יהדות גליציה
דמוגרפיה

מפקד האוכלוסין הראשון שנעשה בגליציה בצורה מודרנית ומתקדמת היה בשנת 1785. המספרים שנרשמו עד אז, היו לא רשמיים וכן הרבה פחות מדויקים. המפקד הרשמי הראשון נעשה בשפת היידיש, בניב מקומי. יהודים, שנחשבו ל"פלג דתי" במסמכים רשמיים של השלטון, היו צריכים לבחור שפה כשפתם הרשמית לצורך מפקדי האוכלוסין, והשפה שנבחרה הייתה היידיש בניב מקומי, דבר שגרם לטעויות במפקד. לעיתים קרובות התעלמו היהודים ממפקדי האוכלוסין, ולא רשמו את ילדיהם במפקדים אלו. מספר היהודים בגליציה בשנת 1772 נתון לוויכוח, כאשר היו שטענו שבשנה זו היו בגליציה 224,981 יהודים אשר היוו 6.5% מכלל האוכלוסייה בגליציה, וישבו באלפי כפרים וב-280 ערים ועיירות, והיו שטענו שהיו בה 171,851 יהודים. בשנת 1774 היו בגליציה 171,851 יהודים, בשנת 1776 היו בה 144,200 יהודים, בשנת 1780 היו בה 151,302 יהודים ובשנת 1782 היו בה 172,424 יהודים.
המפקד הראשון שנעשה בשנת 1772 נעשה בקרב העם, באופן מיטבי יותר מאשר המפקדים שבאו אחריו עד שנת 1785. אותם מפקדים לא נעשו בקרב העם, אלא בהתבסס על המפקד שנעשה בשנת 1772, על פי הערכת פקידי האוכלוסין - למעשה, לא בוצעו בשנים אלו מפקדי אוכלוסין אמיתיים וניתנה רק הערכה בוטה של מספר היהודים בגליציה. כמו כן, עלו טענות על רשלנות ועצלנות של פקידי האוכלוסין, וכן על מעילות בכספים שלכאורה בוצעו על ידם. טענה נוספת שעלתה בתור סיבה לאי הדיוק במפקדים הייתה שניתן דיווח לא נכון מצד היהודים לגבי מספרם בפועל מכיוון שממילא מס הגולגולת (מס על כל נפש בבית, שבהמשך הומר ל"מס הסובלנות") היה גבוה, ודיווח על גדילה של האוכלוסייה היה מאלץ את היהודים לשלם מס גבוה אף יותר.
בשנת 1785 שוב נעשה מפקד האוכלוסין בקרב העם, אך בצורה מודרנית ומתקדמת יותר, כיאה לתקופה. על פי תוצאות המפקד בשנת 1785 היו בגליציה בין 212,000 ל-215,000 יהודים (9% מכלל האוכלוסייה בגליציה) ועד שנת 1821 גדלה האוכלוסייה היהודית בגליציה ב-3,000 תושבים, כך שבשנה זו היו בה 218,00 יהודים (5.5% מכלל האוכלוסייה). בשנים שלאחר מכן קצב גידול האוכלוסין היה מהיר יותר: בשנת 1830 היו בגליציה 250,000 יהודים (6% מכלל האוכלוסייה), בשנת 1850 - 333,000 יהודים, בשנת 1857 - 449,000 יהודים (9.6% מכלל האוכלוסייה בגליציה) ובשנת 1869 היו בה כ-576,000 יהודים (כ-10.6% מכלל האוכלוסייה). לפני מלחמת העולם הראשונה היו היהודים הקבוצה האתנית החמישית בגודלה באימפריה הרומית הקדושה, אחרי הגרמנים, הצ'כים, הפולנים והאוקראינים. הם היוו 4.68% מכלל האוכלוסייה במדינה. בתקופה שקדמה למפקד האוכלוסין הראשון, האוכלוסייה היהודית בגליציה הייתה במגמה של גידול יחסי, אך מגמה זו הלכה וקטנה, בעיקר במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19.
בשנת 1900 חיו בגליציה 811,000 יהודים. בתקופה זו רוב יהודי גליציה התרכזו במלוכת הבסבורג (כ-66.9% מכלל היהודים). מדובר בחלק הגדול ביותר של יהודים באזור שהתרכזו במקום אחד.
לכל אורך ההיסטוריה, היה מספר היהודים בגליציה המזרחית גדול מאשר מספר היהודים בגליציה המערבית, וכך היה גם לגבי החלק של היהודים מתוך כלל האוכלוסייה. על פי מדגם האוכלוסין הרשמי שנעשה בשנת 1880, בגליציה המערבית היו באותה התקופה 196,684 יהודים, אשר היוו 8% מכלל האוכלוסייה באזור. לעומת זאת, בגליציה המזרחית היו 516,912 יהודים, אשר היוו 13.4% מכלל האוכלוסייה באזור. 30 שנים מאוחר יותר, בשנת 1910, גדל הפער המספרי בין אוכלוסיות היהודים במזרח גליציה ובמערב גליציה: במערב גליציה היו 213,173 יהודים, בעוד שבמזרח גליציה היו 658,722 יהודים. לעומת זאת, הפער בחלק של היהודים מתוך האוכלוסייה הכללית דווקא הלך וקטן - היהודים היוו 7.9% מכלל האוכלוסייה במערב גליציה, בעוד שבמזרח גליציה הם היוו 12.3% מכלל האוכלוסייה.
המצב הביטחוני הקשה בגליציה (פלישות של קוזקאקים וטטרים, מלחמות שהתרחשו מדי פעם באזור) חייב כוננות קבועה של כלל התושבים מפני תקיפה. על מנת להגן בצורה המיטבית על התושבים בכל עת, כל עיר או עיירה הוקפה במספר כפרים, כך שאם הייתה פלישה של קוזאקים או טטרים, הכפרים היו נפגעים לפני העיר וניתן היה להתכונן בצורה טובה יותר לתקיפה. בני האצולה העדיפו ליישב בעיירות ובערים שלהם יהודים, שכן דרישותיהם היו פחותות ביחס להרבה קבוצות אתניות אחרות. מסיבה זו היה ריכוז גבוה של אוכלוסייה מקומית כפרית-חקלאית בכפרים, בעוד היהודים התרכזו בעיקר בעיירות ובערים, כמו מרבית יהודי מזרח אירופה. למשל, על פי מפקד האוכלוסין שנעשה עבור השנים 1764–1765, רק רבע מיהודי גליציה התיישבו בכפרים. ההבדל העיקרי מבחינה דמוגרפית בין יהודי גליציה לשאר יהודי מזרח אירופה הוא שיהודי גליציה היוו את רוב האוכלוסייה בערים אלו, או חלק גדול מאוד המתקרב לרוב. ניתן לראות ביטוי בולט של מגמה זו בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה (ראשית המאה ה-20). ניתן לראות דוגמאות רבות לביטוי זה בשנת 1900, כאשר 72% מהאוכלוסייה בברודי היו בני הקהילה היהודית של העיר, בין 48.3% ל-52.7% מהאוכלוסייה בסאנוק היו יהודים, וכך גם 51.2% מהאוכלוסייה בגורליצה, 57.3% מהאוכלוסייה בבוצ'אץ' ו-51.3% מהאוכלוסייה בסטניסלב. בתקופה מוקדמת יותר, בשנת 1772, עת חלוקת פולין וסיפוח גליציה לאוסטריה, היו היהודים מיעוט במרבית העיירות והערים, ורק ב-15 מתוכן הם היו הרוב.
רוב יהודי גליציה המערבית רוכזו בחלק המזרחי והמרכזי של גליציה המערבית. ניתן לראות זאת בבירור על פי מדגם אוכלוסין שנעשה בשנת 1910: בערים ששכנו במערב גליציה המערבית כמו קרקוב (21.3% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), ביילסקו-ביאלה (14.7% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), ודוביצה (17.7% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), וייליצ'קה (16.1% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), בוכניה (19.2% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית) ונובי סונץ' (32% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית) היה אחוז נמוך של יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית ביחס לערים ששכנו במזרח או במרכז גליציה המערבית, כמו טרנוב (41.2% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), ז'שוב (31.7% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), יאסלו (22.3% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית) וגורליצה (51.2% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), שבהם היה אחוז גבוה של יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית, והם היו פעמים לא מעטות רוב האוכלוסייה.
 לעומתם, היהודים בגליציה המזרחית התיישבו בכמעט כל חלק בגליציה המזרחית. במספר מחוזות בגליציה, במיוחד בצפון גליציה המזרחית, היו אוכלוסיות היהודים, הפולנים והאוקראינים שוות בגודלן. במחוזות אחרים בגליציה, במיוחד במחוזות בדרום גליציה המזרחית, אוכלוסיות היהודים ואוכלוסיות הפולנים היו שוות זו לזו, בעוד שהאוקראינים היוו את רוב האוכלוסייה.
צפיפות האוכלוסייה היהודית השתנתה בין עיר אחת לאחרת, ובין כפר אחד למשנהו, אך באופן תמידי הייתה הצפיפות של היהודים בערים הפיאודליות גבוהה יותר מצפיפיות היהודים בערים המלוכניות.
מנתונים דמוגרפיים שנאספו ניתן להסיק כי במאה ה-19 התרחשו בגליציה מספר התפרצויות של מגפות כולרה אשר גבו את חייהם של יהודים רבים, בשנים 1831, 1848-1849, 1855 וכן בשנת 1866.