stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ עמותת פר"ח נגד שר המשפטים
הערות שוליים

1 2  חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 15), התשנ"ד–1994, ס"ח 284
1 2  סעיף 70(ג) לחוק ההוצאה לפועל
↑  חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, התשנ"ב–1992, ס"ח 1454
↑  חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז–1967, ס"ח 116
↑  סעיף 7 לחוק ההוצאה לפועל
↑  תקנות ההוצאה לפועל, תש"מ ,1979.
↑  סעיף 7ג לחוק ההוצאה לפועל
↑  סעיף 74(ב) לחוק ההוצאה לפועל
↑  חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29), תשס"ט–2008
↑  הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול מאסר חייבים), התשע"ד–2014
בתי נייטין

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים 
 תאריך ייסוד:  1901 
 מייסדים:  שמואל זנוויל שפיצר 
 קואורדינטות:  31°47′10″N 35°13′29″E﻿ / ﻿31.785974993516°N 35.224793983566°E﻿ / 31.785974993516; 35.224793983566
 he
 
בתי נייטין הוא מתחם בניינים שנבנו במקור כהרחבה של שכונת מאה שערים בירושלים.
בניית השכונה

שכונת בתי נייטין נוסדה בשנת 1901 (ה'תרס"ב) על ידי הרב שמואל זנוויל שפיצר ועל שמו של הנדבן והתורם המפורסם הרב מנחם נייטין שעלה מארצות הברית לישראל והשתכן בירושלים. הוא הקים את בית מדרשו "מנחם ציון" ברובע היהודי בירושלים, שהתפרסם בשל אנשי המקצוע ובעלי המלאכה המגוונים שהיו מתפללים בו בקביעות.
בבית הכנסת בשכונה היו מספר דמויות בולטות, בהן המקובל הרב אהרן שלמה מהריל, הרב מאיר הלר, הרב אהרן יעקב פרוש, הרב חיים יוסף דינקלס, הרב יוסף רוטמן, הרב יעקב יהודה סלנט והרב שמואל תפילינסקי.
מיקום ואכלוס

למרות שרעיון בנייתה היה הרחבת מאה שערים, היא קיבלה 'עצמאות' וכיום היא שכונה בפני עצמה.[דרוש מקור] בשכונת בתי נייטין נבנו בתי מדרש של חצרות ופלגים שונים בירושלים. אדמור"ה של חסידות תולדות אהרון בנה את ישיבת תולדות אהרן המרכזית בירושלים במתחם בתי נייטין, עם הישיבה המרכזית נבנה תלמוד תורה לילדי החסידים, כמו כן, רוב השכונה מאוכלסת באנשי חסידות תולדות אהרון.
כמו שכונת מאה שערים הגובלת בשכונת בתי נייטין נבנתה בתי נייטין כשטח סגור וכמתחם דירות מובדל מהסובבים אותו. בתי השכונה נבנו כהפרדה בין מאה שערים לסובבים אותה והם משמשים כ'גבול' בין פנים מאה שערים לכל החיצוניות שמעבר לבתי שכונת בתי נייטין. לבתי נייטין שתי כניסות ראשיות העוברות דרך בנייני רחובה הראשי של שכונת מאה שערים המופנים כלפי פנים, שתי הכניסות מקורות והן משמשות כמעברים ראשיים במאה שערים.
רחובה הראשי של השכונה נקרא רחוב ז. שפיצר ע"ש מייסד שכונת בתי נייטין, הרב זאוויל שפיצר. הרחוב גובל בשכונת בתי אונגרין ובשכונת מאה שערים, הוא אף מתחבר לרחוב מאה שערים.
הערות שוליים

↑  בשעריך ירושלים-חלק ראשון - גראייבסקי, פנחס מרדכי בן צבי
| שכונות חרדיות בירושלים |
| --- | --- | --- |
| תחילת היציאה מהחומות, לפני 1890 | בית ישראל • בתי ויטנברג • מאה שערים |  |
| בנייה בתקופה הטורקית, מ-1890 | בתי אונגרין • בתי הורנשטיין • בתי ורשה • בתי נייטין • בתי ברוידא • בתי ראנד • כנסת ישראל • זיכרון משה (התחרדה) • חצר שטרויס • שכונת אחווה (התחרדה) • גבעת שאול (התחרדה) • כרם אברהם (התחרדה) • שערי חסד • רוחמה |  |
| בנייה במנדט הבריטי | בתי מונקאטש • גאולה • מחניים • סנהדריה • שיכון פאג"י • תל ארזה (התחרדה) • בית וגן (התחרדה) • מקור ברוך (התחרדה) |  |
| בנייה ישראלית לפני מלחמת ששת הימים | קריית אונסדורף • קריית מטרסדורף • קריית צאנז • קריית שומרי אמונים • שיכון חב"ד • שמואל הנביא (התחרדה) • כרם • רוממה (התחרדה) |  |
| בנייה ישראלית אחרי מלחמת ששת הימים | גבעת משה • הר נוף • קריית איתרי • סנהדריה המורחבת • נוה יעקב מזרח • עזרת תורה • קריית בעלז • רמת אשכול (התחרדה) • רמות פולין • רמת שלמה • רמות אלון (התחרדה)  |  |
שכונות ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012689069505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בתי נייטין. חול המועד סוכות 2012

שכונת בתי נייטין
כניסה מקורה לבתי נייטין
ברטעה

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  ישראל ישראל (מערב), הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית (מזרח)
 תאריך ייסוד:  אמצע המאה ה-19
 שטח:  4.3 קמ"ר
 גובה:  185 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,300
 קואורדינטות:  32°28′28″N 35°05′32″E﻿ / ﻿32.474416666667°N 35.092136111111°E﻿ / 32.474416666667; 35.092136111111 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) ברטעה(למפת הכרמל רגילה) ברטעה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ברטעה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ברטעה  heמפת  __ בסמ"ה (in English: Basma) [‌השרון (in English: Sharon plain)‌]מצפון: __ חריש (עיר) (in English: Harish, Israel), __ מועצה אזורית מנשה (in English: Menashe Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בַּרְטַעָה (בערבית: برطعة) הוא יישוב ערבי באזור נחל עירון, אשר חלקו המערבי מצוי בתחומי מדינת ישראל ותושביו הם אזרחי ישראל, בעוד חלקו המזרחי נמצא בתחומי יהודה ושומרון ותושביו הם אזרחי הרשות הפלסטינית.
ברטעה הישראלית נכללת בתחומה של מועצה מקומית בסמ"ה, ומספר תושביה הוא כ-4,300. מרבית התושבים הם מוסלמים המשתייכים ברובם למשפחת כבהא.
תולדות המקום > הקמה

הכפר ברטעה הוקם באמצע המאה ה-19 על ידי בני שבט כבהא. על פי מסורות בעל פה, בני השבט עברו באמצע המאה ה-18 מבית ג'יברין ליעבד. באמצע המאה ה-19 חלק מבני כבהא עזבו את יעבד בחיפוש אחר אזור מחיה ורכשו את השטח של ברטעה, בו מצאו מעיין ומרעה למקניהם. עם הזמן ברטעה התפתחה ונוסדו מסביבה כפרי לוויין, גם הם של בני כבהא: אום אל-קוטוף, עין אל-סהלה, ואדי עארה וטורא אל-ערבייה.
במהלך המרד הערבי הגדול נרשמו באזור הכפר התנגשויות בין הצבא הבריטי לבין אנשי הכנופיות הערביות.
תולדות המקום > לאחר הקמת מדינת ישראל

בהסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן, שנחתם בתום מלחמת העצמאות, חולק הכפר לשניים, על בסיס מתווה ואדי אל-מיה החוצה את הכפר ומהווה גבול טבעי. חלקו המערבי-צפוני הועבר לידי ישראל עם כשליש מהתושבים (500 נפש), בעוד חלקו המזרחי-דרומי, הנמצא במעלה הגבעה, הוכלל בממלכת ירדן עם כאלף תושבים. המרחק בין בתי ברטעה הישראלית לבין בתי ברטעה הירדנית היה כמה עשרות מטרים ובמקומות מסוימים מספר מטרים בלבד. בשנים הראשונות לאחר מלחמת העצמאות נעו תושבי הכפר כמעט בחופשיות בין שני חלקי הכפר. תושבי ברטעה הישראלית נהגו ללכת למסגד שנמצא בחלק הירדני, והמוכתר כיהן במשותף על שני חלקי הכפר.
בעקבות זאת, היה הכפר למקום נוח לפגישות בין ערבים ישראליים לבין קרוביהם שהתגוררו בממלכת ירדן. במאי 1955 פינו שלטונות ירדן את הפליטים שהתיישבו בברטעה המזרחית מהאזור, על מנת להקשות על הברחה והסתננות לשטח ישראל. במרץ 1956 התפתחה במקום תקרית גבול, שבה נהרג שוטר ישראלי וארבעה ערבים מירדן. במהלך התקרית ברחו רוב תושבי ברטעה המזרחית מבתיהם.
תולדות המקום > לאחר מלחמת ששת הימים

לאחר מלחמת ששת הימים עברה ברטעה המזרחית לשליטה ישראלית. תושביה החלו לעבוד בישראל והחקלאות הייתה למקור הכנסה משני. הודות לקרבה לישראל רמת החיים בברטעה המזרחית עלתה מהר יותר מבשאר יהודה ושומרון. בשנת 1978 חוברה ברטעה המזרחית לחשמל מגנרטורים ובשנת 1984 היא חוברה לרשת החשמל הישראלית. תלמידי ברטעה לומדים בתיכונים ביעבד ובג'נין. בשנת 1995 נכנסה לתוקף תוכנית מתאר לברטעה המזרחית שיועדה לספק את צורכי ההתרחבות של ברטעה המזרחית עד שנת 2015.
בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך הכפר ברטעה למרכז מסחרי חשוב לתושבי נחל עירון וחלק ניכר מתושבי הגליל, לקניית מוצרים בזול במחירי הרשות הפלסטינית, לאחר שנמנעה כניסתם של ישראלים ליהודה ושומרון ובמיוחד לעיר ג'נין. אנשי עסקים רבים מיהודה ושומרון העתיקו את בתי העסק שלהם לברטעה המזרחית בהיותה חלק מהרשות הפלסטינית אך בעלת נגישות וקרבה לקהל היעד לסחורות באזור נחל עירון. עם הקמת גדר ההפרדה נכללה ברטעה המזרחית במובלעת הנמצאת בצד הישראלי של הגדר והמגמה של נהירת ישראלים לברטעה לעריכת קניות זולות התחזקה. רבים מבתי הכפר הפכו לחנויות ומחסנים לסחורה ורבים מבני הכפר התעשרו. עם זאת, הועלו גם טענות על פגיעה בתושבי הכפר הנאלצים לעבור לערי המחוז יעבד וג'נין דרך מחסום של צה"ל.
ההתפתחות של ברטעה למרכז מסחרי חשוב הביאה לכך שפועלים רבים מאזור יהודה ושומרון התיישבו בכפר באופן קבוע, דבר שגרם למתיחות חברתית בין התושבים המקומיים ובין הפועלים הזרים. התושבים ראו בפועלים גורם מאיים על פרנסתם. בנוסף לכך, שהותם המתמשכת של הפועלים, שרובם צעירים ללא משפחות, לאורך זמן רב, נראתה על ידי רבים כגורם מאיים על המנהגים השמרניים של התושבים. בהיעדר מרכזי בילוי ורווחה בכפר, נוהגים הפועלים להעביר את זמנם הפנוי ברחובות הכפר וליד אזורים סמוכים לבתי המגורים של התושבים המקומיים. הקרבה בין חלקי ברטעה נוצלה על ידי ארגוני הטרור כדי להבריח אנשים לתוך מדינת ישראל. כך למשל, המחבלת המתאבדת שביצעה את הפיגוע במסעדת מקסים עברה את הקו הירוק בברטעה.
מובלעת ברטעה א-שרקייה

גדר ההפרדה עוברת ממזרח לברטעה, ומפרידה בין העיירה לשאר הגדה המערבית. חלקה של העיירה השוכן מחוץ לקו הירוק (ברטעה המזרחית – ברטעה א-שרקייה) נמצא במה שמכונה אזור התפר, אזור בין הקו הירוק למחסום ריחן. ערים וכפרים נוספים במובלעת זו כוללים את: אום א-ריחאן, ח'רבת עבדאללה אל-יונס, ח'רבת א-שייח' סעד, ח'רבת אל-מונט'אר אל-גרביה, ח'רבת אל-מונט'אר א-שרקייה, ודהר אל-מליק. אין מחסומים מערבה בתוך שטחי הקו הירוק, אך תושבי מובלעת ברטעה שאינם בעלי אזרחות ישראלית צפויים לקנסות אם הם יעזבו את המובלעת וייכנסו למדינת ישראל. הגישה ממובלעת ברטעה לגדה המערבית היא דרך שני שערי כניסה / יציאה: ריחן ושקד. אנשים שרוצים להיכנס מהגדה למובלעת צריכים גם להגיש בקשה להיתר.
התייחסויות בתרבות

במיזמיו התיעודיים "הזמן הצהוב" ו"נוכחים נפקדים", ייחד דויד גרוסמן לברטעה פרק בשם "ברטעה השנייה", במהלכו תיאר את היחסים בין ערביי ישראל לערביי הגדה המערבית, שלטענתו באים לידי ביטוי באופן מובהק בסיפור הכפר החצוי.
בפברואר 2011 צולמה בכפר סצנת הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "הומלנד".
הערות שוליים

↑  Muhammad Amara, Politics and sociolinguistic reflexes: Palestinian border villages, John Benjamins Publishing Company, 1999, page 12
↑  הורגים, פוצעים, מתנגשים, דבר, 19 במרץ 1939
↑  יואל דר, ברטעה - כפר חצוי במשולש, דבר, 14 במרץ 1966
↑  פגישה ישראלית מצרית להסדר מגע המפקדים, דבר, 3 במאי 1955
↑  פושעים בירדן שוחררו לפעולה בגבולות ישראל, דבר, 26 במרץ 1956
↑  Einar Ingvald Haugen, Language and its ecology: essays in memory of Einar Haugen, Walter de Gruyter, 1997, page 41
↑  בג"ץ 10408/06 מוסטפא קבהה ואחרים נ' מועצת התכנון העליונה באזור יהודה ושומרון ואחרים, ניתן ב־25 בספטמבר 2007
↑  דני רובינשטיין, הכלכלה הפלסטינית: הדיוטי פרי של קו התפר, באתר כלכליסט, 17 בנובמבר 2008;
חסן שעלאן, יש מי שמרוויח: קונים בזול ברשות הפלסטינית, באתר ynet, 9 בפברואר 2011
↑  מובלעת ברטעה - תמונת מצב, רופאים לזכויות אדם
↑  ע"פ 9826/05 מאל מחאג'נה נ' מדינת ישראל, ניתן ב־9 ביולי 2008
↑  חגי מטר, עשור לגדר, פרק 4: הכפרים ממערב לגדר, באתר "שיחה מקומית", 21 באפריל 2012
| Flag of Senegalיישובי נפת ג'נין |
| --- | --- | --- |
| ערים | ג'נין • קבאטיה |  |
| מועצות מקומיות | עג'ה • עראבה • בורקין • דאחיית סבאח אל-ח'ייר • דיר אבו דעיף • ג'בע • כפר דאן • כפר ראעי • מיית'לון • סילת אל-חארית'יה • סילת א-ד'אהר • יעבד • אל-יאמון • א-זבאבדה |  |
| כפרים | עאנין • ענזה • ערקה • עראנה • עטארה • ברטעה • בית קאד • ביר אל-באשא • דיר ע'זאלה • פחמה • פנדקומיה • פקועה • ג'למה • ג'לבון • ג'לקמוס • ג'ודידה • כופיראת • מִרְכָּה • מיסיליה • אל-מוע'ייר • נזלת זייד • ראמה • רומאנה • סנור • מת'לת' א-שוהדא • סיר • סיריס • ח'ירבת א-טייבה • תיעניכ • טורה אל-ע'רביה • אום א-ריחאן • אום אל תות • זובובא • יעבד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים ג'נין |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465878605171  VIAF: 316601372   WorldCat (עם VIAF): 316601372 
מבט ממערב: הבתים המערביים של ברטעה על הגבעה מימין, אום אל קוטוף על הגבעה משמאל, וקציר על הגבעה הרחוקה בצד שמאל.
ג'ון בוגל

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1929 מונטקלייר, ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 פטירה:  16 בינואר 2019 (בגיל 89) ברין מאוור, פנסילבניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  Manasquan High School  אוניברסיטת פנסילבניה  אקדמיית בלייר 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 מספר צאצאים:  0 
 פרסים והוקרה:  פרס וודרו וילסון (1999) 
 www.johncbogle.com
 
ג'ון קליפטון "ג'ק" בוגל (באנגלית: John Clifton "Jack" Bogle‏; 8 במאי 1929 – 16 בינואר 2019) היה איל הון אמריקאי אשר התמחה בהשקעות ופילנתרופ. הוא היה המייסד והמנכ"ל של קבוצת ונגארד (אנ'), מחלוצי ההשקעה הפסיבית, ויוצר הקרן המחקה הראשונה. כתב מספר ספרים מצליחים בנושא השקעות.
ביוגרפיה

בוגל היה בן של משפחה שהיגרה מסקוטלנד לארצות הברית. משפחת ארמסטרונג, של אבותיה של אימו הגיעה לארצות הברית בתחילת המאה ה-18. בוגל רואה בסבו של סבו ממשפחה זו, פילנדר בניסטר ארמסטרונג, איש עסקים בתחום הביטוח, דמות שהוותה עבורו השראה להתנהלות אישית וכלכלית.
בוגל ואחיו התאום דייוויד נולדו במונקלייר, ניו ג'רזי לוויליאם ייטס בוגל ג'וניור ולג'וזפין לוריין היפקינס. משפחתו של בוגל איבדה את כספה בשפל הגדול ונאלצה למכור את ביתה. אביו של בוגל הפך לאלכוהוליסט, דבר שהוביל לגירושי ההורים. בשנת 1951 בוגל סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת פרינסטון. התזה שכתב הייתה על קרנות נאמנות, מכשיר פיננסי, חדש באותם ימים. עם סיום לימודיו הוא החל לעבוד בחברת ההשקעות וולינגטון.


ב-22 בספטמבר 1956 בוגל נישא לאיב שררד, לזוג נולדו שישה ילדים. למרות מחלת לב כרונית שהובילה לכך שבגיל 31 עבר התקף לב ראשון, ומאוחר יותר הובילה לכך שעבר השתלת לב, בוגל טיפס בסולם החברה ובשנת 1970 הוא מונה ליושב ראש החברה. בשנת 1974 הוא פוטר אחרי שהמיזוג שאישר הוביל את החברה להפסדים כבדים. מאבק השליטה הוביל את בוגל לייסד את חברת ונגארד ולפנות להשקעות פאסיביות בהן לא תמך עד אותו זמן. הרעיון של בוגל היה שבמקום לנסות לנצח את השוק ולגבות עמלות גבוהות, כדאי ליצור קרן שתנסה לחקות את תוצאות המדד אחריו תעקוב, מתוך מחשבה שבטווח הארוך הניסיון לחקות את תוצאות השוק יביא לתוצאות טובות יותר, עם פחות סיכון למשקיעים ופחות עלויות למשקיעים מאשר קרן המנוהלת באופן אקטיבי שמנסה להביס את המדד ועם פחות סיכון למשקיעים. בתחילה הרעיון התקבל בביקורתיות, אך כעת ונגארד היא בין חברות ההשקעה הגדולות בארצות הברית, והקרנות המחקות הפכו לפופולריות והביאו להורדת עלויות בתעשייה הפיננסית. בשנת 1996 הוא ויתר על תפקידו כמנכ"ל ונגארד לטובת ג'ון ג'. בראנן, יורשו המיועד ויד ימינו, ועבר השתלת לב. חזרתו לחברה הובילה לחיכוכים בינו לבין בראנן. בשנת 1999 בוגל עזב את החברה ועבר לחברת מחקר שלא קשורה ישירות לחברה. בזמן עבודתו בוונגארד הוא תרם מחצית ממשכורתו לצדקה. ג'ון בוגל נפטר ב-16 בינואר 2019 בביתו בארצות הברית.
לקריאה נוספת

ג'ון בוגל, המדריך למשקיע המתחיל, הוצאת סלע מאיר, 2021.
John c. Bogle. Enough. True Measures of Money, Business and Life, 2009. New Jersy: John Wiley and Sons Inc, ISBN 978-0-470-5243-7
הערות שוליים

1 2  John c. Bogle. Enough. True Measures of Money, Business and Life, 2009. New Jersy: John Wiley and Sons Inc, ISBN 978-0-470-5243-7
↑  Chris Taylor, Me and My Money: Jack Bogle
1 2 3  Jeff Sommer, A Mutual Fund Master, Too Worried to Rest
↑  Kathleen Elkins, Jack Bogle shares the $1 billion investing mistake that cost him his job
↑  Jack Bogle, Father Of Simple Investing, Dies At 89, NPR.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461408505171  PLWABN: 9810604444405606  BIBSYS: 8002427  BNE: XX1785533  BnF: cb158647727 (data)  CiNii: DA12000879  GND: 133731197  ISNI: 0000 0001 0919 5332  LCCN: n93043137  NDL: 00825338  NKC: xx0109658  NLK: KAC200308085  NTA: 215842197  RERO: 02-A016864954  SNAC: w6hv6hjr  SUDOC: 125337213  VIAF: 79568747   WorldCat (עם VIAF): 79568747
ג'ון וודן

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1910 הול, ארצות הברית 
 פטירה:  4 ביוני 2010 (בגיל 99) המרכז הרפואי האוניברסיטאי של קליפורניה, ארצות הברית 
 עמדה:  קלע 
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1961   נבחר כמאמן בשנת 1973
 קבוצות כשחקן
 1929–1933:  אוניברסיטת פרדו
 קבוצות כמאמן
 1946-1948   1948-1975:  אוניברסיטת המדינה של אינדיאנה   אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 
ג'ון רוברט וודן (באנגלית: John Robert Wooden; ‏ 14 באוקטובר 1910 - 4 ביוני 2010) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. חבר היכל התהילה של הכדורסל הראשון שנבחר הן כשחקן (בשנת 1961) והן כמאמן (בשנת 1973). וודן זכה בעשר אליפויות של ליגת ה-NCAA בתקופה של 12 שנים כמאמנה של אוניברסיטת UCLA, מהן שבע אליפויות רצופות, הישג אשר אף מאמן מכללות לא הצליח לשחזר.
ביוגרפיה

וודן נולד בעיר האל, אינדיאנה, למשפחה בת ארבעה בנים, ושתי בנות אשר נפטרו בטרם מלאו להן שלוש שנים. לאחר שמשפחתו עברה להתגורר בעיר מרטינסוויל כאשר היה בן 14, הוביל וודן את נבחרת התיכון שלו לשלוש הופעות בגמר הפלייאוף לתיכונים של אינדיאנה, וזכה עם קבוצתו באליפות באחרון שבהם, בשנת 1927.
לאחר סיום לימודיו בתיכון, בשנת 1928, נרשם וודן לאוניברסיטת פרדו שבאינדיאנה. הוא הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות המכללות לשנת 1932, תוך שהוא נבחר לאחד ממצטייני העונה במשך שלוש העונות שלו במכללה. לאחר סיום לימודיו במכללה שיחק וודן במספר קבוצות מקומיות, ביניהן "אינדיאנפוליס קאוצקיס", ובמקביל לימד ואימן כדורסל בתיכונים
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, התגייס וודן לצי האמריקאי. הוא שרת כמעט 3 שנים, והשתחרר בדרגת לוטננט.
ב-26 במאי 2010 אושפז וודן במרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס עקב התייבשות ונותר בבית החולים עד לפטירתו בשבוע שלאחר מכן. הוא נפטר ב-4 ביוני 2010.
קריירת האימון

וודן אימן שנתיים בבית ספר תיכון בדייטון, קנטקי. לאחר מכן, חזר לאינדיאנה שם לימד אנגלית ואימן את קבוצת הכדורסל בתיכון "סאות' בנד סנטרל" במשך 11 שנים, עד שהצטרף לכוחות המזוינים של ארצות הברית.
לאחר שחזר ממלחמת העולם השנייה, אימן וודן באוניברסיטת המדינה של אינדיאנה, משנת 1946 ועד לשנת 1948. בנוסף להיותו מאמן כדורסל, אימן וודן במכללה גם בייסבול וניהל את מחלקת האתלטיקה, כאשר במקביל השלים לימודי תואר שני בחינוך.
בעונת 1947/1948 התמנה וודן למאמנה הראשי של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). למעשה, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לא הייתה האפשרות המועדפת עליו, וודן קיבל הצעה לאמן גם באוניברסיטת מינסוטה, ומכיוון שאשתו רצתה להישאר במערב התיכון, נטה וודן לבחור בה. אולם, בשל תנאי מזג האוויר הקשים, לא קיבל וודן את הטלפון שאישר את רצונה של מינסוטה למנותו. מתוך מחשבה כי מינסוטה לא חזרו אליו מכיוון שהם לא היו מעוניינים, הודיע וודן לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס כי הוא מקבל את המינוי. לאחר שהודיע וודן ל-UCLA על קבלתו את התפקיד, הצליחו ליצור עמו קשר מאוניברסיטת מינסוטה, אך הוא סירב לקבל על עצמו את התפקיד מכיוון שנתן את מילתו ל-UCLA, וחתם על חוזה לשלוש שנים.
וודן לקח קבוצה שבעונתה הקודמת רשמה מאזן של 12 ניצחונות מול 13 הפסדים, והפך אותה בשנתו הראשונה לאלופת הבית החוף הפאסיפי (נקרא גם ה-PCC) עם מאזן של 22 ניצחונות מול שבעה הפסדים. מאזנה הטוב ביותר מאז שהוקמה ב-1919. בעונה שלאחר מכן, הצליח וודן להתעלות גם על ההישג של עונתו הראשונה כשרשם מאזן של 7–24 בעונתו השנייה. למרות הצלחותיו, וודן לא אהב את תפקידו מכיוון שאשתו לא רצתה להמשיך ולחיות בלוס אנג'לס. לפיכך התפתה וודן לקבל את הצעתה של פרדו, האוניברסיטה בה למד, לקבל את תפקיד המאמן של קבוצת הכדורסל שלה, שכמאמנה, מל טאוב עזב בשנת 1950. אולם, חוזהו של וודן נחתם ל-3 שנים, והוא הרגיש כי הפרת חוזה כמוה כהפרת המילה שלו, והחליט לוותר על המשרה.
עד עונת 1955/1956 ביסס וודן מסורת של הצלחה ב-UCLA, ובעונה זו הוביל את הקבוצה לראשונה לעונה מושלמת ללא הפסדים. ולרצף ניצחונות שבא לסיומו רק כשהקבוצה פגשה את הקבוצה של אוניברסיטת סן פרנסיסקו שהונהגה על ידי ביל ראסל. באותה התקופה נפגעה קבוצתו של וודן גם בשל העמדתן של כל קבוצות הספורט של האוניברסיטה בתקופת מבחן, בעקבות שערורייה של תשלומים בלתי חוקיים לשחקנים בקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה. בשנת 1962, לאחר תקופת המבחן, חזר וודן והוביל את הקבוצה לצמרת הליגה. הוא לקח את קבוצתו צעד אחד קדימה, והחל את תור הזהב האגדי של הקבוצה. הפסד דחוק, בעקבות שריקה שנויה במחלוקת לעבירה בשלב חצי גמר טורניר אליפות המכללות, שכנעו את וודן כי הקבוצה מוכנה למאבק על תואר האליפות. שתי עונות לאחר מכן, בעונת 1963/1964, הוביל וודן את הקבוצה לאליפות המכללות הראשונה בתולדותיה. וודן המשיך והוביל את UCLA לאליפות שנייה ברצף בעונה העוקבת, אולם בעונה שלאחר מכן סיימה קבוצתו במקום השני בבית, ולא העפילה לטורניר הגמר. וודן המשיך והוביל את הקבוצה ל-9 אליפויות נוספות ברצף, מלבד עונת 1973/1974 בה סיים במקום השלישי. לאחר האליפות האחרונה בעונת 1974/1975, פרש וודן מאימון הקבוצה ומאימון כדורסל.
מורשתו

וודן קיבל הכרה בהישגיו מספר פעמים במהלך בקריירה. הוא היה לראשון שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל הן כשחקן והן כמאמן, ומאז שנת 1977 נקרא הפרס לשחקני המכללות המצטיינים פרס ג'ון וודן על שמו. ב-17 בנובמבר 2006 נבחר וודן להיכל התהילה של כדורסל המכללות, והיה אחד מחמישה שיצגו בטקס את המחזור הראשון שלו, יחד עם ביל ראסל, אוסקר רוברטסון, דין סמית' וג'יימס נייסמית'. בשנת 2009 בחר בו המגזין The Sporting News כמאמן הגדול בכל הזמנים.
ב-2003 העניק לו הנשיא ג'ורג' ווקר בוש את מדליית החירות הנשיאותית, האות האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
הערות שוליים

1 2 3  מייק פומה, Wizard of Westwood באתר ESPN
↑  Google Books, The National Basketball League: a history, 1935-1949
↑  כתבה באתר ESPN
↑  כתבה באתר הרדיו של קליפורניה
↑  March Madness Flashback באתר אוניברסיטת אינדיאנה
↑  Longtime ISU coach Coughlan to join Wooden in Valley Hall of Fame באתר pantagraph
↑  UCLA History
↑  כתבה באתר sports.espn.go.com
1 2  אלכס וולף, How '64 Bruins made John Wooden, SportsIllustrated.cnn.com
↑  Sporting News honors Wooden באתר ESPN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007389315705171  BIBSYS: 90876854  CiNii: DA00610952  GND: 172457467  ISNI: 0000 0000 8460 6851  LCCN: n50015142  NDL: 00461401  NLK: KAC199700207  NTA: 391597760  SELIBR: 293616  SUDOC: 060721707  VIAF: 108410248   WorldCat (עם VIAF): 108410248 
וודן ב-UCLA בשנת 1960
ג'יימס הולנד

ג'יימס רוברט הולנד (באנגלית: James Robert Holland; נולד ב-15 במאי 1989) הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק באוסטריה וינה ובנבחרת אוסטרליה.
קריירת מועדונים

אחרי שעבר במרכז לפיתוח ספורטאים בניו סאות' ויילס ה-NSWIS ובמרכז לפיתוח כישרונות בכדורגל באוסטרליה ה-AIS, הצטרף הולנד בגיל 18 לקבוצת הבוגרים של סנטרל קואסט מארנירס במדיה שיחק 3 משחקים בגביע ובקיץ 2007 עבר לניוקאסל ג'טס. הולנד ערך את הופעת בכורה הא-ליגה נגד ולינגטון פיניקס בו גם כבש את שער הבכורה, והפך לכובש הצעיר בתולדות הליגה. באוקטובר 2007 הוא חתם לשנתיים הבאות בקבוצה. בעונת 2007/2008 זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה לאחר ניצחון נגד סנטרל קוסט מארינרס. ב-11 בינואר 2009 חתם בא.ז. אלקמאר ל-4 וחצי שנים תמורת 650,000 דולר. לאחר שלא השתלב באלקמאר, הושאל ב-19 בינואר 2011 לספרטה רוטרדם עד לסיום העונה. ב-17 בינואר 2012 חתם באוסטריה וינה לשנה וחצי. בעונת 2012/2013 זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה אחרי 7 שנים, ואף העפיל איתה לשלב הבתים של ליגת האלופות. בקיץ 2015 חתם בדיסבורג מהבונדסליגה השנייה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו הולנד שיחק בנבחרת הצעירות של אוסטרליה. בקיץ 2009 הולנד השתתף עם הנבחרת בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך במצרים. ב-11 באוקטובר 2008 זכה עם נבחרת הנוער של אוסטרליה באליפות מזרח אסיה בכדורגל עד גיל 19 אחרי ניצחון 1–3 בפנדלים נגד קוריאה הדרומית כאשר הולנד הבקיע את אחד הפנדלים. באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת נגד סינגפור.
תארים

אוסטרליה:
גביע דרום מזרח אסיה עד גיל 19: 2008
ניוקאסל ג'טס
אליפות אוסטרליה: 2007/2008
אוסטריה וינה:
אליפות אוסטריה: 2012/2013
בית אברפראו

| --- | --- |

 מדינה:  ויילס
 בית האב:  בית גוויניד' 
 תארים:  נסיך ויילס   מלך גוויניד'   מלך הברטונים
 מייסד:  אנרוואד אפ רודרי
 השליט האחרון:  אווין לווגוך ("יד אדומה")
 ראש הבית הנוכחי:  סר ווטקין ויליאמס-וין, ברון וינסטי ה-11
 תקופת השושלת:  878–1378 (כ־500 שנה)
 אתניות:  וולשית
 ענפים:  סר ג'ון וין, הברונט הראשון 
 
בית אברפראו (בוולשית: Aberffraw) הוא בית אצולה וולשי שהתקיים כ-500 שנים בין השנים 878–1378 לספירה. צאצאי אברפראו החזיקו בכס נסיכות ויילס, ממלכת גוויניד' ואזורים נוספים בצפון ויילס, מתוך כך בית אברפראו מזוהה במיוחד עם ויילס והלאומיות הוולשית.
בית אברפראו נוסד עם מותו של רודרי הגדול בשנת 878, כאשר שלושה מבין בניו חילקו ביניהם את שלושת הממלכות גוויניד', פוויס וסיסלווג. אנרוואד הבכור ירש את ממלכת גוויניד' בצפון ויילס והקים את ששושלת אברפראו על שם עיר הבירה אברפראו באי אנגלסי שנקבעה עוד עם ייסוד ממלכת גוויניד'. בשנת 1216 ל'ואלין הגדול לבית אברפראו הכתיר את עצמו נסיך ויילס לאחר שאיחד את ממלכות ויילס תחתיו, בנו דוויד' הוכר באופן רשמי בתואר זה החל עם מותו של ל'ואלין ב-1240. צאצאי ל'ואלין המשיכו להחזיק בנסיכות עד להוצאתו להורג של אחרון הטוענים לכתר דוויד' אפ גריפיד' ב-1283, לאחר מכן קו הירושה הזכרי המשיך עד למותו של אווין לווגוך ("יד אדומה") ב-1378.
לאחר שקו הירושה הבכור הזכרי נפסק, צאצאי רודרי אפ אווין גוויניד' (1147-1195~), דוד מדרגה שנייה של ל'ואלין הגדול, התפצלו לשתי שושלות נפרדות שושלת וין ממשפחת גוויד'יר הבכירה שנגמרת ב-1791 ושושלת אנוויל ממשפחת טיוויל שהיא כיום הנצר האחרון לבית אברפראו. כיום ברון וינסטי ה-11 (נולד ב-1940) הוא היורש האחרון לבית אברפראו.
שושלת בית אברפראו

רודרי הגדול (820-878~) ראש בית מנאו
אנרוואד אפ רודרי (נפטר 916) - כונה "מלך הבריטונים"
אידוואל אפ אנרוואד "אידוואל הגיבור" (נפטר 942)
לאגו אב אידוואל אפ מוריג (נפטר 1039)
סינאן אב לאגו (1014-1063~)
גריפיד' אפ סינאן (1055-1137) - מחזיר את כס ממלכת גוויניד' לאברפראו
אווין גוויניד' אפ גריפיד' (1100-1170)
הוואל אפ אווין גוויניד' (1120-1170~)
לורווארת אפ אווין גוויניד' (1130-1174)
ל'ואלין אפ לורוורת' (1172-1240) - ל'ואלין הגדול, הנסיך הראשון של ויילס
דוויד' אפ ל'ואלין (1240-1246)
ל'ואלין אפ גריפיד' (1223-1282)
רודרי אפ אווין גוויניד' (1147-1195~)
תומאס אפ רודרי אפ אווין גוויניד' (1170-1195~)
לאחר מותו של מרדווית' אפ הוואל (נפטר 1353) הבית מתפצל לשתי שושלות שממשיכות לאחר מותו של אווין לווגוך ב-1378, היורש הזכר הבכור האחרון:
שושלת וין ממשפחת גוויד'יר - שושלת שנגמרת ב-1791
שושלת אנוויל ממשפחת טיוויל - כיום ברונטות וינסטי, כאשר הנצר הנוכחי לאברפראו הוא סר ווטקין ויליאמס-וין, ברונט וינסטי ה-11
ראו גם

ממלכת גוויניד'
נסיכות ויילס
ג'ון בו (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בפברואר 1950 (בן 74) גריזבי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  Calday Grange Grammar School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון בו (באנגלית: John Bowe; נולד ב-1 בפברואר 1950) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד לורנס וייט בסדרה "אמרדייל".