stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשק חצי-אוטומטי
היסטוריה > הרובים החצי אוטומטיים בתקופה המוקדמת

בשנת 1906, חברת רמינגטון ארמס הציגה את רובה הטעינה האוטומטית של רמינגטון. רמינגטון פרסם את הרובה הזה, ששמו שונה "מודל 8" ב-1911, כרובה ספורטיבי. זוהי פעולת רתע ארוכה עם עכוז נעול שתוכנן על ידי ג'ון בראונינג. הרובה הוצע בדגמי קליבר 0.25, 0.30, 0.32 ו-0.35, וצבר פופולריות בקרב אזרחים וכן כמה פקידי אכיפת החוק שהעריכו את השילוב של פעולה חצי אוטומטית ומחסניות רובה חזקות יחסית למה שהיה אז. הדגם 81 החליף את הדגם 8 ב-1936 והוצע בקליבר 0.300 Savage וכן בקליברים המקוריים של רמינגטון.
הרובה החצי-אוטומטי הראשון שאומץ והופק באופן נרחב על ידי מעצמה צבאית גדולה (צרפת) היה רובה ה-Fusil Automatique Modele 1917 (M1917). ברובה זה ישנה פעולת עכוז נעולה, מופעלת בגז, הדומה מאוד בעקרונות המכניים שלה ל-M1 גאראנד שעתיד היה לצאת בארצות הברית. ה-M1917 הוצב במהלך השלבים האחרונים של מלחמת העולם הראשונה, אך הוא לא זכה לקבלת פנים חיובית בקרב המשתמשים. עם זאת, הגרסה המקוצרת והמשופרת שלו, דגם 1918, התקבלה בצורה הרבה יותר חיובית במהלך מלחמת הריף המרוקאית מ-1920 עד 1926. רובה לבל 1886 נשאר רובה החי"ר הצרפתי הסטנדרטי עד שהוחלף ב-1936 ברובה MAS-36, למרות שלל רובים חצי אוטומטיים אחרים שתוכננו בין 1918 ל-1935.
מדינות אחרות ערכו ניסויים ברובים בטעינה עצמית בין שתי מלחמות העולם, כולל הממלכה המאוחדת, שהתכוונה להחליף את רובה הלי אנפילד הוותיק שהוא בעל פעולת הבריחים – במטעין עצמי, שאולי נכלל בתחמושת תת-קליבר, אך ביטלו את התוכנית כי מלחמת העולם השנייה התקרבה, ודגש הפיתוח עבר מהחלפת רובה בעיצוב חדש, להאצת כמות חימוש בנשק קיים. ברית המועצות וגרמניה הנאצית היו שתיהן מנפיקות רובים מוצלחים לטעינה עצמית ולירי סלקטיבי בקנה מידה גדול במהלך המלחמה, אך לא במספרים מספיקים כדי להחליף את רובי הבריחים הסטנדרטיים שלהם.
היסטוריה > רובים בולטים המופעלים בגז

בשנת 1937, ה-M1 גאראנד האמריקאי היה הרובה החצי-אוטומטי הראשון שהחליף את רובה הבריחים של מדינתו כנשק חי"ר בעל גיליון סטנדרטי. ה-M1 המופעל על ידי גז פותח על ידי ג'ון גאראנד יליד קנדה, עבור ממשלת ארצות הברית בחברת ספרינגפילד ארמורי היושבת בספרינגפילד, מסצ'וסטס. לאחר שנים של מחקר ובדיקות, נחשף דגם הייצור הראשון של ה-M1 Garand בשנת 1937. במהלך מלחמת העולם השנייה, ה-M1 Garand העניק יתרון לחיילים הרגלים האמריקאים על פני יריביהם, שלרובם הונפק רובי ירי שהוא איטי יותר בטעינה.
ה-AVS-36, SVT-38 ו-SVT-40 הסובייטיים (שנועדו במקור להחליף את המוסין נגאן כרובה השירות הסטנדרטי שלהם), כמו גם ה-Gewehr 43 הגרמני, היו רובים חצי אוטומטיים המופעלים בגז שהופקו ממש במהלך מלחמת העולם השנייה. בפועל, הם לא החליפו את רובה הבריחים כנשק חי"ר סטנדרטי ללוחמי החי"ר בחזית.
רובה חצי אוטומטי נוסף שפותח לקראת סוף מלחמת העולם השנייה היה ה-SKS, שעוצב על ידי סרגיי גברילוביץ' סימונוב בשנת 1945. נשק זה הגיע מצויד בכידון וניתן לטעון אותו בעשרה כדורים, באמצעות תפס מחסנית מיוחד. עם זאת, ה-SKS הוחלף במהירות ב-AK-47, שיוצר בערך באותו זמן, אבל עם מחסנית של 30 כדורים, ויכולת אש סלקטיבית. ה-SKS היה הנשק הראשון שהופק באופן נרחב שהשתמש במחסנית 7.62×39 מ"מ.
נשק חצי אוטומטי בהשוואה לנשק אוטומטי

השימוש במונח אוטומטי עשוי להשתנות בהתאם להקשר. מומחי נשק מציינים שלעיתים המילה "אוטומטי" אינה מובנת כמשמעותה של אש אוטומטית לחלוטין כאשר משתמשים בה כדי להתייחס לכלי נשק חצי-אוטומטי שהוא בעל טעינה עצמית, שאינו מסוגל לירות אוטומטית לחלוטין. במקרה זה, אוטומטי מתייחס למנגנון הטעינה, לא ליכולת הירי. כדי למנוע בלבול, מקובל להתייחס לכלי ירייה כאלה כאל "טוען-אוטומטי" בהתייחס למנגנון הטעינה שלו בלבד.
המונח "אקדח אוטומטי" מתייחס כמעט אך ורק לאקדח חצי-אוטומטי (כלומר לא אוטומטי לחלוטין) (אקדח אוטומטי מלא מכונים בדרך כלל אקדח-מכונת ירי). עם אקדחים, המונח "אוטומטי" משמש בדרך כלל כדי להבחין בין אקדחים חצי אוטומטיים לאקדח תופי. המונח "מטעין אוטומטי" עשוי לשמש גם לתיאור אקדח חצי אוטומטי. עם זאת, כדי למנוע בלבול, המונח "רובה אוטומטי" מוגבל בדרך כלל, באופן קונבנציונלי והכי ברור, לרובה המסוגל לירות אוטומטית לחלוטין (כל עוד ההדק לחוץ). ניתן למצוא את שני השימושים במונח "אוטומטי"; יש לקבוע את המשמעות המדויקת מתוך ההקשר.
ראו גם

רובה חצי-אוטומטי
טעינה חוזרת
שוטגאן
רובה בסגנון AR-15
רובה סער
רובה קלעים
ירי-בודד
סופר יודה

| --- | --- |

סניף סופר יודה, 2021
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יהודה גואטה
 בעלות:  פז חברת הנפט
 מוצרים עיקריים:  שיווק קמעונאי, מזון
  
 superyuda.co.il
 
סופר יודה היא רשת מרכולים ישראלית הפועלת בתל אביב.
היסטוריה

הרשת הוקמה בשנת 2013 על ידי יהודה גואטה. בשנת 1995 החל גואטה בהפעלת סופר מרקט ברחוב ריינס בתל אביב. בשנת 2000 נכנס לשותפות בסופרמרקט בצפון תל אביב שנקרא "סופר באבא". בשנת 2007 בעקבות הפרדות עסקית של השניים, המשיך שותפו בהפעלת הסופרמרקט במיקומו המקורי, וגואטה הקים רשת חדשה הנושאת אותו שם של הסופרמרקט. בעקבות תביעה משפטית חויב גואטה לשנות את שם הרשת, ושמה שונה ל"סופר יודה".
סניפי הרשת הוקמו כולם ברחבי תל אביב, והם פועלים במתכונת של 24/7.
בשנת 2021 רכשה חברת פז את הרשת תמורת 170 מיליון ש"ח, ובכך הצטרפה הרשת לפעילות הקמעונאית של החברה, בנוסף לרשת Yellow שלה. בעת המכירה לפז מנתה הרשת 16 סניפים.
הערות שוליים

↑   עדי דברת-מזריץ, "החבר נרצח והוא עזב את עולם הפשע": כך נהפכה סופר יודה לרשת בשווי 120 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2020
↑   יורם גביזון, פז רכשה את סופר יודה ב-170 מיליון שקל ומתכננת להכפיל אותה בתוך שלוש שנים, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2021
↑  גולן חזני, הבעלים של סופר יודה על המכירה לפז: "אני צעיר, אבל קשה להתפתח לבד", באתר כלכליסט, 9 באוגוסט 2020
סנטה מריה (ברזיל)

סנטה מריה (בפורטוגזית: Santa Maria) היא עיר אוניברסיטאית במדינת ריו גראנדה דו סול, בדרום ברזיל. אוכלוסייתה מונה כ-270,000 תושבים ושטחה 1,823 קמ"ר. חשיבות העיר נובעת מהאוניברסיטה הפדרלית סנטה מריה השוכנת בה וכן מספר אוניברסיטאות וקולג'ים פרטיים, לפיכך אוכלוסיית העיר צעירה ורבים בה הסטודנטים, המשפיעים על אופייה. כמו כן שוכן בה בסיס צבאי גדול ובסיס של חיל האוויר הברזילאי. רוב כלכלת העיר מבוססת על מסחר ושירותים, התעשייה בה מצומצמת ולכן זיהום האוויר נמוך. אקלים העיר סובטרופי גשום. העיר היא דיוקסיה (בישופות) של הכנסייה הקתולית.
היסטוריה

העיר נוסדה על בסיס מחנה של הוועדה לקביעת הגבול בין שטחי פורטוגל וספרד (כיום גבול ברזיל-אורוגוואי) שהוקם באזור ב־1797. ב־1828 התמקמו במקום שכירי חרב מגרמניה שנשכרו להילחם במלחמת ארגנטינה–ברזיל והחליטו להישאר במקום, תוך הפיכתו למוקד של קולוניאליזם גרמני. ב־1857 הוכרזה סנטה מריה כעיר.
ב־1902 התגלה בעיר מאובן של דינוזאור מסוג Rhynchosaur, אחד הראשונים שהתגלו ביבשת דרום אמריקה. העיר הפכה למרכז פלאונטולוגי ובה 20 אתרי מאובנים.
ב-27 בינואר 2013 פרצה במועדון קיס בעיר שרפה בה נספו 233 איש, רובם סטודנטים בגילי 16–20 ונפצעו 130.
סיבתיות לא משמעותית

סיבתיות לא משמעותית הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו העצם או האירוע המזוהה כסיבה למסובב הוא סיבה אמיתית, אך בלתי משמעותית בהשוואה לסיבות אחרות לאירוע. כמובן, כשל זה אינו חל כאשר כל שאר הסיבות התורמות אינן משמעותיות אף כן. לדוגמה, אין זה כשל לומר שסייעת להביס את מפלגה א' בבחירות כאשר הצבעת עבור מפלגה ב', משום שקולך שווה לכל הקולות האחרים מבחינת משמעותו.
דוגמאות:
"העישון גורם לזיהום אוויר בתל אביב" (נכון, אך הזיהום הנגרם כתוצאה מעישון בטל בשישים לעומת הגזים ממפלטי מכוניות, לדוגמה)
"אכילת בשר לא מבושל באמצע שדה קרב עלולה להוביל למוות" (נכון, אבל הסכנה בבשר הלא מבושל היא מזערית לעומת הסכנה בעמידה באמצע שדה קרב)
נעמי פרומוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1971 (בת 53) באר שבע, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
נעמי פרומוביץ'-פנקס (נולדה ב-12 באפריל 1971) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס התיאטרון הישראלי.
קורות חייה

נולדה וגדלה בבאר שבע, להורים שעלו מארגנטינה ומרומניה. בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד מרכז, שם עבדה עם יאיר רוזנבלום ואיקה זהר. בין השנים 1993–1995 למדה משחק בבית הספר למשחק "בית צבי".
קריירה > בתיאטרון

ב-1995, במסגרת לימודיה בבית צבי, שיחקה בהצגה "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה שביימה אופירה הניג. הצגה זו הועלתה גם בפסטיבל הבינלאומי בשטרסבורג.
ב-1996 שיחקה בהצגה "הנס של אנטוניו הקדוש" מאת מוריס מטרלינק שביים מיטקו בוזקוב בתיאטרון הספרייה.
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון החאן

בתום לימודיה שיחקה במשך שמונה שנים בתיאטרון החאן. ב-1995 גילמה את אחות הכלה בהצגה "החתונה" מאת ברטולט ברכט שביימה אופירה הניג, ושיחקה בהצגה "יש מלחמה בחוץ" שכתב וביים אילן חזן. ב-1996 שיחקה בהצגה "הא הא" שכתב ריצ'רד אייר (על פי ספרה של ג'ניפר דאוסון) וביימה אופירה הניג, וגילמה את הנער בהצגה "אנה גלקתיה" מאת הווארד בארקר שביימה אופירה הניג. ב-1997 גילמה את רות בהצגה "הבתולה מלודמיר" מאת יוספה אבן-שושן שביימה אופירה הניג; גילמה את דוטי בהצגה "קילר ג'ו" מאת טרייסי לטס שביים בן לוין, וגילמה את אנטיגונה בהצגה "אנטיגונה" מאת ז'אן אנוי שביים גדליה בסר. על משחקה בהצגה אנטיגונה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה. ב-1998 גילמה ילדה ונערה בהצגה "האישה מן הים" מאת הנריק איבסן שביים יוסי יזרעאלי; גילמה את ז'ולייט בהצגה "מידה כנגד מידה" מאת שייקספיר שביים גדי רול, וגילמה את אנג'לה בהצגה "נוף ילדות" מאת דניס פוטר שביים בן לוין. ב-1999 גילמה את הילד בהצגה "שמיים" מאת גלעד עברון שביימה אופירה הניג, וגילמה ילדה ונערה בהצגה "צל חולף" שכתב וביים מיכאל גורביץ. על תפקידה בהצגה "צל חולף" הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2000 גילמה את נינה בהצגה "השחף" מאת צ'כוב שביימה אופירה הניג. ב-2001 גילמה את פטרה בהצגה "קריפס" מאת לוץ היבנר שביים גדי ענבר. ב-2002 גילמה את נעמי בהצגה "מילה של אהבה" שכתב וביים מיכאל גורביץ'.
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון בית ליסין

ב-2002 שיחקה בהצגה "מכתב לנועה" מאת גורן אגמון שביים איציק ויינגרטן. לאחר משחקה בהצגה זו טסה לטייל בהודו. כששבה לישראל, חזרה לשחק בבית ליסין וב-2005 גילמה את ג'וזי בהצגה "פלדה" מאת רונה מונרו שביים מיכה לבינסון; וגילמה את סופי, בחורה החולה בנרקולפסיה וכתוצאה ממנה היא מרבה להירדם במהלך היום בצורה המשבשת את שגרת חייה, בהצגה "ריגוש" שכתב וביים הלל מיטלפונקט. על תפקידה בהצגה זו זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2005.
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון אנסמבל הרצליה

ב-2003 שיחקה בהצגה "ים, יבשה, ים" שכתב וביים אייל דורון והייתה הפקה משותפת לתיאטרון צוותא ולאנסמבל הרצליה. ב-2007 גילמה צעירה יפנית בהצגה "גשם שחור" שכתב וערך שמעון בוזגלו ועיבדה, ערכה מוזיקלית וביימה אופירה הניג - הצגה זו הייתה קופרודוקציה עם תיאטרון חיפה. ב-2009 שיחקה בהצגה "עירם של האנשים הקטנים" - עיבוד של אייל דורון ואופירה הניג - שגם ביימה - לקובץ סיפורים קצרים מאת שלום עליכם בעל אותו השם שתרגם וערך בני מר. הצגה זו הייתה גרסה מחודשת עם שחקני אנסמבל הרצליה להצגה שהועלתה ב-2006 בתיאטרון החאן, והועלתה בתיאטרון העירוני בהיידלברג-גרמניה, ובמרכז האמנויות ברביקן, לונדון. באותה שנה גילמה את איפיגניה בהצגה "איפיגניה באוליס" מאת אוריפידס שביים יוסי יזרעאלי. ב-2010 גילמה את מַרְגָרִיטָה אִיבָנוֹבְנָה בהצגה "המתאבד" מאת ניקולאי ארדמן שביים אורי פסטר, ואת נטשה בהצגה "שלוש אחיות" מאת צ'כוב שביימה אופירה הניג. ב-2011 גילמה את פאולה בהצגה "דצמבר" מאת גווילרמו קלדרון שביים בן לוין. באותה שנה שיחקה בהצגה "איש ואישה אחת" שכתבו יוספה אבן-שושן, שמעון בוזגלו, ח'ליפה נאטור וטאהר נג'יב וביימה אופירה הניג. הצגה זו הועלתה בשיתוף תיאטרון חיפה והועלתה בפסטיבלים בינלאומיים בציריך, בזל ובליכטנשטיין. ב-2012 גילמה את יעל הזונה בהצגה "אברם" מאת דוד לוין שביים עודד קוטלר.
בתיאטרון תמונע שיחקה בהצגות: ב-2006 גילמה טכנאית בתחנת רדיו בהצגה "שיחות לילה" שכתב (יחד עם צוות השחקנים) וביים עמיר קליגר. ב-2009 ב"סנטוריום" - תיאטרון פיזי ללא מילים המגוללת את אורחותיו של בית מרפא על רופאיו, אחיותיו, ואלו אשר באו להבריא בו - שכתב וביים עופר עמרם. הצגה זו הועלתה גם בפסטיבל עכו.
בתיאטרון הקיבוץ: ב-2006 גילמה את רינה בהצגה "שמונה בעקבות אחד" שעיבדה דפנה אנגל וביים רפי ניב. הצגה זו עלתה בשיתוף תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער. ב-2008 שיחקה בהצגה "בן יהודה" שכתבה דפנה אנגל וביים ישראל גוריון. הצגה זו הועלתה שיתוף תיאטרון המדיטק.
בתיאטרון חיפה: ב-2011 גילמה את אשת הפרקליט בהצגה "יוליסס על בקבוקים" מאת גלעד עברון שביימה אופירה הניג.
בתיאטרון הבימה: ב-2014 גילמה את דניאלה בהצגה "זרעים של שתיקה" מאת רובי פורת שובל שביים משה קפטן.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1998 גילמה את שלומית בסרט "דשאים סגולים" שכתבה שירלי רם עמית (ע"פ סיפור מאת סביון ליברכט וביימה דינה צבי ריקליס). באותה שנה גילמה את דמותה של רונה - חברתו הנכה של עידו המ"פ (אקי אבני) - בסדרת הטלוויזיה "טירונות" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-2001 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "המכון" שכתב מוטי לרנר וביים אורי ברבש, ושיחקה במיני סדרה "רצח מצלמים" שביים רם לוי וכתבו בתיה גור, אסף צפור ורם לוי. ב-2005 גילמה תפקיד אורח בסדרה "מילואים" של האחים ברבש. ב-2008 גילמה את נועה - מפיקת טלוויזיה המתאוששת מטיפולים נגד סרטן ויוצרת בצוותא עם בעלה (נתי רביץ) תוכנית בישול שתקרב בין העמים ובה יבשלו שפית פלסטינית (קלרה ח'ורי) ויהודית (אורנה פיטוסי) - בסדרת הטלוויזיה "כוונות טובות" שכתבו רונית ויס ברקוביץ, ארז קו-אל ודקלה קידר וביים אורי ברבש.
ב-2013 גילמה את ליהי וקסלר בסדרת הטלוויזיה "אבודים באסיה" שביים יובל שפרמן. ב-2014 גילמה את חווה בסדרה "מי נתן לך רישיון?" שביימו ירון שילון ומיכל ויניק בערוץ הראשון, ושיחקה בסרט "ערבים רוקדים" שכתב סייד קשוע וביים ערן ריקליס. ב-2019 גילמה את מנדי, אשתו של היועמ"ש, בעונה השלישית של הסדרה "השוטר הטוב". ב-2024 שיחקה בסדרה "האיש שרצה לדעת הכל".
קריירה > דיבוב

ב-1998 דיבבה את ויטני הבוגרת בסרט "מלך האריות 2: מלכות סימבה". ב-2004 דיבבה את אהרון בסרט "הרפתקאות שלומיאל" שביים אלברט חנן קמינסקי, ודיבבה את רנה בסדרה "קובי קובי" ששודרה בערוץ הילדים. ב-2005 דיבבה את טיטוף בסדרה "טיטוף". ב-2012 דיבבה את מקס בסרט "העולם על פי דינו", ודיבבה בסדרה "טיגי הטיגריס". ב-2013 דיבבה את ג'ואנה בסדרה "וונדי".
קריירה > פרסים

זוכת פרס התיאטרון הישראלי לשנת 1997 בקטגוריית שחקנית מבטיחה בהצגה "אנטיגונה" ופרס התיאטרון לשנת 2005 בקטגוריית שחקנית בתפקיד המשנה בהצגה "ריגוש".
חיים אישיים

מתגוררת בתל אביב עם בת זוגה. הן מגדלות יחד תאומים.
הערות שוליים

↑  הדס בשן, החיים בפרומו, באתר ynet, 11 ביוני 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012805360605171 
נעמי פרומוביץ', 2022.
סופר נינטנדו וורלד

| --- | --- |


פארק השעשועים "סופר נינטנדו וורלד" ביפן
 מידע כללי
 סוג:  מתחם שעשועים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 18 במרץ 2021
 תאריך פתיחה רשמי:  18 במרץ 2021 
 קואורדינטות:  34°39′53″N 135°25′59″E﻿ / ﻿34.664722222222°N 135.43305555556°E﻿ / 34.664722222222; 135.43305555556
 אתר רשמי
 he
 
סופר נינטנדו וורלד (באנגלית: Super Nintendo World, ביפנית: スーパー・ニンテンドー・ワールド) הוא פארק שעשועים הנמצא באולפני יוניברסל יפן. פארק השעשועים מבוסס בעיקר על זיכיון משחקי הווידאו של מריו וכמו גם על תתי הסדרות של זיכיון זה.
השותפות בין חברת נינטנדו לחברת יוניברסל הוכרזה לראשונה במהלך מאי 2015. הבנייה של פארק השעשועים ביפן החלה ביוני 2017. לאחר מספר עיכובים עקב התפרצות מגפת הקורונה התקיימה לבסוף הפתיחה החגיגית של פארק השעשועים ב-18 במרץ 2021. נכון ל-2022 נמצא בשלבי בנייה פארק שעשועים נוסף מאותו הסוג באולפני יוניברסל שבהוליווד ועתיד להיפתח באביב 2023.
היוצר של משחקי מריו שיגרו מיאמוטו היה מעורב בעיצוב ובניית הפארק והאטרקציות בפארק.
אטרקציות

מריו קארט: האתגר של קופא (Mario Kart: Koopa's Challenge) - אטרקציית נסיעה אינטראקטיבית הכוללת שימוש בטכנולוגיית מציאות רבודה המבוססת על סדרת משחקי מריו קארט (אנ').
ההרפתקה של יושי (Yoshi's Adventure) - מתקן מסוג Omnimover(אנ') המבוסס על סדרת המשחקים של יושי.
Power Up Band Key Challenges - אטרקציה אינטראקטיבית בסגנון ציד אוצרות אשר במסגרתה השחקנים צריכים למצוא מפתחות ולהביס את באוזר ג'וניור. על מנת לקחת חלק באטרקציה זו חייבים לרכוש רצועת "Power Up Band" אשר נמכרת בנפרד וכמו כן יש להתקין במכשיר הנייד את האפליקציה הרשמית של אולפני יוניברסל יפן.
הערות שוליים

↑  Parkin, Simon (20 בדצמבר 2020). "Shigeru Miyamoto Wants to Create a Kinder World". The New Yorker (באנגלית). {{cite web}}:  (עזרה)
| מריו (זיכיון) |
| --- | --- | --- |
| המשחקים הנמכרים ביותר בזיכיון | האחים סופר מריו (1985)‏ • האחים סופר מריו 3 (1988)‏ • סופר מריו וורלד‏ (1990)‏ • סופר מריו 64‏ (1996) • האחים סופר מריו החדשים‏ (2006) • האחים סופר מריו החדשים Wii‏ (2009)‏ • האחים סופר מריו החדשים U‏ (2012)‏ • מריו קארט 8‏ (2014)‏ • סופר מריו אודיסי‏ (2017) • רשימה מורחבת של כל משחקי הזיכיון |  |
| סדרות המשחקים המרכזיות | סופר מריו • מריו קארט • מריו פארטי • |  |
| סדרות משחקי ספין-אוף | דונקי קונג(אנ') • לואיג'י(אנ') • ואריו(אנ') • יושי(אנ')  • מריו נגד דונקי קונג |  |
| מדיות נוספות | סרט לייב-אקשן • סרט אנימה(אנ') • סדרת טלוויזיה • סרט הנפשה ממוחשבת |  |
| דמויות מרכזיות | מריו • לואיג'י • הנסיכה פיץ' • טואוד • יושי • באוזר • ואריו • ואלואיג'י • דונקי קונג • באוזר ג'וניור • הנסיכה דייזי • רוזלינה • דידי קונג • בירדו • פאולין(אנ') • קופלינגים(אנ') |  |
| שונות | נעימת הנושא של האחים סופר מריו • נינטנדו • שיגרו מיאמוטו • צ'ארלס מרטינה • סופר נינטנדו וורלד |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נקודת רילה

| --- | --- |

נקודת רילה - מבט מגבעת קוזמן. ברקע התמונה - פסגת ואפצרוב, ולשון היבשה איחטימן הוק
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°37′12″S 59°58′21″W﻿ / ﻿62.6201°S 59.9724°W﻿ / -62.6201; -59.9724
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת רילה(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת רילה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת רילה(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת רילה
 
מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון ושל האי סמית'.
נקודת רילה (באנגלית: Rila Point; בבולגרית: нос Рила) היא לשון יבשה נמוכה שאינה מכוסה קרח, בחוף הדרומי של חצי האי בורגס באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה נקודת רילה בולטת לכיוון מערב - צפון-מערב לתוך מפרץ מון.
אורכה של לשון היבשה 330 מטרים.
נקודת רילה, מהווה את הצד המזרחי של פתחו של מפרצון ברואיקס.
נקודת רילה ממוקמת 3.2 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגת דלצ'ב;
נקודת רילה ממוקמת 1.93 קילומטרים מזרחית מנקודת יאנה;
נקודת רילה ממוקמת 9 קילומטרים דרומית מגבעת אדינבורו;
נקודת רילה ממוקמת 3.51 קילומטרים דרומית-מערבית מהאי האלף מון;
נקודת רילה ממוקמת 8.61 קילומטרים ממערב לנקודת רנייר.
היסטוריה > מיפוי חצי האי

לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטייםבשנת 1968; סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971; ארגנטינאים בשנת 1980, ספרדים בשנת 1991, ועל ידי הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05 ומיפוי נוסף על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

נקודת רילה נקראת על שם רכס הרי רילה, שבבולגריה.
שמה של הנקודה ניתן לה רשמית ב-15 במרץ 2002.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
↑  בגאזט האנטארקטי המשווה SCAR נכתב בטעות כי המרחק הוא 8.75 קילומטרים ממערב לנקודת רנייר
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
נקסין

ערך זה עוסק במבנה תוך-תאי. אם התכוונתם לנפרוקסן סודיום, תרופה אנטי-דלקתית לא סטרואידית, ראו .
| --- | --- |

נקסין יכול להיות על חתך רוחב של אקסונמה
 שיוך:  microtubule-associated proteins 
 מזהים
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H1.00.01.1.01022 
 FMA:  67850 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0132332 
 
נקסין (באנגלית: Nexin) הוא קישור בין-זוגי חלבוני המונע ממיקרוטובולים (מיקרו-צינוריות) בשכבה החיצונית של האקסונמות לנוע זה ביחס לזה; אלמלא הנקסין, חלבוני הובלה שלפוחיתיים כמו דינאין היו מפרקים את מבנה האקסונמה.
בביולוגיה מולקולרית, אקסונמה (Axoneme) היא מבנה שלד התא המבוסס על מיקרו-צינוריות המהווה את הליבה של הריסון או השוטון, שנמצאים על תאים, אורגניזמים ומיקרואורגניזמים רבים כדי לספק תנועה. האקסונמה היא שלד של האברונים הללו, והנקסין הוא המבנה החלבוני המייצב את המיקרו-צינוריות שלה.
הערות שוליים

↑  Walter F., PhD. Boron (2003). Medical Physiology: A Cellular And Molecular Approach. Elsevier/Saunders. p. 1300. ISBN 1-4160-2328-3. Page 26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TH: H1.00.01.1.01022
סופר כדור זהב

ערך זה עוסק בפרס כדורגל על ידי פראנס פוטבול בשנת 1989 לשחקן הטוב ביותר בין השנים 1960–1989. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  צרפת
 הגוף המעניק:  פראנס פוטבול
 תקופת הפרס:  24 בדצמבר 1989
סופר כדור זהב או סופר בלון ד'אור (בצרפתית: Super Ballon d'Or) הוא שמו של פרס שהוענק פעם אחת בלבד ב-24 בדצמבר 1989, על ידי המגזין הצרפתי פראנס פוטבול לשחקן הכדורגל הטוב ביותר בשלושת העשורים הקודמים.  הפרס הזה הוא הפרס היוקרתי ביותר שמעניק הפראנס פוטבול, והפרס היחיד שיותר יוקרתי מכדור הזהב.
נכון ליוני 2024, פרס זה ניתן רק פעם אחת, לחלוץ הספרדי-ארגנטיני אלפרדו די סטפנו. הפרס נבחר על ידי הצבעה בין זוכי כדור הזהב מרובים.  הזוכה בפרס נבחר על ידי הצופים, פאנל של שופטי המגזין פוטבול פראנס וזוכים לשעבר בכדור הזהב. הצופים הצביעו על מישל פלטיני כטוב ביותר, אך חבר השופטים הפראנס פוטבול והזוכים לשעבר בכדור הזהב בחרו באלפרדו די סטפנו.
במשך שנים רבות, גביע הסופר בלון ד'אור הוצג במוזיאון ריאל מדריד באצטדיון סנטיאגו ברנבאו,  אך בשנת 2021, ילדיו של די סטפנו מכרו את המזכרות שלו במכירה פומבית.  הגביע היה בין הפריטים שנמכרו לקונה אנונימי תמורת 187,500 ליש"ט,  ומיקומו הנוכחי אינו ידוע.
דירוג > זוכים

| שנה | מקום | שחקן |
| --- | --- | --- |
| 1989 | ראשון | ספרד אלפרדו די סטפנו |
| 1989 | שני | הולנד יוהאן קרויף |
| 1989 | שלישי | צרפת מישל פלטיני |
ראו גם

כדור הזהב
כדור הזהב של פיפ"א
כדור הזהב לנשים
הערות שוליים

↑  העשורים של 1960 - 1990
↑  On this day, Di Stéfano won the Super Ballon d'Or, ‏24 בדצמבר 2015 (באנגלית)
1 2  Will Messi win the Super Ballon d'Or in 2029? (באנגלית)
1 2  France Football Player of the Century - Who voted for who?, ‏16 במאי 2015 (באנגלית)
↑  What is the Super Ballon d’Or and which footballers have won it?, ‏17 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  Old great players lists (esp. 1950s - 1970s) ?, ‏31 במרץ 2017 (באנגלית)
↑  What is the Super Ballon d'Or and who is the only player to have won it? (באנגלית)
↑  Real Madrid's Di Stefano 1m Pound Auction Begins, 23 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  The Super Ballon d’Or, the most prestigious and rare award only ONE player has ever won, ‏21 בדצמבר 2022 (באנגלית)