ג'ורג' מרפי
ביוגרפיה

מרפי נולד בניו הייבן שבקונטיקט וגדל על ברכי המסורת הקתולית-אירית, בנם של נורה לונג ומאמן האתלטיקה מייק מרפי. הוא התחנך בבית הספר התיכון טריניטי-פולינג השוכן במדינת ניו יורק, אחר כך ב"בית הספר פדי" המכין ללימודים גבוהים ולבסוף באוניברסיטת ייל שבעיר הולדתו. הוא עבד כמכונאי בתאגיד הענק פורד, ובנוסף ככורה, סוכן נדל"ן ורקדן במועדון לילה.
בתעשיית הקולנוע, מרפי נודע כזמר-רקדן והופיע במחזות זמר גדולים עם תקציב גדול כמו מנגינת ברודוויי ב-1937 וב-1940 ובמחזמר "בבית שלך ושלי" (For Me and My Gal) ב-1942. את הופעת הבכורה שלו בקולנוע רשם זמן קצר לאחר שתם עידן הסרטים האילמים ב-1930, ונתיבתו המקצועית כזמר-רקדן נמשכה עד שפרש ממשחק ב-1952, בגיל 50. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף באירועי בידור עבור חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. ב-1951 הוענק לו פרס אוסקר לשם כבוד, אם כי מעולם לא הועמד לטקס פרסי האוסקר בקטגוריה תחרותית. בשנים 1944–1946 היה נשיא גילדת שחקני המסך. כמו כן, מרפי היה סגן נשיא "דסילו הפקות" וזה של תאגיד הטכניקולור. בשנים 1953, 1957 ו-1961 היה מנהל הבידור במערך ההשבעות הנשיאותיות.
מרפי נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית ב-1953 כשהצטרף להנהגת המפלגה הרפובליקנית בקליפורניה, לאחר שניהל גם את אירועי הבידור בהשבעתם של הנשיא דווייט אייזנהאואר וסגנו ריצ'רד ניקסון. ב-1964 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית, לאחר שגבר על פייר סלינגר, לשעבר מזכיר העיתונות של הבית הלבן בממשל ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון, שמונה מספר חודשים קודם לכן לסנאט כדי למלא את מקומו של קלייר אנג'ל שנפטר זה עתה. מרפי הושבע לתפקידו יומיים אחרי ניצחונו בבחירות, כשסלינגר התפטר מהסנאט כדי לאפשר יתרון מבחינת ותק. מרפי מונה אז על ידי מושל קליפורניה הדמוקרטי פאט בראון לכהונה בת יומיים במקומו של סלינגר.
היבחרו של מרפי משכה את תשומת ליבו של הסאטיריקן טום לרר, שכתב עליו שיר ואף ביצע אותו, כתגובה להערות גזעניות כלפי אמריקאים ממוצא מקסיקני שנשא הסנאטור מרפי בעת שהביע תמיכה בתוכנית בראסרו: ”אתם צריך לזכור שאמריקאים לא יכולים לעשות עבודה שכזו. זה קשה מדי. מקסיקנים ממש טובים בזה. הם נבראו קרוב לאדמה, זאת אומרת, כך שקל להם יותר להתכופף.” מרפי פעל רבות עבור רפובליקנים אחרים שהתמודדו לתפקידים ציבוריים. ב-1966 הוא אירח ארוחת ערב באטלנטה שבג'ורג'יה, כאירוע התרמה לחבר בית הנבחרים של ארצות הברית הווארד "בו" קלאווי, המועמד הרפובליקני הראשון לתפקיד מושל ג'ורג'יה מאז תקופת השיקום. בבחירות הכלליות, קלאווי גבר על המועמד הדמוקרטי לסטר מדוקס אך לא זכה ברוב קולות הבוחרים, ולבסוף בית המחוקקים של ג'ורג'יה בחר במדוקס לתפקיד. בשנים 1967 וב-1968 היה מרפי יושב ראש הוועדה הסנאטוריאלית הרפובליקנית הלאומית. במהלך כהונתו בסנאט אובחן כבעל סרטן הגרון, והיה צורך בהסרת חלק מגרורותיו. עד סוף ימיו לא יכול היה לדבר אלא ללחוש.
מרפי הצביע בעד חוק זכויות ההצבעה משנת 1965, כמו גם בעד אישור מינויו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית ובעד חוק זכויות האזרח משנת 1968. ב-1970 התמודד מרפי בבחירות חוזרות לתקופת כהונה שנייה. הוא ניצב בפני המועמד הדמוקרטי ג'ון טוני, חבר בית הנבחרים בנו של אלוף האיגרוף במשקל כבד ג'ין טוני. הניתוח של מרפי והתמיכה האיתנה שלו במלחמת וייטנאם המתמשכת פעלו נגדו, כמו גם הדיווחים כי המשיך לקבל שכר מטכניקולור לאחר כניסתו לתפקיד. מסע הבחירות של טוני לסנאט הניב פירות ובנובמבר 1970 נבחר לסנאט האמריקאי.
אחרי פרישתו מהזירה הפוליטית עבר לפאלם ביץ' שבפלורידה, שם התגורר עד למותו ב-1992 לאחר מאבק במחלת הלוקמיה. מעברו של מרפי מתעשיית הקולנוע לפוליטיקה סללה את הדרך למספר פוליטיקאים מקליפורניה שעשו דרך דומה, בהם רונלד רייגן וארנולד שוורצנגר.