stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אותך (שיר של שלישיית גשר הירקון)
הערות שוליים

1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
↑  "אותך" בביצוע אריק איינשטיין, באתר יוטיוב
↑  "אותך" בביצוע יהורם גאון, באתר יוטיוב
↑  "אותך" בביצוע חוה אלברשטיין, באתר יוטיוב
↑  "אותך" בביצוע לוליק, באתר יוטיוב
↑  "אותך" בביצוע גידי גוב ורמי קלינשטיין, באתר יוטיוב
↑  "אותך" בביצוע חבורת "זהו זה!", באתר יוטיוב, 4 בינואר 2024
1 2   אורי אסף – תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר (הגרסה הארוכה) (30:18 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "אורי אסף – הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב
1 2 3  "אותך", באתר הספרייה הלאומית
↑  עופר גביש, סתיו של אהבה – שיר הסתיו הכי שמח, באתר gavisho.com
חולצה

חולצה נורווגית עשויה כותנה מראשית המאה ה-19
חולצה היא פריט לבוש מבד ארוג או סריג, הנלבש על חלקו העליון של גוף, אורך החולצה יכול להגיע מהצוואר עד המותניים או עד האגן. אורך השרוולים נע מכמעט בלי שרוול ועד לשרוול ארוך המגיע עד לאמת היד. נשים לובשות לעיתים גם חולצות עם כתפיות. כאשר הכתפיות קצרות נקרא פריט הלבוש גופיה. במהלך השנים האחרונות החלו לייצר את חולצות הבטן, חולצה אשר קצרה יותר בתחתית ושחושפת חלק מן הבטן.
היות שחולצות בצבעים ובדים שונים משמשות חלק ממדים או תלבושת המסמלת את תפקידו ומעמדו של אדם ולחולצות אלו יש צווארון הפך הביטוי המגדיר את צבע הצווארון לסימון מעמדי.
מודעת פרסומת לחולצות, ארצות הברית, 1920
סוגי חולצות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חולצה מכופתרת - חולצה מכופתרת משתמשת בכפתורים נרכסים להצמדתה לגוף הלובש. חולצות מכופתרות של נשים ושל גברים נבדלות ביניהן לפי מיקום הכפתורים, של הנשים בצד שמאל ושל הגברים בצד ימין. השימוש בכפתורים הגיע לאירופה במאה ה-13, אז הכפתורים היו יקרים, לכן רק נשים עשירות יכלו להרשות לעצמן חולצות מכופתרות. נשים עשירות נעזרו במשרתות ללבישת בגדיהן, לכן הצבת הכפתורים בצד שמאל הקל על משרתות ימניות. גברים נהגו להתלבש בעצמם, לכן התאים להם יותר כפתורים בצד ימין. גברים גם נשאו לעיתים נשק מתחת לחולצה והיה נוח יותר לשלוף אותו מצד ימין.
כותונת - חולצה מכופתרת עם שרוולים ארוכים או קצרים וצווארון. כותונת היא גם חלק מחליפה ונלבשת מתחת למקטורן.
חולצת טי - חולצה שגזרתה דמוית האות T, חסרת צווארון וכפתורים. בעבר שימשה כבגד תחתון וכיום משמשת כבגד לא-רשמי.
חולצה כחולה - כינוי לחולצת עבודה של פועלים. בהשאלה: "צווארון כחול", סמל למעמד הפועלים. החולצה הכחולה היא גם חולצה הנהוגה כמדים במספר תנועות נוער. לכל תנועה היה שרוך בצבע שונה.
חולצה לבנה - בדרך כלל חולצה המשמשת לאירועים פורמליים. בדרך כלל עם צווארון ומכופתרת, בצבע לבן.
חולצת בטן - חולצה, בדרך כלל קצרה ומיועדת לנשים, החושפת את אזור הטבור של הלובש אותה.
חולצה חומה - האס אה הגרמני, פלוגות הסער הנאציות נהגו ללבוש חולצות חומות.
חולצה שחורה - נלבשו על ידי חברי 'יחידות הפעולה' [Squadre d`Azione] הפשיסטיות של בניטו מוסולוני באיטליה, שנקראו "החולצות השחורות".
חולצה רוסית - חולצה רוסית היא דוגמת חולצה לגבר רקומה סביב מפתח הצוואר, על הצוארון ועל חפתי השרוולים, היא הייתה חלק מתלבושת העממית הנהוגה ברוסיה. חלוצי העלייה הראשונה והשנייה הביאו אותה עמם והפכו אותה לחלק מ'התלבושת החלוצית'
חולצות נשים
חולצת סרטפלס - נאמר באנגלית strapless או Bandeau מדובר בחולצת נשים. חולצת סטרפלס היא חולצה ללא כתפיות, היא כמו צינור שמכסה את הבטן והחזה עד מתחת לבית השחי, כתוצאה מכך בדר"כ החלק העליון של החזה נשאר חשוף. מי שתרגיש יותר בנוח להשתמש בחולצות מהסוג הזה אלו תהיינה בדר"כ נשים שהדדים שלהן מתחילים מנמוך - מתחילים מתחת לבית השחי.[דרושה הבהרה]
חולצות בספרות, שירה ואמנות

בתנועת הנוער העובד והלומד נהגו לשיר בשנים הראשונות למדינת ישראל את השיר "חולצה כחולה".
"מבקש אדם חולצה לטעמו" - שיר מאת אריה סיון.
גם באנגלית יש שירים שבכותרתם ובמילותיהם יש אזכור לחולצות.
מיחזור משביח

בעבר נהגו להאריך חיי חולצות על ידי הפיכת הצווארון והחפתים, שהתבלו לפני יתר חלקי החולצה. כיום יש מיחזור משביח לחולצות באופנים שונים.
ניתן להאריך גזרת חולצה על ידי תפירת בד נוסף או חצאית בתחתיתה וכך להפכה לשמלה.
ניתן לחבר שתי חולצות פגומות לחולצה אחת: שרוולים מחולצה אחת מחוברים לגוף חולצה אחרת.
ראו גם

חולצה רוסית
מיחזור משביח לבגדים
בד
ביגוד
הערות שוליים

↑  Motivul pentru care cămăşile de bărbați au nasturi pe dreapta şi cele de femei pe stânga (ברומנית)
↑   שחר אטואן, שובן המעודן של חולצות הבטן, באתר הארץ, 6 ביוני 2014
↑  Shoah Resource Center SA, Yad Vashem (באנגלית)
↑  [https://www.britannica.com/topic/Blackshirt Blackshirt
ITALIAN HISTORY], Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  נורית בת-יער‏, חולצה חלוצה, באתר וואלה, 16 ביוני 2009
↑  מילים דודיק וורטמן,מרדכי זעירא, לוי מלינובסקי , לחן מרדכי זעירא, חולצה כחולה, באתר זמרשת
↑  אריה סיון, מבקש אדם חולצה לטעמו, באתר פרויקט בן-יהודה
↑  The Best Songs With Shirt in the Title, Ranker (באנגלית)
↑  Luna Lupus, 10 Super Fashionable Ways to Repurpose a Men’s Shirt, DIY& Crafts (באנגלית)
↑  Leah Chatt Berger, Allen Davenport bragdon (ע), Glad Raglan Two top, The Family Creative Workshop, כרך Quilling - Rope knotting, 1976, New York: Plenary, 1976, The Family Creative Workshop, עמ' 72-74, ISBN 9780705403429. (באנגלית)
סעד מלכי

סעד מלכי
סעד (יעקב) מלכי (י"ז בטבת תרנ"ט, 30 בדצמבר 1898 – ד' בסיוון תשמ"ח, 20 במאי[דרושה הבהרה] 1988), היה איש חינוך ועיתונאי יהודי-ציוני בקהיר במחצית הראשונה של המאה ה-20.
קורות חיים

נולד בקהיר לאביו, יעקב, ולאמו סומבול בת הרב יוסף הכהן.
בילדותו, קיבל חינוך יהודי מסורתי לצד חינוך כללי בבתי הספר של הקהילה היהודית בקהיר.
במקצועו היה איש חינוך וכיהן כמנהלו של בית הספר 'גרין' בקהיר.
פעילותו העיתונאית

את פעילותו העיתונאית החל לאחר הצהרת בלפור, כאשר פרסם באל-אהראם ובאל-מוקטם מאמרים התומכים בציונות. החל בשנת 1924 עבד בתור עורך המהדורה הערבית של העיתון 'ישראל' אשר יצא לאור בקהיר בין השנים 1920–1939, על ידי ד"ר אלברט מוצרי. 
כבר בתפקידו זה, ביקש סעד מלכי לחרוג מגבולות העיתונאות ככלי דיווח ועשה שימוש במהדורה הערבית של העיתון 'ישראל' כדי לנסות ולהשפיע על המציאות, בנושאים החשובים לקהילה היהודית. הוא התנגד להסתייגויותיהם של ראשי הקהילות מקיומו של עיתון יהודי בערבית, הקורא לקיומה של סולידריות קהילתית-מזרחית. הוא גם המשיך לפרסם מאמרים התומכים בציונות באל מוקטם.
בשנת 1934 יסד וערך את העיתון 'א-שמס', אשר יצא לאור בקהיר עד לסגירתו בידי השלטונות בשנת 1948, יומיים בלבד לאחר הקמת מדינת ישראל.
אגודת הצעירים היהודים מצריים

בשנת 1935 חבר מלכי לשלשה אנשי רוח יהודים מצריים, לצורך הקמתו של ארגון הצעירים היהודים מצריים ('ג'מעיית אלשבאן אלמצריין'), אשר שם לו למטרה לעודד את בני הנוער והצעירים היהודים לאמץ את התרבות הערבית ואת שפתה על חשבון התרבות האירופית.
השלשה היו: העיתונאי ד"ר אלפרד ילוז, חוקר הספרות ד"ר ישראל בן זאב (וולפסון) והסופר הרופא הלל פרחי.
ראשי האגודה קראו ליהודי מצרים להשתלב באופן מלא בחיי החברה במצרים, מהבחינה התרבותית, הפוליטית, לאמץ נתינות מצרית ולהטמיע את השפה הערבית כשפה מרכזית בחייהם ובחיי הקהילה.
העיתון 'א-שמס'

בשנת 1934, עם הפסקת הופעתה של המהדורה הערבית של העיתון 'ישראל', ייסד סעד מלכי את העיתון 'א-שמס' ושימש כעורכו.
חוקרת תקשורת המונים מאוניברסיטת קהיר, ד"ר עואטף עבד אל רחמן, קבעה בספרה 'העיתונות הציונית במצרים' (יצא לאור בקהיר בשנת 1979) כי 'א-שמס' היה לעיתון החשוב ביותר שהיה לתנועה הציונית במצרים.
מטרת העיתון, כפי שבאה לידי ביטוי במאמר מערכת שהופיע בגיליונו הראשון (19 בספטמבר 1934) הייתה:
"להפיץ את המוסר וללחום בשחיתות, בצד הפצת התרבות, כדי לשמור על החברה המצרית מהתדרדרות ומהתפוררות. בצד שירותנו זה, למצרים האהובה עלינו במיוחד ובמזרח המתעורר בכלל, יטפל העיתון בענייני הקהילה עד אשר יגיעו מוסדותיה לרמת ההתקדמות המיוחלת".
לצד זאת, העיתון היה בעל אופי יהודי- ציוני, כפי שמשתקף מקריאתו החוזרת ונשנית להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, והדגשת התועלת שבדבר לעמי ערב.
יותר משהיה כלי דיווח חדשותי, היה העיתון למכשיר פובליציסטי בידי עורכו, מתוך מטרה להשפיע על דעת הקהל וחיי היהודים, לצד ניסיון לפנות לחברה המצרית הלא יהודית.
העיתון כלל מדורים לענייני ספרות, מדע, אמנות ואף קולנוע. העיתון התייחד בכך שדאג להדגיש את השתייכותם של היהודים לתרבות המזרח ואת חשיבות הקרבה שבין התרבות היהודית למוסלמית.
העיתון הכיל, אמנם, בעיקר תכנים שנגעו במישרין או בעקיפין לחיי היהודים, אך לא רק. כך, הכיל העיתון מדורים וכתבות שעסקו בתחום מדעי החברה, תרגומים של מאמרים בתחומים מדעיים שונים ומדע פופולרי. 
העיתון שם דגש על טיפוח היצירה היהודית, בעיקר בתחום הכתיבה ונתן במה לכותבים, הוגים ואנשי רוח מקומיים.
העיתון 'א-שמס' > דוגמאות ליחס העיתון 'א-שמס' לסוגיות אקטואליות

היחס לנאציזם: כחלק מיחסו הכולל לתרבות האסלאם, עמד מלכי על הסתירות בין עקרונות האסלאם לבין המסרים שעלו מתוך התעמולה הנאצית. מעל דפי עיתונו, קרא מלכי לאוכלוסייה המוסלמית להתקומם ולהתאחד עם הקהילה היהודית למאבק משותף בתעמולה הנאצית, לטהר את המזרח מהשפעותיה המסוכנות והזהיר מפני הסכנה הטמונה באידאולוגיה הנאצית:
"הנאציזם הוא שואה לחירות ולתרבות, הוא עוצר את הקדמה האנושית, משתק את הפוריות, וגוזר עליה כליה על ידי מאבק גזעי ודתי...שהרי מאז ומעולם היה המאבק הפנימי הסיבה להרס האומות...שום תרבות איננה יכולה להתקיים במדינה הממירה את הביטחון בפחד, את השלום במלחמה ואת הסובלנות ביריבות".
במאמרים שהופיעו לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, פורסמו, פעמים רבות, מעל דפי העיתון קריאות להעמדת הפושעים הנאצים לדין, משנראה היה כי אין בכוונת בנות הברית לנהוג כך.
היחס ליישוב היהודי ולתנועה הציונית: העיתון לא היסס לתקוף את ד"ר חיים ויצמן, בטענה כי האחרון נוטה לטובת הבריטים. העיתון קרא לויצמן ללחוץ על הבריטים וליישם במלואה את הצהרת בלפור ולעודד את העלייה לישראל. העיתון נהג לתקוף בקביעות את מדיניות הספר הלבן.
היחס לערביי ישראל: הערבים תושבי הארץ, ובראשם המופתי, חאג' אמין אל-חוסייני, הותקפו בחריפות במאמרים רבים. המופתי עצמו תואר מעל דפי העיתון כרוצח צמא דם, אשר הוציא שם רע לאסלאם.
העיתון 'א-שמס' > סגירת העיתון 'א-שמס'

יומיים לאחר הקמת מדינת ישראל, סגרו השלטונות המצרים את העיתון 'א-שמס' והחרימו את כל גליונותיו. בכך, היה 'א-שמס' לעיתון היהודי האחרון שיצא לאור במצרים, בשפה הערבית.
סעד מלכי הואשם בהיותו פעיל ציוני, אך הספיק לחמוק ממצרים בטרם ייאסר. בשנת 1949 עלה עם משפחתו לישראל, והתיישב בעיר בת- ים.
עלייתו ארצה

עם עלייתו לישראל, החל לעבוד במשרד המשפטים, בעריכת המהדורה הערבית של העיתון הממשלתי הרשמי (רשומות).
ביום 28 בדצמבר 1976, הוענק לסעד מלכי התואר יקיר העיר בת ים.
נפטר בד' סיוון ה'תשמ"ח (18 במאי 1988) בבת ים, והובא למנוחות בבית העלמין הדרום.
לקריאה נוספת

טובה אולשטין ועובדיה ירושלמי, 'סעד מלכי- שם אחד של שני אנשים מופלאים: העורך דין והעיתונאי', בתוך: יציאת מצרים שלנו (2) עמ' 24-22, תשע"ב (2012)
הגר הלל, 'ישראל' בקהיר: עיתון ציוני במצרים הלאומית, הוצ' עם עובד, תל אביב תשס"ה (2004)
זמן יהודי חדש, תרבות יהודית בעידן חילוני (כרך שלישי), עמ' 198.
הערות שוליים

↑  א"י והכרזת בלפור, הארץ, 12 ביולי 1923
↑  מכתב ממצרים - "ישראל", דואר היום, 18 במאי 1930
↑  "ישראל" לשנתו השביעית, דואר היום, 6 בינואר 1926
↑  יום הכיפורים והבנקים בקהיר, הארץ, 15 בספטמבר 1924
↑  מכתב להגנת הציונות במוקטם, דבר, 26 בפברואר 1926
קריאה לאחדות יהודית ערבית, הארץ, 1 במרץ 1926
↑  שבועון עברי ערבי, דואר היום, 17 בספטמבר 1934
↑  עתון יהודי בשפה הערבית, הַבֹּקֶר, 23 באוגוסט 1946
↑  ההוצאה הערבית של העיתון הרשמי, הארץ, 14 בספטמבר 1949
עמוד השער של גליונו הראשון של העיתון א-שמס
סעד מלכי נושא דברים בטקס קבלת אות יקיר העיר בת ים
ג'ורג' בידל איירי

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1801 אלנוויק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2 בינואר 1892 (בגיל 90) גריניץ', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 מקום לימודים:  Colchester Royal Grammar School  טריניטי קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  עמית כבוד של החברה המלכותית של אדינבורו  מדליית אלברט (1876)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1846)  המדליה המלכותית (1845)  הרצאת בייקר (1840)  מדליית קופלי (1831)  אביר מפקד במסדר האמבט  פרס לאלנד (1834)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 צאצאים:  Wilfrid Airy, Christabel Airy, Hubert Airy, Hilda Routh 
 
סר ג'ורג' בידל איירי. תצלום מ-1891.
סר ג'ורג' בידל איירי (באנגלית: George Biddell Airy;‏ 27 ביולי 1801 - 2 בינואר 1892) היה מתמטיקאי ואסטרונום אנגלי. הישגיו הרבים כוללים את עבודתו על מסלולים פלנטריים, מדידת הצפיפות הממוצעת של כדור הארץ, שיטה לפתרון בעיות דו-ממדיות במכניקת המוצק, ומיקום קו האורך הראשי בגריניץ' במסגרת תפקידו כאסטרונום המלכותי. על המוניטין שלו העיבו טענות שהושמעו כנגדו, לפיהן כתוצאה מהפסיביות המדעית שלו בריטניה איבדה את ההזדמנות להשיג קדימות בגילוי של נפטון.
עבודתו > אופטיקה

במאמרו מ-1825 "On a peculiar defect in the eye, and a mode of correcting it", איירי היה הראשון לתאר את תופעת האסטיגמטיזם, והיה הראשון לתקן אותה בעין האנושית באמצעות שימוש בעדשות גליליות שהמציא במיוחד לצורך מטרה זו. במאמרו מ-1838 "On the intensity of light in the neighbourhood of a of a caustic", איירי היה הראשון שהציג תאוריה מתמטית מורחבת ושלמה של תופעת הקשת בענן, שכוללת גם הסבר איכותי וכמותי לתופעת הקשתות הסופרנומרריות הנובעות מהאופי הגלי של האור. הסבר זה היה ההתקדמות התאורטית המשמעותיות הראשונה בנושא מאז הסברו של רנה דקארט לתופעת הקשת, שהתבסס על אופטיקה גאומטרית. איירי הראה גם שמהתאוריה שלו נובע שרדיוס הקשת הראשית משתנה עם גודל טיפות המים שמפזרות את אור השמש. בהקשר דומה, ראוי לציון גם מאמרו "On the Diffraction of an Object-Glass with Circular Aperture", שהציג בין היתר את תבנית איירי ואת הרעיונות החישוביים מאחורי תיאור התופעה. ב-1831 מדליית קופלי הוענקה לו מטעם החברה המלכותית על מחקרים אלו.
במסגרת תפקידו כאסטרונום המלכותי, איירי היה מעורב מאוד בפיתוח המכשור האופטי בו נעשה שימוש לתצפיות אסטרונומיות, ובין פיתוחיו הטכנולוגיים נמנים מכשיר ה-double image micrometer, ה-alazimuth, ה-reflex zenith tube וה-transit circle.
הוא שיער גם מספר השערות על שבירה כפולה של אור בגבישי קוורץ, ו"ספירלת איירי" (תופעה אופטית הנצפית בגבישי קוורץ) נקראת על שמו.
עבודתו > מכניקת הזורמים

ב-1841 הופיע חיבורו הארוך Tides and Waves, שעסק בהרחבה בתופעות ממכניקת הזורמים הקשורות בגאות ושפל ובגלי ים. אף על פי שבמוקד החיבור עמדו תופעות הגאות והשפל, הוא גם מכיל חלק משמעותי במיוחד על "התאוריה של גלים בתעלות" (עמ' 281–344), ואת ה-"דוח על ניסויים בגלים" (עמ' 344–351). חלקים אלו נחשבים לנקודת ציון בהתפתחות התאוריה של גלי מים, והציגו את התאוריה (הסטנדרטית כיום) הידועה בשם תאוריית הגלים של איירי. אף על פי שחלקים מהתאוריה פותחו קודם על ידי חוקרים אחרים, התאוריה של איירי היא הראשונה להציב את כל הפיתוחים הללו במסגרת מושגית אחת, תוך ביאור ההנחות שתקפות בכל אחד מהמקרים שטופלו קודם. יותר מכך, איירי הציע מספר הרחבות מתמטיות לתאוריה שלו, כמו גם כיוונים חדשים למחקר. חלק ניכר מהחלקים הללו הוא מקורי ועוסק בדרכים למדל תופעות נצפות.
עבודתו > אסטרונומיה > אי-שוויונות פלנטריים

תגליתו של איירי של אי-שוויון חדש בתנועות של נוגה וכדור הארץ היא באופנים מסוימים הישגו המשמעותי ביותר. כשהוא תיקן את האלמנטים של הטבלאות השמשיות של Delambre הוא חשד באי שוויון שהחמיץ Delambre עצמו. איירי גילה שהערך של שלוש-עשרה פעמים התנועה הממוצעת (mean motion) של ונוס הוא כה קרוב לשמונה פעמים זו של כדור הארץ שההבדל ביניהם הוא רק שבריר מהתנועה הממוצעת של כדור הארץ, ומהעובדה שהאיבר שתלוי בהפרש הזה, אף על פי שהוא קטן מאוד, מקבל באינטגרציה של המשוואות הדיפרנציאליות גורם של 2,200,000, איירי הסיק את הקיום של אי שוויון ניתן לצפייה שנמשך על פני תקופה של מעל 240 שנה (Phil. Trans. cxxii. 67). חקירה זאת הייתה אולי הסבוכה ביותר שנעשתה עד לזמנו של איירי בתאוריה של תנועות פלנטריות, והיא הציגה את השיפור המדעי הראשון של הטבלאות השמשיות באנגליה מאז ביסוס תורת הכבידה. כאות הוקרה לעבודה זאת הוענקה לו מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה ב-1833 (הוא עתיד לזכות בה שוב ב-1846).
עבודתו > אסטרונומיה > התאוריה הירחית

ב-1872 עלה במחשבתו של איירי הרעיון לטפל בתאוריה הירחית בצורה חדשה, ובגיל 71 הוא החל להריץ במרץ את העבודה הסבוכה שהכרחית לפיתוח הסכמה שלו. תיאור כללי של השיטה שלו נמצא ב-Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, vol. xxxiv, No. 3. השיטה שלו הייתה במהותה מבוססת על אימוץ המשוואות הירחיות של Charles-Eugène Delaunay.
עבודתו > אסטרונומיה > החיפוש אחר נפטון

ביוני 1846, איירי החל להתכתב עם האסטרונום הצרפתי אורבן לה-ורייה בנוגע לתחזית שלו שהאי-רגולציות בתנועת אורנוס הן אודות לגוף שמיימי שלא נצפה עד כה. כשהוא מודע לכך שהאסטרונום ג'ון קואוץ' אדמס מקיימברידג' ערך תחזיות דומות, ב-9 ביולי איירי הפקיד בידיו של James Challis את האחריות לערוך מחקר שיטתי בנושא כדי להבטיח שזכות הבכורה על הגילוי תהיה בריטית. בסופו של יום, תהליך איתור מתחרה בברלין על ידי יוהאן גוטפריד גלה, שנעשה ביוזמתו של לה-ורייה, ניצח במרוץ לאיתור כוכב הלכת החדש. אף על פי שאיירי זכה לביקורת נוקבת בשל כישלונו לפעול באופן אקטיבי יותר לקידום ההצעות של אדמס, נשמעו גם טענות לטובתו לפיהן התכתובות מאדמס היו מעורפלות וסבלו מהשהיות רבות ושהחיפוש אחר כוכב לכת חדש אינו בתחום אחריותו של האסטרונום המלכותי.
עבודתו > מכניקה הנדסית

ב-1862, איירי הציג שיטה חדשה לקביעת שדה המעוות והמאמץ בקורה. בשיטה הזאת, שלעיתים נקראת Airy stress function method, נעשה שימוש כדי למצוא פתרונות לבעיות דו-ממדיות רבות במכניקת המוצק, והיא תרמה לפיתוח הענף של מכניקת השבר.
עבודתו > תורת הבקרה

במסגרת מעורבותו הענפה בשכלול המכשור האסטרונומי של תקופתו, בנה איירי סוג חדש של מעמד משווני - מערכת סיבוב אוטומטית לטלסקופים שנועדה "לתקן" את הסטייה המצטברת בכיוון ההצבעה שלהם עקב סיבוב כדור הארץ. המערכת אפשרה למפעילי טלסקופים להישאר ממוקדים על כוכב מסוים בשמיים ללא צורך בתיקון תמידי, זאת שכן בלעדיה הכוכב היה נעלם משדה הראייה של הטלסקופ בתוך דקות ספורות. איירי תיאר את עקרונות המערכת שלו במאמרו מ-1840 "On the regulator of the clock-work for effecting uniform movement of equatorials".
ההתנסות שלו עם המערכת הובילה את איירי לחקור באופן מתמטי את בעיית האי-יציבות של וסתי מהירות צנטריפוגליים, ובמספר מאמרים בשנים הבאות הוא פיתח את המשוואות (הדיפרנציאליות) האי-ליניאריות היסודיות שמתארות מערכות כאלו, והראה שתנודות קטנות נערמות וגדלות באופן מעריכי; כלומר הוא היה מסוגל לתאר מתמטית את תופעת האי-יציבות. ממצאיו של איירי בתחום היו התרומה החשובה ביותר לתורת הבקרה בעשורים שלפני עבודתו הקלאסית בתחום של ג'יימס קלארק מקסוול ("On Governors").
הנצחה

קרחון איירי בארץ פאלמר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ג'ורג' בידל איירי.
ביבליוגרפיה

איירי היה מדען פורה ופרסם 518 מאמרים וספרים בחייו, שרשימה מלאה שלהם מופיעה באוטוביוגרפיה שלו שפורסמה ב-1896. בין החשובים ביותר שבפרסומיו ניתן למנות את:
Airy, G. B. (1826) Mathematical Tracts on Physical Astronomy - אוסף של מאמרים על אסטרונומיה.
(1828) On the Lunar Theory, The Figure of the Earth, Precession and Nutation, and Calculus of Variations, חיבור לו הוא הוסיף נספחים על התאוריה של תנועות פלנטריות והתאוריה של האור במהדורה השנייה שלו.
(1839) Experiments on Iron-built Ships, instituted for the purpose of discovering a correction for the deviation of the Compass produced-by the Iron of the Ships; and - חיבור שעוסק בדרכים לתקן את הסטייה של מצפן מגנטי מהצפון בספינות שמורכבות מברזל.
(1861) On the Algebraic and Numerical Theory of Errors of Observations and the Combination of Observations - תרומה חשובה לסטטיסטיקה ולרדוקציה של מדידות.
ראו גם

פונקציית איירי
תאוריית הגלים של איירי
דיסקת איירי
הערות שוליים

↑  Historical Encyclopedia of Natural and Mathematical Sciences
↑  The published works of Sir George Biddell Airy
↑  Control Strategies for Dynamic Systems: Design and Implementation,p.4
↑  קרחון איירי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257529205171  PLWABN: 9812830668705606  BIBSYS: 2002226  BNE: XX1507974  BnF: cb105191491 (data)  BPN: 61402825  CANTIC: a10584638  CiNii: DA02025782  GND: 116274646  ICCU: LIAV044469  ISNI: 0000 0001 1022 7020  LCCN: n80138214  NKC: ola2002142375  NLA: 35712473  NTA: 075267039  RERO: 02-A002913195  SNAC: w6w779z7  SUDOC: 076149617  TePapa: 40983  Trove: 1053394  VcBA: 495/21557  VIAF: 24591712   WorldCat (עם VIAF): 24591712
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2020

מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2020 הוא רשימת השירים לסיכום שנת 2020 של הבילבורד הוט 100, שפורסמה ב-3 בדצמבר 2020. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו לאורך שנה. כמו כן, הוא מחושב לפי נתוני מכירות שנאספו בפרקי זמן ספציפיים שנקבעו על ידי בילבורד ומתבסס על מצעד השירים השבועי שמופק על ידו.
"Blinding Lights" של דה ויקנד (בתמונה) נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 השבועי ארבע פעמים לא רצופים. בנוסף, היה השיר שבילה במצעד את מספר השבועות הגבוה ביותר בהיסטוריית המצעד, 90 שבועות.
לראפר רודי ריץ' שישה שירים ברשימת סוף השנה
לראפר ליל בייבי שישה שירים ברשימה
דה-בייבי עם חמישה שירים ברשימה
לזמר והראפר דרייק חמישה שירים ברשימה
ראו גם

2020 במוזיקה
הערות שוליים

↑  Caulfield, Keith (9 בדצמבר 2014). "The Year In Pop 2014". Billboard. Prometheus Global Media. נבדק ב-10 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Trust, Gary (3 בדצמבר 2020). "The Year in Charts 2020: The Weeknd's 'Blinding Lights' Is the No. 1 Hot 100 Song of the Year". Billboard. נבדק ב-4 בדצמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| מצעדי סוף השנה של בילבורד הוט 100 |
| --- | --- | --- |
| 1946–1949 | 1946 • 1947 • 1948 • 1949 |  |
| 1950–1969 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| 1970–1989 | 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 |  |
| 1990–2009 | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 |  |
| 2010–הווה | 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 86228e67-2836-4a05-bb00-f02d0aa74c99
סיטראם קסרי

סיטראם קסרי (15 בנובמבר 1919 – 24 באוקטובר 2000) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כנשיא הקונגרס הלאומי ההודי מספטמבר 1996 ועד מרץ 1998.
ביוגרפיה

סיטראם קסרי נולד למשפחה מקאסטת הבניה ב-1919 בביהר. הוא נעצר חמש פעמים מ-1931 ועד 1942 עקב מעורבותו בתנועת העצמאות ההודית.
נבחר ב-1967 ללוק סבהה מטעם הקונגרס הלאומי ההודי. ב-1971 נבחר לחבר ברג'יה סבהה מטעם ביהר, תפקיד בו החזיק במשך חמש כהונות עד ל-2000, כשהקונגרס החליט שלא להריץ אותו.
בינואר 1983 התפטר מתפקידו כשר התובלה, ונותר כאוצר המפלגה.
לאחר תבוסת הקונגרס בבחירות ללוק סבהה ב-1996, הפטר פ"ו נרסימהה ראו מראשות הקונגרס, וקסרי נבחר לתפקיד. הוא כיהן כנשיא הקונגרס כשהמפלגה תמכה מבחוץ בממשלות הג'נטה דאל.
קסרי הביא להתפטרות ה. ד. דווה גאודה מראשות ממשלת הודו באפריל 1997, לאחר שהכריז על משיכת תמיכת הקונגרס בו, אך הקונגרס לא הצליח להקים ממשלה חילופית ואינדר קומאר גוג'ראל מהג'נטה דאל הושבע לממלא מקומו. לאחר דליפת מסמכים מהוועדה שחקרה את התנקשות ברג'יב גנדי ב-1991 שקשרו את ממשלת דראווידה מונטרה קזגאם בטמיל נאדו לכשלי אבטחה שסייעו למתנקשי הטיגריסי השחרור של טאמיל אילם, הסירה הקונגרס סופית את תמיכתה בממשלה בנובמבר 1997, לאחר שגוג'ראל נמנע מלהדיח את הדראווידה מונטרה קזגאם ממשלתו.
בבחירות ללוק סבהה ב-1998 נדחק קסרי מהנהגת הקמפיין, שנוהל בפועל בידי סוניה גנדי, שהחליטה להיכנס לפוליטיקה במשך השנה הקודמת. לאחר תבוסת המפלגה בבחירות, האשימו תומכי גנדי את קסרי באחריות לתבוסה, והדיחוהו בישיבת הוועדה המנהלת של הקונגרס ב-15 במרץ 1998.
הערות שוליים

↑  Rediff On The NeT: Sitaram Kesri is a wily political operator, Rediff
1 2 3  Darpan Singh, Sitaram Kesri, the Congress president who had his dhoti pulled, India Today, ‏28 בספטמבר 2022
↑  Editorial, January 27, 1983, Forty Years Ago: Sitaram Kesri resigns, The Indian Express, ‏27 בינואר 2023
חלמיתיים

| חלמיתיים |
| --- | --- |
 Brachychiton rupestris
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי הפרחים
מחלקה:: דו־פסיגיים
סדרה:: חלמיתאים
משפחה:: חלמיתיים
שם מדעי
 .Malvaceae Juss ‏ז'יסייה, 1789
מִשְׁפַּחַת הַחֶלְמִיתִיִּים (שם מדעי: Malvaceae) היא משפחה בינונית בגודלה בסדרת החלמיתאים, שבמחלקת הדו־פסיגיים, ונפוצה בכל היבשות מלבד אנטארקטיקה, בעיקר באזור הטרופי. היא מקיפה עשבים, בני שיח, שיחים או עצים וכוללת כ-252 סוגים וכ־5,444 מינים. כ־37 מינים ב-12 סוגים ממשפחה זו גדלים בר בארץ ישראל. מינים תרבותיים נוספים משמשים את האדם כצמחי תועלת – למטרות נוי, ותעשייה וכן כמזון. למשל, מיני ברכיכיטון משמשים כעצי נוי ושדרות, כותנה (Gossypium), ועץ הקקאו (Theobroma cacao) שמזרעיו מפיקים את אבקת הקקאו המהווה מרכיב עיקרי בשוקו ובשוקולד.
היביסקוס
חלמית מצויה
לפי שיטת המיון החדשה APG III (2009), אוחדו שלוש משפחות בוטניות עם משפחת החלמיתיים (Malvaceae): משפחת הטילייתיים (Tiliaceae), משפחת הסְטֶרְקוּלִיִּים (sterculiaceae) ומשפחת הבּוֹמְבַּקִיִּים (Bombacaceae). שינויים אלה במיון נועדו לשקף הבנה טובה יותר של הקשרים האבולוציוניים בין הצמחים, בהתבסס על מחקרים גנטיים ומורפולוגיים.
הסוג מעוג (Lavatera) בוטל מבחינה טקסונומית ואוחד עם חלמית (Malva). מחקרים גנטיים ומורפולוגיים שפורסמו בשנת 1998 על ידי הבוטנאי מרטין פורבס ריי (Martin Forbes Ray) הוכיחו שלשני הסוגים מאפיינים משותפים רבים ואין סיבה להפריד ביניהם. כתוצאה מכך, המינים ששויכו לסוג מעוג הועברו לסוג חלמית וניתן למצוא אותם תחתיו.
הפרוט על משפחת החלמיתיים מובא בפרק הבא, וכאן הם מוצגים בקצרה: העלים מסורגים; הפרחים דו-מיניים, ובעלי שחלה עילית, גדולים וסימטריים. הגביע בעל חמשת עלים מלווה על פי רוב מבחוץ בגביעון ירוק המורכב מחפים מפורדים או מאוחים. עלי הכותרת הם 5 והם שזורים על פי רוב סביב עצמם בעודם בפקעית הפרח. האבקנים מרובים וערוכים על פי רוב רק בדור אחד, הוא הדור הפנימי (הדור החיצוני מנוון או מופיע בצורת אבקנים עקרים). לפעמים מספר האבקנים הוא 5. הזירים ערוכים באגודות-אגודות או מאוחים כולם לצינור אחד, המכונה "צינור האבקנים". המאבקים בני לשכה אחת המכילה שני שקי אבקה. השחלה מורכבת 3 עלי שחלה והשליות זוויתיות.