stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Battlefield: Bad Company 2
Vietnam

| --- | --- |

עטיפת המשחק Battlefield: Bad Company 2: Vietnam
 כללי
 תאריך הוצאה:  Microsoft Windows:   18 בדצמבר 2010   Xbox 360 ו-PlayStation 3:   21 בדצמבר 2010
 סוגה:  יריות בגוף ראשון
 פיתוח:  EA Digital Illusions CE
 הוצאה לאור:  Electronic Arts
 ארץ מקור:  שוודיה 
 שפות:  אנגלית, יפנית, פולנית, ספרדית, איטלקית, צרפתית, גרמנית, רוסית 
 הפצה:  Electronic Arts   סטים
 סדרה:  Battlefield: Bad Company 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Frostbite
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  Microsoft Windows   Xbox 360   PlayStation 3
 מדיה:  DVD, הורדה דיגיטלית (סטים)
 המשחק הקודם:  Battlefield: Bad Company 2
 המשחק הבא:  Battlefield Online
 www.badcompany2.ea.com
 
Battlefield: Bad Company 2: Vietnam היא חבילת הרחבה למשחק Battlefield: Bad Company 2, שמתרחשת בתקופת מלחמת וייטנאם. החבילה שוחררה בתאריך ה-18 בדצמבר 2010 עבור Microsoft Windows דרך חנויות שמוכרות את דיסק המשחק ודרך סטים וב-21 בדצמבר 2010 המשחק יצא ל-Xbox 360 ול-PlayStation 3. ההרחבה זכתה לביקורות חיוביות מאתרים שונים וממשתמשים שונים.
חבילת ההרחבה כוללת חמש מפות חדשות, שישה כלי רכב חדשים ו-15 כלי נשק חדשים.
ראו גם

Battlefield 2
Counter-Strike: Global Offensive
Call of Duty 4
Neo Geo Pocket

| --- | --- |


 יצרן:  SNK 
 דור:  דור חמישי
 יצא לראשונה:  28 באוקטובר 1998
 הפסקת הייצור:  1999
 אחסון:  מחסניות משחק
 מודל אחריו:  Neo Geo Pocket Color
 
ה-Neo Geo Pocket היא קונסולת ניידת בצבעי שחור לבן ששוחררה על ידי SNK. זו הייתה הקונסולה הניידת הראשונה של החברה, והיא חלק ממשפחת Neo Geo. היא הופיעה לראשונה ביפן בסוף 1998 ונמכרה בעיקר ביפן ובהונג קונג. המערכת וכל חמשת המשחקים באנגלית זכו להפצה מוגבלת במערב, שם ניתן היה להזמין אותה ישירות מ-SNK USA.
ה-Neo Geo Pocket זכה למכירות נמוכות מהצפוי, וייצורה הופסק ב-1999,היורשת שלה הייתה Neo Geo Pocket Color למרות שהמערכת נהנתה מחיים קצרים בלבד, היו כמה משחקים משמעותיים שפורסמו במערכת כמו Samurai Shodown!, ומלך הלוחמים R-1 ומטאל סלאג.
הִיסטוֹרִיָה

הקונסולה הייתה הקונסולת ניידת הראשונה של החברה והיא חלק ממשפחת Neo Geo. היא הופיעה לראשונה ביפן בסוף 1998 ונמכרה בעיקר ביפן ובהונג קונג. Neo Geo Pocket היה אמור לצאת ב-22 באוקטובר 1998 עם שמונה כותרים בהשקה. המערכת וכל חמשת המשחקים באנגלית זכו להפצה מוגבלת במערב, שם ניתן היה להזמין אותה ישירות מ-SNK ארצות הברית.
ה-Neo Geo Pocket קיבל את פרס העיצוב הטוב בשנת 1998. ולמרות זאת סך מכירות היו נמוכות מהצפוי וייצורה הופסק ב-1999 .
מפרט טכני

מעבד ליבה 16-bit Toshiba TLCS-900H עם ביצועים גבוהים
תצורת בנק של 32 סיביות /16 סיביות ב-6.144 MHz
מסך וירטואלי 256×256, 16 פלטות לכל מישור, 64 ספרייטים לכל פריים
Z80 מעבד 8 סיביות לשליטה בשבב הסאונד
SN76489 מקביל ל-Soundchip (שלושה מחוללי גוונים של גל ריבוע, מחולל רעש לבן אחד, וגישה ישירה לשני ממירים דיגיטליים-אנלוגיים)
I/O טורי SIO, ערוץ אחד ב-19200 סיביות/שניות
זיכרון פנימי של 4 סיביות
SNK הוציאה את ה-Neo Geo Pocket בשמונה צבעים שונים: כחול פלטינה, כסף פלטינה, לבן פלטינה, שחור פחמן, כחול מייפל, כחול הסוואה, חום הסוואה וקריסטל לבן.
משחקים

בסך הכל פותחו רק תשעה משחקים עבור Neo Geo Pocket. משחקי הקונסולה התאימו גם עם Neo Geo Pocket Color, למרות שהמשחקים יופיעו בצבעים מונוכרומים על Neo Geo Pocket. כמו כן, ה-NGPC תואם לאחור וניתן לשחק את כל המשחקים על ה-Neo Geo Pocket. לאחר שחרורו של ה-NGPC, שישה כותרים קיבלו התאמות לקונסלות החדשות, שעודכנו כך שיכללו צבע.
| שם המשחק | מפתחת | מפיצה | שחרור מחדש על ה-NGPC | Release date |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Baseball Stars | Saurus, SNK | SNK | כן | October 28, 1998 |
| King of Fighters R-1 | SNK | SNK | לא | October 28, 1998 |
| Melon-chan's Growth Diary | ADK | SNK | לא | October 28, 1998 |
| Neo Cherry Master | DYNA | SNK | כן | December 25, 1998 |
| Neo Geo Cup '98 Plus | SNK | SNK | כן | October 28, 1998 |
| Pocket Tennis | Yumekobo | SNK | כן | October 28, 1998 |
| Puzzle Link | Yumekobo | SNK | כן | October 28, 1998 |
| Samurai Shodown! | Saurus, SNK | SNK | לא | December 25, 1998 |
| Shōgi no Tatsujin: Master of Syougi | ADK | SNK | כן | November 20, 1998 |
הערות שוליים

↑  Kotaku (2012-02-12). "Screw the Vita, Let's Talk About the Other NGP". Kotaku (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-09-06.
↑  "NEOGEO POCKET". SNK USA (באנגלית אמריקאית). 1999-10-05. אורכב מ-המקור ב-1999-10-05. נבדק ב-2024-02-19.
↑  "Neo Geo Pocket NEOP 10010". Japan Design Promotion Association (ביפנית). 1998. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2015. נבדק ב-6 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   ネオジオポケット [Neo Geo Pocket].  ハンディゲームマシンコンプリートガイドデラックス ゲームギア・ワンダースワン・ネオジオポケットEdition [Handy Game Machine Complete Guide Deluxe: Game Gear, WonderSwan, Neo Geo Pocket Edition] (ביפנית). Shufunotomo. באוקטובר 2020. p. 142, 143. ISBN 9784074447602. {{cite book}}:  (עזרה)
לוח אם Neo Geo Pocket
גיל מרקו שני

| --- | --- |

צילום מ-2009
 לידה:  1968 (בן 56 בערך) תל אביב, ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל - אקדמיה לאמנות בירושלים
 תחום יצירה:  ציור, מיצב
 פרסים והוקרה:  פרס סנדברג לאמנות ישראלית www.gilmarcoshani.com
״אוטובוסים, 2018, מוזיאון ישראל, כניסה״ (2018)
״אוטובוסים, 2018, מוזיאון ישראל, מבט ללא דלתות״ (2018)
״אוטובוסים, 2018, מוזיאון ישראל, מבט מבפנים״ (2018)
גיל מרקו שני (נולד בשנת 1968) הוא צייר ואמן מיצב ישראלי.
ביוגרפיה

שני נולד וגדל בתל אביב, בוגר תיכון חדש בתל אביב, ושירת בצה"ל ביחידת ההסרטה. בוגר תואר ראשון (1994) באמנות מבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים, לימודי אמנות (1994) בית ספר סלייד ב-לונדון, ולימודי עיצוב נעליים בבית ספר Afpic בפריז.
שני חבר סגל ומרצה בכיר במחלקה לאמנות בבצלאל. הוא זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר (2008) ופרס סנדברג לאמנות ישראלית לשנת 2018. ציוריו מצויים בין השאר באוספים של מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל ובאוספים פרטיים בארץ ומחוץ לישראל. הוא חי ועובד בתל אביב. ב-2017 נולד בנו לב, בהורות משותפת עם רנן מוסינזון. שני הוא אחיה של המעצבת שרית שני חי.
עבודותיו

ציוריו מתאפיינים בסגנון קווי ושטוח על רקע אחיד, ומיצביו משקפים מצבים יום-יומיים ובנאליים לכאורה, אך מייצרים חוויה המעוררת השתאות וחרדה בו זמנית. "יצירתו של שני נעה בין העבודות הציוריות, הדו-ממדיות, לבין המיצבים התלת־ממדים. הציורים מתאפיינים בקו רצוף וחסכני, מאופק ולא אישי. לעומתם, המיצבים עשירים בפרטים ואוירה, יוצרים סביבה טעונה. לכאורה אלה שני קטבים אך יחד הם בונים את "התיאטרון" המהפנט והמאיים, היפה והמכאיב, הסנטימנטלי והקר של גיל מרקו שני", ציין הצוות שהחליט על הענקת פרס גוטסדינר לשני.
ב-1994 השתתף בתערוכה "טרנזיט" במסגרת "ארט פוקוס", וב-1997 השתתף ב״סדרני נוי” במסגרת התערוכה ״סף” במוזיאון ישראל, אשר אצרה שרית שפירא (ז״ל) ומיזגה בין נוכחות אנושית לחפצי תצוגה.
ב-1999 הציג תערוכת יחיד ״חברות” בגלריית דביר.
ב-2001 שני בנה את המיצב ״ספארי”, במסגרת התערוכה ״הלנה” (עם אבנר בן־גל ואוהד מרומי) בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת־זמננו, מוזיאון תל אביב לאמנות.
המיצב "אוטובוסים" הוצג במוזיאון ישראל ב-2018. אצרה אותו איה מירון. בבצלאל מציינים כי "זה משיאי יצירתו של שני ומההישגים החשובים בגוף יצירתו העיקבי". בקצה המבואה הריקה של המיצב נמצאת דלת, המובילה אל חדר שמבעדו רואים חלל ובו חונים שני אוטובוסים של תיירים. האוטובוסים נראים שלמים, כאילו נלקחו מן המציאות, אך למעשה הם מלאכותיים, חלקיים ומותאמים לנקודת המבט שמכתיבה הדלת השקופה. ״שנתיים עבודה בשביל פריים אחד”, כך הגדיר שני את התערוכה.
תערוכות > מבחר תערוכות יחיד

1996: ״מחיקת כף” (עם רם סמוכה), גלריה בורוכוב, תל אביב ״סדרני נוי”, במסגרת התערוכה ״סף” (בסדרה ״פרק: תערוכות אמנים צעירים”), מוזיאון ישראל, ירושלים; אוצרת: שרית שפירא
1997: ״חזיר”, גלריה מרי פאוזי, תל אביב־יפו
1999: ״חברות”, גלריה דביר, תל אביב
2001: ״עבודות מן הזמן האחרון” (עם אורי צייג), גלריה קוג׳ימאצ׳י, טוקיו — ״ספארי”, במסגרת התערוכה ״הלנה” (עם אבנר בן־גל ואוהד מרומי), ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת־זמננו, מוזיאון תל אביב לאמנות; אוצרת: אלן גינתון (קטלוג)
2003: ״גשם”, במסגרת ארט־פוקוס 4, מוזיאון אסירי המחתרות, ירושלים; אוצרים: סוזן לנדאו, יגאל צלמונה (קטלוג)
2007: ״אדום החזה”, גבעון גלריה לאמנות, תל אביב, Dome ספר־אמן בהוצאת Revolver, פרנקפורט
2009: ״ציורים כחולים”, תערוכת הזוכה בפרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות; אוצרת: (אלן גינתון) קטלוג—״המפעל”, חלל Forde לאמנות עכשווית, ז׳נבה
2011: ״חדר מדרגות”, במסגרת ״המכה השנייה: הביינאלה, השלישית לאמנות עכשווית”, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית; אוצר: אורי דסאו (קטלוג)
2014: ״בלגרד”, גלריה טמפו רובאטו, תל אביב
2018: ״אוטובוסים”, מוזיאון ישראל, ירושלים; אוצרת: איה מירון (קטלוג)
תערוכות > מבחר תערוכות קבוצתיות

1994: ״טרנזיט”, במסגרת ארט־פוקוס 1, התחנה המרכזית החדשה, תל אביב; אוצרת: שרית שפירא (קטלוג)
1996: ״אבידות ומציאות”, גלריה מרי פאוזי, תל אביב־יפו
1998: ״אביב בסוף הקיץ”, מוזיאון תל אביב לאמנות; אוצרת:אלן גינתון
2000: ״גבירותי ורבותי: אמנות ישראלית עכשווית”, מוזיאון, תל אביב לאמנות; אוצרת:אלן גינתון
— ״פרחי קיר”, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית; אוצר:אריק מירנדה (קטלוג)
2001: ״אמנות ישראלית היום”, מוזיאון לאמנות מודרנית, סאיטמה, יפן; אוצרים: גליה בר אור, איטרו היראנו
2002: גלריה Sadie Coles HQ, לונדון
2003-2002: ״חילופים: ישראל-נורדריין־וסטפליה”, מוזיאון ישראל, ירושלים; מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית; מוזיאון לאמנות, בון; מוזיאון קייזר וילהלם, קרפלד; מוזיאון אם־אוסטוואל לאמנות מודרנית ועכשווית, דורטמונד, גרמניה; אוצרים: סוזן לנדאו, דליה לוין, מיכה לוין, דיטר רונטה, מרטין הנשל, אינגו ברטש (קטלוג)
2004: ״הים־תיכוניים”, מוזיאון לאמנות עכשווית, MACRO, רומא; אוצרת: שרית שפירא
2005: ״החומר שממנו עשויים החלומות: אמנות ישראלית, עכשווית”, מוזיאון צ׳לסי לאמנות, ניו־יורק; אוצרת: מנון סלואם (קטלוג)
2006: ״היה־היה פעם: אגדות עכשוויות”, מוזיאון לאמנות, עכשווית (ARCOS), בנוונטו, איטליה; אוצר: דוברילה, דנגרי (קטלוג)
2007: ״לברוח ממה שמטריד אותך”, מגזין III, סטוקהולם; אוצרות: שרית שפירא, אליזבת מילקוויסט
2008: ״זמן אמת: שישים שנות אמנות בישראל, העשור השישי”, מוזיאון ישראל, ירושלים; אוצרים: אמיתי מנדלסון, אפרת נתן (קטלוג)
2009: ״יצירות מתוך תערוכות ועבודות חדשות”, גבעון גלריה, לאמנות, תל אביב
2010: ״התבוננות חדשה ומחודשת”, גבעון גלריה לאמנות, תל אביב
2011: ״החיים: הוראות שימוש”, אגף הנוער, מוזיאון ישראל, ירושלים; אוצרת: איה מירון (קטלוג)
2012: ״מבט על אמנות ישראלית”, וילה אמריז׳, פריז; אוצרות: נטלי ממן־כהן, נטלי זקין־בולקיה
2013: ״זמן הניסיון האנושי”, גלריה עינגע לאמנות עכשווית, תל אביב
2014: ״חדר הסבה”, מגזין III, סטוקהולם; אוצר: דייוויד ניומן — ״שממה הורה: עבודות מאוסף יגאל אהובי לאמנות”, הגלריה, האוניברסיטאית לאמנות ע׳׳ש גניה שרייבר, תל אביב; אוצרת: שרית שפירא (קטלוג)
2015: ״בארץ הפלאות”, גלריה טמפו רובאטו, הארלם, ניו־יורק
2016: ״תקינות ביקורתית / כוח להשחית”, גבעון גלריה לאמנות, תל אביב
2017: ״ 50 ל־1967 : אמנות שעת מלחמה”, משכן לאמנות, עין־חרוד; אוצרת: דנה אריאלי
2017: ״אותו דבר אבל אחר: מתוך אוסף הארץ”, גלריה מינוס אחת, תל אביב; אוצרת: אפרת לבני (קטלוג)
תערוכות > פרסים ומענקים

1994: פרס מרי פישר לבוגרים מצטיינים, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1999: פרס האמן הצעיר, משרד המדע, התרבות והספורט
2001: פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו
2003: פרס ביאטריס קולינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
2004: מלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל
2005: פרס על־שם שמואל גבעון, מוזיאון תל אביב לאמנות
2008: פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון, תל אביב לאמנות
2017: מענק תמיכה מטעם אאוטסט, ישראל—מענק להוצאת קטלוג, מועצת הפיס לתרבות ואמנות
ספרי אמן וקטלוגים

2000: ״חברות”, גלריה דביר
2001: Safari/ספארי, מוזיאון תל אביב
2001: Bird Watchng School/בית הספר לצפרות, מוזיאון תל אביב
Dome Gil Marco Shani, Revolver Press :2007
2018: Buses/אוטובוסים, מוזיאון ישראל  | קטלוג אוטובוסים עברית, English Buses Catalogue
גלריה

Studio View, TLV, 2016
Studio View, Berlin, 2017
Mirror, Squares and Circle, Oil on Canvas
Kitchen 2, Oil on canvas, 230 cm X 300 cm
Studio View, Berlin, 2017
Studio View, Berlin, Grove, Oil on Canvas
Studio View, Berlin, Stairwell and Kitchen
Studio View, Berlin, Stairwell 2 and Kitchen 2
Self Portrait, Berlin, 2017
Self Portrait 2, Berlin, 2017
הערות שוליים

1 2  גיל מרקו שני, באתר בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1 2  עינב שיף‏, זוכה פרס גוטסדינר: גיל מרקו שני, באתר וואלה, 4 במאי 2009
1 2   אבי פיטשון, גיל מרקו שני פוחד שאף אחד לא יבין למה הוא הציב אוטובוסים במוזיאון ישראל, באתר הארץ, 16 באפריל 2018
↑  גיל מרקו שני, באתר מגזין III, ‏2020-11-05
↑  גיל מרקו שני, באתר מוזיאון ישראל, ‏2017-08-15
↑  גיל מרקו שני, באתר מוזיאון הרצליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278734  NLI: 987007297084905171  GND: 136581544  ISNI: 0000 0000 7883 8859  LCCN: nr2002039962  ULAN: 500478999  VIAF: 80901369   WorldCat (עם VIAF): 80901369
שרון רוסטורף-זמיר

| --- | --- |

 לידה:  1965 (בת 59 בערך) כפר ויתקין, ישראל 
 מוקד פעילות:  אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
שרון רוסטורף-זמיר (נולדה ב-1965, כפר ויתקין) היא זמרת אופרה ומלחינה ישראלית, מורה לפיתוח קול, פרופסור חבר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

רוסטורף-זמיר נולדה בכפר ויתקין. רוסטורף מספרת שהיא החלה לשיר בגיל שנה והוריה הבינו מכך שעתידה בתחום הזמרה. רוסטורף התחילה ללמוד תווים ולזמר בגיל 13. היא הייתה זמרת וסולנית במקהלת העפרוני בניצוחה של מיה שביט. בגיל 16 הצטרפה רוסטורף ללהקת מגפיים, להקה של מושבניקים, מקומיים מכפר ויתקין והסביבה. רוטסורף הייתה סולנית הלהקה במרבית השירים לצד חברי הלהקה ביניהם אבי גבע ואתי עמית.
לאחר השירות הצבאי, רוסטורף למדה ושרה בדרום-אפריקה, שם סיימה תואר ראשון באוניברסיטה, בתחומיה, והופיעה באופרות ואורטוריות. לאחר מכן עברה להופיע במילאנו ובווינה.
מתחילת שנות ה-90 רוסטורף התגוררה והופיעה באירופה. בסוף שנות ה-90 חזרה להתגורר בישראל.
בגיל 24 התמנתה רוסטורף לסולנית קבועה באופרה של פרנקפורט למשך חמש עונות. כמו כן שרה באירופה, יפן וארצות הברית באופרות, רסיטלים וקונצרטים בליווי תזמורות. היא שרה בבתי האופרה של פריז, פראג, בילבאו, מדריד, רומא, לונדון, וינה ועוד. כמו כן הופיעה בהפקות רבות של האופרה הישראלית החדשה, למשל "פאמינה" בחליל הקסם (מוצרט) ו"אולימפיה" בסיפורי הופמן (ז'אק אופנבך).
רוסטורף הופיעה לעיתים קרובות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם המנצח זובין מהטה, וכן עבדה עם המנצחים קורט מזור, רפאל פריבק דה בורגוס, יוליוס רודל, גאבור הולרונג, דייוויד שטרן, דן אטינגר ואחרים.
מלחינים ישראלים שכתבו יצירות לקולה: גיל שוחט, יוג'ין לויטס, אהרון חרל"פ, שרון פרבר ודובי זלצר.
ב-2002 וב-2006 נבחרה רוסטורף-זמיר ל"זמרת האופרה של השנה" על ידי מבקרי המוזיקה בישראל.
ב-2003 הופיעה בהפקה "צור ירושלים" מאת מתתיהו שוהם בעיבוד יוספה אבן-שושן, בבימוי יוסי יזרעאלי. את האופרה הזו הלחין גיל שוחט עבור שחקני תיאטרון בית ליסין והתזמורת הקאמרית הישראלית בניצוחו של סטנלי ספרבר, ובביצוע זמרת האופרה רוסטורף-זמיר. זהו סיפור האהבה הלא ממומש בין אליהו הנביא למלכה איזבל. מן המחזה עולה שאליהו סירב לאיזבל ומכאן ניתן היה להסיק שהקנאות הדתית של איזבל - מקורה בעלבון מיני. בהצגה שיחקו יונה אליאן קשת, עודד תאומי, גיל פרנק, שלמה בר-שביט, הדס קלדרון, אוהד שחר, אורי רביץ, נבו קמחי, יורם יוספסברג, שמוליק כהן, צחי גליק והילד הזמר אלחנן אלפנבאום.
ב-2004 הופיעה כ"סוזנה" בנישואי פיגארו באופרה של ניו יורק.
בשנת 2006 השתתפה לצידו של יניב ד'אור באופרה יוליוס קיסר באולם האופרה הישראלית החדשה.
ב-2013 הוציאה לאור את השיר "ברח בני" פרי עטו של אוריאל זוהר שכתבה עמו, הלחינה ושרה.
רוסטורף-זמיר משמשת כמורה למקצועות הקול בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
שרון רוסטורף-זמיר מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשלושה, בת ושני בנים.
דיסקוגרפיה

הנדל - תזאו (09/20/2005), מנצח: וולפגאנג קאצ'נר, תזמורת לאוטן קומפני (ברלין), וזמרים אחרים.
הנדל - פלורידאנטה (04/10/2007), מנצח: אלן קרטיס, תזמורת איל קומפלסו בארוקו, וזמרים אחרים.
שומאן - לידר (01/29/2008), עם יונתן זק, פסנתר.
הנדל - אמאדיג'י די גאולה (02/26/2008), מנצח: אדוארדו לופס באנסו, תזמורת אל איירה אספניול, וזמרים אחרים.
הערות שוליים

↑  אתר קול המוסיקה "יד על הדופק" מראיין: יניב ד'אור, 1 ביוני 2014
↑  נעם בן זאב, דרך השירה, באתר הארץ, 3 במרץ 2001
↑  רוסטורף-זמיר שרון, סופרן, באתר www.israel-opera.co.il
↑  ברח בני/אוריאל זוהר, שרון רוסטורף-זמיר, באתר SoundCloud אוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309880105171  PLWABN: 9810543995505606  SUDOC: 158679571  VIAF: 79918949   WorldCat (עם VIAF): 79918949
Alien Swarm

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  19 ביולי 2010
 סוגה:  Shoot 'em up
 פיתוח:  Valve
 הוצאה לאור:  Valve
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  סטים
 סדרה:  Alien Swarm 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Source
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, Co-Op
 פלטפורמות:  Microsoft Windows
 מדיה:  הורדה דיגיטלית
 המשחק הקודם:  Alien Swarm 
 המשחק הבא:  Alien Swarm: Reactive Drop 
 www.alienswarm.com
 
Alien Swarm הוא משחק יריות בגוף שלישי מתצוגה מלמעלה שפותח על ידי Valve והופץ על ידי סטים. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד בתאריך ה-19 ביולי 2010. המשחק פותח על בסיס מוד מצליח למשחק "Unreal Tournament 2004". המשחק הוא חינמי בסטים.
משחקיות

Alien Swarm הוא משחק יריות מלמעלה ללמטה נקבע בזווית של 60 מעלות. ארבעה שחקנים יכולים להצטרף למשחק של שיתוף פעולה יחד, שמטרת השחקנים היא להתקדם בשלבים הבדיוניים, הנושא את המדע אל תוך החייזרים. השחקנים יכולים לבחור לקראת תחילת המשחק מתוך 40 פריטים את מה שהם רוצים, המשחק כולל סטטיסטיקה מתמשכת, ציוד נעילה והישגים.
עלילה

נחיל של חייזרים פולשים השלטתו על כדור הארץ, בדצמבר 2052. חיילי מארינס נוחתים על ספינה בשם "כלב דם", במטרה לחפש ניצולים, ואם יהיה צורך, גם כדי להרוס את המושבה כדי למנוע את התפשטות החייזרים. כוח המשימה הורג מספר רב של חייזרים "נורמליים", אלא גם את הביצים הזרות, את הגידולים הסרטניים, טפילים ויצורים אחרים. עד מהרה הם מגלים כי המתיישבים כולם נהרגו על ידי הנגיעות הזרות. החיילים לאחר מכן שמים את הפצצה הגרעינית, ומפעילים את שעון העצר שלו, הם מגיעים לספינה זמן קצר לפני שהפצצה מתפוצצת.
עלילה > כיתות

המשחק הוא מעמדי, עם שחקנים בתפקידים של קצין (Officer), חייל מיוחד (Special Weapons), חובש (Medic), וטק (Tech). בכל כיתה יש שתי דמויות לבחירה, עם הבדלים ביכולת.
עלילה > כיתות > Officer

מעניק לדמות בונוס גדול לפגיעה ונזק שהשחקן גורם, יש לו גישה לרובה חזק עם מטול רימוני תבערה, הדמות הזאת מסוגלת גם לזרוק כמות גדולה של חומרי נפץ.
עלילה > כיתות > Special Weapons

מביא נזק גלם גדול, מצויד עם רובה ציד מותאם אישית, קיבולת מחסנית גבוהה, בעל גישה למכונות ירייה חזקות מאוד.
עלילה > כיתות > Medic

המעמד הזה מסוגל לצייד ציוד ריפוי, עזרה ראשונה, ובעל יכולת לרפא את חבריו לקבוצה עם ה-Medigun שלו.
עלילה > כיתות > Tech

נושא את חיישן התנועה, והוא הכיתה היחידה שמסוגלת לפתוח דלתות נעולות ומקומות נעולים אחרים, יש לו גישה לרובי סער ובעל יכולת של יריית רימוני הלם.
דרישות מערכת

|  | מינימום | מומלץ |
| --- | --- | --- |
מערכת הפעלה: Windows 7, Windows Vista, Windows XP
| מעבד | Pentium 4 3.0 GHz | Intel Core 2 Duo 2.4 GHz |
זיכרון: 1 GB for XP / 2GB for Vista
מקום בכונן הקשיח: 2.5GB
| כרטיס גרפי | DirectX 9 compatible video card with 128 MB, Shader model 2.0. ATI Radeon X800, Nvidia GeForce 6600 or better | DirectX 9 compatible video card with Shader model 3.0. Nvidia GeForce 7600, ATI Radeon X1600 or better |
מערכת סאונד: DirectX 9.0c compatible sound card
ראו גם

Unreal Tournament 2004
Half-Life 2
Valve
הסופר קאפ האירופי 2016

הסופר קאפ האירופי 2016 היה המהדורה ה-41 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו שני המועדונים הספרדים ריאל מדריד, הזוכה בליגת האלופות 2015/16, וסביליה, אלופת הליגה האירופית 2015/16.
הוא שוחק באצטדיון לרקנדל בטרונדהיים, נורווגיה, ב-9 באוגוסט 2016. ריאל מדריד ניצחה במשחק 3–2 לאחר הארכה וזכתה בתואר הסופר קאפ האירופי השלישי שלה.
מיקום

אצטדיון לרקנדל הוכרז כמיקום הסופי של הסופר קאפ האירופי 2016 בישיבת הוועד הפועל של אופ"א בניון, שווייץ, ב-18 בספטמבר 2014. זה היה הגמר הראשון של אופ"א ששוחק בנורווגיה.
האצטדיון נפתח כאצטדיון רב-תכליתי ב-10 באוגוסט 1947, כאצטדיון הכדורגל והאתלטיקה הראשי בטרונדהיים. זהו האצטדיון הביתי של רוזנבורג. האצטדיון יכול להכיל 21,166 צופים, מה שהופך אותו לאצטדיון הכדורגל השני בגודלו בנורווגיה.
קבוצות

| קבוצה | העפלה | השתתפויות קודמות (מודגש מציין זכייה) |
| --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | הזוכה בליגת האלופות 2015/16 | 4 (1998, 2000, 2002, 2014) |
| ספרד סביליה | הזוכה בליגה האירופית 2015/16 | 4 (2006, 2007, 2014, 2015) |
זה היה הסופר קאפ האירופי השלישי ברציפות שכלל רק קבוצות ספרדיות והרביעי בסך הכל.
משחק > סיכום

השחקנים שפתחו בגמר ליגת האלופות 2016, טוני קרוס וגארת' בייל, החמיצו את המשחק עם פציעות. בדקה ה-21' מרקו אסנסיו כבש את השער הראשון של ריאל מדריד עם נגיחה מ-25 מטרים לפינה השמאלית העליונה של הרשת. פרנקו ואסקס השיג את שער השוויון בדקה ה-41' כשכבש ברגל שמאל בתוך הרחבה.  סביליה קיבלה פנדל בדקה ה-72', כאשר סרחיו ראמוס הכשיל את ויטולו ברחבה. יבהן קונופליאנקה כבש את הפנדל בבעיטה נמוכה משמאל שהטעתה את השוער, קיקו קאסייה. שלוש קדות בתוך תוספת הזמן, סרחיו ראמוס השווה את התוצאה ושלח את המשחק להארכה כשכבש משני מטרים לאחר כדור רוחב של לוקאס ואסקס מצד ימין. ארבע דקות בתוך תוספת הזמן הורחק טימותי קולודזייצ'ק בכרטיס צהוב שני בעקבות עבירה על לוקאס ואסקס. לאחר מכן, סרחיו ראמוס התכופף נמוך כדי להבקיע את השער השני שלו, אבל השער נפסל בגלל משיכה במגן סביליה, עאדל ראמי. בדקה ה-119' דני קרבחאל פרץ לרחבה אחרי ריצה ארוכה בצד ימין וכבש כשהקפיץ את הכדור עם החלק החיצוני של רגל ימין מעל השוער.
משחק > פרטים

הזוכה בליגת האלופות הייתה הקבוצה "הביתית" למטרות אדמיניסטרטיביות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 באוגוסט 2016 | ספרד ריאל מדריד | 3–2‏ה | ספרד סביליה | אצטדיון לרקנדל צופים: 17,939 שיפוט: מילוראד מאז'יץ' |
| 9 באוגוסט 2016 | מרקו אסנסיו  21'   סרחיו ראמוס  90+3'   דני קרבחאל  119' |  | פרנקו ואסקס  41'   יבהן קונופליאנקה  72' (פ) | אצטדיון לרקנדל צופים: 17,939 שיפוט: מילוראד מאז'יץ' |
ראו גם

הסופר קאפ האירופי 2014
גמר ליגת האלופות 2016
גמר הליגה האירופית 2016
הערות שוליים

↑  "Real Madrid play Sevilla in UEFA Super Cup". UEFA.com. Union of European Football Associations. 29 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Trondheim set to stage 2016 UEFA Super Cup". UEFA.com. Union of European Football Associations. 18 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Full Time Report Final – Real Madrid v Sevilla" (PDF). UEFA.com. Union of European Football Associations. 9 באוגוסט 2016. נבדק ב-15 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2016 UEFA Super Cup Final Press Kit" (PDF). UEFA.com. 9 באוגוסט 2016. נבדק ב-9 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Madrid v Sevilla: fourth all-Spanish Super Cup". UEFA.com. Union of European Football Associations. 4 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UEFA Super Cup preview: Real Madrid v Sevilla". UEFA.com. 9 באוגוסט 2016. נבדק ב-9 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Real Madrid's Gareth Bale and Toni Kroos to miss Super Cup vs Sevilla". Euro Sport. 8 באוגוסט 2016. נבדק ב-15 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Reuters News Agency, ‏Dani Carvajal scores stunning solo goal as Real Madrid storm back to beat Sevilla in Super Cup, The Telegraph, 10 August 2016
↑  "From 92:48 to 92:34 and now 89:49 - Sergio Ramos is Real Madrid's man for the big occasion | Goal.com".
↑  "Real Madrid 3 Sevilla 2 (AET)". BBC Sport. 9 באוגוסט 2016. נבדק ב-10 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Regulations of the UEFA Super Cup 2016" (PDF). UEFA.com. Union of European Football Associations. 4 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
אצטדיון לרקנדל בטרונדהיים אירח את המשחק.
טיסאויווארוש

טיסאויווארוש (בהונגרית: Tiszaújváros) היא עיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
עד שנת 1970 נקראה העיר טיססדרקן (Tiszaszederkény)
יהודי טיסאויווארוש (טיססדרקן)

במהלך השנים חיו בעיר יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 70 | 1,382 |
| 1910 | 22 |  |
| 1920 | 25 |  |
| 1930 | 24 |  |
| 1941 | 31 | 1,697 |
ערים תאומות

גרמניה לודוויגסהאפן, גרמניה
פולין שוויינטוחלוביצה, פולין
פולין זוויירצ'ה, פולין
אוקראינה ברהובה, אוקראינה
גדוד חרב

| --- | --- |

 החץ הראשון בגבול לבנון
 פרטים
 כינוי:  הגדוד הדרוזי
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  גדוד חי"ר (כיום גדוד מילואים, בעבר גדוד סדיר)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1947–2015 (כ־68 שנים)
 מלחמות:    מבצע שלום הגליל  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  רובה אישי מיקרו-תבור, נשק קל של חיל הרגלים
 פיקוד
 יחידת אם:   חיל הרגלים הישראלי
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
 מפקדים:  רשימת מפקדי הגדוד
גדוד חֶרֶב (גדוד 299, הנקרא בשלב מסוים גם גדוד 300 וגם "יחידת המיעוטים" או "הגדוד הדרוזי") הוא גדוד חיל רגלים במילואים, ובעבר גדוד סדיר בצה"ל, בו משרתים חיילים בני העדה הדרוזית. בגדוד הסדיר שירתו אחים וקרובי משפחה רבים, מה שחיזק רבות את הקשר בין החיילים. המשרתים בגדוד נעלו נעליים אדומות, וחבשו כומתות שחורות. סיסמת הגדוד הייתה "החץ הראשון בגבול לבנון".
הגדוד נסגר בשנת 2015 כאשר הוחלט לשלב לוחמים בני העדה הדרוזית בקרב כלל היחידות הלוחמות. לאחר סגירתו הוחלט על שינוי מספרו של גדוד המילואים 8135 אשר מאויש על ידי משתחררי הגדוד, לגדוד 299. בנוסף לפעילות המבצעית, הגדוד עוסק גם בשימור מורשת הקרב ובלווי משפחות הנופלים והנפגעים של גדוד הסדיר שנסגר.