stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רופוס ויינרייט

| --- | --- |

רופוס ויינרייט, 2010
 לידה:  22 ביולי 1973 (בן 51) ריינבק, ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  רופוס מקגריגל ויינרייט
 מוקד פעילות:  מונטריאול, קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל, מרכז אינטרלוכן לאמנויות, F.A.C.E. School, בית הספר מילברוק 
 עיסוק:  זמר יוצר, מלחין
 סוגה:  פופ אופראי בארוק פופ
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר
 חברת תקליטים:  Geffen Records Dreamworks Records
 בן או בת זוג:  יורן וייסברודט (2012–?) 
 צאצאים:  ויווה קתרין ויינרייט כהן 
 פרסים והוקרה:  פרס סטיבן קולזק של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (2008) 
 www.rufuswainwright.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רופוס מקגריגל ויינרייט (באנגלית: Rufus McGarrigle Wainwright;‏ נולד ב-22 ביולי 1973) הוא זמר וכותב שירים אמריקאי-קנדי. ויינרייט הוציא אלבומים, מיני-אלבומים, וסינגלים הכלולים באוספים ופסקולי סרטים.
קורות חייו

ויינרייט נולד בכפר ריינבק שבמדינת ניו יורק. הוריו, קייט מקגריגל ולודון ויינרייט, שניהם זמרי פולק, התגרשו כשהיה בן 3, ורוב שנות נעוריו חי עם אמו במונטריאול שבקנדה. בגיל 6 החל לנגן בפסנתר ובגיל 13 הצטרף לסיבוב הופעות עם אמו, דודתו אנה מקגריגל ואחותו מרתה, בהרכב הפולק "The McGarrigle Sisters and Family".
אחד משיריו במסגרת מופע זה, "I'm a Runin", זיכה אותו במועמדות לפרס "ג'ונו" בקטגוריית הזמר המבטיח ביותר של שנת 1990.
ויינרייט החל להתעניין באופרה בגיל ההתבגרות, והז'אנר משתקף היטב במוזיקה שהוא יוצר. כך למשל, חלק מהמילים בשירו "ברצלונה" הן מהליברית של האופרה "מקבת'" של ורדי. באותה תקופה גילה עניין גם ביצירותיהם של אדית פיאף, אל ג'ולסון וג'ודי גרלנד.
ויינרייט יצא מהארון בהיותו נער. בגיל 14 הותקף מינית בהייד פארק שבלונדון על ידי אדם שאיתו יצא מפאב, אנס אותו, שדד אותו וניסה לחנוק אותו. לדבריו ניצל רק לאחר שביים התקף אפילפסיה מדומה. לאחר טראומה זו התנזר ויינרייט למשך חמש שנים, דבר שלטענתו מנע ממנו התדרדרות מינית. מחשש שנדבק באיידס לא יצר קשר זוגי במשך שנים רבות.
פרסומו ואלבום הבכורה

ויינרייט הופיע בקביעות ב"קפה סרייבו" במונטריאול והפיק קלטות הדגמה שבזכותן הוחתם על חוזה הקלטות עם חברת המוזיקה של דרימוורקס, "דרימוורקס רקורדס". הוא עבר לניו יורק ב-1996 והחל להופיע במועדונים. מאוחר יותר באותה שנה עבר ללוס אנג'לס וב-1998 הוציא שם את אלבומו הראשון, "רופוס ויינרייט", שזכה להצלחה רבה: המגזין רולינג סטון דירג אותו כאחד האלבומים הטובים באותה שנה, והגדיר את ויינרייט "תגלית השנה". באותה שנה יצא ויינרייט לסיבוב הופעות ראשון יחד עם שון לנון, ובסופו הופיע לבדו לראשונה.
Poses

בשנת 1999 ויינרייט יצא להפוגה מהופעותיו הרבות, עבר לגור בצ'לסי הוטל בניו יורק למשך חצי שנה ושם עבד על אלבומו השני. ביוני 2001 יצא האלבום, שנקרא "Poses". הוא זכה לביקורות טובות אך להצלחה מסחרית מעטה. בין 2001 ל-2004 יצא לסיבוב הופעות נוסף והופיע גם עם טורי איימוס וסטינג.
התמכרותו

בתחילת שנות ה-2000 התמכר ויינרייט לקריסטל מת', וכתוצאה מכך סבל מעיוורון זמני.
התמכרותו הגיעה לשיא ב-2002, במהלך מה שתואר על ידו כ"השבוע הסוריאליסטי ביותר בחיי". במשך אותו שבוע שיחק תפקיד בקומדיה בריטית, בילה מספר ערבים בחברת בתו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש, ברברה פירס בוש, העביר ערב שהוגדר על ידו כ"לא מוסרי" עם אמו ועם הזמרת מריאן פיית'פול, הופיע במועדון עם הזמר אנתוני, סולן להקת "אנתוני והג'ונסונס", וחווה הזיות חוזרות ונשנות על אביו.
בייאושו פנה לידידו אלטון ג'ון, ששכנע אותו להתאשפז במוסד גמילה במינסוטה. שם התנקה ויינרייט מהסם והחל בטיפול פסיכולוגי. כיום הוא מתנגד נחרץ לשימוש בסם זה.
Want

ב-2003 הוציא את אלבומו "Want One", וב-16 בנובמבר 2004 יצא המשכו "Want Two" ב"דרימוורקס". ב-2005 הופץ ברחבי העולם ה-DVD‏ "All I Want" ובו תוכנית תיעודית ביוגרפית, וידאו-קליפים וצילומים מהופעות חיות.
Release The Stars

אלבומו החמישי, "Release The Stars", יצא בגפן רקורדס ב-15 במאי 2007 בהפקתו. באלבום השתתפו גם אמו, אחותו וזמרים נוספים (אחותו מרתה ויינרייט מצטרפת אליו תכופות בהופעות ובהקלטות). האלבום הגיע למקום ה-23 במצעד האמריקאי, למקום השני במצעד הבריטי ולאלבום זהב בבריטניה. בעקבות יציאת האלבום יצא ויינרייט לסיבוב הופעות בצפון אמריקה, באירופה, באסיה ובאוסטרליה, שהסתיים ב-14 בפברואר 2008 באולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק.
Rufus Does Judy at Carnegie hall

ב-10 ביוני 2006 נערך עם ויינרייט בתחנת הרדיו NPR ריאיון שעסק בעובדה שכל הכרטיסים למופעים המתוכננים ב-14 וב-15 ביוני 2006 נמכרו מראש. בתאריכים אלו הופיע ויינרייט בקונצרט מיוחד בקרנגי הול, שבו שיחזר במלואו קונצרט מפורסם שקיימה במקום ג'ודי גרלנד ב-1961. בהמשך ביצע את אותו קונצרט גם בפריז, בלונדון ובהוליווד בול בלוס אנג'לס.
 הקלטות של המופע המיוחד יצאו בסוף 2007 ב-CD וב-DVD - ‏"Rufus! Rufus! Rufus! Does Judy! Judy! Judy!".
ב-2008, לורנה לאפט, בתה של ג'ודי גארלנד הביעה תמיכה רבה בהופעה זו.
בסוף חודש אוגוסט של שנת 2008 אף הוכרז כי ויינרייט עתיד להופיע בהיכל התרבות בתל אביב בחודש נובמבר.
מוזיקה

בנוסף לשירתו (בקול טנור) נוהג ויינרייט לנגן בפסנתר ובגיטרה ומחליף ביניהם במהלך הופעות חיות. על אף שחלק משיריו מוקלטים בליווי נגינתו בפסנתר בלבד, אחרים הוקלטו בליווי תזמורת סימפונית ובסגנון אופראי - ויינרייט אוהב את קטעי הליד של שוברט. חלק משיריו תוארו כ"פופ אופרה" או "בארוק פופ". ביולי 2009 הועלתה לראשונה במנצ'סטר האופרה Prima Donna שכתב ויינרייט ושהוזמנה על ידי המטרופוליטן אופרה.
אלבומיו

"Rufus Wainwright" ‏ - 19 במאי 1998
"Poses" ‏ - 5 ביוני 2001
"Want One" ‏ - 23 בספטמבר 2003
"Want Two" ‏ - 16 בנובמבר 2004
"Release the Stars" ‏ - 15 במאי 2007
"Rufus Does Judy at Carnegie Hall" ‏ - 4 בדצמבר 2007
"Milwaukee at Last!!!" ‏ - 22 בספטמבר 2009
"All Days Are Nights: Songs for Lulu" ‏ - 23 במרץ 2010
"House of Rufus" ‏ - 18 ביולי 2011
"Out of the Game" ‏ - אפריל 2012
חיים אישיים

ב-23 באוגוסט 2012 התחתן ויינרייט עם בן זוגו בשנים האחרונות, מפיק התיאטרון יורן וייסברודט. בטקס השתתפו מפורסמים רבים, ביניהם יוקו אונו, ג'וליאן מור, מארק רונסון ואחרים.
לזוג ילדה בשם ויווה קתרין ויינרייט כהן, אותה הם מגדלים במשמורת משותפת עם לורקה כהן, בתו של לאונרד כהן, אמה הביולוגית של הילדה.
בשנת 2005 שיחק בסרט הקולנוע "גבהים", לצד גלן קלוז ואליזבת' בנקס.
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | אלבום הפולק הטוב ביותר | Folkocracy | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  על פי כתבה מאת Randy Shulman ב-"metro weekly", עיתון הלהט"בים של וושינגטון, 11 במרץ 1999 (באנגלית)
↑  "Wainright feared being HIV Positive after rape" - דיווח ב-contactmusic.com, ‏22 בפברואר 2005 (באנגלית)
↑  "Rufus Wainwrights Rape Tragedy" - דיווח ב-femalefirst, ‏1 במרץ 2005 (באנגלית)
↑  "Rufus Wainwright waxing operatic" - ריאיון עם ויינרייט, לוס אנג'לס טיימס, 24 במאי 2007 (באנגלית)
↑  רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏מזל טוב: רופוס ויינרייט התחתן עם בן זוגו, באתר ‏מאקו‏, 26 באוגוסט 2012
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404964605171  PLWABN: 9810559240705606  BIBSYS: 2038491  BNE: XX4770210  BnF: cb14025253g (data)  GND: 135102316  ISNI: 0000 0001 1576 7325  LCCN: no99076194  MusicBrainz: 78e46ae5-9bfd-433b-be3f-19e993d67ecc  NKC: xx0082556  NTA: 292023316  SNAC: w6b88m8r  SUDOC: 085189189  VIAF: 85845210   WorldCat (עם VIAF): 85845210
גולאנגיו

פסל קושינגה
גוּלָאנְגְיוּ (בסינית: 鼓浪嶼, בפין-יין: Gǔlàng Yǔ) או גם קוּלָאנְגְסוּ (Kó͘-lōng-sū בהוקין) הוא אי המוגדר כתת-רובע בנציבות שיאמן במחוז פוג'יין בדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. האי, שבו אסורה תנועת כלי רכב ממונעים, שוכן מול החוף של העיר שיאמן, ומשתרע על שטח בן 1.91 קילומטרים רבועים, ונכון למפקד אוכלוסין של 2010 שכנו בו 15,373 תושבים (צפיפות אוכלוסייה של 8,048 תושבים לקילומטר רבוע). ב-8 ביולי 2017 הכריז ארגון אונסק"ו על "קולאגנסו, התיישבות היסטורית בינלאומית" כאתר מורשת עולמית, אתר המורשת העולמית ה-52 ברפובליקה העממית של סין.
האי גולאנגיו ידוע בזכות חופי הים, הסמטאות המפותלות והאדריכלות העשירה. האי מופיע ברשימת אתרי הנוף הלאומיים של סין ומסווג כאטרקציה תיירותית 5A על ידי מנהל התיירות הלאומי של סין (CNTA). הוא ממוקם בראש רשימת עשרת האזורים היפים ביותר במחוז פוג'יין.
לאי ניתן להגיע על ידי שיט במעבורת של 8 דקות ממרכז העיר שיאמן. אף על פי שרק כעשרים אלף איש מתגוררים באי, גולאנגיו הוא יעד תיירותי מקומי מרכזי, ומושך אליו יותר מעשרה מיליון מבקרים בשנה, והופך אותו לאחת האטרקציות התיירותיות הפופולריות ביותר בסין. הממשל בגולאנגיו לא רק אוסר על מכוניות, אלא גם על אופניים. הרכבים היחידים המותרים הם מכוניות חשמליות קטנות ורכבי שירות חשמליים ממשלתיים.
המבקרים יכולים להגיע לגולאנגיו באמצעות מעבורת מטרמינל המעבורת בשיאמן. תושבים מקומיים מורשים להשתמש במעבורת קצרה יותר של 5 דקות אל מסוף המעבורת לון דו. במהלך היום (כל 20 דקות, משעה 7:10 בבוקר ועד 17:30 בחורף ובאביב / משעה 7:10 בבוקר עד שש וחצי בערב בקיץ ובסתיו), תיירים ולא מקומיים שטים במעבורת של 20 דקות.
היסטוריה

במשך תקופה מסוימת היה גולאנגיו היישוב הבינלאומי היחיד על אדמת סין מלבד ההתנחלות הבינלאומית המפורסמת יותר בשאנגחאי.
זמן קצר לאחר ששיאמן הפכה לנמל אמנה שנבע מהתבוסה הסינית במלחמת האופיום הראשונה ומחוזה נאנקינג בשנת 1842, הקימו תושבים זרים באי ארגון בלתי פורמלי שהתארגן רשמית כמה עשורים לאחר מכן, כאשר תקנות המקרקעין אושרו על ידי ממשלת סין במאי 1902. בסופו של דבר נהנו 13 מדינות, כולל בריטניה הגדולה, צרפת, הולנד ויפן, מזכויות חוץ-טריטוריאליות באי והשתתפו במועצה העירונית קולאנגסו שניהלה את היישוב. בדומה להתיישבות הבינלאומית בשנגחאי, מילאו הבריטים תפקיד מכריע בממשל ושוטרים סיקים מהודו הבריטית היו אחראים לשיטור ההתנחלות תחת המשטרה העירונית בקולאנגסו. הקונסוליות, הכנסיות, בתי החולים, בתי הספר, תחנות המשטרה וכו', שנבנו על ידי אותן קהילות זרות, הם הסיבה לאדריכלות בסגנון התקופה הוויקטוריאנית בעיקרה, שעדיין ניתן לראות ברחבי גולאנגיו. הכיבוש היפני של האי החל בשנת 1942, ונמשך עד תום מלחמת העולם השנייה. בדומה לשיאמן, הניב הנפוץ באי הוא הוקיין.
מהקמת הרפובליקה העממית של סין ועד 2003 היה גולאגניו מועצה בנציבות שיאמן, אחת מארבע מועצות שלא שכנו על האי שיאמן. במאי 2003 נקלטה המועצה גולאנגיו במועצה סימינג (思明), ומאז האחריות על הניהול, השיטור והשיפוט של האי חלים על האי שיאמן, ממש מעבר לנהר לוג'יאנג.
אטרקציות

כמקום מגורים עבור מערביים במהלך העבר הקולוניאלי של שיאמן, האי גולאנגיו ידוע באדריכלות שלו ובמשכן של מוזיאון הפסנתר היחיד בסין, שהעניק לו את הכינוי "אי הפסנתר" או "עיירת הפסנתרים" (钢琴之乡) או "אי המוזיקה" (音乐之岛). יש מעל 200 פסנתרים באי זה.
גם לשם הסיני של האי יש שורשים מוזיקליים כיוון שפירוש "鼓浪 Kó͘-lōng" הוא "גלי תוף", והוא מכונה כך בשל הצליל המופק כשגלי האוקיינוס מכים בשוניות. הסיומת "嶼 sū" פירושה איון.
בנוסף יש מוזיאון המוקדש לקושינגה, אקווריום ימי, גן סובטרופי המכיל צמחים שהובאו על ידי סינים שהיגרו מעבר לים, כמו גם מוזיאון שיאמן, לשעבר מגדל שמונת התרשימים (八卦楼).
האי גולאנגיו הוא יעד להולכי רגל בלבד, כאשר כלי הרכב היחידים באי הם מספר כבאיות ועגלות גולף חשמליים. הרחובות הצרים באי יחד עם האדריכלות בסגנונות שונים מרחבי העולם מעניקים לאי מראה ייחודי. האתר מסווג כאטרקציה תיירותית 5A על ידי מנהל התיירות הלאומי של סין (CNTA).
מבנים ואתרים של היישוב הבינלאומי לשעבר כוללים:
בניין הקונסוליה של ארצות הברית בתכנון האדריכל אליוט האזארד
הכנסייה הקתולית קולאנגסו, סביב 1917
המשרד לשעבר של החברה הגדולה לטלגרף הגדול (דנמרק) סביב 1871
מוזיאון העוגב בקולאנגסו (אחוזת שמונת התרשימים), סביב 1907 - עוצב על ידי ג'ון אברהם אוטה
מגרש הכדורגל של הזרים, סביב 1878
בית המשפט לשעבר בקולאנגסו, סביב 1915
כנסיית האיחוד, סביב 1911
בית הקברות הנוצרי
פארקים

פארק הָאויְוֵּה (皓月 公园 Hàoyùe Gongyuan) הוקם לכבוד הגיבור הלאומי הסיני ג'נג צ'נגגונג (קושינגה). דמותו מוצגת גם בצורת פסל גרניט בגובה 16 מטרים בפארק.
פארק שׁוּגְ'וָאנְג (uz 庄 花园) הוקם בסגנון גן סיני קלאסי בשנת 1913, בפארק שכנה הווילה הפרטית של איש עסקים טייוואני עשיר. הוא הוסב לפארק ציבורי לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין.
תחבורה

גולואנגיו ייחודי בסין כ"אי ללא כלי רכב ממנועים". הוא מחובר לאי הראשי שיאמן רק באמצעות מעבורת.
באי נאסר השימוש במכוניות ובאופניים, ובכך הוא מהווה אלטרנטיבה לאי שיאמן התזזיתי מעבר לנהר, אם כי הכנסתם של עגלות גולף חשמליות לתיירים עלולה לפגוע בקסמו של האי. משאות מוסעים על עגלות עץ, לעיתים קרובות במעלה הסמטאות התלולות, על ידי צוותי גברים חזקים.
תרבות

התפשטות הנצרות בשנים הראשונות של המאה העשרים הביאה לאי מוזיקה מערבית. כנסיות ומוזיאונים הוקמו והתושבים נהנו ללכת לאולמות לשמוע מוזיקה. מאז, התרבות המקומית של האי מעורבת במוזיקה ובאמנות הזרים שהוכנסו לאי, וזו הסיבה שסצנת התרבות של גולאנגיו שונה מאזורים אחרים בסין.
תרבות > מוזיקה קלאסית

כמה מהמוזיקאים הקלאסיים המפורסמים ביותר בסין מגיעים מגולאנגיו, כולל הפסנתרן יִין צֶ'נְגְדְזונְג, הכנר יָאנְג גִ'ינְג, והפסנתרן שׂוּ פֵייפִּינְג. מבחינה היסטורית, שׁוּאָן ג'וֹאוּ, ג'וּ'נְגִ'י לִין, ודְזְווֹחְוָאנְג צֶ'ן הם מוזיקאים קלאסיים ידועים נוספים מהאי. האי נמצא במקום הראשון בסין בכמות הפסנתרים לנפש, ובשנת 2002, קיבל האי גולאנגיו את הכינוי "אי המוזיקה" על ידי איגוד המוזיקאים הסיני. אולמות ההופעות והמוזיאון לפסנתר והאווירה האמנותית הכללית מושכים מוזיקאים רבים מסין ומחוצה לה. אולם הקונצרטים בגולאנגיו בן 580 מושבים הוא אחד המקומות הבולטים ביותר של מוזיקה אקוסטית במחוז פוג'יין.
פרסים ומחוות

בשנת 2005, נבחר האי גולאנגיו למועצה היפה ביותר בסין על ידי הגרסה הסינית של המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק.
במאי 2007 סווג האי רשמית כאטרקציה תיירותית 5A על ידי מנהל התיירות הלאומי של סין (CNTA).
פרסים ומחוות > אתר המורשת העולמית

ב-8 ביולי 2017 הוגדר האי כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו בהחלטה של המושב ה-41 של ועדת המורשת העולמית, על בסיס קריטריונים 2 (מציג שינוי חשוב בערכים אנושיים, לאורך תקופת זמן או באזור תרבותי של העולם) ו-4 (האתר הוא דוגמה יוצאת דופן לסוג בנייה, אדריכלות, וטכנולוגיה). האתר משתרע על שטח בן 3,612 דונם ומוקף באזור חיץ בן 8,860 דונם.
בתקציר המנהלים קבעה הוועדה למורשת עולמית:
קולאנגסו הוא חלון של חילופי תרבויות בין תרבות סינית מסורתית, תרבות פוג'יינית ומספר תרבויות זרות, דבר המשתקף באדריכלות
האי מסמל את המודרניזציה של סין, המושפעת גם מהגירת הסינים מחוץ לסין ובחזרה
נוף האי שמור היטב, ומראה את הישגי המודרניזם בסין באמצעות המבנה המרחבי האורבני, האדריכלות האופנתית, גנים בסגנונות שונים ומתקנים ציבוריים של התקופה.
גלריה

מוכר של דגים ומאכלי ים בגולאנגיו
חוף בגולאנגיו
בניין הקונסוליה היפנית לשעבר בגולאנגיו
פנורמה של האי שצולמה סביב 1870
פנורמה של האי ב-2018
הערות שוליים

↑  "Kulangsu Island: a world-renowned tourist resort – Kulangsu Island (Gulangyu)". kulangsuisland.org (באנגלית אמריקאית).
↑  "Getting to Kulangsu by Ferry from Xiamen – Kulangsu Island (Gulangyu)". kulangsuisland.org (באנגלית אמריקאית).
↑  William C. Johnstone, International Relations: The Status of Foreign Concessions and Settlements in the Treaty Ports of China, The American Political Science Review, No. 5, October 1937, p. 943.
↑  "Kulangsu Piano Museum".
↑  Bolsover, Gillian (1 בפברואר 2012). "Gulangyu: China's loveliest island". CNN GO. אורכב מ-המקור ב-18 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "AAAAA Scenic Areas". China National Tourism Administration. 16 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור ב-4 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gulangyu: The Story of China’s Other International Settlement
↑  Catholic Church
↑  Kulangsu Organ Museum (Eight Diagrams Mansion / Bagua Mansion)
↑  Foreigners’ Football Field
↑  Former Kulangsu Mixed Court
↑  Union Church
↑  Christian Cemetery
↑  "Location and origins – Kulangsu Island (Gulangyu)". kulangsuisland.org (באנגלית אמריקאית).
↑  "Kulangsu Concert Hall". kulangsuisland.org (באנגלית אמריקאית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537782905171  LCCN: sh2008008943 
מבט להתיישבות הבינלאומית סביב 1908
הר ליט-קונג-גיאם (日光岩 סלע מואר בשמש) הוא הנקודה הגבוהה ביותר בגואלנגיו
קונצרט באולם הקונצרטים של גולאנגיו
הכנסייה בגולאנגיו
חואנגלונג

חואנגלונג (בסינית: 黄龙; בפין-יין: Huánglóng – מילולית "הדרקון הצהוב") הוא אזור נוף ועניין היסטורי בצפון-מערב מחוז סצ'ואן שבמערב סין. הוא שוכן בחלק הדרומי של רכס הרי מינשאן, כ-150 קילומטרים מצפון-צפון מערב לבירת המחוז צ'נגדו. האזור נודע בשל הבריכות הצבעוניות שנוצרו על ידי משקעים של קלציט, בייחוד בחְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ ("ערוץ הדרקון הצהוב"), כמו גם בשל המערכות האקולוגיות המגוונות של היערות הגדלים בשטחו, הפסגות המכוסות שלג עד, מפלי המים והמעיינות החמים. חואנגלונג משמש בית גידול למינים בסכנת הכחדה, כולל פנדה ענקית וקוף סלוד אף זהוב (Rhinopithecus roxellana).
ב-1992 הכיר ארגון אונסק"ו בחואנגלונג כאתר מורשת עולמית.
בריכות הטרוורטין בגוון כחול
"חוף חול זהוב"
בריכות הטרוורטין בגוון ירוק
גאוגרפיה וגאולוגיה > תיאור

שמורת חואנגלונג שוכנת בנפת סונְגְפָּאן (Songpan) בצפון מערב מחוז סצ'ואן, כ-150 קילומטרים מצפון-צפון מערב לצ'נגדו בירת המחוז. השמורה שוכנת בחלק הדרומי של רכס הרי מינשאן, רכס המשתרע ממזרח רמת טיבט- צִ'ינְגְהָאי ועד אגן סצ'ואן. האזור הררי ותלול, בייחוד מעל קו העצים, המכוסה בשלג רוב השנה. גובה השמורה נע בין 1,700 מטרים מעל גובה פני הים ב"מערת המניפה" (שָׁאנְדְזְה-דונְג – Shanzidong) ועד 5,588 מטרים ב"פסגת הר השלג" (שׂוֵּ'בָּאודִינְג – Xuebaoding). על הפסגה, המכוסה שלג כל השנה, מצוי הקרחון המזרחי ביותר בסין.
השמורה נחלקת לשני אתרים:
אתר חואנגלונג – מצפון מזרח לעיירה סונְגְפָּאן. בין קווי הרוחב '37 32° ל-'54 32° צפון ובין קווי האורך '37 103° ל-'8 104° מזרח. סה"כ כ-600 קילומטרים רבועים שמתוכם מוגדרים 580 קמ"ר כאזור מוגן, והשאר אזור חיץ. האזור כולל את כל שטח הניקוז של נהר פֿוּגְ'יָאנְג שמעל לכפר שְׁגְ'יָאבָּאו. שפיעת המים בערוצים משתנה במהלך השנה, כששיא השפיעה במהלך התקופה הגשומה בין מאי ליולי.
אתר ערוץ מוֹאוּנִי (Mouni) – כ-15 קילומטרים צפונית מערבית לסונְגְפָּאן בין קווי הרוחב מ-'30 32° ל-'40 32° צפון וקווי האורך מ-'25 103° עד '32 103° מזרח, סה"כ 100 קמ"ר שמתוכם מוגדרים 60 קמ"ר כאזור מוגן. האזור הכולל את שטחי הניקוז של ערוצי הנחלים המקבילים גָ'אגָה (Zhaga) ואָרדָאוהָאי (Erdaohai), וכמה אגמים. כמו כן כלול בשטח האזור מפל גָ'אגָה המדורג שגובהו 93 מטרים, רוחבו 35 מטרים ובבסיסו כמה בריכות טרוורטין שצורתם חצי עיגול.
השמורה גובלת בשמורות נוספות: שמורת הטבע וָאנְגְלָאנְג (Wanglang) מצפון מזרח ואתר המורשת העולמית שמורת ג'יוג'איגואו (Jiuzhaigou) מצפון.
גאוגרפיה וגאולוגיה > גאולוגיה

שמורת חואנגלונג שוכנת בתחום של כמה העתקים ופעילות טקטונית המתבטאת ברעידות אדמה התדירות למדי באזור. שכבות המסלע בנויות מסלעי משקע קרבונטיים מעידן הפלאוזואיקון בעובי מעל ל-4,000 מטרים, שמעליהם שכבה בעובי של לפחות 1,000 מטרים של סלעי משקע קטקלסטיים שונים מעידן המזוזואיקון, ולבסוף משקעים מעידן הקנוזואיקון הכוללים חצץ סחף, מורנות מפעילות קרחונים ומשקעים קרבונטיים.
התופעה הגאולוגית המעניינת ביותר באתר היא ההשקעה הנרחבת של קלציט, בייחוד לאורך הערוץ בן ה-3.6 קילומטרים המכונה חְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ שפירושו "ערוץ הדרקון הצהוב". כינוי זה ניתן לערוץ בשל הדמיון של הקלציט הצהוב לעור של דרקון באגדות הסיניות. ההשקעה יוצרת מגוון של תופעות קרסטיות. כך יש בערוץ מספר רב של בריכות טרוורטין. אצות וחיידקים השוכנים במימי הבריכות צובעים את מימיהן בשלל צבעים: כתום, צהוב, ירוק וכחול. כמו כך יש בערוץ שרטונים של אבן גיר, בייחוד בחלקים המכונים לְיוֹגִ'ינְשָׁאן (Liujinshan – "מניפה מזוגגת זהובה"), וגִ'ינְשָׁטָאן (Jinshatan – "חוף חול זהוב"). אלו מדרונות נרחבים, רוחבו של לְיוֹגִ'ינְשָׁאן לדוגמה נע בין 40 ל-125 מטרים, שעליהם יש התגבשות נמשכת של אבן גיר שמעליה זורמת שכבה דקה של מים. כמו כן יש באתר מערות קטנות, חלקם מלאות במים ובאחרות יש השקעה של קלציט.
מקורם של המים בערוץ הם במי הפשרת השלגים שחלחלו דרך שכבות סלעי המשקע הקרבונטיים מתת-תור הקרבון הפנסילבני, הגיבו איתם וקלטו יונים של סידן (++CA), ביקרבונט (-HCO3) ופחמן דו-חמצני (CO2) לפני שהם פורצים דרך מעיינות בקרקעית הערוץ. ההשקעה של הקלציט מתרחשת כאשר הפחמן הדו-חמצני משתחרר מהמים בשל ירידת הלחץ, עליית הטמפרטורה, פעילות אורגנית או מערבולות. ירידת אחוז הפחמן הדו-חמצני במים מקטינה את המסיסות של המוצקים במים ומאפשרת לקלציט (CACO3) לשקוע. השקיעה מתגברת במקומות שבהם המים סוערים, כדוגמת מפלים, וזהו הגורם ליצירת הקירות של בריכות הטרוורטין, שבאחת מהן מגיע גובה הקיר ל-6.2 מטרים.
מאפיין גאולוגי נוסף בשמורת חואנגלונג הוא מעיינות חמים. באתר חואנגלונג יש מספר מעיינות חמים בטמפרטורה נמוכה שמקורם במי תהום, אבל מרבית המעיינות מרוכזים באתר ערוץ מוֹאוּנִי. באתר זה יש שני אזורים של מעיינות חמים: פֵייצְווֵי קוָאנְג-צְ'וֵ'אן (Feicui Kuang-quan – "מעיין מים מינרליים ג'יידיט") שטמפרטורת המים שלו נעה סביב 9.5°C וג'וּג'וּחוּ (Zhuzhuhu – "אגם הפנינה הרותח") שטמפרטורת המים שלו 21°C, ומימיו נאגרים בבריכה ששטחה 400 מ"ר. מימי שני המעיינים עשירים במינרלים ולכן משמשים לצורכי מרפא.
גאוגרפיה וגאולוגיה > אקלים

האקלים ברוב שטחה של השמורה הוא סובטרופי גשום, אך בשל הפרשי הגובה יש בה אזורים בעלי אקלים ממוזג, אקלים ממוזג קר ואקלים ארקטי. המגוון הגדול של אזורי אקלים שונים מספק בתי גידול מתאימים למינים רבים ומגוונים של צמחים ובעלי חיים.
גשמים יורדים כל השנה בשמורת חואנגלונג, כאשר הקיץ חם יחסית וגשום (כ-70% מכלל הגשמים יורדים בין החודשים מאי וספטמבר) והחורף – קר ויבש יחסית (סיווג Cwa לפי שיטת קפן). הטמפרטורה הממוצעת בגשר פֿוּיֵן (Fuyan) שבפתח חְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ בגובה 3,160 מטרים מעל גובה פני הים היא 3°C- והיא נעה בין 24.7°C- ל-30.6°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת לאזור זה היא 715.4 מילימטרים, כשהממוצע לכלל אתר חואנגלונג הוא 758.9 מילימטרים.
גאוגרפיה וגאולוגיה > צמחייה

שמורת חואנגלונג שוכנת באזור המעבר שבין אזור היער הלח שממזרח והאזור ההררי המאופיין בצמחיית מחטניים/ערבות השיחים והעשב של רמת צִ'ינְג-דְזָאנְג. היא שוכנת קרוב לנקודת המפגש של ארבעה אזורים פיטוגאוגרפיים: מזרח אסיה, הימלאיה, והאזורים הטרופיים והסובטרופיים של חצי הכדור הצפוני. כ-65.8% מהאתר מכוסה ביערות, כשמרבית יתרת השטח מעל לקו העצים. חלקים באתר הם שטחים מעובדים או משמשים כמרעה, אם כי היקפם של שטחים אלו אינו ידוע במדויק.
גאוגרפיה וגאולוגיה > צמחייה > אזורי הצמחייה לפי גובה

ההפרש בין המקום הנמוך ביותר בשמורה, בגובה 1,700 מטרים מעל לפני הים, למקום הגבוה ביותר, בגובה 5,588 מטרים מעל פני הים, הוא כ-3,900 מטרים. סוגי הצמחייה בשמורה מושפעים מגורמים רבים, אבל גורם הגובה הוא העיקרי. להלן חלוקה לאזורי צמחייה לפי גובה במטרים מעל פני הים:
בין 1,700 מטרים ל-2,300 מטרים – חגורה של יער מעורב שבו העצים הדומיננטיים הם: Tsuga chinensis (משפחת האורניים), Picea asperata (מין של אשוחית) ושלושה מינים של אדר: Acer yui, Acer erianthum ו-Acer davidii.
בין 2,300 מטרים ל-3,600 מטרים – מרבית עצי היער מחטניים או שייכים לצמחייה תת-אלפינית. העצים הדומיננטיים בגובה זה כוללים שלושה מיני אשוחית: Picea asperata, Picea purpurea ו-Picea wilsonii, שני מיני אשוח: Abies recurvata ו-Abies faxoniance, מין אחד מהסוג Larix ממשפחת האורניים: Larix potaninii, ושני מיני שדר: Betula platyphylla ו-Betula utilis.
בין 3,600 מטרים ל-4,200 מטרים – היער מתחלף באחו אלפיני שבו הצמחייה היא בעיקר שיחים ועשבים כולל מינים של Sibiraea (סוג בתת-משפחת הספיראיים),  Lonicera hispida (מין של יערה במשפחת היערתיים), Kobresia macracantha (מין במשפחת הגמאיים שבסדרת הדגנאים), בן-אפר המרעה (Festuca ovina) ו-Anaphalis lactea ו-Leontopodium dedekensii, שניהם ממשפחת המורכבים.
מ-4,200 מטרים ועד 4,800 מטרים – הצמחייה דלילה בהרבה, וכוללת שיחים דוגמת Saussurea medusa ו-Soroseris gillii ממשפחת המורכבים ו-Saxifraga tangutica ממשפחת הבקעצוריים.
מעל 4,800 מטרים הוא אזור של שלג עד ועם זאת, נמצאו באזור זה 16 מינים של רודודנדרון.
מלבד המינים שהוזכרו לעיל מזכיר דו"ח על חואנגלונג בהוצאת משרד הבינוי של סין (כיום משרד השיכון ופיתוח הערים והכפרים) מ-1991 101 מינים של צמחים בעלי חשיבות משום נדירותם או שהם אנדמיים, בעלי ערך כצמחי נוי או שיש להם שימוש ברפואה הסינית. בין היתר מוזכרים בדו"ח Fargesia denudata ו-Fargesia scabrida, שני מיני חזרן בעלי חשיבות משום שהם מהווים את עיקר מזונה של אוכלוסיית הפנדות בשמורה.
גאוגרפיה וגאולוגיה > בעלי חיים

בשמורת חואנגלונג נמנו מעל ל-200 מיני חולייתנים הכוללים:
דגים – שני מינים.
דו-חיים –חמישה מינים בארבע משפחות ושתי סדרות.
זוחלים – חמישה מינים בשלוש משפחות ושתי סדרות.
עופות – 155 מינים ב-29 משפחות ו-12 סדרות. בין העופות הבולטים:Garrulax sukatschewi (באנגלית Snowy-cheeked Laughingthrush), ציפור השייכת למשפחת הקיכליים,  Lanius tephronotus מין של חנקן, זמיר אדום ראש (Luscinia ruficeps), עיטם עקוד-זנב, ומונאל סיני (Lophophorus lhuysii). המונאל הסיני הוא אחד מסוגי הפסיוניים הגדולים ביותר, אורכו עד 80 סנטימטר, והוא גם מסוגי הפסיון המרהיבים ביותר. פלומת נוצותיו זוהרת, כאשר לזכר יש כרבולת בצבע ארגמן, ראש בגוון ירוק מתכתי, עור חשוף כחול סביב העיניים, גוף בגוון זהב אדמדם, נוצות ירוקות כחולות כשחלקו התחתון כהה.
יונקים – 59 מינים ב-18 משפחות ושש סדרות. בין היונקים:
סדרת מכפילי פרסה:
משפחת הפריים: כבש ארגאלי, סרו סומטרי, סרו סיני, גוראל אדום, גוראל סיני וטאקין סיצ'ואני.
משפחת איילי המושק: אייל מושק סיני.
משפחת האייליים: אייל ת'ורולד ומונטיאק הציצית.
סדרת הפרימטים: חרומף זהוב
סדרת הטורפים:
משפחת הפנדות אדומות: פנדה אדומה
משפחת הכלביים: דול מצוי
משפחת החתוליים: חתול פאלאס, נמר הודו-סין ונמר ערפילי מצוי.
משפחת הדוביים: דוב חום, דוב שחור אסייתי ופנדה ענקית.
סקר גילה כי דובי הפנדה מרוכזים בארבעה או חמישה אתרים ברחבי השמורה, אבל אין הערכה לכמות דובי הפנדה השוכנים בשמורה. עם זאת, העובדה כי השמורה גובלת בשמורות נוספות (וָאנְגְלָאנְג וג'ואיגָ'איְגוֹאוּ) מאפשרת לדובי הפנדה מרחב מחיה המבטיח את הישרדותם.