stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הווילות הפלדיאניות בוונטו
לקריאה נוספת

אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, זמורה-ביתן-דביר, 1999.
רודולף ויטקובר, עקרונות הארכיטקטורה בעידן ההומניזם, תרגם: רון פוקס, בצירוף הקדמה ומילון מונחים, רסלינג, 2010.
Bruce Bucher, Andrea Paladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998.
בילי ג'ין קינג

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1943 (בת 81) לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בן או בת זוג:  Larry King (tennis) (1965–1987)  אילנה קלוס 
 גובה:  1.64 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  1968–1983 (כ־15 שנים) 
 סה"כ פרסים שצברה:  1,966,487 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  695–155 
 דירוג שיא:  1 (1966, 1967, 1968, 1971, 1974)
 זכיות בטורנירים:  67
 זוגות
 מאזן קריירה:  87–37 
 זכיות בטורנירים:  101
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 12 ביחידות (16 בזוגות נשים, 11 בזוגות מעורבים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  זכייה (1968)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1972)
 וימבלדון:  זכייה (1966, 1967, 1968, 1972, 1973, 1975)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1967, 1971, 1972, 1974)
 
בילי ג'ין מופיט קינג (באנגלית: Billie Jean King; נולדה ב-22 בנובמבר 1943) היא טניסאית אמריקאית. במהלך הקריירה המקצוענית שלה זכתה ב-12 תוארי גראנד סלאם ליחידות, ב-16 תוארי גרנד סלאם לזוגות וב-11 תוארי גרנד סלאם לזוגות מעורבים. קינג נחשבת לאחת הטניסאיות הטובות ביותר אי פעם, ולאחת הנשים המצטיינות בספורט בכלל. הרקורד שלה בווימבלדון, תחרות הטניס היוקרתית ביותר, עומד על מספר שיא של 20 זכיות (6, 10 ו-4 ביחידות, זוגות וזוגות מעורבים בהתאמה). שיא זה משותף לה ולמרטינה נברטילובה.
הישגיה ופועלה חרגו מתחום הספורט, והיא ידועה בציבור הרחב כפעילה פמיניסטית בולטת ונושאת דגל כנגד אפליית נשים בספורט ובחברה בכלל ופעילה בולטת של הקהילה הגאה אליה היא משתייכת. משחקה המפורסם ביותר, אשר חשיבותו הסמלית התעלתה מעבר לתחומי הטניס, היה "קרב המינים" (אנ') משנת 1973, שבו ניצחה 'בשם המין הנשי' את בובי ריגס, ש־34 שנים קודם לכן (בשנת 1939) היה אלוף וימבלדון והטניסאי מספר אחת בעולם. קינג הייתה אז בת 29 וריגס בן 55. בשנת 2017 יצא הסרט על משחק זה: קרב המינים.
בשנת 2009 זכתה קינג במדליית החירות הנשיאותית, האישה הראשונה מתוך שתיים בלבד שזכו במדליה זו בתחום הספורט, וב-2024 עוטרה במדליית הזהב של הקונגרס.
ביוגרפיה > ילדות וקריירה מוקדמת

בילי ג'ין מופיט נולדה למשפחה מתודיסטית ספורטיבית בעיר לונג ביץ' שבקליפורניה. אביה היה כבאי ואתלט חובב, ואחיה הצעיר רנדי מופיט היה בבגרותו לשחקן בייסבול מקצועני. קריירת הטניס שלה החלה במגרשים הציבוריים של עיירת מגוריה. בגיל 17 כבר דורגה רביעית בעולם ובגיל 18 זכתה, יחד עם בת גילה קרן הנצה, באליפות וימבלדון לזוגות. הן היו הזוג הצעיר ביותר שזכה בתואר. שנה לאחר מכן, ב-1962 שבה לווימבלדון וניצחה בסיבוב השני, שהיה בסך הכול משחקה השני ביחידות על הדשא של וימבלדון, את הטניסאית הטובה ביותר בעולם דאז, מרגרט סמית קורט האוסטרלית.
ב-1965 נישאה ללורנס קינג וב-1966 זכתה בווימבלדון בגרנד סלאם הראשון ליחידות בקריירה שלה. ב-1967 הגנה על תארה והוסיפה עליו זכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה. היא קנתה לה מוניטין כטניסאית אגרסיבית, תחרותית מאוד ובעלת חבטות רבות עוצמה. תמיד חיפשה הזדמנויות להתקרב לרשת כדי להכריע נקודות. סגנון משחקה זה התבטא היטב בהישגיה המצוינים על משטח הדשא (עליו זכתה ב-11 מ-12 גרנד סלאמים ליחידות בקריירה) ובהצטיינותה במשחק הזוגות, המתאפיין בחבטות יעף רבות.
ביוגרפיה > המאבק לשוויון ולצדק

האגרסיביות והלהט לא אפיינו אותה רק על מגרש הטניס, אלא גם מחוצה לו. בעידן שבו היה משחק הטניס, לפחות למראית עין, עודנו חובבני, נאלצה קינג להתפרנס כמדריכת טניס במכללה קליפורנית, בשכר של 100 דולרים לשבוע, בין טורניר חשוב אחד למשנהו בסבב העולמי. ב-1967 יצאה חוצץ בפומבי כנגד ההתאחדות האמריקאית והוקיעה את הנוהג לשלם דמי השתתפות "מתחת לשולחן" לשחקנים מובילים, שלטענתה הוביל לחסמי כניסה גבוהים למשחק. קינג הייתה מהגורמים הפעילים שהובילו למעבר של משחק הטניס לעידן המקצועני, שהחל ב-1968. היא גם הייתה האישה הראשונה שהרוויחה ממקצוענות זו: ב-1971 הגיע סך פרסיה ל-100,000 דולרים והיא הייתה הספורטאית המקצוענית הראשונה להגיע לאבן דרך זו.
קינג נאבקה למען שוויון כלכלי מוחלט בין גברים לנשים בטניס. ב-1972, לאחר שזכתה בפעם השלישית באליפות ארצות הברית, ונאלצה להסתפק בפרס נמוך מזה של הזוכה המקביל לגברים, איליה נסטסה, הודיעה כי לא תשוב להגן על תארה בשנה הבאה אם לא יושווה סכום הפרס לנשים לזה של הגברים. ואכן, ב-1973, הייתה אליפות ארצות הברית לטורניר החשוב הראשון ששילם סכום זהה לזוכים בו משני המינים.
ביוגרפיה > "קרב המינים"

באותה השנה, 1973, הייתה קינג גם הכוח המניע מאחורי הקמת האיגוד המקצועי של שחקניות הטניס, ה-WTA, והתמנתה לנשיאתו הראשונה. אולם משחק אחד ויחיד ששיחקה באותה השנה, האפיל על כל אלה בפרופיל התקשורתי העצום לו זכה, ובהשפעתו ארוכת הטווח. היה זה המשחק שכונה "קרב המינים" (אנ') (Battle of the Sexes).
ראשיתו של "קרב המינים" בקריאת תיגר של שחקן העבר בובי ריגס, מי שהיה טניסאי עלית בשנות השלושים והארבעים ובינתיים פנה להתפרנס ממשחקי ראווה למיניהם. ריגס הכריז על עצמו כ"חזיר שוביניסטי גברי", ייתכן כדי לייצר המולה תקשורתית רווחית. הוא התרברב כי למרות כל הרעש שליווה את הרנסאנס של הטניס הנשי באותה העת, עדיין יכול גבר בן 55, הרבה מעבר לשיאו, לנצח את הטובות שבטניסאיות הסבב העולמי. בתחילה סירבה קינג (בת ה-29 אז) להרים את הכפפה שהטיל, אולם לאחר שניצח את מרגרט קורט 6–2 6–1, במשחק שנערך ביום האם 1973, הבינה כי אם לא תנצח אותו "יחזיר הדבר את הטניס הנשי חמישים שנה לאחור", "יהרוס את סבב הנשים" וישפיע לרעה על ההערכה העצמית של נשים באשר הן. כדי לתמוך בסבב המקצועני הנשי שהיא בעצמה הקימה, וגם לזכות בפרס כספי ניכר, נתנה לבסוף את הסכמתה למשחק.
ב-20 בספטמבר 1973 התמודדו ריגס וקינג ביוסטון, לפני למעלה מ-30,000 צופים שהגיעו ל"אסטרודום" הטקסני, ועוד 50 מיליון שצפו בהם בשידור חי ל-37 ממדינות העולם. תוצאת המשחק הייתה ניצחון חלק של קינג: 6–4, 6–3, 6–3.
תחקיר של רשת ESPN קבע כי המשחק היה מכור, לאחר שריגס נקלע לחובות כבדים למאפיה וראשיה הכריחו אותו להפסיד על המגרש כדי להרוויח כסף בהימורים
בשנת 2001 יצא סרט הטלוויזיה הקומי "כשבילי ניצחה את בובי" (When Billie Beat Bobby), בו גילמה השחקנית הולי האנטר את דמותה של קינג. בשנת 2014, יצא סרט הדוקומנטרי על האירוע. בשנת 2017 יצא סרט הקולנוע "קרב המינים", בו מגלמת את דמותה השחקנית אמה סטון.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת

קינג הוסיפה לשחק טניס מקצועני עוד שנים רבות לאחר שהייתה לסמל פמיניסטי. ב-1975, השנה שבה בחר בה סקר קוראות המגזין "Seventeen" ל"אישה הנערצת ביותר בעולם" (גולדה מאיר דורגה במקום השני), היא זכתה בגרנד סלאם ה-12 והאחרון שלה ליחידות - זכייתה השישית בווימבלדון. היא שיחקה טניס ליחידות עוד שמונה שנים ופרשה ב-1983. הופעתה האחרונה בטורניר היחידות של אליפות וימבלדון, בגיל 39, הסתיימה בשלב חצי הגמר. לאחר מכן הוסיפה להשתתף בטורנירי זוגות, עד 1990. בת זוגה למשחקה התחרותי האחרון בפלורידה ב-1990, הייתה ג'ניפר קפריאטי בת ה-13. קינג הייתה אז בשנתה ה-47.
לאחר שפרשה הקימה קרן מלגות לספורטאיות טניס במימון משקיעים שגייסה, וארגנה מלגות לטניסאיות בקולג'ים.
גם אחרי שחדלה לשחק, נותרה קינג גורם משמעותי בעולם הטניס. כקפטן הובילה את נבחרת ארצות הברית לזכייה בגביע הפדרציה ב-1996, עשרים שנה לאחר שזכתה בו כשחקנית. באותה שנה אימנה גם את שחקניות ארצות הברית בטורניר הטניס של אולימפיאדת אטלנטה (1996), שזכו בזהב ליחידות ולזוגות. היא המשיכה להוביל את הנבחרת האמריקאית עד 2003. מעורבותה המתמשכת ומעמדה בטניס הנשי באו לידי ביטוי גם בדירבונה של הטניסאית הישראלית ציפי אובזילר, לחזור לפעילות בסבב הנשי, לאחר מפגש בין נבחרות גביע הפדרציה של ארצות הברית וישראל.
מורשת

בעשור שבין השנים 1966–1975, הייתה בילי ג'ין קינג הטניסאית הדומיננטית ביותר בעולם. חמש פעמים דורגה ראשונה בעולם בסוף השנה, לפי הדירוג הנוהג באותה העת: 1966–1968, 1972 ו-1974. מתוך 25 תחרויות גרנד סלאם (יחידות) בהן השתתפה באותו עשור, הגיעה ל-16 גמרים וניצחה ב-12. במחצית הראשונה של שנות השבעים של המאה ה-20 לא הצליחה אף טניסאית לגבור עליה בגמר גרנד סלאם: היא השתתפה בעשרה טורנירים, העפילה לשבעה משחקי גמר וניצחה בכולם. בשישה מהם לא הפסידה גם מערכה. עדות נוספת לחוסנה המנטלי של קינג במעמד הגרנד סלאם ליחידות, היא העובדה שנצחה 11 מ-13 משחקיה שהגיעו ל-5-5 במערכה השלישית, כלומר הגיעו לשלב שבו שני הצדדים כאחד היו רחוקים שני משחקונים בלבד מהפסד - או ניצחון. במחצית השנייה של שנות השבעים איבדה את מעמדה כטניסאית הטובה בעולם לבת ארצה כריס אוורט.
הפרסים והכיבודים שקיבלה מעידים על חשיבותה מעבר לתחום המצומצם של טניס לנשים: כשנבחרה כ"ספורטאי השנה" של עיתון הספורט האמריקאי ספורטס אילוסטרייטד ב-1972 היא הייתה לא רק האישה הראשונה לעשות כן, אלא גם הטניסאי הראשון שזכה לכך. ב-1975 נבחרה כאיש השנה של השבועון טיים, יחד עם נשים נוספות שייצגו את כלל נשות ארצות הברית, ובהן הגברת הראשונה בטי פורד. חמש עשרה שנים לאחר מכן, בחר בה LIFE כאחת מ"מאה האישים האמריקאים החשובים של המאה ה-20" - אישים בכלל, ולא מבין הספורטאים בלבד.
בשנת 2006 נקרא על שמה מרכז הטניס הלאומי בניו יורק.
באוגוסט 2009 קיבלה קינג את מדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ברק אובמה. בשנת 2021 הוענק לה פרס לוריוס למפעל חיים.
חייה האישיים

בשנת 1968 הבינה קינג שהיא נמשכת ומתעניינת בנשים. בשנת 1971 היא עברה הפלה ובאותה העת היא ניהלה מערכת יחסים אינטימית עם מזכירתה מרילין ברנט. במאי 1981 ברנט הגישה נגדה תביעת ממון מתוקשרת (עברה אאוטינג) ובכך הפכה קינג לספורטאית המקצוענית הראשונה הבולטת שהיא לסבית מחוץ לארון. היא רצתה לפרוש מטניס מקצועני אך לא יכלה להרשות לעצמה בגלל התביעה: ”תוך 24 שעות מפרסום התביעה הפסדתי את כל עולמי. איבדתי הכל. הפסדתי לפחות 2 מיליון דולר רק מחוזים ארוכי טווח שהייתי חתומה עליהם. הייתי צריכה לשחק רק על מנת לממן את שכר עורכי הדין. בשלושה חודשים התבזבזו להם כ-500,000 דולר, הייתי בהלם. כל חיי לא הרווחתי סכום של שני מיליון דולר”.
קינג התגרשה מבעלה בשנת 1987. באוטוביוגרפיה שלה בשנת 1982 היא כתבה שהחליטה על ההפלה מאחר שהנישואין לא היו מספיק חזקים על מנת להביא ילד למשפחה שלה.
היא סיפרה בשנת 1998 שמרטינה נברטילובה לא תמכה בה כשהוצאה מהארון, דבר שהוביל לנתק של חמש שנים ביניהן. בשנת 2007 אמרה קינג: יטוטון.”זה היה לי קשה מאוד, כשהוצאתי מהארון. כל אחד צריך לעשות את זה בזמן שלו. 50% מהגייז יודעים על עצמם כבר בגיל 13 ואילו אני הייתי בחמישים האחוזים האחרים. לא הייתי מתחתנת עם לארי לו הייתי יודעת. לא הייתי עושה לו את זה. הייתי לגמרי מאוהבת בלארי בגיל 21 כשהתחתנו”[דרוש מקור]
היא חברה של אלטון ג'ון שכתב לכבודה את השיר: "Philadelphia Freedom" והייתה ידידתו של צ'ארלס מ. שולץ.
קינג שיחקה שופטת בסדרת הטלוויזיה האהובה עליה "חוק וסדר" באפריל 2007.
בשנת 2014 נבחרה קינג על ידי ברק אובמה נשיא ארצות הברית לעמוד בראש המשלחת האמריקאית לאולימפיאדת סוצ'י (2014) בגלל הפגיעה בזכויות קהילת הלהט"ב ברוסיה, המדינה המארחת. היא פרשה מהמשלחת בגלל מחלתה של אמא שלה שנפטרה ביום פתיחת המשחקים.
היא מתגוררת בניו יורק ובשיקגו עם בת זוגה אילנה קלוס, טניסאית שדורגה בעברה במקום ראשון בעולם בזוגות נשים.
הערות שוליים

↑  אמיר ענבר, היום בו הקרב בין המינים הגיע לנקודת מערכה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2013
↑  "משחק מלחמת המינים היה מכור", באתר וואלה, 28 באוגוסט 2013
↑  אלינור דוידוב, מלחמת המינים: קרב הטניס שהוכרע מראש על ידי השיטה, באתר "שיחה מקומית", 17 במאי 2014
↑   ליאור סורוקה, נקודת ציון היסטורית במאבק הפמיניסטי, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2017
שמוליק דובדבני, ביקורת סרט - "קרב המינים": רצוף פספוסים וסטריאוטיפי, באתר ynet, 24 בנובמבר 2017
↑  רונאל פישר, בילי ג'ין קינג: הראיתי לגברים מאיפה משתין הדג, חדשות, 23 בינואר 1989
↑  מיקי שגיא, היסטוריה: ציפי אובזילר בין מאה הטניסאיות הטובות בעולם, באתר ynet, 16 בפברואר 2007
↑  אובמה יעניק עיטור נשיאותי לקנדי, הוקינג וטוּטוּ, באתר ynet, 31 ביולי 2009
↑  Obama Gives Medal of Freedom to 16 Luminaries, הניו יורק טיימס, 12 באוגוסט 2009
↑  Laureus World Sports Awards: Naomi Osaka, Rafael Nadal, Bayern Munich, Lewis Hamilton win, BBC, 6 May 2021
↑  Hall of Famers, web.archive.org, ‏2006-11-19
↑  Press, Associated (2013-12-18). "Obama names Billie Jean King as one of two gay Sochi Olympic delegates". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-07-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350377905171  PLWABN: 9810669620805606  BNE: XX5767860  BnF: cb16262991p (data)  CiNii: DA00863186  GND: 128823895  ISNI: 0000 0001 1451 8626  LCCN: n80013088  MusicBrainz: 158c2484-f41a-4c5a-852f-1419f3c1a725  NARA: 10580241  NDL: 00445690  NKC: xx0112055  NLA: 35271274  NSK: 000128070  SELIBR: 321597  SNAC: w6gf8qzx  Trove: 891489  VIAF: 91963648   WorldCat (עם VIAF): 91963648 
קינג עם גביע אמריקה ב-1966
קינג ויריבה ל'קרב המינים' בובי ריגס ב-1973
דיודת מנהרה

| --- | --- |
  סמל דיודת מנהרה
 סוג:  פסיבי
 עקרון פעולה:  מנהור קוונטי
 ממציאים:  לאו אסאקי ויריקו קורוזה
 יצרן ראשון:  סוני
 תצורת פינים:  אנודה וקתודה
דיודת מנהרה של 10 מילי־אמפר עשויה גרמניום, שצולמה בעוקב עקומה מדגם טקטרוניקס 571 (Tektronix 571).
דיודת מנהרה או דיודת מִנהוּר (באנגלית: Tunnel diode; נקראת גם דיודת אסאקי) היא סוג של דיודה בעלת התנגדות שלילית (אנ') בשל תופעה קוונטית הנקראת מנהור קוונטי. דיודת המנהרה הומצאה באוגוסט 1957 על ידי לאו אסאקי ויריקו קורוזה כשעבדו בחברת "טוקיו צושין קוגיו", המוכרת כיום בשם סוני. בשנת 1973 זכה אסאקי בפרס נובל לפיזיקה על הדגמה ניסיונית של תופעת המנהור באלקטרונים במוליכים למחצה. רוברט נויס הגה באופן עצמאי את רעיון דיודת המנהרה בזמן שעבד עבור ויליאם שוקלי, אך לא היה מעודד מפיתוחה והפיתוח נזנח. דיודות מנהרה יוצרו לראשונה על ידי סוני ב-1957, ואחריהן היו ג'נרל אלקטריק וחברות נוספות משנת 1960 בערך. דיודות מנהרה עדיין מיוצרות כיום אך לא בכמויות גדולות.
דיודות המנהרה בנויה מצומת PN מאולח בכבדות שרוחבו הוא בערך 10 ננומטר (100 Å) – דק ביותר. האילוח הכבד מביא לפער אסור מעוקם, כאשר האלקטרונים בפס ההולכה בצד ה-N נמצאים פחות או יותר באותן רמות אנרגיה של החורים בפס הערכיות בצד ה-P. דיודות מנהרה עשויות בדרך כלל מגרמניום, אך הן יכולות להיות עשויות גם מחומרים כמו גליום ארסניד (GaAs), גליום אנטימוניד (GaSb) וסיליקון.
שימושים

ההתנגדות הדיפרנציאלית השלילית בחלק מטווח הפעולה של דיודות המנהרה מאפשרת להן לפעול כמתנדים וכמגברים, ובמעגלי מיתוג באמצעות היסטרזיס. הן משמשות גם כממירי תדרים וכגלאים. הקיבול הנמוך שלהן מאפשר להן לתפקד בתדרי גלי מיקרו, שתדירותם נמצאת הרבה מעל לטווח הפעולה של דיודות וטרנזיסטורים רגילים.
בשל הספק המוצא הנמוך שלהן, דיודות המנהרה אינן נמצאות בשימוש נרחב: תפוקת תדרי הרדיו שלהן מוגבלת לכמה מאות מילי־ואטים בגלל תנודת המתח הקטנה שלהן. עם זאת, בשנים האחרונות פותחו רכיבים חדשים המשתמשים במנגנון המנהור:
דיודת מנהור־תהודה (RTD) הגיעה לכמה מהתדרים הגבוהים ביותר של מתנדי מצב מוצק.
דיודת מתכת-מבודד-מבודד-מתכת (MIIM) – דיודת מנהרה בעלת שכבת בידוד נוספת המאפשרת "מנהור צעד" לשליטה מדויקת יותר על הדיודה.
דיודת מתכת-מבודד-מתכת (MIM) – לדיודה זאת יש רגישויות מובנות ולכן היישום הנוכחי שלה מוגבל לסביבות מחקר.
אופן פעולה > בממתח קדמי

כאשר המתח מתחיל לעלות המל"ם יוצא משיווי משקל, והאלקטרונים האנרגטיים ביותר שבפס ההולכה בצד ה־N עוברים – עקב תופעת המנהור – דרך מחסום צומת ה-PN (אזור הדלדול) הדקיק אל החלק העליון הריק של פס הערכיות בצד ה־P של צומת ה־PN.
כשהמתח החיצוני ממשיך לגדול, פס ההולכה בצד ה־N ופס הערכיות בצד ה־P חופפים יותר ויותר, מה שמביא להגדלת זרם המנהור עד מתח מסוים ( V_{1} באיור משמאל). כאשר המתח יעלה מעבר למתח זה, פס ההולכה בצד ה־N ופס הערכיות בצד ה־P יחפפו פחות ולכן וזרם המנהור יקטן. בין  V_{1} לבין  V_{2} (ראו איור משמאל), לדיודת המנהרה יש התנגדות דיפרנציאלית שלילית מכיוון שהזרם בדיודה יורד עם עליית המתח עליה. אזור הפעולה החשוב ביותר בדיודת מנהרה הוא אזור ההתנגדות השלילית.
כאשר המתח עולה מעבר למתח סף קבוע, זרם המנהור מתאפס והדיודה מתחילה לפעול כדיודה רגילה, שבה אלקטרונים נעים באמצעות הולכה על פני צומת ה־PN, ולא על ידי מנהור דרך מחסום צומת ה־PN.
אופיין הזרם־מתח של דיודת מנהרה שונה מאופיין הזרם־מתח של דיודה רגילה.
אופן פעולה > בממתח אחורי

בשימוש בכיוון הפוך, דיודת מנהרה נקראת דיודה אחורית (back diode או backward diode) והיא יכולה לפעול כמיישר זרם מהיר עם מתח היסט אפס וליניאריות קיצונית לאותות הספקיים (לדיודת מנהרה יש מאפיין חוק ריבועי מדויק בכיוון ההפוך). תחת ממתח אחורי, מצבים מלאים בצד ה־P הופכים חופפים יותר ויותר עם מצבים ריקים בצד ה־N, ואלקטרונים יכולים לעבור דרך מחסום צומת PN בכיוון הפוך.
השוואות טכניות

בדיודה רגילה, הולכה מתרחשת בזמן שצומת ה-PN נמצא בממתח קדמי, ונתק מתרחש כאשר הצומת נמצא בממתח אחורי. הנתק מתרחש עד למתח אחורי המכונה מתח פריצה אחורה שבו מתחילה הולכה (לרוב הרכיב נהרס במקרה כזה). בדיודת מנהרה, לעומת זאת, ריכוזי האילוח באזורי ה־P וה־N גדולים עד כדי כך שמתח הפריצה אחורה הוא אפס והדיודה מוליכה בכיוון ההפוך.
עם זאת, כאשר דיודת מנהרה נמצאת בממתח קדמי, תופעת המנהור הקוונטי גורמת לכך שבטווח מתחים מסוים, עלייה במתח גורמת לזרם לקטון, כלומר שבטווח זה התנגדות הדיוה היא שלילית. ניתן לנצל את טווח ההתנגדות השלילית בגרסת מצב מוצק של מתנד דינטרון (Dynatron oscillator), שבדרך כלל עושה שימוש בשסתום תרמיוני טטרודי (שפופרת ריק).
יישומים

דיודת המנהרה זכתה להכרה משמעותית ביכולתה לתפקד הן כמתנד והן כמכשיר סף (טריגר) בתדר גבוה, בעיקר משום שהיא יכלה לפעול בתדרים הנמצאים הרבה מעבר לטווח שניתן להשיג על ידי טכנולוגיות קודמות כמו הטטרודה. בעוד שהטטרודה הוגבלה ליישומים בתדר נמוך יותר, דיודת המנהרה הצטיינה באלקטרוניקה במהירות גבוהה בכך שהיא הגיעה אל ספקטרום תדרי המיקרוגל, הכולל תדרים הנעים בין 1 ל־100 גיגה־הרץ. טווח תדרים יוצא דופן זה הפך את דיודת המנהרה למתאימה במיוחד למערכות תקשורת מתקדמות, מכ"מים ויישומים אחרים הדורשים מיתוג וחילול אותות מהירים. יכולתה לעבוד ביעילות בתדרים גבוהים כל כך פתחה אפשרויות חדשות בתחומים שבהם המהירות והדיוק היו קריטיים, וחיזקה את מקומה כמרכיב מפתח באלקטרוניקה בתדר גבוה בתקופתה.
יישומים של דיודות מנהרה כללו מתנדים מקומיים עבור מקלטי טלוויזיה בתדרי UHF, מעגלי טריגר באוסצילוסקופים, מעגלי מונים מהירים, ומעגלי מחולל דפקים בעלי עלייה מהירה מאוד. בשנת 1977, המקלט של הלוויין אינטלסט V עשה שימוש בקדמן מגבר דיודות מנהרה (TDA) מיקרו-סטריפ (microstrip) בתדרים של 14–15.5 גיגה-הרץ. מגברים כאלה נחשבו לחדשים ובעלי ביצועים טובים יותר בתדרים גבוהים מכל קדמן מבוסס טרנזיסטור. דיודת המנהרה יכולה לשמש גם כמגבר בעל רעש נמוך לגלי מיקרו. מאז המצאתה, התקני מוליכים למחצה רגילים עלו על ביצועיה באמצעות טכניקות מתנד רגילות. למטרות רבות, התקן בעל שלושה הדקים, כגון טרנזיסטור FET, הוא גמיש יותר מהתקן בעל שני הדקים בלבד. דיודות מנהרה מעשיות פועלות בכמה מילי־אמפר ובכמה עשיריות וולט, מה שהופך אותן לרכיבים בעלי הספק נמוך. לדיודת גאן יש יכולת דומה בתדר גבוה והיא יכולה להתמודד עם הספק גבוה יותר.
יתרון חשוב של דיודה זו הוא עמידותה היחסית לקרינה מייננת, מה שהופך אותה למתאימה יותר לסביבות מסוימות (כגון החלל).
יישומים > אורך חיים

דיודות מנהרה רגישות להתחממות יתר, ולכן יש צורך בזהירות מיוחדת בעת הלחמתן.
דיודות מנהרה בולטות באורך חייהן – דיודות מנהרה שיוצרו בשנות ה-60 עדיין מתפקדות. במאמר ב־Nature, אסאקי ונוספים כתבו כי התקני מוליכים למחצה באופן כללי הם יציבים ביותר, והציעו שחיי המדף שלהם צריכים להיות "אינסופיים", אם הם נשמרים בטמפרטורת החדר. הם ממשיכים בדיווח על ניסוי בקנה מידה קטן של רכיבים בני 50 שנה, שהראה "אישור משמח לאריכות החיים של הדיודה". כפי שצוין בדגימות מסוימות של דיודות אסאקי, פיני הברזל המצופים זהב עלולים להחליד וליצור קצר במארז. בדרך כלל ניתן לאבחן ולטפל בבעיה זו בטכניקת חמצן פשוטה המשמשת בדרך כלל לתיקון מעגלים מודפסים של טלפונים, בלי לפגוע בפעולת הדיודה.
ראו גם

דיודת מפולת
דיודת גאן
דיודת זנר
מוליכים למחצה מחוץ לשיווי משקל
הערות שוליים

↑  Esaki, Leo (1958-01-15). "New Phenomenon in Narrow Germanium p−n Junctions". Physical Review. 109 (2): 603–604. Bibcode:1958PhRv..109..603E. doi:10.1103/PhysRev.109.603.
↑  "The Esaki Diode, Chapter 9 The Model 2T7 Transistor, Part I, Sony History". Sony Corporation. 1996. נבדק ב-2018-04-04.
↑  "The Nobel Prize in Physics 1973: Award ceremony speech". NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-12-17.
↑  Berlin, Leslie (2005). The Man Behind the Microchip: Robert Noyce and the Invention of Silicon Valley. Oxford, UK: Oxford University Press. ISBN 0-19-516343-5.
↑  ソニー半導体の歴史 (ביפנית). אורכב מ-המקור ב-2009-02-02.
↑  Rostky, George. "Tunnel diodes: the transistor killers". EE Times. אורכב מ-המקור ב-7 בינואר 2010. נבדק ב-2 באוקטובר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Fink, Donald G., ed. (1975). Electronic Engineers Handbook. New York, NY: McGraw Hill. ISBN 0-07-020980-4.
↑  Brown, E.R.; Söderström, J.R.; Parker, C.D.; Mahoney, L.J.; Molvar, K.M.; McGill, T.C. (18 במרץ 1991). "Oscillations up to 712 GHz in InAs/AlSb resonant-tunneling diodes" (PDF). Applied Physics Letters. 58 (20): 2291. Bibcode:1991ApPhL..58.2291B. doi:10.1063/1.104902. ISSN 0003-6951. אורכב מ-המקור (PDF) ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-26 בדצמבר 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Conley, John (4 בספטמבר 2013). "Electronics advance moves closer to a world beyond silicon". OSU College of Engineering. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The MIM diode: Another challenger for the electronics crown". SciTechStory. 19 בנובמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-24 בדצמבר 2016. נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mott, R.C. (בנובמבר 1978). "Intelsat V 14 GHz tunnel diode noise figure study". COMSAT Technical Review. 8: 487–507. Bibcode:1978COMTR...8..487M. ISSN 0095-9669. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Turner, L.W., ed. (1976). Electronics Engineer's Reference Book (4th ed.). London, UK: Newnes-Butterworth. pp. 8–18. ISBN 0-408-00168-2.
↑  Esaki, Leo; Arakawa, Yasuhiko; Kitamura, Masatoshi (2010). "Esaki diode is still a radio star, half a century on". Nature. 464 (7285): 31. Bibcode:2010Natur.464Q..31E. doi:10.1038/464031b. PMID 20203587.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555903905171  BnF: cb119811617 (data)  GND: 4186443-8  LCCN: sh85138667  NDL: 01190029 
מגבר דיודות מנהרה של 8–12 גיגה-הרץ (1970 בקירוב)
אופיין זרם־מתח של דיודת מנהרה. באזור הכהה, בין V1 ל־V2, יש לה התנגדות דיפרנציאלית שלילית.
אופיין זרם־מתח של דיודת מנהרה של 10 מילי־אמפר עשויה גרמניום, שצולמה בעוקב עקומה מדגם טקטרוניקס 571.
פטריק גדס

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1854 בולטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  17 באפריל 1932 (בגיל 77) מונפלייה, צרפת 
 ענף מדעי:  ביולוגיה 
 מקום מגורים:  סקוטלנד, הודו
 מקום לימודים:  בית הספר המלכותי למכרות  אימפריאל קולג'  אקדמיית פרת' 
 מוסדות:  אוניברסיטת דנדי  אוניברסיטת אדינבורו  אוניברסיטת סנט אנדרוז 
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  Anna Geddes 
 צאצאים:  Arthur Geddes, Norah Geddes 
 תרומות עיקריות
 תכנון ערים, וביניהן תל אביב
 חתימה:  חתימתו של פטריק גדס
 
תיאור חייו ותוכניותיו של פטריק גדס בתערוכת "העיר הלבנה" במגדל שלום מאיר בתל אביב
סר פטריק גדס (באנגלית: Sir Patrick Geddes; ‏2 באוקטובר 1854 – 17 באפריל 1932) היה מתכנן ערים וביולוג סקוטי, ידוע גם כהוגה חדשני בתכנון ערים ובחינוך. תכנן את רחובות העיר תל אביב בראשית דרכה, והיה שותף לתוכנית גדס-אשבי למתאר של ירושלים.
ביוגרפיה

גדס למד בקולג' המלכותי של מכרות בלונדון תחת תומאס הנרי האקסלי בין 1874 ו-1877. אבל לא סיים את התואר. ולאחר מכן הוא בילה את שנת 1877–1878 בתור מציג במחלקה לפיזיולוגיה באוניברסיטת קולג' בלונדון, שם פגש את צ'ארלס דרווין. לאחר מכן התמנה למרצה בזואולוגיה באוניברסיטת אדינבורו מ-1880 עד 1888.
כשהיה בן 32, בשנת 1886 הוא התחתן עם אנה מורטון (1857–1917), שהייתה בתו של סוחר עשיר. היו להם שלושה ילדים: נורה, אלסדר וארתור. במהלך ביקור בהודו בשנת 1917 אנה חלתה בטיפוס ומתה, מבלי לדעת שבנם אלסדר נהרג בפעולה בצרפת.
בגיל 34 פרסם את ספרו הראשון, "The Evolution of Sex", ומונה לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת בעיר דאנדי בסקוטלנד (1889) שבה כיהן במשך 30 שנה.
גדס הוא מאבות התכנון האורבני המודרני, המושתת על יסודות חקר החברה והפרט, הטופוגרפיה והאקלים. בשנת 1904 פרסם את מסקנות מחקריו תחת השם "פיתוח העיר" ובהמשך ב-1911 ארגן תערוכה נודדת. בשנת 1915 התפרסם ספרו "העיר והאבולוציה". בגיל 65 פרש מהאוניברסיטה והוזמן להודו על מנת לעמוד בראש המגמה לסוציולוגיה ואזרחות באוניברסיטת מומבאי.
גדס השפיע ברעיונותיו על לואיס ממפורד, היסטוריון ומתכנן ערים אמריקאי.
גדס קיבל תואר אבירות בשנת 1932 סמוך למותו במונפלייה בצרפת, באותה השנה.
נכדתו, אן גדס, נישאה לסטודנט ישראלי שלמד בסקוטלנד, בנימין שליט. שאלת הלאום של ילדיהם הייתה נושאו של בג"ץ שליט. בנימוקים להכרה בילדים כבני הלאום היהודי הובא גם פועלו של הסב, פטריק גדס.