stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וליה סטיילס
קריירה

סטיילס החלה לשחק בגיל אחת עשרה בקבוצת תיאטרון מקומית בניו-יורק. בשנת 1993, הופיעה בקליפ של סינדי לאופר לשיר "Sally's Pigeons". היא החלה את דרכה בקולנוע בתפקיד קטן בקומדיה הרומנטית "אוהבת, לא אוהבת" (1996). ב-1997, שיחקה במותחן הפשע "יריב אינטימי", בו גילמה את ברידג'ט, בתו של השוטר טום או'מרה. באותה שנה, התארחה בפרק בסדרה "שיקגו הופ".
סטיילס פרצה ב-1999 בקומדיית הנעורים "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך", בתפקיד הנערה המרדנית קאט סטרטפורד, ששונאת בחורים ודייטים. התפקיד זיכה את סטיילס בפרס סרטי ה-MTV לפריצת השנה.
סטיילס המשיכה עם תפקידים בקומדיות "תלוי רק בך", וכן "סטייט פינת מיין" בתור הקטינה המקומית קרלה. בנוסף שיחקה בשני עיבודים קולנועיים למחזות שייקספיריים - "המלט" בו גילמה את אופליה, ו"או" המבוסס על "אותלו" בתור דייזי בארבל.
ב-2001 גילמה סטיילס את הרקדנית שרה ג'ונסון בדרמה "ריקוד צמוד"; היא הייתה מועמדת לפרס ה-MTV לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה, וזכתה בקטגוריית "נשיקת השנה" עם השחקן שון פטריק תומאס.
ב-2002 הופיעה במותחן הריגול "זהות כפולה" בדמותה הספרותית של ניקי פרסונס, טכנאית לוגיסטית המגויסת על ידי ה-CIA בפריז על מנת לסייע וללכוד את ג'ייסון בורן (מאט דיימון).
עוד לפני שהמשיכה את תפקידה כניקי גם בסרט ההמשך "זהות במלכודת", שיחקה סטיילס גם בדרמה "חיוך של מונה ליזה", בתפקיד הסטודנטית ג'ואן ברנדווין; כן שיחקה בקומדיה הרומנטית "יצאת נסיך" בתפקיד הסטודנטית לרפואה פייג' מורגן, המתאהבת בסטודנט בשם אדי שמתברר כנסיך דנמרק.
ב-2005 כיכבה בסרט הדרמה-מתח "טיול קטן לגן עדן" של הבמאי בלתזר קורמקור.
ב-2006 שיחקה בסרט האימה "אות משמיים", חידוש מוצלח לסרט האימה הפופולרי מ-1976, וגילמה את קת'רין, אשתו של הדיפלומט רוברט ת'ורן. ב-2007 חזרה לגלם את ניקי בסרט השלישי והמצליח ביותר בטרילוגיית ג'ייסון בורן, "זהות אבודה"; בסרט זה, בשונה מהעלילות הקודמות, בוחרת דמותה לעזור לבורן במנוסתו. סטיילס היא היחידה לצידם של מאט דיימון ופרנקה פוטנטה שהופיעה בכל שלושת סרטי הסדרה.
בשנת 2010 הצטרפה סטיילס אל העונה החמישית של דרמת הפשע הפסיכולוגית "דקסטר", וגילמה את לומן פירס, שותפתו לרציחות של דקסטר מורגן (אנ') (מייקל סי הול), שמבקשת ממנו לנקום במי שאנס אותה. היא הופיעה בעשרה פרקים בסדרה, והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2011) ולפרס אמי לשחקנית אורחת בסדרת דרמה (2011).
ב-2012 שיחקה בפרק פיילוט לגרסה אמריקאית של סדרת המתח הישראלית "תמרות עשן", אולם הסדרה לא הופקה לבסוף.
בין השנים 2012–2015, שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הרשת "בלו". בשנת 2014, התארחה בפרק בסדרה "מינדי". ב-2016, חזרה לשחק את דמותה של ניקי בסרט החמישי "ג'ייסון בורן".
בשנת 2017, שיחקה בסרט "צרה" לצידם של ביל פולמן ואנג'ליקה יוסטון. באותה שנה החלה לשחק בתפקיד הראשי בסדרה "ריביירה". ב-2019, שיחקה את דמותה של אליזבת העיתונאית בסרט "נוכלות בלי חשבון".
באוגוסט 2021 לוהקה לגלם דמות ראשית בסדרת הדרמה "The Lake" בפריים וידאו; זוהי הסדרה הקנדית הראשונה שמופקת על ידי אמזון, והיא תעלה לשידור בשלהי שנת 2022.
חיים אישיים

בזמן לימודיה במכללה, יצאה סטיילס עם השחקן ג'וזף גורדון-לוויט. בין השנים 2011–2015, יצאה עם השחקן דייוויד הארבור.
ב-3 בינואר 2016, היא הודיעה על אירוסיה לעוזר הצלם פרסטון ג'יי קוק, אותו הכירה בנובמבר 2014 בצילומים לסרט "Blackway". הם נישאו בספטמבר 2017 וב-20 באוקטובר 2017 נולד בנם הבכור, סטראמר ניוקומב קוק. בחודש ינואר 2022, סטיילס פרסמה בחשבון האינסטגרם שלה שילדה בת שנייה, ארלו.
סטיילס היא טבעונית לשעבר. היא הפסיקה בדרך זו לאחר שהתגלתה כאנמית. היא מגדירה עצמה כפמיניסטית.
היא חובבת בייסבול וכדורגל ואוהדת את קבוצות הניו יורק מטס והניו יורק רד בולס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | אוהבת, לא אוהבת | חברה של ננה בצעירותה |  |
| 1997 | יריב אינטימי | בריג'יט אומ'הרה |  |
| 1998 | מרשעת | אלי כריסטנסון |  |
| 1998 | בעיניים פקוחות | נינה ביל |  |
| 1999 | 10 דברים שאני הכי שונאת אצלך | קטרינה "קאט" סטרטפורד |  |
| 2000 | תלוי רק בך | אימוג'ן |  |
| 2000 | המלט | אופליה |  |
| 2000 | סטייט פינת מיין | קרלה |  |
| 2001 | ריקוד צמוד | שרה ג'ונסון |  |
| 2001 | עסקים ונשים | פאולה מרפי |  |
| 2001 | או | דסי בראבל |  |
| 2002 | זהות כפולה | ניקולס "ניקי" פרסונס |  |
| 2003 | קטע של בנים | בקי |  |
| 2003 | קרולינה | קרולינה מירבאו |  |
| 2003 | חיוך של מונה ליזה | ג'ואן |  |
| 2004 | יצאת נסיך | פייג' מורגן |  |
| 2004 | זהות במלכודת | ניקולס "ניקי" פרסונס |  |
| 2005 | אדמונד | גלנה |  |
| 2005 | טיול קטן לגן עדן | איזולד |  |
| 2006 | אות משמיים | קת'רין ת'ורן |  |
| 2007 | זהות אבודה | ניקולס "ניקי" פרסונס |  |
| 2007 | Raving |   | סרט קצר; במאית ותסריטאית |
| 2008 | גוספל היל | רוזי |  |
| 2009 | קריאת הינשוף | ג'ני ת'ירהולף |  |
| 2012 | אופטימיות היא שם המשחק | ורוניקה |  |
| 2012 | הרי זה אסון | טרייסי סקוט |  |
| 2012 | רוב הסיכויים ש... | אימוג'ן |  |
| 2013 | Between Us | גרייס |  |
| 2013 | מעגל סגור (אנ') | ג'ואנה ריס |  |
| 2014 | מתוך האפלה | שרה הרימן |  |
| 2014 | Hits | אישה במזבלה |  |
| 2015 | גילי הופקינס הגדולה | קורטני ראת'רפורד |  |
| 2015 | איש החוק (אנ') | ליליאן וורן |  |
| 2016 | ההונאה | ג'יין |  |
| 2016 | ג'ייסון בורן | ניקולס "ניקי" פרסונס |  |
| 2016 | The Drowning | לורין סיימור |  |
| 2016 | 11:55 | ג'נין |  |
| 2017 | Trouble | רייצ'ל |  |
| 2019 | נוכלות בלי חשבון | אליזבת' |  |
| 2021 | לב ההחלטה (אנ') | ד"ר ג'ורדן טיילור |  |
| 2022 | היתומה: ההתחלה | טריסיה אלברייט |  |
| TBA | Chosen Family | קליאו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 - 1994 | Ghostwriter | אריקה דנסבי | 6 פרקים |
| 1996 | Promised Land | מייגן ווקר | פרק: "The Secret" |
| 1997 | שיקגו הופ | קורי סוויקי | פרק: "Mother, May I?" |
| 1997 | Before Women Had Wings | פיבי ג'קסון | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1999 | The '60s | קייטי | מיני-סדרה |
| 2001 | סאטרדיי נייט לייב | ג'נה בוש | פרק: "Pierce Brosnan/Destiny's Child" |
| 2010 | דקסטר | לומן אן פירס | תפקיד ראשי (עונה 5); 10 פרקים |
| 2012 | Jan | בלו | סדרת רשת; פרק: "Trust" |
| 2012 - 2015 | Blue | בלו | סדרת רשת; 40 פרקים |
| 2013 | The Makeover | האנה היגינס | סרט טלוויזיה של ABC |
| 2014 - 2015 | מינדי | ד"ר ג'סיקה ליברשטיין | 3 פרקים |
| 2016 | איימי שומר | חברה של איימי | פרק: "Madonna/Whore" |
| 2017 - 2020 | ריביירה | ג'ורג'ינה מרג'ורי קליוס | תפקיד ראשי (3 עונות); 28 פרקים |
| 2021 | DreamWorks Dragons: The Nine Realms | אוליביה קולרסן | דיבוב; 5 פרקים |
| TBA | The Lake | מייזי-מיי | סדרת טלוויזיה עתידית של פריים וידאו |
הערות שוליים

↑  ביקורות:
נילי ברקן, ‏יש דבר כזה, קולנוע חכם, באתר גלובס, 21 באוגוסט 2001
נסים דיין, ‏תבורך הוליווד על חירות שכזאת, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2001
אורי קליין, "סטייט פינת מיין": קולנוע חכם, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2001
↑  ביקורות:
יעל שוב, כשדנזל לא נישק את ג'וליה, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2001
נסים דיין, ‏או, אותלו זו היתה פנטזיה נהדרת, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2001
↑  אורי קליין, סתמיות יוצאת מן הכלל, באתר הארץ, 25 בינואר 2004
↑  עדנה פיינרו, עיתון העיר, הרחק מגן עדן, באתר הארץ, 14 ביולי 2006
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, מכונת הרג משובחת, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2007
↑  עכבר העיר, ג'וליה סטיילס תככב בגרסה האמריקאית ל"תמרות עשן", באתר הארץ, 4 במרץ 2012
↑  אין עשן ואין אש: NBC מוותרת על "תמרות עשן", באתר ynet, 14 במאי 2012
↑  חן חדד, עכבר העיר, חדשות טלוויזיה: איזו סדרה מורדת הכי הרבה ברשת?, באתר הארץ, 13 ביוני 2012
↑   גילי איזיקוביץ, "ריביירה": סדרה שהיא כמו פרסומת לחיים במגזין יוקרה, באתר הארץ, 27 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432799205171  PLWABN: 9810534604505606  BNE: XX1492208  BnF: cb14056410m (data)  GND: 143637525  ISNI: 0000 0001 1856 3846  LCCN: no99074348  MusicBrainz: 94fd0db3-393f-47d7-98f6-4b834cb7f18c  NKC: xx0071291  NTA: 191224669  SNAC: w6b312ks  SUDOC: 129225959  Trove: 1457693  VIAF: 85764323   WorldCat (עם VIAF): 85764323
מסה קריטית (אופניים)

מסה קריטית במולדתה, סן פרנסיסקו
"מסה קריטית" הוא כינוי לרכיבה קבוצתית על אופניים שמטרתה להביא כמות מספקת של רוכבי אופניים (מסה קריטית), אשר ממנה מאילך יחול שינוי שיביא לשיפור ביחס הנהגים והמדינה (תשתיות) כלפי רוכבי האופניים. רכיבות מאורגנות נערכות בערים מרכזיות ברחבי העולם, בדרך-כלל ביום שישי האחרון בכל חודש.
הרכיבה מתארגנת באופן אנרכי, ללא ניהול מרכזי. מקום המפגש והשעה ידועים מראש לכל המשתתפים. לעיתים קרובות כחלק מן האירוע המשתתפים משתמשים בגימיקים שונים על מנת למשוך את תשומת הלב של העוברים והשבים, כגון מוזיקה, שימוש במשרוקיות, נסיעה בנתיב המכוניות, שימוש בתחפושות, שימוש בדגלים, עלונים, שלטים, שימוש באופניים מיוחדים וכדומה. לעיתים קרובות משתתפים כלים לא ממונעים נוספים, כמו רולרבליידס. בחלק מהאירועים נקבעים מראש רק מקום המפגש והשעה, ואילו המסלול ונקודת הסיום נקבעים באופן ספונטני על ידי המשתתפים. סיסמת האירוע היא "אנו לא מעכבים את התנועה, אנחנו התנועה".
היסטוריה

אירוע "מסה קריטית" הראשון החל ב-25 בספטמבר 1992 בסן פרנסיסקו, בהשתתפות 48 רוכבי אופניים. השם "מסה קריטית" ניתן רק לאירוע השני, שהתקיים ב-30 באוקטובר 1992, ובו השתתפו 85 רוכבים. השם אומץ על ידי משתתפים באירועים דומים שחלקם נערכו עוד לפני 1992 אך בשמות אחרים. על פי ההערכה, עד היום התקיימו אירועים בלמעלה מ-325 ערים ברחבי העולם.
המונח "מסה קריטית" אומץ מהבחנה שביצע ג'ורג' בליס בעת ביקורו בסין. בליס, מעצב אמריקאי של כלי רכב המונעים בידי אדם, הבחין כי לרוכבים באופניים ולנוהגים בכלי רכב ממונעים בסין הייתה שיטה מובנת של שימוש בצמתים שלא היו בהם רמזורים או שלטי דרך. התנועה הייתה מצטברת לפני הצומת עד הצטברות של "מסה קריטית", ובנקודה זו הייתה התנועה נכנסת לצומת. תיאור זה נכלל בסרטו התיעודי של טד וייט "Return of the Scorcher" משנת 1992 ואומץ על ידי התנועה.
רכיבות "מסה קריטית" שונות זו מזו במובנים רבים, כולל תדירות ומספר המשתתפים. לדוגמה, בערים קטנות רבות יש רכיבות בהשתתפות פחות מ-20 רוכבים. בקיצוניות השנייה, האירוע הגדול ביותר המכונה "מסה קריטית", מתקיים בבודפשט, הונגריה, רק פעמיים בשנה, ב-22 בספטמבר (התאריך הבינלאומי של יום חופשי ממכוניות), וב-22 באפריל (יום כדור הארץ). ברכיבות אלה משתתפים רבבות אנשים. ב-22 באפריל 2007 רכבו ב"מסה הקריטית" בבודפשט כ-50,000 רוכבים.
מסה קריטית בישראל > חוקיות האירוע

באופן תאורטי, במדינה דמוקרטית בה יש זכות חוקית להתארגנות פוליטית והבעת מחאה – אין ברכיבת אופניים המונית דבר הנוגד את החוק גם אם זה בא על מנת להעביר מסר כלשהו.
המפגינים למעשה משתמשים בחוק לטובתם – רוכבי אופניים צריכים לרכב על הכביש, משום שאופניים זהו כלי רכב לכל דבר ועניין (אם אין ברחוב שביל אופניים) ולכן אם הם ממשיכים לרכב לאורך כל הדרך הם מאטים במידה מסוימת את תנועת שאר הרכבים אך אינם חוסמים את התנועה וזה נחשב סביר.
ואכן במסה קריטית המתקיימת בסוף כל חודש במספר ערים בישראל, אין כל נוכחות משטרתית והמחאה עוברת ללא עיכובים או מעצרים.
אך היו מספר מקרים בהם המשטרה לא רצתה לאפשר את המחאה, ובמקרים אלו השוטרים עצרו לעיתים מפגינים ואף קרעו את צמיגי הגלגלים של חלקם. כל הפעמים בהם המשטרה החליטה לא לאפשר את הרכיבה, היו במקרים בהם המסה נשאה עימה אופי פוליטי או חברתי ולא רק דרישה לעיר ידידותית לאופניים.
ראו גם

שביל אופניים
הערות שוליים

↑  דף הפייסבוק של "אופניים בשביל ירושלים"
↑  לדוגמה ראו תמונה בכתבה זו תופסים תאוצה
1 2 3  כתבה בבלוג "הרים" על אירוע מסה קריטית בתל אביב אופטימיות זהירה (והרבה מוזיקה), 30/6/2003
↑  באתר עיריית תל אביב
↑  באתר עיריית תל אביב
↑  תל אביב-יפו על אופניים, פרסום של עיריית תל אביב לעידוד הרכיבה
↑  לדוגמה, סקר האופניים של ד"ר מיכאל פדידה קובע כי נרשמה עלייה בשימוש באופניים בהגעה לעבודה, וכי הרוכבים בתדירות גבוהה וגם אחרים מייחסים חשיבות רבה לסלילת שבילי האופניים בעיר
↑  רשימת הערים מתוך אתר יב"א . במרץ 2007, פורום של ארגונים ירוקים נפגש עם נציגי עיריית באר שבע כדי להקים שבילי אופניים. ראו מיכל גרינברג, הארץ 27.3.07 [
http://www.haaretz.co.il/1.1397551]
מסה קריטית ברחוב אבן גבירול שבתל אביב
פלייר לאירוע "מסה קריטית" בתל אביב. אמן: יוספה מקייטון
0 (שנה)

שנה אפס (0) היא שנה שאינה קיימת בספירת הנוצרים המקובלת. אולם היא קיימת לפי תקן ISO 8601 וגם במספור שנים אסטרונומי בו היא שנת 1 לפנה"ס, זאת לשם הקלה על חישובי תאריכים (בהתאם לכך, שנת 2 לפנה"ס מסומנת כשנה -1, וכן הלאה). שנת אפס קיימת גם בלוח הבודהיסטי ובלוח ההינדי.
מטבע הלשון שנת אפס בא לציין סוף של תקופה ותחילתה של תקופה חדשה. בהקשר הקולנועי המונח נטבע בסרטו של רוברטו רוסליני, "גרמניה שנת אפס", ומאז נמצא בשימוש בשמם של סרטים שונים: "שנת אפס" הישראלי, "גרמניה תשע אפס" של גודאר כפרפרזה ועוד. דוגמה נוספת ניתן לראות במאמרה של נעמי קליין, "בגדד שנת אפס".
ראו גם

אלף (זמן)
הערות שוליים

↑  Baghdad Year Zero: Pillaging Iraq in Pursuit of a Neo-Con Utopia, Naomi Klein.org, 1 September 2004
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנרכיה, מדינה ואוטופיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רוברט נוזיק
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות פילוסופית 
 נושא:  צדק חלוקתי
 הוצאה
 הוצאה:  Basic Books
 מקום הוצאה:  ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  1974
 מספר עמודים:  334
 פרסים
 פרס הספר הלאומי (1975) 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-0465097203
 
אנרכיה, מדינה ואוטופיה (באנגלית: Anarchy, State and Utopia) הוא ספר מאת הפילוסוף הפוליטי רוברט נוזיק. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1974, זכה בפרס הספר הלאומי של ארצות הברית בקטגוריה פילוסופיה ודת ונבחר על ידי המוסף הספרותי של הטיימס לאחד ממאה הספרים המשפיעים ביותר מאז מלחמת העולם השנייה.
בספר מציע נוזיק תאוריית צדק התומכת בהתערבות מינימלית של המדינה בחיי האזרחים, ומהווה תשובה ליברטריאנית לספרו של ג'ון רולס "תאוריה של צדק".
הספר נכתב בעקבות קורס שלימד נוזיק עם הפילוסוף מייקל וולצר באוניברסיטת הרווארד בשנת 1971, שנקרא "קפיטליזם וסוציאליזם". הקורס היה למעשה ויכוח בין השניים, התפיסה של נוזיק מוצגת בספרו אנרכיה, מדינה ואוטופיה והתפיסה של וולצר מוצגת בספרו תחומי הצדק.
רקע

במחצית השנייה של המאה ה-20 בהשפעת המפנה הלשוני והפוזיטיביזם הלוגי, דעך העיסוק בפילוסופיה נורמטיבית (אתיקה ופילוסופיה פוליטית) בעולם האקדמי האנגלו-אמריקאי. תפקיד הפילוסופיה בתחומים אלה הצטמצם לתחום המכונה 'מטא-אתיקה' כלומר ניתוח לוגי ומושגי של השפה המוסרית. מעט מאוד תשומת לב הוקדשה לתיאוריות מוסריות נורמטיביות. או יתרה מכך, גם כאשר נשקלו תיאוריות מוסר נורמטיביות, הגישה התועלתנית הייתה במרכז תשומת הלב.
פרסום הספרים "תאוריה של צדק" של ג'ון רולס שמגן על השוויון הליברלי, ו"אנרכיה, מדינה ואוטופיה" של רוברט נוזיק שמאתגר את הלגיטימיות של כל דבר מעבר למדינה המינימלית (מדינת שומר הלילה), גרם לעיסוק מחדש בפילוסופיה הפוליטית.
גם בתחום המחשבה הכלכלית היה הספר פורץ דרך. בשנים שקדמו להוצאת הספר, לרעיונות ליברטריאניים כמעט לא הייתה נוכחות בממסד האקדמי. כלכלני השוק החופשי כמו פרידריך האייק ומילטון פרידמן עדיין לא זכו בפרסי נובל שלהם.
בשנת 1974 פרסם רוברט נוזיק, אז פרופסור צעיר (בן 34) בהרווארד, את ספרו אנרכיה, מדינה ואוטופיה שמהווה תגובה ליברטריאנית וקריאת תיגר על תאוריית הצדק של הפילוסוף המפורסם ג'ון רולס שחיבורו המונומנטלי 'תיאוריה של צדק', זכה לשבחים רבים.
תקציר > צדק היסטורי > טיעונים נגד דפוסי חלוקה

נוזיק דוחה כל עקרון דפוסי של חלוקה (כמו "לכל אחד כפי מאמציו", "כפי תרומתו" או "כפי צרכיו"). בטענה שהמושג "צדק חלוקתי" מוטעה מטבעו, משום שהוא רומז לכך שיש איזו סמכות מרכזית ש"מחלקת" ליחידים עושר והכנסה שהיו קיימים לפני החלוקה, והופיעו יש מאין. למעשה, עושר וטובין מוחזקים על ידי היחידים המחזיקים בהם, רק באמצעות המאמצים של אנשים אלה עצמם. ומאמציהם ועסקאותיהם של אנשים אלה מעניקים להם תביעה מוסרית על הכנסות אלה. כל האמירות על "חלוקת העושר" למעשה מסתירות את הדרך שבה העושר נוצר, ובכך רוב הדיונים על צדק חלוקתי נוטים ללא הצדקה לכיוון סוציאליסטי או שוויוני.
ביקורת נוספת נגד הדפוסים העקרוניים של החלוקה, מציג נוזיק באמצעות ניסוי מחשבתי מפורסם בו מעורב שחקן הכדורסל הידוע וילט צ'מברלין. נתאר שצ'מברלין חותם על חוזה עם קבוצת הכדורסל בה הוא משחק ולפיו בכל משחק ביתי הוא יקבל עשרים וחמישה סנט כנגד כל כרטיס כניסה. העונה מתחילה והאנשים צופים בהתלהבות במשחקי הקבוצה ומשלשלים עשרים וחמישה סנט לקופסה ששמו רשום עליה. נניח שבעונה באו מיליון צופים למשחקי הבית של צ'מברלין והוא הרוויח 250,000 $ והוא עשיר הרבה יותר מכולם.האם הוא זכאי להכנסה זו?
נוזיק טוען שהסכמים חוזיים מושכלים וחופשיים כאלה שומרים על הצדק במובן זה שאם המצב המקורי היה צודק, אז גם המצב הנובע מהסכמים כאלו הוא צודק (ולא מהשפעות אחרות). כתוצאה מכך, אם נקבע שלא היו השפעות רלוונטיות אחרות, המצב שנוצר חייב להיות צודק.
בהינתן ההנחה שלנו שהמצב המקורי היה צודק, טוען נוזיק, הוא פרוצדורלי: אם מתחילים ממצב צודק ומחילים צעדים צודקים, התוצאה חייבת להיות צודקת. הנקודה המכרעת כאן היא שבהינתן (לפי נוזיק) שהעברת זכויות בהתאם לחוזים חופשיים ומושכלים הן רק צעדים, המצב הנובע בדרך כלל לא יהיה בהתאם לדפוס שצוין (למשל, שוויון או פרופורציונלי לזכות). מכאן שהסכמים חוזיים - והזכויות להעברה ולרכישה בהעברה המאפשרות אותם - אינם עולים בקנה אחד עם דפוס תורת הצדק. בהתחשב בכך שלפרטים יש בוודאי הזכות לעסוק בהסכמים חוזיים, לא ניתן לשמור על דפוס מבלי להגביל את חירותם של אנשים שלא בצדק. לפיכך, שום תאוריית צדק אינה סבירה, לטענתו. זהו טיעון חשוב,
טיעון נוסף של נוזיק מבוסס על הציווי המוחלט השני של קאנט.
טיעון נוסף של נוזיק נגד דפוסי חלוקה הוא: כל עקרון צדק דפוסי, המצביע על תוצאה, מסתמך במובלע על ההנחה שהחלוקה היא חלוקה מחודשת, לקיחה מפלוני ונתינה לאלמוני. אצלנו המדינה לוקחת מאזרחיה טובין באמצעות מיסוי ומחלקת את הטובין האלה מחדש באמצעות תשלומי הרווחה ושירותים אחרים. לדעת נוזיק, הצו הקטגורי של קאנט בנוסחת "אדם כתכלית": "עשה את פעולתך כך, שהאנושות, הן שבך הן שבכל איש אחר, תשמש לך לעולם גם תכלית ולעולם לא אמצעי בלבד" אוסר מיסוי, וחלוקה מחודשת.
בהמשך הספר נוזיק מחריף את הטון, וכותב שמיסוי שכר דומה לעבודת כפייה.
תקציר > צדק היסטורי > תורת הזכאות

עבור נוזיק, צדק משמעותו כיבוד זכויותיהם הקנייניות של יחידים, הימנעות מהתערבות בזכותם לעשות בקניינם ככל העולה על רוחם. ותפקידה של המדינה הוא להימנע ככל האפשר, ולמנוע מאחרים, פגיעה בזכויות אזרחיה. את תורתו מכנה נוזיק "תורת הזכאות" (Entitlement Theory), והיא מורכבת שלושה עקרונות של צדק היסטורי:
עיקרון הרכישה (Acquisition)
עיקרון ההעברה (Transfer)
עיקרון תיקון העוול (rectification of injustice)
תקציר > צדק היסטורי > תורת הזכאות > עיקרון הרכישה - זכויות רכישה ראשוניות

העיקרון עוסק בכללים לקניין התחלתי צודק (זכויות רכישה ראשוניות), הוא מתאר את האופן שבו אנשים מגיעים לראשונה לבעלות על רכוש שאינו שייך לעולם הטבע, אילו סוגים של דברים ניתן להחזיק בהם וכן הלאה.
זכות רכישה ראשונית היא הזכות לרכוש זכויות קניין פרטיות על דברים שאינם כבר בבעלות פרטית של אחרים. נוזיק לא מקדיש מקום רב לדיון בזכויות רכישה ראשוניות. הוא טוען בפשטות שהעולם הבלתי מיושב הוא הפקר ואינו נמצא בבעלות של אף אחד, ואנשים חופשיים להשתמש בכל חלק ממנו. ובכך הוא (כמו הפילוסוף האנגלי מהמאה ה-17 ג'ון לוק) דוחה, למשל, את הדעה לפיה העולם נמצא בתחילה בבעלות של פרט או קבוצת פרטים. (דעה כזו הועלתה במאה ה-17 על ידי תומכי "הזכות האלוהית של המלכים" - דוקטרינה אשר לוק דחה בתוקף.)
הדרישה של ג'ון לוק לזכות הרכישה הראשונית היא שכאשר אדם משקיע את עבודתו במשאב שנמצא במצב טבעי, כלומר בחזקת כולם, הוא מערב בו את עבודתו שהיא קניינו הפרטי. באופן זה הוא מפקיע את המשאב מהחזקה המשותפת והופך אותו לקניינו הפרטי, וזאת ללא צורך בהסכמה של שאר בני האדם. בנוסף לוק דורש שהאדם ישאיר כמות מספקת, באיכות לא פחות טובה, בשביל אחרים.
נוזיק מבקר את לוק ומציין שהמשמעות של "מערב בו את עבודתו" לא ברורה, לדוגמה האם אסטרונאוט שמנקה חלקה לא מיושבת על מאדים מערב את עבודתו עם החלקה, כל מאדים או עם כל היקום הבלתי מיושב כולו?
החלק החשוב ברכישה נוגע לדרישה, שהאדם ישאיר כמות מספקת, באיכות לא פחות טובה לאחרים. נוזיק קורא לו התנאי הלוקיאני (the Lockean proviso). ניתן לפרש את תנאי הלוקיאני בדרכים שונות. נוזיק מפרש אותו כדרישה לכך שמצבם של אחרים לא יחמיר על ידי הניכוס. ובמילים אחרות, שמצבו של אף אחד לא יהיה גרוע יותר ממה שהיה אילו הניכוס לא היה מתקיים (כלומר, אם החפץ יישאר בשימוש משותף).
תקציר > צדק היסטורי > תורת הזכאות > עיקרון ההעברה

העיקרון עוסק בכללי חליפין הוגנים, כיצד אדם אחד יכול לרכוש אחזקות מאחר. הרעיון המרכזי של עיקרון ההעברה הוא שאם יש לאדם זכויות קניין מלאות על מכונית (הכוללת את הזכות להעביר את הזכויות הללו לאחרים) והוא נותן את הסכמתו החופשית והמושכלת להעברת זכויות אלו לאדם שני (והוא רוצה בכך), אזי הזכויות הללו מועברות אליו. נוזיק מדגיש כי הצדק תלוי באילו הסכמים חוזיים נעשו ולכן שום תאוריית צדק של מדינה (שאיננה היסטורית) לא יכולה להיות מספקת.
תקציר > צדק היסטורי > תורת הזכאות > עיקרון תיקון העוול

עיקרון תיקון העוול הוא אוסף כללים שמתקנים חריגות בשני הכללים הקודמים. כמו התמודדות עם אחזקות שנרכשו או הועברו שלא בצדק, האם וכמה ניתן לפצות קורבנות, כיצד להתמודד עם עבירות ארוכות טווח או עוולות שנעשו על ידי ממשלה.
תקציר > המדינה > הלגיטימיות של המדינה המינימלית

בחלק זה נוזיק מגן על הלגיטימיות של המדינה מינימלית מפני האתגר המוסרי של האנרכיזם האינדיבידואליסטי.
הגרסה החזקה ביותר של האנרכיזם היא זו שטוענת כי אין שום הצדקה למדינה כלשהי. אך את הגרסה הזו אפשר לדחות בקלות משום שכמעט כולם מסכימים שהיא בלתי הגיונית משום שהמדינה נראית לגיטימית לחלוטין כאשר היא למשל, מקדמת ביעילות ובהגינות את רווחת הפרט. וכן כל מי שנשלט על ידה נתן, בתנאים הוגנים, את הסכמתו החופשית לה. גרסה חלשה יותר של אנרכיזם היא האנרכיזם המתון, שגורס שמדינה אינה לגיטימית מבחינה מוסרית אלא אם כל הנשלטים בה נתנו הסכמה מתאימה. יחסית לתיאוריות רבות של מוסר פוליטי - כמו תועלתנות ואמנה חברתית - אפילו גרסה מתונה כזו של אנרכיזם אינה סבירה. משום שגרסה של תועלתנות, למשל, יכולה לקבוע שמדינה היא לגיטימית אם היא ממקסמת את הרווחה הכוללת בחברה (בהשוואה להסדרים חברתיים אחרים). הסכמה וזכויות הגנה עצמית אינן ממלאות תפקיד מיוחד בתיאוריה זו של הצדקה פוליטית. עם זאת, נוזיק מתחיל בתיאוריה ליברטריאנית של זכויות הפרט, שבה הסכמה וזכויות הגנה עצמית ממלאות תפקידים משמעותיים ביותר. אם כן עמדה אנרכיסטית כזאת נראית משכנעת למדי. נוזיק, עם כל זאת, טוען שהמדינה יכולה להיות לגיטימית גם ללא הסכמה פה אחד.
תקציר > המדינה > אי הלגיטימיות של מדינה לא מינימלית

בחלק זה נוזיק קורא תיגר על הניסיונות להצדיק התערבות שאינה מינימלית של המדינה בחיי האזרחים.
תקציר > הביקורות על תאוריית הצדק של ג'ון רולס

הספר נכתב כתשובה ליברטריאנית לספרו של ג'ון רולס "תאוריה של צדק", חלק ניכר מהספר (כשביעית) הוא ביקורת ישירה נגד התיאוריה של ג'ון רולס.
התאוריה של רולס עוסקת בשאלה כיצד תסדיר חברה ליברלית והוגנת את מבנה מוסדותיה הבסיסיים. לאילו עקרונות של צדק יכולים הצדדים השונים בחברה להסכים. המתדיינים אצל רולס הם אוטונומיים ורציונליים, ועם זאת בעלי רצון להיטיב עם עצמם, בתנאים של התדיינות במעמד שווה. הם אינם אלטרואיסטים או אגואיסטים, אלא סבירים ורציונליים. הם מודעים למטרות שאותן הם רוצים להשיג, אך מוכנים להשיג מטרות אלו באמצעות דיון רציונלי ותבוני שיתבסס על היגיון ולא על אינטרס. רולס הכיר בכך שדיון שכזה קשה מאוד ליישום בעולם הממשי, ולפיכך הציע את הכלי המחשבתי של "מסך הבערות" (Veil of Ignorance).
הדיון מתבצע ב"מצב המקורי" (Original Position) (אנ') הטרום-חברתי, שאינו אמור להיות, כבמשנתם של הובס או רוסו, מצב היסטורי, אלא מצב היפותטי. אל המצב המקורי מגיעים המתדיינים כשהם חפים מכל ידע לגבי מצבם בעולם הממשי - עשירים או עניים, לבנים או שחורים, גברים או נשים וכיוצא בזה, ומהי "תפיסת הטוב" (Conception of the Good) שבה הם אוחזים. כדברי רולס:
איש אינו יודע מה מקומו בחברה, מה מיקומו המעמדי או הסטטוס החברתי שלו... מה העלה בגורלו בחלוקת הנכסים הטבעיים והיכולות הטבעיות, מה שכלו, מה כוחו וכדומה
לפי רולס, מתדיינים המצויים במצב המקורי, מאחורי מסך הבערות, ופועלים בצורה רציונלית ואוטונומית, יחליטו לאמץ שני עקרונות מרכזיים - "עקרונות הצדק כהוגנות" (Justice As Fairness), המבטאים את הדרך שבה אמורה לפעול חברה ליברלית דמוקרטית סדורה היטב.
עקרון החירות (The Liberty Principle) - לכל אחד יש זכות דומה שאינה בת–ביטול, למכלול הולם לגמרי של חירויות יסוד שוות, מכלול העולה בקנה אחד עם מכלול חירויות דומה לכולם.
עקרון השוויון - אי–שוויונֹות כלכליים וחברתיים צריכים לספק שני תנאים: ראשית, עליהם להיות מוצמדים למשרות ולעמדות פתוחות לכול בתנאים של שוויון הזדמנויות הוגן (עקרון שוויון הזדמנויות); ושנית, עליהם להיות לטובתם המְַרּבית של אלה מבני החברה שמצבם הוא הגרוע ביותר. כלומר יש לאפשר לאנשים ליהנות מעושרם הגדול יותר, כישרון, או מאמץ רק כל עוד הם מפצים את אלו שמזלם פחות טוב. (עקרון הפער, The Difference Principle)