מועצת הרבנות הראשית
חברים

המועצה הראשונה שנבחרה בשנת תרפ"א כללה את הרבנים צבי פסח פרנק, בנימין אלקוצר, בן ציון אברהם קואינקה, אברהם פילוסוף, יונה ראם, ירוחם פישל יהושע ברנשטיין. בבחירות שנערכו בסוף שנת 1936 בהן נבחרו לרבנים ראשיים הרב הרצוג והרב יעקב מאיר, נבחרו למועצה הרבנים האשכנזים: צבי פסח פרנק, יעקב קלמס ואליהו מרדכי ולקובסקי, והספרדים: אברהם פילוסוף, יוסף מרדכי הלוי ואברהם אביכזיר. בשנת 1940, עם פטירתו של הרב אברהם פילוסוף נכנס למועצה הרב חזקיה שבתי. הרב אביכזיר נפטר בתשרי תש"ה ובבחירות למועצת הרבנות בינואר 1945 נכנס למועצה הרב יעקב עדס במקומו כאשר שאר המועצה נשארה בהרכבה הקודם. עם פטירת הרב יוסף מרדכי הלוי בט"ו אלול תש"ז, נבחר לממלא מקומו הרב עובדיה הדאיה, אך עקב בעיות הביטחון והמצור בירושלים נדחתה כניסתו לתפקיד בחודשים אחדים. בשנת 1947 נקרא הרב משולם ראטה למלא את מקומו של הרב קלמס שיצא בשליחות לארצות הברית. בשנת 1948 הצטרף הרב שלום אזולאי למועצה.
בשנת תשט"ו (1955) נבחרו למועצה הרבנים איסר יהודה אונטרמן, עובדיה הדאיה, ראובן כץ, יעקב עדס, צבי פסח פרנק ויעקב משה טולידאנו. כן נבחרו כ"סגנים" הרב שלום יצחק הלוי והרב שאול ישראלי. הרב הלוי והרב ישראלי הפכו לחברי המועצה בעקבות פטירתם של הרב טולידאנו והרב פרנק. באוגוסט 1960 פקעה כהונת המועצה והיא המשיכה להתקיים בפועל, אך ללא סמכויות חוקיות, בגלל דחיות חוזרות ונשנות בקיום בחירות למועצה ולתפקיד הרב הראשי.
בד' בניסן תשכ"ד התקיימו לבסוף בחירות למועצת הרבנות הראשית (ביחד עם הבחירות לרבנים הראשיים בהן נבחרו הרבנים אונטרמן ונסים. המועצה הורחבה לעשרה חברים ונבחרו אליה: הרב יצחק אביחצירא, הרב שלמה יוסף זוין, הרב שלום יצחק הלוי, הרב חיים דוד הלוי, הרב שאול ישראלי, הרב יהושע קניאל, הרב כתריאל פישל טכורש, הרב יהושע פיטוסי, הרב אליעזר גולדשמידט והרב סלמן חוגי עבודי. 
 בשנת תש"ל נכנסו למועצה הרב אליהו פרדס (לאחר פטירת הרב יצחק אבוחצירא) והרב שלמה גורן (לאחר פטירת הרב יהושע קניאל) ובשנת תשל"ב נכנסו למועצה הרבנים רפאל עבו ויוסף קאפח (במקום הרבנים יהושע פיטוסי ואליהו פרדס שנפטרו).
בז' במרחשוון תשל"ג נבחרה קבוצה של רבנים ציונים דתיים שכללה את הרבנים שלמה יוסף זוין, כתריאל פישל טכורש, מנחם יהודה הלוי אושפיזאי, אליהו כץ, אליעזר שפירא, רפאל כדיר צבאן (רבה של נתיבות), חיים דוד הלוי, יוסף קאפח, בנימין אביעד (רב מועצה אזורית שפיר) ויוסף שרביט ותמכה ברב שלמה גורן.
בשנת תשל"ד נכנס למועצה הרב מרדכי לופז (במקום הרב חיים דוד הלוי שפרש מהמועצה לאחר שנבחר כרבה של תל אביב) ובשנת תש"מ נכנסו למועצה הרבנים שאר ישוב כהן ודב ליאור (במקום הרבנים שלמה יוסף זוין וכתריאל פישל טכורש שנפטרו).
בשנת תש"מ תוקן חוק הרבנות הראשית לישראל ולפיו הרכב מועצת הרבנות הראשית יהיה: שני הרבנים הראשיים לישראל, רבני הערים ירושלים, תל אביב, חיפה ובאר שבע ועשרה רבנים נבחרים, חמישה ספרדים וחמישה אשכנזים. בשנת תשע"א צורף הרב הראשי לצה"ל כחבר המועצה בתנאי שערב מינויו כרב צבאי ראשי החזיק בתעודת כושר לרב עיר. הרכבי המועצה מאותו יום התבססו על התיקון הנ"ל.
בכ"ג באלול תש"מ נבחרו למועצה הרבנים האשכנזיים שמחה הכהן קוק, שאול ישראלי, יוסף גליקסברג, מנחם יהודה הלוי אושפיזאי ואברהם אלקנה כהנא שפירא והרבנים הספרדיים מרדכי אליהו, יוסף קאפח, יוסף שרביט משה מלכה ורפאל כדיר צבאן.
בשנת תשמ"ג נכללו במועצת הרבנות, חמשת הרבנים האשכנזיים: ישראל מאיר לאו, שמחה הכהן קוק, מנחם יהודה הלוי אושפיזאי, יוסף גליקסברג ושאול ישראלי, חמשת הרבנים הספרדיים: משה מלכה, יוסף קפאח, רפאל כדיר צבאן, יוסף שרביט ודוד שלוש. בנוסף אליהם כיהנו, מתוקף תפקידם, גם רבני שלוש הערים הגדולות: יצחק קוליץ, חיים דוד הלוי ושאר ישוב הכהן והרב הראשי לצה"ל, הרב גד נבון.
בכ"ט בניסן תשמ"ו נבחרו למועצה הרבנים האשכנזיים שאול ישראלי, ישראל מאיר לאו, יוסף גליקסברג, יצחק דוד גרוסמן ומנחם יהודה הלוי אושפיזאי והרבנים הספרדיים יוסף שרביט, משה מלכה, יוסף קאפח, רפאל כדיר צבאן ודוד שלוש.
בי"ד באב תשנ"א נבחרו למועצה הרבנים האשכנזיים שמחה הכהן קוק, יצחק רלב"ג, יוסף גליקסברג, יצחק דוד גרוסמן ושאול ישראלי והרבנים הספרדיים משה מלכה, דוד שלוש, יוסף שרביט, רפאל כדיר צבאן ורצון ערוסי.
בכ"א בשבט תשנ"ח נבחרו למועצה הרבנים האשכנזיים שמחה הכהן קוק, משה ראוכברגר, יצחק דוד גרוסמן, יצחק רלב"ג ויוסף גליקסברג והרבנים הספרדיים שלמה משה עמאר, יהודה דרעי, עזריה בסיס, שמואל אליהו ושלמה בן שמעון.
בכ' בטבת תשס"ג נבחרו הרבנים הספרדים יצחק חיים פרץ, שמואל אליהו, עזריה בסיס, שלמה בן שמעון ורצון ערוסי והרבנים האשכנזיים יצחק דוד גרוסמן, יונה מצגר, שמחה הכהן קוק, יצחק רלב"ג ויוסף גליקסברג. לאחר בחירת הרב יונה מצגר כרב ראשי לישראל, מספר חודשים לאחר מכן, החליף אותו במועצה הרב משה ראוכברגר.
בכ"ג באלול תשס"ח נבחרו הרבנים הספרדים הרב שמעון אליטוב, הרב אברהם יוסף, הרב רצון ערוסי, הרב שמואל אליהו, הרב יצחק פרץ. הרבנים האשכנזיים שנבחרו הם, הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא, הרב יצחק דוד גרוסמן, הרב יוסף גליקסברג, הרב יעקב רוז'ה הרב יצחק רלב"ג. נוכחות בישיבות המועצה אינה חובה ואף נרשם עבור אחד מהחברים אפס אחוזי נוכחות.
בו' בחשוון תשע"ד נערכו בחירות, בהן נבחרו כל עשרת הרבנים לכהונה נוספת.
בכ"ה באלול תשע"ח התקיימו בחירות, וחברי המועצה נבחרו שוב לכהונה נוספת, למעט שניים: הרב יצחק לוי נבחר במקום הרב אברהם יוסף שפרש, והרב אליעזר שמחה וייס שנבחר במקום הרב יוסף גליקסברג.
בשנת ה'תשפ"ג נכנס למועצה הרב יוסף שלוש (במקום הרב שמעון אליטוב שנפטר). בהתאם לתיקוני חקיקה שהתקבלו בכנסת, כהונת חברי מועצת הרבנות הראשית המכהנים ערב יום קבלת החוק הוארכה עד ליום ל' שבט תשפ"ה.
בכ' בשבט ה'תשפ"ה נערכו בחירות, בהם נבחרו ארבעה מתוך חמשת הרבנים האשכנזים המכהנים: הרב יעקב רוז'ה, הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא, הרב אליעזר שמחה וייס והרב יצחק דוד גרוסמן. בנוסף נבחר הרב אליעזר יעקב ברוד (במקום הרב יצחק רלב"ג). מתוך חמשת הרבנים הספרדים המכהנים, נבחרו שני רבנים מכהנים: הרב שמואל אליהו והרב יוסף שלוש. בנוסף נבחרו: הרב אליהו אלחרר, הרב יגאל כהן והרב יוסף בן דוד (במקום הרב יצחק לוי שלא נבחר, והרבנים: רצון ערוסי ויצחק פרץ שלא התמודדו).