stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקראינה העות'מאנית
היסטוריה

באופן רשמי, קצה החוף הדרומי של הטריטוריה נכבש על ידי חאנות קרים מאז שנות ה-20 של המאה ה-16 על מנת לאפשר את פשיטות העבדים. השטח הופיע כתוצאה מהסכם אנדרוסובו ב-1667, שחילק את ההטמאנות הקוזאקית, ללא התחשבות באוכלוסייה המקומית בין האיחוד הפולני-ליטאי לבין רוסיה הצארית. מאז 1669, השלטונות העות'מאניים העניקו חסות למדינה הקוזאקית ממערב לדנייפר וקבעו אותה לסנג'ק נפרד שבראשו עמד הקוזאק הטמאן פטרו דורושנקו. זה אושר על ידי הסכם בוצ'ך ב-1672.
השטח גבל ממערב באיילט פודוליה ומדרום לו איילט סיליסטרה. בעזרתו של פטרו דורושנקו הצליחו העות'מאנים לכבוש את פודוליה וכוננו את המחוז שלה ב-1672. בשנת 1676 הצליח מלך פולין החדש, יאן השלישי סובייסקי, לכבוש מחדש חלק מהשטחים האבודים של אוקראינה והפסיק לשלם מס לאחר שחתם על הסכם ז'ורבנו. כמו כן, בשנת 1676, איוואן סמוילוביץ', יחד עם הבויאר גריגורי רומודנובסקי, הובילו מסע מוצלח נגד דורושנקו שאילץ אותו להיכנע וכבשו את בירת הקוזאקים, צ'יהירין. בין 1677 ל-1678 נלחם צבא רב עוצמה של אבראהים פאשה על השליטה בצ'יהירין (ראה המלחמה העות'מאנית-רוסית (1676–1681)). בסופו של דבר, צבאו של הווזיר הגדול קארה מוסטפא פאשה הצליח להשתלט על צ'יהירין, בשנת 1678. העיר נמירוב הפכה למגורי ההטמאן בין שנות ה-70 של המאה ה-17 ל-1699.
לאחר הסכם בחצ'יסראי ב-1681, אוקראינה העות'מאנית עברה לממשלת מולדביה על ידי הוספודר ג'ורג' דוקאס.
בשנת 1685 חידש המלך הפולני יאן השלישי סובייסקי מספר חירויות של הקוזאקים באוקראינה של הגדה הימנית וחתם על הסכם השלום הנצחי משנת 1686 עם רוסיה שהבטיחה ברית נגד האימפריה העות'מאנית.
רוב אוקראינה העות'מאנית הפכה לחלק מחאנות קרים (תחת חסות של האימפריה הרוסית) ב-1774, למעט אזור אוצ'קוב שנשאר חלק מהאימפריה העות'מאנית.
הערות שוליים

↑  Petro Kraliuk. The Ukrainian Hanshchyna that preceded Novorossiya (Украинская Ганьщина, предшествовавшая Новороссии). Newspaper "Den". 5 December 2019
איזון עומסים

במדעי המחשב, איזון עומסים (באנגלית: Load balancing) הוא חלוקת עבודה בין מספר מחשבים על מנת להקל על עומס העבודה.
במחשוב, איזון עומסים משפר את התפלגות עומסי העבודה במספר משאבי מחשוב, כגון מחשבים, אשכולות מחשב, קישורים לרשת, יחידות עיבוד מרכזיות או כונני דיסקים. * איזון עומסים נועד לייעל את השימוש במשאבים, למקסם את התפוקה, למזער את זמן התגובה, ולמנוע עומס יתר של כל משאב יחיד. 
שימוש במספר רכיבים עם איזון עומסים במקום רכיב בודד עשוי להגדיל את האמינות והזמינות באמצעות יתירות. איזון עומסים כולל בדרך כלל תוכנה ייעודית או חומרה, כגון מתג רב-שכבתי או צורת הפעולה של שרתי DNS.
אוטרופיוס (היסטוריון)

ערך זה עוסק בהיסטוריון. אם התכוונתם לקונסול, ראו .
פלאוויוס אוטרופיוס (בלטינית: Flavius Eutropius; פעל בסביבות שנת 360) היה היסטוריון רומאי.
חייו

ישנה מחלוקת על הרקע ומקום הולדתו המדויקים של אוטרופיוס. חוקרים אחדים טוענים שהוא נולד בבורדיגלה (בורדו). עם זאת, אחרים דחו את הטענות הללו כבלתי סבירות ביותר. אוטרופיוס נזכר במקורות אחרים כ"איטלקי" ונאמר שהיה בעל אחוזות באסיה. מלבד זאת, שמו היה יווני, ולכן לא סביר שהגיע מגאליה. בלבול בעניין זה התעורר בגלל העובדה שאוטרופיוס היה שם פופולרי בעת העתיקה המאוחרת.
עם זאת, הוא היה כמעט בוודאות פגאני ונשאר כזה גם תחת יורשיו הנוצרים של הקיסר יוליאנוס הכופר.
הוא שימש כמזכיר הקיסרי (magister memoriae, האחראי על הארכיון) בקונסטנטינופול. הוא ליווה את יוליאנוס (קיסר בשנים 361–363) במסע מלחמתו נגד הפרתים בשנת 363. הוא שרד לפחות בכל תקופת הקיסר ואלנס (364–378), לו הקדיש את חיבורו "תקציר תולדות רומא".
ההיסטוריה שלו מסתיימת במהלך תקופת שלטונו של ואלנס, אך ייתכן שהוא שרד וכיהן בתפקיד בכיר גם בשנים מאוחרות יותר: ידוע שאדם בשם "אוטרופיוס" שימש כפרפקט פרטוריאני באיליריה בשנת 380 וכקונסול קיסרי – עם הקיסר ולנטיניאנוס השני – בשנת 387.
יצירתו

חיבורו, "תקציר תולדות רומא" (Breviarium Historiae Romanae), הוא אוסף בן עשרה פרקים של ההיסטוריה של רומא מאז היווסדה ועד עלייתו של הקיסר ואלנס. הוא נערך בזהירות רבה מתוך המקורות ברי הסמכא הנגישים הטובים ביותר, הוא נכתב בסגנון ברור ופשוט, ומתייחס לנושאיו בחוסר משוא פנים כללי. עבור תקופת הרפובליקה, אוטרופיוס התבסס על התקציר של ההיסטוריה של רומא (Ab Urbe Condita Libri) ("מיסוד העיר") של ליוויוס. עבור תקופת האימפריה, נראה שהוא השתמש בסווטוניוס ובחיבור האבוד "ההיסטוריה של הקיסרים" (Enmannsche Kaisergeschichte). לסוף סקירתו, עשה שימוש ככל הנראה בחוויות האישיות שלו.
יצירתו > אזכורי היהודים וארץ ישראל

בספר השישי, אוטרופיוס מזכיר את כיבוש ירושלים על ידי פומפיוס בשנת 63 לפנה"ס ואת תהלוכת הניצחון שלו, בה הובל אריסטובולוס השני, "מלך היהודים". בספר השביעי הוא מציין שתי ערים בשם "קיסריה", שנוסדו לכבוד אוגוסטוס, אחת מהן היא העיר שהוקמה "בפלשתינה", שבימיו של המחבר הייתה "נודעת ביותר" (בתקופה זו הייתה בירתה של פלשתינה פרימה). באותו ספר הוא מזכיר את "ירושלים, שהייתה העיר האדירה ביותר בפלשתינה" ואת ניצחונם של אספסיאנוס וטיטוס עליה.
מורשת

הערך הבלתי תלוי של "התקציר" שלו הוא קטן, אך לפעמים הוא ממלא פער שהותירו הנתונים הרשמיים יותר. זה מועיל במיוחד להיסטוריונים בגלל תיאורו את המלחמה הפונית הראשונה, מכיוון שלא שרד שום עותק של ספריו המקוריים של ליוויוס על אותה תקופה.
סגולותיו הסגנוניות והמתודולוגיות גרמו לכך שנעשה בו שימוש רב על ידי היסטוריונים מאוחרים יותר של רומא. בפרט, הוא קיבל מהדורה מורחבת של פאולוס הדיאקון (המאה ה-8), שחזר על הטקסט המקורי והמשיך אותו לתקופות שלטונו של יוסטיניאנוס הגדול, ומהדורה זו הורחבה על ידי לנדולפוס סאגאקס (אנ') (סביב שנת 1000), שהרחיב אותה הלאה עד לתקופת לאון החמישי הארמני (אנ')‏ (813–820).
החיבור תורגם ליוונית על ידי פאייניוס (Paeanius) בסביבות שנת 380 ועל ידי קפיטו ליקיוס (Capito Lycius) במאה ה-6. תרגומו של האחרון שרד כמעט בשלמותו.
אף על פי שהלטינית של אוטרופיוס שונה במספר מקרים מהדוגמאות הטהרניות ביותר, הסגנון הפשוט של החיבור הפך אותו למשך תקופה ארוכה לספר לימודים לטיני אהוב. מהדורה מדעית נערכה על ידי דרויסן (H. Droysen) בשנת 1879, והכילה את המהדורה היוונית של קפיטו ליקיוס ואת המהדורות הלטיניות המורחבות של פאולוס ולנדולפוס.
לקריאה נוספת

מנחם שטרן, Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem 1980, Vol.2, CXXXVIII. Eutropius, pp. 575-577
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Eutropius, באנציקלופדיה איראניקה
↑  דוד גולן, היסטוריה אוגוסטה – הקיסרים החיילים, מבוא, עמ' 2. אחריו שימש ההיסטוריון פסטוס בתפקיד האחראי על הארכיון של הקיסר ואלנס.
1 2 3 4 5 6 7  Eutropius, באנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה האחת-עשרה, בויקיטקסט באנגלית
1 2  M. Stern, GLAJJ, Vol.2, p. 575
↑  Breviarium ab Urbe Condita, VI, 14:2, 16
↑  Breviarium ab Urbe Condita, VII, 10:3
↑  Breviarium ab Urbe Condita, VII, 19:1, 3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260951405171  PLWABN: 9810680853205606  BIBSYS: 95001684  BNE: XX904451  BnF: cb11995592s (data)  CANTIC: a11466108  CiNii: DA0142807X  GND: 118682768  ICCU: MILV108581  ISNI: 0000 0001 2124 8871  LCCN: n85083031  LNB: 000341800  NKC: jn20000400642  NLA: 35452271  NLG: 62674  NSK: 000118099  NTA: 06982374X  RERO: 02-A000059513  SELIBR: 185725  SUDOC: 029815584  Trove: 958007  VcBA: 495/14750  VIAF: 25396473   WorldCat (עם VIAF): 25396473
אורה רותם-נלקן

אורה רותם-נלקן
אורה רותם-נלקן (2 באוגוסט 1933 - 9 במאי 2022; י' באב תרצ"ג-ט' באייר תשפ"ב) הייתה פסנתרנית ישראלית שנודעה בביצועיה למוזיקה קלאסית ישראלית.
רותם-נלקן נולדה בירושלים ולמדה נגינה בפסנתר, ראשית אצל טובה ברלין-פפיש ואחר-כך בקונסרבטוריון ובאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים אצל הנרייטה מיכלסון. ב-1959 יצאה לאנגליה ושם למדה אצל לואיס קנטנר ואצל רעייתו אז אילונה קאבוש. ב-1961 שבה לישראל.
רותם-נלקן עבדה עם מלחינים ישראליים רבים לאורך הקריירה שלה ובהם מרדכי סתר, אנדרה היידו, גדעון לבינסון ואחרים. היא ביצעה את יצירותיהם והקליטה אותן. היא הייתה פעילה גם כמורה לפסנתר, בין תלמידיה נפתלי וגנר.
רותם-נלקן נודעת בפרשנותה הייחודית למוזיקה קלאסית ישראלית.
הערות שוליים

↑  אורה רותם-נלקן באתר הבמה
↑  נעם בן זאב, המלצת השבוע במוסיקה הקלאסית, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304083805171  LCCN: nr94037310  VIAF: 170733942   WorldCat (עם VIAF): 170733942
אוגוסט (ברידג')

אוגוסט (באנגלית: Ogust) היא קונבנציה הקרויה על שמו של שחקן הברידג' האמריקאי Harold A. Ogust. היא ידועה גם בשם 'תשובת הקלאב הכחול' באנגלית Blue Club response, המהווה חלק משיטת ההכרזה הקלאב הכחול, שפותחה על ידי בניטו גארוצו. 


בקונבנציה זו משתמש שותפו של הפותח Weak two bid כאשר יש לו יד חזקה והוא שוקל להכריז משחק מלא או אפילו סלאם.
מהות ההכרזה

המשיב המכריז 2NT מחזיק לפחות יד המזמינה למשחק מלא. הוא מבטיח 4-4.5 לקיחות בטוחות.



הקונבנציה נועדה לבירור חוזק ידו של הפותח Weak Two וחלוקת הנקודות שבידו בין הסדרה שהוכרזה על ידו לבין סדרות אחרות. המשתמש בקונבנציה מנסה לקבל מידע שיעזור לו לקבל את ההחלטות הבאות:
האם יש מספיק נקודות למשחק מלא או לסלאם?
אם הפותח פתח עם מספר נקודות נמוך בטווח הנקודות המוגבל שהבטיח, לא רצוי להכריז משחק מלא. אם פתח עם מספר נקודות בחלק העליון של הטווח ניתן להכריז משחק מלא.
האם החוזה צריך להיות ללא שליט או עם שליט בסדרה אותה הכריז הפותח?
אם הנקודות מרוכזות בסדרה בה פתח הפותח, ייתכן כי חוזה עם סדרה זו כשליט עדיף על חוזה ללא שליט.
שתי השאלות הנ"ל אינן בלתי תלויות. ישנם מקרים בהם קבלת ההחלטה של המשיב לפותח Weak Two תלויה בשילוב שני הגורמים: מספר הנקודות ואופן פיזורן.
מהות ההכרזה > תשובות הפותח להכרזת 2NT

הפותח משיב לשאלה 2NT באופן הבא:
♣3 - מעט נקודות (6-8 נקודות) המפוזרות בסדרות שונות
♦3 - מעט נקודות (6-8 נקודות) שרובן או כולן מרוכזות בסדרה בה פתח
♥3 - הרבה נקודות (8-10 נקודות) המפוזרות בסדרות שונות
♠3 - הרבה נקודות (8-10 נקודות)  שרובן או כולן מרוכזות בסדרה בה פתח
3NT - מבטיח AKQ בסדרה בה פתח
בגרסה המקורית של הארולד אוגוסט התחלפו המשמעויות של הכרזות ♦3 ו-♥3.


משמעות שתי הכרזות אלה הייתה:
♦3 - הרבה נקודות (8-10 נקודות) המפוזרות בסדרות שונות
♥3 - מעט נקודות (6-8 נקודות) שרובן או כולן מרוכזות בסדרה בה פתח
מהות ההכרזה > דוגמה

| משיב | פותח |
| --- | --- |
Q5♠: AKJ982♠
AQ83♥: 54♥
KQ5♦: JT4♦
A964♣: T8♣
מהלך ההכרזה:
| דרום South | מזרח East | צפון North | מערב West |
| --- | --- | --- | --- |
| Pass | (2) 2NT | Pass | (1) ♠2 |
| Pass | ♠4 | Pass | (3) ♠3 |
|  |  | Pass | Pass |
 שישה קלפים ב ♠. 6-10 נקודות  אוגוסט. שאלה על חוזק היד וחלוקת הנקודות לסדרות.  יד חזקה 8-10 נקודות. מרבית הנקודות מרוכזות ב♠.
ספטמבר או New Ogust

זוהי גרסה של קונבנציית Ogust בה הפותח מראה את מספר המפסידים שלו לאחר הכרזת 2NT.
♣3 - לפחות 9 מפסידים
♦3 - יד לא טובה עם 8 מפסידים
♥3 -  יד טובה או סבירה עם 8 מפסידים
♠3 - לכל היותר 7 מפסידים
מכובדים בסדרה

גרסה זו פותחה על ידי השחקן האוסטרלי רון קלינגר. התשובות לשאלה 2NT מראות את איכות היד ואת מספר הקלפים המכובדים מתוך AKQ שמחזיק הפותח בסדרה בה פתח.
♣3 - יד באיכות גרועה עם מכובד אחד.
♦3 - יד באיכות גרועה עם שני מכובדים
♥3 - יד באיכות טובה עם מכובד אחד.
♠3 - יד באיכות טובה עם שני מכובדים.
3NT - יד עם שלושה מכובדים.
ראו גם

Weak two bid
לקריאה נוספת

מוטי גלברד, ברידג' הכרז בדרך הנכונה חלק ג' , פרק 4: פתיחות חלשות בגובה 2, קונבנציית Ogust, עמודים 100-97, הוצאה עצמית של המחבר, 2010
הערות שוליים

↑  מוטי גלברד,ברידג' הכרז בדרך הנכונה חלק ג' , פרק 4: פתיחות חלשות בגובה 2, קונבנציית Ogust,עמוד 98, הוצאה עצמית של המחבר,2010
↑  Ogust, BridgeHands
↑  Ogust CONVENTION, Bridgeguys
↑  Ogust CONVENTION, Bridgeguys
אדולף פון בקר

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1831 הלסינקי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 באוגוסט 1909 (בגיל 78) ווה, שווייץ 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף 
 תקופת הפעילות:  1851–1909 (כ־58 שנים) 
 
אדולף פון בקר (בפינית: Adolf von Becker;‏ 14 באוגוסט 1831 – 23 באוגוסט 1909) היה צייר ז'אנר פיני ופרופסור לאמנות ממוצא גרמני. הוא היה אחד האמנים הפיניים הראשונים שלמדו בפריז, שלימד רבים מהאמנים הצעירים של תור הזהב של האמנות הפינית.
ביוגרפיה

בקר נולד בהלסינקי, שם החל את לימודיו האמנותיים בבית הספר לרישום של האגודה הפינית לאמנות; הוא גם למד משפטים. ב-1853 סיים את לימודי המשפטים והפך לחניך בבית המשפט לערעורים בטורקו. בהיותו שם, הוא הצטרף למשלחות ציור לאזור הכפרי והכיר את רוברט וילהלם אקמן, שעודד אותו ללמוד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות. הוא סיים אקדמיה זו ב-1856.
ב-1858, הוא קיבל המלצה ללמוד אצל תומאס קוטיר בפריז, אבל הוא לא הסתגל לעיר הקוסמופוליטית הענקית, ונרשם לאקדמיה לאמנות בדיסלדורף. אולם מסלול הלימודים בדיסלדורף אכזב אותו, והוא חזר לפריז כדי לנסות שוב. בקר פנה והתקבל לבית הספר לאמנויות יפות, שם למד אצל פליקס-ג'וזף באריאס, ארנסט הברט, לאון קוני ולאון בונה.
ב-1864 הוא נסע לספרד והכין עותקים של המאסטרים הגדולים במדריד. מאוחר יותר הוא ביקר באיטליה. בשובו לצרפת שכר סטודיו מחוץ לפריז. ב-1868 חזר לפינלנד כדי לקבל תפקיד בבית הספר לציור של אוניברסיטת הלסינקי, כמחליף את מגנוס פון ריט. הוא התמנה לפרופסור שם ב-1879.
ביוגרפיה > מורה פרטי

בינתיים, בשנת 1872, הוא הקים בית ספר פרטי לציור. הוא התפרסם כמורה קפדן מאוד. בין תלמידיו הידועים ביותר היו הלן שג'רבק, אנה סהלסטיין, אלין דניאלסון-גמבוגי, הלנה וסטרמרק ואקסלי גאלן-קללה.
עם סיום המאה ה-19, הוא ספג ביקורת גוברת מהדור הצעיר של האמנים על היותו שמרני מדי. זמן קצר לאחר מכן התפתחו חילוקי דעות בינו לבין אגודת האמנות הפינית והוא החל להציג באופן עצמאי.
הוא פרש מהאוניברסיטה ב-1892 וחזר לפריז. כשהתבגר, הוא הרגיש שהחורפים שם קרים מדי, והוא עבר לניס בשנת 1904.
הוא מת בזמן חופשה בשווייץ, בגיל 78.
גלריה

"ההנאה של אמא", 1868
"תינוק חדש", 1875
"בוקר יום ראשון בכפר", שנות ה-70 של המאה ה-19
"הצגת הרך הנולד", 1875
הערות שוליים

1 2  Reitala, Aimo (20 October 2002). "Becker, Adolf von (1831 - 1909)". Kansallisbiografia
↑  Penttilä, Tiina (2002). Adolf von Becker: Pariisin tien viitoittaja (Paving the Road to Paris). Helsinki: Museovirasto.
1 2  "Adolf von Becker". Lähteillä.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116102365  ISNI: 0000 0001 0781 2579  LCCN: nb2008012898  RKD: 5453  SELIBR: 220612  SNAC: w6cv5kn9  ULAN: 500088182  VIAF: 51221702   WorldCat (עם VIAF): 51221702 
"אחרי ארוחת ערב", 1877
אדולף פון באייר

| --- | --- |
באייר, 1905
באייר, 1905
 לידה:  31 באוקטובר 1835 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  20 באוגוסט 1917 (בגיל 81) שטארנברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Johann Friedrich Wilhelm Adolf von Baeyer 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת גנט  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת מינכן  גימנסיום פרידריך-וילהלם 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט בונזן, פרידריך אוגוסט קקולה 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  האוניברסיטה של שטרסבורג 
 תלמידי דוקטורט:  אוטמר זיידלר, Christian Stolz, Paul Friedländer, Arthur Weinberg, Carl Theodore Liebermann, ריכרד וילשטאטר, Victor Villiger, ויליאם הנרי פרקין, הרמן אמיל פישר, Rudolf Pummerer, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (10 בדצמבר 1885)  מדליית דייווי (1881)  מדליית ליביג (1903)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1891)  מדליית אליוט קרסון (1912)  פרס נובל לכימיה (1905)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 בן או בת זוג:  Adelheid Bendemann 
 צאצאים:  אוטו פון באייר, האמס ריטר פון באייר 
 תרומות עיקריות
 עבודתו על צבעים אורגניים ותרכובת הידרוארומטיות
 
יוהאן פרידריך וילהלם אדולף פון באייר (בגרמנית: Johann Friedrich Wilhelm Adolf von Baeyer; ‏31 באוקטובר 1835 – 20 באוגוסט 1917) היה כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1905, "על עבודתו על צבעים אורגניים ותרכובת הידרוארומטיות". היהודי הראשון שזכה בפרס נובל. באייר היה הראשון שסינתז את דיו האינדיגו.
תולדות חייו

באייר נולד בברלין בשנת 1835, למשפחה משכילה, אביו היה נוצרי לותרני ואימו הייתה יהודייה שהמירה את דתה לנצרות. אדולף פון באייר גדל כנוצרי לותרני. אביו שירת בצבא הפרוסי. המשורר אדלברט פון צ'מיסו והאסטרונום פרידריך וילהלם בסל היו הסנדקים שלו. מקטנות התעניין בכימיה, ובגיל 12 גילה סוג חדש של מלח כפול של נחושת. כשהיה עדיין תלמיד בית ספר, המורה שלו לכימיה בגימנסיה פרידריך וילהלם מינה אותו כעוזרו. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1853, הוא נכנס לאוניברסיטת ברלין כדי ללמוד פיזיקה ומתמטיקה. תקופה מסוימת בצבא פרוסיה קטעה את לימודיו עד שנת 1856, אז חזר לאקדמיה באוניברסיטת היידלברג, בכוונתו ללמוד כימיה בפיקוחו של רוברט בונזן. לאחר ויכוח עם הכימאי הנודע, לעומת זאת, הוא שינה את חונכו לפרידריך אוגוסט קקולה. הוא המשיך לשתף פעולה עם קקולה. גם לאחר שחזר לברלין בשנת 1858 להשלמת הדוקטורט שלו בנושא ארסן מתיל כלורי, או קקודיליק. התמנה למרצה בברלין בשנת 1860 ופרופסור בשטרסבורג בשנת 1872. בשנת 1875 נתמנה לפרופסור לכימיה באוניברסיטת מינכן כמחליפו של יוסטוס פון ליביג.
בשנת 1872 ערך מחקרים על הפנול והפורמלין. בשנת 1881 קיבל מדליית דייווי מהחברה המלכותית בלונדון ובשנת 1885 קיבל את תואר האצולה פון מידי לודוויג השני, מלך בוואריה. בדצמבר 1905 זכה בפרס נובל בכימיה. הוא פרש מעבודתו בשנת 1915 ומת בשנת 1917 בביתו על גדות אגם שטרנברג.
משפחתו

באייר נולד לנוצרי לתורני וליהודיה שהמירה את דתה. לבאייר היו ארבע אחיות: קלרה (נולדה בשנת 1826) אמה (נולדה בשנת 1831), ג'והאנה (ז'נט) (נולדה בשנת 1839), אדלייד (נפטרה בשנת 1843) ושני אחים: ג'ורג '(נולד ב -1829) ואדוארד (נולד ב -1832). באייר איבד את אמו בגיל צעיר בזמן שילדה את אחותו אדלייד.
אול בויס

מועדון הספורט אול בויס (בספרדית: Club Atletico All Boys) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי המתחרה בליגת המשנה הארגנטינאית.
הקבוצה ידועה בכינוי El Albo. הקבוצה לא זכתה באליפויות ליגת העל הארגנטינאית, אך זכתה בליגת המשנה 3 פעמים ובליגה השלישית פעמיים. לקבוצה יריבות היסטורית עם נואבה צ'יקגו, אך "קלאסיקו" זה מעולם לא שוחק בליגת העל, שכן התקופות ששתי הקבוצות שיחקו בליגה הבכירה לא חפפו.
המועדון כולל גם קבוצות כדורסל, גלגיליות ואגרוף.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-15 במרץ 1913 בפלורסטה, בואנוס איירס. בשנת 1914 נרשמה קבוצת אול בויס להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית ונכנסה לדיוויזיה אינטרמדיה (כיום הליגה השנייה). הקבוצה עלתה לליגת העל הארגנטינאית לראשונה ב-1922 ומשחקה הראשון בליגה היה ב-11 במרץ 1923 נגד טמרפליי, כאשר המשחק הסתיים בתוצאה 1-0 לטובת הקבוצה היריבה.
אול בויס עזבה את ההתאחדות הארגנטינאית לשנה אחת, וחזרה לאחר שנה לליגת המשנה. ב-1931 הצטרפה הקבוצה לליגת העל הארגנטינאית המקצוענית, והתחרתה בה עד 1934 כאשר בשנה הזו התאחדו הכדורגל המקצועני והכדורגל הלא-מקצועני של ארגנטינה, ומאז לא שיחקה אול בויס בליגה הראשונה עד לשנת 1950. אול בויס אמנם העפילה לליגה הראשונה, אך ירדה אוטומטית לליגה השנייה בעקבות שינוי במבנה הליגות הארגנטינאי. בשנה שלאחר מכן זכתה אול בויס בליגה השנייה וחזרה במהירות לליגה הראשונה.
הישג השיא של הקבוצה היה בעונת 1974 כאשר הקבוצה סיימה במקום ה-5 בטבלה. אול בויס נשארה 8 שנים בליגה הראשונה. בשנת 1980 ירדה שוב הקבוצה לליגת המשנה. כאשר מבנה הליגות בארגנטינה שוב השתנה, ירדה אול בויס לליגה השלישית. אול בויס קבעה בעונת 1992/93 את שיא הצופים לליגה נמוכה בארגנטינה לאותה העת, כאשר 25,000 אוהדים צפו במשחק שלה נגד בלגרנו. באותה עונה חזרה הקבוצה לליגה השנייה.
בשנת 2010 חזרה אול בויס לליגה הראשונה לאחר שניצחה בפלייאוף העלייה מליגת המשנה. אול בויס סיימה את עונת 2011 במקום ה-8. בשנת 2014 נשרה חזרה לליגת המשנה.
שחקנים בולטים

נסטור פאברי
קרלוס טבס (נוער)
אוסקר אהומאדה
מאורו בוסלי (נוער)
ג'ונתן קאלרי
אוסף הספרות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן 
 שפת המקור:  סינית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  624 
 עורך:  אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן 
 
אוסף הספרות (בסינית מסורתית: 藝文類聚; בסינית מפושטת: 艺文类聚; בפין-יין: Yìwén Lèijù, יִיוֶן לֵייג'וּ') הוא אחת האנציקלופדיות הסיניות הקדומות ביותר. היצירה הושלמה בשנת 624, בתקופת שושלת טאנג, בידי הקליגרף אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן, אשר שימש בתפקיד העורך הראשי. בכתיבת היצירה השתתפו יותר מעשרה אנשים, בהם נציב סגנות המזכירות לִינְגְחוּ דֶפֶן, הנציב צֶ'ן שׁוּדָה, האחראי על הנסיכים פֵּי ג'וּ', הרשם של האחראי גָ'או חונְגְגְ'ה אחראי הספרות של נסיך צִ'י יְוֵּ'אן לָאנְג ועוד.
"אוסף הספרות" ביחד עם "העתקי הספרים של האולם הצפוני", "רשומות ראשית הלימוד" ו"ששת המסמכים של אדון בָּאי" מכונים "ארבע האנציקלופדיות הגדולות של שושלת טאנג".
מבנה היצירה

היצירה מתפרשת על 100 מגילות, מתחלקת ל-47 פרקים, ומציגה 727 ערכים בנושאים רבים ומגוונים. הערכים מסודרים על פי תוכן עניינים, פותחים בציטוטים מן הספרות העתיקה עם ציון המקור, ולאחריהם מציגים ציטוטים מן הספרות והשירה.
היצירה מצטטת 1,431 יצירות שקדמו לה ובכך משמרת מספר רב של יצירות שירה ופרוזה מן התקופות שקדמו לשושלת טאנג, מתוכן רבות שלא שרדו בצורתן העצמאית. היא גם מכילה יותר ציטוטים מיצירות שקדמו לה, אשר רובן אבדו כבר.
מבנה היצירה > שמות הפרקים

| מס' | שם פרק בסינית מסורתית | שם פרק בעברית |
| --- | --- | --- |
| 1 | 天 | השמיים |
| 2 | 歲時 | עונות ותקופות |
| 3 | 地 | אדמה |
| 4 | 州 | מדינות |
| 5 | 郡 | מחוזות |
| 6 | 山 | הרים |
| 7 | 水 | מים |
| 8 | 符命 | צוים |
| 9 | 帝王 | קיסרים ומלכים |
| 10 | 后妃 | קיסריות ופילגשים |
| 11 | 儲宮 | ארמונות נסיכים |
| 12 | 人 | אנשים |
| 13 | 禮 | טקסים |
| 14 | 樂 | מוזיקה |
| 15 | 職官 | משרדים ופקידויות |
| 16 | 封爵 | אצולה |
| 17 | 治政 | פוליטיקה וממשל |
| 18 | 刑法 | חוק פלילי |
| 19 | 雜文 | מאמרים וספרות |
| 20 | 武 | צבא |
| 21 | 軍器 | כלים צבאיים |
| 22 | 居處 | בתי מגורים |
| 23 | 產業 | תעשייה ועסקים |
| 24 | 衣冠 | ביגוד וכובעים |
| 25 | 儀飾 | קישוטים טקסיים |
| 26 | 服飾 | קישוטי לבוש |
| 27 | 舟車 | סירות וכלי רכב |
| 28 | 食物 | דברי מזון |
| 29 | 雜器物 | חפצים וכלים שונים |
| 30 | 巧藝 | כישורים ואומנויות |
| 31 | 方術 | יכולות על טבעיות |
| 32 | 內典 | הקאנון הפנימי |
| 33 | 靈異 | רוחות ומוזרויות |
| 34 | 火 | אש |
| 35 | 藥 | רפואות |
| 36 | 香草 | צמחים ריחניים |
| 37 | 寶玉 | אבני חן |
| 38 | 百穀 | דגנים |
| 39 | 布帛 | בדי משי |
| 40 | 果 | פירות |
| 41 | 木 | עצים |
| 42 | 鳥 | ציפורים |
| 43 | 獸 | חיות |
| 44 | 鱗介 | בעלי קשקשת |
| 45 | 蟲豸 | חרקים ותולעים |
| 46 | 祥瑞 | אותות וסימנים |
| 47 | 災異 | אסונות ומוזרויות |
סיווג המקורות

ב"הקדמה לאוסף הספרות" כותב אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן "שונים הדברים הנאמרים בקרב תשעת הזרמים", "רציתי לאסוף את תמציתם, ללקט את ייצוגיהם". הבנתו בתחום אִפשרה לו להפריד בין סגנונות, והוא מסווג את הציטוטים בתוך הערכים  ל"שירה", "מאמרי שיר", "הלל", "דברי תוכחה" וכו'. הספר משנה את החלוקה המקובלת בספרים מסוג זה בכך שהוא משלב את הקטגוריות "מקרים" ו"ספרות" לקטגוריה אחת. המצאות מסוג זה השפיעו עמוקות על הספרות בדורות מאוחרים יותר, ואת הטכניקות שנוצרו בו ניתן לראות מאוחר יותר ביצירות כגון "אנציקלופדיית יוּנְגְלֶה" ו"האוסף השלם של מפות וספרים מאז ומהיום".
ערכים מזויפים

"אוסף הספרות" מכיל גם ערכים שזויפו בידי דורות מאוחרים, כגון הערך "ה-15 לחודש הראשון" במגילה הרביעית, אשר מכיל ציטוטים מן השירה של סוּ וֵיידָאו ושל צְווֵי יֵה, אשר נוצרו יותר מ60 שנה לאחר מותו של היוצר אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן.
הערות שוליים

↑  歐陽詢
↑  令狐德棻
↑  陳叔達
↑  裴矩
↑  赵弘智
↑  袁朗
↑  苏味道
↑  崔液
אוטוסטרדת המידע

אוטוסטרדת המידע הוא מונח שהיה בשימוש פופולרי לאורך שנות ה-90 של המאה ה-20, המתייחס לתוכנית להקמת רשת תקשורת דיגיטלית לאומית בארצות הברית. את המונח טבע הסנאטור וסגן הנשיא האמריקאי אל גור.
הגדרה

את המונח אוטוסטרדת המידע טבע אל גור בתחילת שנות ה-90, כשם לפרויקט שהציע ועליו עבד ביחד עם נשיא ארצות הברית דאז, ביל קלינטון. הרעיון היה להקים מערכת תקשורת לאומית אליה יקושרו כל אזרחי ארצות הברית, ללא קשר לרמת הכנסתם, ובה יועבר מידע במהירות גבוהה, כאשר כל האזרחים המחוברים לרשת הם גם צרכני מידע וגם יצרני מידע פוטנציאליים.
בתחילת שנות ה-90, האינטרנט, שהיה בשימוש בעיקר בשדה האקדמי ובמשרדי הממשלה, שימש כמודל ליישום תוכנית זו. אולם עם הזמן ומהפכת ה-World Wide Web, הפך האינטרנט בעצמו להיות אוטוסטרדת המידע.
היום, המונח אוטוסטרדת המידע נחשב למונח המתאר את רשת האינטרנט.
פרויקט אוטוסטרדת המידע

על פרויקט אוטוסטרדת המידע הכריז אל גור בתחילת שנת 1994 והיא תוכננה להיות אחד הפרויקטים המתקדמים ביותר שתוכננו אי פעם בתחום התקשורת בארצות הברית. מדובר בתוכנית שאפתנית של הממשל האמריקני להקים תשתית רשתות תקשורת מחשבים שתחבר כל בית וכל אתר ציבורי ופרטי למאגרי מידע לאומיים.
אוטוסטרדת המידע תאפשר העברה של מידע מילולי וחזותי בין כל המחשבים המחוברים לרשת. חזונו של אל גור היה כי אוטוסטרדת המידע תפרק את המחיצות בין התקשורת הטלפונית, הטלוויזיה, הרדיו והעיתונות ותהווה מערכת אחת אשר תכלול את כל אמצעי התקשורת הקיימים. המשתמש יוכל לבצע באמצעות המערכת שיחות טלפון, שיחות וידאו, לשלוח דואר אלקטרוני ועוד.
הפרויקט לא מסתכם בהקמת תשתית לערוצי התקשורת, אלא ממשיך לקידום יוזמות ופרויקטים שיעשו שימוש מיטבי בתשתית זו. המידע שיעבור ברשת ישרת רשתות שיווק, מרכזי קניות, מוסדות רפואיים, בנקים, סוכנויות ממשלתיות ועוד – קהל הצרכנים יוכל להגיע אל גופים אלה דרך המחשבים האישיים שלהם ולבצע פעולות שונות מרחוק.
תחום הבידור תופס גם הוא מקום בפרויקט באמצעות טלוויזיה אינטראקטיבית אשר תתחבר לכ-500 ערוצי שידור. מכשיר הטלוויזיה יהיה חכם ויוכל להמליץ לכל צופה על ערוצים שונים לפי טעמו האישי. בנוסף, תוכל הטלוויזיה להתחבר למאגרי מידע רחבים ולמשל לרכוש עבור הצופה סרט מחנות סרטי וידאו, או כרטיסים להצגות תיאטרון.
בעת הכרזתו של אל גור על הפרויקט, רשת האינטרנט הייתה קיימת אך משתמשיה היו בעיקר חוקרים בעולם האקדמי. רשת האינטרנט של ראשית שנות ה-90 נתפסה כלא מפותחת, איטית, חסרת ריכוזיות ופיקוח ולמעשה רק שימשה כמודל מוקטן למה שתהיה בעתיד אוטוסטרדת המידע. עם התפתחות טכנולוגיית ה-World Wide Web, הפצתה בעולם וקצב גידולה המהיר, הפך האינטרנט עצמו להיות אוטוסטרדת המידע ולכלול בצורה כזו או אחרת את כל המרכיבים שתוכננו בפרויקט אוטוסטרדת המידע. בעקבות כך, השימוש במונח אוטוסטרדת המידע, מתייחס היום לתיאור רשת האינטרנט.