ניו ג'רזי (BB-62)
מלחמת העולם השנייה (1943–1945) > שירות עם הצי השלישי, אדמירל הולסי

תרומתה האחרונה של ניו ג'רזי לכיבוש איי מריאנה הייתה בתקיפות על גואם ואיי פלאו שממנה הפליגה לפרל הארבור, לשם הגיעה ב-9 באוגוסט. כאן היא הניפה את דגל האדמירל ויליאם פ. הולסי ג'וניור, ב-24 באוגוסט, והפכה לאוניית הדגל של הצי השלישי של ארצות הברית. ב-30 באוגוסט יצאה ניו ג'רזי להפלגה מפרל הארבור, ובמשך שמונה החודשים הבאים התבססה באוליטי כדי להעניק תמיכה לכוחות בעלות הברית הפועלים בפיליפינים. בתקופה זו של המלחמה בזירת האוקיינוס השקט, כוחות משימה של נושאות מטוסים מהירות הרחיקו למימי הפיליפינים, אוקינאווה ופורמוזה, וערכו תקיפות חוזרות ונשנות על שדות תעופה, ספנות, בסיסי חוף וחופי פלישה.
בספטמבר היעדים היו בויסאיאס ובדרום הפיליפינים, ולאחר מכן מנילה וקאוויט, פאנאי, נגרוס, לייטה וסבו. בתחילת אוקטובר החלו פשיטות להשמדת כוח אווירי של האויב מבסיסים באוקינאווה ופורמוזה כהכנה לנחיתות בלייטה ב-20 באוקטובר 1944. הפלישה הזו הביאה לגיחה הגדולה האחרונה של הצי הקיסרי היפני. תוכניתה לקרב מפרץ לייטה כללה תקיפה של כוח צפוני של נושאות מטוסים שעד כה התרוקנו מרוב כלי הטיס שלהם כדי למשוך משם את אוניות המערכה, הסיירות ונושאות המטוסים המהירות שאיתם הגן אדמירל הולסי על הנחיתות. זה נועד לאפשר לכוח המרכזי היפני להיכנס למפרץ דרך מצר סן ברנרדינו. עם פתיחת הקרב, מטוסים מנושאות המטוסים שעליהן הגנה ניו ג'רזי פגעו בחוזקה הן בכוח הדרומי והן בכוח המרכזי היפנים, והטביעו אוניית מערכה ב-23 באוקטובר. למחרת, הולסי הנהיג את כוחו צפונה לאחר שזוהה כוח ההטעיה. מטוסים מנושאות המטוסים שלו הטביעו ארבע מנושאות המטוסים היפניות, כמו גם משחתת וסיירת, כאשר הגיעה הודעה שהכוח המרכזי היפני תוקף קבוצת נושאות מטוסים מלוות אמריקאיות ליד סאמאר. האיום הזה על ראשי החוף האמריקאים אילץ את TF 38 לשנות את המסלול ולהפליג כדי לתמוך בצי נושאות המטוסים המלוות הפגיעות, אך התנגדות עזה של הצי השביעי בקרב מול סאמאר כבר גרמה ליפנים לסגת וניו ג'רזי נמנעה מפעולת שטח.
ניו ג'רזי הצטרפה שוב לנושאות המטוסים המהירות שלה ליד סן ברנרדינו ב-27 באוקטובר 1944 לתקיפות במרכז ובדרום לוזון. יומיים לאחר מכן, הכוח עבר התקפת קמיקזה. ניו ג'רזי הפילה מטוס שהטייס שלו תמרן אותו לעבר גלריות התותחים השמאליים של אינטרפיד, בעוד אש מקלעים של אינטרפיד פצעה שלושה מאנשי ניו ג'רזי. במהלך פעולה דומה ב-25 בנובמבר, שלושה מטוסים יפנים הופלו מאש משולבת של הכוח, אולם חלק מאחד מהם פגע על סיפון הטיסה של הנקוק. אינטרפיד שוב הותקפה; היא הפילה מטוס קמיקזה אחד, אך נפגעה על ידי אחר למרות פגיעות של תותחנים בניו ג'רזי על התוקף. ניו ג'רזי הפילה מטוס שצלל על קאבוט ופגעה במטוס אחר שהתנפץ בחרטום השמאלי של קאבוט.
ב-18 בדצמבר 1944, אוניות כוח המשימה 38 נתקלו בטייפון קוברה במהלך ניסיונן לתדלק בים. באותה עת פעלו האוניות כ-300 מיל (480 קילומטרים) מזרחית ללוזון בים הפיליפינים. נושאות המטוסים השלימו זה עתה שלושה ימים של פשיטות כבדות על שדות תעופה יפניים, דיכוי מטוסי אויב במהלך המבצעים האמפיביים האמריקאים נגד מינדורו בפיליפינים. כוח המשימה נפגש עם קפטן ג'ספר טי אקאף וקבוצת התדלוק שלו ב-17 בדצמבר מתוך כוונה לתדלק את כל האוניות בכוח המשימה ולהחליף מטוסים שאבדו.
למרות שהים הלך וגעש כל היום, ההפרעה הציקלונית הסמוכה התריעה מעט יחסית על התקרבותה. לכל אחד מנושאות המטוסים בצי השלישי היה איש מזג אוויר, וכאוניית הדגל של הצי, על ניו ג'רזי, היה איש מזג אוויר מנוסה מאוד: קומנדר ג. פ. קוסקו, בוגר קורס אירולוגיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שחקר גם הוריקנים באיי הודו המערבית; למרות זאת, אף אחד מהצוותים הללו לא הצליח לתת לצי השלישי להתריע על סופת הטייפון הממשמשת ובאה. ב-18 בדצמבר, סופת הטייפון הקטנה אך האלימה עקף את כוח המשימה בזמן שרבות מהאוניות ניסו לתדלק. רבים מכלי השיט נתפסו סמוך למרכז הסופה ונפגעו בים קיצוניים ורוחות בעוצמת הוריקן. שלוש משחתות - האל, מונאגן וספנס - התהפכו וטבעו כמעט עם כל צוותן, בעוד שסיירת, חמש נושאות מטוסים ושלוש משחתות ספגו נזק חמור. כ-790 קצינים ומלחים אבדו או נהרגו, ו-80 נוספים נפצעו. שריפות אירעו בשלוש נושאות מטוסים כאשר מטוסים השתחררו בהאנגרים שלהם, וכ-146 מטוסים על אוניות שונות נסחפו אל מעבר לסיפון או ניזוקו מעבר לתיקון חסכוני על ידי שריפות או פגיעות. ניו ג'רזי שרדה את הסופה ברובה ללא פגע. היא חזרה לאוליטי בערב חג המולד כדי לפגוש את אדמירל הצי צ'סטר נימיץ.