stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סולפט
מבנה וקישור

אורך הקשר חמצן-גופרית הוא 149 פיקומטר, והוא קצר מהצפוי עבור קשר S-O יחיד; לדוגמה, אורכי הקשר בחומצה גופרתית הם 157 פיקומטר לקשר S-OH. הגאומטריה הטטרהדרלית של היון תואמת לצפוי על פי מודל VSEPR.
גילברט לואיס היה הראשון לתאר את הקישור במולקולה במונחים מודרניים, במאמר פורץ דרך משנת 1916. במאמר תיאר את הקישור במונחים של שמיניית (אוקטט) אלקטרונים סביב כל אטום (כלומר, ללא קשרים כפולים) ועם מטען פורמלי של 2+ על אטום הגופרית.
מאוחר יותר השתמש לינוס פאולינג בתאוריית קשר ערכיות להציע כי לשני מצבי הרזוננס העיקריים שני קשרי π המערבים אורביטלי d. ההגיון מאחורי הצעה זו היה שבצורה זו מוקטן המטען על אטום הגופרית, בהתאם לעקרון האלקטרונייטרליות שניסח. לפי פאולינג, האופי החלקי של קשר כפול הוא העומד מאחורי האורך הקצר יחסית של קשר החמצן-גופרית.
השימוש שעשה פאולינג באורביטלי d עורר דיון בשאלת החשיבות היחסית של קישור π וקוטביות קשרים (משיכה אלקטרוסטטית) בתור גורמים לקיצור הקשר S-O. תוצאת הדיון הייתה הסכמה רחבה שאורביטלי d משחקים תפקיד, אך חשיבותם פחותה ממה שחשב פאולינג. התיאור הנפוץ מערב קשרי pπ - dπ, כפי שהציע לראשונה D.W.J Cruickshank - בתיאור זה אורביטלי p מאוכלסים במלואם של אטום החמצן עוברים חפיפה עם אורביטלי d ריקים של אטום הגופרית (בעיקר אורביטלי dz2 ו-dx2-y2). בתיאור זה יש אופי π מסוים לקשרים, אך לקשר אופי יוני משמעותי. הסבר זה מוצג בכמה ספרי לימוד עכשוויים. התיאור של פאולינג עבור סולפט ותרכובות קבוצה ראשית וחמצן אחרות מוצג גם הוא בספרי לימוד רבים.
שימושים

לסולפטים תפקיד חשוב בתעשייה הכימית ובמערכות ביולוגיות. לדוגמה:
סוללת עופרת-חומצה משתמשת בדרך כלל בחומצה גופרתית.
מספר מיקרואורגניזמים אנארוביים, כמו אלה החיים בקרבת פתחים געשיים בקרקעית הים (Black smoker או thermal vent) משתמשים בסולפטים כקולטי אלקטרונים.
נחושת גופרתית היא קוטל אצות נפוץ.
מגנזיום גופרתי, הידוע גם בשם "מלחי אפסום", משמש בין השם כמלח אמבט.
גבס, הצורה המינרלית הטבעית של סידן גופרתי, משמש רבות בבנייה.
יון הסולפט משמש כיון נגדי לכמה תרופות קטיוניות.
גופרת הברזל משמשת לטיפול בתחלואי צמחים, ולייצור דיו לסופרי סת"ם. כיום דיו זה נחשב נחות מפני שהוא משנה את צבעו עם הזמן, עקב חימצון הברזל.
אמוניום סולפט מהווה דשן נפוץ.
היסטוריה

מספר סולפטים היו ידועים לאלכימאים. מלחי ויטריול, מלטינית vitreolum, "זכוכיתי", נקראו בשם זה כיוון שהיו הגבישים השקופים הראשונים שהתגלו. ויטריול ירוק הוא ברזל גופרתי שבע-הידרט FeSO4·7H2O; ויטריול כחול הוא נחושת גופרתית חמש-הידרט CuSO4·5H2O וויטריול לבן הוא אבץ גופרתי שבע-הידרט ZnSO4·7H2O. אלום הוא דו-סולפט בעל נוסחת המבנה K2Al2(SO4)4·24H2O, ושיחק תפקיד חשוב בהתפתחות התעשייה הכימית.
השפעות סביבתיות

סולפטים מופיעים באוויר בצורת חלקיקים מיקרוסקופיים (אירוסולים), ומקורם בבעירה של דלק מאובנים וביומסה. בין השאר, הם מגבירים את חומציות האטמוספירה, ויוצרים גשם חומצי.
השפעות סביבתיות > השפעות אקלימיות עיקריות

ההשפעה הישירה העיקרית של סולפטים על האקלים נובעת מפיזור האור, כלומר הגברה אפקטיבית של האלבדו של כדור הארץ. האפקט מובן היטב, יחסית, ומוביל לקירור ברמה של כ-0.5W/m2 ביחס לרמות קדם-תעשייתיות. אפקט זה מקזז במידת מה את אפקט החימום של גזי חממה, שערכו בערך 2.4W/m2 . האפקט אינו-אחיד בכדור הארץ, ומתרכז בעיקר באזורים במורד הרוח מריכוזי תעשייה.
קיימות גם השפעות עקיפות. הראשונה מכונה אפקט טאומי. חלקיקי סולפט יכולים לפעול כמרכזי התגרענות לעננים, דבר המוביל למספר רב יותר של טיפות מים קטנות יותר. טיפות קטנות רבות מפזרות אור ביעילות רבה ממעט טיפות גדולות.
ההשפעה העקיפה השנייה היא למעשה המשך של ההשפעה הראשונה. הוצע שהשפעה זו כוללת הפחתת טפטוף, הגברת גובה העננים, עידוד היווצרות עננים ברמת לחות נמוכה, וזמני חיים ארוכים יותר לעננים. קיימות גם השפעות כימיות, כמו המסה של גזים מסיסים וחומרים קשי-תמס, הפחתת מתח פנים על ידי תרכובות אורגניות ועוד. אלה כלולות באפקט השני, ולמעשה מגבירות את הראשון.
ככל הנראה, להשפעות העקיפות אפקט קירור, ייתכן עד לעוצמה של 2W/m2, למרות שאי-הוודאות גדולה מאוד. לכן הסולפטים מוזכרים לעיתים קרובות כאחראים (חלקיים, לפחות) לתופעת העמעום העולמי, שייתכן שקיזזה חלקית את השפעות ההתחממות העולמית.
תחמוצות גופרית יוניות אחרות (אוקסואניונים)

| שם | נוסחת מבנה |
| --- | --- |
פרוקסומונוסולפט: 2−SO5
סולפט: 2−SO4
סולפיט: 2−SO3
פרוקסודיסולפט: 2−S2O8
פירוסולפט: 2−S2O7
דיתיונט: 2−S2O6
מטאביסולפיט: 2−S2O5
דיתיוניט: 2−S2O4
תיוסולפט: 2−S2O3
טטרתיונט: 2−S4O6
ראו גם

סולפונט
הערות שוליים

1 2 3 4  Greenwood, N. N.; Earnshaw, A. (1997). Chemistry of the Elements, 2nd Edition, Oxford:Butterworth-Heinemann. ISBN 0-7506-3365-4.
↑  The Atom and the Molecule by Gilbert N. Lewis Journal of the American Chemical Society Volume 38, 1916, pages 762-786
↑  The modern theory of valency Linus Pauling J. Chem. Soc., 1948, 1461 - 1467,
↑  C. A. Coulson, Nature, 221, 1106 (1969)
↑  K. A. R. Mitchell, Chem. Rev., 69, 157 (1969)
1 2 3  Cotton, F. Albert; Wilkinson, Geoffrey (1966). Advanced Inorganic Chemistry (2d Edn.). New York:Wiley.
↑  Inorganic and Theoretical Chemistry F.Sherwood Taylor 6th Edition (1942) William Heinemann
↑  Figure 3: The global mean radiative forcing of the climate system for the year 2000, relative to 1750. Climate Change 2001: Working Group I: The Scientific Basis. IPCC.
↑  Pincus & Baker 1994
↑  Albrecht 1989
↑  Chemical Amplification (or dampening) of the Twomey Effect: Conditions derived from droplet activation theory. T.A. Rissman, A. Nenes, J.H. Seinfeld.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548508605171  GND: 4138384-9  LCCN: sh85130337  NDL: 00575480 
גבישי הידרט של נחושת גופרתית
גבישי ברזל גופרתי שבע-הידראט
גבישי אלום
סאלי אוויי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בת 67 בערך) אית'קה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אריזונה  מכללת ברין מאר 
 מוסדות:  אוניברסיטת מישיגן (יולי 2004)  מכון המדע טלסקופ החלל  מצפה הכוכבים לוול 
 פרסים והוקרה:  פרס אנני ג'אמפ קאנון (1999) 
 msoey.astro.lsa.umich.edu
 
סאלי אוויי (באנגלית: Sally Oey) (נולדה ב-1957) היא אסטרונומית אמריקאית. אווי התמחתה בחקר החזרים שונים מכוכבים חמים. על עבודתה זכתה בשנת 1999 בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה.
קורות חיים

אווי נולדה להורים ממוצא סיני ואינדונזי, בעיר אית'קה שבניו יורק.
חינוך

אוויי קיבלה את התואר הראשון שלה בפיזיקה ולטינית ממכללת ברין מאר בפנסילבניה ב-1986, ולאחר מכן קיבלה תואר דוקטור באסטרונומיה מאוניברסיטת אריזונה ב-1995.
עבודת מחקר

אווי וצוות המחקר שלה עוסקים בעיקר בכוכבים חמים, בסופרנובות ובהחזרים שונים המגיעים מכוכבים אלו. למשל, החזרים קרינתיים, כימיים או תנועתיים. אווי פרסמה לאורך השנים יותר מ-140 מאמרים . באחת מעבודות המחקר שערכה יחד עם צוותה, גילתה שלא קיימים כוכבים הגדולים מ-200 מסות שמש. מממצא זה הם הסיקו שקיימת מגבלה כלשהי על גודלם של כוכבים, שלא מאפשרת להם לגדול מעבר ל-200 מסות שמש.
משרות מחקר > אוניברסיטת מישיגן, אן ארבור, מישיגן, ארצות הברית

פרופסור לאסטרונומיה, המכללה לספרות, מדעים ואומנויות - הווה – 2013
פרופסור חברה לאסטרונומיה - 2013 – 2009
מרצה בכירה לאסטרונומיה - 2009 – 2004
משרות מחקר > מצפה הכוכבים לוול, פלאגסטאף, אריזונה, ארצות הברית

אסטרונומית חברה - 2004
עוזרת אסטרונום - 2004 – 2001
משרות מחקר > המכון למדעי טלסקופי החלל, בולטימור, מארילנד, ארצות הברית

עמיתת המכון - 2001 – 1998
משרות מחקר > המכון לאסטרונומיה, אוניברסיטת קיימברידג', קיימברידג', אנגליה

עמיתת מחקר פוסט-דוקטורנטית במכון - 1998 – 1995
פרסים

בשנת 1999 קיבלה אוויי את פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה מהאיגוד האמריקאי לנשות אוניברסיטה, בעקבות המלצה של החברה האמריקאית לאסטרונומיה.
בשנת 2003, בהיותה עוזרת אסטרונומית במצפה הכוכבים לוול באריזונה, זכתה המחלקה שלה בפרס לפיתוח קריירה מוקדמת, פרס הניתן לאנשי מדע צעירים על מנת לעזור להם במחקרם ולעודד אותם להמשיך לחקור. הפרס ניתן על ידי הקרן הלאומית למדע בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Annie J. Cannon Award in Astronomy | American Astronomical Society, web.archive.org, ‏2010-11-19
1 2  Hubble Heritage, HubbleSite.org (באנגלית)
1 2 3 4 5  Sally Oey- CV
↑  Bryn Mawr College- 2003 Newsletter
↑  Chez Sally, msoey.astro.lsa.umich.edu
↑  Researcher: M Sally Oey in Publications - Dimensions, app.dimensions.ai (באנגלית)
↑  Document unavailable - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1156298024  ORCID: 0000-0002-5808-1320  VIAF: 2583152451236506650002   WorldCat (עם VIAF): 2583152451236506650002
סורת ט.ה.

| --- | --- |
שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת ט.ה.
 מספר הסורה:  20
 מספר פסוקים:  135
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  סורת ט.ה. (תרגום רקנדורף)
 → סורת מריםסורת אל-אנביאא' ←
סורת ט.ה (בערבית: سورة طه) היא הסורה ה-20 בקוראן, והיא מכילה 135 פסוקים.
שם הסורה נגזר מהפסוק הראשון, אשר מורכב משתי אותיות בלבד.
תוכן

הפסוק הראשון מורכב משתי האותיות מהשפה הערבית, האות "טה" (ط) והאות "הא" (ه). פרשני הקוראן נחלקו בנוגע למשמעות של צירוף האותיות הללו, מפני שעל פני השטח נראה שאין הן מרכיבות מילה כלשהי. בתפסיר אל-ג'לאליין נאמר שרק אללה יודע מה מהות ומשמעות האותיות הללו. לעומת זאת, פרשנות אחרת היא שהאותיות "ט.ה" הן פנייה אל מוחמד, או כינוי שלו. גם הצחאבי עבד אללה אבן אל-עבאס גרס כי מדובר בשם בו הקוראן פונה למוחמד. האימאם ג'עפר א-צאדק האמין גם הוא כי מדובר באחד משמותיו של מוחמד
פסוקים 1 - עד 8 הם מעין מבוא לסורה.
פסוקים 9–98 מספרים את סיפורו של משה.
פסוקים 99–113 מדברים על יום הדין.
פסוקים 114–123 מגוללים את סיפורו של אדם.
פסוקים 123–127 מזכירים שוב את יום הדין.
פסוקים 128–132 מכילים הוראות פרקטיות למאמינים.
פסוקים 133–135 הם הפסוקים החותמים ונועלים את הסורה.
במסורת האסלאמית

על פי אחת המסורות האסלאמיות, אדם אשר מתמיד בקריאת סורת ט.ה, יזכה לאהבתו של אללה.
הערות שוליים

↑  Quranic verses begin with disjointed letters, Mysterious Letters of Qur'an, ‏2015-05-03 (באנגלית)
↑  Asbab un Nuzool Al-Wahidi (English) || Australian Islamic Library || www.australianislamiclibrary.org
↑  QuranX.com The most complete Quran / Hadith / Tafsir collection available!, quranx.com
↑  Section 1: Moses Commissioned with Apostleship, Al-Islam.org, ‏2014-01-24 (בצרפתית)
↑  surah TA.HA, youtube
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת מרים | הקוראן | הסורה הבאה: סורת אל-אנביאא' |
| הסורה הקודמת: סורת מרים | סורה 20 | הסורה הבאה: סורת אל-אנביאא' |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009461680105171  BnF: cb170114627 (data)  GND: 4468149-5  LCCN: n79124839  SUDOC: 241036852  TDVİA: taha-suresi  VIAF: 200808244   WorldCat (עם VIAF): 200808244
סורת י.ס.

| --- | --- |

שם ומספרה הסורה בערבית
 מספר הסורה:  36
 → סורת פאטרסורת א-צאפאת ←
עמוד מהקוראן המציג חלק מסורת י.ס.
סורת י.ס. (בערבית: يس, "יא. סין") היא הסורה ה-36 בקוראן. הסורה מונה 83 פסוקים, ושמה נגזר משתי האותיות המסתוריות יא ו-סין, בתחילת הפסוק הראשון. ישנם פרשנים המחשיבים את הסורה הזאת "הלב של הקוראן".
תוכן הסורה

הסורה עוסקת בשלושה נושאים עיקריים: מונותאיזם, שליחותו של מוחמד, ויום הדין.
ניתן לחלק את נושאי הסורה לפי פסוקים כלהלן:
פסוקים 1–6 מפרטות חלק מחובותיו של מוחמד.
פסוקים 7–12 הם מעין השוואה בין המוסלמים לבין הלא מוסלמים בתקופתו של מוחמד.
פסוקים 13–32 מתארים את גורלם של העמים שלא הקשיבו לנביאים שאללה שלח אליהם.
פסוקים 33–68 מתארים לכאורה את התעייה של הלא מאמינים מהמסר של הנביאים.
פסוקים 69–83 מתמקדים בתחיית המתים.
במסורת האסלאמית

חלק מהמוסלמים מייחסים לקריאת הסורה הזאת סגולות רבות, וביניהן:
הרעב ימצא מזון.
הצמא ימצא שתייה.
זה שאין לו בגדים, ימצא בגדים.
זה שחש בפחד, ירגיש ביטחון.
הרווק ימצא זיווג.
החולה יתרפא
ועוד.
ג'עפר א-צאדק טען כי האדם שקורא את הסורה הזאת לפני השינה יזכה להגנתם של אלף מלאכים. ישנם מקורות אסלאמיים הגורסים כי האדם שקרא את סורה זו, כאילו קרא את כל הקוראן עשר פעמים.
הערות שוליים

↑  Hebrew_Quran
↑  Aisha Stacey (© 2015 IslamReligion.com), Chapter 36, Ya Sin (Ya Sin), www.islamreligion.com (באנגלית)
↑  TheLastDialogue, Surah Ya seen Summary, The Last Dialogue, ‏2019-03-07 (באנגלית)
↑  Foreword, Al-Islam.org, ‏18 בינואר 2013 (באנגלית)
↑  Ṭabāṭabāyī, al-Mīzān, כרך 17, עמ' 90
↑  Sura Yasin, WikiShia (באנגלית)
↑  Kafʿamī, al-Miṣbāḥ, עמ' 182
↑  Wasāʾil al-Shīʿa, כרך 4, עמ' 886
↑  al-Durr al-manthūr, כרך 5, עמ' 256
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת פאטר | הקוראן | הסורה הבאה: סורת א-צאפאת |
| הסורה הקודמת: סורת פאטר | סורה 36 | הסורה הבאה: סורת א-צאפאת |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503807805171  BnF: cb16715048m (data)  GND: 7752597-8  LCCN: n84006561  SUDOC: 241145562  TDVİA: yasin-suresi  VIAF: 185902113   WorldCat (עם VIAF): 185902113
סטפנוס השני

ערך זה עוסק באפיפיור-המכהן השני שנקרא סטפנוס. אם התכוונתם לאפיפיור-הנבחר השני שנקרא סטפנוס, ראו .
סטפנוס השני (בלטינית: Stephanus II;‏ 715 – 26 באפריל 757) כיהן כאפיפיור בין השנים 752–757. בחלק מרישומי הכנסייה הוא מכונה סטפנוס השלישי, שכן האפיפיור שקדם לו, האפיפיור הנבחר סטפנוס, נפטר משבץ מוחי שלושה ימים לאחר שנבחר לכס הקדוש ולפני שהוכתר באופן רשמי. החל משנת 1960 הוסר זה האחרון מרשימת האפיפיורים וסטפנוס השלישי כונה "סטפנוס השני" לאלתר. לפיכך, ההיסטוריונים של הכנסייה מכנים אותו "סטפנוס השלישי (השני)". תקופתו של סטפנוס מסמלת את המעבר מן האפיפיורות הביזנטית (אנ') לאפיפיורות הפרנקית (אנ').
ביוגרפיה

סטפנוס נולד למשפחת אצולה רומית, משפחת אורסיני ובבגרותו מונה לדיאקון. לאחר מותו של האפיפיור הנבחר סטפנוס הוא נבחר פה אחד לאפיפיור, והפך בכך לאפיפיור ה"מערבי" הראשון מזה זמן רב, לאחר שליטה כמעט מוחלטת של האימפריה הביזנטית במינוי האפיפיורים.
סטפנוס זכור בהיסטוריה בעיקר בשל העובדה שהוא ביקש עזרה מפפין הגוץ במאבקו נגד הלומברדים, אשר כבשו את האקסרכיה של רוונה ב-751 ואיימו לכבוש גם את רומא. האפיפיור לא יכול היה לקבל עזרה מהאימפריה הביזנטית, מכיוון שיחסי הכס הקדוש עם השושלת הסורית ששלטה על האימפריה היו רעועים והאימפריה עצמה הייתה עסוקה במאבקים מול בית עבאס. כל מה שקונסטנטינוס החמישי יכול היה להציע לאפיפיור הוא משלוח מתווך אשר ילווה את האפיפיור בדרכו לפגישתו עם אייסטולף מלך הלומברדים בפאביה. כאשר פגישה זו לא הובילה לכדי פשרה, לא נותרו בפני קונסטנטינוס החמישי אפשרויות לסייע לאפיפיור.
כך, לא נותרה לסטפנוס ברירה, אלא לפנות לפפין ולבקש שיגן על הכס הקדוש. סטפנוס אפילו עבר את האלפים (בשנת 754) והגיע לפריז על מנת לטעון באופן אישי בפני פפין. על פי כותבי הכרוניקות של התקופה, סטפנוס לבש בגדי אבלות והשתחווה לרגלי פפין, על מנת לשכנעו. ב-6 בינואר 754 סטפנוס קידש (מחדש, לאחר שהאפיפיור זכריה כבר עשה זאת ב-751) את פפין כמלך השושלת הקרולינגית ובניו קרל וקרלומן כיורשיו. בתמורה, פפין פנה לטפל באיום מצד אל-אנדלוס, ונטל על עצמו את תפקיד מגן הכנסייה מול הלומברדים. הוא נלחם בלומברדים והשיב את רוונה לידי הכס הקדוש, אך הותיר את מלכי הלומברדים על ממלכתם. לאחר מותו של אייסטולף, היה סטפנוס בעמדת כוח שאפשרה לו להשפיע על מינוי מלך לומברדיה החדש, דזידריוס.
לקשרים אלה בין פפין לבין האפיפיור משמעות רבה. ראשית, הטריטוריה ש"העניק" פפין לאפיפיור, הקרויה מתת פפין, היא זו שמאוחר יותר הפכה למדינת האפיפיור והיוותה בסיס לוותיקן של ימינו. שנית, קשרים אלה הובילו מאוחר יותר לקשריו של בנו קרל הגדול עם הכנסייה, ולהמלכתו כ"קיסר האימפריה הרומית הקדושה".
האפיפיור פאולוס הראשון, שירש את סטפנוס, היה אחיו.
ראו גם

האפיפיור הנבחר סטפנוס
מתת פפין
מתת קונסטנטינוס
סניה

| --- | --- |
דגל סניהדגל סניה

 מדינה:  סלובקיה סלובקיה
 מחוז:  קושיצה (מחוז) קושיצה
 תאריך ייסוד:  1249 
 שטח:  22.81 קמ"ר
 גובה:  187 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,170 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  48°33′30″N 21°15′10″E﻿ / ﻿48.55833333°N 21.25277778°E﻿ / 48.55833333; 21.25277778 
 http://www.obecsena.sk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סלובקיה מוגדלת) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה סניה(למפת סלובקיה רגילה) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה סניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ערך זה עוסק ברשות מקומית בסלובקיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סֶניה (בסלובקית: Seňa; בהונגרית: Abaújszina, אַבּאַאוּיסִינַה; בפי יהודי המקום: שעֶניעֶ) היא כפר ורשות מקומית במחוז קושיצה שבדרום-מזרח סלובקיה.
העיירה, שהייתה במקורה הונגרית, עברה לאחר מלחמת העולם הראשונה לחזקת צ'כוסלובקיה והוחזרה להונגריה ב-1938 בעקבות חבירתו של שליט הונגריה מיקלוש הורטי למדינות הציר של גרמניה הנאצית. לאחר המלחמה שבה העיירה להיות חלק מצ'כוסלובקיה, ומאז פירוק המדינה בשנות ה-90 היא בשטח סלובקיה.
הקהילה היהודית

הקהילה היהודית המקומית התגבשה במחצית השנייה של המאה ה-18 מיחידים שהתיישבו בעיירה בראשית המאה, בשיאה מנתה הקהילה כ-300 משפחות.
בראשית המאה ה-20 התדלדלה הקהילה היהודית בתהליך העיור, ומספר יהודי העיירה עמד ערב מלחמת העולם השנייה על כ-90. עם הכיבוש הנאצי, ב-1944, הועברו יהודי המקום לגטו קאשה (בקאשה) ומשם נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ. רוב יהודי הקהילה הושמדו בשואת יהודי הונגריה.
רבני הקהילה היו: הרב יצחק יהודה ליברמן, הרב שמעון ליברמן, והרב שמעון ארנפלד, שכיהן בהמשך כרבה של מיהלוביץ (אנ') (בנו של הרב דוד צבי ארנפלד ונכדו של החתם סופר). רבה האחרון של הקהילה היה הרב טוביה שווייגר, שכיהן בה קרוב לחמישים שנה, הוא המביא לבית הדפוס של הספר "אבן נזר" של דודו, וגיסו של הרב נחמיה יוסף בן עקיבא קורניצר. הוא נספה בשואה בגיל 80.
לקריאה נוספת

אבאוי-סינא (שעניע), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה – תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמ' 5 (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944).
סדאן (מרכב)

למעלה מרכב סדאן, באמצע מרכב סטיישן, למטה מרכב האצ'בק
סדאן (באנגלית: Sedan) היא מרכב של מכונית שמחולקת לשלושה חלקים, אחד לנוסעים, אחד למנוע ואחד לתא המטען. בדרך כלל, רכבי סדאן יהיו בני ארבע דלתות, אולם יש מכוניות במרכב סדאן שבהן שתי דלתות בלבד.
השוואות למרכבים אחרים

ההבדל העיקרי לעומת מרכבים אחרים הוא שהסדאן הן מכוניות "מרובעות", הכוללות גג ישר ולא משופע כמו במרכב הקופה שבעת שהגג משופע, הוא מעניק למכונית מראה ספורטיבי (לדוגמה: מרצדס-בנץ CLA-קלאס).
לעומת מרכב האצ'בק, מכונית הסדאן ארוכה יותר והאצ'בק קטנה יותר ומשופעת בחלקה האחורי (לדוגמה: יונדאי i30).
בהשוואה למרכב סטיישן, הסדאן קצרה יותר ומסתיימת באופן ישר לעומת מרכב הסטיישן המעניק לדגם תא מטען גדול יותר והוא משופע בחלקו האחורי (לדוגמה: קיה סיד גרסת הסטיישן).
סגנונות גוף

גם למרכב הסדאן יש סגנונות גוף המעניקים מראה של מרכב שונה.
נותצ'בק - סגנון גוף של הסדאן אך יותר מבדיל את הנוסעים מתא המטען על ידי עיצוב מעט שונה.
ליפטבק - סגנון גוף של הסדאן אך יותר דומה להאצ'בק עקב שיפוע בסוף המכונית.
פאסטבק - סגנון גוף של הסדאן אך יותר דומה למרכב קופה עקב שיפוע בכל הגג כולל החלק האחורי.
הארדטופ - הייתה סגנון גוף של הסדאן שהייתה נפוצה בארצות הברית שכללה גג קשיח יותר ובעל "עיצוב קופסה".
הערות שוליים

↑  Car Design Glossary Part 2 - Car Design News, web.archive.org, ‏2013-12-03
↑  What is a Sedan? Car Buying Tips, Car and Driver, ‏13 באפריל 2020
↑  משמעות הארדטופ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4671788-2  LCCN: sh87000403
נמה

| --- | --- |

 מדינה:  מאוריטניה מאוריטניה
 מחוז:  מחוז חוד אך שארגוי
 גובה:  280 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  21,979 (2005)
  ‑ במטרופולין:  87,048 (2005)
 קואורדינטות:  16°37′00″N 7°15′00″W﻿ / ﻿16.616666666667°N 7.25°W﻿ / 16.616666666667; -7.25 
 אזור זמן:  UTC+0
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מאוריטניה מוגדלת) נואקשוט נואדיבו קאדי ואדאן שינגטי תישית ולאתה סנגל מאלי סהרה המערבית אלג'יריה האוקיינוס האטלנטי נמה(למפת מאוריטניה רגילה) נואקשוט נואדיבו קאדי ואדאן שינגטי תישית ולאתה סנגל מאלי סהרה המערבית אלג'יריה האוקיינוס האטלנטי נמה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נמה (בערבית: النعمه) היא עיר במאוריטניה, המשמשת כבירת מחוז "חוד' אש שארגי" (אנ') בדרום־מזרח המדינה. נכון לשנת 2013, אוכלוסיית העיר עומדת על 47,454 תושבים, בעוד שבאזור כולו מתגוררים מעל 87,000 תושבים (נכון לשנת 2005).
גאוגרפיה

העיר נמצאת כ־80 קילומטרים מדרום־מערב לעיר ולאתה וכ־123 קילומטרים צפונית לגבול עם מאלי. עיר הבירה, נואקשוט, מרוחקת כ־930 קילומטרים מהעיר.
אקלים

האקלים בנמה מוגדר כאקלים צחיח (BWh לפי שיטת קפן). במשך כל השנה הטמפרטורות גבוהות. ממוצע המשקעים השנתי עומד על 279 מילימטרים, רובם יורדים בין יוני לאוקטובר.
| אקלים בנמה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בנמה> ינואר.30.17.1 | אקלים בנמה> פברואר.33.19.1 | אקלים בנמה> מרץ.37.23.1 | אקלים בנמה> אפריל.40.26.4 | אקלים בנמה> מאי.42.29.9 | אקלים בנמה> יוני.42.28.27 | אקלים בנמה> יולי.38.26.62 | אקלים בנמה> אוגוסט.35.24.105 | אקלים בנמה> ספטמבר.37.25.55 | אקלים בנמה> אוקטובר.39.26.12 | אקלים בנמה> נובמבר.36.23.1 | אקלים בנמה> דצמבר.31.18.1 | אקלים בנמה> שנה.36.7.23.7.279 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
תחבורה

בעיר מסתיים כביש ראשי המתחיל בעיר הבירה נואקשוט, עובר דרך אלג ונמתח לכל רוחבה של מאוריטניה בחלקה הדרומי. ישנה גם דרך עפר הנמשכת מזרחה עד לגבול עם מאלי.
ממערב לעיר נמצא נמל התעופה נמה (אנ') אשר לו מסלול טיסה בודד.
הערות שוליים

↑  "Meteorological Data" (PDF). במרץ 2016. נבדק ב-20 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 239580368   WorldCat (עם VIAF): 239580368 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סניאטין

סניאטין (באוקראינית: Снятин; בפולנית Śniatyń, שְׁניאטין) היא עיר במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה. אוכלוסייתה מונה כ-10,500 נפש (נכון ל-2001).
העיר היא חלק מחבל הארץ ההיסטורי גליציה, שבמהלך המאות האחרונות עבר מיד ליד, וכיום היא המרכז המִנהלתי של הראיון סניאטין.
היסטוריה

העיר מוזכרת בכתובים לראשונה ב-1158. היא נקראה Ksniatyn על שמו של קוסניאטין שטרוסלביץ', שלו הוענקה במאה ה-12 כתמורה על שירותיו כמפקד בצבא הנסיך ירוסלאב אושמיומישל (Jarosław Ośmiomysł), שליט גליציה-ווהלין. במהלך השנים נשמטה ה-k שבראש השם.
ב-1448 הוענקו לעיר זכויות מגדבורג. בעקבות חלוקת פולין הראשונה ב-1772 עברה לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1918 נכבשה על ידי פולין, ולפי הסכם ריגה צורפה לפולין סופית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה העיר שייכת לחבל סטניסלב (Województwo stanisławowskie), ושימשה תחנת גבול על מסילת הרכבת מפולין לרומניה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה השתלטו הרומנים על חבל הארץ, עד שנכבשה על ידי הגרמנים, שהשמידו את רוב היהודים. אחרי המלחמה חזרה לברית המועצות עד התפרקותה, ומ-1991 היא שייכת לאוקראינה העצמאית.
קהילה יהודית

בעיר, שהייתה עיר מסחר על גבול בין מדינות ושימשה תחנת מעבר בדרך המסחר בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרומית הקדושה, התקיימה קהילה יהודית גדולה עוד לפני המאה ה-16. קהילה זו הייתה קשורה ארגונית ותרבותית לקהילות בוצ'אץ' וקולומיאה, ובבחירות לפרלמנט האוסטרי ייצג את שלוש הקהילות נציג אחד.
הכוחות הרומנים הגיעו לעיר ביולי 1941, ומיד, בסיוע התושבים האוקראינים, החלו בפרעות ביהודים ובביזת רכושם. עיקר ההרג התבצע בקרב פליטים יהודים שהגיעו לעיר מבוקובינה ובסרביה. באוגוסט הגיעו למקום כוחות צבא הונגריים, שלקחו יהודים לעבודות כפייה. בספטמבר 1941 הגיע הצבא הגרמני.
השלטון הגרמני ערך מפקד תושבים ורכוש והקים יודנראט שבין תפקידיו היה צריך ליצור גטו ליהודי העיר והסביבה. כל בעלי החיים, אמצעי התחבורה ומכשירי הרדיו שהיו ברשות יהודים הוחרמו. בספטמבר 1941 לקחו הגרמנים 30 מנכבדי העיר ודרשו מהיודנראט כופר גבוה עבורם. יהודי העיר התגייסו למצוות "פדיון שבויים" ומסרו את רכושם – אולם הגרמנים לא שחררו את בני הערובה, לקחו אותם ליער הסמוך, הכריחו אותם לחפור בור והרגו את כולם. מאז לא פסק ההרג.
במהלך השואה הושמדה הקהילה על ידי האוקראינים בפיקוח הגרמנים, במחלות רעב וצמא, בבורות ירי, בבלזץ ודרך גירוש שארית אנשי הקהילה (בספטמבר 1942) לסטניסלב (איוואנו-פרנקיבסק) והריגתם שם או שליחתם למחנות השמדה. מכ-3,300 יהודי העיר שרדו את השואה 15 איש.