stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בת חן סבג
ביוגרפיה

סבג נולדה וגדלה בבאר שבע, יש לה אח גדול ואחות קטנה, אביה הוא איש צבא קבע לשעבר. בילדותה רקדה בלהקת מחול ואחר-כך למדה משחק. בצבא שירתה סבג בתיאטרון צה"ל ולאחר 6 חודשים פרשה מהשירות.
למדה בבית צבי (2003–2007) וזכתה במלגות מטעם בנ"ץ כרמל, שרגא פרידמן, שמואל הירשפלד, מפעלי סנו, וקרן שרת אמריקה ישראל.
מיד בתום לימודיה בשנת 2007 החלה לשחק בתיאטרון המדיטק, ואחר-כך בתיאטראות נוספים.
בבית ליסין שיחקה סבג בהצגה "בראנז'ה", פרי עטו של בעז גאון, בבימויו של ניר ארז. היא גילמה את דמותה של שירה, ילדה חכמה מאוד, המצויה בגיל ההתבגרות, שכלל אינה מעריכה את עצמה. סבג זכתה בפרס השחקנית המבטיחה בפסטיבל "פותחים במה" של בית ליסין 2008 עבור תפקיד זה. בבית ליסין שיחקה סבג גם בתפקיד מיכל ב"פועלת זרה", מאת רחל גיל, בבימויו של ארתור קוגן.
במדיטק שיחקה בהצגה "אמיל והבלשים", עיבוד של עידו ריקלין, לספרו של קסטנר, בבימויו של רפי ניב. סבג שיחקה את פוני, בת-דודתו של אמיל, הילדה שמצטרפת לחבורת בלשים. במדיטק שיחקה גם ב"נשים קטנות"; ב"קרשינדו ואני", על פי דבורה עומר, ב"אוזו ומוזו מכפר קאקארוזו", מאת אפרים סידון, וב"ציפור הנפש", על פי מיכל סנונית.
בתיאטרון אורנה פורת שיחקה בהצגה "הקסם של אורנה", מאת חגית רכבי ניקוליבסקי, בבימויו של רפי ניב, בתפקיד תותי. ההצגה זכתה בתשעה פרסי אסיטז' להצגות ילדים ונוער.
סבג שיחקה ב"העולם על פי אלון", מאת אורלי ישועה שוורצברג, בבימויה של יעל טילמן, בתיאטרון השעה הישראלי. היא מגלמת את יעל, שכנתו של אלון, הילד האוטיסט, שמתאכזרת אליו, אבל בסוף מקבלת אותו.
שיחקה החל מ-2009 בהצגה "רעב" מאת עידו בורנשטיין ושלמה פלסנר, בבימויו של פלסנר, שרצה מאז שנת 2004 בתיאטרון תמונע והופיעה למעלה מ-150 פעמים. היא גילמה את דמותה של שירה, ילדה עם הפרעות אכילה. אביה ואמה בהצגה הם שמעון מימרן ואסתי זקהיים והמדריך שלה הוא ניסו כאביה.
ב-2010 החלה לשחק בבית ליסין בהצגה "שיינדלה", מאת אמנון לוי ורמי דנון, בבימויו של דנון. בת חן סבג מגלמת את דמותה של רוחל, נערה דתייה תמימה שזה עתה התחתנה.
ב-2012 החלה לשחק בהצגה "קרוב יותר", מאת פטריק מארבר, בבימויו של גיל אמיתי, שרצה בתיאטרון הספרייה. ההצגה עוסקת במערכת יחסים, בגידות, אהבות ואכזבות ומטילה ספק באפשרותה של מונוגמיה בחיינו האינטרנטיים. סבג מגלמת את החשפנית אליס.
ב-2012 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" (סדרת ההמשך לסדרת הנוער באותו השם), בבימויו של רני סער, אשר שודרה בערוץ 2, רשת. היא גילמה את דמותה של מאיה.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הדרמה "שקופים" של מושון סלמונה.
ב-26 בספטמבר 2016 החל שידורה, ב-HOT3, של הסדרה "מטומטמת", אותה כתבה ובה היא גם משחקת בתפקיד הראשי. על התסריט שכתבה וגם על משחקה בעונה הראשונה של הסדרה, זכתה סבג בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. היא זכתה בפעם השנייה על משחקה בסדרה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017.
השתתפה בשנת 2019 בתוכנית המציאות" "טיול אחרי צבא" יחד עם ענת גורן.
ב-2023 לוהקה לסדרה "ילד רע" שיצאה לשידור ב-2024, שכתבו רון לשם,דניאל חן והגר בן-אשר המבוססת על חייו של חן עצמו בתפקיד קרן, מורה לדרמה בכלא נוער.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביולי 2017 סבג יצאה מהארון וחשפה כי היא בזוגיות עם השחקנית והקומיקאית אורנה בנאי, ובמאי 2019 הן נפרדו. בספטמבר 2019 פורסם כי היא בזוגיות עם טופז גרין.
תפקידיה בקולנוע ובתיאטרון > קולנוע

| שנה | כותר | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | שקופים | נופר |  |
תפקידיה בקולנוע ובתיאטרון > טלוויזיה

| שנה | כותר | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | עניין של זמן | מאיה |  |
| 2014 | סברי מרנן | יפת | אורחת |
| 2016-2019 | מטומטמת | שירי אזוגי | יוצרת ותסריטאית |
| 2019 | טיול אחרי צבא (תוכנית מציאות) | עצמה |  |
תפקידיה בקולנוע ובתיאטרון > תיאטרון

| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אמיל והבלשים | עידו ריקלין בעיבוד לספרו של אריך קסטנר | רפי ניב | פוני | ההצגה זכתה בפרסי הבימוי והעיצוב בטקס פרסי הבמה אסיטז' 2008/9 לילדים ונוער |
| נשים קטנות | דפנה אנגל/גורן אגמון, עיבוד לספרה של לואיזה מיי אלקוט | ניר ארז | איימי |  |
| קרשינדו ואני | עיבוד של חגית רכבי ניקוליבסקי לספרה של דבורה עומר | חגית רכבי ניקוליבסקי | חנה'לה |  |
| אוזו ומוזו מכפר קאקארוזו | אפרים סידון | ישראל גוריון |  | ההצגה זכתה בפרסי עיצוב התאורה, עיצוב הבמה ומלחין השנה בטקס פרסי הבמה אסיטז' 2007/8 לילדים ונוער |
| ציפור הנפש | עיבוד של אורן יעקובי לספרה של מיכל סנונית |  | מיילדת |  |
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הקסם של אורנה | חגית רכבי ניקוליבסקי | רפי ניב | תותי | ההצגה זכתה ב-9 פרסים בטקס פרסי הילדים והנוער: לבימוי, למחזה, לשחקנית הראשית, לשחקן המשנה, לשחקנית המשנה, לתאורה, לעיצוב הבמה ולהלחנה בטקס פרסי הבמה אסיטז' 2010/11 לילדים ונוער |
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| העולם על פי אלון | אורלי ישועה שוורצברג | יעל טילמן | יעל | ההצגה זכתה בפרס לשחקנית הראשית, לשחקן הראשי ולמחזאית בטקס פרסי הבמה אסיטז' 2010/11 לילדים ונוער |
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בראנז'ה | בעז גאון | ניר ארז | שירה | בת חן סבג זכתה בפרס השחקנית המבטיחה בפסטיבל פותחים במה של בית ליסין 2008 עבור התפקיד |
| פועלת זרה | רחל גיל | ארתור קוגן | מיכל |  |
| שיינדלה | אמנון לוי ורמי דנון | רמי דנון | רוחל |  |
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| קרוב יותר | פטריק מארבר | גיל אמיתי | אליס |
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| רעב | עידו בורנשטיין ושלמה פלסנר | שלמה פלסנר | שירה |
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| קיץ אחרון | ג'יין צ'יימברס | איה שבא | דונה |
מועמדות ופרסים

| שנה | יצירה | ארגון | קטגוריה | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2017 | מטומטמת | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית | זכייה |  |
| ‏2017 | מטומטמת | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תסריט בסדרת דרמה, דרמה יומית | זכייה |  |
| 2018 | מטומטמת | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  סמדר שילוני, "מטומטמת": אי אפשר שלא לאהוב אותה, באתר ynet, 25 בספטמבר 2016
↑  רן בוקר, הזוכות בטקס פרסי הטלוויזיה: "מטומטמת", "האחיות המוצלחות שלי" ו"אורי ואלה", באתר ynet, 17 במרץ 2017
1 2  שגיא בן נון‏, "פאודה" היא הזוכה הגדולה בטקס פרסי הטלוויזיה 2018, באתר וואלה, 9 במרץ 2018
↑  גיל משעלי, ‏אחרי שלוש שנים: בת חן סבג ("מטומטמת") חוזרת למסך, באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2023
↑  עכשיו זה רשמי: אורנה בנאי ובת חן סבג ביחד, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 6 ביולי 2017
↑  אפרת וכטל, בת חן סבג על אורנה בנאי: "פער הגילאים לא מפריע", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 12 ביולי 2017
1 2  הזוכים בתחרות הטלוויזיה 2016, באתר האקדמיה, ‏17 במרץ 2017
יחסי ארמניה–קפריסין

| יחסי ארמניה–קפריסין |
| --- | --- |
ארמניה: קפריסין


ארמניה: קפריסין
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 9,251
אוכלוסייה
2,962,995: 1,364,555
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 32,230
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,172: 23,619
משטר
רפובליקה

דתות עיקריות
נצרות (99%): נצרות (75%), אסלאם (18%)
כוחות צבא
כ-61,000: כ-47,000
קבוצות אתניות עיקריות
ארמנים (97.9%): קפריסאים (78.6%)
היחסים בין ארמניה וקפריסין היו לפי הדיווחים תמיד חזקים. קפריסין תמכה בארמניה במאבקה להכרה ברצח העם הארמני, ביציבות הכלכלית ובהחלטה לסכסוך נגורנו-קרבאך. בתמורה ארמניה תומכת בקפריסין יציבה לאחר הפלישה הטורקית בשנת 1974 ותומכת בפתרון בר-קיימא לסכסוך בקפריסין.
כיום שתי המדינות לא מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים עם אזרבייג'ן ועם טורקיה.
כיום היחסים בין ארמניה לקפריסין כוללים שיתוף פעולה בתחומי הסחר, הצבא, שירותי הביון, מדיניות חוץ ואומנויות.
יחסים מודרניים > פוסט עצמאות ארמנית > סכסוך נגורנו-קרבאך

לחימה בין אתנית בין ארמניה לאזרבייג'ן השכנה פרצה זמן קצר לאחר פרלמנט נגורנו-קרבאך, מחוז אוטונומי באזרבייג'ן, הצביע לאיחוד האזור עם ארמניה ב-20 בפברואר 1988. הדרישה הארמנית לאחד את קרבאך עם ארמניה, שהתפשטה בסוף שנות השמונים, התחיל בצורה שלווה יחסית; אולם עם התקרבותה של התפרקות ברית המועצות גדל הסכסוך בהדרגה לסכסוך אלים בין הקבוצות האתניות בנגורנו-קרבאך, וכתוצאה מכך טיהור אתני מצד כל הצדדים. ההצהרה המשותפת בין קפריסין לארמניה בינואר 2011 מזכירה כי הרפובליקה של קפריסין מביעה את תמיכתה במאמציה הקונסטרוקטיביים של ארמניה לפתור את סכסוך נגורנו-קרבאך במסגרת תהליך קבוצת מינסק של האו"ס באמצעות משא ומתן המבוסס על עקרונות אמנת האומות המאוחדות והארגון. המעשה הסופי של הלסינקי והמרכיבים שהציעו נשיאי ארצות הברית ליו"ר משותף של קבוצת מינסק, אשר כוללים, בין היתר, את קביעת המעמד הסופי של נגורנו-קרבאך באמצעות הבעת רצון מחייבת מבחינה משפטית. בתמורה, בירך נשיא ארמניה את עמדתה של קפריסין כחברה באיחוד האירופי על עמדתה המאוזנת בנושא קרבאך, והפנה את תשומת הלב לקביעת מעמדו הסופי של נגורנו-קרבאך מבחינת הבעת רצון חופשית מחייבת מבחינה משפטית.
יחסים מודרניים > פוסט עצמאות ארמנית > הכרה ברצח העם הארמני

קפריסין הייתה אחת המדינות החלוציות בהכרה ברצח העם הארמני, כאשר ב-25 בינואר 1965 העלה שר החוץ ספירוס קיפריאנו לראשונה את הנושא בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות. לפני נאומו העוצמתי, משלחת המורכבת מחברי לשכת ARF דשנאקצוטיון ד"ר פפן פפאזיאן וברז 'מיסירליה, כמו גם חברי הוועד הלאומי הארמני של קפריסין, אנניה מהדסיאן וורטקס סינאניאן, הגישה לו תזכיר בקריאה לתמיכת קפריסין בהעלאת הנושא באומות המאוחדות.
קפריסין הייתה גם המדינה האירופית הראשונה (והשנייה בעולם, אחרי אורוגוואי) שהכירה רשמית ברצח העם הארמני. ב-24 באפריל 1975, לאחר המאמצים הנחרצים והגשתו של הנציג ד"ר אנטרניק ל. אשדג'יאן, החלטה 36 נבחרה פה אחד על ידי בית הנבחרים. הנציג ארם קליידג'יאן עזר בכוח להעביר פה אחד לבית הנבחרים שתי החלטות נוספות בנוגע לרצח העם הארמני: החלטה 74 / 29–04–1982, שהוגשה על ידי הוועדה הפרלמנטרית של קשרי חוץ, והחלטה 103 / 19–04–1990, שהוגשה על ידי כל המפלגות הפרלמנטריות. החלטה 103 הכריזה על 24 באפריל כעל יום זיכרון לאומי לרצח העם הארמני בקפריסין.
מאז 1965, כאשר פקידי ממשל קפריסאים החלו להשתתף בתפקידי רצח עם ארמנים שנתיים, המנהיגים הפוליטיים של קפריסין הם לעיתים קרובות דוברים מרכזיים בתפקידים אלה שאורגנו להנצחת רצח העם הארמני. בשנים האחרונות מתקיימת בדרך כלל צעדה ממרכז ניקוסיה ומסתיימת בכנסיית סורפ אסבדזדזין בסטרובולוס, שם מתקיים אירוע הנצחה מול אנדרטת רצח העם הארמנית; אירועים אחרים עשויים להתרחש, כמו גם תרומות דם.
יחסים מודרניים > פוסט עצמאות ארמנית > אנדרטאות רצח עם ארמניות

כמדינה השנייה בעולם שמכירה ברצח העם הארמני, קפריסין בנתה שתי אנדרטאות לרצח עם ביחס לקורבנות. אחד האנדרטאות נמצא בניקוסיה, והשני נמצא בלרנקה.
תגובת קפריסין לשחרורו של רמיל ספרוב

הצהרתו של שר החוץ בקפריסין, אראטו קוזאקו-מרקוליס, אמרה כי "אנו מצטערים מאוד ומצטערים על החנינה הנשיאותית ועל הנזק שנגרם בעקבות הפעולות שבאו בעקבות השחרור, שמטרתן להאדיר את הפשע הנורא הזה, למאמצי הפיוס עם אזרבייג'ן ואנחנו גם מאוד מודאג מהשפעותיה על היציבות האזורית." לאחר שחרורו של רמיל ספרוב פרצו מחאות מיידיות בכל ערי קפריסין, כאשר הגדולה ביותר בניקוסיה התרחשה מחוץ לשגרירות הונגריה. העיתונות הקפריסאית הביעה שלילית את תפקידה של ממשלת הונגריה לשחרורו של רמיל ספרוב.
שיתופי פעולה > חינוך

ישנם בתי ספר יסודיים ארמנים בקפריסין בערים לרנקה, לימסול וניקוסיה וגימנסיה בניקוסיה. המכון לחינוך מלקוני היה המוסד החינוכי המשותף הנודע ביותר של ארמנים-קפריסאים. המכון המלקוני, שנוסד בשנת 1926, היה פתוח לתלמידים ארמנים מכל רחבי העולם והציע תוכנית לימודים מקיפה של בתי ספר תיכוניים. כל המקצועות, למעט השפה הארמנית, נלמדו באנגלית ובשפות זרות שהוצעו כללו יוונית, צרפתית, ערבית, פרסית, רוסית ובולגרית. תוכנית רדיו מדי שעה של תאגיד השידור בקפריסין בארמנית כוללת ראיונות נרחבים, סיקור חדשותי, דיווחי תרבות ומוזיקה. שני עיתונים חודשיים ארמנים הוקמו על האי, (Artsankank (1995 ו-Azad Tsayn (נוסד 2003), המספקים חדשות לאומיות ובינלאומיות, בעיקר בארמנית ועמודים מסוימים מודפסים ביוונית ובאנגלית.
שיתופי פעולה > כלכלה

מדי שנה מתקיימים פורומים עסקיים של קפריסין-ארמנים בניקוסיה או בירוואן, במטרה להגביר את המסחר וההשקעות בין שתי המדינות. חברות ארמניות יוכלו להתרחב בצורה יעילה יותר לשוקי האיחוד האירופי ולמזרח התיכון בשיתוף פעולה עם חברות קפריסאיות. שיתוף פעולה זה יכול וצריך להיות הדדי, כאשר ארמניה משמשת נתיב גישה למדינות הקווקזות לעולם העסקים של קפריסין.
שיתופי פעולה > תרבות

הקהילה הארמנית של קפריסין זוכה למימון נדיב מממשלת קפריסין, המאפשרת ארגון קונצרטים, מופעי מחול, תערוכות אמנות וצילום וכן אירועים ספרותיים. הקדמה הארמנית של קפריסין הקצתה שטח בחצריה (אולם אוטידג'יאן) לעידוד אירועי תרבות, כמו תערוכת ספרי הסתיו השנתית. מרכז המחקר הארמני למזרח התיכון / הקרוב (שהוקם בשנת 1996 על ידי ורטן מליאן) מאכלס ספריית עזר וחומר ארכיוני בחצריו בניקוסיה.
שיתופי פעולה > סיוע הומניטרי

לאחר רעידת האדמה שנערכה בדצמבר 1988 בארמניה, קפריסין הייתה אחת המדינות הראשונות ששיגרו סיוע בצורת רפואה, רופאים וסיוע כספי.
הצטרפות ארמניה לאיחוד האירופי

קפריסין תומכת בגלוי בהצטרפות ארמניה לאיחוד האירופי בפרק הזמן הקצר ביותר. בהתייחס ליחסי ארמניה של האיחוד האירופי, הנשיא דמיטריס כריסטופיאס התחייב כי ניקוסיה תמשיך לתמוך באופן פעיל בהרחבה נוספת של מערכת יחסים זו, דבר המצביע על מעמד מועמד לחברות מלאה בארמניה בעתיד הקרוב ביותר. לדבריו, קפריסין היא התומכת והידידה הנחרצת ביותר של ארמניה באיחוד האירופי.
שרה ברייטמן

| --- | --- |

ברייטמן, במהלך אליפות העולם באתלטיקה  באוסקה בשנת 2007
 לידה:  14 באוגוסט 1960 (בת 64) אנגליה ברקהמסטד, הרטפורדשייר
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 עיסוק:  זמרת, מוזיקאית, מנהלת תזמורת, פזמונאית, רקדנית, שחקנית
 סוגה:  קרוסאובר קלאסי • פופ אופראי • עולם • מחזמר
 סוג קול:  סופרן
 כלי נגינה:  קול, פסנתר, כלי מקלדת
 חברת תקליטים:  A&M (1993) • איסט וסט (1995–2001) • אנג'ל • EMI‏ (2007–1997) • מנהטן • EMI‏ (2010–2008) • שמחה (2012–הווה)
 בן זוג:  אנדרו גראהם-סטיוארט (1979–1983) אנדרו לויד ובר (1984–1990)
 פרסים והוקרה:  פרסים ומועמדויות
 https://sarahbrightman.com/
 פרופיל ב-IMDb
שרה ברייטמן (באנגלית: Sarah Brightman; נולדה ב-14 באוגוסט 1960) היא זמרת סופרן, פזמונאית, שחקנית, רקדנית ומוזיקאית קלאסית אנגלייה.
ברייטמן החלה את הקריירה שלה כחברה בלהקת המחול הוט גוסיפ והוציאה כמה שירי דיסקו כזמרת סולו. ב-1981 היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בתיאטראות וסט אנד ב"קאטס" ופגשה את המלחין אנדרו לויד ובר, לו נישאה מאוחר יותר. היא המשיכה לככב במחזמרים בווסט אנד ובברודוויי, כולל "פנטום האופרה", במסגרתו גילמה את דמותה של כריסטין דאי. אלבום המחזמר, The Phantom of the Opera, יצא בפורמט תקליטור ב-1987 ונמכר ב-40 מיליון עותקים ברחבי העולם – אלבום המחזמר הנמכר ביותר בכל הזמנים.
לאחר שחדלה להשתתף בתיאטראות והתגרשה מלויד ובר, חידשה ברייטמן את הקריירה המוזיקלית שלה עם מפיקה המוזיקלי של אניגמה, פרנק פיטרסון; היא פועלת כאמנית מוזיקת קרוסאובר-קלאסית. כמו כן, עם נתוני מכירות עולמיות של יותר מ-27 מיליון אלבומים נחשבת ברייטמן לזמרת הסופרן הנמכרת ביותר בכל הזמנים.
הדואט של ברייטמן משנת 1996 עם זמר הטנור האיטלקי אנדראה בוצ'לי, "Time to Say Goodbye", דורג בראש המצעדים בכל רחבי אירופה והפך לשיר המצליח והנמכר ביותר בכל הזמנים בגרמניה; הוא נשאר בראש המצעד של המדינה במשך 14 שבועות רצופים ונמכר בלמעלה משלושה מיליון עותקים. בהמשך, זכה להצלחה בינלאומית ונמכר בלמעלה מ-12 מיליון עותקים ברחבי העולם, אחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. על שיר זה קיבלה ברייטמן למעלה מ-200 תוארי זהב ופלטינה ב-38 מדינות שונות. בשנת 2010 הוכתרה על ידי בילבורד כאמן הקלאסי החמישי המשפיע והנמכר ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 בארצות הברית (אלבומיה ושיריה נמכרו בלמעלה מ-6.5 מיליון עותקים במדינה).
ברייטמן נחשבת לאמן הראשון בהיסטוריה שביצע פעמיים את שיר הנושא במשחקים האולימפיים; באולימפיאדת ברצלונה, שם שרה את "Amigos Para Siempre" עם הזמר הספרדי חוסה קאררס, מול למעלה ממיליארד צופים, ו-16 שנים מאוחר יותר ב-2008 באולימפיאדת בייג'ינג, עם הזמר הסיני ליו הואן (אנ'), בביצוע "You and Me" מול 5 מיליארד צופים ברחבי העולם.
בשנת 2012 מונתה ברייטמן לאמן אונסק"ו לשלום בין השנים 2012–2014, על "מחויבותה למטרות הומניטריות וצדקה, כמו גם תרומתה לאורך הקריירה האמנותית שלה, לקידום דיאלוג תרבותי וחילופי תרבויות, תוך מסירותה לאידיאליזם ולמטרותיו של הארגון". מאז 2010 היא מכהנת כשגרירת המותג העולמי של פנסוניק.
ב-2014 היא החלה להתאמן לקראת מסע לתחנת החלל הבין-לאומית, שנדחה מסיבות לא ידועות. ברייטמן זכתה לעיטור "Cavaliere" ("אביר/ה") במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה ב-2 ביוני 2016, ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרטפורדשייר (אנ') בשנת 2018, כהוקרה על תרומתה הבולטת למוזיקה ולתיאטרון. ב-6 באוקטובר 2022 הונצחה בשדרת הכוכבים של הוליווד (6243) על הישגיה בקטגוריית "הופעה חיה", כמו גם הוקרה לתרומתה הרבה לעולם הבידור והתיאטראות בפרט.
משפחה וביוגרפיה

ברייטמן היא הבכורה מבין ששת ילדיהם של איש העסקים גרנוויל ג'פרי ברייטמן (1934–1992) ופולה ברייטמן, לבית הול. אחיה הצעירים הם ניקולה, קלאודיה, ג'יי, ג'ואל ואמיליה (המכונה ויולט). היא גדלה בליטל גדסדן (אנ') ליד ברקהמסטד (אנ'), הרטפורדשייר, אנגליה. בגיל שלוש החלה לקחת שיעורי ריקוד ופסנתר. לאחר מכן, היא המשיכה להופיע בפסטיבלים ותחרויות מקומיות. בגיל 11 היא עברה בהצלחה מבחן בד בבית הספר לאמנויות הבמה של טרינג פארק, בית ספר המתמחה באמנויות הבמה. היא למדה בבית הספר לבלט אלמהרסט בעיר ברמינגהאם, בבית הספר לחינוך לאמנויות בצ'יזיק שבמערב לונדון, ובקולג' המלכותי למוזיקה.
ב-1973, בגיל 13, הופיעה ברייטמן בהפקת התיאטרון הראשונה שלה, במחזמר "אני ואלברט", שהוצג בתיאטרון פיקדילי, כשגילמה את אחת מבנותיה של המלכה ויקטוריה (ויקטוריה). ב-1976 היא גויסה ללהקה של ארלין פיליפס, הוט גוסיפ. ברייטמן הוציאה עם הלהקה את להיט הדיסקו "I Lost My Heart to a Starship Trooper"‏ (1978), שנמכר בלמעלה מחצי מיליון בממלכה המאוחדת והגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ואת "The Adventures of the Love Crusader"‏ (1979). במקביל, במהלך תקופה קצרה חברה לפאנ'ס פיפל (אנ') עד לסיום התוכנית Top of the Pops בשנת 1976. בהמשך הוציאה כאמנית סולו את "Love in a U.F.O.", "My Boyfriend's Back", "Not Having That!",‏ "Him" ו-"Rhythm of the Rain" - חלקם בהוצאת חברת התקליטים שלה, ויספר רקורדס. ב-1979 השתתפה ברייטמן בפסקול הסרט "העולם מלא בגברים נשואים" במסגרתו הקליטה את השיר "Madam Hyde".
קריירה > 2009–2010: Symphony: Live in Vienna ואונסק"ו

בתגובה לקריאות מתמשכות להפצה עולמית של הקונצרט, Symphony: Live in Vienna,‏ EMI מיוזיק השיקה ברחבי העולם את הספיישל של PBS שכלל את הופעתה של ברייטמן בקתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה ב-16 בינואר 2008, הן בפורמט אודיו והן בפורמט חזותי. הספיישל שודר לראשונה ב-PBS במרץ 2008. Symphony: Live in Vienna הפך לאלבום ה-13 הנמכר ביותר במקסיקו בשנה בה יצא. המוזיקה של ברייטמן הוצגה בסרט "אמאלפי: תגמוליה של האלה" (שם בינלאומי: Amalfi: Rewards of the Goddess), הפקה מיוחדת לציון 50 שנה לפוג'י TV. כמו כן הוא היה לסרט היפני הראשון שצולם כולו באיטליה. במקביל ליציאת הסרט הוציאה את אלבום האוסף החמישי שלה Amalfi – Sarah Brightman Love Songs, שקיבל את תואר הזהב והיה לאלבום הקלאסי הנמכר ביותר ביפן ב-2009. בסוף השנה ברייטמן הייתה לאמן הבינלאומי השביעי הנמכר ביותר ביפן.
היא השתתפה בקונצרט "הפירמידה" שאירע באתר הארכאולוגי של צ'יצ'ן איצה; אתר מורשת עולמית של אונסק"ו ואחד משבעת פלאי תבל החדשים. שנה לאחר מכן, ב-2010, המשיכה להופיע ברחבי אסיה עם חמש הופעות בטוקיו לבדה, ולאחריהן הופיעה בקנאזווה, נגויה ואוסקה ביפן, מקאו ברפובליקה העממית של סין וסיאול בקוריאה הדרומית. כדי לקדם את עצמה באמריקה הלטינית יצאה ברייטמן לסיבוב הופעות קצר, "Sarah Brightman in Concert", במסגרתו קיימה 14 הופעות בסך הכול. בסמוך לכך הוציאה את אלבום האוסף השישי שלה, Bella Voce, שהופץ על ידי חברת התקליטים גרין היל בארצות הברית בלבד. האלבום כלל שירים מתוך Eden,‏ La Luna,‏ Classics ו-Harem.
ב-3 בנובמבר 2010 הוזמנה ברייטמן לשיר במקדש הבודהיסטי טודאי-ג'י הממוקם בעיר נארה, יפן. המקדש הוא אתר מורשת עולמי של אונסק"ו שהוגדר כאחד מ"האנדרטאות ההיסטוריות של נארה העתיקה". הקונצרט הוקלט ובהמשך שודר ברחבי הארץ על ידי רשת TBS. בהמשך קיבלה מועמדות לפרס ירח האודיטוריום בקטגוריית "אמן הפופ הבינלאומי הטוב ביותר", אך לא זכתה בפרס.
קריירה > 2011–2015: Dreamchaser ותחנת החלל הבין-לאומית

בשנת 2012 מונתה ברייטמן לאמן אונסק"ו לשלום בין השנים 2012–2014 על "מחויבותה למטרות הומניטריות וצדקה, כמו גם תרומתה לאורך הקריירה האמנותית שלה לקידום דיאלוג תרבותי וחילופי תרבויות תוך מסירותה לאידיאליזם ולמטרותיו של הארגון". מאז 2010 הפכה שגרירת המותג העולמי של פנסוניק, חברה יפנית רב-אומית לייצור מכשירי חשמל ביתיים ואלקטרוניקה, שממוקמת בעיר קאדומה, שבמחוז אוסקה. כמו כן, היא הפרזנטורית של הסכם השותפות האסטרטגי של פנסוניק עם המרכז למורשת עולמית של אונסק"ו; כיכבה בקמפיין המשותף שלהם, The World Heritage Special, ששודר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ברחבי העולם.
ב-10 באוקטובר 2012 ערכה ברייטמן מסיבת עיתונאים במוסקבה בה הכריזה על כוונתה לצאת לטיסת חלל עתידית. בהמשך פרסמה שתכננה לטוס לתחנת החלל הבין-לאומית (ISS) בשיתוף עם הרפתקאות חלל (אנ'), חברה פרטית שמספקת תיירות בחלל. ברייטמן שילמה כ-34 מיליון ליש"ט עבור הנסיעה.
ב-16 באפריל 2013 הוציאה את אלבום האולפן האחד עשר שלה, Dreamchaser. ההשראה לאלבום נוצרה לאור החלטתה להפוך לזמרת הראשונה שהגיעה לחלל החיצון. אלבום זה היה שיתוף הפעולה הראשון שלה עם המפיקים מייק הדג'ס וסאלי הרברט. רבים ממבקרי המוזיקה העכשווית ראו בו כיצירה הטובה ביותר שהוציאה ברייטמן במהלך הקריירה שלה, ואחרים הצביעו על הקוהרנטיות של בחירת השירים ועל איכות השירה שלה. Dreamchaser היה אלבומה הראשון שנכנס למצעד האלבומים העצמאיים של בילבורד והפך לאלבום השביעי שלה שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקלאסיים, עם מכירות של למעלה מ-20,358 בשבוע יציאתו. כמו כן, הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד 200. מתוך Dreamchaser יצאו ארבעה סינגלים: "Angel",‏ "One Day Like This",‏ "Closer" ו-"Glósóli". הראשון מביניהם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-42 במצעד שירי הדאנס קלאב.
בסתיו 2013 יצאה ברייטמן לסיבוב ההופעות העולמי החמישי שלה, "Dreamchaser World Tour", שהתקיים בקנדה, מקסיקו, ארצות הברית, הרפובליקה העממית של סין, יפן, קוריאה הדרומית, תאילנד, הונג קונג, קטר, איחוד האמירויות הערביות, ברזיל, צ'ילה, ארגנטינה, רוסיה, שוודיה, אוקראינה, לטביה, פינלנד, טורקיה ובולגריה. סיבוב ההופעות זכה להצלחה רבה, ואף הוכתר כאחד מסיבובי ההופעות הרווחיים ביותר באמריקה הצפונית. ב-6 ביוני קיימה ברייטמן ספיישל טלוויזיוני חדש בחסות PBS בשם Dreamchaser in Concert באולפני אלסטרי, שם היא הפיקה תחרות כדי שלמעריצים תהיה הזדמנות לזכות בכרטיסים להשתתף בצילומים הבלעדיים של האירוע. Dreamchaser in Concert שודר ב-PBS ב-3 באוגוסט עם רשימה שהורכבה משנים עשר שירים (בתוספת שני שירי בונוס) הכוללים שירים חדשים ושירים ידועים. גרסת הווידאו של האירוע הצליחה להגיע למקום ה-84 במצעד האלבומים היפני. ב-13 במאי 2015 הודיעה ברייטמן שהיא ביטלה את נסיעתה לתחנת החלל הבין-לאומית מסיבות משפחתיות. בסופו של דבר, מצאו לה מחליף והטיסה כונתה Soyuz TMA-18M (אנ'). כמו כן, הוציאה את האלבום Voce – Sarah Brightman Beautiful Songs, שהכיל את מיטב שיריה ולהיטיה האהובים. מתוך האלבום יצא סינגל אחד ביפן בלבד: "Keep the Light".
בסוף שנת 2015 החליטה ברייטמן להוציא שלישיית אלבומי אוסף בשם "Rarities" ("נדירים"), שכללו את מיטב שיריה וחולקו לפי נושאים: Rarities Volume 1,‏ Rarities Volume 2 ו-Rarities Volume 3.
קריירה > 2016–2017: מסדר אבירות וסיבובי הופעות

ב-2 ביוני 2016 הוענק לברייטמן העיטור האיטלקי "Cavaliere" ("אביר/ה") מטעם מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה על ידי הקונסול הכללי של איטליה, פרנצ'סקו ג'נוארדי. במהלך הטקס הסביר ג'נוארדי את המניע להצטיינותה של ברייטמן והצהיר: "גב' שרה ברייטמן, קולה יוצא הדופן והמוזיקה המצוינת שלה תרמו בצורה מצוינת להפצת השפה והתרבות האיטלקית ברמה גבוהה ברחבי העולם". הטקס הפרטי נערך לרגל חג הרפובליקה (היום הלאומי של איטליה) בקונסוליה הכללית של איטליה בניו יורק.
ב-6 ביולי 2016 הוציאה ברייטמן את אלבום האוסף האחד עשר שלה, Gala – The Collection. האלבום יצא לאור באופן בלעדי ביפן בסמוך לסיבוב ההופעות "Gala: An Evening with Sarah Brightman", שכלל 25 הופעות בסך הכול באסיה, אירופה ואמריקה הלטינית. במהלך אותו החודש הופיעה ברייטמן בפסטיבל סטארמוס 3 בטנריפה, האיים הקנריים, לכבוד הפרופסור האנגלי סטיבן הוקינג, יחד עם המלחין הנס צימר ואנת'מה. ב-7 בינואר 2017 ניהלה ברייטמן את טקס החניכה של הספינה החדשה של ריצ'רד ברנסון. בספינה התארחו כ-600 אורחים והיא הייתה לראשונה מבין שתי הספינות החדשות של החברה (שם ספינתו של ברנסון נקבע כ-MV Seabourn Encore).
ב-27 במרץ 2017 יצאה ברייטמן לסיבוב ההופעות, "Royal Christmas Gala", בו השתתפו גרגוריאן, מריו פרנגוליס (אנ'), נרצ'יס יוסטין איאנאו (אנ') ופרננדו וארלה (אנ'). הסיבוב כלל 23 הופעות שהתקיימו באירופה בין נובמבר ודצמבר של אותה השנה ובשיא עונת החגים. בחלק מההופעות השתתפה אחותה של שרה, אמיליה ברייטמן.