stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עירום
באמנות

במהלך ההיסטוריה, הצגת עירום ביצירות אמנות התאימה לרוב למוסכמות החברה לגבי עירום פומבי. בד בבד, תרבויות מסוימות היו סלחניות יותר כלפי עירום באמנות מאשר כלפי עירום ממשי. לעיתים, כשיחס החברה כלפי עירום השתנה, הדבר הוביל למחלוקת על יצירות שכבר לא התאימו לסטנדרטים החברתיים. כך, למשל, בחלק מהיצירות מתקופת הרנסאנס הולבשו הדמויות העירומות. נושא נוסף ששנוי במחלוקת לעיתים הוא הצגת ילדים עירומים ביצירות אמנות. מתנגדים לכך טוענים כי זו צורה של פורנוגרפיית ילדים וכי הילדים המוצגים ביצירות עשויים לחוות נזק פסיכולוגי במהלך יצירתן או לאחר מכן.
ישנם אמני צבע גוף שמציירים על אנשים עירומים באירועים ציבוריים וכך הופכים את גופם של האנשים ל"יצירת אמנות חיה".
באמצעי התקשורת

מידת ההצגה של עירום היא חלק מהמדיניות של כל אמצעי תקשורת, החל באלה הנמנעים כליל מהצגת עירום וכלה באלה שהצגת עירום הוא מרכיב מהותי שלהם. בתווך נמצאים אמצעי תקשורת המציגים עירום חלקי, ומצנזרים הצגה של פטמה נשית או של אזור הפות. מדיניות זו משתנה לעיתים במשך השנים. כתב העת "פלייבוי", שתצלומי עירום הם מרכיב בולט שלו, נמנע בשנותיו הראשונות מלהציג את אזור הפות, אך שינה מדיניות זו בתחילת שנות ה-70. בשנות ה-60 נמנעה חשיפת הטבור של השחקנית ברברה עדן בסדרת הטלוויזיה "אני חולם על ג'יני", מגבלה שמאז נעלמה במרבית ערוצי הטלוויזיה. יש להבדיל זאת מהחוקים והמדיניות הנוגעים לתכנים של פורנוגרפיה, שם יש החמרות קשות הרבה יותר ובכללן הגבלת צריכתם בגילאים צעירים.
ראו גם

מחאה בעירום
הערות שוליים

↑  קט ארני, מאמר באתר BBC News (אנגלית)
↑  ג'ו סניד, מאמר באתר בית הספר למכרות, קולורדו
↑  רן פוני, בלי בגדים, משוחים בשמן: איך נראו ספורטאים ביוון העתיקה?, באתר ישראל היום, 11 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538640005171  PLWABN: 9810588696105606  BnF: cb11976658q (data)  GND: 4171077-0  LCCN: sh85093175  NKC: ph478606 
זורק הדיסקוס מאת מירון
"טואלט בוקר", ציור משנת 1837, קריסטופר ויליאם אקסברג
נשים משבט ההימבה בנמיביה
"ארוחת בוקר על הדשא" מאת אדואר מאנה
יצירתו של הצייר יעקב חייט, ערומה באדום
P

ערך זה עוסק באות באלפבית הלטיני. אם התכוונתם למחלקת הסיבוכיות P, ראו .
| Pp |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Pp
אלפבית לטיני
| Aa | Bb | Cc | Dd | Ee | Ff | Gg |
| Hh | Ii | Jj | Kk | Ll | Mm | Nn |
| Oo | Pp | Qq | Rr | Ss | Tt | Uu |
|  | Vv | Ww | Xx | Yy | Zz |  |
האות P (פִּי) היא האות השש עשרה באלפבית הלטיני.
האות מקורה באות היוונית  \Pi  או  \pi  שמקורה באות הפיניקית "פ", והיא מייצגת את הצליל "פּ" (פ דגושה), אך היא מזכירה במראה את האות היוונית רו (Ρ).
ייצוגים נוספים

באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "פאפה" (Papa ).
בקוד ASCII מיוצגת האות על ידי 80 (P) ו-112 (p).
בקוד מורס מיוצגת האות על ידי נקודה קו קו נקודה:
· - - ·
בכתב ברייל:
התפתחות האות P

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| פא פרוטו כנעני | פא פיניקי | פאי יוונית עתיקה | פאי יוונית מודרנית | P אטרוסקית | P לטינית |
משמעויות נוספות של האות P

בביוכימיה, P מיצגת פרולין.
בכימיה, P מייצגת את היסוד זרחן, ולפעמים גם את התרכובת אשלג.
בשחמט, P מייצגת את הרגלי (באנגלית: Pawn).
במדעי המחשב, P מייצגת את מחלקת הסיבוכיות P.
במחשבים, <p> היא תגית-HTML המסמנת תחילת פיסקה.
בכלי רכב, P מסמל מצב חניה בתיבת הילוכים אוטומטית.
בקוד לוחיות הרישוי הבינלאומי, P מייצגת את פורטוגל.
במתמטיקה:
בתורת המספרים, p מייצג מספר ראשוני.
בסטטיסטיקה, P מסמל הסתברות להתרחשות מאורע.
בגאומטריה, P מסמל היקף.
במוזיקה, p מייצג קיצור של המילה פיאנו, שמשמעה "לנגן חלש".
במערכת היחידות הבין-לאומית
p, קיצור של הקידומת פיקו, משמעה: 10-12.
P, קיצור של הקידומת פטה, משמעה: 1015
בבריטניה האות מסמלת את המטבע פני, לדוגמה: 25p הם (25 פנס).
בפיזיקה:
p מייצגת תנע או לחץ (Pressure).
P מייצגת הספק (Power) או קוטביות (Polarity).
p מייצגת את יחידת המידה לכוח - פונד, אשר כיום אינה בשימוש.
בפיזיקת חלקיקים, p מייצגת פרוטון.
בכלכלה האות P מסמלת את מחיר המוצר בשוק.
דגל הקוד הבינלאומי של האות P.
מהירות

בתחרות ריצה המהירות משקפת את קצב ההתקדמות של האצניות אל עבר קו הסיום
בפיזיקה, מהירות היא מידה לתיאור קצב תנועתו של גוף במרחב – המרחק שהוא עובר ביחידת זמן. נהוג לסמן ערך זה באות v.
המהירות כגודל פיזיקלי

בעברית יש למילה שתי משמעויות:
משמעות של גודל בלבד – במקרה זה המהירות היא גודל סקלרי שמידותיו הן מרחק\זמן. באנגלית מכונה מהירות כזו Speed.
משמעות של גודל וכיוון – במקרה זה המהירות היא וקטור. באנגלית מכונה מהירות כזו Velocity.
נהוג להבדיל בין שני סוגים עיקריים של מהירות – מהירות ממוצעת ומהירות רגעית.
מהירות ממוצעת

המהירות הממוצעת באה לתאר את מהירותו של גוף נקודתי (או נקודה מסוימת על גוף) לאורך דרך מסוימת. אם גוף נקודתי עבר דרך של  \ d בזמן  \ t, המהירות הממוצעת שלו במשך זמן זה היא  \ {\frac {d}{t}}. בצורה יותר מפורטת, אם בזמן  \ t_{1} היה הגוף במקום  \ x_{1}, ובזמן  \ t_{2} הוא היה במקום  \ x_{2}, אז מהירותו הממוצעת היא  \ v={\frac {x_{2}-x_{1}}{t_{2}-t_{1}}}
ההגדרה לעיל משמשת להגדרת מהירות וקטורית ממוצעת, שהיא הווקטור שראשיתו בנקודה בה התחילה התנועה וקצהו בנקודה בה היא הסתיימה, המחולק במשך התנועה. הגדרה זו אינה שימושית כלל במקרים שהתנועה אינה על קו ישר.
ניתן להגדיר את המהירות הסקלרית הממוצעת כערך המוחלט של המהירות הווקטורית הממוצעת. הגדרה זו אינה שימושית למקרה שהתנועה אינה על קו ישר בכיוון אחד.
למקרה שהתנועה היא על קו ישר, ניתן להגדיר את המהירות הממוצעת גם כגודל סקלרי עם סימן, כאשר גודל חיובי מתאר תנועה בכיוון אחד על הישר וגודל שלילי מתאר תנועה בכיוון ההפוך.
הגדרה של מהירות (סקלרית) ממוצעת במסלול מסוים (שאינו ישר בהכרח) היא אורך המסלול המחולק במשך התנועה. הגדרה זו (של מהירות ממוצעת במסלול שאינו קו ישר) שונה מן ההגדרות הקודמות של מהירות ממוצעת כגודל סקלרי המחושב על יסוד הגודל הווקטורי.
משמעותה של המהירות הממוצעת היא זו: אם הגוף היה נע במסלול תנועתו במהירות הממוצעת היה עובר את המסלול באותו משך זמן שלקח לו לעבור את המסלול, במהירויות בהן נע בפועל. יתרונה של המהירות הממוצעת הוא שהיא נותנת מספר אחד המאפיין את המהירות במשך פרק זמן נתון וקל יחסית לחשבה. אולם, חסרונה הוא בכך שאינה מתארת היטב את תנועת הגוף בתוך פרק הזמן.
למשל, אם רכב נע במהירות שלושים קילומטרים לשעה במשך חצי שעה, ואחר הגביר את מהירותו לחמישים קילומטרים לשעה באותו כיוון למשך חצי שעה נוספת, המרחק הכולל שעבר הוא ארבעים קילומטרים, ולכן מהירותו הממוצעת הייתה ארבעים קילומטרים לשעה.
לעומת זאת, אם רכב נע במהירות שלושים קילומטרים לשעה במשך חצי שעה, ובחצי השעה הבאה נסע באותה מהירות לכיוון ההפוך וחזר לנקודת המוצא, הרי לפי ההגדרות של המהירות הממוצעת כגודל וקטורי (ולפי ההגדרות למהירות סקלרית ממוצעת הנגזרות מן המהירות הווקטורית הממוצעת), המרחק הכולל שעבר הוא אפס, ולכן מהירותו הממוצעת במשך השעה הייתה אפס. אולם, אם נשתמש בהגדרת המהירות הממוצע על פני מסלול (והמסלול הוא הדרך של הגוף הלוך ושוב, שאורכה 30 קילומטר) הרי המהירות הממוצעת של הרכב היא 30 קילומטר לשעה.
מהירות רגעית

המהירות הרגעית היא המידה למהירות של גוף נקודתי (או נקודה מוגדרת בגוף) ברגע מסוים, כאשר "רגע" הוא נקודת זמן. ניתן לדמות זאת על ידי כך שנאמר שהמהירות הרגעית של רכב היא מה שמראה מד המהירות של הרכב בכל רגע.
מבחינה מתמטית, המהירות הרגעית ברגע מסוים היא הגבול אליו שואפת המהירות הממוצעת שבפרק הזמן שבין אותו רגע ובין רגע אחר שקרוב אליו ביותר, כאשר פרק זמן זה שואף לאפס. מבחינה פורמלית, אם אנחנו רוצים למדוד את המהירות הרגעית בזמן  \ t של גוף שהיה ברגע זה במקום  \ x(t), נשתמש במהירות הממוצעת בין רגע זה ובין רגע סמוך  \ t+h שבו הגוף היה במקום  \ x(t+h). מהירות ממוצעת זו היא:  \ {\frac {x(t+h)-x(t)}{t+h-t}}. 

המהירות הרגעית  v היא הגבול של המהירות הממוצעת הנ"ל כאשר  h שואף ל-0. כלומר:
נשים לב כי על פי הגדרה זו, המהירות היא הנגזרת של פונקציית המיקום לפי הזמן.
אם מדובר במהירות במובנה הווקטורי (מהירות המתארת גודל וכיוון), אזי  \ x(t) מציין גודל וקטורי, המתאר את מיקומה במרחב, של הנקודה שאת מהירותה מודדים, בנקודת הזמן  \ t . אם מדובר במהירות במובנה הסקלרי, אזי  \ x(t) הוא גודל סקלרי המתאר את המרחק שעברה אותה נקודה בפרק הזמן  \ (0,t).
את הנגזרת (הווקטורית) של המהירות הרגעית (המבטאת את שיעור השינוי של המהירות הרגעית בזמן, במובנה הווקטורי) מכנים בשם תאוצה (השווה, לפי החוק השני של ניוטון לכוח חלקי מסה). אפשר גם להתייחס לנגזרת של המהירות הסקלרית (אולם, אז תתקבל "תאוצה" מסוג אחר, שאינה מקיימת את חוקי המכניקה הניוטונית).
יחידות

נהוג לבטא מהירות ביחידות כמו קילומטר לשעה (קמ"ש), דהינו מספר הקילומטרים שיעבור הגוף הנע במשך שעה.
במערכת היחידות הבין-לאומית, יחידת המידה היא מטר לשנייה (מ'/ש').
בחישוביים יחסותיים מקובל למדוד את המהירות ביחס למהירות האור, כלומר:  \ \beta =v/c . זהו גודל טהור וחסר ממדים ולכן נוח לעבוד איתו. ביחידות מנורמלות אלה c=1.
את מהירותם של כלי טיס מהירים נהוג לבטא במספר מאך, שהוא היחס בין מהירות כלי הטיס למהירות הקול באותו התווך.
יחידות שונות נהוגות במערכות מידה שונות, בין היתר ניתן למנות:
מיל לשעה (MPH). יחידת מיל לשעה שקולה ל-0.44704 מטר לשנייה.
רגל לשנייה (FPS). יחידת רגל לשנייה שקולה ל-0.3048 מטר לשנייה.
רגל לדקה (FPM). יחידה רגל לדקה שקולה ל-0.00508 מטר לשנייה.
קשר - יחידת קשר שקולה ל 0.5144444 מטר לשנייה.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

היצורים המהירים ביותר: ביבשה – הברדלס, באוויר – הבז הנודד ובים – המפרשן. היצור המהיר מכולם הוא דווקא הפרעוש
ראו גם

העתק (פיזיקה)
תאוצה
כוח
חוקי ניוטון
גרף מהירות כפונקציה זמן
לווקטור המהירות יש משמעות של גודל וכיוון
מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית

המהפכות של 1848 באימפריה האוסטרית היו אוסף של מהפכות שהתרחשו באימפריה האוסטרית ממרץ 1848 עד נובמבר 1849. לחלק גדול מהפעילות המהפכנית היה אופי לאומני: האימפריה, שנשלטה מווינה, כללה גרמנים אתניים, הונגרים, סלובנים, פולנים, צ'כים, סלובקים, רותנים (אוקראינים), רומנים, קרואטים, ונציאנים וסרבים; כולם ניסו במהלך המהפכה להשיג אוטונומיה, עצמאות או אפילו הגמוניה על לאומים אחרים. התמונה הלאומנית הסתבכה עוד יותר על ידי האירועים הבו-זמניים במדינות גרמניה, אשר נעו לעבר אחדות לאומית גרמנית גדולה יותר.
מלבד הלאומנים הללו, זרמים ליברליים ואפילו זרמים סוציאליסטים התנגדו לשמרנות ארוכת השנים של האימפריה.
רקע

אירועי 1848 היו תוצר של מתחים חברתיים ופוליטיים גוברים לאחר קונגרס וינה ב-1815. במהלך תקופת "קדם מרץ", האימפריה האוסטרית השמרנית ממילא התרחקה עוד יותר מרעיונות עידן הנאורות, הגבילה את חופש העיתונות, הגבילה פעילויות אוניברסיטאות רבות ואסרה על 'קיום אחוות.
רקע > סכסוך חברתי ופוליטי

סכסוכים בין חייבים לנושים בייצור חקלאי וכן על זכויות שימוש בקרקע בחלקים מהונגריה הובילו לסכסוכים שהתפרצו מדי פעם לאלימות. סכסוכים מאוגנים על רקע דתי היו נפוצים באירופה שלפני 1848. המתח הגיע הן מתוך הקתוליות והן בין חברי זרמים שונים. סכסוכים אלו היו מעורבים לעיתים קרובות עם סכסוך עם המדינה. סכסוכים חשובים עבור המהפכנים היו סכסוכים מדינתיים כולל הכוחות המזוינים וגביית מיסים. כשהתקרבה שנת 1848, המהפכות שהאימפריה ריסקה כדי לשמור על קונצרט אירופה של השר השמרני הוותיק, קלמנס ונצל פון מטרניך, הותירו את האימפריה כמעט פושטת רגל וזקוקה תמידית לחיילים. ועדות גיוס הובילו לקטטות בין חיילים ואזרחים. כל זה הסעיר עוד יותר את האיכרים, שהתרעמו על חובותיהם הפיאודליים שנותרו.
למרות חוסר חופש העיתונות וההתאגדות, הייתה תרבות גרמנית ליברלית משגשגת בקרב סטודנטים ואלו שהתחנכו בבתי הספר היוזפינים או אוניברסיטאות בגרמניה. הם פרסמו עלונים ועיתונים הדנים בחינוך ובשפה; הונח הצורך ברפורמות ליברליות בסיסיות. הליברלים ממעמד הביניים הבינו וקיבלו במידה רבה שעבודת כפייה אינה יעילה, וכי על האימפריה לאמץ שיטת עבודה בשכר. השאלה הייתה איך להנהיג רפורמות כאלו.
המועדונים הליברלים הבולטים של אותה תקופה בווינה כללו את מועדון הקריאה המשפטית-פוליטית (נוסד ב-1842) ואת אגודת קונקורדיה (1840). הם, כמו התאחדות התעשיינים האוסטרית התחתית (1840) היו חלק מתרבות שביקרה את ממשלתו של מטרניך מבתי הקפה, הסלונים ואפילו הבמות של העיר, אך לפני 1848 דרישותיהם אפילו לא התרחבו לחוקה או לחופש ההתאספות, והותירו לבדם את הרפובליקניזם. הם רק דגלו בצנזורה רגועה, חופש דת, חירויות כלכליות, ומעל לכל, ממשל מוכשר יותר. הם התנגדו לריבונות עממית מוחלטת ולזכות בחירה אוניברסלית.
יותר משמאל הייתה אליטה אינטלקטואלית רדיקלית וענייה. הזדמנויות ההשכלה באוסטריה בשנות ה-40 עלו בהרבה על הזדמנויות התעסוקה של המשכילים.
רקע > סיבה ישירה להתפרצות האלימות

בשנת 1845, כימשון תפוחי האדמה הגיעה לבלגיה מצפון אמריקה, ובכך החל את הרעב של שנות הארבעים.  כשהמחלה התפשטה במהירות באירופה, מקור הקלוריות העיקרי לאוכלוסייה הענייה הצטמצם ומחירי המזון זינקו. בשנת 1846 הייתה התקוממות של האצולה הפולנית בגליציה האוסטרית, שנכשלה רק כאשר איכרים, בתורם, קמו נגד האצילים.  המשבר הכלכלי של 1845–1847 התאפיין במיתון ובמחסור במזון ברחבי היבשת. בסוף פברואר 1848 פרצו הפגנות בפריז. בעקבות כך לואי פיליפ, מלך הצרפתים ויתר על כס המלכות, מה שגרם למרידות דומות ברחבי היבשת.
מהפכה בארצות אוסטריה > ניצחון מוקדם מוביל למתח

לאחר שהתפרסמו ידיעות על ניצחונות פברואר בפריז, פרצו התקוממויות ברחבי אירופה, כולל בווינה, שם דיאטה (הפרלמנט) של אוסטריה התחתית דרש במרץ את התפטרותו של הנסיך מטרניך, קנצלר המדינה השמרני ושר החוץ. ללא כוחות שהתגייסו להגנתו של מטרניך, ואף ללא תמיכה מפרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה, הוא התפטר ב-13 במרץ. מטרניך ברח ללונדון, ופרדיננד מינה שרים חדשים, ליברלים למיניהם. עד נובמבר, האימפריה האוסטרית ראתה כמה ממשלות ליברליות קצרות מועד תחת חמישה שרים-נשיאי אוסטריה רצופים: הרוזן קולוראט (17 במרץ–4 באפריל), הרוזן פיקלמונט (4 באפריל–3 במאי), הברון פילרסדורף (3 במאי–8 ביולי), הברון דובלהוף-דייר (8 ביולי–18 ביולי) והברון ווסנברג (19 ביולי–20 בנובמבר).
הסדר הקבוע קרס במהירות בגלל חולשתם של צבאות אוסטריה. פילדמרשל יוזף רדצקי נכשל בדיכוי מורדים ונציאנים ומילאנים בלומברדיה-ונציה, ונאלץ, במקום זאת, להורות לכוחות הנותרים להתפנות.
הסכסוך החברתי והפוליטי כמו גם העוינות הבין ותוך דתית שככו לרגע, כאשר חלק גדול מהיבשת שמחו בניצחונות הליברלים. ארגונים פוליטיים המוניים ושיתוף הציבור בממשל הפכו להיות נפוצים.
עם זאת, שרים ליברליים לא הצליחו להקים סמכות מרכזית. ממשלות זמניות בוונציה ובמילאנו הביעו במהירות רצון להיות חלק מקונפדרציה איטלקית של מדינות; אבל עבור הממשלה הוונציאנית זה נמשך רק חמישה ימים, בעקבות שביתת הנשק ב-1848 בין אוסטריה לפיימונטה. ממשלה הונגרית חדשה בפשט הודיעה על כוונותיה להתנתק מהאימפריה ולבחור בפרדיננד למלך, ועדה לאומית פולנית הכריזה על כך לגבי ממלכת גליציה ולודומריה.
מהפכה בארצות אוסטריה > מתחים חברתיים ופוליטיים לאחר "אביב העמים"

הניצחון של מפלגת השינוי נתפס כהזדמנות למעמדות נמוכים לחדש סכסוכים ישנים בכעס ובאנרגיה רבה יותר. מספר חרמות מס וניסיונות רצח של גובי מס התרחשו בווינה. תקיפות נגד חיילים הפכו לנפוצות, כולל נגד חייליו של רדצקי שנסוגו ממילאנו. הארכיבישוף של וינה נאלץ לברוח, ובגראץ נהרס מנזר הישועים.
דרישות הלאומיות וסתירותיה התבררו כאשר ממשלות לאומיות חדשות החלו להכריז על כוח ואחדות. קרלו אלברטו מסרדיניה, מלך פיימונטה-סבויה, יזם מלחמה לאומנית ב-23 במרץ במחוזות הצפוניים של איטליה המוחזקת על ידי אוסטריה, שתכלה את תשומת הלב של חצי האי כולו. התנועה הלאומנית הגרמנית התמודדה עם השאלה האם יש לכלול את אוסטריה במדינה הגרמנית המאוחדת או לא, מחלוקת שפילגה את האספה הלאומית של פרנקפורט. השרים הליברלים בווינה היו מוכנים לאפשר בחירות לאספה הלאומית הגרמנית בחלק מארצות הבסבורג, אך לא נקבע אילו שטחים הבסבורגיים ישתתפו בהם. היה ברור שהונגריה וגליציה הן לא גרמניות; לאומנים גרמנים (ששלטו בדיאטה הבוהמית) חשו שאדמות הכתר הישנות שייכות בצדק למדינה גרמנית מאוחדת, למרות העובדה שרוב תושבי בוהמיה ומוראביה דיברו צ'כית - שפה סלבית. לאומנים צ'כיים ראו את השפה הרבה יותר משמעותית, וקראו להחרים את הבחירות לפרלמנט של פרנקפורט בבוהמיה, מוראביה ושלזיה האוסטרית השכנה (גם היא דוברת צ'כית בחלקה). המתיחות בפראג בין לאומנים גרמנים וצ'כיים גדלה במהירות בין אפריל למאי. לאחר ביטול הצמיתות ב-17 באפריל, הוקמה בגליציה המועצה הרותנית העליונה כדי לקדם את איחוד הארצות האתניות של אוקראינה בגליציה המזרחית, טרנסקרפטיה ובוקובינה במחוז אחד. המחלקה לשפה האוקראינית נפתחה באוניברסיטת לבוב, והעיתון האוקראיני הראשון Zoria Halytska החל להתפרסם בלבוב ב-15 במאי 1848. ב-1 ביולי בוטלה הצמיתות גם בבוקובינה.
בתחילת הקיץ, משטרים שמרניים הופלו, חירויות חדשות (כולל חופש העיתונות וחופש ההתאגדות) הונהגו וטענות לאומניות מרובות הושמעו. פרלמנטים חדשים ערכו במהירות בחירות עם זכות בחירה רחבה ליצירת אספות מכוננות, שיכתבו חוקות חדשות. הבחירות שנערכו הביאו לתוצאות בלתי צפויות. הבוחרים החדשים, נאיביים ומבולבלים מכוחם הפוליטי החדש, בחרו בדרך כלל נציגים שמרנים או ליברליים מתונים. הרדיקלים, אלו שתמכו בזכות הבחירה הרחבה ביותר, הפסידו במסגרת השיטה שבה דגלו כי הם לא היו האנשים המשפיעים והאמידים המקומיים. התוצאות המעורבות הובילו לעימותים דומים למרד "ימי יוני" בפריז. בנוסף, על האספות הללו הוטלה המשימה הבלתי אפשרית של הן ניהול הצרכים של תושבי המדינה והן לקבוע מהי אותה מדינה פיזית בו-זמנית. האספה המכוננת האוסטרית חולקה לסיעה צ'כית, סיעה גרמנית וסיעה פולנית, ובתוך כל סיעה היה ספקטרום השמאל-ימין הפוליטי. מחוץ לאספה, עצומות, עיתונים, הפגנות המוניות ומועדונים פוליטיים הפעילו לחץ על ממשלותיהם החדשות ולעיתים קרובות ביטאו באלימות רבים מהוויכוחים שהתרחשו בתוך האספה עצמה.
הצ'כים ערכו קונגרס פאן-סלבי בפראג בין 2 ביוני ל-12 ביוני 1848. הוא היה מורכב בעיקר מאוסטרוסלבים שרצו חופש גדול יותר בתוך האימפריה, אבל מעמדם כאיכרים ופרולטרים מוקפים במעמד ביניים גרמני גזר את גורלם באוטונומיה. הם גם לא אהבו את הסיכוי לסיפוח בוהמיה לאימפריה גרמנית.
מהפכה בארצות אוסטריה > מהפכה נגדית

המורדים הפסידו במהירות בקרבות רחוב לכוחותיו של הקיסר פרדיננד בראשות הגנרל רדצקי, מה שגרם לכמה שרי ממשלה ליברליים להתפטר במחאה. פרדיננד, שהוחזר כעת לשלטון בווינה, מינה שרים שמרנים במקומם. פעולות אלו היו מכה לא מבוטלת למהפכנים, ועד אוגוסט הייתה רוב צפון איטליה בשליטתו של רדצקי.
בבוהמיה, מנהיגי התנועות הלאומניות הגרמניות והצ'כיות היו שניהם מונרכיסטים חוקתיים, נאמנים לקיסר ההבסבורגי. ימים ספורים בלבד לאחר שהקיסר כבש מחדש את צפון איטליה, נקט אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ, צעדים פרובוקטיביים בפראג כדי לעורר קרבות רחוב. לאחר שהבריקדות עלו, הוא הוביל את כוחות הבסבורג לדכא את המורדים. לאחר שהחזיר את העיר, הוא הטיל חוק צבאי, הורה לפזר את הוועד הלאומי של פראג ושלח צירים של הקונגרס ה"פאן-סלבי" הביתה. אירועים אלה זכו לתשואות על ידי לאומנים גרמנים, שלא הצליחו להבין שהצבא ההבסבורגי ירסק גם את התנועה הלאומית שלהם.
לאחר מכן פנתה תשומת הלב להונגריה. המלחמה בהונגריה שוב איימה על השלטון הקיסרי והניעה את הקיסר פרדיננד וחצרו לברוח שוב מווינה. הרדיקלים הווינאים בירכו על הגעתם של חיילים הונגרים ככוח היחיד שיכול להתייצב נגד בית המלוכה והממשלה. הרדיקלים השתלטו על העיר לפרק זמן קצר בלבד. וינדיש-גרץ הוביל חיילים מפרוסיה להביס במהירות את המורדים. וינדיש-גרץ החזיר את הסמכות הקיסרית לעיר. הכיבוש מחדש של וינה נתפס כתבוסה על הלאומיות הגרמנית. בשלב זה, פרדיננד הראשון כינה את פליקס, נסיך שוורצנברג לראש הממשלה. שוורצנברג, מדינאי מושלם, שכנע את פרדיננד חלש הנפש לוותר על כס המלוכה לאחיינו בן ה-18, פרנץ יוזף. חברי הפרלמנט המשיכו להתווכח, אך לא היו להם סמכות לגבי מדיניות המדינה.
גם המהפכה הצ'כית וגם המהפכה האיטלקית הובסו על ידי ההבסבורגים. פראג הייתה הניצחון הראשון של מהפכה נגדית באימפריה האוסטרית.
לומברדיה-ונציה הוחזרה במהירות לשלטון אוסטרי ביבשת, אפילו בגלל שהתמיכה העממית במהפכה נעלמה: אידיאלים מהפכניים הוגבלו לעיתים קרובות לחלק ממעמד הביניים והמעמדות העליונים, שלא הצליחו גם להשיג "לבבות ונפשות" של המעמדות הנמוכים וגם לשכנע את האוכלוסייה בלאומיות האיטלקית. רוב המעמדות הנמוכים אכן היו אדישים למדי, ולמעשה רוב החיילים הלומברדים והוונציאנים נשארו נאמנים. התמיכה הרווחת היחידה במהפכה הייתה בערים מילאנו וונציה, כאשר הרפובליקה של סן מרקו נותרה במצור עד 28 באוגוסט 1849.
מהפכה בממלכת הונגריה > מרד סלובקיה המערבית

המרד הסלובקי היה התקוממות של סלובקים נגד שליטה מגיארית (כלומר הונגרית אתנית) בחלקים המערביים  של הונגריה עילית ( מערב סלובקיה של היום), במסגרת מהפכת 1848/49 במלוכה ההבסבורגית. זה נמשך מספטמבר 1848 עד נובמבר 1849. בתקופה זו הקימו פטריוטים סלובקים את המועצה הלאומית הסלובקית כייצוגם הפוליטי ויחידות צבאיות המכונה חיל המתנדבים הסלובקי. הדרישות הפוליטיות, החברתיות והלאומיות של התנועה הסלובקית הוכרזו במסמך שכותרתו "דרישות האומה הסלובקית" מאפריל 1848.
מהפכה בממלכת הונגריה > המהפכה הסרבית של 1848–1849

המהפכה הסרבית של 1848 הייתה התקוממות של סרבים שחיו בדלווידק נגד השליטה המגיארית. רוב הסרבים שם צידדו באוסטרים. עם זאת, היו גם כמה חריגים, למשל גנרל יאנוס דמיאניץ' מצבא המהפכה ההונגרית.
הגל השני של מהפכות

תנועות מהפכניות של 1849 עמדו בפני אתגר נוסף: לעבוד יחד כדי להביס אויב משותף. בעבר, הזהות הלאומית אפשרה לכוחות הבסבורגים לכבוש ממשלות מהפכניות על ידי הפרדתן אחת מהשנייה. יוזמות דמוקרטיות חדשות באיטליה באביב 1848 הוביל לסכסוך מחודש עם כוחות אוסטריים במחוזות לומברדיה וונציה. ביום השנה הראשון לבריקדות הראשונות בווינה, הסכימו הדמוקרטים הגרמנים והצ'כיים בבוהמיה לשים את העוינות ההדדית בצד ולעבוד יחד על תכנון מהפכני. ההונגרים התמודדו עם האתגר הגדול ביותר של התגברות על הדיוויזיות של השנה הקודמת, שכן הלחימה שם הייתה הקשה ביותר. למרות זאת, ממשלת הונגריה שכרה מפקד חדש וניסתה להתאחד עם הדמוקרט הרומני אברם ינקו, אשר היה ידוע בשם Crăişorul Munţilor ("נסיך ההרים"). עם זאת, הפילוג וחוסר האמון היו חמורים מדי.
שלושה ימים לאחר תחילת הלחימה באיטליה, קרלו אלברטו, מלך סרדיניה ויתר על כס המלוכה של פיימונטה-סבויה, ובעצם סיים את החזרה של פיימונטה למלחמה. סכסוכים צבאיים מחודשים עלו לאימפריה במעט שנותר מכספה. אתגר נוסף לסמכות ההבסבורגית הגיע מגרמניה והשאלה של "גרמניה הגדולה" (גרמניה המאוחדת בראשות אוסטריה) או "גרמניה הקטנה" (גרמניה המאוחדת בראשות פרוסיה). האספה הלאומית של פרנקפורט הציעה חוקה עם פרידריך וילהלם מפרוסיה כמלך של גרמניה הפדרלית המאוחדת המורכבת מארצות 'גרמניות' בלבד. זה היה מוביל לכך שהיחסים בין אוסטריה והונגריה (כאזור 'לא גרמני') יצטמצמו לאיחוד אישי תחת ההבסבורגים, ולא למדינה מאוחדת, הסדר בלתי מקובל הן עבור הבסבורגים והן עבור הליברלים האוסטרו-גרמניים באוסטריה. בסופו של דבר סירב פרידריך וילהלם לקבל את החוקה שנכתבה על ידי האספה. שוורצנברג פיזר את הפרלמנט ההונגרי ב-1849, וכפה חוקה משלו שלא העניקה דבר לתנועה הליברלית. הוא מינה את אלכסנדר פון באך לשר לענייני פנים, פיקח על יצירת שיטת באך, אשר ביטלה התנגדות פוליטית והכילה ליברלים בתוך אוסטריה והחזירה במהירות את הסטטוס קוו. לאחר גירושו של לאיוש קושוט, מנהיג הונגרי לאומני, התמודד שוורצנברג מול התקוממויות מצד הונגרים. כשהוא משחק על המסורת הרוסית ארוכת השנים של השמרנות, הוא שכנע את הצאר ניקולאי הראשון לשלוח כוחות רוסים פנימה. הצבא הרוסי השמיד במהירות את המרד, ואילץ את ההונגרים לחזור לשליטת אוסטריה. תוך פחות משלוש שנים החזיר שוורצנברג את היציבות והשליטה לאוסטריה. עם זאת, שוורצנברג לקה בשבץ מוחי ב-1852, וממשיכיו לא הצליחו לשמור על השליטה ששוורצנברג שמר כל כך בהצלחה.
הערות שוליים

↑  Bidelux & Jeffries 1998, pp. 315–316
↑  Bidelux & Jeffries 1998, p. 316
↑  "Between two worlds: The Hungry Forties in Europe". RTÉ.ie. 27 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bidelux & Jeffries 1998, pp. 295–296
↑  Bidelux & Jeffries 1998, p. 298
↑  Schwarzschild 1947, p. 174: "Metternich, like Louis Philippe, fled to London"
↑  Bidelux & Jeffries 1998, p. 314
↑  Bidelux & Jeffries 1998, p. 310
↑  The Italians who stayed loyal to the Habsburgs, Gilberto Oneto, 8th December 2010
↑  "március15". marcius15.kormany.hu. ארכיון מ-2017-09-17. נבדק ב-2018-03-16.
↑  Sperber 2005, p. 143
↑  Szabó, János B. (5 בספטמבר 2006). "Hungary's War of Independence". historynet.com. אורכב מ-המקור ב-1 באפריל 2008. נבדק ב-2 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mikuláš Teich, Dušan Kováč, Martin D. Brown (2011). Slovakia in History. Cambridge University Press. p. 126. ISBN 9781139494946.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295749905171  LCCN: sh85009709 
מטרניך בשנות ה-40 של המאה ה-19
הלגיון האקדמי של הסטודנטים הווינאים מילא תפקיד מפתח בהפלת ממשלתו של מטרניך וזירז את פרישתו ב-13 במרץ 1848.
תצלום של פרדיננד הקשיש מ-1870 בקירוב
וינה במאי 1848
הקיסר הצעיר פרנץ יוזף
מורדים הונגרים בקרב במהלך המהפכה ההונגרית
כניעה של הצבא ההונגרי בווילאגוס, 1849
חיל המתנדבים הסלובקי.
צסיום

צסיום (Caesium או באנגלית אמריקאית: Cesium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות שסמלו הכימי Cs ומספרו האטומי 55.
תכונות

צסיום הוא מתכת כסופה־זהובה, רכה ורקיעה. הוא הכי פחות אלקטרושלילי מכל המתכות האלקליות היציבות. כמו כן, הוא המתכת האלקלית היציבה הנדירה ביותר.
כמו כספית וגליום, צסיום הוא בין המתכות היחידות שנוזליות קרוב לטמפרטורת החדר (נקודת ההתכה של צסיום היא 28.44 מעלות צלזיוס). כמו שאר המתכות האלקליות, צסיום מגיב באופן "אלים" עם מים.
צסיום הידרוקסיד (CsOH) הוא בסיס חזק מאוד שמסוגל לחרוט על זכוכית.
שימושים

שימושי הצסיום כוללים, בין היתר, את אלו:
האיזוטופ 133Cs משמש, בין השאר, בשעונים אטומיים. מאז 1967 מוגדרת השנייה במערכת היחידות הבין-לאומית כ- 9,192,631,770 מחזורי מעבר (תדירות רטט) בין שתי רמות האנרגיה שלו.
לצסיום מתכתי יישומים בתאים פוטואלקטריים.
לצסיום שימושים כזרז במיום (הוספת מימן) לתרכובות אורגניות.
לאיזוטופים רדיואקטיביים של צסיום שימוש ברפואה בטיפול בסרטן.
היסטוריה

הצסיום זוהה בזמן אנליזה ספקטרוסקופית על ידי רוברט בונזן (Robert Bunsen) וגוסטב קירכהוף (Gustav Kirchhoff) בשנת 1860 במים מינרלים בגרמניה. צסיום מתכתי הופק לראשונה ב-1881.
צורה בטבע

צסיום נמצא במספר מינרלים, כגון לפידוליט (KLi2Al(Al,Si)3O10(F,OH)2) ופולוסיט.
המקור החשוב והעשיר ביותר בעולם של צסיום נמצא באגם ברניק במניטובה שבקנדה, שעל פי חישובים מכיל 300,000 טון לפידוליט (שמכיל 20% צסיום).
ניתן לבודד צסיום במספר דרכים (ביניהם בעזרת אלקטרוליזה). צסיום טהור ניתן להפיק בפירוק תרמי של CsN.
במגע עם מים

צסיום, כמו כל המתכות האלקליות, מגיב עם מים באופן מאוד פעיל וסוער. במהלך התגובה בין הצסיום והמים נוצר צסיום הידרוקסיד (CsOH), שהוא בסיס חזק מאוד. בנוסף לכך, נפלט מימן וכמות רבה של אנרגיה, שעלולה להצית את המימן וכן לגרום לפיצוץ בתוך המים כך:
{\ce {2 Cs(s) + 2 H2O(l) -> 2 CsOH(aq) + H2(g)}}
צסיום ואיזוטופים של צסיום נחשבים חומרים רעילים.
המינרל פולוסיט