stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחר ניסע ללונה פארק
ביקורת

"ברנשטיין נותנת קול ומלים לזירה של הטראומה ברגע התרחשותה" כותב איתן גלס בהארץ. "היא מציבה מול הקוראים את הנחווה מבחוץ כלפי פנים ומהפנים כלפי חוץ. גיבורת ספרה נלחמת חרף מוגבלותה, חולשתה וקריסתה הקרבה, והיא נאחזת בציפורניים במסגרת כמיהתה להרפות סופית. זו דמות הרואית בעיני, וההרואיות שלה ניכרת למול האימהות המשוחקת היטב במסגרת הקוד המוסכם הבורגני הנורמטיבי של יתר האימהות של הילדים בגינה, בגן הילדים של הילד שלה ובבית הספר של הילדה שלה". גלאס כתב כי הרומן מהווה הישג ספרותי ויצירה וירטואוזית שמעוררת טלטלה עוצמתית. "ספר מושלם, אבל לא ספר טוב" כותב אורין מוריס במקור ראשון. "הספר הזה הוא שצף לא נפסק של טורי פרוזה מבריקים, מטפסים זה על גבי זה, בהתקפה גודשת השוטפת את קוראיו." כמו כן כותב מוריס כי "זה ספר ללמוד ממנו, אבל לא ספר לדבר איתו. כי אין בו החלל שצריך להשמיע הד, וכך הוא נותר סוליפסיסטי ומוגבל. יתום מאב, וסובל מלקות חריפה עקרונית ובלתי מטופלת במפגיע. לקות חגיגית מאוד, והבטחה חגיגית, שאי אפשר שלא לחזור על הכותרת שמתממשת במלואה, כהבטחת האם הדפוקה אבל המקוימת לעילא: "מחר ניסע ללונה פארק"."
הסופרת דריה מעוז כתבה בישראל היום כי "הרבה עצב יש בספר. דיכאון, גרוטסקה ומקאבריות, ולולא שני האחרונים - היה קשה מאוד לקרוא בו. ההומור השחור מציל את הקורא מליפול לתהומות, מלעזוב את הספר כדי לא להקשות על עצמו." ומוסיפה כי הספר "חזק ומטלטל אשר מצטרף ליתר ספריה של ברנשטיין שחושפים את הסודות המושתקים של משפחות ואת הכוחנות ביחסים בין חבריהן. למרות היותו ספר יוצא דופן בחתרנותו תחת מוסד האימהות, הוא משתלב היטב בטרנד הקיים של ספרים, טורים עיתונאיים ויצירות אמנות שמביעים רגשות אמביוולנטיים של הורים כלפי ילדיהם, ומעמיקים את הסדק במסכת ההורות המושלמת." יוני ליבנה כתב ב-ynet כי הספר "נקרא כמעט כמחזה, כמונולוג שחודרות אליו מדי פעם תמונות או הבזקים של נוף ביתי, חיצוני, הזיות וזיכרונות שמתארת הגיבורה. אם היה מותר מבחינה חוקית ומוסרית ללהק ילדים למחזה כזה, היה אפשר לעשות פלאים עם התיאור הגרוטסקי, המוגזם, ההיפר-ריאליסטי הזה של סיטואציה משפחתית. כמו הילדים, גם הצופים במחזה מחכים לראות איזה מופע של אימהות עומדת ברנשטיין לבשל... האם הגיבורה תצטרף לאימהות הרצחניות, או פשוט תתפלפ באופן סופי, בלתי הפיך. לחלופין, האם תצליח להקשיב לקול הפנימי השפוי... לגרור את עצמה בשערות ראשה ולהעניק לילדיה יום אחד של חסד, של משפחתיות לפי הספר."
טענות  בדבר דמיון ליצירה צרפתית

ב-14 בינואר 2021 התפרסמה כתבה בת 10 עמודים במוסף "גלריה שישי" של עיתון הארץ, מאת גילי איזיקוביץ, העוסקת בדמיון בין ספרה של ברנשטיין לנובלה "לצד הים" (במקור: Bord de mer) של המחזאית והסופרת הצרפתייה ורוניק אולמי, שראתה אור בצרפת ב-2001. הכתבה משווה בין היצירות העוסקות שתיהן באמהות דיכאוניות לשני ילדים, ומעלה את השאלה האם מדובר בהשראה או העתקה לא מודעת. "בעקיפין אך באופן ברור עלתה מהכתבה טענה כי ברנשטיין העתיקה או לפחות נטלה אלמנטים רבים מהנובלה... שפורסמה בצרפת והצליחה בה שנים לפני כן." כתב בהארץ המשפטן יובל קרניאל ארבעה ימים לאחר מכן, אשר במהלכם רעשה וגעשה קהילת הספרות הישראלית. קרניאל כתב גם כי "כמי שעוסק 30 שנה בזכויות יוצרים אני יכול לומר כי גם לאחר שהודגשו בכתבה כל קווי הדמיון בין היצירות — עדיין הדבר רחוק מהעתקה של חלק מהותי מהיצירה המוקדמת, ובוודאי לא ניתן לקבוע שאין לקווי הדמיון האלה הסבר אפשרי אחר, שאינו העתקה."
הערות שוליים

↑  שירי לב־ארי, אילנה ברנשטיין זכתה בפרס ספיר - תיקון והכרה בסופרת מצוינת, באתר כלכליסט, 5 במאי 2020
↑   איתן גלס, "מחר ניסע ללונה פארק" של אילנה ברנשטיין: ספר שהוא רכבת הרים רגשית, באתר הארץ, 8 במרץ 2019
↑  אורין מוריס, ספר מושלם, לא ספר טוב, בעיתון מקור ראשון, 27 בדצמבר 2018
↑  דריה מעוז, אמא של כולנו, באתר ישראל היום, 28 בנובמבר 2018
↑  יוני ליבנה, "מחר ניסע ללונה פארק": טריפ רע בקטע טוב, באתר ynet, 3 בדצמבר 2018
↑   גילי איזיקוביץ, ספרה זוכה פרס ספיר של אילנה ברנשטיין: השראה או העתקה לא מודעת?, באתר הארץ, 14 בינואר 2021
↑   יובל קרניאל, אילנה ברנשטיין העתיקה? להיפך, יש לעודד השפעה הדדית, באתר הארץ, 18 בינואר 2021
מחלף חנה

| --- | --- |

 כינוי:  צומת חנה
 תאריך הקמה:  2020
 מיקום:  פרדס חנה
 כבישים במחלף:    כביש 65   כביש 652
 אתרים סמוכים:  מחנה 80
 קואורדינטות:  32°27′36″N 34°59′10″E﻿ / ﻿32.459972222222°N 34.986222222222°E﻿ / 32.459972222222; 34.986222222222
  (למפת הכרמל מוגדלת) מחלף חנה(למפת הכרמל רגילה) מחלף חנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף חנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף חנה
 
מחלף חנה הוא מחלף המקשר בין כביש 65 לכביש 652. המחלף נקרא על שם היישוב פרדס חנה, הסמוך.
היסטוריה

בעבר המקום היה צומת המחבר בין כביש 65 לכביש 652. הצומת הפך למחלף כחלק מתוכנית שדרוג כביש 65.
המחלף מתפקד כמפרידן ונפתח ב-2020.
מוריץ בלייבטרוי

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1971 (בן 53) מינכן, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 פרסים והוקרה:  דב ברלין (2001)  דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר (2006)  רומי 
 http://www.moritzbleibtreu.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מוריץ י' בלייבטרוי (בגרמנית: Moritz J. Bleibtreu; נולד ב-13 באוגוסט 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה גרמני. תפקידיו הידועים ביותר היו בסרטים "ראן לולה ראן","מינכן" ו"כנופיית באדר מיינהוף".
ביוגרפיה

בלייבטרוי נולד במינכן לזוג השחקנים ממוצא אוסטרי מוניקה והאנס בלייבטרוי. הוא גדל בהמבורג, וכבר בגיל צעיר הופיע בעזרת אימו בתוכניות טלוויזיה מקומיות. כאשר נשר מהלימודים בגיל 16 עבר בלייבטרוי לגור בפריז ולאחר מכן בניו יורק, שם למד בבית ספר למשחק. בלייבטרוי פרץ לתודעה בגרמניה כבר בתפקידו הראשון, כשהופיע בקומדיית הפשע המקומית "לדפוק על דלת גן עדן" בשנת 1997, הופעה זו זיכתה אותו ב"פרס האקדמיה הגרמנית".
שנה לאחר מכן גילם בלייבטרוי את אחת הדמויות המפורסמות ביותר שלו עד היום, במותחן הפשע הגרמני "ראן לולה ראן". בסרט גילם את דמותו של מאני, איש עולם תחתון גרמני ששקע בחובות וחייב להשיג לבוס שלו 100,000 מארק גרמני בתוך 20 דקות.
בשנת 2001 קיבל בלייבטרוי את "פרס האקדמיה הגרמנית" השני שלו על תפקידו בדרמת המתח "הניסוי של דאס". באותה שנה, השתתף גם בקומדיה הרומנטית "בתוך ג'ולי". בשנת 2005 השתתף בלייבטרוי בדרמת המותחן ההיסטורית של סטיבן ספילברג, "מינכן", המבוססת על מבצע אביב נעורים.
בשנת 2006 קיבל את פרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין על משחקו בדרמה "החלקיק האלמנטרי". ב-2008 כיכב בדרמת הפשע הביוגרפית "כנופיית באדר מיינהוף", שקיבלה מועמדות לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
בשנת 2021 כיכב במיני-סדרה "לזייף את היטלר" בדמותו של זייפן הכספים קונארד קוייאו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בלייבטרוי אב לבן אחד (נולד ב-2008).
פילמוגרפיה

לדפוק על דלת גן עדן (1997)
ראן לולה ראן (1998)
לונה פאפא (1999)
בתוך ג'ולי (2001)
הקרקס הבלתי נראה (2001)
הניסוי של דאס (2001)
למבוק (2001)
לקחת צד (2001)
סולינו (2002)
אנג'יס ואחיו (2004)
השומר: האגדה על עומר קאייאם (2005)
מינכן (2005)
החלקיק האלמנטרי (2006)
ההולך (2007)
חוות העפרונים (2007)
ספיד רייסר (2008)
אדם בן כלב (2008)
כנופיית באדר מיינהוף (2008)
סול קיטצ'ן (2009)
Vallanzasca – Gli angeli del male‏ (2010)
היהודי זיס: סרט ללא מצפון (2010)
המדינה הרביעית (2012)
הרוג את חבריך (2015)
הווידויים (2016)
לומבוק (2017)
להתראות גרמניה (2017)
דרכים (2019)
אלף-בית של אהבה (2022)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Schuld nach Ferdinand von Schirach‏ (2015)
Blackout‏ (2021)
לזייף את היטלר (2021)
אל מעבר האוקיינוס (2023)
בלייבטרוי בבכורת "כנופיית באדר מיינהוף" בציריך, 2008
מדליית מתנדבי המילואים של המלכה

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוג:  עיטור צבאי
 המעניק:  הכוחות המזוינים של בריטניה
 למען:  שירות ראוי לשבח בשירות התנדבותי במילואים.
 זכאות:  מתנדבי מילואים מבין זרוע היבשה, האוויר או הים בכוחות המזוינים הבריטים
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  29 במרץ 1999
 הענקות
 הוענק לראשונה:  1999
 סה"כ הוענקו:  160
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  מדליית הגבורה של המלכה המדליה הוויקטוריאנית המלכותית
 עיטור מקביל:  מדליית שירות מתנדבי המילואים
מדליית מתנדבי המילואים של המלכה (באנגלית: Queen's Volunteer Reserves Medal או בר"ת: QVRM) הוא עיטור מדרגה שלישית אשר ניתן עבור שירות ראוי לשבח או גבורה יוצאת דופן תוך מילוי התפקיד, בקרב מתנדבים לשירות המילואים מבין כל הזרועות, בשירות הכוחות המזוינים של בריטניה. העיטור אושר לשימוש בשנת 1999 וניתן מאז על ידי המלכה. העיטור מוגבל ל-13 הענקות בלבד בשנה.
תיאור העיטור

העיטור מורכב ממדליה בצורת דיסק עשויה כסף. מצידה האחד מאויר ראשה של המלכה אליזבת חבושת כתר וסביבה נכתב תוארה המלכותי. מהצד השני נכתב שם העיטור על גבי מגילה (Queen's Volunteer Reserves Medal). המדליה תלויה על סרט צהוב בעל שני פסים ירוקים רחבים במרכזו, תצורה זאת נהוגה גם באות העיטור.
אות העיטור הוא גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמליים ומורכבת בדרך כלל ממרובע בדפוס הסרט של העיטור.
הערות שוליים

↑  מתוך אתר ארגון מקבלי העיטור, נכון לינואר 2011.
| מסדרים ועיטורים בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| מסדרי אבירות | מסדרי אבירות |  |
| נוכחיים | הבירית • הדרדר • האמבט • מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש • השירות המצוין • הוויקטוריאני המלכותי • ההצטיינות • השירות הקיסרי • האימפריה הבריטית • הכתר ההודי • עמיתי הכבוד • המלך ג'ורג' החמישי • המלך ג'ורג' השישי • המלכה אליזבת השנייה • המלך צ'ארלס השלישי • ג'ון הקדוש |  |
| היסטוריים | פטריק הקדוש • הגואלף המלכותי • כוכב הודו • האימפריה ההודית • הודו הבריטית • ההצטיינות ההודי  •  בורמה  • ויקטוריה ואלברט • מסדר המלך ג'ורג' הרביעי • מסדר המלך אדוארד השביעי |  |
| עיטורים צבאיים | עיטורים צבאיים |  |
| נוכחיים | צלב ויקטוריה • צלב הגבורה הניכרת • הצלב האדום המלכותי  צלב השירות המצוין (הצי המלכותי) • הצלב הצבאי (הצבא הבריטי) • צלב התעופה המצוינת • צלב חיל האוויר (חיל האוויר המלכותי) • מדליית מתנדבי המילואים של המלכה  ציון לשבח (אזכור בשדרים) • ציון המלכה לגבורה • ציון המלכה לגבורה באוויר • ציון המלכה על שירות משמעותי |  |
| היסטוריים | מדליית ההתנהגות המצוינת • מדליית הגבורה הניכרת  מדליית השירות המצוין (הצי המלכותי) • המדליה הצבאית (הצבא הבריטי) • מדליית התעופה המצוינת • מדליית חיל האוויר (חיל האוויר המלכותי)   מדליית ההתנהגות המצוינת של הכוח המערב אפריקאי המלכותי • מדליית ההתנהגות המצוינת של המלך לרובעי המלך האפריקאים • מדליית השירות המצוין ההודי |  |
| עיטורים אזרחיים | עיטורים אזרחיים |  |
| נוכחיים | צלב ג'ורג' • מדליית ג'ורג' • צלב אליזבת • מדליית המשטרה של המלכה • מדליית שירות כיבוי האש של המלכה • מדליית הגבורה של המלכה • מדליית הגבורה הימית  המדליה הוויקטוריאנית המלכותית • מדליית האימפריה הבריטית • מדליית הקוטב |  |
| היסטוריים | קאיזר אי הינד • מדליית אלברט • מדליית אדוארד  • מדליית הגבורה של האימפריה • מדליית הגבורה של המלך לאיחוד דרום אפריקה • מדליית המשטרה של הודו • מדליית המשטרה של ציילון • מדליית המשטרה של סיירה לאון • מדליית שירות כיבוי האש של סיירה לאון • מדליית המשטרה הקולוניאלית • מדליית קנדה |  |
מיאזאקי

| --- | --- |
דגל מיאזאקידגל מיאזאקי

רחוב במיאזאקי
 מדינה:  יפן יפן
 מחוז:  מיאזאקי
 חבל ארץ:  קיושו
 ראש העיר:  טאדאשי טוג'קי
 תאריך ייסוד:  1 באפריל 1924
 שטח:  286.96 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  397,476 (1 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  670 נפש לקמ"ר (1 ביוני 2016)
 קואורדינטות:  31°54′28″N 131°25′13″E﻿ / ﻿31.907722222222°N 131.42019444444°E﻿ / 31.907722222222; 131.42019444444 
 אזור זמן:  UTC +9
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מיאזאקי(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מיאזאקי(למפת מחוז מיאזאקי רגילה) מיאזקי מיאקונוג'ו נובאוקה היוגה ניצ'ינאן אויטה האוקיינוס השקט קגושימה קוממוטומיאזאקי(למפת מחוז מיאזאקי מוגדלת) מיאזקי מיאקונוג'ו נובאוקה היוגה ניצ'ינאן אויטה האוקיינוס השקט קגושימה קוממוטומיאזאקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מיאזאקי (ביפנית: 宮崎市) היא עיר הבירה של מחוז מיאזאקי שעל האי קיושו שביפן.
העיר ממוקמת על חופו של האי, נחצית על ידי מספר נהרות ושוכנת בקרבתם של מספר הרים מוריקים. היא נחשבת למקום נופש מועדף על ידי תיירים יפנים. בעיר שוכן שדה התעופה מיאזאקי (אנ') ונמל.
ב-1 בינואר 2006 אוחדו לעיר הערים סאדווארה, טאנו וטקואקה.
ערים תאומות

יפן קשיהארה, נארה, יפן
ארצות הברית ווקיגן, אילינוי, ארצות הברית
ארצות הברית וירג'יניה ביץ', וירג'יניה, ארצות הברית
קוריאה הדרומית באון, צפון צ'הונגצ'האנג, קוריאה הדרומית
הרפובליקה העממית של סין חולודאו (אנ'), ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין
מדליית משמר החופים

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  עיטור צבאי
 המעניק:  משמר החופים של ארצות הברית
 למען:  העיטור ניתן לחייל בשירות משמר החופים של ארצות הברית עבור גבורה שלא אירעה במהלך קרב
 זכאות:  חיילי משמר החופים של ארצות הברית
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  4 באוגוסט 1949
 הענקות
 הוענק לראשונה:  1958
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  צלב התעופה המצוינת
 עיטור מקביל:  מדליית החייל/ מדליית חייל חיל האוויר / מדליית הצי וחיל הנחתים
 עיטור נמוך יותר:  כוכב הארד
מדליית משמר החופים (באנגלית: Coast Guard Medal) היא העיטור הגבוה ביותר המוענק לכל אדם המשויך למשמר החופים של ארצות הברית על גבורה יוצאת דופן שלא במהלך קרב.
העיטור נוסד בהתאם להחלטת הקונגרס של ארצות הברית מ-4 באוגוסט 1949 הוענק לראשונה ב-1958 על חילוץ פועלים מתעלת מים מתחת לימת אונטריו, מדינת ניו יורק.
תיאור העיטור

בדומה לעיטורים המקבילים ביתר הזרועות של הכוחות המזוינים האמריקאים, העיטור מוטבע על מתומן ארד ובמרכזו מופיע סמל משמר החופים. בצידו האחורי מוטבעים המילים "For Heroism" (עבור גבורה).
הענקות חוזרות של העיטור מסומנות על ידי כוכבי זהב המתווספים לעיטור.
ראו גם

עיטורי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Coast Guard Military Medals and Awards Manual, Homeland Security, 2016
1 2  Coast Guard Medal, web.archive.org, ‏28 בספטמבר 2015
מודל הכוחות בשיקום הפסיכיאטרי

מודל הכוחות (באנגלית: Strengths Model) הוא אחת הגישות המשמשות לניהול מקרה (case management), טיפול ושיקום באוכלוסיות פגועות נפש. מודל זה חותר להחלמה, צמיחה ושינוי באמצעות ניצול כוחותיו, משאביו וכישרונותיו של האדם והאפשרויות הגלומות בסביבתו.
רקע

מודל הכוחות צמח והתהווה כתגובת נגד כלפי הגישות המסורתיות בתחום בריאות הנפש, המדגישות את הצדדים החריגים והאבנורמליים שבנפש האדם (דוגמת הגישה הפסיכיאטרית הרפואית המתמקדת בסיווג אבחון, וטיפול בפתולוגיות הנפש ולא בחוזקותיה, או הגישה הפסיכואנליטית, הטוענת כי באמצעות חשיפת החרדות והדילמות הפנימיות של האדם יימצא המזור למצוקותיו). מודל הכוחות גורס, כי התמקדות בפתולוגיה מביאה לשימורה והנצחתה, ולה אף השפעה שלילית על האופן בו האדם תופס את עצמו, ועל האופן בו הוא נתפס בעיני החברה. לעומת זאת, התמקדות בכוחותיו של האדם והעצמתם יכולה לחזק את דימויו העצמי, את יכולת הבחירה שלו, וכתוצאה מכך לשפר את איכות חייו ולמלא אותם במשמעות וסיפוק, חרף הליקויים והמגבלות.
ניתן למצוא דמיון רב בין גישת מודל הכוחות לבין זו של הפסיכולוגיה ההומניסטית והפסיכולוגיה החיובית, אשר רואות את האדם כיצור החותר להגשמה עצמית וביטוי יצירתי באמצעות משאביו וחוזקותיו. 
מעבר ליישומו של המודל בקרב האוכלוסייה הפסיכיאטרית, מודל זה השפיע על תחומים שונים ומשיקים, כגון פסיכותרפיה, עבודה סוציאלית, חינוך, קרימינולוגיה, ועוד.
חסרונות המודלים הקיימים לטיפול באוכלוסייה הפסיכיאטרית

הדגש ששמות הגישות המסורתיות על מציאת בעיות, מביא את האדם לידי התעסקות מתמדת עם בעיות. בנוסף, התעסקות זו גורמת לגילוי חוזר ונשנה של בעיות "חדשות", כך שלעולם יהיה צורך בהתערבות, בעוד תחושת ההצלחה תהיה מועטה.
סטיגמה - שימת הדגש על בעיות האדם מביאה את אישיותו  להיות מוגדרת על-פיהן, דבר היכול להתבטא באמירות כגון: "הוא סכיזופרני" או "פסיכוטי", הצובעות את כל אישיות האדם בצבעי מחלתו הקודרים. בנוסף, לאחר שהסביבה מגדירה את האדם על פי בעיותיו, האדם המתוייג אף הוא מגדיר את עצמו על פיהן. כאשר אדם רואה את עצמו מבעד לחלון הצר של בעיותיו וקשייו בלבד, עשויות להתעורר בקרבו תחושות של חוסר-אונים וחוסר-ערך. תיוג אף עשוי להביא לאיבוד מאפייניו האישיים של האדם, בעיני עצמו ובעיני הסביבה, ולעיתים אף לאיבוד צלם-אנוש.
מסגרות השיקום הפסיכיאטרי המקובלות היום מאלצות את כל החולים הפסיכיאטריים לעבור שלבים חיוניים, בדרך להשגתם מטרות שונות, כגון: מגורים עצמאיים, רכישת מקצוע ולימודים אקדמאים. הבעיה היא שלא כל החולים זקוקים לכל השלבים. כתוצאה, מסגרת זו מאלצת את החולים הפסיכיאטריים לחוות מעברים, שאינם נחוצים לחלקם, ושאינם פשוטים עבור אף אדם, על אחת כמה וכמה עבור חולים פסיכיאטריים.
דיכוי - המסגרות שהחולים הפסיכיאטריים נאלצים להשתלב בהן, מתאפיינות בדיכוי. במוסדות, ובמגורים "בקהילה" נשללות מהחולים זכויות בסיסיות כגון: פרטיות, שליטה בזמן וניידות. אנרגיית החולה מופנית למילוי דרישות הצוות או המשפחה, ולא לשיפור חייו. כמו כן, עולמם החברתי של החולים הללו מצומצם לחברתם של חולים פסיכיאטריים ולאנשי הצוות, איתם מתקיים דיסטאנס מקצועי. בנוסף, המגורים המשותפים של אותם חולים הם עם בני אותו המין בלבד, ואין עידוד מצד הצוות לגילויי חיבה. ממילא, מצטמצמות האפשרויות של אותם חולים ליצירת מערכות יחסים.
מערכת השיקום הפסיכיאטרי רואה את האדם באופן צר, ומתעלמת מיחסי הגומלין ההכרחיים והחיוניים שיש לו עם סביבתו. היא תופסת את הסביבה כדבר המאיים על החולה הפסיכיאטרי אשר ממנו יש להגן עליו, ולא כמקור למשאבים זמינים, החיוניים לתהליך החלמתו וצמיחתו.
עקרונות מנחים במודל הכוחות > לכל אדם יש כוחות

מודל הכוחות מאמין כי לכל אדם, ללא תלות במצבו הגופני או הנפשי, יש כוחות, משאבים, ונכסים אישיותיים יקרי ערך, אותם ניתן ורצוי לפתח ולטפח. על כן, על המטפל בגישה זו לתת אמון וכבוד בכוחותיו ובמשאביו של האדם ולהשקיע מאמץ אקטיבי באיתורם, זיקוקם, והעלאתם לתודעה. זאת בניגוד למטפלים בגישות המסורתיות, הסבורים שהדרך להחלמה מוכרחה לעבור דרך עיסוק אינטנסיבי בקשיים ובחולשות. אמונתו של המטפל בכוחותיו ובמשאביו של האדם עשויה בעצמה לחולל שינוי בתפיסתו העצמית, ולגרום לו להאמין בעצמו וביכולתו להחלמה ושינוי. תהליך זה של סיוע לאדם לגלות ולפתח את משאביו וכוחותיו נקרא "העצמה", המהווה מושג מפתח במודל הכוחות.
עקרונות מנחים במודל הכוחות > חתירה לנורמליזציה, פריחה ושגשוג של האדם

בעוד שמודלים אחרים מתמקדים בהפחתה ו"השקטה" של הסימפטומים הפתולוגיים (למשל, באמצעות טיפול תרופתי), מודל הכוחות שואף להחזיר את האדם הפגוע לתפקוד נורמטיבי ככל שניתן ואף להביא לשגשוגו ופריחתו, לצד ההתמודדות עם המחלה. המטפל עשוי לעודד את הלקוח לקחת חלק במעגל העבודה ולעודדו לפרודוקטיביות ויצרנות (במסגרת פרויקט "שיקום תעסוקתי"), לניהול חיים עצמאיים בתחום האישי, המשפחתי והחברתי, ולביטוי מלא ומיטבי של כישרונותיו הייחודיים. מטפל בגישת הכוחות עשוי לעודד את לקוחותיו לביטוי אישי בתחומי האומנות, הכתיבה, התרבות, הספורט, וכיוצא בזה.
עקרונות מנחים במודל הכוחות > לכל אדם זכות ליטול חלק בחיי הקהילה ולהיות זמין למשאביה באופן שווה

מודל הכוחות רואה כמטרה, להחזיר את האדם אל הקהילה ולשלבו בה באופן מלא, ככל שהדבר ניתן. השתלבות זו כוללת מגורים עצמאיים, מציאת מקום עבודה והפסקת האשפוזים הכפויים. הסביבה נתפסת כמקור בלתי נדלה של משאבים, אפשרויות והזדמנויות בתחומי החברה, התעסוקה והדיור, והלקוח זכאי להיות מסוגל לבחור באופן שווה מתוך מגוון האפשרויות הקיימות. על פי מודל הכוחות, יש לאתר את המשאבים הזמינים בסביבה, שיש בכוחם לקדם את ענייניו של הלקוח. אם הלקוח יימצא בסביבה שתאפשר את השתלבותו, סיכוייו להיחשף להזדמנויות אלו עולים.
המסגרות הקיימות אינן מספקות סביבה מאפשרת. הן מפנות את האדם למסגרות של "דיור מוגן", המונעות מדייריהן הזדמנויות להכיר אנשים שונים ואפשרויות תעסוקה. בכך, למעשה, נשללת מהם עצמאותם, יכולת הבחירה שלהם ומטרות חברתיות. המודל המקובל חותר ליצירת בועת ביטחון סביב החולה, על מנת למנוע ממנו להגיע לידי "כישלון צפוי מראש".
עקרונות מנחים במודל הכוחות > החלמה מתבטאת בגישה לחיים, ולא בתוצאות בלבד

על פי מודל הכוחות, החלמה אינה נמדדת על פי מבחן התוצאה בלבד, כי אם בגישה שמאמץ לעצמו הלקוח לאורך תהליך ההתקדמות שלו. לפיכך, החלמה אינה מותנית בהיעדר תסמינים או בשחרור מהצורך בשירותי בריאות הנפש, אלא ביכולת לנהל חיים תקינים ובחתירה לשפרם באופן פעיל, גם בנוכחותם של התסמינים, תוך התמודדות יעילה עם סטיגמה, טראומה ועוד. כמו כן, החלמה, אין פירושה עצמאות מוחלטת בכל צורכי החיים, שהרי אין אדם שהוא עצמאי לחלוטין. החלמה תתבטא באופן שונה אצל אנשים שונים; יש מהחולים הפסיכיאטריים שיצליחו להתקדם לעבר משרה מלאה, ויש שישתתפו בפעילויות התנדבות.
עקרונות מנחים במודל הכוחות > מערכת יחסים תומכת ומביעה אמון עם מנהל-המקרה חשובה ביותר לתהליך החלמתו של הלקוח

מודל הכוחות דוגל בגישת הלקוח במרכז, ועל כן ההחלטות מתקבלות תוך דיאלוג עם הלקוח, והוא זכאי לקבוע את כיוון ואופי ההתערבות של מנהל המקרה, וכל צעד זקוק לאישורו. על מנהל-המקרה לתת אמון בלקוח, ואל לו לחשוש מלהביאו לידי "כישלון צפוי מראש". יחד עם זאת, אין הכוונה שעל מנהל-המקרה להיות פאסיבי. על מנהל-המקרה לסייע ללקוח לבדוק כיווני מחשבה אחרים ואפשרויות חדשות. מנהל-המקרה מספק את הידע, אך הלקוח הוא בעל זכות הבחירה. 
על פי מודל הכוחות, מערכת היחסים בין מנהל-המקרה לבין הלקוח חיונית ביותר. הכוחות והכישרונות של הלקוח אינם מספיקים דיים להנעת מסע ההחלמה, ולשם כך יש צורך במערכת יחסים תומכת ומביעה אמון, שתחשוף את עולמו העשיר של הלקוח ותאפשר לו לחוש בנוח בשיתוף מנהל-המקרה בדברים המשמעותיים והחשובים עבורו. על אף האפשרות להיווצרותה של תלותיות, מודל הכוחות אינו חושש מכך, כיוון שאף אדם אינו עצמאי לגמרי. יתירה על כן, המודל חותר לסייע לאדם ליצור תלות הדדית מספקת עם האנשים החשובים בחייו.
על פי הגישה המסורתית, היחסים הם יחסי מטפל-מטופל, והם נושאים אופי פטרוני ביחס למטופל. גישה זו מתעלמת מחשיבות הקשר, ואף אוסרת עליה. המטפל נתפס כבעל הידע ובעל המנדט לקבוע את אופי ההתערבות הנצרכת, ואילו סירובו של המטופל לקביעות המטפל נתפס כהתנגדות.
עקרונות מנחים במודל הכוחות > המחלה כמקור לאתגר והזדמנות

המודלים הרווחים המתמקדים בחריג ובפתולוגי, מניחים פסימיות וייאוש באשר ליכולת האדם להשתקם ולהשתנות. הם רואים באדם הפגוע תוצר של כוחות וגורמים, אשר מעבר לשליטתו, דוגמת התעללות וניצול מצד ההורה או דמות מטפלת בתקופת הילדות, קיבעון בשלב התפתחותי מסוים, או חוסר איזון ביוכימי במוח, כאשר לכל היותר ניתן להפחית או לאזן את עוצמת השלכותיהם. לעומת זאת, מודל הכוחות אינו רואה את האדם הפגוע כיצור פאסיבי ללא יכולת שינוי ותו לא, אלא כיצור אקטיבי ומתפתח, שיש בכוחו לצמוח דרך הקשיים האובייקטיביים שהחיים מזמנים לו. מודל הכוחות גורס, כי המחלה מהווה הזדמנות לאדם לגלות בתוכו כוחות ומשאבי התמודדות, להעניק לחייו תקווה ומשמעות ייחודיים, ולמצוא דרכים חדשות לחשוב על העולם ועל עצמו, לנוכח הסבל האמיתי והקשה שעימו מתמודד. כך, מטפל בגישת הכוחות לא ידחיק או "יטאטא" את הקושי והמצוקה שהאדם עובר, אך במקביל יעודדו למציאת משמעות ייחודית ואותנטית לחייו.
מחקר

המודל טרם נחקר דיו, כדי שניתן יהיה לבסס את יעילותו ואת היכולת ליישמו.
ראו גם

פסיכולוגיה שיקומית
ניהול מחלה והחלמה
מודל ההחלמה
אל מיסוד
לקריאה נוספת

Cowger, Charles and Snively, Carol.(2002). Assessing Client Strengths: Individual, Family and Community Empowerment. In Saleebey, Dennis. The Strengths perspective in Social Work Practice (Third Edition). Allyn and Bacon. 106-123.
Rapp, Charles and Goscha, Richard. (2006). The Strengths Model – Case Management with People with Psychiatric Disabilities. Oxford University Press.
הערות שוליים

↑  Mel Gray, Back to Basics: A Critique of the Strengths Perspective in Social Work ,Families in Society, 2011, v. 92, no. 1, page(s) 5-11, http://www.familiesinsociety.org/ArticleArchive/2011/92-1_Gray.pdf
מוחמד ולד בילאל

מוחמד ולד בילאל מסעוד (בערבית: محمد ولد بلال مسعود; נולד ב-10 בדצמבר 1963, בעיר רוסו (אנ') בדרום מאוריטניה) הוא מהנדס מים בהשכלתו המכהן בתפקיד ראש ממשלת מאוריטניה מאז 6 באוגוסט 2020. הוא החליף את קודמו בתפקיד אסמאעיל ולד בדה ולד א-שייח' סידיא (إسماعيل ولد بده ولد الشيخ سيديا).
קורות חייו

מוחמד בילאל נולד בשנת 1963, בעיר רוסו (אנ') (בירת מחוז טרארזה (אנ')), סמוך לנהר סנגל, המפריד בין מאוריטניה לסנגל השכנה. הוא למד בעיר הולדתו רוסו, וסיים תואר ראשון במתמטיקה באמצע שנות ה-80. את השכלתו האקדמית הוא המשיך באלג'יריה, שם הוסמך כמהנדס מים בשנת 1990. בהמשך, הוא עבד כמהנדס מים ויועץ במספר מגזרים ממשלתיים ופרטיים במאוריטניה. כיהן כשר החוץ ב-2003–2005. ביולי–אוגוסט 2005, כיהן כשר השירות הציבורי. במרץ 2007 – אפריל 2008 כיהן כשר התחבורה. באפשריל – אוגוסט 2008 כיהן כשר השיכון. ב-2013–2018, כיהן כשגריר מאוריטניה באלג'יריה.
ראשות הממשלה

במהלך שנת 2020 נשמעה ביקורת במדינה על תפקוד הממשלה, וכן הועלו חשדות לשחיתות. דו"ח שהוכן על ידי ועדת חקירה פרלמנטרית אישש חלק מהחשדות, ובין החשודים היו כמה עוזרים בכירים ומקורבים של הנשיא לשעבר מוחמד אולד עבד אל עזיז. בין החשודים עלה גם שמו של ראש הממשלה איסמעיל אולד בדדה ולד אל-שייח' סידיא, והוא התפטר ב-6 באוגוסט 2020 מבלי לציין סיבה.
בבוקר של אותו יום (6 באוגוסט 2020), הטיל הנשיא מוחמד אולד ג'ז'ואני על מוחמד ולד בילאל את תפקיד ראש הממשלה, וכעבור שלושה ימים, ב-9 אוגוסט 2020, הכריז בילאל על הקמת ממשלה חדשה, שבה נשארו רוב חברי הממשלה הקודמת והוחלפו רק שישה מבין 23 שרי הממשלה.
ראשות הממשלה > הממשלה השנייה

בחודש מאי 2021, כ-9 חודשים לאחר הקמת ממשלתו הראשונה, הקים מוחמד ולד בילאל את ממשלתו השנייה. הוא החליף את רוב השרים בממשלתו (14 תיקים מתוך 23) וכן העביר סמכויות בין משרדי ממשלה, מה שגרם לשינוי שמות המשרדים.
ראשות הממשלה > הממשלה השלישית

במרץ 2022 התגברו קולות הביקורת על תפקודה של ממשלת בילאל, שכיהנה יותר משנה וחצי. ב-24 במרץ נאם הנשיא ג'זואני בפני בוגרי בית הספר הלאומי למנהל, עיתונות ומשפטים וציין את ההכרח להתחיל לבנות במאוריטניה מנהל מודרני ואפקטיבי שבמרכזו השירות לאזרח. כמה ימים לאחר נאומו של הנשיא, הודיע מוחמד ולד בילאל על התפטרות ממשלתו (מבלי לפרט את הסיבות) ולמחרת, ב-30 במרץ, הודיע שהנשיא הטיל עליו שוב להרכיב ממשלה חדשה.