stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהאן רוזנמילר
קורות חייו

יוהאן רוזנמילר נולד ב-1619 באלסניץ, על יד פלאואן, במחוז פוגטלנד שבסקסוניה בגרמניה. למד ב"בית הספר הלטיני" ביישוב הולדתו ולאחר מכן בשנת 1640 התחיל לימודי תאולוגיה באוניברסיטת לייפציג. היה בילדותו נער מקהלה ולאחר מכן תלמידו ועוזרו של המלחין טוביאס מיכאל (1592–1657), הקנטור של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג. רוזנמילר לימד במשך 13 שנה (1642–1655) בבית הספר שעל יד אותה כנסייה, כ"Collaborator“ (מורה בכיתות הנמוכות) (מ-1642) ו"Baccalaureus funerum" (עוזר מורה בדרגה גבוהה, שניהל את מוזיקת הלוויות) (מ-1650), לפני שהתמנה לנגן עוגב של כנסיית ניקולאי הקדוש (ניקולאיקירכה) בשנת 1651. בהמשך ניגן גם בעוגב של כנסיית תומאס הקדוש והחליף את מורו ורבו, טוביאס מיכאל החולה בתפקידיו השונים. אחרי שלאכזבתו לא הצליח לזכות במשרת הקנטור בכנסיית הצלב הקדוש בדרזדן בשנת 1653 השיג את הבטחת מועצת העיר ליפציג שתימסר לו משרת הקנטור של בית הספר תומאס הקדוש. ב-1654 התמנה לקפלמייסטר in absentia (ללא נוכחות) של החצר באלטנבורג. אולם הקריירה שלו הופסקה באופן פתאומי במאי 1655 כשנעצר ונשלח למאסר יחד כמה מתלמידיו, נערי מקהלה, באשמת יחסי מין אסורים ("Sodomiterey" מעשי סדום").
רוזנמילר הצליח לבסוף להימלט מהמאסר, לברוח להמבורג ומשם הגיע לוונציה. שם חידש את פעילותו המוזיקלית והחל משנת 1658, עבד כנגן טרומבון בבזיליקת סן מרקו. בין השנים 1678–1682 כיהן כמורה ומנהל מקהלה (maestro di coro) ומלחין הבית של ה"אוספדלה דלה פייטה" (Ospedale della Pietà), בית היתומות הידוע, שבו מאוחר יותר, במחצית הראשונה של המאה ה-18 פעל כקונצרטמייסטר אנטוניו ויוואלדי. גם בעת שהותו בוונציה לא התנתק רוזנמילר לרגע מקשריו עם המולדת: בשנת 1660 שלח למשל מיצירותיו לוויימאר. לאורך השנים נתן שיעורי הלחנה לתלמידים גרמנים רבים שבאו להשתלם באיטליה, ביניהם ליוהאן פיליפ קריגר (ב-1673). הוא קשר קשרים גם עם נסיכים מבתי המלוכה הגרמניים שנשלחו לחניכות תרבותית בוונציה. כך נקשר במיוחד לנסיכים מבראונשווייג. את אוסף הסונטות הראשון הקדיש לדוכס יוהאן-פרידריך פון בראונשווייג-לינבורג, ששהה בוונציה בשנת 1667, ואת האוסף השני - ב-1682 לבן דוד של הדוכס, אנטון אולריך פון בראונשווייג-וולפנביטל. באותה שנה 1682 חזר רוזנמילר לגרמניה והתקבל למשרת קפלמייסטר בחצר הדוכס אנטון-אולריך. רוזנמילר נפטר כעבור שנתיים בשנת 1684 בוולפנביטל ושם הובא לקבורה בכנסייה יוהנס הקדוש.
פעילותו כמלחין

רוזנמילר כתב כמה מאות יצירות מוזיקליות - קוליות ולכלים, מושפעות מאוד על ידי המוזיקה האיטלקית, במיוחד זאת של קוולי, קורלי או ג'ובאני לגרנצי שהתוודע אל יצירותיהם ככל הנראה גם בעת מסעו באיטליה בשנים 1645–1646.
פעילותו כמלחין > המוזיקה הקולית

יצירותיו הקוליות הן ברובן כנסייתיות, ומורגשת בהן השפעתו של היינריך שיץ. כ-150 כתבי היד שלו ששרדו ורשימות היצירות בארכיונים האבודים בלינבורג, רודולשטאט, וייסנפלס, ואנסבך ובמקומות אחרים מעידים כי רוזנמילר היה בין המלחינים הפופולריים ביותר בזמנו.
שירי הלווייה שלו הם המנונים סטרופיים והומופוניים א קפלה. המפורסם בהם - Welt ade, ich bin dein müde - נשאל בשלמותו על ידי יוהאן סבסטיאן באך בקנטטה שלו מס' 27. הלחן וגם המילים של שיר לווייה אחר - Alle Menschen müssen sterben - הוקדשו על ידי רוזנמילר לזכרו של אדם בשם פאול פון הנסברג (Letzte Ehre) ("כבוד אחרון"; לייפציג 1652).
Kern-Sprüche (אמרות כנף) ו-Andere Kern-Sprüche (אמרות כנף אחרים) הם אוספים של קונצ'רטי סאקרי (רוחניים) קצרים על טקסטים קצרים מכתבי הקודש בלטינית ובגרמנית, בסגנון ה-Symphoniae sacrae של שיץ. רוזנמילר היה סוכנו של שיץ להפצה בלייפציג של החלק השני של סימפוניות הקודש שלו בשנת 1647. הוא שלח לרוזנמילר שיר ברכה לרגל ההוצאה לאור של אוסף הפוואנים שלו ב-1645.
באיטליה כתב מספר רב של קטעים למיסה לערבית ולסיום, 53 על טקסטים לטיניים של תהילים, כולל לערבית של יום ראשון או מוקדשים למרים הקדושה. הלחין גם יצירות לקול סולו עם שני כינורות ובסו קונטינואו, וכן קונצ'רטי גדולים לשתי מקהלות, סולנים וכלים.
יצירתו הכנסייתית המבוססת על מגילת איכה היא יצירתו המונודית היחידה. הקנטטות לקול סולו שלו מושפעות מהקנטטות החילוניות של קריסימי וצ'סטי. הן מבוססות על טקסטים דתיים בלטינית בעירוב של שירה ופרוזה - רצ'ציטטיבים, אריוזי ואריות.
רוזנמילר שאל אלמנטים מז'נר הקנטטה הסולנית ומהאופרה האיטלקית יחד עם סגנונות כליים איטלקיים, שבישרו את הופעת הקנטטה הכנסייתית הגרמנית.
פעילותו כמלחין > המוזיקה הכלית

פרט למוזיקה הכנסייתית, כתב רוזנמילר סוויטות וסונטות ותרם באופן משמעותית להתפתחותן של שתי הצורות המוזיקליות האלה. ביצירותיו הראשונות - "פאוואנים..." ו"מוזיקת סטודנטים" הלחין בהתאם לסגנון הגרמני הישן: עם פוואן, אלמאנד, קוראנט, באלו וסרבנד. לעומת זאת הסונטות הקאמריות שלו בחמשה קולות, שפורסמו בוונציה ב-1667, נפתחות בסינפוניה, לפי רוח הזמנים החדשים. אוסף הסונטות משנת 1682, לקבוצות של 3–5 כלי מיתרים, הכוללות גם תפקיד לבאסו קונטינואו, מתקרבות בצורה לסונטות הכנסייתיות של קורלי. קורט גודוויל העריך כי הן "ללא ספק, כליל השלמות של האמנות הגרמנית בתחום המוזיקה הכלית במחצית השנייה של המאה ה-17".
בשנות ה-80 התעוררה התעניינות והערכה מחודשת במפעלו המוזיקלי.
יצירותיו > יצירות קוליות

Kernsprüche mehrenteils aus Heiliger Schrift (1648-52)
Aeterne Deus, clementissime Pater, 1v, 2 str, bc
Christum lieb haben, 3vv, 2 str, bc
Coeli enarrant gloriam Dei, 3vv, 2 str, bc
Danket dem Herren und prediget, 2vv, 2 str, bc
Danksaget dem Vater, 5vv, 2 str, bc
Daran ist erschienen die Liebe Gottes, 5vv, 2 str, bc
Das ist das ewige Leben, 3vv, bc
Das ist ein köstlich Ding, 2vv, 5 str, bc
Die Augen des Herren, 4vv, 2 str, bc
Ein Tag in deinen Vorhöfen, 3vv, 2 str, bc
Habe deine Lust an dem Herren, 1v, 5 str, bc
Hebet eure Augen auf gen Himmel, 2vv, 2 str, bc
In te Domine speravi, 4vv, 2 str, bc
Lieber Herr Gott, 1v, 3 str/brass, bc
Mater Jerusalem, civitas sancta Dei, 2vv, 2 str, bc
Meine Seele harret nur auf Gott, 3vv, 2 str, bc
O admirabile commercium, 2vv, 4 str/brass, bc
O Domine Jesu Christe, adoro te, 3vv, bc
O nomen Jesu, nomen dulce, 4vv, bc
Treiffet ihr Himmel von oben, 1v, 2 str, bc
Also hat Gott die Welt geliebet, 5vv, 5 str/brass, bc;
Amo te Deus meus amore magno, 2vv, 4 str/brass, bc;
Christum ducem, qui per crucem, 1v, 2 str, bc;
Das ist meine Freude, 1v, 2 str, bc;
Der Name des Herren, 5vv, 2 str, bc;
Die Gnade unseres Herren Jesu Christi, 4vv, bc;
Domine Deus meus, 2vv, 2 str, bc;
Herr mein Gott, ich danke dir, 3vv, 2 str, bc;
Herr, wenn ich nur dich habe, 1v, 5 str, bc;
Ich bin das Brod des Lebens, 3vv, 2 str, bc;
Ich hielte mich nicht dafür, 4vv, bc;
Ist Gott für uns, 1v, 5 str, bc;
Kündlich gross ist das gottselige Geheimnis, 3vv, bc;
O dives omnium bonarum dapum, 1v, 3 str/brass, bc;
O dulcis Christe, bone Jesu charitas, 2vv, 3 str/brass, bc;
Siehe an die Wercke Gottes, 5vv, 5 str/brass, bc;
Siehe des Herren Auge, 3vv, 2 str, bc;
Vulnera Jesu Christi, 1v, 2 str, bc;
Wahrlich, wahrlich ich sage euch, 4vv, 2 str, bc;
Weil wir wissen, dass der Mensch, 3vv, 2 str, bc
Valet und Trost-Lied (Welt ade, Ich bin dein müde) (לייפציג, 1649)
(Alle Menschen müssen sterben Letzte Ehre (לייפציג, 1652)
Missae brevae (מיסות קצרות)
Messesätze (פרקי מיסה)
לדוגמה - Nunc dimitiis ל-4–8 קולות, מיתרים ובאסו קונטינואו
Lamentationes Jeremiae ("קינות ירמיהו" לפי איכה) לקול ובאסו קונטינואו
170 geistliche Konzerte (‏ 170 קונצ'רטי רוחניים) על טקסטים בלטינית ובגרמנית, ל-1–8 ולות ובאסו קונטינואו, תכופות גם עם 5 כלי מיתרים.
Vespro della beata Vergine (ערבית של הבתולה הקדושה) (1670-80)
קטעי מוזיקה כנסייתית מזמן השהות באיטליה
Weihnachtshistorie (סיפור חג המולד)
יצירותיו > יצירות כליות

Paduanen, Allemanden, Couranten, Balletten,Sarabanden (פאוואנים, אלמנדות, קורנטות, בלטים (באלי), סרבנדות) ל-3 כלים ובאסו קונטינואו (לייפציג, 1645)
Studentenmusik (מוזיקת סטודנטים) (1654). מוקדשת לסטודנטים של לייפציג. 10 סוויטות כליות ב-3–8 קולות, ל-3 ול-5 ויולות ובאסו קונטינואו. גם כאן הפרק הראשון היא פאוון. הסויטות כתובות בסולמות לפי סדר עולה. בשני אוספי הסונטות המאוחרים ניכרת השפעתם של קורלי ולגרנצי.
Sonate da camera cioè sinfonie, alemande, correnti, balletti, sarabande (סונטות קאמריות כלומר סינפוניות, אלמנדות, קורנטי, באלטי, סרבנדות - 5 כלי מיתרים ובאסו קונטינואו; ונציה, 1667, 1670). אחרי מבוא בצורת פוואנה באה סינפוניה מורכבת מחלקים המנוגדים בהם במפעם, במשקל ובמרקם. התנועות העיקריות הן בצורת ABCB, כש-B הוא 3/2 קנטאבילה.
Sonatae à 2,3,4 è 5 stromenti da arco et altri (סונטות ל-2–5 כלי מיתרים ובאסו קונטינואו - ללא קטעי ריקוד, נירנברג 1682) מוקדשות לרוזן אולריך פון באונשוייג, קרוב לוודאי נכתבו בוונציה.
דיסקוגרפיה נבחרת

Sinfonias No.1,2,4 Jordi Savall Astree
Vespers (2CD) Cantus Cölln Konrad Junghänel 1996 HMC
Weihnachtshistorie Cantus Cölln Junghänel HMC
Sacri Concerti Cantus Cölln Junghänel 94 DHM
Deutsche Geistliche Konzerte: Siehe an die Werke Gottes. Entsetze dich Natur. Arno Paduch 2000 Christophorus Records
Instrumental & Vocal works. The King's Noyse. HMU
Requiem (2CD) Musica Fiata Roland Wilson. Sony
Lamentations. Ingrid Schmidthüsen Parnassi Musici CPO 1999
Lamentations. Klaus Wünderlich (SWR)(SWR recordings 1956-58)
Dixit Dominus; Lauda Sion; Nisi Dominus; Magnificat. La Soranza, Trinity Baroque, Wiesbadener Knabenchor, Arno Paduch Amati 1996
Jube Domine; In te Domine speravi; Qui habitat in adjutorio; Ecce nunc benedicite; Exurge gloria mea; Nunc dimittis; Salve regina. Paduch Christophorus 2009
Beatus Vir; Jubilate Deo; Misericordias Domini; Coelestes Spiritus; Nisi Dominus;Salve mi Jesu Sonatas Raquel Andueza, Wolf Matthias Friedrich, Gli Incogniti, Amandine Beyer. Zig-Zag
Lo Zuane Tedeso Estote fortes in bello; Surgamus ad laudes; O dives omnium bonarum; Ego te laudo; In te Domine speravi; Laudate pueri Dominum; Salve Regina I fedeli PAN
Vox Dilecti Mei O Salvator dilectissime; Christum ducem qui per crucem; In te Domine speravi; O dives omnium bonarum; Vox dilecti mei; O anima mea suspira ardenter Sonatas Alex Potter, Chelycus Ensemble Ramee
ביבליוגרפיה

August Horneffer: Johann Rosenmüller (ca. 1619-1684). ostinato, Salzgitter 2005 (Nachdruck der Dissertation Charlottenburg 1898)
Julie Anne Sadie (dir.) Guide de la Musique baroque, Fayard, Paris, 1995
Das neue Lexikon der Musik
J.B. Metzler Verlag, Stuttgart, Weimar, and 4
Marc Vignal (dir) Dictionnaire des Grands musiciens Larousse vol. II, Paris 1985
לקריאה נוספת

Kerala J.Snyder: ‘Life in Venice: Johann Rosenmüller´s Vesper Psalms’, Relazioni musicali tra Italia e Germania barocca: Loveno di Menaggio 1995, 173-200
הערות שוליים

↑  Thomas Altmeyer p.73
1 2  Thomas Altmeyer p.72
↑  Dict.des grands musiciens Larousse II p.630
↑  J. G. Walther, Musikalisches Lexikon מצוטט באתר האנסמבל רוזנמילר
↑  ראו אתר האנסמבל יוהאן רוזנמילר
↑  K.Snyder ע'3
↑  הערך "אלבינוס" בלקסיסקון ביוגרפי-ביבליוגרפי כנסייתי, הוצאת טראוגוט באוץ, און ליין Albinus, in Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon Band I Sp.89 Traugott Bautz Verlag 2009,
1 2 3 4  K.Snyder שם
↑  K.Snyder ע'4
↑  Dict. des grands musiciens Larousse II p.630
↑  Dict. des grands musiciens Larousse II p.631
↑  K.Snyder ע'2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285258705171  PLWABN: 9810552990605606  BIBSYS: 90511215  BnF: cb13899174t (data)  CANTIC: a10248997  GND: 118749811  ICCU: CFIV156499  ISNI: 0000 0001 0953 5149  LCCN: n85173167  LNB: 000048828  MusicBrainz: c7315d89-4627-4fec-b1bb-9ba22df8ffa2  NKC: xx0049886  NTA: 10775956X  SELIBR: 319276  SNAC: w6p273xq  SUDOC: 077907345  Trove: 996273  VIAF: 10034506   WorldCat (עם VIAF): 10034506 
לוחית לזכרו של יוהאן רוזנמילר בפתח כנסיית יאקוב הקדוש בעיירת הולדתו, אלסניץ
יוסי אדירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1965 (בן 59 בערך) מעלות
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  יוסי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 17  קצין אג"ם אוגדת איו"ש  מפקד חטיבת שומרון  נספח צה"ל בצרפת  מפקד מרכז עורף והגמ"ר בפיקוד המרכז
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  מבצע כחול וחום  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן
 
יוסף (יוסי) אדירי (נולד בשנת 1965) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף המכהן כמפקד מרכז עורף והגמ"ר בפיקוד המרכז. בעבר פיקד על חטיבת שומרון.
שירותו הצבאי

אדירי נולד וגדל במעלות. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1983 שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר אדירי הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. כמפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק) לקח חלק במבצע כחול וחום, פשיטה על יעדי מחבלים בעומק לבנון. בשנים 1996–1998 שימש כמפקד גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם אוגדת איו"ש.
בשנים 2000–2002 פיקד על חטיבת שומרון והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר באירוע בו נהרג מדחת יוסף ובאירוע בו נהרגו הרב בנימין הרלינג ואזרחים נוספים אשר טיילו בהר עיבל. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בצרפת. אדירי פרש מצה"ל בשנת 2009. בשירות המילואים הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבה מרחבית בפיקוד המרכז וכיהן בתפקיד במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
בשנים 2013-2018 כיהן כחבר מועצת קדימה-צורן.
הוא מכהן כחבר הוועד המייעץ בתנועת הביטחוניסטים. מכהן כיו"ר תוכנית "צהלה - מתנדבים למען הנוער" מבית עמותת אלומה.
אדירי נשוי לאורה ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  אביחי בקר, זקוף קומתך, קצין יהודי, הארץ, ‏ 20.10.2000, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  מאת עמוס הראל, צה"ל הרג את ראש הזרוע הצבאית של החמאס בשומרון, באתר הארץ, 1 ביולי 2002.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 195.
↑  שי פוגלמן, עשור לאינתיפאדה השנייה | גילויים חדשים על מותו של מדחת יוסף, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2010.
↑  פליקס פריש ועלי ואקד, תחקיר צה"ל: המח"ט אישר הטיול בניגוד להוראות, באתר ynet, 20 באוקטובר 2000.
↑  אדירי מתמנה לתא"ל, "ישראל דיפנס", ‏ 30.06.2012.
↑  יוסי אדירי בפורטל קדימה-צורן
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יואב יעקובי

יואב יעקובי (נולד ב-9 באוקטובר 1951) הוא שחיין עבר ישראלי, 6 שנים ברציפות אלוף ישראל (1973-1968) במשחה ל-100 מטר גב, 5 פעמים במשחה ל-200 מטר גב ושיאן ישראל בשחייה במשחים בסגנון הגב. בעל מדליית ארד במשחקי אסיה (1970) ו-4 מדליות מהמכביות (השמינית 1969 והתשיעית 1973).
ביוגרפיה

יעקובי נולד וגדל בקיבוץ גבולות. בגיל 8 עבר עם משפחתו לרמת גן. הוא למד לשחות בגיל 12 ובגיל 14 החל ביחד עם אחותו, שלומית (אלופת ישראל לנערות), להתאמן בקבוצת השחייה של הפועל תל אביב בהדרכתם של נלו בילדרמן ורובי לדנר.
ביוגרפיה > 1967

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1967 זכה יעקובי בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.5 דקות, אחרי יורם שניידר מהפועל קריית טבעון שקבע שיא ישראלי חדש של 1:05.8 דקות ולפני יגאל פטרן מברית מכבים עתיד (1:08.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא נוער חדש של 2:27.5 דקות, אחרי יורם שניידר שקבע שיא ישראלי חדש של 2:25.45 דקות ולפני גרשון שפע מהפועל גבעת חיים (2:29.7 דקות).
ביוגרפיה > 1968 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה בת גלים בחיפה בספטמבר 1968 זכה יעקובי בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי לנוער חדש של 1:05.9 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה > 1969 > המכביה השמינית, שיאן ישראל

בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 זכה יעקובי בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:05.2 דקות, שיפור לשיאו של יורם שניידר (1:05.8 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש של 4:17.3 דקות ובמקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי לנוער חדש של 2:26.6 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בתחילת אוקטובר אותה שנה זכה הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.5 דקות, לפני דורון שפי ממכבי חיפה (1:07.2 דקות) ומרדכי לוי מהפועל מעיין צבי (1:08.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא נוער חדש של 2:25.5 דקות, לפני דורון כהן מהפועל כפר הנשיא (2:31.9 דקות) ומרדכי לוי מהפועל מעיין צבי (2:33.7 דקות).
ביוגרפיה > 1970

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכה יעקובי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.2 דקות, לפני דורון כהן (1:09.5 דקות) ומרדכי לוי (1:10.1 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:30.6 דקות, אחרי דן שטרן מהפועל גוש זבולון (2:29.6 דקות) ולפני דורון כהן (2:32.2 דקות).
ביוגרפיה > 1970 > מדליית ארד במשחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק בדצמבר 1970 זכה יעקובי במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם דן שטרן, יואל קנדה ומשה גרטל בתוצאה של 4:18.1 דקות וסיים במקום שישי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.7 דקות.
ביוגרפיה > 1971

בתחרויות השחייה שנערכו בכינוס הפועל ה-9 במאי 1971 זכה יעקובי במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.7 דקות.
בתחרות שבע האומות שנערכה בבריכת גלי גיל ברמת גן באוגוסט אותה שנה סיים יעקובי במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:24.5 דקות, שיפור לשיאו של יורם שניידר (2:25.4 דקות). בתחרות בין נבחרת בלגיה לנבחרת ישראל שנערכה יממה לאחר מכן, הוא זכה במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:04.7 דקות ויממה לאחר מכן, הוא שיפר את שיאו במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:23.7 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באוקטובר באותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.3 דקות, לפני דורון כהן (1:09.5 דקות) ודב ניסמן מהפועל עין דור (1:12.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:29.7 דקות, לפני דן שטרן (2:32.2 דקות) ודב ניסמן (2:35.3 דקות).
ביוגרפיה > 1972

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכה יעקובי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.2 דקות, לפני דב ניסמן מהפועל העמקים (1:09.7 דקות) ואייל פרנק מהפועל כפר בלום (1:10.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:24.3 דקות, לפני מיכאל ארנברג מהפועל כפר הנשיא (2:31.8 דקות) ואייל פרנק (2:32.6 דקות).
ביוגרפיה > 1973 > המכביה ה-9

בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן ביולי 1973 זכה יעקובי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:16.4 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.0 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:22.1 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.1 דקות, לפני דב ניסמן מהפועל העמקים (1:07.8 דקות) ואייל פרנק (1:08.2 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:24.5 דקות, לפני אייל פרנק (2:28.6 דקות) ורון קרמן ממכבי חיפה (2:31.9 דקות).
ביוגרפיה > מאמן

בשנים 1974 עד 1977 אימן יעקובי את שחייני הפועל תל אביב בשחייה.
חייו האישיים

יעקובי בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני בהנדסת חשמל מהטכניון ודוקטורט בהנדסת חשמל ומחשבים מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
יעקובי נשוי ואב לבן ובת ומתגורר בקריית מוצקין.
מאז 2014 ועד היום הוא מתנדב של חברת Waze ומאז 2015 מכהן בתפקיד של מוביל קהילה וכן בעל דרגה של Global Champ.
ראו גם

ישראל במשחקי אסיה
הערות שוליים

↑  שלמה מוזר, מלמד הדהים ב-100 מ' פרפר, 59.8 ש', דבר, 22 באוקטובר 1967
↑  שלמה מוזר, שלל שיאים בפתיחת אליפות השחייה, דבר, 20 באוקטובר 1967
↑  יעקב ברוש, "המקרה" של גרטל, מעריב, 15 בספטמבר 1968
↑  בתום היום השלישי של תחרויות השחייה ... "ילדי המים" של טלקי הציבו 4 שיאים, דבר, 1 באוגוסט 1969
↑  יעקובי מחק את השיא הישן ביותר, דבר, 4 באוגוסט 1969
↑  שפיץ חתר 100 מטר ב-52.9 ש' בשליחים, דבר, 3 באוגוסט 1969
↑  שלמה מוזר, ניר: 200 מ' חזה בזמן שיא 2:54.2 ד', דבר, 2 באוקטובר 1969
↑  שלמה מוזר, באליפות המדינה שנסתיימה אתמול, דבר, 5 באוקטובר 1969
↑  שלמה מוזר, שיאיו של גרטל המתיקו מי המלח בבת גלים, דבר, 18 באוקטובר 1970
↑  גרטל הצטרף לחבורת השחיינים שעברו את "מינימום באנגקוק", מעריב, 16 באוקטובר 1970
↑  אברהם בן שלום, זהב לחנה שזיפי ב-1500 מטר, דבר, 14 בדצמבר 1970
↑  השחיינים הופתעו מהרמה בבריכה, מעריב, 15 בדצמבר 1970
↑  ברוך דגון, הגב של יעקובי שבר 3 שיאים בארבעה ימים, דבר, 10 באוגוסט 1971
↑  שלמה מוזר, תוצאות ירודות ביום הראשון באליפות השחיה, דבר, 7 באוקטובר 1971
↑  שלמה מוזר, ניר - 7 מדליות זהב, דבר, 10 באוקטובר 1971
↑  רק שני שיאי נוער הושגו באליפות ישראל בשחיה, דבר, 24 בספטמבר 1972
↑  השחיינים לא שחו להשגים גם ביום האחרון לאליפות, דבר, 25 בספטמבר 1972
↑  אהרן להב, החמישית של אניטה והראשונה של ברנט, דבר, 13 ביולי 1973
↑  משה לרר, סוף סוף שיא ישראלי בבריכה, מעריב, 15 ביולי 1973
↑  שלמה מוזר, "שלל" ההישגים באליפות השחיה: רק שני שיאים..., דבר, 23 בספטמבר 1973
יואב יעקובי ומארק ספיץ בתחרויות המכביה 1969
יום הסאסי

הסאסי, עליו נקרא יום הסאסי.
יום הסאסי (בפורטוגזית: Dia do Saci) הוא אירוע שנוצר על ידי ארגון לא-ממשלתי תרבותי ברזילאי בשם Amigos do Saci, כדי להתנגד לחג ליל כל הקדושים שמתקיים ב"השפעת אמריקה". יום הסאסי מונצח באותו היום של החג האמריקאי: 31 באוקטובר. הוא תוכנן כיום חגיגה לתרבות ולפולקלור של ברזיל, אך מעטים מהברזילאים חוגגים זאת, למרות התמיכה של סאו פאולו ועיירות נוספות במדינה.
היסטוריה

חגיגות ליל כל הקדושים בברזיל החלו בבתי ספר דוברי אנגלית, שם זו הייתה חגיגה חשובה. בשבוע האחרון של אוקטובר בברזיל חנויות רבות היו מעוטרות בדלועים ובצבעים כהים, תוך שהן היו מעוטרות במוצרים שונים ליל כל הקדושים - רובם מיובאים מהרפובליקה העממית של סין או מטאיוואן. בניסיון להתנגד להשפעה האמריקאית על התרבות הברזילאית, שנחשבה כמסיחת דעת מהמורשת העשירה שלה, ייסדה האגודה הלאומית Amigos do Saci את יום הסאסי.
אותה היוזמה זכתה לתמיכה על ידי אמנים, אנשי חינוך, פוליטיקאים וחלק ניכר מהחברה הברזילאית והפכה למועד רשמי במדינת סאו פאולו (על פי חוק מס' 11.669, שנחקק ב-13 בינואר 2004) וכן בעשר עיריות במדינה: סאו פאולו, סאו לואיז דו פאראיטינגה, סאו חוסה דו ריו פרטו, גוארטינגטה, אמבו דאס ארטס, ויטוריה, פוסוס דה קלדאס, אוברבה ועוד.
סאסי

הסאסי, הנקרא גם "Saci-pererê", הוא הדמות הידועה ביותר בפולקלור הברזילאי. מקורו באגדה גוארנית שמיקומה היה בדרום ברזיל. באזורים מסוימים, הסאסי מופיע כיצור מרושע, באחרים, כיצור שובב וחינני. בצפון ברזיל, ההשפעה האפריקאית הציגה את הסאסי כילד שחור קטן שתמיד מעשן פיטו (סוג של מקטרת) ואיבד את אחת מרגליו בקרב קפוארה. האירופאים תרמו גם הם לאגדה וטענו שהסאסי קיבל פילוס; כיפה אדומה קטנה אותה חבש הסאסי.
לסאסי יש כוחות על-טבעיים והוא עושה מעשי שובבות בתוך הבתים, במיוחד בלילות; הוא מסוגל להפוך את עצמו לרוח ולהסוות את עצמו בתוך בקבוק לכאורה.
הערות שוליים

↑  Dia do Saci faz 'resistência pacífica' ao Halloween para preservar mitos nacionais. Bol, 31 de outubro de 2011.
↑  "Dia do Saci: entenda a origem da resposta brasileira ao Halloween | Pop! Pop! Pop!". VEJA SÃO PAULO (בBrazilian Portuguese). נבדק ב-2020-08-16.
יחסי דרום אפריקה – קוריאה הדרומית

| יחסי דרום אפריקה – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
דרום אפריקה: קוריאה הדרומית


דרום אפריקה: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 99,720
אוכלוסייה
64,192,939: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,885: 33,126
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית חוקתית

מון ג'יאה-אין נפגש עם סיריל רמפוזה בשולי פסגת G20 בארגנטינה, 2018
יחסי דרום אפריקה–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין דרום אפריקה לבין קוריאה הדרומית.
סקירה כללית

במהלך מלחמת קוריאה, דרום אפריקה שלחה את טייסת 2 של חיל האוויר הדרום-אפריקאי להילחם לצד קוריאה הדרומית כחלק מכוחות האו"ם. בשנת 1961 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, אולם בשנת 1978 ניתקה קוריאה הדרומית את היחסים עם דרום אפריקה כמחאה על האפרטהייד. בשנת 1994, לאחר ביטול האפרטהייד בדרום אפריקה ועלייתה לשלטון של מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני, כוננו המדינות מחדש את היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
נציגויות דיפלומטיות

דרום אפריקה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול.
קוריאה הדרומית מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה וקונסוליה כללית בדרבן.
יהודה הראל

ערך זה עוסק באיש ציבור. אם התכוונתם לעיתונאי וסופר, ראו .
יהודה הראל (נולד ב-11 בנובמבר 1934) הוא איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי. ממחדשי ההתיישבות היהודית ברמת הגולן לאחר מלחמת ששת הימים. כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-14 וחתן פרס ישראל בחקלאות והתיישבות לשנת תשע"ח (2018).