stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית עניה

קבר לזרוס בבית עניה
כנסיית לזרוס הקתולית
כנסיית לזרוס היוונית-אורתודוקסית
בֵּית עַנְיָה היה יישוב יהודי בתקופת בית שני אשר שכן על מורדותיו הדרום-מזרחיים של הר הזיתים, כשלושה קילומטרים מירושלים, באזור הכפר אלעיזריה של ימינו. לפי המסורת הנוצרית, בכפר גרו אלעזר (לזרוס) ואחיותיו מרתא הקדושה ומרים.
המסורת הנוצרית

על-פי המסופר בברית החדשה שהה ישו בכפר בביתו של שמעון המצורע (אנ'). בכפר פגש ישו במרתא, אחותו של אלעזר, אשר ביקשה מישו לסייע לאחיה הגוסס. ישו התמהמה, האח נפטר, ורק ארבעה ימים לאחר מותו החיה אותו:
בית עניה מוזכר שוב בברית החדשה, כאשר ישו מגיע למקום, שישה ימים לפני חג הפסח וצליבתו, ומתקבל לסעודה בביתם של האח והאחיות. מרים משחה את רגליו בשמן נרד, ויהודה איש קריות מגנה את בזבוז השמן היקר:
סיפור זה מופיע בשינויים מסוימים בחלק מן הבשורות האחרות.
בית עניה מוזכרת גם כמקום פרידתו של ישו מהשליחים ועלייתו אל השמים: ”הוּא הוֹצִיא אוֹתָם עַד בֵּית עַנְיָה, נָשָׂא אֶת יָדָיו וּבֵרְכָם. בְּשָׁעָה שֶׁבֵּרֵךְ אוֹתָם נִפְרַד מֵהֶם וְנִשָֹא הַשָּׁמַיְמָה”.
עם השנים שובש שמו של אלעזר ל"לזאר". בימי הביניים נקראה העיירה "לזאריום" ומכאן בא שמה של "אלעזריה". עם זאת במקורות נוצריים קרויה העיירה עד היום גם בשם המשמר את שם הכפר מימי בית שני: "בֵיתָני".
בעיירה אלעזריה מצוי, על-פי המסורת הנוצרית, קברו של אלעזר אשר על שמו היא קרויה. כיום מוחזק הקבר בידי המוסלמים ולצדו עומד מסגד, שנבנה במאה ה-16 על יסודות של כנסייה צלבנית. באזור הקבר קיימים גם מוסדות דת נוצריים, והוא מהווה מוקד עלייה לרגל לצליינים נוצרים.
ראו גם

אלעיזריה
לזרוס
הערות שוליים

↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי יוחנן, פרק י"א, פסוקים 38–44
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי יוחנן, פרק י"ב, פסוקים 4–6
↑  הבשורה על-פי לוקס, פרק כד, פסוקים 50–51
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554828205171  BnF: cb12194840w (data)  GND: 4451851-1  LCCN: n88202362  VIAF: 312658046   WorldCat (עם VIAF): 312658046
בית לבאות

בֵּית לְבָאוֹת היה יישוב מקראי כנראה בצפון-מערב הנגב.
מוזכר בספר יהושע כעיר המצוייה בנחלת שבט שמעון או בנחלת שבט יהודה.
חוקר המקרא עמנואל ענתי סובר כי שמו של האתר נגזר מהמצאו של מבנה פולחן לאלה כנענית בשם לביאה, "ומכאן שראשיתה של העיר היא בתקופה הכנענית".
לבאות מוזכר כאחד מערי שבט יהודה, בין סַנְסַנָּה לשלחים:
”זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם: וַיִּהְיוּ הֶעָרִים מִקְצֵה לְמַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה אֶל גְּבוּל אֱדוֹם בַּנֶּגְבָּה קַבְצְאֵל וְעֵדֶר וְיָגוּר: ... וְצִקְלַג וּמַדְמַנָּה וְסַנְסַנָּה: וּלְבָאוֹת וְשִׁלְחִים וְעַיִן וְרִמּוֹן כָּל עָרִים עֶשְׂרִים וָתֵשַׁע וְחַצְרֵיהֶן:”
בית לבאות נזכר גם כשייך לשבט שמעון, בין חצר סוסה לבין שָׁרוּחֶן:
”וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הַשֵּׁנִי לְשִׁמְעוֹן לְמַטֵּה בְנֵי שִׁמְעוֹן לְמִשְׁפְּחוֹתָם וַיְהִי נַחֲלָתָם בְּתוֹךְ נַחֲלַת בְּנֵי יְהוּדָה: וַיְהִי לָהֶם בְּנַחֲלָתָם בְּאֵר שֶׁבַע וְשֶׁבַע וּמוֹלָדָה: ... וּבֵית לְבָאוֹת וְשָׁרוּחֶן עָרִים שְׁלֹשׁ עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן:”.
ענתי שיער כי בית לבאות היא העיר בֵּית בִּרְאִי המוזכרת בספר דברי הימים:” בְּנֵי שִׁמְעוֹן נְמוּאֵל וְיָמִין יָרִיב זֶרַח שָׁאוּל: ... וַיֵּשְׁבוּ בִּבְאֵר שֶׁבַע וּמוֹלָדָה וַחֲצַר שׁוּעָל: ... וּבִבְתוּאֵל וּבְחָרְמָה וּבְצִיקְלָג: וּבְבֵית מַרְכָּבוֹת וּבַחֲצַר סוּסִים וּבְבֵית בִּרְאִי וּבְשַׁעֲרָיִם אֵלֶּה עָרֵיהֶם עַד מְלֹךְ דָּוִיד:”
לקריאה נוספת

יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 83.
הערות שוליים

1 2  עמנואל ענתי, הערך: בית לבאות, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 155.
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ'–ל"ב.
↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים א'–ו'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק ל"א.
ברוך חפץ (עורך ספרותי)

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1932 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  17 במרץ 2019 (בגיל 86) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 
ברוך חפץ (29 ביולי 1932 - 17 במרץ 2019) היה עורך ספרותי ישראלי, מייסדו ועורכו הראשון של כתב העת הספרותי "עכשיו".
ביוגרפיה

נולד בירושלים למשפחה ירושלמית ותיקה, דור חמישי בירושלים.
בשנת 1957 הוציא לאור קובץ ספרותי בשם "אוגדן", במטרה להעניק במה ספרותית לדור החדש בספרות העברית. לאחר כשנתיים הוחלף שמו של כתב העת ל"עכשיו".
הגיליון הראשון של כתב העת בשמו החדש "עכשיו" ראה אור בשנת 1959, וצורפו אליו חברי מערכת נוספים – נתן זך, יהודה עמיחי וגבריאל מוקד. בכרך זה פורסם המאמר "הרהורים על שירת אלתרמן", מאת המשורר נתן זך. מאמר זה, אשר כלל ביקורת חריפה ויוצאת דופן על שיריו המוערכים של נתן אלתרמן, היווה אחד משיאיו של מרד הדור הצעיר של משוררי המדינה בפאתוס הלירי של משוררי הדור הקודם, והוא מסכם את הכללים החדשים לשירה עברית.
חפץ שימש כעורך הראשי של כתב העת "עכשיו" וכמרכז המערכת, והוא המשיך במלאכת עריכת כתב העת, יחד עם גבריאל מוקד, במשך שנים רבות.
כתב העת "עכשיו" העניק הזדמנות ליוצרים צעירים להוציא את יצירותיהם לאור, ותרם להפיכתם של יוצרים רבים, ביניהם יונה וולך, דוד אבידן, דליה רביקוביץ' ורבים אחרים, ליוצרים מרכזיים במדינת ישראל.
לצד כתב העת "עכשיו" הקימו חפץ ומוקד את "הוצאת עכשיו", במסגרתה ראו אור למעלה מ–70 ספרים, רובם יצירות ראשונות של יוצרים, ביניהם: אהרן אפלפלד, עדי צמח, יהודה עמיחי, דוד אבידן, יאיר הורוביץ, יונה וולך, אהרן שבתאי, מנחם בן ומאיה בז'רנו.
עיקר המימון לכתבי העת ולהוצאת הספרים נעשה מכיסו הפרטי של חפץ. כתב העת והוצאת הספרים לא זכו, במרבית המקרים, לתמיכה כספית ממקורות ציבוריים.
חפץ גם הוציא לאור את הספר "אמרי חפץ" – סדר תפילות ותשבחות לכל ימות השנה ומועדיה.
נפטר ב-17 במרץ 2019.
בלה סטולר

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1917 זאלאגרסג, הונגריה 
 פטירה:  25 בדצמבר 1944 (בגיל 27) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מדינה:  הונגריה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (5 במרץ 2003) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  בלה סטולר
 
בלה שטולאר (בהונגרית: Stollár Béla;‏ 1917, זאלאגרסג – 1944, בודפשט) היה עיתונאי וחסיד אומות העולם מהונגריה.
קורות חיים

לאחר תום לימודיו התיכוניים היה שטולאר פקיד בבנק. בשנת 1940 זכה שטולאר בתחרות כתיבה ומאז היה עיתונאי ספורט וכתב עבור עיתון הספורט ההונגרי "פשטי הירלפ" (צר').
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בשנת 1943 גויס סטולר לצבא הונגריה ועבד במטה משרד ההגנה. את עבודתו ניצל לשם השגת טפסים רשמיים וציוד משרדי שסייע לו לסייע ליהודים שנשלחו לעבודות כפייה ויועדו להישלח לעבודות אלה. עם עליית פרנץ סלשי לשלטון באוקטובר 1944, סייע שטולאר ליהודים רבים שהיו בין מכריו. הוא סיפק להם מסמכים מזויפים, שלח מזון וכסף ליהודים במחנות לעבודת כפייה ואף ניסה להציל קשישה יהודייה, סבתה של מכרה יהודייה, מצעדות המוות.
שטולאר ארגן קבוצת התנגדות חמושה נגד הגרמנים וכוחות צלב החץ. קבוצת המחתרת בראשותו של שטולאר פעלה מתוך דירה ברחוב קלוטילד 22 בבודפשט בעזרת מסמכים מזויפים, פקודות צבאיות מזויפות ונשק. בין חברי הקבוצה היו יהודים וכן עריקים מהצבא ההונגרי.
ב-25 בדצמבר 1944 איתרו אנשי צלב החץ את הקבוצה בדירה ברחוב קלוטילד עקב הלשנה. רוב חברי הקבוצה נמלטו אך שטולאר ומספר חברים בקבוצתו נלחמו נגד אנשי צלב החץ ונהרגו לאחר קרב קצר.
הכרה והנצחה

בשנת 2003 הוכר שטולאר בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
רחוב קלוטילד בבודפשט, הרחוב שבאחד מבנייניו פעלה קבוצת המחתרת של שטולאר  בתקופת המלחמה, נקרא לאחר המלחמה על שמו של שטולאר .
לוחית זיכרון מוטבעת על בית ברחוב סטולר 22 בודפשט לזכרו של בלה סטולר (רחוב קלוטילד לשעבר)
ג'דווארד

| --- | --- |

ג'דווארד בהופעה ב-X פקטור, 2010
 לידה:  דבלין
 מקום הקמה:  דבלין 
 מוקד פעילות:  דבלין, אירלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 סוגה:  פופ
 חברת תקליטים:  יוניברסל אירלנד, סוני UK
 www.planetjedward.net
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ון פול הנרי דניאל ריצ'רד גריימס אדוארד פיטר אנתוני קווין פטריק גריימס
 
ג'דוארד (באנגלית: Jedward) הם זוג זמרי פופ אירים, תאומים זהים הנקראים ג'ון ואדוארד גריימס (באנגלית: John and Edward Grimes), נולדו ב-16 באוקטובר 1991, בעיר דבלין, אירלנד. ידועים בעיקר בזכות בלוריתם, והופיעו לראשונה בעונה השישית של The X Factor. הם סיימו במקום השישי, וכעת מנוהלים על ידי לואיס וולש, שהיה המורה והמדריך שלהם באקס פקטור.
חיים וקריירה

ג'דוארד הוציאו 3 אלבומים, Planet Jedward, Victory ו-Young Love. הם הוציאו גם 9 סינגלים, שניים מתוכם ייצגו את אירלנד באירוויזיון.
הם ידועים גם בהופעותיהם בטלוויזיה, "Jedward's Big Adventure", "OMG! Jedward's Dream Factory", והשתתפותם בעונה השמינית של האח הגדול סלבריטי.
התאומים הזהים ג'ון פול הנרי ריצ'רד דניאל גריימס ואדוארד פיטר אנתוני קווין פטריק גריימס נולדו למורה בשם סוזנה ולמומחה מחשבים בשם ג'ון גריימס, ולאח גדול בשם קווין. ג'ון גדול מאדוארד בעשר דקות. כבר מגיל קטן היו קורבנות לבריונות בבית הספר, כיוון שהיו שונים ובגלל אהבתם למוזיקת הפופ.
בשנת 2009, נבחנו תחת השם ג'ון ואדוארד לעונה השישית של האקס פקטור הבריטי. עם התוכנית נולד הכינוי "Jedward", שילוב של שמותיהם, על ידי מעריציהם. הם סיימו במקום השישי.
בשנת 2010 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם הנקרא "Planet Jedward", המורכב מקאברים, שחלקם ביצעו בתוכנית האקס פקטור, ושני סינגלים מתוכו הנקראים "Under Pressure - ice ice baby", שילוב של שני השירים "Under Pressure" ו-"ice ice baby", בהשתתפות Vanilla Ice, ו-"All The Small Things".
ב-12 בפברואר 2011, הוציאו התאומים את הסינגל השלישי שלהם "Lipstick", אשר הגיע לשיא במקום הראשון באירלנד, ואשר ייצג את אירלנד באירוויזיון 2011, העביר אותם את חצי הגמר שלהם והביא אותם למקום השמיני בגמר. ג'דווארד זכו ב"פרס האמנותי" ע"ש מרסל בזנסון עבור הופעה הטובה ביותר באירוויזיון, לאחר שנבחרו ברוב קולות על ידי שופטי התחרות מהמדינות המשתתפות בתחרות.
ב-18 באוגוסט נכנסו לבית האח הגדול סלבריטי 8, וסיימו במקום השלישי.
במאי 2012, ייצגו את אירלנד שוב באירוויזיון 2012, עם הסינגל שלהם "Waterline", והגיעו למקום ה-19 בגמר.
בנימין כץ

אין תמונה חופשית
בנימין כץ (בכתיב יידי סובייטי: בעניאמין קאַץ; 1906, הורודניצה, האימפריה הרוסית – 3 ביולי 2002, כ"ג בתמוז תשס"ב, תל אביב) היה משורר יידיש, עורך ומתרגם.
ביוגרפיה

בנימין כץ נולד בהורודניצה שליד ז'יטומיר בדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה) במשפחה של קדרים עניים, וזכה לחינוך דתי מקובל. הוא התייתם מאביו אהרון בעודו ילד, וגודל על ידי אחיו הגדולים ממנו, בעזרת אמו. יחד עם לימודיו בתלמוד תורה, למד גם בבית ספר רוסי. בהיותו נער כבן שלוש עשרה, היגרה משפחתו לטורונטו, קנדה, והצטרפה אל משפחת דודו.
בנימין כץ החל בכתיבתו, בעברית וביידיש, בעודו נער, לימים נטש את הכתיבה בעברית והתמסר לכתיבה ביידיש בלבד. בשנת 1924, בסוף לימודיו בבית-הספר התיכון בטורונטו, ארגן מועדון של קוראים ודוברי עברית, בשם "דוברי עברית". הוא ערך גם כתב עת עברי לנוער, בשם "המעין". בסיום לימודיו עסק במלאכות שונות, היה סדר בבית דפוס, היה מורה ועיתונאי.
בשנת 1933 היגר בנימין כץ לניו יורק, שם התגורר במשך שש-עשרה שנים. בניו יורק הוא הרחיב את פעילותו העיתונאית וכתב לספריית "הרכבת התחתית", "סאבוויי-ביבליאָטעק, 1000 געשיכטעס פאר גרויס און קליין", שהוציאה ספרוני קריאה ביידיש לקוראים צעירים ומבוגרים, לקריאה בעת נסיעתם ברכבת התחתית בניו יורק.
בשנת 1949 עלה בנימין כץ לישראל יחד עם רעייתו, משוררת היידיש ברכה קופשטיין. מפעלו הספרותי הידוע ביותר הוא האנתולוגיה המקיפה של שירי ערש ביידיש, "אונטער יאַנקעלעס וויגעלע" (יידיש: "מתחת לעריסתו של יענקלה") שערך עם רעייתו. בספרייה הלאומית בירושלים מצויים כעשרה מספריו, שירי הילדים העממיים-אגדיים שלו, סיפוריו ומערכוניו.
בנימין כץ נפטר בתל אביב בשנת 2002, בגיל 96.
יצירתו

בעניאמין קאץ, שיכעלעך אין כאלעם (צייכנונגען: נאטע קאזלאווסקי), ניו יורק: ב. כץ, 1940.
בנימין קאץ, דער חלום פון ברידער: לידער, ניו יורק: לנדסלייט, 1947.
בנימין קאץ, אויף האלב מאסט און העכער העכער, ניו יורק: שלום, 1985.
יצירתו > ספריו בעברית

בנימין כץ, כך או אחרת: סיפורים, תל אביב: אל"ף, תשל"ה-1975.
בנימין כץ, ילדי הפרחים השחורים: שירים, תל אביב: אל"ף, תשל"ה-1975.
בנימין כץ וברכה קופשטיין (עורכים), שירי ערש ליענקלה: אנתולוגיה (תרגם: אוריאל אופק), ניו יורק: שלום, 1983.
בליה חופית

צוקי הסלע של אזור נורפוק בחבל החוף של מזרח אנגליה מועדים לרמות גבוהות של בליה
בליה חופית היא בליה של קרקע והסרה של חוף או משקע של דיונה על ידי תנועת גלי ים, או על ידי פעילות של גאות ושפל, זרמי ים או ניקוז. גלים שנוצרים על ידי סופות, פרצי רוח או כלי רכב מהירים גורמים לסחיפה חופית שעלולה לגרום להיעלמותם של סלעי משקע ומשקעים לאורך זמן, או לפחות לחלוקה מחדש של משקעים חופיים; סחיפה באזור אחד עלולה לגרום להצטברות באזור אחר.
סקירה

המחקר של סחיפה וחלוקה מחדש של משקעים נקרא "מורפודינמיקה חופית". היא עלולה להיווצר על ידי תנועות של הידראוליקה, שחיקה, התנגשות וקורוזיה.
על חופים שאינם סלעיים התוצאה של בליה חופית היא מערכי סלע שעברו שינויים באזורים בהם קו החוף מכיל שכבות של סלע או אזורי העתקים עם עמידות משתנה לבליה. אזורים רכים מתבלים הרבה יותר מהר מאזורים קשים, כשבדרך כלל התוצאה היא תצורות נוף כמו מנהרות, גשרים ועמודים. שחיקה פועלת גם באזורים שיש בהם פרצי רוח עזים, חול רפוי וסלעים רכים. ההסעה של מיליוני חלקיקי חול על ידי הרוח יוצרת תופעה של התזת חול. התופעה הזאת עוזרת לסחוף, להחליק ולמרק סלעים. שחיקה מוגדרת כבליה של משטחי סלע בדרך פעולה מכנית של סלע אחר או של חלקיקי חול.
גורמים המשפיעים על קצבי שחיקה

היכולת של גלים ליצור סחיפה של פני הצוק תלויה בגורמים רבים. העיקריים שבהם:
הקשיות ועמידותם של סלעים בעלי מפנה ימי לבליה תלויה בחוזק המכני של הסלע עצמו ובנוכחותם או קיומם של בקיעים (fissure) או שברים ושכבות של חומר לא מגובש כמו סילט וחול.
הקצב שבו הריסות (debris) מהצוקים מוסעות מחוף הים באזור שבין הגאות והשפל (intertidal zone) (להבדיל מפעולת הגאות והשפל) תלויה בעוצמה של הגלים שחוצים את החוף. עוצמה זו צריכה להגיע לרמה קריטית כדי להסיר חומר מעיי החורבות, עיי חורבות יכולים ל"השאיר" חומר באופן מתמיד ולכן ההסרה של עיי חורבות אלה יכולה לארוך הרבה שנים כדי להעלים אותם לגמרי.
חופים מפזרים את אנרגיית הגלים לאורך שפת הים ומספקים הגנה לקרקע שגובלת בה אך זה תלוי ביציבות שפת הים או ברמת ההתנגדות שלה להנמכה, ברגע ששפת הים יציבה היא אמורה להתרחב ולהיות יותר יעילה בפיזור אנרגיית הגלים כדי שגלים פחות חזקים בפרט וגלים בכלל יגיעו מעבר לשפת הים אל החוף. האספקה של חומרי סחף מזרימה שמגיעים לשפת הים מתחת לצוקים עוזרים לוודא שיש חוף יציב.
הבתימטריה (Bathymetry) הסמוכה או התצורה של קרקעית הים שולטים באנרגיית הגלים שמגיעה לחוף ויכולה להיות לה השפעה מכרעת על קצב בלית הצוקים.
שרטונים ועמודים נותנים הגנה בפני בליה שנגרמת כתוצאה מגלים על ידי זה שהם גורמים לגלי הסערה להתנפץ עליהם ומפזרים את האנרגיה הגלית שלהם לפני שהם מגיעים לחוף. בהינתן האופי הדינאמי של קרקעית הים, שינויים במיקום השרטונים והעמודים עלולים לגרום לאזורים של בלית חוף או בלית צוקים לשנות מיקום לאורך החוף.
בליה חופית הושפעה רבות על ידי עליית מפלס פני הים באופן גלובאלי. לאורך חוף הים המזרחי של ארצות הברית היו מקרים רבים של בליה חופית מואצת. במקומות כמו פלורידה נצפתה בליה חופית מוגברת. בתגובה הגדילו פלורידה והמחוזות הספציפיים שבה את תקציבם כדי לחדש את מלאי החול הסחוף שמושך תיירים לפלורידה ועוזר לתמוך בתעשיית התיירות הענפה שלה.
גורמים נוספים: תהליכי בליה והסעה של מדרון, הידרולוגית המדרון, צמחייה, שחיקת רגל הצוק, הצטברות משקעים ברגל הצוק, התנגדות המשקעים שממוקמים ברגל הצוק לשחיקה והסעה, פעילות אנושית, סחיטת משאבים (Resource extraction) וניהול חופי (Coastal management).
תנועת גלים > פעילות הידראולית

הידראוליקה נגרמת כתוצאה מגלים המכים על פני הצוק וניצבים מול אוויר שנדחס בסדקים על ראשית הצוק. תהליך זה מפעיל לחץ על המסלע שמסביב ויכול באופן הדרגתי לנפץ ולהסיר חלקים. במשך זמן, הסדקים יכולים לגדול ולפעמים יוצרים מערות. הרסיסים/שבבים צונחים לקרקעית הים שם הם חשופים לפעילות גלית מתמשכת.
תנועת גלים > אטירציה

אטירציה מתרחשת כאשר גלים גורמים לדרדרת - חלקי אבן רופפים מתנגשים אחד בשני, משתפשפים ו"מכרסמים" הדדית ובאופן הדרגתי הם נהיים קטנים יותר, חלקים יותר ועגולים יותר. דרדרת גם מתנגשת עם בסיס פני הצוק ומכרסמת חתיכות קטנות של אבן מהצוק או שתהיה לו השפעה של שחיקה בדומה לשיוף על ידי נייר זכוכית.
תנועת גלים > קורוזיה ושחיקה

שחיקה מתרחשת כאשר גלים נשברים על פני הצוקים ולאט לאט גורמים לסחיפה. כשהים מכה בפני הצוקים הוא גם משתמש בדרדרת (אותן חתיכות אבן) מתנועות גלים אחרות לחבוט ולשבור חלקי אבן אחרים ממעלה פני הצוק שיכולים לשמש לאותה תנועת גלים ושחיקה.
קורוזיה או בליה כימית אשר מתרחשת כשרמת החומציות (כל ערך מתחת ל-PH של 7) של הים "אוכלת" את הסלעים על פני הצוק. פני צוק של צוקי אבן גיר שיש להם PH גבוה מושפעים במיוחד בצורה הזאת. תנועת גלים גם מעלה את קצב הריאקציה על ידי הורדת החומר שאליו הייתה הריאקציה.
מקומות בהם מתקיימת בליה חופית

דוגמה לצוק היא בצפון ווילס שם אחרי שנים רבות שהים הכה בצוקים, כתוצאה מכך הבתים במעלה הצוק החלו לקרוס אל תוך הים. בחלק מהם אפשר לראות אפילו את ה"גב" של הבתים שנפלו והוטלו מעל הצוק ששוסע על ידי הים.
דונוויץ', בירת מסחר הצמר בימי הביניים של אנגליה, נעלמה במהלך תקופה של כמה מאות של שנים בעקבות חלוקה מחדש של משקעים על ידי גלים.
גם הפרעה אנושית יכולה להגדיל את הבליה החופית, כמו עיירת החוף הלסאנדס באזור דבון באנגליה, שנשטפה במהלך שנה אחת כתוצאה ישירה של אוניית מחפר אשר חפרה בלווחה שהייתה במפרץ שלפניה.
הבתים בחוף קליפורניה ניזוקים באופן קבוע כתוצאה מבליה של צוקים, כיוון שיש בו מצוקים רכים והוא גם מאוכלס מאוד באנשים. לשון השטן, סנטה ברברה ומאליבו מושפעות באופן קבוע מבליית צוקים.
קו החוף של הולדרנס לחופה המזרחי של אנגליה, קצת צפונה מהאמבר הוא אחד מאזורי החוף המתבלים בקצב המהיר ביותר באירופה בגלל מצוקי החרס הרכים והגלים החזקים. שובר גלים ואמצעים מלאכותיים אחרים שנבנו כדי למתן את הבליה רק האיצו אותה במורד החוף, מפני שסחיפה קו חופית (long shore drift) "מרעיבה" כביכול את החופים מחול שיכול להאט בליה ומשאירה אותם יותר פגיעים לבליה. גם צוקי דובר הלבנים הושפעו מהבליה החופית המואצת.
בליה חופית בישראל

תהליכי השקעה באזורים חופיים: השקעה של חומר שמגיע ממקום אחד ומושקע במקום שני מצטבר ובונה נוף. הנופים המזוהים ביותר הם החופים החוליים שנוצרים כאשר קצב ההשקעה של החומר גדולה יותר מקצב ההסרה שלו.
בעונת החורף יש הנמכה של קו החוף כי יש יותר הסרה (סופות, סערות וכו') אל תוך הים. בקיץ המערכות מתונות יותר ויש יותר הבאה והשקעה של חומר אל תוך החוף.
האזור החופי של ישראל בנוי מסלעי כורכר ומקרקעות שהצטברו בתקופת הפליסטוקן, סלעים ומשקעים אלו מורכבים בעיקר מחול קוורץ, משברי רכיכות ומכמויות משתנות של חומר מלכד גירי
חומר הסחיפה הגיע מדלתת הנילוס (תאוריה שמצוטטת פעמים רבות, אבל חול ים מורכב מגרגרים בעלי גודל 2 מ"מ ומעלה, שלא ניתן להסביר, באופן מדעי, הסעתם לאורך מאות קילומטרים[דרושה הבהרה]) דרך זרמים מקומיים לאורך החוף ומושקע על ידי גלי הליחוך (Swash). היום המנגנון הזה מוגבל על ידי סכר אסואן שמונע כניסת משקעים והזנתם לים התיכון וכן משטר הזרמים, הגלים והרוח אשר משתנים בשנים האחרונות.
הגלים מתכנסים וכך מסירים חומר מאזורי הכף (headland) לכן מכן הם משקיעים אותו במפרצים לטובת יצירת חוף. אם התנאים הסביבתיים לא משתנים (אקלים, זרמים) בסופו של דבר החוף יתיישר. עם זאת, במקומות שנבנו שוברי גלים מקבילים לקו החוף (כמו בתל אביב) התאספה כמות חול שחיברה את שוברי הגלים עם קו החוף. כלומר, החול לא רק שלא נגרע, כמאמר הציטוטים הפופולריים, אלא אף התווסף.
לדברי דב רוזן, מנהל המחלקה לגאולוגיה ימית ותהליכים חופיים במכון לחקר ימים ואגמים, ישנה הערכה שמפלס הים התיכון יעלה בכחצי מטר עד 2040 ובכמטר עד 2100.
לפי הסברו של דני שפר, מנכ"ל הארגון הסביבתי אקואושן, עלייה זאת צפויה למוטט את מצוקי הכורכר בישראל, להציף שכונות שנמצאות בגובה פני הים ולפגוע בתשתיות ובמתקנים שנמצאים על החוף, כמו תחנות הכוח והנמלים.
כמו כן, על פי המשרד להגנת הסביבה ישראל מאבדת עשרות ס"מ משטחה בכל שנה כיוון שהמצוקים לאורך החוף נשחקים בגלל הגלים והמים שחודרים לתוכם, קצב שחיקת המצוקים עקב תנועת המים המכים בהם יביא לצמצום שטח המדינה בכמה אלפי דונמים תוך 50 שנים. בין הסכנות שצוינו היו קריסת בתים, אתרי תיירות ואתרי מורשת אל תוך הים.
ראו גם

קשת
אבן חוף
בליה ספרואידית
מניפת סחף
הערות שוליים

↑  אולדייל רוברט, בלייה חופית בקייפ קוד: שאלות ותשובות (באנגלית), באתר www.woodshole.er.usgs.gov.
↑  בקלר נתן, גביש אליעזר, רצועת חוף השרון - גורמים ותהליכים גיאומורפולוגים ומשקעולוגיים בתוך דגני.א, ספר השרון סדרת ארץ, הוצאת משרד הביטחון 1990, עמ' 61
1 2  בילי פרנקל ו-AP, מלונדון עד קובה, דרך ת"א: הים עולה, מה עושים?, באתר ynet, 22 ביוני 2013
| גאוגרפיה פיזית |
| --- | --- | --- |
| תחומים | גאוגרפיה סביבתית • גאומורפולוגיה • הידרולוגיה והידרוגרפיה • חקר קרחונים • מדעי האטמוספירה • מטאורולוגיה • קלימטולוגיה • פלאוקלימטולוגיה • אוקיינוגרפיה • אוקיינוגרפיה פיזיקלית • אוקיינוגרפיה כימית • אוקיינוגרפיה ביולוגית • אוקיינוגרפיה מטאורולוגית |  |
| מונחים יבשתיים | קרקע • טקטוניקת הלוחות • יבשת • מצר יבשה • ארכיפלג • אי • חצי אי • אטול • מדבר • נווה מדבר • חולות נודדים • חולית • ערבה • סוואנה |  |
| מונחים ימיים | אוקיינוס • ים • זרם ים • אגם • מעיין • נהר • נחל • דלתה • מפרץ • מפרצון • מצר ים • יובל |  |
ראו גם גאוגרפיה פיזית – מונחים
בליה בקנה מידה קטן מחרבת פסי רכבת נטושים
חוף פלמחים
בנימין ליפקין

| --- | --- |

בנימין ליפקין נואם, 2011
 לידה:  21 במרץ 1974 (בן 50) כ"ז באדר תשל"ד ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 בת זוג:  נחמה דינה ליפקין (למשפ' ויגלר)
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  bmlipkin
בנימין מנשה ליפקין (לעיתים: ליפקין-שחק; נולד בכ"ז באדר תשל"ד, 21 במרץ 1974), מוותיקי העיתונות הדתית והחרדית בארץ, הוא כיום סופר ויועץ תקשורת המעניק שירותי כתיבה, עריכה, הרצאות והנחיות, אסטרטגיה ויחסי ציבור.
ליפקין, חסיד חב"ד, בעבר שימש עורך ראשי של העיתונים החרדיים: היומון "המבשר", ביטאון ש"ס "יום ליום", והשבועון "בקהילה".
ביוגרפיה

נולד בירושלים לר' יעקב משה, חסיד חב"ד. למד בישיבת תומכי תמימים בלוד ובישיבת חב"ד בקריית גת.
בשנת תשנ"ג, 1993 החל לפרסם טורים פובליציסטיים בשבועון כפר חב"ד. במשך כשנתיים שימש ככתב בשבועון זה, כשיוסי אליטוב חובר אליו ושניהם יחד נשאו את שם העט מאניס לביא. לאחר פטירת רבי מנחם מנדל שניאורסון, בעודו שוהה בשנת לימודים בניו יורק, פרסם בכפר חב"ד סדרת יומנים תחת הכותרת "מיומנו של אחד התמימים", אשר תיארה את סערת הרגשות בחצר.
ביולי 1995 (תמוז תשנ"ה) נישא לנחמה דינה, בתו של שלמה ויגלר, מזכיר ישיבת תומכי תמימים בלוד.
בשנת 1996 עבר לעיתון 'יום השישי', שבו שימש כמראיין הראשי. בהמשך, ערך את ביטאונה של ש"ס יום ליום וכן את המגזין 'משפחה טובה'. בתקופה שאמנון ליפקין-שחק היה בקדמת החיים הציבוריים בישראל, שאל ממנו את שמו וחתם בשם בנימין ליפקין-שחק. בהמשך שב לשמו המקורי.
בין השנים 2000–2012 שימש עורכו הראשי של השבועון החרדי בקהילה. בנובמבר 2012 מונה לעורך העיתון המבשר שם כותב טור יומי בשלושה נושאים עם כותרות בעלות צליל זהה, בנוסף בסוף השבוע כתב מאמר השקפתי בעיתון היומי,וכפולת עמודים פותחת במוסף השבועי.
כשנתיים לאחר הקמת רדיו קול חי ערך והגיש בתחנה תוכנית תחקירים שבועית בשם 'חשיפה'[דרושה הבהרה]. מאז תמוז תשע"ב הגיש במשך כשנה ברדיו קול את מהדורת 'סוף השבוע' של יומן החדשות, מדי יום חמישי.
היה חבר צוות ההסברה של יהדות התורה לקראת הבחירות לכנסת ה-19 כנציג סיעת שלומי אמונים.
בשנת 2023 החל לעבוד כיועץ תקשורת במשרד צור תקשורת עד לתחילת 2024.
חיים אישיים

ליפקין נשוי לנחמה דינה (למשפחת ויגלר) אב ל-11 בנים ובת, מתגורר ברמלה.
ספריו

דמות חסידית, ירושלים תשנ"ה (1995), סיפורים שכתב סבו, הרב יהושע ליפקין. גרסה מחודשת יצאה בשנת תשע"ו (2016) בשם באותיות של משפיע עם הוספות, בהוצאת חזק
על הכוונת, בהוצאת תורת חיים, ירושלים תשנ"ח (1998). חיבור זה מציג תאוריית קשר ולפיה מטרתו המקורית של המחבל בפיגוע הירי בגשר ברוקלין הייתה להתנקש בחייו של הרבי מלובביץ'
ארץ אבותינו, ירושלים תשנ"ח (1998), מורה דרך לתייר ולמטייל הדתי והחרדי בארץ ישראל
שלמות הארץ, היכל מנחם (1996), שיטת רבי מנחם מנדל שניאורסון בענייני מסירת שטחים, עם יוסף יצחק אליטוב
חשבונו של עולם, מכון הספר, לוד (2000), על השנים תשמ"ח-תשנ"ב (1988–1994) בסביבתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון
שאמיל, לוד (1998), פרקי זכרונות וגעגועים על רבי מנחם מנדל שניאורסון. גרסה מחודשת יצאה בשנת תשע"ו (2016) בשם נפשי תערוג
בכל ביתי נאמן הוא, מכון רז"ג, כפר חב"ד (2011), מסכת חייו ופועלו של החסיד שניאור זלמן גוראריה, עם יוסי אליטוב
המזכיר - תולדות חייו ופועלו במחיצת הרבי של הרב יהודה לייב גרונר, חלק ראשון, 2021, 450 עמ'
שבעה רועים - תולדות אדמור"י חב"ד (2 כרכים) יחד עם הסופר יאיר וינשטוק, הוצאת ספרים מעיינותך, תשפ"ב (2021)
המאורות הגדולים : דברי ימי מורנו הרה"ק רבי ישראל בעל שם טוב ומורנו הרה"ק רבי דוב בער, המגיד ממזריטש / בנימין ליפקין, יאיר וינשטוק. [ירושלים] : מעיינותיך, תשפ"ג [2022].
אמונת אומן נוטרת : היסטוריה, תחקירי עומק, סיפורים. [כפר חב"ד] : [בנימין ליפקין], [תשע"ה 2015?].
בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית קברות באחזקת ועדת חבר העמים לקברי מלחמה 
 מיקום:  עמארה 
 מדינה:  עיראק 
 קואורדינטות:  31°50′43″N 47°09′38″E﻿ / ﻿31.8454°N 47.1606°E﻿ / 31.8454; 47.1606
 he
 
קיר ההנצחה בבית הקברות הצבאי בעמארה (2014)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קטע מקיר ההנצחה בבית הקברות הצבאי בעמארה (2014)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה הוא בית קברות צבאי שהקימו הבריטים בעיראק, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כדי לקבור את חיילי צבא בריטניה שנפלו במהלך המערכה במסופוטמיה. בית הקברות נמצא באחריות ועדת חבר העמים לקברי מלחמה אולם אחזקתו נתקלת בקשיים לאור המצב הביטחוני המעורער בעיראק. בית הקברות מנציח את מותם של כ-4,600 מחיילי צבא בריטניה שנפלו במלחמת העולם הראשונה.
רקע

במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיע הצבא הבריטי להחלטה על קבורת חללי האימפריה הבריטית במקום נפילתם. החלטה זו נבעה לא רק מן הקושי להחזיר לקבורה בארצות המוצא היקף עצום של חללים אלא גם מהרצון לכבד את אחוות הלוחמים בכך שיקברו באותו מקום (ובאותה צורה) את כל חללי היחידות שנלחמו כתף אל כתף. בהחלטת משנה הוגדר גם האופן האחיד בו יקברו ויונצחו הקברים ברחבי העולם כמו גם האופן בו יתוחזקו (במידת האפשר) בתי הקברות הצבאיים.