stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרוגסטרון
פרוגסטרון להפחתת דימום וסת כבד

מנורגיה היא דימום וסתי מוגבר באופן חריג או שנמשך תקופה ממושכת מהרגיל. הפרוגסטרון דיאנוגסט לטיפול במנורגיה מצוי בקלייר - גלולה למניעת היריון בעלת התוויה לטיפול בדימום וסתי כבד. קלייר מכילה את הפרוגסטין דיאנוגסט, אשר לו תכונות אנטי אנדורגניות, בשילוב עם אסטרדיול ולראט, הדומה לאסטרוגן הטבעי שמופק בגוף על ידי השחלות. התוויה זו אושרה על ידי משרד הבריאות הישראלי, ה-FDA ורשות הבריאות האירופאית EMA. במחקרים קליניים הוכחה הפחתה משמעותית ומתמשכת של 88% בכמות הדימום הווסתי הכבד לאחר 6 חודשי טיפול בהשוואה לנתוני הבסיס
ראו גם

טיפול הורמונלי
הפלות חוזרות
הערות שוליים

↑  קלייר, עלון לצרכנית, משרד הבריאות
↑  אנדומטריוזיס - אבחון וטיפול, אתר "שירותי בריאות כללית"
↑  ויזאבל, עלון לצרכנית, משרד הבריאות
↑  דימום וסת מוגבר, מכבי
↑  קלייר, עלון מידע באתר משרד הבריאות
| הורמונים |
| --- | --- | --- |
| היפותלמוס ובלוטת יותרת המוח | הורמון משחרר תירוטרופין (TRH)‏ • CRH‏ • GnRH •‏ הורמון משחרר הורמון גדילה (GHRH) • סומטוסטטין (SST) • דופמין • וזופרסין (ADH) • אוקסיטוצין • תירוטרופין (TSH) • הורמון מחלמן (LH) • הורמון מגרה זקיק (FSH) • הורמון הגדילה (GH) • פרולקטין (PRL) • הורמון אדרנוקורטיקוטרופי (ACTH) |  |
| ציר בלוטת יותרת הכליה | אדרנלין (אפינפרין) • נוראדרנלין (נוראפינפרין) • אלדוסטרון • קורטיזול • דהידרו-אפיאנדרוסטרון (DHEA) |  |
| ציר בלוטת התריס | בלוטת התריס: תירוקסין • תריודוטירונין • קלציטונין • בלוטת יותרת התריס: PTH |  |
| ציר בלוטות המין | אשכים: טסטוסטרון • AMH • אינהיבין.  שחלות: אסטרדיול • פרוגסטרון • אינהיבין/אקטיבין • רלקסין |  |
| בלוטות אנדוקריניות אחרות | לבלב: גלוקגון • אינסולין • סומטוסטטין. בלוטת האצטרובל: מלטונין |  |
| בלוטות לא אנדוקריניות | שליה: גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG)‏ • HPL • אסטרוגן (אסטריול, אסטרדיול, אסטרון) • פרוגסטרון. כליה: רנין • אריתרופויאטין (EPO) • קלציטריול • פרוסטגלנדין. חדרי הלב: ANP. קיבה: גסטרין • גרלין. תריסריון: כולציסטוקינין (CCK)‏ • GIP • סקרטין • מוטילין • VIP. המעי העקום: אנטרוגלוקגון. רקמות שומן: לפטין • אדיפונקטין • רסיסטין. התימוס: תימוסין • תימופואיטין • תימולין. שלד: אוסטאוקלצין. כבד: IGF-1‏ • IGF-2 |  |
| נוצרים באתר המטרה | NGF • BDNF • NT-3 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538694405171  BnF: cb119521208 (data)  GND: 4047389-2  LCCN: sh85107294  NKC: ph425911 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צביעה אימונוהיסטוכימית לפרוגסטרון רצפטור בחולת סרטן השד
פרס זיו

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  נשיא מדינת ישראל 
 תקופת הפרס:  1983–הווה (כ־41 שנים) 
 נקרא על שם:  אברהם זיו 
 
פרס זיו 1983. מימין לשמאל: סידני זיו, יהודה עזריאלי, נשיא המדינה יצחק נבון, שופט בית המשפט העליון יצחק קיסטר, רבקה כץ. נואם עמוס אטינגר
פרס זיו לעיתונאים ניתן מטעם עמותת צדק-מדות-מוסר בראשות הרב שאר ישוב כהן. הפרס הוענק משנת 1983 מדי שנה לעיתונאים שהיטיבו לתאר ולהציג את החיוב וההישגים שבחיים בישראל, בצורה מעניינית ומשכנעת. הפרס הוענק בטקס חגיגי על ידי אישיות אחרת מהבכירים ביותר בישראל בהם נשיא המדינה.
מטרת הפרס היא להעמיק את המודעות של הציבור להתנהגות שיש בה התחשבות בזולת, להציג את הטוב והיפה שבחברה, לעודד את הגאווה ואהבת ישראל. הפרס ניתן לכתבות מצטיינות, בעיתונות הישראלית הכתובה, ברדיו ובטלוויזיה, שפורסמו בעברית, באנגלית או בערבית. גובה הפרס לכל אחד מהתחומים נקבע על ידי הנהלת צדק-מדות-מוסר.
העיתונאים הזוכים בפרסים נבחרו על-ידי ועדת שופטים מקצועיים, עיתונאים במקצועם או בניסיונם, שנבחרו לתפקיד זה על ידי הנהלת העמותה. פרס זיו הראשון הוענק ב-1983 כהקדש של סידני זיו לזכר אחיו אברהם זיו, שנפטר בטרם עת והיה פעיל בצדק-מדות-מוסר.
בשנת 1969 בהוראתו של הרבי מלובביץ' ייסד הרב שאר ישוב כהן את צדק-מדות-מוסר יחד עם עורכת הדין רבקה כץ וכיהן כנשיא עד יום מותו בשנת 2011. העמותה פורקה בשנת 2016.
זוכי פרס זיו

| שנה | זוכים | מעניק הפרס | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 | עמוס אטינגר   רות בקי   אהרון דולב   מנחם מיכלסון | נשיא המדינה - יצחק נבון |  |
| 1984 | נעמי גולן-גוטקינר   נח קליגר   אלכס אנסקי   אורי דביר   מילט פולרטון | נשיא המדינה - חיים הרצוג |  |
| 1986 | יובב כץ   טל בשן   עמוס נבו   בני ליס   משה אלון   לורי בוקן | יושב ראש הכנסת - שלמה הלל |  |
| 1988 | רוני בן ארי   יעקב אחימאיר   משה חן  לורנס אגרון   דבורה וייסמן   סימה קדמון   עמוס לבב   שושנה פלג   רבקה יניב | היועץ המשפטי לממשלה - יוסף חריש |  |
| 1991 | צ'ארלס קראוטהאמר   משה טימור   אילנה ירום   תמר שובל   פרידה קיט | שופט בית המשפט העליון, דב לוין |  |
הערות שוליים

↑  צדק-מדות מוסר. האגודה לקידומם מחקרם והוראתם בעם ובעולם, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  פרס "זיו" ל-4 עיתונאים, דבר, 27 באפריל 1983
↑  מי שבא בא - "פרס זיו" שחילק הנשיא יצחק נבון, מעריב, 13 במאי 1983
↑  ב. מיכאל, ילד טוב פוליצר - טכס חלוקת פרס זיו ל"עיתונות חיובית", חדשות, 10 באפריל 1984
↑  העיתונאי צבי לביא זכה בפרס השלטון המקומי, מעריב, 18 ביוני 1986
↑  אילנה באום, פרס זיו ליובב כץ, מעריב, 17 ביוני 1986
↑  יאיר לפיד, להבליט את הצד החיובי של המציאות, מעריב, 8 ביוני 1988
↑  יאיר לפיד, חריש רומז: קינן לא יינקה בדין, מעריב, 8 ביוני 1988
↑  השופט דב לוין: שפה בוטה ופוגעת היא כרטיס כניסה למודרי התקשורת, מעריב, 12 ביולי 1991
צבא ההתנגדות העממי

צבא ההתנגדות העממי היה ארגון גרילה צבאי אשר פעל בשנות ה-80 באוגנדה. בראש הארגון עמד יוורי מוסווני.
במהלך עשור זה קיים הארגון מלחמת גרילה נגד שלטונו של מילטון אובוטה, ובינואר 1986 הארגון הצליח להדיח מהשלטון את טיטו אוקלו לאחר 5 שנים של מלחמה עקובה מדם. לאחר הבחירות הנשיאותיות ב-1996, אשר נתפסו כמתן לגיטימציה לשלטונו של מוסווני, שינה הארגון את שמו ל"כוח ההגנה העממי של אוגנדה".
בין תומכי הארגון ניתן למנות את מנהיג לוב לשעבר מועמר קדאפי.
הערות שוליים

↑  רויטרס, המורדים באוגנדה: כבשנו את קמפאלה, חדשות, 27 בינואר 1986
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439153205171  LCCN: no2005117313  SUDOC: 116413166  VIAF: 141040866   WorldCat (עם VIAF): 141040866 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרסי המוזיקה הקוריאנית

| --- | --- |
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 תקופת הפרס:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 koreanmusicawards.com
 
פרסי המוזיקה הקוריאנית (בקוריאנית: 한국대중음악상) הוא טקס פרסי מוזיקה דרום קוריאני שנתי. שלא כמו פרסי מוזיקה מרכזיים אחרים בדרום קוריאה, המסתמכים במידה רבה על מכירות כדי לקבוע את הזוכים, פרסי המוזיקה הקוריאנית מוענקים על סמך המלצות של פאנל שופטים המורכב ממבקרי מוזיקה, מפיקים של תוכניות רדיו, אקדמאים ואנשי מקצוע אחרים בתעשייה. הטקס הראשון נערך בשנת 2004, ונחשב לאחד מפרסי המוזיקה היוקרתיים במדינה.
טקסים

| # | שנה | תאריך | זוכים> מוזיקאי השנה | זוכים> שיר השנה | זוכים> אלבום השנה | זוכים> תגלית השנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2004 | 17 במרץ | וויסונג | לובהוליקס – "Loveholic" | דה דה – The The Band | יונג ג'אי-איל |
| 2 | 2005 | 22 במרץ | לי סונג-צ'ול | צ'ו פי. די. – "Friend" | מיי אנט מרי – Just Pop | MOT |
| 3 | 2006 | 14 באפריל | צ'ו קיו-צ'אן | יון דו-היון – "It Must Have Been Love" | סקנד מון – Second Moon | סקנד מון, להקת סוגיומו שיטה |
| 4 | 2007 | 6 במרץ | לי ג'י-היונג | לי האן-צ'ול – "Superstar" | סוואלו – Aresco | המוסטנגים |
| 5 | 2008 | 5 במרץ | יי סונג-יול | לי ג'ק – "It's Fortunate" | לי ג'ק – Songs Made of Wood | יונה |
| 6 | 2009 | 26 בפברואר | טוי | קיהא והפרצופים – "Cheap Coffee" | סיסטרס ברברשופ – Most Ordinary Existence | לורו'ס |
| 7 | 2010 | 30 במרץ | להקת סיאול אלקטריק | גירלז ג'נריישן – "Gee" | להקת סיאול אלקטריק – Life Is Strange | גוקאסטן, אפולו 18 |
| 9 | 2011 | 23 בפברואר | גלקסי אקספרס | הוט פוטטו – "Confession" | גאריון – Garion 2 | גייט פלאוורס |
| 9 | 2012 | 29 בפברואר | קיהא והפרצופים | IU – "Good Day" | קיהא והפרצופים – Kiha & The Faces | ביי ביי באד מן |
| 10 | 2013 | 28 בפברואר | סיי | סיי – "Gangnam Style" | ת'ירד ליין באטרפליי – Dreamtalk | 404 |
| 11 | 2014 | 28 בפברואר | סאנוו יונג-א | צ'ו יונג-פיל – "Bounce" | יון יאנג-ביי – Dangerous World | רדיו רוקנרול |
| 12 | 2015 | 26 בפברואר | לי סונג-הוואן | סו-יו וג'אנגיגו – "Some" | לורו'ס – W.A.N.D.Y | Kim Sa-wol x Kim Hae-won |
| 13 | 2016 | 29 בפברואר | דיפלואו | ביג באנג – "Bae Bae" | E Sens –‏ The Anecdote | Hyukoh |
| 14 | 2017 | 28 בפברואר | ג'יי פארק | Bolbbalgan4 –‏ "Galaxy" | Jo Dong-jin ‏– As A Tree | Silica Gel |
| 15 | 2018 | 28 בפברואר | BTS | Hyukoh‏ – "Tomboy" | Kang Tae-gu –‏ bleu | Se So Neon |
| 16 | 2019 | 26 בפברואר | BTS | BTS –‏ "Fake Love" | Jang Pil-Soon –‏ Soony Eight:소길花 | Airy |
| 17 | 2020 | 27 בפברואר | קים אוקי | Jannabi –‏ "For Lovers Who Hesitate" | Baek Yerin ‏– Our Love Is Great | Sogumm |
| 18 | 2021 | 28 בפברואר | לינאלצ'י | BTS ‏– "Dynamite" | Jeongmilla –‏ CheongPa Sonata | Meaningful Stone |
| 19 | 2022 | 1 במרץ | BTS | אספה – "Next Level" | Lang Lee ‏– There is a Wolf | אספה |
| 20 | 2023 | 5 במרץ | 250 | יונה – "Event Horizon" | 250 – ‏Ppong | NewJeans |
פריץ ביירליין

| --- | --- |

פריץ ביירליין
 לידה:  14 בינואר 1899 וירצבורג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  30 בינואר 1970 (בגיל 71) וירצבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מקום קבורה:  פריידהוף 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1917–1945 (כ־28 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד קורפוס אפריקה   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3   מפקד דיוויזיית פאנצר להר   מפקד הקורפוס ה-53
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל פריץ ביירליין (בגרמנית: Fritz Bayerlein; 14 בינואר 1899 – 30 בינואר 1970) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ביירליין נולד ב-14 בינואר 1899 בווירצבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1917 באמצע מלחמת העולם הראשונה התגייס ביירליין לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-9. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ביירליין לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1938 הועלה לדרגת מיור, ומונה לקצין מטה בדיוויזיית הפאנצר ה-3.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה ביירליין לראש מטה דיוויזיית הפאנצר ה-10, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ובמהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט. במהלך מבצע ברברוסה היה ביירליין ראש מטה ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן מונה לראש מטה קורפוס אפריקה. ב-5 באוקטובר 1941 קיבל ביירליין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך קרב אל עלמיין השני פיקד ביירליין למשך שבועיים על קורפוס אפריקה. ב-6 ביולי 1943 קיבל ביירליין תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-25 באוקטובר 1943 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת הארמייה השמינית. ב-10 בינואר 1944 מונה ביירליין למפקד דיוויזיית פאנצר להר, ונשלח עימה לדרום צרפת בתחילת 1944, ולאחר מכן הועבר עימה להונגריה לאימונים נוספים, שם קלטה הדיוויזיה לתוכה את רגימנט הפאנצרגרנדיר (חי"ר משוריין) ה-901. במאי חזרה הדיוויזיה לצפון צרפת, בהמתנה לפלישה הצפויה של בעלות הברית. בעת הפלישה לנורמנדי, ב-6 ביוני, פאנצר להר הייתה חלק מהעתודה האסטרטגית המשוריינת של הגרמנים במערב (קבוצת פאנצר מערב), ואחת הדיוויזיות החזקות ביותר בצבא הגרמני, וכללה 14,634 איש, 109 טנקים, 40 תותחי סער, ו-612 זחל"מים - פי שניים ממספר הזחל"מים בדיוויזיות פאנצר רגילות. ב-8 ביוני היא הובהלה לקרבות כנגד התקדמות הכוחות הבריטים והקנדים לעבר קן (הקרב על קן). פאנצר להר ספגה אבדות כבדות במערכה בנורמנדי, וכמעט שהושמדה, ועד ראשית אוגוסט 1944 כללה רק כ-20 טנקים. ב-20 ביולי 1944 קיבל ביירליין תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובספטמבר נשלחה הדיוויזיה בפיקודו לרענון ומילוי שורותיה, ובנובמבר הועברה לחבל הסאאר, שם סייעה לקבוצת ארמיות G שהייתה נתונה למתקפות כבדות מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון. בדצמבר נשלחה פאנצר להר צפונה, לקחת חלק במתקפה הגרמנית המתוכננת בארדנים (הקרב על הבליטה), וסופחה לארמיית הפאנצר החמישית. ערב המתקפה בארדנים, היא הייתה מתחת לתקן באנשים, בתותחים כבדים ובנגמ"שים, וכללה רק 63 טנקים ו-15 משחיתי טנקים. לאחר פתיחת המתקפה בארדנים היא תוגברה בגדוד משחיתי טנקים כבדים מדגם יאגדפנתר.
לאחר כישלון המערכה בארדנים, שם ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות, פאנצר להר נלחמה בהולנד כנגד ההתקדמות של קבוצת הארמיות ה-21. ב-24 במרץ 1945 מונה ביירליין למפקד הקורפוס ה-53, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-2 באפריל 1947 שוחרר ביירליין מהשבי. לאחר שחרורו התגורר בירליין בווירצבורג, וכתב ספרי היסטוריה צבאית. ב-30 בינואר 1970 מת, והוא בן 71 שנים.
הערות שוליים

↑  Rickard, Nelson john. Advance and Destroy Patton as Commander in the Bulge, The University Press of Kentucky 2011, עמ' 39
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810562552305606  GND: 121621073  ISNI: 0000 0000 7865 8057  LCCN: n2004032335  NTA: 172967449  VIAF: 60932994   WorldCat (עם VIAF): 60932994
פרנסואז דולטו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1908 הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  25 באוגוסט 1988 (בגיל 79) הרובע החמישי של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Françoise Marguerite Marette 
 ענף מדעי:  רפואת ילדים, פסיכואנליזה 
 מקום קבורה:  Cimetière de Bourg-la-Reine 
 מקום לימודים:  הפקולטה לרפואה של פריז (1939) 
 בן או בת זוג:  בוריס דולטו 
 צאצאים:  קרלוס, קת'רין דולטו 
 www.dolto.fr
 
פרנסואז דולטו (בצרפתית: Françoise Dolto; ‏ 1908–1988) הייתה רופאת ילדים ופסיכואנליטיקאית צרפתית.
ביוגרפיה

דולטו נולדה בשם פרנסואז מארט (Marette) למשפחת מלוכה ימנית אמידה וקתולית-מסורתית בפריז. אימה, Suzanne Demmler, הייתה ביתו של מהנדס, ואביה, Henri Marette, היה מהנדס גם הוא, שהפך בהמשך לתעשיין. דולטו הייתה הבת הרביעית במשפחה של שבעה.
כתינוקת טופלה לעיתים קרובות על ידי אחות אירית; הוריה היו צריכים ללמוד לדבר באנגלית כדי לגרום לה לחייך. הוריה פיטרו את האחות כאשר היא הייתה בת שמונה חודשים. אליזבת רודינסקו (Élisabeth Roudinesco) תארה את החינוך המסורתי אותו קיבלה כמאוד קתולי, ימני-קיצוני.
המורה האישי שלה קיבל הכשרה בשיטות של Friedrich Froebel. כשהיא הייתה בת שמונה, הדוד והסנדק שלה Pierre Demmler מת במלחמת העולם הראשונה. כשהיא הייתה בת 12, היא הושפעה מאוד ממות אחותה הגדולה ז'קלין, שהייתה הבת המועדפת על אימה. אימה שקעה לתוך מצב של דיכאון והאשימה אותה על כך שלא התפללה מספיק על חיי אחותה. אימה של דולטו הרגישה שלבנות אין אופק אחר אלא זה של נישואין, ולכן אסרה עליה להמשיך בלימודיה. בגיל 16 היא התעמתה עם אימה, שלא רצתה שתעשה בגרות מכיוון שזה ימנע ממנה להינשא. למרות זאת, דולטו החלה לימודיה ב- Lycée Molière בפריז וסיימה את התואר הראשון בפילוסופיה ב-1924–1925. ב-1930 היא קיבלה תואר בסיעוד. שנה לאחר מכן, היא החלה את לימודי הרפואה ביחד עם אחיה פיליפ, כשהיא "משלמת את לימודיה עם הכסף אותו הרוויחה".
דולטו נחשבה על ידי מישל פוקו לאחת החותמות הבולטות על העצומה הצרפתית נגד החוקים שעסקו בגיל ההסכמה (French petition against age of consent laws).
לדולטו נולדו שלושה ילדים: קרלוס (1943-2008); גרגואר (1944-) וקתרין (1946-).
דולטו חלתה במחלת ריאות ב-1984. היא נפטרה ב-25 באוגוסט 1988 ונקברה בבית הקברות Bourg-la-Reine לצד בעלה בוריס. זהו גם מקום קבורתו של בנם, קרלוס, שנפטר ב-2008. על מצבתה כתוב: "אל פחד!"
פסיכואנליזה

ב-1932 מארק שלומברגר הציג את דולטו בפני הפסיכואנליטיקאי רנה לפורג (Laforgue), שכבר החל לטפל באחיה פיליפ שנה קודם לכן. היא הייתה שותפה בתחילת הפרוידיאניזם הצרפתי. בסוף פברואר 1934, היא החלה אנליזה של שלוש שנים עם לפורג, שהייתה לו השפעה גדולה על חייה, בכך שעזר לה להשתחרר מהנוירוזה שלה - הקשורה להשכלתה, למקורותיה ולאימה הדיכאונית. לפורג חשב שלדולטו ישנה נטייה לאנליזה והציע לה להפוך לאנליטיקאית, רעיון אותו היא דחתה בהתחלה שכן הקדישה את עצמה לרפואה.
במהלך הכשרתה הרפואית, תוך שהיא עובדת עם ד"ר ג'ורג' הויאר, היא פגשה את סופי מורגנשטרן, שהייתה הראשונה שטיפלה בילדים בצרפת באמצעות הפסיכואנליזה, ושהפכה ברבות הימים למנטורית שלה. דולטו החלה להקשיב לילדים חולים שהגיעו אליה לטיפול, והחלה להתמחות בפסיכולוגיה של ילדים, כרופאת ילדים פסיכואנליטית. המטופלים שלה היו בעיקר ילדים שסבלו מפסיכוזות, שאיתם היא החלה לפתח את אופן הטיפול הייחודי שלה.
ההתמחות שלה הייתה ללמוד על השלבים המנטליים המוקדמים של תינוקות וילדים, ובעיקר בהתנסויות הראשונות שלהם בתקשורת באמצעות גופם. היא הדגישה את ההיבטים הגופניים של הדיאדה אם-תינוק, והדגישה את החשיבות שבתצפית ובהבנה של אופני התקשורת שבהם משתמשים ילדים עם בעיות פסיכולוגיות, לקויות למידה וקשיים חברתיים. עבודתה על דימוי-הגוף הלא מודע - האופן שבו ילדים משתמשים בשפת-גוף לפני השפה האקטואלית - הייתה בעלת השפעה מיוחדת, שאחר כך עברה פיתוח נוסף על ידי מוד מנוני. לאחרונה עבודתה תורגמה לאנגלית על ידי Francoise Hivernel.
דולטו הייתה ידידה קרובה ובת ברית של ז'אק לאקאן, אותו ליוותה בהקמת ה- École Freudienne de Paris. היא טענה ש"זה היה בקרב אלה שעברו אנליזה אצל לאקאן שמצאתי את היכולת הטובה ביותר להבין ילדים... ונכונות להבין את הצרכים של הילדים, אפילו הצעירים ביותר, כסובייקטים בעלי איווי להתבטא".
ביבליוגרפיה (בצרפתית)

Psychanalyse et pédiatrie, medical thesis, 1971
Le Cas Dominique, Éditions du Seuil (éd. du Seuil), Paris, 1971; engl. Dominique: Analysis of an Adolescent, Souvenir Press, 1974
L'Évangile au risque de la psychanalyse (interviewed by Gérard Sévérin, philosopher, theologian, psychanalyst), éd. Jean-Pierre Délarge, 1977
Au jeu du désir, éd. du Seuil, Paris, 1981
Séminaire de psychanalyse d’enfants (coop. Louis Caldaguès), éd. du Seuil, Paris, 1982, ISBN 2-02-006274-72-02-006274-7
Sexualité féminine, éd. Scarabée/A. M. Métailié, 1982
L'image inconsciente du corps, éd. du Seuil, Paris, 1984. ISBN 2-02-018302-12-02-018302-1
Séminaire de psychanalyse d’enfants (coop. Jean-François de Sauverzac), éd. du Seuil, Paris, 1985, ISBN 2-02-008980-72-02-008980-7
Solitude, éd. Vertiges, Paris, 1985, ISBN 2-86896-026-X2-86896-026-X
La Cause des enfants, éd. Robert Laffont, Paris, 1985, ISBN 2-221-04285-92-221-04285-9
Enfances, Paris, 1986
Libido féminine, éd. Carrère, Paris, 1987
L'Enfant du miroir (with Juan David Nasio), éd. Rivages, Paris, 1987, ISBN 2-86930-056-52-86930-056-5
La Cause des adolescents, éd. Robert Laffont, Paris, 1988
Quand les parents se séparent (coop. Inès de Angelino), éd. du Seuil, Paris, 1988, ISBN 2-02-010298-62-02-010298-6; engl. When Parents Separate, David R Godine Pub, 1997
L'Échec scolaire, éd. Vertiges du Nord, 1989
Autoportrait d'une psychanalyste, éd. du Seuil, Paris, 1989
Paroles pour adolescents ou le complexe du homard, éd. Hattier, 1989
Lorsque l'enfant paraît, éd. du Seuil, Paris, 1990
Les Étapes majeures de l'enfance, éd. Gallimard, Paris, 1994
Les Chemins de l'éducation, éd. Gallimard, Paris, 1994
La Difficulté de vivre, éd. Gallimard, Paris, 1995
Tout est langage, éd. Gallimard, Paris, 1995
Le sentiment de soi : aux sources de l'image et du corps, éd. Gallimard, Paris, 1997
Le Féminin, éd. Gallimard, Paris, 1998
La vague et l'océan : séminaire sur les pulsions de mort (1970-1971), éd. Gallimard, Paris, 2003
Lettres de jeunesse : correspondance, 1913-1938, éd. Gallimard, Paris; revized and augmented in 2003, ISBN 2-07-073261-42-07-073261-4
Une vie de correspondances : 1938-1988, éd. Gallimard, Paris, 2005, ISBN 2-07-074256-32-07-074256-3
Une psychanalyste dans la cité. L'aventure de la Maison verte, éd. Gallimard, Paris, 2009, ISBN 978-2-07-012257-8978-2-07-012257-8
הערות שוליים

↑  Élisabeth Roudinesco, Histoire de la psychanalyse en France, Paris, Seuil, 1986, p. 169.
↑  Sexual Morality and the Law, Chapter 16 of Politics, Philosophy, Culture –Interviews and Other Writings 1977-1984. Edited by Lawrence D. Krizman. New York/London: 1990, Routledge, ISBN 0-415-90149-9, p.275
↑  Guillerault, Gérard (2008). Comprendre Dolto: Une éthique positive du désir. Armand Colin. p. 38.
↑  E. Roudinesco, Jacques Lacan (2005) p. 235
↑  Elisabeth Roudinesco et Michel Plon,, Paris, Fayard, 2011, p. 340
↑  E. Roudinesco, Jacques Lacan (2005) p. 237-8
↑  Élisabeth Roudinesco, Histoire de la Psychoanalyse en France, éd. du Seuil, Paris, 1986, p. 170.
↑  Dolto
↑  Dolto, Francoise (2013). Psychoanalysis and Paediatrics. Key Psychoanalytical concepts with sixteen Clinical Observations of Children. Karnac, London. p. 239. ASIN B00B9LFTPA. ISBN 978-1855758124.
↑  Quoted in E. Roudinesco, Jacques Lacan (2005) p. 237-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310774905171  PLWABN: 9810679588705606  BNE: XX1008524  BnF: cb119003340 (data)  CANTIC: a11333364  CiNii: DA00495923  GND: 118827987  ISNI: 0000 0001 2120 086X  LCCN: n79053060  MusicBrainz: 96e1f8b9-ac79-4460-9085-fbc0763968e4  NDL: 00438070  NKC: xx0168293  NLG: 67021  NLK: KAC199607260  NTA: 07329084X  SELIBR: 220707  SUDOC: 026833980  Trove: 1285267  VIAF: 9845603   WorldCat (עם VIAF): 9845603 
קברה של דולטו
פרינס ג'ורג' (קולומביה הבריטית)

| --- | --- |
דגל פרינס ג'ורג'דגל פרינס ג'ורג'

פרינס ג'ורג'
 מדינה:  קנדה קנדה
 פרובינציה:  קולומביה הבריטית קולומביה הבריטית
 שפה רשמית:  אנגלית 
 תאריך ייסוד:  6 במרץ 1915
 שטח:  318.26 קמ"ר
 גובה:  575 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  76,708 (דירוג: 15 (בפרובינציה), 2021)
  ‑ במטרופולין:  89,490 (2011)
  ‑ צפיפות:  226.1 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  53°55′01″N 122°44′58″W﻿ / ﻿53.91694°N 122.74944°W﻿ / 53.91694; -122.74944
 אזור זמן:  UTC -8
 www.princegeorge.ca
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פרינס ג'ורג'(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פרינס ג'ורג'(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט פרינס ג'ורג'(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט פרינס ג'ורג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרינס ג'ורג' (באנגלית: Prince George) היא עיר בפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה. פרינס ג'ורג' שוכנת במקום בו נשפך נהר נצ'קו אל נהר פרייזר, במרכז קולומביה הבריטית. בעיר מתגוררים 76,708 תושבים (נכון ל-2021), ובמטרופולין שלה מתגוררים 89,490 תושבים (נכון ל-2021). פרינס ג'ורג' משרתת את אחד מן האזורים הגדלים במהירות הרבה ביותר בקנדה, ולה תפקיד חשוב בכלכלת הפרובינציה ובתרבותה.
היסטוריה

ב-1807 הקים סיימון פרייזר באזור בו נמצאת העיר היום תחנת סחר בפרווה בקלדוניה החדשה של חברת צפון-מערב (North West Company) בשם פורט ג'ורג' (Fort George). הוא קרא לתחנה על שמו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת באותו זמן. במהלך המאה ה-19 האזור היה מבודד וכמעט לא מיושב.
ב-1903 נפוצו שמועות שמסילת רכבת של חברת הרכבות גראנד טרנק פסיפיק (Grand Trunk Pacific Railway) הולכת להיבנות בקרבת פורט ג'ורג'. השמועות תרמו להתפתחות האזור ותוך זמן קצר הוקמו שתי מושבות חקלאיות שהתחרו זו בזו - סאות' פורט ג'ורג' וסנטרל פורט ג'ורג' - במטרה שתחנת הרכבת העתידית תוקם אצלן. המושבות התפתחו בקצב מהיר והפכו לעיירות, אך בסופו של דבר גראנד טרנק פסיפיק בחרה לקנות שטח שלא היה שייך לאף אחת מהעיירות ולהקים בו עיירה חדשה לצורך התחנה בשם פרינס ג'ורג'. החברה הסבירה תחילה שמקור השם, שמשמעו "הנסיך ג'ורג'", נועד בהתחילה כדי להבדיל את העיירה מעיירות פורט ג'ורג'. כעבור שנים ספורות הם הסבירו את הסיבה לכך באופן אחר: השם ניתן כהוקרה למלך ג'ורג' החמישי, שהוכתר מספר שנים לפני ההקמה, וכן כהוקרה לבנו הנסיך ג'ורג', דוכס קנט. העיירה הוקמה באופן רשמי ב-6 במרץ 1915.
פרוץ מלחמת העולם הראשונה באותו זמן ריסק את הכלכלה המקומית בעקבות הגיוס של מרבית העובדים לבניית המסילה לצבא הבריטי והאוכלוסייה פחתה באופן משמעותי. המשבר התעצם עם התפרצות השפעת הספרדית ב-1918. עם זאת, הצליחה פרינס ג'ורג' להתמודד עם השפל הגדול ללא נזקים משמעותיים.
העיירה גדלה באופן משמעותי לאחר שהוקם בקרבתה מחנה צבאי במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, כשהחל תהליך השיקום של הערים ההרוסות באירופה והביקוש לעץ עלה, שגשגה פרינס ג'ורג', אשר נמצאה באזור יער עצי אשוחית עם שפע של מנסרות. בהמשך המאה ה-20 הייתה פרינס ג'ורג' אחת הערים החשובות בקולומביה הבריטית, אך חשיבותה ירדה בהדרגה, אף על פי שגם כיום היא עדיין העיר הגדולה והחשובה ביותר בחלק הצפוני של קולומביה הבריטית.
כלכלה

ענף היערנות, שהיה הבסיס של הכלכלה המקומית במאה ה-20, ירד מחשיבותו אך הוא עדיין ענף מרכזי. הענפים המרכזיים האחרים בכלכלה המקומית הם מגזר השירותים, כרייה ותעשייה.
החל משנת 1961 פועלת תחנת טלוויזיה עירונית CKPG-TV שמנצלת מגדל שידור בהר פיילוט בקרבת העיר.
חינוך

בעיר נמצאים אוניברסיטת צפון קולומביה הבריטית ומכללת קלדוניה החדשה.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה פרינס ג'ורג', הנמצא במרחק של 7 קילומטרים דרומית למרכז העיר.
הערות שוליים

1 2  פרופיל מפקד אוכלוסין לפרינס ג'ורג', סטטיסטיקס קנדה.
1 2  פרופיל מפקד אוכלוסין למטרופולין פרינס ג'ורג', סטטיסטיקס קנדה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567072605171  BnF: cb146279428 (data)  GND: 502042-6  LCCN: n83030029  MusicBrainz: 99aff3fe-fa1c-4c36-8180-6b6bc68ccfe3  NARA: 10037495  VIAF: 127766373   WorldCat (עם VIAF): 127766373