stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבוצת ג'ייקו - אלולה
פעילות > 2018

ב-2018 מטרותיו של סיימון ייטס לאותה העונה היו הג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספנייה, בקטע ה-6 בג'ירו ניצח בן קבוצתו של ייטס, אסטבן צ'אבס, כשהוא חוצה לצד ייטס. בעקבות כך עבר ייטס להוביל את המרוץ ובהמשכו גם ניצח את הקטע ה-11 וה-15, אך בקטע ה-19 איבד לגמרי את ההובלה לאחר שהפסיד יותר מ-38 דקות לכריס פרום שניצח את הקטע ובסופו של דבר את המרוץ כולו, בקטע ה-20 למחרת ניצח מיקל נייבה. בקריטריום דו דופינה הקבוצה ניצחה שני קטעים, עם אדם ייטס ודריל אימפי. בטור בריטניה, קמרון מאייר ניצח את הקטע ה-2 וקיילב יואן ניצח את הקטע ה-8. כריסטופר יול ינסן ניצח את הקטע ה-4 בטור דה סוויס בוואלטה אספניה ניצח סיימון ייטס את הקטע ה-14 ועבר להוביל את המרוץ, הוא שמר על ההובלה עד הסוף והשיג לקבוצה ניצחון ראשון בהיסטוריה שלה בגרנד טור.
פעילות > 2019

ב-2019 נפרדה הקבוצה מקיילב יואן, שעבר ללוטו–סודאל. הקבוצה בלטה בטור דה פראנס, לאחר שניצחה ארבעה קטעים (2 עם סיימון ייטס, אחד עם דריל אימפי, ואחד עם מטאו טרנטין). בנוסף לכך ניצחה שני קטעים עם לוקה מזגץ בטור של פולין. קטע בפריז - ניס של סיימון ייטס וניצחה את קטע נגד השעון הקבוצתי בטירנו - אדריאטיקו.
סגל הקבוצה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
ניו זילנד ג'ק באוור
ניו זילנד סם ביולי
ארצות הברית ברנט בוקוולטר
קולומביה אסטבן צ'אבס
איטליה קווין קולווני
אוסטרליה לוק דורבריג'
אוסטרליה אלכסנדר אדמונדסון
אתיופיה טסגאבו גרמאי
אוסטרליה קיידן גרובס
אוסטרליה לוקאס המילטון
אוסטרליה מת'יו היימן
אוסטרליה מייקל הפבורן
אוסטרליה דמיאן האוסון
נורווגיה אמונד גרונדהל יאנסן
דנמרק כריסטופר יול ינסן
אסטוניה טנל קנגרט
איטליה אלכסנדר קוניישב
אוסטרליה מייקל מת'יוס
אוסטרליה קמרון מאייר
סלובניה לוקה מזגץ
ספרד מיקל נייבה
הונגריה ברנבאס פייק
אוסטרליה ניק שולץ
אוסטרליה קאלום סקוטסון
אוסטרליה דיון סמית'
אוסטרליה רוברט סטאנרד
בריטניה סיימון ייטס
קזחסטן אנדריי זייטס
קבוצת הנשים

למיצ'לטון גם קבוצת נשים שהוקמה יחד עם קבוצת הגברים. שנחשבת לאחת הקבוצות החזקות והדומיננטיות בסבב.
קבוצת הנשים > סגל קבוצת הנשים

הולנד אנמיק ואן פלוטן
אוסטרליה ג'סיקה אלן
אוסטרליה גרייס בראון
אוסטרליה גרייסי אלווין
אוסטרליה לוסי קנדי
אוסטרליה אלכסנדרה מאנלי
אוסטרליה שרה רוי
אוסטרליה אמנדה ספרט
הולנד מוניק טניגלו
ניו זילנד ג'ורג'יה ויליאמס
פרשיות סמים

בעונת 2016, סיימון ייטס הושעה לארבעה חודשים לאחר שבדמו נמצאו שרידי טרבוטלין. תרופה שמשמשת לטיפול באסתמה. ייטס טען להגנתו שמדובר בטעות בירוקרטית בכך ששכח לבקש פטור רפואי לשימוש בתרופה.
הערות שוליים

1 2  ההגייה הנכונה היא אל-עולא, אך כיוון שבאנגלית השלטת באוסטרליה נכתב ברצף ואין הגיית ע', נכתב אלולה.
↑  National Championships Australia – Road Race 2012 | Results, www.procyclingstats.com
↑  National Championships Australia – ITT 2012 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tirreno-Adriatico 2012 | Stage 1 (TTT) | Results, www.procyclingstats.com
↑  Volta Ciclista a Catalunya 2012 | Results, www.procyclingstats.com
↑  National Championships Eritrea – Road Race 2012 | Results, www.procyclingstats.com
↑  National Championships Canada – ITT 2012 | Results, www.procyclingstats.com
↑  National Championships Lithuania – Road Race 2013 | Results, www.procyclingstats.com
↑  National Championships Australia – Road Race 2013 | Results, www.procyclingstats.com
↑  African Continental Championships – ITT 2013 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de France 2013 | Stage 3 | Results, www.procyclingstats.com
1 2 3  https://www.procyclingstats.com/race/tirreno-adriatico/2013/stage-2
↑  National Championships Australia – Road Race 2014 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Herald Sun Tour 2015 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de Korea 2015 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Clasica Ciclista San Sebastian 2015 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Giro d'Italia 2015 | Stage 3 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de France 2016 | Stage 10 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Paris – Roubaix 2016 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Gran Premio Miguel Indurain 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de France 2019 | Stage 17 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tour de Pologne 2019 | Stage 5 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Tirreno-Adriatico 2019 | Stage 1 (TTT) | Results, www.procyclingstats.com
↑  Cycling News 17 June 2016, Simon Yates handed four-month 'non-intentional' doping ban, cyclingnews.com (באנגלית)
יעקב רילסקי

יעקב אנופריביץ' רילסקי (ברוסית: Яков Ануфриевич Рыльский; ‏25 באוקטובר 1928 – 9 בדצמבר 1999) היה סייף סובייטי-יהודי. אלוף אולימפי (טוקיו 1964) ובעל מדליית ארד (מלבורן 1956) בחרב קבוצתי, 3 פעמים אלוף העולם (1958, 1961 ו-1963) ו-4 פעמים ברציפות אלוף ברית המועצות (1954–1958) בחרב אישי. בעל 12 מדליות מאליפויות העולם, מהן 4 זהב, 5 כסף ו-3 ארד.
ביוגרפיה

רילסקי נולד באלכסנדרובקה, מחוז מזרח קזחסטן. הוא החל להתאמן בשנת 1950 במהלך שרות בצבא. היה חבר בנבחרת ברית המועצות בשנים 1953–1966.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה רילסקי במדליית ארד בתחרות חרב קבוצתי לאחר ניצחון על צרפת בקרב על מדליית הארד. הנבחרת הפסידה לפולין (9-7) ולהונגריה (9-7). חברו לנבחרת היה גם דוד טישלר אף הוא יהודי. בתחרות האישית הוא לא הצליח לעלות לשלב השני.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב אישי, לפני דוד טישלר ויז'י טוורדוקנס מפולין.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים רילסקי במקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי וסיים במקום שמיני בתחרות חרב אישי (שביעי סיים דוד טישלר).
באליפות העולם שנערכה בטורינו בשנת 1961 זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב אישי לפני אמיל אוחירה ווויצ'ך זבלוקי שניהם מפולין.
באליפות העולם שנערכה בגדנסק בשנת 1963 זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב אישי לפני יז'י פבלובסקי מפולין וולדימירו קלרזה מאיטליה.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה פולין. שותף לזכייה היה הסייף היהודי מארק רקיטה. הוא סיים במקום רביעי בתחרות האישית.
מארק מידלר

מארק מידלר (ברוסית: Марк Мидлер; ‏24 בספטמבר 1931 – 31 במאי 2012) היה סייף יהודי-סובייטי. אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב וכן אלוף עולם במסגרת קבוצתית בעל 5 מדליות זהב. בנוסף לכך הוא ככה במדליות ארד וכסף אישית באליפויות העולם. כמן כן מידלר זכה באליפות ברית המועצות מספר פעמים.
בשנת 1983 מארק מידלר נכלל באולם התהילה של הספורט היהודי.
ביוגרפיה

מארק מידלר נולד במוסקבה. תחילה הוא רצה להיות כדורגלן כמו אביו ששיחק בקבוצת דימנו מוסקבה. למרות זאת הוא ביחד עם חברו החל את אימוני סיף בשנת 1943. בשנת 1953 הוא סיים את לימודיו במכון לספורט במוסקבה והוסמך למאמן. לאחר סיום ההופעות מידלר היה מאמן סיף וחניכיו זכו במדליות זהב באולימפיאדות ובאליפויות האולם.
אולימפיאדות

מידלר היה חבר נבחרת הסיף של ברית המועצות בשנים 1951–1967. בתקופה זו הנבחרת אלמונית של הסייפים הסובייטים הפכה למובילה בתחום.
באולמפיאדת 1952 הנבחרת הסובייטית לא הצליחה לעבור את השלב המוקדמות אך רכשה ניסיון חשוב.
מארק מידלר נכלל גם בנבחרת האולימפית של ברית המועצות שהשתתפה במשחקי מלבורן. בחצי גמר הנבחרת הפסידה לנבחרת הונגריה ולכן חזרה ללא מדליות.
בשנת 1959 התגבשה נבחרת ברית המועצות בה בנוסף למידלר היו ויקטור ז'דנוביץ', יורי סיסיקין, הרמן סבשניקוב ויורי רודוב. נבחרת זו זכתה באותה שנה אליפות העולם (זכתה עוד מספר פעמים עד לשנת 1966). בשנת 1960 היא הגיעה לאולימפיאדת רומא וזכתה בתחרות הקבוצתית.
גם באולימפיאדת טוקיו הנבחרת בהרכב דומה זכתה בתחרות קבוצתית.
באולימפיאדות שנערכו בשנים 1980, 1992, 1996 ו-2000 מארק מידלר היה מאמן ראשי של הנבחרת.
נפטר ב-31 במאי 2012.
מארק רקיטה

מארק סמנוביץ' רקיטה (ברוסית: Марк Семенович Ракита; ‏22 ביולי 1938) הוא סייף עבר יהודי-סובייטי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 2 זהב בחרב ואלוף עולם בעל 10 מדליות מהן 6 זהב.
ביוגרפיה

רקיטה נולד במוסקבה. הוא החל להתאמן בסייף בגיל 14. הוא התאמן כל יום במשך 3–6 שעות ביום בהדרכתו של דוד טישלר.
ביוגרפיה > מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה רקיטה במדליית זהב בתחרות בחרב קבוצתי. במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה פולין. שותף לזכייה היה הסייף היהודי יעקב רילסקי. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בתחרות בחרב אישי. בסיבוב השלישי הוא הפסיד לטיבור פז'ה מהונגריה (6 - 10) שלבסוף זכה במדליית הזהב.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בסיף שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 1967 זכה רקיטה בשתי מדליות זהב בתחרות בחרב אישי ובתחרות בחרב קבוצתי.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה רקיטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות בחרב קבוצתי. במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה הונגריה. שותף לזכייה היה הסייף היהודי אדוארד וינוקורוב. מדליית כסף בתחרות חרב אישי. במדליית זהב זכה יז'י פבלובסקי מפולין ובמדליית ארד זכה האלוף היוצא טיבור פז'ה.
באליפות העולם בסיף שנערכה באנקרה, טורקיה בשנת 1970 זכה רקיטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות בחרב קבוצתי ומדליית כסף בתחרות בחרב אישי.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה רקיטה במדליית כסף בתחרות בחרב קבוצתי. במדליית זהב זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה הונגריה. שותף למדליה היה וינוקורוב.
לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד רקיטה כמאמן סייף במשך 17 שנים. 4 מחניכיו זכו במדליות אולימפיות.
תארים והישגים

ב-1988 הונצח רקיטה ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
מארק רקיטה היה גם מאמן מוצלח. בהדרכתו זכה ויקטור קרובופוסקוב ב-4 מדליות זהב אולימפיות.
אדוארד וינוקורוב

אדוארד טאודורוביץ' וינוקורוב (ברוסית: Эдуард Теодорович Винокуров; ‏30 באוקטובר 1942 – 10 באוקטובר 2010) היה סיף ומאמן סובייטי ממוצא יהודי. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות מהן 2 זהב בחרב וכן אלוף עולם 6 פעמים במסגרת נבחרת ברית המועצות.
ביוגרפיה

וינוקורוב נולד בעיירה קטנה בשם בז'אנסי, במחוז דרום קזחסטן שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית (כיום קזחסטן). הוא החל להתאמן בסיף בשנת 1956. הוא התאמן בקבוצת הספורט של הכוחות הצבאיים של לנינגרד.
בשנת 1966 זכה וינוקורוב באליפות ברית המועצות בחרב אישי.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה וינוקורוב במדליית זהב בתחרות בחרב קבוצתי. במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה הונגריה. שותף לזכייה היה הסיף היהודי מארק רקיטה.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה וינוקורוב במדליית כסף בתחרות בחרב קבוצתי. במדליית זהב זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה הונגריה. שותף למדליה היה רקיטה.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה וינוקורוב במדליית זהב פעם שנייה בתחרות בחרב קבוצתי. במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה רומניה.
לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד וינוקורוב כמאמן סיף בסנקט פטרבורג.
בשנת 2010 נפטר וינוקורוב בסנקט פטרבורג.
תארים והישגים

וינוקורוב זכה 6 פעמים באליפות העולם בסיף ופעמיים סגן אלוף העולם בסיף, כחבר בנבחרת ברית המועצות בתחרות הקבוצתית בחרב. אלוף עולם בשנים: 1967, 1969, 1970, 1971, 1974 ו-1975. סגן אלוף עולם בשנים: 1966 ו-1973.
וינוקורוב זכה 5 פעמים ברציפות בגביע אירופה בסיף כחבר בנבחרת ברית המועצות בתחרות הקבוצתית בחרב בשנים 1967 - 1971.
באליפות ברית המועצות בחרב אישי זכה וינוקורוב פעם אחת במדליית זהב בשנת 1966, 3 פעמים במדליית כסף בשנים 1969, 1972 ו-1973 ו-3 פעמים במדליית ארד בשנים 1968, 1970 ו-1976.
ב-2007 הונצח וינוקורוב ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
מנהל התקשורת בבית הלבן

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  סטיבן צ'ונג
 תאריך כניסה לתפקיד:  20 בינואר 2025
 דרכי מינוי:  נשיא ארצות הברית
 תחום שיפוט:  ארצות הברית 
 כפוף:  נשיא ארצות הברית
 מעון:  האגף המערבי של הבית הלבן
 מושב המשרה:  וושינגטון די. סי.
 ייסוד המשרה:  1969
 איוש ראשון:  הרברט ג'ורג' קליין
 איוש אחרון:  בן לבולט
 
מנהל התקשורת של הבית הלבן (באנגלית: White House Communications Director), הידוע גם כעוזר לנשיא לענייני תקשורת, הוא חלק מהצוות הבכיר של נשיא ארצות הברית, והוא אחראי על פיתוח וקידום סדר היום של הנשיא והובלת קמפיין התקשורת שלו. המנהל עובד יחד עם אנשי הצוות שלו על נאומים כגון נאום ההשבעה ונאום מצב האומה. מנהל התקשורת ממונה באופן אישי על ידי הנשיא ללא צורך באישור הסנאט. משרד המנהל שוכן בדרך כלל באגף המערבי של הבית הלבן.
המשרד הוקם על ידי הרברט ג'ורג' קליין בינואר 1969 במהלך ממשל ניקסון. הוא היה נפרד ממשרד דובר הבית הלבן בשנים 1969 עד 1974.
משמעות התפקיד

מקובל שמשרתו של מנהל התקשורת בבית הלבן ניתנת לאיש הצוות הבכיר של יחסי ציבור בצוות מערכת הבחירות של המועמד. לעיתים קרובות התפקיד מקביל לסגן מנהל מערכת הבחירות או מנהל התקשורת של מערכת הבחירות. מנהל התקשורת עובד בשיתוף פעולה הדוק עם דובר הבית הלבן, שהוא בדרך כלל עמית לעבודה במערכת הבחירות של הנשיא.
כדי להעביר את דבריו וחזונו של הנשיא, מבטיח מנהל התקשורת שכל ההיבטים של התקשורת יכוסו על מנת להבטיח כי המסר של הממשל נמסר בצורה ברורה ומוצלחת. יש לפתח אסטרטגיה תקשורתית לקידום סדר היום של הנשיא בכל אמצעי התקשורת. זה יכול לכלול, אך בהחלט לא מוגבל, לנאום מצב האומה, מסיבת עיתונאים משודרת, הצהרות לעיתונות, ונאומים ברדיו. משרד התקשורת גם עובד בשיתוף פעולה הדוק עם מחלקות ברמת הממשלה ועם סוכנויות ביצוע אחרות כדי ליצור אסטרטגיה עקבית, באמצעותה ניתן להפיץ את המסר של הנשיא.
עם החשיבות ההולכת וגדלה של האינטרנט ושל התקשורת החדשה במונחים של תקשורת נשיאותית, משרד התקשורת הסתעף כדי לנצל את האינטרנט, ובעיקר אתרי מדיה חברתית כגון פייסבוק וטוויטר, על מנת להושיט ולהעביר את חזון הנשיא לאחוז גדול יותר של הציבור.
בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", שהציגה תמונה ריאליסטית של הבית הלבן, הוצגה דמותו של מנהל התקשורת בבית הלבן כאחת הדמויות החשובות ביותר בצוות המצומצם המקיף את הנשיא.
מערך התקשורת של הבית הלבן

משרד התקשורת של הבית הלבן הוא גוף מרכזי במערך התקשורת של נשיא ארצות הברית, הפועל כדי לתאם, לתכנן ולנהל את המסרים הציבוריים והתקשורתיים של הממשל הנשיאותי. המשרד נוצר כדי להבטיח שהמסרים הנשיאותיים יגיעו בצורה אפקטיבית לציבור הרחב, לכלי התקשורת ולגורמים אסטרטגיים אחרים. המשרד נוסד בשנת 1969 על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון, מתוך מטרה לשפר את יכולותיו של הבית הלבן לתקשר בצורה שיטתית ומתוכננת עם הציבור. הקמת המשרד נבעה מהצורך בגישה פרואקטיבית יותר לניהול מסרים תקשורתיים, מעבר לניהול התקשורת השוטף על ידי דובר הבית הלבן. המשרד פועל במקביל למשרד דובר הבית הלבן, אך יש הבדל ברור בתפקודם. בעוד דוברות הבית הלבן מתמקדת בניהול השוטף של שאלות העיתונות והתגובות לאירועים יומיים, המערך אחראי על תכנון אסטרטגי לטווח ארוך ופיתוח קמפיינים תקשורתיים רחבים יותר.
צוות מפתח

צוות משרד התקשורת של הבית הלבן תחת תחת ממשל דונלד טראמפ השני (מעודכן (ינואר 2025):
עוזר לנשיא ולמנהל התקשורת בבית הלבן: סטיבן צ'ונג
סגן עוזר לנשיא וסגן ראשי למנהל התקשורת: אלכס פייפר
סגן עוזר לנשיא וסגן מנהל התקשורת: קאלאן דור
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל חדר המלחמה: איאן קלי
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל התקשורת לפרויקטים מיוחדים: דילן ג'ונסון
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל ענייני מדיה: סוני ג'וי נלסון
מנהל המחקר של הבית הלבן: דן בויל
מנהל התקשורת של הקבינט: ג'והאנה פרסינג
מנהל התקשורת של הקונגרס: צ'ריסה פארנט
מנהל התקשורת למדיניות: ג'קי קוטקייביץ'
מנהל התגובה המהירה: ג'ק שניידר
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל המדיה של קואליציות: (לא מאויש)
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל המדיה האזורית: (לא מאויש)
רשימת המנהלים

| # | דיוקן | שם | תקופת כהונה> התחלה | תקופת כהונה> סיום | נשיא תחתיו כיהן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | הרברט ג'ורג' קליין | 20 בינואר 1969 | 1 בינואר 1973 | ריצ'רד ניקסון |
| 2 |  | קן ווייד קלאוסון | 30 בינואר 1974   9 באוגוסט 1974 | 9 באוגוסט 1974   4 בנובמבר 1974 | ריצ'רד ניקסון   ג'רלד פורד |
| 3 |  | ג'רלד לי וורן | 4 בנובמבר 1974 | 15 באוגוסט 1975 | ג'רלד פורד |
| 4 |  | מרגרט ווייט | 15 באוגוסט 1975 | 12 ביולי 1976 | ג'רלד פורד |
| 5 |  | דייוויד גרגן | 12 ביולי 1976 | 20 בינואר 1977 | ג'רלד פורד |
| 6 |  | ג'רלד רפשון | 1 ביולי 1978 | 14 באוגוסט 1979 | ג'רלד פורד |
| 7 |  | פרנק אורסומארסו | 23 בפברואר 1981 | 17 ביוני 1981 | רונלד רייגן |
| 8 |  | דייוויד גרגן | 17 ביוני 1981 | 15 בינואר 1984 | רונלד רייגן |
| 9 |  | מייקל א. מקמנוס ג'וניור | 15 בינואר 1984 | 6 בפברואר 1985 | רונלד רייגן |
| 10 |  | פט ביוקנן | 6 בפברואר 1985 | 1 במרץ 1987 | רונלד רייגן |
| 11 |  | ג'ק קוהלר | 1 במרץ 1987 | 13 במרץ 1987 | רונלד רייגן |
| 12 |  | טום גריסקום | 2 באפריל 1987 | 1 ביולי 1988 | רונלד רייגן |
| 13 |  | מארי מאסנג וויל | 1 ביולי 1988 | 20 בינואר 1989 | רונלד רייגן |
| 14 |  | דייוויד דמארסט | 20 בינואר 1989 | 23 באוגוסט 1992 | ג'ורג' הרברט ווקר בוש |
| 15 |  | מרגרט ד. טוטווילר | 23 באוגוסט 1992 | 20 בינואר 1993 | ג'ורג' הרברט ווקר בוש |
| 16 |  | ג'ורג' סטפנופולוס | 20 בינואר 1993 | 7 ביוני 1993 | ביל קלינטון |
| 17 |  | מארק גראן | 7 ביוני 1993 | 14 באוגוסט  1995 | ביל קלינטון |
| 18 |  | דונלד אהרון באר | 14 באוגוסט 1995 | 31 ביולי 1997 | ביל קלינטון |
| 19 |  | אן לואיס | 31 ביולי 1997 | 10 במרץ 1999 | ביל קלינטון |
| 20 |  | לורטה אוצ'לי | 10 במרץ 1999 | 20 בינואר 2001 | ביל קלינטון |
| 21 |  | קארן יוז | 20 בינואר 2001 | 2 באוקטובר 2001 | ג'ורג' ווקר בוש |
| 22 |  | דן ברטלט | 2 באוקטובר 2001 | 5 בינואר 2005 | ג'ורג' ווקר בוש |
| 23 |  | ניקול וואלאס | 5 בינואר 2005 | 24 ביולי 2006 | ג'ורג' ווקר בוש |
| 24 |  | קווין סאליבן | 24 ביולי 2006 | 20 בינואר 2009 | ג'ורג' ווקר בוש |
| 25 |  | אלן מורן | 20 בינואר 2009 | 21 באפריל 2009 | ברק אובמה |
| 26 |  | אניטה דאן (בפועל) | 21 באפריל 2009 | 30 בנובמבר 2009 | ברק אובמה |
| 27 |  | דניאל פייפר | 30 בנובמבר 2009 | 25 בנובמבר 2013 | ברק אובמה |
| 28 |  | ג'ניפר פלמיירי | 25 בנובמבר 2013 | 1 באפריל 2015 | ברק אובמה |
| 29 |  | ג'ן סאקי | 1 באפריל 2015 | 20 בינואר 2017 | ברק אובמה |
| 30 |  | שון ספייסר (בפועל) | 20 בינואר 2017 | 6 במרץ 2017 | דונלד טראמפ |
| 31 |  | מייקל דובק | 6 במרץ 2017 | 2 ביוני 2017 | דונלד טראמפ |
| 32 |  | שון ספייסר (בפועל) | 2 ביוני 2017 | 21 ביולי 2017 | דונלד טראמפ |
| 33 |  | אנתוני סקרמוצ'י | 21 ביולי 2017 | 31 ביולי 2017 | דונלד טראמפ |
| 34 |  | הופ היקס | 16 באוגוסט 2017    16 באוגוסט – 12 בספטמבר 2017 (בפועל) | 19 במרץ 2018 | דונלד טראמפ |
| 35 |  | ביל שיין | 5 ביולי 2018 | 8 במרץ 2019 | דונלד טראמפ |
| 36 |  | סטפני גרישם | 1 ביולי 2019 | 7 באפריל 2020 | דונלד טראמפ |
| 37 |  | קייט בדינגפילד | 20 בינואר 2020 | 1 במרץ 2023 | ג'ו ביידן |
| 38 |  | בן לבולט | 1 במרץ 2023 | 20 בינואר 2025 | ג'ו ביידן |
| 39 |  | סטיבן צ'ונג | 20 בינואר 2025 | מכהן | דונלד טראמפ |
הערות שוליים

↑  Miller, Matthew (1 במרץ 2000). "The Real White House". Brill's Content. אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2006. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  President Trump Announces Appointments to the White House Offices of Communications, Public Liaison, and Cabinet Affairs, The White House, ‏2025-01-25 (באנגלית אמריקאית)
יוסף ויטבסקי

יוסף דווידוביץ' ויטבסקי (באוקראינית: Ио́сиф Дави́дович Ви́тебский; ‏9 בינואר 1938 –  7 בדצמבר 2024) היה סייף יהודי-סובייטי יליד אוקראינה. סגן אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) ואלוף עולם (1967) בדקר קבוצתי.
ביוגרפיה

ויטבסקי נולד וגדל בקייב, אוקראינה. למד ספורט ותרבות הגוף באוניברסיטת קייב.
ביוגרפיה > 1967 > אלוף עולם

באליפות עולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 1967 הוא זכה במדליית זהב בדקר קבוצתי.
ביוגרפיה > 1968 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה במדליית כסף בדקר קבוצתי. לצידו בקבוצה השתתף היהודי גרגורי קריס.
חיים אישיים

ויטבסקי אימן את נבחרת אוקראינה במשך 13 שנים, ולאחר מכן ניהל במשך כ-10 שנים (1988–1998) את בית הספר ההישגי בספורט באוניברסיטה הממלכתית של אוקראינה. 
בהמשך  שימש במשך 12 שנים כעוזר מאמן באוניברסיטת פנסילבניה של קבוצת הסייף של האוניברסיטה.
ויטבסקי היה נשוי לאמה ולהם שני בנים. הם התגוררו בפילדלפיה וב-2013 עברו לדנבר.
נפטר ב-7 בדצמבר 2024.
גורילז

| --- | --- |

אנשי הלהקה משמאל לימין : מורדוק, ‎2-D, ראסל, נודל
 מקום הקמה:  אסקס 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 סוגה:  רוק, פופ, היפ הופ, דאב (מוזיקה), רוק אלטרנטיבי, מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  EMI
 www.gorillaz.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 מורדוק  ‎2-D   ראסל   נודל
 חברים לשעבר
 Ace Cyborg Noodle 
 
גורילז (באנגלית: Gorillaz) היא להקה בריטית וירטואלית שהוקמה בשנת 1998 על ידי דיימון אלברן (סולן להקת הבריטפופ - בלר), והאנימטור ג'יימי האוולט (יוצר הקומיקס Tank Girl).
היסטוריה

היוצרים מאחורי גורילז דיימון אלברן וג'יימי האוולט התחברו יחד באפריל 1998. ההרכב תחילה נקרא בשם "גורילה" והשיר הראשון שהוקלט היה "Ghost Train" בשנת 1999. לאחר מכן יצא הסינגל "Rock The House".
המיני-אלבום הראשון של הלהקה היה "Tommorow Comes Today" בשנת 2000, ובעקבותיו שמה של הלהקה והאלבום עבר מפה לאוזן בסצנת המוזיקה המחתרתית בבריטניה. הלהקה הוציאה פרומואים שבהם התגלתה ההיסטוריה הבדיונית של הלהקה המצוירת והערפול סביב הלהקה גדל ותרם להצלחתה.
האתר הרשמי של הלהקה הוא הבית הבדיוני של הלהקה. בתוכו ניתן לסייר בחדרי כל חברי הלהקה, חדר ההקלטות ואפילו המסדרונות וחדרי השירותים ניתנים לגישה. בכל חדר יש מעין בונוס, לדוגמה: הלובי כולל מערכת כלים של תקליטן שבהם המשתמש יכול ליצור מוזיקה בעצמו והקפיטריה מכילה פורום על הקיר. לכל חבר בלהקה יש מחשב אישי המכיל תמונות, דוגמיות מתוך שירים שונים, רשימת אתרים מועדפים ותיבות דואר אלקטרוני.
בגלל אופיו של האתר, אתר המעריצים הרשמי נוצר כדי לתפקד כאתר סטנדרטי יותר ללהקה של הלהקה - כולל בתוכו מידע, חדשות, דיסקוגרפיה ומועדי הופעות.
במהלך שנת 2020 הלהקה הכריזה על פרויקט בשם "Song Machine" במסגרתו שחררה בכל חודש שיר חדש עם קליפ, כשבכל שיר מתארחים אמנים שונים. ב-23 באוקטובר שוחרר אלבום המאגד את כל השירים, ובנוסף מספר שירים חדשים.[דרוש מקור]
חברי הלהקה המצוירים

הלהקה מורכבת מארבעה חברים בדיוניים עיקריים.
‎2-D - שמו מפורש בטעות כדו־ממדי (2Dimensions), אך למעשה שמו ניתן לו משום שעיניו אינן אלא שני שקעים (2Dents) - סטיוארט פוט (נולד בקראוולי, אנגליה) - שירה וקלידים. את קולו מבצע דיימון אלברן.
מורדוק - מורדוק ניקלס (נולד בסטוק-און-טרנט, אנגליה) ב-6 ביוני 1966 - נגן בס. ידוע גם בכינוי מאד'ס.
ראסל - ראסל הובס (נולד בניו יורק, ארצות הברית) - נגן תופים וכלי הקשה. כאשר הוא נרדם (כפי שנראה בסינגלים "Rock the House" ו-"Clint Eastwood") יוצאת מתוכו רוח רפאים כחולה שגורמת לבעיות לשאר חברי הלהקה. ברגע שראסל מתעורר הרוח נעלמת.
נודל - הרוקו קורודה (נולדה באוסקה, יפן) - גיטרה וזמרת ליווי. כאשר הצטרפה ללהקה, המילה היחידה שידעה לומר באנגלית היא "נודל", וכך קיבלה את שמה. את דמותה של נודל מדבבת השחקנית הארוקה קורודה. לפי הקליפ "Dare" בחדר של נודל יש מעבדה ובה ראש ענק של אדם, ברגע שהיא מפעילה אותו, הוא מתחיל לשיר.
אייס - הצטרף ללהקה בשנת 2018, החליף את מורדוק (אשר נכנס לכלא באותה השנה), היה נגן הבס של הלהקה באלבום The now now. אייס במקור היה דמות מסדרת הטלוויזיה "בנות הפאוור פאף".
אלבומים > אלבומי אולפן

(Gorillaz (2001
(Demon Days (2005
(Plastic Beach (2010
(The Fall (2011
(Humanz (2017
(The Now Now (2018
(2020) Song Machine
(2023)Cracker Island
אלבומים > אוספים

(G-Sides (2002 - אוסף ביסיידים של הלהקה.
(Laika Come Home (2002 - אלבום של ההרכב "Spacemonkeyz", המכיל רמיקסים לשירים מהאלבום "Gorillaz".
(D-Sides (2007
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר | Cracker Island | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גראמי | הקלטת הרמיקס הטובה ביותר, לא קלאסית | "New Gold" (Dom Dolla Remix) | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418360805171  BIBSYS: 10072785  GND: 10178175-1  ISNI: 0000 0001 1481 4345  LCCN: no2002020758  MusicBrainz: e21857d5-3256-4547-afb3-4b6ded592596  NKC: xx0028746  SUDOC: 087884860  VIAF: 133543207   WorldCat (עם VIAF): 133543207
בית המחוקקים של ניו ג'רזי

|  היסטוריה |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1702–הווה (כ־323 שנים)
 משכן
 הסנאט של ניו ג'רזי 
 אתר אינטרנט
 www.njleg.state.nj.us
 
בית המחוקקים של ניו ג'רזי (באנגלית: New Jersey Legislature) הוא הרשות המחוקקת הדו-ביתית של מדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית. האספה הכללית היא הבית התחתון, אל מול הסנאט שמשמש כבית העליון. בית המחוקקים נפגש בבירת המדינה טרנטון.