stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תכריכים
ביהדות > הסיבה לשימוש בתכריכי פשתן

בתלמוד ובתוספתא מובאת ברייתא המספרת את הסיפור הבא: ”בראשונה, כל מי שיש לו מת, היו יציאותיו קשות עליו יותר ממתו, התחילו הכל מניחין מתיהן ובורחין, הנהיג רבן גמליאל קלות ראש בעצמו וחזרו הכל לנהוג כרבן גמליאל” (תוספתא, מסכת נדה, פרק ט', ברייתא י"ז).
ביהדות > חלקי התכריכים

מצנפת – כובע (מלבוש לראש) המתוח על הראש והפנים עד הצוואר.
סודר – בד ארוך (כ-3 מטרים אורכו וכ-80 ס"מ רוחבו) המקופל לשניים, ובאמצעיתו פתח להכנסת הראש.
בתי שוקיים – מעין מכנסיים.
כתונת (נקראת בלועזית "סארגנס תחתון") – מעין חולצה.
מעיל ("סארגנס עליון") – בגד עליון.
סובב – סדין ארוך ורחב, שכורכים בו את הנפטר, בכך שמניחים את הסובב באלכסון תחת המת וקושרים שלושה קשרים (זמניים): את שני הקצוות הצדדיים קושרים בקשר-עניבה, ואת הקצה העליון מפשילים על הפנים עד הצוואר וקושרים בקצה החוט התפור שם.
מסווה – חתיכת בד המכסה את הראש עד החזה, שכדי להדק אותה, כורכים עליה את הסובב.
מטלית מרובעת – חתיכת בד מרובעת, הניתנת על הראש והעיניים.
לנפטר כהן מוסיפים גם בתי ידיים – כפפות, ויש המלבישים לנפטר כהן מצנפת נוספת.
טלית – נפטר גבר, עוטפים בטלית מעל התכריכים. הטלית מוסרת עם הכנסת הנפטר לקבר ולפני כיסויו בעפר. בחלק מהקהילות קיים מנהג לקבור כל יהודי שומר תורה ומצוות בטליתו.
ביהדות > חלקי התכריכים > התפירה

בדורות עברו היו נשים צדקניות, תופרות את התכריכים ביום הפטירה, בחדר הנפטר, או בבית הכנסת בעזרת הנשים, והחשיבו זאת למצווה גדולה. כיום ניתן לקנות את התכריכים מן המוכן. תופרים אותם מפשתן לבן (גם החוטים יהיו חוטי פשתן) ובזהירות, כדי שהתפירות לא תיפרמנה ותפתחנה בעת ההלבשה. זהירות זו דרושה במיוחד, מכיוון שבתפירה זו אין לעשות שום קשר, אף לא שליבה בקצה החוט. צריך להקפיד על ניקיון התכריכים ולמנוע מהם כל לכלוך או קרע. אם נמצא בהם חור, יש לתופרו לפני הלבשת הנפטר.
ביהדות > חלקי התכריכים > הלבשת התכריכים

אותם אנשים שטיהרו את הנפטר (אנשי החברה קדישא) מלבישים אותו בתכריכים. אחר הטהרה מניחים את הנפטר על שולחן הטהרה, מכוסה בסדין בצניעות, ומלבישים אותו בזהירות, תוך הקפדה שלא יכנס דבר לתוך פיו. ההלבשה נעשית בסדר קבוע ובלווית הקראת פסוקים, מתוך ספר זכריה, ישעיהו, ויקרא ושיר השירים. בכל אחד מאיברי הגוף מלבישים קודם את הימני ורק לאחר מכן את השמאלי.
ביהדות > חלקי התכריכים > נפטרים הנקברים ללא תכריכים

בספר בראשית נאמר: ”שֹׁפֵךְ דַּם הָאָדָם, בָּאָדָם דָּמוֹ יִשָּׁפֵךְ, כִּי בְּצֶלֶם אֱלֹהִים, עָשָׂה אֶת-הָאָדָם"” (ט', ו). חיילים שנהרגו בקרב ונרצחים, נקברים בבגדיהם ונעליהם, ללא טהרה וזאת כדי לקבור אף את דם החלל שלא ייאבד בטהרה, וכדי לעורר את נקמת אלוהים.
גם יולדת הנפטרת בשעת הלידה, קוברים אותה בבגדים, בלא תכריכין ובלא טהרה כמו הרוג. (דעת הרמ"א, בשו"ע, שם).
בגדים שנספגו בדם הנרצח או היולדת, נקברים עם הנפטר, שמא יש בהם "דם הנפש".
ביהדות > התכריכים כתזכורת

התלמוד במסכת שבת מצטט את מאמרו של רבי אליעזר בן הורקנוס: ”שוב יום אחד לפני מיתתך” (משנה, מסכת אבות, פרק ב', משנה ט"ו), ומביא את שאלת תלמידיו ותשובתו: ”שאלו תלמידיו את ר"א וכי אדם יודע איזהו יום ימות, אמר להן: וכל שכן ישוב היום, שמא ימות למחר ונמצא כל ימיו בתשובה” (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"ג, עמוד א'). כלומר, חובתו של אדם לחזור בתשובה יום אחד לפני מותו ואי ידיעת יום המוות מאלצת את האדם לחיות כל ימי חייו בתשובה ולזכור את יום מיתתו. מסיבה זאת קיימים כמה מנהגים הקשורים בתכריכים ותפקידם להזכיר את יום המוות.
יש אנשים הנוהגים לקנות לעצמם תכריכים עוד בימי חייהם, כדי להזכיר לעצמם את יום המיתה.
יש הנוהגים כי חתן ביום חופתו לובש קיטל שצבעו לבן ונראה כתכריכים, כדי שיזכור ביום שמחתו את יום המיתה.
יש הנוהגים ללבוש קיטל בימים נוראים – יום הכיפורים וראש השנה מאותה סיבה.
התכריכים בשימוש עמים קדמונים

הלבשת המת הייתה נהוגה כבר בימי קדם. המצרים הקדמונים השתמשו בתכריכים בתהליך החניטה וכרכו את גוויות המתים בבד פשתן לאחר שמשחו אותן בצמחים ותכשירים שונים על מנת לשמרם. שימוש בתכריכים לשימור גופות נעשה גם בפרו, מקסיקו וסקוטלנד.
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ש"א, סעיף ז'
↑  וכן: תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ז, עמוד ב'; מסכת כתובות, דף ח', עמוד ב'.
↑  קבורת הנפטר, באתר "נצח ישראל", ‏כ"ג אלול התשע"ז.
↑  בשולחן ערוך (חלק יורה דעה) נאמר: "אם מצאו ישראל הרוג, יקברוהו כמו שמצאוהו, בלא תכריכין, ולא יחלצו בו אפילו מנעליו". (שולחן ערוך, יורה דעה, סימן שס"ד, סעיף ד')
↑  למנהג זה סיבה נוספת: כדי שאם ילכו לעולמם בשבת או ביום טוב, לא יצטרכו קרוביהם לטרוח ולחפש גויים, שיתפרו את התכריכים.
Ahead of Their Time

Ahead Of Their Time הוא אלבום הופעה של פרנק זאפה ואמהות ההמצאה (אנ'). האלבום הוקלט ברויאל פסטיבל הול שבלונדון, אנגליה, ב-25 באוקטובר 1968, יצא ב-23 במרץ 1993.
הופעה

החלק הראשון של ההופעה הוא הצגה חד פעמית של מחזה מוזיקלי שכותרתו היא '?Progress', ובו מתארחים חברי תזמורת רשות השידור הבריטית.
חלקים מההופעה מצאו את עצמם באלבומים אחרים כמו Mystery Disc (1998), ומהדורת הווידאו הביתית של Uncle Meat (1969).
חלק ניכר מההומור והעלילה של המחזה אבודים למאזין המזדמן בגלל טכניקות הקלטה פרימיטיביות והאופי הוויזואלי של חלק מההופעה.
רשימת שירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פרנק זאפה.
| ?Progress> מס' | ?Progress> שם | ?Progress> משך | ?Progress>  | ?Progress>  | ?Progress>  | ?Progress>  | ?Progress>  | ?Progress>  | ?Progress>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Prologue  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ?Progress  | 4:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Like It or Not  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Jimmy Carl Black Philosophy Lesson  | 2:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Holding The Group Back  | 2:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Holiday in Berlin  | 0:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Rejected Mexican Pope Leaves the Stage  | 2:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Undaunted, the Band Plays On  | 4:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Agency Man  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Epilogue  | 1:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 1968 performance> מס' | 1968 performance> שם | 1968 performance> משך | 1968 performance>  | 1968 performance>  | 1968 performance>  | 1968 performance>  | 1968 performance>  | 1968 performance>  | 1968 performance>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. | King Kong  | 8:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Help, I'm a Rock  | 1:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Transylvania Boogie  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Pound for a Brown  | 6:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Sleeping in a Jar  | 2:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Let's Make the Water Turn Black  | 1:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Harry, You're a Beast  | 0:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | The Orange County Lumber Truck (Part I)  | 0:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Oh No  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | The Orange County Lumber Truck (Part II)  | 10:36 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

פרנק זאפה - גיטרה, קולות.
איאן אנדרווד - סקסופון אלט, פסנתר.
בנק גרדנר - סקסופון טנור, קלרינט.
ג'ים שרווד - סקסופון בריטון, טמבורין.
דון פרסטון - פסנתר חשמלי, צלילים מוזרים.
רוי אסטרדה - גיטרה בס, קולות.
ג'ימי קארל בלאק - תופים, קולות.
ארתור טריפ - תופים, כלי הקשה.
חברי תזמורת רשות השידור הבריטית.
Agrobacterium

| Agrobacterium |
| --- | --- |
 הגידולים הנגרמים על ידי A. tumefaciens
מיון מדעי
ממלכה:: חיידקים אמיתיים
מערכה:: חיידקים ארגמניים
מחלקה:: Alpha Proteobacteria
סדרה:: Rhizobiales
משפחה:: Rhizobiaceae
סוג:: Agrobacterium
שם מדעי
 Agrobacterium
Agrobacterium (אגרובקטריום) הוא סוג חיידק הגורם לגידולים בצמחים. המין Agrobacterium tumefaciens הוא המין הנחקר ביותר בסוג זה. ל-Agrobacterium יש יכולת להעביר DNA אל תאי הצמח; זוהי אחת הדוגמאות הבודדות בטבע להעברת DNA בין יצורים המשתייכים לממלכות שונות. תכונה זו מנוצלת במחקר הביולוגי ובנוסף משמשת ככלי להשבחת צמחים באמצעות הנדסה גנטית.
הערה טקסונומית: הסוג Agrobacterium הוא הטרוגני למדי. מחקרים טקסונומיים עדכניים מסווגים את מיני ה-Agrobacterium לסוגים חדשים, בהם Ruegeria, ‏Pseudorhodobacter ו-Stappia, אך מרבית המינים סווגו מחדש כמינים בסוג ריזוביום (Rhizobium).
Agrobacterium כפתוגן של צמחים

המין A. tumefaciens (פירוש שם המין בלטינית: "גורם לגידולים") גורם למחלת עפץ הכתר בצמחים. המחלה מתאפיינת בצמיחתם של גידולים או עפצים על הצמח החולה. הגידולים מתעוררים בעקבות העברה של מקטע DNA הקרוי T-DNA (קיצור של Transfer DNA) מפלסמיד המצוי בתאי החיידק והמכונה Ti (קיצור של Tumor-inducing, "מחולל גידולים"). מין אחר בסוג, A. rhizogenes הגורם לגידולים בשורש הצמח, נושא פלסמיד אחר, פלסמיד Ri ‏(Root-inducing).
מקטע ה-T-DNA משולב בגנום של התא המארח במיקום חצי-אקראי, והגנים האלימים שב-T-DNA באים לידי ביטוי וגורמים ליצירת עפצים. ה-T-DNA נושא גנים לאנזימים ביוסינתטיים לייצורן של חומצות אמינו לא סטנדרטיות, כגון אוקטופין ונופלין. נוסף אל אלו, נישאים ב-T-DNA גם גנים לביוסינתזה של ההורמונים הצמחיים אוקסין וציטוקינין. עקב שינוי מאזן ההורמונים בתא הצמח משתבשת הבקרה על חלוקתם של תאים אלו ונוצרים גידולים. היחס בין ייצור האוקסין לציטוקינין קובע את אופיו של הגידול.
Agrobacterium בביוטכנולוגיה

יכולתו של Agrobacterium להעביר גנים לצמחים מנוצלת בשירות ההנדסה הגנטית, הביולוגיה המולקולרית והשבחת הצמחים. לצרכים אלו נעשה שימוש בפלסמיד Ti או Ri שעבר שינוי. מן הפלסמיד מוסרים הגנים הגורמים לגידול (VIR); החלקים החיוניים היחידים ב-T-DNA הם שני אזורי גבול קטנים (באורך של 25 נוקלאוטידים), שלפחות אחד מהם דרוש לטרנספורמציה בצמח. מרק ואן מונטגו ויוזף של מאוניברסיטת גנט שבבלגיה גילו את מנגנון העברת הגנים בין Agrobacterium ובין צמחים, ובעקבות הגילוי הוחל לפתח שיטות לשינוי החיידק כך שיוכל לשמש כמערכת העברה יעילה להנדסת גנים בצמחים. קבוצת חוקרים בראשותה של מרי-דל צ'ילטון הייתה הראשונה שהוכיחה כי הגנים האלימים ניתנים להסרה בלי להזיק ליכולתו של החיידק להחדיר את ה-T-DNA אל גנום הצמח (1983).
הגנים המיועדים להכנסה לצמח מועברים לאזור ה-T-DNA של הפלסמיד שממנו הוסרו גנים לא רצויים, יחד עם סמן ברירה (כדוגמת עמידות לאנטיביוטיקה) כדי לאפשר ברירה (סלקציה) של תאי צמח שעברו טרנספורמציה בהצלחה. צאצאיהם של הצמחים מגודלים לאחר הטרנספורמציה על מצע גידול הכולל אנטיביוטיקה; צמחים שאליהם לא חדר ה-T-DNA אינם מפתחים עמידות לאנטיביוטיקה ואינם שורדים.
ראו גם

מערכת T-DNA בינארית
הנדסה גנטית#פלסמיד Ti – אגרובקטריום
תרגילי קיגל

דיאגרמת תרגילי קיגל
ביצי ירקן המשמשות כמכשירים לתרגילי קיגל
תרגילי קיגל (באנגלית: Kegel exercise), הידועים גם כתרגילי רצפת האגן, מורכבים מכיווץ והרגעת השרירים המהווים חלק מרצפת האגן באופן מתמשך. שרירים אלו מכונים לפעמים בפירוש כ"שרירי קיגל". התרגילים יתחילו להשפיע רק לאחר שיבצעו אותם מספר פעמים בכל יום, במשך כמה דקות בכל פעם, למשך חודש עד שלושה חודשים.
תרגילי קיגל יכולים להפוך את שרירי רצפת האגן לחזקים יותר. אלו השרירים המחזיקים את שלפוחית השתן ומסייעים למנוע דליפה ובריחת שתן. תרגילים נעשים בדרך כלל כדי להפחית את הלחץ על שלפוחית השתן (במיוחד לאחר לידה) ולהפחית שפיכה מוקדמת אצל גברים.
קיימים מספר כלים המסייעים בתרגילים אלו, אם כי מחקרים שונים מטילים ספק ביעילותם היחסית של כלים שונים, לעומת תרגילים מסורתיים. הם תוארו לראשונה ב-1948 על ידי הגינקולוג האמריקאי ארנולד קיגל.
השפעות בריאותיות

גורמים כגון: הריון, לידה, הזדקנות, עודף משקל, ניתוחי בטן - כגון ניתוח קיסרי, עלולים לגרום לעיתים קרובות להחלשת שרירי האגן. החלשות זו ניתנת להערכה על ידי בדיקה דיגיטלית של לחץ הנרתיק או באמצעות פרינומטר קיגל. תרגילי קיגל שימושיים בהחזרת חוזק שרירי רצפת האגן במקרים כאלו.
השפעות בריאותיות > בריאות השתן

תרגילי רצפת האגן (אימון השרירים) יכולים להיכלל תחת ההגדרה של טיפול שמרני לנשים עם בריחת שתן. ישנן עדויות חלקיות לכך שבמקרה של ביצוע ביופידבק (משוב ביולוגי), נשים עם בעיה של בריחת שתן אשר מבצעות אימונים לשרירי רצפת האגן, יעידו על תוצאות חיוביות יותר מנשים אשר לא ביצעו תרגילים אלו. אולם, במקרים שלאחר כריתת בלוטת הערמונית אצל גברים, אין ראיות ברורות לכך שתרגילי רצפת האגן משנים את הסיכון לאי-בריחת שתן.
השפעות בריאותיות > צניחת האגן

הסימפטומים של צניחת רצפת האגן והחומרה שלהם יכולים לרדת בזכות ביצוע תרגילי קיגל. את יעילות התרגילים ניתן לשפר בעזרת ביופידבק שבו יומלץ כיצד יש לבצע את אותם התרגילים.
מנגנון פעולה

מטרת תרגילי קיגל היא לשפר את טונוס השרירים על ידי חיזוק שרירי הפובוקוקוג'יס (pubococcygeus) של רצפת האגן. תרגילים אלו פופולריים בעיקר לנשים בהריון כדי להכין את רצפת האגן עבור הלחצים הפיזיולוגיים שמתרחשים בעת השלבים המאוחרים של ההיריון ולידה. תרגילי קיגל אמורים להיות טובים בטיפול ובמניעת צניחת הרחם אצל נשים ולטיפול במקרים של כאב בבלוטת הערמונית ובנפיחות כתוצאה מערמונית מוגדלת (BPH) ובפרוטטיטיס (דלקת בלוטת הערמונית) אצל גברים. תרגילי קיגל עשויים להיות מועילים בטיפול מניעתי לבריחת שתן אצל גברים ונשים כאחד. בנוסף, תרגילי קיגל עשויים להגביר את הסיפוק המיני בכך שהם מסייעים במניעת שפיכה מוקדמת אצל גברים. פעולות רבות שמבוצעות על ידי שרירי קיגל כוללים החזקת שתן ומניעת עשיית צרכים. שחזור פעולות הדומות לפעילותם של השרירי קיגל יכול לחזק את השרירים האלו. למשל, פעולת האטת או עצירת זרימת השתן עשויה לשמש בדיקה לתרגול נכון על שרירי רצפת האגן.
כיום ידוע שהמרכיבים של מערכת הרבייה מתכווצים ונרפים כשריר אחד. לפיכך, תרגילי רצפת האגן מערבים את כל מערכת הרבייה ולא את שרירי הפובוקוקוג'יס בלבד. תרגילי רצפת האגן עשויים להוות תועלת במקרים של בריחת שתן וצניחת איברים באגן. כדוגמת הצטלקות רקטלית.
מכשירים לעיצוב וחיטוב האגן

נכון לשנת 2013 לא נמצאה עדות לכך שתרגולי רצפת האגן עם משקולות מועילים יותר מאשר תרגילי קיגל ללא משקולות. בנוסף, יש סיכון גדול יותר בתרגילים עם משקולות, כי אובייקט זר נחשב כחפץ פולשני הנכנס לתוך הנרתיק.
שימוש יתר בתרגילי קיגל, בין אם בשימוש במכשיר ובין אם לא, עלול להוביל לכאב באגן או לכאב במהלך יחסי מין. בנוסף, הכנסת חפצים זרים לנרתיק מעלה את הסיכון לזיהומים, כמו: בקטריאל וגינוזיס או תסמונת הלם רעלי.
מכשירים לעיצוב וחיטוב האגן > שיווק

במחצית השנייה של המאה ה-20, מספר מכשירים רפואיים ופסאודו-רפואיים שווקו לצרכנים כמו שיפור יחסי המין והאורגזמה. כמו כן, גם בשביל הגדלת ה"אנרגיה", "איזון ההורמונים", ובנוסף גם כבעלי יתרונות בריאותיים אחרים או סגנון חיים מסוים. אין כל עדות לטענות אלה, ורבות מהן הן פסאודו-מדעיות.
ראו גם

היריון
לידה
הזדקנות
בריחת שתן
צניחת רחם
הערות שוליים

↑  Kegel Exercises | NIDDK, National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases (באנגלית)
1 2  Pelvic floor muscle training exercises: MedlinePlus Medical Encyclopedia, medlineplus.gov (באנגלית)
↑  Department of Health & Human Services, Pelvic floor, www.betterhealth.vic.gov.au (באנגלית)
↑  Coral A. Anderson, Muhammad Imran Omar, Susan E. Campbell, Kathleen F. Hunter, Conservative management for postprostatectomy urinary incontinence, The Cochrane Database of Systematic Reviews 1, 2015-01-20, עמ' CD001843 doi: 10.1002/14651858.CD001843.pub5
↑  Suzanne Hagen, Diane Stark, Conservative prevention and management of pelvic organ prolapse in women, The Cochrane Database of Systematic Reviews, 2011-12-07, עמ' CD003882 doi: 10.1002/14651858.CD003882.pub4
↑  Cystocele (Prolapsed Bladder) | NIDDK, National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases (באנגלית) (ארכיון)
↑  Roselien Herderschee, E. Jean C. Hay-Smith, G. Peter Herbison, Jan Paul Roovers, Feedback or biofeedback to augment pelvic floor muscle training for urinary incontinence in women, The Cochrane Database of Systematic Reviews, 2011-07-06, עמ' CD009252 doi: 10.1002/14651858.CD009252
↑  Uterine prolapse: MedlinePlus Medical Encyclopedia, medlineplus.gov (באנגלית)
↑  Kari Bø, Can pelvic floor muscle training prevent and treat pelvic organ prolapse?, Acta Obstetricia et Gynecologica Scandinavica 85, 2006, עמ' 263–268 doi: 10.1080/00016340500486800
↑  https://www.facebook.com/kristineaguerra, No, Gwyneth Paltrow, women should not put jade eggs in their vaginas, gynecologist says, Washington Post (באנגלית)
↑  https://drjengunter.com/2017/05/11/gwyneth-paltrows-jade-eggs-again/ מאמר של ג'ניפר (ג'ן) גונטר בנושא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4215398-0 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מכשיר אימונים של קיגל
11 הנקודות

מיקום יישובי 11 הנקודות בנגב (באדום) ביחס ליישובי ימינו
11 הנקודות הן אחד-עשר יישובים אשר הוקמו במבצע התיישבות גדול בנגב הצפוני, במוצאי יום הכיפורים תש"ז י"א בתשרי, בלילה שבין 5 ל-6 באוקטובר 1946, ביוזמת הסוכנות היהודית. מטרת המבצע הייתה הכללת אזור הנגב בתוך גבולותיה העתידיים של המדינה היהודית. נחשב למבצע ההתיישבות הגדול מסוגו בתקופת היישוב.
היישובים שהוקמו זכו לראשי התיבות "קח משכנתא נג"ב" (קדמה, חצרים, משמר הנגב, שובל, כפר דרום, נירים, תקומה, אורים, נבטים, גלאון ובארי).
הרקע המדיני למבצע

הרוב המוחלט של היישוב היהודי ב-1946 היה מרוכז במרכז הארץ וצפונה. בנגב ישבו מאות בודדות של מתיישבים יהודים במספר מועט של קיבוצים בנגב הצפוני ובשלושת המצפים. האוכלוסייה בנגב מנתה כ-50,000 תושבים, רובם המוחלט בדואים. לאחר פרסום הספר הלבן של שנת 1939 הגבירו מוסדות היישוב רכישה של קרקעות גם בנגב (תוך כדי עקיפת החוק שאסר זאת) כחלק מתוכנית להתיישבות עתידית. ביולי 1946 פורסמה תוכנית מוריסון גריידי, שצמצמה במידה ניכרת את השטח שיועד לבית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל. התוכנית קבעה כי מדינה יהודית תקום על 17% משטחי ארץ ישראל המערבית, מדינה ערבית על 40% מן השטח ו-43% אחוז (כולל ירושלים) יישארו בידי המנדט הבריטי. הנגב הצפוני יועד להיות חלק מהמדינה הערבית והנגב הדרומי יועד להישאר בשטח הבריטי.
עוד טרם לפרסום תוכנית מוריסון גריידי,  החליטו ראשי היישוב לקבוע עובדות בשטח, מציאות מדינית חדשה, שתאלץ את הגורמים הבינלאומיים לשקול את מפת החלוקה מחדש. העיתוי לפעולה נבחר כתגובה לאירועי השבת השחורה בה נעצרו מרבית מנהיגי היישוב ולאחר ה"עוצר הגדול" (עוצר של 80 שעות על תל אביב בקיץ 1946). לוי אשכול, שמילא זמנית את תפקיד ראש מחלקת ההתיישבות של הסוכנות בארץ, יזם את הקמת 11 היישובים. כתב על כך שמחה בלאס בספרו "מי מריבה ומעש": ”בזמן העוצר הגדול בתל אביב ישבה הנהלת הסוכנות בגולה. בארץ כיהנה הנהלה זמנית: זלמן שזר, הרב מאיר בר-אילן ולוי אשכול. אשכול השיג בנקל את הסכמת חבריו על מפעל הבזק שיש להקים בנגב.”
כתב על כך ביומנו ד"ר יוסף ויץ, מראשי הקרן הקיימת לישראל (שביוזמתו הוקמו עוד ב-1943 שלושת המצפים): ”אותה שעה, נולד אצלנו הרעיון על חיזוק עמדתנו באותם אזורים שמתנכלים לנתקם מאתנו. הקמת עמדות – זו הייתה התגובה ובעמדות בזק הכתוב מדבר, שיהפכו במרוצת זמן קרוב ביותר לנקודות יישוב מבוססות.”
היקפו הנרחב של המבצע נועד ליצירת מציאות פוליטית חדשה בנגב הצפוני תוך כדי הפניית דעת הקהל של הציבור היהודי בארץ ובחו"ל לחשיבות יישוב הנגב. המארגנים העריכו כי יקשה על הבריטים לפנות בכוח מספר רב של נקודות. הקרבה היחסית בין הנקודות הייתה אמורה לאפשר להן לסייע אחת לשנייה בנושאי ביטחון ולוגיסטיקה.
ההכנות למבצע

הגופים המיישבים דאגו שהקרקעות עליהן עלו 11 הנקודות יהיו בבעלות יהודית. רכישת הקרקעות הייתה חלקה פרי יוזמה פרטית - משה סמילנסקי וחלקה מוסדית - חברת הכשרת היישוב והקרן הקיימת.
לעלייה לקרקע קדמה תוכנית מפורטת להנחת שני קווי מים מקידוח באזור ניר-עם אל היישובים החדשים. התוכנית הייתה של מהנדס המים של מקורות - שמחה בלאס שיזם הבאת צינורות באורך 200 ק"מ, שהוצעו למכירה בלונדון, לאחר שבמשך מלחמת העולם השנייה השתמשו בהם להזרמת מים לכיבוי השריפות שנגרמו על ידי התקפות האוויר הגרמניות. כמו כן הובער בחלק מהם דלק כדי לייצר מסכי עשן מעל לעיר ולהסתירה מהטייסים הגרמניים. על מנת לשמור על חשאיות המבצע, עוכבה הנחת הקווים ובפועל התבצעה רק ב-1947.
איוש הנקודות הוטל על כל הזרמים ההתיישבותיים. נמסרה הודעה ל-11 גופים התיישבותיים. רובם ישבו כפלוגות עבודה במושבות במרכז הארץ ומיעוטם עדיין היו גרעיני נוער במסגרת הפלמ"ח. על כל גוף כזה היה להכין לליל העלייה על הקרקע 25 חברים ו-5 חברות. המיקום המדויק אליו היה מיועד לעלות כל גוף נשמר בסוד עד לליל העלייה.
התאריך המדויק למבצע, במוצאי יום הכיפורים, נבחר על מנת להקטין את ערנות הבריטים ונבע משתי סיבות: הקושי לצפות שיהודים יוציאו לפועל מבצע כה גדול מיד אחרי הצום וגם מאחר שהיה זה מוצאי שבת וערב היום החופשי (יום א') של החיילים הבריטיים.
המוסדות העריכו את המבצע כמורכב ומסוכן ולכן הטילו את תכנון המבצע וביצועו על מטה ההגנה. כמפקד המבצע נקבע יוסף אבידר. לצורך המבצע גויסו מתנדבים מיישובים ותיקים, כלי רכב רבים ונוטרים שתפקידם היה לאבטח את המבצע. כל הציוד וחומרי הבנייה רוכזו בבסיסי היציאה על ידי חברת סולל בונה.
העלייה לקרקע

מספר שעות לאחר סיום צום יום הכיפורים החלו בהעמסת הציוד על המשאיות ובסביבות חצות יצאו משש נקודות הבסיס שיירות של מכוניות לעבר 11 הנקודות. השתתפו במבצע כ־200 משאיות וכלי רכב שונים וכ-1,000 איש. התנועה לנקודות עברה בשלום והשיירות לא התגלו (במקרה של חצרים, המשאיות הגיעו מבארות יצחק שבצפון והאנשים הגיעו במסע רגלי מבית אשל שבמזרח וזאת, כדי למנוע גילוי המשאיות על ידי תושבי באר שבע הערבית שלידה עבר מסלול ההגעה הרגלי). העבודה בנקודות עצמן נמשכה למעשה יומיים עד השלמת כל המבנים והגדרות שתוכננו.
העלייה עצמה נעשתה במתכונת הדומה לחומה ומגדל מבחינת ריכוז מאמץ של מספר רב יחסית של אנשים להקמה מהירה של התיישבות חדשה בשטח. אבל, החומה הייתה רק גדר תיל. המגדל היה מגדל עץ עם חבית מים. כמו כן הוקמו בכל נקודה מספר צריפים שהובאו במשאיות ואוהלים.
היישובים שעלו באותו לילה על הקרקע הם:
אורים (גרין) – 5 ק"מ דרום-מזרחית לגבולות. קבוצות נוער יוצאי בולגריה מתנועות גורדוניה והמכבי הצעיר מחבר הקבוצות, עלו על אדמות גרין, מבסיס יציאה בגבולות. השטח – 1,800 דונם.
בארי (נאח'ביר) – 6 ק"מ דרומית מערבית לבארות יצחק. גרעיני הנוער העובד, הצופים והחלוץ עלו על אדמות נח'ביר, מבסיס יציאה בבארות יצחק (ליד עלומים של היום). השטח – 5200 דונם.
גל און (חירבת מוסג'ת) – 6 ק"מ מזרחה לגת. יוצאי פולין מתנועת השומר הצעיר וחברי גרעין "ציון" מצפון אמריקה, עלו על אדמות חורבת מוסג'ת, מבסיס יציאה בגת. השטח – 3,000 דונם.
חצרים (קלטה) - 8 ק"מ מערבה לבית אשל. חברי קבוצת הצופים ג', מבסיס יציאה בבית אשל. השטח – 3,000 דונם.
כפר דרום (דיר אל בלח) - כ-1 ק"מ מזרחית לתחנת הרכבת של דיר אל בלח. גרעין הפועל המזרחי עלה על אדמות דיר אל בלח, מבסיס יציאה בבארות יצחק.
משמר הנגב (ביר מנסורה) – 15 ק"מ דרומית לרוחמה. גרעין הנוער הבורוכובי וכן פליטי שואה מצרפת, מבלגיה ומפולין, עלו על אדמות ביר מנסורה, מבסיס יציאה ברוחמה. השטח – 8,600 דונם.
נבטים – 10 ק"מ מזרחית לבית אשל. אנשי החלוץ מעיראק, עלו על אדמות מדסוס מבסיס יציאה בבית אשל.
נירים – 12 ק"מ מערבית לגבולות. גרעין השומר הצעיר וקבוצת נוער עולה מאירופה, עלו לאדמות דנגור מבסיס יציאה בגבולות. השטח – אין מידע.
קדמה (תל תורמוס) – שתי קבוצות הכשרה של הנוער העובד הקיבוץ המאוחד, עלו על אדמות תל תורמוס מבסיס יציאה בכפר מנחם. השטח – 3,000 דונם.
שובל (ביר זבאלה) – גרעיני השומר הצעיר מהארץ ומדרום אפריקה וגרעין ממעפילי פאטריה, עלו על אדמות ביר זבאלה, מבסיס יציאה ברוחמה. השטח – 2,700 דונם.
תקומה (סומרה) – גרעין דתי של הפלמ"ח ועולים מטורקיה, רומניה, הונגריה ותוניס, עלו על אדמות סומרה, מבסיס יציאה בבארות יצחק. השטח – 1,600 דונם.
התגובות למבצע

הבריטים הגיעו לרוב הנקודות כבר למחרת העלייה על הקרקע. אף על פי שעבודות הבנייה בנקודות היו עדיין בעיצומן, הם לא התערבו בנעשה ולא ניסו לפנות את המתיישבים בכוח ורק תחקרו את המתיישבים לגבי זהות בעלי הקרקע ומקורות המים.
גם בימים שאחרי כן נמנעו הבריטים מפעולה נגד היישובים החדשים. גם בשל העובדה כי החוק העות'מאני של איסור הריסת מבנה מקורה היה עדיין בתוקף, גם כי סברו שהנקודות הן מעין "תחנות ניסויים חקלאיים" (כפי שהיו שלושת המצפים), וגם (ואולי זו הסיבה העיקרית) מחשש לתגובה שלילית בעולם ובמיוחד מהתנגדות אמריקאית.
הבדווים תושבי האזור נחלקו לשניים בתגובותיהם הראשוניות. חלקם העדיפו לקבל בברכה את היהודים, מתוך תקווה שבואם יביא ברכה לאזור, ואף סיפקו מים לחלק מהנקודות, וחלקם התנגדו ליישובים החדשים. העיתונות הערבית הביעה עמדה חריפה נגד "כיבוש הנגב על ידי היהודים".
נתן אלתרמן פרסם ב-10 בינואר 1947, כתגובה לביקורו בכפר דרום, את השיר "צריף בנגב" בטור השביעי בעיתון דבר. השיר מתאר את גבורתם של העולים לנקודות, ועל הנערה בצריף: "אוֹר חַדְרָהּ מְשַׁנֶּה אֶת מַפַּת הַמִּזְרָח".
השפעת המבצע על תוכנית החלוקה

בינואר 1947, החלו בהנחת קו המים, שסיפק מים לנקודות החדשות מאזור ניר עם, ובאוקטובר באותה שנה הושלמה הזרמת המים גם לנקודות הדרומיות ביותר.
בתחילת פברואר 1947 עלו על הקרקע באזור עוד שלושה יישובים – מבטחים, צאלים ועלומים (יישוב בין באר שבע לרביבים שניטש לאחר מלחמת העצמאות).
בהמשך פברואר 1947 הכריז שר החוץ הבריטי - ארנסט בווין על מסירת בעיית ארץ ישראל להחלטת האו"ם.
ביוני 1947 ביקרה בנגב ועדת החקירה "אונסקופ" מטעם האו"ם והתרשמה מצינור המים החדש ומיכולת המתיישבים היהודים לקיים חקלאות באזור. בסופו של דבר מפת תוכנית החלוקה של האומות המאוחדות כללה את רוב שטחו של הנגב בשטח המיועד להקמת המדינה היהודית.
המלצת הוועדה להכליל את הנגב בתוך שטח המדינה היהודית הושפעה בעיקר מעובדת קיומן של 11 הנקודות וקו המים אליהן. חשיבותו של קו המים הייתה כה בולטת, שעורך עיתון דבר השבוע טרח להדפיס על מפת החלוקה את שני הקווים, המערבי והמזרחי.
לקריאה נוספת

שמחה בלאס, מי מריבה ומעש, גבעתיים: הוצאת מסדה, 1973
הערות שוליים

↑  חוזרים למקורות: משקים את ישראל, באתר ישראל היום, 3 באוקטובר 2017
↑  עם העולים לנגב, דבר, 8 באוקטובר 1946
↑  עתוני מצרים על ההתיישבות בנגב - בסגנון צבאי, דבר, 9 באוקטובר 1946
↑  הדי ההתיישבות בנגב, דבר, 9 באוקטובר 1946
↑  בנגב ו"לנגב", דבר, 14 בפברואר 1947
A World of Our Own

| --- | --- |

 סינגל בביצוע המשחרים
 מתוך האלבום "A World of Our Own"
 יצא לאור:  9 באפריל 1965
 סוגה:  קאנטרי 
 בי-סייד:  "Sinner Man"
 חברת תקליטים:  W&G Records
 כתיבה:  טום ספרינגפילד
 
| --- | --- |
 סינגל בביצוע סוני ג'יימס
 מתוך האלבום A World of Our Own
 יצא לאור:  ינואר 1968
 סוגה:  קאנטרי
 חברת תקליטים:  Capitol
 כתיבה:  טום ספרינגפילד
 
"A World of Our Own" (בעברית: "עולם משלנו") הוא סינגל משנת 1965, שכתב טום ספירנגפילד, וזכה להצלחה בינלאומית בביצוע של להקת המשחרים. הסינגל הגיע למקום ה-19 במצעד בילבורד הוט 100, ולמקום השני במצעד Easy Listening.
שלוש שנים לאחר מכן, הקליט את השיר "A World of Our Own" זמר הקאנטרי סוני ג'יימס. זה היה השיר השישי שלו שהגיע למקום הראשון ברציפות, והלהיט ה-26 במספר שצעד במצעד מוזיקת הקאנטרי של ארצות הברית. הסינגל שהה במקום הראשון במשך שלושה שבועות, והיה במצעד 15 שבועות בסך הכל.