stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצר קומבלגר
היסטוריה

לא ניתן היה לברר את ההיסטוריה המוקדמת של המבצר מחוסר ראיות. שמו הקדום ביותר של המבצר הוא מאצ'ינדראפור, ואילו ההיסטוריון סהיב האקים כינה אותו מאהור. ההערכה היא שהמבצר המקורי נבנה על ידי המלך סמפרטי מהאימפריה המאורית בגלל חשיבות אסטרטגית במהלך המאה ה-6. ההיסטוריה שלאחר מכן עד שנת 1303 לספירה עד הפלישה של עלאא א-דין אל-ח'לג'י מעורפלת שכן המבצר היה חסר משמעות באותה תקופה.
קומבלגר בצורתו הנוכחית נבנה על ידי רנה קומבה (אנ') שהיה הרנה (המלך) של מאוור מחמולת סיסודיה (אנ') הראג'פוטית. רנה קומבה נעזר באדריכל המפורסם של התקופה, "מנדאן". ממלכת מאוור של רנה קומבה השתרעה מרנתמבור עד גוואליור וכללה קטעים גדולים ממדינות מאדהיה פרדש וראג'סטאן של ימינו. מתוך 84 המבצרים בשליטתו נאמר כי רנה קומבה בנה 32 מהם, מתוכם קומבלגר הוא הגדול והמשוכלל ביותר.
מבצר קומבלגר גם הפריד בין אזור מאוור לאזור מארוור (אנ') ושימש כמקום מפלט עבור שליטי מאוור בעת סכנה. מקרה בולט היה במקרה של הנסיך אודאי, המלך התינוק של מאוור שהוברח לכאן בשנת 1535, כשמבצר צ'יטורגר היה תחת מצור. הנסיך אודאי הצליח מאוחר יותר על כס המלוכה. המבצר נותר בלתי חדיר לתקיפה ישירה.
אחמד שאה הראשון (אנ'), סולטן גוג'ראט תקף את המבצר בשנת 1457, אך לא הצליח לפרוץ לתוכו. הייתה אז אמונה מקומית כי אל מקומי בשם בנמאטה מגן על המבצר ולכן הוא הרס את המקדש שלו. היו ניסיונות נוספים בשנים 1458–59 ובשנת 1467 על ידי מחמוד ח'לג'י (אנ'), סולטן מאלווה (אנ') אך גם הם נכשלו. שבאבז חאן, המצביא של אכבר, קיסר האימפריה המוגולית המוסלמית השתלט על המבצר בשנת 1576 בהוראת מאן סינג הראשון (אנ') לאחר הניצחון המוגולי בקרב הלדיגטי (אנ'). אבל הוא נכבש מחדש על ידי המלך הראג'פוטי מהארנה פראטאפ (אנ') בשנת 1585 באמצעות לוחמת גרילה כאשר אכבר היה הרחק בלאהור. בשנת 1818, הקימה קבוצה חמושה של סנייאסה (אנ') (סגפנים בהינדואיזם) חיל מצב להגנה על המבצר, אך שוכנעה על ידי ג'יימס טוד (אנ') והבריטים השתלטו על המצודה ולאחר מכן השיבו אותה למדינת אודאיפור. היו תוספות שנעשו על ידי המהארנות של מאוור, אך המבנה המקורי שנבנה על ידי מהארנה קומבה נשאר. בנייני המגורים והמקדשים שמורים היטב. המבצר ידוע גם כמקום הולדתו של מהארנה פראטאפ.
בקומבלגר מתגוררים כיום כ-300 איש, בחמישה מבנים כפריים ליד מקדשי גולרה ויישוב קהילתי מוסלמי התפתח סביב הכניסה הראשית למבצר.
אדריכלות

מבצר קומבלגר, שנבנה על ראש גבעה בגובה 1,100 מטרים מעל גובה פני הים על רכס אראוולי, כולל חומות היקפיות המשתרעים על 36 קילומטרים, חומת המבצר הארוכה ביותר בעולם. עובי הקירות הקדמיים יותר מ-5 מטרים. כמו בצ'יטוגר יש בעלייה לקומבלגר שבעה שערים מבוצרים: שישה משערים אלה ממוקמים בתוך גבולות אתר המורשת העולמית; ואחד באזור החיץ. ישנם מעל 360 מקדשים בתוך המבצר, 300 מהם ג'ייניים עתיקים והשאר הינדים. ממרומי הארמון אפשר לראות קילומטרים לתוך רכס אראוולי. ניתן לראות את דיונות החול של מדבר טהאר מחומות המבצר. על פי הפולקלור הפופולרי, נהג מהארנה קומבה להדליק מנורות מאסיביות שצרכו חמישים קילוגרם גהי ומאה קילוגרם כותנה כדי לספק אור לחקלאים שעבדו בלילות בעמק.
מבנים חשובים במבצר

אזור הארמונות מורכב מהקומבה מהאל (1443–1468), המשלב דירות לגברים ונשים כאחד, ובדאל מהאל המאוחר יותר (1884–1930), שנבנה תחת רנה פאתה סינג, בנקודה הגבוהה ביותר במבצר קומבלגר. הוא כולל גם אנדרטאות וביתנים בגנים ההיסטוריים.
מאגר לקולה הוא מאגר המים הבולט ביותר בתוך המבצר, שנבנה על ידי רנה לאקה בשנים 1382–1421. הוא ממוקם בצד המערבי של העיירה קלווארה, אורכו 5 קילומטרים ורוחבו בין 100 ל-200 מטרים. כשהודו קיבלה עצמאות היה עומק המאגר 12 מטרים ומאז הוא הועמק ל-18 מטרים. בדשי בוואדי הוא מאגר מים עם מדרגות. הוא נבנה בשנת 1578 לאחר פלישת שחבז חאן, המצביא של אכבר, כדי לספק מים לחיילים.
אארט פול (בהינדית פול הוא "שער") הוא השער בצד המערבי, הלה פול עם מדרון כלפי מטה מהכניסה, רם פול והאנומן פול ליד בוואדי הם השערים העיקריים של המבצר. יש כתובות למרגלות פסלי האלים בהאנומן פול המפרטים את בניית המבצר רוב הבניינים נראים מהרם פול, הנחשב לאדריכלות לדוגמה.
מבנים חשובים במבצר > מקדשים הינדיים

מקדש גנש בנוי על פלטפורמה בגובה 3.7 מטרים ונחשב לאחד המקדשים המוקדמים ביותר מבין המבנים שנבנו בתוך המבצר. מקדש ניל קאנת מהאדווה (Neel Kanth Mahadeva) ממוקם בצד המזרחי של המבצר ונבנה במהלך 1458. הגישה לההיכל המרכזי של שיווה היא דרך מתחם סגור מלבני ודרך מבנה הנתמך על ידי 24 עמודים ענקיים. פסל שיווה עשוי אבן שחורה ומתואר עם 12 ידיים. הכתובות מצביעות על כך שהמקדש שופץ על ידי רנה סנגה.
מבנים חשובים במבצר > מקדשים ג'ייניים

מקדש פרסווה נאתה (נבנה במהלך 1513), מקדש ג'ייני בצד המזרחי ומקדש בוואן ג'יין מקדשי ג'יין ומקדש גולרה ג'יין הם מקדשי הג'ייניים העיקריים במבצר. מקדש מטאג'י, המכונה גם מקדש חדה דווי, ממוקם בצד הדרומי של מקדש נילה קאנת. מקדש ממדיאו, מקדש פיטל שה ג'יין וסוריה מנדיר (מקדש השמש) הם המקדשים העיקריים האחרים בתוך המבצר.
תרבות

מחלקת התיירות של רג'אסטאן מארגנת פסטיבל שנתי בן שלושה ימים במבצר לזכר התשוקה של מהארנה קומבה לאמנות ואדריכלות. בין השאר מוצגים מופעים אור-קוליים כאשר המבצר הוא הרקע. להנצחת האירוע מאורגנים גם קונצרטים שונים ואירועי ריקוד. שאר האירועים במהלך הפסטיבל הם סיור מורשת של המבצר, קשירת טורבנים, משיכת חבל וטקסי חינה בין היתר.
קבוצה של שישה מבצרים של רג'סטאן: מבצר קומבלגר, מבצר צ'יטורגר, מבצר רנתמבור, מבצר גאגרון, מבצר אמבר ומבצר ג'איסלמר נוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשם מבצרי הגבעות בראג'סטאן במהלך הישיבה ה-37 של ועדת המורשת העולמית בפנום פן ביוני 2013. הם נכללו ברשימת אתרי המורשת העולמית כנכס תרבותי סדרתי ודוגמאות לאדריכלות הצבאית של הראג'פוטים.
הערות שוליים

1 2  Hill Forts of Rajasthan
↑  Longest fort walls Guinness World Records
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563862005171  GND: 7544187-1  LCCN: sh2001011764  VIAF: 238156399   WorldCat (עם VIAF): 238156399 
רם פול, שער הכניסה הראשי למבצר
חומות ארמון בדאל מאהל
מקדש ג'ייני במבצר
קולקה

ערך זה עוסק במבנה אחסון שנמצא לאורך דרכים וליד הערים והמרכזים הפוליטיים של אימפריית האינקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אימפריית האינקה והדרכים שחצו אותה.
מתחם של 27 קולקה מעל אוינטאיטמבו בפרו
קולקה (בקצ'ואה: Qullqa, בתעתיק לספרדית: Colca, מילולית "מחסן") היה מבנה אחסון שנמצא לאורך דרכים וליד הערים והמרכזים הפוליטיים של אימפריית האינקה. "במידה מופלאה חסרת תקדים בדברי הימים של הפרהיסטוריה העולמית" אחסנו בני האינקה מזון וסחורות אחרות שניתן היה לחלק לצבאותיהם, לפקידים, לפועלים המגויסים, ובעיתות צרה, לציבור. חוסר הוודאות של החקלאות בגבהים הרבים שהיוו את רוב אימפריית האינקה היה בין הגורמים שגרמו כנראה לבניית מספר רב של מבני קולקה.
רקע

תרבויות האנדים הפרה-קולומביאניות, שאימפריית האינקה הייתה האחרונה שבהן, התמודדו עם אתגרים לא פשוטים בהזנת מיליוני האנשים שהיו נתיניהם. ליבה של האימפריה וחלק גדול מהאדמה בשליטתה שניתן היה לעבד אותה היו בגובה שבין 3,000 מטר ליותר מ-4,000 מטר מעל גובה פני הים, ותחת סכנות של קיפאון, ברד ובצורת. לא ניתן היה לגדל יבולים טרופיים בעונות הגידול הקצרות, ולא ניתן היה לגדל בדרך כלל את מוצר היסוד העיקרי, תירס, מעל גובה של 3,200 מטר. האנשים בגבהים גבוהים יותר גידלו תפוחי אדמה, קינואה ועוד כמה גידולי שורשים ופסאודו-דגנים (אנ') אחרים. מקור נוסף של מזון היה רעיית למות ואלפקות שבנוסף למקור לבשר, סיפקו צמר ושימשו כבהמות משא.
מתקני אחסון היו נחוצים גם מכיוון שלבני האינקה לא היו נהרות שאפשרו הובלה על סירות, כלי רכב על גלגלים או חיות משא גדולות, אם כי הלמות היו מסוגלות להעביר כמויות גדולות של סחורות גדולות. לאינקה גם לא הייתה מערכת מסחר מפותחת או מערכות כספיות כדי לאפשר מסחר. לפיכך, אוחסנו מזון ופריטים אחרים בסמוך למקום ייצורם והופצו על ידי המדינה בעת הצורך.
התשובה של בני האינקה לאתגרי הסביבה והטכנולוגיה שלהם הייתה מערכת ענקית ומאורגנת היטב של מבני קולקה לאיסוף ואחסנה של מזון ופריטים אחרים במהלך שנות קציר טובות לחלוקה בעת הצורך. כמויות גדולות של קולקה נבנו ליד כל מרכז ממשלתי גדול, חווה בבעלות המדינה, מקדשים ואחוזות מלכותיות. מבני קולקה נבנו בכל "טמבו", שהיו פונדקים הממוקמים בצעדה של יום, כ-22 קילומטרים זה מזה, לאורך רבים מ-40,000 הקילומטרים של הדרכים המלכותיות.
הקולקה שימשה בעיקר לאספקה לפקידי האינקה וצבאות האינקה בתנועה, שכן הם הסתמכו על מבני הקולקה למזון, בניגוד לשיטה של לחמוס מזון מהתושבים המקומיים – תוך פגיעה באוכלוסייה החקלאית - שהייתה האמצעי הנפוץ שבאמצעותו צבאות ברחבי העולם סיפקו את צורכיהם עד התקופה המודרנית. שימוש נוסף לחפצים המאוחסנים, בעיקר מזון, היה לחגיגות הטקסיות שהיו חלק חשוב מהיחסים בין השליטים לנתיניהם. מזון גם חולק לכלל האוכלוסייה במקרים של כישלונות ביבולים או מחסור במזון.
מצרכים שאוחסנו

המוצרים המאוחסנים בקולקה השתנו מאזור לאזור באימפריית האינקה בהתאם לייצור באזור המקומי. באתר הארכאולוגי של ואנוקו פמפה (אנ') בצפון-מרכז פרו, אזור ניהול ואחסון מרכזי של האינקה, 50 עד 80 אחוזים ממבני הקולקה שימשו לאחסון תפוחי אדמה מיובשים וגידולי פקעות אחרים. רק 5 עד 7 אחוזים ממבני הקולקה הוקדשו לאחסון תירס, כנראה משום שהגבהים והאקלים הקריר הגבילו את הייצור המקומי של תירס. פקעות נעטפו בקש ונקשרו בחבילות לאחסון. תירס קולף ואוחסן בכדים גדולים.
מוצרי חקלאות נוספים שאוחסנו במבני הקולקה כללו קינואה, שעועית, ירקות אחרים, בשר מיובש (צ'ארקי או ג'רקי) וזרעים. סחורות לא חקלאיות שנאגרו כללו טקסטיל וביגוד, צמר, כותנה ונוצות (ששימשו בלבוש), כלים וכלי נשק וכלי זהב וכסף ופריטי יוקרה אחרים. מלאי של פריטים שאוחסנו נרשם באמצעות שיטת הקיפו, חוטים עם קשרים שבהם השתמשו האינקה במקום שפה כתובה.
היקף המחויבות של האינקה לאחסון מתואר על ידי פדרו סאנצ'ס דה לה אוס (אנ'), הכרוניקן הספרדי הראשון שביקר בבירת האינקה קוסקו שאמר כי בעיר "[יש] מחסנים מלאים בשמיכות, צמר, כלי נשק, מתכות ובגדים. ומכל מה שמגדלים ועושים בממלכה זו... ויש בית שבו מחזיקים יותר מ-100,000 ציפורים מיובשות, כי מנוצותיהן יוצרים פריטי לבוש. ... יש מגנים, קורות לתמיכת גגות בתים, סכינים וכלים אחרים; סנדלים ושריון לאנשי המלחמה בכמות כזו שאי אפשר לתאר".
כלכלת אימפריית האינקה הייתה מבוססת במידה רבה על חלוקה מחדש. "נראה שמדינת האינקה מימנה את עצמה בעיקר באמצעות פיקוד ניהולי ישיר על מערכות קרקע, עבודה ואחסון, ולא באמצעות מערכת שוק". על פי שיטת המיט'ה, האזרחים חויבו לתרום עבודה למדינה. האימפריה והייצור שנוצר כתוצאה מכך של מזון, טקסטיל וסחורות אחרות אוחסנו על ידי המדינה כדי להיות מופצים לפי הצורך.
למוצרים חקלאיים כמו תירס וקינואה היו חיי מדף של שנה או שנתיים ולמוצרים מטופלים כמו תפוחי אדמה מיובשים בהקפאה ובשר מיובש היה חיי מדף של 2–4 שנים. עם זאת, כרוניקנים ספרדים מוקדמים אמרו שחלק מהמוצרים נשמרו עד 10 שנים.
גודל, כמויות ומיקום

מבני הקולקה נבנו בדרך כלל מאבן בקבוצות מחוברות על גבעות יבשות כדי לנצל את הניקוז והרוחות. גודלם ועיצובם השתנו מאזור לאזור, אך קולקות עגולות שימשו בדרך כלל לאחסון תירס וקולקות מלבניות שימשו לאחסון תפוחי אדמה מיובשים בהקפאה ("צ'וניו (אנ')") וגידולי פקעות אחרים. לקולקה הייתה מערכת אוורור המורכבת מתעלה מתחת לרצפה כדי לאפשר כניסת אוויר ופתח מתחת לגג כדי לאפשר לאוויר לצאת.
הקוטר הפנימי של קולקה קטנה ממוצעת היה 3.23 מטר; לקולקות גדולות היה קוטר של כ-3.5–4.0 מטרים. קולקות קטנות יותר אלו יכלו להכיל 3.7 מטרים מעוקבים תירס, וקולקה גדולה יותר הייתה יכולה להכיל כ-5.5 מטרים מעוקבים תירס.
רוב השרידים של מבני הקולקה ליד קוסקו נעלמו עקב התרחבות ופיתוח עירוני במשך מאות שנים. המספר הגדול ביותר שנותר של מבני הקולקה הוא בעמק נהר מנטארו (אנ') בין הערים של ימינו ונקאיו (אנ') וחאוחה (אנ') בפרו. העמק הרחב הזה, באורך של כ-60 קילומטרים מכיל כ-650,000 דונם של אדמות הניתנות לעיבוד בגבהים שבין 3,200 מטר ל-4,250 מטר, הגובה הגבוה ביותר שהיה אפשרי לעסוק בחקלאות באזור זה.
עמק מנטארו היה אחד מאזורי הגבוהים הגדולים והפוריים ביותר של אימפריית האינקה. הארכאולוגים גילו בעמק 2,573 מבני קולקה. מחציתם הוצבו במרכז אזור ייצור תבואה זה, מחצית נוספת מפוזרת בין 48 מתחמים לאורך תוואי הנהר. בסך הכל, לקולקות של עמק מנטארו היה שטח אחסון של 170,000 מטרים רבועים, אולי מתקני האחסון הגדולים ביותר באימפריית האינקה ובאמריקה הפרה-קולומביאנית. להמחשת כמות החפצים המאוחסנים, סיפקו קולקות אלו וציידו צבא של 35,000 חיילים במהלך הכיבוש הספרדי של שנות ה-30 של המאה ה-16.
קוצ'במבה בבוליביה של ימינו, בגובה נמוך יחסית של 2,500 מטר פותחה כחווה ממלכתית על ידי האינקה לייצור תירס. על הגבעות שמדרום לאזור הגידול שמעל אגם קוטאפאצ'י היו 2,400 קולקות, כל אחד מעוצב בצורת חרוט, בגובה ובקוטר של כ-3 מטרים ומקובצים בקווים מקבילים בשטח של 610 דונם. חלק מהתירס שהופק בקוצ'במבה הועבר על ידי שיירת של למות למרכז האזורי של פאריה (אנ'), 100 קילומטרים מערבית לקוצ'במבה, ומשם הלאה לקוסקו. בפאריה התגלו אלף קולקות.
בקמפו דה פוקרה (Campo de Pucara) בארגנטינה, 18 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר סלטה, היו 1,717 קולקות בערך באותו גודל וככל הנראה באותו תפקיד כמו הקולקות בקוצ'במבה. בכל שאר המרכזים הפרובינציאליים של האימפריה היו מספר גדול של קולקות שנבנו שורה אחר שורה על גבעות סמוכות.
משמעויות אחרות

קולקה הוא גם השם בשפת הקצ'ואה לקבוצת הכוכבים פליאדות. אלת האינקה קולקה, שהתגלמה בפליאדות, הייתה הפטרון של אחסון ושימור הזרעים לעונה הבאה. מכל פנתאון הכוכבים שהאינקה סגדו לו, קולקה הייתה ה"אמא", הבכירה מכל הפטרונים השמימיים של דברים ארציים.
לקריאה נוספת

Denise Y. Arnold, Christine A. Hastorf (2008). Heads of State: Icons, Power, and Politics in The Ancient and Modern Andes. Left Coast Press. ISBN 9781598741711.
Terence N. D'Altroy (1992). Provincial Power in The Inca Empire. Smithsonian Institution Press. ISBN 9781560981152.
Terence N. D'Altroy (2003). The Incas. Wiley-Blackwell. ISBN 1-4051-1676-5.
Teofilo Laime Ajacopa (2007), Diccionario Bilingue Iskay Simipi Yuyayk'ancha, La Paz. (Quechua-Spanish Dictionary)
Terry V. LeVine, Ed. (1992), Inca Storage Systems, University of Oklahoma Press, ISBN 0-8061-2440-7.
Timothy Parsons (2010). The Rule of Empires: Those Who Built Them, Those Who Endured Them, and Why They Always Fall. Oxford University Press. ISBN 9780199746194
הערות שוליים

↑  Parsons, Timothy (2010). The Rule of Empires: Those Who Built Them, Those Who Endured Them, and Why They Always Fall. Oxford University Press. p. 137. ISBN 9780199746194.
↑  La Lone, Mary B and La Lone, Darrell E. (1987), "The Inka State in the Southern Highlands: State Administrative and Production Enclaves," Ethnohistory, Vol. 34, No. 1, p. 48
↑  "Explore a Colca | Engineering the Inka Empire".
קולקה (מחסן של האינקה) מאת פליפה גואמן פומה דה איילה
שרידי קולקה בעמק הנהר מנטארו.
מנהל סיסמאות

Bitwarden- מנהל סיסמאות פופולרי בקוד פתוח מוצג בדפדפן.
מנהל סיסמאות (בלועזית: Password Manager) הוא תוכנה, יישום או אתר אשר מאגד, מנגיש, מייצר ומנהל את סיסמאות המשתמש.
בשל המידע הרגיש המאוחסן והשימוש התדיר של משתמשים, שמים מנהלי הסיסמאות דגש גדול בעיקר על אבטחה, זמינות ושמישות.
קיימים סוגים ושירותים רבים של מנהלי סיסמאות, חלקם אף בקוד פתוח וללא גישה מובנית לשירותי ענן.
מאפיינים

לתוכנות מסוג זה יש מאפיינים רבים ושונים, אך לרוב הן מציעות:
זמינות במגוון רחב של פלטפורמות ושימוש בשירותי ענן לנוחיות המשתמש בהזנת הסיסמה באופן אוטומטי.
הצפנה וגיבוב במאגרי מידע למקרה של זליגת מידע או פריצה.
אמצעי כניסה מאובטחים כגון אימות רב שלבי (MFA).
שירות יצירת סיסמאות חזקות ושונות (בעלות אנטרופיה סטטיסטית גבוהה).
מילוי הסיסמאות באופן אוטומטי בכניסה.
בנוסף הן יכולות להיכלל בתוך שירות/תוכנה אחר (כגון להיות מובנים בדפדפן).
סוגים

קיימים מספר סוגים של מנהלי סיסמאות. להלן פירוט של הסוגים הנפוצים ביותר:
סוגים > מנהלי סיסמאות מבוססי דפדפן

מנהלי סיסמאות אלה מובנים ישירות בדפדפני אינטרנט כמו Chrome, Safari, Firefox ו-Edge. הם מציעים גישה נוחה לניהול סיסמאות בסיסי במכשיר שבו נעשה שימוש בדפדפן. עם זאת, חלקם עשויים לא לכלול תכונות כמו סנכרון מאובטח בין מכשירים או הצפנה חזקה.
סוגים > מנהלי סיסמאות מקומיים

אלו יישומים עצמאיים המותקנים במכשירו של המשתמש. הם מציעים אבטחה חזקה היות שהסיסמאות מאוחסנות באופן מקומי, אך הגישה עשויה להיות מוגבלת למכשיר הספציפי הזה. מנהלי סיסמאות מקומיים בקוד פתוח כוללים לדוגמה את KeepassXC, KeePass ו-Password Safe.
סוגים > מנהלי סיסמאות מבוססי ענן

מנהלי סיסמאות אלה מאחסנים סיסמאות בצורה מוצפנת בשרתים מרוחקים (בענן), ומאפשרות גישה ממכשירים נתמכים המחוברים לאינטרנט. הם מציעים בדרך כלל תכונות כמו סנכרון אוטומטי, שיתוף מאובטח והצפנה חזקה. דוגמאות למנהלי סיסמאות מסוג זה: 1Password, Bitwarden ו-Dashlane.
סוגים > מנהלי סיסמאות ארגוניים

יישומים אלה מיועדים לעסקים ומשמשים (נוסף על ניהול הסיסמאות) גם לניהול אישורי גישה למידע בתוך ארגון. מנהלי סיסמאות אלה משתלבים עם שירותי ספרייה קיימים ומערכות בקרת גישה, ומציעים לרוב תכונות מתקדמות כמו הרשאות מבוססות תפקידים וניהול גישה מועדף. הספקים המובילים כוללים לדוגמה את CyberArk ו-Delinea (לשעבר Thycotic).
סוגים > מנהלי סיסמאות מבוססי חומרה

מנהלי סיסמאות אלה כוללים התקנים פיזיים, לרוב מפתחות USB. על ידי כך הם מספקים שכבת אבטחה נוספת לניהול סיסמאות. חלקם מתפקדים כאסימונים מאובטחים לגישה לחשבון/מסד נתונים, כגון Yubikey ו-OnlyKey, אשר מציע גם אחסון לא מקוון עבור סיסמאות.
יתרונות

לאדם הממוצע כיום יש מספר רב של חשבונות, ומטעמי אבטחה מומלץ ורצוי שבכל אחד מהם תהיה סיסמה טובה ושונה מסיסמאות בחשבונות אחרים.
על מנת לעמוד בכך, על המשתמש הממוצע לחשוב ולזכור בעצמו בכל פעם את הסיסמאות, דבר שנהפך קשה עד בלתי אפשרי לאחר מספר רב של חשבונות, ולכן הרוב המוחלט בוחר למחזר סיסמאות (כמו להוסיף אות או סימן בסוף או אף להשתמש בסיסמה גנרית), מה שמאפשר פריצה בקלות, במיוחד לאחר זליגות מידע או שימוש בהנדסה חברתית.
מנהל הסיסמאות מציג פתרון לבעיה זו בכך שהוא מאפשר ליצור סיסמה חזקה (בדר"כ בעלת אנטרופיה גבוהה, שכן המשתמש לא צריך לזכור אותה בע"פ) ושונה בכל פעם שנוצר חשבון, לאחר מכן על המשתמש רק לזכור את הסיסמה למנהל הסיסמאות עצמו (אשר מכיל את הסיסמאות הרצויות) ובכך יוכל לגשת לחשבונותיו השונים.
חסרונות

מנהל סיסמאות הוא עדיין נקודת תורפה גדולה שכן אם מתגלה הסיסמה אליו כל הסיסמאות של המשתמש יהיו חשופות (במידה ואין אימות רב שלבי), כמו כן אם החברה עצמה נפרצת ולא נקטה אמצעים כמו מדיניות אפס אמון והצפנות, הסיסמאות עלולות לדלוף.
בנוסף, מנהל הסיסמאות אינו מגן מפני הנדסה חברתית.
היסטוריה

תוכנת מנהל הסיסמאות הראשונה הייתה Password Safe (אנ') שנוצרה על ידי ברוס שנייר (Bruce Schneier) (אנ'). תוכנה זו שוחררה כשירות חינמי ב-15 בינואר 2002. עקב מגבלות על יצוא תוכנות הצפנה של ארצות הברית שהיו בתוקף אז, רק אזרחי ארצות הברית וקנדה ותושבי קבע בארצות הברית הורשו להשתמש בה.
לאחר שגוגל כרום הפך לדפדפן הנפוץ ביותר, מנהל הסיסמאות של Google המובנה בדפדפן זה הפך למנהל הסיסמאות הנפוץ ביותר החל מדצמבר 2023.
ראו גם

סיסמה
סיסמה חד-פעמית
הערות שוליים

↑  Sean Michael Kerner, password manager, Tech Target, ‏מאי 2023
מרגרט בודן

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1936 (בת 88) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג'  בית הספר לבנות של הסיטי של לונדון 
 מוסדות:  אוניברסיטת סאסקס 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר האימפריה הבריטית  EurAI Fellow  פרס ברווייז (2019)  עמית האקדמיה הבריטית  פרס ACM - AAAI Allen Newell (2017)  עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1993) 
 
מרגרט אן בודן (באנגלית: Margaret Ann Boden; נולדה ב-26 בנובמבר 1936) היא פרופסור לפילוסופיה ולפסיכולוגיה בבית הספר למדעים קוגניטיביים באוניברסיטה של סאסקס שידועה בעיקר בשל מחקרה על בינה מלאכותית.
בודן היא עמיתת האקדמיה הבריטית וקצינה במסדר האימפריה הבריטית.
ביוגרפיה

מרגרט נולדה וגדלה בלונדון, אנגליה. אביה היה עובד מדינה ואמה תפקדה כעקרת בית בשל האיסור שחל באותה תקופה על נשים הנשואות לעובדי מדינה לעבוד, אך בסופו של דבר שכרה חנות תפירה. מרגרט גדלה כבת יחידה, לאחר סיבוכים בהריון של אמה שגרמו לפטירת אחיה בהיותו בן חודש. בשנות הנעורים שלה היא בעיקר התעניינה בדת, ביולוגיה והקשר בין המחשבה לגוף והייתה מבלה את רוב זמנה בקריאה.
בודן למדה בבית ספר פרטי בווינצ'מור היל (אנ') עד כיתה י"א, אז היא עברה לבית הספר לבנות של לונדון. לאחר שסיימה את בית הספר הלכה ללמוד בניוהאם קולג'.
בקיימברידג', שם למדה כיתה ראשונה במדעים רפואיים במשך שנתיים. הישגיה היו הגבוהים ביותר בתחום מדעי הטבע בכל האוניברסיטה. בקיימברידג' היא נחשפה לראשונה לעובדה שמלמדים פילוסופיה כמקצוע והיא למדה עם מרגרט מסטרמן (אנ'), שניהלה את המחלקה ללימודי שפות, למשך תקופה קצרה. לאחר שלמדה מדעי הרפואה היא למדה במשך שנה את מדעי המוסר. מרגרט עבדה כעוזרת מרצה לפילוסופיה באוניברסיטה של בירמינגהאם בשנת 1959. לאחר מכן, בשנים 1962–1964 זכתה במלגה של קרן חבר העמים של הארקנס והגיעה לאוניברסיטת הרווארד ללמוד פסיכולוגיה חברתית וקוגניטיבית.
בשנת 1968 נולד לה בן, רסקין, ובשנת 1972 נולדה לה בת בשם ג'האן.
קריירה

בודן מונתה כמרצה לפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת סאסקס בשנת 1965, ב-1980 היא קיבלה את תארה כפרופסור. בשנת 1985 היא נעשתה לדיקנית של בית הספר למדעי החברה, ושנתיים לאחר מכן לדיקנית המייסדת של בית הספר למדעי הקוגניציה והמחשב. ב-1983 הפכה לעמיתת האקדמיה הבריטית ותפקדה כסגנית נשיאה ב-1989-1991.
ב-2001, בודן הפכה לקצינה במסדר האימפריה הבריטית (OBE) בשל תרומתה בתחום המדעים הקוגניטיביים. באותה שנה היא גם זכתה בתואר דוקטור למדע (ScD) מהאוניברסיטה של סאסקס. בהמשך גם קראו למלגה ל-PhD שמוענקת במחלקה לתורת המידע, על שמה. בנוסף היא קיבלה תואר כבוד גם מהאוניברסיטה של בריסטול.
ספרים ומאמרים

בודן פרסמה למעלה מ-240 מאמרים בכתבי עת מדעיים, ערכה והייתה לעורכת שותפה בשישה ספרים וכתבה שישה ספרים, ביניהם:
Purposive Explanation in Psychology (הוצאה לאור על ידי אוניברסיטת הרווארד, 1972)
Artificial Intelligence and Natural Man (הוצאה לאור על ידי אוניברסיטת קיימברידג', 1979)
Piaget (Fontana Modern masters, 1979)
The Creative Mind: Myths and Mechanisms (Basic Books, 1990; 2nd edn. Routledge, 2004)
Dimensions of Creativity (הוצאה לאור על ידי אוניברסיטת קיימברידג', 1994)
Artificial Intelligence (Handbook Of Perception And Cognition) (הוצאה אקדמית, 1996)
Mind As Machine: a History of Cognitive Science (2 כרכים, הוצאה לאור על ידי אוניברסיטת אוקספורד, 2006)
AI: Its Nature and Future (הוצאה לאור על ידי אוניברסיטת אוקספורד, 2016)
Artificial Intelligence: A Very Short Introduction (הוצאה לאור על ידי אוניברסיטת אוקספורד, 2018)
From Fingers to Digits: An Artificial Aesthetic (הוצאה לאור על ידי אוניברסיטת קיימברידג', 2019)
פרסים ותארים

תואר קצונה במסדר האימפריה הבריטית בשנת 2001
עמיתת האקדמיה הבריטית ויושבת ראש המחלקה לפילוסופיה עד יולי 2002
חברה ב- Academia Europaea
עמיתה ב- American Association for Artificial Intelligence (אנ') (AAAI)
עמיתה ב- (ECCAI)European Coordinating Committee for Artificial Intelligence (אנ')
חברה ב- Society for Artificial Intelligence and the Simulation of Behaviour (אנ')
חברת המועצה של Royal Institute of Philosophy (אנ')
סגנית נשיאה לשעבר ויושבת ראש המועצה של Royal Institution of Great Britain
באפריל 2004 זכתה בתואר כבוד על ידי האוניברסיטה הפתוחה של בריטניה כדוקטור של האוניברסיטה
ב-2016 זכתה בפרס ISAL על מפעל חייה בתחום הבינה המלאכותית.
הערות שוליים

↑  Today in History - November 26 - Page 4 - WorldofQuotes, web.archive.org, ‏2016-03-07
1 2  Hove’s Maggie Boden: A world authority on artificial intelligence, Great British Life, ‏2017-07-31 (ב־)
↑  Video & Audio: Maggie Boden - Metadata, www.sms.cam.ac.uk
↑  city of London school for girls
↑  Marie-France Moss, Cambridge Women Philosophers, www.phil.cam.ac.uk, ‏2014-04-11 (באנגלית)
1 2  John Templeton Foundation: Participants, web.archive.org, ‏2016-09-19
↑  Professor Margaret Boden FBA, The British Academy (באנגלית)
1 2  Professor Margaret Boden awarded OBE, archive.sussex.ac.uk, ‏9 בינואר 2002
↑  Web Team, The Margaret Boden Informatics PhD Scholarship : University of Sussex, www.sussex.ac.uk (באנגלית)
↑  University of Bristol, 2002: Honorary Degrees awarded | News and features | University of Bristol, www.bristol.ac.uk (באנגלית בריטית)
↑  2016 ISAL Awards: Winners, Artificial Life, ‏2016-07-11 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302490505171  PLWABN: 9810574029505606  ACM DL: 81100376576  BIBSYS: 90245270  BNE: XX4579088  BnF: cb12164550r (data)  CANTIC: a10051661  CiNii: DA0014221X  dblp: 75/6153  GND: 113093500  ISNI: 0000 0003 6860 687X  LCCN: n82041091  LNB: 000101038  NDL: 00433668  NKC: vse2009498839  NLA: 35240280  NLK: KAC201102054  NSK: 000167364  NTA: 067945201  RERO: 02-A003017474  SUDOC: 030175275  VIAF: 85307202   WorldCat (עם VIAF): 85307202
Parade

Parade (בעברית: תהלוכה) הוא אלבום האולפן השמיני של המוזיקאי האמריקאי פרינס, והשלישי והאחרון שבו חלק את הקרדיט עם להקת הליווי שלו, הרבולושן (אנ'). הוא גם הפסקול של הסרט Under the Cherry Moon (אנ'), בבימויו ובכיכובו של פרינס. הוא יצא לאור ב־31 במרץ 1986 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס" ופייזלי פארק רקורדס (אנ').
ב־"Parade" נמנע פרינס מהגיטרה החשמלית והאלמנטים של רוק שאפיינו את "Purple Rain", לטובת אלמנטים של פופ פסיכדלי אותם חקר באלבומו הקודם, "Around the World in a Day", תוך שהוא מניב, בהפקה קפדנית ופשוטה, פאנק ומוזיקה לסרטים, אולם בשונה מהאלבום הקודם "Parade" התקבל באהדה על ידי הביקורת. הסינגל "Kiss" הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והאלבום הוסמך למעמד אלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ביוני 1986.
מגזין "NME" בחר ב־"Parade" לאלבום השנה שלו, ומגזין "וילג' ווייס" דירג אותו כאחד האלבומים הטובים של השנה.
רקע

"Parade" היה האלבום שבא אחרי "Around the World in a Day" ופסקול סרטו השני של פרינס, "Under the Cherry Moon". הוא כלל מוזיקה תזמורתית בהיקף נרחב. פרינס הציג בו תדמית חדשה: שיער משוח בג'ל לאחור וחליפות ערב החליפו את השיער המסולסל, התלבושות הסגולות והחולצות הפרועות שאפיינו אותו מאז "Controversy" ‏(1981) ועד "Around the World in a Day" ‏(1985). הסינגל הראשון, "Kiss", היה להיט שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, שם גם האלבום כולו התקבל היטב, אם כי באירופה האלבום הצליח יותר, ולראשונה בקריירה של פרינס המכירות באירופה עברו את המכירות בארצות הברית.
"Parade" היה האלבום האחרון שיצא באופן רשמי עם להקת הליווי של פרינס, "הרבולושן". אלבום נוסף בשם "Dream Factory (אנ') הוקלט עם הלהקה, אך נגנז כשפרינס פירק את הלהקה באוקטובר 1986.