נסים (בוקו)
קורות חיים > ראשית חייו ופעילותו הציבורית

נסים בוקו לוי נולד בסופיה לרחמים ולרחל לבית משולם. למד משפטים באוניברסיטת סופיה ובהמשך רכש תואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת ברלין. הוא הצטרף לאגודת הנוער "ההסתדרות לתרבות ולשפה בעברית" בראשות אלברט רומנו, ב-1914 כיהן כראש קן סופיה של התנועה וב-1919 כחבר הוועד המרכזי שלה. בשנים 1920–1924 נמנה עם עורכי העיתון "נקודת המבט היהודית" (Еврейски Приглед), שניהל ויכוח אידאולוגי עם הזרם הקומוניסטי בחברה היהודית ומתח ביקורת על אוזלת היד של הנהגת הקהילות בוויכוח זה. ב-1923 נבחר ליושב ראש ההסתדרות הציונית בסופיה. ב-1929 נוסדה מפלגת הציונים הכלליים של בולגריה, ובראשה עמד חיים אהרן פרחי כאשר סגניו היו נסים (בוקו) לוי ואלברט פרג'י.
ב-1928 השתתף לוי כנציג יהדות בולגריה בקונגרס הבינלאומי למיעוטים לאומיים שנערך בז'נבה. הקונגרס החל בפעילותו לאחר מלחמת העולם הראשונה ומבין יוזמיו היה ליאו מוצקין. מטרתו העיקרית הייתה הגנה על זכויות המיעוטים באירופה, סוגיה שהפכה משמעותית בשל השינויים הטריטוריאליים ביבשת. בשנים הקודמות ייצגו את יהודי בולגריה בקונגרס זה אברהם תג'ר ואלברט רומנו. הקונגרס קיבל את הצעתו של לוי להיענות לדרישת נציגי המיעוט המקדוני (ממוצא בולגרי) בממלכת יוון ולקבל אותם לשורותיו. עמדתם הנחרצת של יהודי בולגריה למען המיעוט המקדוני וההחלטה שהתקבלה בעקבות זאת הובילה לאהדה רבה לקהילה היהודית ברחוב הבולגרי ובמוסדות השלטון הבולגריים. ב-1929 נבחר לוי כציר מטעם יהדות בולגריה לקונגרס הציוני העולמי ה-16, שנערך בציריך.
ב-1930 הוחל בהפצתו של ביטאון מפלגת הציונים הכלליים בבולגריה, "הדגל הציוני" (Ционисткото знаме), בעריכתו של לוי. ב-1932 נבחר לסגן יושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה, תחת חיים אהרן פרחי וכיהן גם במחלקת החינוך של הקונסיסטוריה. ב-1934 ייצג לוי שוב את יהדות בולגריה בקונגרס הבינלאומי למיעוטים לאומיים, שנערך בווינה. בקונגרס זה תמך לוי בזכויות המיעוט המקדוני (ממוצא בולגרי) בממלכת יוגוסלביה, ובעקבות הצעתו התקבלה החלטה שקראה לממשלת יוגוסלביה להתיר השתתפות של נציגים מטעם המיעוט הבולגרי ביוגוסלביה בקונגרס. במהלך שנות ה-30 גברה בהדרגה האנטישמיות הממוסדת בבולגריה, ככל שהשלטון הלך והתקרב לגרמניה הנאצית. ראשי הקונסיסטוריה, יוסף גירון, נסים (בוקו) לוי וז'אק פארדו, ניהלו את הפעילות מטעם יהדות בולגריה נגד התופעה, קיימו סדרת פגישות עם אישי שלטון ובכלל זה עם ראש ממשלת בולגריה גאורגי קיוסאיבנוב וחברי פרלמנט, ומהם ניתן היה להסיק שמדובר בתהליך מוכוון על ידי השלטונות והוא צפוי להימשך ואף להתגבר כחלק מהידוק היחסים עם גרמניה.
בראשית 1939 סייע לוי לברוך קונפינו בהסדרת הפלגתה של אניית המעפילים "אגיוס ניקולאוס", שפעלה במסגרת מפעל ההעפלה הפרטי של ד"ר קונפינו. עם זאת, לאחר שהספינה הפליגה בטרם הוסדרו סידורי הגעתה, חל קרע ביחסים עם קונפינו, שכיהן גם כסגן יו"ר אגודת הציונים הכלליים בסופיה; זו התנערה מקונפינו והוא הודח מתפקידו באגודה.
באפריל 1939 ביקר לוי בארץ ישראל המנדטורית ומסר תמונה קודרת על היחס ההולך ומחמיר כלפי יהודי בולגריה, על גירוש פליטים יהודים מגבולות בולגריה ועל הפגישות הכושלות עם ראשי הממשל. בספטמבר 1939 הקימה ההסתדרות הציונית בבולגריה את "הוועד לעלייה ב'" ולוי הצטרף אליו. הוחל באיסוף כספים מהקהילות השונות ובמשא ומתן עם חברת הספנות הבולגרית כדי לרכוש ספינת מעפילים. באוקטובר הגיעה פנייה מרחה פריאר לאפשר צירופם של מאות מיהודי גרמניה להפלגה. לוי נסע לגרמניה ונועד עם ליאו בק כדי לסכם את תנאי העברתם של בני הקהילה מגרמניה לבולגריה. ניסיונו של ליאו בק לגייס כספים בקרב נציגי הקונגרס היהודי העולמי בשווייץ לא צלחו, ומבצע ההעפלה נכשל.