stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טראמל טילמן

| --- | --- |

טראמל טילמן בשנת 2023
 לידה:  17 ביוני 1985 (בן 39) ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טנסי  אוניברסיטת המדינה של ג'קסון  Eleanor Roosevelt High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
טראמל טילמן (באנגלית: Tramell Tillman; נולד ב-17 ביוני 1985) הוא שחקן אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בתור סת' מילצ'יק בסדרת המדע בדיוני והמסתורין "ניתוק" (2022–הווה).
ביוגרפיה

טילמן גדל בשטח הגלילי לארגו (אנ'), מרילנד, בסמוך לאזור המטרופולין של וושינגטון (אנ'), ויש לו חמישה אחים גדולים.
בצעירותו פיתח חיבה למשחק לאחר שהוריו לחצו עליו להשתתף איתם בהצגה שנערכה בכנסייה לכבוד חג המולד; בנערותו הצטרף לסוכנות כישרונות ובין היתר קיבל תפקיד של ניצב בסדרה "הסמויה".
למד בתיכון אלינור רוזוולט (אנ') במרילנד ובאוניברסיטת קסבייר (אנ') בלואיזיאנה, שם למד קדם-רפואה בכוונה להפוך להיות מנתח אורתופדי, אך סלד מתכני הלימוד ועבר לאוניברסיטת ג'קסון סטייט (אנ'), שם קיבל תואר בתקשורת המונים. לאחר מכן עבד ב"קרן ההגנה לילדים" (אנ'), מוסד ללא כוונת רווח. העניין בתחום המשחק דחף אותו להשיג גם תואר באמנויות יפות מאוניברסיטת טנסי (אנ'); הוא סיים את לימודיו במקום הראשון בכיתתו, היה הגבר האפרו-אמריקאי הראשון שסיים את לימודי התואר ומספר שנים לאחר מכן החל להופיע בניו יורק בתיאטרון ברודוויי.
טילמן הוא הומוסקסואל מוצהר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Sweethearts | המאמן ריס |  |
| 2024 | Barron's Cove | פליקס |  |
| 2025 | משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | אנשים קשים (אנ') | שומרוני טוב | פרק: "Devil's Three-Way" |
| 2018 | דיאטלנד (אנ') | סטיבן | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2019 | אלמנטרי | הבלש אוקסיו | פרק: "Miss Understood" |
| 2019 | הסנדק של הארלם | בובי רובינסון | 6 פרקים |
| 2020 | ציידים | הבלש סאמרס | 2 פרקים |
| 2022 | Play on Podcasts | אורסינו / אדמונד | פודקאסט; 16 פרקים |
| 2022–הווה | ניתוק | סת' מילצ'יק (אנ') | תפקיד ראשי (2 עונות); 19 פרקים |
| 2024 | היט מאנקי | דאבל-טאפ | דיבוב; 7 פרקים |
| TBA | Ramble On | קני | סדרה עתידית |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הרעות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | כרמן ג'ונס (אנ') | סמל בראון | אוף ברודוויי |
| 2019 | The Great Society | בוב מוזס (אנ') | תיאטרון ויויאן בומונט (אנ') בברודוויי |
| 2022–2023 | Good Night, Oscar | אלווין פיני | תיאטרון גודמן (אנ') בשיקגו תיאטרון בלסקו (אנ') בברודוויי |
| 2024 | Shit. Meet. Fan. | לוגאן | אוף ברודוויי |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | פרס גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | ניתוק | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Pete Samson (March 11, 2022). Severance Star Tramell Tillman Talks Work/Life Balance. Mr Feelgood. Retrieved January 31, 2025
↑  Freeman's Scholarship Fund. Freeman's Barbershop. Retrieved February 1, 2025
↑  Sherry Lucas (January 24, 2020). Jackson State grads debut on Broadway: ‘You don’t go higher in the theatrical world’. Mississippi Today. Retrieved February 1, 2025
↑  Katja Vujić (January 17, 2025). Tramell Tillman Is in Bloom. The Cut. Retrieved February 1, 2025
↑  Kimberly Nordyke (February 26, 2023). SAG Awards: Winners List. Hollywood Reporter. Retrieved February 1, 2025
ז'ורז' מתייה

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1921 בולון-סור-מר, צרפת 
 פטירה:  10 ביוני 2012 (בגיל 91) בולון-ביאנקור, צרפת 
 שם לידה:  Georges Victor Adolphe Mathieu 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט, מופשט לירי 
 יצירות ידועות:  Hong Kong - Air France 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  מפקד מסדר האמנויות והספרות  קצין מסדר הכתר הבלגי 
 georges-mathieu.fr
 
ז'ורז' מתייה (בצרפתית: Georges Mathieu; ‏ 27 בינואר 1921 – 10 ביוני 2012) היה צייר, תאורטיקן אמנות וחבר באקדמיה לאמנויות בפריז. הוא נחשב לאחד מאבות ההפשטה הלירית האירופית, מגמה של אינפורמליזם.
ביוגרפיה

מתייה נולד בבולון-סור-מר. אביו, אדולף ז'ורז' מתייה, הועסק כמנהל בנק בבארקליס. אמו, מדלן דורפה (בצרפתית: Madeleine Durpé), לימדה אותו ציור בילדותו. המשפחה התגוררה ליד סוללות העיר בשדרות הנסיך אלברט 38. בשנת 1933 התגרשו הוריו של מתייה והוא עבר לגור תחת חסותה של דודתו בורסאי .
בשנים 1927–1933 למד במגוון בתי ספר בבולון-סור-מר ואחר כך בבית הספר הוצ'ה בורסאי. לאחר מכן למד אנגלית ומשפטים באוניברסיטת ליל .
בשנת 1942 מתייה התחיל לעבוד כמורה לאנגלית בשנת 1942 בבית הספר התיכון של העיר דואה בצפון צרפת. בשנים שלאחר מכן מילא מספר משרות, בשנת 1944 שימש כמתורגמן עבור הצבא האמריקאי בקמברה, לימד באוניברסיטה האמריקאית של ביאריץ ובשנים 46–1945 לימד באיסטרס, קומונה בדרום צרפת .
בשנת 1942 הוא צייר ציורים פיגורטיביים של תמונות אנגליה מגלויות כתחביב. מאוחר יותר במהלך שנת 1944, הוא החל את ההתבוננות שלו באסתטיקה שהרעיון הבא מחזיק בה: הציור אינו צריך לייצג כדי להתקיים. גילוי זה מקורו בקריאותיו של אדוארד קרנקשו ופרשנותו ליצירתו של ג'וזף קונרד כספרות מופשטת. כתוצאה מכך הוא יצר את הציור הלא-פיגורטיבי הראשון שלו, Inception.
בשנת 1947 עבר לפריז ושכר דירה ליד ארמון לוקסמבורג .
מת'יו עבד אז בחברת קווי ארצות הברית האחראים על יחסי הציבור בקו בין ניו יורק ללה האבר : תפקידו היה לברך וללוות את המטיילים במהלך המעבר בין לה האבר לפריז. תפקיד זה היווה הזדמנות עבור מתייה להגיע לקהל לקוחות יוקרתי, ולהקים את רשת הלקוחות הפוטנציאלית הראשונה שלו. כך למשל פגש לראשונה את סלבדור דאלי.
בשנים 1953–1963 הוצע לו להיות העורך הראשי של קווי ארצות הברית ביקורת פריז - כתב עת שנתי שהופץ ב-15000 עותקים בחינם עד 1963: זה נתן למתייה את האפשרות לראיין מפורסמים באותה תקופה, בתחום האמנות (ג'ון קייג', פייר בולז, מארק טובי, הנרי מילר) והמדע (אלברט איינשטיין, נורברט ווינר, אוסקר מורגנשטרן).
ביוגרפיה > כתבים מאת מתייה

631959 : De l’abstrait au possible, Ed. Cercle d’Art Contemporain.
1960 : From the abstract to the possible, Ed. Cercle d’Art Contemporain.
1963 : Au-delà du Tachisme, Ed. Julliard, Paris.
1967 : Le Privilège d’être, Ed. Robert Morel, Paris.
1973 : De la révolte à la renaissance, Collection « Idées », Ed. Gallimard, Paris.
1975 : La Réponse de l’Abstraction lyrique, Ed. La Table Ronde, Paris.
1976 : Notice sur la vie et les travaux d’Alfred Giess, Institut de France, Paris.
1984 : L’Abstraction prophétique, Collection « Idées », Ed. Gallimard.
1994 : Le Massacre de la sensibilité, Ed. Jean Picollec, Paris.
1998 : Désormais seul en face de Dieu, Ed. l’Age de l’Homme.
ביוגרפיה > כתבים על מתייה

Georges Mathieu; Dominique Quignon-Fleuret. Mathieu (New York : Crown Publishers, 1977) ISBN 0-517-53086-4; ISBN 978-0-517-53086-3
Michel Tapié; Georges Mathieu; Stable Gallery (New York, N.Y.). The significant message of Georges Mathieu (New York : Stable Gallery, 1952) OCLC 79307225
Müller-Yao, Marguerite Hui: Der Einfluß der Kunst der chinesischen Kalligraphie auf die westliche informelle Malerei, Diss. Bonn, Köln 1985. ISBN 3-88375-051-4ISBN 3-88375-051-4
ביוגרפיה > פילמוגרפיה

1954 : La Bataille de Bouvines, Robert Descharnes.
1956 : Le Couronnement de Charlemagne, Robert Descharnes.
1959 : La Saint-Barthélémy, O.R.T.F. Productions.
1959 : Hommage au Connétable de Bourbon, A. Rainer.
1961 : Georges Mathieu, J. Mousseau et J. Feller.
1965 : Paris, capitale des arts, O.R.T.F. Productions.
1967 : Georges Mathieu, F. Warin.
1968 : Georges Mathieu, P. Lhoste et G. Roze.
1968 : Georges Mathieu, par les Analyses Cinématographiques.
1971 : Georges Mathieu, L. Thorn.
1971 : Georges Mathieu ou la fureur d’être, par Frédéric Rossif, TéléHachette.
1979 : A la recherche de Georges Mathieu, Daniel Lecomte, Antenne 2.
1986 : Georges Mathieu, Philippe Ducrest.
1992 : Spectacle son et lumière donné en août 1992 dans la cour du Château de Boulogne-sur-Mer, Th. Choumitzky.
ראו גם

אמנות מופשטת
טאשיזם
הערות שוליים

↑  "Mort du peintre Georges Mathieu - Le Point". Lepoint.fr. אורכב מ-המקור ב-2012-06-16. נבדק ב-2012-06-12.
↑  Le massacre de la sensibilité. Odilon Media.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416206205171  PLWABN: 9810671307805606  BNE: XX1189195  BnF: cb11998380z (data)  GND: 118937332  ICCU: LO1V303758  ISNI: 0000 0001 1019 6797  KulturNav: 5814325d-89eb-44b0-be76-8d71c0337096  LCCN: n50043743  NTA: 07073822X  RKD: 53967  SNAC: w6474fnw  SUDOC: 028076443  ULAN: 500029225  VIAF: 20744   WorldCat (עם VIAF): 20744
ליונל מסי
קריירה > נעוריו ותחילת דרכו

מסי נולד בעיר רוסאריו שבארגנטינה. למשפחה שורשים איטלקיים – אנג'לו מסי, מאבות המשפחה, היגר מרקנאטי שבמארקה לארגנטינה ב-1883. כבר בגיל 5 החל לשחק כדורגל והצטרף לקבוצת גראנדולי שאימן אביו. בגיל 7 עבר מסי לאחת מקבוצות הילדים של ניואל'ס אולד בויס, אחת משתי הקבוצות הבכירות של העיר רוסאריו (לצד רוסאריו סנטרל). בגיל 11 אובחן מסי כסובל מהפרעת גדילה והחל לעבור טיפול יקר בהורמון גדילה, בעלות 900 דולר לחודש. במשך שנתיים הסתדרה המשפחה עם מימון הטיפול, בעזרת ביטוחים רפואיים ועזרה של ניואלס, אך בשלב מסוים הופסקה התמיכה ומשפחתו של מסי נאלצה לחפש פתרון חדש. תחילה פנתה המשפחה לריבר פלייט, ולאחר שזה לא צלח, סוכנים שראו את יכולתו של מסי בניואלס קישרו אותו לקרלס רשאק, המנהל הטכני של ברצלונה, שזימן את מסי למבחנים בברצלונה בספטמבר 2000. לאחר תהליך ארוך של דיונים וסיכומים שנמשך כ-4 חודשים, נחתם ההסכם הראשוני לצירופו של מסי לברצלונה, כולל כיסוי עלויות הטיפול והמעבר.
קריירה > ברצלונה

מסי עבר לברצלונה והחל בקבוצת נערים ב' של המועדון. תחילת דרכו של מסי במועדון כללה מספר בעיות, שהעיקרית שבהן הייתה אי-הסדר בין התאחדות הכדורגל הספרדית לארגנטינאית, שמנע ממנו לשחק במשחקי ליגה, ולכן הוא מיעט לשחק בעונתו הראשונה במועדון. רק ב-17 בפברואר 2002 הגיעו האישורים מפיפ"א שאפשרו למסי להתחיל לשחק במשחקים הרשמיים. חודש מאוחר יותר השתתף מסי עם הקבוצה בטורניר משמעותי ראשון, גביע מאסטרלי שנערך באיטליה, בו מסי היה המצטיין ועזר לקבוצה לזכות בגביע. בעונה הבאה, עונת 2002/2003, עלה מסי לנערים א', שם הבקיע 36 שערים ב-30 משחקי ליגה, והוא עלה לקבוצת הנוער לקראת סוף העונה. בקיץ של 2003, בגלל אילוצים כלכליים, היה מסי קרוב לשחרור מהמועדון, אך המאמנים במערכת הנוער של המועדון תמכו ודחפו לכך שמסי כן יישאר. שחקנים אחרים כדוגמת ססק פברגאס עזבו את המועדון באותו קיץ. בעונה שהגיעה לאחר מכן, 2003/2004, התקדם מסי בין 5 דרגים שונים בברצלונה, דרך ברצלונה ג' ועד ברצלונה אתלטיק, קבוצת המשנה של המועדון; מעבר כה מהיר בין הדרגים הוא שיא של המועדון. בנוער א' הבקיע מסי 37 שערים ב-30 משחקים, בברצלונה ג' 5 שערים ב-10 משחקים, ובברצלונה ב' 6 שערים ב-22 משחקים.
ב-16 בנובמבר 2003, בגיל 16 ו-145 ימים, ערך מסי את הופעת הבכורה הלא-רשמית בקבוצה הבוגרת במשחק ידידות נגד פורטו. בעונת 2004/2005, בעודו שחקן בסגל קבוצת המשנה, ערך את הופעת הבכורה הרשמית: ב-16 באוקטובר 2004 הכניס פרנק רייקארד, מאמן הקבוצה הבוגרת, את מסי כמחליף בדרבי של ברצלונה מול אספניול. בכך שבר את השיא לשחקן הצעיר ביותר שמשחק במשחק רשמי של המועדון, עד שהשיא נשבר על ידי בויאן קרקיץ' ב-2007. מסי הבקיע נגד אלבסטה ב-1 במאי 2005 מבישול של רונאלדיניו, ובגיל 17 ו-10 חודשים היה לצעיר ביותר שמבקיע במדי הקבוצה, עד שפעם נוספת שבר קרקיץ' את השיא הזה. רייקארד תפקד את מסי בעמדת הקיצוני הימני, לרוב על חשבונו של לודוביק ז'ולי הצרפתי. מסי שותף עד סיום העונה ב-7 משחקי ליגה ובמשחק אחד בליגת האלופות, במחזור האחרון של שלב הבתים נגד שחטאר דונצק.
קריירה > ברצלונה > 2005/2006 – תחילת הדרך הרשמית

מסי צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של ברצלונה בעונת 2005/2006, בלבשו את החולצה שמספרהּ 19, ובמהלך הקיץ חתם לראשונה על חוזה מקצועני. בעת רישומו בסגל היה נתון בתהליך קבלת אזרחות ספרדית. בסגל היו רשומים 3 זרים נוספים, ומשום כך נשמעה תרעומת מצידן של קבוצות מסוימות בליגה כשהבולטת ביניהן הייתה אלאבס, היריבה הראשונה של ברצלונה לעונה זו בליגה, שהגישה תלונה להתאחדות הכדורגל הספרדית. ב-16 בספטמבר חתם על חוזה מעודכן, עם שכר משופר והארכה עד שנת 2014. ב-26 בספטמבר קיבל אזרחות ספרדית, וכך היה יכול להחשב, על פי תקנון התאחדות הכדורגל הספרדית, שחקן מקומי ולא זר. זמן קצר לאחר מכן, שיחק מסי לראשונה במשחק בית בליגת האלופות, נגד קבוצת אודינזה האיטלקית. עם החלפתו בדקה ה-70 של המשחק, נעמד הקהל באצטדיון קאמפ נואו והריע לו.
מסי פיתח קשר הדוק עם רונאלדיניו, וביחד עם חלוץ הקבוצה, סמואל אטו, יצרו השלושה משולש התקפי מרשים, אשר זכה לכינוי R.E.M, ראשי תיבות של שמות משפחתם של שלושת השחקנים: Ronaldinho, Eto, Messi, כשם להקת הרוק "אר.אי.אם.". ב-2 בנובמבר כבש מסי את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון הביתי 0–5 על פנאתינאיקוס. ב-19 בנובמבר, עת שיחק לראשונה במשחק קלאסיקו נגד ריאל מדריד, באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, בישל מסי שער לאטו, והיה חלק מניצחון 3–0. משחק הזכור בזכות תשואות הקהל המדרידאי לרונאלדיניו. בדצמבר העניק העיתון האיטלקי "טוטוספורט" את פרס נער הזהב למסי, פרס המוענק לשחקן הצעיר הטוב באירופה. ב-29 בינואר 2006 נכנס מסי כמחליף במשחק נגד מיורקה, ולאחר כעשר דקות בלבד, כבש את הצמד הראשון בקריירה שלו וכך סייע לקבוצתו לנצח 3–0. במשחק הראשון של שמינית גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, אשר נערך באצטדיון סטמפורד ברידג', קצר מסי שבחים על הופעתו. במשחק הגומלין, קרע מסי את שריר הירך הימנית, ונעדר עד תום עונה זו. עד פציעה זו, השכיל מסי לכבוש שישה שערי ליגה ב-17 משחקים, וכן שער אחד בשש הופעות בליגת האלופות. ברצלונה המשיכה וזכתה הן באליפות הליגה והן בליגת האלופות, בפעם השנייה בתולדותיה, אחרי ניצחון 2–1 במשחק הגמר על ארסנל.
קריירה > ברצלונה > 2006/2007 – שלושער בקלאסיקו

בעונת 2006/2007, ביסס מסי את מעמדו כשחקן הרכב בקבוצה, וכבש שערים הן בשחקו במסגרת משחקי הליגה הספרדית, נגד סלטה ויגו, אוסאסונה וסביליה, והן במסגרת משחקי ליגת האלופות, נגד ורדר ברמן הגרמנית. ב-12 בנובמבר 2006 שבר את עצם המסרק החמישית בכף רגלו השמאלית, ונאלץ לעבור ניתוח. פציעה זו אילצה אותו להיעדר מהמגרשים למשך כשלושה חודשים. ב-11 בפברואר 2007 שב מסי לשחק. במשחק הקלאסיקו שנערך ב-11 במרץ כבש מסי שלושער ראשון בקריירה, שכלל כיבוש שער דרמטי בתוספת הזמן של המשחק. בכבשו שער זה, חילץ מסי את קבוצתו מהפסד, וקבע את תוצאת המשחק הסופית: 3-3. ברצלונה שיחקה בעשרה שחקנים במשך רוב דקות המשחק, עובדה שהעצימה את הישגו של מסי.
תקופתו של מסי לאחר הפציעה הייתה מוצלחת אף יותר מזו שלפניה, ובה מסי כבש 11 שערים ב-13 משחקי הליגה האחרונים של העונה. ב-17 באפריל, בחצי גמר גביע המלך נגד חטאפה, הבקיע מסי צמד שערים. כשהשער השני שכבש, עורר את תשומת לבהּ של התקשורת העולמית, בזכות דמיונו לשערו של דייגו מראדונה, ברבע גמר מונדיאל 1986, אשר נערך נגד אנגליה – שניהם החלו את המהלך במחצית המגרש, עברו שישה שחקנים, חדרו לרחבה וכבשו מנקודה דומה. במסגרת ההשוואות של מהלך זה למהלכו של מראדונה, כונה מסי "מסידונה" (הלחם של "מסי" ו"מראדונה"). ברצלונה הייתה במחזורי הסיום במאבק צמוד עם ריאל מדריד על האליפות. במחזור הליגה ה-35, כבש מסי צמד שערים, עת הביסה ברצלונה 0–6 את אתלטיקו מדריד. במחזור לפני האחרון, בדרבי נגד אספניול, הבקיע מסי. אולם אחד מהם לא היה חוקי, משום שנכבש באמצעות ידו, ואמור היה להיפסל. למרות זאת, אושר השער על ידי השופט, שלא הבחין במתרחש, ובחר להתעלם ממחאות שחקני אספניול. בעקבות כיבוש שער זה, הושווה מסי פעם נוספת למראדונה, בהזכירו את שערו הידוע לשמצה: "שער יד האלוהים", אותו כבש מראדונה ברבע גמר מונדיאל 1986, שנערך במקסיקו. משחק זה הסתיים לבסוף בתוצאה 2–2. למרות ניצחון במחזור האחרון וצמד נוסף של מסי, הפעם לרשתה של ז'ימנסטיק טרגונה, ברצלונה כשלה במשימתה לזכות באליפות הליגה הספרדית, בסיימה עונה זו כסגניתהּ של ריאל מדריד. יתר על כן, היא כשלה להעפיל לגמר גביע המלך לאחר שהפסידה בגומלין 0–4 לחטאפה, ומליגת האלופות הודחה בשמינית הגמר על ידי ליברפול.
קריירה > ברצלונה > עונת 2007/2008

בקיץ 2007 צורף לסגל הקבוצה החלוץ הצרפתי תיירי הנרי. צירופו העלה בקרב התקשורת את הציפיות מברצלונה, שהעניקה לרביעיית שחקני ההתקפה של הקבוצה את הכינוי "ארבעת המופלאים". עם זאת התקשתה הקבוצה בליגה ואיבדה נקודות רבות כבר משלבי הפתיחה. בחודש ספטמבר הבקיע מסי 8 שערים בשישה משחקים רצופים, כשבין היתר הבקיע צמדים במשחקים נגד סביליה, ריאל סרגוסה ושטוטגרט. לקראת סיום 2007 זכה מסי בפרס בראבו, המוענק מדי שנה לשחקנים מצטיינים, עד גיל 21. כבר באותה תקופה, בגיל 20, נחשב לאחד השחקנים הטובים בעולם, וזה התבטא בהיבחרו למקום השני בפרס כדורגלן השנה בעולם הנערך והמוענק על ידי פיפ"א, כמו גם למקום השלישי בפרס כדור הזהב. שני פרסים אלו הם הפרסים האינדיבידואליים הנחשקים ביותר בעולם הכדורגל, והם מתבססים על דירוג של שחקנים, מאמנים ועיתונאי כדורגל מרחבי העולם.
בדצמבר קרע מסי את שריר הירך ונעדר למשך חודש וחצי. בפברואר 2008, במשחק מול ולנסיה, ציין מסי 100 משחקים רשמיים במדי ברצלונה. לרוע המזל, ימים ספורים לאחר מכן נפצע פעם נוספת בשריר הירך, בשמינית גמר ליגת האלופות נגד סלטיק. בשל הפציעה נעדר מרבע הגמר וחזר לכשירות בחצי הגמר נגד מנצ'סטר יונייטד האנגלית, שהדיחה את ברצלונה בתוצאה המצטברת 1–0. כך סיימה ברצלונה עונה זו ללא זכייה בתואר כלשהו, לאחר שגם במסגרת משחקי הליגה הספרדית סיימה במקום השלישי, אחרי ריאל מדריד וויאריאל, מה שהביא לעזיבתו של המאמן רייקארד. במישור האישי המשיך מסי להצטיין באותה עונה. במסגרת הליגה הבקיע 10 שערים ובישל 12 נוספים ב-28 הופעות, ובמסגרת ליגת האלופות הבקיע 6 שערים נוספים.
קריירה > ברצלונה > 2008/2009 – טרבל ראשון בהיסטוריה הספרדית

ז'וזפ גוארדיולה, קפטן העבר של ברצלונה, מונה במקומו של רייקארד כמאמן הקבוצה. עם עזיבתו של רונאלדיניו את ברצלונה בקיץ, קיבל מסי את מספר החולצה של רונאלדיניו – 10. הוא המשיך לשחק באגף ימין של ההתקפה, לצדם של אטו והנרי. ב-27 בספטמבר 2008, בדרבי נגד אספניול, הבקיע מסי בעיטת עונשין מכריעה בתוספת הזמן של המשחק כדי להביא לברצלונה ניצחון 2–1. מספר ימים לאחר מכן, במשחק החוץ נגד שחטאר דונצק האוקראינית בליגת האלופות, הבקיע מסי צמד שערים בדקות האחרונות של המשחק. צמד זה חולל מהפך דרמטי, שחילץ את ברצלונה מפיגור 0–1 לניצחון 2–1. בקלאסיקו שנערך ב-13 בדצמבר ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 0–2, במהלכו כבש מסי את השער השני לזכות קבוצתו. היה זה ניצחונה הראשון של קבוצתו על ריאל מדריד מזה חמישה משחקים.
מסי הגיע למקום השני הן בתואר כדורגלן השנה באירופה והן בתואר כדורגלן השנה בעולם לשנת 2008, אחרי כריסטיאנו רונאלדו. ב-6 בינואר 2009, במסגרת שמינית גמר גביע המלך, הבקיע מסי שלושער בניצחון ברצלונה 3–1 על אתלטיקו מדריד בביתה, השלושער הראשון שהבקיע במדי ברצלונה מחוץ לקאמפ נואו. ב-1 בפברואר נכנס מסי כמחליף במשחק מול ראסינג סנטנדר באל סרדינרו, כשברצלונה בפיגור 0–1 ואחד משחקניה הורחק בכרטיס אדום. לאחר הכנסו, כבש צמד שערים וקבע מהפך עבור קבוצתו, שניצחה לבסוף 1–2. השער השני שכבש, היה השער ה-5,000 של ברצלונה בליגה הספרדית. ב-8 באפריל, במסגרת רבע גמר ליגת האלופות, הבקיע מסי צמד לרשתה של באיירן מינכן הגרמנית ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי הגמר. ב-2 במאי לקח מסי חלק באחד ממשחקי הקלאסיקו הגדולים של ברצלונה. במשחק זה, הביסה ברצלונה 2–6 את ריאל מדריד, כשמסי כובש שני שערים ומבשל אחד נוסף לתיירי הנרי. מאמן ברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה, הסיט את מסי מעמדת הקיצוני הימני לעמדת החלוץ המזויף, ואת אטו הציב במקומו של מסי באגף ימין. צעד טקטי זה הפתיע את ריאל מדריד והיה משמעותי בניצחון. ארבעה ימים לאחר מכן, בגומלין חצי גמר ליגת האלופות מול צ'לסי בסטמפורד ברידג', כשברצלונה בפיגור 0–1, בישל לאנדרס אינייסטה שער בתוספת הזמן. השער השווה את התוצאה לתיקו 1–1, ובזכות חוק שערי חוץ הבטיח לברצלונה העפלה לגמר.
ב-13 במאי, בגמר גביע המלך, הביסה ברצלונה את אתלטיק בילבאו 4–1 וכך זכתה בגביע. במהלך משחק זה כבש מסי שער אחד ובישל אחד נוסף. שלושה ימים לאחר מכן הבטיחה ברצלונה את הזכייה באליפות הליגה. בגמר ליגת האלופות, כבש מסי את השער השני לזכות קבוצתו, בניצחון 2–0 על מנצ'סטר יונייטד האנגלית. עם הזכייה בתואר זה, השלימה ברצלונה זכייה בטרבל ראשון בהיסטוריית המועדון בפרט, ובהיסטוריה של קבוצה ספרדית כלשהי בכלל. באותה עונה, הבקיע מסי בכל המסגרות 38 שערים – 23 מהם בליגה, 9 בליגת האלופות ו-6 בגביע. נוסף על כך, בישל 18 שערים נוספים לחבריו לקבוצה. 9 שעריו של מסי בליגת האלופות זיכו אותו בתואר מלך השערים של המפעל לעונה זו, כשבנוסף להם בישל 5 שערים במסגרת משחקי מפעל זה.
קריירה > ברצלונה > 2010/2011 – זכייה בליגה ובליגת האלופות

בקיץ 2010 עזב זלאטן איברהימוביץ' את הקבוצה והצטרף במקומו דויד וייה, ששיחק במדי ברצלונה בעיקר כקיצוני שמאלי ובכך קובעה עמדתו של מסי כחלוץ מזויף או מרכזי. ב-14 באוגוסט, במסגרת המשחק הראשון של הסופר קאפ הספרדי נגד סביליה, הפסידה ברצלונה 1–3. במשחק הגומלין שבוע לאחר מכן הבקיע מסי שלושער בניצחון קבוצתו 4–0, ניצחון שהפך את ההפסד במשחק הראשון והביא לברצלונה את התואר. ב-19 בספטמבר נקע מסי את קרסולו הימני לאחר תיקול חזק של תומאש אויפלושי, בלמה של אתלטיקו מדריד. למרות חשש ראשוני מצד הצוות המקצועי של הקבוצה ומצד אוהדיה ששבר עצם ברגלו, ועתיד היה להיעדר תקופה ארוכה, התברר שזהו נקע, שהשבית את מסי לעשרה ימים בלבד. בחודשים אוקטובר–נובמבר הבקיע מסי בתשעה משחקים רצופים, ביניהם שלושער לרשתה של אלמריה ב-20 בנובמבר. הרצף נעצר בקלאסיקו נגד ריאל מדריד, בו ברצלונה הביסה את יריבתה 5–0 ומסי בישל שניים מהשערים לווייה.
במהלך שנת 2010 אוחדו תואר כדורגלן השנה בעולם ותואר כדור הזהב לתואר אחד שנקרא כדור הזהב של פיפ"א, בו זכה מסי לראשונה בתחילת שנת 2011. מסי הועדף על פני חבריו לקבוצה צ'אבי ואנדרס אינייסטה, על אף שזכו בגביע העולם בקיץ, מה שהעצים את משמעות זכייתו בתואר יוקרתי זה. מסי היה לשחקן הצעיר ביותר שזוכה בכדור הזהב (כולל גלגולו הקודם) פעמיים.
ב-5 בפברואר 2011 הבקיע מסי את שלושת שערי קבוצתו בניצחונה 3–0 על אתלטיקו מדריד. בגומלין שמינית גמר ליגת האלופות נגד ארסנל האנגלית שנערך ב-8 במרץ, כבש מסי צמד, הראשון שבהם הבקיע לאחר שעבר את שוער ארסנל, וויצ'ך שצ'נסני, כשהקפיץ את הכדור מעליו. צמד זה עזר לברצלונה לנצח 3–1, ניצחון שהפך הפסד 1–2 במשחק הראשון בין הקבוצות. לאחר מכן לא הצליח מסי לכבוש במשך חודש, עד שכבש צמד נגד אלמריה ב-9 באפריל. שלושה ימים לאחר מכן, כבש גם שער הניצחון בגומלין רבע גמר ליגת האלופות נגד שחטאר דונצק האוקראינית, ועזר לקבוצתו לעלות לחצי הגמר עם התוצאה המצטברת 6–1. ב-11 באפריל הבקיע מסי שער בבעיטת עונשין נגד ריאל מדריד, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–1 וקירב את ברצלונה לאליפות. ב-20 באפריל הפסידה ברצלונה, עם מסי בשורותיה, לריאל מדריד בגמר גביע המלך 1–0. ברצלונה הבטיחה את אליפות הליגה לפני סיומה, והייתה זו זכייתה השלישית ברציפות של ברצלונה בתואר. במהלך העונה בליגה כבש מסי 31 שערים, מקום שני בטבלת מלך השערים אחרי כריסטיאנו רונאלדו; מסי בישל 18 שערים נוספים, ובכך היה המוביל בליגה בנתון זה.
במשחק הראשון של חצי גמר ליגת האלופות נגד ריאל מדריד שנערך ב-27 באפריל הבקיע מסי את שני שערי קבוצתו בניצחונה 2–0. במהלך השער השני חלף מסי על פני מספר שחקנים יריבים בדרכו להבקעת השער, שהוכר על ידי התקשורת כאחד היפים בתולדות הטורניר. משחק הגומלין הסתיים בתיקו 1–1 וברצלונה התקדמה למשחק הגמר כשהתוצאה היא 3–1 לזכות ברצלונה בסיכום שני המשחקים. ב-28 במאי, במשחק הגמר נגד מנצ'סטר יונייטד, הבקיע מסי את השער השני מבין שלושת שערי ברצלונה, שניצחה 3–1 וזכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה. בסיכום העונה הבקיע 53 שערים בכל המסגרות – 31 בליגה, 12 בליגת האלופות, 7 בגביע ו-3 בסופר קאפ הספרדי – שהיוו שיא חדש הן ברמה האישית והן ברמת המועדון. בפעם השלישית ברציפות היה מסי מלך השערים בליגת האלופות. לצד השערים גם בישל 24 פעמים בכל המסגרות.