stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן זואלארט
קורות חייו

בהיותו ברומא בשנת 1585 יחד עם בן ארצו, הברון פיליפ דה מרוד (Mérode) (אנ'), נתבקש ללוות את האציל הצעיר במסעותיו ברחבי איטליה וגרמניה. הברון הבטיח לו בהזדמנות זו שאף הוא יהיה מוכן ללוותו במסע לכל מקום שיחפץ. בעת טיוליהם באירופה, השכיל זואלארט גם ללמוד לצייר את הנופים שראה. ב-29 ביוני 1586 הפליגו שני החברים לארץ הקודש יחד עם שני אנשי כנסייה, דומניקו דאנזי מחצר האפיפיור ומארן יאן דן זאנדה מקמברה, ואיתם נוסעים נוספים. אחרי שנחתו בטריפולי, בחוף הלבנט, המשיכו בספינה עד לנמל יפו ומשם, ב-25 באוגוסט 1586, התחילו את ביקורם בארץ ישראל שבה שהו, בין השאר, בירושלים ובבית לחם. ב-9 בספטמבר יצאו את הארץ וב-25 בנובמבר חזרו לאירופה דרך נמל ונציה.
מיָד אחרי שובו פרסם זואלארט את חיבורו, "מסע חדור אמונה לירושלים", שראה אור ברומא ב-1587 בשפה האיטלקית. שמו של זואלארט כתוב עליו בגרסתו האיטלקית – ג'ובאני זואלארדו, "אביר הקבר הקדוש של אדוננו", והספר מלווה ב"ציורים של מקומות מארץ הקודש ומארצות אחרות". החיבור הופיע ב-1608 במהדורה מורחבת באנטוורפן בניב הואלוני, "המסע חדור האמונה לירושלים, יחד עם תמונות המקומות הקדושים ורבים אחרים, מצוירים לפי הטבע". מהדורה זו, שהכילה מפות ותרשימים, הודפסה שוב ב-1626, ובמבוא לה המחבר מתלונן שכומר מטולוז, בשם קסטלה, העתיק בשנת 1608 חלק מהמהדורה הראשונה, האיטלקית, וזייף חלק מהציורים. ב-1606 ראתה אור מהדורת ספרו בגרמנית, ושמו מופיע בה כ-Johan Schwallart.
ציוריו של זואלארט הועתקו לספרי אחרים בדורות הבאים, כגון בספרי המסעות של בני דורו, ג'ורג' סנדיס ויוהאן קוטוביקו (אנ') ובספרו של אלעזר הורן במחצית הראשונה של המאה ה-18.
הספר מתאר את המסע בן ששת החודשים של זואלארט ומלוויו בארצות המזרח ומכיל מידע וציורים מארץ ישראל בתקופה המוקדמת של השלטון העות'מאני.
כתיבתו של זואלארט ארכנית, לפעמים נאיבית, אך תמיד בתום לב.
זואלארט מקפיד להזהיר במקרים שבהם מתאר מקומות שלא ראה במו בעיניו. קיימים בו תיאורים של ונציה, האיים זקינתוס, קפריסין, כרתים, סביבות בית לחם, יפו וירושלים וכן טריפולי שבחוף לבנון.
ב-1610 פרסם זואלארט חיבור המכיל תיאורים של העיר אַת, שבראשה עמד שנים רבות, "כולל הקמתה וקביעת שמה, אתריה ומבני הציבור שלה, הפריבילגיות שלה וכן אלה של אציליה ומושליה עד ימינו".
קטעים מתיאורי ארץ ישראל

על בית לחם: ”בית לחם המודרנית, הנמצאת במצב ירוד ואינה מאוכלסת כראוי, אין בה אלא צריפים קטנים וחורבות של בתים ישנים. אנשי בית לחם ותושביה הם כולם מוּרים מסכנים, כלומר ערבים בני דת מוחמד, ונוצרים סורים המייצרים חרוזים וצלבי עץ, שאותם הם מוכרים לנו, ומסיבה זו נוהגים ללמד את ילדיהם איטלקית.”
על התחנות בוויה דולורוזה: ”באשר לכל המקומות הקדושים האלה לא יכולנו אלא להתנחם שראינו אותם בדרך, מפני שאסור לעצור או להתפלל על ידם ללא כיסוי ראש, אף לא לעשות בקרבתם כל מעשה אחר, להביט בהם זמן ממושך, או לכתוב או לרשום בפומבי.”
לקריאה נוספת

"Jean Zuallart", in: Louis-Gabriel Michaud, Biographie universelle ancienne et moderne: histoire par ordre alphabétique de la vie publique et privée de tous les hommes avec la collaboration de plus de 300 savants et littérateurs français ou étrangers, 2e édition, 1843-1865
הערות שוליים

↑  Devotissimo viaggio di Gerusalemme
 fatto e descritto in sei libri dal Signor Giovanni Zuallardo, Cavaliere del Santiss.Sepolcro di N.S. l'Anno MDLXXXVI- Aggiontivi i disegni in Rame di varii Luoghi di Terra S. ed altri Paesi
↑  Jean Zuallart, Le tres devot voyage de Ierusalem, avecq les figures des lieux saincts & plusieurs autres, tirées au naturel, Anvers, 1608
↑  Deliciae Hierosolomytanae & totius Palaestinae, das ist, Bilgerfahrt in das Heilige Land, 1606
↑  ריכב רובין מתעכב על מפת ירושלים של זואלארט (זואלרדו) במחקרו על מפת ירושלים מאת אנטוניו דה אנג'ליס (1578): מפת-אם והמפות שנגזרו ממנה, קתדרה 52, יולי 1989, עמ' 112–119
↑  Description de la ville d'Ath, contenant sa fondation et imposition de son nom, aussy ses lieux & edifices publics, ses privileges, & ceux qui en sont esté seigneurs & gouverneurs iusques à present, etc.,, Ath: Jean Maes,
1610
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298121805171  BNE: XX4703163  BnF: cb10723505m (data)  GND: 128449489  ICCU: BVEV036188  ISNI: 0000 0001 1066 444X  LCCN: no99003882  NKC: ola2012694059  NTA: 115533559  VIAF: 62600158   WorldCat (עם VIAF): 62600158
הסערה (צ'ייקובסקי)

הסערה (ברוסית: Буря) היא פנטזיה סימפונית בפה מינור, אופוס 18, מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, אשר נכתבה בהשראת המחזה הסערה של ויליאם שייקספיר.
היצירה בוצעה לראשונה בדצמבר 1873 במוסקבה. המנצח על התזמורת היה ניקולאי רובינשטיין. היצירה התקבלה בחום רב על ידי המאזינים ובעוינות רבה מצד המבקרים. רק במאה ה-20 זכתה יצירה זו, על התזמור המבריק שלה, התובעני ביותר כלפי הנגנים ואחת הראשונות שצ'ייקובסקי כתב לתזמורת, לקבלת הפנים הראויה לה, כאשר גם המבקרים קיבלו אותה באותה התלהבות כמו קהל המאזינים.
תוכנית היצירה פורסמה יחד עם הפרטיטורה:
הים – (תיבה 1 עד תיבה 82: הפתיחה בפה מינור יוצרת תחושה של גלי הים הנעים לאיטם בכלי הקשת, מעליהם בונה צ'ייקובסקי מלודיה בנגינת קרן יער. יחד עם זאת מוסיף צ'ייקובסקי אלמנטים, המבשרים את בוא הסערה מתיבה 83 ועד תיבה 142.
הקוסם פרוספרו שולח את אריאל, משרתו, ליצור סערה אימתנית בלב ים כדי להטביע את האניה הנושאת את פרדינאנד; מתיבה 143 ועד תיבה 251: קטע על פי מיטב המסורת משל צ'ייקובסקי. פורטיסימו בכל כלי התזמורת ממחיש את הסערה. החלילים וכלי הקשת מנגנים לעיתים תרוצות עולות ויורדות. כלי הנשיפה ממתכת מבססים את מוטיב הסערה על המלודיה שניגנה הקרן בפתיחה, בשילוב כלי ההקשה השונים. עם שוך הסערה העזה, דועכת המוזיקה לאיטה. קטע מעבר מתיבה 252 ועד תיבה 264 כהכנה לסצנת האהבה.
ניצני אהבה ראשונים מלבלבים בין פרדינאנד ומירנדה, מתיבה 265 ועד תיבה 342: מלודיית אהבה אשר איננה נופלת בעוצמתה מסצנת האהבה ב"רומיאו ויוליה". קטע חושני, שנושאו עובר חליפות בין כלי הנשיפה מעץ וכלי המיתר. בתצוגת מוטיב האהבה משולבים גם אלמנטים מתוך הסערה, הנעלמים לאחר זמן ואינם מופיעים עוד.
אריאל – מתיבה 343 ועד תיבה 373: תצוגה מקאברית של אריאל, שהסעיר את הים בפקודתו של פרוספרו. קטע פנטסטי, היוצר דו-שיח מרתק ועתיר דמיון בין כלי הנשיפה מעץ לכלי הקשת.
קאליבאן – מתיבה 374 ועד תיבה 384: הבאסים והצ'לי מנגנים את המוטיב, שמעליו נשמע עדיין הנושא של אריאל. קטע מעבר אל הפיתוח,
תיבה 384 ועד תיבה 458: צ'ייקובסקי מתרכז בפיתוח בעיקר בנושא הסערה. הוא מציג את הפיתוח בכעין קטע פוגלי. אמנם אין זו פוגה בשלמותה, אלא דמוי-פוגה. יחד עם זאת, זהו קטע מרשים ביכולת הכתיבה ובעיקר התיזמור.
הנאהבים נכנעים לקסם האהבה והתשוקה – מתיבה 459 ועד תיבה 550: הפעם המלודיה מקבלת נופך שונה ואחר. הליווי אינטנסיבי יותר. המנגינה מבוצעת תחילה על ידי כלי נשיפה מעץ בליווי כלי הקשת. תצוגה שנייה של המלודיה נמסרת לכלי הקשת, כאשר כלי הנשיפה מעץ מלווים בתרוצות עולות ויורדות. לאחר קטע מעבר בתרוצות עולות ויורדות בכלי הקשת, המלודיה מופיעה פעם נוספת בפורטיסיסימו בכל כלי התזמורת.
פרוספרו מסיר את הכישוף שהטיל על האי וממשיך בדרכו – מתיבה 551 ועד תיבה 581: תרועת ניצחון נשמעת בכל התזמורת, הכישוף הוסר. לאחר קטע הנשמע כמארש עוצמתי דועכת המוזיקה אל כוראל הודיה.
הים – מתיבה 582 ועד תיבה 629: צ'ייקובסקי שב ומציג את נושא הים עם המלודיה בקרן היער עד הסיום השקט. עד כה תואר סיפור המעשה בצלילים, והנה תם הסיפור ואנחנו מתרחקים מהסצנה ומכל אשר היה.
תוכנית זו איפשרה לצ'ייקובסקי להציג כמה אלמנטים נבחרים מהמחזה וליצור פנטזיה סימפונית, אשר איננה כפופה למבנה מסוים, אלא יוצרת מבנה עצמאי. גם אם יש ביצירה אי-אילו רמזים למבנה הסונאטה, המרחק גדול מדי. הנושאים אינם מפותחים דיים ופרק הפיתוח מטפל בעיקר בנושא הסערה עצמה ואינו נוגע במוטיב דואט האהבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583412605171  BnF: cb139101567 (data)  MusicBrainz work: 0dcb4dec-2451-37fd-9afc-3301166ef5ef  SELIBR: 280128  VIAF: 282966208   WorldCat (עם VIAF): 282966208
המפלגה שלך

| --- | --- |

 מדינה:  יפן 
 מייסד:  יושימי וטנאבה 
 מנהיגים:  יושימי וטנאבה
 תקופת הפעילות:  8 באוגוסט 2009 – 28 בנובמבר 2014 (5 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברלית נאוליברליזם ליברליזם כלכלי  ליברטריאניזם
 מטה:  רובע צ'יודה, טוקיו
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז - ימין
 צבעים רשמיים:  אדום וכחול
 http://www.your-party.jp/
 
המפלגה שלך (ביפנית: みんなの党, בתעתיק: מינָה נוֹ טוֹ) היא מפלגת מרכז-ימין ביפן. נשיא המפלגה, יושימי וטנאבה הקים אותה ב-8 באוגוסט 2009, לאחר שפרש מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית בעקבות פיזור בית הנבחרים של יפן על ידי ראש הממשלה טארו אסו. הרעיון בו דוגלת המפלגה הוא הפיכת הממשלה דמוקרטית יותר, והחלשת הקשרים בין הפוליטיקה של יפן לבין מנגנון הבירוקרטיה. בכך מתאימה השקפת המפלגה להשקפותיה של המפלגה הדמוקרטית.
מלבד זאת, בנושאי מסים, יזמות עסקית, הקטנת הממשלה ופיקוח ממשלתי, קרובה יותר המפלגה לימין הפוליטי, לצד המפלגה הליברלית-דמוקרטית, מאשר לשמאלו.
בבחירות הכלליות של 2009 קיבלה המפלגה חמישה מושבים בבית הנבחרים, וב-2010 קיבלה 10 מושבים בבית היועצים של יפן.
ראו גם

מפלגות פוליטיות ביפן
פוליטיקה של יפן
חיידקים גראם-חיוביים

תמונה מיקרוסקופית של החיידק הגראם-חיובי Bacillus subtilis (מתגים סגולים)
חיידקים גראם-חיוביים (באנגלית: Gram-positive bacteria) הם חיידקים אשר מצליחים לשמר את הצבע הסגול בעקבות צביעה בקריסטל ויולט (Crystal violet) בעת צביעת גראם, דבר אשר מבדיל אותם מקבוצת החיידקים גראם-שליליים. הסיבה לכך נובעת מהרכב הדופן הפפטידוגליקנית שלהם, שהיא עבה הרבה יותר מהדופן של חיידקים גראם-שליליים וממיקומה (מהווה את השכבה החיצונית בחיידקים אלה).
מבנה חיידקים גראם-חיוביים

חיידקים גראם-חיוביים מפגינים את המאפיינים הבאים במבנה התא שלהם:
קרום התא (קרום פנימי) - קרום דו-שכבתי ציטופלזמי סימטרי העוטף את החיידק. קרום התא מכיל חלבונים רבים ולו תפקיד במטבוליזם ובהפקת אנרגיה (יצור ATP) בחיידקים.
דופן פפטידוגליקנית עבה - דופן בעובי של 20-80 ננומטר המהווה 95% ממשקל דופן חיידקים גראם-חיוביים. בשונה מחיידקים גראם-שליליים, בדופן הגראם-חיוביים קיימת נוכחות של חומצה טיכואית וליפוטיכואית. הדופן הפפטידוגליקנית העבה מקנה לחיידקים גראם-חיוביים עמידות מפני ליזיס של התא החיידקי (פיצוצו או קריסתו תחת לחצים אוסמוטיים) וכן מפני פגוציטוזה.
היעדר קרום חיצוני - היעדר זה מאפיין חיידקים גראם-חיוביים.
פריפלזמה (Periplasm) - בשטח "הכלוא" בין קרום התא לדופן פפטידוגליקנית (שטח זה קרוי חלל פריפלזמי) נמצא חומר המזכיר בהרכבו ג'ל. חומר זה מכיל תערובת של אנזימים ליטיים (פרוטאזות, פוספטאזות, ליפאזות, נוקלאזות וכיוצ"ב) הנחוצים לחיידקים על מנת לבצע מטבוליזם למקרומולקולות. בחיידקים פתוגניים מאוחסן חלק גדול מהאנזימים הליטיים והטוקסינים בחלל הפריפלזמי (קולגנאזות, פרוטאזות, בטא לקטמאזות ועוד). בנוסף לכך מכיל החלל הפרפלזמי מערכת אנזימים שתפקידה לבצע קליטה ושינוע של מטבוליטים חיוניים, דוגמת סוכרים. תפקידו הנוסף הוא לשמור על לחץ אוסמוטי תקין בחיידקים.
גם בחיידקים גראם-שליליים ניתן למצוא את החלל הפרפלזמי, אולם בשונה מחיידקים גראם-חיוביים הוא גדול הרבה יותר.
גליקוקליקס (קפסולה ו-Slime layer) - מעטפת רירית, המורכבת, על פי רוב, מפוליסכרידים וחלבונים מעטים, הממוקמת בחלק מחיידקים גראם-חיוביים וגראם-שליליים מחוץ לדופן הפפטידוגליקנית ולקרום החיצוני, בהתאמה. לא כל החיידקים מייצרים את שכבת הגליקוקליקס, אולם נוכחותה תורמת רבות לשרידותם ושגשוגם של החיידקים ומהווה בהם גורם אלימות מרכזי בשל מספר סיבות:
מהווה אימונוגן חלש מאוד כלפי מערכת החיסון של המאכסן. דבר אשר גורם למעין "מיסוך" נוכחות החיידק במאכסן.
מהווה מחסום פיזי בפני חדירת מולקולות טוקסיות והידרופוביות, דוגמת דטרגנטים שונים ואנטיביוטיקות.
שומרת על החיידק מפני התייבשות והדבקה בקטריופאג'ית.
מעודדת הצמדות בין החיידקים לבין עצמם ובין החיידקים לרקמת תאים. דבר המאפשר יצירת ביופילמים.
שוטונים - מבנים חלבוניים (מורכבים מחלבון הקרוי Flagellin) המקנים לחיידקים יכולת תנועה. השוטונים מעוגנים לקרום התא וניתן לראותם בחיידקים גראם-חיוביים וגראם-שליליים. בחיידקים גראם-חיוביים מקובעים השוטונים ישירות אל קרום התא באמצעות 2 גופים בזאליים טבעתיים (להבדיל מחיידקים גראם-שליליים בהם השוטונים מקובעים באמצעות 4 גופים בזאליים טבעתיים אל הקרום החיצוני ואל קרום התא). לא לכל החיידקים בטבע קיימים שוטונים, לכן חיידקים אלה יהיו משוללי יכולת תנועה עצמית. תנועת השוטון היא סיבובית עם, או נגד כיוון השעון ותלויה במפל ריכוז יוני המימן בחלל הפרפלזמי. ‏(256 יוני מימן דרושים לסיבוב אחד של השוטון).
פילי ופימבריה - ריסונים חלבוניים זעירים (מורכבים מחלבון Pilin וחלבוני פימבריה, בהתאמה) המקנים לחיידקים יכולת הצמדות, תנועת גלישה-החלקה מסוימת וכן קוניוגציה. באמצעות Type IV pili ופימבריה נצמדים החיידקים אחד לשני ולרקמת תאים (Type IV pili גם מקנים לחיידקים יכולת תנועה מסוימת) ובאמצעות Sex pili מתבצעת הקוניוגציה.
יכולת התנבגות - חלק מחיידקים גראם-חיוביים מסוגלים להתנבג בתנאי עקה, דבר שמגן עליהם מפני תנאי סביבה עוינים (טמפרטורה קיצונית, יובש, מחסור בנוטריינטים, וכיוצ"ב). חיידקים שעוברים התנבגות מסוגלים לחזור למצב וגטטיבי (חַיוּת) כאשר תנאי הסביבה מאפשרים זאת.
פתוגניות וטיפול

בשל הרכב הדופן הפפטידוגליקנית (נוכחות חומצות טיכואיות וליפוטיכואיות) וסינתזת אקסוטוקסינים (רעלנים שמופרשים בצורה מכוונת על ידי חיידקים) בחיידקים גראם-חיוביים, זיהום עמוק בחיידקים אלה (זיהום רקמה עמוקה, אלח דם) עלול להוביל להרעלת דם (Septicemia). הרעלת דם באה לידי ביטוי בעלייה חדה בחום הגוף, צניחת לחץ דם וכן בקרישה תוך-כלית מפושטת (DIC). במחקרים שנערכו נמצא כי להרכב הדופן של חיידקים גראם-חיוביים השפעה ישירה על קצב ה-DIC. ליזיס של חיידקים גראם-חיוביים גורם, בין היתר, לשחרור רכיבי הדופן לרקמה. לשחרור מולקולות של חומצה ליפוטיכואית פעילות אנדוטוקסינית, אם כי חלשה יותר, המזכירה את זאת של מולקולות ה-LPS בחיידקים גראם-שליליים. הרעלת דם היא מצב מסכן חיים ודורש התערבות רפואית מיידית.
עובי הדופן הפפטידוגליקנית מקנה לחיידקים גראם-חיוביים עמידות מפני פגוציטוזה וליזיס של התא החיידקי, אולם היא גם מהווה אתר מטרה לאנטיביוטיקות מקבוצת הפניצילינים. עיכוב סינתזת הדופן בעקבות נטילת אנטיביוטיקות אלה גורמת ליצירת חורים בדופן החיידקים, דבר שמוריד בצורה ניכרת את יכולת עמידותם בפני לחצים אוסמוטיים. בתור מענה פיתחו חיידקים גראם-חיוביים רבים יכולת לסנתז איזופורמים שונים של אנזימי בטא לקטמאז שגורמים להידרוליזת טבעת הבטא לקטם, המהווה את הרכיב הפעיל באנטיביוטיקות אלה, וכך למעשה מנטרלים אותן. אנזימי בטא לקטמאז מאוחסנים בחלקם הגדול בחלל הפריפלזמי.
גם נוכחות גליקוקליקס תורמת רבות לשרידותם של חיידקים גראם-חיוביים שכן היא מהווה מחסום פיזי בפני חדירת אנטיביוטיקות ודטרגנטים שונים שעלולים לפגוע בדופן הפפטידוגליקנית ובקרום התא.
חיידקים גראם-חיוביים שכיחים ברפואה

הרשימה הבאה כוללת חיידקים גראם-חיוביים שכיחים שעלולים לגרום לזיהומים בבעלי חיים ובבני האדם.
| מורפולוגיה | משפחה | סוג | מין | יכולת התנבגות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| נקדים | Enterococcaceae | Enterococcus | Enterococcus faecalis, ‏Enterococcus faecium | - |
|  | Staphylococcaceae | Staphylococcus | Staphylococcus aureus, ‏Staphylococcus epidermidis | - |
|  | Streptococcaceae | Streptococcus | Streptococcus pneumoniae, ‏Streptococcus pyogenes | - |
| מתגים | Actinomycetaceae | Actinomyces | Actinomyces israelii | + |
|  | Bacillaceae | Bacillus | Bacillus anthracis, ‏Bacillus cereus | + |
|  | Clostridiaceae | Clostridium | Clostridium botulinum, ‏Clostridium difficile, ‏Clostridium tetani | + |
|  | Corynebacteriaceae | Corynebacterium | Corynebacterium diphtheriae | - |
|  | Listeriaceae | Listeria | Listeria monocytogenes | - |
ראו גם

חיידקים גראם-שליליים
צביעת גראם
חיים אשכנזי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  טניס שולחן פאראלימפי 
 
חיים אשכנזי הוא שחקן טניס שולחן פאראלימפי לשעבר.
אשכנזי נכה צה"ל חבר בית הלוחם בתל אביב.
היה חבר משלחת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972). באולימפיאדה זו השתתפו ישראלים בטורניר טניס שולחן לקבוצות ולא נשמר תיעוד של זהות הספורטאים בכל תחרות.
במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) התחרה בטניס שולחן בדרגת נכות 2. בטורניר היחידים סיים בשלבים מוקדמים ולא העפיל לשמינית הגמר ובטורניר הזוגות (עם יוסף שרב) הגיעו לשלב רבע הגמר.
היה חבר משלחת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). באולימפיאדה זו במרבית תחרויות טניס שולחן נשמר תיעוד של שמות הזוכים במדליות בלבד.
במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) התחרה בדרגת נכות 2 בטורניר היחידים ולא התקדם מעבר לשלב המוקדמות.
במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) התחרה בדרגת נכות 3 בתחרויות יחידים וקבוצות. בטורניר היחידים בדרגת הנכות שלו ובטורניר הפתוח ליחידים בדרגות נכות 1–5 לא התקדם מעבר לשלב המוקדמות ובטורניר הקבוצתי (עם שלמה אהרוני ואליהו עטיה) סיימה הקבוצה בשלב המוקדמות.
חיל האוויר המלכותי לנשים

| --- | --- |

25 ביולי 1919: ארמון בקינגהאם, מחווה לחילות מלחמת העולם הראשונה. – מוצגות: חברות בחיל האוויר המלכותי לנשים.
 פרטים
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 שיוך:  חיל האוויר המלכותי חיל האוויר המלכותי
 בסיס האם:  בסיס חיל האוויר המלכותי הוקינג
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1918 1920 – 1949 1994 (כ־31 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה 
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
חיל האוויר המלכותי לנשים (באנגלית: Women's Royal Air Force; בראשי תיבות: WRAF) היה כוח מיוחד בחיל האוויר המלכותי הבריטי אשר פעל על בסיס התנדבותי היה מיועד לנשים בלבד.
היסטוריה

ב-1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה, הקים חיל האוויר המלכותי את חיל האוויר המלכותי לנשים אשר בו שרתו כ-15,433 מתנדבות, מתוכן 10,000 הועברו מארגונים צבאיים קודמים, ועוד 5,000 התגייסו מלכתחילה לחיל האוויר. ב-1920 פורק הארגון. ב-1939 הוחלט להקים ארגון בעל מודל שונה בשם חיל העזר האווירי לנשים (WAAF). עם סיום המלחמה ב-1945 שוחררו אלפי הנשים ששרתו בחיל העזר האווירי. ב-1949 קובצו מאות הנשים הנותרות תחת חיל האוויר המלכותי לנשים. נשות הארגון שרתו במגוון תפקידים בחיל האוויר המלכותי. ב-1994 פורק חיל האוויר המלכותי לנשים יחד עם חיל הנשים של הצבא המלכותי (WRAC).
מפקדות

פליסיטי הנברי, 1949–1950
ננסי סלמון, 1950–1956
הנרייטה בארנט, 1956–1959
אן סטפנס, 1959–1962
ז'אן קונאן דויל, 1962–1966
פליסיטי היל, 1966–1969
פיליפה מרשל, 1969–1973
מולי אלוט, 1973–1976
ג'וי טמבלין, 1976–1980
הלן רנטון, 1980–1986
שירלי ג'ונס, 1986–1989
רות מונטגיו, 1989–1994
הלמוט ג'יימס פון מולטקה

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1907 קרייזאו, האימפריה הגרמנית 
 הוצאה להורג:  23 בינואר 1945 (בגיל 37) כלא פלצנזה, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת אוקספורד  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת ורוצלב  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת וינה  Landheim Schondorf 
 תקופת כהונה:  ? – 23 בינואר 1945 
 תקופת הפעילות:  ? – 23 בינואר 1945 
 בן או בת זוג:  Freya von Moltke 
 צאצאים:  Helmuth Caspar von Moltke 
 פרסים והוקרה:  פרס האחים שול (1989) 
 
גראף הלמוט ג'יימס פון מולטקה (בגרמנית: Helmuth James Graf von Moltke;‏ 11 במרץ 1907 – 23 בינואר 1945) היה משפטן גרמני. מראשי קשר העשרים ביולי לרציחת אדולף היטלר ופעיל במשך שנים רבות במסגרת ההתנגדות הגרמנית לנאציזם.
מוצא ומשפחה

הגראף הלמוט ג'יימס פון מולטקה נולד בשנת 1907, באחוזת המשפחה "קרייזאו" במחוז שלזיה בפרוסיה. מצד אביו היה נצר לשושלת מולטקה, שממנה יצאו הן מפקד הצבא הגרמני במלחמת פרוסיה צרפת, הלמוט פון מולטקה הזקן, והן רמטכ"ל הצבא הגרמני בשנים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה, הלמוט פון מולטקה הצעיר. אמו, דורותי לבית רוז-אינס, הייתה דרום-אפריקאית ממוצא אנגלי, שאביה סיר ג'יימס רוז-אינס שימש כשופט עליון בדרום אפריקה. הוריו של פון מולטקה היו שייכים לדת המדע הנוצרי, ואביו של פון מולטקה היה אחד המתרגמים לגרמנית של ספרי הבסיס של הדת, "המדע והבריאות על פי כתבי הקודש".
קריירה מוקדמת

בין 1927 ל-1929 למד מולטקה משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת ברסלאו, באוניברסיטת וינה באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת הומבולדט. ב-1931 נישא לפרייה דייכמן, אותה פגש באוסטריה.
בתקופת לימודיו היה מעורב בארגון "קהילת העבודה של לוונברג" (Löwenberger Arbeitsgemeinschaften), בה מובטלים צעירים וחקלאים צעירים הופגשו עם סטודנטים, במטרה ללמוד זה מזה, ולדון בנושאים כאזרחות, חובות וזכויות אדם. מולטקה הקדיש חלק מאחוזת המשפחה, קרייזאו, לפעילות חקלאית ברוח זו, דבר שלא נשא חן בעיני שכניו, בעלי האחוזות הגדולות בפרוסיה.
ב-1934 נבחן מולטקה בבחינות הגמר במשפטים, וב-1935 סירב לקבל משרה שיפוטית, משרה שהייתה מחייבת אותו להצטרף אל המפלגה הנאצית. הוא החל לעסוק במשפטים באופן עצמאי בברלין, כעורך דין המתמחה במשפט בינלאומי. הוא סייע ליהודים ולאויבים אחרים של המשטר הנאצי להגר. במסגרת זו ביקר בבריטניה באופן תדיר, בין השנים 1935 ל-1938, והשלים את השכלתו המשפטית בלונדון ובאוקספורד.
בשירות האבווהר

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ופלישת גרמניה לפולין גויס מולטקה לשירות המודיעין הגרמני, האבווהר, בפיקודו של האדמירל וילהלם קנריס, כמומחה בדיני צבא ובמשפט בינלאומי פומבי. קנריס היה ממתנגדיו החריפים של הנאציזם, והאבווהר שימש כבית גידול למתנגדי המשטר ולמרכז לקושרים כנגדו.
עבודתו של מולטקה עבור האבווהר הייתה בעיקרה איסוף תובנות מעיתוני חוץ, ומנספחים צבאיים זרים, וידיעות בעלות חשיבות צבאית ופוליטית, והעברתן לוורמאכט. הוא שימש כמקשר בין מפקדת הוורמאכט, ה-OKW, ובין שירות החוץ הגרמני, וכן סיפק חוות דעת בשאלות של משפט המלחמה הבינלאומי.
במסגרת שירותו הצבאי, ומסעותיו בשטחים שכבשה גרמניה, צפה בזוועות המלחמה, ובמוראות הנאציזם. הוא התעקש שעל גרמניה לשמור על חוקי המלחמה על פי אמנת ז'נבה, אך דעה זו הייתה קול בודד במשטר הנאצי. מולטקה קיווה להביא לשינויים מקומיים ולשפר מעט את המצב במקומות בהם הייתה לו נגיעה. באוקטובר 1941 כתב: "ברור כי יותר מאלף אנשים נרצחים בדרך זו בכל יום, ואלף גרמנים הופכים לרוצחים... מה אומר כאשר אשאל: 'ומה עשית באותה העת?'". באותו המכתב כתב: "מאז יום שבת יהודי ברלין נאספים. הם נשלחים עם המטען המועט שהם יכולים לסחוב... כיצד יכול אדם לדעת זאת, וללכת באופן חופשי?".
מולטקה קיווה כי לחוות דעתו המשפטיות תהיה השפעה לטובה על מהלכי הצבא, ובדעה זו תמכו ידידיו קנריס והגנרל האנס אוסטר. במהלך הלחימה בחזית המזרחית טען מולטקה כי על גרמניה לדבוק בכללי אמנות ז'נבה ואמנות האג על הלוחמה ביבשה, על מנת לעמוד בחיובי המשפט הבינלאומי, ולעודד יחס שכנגד מצד הסובייטים שייטיב עם שבויי המלחמה הגרמנים. דעה זו נדחתה בטענה שברית המועצות לא הצטרפה לאמנות אלו, ופלדמרשל וילהלם קייטל תיאר את אמנת ז'נבה כ"תוצר של רעיונות אבירות שחלף זמנם". מולטקה המשיך בהתנגדותו למעשי הזוועה, ואיפשר מעבר של יהודים לארצות מבטחים נייטרליות, וכן כתב מסמכים המדגישים את האפקט הפסיכולוגי שחשו חיילים גרמנים שהשתתפו או צפו במעשי הזוועה כנגד היהודים וכנגד אחרים בחזית המזרח. בשלב זה היה מולטקה מתנגד חריף, הן למלחמה, והן למשטר הנאצי עצמו.
הוא הצליח למנוע פעולות שתוכננו כגון הכרזה על כל הצרפתים שיילחמו לצד הבריטים בצפון אפריקה כבוגדים (מה שחייב הוצאתם להורג אם ייתפסו), וכן הזהיר מראש את שלטונות דנמרק על הכוונה לרצוח את היהודים שם, דבר שהביא להימלטות יהודים רבים, בעיקר במשט סירות מאורגן, מקופנהגן למלמו שוודיה.
מולטקה ניסה ליצור קשר ישיר עם המודיעין הבריטי, באמצעות קשרים עם ידידיו מזמן לימודיו באוקספורד. הבריטים דחו הצעתו פעמיים. בפעם הראשונה בלבלו אותו עם דודו, שהיה השגריר הגרמני לספרד, ובפעם השנייה דרשו "מעשים" ולא "דיבורים".
חוג קרייזאו

בשנת 1940 פגש מולטקה את הגראף פטר יורק פון וארטנבורג, אשר הגיע מרקע דומה, והשנים החלו בשיחות רעיוניות, והחלו לאסוף סביבם אנשים בעלי מחשבות דומות. שלוש מהשיחות (שהתקיימו בשנים 1942–1943) נערכו באחוזתו של מולטקה "קרייזאו", אותה קיבל הלמוט פון מולטקה "הגדול" לאחר הניצחון על הצרפתים ב-1870, כאות תודה על שירותיו לאומה. מכיוון שכך נקרא חוג האנשים שהחל נאסף סביב מולטקה "חוג קרייזאו".
החוג כלל, פרט לווארטנבורג ומולטקה, את המשפטן האנס פון האפטן, אחיו של ורנר פון האפטן שהיה שלישו של ראש קושרי העשרים ביולי, הגראף קלאוס שנק פון שטאופנברג, את ד"ר יוליוס לבר, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי, את הדיפלומט ד"ר אדם פון טרוט צו זולץ, ואת איש הכמורה והפילוסוף, ד"ר אויגן גסטמייר.
כל אחד מחבורה זו תרם את חלקו בניסיון ליצור דמות רצויה של המשטר בגרמניה לאחר נפילת הנאציזם. נראה כי גובש משטר רצוי בעל נטייה סוציאל-דמוקרטית מרוככת ביסודות שנלקחו מן הדת הנוצרית, תוך הבעת רצון לאיחוד פאן-אירופי בנוסח האיחוד האירופי דהיום. "חוג קרייזאו" מעולם לא הגיע לשאלות מעשיות בנוגע להפלת המשטר הקיים, אלא עסק יותר בדמותו של המשטר הרצוי. עם זאת, חלק מחברי החוג, כגון פון טרוט צו זולץ, מילאו תפקידי מפתח בקשר המתגבש.
מולטקה עצמו התנגד לרציחתו של היטלר. הוא הזהיר כי אם זו תצליח יהפוך היטלר לקדוש מעונה, בעוד שאם זו תיכשל, היא תחשוף את המעורבים בה ולאחר המלחמה לא יהיו אלו בין בוני המדינה הדמוקרטית שתקום על חורבות הרייך השלישי.
מעצר ומוות

בינואר 1944 נעצר מולטקה על ידי הגסטפו. נודע לו כי הגסטפו מתכנן לעצור אדם בשם קיפ, שהסתבך בניסיון להעביר מכתבים לידידים בשווייץ באמצעות רופא שווייצרי שנכח במסיבת תה של חברי חוג סולף, אך למעשה היה סוכן של הגסטפו. מולטקה הזהיר את קיפ מראש על מעצרו המתקרב, אך הגסטפו פעל במהירות, ועצר את כל המעורבים בעניין, ביניהם מולטקה. חלקו של מולטקה בעניין היה שולי (קיפ עצמו ומעורבים נוספים הוצאו להורג), ההאשמות כנגדו לא היו חמורות, ונראה כי הוא עתיד להשתחרר, אולם אז הגיע כישלון קשר העשרים ביולי, ונחשף היקפן המלא של פעולותיו.
בינואר 1945 הובא מולטקה בפני "בית הדין העממי" הידוע לשמצה, בו ישב בדין השופט התליין רולנד פרייזלר. פרייזלר, שלא יכל למצוא כנגדו אשמה של ממש, האשים אותו בבגידה, על בסיס השתתפותו בשיחות קרייזאו. האנס לילייה, שנוכח במשפט, אומר כי משהגיע מולטקה להבנה כי דינו נחרץ, ניצל את הבמה להתקיף את פרייזלר ואת מוסד "בית הדין העממי". בשניים ממכתביו לאשתו בתקופה זו, מתגאה מולטקה בכך שיוצא להורג בשל דעותיו, ולא בשל מעשיו, וכי "לא תוכניות, לא הכנות, אלא רוח האדם היא הנרדפת". מולטקה טוען כי עמד בפני בית הדין כנוצרי, וכי הוא נאשם בכך שניהל, כאדם פרטי, שיחות עם שני כמרים על שאלות של אתיקה נוצרית. הוא טען כי בכה לאחר שנגזר דינו, לא מיגון אלא מתחושה של תודה והכרה בנוכחות האל. לבניו כתב כי מילא את חובתו.
מולטקה הוצא להורג ב-12 בינואר שנת 1945 בכלא פלצנזה בברלין.