stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחייה באולימפיאדת מוסקבה (1980)
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכול |
| 1 | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 12 | 10 | 8 | 30 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות מארחת | 8 | 9 | 5 | 22 |
| 3 |  אוסטרליה | 2 | 0 | 5 | 7 |
| 4 | שוודיה שוודיה | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 5 |  בריטניה | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 6 | הונגריה הונגריה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 7 | ברזיל ברזיל | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 |  דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 |  הולנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | פולין פולין | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 |  ספרד | 0 | 0 | 1 | 1 |
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | ברברה קראוזה   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 54.79 שניות   שיא עולם | קארן מטשוק   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 55.16 שניות | אינס דירס   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 55.65 שניות |
| 200 מטר חופשי | ברברה קראוזה   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:58.33 דקות   שיא אולימפי | אינס דירס   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:59.64 דקות | כרמלה שמידט   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:01.44 דקות |
| 400 מטר חופשי | אינס דירס   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 4:08.76 דקות   שיא אולימפי | פטרה שניידר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 4:09.16 דקות | כרמלה שמידט   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 4:10.86 דקות |
| 800 מטר חופשי | מישל פורד    אוסטרליה | 8:28.90 דקות   שיא אולימפי | אינס דירס   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 8:32.55 דקות | הייקה דינה   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 8:33.48 דקות |
| 100 מטר גב | ריקה רייניש   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:00.86 דקות   שיא עולם | אינה קלבר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:02.07 דקות | פטרה רידל   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:02.64 דקות |
| 200 מטר גב | ריקה רייניש   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:11.77 דקות   שיא עולם | קורנליה פוליט   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:13.75 דקות | בירגיט טרייבר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:14.14 דקות |
| 100 מטר חזה | אוטה גווניגר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:10.22 דקות | אלווירה וסילקובה   ברית המועצות ברית המועצות | 1:10.41 דקות | סוזן נלסון    דנמרק | 1:11.16 דקות |
| 200 מטר חזה | לינה קאסיוסטיה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:29.54 דקות   שיא אולימפי | סבטלנה ורגנובה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:29.61 דקות | יוליה בוגדנובה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:32.39 דקות |
| 100 מטר פרפר | קארן מטשוק   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:00.42 דקות | אנדריאה פולק   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:00.90 דקות | כריסטיאנה קנקה   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:01.44 דקות |
| 200 מטר פרפר | אינס גייסלר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:10.44 דקות   שיא אולימפי | זיביל שונרוק   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:10.45 דקות | מישל פורד    אוסטרליה | 2:11.66 דקות |
| 400 מטר מעורב אישי | פטרה שניידר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 4:36.29 דקות   שיא עולם | שרון דייוויס    בריטניה | 4:46.83 דקות | אגניישקה צ'ופק   פולין פולין | 4:48.17 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי | מזרח גרמניה מזרח גרמניה   ברברה קראוזה (54.90)  קארן מטשוק (55.61)  אינס דירס (55.90)  סרינה הולסנבק (56.30)  כרמלה שמידט• | 3:42.71 דקות   שיא עולם | שוודיה שוודיה   קרינה ליונגדאל   טינה גוסטפסון   אגנטה מרטנסון   אגנטה אריקסון   ביריגטה יונסון•   הלנה פטרסון• | 3:48.93 דקות |  הולנד   קוני ואן בנטום   וילמה ואן ולסן   רג'י דה יונג   אנליס מאס | 3:49.51 דקות |
| שליחות 4x100 מטר מעורב | מזרח גרמניה מזרח גרמניה   ריקה רייניש (1:01.51)  השוואת שיא עולם   אוטה גווניגר (1:09.46)  התוצאה המהירה בתחרות  אנדריאה פולק (1:00.14)  קארן מטשוק (55.56)  סרינה הולסנבק• | 4:06.67 דקות   שיא עולם |  בריטניה   הלן ג'יימסון   מרגרט קלי   אן אוסגרבי   ג'ון קרופט | 4:12.24 דקות | ברית המועצות ברית המועצות   ילנה קרוגלובה   אלווירה וסילקובה   אלה גרישצ'נקובה   נטליה סטרוניקובה   אירנה אקסונובה•   אולגה קלבקינה• | 4:13.61 דקות |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | ירג וייתה   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 50.40 שניות | פר הולמרץ   שוודיה שוודיה | 50.91 שניות | פר יוהנסון   שוודיה שוודיה | 51.29 שניות |
| 200 מטר חופשי | סרגיי קופליאקוב   ברית המועצות ברית המועצות | 1:49.81 דקות   שיא אולימפי | אנדריי קרילוב   ברית המועצות ברית המועצות | 1:50.76 דקות | גריים ברואר    אוסטרליה | 1:51.60 דקות |
| 400 מטר חופשי | ולדימיר סלניקוב   ברית המועצות ברית המועצות | 3:51.31 דקות   שיא אולימפי | אנדריי קרילוב   ברית המועצות ברית המועצות | 3:53.24 דקות | איוואר סטוקולקין   ברית המועצות ברית המועצות | 3:53.95 דקות |
| 1500 מטר חופשי | ולדימיר סלניקוב   ברית המועצות ברית המועצות | 14:58.27 דקות   שיא עולם | אלכסנדר צ'ייב   ברית המועצות ברית המועצות | 15:14.30 דקות | מקס מטצקר    אוסטרליה | 15:14.49 דקות |
| 100 מטר גב | בנט בארון   שוודיה שוודיה | 56.53 שניות | ויקטור קוזניצוב   ברית המועצות ברית המועצות | 56.99 שניות | ולדימיר דולגוב   ברית המועצות ברית המועצות | 57.63 שניות |
| 200 מטר גב | שאנדור ולאדר   הונגריה הונגריה | 2:01.93 דקות | זולטאן וראסטו   הונגריה הונגריה | 2:02.40 דקות | מארק קרי    אוסטרליה | 2:03.14 דקות |
| 100 מטר חזה | דאנקן גודהיו    בריטניה | 1:03.34 דקות | ארסנס מיסקרובס   ברית המועצות ברית המועצות | 1:03.82 דקות | פיטר אוונס    אוסטרליה | 1:03.96 דקות |
| 200 מטר חזה | רוברטס זולפה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:15.85 דקות | אלבן ורמש   הונגריה הונגריה | 2:16.93 דקות | ארסנס מיסקרובס   ברית המועצות ברית המועצות | 2:17.28 דקות |
| 100 מטר פרפר | פר ארווידסון   שוודיה שוודיה | 54.92 שניות | רוג'ר פיטל   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 54.94 שניות | דויד לופז זוברו    ספרד | 55.13 שניות |
| 200 מטר פרפר | סרגיי פסנקו   ברית המועצות ברית המועצות | 1:59.76 דקות | פיל האבל    בריטניה | 2:01.20 דקות | רוג'ר פיטל   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:01.39 דקות |
| 400 מטר מעורב אישי | אלכסנדר סידורנקו   ברית המועצות ברית המועצות | 4:22.89 דקות   שיא אולימפי | סרגיי פסנקו   ברית המועצות ברית המועצות | 4:23.43 דקות | זולטאן וראסטו   הונגריה הונגריה | 4:24.24 דקות |
| שליחים 4x200 מטר חופשי | ברית המועצות ברית המועצות   סרגיי קופליאקוב   ולדימיר סלניקוב   איוור סטוקולקין   אנדריי קרילוב   סרגיי רוסין•   סרגיי קרסיוק•   יורי פרסקין• | 7:23.50 דקות | מזרח גרמניה מזרח גרמניה   פרנק פוטצה   ירג וייתה   דטלב גרבס   ריינר שטרובאך   פרנק קון• | 7:28.60 דקות | ברזיל ברזיל   חורחה פרננדז   מרקוס מטיולי   סירו דלגאדו   יאן מדרוגה | 7:29.30 דקות |
| שליחים 4x100 מטר מעורב |  אוסטרליה   מארק קרי (57.89)   פיטר אוונס (1:03.01)   מארק טונלי (54.94)  ניל ברוקס (49.86)  גלן פטצ'ינג• (58.56)  | 3:45.70 דקות | ברית המועצות ברית המועצות   ויקטור קוזניצוב (56.81)  ארסנס מיסקרובס (1:03.64)  יבגני סרדין (54.58)  סרגיי קופליאקוב (50.89)  ולדימיר שמטוב• (58.02)  אלכסנדר פדורובסקי• (1:03.91)  אלכסיי מרקובסקי• (55.17)  סרגיי קרסיוק• (51.73) | 3:45.92 דקות |  בריטניה   גרי אברהם (57.72)  דאנקן גודהיו (1:03.73)  דויד לו (55.57)  מרטין סמית' (50.69)  פול מרשל• (59.04)   מארק טיילור• (51.89) | 3:47.71 דקות |
שמורת הר אביטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת הגולן 
 קואורדינטות:  33°06′55″N 35°47′13″E﻿ / ﻿33.115277777778°N 35.786972222222°E﻿ / 33.115277777778; 35.786972222222
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) שמורת הר אביטל(למפת אצבע הגליל רגילה) שמורת הר אביטל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת הר אביטל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת הר אביטל
 
הר אביטל
שְׁמוּרַת הַר אֲבִיטַל נמצאת דרומית־מזרחית לקיבוץ מרום גולן.
מקור שם השמורה הוא בהר אביטל הסמוך אליה ועקב כמות הטל הגדולה המתעבה לטיפות מים על הקרקע והצמחים – כ־60 מילימטרים בשנה.[דרוש מקור]
בשמורה שריד של הר געש מעל בקעת קוניטרה, בגובה של כ־240 מטרים מעל פני הקרקע. מגובה זה ניתן לצפות לכל הכיוונים. במרכז ההר לוע בקוטר של 1,300 מטרים, ובתחתיתו שני הרי געש קטנים בגובה של כ־7 מטרים מעל לסביבה.
צמחייה

על מורדות ההר חורש טבעי כולל אגס סורי, קבוצות סבוכות של אוג הבורסקאים, אלה אטלנטית, אלון התבור, אלון התולע, אלון מצוי, אשחר ארצישראלי, לבנה רפואי, עוזרר חד-גלעיני, שזיף הדב, שקד קטן-עלים.
בתת החורש ניתן לראות את גביעונית הלבנון ובנוסף ישנם שיחים כגון ורד הכלב, פטל לביד ומיני עשבוניים כגון סחלבן החורש, צבעוני ההרים ורקפת יוונית.
לקריאה נוספת

עמנואל הראובני, קום התהלך בארץ.
שרביטן גס

| שרביטן גס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: חשופי זרע
סדרה:: שרביטנאים
משפחה:: שרביטניים
סוג:: שרביטן
מין:: שרביטן גס
שם מדעי
 Ephedra pachyclada ‏בואסייה, 1884
שרביטן גס (שם מדעי: Ephedra pachyclada וכן Ephedra sinaica Riedl) הוא צמח הנפוץ בערבות שיחים ובמחשופי סלעים קשים, ממערכת חשופי הזרע. הצמח הוא חד ביתי חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים חד מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של השרביטן הגס מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול.
השרביטן הגס נפוץ בדרום ישראל, וכן בסיני ודרום ירדן.
הערות שוליים

↑  שרביטן גס באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה שפאן

| --- | --- |

שלמה שפאן
 לידה:  24 בינואר 1898 יארמולינץ, אוקראינה 
 פטירה:  10 בינואר 1962 (בגיל 63)
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תאריך עלייה:  1923
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס טשרניחובסקי 
 
שלמה שְפַּאן (24 בינואר 1898 – 10 בינואר 1962) היה מורה ומפקח, סופר, משורר ומתרגם ישראלי. פעל להפצת השפה והתרבות העברית, היה חבר האקדמיה ללשון העברית, תרגם מספרות יוון העתיקה, חתן פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת פעמיים (תש"ט-1949 ותשט"ז-1956).
קורות חייו

שפאן נולד בראשית שנת 1898 ביארמולינצי שבפודוליה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), בנם של חיה לבית ריפניצר ואליעזר שפאן, סוחר. קיבל חינוך כללי לצד עברי מסורתי בבית ספר תיכון, ועסק בהוראת העברית בבית ספר עברי של רשת "תרבות" בקמנץ פודולסק, ולאחר מכן עבר לפולין שם לימד בגימנסיה היהודית לנערים בלודז'.
כחבר התנועה הציונית, עלה לארץ ישראל בשנת 1923, ושימש כשנה מורה בעין חרוד. באותה תקופה החל לפרסם שירים וסיפורים בעיתון "הפועל הצעיר". בהמשך עבר ללמוד ספרות עברית ולימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית בירושלים, והשלים תואר שני בשנת 1933. באותה שנה נישא לד"ר רחל שפאן-גבריאלית (לבית רלב"ג) (1906–1991), אנטומולוגית במחלקה להגנת הצומח שליד משרד החקלאות,, עמה חי עד מותו. בתום לימודיו כיהן כסגן-מנהל הגימנסיה הריאלית בלפור והורה בבית המדרש למורים וגננות ע"ש לוינסקי.
בשנת 1946 מונה למפקח משרד החינוך על בתי הספר התיכוניים הממלכתיים. משנת 1958 ועד לפטירתו כיהן כמרצה לספרות באוניברסיטת תל אביב.
באפריל 1957 הצטרף לאקדמיה ללשון העברית, ובה שימש כחבר יועץ לוועדות למונחי קרקע ולמונחי רדיו-אלקטרוניקה. היה חבר הוועד המרכזי של אגודת הסופרים העברים, וכן היה חבר הבונים החופשיים בלשכת ברקאי.
נפטר בתל אביב בינואר 1962, בגיל 63. נקבר בבית העלמין קריית שאול. לאחר מותו כונסו כתביו בשני כרכים. ארכיונו, ובו פנקסים, יומנים, רשימות בכתב-יד, רשימות להרצאות, מכתבים וכן סיפורים ושירים שלא פורסמו, שמור בספרייה הלאומית בירושלים ומספרו ARC. 4* 1556.
עבודתו הספרותית

לצד עבודתו המקצועית עסק שפאן בתרגום וביצירה ספרותית (את תרגומיו מהספרות היוונית החל בשנת 1932). במיוחד נודעו תרגומי המופת שלו לשירה ולספרות יוונית עתיקה, כולל משלי אזופוס. תרגומיו אלו היו לראשונה בהטעמה הדקדוקית הנכונה של משקל ההקסאמטר, דבר שלא נעשה על ידי מתרגמים קודמים מיוונית עתיקה, ובהם שאול טשרניחובסקי. בשנת תש"ח הופיע תרגומו למחזה "יציאת מצרים" של המחזאי ההלניסטי יחזקאל הטראגיקן. בשנת תש"ט-1949 זכה בפרס טשרניחובסקי עבור תרגומו "ההמנונות ההומריים" (תש"ו). בשנת תשט"ז-1956 זכה בפרס בשנית, על תרגומו להסיודוס.
ספרי הסיפורים שכתב, בהם ספרו "בדרך מבית המחזה", התאפיינו בעדינות ובעתירה להבנה אנושית. כמו כן כתב מסות ומחקרים על ספרות עברית וכללית, בעיקר על ספרות יוון העתיקה והספרות היוונית-יהודית. בשנת תש"ה הוציא יחד עם יעקב בקר את "מבחר המסה העברית", שהיה בין הטובים בתחומו.
בנוסף חיבר שירים, בהם "שיר הילדים הפליטים" ו"שיר הנוטעים", ונהג לחתום עליהם באנאגרמה של שמו - "ש. נפש". שיריו היו ליריים מאוד, בהירים ופשוטים, ונטו לרגשנות.
כתביו

בדרך מבית המחזה: ארבעה דברי ספור, ירושלים: חבורת סופרים אנך על ידי אחיאסף, תשי"א.
משה גוטשטיין, זאב ליבנה, שלמה שפאן, הדקדוק העברי השמושי, ירושלים ותל אביב: שוקן, תשי"ד. (מהדורה ב מתוקנת: תשט"ז; והופיע עוד במהדורות רבות נוספות)
שירים וסיפורים; מבוא: דב סדן, תל אביב: קרני, תשכ"ד 1964. (ראה אור לאחר מותו)
מסות ומחקרים, תל אביב: קרני, תשכ"ד 1964.
כתביו > תרגומים

המנון לאפרודיטי מיונית: ש. שפאן, תל אביב: גזית, תרצ"ה.
המנון אל דמטר מיונית: שלמה שפאן, תל אביב: גזית, תרצ"ח.
המנון אל הרמס; מיונית: שלמה שפאן, תל אביב: גזית, תש"ב.
ההמנונות ההומריים; תרגם מיונית שלמה שפאן, ערך והקדים מבוא משה שובה, ירושלים: חברה להוצאת ספרים על יד האוניברסיטה העברית, תש"ו.
יציאת מצרים: שרידי המחזה של הדרמטיקון יחזקאל מחבר הטרגדיות היהודיות; תרגם מיונית ש’ שפאן, תל אביב: יבנה, תש"ח.
הסיודוס, מעשים וימים: תיאוגוניה; מגן הירקליס; תרגם מיוונית והוסיף מבוא והערות שלמה שפאן, ירושלים: מוסד ביאליק, תשט"ז.
הומרוס, שירים הומריים: המנונות; אפיגרמות; מלחמת הצפרדעים והעכברים תרגם מיוונית שלמה שפאן, ירושלים: מוסד ביאליק, תשט"ז.
משלי אַיְסוֹפּוֹס; תרגם מיוונית והוסיף מסה והערות שלמה שפאן; הציורים מעשה ידי בצלאל שץ, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ך.
שירת האלגיה היונית העתיקה; תרגם מיוונית וצירף מבואות והערות שלמה שפאן, ירושלים: מוסד ביאליק (ספרי מופת מספרות העולם), תשכ"ב.
כתביו > בעריכתו

מבחר המסה העברית: מראשית ההשכלה ועד ימינו; לֻקט וסֻדר בידי י’ בקר וש’ שפאן, תל אביב: גזית, תש"ה. (הופיע במהדורות נוספות)
ילקוט שירת ש. שלום: לבתי הספר ולנער; לקטו והקדימו מבואות שלמה שפאן וי. שה-לבן, תל אביב: יבנה, תשט"ו-1954.
מחשבות ודעות: אוסף של דברי עיון לתלמידי הכיתות העליונות של בתי הספר התיכונים ובתי המדרש למורים; ליקטו וערכו י’ בקר וש’ שפאן, תל אביב: יבנה, תשי"ד. (הופיע במהדורות נוספות)
יחיאל קלינמן, דקדוק ולשון: ספר למוד ליסודות הדקדוק, הלשון והכתיב, 5 כרכים (לשנת הלמודים ד–ח); ערוך בידי שלמה שפאן, תל אביב: קרני (ספרית חנוך ומדע), תשי"ז–תש"ך 1956–1961. (הופיע במהדורות נוספות)
שירת מלחמה וגבורה בישראל; ליקטו וסידרו ראובן אבינעם, ש' שפאן, תל אביב: מערכות, תשי"ח.
לקריאה נוספת

על המחבר ויצירתו:
שלמה שפאן, שירים וסיפורים, תל אביב: קרני, תשכ"ד 1964
דב סדן, 'דברים לזכר שלמה שפאן ז"ל', זכרונות האקדמיה ללשון העברית כרך ט', תשכ"ב (ירושלים, תשכ"ג), עמ' 55–57.
דב סדן, 'על שלמה שפאן', בספרו ארחות ושבילים: מסה, עיון, חקר, כרך האישים (תל אביב: עם עובד, תשל"ח 1977).
על תרגומיו:
יעקב בהט, 'שירת יוון בעברית', על המשמר, דף לספרות ואמנות, ל' בתשרי תשי"ז, 5 באוקטובר 1956, עמ' 1, 2.
אהרן שבתאי, 'שירת האלגיה היוונית בתרגום עברי', הארץ תרבות וספרות, כ"ט בטבת תשכ"ג, 25 בינואר 1963, עמ' 10, 14.
בנציון בנשלום, 'לשאלת ה"ספונדיאוס" בהכסאמטר העברי', בספרו ארחות יצירה: מסות ומאמרים, רמת גן: אגודת הסופרים העברים ליד הוצאת מסדה, 1966, עמ' 145–168 (דיון בתרגומיו של שלמה שפאן של השירה האפית היוונית)
ביבליוגרפיה של פרסומיו:
גדליה אלקושי, 'יצירת שלמה שפאן ז"ל (ביבליוגרפיה)', בתוך: שירים וסיפורים (תל אביב תשכ"ד 1964), עמ' 225–255.
הערות שוליים

↑  יאיר שטרן, עלי איזדרכת – נגד הארבה, מעריב, 15 בינואר 1968; נקרולוג: S. Elhanan, Ch. Chen, Z. Klein, K. R. S. Ascher, 'S. Rachel shpan-gabrielith (1906–1991)', Phytoparasitica 20,1 (March 1992), pp. 87-89‏ (קישור באתר SpringerLink); רחל שרה שפאן גבריאלית באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  שלמה שפאן באתר האקדמיה ללשון העברית.
↑  דוד תדהר (עורך), "שלמה שפאן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1843.
↑  ארכיון שלמה שפאן, בספרייה הלאומית
↑  ע"פ מכתב ששלח לאברהם רוזן בארכיונו האישי בספריה הלאומית
↑  פרס טשרניחובסקי לתרגומי־מופת: לש. מלצר, ש. שפאן, י. קופילביץ וד. מרכוס, דבר, 22 באוקטובר 1948.
↑  פרס טשרניחובסקי לשמעוני ושפאן, מעריב, 2 בדצמבר 1956.
↑   האזנה לשירי שלמה שפאן, באתר זמרשת.
↑  ראו ביקורת: נתן גורן, עם הספר "בדרך מבית–המחזה", דבר, 22 בפברואר 1952.
↑  משלי איסופוס באתר "כותר".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284200605171  PLWABN: 9811250692805606  BnF: cb16214021g (data)  GND: 1147083657  ISNI: 0000 0000 8119 8346  LCCN: n85015259  NTA: 273359711  SUDOC: 235311839  VIAF: 40795009   WorldCat (עם VIAF): 40795009
שמורת הר שיפון

| --- | --- |

הר שיפון
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת הגולן 
 קואורדינטות:  33°04′51″N 35°46′31″E﻿ / ﻿33.080944444444°N 35.775194444444°E﻿ / 33.080944444444; 35.775194444444
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) שמורת הר שיפון(למפת אצבע הגליל רגילה) שמורת הר שיפון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת הר שיפון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת הר שיפון
 
שְׁמורּתַ הַר שִׁיפּוֹן היא שמורת טבע באזור צפון הגולן. השמורה נמצאת קילומטר וחצי דרומית מקיבוץ אורטל. השמורה משתרעת סביב הר שיפון (הקרוי על שם הצמח הגדל בו שיפון ההרים) שנתן לשמורה את שמה. בשמורה צמחייה אופיינית להרי געש ובה בקיה-צרפתית, געדה קיפחת, וינקה עשבונית,  חרחבינה מגובבת, מרווה כחולה, עוזרר חד-גלעיני, קדד קוצני, שומרר בואסיה, שזיף הדב ושיפון ההרים. מערבית להר הוקמה אנדרטה לזכר 98 חללי חטיבת השריון 679 שנהרגו במלחמות ישראל, מרביתם נהרגו ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. במקום ניטעו 74 עצי אלון. מסביבם ניטע "יער הלוחמים".
לקריאה נוספת

עמנואל הראובני, קום התהלך בארץ.
שלושת סימני הקיום

בבודהיזם, שלושת סימני הקיום (המכונים גם חותמות דהרמה), מייצגים את שלושת המאפיינים של כלל התופעות ביקום הפיזי: ארעיות (אניצ'ה), היעדר-סיפוק (או אי שביעות רצון, דוקהה), והיעדר-עצמי (אנאטה). לפי הבודהה, בורותם של בני האדם ביחס לסימני קיום אלו, או תפישתם באופן שגוי, מהווה את המקור לסבלותיהם בעולם הסמסרה. כאשר הם מתעוררים מאשליותיהם ורוכשים חוכמת אמת ביחס לטבע המציאות, סבלם מגיע לקיצו, כמתואר בארבע האמיתות הנאצלות.
ארעיות (אניצ'ה)

כל התופעות ארעיות ואינן קבועות. היקום כולו מצוי בתנועה, בתהליך של שינוי מתמיד. גם במה שנדמה כקבוע במבט שטחי, חלות תמורות לאורך זמן. דבר אינו נשאר לנצח. ביקום הפיזי צמחים גדלים וקמלים, אוקיינוסים הופכים למדבריות, ואפילו גופים אסטרונומיים עצומים בחלל מתגבשים ונמוגים ללא הרף. כמו כן, גם עולמם הפנימי של בני האדם מצוי בזרימה מתמדת. רגשות, מחשבות, תחושות, זיכרונות - כולם מופיעים ונעלמים בזה אחר זה מרגע הלידה ועד המוות.
היעדר-עצמי / ריקות (אנאטה, שונייטא)

כל התופעות טבועות בריקות; אין להן מהות פנימית העומדת בפני עצמה. כל המשמעויות שניתנות למציאות הן השלכה של הדעת האנושית ("המיינד"). מכיוון שגם בני האדם הם חלק מעולם התופעות, הרי שגם הם תופעה ריקה, וחוויית ה"עצמי" שלהם היא אשליה בלבד. במציאות מתקיים מצרף של מרכיבים פיזיים ופסיכולוגיים אשר נמצא במצב תמידי של זרימה, ללא ליבה מרכזית שניתן לזהות כ"נשמה" או כ"אני". ההיאחזות באשליית ה"אני" היא מקור לסבל.
היעדר-סיפוק (דוקהה)

כל התופעות שמזוהמות בבורות לגבי טבען האמיתי אינן משביעות-רצון, וגורמות לחוסר סיפוק. הבורות באה לידי ביטוי כאשר האדם תופש את מה שאיננו קבוע כקבוע (או משתוקק שיישאר קבוע), כאשר הוא מייחס ערך או מהות פנימית לתופעות הטבועות בריקות, וכאשר הוא משתוקק לדבר מה או נדחה מפניו. אף תופעה (כסף, רכוש, מראה חיצוני, עיסוק, חוויה וכדומה) אינה יכולה להבטיח אושר מתמשך.
שלוות-אמת (נירוואנה)

בחלק מהמסורות הבודהיסטיות נהוג להוסיף לצד שלושת סימני הקיום חותם נוסף: "נירוואנה היא שלוות אמת". גם בהינתן קיומם של מקורות הסבל בעולם הסמסרה, יכול האדם "להגיע אל הגדה השנייה", ולחוות שלווה, רוגע, איזון ושקט פנימי. הדרך המתומנת הנאצלת שהתווה הבודהה מתארת כיצד לעשות זאת.
שלמה ניצני (אתלט)

ערך זה עוסק באתלט ישראלי. אם התכוונתם לקצין צה"ל בעל עיטור הגבורה, ראו .
שלמה ניצני (נולד בשנת 1943), הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל 6 פעמים ברציפות (1966-1961)  בריצת 400 מטר ושיאן ישראל בריצה זו במשך 13 שנים. האתלט הישראלי הראשון שרץ ריצה זו מתחת ל-48 שניות. מדורג במקום העשירי בישראל בכל הזמנים (2018).
ביוגרפיה > אלוף ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1961 זכה ניצני לראשונה בקריירה הספורטיבית שלו במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.2 שניות.
ביוגרפיה > שיאן ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1962 זכה ניצני במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש של 48.5 שניות והגן על תוארו ובמדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.5 שניות.
באוניברסיאדה שנערכה בפורטו אלגרה, שבברזיל בתחילת ספטמבר 1963 סיים ניצני במקום רביעי בשלב המוקדמות בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.7 שניות ולא העפיל לריצת הגמר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסאו פאולו שבברזיל הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש של 47.9 שניות שיפור לשיא הישראלי של עמוס גלעד (48.1 שניות) ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שרץ ריצה זו מתחת ל-48 שניות.
במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-8 שנערכו באצטדיון רמת גן בתחילת מאי 1966 זכה ניצני במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.7 שניות.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1966 זכה ניצני בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.3 שניות ובריצת 400 מטר בתוצאה של 48.7 שניות, לפני אילן שזיפי (50.6 שניות) ועודד ברמן (51.7 שניות).
בתחרות שנערכה באל פאסו שבטקסס ארצות הברית ב-24 במרץ 1967 זכה ניצני במדליית זהב בריצת 400 מטר (במהלך ריצת 440 יארד) בהשוואת שיאו הישראלי בן ה-10 חודשים של עמוס גרודז'ינובסקי (47.6 שניות).
שיאים אישים

ריצת 200 מטר: 22.0 שניות (1966)
ריצת 400 מטר: 47.6 שניות (1967) שיא ישראל בעבר
הערות שוליים

↑  א. פז, ניצני 400 -48.5, מעריב, 1 ביולי 1962
↑  הישג לסידרנסקי בפורטו-אלגרה, דבר, 9 בספטמבר 1963
↑  ניצני 47.9 ש' ב-400, מעריב, 15 בספטמבר 1963
↑  ביום השני לתחרויות האתלטיקה, דבר, 4 במאי 1966
↑  יעקב פתאל, שופרו שני שיאי נוער באתלטיקה קלה, דבר, 30 ביוני 1966
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים בישראל - ריצת 400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
שרקד

שרקד (בהונגרית: Sarkad) היא עיר בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית ובמקום עדיין קיים בית קברות יהודי.
כמו יישובים רבים באירופה גם בשרקד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 10,958 תושבים ובשנת 2021 רק 9,407 תושבים.
שרקד הפכה לעיר רשמית ב-1 במרץ 1989.
יהודי שרקד

יהודים הגיעו לשרקד במחצית הראשונה של המאה ה-19 בהזמנתו של בעל אחוזה שביקש לעודד את המסחר והמלאכה במקום. היהודים עסקו בשיווק מוצרים חקלאיים, במלאכה ורבים מהם עבדו בבית החרושת לסוכר במקום.
הקהילה התארגנה באופן רשמי בשנת 1840, במסגרת זו הוקמו בית כנסת, "תלמוד תורה" ובית ספר. בשנת 1862 נחנך בית כנסת גדול ומפואר. בזמן הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס יהודי הונגריה, הצטרפה הקהילה לזרם הקהילות האורתודוקסיות. בשנת 1885 סופחו אליה יהודים מכמה יישובים קטנים בסביבה.
במאי 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, השתלטו על העיירה חברי תנועת "צלב החץ" הפאשיסטית והסיתו נגד היהודים. באותו חודש נכלאו יהודי שרקד בגטו וב-10 ביוני 1944 שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו כמה ניצולים מאושוויץ וכמה עשרות יהודים שבו מהמחנות לעבודות כפייה וחיי הקהילה חודשו. למרות הפגנות אלימות נגד היהודים, שנערכו בעיירה בשנת 1946, נשארו רוב היהודים במקום. בשנת 1948 הקימו אנדרטה לזכר 159 יהודי שרקד שניספו בשואה.
בדף הקהילה של שרקד נכתב כי בשנת 1944 יש בקהילה 134 חברים ורב הקהילה הוא הרב מנו גרוס.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 20 |  |
| 1880 | 211 | 7,601 |
| 1910 | 173 |  |
| 1920 | 197 |  |
| 1930 | 245 |  |
| 1941 | 177 | 12,633 |
ילידי המקום

דיולה פייר (במקור עד 1898 וייס, 1868 – 1936) היה יהודי-הונגרי רופא עיניים, רופא ראשי ומנהל מחלקה בבית חולים.
לקריאה נוספת

שרקד בפנקס הקהילות הונגריה
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי שרקד שנרצחו בשואה
↑  דף קהילת שרקד במפקד קהילות הונגריה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת שרקד |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שרקד • אוקאן • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537838505171  GND: 1190054698  LCCN: n94052142  MusicBrainz: 7a2389ad-ed06-4d15-a5d2-c78ac2a1aba1  NKC: ge1098198  VIAF: 143221940   WorldCat (עם VIAF): 143221940