stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסאנו דל גראפה

| --- | --- |
סמל בסאנו דל גראפה

מראה מהאוויר של הנהר, הגשר האלפיני והעיר
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  ונטו ונטו
 ויצ'נצה:  פרובינציה
 ראש העיר:  Elena Pavan
 רשות מחוקקת:  עירייה
 בירת העיר:  באסאנו דל גראפה 
 העיר הגדולה:  ונציה
 עיר אם:  ויצ'נצה
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  46.80 קמ"ר
 גובה:  225 מטרים
 דת:  נוצרים קתולים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  42,434 (2024)
  ‑ צפיפות:  918.5 נפש לקמ"ר (2024)
 קואורדינטות:  45°44′40″N 11°44′02″E﻿ / ﻿45.744317032638115°N 11.733933012146212°E﻿ / 45.744317032638115; 11.733933012146212
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.comune.bassano.vi.it/home
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןבסאנו דל גראפה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןבסאנו דל גראפה(למפת ונטו רגילה) ונציה ורונה פדובה ויצ'נצה טרוויזו רוביגו קיוג'ה אוסטריה פריולי-ונציה ג'וליה  אמיליה-רומאניה לומברדיה טרנטינו אלטו אדיג'ה  הים האדריאטי בסאנו דל גראפה(למפת ונטו מוגדלת) ונציה ורונה פדובה ויצ'נצה טרוויזו רוביגו קיוג'ה אוסטריה פריולי-ונציה ג'וליה  אמיליה-רומאניה לומברדיה טרנטינו אלטו אדיג'ה  הים האדריאטי בסאנו דל גראפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בסאנו דל גראפה היא עיר וקומונה בצפון איטליה לרגלי הרי הדולומיטים, אשר נהר ה-ברנטה חוצה אותה. העיר נמצאת במחוז ונטו, שבירתו היא ונציה. מספר התושבים הסתכם ב-42,434 בתאריך 1 בינואר 2024. העיר התפרסמה עקב קרבות עזים שהתחוללו בסמוך לה במלחמת העולם ה-1, בזכות הגשר האלפיני הנמצא בה, ומשקה הגראפה המיוצר במקום.
גאוגרפיה ואקלים

בסאנו דל גראפה ממוקמת בקרבה מיידית להרי הדולומיטים, ולרגלי הר גראפה (באיטלקית מונטה גראפה - Monte Grappa). העיר שייכת לנפת ויצ'נצה, ומשמשת בעצמה כקומונה (דרג מינהלי שלישי אחרי מחוז ונפה). היישובים המשמעותיים הסמוכים אל העיר הם מרוסטיקה (Marostica), במרחק של כ-7 ק"מ בכיוון דרום מזרח ו- אזולו (אנ') בכיוון כללי מערב, במרחק של כ-17 ק"מ, וקבוצה גדולה של יישובים קטנים יותר הסובבים אותה. נהר הברנטה חוצה את העיר לשני חלקים לא שווים, כשהחלק על הגדה המזרחית גדול יותר משמעותית. הגובה הממוצע מעל לפני הים 225 מטרים, המשרעת גדולה מאד. הנקודה הנמוכה נמצאת ב-79 מטרים והגבוהה ביותר ב--1,140 מטרים.
עונת הקיץ בבסאנו חמה, והחורפים קרים. העונה החמה מתחילה ביוני, ומסתיימת סטטיסטית בשליש הראשון של ספטמבר. הטמפרטורה הממוצעת ביולי, שהוא החודש החם ביותר בשנה מגיעה ל-29 מעלות צלזיוס ביום, ובלילות הממוצע 18 מעלות. התקופה הקרה נמשכת מהשליש השני של אוקטובר, ועד אמצע אפריל. החודש הקר ביותר בשנה הוא ינואר, עם ממוצע של 7 מעלות בימים, ומינוס מעלה אחת בלילות. ממוצע כמות המשקעים השנתית בבסאנו עומד על 742.9 מ"מ. החודש הגשום ביותר הוא אוקטובר, בו יורדים בממוצע 82.6 מ"מ גשמים. החודש השחון ביותר הוא ינואר, עם 35.4 מ"מ גשם. בחודשי החורף קיים סיכוי לימי שלג בודדים, וביתר הימים יורדים גשם ושלג חליפות באותו היום.
מקור השם

באשר לחלק הראשון של השם, "בסאנו" (Bassano) מציין דבר נמוך, גם בקומת אדם, אך סביר שבמקרה זה מדובר במקום נמוך הנמצא לרגלי הרים. בעבר חי גם קדוש נוצרי ששמו היה בסאנו . בימי הרומאים נקרא המקום "בוסאניאוס". הצייר יאקופו בסאנו (אנ') נולד בעיר, חי ויצר בה. ייתכן שהשם בסאנו קשור גם לצייר. במקור, שם היישוב היה "בסאנו ונטו", על שם מחוז ונטו שבו העיר נמצאת. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, הוחלט לשנות את שם העיר ל"בסאנו דל גראפה", לזכר חיילים איטלקים רבים שאיבדו את חייהם על הר גראפה, שלרגליו העיר ממוקמת,.בקרבות עקובים מדם באותה המלחמה.
היסטוריה

במקום בו בנויה בסאנו דל גראפה, ארכאולוגים מצאו שרידי נקרופוליס עתיק, המתארך בין המאות העשירית עד השמינית לפני הספירה. בתקופה מאוחרת יותר האימפריה הרומית השתלטה על האזור, הקימה מחנה צבאי וקראה למקום "בוסניאוס" (Bossanius). במאה ה-11 נבנתה טירה על-ידי משפחת אצליני (Ezzelini), והמקום קיבל חשיבות משלו. סביב הטירה נבנו מבנים של תושבים, וכך נוצר הגרעין הראשון של בסאנו דל גראפה המודרנית. בימי הביניים, עבר השלטון בבסאנו דל גראפה לידיי משפחות אצולה רבות עוצמה, בכל תקופה שלטה משפחה אחרת. מדובר בבית דה לה סקאלה (אנ') מוורונה, בית ויסקונטי ממילאנו, ומשפחות מויצ'נצה ופדובה. בראשית המאה ה-15 המקום נכבש בידיי ונציה. גם נפוליאון השתלט על האזור, ונשאר זמן מה בבסאנו. ב-1815 נכללה העיר בממלכת לומברדיה-ונציה, שנשלטה אז על ידי האימפריה האוסטרו הונגרית. ב-1861 העיר אוחדה בממלכת איטליה, ביחד עם יתר חלקי איטליה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלה השני. העיר ניזוקה קשות בקרבות עזים שהתנהלו בקרבתה במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן ניזוקה שוב במלחמת העולם השנייה.
משקה הגראפה

גראפה הוא משקה חריף, המכיל אחוז אלכוהול גבוה, בין 37.5 ל-60 אחוזי כוהל בנפח (alc/vol). המשקה מיוצר משאריות של ענבים, גפת, גרעינים, גבעולים ועוד. לפי המסורת, המשקה יעיל לזירוז העיכול, ונהוג לשתות אותו אחרי ארוחות כבדות. בבסאנו דל גראפה קיימות מספר מזקקות, העוסקות בייצור משקה הגראפה. הקשר בין שם המשקה לשם העיירה אינו ברור, אם-כי יש הטוענים שבהחלט מדובר בקשר חד משמעי. בבסאנו פועלות מספר מזקקות לייצור גראפה, הפתוחות לסיורים.
הגשר האלפיני

תיעוד ראשון של הגשר במיקומו הנוכחי קיים משנת 1209. בשנת 1569 נבנה גשר העץ בצורתו הקיימת, בתכנונו של האדריכל אנדראה פלדיו מויצ'נצה. מאז הגשר נהרס והוקם מחדש פעמים אחדות. הגשר נשטף בשיטפון בשנת 1741. ב-1813 הגשר נשרף. במלחמת העולם ה-1, חיילים איטלקיים עברו עליו בדרכם לקרבות, באזור הר גראפה הסמוך. בפברואר 1945 הגשר הושמד שוב על ידי הצבא הגרמני הנסוג, ונבנה מחדש לאחר מלחמת העולם ה-2, בידיי הגייסות האלפיניים האיטלקיים, ומאז הוא נקרא גם "הגשר האלפיני" (באיטלקית Ponte degli Alpini), לכבוד החיילים שבנוהו מחדש. הגשר הנו אתר תיירותי, המושך מטיילים רבים.
אתרים ונושאי עניין

פסל גנרל ג'ארדינו - פסלו של גנרל מלחמת העולם הראשונה גאיטנו ג'ארדינו (Gaetano Giardino), מוצב על אי תנועה במקום מרכזי בעיר, כשסביבו מתנהלת תנועת כלי הרכב. הפסל גדול מאד ועשוי מברונזה, נחנך ב-1936 ומוצב על בסיס שיש גבוה. הגנרל פיקד על הקרבות העזים באזור מונטה גראפה בקרבת העיר.
פארק רגאצי 99 - פארק רגאצי 99, הוא פארק ומונומנט ענק שהוקם על צלע הר, לזכר צעירים איטלקיים ילידי שנת 1899, שהתגייסו להילחם במלחמת העולם ה-1 במסגרת הצבא האיטלקי, אף שבעת גיוסם טרם הגיעו לגיל 18 שנים, שהיה גיל הגיוס.
טירת אזליני - הארמון המבוצר של משפחת אזליני ששלטה בבסאנו בימיי הביניים (Castello degli Ezzelini), משמש מקום למופעים ולאופרה, והגנים שלו מטופחים ומרשימים.
כיכר החירות - כיכר החירות (Piazza della Libertà) הנה הכיכר הראשית בעיר. צורתה של מלבן גדול וסביבה כנסיות, שעון גדול, ושני עמודי שיש, עליהם מוצבים פסלי האריה המכונף של מרקוס המבשר - המסמלים שוונציה שלטה בעיר.
פיאצה גריבלדי - גם לכיכר גריבלדי צורה מלבנית. בפי המקומיים נקראת גם "כיכר המזרקה", ובעבר נקראה גם "כיכר עשבי התיבול", כיוון שיום השוק התקיים בה. "המגדל האזרחי" (Torre Civica) בולט בגובהו לצד כיכר, ובמרכזו שעון ענק.
מוזיאונים- בבסאנו מספר מוזיאונים, ביניהם מוזיאון בסאנו דל גראפה (Museo Civico di Bassano), מוזיאון הגראפה (Poli Museo della Grappa), ומוזיאון ארמון סטרום (Palazzo Sturm) - בו מוצגי אומנות מחומים שונים. המוצג המפורסם ביותר במוזיאון סטרום הוא קרנף מוכסף ענק, המוצב בחצר - מעל לגדת נהר הברנטה. בבסאנו פועל גם מוזיאון ארנסט המינגוויי.
בסאנו דל גראפה ואומנות

הצייר יאקופו בסאנו - יאקופו בסאנו (אנ') (המכונה גם יאקופו דל פונטה - Jacopo dal Ponte), צייר מנייריסט בן המאה ה-16. יאקופו בסאנו נולד, חי ויצר כל ימי חייו בבסאנו דל גראפה.
העיתונאי והסופר ארנסט המינגוויי היה בבסאנו דל גראפה בזמן מלחמת העולם הראשונה, והשתתף כנהג אמבולנס של הצלב האדום האמריקאי, בקרבות על הר גראפה שליד העיר. הוא אמנם לא יצר בעיר, אך בספרו "הקץ לנשק" (שהפך גם לסרט ב-1975) מופיעה בן דמותו - נהג אמבולנס. בנוסף, בספר אחר שלו "מעבר לנהר ואל בין העצים" קיימת אמירה של דמות בספר, המציין ש"היה רוצה להיקבר שם למעלה לאורך הברנטה, שם מצויות הווילות הגדולות, הדשאים, עצי דולב וברושים".
תחבורה

ניתן להגיע לבסאנו דל גראפה ברכבת ובאוטובוס.
רכבת: קווי רכבת סדירים וישירים נוסעים לבסאנו מפדובה הממוקמת דרומית לה, ומכיוון צפון - קו רכבת ישיר מגיע מהעיר טרנטו. קיימת אפשרות להגיע דרך עיר המחוז ויצ'נצה, אך אפשרות זו כרוכה בהחלפת רכבות.
אוטובוס: בבסאנו קיימת תחנה מרכזית צנועה, בפיאצלה טרנטו. חברות אחדות מפעילות קווי אוטובוס מבסאנו לערים שכנות כמו מרוסטיקה. חברת Sita מפעילה קווים בין עירוניים ארוכים יותר, גם לטרוויזו.
נמלי התעופה הסמוכים לבסאנו דל גראפה הנם זה של טרוויזו, במרחק של כ-54 ק"מ. במרחק של כ-105 ק"מ מבסאנו, נמל התעופה ורונה וילפרנקה על-שם משורר רומא העתיקה ולריו קאטולו (גאיוס ולריוס קאטולוס). נמל התעופה השלישי הקרוב יחסית הוא נמל התעופה הבין-לאומי ונציה מרקו פולו, המרוחק כ-84 ק"מ מהעיר.
אירועים

אירועים מרכזיים שנערכים בבסאנו דל גראפה ובשטחים הפתוחים הסמוכים לעיר:
פסטיבל האספרגוס - בכל אביב בחודש אפריל, נערך בבסאנו פסטיבל האספרגוס. במסגרת הפסטיבל מתקיימת גם תחרויות של מתכונים, ומסעדות ומשווקים מאחדים כוחות בנושא האספרגוס.
פסטיבל מוזיקה - בחודשי אוגוסט נערך בווילה שהייתה שייכת בעבר למשפחת אזליני, פסטיבל מוזיקה בשם "אמא" (AMA), עם אמנים מתחלפים ותכנים משתנים.
פסטיבל מצנחי רחיפה - פסטיבל ששגוני של מצנחי רחיפה, נערך גם הוא בחודשי אפריל.
בחודש ספטמבר נערך מרוץ "בעקבות גיבורים", בהקשר לקרבות מלחמת העולם הראשונה ואלו שנפלו בהם.
ראו גם

ויצ'נצה
גראפה
מרוסטיקה
ונטו
דולומיטים
ערים תאומות

צרפת Voiron, צרפת
גרמניה Mühlacker, גרמניה
גלריה

רישום שחור לבן של טירת משפחת אזליני בבסאנו.
נהר הברנטה, הגשר והעיר העתיקה בסאנו דל גראפה.
הנהר, הגשר והעיר העתיקה - חריטה על עץ.
"המגדל האזרחי" (Torre Civica) בכיכר החירות.
פסל גיבור מלחמת העולם ה-1 שפיקד על הקרבות באזור, גנרל גאיטנו ג'ארדינו.
מראה מעל הגשר, בתי העיר על גדת נהר הברנטה.
הערות שוליים

↑  Bassano del Grappa (Vicenza, Veneto, Italy) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Bassano del Grappa topographic map, elevation, terrain, Topographic maps (באנגלית)
↑  Bassano del Grappa Climate, Weather By Month, Average Temperature (Italy) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
↑  Bassano Surname/Last Name: Meaning, Origin & Family History, discover.23andme.com
1 2  Bassano del Grappa, Vicenza Province, www.italiaoutdoors.com
↑  Trova nel Brenta spada di bronzo di 2700 anni fa, Il Giornale di Vicenza (באיטלקית), ‏19/05/2010
1 2  History of Bassano del Grappa, www.italythisway.com
↑  Veneto | Veneto | Lakes, Alps, Venice | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Editorial Staff, The Italian Risorgimento: A timeline, The Florentine (באנגלית), ‏10/03/2011
↑  Veneto | Veneto | Lakes, Alps, Venice | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  object Object, What is Grappa?, Eataly, ‏Invalid Date (באנגלית)
↑  Grappa and Bassano del Grappa, www.grappa.com (באנגלית)
1 2  VenetoInside (באנגלית), באתר www.venetoinside.com
↑  Palladio, Bassano e il Ponte - Musei Biblioteca Archivio di Bassano del Grappa, www.museibassano.it (באיטלקית)
↑  ritratto di Gaetano Giardino monumento ai caduti a cippo, 1936 - 19, catalogo.beniculturali.it (באנגלית)
↑  I ragazzi del '99 (באיטלקית), באתר www.massicciodelgrappa.it
↑  Cool and Unusual Things to Do in Bassano del Grappa, Atlas Obscura, ‏2024-10-08 (באנגלית)
↑  Piazza Libertà – Bassano del Grappa, Veneto Film Commission (באיטלקית)
↑  Bassano del Grappa (Vi), Piazza Garibaldi, BURVET (באיטלקית), ‏15/07/2016
↑  Museums of spirits in the world | Grappa.com, www.grappa.com (באנגלית)
1 2  Bassano del Grappa: Tourist & Travel Guide, Italy Heaven (באנגלית אמריקאית)
↑  Andrea Marchi, Bassano del Grappa: lo scrittore e la Grande Guerra, Living Bassano, ‏2019-03-16 (באיטלקית)
↑  The Italian Tribune, Italy's Annual Asparagus Festival, The Italian Tribune, ‏2021-05-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  About, AMA Music Festival (באיטלקית)
↑  Events schedule, www.vivereilgrappa.it (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557262205171  BNE: XX5857659  BnF: cb119483980 (data)  GND: 4085098-5  LCCN: n50079235  MusicBrainz: 65c03c34-3dd1-4f6c-b417-486302d9e1ab  NKC: xx0194063  SUDOC: 027443833  VcBA: 494/42561  VIAF: 236308358   WorldCat (עם VIAF): 236308358
הגדוד השלישי של הבריגדה היהודית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי צבא יבשה
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–1945 (כ־3 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  מתנדבים
הגדוד השלישי של הבריגדה היהודית היה אחד משלושת גדודי חיל הרגלים של הרגימנט הארץ-ישראלי בחטיבה היהודית הלוחמת (הבריגדה היהודית).
הרקע להקמת הגדוד

מאבקו המדיני של היישוב בימי מלחמת העולם השנייה התמקד ב-3 עניינים מרכזיים: עלייה, הקמת יחידות צבא עבריות להשתתפות במלחמה ומאבק במגמות האנטי ציוניות של הממשל הבריטי. מלחמת העולם השנייה שינתה את סדרי העדיפויות גם בתחום הצבאי: ההנהגה הציונית רצתה לשלב את הכוח הצבאי היהודי במערכה נגד "הציר". מיד עם פרוץ המלחמה הציעה הסוכנות היהודית תוכנית לגיוס יהודים מארץ ישראל ליחידות יהודיות במסגרת הצבא הבריטי. הממשלה הבריטית דחתה הצעות אלו וגייסה רק כמה עשרות בעלי מקצועות מיוחדים. המדיניות הבריטית עצרה כל יוזמה להקמת חטיבה יהודית מחשש שהדבר ירגיז את המדינות הערביות שהיו ספקיות הנפט העיקריות של בריטניה. שלטונות המנדט עשו כל שביכולתם לשבש את ההתגייסות היהודית. ביחסם תחילה הם הלכו צעד אחד קדימה אבל חזרו שני צעדים אחורה. הם שלחו את הפלוגות למשימות שמירה במחנות שבויים ובשדות תעופה מרוחקים. הציוד שניתן לחיילים היה מיושן והם עסקו בעיקר בשמירה ובאבטחת מתקנים ברחבי הארץ. זאת בעוד שפניהם של חיילי הגדוד השלישי היו להבסת גרמניה הנאצית. פניהם היו לחזית ולא לעורף. המפנה ביחס השלטונות הבריטיים כלפי הבריגדה הגיע רק בהתהפך גלגלי המלחמה לקראת סופה, כאשר תוקפו של ה"איום המתמיד" בעולם הערבי פג מקצת. בעת שהותם בלטרון נצטווה מפקד הגדוד על ידי המפקדים הבריטיים להוציא לאור את עיתון הפלוגה. עם קבלת הודעה זו, שלטונות הצבא הכירו בו כגדוד חי"ר יהודי לכל דבר, על שפתו סמלו ודגלו. חיילי הבריגדה היהודית העידו שההחלטה על מגן דויד צהוב שיהיה תג הבריגדה התקבלה בשל הצורך להתנגד להשפלה שסימל הטלאי הצהוב, להתריס כנגדה ולהפכו לסמל של גאווה לאומית.
עם שינוי יחס השלטונות הבריטים, הוחל ביולי 1943 בהקמת המפקדה של הגדוד השלישי, ולוטננט קולונל מונטגומרי נתמנה כמג"ד. לסגנו מונה מייג'ור לאו קוסט, שהיה מפקד פלוגה 28. עם הקמת המפקדה הוחל בהשלמת תקני הנשק בפלוגות לפי התקן החדש במסגרת הגדוד. בסוף דצמבר 1943 הוחל במינוי מש"קים יהודים לפלוגות.
היסטוריה

עם כניסת איטליה למלחמה ביוני 1940, הסתמן השינוי בעמדת השלטון הבריטי. באוקטובר 1940 אישרה ממשלת בריטניה תוכנית להקמת כוח יהודי לוחם בן 10,000 אנשים. מימוש התוכנית נדחה בשל התנגדות בשלטונות הבריטיים להקמת כוח יהודי לוחם. המערכה למען צבא יהודי עברה מן הארץ לזירה הציבורית בבריטניה ובארצות הברית. בעקבות לחץ דעת הקהל במדינות אלו, נענתה הממשלה הבריטית והודיעה באוגוסט 1942 על הסכמתה להקמת רגימנט פלשתינה א"י, שיהיה מורכב מיהודים וערבים. בסוף 1942 אורגנו יחידות אלו ב-3 גדודי חי"ר. היהודים הגבירו את לחצם, ולבסוף, בספטמבר 1944, החליטה הממשלה הבריטית להקים "חטיבה יהודית לוחמת" (חי"ל). היא הייתה מורכבת מ-3 גדודי חי"ר ומיחידות תותחנים ושירותים. מספר מגויסיה הגיע ל-5,000 חיילים. רוב קציניה היו יהודים ועל מדיה היה תג בצבע כחול לבן. היא נשלחה לחזית האיטלקית והספיקה להשתתף בקרבות בחודשים מרס-אפריל, לפני כניעת הצבא האיטלקי.
הגדוד לא נטל חלק פעיל במאבק על הסמל ועל הדגל. מפקדי הגדוד סברו כי אין להתנגש עם הפיקוד הבריטי אם אין הדבר הכרחי, כי יחסים מתוחים עם הפיקוד עלולים להביא להחלטה על פירוק הגדודים ועל שחרור מהצבא, ואז שכרו ייצא בהפסדו.
היסטוריה > אפיוני הגדוד

הגדוד השלישי בבריגדה היהודית הורכב משתי פלוגות שרוכזו באזור חיפה.
המאפיינים העיקריים של הגדוד באו לידי ביטוי בהרכב הדמוגרפי שלו. הקבוצה הראשונה הייתה קבוצה של מבוגרים, שהמניע העיקרי להתנדבותם היה הדאגה לגורל הארץ ולגורל היישוב בו. לקבוצה השנייה השתייכו "כפויי גיוס", אלה שהתגייסו כתוצאה מפעולות האכיפה להתגייס לצבא הבריטי שניהלו אז מוסדות היישוב. אבל לצד כל אלה בלטה הקבוצה של "מתנדבי גיוס", מרביתם בוגרי גימנסיות, סטודנטים ופלמ"חינקים שנמאסה להם הישיבה בבסיסי הפלמ"ח בזמן שביבשת אירופה מתחוללת מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > תחילת הדרך לחזית - בורג' אל ערב

לאחר שהבריטים החליטו על הקמת הבריגדה, הם היו מעוניינים שהיא תיטול חלק בקרבות. לפיכך פעלו מערכות ההדרכה בקצב מזורז. הקצינים והמש"קים נשלחו מהגדוד לקורסים באיטליה ומרביתם רכשו את המקצוע הנדרש.
ערב ההכרזה על הקמת החי"ל, קיבל הגדוד פקודה לנסוע ממקום החנייה בחיפה ובירושלים למצרים והיה הראשון להגיע לשטח הכינוס של הבריגדה בבורג' אל-ערב, מערבית לאלכסנדריה שבמצרים. ריכוז אנשי החטיבה בבורג' אל ערב התבצע לשם ארגונה והרכבתה מחדש למערך של בריגדה לוחמת, לקראת כניסתה לאיטליה. במקום הוקם מחנה אוהלים של הבריגדה. הגדוד התארגן לקראת יציאה לחזית וחיכה לה. בשלב זה הגדוד צויד באמצעי לחימה. בפרק הזמן בין ההתארגנות בבורג' אל ערב לבין ההגעה לפיוג'י שבאיטליה, הגדוד התאמן ללחימה. יחד עם זאת היחידה סבלה ממחסור בכוח אדם.
היסטוריה > היציאה לאיטליה ושלב ההכשרה לחזית

בנובמבר 1944 הפליג הגדוד יחד עם 2 הגדודים האחרים לטרנטו שבאיטליה. עם צאת הבריגדה לאיטליה היה חשש שהאויב יעשה מאמץ מיוחד כדי לפגוע ביחידה צבאית זאת, אשר סימלה את העובדה שלמרות מה שעשו הנאצים לעם ישראל, לא נשברה רוחו. לכן נעשו סידורים מיוחדים להסוות את יציאתה של החטיבה לדרכה. יעד הנסיעה היה סוד כמוס. החיילים עלו על אוניות תובלה שהצטרפו לשייטת הצבא המוקפת במשחתות בריטיות, ורק כשעלו לאוניות נמסר להם יעד ההפלגה. לבסוף הם נחתו בנמל טרנטו שבאיטליה. בפברואר 1945 הורתה מפקדת הצבא הבריטי באגן הים התיכון למטה הבריגדה להתארגן ליציאה לחזית. הוראה זו הפתיעה, משום שנדרש כחודש עד להשלמת סדרות האימונים. הפקודה לתזוזה ניתנה רק בשבוע השלישי, ועד אז הבריגדה השלימה תרגיל עוצבתי וחפיפת הקו. אחד ממפקדי הגדוד, אפרים בן ארצי, נקרא למטה היחידה והצטווה לנסוע למטה בעלות הברית כדי להכין את קבלתה של הבריגדה בחזית ולארגן את קבלתה. בחיפושיו הגיע לעיר פיוג'י. מטרנטו המשיכו אנשי הגדוד לעיר פיוג'י, ששימשה כבסיס בו החלו סדרת אימונים לקראת כניסתם לחזית. כמפקד נתמנה יהודי שהושאל מהצבא הקנדי, לוי בנג'מין. בריגדיר בנג'מין היה איש חיל ההנדסה אך ללא ניסיון קרבי.
בפעילות הבריגדה היהודית באיטליה ניתן להבחין בשלושה שלבים: השלב הראשון החל ב-3 במרץ 1945. הבריגדה עברה בו אל תחת פיקוד דיביזיית חיל הרגלים ההודית (בדיוויזיות ה"הודיות" שליש חיל רגלים היו יחידות בריטיות רגילות, ובחיל התותחנים ובחילות המקצועיים שיעורן היה אף גבוה יותר). המגמה הייתה להחליף את הבריגדה המשוריינת השנייה הבריטית שהחזיקה בגזרה שממערב לנתיב 16, מדרום לאלפונסינה (אנ') ומצפון לרוונה. השלב הראשון הסתיים ב-24 במרץ, בו הוחלפה הבריגדה על ידי יחידות מקבוצת הקרב (אי') האיטלקית קראמונה. ("קבוצת קרב" בפי האיטלקים הייתה מעין דיוויזיה מוקטנת אשר כללה כרגיל שני רגימנטיים רגליים בלבד. בעוצמתה הממשית ניתן אולי להשוותה למחצית דיוויזיה בריטית רגילה). הבריגדה עברה אל תחת פיקוד הקורפוס העשירי, מדרום לפאנזה. בכך התחיל השלב השני בפעילות הבריגדה בחזית איטליה והוא נמשך מה-27 במרס ועד ל-15 באפריל 1945. השלב השלישי בפעילות הבריגדה נמשך מ-15 באפריל ועד 22 באפריל 1945. בתקופה זאת שימשו גדודי חיל הרגלים כעתודת הקורפוס העשירי, ואילו מפקדת הבריגדה קיבלה את הפיקוד על צוות הקרב המיוחד, שהוקם לתכלית מסוימת וכונה בשם "מאק -גרפ".
ב-27 בפברואר 1945 יצאה החטיבה היהודית הלוחמת לתפיסת נקודה בחזית האדריאטית, וכעבור כמה ימים הגיעה לרוונה. מכאן הוחל במשלוח הגדודים צפונה מרוונה ודרומית לעיירה אלפונסינה, שעל נהר הסניו, בה החזיקו כעת הגרמנים. הגדוד השלישי חנה ליד הכפר רוסי והיווה את חיל העתודה של החטיבה, בהחליפו מזה שבוע את הגדוד השני. באותו יום הגדוד הוזנק, פתח בירי מרגמות וקטל את עמדות האויב.
היסטוריה > הקרב על לה-ג'ורג'טה

במרץ 1945 נע הגדוד צפונה לכיוון החזית והגיע לקטע המערבי ביותר של החזית, לכפר רוסי. הקרקע בגזרה זו הייתה מישורית והאויב הגרמני המשיך להילחם בחזית. ב-11 במרץ 1945 החליף הגדוד השלישי את הגדוד השני בחזית.
ב-19 במרץ 1945 השתלטו 2 סיורים של הגדוד על שלוש עמדות שתפסו הגרמנים בשטח ההפקר. אחד מהסיורים היה סיור למטרות מודיעין בפיקודו של הקצין דוד-אנטוני ואן-גלדר. הם שבו לראשונה 12 חיילים גרמנים. אחד מהם נהרג מאש הגרמנים במהלך תנועת הגדוד חזרה לעמדותיו. ב-20 במרץ 1945 השתתף הגדוד בטיהור הכפר לה ג'ורג'טה. ב-24 במרץ 1945 הועבר הגדוד מהחזית המישורית בגזרת אלפונסינה לאזור הררי ומבוצר, שם חנתה דיביזיית הצנחנים הרביעית הגרמנית.
ההתקפה על לה ג'ורג'טה הייתה פעולה קטנה ומוגבלת ללא חשיבות היסטורית, אבל לחיילי הבריגדה הייתה זאת נקודת מפנה: לראשונה כוח של לוחמים יהודים במדים, על סמלם ועל דגלם ותחת פיקוד יהודי, תקף כוח גרמני ויכול לו.
החייל משה מלמן, שנהרג מאוחר יותר, מתאר את ההד שעשתה פעולה זו:
"את ההד שעשתה פעולה זו קשה לתאר. כשבאנו למקום הייתה כאן חזית שקטה. שני הצדדים, מסיבות מובנות, היו שבעי רצון מהשקט, וכל פעולה לא נעשתה. פרט ליריות מעטות משני הצדדים על מנת להודיע "חי אנוכי", לא היית שומע כל רעש ויכולת לשכוח כל מלחמה כאן. ואנו שינינו את הקו. עברנו מהבלגה למעשה. "פעולה!" דרשו הבחורים והם הלכו מחיל אל חיל: פטרול ראשון משמיד כליל פטרול אויב, שני לוקח שבויים באמצע היום לאור השמש. שתי פעולות אלו הרימו את קרננו ושמנו נישא בפי כל החילות שבסביבה. כל מכונית שלנו שהייתה עוברת בדרך נעצרה על ידי בני-הברית, והשאלה הראשונה הייתה: 'האם אתם מהיחידה היהודית?' ולתשובתך החיובית השיב גל של מחמאות ותשבחות עם 'יישר כח'".
היסטוריה > הדליקה על נהר הסניו

בימים האחרונים של חודש מרץ 1945 הועברה הבריגדה לזירה אחרת, מערבית לגזרת אלפונסינה, והתמקמה בעיר בריזיגלה. ההחלטה על העברתה נתקבלה במסגרת ההיערכות הכללית של כוחות בעלות הברית, לקראת המתקפה הסופית על הכוחות הגרמנים באיטליה. בגזרה זו התמקמה דיביזיית צנחנים גרמנית שעברה כמה טבילות אש.
באפריל 1945 החלו בעלות הברית במתקפה האחרונה, שבמסגרתה הוטל על הבריגדה לצלוח את נהר הסניו ולבצע התקפה מוגבלת על המוצבים הגרמניים שמצפון לו, לצורך הסחה ממאמץ ההבקעה העיקרי וכדי להשתלט בהמשך על הרכסים שמצפון לסניו ממול לגזרה. ב-11 באפריל 1945 כונס הגדוד השלישי והתארגן במהירות לקראת ההתקפה. בשעות הצהריים החלה פלוגה שלו לחצות את הסניו, בעוברה דרך ראש גשר. משימתו של הגדוד השלישי הייתה לכבוש את הכפר מונטה גביו במעלה הרכס שמצפון לסניו. ההתקדמות הייתה איטית בשל התנגדות הכוח הגרמני. הגדוד התחפר בכפר הקטן אוסאנו. למחרת, ב-12 באפריל 1945, כבש הגדוד את רכס מונטה גביו. הגדוד המשיך וכבש את הכפר מונטה קאזאלה. ב-14 באפריל 1945 רוכז הגדוד באזור בריזיגליה מדרום לסניו ולמעשה סיים שם את חלקו במתקפת בעלות הברית.
בלילה שבין ה-4 ל-5 באפריל חצו חיילי הבריגדה את נהר הסניו לגדה הצפונית. באותו לילה אירע אסון בגדוד השלישי: בניין ששימש כעמדה התפוצץ. עוצמת ההתפוצצות הייתה כה עזה שהבניין נשרף כליל. 5 לוחמים נספו באסון והם: סגן דוד-אנטוני ואן-גלדר, סרג'נט משה מלמן ושלושת הטוראים משה שיפר, משה-ארנסט ואדל ויצחק סימא. 4 חיילים קבורים בקבר אחים בבית הקברות הצבאי ברוונה. לאחר מאמצים רבים, החיילים שהיו בחוץ הצליחו להוציא את סרג'אנט משה מלמן, שהיה אבוקה בוערת, ובדרך למפקדה נפטר מפצעיו. החייל היחיד שהצליח להינצל היה החובש שנכווה קשות אבל ניצל. לא הייתה אפשרות לכבות את הדליקה ולהציל את הלוחמים. בתחקיר שניערך לאחר האירוע נקבע שמקור השריפה היה פנימי ולא חיצוני. אירוע זה, שהוזכר בכל שלושת גדודי הבריגדה, היה אירוע טראומתי לחטיבת הבריגאדה ובפרט לחיילי הגדוד השלישי.
בתאריך 11 באפריל 1945 סיימה הבריגדה את תפקידה במלחמת העולם השנייה על גדות נהר הסניו שבצפון איטליה.
היסטוריה > פעילות נוספת של חיילי הגדוד השלישי

בצד פעולות הרכש, נטלו חיילי הגדוד חלק במבצעי ההברחה וההעפלה. כל אלה לאחר שחיילי הגדוד הוצבו בקו החזית בנטלם חלק בפעילות מבצעית ענפה ומגוונת. האיש אשר הכין את חיילי הגדוד לקרב ופיקד עליהם היה המג"ד קולונל גופטון סלמונד. הקולונל שימש כמודל חיקוי לחייליו, והוא שתרם רבות לגיבוש הרוח המיוחדת ערב הכניסה לקווי החזית ובפעילות הגדוד לאחר המלחמה.
לקריאה נוספת

שאול דגן, הבריגדה היהודית -הגדוד השלישי, תל אביב: איגוד החיילים המשוחררים - ועד הגדוד השלישי, הקרן הישראלית ע"ש תד אריסון תשנ"ו 1996
שלמה שמיר, שלושה ניסים ודגל עברי, הוצאה פרטית 2014, מסת"ב 978-965-555-748-0, 329 עמ', סיפורה של החי"ל במבט היסטורי: עובדות, אגדות, והערכה.