מדינת קליפורניה נגד מארי
ציר הזמן של המשפט > 7 באוקטובר 2011, היום התשיעי

דן אנדרסון המשיך לענות על שאלות לגבי רמות התרופות במערכות של ג'קסון והחומרים שנמצאו בשקית ה-IV (ללא תרופות), צינורות ומזרקים (שבהם נמצאו פרופופול ולידוקאין) שנמצאו בחדר השינה של ג'קסון. רמת הלורזפאם במערכת של ג'קסון (0.162 מיקרוגרם/מ"ל) הייתה בטווח הטיפולי (0.1-0.2 מיקרוגרם/מ"ל). הוכח כי הכמות הכוללת של לוראזפם בקיבה של ג'קסון הייתה 0.046599 מ"ג; בערך 1/43 טבליה של 2 מ"ג. צוין שאם היה הרבה מחומר מסוים בדם אבל לא הרבה בשתן אז זה נלקח; ניתן לומר אותו דבר לגבי חומרים בקיבה.
פליק נזכרה שהיא צריכה להבהיר כמה בעיות בתמונות ובמיקום הפריטים בצילומים שעליהם העידה ב-6 באוקטובר.
הבא שנקרא להעיד היה הבלש סקוט סמית' ממשטרת לוס אנג'לס. עם ניסיון של 24 שנים במשטרה (20 שנים מתוכם כבלש), הוא עבד במחלקת רצח ושוד במהלך יוני 2009. ב-25 ביוני 2009, הוא נכנס לחדר המיון של UCLA בשעה 16:25 ונשאר עד 19:00. באותה תקופה הוא לא ראה את מארי, אבל אסף צילומי טלוויזיה במעגל סגור של יציאתו של מארי מהמיון ב-16:38 והופעתו בלובי המערבי ב-17:02. לפני שסמית' עזב, היו לו ראיונות קצרים עם מוחמד ואלווארז. לאחר מכן הלך סמית' למעון קרולווד כדי לסייע ולתמוך בחוקרי חוקר המוות. כולם יצאו מהבית בשעה 21:30, והאבטחה של ג'קסון נותרה אחראית על הבית. ב-26 ביוני, סמית' השתתף בנתיחה שלאחר המוות, שנדחתה בהמתנה לטוקסיקולוגיה, ואז חזר לבית כדי להמשיך ולחקור כי משפחת ג'קסון מסרה כמה חפצים למשטרה (ביניהם קנאביס רקוב בערכת גילוח, קרם, נייר, מעטפה). בתוך ערכת הגילוח היה בקבוק טמאזפאם שנרשם על ידי מארי לעומאר ארנולד מתאריך 26 בספטמבר 2008. בעודו בבית, סמית' מצא כמה בקבוקי גלולות ריקים בחדר האמבטיה הראשי.
בזמן שסמית' היה על הדוכן, ראיון משטרה בן שעתיים עם מארי, שנערך 48 שעות לאחר מותו של ג'קסון, הושמע לבית המשפט. הוא נערך במלון ריץ' קרלטון, ואורלנדו מרטינז שאל את השאלות; צ'רנוף נכח במקום. נשמע שמארי פגש את ג'קסון לראשונה ב-2006, מאבטח (בנו של חולה) ביקש ממארי לפגוש אותו, ומארי טיפל לראשונה בילדיו של ג'קסון בשפעת. אמיר (מייקל אמיר ויליאמס) אמר למארי שמייקל ג'קסון היה רוצה שמארי יהיה שם להופעות. מארי הבין שהוא יהיה עובד של ג'קסון, אבל אז גילה ששכרו ישולם על ידי AEG Live. מארי אמר שג'קסון לא היה אדם שאכל טוב, והוא כנראה פנה לרופאים בגלל בעיות שהוא לא חשף למארי. נשמע שמארי בילה שישה לילות בשבוע בביתו של ג'קסון, ללא ימי ראשון, ובדרך כלל היו רק הילדים של מארי, ג'קסון וג'קסון עצמו בבית.
בין הטענות של מארי בהצהרה המוקלטת שלו למשטרה:
אמיר התקשר לומר שג'קסון סיים את החזרות ב-00:10 ושהוא יפגוש אותו בבית. אמיר הגיע לשם ב-00:30; ג'קסון הגיע בין 1:05 ל-1:10.
ג'קסון התקלח; מארי מרח קרם על גופו בגלל בעיות דרמטולוגיות.
בשעה 1:30, מארי שם טפטוף מי מלח IV ברגלו של ג'קסון לטיפול בהתייבשות כתוצאה מהחזרות ונתן לו ואליום (10 מ"ג, טבליה אחת, שנלקחת דרך הפה) כדי לעזור לו לישון אבל הוא לא הצליח להירדם.
בשעה 2:00, מארי נתן לג'קסון 2 מ"ג של לוראזפאם מדולל בתמיסת מלח ודחף באיטיות במשך 2–3 דקות לתוך קו ה-IV. הוא ראה את ג'קסון נשאר ער לגמרי במשך שעה. ג'קסון התלונן שהוא לא יכול לישון.
בשעה 3:00, מארי נתן לג'קסון 2 מ"ג מידאזולם. ג'קסון עדיין היה ער. מארי ניסה לגרום לג'קסון לעשות מדיטציה והנמיך את האורות והמוזיקה. עיניו נעצמו והוא נרדם בין 3:20 ל-3:30; כעבור 10–12 דקות הוא שוב היה ער.
בשעה 4:30 ג'קסון עדיין היה ער והתלונן, "אני צריך לישון, אני חייב להיות מוכן להופעות, אצטרך לבטל את סיבוב ההופעות כי אני לא יכול לתפקד אם אני לא ישן". "התרופה לא עובדת."
בשעה 5:00, מארי נתן לג'קסון 2 מ"ג לוראזפאם. ג'קסון עדיין היה ער והתלונן על ביטול החזרות, על אי סיפוק מעריצים ועל לחץ רב.
בין 6:00 ל-6:30 ג'קסון עדיין היה ער והתלונן
בשעה 7:30, מארי נתן לג'קסון 2 מ"ג מידאזולם. זה לא השפיע, והוא תהה מדוע ג'קסון לא מגיב.
בשעה 10:00, ג'קסון עדיין היה ער. הוא אמר שהוא רוצה "חלב" (פרופופול) כדי שיוכל לישון, ואמר "אני יודע שזה עובד".
בשעה 10:40, ג'קסון אמר "פשוט תגרום לי לישון, לא משנה מה", "אני לא יכול לתפקד בלי שינה", "אני חייב לבטל הופעות". מארי טען שהוא היה בלחץ רב מג'קסון, אז הוא עבר לפרופופול.
בשעה 10:50, מארי נתן לג'קסון מינון של 25 מ"ג פרופופול מדולל בלידוקאין שהוזל באיטיות במשך 3–5 דקות. נעשה שימוש בלידוקאין מכיוון שהפרופופול יכול לשרוף את הכלים. הייתה לזה השפעה מהירה מאוד.
בגלל התרופות האחרות בגוף שלו, מארי נתן 25 מ"ג (המינון הרגיל היה 50 מ"ג) לפני תחילת הטפטוף כדי לשמור עליו ישן. מארי נשאל באיזו תדירות הוא נתן לג'קסון את "החלב", והוא ענה: "חודשיים, כל יום". הוא גם נשאל: "לפני שהפכת לרופא שלו, האם ידעת שהוא לוקח את זה?" מארי אמר שהוא הופתע עד כמה ג'קסון ידע על התרופה. הוא ידע שזה עובד, הוא ידע כמה להכניס, ידע איך להזריק את זה, הוא אמר שזה הדבר היחיד שעובד, צריך את הלידוקאין איתו כדי לעצור את השריפה שלו (ג'קסון קרא לזה נגד שריפה, "אנטי - צריבה עושה את זה נוח"). רופאים אחרים אפשרו לג'קסון לדחוף את זה בעצמו, ומארי "לא היה מרשה את זה" כי זה גרם לו לישון באופן מיידי. מארי כל הזמן אמר לג'קסון שזו הייתה שינה מלאכותית. מורי אמר שהוורידים של ג'קסון היו גסים, התייבשו והיו מלאים בקרישי דם שנגרמו משימוש רב מדי ב-IV לאורך זמן. הוא לא הצליח לקבל IV בידיו.
בשעה 11:00, ג'קסון ישן אך לא נחר. בדרך כלל הוא היה בשינה עמוקה נוחר, אז מארי חשב שג'קסון יתעורר שוב. מארי התבונן בג'קסון. ריווי החמצן היה 90, קצב הלב היה 70.
ב-11:18, מארי הרגיש בנוח, אז הוא קם ללכת לשירותים ולקח איתו חלק מהשתן של ג'קסון. מארי אמר שהוא נעלם לשתי דקות. כשמארי חזר, ג'קסון לא נשם וקצב הלב שלו היה 122. הוא חש דופק בעורק הירך של ג'קסון; גופו היה חם ולא שינה צבע. מארי החל בהחייאה והחייאה מפה לפה. חזהו של ג'קסון עלה ויורד עם אוורור. מארי הביט בטלפון ואז נזכר שהוא לא עבד. הוא לא יכול היה להזיז את ג'קסון מהמיטה כדי לבצע החייאה, אז הוא הניח את ידו השמאלית מתחת לגופו של ג'קסון כדי להמשיך בעיסוי בחזה.
מארי אמר שהוא לא הזמין אמבולנס כי הוא לא ידע את המספר בית של ג'קסון. הוא התקשר לאמיר להגיד לביטחון לעלות. בשלב זה היה לו דופק, אז הוא הרים את רגליו כדי לנסות להזרים את הדם לליבו. לאחר מכן הוא הזריק 0.2 מ"ג פלומאזניל ל-IV כדי לנסות לנטרל את הלורזפאם. הוא הלך לפגוש את אלוורז. אלווארז נכנס, ומארי אמר לו להתקשר להזמין אמבולנס ולעזור להעביר את ג'קסון לרצפה, מה שעשה. מארי עדיין עשה לו החייאה והחאייה מפה לפה כשהפרמדיקים הגיעו הם עשו לו אינטובציה. הם ראו PEA (פעילות חשמלית ללא דופק, הם יכלו לראות פעימה אבל לא היה התכווצות) ונתנו אטרופין, אפינפרין ונתרן ביקרבונט. לאחר 20 דקות, החובשים (כשהם היו באותו הזמן במגע עם UCLA) רצו לקבוע את שעת המוות. עם זאת, מארי גרם להם להעביר אליו את הטיפול. מארי אמר "לא רציתי לוותר, אני אוהב את מייקל, הוא היה חבר שלי, רציתי לעזור, הוא היה הורה יחיד, חחשבתי על הילדים שלו, חשבתי על הילדים שלי". החייאה המשיכה עד שהגיע האמבולנס; ולאחר מכן פעם אחת נוספת במפרץ הטראומה, שם צוות רפואי ניסה לפחות שעה לבצע החאיה. "[צוות רפואת החירום] היה מוותר בלעדיי", אמר מארי. הם קבעו את מותו, אבל מארי לא חתם על תעודת הפטירה כי הוא לא ידע את סיבת המוות.
צ'רנוף הניע את מארי לספר למשטרה על שלושת הימים האחרונים. מארי אמר שג'קסון רצה "חלב" ללילה, אבל מארי לא רצה לתת את זה, כי זו לא הייתה שינה טבעית ועלולה להוות סכנה. "ניסיתי לגמול אותו מזהכדי שהשינה שלו תהיה טבעית יותר. מעולם לא ראיתי שום מחקר שבו מישהו היה מכור לפרופופול". מארי נתן לו כמויות פחותות (מינונים נמוכים יותר וקצב טפטוף נמוך יותר) ונתן לורזפאם ומידאזולם גם כן. ג'קסון אמר למארי שהוא רוצה "ללכת עד הסוף, רופאים אחרים יעשו את זה". מארי אמר שהלוראזפאם והמידאזולם לא פעלו. ג'קסון סבל מנסיגה, ומוחו אילץ אותו להישאר ער. מארי הצהיר שהוא "ניסה לגרום לו לישון כל הלילה, אבל שום דבר לא עבד. נתן לו פרופופול רק כדי שישן כמה שעות". "לא רציתי לפגוע בו, הוא היה חבר שלי, לא רצה ש-MJ ייכשל, אכפת לי מהכתיבה שלו ומההפקה שלו, ניסיתי לגמול אותו, MJ היה קצת חסר מנוחה, אבל זה עבד."