stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פצצת זרחן
השימוש בפצצות זרחן בצה"ל

במשך שנים השתמש צה"ל בפצצות זרחן לצורך סימון ומיסוך. במהלך מבצע עופרת יצוקה צה"ל ירה כ-200 פצצות מרגמה זרחניות, בקוטר 81 מ"מ ו-120 מ"מ, בתוך שטח מיושב.
ארגון Human Rights Watch פרסם תחקיר יסודי על השימוש הישראלי בזרחן לבן, וגם הארגון שוברים שתיקה פרסם עדויות של חיילי צה"ל שהעידו על "שימוש גדול בזרחן" לצורך ירי על בתים שחשודים כממולכדים. לאור הביקורת הוחלט בצה"ל להצטייד בתחמושת חליפית שאינה מכילה זרחן.
במלחמת חרבות ברזל פרסם העיתון וושינגטון פוסט כי על פי ניתוח שרידי פגזים מכפר בדרום לבנון, ישראל השתמשה במהלך המלחמה בפצצות זרחן במתקפות בדרום לבנון. בתגובה מסר צה"ל כי הוא משתמש בפצצות אלו לצורך מיסוך ולא לצורך תקיפה.
הערות שוליים

↑  ynet, דו"ח: השימוש בזרחן ברצועת עזה - פשע מלחמה, באתר ynet, 25 במרץ 2009.
↑  UNODA Treaties, באתר האו"ם, ‏2021 (באנגלית)
↑  עמוס הראל, צה"ל ירה בלחימה 20 פצצות זרחניות לשכונה מיושבת, באתר הארץ, 21 בינואר 2009
↑  בעז גאון, דוח ארגון זכויות אדם: ישראל השתמשה בזרחן, באתר nrg‏, 28 במרץ 2009
↑  חיילים מספרים על מבצע עופרת יצוקה, באתר שוברים שתיקה, ‏יוני 2009
↑  אחיקם משה דוד, עקב הביקורות בעולם: צה"ל נפרד מהזרחן, באתר nrg‏, 25 באפריל 2013
↑  ליאור בן ארי, דיווח בארה"ב: ישראל השתמשה בפצצות זרחן בתקיפה בלבנון, באתר ynet, 11 בדצמבר 2023
↑  N12 - דיווח: ישראל השתמשה בדרום לבנון בפצצות זרחן לבן, באתר ‏מאקו‏, 11 בדצמבר 2023
↑  דניאל אדלסון, ניו יורק, הבית הלבן מודאג מדיווחים על שימוש ישראלי בפצצות זרחן. צה"ל: לא תוקפים איתן, באתר ynet, 11 בדצמבר 2023
צבעונית הבוסתן

| צבעונית הבוסתן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: פטריות
מערכה:: פטריות שק
מחלקה:: Lecanoromycetes
סדרה:: Teloschistales
משפחה:: Teloschistaceae
סוג:: צבעונית
מין:: צבעונית הבוסתן
שם מדעי
 Xanthoria parietina ‏ליניאוס, 1753
צבעונית הבוסתן (שם מדעי: Xanthoria parietina) היא חזזית עלעלית אפיפיטית מהמשפחה Teloschistaceae הנפוצה באוסטרליה, אסיה, אפריקה, אמריקה הצפונית, מקסיקו ועל פני רוב אירופה, על עצים ואבנים. הפטריה יוצרת סימביוזה עם ירוקיות מהסוג טרבוקסיה.
תיאור

גוף החזזית, התאלוס, עלעלי ולרוב אינו גדל מכ-8 ס"מ. האונות בגודל 1–4 מ"מ ושטוחים על פני המסד. המושבות הבודדות מעוגלות, אך הן נוטות להתחבר למושבות השכנות ליצירת כיסוי רציף של המסד. צבעו של חלקו העליון נע בין כתום לצהוב ועד ירקרק בצל, וחלקו התחתון לבן, מחובר למסד בריזינים או הפטרים דלילים. החזזית חסרת סורדיות או איזידיות, אך מבני פרי בצורת אפותציות נפוצות.
מבחן-כתם של התאלוס וגופי הפרי נותן תגובה חיובית אם אשלגן הידרוקסידי בצבע ארגמן.
החזזית נפוצה על עצים, ולעיתים יותר רחוקות על אבנים.
מבנה

קליפת התאלוס עשוי תפטיר צפוף, המגן על החזזית מאובדן מים דרך התאדות ומפני קרינה, ומתחתיו שכבת האצות. בצבעונית הבוסתן ידוע שעובי הקליפה משתנה לפי בית הגידול: בבתי גידול החשופים לקרינת השמש הוא עבה יותר, ואילו בבתי גידול מוצלים הוא דק יותר, ושכבת העצות חשופה יותר, מה שמקנה לחזזית גוון ירוק יותר. הפיגמנט פריאטין היוצר גבישים זעירים בחלקו העליון של החזזית מעניק לו את צבעו הכתום-צהוב.
עמידות לזיהום

צבעונית הבוסתן היא חזזית עמידה יחסית לזיהום, ויכולה לשמש מדד ביולוגי לזיהום האוויר.
בישראל

צבעונית הבוסתן היא אחת החזזיות הנפוצות ביותר בחלקה הים-תיכוני של ישראל, ומצויה הן בטבע והן על עצי נוי.
הערות שוליים

↑  https://eol.org/pages/198033/data?predicate=http%3A%2F%2Feol.org%2Fschema%2Fterms%2FPresent
1 2 3 4  Lindblom, Louise (1997). The genus Xanthoria (Fr.) Th.Fr. in North America  (Thesis). Lund University. ISBN 978-91-628-2777-9.
1 2 3  מרגלית גלון, יעקב גרטי, חזזיות ישראל: (מדריך מאויר); צילם: עמיקם שוב, תל אביב: עם עובד, תש"מ 1979.
↑  Hill, D., & Woolhouse, H. (1966). Aspects of the Autecology of Xanthoria Parietina agg. The Lichenologist, 3(2), 207-214. doi:10.1017/S0024282966000227
↑  Silberstein, L., Siegel, B., Siegel, S., Mukhtar, A., & Galun, M. (1996). Comparative Studies on Xanthoria Parietina, a Pollution Resistant Lichen, and Ramalina Duriaei, a Sensitive Species. I. Effects of Air Pollution on Physiological Processes. The Lichenologist, 28(4), 355-365. doi:10.1006/lich.1996.0033
צבעונית הבוסתן על ענף
פרידריך וילהלם השלישי, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

פרידריך וילהלם השלישי, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Friedrich Wilhelm III, von Sachsen-Altenburg;‏ 12 ביולי 1657 – 14 באפריל 1672) היה דוכס של סקסוניה-אלטנבורג בין השנים 1669–1672.
ביוגרפיה > ילדותו

פרידריך וילהלם נולד ב-12 ביולי 1657 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, לפרידריך וילהלם השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ולמגדלנה זיבילה מסקסוניה, בתו של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-22 באפריל 1669 מת פרידריך וילהלם השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ובמקומו עלה פרידריך וילהלם לשלטון, תוך שדודיו יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומוריץ, דוכס סקסוניה-צייץ משמשים כעוצרים.
ב-14 באפריל 1672 מת פרידריך וילהלם ממחלת האבעבועות השחורות. לאחר מותו חולקה הדוכסות בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-גותה, אולם, ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את החלק הגדול יותר, מכיוון שהיה צאצא של אליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג בתו של יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג שציווה שהיא תירש את הנחלה בהיעדר יורשים זכרים.
צרטובטרצ'ידיים

| צרטובטרצ'ידיים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
על־משפחה:: צפרדעים
משפחה:: צרטובטרצ'ידיים
שם מדעי
 Ceratobatrachidae ‏בולנז'ר, 1884

צרטובטרצ'ידיים (שם מדעי: Ceratobatrachidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים בדרום-מזרח אסיה בחצי האי המלאי, בורנאו, גינאה החדשה ואיים באוקיינוס השקט.
הם התפצלו ממשפחת הצפרדעיים (Ranidae), אך הופרדו מהם ב-1884. הם שויכו גם למשפחה דיכרוגלוסיים (Dicroglossidae).
מיני המשפחה מטילים את ביציהם ביבשה ומהם בוקעות צפרדעים קטנות ולא ראשנים אמיתיים. לחלקם ישנה בליטה מוארכת על אפם המזכירה קרן של קרנף.
מיון

משפחה צרטובטרצ'ידיים (Ceratobatrachidae)
סוג Batrachylodes - בו 8 מינים
סוג ומין יחיד Ceratobatrachus guentheri
סוג Discodeles - בו 5 מינים
סוג ומין יחיד Palmatorappia solomonis
סוג Platymantis - בו 70 מינים
צרטוסוכופס

| צרטוסוכופס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 127 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: דינוזאוריה
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ספינוזאוריים
סוג:: צרטוסוכופס
שם מדעי
 Ceratosuchops ‏בארקר, 2021

צרטוסוכופס (שם מדעי: Ceratosuchops) הוא סוג של דינוזאור במשפחת הספינוזאוריים שחי בקרטיקון תחתון בבריטניה. הוא תואר ב-2021 בידי צוות פלאונטולוגים שכלל את כריס בארקר, דארן נאש ודייוויד הון. כרגע ידוע מין יחיד בסוג זה C. inferodios. פירוש שמו המדעי הוא "פני תנין עם קרניים" (שם הסוג) ו"הרון מהגהנום" (שם המין).
ההולוטיפ של מין זה הוא כולל את מאובן IWCMS 2014.95.5 של קדם הלסת העליונה, IWCMS 2021.30 שכולל קדם לסת עליונה ו-IWCMS 2014.95.1-3 שכולל את קופסת המוח. כל שלושת המאובנים נמצאו בסלעי שילטון שין בתצורת וסקס.
לפי המחקר שערכו מתארי המין, צרטוסוכופס היה שייך לשבט Ceratosuchopsini והיה קרוב לסוכומימוס ולריפרובנטור, דינוזאור שחלק עימו את בית הגידול. הוא חי באזור יבש למחצה באקלים ים תיכוני בסביבת נהרות. הוא ניזון מדגים ומבעלי חיים נוספים, ככל הנראה צבים ודינוזאורים קטנים.
הערות שוליים

↑  Barker, C.T.; Hone, D.; Naish, D.; Cau, A.; Lockwood, J.; Foster, B.; Clarkin, C.; Schneider, P.; Gostling, N. (2021). "New spinosaurids from the Wessex Formation (Early Cretaceous, UK) and the European origins of Spinosauridae". Scientific Reports. 11: 19340. doi:10.1038/s41598-021-97870-8.
↑  Naish, Darren (29 בספטמבר 2021). "Two New Spinosaurid Dinosaurs from the English Cretaceous". Tetrapod Zoology. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
ערך זה הוא קצרמרבנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קולומביה סנטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 כתובת:  701 5th Avenue, Seattle, WA, United States 
 מיקום:  סיאטל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  Beacon Capital Partners 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 12 בינואר 1985
 תאריך פתיחה רשמי:  2 במרץ 1985 
 חומרי בנייה:  זכוכית 
 עלות:  285,000,000 דולר אמריקאי 
 אדריכל:  Chester L. Lindsey Architects 
 מידות
 גובה:  294.8 מ' 
 שטח:  142,891 מ"ר 
 קומות:  76 
 קואורדינטות:  47°36′16″N 122°19′50″W﻿ / ﻿47.604525°N 122.330539°W﻿ / 47.604525; -122.330539
 columbiacenterseattle.com
  (למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קולומביה סנטר(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קולומביה סנטר
 
קולומביה סנטר (אנגלית: Columbia Center) הוא גורד שחקים השוכן בעיר סיאטל, שבצפון-מערב ארצות הברית, והוא גורד השחקים הגבוה ביותר במדינת וושינגטון (נכון ל-2013) ואחד הגבוהים בארצות הברית.
היסטוריה

המבנה נקרא במקור "קולומביה סנטר", ובהמשך שונה שמו ל"קולומביה סיפירסט סנטר" לכבוד בנק סיפירסט, שמיקם בו את משרדיו. בהמשך בנק סיפירסט מוזג לתוך בנק אוף אמריקה, ושם הבניין שונה בהתאם ונקרא "מגדל בנק אוף אמריקה", עד אשר שב לשמו המקורי ב-2005. מהכניסה בשדרה הרביעית ועד הגג גובהו הוא 284.2 מטרים.
את בנייתו של המגדל יזם מרטין זליג, יזם נדל"ן, והוא תוכנן על ידי משרד "צ'סטר ל. לינדסי אדריכלים" ונבנה על ידי חברת הבנייה "האוורד ס. רייט". בנייתו החלה בשנת 1982 והושלמה בשנת 1985, היא עלתה כמאתיים מיליון דולר. כאשר הושלם המגדל, היה גורד השחקים הגבוה ביותר מערבית לנהר המיסיסיפי. המגדל שוכן בבלוק הנתחם על ידי השדרה הרביעית והחמישית, ועל ידי הרחובות צ'רי וקולומביה, ויש הפרשי גובה בין החזיתות השונות; הכניסה הראשית למגדל היא מהשדרה החמישית, הגבוהה ביותר מעשרה מטרים מהכניסה בשדרה הרביעית. המגדל עשוי פלדה וזכוכית, והוא מקושר על ידי מעבר תת-קרקעי לשני מגדלים, בהם המגדל המוניציפלי של סיאטל. 76 קומותיו של המגדל מאכלסות משרדים, והוא כולל גם 7 קומות תת-קרקעיות ששימושן מגוון, ו-46 מעליות. קומותיו הראשונות מצופות גרניט. בקומה ה-73 ישנו סיפון צפייה הצופה אל סיאטל והסובב אותה. בקומות 75 ו-76 שוכן מועדון פרטי, "קולומביה טאואר קלאב", הכולל מסעדה, בר, ספרייה וחדרי ישיבות.
בתכנון המקורי, המגדל אמור היה להתנשא לגובה של 306.5 מטרים, אך רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית הביעה התנגדות לגובה כה רב, זאת בשל קרבתו של המגדל לנמל התעופה הבינלאומי סיאטל-טקומה. על-אף האיסור מספר הקומות נותר כמתוכנן, בעוד גובהה של כל קומה קטן בכחמישה עשר סנטימטרים.
עד האנטנה גובהו של המגדל הוא 295 מטרים, והוא מכיל כ-140,000 מ"ר של שטחי משרדים.
קולומביה סנטר לא זכה לתשואות רבות בעיר סיאטל. האדריכל ויקטור שטיינברוק, פעיל בולט למען שימור מבנים בסיאטל, אמר על הבניין: "הוא נורא. חד וחלק, סמל של אגואיזם ותאוות בצע. מכל המבנים המזדקרים בחוף המערבי שנבנו כדי להפגין את האגו של מישהו, זהו כנראה הדוחה ביותר."
הערות שוליים

↑  תרגום חופשי, historylink.org
קולומביה סנטר, מבט מלמטה
צרטוזאוריה

| צרטוזאוריה |
| --- | --- |

תקופה
יורה תחתון-קרטיקון עליון, 198–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
קבוצה:: צרטוזאוריה
שם מדעי
 Ceratosauria ‏מארש, 1884

צרטוזאוריה (שם מדעי: Ceratosauria) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים מתת-סדרת התרופודים הטורפים, אשר חיו בין תחילת היורה עד סוף הקרטיקון, לפני 66–298 מיליון שנה בקירוב.
מאפיינים

מינים אלה היו שונים משאר התרופודים במספר גורמים: הגולגולת שלהם רחבה יחסית אך קצרה ובעלת עוצמה רבה. על הגולגולת של מינים רבים היו בליטות מעוטרות או קרניים קצרות לאורך המצח וקדמת החוטם והם היו בעלי זרועות קצרות מאוד, אשר התנוונו בעיקר אצל האבליזאוריים.
רבים מביניהם היו טורפים גדולים בעלי עוצמת נשיכה אימתנית וייתכן שהיו אוכלי נבלות. מבנה הרגליים שלהם הותאם לתנועה מהירה, אך הזרועות הקצרות הקשו על תפיסת מזון.
רוב מאובני הקבוצה התגלו בחצי הכדור הדרומי, בחלקה של היבשת הקדומה גונדוונה, אם כי המינים המוקדמים נמצאו גם בשטחי היבשת לאוראסיה, כמו באמריקה הצפונית. ככל הנראה התחרות דחקה אותם התחרות עם הטטנורים מיבשת זו.
מיון

סוג ללא מקור Berberosaurus
סוג פוסטרוונאטור (Fosterovenator)?
סוג לוקווזאורוס (Lukousaurus)?
סוג Saltriovenator
קבוצה Neoceratosauria
סוג אוסטרוכרוס (Austrocheirus)?
משפחה צרטוזאוריים (Ceratosauridae)
על-משפחה אבליזאורים (Abelisauroidea)
משפחה אבליזאוריים (Abelisauridae)
משפחה נואזאוריים (Noasauridae)
קווינסי פרומס

קווינסי אנטון פרומס (בהולנדית: Quincy Anton Promes; נולד ב-4 בינואר 1992 באמסטרדם, הולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקיצוני ביונייטד FC (אנ') מהליגה הראשונה של איחוד האמירויות הערביות.
הוא השחקן הזר עם מירב השערים בתולדות ספרטק מוסקבה, גם מדורג במקום הראשון בתולדות ספרטק במספר שערים באליפות רוסיה.[דרוש מקור]  כדורגלן השנה ברוסיה לשנת 2017, ומלך השערים באליפות רוסיה בעונת 2017/18. הוא אחד מששת המבקיעים הטובים ביותר באליפות רוסיה בהיסטוריה של הטורניר. שיאן בקרב השחקנים מהולנד בהיסטוריה של אליפויות רוסיה במשחקים (171 שערים). מלך השערים בתולדות אליפות רוסיה בקרב שחקנים זרים עם 86 שערים.
קריירת מועדונים

פרומס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ההולנדית במדי טוונטה ב-11 באפריל 2012 כשנכנס כמחליף בדקה ה-81 בתיקו 2-2 נגד א.ז. אלקמאר.
ב-31 ביולי הושאל פרומס לגו אהד איגלס מליגת המשנה לעונת 2012/13. בסוף אותה עונה פרומס היה השלישי בקבוצתו מבחינת בכמות השערים שכבש, עם 13 שערים ונחשב לכישרון הגדול ביותר של הליגה. במבחני פלייאוף העלייה, פרומס הבקיע צמד נגד דורדרכט, שהספיק להעלות אותה לסיבוב השני במבחנים לאחר תוצאת 3–6 בסיכום. הקבוצה הצליחה להבטיח את מקומה בליגה הבכירה בהולנד לאחר 18 שנות היעדרות.
ב-8 באוגוסט 2014 פרומס נמכר לספרטק מוסקבה הרוסית בעבור סכום המשוער ב-15 מיליון אירו.
ב-31 באוגוסט 2018 עבר לסביליה תמורת 21 מיליון אירו. כעבור יומיים פרומס ערך את הבכור שלו בליגה הספרדית במדי סביליה, בדרבי העירוני נגד ריאל בטיס בו סביליה הפסידה 1:0.
ב-24 ביוני 2019 חתם פרומס באייאקס לחמש שנים עבור 15.7 מיליון אירו. עם זאת ב־2021 כבר חזר לספרטק מוסקבה הרוסית.
חיים אישיים

בדצמבר 2020 פרומס נעצר בחשד לדקירת קרוב משפחתו. בנובמבר 2021 פורסם כי פרומס צפוי להיות מואשם בניסיון רצח בן דודו.
ב-14 בפברואר 2024 פורסם שקווינסי פרומס נידון ל-6 שנות מאסר על ידי בית המשפט של אמסטרדם בגין מעורבותו בייבוא שני משלוחי סמים לנמל אנטוורפן. בעקבות זאת, הוא נעצר על ידי משטרת דובאי, כשהיה בדרכו לרוסיה עם קבוצתו, ספרטק, לאחר סיום מחנה האימונים.
תארים > קבוצתיים

אליפות רוסיה: 2017
הסופר קאפ הרוסי: 2017/2018
גביע רוסי: 2021/2022
ליגת העל ההולנדית: 2020/21
הסופרקאפ ההולנדי: 2019
כדורגלן העונה ברוסיה: 2017
כדורגלן העונה ברוסיה: 2017
מלך השערים של ליגת העל הרוסית בכדורגל: 2017/2018
הערות שוליים

↑  ‏דיווח: כוכב אייאקס דקר את בן משפחתו ונעצר, באתר ספורט1, 13 בדצמבר 2020
↑  דיווח: פרומס יואשם בניסיון רצח בן דודו, באתר ערוץ הספורט, 18 בנובמבר 2021
↑  שש שנות מאסר נגזרו על פרומס בשל סחר בסמים, באתר ONE‏, 14 בפברואר 2024
| נבחרת הולנד – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 סטקלנבורג •  2 ולטמן •  3 דה ליכט •  4 אקה •  5 ויינדל •  6 דה פריי •  7 ברחהאוס •  8 ויינאלדם •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 פרומס •  12 ואן אנהולט • 13 קרול •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 חראפנברך • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 וחהורסט • 20 פ. דה יונג • 21 דומפריס • 22 ביזוט • 23 קופמיינרס • 24 טימבר • 25 חאקפו • מאמן: דה בור |  1 סטקלנבורג •  2 ולטמן •  3 דה ליכט •  4 אקה •  5 ויינדל •  6 דה פריי •  7 ברחהאוס •  8 ויינאלדם •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 פרומס •  12 ואן אנהולט • 13 קרול •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 חראפנברך • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 וחהורסט • 20 פ. דה יונג • 21 דומפריס • 22 ביזוט • 23 קופמיינרס • 24 טימבר • 25 חאקפו • מאמן: דה בור | הולנד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 1668f596-0015-4102-b8e3-6369a338bd37
קונצ'רטו לכינור של ברהמס

הקונצ'רטו לכינור ברה מז'ור של יוהנס ברהמס, אופוס 77, הוא אחד הידועים ביותר בכל הקונצ'רטי לכינור.
היצירה נאמנה לצורת הקונצ'רטו הסטנדרטית, שלושה פרקים במתכונת של מהיר-איטי-מהיר:
אלגרו מה נון טרופו
אדאג'ו
אלגרו ג'וקוזו, מה נון ויוואצ'ה
במקורה תוכננה היצירה בארבעה פרקים, כמו הקונצ'רטו השני לפסנתר. הפרקים האמצעיים, שאחד מהם תוכנן כסקרצו, הוחלפו במה שברהמס כינה "אדאג'ו חלוש".
היצירה נכתבה בשנת 1878 לכנר יוזף יואכים, ידידו של ברהמס, שהקדיש לו את הקונצ'רטו. ברהמס התייעץ עם יואכים בכתיבת תפקיד הסולו לכינור. הקדנצות המוכרות ביותר שנעשה בהם שימוש ביצירה הן של יואכים, אם כי לא מעט אנשים סיפקו חלופות, ביניהם ליאופולד אאואר, מקס רגר ופריץ קרייזלר.
ביצוע הבכורה של הקונצ'רטו היה בלייפציג, ב-1 בינואר 1879. תיקונים שונים נעשו ביצירה בין מועד זה להוצאתה לאור על ידי פרית זימרוק בהמשך אותה שנה.
הביקורות לגבי היצירה היו מעורבות: המנצח הנס פון בילו אמר, שיותר משהיצירה נועדה לכינור, היא "נגד הכינור". הנריק וייניאבסקי הגדיר את היצירה "בלתי ניתנת לנגינה", והכנר הווירטואוז פבלו סרסטה סירב לנגן אותה, משום שלא היה מוכן "לעמוד שם כשהאבוב מנגן את המלודיה היחידה ביצירה."
בניגוד לביקורות הללו, מאזינים בני ימינו מרגישים לא פעם, שברהמס לא השתדל באמת לייצר מכשיר נוח להפגנת וירטואוזיות, כפי שאולי ציפו ממנו בני זמנו; לברהמס היו יעדים מוזיקליים רמים יותר. ביקורות דומות מושמעות כלפי קונצ'רטי לכלי מיתר של מלחינים גדולים אחרים, כמו הקונצ'רטו לכינור של בטהובן או "הרולד באיטליה" של הקטור ברליוז.
דרישות טכניות

הקונצ'רטו לכינור נחשב לאחת היצירות החשובות ביותר ברפרטואר לכינור. הדרישות הטכניות מן הסולן קשות מאוד, תוך שימוש נדיב בצלילים כפולים, באקורדים שבורים, במעברי סולמות מהירים ובגיוון ריתמי. אפשר לייחס את הקושי לכך, שברהמס היה בעיקר פסנתרן (הסבר אפשרי גם לתביעות הטכניות, שצ'ייקובסקי מעמיד בקונצ'רטו שלו לכינור).
הבחירה של ברהמס ברה מז'ור לקונצ'רטו שלו רבת משמעות. הואיל והכינור מכוון סול-רה-לה-מי, המיתרים הפתוחים, בהדהוד סימפתטי, מוסיפים ברק לצליל. סביר להניח שזו הסיבה לכך שסולם זה משמש בעוד כמה קונצ'רטי, למשל של בטהובן ושל צ'ייקובסקי.
ברהמס כתב עוד שלושה קונצ'רטי: הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 (1859), הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 (1881) והקונצ'רטו הכפול (1887) לכינור, צ'לו ותזמורת.
צב דרבוני

| צב יבשה דרבני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זאורופסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: Centrochelys
מין:: צב יבשה דרבני
שם מדעי
 Centrochelys sulcata ‏מילר, 1779

צב אוכל
צב דרבוני בפארק מים בספרד
צבים בספארי ברמת גן
צב דרבוני, צב יבשה סודני או צב יבשה דרבוני (שם מדעי: Centrochelys sulcata) הוא השלישי בגודלו בעולם מבין הצבים אחרי צב גלאפגוס וצב היבשה הענק מהאי אלדברה, הצב הגדול ביותר ביבשת אפריקה, והצב היבשתי הגדול ביותר שאינו חי על אי.
ביכולתו להגיע עד לאורך של 125 סנטימטר ועד משקל של 115 ק"ג, אך משקלו הממוצע הוא 26–50 ק"ג.
שמו ניתן לו הודות לקשקשים שעל גפיו. צבעו הכללי חום בהיר עד צהבהב עם קווים כלליים בצבע חום כהה בצעירותו של הצב שהופכים לשחורים - אפורים במהלך השנים ובבגרותו.
הזכר בדרך כלל קטן מן הנקבה ונבדל ממנה בזנבו הארוך ובשריונו הקעור בחלקו התחתון.
תפוצה

צב היבשה הדרבוני חי באזורים מדבריים כמעט בכל יבשת אפריקה מלוב בצפון דרך סודאן, צ'אד וקמרון במרכז היבשת ועד נמיביה ודרום היבשת. מפאת אזורי תפוצתו, נקרא בשמו: "צב יבשה סודני".
המין קוטלג בקטגוריית שימור כפגיע. נצפו ירידות דרסטיות באוכלוסיית המין במאלי, בצ'אד, בניגריה ובאתיופיה. בסנגל נותרו אוכלוסיות מוגבלות בצפון המדינה, אשר נמצאות במגמת ירידה עקב רעיית יתר.
התנהגות

צבי יבשה דרבוניים מפגינים התנהגות תוקפנית כלפי בני מינם. התנהגות זאת נצפתה עם בקיעתם. התנגחויות הדדיות וניסיונות להפוך על גבו את היריב, מוכרות בקרב זכרים במין.
הצבים חפרנים מנוסים של מחילות קבועות וארעיות, ומבנה גופם מותאם לכך ביותר. הם נחשבים לחזקים ולפעלתנים בקרב צבי היבשה, בשעות הבוקר המוקדמות ולקראת שקיעת החמה. אך כאשר מזג האוויר חם או קר מידי עבורם הם נסוגים למחילתם ומבלים בהם את שעות היום החמות. התנהגות זו מבטיחה שלא יאבדו נוזלים עקב חשיפה ממושכת לחום השמש המדברית.
הצבים נצפו מטיחים בוץ על שריונם כדי לקררו. כאשר הטמפרטורות מגיעות ל-40 מעלות צלזיוס מרייר הצב ומורח את רוקו על גפיו הקדמיות, כדי לקררם.
מזון

מזונו צמחי ומגוון והוא אינו בוחל בכל צמח ירק או פרח למאכל. במדבר מגוון הצמחייה אינו רחב ועל כן הסתגל צב היבשה הדרבוני לאכילת כל עשב וירק על מנת להתקיים, כגון קקטוס המספק לו מים ונוזלים, ואף משורשי צמחים שונים המספקים לו מינרלים וחלבונים.
חיזור, רבייה וגידול צאצאים

ניתן לזהות כי צב היבשה הדרבוני הגיע לבגרות מינית, כאשר קוטר הלוחיות 30 ס"מ בקירוב או לאחר כ-5 שנים מלידתו. המין שמציג התנהגות תוקפנית תוך מינית רבה, מדגיש התנהגות זו בתקופת הייחום שבין חודש דצמבר לחודש מרץ', כאשר הזכרים מכים זה את זה באמצעות שריונם עד זוב דם.
בעונת הייחום מחפשים הזכרים אחרי הנקבות על מנת להזדווג עמן. קודמת לכך פעולת חיזור אשר בה מקיש הזכר את שריונו אל שריון הנקבה מספר פעמים, תוך כדי שהוא עולה על גבה מאחור ונושף נשיפות קצרות בהטיית ראשו לצדדים ושירבוב לשונו.
לאחר ההזדווגות, גופה של הנקבה מתמלא בביצים, היא מפחיתה בכמות צריכת המזון. היא נהית חסרת מנוחה בשעה שהיא מחפשת אחר מקום בטוח להטיל.
חודשיים לאחר ההזדווגות, בעונת הסתיו, יוצרת הנקבה מספר גומחות עמוקות (14 ס"מ) שכל אחת מהן היא חופרת במשך חמש שעות. לבסוף היא מטילה באחת הגומחות בין 7 ל-15 (מקסימום 30-15) ביצים לבנות אליפטיות, בקצב הטלה של אחת כל 3 דקות, ומכסה אותן בחול היטב על מנת להסתירן מעיני טורפים למיניהם ומן השמש הקופחת. זו היא כמות לא מעטה של ביצים לצב ממשפחת צבי היבשה, אך היות ששיקול הברירה הטבעית גובר, מטילה הנקבה מספר גדול של ביצים שחלקן לא בוקע ורוב הבוקעים אינם מגיעים לבגרות.
לאחר כשלושה עד ארבעה חדשים לערך בוקעים הצבים הצעירים מן הביצים בעזרת שן קיטן הנמצאת מעל לשפה העליונה והנושרת לאחר יציאתם מן המחפורת החוצה. בדרכם החוצה, הם 'אוכלים אדמה' ויש הסוברים כי בעת אכילת אדמה הם מכניסים לגופם יצורים חד תאיים המאפשרים להם עיכול ראשוני קל וכי האדמה סופחת אליה שיירי חלבון ממערכת העיכול של הצבים הצעירים.
במהלך השנה הראשונה לחייהם, פגיעים הצבים מאוד והם נטרפים על ידי טורפים שונים כגון זאבים, נמרים, חתולי מדבר ועוד בעלי חיים מדבריים שונים ואף עופות דורסים מן האוויר.
המין ידוע כמאריך שנים, בטבע נצפו פריטים שגילם הגיע עד 95 שנים. הוא מסוגל ברבייה בשבי, ועושה זאת בהצלחה יתרה.
המין והאדם

הצלחת רבייתו בשבי ואריכות ימיו של צב היבשה הדרבוני, הופכים אותו ליעד מועדף בסחר לא חוקי של חיות בר, והוא מוחזק לעיתים כחיית שעשועים.
תרבויות אחדות באפריקה רואות את המין כיישות מגשרת בין האדם לבין האלים. בכפרים הוא מוחזק על ידי ראש השבט כאמצעי תקשורת עם האבות הקדומים של השבט, כך למשל בתרבות הדוגון (Dogon).
בסנגל, מסמלים הצבים פוריות אושר ואריכות ימים. במדינה זו קל לקדם תוכניות שימור שמקדמות את המין.
צב היבשה הדרבוני הוא בעל חיים מוגן בסביבתו הטבעית בכל מדינות תפוצתו, אך עם זאת ידוע כי בישראל הסחר מאושר על ידי רשות הטבע והגנים.
הערות שוליים

↑  צב יבשה דרבני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  צָב דָּרְבוֹנִי במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Branch, Bill (2008). Tortoises, Terrapins & Turtles of Africa. South Africa: Struik Publishers. p. 128. ISBN 1-77007-463-5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549614605171
צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית

הדגל הפאן-סלאבי כפי שהוצג בכנס הפאן סלאבי בפראג ב-1848
סמל דוכסות מוסקבה
אדום, כחול ולבן נחשבים כצבעי הלאומיות הפאן-סלאבית. צבעים אלו משמשים בחלק ניכר מהדגלים של העמים הסלאביים וכן במדינות או ישויות פוליטיות שרוב התושבים בהן ממוצא סלאבי.
מקור הצבעים הוא צבעי סמל נסיכות מוסקבה. התנועה הפאן-סלאבית אימצה במהלך המאה ה-19 צבעים אלו. אולם מדינות סלאביות שונות כמו פולין שכבר אימצו לעצמן צבעי דגל, המשיכו להשתמש בצבעים הקיימים.
לאחר פירוק ברית המועצות המשיכו גם חבלי ארץ שאינם מיושבים על ידי סלאבים (למשל המחוז האוטונומי צ'וקוטקה) להשתמש בצבעים אלו, אשר מציינים את השתייכותם לעם הסלאבי.
גרסאות של צבעים אלו

בולגריה אימצה את העיקרון, אולם החליפה את הצבע הכחול בירוק. דגל מונטנגרו היה בתכלת במקום הכחול והוחלף לדגל חדש ב-2004.
מדינות

דגל צרפת
דגל קרואטיה
דגל צ'כיה
דגל רוסיה
דגל סרביה
דגל העם הסרבי
דגל סלובניה
דגל סלובקיה
מחוזות וישויות אחרות

וויוודינה
דגל רפובליקה סרפסקה
חצי האי קרים
חקסיה
מורדוביה
מארי אל
קומי-פרמיאק (פרמיאקיה)
ימלו-ננץ
צ'וקוטקה
אבנקיה
דגלים שאינם בשימוש כיום

רוסיה הצארית 1914 - 1917
צ'כוסלובקיה
הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה
מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים
ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים
הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
דגל מונטנגרו
דגל סרביה ומונטנגרו
ממלכת סרביה
ראו גם

סלאבים
טריקולור
צבעי הלאומיות הכלל-איראנית
צבעי הלאומיות הכלל-ערבית
הצבעים הכלל-אפריקאיים
קווינסי מילר

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1992 (בן 31) שיקגו שבאילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת ביילור
 דראפט:  בחירה מספר 38, 2012 דנוור נאגטס
 קבוצות כשחקן
 2012–2014   2015   2015   2015   2015–2016   2016–2017   2017–2018   2018   2020   2020–2021   2021–:  דנוור נאגטס   סקרמנטו קינגס   דטרויט פיסטונס   גרנד ראפידס דרייב   הכוכב האדום בלגרד   מכבי תל אביב   ברוזה במברג   פיראטס דה קברדיאס   טאויואן פוליאן   בנפיקה   נסיונל
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה השנייה ביורוליג (2016)   זכייה באליפות הליגה האדריאטית (2016)   זכייה באליפות הליגה הסרבית (2016)   זכייה בגביע המדינה הישראלי (2017)
קווינסי קורטז מילר (באנגלית: Quincy Cortez Miller; נולד ב-18 בנובמבר 1992) הוא כדורסלן אמריקאי.
קריירה

מילר נולד בשיקגו שבאילינוי למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית. לו 14 אחים ואחיות, שאחת מהן נהרגה בתאונת דרכים ב-2005.