stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תולעת צינור ענקית
קליטת חומרי הזנה

בפנים גופה של התולעת, ישנו מבנה ייחודי הנקרא טרופוזום, ומכיל מיליוני חיידקים סימביוטיים. החיידקים, החיוניים להזנת התולעת, אינם נמצאים בתוך הגמטות מלכתחילה, אלא נכנסים אל תוך התולעת באמצעות עיכול במהלך חייה. התולעת קולטת חומרי הזנה דרך הפתח בחלקה העליון. המזון נע משם דרך המעי הקדמי, האמצעי והאחורי, עד לפי הטבעת. לאחר שהחיידקים נקלטים במעי האמצעי, מתרחשים בו שינויים כימיים הגורמים לגדילתו, ולבסוף להיווצרותו של הטרופוזום.
בחלקה העליון של התולעת, ישנו אזור שצבעו אדום בשל ריכוז הגבוה של המוגלובין הנמצא בו; באזור זה ישנם צינורות הובלה רבים, דרכם התולעת קולטת חומרי הזנה (מימן גופרי, חמצן, פחמן דו-חמצני וכו') מסביבתה. החמצן נקלט בגופה של התולעת באמצעות המוגלובין; עם זאת, ההמוגלובין יכול לשאת חמצן במין זה גם בנוכחות סולפיד, תכונה שאינה קיימת במינים אחרים.
למרות רעילותם של החנקה והנתרן החנקיתי, החנקן חיוני לתולעת על מנת שתוכל לבנות ממנו חלבונים וחומצות גרעין. החיידקים השוכנים בטרופוזום משנים את החנקה לאמוניום, +NH4. על מנת לקלוט חנקן בתהליכים אלה, התולעת קולטת חנקה בכמויות גדולות; ריכוז החנקה בדמן של תולעי צינור ענקיות גדול פי 100 מאשר במים בהן הן חיות. המנגנון בעזרתו התולעים מסוגלות לעמוד בריכוזים גבוהים כל כך של חנקה לא ידוע.
הערות שוליים

↑  Riftia pachyptila, Animal Diversity Web
תלום-קשקשים מדברי

| תלום-קשקשים מדברי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Rhagerhis
מין:: תלום-קשקשים מדברי
שם מדעי
 Rhagerhis moilensis

תְּלוּם-קַשְׂקַשִּׂים מִדְבָּרִי (שם מדעי: Rhagerhis moilensis), שנקרא גם פתן חקייני וקוברה מזויפת, הוא מין של נחש שחי בצפון אפריקה ובמזרח התיכון. בעבר הוא סווג בסוג תלום-קשקשים יחד עם תלום-הקשקשים המצוי, אך לאחר מחקרים חדשים הועבר לסוג בפני עצמו. השמות "פתן חקייני" ו"קוברה מזויפת" באו ממנהגו להרחיב את צווארו וללחוש כמו נחש קוברה כשהוא מאוים.
הוא מגיע לאורך של 1.5 מטר וניזון ממכרסמים ולטאות קטנות. הם מאופיינים בצבע אפור-אדמדם עם דוגמת מעוינים כהים מרוחקים אחד מהשני, ובכתם שחור על קדמת הפה, מהלחי עד הסנטר. הארס שלהם לא קטלני, אך הוא יכול לגרום לכאבים. תגובה חריפה להכשה עלולה לכלול קשיי נשימה וסיבוכים אחרים שעלולים להיות קטלניים, בעיקר לילדים קטנים. מאחר שאופיו של תלום-הקשקשים רגוע באופן יחסי, לעיתים רחוקות הוא משמש כחיית מחמד. הוא מתנשל פעם ב-30 עד 50 יום.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 211-212
שיבניק

בית העירייה
שיבניק (בקרואטית: Šibenik, באיטלקית: Sebenico) היא עיר בדלמטיה שבקרואטיה ובירת מחוז שיבניק-קנין. העיר יושבת לחופי הים האדריאטי במקום בו נשפך נהר קרקה אל הים. בשנת 2011 התגוררו בעיר 34,302 תושבים, רובם המכריע – כ-94% – קרואטים.
היסטוריה

בניגוד לערים אחרות בדלמטיה אשר נוסדו בידי האילירים, היוונים או רומאים, נחשבה שיבניק לעיר העתיקה ביותר באזור אשר נוסדה בידי הקרואטים, אם כי חפירות באזור טירת מיכאל הקדוש הראו כי המקום היה מיושב זמן רב לפני בוא הקרואטים. הקרואטים בנו במקום מצודה, לכל המאוחר במאה ה-9. העיר נזכרה לראשונה במגילה מאת המלך הקרואטי פטר קרשימיר הרביעי (Petar Krešimir), והאפיפיור בוניפקיוס השמיני העניק לה מעמד של עיר ודיוקסיה בשנת 1298.
העיר נשלטה לפרקי זמן קצרים במאה ה-12 על ידי ונציה ושוב מ-30 באוקטובר 1412. למרות שהעות'מאנים התקיפו את העיר מספר פעמים ב-1570, 1647 ו-1659, הם לא כבשוה, והביצורים שהוקמו על ידי הונציינים עומדים עדיין על תילם. ב-1649 נפלה העיר קרבן למגפת דבר אשר כילתה שלושה רבעים מתושביה. בנפול ונציה ב-1797, עברה העיר לשליטת בית הבסבורג, אשר החזיק בה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, למעט תקופת כיבוש צרפתי בין השנים 1806 ו-1813. העיר גדלה ושגשגה ונבנו בה מערכת להספקת מים בשנת 1879 ובית חולים בשנת 1883, והיא חוברה למפעל ההידרו-אלקטרי על נהר קרקה בשנת 1895.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה העיר לחלק מממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מכוח הסכם רפאלו. בזמן מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר בידי האיטלקים והגרמנים אחריהם. כמו האזור כולו הייתה שיבניק לאחר המלחמה לחלק מיוגוסלביה, וב-1991 נכללה בקרואטיה העצמאית כשזו הכריזה על עצמאותה. העיר הופצצה על ידי הצבא היוגוסלבי בזמן מלחמת העצמאות של קרואטיה, והתושבים הצליחו למנוע את כיבושה בשישה ימי קרב בין 16 בספטמבר ל-22 בספטמבר 1991, המכונים "קרבות ספטמבר". עם זאת חלקים מסביבתה של העיר נתפסו על ידי צבא יוגוסלביה ושוחררו על ידי צבא קרואטיה במבצע סערה רק ב-1995. למרות שנזקי המלחמה תוקנו, חיסלה זו לחלוטין את תעשיית האלומיניום ששגשגה בעיר.
העיר במאה ה-21

עיקר גאוותה של העיר הוא על קתדרלת יעקב הקדוש הנמנית עם רשימת אתרי המורשת העולמית. סמוך לקתדרלה נמצא ארמון הלוג'יה הגדולה (Loggia Grande) אשר שימש את מועצת העיר בתקופה הונציינית. העיר מוקפת במספר מבצרים, ובהן מבצר מיכאל הקדוש, מבצר ניקולס הקדוש (שהוא חלק מאתר המורשת העולמית מפעלי ההגנה הוונציאניים בין המאות ה-16 וה-17: סטטו דה טרה ומערב סטטו דה מאר) ומבצר יוחנן הקדוש. שיבניק מנסה לשווק את עצמה כיעד תיירותי, בין היתר בשל קרבתה לפארקים הלאומיים קרקה וקורנטי.
יהודים

נוכחות יהודים מתועדת בשיבניק החל מ-1432. אין פרטים על קהילה זו ומוסדותיה. ידוע שבראשית המאה ה-16 גורשו יהודי העיר בצו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. במחצית השנייה של המאה ה-16 הזמין השלטון המקומי בנקאיים ומלווים בריבית יהודים לעיר. היהודים גבו ריבית נמוכה הרבה יותר מהמלווים המקומיים. ב-1586 תועדו האחים גרשון ורפאל זיזא אשר הפעילו בנק למתן הלוואות שפעל עד סוף המאה. ב-1622 תועדו האחים שם-טוב ושמשון סמאדג'ה ואנג'לו פרנקו אשר קיבלו כתב זכויות למתן הלוואות. ב-1649 תועדה ברשומות פטירתו של יהודי בשם שמואל פרנקו. בתקופה זו לא הייתה קהילה מאורגנת והיהודים שפעלו בעיר נסמכו הלכתית על קהילת ספליט. עד המחצית השנייה של המאה ה-18 קיים תיעוד על פעילות סוחרים ובנקאים יהודים כגון משפחות אבינון, פנסו, לוי, רוסו, ג'אני, לוסינה וחביליו. החל מראשית המאה ה-19 פסק התיעוד לגבי יהודים שהתגוררו בשיבניק.
ערים תאומות

איטליה צ'יוויטנובה מארקה, איטליה
איטליה סן בנדטו דל טרונטו, איטליה
הערות שוליים

↑  יהודי קרואטיה, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
↑  הקהילה היהודית בשיבניק, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 309.
| הריביירה הקרואטית |
| --- | --- | --- |
| ערים | דוברובניק • ספליט • רוביני • רייקה • טרוגיר • זאדאר • אופטיה • פורץ' • פולה • שיבניק |  |
| איים | צרס • קרק • מלייט • ראב • פאג • ויס • לושין • דוגי אוטוק • בראץ' • הוואר • קורצ'ולה • קורנטי |  |
| ערכים אחרים | מפרץ קוורנר • דלמטיה • הים האדריאטי • ולביט • איסטריה • האלפים הדינריים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536513105171  GND: 4387004-1  NKC: ge299121  VIAF: 127876644   WorldCat (עם VIAF): 127876644
שצ'וקינו

נפת שצ'וקינו (ברוסית: райо́н Щу́кино) היא נפה של המחוז הצפון-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטח המחוז הוא 7.685 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 111,673 תושבים (2020).
מוסדות מדעיים (מכון קורצ'טוב, מכונים לחומרים אורגניים, וירולוגיה, ביופיזיקה), בתי חולים ופארקים תופסים חלק ניכר משטחו של הראיון. פיתוח המגורים של הראיון נוצר בשנות ה-40 – שנות ה-70; בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה הריסת בניינים בני חמש קומות ובנייה של רבי קומות כגון מתחם המגורים היוקרתי אלייה פארוסה.
תחנת ביאליק

תחנת ביאליק היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית הממוקמת מתחת לדרך ז'בוטינסקי ברמת גן בקטע שבין רחוב ביאליק לבין רחוב הרצל. התחנה נבנתה כחלק מהקו האדום של הדנקל. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים.
מבנה התחנה

התחנה נמצאת בעומק של 28 מטרים וכוללת קומת כרטוס וקומת רציפים. רציפי התחנה משתרעים לאורך של 10 מטרים.
היסטוריה

במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CRTG (אנ') הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת ביאליק. בנובמבר 2015 החלו העבודות על התחנה, תוך כדי שינויים בהסדרי התנועה. מספר הנתיבים לכל כיוון צומצם בדרך ז'בוטינסקי לשניים.
במאי 2020 התבצעו בתחנה, עבודות בניית הגג וקומות התחנה.
בנובמבר 2020 הוצפו מנהרות הרכבת הקלה בסביבת התחנה. המים נשאבו ולא היו נפגעים.
גלריית תמונות

קומת הרציפים בתחנה
קומת הכרטוס
רכבת נכנסת לרציף מספר 1
הערות שוליים

↑  תחנת "ביאליק", באתר נת"ע
↑  הדי כהן, ‏אריסון והסינים יכרו מנהרות הרכבת בת"א ב-2.9 מיליארד ש', באתר גלובס, 19 במאי 2015
↑  רועי צוקרמן, היכונו לבלגן בז'בוטינסקי: תחנת ביאליק יוצאת לדרך, באתר ynet, 16 בנובמבר 2015
↑   אסנת ניר, הגשמים גרמו להצפה במנהרות הרכבת הקלה, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2020
שייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי

הצוללת E18 לאחר שעברה את מצר ארסונד, ספטמבר 1915
שייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי בת 9 הצוללות, פעלה במשך שלוש שנים במהלך מלחמת העולם הראשונה כשהיא מסופחת לצי הבלטי. המשימה העיקרית של השייטת הייתה למנוע יבוא עפרות ברזל משוודיה לאימפריה הגרמנית. בנוסף להצלחתה של השייטת הבריטית במשימתה המקורית, היא גם גרמה לאוניות חיל הים הגרמני בים הבלטי להיצמד לבסיסיו ומנעה מצי הים הפתוח תנועה חופשית. בסיס השייטת היה בטאלין (שהייתה אז בשליטה רוסית) ולאורך רוב התקופה פיקד עליה קפטן פרנסיס קרומי.
הצוללות > דגם E

הצוללות מדגם E נכנסו לים הבלטי דרך המצרים הדניים במים שעומקם 10 מטרים בלבד. ב-19 באוגוסט 1915, עלתה הצוללת E15 על שרטון בארסונד, קרוב לאי סלטהולם. תוך הפרה של הנייטרליות הדנית, תקפה אותה ספינת טורפדו גרמנית ו-15 מאנשיה נהרגו. שאר הצוללות חדרו לים הבלטי ללא היתקלויות נוספות. הצוללות E18 ו-E19 חברו לשאר הכוח בספטמבר 1915.
הצוללת E9 הטביעה 4 אניות קיטור ב-18 וב-19 באוקטובר 1915.
הצוללת E18 אבדה בים הבלטי במאי 1916 בפעולה ליד טאלין. בדיקה של השרידים שהתגלו ב-2009 ליד היומאה העלתה את ההשערה שהיא נתקלה במוקש ימי תוך כדי ציפה.
הצוללת E19 הטביעה 4 אניות קיטור גרמניות ב-10 וב-11 באוקטובר 1915. היא גם הטביעה את הסיירת הקלה הגרמנית, 'SMS Undine'.
הצוללות > דגם C

4 צוללות מדגם C נשלחו בספטמבר 1915 בדרך מפותלת ועקיפה. הן נגררו סביב נורדקאפ עד לארכנגלסק ומשם נלקחו על גבי ארבות לקרונשטאדט, דרך הנהרות והאגמים שיהפכו מאוחר יותר לתעלת בלומורקנאל.

הצוללות הגיעו לסנקט פטרבורג בספטמבר 1916, אך בגלל בעיות מכניות הוכשרו לפעולה רק ב-1917.
הצוללת C32 נתקעה ליד העיר פרנו בצידו הצפון-מזרחי של מפרץ ריגה ב-24 באוקטובר 1917 בניסון לעכב תנועת כוחות גרמניים לאיים האסטוניים היומאה, סארמאה ומוהו.
סיום המלחמה

ב-1918, עם פלישת הצבא הגרמני וחתימת חוזה ברסט-ליטובסק, נאלצה השייטת לעזוב להלסינקי תחת חסותה של הרפובליקה הפינית. התערבות הצבא הגרמני במלחמת האזרחים הפינית ונחיתתם של 10,000 חיילים גרמנים בהאנקו, אילצו את צוותי השייטת להטביע את 8 הצוללות שנותרו לאחר המלחמה ואת 3 אוניות הסיוע מחוץ לנמל הלסינקי.

לגורל דומה זכה הצי הרוסי המקביל שהותיר בסיום המלחמה 4 צוללות בשוודיה והטביע אותן מחוץ לנמל האנקו.

צוותי הצוללות פונו באוניות רוסיות לפטרוגרד ומשם ברכבת למורמנסק על מנת לחבור לכוחות מדינות ההסכמה בצפון רוסיה, כמה שבועות בלבד לפני שפעילות חבלנית פגעה במסילת הרכבת למורמנסק.
הערות שוליים

↑  British Submarines and the Baltic Sea
↑  British Submarine E13
↑  The sinkings of E-9
↑  BBC NEWS | UK | Sub's wartime grave discovered
↑  The Submarine Massacre of 1915
↑  Eastern Front and Baltic Sea, Naval War
הצוללת E15 כשהיא מקורקעת, לפני התקיפה הגרמנית
שצ'י

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מרק, מנה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מטבח:  המטבח הרוסי 
 מוצא:  האימפריה הרוסית 
 מרכיבים עיקריים:  white cabbage, כרוב כבוש 
 
שצ'י (רוסית: Щи, הגייה היסטורית "שְׁצִ'י", הגייה מודרנית "שִׁי"; אוקראינית: Щі "שְׁצִ'י") הוא מרק רוסי עממי העשוי בעיקר מכרוב.
שצ'י הוא המנה הראשונה הנפוצה במטבח הרוסי במשך מאות בשנים – בין בגרסאותיו הדלות, המבוססות על כרוב ובצל בלבד, והנפוצות בקרב פשוטי העם, ובין בגרסאות העשירות העתירות בבשר ובשמנת חמוצה. טעמו הייחודי של השצ'י מתקבל מכך שמותירים אותו בתנור למשך שעות רבות לאחר תום בישולו.
מרק זה כה נפוץ עד אשר נוצרו סביבו פתגמים כגון "щи да каша — пища наша" (ברוסית: "שי דא קאשה - פישה נאשה", תרגום לעברית: "שצ'י ודייסה - מזוננו").
ישנם מגוון של מתכונים לשצ'י, אך כולם מבוססים על מספר מרכיבים עיקריים:
כרוב
בשר כלשהו, המוחלף לעיתים נדירות ביותר בדגים או בפטריות
גזר או שורש סלרי
תבלינים כשמיר, בצל, סלרי, עלי דפנה, שום ופלפל
מרכיב חמוץ ככרוב כבוש, תפוחים חמוצים, שמנת חמוצה או מי ירקות כבושים
נהוג לאכול את השצ'י עם שמנת חמוצה מעליו, בליווי לחם שיפון.
בימים בהם אוסרת הכנסייה האורתודוקסית לאכול בשר ומוצרי חלב, שרבים הם בלוח השנה הרוסי העממי, מכינים שצ'י צמחוני.
שיילה ואן דאם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בינואר 1922 פדינגטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 באוגוסט 1987 (בגיל 65) 
 לאום:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  ? – 23 באוגוסט 1987 
 
שיילה ואן דאם (באנגלית: Sheila van Damm;‏ 17 בינואר 1922 – 23 באוגוסט 1987) הייתה נהגת מרוצים ואשת תיאטרון יהודייה-בריטית. התחרתה במרוצי ראלי בשנות ה-50, והייתה הבעלים של תיאטרון ווינדמיל (אנ') בלונדון. החלה את קריירת הנהיגה התחרותית שלה ב-1950, וזכתה ב-Coupe des Dames ("גביע הנשים"), הפרס הראשון לנשים, בראלי האלפים (אנ') ב-1953. בשנה שלאחר מכן זכתה באליפות אירופה לנשים, וב-1955, בגביע הנשים בראלי מונטה קרלו.
ביוגרפיה

נולדה בפדינגטון, מערב לונדון, לאמרגן ויויאן ואן דאם ואשתו, נטלי ליונס. כבת למשפחה יהודית זכתה לילדות לא שגרתית: אביה, שהיה חובב מכוניות ועבד כמכונאי בקלימנט-טלבו בראשית ימי הרכב, עודד אותה ללמוד נהיגה, הרבה מתחת לגיל החוקי, ובמסעה הראשון עמו נהגה מלונדון לברייטון. במלחמת העולם השנייה עברה הכשרה קונבנציונלית יותר כנהגת בחיל העזר האווירי לנשים (WAAF).
ביוגרפיה > קריירת מרוצים

בעת שירותה ב-WAAF, התנסתה באירוע הספורט המוטורי הראשון שלה עם אחותה היחידה נונה כנווטת, כפעלול קידום מכירות של תיאטרון ווינדמיל שאביה ניהל. עם הכיתוב "נערת ווינדמיל" על דופן הרכב מתוצרת סאנבים-טלבו (אנ') הן סיימו במקום השלישי במקצה הנשים של ראלי MCC-Daily Express. בעקבות ההצלחה, הוזמנה לייצג רשמית את קבוצת רוטס (אנ') על הילמן מינקס בראלי מונטה קרלו ב-1951.
ההצלחה הגדולה הראשונה שלה הייתה פרס הנשים בראלי MCC (אנ') ב-1952 כשהיא נוהגת בסאנבים-טלבו. בראלי של מונטה קרלו, ב-1953, קבעה שיא מהירות של מכוניות בקטגוריית 2–3 ליטר, על אף תקרים רבים במהלכו. היא נהגה באב הטיפוס של מכונית הספורט סאנבים אלפין (אנ') במהירות ממוצעת של 190 קמ"ש בג'אבק (אנ') שבבלגיה.
בראלי האלפים של 1953, היא והנהגת-שותפה אן הול זכו בגביע הנשים ובגביע האלפיני המוענק על סיום המסלול ללא פסילה תוך עמידה בזמני היעד. היא זכתה בגביע נשים נוסף בראלי טוליפ (אנ') של הולנד בשנת 1954, כולל ניצחון מוחלט במרוץ של 10 הקפות של מסלול זנדוורט. פרס הנשים בראלי הוויקינגים בנורווגיה השלים את זכייתה באליפות אירופה לנשים לשנת 1954 עבור ואן דאם והול – ניצחון עליו חזרו גם ב-1955 בדגם סאנבים אלפין סימן 3. ב-1954 זכתה גם בפרס הקבוצתי בראלי מונטה קרלו ביחד עם לזלי ג'והנסון (אנ') וסטירלינג מוס. ואן דאם זכתה בפרס הקבוצתי גם ב-1955.
ראלי מונטה קרלו ב-1956 היה האחרון שלה עם קבוצת רוטס. באותה שנה הייתה שותפה לפיטר הארפר (אנ') בסאנבים רפייר (אנ') במרוץ מילה מילייה, וזכתה בקטגוריה שלהם במהירות של 106.81 קמ"ש.
ב-1957 השתתפה פעם נוספת במילה מילייה, שוב בסאנבים רפייר, הפעם בשיתוף דייוויד האמפרי, אך הם לא סיימו את המרוץ לאחר שאיבדו שליטה על הרכב כשעברו על קווי חשמלית ופגעו בחלון ראווה. היה זה המרוץ האחרון בו השתתפה.
לאחר פרישתה ממרוצים, הפכה לנשיאת מועדון "דוגהאוס" לנשות ספורט מוטורי, ולנשיאת מועדון המכוניות הרשומות של סאנבים-טלבו אלפין.
ביוגרפיה > תיאטרון

ואן דאם עבדה עם אביה בתיאטרון ווינדמיל משנות העשרה שלה. הוא הוריש לה את התיאטרון עם מותו ב-1960. אך לתיאטרון, שנוסד ב-1932 והתמחה בהצגת תמונות חיות היה פחות ופחות ביקוש עם התפתחות עולם הקולנוע, והוא נסגר ב-1964. עם זאת, בשנת 1965 ערכה ואן דאם סבב הופעות בתיאטראות הטיבולי (אנ') בסידני ובמלבורן, עם המופע שלה, "The Windmill Revue". במופע הופיעו מספר אמנים לשעבר של תיאטרון ווינדמיל.
ואן דאם פרשה עם אחותה לחווה הקטנה שלהם בפולבורו (אנ'). היא נפטרה בלונדון ב-23 באוגוסט 1987.
ואן דאם הונצחה ביד לאיש הספורט היהודי.
הערות שוליים

↑  Ap (1987-08-27). "Sheila van Damm Dies at 65; Briton Raced Cars in 1950's". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-01-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015034275  VIAF: 315534153   WorldCat (עם VIAF): 315534153
שינזו אבה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
שִׁינְזוֹ אַבֶּה (ביפנית: 安倍 晋三‏; 21 בספטמבר 1954 – 8 ביולי 2022) היה מדינאי יפני, שכיהן כראש ממשלת יפן ויושב ראש המפלגה הליברלית-דמוקרטית (LDP). אבה כיהן כראש ממשלת יפן בשנים 2012–2020, זמן רב מכל קודמיו. במהלך כהונתו פעל תחת שני קיסרים, אקיהיטו ונארוהיטו, ופעל לשמור על מעמדה הבינלאומי של יפן, בייחוד אל מול הרפובליקה העממית של סין. במסגרת זאת, אבה, ביחד עם קבינט צבאי, הורה על הגדלת התקציב של כוחות ההגנה של יפן ועל השקעה בפיתוחם. גישה זו לא ננקטה מאז כניעת האימפריה היפנית והייתה חלק מניסיון ממשל אבה לבחון מחדש את סעיף 9 לחוקת יפן, כך שתתאפשר התחמשות מחודשת של יפן.
ב-8 ביולי 2022 נרצח אבה על ידי מתנקש.
שנותיו הראשונות

אבה נולד לשושלת אנשי ציבור יפנים (אביו וסבו מצד אביו היו פוליטיקאים. סבו מצד אמו, נובוסוקה קישי, היה ראש ממשלת יפן בשנות ה-50). למד מדע המדינה באוניברסיטת סייקיי ומדיניות ציבורית באוניברסיטת דרום קליפורניה בארצות הברית. לאחר עבודה במגזר הפרטי, שימש החל מ-1982 עוזר לשר החוץ היפני ומילא תפקידים פוליטיים שונים במפלגה הליברלית-דמוקרטית.
ב-1993 נכנס למערכת הפוליטית כפוליטיקאי נבחר. לאחר בחירתו התקדם בשורות המפלגה עד שמונה למנהיגה.
ראש ממשלה

ב-2006 נבחר לראש ממשלת יפן. ב-26 בספטמבר 2007, שנה בדיוק לאחר בחירתו, התפטר מתפקידו, וזאת בעקבות לחצים פוליטיים כבדים. הוא הוחלף על ידי יאסואו פוקודה. עד שנת 2012 כיהן אבה כראש האופוזיציה בפרלמנט היפני.
ב-26 בדצמבר 2012 שב אבה לכהן כראש הממשלה, לאחר שהוביל את מפלגתו לניצחון בבחירות. עם בחירתו החל לנקוט מדיניות כלכלית חריגה שמטרתה לחלץ את יפן מהמיתון בו הייתה שרויה החל מראשית שנות ה-90. בדצמבר 2014 נבחר לכהונה שלישית כראש ממשלה, וב-20 בספטמבר 2018 נבחר לכהונה רביעית. היוזמות הכלכליות של אבה וממשלתו זכו לכינוי אבנומיקס. אבה שבר את שיא הכהונה הרצופה לראש ממשלה יפני, שיא שקודם לכן החזיק דודו מדרגה שנייה, אייסאקו סאטו, שכיהן בשנים 1964–1972.
ראש ממשלה > מדיניות פנים

מאז המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008, בראש סדר העדיפויות של אבה היה הטיפול בכלכלת יפן. התוכנית הכלכלית שלו, איתה רץ לבחירות בשנת 2012, "אבנומיקס" כפי שנקראה על שמו, התבססה של שלושה "חיצים": גירוי פיסקלי מאסיבי, הקלות כספיות אגרסיביות מצדו של בנק יפן ורפורמות מבניות להגברת התחרותיות של החברות ביפן. ההשפעות של האבנומיקס היו מיידיות והשפיעו על ירידת שיעור האבטלה כמו גם עלייה חדה במדד המניות. האבנומיקס הביאו לירידה בערך הין היפני אך העלו את התמיכה האזרחית באבה לכדי 70% בשנת 2014.
אבה ספג ביקורת על העובדה שתחת ממשלו, ספרי הלימוד בבתי הספר היפנים הסירו את המידע על פשעי המלחמה שביצעו כוחות הצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה, דוגמת טבח ננקינג. אבה הביא לפרויקט האוניברסיטה העולמית אשר במסגרתו הממשלה העבירה כספים לאוניברסיטאות פרטיות וציבוריות כדי להעלות כמה שיותר מהם באיכות ובמימון לרמה בינלאומית.
ראש ממשלה > מדיניות פנים > ביטחון

בשנת 2008 פלשה שייטת מקוריאה הצפונית אל ים יפן וכוחות יפנים נטרלו אותה. פעולה זאת הביאה לחשדות בנוגע למוכנות היפנית למלחמה אפשרית ועם הטענה של סין העממית לשליטה על איי ריוקיו. בשנת 2014 כונס קבינט מלחמה יפני שהחליט, לראשונה מאז כניעת האימפריה היפנית, להעלות את התקציב לכוחות ההגנה של יפן ולחזק את כוחה הצבאי של יפן, ועם זאת הקבינט פירש מחדש את סעיף 9 לחוקת יפן אשר מסדיר את עמדתה הפציפיסטית של יפן. ממשל אבה פעל רבות לשנות את הפירוש החוקתי של סעיף 9 במטרה לאפשר את הגדלת החימוש הצבאי של יפן אל מול האיומים לביטחונה שנבעו בעיקרם מקוריאה הצפונית ומהרפובליקה העממית של סין.
הפירוש החדש הוסדר דרך סדרת חקיקות ששמרו על המדיניות הפציפיסטית ובמקביל תמכו בהרתעה צבאית חזקה יותר. בהמשך הכריז ממשל אבה על קיומו של משאל עם בשנת 2020 בדבר מעמדו של סעיף 9. ממשל אבה התפרק חודשים ספורים לפני משאל העם, שעקב זאת בוטל.
ראש ממשלה > מדיניות חוץ

זמן קצר לאחר בחירתו השנייה לראשות הממשלה בשנת 2012, נאלץ ממשל אבה לעמוד מול משבר בני הערובה באתר הגז עין אמנאס במסגרתו כוחות אסלאמיסטים של אל-קאעדה ביצעו פיגוע באלג'יריה שהביא למותם של 10 אזרחים יפנים. אבה טען כי הפיגוע "בלתי נסלח לחלוטין".
בין בחירתו השנייה לספטמבר 2014, אבה ביקר ב-49 מדינות, בהן כל חברות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה. בראש סדר העדיפויות של אבה היה שימור ההשפעה הכלכלית והבינלאומית של יפן, ובמסגרת משימה זאת הוא חיזק את היחסים עם וייטנאם במימון תשתיות ופיתוח והורה על הסכם שותפות כלכלי בין יפן לאוסטרליה. אבה הוסיף ליצור הסכם כלכלי הממלכה המאוחדת בשנת 2014, הסכם אשר נתמך בידי ראש הממשלה דייוויד קמרון לקראת הפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. אבה ראה חשיבות עליותה ביחסים של יפן עם הודו, אשר משמשת מתחרה של סין העממית במפה הבינלאומית, הוא חיזק יחסים כלכליים ושיתוף פעולה מדיני וכמו כן היה המנהיג היפני הראשון שביקר במצעד יום הרפובליקה של דלהי כאורח כבוד של ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג.
אבה נכח בשנת 2018 בפורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה וטיפח את הצד הכלכלי ביחסי יפן–רוסיה. אבה נפגש בשנת 2015 עם הנהגת קוריאה הדרומית וסין העממית בסיאול ופעל ביחד עם ראש ממשלת הרפובליקה העממית של סין, לי קצ'יאנג להסדר היחסים כמו גם להסדיר את יחס שתי המדינות נגד תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית.
אחרי אירוע אנטישמי בפברואר 2014 שבו בוצעו מעשי ונדליזם נגד יומני אנה פרנק וספרים אחרים על השואה בכמה ספריות הציבוריות ביפן, במרץ 2014 ביקר אבה בבית אנה פרנק באמסטרדם והביע את רצונו להעלות מדרגה ביחסי הידידות הממושכים והעמוקים בין יפן לעם היהודי.
ב-2015 וב-2018 אבה ערך ביקורים בישראל ותרם להגברת הסחר עם ישראל. ב-19 בינואר 2015 הוא הניח זר פרחים ביד ושם והצהיר ש"מתחייב שלא יחסוך מאמצים כדי שטרגדיות כמו השואה לא תחזורנה לעולם".
ראש ממשלה > מדיניות חוץ > ארצות הברית

זמן קצר לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 יצר אבה קשרים חזקים עם נשיא ארצות הברית הנבחר, דונלד טראמפ. במסגרת מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין חוזקו היחסים הכלכליים של ארצות הברית עם ממלכת תאילנד, יפן ועוד מדינות במזרח אסיה ומעבר נגד ההשפעה הכלכלית הגוברת של סין העממית. יחסי ארצות הברית–יפן הפכו חמים יותר ויותר מאז שנת 2016 ובהמשך אבה הביע את תמיכתו האישית בפסגת ארצות הברית – קוריאה הצפונית בסינגפור בשנת 2018 אשר נגעה ישירות לביטחונה של יפן.
חולי

ביוני 2020 החל אבה לסבול מקוליטיס כיבית, מה שהביא לנסיגה במצבו הבריאותי במהלך חודשי הקיץ. לאחר מספר ביקורים בבית החולים הכריז אבה ב-28 באוגוסט 2020 כי בכוונתו להתפטר מראשות ממשלת יפן, בנימוק חוסר יכולתו למלא את חובות התפקיד בשל מצבו הבריאותי הרעוע. במהלך מסיבת העיתונאים בה הודיע על התפטרותו מיאן אבה להביע תמיכה במועמד כלשהו המתמודד להחליפו. יושיהידה סוגה, שהיה מזכיר ממשלת יפן מאז 2012, ניצח בבחירות למפלגה, החליף אותו בתפקיד, והחל לשמש כראש הממשלה החל מ-16 בספטמבר 2020.
התנקשות

ב-8 ביולי 2022 נשא אבה נאום בעיר נארה בשם מועמד של המפלגה הליברלית-דמוקרטית לקראת הבחירות הקרובות לבית העליון. במהלך הנאום נורה אבה מאחור. צרור היריות פגע בחזהו השמאלי, וככל הנראה ירייה אחת פגעה גם בצווארו. אבה פונה לבית החולים במצב של דום לב, ללא הכרה, ומאוחר יותר מת מפצעיו. משטרת המטרופולין עצרה את היורה, יאמאגמי טצויה בן ה-41. טצויה אמר שירה באבה עקב קשריו עם כנסיית האיחוד. אמו של טצויה הייתה חברה בכנסיית האיחוד ופשטה רגל לאחר שתרמה לה את כל כספה.
הערות שוליים

↑  Definition of Abenomics
↑  יפן: פרשונים לסעיף 9 בחוקה (Japan: Interpretations of Article 9 of the Constitution), באתר ספריית הקונגרס (Library of Congress)
↑  Dylan Adelman, Shinzo Abe boosted Japan’s ties to Jews, Israel, ג'רוזלם פוסט, ‏21 בספטמבר 2020 (באנגלית)
↑  בעיתון "הארץ" 10 ביולי 2022
↑  Actualité juive nr 1673 19.01.2023 עמ' 32
↑   הגרדיאן, "יורק דם ונראה עייף": ביפן מודאגים מבריאותו של ראש הממשלה שינזו אבה, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2020
↑  בן יניב, מסיבות רפואיות: ראש ממשלת יפן שינזו אבה התפטר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 28 באוגוסט 2020
↑  ראש ממשלת יפן לשעבר נורה ופונה לבי"ח, באתר ‏מאקו‏, 8 ביולי 2022
↑  Shinzo Abe shooting: former Japanese prime minister attacked during speech, the Guardian, ‏8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  מת מפצעיו ראש ממשלת יפן לשעבר שינזו אבה, באתר וואלה, 8 ביולי 2022
↑  אסף רוזנצוייג, ‏נורה מאחור בזמן הנאום: תיעוד חדש של הירי בשינזו אבה, באתר ‏מאקו‏, 8 ביולי 2022
↑  רויטרס‏, ההתנקשות ביפן: מהי "כנסיית האיחוד" שבה היתה חברה אם המתנקש?, באתר וואלה, 11 ביולי 2022
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ג'וניצ'ירו קואיזומי | ראש ממשלת יפן (רשימה) | הבא: יאסואו פוקודה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יושיהיקו נודה | ראש ממשלת יפן (רשימה) | הבא: יושיהידה סוגה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308402805171  PLWABN: 9810661941505606  BIBSYS: 15032755  CiNii: DA10293834  GND: 133061825  ISNI: 0000 0000 7877 7443  LCCN: nr97036852  LNB: 000262085  NDL: 00272923  NKC: jo2015883587  NLK: KAC201716487  NTA: 383799325  SUDOC: 183139364  VIAF: 54057111   WorldCat (עם VIAF): 54057111 
אבה בגיל שנתיים (משמאל) על אימו. על אביו יושב אחיו הגדול.
אבה בפגישת מנהיגי עולם בשנת 2007
אבה ודונלד טראמפ משחקים גולף