stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוויזיון לרוקדים צעירים 2001
מדינות משתתפות

18 מדינות השתתפו בתחרות. להלן המדינות שלא העפילו לגמר:
| מדינה | אמן |
| --- | --- |
אוסטריה אוסטריה: ריינר קרנסטטר
אירלנד אירלנד: שרה ריינולדס
קפריסין קפריסין: מרינה קוריקאדו
סלובניה סלובניה: אווה גספריק
יוון יוון: אולגה טסימורטה וטינה נשיקה
נורווגיה נורווגיה: טייל דולן
אוקראינה אוקראינה: לאוניד סאראפונוב
מדינות משתתפות > גמר

אל הגמר העפילו 11 מדינות.
| סדר | מדינה | אמן | ריקוד | כוריאגרף | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 04 | פולין פולין | דוד ומרצין קופינסקי | "Brothers" | א. וסלובסקי | 1 |
| 01 | בלגיה בלגיה | ג'אוריין ורבורגן | "Hyperballad" | ג. ורבורגן וג. אגילסון | 2 |
| 11 | הולנד הולנד | מרתה הרמנס וגולן יוסף | "Perfect Skin" | א. וובה | 3 |
| 10 | לטביה לטביה | אנה נוביקובה | "Solo from Act 3 of Le Corsaire" | מ. פטיפה | - |
| 08 | צ'כיה צ'כיה | מריק קאספארובסקי וג'ירי פוקורנו | "Alterego" | ט. רייצ'סקי וד. סטראנסקי | - |
| 09 | אסטוניה אסטוניה | סרגיי אפקין | "Franz Variation from Coppelia" | א. סיינט-לאון | - |
| 03 | פינלנד פינלנד | ג'ואנה נוייטן | "Angels Fly Low" | מ. ראוחינן | - |
| 02 | גרמניה גרמניה | טייגו בורדין | "Tchaikovsky Variation - Pas de Deux" | ג. בלנצין | - |
| 06 | שוודיה שוודיה | ג'ואן טלנדר ואליזבתה פנקובה | "At This Point" | ג. טלנדר וא. פנקובה | - |
| 07 | שווייץ שווייץ | שרה קורה דיינובה | "Tango Te Amo" | ל. סמק | - |
| 05 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | ג'יימי בונד | "Seigfried Solo from Act 3 Swan Lake" | מ. פטיפה | - |
הערות שוליים

1 2 3  "Eurovision Young Dancers 2001: About the show". European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-2016-08-13. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision Young Dancers - Format". youngdancers.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-2015-02-11. נבדק ב-8 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision Young Dancers 2001: Participants". youngmusicians.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-2016-08-13. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
אספת המעמדות של 1789

ציור של האספה בעת פתיחתה
אספת המעמדות (בצרפתית: Les États-Généraux de 1789) הייתה, עד המהפכה הצרפתית, האספה הכללית של צרפת, בה היו מיוצגים כל אחד משלושת המעמדות בצרפת. בשנת 1789 התכנסה אספת המעמדות לראשונה מאז 1614. כינוסה סלל את הדרך למהפכה הצרפתית.
רקע

אחת הסיבות העיקריות לפריצת המהפכה הצרפתית הייתה המשבר הכלכלי החמור, שנגרם כתוצאה מפזרנות על מלחמות מיותרות ועל חצר מלכות ראוותנית. סיבה נוספת למשבר הכלכלי הייתה שיטת גביה ארכאית שבמסגרתה שולם הרוב המכריע של המסים על ידי המעמד השלישי (הבורגנות והאיכרוּת). מבחינה עקרונית נכללו במעמד זה כל פשוטי העם, אך למעשה רק הבורגנים והאיכרים האמידים שילמו מיסים.
ניסיונות לרפורמה במערכת גביית המיסים נחלו כישלון צורב בעקבות התנגדות המעמד הראשון (הכמורה) והמעמד השני (האצולה).
ביולי 1787 הועלתה בפני המלך לואי השישה עשר הדרישה לכנס את אספת המעמדות. ב-18 בדצמבר הבטיח המלך לעשות זאת תוך חמש שנים. לאחר מכן איבד שר האוצר קאלון את מקומו לטובת מבקרו הראשי, אטיין שארל דה לומני דה בריאן. בריאן בתורו איבד את מקומו לטובת ז'אק נקר, שר האוצר הקודם, שהיה בעל רגשות חמים כלפי המעמד השלישי. עם נקר כשר האוצר הסכים המלך לכנס את אספת המעמדות במאי 1789.
ההכנות

במליאת אספת המעמדות בלטה הבעיה המרכזית של צרפת באותה התקופה – העימות בין המעמד השלישי לשני המעמדות הראשונים. שני המעמדות הראשונים ייצגו כ-1.5% בלבד מהצרפתים אך היו בעלי שני שלישים מהמושבים באספה (כל מעמד זכה למספר מושבים זהה, ללא קשר למספר האזרחים שהוא יצג). שני המעמדות הראשונים, אף שלכאורה היו מעמדות נפרדים, הצביעו בדרך כלל ביחד וכך גברו בקביעות על המעמד השלישי.
המעמד השלישי דרש ייצוג כפול, כמקובל באספת המעמדות בפרובינציות. הנושא היווה קרקע פורייה לוויכוחים, כאשר נאומו המפורסם של עמנואל ז'וזף סיאס, "מהו המעמד השלישי", ייצג את הלך הרוח הכללי.
נקר קיווה להימנע מעימות וניסה לדבר אל ליבו של המעמד השני, אך האריסטוקרטים סירבו לאפשר ייצוג כפול למעמד השלישי, סירוב שרק הבליט את התנגדותה העיקשת של האצולה לכל שינוי בפוליטיקה הצרפתית.
לבסוף הוציא המלך צו ב-27 בנובמבר 1788 שהכריז כי אספת המעמדות תכלול לפחות 1,000 נציגים ויינתן ייצוג כפול למעמד השלישי. בנוסף נקבע כי גם כמרים שאינם בני האצולה יוכלו לייצג את המעמד הראשון. כמו כן הוחלט להתגמש ולקבוע שגם פרוטסטנטים יוכלו לייצג את המעמד השלישי.
כינוסה של אספת המעמדות

האספה התכנסה בוורסאי ב-5 במאי 1789, ונציגים רבים של המעמד השלישי ראו בייצוג הכפול לו זכו ניצחון. עם זאת, הכללים של 1614 נותרו בעינם והנציגים משני המעמדות הראשונים זכו במקומות הישיבה היותר יוקרתיים.
כאשר לואי השישה עשר ושארל לואי פרנסואה פול דה ברנטין, שומר החותמות, פנו אל הנציגים ב-6 במאי, גילו נציגי המעמד השלישי שהולכו שולל. ההצבעה נערכה לפי מעמדות כך שניתן קול אחד לכל מעמד, ולכן, אף על פי שמספרם של נציגי המעמד השלישי היה כפול, קולם היה שווה לשליש מהקולות, כמו קולם של נציגי כל אחד משני המעמדות האחרים, בדיוק כפי שהיה המצב בעבר. המלך ושומר החותמות רצו להותיר את הייצוג הכפול של המעמד השלישי כסמל ללא ביטוי מעשי. על אופן פעילות האספה הכריז ברנטין. שר האוצר נקר, שרכש אהדה למעמד השלישי, נאם רק בנושא שינוי המדיניות הפיסקלית שבו תמך.
לבסוף נאלץ המלך להיכנע לתביעתם של נציגי המעמד השלישי שלכל נציג יהיה קול אחד. התעקשותו ההתחלתית התבררה כטעות חמורה בשיקול הדעת, שכן כשנאלץ לחזור בו ממנה, הפגין בכך חולשה.
המשך הדיונים ופיזור האספה

במהלך האספה הצביעו נציגי המעמד השלישי לבדם על החלטה לפיה השררה נמצאת בידי רוב האזרחים. בנוסף החליטו לשנות את שם האספה ל"אספה הלאומית". הם אמנם הזמינו את בני האצולה להצטרף אליהם, אך הבהירו כי אם אלו לא יצטרפו, הם לא יהססו לנהל את ענייני המדינה בלעדיהם.
המלך ניסה להתנגד להחלטות אלו, אך ללא הצלחה. ב-20 ביוני הורה על סגירת האולם בו התקיימו דיוני האספה. האספה עברה למגרשי הטניס המלכותיים והמשיכה בדיוניה שם. במגרש הטניס נשבעו הצירים את "שבועת מגרש הטניס", שבה הבטיחו להמשיך בדיוניהם עד אשר צרפת תזכה לחוקה חדשה. למחרת התכנסה האספה בכנסיית לואי הקדוש ומרבית נציגי הכמורה הצטרפו אליה.
ב-23 ביוני נאות המלך לאשר שינויים מסוימים בחוק ולוותר על חלק מסמכויותיו. בני האצולה, שעד כה לא הצטרפו לאספה הלאומית, עשו כן בעקבות בקשתו של המלך. אספת המעמדות סיימה את חייה ולא התכנסה עוד, וסמכויותיה עברו לאספה הלאומית.
הערות שוליים

↑  Thomas Henry Dyer, 1679-1789, G. Bell and sons, 1901. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11686284v (data)  SUDOC: 116831200  VIAF: 136739051   WorldCat (עם VIAF): 136739051
אלוהים לא משחק בקוביות

אלברט איינשטיין ונילס בוהר (1925)
אלוהים לא משחק בקוביות (בגרמנית: Gott würfelt nicht!) או אלוהים לא משחק בקוביות עם העולם היא אמרת כנף מפורסמת המבוססת על דבריו של אלברט איינשטיין על מכניקת הקוונטים. מקור האמרה בציטוט מתוך מכתב ששלח איינשטיין לעמיתו מקס בורן ב-4 בדצמבר 1926:
מכניקת הקוונטים בהחלט מרשימה. אך קול פנימי אומר לי שהיא עדיין איננה הדבר האמיתי. התאוריה אומרת הרבה, אך לא באמת מקרבת אותנו במאומה לסודו של "הזקן" [אלוהים]. אני, איך שלא יהיה, משוכנע שהוא אינו מטיל קוביות.
רקע

הרקע לאמרה הוא פיתוחה של מכניקת הקוונטים, תורה פיזיקלית מהפכנית שזכתה להצלחה רבה בהסברת תופעות חריגות שהטרידו פיזיקאים בראשית המאה ה-20. לזכותו של איינשטיין עצמו נזקפת תרומה מכרעת למכניקת הקוונטים, אך הוא התנגד באופן חריף למסקנות שעלו ממנה. מהניסוח המתמטי של מכניקת הקוונטים עלה שאקראיות שזורה בחוזקה בטבע. הפיזיקה שלפני התורה הקוונטית תארה את היקום כעולם דטרמיניסטי – לכל תהליך יש תוצאה אפשרית אחת בלבד שנכפית על ידי חוקי הפיזיקה. מכניקת הקוונטים ערערה על תפיסה זו מן היסוד, והראתה שלתהליכים בסיסיים בטבע ייתכנו כמה תוצאות אפשריות, ושלכל היותר ניתן לקבוע את ההסתברות שתוצאה כלשהי תתקבל.
איינשטיין לא היה מוכן לקבל רעיון זה. הוא הקדיש חלק ניכר מעבודתו לניסיון להוכיח כי הגרסה ההסתברותית איננה שלמה. הוא האמין שמכניקת הקוונטים היא צל לתאוריה בסיסית יותר, והסיבה שיש אלמנט הסתברותי בה היא שטרם חשפנו את המנגנונים היסודיים של התאוריה הבסיסית שהם דטרמיניסטיים בעיקרם. גישה זו נודעה כ"גישת המשתנים החבויים" ואיינשטיין היה לדובר המוכר ביותר שלה. מנגד לעמדתו של איינשטיין עמדה פרשנות קופנהגן, בראשותו של נילס בוהר, שטענה כי לעצמים אין בכלל גדלים פיזקליים מוגדרים (מיקום, מהירות, אנרגיה וכו') כל עוד אלו לא נמדדים. ואילו כאשר הגדלים נמדדים, המדידה כופה על העצם קבלת גדלים פיזיקליים מדויקים שנבחרים באופן אקראי (לפי הסתברויות הניתנות לחישוב) בו במקום (השפעת האקראיות בלתי מורגשת בתנאים השוררים בחיי היום-יום). איינשטיין לִגְלֵג על השקפת בוהר באומרו: ”האם אתה מאמין באמת ובתמים שהירח אינו קיים אלא אם כן אנו מסתכלים עליו?”.
האמרה של איינשטיין נועדה לבטא את הסתייגותו מפרשנות קופנהגן ותמיכתו במשתנים חבויים. הוא האמין שלא ייתכן שבטבע מתרחשת "הטלת קוביות" הקובעת דברים באופן אקראי.
תגובת בוהר

בעקבות האמרה, מיוחסת לנילס בוהר התגובה המבודחת: ”תפסיק להגיד לאלוהים מה לעשות עם הקוביות שלו!”. על אף המחלוקת המקצועית החריפה בין איינשטיין לבוהר, שכללה אף מספר עימותים פומביים מאורגנים, בין השניים שררו יחסי ידידות והערכה הדדית.
המשך המחלוקת

במכתב ששלח לפיזיקאי ההונגרי קורנל לנצ'וש (Kornél Lánczos) ב-21 במרץ 1942 התבטא איינשטיין באופן דומה:
זה נדמה שקשה להגניב מבט בקלפים של אלוהים. אבל, שהוא משחק בקוביות ומשתמש בשיטות "טלפתיות" (כפי שמצפה ממנו מכניקת הקוונטים הנוכחית), זה דבר שאיני יכול להאמין בו לרגע.
איינשטיין מתייחס בציטוט למתקפתו הנודעת ביותר נגד מכניקת הקוונטים, הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, אותו הציג יחד עם בוריס פודולסקי ונתן רוזן בשנת 1935. בפרדוקס מוצגת סיטואציה שבה נראה כאילו מכניקת הקוונטים סותרת את תורת היחסות הפרטית. זאת כיוון שהיא חוזה ששני אירועים, הנמצאים אחד מחוץ לקונוס האור של השני, יהיו מתואמים, לכאורה בסתירה לעקרון המקומיות הקובע שאירוע לא יכול להשפיע באפס זמן על אירוע מרוחק ממנו. ה"טלפתיה" אליה איינשטיין מתכוון, מתייחסת לאפשרות שמשהו ישפיע על דבר מרוחק ממנו בלא שיעבור שום דבר ביניהם. איינשטיין טען שהפרדוקס מהווה ראיה מכרעת לקיומם של משתנים חבויים מקומיים.
גישתו של איינשטיין זכתה למכה ניצחת בשנת 1964, כאשר ג'ון סטיוארט בל הוכיח את משפט בל, הקובע כי לא ניתן למצוא למכניקת הקוונטים תיאורית משתנים חבויים מקומיים. בל הראה שבלתי אפשרי ליצור תאוריה כזאת שכל תחזיותיה יתאמו את תחזיות מכניקת הקוונטים לגבי ניסויים מסוימים. ניסויים שנערכו החל משנת 1976 אישרו את תחזיות מכניקת הקוונטים, ובכך רוקנו את מתקפתו של איינשטיין מתוכן.
איינשטיין נפטר בשנת 1955, קודם לפרסום הממצאים הללו. הוא מעולם לא הצליח לנסח תאוריית משתנים חבויים שתסביר את הממצאים הקוונטיים.
הוצאה מן ההקשר

האמרה של איינשטיין זכתה לתפוצה רחבה שחרגה רבות מההקשר המקורי בו נאמרה, ומצוטטת גם בהקשרים שאינם נוגעים למכניקת הקוונטים או לדטרמיניזם.
בהקשרים מסוימים, מושם הדגש במשפט על ההתייחסות ל"אלוהים" (או "הזקן" כפי שהוא מכונה במקור). הוא דחה את ההשקפה של אל משגיח כפי שהוא נתפס בדתות המונותאיסטיות. "אלוהים לא משחק בקוביות" אנלוגי ל"אין אקראיות בטבע".
שיבוש נפוץ נוסף הוא ייחוס האמירה כתגובה לעקרון האי-ודאות של הייזנברג. אמנם העיקרון מנוגד להשקפותיו של איינשטיין ומחריף את המחלוקת שלו עם מכניקת הקוונטים, אך הוא פורסם בשנת 1927, לאחר שאיינשטיין כבר שלח את מכתבו לבורן. טענה מוטעית נוספת הנשמעת היא שאיינשטיין אמר את המשפט ישירות לבוהר.
פרפרזות

אמירתו הנודעת של איינשטיין זכתה לגרסאות ופרפרזות רבות. בין הפרפרזות הנודעות ניתן למנות את ”אלוהים אולי לא משחק בקוביות עם העולם, אבל משהו מוזר קורה עם המספרים הראשוניים”, המיוחסת למתמטיקאי פאול ארדש בהתייחסו לדפוס הדמוי-אקראי של סדרת המספרים הראשוניים; ואת ”לא רק שאלוהים משחק בקוביות עם העולם — הוא גם לא נותן לנו לראות את תוצאת ההטלה” שנאמרה על ידי הסופר הנודע סטניסלב לם.
בספר "בשורות טובות" מאת טרי פראצ'ט וניל גיימן מופיעה הפרפרזה:
אלוהים לא משחק בקובייה עם היקום: הוא משחק משחק בלתי ברור שהוא המציא, שאפשר להשוות, מנקודת המבט של שאר השחקנים (כלומר: כולם), לגרסה של משחק פוקר מבולבל, מוזר, בחדר חשוך לחלוטין, עם קלפים ריקים, על סכומים אינסופיים, עם מחלק שלא אומר לך את החוקים, ומחייך כל הזמן!
בשנת 2011 הוציא הרב ד"ר מיכאל אברהם את הספר "אלוהים משחק בקוביות", ועוסק בביסוס הטיעון הטלאולוגי לקיומו של אלוהים בעקבות תאוריית האבולוציה. הספר טוען שאף על פי שהאבולוציה מבוססת מדעית, בלתי סביר בעליל שתהליך מורכב כזה יהיה אקראי, ולכן מוכרח שהוא מכוון על ידי אלוהים, ומכאן שאלוהים קיים, והוא "משחק בקוביות" ומכוון את חוקי הטבע וברירה הטבעית.
הערות שוליים

↑  ד"ר גלי וינשטיין, אלוהים לא משחק בקוביות: תפישתו הדתית של אינשטיין, באתר nrg‏, 21 באפריל 2009
אלברטו מוליירו

אלברטו מוליירו גונסאלס (בספרדית: Alberto Moleiro González; נולד ב-30 בספטמבר 2003 בסנטה קרוס דה טנריפה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת לאס פאלמאס מהלה ליגה.
קריירת מועדונים

מוליירו גדל במחלקות הנוער של סורבדייו ולאס פאלמאס. ב-15 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של לאס פאלמאס, בתיקו 1-1 נגד ריאל ואיאדוליד במסגרת המחזור הראשון בליגה הספרדית השנייה לעונת 2021/22. ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד איביזה במסגרת המחזור החמישי בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך מוליירו 37 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
בעונת 2022/23 עלה אם לאס פאלמאס לליגה הספרדית הבכירה אחרי שסיימו במקום השני בליגה הספרדית השנייה, ובעונת 2023/24 שיחק את עונתו הראשונה בלה ליגה.
תארים

לאס פאלמאס
המהלך של החודש בלה ליגה (1): נובמבר 2023
אלני קאראינדרו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בנובמבר 1941 (בת 82) Teichio, יוון 
 מוקד פעילות:  יוון 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אתונה, סקולה קאנטורום, Hellenic Conservatory, אקול פראטיק דה אוטז אטיד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  יוונית, צרפתית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  ECM 
 בן או בת זוג:  Antonis Antypas (1988–3 באוגוסט 2024) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלני קאראינדרו (ביוונית: Ελένη Καραΐνδρου; נולדה ב-25 בנובמבר 1939) היא מלחינה יוונית. נודעת בהלחנת פסקולים לסרטיו של הבמאי היווני תיאו אנגלופולוס, בין השאר לסרטו עטור הפרסים "מגדל הדבורים". היא נולדה בכפר טיכו שמרכז יוון וגדלה באתונה, שם גם למדה הלחנה ופסנתר. כמו כן למדה ארכאולוגיה באוניברסיטת אתונה. בין השנים 1969 ל-1974 למדה אתנומוזיקולוגיה בפריז.
הערות שוליים

↑  בועז כהן, תקליטים - הישג נוסף ליוונים - שני פסקולים לסרטים: 'הנסיכה הקסומה' מרק קנופלר - 'מגדל הדבורים' אלני קאראינדרו, כותרת ראשית, 3 באוגוסט 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404963505171  PLWABN: 9810539701505606  BIBSYS: 6006115  BnF: cb13939369q (data)  CiNii: DA13705392  GND: 132290359  ISNI: 0000 0001 1462 2968  LCCN: n97855595  MusicBrainz: 154688d3-be1c-4110-9536-b7c9a2e63eba  NLG: 305734  NTA: 105415286  RERO: 02-A003442131  SUDOC: 069155178  VIAF: 85938282   WorldCat (עם VIAF): 85938282 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלברטו משען

אלברטו משען הלבינגר (בספרדית: Alberto Michán Halbinger;‏ נולד ב-2 בדצמבר 1978) הוא רוכב סוסים תחרותי ממוצא יהודי-מקסיקני, ייצג את מקסיקו במשחקים האולימפיים וסיים במקום חמישי בתחרות הקפיצות האישית (לונדון 2012). משנת 2018 הוא מייצג את ישראל בתחרויות רכיבה.
ביוגרפיה

משען נולד וגדל במקסיקו סיטי, בן למשפחה יהודית ממקסיקו. הוא החל לרכב על סוסים בגיל 5 ובגיל 11 החל להשתתף בתחרויות.
באליפות העולם ברכיבת סוסים שנערכה באאכן, גרמניה בשנת 2006 סיים משען עם הסוסה לוויטה במקום 67 בתחרות הקפיצות האישית ובמקום 19 בתחרות הקפיצות הקבוצתית.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ביחד עם הסוסה לוויטה הוא סיים במקום 28 בתחרות הקפיצות האישית ובמקום תשיעי בתחרות הקפיצות הקבוצתית.
במשחקים הפאן-אמריקאים שנערכה בגוודלחרה, מקסיקו בשנת 2011 ביחד עם הסוסה רוזליה לה סילה זכה משען במדליית ארד בתחרות הקפיצות הקבוצתית וסיים במקום חמישי בתחרות הקפיצות האישית.
באולימפיאדת לונדון (2012) ביחד עם רוזליה לה סילה סיים משען במקום חמישי בתחרות הקפיצות האישית ובמקום תשיעי בתחרות הקפיצות הקבוצתית.
במכביה השמונה עשרה שנערכה בשנת 2013 השתתף משען ביחד עם אחיו בתחרות קפיצות סוסים.
באליפות העולם ברכיבת סוסים שנערכה בקן, צרפת בשנת 2014 ביחד עם הסוסה קרוסו לה סילה הוא סיים במקום 63 בתחרות הקפיצות האישית ובמקום 22 בתחרות הקפיצות הקבוצתית.
בשנת 2016 עלה לישראל וחיכה כשנתיים עד שיוכל לייצג את ישראל בתחרות קפיצות סוסים. בתחרות שנערכה ברוסיה סיימה נבחרת ישראל במקום שמיני ובכך קבעה כי ישראל תיוצג בפעם הראשונה באולימפיאדה (טוקיו 2020) בענף זה.
משען ייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), אך הודח מהתחרות לאחר שנפל מסוסו.
הערות שוליים

↑  בונד עלתה לגמר מהמקום ה-3, משען נפל מהסוס, באתר ONE‏, 3 באוגוסט 2021
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שלומי חיימי • עומר שפירא |  |
|  אתלטיקה | גירמה אמרה • סלאמוויט באיולין-טפרי • דיאנה ויסמן • מאור טיורי • מארו טפרי • אדוה כהן • איימרו עלמיה • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן • קסניה פוליקרפובה |  |
|  בייסבול | נבחרת ישראל בבייסבול (ג'רמי בלייך • ג'ונתן דה-מארטה • ג'ואי ווגמן • בן וונגר • זאק וויס • ג'וש זייד • ג'ייק פישמן • אלכס כץ • אלון ליישמן • שלמה ליפץ • ג'ון מוסקוט • די ג'יי שרעבי • טל אראל • ריאן לברנוואי • ניק ריקלס • סקוט בורצ'ם • מיץ' גלסר • דני ולנסיה • זאק פנפראס • איאן קינסלר • טיי קלי • בלייק גיילן • אסף לוונגרט • רוב פולר) |  |
|  ג'ודו | גילי כהן • גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון    נבחרת ישראל בג'ודו (גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  הרמת משקולות | דוד ליטבינוב |  |
|  התעמלות אמנותית |  לינוי אשרם • ניקול זליקמן   נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אופיר דיין, קארין וקסמן, יוליאנה טלגין, יאנה קרמרנקו, נטלי רייץ) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז • אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו |  אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | רן שגיב • שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתי גולדפדן • אנסטסיה גורבנקו • מירון חרותי • יעקב טומרקין • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • מיכאל לייטרובסקי • אנדראה מורז • דניאל נמיר • רון פולונסקי • תומר פרנקל |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • עדן בלכר |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | איתי שני |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל גולדשטיין-וולדמן • אלברטו משען • טדי ולוק |  |
|  שיט | נויה בר עם • שחר טיבי • יואב כהן • קטי ספיצ'קוב • שי קקון |  |
אנטוניו מורנו ברברה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באפריל 1940 מדריד, המדינה הספרדית 
 פטירה:  14 באפריל 2023 (בגיל 82) מדריד, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 השתייכות:   הצי הספרדי
 תקופת הפעילות:  1956–2004 (כ־48 שנים)
 דרגה:   אלמירנטה חנרל
 תפקידים בשירות
 ראש מטה ההגנה
 עיטורים
 הצלב הגדול של ההצטיינות הימית - עיטור לבן (1995)  הצלב הגדול של המסדר המלכותי והצבאי של הרמנגילד הקדוש (1995)  הצלב הגדול של ההצטיינות הצבאית – עיטור לבן (1997) 
 
אנטוניו מורנו ברברה (בספרדית: Antonio Moreno Barberá; ‏17 באפריל 1940 – 14 באפריל 2023) היה אדמירל ספרדי, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2000–2004.
ראש מטה ההגנה

תקופת כהונתו של ברברה בתפקיד ראש מטה ההגנה הייתה סוערת ורוויית מתיחויות. ביולי 2002 השתלטה מרוקו על האי הלא-מיושב פרחיל במצר גיברלטר, וברברה הורה על כיתור האי באמצעות כוחות גדולים של צי וצבא. המצב הגיע אל סף מלחמה לפני שהמרוקנים החליטו להתפנות מהאי, שהפך למפורז.
ב-26 במאי 2003 התרסקה טיסה 4230 של חברת התעופה האוקראינית UM Air ליד העיירה טרבזון בטורקיה. כל 75 האנשים על המטוס נהרגו, ביניהם 62 חיילים ספרדים שחזרו מהלחימה באפגניסטן. האירוע עורר סערה בספרד, ותביעות הוגשו כנגד ברברה וקצינים בכירים נוספים בצבא הספרדי בעוון רשלנות בבחירת כלי הטיס והליך פגום של זיהוי הקורבנות. ברברה זוכה, אולם קצינים בכירים רבים נאלצו להתפטר.
ב-19 באפריל 2004 נבחר חוסה לואיס רודריגס ספאטרו לראש ממשלת ספרד. אחת מהבטחות הבחירות שלו הייתה הסגת הצבא הספרדי מעיראק, ומיד עם בחירתו הוא הורה לברברה להתחיל בנסיגה ולסיים אותה תוך עשרה ימים. ברברה עמד במשימה בהצלחה, ועד 27 באפריל כבר התפנו כל החיילים הספרדים לכוויית. ב-25 ביוני אותה שנה הוא פוטר מתפקיד ראש מטה ההגנה.
אוקיאמה

שטח העיר אוקיאמה מודגש בסגול בתוך מחוז אוקיאמה
אוקיאמה (ביפנית: 岡山市) היא עיר הבירה של מחוז אוקיאמה באזור (חבל ארץ) צ'וגוקו שנמצא במערב האי הונשו ביפן. העיר נוסדה ב-1 ביוני 1889. נכון לפברואר 2022, אוכלוסיית העיר הייתה 723,296 נפש וצפיפות האוכלוסין עמדה על 917.4 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר 789.88 קילומטרים רבועים.
ליד העיר נמצאים הגן היפני קוראקו-אן ((אנ') Kōraku-en), הגן המסורתי הידוע כאחד משלושת הגנים המסורתיים המובילים ביפן, וטירת אוקיאמה (אנ'), המדורגת בין 100 הטירות היפניות הטובות ביותר. העיר מתוארת בתור מקום ההתרחשות של האגדה היפנית "מומוטארו". אוקיאמה הצטרפה לרשת העולמית של אונסק"ו של "ערי למידה" ב-2017.
היסטוריה > מתקופת סנגוקו עד עידן טנשו

לפני תקופת מורומאצ'י, אוקיאמה הייתה חלק מאזור חוות שכלל טירה קטנה שנבנתה על ידי קנמיטסו. בתקופת סנגוקו, אוקיטה נאואיה (אנ') תקף את אוקיאמה ואת הטירה כדי לשלוט על דרכים העוברות דרכה ועל האדמות החקלאיות הנרחבות באזור. אוקיטה נאואיה שיפץ את הטירה וסלל את דרך Sanyo שהובילה למרכז העיר והטירה. בתקופתו אוקיאמה הפכה לבירה הפוליטית והכלכלית של מחוז ביזן (אנ').
היסטוריה > תקופת אדו

בשנת 1600, אוקיטה הידייה (Ukita Hideie), שהיה בנו של אוקיטה נאואיה והאדון של אוקיאמה, הפסיד בקרב סקיגהארה. בשנה שלאחר מכן, Kobayakawa Hideaki הגיע לאוקיאמה והפך לאדון הפיאודלי של אוקיאמה. הידאקי מת בשנת 1602. Ikeda Tadatugu, שהיה האדון הפיאודלי של ההאן של Himeji, הפך לשליט הבא של אוקיאמה. לאחר תקופה זו, אוקיאמה נשלטה על ידי משפחת איקדה עד לחלק האחרון של המאה ה-19. בהמשך להתפתחותה הכלכלית, אוקיאמה הפכה לאחת מעשר ערי המבצר הגדולות ביותר ביפן במאה ה-18. גן Korakuen פותח על ידי האדון הפיאודלי הרביעי, Ikeda Tsunamasa.
היסטוריה > ממשלת מייג'י ועד למלחמת העולם השנייה

ב-29 באוגוסט 1871, ממשלת מייג'י החדשה של האימפריה של יפן החליפה את חלוקת ההאן המסורתית בסמכות ממשלתית ריכוזית, וכך נוצרו המחוזות המודרניים של יפן. אוקיאמה הפכה לבירת מחוז אוקיאמה. בשנת 1889 נוסדה העיר אוקיאמה. בתקופת מייג'י נבנתה מסילת ברזל בעיר ששיפרה מאוד את התפתחותה. אוקיאמה הפכה לאחד המקומות החשובים ביותר במערב יפן בתחומי התחבורה והחינוך. כשהחלה מלחמת העולם השנייה, באוקיאמה היה בסיס של הצבא היפני הקיסרי. ב-29 ביוני 1945, העיר הותקפה על ידי חילות האוויר של צבא ארצות הברית באמצעות פצצות תבערה. כמעט כל העיר נשרפה, ויותר מ-1,700 בני אדם נהרגו. אוקיאמה ספגה נזק רב במלחמה, ואיבדה יותר מ-12,000 בתי אב.
היסטוריה > מאז מלחמת העולם השנייה

במהלך הפריחה הכלכלית של יפן בשנות ה-60 של המאה העשרים, אוקיאמה התפתחה במהירות כאחת הערים החשובות ביותר באזורי צ'וגוקו ושיקוקו. בשנת 1972 החלה חברת הרכבות המהירות San'yō Shinkansen להסיע נוסעים בין תחנות Shin-Ōsaka ואוקיאמה. שנתיים לאחר מכן, שירות שינקנסן הוארך עד ל-Hakata.
בשנת 1988, נפתח גשר סטו-אוהשי, וחיבר את אוקיאמה עם שיקוקו ישירות ברכבת ובכביש.
העיר קילב מעמד של עיר ליבה (אנ') ב-1996 ושל עיר מיועדת (אנ') ב-1 באפריל 2009.
גאוגרפיה

העיר אוקיאמה ממוקמת בחלק הדרומי של מחוז אוקיאמה, הממוקם בחלק המערבי של האי הונשו. העיר תחומה בדרום על ידי הים הפנימי סטו. נהר אסאהי חוצה את אוקיאמה.
מאז הפכה אוקיאמה לעיר מיועדת ב-2009, העיר חולקה לארבע רבעים. קיטה-קו, נאקה-קו, היגאשי-קו ומינמי-קו.
גאוגרפיה > מיזוגים

ב-22 במרץ 2005 - סופחו העיירה מיצו (מנפת מיצו) והעיירה נדסאקי (מנפת קוג'ימה) לאוקיאמה.
ב-22 בינואר 2007 - סופחו העיירה Takebe (מנפת מיצו) והעיירה Seto (מנפת אקאיווה) לאוקיאמה.
נפות קוג'ימה, מיצו ואקאיווה כולן פורקו כתוצאה מהמיזוגים הללו.
כלכלה > חקלאות

העיר ממוקמת במישור אוקיאמה, בו מגדלים בעיקר, אורז, חצילים ועירית סינית לבנה. אפרסקים וענבים לבנים מגדלים בחלק ההררי, הצפוני של העיר.
כלכלה > תעשייה

בשנת 2005, התוצר המקומי הגולמי של העיר היה 800 מיליארד ין, כמעט 10% מהתוצר המקומי הגולמי לנפש של מחוז אוקיאמה. התעשיות העיקריות בעיר הן: ייצור חלקי מכונות, כימיקלים, מוצרי מזון ודפוס. רובע קונן, בדרום העיר, הוא אזור התעשייה.
כלכלה > מסחר

אוקיאמה נמצאת במרכז המטרופולין של אוקיאמה, הכולל את הערים קוראשיקי וסוג'ה. הרובע המסחרי העיקרי הוא רובע Omotechō, ליד טירת אוקיאמה, גני Kōraku-en, והאזור שמסביב לתחנת הרכבת אוקיאמה. המטה של Aeon Corporation, בית ספר פרטי לשפה האנגלית עם יותר מ-3,000 עובדים, ממוקם באוקיאמה.
תרבות

טירת אוקיאמה וקורקו-אן הן האטרקציות הבולטות ביותר באוקיאמה.
טירת אוקיאמה (מכונה Ujō (烏烏城'טירת עורבים') נבנתה בשנת 1597 על ידי אוקיטה נאואיה, שהיה פיאודל יפני. הטירה נהרסה במלחמת העולם השנייה בהפצצה של מטוסי ארצות הברית ב-1945 ושוחזרה ב-1966.
הגן היפני קורקו-אן, הידוע כאחד משלושת הגנים המסורתיים היפים ביותר ביפן, שוכן מדרום לטירה. הגן הוקם על ידי Ikeda Tsunamasa במשך 14 שנים, והושלם בשנת 1700. במרכז העיר ממוקם המנזר הבודהיסטי Sōgen-ji הגדול השייך לכת Rinzai.
תרבות > פסטיבלים

בכל אוגוסט משנת 1994 אוקיאמה מארחת את פסטיבל מומוטארו מטסורי, שהוא שילוב של שלושה פסטיבלים שונים.
תרבות > מוזיקה ואמנויות

לאוקיאמה יש תזמורת סימפונית מקצועית - התזמורת הסימפונית של אוקיאמה, שמופיעה באולם הסימפוניה של אוקיאמה. בעיר נמצאים מוזיאונים רבים, כולל מוזיאון מחוז אוקיאמה, מוזיאון מחוז אוקיאמה לאמנות, מוזיאון האשיבארה לאמנות, מוזיאון אוריינט אוקיאמה, מוזיאון יומג'י לאמנות והמוזיאון הדיגיטלי של אוקיאמה.
תרבות > מאכלים

באוקיאמה מבשלים מספר מנות מסורתיות. Barazushi, מנת סושי העשויה מאורז סושי, המכילה דגים טריים מהים הפנימי של סטו. קיבי דנגו (אוקיאמה) (吉備団子) כדורים דמויי ג'ל העשויים מאבקת דוחן ואורז, הם ממתקים ידועים מהאזור.
תקשורת > כלי תקשורת

העיתון המקומי, ה-Sanyo Shimbun, משרת את כל מחזור אוקיאמה. שש תחנות טלוויזיה משרתות את מחוז אוקיאמה וחלק ממחוז קגאווה. שלוש תחנות רדיו FM ושלוש AM משרתות גם הן את האזור.