stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ברזיל–קניה

| יחסי ברזיל–קניה |
| --- | --- |
ברזיל: קניה


ברזיל: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 580,367
אוכלוסייה
212,203,410: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 1,895
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: רפובליקה

שגריר קניה בברזיל למרון קאנטו נפגש עם נשיא ברזיל ז'איר בולסונרו, אפריל 2021
יחסי ברזיל–קניה הם היחסים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקת קניה.
סחר ושותפות כלכלית

ביולי 2010 ערך נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה ביקור ממלכתי בקניה, במהלכו חתם על מספר הסכמי שיתוף פעולה דו צדדיים. ההסכמים כללו שיתוף פעולה בין המדינות בנושאי טכנולוגיית דלק ביו, חקלאות, אנרגיה, חקר משאבי טבע ודיור.
באפריל 2014 חתמו שתי המדינות על הלוואה למען חיזוק המכניזם של החקלאות בקניה. בעסקה קידמה ברזיל הלוואה של 80 מיליון דולר. העסקה נחתמה על ידי שר החקלאות הקנייתי ושר הפיתוח, התעשייה וסחר החוץ הברזילאי.
בשנת 2010 ייצאה ברזיל לקניה סחורה בשווי 121 מיליון דולר, וקניה ייצאה לברזיל סחורה בשווי 740,000 דולר. בשנת 2012 גדל היקף הסחר משמעותית, כשברזיל ייצאה סחורה בשווי 289 מיליון דולר, וקניה ייצאה סחורה בשווי 1.1 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של ברזיל לקניה כולל כלי טיס, מכשירי חשמל ביתיים ותעשייתיים, מכונות כבדות לכרייה ובנייה, ציוד חקלאי, טרקטורים וחוטי אלומיניום.
קניה היא הקונה הגדולה ביותר באפריקה של מטוסי אמבראר הברזילאים.
ייצוג דיפלומטי

לברזיל יש שגרירות בניירובי.
לקניה יש שגרירות בברזיליה, המשמשת גם כשגרירות בוונצואלה.
יחיאל הופר

| --- | --- |

יחיאל הופר עם אשתו חנה
 לידה:  1906 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 באוקטובר 1972 (בגיל 66 בערך) י"ז חשון תשל"ג יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורשה 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
יחיאל הוֹפֶר (בכתיב יידי: האָפער; 1906 –  25 באוקטובר 1972) היה סופר, מסאי ומשורר יידי.
ביוגרפיה

הופר נולד בעיר ורשה שבפולין הקונגרסאית. גדל והתחנך בבית יהודי מסורתי, ולמד לימודי קודש מסודרים. הוא השלים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת ורשה ובמקצועו היה רופא, אך בפועל לא עסק ברפואה. הוא עבד במרפאה לבריאות הנפש בוורשה, ולימים גם ניהל אותה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלט לברית המועצות, והוגלה למחנה עבודה בצפון הרחוק. הוא שהה בברית המועצות עד סוף המלחמה, ושב בסיומה לפולין במסגרת הרפטריאציה. ב-1948 היגר לצרפת, והשתקע בפריז.
בשנת 1951 עלה לישראל והשתקע ביפו. בארץ המשיך בפעילותו הספרותית, ואף זכה שכמה מספריו יתורגמו לעברית בידי מתרגמים מן השורה הראשונה. הוא החל לכתוב את יצירותיו הראשונות בפולנית, ולאחר מכן פנה לכתיבה ביידיש. הוא פרסם שירים, סיפורים, מסות ספרותיות ופיליטונים בכתבי עת יהודיים בפולין, צרפת וישראל.
בשנת תשל"א (1971) זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
יחיאל הופר, שהיה חולה במשך שנים, נפטר ביפו בסוף שנת 1972, בגיל 66. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
אלמנתו חנה נפטרה ב-2003. לזוג לא היו ילדים.
ספריו

לידער פֿון דער נאַכט, פריז: א. ב. צעראטא, תש"י. (שירים)
אַ הויף אויף פּאָקאָרנע: שטיַיגער ראָמאַן; צייכנונגען: אריה מערזער, תל אביב: י"ל פּרץ ביבליאָטעק ('מיַינע וואַרשעווער הייף'), 1959. (רומן) ("חצר בפוקורנה")
רב זלמן; צייכנונגען: א. קאָלניק, תל אביב: פאראלג י"ל פּרץ ביבליאָטעק, 1960. (סיפור)
אַ הויף אויף מוראַנאָוו: שטיַיגער ראָמאַן, 2 כרכים, תל אביב : פֿאַרלאַג י"ל פּרץ ('מיַינע וואַרשעווער הייף'), 1962. (רומן) ("חצר במוּרָאנוב")
אַמאָל, תל אביב: י"ל פרץ, 1963. (סיפורים) ("פעם")
מיט יענעם און מיט זיך: ליטעראַרישע עסייען, 2 כרכים, תל אביב: פֿאַרלאַג י. ל. פּרץ, תשכ"ד–תשל"ו. (מסות ספרותיות)
ר’ תנחום, תל אביב: פאראלג י"ל פּרץ, 1966. (סיפור זיכרונות)
אין וויַיסער פֿאַרפֿאַלנקיַיט: פֿון אַ סאָוויעטישן לאַגער פֿאַר צוואַנגעס אַרבעט אויפֿן וויַיטן צפֿון: ראָמאַן, תל אביב: מנורה, תשכ"ט. (רומן)
ספריו > ספריו בתרגום עברי

היה היו יהודים בווארשא; תורגם מיידיש, 2 כרכים, תל אביב: ה. לייוויק פֿאַרלאַג, תשכ"ו 1966–תשמ"ה 1985.
חצר בפּוֹקוֹרְנה; תרגם מיידיש והקדים מבוא: דב סדן, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ח.
ר’ תנחום; תורגם מיידיש בידי אליהו פורת (עד עמוד 128) וחיים פלג; הובא לדפוס בידי אד"ש), תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשכ"ט 1968. (ספור מהוי החסידות)
בנשיה הלבנה: במחנה עבודת כפייה ברוסיה הצפונית הרחוקה: רומן; עברית: שלמה שנהוד, תל אביב: יבנה, תשל"ב.
שירי בית החולים ושירי לילה / לידער פון שפיטאל און לידער פון דער נאכט; שירי בית החולים תורגמו מיידיש בידי חנוך קלעי, שירי לילה תורגמו בידי ישורון קשת, תל אביב: המנורה, תשל"ו. (שירים בעברית ויידיש עמוד מול עמוד)
חצר במוראנוב; תרגם מיידיש חנוך קלעי, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ז.
איציק מאנגר: מסות / איציק מאנגער: עסייען; תרגם מיידיש חנוך קלעי, תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, 1979. (בעברית ויידיש, לרוב עמוד מול עמוד)
ספריו > תרגום

דאָס יִינגל משה: דאָס טאָגבוך פֿון משה פלינקער; איבערזעצט פֿון העברעאיש: יחיאל האָפֿער; אַריַינפֿיר-ווערטער פון דב סדן און שאול אש, ירושלים: יד ושם, תשכ"ה.
הערות שוליים

↑  אברהם רותם, פרס איציק מאנגר הוענק ל-4 יוצרים בלשון אידיש, מעריב, 27 באפריל 1971.
↑  יחיאל הופר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
1 2 3 4  ז. דויד, קצרות | ספרים, דבר, 13 בדצמבר 1968.
↑  ק.א.ברתיני, דמויות והווי שאינם עוד , מעריב, 2 בפברואר 1962
1 2  י. ח. בילצקי, וארשה היהודית, דבר, 24 באוגוסט 1977.
↑  יהושע א. גלבוע, ווארשה של מעלה ושל מטה: יחיאל הופר ו"חצרותיו", מעריב, 6 בדצמבר 1963; יצחק טורקוב, "אמאל" ליחיאל הופר, דבר, 31 ביולי 1964.
↑  ב. קרוא, בין עברית ואידיש: חשבון־הנפש – "עם הזולת ועם עצמנו", מעריב, 23 באוקטובר 1964.
1 2  מ. גרוס-צימרמן, צחור הרשעות והאבדון: מחנות הצפון הסובייטיים – בעטו של יחיאל הופר, מעריב, 22 במאי 1969. עם הופעת התרגום העברי: נו"ן., יהודים בטייגה הרוסית, דבר, 7 בינואר 1972, המשך; בתגובה: פנינה מיזליש, על ספרו של יחיאל הופר, דבר, 21 בינואר 1972.
↑  ראו: יוסף סגל, 'יחיאל הופר, "איציק מאנגר - מסות עברית ויידיש" (תש"ם)', מאזנים נב, 2 (תשמ"א), 150–151.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522801205171  PLWABN: 9810590729005606  GND: 1158028814  ISNI: 0000 0000 2663 7713  LCCN: n83120183  NTA: 107992469  VIAF: 32411422   WorldCat (עם VIAF): 32411422
יסמין אכרם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 1982 (בת 42) שארג'ה, איחוד האמירויות 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2007) 
 פרופיל ב-IMDb
 
יסמין אכרם (בערבית ובאורדו: ياسمين أكرم; באנגלית: Yasmine Akram; נולדה ב-11 במרץ 1982) היא שחקנית וקומיקאית אירית, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'נין הוקינס בעונה השלישית של הסדרה "שרלוק".
ביוגרפיה

אכרם נולדה בעיר שארג'ה שבאיחוד האמירויות הערביות. משפחתה התיישבה בדרוהדה שבאירלנד כשהייתה בת 18 חודשים. אביה הוא במקור מפקיסטן, ואמה מונה היא מדרוהדה. יש לה אחות בשם מסומה.
מגיל 14 השתתפה בהופעות של תיאטרון קליפו ופיקצ'ר קומפני. אכרם למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
אחרי סיום הלימודים בבית הספר למשחק החלה אכרם לכתוב מערכונים קומיים עבור ה-BBC וערוץ 4, והנחתה תוכניות ברדיו של ה-BBC.
המחזה הראשון שלה "10 Dates with Mad Mary" הוא מונולוג אודות המאבק של אישה צעירה שהשתחררה מבית סוהר. המחזה הוצג ב-2010 ב-Project Arts Centre באירלנד. ב-2016 עובד לסרט קולנוע בשם "A Date for Mad Mary".
אכרם כותבת ומופיעה בקומדיה "פורד ואכרם" יחד עם הקומיקאית הבריטית לואיז פורד. ב-2011 ביים אליסטר מקגוואן את המופע של הצמד בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו.
ב-2013 כתבה והגישה את תוכנית הרדיו "Irish Micks and Legends" בערוץ 4 של ה-BBC יחד עם אייסלינג בי, איתה הופיעה לפני כן בתוכנית המערכונים "LOL" של ערוץ 4.
ב-2014 גילמה אכרם את ג'נין הוקינס לצדו של בנדיקט קמברבאץ' בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "שרלוק". ב-2016 גילמה שוב את הדמות בפרק הספיישל "The Abominable Bride", שהופיעה בשם ג'נין דונלווי.
בדצמבר 2014 הופיעה אכרם כחברת צוות בשעשועון "Never Mind the Buzzcocks".
באוקטובר 2015 השתתפה בשעשועון הרדיו "The News Quiz" ברדיו 4 של ה-BBC.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אכרם מתגוררת בלונדון.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 |  | Love is the Drug | אייסלינג | סדרת טלוויזיה |
| 2010 | פיפ שואו | Peep Show | יאנה | בפרק "St. Hospitals" |
| 2010 |  | LOL | תפקידים שונים | גם כתיבה |
| 2013 |  | Common Ground | מנהלת מסעדה | בפרק "William & Sinclair" |
| 2013 |  | London Irish | בחורה בצ'ק-אין | סדרת טלוויזיה |
| 2013 |  | Irish Micks and Legends | יאז (המספרת) / תפקידים שונים | סדרת רדיו |
| 2014–2016 | שרלוק | Sherlock | ג'נין הוקינס | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2014 |  | The Midnight Beast | ג'ס | סדרת טלוויזיה |
| 2014 |  | The Centre | אמנדה מנטון | סדרת טלוויזיה |
| 2014–2015 | סטלה | Stella | פרבאדי | סדרת טלוויזיה |
| 2014 |  | Never Mind the Buzzcocks | פאנליסטית | עונה 28 |
| 2015 |  | Count Arthur Strong | ג'מה | סדרת טלוויזיה |
| 2015 |  | Asylum | רוזה | סדרת טלוויזיה |
| 2015 |  | Undercover | לארה סרקיסיאן | סדרת טלוויזיה |
| 2015 | בלתי נשכח | Unforgotten | קלי | סדרת טלוויזיה (עונה ראשונה) |
| 2016– | חולה אהבה | Lovesick | ג'ונסי | סדרת טלוויזיה |
| 2016 | לונדון קוראת לי | London Town | אחות |  |
| 2018–הווה |  | The Reluctant Landlord | ג'ולי | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | גולד דיגר | Gold Digger | איימיר דיי | מיני-סדרה |
| 2022 | אחיות רעות | Bad Sisters | נונה גארבי | 7 פרקים |
הערות שוליים

↑  Hennessy, David (7 בינואר 2014). "Sherlock's Yasmine happy to be bridesmaid". The Irish World. אורכב מ-המקור ב-2015-07-25. נבדק ב-11 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Veronica (14 באוגוסט 2011). "Edinburgh Fringe: Glenn Wool/ Jerry Sadowitz/ Ford and Akram". The Arts Desk. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Watters, Ian (24 בינואר 2014). "It's an elementary role!". The Drogheda Leader. אורכב מ-המקור ב-28 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yasmine Akram". Playography Ireland.
1 2  "LOL". BBC One. נבדק ב-11 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "10 Things You Need To Know About The Bridesmaid In Sherlock – Irish Actress Yasmine Akram". missredblog.com. 13 בינואר 2014. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  White, John (30 בינואר 2010). "Calipo Theatre Company's '10 Dates with Mad Mary' – review". Irish Theatre Magazine. אורכב מ-המקור ב-29 בינואר 2015. נבדק ב-15 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  >Merritt, Stephanie (11 באוגוסט 2011). "Edinburgh comedy notebook: When it's better to be funny-looking". The Guardian. נבדק ב-13 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Aisling Bea". Bulmers Galway Comedy Festival. 2013. אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Irish Micks and Legends". BBC Radio 4. נבדק ב-15 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Jennifer's got her new comedy role all covered". Evening Herald. 18 בדצמבר 2013. נבדק ב-15 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dibdin, Emma (5 בינואר 2014). "Sherlock series 3: 'The Sign of Three' recap – The end of an era?". Digital Spy. נבדק ב-13 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dawn Sedgwick Mgt on Twitter". Twitter.
↑  Doran, Sarah. "7 things you didn't know about Sherlock's Irish woman". The Daily Edge.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123605573X  LCCN: no2016155104  MusicBrainz: ccb5b172-010f-4bee-8b7c-1eb8d73900b9  VIAF: 9160148209320600460009   WorldCat (עם VIAF): 9160148209320600460009
יסכה ליבוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בת 77 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יסכה ליבוביץ (נולדה ב-1947) היא משפטנית ישראלית, לשעבר פרקליטת מחוז הדרום.
ביוגרפיה

יסכה ליבוביץ היא בתם הצעירה של גרטה ופרופ' ישעיהו ליבוביץ. היא מילאה שורה של תפקידים בפרקליטות המדינה, בין השאר כאחת התובעות במשפט המחתרת היהודית וכמנהלת בפועל של המחלקה הפלילית במשרד המשפטים. בסוף שנות ה-80 ניהלה את התביעה נגד רפאל לוי ממשרד הפנים שהורשע בקבלת שוחד. בשנת 1995 נבחרה לפרקליטת מחוז דרום. בין שאר הנושאים שטיפלה בהם בתפקידה: אסון פסטיבל ערד, דרישת רוצחי הנער דני כץ למשפט חוזר, כתב האישום נגד ראש עיריית באר שבע יצחק רגר ועוד.
ב-2006 נשלח אליה מכתב אזהרה מטעם ועדת זיילר על מעורבותה בפרשת האחים פריניאן. במסקנות הוועדה נמתחה ביקורת על התנהלות פרקליטות מחוז דרום תחת הנהגתה. הביקורת עסקה במתן אישורים בעל פה וללא תיעוד לגורמי משטרה, לביצוע פעילויות שהמשטרה אינה מוסמכת לעשות, או מעדיפה שלא לעשות, ללא קבלת אישור מהפרקליטות.
בספטמבר 2009, לאחר 14 שנים כפרקליטת מחוז דרום, פרשה מתפקידה. שמה עלה כמועמדת לתפקיד פרקליט המדינה. ליבוביץ התפרסמה כבעלת דעות עצמאיות ובין היתר יצאה כנגד היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, על החלטתו להדיח את ניצב משה מזרחי.
הגישה את כתב האישום נגד שי דרומי באשמת רצח בשנת 2007. בעקבות זאת נחקק חוק דרומי.
ביוגרפיה > לאחר סיום תפקידה בפרקליטות המדינה

במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתמה על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.
הערות שוליים

↑  ברוך מאירי, העונשים שהוטלו על חברי המחתרת היהודית היו קלים, מעריב, 29 באוגוסט 1985
↑  10 מכתבי אזהרה נשלחו לבכירי המשטרה על-ידי ועדת זיילר הבוחנת את פרשת פריניאן, באתר גלובס, 23 במאי 2006
↑  דוח הוועדה, עמ'172
↑  אורי פז ויהונתן ונדר עו"ד יסכה ליבוביץ': מיציתי את עצמי 15 במאי 2009 באתר פאזל
↑  גילוי דעת מטעם בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, 26 במאי 2019; גיא פלג, ‏"אסור ליטול מבית משפט את הסמכות", באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוטיוב פרימיום

| --- | --- |

 סוג:  שירות וידאו דיגיטלי
 תקופת הפעילות:  12 בנובמבר 2014 – הווה (9 שנים)
 בעלות:  גוגל
 הרשמה:  בתשלום
 דף הבית
 
סמלילה הישן של YouTube Red‏ (2017–2018)
יוטיוב פרימיום (באנגלית: YouTube Premium) או בשמו הקודם, "יוטיוב רד" (באנגלית: YouTube Red), הוא שירות הזרמת מדיה בתשלום של אתר יוטיוב, הזמין בלמעלה מ-100 מדינות לרבות ישראל. השירות מאפשר צפייה בתכנים המופיעים ביוטיוב ללא פרסומות, הפעלתם במצב לא מקוון, ושמיעתם ברקע במכשירים ניידים. כמו כן, מאפשרת ההרשמה לשירות גישה ל"יוטיוב מיוזיק" (שירות המוזיקה של גוגל) וצפייה בסדרות ובסרטים של "YouTube Premium Originals". השירות מבוסס מנוי, ועלותו משתנה בהתאם למדינה.
היסטוריה > Music Key

השירות הושק ב-12 בנובמבר 2014 כ-Music Key, ואפשר תחילה רק הזרמת תכנים מסוימים מיוטיוב ו-Google Play Music ללא פרסומות. ייעודו היה מתן שירות של הזרמת מדיה מוזיקלית בתשלום. השירות היה עתיד להשתלב ולהתמזג עם השירות שהיה קיים זה מכבר – שירות "All Access" של "Google Play Music", ולבסוף - להחליפו.
קודם להשקתו של שירות "Music Key" במאי 2014, טען ארגון הסחר המוזיקלי העצמאי ("Worldwide Independent Network"; בעברית: "רשת חופשית כלל עולמית"), שיוטיוב חתמה לכאורה על חוזים שאינם ניתנים לביטול ("חוזים שאינם סחירים"), בנצלהּ את העובדה שערכן של חברות המוזיקה העצמאיות ברגע החתימה על חוזים אלו, הן מבחינת מוניטין והן מבחינה כלכלית, היה ירוד ביחס לשירותי הזרמת מדיה אחרים. כמו כן, טען הארגון שיוטיוב נהגה (לכאורה) לחסום כל תוכן מוזיקלי שהופץ על ידי חברות עמן לא הצליחה לחתום על חוזה. תכנים מוזיקליים אלו, כך טען הארגון, היו עתידים להיכלל במסגרת מתן השירותים המוזיקליים בתשלום של יוטיוב. בהצהרה שסיפק אחד ממנהליה העסקיים הראשיים של יוטיוב, רוברט קינקל (אנ'), ביוני 2014, לעיתון "Financial Times", אישר כי יוטיוב אכן חסמה תכנים של גופים עמם המשא ומתן בנוגע לחתימת חוזה לא צלח, וציין כי תכנים אלו אכן נועדו להיכלל במסגרת שירותיה בתשלום: "יש להבטיח, שכל התכנים הקיימים בפלטפורמת יוטיוב יתאימו לתנאים החדשים, שקבעה החברה בכל הנוגע לחתימת חוזים". בציינו כי יוטיוב הצליחה לחתום על חוזה עם 90% מחברות המוזיקה, עמן ניהלה משא ומתן, המשיך קינקל בדבריו, באומרו: "בעוד שהיינו מייחלים לחתום חוזים עם 100% מהחברות, אנו מבינים שזהו איננו יעד בר השגה; עם זאת, אנו עודנו מחויבים, הן עבור משתמשי יוטיוב והן עבור תעשיית המוזיקה; על כן, מתוקף אחריותנו להשיק את שירות חוויית המוזיקה היוקרתי יותר (בתשלום)". זמן מה לאחר דברים אלו, דיווח עיתון "Financial Times", שיוטיוב הגיעה להבנות ולעסקה כוללת עם קבוצת הסחר "Merlin Network", המייצגת למעלה מ-20,000 גופי מוזיקה עצמאיים, והכללתהּ במסגרת השירות היוקרתי. למרות פרסום מידע זה אודות העסקה, נמנעה יוטיוב מאימות ואישור דיווחים אלו.
היסטוריה > יוטיוב רד

לאחר מכן, ב-28 באוקטובר 2015, הושק מחדש השירות כיוטיוב רד.
שירות זה הציע צפייה נטולת פרסומות בכל סרטוני הווידאו של אתר יוטיוב, כמו גם מתן גישה לסרטוני וידאו הכוללים תכנים מקוריים אקסקלוסיביים.
נכון לנובמבר 2016, מנויים לשירות זה 1.5 מיליון משתמשים, כאשר מיליון משתמשים נוספים משתמשים בגרסת ניסיון חינמית של השירות.
נכון ליוני 2017, סך כל הצפיות בעונתהּ הראשונה של "YouTube Red Originals" (בעברית: "(התכנים) המקוריים של יוטיוב רֶד") עמד על כ-250 מיליון.
לצורך פרסום השירות החדש, צולמו מספר סדרות, תוך שיתוף פעולה עם יוּטְיוּבֶּרִים מפורסמים. התכנים שצולמו הפכו נגישים רק למשתמשי יוטיוב רֶד. השקת השירות עוררה סערה ותרעומת בקרב יוצרים קטנים יחסית, שחששו שההשקה תגרום לירידה ברווחיהם[דרוש מקור].
היסטוריה > יוטיוב פרימיום

ב-28 בספטמבר 2016 מינתה יוטיוב את ליאור כהן (אנ'), אחד ממייסדי "300 אנטרטיינמנט" ובעברו מנכ"ל קבוצת "וורנר מיוזיק גרופ" ונשיא "דאף ג'אם", למשרת "מנהל המוזיקה העולמי של החברה". ב-17 במאי 2018 הושק מחדש השירות כ"יוטיוב פרימיום".
מאפיינים

בנוסף על הזרמת תכנים ללא פרסומות, חבר השירות ליוטיוברים מפורסמים, והציע תוכני וידאו המוגדרים כ-"YouTube Premium Originals", והגישה אליהם מוגבלת לרשומים לשירות בלבד. על אף היותם תכנים המותנים בהרשמה לשירות, מספר סרטים ופרקים מסדרות אלו הוצעו לרכישה דרך יוטיוב או Google Play Movies & TV במדינות מסוימות בהן ההרשמה לשירות לא זמינה.
בערוץ מוצגות גם סדרות מקור (לדוגמה: "סגר", העוסקת באירועי הסגר של שנת 2020).
ראו גם

סדרת רשת
יעקב מסנבלום

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  15 באפריל 1894 וילנה, פלך וילנה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  8 ביוני 1933  (בגיל 39) קובנה, הרפובליקה הליטאית הראשונה
 לאום:  יהודי
 תחום יצירה:  ציור, גרפיקה
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם משולב באמנות יהודית עממית
 יצירות ידועות:  "יהודי"
יעקב מסנבלום (בליטאית: Jokūbas Mesenbliumas‏; ביידיש: יעקב מעסענבליום; בצרפתית: Jacques Missene; ‏15 באפריל 1894, וילנה, ליטא הרוסית – 8 ביוני 1933, קובנה, הרפובליקה הליטאית הראשונה) היה צייר, גרפיקאי ופדגוג יהודי-ליטאי.
קורות חיים

יעקב בן חיים מסנבלום נולד בשנת 1894 בעיר וילנה, בירת פלך וילנה (אנ') באימפריה הרוסית (כיום בירתה של הרפובליקה הליטאית השנייה). לאחר סיום לימודיו בבית הספר לציור בווילנה ובבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות (אנ') במוסקבה שימש כמורה לאמנות חזותית בגימנסיה הריאלית העברית ובגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה. עם תלמידיו בגימנסיה הריאלית נמנה הצייר היהודי-ליטאי-אמריקני הנודע נחמיה ארביט בלאטאס (ליט').
ב-1924 השתקע בפריז שם אימץ את שם העט ז'אק מיסן (Jacques Missene).
ב-1932 חלה קשות, חזר לקובנה ונפטר בקיץ 1933.
ציוריו הוצגו בתערוכות שנתיות ובתערוכות אישיות בליטא לפני צאתו לצרפת. בשנים 1924–1933 הוצגו עבודותיו אך ורק בחוץ לארץ. הוא זכה לפופולריות רבה בליטא לאחר מותו – בתערוכה לזכרו הוצגו כ-160 מעבודותיו: 120 ציורים (רובם דיוקנאות וטבע דומם) ו-40 רישומים דקורטיביים מבתי עלמין יהודיים. מרבית הציורים וחיתוכי הלינול (linocuts) מפרי עמלו נשארו בחוץ לארץ.
הנצחתו

ב-1998 נכלל קברו של מסנבלום בבית הקברות היהודי בהר הירוק (Žaliakalnio žydų kapinės) ב"רשימת אתרי מורשת בעלי ערך תרבותי" (Kultūros vertybių registras) בליטא.
הערות שוליים

↑  על פי מקורות אחרים נולד בקיברטאי (אנ')
↑  Dailininko Jokūbo Mesenbliumo kapas, Kultūros vertybių registras
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526438805171  VIAF: 311795326   WorldCat (עם VIAF): 311795326 
קברו של יעקב מסנבלום בקובנה
יסמין אבו פריחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביולי 1989 (בת 35) תל שבע
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית
 התמחות:  רפואה פנימית
 תפקידים:  מייסדת ומנכ"לית ארגון רודינה, רופאה מתמחה
 מחלקות ובתי חולים:  המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
 פרסים והוקרה:  פרס החוקרת הצעירה המצטיינת מטעם החברה האירופאית לחקר סיסטיק פיברוזיס, סטאז'רית מצטיינת במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
 
יסמין אבו פריחה (בערבית: ياسمين أبو فريحة; נולדה ב-5 ביולי 1989 בתל שבע) היא פעילה ויזמת חברתית בדואית ישראלית, מייסדת ומנכ"לית ארגון רודינה, שמנגיש בדיקות סקר גנטיות בעיקר לאוכלוסייה הבדואית. 
רופאה פנימית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
ביוגרפיה

יסמין אבו פריחה נולדה בתל שבע כבת בכורה, לרודיינא, מורה לאנגלית; ולעודה, מהנדס תחבורה. בגיל שש עברה עם משפחתה לעומר (והייתה אחת משתי המשפחות הערביות היחידות שעברו להתגורר ביישוב). היא למדה בבית ספר תיכון "מקיף עומר".
הופיעה בסרט "אחרייך" (שיצא לאקרנים ב-2017), שביימה אחותה, רנא אבו פריחה, ומתעד את סיפור משפחתן, ומלווה את האם שחלתה בסרטן השד ונפטרה, ולא מתאפשר לה להיקבר כרצונה בעומר, היישוב בו התגוררה במשך כ-20 שנה. אח נוסף שלה, אמיר אבו פריחה, הוא איש היי-טק, שהיה ילד פלא במתמטיקה.
בכיתה ה' השתתפה ב"קידומטיקה", תוכנית מצוינות מתמטית לתלמידים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בתחום המתמטיקה. בכיתה ח' השתתפה בחידון התנ"ך המחוזי והגיעה למקום רביעי. אבו פריחה בוגרת תואר ראשון במדעי הרפואה ובעלת תואר דוקטור לרפואה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים (2015). בין השנים 2010–2012 שימשה כעוזרת הוראה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית, ונכון ל-2018 היא מרצה בה.
עובדת כרופאה פנימית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר שבע. בינואר 2018 פרסמה בידיעות אחרונות עדות על הקריסה של מערכת הבריאות הציבורית בישראל בה אמרה:”קריסת מערכת הבריאות הציבורית היא עובדה מוגמרת ועצובה”.
בשנת 2022 נסעה לארצות הברית, שם השלימה תואר שני במנהל ציבורי.
אבו פריחה היא פוליגלוטית, הדוברת ארבע שפות: ערבית, עברית, אנגלית, וספרדית. במהלך לימודיה באוניברסיטה העברית ערכה וכתבה מצגות באנטומיה הנקראות "מצגות יסמין", שבהן נעזרים סטודנטים.
פעילות חברתית ותרומה לקהילה

בהיותה תלמידת תיכון הקימה אבו פריחה מרכז העשרה והעצמה לנערות בדואיות בתל שבע במסגרת עמותת LEAD. בכיתה י"ב השתתפה בתוכנית "אות רמון" למנהיגות וממשיכה להיות כשגרירה של הארגון עד היום (2018). ביצעה שנת שירות כמדריכה בפנימיית נווה חנה בקריית גת. 
התנדבה בארגון "עזרה ישראלית מוטסת" שמספקת ברחבי העולם סיוע הומניטרי להצלת חיים והקלה בחיים הקשים, באזורים מוכי אסונות טבע וקונפליקטים טריטוריאליים.
בשנת 2016 שהתה שלושה חודשים בבוסטון, שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. במסגרת תוכנית מנהיגות לישראלים ולפלסטינים, מטעם ארגון OGS (Our Generation Speaks), הנתמך על ידי אוניברסיטת ברנדייס. המשתתפים בתוכנית מקבלים הדרכה אישית של מנטורים מובילים בעולם העסקים, מהארץ ומארצות הברית. במסגרת זו, חברה אבו פריחה לנעמי אברהם ומריה דישל, והן הקימו יחד את עמותת ג'נסיס, שבהמשך שונה לרודינה על שם אימה, המנגישה בדיקות סקר גנטיות טרום נישואים במטרה להפחית את שכיחותן של מחלות גנטיות, בעיקר בקרב האוכלוסייה הבדואית בישראל, שכ-15 אחוזים ממנה סובלים ממחלה גנטית, ושיעור תמותת התינוקות בה גבוה יותר מפי 3 מאשר באוכלוסייה הישראלית הכללית. אבו פריחה, המשמשת כמנכ"לית העמותה והגתה את הרעיון שבבסיסה, היא פמיניסטית וצוות ההנהלה בעמותה מורכב מנשים בלבד.
אבו פריחה פעילה גם בפרויקט החווה החקלאית ואדי עתיר, ולדבריה הגורם שמניע אותה הוא ”הרצון לקדם חברה שוויונית ובריאה יותר”.
במרץ 2019 נשאה דברים בוועידת איפא"ק.
פרסים והוקרה

זכתה בפרס החוקרת הצעירה המצטיינת מטעם החברה האירופאית לחקר סיסטיק פיברוזיס (2015)
נמנתה עם הסטאז'רים המצטיינים במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה (2016).
פרסים והוקרה > רשימות עיתונאיות שציינו את אבו פריחה

נבחרה לרשימת 40 הצעירים המבטיחים של ישראל של גלובס (2016}
דורגה במקום הרביעי ברשימת הצעירים מתחת לגיל 30 המשפיעים בישראל של פורבס ישראל (2017)
נבחרה לרשימת 50 הנשים הצעירות שיעשו את 50 השנים הבאות של מגזין את (2017)
נבחרה לרשימת 70 הצעירות המבריקות של ישראל של ליידי גלובס (2018).
נבחרה לרשימת 50 המשפיעות של גלובס (2023)
הערות שוליים

↑  אתר חברת רודינה
↑  צבי אלוש, ילד בדואי בן 7 - גאון המתמטיקה של הנגב, באתר ynet, 28 בינואר 2002
↑  האתר של תוכנית "קידומטיקה"
↑  רותם אליזרע, הרופאים המתמחים בבתי החולים: "המצב בחדרי המיון מסוכן", באתר ynet, 31 בינואר 2018
1 2  "הרופאה שמנסה למנוע מחלות גנטיות בחברה הבדואית". Globes. 2021-12-14. נבדק ב-2024-06-26.
↑  http://lista.anu.org.il/profile-page/447 יסמין אבו פריחה], באתר a-list
↑  יסמין אבו פריחה, באתר a-list
↑  תמי מאור, מצטיינים ב"סורוקה" – דור העתיד של בית החולים, 17 ביולי 2016
↑  רנן נצר, ‏ד"ר יסמין אבו פריחה מייסדת ומנכ"לית ארגון ג'נסיס, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2016
↑  דירוג 30 הצעירים מתחת לגיל 30 המשפיעים בישראל לשנת 2017, באתר פורבס ישראל, 20 בפברואר 2017
↑  מיכל פליישרֿ וירדן מזרחי רפואה: פרופ' רות ארנון ויסמין אבו פריחה, באתר מגזין "את", 29 ביוני 2017
↑  70 הצעירות המבריקות-ד"ר יסמין אבו פריחה, באתר גלובס, 9 באפריל 2018
ירחמיאל אסא

ירחמיאל אסא (7 במרץ 1919 - 11 באוקטובר 2011) היה איש ציבור ישראלי. שימש שליח עלייה לעיראק והיה חבר הכנסת מטעם אחדות העבודה.
אסא נולד בשם ירחמיאל אסאילוב בקווקז שבברית המועצות. לאחר שעלה עם משפחתו לארץ ישראל, בשנת 1924, התגורר בתל אביב. סיים את לימודיו בבית הספר לנערים עובדים ובסמינר הקיבוצים והיה פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד.
בשנת 1936 נמנה אסא בין מייסדי קיבוץ חולתה, שבו הוא התגורר עד למותו ובעבר שימש בו מורה ומחנך. בפעילותו הציבורית היה חבר תנועת אחדות העבודה ופעיל במוסדותיה. בשליחות המוסד לעלייה ב' שימש מנובמבר 1946 ועד יולי 1948 בעיראק ופעל להעלאת יהודיה, בהם שושנה ארבלי-אלמוזלינו.
במבצע מייקלברג השני ב-1947 נלווה לעולים בטיסתם ארצה.
בשובו ארצה היה חבר הנהלת המחלקה לענייני היהודים במזרח התיכון של הסוכנות היהודית, מטעמה יצא בשנים 1953–1954 לשליחות באיראן, בטורקיה ובעיראק.
בשנת 1958 נבחר לכנסת השלישית מטעם אחדות העבודה במקום אברהם עבאס. בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת הכנסת וועדת השירותים הציבוריים.
חתן פרס יגאל אלון לחלוציות בשנת 2005.
ירחמיאל אסא נפטר בגיל 92 ונטמן בקיבוצו. הותיר אחריו שלוש בנות ובן מרעייתו מרים.
לקריאה נוספת

שלמה הלל, רוח קדים: בשליחות מחתרתית לארצות ערב, 1985. הוצאת ספריית יהודה דקל, ירושלים, 2013 (הוצאה מחודשת).