stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מומוטארו
לקריאה נוספת

Antoni, Klaus (1991). "Momotaro and the Spirit of Japan". Asian Folklore Studies. 50: 160–161.
Dower, John W (1993) [1986]. War Without Mercy: Race & Power In the Pacific War. W.W. Norton & Co. ISBN 0-394-50030-X.
"Peach-Prince, and the Treasure Island". Japanese Fairy World: Stories From the Wonder-Lore of Japan. תורגם ע"י Griffis, William Elliot. Schenectady, N. Y.: James H. Barhyte. 1880. pp. 62–71.
Herring, Ann King (1988). "Early Translations of Japanese Fairy-Tales and Children's Literature". Phaedrus: 97–112.
Kahara, Nahoko 加原奈穂子 (2004). "From Folktale Hero to Local Symbol: The Transformation of Momotaro (the Peach Boy) in the Creation of a Local Culture". Waseda Journal of Asian Studies. 25: 35–61.
—— (2010). "昔話の主人公から国家の象徴へ―「桃太郎」パラダイムの形成―" [From Folktale Hero to National Symbol: the making of Momotarō paradigm in Japanese Modern Age]. Bulletin, Faculty of Music, Tokyo National University of Fine Arts & Music (ביפנית). 36: 51–72. (with English abstract)
Koike, Tōgorō 小池藤五郎 (1957), "Tokugawa jidai no Momotarō kenkyū ryakki" 徳川時代の桃太郎研究略記, Kokugo to kokubungaku (ביפנית), 34 (8): 1–10
—— (1967), "Kobunken wo kiso to shita Momotarō setsuwa no kenkyū (I)" 古文献を基礎とした 桃太郎説話の研究(上) [A Study of "Momotaro" : Based on Old Literature (I)], The journal of the Faculty of Letters, Risshō University (ביפנית) (26): 3–39, hdl:11266/2923
—— (1972), "Kobunken wo kiso to shita Momotarō setsuwa no kenkyū (II)", The Journal of the Faculty of Letters, Risshō University (ביפנית) (45): 3–50
Ozaki, Yei Theodora, tr., ed. (1903). "Momotaro, or the story of the Son of a Peach". The Japanese Fairy Book. Archibald Constable & Co. pp. 244–261.
Namekawa, Michio 滑川道夫 (1981), Momotarō zō no henyō 桃太郎像の変容 (ביפנית), Tokyo Shoten
Reider, Noriko T. (2010). "6. Oni and Japanese Identity: Enemies of the Japanese Empire in and out of the Imperial Army". Japanese Demon Lore: Oni from Ancient Times to the Present. University Press of Colorado. pp. 104–119. ISBN 9780874217940. JSTOR j.ctt4cgpqc.12.
Seki, Keigo (1978), 日本昔話大成: 本格昔話 (ביפנית), Nomura Jun'ichi; Ōshima Hiroshi, Kadokawa
Tierney, Robert (2005). Going native: imagining savages in the Japanese Empire (Ph. D.). Stanford University.
Tierney, Robert (2010). "The Adventures of Momotarō in the South Seas: Folklore, Colonial Policy". Tropics of Savagery: The Culture of Japanese Empire in Comparative Frame. University of California Press. ISBN 0520947665. JSTOR 10.1525/j.ctt1pp80q.7.
הערות שוליים

↑  Antoni (1991), pp. 163–164
1 2  Kahara (2004), p. 39.
↑  Kahara (2004), p. 39.
↑  Tierney (2005), p. 143.
↑  Namekawa (1981), p. 25.
↑  Koike (1972), pp. 38–39.
↑  Ifuku Sanjin (1830–1840). Momotarō takara no kurairi 桃太郎宝蔵入 (ביפנית). Utagawa Hiroshige, illustr. Sanoya.
↑  "Momotaro and the Ogres' Treasure House". Edo Picture Books and Japanisme. National Diet Library. 2018. נבדק ב-2019-04-26.
↑  Namekawa (1981), p. 99.
↑  Itō, Gō (2011), translated by Miri Nakamura, "Tezuka is Dead: Manga in Transformation and its Dysfunctional Discourse", Mechademia 6: User Enhanced, Minnesota University Press, p. 122, ISBN 9781452933160
↑  Kahara (2010), p. 53.
↑  Seki (1978), pp. 81–83.
↑  Namekawa (1981), p. 334.
↑  Kahara (2004), pp. 44–47.
↑  Kahara (2004), p. 51
↑  "Oni-ga-shima(or Megijima)". אורכב מ-המקור ב-2008-01-10. נבדק ב-2010-09-01.
↑  "Megi-jima/Ogi-jima". Takamatsu City Web Site. אורכב מ-המקור ב-2010-07-31. נבדק ב-2010-09-01.
↑  Griffis (1880), pp. 62–71
1 2  Herring (1988), p. 100.
↑  Ozaki (1903), p. v.
↑  Kahara (2010), p. 66
↑  Kamada, Laurel D. (2010). Hybrid Identities and Adolescent Girls, Being "Half in Japan". p. 37. ISBN 9781847692320.
↑  Dower (1993), p. 253
↑  "Kamen Rider Den-O". Kamen Rider Wiki (באנגלית). נבדק ב-2022-08-02.
↑  Tougen Anki Manga - Mangakakalot.com, https://mangakakalot.com/ (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1038814731  VIAF: 305156732   WorldCat (עם VIAF): 305156732 
Momotarō יוצא מאפרסק
איור בצבעי מים של מומוטארו היוצא מהאפרסק
מומוטארו מניף את פטיש הקסם, עם חבריו החיות.
Momotaro האנגלית בהוצאת Hasegawa Takejirō 's Kōbunsha (1885, מהדורה ראשונה)
מיכאל קרון דהלי

מיכאל קרון דהלי (נולד ב-6 ביוני 1983; בדנית: Michael Krohn-Dehli) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה     ובנבחרת דנמרק.
קריירת מועדונים

קרון דהלי התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות ובגיל 19 הגיע לאקדמיה של אייאקס אמסטרדם. ב-17 בספטמבר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד רודה. לאחר מיונו של רונאלד קומאן למאמן הוא שוחרר ועבר לוואלבייק. ב-15 באוגוסט 2004 הוא ערך את הופעתו הראשונה בוואלבייק בתיקו 0-0 נגד חרונינגן. בקיץ 2006 חזר לאייאקס. לאחר שלא הרבה לשחק ב-31 בינואר 2007 הוא לספרטה רוטרדם עד לסיום העונה. בסיום העונה הוא חזר לאייאקס. ב-29 באוגוסט 2008 קרון-דהלי חתם בברונדבי. יומיים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד פ.צ. קופנהגן. ב-21 באוגוסט 2012 חתם בסלטה ויגו.
ב-2 ביוני 2015 חתם בסביליה.
ב-29 בינואר 2018 חתם קרון דהלי בדפורטיבו לה קורוניה.
קריירה בינלאומית

ב-11 באוקטובר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 2008 נגד ליכטנשטיין. ב-29 במרץ 2011 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סלובקיה במסגרת משחק ידידות. ב-9 ביוני 2012 הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו נגד הולנד במסגרת יורו 2012. שמונה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את השער השוויון הזמני בהפסד 2-1 לגרמניה שבסיומו דנמרק סיימה במקום ה-3 בבית והודחה מהיורו.
מכל דלק נתיק

מטוס קרב F-16 עם שני מכלי דלק נתיקים תלויים מתחת לכנפיים
מכל דלק נתיק או בידון (מצרפתית: bidon - מכל) הוא מכל דלק חיצוני הנישא על ידי כלי טיס. הוא תוכנן כך שניתן יהיה להשליכו לאחר שהתרוקן, במקרה של קרב או במצב חירום.
השימוש הראשון במכלי דלק נתיקים נעשה במלחמת העולם השנייה על-מנת לאפשר למטוסי הקרב לשאת דלק נוסף לטיסות ארוכות מבלי להידרש לגוף מטוס גדול וכבד יותר שיקשה על יכולת התמרון. מכלים אלו נפוצים כיום בכלי טיס צבאיים, ולעיתים גם אזרחיים, אם כי פחות סביר שמטוסים אזרחיים ישליכו את המכלים אלא במקרה חירום קיצוני.
החיסרון העיקרי של מכל דלק נתיקים הוא הגרר שהם יוצרים. ככלל אצבע, רק מחצית הקיבולת של המכלים מגדילה למעשה את הטווח הכללי, היתר משמש להתגברות על הגרר הנוסף של המכלים עצמם. השימוש במכלי הדלק הנתיקים מקטין את מספר הנקודות לנשיאת נשק, ומגדיל את שטח חתך המכ"ם (שח"ם) של כלי הטיס.
ראו גם

מכל דלק תצורתי
מויזס קאופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בנובמבר 1963 (בן 60) קראקס, ונצואלה 
 מדינה:  ונצואלה 
 השכלה:  Universidad Metropolitana  אוניברסיטת ניו יורק 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים  פרס למדא לספרות 
 
מויזס קאופמן או מויסס קאופמן (בספרדית : Moisés Kaufman, נולד ב-21 בנובמבר 1963 בקראקס, ונצואלה) הוא מחזאי ובמאי יהודי אמריקאי, יליד ונצואלה, מייסד "מיזם התיאטרון הטקטוני" בניו יורק.
יחד עם חברי להקת "מיזם התיאטרון הטקטוני", הוא נודע במיוחד בכתיבתו ובהפקתו של "מיזם לאראמי" (2000), כמו כן במחזות שכתב, ובהם, Gross Indecency: The Three Trials of Oscar Wilde ו-"33 Variations" ‏ ("33 וריאציות").
קורות חיים

קאופמן נולד בשנת 1963 בקראקס בוונצואלה כבן למשפחה של יהודים אורתודוקסים דתיים ששורשיהם ברומניה ואוקראינה. אביו, חוסה קאופמן , ניצול שואה מטרנסניסטריה) ואמו - דורה לבית אקרמן - ילידת ונצואלה, בת למשפחה שהיגרה מקייב. הוא למד בישיבה ובעת חופשות המשפחה בניו יורק נחשף לתרבות שמחוץ לעולם היהדות הדתית. בעת פסטיבל תיאטרון בקראקס התוודע למחזות אוונגרד כולל לתרומותיהם של פיטר ברוק ("מלך אובו"), טדאוש קנטור, פינה באוש ויז'י גרוטובסקי (תיאטרון המעבדה "אקרופוליס"").
תחילה בשנת 1985 סיים קאופמן תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטה מטרופוליטנה בקראקס. אולם אחר כך עשה תפנית והצטרף ללהקת תיאטרון ניסיוני - תיאטרון תספיס, תחת ניהולו של פרננדו איבוסקי.
בשנת 1987 בגיל 24 היגר לניו יורק ולמד במכללה ואחר כך למד בימוי בבית הספר טיש לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק ועבד בתיאטרון האוניברסיטאי הניסיוני וינג. קאופמן גילה בגיל 11 את נטייתו החד-מינית ועבר מאוחר יותר תהליך של יציאה מהארון. הוריו התוודעו לכך תוך כדי חשיפה לעבודתו התיאטרונית והביעו תמיכה בו והערכה לדרכו האמנותית.
הוא מגדיר את עצמו כ"ונצואלי (או "לטינו"), יהודי, הומוסקסואל, תושב ניו יורק, ס"ך כל תרבויותי. אינני יכול לכתוב מבלי להכיל בכך את כל מה שהנני".
בשנת 1991 יחד עם הבן זוג שלו, ג'פרי להוסט, הקים את מיזם התיאטרון הטקטוני.
בשנת 2002 כתב והפיק יחד עם חברי להקתו "מיזם תיאטרון הטקטוני" את ההצגה "מיזם לאראמי" המבוססת על ראיונות מקיפים עם תושבים ופרשנים במדינת ויומינג ובסביבתה שהיו מעורבים באירועים שלאחר רציחת הסטונדט ההומוסקסואל מתיו שפרד ביישוב לאראמי, יומינג.
בשנת 2004 ביים קאופמן הפקה של המחזה של דאג רייט I Am My Own Wife (אני אשת עצמי) שהייתה מועמדת לפרס טוני בקטגוריית הבימוי הטוב ביותר של מחזה.
בשנת 2016 הוענקה לו המדליה הלאומית לאמנויות של ארצות הברית בנוכחות הנשיא ברק אובמה .
חייו הפרטיים

משנות ה-1980 נמצא קאופמן בקשר זוגי עם הסופר והמפיק ג'פרי להוסט. הם התחתנו רשמית בשנת 2014.
פרסים ואותות הוקרה

1997 - פרס ג'ו אייץ קלוויי למצוינות בתחום הבימוי
2002 - מלגת גוגנהיים - על "מיזם לאראמי".
2008 - פרס שטיינברג - ATCA למחזה החדש הטוב ביותר - על המחזה "33 וריאציות"
פרס חוג מבקרי התיאטרון החיצוניים
פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD Media)
Drama Desk Award
פרס לוסיל לורטל
פרס הומניטס - להפקות טלוויזיה
פרס ה- Casa del Artista מוונצואלה
2016 - המדליה הלאומית לאמנויות של ארצות הברית
מחזות

1997 Gross Indecency: The Three Trials of Oscar Wilde (הפקרות בוטה - שלושת המשפטים של אוסקר ויילד)
מחזה בסגנון תיעודי על משפטיו וענישתו של אוסקר ויילד
2000 - The Laramie Project יחד עם להקת מיזם התיאטרון הטקטוני - פורסם ב-2001, הופק כסרט טלוויזיה ב-2002
2007 - 33 Variations ‏ (33 וריאציות) - מועמדות לפרס טוני למחזה הטוב ביותר
2009 - The Laramie Project: Ten Years Later. - יחד עם להקת מיזם התיאטרון הטקטוני
2018 - The Album האלבום" - יחד עם חברי להקתו - מחזה מבוסס על אלבום הצילומים "הקר" הכולל תמונות של קצינים גרמנים מבלים בסמוך לאושוויץ
2019 - העיבוד Carmen: An Afro-Cuban Jazz Musical יחד עם אדוארד מצ'אדו, ועיבוד ז'אזי מאת ארטורו פאריל, לפי האופרה כרמן מאת ז'ורז' ביזה
מחזות > בתרגום לעברית

2012 - "33 וריאציות" - בתיאטרון בית לסין, בתרגום מאת שלמה מושקוביץ ובבימויו של משה קפטן, עם יונה אליאן קשת, יצחק חזקיה ואחרים
מחזות בבימויו

Bengal Tiger at the Baghdad Zoo  מאת ג'וזף רג'יב - עם רובין ויליאמס
Puss in Boots (El Gato con Botas) (החתול במגפיים)
33 Variations - 33 וריאציות - עם ג'יין פונדה בתפקיד מוזיקולוגית המתחקה באובססיביות אחרי התעלומה העומדת מאחורי 33 הווריאציות שכתב לודוויג ואן בטהובן לפי ואלס מאת אנטון דיאבלי - 5 מועמדויות לפרס טוני
מקבת' -מאת ויליאם שייקספיר - בתיאטרון הציבורי של ניו יורק - במסגרת המופעי "שייקספיר בפראק" עם לייב שרייבר
Lady Windermere's Fan" -מניפתה של ליידי וינדרמיר - מאת אוסקר ויילד
This Is How It Goes מאת ניל לביוט
Into The Woods - אל תוך היער (מחזמר) - מאת סטיבן סונדהיים וג'יימס לאפין
כיתת אמן -  Master Class  - עם ריטה מורנו
One Arm ("גידם") מאת טנסי ויליאמס
I Am My Own Wife:Studies for a Play About Charlotte von Mahlsdorf 2004" (אני אשת עצמי:תחקירים לצורך כתיבת מחזה על שרלוטה פון מאהלסדורף) - מועמדות לפרס טוני לבימוי - מחזה על אשה טרנסג'נדרית בימי השלטון הנאצי ואחר כך בימי המשטר הקומוניסטי במזרח גרמניה
2000 - Laramie Project  מיזם לאראמי (2000)
Gross Indecency: The Three Trials of Oscar Wilde  - הפקרות בוטה: שלושת המשפטים של אוסקר ויילד
Marlow's Eye - העין של מרלו - מאת נעמי איזוקה
'The Nest (הקן) (Das Nest) מאת פרנץ קסוור קרץ
Women in Beckett" - הנשים של בקט
Machinal - מאכינל מאת סופי טרדוול
Coxinga", (קוקסינגה) מאת נעמי איזוקה
The Nightingale (הזמיר) - מחזמר מאת סטיבן סלייטר ודאנקן שיק לפי אגדה של הנס כריסטיאן אנדרסן
The Heiress - היורשת - גרסה של מחזה מאת רות ואוגוסטוס גץ- לפי הרומן כיכר וושינגטון מאת הנרי ג'יימס - עם ג'סיקה צ'סטיין
Torch Song Trilogy - סיפור אהבה בשלושה פרקים מאת הרווי פיירשטיין
מחזות בבימויו > אופרות בבימויו

2010 - Puss in boots (החתול במגפיים) מאת שווייה מונטסלוואג'ה בהשתתפות בובות ושחקנים.
פילמוגרפיה > סרטים לטלוויזיה

The Laramie Project סרט (2002) - 2 מועמדויות לפרס אמי
The L Word  - סדרת טלוויזיה, ב־2 פרקים (2006)
ספרים

2018 Moment Work: Tectonic Theater Project's Process of Devising Theater. - יחד עם ברברה פיטס וחברים אחרים של מיזם התיאטרון הטקטוני
- על השיטה הקולבורטיבית של קאופמן והלהקה
הערות שוליים

1 2  R.Reyes
1 2  2018 C.Schleyer
↑  Trudy Ring
1 2  Rich Brown in Project Muse
↑  כתבה באתר ברקשייר אמנויות 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296066705171  PLWABN: 9811250511805606  BIBSYS: 13004441  BnF: cb13547691r (data)  GND: 122821300  ISNI: 0000 0000 7267 4785  LCCN: n97082060  NLK: KAC201604319  NTA: 285643932  SNAC: w6fj3v19  SUDOC: 050801619  VIAF: 193763048   WorldCat (עם VIAF): 193763048
מחלת חלל

| --- | --- |
 תחום:  רפואה בחלל 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D018489
 
מחלת חלל (באנגלית: space sickness); נקרא גם תסמונת הסתגלות לחלל (באנגלית: Space adaptation syndrome ‏(SAS)) הוא מצב רפואי אותו חשים עד כמחצית השוהים בחלל כתוצאה משינוי ההסתגלות לתנאי כבידה שונים. מחלה זו אינה מדבקת.
היסטוריה

ב-1961 התגלתה לראשונה מחלה זו, כאשר הקוסמונאוט גרמן טיטוב חווה לראשונה את תסמיני המחלה בחללית ווסטוק 2, והיה לאדם הראשון שהקיא בחלל.
לאחר מקרה זה, המחלה לא השפיעה באופן ניכר על טיסות החלל הראשוניות הבאות (תוכנית מרקורי, תוכנית ג'מיני), משום שחלליות אלו היו קטנות וצפופות ולא איפשרו תזוזה (בעיקר של הראש). תסמיני המחלה מוחרפים כשהתנועה במרחב מתאפשרת בצורה רחבה, כמו בחלליות גדולות (למשל בתחנת החלל הבינלאומית).
תסמינים וטיפול

בדומה למחלת ים, כאשר המערכת הווסטיבולרית (שיווי המשקל), ומערכת הראייה, מדווחות על מצבים לא תואמים של תנועה, נוצרת תחושת בחילה וחוסר התמצאות במרחב.
על פי אתר ScienceDaily, כוח הכבידה, מהווה מרכיב חשוב בהתמצאות במרחב. שינויים בכוחות הכבידה, כגון המעבר לחוסר בכוח כבידה וחוסר בתחושת משקל, כמו בעת שהייה בחלל, משפיעים על ההתמצאות במרחב ומצריכים הסתגלות. כל עוד ההסתגלות בעיצומה, היא עלולה להוביל לבחילה, אשליות אופטיות, וחוסר התמצאות במרחב. מחסור בשינה, עשוי להחריף את התסמינים הללו.
מחקר שביצעה סוזאן נוג'י מאוניברסיטת TU Delft, הצביע כי גם לטייסים המתאמנים בצנטריפוגה המדמה כוח כבידה מופחת, עשויה להיווצר המחלה והם יסבלו מאותם התסמינים. המחקר הצביע על השינוי בכח הכבידה כגורם המשפיע ולא חוסר הכבידה עצמו.
למחלה זו יש השפעות רבות ומגוונות למשל: פיזור מחדש של נוזלים, ניוון שרירים והידלדלות העצם, בעיה בשיווי משקל, בן אדם יכול לאבד 20% ממסת השריר שלו תוך חמישה עד אחד עשר יום.
נכון ל-2020, אף אסטרונאוט לא מת מהמחלה.
אין תרופה ייחודית למחלה זו אבל ניתן למנוע אותה באמצעות יצירת כבידה מלאכותית, מדבקות נגד בחילה ומכשירי ספורט שמאפשרים לבצע פעילות גופנית שמצמצמת את השפעת הכבידה.
בעקבות הצפי למחלה זו, לא נהוג לקבוע פעילויות חוץ רכביות ("הליכת חלל") בימי המשימה הראשונים, לצורך מתן זמן להסתגלות האסטרונאוטים. האסטרונאוטים מדביקים על עורם מדבקה עורית המשחררת תרופה נוגדת בחילות, משום שהקאה בתוך החליפה עשויה להיות מסכנת חיים (לחסום את שדה הראייה או לגרום לחנק) אך לרוב היא משמשת רק כגיבוי.
הערות שוליים

↑  Quine, Tony (באפריל 2007). "Addicted to space: An appreciation of Anousheh Ansari, Part II". Spaceflight. 49 (4): 144. ISSN 0038-6340. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Kozlovskaya, Inessa B.;  et al. (2004). "The Effects of Long-Duration Space Flight on Eye, Head, and Trunk Coordination During Locomotion". NASA Johnson Space Center. אורכב מ-המקור ב-2012-02-07. נבדק ב-2008-02-07.
↑  Why Do Astronauts Suffer From Space Sickness? באתר ScienceDaily
↑  Lackner, J. R. (2014). "Motion sickness: More than nausea and vomiting". Experimental Brain Research. 232 (8): 2493–2510. doi:10.1007/s00221-014-4008-8. PMC 4112051. PMID 24961738.
↑  מדוע אסטרונאוטים סובלים מ "מחלת חלל"? באתר הידען
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מיי בלאדי ולנטיין

| --- | --- |

 מקום הקמה:  דבלין 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 סוגה:  שוגייז, פוסט-פאנק
 חברת תקליטים:  קריאיישן רקורדס, איילנד רקורדס 
 www.mybloodyvalentine.org
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קווין שילדס קולם או סיוסויג בילינדה בוצ'ר דבי גוג'
 
מיי בלאדי ולנטיין (באנגלית: My Bloody Valentine) היא להקת רוק אירית-אנגלית שהוקמה בדבלין ב-1983 ומורכבת משנת 1987 ואילך מהחברים המייסדים קווין שילדס (שירה, גיטרה, סמפלר) וקולם או סיוסויג (תופים, סמפלר), וכמו גם בילינדה בוצ'ר (שירה, גיטרה) ודבי גוג' (גיטרת בס). הלהקה נחשבת לאחת מהלהקות החלוצות בז'אנר המוזיקלי שוגייז.
בשנת 1988 הלהקה חתמה על חוזה על חברת התקליטים קריאיישן רקורדס (אנ'). לאורך השנים הלהקה הפיקה מספר מיני-אלבומים שזכו להצלחה רבה, והאלבומים "Isn't Anything" (משנת 1988) ו-"Loveless" (משנת 1991). האלבום "Loveless" נחשב על ידי רבים ליצירת המופת הגדולה ביותר שלהם ולאחד מאלבומי הרוק הגדולים ביותר בכל הזמנים. עם זאת חברת התקליטים קריאיישן רקורדס בחרה לבסוף לסיים את שיתוף הפעולה עם הלהקה בשל עלויות הגדולות שהיו כרוכות בהפקת האלבום. ב-1992 הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים איילנד רקורדס והפיקה עימם חומר רב שמעולם לא פורסם.
גוג' וסיוסויג פרשו מהלהקה בשנת 1995, ובשנת 1997 גם באוצ'ר פרש מהלהקה. לטענת שילדס, משום שלא הצליח ליצור בעצמו אלבום חדש מוצלח בעקבות ההצלחה הענקית של האלבום "Loveless", שילדס בודד את עצמו ולטענתו הוא "השתגע". בשנת 2007 הלהקה התאחדה ולקחה חלק בסבב הופעות בין-לאומי. ב-2012 הלהקה הוציאה לשווקים את אלבום האוסף "EP's 1988–1991". בשנת 2013 יצא לשווקים אלבום האולפן השלישי של הלהקה "m b v" ובמקביל הלהקה ערכה שוב סבבי הופעות נוספים.
חברי הלהקה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |  בהווה קווין שילדס – שירה, גיטרות, סמפלר (1983–1997, 2007–הווה)  קולם או סיוסויג – תופים, סמפלר (1983–1995, 2007–הווה)  בילינדה בוצ'ר - שירה, גיטרות (1987–1997, 2007–הווה)  דבי גוג' – גיטרת בס (1985–1995, 2007–הווה) מוזיקאים שהצטרפו לסבבי ההופעות אנה קווימבי – חליל (1991–1992)  ג'ן מאקרו – קלידים, גיטרות (2013–הווה) |  חברים לשעבר דייוויד קונווי – שירה (1983–1987)  סטיבן אייברס – גיטרה (1983–1984)  מארק רוס – גיטרת בס (1984)  פול מרטאג – גיטרת בס (1984–1985)  טינה דורקין – קלידים (1984–1985)  ג'ו בייפילד – שירה (1987) |
דיסקוגרפיה

1988 – Isn't Anything (אנ')
1991 – Loveless (אנ')
2013 – m b v (אנ')
גלריית תמונות

בילינדה בוצ'ר בהופעה ב-1989
קווין שילדס בהופעה ב-1989
בילינדה בוצ'ר ודבי גוג' מופיעות ב-2008
הופעה חיה של הלהקה ב-2008
הערות שוליים

↑  McGonial, Mike (2007). Loveless. 33⅓. New York: Continuum. ISBN 978-0-8264-1548-6.
↑  "Shoegaze: Significant Albums, Artists and Songs". AllMusic
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6064906  BNE: XX237774  BnF: cb139051923 (data)  GND: 10286541-3  ISNI: 0000 0001 2174 4541  LCCN: n92024053  MusicBrainz: 8ca01f46-53ac-4af2-8516-55a909c0905e  NDL: 01181264  NKC: xx0028100  NSK: 000079896  VIAF: 143674829   WorldCat (עם VIAF): 143674829
מכון המחקר הכל-רוסי "סיגנל"

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1955–הווה (כ־69 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  56°21′18″N 41°17′12″E﻿ / ﻿56.354926°N 41.286621°E﻿ / 56.354926; 41.286621
 www.vniisignal.ru/ru/
  (למפת מחוז ולדימיר מוגדלת) ולדימיר קוברוב מורום אלכסנדרוב גוס-חרוסטלני קולצ'וגינו ויאזניקי קירז'ץ' יורייב-פולסקי סובינקה איוואנובו ניז'ני נובגורוד  ריאזאן מוסקבה ירוסלבלמכון המחקר הכל-רוסי "סיגנל"(למפת מחוז ולדימיר רגילה) ולדימיר קוברוב מורום אלכסנדרוב גוס-חרוסטלני קולצ'וגינו ויאזניקי קירז'ץ' יורייב-פולסקי סובינקה איוואנובו ניז'ני נובגורוד  ריאזאן מוסקבה ירוסלבלמכון המחקר הכל-רוסי "סיגנל"
 
מכון המחקר הכל-רוסי "סיגנל" (ברוסית: Всероссийский научно-исследовательский институт «Сигнал» ,ВНИИ «Сигнал») הוא ארגון המחקר הגדול ביותר ברוסיה לפיתוח וייצור כוננים מבוקרים ומערכות אספקת חשמל. ממוקם בעיר קוברוב, מחוז ולדימיר.
המכון הוקם באמצע שנות ה-50 כאשר החל לתכנן מייצבי טנקים. בעשור השני של המאה ה-21, פיתח מכון סיגנל אלקטרוניקה והידראוליקה לאוטומציה של מערכות בקרה ומערכות הנחיה של טנקים, כמו גם כלי ניווט ומערעות למיקום גאוגרפי. מרבית מוצרי המכון משמשים לרקטות, כלי שיט צבאיים ומסוקים, וציוד ניווט המשמש בציוד ללחימה יבשתית. "סיגנל" מקדיש תשומת לב רבה לשיפור כוננים הידראוליים מסוגים שונים, ושותפיה הם כ-90 מכוני מחקר רוסיים, לשכות עיצוב ומפעלים לבניית מכונות.
מערכות ההכוונה והייצוב שנוצרו על ידי צוותי המכון, מערכות הניווט והטופוגרפיה ומערכות אוטומטיות לבקרת כיבוי מצוידות בטנקים וכלי רכב צבאיים לחיל הרגלים, מערכות טילים מרובים נגד מטוסים ונגד טנקים, תותחים, רכבי סיור וכיבוי אש, ספינות קרב ומסוקי קרב לחיל הים.
מיכאל בראנטס

מיכאל בראנטס (בספרדית: Michael Barrantes Rojas ; נולד ב-4 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דפורטיבו סאפריסה ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירה

בראנטס החל את הקריירה שלו בקבוצות בליגת העל של קוסטה ריקה. תחילה בבלן ופונטרנס ולאחר מכן עבר ב-2007 לדפורטיבו סאפריסה איתה זכה בשלוש אליפויות.
ביוני 2010 הושאל לאולסון מליגת העל הנורווגית ולאחר שנה חתם שם. ב-2011 עזר לאלסונד לזכות בגביע נורווגיה כאשר בין האר הבקיע את שני השערים של קבוצתו בגמר נגד בראן, משחק שהסתיים בתוצאה 2 - 1. ביוני 2015 חתם בשאנגחאי שנשין הסינית.
בראנטס משחק בנבחרת קוסטה ריקה משנת 2007 ושותף במספר טורנירים כמו גביע הזהב 2007 ו-2013, ובמונדיאל 2014.
תארים

ליגת העל הקוסטה ריקאית (3): 2007 אפרטורה, 2008 קלאוסורה, 2008 אפרטורה.
הגביע הנורווגי: 2011
פרס קניקסן, קשר השנה בנורווגיה: 2011
מילטון (מסצ'וסטס)

| --- | --- |

מפעל השוקולד וולטר בייקר של העיירה (מימין)
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  מסצ'וסטס מסצ'וסטס
 מחוז:  נורפוק
 תאריך ייסוד:  1636 
 שטח:  34.4 קמ"ר
 גובה:  40 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  28,630 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  42°15′00″N 71°04′00″W﻿ / ﻿42.25°N 71.066666666667°W﻿ / 42.25; -71.066666666667 
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 https://www.townofmilton.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מילטון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מילטון(למפת מסצ'וסטס רגילה) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי מילטון(למפת מסצ'וסטס מוגדלת) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי מילטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מילטון (באנגלית: Milton) היא עיירה במחוז נורפוק שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית ופרוור אמיד של בוסטון. במפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010 אוכלוסיית העירייה מנתה כ-27,003 תושבים. בשנים 2007, 2009 ו-2011, כתב העת "Money" דירג את מילטון במקום השביעי, החמישי והשני בהתאמה ברשימת "המקומות הטובים ביותר לחיות בארצות הברית". מילטון ממוקמת בין נהר נפונסט לבין שמורת הגבעות הכחולות (אנ'). מילטון היא מקום הולדתם של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש ושל האדריכל באקמינסטר פולר.
הערות שוליים

1 2  "Population and Housing Occupancy Status: 2010 - State -- County Subdivision, 2010 Census Redistricting Data (Public Law 94-171) Summary File". U.S. Census Bureau
↑  Money Magazine: 100 Best Places to Live – 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557261405171  GND: 1213685575  LCCN: n50079924  MusicBrainz: 004b34d6-3cb8-4f73-a381-640fd92b7af7  VIAF: 152417831   WorldCat (עם VIAF): 152417831 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכוניות ברקלי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1956–1960 (כ־4 שנים) 
 מיקום המטה:  ביגלסווייד 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 
מכוניות ברקלי בע"מ (באנגלית: Berkeley Cars Ltd) הייתה חברה בריטית לייצור מכוניות ספורט קבריולה, קומפקטיות, 2 מושבים, אשר ברובם היו מכוניות מיקרו בנויות מפיברגלס.
היסטוריה

חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" פעלה מהעיר ביגלסווייד (Biggleswade) ממחוז בדפורדשייר (Bedfordshire), במזרח אנגליה.
המנועים היו בנפח 322 סמ"ק עד 692 סמ"ק אשר נלקחו מיצרני אופנועים, (מנוע הנעה קדמית), מנועים גדולים יותר (לדגם ברקלי בנדיט) נלקחו מחברת פורד, מדגם פורד אנגליה (דגם 105E).
החברה פעלה בין השנים 1956–1960, בזכות שיתוף פעולה בין מעצב הרכב לורנס "לורי" בונד (Lawrie Bond) ומנהל חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" צ'ארלס פאנטר (Charles Panter).
בסוף 1960 הכריזה חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" על הליך פירוק .
הדגם הראשון אשר ייצרה החברה היה ברקלי ספורט SA322. בספטמבר 1959 התחילה החברה לייצר את דגם הברקלי T60 בתצורת תלת אופן.
דגמי המכוניות אשר ייצרה "חברת ברקלי בע"מ"

ברקלי ספורט SA322
ברקלי ספורט SE328
ברקלי B90
ברקלי T60
T60/4
B65
ברקלי באנדיט
ברקלי פורסום
ברקלי B95 ו-B105
QB95
QB105
אפיון הדגמים

2 מושבים
2 דלתות
מכוניות ספורט קבריולה
מכוניות ספורט מיקרו
מכוניות ספורט קומפקטיות
המארז עשוי מפיברגלס
מנוע הנעה קדמית
תמונות

לוגו חברת "ברקלי"
מנוע ברקלי דגם SE492, שנת 1959
ברקלי - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ברקלי
ברקלי שנת 1958
לקריאה נוספת

היסטוריה של חברת ברקלי
הערות שוליים

↑  "מכוניות ברקלי" - קטלוג smallcarsclub.com/c/catalog
ברקלי ספורט SA322, שנת 1959
ברקלי פורסום
ברקלי שנת 1958 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ברקלי דגם B95
ברקלי דגם בנדיט