וטיפולי נבדקה אף בטיפול עם הסובלים מהפרעה דיסוציאטיבית. במחקר נערכה הצלבה בין שלושה מודלים לניתוח מנדלה, כדי לנסות להבין, לתמוך ולהקל על מטופלים הלוקים בהפרעה זו. שלושת המודלים הם:
מודל "המעגל הגדול" של שנים עשר השלבים של ג'ואן קלוג.
מודל "עשר התמונות", שמצוין במחקר, על פי כהן ואחרים.
שישה ציורי מנדלה טיפוסיים, שנראו אצל מטופלים הלוקים בהפרעה. הציורים טיפוסיים אלה ניתן לראות אלמנטים פרמיטיביים כגון נקודות, כוכבים, עיגולים קטנים וקווים שבורים.
מתוך ההצלבה שנעשתה, נמצא שמטופלים הלוקים בהפרעה דיסוציאטיבית עסוקים בהתבוננות בחלקים הקשורים לעבר, בלא מודע, ופחות עסוקים בעצמי שלהם. בנוסף, ישנה התעסקות רבה בגבולות המנדלה, התעסקות שבאה לידי ביטוי בציור גבולות מטושטשים ומחוקים, או בגבולות נוקשים וחזקים. הדבר נובע בין השאר ממצב של איום מתמיד או התעללות שחוו מטופלים הלוקים בהפרעה במהלך הילדות.
הזהות הדיסוציאטיבית של הלוקה בהפרעה מורכבת מחלקים רבים של העצמי, והיא מופיעה באופן סימבולי בתוך המנדלה בשלב שמייצג אינטראקציה בקבוצה (השלב התשיעי אצל קלוג). שלב זה קשור ב"מעגל הגדול" למודעות בוגרת.
המחקר מציין כי קלינאים שמטפלים באנשים הלוקים בהפרעה דיסוציאטיבית, סבורים שעבודת אמנות כמו מנדלה מקלה על תחושת חוסר האינטגרציה שמופיעה אצל מטופלים אלה. כמו כן מציין המחקר, שהעבודה במנדלה מפנה את תשומת לבו של המטופל הלוקה בהפרעה אל מצוקותיו, ובכך מעודדת אותו להיעזר בטיפול פסיכיאטרי.
ביקורת

מחקרים שונים מתייחסים למנדלה ככלי אבחוני בטיפול, ואף לטעון כי צבע בכלל ובפרט במנדלה, יכול לסייע באבחון מצבים רגשיים. במחקרים אלו נטען כי המנדלה יכולה לספק הבנה פסיכולוגית ונפשית של מטופלים, ולהוסיף מקור הדרכה למטפל.
במחקרים שמצביעים על קשר בין צבע למצבים רגשיים, נמצא בין השאר, כי צבעים חמים יעודדו רגשות אקטיביים, כמו כעס ומתח, וצבעים קרים יכולים לעורר רגשות רגועים ושקטים כמו עצבות ועייפות. למרות זאת, נמתחת ביקורת על המנדלה כאמצעי אמין לאבחון.
מבקרי הכלי, ואף אלו העושים שימוש בו, טוענים כי אמצעי זה הוא מוגבל. הטענה הרווחת היא שהשימוש בצבע קשור יותר להעדפות אישיות סובייקטיביות ולזכרונות, מאשר למצבים רגשיים.
בנוסף, במחקר שניסה לבדוק אם לציור מנדלה אכן יש השפעה רגשית מרגיעה, לא נמצאו ממצאים התומכים בכך. במחקר זה הצביעו החוקרים גם על חסם פסיכולוגי, שיש לשים לב אליו בעת שימוש בכלי המנדלה: לפני יצירת המנדלה, ולפני בדיקת מידת השפעתה על מצבו הרגשי של המטופל, נדרשת מהמטופל מוטיבציה ליצור, שהיא לא תמיד קלה להשגה בעבודה הטיפולית.
ראו גם

מבחן השלכה
אבחון ציור משפחה
מבחן בית-עץ-אדם
התפתחות ציורי ילדים
ג'ון דילינג'ר

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1903 אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית 
 נהרג:  22 ביולי 1934 (בגיל 31) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קראון היל 
 חתימה:   
 
ג'ון דילינג'ר (באנגלית: John Dillinger‏; 22 ביוני 1903 - 22 ביולי 1934) היה שודד בנקים אמריקאי, שפעל בשנות השפל הגדול בארצות הברית כשיצא עם כנופייתו למסע של שוד בנקים במערב ארצות הברית. דילינג'ר, שמשך תשומת לב רבה מצד התקשורת, נחשב על ידי רבים לפושע מסוכן, בעוד אחרים ראו בו גרסה מודרנית לרובין הוד.
ביוגרפיה > נעוריו

ג'ון דילינג'ר נולד ב-22 ביוני 1903 באינדיאנפוליס, אינדיאנה. בגיל 16 עזב את בית הספר, והחל לעבוד כמכונאי בעבודות מזדמנות. בגיל 20 התגייס לחיל הים ושירת על אוניית המערכה "יוטה" אולם כעבור 5 חודשים כאשר האונייה עגנה בבוסטון הוא ברח ממנה וחזר לביתו שבאינדיאנה. דילינג'ר התכוון להשתקע ונשא לאישה נערה מקומית בשם בריל הוביוס, אולם הוא התקשה להחזיק מעמד בעבודה ונישואיו התפוררו.
בליל 6 בספטמבר 1924, אד סינגלטון, פושע מקומי שהיה חברו של דילינג'ר, שכנע אותו לחבור אליו לשדוד סוחר מקומי בשם פרנק מורגן אך זמן קצר לאחר השוד הם נתפסו. סינגלטון אשר יוצג על ידי עורך דין נידון למאסר של שנתיים בעוד דילינג'ר, שלא יכול היה לממן לעצמו ייצוג משפטי, נידון לתקופת מאסר של 10–20 שנה אף על פי שעד למקרה זה היה ללא רישום פלילי.
ביוגרפיה > קריירת הפשע

מאחורי הסורגים, דילינג'ר החל ליצור קשר עם עבריינים נוספים (ביניהם: בייבי פייס נלסון, הארי פיירפונט, צ'ארלס מקליי, הומר ואן מטר ואחרים) שלימדו אותו את רזי הפשע ואתם תכנן לבצע מעשי שוד לכשישתחררו מבית הכלא. דילינג'ר, שהיה חבר בנבחרת הבייסבול של בית הכלא שיחק ברמה כה גבוהה ואף עיתונאים דווחו כי בתנאים נורמלים הוא היה יכול לשחק בקבוצה מקצוענית כשחקן מוביל.
ב-10 במאי 1933, לאחר ריצוי שמונה וחצי שנות מאסר הוא שוחרר על תנאי. מיד עם שחרורו הוא ביצע שוד בנק בבלופטון, אוהיו, נתפס זמן קצר לאחר מכן והוחזק במעצר משטרתי בהמתנה למשפטו. במהלך סריקה בתאו של דילינג'ר נמצא פתק ובו פירוט של תוכנית בריחה. דילינג'ר הכחיש כל קשר למסמך אולם שמונה מחבריו של דילינג'ר ברחו ארבעה ימים לאחר מכן באמצעות התוכנית. במהלך הבריחה מבית הכלא הראשי של אינדיאנה נעזרו ברובי ציד שהוברחו לתוך תאיהם. לאחר מספר ימים, שלושה מחבריו הנמלטים וחבר נוסף ששוחרר קודם לכן על תנאי, הגיעו מחופשים לשוטרים לבית המעצר בו הוחזק דילינג'ר וטענו בפני השריף שעליהם לקחת את דילינג'ר לבית הכלא הראשי של אינדיאנה בעוון ההפרה של סעיפי שחרורו על תנאי. כאשר השריף ביקש לראות את מסמכי ההעברה, שלף אחד הפושעים אקדח, ירה בשריף, ואף הכה אותו לאחר מכן. הכנופיה שחררה את דילינג'ר מתאו, כלאה את אשתו של השריף (שהייתה עמו במקרה באותו היום) ואת סגנו בתא והותירה את השריף מתבוסס בדמו למוות.
בינתיים, שדדו דילינג'ר וכנופייתו מספר בנקים, פרצו למחסני נשק של המשטרה וגנבו אקדחים, תת-מקלעים, אפודי מגן ותחמושת רבה. על מנת להקשות על איתורם הם שינו מקום מגורים מידי מספר ימים, אך במהלך שהייתם תחת שמות בדויים בבית מלון פרצה שרפה. צוות מכבי אש ומשטרה הגיעו למקום ואחד הכבאים זיהה את פניהם של שניים מהכנופיה, והביא למעצר הכנופיה כאשר ברשותם נשק רב ו-25,000 דולר שנשדדו מבנק בשיקגו. הכנופיה הושמה במעצר במתקן שמור היטב אולם גם הפעם היתל דילינג'ר בסוהריו כאשר איים עליהם באקדח אשר בדיעבד התגלה כגילוף מעץ. דילינג'ר וחבריו כלאו את הסוהרים בתא אחד, לקחו מספר תת-מקלעים וברחו מהמתקן המאובטח תוך שימוש בבני ערובה. אולם, במהלך הבריחה גנב דילינג'ר את רכבו של השריף המקומי ונסע בדרך אינדיאנה-אילינוי לכיוון שיקגו ובכך ביצע עבירה פדרלית של העברת רכב גנוב ממדינה אחת לאחרת. מנקודה זו, ה-FBI החל לפעול באופן נמרץ במצוד אחר דילינג'ר. ג'ון אדגר הובר, ראש ה-FBI תאב הכוח, הקים כוח משימה מיוחד שבראשו עמד הסוכן מלווין פרביס. לאחר כישלון חמור ראשון של ה-FBI לתפוס את הכנופיה במדינת ויסקונסין אשר הביא למותם של סוכן FBI ואזרח עובר אורח, הבין הובר שמשרתו בסכנה אם לא יצליח לתפוס את דילינג'ר.
מספר שבועות לאחר הבריחה, נתפסו חבריו של דילינג'ר וחלקם נידון למוות וחלקם למאסר עולם. בינתיים, דילינג'ר הגיע לשיקגו ושם התארגן עם פושעים נוספים שהכיר במהלך תקופת מאסרו וביצע מספר רב של שודי בנקים שבמהלכם גנב סכומי עתק. בתגובה, משרד המשפטים האמריקאי הציע פרס בסך $20,000 למי שיתפוס את דילינג'ר והיקצה סוכני FBI נוספים למצוד אחריו. בקיץ 1934, דילינג'ר החליט לשמור על פרופיל נמוך, עבר לשיקגו, אימץ שם בדוי, ועבד כפקיד. כאשר המשטרה המקומית מצאה את אחד מרכבי המילוט של דילינג'ר בפרוור של שיקגו, הטבעת החלה להתהדק סביבו.
ביוגרפיה > מותו

ב-22 ביולי 1934, דילינג'ר יצא לצפות בסרט "מלודרמה במנהטן", בכיכובם של ויליאם פאוול, מירנה לוי וקלארק גייבל, שגילם בו דמות של מהמר ורוצח. הסרט הוקרן בבניין תיאטרון "ביוגרף" שבפארק לינקולן בשיקגו. דילינג'ר הגיע עם חברתו, פולי המילטון, ועם אנה קמפנאס (פייג'), חברתה של פולי. אנה, שידעה יום קודם כי השלושה אמורים לצפות בסרט זה, וזיהתה את דילינג'ר מתמונתו כמבוקש, רקמה עסקה עם ה-FBI וסיפרה להם על הבילוי המתוכנן. בתמורה למידע, הובטח לאנה שייעשה מאמץ לבטל אישומים פליליים שעמדו נגדה, וייעצר הליך גירושה מארצות הברית. מאחר שהסרט הוקרן בשני אתרים שונים באותו לילה, נשלחו צוותים של ה-FBI לשני האתרים.
בשעה 20:30 השלושה נצפו נכנסים לתיאטרון ביוגרף, כאשר אנה לבשה שמלה כתומה, וזאת על פי סיכום מראש שהיה לה עם מלווין פרביס. באור הניאון של אולם בית הקולנוע השמלה הכתומה נראתה אדומה ומכאן יש טעות רווחת לפיה שמלתה של אנה הייתה אדומה, טעות אשר שימשה השראה לדמויות קולנועיות רבות ששיחקו את תפקיד "האישה באדום" הבוגדנית.
פרביס החליט להימנע מפריצה לבניין ולהמתין ליציאתם בתום הסרט. בשעה 22:30 השלושה יצאו מהתיאטרון, פרביס הדליק סיגר וזה היה האות לסוכני ה-FBI לעצור את דילינג'ר. דילינג'ר ניסה לשלוף אקדח אולם הוא הוכרע מיד על ידי ארבעה כדורים שנורו על ידי סוכני ה-FBI שהקיפו אותו. זמן קצר לאחר מכן הוכרז על מותו בבית חולים בשיקגו. מאז נקשר שמו של הסרט "מלודרמה במנהטן" עם הריגתו של דילינג'ר.
המיתוס

דילינג'ר היה פושע אכזרי וגנב ידוע לשמצה. בתקופה מספטמבר 1933 עד יולי 1934, דילינג'ר וכנופייתו השליטו פחד במערב התיכון במהלכם הרגו 10 אזרחים, פצעו 7 אחרים ושדדו בנקים ומחסני נשק משטרתיים. אף על פי כן, היו רבים שרחשו לו אהדה וראו בו גיבור. הייתה זו תקופה בה הבורסה לניירות ערך בניו יורק קרסה, בנקים ועסקים פשטו רגל, אלפי חוות חקלאיות נסגרו, האינפלציה יצאה מכלל שליטה, האבטלה זינקה ותורים ארוכים של אזרחים מיואשים ורעבים השתרכו בערי ארצות הברית ובדרכים בתקווה למצוא עבודה מזדמנת. הבנקים נתפסו בעיני האזרחים כחומסי הציבור, משום שהם ריכזו בתוכם את הדבר שהיה חסר לכל אחד - כסף, ולכן פושעים אלימים באותה תקופה כגון ג'ון דילינג'ר, בייבי פייס נלסון, אמא בארקר ובוני וקלייד נחשבו סוג של מיתוס מהלך כשיצאו למסעות שוד הבנקים ופגעו במה שנחשב כביכול לממסד שרמס אותם.
התייחסות תרבותית

בשנת 1973 יצא לאקרנים בארצות הברית הסרט דילינג'ר, שתיאר את מעלליו של הפושע וכנופייתו, עד להריגתו בידי סוכני ה-FBI. בסרט השתתפו בן ג'ונסון, ריצ'רד דרייפוס, הארי דין סטנטון, קלוריס ליצ'מן ווורן אוטס.
בשנת 2009 יצא הסרט אויבי הציבור בכיכובם של ג'וני דפ (בתפקיד דילינג'ר) וכריסטיאן בייל (בתפקיד מלווין פרביס) בו מסופר סיפורו של דילינג'ר. חלק מהסצנות בסרט צולמו בקראון פוינט שבאינדיאנה, שם נכלא (ולבסוף נמלט) דילינג'ר במקור.
בסרט כלבי אשמורת 'מר פינק' שואל את ג'ו קאבוט האם 'מר בלו' מת, ג'ו קאבוט עונה: "מת כמו דילינג'ר".
בסדרה נשואים פלוס עונה 2 פרק 4, אומר סטיב רודס לאל באנדי, לאחר שחשב שהוא גנב כסף מהבנק: "היא לובשת אדום, ככה הם תפסו את דילינג'ר"
על שמו הוקמה להקת ההארדקור פאנק המצליחה, Dillinger Escape Plan.
בסדרה שובר שורות, בעונה 5 פרק 15, אומר סול גודמן לוולטר וויט, "כמה זמן נשאר? לך בראש מורם. אתה תהיה הג'ון דיליניג'ר של הכלא העירוני".
מארק קסוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביוני 1952 (בן 72) ניו הייבן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר למשפט קורנל  קולג' ייל 
 
מארק קסוביץ' (באנגלית: Marc Elliot Kasowitz; ‏נולד ב-28 ביוני 1952) הוא עורך דין יהודי מארצות הברית המשמש כעורך דינו הפרטי של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ.
ראשית דרכו

מארק קסוביץ' נולד בשנת 1952 בעיר ניו הייבן שבמדינת קונטיקט, להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מפולין. בצעירתו למד היסטוריה אמריקאית באוניברסיטת ייל ובשנת 1974 קיבל תואר B A. למד משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קורנל, וסיים לימודיו בשנת 1977. בשנת 1978 התקבל ללשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק.
עורך דין צמרת

בשנותיו הראשונות כעורך דין עבד קסוביץ' בחברת עורכי הדין Mayer Brown (אנ'), שהיא חברת ענק, ה-15 בגודלה בארצות הברית, ולה סניפים בערים הראשיות של ארצות הברית ועשרות סניפים ברחבי העולם ובהם היא מעסיקה כ-1,500 עורכי דין. בשנת 1993 פרש קסוביץ', יחד עם 18 עורכי דין נוספים, מן החברה והקימו את חברת עורכי הדין Kasowitz Benson Torres (אנ'). לחברה, שמושבה בעיר ניו יורק, סניפים בערים מרכזיות אחדות בארצות הברית והיא מעסיקה 350 עורכי דין. החברה מתרכזת במשפט מסחרי ובתביעות דיבה וקניין רוחני,
בשנת 1993, לאחר הפיגוע הראשון במגדלי התאומים, שהתבצע בחניון התת-קרקעי של המגדלים על ידי חבורה אסלאמית קיצונית ובו נהרגו בו 6 אנשים ומעל 1,000 נפצעו, הגישו משפחות הנפגעים תביעות נזיקין נגד רשות הנמלים של ניו יורק בעילת רשלנות. מרק קסוביץ ייצג את הרשות, אך בסופו של דבר בית המשפט מצא אותה חייבת בדין. כמו כן יצג בשנת 2017 את מנחה הטלוויזיה ביל או'ריילי שנחשד בהטרדות מיניות.
עורך דינו של דונלד טראמפ

במשך עשרות שנים משמש קסוביץ' כעורך דינו הפרטי של דונלד טראמפ. הוא ייצג את טראמפ בהליכי הגירושין שלו וכאשר במשך מספר פעמים לאורך הקריירה של טראמפ נקלעו חברות בבעלותו לחדלות פירעון הוא ייצג אותו בהליכי פשיטת רגל. טראמפ יסד את "אוניברסיטת טראמפ" שבמסגרתה הועברו סמינרים בנושאי נדל"ן. נגד המיזם ונגד טראמפ עצמו הוגשו מספר תובענות ייצוגית וכן תביעה ממחלקת החינוך של מדינת ניו יורק באשמת שימוש בלתי חוקי בשם "אוניברסיטה" והונאת הלקוחות. קסוביץ' ייצג בהן את טראמפ והתביעות הסתיימו, לאחר בחירתו של טראמפ לנשיאות, בפשרה שבמסגרתה הסכים טראמפ לשלם 25 מיליון דולר לסטודנטים ולמדינת ניו יורק. במהלך מסע הבחירות לנשיאות ב–2016 הועלו נגד טרמפ האשמות של התנהגות לא הולמת כלפי נשים. כאשר התפרסמה כתבה בניו יורק טיימס על תביעות הנשים על הטרדות מיניות על ידי טראמפ, שלח קסוביץ מכתב לעיתון ובו דרש "ביטול והתנצלות מלאים ומיידיים".
עורך דינו של דונלד טראמפ > ההתערבות הרוסית בבחירות לנשיאות ארצות הברית

לאחר שטראמפ זכה בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-8 בנובמבר 2016, הגיעה קהילת המודיעין האמריקאית, בדו"ח שפרסמה, למסקנה כי ממשלת רוסיה התערבה בבחירות באמצעות הפצת מידע מוטעה של חדשות מזויפות ברשתות החברתיות, לצד שימוש בטרולים באינטרנט. הפעולה נועדה, לדעת קהילת המודיעין, לפגוע בסיכוייה של הילרי קלינטון להיבחר לנשיאות ולגרום לבחירתו של טראמפ. תחילה דחה הנשיא הנבחר טראמפ את דו"ח, ואמר כי הדמוקרטים מגיבים בכך על הפסדם בבחירות, ותקף את קהיליית המודיעין. מנהיג הרוב הרפובליקני, מיץ' מקונל, הביע אמון בקהילת המודיעין ותמך בביצוע חקירה בנושא וזו החלה רשמית ב-24 בינואר 2017. ב-20 במרץ 2017 הודיע ראש ה-FBI, ג'יימס קומי, כי הבולשת הפדרלית חוקרת את המעורבות הרוסית בבחירות, כולל תיאום פוטנציאלי בין ממשלת רוסיה לקמפיין של טראמפ. ב-9 במאי 2017 פיטר טרמפ את קומי מתפקיד ראש הבולשת. בעקבות פיטוריו, החליט סגן התובע הכללי, רוד רוזנשטיין, למנות תובע עצמאי לחקירת העניין, וראש ה-FBI שקדם לקומי, רוברט מולר, נתמנה לשמש כתובע עצמאי ומיוחד.
ב-8 ביוני 2017 העיד קומי בפני ועדת המודיעין של הסנאט. בעדותו האשים קומי את טראמפ וממשלו כשקרנים ואמר שהנשיא עודד אותו לסגור את החקירה הפלילית של יועצו לביטחון לאומי לשעבר, מייקל פלין.
עוד קודם לכן, ב-24 במאי, הודיע טראמפ כי עורך דינו הפרטי מארק קסוביץ' ייצג אותו, כעו"ד חיצוני, בחקירת קשרי הקמפיין שלו עם רוסיה במהלך מערכת הבחירות לנשיאות.
במהלך עדותו של קומי לא פרסם טראמפ כל תגובה, אך למחרת מתן העדות פרסם שורה של ציוצים שבהם האשים את קומי במתן עדות שקר בהיותו תחת שבועה. הוא חזר על טענתו באותו יום במהלך מסיבת עיתונאים משותפת עם אורחו, נשיא רומניה, ואף טען כי דבריו של קומי הוכיחו כי לא הייתה כל קנוניה משותפת בין מטה מערכת הבחירות שלו לממשלת רוסיה.
מאחר שקומי אמר בעדותו כי הוא ביקש להדליף את תזכיר השיחות שלו עם טראמפ, בגלל שחשש שטראמפ עשוי לשקר בנוגע לאופי השיחות, תקף קסוביץ' את קומי על ההדלפה ובמסגרת מתקפת הנגד של ממשל טראמפ, שאותה הוביל קסוביץ', הוגשה תלונה למשרד המשפטים על כך שקומי הדליף שיחה חסויה עם הנשיא. בתגובה פרסם העיתון "וושינגטון פוסט" ב-10 ביוני כי קסוביץ' עצמו מקיים קשרים הדוקים עם אנשים בצמרת השלטון הרוסי. העיתון דיווח כי בין הלקוחות של קסוביץ' נמצא גם אולג דריפסקה, אוליגרך רוסי הידוע בקרבתו לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין. כן מסר העיתון כי קסוביץ' מייצג גם את "סבארבנק", הבנק הלאומי הגדול ביותר ברוסיה.
הערות שוליים

↑  רויטרס ו"הארץ", עורך הדין של טראמפ: הנשיא לא הורה לקומי לעצור את חקירת פלין, באתר הארץ, 8 ביוני 2017
↑  רן דגוני, ‏היועץ המשפטי של טראמפ: "הנשיא רואה עצמו נקי מרבב", באתר גלובס, 8 ביוני 2017
↑  רן דגוני, ‏טראמפ: "ג'יימס קומי הוא מדליף"; קומי: "טראמפ שקרן", באתר גלובס, 9 ביוני 2017
↑  העו"ד של טראמפ נגד קומי: "חשף שיחות ללא רשות", באתר ynet, 9 ביוני 2017
↑  הסנגור של טראמפ וקשריו עם הצמרת הרוסית, באתר ynet, 10 ביוני 2017
פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ

פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (גרמנית: Friedrich V. von der Pfalz; ‏26 באוגוסט 1596 – 29 בנובמבר 1632) היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1610–1623. בשנת 1619 הוכתר פרידריך כמלך בוהמיה, כחלק מהמרד הבוהמי שפתח את מלחמת שלושים השנים, אך הובס בשנת 1620 בקרב ההר הלבן, ובעקבות כך אף איבד את שלטונו בנסיכות הבוחר מפפאלץ.
ביוגרפיה > בצעירותו

פרידריך החמישי נולד באמברג שבפפאלץ העילית ב-26 באוגוסט 1596, לפרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולואיזה יוליאנה, רוזנת נסאו, בתם של וילם הראשון, נסיך אוראנז' ושארלוט דה בורבון. פרידריך השתייך לבית פפאלץ-זימרן, שהיה ענף של בית ויטלסבאך, והיה קשור לכל בתי המלוכה המובילים באירופה, ובהטבלתו השתתפו כמה אצילים חשובים. משפחתו של פרידריך הייתה קלוויניסטית, בשונה מהענף העיקרי של המשפחה ששלט בבוואריה והיה קתולי.
בעת הולדתו של פרידריך היה התפרצות של מגפת הדבר בהיידלברג, ומשום כך שהה פרידריך עד לשנת 1598 בפפאלץ העילית. בשנת 1604 שלחה אותו אמו לסדאן לדודו אנרי דה לה טור ד'אוברן, הדוכס מבויון, ובמהלך שהותו שם ביקר הרבה בביתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת. מורהו לתאולוגיה היה דניאל טיילניי הקלוויניסטי שלימדו, שחובה על כל נוצרי להתערב לטובת אחיו היכן שמתנכלים להם, וקרא לאחדות הנסיכים הפרוטסטנטים.
ביוגרפיה > עלותו לשלטון

בשנת 1610 מת אביו פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. אולם, מכיוון שפרידריך היה קטין היה אמור הזכר הקרוב אליו ביותר לכהן כעוצר הנסיכות, אולם הקרוב ביותר היה וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג שהיה קתולי, ומשום כך מינה אביו לפני מותו את יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן לעוצר, ווולפגנג וילהלם נאסר. בעקבות כך פרץ עימות חריף בין הנסיכים, שהוביל בשנת 1613 להתערבותו של מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בסכסוך, והסתיים רק בשנת 1614 כשתפס פרידריך את השלטון בעצמו.
ביוגרפיה > נישואיו

נישואיו של פרידריך תוכננו כחלק מהמדיניות של אביו לבצר את מעמדו בקרב המחנה הפרוטסטנטי באירופה. שניים מאחיותיו של פרידריך התחתנו עם שניים מהנסיכים הפרוטסטנטים המובילים: לואיזה יוליאנה מפפאלץ התחתנה עם יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ואליזבת שארלוטה, נסיכת פפאלץ התחתנה עם גאורג וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בנוסף אביו ניסה לחתן את אחותו קתרינה סופיה מפפאלץ עם גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, אך הדבר לא יצא אל הפועל. בהתאם לכך ביקש פרידריך להתחתן עם אליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד, בתם של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה ואן, נסיכת דנמרק. אולם בתחילה ניסה ג'יימס הראשון לחתנה עם לואי השלושה עשר, מלך צרפת, ורק לאחר לחצים של יועציו, שלא רצו להפר את מאזן הכוחות באירופה, החליט ג'יימס הראשון בשנת 1612 לחתנה עם פרידריך, על אף התנגדויותיה של אשתו. באוקטובר 1612 נסע פרידריך ללונדון על מנת לפגוש את כלתו, ובינואר 1613 התארסו השניים באופן רשמי. ב-14 בפברואר 1613 התחתנו השניים בטקס מפואר בארמון וייטהול, ופרידריך מונה לאביר במסדר הבירית. בדרכם להיידלברג שבגרמניה עברו הזוג דרך האג, וביקרו את דודו של פרידריך מוריץ, נסיך אורנג'.
ביוגרפיה > שלטונו

בשנת 1614 הגיע פרידריך לבגרות, ונטל לידיו את השלטון. אחת מפעולותיו הראשונות הייתה השתתפותו בוועידה של חבר האיחוד האוונגלי, אולם במהלכה חלה פרידריך בקדחת וכמעט מת. לאחר מכן השתנה מאוד פרידריך, ונהיה מאוד דיכאוני, והשאיר את השליטה בנסיכות בידי הקנצלר כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג.
מבחינה פוליטית, התייצב פרידריך כמנהיג הנסיכים הפרוטסטנטים באימפריה הרומית הקדושה, וכמגן חירותם של האצילים הגרמנים נגד מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מאז שלום אוגסבורג, מתיחות דתית צברה תאוצה ברחבי אירופה בעשורים הבאים. שלום אוגסבורג הופר ברציפות לאורך מחציתה השנייה של המאה ה-16, שכן בישופים שהמירו דתם לנצרות לותרנית סירבו לוותר על אדמותיהם, כמתחייב מהסכם השלום; נוסף על כך, הלך הרוח הקלוויניסטי התפשט ברחבי נסיכויות גרמניה, מה שהוסיף דת נוספת לאזור וערער את היציבות הדתית שהושגה קודם לכן; ולבסוף, הקתולים במזרח אירופה (פולין ושליטיה ההבסבורגים של אוסטריה) ביקשו להשיב את מעמד הבכורה של הנצרות הקתולית באזור.
בנוסף, חלקו הראשון של ההסכם הפך את גרמניה לתשבץ שבו היו בערבוביה נסיכים לותרנים וקתולים. כל עוד דת השליט הייתה דתם של רוב התושבים, המצב היה נסבל, אך אם לא כך היה, החל מצב של כפייה דתית ותסיסה של העם כנגד שליטיו. בנוסף, ההפוגה בת שתים עשרה השנים של המרד ההולנדי עמדה לפוג בשנת 1621, והצפי היה לחידוש קרבות בין הרפובליקה ההולנדית לבין האימפריה הספרדית.
מיקומה המרכזי בגרמניה של נסיכות הבוחר מפפאלץ, הפך אותה לפגיעה ביותר לפשיטות של חיילי הקיסר מהנחלות של בית הבסבורג. נסיכות הבוחר הורכבה משני מחוזות נפרדים: פפאלץ התחתית באזור היידלברג, שהייתה אזור חקלאי, בעוד פפאלץ העילית באזור ארמברג הייתה אזור מכרות, עם אחת הכלכלות המצליחות ביותר באירופה.
ביוגרפיה > מלחמת שלושים השנים

לאחר התבוסה בקרב ההר הלבן ברחו פרידריך ומשפחתו לשלזיה, ומשם ברחו להאג, שהייתה חלק מהרפובליקה ההולנדית. תבוסתו של פרידריך הביאה לפירוקו של האיחוד האוונגלי ולהחרמת נכסיו של פרידריך; ספרד, שביקשה לאגף את ההולנדים לקראת חידוש מלחמת שמונים השנים, השתלטה על אדמותיו של פרידריך לאורך הריין. פרידריך גורש מן האימפריה הרומית הקדושה ותואר הנסיך הבוחר מפפאלץ הועבר למקסימיליאן, דוכס בוואריה. הגם שנושל מנכסיו, הוסיף פרידריך לבחוש גם ממקום גלותו בפוליטיקה, וניסה לגייס תמיכה במטרותיו בדנמרק, שוודיה ובארצות השפלה. על אף נישואיו לאליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד בתו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה העדיף הלה לשמור על מדיניות מאוזנת בין הכוחות השונים באירופה ובהם בית הבסבורג, ובכך הוביל בעקיפין לתבוסתו של פרידריך.