טבח שבעה באוקטובר
לפני המתקפה > כוננות כוחות הביטחון של ישראל

הגורמים המקצועיים והפוליטיים בישראל זלזלו לאורך שנים ביכולת הצבאית של חמאס, ולא נערכו למתקפה נרחבת.
מפקדת האוגדה מוקמה קרוב לגדר המערכת, מפקדות החטיבות רוכזו בבסיס האוגדה, המחנות והמוצבים לא היו ערוכים למתקפה צבאית רחבת היקף, סדר כוחות מול רצועת עזה היה קטן, והצבא נשען יותר מדי על אמצעים טכנולוגיים ועל יכולת ההתרעה של המודיעין. באגף המודיעין, יחידת חצב שעסקה באיסוף מודיעין ממקורות גלויים נסגרה בסוף 2021.
אף שרבים הצביעו על ליקויים בניתוח המודיעין ובהבנת הכוונות והיכולות של חמאס, במודיעין העריכו שחמאס לא מתכוון לפתוח במלחמה רחבה. ההערכה הייתה שאין לחמאס יכולת לפרוץ את גדר המערכת במקומות רבים בו זמנית, לארגן מתקפה רחבת היקף, לעכב את הגעת כוחות התגבור של צה"ל, להשתלט על שטח רחב בתוך ישראל ולהחזיק בו במשך יותר מיום. הערכת חסר הייתה גם ביחס ליכולתו של חמאס ליצור מבצעי הונאה ולהסתיר מצה"ל את הכוונות והיכולות שלו. בשל כך סבלה מערכת הביטחון מהיעדר דפ"א (דרכי פעולה אפשריות) של חדירת מאות מחבלים ולא תורגלה חדירה כזו. בכל הרמות לא הייתה היערכות למתקפה, והייתה התעלמות מסימני אזהרה מוקדמים. היה קושי לשלוט על הכוחות מעמדת הפיקוד בקריה, ידיעות אזרחיות מהשטח לא הגיעו אל ראשי הצבא, והיה היסוס בהפעלת הכוח בשעות הראשונות למתקפה.
בסקירה שהעביר בנימין נתניהו לוועדה לביקורת המדינה באפריל 2017, התייחס למודיעין שהושג בנוגע לתוכניות חמאס למבצע צוק איתן. לדבריו, ישראל הייתה מודעת לתוכנית של חמאס, שכללה ”מתקפה משולבת רבת זרועות... אלפי טילים... התקפה דרך הים... מצנחי רחיפה, וביבשה, מתחת ליבשה... דרך עשרות מנהרות שהם חפרו... באמצעות כוחות מיוחדים שהם אימנו להם, עם מעבר של כוחות עד סדר גודל של גדוד, דרך המקומות הללו, על מנת לחטוף, להרוג, גם ביישובים, גם במוצבים, ולקחת גם חזרה לשטחיהם”. בהמשך הוא התייחס לתוצאות המבצע: ”אנחנו שיבשנו את היכולות שלהם... אף אחת מהמטרות של החמאס במלחמה הזאת לא הושגה, אפילו לא אחת. הסגר הביטחוני נותר בעינו והחמאס לא עומד ביעדי ההתעצמות שהוא הציב לעצמו.”
בתחילת 2021 העריך אמ"ן שחמאס דבק באסטרטגיית ההסדרה עם ישראל, שהמצב ההומניטרי ברצועה שברירי אך יציב, וש"המענק הקטרי בולם הידרדרות". האתגרים המרכזיים בהגנה על הגבולות, לפי הערכה זו, היו ניסיונות לאתגר את המכשול התת־קרקעי בעזה, ירי רקטות ופצמ"רים מרצועת עזה בידי ארגונים סוררים, לוחמה אלקטרונית, ופעולות טרור כלפי ישראל מצד ארגוני פרוקסי וארגונים סוררים. צה"ל הוציא כוחות מאזור עוטף עזה, אסף את רוב כלי הנשק מכיתות הכוננות ביישובי העוטף והפחית את אימוני הרבש"צים. באותה עת היו קריאות לטפל בעזה ולהכריע את חמאס כצעד ראשון בהתמודדות מול האיום האיראני, או לפעול להחלשת החמאס ולשילוב הרשות הפלסטינית בעזה. ראש השב"כ באותה עת, נדב ארגמן, טען שהחמאס אינו מורתע על ידי ישראל ושהשקט מתעתע, ודרש שישראל תפעל באופן התקפי נגד חמאס. באפריל 2021, אחרי שחמאס ירה 36 רקטות ופצמ"רים, גישת צה"ל השתנתה, ואמ"ן הצטרף לשב"כ בהמלצה על תקיפה, אך הקבינט של ממשלת ישראל השלושים וחמש סירב. שבועיים אחר כך החל מבצע שומר החומות.
לאחר מבצע שומר החומות ב־2021 הורה מפקד פיקוד הדרום, אליעזר טולדנו, לתא"ל (מיל') משה תמיר, לשעבר מפקד אוגדת עזה, להכין תוכנית מגירה לסבב הלחימה הבא, "כך שתהיה מפתיעה, מהירה ובמחיר מקסימלי לאויב ומינימלי לכוחותינו". ואולם צה"ל לא הכין מבעוד מועד תוכניות מגירה לכיבוש רצועת עזה ולהכרעת חמאס, והסתפק בתוכנית מצומצמת לביצוע פשיטות. (במלחמת חרבות ברזל גויס תא"ל תמיר לשירות מילואים בפיקוד הדרום, ושירת בצוות שתכנן את התמרון היבשתי שביצעו כוחות הפיקוד ברצועת עזה.)
ההגנה על יישובי עוטף עזה התבססה במידה רבה על המכשול נגד המנהרות בגבול הרצועה. רבש"צים העידו שצה"ל השתמש בנימוק של השלמת הגדר כדי לקחת חלק מהנשק הארוך מכיתות הכוננות ביישובים בעוטף עזה, וכדי לצמצם את אימוני כיתות הכוננות. נוסף על כך, באוגוסט 2023 פורסם שממשלת ישראל מתכוונת לשנות את הגדרת היישובים "צמודי הגדר" (בעזה ובגבול לבנון) משני קילומטר מהגדר לקילומטר אחד מהגדר. המשמעות הייתה צמצום ההטבות לעידוד ההתיישבות באזורים אלו והקטנת התקציב לשיפור המיגון בהם. אילו בוצעה תוכנית זו, היא הייתה מוציאה מקבוצת היישובים הזכאים להטבות את שדרות, מפלסים, ניר עם, כפר עזה, כיסופים וניר עוז.
בדצמבר 2022 אמר הרמטכ"ל אביב כוכבי כי הטרילוגיה של 'חגורה שחורה', 'שומר חומות' ו'עלות השחר' יצרה הרתעה חזקה מאוד ברצועת עזה, וכי חמאס אף אינו שוקל להגיב. לדבריו, האסטרטגיה מול הרצועה הייתה הפעלת כוח צבאי בשלושת המבצעים הללו, והמעשה המדיני היה מצומצם. ראש אמ"ן אהרון חליוה אמר: "ההרתעה של מדינת ישראל ושל מערכת הביטחון מול אויבינו היא גבוהה, ומדינת ישראל נתפסת כמעצמה אזורית", אך הדבר לא ימנע לחימה בעתיד. במאי 2023 אמר ראש הממשלה בנימין נתניהו, כי חמאס לא שיגר רקטות לשטחי ישראל ו"חמאס מורתע ומפחד מישראל".
שבעה וחצי חודשים לפני המתקפה פרסם תת־אלוף ערן אורטל, שפרש זמן קצר לפני כן מפיקוד על מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית, מסמך שכותרתו "אור יקרות: נורות האזהרה של 1973 לצה"ל 2023". במסמך התריע אורטל כי צה"ל נשען יותר מדי על אגף המודיעין ועל חיל האוויר, כי תחושת הביטחון בקיומו של מודיעין מספק לפני מכה מקדימה אינה מבוססת, וכי מערכת הביטחון שרויה בתפיסה העלולה להביא את ישראל לאסון. אולם אורטל התמקד במאמרו בגבול הצפון בלבד.
מערכת הביטחון הייתה מודעת לאפשרות של פריצת עימות אזורי, אך לא היה כל מיקוד ברצועת עזה ובאיום מהסוג שהתממש. בקיץ שקדם למלחמה קבעו בפיקוד הדרום כי התרחיש החמור ביותר הוא חדירה של כ-70 מחבלים מעזה בהפתעה, משני מוקדים. שלושה חודשים לפני 7 באוקטובר הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו לצה"ל להתמקד בזירות איראן, חיזבאללה ויהודה ושומרון - ולהרגיע את גזרת עזה. קצין תותחנים ראשי, תא"ל יאיר נתנס, אמר בראיון, שכבר שנים אין סוללות תותחים בגבול עזה, וכוחות חיל התותחנים הוצאו מגזרה זו לפעילות בגבול הצפון ולפעילות אבטחה באיו"ש. מקורות חשובים לאיסוף מודיעין על רצועת עזה היו שלושה בלוני תצפית שהותקנו ליד גבול הרצועה, אולם שלושת הבלונים לא היו תקינים בימים ובשבועות שלפני המתקפה, וצה"ל לא דאג לאמצעי מודיעין חליפיים.
בעת המתקפה היו פרוסים על גבול עזה ארבעה גדודים קרביים: גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני, גדוד של סיירת נח"ל מחטיבת הנח"ל מתוגבר בכוחות מגדוד 50, וגדוד שריון 77 מחטיבה 7.
שתי פלגות (כ־100 חיילים) מיחידת אגוז מחטיבת הקומנדו, שתגברו בתקופת החגים את אוגדת עזה במסגרת עתודה מטכ"לית, הוקפצו מהעוטף לגזרת חווארה יומיים לפני התקפת הפתע.
בעת המתקפה צה"ל היה מצוי בחופשה מרוכזת הקרויה "הדממה", בשל כך יחידות רבות – בהן טייסות – היו בחופשה וביצעו רק פעילות מבצעית וכוננות. חלק ניכר מהחיילים שאיישו את גבול עזה יצאו לחופשה זו, בהם מפקדים בדרגים שונים.