stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת קציני הדת היהודים
הקמה

האנדרטה היא אחת מקבוצה של ארבע אנדרטאות הניצבת בגבעת קציני הדת (Chaplains Hill) שבבית הקברות. הן הוקמו לכבוד קציני דת בכוחות המזוינים של ארצות הברית, שנפלו במלחמותיה, החל ממלחמת העולם הראשונה ואילך. שמות 255 קציני דת, רובם קתולים ופרוטסטנטים, מונצחים באנדרטאות אלו, שהוקמו בהדרגה החל משנת 1926.
אנדרטת קציני הדת היהודים מעוצבת בדומה לאנדרטאות השכנות לה. היא לוח גרניט זקוף שאל פניו הוצמדה טבלת ארד. הטבלה נושאת בראשה איור של מגן דוד ולוחות הברית - סמלם של הרבנים הצבאיים האמריקאים - וגורי אריה יהודה משני צידיהם. על גביה מובאת כתובת הקדשה ומצוינים שמות 14 הרבנים שנפלו. בתחתיתה מובא באנגלית פסוק מקינת דוד: "מִנְּשָׁרִים קַלּוּ מֵאֲרָיוֹת גָּבֵרוּ" (שמואל ב, א, כג).
הראשון ברשימת הנופלים שעל גבי האנדרטה הוא הרב אלכסנדר גוד, שנהרג ב-3 בפברואר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה אחד מארבעת קציני הדת שהקריבו את חייהם למען הצלת חיילים אחרים לאחר שאונייתם טורפדה על ידי צוללת גרמנית באוקיינוס האטלנטי.
האנדרטה עוצבה על ידי דברה ג'קסון (Deborah Jackson) מניו יורק ומומנה מכספי תרומות פרטיות. היא הוקמה לאחר קבלת אישור הקונגרס והייתה האחרונה שהוצבה בגבעת קציני הדת. היא נחנכה ב-24 באוקטובר 2011.
אנדרטת שער הברון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  תרומתו של הברון רוטשילד לפיתוח המושבה פתח תקווה
 מיקום:  פתח תקווה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1947
 תאריך פתיחה רשמי:  1947 
 אדריכל:  אוריאל שילר 
 קואורדינטות:  32°05′22″N 34°52′51″E﻿ / ﻿32.0895°N 34.880944444444°E﻿ / 32.0895; 34.880944444444
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אנדרטת שער הברון(למפת גוש דן רגילה) אנדרטת שער הברון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת שער הברון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת שער הברון  he אנדרטת שער הברוןhe אנדרטת שער הברוןמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אנדרטת שער הברון היא אנדרטה שהוקמה ב-1947 בכניסה המערבית לפתח תקווה כהוקרה על תרומתו של הברון רוטשילד לפיתוח המושבה בסוף המאה ה-19.
האנדרטה ממוקמת בקצה הרחובות רוטשילד, ז'בוטינסקי, מונטיפיורי והברון הירש בפתח תקווה. היא תוכננה על ידי האדריכל אוריאל שילר, ועבודת הבנייה בוצעה על ידי אליהו וולפו ובניו שהתמחו בבנייה באבן. לפני האנדרטה הוקמה מדשאה רחבה, והוצב בה סלע ובו מצוין כי האנדרטה נבנתה כהוקרה לפועלו של רוטשילד. האתר שופץ על ידי עיריית פתח תקווה ב-1990.
האנדרטה נבנתה כהוקרה על פועלו של הברון רוטשילד למען המושבה בראשית ימיה. ב-1887 ביקר הברון בארץ ישראל ובמושבה פתח תקווה, והסכים לקחת אותה תחת חסותו. ב-1892 העבירו לרשותו 28 משפחות מאנשי המושבה את נחלותיהן, וקיבלו משכורת קבועה, כלי עבודה וסוסים מפקידי הברון. פועלו הביא לפיתוח החקלאות בנחלות אלו, נטיעת עצי אקליפטוס וייבוש ביצות. אך עם הזמן החלו תופעות שליליות כגון יחס משפיל של הפקידים כלפי המשפחות ותלות של התושבים בפקידים, ולבסוף ב-1901 ביטל רוטשילד את משטר הפקידות במושבות.
הערות שוליים

↑  אנדרטת הברון, באתר "ילדים יוצרים שילוט עירוני"
↑  אליהו - בונה האנדרטה, באתר הארכיון לתולדות פתח תקווה ע"ש עודד ירקוני
↑  אנדרטת הברון, באתר פסג"ה פתח תקווה
פאל ליגטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במאי 1885 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 ביוני 1941 (בגיל 56) בודפשט מחוז XIII, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
פאל ליגטי (במקור לוי, בהונגרית: Ligeti Pál; בודפשט, 29 במאי 1885 – בודפשט, 23 ביוני 1941) היה אדריכל, צייר, פילוסוף, סופר אמנות יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

פאל לוי נולד בבודפשט במשפחה יהודית כבנם של וילמוש ליגטי (לוי) (1850–1932), סוכן מניות, סוחר בניירות ערך בבורסה, ושל אנה הירשלר (1863–1945). ב-1903 למד ציור במושבת האמנים של באיה מארה, ועבודותיו הוצגו גם בסלון הלאומי. מאוחר יותר בחר בקריירה של אדריכל. הוא נרשם לאוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, וסיים את לימודיו שם. לאחר מכן ב-1911 פתח משרד אדריכלות משלו, שם עבדו במשך זמן מה שני אדריכלים מפורסמים לעתיד פרקש מולנר ומטה מיור וגם אישטוואן ליגטי, צייר זכוכית, עבד שם בין 1923 לבין 1929.
עבודותיו המשותפות עם פרקש מולנר היו (מבחר מבין מבני הוילות):
וילת דליי ברחוב מיהאי ב-1929 (Mihály utcai Delej-villa)
וילה שנבנתה ב-1931 בשכונת דרך בימבו (Bimbó út)
וילה נוספת ב-1931 בשכונה אחרת ברחוב החמניה (Napraforgó).
ליגטי דיבר גם גרמנית וגם צרפתית מצוינות והיה בקיא בתולדות האמנות המודרנית ובתיאוריה של תחום מקצועו, כך שעד מהרה הפך לקול ולדובר של האדריכלות האוונגרדית ההונגרית. כמרצה, הוזמן לסדנאות רבות בנושא אדריכלות חדשה, כולל "חוג אופבואו" (Opbouw=מבנה) ההולנדי. גם העובדה שעמיתו פרקש מולנר עבד בעבר בסדנת ויימאר של ולטר גרופיוס מילאה תפקיד משמעותי בהזמנה זו ולאחר שובו הוביל את הקבוצה ההונגרית של CIAM-Ost כלומר ארגון המשנה של "הקונגרס הבינלאומי לארכיטקטורה מודרנית" (Congrès Internationaux d’Architecture Moderne - CIAM). יחד עם אלפרד פורבאט (מקודם פיכסל) הוא היה חבר בוועדה שניסחה את החלטת ועידת CIAM ב-1937 בפריז על עקרונות האדריכלות העירונית החדשה בקשר עם אמנת אתונה מ-1933. קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
הרהוריו הפילוסופיים

על רקע זה, כתביו "לקראת פנתיאון החדש" ו-"Der Weg aus dem Chaos" הם קריאות מפתיעות. קשה לשלב אותם בכתבי התכנות של האדריכלות המודרנית. ספריושל ליגטי שייכים הרבה יותר להקשר אחר. הם שייכים לאותם מחקרי תולדות התרבות שהיו ניסיונות פרשנות מורפולוגית תרבותית מקיפים לשינוי בסגנונות ההיסטוריים. אדולף גלר (אנ'), פרופסור לארכיטקטורה בשטוטגרט, שהתעניין גם הוא בנושא, שאל ב-1887:
"איזה כוח מניע הוביל ומוביל גם כיום את האדם בהיסטוריה ליצור צורות יפות? ומה מניע את העמים לשנות ללא הירף את הסגנונות בהיסטוריה?"
פאל ליגטי היה עסוק בשאלות דומות כשניסה לתאר את הקביעות של התפתחות האדריכלות בהקשר של השינויים הגדולים בהיסטוריה של האנושות. ברקע עבודתו כבר הכירו מבקרים בני זמנו את תפיסת ההיסטוריה של פילוסוף התרבות הגרמני אוסוואלד שפנגלר.
עבודתו של ליגטי בגרמנית פורסמה על ידי הוצאת Callwey במינכן, שהייתה ידועה בעיקר בתור המוציאה לאור של המגזין Baumeister. קאלווי לא היה פורום לאוונגרד, אלא לשאיפות שמרניות דרום גרמניות. המו"ל שכר את שרותי היסטוריון האמנות הפרופסור לודוויג קאמרר כלקטור של כתב היד של ליגטי. במהדורה הגרמנית אישר ליגטי את האופי התרבותי-פילוסופי של עמדתו, ואף הצהיר הצהרות כלליות יותר בהפצה. הרוח ה"אדריכלית" היא ביטוי לעבודה מתוכננת, של חברה קיבוצית, ואילו העידנים ה"ציוריים" מתאפיינים בהגשמת חופש הפרט, המלווה באנוכיות, חוסר רסן, ריקבון חברתי, מהפכות ומלחמות.
עבודתו של ליגטי היא תוצר אופייני לעניין ה"תרבותי מורפולוגי" של שנות ה-30. העניין המורפולוגי הזה, באופן מעניין, מתחדש היום; די בהתייחסות לטרילוגיית "Sphären" (כדורים) של הפילוסוף הגרמני פטר סלוטרדיק (אנ'), שכרך השלישי שלה ראה אור לאחרונה. בו הוא מתאר "כדורים", בועות וקצפים לא רק כמטאפורות אלא גם כצורות מורפולוגיות בסיסיות (כדמויות גורל) וגלי ליגטי עדיין מכים גם במונחים כמו "הגל החדש".
כתביו

לקראת פנתיאון חדש (בודפשט, 1926)
Durch die Kunstgeschichte zur Neuen Architectitektur (בודפשט, 1930)
Der Weg aus dem Chaos (הדרך מהכאוס, מינכן, 1931)
דרך תולדות האמנות לארכיטקטורה חדשה (בודפשט, 1934)
לקריאה נוספת

הביאנלה לארכיטקטורה בוונציה (2004) (בהונגרית)
לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II . עורכת ראשית. אגנש קניירש. בודפשט, הוצאת אקדמיה, 1967–1969.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Szögi László: Magyarországi diákok németországi egyetemeken és főiskolákon 1789-1919. Budapest, Eötvös Loránd Tudományegyetem Levéltára, 2001.
Modern építészeti lexikon. Szerk. Kubinszky Mihály. Budapest, Műszaki Könyvkiadó, 1978.
Művészeti lexikon. Fel. szerk. Lajta Edit. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1965-1968.
Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Budapest, Akadémiai Kiadó, 1993.
Molnár Dénes: Erdélyi műtár. Képzőművészek, iparművészek, műépítészek, művészettörténészek, fotóművészek, műgyűjtők adattára. Déva, Corvina Kiadó, 2002.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Budapest, Magyar Könyvklub
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1081/1885. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 858/1941. folyószáma alatt".
↑  "Ligeti Vilmos halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 386/1932. folyószáma alatt".
↑  "Ligeti Vilmosné Hirschler Anna halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 886/1945. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055262105  ISNI: 0000 0003 9793 4303  LCCN: nb2018001665  NTA: 130065021  VIAF: 309677607   WorldCat (עם VIAF): 309677607
עיתון מיוחד

| --- | --- |

 תדירות:  יומון, שבועון
 בעלים:  אלכסנדר זאובר
 עורך ראשי:  אלכסנדר זאובר
 תאריכי הופעה:  1933–1953 (כ־20 שנה)
 שפה:  עברית
 מערכת:  רחוב אלנבי, שינקין, תל אביב
 
שער "עיתון מיוחד" בכ"ב בכסלו, שבוע לאחר כ"ט בנובמבר
שער גיליון השבועון, 24 בספטמבר 1948
עיתון מיוחד הוא שבועון שיצא לאור בין השנים 1933—1952 על ידי המו"ל והעורך אלכסנדר זאובר. השבועון עסק בפלילים וברכילות על חיי האישים בארץ ישראל ונחשב לעיתון הראשון בארץ ישראל שעסק בעניינים רכילותיים. "עיתון מיוחד" הוא העיתון הראשון בארץ ישראל שהשתמש בצבע בהדפסתו. העיתון לא היה מחויב לשום זרם פוליטי וסמלו היה מטבע גרוש עם חור.
הרעיון

זאובר הגה את הרעיון החדשני של עיתון שיעסוק בפלילים ורכילות לאחר ביקור בבית דפוס, שם ראה את שלמה בן־ישראל משגיח על הדפסתם של ספרי הבלשים של הסופר דוד תדהר, שעסקו בפלילים. הוא הקים את העיתון לאחר שהעיתון הקודם שעבד בו "דואר היום" נסגר.
העיתון

את רוב השבועון כתב זאובר עצמו תחת שמות שונים (למשל - שם אחד מני רבים הוא "סבירם", שפירושו סבי רב מיכאל על שם סבו, הרב מיכאל שטרנבך). כותרותיו של זאובר היו יוצאות דופן, סנסציוניות, ובנוסח מחורז: "בעל מלון שכיח, נעל את אשתו על מסגר ובריח, עזב את חברתו ושתי ברחוב הטורים, והתחתן עם אסתר העשירה בפורים". בעל בית דפוס, שהתקשה להאמין בהצלחה שחזה זאובר לעיתון כה סנסנציוני, העיר: "כאן לא הונגריה, אין כאן סיפורים כאלה למלא עיתון ומה שיש נדפס כבר בעיתונות הקיימת". על כך הקשה זאובר: "בתי משפט יש כאן?", ובעל בית הדפוס השיב בחיוב. אמר זאובר: "אם יש בתי משפט, אז יש משטרה ובתי סוהר, ויש גנבים מכל הסוגים, אז יש גם מקום לעיתון שיספר על נושאים אלה". אחד הסיפורים שהעיתון כיסה היה רצח אברהם פוגל מייסדי תל אביב, שמעולם לא פוענח.
העיתון היה מעין בטאון בלתי רשמי של "מפלגת המדינה העברית" בהנהגתו של מאיר גרוסמן.
בשלב מסוים הפך לביטאונה הרשמי כשגרוסמן הפך לעורך בפועל של העיתון כשלצידו המשפטן, העיתונאי וחבר מרכז מפלגתו, משה מילר מולאור, משמש כמזכיר המערכת של העיתון.
זאובר השתדל שלא לעסוק במדיניות חוץ, ובכל ימי "עיתון מיוחד" מעולם לא היה בו סיפור בעל גוון מדיני. הדברים השתנו במקצת לאחר קום מדינת ישראל, ולא פעם תקף זאובר את אנשי מפא"י שבשלטון, אף שרבים מאישיה היו ידידיו.
זאובר הבטיח לעוזרו יהודה אדלשטיין שהתאריך בשער העיתון יהיה תאריך עברי בלבד.
יצחק שדה כתב בשבועון בשם העט "י. נודד". כתבים נוספים בעיתון היו מלכיאל גרינוולד, דוד אלמוג, אייזיק רמבה, ברוך ויינשטיין, אביגדור המאירי, ד"ר אברהם מטמון. כתבי העיתון היו אנשי התנועה הרוויזיוניסטית בדומה למו"ל והעורך הראשי זאובר.
סגירתו

"עיתון מיוחד" זכה לתפוצה גדולה, אך בשל קריאתו של יהודה מוזס לאלכסנדר זאובר להצטרף לסגל "ידיעות אחרונות" החליט זאובר לאחר 19 שנים לסגור את "עיתון מיוחד" ולהמשיך בקריירה העיתונאית שלו ב"ידיעות אחרונות". זאובר הקים את מוסף "7 ימים" שהיווה המשך ישיר לעיתון מיוחד, המוסף קיים עד היום.
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, רבותי העיתונות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004, הפרק "ייחודו של 'עיתון מיוחד'", עמ' 305–315.
הערות שוליים

↑  העיתונאי המיוחד, "העולם הזה", גיליון 980 מ-28 ביולי 1956, עמוד 9
↑  דליה קרפל, מי רצח את אברהם פוגל לפני 70 שנה? מסע בעקבות הרצח שהסעיר את תל אביב, באתר הארץ, 9 ביולי 2009
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
אנדרטת רוסלקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מונומנט, אטרקציה תיירותית 
 על שם:  177 אנשי צוות אוניית הקרב של הצי הרוסי הקיסרי "רוסלקה", שנספו בעת מסעה של האונייה מטאלין להלסינקי ב-1893.
 כתובת:  קאדריורג 
 מיקום:  ליד חוף הים בטאלין, אסטוניהאסטוניה
 מדינה:  אסטוניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1867
 תאריך פתיחה רשמי:  7 בספטמבר 1902 
 יוצר:  אמנדוס אדמסון 
 קואורדינטות:  59°26′36″N 24°47′38″E﻿ / ﻿59.443386°N 24.793972°E﻿ / 59.443386; 24.793972
  (למפת טאלין מוגדלת) אנדרטת רוסלקה(למפת טאלין רגילה) אנדרטת רוסלקה
 
אנדרטת רוסלקה (באסטונית: Russalka mälestussammas) נמצאת ליד חוף הים בטאלין. היא הוקמה לזכר 177 אנשי צוות אוניית הקרב של הצי הרוסי הקיסרי "רוסלקה", (בת ים במיתולוגיה), שנספו בעת מסעה של האונייה מטאלין (אז רוואל) להלסינקי ב-1893.
טביעת רוסלקה

אוניית הקרב רוסלקה נבנתה השנים 1865–1867 במספנת סנקט פטרבורג עבור הצי הקיסרי הרוסי. היא חומשה בתותחים בעלי קוטר שונה, ובהם שני תותחים כבדים בקוטר תשעה אינץ'.
ב-7 בספטמבר 1893 בשעה 08:30, הפליגה רוסלקה בלוויית ספינת התותחים "טוצ'ה" (ענן) מטאלין לכיוון הלסינגפורס. בשעה 10:00 החלה סערה עזה. טוצ'ה איבדה קשר עם רוסלקה אך הצליחה להגיע לנמל הלסינגפורס בשעה 15:00. רוסלקה נעלמה במצולות הים, וחיפושים אחריה שנמשכו 37 יום לא העלו דבר, פרט לחליפות הצלה בודדות. איש מ-177 אנשי צוותה לא נמצא.
ב-2003 התגלו חלקים מרוסלקה בים, 25 ק"מ דרומית להלסינקי.
האנדרטה

ב-7 בספטמבר 1902, במלאת תשע שנים לאסון, הוסר הלוט מעל אנדרטת זיכרון של הפסל האסטוני אמנדוס אדמסון. האנדרטה נמצאת ליד חוף הים בקצה פארק קאדריורג, והיא בצורת מלאך מברונזה העומד על עמוד גרניט ומניף בידו צלב אורתודוקסי לעבר מקום טביעתה המשוער של האונייה. בימי השלטון הקומוניסטי הוסר הצלב, אך הוחזר אחר כך.
אנדרטת רוסלקה בטאלין
אנדרטת רוסלקה בפארק קאדריורג
אקוצנטריות

אֶקוֹצֶנטְרִיוּת - גישת ערך היקום בסביבתנות. (מיוונית: οἶκος, 'אויקוס' - בית, וκέντρον, 'קנטרון' מרכז) היא גישה במדעי הסביבה ובהגות המדינאית שביסודה של מערכת ערכים מוסרית, המדגישה את הטבע כולו, על נופיו, והקיים בו, בין אם הוא חי או צומח ובין אם הוא דומם.
גישה זו שונה מעט מהגישה הביוצנטרית - גישת ערך החיים, המדגישה את החיים כבסיס למחויבות מוסרית, שלפיה יש לשמר בתי גידול ואת מגוון המינים, מכיוון שיש ערך לחיים - לחי ולצומח.
שתי הגישות, האקוצנרית והביוצנטרית מנוגדות לגישה האנתרופוצנטרית - גישת ערך האדם, על פיה המוסר צריך להתחשב באדם ובצרכיו בלבד, ורק כנגזרת מכך לשמר את הטבע או להגן עליו.
יסודות גישת 'ערך היקום'

ההצדקה לגישת ערך היקום נשענת בדרך כלל על מערכת אמונית ותפישת עולם (אונטולוגיה) הרואה בכל הקיים בעולם החומר, ישות אחת או ישויות הקשורות ואחוזות אלו באלו, עד שאין להפריד בין גבולות ורמות כמו רמת בני-אדם לעומת שאר החי והצומח, או אפילו בין החי-והצומח לדומם. משום כך מערכת הערכים המוסרית והאחריות האנושית אינה עוצרת באדם, אלא חלה על כלל היקום, באופן שוויוני. תפיסה זו של שוויון המחויבות וערכי המוסר כלפי העולם כולו, שוויון גם עם רכיבים ממנו, שאינם בני אדם, נקראת שוויונות ביוספרית.
על פי פרופסור סטאן רווה (Rowe) המנוח, בספרו 'מקום הבית, מאמרים במדעי הסביבה':
כמו כן הוא כתב:
מקורות המושג

רעיון ה'אקוצנטריות' בשם זה, גישת המוסר על פי ערך היקום, נהגה לראשונה בידי אלדו ליאופולד בשנת 1949, במאמר בירחון מאוניברסיטת אוקספורד. תפישה זו מכירה בכך שכל המינים כולל האדם הם תוצר של תהליך התפתחותי ארוך, וקשורים זה בזה בתהליכי חייהם. כתבי אלדו ליאופולד מרכזיים לגישה זו, ומושגי יסוד בה הם הרעיונות שלו בעניין מוסר האדמה וניהול סביבתי מוצלח.
אקוצנטריות - גישת ערך היקום - מתמקדת ב"קהילה הביוטית" - כלומר קהילת חומרי החיים - כשלמות אחת, ומנסה לשמר את הרכב מערכת הסביבה, כולל אפילו נופים, ואת התהליכים הסביבתיים.
המושג מתבטא גם בעקרון הראשון של תנועת האקולוגיה העמוקה, כפי שהוגדרו בידי ארן נאס וג'ורג' סשונז ב-1984, שם הדגישו שגישה על פיה האדם במרכז היקום, אנטרופוצנטריות, אותה גישה לפיה האדם הוא בחיר היצירה ומטרת הבריאה, היא גישה המהווה אויב קשה לתפישת המוסר של ערך היקום.
רקע

נוהגים לסווג את המחשבה הסביבתנית והענפים השונים בתנועה הסביבתנית לשני מחנות: אלו הנחשבים אנטרופוצנטרים - 'האדם במרכז', ואלו הנחשבים ביוצנטרים - גישה על פיה 'החיים במרכז'. יש המשתמשים במושגי אקולוגיה "שפלה" (מוסר החיים) לעומת אקולוגיה "עמוקה" (מוסר יקומי), או טכנוצנטריות לעומת אקוצנטריות.
גישת 'ערך היקום' מוכרת כזרם מחשבתי בסביבתנות, אותה תנועה מדינית ומוסרית השואפת להגן ולשפר את איכות הסביבה הטבעית כנגד שינויים מעשה ידי האדם הפוגעים בסביבה. ההגנה על הסביבה ושיפור תנאי הסביבה נעשה על ידי אימוץ דפוסי פעולה מדיניים חברתיים וכלכליים המכירים ביחסי הגומלין עם הטבע. בדרכים שונות, הסביבתנות טוענת שיש להתחשב ביצורים שאינם אנושיים, ובסביבה הטבעית כולה, בתחשיבים כלכליים, מדיניים, חברתיים ומוסריים, ובתוכניות אלו.
השוואה לגישות דומות > אנתרופוצנטריות - גישת המוסר האנושני (האדם במרכז)

גישת 'ערך היקום' - האקוצנטריות - נתפסת בידי תומכיה כגישה המנוגדת באופן קיצוני לתפישות בהן האדם במרכז, ולמערכות ערכים על פי גישת 'ערך האדם'. לדבריהם, התפישות על פיהן האדם במרכז הן תפישות מסורתיות מושרשות של התרבות המערבית - בכלכלה, במדע ובחיים המדיניים. גישת ערך האדם, לטענתם, היא גישה המותירה את הגנת הטבע הכללי לגחמות האדם בהתאם לצרכיו, וכך הטבע עלול ליפול קרבן לדרישות הנוחיות האנושית. לעומת זאת, על פי דעתם, גישת 'ערך היקום' היא הכרחית על מנת לבסס מערכת חסרת פניות להגנה על הסביבה.
יש המבקרים את הגישה היקומית בכך שהיא פותחת את הדלתות למוסר הפועל נגד האנושות, והמסכן את הקיום האנושי תמורת קיומו ורווחתו של מושג של "טוב עליון" שמעולם לא הוגדר כראוי.
הוגה שיטת האקולוגיה עמוקה, ארן נאס, טען, שהמשבר הסביבתי האנושי, התפוצצות האוכלוסין, והכחדת מינים רבים נובעים כולם מהשיטה האנתרופוצנטרית, גישת 'ערך האדם', לעומת הגישה היקומית.
רווה ואחרים השוו את ההכרה ההדרגתית בכך שהאדם אינו במרכז היקום, להכרה האיטית של המערב, בכך שכוכבי הלכת השמש והכוכבים אינם סובבים סביב הארץ. "ובקצרה ניתן לומר, בדעותנו ומושגינו, אף שאי אפשר להיפטר מההקשר האנושי ומההאנשה שלהם, שאין צורך שיהיו דווקא אנתרופוצנטריים".
השוואה לגישות דומות > טכנוצנטריות - שליטת האדם בסביבה על ידי המדע והטכנולוגיה

מרבים גם להשוות את גישת 'ערך היקום' מול הגישה הטכנוצנטרית - שבמרכזה היכולת לטפל בסביבה באופן מלאכותי.
לרוב רואים בהן שתי גישות מנוגדות, הנתונות במחלוקת לגבי יחסם ליכולת הטכנולוגיה האנושית לשלוט בסביבה, להשפיע עליה לטובה לאורך זמן ואף להגן עליה. סוברי גישת 'ערך היקום', כולל תנועת "ירוק עמוק" (אקולוגיה עמוקה) רואים עצמם בדרך כלל כנתונים לחסדי הטבע ומשועבדים לו, ולא כשליטים על טבע. אין להם אמון בטכנולוגיה המודרנית, ולא במוסדות הקשורים בה. לטענתם, יש להעדיף ולכבד תהליכים ותוצרים טבעיים, ולדעתם, השימוש בתצרוכת עצמית וטבעית ובטכנולוגיה מעוטת השפעה רצוי יותר, על פני שליטה טכנולוגית בטבע.
לעומתם, לטכנוצנטרים אמון מלא בטכנולוגיה ובתעשייה, והם מאמינים בכך שהאנושות מסוגלת ואולי אף שולטת כעת בטבע. אף שייתכן שהם מקבלים את קיומם של בעיות סביבתיות כתוצאה מהתעשייה והטכנולוגיה, אין הם רואים את הפתרון בהצרת השימוש בטכנולוגיה ובצמצום התעשייה, להפך, לדעתם רק על ידי המדע והטכנולוגיה ניתן לפתור את הבעיות הללו, וזוהי הדרך הנכונה לפיתוחן של המדינות המתפתחות והמפותחות כאחד.
השוואה לגישות דומות > ביוצנטריות - גישת ערך החיים (החיים במרכז)

הבדל דק קיים בין גישת 'ערך החיים' - ביוצנטריות, לגישת 'ערך היקום' - האקוצנטריות. גישת ערך היקום מכירה בחשיבותן של מערכות סביבה שאינן חיות בנוסף על מערכות החיים בהן מכירה גישת 'ערך החיים' הביוצנטרית.
המונח שימש בעבר בידי תומכי גישת "השמאל הביוצנטרי" - המשלב אקולוגיה עמוקה עם גישות המתנגדות לתעשייה ולכלכלת שוק חופשי, כמו דויד אורטון.
ראו גם

מהותנות
אקולוגיה עמוקה
תנועת שחרור העולם
עלות חיצונית
סביבתנות
מדעי הסביבה
אקופמיניזם
גאיה
הולוצנטריות
טכנוצנטריות
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
הערות שוליים

↑  Stan קורות חייו של רואה (אנגלית, באתר 'אקוספריות')
↑  סטאן רווה (1994). "יקומיות: האקורד המהדהד והמתאם בין בני האדם והעולם." ירחון התוקע בחצוצרה 11(2): 106-107.
↑  סטאן רווה בספרו "יקומיות וידע סביבתני מסורתי."
↑  "גישת ערך היקום ותשתית האקולוגיה העמוקה".
↑  אנציקלופדיה בריטניקה, 2009, כותרת: סביבתנות
↑  הגדרת גישת המוסר היקומי (אקוצנטריות) (אנגלית) באתר התשובות Answers.com]
↑  ארן נאס בספרו: השפל והעמוק - תנועה סביבתית ארוכת טווח, "חקירה 16" עמודים 95–100. (1973)
↑  see רווה באתר אקו-ספירות
↑  "הארץ, אקוצנטריות וטכנוצנטריות" (אנגלית) באתר ארגון הסביבה הבריטי
↑  הערך אקוצנטריזם. מילון כיס אוקספורד לשפה האנגלית.
אמדיה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  אלכסנדר אקופוב
 תקופת הפעילות:  21 בפברואר 2002 – הווה (22 שנים)
 חברת אם:  חברת אמדיה (ЗАО «Амедиа»)
 חברות בנות:  אולפני אמדיה (Киностудия «Амедиа»)
 מיקום המטה:  רוסיה מוסקבה
 בעלות:  לאוניד בלבטניק
 ענפי תעשייה:  קולנוע וטלוויזיה
 מוצרים עיקריים:  סרטים וסדרות
 מנכ"ל:  מרינה סידורובה
 עובדים:  50
  
 http://www.amediafilm.com
 
אמדיה או אמדיה הפקות (ברוסית: Амедиа Продакшн) היא אחת מהחברות הגדולות ברוסיה להפקת סדרות טלוויזיה, סרטים ותוכניות טלוויזיה.