stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלדון הצעיר

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 מבוסס על:  המפץ הגדול
 סוגה:  סדרה קומית
 יוצרים:  צ'אק לורי, סטיבן מולארו 
 בימוי:  ג'ון פאברו (פרק הפיילוט)
 שחקנים:  איאן ארמיטאג' זואי פרי לאנס ברבר רייגן רבורד מונטנה ג'ורדן אנני פוטס
 מדבבים:  ג'ים פרסונס מים ביאליק (אורחת בכמה פרקים) סיימון הלברג (אורח בפרק השביעי של עונה 5)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  7 
 מספר פרקים:  141 (נכון ל־16 במאי 2024) 
 תוכנית מקור:  המפץ הגדול
 תוכנית המשך:  הנישואים הראשונים של ג'ורג'י ומנדי 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ג'ים פרסונס צ'אק לורי סטיבן מולארו טוד ספיבק
 חברת הפקה:  Chuck Lorre Productions
 הפצה:  Warner Bros. Television
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה
 מוזיקה:  ג'ון דבני 
 אורך פרק:  18–22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS 
 רשת שידור בישראל:   נטפליקס דיסני+ פריים וידאו
 תקופת שידור מקורית:  25 בספטמבר 2017 – 17 במאי 2024
 תקופת שידור בישראל:  3 באוקטובר 2017 – רץ
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שלדון הצעיר (אנגלית: Young Sheldon) היא סדרה קומית אמריקאית אשר שודרה מ-25 בספטמבר 2017 ועד לסיומה ב-16 במאי 2024. סדרה זו היא ספין אוף של הסיטקום "המפץ הגדול". הסדרה היוותה פריקוול לאירועי הדמות שלדון קופר בסדרה המקורית, כשהיה בן 9 וגר עם משפחתו במזרח טקסס. היא תוארה מנקודת המבט של שלדון המבוגר, כזכרונות, ומלווה בקריינות של ג'ים פרסונס, ששיחק את שלדון בסדרה המקורית ושימש גם כמפיק בפועל בסדרה הזו.
בישראל, הסדרה שודרה ב-yes, בסלקום tv, החל מ-2023 זמינה בנטפליקס, ומ-2025 זמינה במלואה בשירות דיסני+.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 22 | 22 | 25 בספטמבר 2017 | 10 במאי 2018 |
|  | 2 | 22 | 22 | 24 בספטמבר 2018 | 16 במאי 2019 |
|  | 3 | 21 | 21 | 26 בספטמבר 2019 | 14 במאי 2020 |
|  | 4 | 18 | 18 | 5 בנובמבר 2020 | 13 במאי 2021 |
|  | 5 | 22 | 22 | 7 באוקטובר 2021 | 19 במאי 2022 |
|  | 6 | 22 | 22 | 29 בספטמבר 2022 | 18 במאי 2023 |
|  | 7 | 14 | 14 | 15 בפברואר 2024 | 16 במאי 2024 |
דמויות > דמויות ראשיות

שלדון לי קופר (איאן ארמיטאג') – ילד בן 9 (בעונה הראשונה), אחיה התאום של מיסי ואחיו הקטן של ג'ורג'י, חכם להפליא ביחס לגילו ובקיא בכל סוגי המתמטיקה והמדעים. שלדון לעיתים חסר הבנה מלאה ברמזים ובאינטראקציות חברתיות, בנוסף לתחושת העליונות שלו כלפי כל מי שסביבו בזכות האינטליגנציה שלו. בעקבות חוכמתו הרבה, שלדון הוקפץ לכיתה ט' ביחד עם ג'ורג'י. בתחילת העונה הרביעית, הוא מסיים את לימודיו בתיכון ועובר ללמוד בקולג'. בסוף העונה השביעית מתחיל את לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
מליסה "מיסי" קופר (רייגן רבורד) – אחותו התאומה של שלדון, המקניטה אותו לעיתים קרובות. היא איננה בעלת הישגים אקדמיים כמו שלדון, אבל היא שנונה ובעלת כישורים חברתיים טובים יותר ממנו. בעונה השלישית של הסדרה, מיסי מצטרפת לקבוצת הבייסבול של מדפורד. בעוד שלדון מתקדם במסלול האקדמי בחייו, מיסי מתמודדת עם הקשיים של גיל ההתבגרות. למרות השוני ביניהם, יש גם מספר נקודות דמיון ביניהם, לדוגמה באתאיזם של שניהם. לפעמים שלדון נעזר במיסי בסיטואציות חברתיות.
מרי טאקר-קופר (זואי פרי) – אמו של שלדון. היא מאוד סובלנית ומגוננת על שלדון. היא נוצרייה אדוקה, מה שיוצר חיכוך בינה לבין שלדון האתאיסט. עם זאת, היא מאוד אוהבת את בנה ורוצה להגן עליו, כל עוד היא יכולה.
ג'ורג' קופר (לאנס ברבר) – אביו של שלדון. מאמן הפוטבול של תיכון מדפורד. ג'ורג' מנסה להבין את בנו המוכשר, מגן עליו ולעיתים זוכה להערכה מצדו. לא מחבב את קוני ומקניט אותה לעיתים קרובות. סובל מבעיות לב.
ג'ורג "ג'ורג'י" קופר ג'וניור (מונטנה ג'ורדן) – אחיו הגדול של שלדון, המבוגר ממנו בחמש שנים. ג'ורג'י לא מחבב את שלדון ולא מהסס להציק לו. הוא לא חכם ולכן הוא מושא ללעג על ידי בני המשפחה, במיוחד שלדון וקוני. שיחק בקבוצת הפוטבול.
קונסטנס "קוני" (מימו) טאקר (אנני פוטס) – סבתם של שלדון, ג'ורג'י ומיסי, אמה של מרי. היא גרה בצד השני של הרחוב מול בית המשפחה. שלדון רואה בעצמו הנכד המועדף עליה, והיא מכנה אותו בחיבה "Moonpie". תכונה שלה שחוזרת על עצמה היא הנטייה שלה להמר. קוני הייתה במערכת יחסים עם ד"ר ג'ון סטרג'יס עד סוף העונה השלישית, ולאחר מכן עם דייל באלרד. בינה לבין ג'ורג' שוררת מתיחות רבה. בתו של ג׳ורג׳י נקראת על שמה.
מנדי מקאליסטר (אמילי אוסמנט) (עונה 5–7) – חברתו בת ה-29 של ג'ורג'י, שאותה הוא הכניס להיריון. לאחר מכן עברה לגור עם קוני, בעונה השביעית הם מתחתנים.
דמויות > דמויות משניות

ד"ר ג'ון סטרג'ס (וולאס שון) – ד"ר לפיזיקה ב"איסט טקסס טאק", הקולג' בו לומד שלדון, השיעור שלו הוא הקורס הראשון בקולג' ששלדון בחר. בעונות 1–3 הוא יוצא עם קוני בעידודו של שלדון, ששמח על התוספת של האיש המשכיל למשפחה. מסוף העונה הרביעית עד תחילת העונה החמישית סטרג'יס עובד בחנות ירקות אחרי שפוטר מהעבודה על מאיץ החלקיקים, שם עבד במשך מחצית מהעונה עד שלבסוף חזר לעבדותו בקולג'. שלדון הוא בן טיפוחו.
הכומר ג'ף (מאט הובי) – הכומר של הכנסייה בעיירה. כמו מרי, גם לו יש חיכוך עם הצד הלא-דתי של שלדון. לעיתים קרובות מאותגר על ידי שלדון בעת נשיאת הדרשה השבועית, ומצידו מקשה על שלדון בתרגילי היגיון. בעל אישיות עליזה במיוחד כלפי חוץ אף על פי שחייו האמיתיים לא עליזים כפי שהוא מציג בפומבי.
טאם ניוגן (ריאן פונג) – חברו היחיד של שלדון, ממוצא וייטנאמי. בניגוד לשלדון, טאם מתעניין בעיקר בתחומים לא מדעיים כמו חוברות קומיקס והמשחק מבוכים ודרקונים.
דייל באלרד (קרייג טי. נלסון) (עונה 3–הווה) – מאמן הבייסבול של מיסי והחבר של קוני אחרי שד"ר סטרג'יס נפרד ממנה. בעל חנות לציוד ספורט ושוכר את ג'ורג'י ואת ג'ורג' כדי שיעבדו שם. נפרד מקוני בסוף העונה החמישית.
מרקוס לארסון (לונדון צ'שייר) (עונה 3–4) – החבר של מיסי. מיסי נפרדה ממנו בסוף העונה הרביעית אחרי שראתה אותו עם בת אחרת.
פייג' (מקנה גרייס) (עונה 2–הווה) – ילדה בת גילו של שלדון, שחכמה קצת יותר ממנו. שלדון רואה בה יריבה שלו אך לזמן קצר הוא מתאהב בה. החיים של פייג' הרבה יותר קשים משל שלדון והיא מנסה להיעזר בו.
ורוניקה דנקן (איזבל מיי) (עונה 2–3) – נערה בת-כיתתו של ג'ורג'י, שיצאה לדייט עם ג'ורג'י בליל כל הקדושים. אחרי שביקרה ב"בית שבעת החטאים" של הכנסייה הפכה לנוצרית אדוקה. בשלב מסוים בסדרה גילתה רגשות מחודשים כלפי ג'ורג'י, אבל חזרה בה אחרי שראתה שהוא יוצא עם ג'נה.
בילי ספארקס (וייאט מקלאר) – שכנו של שלדון וחברה לכיתה של מיסי. בילי מתואר כילד מאוד לא אינטליגנטי ואף מפגר. בבעלות משפחתו לול גדול.
אמבר (לוסי לוקן) (עונה 6) – חברתו של ג׳ורג'י שהתגרשה מבעלה. בפרק 17 נפרדים לאחר שג׳ורג'י מבין שיש לו עדיין רגשות למנדי.
אודרי מקאליסטר (רייצ'ל ביי ג'ונס) – אמה של מנדי, אם בתו של ג'ורג'י.
ג'ים מקאליסטר (ויל סאסו) – אביה של מנדי, אם בתו של ג'ורג'י.
הפקה > רקע

בנובמבר 2016 פורסם כי CBS נמצאת במשא ומתן ליצור סדרת-בת עבור "המפץ הגדול" אשר מתמקדת בדמותו של שלדון קופר כילד צעיר. סדרת הפריקוול הופקה על ידי צ'אק לורי וסטיבן מולארו, ועלתה לשידור לראשונה בספטמבר 2017 במקביל של עונה 11 של "המפץ הגדול". את הרעיון הראשוני של הסדרה הגה ג'ים פרסונס, שהציע אותו למפיקי "המפץ הגדול". בתחילת מרץ 2017, איאן ארמיטאג', אז בן 9, לוהק לגלם את דמותו של שלדון קופר הצעיר. לתפקיד אמו, מרי קופר, לוהקה השחקנית זואי פרי, בתה האמיתית של השחקנית לורי מטקאלף המגלמת את דמותה של מרי קופר בסדרת-האם, "המפץ הגדול".
הפקה > הפקת הפיילוט

ב-13 במרץ 2017 CBS הזמינה את הספין אוף שלדון הצעיר. ג'ון פאברו היה הבמאי והמפיק של פרק הפיילוט. הסדרה, אותה לורי ומולארו יפיקו, עוקבת אחר שלדון קופר בן ה-9, הלומד בבית ספר תיכון במזרח טקסס. לצידם של איאן ארמיטאג' בתפקיד שלדון קופר בן ה-9, וזואי פרי בתפקיד אמו מרי, מככבים בסדרה לאנס ברבר (בתפקיד ג'ורג' קופר האב, אביו של שלדון), רייגן רבורד (בתפקיד מיסי קופר, אחותו התאומה של שלדון) ומונטנה ג'ורדן (בתפקיד ג'ורג' קופר הבן (ג'ורג'י), אחיו הגדול של שלדון). ג'ים פרסונס מגלם בסדרה זו את דמותו של שלדון קופר הבוגר, כדמות המספר של הסדרה. פרסונס, לורי, מולארו וטוד ספיבק (בעלו של פרסונס) משמשים כמפיקי הסדרה, עבור חברות ההפקות Chuck Lorre Productions, Inc בשיתוף עם האחים וורנר. הסדרה עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2017, כאשר פרק הבכורה שודר מיד לאחר הפרק הראשון של עונתה ה-11 של "המפץ הגדול".
ספין אוף

בינואר 2024, פורסם כי רשת CBS נמצאת בתהליך של סיום עסקה עם האחים וורנר להזמנת ספין-אוף ישיר לסדרה. ספין-אוף זה יתרכז סביב הדמויות ג'ורג'י (מונטנה ג'ורדן) ומנדי (אמילי אוסמנט). אותם מפיקים בפועל מהסדרה המקורית, כלומר סטיב הולנד, סטיבן מולארו וצ'אק לור, יהיו מעורבים בפרויקט הספין-אוף. הם כתבו את הפרק הראשון ביחד. בניגוד לפורמט המצלמה הבודדת של "שלדון הצעיר", הספין-אוף בהשתתפות ג'ורג'י ומנדי מתוכנן כקומדיה מרובת מצלמות. זה מסמן מעבר ייחודי מסיטקום מרובה מצלמות ("המפץ הגדול") לקומדיה עם מצלמה אחת ("שלדון הצעיר") ואז חזרה לסדרה בטכניקת רבת מצלמות. נכון לינואר 2024, ג'ורדן ואוסמנט, שמגלמים את הדמויות של ג'ורג'י ומנדי ב"שלדון הצעיר", נמצאים כעת בדיונים כדי לחזור על תפקידם בספין-אוף המוצע. העונה השביעית והאחרונה של "שלדון הצעיר" סיימה את שידוריה במאי 2024, בעוד "המפץ הגדול" סיימה את שידוריה בשנת 2019. הספין-אוף נועד לגשר על חלק מהפערים בין צירי הזמן של שתי הסדרות וצפוי לעלות לשידור ב-1 בספטמבר 2024.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | תוכנית הקומדיה של השנה | שלדון הצעיר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | תוכנית טלוויזיה משפחתית אהובה | שלדון הצעיר | זכייה |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכב טלוויזיה אהוב (משפחה) | איאן ארמיטאג' | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  עידו ישעיהו‏, סדרות מומלצות לחודש פברואר 2025: כל מה ששווה לראות בטלוויזיה, באתר וואלה, 29 בינואר 2025
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'Andreeva, Nellie (7 בנובמבר 2016). "'The Big Bang Theory' Eyes Young Sheldon Spinoff Prequel Series On CBS". Deadline.com. נבדק ב-13 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000005-QINU`"'Goldberg, Lesley (7 בנובמבר 2016). "'Big Bang Theory' Sheldon Prequel Series in the Works at CBS". The Hollywood Reporter. נבדק ב-15 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  '"`UNIQ--templatestyles-00000008-QINU`"'Andreeva, Nellie (2 במרץ 2017). "'Big Bang' Sheldon Spinoff Inches Closer With Iain Armitage & Zoe Perry Castings". Deadline.com. נבדק ב-13 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-0000000A-QINU`"'Andreeva, Nellie (13 במרץ 2017). "'The Big Bang Theory' Spinoff 'Young Sheldon' Gets CBS Series Order, Rounds Out Cast; Jon Favreau Set To Direct". Deadline.com. נבדק ב-13 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'Andreeva, Nellie (17 במאי 2017). "CBS Fall 2017 Schedule: No Major Changes, 'Young Sheldon' Joins 'The Big Bang Theory', 'S.W.A.T.' On Thursday". Deadline.com. נבדק ב-22 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Michael Schneider, ‘Young Sheldon’ Spinoff in the Works at CBS, Focusing on New Parents Georgie and Mandy, Variety, ‏2024-01-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Taylor Swift, 'Barbie' and 'Grey's Anatomy' Score at 2024 People's Choice Awards: See the Full List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
↑  Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
| המפץ הגדול |
| --- | --- | --- |
| דמויות | שלדון קופר • לאונרד הופסטטר • ראג'ש קוטרפאלי • הווארד וולוויץ • פני • המפץ הגדול - דמויות |  |
| שחקנים | ג'ים פרסונס • ג'וני גאלקי • קונאל נייאר • סיימון הלברג • קיילי קווקו • מים ביאליק • מליסה ראוש |  |
| ערכים נוספים | צ'יזקייק פקטורי • המכון הטכנולוגי של קליפורניה • שלדון הצעיר |  |
| פרקים | פיילוט |  |
משה בן-מנחם

ערך זה עוסק במשורר, סופר, מסאי ומבקר ישראלי. אם התכוונתם לפילוסוף היהודי-גרמני, מאבות תנועת ההשכלה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1898 ז' באדר תרנ"ח יארוצ'ין, רפובליקת פולין 
 פטירה:  21 בנובמבר 1968 (בגיל 70) ל' בחשוון תשכ"ט רעננה, ישראל 
 שם לידה:  משה בן-מנחם שלנגר 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  ארי בן מנחם, אסף בן-מנחם 
 
משה בן-מנחם (שלַנגר-מוֹהר) (בכתיב ארכאי: מאָהר, לעיתים שלאנגר; 1 במרץ 1898 – 21 בנובמבר 1968) היה משורר, סופר, מסאי ומבקר ישראלי, מורה במקצועו.
ביוגרפיה

משה בן-מנחם שלנגר נולד בכפר יארוטשין שבמחוז אולנוב, גליציה, אוסטריה (כיום בפולין) במשפחה יהודית, ולאחר מכן למד לימודים כלליים. במלחמת העולם הראשונה שירת כחייל בצבא האוסטרי (כתב בעקבות חוויותיו קובץ סיפורים בשם "במעלה ההר", תרפ"ד). לאחר המלחמה עסק בהוראה בגליציה ובגרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עבר לצרפת, וב-1934 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. בארץ התיישב במושבה רעננה, ובה חי כל ימיו. במשך כעשרים שנה שימש כמורה בבית הספר העממי במושבה.
בן-מנחם פרסם שירים, מסות, רשימות ומאמרי ביקורת בעיתונות העברית בארץ (כתבי העת הספרותיים "גליונות" ו"מאזנים") ובחוץ-לארץ ("המצפה", "הצפירה").
חלוץ הוראת הלשון העברית:
בשנות השלושים של המאה הקודמת הקים - במו ידיו ובהתנדבות אולפן ללימוד השפה העברית לעולים הרבים שהגיעו אז עם גלי העלייה החמישית. במפעל יחיד זה עמל שנים ולחם ללא פשרות, כאליעזר בן-יהודה בשעתו, להשלטת השפה העברית בחיי היום-יום, עד לניצחונה הסופי על בליל השפות שהביאו העולים מארצות מוצאם. מה שנראה לנו היום כמובן מאליו היה בזמנו בגדר חלום.
פעל ללא לאות בחיי התרבות של המושבה במתן הרצאות וניהול חוגי דרמה בתנועות הנוער ובארגונים שונים.
היה המתרגם הראשון של קפקא לעברית, ותרגומיו לשירי המשוררת נלי זק"ש זכו לשבחים רבים.
משה בן-מנחם זכה כבר בחייו להערכה רבה והוקרה. הוא בא למושבה רעננה דאז כשמאחוריו עבר עשיר כמחנך וסופר בפולין וגרמניה. גדולי סופרי ישראל במאה העשרים כחיים נחמן ביאליק, שאול טשרניחובסקי, זלמן שניאור וש"י עגנון - הכירו בהישגיו הספרותיים והיו ידידיו ומוקיריו.
משה בן-מנחם נפטר ברעננה בשנת 1968 לאחר מחלה קצרה, בגיל 70. נקבר בעירו.
הותיר את אשתו חיה (לבית אפלבאום), ושלושה ילדים: ארי בן-מנחם (פיזיקאי, מתמטיקאי והיסטוריון של המדע), אסף בן-מנחם (אמן ומשורר) ויעל שנקר.
בתאריך 3.2.25 נקבע רחוב ברעננה על שמו של בן מנחם. וזאת על תרומתו הרבה בחינוך דורות רבים של תושבי המושבה רעננה.
ספריו

משה שלנגר מאהר, במעלה ההר: סִפורים, ברלין: פלס, תרפ"ד.
משה שלאנגר, ירמיהו בבית היוצר: פואמה דרמטית, תל אביב: צ' לינמן, תש"א.
משה בן מנחם (שלנגר), חסד ערבים: שירים ופואמות, ירושלים: חבורת סופרים אנך על ידי אחיאסף, תשי"א 1951.
משה בן מנחם, הר הזהב: טורי אגדה, תל אביב: עם עובד, תשט"ו.
משה בן מנחם, במעלות השיר: שירים ופואמות, תל אביב: יבנה, תשכ"ו 1966.
משה בן מנחם, בנתיב האור: מסות רשימות ודברי בִּקֹרת, תל אביב: יבנה, תשכ"ט 1969.
הערות שוליים

↑  ביקורת: מבי"ן,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'שירים ליהנות ניתנו, הצופה, טורים 2–3, 15 ביוני 1951.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304295805171  ISNI: 0000 0000 6692 2922  LCCN: n95101793  VIAF: 16480075   WorldCat (עם VIAF): 16480075
מאיר תאומי

| --- | --- |

מאיר תאומי
 לידה:  15 ביולי 1898 ניקולייב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 נרצח:  10 באוגוסט 1947 (בגיל 49) תל אביב, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 תקופת הפעילות:  1919–1947 (כ־28 שנים)
 צאצאים:  עודד תאומי 
 פרופיל ב-IMDb
 
מאיר תאומי
לוחית זיכרון על ביתו של מאיר תאומי ברח' פינסקר 64 בתל אביב
מאיר תאומי (טימן) (15 ביולי 1898 – 10 באוגוסט 1947) היה שחקן תיאטרון ביישוב היהודי בארץ ישראל. נרצח בבית הקפה "גן הוואי" ב-10 באוגוסט 1947.
קורות חיים

תאומי נולד כבן הבכור לשלמה תאומים, סוחר,  ולרוזה בת דב סקלובסקי בניקולייב שבאימפריה הרוסית (סמוך לחרסון). אחיו הצעיר הוא יעקב טימן.
בילדותו קיבל חינוך כללי בגימנסיה הרוסית בעיר הולדתו. תאומי נשלח בשנת 1913 על ידי הוריו ללימודים בגימנסיה העברית הרצליה בארץ ישראל. בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורש ב-1915 מארץ ישראל על ידי השלטון הטורקי, בשל נתינותו הרוסית.
הוא הצליח לשוב לעיר הולדתו. בניקולייב לקח חלק בייסוד הסתדרות "המכבי" והיה פעיל ב"צעירי ציון", שם גם למד חוג לדרמה שהדריך שחקן הבימה יהודה רובינשטיין, ולקח חלק בלהקת חובבי הבמה העברית.
לאחר מכן עבר לקייב, שם למד במשך שנה משפטים ובמקביל למד דרמה.
בשנת 1919, עלה בשנית לישראל, על גבי האונייה "רוסלאן", התיישב בתל אביב עם אשתו הראשונה פרידה (בשם הבמה "כרמלית") ושם נמנה עם מייסדי "להקת בר-כוכבא". בשנת 1920 הצטרף לייסוד "תיאטרון עברי" של דוד דוידוב, תחילה כשחקן, ובמחזוריו האחרונים כמנהל אמנותי, במאי ושחקן. תאומי ביים בלהקות חובבים, כדוגמת "הקבוצה הדרמטית של גדוד מגיני השפה העברית", וייסד באמצע שנות העשרים את התיאטרון "אל בכי".
בשנת 1927 הופיע בגרמניה, פולין, ליטא ולטביה כקריין ובשנת 1933 נישא בשנית ליפה בת משה פרלו.
בשנת 1935 יסד כשותף את משרד האמרגנות התיאטרוני "ארמון" יחד עם משה ולין. וכן ייסד את תיאטרון "הקומדיה הארצישראלית" יחד עם מרים ברנשטיין-כהן ומיכאל גור.
תאומי השתתף בכ-150 הצגות בעברית, והצטיין בדיבור שוטף בעברית. וכן ביצע עבודות ארגוניות עבור התיאטרון כדוגמת השגת רפרטואר, ציוד ואולם ופרסום לתיאטרון. מדי פעם כתב בעיתון דאר היום, ושיחק בסרטים "צבר" (1933), "זאת היא הארץ" (1935).
במסגרת פעילותו כאמרגן קיים מופעים בקפה גן הוואי ששכן בשטח לא בנוי בסמוך לגדה הצפונית של הירקון באזור פרדסים שלפני הכפר הערבי שייח' מוניס. וב-10 באוגוסט 1947 נרצח בבית הקפה, כשהוא עומד על הבמה, על ידי כנופיה של שודדים ערבים משייח' מוניס.
תאומי, שהיה בן 49 במותו, נקבר ב-12 באוגוסט בבית הקברות נחלת יצחק. השאיר אחריו את בתו תמר, מאשתו הראשונה ואת רעייתו יפה ושני בנים: מתן ושחקן התיאטרון עודד, ואת אחיו, שחקן הקומקום והמטאטא יעקב טימן, ואחיינו, השופט שלי טימן.
שנתיים לאחר מותו הוציא איגוד האמנים קובץ לזכרו.
לקריאה נוספת

יהודה רובינשטיין, "מאיר תאומי", במה, ג' (נ"ב), עמ' 58–59 1947
הערות שוליים

↑  לוית הרוגי גן האואי, דבר, 12 באוגוסט 1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515456005171  GND: 1195002408  VIAF: 2156917151254792230   WorldCat (עם VIAF): 2156917151254792230
ג'ון ויין

ערך זה עוסק בשחקן קולנוע. אם התכוונתם לרוקח, חתן פרס נובל, ראו .
| --- | --- |
ג'ון ויין, 1965
ג'ון ויין, 1965
 לידה:  26 במאי 1907 וינטרסט, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביוני 1979 (בגיל 72) ווסטווד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Pacific View Memorial Park 
 שם במה:  John Wayne 
 שם לידה:  מאריון מיטשל מוריסון
 סוגה מועדפת:  מערבון, סרט פעולה, סרט אפי, סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט מלחמה, סרט אילם, סרט מתח 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1926–1976 (כ־50 שנה) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  תיכון גלנדייל 
 בן או בת זוג:  Esperanza Baur (17 בינואר 1946–1 בנובמבר 1954)  Pilar Pallete (1 בנובמבר 1954–1979)  Josephine Wayne (24 ביוני 1933–25 בדצמבר 1945)   מרלן דיטריך 
 צאצאים:  פטריק וין, Ethan Wayne, מייקל וין, Marisa Wayne 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר (1969)  פרס צלחת הזהב (1970)  פרס גלובוס הזהב (1953)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1969)  היכל התהילה של קליפורניה (2007)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1969)  פרס אוון ויסטר (1970)  גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל (1966)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  מדליית הזהב של הקונגרס  מדליית החירות הנשיאותית 
 http://www.johnwayne.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
הבית בו ויין נולד באיווה
מאריון מיטשל מוריסון (באנגלית: Marion Mitchell Morrison;‏ 26 במאי 1907 – 11 ביוני 1979) ידוע יותר בשם הבמה שלו ג'ון ויין (באנגלית: John Wayne) היה שחקן קולנוע אמריקאי, שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמטי ובפרס גלובוס הזהב על מפעל חיים. במהלך הקריירה שלו שיחק ויין ב-174 סרטים, בעיקר מערבונים, סרטי מלחמה, הרפתקאות, מלודרמות ומספר קומדיות רומנטיות. הוא נחשב לכוכב קולנוע בקנה מידה עולמי משנות ה-40 ועד שנות ה-70. ויין התחיל את הקריירה הקולנועית עם דמויות שטחיות יחסית שהלכו והפכו למורכבות יותר עם הזמן. ויין היה בין השחקנים המכניסים ביותר בקולנוע האמריקני במשך שלושה עשורים והפך עוד בחייו לאייקון אמריקני אשר בדמותו סימל את דמות החייל האמריקני המושלם.
שנותיו הראשונות

ויין נולד כמאריון רוברט מוריסון באיווה, ארצות הברית. שמו האמצעי שונה במהרה למיטשל מפני שהוריו החליטו לקרא לאחיו הקטן של ויין רוברט. אביו של ויין, קלייד לאונרד מוריסון (באנגלית: Clyde Leonard Morrison), היה בנו של מאריון מיטשל מוריסון, חייל, מוותיקי מלחמת האזרחים האמריקנית. אימו של ויין, מרי "מולי" אלברטה בראון, הגיעה מנברסקה. ויין חונך כפרסביטריאני.
משפחתו של ויין עברה לפלמדייל, קליפורניה וב-1911 עברה לגלנדייל, קליפורניה. שם אביו של ויין עבד כרוקח. אחד הכבאים שבעיירה כינה את ויין ליטל דיוק (Little Duke), כי לכל מקום שאליו היה הולך, התלווה אליו כלב האיירדייל טרייר הגדול שלו.
כנער, ויין עבד בחנות גלידה בשביל אדם אשר השכיר סוסים לאולפנים בהוליווד. הוא גם היה פעיל כחבר במסדר דה-מוליי, ארגון נוער אשר היה קשור לבונים החופשיים. הוא למד בבית הספר המקומי ושיחק בנבחרת הפוטבול של בית הספר.
ויין נדחה מהאקדמיה הימית של חיל הים האמריקני ולבסוף התקבל לאוניברסיטת דרום קליפורניה, על מלגת ספורט, שם למד משפטים. הוא היה חבר באחוות האבירים הטרויאנים ובסיגמא כי. ויין שיחק בנבחרת הפוטבול של האוניברסיטה. בעקבות פציעה שנפצע בגלישת גלים לא היה יכול להמשיך לשחק בנבחרת והמלגה שלו הופסקה והוא נאלץ לעזוב את האוניברסיטה.
לאחר שעזב את האוניברסיטה ויין התחיל לעבוד באולפן סרטים כעוזר במחלקת אביזרים, במהרה ויין קיבל תפקידים קטנים כניצב בסרטים שונים שהאולפן הפיק. ויין נהיה חבר טוב של ג'ון פורד, הבמאי של רוב הסרטים שבהם הופיע כניצב.
קריירת משחק > ראשית הקריירה

בזמן עבודתו בשביל חברת הסרטים פוקס שמו הופיע רק פעם אחת כדיוק מוריסון, בכתוביות הסיום של הסרט "מילים ומוזיקה" (1929). הבמאי ראול וולש ליהק את ויין לסרטו "נתיב ענקים" (1930) בתפקיד ראשי לאחר שראה אותו מעביר רהיטים כעובד במה. וולש נתן לוויין את שם הבמה אנתוני ויין על שמו גנרל "אנתוני המשוגע" ויין, גיבור מלחמת העצמאות האמריקנית. וינפילד שאיין, אחד מראשי פוקס, חשב שהשם "איטלקי מדי" ולכן הציע וולש לשנותו לג'ון ויין, ווינפילד הסכים לשם החדש. ויין עצמו לא נשאל לדעתו או להסכמתו בקשר לשם הבמה שנבחר עבורו.
על אף ביקורות טובות היה הסרט "נתיב ענקים" לכישלון מסחרי, אשר הוביל את ויין להשתתפות בסרטים קטנים בלבד, שלא זכו להצלחה גדולה ובהם "הבלש" (1931), שלושת המוסקטרים (1933) ומספר רב של סרטי מערבונים. להערכתו של ויין הוא שיחק בקרוב לשמונים מערבונים זולים בין השנים 1930 ל-1939. בסרט "פרשי הגורל" (1933) הוא היה בין השחקנים הראשונים ששחקו בוקרים מזמרים על ידי דיבוב.
הפריצה הגדולה של ויין הגיעה כאשר שיחק בסרטו של ג'ון פורד, "מרכבת הדואר". משום שוויין שיחק רק בסרטים נמוכי תקציב, התקשה פורד למצוא ממנים לסרט, אך לבסוף הצליח לשכנע את וולטר וונגר, מפיק עצמאי, להפיק את סרטו בכיכובו של ויין. מרכבת הדואר זכה להצלחה עצומה בקופות וויין הפך לשחקן מבוקש.
עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה שוחרר ויין משרות צבאי, עקב גילו (34) ומצבו המשפחתי, והוא סווג בלשכת הגיוס כ-A-3 (נדחה עקב מצב משפחתי). למרות זאת ניסה ויין להתגייס לצבא לכל תפקיד אפשרי, אבל אולפני רפובליקה לא היו מוכנים לאבד את ויין שהפך לאחד השחקנים הריווחים שלהם. הרברט ג. ייטס, נשיא אולפני רפובליקה, איים לתבוע את ויין אם יפר את החוזה שלו בשביל להתגייס לצבא. הצבא שלח לבסוף את ויין להופיע בפני חיילים בחזית האוקיינוס השקט ובבתי חולים בשביל לעלות את מורל החיילים. דחייתו משרות צבאי הייתה החוויה הקשה ביותר שעבר ויין בחייו, והיא המשיכה לרדוף אותו עד מותו. אלמנתו של ויין סיפרה שהפיכתו של ויין לפטריוט קנאי נבעה מניסיונו לכפר על כך שהוא "נשאר בבית" בזמן מלחמת עולם שנייה.
קריירת משחק > הצלחה מסחרית

הסרט הצבעוני הראשון שוויין הופיע בו היה "הרועה בגבעות" (1941). בהמשך אותה שנה הוא כיכב בסרט "לחתוך את הרוח הפראית" (1942) של ססיל ב. דה-מיל. זאת הייתה הפעם היחידה בה ויין גילם דמות בעלת ערכים שנויים במחלוקת.
במשך עשרים השנים הבאות הוא הופיע ביותר מעשרים סרטים של ג'ון פורד, המפורסמים שבהם כוללים את "מבצר האפאצ'ים" (1948) "היא ענדה סרט צהוב" (1949), "ריו גראנדה" (1950), "האדם השקט" (1952), "הונדו" (1953), "הגבוהים והאדירים" (1954), "המחפשים" (1956), "על כנפי נשרים" (1957), "הקומנצ'רוס" (1961), "כיצד נכבש המערב", "האיש שירה בליברטי ואלנס" (1962), "מקלינטוק!" (1963), והסרט "הטל צל ענק", שרובו צולם בישראל (1966).
ב-1949 הציע הבמאי רוברט רוסן לוויין את התפקיד הראשי ב"כל אנשי המלך", אבל ויין סירב משום שחשב שהתסריט לא אמריקני.
קריירת משחק > קריירה מאוחרת

ויין זכה באוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "אומץ אמיתי" (1969). ויין גם היה מועמד לאוסקר כמפיק הסרט הטוב ביותר, "האלמו" (1960), אחד משני סרטים שהוא ביים. השני היה "הכומתות הירוקות" (1968). סרט זה היה הסרט הגדול היחיד שנעשה בזמן מלחמת וייטנאם ותמך בה. בזמן צילומי הסרט קיבל ויין צמיד פליז כהוקרה מאנשי הדגר, התושבים של מרכז וייטנאם אשר עמדו בראש ההתנגדות לקומוניזם. ויין לבש צמיד זה בכל סרט בו הופיע מאז "הכומתות הירוקות" והלאה.
הסרט האחרון שוויין הופיע בו היה "היורה" (1976). בסרט הוא גילם בוקר זקן אשר גסס מסרטן, מחלה שוויין סבל ממנה במהלך צילומי הסרט וממנה נפטר כשלוש שנים לאחר מכן. לפי IMDb, הופיע ויין בתפקיד הראשי ב-142 סרטים.
חיים אישיים

ויין היה נשוי שלוש פעמים והתגרש פעמיים. נשותיו היו ג'וזפין אליסיה סנז, אספרנסה באור, ופילאר פלט. היו לו ארבעה ילדים מג'וזפין, ועוד שלושה ילדים מפילאר.
גירושיו הסוערים ביותר היו מאספרנסה באור, השחקנית המקסיקנית לשעבר. היא שכנעה את עצמה שלוויין וגייל ראסל היה רומן. ב-1947 שב וויין מאוחר מצילומים לסרט "מלאך ואיש רע". אספרנסה אשר הייתה שיכורה זעמה במיוחד על ויין והיא ניסתה לירות בו כשחצה את דלת הכניסה.
לוויין היו מספר רומנים מחוץ לנישואים, הידוע ביותר הוא הרומן שלו עם מרלן דיטריך, אשר נמשך שלוש שנים. בשנים לפני מותו ניהל ויין קשר רומנטי עם מזכירתו לשעבר פט סטייסי (1941–1995).
ויין החל להתקרח בשנת 1940 ועקב כך עבר לחבוש פאה עד סוף אותו עשור. הוא נראה מדי פעם בלי פאה (על פי מגזין לייף, גם בהלוויה של גרי קופר) בפומבי. במהלך ביקור באוניברסיטת הרווארד, ויין נשאל על ידי תלמיד, "מאיפה השגת את השיער המזויף?" וויין ענה: "זה לא מזויף. זה שיער אמיתי. כמובן, זה לא שלי, אבל זה אמיתי".
ויין היה מעשן כבד מצעירותו, אחת הריאות שלו נכרתה בניתוח והוא אף סבל בסוף ימיו מסרטן ריאות עקב העישון הכבד שלו. התדמית הציבורית שבנה לו מנעה ממנו לחשוף בפומבי את המחלה שלו. בנוסף לעישון הכבד סבל גם מבעיות שתייה. הוא היה בונה חופשי בדרגה של רב בונה, בלשכת מוריסון מקדניאל 56# באריזונה. הוא גם הגיע לדרגה השלושים ושתיים בנוסח הסקוטי.