stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'פרסון איירפליין
אלבומים

ג'פרסון איירפליין:
(Jefferson Airplane Takes Off (1966
(Surrealistic Pillow (1967 (אלבום הפריצה הכולל את "Somebody To Love" ו-"White Rabbit")
(After Bathing at Baxter's (1967
(Crown of Creation (1968
(Bless Its Pointed Little Head (1969 - בהופעה חיה
(Volunteers (1969
(The Worst Of Jefferson Airplane (1970 (אוסף הלהיטים הראשון)
(Bark (1971
(Long John Silver (1972
(Thirty Seconds Over Winterland (1973 - בהופעה חיה
(Jefferson Airplane (1989
פול קנטנר וג'פרסון סטארשיפ:
(Blows Against The Empire (1970
ג'פרסון סטארשיפ:
(Dragon Fly (1974
(Red Octopus (1975 (האלבום הנמכר ביותר של ג'פרסון איירפליין מגלגוליה השונים)
(Spitfire (1976
(Earth (1978 (אלבום אחרון עם מארטי באלין עד 1995)
(Freedom At Point Zero (1979
(Modern Times (1981
(Winds of Change (1982
(Nuclear Furniture (1984
(Deep Space/Virgin Sky (1995 (הקלטה של הופעה חיה)
(Windows of Heaven (1999
(Across the Sea of Suns (2001 (הקלטה של הופעה חיה)
סטארשיפ:
(Knee Deep In The Hoopla (1985
(No Protection (1987
(Love Among The Cannibals (1989
סינגלים

ג'פרסון איירפליין:
Somebody to Love (1967)
(White Rabbit (1967
(Ballad Of You And Me And Pooneil (1967
(Watch Her Ride (1967
(Greasy Heart (1968
(Crown Of Creation (1968
(Volunteers (1969
(Pretty As You Feel (1971
ג'פרסון סטארשיפ:
(Ride The Tiger (1974
(Miracles (1975
(Play On Love (1975
(With Your Love (1976
(St. Charles (1976
(Count On Me (1978
(Runaway (1978
(Crazy Feelin' (1978
(Light The Sky On Fire (1978
(Jane (1979
(Girl With The Hungry Eyes (1980
(Find Your Way Back (1981
(Stranger (1981
(Be My Lady (1982
(Winds Of Change (1983
(No Way Out (1984
(Layin' It On The Line (1984
סטארשיפ:
(We Built This City (1985
(Sara (1985
(Tomorrow Doesn't Matter Tonight (1986
(Before I Go (1986
(Nothing's Gonna Stop Us Now (1987
(It's Not Over Til It's Over (1987
(Beat Patrol (1987
(Wild Again (1988
(It's Not Enough (1989
(I Didn't Mean To Stay All Night (1989
(Good Heart (1991
ג'ורג' וושינגטון דונגי

ג'ורג' וושינגטון דונגי (באנגלית: George Washington Donaghey;‏ 1 ביולי 1856 –  15 בדצמבר 1937) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו ה-22 בשנים 1909–1913.
ראשית חייו

ג'ורג' וושינגטון דונגי נולד בעיירה אוקלנד שבמחוז יוניון שבצפון לואיזיאנה כבכור מבין חמשת ילדיהם של כריסטופר קולומבוס ואליזבת (לבית אינגרם) דונגי. מוצאה של משפחת אביו היה מאירלנד, ומוצאה של משפחת אימו היה מסקוטלנד. אביו היה חוואי שעבר מאלבמה לצפון לואיזיאנה, רכש שם אדמה, ומאוחר יותר עבר לארקנסו, שם הוא שירת במלחמת האזרחים האמריקאית בצבא הקונפדרציה.
ב-1875, מבלי לידע את משפחתו, עבר דונגי לטקסס, שם הוא עבד כבוקר בנתיב צ'יזהולם (Chisholm Trail) וכחוואי, אך ב-1876 שב לארקנסו בשל סגנון החיים של הבוקרים שלא התאים לו ובשל בעיות בריאות. בשנים 1882–1883 הוא למד באוניברסיטת ארקנסו. הוא עבד כמורה בבית ספר וכנגר, ולמד אדריכלות והנדסת מבנים. לאחר סיום לימודיו קבע דונגי את מושבו בעיר קונוויי. בהמשך הוא הכיר שם את אשתו, לוביניה וולאס. לשניים לא נולדו ילדים. דונגי שימש במשך תקופת כהונה אחת כמרשל של העיירה וב-1885 התמודד ללא הצלחה בבחירות למשרת ראש העיר.
בשל העובדה שהוא לא רכש השכלה פורמלית, פעל דונגי ללא לאות להביא מוסדות להשכלה גבוהה לקונוויי. הוא שימש כחבר במועצות המנהלות של פילנדר סמית' קולג' בליטל רוק, הנדריקס קולג' ואוניברסיטת מרכז ארקנסו. בנוסף, הוא תרם בנדיבות למוסדות אלו.
קריירה עסקית

דונגי נכנס לעסקים כקבלן בניין ובנה מבנים של בתי משפט בטקסס ובארקנסו. הוא גם בנה את בניין הבנק הראשון בקונוויי ב-1890. זמן קצר לאחר מכן הוא עבר לעסקי המסחר, שכן עסקי הבנייה לא היה רווחיים והוא סבל הפסדים משמעותיים לאחר שבנה את בניין בית המשפט השני של מחוז פוקנר. כאשר שב לעסקי הבנייה, הוא בנה מחדש את בית החולים לחולי נפש של ארקנסו לאחר שזה נהרס בסופת טורנדו ב-1894. הוא בנה מפעלים לייצור קרח וסלל כבישים בארקנסו, ובנה מכלי מים ותחנות רכבת עבור חברת הרכבות "צ'וקטאו, אוקלהומה וגולף" (אנ'). לעיתים הוא השקיע את כספו בחוות וביערות.
ב-1899 מונה דונגי כחבר ועדה שעליה הוטל לבנות את בניין הקפיטול החדש של ארקנסו. המיזם הושלם רק יותר מעשור לאחר מכן, ובמשך רוב התקופה הזאת כיהן כמושל המדינה ג'ף דייוויס שהתנגד למיזם. מכשול זה הניע את דונגי להיכנס לפוליטיקה. בסופו של דבר, ב-1907 הוא הציג את מועמדותו למשרת המושל, כשמולו ניצב בעל בריתו של דייוויס (שנבחר אז לסנאט של ארצות הברית), ויליאם פ. קירבי.
שנותיו האחרונות

גם לאחר תבוסתו במערכת הבחירות לכהונה שלישית על ידי ג'וזף טיילור רובינסון ב-1912, התעקש דונגי להשלים את מיזם הקפיטול המדינתי החדש. 1913 הייתה שנה קריטית, כאשר ג'ף דייוויס, אז חבר הסנאט של ארצות הברית, נפטר שלושה ימים לאחר תחילתה. רובינסון, שבאותה עת היה חבר הסנאט של ארקנסו, נבחר על ידי בית המחוקקים כיורשו של דייוויס. ג'וניוס מריון פוטרל, נשיא הסנאט המדינתי, היה מתוקף תפקידו למושל בפועל. כתוצאה מכך, ביקשו פוטרל וועדת בניין הקפיטול מדונגי להיות לחבר בוועדה ולקחת את עצמו את האחריות על השלמת העבודות, וכך הוא עשה. בניין הקפיטול, ששוויו נאמד כיום ביותר מ-300 מיליון דולר, הושלם ב-1917 בעלות של 2.2 מיליון דולר, וכך הסתיימו להן 18 שנות מאמצים. כסימן היכר להשלמת העבודות, דאג דונגי באופן אישי לבניית שולחן הישיבות בלשכת המושל, שכיום מהווה את הפריט המרכזי בחדר הישיבות של לשכת המושל באגף הצפוני של בניין הקפיטול.
כמושל לשעבר, שימש דונגי כחבר בכמה מועצות וועדים שהיו אחראים על מגוון של משימות כמו בנייה, חינוך וצדקה. הוא כתב את הספר "לבנות את בניין הקפיטול המדינתי" שבו פורטו תהליכי הבנייה.
ג'ורג' וושינגטון דונגי נפטר כתוצאה מהתקף לב בליטל רוק ב-15 בדצמבר 1937. הוא נטמן בבית הקברות פארק הזיכרון רוזלון שבעיר. אחוזתו מנוהלת על ידי הקרן שנקראת על שמו.
מורשתו והנצחתו

מושל ארקנסו לשעבר סיד מקמת', שכיהן בשנים 1949–1953, אמר בספר זיכרונותיו שדונגי היה "ללא שום ספק, אחד מגדולי מושליה של ארקנסו ושימש כהשראה לממשלי ולממשליהם של אחרים, במיוחד במאבקו המתמשך למען זכויות האדם, והחליט להמשיך את מה שהוא התחיל". באחד הספרים הוא כונה "ללא ספק אחד המושלים הטובים ורבי ההשפעה והנדבנים ביותר בהיסטוריה של ארקנסו".
ב-1931, דונגי, שחש קרבה הן לארקנסו והן ללואיזיאנה, בנה אנדרטה על קו הגבול בין שתי המדינות בסמוך למקום לידתו. האנדרטה, שעוצבה בסגנון אר דקו, כוללת גילופים מורכבים. היא כוללת אזכורים לתחבורה ב-1831 וב-1931, ובה גם מוזכר מושל לואיזיאנה יואי לונג, שדונגי העריץ את משנתו החינוכית. השטח שעליו ניצבת האנדרטה לא נרשם במשרדי הפארקים המדינתיים של אף אחת מהמדינות. היערות סביבו נכרתו במשך השנים ועם הזמן האנדרטה נשכחה. ב-1975 נתקל עובד מחלקת התחבורה של לואיזיאנה באנדרטה הנטושה ויידע את חברת בית הנבחרים של מדינתו, לואיז ב. ג'ונסון על תגליתו. האנדרטה נחנכה ב-1933, ארבע שנים לפני מותו של דונגי. באותה עת היו תוכניות להקמת הפארק המדינתי דונגי, אך אלו לא יושמו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 83.
הערות שוליים

↑  Gordon, Fon Louise (2007). Caste and Class: The Black Experience in Arkansas, 1880-1920. University of Georgia Press. p. 52.
↑  Stephanie Cole; Natalie J. Ring (2012). The Folly of Jim Crow: Rethinking the Segregated South. Texas A&M University Press. p. 167.
↑  McMath, Sid (2003). Promises Kept: a Memoir. University of Arkansas Press. p. 24.
↑  Paulette H. Walker; Alan C. Paulson (1999). Historic Pulaski County. Arcadia Publishing. p. 83.
↑  "Matthew Hamil, "Monument Forgotten by Time"". Monroe News Star, August 31, 2009. Archived from the original on September 3, 2009.
↑  Stuart, Bonnye (2012). Louisiana Curiosities: Quirky Characters, Roadside Oddities & Other Offbeat Stuff. Rowman & Littlefield. pp. 7–8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211769119  ISNI: 0000 0000 3292 8357  LCCN: n92078606  SNAC: w6gx61vc  VIAF: 23797240   WorldCat (עם VIAF): 23797240
גולן גורפינקל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוקטובר 1973 (בן 50) חולון, ישראל 
 מסעדות:  מסעדת דלאל, קפה דלאל
 טלוויזיה:  קרב סכינים
 
גולן גורפינקל (נולד ב-12 באוקטובר 1973) הוא שף ומסעדן ישראלי.
ביוגרפיה

גורפינקל נולד וגדל בחולון. הוא הצעיר מבין שלושה אחים.
כשהיה נער, גורפינקל נרשם ללימודים בבית הספר ויצו צרפת (עירוני י"ד) במגמת בישול, כדי לרכוש השכלה מקצועית בתחום הקולינארי.
ההתמחות הראשונה שלו בתחום הייתה במלון הילטון תל אביב מייד לאחר סיום לימודיו בתיכון. בהמשך לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, עבד גורפינקל כשף במלון דן פנורמה ולאחר מכן במסעדות רבות.
ביוגרפיה > מסעדות

מסעדת קרן - בשנת 1996, בגיל 24 כבר היה גורפינקל היה הסו שף חיים כהן במסעדת קרן.
אספראנס - בשנת 1998 התקבל להתמחות במסעדת ל'אספראנס של מארק מנו בצרפת. המסעדה שמחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
מאנטה ריי - בשנת 2003 התמנה לשף של מסעדת מאנטה ריי בתל אביב. שם פגש גורפינקל ביזמית דושי לייטרסדורף, שתהפוך לשותפה שלו בהקמת מסעדת דלאל.
דלאל - גורפינקל שף במסעדת דלאל בנווה צדק בתל אביב. המסעדה נפתחה בקיץ 2007 בשיתוף עם היזמית דושי לייטרסדורף ומאז גורפינקל משמש כשף המסעדה. הסגנון הקולינארי של המסעדה הוא מטבח ים תיכוני מגוון המאופיין בטכניקות אירופאיות קלאסיות.
קפה דלאל - החל מסתיו שנת 2017 הוא גם השף של קפה דלאל בצפון תל אביב שפתח ביחד עם לייטרסדורף.
הוא שימש שף במסעדות נוספות, כמו מסעדת פסטלינה בבעלות האחים ירזין שם עבד כארבע שנים.
החל משנת 2015 גורפינקל הוא אחד מהשפים המארחים במסגרת אירועי סדרת הארוחות הסודיות Secret Dinner by GAD ביחד עם שפים ומסעדנים נוספים כמו אסף גרניט, רן שמואלי, יובל בן נריה ועוד.
בעשור השלישי של המאה ה-21, הוא עומד בראש קבוצת דלאל.
ביוגרפיה > טלוויזיה

גורפינקל השתתף כשופט בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "קרב סכינים".
ביוגרפיה > משפחתו

גרושתו היא ענת עמישי. בתם היחידה, מאי, נפטרה ביולי 2017, בגיל 15, לאחר מאבק של כשלוש וחצי שנים במחלת הסרטן. מאז, הוא מתנדב לטובת ילדים חולי סרטן, ומגייס תרומות עבור עמותת "גדולים מהחיים". בנוסף הוא עובד עם שפים נוספים על ספר מתכונים לזכרה של בתו.
גורפינקל מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

1 2    תיקי גולן, "איך אפשר להיות עצוב עם ילדה כזאת", באתר "ידיעות אחרונות", 4 באפריל 2016
↑  גולן גורפינקל, באתר נענע 10 - קרב סכינים
1 2   טעם לחיים | סיפורו של השף גולן גורפינקל, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 26:40)
1 2  מאת מרב סריג, רגע לפני פתיחת קפה דלאל, דושי לייטרסדורף וגולן גורפינקל מסכמים עשור בנווה צדק, באתר טיים אאוט, ‏2017-09-17
↑  אסף גרניט, רן שמואלי, גולן גורפינקל ואחרים: הארוחות הסודיות חוזרות, באתר ynet, 3 בינואר 2018
↑  צולבים את האוכל ב קרב סכינים, באתר הקדירה של ששת, ‏2008-06-04
↑  מאי גורפינקל: אבא ואמא מספרים על הבת שאיבדו, באתר ynet, 29 ביולי 2017
↑  בתו של השף גולן גורפינקל הלכה לעולמה בגיל 15: "היא הייתה המלאך הקטן שלי", באתר ynet, 11 ביולי 2017
↑  בארץ - השף התורם: השף גולן גורפינקל, איבד את בתו היחידה למחלת הסרטן, באתר חדשות 13, 8 באוגוסט 2018
ג'ייסון ויליאמס (פורוורד)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בנובמבר 1983 (בן 40) מאררו שבלואיזיאנה
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטר
 מספר:  17
 מכללה:  טקסס אל-פאסו
 קבוצות כשחקן
 2006 - 2008 2008 - 2009 2009 2009 - 2010 2010 - 2011 2011 2011 - 2012 2012 - 2013 2013 - 2014 2014 - 2016 2016 - 2017   2017 -:  בני השרון מכבי תל אביב עירוני נהריה ויג'יוואנו סניידרו אודינה אוסטוני בני השרון אסטודיאנטס באיה בלאנקה האליפקס ריינמן ז'אן ד'ארק וישי קלרמונט הפועל באר שבע   רואן
 
ג'ייסון ויליאמס (נולד ב-17 בנובמבר 1983 במאררו, לואיזיאנה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת הכדורסל רואן מהליגה הצרפתית השנייה.
ויליאמס נחשב לשחקן שקט אך ורסטילי (הודות למידותיו: 1.98 מ', 95 ק"ג) ומסוגל לשחק בעמדות הקלע ושתי עמדות הפורוורד. הוא ידוע בזכות משחק ההגנה המצוין שלו ויכולתיו בריבאונד, כמו גם באתלטיות מרשימה וביכולת מסירה טובה. תוך כדי משחקו בארץ שיפר את יכולת הקליעה שלו משלוש נקודות. עמדתו המקורית של ויליאמס היא עמדת הסמול פורוורד.
קריירת מכללות

אחרי עונה אחת בקולג' הקטן בקילגור, טקסס, עבר ויליאמס לאוניברסיטת טקסס באל-פאסו לשלוש עונות, כאשר באחרונה הפך לשחקן הבולט של הקבוצה. בעונתו האחרונה רק בשישה מתוך 30 משחקים לא הגיע לספרות כפולות, אך סיים את העונה בסיבוב השני של טורניר ה-NCAA הלאומי. 
תקרית אלימה העיבה על עונתו האחרונה במכללה כאשר שלח אגרוף לפרצופו של חברו לקבוצה באימון ואף שבר את לסתו.
קריירה מקצוענית

לאחר שסיים את דרכו במכללת טקסס אל-פאסו החליט ויליאמס להצטרף לקבוצת הכדורסל בני השרון בעונת 2006/2007, תחת המאמן אפי בירנבוים.
ויליאמס פתח את עונת 2006/07 על תקן השחקן השישי של בני השרון, תחת שחקני החמישייה משה מזרחי ולי ניילון. ויליאמס הוחתם באותה העונה לאחר ששחקנה של בני השרון קורליאונה יאנג עזב לבקר את אימו החולה ולא שב. את העונה סיים ויליאמס עם ממוצעים נאים של 14 נקודות, 7 ריבאונדים ו-2 אסיסטים למשחק ב-27 דקות משחק ובסיומה הוחתם על חוזה לעונה נוספת.
בסיום עונת 2006/07 עזבו מזרחי וניילון את הקבוצה וויליאמס זכה לבמה המרכזית כסמול פורוורד הפותח של בני השרון, לצדם של מאיר טפירו וניצן חנוכי. את העונה סיים ויליאמס עם ממוצעים של 16 נקודות, 5 ריבאונדים, 3 אסיסטים ו-2 חטיפות למשחק. את הופעת השיא שלו בעונת 2007/08 נתן ויליאמס מול מכבי תל אביב במשחק חצי גמר הפיינל פור של ליגת העל עם 25 נקודות מתוך 55 הנקודות של קבוצתו. כן היה שותף להפסדה של הקבוצה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 12 נקודות.
בחודש יוני 2008 חתם ויליאמס על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב, שם שיחק תחת מאמנו בקבוצתו הקודמת, אפי בירנבוים. לאחר עזיבתו של בירנבוים לא הצליח ויליאמס למצוא את מקומו בקבוצה, ושוחרר במהלך ינואר 2009. לאחר השחרור ממכבי תל אביב חתם ויליאמס בעירוני נהריה.
בעונת 2009/2010 חתם וויליאמס בקבוצת ויג'יוואנו מהליגה האיטלקית השנייה.
בעונת 2016/2017 שיחק במדי הפועל באר שבע מהליגה הלאומית.
הערות שוליים

1 2  ויליאמס יחליף את יאנג בבני השרון
↑  גם ויליאמס ופייג' ממשיכים בבניה"ש
↑  ג'ייסון ויליאמס ילבש צהוב
גלאם רוק

| --- | --- |

דייוויד בואי בהופעה בתחילת שנות ה-70, אחד האמנים הבולטים של הגלאם רוק
 מקורות סגנוניים:  רוק אנד רול, גראז' רוק, פולק רוק, הארד רוק ופופ רוק.
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-70, הממלכה המאוחדת
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 כלים:  גיטרה חשמלית, גיטרה בס, תופים, פסנתר, סקסופון, סינתיסייזר, כלי מיתר
 פופולריות מיינסטרים:  עיקר הפופולריות הייתה בממלכה המאוחדת במהלך שנות ה-70
 נגזרות:  פאנק (Punk), רוק גותי, גל חדש
 סוגות היתוך
 גלאם מטאל
 
גלאם רוק (קיצור של Glamour Rock – "רוק זוהר") הוא ז'אנר של מוזיקת רוק אשר היה פופולרי בשנות ה-70, בעיקר בבריטניה אך גם בערי ארצות הברית הגדולות כמו ניו יורק ולוס אנג'לס. לז'אנר הייתה השפעה נרחבת על ז'אנר הגלאם מטאל שהיה פופולרי מאוד בשנות ה-80.
הרכבי הגלאם רוק מובחנים בעיקר בהופעה חיצונית מושכת-עין. מבצעי גלאם רוק הופיעו באיפור כבד ולבוש דראג שהעבירו מסר של דו-מיניות. האמנים הבולטים ביותר של גלאם רוק הם פרדי מרקיורי, דייוויד בואי, מארק בולאן מלהקת טי רקס ובריאן אינו מלהקת רוקסי מיוזיק.
לגלאם רוק מיוחסת השפעה גדולה על תנועת הפאנק בשלהי שנות השבעים בבריטניה בייחוד על הסקס פיסטולס.
בין גלאם רוק להארד רוק

לרוב, הגלאם רוק מזוהה עם מוזיקת ההארד רוק. הופעה נוצצת ועתירת איפור אפיינה את יוצרי הסגנון בשנות השבעים והשמונים בארצות הברית (למשל אליס קופר וקיס) ובקרב רבים נפוצה הטעות כי גלאם רוק והארד רוק הם היינו הך. אך לאמיתו של דבר, שני הסגנונות מגדירים אספקטים שונים של האומן: בעוד שהארד רוק מגדיר את הסגנון המוזיקלי, הרי שגלאם רוק מגדיר את ההופעה החיצונית. לכן, בהגדרה הרחבה, כולל הגלאם רוק, אפוא, לא רק את ההארד רוק, אלא גם אומנים מסגנונות אחרים לגמרי אשר דומים להארד רוק רק בהופעתם החיצונית כגון רבות מלהקות הבלאק מטאל.
להקות ואמני גלאם רוק בולטים

אלטון ג׳ון (Elton John)
אלווין סטארדסט (Alvin Stardust)
אליס קופר (Alice Cooper)
ביי סיטי רולרס (Bay City Rollers)
ג'ובריאת' (Jobriath)
ניו יורק דולס (The New York Dolls)
ד'ה סוויט (The Sweet)
ד'ה רובטס (The Rubettes)
דייוויד אסקס (David Essex)
דייוויד בואי (David Bowie)
ואן היילן (Van Halen)
ויזארד (Wizzard)
טי רקס (T. Rex)
לו ריד (Lou Reed)
מאד (Mud)
מוט דה הופל (Mott the Hoople)
סוזי קוואטרו (Suzi Quatro)
סטיב הארלי אנד קוקני רבל (Steve Harley and Cockney Rebel)
סלייד (Slade)
ספארקס (Sparks)
קווין (Queen)
קיס (Kiss)
קלאוס נומי (Klaus Nomi)
רוקסי מיוזיק (Roxy Music)
סוויט (The Sweet)
פאליי רויאל (Palaye Royale)
ראו גם

גלאם מטאל
ג'ויס באנדה

ג'ויס הילדה באנדה, נשיאת מלאווי בשנים 2014-2012
ג'ויס הילדה באנדה (באנגלית: Joyce Hilda Banda;‏ נולדה ב-12 באפריל 1950). היא פוליטיקאית ואשת עסקים ממלאווי, שכיהנה כנשיאת מלאווי בשנים 2012–2014. היא ידועה גם כמחנכת ופעילה לזכויות הנשים. ג'ויס באנדה הייתה מנהיגת מפלגת העם אותה ייסדה בשנת 2011. חברת פרלמנט, כיהנה כשרה לענייני מגדר, ילדים וקהילה, היא הייתה בשנים 2006–2009 שרת החוץ של ארצה ובשנים 2009–2012 סגנית הנשיא של מלאווי. הושבעה לתפקיד הנשיא בעקבות מותו של הנשיא בינגו וה מותריקה באפריל 2012. הייתה לנשיאה ראשונה במרחב הדרום אפריקאי. אין קשר משפחתי בינה ובין נשיא מלאווי הראשון, הייסטינגס באנדה.
שנותיה הראשונות ולימודיה

ג'ויס הילדה באנדה נולדה בשנת 1950 במאלמיה, כפר במחוז זומבה, במלאווי, אז המושבה הבריטית ניאסאלנד, כבת של השוטר והמוזיקאי גריי ג'ון סטוארט מטילה (Mtila), הידוע בפעילותו במסגרת תזמורת כלי הנשיפה של המשטרה.
בהתחלה עבדה כמזכירה.
ג'ויס מטילה, כפי שנקראה אז קיבלה בתום לימודיה תעודת קיימברדג' ובהמשך למדה חינוך לגיל הרך באוניברסיטת קולומבוס, בלואיזיאנה אותה סיימה עם תואר ראשון B.A. מאוחר יותר סיימה בהתכתבות תואר ראשון במדעי החברה בתחום לימודי המגדר ב"אוניברסיטה הבינלאומית האטלנטית" בארצות הברית ולמדה ניהול ארגונים לא ממשלתיים במרכז ארגון העבודה הבינלאומי בטורינו, איטליה. בגיל מבוגר יותר למדה לתואר שני בניהול (מנהיגות) באוניברסיטת רויאל רודס בקנדה. התחתנה עם רוי קצ'אלה ולבני הזוג נולדו שלושה ילדים וחיה עד גיל 25 בניירובי, קניה.
התחלת הקריירה

בשנת 1975 בזמן שהותה בניירובי היא עזבה עם הילדים את בעלה האלים והפכה פעילה בתנועת הנשים בארצה שהייתה בחיתוליה.
התגרשה רשמית בשנת 1981. פנתה לעסקים ופעלה במקביל למען זכויות האשה. בשנים 1997-1985 הקימה עסקים שונים כמו "נדקאני בגדים" (Ndekani Garments) (1985), "מפעלי אקאג'ווה" (Akajuwe Enterprises) (1992) ואת המאפייה קאלינגידזה (1995). ייסדה את האיגוד הלאומי לנשות העסקים של מלאווי, את רשת המנהיגות הצעירות ואת קרן באנדה לקידום החינוך, כמו כן את הסניף המקומי של פרויקט המאבק ברעב Hunger Project.
הצלחותיה הניעו אותה לסייע לנשים אחרות להשיג עצמאות כלכלית ולשבור את מעגלי האלימות והעוני.
פעילותה הפוליטית > בתפקידים ציבוריים 2009-1999

ג'ויס באנדה נכנסה לפוליטיקה בשנת 1999. אז היא נבחרה לפרלמנט של מלאווי בבחירות הדמוקרטיות השניות שהתקיימו בארץ זו. היא הצטרפה למפלגת הנשיא בקילי מולוזי והייתה לנציגת המחוז האלקטורלי זומבה-מלוסה. מולוזי מינה אותה לשרה לענייני מגדר, ילדים וקהילה. כשרה נאבקה להפעיל את החוק נגד האלימות במשפחה. כמו כן ניסחה מצע לאומי לסיוע ליתומים ולילדים טעוני טיפוח וניהלה מערכה ציבורית "אפס סובלנות לאלימות וניצול ילדים".
בשנת 2004 ג'ויס באנדה נבחרה מחדש לפרלמנט מטעם המפלגה של מולוזי. בראש המדינה נבחר הפעם בינגו והמותריקה.
למרות שלא הייתה חברה במפלגתו, בשנת 2006 מינה אותה מותריקה לשרת החוץ. בעת כהונתה, ניתקה מלאווי את יחסיה הדיפלומטיים עם טאיוואן לטובת קשרים עם סין העממית. כפי שקיוותה, היחסים עם סין הועילו למדינה. בשנת 2010 סין בנתה למלאווי את הבניין החדש של הפרלמנט בלילונגווה.
פעילותה הפוליטית > סגנית נשיא

בשנת 2009 רצה ג'ויס באנדה לתפקיד סגנית הנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית המתקדמת DPP לצידו של הנשיא המכהן מותריקה.
פעילותה הפוליטית > הקרע עם הנשיא מותריקה

באופן מפתיע ב-12 בדצמבר 2010 הנשיא מותריקה החליט להוריש את המנהיגות לאחיו הצעיר, פיטר מותריקה, וסילק את באנדה מהמפלגה DPP, יחד עם סגן הנשיא השני, חומבו קצ'אלי, בהאשמות של פעילויות נגד המפלגה. באנדה התנגדה למועמדותו של אחי הנשיא. בית המשפט לא הרשה על בסיס חוקתי את פיטוריה מתפקיד סגנית הנשיא ואיפשר לה להמשיך התפקיד עד סוף הקדנציה. נחסמו ניסיונות הנשיא לגזול ממנה את הזכות לרכב שרד ולרשום הקמת מפלגה חדשה שייסדה. בזמן הזה התחיל הנשיא להעביר את תפקידיה לאשתו, קליסטה צ'ימומבו מותאריקה. ב-8 בספטמבר 2011 לרגל חלופי גברי בממשלה נעשו לחצים על ג'ויס באנדה להתפטר מתפקיד סגנית הנשיא שנשאר חסר סמכויות.
סילוקה של באנדה מ-DPP הביאה להתפטרויות רבות מהמפלגה הזאת והקמת רשתות חברתיות רבות שתמכו במועמדותה שלה לנשיאות בבחירות שעמדו להתקיים בשנת 2014. הנהגת המפלגה DPP הפחיתה בחשיבות הנטישות האלה.
אחרי שסולקה מ-DPP, הקימה ג'ויס באנדה מפלגה משלה - מפלגת העם.
פעילותה הפוליטית > המשבר אחרי מות הנשיא מותריקה

ב-5 באפריל 2012 נפטר הנשיא בינגו וה מותריקה באופן פתאומי. אחרי מותו, ניסתה הממשלה למנוע הגעת הידיעה לאוזני הציבור. נוצר חשש למשבר חוקתי. הנשיא לשעבר באקילי מולוזי קרא ליישום סעיפי החוקה ולהעברת סמכויות הנשיא לסגנית באנדה. גם כוחות הביטחון ביקשו לשמור על הסדר החוקתי. החברה המלאאוית למשפט אישרה שלפי החוקה סגנית הנשיא היא היורשת הלגיטימית של הנשיא. אולם הממשלה פנתה לבית המשפט על מנת למנוע מג'ויס באנדה את כניסתה לתפקיד הנשיא. מצידה השיגה באנדה את תמיכת מפקד הצבא, הגנרל הנרי אודילו, ששלח חיילים להגן על ביתה.
נשיאה

בסופו של דבר ב-7 באפריל 2012 הושבעה ג'ויס באנדה לנשיאת מלאווי בנוכחות נשיא בית המשפט העליון לאבמור מאנלו, בבניין האספה הלאומית בלילונגווה. אחרי השבעתה היא קראה לאחדות לאומית. הטקס שהתקיים בצורה חלקה, נחשב לניצחון הדמוקרטיה.
ב-26 באפריל מינתה באנדה את הממשלה החדשה הכוללת 23 שרים ו-9 סגני שרים.
התחלת כהונתה מתאפיינת במאמצים לשפר את מעמדה הבינלאומי של מלאווי שהתערער בשנים האחרונות של הנשיא בינגו וה מותריקה.
במחאה על הפרות הדמוקרטיה ועל שרירותיות מדיניותו של מותריקה, ארצות הברית, האיחוד האירופי, בריטניה, גרמניה, נורווגיה, הבנק העולמי והבנק לפיתוח אפריקה השהו את הסיוע למלאווי. מותריקה אמר באותם ימים "שילכו לעזאזל" והאשים אותם בקשר נגד ממשלו. 
הנשיאה החדשה שואפת גם לחידוש היחסים הדיפלומטיים המנותקים עם השכנות מוזמביק ובוצוואנה. היא נפגשה עם נשיא זמביה על מנת לחדש את קשרי העבודה בין הנהגות שתי הארצות.
ביוני 2012 סרבה לארח את פסגת האיחוד האפריקאי מפני שלא הסכימה לקבל ממלאווי את פני הנשיא הסודני עומר אל-באשיר, שנגדו עמד צו מעצר בינלאומי.
ב-18 במאי 2012 הודיעה הנשיאה באנדה על כוונתה לבטל את האיסור על הומוסקסואליות בארצה. ממשלתה השהתה את יישום החוקים נגד ההומוסקסואלים, בניגוד למגמה השלטת בשנות ה-2000 במדינות אפריקה להחמיר בחקיקה נגדם.
חייה הפרטיים

ג'ויס באנדה נשואה לריצ'רד באנדה, ספורטאי ידוע בצעירותו ואחר כך שופט. הוא היה נשיא בית המשפט העליון של מלאווי ושל סווזילנד. מנישואים אלה נולדו לה עוד שני ילדים.
אחות של ג'ויס באנדה, אנג'ימילה אופוניו, הייתה אמורה להיות יושבת ראש האקדמיה לנערות מלאווי מיסודה של הזמרת מדונה, מוסד שבסופו של דבר לא קם. שיתוף הפעולה בין אופוניו ובין מדונה הסתיים בסכסוך שלבסוף נפתר מחוץ לכותלי בית המשפט.
פרסים ואותות כבוד

2006 - הפרס הבינלאומי לבריאות וכבוד הנשים - מטעם ידידי קרן האוכלוסייה של האו"ם (UNFPA)
2011 - המגזין פורבס ציין אותה במקום השלישי בין הנשים המשפיעות באפריקה.
הערות שוליים

↑  Malawi president vows to legalise homosexuality, the Guardian, ‏2012-05-18 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211974820  ISNI: 0000 0004 2338 6057  LCCN: nb2015012196  NTA: 369826957  VIAF: 305858494   WorldCat (עם VIAF): 305858494 
הדגל הנוכחי של מלאווי שאומץ בשנת 1964 וחודש בשנת 2012 על ידי הממשל של ג'ויס באנדה
הדגל הבלתי פופולרי של מלאווי שנבחר בשנים 2010 - 2012 על ידי הממשל של בינגו וה מותריקה
בן ציון דיקובסקי

| --- | --- |

בן ציון דיקובסקי
 לידה:  1 בינואר 1898 האימפריה הרוסית
 פטירה:  20 בדצמבר 1989 (בגיל 91) ישראל
 מקום קבורה:  קריית שאול
 מקום מגורים:  תל אביב
 כינויים נוספים:  בנייה
 פעילות בולטת:  עבודתו בחברת החשמל
 תקופת הפעילות:  1923–1963 (כ־40 שנה)
 מקצוע:  איש שיווק
 תפקיד:  מנהל המחלקה המסחרית של חברת החשמל
 מפלגה:  רוויזיוניסט
 השקפה דתית:  חילוני
 בן זוג:  צילה (ססיל) לבית אפלבוים
בן ציון (בנייה) דיקובסקי (1 בינואר 1898 – 20 בדצמבר 1989) היה מנהל המחלקה המסחרית של חברת החשמל מימיה הראשונים, ומתוקף תפקידו היה אחראי על שיווק החשמל של החברה בתל אביב וביפו. בין לקוחותיו נמנו מאיר דיזנגוף ראש העיר תל אביב ורעייתו צינה, שהיו תושבי העיר הראשונים שהצליח לשכנע להתחבר לחשמל בשנת 1923. בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20, נשלח לחברת החשמל בצרפת כדי לרכוש מיומנויות שיווק, ולכשחזר ארצה, הגדיל באופן משמעותי את מעגל הצרכנים של חברת החשמל ואת היקף צריכת החשמל של לקוחותיה. בשל השקפותיו הרוויזיוניסטיות, נעצר בשנת 1938 על ידי השלטון הבריטי והושלך לכלא עכו במשך חודשיים. בשנת 1984, כעשרים שנה לאחר שפרש מעבודתו בחברת החשמל, כתב את ספר זכרונותיו 'ימי אור' הנסוב על חייו שהיו שזורים במשך ארבעה עשורים בהיסטוריה של חברת החשמל ושל מייסדה, פנחס רוטנברג.
ראשית חייו

דיקובסקי נולד באימפריה הרוסית בשנת 1898 במחוז רוסטוב (של היום), לאמו לאה ולאביו מיכאל. סבו, אב אביו היה חייל ששרת במשך 22 שנה בצבאו של הצאר ניקולאי השני. משפחת אביו ניהלה חיים חילוניים ואב אמו שהיה דתי מאוד, לא ראה בעין יפה את קשריה של בתו עם אביו. למרות יראת אמו את אביה, וחרף מורת רוחו היא גמרה אומר להינשא לבחיר ליבה.
מיכאל, אביו של דיקובסקי, למד חקלאות בצרפת, ואף על פי שלא סיים את לימודיו, מונה להיות מנהל אחוזה של הפריץ זרביניצקי במחוז רוסטוב. המשפחה התגוררה בקומה העליונה של בית האחוזה, עם שני ילדיה, בן ציון ואחיו ניומה במבנה מרווח בן 2 קומות, שבכל אחת מהן היו 12 חדרים. בקומה התחתונה התגוררו הפועלים והמשרתים. האב היה נוהג לצאת השכם בבוקר עם הכרכרה שלו לעבודתו ברחבי האחוזה שהשתרעה על פני שטח של 20 אלף דונם, ולפקח על העבודות. לצד גידולי הדגנים שפיתח, הקים בית חרושת לספירט שהופק מתפוחי האדמה והדגנים שגידל במקום. רק עם ערב היה חוזר לביתו, כך שעול חינוך הילדים נפל בחלקה של האם. היא עשתה ככל יכולתה לקרב את ילדיה לערכי החינוך היהודי מבלי לפסוח על ביקור בבית הכנסת בתקופת החגים. בד בבד עם הקניית ערכי היהדות, הקפידה האם להקנות לילדיה חינוך ציוני שזרע את הגרעין לעלייתו מאוחר יותר של בן ציון דיקובסקי לארץ ישראל.