stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יו-גי-הו! GX
עלילה > עונות > עונה 4: האפלה

(פרקים 155 - 180)
עונה זו לא דובבה לאנגלית, ולא שודרה מחוץ ליפן. זוהי העונה הקצרה ביותר של האנימה, ובה 35 פרקים.
לאחר החזרה לעולם האמיתי, ג'ודאי הופך להיות קר, מסוגר, וכבר אינו מצליח ליהנות מדו-קרב כבעבר, בגלל האירועים שחווה במהלך מסעו בין הממדים.
לאקדמיה מגיע תלמיד חדש ומסתורי בשם יוסקה פוג'יווארה. פוג'יווארה פוגש בסטודנטים שונים ובאופן מסתורי כל מי שפגש בו מזהה אותו, לכאורה, כחבר ותיק, אך כאשר הוא פוגש בג'ודאי, הכוחות שלו לא משפיעים עליו בגלל הכוחות של יוּבֶּל שנמצאים בתוך ג'ודאי. לפני שג'ודאי מכריח את פוג'יווארה לחשוף את זהותו האמיתית, מופיע אדם מסתורי בשם "טרומאן" (Trueman) ומאתגר את ג'ודאי, אך מובס על ידו. באותו זמן, מגיעים דיווחים מכל העולם שדיסקי הדו-קרב של דואליסטים אינם עובדים כלל.
ג'ודאי פוגש בקאגמארו ובסאיו, שמזהירים אותו מפני "האויב האולטימטיבי", שעומד מאחורי יצירתן של החיות המקודשות, פלישת "אור החורבן" לכדור הארץ, והשחתת נשמתה של יובל שהובילה לאירועים בעולם הממדים: "האפלה". לאחר המפגש הזה מגיע שוב טרומאן, שהפעם מזדהה בשמו ובתפקידו כשליח האפלה, ומובס שוב. ג'ודאי מחליט לברר את האמת מאחורי "האפלה", ולשם כך הוא נלחם במי שהיה בעבר תחת שליטת "האפלה", פובוקי טנג'וין (אטיקוס רודס). במהלך הקרב מתגלה האמת מאחורי "התקרית במעונות הנטושים": הוא השתייך לחבורה של דואליסטים מצטיינים, שמנתה גם את "קייזר" ריו, ואת יוסקה פוג'יווארה, שתואר כאחד שהתעלה בכישוריו על כולם. פוג'יווארה, בחיפושיו אחרי הכוח האולטימטיבי, הקריב את עצמו בטקס אפל, כשהוא מותיר אחריו רק מסכה, שריד של האפלה, אותה מסר לפובוקי. מיד לאחר הקרב מופיע פוג'יווארה, שלמעשה היה רק תחפושת לנשמת הדו-קרב "Honest", שהייתה שייכת לפוג'יווארה האמיתי. Honest בהתחלה לא תומכת במעשיהם אך לאחר שטרומאן מופיע בשלישית, היא עוזרת לג'ודאי להביס את טרומאן, הפעם לתמיד.
טרומאן לאחר מכן נודד ברחבי דומינו סיטי, מחפש אחרי דואליסטים שפיתחו רגשות שליליים לקלפים שלהם, ומשתלט עליהם (בדומה לסוכן סמית' מסדרת מטריקס). טרומאן מצליח בכך להשתלט על כל דומינו סיטי, פרט לסטו קאיבה.
קרבות הסיום מתחילים באקדמיה, ובמהלכם ג'ודאי מביס סטודנט בשם דאיגו סוראנו. טרומאן, שמנצל את עצבותו של סוראנו, משתלט עליו, ותוך כדי שימוש בגופו של סוראנו, משתלט לאט לאט על כל האקדמיה, פרט לג'ודאי וליוהאן אנדרסון. בדיוק לפני שצבא הטרומאנים גובר עליהם, מופיע יוסקה פוג'יווארה בעצמו, נשלט על ידי האפלה. הוא מאתגר את יוהאן וג'ודאי לקרב "כולם על כולם". ג'ודאי לבסוף מצליח לנצח על ידי Honest, "דרקון הקשת בענן" של יוהאן ו"נאוס", ומצליח לשחרר את פוג'יווארה. "האפלה" מופיע בעצמו, בצורתו האמיתית: דמות שלדית המזכירה את מלאך המוות. במהלך הדו-קרב ביניהם, נוקט "האפלה" בשיטות של לוחמה פסיכולוגית, בכך שמראה לו הדמיה של "עולם האפלה" שלו, שבו כל תושבי העולם לכודים, ואף מנסה להשתמש בנשמת הדו-קרב של ג'ודאי, "יובל", כנגדו. ג'ודאי מצליח להחזיר לשליטתו את יובל, ובעזרתה, בעזרת נאוס, והכוח המאוחד של מפלצות "גיבורי היסודות" וה"נאו חלליים" מצליח להביס את "האפלה" אחת ולתמיד, ולשחרר את כל מי שהיה כלוא בתוך עולם החושך.
העונה מסתיימת בכך שהסטודנטים בני שכבתו של ג'ודאי נוכחים בטקס הסיום של האקדמיה. ג'ודאי, שמחליט להיעדר מהטקס, נשלח באמצעות קסם בעבר אל דומינו סיטי, שם הוא פוגש ביוגי מוטו מתקופת "עיר הקרבות", והם מחליטים לערוך ביניהם קרב ידידותי, שלעיני הצופים מסתיים בשיאו כאשר "נאוס" נלחם נגד "סלייפר", קלף האל המצרי שהיה בבעלותו של יוגי. בכך חוזרת לג'ודאי אהבת המשחק.
הפקה

הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקה Nihon Ad Systems, בבימויו של האטסוקי טסוג'י, ונוצרה על ידי Studio Gallop, בדומה לאנימה הקודמת. לצורך כתיבת תסריט הסדרה, השתמשה חברת ההפקה בתסריטאים שונים מאלו שיצרו את התסריט עבור האנימה הקודמת.
השם "GX" הוא למעשה ראשי תיבות של "Generation neXt", וצוות ההפקה של הסדרה התייחס אליה תחת שם הקוד "GENEX" בשלבים מוקדמים של ההפקה. מאוחר יותר, הפך שם הקוד לבסיס לטורניר "Genex" שהיווה חלק מרכזי מהעלילה של העונה השנייה.
כמו הסדרה הקודמת, הדיבוב האנגלי שהופק על ידי הסטודיו האמריקני 4Kids Entertainment והופץ ליתר מדינות המערב (כולל לגרסה העברית, ששודרה בערוץ הילדים), נערך וצונזר בצורה כבדה לפני ששוחרר, מסיבות של "אמריקניזציה" והתאמה לקהל יעד צעיר יותר מאשר קהל היעד המקורי ביפן. לדוגמה, שמות הדמויות השתנו כמעט לחלוטין ברוב המקרים, האפקטים הוויזואליים של הקלפים השתנו, תצוגת נקודות החיים/התקפה/הגנה של מפלצות השתנתה, וכך גם אלמנטים אחרים דוגמת מראה חיצוני ולבוש של דמויות שונות, ומוזיקת הרקע. בנוסף לכך, נושאים שנחשבו "כבדים" דוגמת מוות, עינויים, רצח, סאדיזם ונושאים בעלי אופי דתי או אוקולטיסטי "עודנו" מעט כך שיהיו מותאמים יותר לילדים. על כך, הגרסה ה"מערבית" זכתה לביקורות קשות מצד מעריצים.
ניתן למצוא את שלוש העונות המדובבות לאנגלית בערוץ היוטיוב הרשמי של יו-גי-הו!, שעד 2011 נוהל על ידי 4Kids. תביעה שהוגשה נגד 4Kids על ידי TV Tokyo ו Nihon Ad Systems במרץ 2011 הביאה להפסקת הסכם הרישיון בין שתי החברות, ולחסימת הערוץ (והסרטונים). הערוץ כיום מנוהל על ידי חברת 4K Media, חברת בת של קונאמי. אתר הצפייה הישירה קראנצ'ירול מספק את הגרסה המקורית, מתורגמת, וגם את הדיבוב האנגלי, באופן חוקי בחינם.
הפקה > עיבוד למדיות אחרות

האנימה עובדה בשלב יותר מאוחר גם לסדרת מאנגה, שהופצה במגזין V-Jump בין דצמבר 2005 לנובמבר 2006 תחת פיקוחו של יוצר הזיכיון המקורי, קאזוקי טאקאהאשי. אף על פי שמרבית הדמויות מהאנימה מופיעות אף הן במאנגה, עלילת המאנגה שונה לחלוטין מעלילת האנימה, ומהווה מעין המשך ישיר למאנגה ולאנימה של "יו-גי-הו! דו-קרב מפלצות", עם התייחסות רבה לאלמנטים שאפיינו אותן דוגמת המיתולוגיה המצרית ופריטי המילניום.
בנוסף לכך, יצאו גם מספר משחקי וידאו תחת המותג "יו-גי-הו! GX", בעיקר לקונסולות הגיימבוי אדוונס ונינטנדו DS. שלושת המשחקים הראשונים בסדרת המשחקים Tag Force שיצאה לקונסולת ה-PSP אף הם יצאו לאור בהתבסס על האנימה, בעוד שהמשחקים הבאים שיצאו לאחר מכן התבססו על יו-גי-הו! המימד החמישי ועל יו-גי-הו! ארק פייב.
הערות שוליים

↑  הבתים בבית הספר מכונים על שם קלפי האלים המצריים שהופיעו באנימה הקודמת: Obelisk the Tormentor (אובליסק העינויים), The Winged Dragon of Ra (הדרקון המכונף של רע), ו Slifer the Sky Dragon (סלייפר דרקון השמיים).
↑  מידע נוסף על הקלפים.
↑  מידע נוסף על הקלף
↑  Yu-Gi-Oh! GX, Yu-Gi-Oh! Wiki (באנגלית)
↑  TV Tokyo, Nihon Ad Terminate Yu-Gi-Oh! Deal, Sue 4Kids, Anime News Network (באנגלית)
↑  Guest Author, Crunchyroll To Stream English Subtitled "Yu-Gi-Oh! GX", Crunchyroll (באנגלית אמריקאית)
↑  Yu-Gi-Oh! Tag Force, Yu-Gi-Oh! Wiki (באנגלית)
קרדאחה

| --- | --- |

 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  מחוז לטקיה
 נפה:  נפת קרדאחה
 גובה:  330 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  8,671 (2004)
 קואורדינטות:  35°27′N 36°0′E﻿ / ﻿35.450°N 36.000°E﻿ / 35.450; 36.000
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקרדאחה(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקרדאחה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קַרְדַ֫אחַה (בערבית: قرداحة) היא עיירה בצפון-מערב סוריה, במחוז לטקיה. העיירה נמצאת בקרבת העיר לטקיה, בין ההרים הצופים על קו החוף של סוריה.
מרבית אוכלוסיית קרדאחה היא ממוצא עלווי, ונולד בה נשיא סוריה לשעבר, חאפז אל-אסד. מאז עלה אסד לשלטון בסוריה בשנת 1970, ובמהלך תקופת שלטונו, השקיע הממשל הסורי באופן משמעותי בקרדאחה, בלטקיה ובסביבתן. הדבר בא לידי ביטוי בהקמת ארמונות ובתי קיט בקרדאחה השייכים למשפחת הנשיאות הסורית, ואף בבניית מעקף שמקשר את העיירה לכביש החוף המהיר. באופן מסורתי מהווה קרדאחה מרכז משפחתי של משפחת הנשיאות מחוץ לדמשק, והנשיא בשאר אל-אסד, כמו אביו לפניו, נהג להתארח לפרקים בעיירה בחופשותיו. ב-27 ביוני 2006, עת שהה הנשיא בשאר אל-אסד בארמונו שבקרדאחה, ביצע חיל האוויר הישראלי יעף הפגנתי מעל הארמון תוך יצירת בום על-קולי, זאת בתגובה לחטיפתו של גלעד שליט על ידי ארגון חמאס יומיים לפני כן.
במרכז העיירה פסל גדול של הנשיא חאפז אל-אסד, וכן מאוזוליאום ענק ובו קבורים חאפז אל-אסד ובנו באסל אל-אסד. לפי פרסומים, המאוזוליאום נהרס ב-11 בדצמבר 2024, עם המהפכה הסורית. מדי שנה (עד 2024) נערכו בקרדאחה שני אירועים רבי משתתפים – האזכרה השנתית לפטירתו של חאפז אל-אסד ב-10 ביוני, והאזכרה השנתית למותו של באסל אל-אסד ב-21 בינואר. בשנת 2001 נכח חבר הכנסת הערבי-ישראלי עזמי בשארה בטקס האזכרה למותו של חאפז אל-אסד, ונשא דברים בשבח "ההתנגדות הערבית" – דברים שעוררו סערה גדולה בישראל.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט ואיתמר ענברי, מטוסי קרב מעל ארמונו של אסד, באתר nrg‏, 28 ביוני 2006
↑  שירות "הארץ", בשארה קרא: להגביר ההתנגדות לישראל, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560014605171  LCCN: n86066763  VIAF: 126751486   WorldCat (עם VIAF): 126751486 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בסוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טאו טאו

| --- | --- |

 סוגה:  אנימציה,קודומו
 יוצרים:  בימוי  שוצי נקאהארה (Shuichi Nakahara)  טאטסו שימאמורה (Tatsuo Shimamura)
 מדבבים בעברית:  אורנה לביא פלינט, עירית לביא-דגן, ענת ספיר יוגב, לימור רוזנר-מוג'ה, יצחק אבל, קובי מידן, יוסי טימן, ניקו בר
 ארץ מקור:  יפן יפן
 שפות:  יפנית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 חברת הפקה:  mushi studio
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  יפן TV Osaka
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית  ערוץ הילדים   ערוץ ג'וניור
 תקופת שידור מקורית:  7 באוקטובר 1983 – 19 באפריל 1985
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
טאו טאו (ביפנית: タオタオ絵本館) היא סדרת אנימציה יפנית בת 52 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1983. בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית ב-1986 ובתחילת שנות התשעים, כמו כן היא שודרה בשידורים חוזרים בערוץ הילדים ובערוץ ג'וניור.
את שיר הפתיחה בגרסה העברית של התוכנית ביצעה אילנית.
תקציר העלילה

הסדרה מתמקדת בדב פנדה צעיר בשם טאו טאו המתגורר בעמק קסום בסין יחד עם אימו אמא פנדה. חברו הטוב של טאו טאו הוא קיקי הקוף. כל פרק הציג בתחילה בעיה מסוימת בה נתקל טאו טאו עם חבריו - הסדרה התמקדה בבעיות של הגיל הרך כמו קנאה לאחר, דימוי עצמי נמוך, הרצון להיות מישהו אחר, ריבים שלא זוכרים איך התחילו ועוד. בתגובה לכל בעיה או ריב אמא פנדה מספרת סיפור לילדים בעל מוסר השכל. רק בפרק האחרון לא מסופר סיפור אלא חצי חלום חצי הרפתקאה של טאו טאו וחבריו. כל הסיפורים המוצגים בסדרה הם סיפורי עם מכל העולם אשר הבולטים בהם היו החתול במגפיים (של האחים גרים) ושלושת הסנאים והנסיכה (עיבוד של הסיפור פרי באנו מאלף לילה ולילה).
הדמויות הראשיות

טאו טאו (מדובב על ידי לימור רוזנר מוז'ה) - דב פנדה צעיר. הדמות הראשית בסדרה.
אמא פנדה (דובבה על ידי ענת ספיר יוגב ואורנה לביא-פלינט) - אימו של טאו טאו.
קיקי (מדובב על ידי עירית דגן) - קוף צעיר. חברו הטוב של טאו טאו.
אמא של קיקי (מדובבת על ידי לימור רוזנר מוג'ה).
בולי (מדובב על ידי יצחק אבל) - סנאי צעיר. חברו של טאו טאו.
פו - ארנב צעיר. חברו של טאו טאו.
הפרכה

ערך זה עוסק בהפרכה של טענה בלוגיקה ומתמטיקה. אם התכוונתם לתהליך הגורם לחומר להיות פריך, ראו .
הפרכה היא הוכחה כי טענה מסוימת אינה נכונה.
במתמטיקה

במתמטיקה כמו גם בלוגיקה, הפרכה של טענה היא הוכחה כי שלילתה של טענה זו נכונה.
כדי להפריך טענה כללית, האומרת שלכל איברי קבוצה מסויימת יש תכונה כלשהי, די בהבאת דוגמה נגדית. כך, למשל לשם הפרכת הטענה "כל המספרים הראשוניים הם אי-זוגיים" די להביא את המספר 2 כדוגמה למספר ראשוני זוגי.
הפרכתן של טענות אחרות דורשת הוכחה מורכבת יותר. למשל הפרכת הטענה "המספרים הראשוניים הם קבוצה סופית" נעשית באמצעות יציאה מנקודת ההנחה שהטענה אכן נכונה, ובניית שרשרת שיקולים המובילה לידי סתירה. סתירה זו מוכיחה כי ההנחה כי קבוצת המספרים הראשוניים היא "מופרכת", כלומר אינה נכונה.
הפרכה משמשת ל"הוכחה בדרך השלילה". הטענה בדבר קיומם של אינסוף מספרים ראשוניים מוכחת באמצעות הפרכה של שלילתה.
אימרה לקטוש, פילוסוף של המתמטיקה במאה ה-20, טוען בספרו "הוכחות והפרכות" (Proofs and Refutations : The Logic of Mathematical Discovery, שם המתכתב עם ספרו של קרל פופר "השערות והפרכות"), כי להפרכה תפקיד חשוב בבניית הידע המתמטי המצטבר, וכי בתהליך ההוכחה של אמיתותה של טענה מתמטית כלשהי, מסייעות ההפרכות לחדד את ההגדרות של המושגים עליהם מתבססת הטענה, ולדייק בניסוח הטענה והוכחתה.
במדעי הטבע

בניגוד למתמטיקה וללוגיקה, שבהן הפרכה היא סוג של הוכחה, במדעי הטבע יש הבדל מהותי בין הוכחה להפרכה. הסיבה לכך היא הבעיה המובנית של הסקה באמצעות אינדוקציה. אף תוצאה ניסיונית במדעי הטבע אינה מהווה הוכחה, לפחות לא במשמעות הפורמלית של המלה "הוכחה", ובאופן כללי יותר, לא ניתן להוכיח טענות במדעי הטבע אלא רק לאשש אותן.
לשם דוגמה, לאחר שניתקל באלף עורבים שחורים אולי נשתכנע בנכונות הטענה "כל העורבים שחורים", אך ברור שבדיקה זו אינה הוכחה שכל העורבים שחורים, שהרי מי יערוב לנו שהעורב הבא שנפגוש לא יהיה לבן דווקא.
לעומת זאת, הפרכתה של טענה במדעי הטבע היא מוחלטת. ברגע שנפגוש עורב לבן אחד, הופרכה בוודאות הטענה שכל העורבים שחורים.
עקרון ההפרכה של פופר

הפילוסוף קרל פופר, אבי תורת ההפרכה (Falsifiability), פרסם את התאוריה המדעית שלו בספרו "הלוגיקה של הגילוי המדעי", ובו שטח את עקרון ההפרכה והצביע עליו כעל הכלי היחידי שעומד לרשות המדען בגילויו את האמת. בניגוד לרבים בחוג הווינאי שהיו מזוהים עם אסכולת הפוזיטיביזם הלוגי, פופר טען שהמדע מתקדם אך ורק על ידי הפרכות, ולא על ידי אישושים. העיקרון שעומד מאחורי הלך המחשבה של פופר הוא עקרון הא-סימטריה הלוגית: כדי להוכיח את הטענה "כל העורבים שחורים", צריך אינסוף מקרים שבהם כל העורבים שנצפו היו שחורים; אך כדי להפריך את הטענה הזו, מספיק מקרה אחד בודד שבו נצפה עורב שהוא לא שחור.
פופר ביקש לפתור באמצעות טיעונו זה את בעיית האינדוקציה, שהעסיקה הוגים רבים מאות בשנים, ואשר הוצגה באריכות לראשונה על ידי הפילוסוף הסקוטי בן המאה ה-18, דייוויד יום. פופר טען שאין בכלל בעיה כזו במדעי הטבע, ושרק על ידי הפרכה ניתן להסיק מסקנות תקפות. זאת אומרת, הסקה אינדוקטיבית היא כלל לא הסקה, ורק הסקה דדוקטיבית היא הסקה תקפה לוגית. הסקה דדוקטיבית מסוג זה אפשרית במדע רק על ידי הפרכה, מפני שכל אישוש מדעי הוא אינדוקטיבי.
בעיה נוספת שאותה מבקש פופר לפתור היא בעיית התיחום של המדע, שבבסיסה עומדת השאלה "מהו מדע?" או "מה עושה פעילות מסוימת לפעילות מדעית?". כדי להבין את בעיית התיחום, ניתן להשוות תחומים קרובים משני עבריו של קו התיחום המבוקש: אסטרונומיה – אסטרולוגיה; רפואה מערבית – רפואה סינית. על פי עיקרון ההפרכה שפופר הגה, רעיון הוא מדעי אם ניתן להציג מבחן שעשוי להפריך אותו. פופר ראה בפוטנציאל ההפרכה את המאפיין המובהק ביותר של פעילות מדעית, המבדיל בינה ובין הסברים שאינם מדעיים. בין המערכות הלא-מדעיות מנה פופר את האסטרולוגיה, וחלק מענפי הפסיכולוגיה של האישיות. בניגוד לכך הוא מתאר את המרקסיזם כתיאוריה מדעית שהופרכה:
...כל מקרה שניתן להעלות על הדעת, ניתן לפירוש לאור התאוריה של אדלר ובה במידה לאור זו של פרויד. אוכל להדגים זאת על ידי שתי דוגמאות שונות מאוד של התנהגות אנושית: זו של אדם הדוחף ילד המיימה במטרה להטביעו וזו של אדם המקריב את חייו בניסיון להציל את הילד. כל אחד משני המקרים הללו ניתן להסביר באותה הקלות במונחים פרוידיאניים ואדלריאניים....לא עלתה בדעתי שום התנהגות אנושית שאיננה ניתנת להתפרש במונחיהן של שתי התאוריות....לגבי התאוריה של איינשטיין המצב היה שונה מעיקרו.
כלומר, לדעתו של פופר, תאוריה לא-מדעית (בניגוד לתאוריה מדעית) היא תאוריה אשר אינה מספקת שום אפשרות להפרכתה בניסוי (או בתצפית חדשה). לכן, בעוד שמטפיזיקה יכולה להכווין ולהשפיע על יצירת השערות מדעיות, הרי שתאוריות מטאפיזיות אינן שייכות למדע האמפירי.
פופר טען שתאוריה מדעית מוצלחת היא כזו השוללת תרחישים רבים, ועל כן גם זו החשופה יותר לניסויים מפריכים שנסמכים על הצגת קיומם והובלה לסתירה. לדידו, התאוריה של איינשטיין היא תאוריה מדעית מוצלחת לאו דווקא משום שהיא מספקת הסבר לתופעות רבות, אלא משום שכל מה שהיא טענה שלא יכול להתקיים אכן לא התקיים כשנערך הניסוי המתאים. פופר הדגיש שעמידה חוזרת ונשנית של השערה בניסיונות להפרכתה, יכולה אמנם להוות הצדקה רציונלית לדגול בה מעשית, כאילו היא נכונה, אך לעולם יישאר מעמדה כהשערה – ויש לנהוג מתוך נכונות לאפשר לפוטנציאל ההפרכה להתממש בניסויים סותרים שיובילו לדחייתה.
ראו גם

אפילו לא שגוי
הוכחה על דרך השלילה
כוח ניבוי
ארנב בפרקמבריון
הערות שוליים

↑  Popper, Karl (1934/1959), The Logic of Scientific Discovery, Routledge, §4
↑  Popper, Karl (1957/1983), Realism and the Aim of Science, Rowman and Littlefield, p. 20 ISBN 0847670155.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4197286-7
ג'קי קוגן

| --- | --- |

ג'קי קוגן, 1962
 לידה:  26 באוקטובר 1914 לוס אנג'לס, קליפורניה
 פטירה:  1 במרץ 1984 (בגיל 69) מרכז הרפואי סנטה מוניקה, סנטה מוניקה, קליפורניה
 מקום קבורה:  בית הקברות הולי קרוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1917–1984 (כ־67 שנים) 
 בן או בת זוג:  בטי גרייבל (1937–1939) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  מדליית המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'ארלי צ'פלין וג'קי קוגן בסרט "הנער", 1921
ג'קי קוגן ב-1920
ג'קי קוגן בתפקיד הדוד פסטר ב"משפחת אדמס", 1966
ג'ון לסלי "ג'קי" קוּגן (באנגלית: John Leslie "Jackie" Coogan;‏ 26 באוקטובר 1914 – 1 במרץ 1984) היה שחקן אמריקאי שהחל את הקריירה כילד בסרטים אילמים. תפקידו הידוע ביותר מתקופה זו הוא בסרט "הנער" של צ'ארלי צ'פלין, משנת 1921. שנים רבות לאחר מכן, בשנות ה-60, התפרסם בדמותו של הדוד פסטר בקומדיית המצבים "משפחת אדמס". בבגרותו תבע את אמו ואת אביו החורג על כך שבזבזו את הכספים שהרוויח כשחקן בילדותו, והביא את שלטונות קליפורניה לחוקק חוק ראשון מסוגו שמגן על רווחיהם של בדרנים ילדים, שנודע בשם "חוק קוגן" (Coogan Act).
ראשית חייו וראשית הקריירה

קוגן נולד ב-1914 בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשחקן ג'ון הנרי קוגן ג'וניור ולליליאן ריטה (דוליבר) קוגן, בשם ג'ון לסלי קוגן.‏ הוא החל להופיע בגיל צעיר במופעי וודוויל ובקולנוע, בתפקיד שלא קיבל עליו קרדיט בסרט Skinner's Baby מ-1917. צ'ארלי צ'פלין גילה אותו בעת שהופיע בתיאטרון אורפאום (Orpheum Theatre) בלוס אנג'לס, שהציג מופעי וודוויל, כשרקד על הבמה ריקוד פופולרי. לקוגן הצעיר היה כישרון טבעי וצ'פלין נהנה מהופעתו. בעקבות הופעה זו ליהק אותו צ'פלין לתפקיד קטן בסרטו A Day's Pleasure ‏(1919). לאחר מכן הופיע בסרט "הנער" (1921) כשותפו הרגזן של "הנווד", ואז הופיע בתפקיד הראשי בסרט "אוליבר טוויסט" (1922) בבימויו של פרנק לויד. כוכבו של קוגן דרך באותם ימים, והוא אף היה לאחד הכוכבים הראשונים שזכו למוצרים מסחריים הנושאים את דמותם, ובהם למשל חמאת בוטנים, מוצרי כתיבה, משרוקיות, בובות ותקליטים.
קוגן למד עם מורים פרטיים עד גיל עשר, אז החל בלימודיו בבית הספר היסודי. בנערותו למד בכמה קולג'ים, וכן למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ב-1932, ונשר מאוניברסיטת סנטה קלרה בשל ציונים נמוכים.
ב-4 במאי 1935, בגיל 20, היה קוגן מעורב בתאונת דרכים במחוז סן דייגו שבה נהרגו אביו וחברו הטוב ג'וניור דרקין (Junior Durkin), שהיה אף הוא שחקן בילדותו והופיע בסרטי הקלברי פין בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20. קוגן היה הניצול היחיד מהתאונה.
ראשית חייו וראשית הקריירה > חוק קוגן

כשחקן בילדותו, הרוויח קוגן סכום המוערך בשלושה עד ארבעה מיליון דולר (48 עד 65 מיליון דולר לערך לפי השער ב-2012), אך הכסף בוזבז בידי אמו ואביו החורג, ארתור ברנשטיין, על מותרות כמו מעילי פרווה, יהלומים ומכוניות יוקרה. אמו ואביו החורג של קוגן טענו כי ג'קי נהנה ושאב סיפוק ממותרות אלו. אמו אמרה כי "אף פעם לא הבטחנו שנביא דבר מה לג'קי. כל דולר שילד מרוויח לפני שהוא בן 21 שייך להוריו. ג'קי לא יקבל אף פרוטה מהכסף שהרוויח", וטענה כי "ג'קי היה ילד רע". קוגן תבע אותם ב-1938, אבל, לאחר ניכוי הוצאות משפטיות, קיבל 126,000 דולר בלבד (2,090,000 דולר לפי שער 2014) מתוך 250,000 הדולרים שנותרו מרווחיו. כאשר קוגן נקלע לזמנים קשים, הוא ביקש מצ'ארלי צ'פלין סיוע, וצ'פלין העניק לו 1,000 דולר ללא כל היסוס.
הקרב המשפטי הוביל לדיון ציבורי בעניין שחקנים-ילדים והניע את חקיקת "חוק ההגנה על ילדים שחקנים", שנחקק בקליפורניה, הידוע גם בשם "חוק קוגן" (Coogan Law או Coogan Act). החוק דורש שמעסיקו של שחקן-ילד ישמור 15% מהרווחים בקרן ייעודית (שנקראת לרוב "חשבון קוגן", Coogan Account), ומגדיר את הטיפול בנושאים כמו השכלה, שעות עבודה וימי מנוחה.
בגרותו > מלחמת העולם השנייה

קוגן התגייס לצבא ארצות הברית במרץ 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המתקפה על פרל הארבור, הוא ביקש לעבור לחיל האוויר האמריקאי כטייס דאון צבאי בשל כישורי התעופה שרכש כאזרח. לאחר שסיים את בית הספר לטייסי דאון, מונה לנווט והתנדב למשימה מסוכנת עם "טייסת הקומנדו הראשונה" (1st Air Commando Group). בדצמבר 1943 היחידה נשלחה להודו. בזמן המערכה על בורמה, הטיס ב-5 במרץ 1944 חיילים בריטים שהשתייכו ליחידת הצ'ינדיטים בפיקודו של הגנרל אורד וינגייט, והנחית אותם בלילה בג'ונגל קטן, כ-150 קילומטר מאחורי הקווים היפניים.
בגרותו > טלוויזיה

לאחר המלחמה, קוגן חזר לשחק, בין היתר בטלוויזיה. בשנים 1952–1953 הוא גילם את דמותו של סטוני קרוקט בתוכנית "Cowboy G-Men". כמו כן התארח ב"מופע של מרתה ריי", והופיע בתפקיד קורברט בשני פרקים בסדרה "The Outlaws" של NBC, ששודרה בשנים 1960–1962. כמו כן הופיע בתפקידי אורח בסדרות "The Brothers Brannagan" (בעונת 1960–1961) ו-"The Americans" (ב-1961), וגילם תפקיד קבוע בסדרה "McKeeveer and the Colonel" ששודרה ב-NBC בשנים 1962–1963. לבסוף לוהק לתפקידו המוכר ביותר בטלוויזיה, כדוד פסטר בתוכנית "משפחת אדמס" (1964–1966) של רשת ABC. ב-1958 הופיע בסרט "לבבות בודדים" לצידו של מונטגומרי קליפט. ב-1965 הופיע בתפקיד שוטר בסרטו של אלביס פרסלי "מטורף לנשים" ("Girl Happy").‏
הוא הופיע ארבע פעמים בסדרה המשפטית "פרי מייסון". כמו כן הופיע בסדרות כמו "אהבה נוסח אמריקה" (אנ'), "חבורת בריידי", "אני חולם על ג'יני", "משפחה שכזאת", "הנה לוסי" (עם לוסיל בול), "המופע של בריאן קית'", "המופע של אנדי גריפית'", "משפחת פרטרידג'", "המערב הפרוע" (The Wild Wild West) ו"הוואי חמש-אפס", עד לפרישתו באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20.
הוא המשיך להשתתף גם בסרטים אך ללא הצלחה דומה לזו שהייתה לו בילדותו. הסרט אחרון בהשתתפו צולם בשנת 1984. בסרט זה הוא השתתף לצד השחקן הישראלי-אמריקאי סטיב בונד.
משפחתו

קוגן התחתן עם השחקנית בטי גרייבל ב-20 בנובמבר 1937, והתגרש ממנה ב-11 באוקטובר 1939. לאחר מכן נישא שלוש פעמים, ומנישואיו נולדו לו שני בנים ושתי בנות. בתו לסלי דיאן קוגן (נולדה ב-24 בנובמבר 1953) הולידה את קית' קוגן (נולד ב-13 בינואר 1970), שהלך בעקבות סבו והחל לשחק בגיל חמש. בין היתר הופיע באחד התפקידים הראשיים בסרט "Adventures in Babysitting"‏ (1987) שזכה להצלחה קופתית. שנתיים לאחר מות סבו, ב-1986, שינה את שמו מקית' אריק מיצ'ל לקית' קוגן.
אחיו הצעיר, רוברט קוגן (Robert Coogan;‏ 12 בדצמבר 1924 – 12 במאי 1978), היה גם הוא שחקן בילדותו. הוא שיחק בסרט "סקיפי" (1931), שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
מותו

ב-1 במרץ 1984 מת קוגן מדום לב, בגיל 69, במרכז הרפואי סנטה מוניקה בסנטה מוניקה, קליפורניה. קוגן הונצח בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
לקריאה נוספת

Diana Serra Cary, Jackie Coogan: The World's Boy King: A Biography of Hollywood's Legendary Child Star, Scarecrow Press, 2003, ISBN 0-8108-4650-0
David W. Menefee, The First Male Stars: Men of the Silent Era. Albany: Bear Manor Media, 2007, ISBN 978-1593-93073-8
הערות שוליים

↑  Barron, James (2 במרץ 1984). "Jackie Coogan, Child Star of Films, dies at 69". הניו יורק טיימס. NYTimes.com. נבדק ב-2013-05-15. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ‏"Research". Coogan Research Group. 7 באפריל 2012. נבדק ב-2013-05-15. {{cite web}}:  (עזרה)‏
↑  ‏"Coogan Research Group". 30 באפריל 2013. נבדק ב-2013-05-15. {{cite web}}:  (עזרה)‏
↑  ‏"The Strange Case of - Jackie Coogan's $4,000,000". Life. 25 באפריל 1938. p. 50. נבדק ב-2013-05-15. {{cite news}}:  (עזרה)‏
↑  ‏"News pictures of the Week (photograph)". Life. 2 במאי 1938. p. 16. נבדק ב-2013-05-15. {{cite news}}:  (עזרה)‏
↑  ‏Robinson, David (1985). Chaplin: His Life and Art. New York: McGraw Hill. ISBN 978-0070531819.‏
↑  ‏"Coogan Law". SAG-AFTRA. אורכב מ-המקור ב-2016-02-15. נבדק ב-2013-05-15.‏
↑  ‏Webster, Donovan (2003). The Burma Road: The Epic Story of the China-Burma-India Theater in World War II. Harper Collins. p. 187. ISBN 0-06-074638-6. נבדק ב-2013-05-15.‏
↑  ‏"Girl Happy (1965)". Turner Classic Movies. נבדק ב-2013-05-15.‏
↑  ‏Aaker, Everett (1997). Television Western Players of the Fifties: A Biographical Encyclopedia of All Regular Cast Members in Western Series, 1949-1959. McFarland. p. 141. ISBN 0-7864-0284-9.‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329551605171  PLWABN: 9810598608905606  BNE: XX4722818  BnF: cb140325277 (data)  GND: 12489366X  ISNI: 0000 0001 2131 6272  LCCN: n88100818  NKC: pna2007389313  SNAC: w6nh75cj  SUDOC: 139523839  VIAF: 48315069   WorldCat (עם VIAF): 48315069 
קברו של קוגן בקולבר סיטי, קליפורניה
קדם-אירוויזיון

במת קדם-אירוויזיון 1986
"קדם-האירוויזיון" היא תחרות זמר טלוויזיונית שהופקה על ידי הערוץ הראשון של רשות השידור, במטרה לבחור את הנציג הישראלי לתחרות הזמר של האירוויזיון. קיום התחרות החל בשנת 1981, אולם התחרות אינה מתקיימת בקביעות מאז.
במהלך שנות ה-80 וראשית שנות ה-90 הייתה תחרות קדם-האירוויזיון במה להצגת שירים חדשים ואף הרכבים מוזיקליים חדשים, אשר הפכו פופולריים בעקבות ההשתתפות בתחרות.
יש הטוענים כי בשנות האלפיים, ההתעניינות בתחרות ה"קדם" פחתה עקב מספר גורמים, בהם ירידת קרנן של תחרויות זמר מסוג זה באופן כללי, מיעוט משאבים להפקת התחרות עקב מדיניות התקציב של רשות השידור, וכן ירידה במידת ההתעניינות בתחרות האירוויזיון עצמה.