stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תורת המיתרים
תורת המיתר הבוזוני > תכונות המרחב-זמן

בתורת היחסות הכללית, המרחב-זמן יכול להיות עקום, וניתן לחזות כיצד המבנה של המרחב (והיקום כולו) יתפתח עם הזמן. כיוון שתורת המיתרים כוללת בתוכה את תורת היחסות הכללית, הרי שגם היא אמורה לחזות זאת.
אם מתעלמים מכך ומניחים שהמרחב-זמן הוא שטוח ("רגיל"), אז ניתן להראות, שלא ייתכן שיש רק ארבעה שדות כאמור (X, Y, Z ו-T), כלומר שלושה ממדי מרחב וממד זמן. למעשה נדרשים 26 שדות, כלומר 26 ממדים (25 ממדי מרחב וממד זמן). הסיבה לכך היא, שאם אין בדיוק 26 שדות כאלה, אז התורה היא אנומלית.
תורת מיתר כזו, שבה מניחים שלמרחב-זמן צורה מסוימת, ומתעלמים מהעובדה שהמיתרים עצמם יכולים לשנות את צורתו של המרחב-זמן, קרויה תורת מיתר הפרעתית, כיוון שהמיתרים הם "הפרעות" - שינויים קטנים - במרחב-זמן, ולא גורמים בו לשינויים גדולים. אך למעשה, אוסף גדול של מיתרים יגרום ליצירה של שדה כבידה, שמשנה את צורת המרחב והזמן. לאפקטים הקשורים בכך קוראים אפקטים לא הפרעתיים.
תורת המיתר הבוזוני > אפקטים לא הפרעתיים

אפקטים לא הפרעתיים חשובים בתורת המיתר כוללים:
קיומם של עצמים נוספים מלבד המיתרים, שיכולים להיות חד-ממדיים, דו-ממדיים, תלת-ממדיים וכן הלאה. אפשר לחשוב על עצמים אלה כעל ממברנות. הקשר בינם לבין מיתרים, הוא שמיתרים יכולים להיפלט מעצמים אלה או להיבלע בהם (זאת כיוון שבאופן פורמלי, ממברנה כזו מוגדרת כך שיריעות העולם של המיתרים יכולים להתחבר אליה). עצמים אלה קרויים ממברנות דיריכלה (D-branes).
דואליות מסוגים שונים - התורה הבוזונית בתנאים מסוימים שוות ערך לתורה הבוזונית בתנאים אחרים לגמרי.
התעבות טכיונים, שתוסבר להלן.
תורת המיתר הבוזוני > הטכיון

כאמור, כל אופן תנודה על המיתר הוא חלקיק מסוג מסוים. התנודות הפשוטות ביותר של המיתר הפתוח הן פוטונים, והתנודות הפשוטות ביותר של המיתר הסגור הן גרביטונים או חלקיקים אחרים הקשורים לכבידה. אבל אופן התנודה הבסיסי ביותר הוא - שאין כלל תנודה. במקרה כזה, המיתר - בהיותו גמיש - "קורס" לנקודה, כלומר שכל הקו שממנו המיתר "עשוי" נמצא באותה נקודה במרחב (במקרה כזה נאמר שיריעת העולם - שמייצגת את התקדמות המיתר לאורך ציר הזמן - אינה ממלאת משטח במרחב-זמן, אלא רק קו).
ההתנהגות של חלקיק כזה במרחב זמן היא של טכיון, והמשמעות בפועל היא שחלקיקים כאלה ייווצרו ללא גבול, וישנו את המרחב-זמן באופן שישנה לחלוטין את התאוריה - תהליך הקרוי התעבות טכיונים. לפיכך תורת המיתר הבוזונית אינה עקבית (כלומר, יש בה סתירה פנימית).
אפשר להבין מדוע חלקיקים כאלה יכולים להיווצר ללא גבול, אם נחשוב על כך שלמיתר יש מתיחות, כלומר הוא שואף להיות באורך מינימלי: כאשר מיתר מתפצל לשניים, האורך הכולל גדל (במקום מיתר אחד באורך מסוים, יש עכשיו שני מיתרים - שאורכם הכולל יחד כפול). אבל אם המיתר הוא במצב של טכיון, אין לו אורך כלל (הוא מרוכז כולו בנקודה), ולכן אם יתפצל לשניים האורך הכולל לא יגדל. ניתוח זה אינו מדויק כיוון שהוא מתעלם מאנרגיית קזימיר של המיתר, אבל הוא טוב מספיק לענייננו.
דואליות ותורת ה-M

בין חמש תורות העל-מיתר שצוינו קיימת דואליות, כלומר תורה אחת בתנאים מסוימים שקולה לתורה אחרת בתנאים אחרים. קיימות עדויות לכך שכולן הן למעשה מקרים פרטיים של תורה בת 11 ממדים, הקרויה תורת ה-M שבה העצמים אינם מיתרים אלא ממברנות.
איך זה מסתדר עם העולם הארבע ממדי שלנו?

אף על פי שתורת העל-מיתר מנבאת את קיומם של עשרה ממדים (במרחב שטוח), ידוע כי העולם שלנו הוא בעל שלושה ממדים (ללא התחשבות בממד הזמן). מה קרה לששת הממדים האחרים?
לכך מספר תשובות אפשריות:
ששת הממדים האחרים הם קומפקטיים, (כלומר באופן אינטואיטיבי, הם "סופיים" או "חסומים" במובן מסוים, מה שמאפשר קיום של קנה מידה שבו כל השינויים באותו הממד הם זניחים). בעוד שבממדים המוכרים לנו אפשר לנוע ללא גבול (לפחות ככל שאנו מסוגלים למדוד), הרי שבממדים אלה התנועה מוגבלת למרחק מסוים, שבקנה המידה שלנו קטן בהרבה מכדי שישפיע על כל דבר שניתן למדוד. הדבר דומה לצינור ארוך ודק, שאנו מגלגלים לאורכו כדור. מבחינת הכדור, הצינור הוא חד-ממדי - הכדור יכול לנוע לאורכו בכיוון אחד או בכיוון ההפוך. העובדה שלצינור יש רוחב אינה רלוונטית, כי אם הכדור מספיק גדול, הוא אינו יכול לנוע כמעט לרוחב הצינור. לכן, כשנגלגל כדור בצינור, הוא ינוע כאילו הצינור הוא חד-ממדי. אבל, אם נשים זבוב בצינור, הזבוב קטן מספיק כדי שהוא יוכל לנוע בכל הכיוונים - הן לאורכו של הצינור והן לרוחבו. לכן, מבחינת הזבוב חלל הצינור הוא תלת־ממדי. בדוגמה שלנו, הכדור מייצג אטום, והזבוב מייצג מיתר: המיתר קטן מספיק כדי שששת הממדים הקטנים יהיו רלוונטיים עבורו, אך האטום - וגם אנחנו - גדולים הרבה יותר, ולא נרגיש בקיומם של ממדים אלה. קיימים מודלים, שמסבירים מדוע כאשר נוצר היקום דווקא שישה ממדים הפכו קטנים ושלושת ממדי המרחב האחרים הפכו גדולים מאוד (זהו מכניזם בראנדנברג-וואפה).
היקום שלנו מצוי למעשה על ממברנת דיריכלה ארבע-ממדית (כולל ממד הזמן), בתוך עולם עשרה ממדי. מה שמחוץ לממברנה כמעט שאינו משפיע עלינו, וההשפעה היחידה שלו היא השפעה כבידתית. לפי הסבר זה, החומר האפל עשוי להיות משהו שמחוץ לממברנה של היקום, ולכן הדרך היחידה שבה אנו חשים בקיומו היא באמצעות השפעותיו הכבידתיות. לפי התאוריה הזו, המיתרים מהם עשויים החלקיקים של שלושה מארבעת הכוחות (הכוח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק והכוח הגרעיני החלש) קשורים לממברנה, ולכן תצפיות בכוח האלקטרומגנטי לא חשפו ממדים נוספים. לפי תאוריה זו, ייתכן שהממדים הנוספים גדולים יותר מהצפוי ועשויים להתגלות באמצעות ניסויים בכוח הכבידה. תאוריה זו היא הבסיס למודל המחזורי.
ששת השדות, שאמורים לייצג שישה ממדים נוספים, למעשה מייצגים משהו אחר לגמרי - לא ברור מה.
כיום מקובל בדרך כלל שצורתם של ששת הממדים הנוספים חשובה מאוד, כיוון שהיא משפיעה על הפיזיקה שלנו בכך שהיא קובעת את תכונותיהם של החלקיקים.
הצלחות, הנוף ואתגרים לעתיד

בין ההצלחות של תורת המיתרים:
היא מאחדת באופן טבעי, וללא צורך בהנחות מלאכותיות, בין תורת היחסות הכללית ותורת הקוונטים.
היא מתארת חורים שחורים מסוימים (סופרסימטריים או קרובים לכך), ומציגה עבורם פתרון של פרדוקס האינפורמציה. עם זאת, תחזיות תורת המיתרים בקשר לעוצמת הקרינה הנפלטת מחורים שחורים שונות משמעותית מאלו שהסיק הוקינג במקור מתורת היחסות הכללית.
ראו גם

תורת המיתרים כתורה המתארת שדות כיול
יריעת קאלאבי-יאו
דואליות בתורות מיתר
תורת M
תורות קשורות
תאוריית קלוצה-קליין
סופר סימטריה
המודל הסטנדרטי
אנשים
סטיבן ויינברג
אדוארד ויטן
לאונרד ססקינד
בריאן גרין
נתן זייברג
גבריאל ונציאנו
אריק ורלינד
חואן מרטין מלדסנה
לקריאה נוספת

ברטון צוויבאך (2004) A First Course in String Theory. Cambridge University Press. ISBN 0-521-83143-1
סטיבן גובזר The Little Book of String Theory, Princeton University Press, (2010)
הדמיה של מרחב בעל עשרה ממדים.
פוניבז' (כדורגל)

פוניבז' (בליטאית: Futbolo klubas Panevėžys) הוא מועדון כדורגל ליטאי מהעיר פוניבז'.
היסטוריה

לעיר פוניבז' יש מסורת של מועדוני כדורגל. עד לשנת 2014 העיר הייתה מיוצגת בליגת העליונה של ליטא על ידי קבוצת "אקרנאס". היא זכתה באליפות שבע פעמים. לקראת עונת 2015 התברר שלאור המצבה הכלכלי הקבוצה לא עונה לדרישות הליגה ונסגרה. בעקבות כך בתחילת שנת 2015 הוקם המועדון הנוכחי.
בשנת 2015 המועדון שיחק בליגת משנה וסיים את העונה במקום השמיני. בעונת 2017 המטרה הייתה לסיים במקום הראשון ולעלות לליגה הבכירה. כבר בתחילת העונה היה ברור שמטרה לא תושג. המאמן פוטר ומועדון סיים את העונה במקום ה-10. בעונת 2018 עם המאמן החדש אלכסנדרו קורטיאנו המועדון זכה באליפות הליגה ועלה לליגה הבכירה. העונה הראשונה בליגה הבכירה המועדון סיים במקום החמישי.
בעונת 2020 הקבוצה זכתה בגביע הליטאי ובשנת 2021 בסופר-קאפ. עונת 2021 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה ובתחרויות הגביע היא הגיעה למשחק הגמר.
בעקבות הצלחות ברמה הארצית המועדון העפיל לתחרויות של הקונפרנס ליג. בעונת 2021 המועדון הודח בסיבוב המוקדמות השני על ידי וויבודינה נובי סאד.
בעקבות הקמת המועדון וחזרתו לליגה הבכירה להרכבה חזרו כמה שחקנים ששיחקו עוד בקבוצת "אקרנאס" דוגמת רוקאס סטנולביצ'יוס ואליבלטו ריביירו. בשנת 2021 למאמן הקבוצה מונה ולדס אורבנס שבעבר היה מאמן "ארקראנס".
הבחירות לפרלמנט ולנשיאות טורקיה (2023)

הבחירות לפרלמנט ולנשיאות טורקיה נערכו ב-14 במאי 2023. במסגרתן נבחרו הנשיא וחברי האספה הלאומית של טורקיה. תאריך קיום הבחירות הוטל בספק בעקבות רעידת האדמה בטורקיה ובסוריה בתחילת 2023, שהובילה לקריאות לדחיית מועד הבחירות. ב-10 במרץ 2023, חתם הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן על צו הנוגע לקיום הבחירות ב-14 במאי 2023. לאחר שאף מתמודד לא זכה ב-50% מהקולות בבחירות לנשיאות, נערך הסיבוב שני ב-28 במאי 2023, בין שני המתמודדים המובילים. לאחר ספירת 99.2% מקולות הבוחרים בסיבוב השני, מוביל נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, על יריבו כמאל קיליצ'דראולו ביתרון של 4.2%, ועדת הבחירות בטורקיה אישרה את ניצחונו.
תוצאות הסיבוב הראשון בבחירות לנשיאות
מערכת הבחירות

נשיא טורקיה נבחר בבחירות ישירות באמצעות שיטת שני הסיבובים, לפיה מועמד חייב להשיג רוב מוחלט (יותר מ-50%) מהקולות כדי להיבחר. אם אף מועמד לא משיג רוב מוחלט, יתקיים סיבוב שני בין שני המועמדים המובילים מהסיבוב הראשון, שהמנצח בו יוכרז כנשיא הנבחר.
הבחירה הישירה הראשונה לנשיאות טורקיה נערכה ב-2014, לאחר שמשאל עם ב-2007 ביטל את השיטה הקודמת לפיה נבחר ראש המדינה על ידי בית המחוקקים, האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.
נשיא טורקיה כפוף למגבלות כהונה, והוא רשאי לכהן לכל היותר פעמיים בכהונה של חמש שנים. עם זאת, אם מתקיימות בחירות בזק לפני תום הקדנציה השנייה, תותר כהונה שלישית. בחירות בזק מתקיימות בהסכמת 60% מחברי הפרלמנט באספה הלאומית הגדולה של טורקיה או בהוראת צו נשיאותי.
מועמדים פוטנציאליים לנשיאות חייבים להיות בני 40 לפחות וחייבים להיות בעלי השכלה גבוהה. כל מפלגה פוליטית שזכתה ב-5% מהקולות בבחירות הקודמות לפרלמנט יכולה להעמיד מועמד, אם כי מפלגות שלא עמדו ברף הזה יכולות להקים בריתות ולהציע מועמדים משותפים כל עוד חלקן הכולל של קולותיהן עולה על 5%. עצמאים יכולים להתמודד אם הם יאספו 100,000 חתימות מציבור הבוחרים.
רקע

ערב מערכת הבחירות, הפוליטיקה הטורקית נשלטה במידה רבה על ידי חמש מפלגות עיקריות. הגדולה ביותר היא מפלגת הצדק והפיתוח (AKP), שהוגדרה כמפלגה שמרנית שנוטה לאסלאם. היא שלטה מאז שזכתה בניצחון מוחץ בבחירות הכלליות של 2002. מפלגת העם הרפובליקנית (CHP) נותרה כמפלגה השנייה בגודלה מאז 2002, תוך תמיכה באידאולוגיה סוציאל-דמוקרטית וכמאליסטית. מפלגת התנועה הלאומית (MHP) שומרת על אידאולוגיה לאומנית טורקית והייתה השלישית בגודלה בפרלמנט מאז הבחירות הכלליות ב-2007. מפלגת העמים הדמוקרטית (HDP) נוסדה בשנת 2012. היא נתפסת במידה רבה כמפלגה פרו-כורדית ושומרת על אידאולוגיה של זכויות מיעוטים ואנטי-קפיטליזם. כל ארבע המפלגות עלו על אחוז החסימה של 10% בבחירות הכלליות ביוני ובנובמבר 2015 וזכו לייצוג בפרלמנט והפכו למפלגה השלישית בגודלה.
לאחר משאל העם ב-2017 במסגרתו שיטת הבחירות שונתה מפרלמנטרית לנשיאותית, מרל אקשנר (Meral Akşener) הכריזה על הקמת מפלגת הטוב (IYIׂׂ). מאז 2015, דבלט בחצ'לי, ראש מפלגת התנועה הלאומית, תמך בגלוי בארדואן וב-AKP. התמיכה גרמה לקרע בתוך המפלגה, וכתוצאה מכך מרל אקשנר עזבה אותה. מפלגת הטוב נחשבת מפלגת מרכז-ימין הקרובה למפלגת הדרך הנכונה הדוגלת בשמרנות ליברלית. המפלגה מיקמה עצמה במרכז המפה הפוליטית ותמכה בכמאליזם, מדינת רווחה ולאומיות מתונה ביחס ללאומנות במפלגת התנועה הלאומית (MHP). מפלגה זאת נכנסה לאספה בבחירות 2018.
רקע > בחירות 2018

הבחירות הכלליות הקודמות בטורקיה התקיימו ב-24 ביוני 2018. הבחירות סימנו את המעבר של המדינה ממערכת פרלמנטרית לשיטה נשיאותית, כפי שאושרה בדוחק על ידי הבוחרים במשאל העם החוקתי בטורקיה של 2017.
הבחירות הללו הביאו לניצחון של הנשיא המכהן רג'פ טאיפ ארדואן, שכיהן בתפקיד מאז 2014. מפלגת הצדק והפיתוח (AKP) איבדה את הרוב המוחלט שלה באספה הלאומית הגדולה של טורקיה לראשונה מאז יוני 2015, ואילצה אותה להסתמך על שותפתה לקואליציה, מפלגת התנועה הלאומית (MHP) של דבלט בחצ'לי, על מנת להעביר חקיקה.
רקע > שינוי אחוז החסימה

ביוזמת מפלגת AKP ובעלת בריתה הפוליטית MHP, הוקטן אחוז החסימה מ-10% ל-7%. זו הייתה ההקטנה הראשונה של אחוז החסימה מאז שנקבע על ידי החונטה הצבאית בעקבות ליל הגנרלים בטורקיה (1980).
אין אחוז חסימה ביחס למועמדים עצמאיים. מפלגות פוליטיות יכולות גם לבחור להתמודד בבחירות בברית פוליטית עם מפלגות אחרות, תוך הסרת דרישת ה-7% כל עוד הברית כולה זוכה ביותר מ-7% מהקולות בסך הכל.
תיקונים נוספים בחוק הבחירות כוללים חלוקת מושבים. בעבר חולקו מושבים באספה על סמך חלק הקולות של כל ברית בחירות בכל מחוז נתון. בעקבות השינוי, המושבים חולקו רק על סמך נתח הקולות של כל מפלגה פוליטית באותו מחוז. אם השיטה הייתה מוחלת על הבחירות הקודמות, התוצאות היו מתאימות מעט יותר להעדפות הבוחרים ברמה המקומית. לדוגמה, מושב אחד בארזורום מ-IYI (המפלגה הרביעית בגודלה בארזורום) היה עובר ל-HDP (המפלגה השלישית בגודלה בארזורום) ומושב אחד באלזי מ-CHP (המפלגה השלישית בגודלה באלזי) ל-MHP (המפלגה השנייה בגודלה באלאז'י).
רקע > רעידות אדמה ומשבר כלכלי

המשבר הכלכלי בטורקיה החל בשנת 2018. הוא אופיין בצניחת ערכה של הלירה הטורקית, אינפלציה גבוהה, עליית מחירי האשראי, ועליה באי יכולות להחזיר הלוואות בכלל המדינה. בשלביו הראשונים התאפיין המשבר בגלי פיחות משמעותיים בלירה הטורקית, ובהמשך התאפיין באי יכולתם של תאגידים לשלם חובות, מה שגרר את התכווצות הצמיחה הכלכלית של טורקיה. עם העמקת המשבר, שיעור האינפלציה הפך דו ספרתי, והביא את טורקיה למצב של סטגפלציה (אינפלציה גבוהה יחד עם צמיחה איטית ואבטלה). המשבר הביא לסיומה של תקופת צמיחה אינטנסיבית תחת שלטון ארדואן, שניזונה מתנופה בענף הבניה, השקעות זרות ואשראי זול.
אל המשבר הכלכלי נוספו סדרה של רעשי אדמה הרסניים שהתרחשו בתחילת פברואר 2023 וגרמו למותם של עשרות אלפי בני אדם. האסון החל ב-6 בפברואר עת התרחשה רעידת האדמה הראשונה לפנות בוקר לפי שעון טורקיה, והייתה רעידת האדמה החזקה ביותר שתועדה בטורקיה מאז רעידת האדמה בארזינג'אן (1939). מוקד הרעידה היה בדרום טורקיה, מערבית לעיר גזיאנטפ. לאחר כ-8 שעות התרחשה רעידת אדמה גדולה נוספת בעוצמה של כ-7.7 בסולם מגניטודה לפי מומנט. בנוסף לשני הרעשים הגדולים, התרחשה סדרה של רעידות אדמה חלשות יותר לאורך קו השבר. הבחירות התרחשו כשלושה חודשים אחרי רעידות האדמה, שבהן נספו מעל 50 אלף בני אדם ו־6.5 מיליון נהפכו למחוסרי בית. ממשלתו של ארדואן ספגה ביקורת על התנהלותה בנושא רעידות האדמה. דובר על עיכוב בהגשת סיועעל אי־הקפדה על תקני הבנייה, מה שהוביל לקריסת בניינים רבים.
תאריך הבחירות

המועד הקבוע לסיבוב הראשון של הבחירות נקבע ל-18 ביוני 2023. עם זאת, שיטת הבחירות אפשרה להקדים את התאריך.
ב-2020 היו השערות לגבי בחירות בזק לפני הבחירות הרגילות ב-2023. בזמנו, דבלט בחצ'לי, מנהיגה של שותפת הקואליציה MHP, פסלה אותם. בהצהרה בכתב הוא אמר כי הבחירות לא יתקיימו לפני 2023. הוא גם אישר שהברית הנוכחית בין AKP ל-MHP תישאר על כנה ורג'פ טאיפ ארדואן יהיה המועמד המשותף שלהם לנשיאות.
תאריך הבחירות > דיון על בחירות בזק

בתחילת ינואר 2023 העלתה מפלגת AKP את ההצעה לבחירות בזק שיתקיימו ב-16 או ב-30 באפריל או ב-14 במאי. אבל שש מפלגות האופוזיציה הודיעו כי לא יסכימו לבחירות לאחר 6 באפריל. ב-18 בינואר 2023, ארדואן, נשיא טורקיה, הודיע כי הבחירות יתקיימו מוקדם מהתאריך המתוכנן, לאור זאת, הודיעו מפלגות האופוזיציה כי ארדואן אינו יכול להתמודד לנשיאות ללא הסכמת הפרלמנט.
תאריך הבחירות > דיון על דחיית מועד הבחירות

לאחר רעידת אדמה הרסנית שפגעה במדינה בפברואר 2023, ארדואן הכריז על מצב חירום ל-10 מחוזות שנפגעו, שיסתיים שבוע לפני תאריך הבחירות ב-14 במאי. האופוזיציה הצביעה נגד החלטה זו בפרלמנט. וב-13 בפברואר 2023, Bülent Arınç, חבר פרלמנט לשעבר של AKP, טען כי לא ניתן לקיים את הבחירות במצב הנוכחי לא במאי או ביוני, ויש לדחות את הבחירות.
כמאל קיליצ'דראולו ממפלגת האופוזיציה מפלגת העם הרפובליקנית (CHP) הגיב להצהרה של ארינס כי החוקה לא תספק אפשרות לדחות את הבחירות אלא במקרה של מלחמה. ובנוסף, מוסטפא טולגה אוזטורק מהמפלגת הטוב טען שרק לפרלמנט יש סמכות לדחות בחירות וסלהאטין דמירטאש מהמפלגה הדמוקרטית העממית (HDP) הביע חשש שצעד כזה יביא להפיכה פוליטית.
תאריך הבחירות > לוח הזמנים

מועצת הבחירות העליונה בטורקיה הכריזה על לוח הזמנים הבא עבור הבחירות לנשיאות 2023 והבחירות לפרלמנט.
18 במרץ: ההתחלה הרשמית של מחזור הבחירות.
19 במרץ: הגשת בקשות למועמדות למועצת הבחירות העליונה.
20 במרץ: מועמדים עצמאיים לנשיאות יכולים להגיש מועמדות עד השעה 17:00. בקשות של מועמדים עצמאיים נבדקות על ידי מועצת הבחירות העליונה והמועמדים יקבלו הודעה אם בבקשתם חסרים מסמכים או ליקויים אחרים החל מהשעה 23:00.
21 במרץ: מועמדים עצמאיים לנשיאות שבקשתם נדחתה על ידי מועצת הבחירות העליונה, יכולים לערער ולבקש בדיקה חוזרת עד השעה 17:00.
מועד אחרון למפלגות פוליטיות להציע מועמד לנשיאות.
28 במרץ: הכרזה על הרשימה הזמנית של המועמדים לנשיאות ותחילת בקשות ערעור.
31 במרץ: הכרזה על הרשימה הסופית של המועמדים לנשיאות.
1 באפריל: הצגת פתק הצבעה עם המועמדים לנשיאות.
12 באפריל: סגירת פנקסי הבוחרים המקומיים והבינלאומיים.
27 באפריל: התחלת הליכי ההצבעה בשערי המכס ומחוץ למדינה.
9 במאי: מועד אחרון להצבעה מחוץ למדינה.
13 במאי: סיום מערכת הבחירות ותחילת דממת בחירות בשעה 18:00.
14 במאי: יום ההצבעה. הודעה על התוצאות הזמניות של הבחירות לנשיאות בשעה 23:59.
19 במאי: הודעה על תוצאות הבחירות הסופיות על ידי מועצת הבחירות העליונה.
מכיוון שאף מועמד לא זכה ב־50% לפחות מקולות הבוחרים, תהיה הצבעה בסיבוב שני:
15 במאי: תחילת קמפיין הבחירות לסיבוב השני של הבחירות לנשיאות.
20 במאי: תחילת הליכי ההצבעה בשערי המכס ומחוץ למדינה.
24 במאי: מועד אחרון להצבעה מחוץ למדינה.
27 במאי: סיום מערכת הבחירות ותחילת דממת בחירות בשעה 18:00.
28 במאי: יום ההצבעה. סיבוב שני של הבחירות לנשיאות.
29 במאי: הודעה על התוצאות הזמניות של הבחירות לנשיאות.
1 ביוני: הודעה על התוצאות הסופיות של הבחירות לנשיאות.
מועמדים > בריתות פוליטיות

בבחירות התמודדו בריתות רבות של מפלגות, שרבות מהן נוצרו לקראת בחירות הקודמות של 2018 והורחבו מאז. מפלגות קטנות רבות התמודדו ברשימות של גדולות יותר כדי להימנע מפיצול הקולות.
מפלגת הצדק והפיתוח (AKP) ומפלגת התנועה הלאומית ׁ(MHP) הכריזו על ברית העם. ה-MHP הודיעה בעבר כי יתמוך בבחירתו מחדש של ארדואן לנשיאות ופתוחה להתמודד בבחירות עתידיות תחת דגל ה-AKP. מפלגת האחדות הגדולה (BPP) ומפלגת הרווחה החדשה (YRP), מפלגות הדוגלת באיסלמיזם היו גם חלק מהברית.
מפלגת העם הרפובליקאית (CHPׂׂׂ), מפלגת הטוב (IYI), המפלגה הדמוקרטית (DPׂ) ומפלגת האושר (SP) האיסלאמיסטית היו חלק מברית האומה. כולן התנגדו לשינויים שהוצעו במשאל העם של 2017 והבטיחו להשיב שיטת הממשל הפרלמנטרית. אליהן הצטרפו שתי מפלגות נוספות בראשות פוליטיקאים בכירים לשעבר ב-AKP, כלומר מפלגת הדמוקרטיה והקדמה (DEVA) של שר הכלכלה לשעבר עלי באבאקן ומפלגת העתיד (GP) של ראש הממשלה לשעבר אהמט דבוטאולו. בניגוד למערכת הבחירות הקודמת, חברי הברית קידמו מועמד יחיד לנשיאות, קיליצ'דראולו.
מפלגת העמים הדמוקרטית הפרו-כורדית (HDP) בחרה להתמודד ברשימה משותפת עם מפלגת העתיד של השמאל הירוק (YSGP). ה-YSGP עצמו עמד בראש ברית העבודה והחופש השמאלי יחד עם מפלגת הפועלים של טורקיה (TİP). HDP הביעה תמיכה בהצבעה לקיליצ'דראולו בבחירות לנשיאות. בבחירות התמודדו שתי בריתות קטנות יותר: ברית האבות של המועמד לנשיאות סינאן אואן ואיגוד הכוחות הסוציאליסטיים.
מועמדים > מועמדים לנשיאות

רג'פ טאיפ ארדואן, נשיא טורקיה המכהן (2014–הווה), מנהיג מפלגת הצדק והפיתוח (AKP)
נתמך על ידי: "ברית העם"
כמאל קיליצ'דראולו, מנהיג מפלגת העם הרפובליקנית, מנהיג האופוזיציה.
נתמך על ידי: ברית האומה (או הברית הלאומית)
מוהרם אינצ'ה, מנהיג מפלגת המולדת, היה מועמד לנשיאות גם ב-2018 ופרש סמוך למועד הבחירות
סינאן אואן, חבר פרלמנט לשעבר במפלגת MHP (מתמודד כעצמאי)
נתמך על ידי ברית האבות
הביע תמיכה בארדואן בסיבוב השני
מחלוקות > זכותו של ארדואן להיבחר מחדש

לפני הבחירות ב-2018, נשיאי טורקיה כיהנו כראשי מדינות בתוך מערכת פרלמנטרית. לאחר משאל העם החוקתי ב-2017, אימצה טורקיה שיטה נשיאותית שבה הנשיא מכהן כראש הממשלה. כמה פוליטיקאים מהאופוזיציה הצהירו שמאחר וארדואן נבחר לנשיא כבר פעמיים בשנת 2014 ובשנת 2018, הוא לא יכול להיות מועמד פעם נוספת אלא אם כן יכריזו בפרלמנט על בחירות מוקדמות. משפטנים אחרים טענו שהבחירות ב-2018 היו הקדנציה הראשונה של ארדואן בשיטה החדשה ויש לו הזכות להיות מועמד שוב.
מחלוקות > איומי התנקשות

ב-10 במרץ, סגן יו"ר הקבוצה הפרלמנטרית של CHP,אוזגור אוזל, טען כי קיליצ'דראולו קיבל איומי התנקשות על ידי קבוצות לא ידועות והממשלה הציעו לו רכב משוריין של שר, אך הוא דחה את ההצעה ושמר על רכבו הרשמי.
מחלוקות > התקפה על המטה הלאומי של ברית איסטנבול

ב-31 במרץ 2023, בוצע פיגוע ירי לעבר מטה איסטנבול של מפלגת הטוב (IYI). איש לא נפגע מהירי. אקשנר מתח ביקורת על ארדואן לאחר הפיגוע באומרו "אי אפשר להפחיד מפלגה פוליטית חודש וחצי לפני בחירות. אנחנו לא מפחדים. אני לא פוחד אלא מאלוהים. מר רג'פ (ארדואן), אני לא מפחד ממך. אבל אתה הנשיא ואתה אחראי לכל אזרח במדינה הזאת".
לאחר חקירה, התוצאות טענו כי מאבטח לילי ירה באקדח שלו לעבר פורצים ופגע בבניין בטעות עם שני כדורים תועים. הנשיא ארדואן אמר בתגובה לאקסנר, "האמת יצאה לאור, האם אתה מתכוון עכשיו להתנצל בפניי?".
ב-6 באפריל 2023, מפקדת איסטנבול של CHP הותקפה בירי. קאנאן קפטנצ'יולו אמר ששישה או שבעה כדורים נורו לעבר הבניין.
מחלוקות > התקפות על כמאל קיליצ'דראולו

בעת ביקור בקבורות של אזרחים שאיבדו את חייהם במהלך רעידת האדמה במחוז אדיאמן, קיליצ'דראולו היה נתון למתקפה מילולית בזמן שהוא דיקלם את אל-פתיחא. באותו יום, אדם נוסף ניסה לתקוף אותו פיזית.
תוצאות

לפי תוצאות הסיבוב הראשון בבחירות לנשיאות, ארדואן השיג 49.52% מהקולות, לעומת 44.88% לקיליצ'דראולו ו-5.17% לאואן. המועמד הפורש אינצ'ה השיג 0.43% מהקולות. לצורך ניצחון בסיבוב ראשון דרוש 50% ולכן נקבע סיבוב נוסף ומכריע שיתקיים ב-28 במאי 2023. במסגרת סיבוב זה, התמודדו ארדואן וקיליצ'דראולו בלבד. ארדואן ניצחה בסיבוב זה כשקיליצ'דראולו קיבל 47.82% מול 52.18% שקיבל ארדואן.
באספה, ברית העם שמרה על הרוב והשיגה 322 חברי אספה. אף על פי ש-AKP ספגה את התוצאה הגרועה ביותר מאז הבחירות הכלליות ב-2002 עם 35.5% מהקולות, בעלת בריתה האולטרה-לאומית MHP עלתה על הציפיות וזכתה ב-10.1%. הברית בסך הכל זכתה בקצת פחות מ-50% מהקולות. הברית הלאומית השתפרה רק במעט ביחס לבחירות הקודמות, וזכתה ב-34% וב-213 חברי פרלמנט. ברית העבודה והחופש סבלה מירידה בהצבעה, וזכתה בקצת יותר מ-10% ו-66 מושבים. אף ברית בחירות אחרת לא זכתה במושבים. הבחירות הביאו לכך ש-7 מפלגות נכנסו לאספה הלאומית - שיא בפוליטיקה הטורקית.
| מפלגה | מצביעים | אחוזים | מושבים | שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הצדק והפיתוח | 19,140,769 | 35.84% | 268 | 27  |
| מפלגת העם הרפובליקאית | 13,655,909 | 25.57% | 169 | 23 |
| מפלגת העמים הדמוקרטית | 4,787,909 | 8.67% | 61 | 6 |
| מפלגת התנועה הלאומית | 5,413,560 | 10.14% | 50 | 1 |
| מפלגת הטוב | 5,221,665 | 9.78% | 43 |  |
| מפלגת הרווחה החדשה | 1,515,034 | 2.84% | 5 |  |
| מפלגת הפועלים של טורקיה | 953,145 | 1.78% | 4 |  |
↑  רשימה חדשה. HDP המהווה חלק מהרשימה השיגה 67 מושבים בבחירות הקודמות
ראו גם

פוליטיקה של טורקיה
נווט קרב

הטייס ומאחוריו הנווט
נווט קרב הוא איש צוות במטוס שאינו הטייס המטיס את המטוס. בעבר תפקידו כלל בעיקר ניווט אך עם השנים השתנה למפקד משימה ומפעיל מערכות חימוש ואוויוניקה (כגון לוחמה אלקטרונית).
היסטוריה

תפקידו המקורי של הנווט החל במלחמת העולם השנייה, כאיש צוות במפציצים כבדים (כמו B-17 מבצר מעופף). עזרי ניווט לא היו קיימים בכלל, והניווט נעשה בשיטת שעון-מפה-שטח. תפקידו של הנווט היה להכווין את המטוס למטרה ותו לא. ההטסה נעשתה על ידי שני טייסים לרוב, והטלת החימוש נעשתה על ידי מטילן.
בשנות ה-50 החלו להופיע בזירה מטוסי קרב בעלי יכולת נשיאת חימוש גבוהה יחסית לגודלם, וכך הפך הנווט למפעיל מערכות החימוש, בנוסף על תפקידו בניווט המטוס. במקביל, עומס העבודה בניווט ירד, מאחר שהחלו להופיע בזירה מערכות ניווט אלקטרוניות, דוגמת מערכת הניווט האינרציאלי. כך הפך הנווט מאיש צוות הקרוי Navigator למפעיל מערכות החימוש (בעיקר חימוש מונחה) של המטוס: Weapons Systems Officer בחיל האוויר האמריקאי ו-Radar Intercept Officer באוויריית הצי האמריקאי. מטוסים לדוגמה בהם פעלו נווטים כאלו היו F-105 ת'נדרצ'יף ו-F-4 פנטום.
בחיל האוויר הישראלי

חשיבות תפקידם של הנווטים הלכה ועלתה עם השנים, כמו גם מספרם (בהתאם לדגמי המטוסים ולמספר הטייסים) והימצאם בטייסות הקרב.
נווטי קרב שרתו במטוסי הבוכנה של ראשית חיל האוויר: במפציץ ה-B-17, ובמטוס קרב-הפצצה המוסקיטו, בין השנים 1948–1957.
נווטים החלו לשרת כבר במטוסי הקרב הסילוניים הראשונים של חיל האוויר הישראלי, הגלוסטר מטאור (דגם אלראות NF-13) ומאוחר יותר הווטור (דגמי B ו-N), אולם הגידול המשמעותי בשירותם של נווטי הקרב חל עם שילובם בצוותי טייסות הפנטום. בתחילת שנות ה-80 החלו להיקלט נווטים גם בטייסת ה-F-15 ("בז") דגם D, במטוסי F-16 ("ברק" דו מושבי, דגם D), ולימים גם בטייסות ה-F-16A/B. כיום משרתים נווטי הקרב כחלק אינטגרלי בכל טייסות הקרב הדו-מושביות של החיל.
בעבר, בעיקר בשנות ה-60 של המאה ה-20, נחשבו הנווטים ל"מותרות" בחלק מהמקרים (לדוגמה: מבנה שהמריא לאימון ללא נווט מאחר שהנווט אחר לטיסה) או "מקצועיים" במידה פחותה. עם השתכללות מערכות החימוש במטוסי הקרב ועליית מגוון האיומים והעומס על הטייס בשדה הקרב המודרני, עלתה חשיבותם היחסית של הנווטים להצלחת המשימה, כך שכיום נהוג לראות את הטייס כמפקד המטוס אבל את הנווט כמפקד המשימה.
במלחמת ששת הימים מילאו נווטי הווטור תפקיד חשוב ביותר בתקיפות ארוכות הטווח, ומתוכם גובש גרעין הנווטים עבור מטוסי הפנטום.
הגעתם של מטוסי הקרב החדישים ה-F-16I (סופה) וה-F-15I (רעם) לחיל האוויר הישראלי, הביאה את מקומו של הנווט לשיאים חדשים. כמות המידע והמערכות במטוסים החדישים מחייבים עבודה של שני אנשי צוות אוויר וכיום טייסות הדגל המבצעיות של החיל מחייבות עבודה של נווטי קרב.
עם העלייה בדרישות מנווטי הקרב עלה גם הצורך בהכשרה מקצועית, כיום הכשרתם של נווטי הקרב היא ההכשרה השנייה באורכה מבין מקצועות צוות האוויר.
כיום נווטי קרב ותובלה עוברים את שלב "ראשוני" באופן אחוד על מטוס ה"עפרוני", ובסופו ממוינים לנווטי קרב ונווטי תובלה. נווטי הקרב ממשיכים לשלב ה"מתקדם" בטייסת 102, שם הם טסים על מטוס ה"לביא" בעבודת צוות עם טייסי הקא"מ. המעבר לטייסת 102 מאפשר לנווטי הקרב לחוות טיסה בקוקפיט שוויוני לפני ההגעה לטייסות המבצעיות.