stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סויוז 5
כמעט אסון בחלל

לאחר שהפעיל וולינוב את מנועי הבלימה של חלליתו, תא החזרה לכדור הארץ היה צריך להתנתק מתא השירות של החללית, אך עקב תקלה ניתוק זה לא התבצע. החללית של וולינוב החלה בנפילתה אל כדור הארץ כשחרטום החללית מופנה קדימה במקום מגן החום. הטמפרטורה עלתה באופן ניכר, ותא החללית של וולינוב החל להתמלא בעשן כתוצאה מאטמי הגומי של הפתח, שהחלו נשרפים. דלת התא, העשויה טיטניום, החלה להתעוות מהחום, ושניות שלפני שהחללית החלה להישרף ולהתפרק, נותק תא השירות ותא הפיקוד של החללית החל לייצב עצמו עם מגן החום כלפי מטה.
נחיתה קשה

עקב הסחרור של החללית, משנפרש המצנח שלה, הוא לא התנפח כראוי, והחללית צנחה במהירות רבה הרבה יותר מהמתוכנן. החללית פגעה בקרקע בעוצמה רבה, ולוולינוב נגרמו פציעות מרובות, ובהם שברים בצלעות, בלסת, ורוב שיניו נשברו. כשהוא פצוע קשה, יצא מחלליתו על מנת לגלות כי נחת בהרי אורל, בשלג עמוק, עקב תקלה במערכת הניווט של החללית. הטמפרטורה הייתה 38 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, וולינוב הבין כי אם ימתין לחילוץ, סביר שלא ישרוד, לכן יצא למסע מילוט רגלי, ולאחר כעשרה קילומטרים הגיע לבית של אזרח מקומי, שם קיבל מחסה, והוזעקה עזרה.
סיפור הנחיתה הקשה, שכמעט הסתימה באסון לא פורסם עד שנת 1997, אז התראיין וולינוב לראשונה. פרטים מלאים על קורותיו במשימת חלל זו נתן וולינוב בראיון מקיף בשנת 2003, עת ביקר בישראל.
סויוז 4

סויוז 4 (ברוסית: Союз 4, "ברית 4") הייתה חללית מאוישת מדגם חללית הסויוז. העברת צוותים (שני אנשי צוות מסויוז 5 יעברו לסויוז 4) ולחזור חזרה לכדור הארץ.
החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-OK. החללית המריאה ב-14 בינואר 1969 מכן שיגור מס' 1 בקוסמודרום בייקונור. שעל סיפונה הקוסמונאוט ולדימיר שאטלוב, בטיסת הבכורה שלו.
שתי החלליות התחברו ב־16 בינואר 1969, הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הטיסות לחלל ששתי חלליות מאוישות עגנו יחדיו בחלל. התקרבות בין חלליות בוצע באופן אוטומטי, בכ-100 מ' אחרונים בוצע חיבור ידני. אחרי כשעה אלכסיי יליסייב ויבגני חרונוב עברו ל-"סויוז 4" תוך פעילות חוץ רכבית של כחצי שעה. שתי החלליות התנתקו אחרי 4 שעות ו־35 דקות. ב־17 בינואר "סויוז 4" כבר הייתה בדרך חזרה וביום למחרת גם "סויוז 5" חזרה בשלום.
המבצע הוכיח יישום עגינה בחלל והחלפת צוותים בחלל. המשימה הייתה אבן דרך חשובה בחקר החלל, האמריקאים שיחזרו את הפעולה בחודש מרץ אותה השנה במשימת אפולו 9.
הצוות

צוות בהמראה:
ולדימיר שטאלוב - מפקד
צוות בנחיתה:
ולדימיר שטאלוב - מפקד
אלכסיי יליסייב - מהנדס טיסה
יבגני חרונוב - מהנדס מחקר
הצוות > צוות גיבוי

גאורגי שונין
הצוות > צוות רזרבי

גאורגי דוברובולסקי
סויוז 37

סויוז 37 (ברוסית: Союз-37) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-23 ביולי 1980 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6.
צוות > בהמראה

ויקטור גורבטקו - מפקד
וייטנאם פאם טואן - קוסמונאוט חוקר
צוות > בנחיתה

לאוניד פופוב - מפקד
ואלרי ריומין - מהנדס טיבה
צוות > צוות גיבוי

ואלרי ביקובסקי - מפקד
וייטנאם בוי טאן - מהנדס טיבה
תיאור המשימה

"סויוז 37" שוגרה ב-23 ביולי 1980 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U.
המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור השביעית. העגינה בוצעה ב-24 ביולי לתא העגינה הקדמי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה כבר שהו לאוניד פופוב וואלרי ריומין כחברי משלחת מס' 4. במשך כשבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה.
ב-31 ביולי 1980 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית "סויוז 37" נכנסו לתא החללית סויוז 36, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
החללית "סויוז 37" נותרה מחוברת לתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ב-11 באוקטובר כאשר על סיפונה לאוניד פופוב וואלרי ריומין. לאחר עזיבתם תחנת החלל עברה למשטר לא מאויש עד להגעת חללית סויוז T-3.
עופר קורנפלד

| --- | --- |

 לידה:  1963 (בן 61 בערך) קריית אתא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת תל אביב 
 מפלגה:  מפלגת העבודה הישראלית 
 
עופר קורנפלד (נולד ב-1963) הוא יזם היי-טק ופעיל פוליטי ישראלי.
ביוגרפיה

קורנפלד נולד בקריית אתא והוא בוגר בית הספר התיכון המקיף העירוני ע"ש רוגוזין במגמת אלקטרוניקה. שימש חניך ומדריך בקן המקומי של "השומר הצעיר". לאחר לימודי התיכון למד הנדסת תוכנה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ושירת כמהנדס תוכנה בחיל האוויר.
בשנת 1995 ייסד את "גאיה תעשיות תוכנה" שעסקה בשירותים מתקדמים לנודדים (Roamers) המשתמשים בטלפון סלולרי. בשנת 2000 נמכרה "גאיה" ל"קומברס" בכ-120 מיליון ש"ח. עם מכירת החברה עזב את עולם ההיי-טק והעסקים ועבר לעסוק בפוליטיקה.
בשנת 2002 הקים קורנפלד את תנועת "עבודה חדשה", בתוך מפלגת העבודה, שניסתה לפקוד אנשים שלא היו מעורבים במפלגת העבודה על מנת לשנות את התוכן, ההנהגה והתדמית של המערכת הפוליטית ולהפוך את העבודה לאלטרנטיבה אטרקטיבית לשלטון. קורנפלד התמודד בפריימריז לרשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-16 וזכה במקום ה-47 (הלא ריאלי) ברשימה לכנסת. בעת ההתמודדות על ראשות מפלגת העבודה בשנת 2005 תמך בעמיר פרץ, והיה אחד מהאנשים שאותם הבליט פרץ על מנת להוכיח שקיימת תמיכה בו גם בעולם העסקי. הוא התמודד על מקום ברשימת העבודה לכנסת ה-17, ונבחר למקום ה-43 הלא ריאלי. ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב קורנפלד במקום ה-22, ובבחירות לכנסת ה-24 הוצב במקום ה-56 ברשימת העבודה.
בשנת 2011 שימש קורנפלד בהתנדבות כראש מטה הבחירות של ח"כ שלי יחימוביץ' לראשות מפלגת העבודה. לאחר ניצחונה של יחימוביץ' הוא שימש בהתנדבות כראש המטה של יו"ר העבודה.
קורנפלד הוא חבר הנהלת "בית נועם" לטיפול באלימות במשפחה. החל מ-2006 הוא יו"ר מרכז "הוויה" ועורך טקסי חתונה יהודיים-חילוניים.
בשנת תשע"ה קיבל תואר ד"ר בכלכלה מטעם אוניברסיטת תל אביב.
נשוי לאורית ואב לשני ילדים. מתגורר ברמת גן.
הערות שוליים

1 2  סיפור אישי, באתר האינטרנט האישי של קורנפלד
↑  רשימת מקבלי התואר "ד"ר לפילוסופיה" בטקס תשע"ד, באתר אוניברסיטת תל אביב - קורנפלד מס' 275 ברשימה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366009005171  VIAF: 42151963682000312005   WorldCat (עם VIAF): 42151963682000312005
עורק העצה האמצעי

| --- | --- |
 שיוך:  systemic artery, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (613) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  arteria sacralis mediana 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.12.008 
 TA2 (2019):  4298 
 FMA:  14757 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226413 
 
עורק העצה האמצעי מסתעף מאבי העורקים ונראה בתחתית התמונה צמוד לגב, מאחורי וריד הכסל המשותף השמאלי (ימני בתמונה)
עוֹרֵק הֶעָצֶה הָאֶמְצָעִי (TA: arteria sacralis mediana) הוא עורק בבטן ובאגן המסתעף מחלקו האחורי של אבי העורקים הבטני.
העורק יורד בקו האמצע, בקדמת חוליות המותניים הרביעית והחמישית (L4-L5), עצם העצה ועצם העוקץ, ומסתיים בפקעת העוקצית. מהעורק מסתעפים ענפים זעירים לעבר חלקה האחורי של החלחולת.
בסמוך לחוליה המותנית החמישית העורק משיק לענף המותניים של עורק הכסל והמותניים. בקדמת העצה מסתעפים ממנו ענפי העצה הצדיים שמשיקים לעורקי העצה הצדיים, תוך שהוא שולח ענפים קטנים לנקבי העצה הקדמיים.
העורק נחצה על ידי וריד הכסל המשותף השמאלי, כשהוא מלווה בזוג ורידים מלווים. אלה מתמזגים ליצירת כלי דם אחד המתנקז אל וריד הכסל המשותף השמאלי.
העורק באדם הוא שריד לקצה הזנבי של אבי העורקים אשר קיים בבעלי חיים, כמו גם בעובר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.12.008 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סויוז 7K-OK

הסויוז 7K-OK הייתה הגרסה המאוישת הראשונה של חלליות הסויוז והיא שימשה בין השנים 1966–1971 להבאת אסטרונאוטים לתחנות החלל במשימות הראשונות בתוכנית סאליוט והגרסאות המשופרות שלה עדיין משמשות להבאת אסטרונאוטים לתחנת החלל הבינלאומית.
הסויוז 7K-OK הייתה הגרסה היחידה בתוכנית סויוז שבה נהרגו אסטרונאוטים נכון לשנת 2015. בסויוז 1 נהרג איש צוות אחד כתוצאה מאי פתיחת המצנח ובסויוז 11 נהרגו כל שלושת חברי הצוות מפתיחה מוקדמת מדי של אחד משסתומי האוויר בחדירה לאטמוספירה.
שיאים שנשברו על ידי הסויוז 7K-OK:
הפגישה הבלתי מאוישת הראשונה בחלל ללא טייס אוטומטי עם החלליות קוסמוס 186 וקוסמוס 188 בשנת 1967.
העגינה הראשונה בחלל בין שתי חלליות מאוישות (סויוז 4 וסויוז 5).
משך הזמן הממושך ביותר בחלל עם חללית אחת (18 ימים בחלל עם החללית סויוז 9 בשנת 1970).
האיוש המוצלח הראשון של תחנת חלל בהיסטורית החלל (סויוז 11 עם תחנת החלל סאליוט 1 בשנת 1971).
סויוז 7K-OK

הסויוז 7K-OK יכלה לשאת צוות של שלושה קוסמונאוטים ללא חליפות חלל למסלול לווייני נמוך. הסויוז 7K-OK מובדלת מהגרסאות הבאות של חלליות הסויוז בלוחות הסולאריים העקומים שלה ובשימוש שלה במערכת העגינה והניווט - "איגלה" - שדרשה שימוש במשושות מכ"ם מיוחדות.
בעיקרון, גרסת הסויוז 7K-OK הייתה אמורה להיות גרסת מבחן של הסויוז 7K-LOK (גרסת הסויוז שהייתה אמורה לשמש את הסובייטים במשימות לירח). תפקידה של הסויוז 7K-OK היה לבדוק את מערכות הסויוז 7K-LOK במסלול לווייני נמוך. הסויוז 7K-OK הייתה דומה בעיצובה לסויוז 7K-LOK אולם לא היה לה את האנטנה הגדולה שנדרשה במשימות לירח. לדגמים הראשונים של חלליות הסויוז היה מכל דלק חיצוני סביב המנועים שנועד לאחסון דלק נוסף בטיסות לירח ובמשימות סויוז 1-9 הוא נותר ריק. רק לאחר שתפקידה של החללית הוסב לאיוש תחנות חלל מכל הדלק החיצוני הוסר.
לסויוז 7K-OK היה מנגנון עגינה - "(Soyuz "probe and drogue" (original type" - אשר אפשר לה לעגון בחלליות אחרות. הסויוז 7K-OK צוידה במנגנון העגינה הזה כדי לבדוק את היתרונות ההנדסיים שבו כהכנה לתוכנית החלל הסובייטית. לסויוז 7K-OK היו שתי גרסאות:
גרסת הסויוז 7K-OK‏(A) שהיה לה "גשש" (probe) בחלק הקדמי.
גרסת הסויוז 7K-OK‏(P) שהיה לה חרוט (drogue) בחלק הקדמי, אשר ה"גשש" מגרסת הסויוז 7K-OK‏(A) התחבר אליו וכך החלליות נצמדו.
מסיבות בלתי ברורות בגרסאות הסויוז 7K-OK וה־7K-LOK לא היה פתח במנגנוני העגינה שאפשר מעבר פנימי של הקוסמונאוטים בין החלליות ולכן מעבר בין החלליות היה אפשרי רק באמצעות הליכת חלל. מעבר בין חלליות באמצעות הליכת החלל יושם בהצלחה במשימות סויוז 4 וסויוז 5 שבהן עברו אלכסי יליסייב ויבגני חרונוב מסויוז 5 לסויוז 4.
השיגור הראשון של הסויוז 7K-OK היה שיגור מבחן בלתי מאויש ב־28 בנובמבר 1966.
סויוז 7K-OK > סויוז 7K-OKS

לגרסת שתי החלליות האחרונות שיוצרו מסדרת הסויוז 7K-OK קראו סויוז 7K-OKS. לגרסה זאת היה מנגנון עגינה חדש (‏"probe and drogue" ‏Soyuz) שאפשר העברה של קוסמונאוטים מחללית לחללית ללא צורך בהליכת חלל. מנגנון זה היה חיוני בעיקר עבור איוש תחנת החלל סאליוט 1 (משימת סויוז 11) כיוון שהיה לה רק פתח כניסה ויציאה אחד. מנגנון עגינה זה משמש עד היום את חלליות הסויוז בתחנת החלל הבינלאומית.
סויוז 7K-OK > משימות מבחן בלתי מאוישות

קוסמוס 133
קוסמוס 140
קוסמוס 186 וקוסמוס 188 - הפגישה הבלתי מאוישת הראשונה בחלל ללא טייס אוטומטי.
קוסמוס 212 וקוסמוס 213
קוסמוס 238
סויוז 2 - יועדה להיפגש עם החללית המאוישת סויוז 3.
סויוז 7K-OK > משימות מאוישות

סויוז 1 - הטיסה המאוישת הראשונה של חללית סויוז. הקוסמנאוט ששהה בחללית, ולדימיר קומרוב, נהרג בחדירה לאטמוספירה עקב כשלים בתכנון החללית.
סויוז 3
סויוז 4 וסויוז 5 - העגינה הראשונה בחלל בין שתי חלליות מאוישות.
סויוז 6
סויוז 7 וסויוז 8 - העגינה צולמה על ידי סויוז 6 אך היא נכשלה.
סויוז 9
סויוז 10 (סויוז 7K-OKS)
סויוז 11 (סויוז 7K-OKS) - האיוש המוצלח הראשון של תחנת חלל בהיסטורית החלל.
ראו גם

אפולו-סויוז
עופר שטרית

עופר שטרית (נולד ב-12 ביולי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

שטרית החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל לוד, אך מעברים רבים במהלך הקריירה קנו לו שם של מחליף קבוצות סדרתי. בשנת 1994 פרץ שטרית לתודעה הלאומית כשעבר לשחק במדי מכבי חיפה, לצידם של אייל ברקוביץ' וחיים רביבו. בשנת 1995 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, אך במשך שנתיים ברציפות סיימה הקבוצה במקום השני ולא הצליחה לזכות באליפות. בתקופה בה שיחק במועדון כבש 27 שערי ליגה ובסך הכל 39 שערים בכל המסגרות. בשנת 1996 עבר לשחק במכבי פתח תקווה.
לקראת עונת 1997/1998 הוחתם בהפועל תל אביב על ידי המאמן אלי כהן, והיה שותף לחזרתו של המועדון לצמרת אחרי שנים רבות. בתחילה התקשה שטרית להתאקלם בקבוצה אך במחזור השישי הבקיע לראשונה, צמד בניצחון 2–0 בחוץ על הפועל בית שאן. במחזור התשיעי בישל לגיורגי דרסיליה את שער הניצחון (1–0) בדרבי מול מכבי תל אביב באצטדיון בלומפילד, ובדרבי השני באותה עונה כבש צמד בניצחון 3–0 באצטדיון רמת גן. שטרית סיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה עם 17 שערי ליגה ובסך הכל 26 שערים בכל המסגרות, אך לא הצליח לסייע לקבוצה לזכות באליפות, והיא סיימה כסגניתה של האלופה בית"ר ירושלים.
בקיץ 1998 עבר שטרית לבית"ר ירושלים, וזומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 באוקטובר 1998, במשחק מול נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2000. את שערו היחיד במדי הנבחרת כבש ב-18 בינואר 1999, במשחק מול נבחרת אסטוניה. בסך הכל ערך שטרית 6 הופעות במדי הנבחרת.
בקיץ 1999 פתח שטרית את העונה עם בית"ר ירושלים ואחרי מספר משחקים עבר לשחק במדי האלופה היוצאת, הפועל חיפה, אך באמצע העונה עבר למכבי נתניה, ולאחר מכן שיחק גם בבני יהודה ומ.ס אשדוד, לפני שעבר לשחק בליגות הנמוכות. בעונת 2007/2008 היה שותף למסע המוצלח של בית"ר שמשון תל אביב בגביע המדינה, לאחר שהדיחה את מכבי תל אביב, ונכנעה רק בחצי הגמר להפועל תל אביב. בעונה שלאחר מכן שיחק בהפועל ראשון לציון, ובתום העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל. משחק הפרידה של שטרית היה מול סקציה נס ציונה, בו הוענקה לשטרית מזכרת מטעם המועדון. מספר חודשים לאחר מכן חזר מהפרישה, ושיחק עד קיץ 2010 בקבוצת אורתודוקסים לוד.
מאז הקמת הליגה לכדורגל חופים בישראל בשנת 2007, שיחק שטרית בקבוצות "עירוני" ראשון לציון (2007), עירוני "REMI" ראש העין (2008) ו"ימאהה" תל אביב (2009).
תארים

גביע המדינה: 1994/1995
עורק הקיבה האחורי

| --- | --- |

גזע הבטן שמתפצל לעורק הקיבה השמאלי (העליון בתמונה), עורק הכבד המשותף (שמאלה בתמונה) ועורק הטחול (ימינה בתמונה), שמתפצל לעורקים רבים בהם עורק הקיבה האחורי
 שיוך:  עורק, subdivision of splenic artery 
 מזהים
 לטינית (TA98):  a. gastrica posterior 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.12.052 
 TA2 (2019):  4246 
 FMA:  14795 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226315 
 
עוֹרֵק הַקֵּבָה הָאֲחוֹרִי (TA: arteria gastrica posterior) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הטחול ומספק דם לקיבה.
העורק יוצא מעורק הטחול באמצעיתו ועולה מעלה מאחורי הצפק לאורך הדופן האחורית של אמתחת הפדר הקטן. בסופו הוא נכנס אל רצועת הקיבה והטחול. העורק מספק דם לדופן האחורית של גוף הקיבה וקרקעיתה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.12.052 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמסונג גלקסי S III

| --- | --- |

 
Samsung Galaxy S III (Model GT-I9300)
 מידע כללי
 סוג:  דגם של טלפון חכם 
 יצרן:  סמסונג
 תאריך הפצה:  1 במרץ 2012 
 סדרה:  סדרת סמסונג גלקסי S 
 הקודם בסדרה:  סמסונג גלקסי S II 
 הבא בסדרה:  סמסונג גלקסי S4 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד 4.0 ("אייס קרים סנדביץ'") ניתנת לשדרוג לאנדרואיד 4.3 ("ג'לי בין"), או לאנדרואיד 4.4 ("קיטקט") בדגמים מסוימים
 מעבד:  1.4 ג׳יגה-הרץ מרובע ליבות
 נפח אחסון:  16GB, 32GB או 64GB, שניתנים להרחבה ל-64GB נוספים.
 זיכרון:  1GB RAM
 מסך:  4.8 אינץ' Super AMOLED HD‏ 720x1280 פיקסלים
 מצלמה:  8 מגה פיקסל (אחורית)   1.9 מגה פיקסל (קדמית)
 סוללה:  mAh ‏2,100
 רשת:  דור 2.5, דור 3, דור 4
 קישוריות:  בלוטות' 4.0, Wi-Fi עם תמיכה בתקנים 802.11 a/b/g/n,
 מידות
 רוחב:  70.6 מ"מ 
 גובה:  136.6 מ"מ 
 עובי:  8.6 מ"מ 
 משקל:  133 גרם
 אתר רשמי
 
Samsung Galaxy S III (בתעתיק לעברית: סמסונג גלקסי אס 3) הוא טלפון חכם בעל מסך מגע של חברת סמסונג, המריץ את מערכת ההפעלה אנדרואיד. השלישי מסדרת סמסונג גלקסי S, אשר כולל תוכנה עשירה יותר, חומרה מתקדמת ועיצוב שונה מקודמו. המכשיר משלב יכולות של טלפון סלולרי ומחשב כף יד המסוגל להתחבר לאינטרנט. כמו כן, המכשיר מציע תכונת עוזרת אישית (S Voice), יכולות מעקב אחרי תנועות העיניים של המשתמש, ותמיכה בטעינה אלחוטית. המכשיר מגיע במספר גרסאות של מעבדים וזכרונות נדיפים (RAM) תלוי במדינת ההפצה של המכשיר, ותמיכה ברשת 4G LTE. המכשיר הושק עם גרסת האנדרואיד 4.0.4, וניתן לעדכון לגרסה 4.3. מכשיר ההמשך שלו, Samsung Galaxy S4, הוכרז ב-14 במרץ 2013 והושק כחודש לאחר מכן.
לאחר 18 חודשי פיתוח, המכשיר הוצג לראשונה ב-3 במאי 2012, בלונדון, ושווק לראשונה ב-29 במאי באותה השנה ב-28 מדינות באירופה ובמזרח התיכון. בהמשך הפיצה אותו סמסונג בשאר שוקי העולם עד חודש יוני באותה השנה. עד לרגע ההשקה, המכשיר צבר כ-9 מיליון הזמנות מקדימות ממעל ל-100 ספקיות תקשורת. המכשיר הושק על ידי כ-300 ספקיות ב-150 מדינות לקראת סוף יוני 2012. מעל ל-20 מיליון יחידות של המכשיר נמכרו ב-100 הימים הראשונים של המכירות. מאז מכרה סמסונג מעל ל-50 מיליון יחידות, וכיום המכשיר נחשב לטלפון הנייד הנמכר ביותר ברבעון השלישי של 2012 (יותר מהאייפון 4 שהוא השני הנמכר ביותר ברבעון השלישי של 2012).
למכשיר קיימת גם גרסת מיני בשם גלקסי S3 mini (אנ').
חומרה

המכשיר כולל מעבד ארבע ליבות Exynos 4212, בעל מהירות שעון 1.4GHz בנוי על Cortex A9. נפחי הזיכרון שלו עומדים על ג'יגה בייט RAM זיכרון נדיף, וזיכרון פנימי בנפח 32GB, 16GB או 64GB. למכשיר מאיץ גרפי מסוג Mali-400MP. ניתן להרחיב את זיכרון האחסון באמצעות כרטיסי micro SD/T-Flash (עד ל-64 ג'יגה בייט).
המכשיר בעל מסך מגע מולטי טאץ' של זכוכית מוקשחת מסוג "גורילה גלאס 2" תוצרת קורנינג. גודל המסך הוא 4.8 אינץ' והרזולוצייה היא 720x1280, מסוג Super AMOLED HD. צפיפות הפיקסלים של המסך היא 306 פיקסלים לאינץ'.
למכשיר מצלמה אחורית ברזולוציית 8 מגה-פיקסל ופלאש LED (שפותחה בסמסונג ישראל). מצלמה זו מסוגלת להקליט וידאו באיכות של 1080p במהירות של 30FPS (פריים). קיימת גם מצלמת 1.9 מגה פיקסל קדמית לשיחות וידאו באיכות HD. למצלמה תכונות כמו פוקוס אוטומטי, תיוג מיקום, זיהוי חיוך ומייצב תמונה.
חיישנים: למכשיר קיים חיישן תנועה מבוסס טכנולוגיית גירוסקופ, המאפשר לבצע פעולות שונות באמצעות מחוות. כמו כן, קיים חיישן קרבה NFC וברומטר.
כניסות: למכשיר כניסת מיקרו USB (גרסה 2.0) לטעינה ולחיבור למחשב, וכניסת אודיו 3.5 מילימטר לאוזניות.
קישוריות: למכשיר קישוריות Wi-Fi בתקנים b/g/n וכן WiFi Direct לחיבור ישיר בין שני מכשירים, בלוטות' 4.0 עם A2DP, מקלט GPS.
רשת: תמיכה בדור 2.5: 2.5G (GSM/ GPRS/ EDGE): 850 / 900 / 1,800 / 1,900 MHz, דור 3: (HSPA+ 21Mbps)‏: 850 / 900 / 1,900 / 2,100 MHz ודור 4 (בשווקים מסוימים).
תמיכה בקבצים: המכשיר תומך בקובצי קול בפורמטים MP3 ,WAV ,eAAC, ובקובצי וידאו בפורמטים MP4 WMV ,H.264 ,H.263 ,DivX ,XviD.
גודל: גובהו של המכשיר הוא 136.6 מ"מ, רוחבו 70.6 מ"מ, עוביו 8.6 מ"מ ומשקלו 133 גרם.
סוללה: סוללת ליתיום-יון בהספק של 2100 mAh, נשלפת וניתנת להחלפה.
צבע: המכשיר הושק בצבעים כחול "צדפה", לבן "שיש", ולאחר מכן שוחררו גם גרסאות בצבעים אדום, שחור, אפור-כסף וחום.
תוכנה

הטלפון מגיע עם מערכת ההפעלה אנדרואיד של גוגל בגרסה 4.0.4 (Ice Cream Sandwich) עם ממשק TouchWIZ Nature UX החדש של סמסונג, וניתן לשדרוג לאנדרואיד 4.3 (Jelly Bean).
למכשיר עוזרת אישית, 'S Voice', המאפשרת שליטה קולית במכשיר ומתן פקודות שונות על ידי מילים של המשתמש, וגם בגרסת Jelly Bean ישנה עוד עוזרת אישית בשם Google Now. זיהוי מבט (Smart Stay) באמצעות מצלמה קדמית. כמו כן קיימת אפשרות לזהות שיר שהאדם מזמזם.
קיימת פונקציית 'AllShare Play' המאפשרת להעביר את כל סוגי הקבצים בין המכשיר למחשבים וטלוויזיות תומכי DLNA ללא תלות במרחק בין המכשירים.
בטלפון קיימת פונקציית 'Burst shot' המאפשרת צילום של כ-20 פריימים רצופים ופונקציית 'Best photo' הבוחרת את התמונה הטובה ביותר מבין 8 תמונות שצולמו.
בטלפון הותקנה תוכנה Samsung Internet.
מכירות

המכשיר זכה לביקושי שוק גדולים, ותרם לכך שסמסונג עקפה את חברת אפל במכירות של סמארטפונים ברבעון השלישי של שנת 2012, כאשר נמכרו ממנו 18 מיליון יחידות ברבעון, ועד מרס 2013 נמכרו 50 מיליון יחידות.
הערות שוליים

↑  איתי מקמל, גלקסי אס 3 הוא המכשיר הנמכר ביותר כיום (אבל לא להרבה זמן), אתר tgSpot,‏ 9 בנובמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1024472639
עופר שלמה גיסין

| --- | --- |

הרב עופר גיסין, 2012
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) ראשון לציון
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  חסידות ברסלב
 בת זוג:  שפרה גיסין
 מספר צאצאים:  10
 
הרב עופר שלמה גיסין (נולד בשנת 1959) הוא מרצה ליהדות חסיד ברסלב, עורך סדרה מכתבי רבי נחמן מברסלב, יזם בתחום ההיי-טק והמוזיקה היהודית. נודע כ"רב הסלבס" בשל זמרים ושחקנים שונים הנמנים עם תלמידיו.
ביוגרפיה

נולד וגדל בראשון לציון, מצאצאיו של אריה לייב גיסין, מאנשי העלייה הראשונה שהתיישב בראשון לציון. אביו הוא מידד גיסין, יו"ר עמותת "צב"י" (צרכני הבריאות בישראל) שהוצב במקום השני ברשימת הגמלאים לכנסת ה-19.
בעקבות נפילתו של בן דודו, איתן גיסין, במלחמת יום הכיפורים, החל בפעילות פוליטית והיה ממקימי "חוג הנוער השמאלי הפתוח", לימים נוער מרצ. לאחר מכן היה חבר במפלגת מוקד שלימים הפכה למפלגת של"י.
בשנת 1979, בזמן שירותו הצבאי בנח"ל, החל בתהליך של חזרה בתשובה. בתחילת שנות ה-80 נישא ועבר להתגורר בירושלים. במשך עשר שנים הקדיש עצמו ללימוד תורה וחסידות, התקרב לחסידות ברסלב והיה בין תלמידיו של הרב לוי יצחק בנדר (גיסין גם ערך והוציא לאור את סדרת שיחותיו של הרב בנדר "דיבורי אמונה" בחמישה כרכים).
לאחר מכן למד תכנות והחל לעסוק בתחום המחשבים. בשנת 1996 הקים ביחד עם אחיו שי גיסין את אתר קהילות האינטרנט והפורומים הישראלי "תפוז אנשים", שנמכר כעבור שלוש שנים תמורת מיליון דולר. גיסין ממשיך לעסוק בתכנות ובייעוץ בתחום האינטרנט.
במקביל עוסק גיסין בעריכת כתבי רבי נחמן מברסלב. הוא העורך הראשי של הסדרה המחודשת של כתבי רבי נחמן מברסלב שבהוצאת מכון "אב"ן שתייה". ערך את הכרך "רבי נחמן מברסלב" בסדרת "עם הספר" של "ידיעות ספרים" וכתב וערך את הפרויקט "בשמחה תמיד" על תורתו של רבי נחמן מברסלב, במסגרת פרויקט של השירות הבולאי בדואר ישראל.
גיסין עוסק במתן הרצאות ושיעורים בנושאי יהדות בהם משתתפים אמנים ואנשי במה, עיתונאים ואנשי תקשורת. רוב הרצאותיו הן בתל אביב ובחלק מהן משולבת הופעה של זמרים ויוצרים במוזיקה היהודית, בהם ברי סחרוף, שולי רנד, אביתר בנאי, מאיר בנאי ואהרן רזאל.
גיסין הוא מוזיקאי חובב. בשנת 2000 הקים יחד עם המפיק המוזיקלי ניצן זעירא וצפריר ארן את חברת "מי"ם" ("מוזיקה יהודית מקורית") עבור יוצרים חוזרים בתשובה. כעבור כמה שנים פרש גיסין מהשותפות, אך המשיך לעסוק עם זעירא ביוזמות שונות בתחום המוזיקה היהודית.
בשנת 2015 הקים יחד עם הרב דן טיומקין את עמותת "ביחד - תנועת בעלי התשובה בישראל" המפעילה את מרכז "מענה - הדרכה וסיוע לבעלי תשובה". בין חברי העמותה היה גם הרב אורי זוהר ואביתר בנאי. העמותה עוסקת בהדרכה מאוזנת לבעלי תשובה, בהפעלת אתר "מענה", ופעילות תקשורתית, הכוללת את תוכנית הרדיו "בירורי תשובה" בקול ברמה, שאותה הוא הגיש יחד עם טיומקין.
באותה שנה הקים עם יזם ההייטק אילון תירוש, מבקר הקולנוע יאיר רוה וצבי שפיגל, טייס בדימוס ואיש חינוך, את מיזם "ליבא", הכולל אתר תוכן העוסק ביהדות, תרבות, חברה ורוח, ובין השאר הפעיל גם מרכז תרבות בשכונת נוה צדק בתל אביב, כמו גם בתים יהודים בהודו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

גיסין מתגורר בירושלים, נשוי לשפרה ולהם עשרה ילדים.
ספר השטוזים של דתיה

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דתיה בן דור
 איורים:  אבנר כץ
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספרות ילדים ונוער
 הוצאה
 הוצאה:  מודן הוצאה לאור
 תאריך הוצאה:  2000
 מספר עמודים:  66
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001973676
שטוזים מפוסלים - יצירה של ילדים
ספר השְׁטוּזים של דתיה הוא ספר לילדים מאת דתיה בן דור.
פרסום הספר

סוגת ה"שטוּז" נוצרה תחילה על ידי דתיה בן דור כמשחק מילולי בעל-פה, אותו נהגה לשחק עם הילדים לשם שעשוע. השטוזים פורסמו לראשונה בדפוס בספר "ככה זה בעברית", שכלל שירים נוספים, בהוצאת עם עובד, 1990. חיבתם הרבה של הילדים לשטוזים אלה דרבנה אותה לכתוב את "ספר השטוזים של דתיה", המיוחד כולו לשטוזים בלבד, בו השטוזים כתובים ואף מצוירים, בהוצאת מודן, 2000.
תבנית השטוז

המילה "שטוז" היא הלחם של "שטות" ו"חרוז", והיא מגדירה את צורתו של משפט השטוז ואת אפיון תכנו: דבר שטות מחורז. יצירת שטוז מציבה אתגר כפול: המצאת שטות וחריזה.
המבנה התחבירי של השטוז: המילה הראשונה - "פעם", ולאחריה - נושא, נשוא ומושא המתחרז עם הנושא. תוכנו של השטוז מתאפיין באי-הלימה בלתי צפויה בין הנושא לנשוא, המחוללת היגד בלתי הגיוני או בלתי אפשרי, ברוח האיגיון (באנגלית: nonsense). לדוגמה: ”פעם איש סרג כביש. פעם יום ראשון הלך לישון. פעם ניצה הרביצה לפיצה”. בין השטוזים מופיע בספר הפזמון ”שטויות! שטויות! זה לא יכול להיות! - אז מה?! זאת כל החכמה!”.
שטוזים ביצירות נוספות

"מחסן השטוזים של דתיה" - די-וי-די וקלטת וידאו. הפקה: הד ארצי ואולפני מימד, 2000.
"גינת השטוזים של דתיה" - די-וי-די. הפקה: הד ארצי, 2006.
"מחסן השטוזים של דתיה" - הצגת תיאטרון. הפקה: נאווה ביק ותיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, 1994.
"מחסן השטוזים של..." - ספר המיועד ליצירת ספר שטוזים אישי, פרי יצירתם של הילדים. איורים: גיא חרל"פ, הוצאת מודן, 2012.
עץ הפיטפוזים - סדרת טלוויזיה בערוץ הילדים. דמויות הפיטפוזים חובבות שטוזים וממציאות שטוז לכל סיטואציה. תסריטים: דתיה בן דור, התחלת שידור: 2000.
סדרת פילרים בערוץ ילדות ישראלית - 43 פינות שטוזים קצרצרות באנימציה, בכל פינה מונפש שטוז אחד. תסריטים: דתיה בן דור. אנימציה: תמי סיוון, הפקה מוזיקלית: אלדד ירון. התחלת שידור: 2009.
"שְׁטוּזִכָּרוֹן" - אפליקציית משחק זיכרון דיגיטלי: השטוזים במשחק מופיעים בתמונות מדובבות ובסרטוני אנימציה. פיתוח משחק, מילים ולחן לשיר הפתיחה, עיצוב גרפי וממשק, אנימציות והפקה: דתיה בן דור. פיתוח לאייפון: הילה סרור, 2014.
השטוזים נלמדים בגני הילדים ובבתי הספר, ומניעים את הילדים ליצור בעצמם שטוזים מילוליים ושטוזים מצוירים ומפוסלים, ואף ליצור ספרי שטוזים כיתתיים או פרטיים.
סנט מארטן

ערך זה עוסק במחוז אוטונומי של ממלכת ארצות השפלה. אם התכוונתם למחוז מעבר לים של צרפת, ראו .
סן מרטן הצרפתית (בצפון) וסנט מארטן ההולנדית (בדרום)
תצלום לווין של האי סן מרטן
מפרץ סימפסון - סנט מארטן
אוניית נוסעים עוגנת בסנט מארטן
סנט מארטן (בהולנדית: ‏Sint Maartenקובץ:LL-Q7913 (ron)-KlaudiuMihaila-Sint Maarten.wav‏Ⓘ‏) היא אחת מארבע המדינות המרכיבות את ממלכת ארצות השפלה. המדינה שוכנת בחלקו הדרומי של האי הטרופי סן מרטן (שטחו של האי 87 קמ"ר, ובחלקו הצפוני שוכן הקולקטיב סן מרטן השייך לצרפת). האי ממוקם בצפון מזרח הים הקריבי, 240 ק"מ מזרחית לפוארטו ריקו. שטח סנט מארטן 34 קמ"ר ועיר הבירה היא פיליפסבורג (Philipsburg).