stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דודי אור

| --- | --- |
דודי אור בפתח בית בערב חג
 לידה:  5 בינואר 1953 (בן 72) ישראלאפק
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מוזיקאי, מפיק
 סוגה:  זמר עברי
 
דוד (דוּדי) אוֹר (נולד ב-5 בינואר 1953) הוא מוזיקאי ומפיק ישראלי, הכותב בעיקר מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע.
ביוגרפיה

אור, בוגר צוות הווי הנח"ל, למד מוזיקה אצל פרופ' צבי קרן, והמשיך במגמת הקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בתל אביב. עוד קודם לכן, ב-1977 הוא לקח חלק לצד עפרה חזה, דני מסנג ואחרים במופע "Here is Israel" שהועלה מול קהילות יהודיות בארצות הברית. הוא סיים את לימודיו אצל פרופ' לאון שידלובסקי ב-1983, ומשנת 1980 ולאורך עשור שימש כַּמנצח של חבורת הזמר מטה אשר ושל חבורת הזמר "מוזיקל"; בשנים אלו גם החל לכתוב מוזיקה עבור הצגות בתיאטרון הרפרטוארי בישראל, בין היתר ל"ריקודו של ג'ינגיס כהן" (בית ליסין) שזכתה במקום הראשון בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר ב-1984.
תחת עודד קוטלר כיהן אור כמוזיקאי-הבית של קבוצת התיאטרון נווה צדק שפעלה במרכז סוזן דלל שבתל אביב בין 1985 ל-1988. ב-1986 הוא קיבל, במשותף עם קובי ניב וישראל גוריון, את פרס כינור דוד עבור "המלך הלך לישון" שהייתה הצגת הילדים הפוליטית הראשונה בישראל. הצגות אחרות שעבורן יצר את המוזיקה כוללות את "בערבות הנגב" ו"החייל הטוב שווייק" (בבימוי אהרון אלמוג), אף הן במסגרת הקבוצה בסוזן דלל. עוד באותו עשור, נמנה עם עיתונאֵי "דבר" ו"על המשמר" ובמשך כתשע שנים שימש בהם כתב לענייני מוזיקה. ב-1989 חיבר את המוזיקה לסרט הטלוויזיה "רותי נעים" שביים אמנון רובינשטיין בערוץ הראשון. בשנה זו ייסד את משרד ההפקות "תרבות לנוער", שעד לסוף פעילותו שש שנים אחר כך היה אחראי למספר רב של הצגות ילדים ונוער ובהן להיטי "פגישת מחזור" עם אקי אבני ועדי טופול. אז גם נקלע למשבר שהביא אותו להפסקה ממושכת מעשייה ציבורית. מאז 2004 אור הוא כתב התרבות של "ישראל פוסט" (שבשנים אלה עוד הופיע תחת השם "אנשים").
ביוגרפיה > עבודה עם אמנים

אור הלחין שירי משוררות כתרצה אתר, רחל שפירא ונעמי שמר. הוא כתב שירים שבוצעו על ידי הזמרות אורה זיטנר ומיכל טל כמו גם הצמד הקנדי סוזן ופרן. ב-2011 עבד על השלמת אלבום הקאמבק של מיכל טל, "אמא רוסיה עוד בוכה".
אור חבר בקבוצה הספרותית "שופרא" מייסודו של אילן שיינפלד מאז הקמתה בשנות ה-80, ובקבוצת "עמדה" מ-2010.
ביוגרפיה > מעבודתו התיאטרונית

הלחנה:
1984 - "ריקודו של ג'ינגיס כהן" (הועלה בבית ליסין בבימויו של מיכאל כהנא. על-פי רומן גארי; זוכה פסטיבל עכו)
1986 - "המלך הלך לישון" (קובי ניב; זוכה פרס כינור דוד)
1987 - "בתחילת קיץ 1970" (א.ב. יהושע), בביצוע שמעון פינקל
1988 - "סיפורו של הצב גדעון שושני" (חיים נגיד), תיאטרון אורנה פורת
1988 - "אדי ופוס", בביצוע עדי עציון-זק וגיל אלון, "צוותא"
1989 - "העד" (שולמית הראבן), תיאטרון אורנה פורת
מחזה ופזמונים:
2010 - "אלביס פינת טרומפלדור" (עם רן יגיל), בביצוע אלברט אילוז, פסטיבל "תיאטרונטו"
חיים אישיים

אור מתגורר ברמת גן, רווק. לצד עיסוקיו הוא מפרסם שירה, המאופיינת בפואטיקה בוטה.
הערות שוליים

↑  רוני דותן, "איך הזמן", יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515009205171  ISNI: 0000 0004 4367 0653  LCCN: no2015019011  VIAF: 311794073   WorldCat (עם VIAF): 311794073
דניאל גורטלר

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1965 (בן 59) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הנובר למוזיקה, תיאטרון ותקשורת 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 www.danielgortler.com
 
דניאל גורטלר (נולד ב-12 באפריל 1965) הוא פסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה

גורטלר החל את לימודיו אצל נעמי כהן, ובהמשך למד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר הגבוה למוזיקה בהנובר, בהדרכת פרופ' אריה ורדי. כמו כן למד בהדרכתו של כריסטוף אשנבאך. הוא הופיע כסולן עם תזמורות חשובות, בהן תזמורות הרדיו הסימפוניות של ברלין, בוואריה ושווייץ המערבית, התזמורת הפילהרמונית של צפון-מערב גרמניה, תזמורת העולם החדש והתזמורות הסימפוניות של אטלנטה, יוסטון, סן חוזה וסן פרנסיסקו, שם גם החליף בהתראה קצרה את מאריי פרחיה בנגינת הקונצ'רטו של רוברט שומאן בניצוח ואלרי גרגייב.
גורטלר הופיע עם כל התזמורות החשובות בארץ, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם מנצחים כמו זובין מהטה, ואלרי גרגייב, כריסטוף אשנבאך, מייקל טילסון תומאס, יואל לוי, מנדי רודן, יורי אהרונוביץ', יואב תלמי, סטיבן סלואן ויוסטוס פראנץ. הוא השתתף בפסטיבלים של יוסטון, לוצרן, ישראל, מונפליה ושלזוויג-הולשטיין. גורטלר השתתף בהקלטת הווידאו של יצירתו של מארק נייקרוג "מבעד לוורדים" ביחד עם פנחס צוקרמן. הוא גם מופיע בקונצרטים של מוזיקה קאמרית וברסיטלים בכל רחבי העולם ומנגן בקביעות עם אמנים כמו הכנר ניקולאי זניידר, הכנר דייוויד גארת, הצ'לן סטיבן איסרליס וזמר הבריטון בו סקובהוס.
בשנת 1998 הופיע גורטלר ברסיטל הבכורה שלו בניו יורק באולם 92Y, ובו ניגן את כל מחזור השירים ללא מילים של מנדלסון, שאותו אף הקליט באלבום כפול. עוד הקליט עם הכנר ניקולאי זניידר לחברת ברטלסמן מיוזיק גרופ, ועם זמרת הסופרן שרון רוסטורף-זמיר תקליטור משירי רוברט שומאן ותקליטור משירי שוברט לחברת Romeo. כמו כן הופיע גורטלר במוזיאון המטרופוליטן ובמרכז לינקולן בניו יורק ובאולם וויגמור בלונדון. הוא הופיע עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון ובסיורי קונצרטים בקוריאה וביפן.
גורטלר זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית בווינה דל-מר, צ'ילה (1987), ובתחרות הפסנתר הבינלאומית של ברמן (1991), בפרס השני בתחרות הבינלאומית של מינכן (1985), ובגיל 19 (1984) בפרס השלישי בתחרות הפסנתר הבינלאומית של ז'נבה. בשנת 1989 זכה בפרס ג'ינה בכאואר וכן זכה במענקי קלרמונט (1986-1984). בשנים 1977–1989 זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
דניאל גורטלר הוא מרצה בכיר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, ומלמד בכיתות אמן באירופה ובארצות הברית. הוא מתגורר בניו-יורק עם בן זוגו, האדריכל צ'ארלס רנפרו.
ב-1997 הוציא אלבום מיצירותיו של מנדלסון ללא מילים. ב-2011 הוציא אלבום מיצירותיו של שומן.
הערות שוליים

↑  An Israeli power couple's pianos and parklands, ג'רוזלם פוסט, 9 ביולי 2022
↑  Lynn René Bayley,
Daniel Gortler: SCHUMANN Arabeske... on ROMÉO,
, 07 May 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261806505171  BnF: cb145106860 (data)  GND: 135313465  ISNI: 0000 0000 6656 9305  LCCN: no97077373  MusicBrainz: 471b9df8-c3d4-4165-a414-4c57f7b5a8f1  NKC: xx0178232  VIAF: 19913046   WorldCat (עם VIAF): 19913046
צבא יבשה

צבא הטרקוטה של קיסר סין הראשון צ'ין שה-חואנג מכיל כ-8000 חיילים בנוסף למרכבות, פרשים, סוסים וכ-10,000 כלי נשק
טנקים בלאנגר ב-1918 במסגרת מלחמת העולם הראשונה, המלחמה הראשונה בה לחם חיל שריון
רכב קרבי משוריין של זרוע היבשה של צה"ל. בתמונה ניתן לראות טנק מרכבה, נגמ"שי אכזרית ו-M113 ודחפור D9 משוריין (כלי הנדסי).
סוללת הוביצר M198 של חיל הנחתים האמריקאי בעיראק, 2003
צבא יבשה (לעיתים גם צבא או זרוע היבשה) מכיל את הכוחות המתמרנים של הצבא, והוא הארגון הלוחם העיקרי של המדינה לצד חיל האוויר וחיל הים. צבאות יבשה שונים בעולם כוללים רכיבים שונים, אך לרוב כלולים בהם חילות הרגלים, הנדסה, השריון והתותחנים, ובעבר גם חיל הפרשים. צבא היבשה מורכב מחיילים מאמצעי ניוד צבאיים ומלוחמים. חלק מצבאות היבשה ברחבי העולם כוללים גם כוחות אוויריים או ימיים, כדוגמת צבא ארצות הברית.
חיל רגלים

חיל רגלים הוא החיל העתיק ביותר ובדרך כלל גם הגדול ביותר בחילות היבשה. שמו של חיל זה נובע מאופן התקדמותו של החייל בשדה הקרב, הנעשית כמעט תמיד ברגל.
בעבר לוחמי החי"ר היו חמושים בעיקר בחניתות, רומח, גרזנים וחרבות, והיו מצוידים בשריון שכלל מגן, קסדה ושריון גוף. לצידם שירתו הקשתים שהיו אמונים על ירי בלוחמי האויב מטווח רחוק.
כיום, החייל הרגלי חמוש לרוב ברובה או בנשק אחר המתאים להפעלה על ידי לוחם בודד או לכל היותר קבוצה קטנה של לוחמים. בניגוד למשתמע משמו, לוחמי החי"ר מתניידים כיום גם באמצעות כלי רכב, בהם משאיות, רכבי שטח ממוגנים ונגמ"שים (נושאי גיסות משוריינים). לוחמי חי"ר גם מפעילים רכב קרבי משוריין למטרות תמיכה בכוחות החי"ר והשריון.
חיל פרשים

חיל פרשים הוא חיל שבו משרתים פרשים הרכובים על גבי סוסים, ולעיתים רחוקות יותר על גבי גמלים, פרדות או בהמות משא אחרות. עקב מחירו הגבוה של סוס קרבי, והנוהג המקובל בעת העתיקה ובימי הביניים שחיילים אחראים לרכישת ציודם מכספם שלהם, נוצרה מסורת בה חיל הפרשים מורכב מבעלי האמצעים שבין החיילים. הפרשים הכבדים היו חמושים ברומח פרשים וחרב ועטו שריון כבד על מנת להגן עליהם בהסתערות חזיתית. בעמי הערבה שירתו פרשים קלים שהיו חמושים בחץ וקשת וחרב קלה לגיבוי. עם הופעת הנשק החם השתנה החימוש של חיל הפרשים ובעיקר השריון אותו לבשו, עד אשר חיל הפרשים דעך בהדרגה עד שנעלם סופית במחצית השנייה של המאה ה-20.
חיל הנדסה

חיל הנדסה הוא חיל שמתמחה בלוחמה רגלית ולוחמה ממוכנת לצד תפקידו לבצע משימות חבלה והנדסה ומסייע לכוחות הרגלים והשריון בשדה הקרב. בעת העתיקה וימי הביניים חיל ההנדסה בנה והפעיל מכונות מצור וניהל מצורים כנגד מבצרים וערים בצורות מוקפות חומה. חיל ההנדסה הרומי אף בנה דרכים סלולות, גשרים ומחנות עבור הלגיונות. בעת החדשה חיל ההנדסה הפעיל תותחי מצור, שמאוחר יותר עברו לאחריות חיל התותחנים. חיל ההנדסה המשיך לתכנן ולבנות מבצרים ומוצבים. עם העיסוק הגובר בחומרי נפץ חיל ההנדסה הפך לסמכות הצבאית בנושא - בשימוש בהם למטרות חבלה וניטרולם. החל מהמאה ה-20 נוספו לתפקידיו של חיל ההנדסה גם פריצת הדרך לחיל השריון וחיל הרגלים, גישור וצליחת תעלות ומכשולי מים, מיקוש והתגברות על מיקוש, הגנה מפני איומים שונים והפעלת אמצעי סער וציוד מכני הנדסי לשם השגת מטרות אלה.
חיל שריון

חיל השריון הוא חיל המכיל את הטנק וצוותו. הוא הופיע לראשונה במלחמת העולם הראשונה בה השתמשו הבריטים בכמה עשרות טנקים כדי לפרוץ את מערכי החי"ר המחופרים בשוחות. חיל השריון החליף בהדרגה את חילות הפרשים.
חיל תותחנים

חיל התותחנים הוא חיל המכיל את הארטילריה ואת הצוות המתפעל אותה. מטרת החיל היא לסייע לכוחות האחרים באמצעות ירי ארטילרי מתותחים מתנייעים או נייחים וממשגרי רקטות אל עבר עמדות אויב. חיל התותחנים התפתח במאות ה-15 וה-16 כאשר התותחים נהפכו לאמינים ובטוחים בשביל להוציאם מידי חיל ההנדסה ולהפקידם בכמויות גדולות בידי חיילים האמונים על טעינתם, כיוונם והירי בהם.
קדם לחיל התותחנים בעולם בעת העתיק וימי הביניים יחידות מיוחדות שלרוב כפופות לחיל ההנדסה שפעל נגד מבצרים, עם כלים כמו בליסטרה, קַטַפּוּלְטָה ועוד.
ראו גם

זרוע היבשה
צבא ארצות הברית
אביאור ביירון

| --- | --- |

ביירון בשנת 2014
 לידה:  1 באוגוסט 1973 (בן 51) פתח תקווה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 עיסוק:  זמר-יוצר, מוזיקאי
 סוגה:  רוק, רוק מתקדם, פולק
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  זמרה, גיטרה
 חברת תקליטים:  נענע דיסק (תחת הכינוי "בננה")
 האתר של אביאור ביירון
 
ביירון בהשקת הבכורה של אלבומו "שירים לציפורה", בעלמא בית לתרבות עברית, 2015
אביאור ביירון (נולד ב-1 באוגוסט 1973) הוא זמר-יוצר ומוזיקולוג ישראלי.
ביוגרפיה

ביירון נולד בפתח תקווה וגדל בראשון לציון ובכיתה ו' עבר ליבנה, בה התגורר עד הצבא. מגיל עשר למד פסנתר קלאסי ומגיל שלוש עשרה למד גיטרה בסגנונות רוק וג'אז אצל גיל דור, קובי שפי ויוסי לוי. בהיותו בן חמש עשרה הייתה לו להקה בה היה המלחין, הסולן והגיטריסט.
הוא בוגר קורס תכנות בממר"ם בצה"ל ושירת כמתכנת במשך ארבע וחצי שנים. לאחר שחרורו מהצבא החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב והוא בעל תואר ראשון במוזיקולוגיה ובניצוח תזמורת (1995–2000). במקביל לתואר הראשון למד קומפוזיציה קלאסית אצל ד"ר יובל שקד וד"ר ראובן סרוסי. באותה תקופה הלחין יצירות בסגנון מוזיקה בת-זמננו. הוא ניגן והופיע בהרכב אנסמבל אימפרוביזציה "כדור השלג", בה ניגנו מוזיקה מודרנית המבוססת על אימפרוביזציה.
הוא בעל תואר דוקטור במוזיקה מ-Royal Holloway College שבאוניברסיטת לונדון, בה למד במסלול ישיר לדוקטורט בשנים 2002–2007. מנחהו לדוקטורט הוא פרופ' ג'ון רינק (John Rink). נושא התזה: "שנברג כמבצע: האסתטיקה הלכה למעשה". עשה פוסט דוקטורט בברלין.
בשנת 2001 ביירון חזר בתשובה; בשנים 2011–2013 למד ספרות, יהדות, פילוסופיה ושירה עברית בתוכנית העמיתים של "עלמא בית לתרבות עברית". בסיום הקורסים התבקשו התלמידים להכין יצירת אמנות, ביירון חיבר שירים שחלקם נכנסו לאלבום הבכורה שלו.
ב-2015 הוציא את המיני-אלבום "שירים לציפורה", הכולל חמישה שירים; מפיק האלבום הוא יובל מסנר. תוכני השירים עניינם מחאה חברתית, סובלנות וקבלת האחר, זהות ישראלית ויהודית. בטקסטים יש התכתבות עם מקורות יהודיים. הלחנים וסגנון הנגינה מושפעים ממוזיקה קלאסית, רוק, ג'אז, פולק וכיוונים אלטרנטיביים בגיטרה.
'רות ממתינה' הוא שיר מחאה על האטימות של הממסד הדתי כלפי אלו הרוצים להתגייר. "ציפורה" הוא שיר אהבה לאשתו. "ברחובה של עיר" הוא שיר של אישה מתקופת המקרא, החיה בשולי החברה, ומבטא ביקורת על מעמד הנשים בעבר ובהווה. "סימנים על החול" הוא שיר אהבה לילדיו, המדבר על המורשת שאנחנו משאירים להם. השיר "רות ממתינה" מתוך האלבום הושמע בתחנות הרדיו; שירים שונים הועלו ב־ynet, nrg ובאתרים נוספים.
החל מ-2014 ביירון מופיע ברחבי ישראל עם שירי האלבום ושירים נוספים שכתב והלחין. בפברואר 2016 חתם עם חברת נענע דיסק על חוזה הפצה ל"שירים לציפורה".
מאז 2016 ביירון מופיע עם ג'ורג' סמעאן (מוזיקאי ערבי-נוצרי המנגן בעוד, כינור ושר) בהופעה בשם "מחפשים את אלוהים". דואט שירים יהודיים וערבים, בסימן חיפוש אחרי אלוהים וסובלנות בדתות שונות. התוכנית כוללת שירים מן המקורות היהודיים והערביים, וכן שירים ותרגומים מקוריים של ג'ורג' סמעאן (שתרגם פיוטים יהודיים ושירים ישראליים לערבית) ואביאור ביירון (שתרגם שיר תפילה לבנוני ושיר צ'כי על ביקור בכותל בירושלים לעברית). ההופעה כוללת הסבר על השירים השונים וההקשרים החברתיים שלהם.
ביירון פרסם מאמרים מדעיים בכתבי עת למוזיקולוגיה ובהם Music Theory Online. הוא מתמחה בתחומים: חקר ביצוע מוזיקלי, תאוריה וניתוח ומוזיקה של המאה ה-20. מאז 2016, ביירון עובד על עריכת ספר בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד על ארנולד שנברג.
בשנים 2004–2008 שימש כמרצה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2013 לימד ב"עלמא בית לתרבות עברית" החל משנת 2014 הוא מרצה במכללה האקדמית אחוה.
מאז שנת 2006 ביירון הוא המנכ"ל של "ביירון סמינרס", חברת תרגומים ולימוד שפות שייסדו הוריו בשנת 1987. מאז שנת 2013 הוא הבעלים של החברה.
אביאור ביירון מתגורר בישוב הקהילתי שריגים עם אשתו ושלושת ילדיהם. בעבר התגוררו במזכרת בתיה והיו חלק מקהילת "קשת" ביישוב.
רשימת מאמרים

'קומפוזיציה וביצוע כקופרודוקציה—המקרה הישראלי', בתוך תו+: מוזיקה, אמנויות, חברה, 4 (2004): 64–73
'אריק קלארק: אקספרסיביות בביצוע מוזיקה', בתוך תו+: מוזיקה, אמנויות, חברה, 2 (2003): 114–123
‘Metaphysical, religious and poetic perceptions of Bronislaw Huberman’, online publication of selected papers of "The Embodiment of Authority" Conference, Department of Doctoral Studies in Musical Performance and Research, Sibelius Academy, Helsinki, Finland 2010 (2011).
With Matthias Pasdzierny, ‘Sprechstimme Reconsidered Once Again: “... though Mrs. Stiedry is never in pitch”’, Music Theory Online (MTO), 13/2 (June 2007).
'Pierrot lunaire in studio and in broadcast: Sprechstimme, tempo and character', Journal of the Society of Musicology in Ireland (JSMI), 2 (2006-7).
‘The Test Pressings of Schoenberg Conducting Pierrot lunaire: Sprechstimme Reconsidered’, Music Theory Online (MTO), 12/1 (February 2006).
Demystifying as Schoenberg's Conducting (אורכב 23.09.2015 בארכיון Wayback Machine)‘, in Min-Ad (2006).
לקריאה נוספת

שי בנימין-שמש, "ויהי חושך ויהי אביאור", בעיתון "ידיעות אחרונות" רחובות, גיליון 1289, יום שישי א באב תשע"ה, 17 ביולי 2015, עמודים 54–56.
הערות שוליים

↑  Avior Byron, Schoenberg as performer : an aesthetics in practice. Thesis (Ph.D) - University of London, 2007
אבנר חנני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בן 51 בערך) ירושלים, ישראל
 שם לידה:  אבנר חנני
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  פסנתר
 http://www.avnerhanani.com/
 
אבנר חנני (נולד ב-1974 בירושלים) הוא מלחין ופסנתרן ישראלי, בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, Royal Northern College of Music.
קריירה

חנני הופיע כסולן בפסנתר ברסיטלים ועם תזמורות שונות. יצירותיו זכו לשבח מפי המלחין המינימליסטי סטיב רייך, שבחר ביצירה של חנני לביצוע בקונצרט ליום הולדתו ה-70 של רייך בתל אביב. יצירה של אבנר חנני לכלי נשיפה זיכתה אותו בפרס הראשון בתחרות של שנת 2008 בעיר ליל בצרפת, שהשתתפו בה 257 יצירות להרכבים סימפוניים של כלי נשיפה בתוספת פסנתר ונבל. היצירה הזוכה של חנני נקראת "נישאת ברוח". משכה הוא 8 דקות ולדברי המלחין, איננה משקפת את המינימליזם שהוא נוטה אליו בכתיבתו המוזיקלית.
בשנת 2011 זכה אבנר חנני בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. מנימוקי השופטים על הענקת הפרס לחנני: "אבנר חנני כותב מוזיקה יפהפייה פשוטו כמשמעו. סגנונו המזכיר משהו את בנג'מין בריטן הינו קליט וקולח ובאותה עת מלא בחיות ריתמית והרמונית. בארבע היצירות ששמענו מדגים חנני את שליטתו המלאה בכתיבה לתזמורת כמו למקהלה א'קפלה, למקהלה עם ליווי וכן לקול ופסנתר. מלהיב במיוחד הוא מחזור השירים "איש ירושלים אני" לבריטון ופסנתר על פי פואמות של יהודה עמיחי בו עושה חנני שימוש מאלף במיזוג שבין המקור בעברית של הטקסט לבין תרגומו לגרמנית, המושרים לסירוגין למוזיקה שובת לב, מלאת הבעה ונפלאה בבהירות המחשתה".
אבנר חנני הוא בנו של אבי חנני, המנהל הוותיק של "קול המוסיקה" בקול ישראל, ונכדו של חיים חנני שהיה פרופ' למתמטיקה ורקטור אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הערות שוליים

↑  זוכי פרס רה"מ לקומפוזיטורים
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צבי שכטרמן

| --- | --- |

 לידה:  1887 
 פטירה:  1947 (בגיל 60 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 
צבי שכטרמן (1887 סטארה סיניאווה, אוקראינה - 16 ביולי 1947 תל אביב)  פעיל ציוני מטעם תנועת המזרחי. היה ממקימי כפר יעבץ.
קורות חיים > שנותיו הראשונות

שכטרמן נולד ב-1887, בעיירה סטארה סיניאווה בחבל פודוליה שבאוקראינה, כבן יחיד להוריו שרה מלכה ויחיאל שכטרמן. ב-1905 התקבל ללימודים בישיבה האודסאית בראשות חיים טשרנוביץ אך עוד לפני שנפתחו הלימודים אירעו פרעות בעיר, שכטרמן נפצע בראשו והלימודים נדחו בשנה. ב-1906 התחדשו הלימודים ושכטרמן סיים והוסמך ב-1909. על אף שלא למד אדריכלות התקבל לעבודה במשרד אדריכלים באודיסה שם עבד כ-3 שנים במהלכן למד את התחום. ב-1914 החל לעבוד בחברת בניין שם החל את דרכו כמחסנאי וסיים כמנהל החברה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-1918 נתקל שכטרמן בגילויי אנטישמיות מצד חבריו לעבודה והחליט לעזוב את החברה.
קורות חיים > פעילותו הציבורית בגולה

לאחר שעזב את חברת הבניה נבחר שכטרמן על ידי הקהילה היהודית באודסה לעמוד בראש ועד הקהילה ומתוקף תפקידו פעל להכניס סדר בפעולות הנהגת הקהילה. עקב חוסר היציבות ברוסיה שנגרמה עקב המהפכה הבולשביקית ב-1917 החליט שכטרמן לעזוב את רוסיה ועבר עם משפחתו לקישינב שם התקבל לעבודה כמורה לתנ"ך בגימנסיה העברית "מגן דוד" מייסודו של יהודה לייב צירלסון. לאחר 4 חודשי הוראה התבקש לעמוד בראש "הוועד לעזרת ילדי רוסיה" שפעל להעביר סיוע לרעבי רוסיה דרך נהר הדנייסטר שהיווה את הגבול בין רוסיה ורומניה.
קורות חיים > פעילותו הציבורית בארץ

לאחר שביקר בארץ ב-1923 החליט שכטרמן לעלות ומימש את החלטתו ב-1924 והגיע עם משפחתו ארצה. כחבר מרכז בתנועת המזרחי מילא מספר רב של תפקידים מטעמה:
חבר ועד קהילת יפו-תל אביב. המשיך את פעילותו העירונית גם לאחר מיזוגו של הוועד עם עיריית תל אביב.
חבר הנהלת בנק המזרחי.
חבר הנהלת הסתדרות המזרחי וחבר המרכז העולמי של התנועה. נבחר לגזבר המרכז העולמי של המזרחי.
ממייסדי הצופה וחבר הנהלתו.
ממלא מקום יו"ר אשראי וחסכון של המזרחי בא"י.
שותף בחבר המנהל של הסוכנות היהודית ובא כוח הוועד הפועל במועצת הסוכנות.
ציר מטעם הסתדרות המזרחי בקונגרס הציוני ה-17 וה-18.
קורות חיים > פעילותו ההתיישבותית

ב-1929 רכש שכטרמן קרקעות בקרבת גוש תל מונד, שנועדו לנטיעת פרדסים עבור משפחות החברות בהסתדרות "המזרחי" בארצות הברית. כוונת המהלך היה ליישב את המשפחות במקום כשהפרדסים יתחילו להניב פירות. תחילה נקרא המקום "גבעת חיים" על שם הרב חיים טשרנוביץ ובהמשך שונה השם לכפר יעבץ. במקום התיישבו העולים מארצות הברית וחבורת נוטעי הפרדסים כששכטרמן עצמו התיישב במקום עם משפחתו. בתקופת המרד הערבי הגדול הותקף היישוב, שהיה מבודד, על ידי תושבי הכפרים במשולש הגדול. בכל אותה תקופה המשיך שכטרמן במסעותיו לצפון אמריקה על מנת לשכנע יהודים לבוא ולהתיישב באדמות שרכש. מאמצים אלו נבלמו בתקופת מלחמת העולם השנייה אז נפסקו לחלוטין הנסיעות האזרחיות.
לאחר המלחמה עבר לתל אביב והיה ממיסדי בית הכנסת "פועלי צדק" שברחוב צ'לנוב.
משפחתו

שכטרמן נישא למרים לבית פרידמן ב-19 במרץ 1910 ולזוג נולדו חמישה ילדים, שלוש בנות ושני בנים. בנו הבכור, אברהם שכטרמן, שירת כסגן ראש עיריית תל אביב (1957–1959) וכחבר כנסת מטעם גח"ל והליכוד (1969–1977). בנו הצעיר, הרצל שפיר שירת כאלוף בצה"ל וכמפכ"ל המשטרה. שכטרמן נפטר ב-1947 והובא לקבורה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. אשתו נפטרה ב-1953
הנצחתו

רחובות:
עיריית נתניה קראה על שמו רחוב באזור התעשייה קריית אליעזר שבעיר.
עיריית רמת גן קראה על שמו רחוב ברמת אפעל
בכפר יעבץ הוקמו מועדון לנוער, בית כנסת ובית ספר אזורי הנושאים את שמם של הזוג שכטרמן.
הערות שוליים

↑  ניהל את הוועד במשותף עם יעקב ברנשטיין-כהן
↑  תוצאות הבחירות לועד הקהילה בתל אביב, דואר היום, 3 באפריל 1933
↑  חגיגת הנטיעה ב"גבעת חיים", דבר, 11 במאי 1932
↑  צבי שכטרמן הובא למנוחת עולמים, הצופה, 18 ביולי 1947
↑  צבי שכטרמן הובא למנוחתו האחרונה, המשקיף, 20 ביולי 1947
↑  יזכור - מרת מרים שכטרמן, חרות, 17 במאי 1953
↑  רחוב על שמו של צבי שכטרמן, מעריב, 3 באוגוסט 1970
↑  בית ספר איזורי יוקם בכפר יעבץ ע"ש צבי שכטרמן ורעייתו ז"ל, הצופה, 23 בדצמבר 1956
↑  נורתה אבן הפינה לבית ספר איזורי ע"ש שכטרמן בכפר יעבץ, הצופה, 29 ביולי 1957
עמית דולברג

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1979 (בן 46) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
עמית דולברג (נולד ב-9 בינואר 1979) הוא פסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה

עמית דולברג סיים תואר ראשון בהצטיינות בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אצל פרופסור יונתן זק ופרופסור עמנואל קרסובסקי. הוא אף בוגר החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. את התואר השני סיים בהצטיינות בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון אצל פרופסור רונן אוהורה. בהמשך השתלם אצל פרופסור גאורג סבה בברלין. כן השתתף בכיתות אמן בהנחיית פנינה זלצמן, מאריי פרחיה, פסקל רוז'ה, ג'ון אוקונר ואריה ורדי.
דולברג מתמקד בנגינת מוזיקה ישראלית בת זמננו, בהופעות בישראל ובעולם. בישראל השתתף דולברג בחג המוזיקה בירושלים, בביאנלה למוזיקה בת זמננו במוזיאון תל אביב, בפסטיבל כפר בלום, בפסטיבל לילות קיץ בתיאטרון החאן בירושלים. כן ביצע יצירות ישראליות חדשות בביצועי בכורה ברסיטלים. באירופה הופיע באנגליה, פינלנד, גרמניה, ספרד ופולין ובשנת 2008 הוזמן לרסיטל של מוזיקה ישראלית ברדיו הבולגרי בסופיה.  דולברג הופיע גם בארצות הברית, בניו יורק ובלוס אנג'לס.
עמית דולברג מלמד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובאוניברסיטת תל אביב. הוא חבר באנסמבל המאה ה-21 ומנהל אנסמבל מיתר, שאותו הקים בשנת 2004.
חיים אישיים

עמית נשוי לאסנת ואב לדניאל ואביתר.
פרסים ומלגות

מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל
מלגת ארקין
מלגת החברה היהודית-אנגלית בלונדון
מלגת רחמנינוב
פרס על הביצוע הטוב ביותר ליצירה רומנטית בפסטיבל כיתות האמן תל-חי בשנת 2004
אלכס וסרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במרץ 1963 (בן 61) סאו פאולו, ברזיל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין  בית הספר ג'וליארד
 עיסוק:  מלחין, מנצח, צ'לן
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קאמרית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הסימפונית רמת גן  רימון בית ספר למוסיקה
 
אלכס וסרמן (נולד ב-26 במרץ 1963) הוא מלחין, מנצח וצ'לן ישראלי.
ביוגרפיה

אלכס וסרמן, יליד סאו פאולו, ברזיל, למד הלחנה באקדמיה ע"ש רובין בתל אביב עם פרופ' אבל ארליך ולימודי נגינה בצ'לו עם צבי הראל.
בתום לימודיו נסע להשתלם בניו יורק, סיים את לימודי התואר השני במנס קולג', שם למד הלחנה, צ'לו וניצוח עם דייוויד לואוב, פיטר ויילי, ומיכאל צ'רי, ולאחר מכן המשיך בלימודי הדוקטורט בבית הספר ג'וליארד. בזמן לימודיו בג'וליארד זכה במלגות ע"ש הנרי מנסיני ואלברט שזימראי, מלגת לימודים מטעם אוניברסיטת ייל ומלגת השתתפות בפסטיבל המוזיקה של אספן.
יצירותיו הוזמנו ובוצעו על ידי מיטב המבצעים בישראל, אירופה וארצות הברית, בהם רביעיית אביב, הוויולנית רבקה גולני, הצ'לן מרק ג'ונסון (רביעיית ורמיר), הצ'לן תום קריינס (שלישיית פיבודי), מקהלת האיחוד, מקהלת האקדמיה, אנסמבל סירנות, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הפילהרמונית של אופולה בפולין, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית ירושלים, רביעיית אמרנט, אנסמבל סולני תל אביב ועוד.
כמו כן, בוצעו יצירותיו בקונצרטים קאמריים, ברדיו ובפסטיבלי מוזיקה שונים. בהם: אספן, נורפוק, הביאנלה למוזיקה עכשווית 2000, 2002, חג המוזיקה הישראלית, מוזיקה נובה, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, פסטיבל "צלילים במדבר", פסטיבל "קונטמפו", פסטיבל AIMS בספרד, קול המוסיקה וWQXR.
אלכס וסרמן ניצח על תזמורות נודעות. בשנת 1998 יסד את "האגודה למוזיקה קאמרית תל אביב", ומאז הוא משמש כמנהלה המוזיקלי, כמו כן, הוא מלמד ניצוח וקומפוזיציה בבית ספר רימון ומרצה בבית הספר למוסיקה בקריה האקדמית אונו.
בשנת 2003 הקים את התזמורת הסימפונית רמת גן והיה מנצחה הקבוע ומנהלה המוזיקלי עד שנת 2020.
בעבר היה המנהל של מרכז המוזיקה רמת גן  ושימש גם כמנצח של מקהלת בל קנטו של אורטוריו ירושלים. מספטמבר 2022 הוא המנהל של מרכז המוזיקה במתנ"ס תל מונד ובאותה השנה הקים את מקהלת בית הספר רימון.
הערות שוליים

↑  תמר רותם, הורים מוחים על פיטוריו הצפויים של מנהל מרכז המוסיקה ברמת גן, באתר הארץ, 3 במרץ 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585476505171  GND: 1191138348  ISNI: 0000 0003 5784 2316  LCCN: n2011077559  VIAF: 202982714   WorldCat (עם VIAF): 202982714
שמעון כהן (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1937 (בן 87) ראשון לציון, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מלחין, פסנתרן, מעבד, מנצח
 סוגה:  זמר עברי 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
שמעון כהן (נולד ב-14 באוקטובר 1937) הוא מלחין, פסנתרן, מעבד ומנצח ישראלי, מהמעבדים והמנצחים הבולטים בזמר העברי.