stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם בשחייה 2003
שחייה > שיאי עולם > גברים

תומאס רופראט (גרמניה גרמניה) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.80 שניות.
קוסוקה קיטאג'ימה (יפן יפן) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.78 שניות.
קוסוקה קיטאג'ימה (יפן יפן) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.42 דקות.
מאט וולש (אוסטרליה אוסטרליה) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.43 שניות.
אנדרי סרדינוב (אוקראינה אוקראינה) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בשלב חצי הגמר הראשון בתוצאה של 51.76 שניות.
מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בשלב חצי הגמר השני בתוצאה של 51.47 שניות.
איאן קרוקר (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בשלב הגמר בתוצאה של 50.98 שניות.
מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר פרפר בשלב חצי הגמר בתוצאה של 1:53.93 דקות.
מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.04 דקות.
מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.09 דקות.
הרביעייה האמריקאית (ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.54 דקות.
קפיצה למים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| מקפצה גמישה ממטר אחד | אירינה לאשקו   אוסטרליה אוסטרליה (בעבר רוסיה) | 299.97 | קוני שמאלפוס   גרמניה גרמניה | 296.13 | בליית' הרטלי   קנדה קנדה | 291.33 |
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | ז'ינ'ינג גו   הרפובליקה העממית של סין  סין | 617.94 | יוליה פחלינה   רוסיה רוסיה | 611.58 | וו מינשיה   הרפובליקה העממית של סין  סין | 589.80 |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | אמילי היימאנס   קנדה קנדה | 597.45 | לאו לישי   הרפובליקה העממית של סין  סין | 595.56 | לי נה   הרפובליקה העממית של סין  סין | 563.43 |

| קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר | ז'ינז'ינג גו   וו מינשיה   הרפובליקה העממית של סין  סין | 357.30 | יוליה פאקאלינה   ורה ילינה   רוסיה רוסיה | 321.24 | פאולה אספינוסה   לאורה סאנצ'ס   מקסיקו מקסיקו | 299.64 |
| קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | לאו לישי   לי טינג   הרפובליקה העממית של סין  סין | 344.58 | לודי טורקי   לינדה דאקי   אוסטרליה אוסטרליה | 323.34 | ייבגניה אולשבסקאיה   סווטלנה טימושינינה   רוסיה רוסיה | 300.12 |
קפיצה למים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| מקפצה גמישה ממטר אחד | קסיאנג קסיו  הרפובליקה העממית של סין  סין | 431.94 | ואנג קנאן  הרפובליקה העממית של סין  סין | 412.41 | יונה פוהקה   פינלנד פינלנד | 391.26 |
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | אלכסנדר דוברוסקוק  רוסיה רוסיה | 788.37 | פנג בו  הרפובליקה העממית של סין  סין | 780.84 | דמיטרי סוטין  רוסיה רוסיה | 776.64 |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | אלכסנדר דפאטי  קנדה קנדה | 716.91 | מתיו הלם   אוסטרליה אוסטרליה | 697.74 | ליאנג טיאן  הרפובליקה העממית של סין  סין | 696.06 |

| קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר | אלכסנדר דוברוסקוק   דמיטרי סוטין  רוסיה רוסיה | 369.18 | ואנג טיאנלינג   ואנג פנג  הרפובליקה העממית של סין  סין | 343.29 | אנדריאס וולס   טוביאס שלנברג  גרמניה גרמניה | 334.44 |
| קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | מתיו הלם   רוברט ניוברי   אוסטרליה אוסטרליה | 384.60 | רומן וולודקוב   אנטון זכרוב   אוקראינה אוקראינה | 372.60 | ליאנג טיאן   הו ג'יאה  הרפובליקה העממית של סין  סין | 367.14 |
שחייה במים פתוחים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| משחה ל-5 ק"מ | ויולה ואלי   איטליה איטליה | 57:01.2 דקות | יאנה פחאנובה   צ'כיה צ'כיה | 57:03.9 דקות | בריטה קאמראו   גרמניה גרמניה | 59:06.4 דקות |
| משחה ל-10 ק"מ | ויולה ואלי   איטליה איטליה | 1:59:49.9 שעות | אנג'לה מאורר   גרמניה גרמניה | 1:59:51.1 שעות | אדית ואן דיק   הולנד הולנד | 1:59:53.0 שעות |
| משחה ל-25 ק"מ | אדית ואן דיק   הולנד הולנד | 5:35:43.5 שעות | בריטה קאמראו   גרמניה גרמניה | 5:35:46.1 שעות | אנג'לה מאורר   גרמניה גרמניה | 5:35:46.5 שעות |
שחייה במים פתוחים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| משחה ל-5 ק"מ | יבגני קוחקארוב   רוסיה רוסיה | 53:11.9 דקות | כריסטיאן היין   גרמניה גרמניה | 53:13.9 דקות | ולדימיר דיאצ'ין   רוסיה רוסיה | 53:14.8 דקות |
| משחה ל-10 ק"מ | ולדימיר דיאצ'ין   רוסיה רוסיה | 1:50:58.8 שעות | כריסטיאן היין   גרמניה גרמניה | 1:51:06.5 שעות | דויד מקה   ספרד ספרד | 1:51:08.4 שעות |
| משחה ל-25 ק"מ | יורי קודינוב   רוסיה רוסיה | 5:02:20.0 שעות | דויד מקה   ספרד ספרד | 5:02:20.4 שעות | פיטר סטויצ'ב   בולגריה בולגריה | 5:02:20.6 שעות |
שחייה צורנית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| יחידות | וירג'ין דאדיו   צרפת צרפת | 99.251 | אנסטסיה ירמקובה   רוסיה רוסיה | 97.417 | חמה מנגואל   ספרד ספרד | 97.334 |
| זוגות | אנסטסיה ירמקובה   אנסטסיה דוידובה   רוסיה רוסיה | 99.084 | מיאה טאצ'יבאנה   מיהו טאקדה   יפן יפן | 98.084 | חמה מנגואל   פאולה טיראדוס   ספרד ספרד | 96.667 |
| קבוצתי | רוסיה רוסיה | 99.500 | יפן יפן | 98.333 | ארצות הברית ארצות הברית | 97.500 |
סגנון חופשי קבוצתי:
ישראל ישראל באליפות העולם בשחייה > שחייה

8 שחיינים יצגו את ישראל באליפות, 3 נשים ו-5 גברים. ורד בורוכובסקי סיימה במקום ה-6 במשחה ל-50 מטר פרפר (משחה שאינו אולימפי) וכן במקום ה-9 במשחה ל-100 מטר פרפר. שילו איילון סיים במקום ה-10 במשחה ל-800 מטר חופשי ויואב גת סיים אף הוא במקום ה-10 במשחה ל-200 מטר גב.
ישראל ישראל באליפות העולם בשחייה > שחייה > נשים

| שם השחיינית | משחה | שיא אישי   לפני התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| ורד בורוכובסקי | 50 מטר פרפר | 27.00 שניות | מוקדמות | 27.37 שניות | 5 |  |
| ורד בורוכובסקי | 50 מטר פרפר | 27.00 שניות | חצי גמר | 26.97 שניות | 5 |  |
| ורד בורוכובסקי | 50 מטר פרפר | 27.00 שניות | גמר | 26.98 שניות | 6 |  |
| ורד בורוכובסקי | 100 מטר פרפר | 59.62 שניות | מוקדמות | 59.66 שניות | 8 |  |
| ורד בורוכובסקי | 100 מטר פרפר | 59.62 שניות | חצי גמר | 59.41 שניות | 9 |  |

| אניה גוסטומלסקי | 50 מטר גב | 29.98 שניות | מוקדמות | 30.54 שניות | 31 |  |
| אניה גוסטומלסקי | 100 מטר גב | 1:03.33 דקות | מוקדמות | 1:04.97 דקות | 29 |  |
| אניה גוסטומלסקי | 200 מטר גב | 2:15.45 דקות | מוקדמות | 2:17.60 דקות | 21 |  |

| ענבל לבבי | 200 מטר גב | 2:18.71 דקות | מוקדמות | 2:19.47 דקות | 26 |  |
| ענבל לבבי | 400 מטר מעורב אישי | 4:53.54 דקות | מוקדמות | 4:54.31 דקות | 24 |  |
ישראל ישראל באליפות העולם בשחייה > שחייה > גברים

| שם השחיין | משחה | שיא אישי   לפני התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| שילו איילון | 200 מטר חופשי |  | מוקדמות | 1:55.61 דקות | 51 |
| שילו איילון | 400 מטר חופשי | 3:56.83 דקות | מוקדמות | 3:57.79 דקות | 26 |
| שילו איילון | 800 מטר חופשי | 8:11.37 דקות | מוקדמות | 8:07.85 דקות | 10 |
| שילו איילון | 1500 מטר חופשי | 15:18.31 דקות | מוקדמות | 15:26.86 דקות | 18 |
| שילו איילון | 400 מטר מעורב אישי | 4:30.24 דקות | מוקדמות | 4:28.37 דקות | 31 |

| יואב גת | 50 מטר גב | 26.98 שניות | מוקדמות | 26.64 שניות | 34 |
| יואב גת | 100 מטר גב | 56.33 שניות | מוקדמות | 55.41 שניות | 8 |
| יואב גת | 100 מטר גב | 56.33 שניות | חצי גמר | 55.71 שניות | 15 |
| יואב גת | 200 מטר גב | 1:59.39 דקות | מוקדמות | 1:59.82 דקות | 9 |
| יואב גת | 200 מטר גב | 1:59.39 דקות | חצי גמר | 1:59.22 דקות | 10 |

| מיקי חליקה | 200 מטר פרפר | 2:00.87 דקות | מוקדמות | 2:02.45 דקות | 33 |
| מיקי חליקה | 200 מטר מעורב אישי | 2:03.80 דקות | מוקדמות | 2:05.68 דקות | 37 |
| מיקי חליקה | 400 מטר מעורב אישי | 4:17.49 דקות | מוקדמות | 4:21.76 דקות | 19 |

| שי לבנת | 100 מטר חופשי |  | מוקדמות | 52.06 שניות | 52 |
| שי לבנת | 200 מטר חופשי | 1:51.60 דקות | מוקדמות | 1:51.44 דקות | 28 |
| שי לבנת | 400 מטר חופשי | 3:55.43 דקות | מוקדמות | 3:56.33 דקות | 25 |
| שי לבנת | 800 מטר חופשי |  | מוקדמות | 8:24.17 דקות | 21 |

| דב מלניק | 50 מטר חזה |  | מוקדמות | 29.78 שניות | 40 |
| דב מלניק | 200 מטר חזה |  | מוקדמות | 2:17.84 דקות | 29 |
טבלת המדליות

|  אליפויות העולם בשחייה |
| --- | --- | --- |
| אליפות העולם בשחייה | בלגרד 1973 • קאלי 1975 • ברלין 1978 • גואיאקיל 1982 • מדריד 1986 • פרת' 1991 • רומא 1994 • פרת' 1998 • פוקואוקה 2001 • ברצלונה 2003 • מונטריאול 2005 • מלבורן 2007 • רומא 2009 • שנגחאי 2011 • ברצלונה 2013 • קאזאן 2015 • בודפשט 2017 • קוואנגג'ו 2019 • בודפשט 2022 • פוקואוקה 2023 • דוחה 2024 |  |
| אליפות העולם בשחייה  (בריכת 25 מטר) | פלמה דה מיורקה 1993 • ריו דה ז'ניירו 1995 • גטבורג 1997 • הונג קונג 1999 • אתונה 2000 • מוסקבה 2002 • אינדיאנפוליס 2004 • שנגחאי 2006 • מנצ'סטר 2008 • דובאי 2010 • איסטנבול 2012 • דוחא 2014 • וינדזור 2016 • האנגג'ואו 2018 • אבו דאבי 2021 • מלבורן 2022 |  |
אנתרופולוגיה תרבותית

אנתרופולוגיה תרבותית, יחד עם אנתרופולוגיה חברתית היא אחד מארבעת ענפי האנתרופולוגיה. הענפים האחרים הם אנתרופולוגיה פיזית, ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה לשונית. ענף אנתרופולוגי זה קידם את המונח "תרבות" כבעל משמעות מדעית וכן את חקר השונות התרבותית בקרב בני האדם. הוא התפתח בארצות הברית, במקביל להתפתחות האנתרופולוגיה החברתית שהתפתחה בעיקר בבריטניה. לימים, התמזגו שתי גישות אלה לכדי גישה אחת.
הרעיון האנתרופולוגי העומד מאחורי המונח תרבות משקף לעיתים תגובה כנגד שיח מערבי מוקדם המבוסס על הניגוד שבין התרבות ובין הטבע, ולפיו ישנם אנשים החיים במצב הטבעי. אנתרופולוגים טוענים שהתרבות היא "טבע האדם" ושלכל בני האדם יש יכולת לסווג ניסיונות, לקלוט סמלים מוסווים וללמד ולהעביר סמלים אלו לאחרים. מאחר שאנשים רוכשים תרבות תוך כדי למידה (תהליך של תִרבּות וחִברות), אנשים המתגוררים במקומות שונים או בנסיבות חיים שונות עשויים לפתח תרבויות שונות. בנוסף, אנתרופולוגים הצביעו על כך שהודות לתרבות, אנשים יכולים להסתגל לסביבה שלהם בדרך שאינה מורשת, כך שלאנשים שחיים בסביבות שונות תהייה על פי רוב תרבות שונה. תאוריות אנתרופולוגיות רבות מקורן בדיון על אודות הקשר שבין המקומי (תרבות מסוימת) ובין הגלובלי (טבע האדם האוניברסלי, או הקשר שבין בני אדם במקומות שונים ובנסיבות שונות).
במקביל לעליית התאוריה התרבותית בארצות הברית, התפתחה תיאורית האנתרופולוגיה החברתית בבריטניה. אנתרופולוגיה חברתית שמה את "החברה" במרכז, ומתמקדת בחקר המצב החברתי, החוקים, הקבוצות, המוסדות והיחסים שביניהם. עקב כך מספר אנתרופולוגים החליטו לנטוש את שתי הגישות המסורתיות והחלו לזהות את עצמם כאנתרופולוגים חברתיים-תרבותיים.
תאוריות ושיטות בנות זמננו

כיום, האתנוגרפיה ממשיכה להיות דומיננטית באנתרופולוגיה חברתית-תרבותית. אנתרופולוגים חברתיים-תרבותיים רבים החלו לדחות מודלים מוקדמים של אנתרופולוגיה, שהתייחסו לתרבויות מקומיות כנטושות ומבודדות. אנתרופולוגים אלה המשיכו להעסיק עצמם בבירור הדרך בה אנשים במקומות שונים חווים ומבינים את חייהם, אך הם לעיתים קרובות טוענים שלא ניתן להבין דרך חיים חברתיים ספציפית בהקשר המקומי, אלא שחייבים לנתח את דרך החיים בהקשר של אזור גדול או אף בהקשר של פוליטיקה גלובאלית ויחסים כלכליים.
בין האנתרופולוגים הבולטים בגישה זו ניתן למנות את: Arjun Appadurai, James Clifford, George Marcus, Sidney Mintz, Michael Taussig and Eric Wolf.
מגמה הולכת ומתרחבת בחקר ובניתוח האנתרופולוגיה היא השימוש באנתרופולוגיה רב-מקומית, הנידונה במאמרו של George Marcus's "אתנוגרפיה של המערכת העולמית: העלייה של האנתרופולוגיה הרב-מקומית". במסגרת זו נעשית הסתכלות על תרבות כמקובעת בתוך מבנה מקרו של חברה גלובלית, תוך שימוש בשיטות מסורתיות במגוון של מקומות גם מרחבי וגם זמני. באמצעות שיטות אלה ניתן להשיג תובנות רבות כאשר בוחנים את ההשפעה של המערכות העולמיות על חברות מקומיות וגלובליות. מתוך האנתרופולוגיה הרב-מקומית צמחה בנוסף גם גישה בין תחומית גדולה לעבודת שדה, תוך שימוש בשיטות מלימודי תרבות, תקשורת, מדעים, טכנולוגיה ועוד.
אתנוגרפיה רב-מקומית מסתכלת על נושא מעבר לגבולות הזמן או המקום. לדוגמה, אתנוגרפיה רב-מקומית עשויה לעקוב אחר "דבר", כמו למשל מוצר מסוים כאשר הוא עובר דרך רשת גלובלית קפיטליסטית. אתנוגרפיה רב-מקומית עשויה גם לעקוב אחר קבוצות אתניות בתפוצות, אחרי סיפורים או שמועות שעולות בהרבה מקומות ולאורך טווחי זמן, אחרי מטאפורות שקיימות הרבה באתנוגרפיה מקומית, או אחרי ביוגרפיה של יחידים או קבוצות שאינן קבועות במקום ובזמן. היא גם יכולה לעקוב אחר קונפליקטים שאינם תחומים בגבולות. אתנוגרפיה רב-מקומית, כמו זו של Nancy Scheper-Hughes עוסקת בשוק השחור של סחר באיברים. במחקרה היא עוקבת אחר איברים שמועברים במגוון רשתות חוקיות ושאינן חוקיות של הקפיטליזם כמו גם אחרי שמועות ואגדות אורבניות שסובבות קהילות מרוששות בנושא חטיפת ילדים ואיברים.
אנתרופולוגים חברתיים-תרבותיים החלו להפנות יותר את עינם החוקרת אל התרבות המערבית. לדוגמה, Philippe Bourgois שזכה ב"פרס מרגרט מיד" בשנת 1997 עבור מחקרו "In Search of Respect", מחקר בנושא יזמים במאורות הקראק בהארלם.
בנוסף, עולות והופכות פופולריות יותר אתנוגרפיות בנושא קהילות מקצועיות כמו חוקרי מעבדה, משקיעי וול-סטריט, משרדי עורכי דין או חברות מחשבים.
מעניין לבחון את הכותרות שאוניברסיטאות מעניקות לקורסים מקדימים באנתרופולוגיה. הכותרת יכולה לשמש כמדד כדי לדעת מהו המיקוד של המחלקה. מחלקות מסוימות מושפעות מההתרחבות של האנתרופולוגיה החברתית לרוב בהשפעה בריטית או אירופאית ועשויות לתת לעצמן שם המתאים לכך. לעומתן, מחלקות המושפעות מחשיבה אמריקאית הנוקטת בגישה הוליסטית יותר לעיתים קרובות מעניקות את השם, אנתרופולוגיה תרבותית.
ראו גם

אתנוגרפיה
אנתרופולוגיה חברתית
קשרי דם: הווסת ומקורות התרבות
לקריאה נוספת

הבילנד א, ויליאם. 1999. אנתרופולוגיה תרבותית. רמת אביב: האוניברסיטה הפתוחה.
בוב קורקר

רוברט (בוב) פיליפ קורקר (באנגלית: Robert Phillips "Bob" Corker; נולד ב-24 באוגוסט 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כסנאטור מטעם מדינת טנסי וכיושב ראש ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה

קורקר נולד בקרוליינה הדרומית וגדל בצ'טנוגה שבטנסי. ב-1974 סיים תואר ראשון בניהול תעשייתי מאוניברסיטת טנסי. הוא עבד במשך ארבע שנים כמפקח באתרי בנייה. לאחר מכן פתח חברה בנייה משלו שהתפתחה במהירות.
ב-1994 התמודד ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. בשנים 1995 עד 1996 כיהן כראש אגף כספים ומינהל בממשל של מדינת טנסי. ב-2001 נבחר לראשות עיריית צ'טנוגה, העיר הרביעית בגודלה בטנסי, ברוב של 54%. הוא כיהן בתפקיד עד 2005.
בנובמבר 2006 נבחר לסנאט של ארצות הברית לאחר שגבר על יריבו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 50.71%. ב-2012 זכה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 64.9%. הוא כיהן בסנאט כחבר בוועדת התקציב, חבר בוועדת הבנקאות והשיכון ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות. מינואר 2015 ועד פרישתו כיהן כיו"ר ועדת החוץ של הסנאט. בספטמבר 2017 הודיע קורקר כי לא ירוץ לכהונה נוספת ויפרוש מהסנאט בתום כהונתו.
"טיים מגזין" בחר בו ב-2015 לרשימת המנהיגים המשפיעים ביותר בעולם.
קרוקר נשוי לאליזבת ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  Bob Corker, אתר טיים מגזין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810685900005606  NARA: 199530269  SNAC: w632348t  US Congress: C001071  VIAF: 9876147270490135700000   WorldCat (עם VIAF): 9876147270490135700000
בוב קטלי

רוברט "בוב" קטלי (אנגלית: Robert "Bob" Catley; ‏ 1 בספטמבר 1942) הוא פוליטיקאי לשעבר במפלגת העבודה האוסטרלית ופרופסור באוניברסיטת ניוקאסל באוסטרליה.
אודות

נולד בוויילס שבבריטניה וקיבל תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות בבית הספר לכלכלה של לונדון. סיים דוקטורט ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בשנת 1968. נושא עבודתו היה "אוסטרליה, מלזיה ובעיית העימות". נבחר בשנת 1990 לכהן בבית הנבחרים האוסטרלי מטעם מדינת אדלייד ובשנת 1993 הפסיד בבחירות. בשנת 1967 קיבל אזרחות אוסטרלית וויתר על האזרחות הבריטית כשנבחר לפרלמנט האוסטרלי.
בשנת 2001 פרסם את הספר "Waltzing With Matilda" בו הוא טוען בעד איחוד בין ניו זילנד לבין אוסטרליה.
קטלי שימש כראש בית הספר לעסקים בקמפוס אורימבה של אוניברסיטת ניוקאסל עד 2008.
בשנת 1961 נישא לפריטישה מארי והוא אב לשניים.
מספריו

The American Challenge: The World Resists US Liberalism, Catley Robert and Mosler David,  Ashgate, Aldershot, England, 2007
The (strange, recent but understandable) Triumph of Liberalism in Australia, Macleay Press, Sydney, 2005
Waltzing With Matilda: Why New Zealand Should Join Australia, Dark Horse Publications, 2001
אנדרה גרטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביולי 1907 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 ביולי 1998 (בגיל 90) בריסל, בלגיה 
 מוקד פעילות:  הונגריה, בלגיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 בן או בת זוג:  Diane Andersen 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר לאופולד השני  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  מסדר ואסה 
 
אנדרה גרטלר (בהונגרית: Gertler André;‏ 26 ביולי 1907 – 23 ביולי 1998) היה כנר יהודי הונגרי בלגי ומורה לכינור.
חייו

גרטלר נולד בבודפשט, הונגריה והיה בין תלמידיו של ינה הובאי. בתקופת השלטון הנאצי נמלט לבלגיה והתמנה למורה בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה בבריסל.
גרטלר היה ידיד ומעריץ של בלה בארטוק, והקליט את כל יצירותיו של בארטוק לכינור, לרבות שני הקונצ'רטי. פרשנותו למוזיקה של בארטוק נחשבת לאחת המעולות ביותר. הקלטת 44 הדואיות לשני כינורות, עם יוזף סוק, נחשבת לאחת הגרסאות הטובות ביותר שבנמצא. גרטלר התמקד בעיקר במוזיקה עכשווית, בין השאר הקונצ'רטי של ברג והינדמית, תקופה שבה עוד לא תפסו מלחינים אלה את מקומם בקהל הרחב. גרטלר לא הסתפק ברפרטואר זה, אלא ניגן בביצועי בכורה יצירות של מלחינים מוכרים עוד פחות, כמו אלכסנדר טנסמן, מטיאש שייבר ועוד. עם זאת, הרפרטואר שלו כלל גם יצירות מוכרות, כמו קונצ'רטי של יוהאן סבסטיאן באך, טרטיני, מוצרט ובטהובן ומוזיקה קאמרית מקובלת. בסוף המאה ה-20 והמאה ה-21 התחדש העניין בקריירה של גרטלר והתחדשו רבות מהקלטותיו.
בין תלמידיו: רודולף ורתן, אנדרה ריו ויאיר קלס.
אנדרה גרטלר היה נשוי לפסנתרנית הדנית דיאנה אנדרסן, שעמה הרבה להופיע ולהקליט. ב-1998 בהיותו בן 90 מת בבריסל.
אריק זילברמן

| --- | --- |

אריק זילברמן
 לידה:  27 באוגוסט 1967 (בן 57)
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק זילברמן (נולד ב-27 באוגוסט 1967) הוא קומיקאי, תסריטאי, סטנדאפיסט ושחקן ישראלי.
בוגר בית הספר למשחק "בית צבי". כותב רבות לטלוויזיה ומעלה הופעות סטנד אפ. הופיע בין היתר ב"קומדי סטור", "שמש", "הפיג'מות", תוכנית הסאטירה "אחורי החדשות" עם יאיר ניצני, בתוכנית "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ ובמספר פרקים של "משחק מכור". זילברמן מופיע לעיתים קרובות במופעי סטנד-אפ, מנחה בקביעות "ערב וינטאג", ערב סטנדאפ של ותיקי הקאמל קומדי קלאב בימי חמישי. כתב תסריטים לתוכניות קומיות רבות, בהן "שמש", "משחק מכור", "ארץ נהדרת", "מועדון לילה", "מחוץ לחוק" ו"צחוק מעבודה". יוצר וכותב בסדרה "הפיג'מות" בערוץ הילדים. 
אחד המורים ב'קאמל קומדי סקול' של מועדון הקאמל קומדי קלאב.
כתב את המופע "כיפה אדומה: הסיפור האמיתי" עם איל קיציס וטל פרידמן. ערך את "שבוע סוף" ברשת.
שיחק בהצגה "אללה ביתר" בתיאטרון הסימטה ובהצגה "חמוצ" בתיאטרון הקאמרי.
הערות שוליים

| הפיג'מות |
| --- | --- | --- |
| להקת הפיג'מות | אילן • אלונה • דנה • ימית • נתן • עודד • קובי |  |
| דמויות נוספות | גרי מנדלבאום • רוני • גברת ברכה קירשנברג • מר לטין • שמעון צמחוני • בדש השטן • רובי דואניאס • שייקה פולי וגברי •  אלברט השיפוצניק |  |
| סדרות בת | הפיג'מות בקפה קר סול • הפיג'מות במופע של דובל'ה • מנדלבאום בלש פרטי |  |
| יוצרים ותסריטאים | יוני גרא • רובי דואניאס • אלי דראי • אורי הלוי • אריק זילברמן • דודו ירדני • טמירה ירדני • יובל סגל • עודד פז • קובי פרג' • יואב צפיר • אלעד קוריש • חן קלימן • איציק קריחלי • אילן רוזנפלד |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנביגאדו (כדורגל)

אנביגאדו פוטבול קלוב (בספרדית: Envigado Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל מהעיר אנביגאדו שבמחוז אנטיוקיה, קולומביה. הוא נוסד ב-1989 ומשחק בליגה הראשונה בקולומביה. ידוע בעיקר במחלקת הנוער הטובה שלו שהוציאה משורותיה שחקנים כגון חאמס רודריגס, פרדי גוארין, דורלן פאבון, ג'יובני מורנו, מאוריסיו מולינה ומתאוס אוריבה. את משחקיה הביתיים משחקת הקבוצה באצטדיון פולידפורטיבו סור המכיל 14,000 מקומות.
היסטוריה

המועדון נוסד בעיר אנביגאדו בשנת 1989 על ידי איש העסקים גוסטבו אדולפו אופגי לופס, אבל רק בשנת 1991 ערכה הקבוצה את הבכורה עם הקמתה של הליגה השנייה. אנביגאדו גברה על אליאנסה ייאנוס, אתלטיקו וילה ואל קונדור בוגוטה כדי להעפיל לליגה הבכירה. באותה קבוצה שיחקו שחקנים שמאוחר יותר הפכו למשמעותיים בליגה כמו השוער הוגו טוברקיה, המגן סרחיו גוסמן, הקשר אדגר קרבאחל ושחקנים נוספים תחת המאמן הוגו קסטניו. לאחר העפלתה לליגה הבכירה שוב היו לאנטיוקיה שלוש נציגות ביחד עם אתלטיקו נסיונל ואינדפנדיינטה מדיין לראשונה מאז שנת 1951, אז שיחקה ביחד עם השתיים גם קבוצת הוראקן פוטבול קלוב.
לאנביגאדו אין זכיות בתארים לאורך ההיסטוריה, הישג השיא שלו הוא העפלה לפלייאוף הליגה, אותו השיג מספר פעמים אך לא מעבר לכך. ב-12 בנובמבר 2006 הפסידה הקבוצה 0–1 לקוקוטה דפורטיבו וירדה לליגה השנייה לאחר 15 שנים רצופות. למרות הירידה, לאנביגאדו לא לקח זמן רב עד שחזרה לליגה הבכירה ועשתה זאת לאחר שנה אחת בלבד שבו שלטה לחלוטין בליגה השנייה. בטורניר האפרטורה הגיעה לגמר מול אקדמיה פוטבול קלוב וסיימה עימה בתיקו 1-1 גם במשחק הבית וגם במשחק החוץ, סדרה שלבסוף הוכרעה לטובת אנביגאדו בדו-קרב פנדלים בתוצאה 3–4. בטורניר הקלאוסורה שוב נפגשו שתי הקבוצות בגמר, הפעם אנביגאדו ניצחה בשני המפגשים בתוצאה 1–2 וכתוצאה מכך הוכתרה כאלופת הליגה השנייה והעפילה ישירות לליגה הבכירה, בעוד שאקדמיה הפסידה במשחקי המבחן לדפורטיבו פריירה שנשארה בליגה הראשונה. באותה עונה היה ג'יובני מורנו השחקן המוביל של אנביגאדו, שכללה בסגל שלה גם שחקן כישרוני וצעיר בשם חאמס רודריגס ואומנה על ידי המאמן חסוס בריוס.
בשנים 2008 ו-2010 הייתה הקבוצה קרובה מאוד לרדת שוב לליגה השנייה, אבל הצליחה לגבור על יריבותיה במשחקי המבחן ולהישאר עוד עונה בליגה הבכירה. ב-2008 שיחקה מול דפורטיבו ריונגרו וניצחה אותה 1–3 בסיכום שני המשחקים. ב-2010 פגשה אנביגאדו את דפורטיבו פאסטו וגברה עליה 0–3 בסיכום שני המשחקים. בשנת 2011 הצליחה אנביגאדו להעפיל לרבע גמר הפלייאוף גם בטורניר האפרטורה וגם בטורניר הקלאוסורה, שם הודחה על ידי לה אקידד ומיונאריוס בהתאמה. למרות ההדחה, סיימה הקבוצה את הטבלה המשוקללית של השנה עם 64 נקודות ובמקום המוליך להשתתפות בטורניר הקופה סודאמריקנה לראשונה בתולדות המועדון. אנביגאדו צלחה את השלב הראשון בטורניר כשניצחה את אוניון קומרסיו מפרו 0-2 בסיכום שני המשחקים, אבל בשלב השני הפסידה לליברפול מאורוגוואי 1-2 בסיכום שני המשחקים והודחה.
היסטוריה > רשימת קלינטון

ב-19 בנובמבר 2014 נכנס המועדון ל"רשימת קלינטון". מדובר על קבוצה הנמצאת בתוך משרד האוצר האמריקני וקרויה על שמו של נשיא ארצות הברית בעבר, ביל קלינטון, שהקים אותה ב-1995 כדי להילחם בסמים. רשימה זו בעצם מאגדת בתוכה את כל החברות המנהלות קשרים כלשהם עם ארגוני וקרטלי סמים ונאסר עליהן קיום יחסים עם חברות בתוך ארצות הברית. במקרה של אנביגאדו היה מדובר על חקירה שבוצעה במשך קרוב לעשור ובה התברר כי הקבוצה ניהלה קשרים והלבינה הון על ארגון הפשע, 'לה אופיסינה דה אנביגאדו' באמצעות מכירה ורכישה של שחקני הקבוצה וכרטיסי המשחקים. חואן פבלו אופגי, מי שירש את הקבוצה מידי אביו שנרצח בשנת 2006 כחלק מהמלחמה עם ארגון הפשע של אנביגאדו, הורשע ביחד עם אמו בהלבנת ההון באמצעות הקבוצה. בעקבות הסנקציות שהוטלו עליה, נקלעה הקבוצה לבעיות כלכליות קשות ושיחקה ללא פרסומת של נותן חסות על החולצות. רק כעבור 4 שנים, באפריל 2018, יצאה הקבוצה מרשימת קלינטון. זה קרה בעקבות התערבות הממשלה הקולומביאנית וקרן פרטית הנקראת פרופוטבול (ProFutbol), שהבטיחו את ניתוק קשרי המועדון עם ארגון הפשע של 'לה אופיסינה דה אנביגאדו'. מדובר על קרן הון פרטית שמדיניותה היא רכישת מניות של חברות שמטרתן לפתח פעילויות ספורט המאורגנות כמועדון כדורגל. זוהי קרן ההשקעות הפרטית הראשונה והיחידה בקולומביה, המשקיעה בנכסים הקשורים לפעילות ספורט, כמו במקרה של אנביגאדו, לקדם תוכניות של אינטרסים ציבוריים וחברתיים כאחד והיא אכן רכשה 55% ממניותיו של המועדון.
אצטדיון

הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון פולידפורטיבו סור המכיל כ-14,000 מקומות וממוקם בתוך אזור המטרופולין של מדיין. לרוב משחקיה הביתיים של הקבוצה אינם מושכים קהל רב בגלל היעדר אוהדים לקבוצה, אלא אם היא מארחת את הקבוצות הגדולות מהאזור, אתלטיקו נסיונל או אינדפנדיינטה מדיין, שמביאות את רוב האוהדים לאצטדיון. ב-2009 עבר האצטדיון שדרוג לקראת המשחקים האזוריים שנערכו ב-2010 במדיין ולכן באותה שנה שיחקה אנביגאדו את משחקיה הביתיים באצטדיון אטנאסיו חירארדוט.
תארים

אלופת הליגה השנייה (1991, 2007)
בוב פרי

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1937 סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוקטובר 2021 (בגיל 84) אנאפוליס, מרילנד, ארצות הברית 
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  12, 16, 20
 מכללה:  אוניברסיטת סנט לואיס
 דראפט:  בחירה טריטוריאלית, 1959 סנט לואיס הוקס
 קבוצות כשחקן
 1959–1960 1960–1964 1964–1969:  סנט לואיס הוקס דטרויט פיסטונס בולטימור בולטס
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1973–1990:  וושינגטון בולטס
 הישגים כג'נרל מנג'ר
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1978) 2 זכיות בפרס מנהל השנה ב-NBA‏ (1979, 1982)
 
רוברט דין "בוב" פרי (באנגלית: Robert Dean "Bob" Ferry;‏ 31 במאי 1937 – 27 באוקטובר 2021) היה כדורסלן אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1959–1969. לאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 9.1 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק. בין השנים 1973–1990 שימש כג'נרל מנג'ר של קבוצת וושינגטון בולטס, ובתפקידו זכה פעמיים בפרס מנהל השנה ב-NBA‏ (1979 ו-1982). בעונת 1977/1978 זכה עם הבולטס באליפות ה-NBA.
אביו של כדורסלן העבר דני פרי.