stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צביר פתוח
התפתחות

צבירים צעירים מתאפיינים בכוכבים מסוג ספקטרלי B ו-O. אלו הכוכבים המסיבים והבהירים יותר בצביר ולכן ניתן להבחין בהם ממרחק רב, כך שמרבית הצבירים הפתוחים שמוכרים כיום נראים כמורכבים בעיקר מכוכבים אלו. בצבירים קרובים יותר ניתן להבחין גם בכוכבים פחות חמים ובהירים. לכוכבים המסיביים תוחלת חיים של עשרות עד מיליוני שנים בלבד שלאחריה הם הופכים לסופרנובות ומסיימים את חייהם. בעוד שצבירים דלילים עשויים להתפרק בתוך תקופה של עשרות מיליוני שנים בלבד עוד לפני שהכוכבים יסיימו את חייהם, צבירים עשירים וצפופים יותר מחזיקים מעמד זמן רב יותר ואוכלוסיית הכוכבים שלהם מורכבת מכוכבים לבנים וצהובים מסוגים ספקטרלים A ו-F. בצבירים צפופים במיוחד מתרחשות התנגשויות של כוכבים בעלי מסה בינונית וכן קריסות של מערכות מרובות כוכבים, שמהן נוצרים כוכבים מסיביים יותר המכונים "כחולים מתעכבים", שכן אלו כוכבים שלכאורה אורך חייהם קטן בהרבה מגילו של הצביר, ורק יצירתם המאוחרת מאפשרת את קיומם.
גם הצבירים הצפופים והעשירים יותר נוטים להתפרק בתוך מאות מיליוני שנים לכל היותר. להתפרקות מספר סיבות: התפזרות הגז והאבק של הענן המקורי מפחיתה את מסת הצביר ומקטינה את מהירות המילוט מהצביר ובכך מאפשרת לכוכבים המהירים שבצביר לעזוב אותו. מצבים של "כמעט התנגשות" בין כוכבי הצביר עשויים להעניק לאחד הכוכבים מהירות גבוהה ממהירות המילוט על חשבון הכוכב השני ובכך להביא ליציאתו. מעבר של הצביר בסמוך לענן של חומר בין כוכבי אחר עשויה לגרום לפרוק הצביר כתוצאה של כוחות גאות ושפל. לאחר התפרקות הצביר הכוכבים שיצאו ממנו אינם קשורים עוד גרוויטציונית זה לזה, אך חלק מהם שומרים על כיוון ומהירות התנועה המקוריים של הצביר ויוצרים קבוצת כוכבים שמתאפיינת בגיל דומה, מתכתיות דומה, מרחק דומה מכדור הארץ וכאמור, תנועה בכיוון ובמהירות דומים. דוגמה לקבוצה כזאת היא הקבוצה הנעה של הדובה הגדולה שכוללת כ-14 כוכבים שלכולם אותן התכונות האמורות.
תצפית ומחקר

קיומם של צבירי הפליאדות וההיאדות היה ידוע עוד מימי קדם. צבירים פתוחים אחרים נראו לעין ככתמים מעורפלים ורק עם המצאת הטלסקופ התברר שמדובר בצבירי כוכבים. האסטרונום האיטלקי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה היה ככל הנראה הראשון שזיהה צבירים באמצעות טלסקופ ותיאר את צביר הפרפר בשנת 1654. שארל מסיה כלל בקטלוג מסיה בשנת 1771 26 צבירים פתוחים. שיקולים הסתברותיים פשוטים הראו שאין זה סביר שכוכבי הצביר מסודרים כך באקראי ולכן כבר במאה ה-18 שיערו שכוכבי הצביר הם אכן קרובים זה לזה ונמצאים בערך באותו המרחק מכדור הארץ. שיטות התצפית המתקדמות של המאה ה-20 הראו שכוכבי הצבירים נעים יחד באותו הכיוון ובאותה המהירות והמחקר על התפתחות הכוכבים גילה שהם גם בני אותו הגיל. מדידות מדויקות של המרחק לכוכבי הצבירים הקרובים הוכיח באופן סופי שאכן מדובר בצבירי כוכבים.
נושא מחקר חשוב הוא מדידת המרחק אל צבירים פתוחים רחוקים. לשם כך ניתן להשוות את דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל של כוכבי הצביר לדיאגרמות של צבירים אחרים שמרחקם ידוע וממנה לחשב את הבהירות המוחלטת של הכוכבים וכך להעריך את המרחק אליהם. בצבירים המכילים כוכבים בשלבי התפתחות מתקדמים ניתן למצוא כוכבים משתנים כמו משתנים קפאידיים או משתני RR בנבל, שמקצב השתנותם ניתן לחשב את בהירותם המוחלטת וכך למצוא את מרחקם ולהעריך את המרחק אל הצביר המכיל אותם. באופן הזה ניתן גם למדוד מרחקים לצבירים הנמצאים בגלקסיות שכנות ובכך לגלות את מרחקן של הגלקסיות עצמן משביל החלב.
כיום ידועים מעל ל-1,000 צבירים פתוחים בשביל החלב, אך מכיוון שכמעט כולם נמצאים במישור דיסקת הגלקסיה, קיימים מן הסתם רבים נוספים שלא ניתן לראותם בשל ענני האבק והגז שמרכיבים את הדיסקה והערכות נעות עד 10,000 צבירים פתוחים. הצביר הרחוק ביותר שנצפה בשביל החלב נמצא במרחק של כ-50,000 שנות אור ממערכת השמש. צבירים פתוחים נצפו בגלקסיות שכנות ומתצפיות אלו נראה שבגלקסיות ספירליות הצבירים הפתוחים נמצאים בזרועות הגלקסיה ובגלקסיות לא סדורות הם יכולים להמצא בכל מקום, אך נפוצים באזורים שבהם צפיפות החומר גבוהה. בגלקסיות אליפטיות לא נצפים צבירים פתוחים, שכן בגלקסיות אלו כמעט שלא מתרחשת יצירת כוכבים חדשים והצבירים שהיו כבר התפזרו.
ראו גם

צביר כדורי
ערפילית אוריון באור נראה (משמאל) ובאור תת-אדום (מימין) בו ניתן להבחין בצביר הפתוח שנוצר בתוך הערפילית
פלדקירכן ביי מאטיגהופן

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה עילית אוסטריה עילית
 מחוז:  בראונאו אם אין
 שטח:  34.64 קמ"ר
 גובה:  509 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,978 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  48°04′10″N 13°02′44″E﻿ / ﻿48.069444444444°N 13.045555555556°E﻿ / 48.069444444444; 13.045555555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.feldkirchen-mattighofen.ooe.gv.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהפלדקירכן ביי מאטיגהופן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.פלדקירכן ביי מאטיגהופן(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגפלדקירכן ביי מאטיגהופן(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגפלדקירכן ביי מאטיגהופן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלדקירכן ביי מאטיגהופן (בבווארית: Feldkirchen bei Mattighofen) היא עיירה במחוז בראונאו אם אין שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. פלדקירכן היא ביתה של מחלבת ברגלנדמילך, מחלבת הגבינות הגדולה ביותר באוסטריה.
גאוגרפיה

העיירה פלדקירכן שוכנת באזור המנהלי אינפירטל. כ-23% מאדמות העיירה מיוערות, ו-70% הן אדמות חקלאיות.
הערות שוליים

↑  https://www.berglandmilch.at/de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7743809-7  VIAF: 243257996   WorldCat (עם VIAF): 243257996 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קאץ' (הונגריה)

| --- | --- |
סמל קאץ'סמל קאץ'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת מזקבשד
 שטח:  16.7 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  437 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°57′36″N 20°36′46″E﻿ / ﻿47.959911111111°N 20.61275°E﻿ / 47.959911111111; 20.61275 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kacs.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קאץ'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קאץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קאץ' (בהונגרית: Kács) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בקאץ' חיו מעט יהודים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 20 |  |
| 1880 | 29 | 539 |
| 1910 | 9 |  |
| 1920 | 9 |  |
| 1930 | 6 |  |
| 1941 | 9 | 905 |
קאימקאם

איור של הקאימקאם של קונסטנטינופול ב-1809
קאימקאם (בטורקית: Kaymakam, בטורקית עות'מאנית: قائم مقام) היה תואר מנהלי באימפריה העות'מאנית, שניתן למושל קאזה, שהייתה יחידת משנה של סנג'ק. בהמשך, נמשך השימוש בתואר שלטוני זה גם בטורקיה ובצפון קפריסין.
באימפריה העות'מאנית

ב-8 בנובמבר 1864 אושר חוק הווילאייטים ובמסגרתו נקבעה חלוקה מנהלית חדשה לאימפריה העות'מאנית. האימפריה חולקה ל-27 וילאייטים ובראש כל אחד מהם הועמד ואלי. כל וילאייט חולק לסנג'קים, בראש כל אחד מהם משל מוטצאריף (אנ'). הסנג'קים נחלקו לקאזות (נהגה גם קָאדָה וברבים קאדות) שבראשן עמדו קאימקאמים, והללו היו נתונים לתחום שיפוטו של קאדי. הקאימקאם היה בעל דרגה צבאית המקבילה לקולונל בצבאות מערביים. הקאזה נחלקה לנאחיות ובראש כל נאחייה עמד מודיר. הנאחיות חולקו לכפרים ובראש כל כפר עמד מוח'תאר. מינוי הוואלים, המוטצאריפים והקאימקאמים היו באחריות השער הנשגב, כמו גם היתר השימוש בכספי המסים. בלבנון העות'מאנית מוסדה טרום חוק הוילאייטים שיטת ממשל אשר כונתה קאימקאמיה, והתבססה על מינוי שני קאימקאמים לכל נפה, האחד דרוזי והשני מרוני.
בטורקיה

ב-1941 חולקה טורקיה ל-7 מחוזות אשר חולקו ל-81 נפות. הנפות חולקו ל-923 תתי נפות (בטורקית: Ilçeler). כל תת-נפה מנוהלת על ידי קאימקאם, להוציא את תת-הנפה המרכזית בכל נפה, ובה שוכנים משרדיו של מושל הנפה כולה. חלוקה מנהלית זו הוחלה לאחר פלישת טורקיה לקפריסין והקמת צפון קפריסין.
הערות שוליים

↑  חגי ארליך, מבוא להיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה, חטיבה ג', הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1988 עמוד 52, באתר גוגל ספרים.
↑  Donald Quataert, The Ottoman Empire 1700-1922, Cambridge University Press, 2000, page 62.
פסח ליכטנברג

אין תמונה חופשית
פסח ליכטנברג הוא פסיכיאטר ישראלי, מנהל מחלקה בבית חולים הרצוג לשעבר, פרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית ומנהל מחלקה ג' בבית החולים כפר שאול, ובעברו ראש החוג לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

ליכטנברג למד רפואה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין של הישיבה יוניברסיטי בניו יורק.
מחזיק בתואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
ליכטנברג מרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית ושימש כראש החוג לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה.
נחשב לאחד ממובילי המאבק לצמצום השימוש בקשירה ובתרופות אנטי-פסיכוטיות כפרקטיקה להרגעת חולי נפש.
בספטמבר 2016 ייסד פרופ' ליכטנברג את בית סוטריה הראשון בישראל. מטרתו של הבית היא להציע מעטפת תמיכה ודיור זמני עבור אנשים בתקופה של משבר נפשי או בעיצומה של חוויה פסיכוטית, מתוך כוונה למנוע את הצורך באשפוז, לעבור את הגל המשברי ולסייע לאדם לחזור למעגלי החיים בקהילה באופן מיטבי.
לאחר שש שנים בהן שימש כמנהל בית סוטריה עבר ליכטנברג לבית החולים לבריאות הנפש כפר שאול בירושלים, והקים מחלקה חדשה בבית החולים. מנהל את מחלקה ג' בבית החולים כפר שאול.
חיים אישיים

ליכטנברג נשוי לבתיה, פסיכיאטרית אף היא. לזוג יש מספר ילדים.
הערות שוליים

↑  Dr. Pesach Lichtenberg - Herzog Hospital, Jerusalem, www.herzoghospital.org (באנגלית)
↑  "אודותינו - סוטריה". סוטריה. נבדק ב-2018-02-04.
צלב האש

| --- | --- |

 מדינה:  צרפת צרפת
 מייסד:  מוריס ד'ארטוי
 מנהיגים:  מוריס ד'ארטוי  פרנסואה דה לה רוק
 תקופת הפעילות:  11 בנובמבר 1927 – 10 בינואר 1936 (8 שנים)
כינוס של חברי צלב האש לציון הפסקת האש של 1918, ב-1935, בלה רושל
צלב האש (בצרפתית: Croix de Feu; בתעתיק לעברית: קְרוּא דֶה פֶה) הייתה תנועה פוליטית צרפתית לאומנית. התנועה נוסדה ב-26 בנובמבר 1927 על ידי ותיקי מלחמת העולם הראשונה בעלי עיטור צלב המלחמה בהנהגת מוריס ד'ארטוי. התנועה פוזרה ב-1936 על ידי ממשלת החזית העממית.
ב-1929 מוריס ד'ארטוי פרש ובמקומו קיבל את הנהגת התנועה קולונל פרנסואה דה לה רוק, שהוביל אותה להפגנות גדולות על רקע פרשת סטביסקי, בניסיון להפיל את הממשלה.
היסטוריה > תחילת הפעילות (1927–1930)

הקרוא דה-פה הוקמה על ידי קבוצת ותיקי מלחמת העולם הראשונה בעלי עיטור צלב המלחמה בהנהגת מוריס ד'ארטוי, שהוביל את הקבוצה עד 1929. העיתונאי ז'אק פיקאר קיבל את תואר נשיא הכבוד של הקבוצה. ב-1929 רכשה התנועה את העיתון שלה, Le Flambeau (בעברית: הלפיד). מהקמתה התנועה מומנה על ידי יצרן הבשמים פרנסואה קוטי והתארחה בבניין של לה פיגארו.
צלב האש נהנתה מהאיסור שקבעה הכנסייה הקתולית ב-1926 ולפיו אין לתמוך באקסיון פראנסז, תנועה שראתה בצרפת מלוכה קתולית. בשל כך, קתולים שמרנים רבים עברו לתמוך בצלב האש, ביניהם פרנסואה מיטראן בצעירותו.
מול צלב האש פעלה תנועת הלטינים המאוחדים (Unions Latines) שנתמכה על ידי המתיישבים הצרפתים באלג'יריה. מתיישבים אלה העדיפו שלטון סמכותני וממשלה אימפריאליסטית לעומת רפובליקניזם. הם היו אנטישמיים ושנאו זרים. המתיישבים האמינו כי הם גזע חדש, וראו בעצמם "צעירים, גבריים ואכזריים", ואילו את צרפת גופא כ"מנוונת, נשית וחלשה". עוד הם תמכו לעיתים קרובות בשימוש בכוח נגד היהודים והמוסלמים באלג'יריה.
לעומת תנועה זו, צלב האש פתחה במסע תעמולה שהביא לה אלפי תומכים באלג'יר ובקונסטנטין. היא הציעה שיתוף פעולה עם המוסלמים ותקפה את השמאל. חוקרים רואים בגישה זו טקטיקה שנועדה למתן את התסכול והרגשות המהפכניים בקרב האלג'יראים המקומיים. באוראן הפעילה צלב האש גישה אחרת, דומה יותר ללטינים המאוחדים, מאחר שבאוראן התגוררו פחות מוסלמים והייתה בה יותר אנטישמיות.
היסטוריה > בהנהגת דה לה רוק (1930–1936)

בשנת 1930 עלה להובלה פרנסואה דה לה רוק, ותחתיו היא הפסיקה להסתמך על מימונו של פרנסואה קוטי ועזבה את הבניין של לה פיגארו. היא ארגנה הפגנות גדולות על רקע פרשת סטביסקי שיועדו להפיל את ממשלת השמאל. לה רוק הפך עד מהרה לגיבור הימין הקיצוני, שהתנגד להשפעות הסוציאליזם וה"קומוניזם הנסתר", אך היה מהוסס בקשר למהפכה נגדית.
בתקופת לה רוק דגלה התנועה בפעילות צבאית נגד הסכנה הגרמנית ותמכה בברית בין בעלי ההון לפועלים. היא הגדילה את כוחה באמצעות הקמת עמותות משניות שהכניסו גם מי שלא לחם במלחמת העולם הראשונה. היא התנגדה לאקסיון פראנסז המונרכיסטים והמציאה את הסיסמה "קודם כל החברתי!". בספרו, Le Service Public, תמך דה לה רוק ברפורמה בנהלים הפרלמנטריים; שיתוף פעולה בין תעשיות בהתאם לפעילותן; שכר מינימום וחגים בתשלום וכן בזכות הבחירה לנשים.
צלב האש הייתה אחת מקבוצות הימין שעודדו אנטישמיות ב-1935. בחירתו של לאון בלום, יהודי, לראשות ממשלת צרפת סייעה לה ללבות את האנטישמיות ובבחירות 1936 נרשמו ניצחונות של גורמים אנטישמיים וכן בוצעו חרמות על עסקים יהודים ואף הופעלה אלימות פיזית נגד יהודים.
צלב האש לא השתתפה בהפגנות 1932 נגד תשלום החוב לארצות הברית, אך היא כן תמכה בעצרת שנערכה ב-6 בפברואר 1934 שהובילה להפלת קואליציית השמאל בצרפת, אם כי לה רוק התנגד להשתתפות בהתפרעויות. צלב האש ודה לה רוק נחשבו לחקיינים המסוכנים ביותר של היטלר ומוסוליני. ב-18 ביוני 1936 פורקה התנועה על ידי ממשלת החזית העממית.
היסטוריה > המפלגה החברתית הצרפתית (1936–1940)

אחרי פירוק התנועה הקים לה רוק את המפלגה החברתית הצרפתית. הערכות מתונות מציעות כי למפלגה היו 500 אלף חברים. הסלוגן של המפלגה: "עבודה, משפחה, מולדת" היה בשימוש מאוחר יותר על ידי ממשלת וישי. המפלגה נעלמה עם נפילת צרפת.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה, לה רוק הצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית.
מורשת

המפלגה החברתית הצרפתית הייתה המפלגה השמרנית הגדולה הראשונה בצרפת. היא קידמה משטר נשיאותי במטרה לסיים את חוסר היציבות של הפרלמנט, שיטה כלכלית שהתבססה על "מקצועות מאורגנים" וקורפורטיזם ובחקיקה חברתית בהשראת הנצרות החברתית.
היסטוריונים סבורים כיום כי המפלגה סללה את הדרך למפלגות הצרפתיות הנוצריות–דמוקרטיות. ההיסטוריון וויליאם ד. אירווין כתב:
”אחד הדברים הבודדים שהיסטוריונים של הפאשיזם בצרפת יכולים להסכים עליהם הוא שצלב האש והיורשת שלה, המפלגה החברתית הצרפתית לא רלוונטיות לנושא שלהם” ()
הערות שוליים

↑  William D. Irvine, Fascism in France and the Strange Case of the Croix de Feu, The Journal of Modern History 63, הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595674305171  BnF: cb12206398m (data)  GND: 4296218-3  ISNI: 0000 0001 2116 1098  LCCN: n85368061  NKC: kn20090613002  SUDOC: 030700418  VIAF: 167575958   WorldCat (עם VIAF): 167575958
צוללן צפוני

| צוללן צפוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: צוללנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: צוללניים
סוג:: צוללן
מין:: צוללן צפוני
שם מדעי
 Gavia immer ‏Brünnich, 1764
תחום תפוצה
   אזורי רבייה  אזורי קינון שנתיים  אזורי חריפה

אפרוחים נאחזים בגב הורה בעת שחייה
Gavia immer
צוללן צפוני (שם מדעי: Gavia immer) הוא מין עוף ימי בסדרת צוללנאים.
תיאור

אורך גופו של פרט בוגר נע בין 61 ל-100 ס"מ, מוטת כנפיו בין 122 ל-152 ס"מ ומשקלו נע בין 1.6 ל-8 ק"ג. המידה הממוצעת היא 81 ס"מ אורך, מוטת כנפיים של 136 ס"מ ומשקלו 4.1 ק"ג, קטן במעט מהמין הדומה לו צוללן לבן-מקור. בגיל הרבייה הראש הוא שחור, החלק התחתון לבן והצוואר מפוספס בשחור ולבן ובחורף הצבע משתנה לאפור. צבע הנוצות של הצעירים הוא חום והצוואר והסנטר לבנים. המקור הוא כחול-שחור והוא מאוזן, בשונה מצוללן לבן־מקור. העין אדומה. העצמות כבדות מעט ולא חלולות, דבר שמאפשר לו לצלול בקלות. רגליו קצרות ואינן מתאימות להליכה.
תפוצה והתנהגות

הוא מתרבה בצפון אמריקה, גרינלנד, איסלנד ובריטניה. הקן נבנה כתלולית של עפר וצמחים סמוך למים והתטולה היא אחת עד שלוש ביצים. גם הזכר וגם הנקבה שותפים בבניית הקן, בדגירה על הביצים ובתזונת האפרוחים. בחורף הוא נודד דרומה ועושה את העונה לחופי ימים ואגמים בדרום אירופה, דרום ארצות הברית ובמערב אפריקה. הקינון מצוי הרבה גם באיים, שם הוא מוגן מטורפים יבשתיים גדולים. הסכנה העיקרית לביצים ולאפרוחים מגיעה משחפיים, עורביים, דביבונים, בואשיים, חורפנים, שועלים וצבים נשכניים. בוגרים עלולים להיטרף על ידי לוטרות או עיטמים. בעת איום עליו או על הקן, הוא עשוי לתקוף בחזרה תוך תעופה מהירה לעבר הטורף וכיוון המקור לבטנו, ראשו או צווארו.
כמו כל בני סדרת צוללנאים, הוא ניזון בעיקר מדגי מים מתוקים ומלוחים, אותם הוא תופס בצלילה עמוקה לתוך המים. עומק הצלילה יכול להגיע ל-60 מטרים והיא נועדה גם למחסה בשעת סכנה. מהירות התעופה שלו עשויה להגיע ל-120 קמ"ש.
העובדה שרגליו קצרות ונמצאות באחורי גופו מועילה בצלילה, אך מאלצת אותו לצבור תנופה על פני מרחק גדול כדי להמריא והוא מגושם בעת הליכה על הקרקע. בזמן נחיתה על המים, הוא מרחף מעליהם ומאט כשבטנו נוגעת במים ולא רגליו.
נזקי האדם

הצוללן הצפוני נעלם מאגמים באזורים מסוימים במזרח ארצות הברית לאחר שנפגע מגשם חומצי, זיהום הסביבה, הרעלות עופרת ממשקולות דיג והרעלות כספית משפכי תעשייה. בכמה אגמים נבנים אתרי קינון צפים כדי לצמצם את הפגיעה באתרי הקינון כתוצאה משינויים בגובה פני המים שנגרמים מסכרים וכדומה.
בתרבות

הצוללן הצפוני הוא אחד מסמלי קנדה והוא מופיע על מטבע דולר קנדי אחד ועל שטר 20 דולרים מהסדרה הקודמת. כמו כן, הוא הציפור הלאומית של פרובינציית אונטריו שבקנדה. הדואר הקנדי הוציא כמה בולי דואר עם דמותו של העוף. בנוסף, בסרט "מוצאים את דורי", הציפור בקי שעוזרת למרלין ונמו להגיע מהים למכון לשיקום בעלי חיים היא צוללן צפוני.
הערות שוליים

↑  צוללן צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  באתר BTO
↑  באתר ADW
↑  מגזין הטבע של ויסקונסין
↑  אתר בולי ציפורים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542990605171  LCCN: sh85028996
קאצ'ורי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בצק מטוגן
 מטבח:  הודי
 מוצא:  הודו הודו
 מרכיבים עיקריים:  קמח מאידה
קאצ'ורי (בהינדי: कचौड़ी; באנגלית: Kachori) הוא בצק מטוגן הממולא בדאל או בצל, מקורו מראג'סטאן והוא נפוץ גם במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל עשוי מתבשיל דאל או בצל, כוסברה, אבקת צ'ילי ומלח שאותם מערבבים יחד וממלאים לכיסוני בצק העשויים מקמח מאידה ולאחר מכן מטגנים בשמן עמוק.
הקאצ'ורי נחשב למנה ראשונה ונהוג לאכול אותה חמה וחריפה ולצד צ'אטני תמרהינדי מתוק או נענע וצ'ילי.
גרסאות

לקאצ'ורי גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות על בסיס יוגורט ופירות יבשים.
פיאז קאצ'ורי (Pyaaz Kachori) - גרסה הנפוצה באזור ג'ודפור ומכילה בצל מתובל.
ראג' קאצ'ורי (Raj Kachori) - גרסה הנפוצה באזור רג'אסטאן ומכילה יוגורט, צ'אטני כוסברה, תמרהינדי ורימון.
קוטה קאצ'ורי (Kota Kachori) - גרסה המכילה דאל צהוב, כמון, זנגביל, צ'ילי ירוק, כורכום וכוסברה ומקורה בעיר קוטה.
מאווה קאצ'ורי (Mawa Kachori) - גרסה מתוקה המכילה פירות יבשים ונטבלת בסירופ סוכר.
הערות שוליים

↑  Vernika Awal, A tale of the humble kachori, The New Indian Express, ‏2023-06-22 (באנגלית)
↑  Mogar Kachori, recipes.timesofindia.com, ‏2018-03-06
↑  Interesting facts about Kachori that will leave you surprised, recipes.timesofindia.com, ‏2018-03-06
↑  Divya Bhatia, My Vegetarian Journey, Partridge Publishing, 2014-03-20, ISBN 978-1-4828-1953-3. (באנגלית)
↑  Foodity (P) Limited, Beyond Brick and Mortar: Unveiling the Soul of India's Street Food, Notion Press, 2024-02-23, ISBN 979-8-89277-770-4. (באנגלית)
↑  Eat Your World, Laura Siciliano-Rosen, Delhi Food and Travel Guide: The inside scoop on the best North Indian foods in Delhi, Eat Your World, 2014-01-13. (באנגלית)
↑  Maneet Chauhan, Jody Eddy, Chaat: Recipes from the Kitchens, Markets, and Railways of India: A Cookbook, Clarkson Potter/Ten Speed, 2020-10-06, ISBN 978-1-9848-2389-2. (באנגלית)
↑  Colleen Taylor Sen, Sourish Bhattacharyya, Helen Saberi, The Bloomsbury Handbook of Indian Cuisine, Bloomsbury Publishing, 2023-02-23, ISBN 978-1-350-12865-1. (באנגלית)
↑  Vaishali Tripathi, Indian desi tadka, Onlinegatha, 2016-08-09, ISBN 978-93-85818-00-4. (באנגלית)
צביר כדורי

הצביר הכדורי ω בקנטאור
צביר כדורי הוא צביר כוכבים המכיל מאות אלפי כוכבים המוחזקים יחד על ידי כוחות הכבידה ההדדיים. צבירים כדוריים מורכבים בדרך כלל מכוכבים זקנים בעלי מתכתיות נמוכה, שנוצרו בזמן יצירת הגלקסיה או זמן קצר לאחר מכן. הרדיוס של צביר כדורי טיפוסי הוא בין מאה למאתיים שנות אור.
צבירים כדוריים התגלו בגלקסיות רבות. הם נמצאים בהילת הגלקסיה (כלומר מחוץ למישור דיסקת הגלקסיה). ומקיפים את מרכז הגלקסיה. משערים כי בשביל החלב יש כ-180 צבירים כדוריים, מתוכם התגלו 150. בגלקסיית אנדרומדה התגלו כ-450 צבירים כדוריים ויש גם גלקסיות שלהן מעל ל-10,000 צבירים כדוריים. תצפיות עדכניות הראו שצבירים כדוריים עשויים לעבור מגלקסיות לוויין לגלקסיית האם, למשל מהגלקסיה הננסית בקשת לשביל החלב.
חקירת הצבירים הכדוריים חשובה להערכת גילן של הגלקסיות ותהליך יצירתן, משום שהם נמנים עם גרמי השמיים הוותיקים ביותר ביקום. שקלול גיל הכוכבים בצבירים הכדוריים של שביל החלב מצביע על סדר גודל של כ-13 מיליארד שנים, ומכאן שגלקסיית שביל החלב והצבירים הכדוריים שבה נוצרו זמן קצר יחסית לאחר המפץ הגדול. על אף שכוכבי הצבירים הכדוריים הם בין הראשונים שנוצרו בגלקסיה, עדיין לא ברור תהליך ההיווצרות של צבירים כדוריים וחלקו בתהליך היווצרות הגלקסיות. למשל, לא ברור לחלוטין האם צבירים כדוריים נוצרים באופן דומה להיווצרותן של גלקסיות ננסיות הנלוות לעיתים לגלקסיות גדולות או שהם נוצרים כחלק מתהליך היווצרות הגלקסיות עצמן.
היסטוריה

צבירים כדוריים בהירים כמו ω בקנטאור נצפו כבר בעת העתיקה, אך זוהו ככוכבים רגילים. בשנת 1665 זיהה האסטרונום הגרמני החובב יוהאן אברהם איהל ש-M22 אינו כוכב אלא גרם שמים מעורפל ולא נקודתי. באופן דומה זוהו כערפיליות ω בקנטאור בשנת 1677 וצביר הרקולס בשנת 1714 על ידי אדמונד היילי ו-M5 בשנת 1702 על ידי האסטרונום הגרמני גוטפריד קירש. בשנת 1764 זיהה שארל מסיה את M4 (שזוהה כערפילית בשנת 1746 על ידי ז'אן פיליפ דה שסו) כצביר כוכבים וזו הייתה הפעם הראשונה שזוהה צביר כדורי ככזה. רק בשנות ה-80 של המאה ה-18 זיהה ויליאם הרשל את 28 הצבירים הכדוריים שבקטלוג מסיה ועוד 5 צבירים נוספים ככאלה. כמו כן גילה הרשל עוד 37 צבירים כדוריים חדשים, כולם נכללו בקטלוג גרמי השמיים העמוקים שפרסם בשנת 1789, ובו גם טבע הרשל את המונח "צביר כדורי" (Globular Cluster). עם השנים המשיכו להתגלות צבירים כדוריים נוספים והיום ידועים כ-150 מהם בשביל החלב ועשרות אלפים בגלקסיות אחרות.
בשנת 1914 החל האסטרונום האמריקני הארלו שייפלי בחקר של צבירים כדוריים. הוא זיהה בצבירים כוכבים משתנים מסוג משתני RR בנבל, אותם חשב בטעות למשתנים קפאידיים ועל פי הקשר בין זמן המחזור לבהירות המוחלטת של הכוכבים, העריך את המרחק לצבירים אלו. מאוחר יותר התברר שמכיוון שמשתני RR בנבל עמומים יותר מאשר משתנים קפאידיים רגילים, הערכת המרחק לצבירים הייתה גבוהה מדי. שייפלי גם הניח שהצבירים מפוזרים בכדור סביב מרכז הגלקסיה ועל סמך המרחק לצבירים העריך את מרחקה של השמש ממרכז הגלקסיה. אף על פי שגם הערכה זו הייתה גדולה מהמרחק האמיתי, היא הראתה שגלקסיית שביל החלב גדולה בהרבה מההערכות שהיו מקובלות עד אז ושהשמש רחוקה ממרכז הגלקסיה.
תכולה

צבירים כדוריים מורכבים ממאות אלפי כוכבים הנשארים קשורים כבידתית זה לזה לאורך חיי הצביר. כוכבים עוזבים את הצביר רק כאשר פועלים עליו כוחות גאות ושפל חזקים, למשל כתוצאה ממעבר קרוב למרכז הגלקסיה שאותו הוא מקיף. צבירים כדוריים לא מכילים חומר בין-כוכבי, שככל הנראה נלכד כולו בכוכבי הצביר, כך שלא מתרחשת בהם יצירת כוכבים חדשים. כמעט כל כוכבי הצביר הם זקנים והמתכתיות שלהם נמוכה - דבר שמעיד על היותם כוכבי אוכלוסייה II - הכוכבים העתיקים ביותר שעדיין קיימים.
צבירים כדוריים מסוימים כמו ω בקנטאור מכילים מיליוני כוכבים ומשערים שהם שרידי הליבה של גלקסיה ננסית שהסתפחה לשביל החלב ובתהליך ההסתפחות התפזרו הכוכבים שמחוץ לליבה ברחבי שביל החלב. לחלק מהצבירים, כמו צביר פגסוס, ליבה דחוסה ביותר שלא ניתן לראותה באופן ישיר בשל צפיפות הכוכבים שסביבה. בחלק מהמקרים ניתן להבחין בקרינת X היוצאת מהליבה ומשערים שבמרכז הצביר נמצא חור שחור. בשל הצפיפות הגבוהה מתרחשות בצבירים התנגשויות בין כוכבים שגורמות לתופעות מיוחדות. התנגשות של שני כוכבי הסדרה הראשית בעלי מסה בינונית עשויה ליצור כוכב חדש בעל מסה גבוהה וסיווג ספקטרלי B, שאורך חייו קצר - עשרות עד מאות מיליוני שנים בלבד, בעוד שכוכבי הצביר הם כוכבים זקנים בהרבה. כוכבים אלו נקראים "כוכבים כחולים מתעכבים". תופעה אחרת שנגרמת מהתנגשויות בליבת הצבירים, היא התמזגות של מערכת מרובת כוכבים לכוכב מסיבי יחיד. כתוצאה של שימור התנע הזוויתי לכוכב החדש שנוצר מהירות סיבוב עצמי גבוהה למדי ובשל מסתו הגדולה הוא מסיים את חייו בסופרנובה שלאחריה נשאר כוכב נייטרונים בעל מהירות סיבוב עצומה, שיוצרת פולסר בעל זמן מחזור של אלפיות השנייה.
בניגוד לכוכבי הגלקסיה שרובם נמצאים על הסדרה הראשית, הכוכבים של צבירים כדוריים יוצרים התפלגות שונה על דיאגרמת HR. כמעט כל כוכבי הסדרה הראשית הם כוכבים פחות חמים, עד סוג ספקטרלי F ולמעט כוכבים כחולים מתעכבים, אין כמעט בצבירים כוכבים מסוגים ספקטרלים B ו-O ורק מעט כוכבים מסוג ספקטרלי A. לעומת זאת יש בצבירים הרבה כוכבים בענף הענקים והתת-ענקים שיצאו כבר מהסדרה הראשית לשלבי התפתחות מתקדמים יותר.