stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר ה-WTA

| --- | --- |

סמליל הטורניר
 מיקום:  הרפובליקה העממית של סין שנג'ן, סין
 מקום הטורניר:  מרכז הספורט שנג'ן ביי
 קטגוריה:  אליפות הסבב
 משטח:  קשה/ אולם
 הגרלה:  8M / 4D
 סך פרסים:  $4,900,000
 האתר הרשמי
|    טורנירי טניס מקצועני |
| --- | --- | --- |
 טורנירי גראנד סלאם אוסטרליה אוסטרליה הפתוחה  צרפת רולאן גארוס  הממלכה המאוחדת אליפות וימבלדון  ארצות הברית ארצות הברית הפתוחה
| גברים (ATP) |  | נשים (WTA) |
| סבב ה-ATP גמר ה-ATP  מאסטרס 1000  סדרת 500  סדרת 250  דירוג ה-ATP  סבב ה-ATP צ'לנג'ר סדרת 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע דייוויס  אולימפיאדה |  | סבב ה-WTA גמר ה-WTA  WTA 1000  WTA 500  WTA 250  דירוג ה-WTA  סבב ה-WTA צ'לנג'ר WTA 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע בילי ג'ין קינג  אולימפיאדה |
גמר ה-WTA (נקרא בעבר אליפות סבב ה-WTA) הוא הטורניר החשוב ביותר בסבב העולמי לנשים בטניס, והיוקרתי ביותר לאחר ארבעת טורנירי הגרנד סלאם. האליפות מקבילה לגביע המאסטרס בסבב הגברים, וכמוהו היא נערכת בסוף כל שנה (בדרך כלל בשבוע השני של נובמבר). סך הפרסים באליפות גבוה ועומד נכון לשנת 2009 על 4,550,000 דולרים.
מהלך הטורניר

בטורניר זכאיות להשתתף 8 הטניסאיות ו-4 הזוגות הראשונים בדירוג העולמי השנתי (כלומר, הטניסאיות והזוגות שצברו את מספר הנקודות הרב ביותר בשנה החולפת), אם כי ל-WTA יש במקרים מיוחדים את האפשרות לשתף שחקנית אחרת במקום זו שדורגה במקום ה-8.
בכל הנוגע למשחקי היחידות מבנה הטורניר זהה לזה של גביע המאסטרס. בשלב הראשון שמונה הטניסאיות מוגרלות לשני בתים. כל טניסאית משחקת מול שלוש הטניסאיות האחרות שהוגרלו איתה לאותו הבית. שתי הראשונות מכל בית עולות לשלב חצי הגמר, ובו הטניסאית שסיימה ראשונה בכל בית מתמודדת עם הטניסאית שסיימה שנייה בבית המקביל. שתי המנצחות עולות למשחק הגמר. תחרות הזוגות, לעומת זאת, מתחילה הישר משלב חצי הגמר, זאת בניגוד לגביע המאסטרס, שם מתחרים 8 זוגות באותה המתכונת של משחקי היחידים.
היסטוריה

האליפות נערכה לראשונה בעיר יוסטון שבמדינת טקסס, ארצות הברית באוקטובר 1972 כחלק מסדרת טורנירים בחסות מותג הסיגריות וירג'יניה סלימס. באוקטובר 1973 האליפות נערכה בעיר בוקה רטון שבמדינת פלורידה. בין השנים 1974–1976 נערכה האליפות בעיר לוס אנג'לס ולאחר מכן נערכה עד שנת 2000 באצטדיון מדיסון סקוור גארדן שבניו יורק (למעט שנת 1978, אז נערכה האליפות בעיר אוקלנד). ב-2001 האליפות נערכה במינכן ובין השנים 2002–2005 חזרה ללוס אנג'לס. בשנים 2006 ו-2007 היא נערכה במדריד. בין 2008 ל-2010 נערכה התחרות בעיר דוחה שבקטר ובין 2011 ל-2013 תיערך באיסטנבול.
בין השנים 1972–1974 האליפות נערכה בחודש אוקטובר, ומ-1975 עד לשנת 1986 היא נערכה בחודש אפריל. כאשר הוחלט בשנת 1986 שעונת המשחקים בסבב ה-WTA תיערך בין החודשים ינואר לנובמבר הועברה אליפות הסבב לנובמבר, ומאז האליפות היא האירוע האחרון בסבב בכל עונה. כתוצאה מההעברה לסוף העונה נערכו בשנת 1986 שתי אליפויות סבב. כמו כן, בין השנים 1984–1988 נערך משחק הגמר האליפות בשיטה של "הטובה מחמש מערכות", ובכך היה למשחק הטניס היחידי בסבב הנשים שמשוחקות בו חמש מערכות לכל היותר (במקום שלוש לכל היותר, כמקובל).
היסטוריה > ערים מארחות לאורך השנים

| עיר | שנים | אצטדיון | משטח | תכולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית פלורידה, ארצות הברית | 1972–1973 | מועדון /מלון בוקה ראטון | חימר | – |
| ארצות הברית לוס אנג'לס, ארצות הברית | 1974–1976 | הממוריאל ספורטס ארנה | שטיח | 14,800 |
| ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית | 1977 | מדיסון סקוור גרדן | שטיח | 18,000 |
| ארצות הברית אוקלנד, ארצות הברית | 1978 | אוקלנד ארנה | שטיח | 13,200 |
| ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית | 1979–2000 | מדיסון סקוור גרדן | שטיח | 18,000 |
| גרמניה מינכן, גרמניה | 2001 | ההיכל האולימפי | קשה (פ) | 12,000 |
| ארצות הברית לוס אנג'לס, ארצות הברית | 2002–2005 | סטייפלס סנטר | קשה (פ) | 17,000 |
| ספרד מדריד, ספרד | 2006–2007 | מדריד ארנה | קשה (פ) | 10,500 |
| קטר (מדינה) דוחא, קטר | 2008–2010 | מתחם הטניס הבינלאומי על שם ח'ליפה | קשה | 6,911 |
| טורקיה איסטנבול, טורקיה | 2011–2013 | היכל סינאן ארדם | קשה (פ) | 16,410 |
| סינגפור סינגפור | 2014–2018 | אצטדיון סינגפור | קשה (פ) | 10,000 |
| הרפובליקה העממית של סין שנג'ן, סין | 2019 | מרכז הספורט שנג'ן ביי | קשה (פ) | 12,000 |
| מקסיקו גוודלחרה, מקסיקו | 2021 | מרכז הטניס הפאן-אמריקני | קשה | 6,639 |
| ארצות הברית פורט וורת', ארצות הברית | 2022 | הדיקיס ארנה | קשה (פ) | 14,000 |
נקודות דירוג וסכומי זכייה לזוכים

| שלב | נקודות דירוג | מספר משחקים | סכום זכייה יחיד ($) | סכום זכייה זוגות ($) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| להופיע לתחרות |  |  | ללא משחקים – 40,000 משחק אחד – 60,000 2 משחקים – 80,000 |  |
| השתתפות |  |  | משחק אחד – 70,000 2 משחקים – 90,000 3 משחקים – 110,000 | משחק אחד – 30,000 2 משחקים – 40,000 3 משחקים – 50,000 |
| הפסד בבתים | 125 | - | - | - |
| ניצחון בבתים | 250 | 3 | 110,000+ | 20,000+ |
| חצי גמר | RR | 4 | 30,000+ | RR |
| המפסידה בגמר | RR+330 | 5 | 420,000+ | 80,000+ |
| גמר | RR+750 | 5 | 1,240,000+ | 250,000+ |
כספי הפרסים לזוגות הם לכל קבוצה.
אלוף בלתי מנוצח ירוויח את המקסימום של 1,500 נקודות, ו-$1,680,000 ביחידים או 360,000‏$ בזוגות.
מאז 2014, הזוכים ביחידים ובזוגות בטורניר מקבלים את גביע בילי ג'ין קינג, ואת גביע מרטינה נברטילובה, בהתאמה.
מספר זכיות בטורניר לאורך השנים > לפי שחקנים

כתיב מודגש מסמן שחקניות פעילות
| שחקן | תארים | שנות זכייה |
| --- | --- | --- |
| צ'כיה / ארצות הברית מרטינה נברטילובה | 8 | 1978, 1979, 1981, 1983, 1984, 1985, 1986, 1986 |
| ארצות הברית סרינה ויליאמס | 5 | 2001, 2009, 2012, 2013, 2014 |
| גרמניה שטפי גרף | 5 | 1987, 1989, 1993, 1995, 1996 |
| ארצות הברית כריס אוורט | 4 | 1972, 1973, 1975, 1977 |
| יוגוסלביה / ארצות הברית מוניקה סלש | 3 | 1990, 1991, 1992 |
| בלגיה קים קלייסטרס | 3 | 2002, 2003, 2010 |
| ארגנטינה גבריאלה סבטיני | 2 | 1988, 1994 |
| שווייץ מרטינה הינגיס | 2 | 1998, 2000 |
| אוסטרליה איבון גולגונג | 2 | 1974, 1976 |
| בלגיה ז'וסטין הנין | 2 | 2006, 2007 |
| ארצות הברית לינדזי דבנפורט | 1 | 1999 |
| רוסיה מריה שראפובה | 1 | 2004 |
| צרפת אמילי מאורסמו | 1 | 2005 |
| ארצות הברית ונוס ויליאמס | 1 | 2008 |
| ארצות הברית טרייסי אוסטין | 1 | 1980 |
| צ'כיה פטרה קביטובה | 1 | 2011 |
| דנמרק קרוליין ווזניאקי | 1 | 2017 |
| אוקראינה אלינה סביטולינה | 1 | 2018 |
| גרמניה סילביה הניקה | 1 | 1982 |
| צ'כיה יאנה נובוטנה | 1 | 1997 |
| פולין אגניישקה רדוונסקה | 1 | 2015 |
| סלובקיה דומיניקה ציבולקובה | 1 | 2016 |
| אוסטרליה אשלי ברטי | 1 | 2019 |
| ספרד גרביניה מוגורוסה | 1 | 2021 |

| שחקן | מס' תארים | שנות זכייה |
| --- | --- | --- |
| צ'כיה / ארצות הברית מרטינה נברטילובה | 13 | 1977, 1978, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1991 |
| ארצות הברית פם שרייבר | 10 | 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1991 |
| ארצות הברית בילי ג'ין קינג | 4 | 1974, 1976, 1978, 1980 |
| ארצות הברית ליזה ריימונד | 4 | 2001, 2005, 2006, 2011 |
| זימבבואה קארה בלאק | 3 | 2007, 2008, 2014 |
| ברית המועצות / בלארוס נטליה זברבה | 3 | 1993, 1994, 1998 |
| הולנד בטי סטוב | 3 | 1986, 1977, 1979 |
| ארצות הברית ליזל הובר | 3 | 2007, 2008, 2011 |
| ארצות הברית לינדזי דבנפורט | 3 | 1996, 1997, 1998 |
| שווייץ מרטינה הינגיס | 3 | 1999, 2000, 2015 |
| הונגריה טימאה בבוש | 3 | 2017, 2018, 2019 |
| צ'כיה יאנה נובוטנה | 2 | 1995, 1997 |
| ספרד ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו | 2 | 1992, 1995 |
| ארצות הברית רוזמרי קזאלס | 2 | 1973, 1974 |
| ארצות הברית ג'יג'י פרנאנדס | 2 | 1993, 1994 |
| אוסטרליה מרגרט קורט | 2 | 1973, 1975 |
| רוסיה אנה קורניקובה | 2 | 1999, 2000 |
| רוסיה נדיה פטרובה | 2 | 2004, 2012 |
| אוסטרליה סמנתה סטוסור | 2 | 2005, 2006 |
| הודו סניה מירזה | 2 | 2014, 2015 |
| צרפת כריסטינה מלדנוביץ' | 2 | 2018, 2019 |
| צרפת פרנסואז דיר | 1 | 1979 |
| צ'כיה הלנה סוקובה | 1 | 1992 |
| אוסטרליה רנה סטבס | 1 | 2001 |
| טאיפיי הסינית הסייה סו-ווי | 1 | 2013 |
| הממלכה המאוחדת וירג'יניה וייד | 1 | 1975 |
| אוסטרליה וונדי טורנבול | 1 | 1986 (1) |
| ארצות הברית קאתי ג'ורדן | 1 | 1990 |
| הרפובליקה העממית של סין פנג שוואי | 1 | 2013 |
| רוסיה יקטרינה מקרובה | 1 | 2016 |
| רוסיה ילנה וסנינה | 1 | 2016 |
| צ'כיה אנדראה חלבצ'קובה | 1 | 2017 |
| צ'כיה ברבורה קרייצ'יקובה | 1 | 2021 |
| צ'כיה קטרינה סיניאקובה | 1 | 2021 |
ראו גם

גביע המאסטרס
דיכאון קליני

ערך זה עוסק בהפרעה נפשית משמעותית. אם התכוונתם להרגשת מצב רוח ירוד, ראו .
| --- | --- |
אישה הסובלת מדיכאון
אישה הסובלת מדיכאון
 תחום:  פסיכיאטריה 
 גורם:  גנטיקה, גורם סביבתי, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 גורמי סיכון:  שימוש לרעה בסמים, מצב כרוני, היסטוריה משפחתית 
 תסמינים:  depressive syndrome 
 טיפול:  אמוקספין  5-הידרוקסיטריפטופן  agomelatine  מפרוטילין  levomilnacipran  Bupropion  levosulpiride  דולוקסטין  vilazodone hydrochloride  קטמין  SSRI  SNRI  תרופות נוגדות דיכאון  תרופות אנטי-פסיכוטיות  מייצבי מצב רוח  Wake therapy 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/286759 
 DiseasesDB:  3589
 MeSH:  D003865
 MedlinePlus:  003213
 OMIM:  608516
 סיווגים
 DSM-5:  Major Depressive Disorder 296.21-296.30
 ICD-10:  F32, F33
 ICD-11:  6A70 
 
דיכאון קליני (קרוי גם: דיכאון מז'ורי, הפרעת דיכאון מז'ורית; וכן בשם העברי התקני דיכאון רבא. באנגלית: Major depressive disorder או MDD) הוא הפרעה נפשית, המאופיינת בדפוס נרחב ומתמשך (לפחות שבועיים) של מצב רוח ירוד, שאליו מתלווים הערכה עצמית נמוכה ואובדן עניין והנאה מפעילויות מהנות, חרדה, הפרעות שינה ותיאבון, חוסר מרץ, מחשבות פסימיות בדרגות שונות – עד כדי מחשבות של חוסר טעם לחיים ואובדניות, ירידה בריכוז ובזיכרון, ופגיעה משמעותית בתפקוד. לפעמים מופיע גם בהרגשה של ריקנות וחוסר רגש. אוסף תסמינים זה קיבל את שמו המקצועי, תואר וסווג כהפרעת מצב רוח במהדורה משנת 1980 של ספר האבחנות של האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה (ה-DSM).
אבחון דיכאון קליני מתבסס על חוויית המטופל לפי דיווחו העצמי, התנהגותו לפי דיווח קרובי משפחה או חברים, ובדיקת מצב פסיכיאטרי על ידי איש מקצוע. אין בדיקת מעבדה המאבחנת דיכאון קליני, עם זאת כאשר החולה סובל מהתסמינים במשך תקופה של שבועיים או יותר רופאים נוהגים לערוך בדיקות כדי לשלול מצבים פיזיים שעלולים לגרום לתסמינים דומים. דיכאון יכול להופיע בכל גיל, אך הזמן השכיח ביותר להופעה ראשונית של תסמיני דיכאון קליני הוא בגילאי ה-20; נשים לוקות בדיכאון פי 2 מגברים. ברוב המקרים יש מופע נוסף בגיל מבוגר יותר. דיכאון מופיע בקרב 15-20% מהאוכלוסייה. מחלה זו שכיחה כיום בקרב צעירים יותר מבעבר.
דיכאון קליני הוא מצב משתק רגשית המשפיע לרעה על מגוון תחומים בחיי האדם כגון משפחה, עבודה ולימודים, הרגלי אכילה ושינה, ובריאות כללית. מהלך ההפרעה מתאפיין בתקופות דיכאוניות הנקראות התלקחויות (אפיזודות), ומשתנה ממקרים של התלקחות בודדת הנמשכת שבועות ספורים ואינה חוזרת ועד למקרים של הפרעה הקיימת כל החיים עם התלקחויות דיכאוניות חוזרות ונשנות. לאנשים מדוכאים תוחלת חיים קצרה מהממוצע, בין השאר עקב אובדנות ורגישות גבוהה יותר למחלות מסוימות כגון מחלות לב. ממחקרים על אוכלוסיית ארצות הברית עולה כי כ-3.4% מהלוקים בדיכאון קליני מתאבדים, ועד 60% מהמתאבדים סבלו מדיכאון קליני או הפרעת מצב רוח אחרת. הסובלים מדיכאון עלולים להיות מתויגים חברתית בגלל תמונת המחלה, קשיי התפקוד, האבחנה והטיפול התרופתי.
הבנת הדיכאון והגורמים לו התקדמה רבות במשך השנים, עם זאת, ההבנה עדיין אינה שלמה והיבטים מסוימים של הדיכאון מהווים נושא לדיון ומחקר. בין השאר הוצעו הסברים מתחום הפסיכולוגיה, פסיכו-סוציולוגיה, תורשה, אבולוציה וביולוגיה. צריכת סמים ואלכוהול עלולה לגרום או להחריף תסמיני דיכאון בטווח הארוך. טיפולים פסיכולוגיים לדיכאון מתבססים על תאוריות של האישיות, תקשורת בין-אישית ולמידה. תאוריות ביולוגיות מתמקדות בעיקר בקשר בין דיכאון למוליכים העצביים סרוטונין, נוראדרנלין ודופמין, המעורבים בתקשורת בין תאי העצב, ובפעילות מערכת החיסון.
סימנים ותסמינים

לדיכאון קליני יש השפעה משמעותית על קשרי משפחה וקשרים אישיים, חיים במסגרת עבודה או לימודים, הרגלי אכילה ושינה, ובריאות כללית. רמת הפגיעה הניכרת בתפקוד וברווחה אצל אנשים עם דיכאון דומה לזו שיש למחלות כרוניות כמו סוכרת.
במהלך התלקחות דיכאונית אדם יפגין מצב רוח ירוד מאוד המשפיע על כל היבטי החיים או על חלקם, חוסר יכולת לחוש הנאה מפעילויות שהיו מקור הנאה בעבר. כמו כן אדם מדוכא עלול להרהר ולעסוק באופן כפייתי - או בחשיבה רומנטיבית - במחשבות ורגשות של חוסר ערך, אשמה וחרטה ללא סיבה הגיונית, חוסר אונים, ייאוש ושנאה עצמית. במקרים חמורים עלולים להופיע תסמינים פסיכוטיים, הכוללים מחשבות שווא, או נדיר יותר, הזיות, בדרך כלל לא נעימות. תסמינים נוספים של דיכאון הם יכולות זיכרון וריכוז נמוכים (במיוחד בסוגים הכוללים תסמיני מלנכוליה או פסיכוזה), רתיעה ממצבים ופעילויות חברתיות, חשק מיני ירוד ומחשבות על מוות או אובדנות. אצל הנפגעים מדיכאון נפוצים נדודי שינה, כשהדפוס האופייני הוא של התעוררות מוקדם מהרגיל עם קושי להירדם שוב. מנגד קיימים מקרים של שנת יתר. נוגדי דיכאון עלולים גם הם לגרום לנדודי שינה כתוצאה מהשפעתם הממריצה.
אנשים הנמצאים בדיכאון מדווחים רבות על מגוון רחב של תסמינים פיזיים כגון עייפות, כאבי ראש ובעיות עיכול. לפי ארגון הבריאות העולמי, מבין הקריטריונים לדיכאון, בעיות פיזיות הן התלונות הנפוצות ביותר במדינות מתפתחות. לעיתים קרובות יש תיאבון מופחת וכתוצאה מכך ירידה במשקל, "עם זאת, יש גם מקרים של תיאבון מוגבר המובילים לעלייה במשקל. בנוסף הפן הגופני-פיזיולוגי, מתבטא בהאטה בדיבור ובתנועה, כאבים בלתי מוסברים, חוסר אנרגיה וגם הפרעות בדפוסי השינה - כגון נדודי שינה והתעוררות בשעות הבוקר המוקדמות (קופת חולים מכבי, 2009).
משפחה וחברים יכולים לשים לב לשינוי בהתנהגות; חוסר רוגע והתנהגות נסערת או לחלופין חוסר מרץ ותגובתיות חלשה. במקרים שבהם הדיכאון מופיע בגיל מבוגר יש לעיתים תסמינים קוגניטיביים כגון שכחה, "ובולט ביניהם: איטיות בתגובות. דיכאון קיים לעיתים קרובות במקביל למחלות הנפוצות אצל מבוגרים כמו שבץ מוחי, מחלות כלי דם אחרות, פרקינסון ומחלת ריאות חסימתית כרונית. בחלק מן המקרים יתאפיין דיכאון קליני בשינויים בהתנהלות ובהעדפות הכלכליות.
התסמינים יכולים להשתנות כשמדובר בילדים. דיכאון יכול להתקיים במקביל להפרעות אחרות כתוצאה מכך, כגורם או באופן בלתי תלוי, במקרים אלו התסמינים עלולים להשתנות. הפרעות כגון כאב יכולות להוות סימן לדיכאון או סיבה לדיכאון. דיכאון יכול להיות משני להפרעות נפשיות אחרות, כגון חרדה או יכול לגרום בעצמו לחרדה. כיום, בעידן האינטרנט והסמארטפונים נעשים ניסיונות לאתר סימנים מוקדמים לדיכאון באמצעות פעילות של משתמשים ברשתות החברתיות.
גורמים

לדיכאון סיבות שונות, פיזיות ונפשיות, ביניהן נטייה משפחתית תורשתית, משברים אישיים, קונפליקטים רגשיים חמורים, כעסים ורגשות אשמה מצטברים, חרדות ממושכות, עומס נפשי וסטרס גבוה, גורמים חברתיים-כלכליים כגון עוני, אובדן של אדם קרוב, פרידה קשה, מבנה האישיות, ילדות קשה, ביקורתיות יתר, חוסרים תזונתיים, טראומה נפשית, תאונה פיזית, תופעות לוואי של תרופות ושימוש בסמים ועוד. ברוב הקבוצות האתניות, שכיחות הדיכאון גדולה כפליים בקרב נשים מאשר בקרב גברים. נראה שבקרב יהודים השכיחות בגברים גבוהה יותר, עד כדי שוויון עם הנשים. מחקרים מצביעים על שכיחות גבוהה יותר של דיכאון בקרב בני משפחה של חולי דיכאון. אחוז התאימות בקרב תאומים זהים הוא כ-50 אחוזים, ואחוז התאימות בקרב תאומים לא זהים הוא בין 10 ל-25 אחוזים. עד כה אותרו מספר גנים הקשורים בדיכאון, אך אף אחד מאלו אינו יכול להסביר התפתחות של דיכאון ללא תנאים נוספים.
גורמים > ביולוגיה

על אף מחקר ענף שנערך בנושא, הפתופיזיולוגיה של דיכאון אינה מובנת די הצורך.
אחת התזות המקובלות ביותר על החוקרים מניחה כי דיכאון נגרם מחוסר איזון ביוכימי במוליכים העצביים נוראדרנלין, סרוטונין ודופאמין במרווחים הסינפטיים שבין תאי העצב במוח. חיסרון של מוליכים עצביים אלו גורם גם לשינוי פיזי, בניוון הדנדריטים שאמורים לקלוט את המוליכים העצביים. שלושת החומרים האלה הם גם המוקד לפעילותן של רוב התרופות נוגדות הדיכאון השימושיות כיום. התרופות נוגדות-הדיכאון פועלות בכמה כיוונים במטרה לשמור על רמה סבירה של מוליכים עצביים אלו במרווח הסינפטי. יש שמנסות לפגוע בתהליך הספיגה החוזרת של המוליכים העצביים בחזרה אל האקסון. יש כאלו החוסמות קולטנים המונעים הפרשה של המוליכים העצביים. התרופות פועלות במלוא תועלתן כשבועיים עד שישה שבועות מרגע נטילתן.
בשנת 2022 התפרסמה סקירה מקיפה של מחקר שנעשה לאורך עשרות שנים בו לא נמצא קשר בין חוסר איזון ביוכימי ברמות של סרוטונין ודיכאון. המאמר מייצג את עמדת רוב המומחים החושבים שדיכאון לא נגרם רק משיבוש בסרוטונין. עם זאת, על אף שהמנגנון טרם הובהר, יעילותן של התרופות להפחתת דיכאון מבוססת למדי.
מחסור בוויטמינים (כגון ויטמין B6 ו-ויטמין B12) וחוסר איזון הורמונלי, בפרט הורמונים הקשורים בציר היפותלמוס-היפופיזה (בלוטת יותרת המוח)-יותרת הכליה (קורטיזול, DHEA ופרגננולון), וכן שינויים ברמות הורמוני בלוטת התריס (תירוקסין ותריודוטירונין) נקשרו אף הם להתפתחות דיכאון. במקרים אלה טיפול הורמונלי יכול לעזור.
דיכאון עשוי להיות תסמין של תסמונת התשישות הכרונית, או של תסמונות אנדוקריניות כמו תת-פעילות של בלוטת המגן, מחסור בהורמון אדרנוקורטיקוטרופי, מחלת קושינג. בנוסף דיכאון עשוי להיות תסמין של פיברומיאלגיה כמו גם סוגים מסוימים של סרטן – כמו סרטן הלבלב.
החל משנות ה-90 נעשו מחקרים רבים שהראו מתאם וקשר בין חוסר ויסות של המערכת החיסונית ודיכאון, כגון רמות גבוהות של ציטוקינים פרו-דלקתיים בדם ובנוזל המוח והשדרה, ירידה בתגובה החיסונית הנרכשת, הבדלים במגוון של סוגי תאים ספציפיים במערכת החיסון, נטייה לאוטואימוניות, פעילות מוגברת של מיקרוגלייה ושינויים חיסוניים אחרים. אף על פי שהסיבתיות בקשר בין ממצאים אלה לדיכאון אינה ברורה לחלוטין, הם מעידים כי מנגנוני חיסון יכולים לתרום להיווצרות דיכאון. באופן רגיל, בזמן דלקת או זיהום, פועלים ציטוקינים על המוח וגורמים לסימפטומים התנהגותיים האופייניים למחלה (Sickness behavior), כגון עייפות, בחילה, דיכאון, חוסר תיאבון, בעיות בקשב, חוסר עניין ובעיות קוגניטיביות קלות. התנהגות מחלה זו היא מנגנון אבולוציוני הסתגלותי שקיים גם בחיות, ונועד לארגן את סדרי העדיפויות של הפרט להתמודדות עם פתוגן. אחת ההשערות היא שדיכאון נגרם מחוסר ויסות של המערכת החיסונית הגורם לתחושת מחלה מתמדת וכי תרופות הפועלות על מערכת החיסון יכולות להקל על הסימפטומים.
הסבר נוסף לדיכאון הוא דיכוי יתר של אזור ה-MTL במוח על ידי אזור ה-MPFC, וכן פגיעה או צמצום בגודלו של איבר ההיפוקמפוס.
גורמים > פסיכולוגיה

התפתחות דיכאון קשורה לא פעם בסיבות פסיכוסוציאליות כמו אירועי דחק או התעללות בילדות, אירועים טראומטיים חריפים או אובדן של אדם קרוב. מחקרים חדשים מצביעים על קשר בין נטייה גנטית לבין אירועי דחק, כלומר: הסיכון להתפתחות של דיכאון בעקבות אירועי החיים תלוי גם בנטייה הגנטית. אנשים הסובלים מהפרעת קשב, או מהפרעות אישיות כמו הפרעת אישיות גבולית, הפרעה טורדנית-כפייתית או תסמונת בתר חבלתית סובלים מדיכאון בשכיחות גבוהה יותר. מספר תאוריות פסיכואנליטיות להסבר הדיכאון הוצעו על ידי פרויד, אברהמס, קליין ואחרים.
אבחון

כמו בכל אבחון ברפואה, יש לשלול קודם כל את כל הגורמים הפיזיולוגיים האפשריים העשויים לגרום לבעיה (כלומר גורמים אורגניים "גסים", הפרעות "לא פסיכיאטריות", או בגבול הפסיכיאטריה עם נוירולוגיה). לאחר שנשללו כל האפשרויות, ניתן להניח שהדיכאון נובע מרקע "נפשי" (כלומר מדובר ב"הפרעות פסיכיאטריות", שלהן יש גם כן תשתית ביולוגית מוחית). כיום קיים קושי לאבחן דיכאון בעזרת בדיקות פשוטות ויש צורך בראיון קליני פסיכיאטרי מקיף הכולל מידע ממשפחה וחברים ומבחנים פסיכודינמיים לצורך האבחון המדויק של סוג הדיכאון וחומרתו. עם זאת נערכים מחקרים רבים בתחומי חקר המוח הקשורים לדיכאון בעזרת מכשירי ההדמיה MRI ו-fMRI ובעתיד ייתכן כי ניתן יהיה אף לאבחן דיכאון בבדיקות דם המאפשרות למדוד ריכוזים המעבירים העצביים במוח כגון סרוטונין.
לרוב אבחון הדיכאון נקבע על ידי הופעת חלק או רוב התסמינים הבאים, לאורך תקופת זמן של יותר משבועיים:
אבחון > במישור הפיזיולוגי

הפרעות אכילה: ירידה או עלייה משמעותית בתיאבון
הפרעות שינה: נדודי שינה, התעוררות מוקדמת, ולחלופין, ריבוי בשינה וקשיי התעוררות בבוקר
שינוי במשקל הגוף – עלייה או ירידה
תחושת עייפות וחולשה
הפרעות במערכת העיכול – שלשול או עצירות
לעיתים, רתיעה מרעש
לעיתים, רתיעה ממגע פיזי בזולת
לעיתים, הפרעות בראייה
אבחון > במישור הרגשי

מיעוט בפעילות ובאנרגטיות
עצבות, ייאוש תהומי, התפרצויות בכי, התפרצויות זעם, מועקה
חילופי מצב רוח קיצוניים, שלא היו אופייניים בעבר
הסתגרות חברתית וניתוק קשרים
אדישות ואיבוד עניין בפעילויות שנחשבו מהנות (תחביבים, ספורט)
ירידה בחשק לקיים יחסי מין
ביקורת ושנאה עצמית
תחושת חוסר אונים וחוסר תקווה
תחושת ריקנות, חוסר משמעות ואפאתיה
אבחון > במישור הקוגניטיבי

תפיסת עולם קודרת ופסימית
ירידה בריכוז, ירידה בזיכרון
הססנות בקבלת החלטות, המתמקדת באוסף מחשבות ורגשות צר, ולרוב שלילי
מחשבות אובדניות – חשיבה על התאבדות והאופן לבצעה, חשיבה על ההשלכות של התאבדות ומשאלת מוות
שיפוט לקוי של המציאות, במיוחד של העצמי, דימוי עצמי נמוך
ייחוס כישלונות לחובת העצמי וראייה עגומה של העתיד והעולם
קושי בחשיבה לטווח רחוק והערכת השלכות
קושי להבין תופעות בהקשר רחב, והתמקדות בפרשנות צרה
אבחון > במישור הנוירולוגי

ממצאים ממחקרים שעשו שימוש בהדמיית fMRI:
הפעילות המוחית במנוחה בחולי דיכאון שונה מהפעילות המוחית במנוחה באינדיבידואלים בריאים
ירידה בתפקוד וצמצום נפח איבר ההיפוקמפוס במוח
איבר אמיגדלה מוגדל במוח
פעילות יתר של אזור ה-Medial prefrontal cortex) MPFC) במוח, הקשור לתפיסת הערך העצמי
תת-פעילות של אזור ה-Medial Temporal Lobe) MTL) במוח, ככל הנראה כתוצאה מדיכוי על ידי אזור ה-MPFC
טיפול

ישנן שיטות שונות לטיפול בדיכאון. העיקריות שבהן הן טיפול פסיכולוגי וטיפול תרופתי בנוגדי דיכאון. מטופלים רבים משתמשים בשתי השיטות גם יחד. יעילות ההשפעה של טיפול תרופתי לבד נמצאה מובהקת רק במקרים של דיכאון חמור. יש לקחת בחשבון שפעילות התרופות מתחילה כ-2–4 שבועות אחרי תחילת הטיפול ובתקופה זו יש לעיתים קרובות לצרף תרופות להרגעה. אשפוז עלול להיות נחוץ כשמעורבת הזנחה עצמית או סיכון משמעותי לפגיעה עצמית או בזולת וחוסר מערכת תמיכתית ואפשרות להשגחה בבית. לעיתים נדירות מטפלים בנזעי חשמל.
טיפול > טיפול פסיכולוגי

מחקר מטא-אנליזה משנת 2014 בחן 92 מחקרים על קרוב ל-7,000 חולים המאובחנים בדיכאון. בקרב אלה שקיבלו טיפול פסיכולוגי, 62% כבר לא עמדו בקריטריונים לאבחון בסיום הטיפול. עם זאת, גם בקרב חולים שהיו בקבוצת הביקורת, רבים לא היו מאובחנים עם חלוף הזמן (43%) וגם בקרב חולים שהמשיכו את חייהם כרגיל (48%). מכאן עולה שתועלת הטיפול, מעבר לזמן שחולף, אינה גדולה נערך גם מחקר מטא-אנליזה על 52 מחקרים שהשוו שיטות פסיכותרפיה שונות לילדים ומתבגרים הסובלים מדיכאון. במטא-אנליזה נמצא שטיפול בינאישי וטיפול קוגניטיבי-התנהגותי היו אפקטיביים יותר משאר הטיפולים. טיפול במשחק וטיפול פסיכודינמי היו אפקטיביים פחות משאר הטיפולים. יתרה מכך, הם לא היו יותר אפקטיביים מאשר הימצאות ברשימת המתנה.
בשיטה הפסיכודינמית הטיפול מבוסס על שיחות עם פסיכותרפיסט בגישה דינמית על מנת למצוא את הסיבות האישיות לדיכאון (אם קיימות), לפתור קונפליקטים בין המודע ללא מודע, ולזהות קונפליקטים התורמים לחרדה, שבתורה מעוררת כעסים שמופנים פנימה ועלולים לעמוד ביסוד הדיכאון. הגישה הפסיכודינמית עומדת על הקשר בין דיכאון לבין אבל מוקדם לא פתור, מציאותי או סמלי.
בטיפול התנהגותי קוגניטיבי (CBT) מנסים ללמד את המטופל לחשוב באופן חיובי, לתקוף ישירות את המחשבות הדיכאוניות, לערער עליהן, לנסות ולראות את המציאות באור שונה שלא מעציב ומדכא את האדם. נמצא שאצל המדוכא קיימים דפוסי חשיבה מעוותים, ייחוס כישלונות לחובת העצמי וראייה עגומה של העתיד והעולם. שיטת טיפול זו היא לרוב קצרת מועד, ממוקדת ואקטיבית יותר בהשוואה לשיטות הפסיכודינמיות. הגל החדש של טיפולי CBT ביסס את יעילותן של שיטות טיפול בדיכאון המשלבות תהליכים של קבלה ושינוי, תוך שימוש בטכניקת מיינדפולנס. הבולטות בהן הן טיפול דיאלקטי התנהגותי, שיטת MBSR, הפעלה התנהגותית ועוד.