stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיל הים האתיופי
הצי האתיופי הקיסרי (1955–1974) > הכשרה וחינוך

אנשי הצי האתיופי הקיסרי היו מהמאומנים הטובים בעולם. עוד לפני שאתיופיה השתלטה על אריתריאה, הצי המלכותי הבריטי שלח אנשי אתיופיה לבסיסיו באריתריאה כדי לספק להם הכשרה ימית. ב-1956 נוסדה באסמרה מכללה ימית, שבה קציני חיל הים האתיופיים עברו תוכנית לימודים בת 52 חודשים; כל כיתה שהתקבלה הייתה בממוצע בין 30 ל-40 תלמידים, והם סיימו את לימודיהם עם ועדה ימית ותואר ראשון במדעים . ב-1957 הוקם גם במאסווה בית ספר לקצינים ימי. במאסווה הוקמו גם בית ספר לצפרדע / צלילה להכשרת יחידת קומנדו מיוחדת ומוסד להכשרת דירוגים להכשרת מתגייסים ימיים בסוף שנות ה-50 או תחילת שנות ה-60. מרכזים למתן הכשרה להתמחויות טכניות לגברים מגויסים הוקמו באסב, אסמרה ומסווה.
הקיסר היילה סלאסי הראשון מינה 25 קציני הצי המלכותי הנורווגי שיסייעו בארגון הצי החדש של אתיופיה, והם פיקחו על חלק גדול מהאימונים. קציני הצי המלכותי הבריטי בדימוס שימשו גם כמאמנים ויועצים בתקופת שלטונו של היילה סלאסי. כמה קציני הצי האתיופי הקיסרי קיבלו חינוך ימי באקדמיה הימית האיטלקית בליבורנו, איטליה, בעוד שאחרים למדו באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, מרילנד .
הצי האתיופי הקיסרי (1955–1974) > כוחות > כוח אדם

עד 1958, הצי האתיופי מנה 129 אנשי צוות, וגדל ל-1,200 בשנת 1970. בשיאו היה לצי האתיופי הקיסרי כוח של 11,500 איש. כל המתגייסים שירתו 7 שנים כמתנדבים.
הצי האתיופי הקיסרי (1955–1974) > כוחות > ספינות

הצי הפעיל שילוב של סירות סיור, סירות טורפדו וסירות צוללות קטנות שהועברו מצי ארצות הברית ומצי מדינות אירופה.
הספינה הראשונה של הצי האתיופי הקיסרי הייתה רודפת צוללות בדרגת הצי האמריקני PC-1604 לשעבר, לשעבר USS PC-1616. הועברה לאתיופיה ב-2 בינואר 1957 באמצעות תוכנית הלוואות הכוללת את איטליה והועבר לאיטליה ב-3 במאי 1959. הספינה האתיופית נקראה על שם זראי דרס, פטריוט לאומי מפורסם שנחשב לגיבור עממי .
ב-1962 העבירה ארצות הברית את מכרז המטוס הימי לשעבר USS אורקה (AVP-49) לאתיופיה; שמה שונה <i id="mwbQ">לאתיופיה</i> (A-01) והוכנסה לשירות כספינת אימונים, היא הייתה הספינה הגדולה ביותר של הצי האתיופי לאורך 31 שנות שירותה.
הצי האתיופי הקיסרי (1955–1974) > בסיסים

הצי האתיופי הקיסרי הקים ארבעה בסיסים: מסאווה הייתה המקום של מפקדת הצי וגייסה מתקני אימונים; התחנה האווירית הימית והאקדמיה הימית היו באסמרה; באסאב היו תחנת חיל הים, מתקני אימונים מגויסים ומזח לתיקון; והייתה תחנת ימית ותחנת תקשורת באיי דחלאק בים האדום ליד מסאווה.
עידן קומוניסטי (1974–1991)

היילה סלאסי הודח ב-1974, ובמהלך הממשלות הקומוניסטיות של המועצה המינהלית הצבאית הזמנית או הדרג של 1974 עד 1977 ושל מנגיסטו היילה מריאם שבאו לאחר מכן מ-1977 עד 1991, הצי האתיופי כבר לא "אימפריאלי" - שינה כיוון, לכיוון ברית המועצות. קצינים המשיכו להתאמן באתיופיה, אך קציני ים נבחרים המשיכו את לימודיהם באקדמיה הימית הסובייטית בלנינגרד ובבאקו. לאחר שברית המועצות שינתה את בריתה מסומליה לאתיופיה במלחמת אוגדן ב-1978, היא הקימה בסיסים ימיים באסאב ובאיי דחלאק והחלה לבסס מטוסי תעופה ימית סובייטים בנמל התעופה הבינלאומי של אסמרה ; בנוסף, אנשי הצי הסובייטי קיבלו תפקידים כמדריכים באקדמיה הימית האתיופית. [1] מגויסים המשיכו להתאמן במאסווה ושירתו שבע שנים בחיל. ב-1982 היו בצי האתיופי כ-1,500 איש. [2
הפנייה לברית המועצות גרמה לכך שהצי הפך לכוח מצויד סובייטי ברובו. למרות שאתיופיה המשיכה בתפקידה כספינת אימונים ונותרה כלי השיט הימי הגדול ביותר באתיופיה, ארצות הברית הפסיקה את מכירת הנשק לאתיופיה ב-1977, וסירות סיור וסירות טילים שנבנו על ידי ברית המועצות החלו להחליף ספינות אחרות. עד 1991 היו לצי האתיופי שתי פריגטות, שמונה ספינות טילים, שש ספינות טורפדו, שש ספינות סיור, שתי ספינות אמפיביות ושתי ספינות תמיכה והדרכה, רובן ממוצא סובייטי.
לאחר שהדרג תפס את השלטון, הועברו ששת מסוקי UH-1 של חיל הים לחיל האוויר האתיופי. בשלב מסוים, על פי הדיווחים, הצי שלאחר הקיסרות רכש שני מסוקים מתוצרת ברית המועצות - ייתכן Mil Mi-8 (NATO מדווח כי שמו "היפ") או Mil Mi-14 (NATO מדווח כי שמו "אובך"). [1] חיל הים גם הפעיל חטיבה להגנה על החוף המצוידת בשני משגרי טילי שיוט נגד ספינות של הגנת החוף המורכבים על משאיות מסוג P-15 (כינוי USDoD "SSC-3"; שם נאט"ו המדווח "Styx").
עידן קומוניסטי (1974–1991) > פעולות

התנגדות אריתריאה לשילוב אריתריאה באתיופיה פרצה במרד רחב היקף לאחר עליית הדרג לשלטון ב-1974, וזה הותיר את הצי האתיופי במצב קשה של כל בסיסיו בעומק שטח המורדים ובקו החזית של מלחמת העצמאות של אריתריאה. באפריל 1977, חיל הים איבד את סירת הסיור P-11 בדרגת Cape, עם דיווחים שהאשימו את האובדן הן בסערה והן בהתקפה של חזית השחרור העממית של אריתריאה (EPLF). אם היא אבדה לפעולת P-11, EPLF הייתה הספינה היחידה של הצי האתיופי שאבדה אי פעם בקרב.
הצי האתיופי לא תרם דבר לניצחון סומליה במלחמת אוגדן ב־1978, ומנגיסטו החל להפנות יותר משאבים מהצי לצבא האתיופי ולחיל האוויר האתיופי. בעקבות כך, החל חיל הים האתיופי לרדת עוד יותר ביכולותיו.
חיל הים האתיופי איבד גם את הנמל הראשי שלו וגם את החיבור לכביש המהיר שלו לתוך אתיופיה כאשר ה-EPLF כבש את מסאווה במרץ 1990, ואילץ את מפקדת הצי לנוע פנימה לאדיס אבבה. המרד האריתריאי התפשט לאיי דחלאק, שם ה-EPLF פגע בפריגטה מסוג Petya II F-1616 ללא תקנה. ההצלחות של EPLF הותירו את בסיסי הצי האתיופי מבודדים יותר ויותר ככל ש-1990 חלפה. באביב 1991 החלו ספינות הים להשתמש בנמלים בג'יבוטי, ערב הסעודית ותימן בגלל סכנת החזרה לבסיסי הבית שלהן. בסוף מאי 1991, ה-EPLF כבש את אסמרה והקיף את אסאב, שם הטביעה אש של כוחות הקרקע שלו שבע ספינות של הצי האתיופי בנמל. ב-25 במאי 1991, 14 ספינות חיל הים האתיופי המסוגלות לעלות לים ברחו מאסאב, עשר מהן הועברו לתימן והאחרות לסעודיה, והותירו מאחוריהן שבע ספינות ושלל כלי שיט קטנים. אסאב נפל ל-EPLF זמן קצר לאחר מכן.
סוף חיל הים (1991–1996)

מלחמת האזרחים באתיופיה ומלחמת העצמאות של אריתריאה הסתיימו שתיהן ב-1991 זמן קצר לאחר נפילת אסאב, ואריתריאה הפכה לעצמאית, והותירה את אתיופיה ללא ארץ. חיל הים האתיופי נשאר קיים, נותר במצב יוצא דופן- ללא נמלי בית. למרות זאת, בהנחיית המפקדה שלו באדיס אבבה, הוא המשיך מדי פעם בסיורים בים סוף מנמלים בתימן. ב-1993, תימן גירשה סופית את הספינות האתיופיות; עד אז חלקם הידרדרו מכדי להיות כשירים לים, והאתיופיים השאירו אותם מאחור בתימן. אתיופיה הפכה לענקית אחרי שהגיעה לתימן ב-1991 ונמכרה לגרוטאות ב-1993; גם ספינות אתיופיות אחרות נגרטו או הושלכו.
הספינות הללו שיכלו לצאת לדרך מתימן ב-1993 עברו לג'יבוטי. במשך זמן מה חשבו שהצי האתיופי עשוי לשרוד, שבסיסו באסאב באריתריאה או בג'יבוטי, ואתיופיה אף ביקשה מאריתריאה להשכיר לה חלל מהמזח באסאב שממנו ניתן להפעיל את הצי האתיופי ששרד. אריתריאה סירבה לבקשה. כמו כן, הוצעו הצעות לאריתריאה ואתיופיה לחלק את הספינות, כאשר ספינות מאוישות על ידי שתי המדינות פועלות מנמלי אריתריאה כמעין יורש לצי האתיופי, אך אריתריאה הביעה עד מהרה רצון לארגן צי אריתראי נפרד לחלוטין.
עד 1996, לג'יבוטי נמאס מצי זר בנמליה. הצי האתיופי פיגר בתשלום דמי הנמל שלו, ובתירוץ הזה ג'יבוטי תפסה את כל הספינות הנותרות ב-16 בספטמבר 1996 והעמידה אותן למכירה פומבית כדי לשלם את דמי החזר. אריתריאה הביעה עניין ב-16 מהן, אך לבסוף הגבילה את עצמה לרכישת רק ארבע מהן - סירת טילים מסוג Osa-II ושלוש ספינות סיור של חברת Swiftships Shipbuilders - כדי להימנע מהחרפת המשבר הבינלאומי עם תימן. שאר הספינות נגרטו.
מאוחר יותר ב-1996 התפרקה מפקדת הצי באדיס אבבה, והצי האתיופי חדל להתקיים. השריד היחיד שלו היה סירת הסיור GB-21 ; שעברה פנימה לאגם טאנה ומאוישת על ידי אנשי צבא אתיופיה, היא שרדה החל משנת 2009 ככלי שיט הצבאי היחיד של אתיופיה.
התחדשות (2018-הווה)

ביוני 2018, ראש הממשלה אבי אחמד קרא בסופו של דבר לבנייה מחדש של הצי האתיופי כחלק מתוכנית רחבה יותר של רפורמות במגזר הביטחוני, ואמר כי "עלינו לבנות את יכולת הכוח הימי שלנו בעתיד".
במרץ 2019 חתם אבי אחמד על הסכמי הגנה עם עמנואל מקרון הצרפתי, לרבות תמיכה בהקמת רכיב ימי.
חיל הים האתיופי ממוקם בג'יבוטי, והמפקדה שלו בבהיר דאר, אתיופיה.
מפקדים

המפקד פיליפוס קיברט
ראו גם

כוח ההכינה הלאומי של אתיופיה
ספינה אימונים אתיופית
הערות שוליים

1 2 3  Gray, Randal, ed., Conway′s All the World′s Fighting Ships 1947–1982, Part II: The Warsaw Pact and Non-Aligned Nations, Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 1983, מסת"ב 0-87021-919-7, p. 304.
1 2 3 4 5 6  Harpoon Headquarters: Ethiopian Naval Forces(הקישור אינו פעיל, April 2024)
↑  "February 1, 1956". Ethiopia Observer. 1956.
↑  Addisalem Mulat (2016-12-11). "Ethiopia's Navy Founder". The Ethiopian Herald (באנגלית). citato in Allafrica.com
↑  "Ethiopia's navy will be based in Djibouti". borkena. 2 בדצמבר 2019. ארכיון מ-27 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ethiopia Navy to be based in Djibouti, command HQ in Bahir Dar (Report)". 3 בדצמבר 2019. ארכיון מ-27 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
מכרז המטוס הימי של הצי האמריקאי USS אורקה (AVP-49) מול הוטון, וושינגטון, ב-6 בפברואר 1944. היא שירתה בצי האתיופי כספינת ההדרכה אתיופיה בשנים 1962 עד 1993 והייתה הספינה הגדולה ביותר שלה.
היילה סלאסי במדי חיל הים האתיופי.
אנדרטה במפקדה לשעבר של  חיל הים האתיופי ב-2012
אנדרטה ומזרקה שיצאו משימוש בשטח המפקדה לשעבר של הצי האתיופי בגואל, אדיס אבבה, אתיופיה. המתקנים משמשים כעת כמפקדה של כוח הכוננות המזרח אפריקאי (EASF), תרומתה של מזרח אפריקה לכוח הכוננות האפריקאי. האנדרטה פונה כעת לבלוק דיור המשמש את הצוות והסטודנטים הלומדים ב-EASF.
כתובות נדר פיניקיות

מצבת נדר פיניקית שנמצאה בקירתא, עם סמל סהר, כתובת הקדשה, יד מורמת, סמל תנת וקדוקאוס
כתובות נדר פיניקיות, או כתובות אש נדר, הן כתובות חרותות על מצבות שהוקמו על ידי הפיניקים, רובן בעיר קרתחדשת. הכתובות כללו הקדשה לאל או לאלים (לרוב תנת ובעל חמון), ולאחר מכן את שם המקדיש, בתבנית קבועה. על אף התבנית הקבועה ברוב הכתובות, יש בהן מידע תרבותי ולשוני רב הנוגע לפיניקים ולמנהגיהם.
רקע

הפיניקים היו תושבי חוף כנען, בעיקר באזור חוף לבנון של היום, בעת העתיקה. מארץ מוצאם הם יצאו למסעות סחר ולהתיישבות מסביב לאגן הים התיכון, כאשר הגדולה במושבותיהם הייתה קרתחדשת (קרתגו), שבשיאה הנהיגה מעצמה שאיימה אף על רומא. אחת התרומות המשמעותיות ביותר של הפיניקים הייתה פיתוח האלפבית והפצתו; עם זאת, עיקר הספרות הפיניקית אבדה, והידיעות עליהם מתבססות דווקא על טקסטים יווניים ולטיניים ששרדו את ימי הביניים והשתמרו מהעת העתיקה עד לימינו. העדויות העיקריות לשפתם של הפיניקים הן כתובות על אבן, אשר אלפים מהן הן כתובות נדר פיניקיות.
מבנה הכתובות > מבנה טקסטואלי כללי

כתובות נדר פיניקיות פתחו בהקדשה לאל, לרוב לתנת: "לרבת לתנת פנ בעל" (כלומר "לגבירה, לתנת פני־בעל"), ולעיתים קרובות גם לבעל חמון: "לרבת לתנת פנ בעל ולאדן לבעל חמן" (כלומר "לגבירה, לתנת פני־בעל, ולאדון, לבעל־חמון"). לעיתים הוקדשה הכתובת רק לבעל חמון, ולעיתים רחוקות לאלים אחרים. לאחר ההקדשה לאלים נכתב "אש נדר", כלומר "אֲשֶׁר נדר", ולאחר מכן שם הנודר (ולעיתים נודרת או נודרים; בחלק ממקרים אלה המילה "נדר" נוטה) וייחוסו (תוך ציון דור אחד או יותר), ולעיתים גם מוצאו, תוארו או מקצועו. בסוף חלק מהכתובות נוסף הנוסח "כ שמע קל" "כ שמע קל יברכ" וכיוצא בהם, שמשמעותם "כי שמע/שמעה/שמעו קולי (ו)יברכני/יברכו". בחלק קטן מהכתובות סדר מרכיבי התבנית הקבועה שונה.
מבנה הכתובות > עיצוב

המצבות עצמן היו לרוב אומנותיות ומסוגננות, ונחרטו עליהן עיטורים וסמלים דתיים שונים, חלקם עם זיקה לתוכן הכתובות. הפיניקים העדיפו לבטא את אמונתם בשימוש בסמלים, וייצוגי דמות אדם אינם נפוצים על המצבות. הסמלים הנפוצים הם סמל תנת (אנ'), סמל סהר עם גלגל, יד או ידיים פרושות מעלה, וקדוקאוס. הסמל הראשון, ששמו המקובל הוא סמל תנת, מסמל לדעת רוב החוקרים את תנת; על מטבע יווני מאשקלון נטבע הסמל ולידו הכיתוב ΦΑΝΗΒΑΛΟΣ, כלומר "פני־בעל", כינויה של תנת בתבנית הקבועה של הכתובות. הסמל השני, הסהר עם הגלגל, הוא סמל בעל־חמן; הוא מופיע לא רק במצבות בהן בעל חמן נזכר יחד עם תנת, אלא גם במצבות המוקדשות לבעל חמן בלבד, ולא מופיע כלל על המצבות המוקדשות לתנת בלבד. בנוסף, הסמל מופיע על מצבות משמאל, שגם בהן נזכר בעל חמן (למשל מצבת כלמו). סמל הקדוקאוס מסמל אולי את שני האלים כחלק מפולחן משותף כלשהו, אך משמעותו המדויקת איננה בהירה. הביטוי "פני בעל" הנפוץ במצבות לתנת, בא לידי ביטוי במסכות פנים שנמצאו בקרתחדשת ועליהן סהר וגלגל, סמל בעל חמן, כלומר הן פניו של בעל – "פני בעל".
חלק ממאפייני הפולחן האלה מגלים קשר הדוק לפולחן הכנעני בחצור. במקדש המצבות שהתגלה שם נמצאה מצבה ועליה סמל סהר וגלגל, ושתי ידיים פרושות מעלה לכיוון הסמל. בחצר בית המלאכה הקשור למקדש התגלתה מסיכת חמר ללא זקן או שפם, בדומה למצבות הפוּניות. במצבה מליליבאיום (Lilybaeum stele), שהייתה מרכז שלטוני פיניקי בסיציליה, ועליה כתובת נדר, נראים בנוסף לסמלי תנת ובעל חמן, קדוקאוס, מקטר וכהן פורש את ידו, גם במה מוגבהת ועליה שורת מצבות, בדומה לאופן הצבת המצבות בחצור.
מבנה הכתובות > יוצאים מן הכלל

ברוב הכתובות לא מפורט הנדר, אך בחלק קטן מהכתובות נכתב מה נדר הנודר, למשל נציבים ומסיכות, מזבח נחושת ועגלת עץ. ישנן כתובות בהן נדרו אנשים על אנשים אחרים, למשל על בני הנודרים, או לתשלום נדרי אנשים אחרים, ובאחת הכתובות נודר הנדר כותב שנדרו נידר "על אבי וצבאו". כתובת CIS I 196 נידרה על ידי סבם של שני מציביה, שלפי תוכנה השיתו אותה לצוואתו.
חלק מהכתובות אינן נדר, אלא מתנה: בכתובת מסלכה מופיע "אש יתן" במקום "אש נדר" הנפוץ, אך בהמשך בא הנוסח "כי שמע קולי יברכני" המעיד על היענות האל לקול המאמין. בכתובות מקרתחדשת נמצא נוסח מקוצר ”מתנת” לאחריו שם המקדיש בלבד, בכתובת מקירתא נכתב ”מתנת אש טנא” אך גם קיים הנוסח ”מתנה אש נדר” ואף ”מתנת נדר אש נדר”. בכתובת אחת מקרתחדשת ההקדשה לאלים רגילה, אך במקום "אש נדר" מופיע פשוט ”נשא”. בכתובת אחרת מקרתחדשת הוקדש מזבח לשדרפא על ידי בונהו, כדי שישמע קולו: "לאדון לשדרפא, מזבח זה אשר בנה יקצאלם (שם פרטי) [...] ישמע ק[לי]", וכן מוזכרים שני השופטים שכיהנו בעת כתיבתה. בכתובת מקירתא מוזכרת "חמישים שנים למלכי" בלי לציין את שם המלך. בכתובת אשמן מארח מדרום־מזרח סרדיניה הקדיש הנודר לאשמון, אל הרפואה, מזבח נחושת כי שמע קולו וריפא אותו. גם בכתובת זאת מוזכרים שני השופטים שכיהנו בעת כתיבתה. בכתובת סטנדרטית מקרתחדשת מוזכרים שני השופטים שכיהנו בשנת כתיבתה וכן ירח הצבתה. בחלק ניכר מהכתובות מקירתא מודגש שנידר נדר, בנוסח "נדר אש נדר" (נֶדֶר אֲשֶׁר נָדַר). נוסחים אחרים שנמצאו הם: ”אש פעל”, ”אש נדר ואש טנא”, ובכתובת פונית־חדשה מקירתא נמצא נוסח מיוחד, כנראה סוג מיוחד של נדר: "ביום נועם וברכה פצה (את פיו לבטא) נדר זה רמכעט (שם פרטי) לבעל, שמע את קולו וברכו". במספר כתובות נמצא רק "נדר" ולאחריו שם הנודר. נוסחת הנדר התקבעה כל כך שהפכה לגנרית, שבכתובת מאוחרת מקירתא נכתב "לאדון לבעל, נדר אשר נדר יכנשלם בן בדעשתרת הרב לבעל ולתנת הבעלים שלו, שמעו את קולו, כתבו (עליו) טובות, פעמיו (צעדיו) חוננו".
הנוסחה הנפוצה "כ שמע קל ברכ" על הטיותיה השונות מופיעה רק בחלק מהמצבות, וברבות מהן היא משתנה מאוד. היא קיימת בין השאר בצורת "כי שמע קול דבריו", "ביום נועם אשר ביום ברוך", "שמע קולה ברך אותה", ואף בנוסח מיוחד "ישמע/ישמעו אלים קולו".
בכמה כתובות נמצא גם נוסח אזהרה מפני גניבת המצבה, בהן הגנב מוזהר שתנת או בעל חמן, שלכבודם הוצבה המצבה, יענישוהו.
מבנה הכתובות > דוגמות

מצבה סטנדרטית מקרתחדשת, המזכירה את תנת ובעל חמון, ואת שושלת אבות הנודר:
לרבת לתנת פנ

בעל ולאדן לבעל

חמן אש נדר אר־

שם בן עבדמלק־

רת בן הר בן מצ־

רי
כתובת פיניקית באותיות יווניות מקירתא:
ΛΑΔΟΥΝ ΛΥΒΑΛ ΑΜΟΥΝ ΟΥ

ΛΥΡΥΒΑΘΩΝ ΘΙΝΙΘ ΦΑΝΕ ΒΑΛ

ΥΣ ΝΑΔΩΡ ΣΩΣΙΠΑΤΙΟΣ ΒΥΝ

ΖΟΠΥΡΟΣ ΣΑΜΩ ΚΟΥΛΩ ΒΑ

ΡΑΧΩ
כתובת המסתיימת ב"כי שמעו קולו ברכוהו", המוגדרת כמתנה ולא כנדר:
לאדן לבעל חמן ורבתנ תנת

פעל'"`UNIQ--ref-00000023-QINU`"' בעל מתנת אש טנא

יחואלן בן עבדאשמן

כ שמע קלא ברכא
מוצא הכתובות

בקרתחדשת לבדה נמצאו יותר מ־3,000 כתובות נדר. מחוץ לקרתחדשת נמצאו כתובות אש נדר גם בהדרומטום (אנ'), בקירתא, במלטה, בפאולי גריי (אנ') (בדרום־מזרח סרדיניה), בסלכה (אנ') ובקרליס, ומספר כתובות בפיניקיה עצמה, בעיר חמון (כתובות חמון). כתובות בנוסח דומה התגלו אף בצידון, בסביבות צור, באתונה, ברודוס, בגולגי, במצרים, בכתיון ובאידליון, וגם בקרתחדשת נמצאו נוסחים שאינם זהים לנוסח הנפוץ. מחוץ לקרתחדשת נפוצים יותר הנדרים לאלים אחרים מתנת ובעל חמון. היו שפרשו אף כתובת פרוטו־סינאית ככתובת נדר לתשופ. על פי מצבה שחרוטה עליה הנוסחה הכללית בלבד, ללא נודר, וכן מצבה בה הנוסחה הכללית מופיעה בפיניקית אך שם הנודרת ביוונית, ייתכן שהמצבות היו מיוצרות בסיטונאות לפי הנוסח הקבוע, ולאחר שהיה אדם קונה מצבה בעקבות נדר שנדר, היו מוסיפים בחריטה את שמו למצבה.
באוגרית נמצאו שתי מצבות המקדישות קרבנות לאל דגון. מבנה הכתובות שונה ממבנה כתובות הנדר הפיניקיות, אך תפקידן הפולחני דומה.
תרומתן של הכתובות למחקר

על אף שנוסח רוב הכתובות זהה כמעט לחלוטין, ניתן ללמוד מהן על חייהם, מנהגיהם, סדריהם החברתיים ולשונם של הפוּניים, הפיניקים שהתיישבו מעבר לים, ובייחוד בקרתחדשת וסביבתה.
תרומתן של הכתובות למחקר > שמות הנודרים

כמות הכתובות הגדולה במיוחד מאפשרת לשאוב מידע גם משמות הנודרים, שכן ברוב הכתובות שרדו לפחות שני שמות, ומספר השמות בכתובת אחת מגיע עד שמונה־עשר.
בניגוד לשמות האלים אליהם נידרו המצבות, שהם כמעט תמיד תנת ובעל־חמן, שמות הנודרים הם לרוב תיאופורים ומבטאים פנתאון אלים רחב יותר. לפי המרכיבים התיאופוריים בשמות, הפיניקים עבדו גם אלים זרים כגון אוסיריס (אסר), איזיס (אס), בסתת (בסת), רע (רע) ואמון (אמן) מהמיתולוגיה המצרית, וכן סבזיוס (אנ') (סבס), ועזיז (עזז), הוא ארס הערבי. השמות גם עוזרים לזהות אלים פיניקיים שלא מוכרים משום מקום אחר, כגון צד ומסכר (אל הזיכרון?).
הריבוי היחסי של המרכיבים התיאופוריים המצריים בשמות הנודרים, וכן תפוצת השם "מצרי" בקרב הנודרים ובעיקר בקרב אבי שושלתם הראשון, עוזרים להבהיר את המסורת הקושרת את דידו, מייסדת קרתחדשת, עלתה ממצרים, וכן את ההשפעות המצריות בשכבה הקדומה ביותר של חורבות מקדש תנת בקרתחדשת.
מן השמות המופיעים כחלק מאילנות יוחסין ניתן גם ללמוד על מנהגי מתן־השם הפיניקיים – פעמים רבות נמצא בכתובות שאדם נקרא על שם סבו: ”בדעשתרת בן בדמלקרת בן בדעשתרת בן בדמלקרת”, ואף במקרה אחד על שם האב המאמץ של אביו. בפעמים אחרות נקראו אנשים על שם מקומות: צר, צידון, מצרי כבר הוזכרו לעיל, וכן "שרדני" ו"שרדנת" על שם סרדיניה ("שרדן" בפיניקית).
בכתובות נמצאו מספר שמות כנעניים מימי השופטים, כגון ססר, גרגש, אגג, המדיתא, יתר וקנז. הדבר מתבהר הן לאור זיהוי הפונים ככנענים אצל אוגוסטינוס, והן לאור זיהוי חז"ל שהגרגשי הלך לצפון־אפריקה.
ראו גם

רשימת כתובות כנעניות וארמיות
הערות שוליים > ביאורים

↑  י.ת.נ. הוא השורש הפיניקי המקביל לשורש העברי נ.ת.נ., וכך השם הנפוץ "יתנבעל" מקביל לשמות מקראיים כגון "נתניהו" או "יהונתן"
1 2  תוכן ההערה=ט.נ.א. הוא שורש פיניקי שמשמעותו להקים, להציב
↑  בכתובות המקורית "בת" ולא "בית", לפי הכתיב החסר הפיניקי'"`UNIQ--ref-0000004A-QINU`"'
↑  לאדֹן
↑  שם פרטי לא ברור
↑  ברכו (ברך אותו)
↑  ושמע קולו
↑  "פני" בהיחלשות הנ'
↑  "בעל" בהיחלשות הע'
↑  "לאדן" בהיחלשות הא' - ראו בהמשך
↑  "בעל" בחילוף הע' והח', שמבטאן התרכך
↑  "חמן" בהיחלשות מבטא הח'
↑  טעות סופר, במקום "בעל"
↑  נדרה
↑  כנראה "עמתעשתרת"
↑  שם מקוצר, כנראה מ"אדנבעל"
↑  כי שמע קולה
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל (אל קונה ארץ) • אשרה • בעל־הדֻּ/הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
כתובת הנדר מליליבאיום (אנ'), ועליה סמלי האלים ובמת המצבות
כתובת נדר פגומה, ועליה תחריט ספינה בים, סמל סהר ויד מורמת
מצבת נדר סטנדרטית מקרתחדשת
מצבת נדר עם ציור פיל וסמל תנת
מצבת נדר, מעוצבת בצורת סמל תנת
עמית סגל

| --- | --- |

עמית סגל ב-2020
 לידה:  10 באפריל 1982 (בן 42) י"ז בניסן ה'תשמ"ב חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים  תואר שני במדיניות ציבורית מיוניברסיטי קולג' לונדון
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מעסיק:  חברת החדשות, ידיעות אחרונות
 תחום סיקור:  פוליטיקה של ישראל
 בת זוג:  רעות סגל
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  אות אומ"ץ (2012) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  AmitSegalNews
 טוויטר (X):  amit_segal
 טלגרם:  amitsegal
 www.amitsegal.co.il
 
עמית יצחק סגל (נולד בי"ז בניסן ה'תשמ"ב, 10 באפריל 1982) הוא עיתונאי, פובליציסט, ושדרן טלוויזיה. משמש כפרשן הפוליטי של חברת החדשות, מגיש את התוכנית "פגוש את העיתונות" יחד עם בן כספית, ובעל טור פוליטי בעיתון "ידיעות אחרונות". בעברו גם שדרן רדיו בגלי צה"ל ובכאן ב.
ביוגרפיה

סגל נולד בחיפה וגדל בעפרה. הוא בנו של העיתונאי חגי סגל, ולו ארבעה אחים (אחד מהם הוא העיתונאי ארנון סגל).
למד בישיבת נתיב מאיר ובתיכון הימלפרב שבירושלים. למד באוניברסיטה העברית בירושלים תואר ראשון במשפטים, ותואר שני במדיניות ציבורית מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL), ואחרי כן החל לימודי דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטה העברית.
סגל החל את דרכו העיתונאית בגיל 17 ככתב חינוך במקומון "כל העיר". בשנת 2000 התקבל לגלי צה"ל. בתחילת דרכו בתחנה הצבאית שימש ככתב תקשורת ובהמשך ככתב בכנסת.
ב-2006 עבר לתפקיד המקביל בחברת החדשות של ערוץ 2, והגיש את התוכנית "זוג או פרט" בערוץ הכנסת - תחילה יחד עם נדב פרי ובהמשך יחד עם ברק רביד ומגישים אחרים, עד שנת 2016.
בשנים 2009–2010 שימש ככתב בלונדון, שם שהה לצורך לימודים. לאחר מכן חזר לתפקיד כתב הכנסת.
במאי 2013 מונה לפרשן הפוליטי של חברת החדשות במקום רינה מצליח.
בין השנים 2011–2018 כתב טור שבועי בנושאי פוליטיקה בעיתון "מקור ראשון". החל מ-2018 הוא בעל טור ב"מוסף לשבת" של "ידיעות אחרונות".
בשנים 2015–2019 הגיש את התוכנית דקלסגל יחד עם העיתונאי ירון דקל. התוכנית שודרה בראשיתה בגלי צה"ל, והחל מחודש פברואר 2019 ב"כאן רשת ב'". בדצמבר 2019, עם פרוץ המשבר הפוליטי בישראל (2019–2021), פרש סגל מהתוכנית.
ביולי 2021 החל סגל במכירה מוקדמת של ספרו הראשון, סיפורה של הפוליטיקה הישראלית, אותו הוציא לאור בהוצאה עצמית. הספר מלווה באיורים של עמוס בידרמן.
החל מספטמבר 2022 מגיש סגל יחד עם בן כספית את התוכנית פגוש את העיתונות המשודרת בערוץ 12.
החל מסוף 2023 טורי דעה שלו מתפרסמים אחת לחודש בעיתון האמריקני וול סטריט ג'ורנל.
סגל פעיל ברשתות החברתיות, ומחזיק מעל 830,000 עוקבים בטוויטר. ב-2020 חשף כי חסם כ-4,200 מגיבים בטוויטר, בפרט את "מי שבוחר לקלל, להטריל או לערב הורים". סגל מחזיק בערוץ טלגרם המונה מעל 310,000 עוקבים. בינואר 2024 פתח ערוץ בווטסאפ שאליו הצטרפו יותר מ-170,000 עוקבים.
במהלך 2022 הציע יו"ר הליכוד בנימין נתניהו לסגל שריון ברשימת הליכוד לכנסת. סגל דחה את ההצעה.
בפברואר 2025 הוצע לו להתמנות לשליח חברת חדשות 12 בארצות הברית, אך הוא סירב.
לצד עיסוקו כעיתונאי, עוסק סגל גם במתן הרצאות.
תביעות דיבה > אורן חזן

ביוני 2015 פרסם סגל תחקיר שבו טען כי ח"כ אורן חזן ניהל קזינו בבורגס שבבולגריה, וכן הוצגו עדויות על כך שעישן את הסם מתאמפטמין והציע שירותי זנות ללקוחותיו בקזינו. בעקבות התחקיר נמנע יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין, מלשבץ את סגנו חזן לניהול ישיבות מליאת הכנסת.
חזן הכחיש את הדברים והגיש נגד סגל תביעת לשון הרע.
באוקטובר 2016 דחה בית משפט השלום בתל אביב את מרבית תביעתו של חזן. השופט אמר כי התרשם שסגל ערך תחקיר מאוזן ושהדברים לא הוצגו בכתבה באופן מגמתי. עוד קבע השופט כי חזן אכן השתמש בסמים קשים, שימש כמנהל הקזינו, וכי הפרסום בדבר ארגון נערות ליווי למבקרי הקזינו חוסה תחת הגנת 'תום לב' ו'עיתונות אחראית', אף שלא הוכח כנכון; לכן ייחוס סרסרות לזנות לחזן הוא בגדר הבעת דעה החוסה תחת ההגנה של "הבעת הדעה" לפי סעיף 15(4) לחוק. סגל חויב בפיצויים בסך 40,000 ש"ח בשל פרסום מוטעה באתר "מאקו" שנכתב בשמו ולפיו חזן סחר בסמים, וכן בשל דבריו בריאיון עם עודד בן-עמי שמהם עלולים היו הצופים להבין כי חזן הוא "דילר" של סמים, אף על פי שהשופט השתכנע שסגל לא התכוון לכך.
תביעות דיבה > בל"ד

בפברואר 2019, במהלך מערכת הבחירות לכנסת ה-21 כתב סגל: "על בל"ד, ארגון תומך טרור עם מימון מפלגות, לא הוחלה הנורמה שנדרשת כעת מול כהנא". לאחר יומיים, בתוכנית "פגוש את העיתונות", אמר: "הרצוג... ניהל מגעים ללא הרף כדי ש"הרשימה המשותפת", הכוללת את ארגון הטרור עם מימון המפלגות "בל"ד", תקבל עוד מנדט בזכות הסכם העודפים עם "מרצ"." המפלגה הגישה תביעת דיבה נגד סגל ודרשה פיצוי בסך 280,000 ש"ח. בהתאם לפשרה בין הצדדים פרסם סגל הודעה שלפיה בל"ד "איננה ארגון טרור או תומך טרור מבחינה משפטית וחוקית וכך קבע בית המשפט העליון".
תביעות דיבה > עמירם גולדבלום

ב-13 ביולי 2008 פרסם סגל ידיעה בחדשות ערוץ 2 כי כביכול פרופ' עמירם גולדבלום, ראש המחלקה לכימיה תרופתית באוניברסיטה העברית בירושלים ומייסדי שלום עכשיו, היה מעורב בהחזרה ללימודים של סטודנט שהורשע בחברות בארגון טרור. פרופ' גולדבלום תבע את עמית סגל ואת ערוץ 2, ובהליך גישור נקבע שערוץ 2 יתנצל ויאשר שהכתבה של סגל לא הייתה נכונה, וכי פרופ' גולדבלום כלל לא היה מעורב בהחלטת האוניברסיטה העברית בנוגע להחזרת הסטודנט ללימודים. הערוץ גם שילם את דמי הגישור עבור התובע. בספטמבר 2020 הגיש סגל תביעת דיבה נגד פרופ' עמירם גולדבלום, שכתב ב"פייסבוק" שסגל "הצדיק את רצח רבין". תביעה זו הסתיימה בפשרה, שבה חויב גולדבלום לפרסם התנצלות, לשלם לסגל 5,000 ש"ח ולתרום 7,500 ש"ח לעמותת "מקימי".
תביעות דיבה > רונית בן דור

בנובמבר 2023, הדיפלומטית רונית בן-דור תבעה כ-300 אלף שקל מהעיתונאי עמית סגל: בשל פרסום פרסומים שקריים בלי שביקש תגובה. חדשות 12 מחקו את שתי הידיעות של עמית סגל בנושא ופרסמו את גרסתה של בן-דור ובנוסף מחק סגל את הידיעה מחשבון הטלגרם שלו.