stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי מרטינסון
ביבליוגרפיה > מחזות

Tre knivar från Wei
ביבליוגרפיה > מזמורים

De blomster som i marken bor
תרגום לעברית

אניארה, תרגמה גלית חזן-רוקם, הוצאת קשב לשירה, 2017.
דורית זלץ

דורית זלץ לימור (נולדה ב-15 במאי 1951) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת מדליות מהמכביה.
ביוגרפיה

דורית זלץ גדלה בגבעתיים. היא למדה בבית הספר גורדון. היא בת למשפחת ספורטאים, אחותה הבכורה שלומית הייתה שחיינית מצטיינת שייצגה את ישראל במכביה ה-5. אבי המשפחה היה ספורטאי מצטיין ואימן במשך שנים התעמלות מכשירים. היא שחתה בקבוצת השחייה של ברית מכבים עתיד, בהדרכתו של נחום בוך.
ביוגרפיה > 1964

בתחרות שחייה בינארצית בין נבחרות ישראל ויוון שנערכה בבריכת "גלי גיל" ברמת גן בסוף יולי 1964 זכתה זלץ במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא נערות מכבי חדש של 5:45.0 דקות, שיפור לשיאה של שושנה ריבנר.
ביוגרפיה > 1965

בתחרויות השחייה של המכביה ה-7 שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב לעיני 1500 צופים באוגוסט 1965, סיימה זלץ במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:21.0 דקות.
ביוגרפיה > 1966

באליפות ישראל לנוער בשחייה שנערכה בקיבוץ נאות מרדכי בספטמבר 1966 זכתה זלץ בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:35.7 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:58.2 דקות. נוסף לכך, היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:27.2 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים, בחיפה באוקטובר אותה שנה לעיני 5000 צופים זכתה זלץ במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.6 דקות.
ביוגרפיה > 1967

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים, בחיפה באוקטובר 1967 זכתה זלץ בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:21.0 דקות, לפני איבונה טוביס ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 5:10.2 דקות. בנוסף היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:14.9 דקות, אחרי טוביס. שבוע לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה בבריכת "גלית" היא קבעה שני שיאים ישראלים, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 30.1 שניות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 34.5 שניות.
ביוגרפיה > 1968

בתחרות בינלאומית בשחייה שנערכה בברמן מערב גרמניה (בריכה של 25 מטר) במרץ 1968 סיימה זלץ במקום ה-11 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:03.3 דקות, שיפור לשיא של טוביס (1:04.8 דקות, במקום ה-9 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:12.2 דקות ובמקום ה-17 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:21.2 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה באינסברוק, אוסטריה ביולי אותה שנה זכתה זלץ במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:04.5 דקות, שיפור לשיא של טוביס (1:04.9 דקות).
בתחרות שחייה בין ארצית בין נבחרת ישראל לשווייץ שנערכה בבריכת "גלי גיל" באוגוסט אותה שנה זכתה זלץ במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:04.4 דקות.
זלץ שברה את ידה שגובסה שבועיים בלבד לפני אליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר אותה שנה ולכן לא יכלה להשתתף ולנסות לקבוע את המינימום האולימפי לאולימפיאדת מקסיקו שאותה היא החמיצה.
ביוגרפיה > 1969

בתחרות השחייה של המכביה ה-8 שנערכה בבריכת השחייה "גלי גיל" באוגוסט 1969 זכתה זלץ במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם טוביס, אסנת שוהם ושלומית ניר, לפני ארצות הברית, לראשונה בתולדות המכביה, בשיא ישראלי ומכביה חדש של 4:55.1 דקות, במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:30.9 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:27.7 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:06.8 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה זכתה זלץ ב-7 מדליות זהב ו-3 ארד וניבחרה לשחיינית המצטיינת של התחרות. היא קבעה שני שיאים ישראלים חדשים, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:42.6 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:28.0 דקות בהקדימה את טוביס. במשחה ל-400 מטר חופשי היא הציבה שיא נערות חדש של 5:01.4 דקות. במשחה ל-100 מטר חופשי היא ניצחה בתוצאה של 1:05.2 דקות.
ביוגרפיה > 1970

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכתה זלץ ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.7 דקות, לפני חברתה לקבוצה ענת וייס (1:07.9 דקות) ותמר ריפקינד מהפועל כפר הנשיא (1:08.8 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:23.8 דקות, לפני ריפקינד (2:24.6 דקות) ווייס (2:32.7 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:03.1 דקות, לפני ריפקינד (5:03.5 דקות) ווייס (5:18.7 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:11.8 דקות, לפני שלומית ניר (1:12.8 דקות) ואיריס נאבל מהפועל אפיקים (1:19.0 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:10.2 דקות, אחרי ניר (5:47.9 דקות) ולפני וייס (1:16.2 דקות).
במשחקי אסיה שנערכה בבנגקוק תאילנד בדצמבר אותה שנה סיימה זלץ פעמיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:39.4 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:11.1 דקות ופעמיים במקום חמישי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.8 דקות במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה 2:27.3 דקות.
ביוגרפיה > 1971

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1971 זכתה זלץ בתואר השחיינית המציינת של האליפות, לאחר שזכתה ב-8 מדליות אישיות, 4 זהב ו-4 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.4 דקות, לפני אילת יוטבת (1:07.8 דקות) ורות ניצן (1:07.9 דקות) שתיהן מהפועל קישון, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:21.7 דקות, לפני יוטבת (2:30.3 דקות) ותמר ריפקינד (2:32.9 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:01.4 דקות, לפני יוטבת (5:09.3 דקות) וריפקינד (5:09.6 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:37.3 דקות, לפני יוטבת (10:55.3 דקות) ואיריס נאבל (11:30.1 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:14.1 דקות, אחרי שלומית ניר (1:13.3 דקות) ולפני אורלי שחם מהפועל גוש זבולון (1:18.0 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:47.8 דקות אחרי ניר (2:46.8 דקות) ולפני חברתה לקבוצה דפנה תמרי (3:01.2 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:49.8 דקות, אחרי ניר (2:45.0 דקות) ולפני ניצן (2:50.4 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:06.2 דקות, אחרי ניר (5:54.6 דקות) ולפני תמרי (6:08.5 דקות).
ביוגרפיה > 1972

בתחרות שחייה שנערכה בספא בלגיה באוגוסט 1972 קבעה זלץ במשחה ל-800 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 10:14.0 דקות, שיפור לשיאה שעמד על 10:28.0 דקות.
חיים אישיים

לדורית שני ילדים, ארי והילה.
ארי לימור שחיין מצטיין, חבר בנבחרת ישראל בשחייה ומאמן שחייה.
הילה קרן, שחיינית עבר גם היא.
תארים והישגים

בוועידה ה-34 של מכבי ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה זלץ בתעודת הוקרה.
זלץ לימור חברה ב"וועדת נשים בספורט" של מכבי ישראל.
הערות שוליים

↑  יעקב בר-אבן, דורית זלץ-הקטנה שהייתה גדולה, דבר, 30 ביולי 1964
↑  יתרון של 20 נקודות ביום הראשון, דבר, 26 ביולי 1964
↑  אהרן להב, 2 שיאים ישראלים, 3 שיאי מכביה, שני שיאי יסוד הושגו בתחרויות השחייה, דבר, 25 באוגוסט 1965
↑  שפע שיפר שיאו ב-100 חזה 1:15.5 ד', דבר, 11 בספטמבר 1966
↑  שלמה מוזר סופרנו, מלמד בפרפר-2:16.7 ד', גרטל בחתירה-2:07.3 ד', דבר, 2 באוקטובר 1966
↑  שלמה מוזר, מלמד הדהים ב-100 מ' פרפר, 59.8 ש', דבר, 22 באוקטובר 1967
↑  זלץ שחתה בגרמניה 100 מ' ב-1:03.9 ד', דבר, 26 במרץ 1968
↑  4 שיאים ישראליים הוצבו בתחרות השחייה באוסטריה, דבר, 1 ביולי 1968
↑  יעקב פתאל, 5 שיאים ישראלים ו-4 שיאים שווייצרים ביום השני של התחרות הבין ארצית, דבר, 2 באוגוסט 1968
↑  שלמה מוזר סופרנו, גרטל עבר את המינימום האול' ב-200 מ'-חתירה 2:04.5 ד', דבר, 15 בספטמבר 1968
↑  שפיץ חתר 100 מטר ב-52.9 ש' בשליחים, דבר, 3 באוגוסט 1969
↑  שלמה מוזר, זלץ: 200 מ' פרפר בזמן שיא 2:42.6 ד', דבר, 5 באוקטובר 1969
↑  שלמה מוזר, בתום שני ימי אליפות ישראל בשחייה, דבר, 16 באוקטובר 1970
↑  שלמה מוזר, שיאיו של גרטל המתיקו מי המלח בבת גלים, דבר, 18 באוקטובר 1970
↑  אברהם בן-שלום, הקלעים העשירו מצבור המדליות בזהב וארד, דבר, 17 בדצמבר 1970
↑  אברהם בן-שלום, זהב שחמורוב, כסף הרשקוביץ, ארד לניר, דבר, 13 בדצמבר 1970
↑  אברהם בן-שלום, ישראל - יפן 85:67 האתלטים והשחיינים היום לתחרות גמר, דבר, 15 בדצמבר 1970
↑  שלמה מוזר, גרינשפן הפתיע את שטרן במשחה דרמטי ב-100 מ' פרפר, דבר, 8 באוקטובר 1971
↑  שלמה מוזר, תוצאות ירודות ביום הראשון לאליפות השחיה, דבר, 7 באוקטובר 1971
↑  שלמה מוזר, ניר -7 מדליות זהב, לימור - המצטיינת באליפות, דבר, 10 באוקטובר 1971
↑  השחיינים קבעו שלושה שיאים וסיימו אחרונים, מעריב, 7 באוגוסט 1972
↑  תעודות הוקרה לספורטאים מצטיינים, באתר תנועת מכבי ישראל
הדלי רובינסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1995 (בת 29) מונטפלייר, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  שחקנית קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד 
 פרופיל ב-IMDb
 
הדלי רובינסון (באנגלית: Hadley Robinson; נולדה ב-7 בינואר 1995) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

רובינסון נולדה ב-7 בינואר 1995 בחווה במונטפלייר, ורמונט. כשהייתה בת תשע עברה המשפחה להתגורר בלונדון ובשווייץ. כשחזרה לארצות הברית, למדה בשלושה בתי ספר שונים. היא סיימה את לימודיה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.
קריירה

בשנת 2014 הופיעה רובינסון בשני סרטים קצרים. בשנת 2019 שיחקה בתפקיד משני בסרט הקולנוע "נשים קטנות" שביימה גרטה גרוויג ומהווה עיבוד מחודש לספר נשים קטנות מאת לואיזה מיי אלקוט.
שנה לאחר מכן שיחקה בסרטו של צ'ארלי קאופמן "אני חושבת לגמור עם זה" לספק שירותי הסטרימינג נטפליקס, אשר מהווה עיבוד חופשי לרומן הביכורים של הסופר הקנדי איאן ריד באותו השם, משנת 2016; רובינסון אף ביצעה את אחד משירי הפסקול.
בשנת 2021 שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "מוקסי" שביימה והפיקה איימי פולר. היא שיחקה בתפקיד של ויויאן בת ה-16, תלמידת תיכון פמיניסטית שמעודדת את התלמידות בבית הספר שלה, להתמודד עם בריונות, הטרדות מיניות, ואונס. הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2021 על ידי נטפליקס וזכה לביקורות מעורבות עד חיוביות מהמבקרים.
בשנת 2022 גילמה רובינסון את אשת העסקים ונשיאת מועדון הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס; ג'יני באס בסדרת הדרמה "לייקרס: קבוצה מנצחת" שמביים אדם מקיי לרשת HBO. בפברואר אותה שנה פורסם כי רובינסון לוהקה לתפקיד ראשי בסרטו של ג'ורג' קלוני, הבחורים בסירה.
חיים אישיים

בראיון שנתנה למגזין פלואנט סיפרה שהיא כותבת שירה בזמנה הפנוי. היא גם כתבה תסריט עם השחקן מייקל גנדולפיני, בנו של השחקן ג'יימס גנדולפיני אותו הם מתכוננים להפיק בעתיד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | נשים קטנות | סאלי גרדינר מופאט |  |
| 2020 | אני חושבת לגמור עם זה | צעירה בטולסי טאון /לורי ויליאמס |  |
| 2021 | מוקסי | ויויאן |  |
| 2022 | עיניה התכולות | מאטי |  |
| 2023 | Appendage | האנה |  |
| 2023 | רק לא אתה | האלי |  |
| 2023 | הבחורים בסירה | ג'ויס סימדאס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פוסי/ורדון | קרוליין | פרק: "Providence" |
| 2020 | אוטופיה | לילי / שרלוט | 5 פרקים |
| 2022 - 2023 | לייקרס: קבוצה מנצחת | ג'יני באס (אנ') | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
הערות שוליים

↑  Hadley Robinson - Age, Height, Movies, Biography, Husband, Wiki, FAQ's, Celebs99.com, ‏1 בנובמבר 2020
1 2  P. Claire Dodson, "Moxie" Star Hadley Robinson on Friendship, Intersectionality, and Rebel Girls, Teen Vogue, ‏3 בפברואר 2021
↑  Adam Rathe, Actress Hadley Robinson Soars in Spring's Most Stunning Florals, Town & Country, ‏3 במרץ 2020
1 2  Hadley Robinson | Hail to Thee, Blithe Spirit! — Flaunt Magazine, Flaunt Magazine, ‏3 בפברואר 2021
↑  Maxine Wally, In ‘Moxie,’ Hadley Robinson Became “Unapologetically Herself”, W Magazine, ‏5 בפברואר 2021
↑  Kroll, Justin (10 בפברואר 2022). "George Clooney's Boys In The Boat Adaptation With MGM, Spyglass And Smokehouse Sets Top Tier Cast". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 9160120727040441479   WorldCat (עם VIAF): 9160120727040441479
המלכודת העדינה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  צ'ארלס וולטרס 
 הופק בידי:  לורנס ויינגארטן 
 תסריט:  ג'וליוס אפשטיין, מקס שולמן, רוברט סמית
 עריכה:  ג'ון דונינג
 שחקנים ראשיים:  פרנק סינטרה, דבי ריינולדס
 מוזיקה:  ג'ף אלכסנדר 
 צילום:  פול ווגל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  MGM
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בנובמבר 1955
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלכודת העדינה (אנגלית: The Tender Trap) הוא סרט קומדיה שצולם בשיטת הסינמסקופ והופק באולפני MGM. הסרט מבוסס על מחזה בעל אותו השם שנכתב בידי מקס שולמן ורוברט סמית. "המלכודת העדינה" מסמן את חזרתו של פרנק סינטרה אל אולפני MGM, שש שנים לאחר סרטו האחרון בחברה, "יום בניו יורק". אף כי סרט זה היה הראשון שצולם, הסרט "ברנשים וחתיכות" שצולם אף הוא באותה השנה יצא לאקרנים יום אחד קודם ב-3 בנובמבר 1955.
הסרט קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשנת 1956, בעבור השיר הטוב ביותר, "‎(Love Is) the Tender Trap", השיר הפך ללהיט בעבוד סינטרה, שהמשיך להשמיע אותו בהופעותיו לאורך הקריירה.
עלילה

צ'ארלי רידר (פרנק סינטרה), סוכן שחקנים ממנהטן, הנהנה מחייו כרווק, כאשר מספר עלמות חמד הנמצאות סביבו ומארחות לו לחברה, מטפלות, מבשלות ומנקות עבורו.
חברו הטוב של צ'ארלי מאז ימי גן הילדים, ג'ו מגיע לבקרו. חייו של ג'ו נמצאים במצב הפוך לזה של צ'ארלי, הוא נשוי ועם ילד החיים באינדיאנפוליס. ג'ו מקנא בחייו החופשיים של צ'ארלי עם כל העלמות שסביבו. לעומתו צ'ארלי המביע את הערכתו לאורך חייו של ג'ו עם הנישואים היציבים.
באחד ממבחני הבד, פוגש צ'ארלי את השחקנית המתחילה ג'ולי ג'יליס (דבי ריינולדס). ג'ודי תכננה את חייה בצורה דקדקנית ואף קבעה לעצמה כי עד גיל 22 היא מתכוונת לפרוש מהמשחק, לאחר שתזכה להצלחה, להתחתן ולגדל ילדים, צ'ארלי מוקסם מדבריה ומגלה בה עניין. ג'וליה וצ'ארלי יוצאים כמה פעמים, וג'וליה מוצאת את זה כמספיק זמן ולהכריז כי היא לא תתחתן עמו כל עוד הוא לא יזנח את שאר חברותיו. צ'ארלי שלא אמר מילה לגבי נישואים ובאופן טבעי היה מעמיד אותה על מקומה, נחרד כל כך מדבריה עד שפשוט מתחיל להתאהב בה.
ג'ו, שבינתיים החל לצאת עם סילביה (סלסט הולם), אחת מאהובותיו הקודמות של צ'ארלי, מתחיל להתאהב בה. סילביה המתקרבת לגיל 33 ומאמינה כי צ'ארלי הוא תקוותה האחרונה להתחתן. היא מתרגשת כאשר צ'ארלי מציע לה נישואין, אך בבוקר למחרת מסיבת הארוסין שלהם, היא מגלה כי צ'ארלי הציע נישואין לג'ולי גם כן. ג'ו מתוודה בפני סילביה כי הוא אוהב אותה ומבקש ממנה להתחתן עמו. סילביה דוחה אותו, ומזכירה לו כי הוא אוהב את אשתו ובנו הנמצאים באינדיאנפוליס, ושהסיבה היחידה שהוא נמשך אליה היא כי היא דומה לאשתו את'ל. היא מסבירה לו כי נערות הופכות לנשים, כאשר הן מתחתנות והיא רוצה את אותו הדבר שיש לאת'ל איתו. בדרכה החוצה היא נתקלת בגבר זר, המכיר אותה מהתזמורת בה היא מנגנת ומבקש ממנה לצאת איתו לארוחת ערב.
הסרט מסתיים כאשר ג'ו חוזר אל אשתו ובנו. צ'ארלי משתתף בחתונה של סילביה וכאשר הוא רואה את ג'ולי הוא מתוודה בפניה כי הוא אוהב אותה. מאוחר יותר לאחר הטקס סילביה משליכה את זר הכלולות שלה לעברו של צ'ארלי שתופס אותו (מנהג המסמן כי הוא הבא להתחתן). צ'ארלי הרואה את ג'ולי זורק לעברה את הזר ובשעה שהיא תופסת אותו, הוא כורע ברך ומציע לה נישואין.
שחקנים

פרנק סינטרה - צ'ארלי רידר
דבי ריינולדס - מיס ג'ולי ג'יליס
דויד ויין - ג'ו מקאל
סלסט הולם - סילביה קרווסט
האצטדיון הלאומי של באקו

| --- | --- |

 מיקום:  באקו, אזרבייג'ן
 קואורדינטות:  40°25′47″N 49°55′11″E﻿ / ﻿40.429766°N 49.91979°E﻿ / 40.429766; 49.91979
 אבן יסוד:  6 ביוני 2011
 תקופת הפעילות:  6 במרץ 2015 – הווה (9 שנים)
 בעלים:  התאחדות הכדורגל של אזרבייג'ן
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Heerim Architects & Planners Co. 
 קבוצות:  נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל
 מושבים:  69,870
 bos.az/en/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת באקו מוגדלת) האצטדיון הלאומי של באקו(למפת באקו רגילה) האצטדיון הלאומי של באקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האצטדיון הלאומי של באקו (באזרית: Bakı Olimpiya Stadionu) הוא אצטדיון הממוקם בבאקו, בירת אזרבייג'ן, המכיל 69,870 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון הגדול במדינה. באצטדיון משחקת נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל. בניית האצטדיון החלה ב-6 ביוני 2011 והוא נחנך ב-6 במרץ 2015.
האצטדיון אירח את טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים האירופיים בשנת 2015, וכן חלק מתחרויות האתלטיקה של התחרות. כמו כן, נבחר האצטדיון לארח את גמר הליגה האירופית 2019 וכן לקחת חלק באירוח משחקי יורו 2020.
האצטדיון הלאומי טא' אלי

| --- | --- |

מראה האצטדיון מהעיר מדינה שבמלטה
 כינוי:  טא' אלי
 מיקום:  טא' אלי, מלטהמלטה
 קואורדינטות:  35°53′41.51″N 14°24′55.34″E﻿ / ﻿35.8948639°N 14.4153722°E﻿ / 35.8948639; 14.4153722
 תקופת הפעילות:  14 בדצמבר 1980 – הווה (43 שנים)
 בעלים:  ממשלת מלטה
 מפעיל:  התאחדות הכדורגל של מלטה 
 משטח:  דשא
 מושבים:  17,000
 ממדי משטח:  102 על 67
 באתר התאחדות הכדורגל של מלטה
 he
 
האצטדיון הלאומי טא' אלי (במלטית: Grawnd Nazzjonali Ta' Qali, באנגלית: Ta' Qali National Stadium) הוא אצטדיון השוכן בכפר טא' אלי (Ta' Qali) במרכזו של האי מלטה שבמלטה. האצטדיון אשר נחנך ב-14 בדצמבר 1980, הוא האצטדיון הגדול במדינה ומשמש כאצטדיונה הלאומי. מאז 1981 טא' אלי משמש את נבחרת מלטה בכדורגל והתאחדות הכדורגל הלאומית של מלטה שוכנת בו מאז שנת 2007.
באצטדיון 17,000 מקומות ישיבה, אך הוא מסוגל להכיל עד 35,000 צופים בתפוסה מלאה, כולל מקומות עמידה. בצמוד מצפון לאצטדיון שוכן מגרש סנטנרי (Centenary Stadium), מגרש כדורגל נוסף שבו נערכים מרבית המשחקים של ליגת העל המלטזית. עוד שוכנים במתחם שני חדרי כושר, בריכת שחייה מקורת, מגרש סקווש ומטווח, וכן מסעדות וברים.
האצטדיון הלאומי של צ'ילה

| --- | --- |

 על שם:  Julio Martínez 
 כתובת:  Av. Grecia 2001, Ñuñoa RM 
 מיקום:  סנטיאגו שבצ'ילה
 קואורדינטות:  33°27′52″S 70°36′38″W﻿ / ﻿33.464444444444°S 70.610555555556°W﻿ / -33.464444444444; -70.610555555556
 אבן יסוד:  פברואר 1937
 תקופת הפעילות:  3 בדצמבר 1938 – הווה (85 שנים)
 שופץ:  2009–2010
 הורחב:  1962
 עלות הבנייה:  18 מיליון דולר
 בעלים:  עיריית נונאה
 מפעיל:  נונאה 
 משטח:  דשא
 קבוצות:  נבחרת צ'ילה   אוניברסידד דה צ'ילה
 מושבים:  48,665
 ממדי משטח:  אורך: 105 מ'   רוחב: 68 מ'
 אתר רשמי
 he
 
האצטדיון הלאומי חוליו מרטינס פראדאנוס הוא האצטדיון הלאומי של צ'ילה. האצטדיון שוכן בסנטיאגו דה צ'ילה, בירת המדינה, והוא הגדול ביותר במדינה עם תכולה רשמית של  48,665 מקומות. האצטדיון הוא חלק ממתחם ספורט המשתרע על פני 620 דונם, וכולל גם אצטדיוני טניס, מרכז שחייה, אולם התעמלות, ולודרום, ומסלול אתלטיקה. האצטדיון משמש את נבחרת צ'ילה בכדורגל ואת קבוצת אוניברסידד דה צ'ילה.
בניית האצטדיון החלה בפברואר 1937, וטקס החנוכה נערך ב-3 בדצמבר 1938. מבנה האצטדיון מבוסס על זה של האצטדיון האולימפי בברלין. האצטדיון נודע לשמצה בתקופה שבה שימש כבית כלא עבור אסירים פוליטיים במהלך מהפכת 1973 בצ'ילה.
בין האירועים הספורטיביים הבולטים שנערכו באצטדיון ניתן למנות את גמר קופה אמריקה של 1941, בו גברה ארגנטינה על אורוגוואי בתוצאה 1 - 0, משחקי בית הגמר של אליפות העולם בכדורסל ב-1959 (זכייה של ברזיל), אירוח משחק הגמר של מונדיאל 1962, בו ניצחה ברזיל את צ'כוסלובקיה בתוצאה 3 - 1, ואירוח משחק הגמר של גביע דייוויס ב-1976, בו הפסידה צ'ילה לאיטליה בתוצאה 1 - 4. בשנת 2015 אירח האצטדיון את משחקי הקופה אמריקה שנערכו בצ'ילה באותה השנה. האצטדיון אירח את משחק הגמר של הטורניר בו גברה צ'ילה על ארגנטינה וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974 היו אמורות נבחרות ברית המועצות וצ'ילה לשחק אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ, כשהמנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה למונדיאל 1974. המשחק הראשון בברית המועצות הסתיים בתיקו 0-0 אך נבחרת ברית המועצות לא התייצבה למשחק הגומלין בצ'ילה בגלל מהפכת 1973, ובגלל שאסירים שמאלנים הוצאו להורג באצטדיון. המשחק "החל" למעשה, ו-11 השחקנים הצ'ילאנים "התמודדו" מול אפס שחקנים סובייטים. המשחק התקיים לפני אלפי צופים משועשעים. השחקנים הצ'ילאנים מסרו את הכדור זה לזה עד שהקפטן שלהם בעט בו לתוך השער וקבע את תוצאת המשחק 1-0 לצ'ילה, שהעפילה למונדיאל.
דלק (אצ"ל)

דלק היה שמו של שירות המודיעין והידיעות של הארגון הצבאי הלאומי (אצ"ל). שירות זה נשא לפני כן שמות נוספים - מש"י ו-צינור.
הקמת שירות הידיעות

האצ"ל, אשר נוסד בשנת 1931, ראה עוד בשנים של תחילת פועלו חשיבות בהקמת שרות ידיעות איכותי לטובת כוחות ההגנה היהודיים. אחת ההאשמות אשר הופנו כנגד ראשי ההגנה הייתה ההפתעה ביישוב היהודי לנוכח פרוץ פרעות תרפ"ט, אשר כתוצאה מהן התפצל האצ"ל מתוך ההגנה.
לכן הקים הארגון את המש"י - מחלקת שירות ידיעות. גוף זה הצליח להגיע לידיעות רבות בכל הנוגע לערביי ארץ ישראל ואלו שימשו את האצ"ל. ההגנה פיתחה גם כן מודיעין - ש"י, אשר מחלקתו הערבית נחשבה איכותית.
כאשר האצ"ל פתח ב"מרד" נגד המנדט הבריטי, הופנו רוב מאמצי שירות הידיעות, אשר כונה אז "דלק", לאיסוף מידע אצל הבריטים.
באחריותו של דלק היו לפרקים גם תחומים נוספים. כך למשל היה הדלק אחראי לביטחונו של מנחם בגין כאשר היה מפקד המחתרת. הדלק דאג לארגן לו מקומות מסתור בזמני עוצר וכן חדר מוסווה לשעות חירום בבית ברחוב ז'בוטינסקי 59 בתל אביב.
מבנה השירות

החל משנת 1944 הורכב הדלק ממפקד ארצי, סגן, מזכיר כללי, מזכירה ושליח. השירות התחלק ל"מחלקות" שבראש כל אחת מהן אחראי. כמו כן בכל מחוז או סניף של האצ"ל תפקד מפקד דלק מקומי אשר היה כפוף למפקד אותה יחידה. בתדירות של כאחת לחודש הייתה מתקיימת פגישה המשותפת לשני אלה עם מפקד הדלק הארצי.
מבנה השירות > מפקדי השירות

יעקב תבין התמנה בפברואר 1944 למפקד הדלק הארצי, בהחליפו את צבי דרזנר אשר היה מפקד הדלק התל אביבי. לצדו לקחו חלק משמעותי בשירות יעקב עמרמי "יואל", יצחק יגנס-אבינועם "אבינועם", מנחם מלצקי "אריה", חיים לוטנברד "הברון", ומארק קהאן "אלכס". בתקופת הסזון נחטף תבין, אבינעם החליפו לתקופה קצרה ואחריו החזיק בתפקיד "יואל" עד תחילת 1948. מאז ועד פירוק הארגון, בקיץ 1948, פיקד מי שהיה סגנו, אבא שרצר.
מבנה השירות > איסוף ידיעות

בקרב השירות היו פעילים הממונים על איסוף מידע, אולם עוד מימיה הראשונים של המחתרת הוטל על כל חבר בשורות הארגון להעביר ידיעות שעשויות להיות בעלות חשיבות מודיעינית אל מפקדו הישיר, וזה היה מעבירן לדלק אשר היה בוחנן ומאמתן. כך נאספו ידיעות רבות מחוליות במחלקות אחרות בארגון. פעילי מודיעין עברו גם הכשרות מדי פעם. כך לדוגמה העיד דרזנר על קורס שנערך בתל אביב במהלכו הועברו הרצאות על טכניקות איסוף מידע, הועברה השתלמות על ידי מפקד הסניף הירושלמי והעבודה בוצעה על סמך חוברות בנושא ריגול, יצירת כתבי סתר, מקורות מידע וניתוחו.
מחלקות השירות > מחלקת הביטחון

מחלקה זו נשאה באחריות לאיסוף מידע אצל זרועות השלטון הבריטי - שירות בתי הכלא, משרדי ממשלה, הצבא, המשטרה ובייחוד הבולשת הבריטית. יעקב עמרמי העיד כי רוב הישגי המחלקה הגיעו בזכות שיתופי פעולה של פקידים ושוטרים עבריים אשר הזדהו עם מטרות המחתרת, או הסתייגו מהשלטון הבריטי, והעבירו לשירותה ידיעות חיוניות. אחריות המחלקה כללה גם קשר עם "מטה הגולה" של האצ"ל, באמצעותו נאספו ידיעות ממקורות חוץ. ידיעות בעלות חשיבות על הנעשה בעולם הערבי הגיעו מהמטה בצרפת. ידיעות הנוגעות במישור הבינלאומי הועברו במשך תקופה מסוימת מאנגליה. יחידת השוטרים של האצ"ל, "האופרה", הפיקה כאמור ידיעות חיוניות, אך לעיתים גם מעבר לכך. לדוגמה ההתקפה על משטרת רמת גן באפריל 1946 נוצרה מיוזמה של שוטר יהודי אשר סיפק את תוכניות הבניין ומידע על סידורי השמירה. ליד המחלקה גם פעלה יחידה שתפקידה חקירת כאלו שנחשדו בפעילות מודיעינית נגד הארגון, ובראשה עמדו חיים גרוסמן ויגאל גריפל. היא החזיקה בקשרים עם אנשי ביטחון בריטיים, אנשי פקידות ממשלתית, נותני שירותים שונים ואף גורמים מהעולם התחתון. מבחינת האצ"ל, הישגים ניתנים לציון היו חשיפת מספר מושתלי ש"י בתוך שורותיו. הישג אחר היה איתור מיקומו של האנס ריינהולד, "ינאי", אשר בגד בארגון והוברח לאחר התקפת הרכבת בירושלים על ידי הבריטים לבלגיה. מפקדת הארגון העבירה פקודה אל ראשי מטה הגולה לאתר ולחסל את ריינהולד. במאי 1947 נחטף ינאי בבריסל אולם אזרח ששם לב לדחיפת ריינהולד אל תוך מכונית החטיפה החל לרדוף אחריה במכוניתו שלו, תוך שהוא מזעיק בדרך שוטר חמוש. החוטפים הועמדו למשפט ונאסרו, וריינהולד הוברח על ידי הבריטים לאנגליה.
מחלקות השירות > המחלקה הערבית

בנוסף הגיעו ידיעות מאנשי הארגון בערים בהן שכנו אוכלוסיות מעורבות או ביישובים ושכונות הסמוכים ליישובים ערביים. עם זאת חלקו העיקרי של המידע הגיע מאנשי פקידות מדרגים שונים בבולשת, בתי הסוהר, מזכירות הממשלה או מחלקות שונות שלה. כמו כן נעזרה המחתרת במודיעים ערביים, ומשנת 1947 גם קיבל ידיעות על הקבוצות הערביות החמושות והכנופיות.
מחלקות השירות > המחלקה היישובית

מחלקה זו אספה מידע על המתרחש בגופים הציבוריים של היישוב העברי, וגם לגבי ארגון ההגנה, מפלגות ותנועות נוער. כך למשל הגיעו לידי הדלק רשימות מן "הבית האדום" בתל אביב אשר לימדו מהן ידיעות הש"י אודות האצ"ל.
מחלקות השירות > מחלקת העיתונות

מחלקה זו הופקדה על קיום קשר עם גורמי עיתונות בארץ ישראל, בהם עיתונאי פנים ועיתונאי חוץ. הקשר בינם היה דו צדדי- נמסרו לידיהם ידיעות לפרסום וכן נעזרו בם לשם השגת מידע. בדומה לארגוני ההגנה והלח"י, החזיק האצ"ל בקשרים עם משרדו של אריה זיו, הצנזור העברי הראשי, ומתוך הידיעות שנפסלו לפרסום ניתן היה ללמוד על כוונות השלטונות או על הלכי רוח ברחוב הערבי.
מחלקות השירות > מחלקת התרגומים

מחלקת התרגומים טיפלה בחומרי הסברה שפורסמו בשפות שונות. במסגרתה פעלו יודעי שפות זרות, מתרגמים ומומחי כתב יד לצורך עבודות המודיעין. חוברות מידע והסברה נשלחו לחו"ל, וכן הודפסו עלונים פנימיים ובהם ידיעות למפקדי הארגון ואנשי השורה.
לקריאה נוספת

דוד ניב, מערכות הארגון הצבאי הלאומי, כרך המרד 1947-1946, מוסד קלוזנר, הוצאת הדר. עמ' 348 ואילך.
יוסי קיסטר, "הדלק" שהניע את המודיעין של אצ"ל"  מבט מל"מ גיליון 52, עמ' 20 -21, דצמבר 2008
הערות שוליים

↑  אליעזר יעקב תבין ("אליעזר"), ב"אתר האצ"ל"
↑  יעקב עמרמי, ב"אתר האצ"ל"
↑  יצחק אבינועם, ב"אתר האצ"ל"
↑  הבית האדום, באתר עיריית תל אביב-יפו
המפלגה הפרוגרסיבית (איסלנד)

| --- | --- |

 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מנהיגים:  סיגורדור אינגי יוהנסון 
 תקופת הפעילות:  16 בדצמבר 1916 – הווה (107 שנים) 
 אידאולוגיות:  ליברליזם, אגרריאניזם 
 אותיות:  B
 שיא כוחה:  23 (1931)
 שפל כוחה:  7 (2007)
 נוצרה מתוך:  מפלגת האיכרים, מפלגת החקלאים העצמאיים
 מטה:  רייקיאוויק 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הליברלי 
 נציגויות בפרלמנטים
 אלת'ינגי:  8 / 63
 www.framsokn.is
 
המפלגה הפרוגרסיבית (באיסלנדית: Framsóknarflokkurinn) היא מפלגת מרכז-ימין פופליסטית. המפלגה לקחה בעיקר חלק בממשלות יחד עם מפלגת העצמאות. מ-30 בנובמבר 2017 המפלגה שותפה לממשלה של קתרין יקובסדוטיר מהשמאל הירוק.