stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטה לנופלים (אשקלון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יגאל תומרקין
 תאריך יצירה:  1968–1972
 טכניקה וחומרים:  פלדה, ברזל, בטון
 ממדים בס"מ
 אורך:  30 מטר
 נתונים על היצירה
 מיקום:  בית יד לבנים אשקלון שבישראל
 קואורדינטות:  31°39′54″N 34°33′48″E﻿ / ﻿31.665027777778°N 34.563333333333°E﻿ / 31.665027777778; 34.563333333333
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) אנדרטה לנופלים(למפת השפלה רגילה) אנדרטה לנופלים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לנופלים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לנופלים  he אנדרטה לנופליםhe אנדרטה לנופליםמפת  __ אשקלון (in English: Ascalon) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית חוף אשקלון (in English: Hof Ashkelon Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
"אנדרטה לנופלים" או "לנופלים" היא אנדרטה לנופלים מבני העיר אשקלון, שיצר האמן יגאל תומרקין.
תיאור

האנדרטה בנויה כמעין קשת גדולה עשויה פלדה שבבסיסה מוקם חדר הנצחה, החסום כיום בשער. אל החדר מוביל מסדרון בטון באורך של כ-30 מטרים. במקור היה מסדרון זה צבוע בשחור, אולם כיום הוא צבוע באפור. החדר עצמו מעוצב בצורה של משושה שבמרכזו עמוד משולש שכיום צבעו לבן. על קירותיו חקוקים שמות תושבי העיר שנפלו במלחמות ישראל. מאחורי העמוד תלוי אסמבלאז' ברזל גדול המורכב מחלקי נשק שונים, בסגנון האופייני ליצירתו של תומרקין.
אסף נאור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במאי 1975 (בן 49) רחובות, ישראל 
 ענף מדעי:  מתמטיקה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יורם לינדנשטראוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת פרינסטון 
 תלמידי דוקטורט:  ג'וליאנו באסו, סטיבן הלימן, שון לי, אוהד גלעדי, Alexandros Eskenazis 
 פרסים והוקרה:  פרס סיילם (2008)  עמית פקארד למדע והנדסה (2008)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  פרס נמרס למתמטיקה (2018)  פרס לזכר מקסים בוכר (2011)  פרס אוסטרובסקי (2019) 
 
אסף נאור (נולד ב-7 במאי 1975) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור באוניברסיטת פרינסטון אשר מתמחה בתורת מרחבי בנך.
נאור סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה במתמטיקה בשנת 1996 באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני (1998) ודוקטורט (2002), שניהם בהנחיית פרופסור יורם לינדנשטראוס. בין השנים 2002 ל-2004 שימש כחוקר פוסט-דוקטורט במעבדות מיקרוסופט ובין השנים 2004 ל-2007 היה חבר קבוע בקבוצת המחקר התאורטית במיקרוסופט. בשנת 2006 החל ללמד באוניברסיטת ניו יורק ובשנת 2009 מונה לפרופסור חבר. בשנת 2014 עבר ללמד באוניברסיטת פרינסטון.
פרסים

2008 - פרס סאלם ביחד עם בועז קלרטג
2011 - פרס בוצ'ר של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
2018 - פרס נמרס למתמטיקה
2019 - פרס אוסטרובסקי
אקסצנטריות (התנהגות)

אקסצנטריות היא התנהגות אנושית שונה מהנורמה. אנשים המתנהגים באקסצנטריות בתדירות גבוהה מכונים "אקסצנטרים".
תיאורים של אקסצנטריות

אקסצנטריות מתקשרת באופן אסוציאטיבי לטירוף או לגאונות ויצירתיות. התנהגות אקסצנטרית עשויה להיות ביטוי חיצוני לאינטליגנציה ייחודית או לדחף יצירתי. לפיכך, ההרגלים האקסצנטריים אינם מובנים לעיתים לא מכיוון שהם אינם הגיוניים או שהם תוצאה של טירוף, אלא כיוון שהם נובעים מחשיבה כה מקורית שהיא אינה יכולה לעמוד בנורמות החברתיות.
אדית סיטוול, מבקרת ומשוררת בריטית, כתבה: "אקסצנטריות אינה, כמו שאחדים עלולים להאמין, צורה של טירוף. לעיתים קרובות היא צורה של גאווה פשוטה, כאשר הגאון והאריסטוקרט נתפסים כאקסצנטריים רק מכיוון שהם פשוט אינם מפחדים ואינם מושפעים מדעותיו של ההמון ומגחמותיו.”
השוואה לנורמה

התנהגותו של אדם הנמצא מחוץ לסביבתו הטבעית אינה יכולה להיות מוגדרת כאקסנצטרית, כיוון שייתכן שבסביבתו הטבעית היא תיחשב רגילה. רק השוואה לנורמה שבסביבתו של האדם תוכל לקבוע אם התנהגותו יכולה להיחשב לאקסצנטרית.
אקסצנטריים עשויים להבין או לא להבין את נורמות ההתנהגות של החברה בה הם חיים – בין כך ובין כך, הם פשוט לא מוטרדים מאי-קבלת התנהגויותיהם או אמונותיהם בחברה, ומתנהגים באינדיבידואליות קיצונית. רבים מהמוחות המבריקים בהיסטוריה הציגו מגוון של התנהגויות ואמונות לא רגילות.
אקסצנטריים מסוימים נחשבים לתמהונים ולא לגאונים. התנהגות אקסצנטרית נחשבת פעמים רבות לחריגה, אף על פי שהיא עלולה גם להטריד. רבים מהאנשים שנחשבו לאקסצנטריים בלבד אובחנו מאוחר יותר כחולים במחלות נפש שונות, דוגמת הפרעה טורדנית-כפייתית.
לאחרים עשוי להיות טעם אקסצנטרי בתחום מסוים של חייהם: אנשים עשויים להתלבש לבוש אקסצנטרי, או לעסוק בתחביב אקסצנטרי.
התנהגויות אקסצנטריות קושרו לאפיון פסיכולוגי המזהה פיצוי יתר, חוסר ביטחון, סוגיות ילדות לא פתורות, פרישות לא רצונית וסוגיות מיניות אחרות, אהבה נכזבת או לא נענית וסוגיות רומנטיות אחרות, רגשות מודחקים, מגושמות חברתית, שגעון לדבר אחד ומגוון סוגיות פסיכולוגיות-חברתיות אחרות – גם אם האדם לא יאובחן כלוקה בהפרעה נפשית.
אפיונים פסיכולוגיים המקושרים לעיתים לאקסצנטריות הם תסביך נפוליאון, תסמונת פיטר פן, הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעות הקשת האוטיסטית ובאופן מובהק ביותר תסמונת אספרגר. התנהגות אקסצנטרית אף קושרה לשימוש בסמים.
חלק מהאקסצנטרים עשויים להצהיר על אקסצנטריות או ליצור רושם של אישיות אקסצנטרית באופן מודע ומכוון, בניסיון להבדיל את עצמם מהנורמה החברתית ולהציג את אישיותם כייחודית (בין השאר בעקבות הסטריאוטיפ החיובי שנוצר לעיתים לאקסצנטריות בתרבות הפופולרית ובקרב דמויות בדיוניות).
אקסטרווגנטיות היא סוג של אקסצנטריות הקשורה לבזבוז וגודש יתר.
אפיונים

הפסיכולוג דייוויד ויקס מציין שאנשים עם פגיעה מנטלית "סובלים" מהתנהגותם, בעוד אקסצנטריים בריאים מאושרים למדי. הוא גם מציין שאקסצנטריים פחות פגיעים לפגיעה מנטלית מאחרים. זאת אפשר לקשר לכך שבעלי אישיות מופנמת סובלים מפגיעות מנטליות יותר מהמוחצנים, הנוטים לגרום לאנשים שסביבם לסבול.
לפי ויקס, ישנם ארבעה עשר מאפיינים העשויים להבדיל בין אדם אקסצנטרי בריא לבין אדם רגיל או לבין אדם בעל פגיעה מנטלית. חמשת הראשונים נפוצים בקרב הנחשבים לאקסצנטריים:
נונקונפורמיות
יצירתיות
סקרנות
אידיאליזם
עיסוק אובססיבי בתחביבים
מודעות לשונות כבר בילדות המוקדמת
אינטליגנציה גבוהה
דעתנות וכנות
אי-תחרותיות
הרגלי חיים או אכילה לא רגילים
חוסר עניין בדעתם של אחרים ובחברתם
חוש הומור קונדסי
הערות שוליים

↑    Justin Stares, ‏Einstein, eccentric genius, smoked butts picked up off street, The Telegraph, 6 November 2005
↑  Weeks, David and James, Jamie (1995) Eccentrics: A study of Sanity and Strangeness, Villiard(באנגלית)
↑  ריאיון עם דייוויד ויקס – Nutrition Health Review, Winter, 1996(הקישור אינו פעיל, 1.1.2024) (באנגלית)
↑  להיות אקסצנטרי
אנדרטת גדוד 42 ברמלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  חללי גדוד 42, חטיבת קרייתי
 מיקום:  רמלה
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1958
 תאריך פתיחה רשמי:  1958 
 קואורדינטות:  31°55′56″N 34°52′13″E﻿ / ﻿31.932277066653°N 34.87014359711°E﻿ / 31.932277066653; 34.87014359711
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אנדרטת גדוד 42 ברמלה(למפת גוש דן רגילה) אנדרטת גדוד 42 ברמלה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 42 ברמלה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 42 ברמלה  he אנדרטת גדוד 42 ברמלהhe אנדרטת גדוד 42 ברמלהמפת  __ רמלה (in English: Ramla) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ לוד (in English: Ludd), __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) ממזרח, מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) ממערב: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לוח הסבר לאנדרטת גדוד 42 ברמלה
אנדרטת גדוד 42 ברמלה, היא אנדרטה לזכרם של 35 חללי גדוד 42 מחטיבת קרייתי שנפלו במלחמת העצמאות. האנדרטה נמצאת בגן ההגנה ברמלה. אנדרטה גדוד 42 בצריפין היא אנדרטה נוספת המנציחה את חללי הגדוד.
רקע היסטורי

חטיבת קרייתי, הוקמה בפברואר 1948 על בסיס חי"ש של ההגנה ממרחב תל אביב. בתחילת מלחמת העצמאות פעלו בהגנה על תל אביב ובהמשך נשלחו הגדודים למבצעים באזור המרכז ולהגנת הדרך לירושלים. בחודש יולי 1948, במסגרת מבצע דני, לחם גדוד 42 במערב רמלה. ב-1958 הוקמה אנדרטה ברמלה להנצחת הגדוד ו-35 לוחמיו שנפלו במלחמת העצמאות.
האנדרטה

האנדרטה ממקומת בכניסה לגן ההגנה. במרכזה במה קטנה מדורגת, מעליה נישא פסל אבן דמוי עץ שענפיו גדועים. בראש העץ דגל ישראל. על גזע העץ לוח מוארך ובו נכתב: "לזכר מגיני מולדת. באילן פגע ברק אך בדיו יפרחו". הבמה נתחמת על ידי שני קירות נמוכים. על האחד פרטי ההנצחה ובשני שמות הנופלים.
הקמת האנדטה ביוזמת העירייה. והיא הוקמה בשנת 1958 בתכנון מהנדס העיר משה לבנר.
אמריטה פריטם

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1919 גוג'ראנוואלה, פקיסטן 
 פטירה:  31 באוקטובר 2005 (בגיל 86) דלהי, הודו 
 מדינה:  הראג' הבריטי, הודו 
 שפות היצירה:  פנג'אבי, אנגלית 
 סוגה:  שירה 
 זרם ספרותי:  הרומנטיקה, תנועת הסופרים הפרוגרסיבית 
 יצירות בולטות:  Pinjar, Sunehure 
 פרסים והוקרה:  קצין מסדר האמנויות והספרות (1987)  Jnanpith Award (1981)  פרס פאדמה שרי לספרות וחינוך (1969)  Sahitya Akademi Award in Punjabi (1956)  Padma Vibhushan in literature & education (2004)  Fellow of the Sahitya Akademi (4 באוקטובר 2004)  Punjab Rattan Award 
 
אמריטה פריטם (בגורמוקהי: ਅੰਮ੍ਰਿਤਾ ਪ੍ਰੀਤਮ;‏ 31 באוגוסט 1919 – 31 באוקטובר 2005) הייתה סופרת, משוררת ומסאית הודית, שכתבה בפנג'אבי ובהינדית. היא מוגדרת כחשובה במשוררי הפנג'אבי במאה ה-20, ואהודה באותה מידה בהודו ובפקיסטן. במשך יותר משישים שנה פרסמה יותר ממאה ספרים של שירה, סיפורת, ביוגרפיות, מסות, שירי עם ואוטוביוגרפיה בשפת פנג'אבי, שתורגמו לשפות רבות, מאלה המדוברות בהודו ומחוצה לה.
זכתה באותות הוקרה רבים בהודו, ובהם פרס אקדמיית סאהיטיה (1956) על שירה "מסרים", פרס פאדמה שרי לספרות וחינוך (1969) ופרס פאדמה ויבהושאן ((2004).
ביוגרפיה

אמריטה פריטם נולדה בשם אמריטה קאור ב-1919 בגוג'ראנוואלה שבהודו הבריטית (כיום בפרובינציית פנג'אב שבפקיסטן), בת יחידה למורה ראג' ביבי ולקרטר סינג היטקרי, שהייתה משוררת ועורכת של כתב עת ספרותי. האם נפטרה כשאמריטה הייתה בת 11. זמן קצר לאחר מכן היא ואביה עברו להתגורר בלאהור.
כבר בצעירותה החלה לכתוב שירה, ובשנת 1936, בגיל 16, יצא לאור ספר שיריה הראשון. באותה שנה נישאה לפריטם סינג, לו הייתה מאורסת מילדותה, ושינתה את שמה לאמריטה פריטם. עד שנת 1943 פרסמה עוד שישה ספרי שירה. בתחילת דרכה הייתה משוררת רומנטית, אך בשנות ה-40 הצטרפה לתנועת הסופרים הפרוגרסיבים, והשינוי בא לידי ביטוי בספר שיריה משנת 1944, שנכתב בעקבות הרעב בבנגל בשנת 1943. עבדה זמן מה בתחנת הרדיו של לאהור.
כמיליון בני אדם, מוסלמים, הינדים וסיקים נספו במהומות שפרצו בעקבות חלוקת הודו בשנת 1947. פריטם הפכה לפליטה ועברה להתגורר בניו דלהי שבהודו, אך המשיכה להיות פופולרית גם בפקיסטן. בשנת 1948, בעת שהייתה בהיריון ונסעה מדהראדון לדלהי, כתבה את השיר "אני שואלת את ואריס שאה היום". השיר, שפונה למשורר הסוּפי בן המאה ה-18 ואריס שאה, הוא זיכרון לזוועות ולמעשי הטבח ההמוניים משני צידי הגבול שבוצעו כתוצאה מחלוקת הודו.
עד שנת 1961 עבדה במדור הפנג'אבי של "רדיו כל הודו". לאחר שהתגרשה בשנת 1960 הפך קולה לפמיניסטי יותר. רבים מסיפוריה ומשיריה ינקו מחוויות נישואיה הלא מאושרים. בשנת 1965 עובד אחד מספריה לסרט, וספר נוסף עובד לסרט ב-1976. בשנת 2003 עובד הרומן שכתבה, "פינג'אר" ("השלד") (אנ'), שעלילתו מתרחשת על רקע חלוקת הודו, לסרט באותו שם (אנ').
במשך שנים אחדות ערכה את "נגמאני" ירחון ספרותי בפנג'אבי. כתבה מבואות לאחדים מספריו של אושו. פרסמה שלושה ספרי אוטוביוגרפיה.
לאחר מחלה ממושכת נפטרה בשנתה בניו דלהי, ב-31 באוקטובר 2005.
חיים אישיים

בשנת 1935 נישאה לפריטם סינג, ונולדו להם בת ובן. בשנת 1960 נפרדה ממנו. הפכה לבת זוגו של הצייר והסופר אימרוז, איתו חייתה בארבעים שנותיה האחרונות. הוא עיצב את העטיפות של מרבית ספריה, והיא מופיעה באחדים מציוריו.
הערות שוליים

↑  EDITORIAL #2: Amrita Pritam 1919-2005, Daily Times, November 02, 2005
↑  RANA SIDDIQUI ZAMAN, The painter and the poet, The Hindu, September 9, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421722805171  BIBSYS: 90534423  BnF: cb120072042 (data)  CiNii: DA10434313  GND: 104221356  ISNI: 0000 0000 8034 4487  LCCN: n50039377  MusicBrainz: 9768598a-4ba9-419e-ba4f-c3cc3fe8ae42  NLA: 35006109  NLG: 175081  NSK: 000114997  NTA: 069250618  SUDOC: 028185889  Trove: 786924  VIAF: 19688344   WorldCat (עם VIAF): 19688344
אנדרטה לחללי חטיבה 500

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 כתובת:  יער המגינים 
 מיקום:  מועצה אזורית מטה יהודה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2004
 תאריך פתיחה רשמי:  2004 
 קואורדינטות:  31°50′16″N 34°55′05″E﻿ / ﻿31.837694°N 34.918167°E﻿ / 31.837694; 34.918167
  (למפת השפלה מוגדלת) אנדרטה לחללי חטיבה 500 (למפת השפלה רגילה) אנדרטה לחללי חטיבה 500 (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לחללי חטיבה 500 (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לחללי חטיבה 500 
 
האנדרטה לחללי חטיבה 500 היא אנדרטה הניצבת ביער המגינים שבקרבת לטרון. היא מנציחה את שמותיהם של 111 לוחמים מחטיבת השריון 500. שנפלו במערכות ישראל.
האנדרטה

חטיבה 500 הוקמה בשנת 1972 בבסיס צאלים. היא השתתפה במלחמת יום הכיפורים, במלחמת לבנון הראשונה ובמבצע חומת מגן. החטיבה פורקה בשנת 2003. במהלך שנות קיומה נפלו 131 מאנשיה.
האנדרטה הוקמה ביער המגינים ביזמת יוצאי החטיבה בשנת 2004, לאחר פירוקה.
האנדרטה ממוקמת בשטח פתוח בתוך היער, שנשמרה בו הקרקע הטבעית המשובצת בסלעים. שתי גדרות אבן נמוכות מסמנות את המבואה לשטח האנדרטה ולצידן ניצב שלט ועליו סמל החטיבה. בשטח הפתוח הוצבו בחצי גורן עשרה סלעים זקופים, שאליהם צמודות לוחיות זיכרון הנושאות את שמות הנופלים ומועדי נפילתם. הלוחיות על הסלעים מתייחסות לנופלי יחידות המשנה השונות של החטיבה, מהן אורגניות ומהן יחידות שסופחו אליה במסגרת מערכה מסוימת.
באנדרטה מונצחים נופלים מהיחידות הבאות:
מפקדת החטיבה
גדוד הטנקים 430
גדוד הטנקים 433
גדוד הטנקים 195
גדוד חיל הרגלים 932 - במלחמת לבנון הראשונה
גדוד ההנדסה 601 - במלחמת לבנון הראשונה
שמות כל חללי החטיבה הונצחו גם בחדר זיכרון בבסיס צאלים.
אנדרטת גבורת מכונאי הטיטניק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה, אובליסק, פסל, אנדרטת מלחמה 
 על שם:  מכונאי הטיטניק ועובדי חדרי המכונות בספינות שטבעו במלחמת העולם הראשונה
 מיקום:  ליברפול
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מפעיל:  וייט סטאר ליין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1916 לערך
 תאריך פתיחה רשמי:  1916 
 יוצר:  ויליאם גוסקומב ג'ון 
 אדריכל:  ויליאם גוסקומב ג'ון 
 קואורדינטות:  53°24′21.96″N 2°59′53.16″W﻿ / ﻿53.4061000°N 2.9981000°W﻿ / 53.4061000; -2.9981000
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אנדרטת גבורת מכונאי הטיטניק(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אנדרטת גבורת מכונאי הטיטניק
 
אנדרטת גבורת מכונאי הטיטניק (באנגלית: Memorial to the Engine Room Heroes of the Titanic) היא מונומנט גרניט הממוקם בסנט ניקולס פלייס (St. Nicholas Place) בפיר האד (Pier Head) שבעיר ליברפול שבאנגליה.
לעיר ליברפול קשרים הדוקים עם אניית הנוסעים שטבעה ב-15 באפריל 1912 לאחר שהתנגשה בקרחון בצפון האוקיינוס האטלנטי, אסון בו קיפחו את חייהם 1,517 איש. אד"מ טיטניק הייתה ספינה בבעלותה של חברת וייט סטאר ליין שנוסדה בליברפול ב-1840. ליברפול הייתה גם נמל הבית של הטיטניק והכיתוב "טיטניק, ליברפול" ('Titanic, Liverpool') נראה על ירכתי הספינה. האנדרטה, שניצבת על חוף ליברפול, הוקדשה לזכרם של 244 המכונאים שקיפחו את חייהם באסון כאשר הם המשיכו בעבודתם לספק חשמל וצרכים נוספים לספינה הטובעת, כל עוד התאפשר בידם. האנדרטה בולטת בהיותה הראשונה בבריטניה שמתארת את מעמד הפועלים.[דרוש מקור]
האנדרטה עוצבה על ידי הפסל סר ויליאם גוסקומב ג'ון ונבנתה בשנת 1916 לערך. גובהה הוא 16.4 מטרים ולמרות שהיא קשורה באופן הדוק לאסון הטיטניק, הקדשתה הורחבה כך שתכלול את קורבנות חדרי המכונות שאיבדו את חייהם בעת תפקידם במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה מדורגת כבניין רשום בדרגה II*. ניתן להבחין בקלות בנזקים שנגרמו לאנדרטה על ידי נזקי הפצצות שנפלו בליברפול במהלך מלחמת העולם השנייה.
בנוסף לאנדרטה זו, קיימת אנדרטה נוספת בעיר סאות'המפטון, שמנמלה יצאה הטיטניק להפלגתה. חפצים מהטיטניק מוצגים במוזיאון הימים מרסיסייד שבמעלה הנהר, ליד רציף אלברט שבליברפול.
גלריה

חזית האנדרטה
הצד האחורי של האנדרטה
הצד האחורי של האנדרטה
הערות שוליים

↑  (2016) Titanic Connections with Liverpool Encyclopedia Titanica
↑  Historic England. "Details from listed building database (1209973)". National Heritage List for England. Retrieved 28 September 2015.
אסכולת השמות

אסכולת השמות (במנדרינית: 名家; בפין-יין: Míngjiā), המכונה לעיתים אסכולת הלוגיקנים, הייתה אסכולה בפילוסופיה הסינית שנפרדה מהמוהיזם  בתקופת המדינות הלוחמות. אנו יודעים שהיא התקיימה פעם בעיקר מכתביו של ההיסטוריון הסיני הנודע סי מה צ'יאן המתאר אותה כאחת משש אסכולות ששרדו מתוך מאה האסכולות שהיו קיימות. לאחר שריפת הספרים הגדולה של הקיסר צ'ין שה חואנג.
קיים דמיון בין אסכולת השמות לזרמים מסוימים בפילוסופיה  היוונית כגון הסופיסטים והדיאלקטיקאים.
עם פילוסופים נודעים מאסכולה זו נמנים חוי שי וגונגסון לונג.
אסכולת הפארנאס

אסכולת הפארנאס (בצרפתית: Parnasse) הייתה תנועה בשירה הצרפתית שהתקיימה במחצית השנייה של המאה התשע עשרה. שמה נגזר מהר פארנאסוס שעל פי המיתולוגיה היוונית היה מקום משכנן של המוזות. שם זה הופיע לראשונה ב-1866 עם פרסום קובץ השירה "הפארנאסוס בן זמננו" על ידי העורך אלפונס למר בפריז. קבצים נוספים הופיעו ב-1871 וב-1876. שלושה קבצים אלה כללו שירים של כ-100 משוררים ובהם: שארל מארי רנה לקונט דה ליל (שהיה אבי אסכולה זו), תאופיל גוטייה, תאודור דה באנוויל, שארל בודלר, פול ורלן, סטפאן מלארמה, סילי פרידום ופרנסואה קופה.
כבר במחצית הראשונה של המאה התשע עשרה אמר אלפונס דה למרטין - משורר הרומנטיזם הצרפתי: "אני הראשון שהוריד את השירה מן הפרנאסוס..." אולם משוררי אסכולת הפארנאס התנגדו לגישה הרגשנית המוגזמת של הרומנטיזם וצידדו בהתאפקות ובהתנתקות מנושאים אישיים. הם עשו ניסיונות של כתיבה בסגנון נוקשה, בשימוש במילים נדירות ובשלמות הצורה, בחרו לשם כך בנושאים קלאסיים לא רגילים, ועשו שימוש לעיתים קרובות במטפורה של הפיסול כדי להדגיש את נוקשותה של שירתם.
משוררי אסכולת הפארנאס התנגדו להתעסקותה של השירה בנושאים פוליטיים וחברתיים. לדעתם, מטרתה העיקרית של השירה היא היופי. תאוריה זו התבססה על האידיאל של "אמנות לשם אמנות" של התנועה האסתטית שבין מנסחיה היו תאופיל גוטייה ותאודור דה באנוויל.
לאסכולה זו נודעה השפעה בין היתר על המשוררים הצרפתיים ארתור רמבו ופרנסיס ז'ם. למרות היותה צרפתית במקורה, אסכולת הפארנאס לא הייתה מוגבלת לצרפת בלבד, ונודעה לה השפעה גם על משוררים בני אומות אחרות ובהם המשורר האנגלי הנודע אלפרד טניסון.
אריק ברז'ה

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1969 (בן 55) אמיין, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה  קור פלורן 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק ברז'ה (בצרפתית: Éric Berger; ‏נולד ב-13 ביוני 1969, אמיין) הוא שחקן קולנוע צרפתי.
ביוגרפיה

אריק ברז'ה נולד באמיין. הוא נכד של מוריס ברז'ה, חסיד אומות העולם.
אריק ברז'ה למד משחק בבית ספר פרטי בפריז. בהמשך הוא למד בהקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה אותה סיים בשנת 1995.
בשנת 2001 הוא זכה להצלחה בעקבות משחקו בסרט Tanguy. על עבודה זו הוא היה מועמד לקבלת פרס סזאר. בשנת 2019 הוא שיחק בסרט המשך. בסך הכול הוא שיחק בכ-40 סרטי קולנוע. בנוסף לכך אריק ברז'ה משחק בסרטי וסדרות טלוויזיה.
החל משנת 1991 אריק ברז'ה משחק על במת התיאטרון. הוא שיחק בהצגות שונות.
אריק בריידן

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1941 (בן 83) Bredenbek, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Hans Jörg Gudegast 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מונטנה 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.ericbraeden.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק בריידן (בגרמנית: Eric Braeden; נולד ב-3 באפריל 1941) הוא שחקן גרמני.
ביוגרפיה

בריידן נולד בכפר סמוך לקיל שבמדינה החופשית פרוסיה, הוא עסק במספר ענפי ספורט, ב-1959 היגר לארצות הברית, הוא למד באוניברסיטת מונטנה.
במהלך שנות השישים הופיע במספר פרקים של "Combat!", סדרה של ה־ABC אודות מלחמת העולם השנייה, ב-1965 שיחק בסרט המלחמה "Morituri", ב-1970 שיחק בסרט המדע הבדיוני "Colossus: The Forbin Project", בהפקה זו אימץ לראשונה את שם הבמה שלו וזאת לאחר שאף שחקן עם[דרושה הבהרה] גרמני לא יורשה להופיע בסרט אמריקאי, באותה שנה גם שיחק בסרט הטלוויזיה "The Mask of Sheba" העוסק בחבורת אנתרופולוגים היוצאים לאפריקה, ב-1973 שיחק לצד דונלד סאת'רלנד בסרט הפשע "Lady Ice".
ב-1980 החל לגלם את איש העסקים ויקטור ניומן באופרת הסבון צעירים חסרי מנוח ממנו זכה לפרסום, הוא היה מועמד למספר פרסים על תפקידו ובסדרה וזכה עליו בפרס בחירת הקהל.
ב-1986 השתתף בפרק בסדרה זאב מעופף.
ב-1997 גילם את ג'ון ג'ייקוב אסטור הרביעי בסרט טיטניק.
ב-2004 הגיע לביקור בישראל כאורח של משרד התיירות, והתארח בתוכנית "יצפאן".
איתן, אתי; קוגן, ג (2004-02-11). "ויקטור נוחת בישראל". Ynet. נבדק ב-2024-05-07.כוכב צעירים חסרי מנוח אריק בריידן מבקר בישראל, באתר www.news1.co.il.
ב-2008 שיחק תפקיד ראשי במערבון "The Man Who Came Back"
ב-1966 נישא לדייל ראסל.
אקסקיושן דוק

| --- | --- |
Execution Dock Stairs בווֹפינג, מזרח לונדון, במפה מ-1746
 מידע כללי
 סוג:  גרדום 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  51°30′12″N 0°03′26″W﻿ / ﻿51.5033°N 0.0572222°W﻿ / 51.5033; -0.0572222
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאקסקיושן דוק(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאקסקיושן דוק(למפת טאוור האמלטס רגילה) אקסקיושן דוק(למפת טאוור האמלטס מוגדלת) אקסקיושן דוק
 
תליית שודד ים באקסקיושן דוק, שלהי המאה ה-18. צייר: Robert Dodd. מאוסף המוזיאון הימי הלאומי בגריניץ'.
אֶקְסֶקְיוּשְׁן דּוֹק (באנגלית: Execution Dock, מילולית: "מַעֲגָנַת הַגַּרְדּוֹם") הוא מקום בגדת הנהר תמזה, ליד ווֹפִּינְג שבלונדון. במשך למעלה מ-400 שנים ניצב בו גרדום עליו הוצאו להורג בתלייה פירטים, מבריחים ומורדים שנידונו למוות בבתי משפט של האדמירליות (אנ'). ההוצאה להורג האחרונה התבצעה בו ב-1830.
תולדותיו

לאדמירליות הבריטית הייתה הסמכות לשפוט את כל מקרי הפשע שנעשו בים. הגרדום בשפת התמזה, בסימן שיא השפל, כלומר במי הנהר ולא ביבשה, ציין את תחילת תחום השיפוט של האדמירליות. כל אדם שביצע פשע באונייה, בין במימי המולדת או הרחק ממנה בלב ים, הובא בסופו של דבר ללונדון ועמד למשפט בפני בית המשפט הגבוה של האדמירליות (אנ').
עונש מוות הוטל על מעשי מרידה שהסתיימו ברצח, על מעשי רצח באוניות בים, ועל הפרות מסוימות של חוקי הצי (אנ') שקבעו את כללי המשמעת של המלחים והקצינים. אלו שנדונו למוות הובאו בדרך כלל אל מעגנת הגרדום מכלא מרשלסי (Marshalsea), מדרום לתמזה, אך היו שהובאו גם מכלא ניוגייט. הנידונים הובלו דרך גשר לונדון וחלפו על פני מצודת לונדון. בראש התהלוכה רכב מרשל בית המשפט הגבוה (High Court Marshal) או ממלא מקומו, כשהוא אוחז בידו משוט כסף שסימל את סמכותה המשפטית של האדמירליות. האסירים הוסעו בעגלה אל וופינג בלוויית כומר (Chaplain) שעודד אותם להתוודות על חטאיהם. הנידונים למוות הורשו ללגום רבע גלון שיכר בבית מרזח בדרכם אל הגרדום. לקראת ההוצאה להורג נאספו אלפים על גדות הנהר, והיו ששכרו סירות על מנת להיטיב לראות את התלייה. את ההוצאות להורג ביצעו תליינים מכלא טיברן (אנ') או מכלא ניוגייט.
עונש אכזרי במיוחד היה שמור לאלו שהורשעו בשוד ימי, כי הם ניתלו מחבל קצר. המשמעות הייתה מוות איטי מחנק, משום שמפרקתו של האסיר לא נשברה בנפילה. צורת תלייה זו נקראה Marshal's dance ("ריקוד המרשל"), כי הגפיים המתנועעות של התלוי נדמו כ"מרקדות" בשל החנק הממושך. בניגוד לעונשי תלייה ביבשה, כמו בטיברן, גופות הפירטים שניתלו ב"אקסקיושן דוק" לא הורדו מן הגרדום מיד לאחר המוות. נהוג היה להשאירן תלויות עד שחלפו שלושה מחזורי גאות לפחות, אז המים הגואים כיסו את ראשיהם. נוהג זה הופסק בסוף המאה ה-18. כאשר ניתלו עבריינים ידועים ביותר לשמצה, ציוותה האדמירליות למרוח את גופותיהם בזפת ולתלות אותן בשלשלאות ברזל על גדת הנהר ב-Cuckold's Point (אנ') או ב-Blackwell Point (אנ'), אות אזהרה לימאים על הצפוי להם אם ישלחו ידם בשוד ימי.
ידיעה שהתפרסמה ב-The Gentleman's Magazine ב-4 בפברואר 1796 מתארת בצורה חיה הוצאה להורג טיפוסית באקסקיושן דוק.
קפטן קיד, הפיראט הידוע לשמצה, שהורשע בשוד ימי וברצח, הובא מכלא ניוגייט והוצא להורג במקום זה ב-1701. חבל התלייה נקרע, וקיד נתלה פעם שנייה. גופתו הושמה בכלוב ברזל (אנ') והושארה תלויה על גדת התמזה בטילבורי למשך שלוש שנים.
ויליאם ואטס (Watts) וג'ורג' דייוויס, שהורשעו בשוד ימי על חלקם במרד באונייה "סייפרוס" (אנ'), היו הנידונים האחרונים שניתלו ב"דוק", ב-16 בדצמבר 1830.
המיקום

מקורות אחדים מציינים כי "E" גדולה על הבניין ב-Swan Wharf בגדת התמזה מצביעה על מקומו של ה"אקסקיושן דוק". מקור אחר מציין כי הגרדום נמצא בערך במקום בו עומדת כיום תחנת הרכבת העילית של לונדון.