stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
למידה שיתופית מקוונת
כלים > למידה שיתופית א-סינכרונית ברשת

כלים נפוצים של למידה שיתופית מתוקשבת א-סינכרונית. לא ניתן לציין את עליונותו של כלי אחד על פני כלי אחר מכיוון שלכל אחד מאפיינים שונים ומטרות שונות. כלים אלו יכולים להשלים אחד את השני לצורך הקניית פיגומים ללומדים בנושא טיפוח אסטרטגיות במכוונות עצמית בלמידה.:
פורום - "שיחה" בין הסטודנטים לבין עצמם, בשיתופו של המרצה או בלעדיו. משתמשים בפורום כאשר יש צורך פדגוגי בקורס ליצור תקשורת שוטפת בין השיעורים. למשל בקורס התנסות מעשית; בקורס בו יש מקום להבעת דעות בנושא מסוים, לדיון בשאלה או בבעיה; בקורס בו רוצים ליצור קבוצות עבודה הצריכות לתקשר בינן לבין עצמן, ועוד.
התהליכים המרכזיים המתרחשים במהלך פעילות בפורום הם: הקשה לוגית, הערכה, ארגון ותמיכה. הפורום הוא כלי יעיל לצורך קיום דיונים ושיתוף רעיונות תוך שימוש נגיש שאינו דורש השקעת זמן מרובה. יתרונותיו של הפורום הם פיתוח היכולת הרפלקטיבית, שבירת גבולות הזמן והמקום, גיבוש הקבוצה ויצירת קהילה לומדת, ניהול השיח על פי הצורך של הסטודנט, הקניית הרגלים של שימוש בטכנולוגיה ועוד.
מערכות ליצירה שיתופית פתוחה - מערכות מבוססות טכנולוגיית ויקי (שהשימוש המוכר ביותר שלה הוא ויקיפדיה) או מערכות כגון Google Drive ו-מיקרוסופט 365 המאפשרות כתיבה של מסמכים, מצגות וגיליונות אלקטרוניים בצורה מקוונת ושיתופית. אפשר להשתמש בכל אלו כאשר יש צורך פדגוגי בקורס לספק מרחב של כתיבה שיתופית בו כולם יכולים לעבוד במקביל וליצור באופן משותף. למשל כאשר רוצים לכתוב ולהגיש מטלה משותפת או לספק מרחב להערכת עמיתים. התהליכים המרכזיים המתרחשים במהלך פעילות במערכת מבוססת טכנולוגיית ויקי הם: פיתוח ויצירה. מערכת מבוססת ויקי משמשת ככלי יעיל לצורך פיתוח מסמך שיתופי ועם זאת נדרשת השקעת זמן מרובה ביחס לשימוש בפורום. יתרונותיה של מערכות כאלו כוללים שבירת גבולות הזמן והמקום, גיבוש הקבוצה ויצירת קהילה לומדת, התאמה לגישה הקונסטרוקטיביסטית, הקניית הרגלים של שימוש בטכנולוגיה, העלאת המוטיבציה ללמידה ושיפור יכולת הכתיבה והעריכה.
בלוג - הוא כלי שמאפשר כתיבה אישית רפלקטיבית, מעין אתר אישי של הכותב, המאפשר תגובות של אחרים. קיימים ברשת בלוגים מסוגים שונים אותם כולנו מכירים, וניתן לעשות בהם שימוש פדגוגי. בניגוד לפורום, אין כאן שיחה שווה בין כל המשתתפים, אלא אדם אחד המוביל את השיחה והאחרים רק מגיבים (או לא). כותב הבלוג יכול להיות מרצה או סטודנט. חשוב לזכור כי בלוג יכול להיות גלוי לכל משתתפי הקורס או רק למרצה, על פי הגדרתכם. משתמשים בבלוג כאשר יש צורך פדגוגי בקורס לספק מקום בו הסטודנט יהיה במרכז אבל יקבל תגובות של אחרים או של המרצה. למשל התייחסות לסוגיה חשובה או למאמר, או ליווי תהליך עבודה אישי (כמו התנסות בהוראה). יתרונותיו של הבלוג דומים לאלה של מערכות ליצירה שיתופית פתוחה.
לקריאה נוספת

נחמיאס, ר' ומיודוסר, ד' (2001). שילוב אינטרנט בחינוך. "עיונים בטכנולוגיה ובמדעים, 34" (3 - 6)
ראו גם

מיומנויות המאה ה-21
למידה מקוונת
למידה משולבת מחשב
למידה מתוקשבת
E-learning
ניקיטה מיכאלקוב
ביוגרפיה

ניקיטה מיכאלקוב נולד במוסקבה במשפחת המשורר סרגיי מיכאלקוב. הוא למד בבית הספר התיכון, ובמקביל בבית הספר המרכזי למוזיקה שליד הקונסרבטוריון המוסקבאי, ולמד תיאטרון בחוג ליד תיאטרון הדרמה על שם סטניסלבסקי. כבר בגיל 14 הוא השתתף באחד הסרטים. אחיו של ניקיטה מיכאלקוב הוא הבמאי אנדריי קונצ'לובסקי שנשא את שם משפחת אימם במקום של אביהם.
בשנת 1963 החל ללמוד בבית הספר למשחק על שם שצ'וקין. מכיוון שלפי מדיניות בית הספר התלמידים לא יכולים להשתתף בסרטים בזמן הלימודים, הוא עזב את המוסד והתחיל ללמוד ב-VGIK. הוא סיים את הפקולטה לבימוי בשנת 1971.
החל ממחצית שנות ה-70 הוא ביים מספר סרטים וזכה לפופולריות רבה. בחלק מסרטים אלו הוא שיתף את פאבל קדוצ'ניקוב, שהיה פופולרי מאוד בשנות ה-50, אך מאז לא שיחק בתפקידים מרכזיים. במקביל, הוא שיחק במספר סרטים ובשנת 1984 קיבל את פרס שחקן השנה.
בשנת 1987 הקים ניקיטה מיכאלקוב את חברת ההפקות טריט"ה (Студия ТриТэ) שמשמעותה: "יצירתיות, ידידות, עמל" (Творчество, Товарищество, Труд). באותה שנה ביים את הסרט "עיניים שחורות", בכיכובו של מרצ'לו מסטרויאני, סרט על גבר איטלקי שמתאהב באישה רוסיה נשואה בימים שלפני מלחמת העולם הראשונה. מסטרויאני זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן וקיבל מועמדות שלישית לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
החל משנות ה-90 הוא כמעט ולא שיחק אך המשיך בבימוי סרטים. בשנת 1994 ביים ואף שיחק בתפקיד ראשי בסרטו הנודע ביותר שמש בוגדנית שזיכה אותו בפרס האקדמיה הרוסית לקולנוע ובפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. לאחר מכן נטל חלק בבימוי הסרט "הספר מסיביריה" וביים מספר סרטים נוספים.
בשנת 2007 ביים את הרימייק לסרטו של סידני לומט "12 המושבעים", 12 שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר, אך לא זכה.
הוא ביים וגם שיחק בשני סרטי ההמשך לשמש בוגדנית, אך אלה לא זכו להצלחה של ממש.
בשנת 2014 יצא לאקרנים סרטו מכת שמש, אודות מלחמת האזרחים ברוסיה. הוא נטל חלק בהפקות רבות, כדוגמת דרמות הספורט אגדה מספר 17 ומתקדמים למעלה.
בשנת 2017 החל בהפקת הסרט "אקדוחן השוקולד" (Шоколадный револьвер) לאחר שהשלים את כתיבת התסריט עם האחים אולג וולדימיר פרסניאקוב. הסרט צפוי היה להיות דרמה מודרנית שעלילתו מתרחשת בצרפת, גרמניה, רוסיה וארצות הברית ומגולל את קורותיו של במאי קולנוע המתמודד עם אובדן בני משפחתו במתקפת טרור שאירעה בעת ביקורם בפסטיבל הסרטים של קאן. עלילת הסרט מבוססת חלקית על אירועי פיגוע הדריסה בניס כאשר טרוריסט מוסלמי דרס באמצעות משאית הובלה שכורה, קהל שחגג את יום הבסטיליה בעיר החוף הצרפתית ניס והביא למותם של 86 איש ומאות פצועים. צילומי הסרט תוכננו להתחיל בסתיו 2018 אך נדחו לבסוף. ברם, בעקבות ניתוח שמיכאלקוב עבר באוגוסט 2019 הוא נזקק לשיקום ארוך שדחה את תחילת ההפקה לזמן לא ידוע.
דעותיו הפוליטיות

ניקיטה מיכאלקוב נכנס לחיים הפוליטיים. הוא היה חבר קרוב של אלכסנדר רוצקוי, וגם אחרי אירועי 1993 תמך בו בפומבי.
החל משנות ה-2000 הוא ידוע כתומך במדיניותו של ולדימיר פוטין. בשנת 2005 ביקר בישראל ואמר בריאיון בין השאר:”שההוריקן שהרס את ניו אורלינס "לא מקרי", אסון צ'רנוביל הוא עונש משמים לעם הרוסי שבגד בכנסייה, את לנין צריך להוציא מהמאוזוליאום ולקבור בסנט פטרבורג. חוץ מזה, פוטין חייב להמשיך לשלוט כדי שרוסיה תתעצם והאיזון יחזור לשרור בעולם”.
בשנת 2015 הוכרז כפרסונה נון גראטה באוקראינה, בשל תמיכתו בסיפוח חצי האי קרים (2014). החל משנת 2022 תומך בפלישת רוסיה לאוקראינה.
לקריאה נוספת

Larsen, Susan (Autumn 2003). "National Identity, Cultural Authority, and the Post-Soviet Blockbuster: Nikita Mikhalkov and Aleksei Balabanov". Slavic Review. 62 (3): 491–511. doi:10.2307/3185803. JSTOR 3185803.
הערות שוליים

↑  מאיר שניצר, הגבר של הגברת של הכלבלב - "עיניים שחורות"; במאי: ניקיטה מיכאלקוב; מבוסס על סיפורים מאת צ'כוב, חדשות, 8 בפברואר 1988
↑  הספר מסיביריה, באתר הארץ, 27 במאי 2002
↑  דב אלפון, ניס, דאעש קיבל אחריות לפיגוע הדריסה בחגיגות יום הבסטיליה בעיר ניס בצרפת, באתר הארץ, 17 ביולי 2016
↑   הניו יורק טיימס, המחאה ברוסיה לא משודרת, אבל היא מועברת ביוטיוב, באתר הארץ, 11 ביוני 2019
↑  אלכס אפשטיין, רק בכוח, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005
↑  Михалков Н. С. Территория моей любви. — М.: Эксмо, 2015. — 416 с. — ISBN 978-5-699-68930-9.
↑  «Отец» (2003)
↑  «Мама» (2003)
↑  Своя земля — Фильм Никиты Михалкова. Новости Вести. Ру
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435017105171  PLWABN: 9810588772905606  BIBSYS: 1009863  BNE: XX1541346  BnF: cb139830026 (data)  CANTIC: a12247698  CiNii: DA12144165  GND: 119047942  ISNI: 0000 0001 2277 5710  LCCN: n82090246  LNB: 000183423  MusicBrainz: e8971d4d-046f-4625-9945-4aa913f321d8  NKC: jn20000701233  NLA: 36269606  NLK: KAC201400570  NTA: 071242376  RERO: 02-A000113767  RSL: 000083568  SELIBR: 359807  SUDOC: 081858795  Trove: 1239868  VIAF: 24796240   WorldCat (עם VIAF): 24796240
ספארקשורטס

| --- | --- |

 סרטים וטלוויזיה
 סרטים קצרים:  • פרל  • סמאש וגראב  • קיטבול  • לצוף  • רוח • לופ • לצאת
 שונות
 www.pixar.com/sparkshorts
ספארקשורטס (SparkShorts) היא סדרה של סרטי אנימציה אמריקאיים קצרים ועצמאיים, שהופקו על ידי אולפני האנימציה של פיקסאר. הסדרה מורכבת מפרויקט שבו עובדי פיקסאר זוכים לחצי שנה ולתקציבים מוגבלים לפיתוח סרטי אנימציה קצרים. הסרטים שיצאו הופצו בערוץ היוטיוב של פיקסאר, ולאחר מכן בדיסני+.
פרל, סמאש וגראב וקיטבול, שלושת הסרטים הקצרים הראשונים של פרויקט ספארקשורטס, אושרו ב-SIGGRAPH ב-14 באוגוסט 2018. פרל פורסם רשמית ב-4 בפברואר 2019 ביוטיוב, בעוד סמאש וגראב, וקיטבול פורסמו ב-11 וב-18 בפברואר, בהתאמה. הסרטים הקצרים פורסמו לאחר מכן ב-12 בנובמבר 2019 בדיסני+, יחד עם "לצוף", שלא עלה ליוטיוב. הסרטים הקצרים זכו לשבחים בעקבות הנושאים הבוגרים יותר בהשוואה להפקות הקודמות של פיקסאר.
פיתוח

פיקסאר הכריזה לראשונה על פרויקט ספארקשורטס ב-18 בינואר 2018. התוכנית מורכבת ממתן לעובדים בפיקסאר חצי שנה ותקציב מוגבל לפיתוח סרטי אינדי קצרים, כולם על סמך חוויות אישיות. התוכנית פותחה במטרה למצוא יוצרי קולנוע חדשים בפיקסאר. בובי רוביו, סופר / במאי הסרט לצוף, תיאר את התוכנית כ-"שונה מסוגי הסרטים" שפותחו בפיקסאר, ואילו לינדסי קולינס אמר כי פרויקט הסרטים הקצרים מכונה ספארקשורטס (ניצוצות) כיוון שפיקסאר "[רוצה] לגלות ניצוץ יצירתי" בעובדיו. ג'ים מוריס אמר: "פרויקט ספארקשורטס נועדה לגלות מספרי סיפורים חדשים, לחקור טכניקות של סיפורים חדשים ולהתנסות בזרימות הפקה חדשות", והוסיף שהוא "[מספק] הזדמנות לפתח את הפוטנציאל של אמנים בודדים וגישות הקולנוע ההמצאתיות שלהם בנושא. בקנה מידה קטן יותר מהמחיר הרגיל של [פיקסאר]".
ב-10 בינואר 2020, לאחר יציאת הסרטון "לופ", דייוויד לאלי ציין שפיקסאר עובדת על סרטונים קצרים נוספים.
סרטי הסדרה

| # | שם סרט | תאריך הוצאה | בימוי | כתיבה> תסריט | כתיבה> סיפור | הפקה | הפקה בפועל | עריכה | לחן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| ‏1 | פרל | 4 בפברואר 2019 | קריסטן לסטר | קריסטן לסטר | מייקל דיילי, ברדלי פורניש, לסטר וג'יימס רוברטסון | ג'יליאן ליברט-דאנקן | לינדסי קולינס | לרהט | פינאר טופראק |
‏1: תקציר העלילה: כדור חוטים אנתרופומורפי בשם פרל הופכת לכדור החוטים הראשון שעובדת בחברה בשם BRO Capital, אך מנודה ומופלת על ידי עמיתיה לעבודה. פרל משנה באופן מיידי את המראה והאישיות שלה כדי להשתלב, אך במהרה מגלה שזהו לא הרעיון הטוב ביותר לעשות זאת.

| ‏2 | סמאש וגראב | 11 בפברואר 2019 | בריאן לארסן | בריאן לארסן | בריאן לארסן | דייוויד ללי | קולינס, מרי אליס דראם, דנה מוריי | ניקול וונדרנויט | בארני ג'ונס |
‏2: תקציר העלילה: שני רובוטים עמוסים בעבודה, בשמות סמאש וגראב, שוכנים בכוכב לכת עתידני דמוי מאדים, חייבים להילחם בדרכם לחופש לאחר שבחרו לברוח משגרת העבודה המתישה שלהם.

| ‏3 | קיטבול | 18 בפברואר 2019 | רוזנה סאליבן | רוזנה סאליבן | רוזנה סאליבן | קתרין הנדריקסון | קולינס | קייטי שייפר בישופ | אנדרו חימנז |
‏3: תקציר העלילה: חתלתול יוצר ידידות לא סבירה עם כלב פיטבול פגוע שעובר התעללות, שבסופו של דבר בוחר לעזור לו בבריחה מבעליו.

| ‏4 | לצוף | 12 בנובמבר 2019 | בובי רוביו | בובי רוביו | בובי רוביו | קריסי קבבה | גרגורי אמונדסון | ג'ונס |  |
‏4: תקציר העלילה: לאחר שגילה את יכולתו של בנו לעוף, האב מנסה להסתיר את זה מהעולם. כאשר יכולתו של בנו בסופו של דבר מתפרסמת, האב צריך לבחור בין לוותר ולברוח לבין לקבל את בנו.

| ‏5 | רוח | 13 בדצמבר 2019 | אדווין צ'אנג | אדווין צ'אנג | אדווין צ'אנג | חסוס מרטינז | טים פוקס | חימנז |  |
‏5: תקציר העלילה: סבתא ונכד מוצאים עצמם מנקים פסולת לאחר שנלכדו יחד בתהום אינסופית, ובמהרה מגשימים את חלומם לברוח לחופש.

| ‏6 | לופ | 10 בינואר 2020 | אריקה מילסום | אריקה מילסום | אדם בורק, מתיאס דה קלרק ואריקה מילסום | מייקל וורך | לינדסי קולינס | ג'ייסון ברודקי | מארק אורטון |
‏6: תקציר העלילה: ילדה אוטיסטית וילד פטפטן חייבים ללמוד להבין אחד את השני כדי לצאת לטיול בקאנו באגם עירוני.

| ‏7 | לצאת | 22 במאי 2020 |  |  |  |  |  |  |  |
‏7: תקציר העלילה: גרג, צעיר הומוסקסואל בארון, מנסה למנוע מאמו למצוא תמונה שלו עם בן-זוגו, בזמן שהם אורזים את חפציו לקראת מעבר דירה. הסיטואציה מסתבכת והופכת לקומית, כאשר באורח קסום, תודעתו של גרג מתחלפת עם זו של כלבו.
הערות שוליים

↑  Hoai-Tran Bui, Pixar's Announces New Short Film Program, SparkShorts, SlashFilm.com, ‏2019-01-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Introducing Pixar SparkShorts". Pixar/The Walt Disney Company/YouTube. 10 בינואר 2019. נבדק ב-1 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "SparkShorts". Pixar. 18 בינואר 2018. אורכב מ-המקור ב-2019-02-28. נבדק ב-1 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lally, David. "Future SparkShorts Confirmation". Twitter. נבדק ב-13 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tomorrow is a very special premiere for #FLOAT on @disneyplus! Thank you to @Bobby_Rubio for sharing his beautiful, personal story with us. Big thanks to Producer @kirbaba and everyone on the Float crew for making such a gorgeous film possible! ❤️✨#Pixar #SparkShorts #PixarFloat". 11 בנובמבר 2019. נבדק ב-12 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Romano, Nick (30 באוקטובר 2019). "Pixar previews all six short films in SparkShorts trailer on Disney+". Entertainment Weekly. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mark Orton Scoring Pixar Short 'Loop'". 18 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
סמוראי על ארבע

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  אוכפים לוהטים 
 בימוי:  כריס ביילי, מארק קוטסיר, רוב מינקוף 
 הופק בידי:  רוב מינקוף אדם נייגל פיטר נייגל גאי קולינס יאיר לנדאו אלן יוגר
 תסריט:  אד סטון נייט הופר מל ברוקס נורמן סטיינברג אנדרו ברגמן ריצ'רד פריור אלן יוגר
 עריכה:  Ivan Bilancio 
 שחקנים ראשיים:  ג'ורג' טאקיי Stig Hoffmeyer מייקל סרה Caroline Vedel רייצ'ל בלום נטשה ליו בורדיזו אריאנה גרינבלט דג'ימון הונסו טום קני ליסה קודרו ג'אדאקיס מלאני בראון ריקי ג'רווייס Martin Buch ג'יימס מרסדן רנדי אורטון סמואל ל. ג'קסון אדם דווין אבי ג'ייקובסון ג'ימי קימל שרלין יי שרה פולסון מישל יאו מל ברוקס ג'ון צ'ו קלואי בנט Michelle Wong איימי סדריס פאט ג'ו Emilie Koppel אווה לונגוריה 
 מדבבים:  מייקל סרה גבריאל איגלסיאס ג'ורג' טאקיי מישל יאו דג'ימון הונסו ריקי ג'רווייס מל ברוקס סמואל ל. ג'קסון מלאני בראון עסיף מנדבי 
 מוזיקה:  בר מק'קרירי, הטיור פררה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 חברת הפקה:  Align Aniventure HB Wink Animation GFM Animation Flying Tigers Entertainment Cinesite Brooksfilms
 חברה מפיצה:  ארצות הברית סרטי פרמאונט (סרטי ניקולודיאון) הרפובליקה העממית של סין Huayi Brothers הממלכה המאוחדת Sky Cinema
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  לוס אנג'לס 10 ביולי 2022 הממלכה המאוחדת 22 ביולי 2022 ארצות הברית 25 ביולי 2022 ישראל 4 באוגוסט 2022
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיית פעולה, סרט לכל המשפחה, סרט פעולה, סרט אמנויות לחימה, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות 
 הכנסות באתר מוג'ו:   blazingsamurai
 www.pawsoffurymovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סמוראי על ארבע (באנגלית: Paws of Fury: The Legend of Hank, בתרגום חופשי: כפות הזעם: האגדה של האנק) הוא סרט קומדיית אמנויות לחימה בהנפשה ממוחשבת משנת 2022 בבימויו של רוב מינקוף, מארק קוטסייר וכריס ביילי (בבכורת הבימוי של קוטסייר וביילי). הסרט מבוסס במידת מה על סרט הלייב אקשן משנת 1974 "אוכפים לוהטים". בסרט מדבבים מייקל סרה, ריקי ג'רווייס, מל ברוקס, ג'ורג' טאקיי, אאסיף מנדווי, גבריאל איגלסיאס, דג'ימון הונסו, מישל יאו וסמואל ל. ג'קסון. הסרט מתרחש בעולם של חיות מואנשות, שבו כלב בשם האנק לומד להפוך לסמוראי כדי להציל כפר חתולים ממלחיץ מלחמה רב עוצמה.
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-2017, אך התעכב מספר פעמים, בעיקר עקב שינויים במפיצים ומגפת הקורונה. בסופו של דבר הוא הוקרן בבכורה ב-10 ביולי 2022 בלוס אנג'לס והועלה לאקרנים בארצות הברית ב-15 ביולי 2022, על ידי סרטי פרמאונט תחת הטבעה של ניקלודיאון. הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים והופיע פחות בקופות, שכן הוא הכניס למעלה מ-21 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 45 מיליון דולר.
עלילה

בארץ בהשראת יפן הפיאודלית ומאוכלסת כולה על ידי חתולים, איקה צ'ו, פקיד בכיר בשוגון של הארץ, רוצה להרחיב את ארמון הענק שלו. עם זאת, הוא שוכן ממש ליד הכפר העני קאקאמוצ'ו. בתקווה להיפטר מזה, איקה צ'ו מתכנן לאלץ את תושביו של קאקמצ'ו לנטוש את עיירתם על ידי שליחת כנופיית בריונים בראשות אוגה השני שלו לזרוק את העיירה. תושבי העיר דורשים מהשוגון למנות סמוראי חדש שיגן עליהם לאחר שהקודם בורח. איקה צ'ו, בתקווה להעליב את תושבי העיר, מחליטה למנות את האנק, כלב אסיר שעומד לצאת להורג, לסמוראי של קאקאמצ'ו.
לאחר קבלת פנים עוינת ראשונית, האנק מסתמך על סיועו של ג'ימבו, סמוראי חתול סמוראי מבולבל שמסכים באי רצון לאמן אותו, על מנת להתגבר על העוינות של תושבי העיר. תוך כדי אימון עם ג'ימבו, האנק מצליח להכניע את סומו, מטפל חזק מאוד, אפלולי אך פילוסופי, שאיקה צ'ו שלח לגרש מהר יותר את תושבי העיר. תושבי העיר רואים בהאנק גיבור, אבל הפופולריות החדשה שלו מסתיימת ועולה לראשו של האנק, והוא מזניח את האימונים שלו, מה שגורם לנפילה בינו לבין ג'ימבו. איקה צ'ו לוקחת את האנק למועדון לילה פרטי, על מנת להסיח את דעתו כשהבריונים שלו זורקים את קאקאמוצ'ו. האנק חוזר לעיירה הרוסה ולאחר ויכוח סוער עם ג'ימבו, הוא מחליט ללכת הביתה, אבל דמות אוריגמי שלו מזכירה לו את שבועת הסמוראים שלו.
ג'ימבו, בינתיים, מנסה להסתער על ארמונו של איקה צ'ו בתקווה לשחרר את סומו, שנלכד על ידי הבריונים של איקה צ'ו. האנק חוזר כדי לעזור לו. לאחר ששמע על בריחתו של סומו, איקה צ'ו מגייס צבא של בריונים כדי להיפטר מקאקאמוצ'ו לתמיד. האנק חוזר לקאקאמצ'ו, ומסביר את תוכניתו להביס את צבאו של איקה צ'ו. תושבי העיר בונים לאחר מכן עותק נייר מושלם של העיר ושל עצמם כהסחה. כאשר הפושטים תוקפים את העיירה המזויפת ואת אוכלוסיית הבובות שלה, שנלכדו בדינמיט, האנק מצית את הפצצות ותושבי העיר תוקפים את הבריונים. השוגון מגיע, שמטיל ספק בלחימה. אוגה חושף בפניו בטעות את התוכנית של איקה צ'ו, מה שגורם לאיקה צ'ו לברוח. האנק רודף אחרי איקה צ'ו לארמון שלו, שם הוא נלחם בו על אסלת הירקן הענקית שלו, שעולה על גדותיה ומאיימת להציף את העיר. האנק מזהיר את תושבי העיר קאקאמוצ'ו מהשיטפון הנכנס, ומוביל אותם בחפירת ערוץ כדי להסיט בבטחה את המים מסביב לעיר.
כשקאקאמוצ'ו ניצל, השוגון המתרשם מחליט למנות את ג'ימבו לסמוראי החדש, אבל הוא נותן את התפקיד להאנק. עם זאת, האנק מרגיש שהוא לא לגמרי מוכן, אז הוא בסופו של דבר נותן את התפקיד לאמיקו, חתלתולה שרוצה גם להיות סמוראי. האנק וג'ימבו ממשיכים להתאמן בזמנם, כשהיחסים ביניהם מתוקנים.
בסצנת פוסט קרדיטים, איקה צ'ו הכלוא והזועק כעת מנחם את עצמו שלפחות יהיה לו חלק בסרט המשך.
דמויות ומדבבים

מייקל סרה בתפקיד האנק, ביגל מבולבל השואף להיות סמוראי, מבוסס על דמותו של השריף בארט מאוכפים לוהטים.
סמואל ל. ג'קסון בתור ג'ימבו, סנסאי חתול טוקסידו בעל כורחו של האנק שמאמן אותו להפוך לסמוראי, מבוסס על דמותו של ג'ים, הנער מווייקו, מאוכפים לוהטים.
ריקי ג'רווייס בתפקיד איקה צ'ו, חתול סומלי מתלהם מלחמות, מבוסס על דמותו של הדלי למאר מאוכפים לוהטים.
מל ברוקס בתור טושי, חתול בריטי קצר-שיער אמפתי שהוא השוגון של קאקאמוצ'ו. מבוסס על דמותו של המושל ויליאם ג'יי לה פטומן מאוכפים לוהטים, שגם אותו שיחק ברוקס.
ג'ורג' טאקיי בתפקיד אוגה, חתול מנקס שרירי שהוא מנהיג הצבא של איקה צ'ו, המבוסס על דמותו של טגארט מאוכפים לוהטים.
אסיף מנדווי בתפקיד איצ'ירו, חתול טוקסידו רזה.
גבריאל איגלסיאס בתפקיד צ'אק, חתול קליקו מגושם.
דג'ימון הונסו בתור סומו, חתול טאבי ענק, מעורפל, אך פילוסופי, מבוסס על דמותו של מונגו מאוכפים לוהטים.
מישל יאו בתפקיד יוקי, חתולה פרסית אופטימית שהיא אמו של אמיקו.
קיילי קויוקה בתפקיד אמיקו, חתולה פרסית צעירה ונמרצת שרוצה גם להפוך לסמוראי.
קאת'י שים בתפקיד ליטל מאמא, הגדולה של קאקאמוצ'ו.
דמויות ומדבבים > מדבבים בעברית

קווין רובין - האנק
יורם יוספסברג - ג'ימבו
צביקה פורמן - איקה צ'ו
גיורא קנת - השוגון
נעמי שמלא זרח - אמיקו
גדי לוי - איצ'ירו / דמויות שונות
דן שצברג - צ'אק / דמויות שונות
גולן גרוס - אוגה
אמנון וולף - סומו / דמויות שונות
אורנה כץ - יוקי (שורות ראשונות בלבד)
טליה ברקאי - יוקי / דמויות שונות
נורית בנאי קורן - ליטל מאמא
עמי מנדלמן - דוקטור קאטס
אליאור בן חמו
נועה בכר
יולי שמואלביץ'
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  McNary, Dave (4 בנובמבר 2015). "Ricky Gervais Joins Comedy Blazing Samurai". Variety. נבדק ב-10 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
בית הכנסת האשכנזי בקוגון

| --- | --- |

חזית בית הכנסת האשכנזי בקוגון
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  אדיזובוד 16
 מיקום:  קוגון
 מדינה:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן
 נוסח תפילה:  נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 מבנה:  בית כנסת
 חומרי בנייה:  לבנים
 סגנון אדריכלי:  "סגנון לבנים" (האימפריה הרוסית)
 מידות
 אורך:  15 מטר מטר
 רוחב:  12 מטר מטר
 קומות:  2
 
 קואורדינטות:  39°43′19″N 64°33′19″E﻿ / ﻿39.721853°N 64.555352°E﻿ / 39.721853; 64.555352
 he
 
בית הכנסת האשכנזי בקוגון (באוזבקית: Kogon; ברוסית: Каган) היה בית כנסת הממוקם במרכז העיר הישנה של קוגון, אוזבקיסטן. באוקטובר 2019 נרשם המבנה כבית כנסת אשכנזי במרשם הלאומי של מבנים מוגנים באוזבקיסטן.
רקע

העיר קוגון (אנ'), או "קגאן" בשמה ברוסית, נקראה עד 1937 "בוכרה החדשה". העיר נוסדה בשנת 1888 כתחנה ברכבת הטרנס-כספית, שנסללה על ידי האימפריה הרוסית במטרה לחזק את שליטתה במרכז אסיה. תחנת הרכבת התפתחה ליישוב קטן של עובדי רכבת ולאחר מכן למרכז מסחר רוסי. כנסייה אורתודוקסית רוסית נבנתה בעיר בשנת 1892, ובשנים 1898–1895 האמיר של בוכרה בנה בסמוך לתחנת הרכבת ארמון, לקראת ביקורו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה, אשר לבסוף לא התקיים. בשל מיקומה הייחודי – יישוב רוסי בשטח אמירות בוכרה החצי-עצמאית – משכה העיר אוכלוסייה יהודית משמעותית מרחבי האימפריה. חוקי תחום המושב שהגבילו יהודים, כמו גם החקיקה האנטי-יהודית של אמירות בוכרה, לא היו תקפים שם. על פי מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית משנת 1897, מנתה האוכלוסייה היהודית בעיר כ-700 נפשות, רובם גברים, שהיו כ-7% מתושבי העיר. עד 1926, הוכפל מספר היהודים והם היוו כ-10% מהאוכלוסייה.
על המבנה

בית הכנסת נבנה כנראה בשנות ה-90 של המאה ה-19, ופעל עד לסגירתו על ידי השלטונות הסובייטיים בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. בתקופה הסובייטית, שימש המבנה כטחנת קמח, ומאז התפרקות ברית המועצות ננטש. בית הכנסת ממוקם בין תחנת הרכבת לבניין הכנסייה האורתודוקסית הרוסית. מבנה בית הכנסת בנוי מלְּבֵנִים, בגובה שתי קומות, בדומה לגובה של הכנסייה. מידותיו הן 12 מטרים על 15 מטרים. החזית הראשית היא בת שלושה חלקים, כשהחלק המרכזי עם הכניסה הראשית בולט מעט. חלקו העליון, המשולש, מעוטר בשני גומחות שטוחות עם חצי עמוד ביניהן, כרמז ללוחות הברית.
המבנה כולל אולם תפילה בגובה שתי קומות, מבואה עם חדרי עזר בקומת הקרקע ועזרת נשים מעליהם. תקרת אולם התפילה נתמכת על ידי ארבעה עמודים; לא ידוע אם הם מקוריים או נוספו בתקופת השלטון הסובייטי. ייתכן שבניהם ניצבה הבימה. עזרת הנשים מחוברת לאולם דרך קשתות, בראשן קטעי קשת עם מעקה מתכת. הכניסה לעזרת הנשים הייתה ככל הנראה באמצעות מדרגות עץ חיצוניות שכבר אינן קיימות. כיוון התפילה בבית כנסת זה היה לכיוון צפון-מערב. על אף שבית הכנסת הוכרז כאתר מוגן, מצבו הנוכחי מחייב שיקום.
ישנם אזכורים לקיומו של בית כנסת בבוכרה החדשה מהשנים 1907, 1912 ו-1917. בנוסף, החוקר הבוכרי רחמטילו שריפוב, דיווח כי תושב מקומי ותיק אישר בפניו שבעבר המבנה שימש כבית כנסת. באוקטובר 2019 נרשם המבנה כבית כנסת אשכנזי במרשם הלאומי של מבנים מוגנים באוזבקיסטן. הוא אף הפך לחלק ממסלול תיירותי שהוצע על ידי המרכז הלאומי ליחסי ציבור של אוזבקיסטן.
הערות שוליים

↑  "קוגון" באוזבקית או "קאגן" ברוסית
↑  Uzbekistan.travel
סם שוי

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1989 (בן 35) פנסילבניה
 שם לידה:  סמואל סטורי שוי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, תיכון ויסאהיקון, מכללת דבנפורט 
 עיסוק:  זמר-כותב שירים
 סוגה:  פופ,נשמה,אקוסטית,סִינְתְ'פּוֹפּ
 סוג קול:  בריטון 
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  קורט הוגו שניידר, כריסטינה גרימי, אל ווינטר, אלכס גוט
 בן או בת זוג:  Casey Breves (16 באפריל 2016–?) 
 www.samtsui.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל "סם" סטורי שוי (באנגלית: Samuel " Sam" Tsui; נולד ב-2 במאי 1989) הוא זמר וכותב שירים אמריקאי. הוא זכה לתהילה שלו בזכות היותו סלב אינטרנטי הידוע ביצירת גרסאות כיסוי לשירים של זמרים ידועים כמו אדל, בריטני ספירס, טיילור סוויפט, ג'סטין טימברלייק, ברונו מארס ועוד. הוא עושה גם מחרוזות שירים, ומאשאפים. נכון ל-8 בדצמבר 2019 לשוי יש כ-3.13 מיליון מנויים וכ- 408 מיליון צפיות ביוטיוב.
חיים אישיים וקריירה > 1989–2008: ראשית חייו

סם לי שוי נולד ב-2 במאי 1989. לאביו יש שורשים בהונג קונג ואימו ממוצאים אירופאים ואמריקאים. הוא יודע לדבר מעט קנטונזית. לשוי יש אח, קנט קווין. שוי גדל בפנסילבניה, רחוב ליד קורט הוגו שניידר, המלווה והמפיק שלו שאיתו למד גם בתיכון. הוא השתתף במחזות זמר כגון יוסף וכתונת הפסים המשגעת ומיס סייגון. הוא למד באוניברסיטת ייל, עם קרט הוגו שניידר שם היה בקבוצת אקפלה. בלימודיו האקדמיים הכיר לראשונה את קייסי ברבס, שהתחתן איתו ב-2016.
חיים אישיים וקריירה > 2009–2010: התחלת הקריירה וגרסאות הכיסוי

הופעת הבכורה של שוי הייתה בתוכנית חדשות בשם ABC world news ב-8 באוקטובר 2009 כשהוא שר את "I'll Be There" של חמישיית הג'קסונים.
שוי התחיל לעבוד על פרויקט אישי ב-2009, כשהוא וקרט שניידר הפיקו סדרה פארודית על היי סקול מיוזיקל עם שירים מקוריים ששניידר הלחין. ארבעה פרקים הופצו בכיכובו של שוי המשחק דמות בשם קופר. בעקבות הפופולריות של הסדרה, הודיעו (ב-3 בספטמבר 2014) כי ייצא סרט המבוסס על הסדרה. הפרקים זכו למיליוני צפיות ביוטיוב.
ב-2010, סם שוי הוציא לאור את אלבום גרסאות הכיסוי הראשון שלו, "The Covers". האלבום יצא לאור ב-9 בפברואר 2010, וכולל בתוכו גרסאות כיסוי של להיטים של מייקל ג'קסון, ג'ורני, ביונסה, ג'ייסון מראז, ליידי גאגא ועוד אמנים. ב-22 בפברואר 2010 שוי הופיע במופע של אופרה וינפרי עם מפיקו, קרט שניידר. השניים רואיינו ושוי ביצע את המחרוזת שלו לשירי מייקל ג'קסון. ב-2 בדצמבר 2010, שוי רואיין אצל התוכנית של אלן דג'נרס והופיע עם מאשאפ של "Firework" של קייטי פרי ו"Grenade" של ברונו מארס עם שניידר. בדצמבר 2010, שוי שיתף פעולה עם זמרת היוטיוב כריסטינה גרימי, בשיר "Just a Dream", שהוא הסרטון הנצפה ביותר של ערוץ היוטיוב "KurtHugoSchneider" עם מעל ל-100 מיליון צפיות.