יהודה לייב פינסקר
ילדותו וחינוכו

יהודה לייב פינסקר נולד בעיירה טומשוב לובלסקי שבפולין הקונגרסאית תחת חסותה של האימפריה הרוסית דאז. משפחתו נטתה לרעיונות תנועת ההשכלה. בילדותו היגרו הוריו לאזור אוקראינה, והשתקעו באודסה. אביו, שמחה פינסקר, היה חוקר ומלומד, בקיא ברזי התלמוד והתנ"ך. פינסקר האב היה מראשוני המשכילים העבריים שאכזבתם מהכישלון לקבל זכויות שוות ברוסיה הוביל אותם לבסוף ללאומיות יהודית; הוא היה מסור לענייני עמו, אך זיקתו לארץ ישראל הייתה מסורתית והתבטאה בתפילות לבניין המקדש וביאת המשיח. צערו של האב השפיע על הילד ועורר בו רצון לשפר את גורל היהודים. פינסקר האב, חינוכו ותורתו השפיעו רבות על פינסקר הצעיר ועל השקפת עולמו שיגבש בעתיד. פינסקר בהתחלה האמין שהשתלבות היא הפתרון אך בעקבות הסופות בנגב שינה את דעתו, ואותה ביטא בספרו "אוטואמנציפציה!".
פינסקר גדל באודסה הפתוחה והקוסמופוליטית, שסבלה פחות מעול הגזירות שהטיל הצאר הרוסי על תחום המושב, והמשכילים היהודים היו חופשיים בה מהגבלות יתרות מבחוץ או מגורמים שמרנים דתיים מבפנים. אווירת העיר שבהּ גדל פינסקר מילאה תפקיד חשוב מאוד בעיצוב אופיו וקביעת דרכי פעולתו. פינסקר, כרבים מבניהם של המשכילים שבעצמם עוד גדלו על המסורת הרבנית וכך רכשו את שליטתם בעברית, נשלח לקבל חינוך לועזי מודרני. הוא למד בגימנסיה הרוסית של אודסה, שם למד ברוסית (ובגרמנית), כאשר המקום המרכזי בלימודיו ניתן לשפה, לתרבות ולהיסטוריה הרוסית. במהלך לימודיו היה פינסקר ללוחם נמרץ למען קידום תנועת ההשכלה, לאור העובדה כי הממשל הרוסי נקט מדיניות של יד קשה כלפי היהודים שדבקו במסורת בעוד המשכילים נהנים מחסדיה.
לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בהצטיינות החל ללמוד משפטים ב"ליציאום על שם רישליה" באודסה (אנ'). ואולם, משסיים את לימודיו המקצועיים בגיל עשרים ואחת והיה מוכן להיכנס לתחום המעשי, עובדת היותו יהודי מנעה ממנו את הזכות לעסוק בעריכת דין. פינסקר פנה לתחום ההוראה, ונתמנה כמורה לרוסית בבית הספר העברי המודרני של קישינב. בתקופה זו נחשבה ההוראה בעיני היהודים המשכילים לא רק כמקצוע אלא גם כאידיאל, והשכלה נראתה כפתרון העיקרי לבעיית היהודים.
בתקופת היותו מורה בקישינב שלט הצאר ניקולאי הראשון שהתנגד לכל תנועה של מחשבה חופשית. בתקופתו פעלו עשרים ושתיים רשויות צנזורה, שפעלו ברמה שרוסיה לא ידעה כמותה. הוא השתלח בגדולי הסופרים הרוסיים וטען כי "יש למחוק את המילה קידמה מן המילון הרשמי". על רקע זה תמך פינסקר בהקמת רשת בתי ספר יהודיים מודרניים בקהילות היהודיות, וראה בכך השפעה חיובית של ההשכלה הכללית על יהודי תחום המושב.
לאחר שנת הוראה אחת בבית ספר, כאשר לא היה יכול לסבול את האווירה העכורה והפיגור התרבותי ששרר בקישינב, החליט פינסקר ללמוד במקום ברוח ההארה וההשכלה ועבר למוסקבה, שם החל ללמוד רפואה.
באוניברסיטת מוסקבה, שהייתה בימים ההם המרכז החשוב ביותר לאינטליגנציה הרוסית, מצא פינסקר חיבור בינו לבין קבוצת המתמערבים שדגלו במדע וב-ליברליזם מערבי, ואלה השפיעו עליו רבות. התנאים הכלכליים ששלטו ברוסיה הצדיקו בעיניו את דעותיהם של המערביים והמושג ליברליזם, שהתיישב עם מושגי החופש והקדמה, התאים לדעתו למצב היהודים ברוסיה. באותה תקופה הייתה תחושה אופטימית שמושגים אלה הקשורים לרעיון הליברלי עתידים לנצח.
בשנת 1848 סיים פינסקר את לימודיו. באותה העת התלקחו במערב אירופה ובמרכזהּ גל של מהפכות לאומיות ("אביב העמים"), שציינו את ניצחונה של המחשבה הליברלית. באותה העת ברוסיה, מנגד, התחזקו הכוחות הקיצוניים כנגד תנועת ההשכלה. הצאר ניקולאי הראשון שביקש לעקור מן השורש את החשיבה הליברלית, יצא בשורה של איסורים כנגד לימוד תחומי ההיסטוריה והפילוסופיה, ואסר את השימוש במונחים הקשורים בליברליזם בספרות ובעיתונות. בסיום לימודיו, עם חזרתו לאודסה, הקדיש פינסקר את זמנו לעיסוק ברפואה, שם ביטא את התחשבותו בצער הזולת, את רגישותו לעזור לסובלים ואת נכונותו להסתכן למען האחר. מותו של ניקולאי הראשון וסופה של מלחמת קרים (1856) ציינו את סיום הפרק הראשון בחייו של פינסקר. בתקופה זו לא עסק אמנם בנושאים ציבוריים, אך הייתה זו עבורו קרקע פורייה לצמיחה רוחנית ורעיונית שתשפיע עליו בעתיד בעיצוב המחשבה היהודית הציונית.