ג'וב יוסף
הערות שוליים

↑  בסורה הי"ב שבקוראן עוסק מוחמד בהרחבה בסיפור זה, המתואר כ"יפה בסיפורים בגלל מוסר ההשכל שבו ומפני הנפשות הפועלות בו: "נביאים, מלאכים, שדים, ג'ינים, אנשים, בעלי חיים, ציפורים, שליטים ודוממים"". גם האגדות שחוברו לאחר חתימת הקוראן מרוממות את דמותו של יוסף. האסלאם גאה מאוד ביוסף שלו, העולה במשקלו היחסי על זה שבמקור המקראי. Encyclopaedia of the Islam, Yusuf b. Yakub, 4:1178-9
↑  טברי, ג'אמע אלביאן, פירוש לקוראן, סורה 12, איה 10
↑  אבן בטוטה מתאר: "מטבריה הלכנו לבקר את הבאר לתוכה הושלך יוסף, באר גדולה ועמוקה בתוך חצר של מסגד קטן. שתינו קצת מים ממנו. היו אלה מי גשמים, אך השומר סיפר שיש מעיין בתוך הבאר". -- Ibn Battuta, Travels in Asia and Africa 1325-1354 trans H.A.R. Gibb
↑  "מבניאס לקדס או לג'וב יוסף שני מהלכי דואר. מטבריה ללג'ון או לג'וב יוסף או לבית שאן או לאפיק או לג'יש או לכפר קלע' 1 יום. מג'וב יוסף לקריית אל-עיון 1 יום ואחר כך לבעלבכ 1 יום". מצוטט ב: Guy Le Strange, Palestine under the Moslems, 1890, 1890, p. 465 וגם: Alois Sprenger, Die Post- und Reiserouten des Orient, Deutsche Morgenlaendische Gesellschaft, Leipzig 1864, pl. xxVI, p. 101.

על מידות דרך ערביות נדון בהמשך. במקרה זה לא כל המרחקים מדויקים, אך מוקדסי, אשר מיפה לפני אלף שנה את העולם מהמגרב עד סין, התכוון בעיקר לתת מושגים כלליים ולאו דווקא למדוד מרחקים מדויקים.
↑  מרינו סנוטו, אשר מפותיו ותיאוריו מקובלים על חוקרי עכו הצלבנית כאמינים למדי, פרסם כשלושים שנה לאחר נפילת עכו ועזיבת אחרון הצלבנים את הארץ תזכיר לאפיפיור לארגון מסע צלב נוסף, שלא נתממש. בתזכיר הוא תיאר גם את האזור הזה, אך המרחקים בין המקומות וכיווני הרוח אינם מדויקים. P.P.T.S., Marion Sanuto, Secrets for True Crusaders.
↑  מלבד הפעם האחת והיחידה שדותן מוזכרת במקרא בהקשר לספורו של יוסף, היא נזכרת גם בספר יהודית, כאשר צבא אשור, בפיקודו של הולופרנס, יוצא לדותן למצור על בתוליה, עיר הנמצאת על פסגת הר ואשר זיהויה אינו ברור. מאחר שדותן מוקמה על ידי צלבנים בג'וב יוסף, הרי שלא אחת זיהו את בתוליה עם צפת.
↑  יאקות אל-חמווי, معجم البلدان כרך ב', הוצאת סאדר, 1993, עמ' 100-101
↑  
Jean Adorno, Itinéraire d'Anselme Adorno en Terre sainte (1470-1471), editions du Centre National de la Recherche scientifique, Paris, 1978, p. 323
↑  רולף היתרות' (Rolf Huetteroth, Historical Geography of Palestine Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century, Erlangen Georgaphische Arbeiten 1977, p. 317) מביא מפקד אוכלוסין משנת 1596, לפיו משלמים בג'וב יוסף 13 בתי אב מיסים עבור חיטה, שעורה, עצי פרי, עזים וכוורות דבורים. כמו כן נגבים מהם מסי חתונה ועונשים שונים.
↑  אוריאל הד (Uriel Heyd, Ottoman Documents on Palestine, pp.122, 126) מביא מסמך (מס' 73, עמ' 123) מתאריך 28.11.1560, שבו מתאונן הקאדי מצפת בפני מושל מצרים, כי סוחרי עבדים הנוסעים תחת חסותן של יחידות צבאיות המעבירות מיסים ממצרים, נמנעים במקומות שונים, ובהם ג'וב יוסף, מלשלם את המס המגיע מהם. ממסמך זה עולה, כי מפקדי היחידות הצבאיות לא יצאו מקופחים מהסדר זה.
1 2  הציור הופיע בספרו La Syrie, l'Égypte, la Palestine et la Judée (Paris, 1839), אך התבסס על ציור קודם מ-1818 לפיכך אין בו להראות את ההרס שנגרם למקום ברעידת האדמה בשנת 1837.
↑  יוצא דופן ומפורט בתיאורו הוא בורכרד מהר ציון לפי P.P.T.S (8). בורכרד היה נזיר דומיניקני גרמני, ששהה בארץ בשנים 1275–1285, ותיאוריו נחשבים כאמינים וכמדויקים. בדרכו מעכו לחצור הוא מתאר: "...שלושה ליגות (כ-15 ק"מ) הלאה דרומה נמצאת דותן, מקום שיוסף מצא את אחיו. היא ממוקמת לרגלי הר בתוליה, מרחק של ליגה אחת ממנו, והיא עיר נאה ביותר משופעת בגפנים, זיתים, תאנים ומראה עשיר. במקום זה מראים עדיין את הבור לתוכו הושלך יוסף בידי אחיו. ראיתיו שם לצדי, בדרך המובילה מהגלעד וליד בית צידא מתחברת עם הדרך המובילה מסוריה למצרים. היא עולה מדותן לקרבת הר בתוליה ולאחר מכן חוצה את עמק יזרעאל, עוברת ליד הר תבור, חוצה את מישור מגידו, עולה להרי אפרים, נכנסת לרמתיים צופים (רמלה) ואחר כך דרך עזה למצריים...".
↑  יוהאן לודוויג בורקהרדט, או שייח איברהים אבן עבדאללה, מראשוני החוקרים השיטתיים של מצרים, סיני, ארץ ישראל וסוריה, חקר ארצות אלה במשך שמונה שנים, עד מותו ממחלה בשנת 1817, בשליחות החברה הבריטית לחקר אפריקה. יסודיותו השווייצרית, המימון הבריטי שממנו נהנה וידיעתו את השפה הערבית, עשוהו לחוקר הבולט ביותר בתקופתו. התיאור הראשוני והאמין שהוא מביא על ג'וב יוסף, צוטט רבות על ידי נוסעים, והוא מובא כאן במלואו.
↑  
John Lewis Burckhardt, Travels in Syria and the Holy Land, London, 1822
↑  לא ידוע מה הם המקורות שהיו בידי עורכי הסקר באשר למועד בניית הח'אן. כמבואר לעיל, נראה שח'אן ג'וב יוסף לא נבנה יחד עם ח'אן אל-מיניה וח'אן א-תוג'אר.
↑  ח'אן א-תוג'אר שליד בית קשת, לדוגמה, שמידותיו 110x76 מ', גדול בשטחו מח'אן ג'וב יוסף פי חמישה (על פי סקר הקרן לחקר ארץ ישראל, לעיל).
↑  הרעש שאירע ב-1.1.1837, היה בדרגה 6.75 בסולם ריכטר ומוקדו היה בין ג'וב יוסף לצפת. -- M. Vered and H. L. Striem, The Safed Earthquake of 1.1.1837, Israel Atomic Energy Commission, 1976, p.1
↑  מפאת הראשוניות והפירוט שבו, מובא תיאורו של אדורנו במלואו: "...עזבנו בשעות הצהריים את הכנרת והגענו באותו ערב לעיר בצלע ההר Jebehosep התאכסנו מחוץ לעיר, במרחק מטווחי אבן ממנה, בפונדק יפה, בנוי אבני שיש, שנבנה לא מזמן. בדרך, סמוך לשער של הפונדק, נמצא המעיין, כלומר, הבאר העמוקה של השומרונים, שהיא הבאר של יעקב, ששם אישה שומרונית אחת נתנה לשתות לאדוננו, ישו. המים מצוינים והבאר מדופנת ועשויה בשיש מלוטש, ושפת הבאר מקושטת להפליא משיש מגולף. ...המאורים (המוסלמים) מעריצים באר זו, אותה הם חושבים לקדושה, ולא מרשים לנוצרים להתקרב אליה. אנחנו הלכנו לשם בלילה בשקט ובקושי הצלחנו לשבור את צימאוננו במים אלה, שאותם שתינו ביראת קודש והם היו מצוינים. באותה עיירה נמצא הקבר של האב יוסף, שעצמותיו – כפי שהוא הורה – הועברו ממצרים לארץ ישראל" -- Jean Adorno, Itine'raire d'Anselme Adorno en Terre sainte (1470-1471), Editions du Centre National de la Recherche Scientifique, Pris 1978, p. 323.
↑  מיכאל נאו מתאר גם כתובת ערבית בשער, מלבד התיאור השגרתי של הח'אן ושל הכיפה וארבעה עמודי שיש, אך אינו מפרט על אודותיה.
↑  צילומים אלה צולמו על ידי מחלקת העתיקות המנדטוריות ונמצאים כיום בארכיוני רשות העתיקות.
↑  לדעת צבי אילן, בתקופות קדומות הדרך עקפה כנראה את הגליל התחתון ועברה ממגידו דרך יזרעאל, בית שאן, עובדיה ותל בית ירח והתחברה עם הדרך הנזכרת לעיל בעמק כנרות. ממגידו התפצלה דרך נוספת לדמשק, שעברה אף היא דרך העמקים ועלתה לגולן דרך צמח ומעלה אפק, או דרך אל-חמה והירמוך. דרך זו, שהייתה בשימוש בעיקר בתקופה הערבית הקדומה, הייתה הרבה יותר קשה מבחינה טופוגרפית, במיוחד למעבר גייסות גדולים. – היסטוריה של ארץ-ישראל, כרך 7: שלטון הממלוכים והעות'מאנים (1804-1250, עורך: אמנון כהן, ירושלים, כתר ויד יצחק בן צבי, 1981.
↑  ד"ר ריכרד, צליין גרמני במאה הקודמת[דרושה הבהרה], מתאר דרך זו: "הח'אן ממוקם על מדרגה שקועה מעט. חצינו את זו ואת הכביש הסורי-מצרי כדי לטפס בדרך גרועה ביותר אל גוש הרי צפת. תחילה עדיין עברנו באדמה הניתנת לעיבוד, שהייתה יבשה כמדבר. לאחר מכן הגענו לערוץ מעורר חלחלה, אשר בו לא היה צורך ב-300 ספרטנים כדי לחסום את מעברם של צבאות פרסים. אם אין יראים ערוץ זה כגיא הריגה, הרי זה בגלל מיעוט העוברים בו. רוחב הערוץ כ-3–4 צעדים, בעוד משני הצדדים מתרוממים טרשי גיר מאוכלים, אשר נראים כאילו רק ממתינים לדחיפה קלה כדי לקבור סוס ופרשו תחתם. אין עוד מעבר אחר בארץ הקודש המעורר אי נוחות כמו זה. לאחר שסוף סוף עזבנו ערוץ טרשים זה מאחורינו ונשמנו את אוויר הפסגות, הרגשנו הקלה של ממש בהשתחררותנו ממועקה זו...".
↑  מעלה אחת בקו המשווה = 2/3 56 מיל ערבי; 1 מיל ערבי = 4,000 אמה = 6,000 דז'ירה (כ-2000 מ'), 1 דז'ירה = 24 אצבעות (אינץ'); 1 אצבע = 6 גרעיני שעורה מונחים לרוחב זה ליד זה; 1 גרעין שעורה = 6 שערות פרד זה ליד זה. לא הייתה אחידות מידות בעת ההיא: 3 מיל = 1 פרסאנג = 1 שעה דרך; 1/7 6 פרסאנג = יום הליכה ממוצע. דרך נוספת הייתה "דאר" (באריד במקור). מידה זו הייתה שונה ממקום למקום. בעיראק ובמדבר הסורי = 12 מיל, בארץ ישראל = 6 מיל.
↑  אדוארד רובינזון מתאר: "...נודע לנו בצפת, כי בקרוב עומדת לצאת שיירה מעכו בדרכה לדמשק, ומושל צפת קיבל הוראה להכין עבורה אספקה ומזון בח'אן זה...".
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402117805171 
הבור והכיפה
ציור הח'אן בספרו מ-1839 של הברון טיילור (אנ')
הכתובת על כיפת בור יוסף
שרטוט מבנה הח'אן