stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איסול
פעילות מקצועית > התחומים שבהם עבודותיה נוגעות

רואה את העולם מנקודת מבטם של הילדים, והיא נאמנה לכך בעקביות בכל עבודותיה. נוהגת לכתוב ספרות ילדים רבת רבדים המכבדת את תבונת הילדים הקוראים, אך עם זאת סומכת על האינטואיציה שלהם ועל יכולתם הטבעית לרדת לסוף דעתה בעניין המסר שהיא מעוניינת להעביר. דוגמה אחת לריבוי הרבדים בספריה, היא העובדה שעל פי רוב סיפוריה ניתנים לפרשנויות רבות ולעיתים סותרות ממש. לדוגמה, בספר (El Globo (2002 מסופר על אמא צעקנית שנהפכת לבלון שאותו קושרת ילדתה לידה. בו בזמן שהסיפור יכול להיתפש כשנוי במחלוקת, הוא יכול להיתפש כסיפור על חופש ושחרור (על פי דברי איסול).
דוגמה נוספת למורכבות יצירתה היא בחירתה לסיים את סיפוריה בסוף פתוח, כגון בספר (Tener un patito es útil (2007, סיפור שיכול להיקרא משני צדדיו – בעל שתי אפשרויות להתפתחות העלילה ושתי אפשרויות לסיום.
כחלק מנאמנותה לקוראיה הצעירים, איסול עוסקת בחשיפת האבסורדים של עולם המבוגרים, ומפגישה את קוראיה עם הכאוס איתו יהיה עליהם להתמודד לכשיתבגרו. לשם כך איסול מעלה הרהורים, מחשבות ורגשות שונים שהיכרות איתם, כך היא מאמינה, יכינו את הילדים לחיים הבוגרים ולעבור את ה"מבוך" שהוא הילדות. דוגמה לאלה הוא הספר (petit, el monstruo (2007, בו מסופר על ילד שלא מבין מדוע התנהגותו נחשבת ראויה לשבח במקרים מסוימים, אך גוררת זעף במקרים אחרים. הספר עוסק בניסיון של הילד להבין את ההופכיות של עולם המבוגרים.
פעילות מקצועית > הכתיבה של איסול – מוטיבים המופיעים בתוכן המילולי

איסול הוסיפה בהדרגה התייחסות טקסטואלית לציוריה, כך יצרה דיאלוג בין הטקסט לתמונה, שאפשר לה להעביר מסרים מגוונים(על פי דבריה של איסול). סיפוריה של איסול עוסקים לפעמים בנושאים פילוסופיים והם תמיד בעלי תחכום ושנינות מעודנת. כתיבתה נעה בין ההומור לקיצוניות דוגמת ספרה (La bella Griselda (2010, סיפור על נסיכה יפהפייה שמחזריה "מאבדים את ראשם" מולה – תרתי משמע. הרעיון שמאחורי הסיפור הוא הומוריסטי, אך שימוש בכפל המשמעויות של "איבוד ראש" הוא מעט קיצוני. בסיפוריה קיימים מוטיבים לא צפויים הכוללים תפניות מפתיעות בעלילה.
פעילות מקצועית > היצירה של איסול – מוטיבים הבאים לידי ביטוי באומנות שלה

ניתן לאפיין את איוריה של איסול כאקספרסיוניסטים, מפני שהיא נוהגת להעביר מסרים והלכי רוח דרך קווי המתאר של הדמויות או המוטיבים בהם משתמשת בסיפוריה ולא מתעסקת בתיאור המציאות הנראית לעין.
איוריה מאופיינים בדרך כלל בקווים ברורים ועוצמתיים, כבעלי אמירה גסה, ונתחמים לעיתים על ידי קו שבור, ובקו מתאר כפול, המשמש בדרך כלל כמשל להדגשת דו-ערכיות או דיכוטומיה. חוסר הליטוש בעבודותיה של איסול מכוון לעודד את הקוראים להבנה שהם טובים מספיק כפי שהם, והעליזות שבצורות המשתנות באיוריה באה להזכיר, שאין רק דרך אחת "נכונה" להסתכל על המציאות. איסול מעניקה לדמויות – ובעיקר לילדים שבהן, פרופורציות מפתיעות, דוגמת ראשים גדולים מהרגיל המציגים לראווה את התגובות הרגשיות כפי שהן.
פעילות מקצועית > הטכניקות שבהן היא משתמשת לאיוריה

בעבודותיה, נוהגת איסול למזג בין מספר טכניקות ומדיות כמו ערכות צבעים פשוטות, צבעי "פסטל שמן" ובשילוב צביעה דיגיטלית. באיוריה של איסול ניתן לחזות בצביעה מכוונת מחוץ לקווי המתאר. במהלך עבודתה, לעיתים משנה איסול את המדיום בעזרתו עיבדה את האיור. לדוגמה, מעבדת חצי מהדמות בקו ואת החצי השני בעזרת צבעים עמומים.
פרסים והוקרה

בשנת 2013, זכתה איסול בפרס אסטריד לינדגרן כאשר 207 סופרים התמודדו על הפרס באותה שנה. חבר השופטים שיבח את איסול על '"יצירת ספרים מאוירים מנקודת המבט של הילד". הם שיבחו את טכניקת האיור שלה ואת כך שהיא מרחיבה את גבולותיו של הספר המאויר כמדיום וחוקרת בכישרון רב תבניות חדשות ליצירותיה. בספריה היא מעניקה הסתכלות על העולם מנקודת מבטה, עונה לשאלותיהם של הילדים עם ביטוי אמנותי עוצמתי, ומציעה תשובות הפתוחות למחשבה, בעזרת הומור חופשי וקלילות, גם כאשר היא נוגעת בהיבטים אפלים. איסול היא הזוכה הראשונה בפרס זה כשאף לא אחד מספריה תורגם לשוודית לפני התחרות.
איסול הוזמנה להציג את עבודותיה במספר תערוכות בינלאומיות, בהן הביאנלה לאיור בברטיסלבה (2003) ובקונסוליה הבריטית בבואנוס איירס (2004).
ראו גם

פרס אסטריד לינדגרן
אבסורד
דיכוטומיה
דו-ערכיות
אקספרסיוניזם
לקריאה נוספת > הספרים שכתבה ואיירה בתרגום לאנגלית

Nocturne : Dream recipes varied and easy to make (in just 5 minutes) Groundwood books, Toronto 2012 (Original title: "Nocturno : Recetario de sueños variados y fáciles de hacer (en sólo 5 minutos)
Beautiful Griselda Groundwood books, Toronto 2011 (Original title: "La bella Griselda")
Doggy slippers Author: Jorge Luján, with the contribution of Latin American children Groundwood books, Toronto 2010 (Original title: "Pantuflas de perrito")
Petit, the Monster Groundwood books, Toronto 2010 (Original title: "Petit, el Monstruo")
It’s useful to have a duck : It’s useful to have a boy Groundwood books, Toronto 2009 Allen & Unwin, Crows Nest N.S.W. 2009 (Original title: "Tener un patito es útil : Tener un nene es útil")
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Creates picturebooks from the eye level of the child - ALMA, www.alma.se, ‏2013-03-25 (באנגלית) (ארכיון)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  Creates open narratives with room for multiple interpretations - ALMA, www.alma.se, ‏2013-03-25 (באנגלית) (ארכיון)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  "Northward Bound: The Picture Book Art of Isol". The Horn Book (באנגלית אמריקאית). 2013-11-15. נבדק ב-2017-11-03.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Isol (Marisol Misenta)". Nordiska Akvarellmuseet (באנגלית). נבדק ב-2017-11-03.
↑  Flood, Alison (2013-03-26). "Argentinian illustrator Isol wins Astrid Lindgren award". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-11-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012613877005171  BIBSYS: 9028138  BNE: XX1454501  BnF: cb14527211w (data)  CiNii: DA16165757  GND: 132956926  ISNI: 0000 0003 6859 2850  LCCN: no00080020  MusicBrainz: 1b41204a-da4c-4c4d-8c86-bc8ce7db9b36  NDL: 001170154  NLA: 47753359  NLG: 311992  NLK: KAC201507032  NTA: 322352703  RERO: 02-A013390792  SELIBR: 364295  SUDOC: 127144277  Trove: 1479611  VIAF: 100244300   WorldCat (עם VIAF): 100244300
בלה פרום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בדצמבר 1890 נירנברג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  2 בפברואר 1972  (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרנקליף 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 עיסוק:  עיתונאית
 מעסיק:  Berliner Zeitung sische Zeitung
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
בלה פרום (בגרמנית: Bella Fromm;‏ 20 בדצמבר 1890 – 2 בפברואר 1972) הייתה עיתונאית ואשת חברה גרמניה ממוצא יהודי שפעלה בגרמניה בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים ופרסמה בניו יורק בשנת 1942 את ספרה "דם ונשפים" המתאר את חוויותיה בגרמניה בימי רפובליקת ויימאר ובחמש השנים הראשונות של הרייך השלישי.
מספריה

דם ונשפים (Blood and Banquets - A Berlin Social Diary)
המלאכים בוכים (Die Engel weinen)
לקריאה נוספת

בגן חיות הטרף / אריק לארסן - הוצאת בבל 2015
הערות שוליים

↑  אריק לארסן, בגן חיות הטרף, תל אביב: בבל, 2015
↑  https://kotar.cet.ac.il//KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=112221086#1.undefined.6.default התופרות מאושוויץ/לוסי אדלינגטון, עמ'49-50
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420775905171  PLWABN: 9810649776805606  GND: 119097397  ISNI: 0000 0001 1037 3730  LCCN: n85173350  NTA: 084558105  SELIBR: 285020  SNAC: w6xx90j3  VIAF: 8049834   WorldCat (עם VIAF): 8049834
בילי בליינד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חן פרינץ
 הוצאה
 הוצאה:  דני ספרים
 מספר עמודים:  214
בילי בליינד הוא ספר נוער שנכתב על ידי הכותבת חן פינץ ואויר על ידי טל אביב. הספר יצא לאור על ידי דני ספרים בשנת 2016. ספר זה מציג את סיפורו המרגש והמצחיק של נער עיוור (בילי) שמנסה להתמודד עם חייו בבית ספר רגיל, וכמו כן על ניסיונו לזכות באהבה.
תקציר הספר

בילי בליינד הוא ילד בן אחת עשרה אשר מתאר בספר את חיו שהופכים למוזרים יותר מרגע לרגע, במיוחד כשהמורה החדש שלו "אולי" מגיע לכיתה. בילי הוא ילד עיוור שמסביר שיש שתי שיטות לראות: דרך חוש המישוש ודרך הדמיון.
בני הוא החבר הטוב ביותר של בילי מאז שהם היו בגן הילדים וביחד תכננו תעלולים שונים, אך תמיד כשנתפסו, האשימו רק את בילי שהיה השובב בין שניהם. לבילי שתי אחיות: הגדולה מילי והקטנה נקראת נילי. אבא של בילי הוא ממציא פטנטים, ולכן הוא ממציא מכשירי עזר שיוכלו לסייע לבנו לתפקד בחיי היומיום, לדוגמה, מכשיר שנמצא על מקל ההליכה של בילי אשר מצפצף כאשר הוא מתקרב למכשול.
העלילה מתחילה לאחר עונש משונה שבילי מקבל ממורו אולי: לבקר כל שבוע ביחד עם חבריו בבית האבות שסבתו נמצאת. דבר זה מוביל להרבה חוויות מעניינות. אולי משחק תפקיד חשוב והוא עוזר לבילי להתמודד עם מצבים שונים בחיים, למשל התקפי עצבים בפוקדים אותו. כמו כן בילי זוכה להכיר את ליה הילדה הביישנית שאחיה מציק לו תמיד, ומתאהב בה.
דמויות מרכזיות

בילי - הדמות הראשית של הספר, בילי הוא ילד עיוור בן אחת עשרה שלומד בבית ספר רגיל. בילי משתמש במכשירי עזר שבנה לו אביו כדי להתמצא במרחב. חוש המישוש והשמיעה מפותחים ביותר אצלו. בילי נחשב שובב מאוד ויש לו שתי אחיות.
בני -בני הוא החבר הטוב ביותר של בילי והם עושים הכל ביחד. בני ילד חכם ותלמיד טוב. כשהוא ובילי עושים שטויות אף אחד לא חושד בבני אף פעם.
ליה - ליה היא ילדה ביישנית ושקטה שהצטרפה לכיתה של בילי. בספר רואים שבילי אוהב את הילדה ושהם מתחברים לאט לאט.
אולי - אולי הוא המורה החדש של בילי לקראת כיתה ה'. אולי הוא מורה משונה שעוזר לבילי ללמוד להתנהל בחיים בעזרת כלים חדשים. באחד מהתעלולים שבילי עשה אולי העניש אותו בכך ששלח אותו להתנדב בבית אבות, המפגשים הללו משנים את החיים של בילי ומאפשרים לו ללמוד יותר על עצמו ועל אחרים.
אביו של בילי - אביו של בילי עובד מהבית והוא ממציא סטרטאפים, לכן הוא בונה לבילי כל מיני מכונות שיעזרו לו ביום יום.
רקע לספר

הפרויקט של הספר התחיל מגיוס המונים שערכה הסופרת חן פינץ. היא הציגה את הרעיון שלה וצירפה סרטון. מטרתה הייתה להגיע ל-40,000 שקלים ולאחר זמן מה היא הגיעה ליעד והספר יצא לאור.
חן מתגוררת בבקעת הירדן, היא מורה בבית ספר יסודי ודוקטורנטית באוניברסיטה העברית. היא אומרת שהיא נותנת דגש על ללמד את הילדים לקבל את השונה והאחר. הספר "בילי בליינד" הוא הספר הבכורה של פינץ.
חן מספרת: "הרעיון נולד כשהרגשתי שבמערכת החינוך מקבעים תפיסה מעוותת שעיוורים הם שונים ומסכנים והחלטתי שאני כותבת ספר על ילד עיוור שהוא נורמלי ורגיל".
ביקורות

מור פוגלמן-דבורקין סקרה וביקרה את הספר בכתב העת הפנקס: היא מציינת שלצד עיסוקו בילד ה-"אחר", הנכה, הספר מדגיש דווקא את דמיון בינו לבין הילד הקורא, בצורה המעוררת הזדהות. בשונה מספרים רבים העוסקים במגבלות פיזיות, פינץ לא שמה במרכז הסיפור את ההתמודדות וההתגברות על המגבלה, אלא את החיים עצמם ליד המגבלה. לדעת פוגלמן-דבורקין, קריאת הספר מעוררת תחושה של פספוס, מכיוון שהעלילה מתעלמת מהקושי הרגשי הקיים בהתמודדות היומיומית עם העיוורון. הספר בעל עלילה קצבית, שובבה ומלאת הומור, ונכתב בשפה קולחת ועכשווית, אך לא רדודה.
"בילי בליינד מציג דמות שקל לקורא להתעלם מנכותה ומפספס את ההזדמנות לחשוף אותו לקשיים הרגשיים והחברתיים הנגזרים ממנה. בכך מוחמצת ההבנה כי הפתרון לכאב שבאחרות אינו טמון בביטולה, אלא בנכונותם של הקוראים לראות בה חלק ממכלול אנושי שבו הנכות אינה חזות הכול."
הערות שוליים

1 2  חן פינץ, בילי בליינד, דני ספרים הוצאה לאור, 2016. (בעברית)
↑  בילי בליינד, באתר headstart.co.il
↑  מועצה אזורית בקעת הירדן, את הפוסט הבא אתם בליינד תאהבו!, באתר פייסבוק, ‏16 ביוני 2016
1 2  מור פוגלמן-דבורקין, על הספרים "כמעט שם", "בילי בליינד" ו"הסיפור המעניין על שאול ומפלץ החשמל", הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים
באבל קומיקס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ארטיום גברליאנוב
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 2012 – הווה (כ־12 שנים)
 חברת אם:  News Media
 מיקום המטה:  רוסיה רוסיה
 משרד ראשי:  בייקר פלאזה, בוטירסקי ואל 68/70, טבר, המחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי, מוסקבה, רוסיה
 ענפי תעשייה:  קומיקס, קולנוע
 מוצרים עיקריים:  קומיקס
  
 www.Bubble.ru
 
בָּאבַּל קומיקס (ברוסית: Комиксы Bubble) היא אחת מחברות ההוצאה לאור הגדולות ברוסיה והיא הגדולה מסוגה הפועלת בשוק חוברות הקומיקס הרוסי. החברה אחראית לפרסום דמויות גיבורי-על כמייג'ור גרום, מחסל השדים, פוריה האדומה, מטאורה ואחרים שהפכו לדמויות מוכרות בתרבות הפופולרית הרוסית מאז פרסומן.
מאוקטובר 2015 החברה מפעילה אולפן קולנוע בשם "אולפני בָּאבַּל" (Bubble Studios) האחראית להפקת סרטי קולנוע המבוססים על דמויות הקומיקס של החברה, בראשה עמד בשנותיה הראשונות, הבמאי ולדימיר בסדין. בפברואר 2017 יצא הסרט הראשון בהפקתו, סרט קצר בן 25 דקות על דמותו של מייג'ור גרום, כהכנה להפקת סרט באורך מלא שיצא לאקרנים בשנת 2021. ב־2021 החלה הפקת סדרת הטלוויזיה "פוריה" על דמותה של פוריה האדומה.
היסטוריה

Bubble Comics הוקמה לראשונה כמחלקה בחברת המדיה "News Media Holdings" בשנת 2011. מספטמבר 2012 באבל החלה בהוצאה לאור של ארבע חוברות קומיקס על ארבע דמויות הקומיקס "מייג'ור גרום", "מחסל השדים", "אינוק" ו"פוריה האדומה". מדצמבר 2013 עד פברואר 2014 יצא לאור סדרת קרוסאובר בין "אינוק" ל"מחסל השדים" תחת השם "אינוק נגד מחסל השדים". מאוקטובר 2014 יוצאות לאור שתי סדרות נוספות — "אקסליבריום" ו"מטאורה" שזכו לביקורות מעורבות. באוקטובר 2014 באבל הפכה לאחת מהשותפות המארגנות של פסטיבל "קומיקון רוסיה".
באוקטובר 2015 הכריז מנכ"ל החברה ארטיום גברליאנוב על הקמת מחלקת קולנוע ובראשה הבמאי ולדימיר בסדין שביים גם את הסרט הראשון בהפקתה, הסרט הקצר "מייג'ור גרום".
מאוקטובר 2015 חוברות הקומיקס של באבל יוצאות לאור גם בשפה האנגלית באמצעות פלטפורמת comiXology. במקביל, מאוקטובר 2015 עד מרץ 2016 החברה הוציאה לאור את הקרוס-אובר "עידן העורבים" ובו שישה חוברות קומיקס.
בשנת 2016 הוכרז כי חוברת הקומיקס "אקסליבריום" תצא לאור עבור שוק הקומיקס האמריקאי. בדצמבר 2016 באבל הכריזה כי כל ארבעה קווי העלילה הראשיים ("מייג'ור גרום", "מחסל השדים", "פוריה האדומה", "אינוק") של חוברות הקומיקס הסתיימו וכי היא מוציאה לאור ארבעה קווי עלילה חדשים לאותן דמויות ("איגור גרום", "מחסל השדים, חלק 2", "שומרי השלום", "בעלי הברית").
חוברות הקומיקס

אקסליבריום, Экслибриум‏, (2014)
מטאורה, Метеора‏ (2014)
בעלי ברית, Союзники‏ (2017)
איגור גרום, Игорь Гром ‏(2017)
שומרי השלום, Мироходцы‏ (2017)
מחסל השדים, חלק 2,‏Бесобой Vol. 2‏ (2017)
אגדות באבל, ‏Легенды Bubble
חוברות הקומיקס > סדרות שהושלמו

"מחסל השדים" (Бесобой)‏, 2012–2016
"מייג'ור גרום" (Майор Гром)‏, 2012–2016
"אינוק" (Инок)‏, 2012-2016
"פוריה האדומה" (Красная Фурия)‏, 2012–2016
דמויות הקומיקס המפורסמות

מייגור גרום – איגור גרום הוא שוטר במשטרת סנקט פטרבורג, בדרגת מייג'ור, גיבור סדרות הקומיקס "מייג'ור גרום" ו"איגור גרום". סימן ההיכר שלו הוא גבות בצורת ברק ועוטה לרוב ז'קט חום, כובע קסקט וצעיף כהה. אמן אמנויות לחימה ולוחם נחוש בפשיעה.
מחסל השדים – חייל לשעבר בצבא רוסיה, דנילה, שנפצע קשה במהלך המלחמה בדרום אוסטיה באוגוסט 2008 ונחשף לראשונה לעולם המיסטיקה והשדים. מאז הוא מחליט להיאבק בשדים רעים.
מטאורה – מבריחת חלל. גיבורת סדרת קומיקס מז'אנר אופרת חלל. תמיד מוכנה להימורים מסוכנים ולהרפתקאות.
פוריה האדומה – ניקה צ'איקינה, גנבת מפורסמת שמגויסת על ידי סוכן דלתא מסוכנות השליטה הבינלאומית שהוקמה כדי למנוע סכסוכים אלימים. ניקה זוכה לכינוי "פוריה האדומה" והופכת לסוכנת בשירות הסוכנות.
אינוק, הנזיר – אנדריי ראדוב, יורש לשושלת עתיקה של חפצים רבי עוצמה, שושלת הנאבקת ברוע אפל במשך מאות שנים.
הערות שוליים

↑  SDCC 2016 Preview: BUBBLE Comics and Building a Comic Book Industry
↑  The Russia House Of Ideas: An Interview With Russian Comics Publisher Bubble
↑  BUBBLE Comics, Comic Con Russia, and the Country's Comics Revolution
↑  First Kickstarter, then Hollywood: Russian comic book heroes look to invade America — RT Viral
↑  Интервью с основателем Bubble на BearsAndVodka.com
↑  Габреляновы и российская империя комиксов — GQ
↑  Кто пишет, рисует и продает комиксы про русских супергероев — Look At Me
↑  Bubble презентовало трейлер первого в России фильма по комиксам «Майор Гром» — L!FE.ru
↑  Вышел трейлер «Майора Грома» — первой экранизации российского комикса — Российская газета
↑  Российский комикс впервые представлен на крупнейшем портале comiXology
↑  Что иностранцы думают о комиксах BUBBLE — Look At Me
↑  BUBBLE > Major Grom
↑  Анонсирован глобальный кроссовер BUBBLE «Время Ворона» — SpiderMedia.ru
↑  Bubble Comics – When The Russians Came To New York Comic Con
↑  Bubble Comics Brings Russian Heroes To America With Exlibrium
| באבל קומיקס |
| --- | --- | --- |
| דמויות וחוברות קומיקס | מייג'ור גרום (דמות: מייג'ור גרום) • רופא המגפה • מחסל השדים • מטאורה • פוריה האדומה • אינוק • אקסליבריום • שומרי השלום • בני ברית • אינוק נגד מחסל השדים • עידן העורבים |  |
| עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה בהפקת אולפני באבל | מייג'ור גרום (סרט קצר) • מייג'ור גרום: רופא המגפה (‏2021) • פוריה (סדרת טלוויזיה) • גרום: ילדות (‏2023) • מייג'ור גרום: המשחק (‏2024) |  |
| כותבים ומאיירים | ארטיום גברליאנוב • קונסטנטין טראסוב • יבגני פדוטוב |  |
בוב גוצ'יונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1930 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  20 באוקטובר 2010 (בגיל 79) פלאנו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אקדמיית בלייר 
 
רוברט צ'ארלס ג'וזף אדוארד סבאטיני גוצ'יונה (באנגלית: Robert Charles Joseph Edward Sabatini Guccione;‏ 17 בדצמבר 1930 – 20 באוקטובר 2010) היה צלם ומוציא לאור אמריקאי. מייסדו של המגזין "פנטהאוז" בשנת 1965. המגזין נוצר בכוונה להתחרות במגזין " פלייבוי" של יו הפנר, באמצעות תוכן הנוטה יותר לכיוון הפורנוגרפיה.
ב-1982 נאמד הונו ב-400 מיליון דולר והוא היה הבעלים של אחת האחוזות הכי גדולות במנהטן. גוצ'יונה ביצע כמה עסקאות לא מוצלחות ועם התפשטות הפורנוגרפיה באינטרנט הצלחתו דעכה ובשנת 2003 הכריז על פשיטת רגל והתפטר מתפקידו כיושב ראש.
ביוגרפיה

גוצ'יונה נולד בברוקלין, ניו יורק. הוא בן למוצא סיציליאני וגודל כקתולי בברגן שבניו ג'רזי. אביו, אנתוני, היה רואה חשבון ואמו, נינה, הייתה עקרת בית. את לימודיו התיכוניים סיים ב"אקדמיית בלייר" שבניו ג'רזי.
בנעוריו נישא גוצ'יונה לליליאן בייקר ולזוג נולדה בת, טונינה. גוצ'יונה עזב את אשתו ובתו ועבר לאירופה כדי לעסוק בציור. הוא פגש לבסוף אישה בריטית בשם מוריאל ועבר ללונדון שם הם התחתנו. לזוג היו ארבעה ילדים: רוברט ג'וניור, נינה, טוני וניקי.
על מנת לכלכל את משפחתו גוצ'יונה ניהל רשת של מכבסות אוטומטיות עד שהתקבל לעבודה כקריקטוריסט בשבועון האמריקאי "The London American".
קריירה

מגזין "פנטהאוז" החל להתפרסם בשנת 1965 באנגליה ובשנת 1969 הופץ גם באמריקה הצפונית. המגזין נועד להתחרות ב"פלייבוי", אך בזמן שפלייבוי התמקד בנושאים מסוימים המגזין של גוצ'יונה הציע תוכן וכתיבה חוקרת ומעמיקה שהתמקדה בטיוחים וסקנדליים ממשלתיים על ידי כתבים כדוגמת סימור הרש.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 חווה המגזין תקיפות מצידן של קבוצות פמיניסטיות. בנוסף נמתחה על גוצ'יונה ביקורת בכך שהוא לא מסקר ספורט בכלל בניגוד לשאר מגזיני הגברים ומתמקד בעולם האומנות. בתחילת ימי המגזין גוצ'יונה התקשה למצוא צלמים מקצועיים וצילם את התמונות במגזין בעצמו.
סגנון הצילום במגזין היה שונה ממגזיני גברים אחרים של תקופת השחרור המיני של שנות ה-70 של המאה ה-20 והיו חושפניים יותר והראשונים שהראו שיער ערווה נשי במגזין.
במהלך השנים, פנטהאוז הציג מספר של תמונות עירום, שחלקן היו מאושרות לפרסום וחלקן לא אושרו, של סלבריטאיות שהצטלמו בתחילת הקריירה שלהן כדוגמת מדונה וונסה ויליאמס. במקרה של ויליאמס, לאחר פרסום התמונות היא התפטרה מתואר מיס אמריקה לשנת 1984. גיליון ספטמבר של שנת 1984 הכיל תמונות של ויליאמס לראשונה יחד עם תמונות של השחקנית טרייסי לורדס שמאוחר יותר התגלה כי הייתה בת 15 בלבד בזמן שהתמונות צולמו.
בתחילת שנות השבעים גוצ'יונה השקיע בסביבות 45 מיליון דולר בשיפוץ מלון יוקרה ברייקה שביוגוסלביה. והשקיע בנוסף עוד חצי מיליון דולר על פרסום המלון. המלון נפתח לראשונה בשנת 1972 ובין אורחיו נמנה נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין. המלון פשט רגל שנה לאחר מכן.
בשנת 1976 גוצ'יונה השתמש ב-17.5 מיליון דולר מהונו הפרטי כדי לממן את הפקת הסרט "קליגולה" בכיכובם של מלקולם מקדואל, הלן מירן, ג'ון גילגוד ופיטר או'טול. הסרט, שיצא ב-1979, הופק באיטליה ובוים על ידי טינטו בראס.
ב-1982 ג'וציונה נכנס לרשימת 400 העשירים השנתית של מגזין "פורבס" והונו נאמד ב-400 מיליון דולר.
קריירה > פרסים והוקרות

התוכן שבמגזין זכה להכרה בכמה מוסדות אקדמיים ובשנת 1975 גוצ'יונה זכה להוקרה על ידי אוניברסיטת ברנדייס על התמקדותו בתכנים אקטואליים של אותה תקופה כגון מלחמת וייטנאם.
באפריל 1978 זכה גוצ'יונה לתואר "המוציא לאור של השנה" על ידי אגודת המפיצים העצמאיים של החוף האטלנטי.
ב-2013 הבמאי בארי אבריץ' ביים סרט שעסק בחייו של גוצ'יונה ונקרא "Filthy Gorgeous: The Bob Guccione Story". הסרט הופק על ידי ג'רמי פרומר וריק שוורץ. הסרט הוקרן לראשונה ב-9 בספטמבר 2013 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
קריירה > התפטרותו

מספר עסקאות ענק שנכשלו גרמו להפסדים של מיליוני דולרים מכספו של גוצ'יונה. בניסיון להעלות את המכירות גוצ'יונה ניסה לגרום למוניקה לווינסקי שהייתה בכותרות באותה תקופה לדגמן עבור המגזין, אך ללא הצלחה. המגזין גם החל לפרסם תוכן מיני בוטה יותר. בנוסף, גדילת האינטרנט בסוף שנות ה-90 והגישה לפורנוגרפיה בחינם גרמה לירידה בתפוצת המגזין ובהכנסותיו.
ב-2003 חברת ההוצאה לאור של המגזין הכריזה על פשיטת רגל וגוצ'יונה התפטר מתפקידו כיושב ראש ומנכ"ל חברת "Penthouse International, Inc". המגזין ממשיך להתפרסם גם כיום.
עבודות נוספות

גוצ'יונה הקים מגזינים נוספים כגון "Omni", "Longevity" ו-"Viva". גוצ'יונה העסיק את אנה וינטור בעבודתה הראשונה בתור עורכת אופנה במגזין שלו, "Viva". גוצ'יונה היה בין המשקיעים בסרטים "  צ'יינה טאון" ו"ויומו של הארבה".
מאוחר יותר הקים גוצ'יונה את "Penthouse Forum" שהיה מגזין עם יותר כתבות תוכן וטורים אישים מאשר תמונות ארוטיות. בין 1994 ל-1998 פורסם מגזין "Penthouse Comix" שהכיל רצועות קומיקס ארוטיות. המגזין פורסם במשך 32 גיליונות עד שבוטל לבסוף אך המשיך להתפרסם בגרסות אחרות. המגזין פורסם באנגליה, צרפת, איטליה, גרמניה, יוון, ניו זילנד, אוסטרליה, דרום אפריקה, מקסיקו והגרסה הספרדית הגיעה למאה גליונות ב-2010.
מותו

בשנת 2004 עבר גוצ'יונה ניתוח לטיפול בסרטן בגרונו ומאוחר יותר אובחן כחולה סרטן ריאה סופני ומת ב-20 באוקטובר 2010, חודשיים לפני יום הולדתו ה-80. גוצ'יונה נפטר בבית חולים בעיר פלאנו שבטקסס.
שאנטונגוזאורוס

| שאנטונגוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: דינוזאוריה
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
משפחה:: הדרוזאוריים
סוג:: שאנטונגוזאורוס
שם מדעי
 Shantungosaurus

איור אפשרי של שאנטונגוזאורוס
שאנטונגוזאורוס (שם מדעי: Shantungosaurus) הוא סוג של דינוזאור הדרוזאורי ענק שחי באזור סין בתקופת הקרטיקון עליון. הוא נתגלה בתצורת ואנגשי שבחצי האי שאנדונג שבסין, ונקרא על שמו ב-1973.
תיאור > גודל

שאנטונגוזאורוס מהמין Shantungosaurus giganteus הוא כנראה הדינוזאור הגדול ביותר בסדרה בעלי אגן דמוי עוף (Ornithschia). אורך הגולגולת הוא 163 ס"מ ואורכו של השלד המשוחזר שבמכון הגאולוגי של סין שבבייג'ינג הוא 14.72 מטר. במשך שנים נחשב לדינוזאור בעל אגן דמוי עוף הגדול ביותר עד לגילויו של Zhuchengosaurus maximus (ג'וצ'נגוזאורוס) שאורכו היה 16.6 מטר. עם זאת, ייתכן שדינוזאור זה הוא פשוט פרט מבוגר של שנטונגוזאורוס (ראו בהמשך). משקלו של הפרט הכבד ביותר הוא כ-16 טון.
תיאור > מראה

שאנטונגוזאורוס היה הדרוזאור טיפוסי. בחזית פיו היה מקור שטוח דמוי-ברווז נטול שיניים. השיניים רוכזו בסוללות גדולות (היו לו כ-1,500 שיניים) בחלק האחורי של פיו ולעסו את המזון שאכל, שהיה מורכב מצמחים. חור גדול ליד נחיריו היה כנראה מכוסה בשק עור שאותו היה ניתן לנפח לצורכי תצוגה והפקת קול.
גילוי ומינים

שאנטונגוזאורוס נתגלה לראשונה ב-1973 וידוע מ-5 שלדים חלקיים. הפלאונטולוג הסיני שו שינג (Xu Xing) ועמיתיו שתיארו את השאנטונגוזאורוס דומה מאוד לאדמונטוזאורוס וכנראה היה ה"אח" האסייתי שלו. ב-2007 נתגלו בשאנדונג שבסין מספר שלדים כולל גולגולות, ואלה סווגו כסוג טקסונומי חדש Zhuchengosaurus maximus (ג'וצ'נגוזאורוס). עם זאת, מחקר שנערך מצא שככל הנראה ז'וצ'נגוזאורוס הוא בסך הכל פרט מבוגר של שאנטונגוזאורוס.
הערות שוליים

↑  Hu Chengzhi; Cheng Zhengwu; Pang Qiping; Fang Xiaosi (2001). Shantungosaurus giganteus (בסינית). Beijing: Geological Publishing House. pp. 123–135 [English abstract]. ISBN 7-116-03472-2.
↑  Glut, Donald F. (1997). "Shantungosaurus". Dinosaurs: The Encyclopedia. Jefferson, North Carolina: McFarland & Co. pp. 816–817. ISBN 0-89950-917-7.
1 2  Zhao, X.; Li, D.; Han, G.; Hao, H.; Liu, F.; Li, L.; Fang, X. (2007). "Zhuchengosaurus maximus from Shandong Province". Acta Geoscientia Sinica. 28 (2): 111–122. doi:10.1007/s10114-005-0808-x.
1 2  ד"ר תומאס ר. הולץ הבן,  נספח סוגי הדינוזאורים (הסברים), מעודכן לינואר 2012 - עמ' 47.
↑  Horner, John R.; Weishampel, David B.; Forster, Catherine A (2004). "Hadrosauridae".  In Weishampel, David B.; Dodson, Peter; and Osmólska, Halszka (ed.). The Dinosauria (2nd ed.). Berkeley: University of California Press. pp. 438–463. ISBN 0-520-24209-2.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: editors list (link)
↑  Ji, Y., Wang, X., Liu, Y., and Ji, Q. (2011). "Systematics, behavior and living environment of Shantungosaurus giganteus (Dinosauria: Hadrosauridae)." Acta Geologica Sinica (English Edition), 85(1): 58-65. doi:10.1111/j.1755-6724.2011.00378.x
איור השוואתי של גדלי דינוזאורים מפורסמים מ-5 ענפים שונים (למעלה) והשוואה של גדלי הדינוזאורים הגדולים ביותר - הזאורופודים (למטה).
 מקרא ומפתח מינים:      ארגנטינוזאורוס,      פטגוטיטאן,      פוארטזאורוס,      אלמוזאורוס,      זאורופוסידון,      סופרזאורוס,      אפטוזאורוס,      שאנטונגוזאורוס,      סטגוזאורוס,      אנקילוזאורוס,      ספינוזאורוס,      טירנוזאורוס,      טריצרטופס.