stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציד השועלים
מדבבים

סוס: ריצ'רד אדוארדס.
מדיה ביתית

הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
ציד הכרישים הגדול

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  האנטר ס. תומפסון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  קובץ מאמרים
 נושא:  פוליטיקה 
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי פסגה, סיימון אנד שוסטר
 תאריך הוצאה:  1979
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-7432-5045-1
 
ציד הכרישים הגדול (באנגלית: The Great Shark Hunt) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון שנכתב בין השנים 1956 ל-1970 ופורסם ב-1979 תחת הכותרת "כתבי הגונזו, כרך א': ציד הכרישים הגדול, סיפורים מוזרים מתקופה מוזרה"; הספר מונה 600 עמודים לערך והוא הלכה למעשה קובץ מאמרים אשר נכתבו בידי הסופר במהלך שנות ה-60, כתבים אשר יצאו לאור בזמן שתומפסון החל לפתח את סגנונו המוכר הידוע כניו ג'ורנליזם כשעזב את עבודתו בחיל האוויר ואת עיסוקו בכתיבת מאמרי ספורט לטובת קריירת עיתונאות פוליטית. זה הספר הראשון בסדרת כתבי הגונזו שלו.
תוכן

הספר מחולק לארבעה חלקים, לא כרונולוגיים לגמרי, ונפתח עם אוסף של כמה מהמאמרים היותר מוכרים של תומפסון, כגון סיקור הדרבי בקנטקי, מאמרו המפורסם על ז'אן קלוד קילי, מאמרו על חברו הטוב ועורך דינו אוסקר זטה אקוסטה, וסיקור הסופרבול ב-1973.
לאחר מכן מצורף חלק פוליטי הכולל קטעים מספרו האחר של תומפסון "פחד ותיעוב במסע הפרסום '72" יחד עם קבוצת מאמרים מהשנים 1973–1974 המסקרים את חודשיו האחרונים של ריצ'רד ניקסון לנשיאות. מבחר מכתביו המוקדמים יותר אשר נכתבו עבור עיתון הנשיונל אובזרבר ועבור חיל האוויר מצורף יחד עם חלקים מתוך ספרי "פחד ותיעוב" (בלאס וגאס ובמסע הפרסום 72');
תומפסון עבד עבור הרבה הוצאות לאור וסוכנויות פרסום שונות לאורך קריירת הכתיבה שלו, והספר מציג קשת רחבה של מאמרים שפורסמו, בין היתר, בנשיונל אובזרבר, מגזין הרולינג סטון, הניו יורק טיימס, מגזין פלייבוי, הסקנלן החודשי, ועוד רבים אחרים.
אישים מפורסמים המסוקרים על ידי הסופר הם המאייר ראלף סטדמן, עורך הדין אוסקר זטה אקוסטה, גולש הסקי ז'אן קלוד קילי, ושחקן הפוטבול הידוע או. ג'יי. סימפסון. דמויות פוליטיות המופיעות פעמים רבות לאורך המאמרים כוללות את נשיאי ארצות הברית ריצ'רד ניקסון וג'ימי קרטר, וכן את המועמד הדמוקרטי לנשיאות ג'ורג' מקגוורן.
עם זאת, בספר לא מופיעים האיורים השונים שהמאייר ראלף סטידמן יצר עבור רבים מהמאמרים המצורפים לאוסף.
מאמרים

חלק א': פתיחת המחבר; פחד ותיעוב בתוך הבונקר; הדרבי בקנטקי מושחת; עיר דרומית עם בעיות צפוניות; פחד ותיעוב בסופרבול; הפיתויים של ז'אן קלוד קילי; הפרילאנסר האולטימטיבי; לאסוף טלגרמים מכלב מטורף; הגאון "מסביב לעולם הולך יד ביד, וזרם אחד של הכרה מסובב את העולם" ארת' לינקלייטר; מגן אבק עבור פחד ותיעוב בלאס וגאס; מסע פראי בלב החלום האמריקאי; דיאלוג על ראלף סטדמן ועל ספרו, אמריקה, עם דוקטור האנטר ס. תומפסון; רעשים מוזרים באזטלן; חולה שליטה ברוקיז; תזכיר משולחן כתבי הספורט: הפחד מזה שככל הנראה נקרא "המטורף על ישו"; זיכרונות משבוע מושחת בוושינגטון;
חלק ב': לפניכם מוצגת: בובת ריצ'רד ניקסון (הדגם של 1968); פתיחת המחבר; יוני 1972: הג'אגרנאוט מקגוורן ממשיך להתקדם; מאוחר יותר ביוני; ספטמבר; אוקטובר; הספד; זיכרון משולחן כתבי הספורט והערות חצופות מתא לחץ במיאמי; פחד ותיעוב בווטרגייט: מר. ניקסון פרע את השיק שלו; פחד ותיעוב בוושינגטון: הילדים בתוך השק; פחד ותיעוב באבדון: החלאה מתנשאת;
חלק ג': מטיילים שומעים את מוזיקת ההר היכן שהיא נשמעת; אמריקאי משוחרר במאורת מבריחים; למה רוח נגד זרים נושבת לעיתים מדרום לגבול; הדמוקרטיה מתה בפרו, אולם נראה כי מעטים בוכים עליה; האינקה של האנדים: הוא רודף את ההריסות של האימפריה שפעם הייתה גדולה; ירי בברזיל; מכתבים ארוכים במהלך מסע מארובה לריו; מה משך את המינגוויי לקטצ'ום; לחיות בתקופת האלגר, גרילי, דבז; מרלון ברנדו והדיג האינדיאני; ההאשברי בבירת ההיפים; כשהביטניקים היו אריות חברתיות; הלא-סטודנט עזב; הגברים הצעירים והאמיצים במכונות התעופה שלהם.. הם כבר לא מה שהם היו; מפכ"ל המשטרה;
חלק ד': ציד הכרישים הגדול; ג'ימי קרטר וקפיצת האמונה הגדולה; פנייה מג'ימי קרטר ביום החוק: אוניברסיטת ג'ורג'יה; צרחות הבאנשי עבור בשר בופאלו; קרקס הפושעים והאונס הסטטוטורי של אגם באס; אפר לאפר ואבק לאבק: ההלוויה של אמא מיילס; ברוכים הבאים ללאס וגאס: כשהמסע נהיה מוזר המוזר הופך למקצועי; טנגו אחרון בוגאס: פחד ותיעוב בחדר הקרוב; ביבליוגרפיה של עבודתו של דוקטור האנטר ס. תומפסון;
לקריאה נוספת

תומפסון, האנטר ס. כתבי הגונזו, כרך א': ציד הכרישים הגדול, סיפורים מוזרים מתקופה מוזרה; ניו יורק: ספרי פסגה, 1979; סיימון אנד שוסטר, 2003 (מסת"ב: 0-7432-5045-1)
קמילבקה

דיאקון יווני אורתודוקסי בכנסיית המולד בבית לחם חובש לראשו קמילבקה
איש הכנסייה המזרחית אורתודוקסית, בירושלים, חובש קמילבקה
קמילבקה, היא כיסוי ראש קשה וגלילי, המשמש בנצרות האורתודוקסית ובכנסייה הקתולית המזרחית.
בכנסיות השונות

הקמילבקה דומה בצורתה לכובע צילינדר ללא שוליים. את הקמילבקה חובשים בשעת תפילות, בשאר היום חובשים את כובע הסקופיה הרך יותר. צורתה וצבעה המדויקים של הקמילבקה שונים במסורות האתניות השונות:
בכנסייה הקתולית המזרחית הקמילבקה מיוחדת לנזירים, וצבעה שחור. לעיתים מוענקת הקמילבקה גם לכמרים, לאות כבוד, ובמקרים אלו צבעה בדרך כלל אדום או סגול.
בכנסייה האורתודוקסית היוונית, נזירים חובשים קמילבקה פשוטה בצבע שחור, מכוסה ברעלה שחורה (אפנוקמלבקיון). כמרים מוסמכים, (נזירים ונשואים כאחד), חובשים קמילבקה בעלת שוליים בצורת קונוס מיושר בקצה העליון. הרודיאקונים (דיאקונים שהם גם נזירים), מסירים את הרעלה כאשר הם לובשים את בגדי הליטורגיה, אולם ההרומונקים (כמרים שהם גם נזירים) לא מסירים. במסורת היוונית, נזירות אינן חובשות קמילבקה, אלא רק רעלה.
בכנסייה הרוסית האורתודוקסית, הכמרים בכל הרמות חובשים קמילבקה, הגבוהה בדרך כלל מזו שבסגנון היווני, ומתרחבת ומתיישרת בצדה העליון. נזירים חובשים קמילבקה בצבע שחור עם רעלה שחורה. נזירות רוסיות חובשות גם כן את הקמילבקה עם הרעלה. בישופים, שהם לעולם נזירים, חובשים שחורה ורעלה שחורים. ארכיבישופים, מובחנים על ידי תכשיט (צלב) זהב בקדמת הרעלה. בישופים מטרופוליטנים חובשים רעלה לבנה על גבי הקמילבקה, עם תכשיט דומה לזה של הארכיבישופים. הפטריארך של מוסקבה, חובש קוקוליון בצבע לבן שהוא כובע בצורה קונית, מכוסה ברעלת נזירות, במקום הקמילבקה.
בכנסייה האורתודוקסית הסרבית, הכמרים מכל הדרגות חובשים קמילבקה בצבע שחור בעלת קצה עליון חלק. נזירים מכסים את הקמילבקה ברעלה שחורה בשעת התפילות. בישופים חובשים קמילבקה עם רצועה רחבה בצבע סגול בתחתיתה, ומסירים את הרעלה כשהם מחוץ לכנסייה.
פתרוסים

| --- | --- |
 אב:  מצרים 
 
פַּתְרֻסִים היה עם, שהיה בנו של מצרים, נכדו של חם, ונינו של נח. פתרוס (באכדית: pa-tú-ri-si) היה שמה של ארץ מצרים העליונה.
בספרות היהודית המאוחרת

לפי פירוש רש"י, שמם של הפתרוסים נגזר מכך שהיו חיים בים (פתרוסי ים).
רש"י מציין כי העם הכסלוחי והעם הפתרוסי היו מבצעים החלפות נשים, וכתוצאה מהחלפות אלו נוצר העם הפלשתי.
בספרות היהודית המאוחרת > אזכור בתרבות

השם "פתרוס" מופיע בפיוטו של רבי שלמה אבן גבירול, "שזופת שמש":
"שְׁזוּפַת שֶׁמֶשׁ לְחוּצַת פַּתְרוּסִים"
השימוש בשם זה בשיר בא לבטא את השיעבוד למצרים, שהיו אביו של פתרוס.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק י"ד
↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ב
↑  Erle Leichty, The Royal Inscriptions of Esarhaddon, King of Assyria (680-669 BC), Eisenbrauns, 2011, עמ' 135
↑  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 103
↑  פירוש רש"י על דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ב
↑  פירוש רש"י על בראשית, פרק י', פסוק י"ד
↑  שזופת שמש – מילים, ביצועים, פירושים ותווים | אתר הפיוט והתפילה, באתר web.nli.org.il
| צאצאי נח לפי ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| שם ובניו | עילם • אשור • ארפכשד • לוד • ארם • עוץ • חול • גתר • מש • שלח |  |
| חם ובניו | כוש • מצרים • פוט • כנען • סבא • חוילה • סבתה • רעמה • סבתכא • נמרוד • לודים • ענמים • להבים • נפתוחים • פתרוסים • כסלוחים • יבוסי • אמורי • גרגשי • חיוי • ערקי • סיני • ארוודי • צמרי • חמתי |  |
| יפת ובניו | גומר • מגוג • תירס • יוון • תובל • משך • מדי • ריפת • אשכנז • תוגרמה • אלישה • תרשיש • כתים • דדנים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קמיל סטוך

קמיל ויקטור סטוך (בפולנית: Kamil Wiktor Stoch; נולד ב-25 במאי 1987 בזאקופנה) הוא קופץ סקי פולני. הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018) מקפיצה מגבעה גבוהה, בעל 3 מדליות זהב משתי אולימפיאדות חורף. ואלוף העולם (2013). במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-39 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם.
קבוצת יעל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים)
 משרד ראשי:  כפר סבא
 נשיא:  איציק רכלבסקי
 מנכ"ל:  דורון גיגי
  
 https://yaelgroup.com/
 
קבוצת יעל היא קבוצה ישראלית של חברות IT, שראשיתה בחברת יעל תכנה ומערכות בע"מ אשר הוקמה בשנת 1963. הקבוצה מורכבת ממספר חברות ישראליות פרטיות בתחומי טכנולוגיה ומערכות מידע הכוללים: פיתוח תוכנה, הטמעת מערכות תוכנה, תשתיות חומרה ומחשוב ענן. מטה החברה שוכן בכפר סבא.
קבוצת יעל מעסיקה למעלה מ-1,500 עובדים בישראל וכ-200 עובדים מחוץ לישראל[דרוש מקור].
היסטוריה

חברת "יעל תכנה ומערכות" הוקמה בשנת 1963 על ידי ברוך צור, כבית תוכנה שנתן שירותי עיבוד נתונים למערכת הבריאות.
עם השנים התפתחה החברה לביצועי פרויקטי תוכנה, ייצוג מוצרי תוכנה וחומרה בישראל ולפעילות של השמת עובדים לגופים שהפעילו יחידת מחשב משלהם, אך נזקקו לכוח אדם מקצועי. פעילות זו הלכה וגדלה במשך השנים, כחלק מהגידול הכללי של פעילות המחשוב בישראל, ובאמצעות רכישות של חברות בתחום.
החברה מפעילה החברה את ה-HUB הלוגיסטי של Dell בישראל ואחראית בין היתר על אספקת מחשוב, חלקי חילוף וציוד נלווה למגוון מוצרי החומרה של Dell.
מנכ"ל החברה בשנים 1999–2015 היה נתי אברהמי, ועם פרישתו מונה לתפקיד דורון גיגי.
היסטוריה > היסטוריה בציר הזמן

1963 - יעל תוכנה ומערכות מוקמת כגוף עיבוד הנתונים של קופת חולים כללית בידי ברוך צור ששימש כמנכ"ל החברה לאורך כ-13 שנים וקרא לחברה על שם אשתו, יעל.
1975 - קופת החולים של ההסתדרות רוכשת ממר ברוך צור 50% מחברת יעל והופכת לשותפה ביעל.
1976 - שי בייליס מונה למנכ"ל החברה.
1977 - קופת חולים רוכשת ממר ברוך צור את יתרת מניות יעל והופכת לבעלת המניות היחידה ביעל.
1982 - אמפל רוכשת מקופת חולים 50% ממניות יעל והופכת להיות שותפה של קופת חולים בבעלות על יעל.
1986 - יעל נרכשת מחברת אמפל וקופת החולים של ההסתדרות (לימים – כללית) בידי קבוצת משקיעים קנדית וגרמנית. ברבות הימים פרשו הבעלים הגרמניים ונותרו רק הבעלים הקנדיים. קבוצת יעל נמצאת עד היום בבעלותם.
1987 - יואל קושיצקי מונה למנכ"ל החברה.
1993 - איציק רכלבסקי מונה למנכ"ל החברה.
1999 - נתי אברהמי מונה למנכ"ל קבוצת יעל. איציק רכלבסקי מתמנה לנשיא הקבוצה.
2001 - הקבוצה מעתיקה את משכנה לעתיר ידע שבכפר סבא והיא ממוקמת שם עד היום.
2016 - דורון גיגי מתמנה למנכ"ל קבוצת יעל.
רכישות ומיזוגים

במהלך השנים התרחבה יעל תוכנה ומערכות, רכשה חברות נוספות והפכה לקבוצת יעל:
1985 - הקמת חברת IBEX - אשר מתמחה בתוכנות לניהול סחר חוץ של בנקים.
1993 - IFN נוסדה עם קבלתה של יעל את נציגותה של חברת Filenet הבינלאומית, המתמחה בדיגיטציה של מסמכים וניהולם.
1993 - רכישת LiveLinx העוסקת בכתיבה ותיעוד טכני.
1994 - הקמת חברת Promix, חברה לייצוג והפצת מוצרי תוכנה בישראל.
1998 - כניסה לשותפות בחברת Mobix המפתחת תוכנות להעברת מידע בתקשורת אלחוטית.
1998 - רכישת חברת Prodac - המפתחת תוכנות לבקרת ועיבוד נתונים בקווי ייצור.
2000 - רכישת חברת ONYX (נציגת CDC) - העוסקת בפתרונות תוכנה הנדסיים ביניהם פתרונות תיב"מ (תכנון וייצור בעזרת מחשב), ניהול מסדי נתונים הנדסיים וניהול בקרת תצורה במערכות עיבוד נתונים.
2000 - רכישת פעילות Mega Center מידי טלרד, פתרון בתחום ה-Call center.
2001 - הקמת חברת Kliks - העוסקת בפיתוח פלטפורמה לטלפוניה מתקדמת.
2003 - רכישת חברת Cleverup אשר פיתחה את - CleverIMPACT - פלטפורמה להערכת עובדים באמצעות רשת האינטרנט, המשתלבת בשיטות ההדרכה ובתכנים הקיימים בארגון.
2004 - רכישת פעילות (KPMG Consulting) שעסקה ביישומי אורקל.
2005 - רכישת חברת ג'טרוניקס ישראל אשר נקראה לפני כן אוליבטי והייתה שייכת דאז לג'טרוניקס העולמית, ולימים הפכה החברה ל"יעל פתרונות משולבים"- זרוע התשתיות והחומרה של קבוצת יעל.
2011 - רכישת חברת ICC אשר הייתה דאז חברה בת של אלביט בבעלות אלרון. הרכישה כללה את מוצר התוכנה לניהול והקמה של זירות סחר בין עסקים (B2B) ומערכות רכש מקוונות.
2014 - רכישת חברת Tulip - העוסקת במערכות מידע לאנשי כספים ובהטמעת מערכות ERP. לימים הופכת חברת Tulip לאגף הפתרונות הפיננסיים בקבוצת יעל.
2016 - רכישת חברת Actiview - העוסקת בתחום ניהול הידע, Big Data וה-BI. לימים הופכת Actiview לאגף האנליטיקס בקבוצה.
2017 - רכישת חברת SmartSoft - המתמחה בפתרונות ניהול זהויות ואבטחת מידע.
2018 - רכישת חברת CloudTech - המתמחה בפרויקטים מבוססי ענן ובהטמעת הפתרונות של Salesforce.
2019 - רכישת חברת Acceptic - חברה אוקראינית המספקת שירותי פיתוח תוכנה ומו"פ לחברות ישראליות ובינלאומיות, המבקשות להרחיב את צוותי הפיתוח שלהן, תוך הורדת עלות הפיתוח. לחברה סניפים ב-Kiev וב- Kharkiv ומונה מעל 200 עובדים.
2019 - רכישת חברת realcommerce - הפועלת בעולמות הדיגיטל והטרנספורמציה הדיגיטלית, ביניהם: בניית אתרים מורכבים, פיתוח אפליקציות מובייל, אפיון UX ועיצוב UI לחברה כ-150 עובדים.
2020 - רכישת חברת NetCloud - המתמחה בהטמעה ובפיתוח מוצרים משלימים ל-NetSuite, עם דגש על לוקליזציה מלאה, העונה לדרישות החוק בישראל.
עיסוק הקבוצה

קבוצת יעל עוסקת בפיתוח, יישום ושיווק של פתרונות טכנולוגיים לארגונים גדולים, ביצוע פרויקטים טכנולוגיים לפי דרישה ומתן שירותי מיקור חוץ.
במסגרת התמחויות הקבוצה, מנהלת קבוצת יעל פרויקטים טכנולוגיים רחבי היקף בתחומי התוכנה והחומרה המסייעים להאיץ תהליכים עסקיים ולבצע טרנספורמציה דיגיטלית בארגונים, ביניהם: ענן, דיגיטל, CRM, ERP, ניהול וארכוב מסמכים דיגיטלי, ביג דאטה ואנליטיקס, אבטחת מידע ופתרונות תוכנה לאנשי כספים.
החברה פועלת בקרב חברות ממשלתיות וציבוריות, במגזר הפיננסי, במגזר הבריאות והביטחון והן בחברות קמעונאות גדולות. בנוסף, מספקת קבוצת יעל שירותי מומחים באמצעות מיקור חוץ או Offshore.
הקבוצה מעסיקה כיום מאות מומחי תוכנה, ארכיטקטים, מפתחים ומיישמים בכל סביבות הפיתוח, מנהלי פרויקטים, אנשי תשתיות וחומרה, בעלי התמחויות על פי תחום או על פי מגזר, ופועלת בשותפות מתמשכת עם שורה של חברות טכנולוגיות, כגון: Salesforce ,IBM ,Microsoft ,Oracle, Google ,TIBCO ,Dell ועוד.
חברות בת וחטיבות

Yael Software (יעל תכנה ומערכות): החברה הראשונה בקבוצת יעל.
Yael Integrated Solutions (יעל פתרונות משולבים): עוסקת בהקמה ותפעול של תשתיות מחשוב.
Yael Analytics (לשעבר "אקטיביו"): עוסקת בתחומי ה-BI, Big Data & Analytics, מחסני נתונים (DWH) ,AI, ML ושירותי Data Science. החברה נרכשה על ידי "יעל" בשנת 2016.
Yael IFN (איי.אף.אן פתרונות): עוסקת בתחום סריקת מסמכים, ארכוב וניהול המסמכים. הוקמה על ידי "יעל" ו"סקר יועצים לניהול".
Yael Finance (לשעבר Tulip): עוסקת בייעוץ ובהטמעה של מערכות טכנולוגיות לאנשי כספים, נרכשה על ידי "יעל" בשנת 2014.
Smartsoft (ישראל) (סמארטסופט): עוסקת בניהול זהויות ואבטחת מידע, נרכשה על ידי "יעל" בשנת 2017.
CloudTech: עוסקת בייעוץ והטמעה של מערכות Salesforce, נרכשה על ידי "יעל" בשנת 2018.
Cloudnow: עוסקת במחשוב ענן.
Yael Acceptic: פועלת בחרקוב ובקייב שבאוקראינה ועוסקת בפיתוח תוכנה במיקור חוץ, נרכשה על ידי "יעל" בשנת 2019.
realcommerce (רילקומרס): זרוע הדיגיטל של "יעל", נרכשה בשנת 2019.
NetCloud (נט קלאוד): עוסקת בהטמעת יישומי נטסוויט של אורקל, נרכשה על ידי "יעל" בשנת 2020.
Business Platform: אגף יישומים עסקיים המתמחה בפתרונות אינטגרציה וניהול ממשקים (API Management).
ERP Applications: אגף יישומי ERP עסקיים העוסק ביישומי Oracle Business Suite.
הערות שוליים

↑  יוסי הטוני, ‏דרמה בענף: נתי אברהמי, מנכ"ל יעל – עובר לטלדור, באתר "אנשים ומחשבים", 4 באוגוסט 2015
↑  יהודה קונפורטס, ‏המנכ"ל החדש של קבוצת יעל: דורון גיגי, באתר "אנשים ומחשבים", 12 בנובמבר 2015
↑   אלירן רובין, קבוצת יעל רוכשת את חברת אקטיביו הישראלית המספקת פתרונות BI, באתר TheMarker‏, 18 ביולי 2016
↑  יוסי הטוני, ‏קבוצת יעל רכשה את טוליפ תמורת מיליוני שקלים, באתר "אנשים ומחשבים", 24 בנובמבר 2014
↑  קבוצת יעל רכשה את חברת האבטחה SmartSoft, באתר TechTime‏, 22 במאי 2017
↑  יוסי הטוני, ‏קבוצת יעל רכשה את CloudTech במיליוני שקלים, באתר "אנשים ומחשבים", 14 במאי 2018
↑  יוסי הטוני, יהודה קונפורטס, ‏קבוצת יעל רכשה את Acceptic האוקראינית במיליוני שקלים, באתר "אנשים ומחשבים", 14 באפריל 2019
↑  יוסי הטוני, יעל רוכשת את רילקומרס במיליוני שקלים, באתר "אנשים ומחשבים", 19 בנובמבר 2019
↑  יוסי הטוני, ‏קבוצת יעל רוכשת את השליטה בנטקלאוד במיליוני שקלים, באתר "אנשים ומחשבים", 3 באוגוסט 2020
פרשת האי היווני

האי פאטרוקלוס - מבט מכף סוניו
פרשת האי היווני היא סדרה של אירועים שקרו בין השנים 1998–2001, בהם הועלו חשדות למעשי שחיתות אצל בכירים במדינת ישראל. איש העסקים דוד (דודי) אפל תכנן להקים פרויקט נופש ותיירות ענק על האי פאטרוקלוס שביוון, והעסיק את גלעד שרון - בנו של אריאל שרון (אז - שר החוץ ושר התשתיות הלאומיות ואחר כך ראש האופוזיציה וראש הממשלה), כיועץ מיוחד לפרויקט זה, בשכר גבוה מאוד. החשד העיקרי שהתעורר בפרשה היה, שהעסקת גלעד הייתה למעשה דרך מוסווית למתן שוחד לאביו, וזאת כדי שיסייע לאפל בנושאים שונים, ובראשם - בפרשת קרקעות גינתון ובסמוך, בשכונת גני אביב שבלוד. על פי החשדות, גייס אפל לעזרתו את אריאל שרון, כדי שיסייע לו גם מול שלטונות יוון, וכן הסתייע, לפי החשד, באהוד אולמרט (אז ראש עיריית ירושלים). בסופו של דבר, הפרויקט לא יצא אל הפועל עקב קשיים בהם נתקל אפל ביוון.
המשטרה, שהאזינה לקווי הטלפון של אפל באותן שנים, החלה לחקור את הפרשה הזו יחד עם פרשות נוספות, ובמרץ 2001 פרשת האי היווני התפרסמה בעיתונות. כל המעורבים בפרשה הכחישו את הטענות נגדם; ובסיום החקירה המליצה המשטרה ולאחריה גם פרקליטות מחוז מרכז שלא להגיש כתב אישום נגד משפחת שרון, אך להגיש כתב אישום נגד אפל על מתן שוחד. לעומת זאת, פרקליטת המדינה עדנה ארבל המליצה במרץ 2004 להגיש כתב אישום נגד אריאל שרון ונגד בנו גלעד בגין עבירת לקיחת שוחד, ואף הכינה טיוטת כתב אישום. סערה ציבורית גדולה התעוררה עקב כך.
בסופו של דבר, החליט היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז באפריל 2004, שלא להגיש כתב אישום נגד אולמרט, וביוני אותה שנה החליט לסגור את התיק ולא להגיש כתבי אישום גם נגד אריאל שרון ונגד בנו, עקב העדר ראיות מספיקות להעמדה לדין. סערה ציבורית נוספת התעוררה גם לאחר החלטה זו.
ספיחים של הפרשה עוררו אף הם סערות תקשורתיות: זכות השתיקה אותה ניצל גלעד שרון, וסירובו למסור מסמכים וקלטות שהיו ברשותו; הדלפת טיוטת כתב האישום לעיתונות - אותו כתב אישום המייחס עבירה של קבלת שוחד לאריאל שרון ולבנו גלעד.
אירועי הפרשה > מיזם הנופש הגדול

בשנת 1998 תכנן דוד אפל להקים באי פאטרוקלוס מרכז נופש ותיירות גדול מאוד, כאתר ראשון ברשת עתידית של מרכזי תיירות ונופש במספר אתרים בעולם ששמה יהיה Heaven on Earth (גן עדן עלי אדמות). על האי תכנן לבנות כ-100,000 חדרים, כ-15 בתי קזינו, מגרשי גולף, מרכזי קניות ובידור, כפרי שעשועים ומרכזי ספורט. ההגעה אל האי הייתה אמורה להתבצע באמצעות רכבת מנמל התעופה של אתונה דרך מנהרה תת-ימית. אפל גם שאף להקים באי את הכפר האולימפי לקראת אולימפיאדת אתונה. ההשקעה המתוכננת בפרויקט זה - אשר תואר על ידי המעורבים בו כ"מדהים" וכ"גרנדיוזי" היו אמורות להגיע לכ-16 מיליארד דולר.
כאשר ניסה אפל לרכוש את האי, נתקל בקשיים מכיוון שרוב האי הוכרז כשטח עתיקות מוגן, ומכיוון שחלק מהאי היה שייך לכנסייה היוונית. המשא ומתן של אפל באמצעות אנשי קשר שלו ביוון היה ארוך וסבוך, עם עליות ומורדות וכמעט הגיע לסיום מוצלח מספר פעמים.
אירועי הפרשה > מעורבות לכאורה של אריאל שרון ושל אהוד אולמרט

באוגוסט 1998 נפגש אפל עם אריאל שרון ועם אהוד אולמרט, ועל פי החשד ניסה לגייס אותם לעזור לו בפרויקט מול שלטונות יוון, תמורת הבטחות לסייע להם בבחירות המקדימות לראשות הליכוד. במקביל פנה לבכירים ביוון כדי שיבקרו בישראל, תוך הבטחה שייפגשו עם שר החוץ אריאל שרון.
בביתו של דודי אפל התקיימו בשנת 1999 שתי ארוחות ערב לכבוד אנשי ממשל יווניים, ולשתיהן הוזמן אריאל שרון.
תת שר החוץ היווני יאנוס קראנידיוטיס (Γιάννος Κρανιδιώτης) ופמלייתו ביקרו בישראל בינואר 1999, בהזמנת מפלגת העבודה הישראלית. אפל היה מעורב מאוד בתוכנית הביקור, ואף מימן חלקים ניכרים מהביקור (במקום מפלגת העבודה). ארוחת הערב בביתו של אפל ב-12 בינואר הייתה בנוכחות שר החוץ אריאל שרון. מחומר הראיות שנאסף, הסתבר שאפל דחק בשרון להגיע לאירוע זה. פרויקט האי היווני לא הועלה באותו ערב, אלא רק למחרת, באירוע אחר בבית מלון, בו לא השתתף שרון. גלעד שרון נכח בארוחה זו, אך באותה תקופה עדיין לא עבד בפרויקט.
כעבור כחצי שנה, לאחר בחירות 1999, חדל אריאל שרון לשמש כשר. ביומו האחרון במשרד החוץ, טיפל שרון במתן אזרחות ישראלית לאיש הפטריארכיה היוונית, השולטת באי פאטרוקלוס. זמן קצר אחר כך נהרג תת-שר החוץ היווני בתאונת מטוס. סיום תפקידו של שרון במשרד החוץ וכן מותו של תת-שר החוץ הביאו כנראה לקטיעת הקשר שניסה אפל לטוות (על פי החשד) בין שתי המדינות לטובת המיזם.
ראש עיריית אתונה דמיטרי אברמופולוס (Δημήτρης Αβραμόπουλος) הוזמן לישראל על ידי ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט ועל ידי משרד החוץ הישראלי. הארוחה בביתו של אפל התקיימה ב-28 ביולי 1999, לארוחה זו הוזמן אריאל שרון - אז ראש האופוזיציה, בנו גלעד, חבר הכנסת ראובן ריבלין ואחרים. קדמה לה ארוחת ערב רשמית במלון המלך דוד שמומנה על ידי אפל ובה המארח היה אולמרט. מחומר הראיות בולט עניינו הרב של אפל, שהמשלחת היוונית תיפגש עם גורמים בעלי מעמד בארץ.
אירועי הפרשה > העסקת גלעד שרון בפרויקט

באותה תקופה החל דוד אפל להעסיק את גלעד שרון כיועץ מיוחד לפרויקט לשלב השיווק. לגלעד שרון תואר שני בחקלאות. ניסיונו העסקי עד אז היה בניהול חוות שקמים ובמספר עסקות נדל"ן שלא צלחו. גלעד הצטרף לצוות פרויקט האי היווני במחצית מרץ 1999 לפי הצעה שקיבל מאפל, ועבד בפרויקט עד יוני 2001. לפי החוזה, שנחתם בין אפל לבין חוות שקמים, שכרו של גלעד שרון היה 20 אלף דולר לחודש, ועוד מיליון וחצי דולר עם השלמת הפרויקט, או לפחות 300 אלף דולר נוספים אם הפרויקט לא יצא אל הפועל. במאי 2000 חתמו אפל וגלעד שרון על חוזה מעודכן, שהבטיח לגלעד סכומים גבוהים יותר רטרואקטיבית. על פי סיכום הראיות, קבע היועץ המשפטי מזוז, שסך הכל השתכר גלעד שרון בסכום של כ-640 אלף דולר.
חקירות ובדיקות משפטיות > חקירת המשטרה

המשטרה האזינה לשניים מקווי הטלפון של דוד אפל מסוף 1998 ועד פברואר 2001. המידע שנצבר מהאזנות אלו הוביל לסדרה של חקירות בפרשיות שונות, אחת מהן היא פרשת האי היווני. במרץ 2001 פרסם העיתונאי מרדכי גילת בידיעות אחרונות תחקיר שחשף את הפרשה, וזמן קצר אחר כך הפכה חקירת המשטרה בפרשת האי היווני לחקירה גלויה.
בחקירתו, שמר גלעד שרון על זכות השתיקה, וסירב למסור מסמכים וקלטות שהיו ברשותו (ושהיו נחוצים גם לחקירת פרשות נוספות בהן היו מעורבים גלעד ואחיו עמרי). גלעד טען, שהזכות להימנע מהפללה עצמית חלה גם על מסמכים וקלטות. המשטרה לא יכולה הייתה לפשוט על חוות שקמים עקב חסינות חברי כנסת של אריאל שרון. בהמשך נפתח מאבק ארוך ומייגע בין המערכת המשפטית לבין גלעד שרון בנושא זה. פעמיים עבר הנושא מבית משפט השלום בפתח תקווה ועד בית המשפט העליון. שופטי בית המשפט העליון העבירו ביקורת קשה על גלעד, שהוא מתחמק ומתחכם ושאיננו פועל על פי הצו הקובע שעליו למסור את הקלטות ואת המסמכים. בסופו של דבר בית משפט השלום בפתח תקווה קבע שגלעד שרון אכן מסר כבר את המסמכים שהיו ברשותו.
המשטרה סיימה את החקירה באפריל 2002, בהמלצה להעמיד לדין את אפל, ולסגור את התיק נגד אריאל שרון. חקירה משלימה בנושא העסקת גלעד שרון נמשכה עד אוקטובר 2003 ומסקנת המשטרה הייתה שלא להעמיד לדין - לא את אריאל שרון ולא את גלעד.
במקביל, נערכה חקירת משטרה בשנים 1997–2003 בנושא בפרשת הקרקעות בגינתון ובאזורים נוספים סמוך ללוד. קרקעות שיש לאפל אינטרסים בהם, בחשד שיש לשרון מעורבות בהשבחתם, וגם בפרשה זו לא נמצאו עדויות נגד אריאל שרון.
חקירות ובדיקות משפטיות > פרקליטות המדינה

בדצמבר 2003 הכינה פרקליטות מחוז מרכז חוות דעת מסכמת, על פרשת האי היווני ועל פרשת קרקעות אפל. מסקנתם הייתה להעמיד את אפל לדין בעבירה של מתן שוחד, אך לסגור את התיק נגד משפחת שרון.
ב-20 בינואר 2004 החליטה פרקליטת המדינה עדנה ארבל (ששימשה באותה עת גם כממלאת מקום היועץ המשפטי לממשלה) לתקן את כתב האישום נגד אפל, ולכלול בו במפורש אישום המייחס לאפל עבירה של מתן שוחד הן לאריאל שרון והן לאהוד אולמרט. כתב האישום נגד אפל כלל גם האשמות נוספות, ופרט לאפל הואשמו בנימין תבין וחברת מגדל הזוהר שאפל היה שותף בה.
עדנה ארבל הגיעה למסקנה, כי אריאל שרון ידע היטב על הכספים שקיבל בנו גלעד מדוד אפל, ובכל זאת סייע לאפל בעסקיו. ב-28 במרץ 2004 הכינה ארבל טיוטת כתב אישום נגד אריאל שרון ונגד בנו גלעד בגין עבירת לקיחת שוחד, מלווה בחוות דעת מפורטת, שגובשה פה אחד על ידי צוות של שבעה פרקליטים בכירים. בנוסף, החליטה ארבל, שאין מקום להעמיד לדין את אהוד אולמרט. טיוטת כתב האישום הועברה למני מזוז, שהחל את תפקידו כיועץ המשפטי לממשלה זמן קצר לפני כן. עדנה ארבל פרשה מתפקידה זמן קצר לאחר מכן, ומונתה לשופטת בבית המשפט העליון.
טיוטת כתב האישום הודלפה ופורסמה בעיתונות, מה שעורר סערה פוליטת גדולה. עו"ד אביגדור קלגסבלד פרקליטו של אריאל שרון, האשים את הפרקליטות במניפולציה תקשורתית. ההדלפה עוררה זעם גם במשרד המשפטים ואצל השר יוסף לפיד.
חקירות ובדיקות משפטיות > היועץ המשפטי לממשלה

באפריל 2004 החליט היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, שהחל בתפקידו זמן קצר לפני כן, לסגור את התיק נגד אהוד אולמרט, בדומה להחלטת עדנה ארבל.
מני מזוז בדק את החשדות נגד אריאל שרון ובנו גלעד, בסיוע צוות של חמישה פרקליטים בכירים, וב-15 ביוני 2004 הופיע במסיבת עיתונאים שעוררה עניין רב בציבור. מזוז פרסם את החלטתו, שלא להעמיד לדין את אריאל שרון ואת בנו, עקב העדר תשתית ראייתית מספיקה. ההחלטה התקבלה בהסכמת כל חמשת חברי הצוות המקצועי שהקים מזוז.
בהודעתו לתקשורת, הדגיש מזוז שהחלטתו התקבלה מתוך עמדה, שדין אחד לראש הממשלה ולאחד האדם.
גישתו של מזוז, היא שיש להעמיד לדין אדם, אך ורק אם קיימת אפשרות סבירה להרשעה. הוא דוחה את הגישה ההפוכה, שאם לתובע יש ספק - עליו להותיר את המלאכה לבית המשפט, ומביא כסימוכין את פסיקת בג"ץ בנושא אחר:
"העמדת אדם לדין אינה דבר של מה בכך, והשלכותיה קשות, אף אם בסופו של דבר יוצא הוא זכאי בדינו. והדברים ידועים... גישת "האפשרות הסבירה להרשעה" מעניקה לתובע שיקול דעת ראוי גם בחיזוי תוצאות המשפט, אם יוגש כתב אישום ..."
לפי מזוז ולפי צוות הבדיקה חומר הראיות קלוש מאוד, ובלשונו של מזוז -
"חומר הראיות לוקה בחולשות בכל אחד מרכיבי העבירה, ואינו מתחבר גם לכדי מבנה כולל העומד על רגליו. הראיות בתיק זה אינן מביאות אותנו, אף בקירוב, לקיום האפשרות הסבירה להרשעה."
מזוז מתח ביקורת נגד פרקליטת המדינה הפורשת עדנה ארבל, אשר הכינה טיוטת כתב אישום נגד שרון ובנו. במסמך שהוציא, מפרט מזוז את נימוקיו בפרשה זו, וכן בפרשה נוספת המכונה "פרשת קרקעות אפל".