stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערש המין האנושי
האתרים > סטרקפונטיין, סווארטקראנס, וקרומדראי

מערות סטרקפונטיין שוכנות על גבעה בעמק הנהר ריטספוט, בין מערות סווארטקראנס הנמצאות 1.2 ק"מ דרומית-מערבית להן, לבין מערות קרומדראי השוכנות 1.6 ק"מ בכיוון צפון-מזרח (מיקום 25°55′45″S 27°47′20″E﻿ / ﻿25.92917°S 27.78889°E﻿ / -25.92917; 27.78889). שלוש מערות אלה הן חלק מקבוצה של 12 המערות שנכללות בהכרזה המקורית. מבין אלה, נמצאו מאובני הומינינים בשלוש מערות נוספות, בעוד שיתר השש חשפו רק מאובני בעלי חיים:
בסטרקפנטיין (Sterkfontein) לבדה נמצאו 500 פריטים השייכים לאוסטרלופיתקוס אפריקנוס, לאוסטרלופיתקוס רובוסטוס ולהומו הביליס. בנוסף נמצאו אלפי כלי אבן בני 1.5 עד 2 מיליוני שנים, אלפי ממצאי בעלי חיים ומאות מאובני עצים המעידים על הנוף והסביבה באותה עת.
מערות סווארטקראנס (Swartkrans) הן המקור השופע ביותר לממצאי אוסטרלופיתקוס רובוסטוס ולמין נוסף בן זמנו שהחוקרים סוברים כי הוא שייך להומו ארקטוס. עוד נמצאו במערות כ-900 כלי אבן שגילם כמיליון שנים, ועדות בדמות עצמות שרופות לשימוש מבוקר באש לפני 1.8 מיליון שנה. במערה זו נחשפו גם אלפי מאובני בעלי חיים.
מערות קרומדראי (Kromdraai) חשפו את השרידים הראשונים של פרנתרופוס רובוסטוס בשנת 1938, ועוד נמצאו בהן כלים ומאובני בעלי חיים.
ב-1935 מצא הפלאונטולוג הדרום אפריקני רוברט ברום את מאובני קופי האדם הראשונים במערות סטרקפונטיין, ובעקבות כך החל לחקור לעומק את האתר. ב-1938 הציג נער מקומי בפני האנתרופולוג האוסטרלי ריימונד דארט חלקי גולגולת שנמצאו במערות קרומדראי שבסביבה, ואלה זוהו בהמשך כשייכים לפרנתרופוס רובוסטוס. באותה שנה נתגלתה גם שן יחידה של קוף-אדם במערת קופרס, בין סטרקפונטיין לקרומדראי.
הממצא הידוע ביותר באזור התגלה במערת סטרקפונטיין כאשר מאובן ההומיניד הקדום אוסטרלופיתקוס אפריקנוס אשר זכה לכינוי גב' פלס (Mrs. Ples) - נתגלה בשנת 1947.
ב-1948 חפרה משלחת קמפ-פיבודי מארצות הברית בחוות בולטס ובמערת גלדיסווייל בניסיונות למצוא מאובני הומונידים, אך לא העלתה ממצאים. בהמשך אותה שנה זיהה רוברט ברום את שרידי ההומיניניים הראשונים ממערת סווארטקראנס. ב-1954 החל הפלאונטולוג הדרום אפריקני צ'ארלס קימברלין בריין בעבודה במערות האתר, ולאורך שלושה עשורים התמקד במערת סווארטקראנס, שבה נמצאו במהלך העבודה שרידי הומיניד המהווים את הממצא השני בגודלו ממערות האתר. באותה מערה נמצאה גם העדות העתיקה ביותר לשימוש מבוקר באש, המתוארך כבן כמיליון שנה.
ב-1966 החל הפלאואנתרופולוג הדרום אפריקני פיליפ טוביאס את חפירותיו בסטרקפונטיין, שנמשכות עד היום. ב-1991 מצא עמיתו האמריקני לי ברגר את דוגמיות ההומונידים הראשונות במערת גלדיסווייל. אנדרה קייסר גילה ב-1994 מאובני הומונידים באתר דרימולן, וב-1997 מצאו חוקרים מאוניברסיטת ויטווטרסראנד שתי שיניים מאובנות באתר גונדולין. באותה שנה מצא רונלד קלארק שלד כמעט שלם של אוסטרלופיתקוס שזכה לכינוי "ליטל פוט" (כף-רגל קטנה), ומתוארך כבן 3 מיליון שנה. ב-2001 גילה סטיב צ'רצ'יל מאוניברסיטת דיוק, יחד עם לי ברגר, שרידים מוקדמים של אדם מודרני באגם פלוברס. באותה שנה נתגלו גם מאובני הומונידים במערת קופרס.
בראשית המאה ה-21 פתחו חוקרים מאוניברסיטת ויטווטרסראנד בראשות לי ברגר במבצע מחקר ומיפוי מדויק של האתר באמצעות ניווט לוויני וGoogle Earth. בשנת 2010 מבצע זה הוליך לגילוי מערת מאלאפה, אתר סמוך לסטרקפונטיין שבו התגלו מספר שלדים מפורטים ממין חדש של הומינין - אוסטרלופיתקוס סדיבה שגילו כשני מיליון שנה.
האתרים > עמק מאקאן

עמק מקאפן (Makapan Valley) (מיקום 24°9′31″S 29°10′37″E﻿ / ﻿24.15861°S 29.17694°E﻿ / -24.15861; 29.17694) מכסה שטח של 2,220.04 הקטאר ובו שלושה אתרים פלאונטולוגיים ומספר אתרים ארכאולוגיים והיסטוריים. הידוע מבין אלה הוא מערת מקאפנסחאט (Makapansgat), ובשנות ה-20 בעת פיצוצים מבוקרים שנערכו במקום, הועפה ממנו כמות גדולה של מאובני עצמות, שהסתברו כשייכים לאוסטרלופיתקוס. העצמות תוארכו כבנות כ-3.3 מיליון שנה, אך האתר עצמו החל להיחקר לעומק רק ב-1947.
האתרים > טאונג

אתר מאובני הגולגולת בטאונג (Taung Skull Fossil Site) (מיקום 27°37′10″S 24°37′59″E﻿ / ﻿27.61944°S 24.63306°E﻿ / -27.61944; 24.63306) משתרע על שטח של 158.74 הקטאר וכולל ארבע מערות, 19 אתרים פלאונטולוגיים אחרים ומספר מכרות ואתרים היסטוריים. באתר זה התגלתה בשנת 1924 גולגולת אשר זכתה מאוחר יותר לכינוי "הילד מטאונג", השייכת לאוסטרלופיתקוס אפריקנוס ואשר גילה בין 3 ל-3.5 מיליון שנים. מספר סברות הועלו באשר לאופן מותו של הילד, וביניהן בידי בני מינו, על ידי יונק טורף או בפגיעתה של ציפור טרף. המחקר הטפונומי מצביע לסברה אחרונה זו כמקובלת ביותר כיום. עוד נתגלו במקום מאובני בבונים. חשיבותו של הילד מטאונג היא בכך שזהו הממצא הראשון שהתגלה באזור המוכרז כולו, ואשר אישר את סברתו של צ'ארלס דרווין בדבר הקרבה בין קופי האדם האפריקאים לאדם.
האתרים > מערת רייזינג סטאר

בשנת 2013 התגלו כ-1,500 חלקי מאובנים, המייצגים לפחות 15 פרטים של אדם, במערת רייזינג סטאר (Rising Star - "הכוכב העולה"), כ-40 ק"מ צפונית-מערבית ליוהנסבורג. עם תום בדיקת המאובנים, הוכרז ב-10 בספטמבר 2015 כי הם שייכים למין לא מוכר של אדם, אשר זכה לשם הומו נאלדי, על שם המערה בה התגלו שרידיו (נאלדי הוא "כוכב" בשפת סותו).
ראו גם

שמורת הקרנפים והאריות
ערוץ אולדובאי
ערש הציוויליזציה
גולגולת "הילד מטאונג"
מערך של 737 שברי עצם ממערת רייזינג סטאר, כולל שחזור חלקי של שלד הומו נאלדי (במרכז). רוחב השולחן עליו מונחים השברים הוא 120 ס"מ
עיצור סדקי, סותם, אטום

| עיצור סדקי, סותם, אטום |
| --- | --- |
 ʔ
 מספר IPA:  113
קידוד
 דצימלי:  &#660;
 יוניקוד:  U+0294
 X-SAMPA:  ?
 Kirshenbaum:  ?
 ברייל:  
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור סדקי סותם אטום נפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʔ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-?. זהו צליל האות א, ובהגייה עברית מודרנית גם האות ע.
התרחשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סינון תכנים באינטרנט

מידת סינון התכנים באינטרנט לפי המדינות
מידת הצנזורה באינטרנט משתנה בין מדינות. בדמוקרטיות יש בדרך כלל צנזורה מתונה, המאפשרת לאזרחים לגשת למידע ולהשתתף בדיונים ציבוריים, אם כי עם כמה הגבלות מוצדקות. לעומת זאת, משטרים טוטליטריים מטילים מגבלות חמורות על הגישה לאינטרנט כדי לשלוט בנרטיב ולדכא התנגדות. הם משתמשים בצנזורה ככלי להגבלת תקשורת ומניעת ויכוחים בנושאים פוליטיים וחברתיים, במיוחד במהלך אירועים קריטיים כמו בחירות או הפגנות.
סינון תכנים באינטרנט הוא פעילות להגבלת הנגישות למידע באינטרנט. הסינון יכול להתבצע ביוזמת המשתמש על מנת להימנע מתכנים שאינו רוצה בהם, ואף להיכפות עליו על ידי השלטון או ספק האינטרנט.
סוגי סינון > סינון כפוי

| --- | --- |
 :  ראו גם – צנזורה
סינון כפוי הוא סוג של צנזורה מנטרת שאינו מונע את הפרסום כמו צנזורה מונעת, אלא מונע רק את הגישה וההפצה שלו לאחר פרסומו. עקב כך, אתר שנחסם עשוי לחזור ליהפך נגיש לגלישה בשנית.
הסיבות המרכזיות המובילות לחסימת אתרים כפוייה הן פוליטיות, מוסריות־חברתיות, וביטחוניות. מדינות במזרח הרחוק ובארצות האסלאם נוטות לסנן אתרים הקשורים למתנגדים פוליטיים ותכנים הקשורים לארצות הברית ולישראל. מדינות אירופה וארצות הברית נוטות לסנן אתרים הקשורים לניצול ילדים ונעשים ניסיונות לצנזר גם אתרים הפוגעים בזכויות יוצרים.
ממשלות מסוגלות לחסום גישה לאתרים הן בגישה דרך כתובת IP והן בגישה דרך כתובת URL. באמצעות טכנולוגיה זו הן יכולות למנוע מאזרחיהן לגשת לתוכן אשר איננו מקובל עליהן. לעיתים, לא רק שדף האינטרנט המבוקש אינו מוצג, אלא גם מוצגת הודעה מטעם הממשלה למשתמש, באמצעות הרעלת DNS.
סוגי סינון > סינון עצמי

משתמשים המעוניינים לגלוש באינטרנט ללא חשיפה לתכנים מסוימים, יכולים לבחור לנטר ולסנן את גלישתם באמצעות כלים שונים. המשתמש יכול להגדיר סינון שכזה עצמאית או באמצעות ספק המוכר שירותי סינון גלישה. למשל, תכנים אפשריים כאלו יכולים להיות תכנים לא הולמים בעיני המשתמש, או פרסומות דיגיטליות מותאמות אישית.
שיטות ליישום סינון > שיטות לסינון אינטרנט

שיטות לסינון אינטרנט, בין אם בכפייה או מרצון:
| שיטה | הסבר | יתרונות | חסרונות |
| --- | --- | --- | --- |
| שרת פרוקסי או ספק אינטרנט ייעודי | העברת כל התקשורת דרך גורם חיצוני. |  כל התעבורה עוברת דרך המערכת.  ניתן לחסום רק דפים בלי לחסום את כל האתר. |  נוצרת בעיית תמיכה בתעודות, ולמעשה כדי לגלוש ללא הודעות שגיאה המשתמש צריך להתקין תעודה של המסנן על המחשב, שמפרה את ההצפנה.  משכך, קיימת בעיה חוקית בנושא פרטיות, מכיוון שמידע פרטי כגון תוכן חשבונות בנק ועוד נאסף במערכת. |
| סינון מבוסס DNS | כל בקשת גישה לאתר מופנה לשרת DNS ייעודי המחליט האם לתת תשובה "אמיתית" או תשובה שתפנה ל"דף עצירה" – באמצעות הרעלת DNS. |  אין איסוף של תוכן הגלישה.  קל יחסית ליישום. |  קל למעקף על ידי משתמש הקצה, שרק נדרש לשנות את כתובת שאילתות ה-DNS שלו (ראו: טכניקות לעקיפת הסינונים).  פגיעה בפרטיות - למרות שלא נאסף תוכן, נאסף מידע על האתרים בהם גלש המשתמש.  חסימה ברמת האתר ולא ברמת הדף. |
| סינון מקומי | יצירת רשימה לבנה(אנ') ורשימה שחורה לאתרים, או תוכנת מחשב שמותקנת מקומית על המחשב ומנטרת את התכנים עצמם. |  שיטה יעילה לשימוש ברשתות רבות ולא קבועות.  ניתנת להתאמה אישית יחסית בקלות. |  יחסית קלה למעקף על ידי משתמש הקצה.  עלולה להכביד על פעולת המחשב. |
מלבד החסרונות הרשומים מעלה, בכל השיטות תיתכן גם הגדלה מסוימת בזמן השיהוי, בעת שימוש בכלי סינון וניטור גלישה.
שיטות ליישום סינון > סינון אתרים מוצפנים

בעת סינון חיצוני לאתרים המוצפנים באמצעות HTTPS, ההצפנה אינה מאפשרת למבצע הסינון לפענח את תוכן המידע המועבר בין השרת והלקוח, כיוון שהמפתח נמצא רק בידיהם. כלומר, מבצע הסינון החיצוני יכול לסנן רק את עצם הגלישה לאתרים מסוימים, ולא את המידע עצמו.
על מנת לסנן גם את תוכן המידע, מבצע הסינון יכול להנפיק תעודות אבטחה חלופיות עליהן יסתמך הדפדפן בעת הגלישה, שיאפשרו לו לגשת גם לתוכן המוצפן. התקנת תעודות האבטחה האלו היא בפועל אישור של התקפת אדם בתווך לצורך הסינון: גם תוכן התקשורת עובר סינון, ולא רק עצם קיומה נחסם.
שיטות לעקיפת הסינונים

ישנם מספר סוגי אמצעים טכניים אשר מאפשרים לגולשים לעקוף את סינון התכנים באינטרנט:
שרת פרוקסי - הוא לעיתים קרובות הדרך המהירה והפשוטה ביותר לגשת לאתרי אינטרנט אליהם נחסמה הגישה.
שירות VPN - מאפשר ערוצי תקשורת מאובטחים על גבי האינטרנט בין מיקומים פיסים שונים, ועל ידי כך מאפשר לעקוף חסימות של ספקי אינטרנט במדינות שונות.
Tor - תוכנה חופשית המאפשרת למשתמשיה לעקוף את סינון התכנים באינטרנט על ידי ניתוב הגלישה דרך 3 צמתים שונים. בניגוד לפרוקסי ול-VPN, רשת Tor מאפשרת גם שמירה על אנונימיות.
אתרי האינטרנט המסוננים

לעיתים קרובות האתרים המסוננים הם:
אתרים בעלי תוכן פיראטי
אתרים בעלי תוכן פורנוגרפי או בעלי תוכן פדופילי.
רשתות חברתיות מקוונות.
בלוגים.
אתרי אינטרנט נאציים למיניהם - במיוחד בצרפת וגרמניה.
אתרי אינטרנט דתיים.
אתרי אינטרנט אשר מאפשרים או מלמדים איך לעקוף את סינון תכנים באינטרנט.
אתרי אינטרנט של ארגונים ותנועות למען זכויות אדם. - במיוחד בסין.
ויקיפדיה - במיוחד בסין.
מנועי חיפוש כגון גוגל - במיוחד בסין ובקובה.
הפוגעים בחופש הביטוי באינטרנט

בשנת 2006 החל ארגון עיתונאים ללא גבולות לפרסם רשימה של "אויבי האינטרנט" ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט. הרשימה התעדכנה כל שנה עד 2014. Freedom House, ארגון מחקר וסנגור אמריקני בתחומי דמוקרטיה, חופש פוליטי וזכויות אדם, מפרסם מדי שנה מדד חופש האינטרנט במדינות שונות בעולם.
הפוגעים בחופש הביטוי באינטרנט > חברות וגופים פרטיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סינון תכנים באינטרנט בישראל

| --- | --- |
 :  ראו גם – סינון תכנים באינטרנט בישראל, אינטרנט כשר
סינון תכנים באינטרנט בישראל > סינון כפוי

בישראל, באופן כללי, אין הגבלה על הגישה לאינטרנט. אולם, קיים סינון תכנים והגבלות על ספקיות שרותי אינטרנט על בסיס של שיקולים ביטחוניים.[דרוש מקור] החל משנת 2006 הונחו על שולחן הכנסת מספר הצעות חוק להגבלת תכנים פוגעניים (תוכני אלימות, הימורים ופורנוגרפיה). בעבר, משטרת ישראל פעלה באמצעות צווים והורתה לספקיות האינטרנט למנוע את הגישה של לקוחות שלהן לאתרי הימורים.
סינון תכנים באינטרנט בישראל > סינון עצמי

בישראל, תיקון משנת 2011 לחוק התקשורת מחייב את ספקי האינטרנט, לרבות בתקשורת סלולרית, להציע לכל לקוחותיהם סינון יעיל של אתרים פוגעניים, כהגדרתם בחוק התקשורת, ללא תוספת תשלום מעבר לדמי המנוי הרגילים. ישנם ספקי אינטרנט המציעים שירותי סינון מתקדמים יותר, בתוספת תשלום.
רבים משירותים אלו פונים בעיקר אל הגולש הדתי והחרדי ומכאן אף מקור הכינוי "אינטרנט כשר", שנגזר מתוך דיני הכשרות בהלכה היהודית.
ראו גם

תקשורת מחשבים
היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט
אינטרנט בישראל, סינון תכנים באינטרנט בישראל
אינטרנט כשר
חסימת הגישה לוויקיפדיה בטורקיה
פאנק (Punk)

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פאנק רוק
 מקורות תרבותיים:  פאנק
 כלים:  גיטרה חשמלית, תופים, גיטרה בס, אורגן האמונד וקלידים (לפעמים)
 פופולריות מיינסטרים:  אמצע שנות ה-70 עד שנות ה-90
 נושאים קרובים
 אנרכו-פאנק, הארדקור פאנק, פאנק רוק
המונח פּאנק ישראלי מתייחס לסצנה מקומית אשר התפתחה באמצע שנות ה-70 בישראל. הפאנק הישראלי הוא חלק ממהלך של התנועה הפאנקיסטית, תת תרבות שמתבססת על מוזיקת הפאנק רוק. כמו מוזיקת הפאנק המקורית, גם הפאנק הישראלי החל כמחאה נגד הממסד אך לאחר זמן מה הפך לסגנון ללא אידאולוגיה.
היסטוריה

סצנת הפּאנק בישראל החלה את התפתחותה באמצע שנות השבעים, כאשר בתל אביב החל לפעול רמי פורטיס עם להקתו מים חמים, בעוד שבחיפה קמה להקת קילר הלוהטת בהנהגתו של יורם מארק-רייך, ובצפון הוקמה להקת השפן הנכון שבנוסף לכך היא חלוצה לראפ רוק בישראל עם שירה ראפ עברי. חברי קילר הלוהטת היו "ילדי שמנת" מהכרמל, עובדה שלא מנעה מהם להתחבר אידאולוגית לנערי השוליים הבריטים והאמריקאים.
בשנות השמונים צמח הפאנק בסצנה של מועדון ה"פינגוין" עם להקת נ"מ האנרכיסטית (בהנהגת אבי פיטשון). גם להקת משינה החלה את דרכה בפאנק עד שהתפרסמה בשנת 1984. לדוגמה, השירים "רכבת לילה" ו"עתיד מתוק" בגרסתם המקורית הם שירי פאנק. שיר פאנק נוסף של משינה מאותה תקופה נקרא "יחי הכסף הגדול" המדבר על תאוות הממון שיש לאנשים. בהופעותיה נהגה משינה לבצע בגרסת פאנק את שירה מאלבומה השני "מדברים עלייך" וכן את השיר "שביל הבריחה" של ריטה. משינה לא ביצעה מאז שירים בסגנון פאנק למעט השיר "הכל התחיל בנאצר" מאלבומם "מפלצות התהילה" שיצא בשנת 1992. בתחילת שנות התשעים סצנת הפאנק התעוררה בצפון הארץ ובמיוחד בקריות.
הז'אנר הגיע לשיא בארץ בשנת 1992 עם תחילת הופעותיה של להקת האנרכו-פאנק הבולטת ביותר של שנות התשעים, נכי נאצה. להקות נוספות החלו להופיע, כשהבולטות ביניהן פרט לנכי נאצה היו Useless ID בהרכבה המוקדם, ריוט94 הידועה בעיקר בזכות שירה "בוסניה בוערת", פאבליק דומיין (Public Domain), קוקו בלוף והיתושים, סרטן השד ומפגרת, אשר היא בנוסף גם חלוצה לסקא פאנק ורגאיי פאנק ישראלי. כיום, הלייבל הבולט בתחום הפאנק וההארדקור פאנק בישראל הוא בושת רקורדס, אשר הפיץ את אלבומי להקות הפאנק המצליחות של תחילת שנות האלפיים – ועדת קישוט, סמרטוט כחול לבן, בר מינן העפולאית ורבות אחרות.
נדמה כי מאז תחילת שנות האלפיים נוצרת הפרדה ברורה בסצנת הפאנק הישראלית בין להקות ההארדקור ללהקות הפופ-פאנק. בעוד שלהקות פופ-פאנק ישראליות כגון Useless ID, לא כשר, ביר7, ביט69, המסורקים, ברוטאל פולקה, האחים צברי ואחרות פונות למיינסטרים ואף זוכות לאהדה גדולה, סצנת השוליים בה פורח סגנון ההארדקור פאנק כמו הלהקות הפוסי של לוסי, מונדו גקו, ברוטאל אסולט, נקמת עוללים, לאנצקרון, מחלקת חניקות שוטרים, אוטורוסיה ואחרות בוחרות להסתגר מפני התקשורת העוינת לדעתם ולהסתתר מפני הקהל הרחב (אם כי חלקן בכל זאת זוכות להצלחה רבה בקרב סצנת הפאנק); ישנן להקות שאפילו התרחקו כמעט לגמרי מאור הזרקורים ונשכחו בתהום הנשייה של הפאנק, כמו המשביר לעגבות ממודיעין ואקסטרה פוסי.
בשנת 2017 החלו לפעול מס' להקות פאנק חדשות אשר בחרו לשיר בשפה העברית בלבד, כמו תרבות רעה, לבנת חבלה,  דד ראבינז, וליל אג.
להקות פאנק ישראלי

קילר הלוהטת
רמי פורטיס
זקני צפת
שינאת חינם
נכי נאצה
Useless ID
קוקו בלוף והיתושים
המכשפות
סרטן השד
מפגרת
הפוסי של לוסי
שייגעצ
בוא לבר
האחים צברי
Not On Tour
Got No Shame
טברנק
למה אני חיי שוגר זאזא
ראו גם

פאנק (Punk)
רוק ישראלי
חצוצרות יריחו, סרט תיעודי בבימויה של ליז נורד (2004)
לקריאה נוספת

אבי פיטשון, "ג'וני הרקוב ומלכת הצמרמורת, תרבות – נגד בריחה מהישראליות", רסלינג, 2014
עצב תת-הלשון

| --- | --- |

12 - עצב התת-לשון (Hypoglossal N) עצבים סמוכים:  ‏10 - העצב התועה (Vagus N)  ‏9 - עצב הלשון והלוע (Glossopharyngeal N)  ‏C2 - עצבי חוט השדרה הצווארי השני (2nd Cervical)
 שיוך:  מערכת העצבים 
 עצבוב:  superior longitudinal muscle of tongue, inferior longitudinal muscle of tongue, transverse muscle of tongue
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (914) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  nervus hypoglossus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.2.01.191 
 TA2 (2019):  6357 
 מזהה נרוניימס:  704 
 FMA:  50871 
 קוד MeSH:  A08.800.800.120.330 
 מזהה MeSH:  D007002 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0020614 
 
עֲצַב תת-הלשון (בלטינית: Nervus hypoglossus, באנגלית: Hypoglossal nerve; נהוג לסמנו: CN XII) הוא זוג עצבי הגולגולת השנים עשר. עצב תנועתי, המוביל אל הלשון
זוג העצבים יוצא מגזע המוח משני צידי המוח המוארך. לאחר מכן יש סעיף קטן אל קרומי המוח. לאחר מכן מתחבר לעָצָב סעיף שמקורו מחוט השדרה הצווארי הראשון (C1). ממשיך במהלך מאחורי העצב התועה, בין העורק התרדמני הפנימי לבין וריד הצוואר הפנימי. העצב חולף סמוך לשלוחה האחורית של השריר הדו-בטני, ומשם לאזור שמתחת ללסת התחתונה. חולף מתחת לעצב הלשון (Lingual nerve‏ - סעיף תחושתי של עצב הלסת התחתונה המתפצל מתוך העצב המשולש), ואף הוא מגיע אל הלשון.
העצב מניע כמעט את כל שרירי הלשון, רובם שרירים רצוניים, השולטים על תנועות הלשון השונות, ומסייעים לבליעה ולהשמעת קולות לשוניים.
עצב הריח

| --- | --- |

עצב הריח מסתיים בפקעת, ממנה יוצאים שלוחות אל חלל האף
 שיוך:  segment of neural tree organ, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (881) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  nervus olfactorius 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.2.01.004 
 TA2 (2019):  6181 
 מזהה נרוניימס:  32 
 FMA:  46787 
 קוד MeSH:  A08.800.800.120.640 
 מזהה MeSH:  D009832 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0028938 
 
עצב הריח (בלטינית: Nervi olfactorius, באנגלית: Olfactory nerve; נהוג לסמנו: CN I) הוא זוג עצבי הגולגולת הראשון, המוביל את תחושת הריח מחלל האף.
זהו עצב הגולגולת הקצר ביותר. עצב הריח ועצבי הראייה הם שני עצבי הגולגולת היחידים שיוצאים ישירות מהמוח הגדול, ואין להם כל נגיעה לגזע המוח. עצב הריח הוא בעל יכולת התחדשות והוא עצב התחושה היחידי בגוף שאיננו עובר הצלבת שמאל-ימין (Decussation). לכן, תחושת ריח שמקורה מנחיר ימני תגיע אל המיספירת המוח הימנית, וריח מנחיר שמאלי יגיע אל המיספרת המוח השמאלית - בניגוד לכל יתר החושים, בהם יש הצלבה.
בסיומו, העצב מתעבה בחלל האף לצורה המכונה "פקעת ההרחה" (Olfactory bulb) בתוך עצם הכברה. מהפקעת יוצאים סעיפים אל התאים האולפקטוריים (Olfactory cells), שהם כימורצפטורים ברקמת האף, אשר חשים בשינויים בריכוזי חומרים שונים, ומעבירים מידע זה בצורת דחף עצבי.
עיבוד מקבילי

מחשב העל המקבילי Blue Gene/P של IBM
עיבוד מקבילי הוא מונח במדעי המחשב המציין עיבוד בו־זמני של מטלה מסוימת על ידי מספר מעבדים או מספר ליבות. המטלה מחולקת בין המעבדים כדי להגיע לתוצאות מהר יותר מבעיבוד טורי.
עיבוד מקבילי מבוסס על פיצול תהליך הפתרון של בעיה כלשהי למספר מטלות קטנות יותר, שאותן ניתן לבצע בו־זמנית, עם מידה מסוימת של תיאום.
המניעים לעיבוד מקבילי

המחשבים הראשונים היו מחשבים טוריים. בכל מחזור פעולה של המחשב בוצעה פעולה אחת, לדוגמה: הבא הוראה מהזיכרון, הבא מידע מהזיכרון, בצע פעולה אריתמטית, וכדומה. לחישוב הטורי מספר חסרונות:
שימוש לא יעיל במשאבי המחשב, ובפרט המעבד. בזמן שהמעבד מחכה לנתונים מהזיכרון או מאמצעים חיצוניים, יחידות הלוגיקה והאריתמטיקה לא מתפקדות, ולהפך.
גבול טכנולוגי למהירות החישוב. כתוצאה ממגבלות פיזיקליות ומגבלות של טכניקות ייצור קיים גבול תאורטי ומעשי למהירות הביצוע של מטלות. היות שמספר הפעולות שמבוצעות באלגוריתם נתון הוא קבוע, וקיים חסם תחתון על זמן הפעולה, אזי לא ניתן להוריד את זמן ביצוע האלגוריתם מתחת לזמן זה.
לא ניתן להתמודד עם מספר בעיות בו זמנית. כלומר במחשב המשרת מספר משתמשים, כל משתמש נאלץ לחכות לכך שהמשתמש הקודם בתור יסיים את פעולתו.
המחשב לו מייחסים את התואר המחשב המקבילי הראשון לא התמודד עם בעיות משאבים, אלא עם בעיית אמינות. המחשב היה בנוי משלושה מעבדים שביצעו את אותה פעולה בו זמנית. בסיום כל פעולה השווה המחשב את תוצאות שלושת המעבדים, ובחר בתוצאה שנתנו רוב המעבדים. המחשב נבנה בפראג בשנות ה־50 של המאה ה־20 על ידי אנטונין סוובודה.
היסטוריה > המאה ה־20

שנות ה־40 – מחשבים טוריים דיגיטליים ראשונים.
שנות ה־50 – מחשב רב־מעבדים לצורך חסינות לתקלות (fault tolerance) - ה־SAPO של אנטונין סוובודה.
שנות ה־60 – מערכות הפעלה תומכות בשיתוף זמנים (מאפשרות הרצת מספר תוכנות במקביל).
שנות ה־60 – מחשבים מרובי מעבדים.
שנות ה־70 – לידת רעיון אשכול המחשבים (computer cluster) - חיבור מחשבים ברשת לצורך חלוקת משימות.
שנות ה־80 – מחשבים מרובי מעבדים מאסיביים (MPP) - מחשבים בעלי מספר גבוה של מעבדים (אלפים ומעלה).
שנות ה־90 – כניסת טכנולוגיות של pipeline, superscalar ווקטוריזציה למעבדים במחשבים אישיים.
היסטוריה > המאה ה־21

צמיחת המעבדים מרובי הליבות.
הטכנולוגיה של חישוב מקבילי התפתחה במשך שנים רבות תחת הקטגוריה של מחשבי העל, אך מאז שנות התשעים החלה חדירת הטכנולוגיה למגזר המסחרי והביתי.
סיווג

סיווג מקובל למבני חישוב מקבילי הוא הסיווג של פלין (Flynn) מ־1972:
SISD: הוראה בודדת - יחידת מידע בודדת - Single Instruction - Single Data. מחשב טורי רגיל.
MISD: מספר הוראות - יחידת מידע בודדת - Multiple Instruction - Single Data. אין בשיטה זו שימוש אמיתי.
MIMD: מספר הוראות - יחידות מידע מרובות - Multiple Instruction - Multiple Data. חישוב מקבילי מרובה מעבדים רגילים.
SIMD: הוראה בודדת - יחידות מידע מרובות - Single Instruction - Multiple Data. היישומים הראשונים נקראו מערך מעבדים (Processor Array). היום נפוץ ביחידות וקטוריזציה.
כמו כן נהוג לסווג על פי ארכיטקטורת העיבוד:
ריבוי מעבדים במחשב בודד.
מחשוב אשכולות (cluster computing) - חיבור מספר מחשבים באמצעות רשת ליצירת "מחשב" מבוזר.
מחשוב סריגי (Grid Computing) - שימוש במשאבים פנויים של מחשבים המחוברים ברשת (לרוב ציבורית).
מבנה הזיכרון (במחשב הבודד):
SMP - שימוש סימטרי בזיכרון (Symmetric MultiProcessing). כל המעבדים מחוברים לאותו מאגר זיכרון באופן שווה.
NUMA - שימוש לא סימטרי בזיכרון (NonUniform Memory Access/Architecture). חלקים שונים של הזיכרון מחוברים בהעדפה למעבד מסוים, אך קיימת גישה משותפת לכל המעבדים. המודל המעשי המשמש בתעשייה הוא CC-NUMA.
MPP - ריבוי מעבדים מסיבי (Massive Parallel Processing). מחשבים בעלי אלפי מעבדים, לא ניתן לעשות שימוש במאגר זיכרון בודד במצב זה.
טכניקות חישוב מקבילי > תכנות מקבילי

אחד החוקים הבסיסיים בתכנות מקבילי קובע שההאצה משימוש בחישוב מקבילי על n מעבדים תמיד תהיה נמוכה מ־n, כלומר הפונקציה היא תמיד פחות מליניארית. הכלל נובע מחוק אמדאהל (Amdahl's law). כדי לקבל האצה כלשהי יש צורך לבנות אלגוריתם מקבילי, המחלק את המטלות על מספר מעבדים.
במקרים רבים האלגוריתם המקבילי יהיה שונה מהותית מכל אלגוריתם טורי לפתרון אותה מטלה, ואף ייתכן שיהיה לא יעיל במידה קיצונית על מחשב טורי.
כדי ליישם תכנות מקבילי יש לפרק את הבעיה לגורמים קטנים יותר. במצב האידיאלי החלוקה תהיה סימטרית - כלומר כל תת־בעיה זהה לבעיה הגדולה, פרט לכך שהיא פועלת על אוסף נתונים קטן יותר - חלק מאוסף הנתונים של הבעיה הגדולה. כך ניתן להפעיל את האלגוריתם על מספר משתנה של מעבדים ללא צורך לשנות אותו, תוך שיפור היעילות באופן יחסי למספר המעבדים (אך לא ליניארי).
במקרים אחרים מחלקים את הבעיה למספר בעיות שונות, כשכל אחת רצה על מעבד אחר. במקרה זה אין יתרון בהוספת מעבדים נוספים מעבר למספר תתי הבעיות.
רבים מהאלגוריתמים לפיכך בנויים ממספר שלבים:
פירוק הבעיה לתתי בעיות.
פתרון תתי הבעיות על המעבדים השונים (ייתכן שבאופן רקורסיבי) ו"תפירת" תנאי שפה (נקודות חפיפה) ביניהם.
הרכבת הפתרונות.
טכניקות חישוב מקבילי > תכנות מקבילי > ממשק העברת הודעות (MPI - Message Passing Interface)

במערכות ללא זיכרון משותף, הממשק לפירוק הבעיות וקבלת התוצאות מכל אחת מיחידות העיבוד מבוסס על העברת הודעות. MPI הוא תקן מקובל לעבודה במערכות מקביליות ללא זיכרון משותף.
טכניקות חישוב מקבילי > סינכרון

במערכות מקביליות קיימת בעיה של אי־ודאות באשר לסדר הפעולות, היות שכל מעבד מבצע את התוכנית בקצב משלו. הבעיה עלולה ליצור טעויות אלגוריתמיות הנובעות מחוסר תיאום בין המעבדים.
טכניקות חישוב מקבילי > סינכרון > דוגמה

נניח תוכנית הסופרת את מספר הפעולות שכלל המעבדים מבצעים. התוכנית תיראה כך:
קרא מהזיכרון את מספר הפעולות שבוצעו עד עתה.
הוסף למספר 3 (מספר הפעולות בתוכנית זו).
כתוב את הערך בחזרה לזיכרון.
במצב בו שני מעבדים רצים במקביל עלול לקרות המצב הבא:
מעבד 1 קורא את הערך 0.
מעבד 2 קורא את הערך 0.
מעבד 1 מוסיף לערך 3.
מעבד 2 מוסיף לערך 3.
מעבד 1 כותב את הערך 3 לזיכרון.
מעבד 2 כותב את הערך 3 לזיכרון.
כיוון שמעבד 2 קרא את הערך לפני שמעבד 1 הספיק להוסיף את מספר הפעולות שלו, התוצאה שנרשמת בזיכרון היא 3 במקום 6.
במחשבים מרובי מעבדים מוגדרות פעולות אטומיות. פעולות אלה מוגדרות כפעולות על תא זיכרון שבמהלכן לא יקרא מעבד אחר את תא הזיכרון או יכתוב אותו. למשל, ארכיטקטורה של מעבד או של חישוב יכולה להבטיח כי פעולת ה־increment (הוספת 1 לערך בזיכרון) וה־decrement (חיסור 1) תהיינה אטומיות.
מנגנונים אחרים לצורך טיפול בבעיות סנכרון הם מנעולים מסוגים שונים. כמו כן הומצאו אלגוריתמים חסרי נעילות, שיכולים לזהות ולהתגבר על בעיות סינכרון.