stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברני סנדרס
בית הנבחרים של ארצות הברית (1991–2007)

סנדרס היה למועמד העצמאי היחיד שנבחר לבית הנבחרים מזה 40 שנה. וושינגטון פוסט וארגוני חדשות אחרים ציינו שזו הייתה הפעם הראשונה שבה סוציאליסט נבחר לבית הנבחרים מזה עשורים. סנדרס שירת בבית במשך 16 שנים, מ-1991 ועד שנהיה לסנאטור ב-2007, בעודו זוכה בבחירות שוב ושוב בהפרשים גדולים, מלבד פעם אחת ב-1994, בזמן ה"מהפכה הרפובליקנית" (אנ'), שבה זכה ב-3% עם 50% מהקולות.
במשך השנה הראשונה שלו בבית הנבחרים, סנדרס לעיתים קרובות ריחק בעלי ברית ועמיתים באומרו ששתי המפלגות הפוליטיות משרתות בעיקר את העשירים. ב-1991, סנדרס ייסד את השדולה הפרוגרסיבית, קבוצה שכללה בעיקר דמוקרטים ליברליים שסנדרס היה יושב הראש שלה ב-8 שנותיה הראשונות, בעודו עדיין מסרב להצטרף למפלגה הדמוקרטית.
הוא התנגד לממשל בוש באופן קבוע, בשל הקיצוצים שהנשיא הרפובליקני ביצע בתוכניות החברתיות השונות שסנדרס תמך בהן, וביקר את אלן גרינספן, מי שהיה בשעתו יושב ראש מועצת הנגידים של הבנק הפדרלי (הבנק המרכזי של ארצות הברית), בטענה שגרינספן "מייצג את העשירים והתאגידים הגדולים".
סנדרס תמך באופן מלא, במהלך כל כהונותיו בבית הנבחרים, וגם לאחר מכן בסנאט, בכל ענייני איגוד העובדים האמריקאי AFL-CIO. הוא תמך בביטוח בריאות לאומי, שאמור היה לכסות את כל האמריקאים, הרבה לפני שהנושא הועבר על ידי הנשיא ברק אובמה. הוא הצביע כנגד חוק שחתר לאסור על שיבוט בני אדם והתנגד לחוקים שתמכו בסחר חופשי, אותו הוא כינה "בלתי מרוסן".
יו"ר הוועד הדמוקרטי הלאומי, הווארד דין, הצהיר ש"ברני סנדרס מצביע עם הדמוקרטים ב-98% מהפעמים" וסנדרס אכן תמך בכל מועמד דמוקרטי לנשיאות ארצות הברית מאז 1992. הרפובליקנים תקפו את סנדרס כ"קיצוני חסר אפקטיביות", שהעביר רק חוק אחד וחמישה עשר תיקונים במשך שמונה תקופות כהונתו בבית הנבחרים. סנדרס הגיב באומרו שהוא העביר "את תיקוני המליאה הרבים ביותר, יותר מכל חבר בבית הנבחרים מאז 1996".
עם זאת, חלק סנדרס על הדעה הרווחת במפלגה הדמוקרטית בענייני NRA (איגוד הרובאים הלאומי). כך למשל הוא הצביע נגד "חוק בראדלי למניעת אלימות אקדחים" ובעד החוק להגבלת תביעות משפטיות כנגד יצרני כלי ירייה - חוק, המתיישב עם האינטרס של NRA. הוא נימק את דעותיו בכך שהוא "מגיע ממדינה כפרית", שבה אין חוקים להגבלת נשיאת נשק, ובה תושבים רבים מחזיקים בנשק אישי.
בענייני חוץ, בדומה לענייני הפנים, נמצא סנדרס בדרך כלל בקצה השמאלי של המפה הפוליטית. הוא הצביע למשל כנגד שתי הצעות החוק שהסמיכו את הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש ב-1991 ואת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ב-2002, להורות על שימוש בכוח כנגד עיראק. בהתאם לכך, הוא גם התנגד לפלישה של 2003 לעיראק ולהמשך שהותם של הכוחות האמריקאים בה לאחר מכן, ואף דרש לחקור "איך נכנסנו למלחמה בעיראק ומדוע", תוך טענה כי "הקונגרס אינו יכול יותר לפעול כחותמת גומי של הנשיא". עם זאת, הוא הצדיק את מלחמת אפגניסטן, וטען כי לאור פיגועי התאומים, היה זה הדבר הנכון לעשות.
אף על פי כן, במרץ 2006, אחרי שסדרה של החלטות הקוראות לו לפעול להדחת הנשיא בוש עברו בערים שונות בוורמונט, הצהיר כי יהיה זה לא מעשי לנסות להדיח את הנשיא, בהתחשב במציאות שבה שלטו הרפובליקנים באותה עת בקונגרס.
הסנאט של ארצות הברית (2007–היום)

בבחירות נובמבר 2006 רץ סנדרס לסנאט, תוך שהוא ממשיך לשמור על עצמאותו. עם זאת הסנאטור היהודי ממדינת ניו יורק, צ'אק שומר, שכיהן כיו"ר "הוועדה הדמוקרטית לבחירות בסנאט", שמטרתה להכניס בבחירות כמה שיותר דמוקרטים לסנאט, תמך בו באופן רשמי. משמעות תמיכה זו הייתה, שכל דמוקרט שירוץ כנגד סנדרס, לא יכול היה לצפות לקבל עזרה פיננסית מהמפלגה. סנדרס קיבל בנוסף גם תמיכה רשמית מצד הארי ריד, שהיה אז מנהיג המיעוט ולאחר מכן מנהיג הרוב בסנאט, וכן מצד יו"ר הוועד הדמוקרטי הלאומי, מושל ורמונט לשעבר, הווארד דין. בתמיכה דמוקרטית גורפת זו, סנדרס ניצח את מתחרו הרפובליקני במערכת הבחירות היקרה ביותר בהיסטוריה של ורמונט, ובינואר 2007 הוא נכנס לסנאט כנציגה של מדינת ורמונט.
בבחירות נובמבר 2012 הוא הביס את יריבו הרפובליקני ביחס של 3:1 בערך ובינואר 2013, עם תחילת תקופת כהונתו השנייה בסנאט, מונה בתמיכת הדמוקרטים ליו"ר ועדת הסנאט לענייני חיילים משוחררים. בבחירות נובמבר 2018 נבחר ברוב גדול לכהונה שלישית בסנאט.
סנדרס מצביע כיום בסנאט עם הדמוקרטים, בכל הנושאים הפרוצדורליים, ומצביע עימם כמעט תמיד בנושאי מדיניות חוץ ופנים. בין השאר הוא העביר ב-2007, יחד עם הסנאטורית היהודייה ברברה בוקסר (דמוקרטית, מקליפורניה), חוק, המספק כיום מימון למחקר ופיתוח למניעת התחממות כדור הארץ, ולהפחתת זיהום האוויר בדו־תחמוצת הפחמן. החוק מציב סטנדרטים קפדניים יותר לגבי הגזים הנפלטים מכלי רכב חדשים, תומך בשימוש באנרגיה מתחדשת במקום בנפט, ודורש יעילות אנרגטית וסטנדרטים רגולטוריים לשימוש באנרגיה בכלל.
הקמפיין לנשיאות 2016

ב-30 באפריל 2015, הודיע על התמודדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. במהלך הקמפיין הדגיש שוב את תמיכתו בדמוקרטיה סוציאליסטית. ב-10 בפברואר 2016 ניצח בפריימריז בניו המפשייר ולאחר מכן גם במדינות נוספות. במהלך הקמפיין ניסה להצניע את מקורותיו היהודיים כשהוא מתאר את עצמו כמהגר פולני ולא כיהודי, אולם לאחר ביקורת בנושא הרחיב בסוגיית יהדותו.
סנדרס זכה ב-1847 צירים ו-23 מדינות ותחרויות לאורך הקמפיין. הוא פרש רשמית ב-12 ביולי 2016 והודיע על תמיכתו במועמדותה של הילרי קלינטון.
במהלך הבחירות לנשיאות ניתן היה לרשום את שמו של סנדרס ב-12 מדינות. הוא קיבל לפחות 102,017 קולות. בהצבעת האלקטורים ב-19 בדצמבר 2016, אחד מהאלקטורים של מדינת הוואי הצביע לסנדרס במקום לקלינטון, ובכך הפך סנדרס לאמריקאי-יהודי הראשון שקיבל קולות של אלקטורים לבחירות לנשיאות.
הקמפיין לנשיאות 2020

בפברואר 2019 הכריז סנדרס על קמפיין שני לנשיאות, והצטרף לשדה גדול של מועמדים דמוקרטיים החותרים למועמדות המפלגה לנשיאות. בפברואר 2020, סנדרס עלה להובלה ברמה הארצית ונתפס כמתמודד המוביל של המירוץ, כשהוא מוביל הן במספר הקולות והן במספר הצירים בעקבות שלוש ההתמודדויות הראשונות בסדרת ההתמודדויות. עם זאת, לאחר שורה של הפסדים בפריימריז בחודש מרץ לסגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן, סנדרס השעה את הקמפיין שלו ב-8 באפריל, כשהוא למעשה פורש מהמירוץ. לאחר פרישתו מהמירוץ הביע תמיכה במועמד המסתמן של המפלגה, ג'ו ביידן.
יחסו לישראל

סנדרס מצהיר שהוא תומך של ישראל, אם כי לא אחת נקט בקו ביקורתי עד עוין כלפי ישראל בהקשרי הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בפברואר 2009 ביקר את פעולות החמאס נגד ישראל והצדיק את מבצע עופרת יצוקה בעזה, באומרו כי המבצע "בא להילחם בירי פלסטיני של טילים על ערי ישראל, אף כי למרבה הצער נהרגו במבצע זה מעל 1,200 פלסטינים, רובם אזרחים, כמו גם 13 ישראלים".[דרוש מקור] הוא תמך במבצע צוק איתן, ולצד זאת ביקר את "תגובת היתר" של ישראל ואת הפצצת מתקני האומות המאוחדות. במרץ 2015 נמנה עם 8 הסנאטורים שלא נכחו בנאום ראש הממשלה בנימין נתניהו בקונגרס האמריקני נגד ההסכם בין המעצמות לאיראן והצהיר על תמיכתו בהסכם הסופי.
הוא תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים ובתוכנית הסיוע הכלכלית לישראל, כמו גם לרשות הפלסטינית, על מנת לעודד את הצדדים להגיע לפתרון מדיני. הוא מאמין במחויבותה של ארצות הברית להבטיח את קיומה של ישראל וגורס שהחמאס עקבי בשאיפתו להשמיד את ישראל. בריאיון לעיתון ניו יורק דיילי ניוז, במהלך המרוץ לנשיאות 2016 התבטא נגד יחסה של ישראל לפלסטינים ואמר כי לפי "זכרונו" ישראל הרגה 10,000 בני אדם חפים מפשע במבצע צוק איתן, (לפי הערכת האו"ם המספר עמד על 1,462) ואמר כי הוא חושב שההתקפות הישראליות "יותר חסרות הבחנה משהיו צריכות להיות". ב-2016 סירב לחתום על מסמך עליו חתמו 83 סנאטורים, בו קראו לנשיא ברק אובמה להגדיל את הסיוע הביטחוני לישראל כדי לשמר את יתרונה הצבאי באזור. בנובמבר 2019 הציע לבטל את הסיוע הביטחוני לישראל, אם זו לא תשנה את מדיניותה כלפי רצועת עזה, ושגריר ישראל באו"ם דני דנון תקף אותו בנחרצות, והאשים אותו בפגיעה בארצות הברית. בפברואר 2020 אמר כי לא ישתתף בכנס איפא"ק, כיוון שוועידת איפא"ק לטענתו נותנת במה לגזענות. הנהלת איפא"ק הגיבה כי סנדרס מעולם לא השתתף בכינוסיה. ב-26 בפברואר, הכריז סנדרס, כי אם ייבחר לנשיאות, יבחן את העתקת שגרירות ארצות הברית מירושלים לתל אביב.
ב-25 באוקטובר 2023, בעת מלחמת חרבות ברזל, נאם סנדרס בסנאט האמריקני והתייחס לטבח שנעשה בידי חמאס בישראל ב-7 באוקטובר ואף השווה בינו לבין אירועי פיגועי 11 בספטמבר האמריקניים, בקביעה ש-1,400 נרצחים ישראליים שווי ערך פרופורציונית לכ-40,000 אמריקנים הרוגים. למרות זאת, בהמשך נאומו טען כי הזכות להגן על מדינה מפני מתקפת טרור אינה מצדיקה את הפרת החוק הבינלאומי ולחימה חסרת הבחנה שפוגעת באנשים חפים מפשע בעזה. הוא קרא לשחרור כלל החטופים ולהפסקת אש הומניטרית משני הצדדים. ועל זה הותקף בחריפות בידי חברי המחנה הפרוגרסיבי בשל סירובו להצטרף לקריאותיהם להפסקת אש מלאה ברצועת עזה, ורבים ממצביעיו תיארו שהם מאוכזבים מעמדותיו
ב-18 בנובמבר 2024, שנה וחודש מפרוץ מלחמת חרבות ברזל, קרא סנדרס למנוע ייצוא נשק התקפי לישראל. הוא אף העלה הצעת חוק בסנאט לחרם נשק התקפי על ישראל, וההצעה נפלה ברוב גדול, אף כי 19 מהסנטורים הדמוקרטים תמכו בה.
.
חיים אישיים

נישואיו הראשונים של סנדרס היו לדבורה שילינג ב-1964. הזוג התגרש ב-1966 ללא ילדים. ב-1969 נולד בנו לוי סנדרס, לסוזאן קמפבל מוט, בת-זוגו באותה תקופה. סנדרס נישא לג'יין או'מירה דריסקול, אמריקאית-קתולית ונשיאה לשעבר של ברלינגטון קולג', מכללה קטנה בעיר ברלינגטון. הוא פגש אותה בחגיגת ניצחונו הראשון בתחילת שנות השמונים בבחירות לראשות העיר ברלינגטון, ונישא לה ב-1988. בעקבות נישואיהם הוא אימץ את שלושת ילדיה מנישואיה הראשונים.
סנדרס מופיע באופן קבוע בתוכנית הרדיו של תום הרטמן, בפינה של יום שישי שנקראת "ארוחת בוקר מאוחרת עם ברני". הוא אף גילם את דמותו של הרב מני שביץ בקומדיה מ-1999, "קבלת הפנים לחתונה של האקסית שלי" (My X-Girlfriend's Wedding Reception), בכיכובה של הזמרת ושחקנית התיאטרון דבי גיבסון.
ספריו

אאוטסיידר בבית הנבחרים ספר ביוגרפי מאת ברני סנדרס (קישור של Google לפרקים מתוך הספר)
The Speech: On Corporate Greed and the Decline of Our Middle Class (2010; 2015)
Our Revolution: A Future to Believe In (2016)
Bernie Sanders Guide to Political Revolution (2017)
Where We Go from Here: Two Years in the Resistance (2018)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | הקלטת ספר האודיו, הקריינות וסיפור הסיפורים הטובים ביותר | It's OK to Be Angry About Capitalism | מועמדות |  |
טראוויס סקוט

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1991 (בן 33) יוסטון, טקסס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jacques Bermon Webster II 
 שם במה:  Travis Scott 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, R&B עכשווי, רוק פסיכדלי, ראפ פסיכדלי, היפ הופ אלטרנטיבי, מוזיקת פופ, מוזיקה פסיכדלית, פופ ראפ, סאות'רן היפ הופ, טראפ, R&B אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סינתיסייזר, קלידים מוזיקליים, מכונת תופים, דוגם צלילים 
 חברת תקליטים:  גראנד האסל רקורדס, קקטוס ג'ק רקורדס, אפיק רקורדס, GOOD Music 
 בן או בת זוג:  קיילי ג'נר (2017–7 בינואר 2023) 
 צאצאים:  סטורמי ובסטר, Aire Webster 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי הלטיני לקליפ הקצר הטוב ביותר (2020)  פרס המוזיקה של MTV לווידאו היפ-הופ (12 בספטמבר 2021) 
 www.travisscott.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ז'אק ברמון ובסטר השני (באנגלית: Jacques Bermon Webster II; נולד ב-30 באפריל 1991), הידוע בשם הבמה טראוויס סקוט (Travis Scott), הוא ראפר, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ביוגרפיה

ז'אק ברמן ובסטר השני נולד ביוסטון, טקסס. מגיל שנה עד שש התגורר ובסטר יחד עם סבתו בסאות' פארק, יוסטון, שכונה בדרום-מרכז יוסטון, שהייתה ידועה לשמצה בפשע והייתה לה השפעה על ובסטר בצעירותו. ובסטר עבר להתגורר במיזורי סיטי, אזור פרברי מהמעמד הבינוני הגובל בדרום-מערב יוסטון, כדי לחיות עם הוריו. אמו עבדה באפל ואביו ניהל עסק משלו. אביו של ובסטר הוא מוזיקאי מוזיקת נשמה וסבו היה מלחין ג'אז. ובסטר למד בתיכון אלקינס וסיים את לימודיו בגיל שבע עשרה. לאחר מכן למד ובסטר באוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו, לפני שסיים את שנתו השנייה כדי להמשיך את הקריירה המוזיקלית שלו.
קריירה

ב-2008, ובסטר וחברו הוותיק כריס הולווי הקימו יחד את הצמד The Graduates. יחד הוציאו את האלבום המוזיקלי הראשון שלהם ברשתות החברתיות באתר Myspace. שנה לאחר מכן, ובסטר ו-OG Chess, אחד החברים מבית ספרו, הקימו את ההרכב The Classmates. הם פרסמו יחד שני פרויקטים, באדי ריץ' בשנת 2009 ו-Cruis'n USA בשנת 2010. ובסטר טיפל בעיקר בהפקה המוזיקלית בפרויקטים. בסוף 2012, התפרק הצמד עקב קונפליקטים אישיים וסכסוכים כספיים.
לאחר שעזב את המכללה, עבר סקוט מיוסטון לוושינגטון הייטס בניו יורק, שם סקוט החל לעבוד עם חברו מייק ווקס, שהיה הבעלים של אתר המוזיקה אילרוטס. לאחר ארבעה חודשים עבר ללוס אנג'לס.
בלוס אנג'לס, ובסטר ננטש על ידי חברו, שהבטיח לעזור לו במתן דיור. הוריו ניתקו אותו כלכלית והוא נאלץ לחזור ליוסטון, שם הוריו בעטו בו מחוץ לביתם[דרושה הבהרה]. ובסטר חזר ללוס אנג'לס שוב, וישן על ספת חבר, שלמד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
ב-2012, סקוט חתם בחברת התקליטים אפיק רקורדס. ובנובמבר חתם על עסקה עם חברת GOOD Music של קניה וסט, כחלק מאגף ההפקה Very GOOD Beats שלה, לאחר שהופיע באלבום האוסף של חברת תקליטים זו מ-2012 Cruel Summer, בשיר "Sin City", לצד טייאנה טיילור, ג'ון לג'נד, מאליק יוסף וסיהיי דה פרינס.
הפרויקט הראשון באורך מלא של סקוט היה מיקסטייפ בשם Owl Pharaoh, המיקסטייפ יצא לאור באופן עצמאי במאי 2013. באוגוסט 2014, הוציא מיקסטייפ שני בשם Days Before Rodeo.
בספטמבר 2015, הוציא את אלבום הבכורה שלו Rodeo, אותו הוביל הלהיט "Antidote", שהגיע לעשרים הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.
בספטמבר 2016 הוציא את אלבומו השני, Birds in the Trap Sing McKnight. האלבום זכה לביקורות חיוביות בעיקר והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
ב-2017, הוציא אלבום משותף עם הראפר קוואבו בשם Huncho Jack, Jack Huncho בשם האנצ'ו ג'ק.
ב-3 באוגוסט 2018, הוציא את אלבומו השלישי, Astroworld הכולל את הלהיט "Sicko Mode" שעם יציאתו הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. האלבום עצמו זכה אף הוא להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, והיה לאלבומו השני של סקוט שהגיע להישג זה. בעקבות האלבום ייסד ב-2018 את פסטיבל אסטרוורלד
באוגוסט 2019, הוציא את הסרט "Look Mom I Can Fly" בו מתוארת העבודה על האלבום השלישי.
ב-2020, הכריזו חברת אפיק גיימס כי טראוויס סקוט יופיע במשחקם "פורטנייט", כחלק משיתוף הפעולה שלהם עם הזמר, תוך שהושמע בבכורה במשחק עצמו שירו המשותף עם קיד קאדי, "The Scotts", שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. באותה השנה, הוציא עם רוסליה את השיר "TKN", בו שר לראשונה בשפה הספרדית. בנוסף, הוציא סקוט את השיר "Franchise" בהשתתפות יאנג ת'אג ו-M.I.A. שהגיע אף הוא למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-6 בנובמבר 2021, בעת הופעתו בפסטיבל אסטרוורלד, נהרגו 9 אנשים בעת שניסו להתקרב לבמה ונמחצו.
ב-21 ביולי 2023 הוציא סקוט את הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, Utopia,‏ "K-pop", ביחד עם באד באני ודה ויקנד. האלבום יצא לאור ב-28 ביולי 2023.
בינואר 2025, סקוט הוציא את השיר "4X4", שהוא השיר הראשון שלו כסולן מאז יציאת אלבומו Utopia ביולי 2023.
בנובמבר 2024, פורסם כי סקוט, יחד עם ליידי גאגא, גרין דיי, ופוסט מאלון, יהיה המופע המרכזי בפסטיבל קואצ'לה באפריל 2025. סקוט יופיע בפעם הראשונה מאז הוסר מהליין-אפ של 2022 בעקבות האסון בפסטיבל Astroworld ב-2021. הוא צפוי להשיק "עידן מוזיקלי חדש" בהופעתו.
חיים אישיים

באפריל 2017 סקוט החל לצאת עם הידוענית האמריקאית קיילי ג'נר. לזוג שני ילדים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2015: Rodeo
2016: Birds in the Trap Sing McKnight
2018: Astroworld
2023: Utopia
דיסקוגרפיה > אלבומי שיתוף פעולה

2017: Huncho Jack, Jack Huncho (יחד עם קוואבו, בתור האנצ'ו ג'ק)
2019: JackBoys (עם ג'קבויז)
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2013: Owl Pharaoh
2014: Days Before Rodeo
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס הווידאו קליפים של MTV | ההיפ הופ הטוב ביותר | "Fe!n" (בהשתתפות פלייבוי קרטי) | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | ההיפ הופ הטוב ביותר | טראוויס סקוט | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | המופע החי הטוב ביותר | טראוויס סקוט | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של ARIA | האמן הבינלאומי הטוב ביותר | Utopia | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של בילבורד | אמן ראפ מוביל | טראוויס סקוט | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של בילבורד | ראפר מוביל | טראוויס סקוט | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של בילבורד | אמן סיבוב הופעות מוביל – ראפ | טראוויס סקוט | זכייה |  |
חדוה עמרני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במרץ 1944 (בת 80) כרם התימנים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1960
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
חדוה עמרני משמאל, עם בנות להקת פיקוד מרכז
חדוה עמרני (נולדה ב-24 במרץ 1944) היא זמרת ישראלית שהתפרסמה בשנות ה-70 של המאה ה-20.
תקליטיה

תקליטי אריך-נגן, אלא אם מצוין אחרת.
"אני אוהב לשיר" - אלבום לילדים, RCA
"יומו של ילד" - אלבום לילדים, RCA
"חדוה" - מיני-אלבום (ארבעה שירים), 1967
"קולה של ישראל", 1976
"ולנטינו" - סינגל (שני שירים), 1978
"ילדי" - סינגל (שני שירים), 1979
"אשה" - אלבום סולו בעברית, 1981
"אחינו בני תימן", 1993
"חדוה ודוד – אני חולם על נעמי": אלבום אוסף של מיטב להיטיה ולהיטי הצמד "חדוה ודוד", פונוקול, 1993
"השיר הנכון", תקליטור, 2007
"חדוה עמרני - הופעה חיה במוזאון תל אביב", מדיה דיגיטלית, 2018
"על גג העולם", 2022
הערות שוליים

↑  סמדר שיר, הספר שמטריף את ארה"ב: איך להתיידד עם הפין שלך?, באתר ynet, 6 ביוני 2012.
↑  עטיפת האלבום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305226605171  ISNI: 0000 0001 0840 3523  MusicBrainz: e8f42b97-d385-4096-b737-3dd358895d94  VIAF: 160899474   WorldCat (עם VIAF): 160899474
מזאר-י שריף

| --- | --- |

 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מחוז:  בלח'
 שטח:  67.12 קמ"ר
 גובה:  357 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  484,492 (21 בספטמבר 2020)
  ‑ צפיפות:  7,218 נפש לקמ"ר (21 בספטמבר 2020)
 קואורדינטות:  36°42′00″N 67°07′00″E﻿ / ﻿36.7°N 67.116666666667°E﻿ / 36.7; 67.116666666667 
 אזור זמן:  UTC +4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןמזאר-י שריף(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןמזאר-י שריף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מזאר-י שריף (בפרסית/פשטו: مزارِ شریف) היא עיר הבירה של מחוז בלח' בצפון אפגניסטן. העיר מקושרת בכבישים מהירים עם קונדוז במזרח, קאבול בדרום-מזרח, הראת במערב ואוזבקיסטן בצפון. העיר מהווה גם את אחת האטרקציות הפופולריות בזכות מבני הדת המפורסמים שבה ובזכות אתרים ארכאולוגיים אסלאמיים והלניסטיים.
היסטוריה

אזור מזאר-י שריף השתייך מבחינה היסטורית לח'וראסאן והיה תחת שליטת השושלות הטאהרית, הצפארית, הסאמאנית, הע'זנווית, הע'ורית, האלח'אנית, התימורית, וח'אנות בוכרה. באמצע המאה ה-18, הפך האזור לחלק מהאימפריה הדוראנית לאחר שחוזה ידידות נחתם חוזה בין האמיר מוראד ביי ואחמד שאה דוראני.
השם "מזאר-י שריף" פירושו "מקום מקודש נכבד", והוא מתייחס למסגד הגדול כחול-הרעפים במרכז העיר, הידוע גם בכינוי "המסגד הכחול" (בפרסית: مسجد کبود; בערבית: المسجد الأزرق). חלק מן המוסלמים מאמינים כי קברו של עלי בן אבי טאלב, בן דודו וחתנו של הנביא מוחמד, נמצא במסגד הזה, לאחר ששרידי גופתו של עלי הועברו אל מזאר-י שריף לפי בקשתו של האמאם ג'עפר א-צאדק.
בתחילת המאה ה-12 (לאחר 6–1135), מולא מקומי סיפר כי עלי אבן אבי טאלב נגלה אליו בחלום וגילה לו כי הוא קבור באזור בלח'. הסולטאן הסלג'וקי אחמד סנג'ר ציווה להקים שם עיר ובה מקדש. במאה ה-13 נחרב המקדש בידי ג'ינגיס חאן וצבאותיו, אך בהמשך נבנה מחדש. בשנת 1481 ציווה הסולטאן הטימורי חוסין מירזא באיקרא לבנות מחדש את המסגד, ומאז הוא עבר שיפוצים ושימורים רבים, תוך שמירה על מאפייניו המיוחדים.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית

בשנת 1866 קבע המושל האפגני נאיב עלים ח'אן את משכנו במזאר-י שריף, ומאז היא משמשת כבירת המחוז.
בשנות השבעים של המאה העשרים החלה באפגניסטן תקופה של אי שקט, שהגיעה לשיאה עם פלישת ברית המועצות למדינה. במהלך מלחמת אפגניסטן בשנות השמונים, מזאר-י שריף שימשה כבסיס אסטרטגי לצבא הסובייטי ובייחוד שדה התעופה שלה שימש כבסיס התקפות חיל האוויר נגד המוג'אהדין. אחרי נסיגת הסובייטים מאפגניסטן ב-1989, התחרו על השליטה במזאר-י שריף המיליציה ההזארית "חזב-י וחדת" (בהנהגת חאג'י מוחמד מוחקק), המיליציה הטאג'יקית "ג'מעית-י אסלאמי" (בהנהגת אחמד שאה מסעוד ובורהאן א-דין רבאני), והמיליציה האוזבקית "ג'ונבש-י מלי" (בהנהגת עבד א-רשיד דוסתם). העיר שימשה כבסיס חיל מצב של הצבא האפגני בתמיכה סובייטית, תחת פיקודו של דוסתם, אשר התמרד נגד ממשלת מוחמד נג'יב אללה בשנת 1992.
תחת שלטונו בן חמש השנים של דוסתם, מתחילת 1990 ועד תחילת 1997, העיר הייתה שקטה יחסית.[דרוש מקור] בעוד כוחות הטליבאן משתלטים על חלקים אחרים של אפגניסטן, דוסתם חיזק קשרים פוליטיים עם אוזבקיסטן, כמו גם עם טורקיה. הוא הטביע מטבעות משלו והקים קו תעופה פרטי. מצב זה השתנה במאי 1997, כאשר אחד הגנרלים שלו, עבד אל-מאלכ פהלוואן, אילץ אותו לברוח ממזאר-י שריף בזמן שהטליבאן התכוננו לכבוש את העיר.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > מהומות 1997–1998

בין מאי ליולי 1997 עבד אל-מלכ פהלוואן הוציא להורג אלפי אנשי טליבאן, כנקמה על מותו של עבד אל-עלי מזארי בשנת 1995. כמה אנשי טליבאן הצליחו להימלט ודיווחו על מה שקרה.
הטליבאן נקם בשנת 1998 על ידי תקיפת העיר והריגת כ-8,000 תושבים. בשעה 10 בבוקר ב-8 באוגוסט 1998, הטליבאן נכנסו לעיר ובמשך יומיים ביצעו מסעות הרג חסרי הבחנה. יותר מ-80,00 אזרחים נהרגו במזאר-י שריף, ובהמשך בבאמיאן. בנוסף, נמתחה ביקורת על הטליבאן מכיוון שלא אפשרו לקבור את הגופות במהלך ששת ימי הלחימה הראשונים (בניגוד לחוקי האסלאם, המחייבים קבורה מידית), כך ששרידי הגוויות נרקבו ברחובות בחום הקיץ ונאכלו על ידי כלבים. הטליבאן גם חיפשו אחרי תושבים הזאריים וטבחו בהם בזמן ששלטו בעיר.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > הפעולה הצבאית בראשות ארצות הברית

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ב-2001, מזאר-י שריף הייתה העיר הראשונה באפגניסטן שנפלה לידי כוחות ארצות הברית המגובים בכוחות נאט"ו. תבוסת הטליבאן בעיר מהרה בישרה את תבוסתם בשאר צפון ומערב אפגניסטן. לאחר הקרב בנובמבר 2001, העיר הייתה נתונה באופן רשמי לשליטת כוחות הברית הצפונית. לכוחות האלה הצטרפו כוחות מיוחדים של צבא ארצות הברית בסיוע חיל האוויר האמריקאי. דיווחים על הריגת כ-3,000 אנשי טאליבאן לאחר כניעתם נפוצו בעולם. סרט תעודה אירי חקר את ההאשמות הללו. במאי הסרט דוראן טוען כי קברים המוניים של אלפי קורבנות נמצאו על ידי חוקרי האו"ם. ייתכן כי ממשל בוש חסם ומנע את חקירת האירוע.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > ממשל קרזאי

העיר נכנסה תחת שלטון ממשל קרזאי אחרי 2002, בהנהגת הנשיא חאמד קרזאי. הגדוד ה-209 של הצבא האפגני ממוקם במזאר-י שריף, ומספק סיוע צבאי לצפון אפגניסטן. מטה משטרת הגבולות האפגנית באזור הצפוני נמצא גם הוא בעיר. למרות כל אמצעי האבטחה במקום, ישנם דיווחים על פעילות הטליבאן והתנקשויות בראשי שבטים. בין 20 ל-30 ראשי שבטים נרצחו במחוז בלח' בשנים האחרונות. אין ראיות חותכות מי עומד מאחורי ההתנקשויות אבל רוב הקורבנות מזוהים עם המפלגה הפוליטית "חזב-י אסלאמי".
ב-21 באפריל 2017, במתקפת הטאליבאן בבסיס שאהין נהרגו יותר מ-100 אנשי צבא אפגניסטן.
ב-14 באוגוסט 2021 תוך כדי נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן כבשו כוחות הטליבאן את העיר.
אקלים

במזאר-י שריף יש אקלים צחיח למחצה (BSk לפי שיטת קפן לסיווג אקלימים) עם קיץ חם וחורף קר. כמות המשקעים נמוכה, ומתרחשת בעיקר בין דצמבר לאפריל. האקלים במזאר-י שריף הוא מאוד חם בקיץ עם טמפרטורה יומית של מעל 40°C מיוני עד אוגוסט. החורפים קרים והטמפרטורות נופלות מתחת לאפס; לעיתים יורד שלג מנובמבר.
דמוגרפיה

לפי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו במזאר-י שריף 484,492 בני אדם, והיא העיר הרביעית בגודלה באפגניסטן. בעיר קיים האחוז הגבוה ביותר של שטח בנוי (91%) ביחס לבירות מחוז אחרות באפגניסטן, ויש לה שטחי הרחבה נוספים מעבר לגבול המוניציפלי, היוצרים יחד שטח עירוני גדול.
החברה במזאר-י שריף היא רב-תרבותית ורב-לשונית. אמנם אין דו"ח ממשלתי רשמי בנוגע להרכב האוכלוסייה בעיר, אך מפה שפורסמה בגיליון נובמבר 2003 של כתב העת "נשיונל ג'אוגרפיק" הראתה את החלוקה הבאה: 60% טג'יקים, 10% הזארה, 10% פשטונים, 10% טורקמנים ו-10% אוזבקים. במהלך בעשורים האחרונים פורצת מדי פעם במקום אלימות על רקע אתני, בעיקר בין הפשטונים והקבוצות האחרות.
השפה השלטת במזאר-י שריף היא דארי ואחריה אוזבקית. רוב האוכלוסייה של מזאר-י שריף מאמינים באסלאם סוני.
כלכלה

מזאר-י שריף משמשת כמרכז כלכלי גדול בצפון אפגניסטן. הכלכלה המקומית נשלטת על ידי מסחר, חקלאות, וגידול כבשי קראקול. ניצול משאבי טבע בקנה מידה קטן (נפט וגז) תרם גם הוא לרווחת העיר. בעיר שוכנות הקונסוליות למסחר וקשרים פוליטיים של הודו ושל פקיסטן.
ערים תאומות

טג'יקיסטן דושנבה, טג'יקיסטן
איראן משהד, איראן
לקריאה נוספת

Dupree, Nancy Hatch. An Historical Guide to Afghanistan. 1st Edition: 1970. 2nd Edition: 1977. Revised and Enlarged. Afghan Tourist Organization
"Mazar-i-Sharif". The Encyclopædia Britannica (11th ed.). New York: Encyclopædia Britannica. 1910. OCLC 14782424
C.E. Yate, Northern Afghanistan or letters from the Afghan Boundary Commission, Edinburgh and London 1888