stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדם ברדיצ'בסקי
הערות שוליים

↑  הטניסאי הפראלימפי אדם ברדיצ'בסקי: "אמרתי לילדים שלי את האמת, שאולי יגיעו גם אלינו"
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | קובי ליאון |  |
|  אתלטיקה | גדי ירקוני |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  חתירה |  מורן סמואל • חתירה זוגית (ראובן מגנאג'י ויוליה צ'רנוי) |  |
|  טניס | איתי ארנליב • אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג |  |
|  טניס שולחן | דני בוברוב • חגית בריל • קרולין טביב • שי סיאדה |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (סיון אברבאיה, ירדן אדיקה, רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני, אלהאם מחאמיד רוזין (קפטן)) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  קליעה |  דורון שזירי |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו • אראל הלוי • יואב ולינסקי • יצחק ממיסטבאלוב •  ענבל פיזרו • איאד שלבי |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, שמעון בן-יעקב, דרור כהן) • צוות סקאד (הגר זהבי, משה זהבי) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכסנדר אלכסיינקו |  |
|  בדמינטון | נינה גורודצקי |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  הרמת כוח | פולינה כצמן |  |
|  חתירה | שמוליק דניאל •  מורן סמואל • רביעייה מעורבת (סימונה גורן, ברק חצור, מיכל פיינבלט, אחיה קליין וההגאית מרלנה מילר) |  |
|  טניס | אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג • יוסי סעדון • גיא ששון |  |
|  טניס שולחן | קרולין טביב |  |
|  ירי תחרותי | יוליה צ'רנוי • דורון שזירי |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני (קפטן), אורי מזרחי, אלהאם מחאמיד רוזין, נועה מלכה) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו •  עמי דדאון • אראל הלוי • בשאר חלבי • אריאל מליאר •  מארק מליאר •  איאד שלבי |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | עמית חסדאי |  |
|  בדמינטון | נינה גורודצקי • אמיר לוי |  |
|  בוצ'יה | נדב לוי |  |
|  חתירה | שמוליק דניאל •  מורן סמואל •  חתירה זוגית (שחר מילפלדר וסאלח שאהין) |  |
|  טאקוונדו |  אסף יסעור • עדנאן מילאד |  |
|  טניס | אדם ברדיצ'בסקי • מעיין זיקרי • סרגיי ליסוב •  גיא ששון |  |
|  ירי תחרותי | יוליה צ'רנוי |  |
|  כדורשער |  נבחרת ישראל (נשים) (רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני, אורי מזרחי, אלהאם מחאמיד רוזין, נועה מלכה) |  |
|  קאנו/קיאקים | טליה אילת (קיאק) • אירן שפיר (קאנו) |  |
|  שחייה | ורוניקה גירנקו •  עמי דדאון • אריאל מליאר •  מארק מליאר |  |
גארי שטיינגרט

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1972 (בן 52) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 שם לידה:  איגור שטיינגרט
 מדינה:  ארצות הברית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  מכללת האנטר, אוברלין קולג', תיכון סטאיווסנט 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס בולינגר אברימן וודהאוס (2011)  פרס ברלין (2007)  פרס המהגרים הגדול (2011) 
 
גארי שטיינגרט (באנגלית: Gary Shteyngart; נולד ב-1 בינואר 1972) הוא סופר אמריקאי ממוצא יהודי-רוסי.
ביוגרפיה

גארי שטיינגרט נולד ב-1972 למשפחה יהודית בעיר לנינגרד, ברית המועצות. אביו היה מהנדס מצלמות ואמו הייתה מוזיקאית ומורה לפסנתר. מאוחר יותר בחייו, גארי כינה את עיר הולדתו בשמה הציני "סנט לנינגרד" או "סנט לנינבורג". סבתו של גארי עבדה כעיתונאית באחד העיתונים של העיר ועודדה אותו להתחיל לכתוב בגיל צעיר מאוד.
בשנת 1979 עזבה משפחתו את ברית המועצות והיגרה לארצות הברית. בזכרונותיו מתאר שטיינגרט שההתחלה בארצות הברית הייתה קשה מאוד, במיוחד מבחינה חברתית. בבית בו התגוררו לא הייתה טלוויזיה והשפה המדוברת בבית הייתה רוסית, וכך היה גם שנים רבות לאחר מכן. בנעוריו התקשה להתחבר לבני גילו בשל מוצאו, השפה בה דיבר והיחס של האמריקאים ליוצאי ברית המועצות לאור המצב בו היו שרויות שתי המדינות (תקופת המלחמה הקרה).
בארצות הברית למד גארי בבית ספר יהודי, ולאחר שסיים את לימודיו הוא התקבל למכללת אוברלין שם למד וסיים תואר ראשון בפוליטיקה. בשנתו הראשונה כסטודנט הוא טייל וחי בפראג. אז התחיל לכתוב את ספרו הראשון, סאטירה פוליטית בשם "המדריך לרוסי מתחיל" שיצא לאור בשנת 2002. מאוחר יותר סיים תואר בכתיבה יצירתית במכללת הנטר (האוניברסיטה העירונית של ניו-יורק).
בשנת 2024 כתב לפרק למיני-סדרה "המשטר" (אנ') בכיכובה של קייט וינסלט מבית HBO.
נכון להיום שטיינגרט מתגורר במנהטן, ניו יורק. הוא מרצה לכתיבה באוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת פרינסטון.
הספרים שכתב

"המדריך לרוסי המתחיל" (2002)
"אבסורדיסטן" (2006)
"סיפור אהבה אמיתי עצוב במיוחד" (2010)
"כישלון קטן" (2014) - ספר זיכרונות.
"בארי כהן בדרכים" (באנגלית: Lake Success‏, 2018)
החברים של סשה, ידיעות ספרים, 2022
הספרים שכתב > תסריטים

המשטר (אנ') (2024)
הערות שוליים

↑   יובל פלוטקין, גארי שטיינגרט הולך לאיבוד בין גלי הקורונה, באתר הארץ, 19 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267906505171  PLWABN: 9810591391605606  BIBSYS: 4060394  BNE: XX4693985  BnF: cb14606743d (data)  CANTIC: a11381553  CiNii: DA15888282  GND: 125000162  ICCU: UBOV841618  ISNI: 0000 0001 1007 8993  LCCN: n2001043438  LNB: 000221965  NDL: 001155165  NKC: jo2004220563  NLK: KAC200813255  NTA: 244213755  SUDOC: 084286598  VIAF: 119583066   WorldCat (עם VIAF): 119583066
זונדל קרויזר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 בנובמבר 1924 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  8 במאי 2014 (בגיל 89) ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 במאי 2014 
 
הרב זונדל קרויזר (כ"ז בתשרי תרפ"ד, אוקטובר 1923 – ח' באייר תשע"ד, 8 במאי 2014) היה רב חרדי ירושלמי, מחבר סדרת הספרים אור החמה, בן למשפחת קרויזר.
מודעת אבל על פטירתו
ביוגרפיה

נולד לרב אליהו צבי (הירש) ולטויבא לבית אייזנשטיין. למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים, בין היתר אצל הרב אברהם חיים הקלמן. בבחרותו נודע כמתמיד וכבעל הנהגות צדקות. נישא למלכה בת הרב אהרן יעקב פרוש, גזבר מוסדות עץ חיים ומחבר הספר "איפה שלמה". בתקופת אירוסיו, יזם ראש הישיבה הרב איסר זלמן מלצר, "הסכם יששכר וזבולון" עבורו, כדי שיוכל ללמוד לאחר נישואיו בשלווה. הוא דיבר עם הגביר גרשון לוין, ואשתו הרבנית ביילא הינדא ערכה חוזה להסכם. עבור התמיכה הוא התחייב ללמוד בכל כוחו. העדים היו הרב מלצר והרב שלמה זלמן זלזניק.
לאחר נישואיו התגורר בשכונת כרם ומאז היה מקורב לרב חיים גריינמן. על פי תיאור שפורסם בעיתון "המבשר" לאחר פטירתו, בתקופה זו הוא סיים את הש"ס ואת ארבעת חלקי שולחן ערוך. היה בין עשרת התלמידים הראשונים של הכולל בישיבת מיר בארץ ישראל. בחבורה הירושלמית של הרב חיים ברים והרב משה יהושע לנדא. קבוצה זו הייתה מקורבת לחזון איש, ובהשפעתה הוא התקרב לחזון איש וראה אותו כרבו המובהק.
נהג ללכת לישון מדי ערב בשעה תשע ולקום לאחר חצות. לפני התפילה למד שבעה דפי גמרא. עסק גם בלימוד קבלה בישיבת שער השמים, עם הרב גמליאל רבינוביץ. תקופה מסוימת למד עם הרב נתן צבי פינקל לבקשת הרב אליעזר יהודה פינקל. כמו כן למד עם הרב יושע בער סולובייצ'יק.
התגורר בשכונת כנסת, אחת משכונות נחלאות בירושלים. סירב לכהן במשרה רבנית ורוב ימיו היה מלמד תינוקות. הוא לימד בתלמוד תורה עץ חיים, מאה שערים וכן בבני ברק בתלמוד תורה תשב"ר ובעלז. בתקופת מגוריו בבני ברק היה שכנו של הסטייפלר, שראה בו דמות מופת. מאז היה מקורב לרב חיים קניבסקי.
בשנת תשל"ח נסע לשנה ללוגאנו לסייע לכונן שם את התלמוד תורה. בתקופה זו כתב את ספרו על התורה. היה בוחן בתלמוד תורה קמניץ וכן מסר שיעור בדף היומי בבית הכנסת "מזכרת משה". בשנת תש"נ החל לשמש כמשיב בישיבת טשיבין. הוא ניהל גמ"ח להלוואת כספים ועמד בנשיאות עמותת "שערי מרפא" העוסקת בסיוע לחולים.
בהשקפת עולמו נטה לאגודת ישראל אך השתדל לא להתערב בנושאים ציבוריים. עם זאת, לפני בחירות תשל"ז, הלך בשליחות מנחם פורוש, עם קבוצת רבנים ירושלמים (בהם הרב שלום שבדרון, הרב רפאל דוד אוירבך ועוד) אל ה"בית ישראל" מגור, לצורך פיוס בין פלגי אגודת ישראל. הוא מסר בשמו של החזון איש שיש להשתתף בבחירות.
נפטר בשנת תשע"ד ונקבר בהר המנוחות.
משפחה

לרב זונדל קרויזר שמונה ילדים. בנו אהרן נפטר בחייו. בנו הרב חיים, תלמידו של הרב יושע בער סולובייצ'יק, מכהן אף הוא בישיבת טשיבין. בנו יוסף, שבביתו התגורר בשנותיו האחרונות, הוא חתנו של הרב רפאל בנימין לוין.
אחיו, הרב דב מאיר קרויזר, כיהן כראש ישיבת סקווירא. דודו היה הרב אהרן קצנלבוגן.
סדרת ספרי אור החמה

על הש"ס - 20 כרכים
על התורה - 5 כרכים
על משנה ברורה
על הגדה של פסח
על ספר תהילים
על הסידור
לקריאה נוספת

הרב יחיאל מיכל שטרן, זהרי חמה, ירושלים, אייר תשע"ד.
משה מרדכי פליסקין, קרני אור, ירושלים, תשע"ז
המבשר (יומון), ט' באייר תשע"ד
הערות שוליים

↑  כמו אמירת תיקון חצות מגיל 9.
↑  המבשר, ט' באייר תשע"ד.
↑  המבשר שם. הרב חיים קנייבסקי שאל את אביו הסטייפלר איזו דמות יעמיד לו למודל, ואביו אמר לו שייקח את הרב קרויזר כדוגמה.
↑  המבשר ט"ז באייר תשע"ד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299727305171  GND: 1067889051  ISNI: 0000 0000 6697 2575  LCCN: n82245494  VIAF: 8748063   WorldCat (עם VIAF): 8748063
רוברט לוין

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1947 (בן 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, תיכון אנדרו ג'קסון, הרווארד קולג', Brooklyn Friends School 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  ECM 
 פרסים והוקרה:  מדליית באך (2018) 
 
רוברט לוין (באנגלית: Robert D. Levin; נולד ב-13 באוקטובר 1947) הוא נגן, מלחין ומוזיקולוג יהודי-אמריקאי, המנהל האמנותי של פסטיבל המוזיקה של סרסוטה.
קורות חייו > לימודים

לוין נולד בניו יורק. את לימודי הפסנתר החל בגיל חמש ובגיל 12 נסע לפריז ללמוד אצל נדיה בולאנז'ה, לימודים שהיו לו גילוי וחוויה. לאחר מכן למד באוניברסיטת הרווארד וסיים את לימודיו שם בהצטיינות ב-1968, בכתיבת תזה שכותרתה "היצירות הלא-גמורות של וולפגנג אמדאוס מוצרט". במקביל ללימודיו בהרווארד למד לוין פסנתר, עוגב, סולפג' קונטרפונקט, הלחנה וניצוח. בין מוריו היו ז'אן קאסאדסי, קליפורד קרזון, רובר קאסאדסי ונדיה בולאנז'ה, שטפאן וולפה ואלעזר דה קארווליו.
קורות חייו > קריירה אקדמית

עם סיום לימודיו בהרווארד נענה לוין להזמנת רודולף סרקין להיות לראש המחלקה לתאוריה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. מפי סרקין נודע לו, כי מאחורי ההזמנה יוצאת הדופן לצעיר בן 20 שאך זה סיים את לימודיו עמדה המלצתה של נדיה בולאנז'ה, שבהמשך אף ביקשה שיחליף אותה בתפקידה, זמן קצר לפני מותה. בהמשך התמנה לפרופסור חבר למוזיקה ומתאם תאוריה ב"סאני פרצ'ייז", וב-1975 היה לפרופסור מן המניין. בשנים 1986 עד 1993 כיהן כפרופסור לפסנתר בבית הספר הגבוה למוזיקה פרייבורג שבגרמניה. ב-1993 התמנה לפרופסור למוזיקה באלמה מאטר שלו, אוניברסיטת הרווארד, משרה בה הוא מכהן גם בהווה.
הקריירה האקדמית של לוין משלבת לימוד והדרכה בביצוע מוזיקה - בעיקר נגינה בכלי מקלדת אך גם ניצוח - עם הוראת תאוריית המוזיקה, בדגש על תולדות המוזיקה הקלאסית.
תרומות בתחום ההלחנה

לוין השלים ושיחזר מספר יצירות קלאסיות, בייחוד יצירות לא-גמורות מאת מוצרט, וכן משל באך.
מלאכת ההשלמה שלו ליצירות לא-גמורות של מוצרט, בהן הרקוויאם ברה מינור והמיסה הגדולה בדו מינור, נחשבת לגדול בהישגיו. ברקוויאם של מוצרט בנה מחדש את הפוגה על "אמן" מתוך סקיצות של מוצרט עצמו. ג'ון אליוט גרדינר הזמין אותו לחבר חלקים תזמורתיים חסרים לחמישה פרקים מתוך קנטטות של יוהאן סבסטיאן באך, כמו Ach! ich sehe, itzt, da ich zur Hochzeit gehe, רי"ב 162 ובהמשך לכך באו עוד יצירות חשובות, אם כי פחותות בהיקפן.
תרומות בתחום ההלחנה > יצירותיו

2 סונאטות לקלרינט (1961; 1967-68)
2 קטעים קצרים לפסנתר (1966-67)
סונאטה לבסון (1965-66)
חמישייה לכלי נשיפה מעץ
רביעיית פסנתר 1(1964-65)
סונאטה לפסנתר (1962)
קריירה כנגן

כנגן, נודע לוין ביותר בסולן בקונצ'רטי מן התקופה הקלאסית, ובעיקר ב"מומחיותו" בטיפול ביצירות מוצרט. הוא נודע בנסיונותיו להשיב לקדמותם נוהלי ביצוע מתקופת המלחין, כגון אלתור קדנצות.
רוברט לוין ישב בחבר השופטים בתחרות רובינשטיין בשנת 2011.
משפחה

רוברט לוין נשוי לתלמידתו בעבר, יא-פה, פסנתרנית ילידת טאיוון. השניים מופיעים בצוותא בנגינה בארבע ידיים.
הערות שוליים

↑  נעם בן זאב, "תו הזהב", גלריה, הארץ, 24 במאי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283659405171  PLWABN: 9810559351005606  BnF: cb14005997m (data)  CiNii: DA08467830  GND: 123979935  ICCU: MILV231428  ISNI: 0000 0001 1079 325X  LCCN: n82101525  LNB: 000043398  MusicBrainz: 7ae4f30e-4182-4d4b-b64d-4e0db9dab186  NKC: xx0161416  NTA: 246148659  SUDOC: 15836242X  VIAF: 100319043   WorldCat (עם VIAF): 100319043
בנג'מין בלום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בפברואר 1913 לאנספורד, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בספטמבר 1999 (בגיל 86) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה  אוניברסיטת שיקגו 
 מעסיק:  American Educational Research Association, אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  פרס א. ל. תורנדייק (1973) 
 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
בנג'מין סמואל בלום (באנגלית: Benjamin Samuel Bloom;‏ 21 בפברואר 1913 – 13 בספטמבר 1999) היה פסיכולוג חינוכי יהודי-אמריקאי, שעמד בראש צוות שפיתח את "טקסונומיית היעדים החינוכיים", הידועה בשם "הטקסונומיה של בלום", הנחלקת ל-6 רמות של ידע ויכולת.
קורות חיים

בלום נולד ב-21 בפברואר 1913 בלנספורד שבפנסילבניה, ארצות הברית במשפחה יהודית ענייה, בן למהגרים מרוסיה. הוא קיבל תואר ראשון ותואר שני מאוניברסיטת פנסילבניה ב-1935, ותואר דוקטורט בחינוך מאוניברסיטת שיקגו בשנת 1942.
הטקסונומיה שפיתח ידועה כטקסונומיה של בלום, ואף שהפן הידוע בה כולל 6 רמות קוגניטיביות של ידע, היא כוללת גם ספרות רגשיות ופסיכומוטוריות.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, בעת עבודתו באוניברסיטת שיקגו, כתב שני ספרים חשובים:
סטביליות והבדל של מאפיינים אנושיים
טקסונומיה של מטרות חינוכיות
התאוריות שלו אומצו על ידי מחוזות בתי ספר רבים, בשנות ה-70 וה-80, אך מאז רעיונותיו ספגו ביקורת נרחבת, ובמקומות רבים כבר אינם מיושמים.
התאוריה שלו יכולה להיות מסוכמת בציטוט של בלום: "מטרת החינוך היא לשנות את המחשבות, הרגשות והפעולות של התלמיד".
הטקסונומיה של בלום

טקסונומיה היא שיטת מיון המתייחסת בדרך כלל לתחום הקוגניטיבי. המיון המפורט, המקובל בתחום הקוגניטיבי הוא הטקסונומיה של בלום Englehart, Furst, Holl &Krathwohl,1956), Bloom)
בלום פיתח את טקסונומית היעדים החינוכיים, המציגה מטרות קוגניטיביות שונות שנדרשות מהאדם בעת ביצוע מבחן או מטלת ההערכה. הטקסונומיה עוזרת בתורת המבחנים לבחור שאלות שמתאימות לתחום ההערכה בו יש עניין.
טקסונומיה זו מתייחסת ליעדים כוללניים, ולא לתחומי תוכן ספציפיים. כל היעדים קשורים לפיתוח כישורים ומיומנות אינטלקטואליות. אלה מדורגים באופן היררכי, החל במיומנויות פשוטות וקלות כזיכרון וידע וכלה במיומנויות מורכבות ומופשטות כהערכה. הטקסונומיה מתייחסת לשש קטגוריות של יעדים כללים:
ידע: זכירה וזיהוי של מרכיבים ספציפיים בתחום הנלמד. שחזור של עובדות, תופעות, רעיונות ועקרונות. כלומר, מטרה שאפשר להשיגה על ידי זכירה בלבד, ללא צורך ברמה גבוהה יותר.
הבנה - (comprehension): רמת חשיבה המאפשרת לוודא את יכולת השימוש בידע ומתוארת במונחים של שלוש אופרציות שונות, הנעות מהדרגה הנמוכה יותר שהיא תרגום, דרך הדרגה הבינונית שהיא פירוש ועד לדרגה גבוהה יותר שהיא חיוץ (אקסטרפולציה).
יישום - (application): היכולת להשתמש בעקרונות, הכללות, רעיונות, חוקים ושיטות שונות במצבים חדשים לתלמיד (כך תבוא לידי ביטוי אף מידת ההבנה שלו את הרעיון, העיקרון וכולי).
ניתוח - (analysis): היכולת לפרק מצב או בעיה (מסר) למרכיבים יסודיים, כך שמערכת היחסים בין הרעיונות/המושגים נעשית ברורה. למשל, הבחנה בין עובדות להשערות, גילוי הנחות סמויות, הבחנה בין תוצאות למסקנות, הבחנה בין סיבות לתוצאות בתהליך היסטורי, הבחנה בין מידע רלוונטי למידע בלתי רלוונטי, גילוי שגיאות היגיון בטענה, הסקה לגבי מטרת המחבר על פי יצירתו.
סינתזה - (synthesis): היכולת לצרף, לארגן ולקשור רכיבים וחלקים ליצירת מבנה שלם מורכב שלא היה ברור כל כך קודם לכן. למשל, הצעה של מערך מחקר לבחינת השערות המחקר, תכנון יחידת לימוד בנושא מסוים, ניסוח השערות למחקר, בניית רציונל למחקר.
הערכה (evaluation): היכולת לשפוט (באופן איכותי או כמותי) ערכם של רעיונות, עבודות, פתרונות, שיטות, חומרי למידה וכולי, תוך שימוש בקריטריונים או בסטנדרטים, על מנת לקבוע דיוק, אפקטיביות, יתרונות, חסרונות וכולי. למשל, שיפוט של או ביקורת על מאמר מדעי, הערכה של מידת האובייקטיביות של היסטוריון על פי השימוש שעשה במקורות ההיסטוריים שלרשותו, הערכת יצירה מוזיקלית על-פי קריטריונים מקובלים.
פופהם (Popham) טוען שמכיוון שרוב הזמן בוחנים בבתי הספר ידע בלבד, ייתכן שעבור מורים יהיה יעיל יותר לכווץ את הטקסונומיה לשתי רמות עיקריות:
ידע.
כל דבר שהוא יותר גבוה מרמת ידע.
ראו גם

הטקסונומיה של בלום
הטקסונומיה של בלום
ישראל שפירא (בלאז'וב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1889 
 פטירה:  30 באוקטובר 1989 (בגיל 99) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 באוקטובר 1989 
 
רבי ישראל שפירא (חשוון תר"נ, 1889 – א' בחשוון תש"נ, 30 באוקטובר 1989) היה האדמו"ר מבלאז'וב בארצות הברית. עמד בראשות כולל חבת ירושלים.
תולדותיו

בנם של רבי יהושע שפירא מריבטיטש והרבנית ציפורה. כיהן ברבנות בפרוכניק שבגליציה. נישא לפערל' בתו של רבי שלום דוד אונגר מדז'בנה. לאחר פטירת אביו ויתר לאחיו הרב אלעזר על רבנות ריבטיטש, והוא כיהן ברבנות ואדמו"רות באיסטריק. בשנת תרפ"ג השתתף בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל בווינה.
במהלך השואה היה הרב שפירא במחנה ברגן-בלזן. אשתו נרצחה בשואה. הוא היגר לאחר המלחמה לבריסל, ומשם לארצות הברית. הוא התגורר בויליאמסבורג ובהמשך בבורו פארק, שבה הקים את בית מדרשו. נישא בשנית לברוניא בת הרב משה מנחם מלכיור, אלמנת הרב ישראל אברהם קושיצקי, מקורבו של הרב שלמה חנוך רבינוביץ, האדמו"ר מרדומסק.
נפטר קרוב לגיל 100, ונקבר בהר הזיתים.
לאחר פטירתו הוציאו לאור נכדיו החורגים את הספרים "שופרא דישראל", מדברי תורתו ואת קונטרס "לעד בבני ישראל" מתולדות חייו.
בנו החורג, הרב צבי יהודה שפירא, מילא את מקומו באדמו"רות ובנשיאות כולל גליציה.
פילומדוסיים

| פילומדוסיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: אילניתיים
תת־משפחה:: פילומדוסיים
שם מדעי
 Phyllomedusinae ‏גינטר, 1958

פילומדוסיים או צפרדעי עלים (שם מדעי: Phyllomedusinae) היא תת-משפחה של דו-חיים ממשפחת האילניתיים. לעיתים הם נחשבים למשפחה עצמאית (Phyllomedusidae).
בני קבוצה זו חיים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ואף במקסיקו. הם חיים על העצים, כשכמה מינים חיים בביצות ובנהרות ומטילים ביצים על העלים הלחים של היער, בדרך כלל מעל מקווה מים.
בני הקבוצה בעלי רגליים ארוכות, עיניים אדומות וצידיים בוהקים. חלקם נמצאים בסכנה עקב כריתת היערות.
מיון

תת-משפחה פילומדוסיים (Phyllomedusinae)
סוג Agalychnis - בה המין אילנית אדומת-עין
סוג Cruziohyla
סוג Hylomantis
סוג ומין יחיד Pachymedusa dacnicolor
סוג Phasmahyla
סוג Phrynomedusa
סוג אילנית עלים (Phyllomedusa) - הסוג הגדול ביותר בקבוצה וכולל מעל 30 מינים.
גלריה

אילנית אדומת-עין
אילנית הקוף
תיאטרון הבלט האמריקאי

| --- | --- |

 תאריך הקמה:  1956 
 www.abt.org
 
תיאטרון הבלט האמריקאי (באנגלית: ABT ;American Ballet Theater) היא להקת בלט קלאסי, שבסיסה בניו יורק. היא מקיימת עונת הופעות שנתית בת שמונה שבועות בלינקולן סנטר באביב ועונה קצרה יותר בתיאטרון דייוויד ה. קוך בסתיו; בשאר חודשי השנה יוצאת הלהקה לסיורי הופעות ברחבי העולם. ABT נוסדה בשנת 1939 על ידי לוצ'יה צ'ייז וריצ'רד פלזנט ומוכרת כאחת מלהקות הבלט הקלאסי המובילות בעולם. ABT היא להקת האם של בית הספר לבלט של ז'קלין קנדי אונאסיס, ובשנת 2006 הכיר בה הקונגרס של ארצות הברית כ"להקת הבלט הלאומית של אמריקה".
היסטוריה

ב-1939 לקחו על עצמם פלזנט וצ'ייז את רעיון יצירתה של "להקה גדולה עם רפרטואר מגוון". הצמד וקבוצה קטנה מן הבלט של מיכאיל מורדקין הקימו "תיאטרון בלט". ההופעה הראשונה של להקתם החדשה התקיימה ב-11 בינואר 1940. צ'ייז החלה לפתח את רפרטואר הלהקה מבלטים מוכרים באורך מלא, לצד יצירות מקוריות, תוך כדי התמודדות בבעיות כספים. ב-1945 הצטרף אוליבר סמית לתיאטרון הבלט והתמנה למנהל לצד צ'ייז.
ב-1957 שינתה הלהקה את שמה ל"תיאטרון הבלט האמריקאי". היא המשיכה לשים דגש על קלאסיקות בלט, אך דאגות הכספים שהטרידו את הנהלתה לא נפתרו. במשך שנות ה-60' וה-70', השתפרו סיכויי הלהקה הודות למימון פרטי אוהד יותר. בתקופה זו, העביר תיאטרון הבלט האמריקאי את מוקד הבלט שלו לגיוסם של רקדנים כוכבים. ב-1977, החלה הלהקה את עונת האביב בבית המטרופוליטן אופרה, משכנה הרשמי החדש.
ב-1980 התמנה מיכאיל ברישניקוב למנהל האמנותי של תיאטרון הבלט האמריקאי. ברישניקוב ביים, ביים מחדש ושיפץ מספר רב של בלטים קלאסיים ולדברי הלהקה, חיזק את המסורת הקלאסית שלהם. בשנת 1989 החליפו את ברישניקוב ג'יין הרמן ואוליבר סמית, שהמשיכו לכהן כמנהלים אמנותיים עד 1992, אז קיבל קווין מקנזי את המינוי. מקנזי ענה על דרישות קהל הבלט המסורתי כשנתן עדיפות לבלטים הסיפוריים באורך מלא. הוא הצליח גם למנוע את שקיעת הלהקה בתקופות של חוסר יציבות פיננסית. ב-2004 ייסד מקנזי בית ספר לבלט, "בית ספר ז'קלין קנדי", כנספח רשמי ללהקה. לאחר תקופה ממושכת של פעילות ללא כוריאוגרף בית, מינה מקנזי את אלכסיי רטמנסקי כ"אמן הבית" בינואר 2009. ב-2016 מונתה קארה מדוף ברנט למנהלת תיאטרון הבלט האמריקאי.
הערות שוליים

↑  ניו יורק טיימס, סקירת מחול, אנה קיסלגוף, "לוצ'יה צ'ייז עזרה ליצור את עולם הבלט שאנחנו מכירים."19 בינואר 1986
↑  הגרדיאן, סנג'וי רוי, "מדריך צעד אחר צעד למחול" תיאטרון הבלט האמריקאי" 29 במרץ 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270882805171  BnF: cb140493267 (data)  CiNii: DA09289115  GND: 5196950-6  ISNI: 0000 0001 2169 9779  LCCN: n50064030  MusicBrainz: 800ee7d7-af89-44af-87ac-87238e6cf2f7  SUDOC: 122292103  VIAF: 139798783   WorldCat (עם VIAF): 139798783
ג'ון ליסט (כלכלן)

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1968 (בן 56) מדיסון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויומינג  אוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט  Sun Prairie East High School 
 מנחה לדוקטורט:  שלבי דלוס גרקינג 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו (2004) 
 תלמידי דוקטורט:  סאלי סיידוף, ג'יימס תומאס אדוארדס, דניאל הדבלום, ג'ונתן אליוט איילוי, מין סוק לי, טיי טארלי, יאנג שו, כרים חג'ג' 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה האקונומטרית (2015)  Clarivate Citation Laureates (2015)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
ג'ון אוגוסט ליסט (באנגלית: John August List; נולד ב-25 בספטמבר 1968) הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה

ליסט סיים תואר ראשון באוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת ויומינג ב-1996. משרת ההוראה הראשונה שלו הייתה באוניברסיטת מרכז פלורידה ולאחר מכן עבר ללמד באוניברסיטת אריזונה ובאוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק, שם הוא עודנו מחזיק במשרת מורה מן החוץ, לפני שעבר לשיקגו. ליסט שהה גם באוניברסיטת טילברך וב-Resources for the Future(אנ'), מוסד ללא כוונת רווח המקיים מחקר עצמאי בתחומי איכות הסביבה, אנרגיה וסוגיות משאבי טבע, בעיקר באמצעות חוקרים מתחומי הכלכלה ומדעי החברה האחרים. החל ממאי 2002 שימש כלכלן בכיר במועצת היועצים הכלכלית לסביבה ולמשאבים כלכליים של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, שם עסק, בין היתר, במוסדות שוק רב-לאומיים ובמחלוקת המתמשכת בין קנדה וארצות הברית ביחס לסחר בעץ מעצים חשופי זרע.
במישור האקדמי נודע ליסט במיוחד בזכות השימוש החדשני שלו בניסויי שדה, גישה מחקרית אותה הוא מקשר לכלכלן השוודי פיטר בוהם. בזכות עבודתו בתחום ניסויי השדה, בחר בו דן אריאלי בטור שפרסם בכתב העת פורבס ב-2010 לאחד משבעה הכלכלנים הצעירים המובילים בעולם.
ליסט משתמש בניסויי שדה על מנת להציע תובנות חדשות בתחומים שונים של מחקר כלכלי דוגמת חינוך, אספקה פרטית של טובין ציבוריים, העדפות חברתיות, תורת הערך, כלכלה סביבתית והשפעות השוק על החלטות מדיניוּת של תאגידים וממשלות.
במאמר שפורסם בבלומברג סימן גארי בקר, חתן פרס נובל לכלכלה את ליסט כמועמד בולט לפרס נובל בעתיד, על ניסויי השדה שהוא מבצע. ב-9 במרץ 2008 הגדיר הניו יורק טיימס את ליסט כחלוץ בתחום ניסויי השדה, על עבודתו בנושאי גיוס כספים לצדקה.
ליסט זכה במספר פרסים על עבודתו: ב-2004 זכה מאמרו “Informational Cascades: Evidence from a Field Experiment with Market Professionals”, במקום הראשון בתחרות בה התמודדו מאות מחקרים. ביולי 2010 זכה ליסט בפרס ג'ון קנת גלבריית, אות הכבוד הגבוה ביותר מטעם ה-Agricultural & Applied Economics Association(אנ'). הפרס הוענק לליסט בעבור "תגליותיו פורצות הדרך בכלכלה ועל תרומתו יוצאת הדופן לאנושות באמצעות מנהיגות, מחקר ושירות, ובפרט, עבודתו מתוות הדרך של ליסט באמצעות ניסויי שדה בכלכלה". סטיבן לוויט, זוכה מדליית ג'ון בייטס קלארק ואחד ממחברי הספר פריקונומיקס(אנ') התייחס לליסט כאל הכלכלן הצעיר בעל הסיכוי הגבוה ביותר לזכות בעתיד בפרס נובל. ב-2011 נבחר ליסט לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
עבודתו

עבודתו של ליסט מתרכזת בסוגיות מיקרו כלכליות וכוללת למעלה מ-150 מאמרים מדעיים שפרסם. בין מאמרים אלה ניסויי שדה תוך שימוש בשווקים שונים כדי לקבל נתונים, כולל פעילויות גיוס תרומות לצדקה, מועצת המסחר של שיקגו, מנכ"לים בקוסטה ריקה, שוק המכוניות החדשות, שוקי מזכרות ספורט, שוקי המטבע, שוקי תיקון מכוניות, שווקים פתוחים בכל מקום - מארצות הברית דרך מרוקו והודו ומקומות שונים כמו רשת האינטרנט, אתרי מכירות פומביות, קניונים, שוק העבודה ובתי ספר תיכוניים.
עבודתו > כלכלה התנהגותית

עבודתו של ליסט בתחום הכלכלה ההתנהגותית התמקדה בבחינת תאוריות כמו כלכלת מתנה, העדפה חברתית ותורת הערך. בדיקות מסורתיות של תאוריות אלה הסתמכו על גיוס סטודנטים להשתתף בניסויים תמורת סכום כסף קטן. ליסט, לעומת זאת, גייס נבדקים מהשווקים הממשיים להשתתף בניסוייו, לעיתים אף ללא ידיעת הנבדקים. מחקריו של ליסט לגבי כלכלת מתנה הוכיחו שהיא אינה מניע כה חזק למאמץ בעבודה, בניגוד לממצאים של מחקרים מוקדמים יותר.
עבודתו האחרונה של ליסט בתחום הכלכלה ההתנהגותית הראתה שמסגור עשוי להביא להגברת יעילות העובדים וממצאיה אומצו על ידי תאגידים שונים בעולם.
תוצאות מחקריו בנושא רוכזו בספר שהוא פרסם ביחד עם אורי גניזי.
עבודתו > כלכלה סביבתית

ליסט פרסם מחקר על ההשפעה של רגולציה סביבתית על הייצור הכלכלי ועל בעלי חיים בסכנת הכחדה. מחקרו של ליסט התמקד בבדיקת השפעתם של תמריצים שונים שעשויים לקדם אימוץ טכנולוגיות ידידותיות לסביבה.