stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בזון גמדי
מאפיינים

זהו הדורס היומי הקטן ביותר בעולם ואורכו 19–20 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות על הראש, הגב והכנפיים ולבן בבטן. העיניים אדומות ביותר וגם האזור סביבן והמקור אדום וקטן. נוצות הכנפיים שחורות עם לבן, הרגליים אדומות והזנב שחור. הנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים. הבזונים עפים נמוך יחסית וקרוב לקרקע בחיפוש אחר טרפם הכולל חרקים, זוחלים קטנים ויונקים קטנים.
הבזון מצוי ברחבי אפריקה בערבות שיחים. הוא נפוץ ב-2 מוקדים גדולים: מדרום סודאן עד סומליה וצפונה עד טנזניה ואוגנדה, ואוכלוסייה שנייה מאנגולה עד דרום אפריקה.
הבזונים מקננים לעיתים בקיני אורגיים כמו אורג תאו לבן-ראש, אורג תאו אדום-מקור ואורג שתפן. הם יתרבו בחללים פנויים אם כי הם לא יתמודדו עם להקת אורגים. עם זאת הם עשויים לחטוף גוזלים וביצים ואף מבוגרים מהקינים.
תת-מינים

P. s. castanonotus
P. s. semitorquatus
הערות שוליים

↑  בזון גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
Svenska Dagbladet

| --- | --- |
לוגו

 תדירות:  עיתון יומי
 סוגה:  עיתון יומי
 פורמט:  טבלואיד
 בעלים:  קבוצת Schibsted
 עורך ראשי:  Anna Careborg 
 תאריכי הופעה:  1884–הווה (כ־140 שנה)
 שפה:  שוודית
 מערכת:  סטוקהולם, שוודיה
 תפוצה:  158,500 (2014)
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 ISSN:  1101-2412
 www.svd.se
 
Svenska Dagbladet ("סוונסקה דאגבלאדט" בשוודית: העיתון היומי השוודי. בקיצור SvD) הוא עיתון יומי הרואה אור בסטוקהולם, בירת שוודיה. אחד משלושת העיתונים רבי התפוצה ביותר בשוודיה (יחד עם דגנס ניהטר ו-Göteborgs-Posten). על אף שהוא עיתון לאומי בתפוצה ארצית, מרכז תשומת הלב שלו מרוכזת במטרופולין של סטוקהולם. גישתו היא ימנית-מתונה ושמרנית ונוטה למפלגת המתונים.
היסטוריה

העיתון נוסד ב-18 בדצמבר 1884. בשנות התשעים נרכש העיתון על ידי קבוצת המדיה Schibsted והועבר לפורמט טבלואיד. ב-2005 השיק יחד עם אפטונבלודט (השייך לאותה קבוצת מדיה) אתר אינטרנט כלכלי.
מאז 1925 מעניק העיתון פרס לשחקן או קבוצת ספורט השוודים הבולטים של השנה (Svenska Dagbladets guldmedalj, "מדליית הזהב של סוונסקה דאגבלאדט"). המדליה מוענקת בדרך כלל פעם אחת לכל זוכה. זוכים ספורים שזכו בשתי מדליות נחשבים ל"ליגה משהלם" (למשל ביורן בורג).
נכון לשנת 2014 היו לעיתון 900,000 קוראים בכל הערוצים ותפוצה של 158,500 גליונות דפוס בהפצה ארצית.
הערות שוליים

↑  עובדות מהירות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: 8179f9aa-c8b5-48c0-9e5d-0976183b0e44  SELIBR: 130672  VIAF: 224625919   WorldCat (עם VIAF): 224625919
בזדאן

| --- | --- |
הכנסייה הקתולית בכפר
הכנסייה הקתולית בכפר
 מדינה:  סרביה סרביה
 פרובינציה:   וויבודינה
 שטח:  84.7 קמ"ר
 גובה:  98 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,263 (2011)
  ‑ צפיפות:  62 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  45°51′06″N 18°55′30″E﻿ / ﻿45.85167°N 18.92500°E﻿ / 45.85167; 18.92500
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bezdan.org.rs
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרביה מוגדלת) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי בזדאן(למפת סרביה רגילה) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי בזדאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בזדאן (בסרבית קירילית: Бездан, בסרבית בכתב לטיני: Bezdan, בהונגרית: Bezdán) הוא כפר בסרביה השוכן בשטח הרשות המקומית סומבור, שבמחוז באצ'קה המערבי אשר בפרובינציית וויבודינה.
היסטוריה

תיעוד ראשון בכתובים לכפר בן 10 בתים בשם בזדאן מצוי בתעודות עותמ'אניות מ-1579 שעסקו בגביית מיסים. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. ב-1794 החריבה שרפה חלקים גדולים מהכפר. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1900 מנתה האוכלוסייה במקום 7,985 נפשות. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה וב-1931 התגוררו בבזדאן 6,449 נפשות.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. לאחר המלחמה חלה ירידה הדרגתית במספר תושבי הכפר. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכלל בזדאן בשטחי סרביה. בראשית המאה ה-21 התגוררו בבזדאן כ-5,000 תושבים.
הקהילה היהודית

בכפר מתועדת קהילה יהודית החל מ-1740. ב-1778 הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1880 מנתה הקהילה 211 נפשות ונכללו בה גם מספר מועט של משפחות יהודיות שהתגוררו בכפר באצ'קי מונושטור (אנ'). ב-1807 נחנך בית הכנסת הקהילתי וב-1870 נחנך בית ספר יסודי יהודי, אשר הועבר בהמשך לרשות השלטונות ושולב במסגרת החינוך הממלכתי. רבה הראשון של הקהילה היה הרב מרדכי (מרקוס) בליץ שכיהן עד 1865. ב-1900 התגוררו בבזדאן 238 יהודים שהיוו כ-3 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 110 נפשות. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה הועבר לחזקת הונגריה. במרץ 1944, לאחר פלישת הגרמנים להונגריה הוחל בהשמדה שיטתית של יהדות הונגריה. במאי 1944 ביצעו ההונגרים אקציה, עצרו ובהמשך גרשו את מרבית בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ, שם הם נרצחו.
ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת בעיירה. בראשית המאה ה-21 עדיין נותרו שרידי בית העלמין היהודי פזורים במקום.
הערות שוליים

↑  , מפקד האוכלוסין בסרביה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בסרביה, אוחזר ב-6 בפברואר 2015 (בסרבית).
↑  ההיסטוריה של בזדאן, באתר bezdan.org.rs, אוחזר ב-7 בפברואר 2015 (באנגלית).
↑  קהילת בזדאן, באתר jewishgen.org, אוחזר ב-7 בפברואר 2015.
1 2  אתרי מורשת בוויבודינה, באתר jewish-heritage-europe.eu, אוחזר ב-7 בפברואר 2015 (באנגלית).
↑  הקהילה היהודית בבזדאן, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 39.
↑   ,, תמונות מגירוש יהודי בזדאן למחנות ההשמדה, באתר "יד ושם", אוחזר ב-7 בפברואר 2015.
↑  בית העלמין היהודי בבזדאן, באתר panoramio.com, אוחזר ב-7 בפברואר 2015 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008914388505171  LCCN: no2007119663  VIAF: 148128521   WorldCat (עם VIAF): 148128521
Israel Exploration Journal

| --- | --- |
 מו"ל:  החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה 
 עורך ראשי:  שמואל אחיטוב עמיחי מזר
 תאריכי הופעה:  1951–הווה (כ־73 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  0021-2059
 אתר רשמי
 
Israel Exploration Journal (בעברית: כתב עת לחקר ישראל) הוא כתב עת ללא כוונות רווח היוצא לאור על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה פעמיים בשנה, החל משנת 1950. כתב העת עוסק במחקר ארכאולוגי בארץ ישראל, וכן בנושאים הקשורים להיסטוריה וגאוגרפיה. עורכיו הם שמואל אחיטוב, זאב וייס ואהרן מאיר.
בקר (סימן היתק)

תו המסומן בבקר
במוזיקה, בֶּקָר (מצרפתית: bécarre; בעברית גם סַלְקָה) הוא סימן היתק המורה על ניגון התו בצורתו הטבעית (מבטל סימני היתק שקדמו לו). בקר מסומן ב-♮ משמאל לתו.
הבקר מהווה ברירת המחדל: כאשר לא רשום אף סימן היתק אחר, מנוגן הצליל בצורתו הטבעית.
אצולה

הסימן בקר הופיע בסמל האצולה של המלחין הרנסאנסי אורלנדו די לאסו.
ראו גם

במול
דיאז
ביל שפילד

ויליאם ג'נינגס שפילד הבן (באנגלית: .William Jennings Sheffield Jr;‏ 26 ביוני 1928 –  4 בנובמבר 2022) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלסקה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלסקה החמישי בשנים 1982–1986. תקופת כהונתו כמושל עמדה בסימנן של מחלוקות, כולל ניסיונות להדיחו.
ראשית חייו

ביל שפילד נולד בספוקיין שבמדינת וושינגטון. בשנים 1946–1949 הוא שירת בצבא ארצות הברית ולאחר מכן למד באוניברסיטת דהווריי (DeVry University), אז בית הספר להכשרה דהווריי. ב-1953 עבר שפילד לאלסקה כדי למכור מכשירי חשמל לבית עבור רשת סירס. הוא היה פעיל בלשכת המסחר המקומית, שם חברותו אפשרה לו להתגבר על הגמגום שממנו סבל. בהמשך ייסד שפילד רשת אירוח, מיזמי שפילד (Sheffield Enterprises), שגדלה לרשת של 19 בתי מלון בבעלותו ובהפעלתו ברחבי אלסקה ובוייטהורס שביוקון, קנדה. ב-1987 מכר שפילד את החברה לחברת הספנות "הולנד-אמריקה ליין" (Holland America Line).
במקביל לקריירה העסקית שלו, היה שפילד מעורב בפוליטיקה ובממשל במסגרת המפלגה הדמוקרטית והיה נציג במספר כינוסים של המפלגה ברמה המקומית, המדינתית והלאומית. הוא שירת בוועדת התכנון של אנקורג' בשנים 1960–1963, ובוועדת הזיכיונות של אנקורג' ב-1976. בנוסף, שימש שפילד כיושב ראש ועדת החנינות המדינתית ובמועצת ההקמה של אוניברסיטת אלסקה.
מושל אלסקה

ב-1982 נבחר שפילד כמושל אלסקה. במהלך כהונתו הוא דחף למהלך חקיקה בלתי פופולרי באמצעות בית המחוקקים של אלסקה לאיחוד אזורי הזמן של אלסקה. קודם להעברת החוק, השתרעה אלסקה על פני ארבעה אזורי זמן (פסיפיק, יוקון, אלסקה-הוואיי וברינג). הצעת החוק של שפילד מיקמה את כל שטח המדינה (למעט האיים האלאוטיים) באזור הזמן יוקון, ששמו שונה לאזור הזמן אלסקה. בתחילה לא התקבל שינוי זה בברכה. תושבי דרום-מזרח אלסקה ("ידית המחבת") איבדו את תחושת הקשר שלהם עם החוף המערבי של ארצות הברית, ואלו שבלב המדינה מצאו את עצמם למעשה במצב של שעון קיץ תמידי. יותר מעשרים שנה לאחר מכן, עדיין התנהלו ויכוחים על הנושא בבית המחוקקים של אלסקה, כשכמה מחברי הבית שאפו להשיב את ידית המחבת ואת בירת המדינה לאזור הזמן של סיאטל, והאחרים טענו ששפילד הפר את הבטחתו לבחון את השינויים לאחר תקופת ניסיון של שנה.
מושל אלסקה > הליך ההדחה

בעת כהונתו כמושל, הועמד שפילד בפני חקירת חבר מושבעים גדול על חוזה שהוענק על ידי המדינה על רקע האשמות על משוא פנים וחוסר הליך ראוי במהלך הענקת החוזה. נגד שפילד לא הוגש כתב אישום. הדוח של חבר המושבעים דחק בהתחלת הליך הדחה. הדוח דלף לציבור לאחר שמקור בלתי ידוע יידע את העיתונות שפח אשפה בבניין בית המשפט שבו נערכו דיוני חבר המושבעים הגדול, הכיל עותקים של הדוח. לאחר שהדוח דלף, החלו דיונים על ההדחה. הליך ההדחה נוהל כדי לקבוע אם הסנאט של אלסקה יוכל להחליט על הדחתו של שפילד. הליך הדחה היה אמור להוביל למשפט הדחה בבית הנבחרים של אלסקה. ברוב של 3 מול 2, החליטה הוועדה שניהלה את החקירה לשלוח לסנאט דוח שיסכם שאין עדות מספקת נגד שפילד כדי לפתוח בהליך הדחה. במקום הליך הדחה, בחר הסנאט להעביר החלטה המגנה את ממשלו של שפילד על משוא פנים.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל, שימש שפילד כיושב חבר המנהלים של חברת הרכבת של אלסקה בשנים 1985–1997. ב-1997 הוא קודם לתפקיד נשיא והמנהל הכללי של חברה, תפקיד בו הוא שימש עד 2001. בהמשך הוא שימש כסגן נשיא מועצת המנהלים של החברה.
ביל שפילד נפטר בביתו שבאנקורג' ב-4 בנובמבר 2022, בגיל 94.
לקריאה נוספת

Sheffield, Bill (2018). Bill Sheffield: a memoir, from the great depression to the Alaska governor's mansion and beyond.
הערות שוליים

↑  Richard Mauer (10 July 1985). "Alaska's governor may face impeachment for lease award". The Christian Science Monitor.
↑  Sean Maguire (2022-11-04). "Former Alaska Gov. Bill Sheffield dies at 94". adn.com.
↑  "The Alaska State Library FAQ". library.state.ak.us. Archived from the original on 17 May 2008.
↑  "Alaska State Legislature".
↑  Haycox, Steve (November 23, 2019). "Alaskans and impeachment: The case of Gov. Bill Sheffield". Anchorage Daily News.
↑  "Alaska Railroad - History". Alaska Railroad. Archived from the original on 2007-09-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 10006453  GND: 117849876X  ISNI: 0000 0000 2726 9035  LCCN: n86146021  SNAC: w6k65zxr  VIAF: 58107607   WorldCat (עם VIAF): 58107607
Suus

"Suus" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האלבנית רונה נישליו. השיר יצא לאור בשנת 2012, כסינגל שלא מתוך אלבום, וכשיר אשר ייצג את אלבניה באירוויזיון 2012. כמו כן, הפך השיר למצליח ביותר של אלבניה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-6 במצעד הרשמי של אלבניה.
אירוויזיון 2012

עם השיר השתתפה רונה נישליו באירוויזיון 2012. בחצי הגמר הצליח השיר להגיע אל המקום ה-2 עם 146 נקודות בסך הכל. בגמר האירוויזיון הצליח השיר להגיע אל המקום ה-5 עם 146 נקודות בסך הכל גם כן, ובכך הפך למצליח ביותר של אלבניה בתחרות זו.
הופעתה של נישליו עם השיר צברה מיליון צפיות בסך הכל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אלבניה | Albanian Music Charts | 6 |  |
הערות שוליים

↑  Aurela Gace, www.facebook.com
↑  ALBANIA POINTS at EUROVISION, www.eurovisioncovers.co.uk
↑  Top 100: 21 Maj 2012 - 27 Maj 2012, www.teksteshqip.com
↑  Eurovision Song Contest (2012-05-26), Rona Nishliu - Suus - Live - Grand Final - 2012 Eurovision Song Contest, נבדק ב-2019-05-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: f9079f35-fc7c-4663-89e0-e87f96d5b3cb
בראדלי ויגינס

ויגינס בדרכו לנצח בקטע התשיעי של הטור דה פראנס ב-2012
סר בראדלי מארק ויגינס (באנגלית: Bradley Marc Wiggins; נולד ב-28 באפריל 1980) הוא רוכב אופניים מקצועי (רוכב עבר) בריטי, אלוף הטור דה פרנס לשנת 2012, האלוף האולימפי במרוץ נגד השעון באולימפיאדת לונדון (2012), האלוף האולימפי באופני מסלול קבוצתי בבייג'ינג 2008 ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ואלוף העולם לשנת 2014 במרוץ נגד השעון. בעקבות הישגיו ב-2012 הוענק לויגינס תואר אבירות.
חייו > ילדותו

ויגינס נולד בעיר גנט שבבלגיה בשנת 1980. אביו, גארי ויגינס, היה רוכב אופניים מקצועי אוסטרלי. הוריו התגרשו ב-1982, ואמו, לינדה, חזרה איתו לעיר הולדתה לונדון. ויגינס בילה את ילדותו בקילברן שבלונדון, עם אמו, אביו החורג ברנדון, אחיו הצעיר ריאן, סבו וסבתו.
אישורים רפואיים לחומרים אסורים

בספטמבר 2016 חשף ארגון ההאקרים הרוסי "Fancy Bear" (רו') רשימת אתלטים שקיבלו אישורים רפואיים לשימוש בחומרים אסורים (Therapeutic Use Exemptions-TUE), לכאורה, בשל מצבם הבריאותי הדורש חריגה מהאיסור להשתמש בחומרים אלו. מסמכים אלו הראו כי ויגינס קיבל במשך הקריירה שלו אישורים כאלו בשש פעמים שונות. שלוש מהפעמים הללו כללו קבלת זריקות קורטיקוסטרואיד לטיפול בקדחת השחת ב-2011 וב-2012 לפני השתתפותו בטור דה פראנס וב-2013 לפני השתתפותו בג'ירו ד'איטליה. לטענת מבקריו של ויגינס, יש להעלות שאלות לגבי יעילות החומרים כנגד התופעות מהן סבל לכאורה, לגבי מועד מתן התרופות ולגבי הימצאותו של חרט לינדרס (רופא בלגי שהורחק לכל חייו בגין מעורבות בשימוש בסמים בספורט) באזור כנלווה לסגל קבוצת Team Sky באותן שנים. כמו כן, נטען כי בספרו האוטוביוגרפי של ויגינס משנת 2012, "My Time", טען ויגינס כי קיבל זריקות רק לצורך קבלת חיסונים וכי החשד שקיבל זריקות במסגרת האישורים הרפואיים עומדת בסתירה להצהרתו זו.
הערות שוליים

↑   אילן גולדמן וinterval, רוכבים בעלי אינסטינקטים של רוצחים, באתר הארץ, 9 במרץ 2013
↑  Wiggins makes rowing debut in London indoor championships, באתר cyclingnews.com‏, 9 בדצמבר 2017
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: טוני מרטין | אלוף העולם נגד השעון  2014 | הבא: ואסיל קיריינקה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421217705171  GND: 137402902  ISNI: 0000 0000 7313 5468  LCCN: nb2009028816  NKC: xx0171655  NTA: 356077470  VIAF: 102972563   WorldCat (עם VIAF): 102972563
Israel Journal of Mathematics

| --- | --- |
 מו"ל:  האוניברסיטה העברית בירושלים, הוצאת שפרינגר 
 תאריכי הופעה:  1963–הווה (כ־61 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  0021-2172, 1565-8511
 אתר רשמי
 
Israel Journal of Mathematics הוא כתב עת מדעי ישראלי בנושא מתמטיקה היוצא לאור משנת 1963.
כתב העת יוצא כדו-ירחון ומפרסם מאמרים בנושאים כמו תורת הקבוצות, לוגיקה, תורת המודלים, אלגברה, תורת המספרים, אנליזה פונקציונלית, גאומטריה, טופולוגיה אלגברית, קומבינטוריקה, מדעי המחשב ומתמטיקה שימושית.
עורך כתב העת הוא אבינועם מן והעורך בפועל הוא ערן לונדון. במועצת המערכת חברים אנשי סגל מאוניברסיטאות בישראל, ובהם נוגה אלון, גיל קלעי, אהוד דה-שליט, עמנואל פרג'ון, שפי גולדווסר, אהוד הרושובסקי, שחר מוזס, ליאוניד פולטרוביץ', ענר שלו וגדעון שכטמן.
TRS-80

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם מחשב 
 יצרן:  Tandy Corporation 
 סדרה:  TRS-80 
 הבא בסדרה:  TRS-80 Model III 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  TRSDOS 
 מעבד:  זילוג Z80 
 
TRS-80 Micro Computer System הוא מותג ששימש לתיאור מספר דגמי מיקרו-מחשבים שנמכרו על ידי חברת Tandy בחנויות Radio Shack שבבעלותה. מערכת TRS-80 הראשונה הושקה ב-1977, והייתה מהדגמים הראשונים של מחשבים אישיים שיוצרו ייצור המוני, לצד מחשבים מתוצרת חברות כמו אפל וקומודור.
הערות שוליים

↑  McCracken, Harry (2012-08-03). "Please Don't Call It Trash-80: A 35th Anniversary Salute to Radio Shack's TRS-80". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2024-10-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553529305171  LCCN: sh85138115 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Guilty (אלבום של ברברה סטרייסנד)

Guilty הוא אלבום אולפן של הזמרת והשחקנית ברברה סטרייסנד, אשר יצא בשנת 1980.
הפקה

בארי גיב, חבר ההרכב הבי ג'יז, אחד ההרכבים המצליחים של שנות השבעים, כתב והלחין את כל השירים באלבום ואף הפיק אותו, ביחד עם צוות ההפקה שאיתו עבד ההרכב באופן קבוע, אלבי גלוטן וקארל ריצ'רדסון.
Guilty הוא האלבום הנמכר ביותר של סטרייסנד עם מכירות של למעלה מ-20 מיליון עותקים.
האלבום זכה בפרס גראמי מתוך ארבעה אליהם היה מועמד. בין היתר, היה מועמד לאלבום השנה.
סטרייסנד הוציאה, בשנת 2005, אלבום המשך בשם Guilty Pleasures, שגם בו היה גיב, שותף להפקה, כתיבה והלחנת רוב השירים.
רשימת השמעה

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Guilty (דואט עם בארי גיב)   | בארי גיב, מוריס גיב, רובין גיב | 4:23 |
| 2. | Woman in Love  | בארי גיב, רובין גיב | 3:49 |
| 3. | Run Wild  | בארי גיב, רובין גיב | 4:06 |
| 4. | Promises  | בארי גיב, רובין גיב | 4:20 |
| 5. | The Love Inside  | בארי גיב | 5:08 |
| 6. | What Kind of Fool (דואט עם בארי גיב)   | בארי גיב, אלבי גלוטן | 4:06 |
| 7. | Life Story  | בארי גיב, רובין גיב | 4:38 |
| 8. | Never Give Up  | בארי גיב, אלבי גלוטן | 3:44 |
| 9. | Make It Like A Memory  | בארי גיב, אלבי גלוטן | 7:28 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 41:41 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 4 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  צרפת | SNEP | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
פרסים

| רשימת פרסים ומועמדויות> שנה | רשימת פרסים ומועמדויות> פרס | רשימת פרסים ומועמדויות> קטגוריה | רשימת פרסים ומועמדויות> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
|  1981 | גראמי | אלבום השנה — Guilty | מועמדות    |
|  1981 | גראמי | שיר השנה — Woman in Love | מועמדות    |
|  1981 | גראמי | הופעת הפופ הטובה ביותר - אישה — Woman in Love | מועמדות    |
|  1981 | גראמי | הופעת הפופ הטובה ביותר לצמד או קבוצה — Guilty | זכייה     |
מקור:
הערות שוליים

↑  מידע על Guilty, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון
↑  מידע על Woman in Love, באתר הבילבורד האמריקאי, ארכיון
↑  מידע על Guilty, באתר המצעד הגרמני
↑  מידע על Woman in Love, במצעד הבריטי הרשמי
↑  מידע על Guilty, באתר המצעד הנורווגי
↑  מידע על Guilty, באתר המצעד של ניו זילנד
↑  מידע על Guilty, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
↑  מידע על Guilty, באתר המצעד השוודי
↑  זוכי פרסי גראמי ה-23 - 1981
| ברברה סטרייסנד |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | The Barbra Streisand Album • The Second Barbra Streisand Album • The Third Album • People • My Name Is Barbra • My Name Is Barbra, Two... • Color Me Barbra • Je m'appelle Barbra • Simply Streisand • A Christmas Album • What About Today? • Stoney End • Barbra Joan Streisand • Barbra Streisand...and Other Musical Instruments • The Way We Were • ButterFly • Lazy Afternoon • Classical Barbra • Superman • Songbird • Wet • Guilty • Emotion • The Broadway Album • Till I Loved You • Back to Broadway • Higher Ground • A Love Like Ours • Christmas Memories • The Movie Album • Guilty Pleasures • Love Is the Answer • What Matters Most • Partners • Encore: Movie Partners Sing Broadway • Walls |  |
| אלבומי הופעה | A Happening in Central Park • Live Concert at the Forum • One Voice • The Concert • Timeless • Live in Concert 2006 • Back to Brooklyn • The Music...The Mem'ries...The Magic! |  |
| אלבומי אוסף | Barbra Streisand's Greatest Hits • Barbra Streisand's Greatest Hits Volume 2 • Memories • A Collection: Greatest Hits...and More • Just for the Record... • The Essential Barbra Streisand • Duets • The Ultimate Collection • Release Me • The Classic Christmas Album • Release Me 2 |  |
| פסקולים | Funny Girl • Funny Girl • Hello, Dolly! • The Owl and the Pussycat • On a Clear Day You Can See Forever • The Way We Were • Funny Lady • A Star Is Born • The Main Event • Yentl • Nuts |  |
| וידאו וטלוויזיה | My Name Is Barbra • Timeless: Live in Concert • One Night Only: Barbra Streisand and Quartet at The Village Vanguard |  |
| סיבובי הופעות | Barbra Streisand in Concert • Timeless • Streisand • Barbra Live • Barbra: The Music, The Mem'ries, The Magic |  |
| סרטים שביימה | Yentl • The Prince of Tides • The Mirror Has Two Faces |  |
| ערכים קשורים | אפקט סטרייסנד • אליוט גולד (בעל ראשון) • ג'יימס ברולין (בעל שני) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c67ff108-1cac-3e32-af8e-a4a19b4b3859
בנימין גפנר

אין תמונה חופשית
בנימין גֶפְּנֶר (22 בינואר 1914 – 1 בספטמבר 2013) היה מו"ל ישראלי, בעל הוצאת הספרים "לדורי" (1954–2000), ובעברו לוחם בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה וחבר בלח"י.
ביוגרפיה

גפנר נולד ב-1914 בעיר ביאליסטוק שבפולין. בגיל שלוש התייתם מאמו וכשהיה בן שש נהרג אביו, והוא גדל עם אחותו בבית דודתו, דורה בולקובשטיין-גוטובסקי. בשנת 1929 הצטרף לבית"ר בעיר ולוצלאבק. בשנים 1933–1936 למד חקלאות באוניברסיטת ננסי שבצרפת, וסיים את לימודיו כמהנדס-אגרונום. ב-2 בנובמבר 1936 עלה לארץ ישראל; אחותו ודודתו, שנשארו בפולין, נספו באושוויץ.
ב-1937 הצטרף לאצ"ל (פלוגה ח', תל אביב). ב-18 בנובמבר 1939 נאסר בעת שהשתתף בקורס סגנים של האצ"ל במשמר הירדן. הוא נדון לעשר שנות מאסר, אך ישב שנתיים וחודשיים בכלא עכו ובמחנה המעצר מזרעה, עד ינואר 1942. עם הפילוג באצ"ל הצטרף ב-1940 למחתרת הפורשת, לח"י (כינוייו המחתרתיים: "אמיר", "הורביץ"). משחרורו בינואר 1942 ועד יוני 1943 ניהל את סניף לח"י במצרים.
ביוני 1942 התגייס לצבא הבריטי במסגרת התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. הוא עסק בהברחת נשק ללח"י, ומילא תפקיד חשוב בהקמת תאים חשאיים של הארגון בקרב החיילים היהודים בצבא הבריטי במצרים. כמו כן ערך עלון של הארגון באנגלית עבור עיתונאים זרים.
ביולי 1943 השתתף בפלישת בעלות הברית לסיציליה. באותה שנה התנדב ליחידה סודית (MI9), שפעולתה, עמוק בשטח שבשליטת גרמניה הנאצית, הביאה לשחרור 240 קצינים שבויים של בעלות הברית.
לאחר מכן היה שותף להכנת ההתנקשות בלורד מוין, ואחריה המשיך לקרבות באיטליה. עם שחרורו מן הצבא הבריטי לקח עמו משדר והגניב אותו לארץ. ממשדר זה שידרה גאולה כהן עד למאסרה, אז נפל המשדר בידי הבריטים.
בשנת 1945 אסרו הבריטים את גפנר. הוא נשלח לגלות במחנה המעצר קרתגו שבסודאן ובאריתריאה, שם הוחזק 100 ימים בבידוד מוחלט. לאחר שחלה הועבר באפריל 1946 לבית חולים בירושלים. בשובו למחתרת לימד כתבי-סתר והשתתף בפיצוץ שיירה בריטית בתל ליטווינסקי. כמו כן כתב ופרסם עשרה שירים בביטאון לח"י "המעש" ובביטאון התנועה לנוער "חזית הנוער".
ב-1947 היה שותף להברחת מעפילים בספינה "הפורצים".
לאחר קום המדינה תיעד והקליט יותר מ-200 אנשי לח"י להנצחת פועלם, ובד בבד ראיין קציני בולשת בריטים בנושא מלחמתם באנשי לח"י. המרואיינים, שלא ידעו על פועלו כאיש המחתרת שרדפה אותם ואף חיסלה לא מעטים מהם, אלא ראו בו לוחם לשעבר בצבא הבריטי, וסיפרו לו בגילוי לב על שנותיהם בארץ ישראל המנדטורית. רק שניים מן המרואיינים זיהו אותו ונקטו אמצעי זהירות, עד ללקיחת נעליו לפני הכניסה לראיון בביתו של הקצין לשעבר.
בשנת 1954 הקים את הוצאת הספרים "לדורי", שהוציאה לאור מאות כותרים מקוריים ומתורגמים, בהם רומנים, ספרי עיון ואלבומים. בשנת 1960 הוציא לאור את ספרם של יואל והאנזי ברנד, "השטן והנפש", שאותו "ליקט מפי ה. בראנד וערך ב. גפנר". בשנת 1967 הוציא לאור, בעקבות מלחמת ששת הימים, את "אלבום מלחמת הניצחון תשכ"ז", ועליו חתם בשם "ג. בנימין". עקב כך נקלע לעימות מתמשך עם הסופר ובעל הטור בנימין גלאי, שכינוי הספרותי היה "ג. בנימין". משנת 2000 ניהל את ההוצאה בנו גיל גפנר, וב-2009 הועברה לידי חברת ליאור שרף; כיום ההוצאה פעילה בהפצת ספרים ואינה מוציאה לאור ספרים חדשים.
בנימין גפנר התגורר בבת ים. הוא נפטר בשנת 2013, בגיל 99. הותיר אחריו ארבעה בנים ובת ושלושה נכדים.
אוטוביוגרפיה

בלב הומה, בחרב שלופה: מסכת חייו של אדם, שהיא צילום של תקופה, בת ים: ב. גפנר, 2008.
לקריאה נוספת

"גפנר בנימין", בתוך: שלמה אוקון (עורך), יהודה בורוכוב (רכז החומר), דב מילמן (רכז המערכת), גולי קניה: סיפורם של לוחמי המחתרות בגלות אריתריאה, סודאן וקניה, תל אביב: עמותת גולי קניה, תשנ"ה 1995, עמ' 75.
הערות שוליים

↑  פסק הדין במשפט ה-38, המשקיף, 24 בדצמבר 1939
↑  2 שוחררו מאריתריאה, המשקיף, 30 באפריל 1946
↑  אבישי רובינשטיין, האיש שחקר את חוקריו, באתר ערוץ 7, 24 בספטמבר 2009.
↑  נאסרה הפצתו של אלבום מלחמת הנצחון בהוצאת "לדורי", דבר, 11 באוקטובר 1967
שימוש בכינוי ספרותי של אחר - עוולה אזרחית, מעריב, 25 בספטמבר 1969
הסופר בנימין גלאי זוכה מהוצאת לשון הרע על מו"ל, מעריב, 15 במרץ 1972
↑  .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307254705171  ISNI: 0000 0000 6702 2168  LCCN: no2007125931  NTA: 188946438  VIAF: 44089479   WorldCat (עם VIAF): 44089479 
ידיעה על הענקת ציון לשבח לשני לוחמים ארצישראלים ששירתו ב-MI9
מתוך עיתון המשקיף 11 בדצמבר 1944