פזמון ליקינתון
המלודיה של גוילי

הלחן המקורי כתוב ברובו בסולם פֶּנטָטוֹני (סולם מוזיקלי המורכב מחמישה צלילים באוקטבה); עם זאת, בפסוקים (אנ') השני והשלישי (בבית הראשון במילים "הנצו", "בציצֵי"), הלחן חורג מעט מהמסגרת החמש-צלילית ומכניס צליל שישי - הדרגה הרביעית בסולם דיאטוני. עם השנים נפוצה גרסה מעט שונה של הלחן, שלא על דעת המלחינה, שבה גם הפסוק השני הוא פנטטוני במלואו.
הוראות הביצוע קובעות ביצוע "מהיר ועליז". הלחן תואם את מבנה השיר: לכל בית מלודיה זהה, המורכבת מחמישה פסוקים מוזיקליים, בהתאם לטורי השיר (3–3–2–2–3 תיבות). אין ביניהם הפסקות (אנ') (בחלק מהעיבודים מוארך משך הצליל האחרון בשני הפסוקים הראשונים), אך הפסוק הרביעי מסתיים בריטֶנוּטוֹ (האטה בקצב) בפרמטה לקראת הפסוק המסכם, והבית כולו מסתיים בפרמטה נוספת.
מבחינה סגנונית, ניתן לסווג את הלחן כמרכז-אירופי, כמרבית המוזיקה שחוברה באותה תקופה ביישוב. הלחן עדין באופיו, קליט ונוח לזכירה, כיאה לשיר ילדים (גם העובדה שהוא זהה בכל הבתים עושה את השיר קל ונוח לקליטתם של ילדים רכים, ומתאימה אותו לשמש כשיר ערש). עם זאת, אריאל הירשפלד עמד על כך שהיצירה הקצרה, בת 13 התיבות, היא בעצם מבנה קומפקטי מורכב המזכיר בצורתו סונאטה בזעיר אנפין: נושא, מעבר, פיתוח (אנ') ורֶפּריזה (חזרה). מבנה זה מקביל למהלכו של הבית בשירה של גולדברג, שיש בו המשך (טור 2) וסופו מחזורי (טור 5).
לדבריו, המלודיה שנועדה לטור הראשון (בבית א': "לילה לילה מסתכלת הלבנה") היא "סגורה ושלווה לחלוטין; היא נפתחת ונסגרת בצליל היסודי של הסולם וקובעת אותו היטב בתודעה":
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
הפסוק המוזיקלי השני ("בפרחים אשר הנצו בגינה") מתחיל בחזרה על מהלך הפתיחה, אך לאחר ארבעה צלילים הוא משתנה ובמקום להמשיך לרדת אל הטוניקה הוא עולה ומגיע אל הדומיננטה (הדרגה בעלת המתח הרב ביותר בסולם):
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
הפסוקים השלישי והרביעי ("בציצי היקינתון / בגננו הקטון") מציגים חומר מלודי חדש, דמוי מחול, שהוא פיתוח של מוטיב זעיר מהפסוק הראשון (מהלך המילה "הלבנה"):
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
היצירה מסתיימת במהלך שהוא בעיקרו חזרה על הפסוק הראשון – במקביל לחזרה הטקסטואלית בשיר על הטור הראשון ("לילה לילה מסתכלת הלבנה"); אך המלודיה פותחת בצליל הדומיננטה הנמוך, ולפי הירשפלד, "מתחברת אל מה שקדם לה (ה"פיתוח") ונובעת ממנו".
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
לפיכך, מסכם הירשפלד,
בנוסף, הירשפלד דימה לראות במלודיה מרכיבים המתכתבים עם תמות מהטקסט של הבית הראשון. כך לדעתו, המרווח הגדול בן ארבעת הצלילים בסוף הפסוק השני כאילו "בונה בצלילים משהו מן הפליאה על מה שאירע בגינה"; המלודיה למילים "בציצי היקינתון, בגננו הקטון", שבה כאמור הוא רואה פיתוח של המוטיב שבמילה "הלבנה", רק בסדר הפוך, היא "תמונת הראי של השמים"; וההאטה והאתנחתא שבסוף הפסוק הלפני-אחרון על המילה "הקטון" הופכת אותה ל"מרכז התודעה של השיר".
העיתונאית רות מגד, בעקבות ניתוחו של הירשפלד, הציעה לראות בלחן בכללותו היבט סמלי נוסף, הקושר אותו למוקדו של השיר – פריחת היקינתון. מהלך המלודיה, לדעתה, אנלוגי לאופן שבו פורח היקינתון. היקינתון, בן למשפחת האספרגיים (אנ'), פורח כמו קרובו החצב: התפרחת מתחילה בתחתיתו של עמוד התפרחת (אנ') ופורחת כלפי מעלה בדורים (אשכולות), כשכל דור פורח לאחר שנובל הדור שתחתיו. לדעת מגד, המלודיה הסגורה תואמת את פריחתו של דור אחד; הפתיחה והסגירה באותו צליל מבטאים את פריחת הדור הראשון, והחזרה שבפסוק הבא, המובילה לדומיננטה, מבטאת את המחזוריות ואת שינוי המקום – פריחת הדור הבא על עמוד התפרחת. על פי פרשנות זו ישנו אפוא ממד נוסף של הרמוניה בין הטקסט והלחן.