stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נצר חזני (גוש קטיף)
שם היישוב ותחילתו

היישוב החל את דרכו בסוף מאי 1973 (כ"ז באייר תשל"ג) כהיאחזות נח"ל בשם "גדיש", ששמו הוסב לאחר מספר שבועות ל"קטיף". היאחזות קטיף הייתה היישוב הראשון בגוש קטיף והראשון להתאזרח ברצועת עזה בכלל לאחר מלחמת ששת הימים.
בינתיים תוכנן להקים במקום יישוב אזרחי שנקרא בשם הזמני קטיף א'. גרעין שהתכונן לאכלס יישוב זה, התיישב בחורף תשל"ו בכפר דרום, שהתפנה מגרעין הנח"ל שישב בו עד אז.
בכ"ב בשבט תשל"ז (פברואר 1977) עלה הגרעין בן 12 המשפחות חברי תנועת עזרא, לקרקע בקטיף א'.
לקראת אזרוח ההיאחזות הוחלט לקרוא ליישוב הקבע בשם "נצר חזני", על שמו של שר הסעד מיכאל חזני שהיה מראשי ההתיישבות הדתית בארץ.
בטקס האזרוח שהתקיים בפברואר 1977, בו השתתפו כאלפיים איש, אמר יצחק רבין, ראש הממשלה באותה העת: ”זהו יום גדול למדינה ולהתיישבות, יום המסמל את ביסוס אחיזתנו באזור, שמאז מלחמת ששת הימים נעשה לחלק בלתי נפרד מהמדינה וביטחונה.” לפי מרים ביליג וחגי הוברמן, לימים חזר רבין על עמדתו זו ואף הזכיר את דבריו אלה כאשר ביקר תשע שנים לאחר מכן בגוש קטיף כשר ביטחון בממשלת פרס, באמרו: "כמו לפני תשע שנים, כך גם היום אני מאמין שלאזור הזה יש עתיד התיישבותי, כלכלי, חברתי ותפקיד ביטחוני – והוא חייב להיות חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל״.
אופי היישוב

המאפיין הבולט במושב היה הרכבו המיוחד במשפחות מחמש עשרה ארצות מוצא, החיים חיי קהילה משותפים. עיקר פרנסת המשפחות במושב הייתה חקלאות: בשנות השבעים והשמונים התפרנסו החקלאים בנצר חזני מגידולי פרחים בבתי גידול (חממות), לקראת סוף שנות השמונים ובשנות התשעים הסבו את תחום הגידול לירקות ובעיקר עגבניות. בסוף שנות התשעים החלו החקלאים בנצר חזני ובכל המושבים בגוש קטיף, לגדל ירקות עלים ותבלינים נקיים מתולעים בשיטת גידול ייחודית והמושב נחשב למוביל בתחום החקלאות האורגנית שנקרא ירקות ללא חרקים. ילדי המושב למדו בבית הספר האזורי בנוה דקלים ונהנו מפעילות חינוכית ותרבותית מגוונת באמצעות סניף בני-עקיבא.
קורבנות הטרור תושבי היישוב

כמו כלל תושבי ההתנחלויות ברצועת עזה, סבלו תושבי נצר חזני מפעילות טרור מצד שכניהם הערביים, הן בניסיונות חדירת מפגעים למושב, הן בהפגזות רבות של נשק תלול מסלול (פצצות מרגמה ורקטות קסאם) אליו והן בכבישי הגישה בין היישובים ובציר כיסופים, שהיווה כביש הגישה היחידי אל היישובים מתחילת שנות התשעים. במהלך השנים נהרגו בפיגועי טרור שלושה מתושבי המושב:
איתמר יפת, בן המושב, נרצח ב-21 בנובמבר 2000, על ידי צלף ערבי בצומת גוש קטיף בציר כיסופים, כשהיה בדרכו לסייע לתושבי כפר דרום בפעילות מחאה, ימים ספורים לאחר רצח שאירע סמוך לכפר.
ב־27 בנובמבר 2001, נרצחה לא הרחק ממקום הרצחו של יפת תושבת מושב נוספת, אתי פחימה. פחימה, אם לארבעה בת 45, עבדה כגננת באחד מיישובי הגוש. מחבל פעיל חמאס זחל בשעות הערב המוקדמות אל הכביש בו נסעה ופתח בירי לעבר אוטובוס ילדים ולעבר מכוניות נוספות שנסעו על הכביש הגישה אל הגוש. כתוצאה מהירי נהרגה פחימה.
רב המושב הרב יצחק עראמה נרצח כשנסע עם ילדיו בבוקר יום שישי, 20 בדצמבר 2002 לשבת חתן של אחיו של איתמר יפת בנתניה. סמוך לגשר מור פתח מחבל בירי לעבר רכב הרב. כדור אחד פגע בעורפו של עראמה והרגו במקום.
בתוכנית ההתנתקות

בעקבות חקיקת חוק יישום תוכנית ההתנתקות וחוק פינוי-פיצוי שבמסגרתם ביקשה הממשלה בראשותו של אריאל שרון לפנות את המושב, עבר חבר הכנסת אפי איתם להתגורר במושב על מנת להוביל שם את המאבק והמחאה כנגד תוכנית ההתנתקות. בין השאר, שכנע איתם את התושבים להפקיד את הנשק כשבוע לפני תחילת ביצוע התוכנית.
ב־18 באוגוסט 2005 פונה המושב, עם שאר יישובי גוש קטיף, במסגרת תוכנית ההתנתקות. שמונים המשפחות שהתגוררו בו, יחד עם עשרות משפחות ומאות צעירים שעברו להתגורר במושב חודש טרם הפינוי, נפרדו מהמושב בתפילה ונסעו לקיים תפילה מיוחדת בכותל המערבי בירושלים.
כ-40 משפחות בנות המושב מתגוררות באופן זמני באתר הקרווילות של קיבוץ עין צורים הסמוך לקריית מלאכי. כ-5 משפחות מתגוררות באתר קראוילות שהוקם במושב אבני איתן שברמת הגולן. חלק נוסף מהמשפחות עבר להתגורר זמנית באתר הקרוילות סמוך ליישוב ניצן ובהדרגה החלו האחרונים לעבור ממגורים בקרוילות לבתי הקבע ביישוב החדש באר גנים הממוקם מצפון לאשקלון. בנוסף לכל אלה, משפחות בודדות החליטו לקבוע את מושבן ביישובים שונים ברחבי הארץ.
היישוב החדש

לאחר פינוי גוש קטיף, עשרות משפחות עברו להתגורר ביישוב חדש באותו שם, נצר חזני, שהוקם בשטח המועצה האזורית נחל שורק, שנקרא על שם המושב ברצועת עזה. במושב נבנו כ-130 יחידות דיור, מתוכם 40 יחידות למשפחות חקלאיות.
ראו גם

נצר חזני
גוש קטיף
תוכנית ההתנתקות
ביצוע תוכנית ההתנתקות
שיקום מפוני גוש קטיף וצפון השומרון
חיספין ועין צורים
הערות שוליים

↑  עולים מבריה"מ יתיישבו בישוב העירוני בפתחת רפיח, דבר, 1 ביוני 1973
↑  שמות ליישובים חדשים, דבר, 8 באוגוסט 1973
↑  עיתון מעריב 22/2/76 היאחזות כפר דרום אוזרחה ואוכלסה בבחורי ישיבת הסדר.
↑  דני צדקוני, ישובכם יהיה חלק בלתי נפרד מישראל, דבר, 11 בפברואר 1977
↑  מרים ביליג וחגי הוברמן, מדיניות ממשלות ישראל כלפי ההתיישבות היהודית בחבל עזה, אוניברסיטת אריאל בשומרון, עמ' 8
↑  ארי שביט‏, כך הגיע נצר חזני אל קיצו, באתר וואלה
| ההתנחלויות שפונו במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| גוש קטיף | נוה דקלים • נצר חזני • פאת שדה • קטיף • רפיח ים • שירת הים • שליו • תל קטיפא • בדולח • בני עצמון • גדיד • גן אור • גני טל • כפר ים • כרם עצמונה • מורג • דהנייה |  |
| התוחמת הצפונית | אלי סיני • דוגית • ניסנית |  |
| מרכז רצועת עזה | כפר דרום • נצרים |  |
| צפון השומרון | גנים • כדים • חומש • שא-נור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568882205171 
מתחם אוהלים שהקימו מקצת תושבי נצר חזני המפונה בגן ציבורי בתל אביב, במחאה על הכישלון של הממשלה לספק להם תחלופת מגורים ראויה
שלד בית הכנסת החדש ביישוב נצר חזני המתחדש, אוקטובר 2011
בניה סרור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1999 (בן 25) עפולה, ישראל
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מספר:  23
 קבוצות כשחקן
 2019–2023   2023–:  הפועל גלבוע גליל   מכבי עירוני רמת גן
 
בניה סרור (נולד ב-1 בנובמבר 1999) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הסנטר במכבי עירוני רמת גן
ביוגרפיה

סרור נולד בעפולה למשפחה עם שני אחים, אחיו הגדול אלייה, הוא כדורסלן במכבי חיפה מהליגה הארצית.
סרור גדל במחלקות הנוער של גלבוע/מעיינות וב-2019 עלה לקבוצת הבוגרים של הפועל גלבוע גליל שם העמיד בעונתו הראשונה ממוצע 2.3 נקודות ו-2.5 ריבאונדים ב-9.3 דק' למשחק ב-13 משחקים בליגה ו-2.8 נק' בפלייאוף. באוגוסט 2020 האריך את החוזה בקבוצה ל-3 שנים נוספות. בעונתו השנייה במועדון העמיד ממוצע של 1.6 נק' ו-2.2 ריבאונדים ב-8.2 דק' למשחק ב-26 משחקים בליגה ו-1.4 נק' בפלייאוף אז הגיעה הקבוצה לגמר הפלייאוף.
באוגוסט 2023 הוא חתם במכבי רמת גן.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, בניה סרור חתם במכבי רמת גן: "מרגיש שזה המקום בו אעשה קפיצה", באתר וואלה, 28 ביוני 2023
תאוריית הקשר על ממשלת הכיבוש הציונית

ממשלת הכיבוש הציונית, או ממשלה תחת כיבוש ציוני (באנגלית: Zionist Occupation Government או Zionist-Occupied Government, בראשי תיבות:
Z.O.G) היא תאוריית קשר אנטישמית לפיה הממשלות הרשמיות ברוב ארצות העולם אינן אלא ממשלות בובות, כאשר בפועל שולטת בהן ממשלת ישראל או היהודים ככלל. התאוריה נפוצה מאוד בקרב ארגונים נאו-נאציים ולאומניים בארצות הברית ובאירופה ופופולרית ביותר בקרב מוסלמים אנטישמים ומהווה סמן מודרני מאוד מוכר של האנטישמיות המוסלמית. על אף השימוש במילה Zionist, תאוריית הקשר מתייחסת ליהודים בכלל, ולא רק לציונים, והיא אנטישמית מיסודה ולא רק אנטיציונית כפי שחלקם מנסים לטעון.
המשתמשים במושג ZOG הם חלק מארגונים אנטישמיים המאמינים בעליונות הגזע הלבן בכל רחבי העולם ולא רק בארצות הברית, וביניהם: פמיאט (רוסיה), KKK, זהות נוצרית, וכדומה. בנוסף, חלק מן המשתמשים במושג הם פרו-פלסטינים המנסים להסית נגד ישראל בעקבות הסכסוך הישראלי-ערבי.
מקור השם ושימושו כיום

ראשיתה של התאוריה בשנת 1976 במאמר "Welcome to ZOG-world" של הנאו-נאצי האמריקאי אריק תומפסון, אולם את פרסומה קיבלה במאמר אשר פורסם בשנת 1984 בניו יורק טיימס, ותיאר את פעולותיו של ארגון נאו-נאצי אמריקאי בשם "המסדר" ("The order"), אשר אסף כספים באמצעות מעשי שוד, במטרה להילחם בממשלת ארצות הברית הנשלטת לכאורה על ידי ממשלת הכיבוש הציונית. נטען[דרושה הבהרה] כי הארגון עצמו הוקם בהשראת הספר "יומני טרנר" בו מתוארת שליטה יהודית על ממשל ארצות הברית והשתלטות האדם הלבן על העולם.
מטרתו של "המסדר" היא הקמת מדינה משלהם בצפון ארצות הברית, שתהיה "נקייה" לגמרי מיהודים, מבעלי עור כהה ומבני מיעוטים נוספים. ב-1983, כחלק ממעשי השוד, ירה חבר "המסדר" במרכז קהילתי יהודי בלוס אנג'לס כדי להדגיש את נקודת ראייתו ולצורכי הסתה.
הכינוי ZOG ("ממשלת הכיבוש הציונית") נפוץ בפרסומים אנטישמיים שונים. למשל, באתר "Jew Watch" נטען שכל מדינות המערב ומדינות נוספות נשלטות על ידי "ממשלות כיבוש ציוניות". נאו-נאצים בשוודיה טענו שהממשלה "מדללת את הגזע הלבן בשוודיה" וכינו אותה "ממשלת הכיבוש הציונית השוודית". פרסומו של המושג והשימוש הנרחב במושג זה כיום נובע מפוסט באתר אינטרנט של האומות האריות ב-1996 שבו הם תבעו את הכרזת עצמאותם. במאמר זה נאמר ”ההיסטוריה של הממשלה הנוכחית הנשלטת על ידי ישראל (יהודים) אינה טובה, היא כללה הרבה תאונות ונפגעים... כולם בעלי קשר לשליטה המוחלטת במדינות אלו.”
ראו גם

המסדר (נאו-נאציזם)
תאוריית הקשר על הבונים החופשיים והיהודים
תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים
הישות הציונית
תאוריית הקשר על רצח עם של האדם הלבן
הערות שוליים

↑  Daniels, Jessie, White Lies: Race, Class, Gender and Sexuality in White Supremacist Discourse, 1997
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנצ'סטר
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

הבריגנטים היו השבט הקלטי העיקרי באזור הידוע כיום בצפון אנגליה; הם החזיקו במשלט על הגבעה שבה נמצאת כיום קתדרלת מנצ'סטר, מול גדות הנהר אירוול. הטריטוריה שלהם השתרעה לאורך השפלה הפורייה שבה נמצאות כיום סלפורד וסטרטפורד. בשנת 79, לאחר תחילת הכיבוש הרומי בבריטניה, הורה גנאיוס יוליוס אגריקולה להקים מבצר רומי בשם ממוקיום על מנת להבטיח שדווה ויקטריקס (צ'סטר) ואבורקום (יורק) יהיו מוגנות מפני הבריגנטים. האזור של מרכז מנצ'סטר היה מיושב בקביעות מאז אותה תקופה, וניתן לראות את שרידי יסודות המבצר בקאסלפילד. היישוב הרומי במנצ'סטר התפוגג ככל הנראה במאה ה-3; הוויקוס, יישוב אזרחי, ננטש באמצע המאה ה-3, אך ייתכן שהמבצר היה מאוכלס בחיל מצב קטן עד שלהי המאה ה-3 או תחילת המאה ה-4‏. עם פלישת ויליאם הכובש ב-1066 עברו רוב התושבים להצטלבות הנהרות אירוול ואירק. רוב האזור הנרחב שמסביב ננטש לאחר הטרדות הצפון.
תומאס דה לה וור, בעל אדמות מקומי, הקים ובנה כנסייה עבור הקהילה המקומית ב-1421. כנסייה זו ידועה כיום כקתדרלת מנצ'סטר; בתי המגורים של מכללת הכנסייה משמשים כיום כמשכנם של בית הספר צ'טהאם למוזיקה וספריית צ'טהאם. הספרייה, שנפתחה ב-1653 ועודנה פעילה, היא הספרייה הציבורית העתיקה ביותר בממלכה המאוחדת.
מנצ'סטר מוזכרת בתעודות משנת 1282 כמקום שיש בו שוק. בערך במאה ה-14 הגיעו אל העיר אורגים וטווים פלמים, הנחשבים לעיתים כמי שייסדו את תעשיית הטקסטיל המקומית. מנצ'סטר הפכה למרכז סחר חשוב בצמר ובפשתן, ובערך בשנת 1540 התרחבה והפכה לעיירה המאוכלסת והגדולה ביותר בכל לנקשייר. הקתדרלה ובנייני צ'טהאם הם השרידים היחידים מאותה תקופה.
במלחמת האזרחים האנגלית של אוליבר קרומוול נטו תושבי מנצ'סטר לטובת תומכי הפרלמנט. קרומוול העניק לעיר את הזכות לבחור נציג מטעמה לפרלמנט, אך הדבר לא נמשך זמן רב. צ'ארלס וורסלי, שכיהן מטעם העיר במשך שנה, מונה לאחר מכן למייג'ור גנרל של לנקשייר, צ'שייר וסטפורדשייר בתקופת שלטון המייג'ור גנרלים, שהייתה תקופה באנגליה הקרומווליאנית שבה הונהג משטר צבאי ישיר. וורסלי היה פוריטן אדוק, ואסר על פעילות המסבאות ועל חגיגות חג המולד; הוא מת ב-1656.
זמן מה לאחר 1600 עלתה צריכת הכותנה באזור, בתחילה כתערובת של סיבי כותנה ופשתן, אך בשנת 1750 בקירוב יוצרו סיבי כותנה טהורים, והכותנה תפסה את מקום הפשתן מבחינת חשיבות. האירוול והמרזי הפכו לנתיבי ניווט מסודרים ב-1736, וחיברו את מנצ'סטר והרציפים הימיים שעל המרזי. תעלת ברידג'ווטר, שהייתה תעלת המים המלאכותית הראשונה במדינה, נפתחה ב-1761, ודרכה הובא פחם למרכז מנצ'סטר מהמכרות בוורסלי. השילוב בין התחרותיות והיעילות המתגברת הובילו להורדת עלות הפחם והפחתת עלות שינוע הכותנה הגולמית. מנצ'סטר הפכה לשוק מרכזי עבור מוצרי טקסטיל שנוצרו ביישובים המקיפים אותה. בורסת סחורות ומספר מחסנים גדולים שנפתחו ב-1729‏ סייעו למסחר המקומי. ב-1780 החל ריצ'רד ארקרייט בבניית מפעל הכותנה הראשון של העיר.
היסטוריה > לאחר המלחמה

תעשיית הכותנה התדרדרה גם בשנות השלום שלאחר המלחמה, וב-1968 נסגרה בורסת הסחורות המקומית. ב-1963 היה נמל מנצ'סטר לשלישי בגודלו במדינה, והעסיק למעלה מ-3,000 עובדים, אך התעלה לא התאימה לנפח המטען שעבר דרכה. התנועה לנמל פחתה בהדרגה, וב-1982 נסגר הנמל. התעשייה הכבדה החלה להתדרדר החל משנות ה-60, וגודלה הצטמצם עוד יותר בעקבות המדיניות הכלכלית שהנהיגה מרגרט תאצ'ר ב-1979. בין 1961 ל-1983 ירד מספר העבודות בתחום הייצור ב-150,000‏. הפריחה מחדש החלה בשלהי שנות ה-80, עת החלו מיזמים עסקיים שונים. שתי הצעות לאירוח המשחקים האולימפיים היו חלק מתהליך שמטרתו להגביר את המודעות הבינלאומית לעיר, אך מנצ'סטר הפסידה בהתמודדות לאתונה ב-1990 בהתמודדות על אירוח אולימפיאדת 1996, ולסידני ב-1993 בהתמודדות על אירוח אולימפיאדת 2000‏.
למנצ'סטר יש היסטוריה של תקיפות המיוחסות לבדלנים מאירלנד, בהן קדושי מנצ'סטר של 1867, הצתה ב-1920, סדרה של פיצוצים ב-1939, ושתי פצצות ב-1992. ב-15 ביוני 1996 ביצע ארגון PIRA, אחד מפלגי הצבא האירי הרפובליקני פיגוע, שכלל הפעלת פצצה גדולה ליד חנות במרכז העיר. הייתה זו אחת הפצצות הגדולות ביותר שהופעלה על אדמת המדינה, והיא גרמה ליותר מ-200 פצועים, נזקים כבדים לבניינים סמוכים, וחלונות שבורים במרחק רב. עלות תיקוני הנזקים המיידיים הוערכה בכ-50 מיליון לירות שטרלינג, אך תוך זמן קצר התברר כי היא גבוהה יותר. עלות הביטוחים הסופית הייתה למעלה מ-400 מיליון שטרלינג, ובתי עסק רבים לא התאוששו מאובדן ההכנסה שנגרם להם. מרכז העיר עבר תהליך התחדשות מקיף בעקבות ההשקעות שלאחר הפיגוע ב-1996 ואירוח משחקי חבר העמים הבריטי בשנת 2002. מתחמים חדשים ומשופצים הפכו ליעדי קניות ובידור פופולריים, ומנצ'סטר ארנדייל הפך לקניון הגדול ביותר במדינה ששוכן במרכז עיר.
חלקים רבים של העיר, המתוארכים לשנות ה-60 ואילך, נהרסו או נבנו מחדש ועברו תהליך מודרניזציה תוך שימוש בזכוכית ופלדה. המפעלים הוותיקים הפכו לבתי מגורים מודרניים, באזור הולם (Hulme) הוצאו לפועל תוכניות חידוש מקיפות, וברחבי העיר פותחו דירות לופט במחירים גבוהים. מגדל ביטהאם, שבנייתו הסתיימה ב-2006, התנשא לגובה 169 מטרים ו-47 קומות, והוא הבניין הגבוה ביותר במדינה מחוץ ללונדון. 23 הקומות הראשונות משמשות את מלון הילטון המקומי, ו-24 העליונות מכילות את דירות המגורים. בינואר 2007 הוחלט להקים בעיר קזינו גדול ממדים, אך למרות האישור הראשוני בבית הנבחרים החליט בית הלורדים להתנגד לכך. היוזמה בוטלה, ופיצויים ניתנו לגורמים השונים שהיו מעורבים במהלך.
מאז תחילת המאה ה-21 נחשבת מנצ'סטר כעיר השנייה בממלכה המאוחדת על ידי גורמי עיתונות בינלאומיים, הציבור הבריטי ושרים בממשלת בריטניה. במשאל שערך ה-BBC ב-2007 הקדימה העיר את ברמינגהאם וליברפול בקטגוריית העיר השנייה באנגליה, אך גם בקטגוריית העיר השלישית. הקריטריונים להכללה בקטגוריה לא היו רשמיים או מוגדרים היטב. מנצ'סטר איננה העיר השנייה בגודלה מבחינת אוכלוסייה, אך נטען כי להיסטוריה ולתרבות שלה יש משקל רב יותר. אולם, תואר זה, שאיננו רשמי, מוחזק באופן לא רשמי על ידי ברמינגהאם מאז תחילת המאה ה-20‏.
ב-22 במאי 2017 אירע פיגוע התאבדות במנצ'סטר ארנה בתום הופעה של הזמרת אריאנה גרנדה, בו נהרגו 22 בני אדם ונפצעו למעלה מ-50. ארגון המדינה האיסלמית נטל אחריות לפיגוע.
גאוגרפיה

מנצ'סטר נמצאת במרחק 257 קילומטרים צפונית-מערבית ללונדון, והיא שוכנת באזור דמוי קערה הגובל בצפון ובמזרח בהרי הפנינים, שהוא רכס הרים המשתרע לאורך צפון אנגליה, ובדרום במישור צ'שייר. מרכז העיר בנוי על הגדה המזרחית של הנהר אירוול, ליד נקודת המפגש שלו עם הנהרות מדלוק ואירק, וגובהו בין 35 ל-42 מטרים מעל גובה פני הים. נהר המרזי זורם דרך דרום העיר. רוב החלק הפנימי של העיר, ובעיקר באזור הדרומי, נמצא על אזור שטוח, וניתן לצפות בו מבניינים גבוהים ברחבי העיר וממרגלות הגבעות ואדמות הבור של הרי הפנינים, המתכסים לעיתים בשלג במהלך החורף. מאפייניה הגאוגרפיים של מנצ'סטר השפיעו רבות על התפתחותה המוקדמת כעיר התעשייה הראשונה בעולם. המאפיינים הם האקלים, קרבתה לנמל של ליברפול, זמינות אנרגיית מים מהנהרות העוברים לידה ובתוכה, ומאגרי הפחם הסמוכים.
השם מנצ'סטר, שניתן באופן רשמי רק לאזור המטרופוליטני של מנצ'סטר רבתי, משמש שטחים נרחבים יותר, בהם "אזור העיר מנצ'סטר", "עיירת הדואר מנצ'סטר" ו"אזור אגרת העומס מנצ'סטר רבתי". התחום העירוני שבמרכזו העיר מנצ'סטר משמש להגדרת שוקי הבתים, קשרים עסקיים, דפוסי הגעה למקום העבודה, אזורים מנהליים וכדומה. לפי הסוכנות לפיתוח כלכלי The Northern Way, האחראית על צמצום הפערים בין צפון אנגליה לשאר המדינה, התחום העירוני של מנצ'סטר כולל גם את הרבעים המטרופוליטניים סטוקפורט, טמסייד, טראפורד, בולטון, ברי, אולדהאם, ויגאן ורוצ'דייל, ביחד עם היי פיק (הנמצא מחוץ לאזור צפון מערב אנגליה), מזרח צ'שייר, מערב צ'שייר וצ'סטר וורינגטון.
לפי המשרד לסטטיסטיקות לאומיות מנצ'סטר היא היישוב המאוכלס ביותר באזור האורבני מנצ'סטר רבתי, שהוא אגד הערים השלישי בגודלו בממלכה המאוחדת. בעיר יש תערובת של אזורים אורבניים צפופי אוכלוסין ואזורי פרברים. היטון פארק, המשתרע על פני 2600 דונם, הוא השטח הציבורי הפתוח הגדול ביותר בעיר. בכל צדדיה גובלת העיר ביישובים גדולים, למעט קטע קטן לאורך הגבול הדרומי עם צ'שייר. הכבישים המהירים M60 ו-M56 חוצים את דרום העיר, דרך נורת'נדן ווייטנשו בהתאמה. מסילות רכבת כבדות מגיעות לכל הכיוונים בעיר, והתחנה העיקרית שלהן היא תחנת מנצ'סטר פיקדילי.
אקלים

האקלים השורר במנצ'סטר הוא אקלים ימי ממוזג, בדומה לרוב האיים הבריטיים, עם עונת קיץ קרירה ועונת חורף מתונה. לאורך רוב השנה יורדים משקעים, בדרך כלל בכמות לא גדולה. כמות הגשמים הממוצעת היורדת בעיר היא 806.6 מילימטרים לשנה, בהשוואה לממוצע לאומי של 1,125 מילימטרים. ממוצע ימי הגשם השנתי הוא 140.4‏, ובממלכה המאוחדת כולה הוא 154.4‏. אולם, רמת הלחות של העיר גבוהה יחסית, ובזכותה היו תנאים נוחים לייצור טקסטיל כיוון שהסיבים נטו פחות להישבר. בעיר יורד יחסית מעט שלג, בעיקר בגלל אפקט החימום של האזור האורבני. אולם, בגבעות הרי הפנינים ויער רוזנדייל, המקיפות את העיר מצד מזרח ומצד צפון, יורד יותר שלג, הגורם לעיתים לסגירת דרכים המובילות מהעיר.
| אקלים במנצ'סטר> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים במנצ'סטר> ינואר.6.4.1.3.69 | אקלים במנצ'סטר> פברואר.6.6.1.2.50 | אקלים במנצ'סטר> מרץ.8.9.2.5.61 | אקלים במנצ'סטר> אפריל.11.6.4.3.51 | אקלים במנצ'סטר> מאי.15.3.7.3.61 | אקלים במנצ'סטר> יוני.18.2.10.1.67 | אקלים במנצ'סטר> יולי.19.6.12.0.65 | אקלים במנצ'סטר> אוגוסט.19.5.11.9.79 | אקלים במנצ'סטר> ספטמבר.17.0.10.0.74 | אקלים במנצ'סטר> אוקטובר.13.7.7.5.77 | אקלים במנצ'סטר> נובמבר.9.1.3.6.78 | אקלים במנצ'סטר> דצמבר.7.1.2.0.79 | אקלים במנצ'סטר> שנה.12.75.6.14.811 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Worldweather.org
אתרים ורחובות

הבניינים במנצ'סטר מגוונים מבחינת סגנונם האדריכלי, הנע בין התקופה המודרנית לאדריכלות מודרנית. העיר מאופיינת בשימוש נרחב בלבנים אדומות, וחלק ניכר ממאפייני האדריכלות שלה קשורים להיותה מרכז סחר עולמי בכותנה בעבר. בסמוך למרכז העיר נמצאים מפעלי כותנה רבים, חלקם נותרו כפי שהיו בעת סגירתם וחלקם הפכו לבתי מגורים ובנייני משרדים. בית עיריית מנצ'סטר, השוכן בכיכר אלברט, נבנה בסגנון התחייה הגותית ונחשב לאחד המבנים הוויקטוריאניים החשובים ביותר באנגליה. הוא שימש בסרטים כאתר צילומים חלופי לארמון וסטמינסטר, בו חל איסור לצלם. במנצ'סטר יש מספר גורדי שחקים שנבנו בשנות ה-60 ובשנות ה-70, שהגדול מביניהם היה מגדל CIS בתחנת ויקטוריה עד שמגדל ביטהאם הושלם ב-2006; בניין זה הוא דוגמה לגורדי שחקים מודרניים, והוא כולל מלון הילטון, מסעדה, ודירות מגורים. עם השלמתו הוא היה לאחד הבניינים הגבוהים ביותר בממלכה המאוחדת מחוץ ללונדון, אם כי בתחילת 2008 החלה בנייתו של מגדל פיקדילי מאחורי תחנת מנצ'סטר פיקדילי.
פארק היטון זוכה הפרסים שוכן בצפון העיר ומשתרע על פני 610 אקרים, ובשל כך נחשב לאחד הפארקים העירוניים הגדולים ביותר באירופה. בעיר יש בסך הכל 135 פארקים, גנים ואזורים ציבוריים פתוחים. המונומנטים הציבוריים העיקריים של מנצ'סטר נמצאים בשתי כיכרות גדולות. בכיכר אלברט נמצאים מונומנטים לנסיך אלברט, הבישוף ג'יימס פרייזר, הבנקאי והפילנתרופ המקומי אוליבר הייווד, ויליאם גלאדסטון וג'ון ברייט. בגני פיקדילי יש מונומנטים לזכר המלכה ויקטוריה, רוברט פיל, ג'יימס ואט והדוכס מוולינגטון. האנדרטה שבכיכר סנט פיטר היא מצבת הזיכרון הראשי לזכר בני העיר שנהרגו במלחמות. מצבת הזיכרון לאלן טיורינג בגני ויטוורת' מנציחה את תפקידו כאחד ממניחי יסודות מדעי המחשב. פסלו של אברהם לינקולן בכיכר לינקולן מנציח את התפקיד של לנקשייר ברעב הכותנה ובמלחמת האזרחים האמריקנית שנערכה בשנים 1861–1865‏.
אחת הדרכים הוותיקות ביותר בעיר היא רחוב מרקט, שבעבר נקראה מרקט סטיד ליין. רוב מתאר הדרך הימי-ביניימי מסביב לכיכר השוק המקורית הוסר במסגרת הפיתוח מחדש שהתרחש בשנות ה-70, ורחובות עתיקים כגון סמית'י דור נעלמו. אחד הרחובות העתיקים ששרדו הוא לונג מילגייט, שהוביל מהכיכר לכיוון צפון. רחוב ויטוורת' הוא דרך רחבה מהמאה ה-19, המשתרע מדינסגייט ללונדון רואד, ורובו מקביל לתעלת רוצ'דייל. הרחוב חותך את רחובות הנסיכה, צ'פסטו ואלביון. הוא מתוחם על ידי בנייני לבנים גדולים, שבעבר היו מחסנים וכיום משמשים בעיקר למגורים. רחוב מוזלי מקביל לרחובות פורטלנד, ויטוורת' ודינסגייט, והוא משתרע בין גני פיקדילי לכיכר סנט פיטר. הרחוב סגור לרוב כלי התחבורה, למעט המסילות של חברת מנצ'סטר מטרו-לינק. רחוב קורפוריישן הוא תוספת ויקטוריאנית למתאר הרחובות העירוני. רחוב זה חצה בעת בנייתו מספר שכונות עוני בדרך לרחוב מרקט, והיה הדרך הראשית שחיברה בין רחוב קרוס (וכיכר אלברט החדשה באותה תקופה) והדרכים השונות שבצפון העיר. רחוב וילמסלו, הנמצא דרומית-מזרחית למרכז העיר, הוא מרכז חיי הסטודנטים במנצ'סטר.
תרבות > מוזיקה

להקות רבות החלו את דרכן במנצ'סטר ובהן הסמית'ס, באזקוקס, ג'וי דיוויז'ן והיורשת שלה ניו אורדר, ואואזיס. היא הייתה גם מקום צמיחתן של להקות אינדי רוק ידועות כגון הסטון רוזס. להקות אלה החלו את דרכן בסצנה המוזיקלית המכונה "מדצ'סטר", שהתרכזה סביב מועדון הלילה הידוע "דה האסיינדה" ופותחה על ידי טוני וילסון שייסד את הלייבל פקטורי רקורקדס. הזמרים איאן בראון (הסטון רוזס) ומוריסי (הסמית'ס) החלו גם בקריירות סולו. להקות ידועות נוספות שמוצאן או מקום פעילותן העיקרי הוא מנצ'סטר הן טייק ד'את, סימפלי רד, הוורב, ההוליס, מתבודדי הרמן והבי ג'יז, שאמנם קשורים לאוסטרליה, אך גדלו בצ'ורלטון.
אולם ההופעות הראשי של מוזיקת הפופ בעיר הוא המנצ'סטר איבנינג ניוז ארנה, השוכן ליד תחנת ויקטוריה, המכיל למעלה מ-21,000 מקומות. האולם הוא הגדול ביותר מסוגו באירופה, ובשנת 2001 נבחר לאולם השנה על ידי אתר האינטרנט Pollstar‏. אולמות ידועים נוספים הם מנצ'סטר אפולו ומנצ'סטר אקדמי.
למנצ'סטר יש שלוש תזמורות, והן: תזמורת האלה, הקאמרטה של מנצ'סטר והתזמורת הפילהרמונית של ה-BBC. העיר היא גם מרכז ללימודים מוזיקליים, הנערכים במכללה המלכותית הצפונית למוזיקה ובבית הספר צ'טהאם למוזיקה. אולם ההופעות הראשי עבור מוזיקה קלאסית היה הפרי טרייד הול ברחוב פיטר, שפעל עד שנת 1996. באותה השנה נפתח הברידג'ווטר הול ובו 2,500 מקומות ישיבה.
מנצ'סטר ידועה גם בזכות הפעילות המקומית של תיאטרון, אופרה וריקודים, והיא מקום משכנם של מספר אתרי הופעות גדולים כגון בית האופרה של מנצ'סטר המארח סיבובי הופעות גדולים והפקות של הווסט אנד, תיאטרון פאלאס, והרויאל אקסצ'יינג'.
תרבות > מוזיאונים וגלריות

מוזיאונים אחדים במנצ'סטר מוקדשים להנצחת ההיסטוריה שלה בתקופה הרומית, המורשת התעשייתית ותפקידה במהפכה התעשייתית, תעשיית הטקסטיל, תנועת האיגודים המקצועיים, זכות בחירה לנשים וכדורגל. באזור קאסלפילד שוכן מוצב רומי מתקופת ממוקיום, הפתוח לציבור. מוזיאון המדע והתעשייה, השוכן במבנה שבו הייתה תחנת הרכבת ליברפול רוד, מכיל אוסף גדול של קטרי קיטור, מכונות תעשייתיות וכלי טיס. מוזיאון התחבורה מכיל אוסף של אוטובוסים וחשמליות. מוזיאון המלחמה האימפריאלי הצפוני שוכן בסלפורד קוואייס, הנמצא ברובע המטרופוליטני טראפורד. מוזיאון מנצ'סטר נפתח בשנות ה-80 של המאה ה-19, והוא ידוע באוספי האגיפטולוגיה וההיסטוריה של הטבע המוצגים בו.
גלריית האמנות מנצ'סטר, הנמצאת בבעלות מועצת העיר, שוכנת ברחוב מוסלי ומכילה תצוגת קבע של אוסף ציורים מאירופה, ואת אחד מאוספי הציורים הפרה-רפאליטים הידועים ביותר במדינה. בדרום העיר נמצאת גלריית ויטוורת' לאמנות, המכילה תצוגות של אמנות מודרנית, פסלים וטקסטיל. מוזיאונים ואתרי תערוכות נוספים הם הקורנרהאוס, מרכז אורביס, גלריית התחפושות של מנצ'סטר בפארק פלאט פילדס, מוזיאון ההיסטוריה האנושית, מוזיאון מנצ'סטר יונייטד באצטדיון אולד טראפורד והמוזיאון היהודי של מנצ'סטר.
תרבות > ספרות

במאה ה-19 הופיעה מנצ'סטר במספר יצירות ספרותיות שהדגישו את השינויים שהביאה התעשייה לבריטניה. בין היצירות הללו ניתן למנות את "מרי ברטון" של אליזבת גאסקל ו-The Condition of the Working Class in England in 1844 של פרידריך אנגלס, שנכתב בעת שהסופר עבד והתגורר בעיר. ישנה גם טענה ולפיה צ'ארלס דיקנס ביסס את הרומן שלו "זמנים קשים" על מה שאירע במנצ'סטר, אך אף על פי שהספר מבוסס באופן חלקי על פרסטון ניתן להבחין בהשפעת ידידתו אליזבת גאסקל.
אנתוני ברג'ס, מחבר הספר "תפוז מכני", נולד והתחנך במנצ'סטר. Little Wilson and Big God, החלק הראשון של האוטוביוגרפיה שלו, מכיל תיאור מפורט של חייו במנצ'סטר בין 1917 ל-1940.
תרבות > חיי הלילה

כלכלת חיי הלילה של מנצ'סטר התרחבה משמעותית מאז שנת 1993, אז החלו מבשלות להשקיע בברים, פאבים ומועדונים, ונעזרו גם בתמיכה פעילה של הרשויות המקומיות. במרכז העיר יש כ-500 ברים הפועלים ברישיון, המסוגלים להכיל כרבע מיליון מבקרים, כשהממוצע בסוף שבוע רגיל הוא בין 110,000 ל-130,000 לקוחות. כלכלת חיי הלילה מניבה רווחים של כ-100 מיליון לירות שטרלינג לשנה, והיא מספקת כ-12,000 מקומות עבודה.
סצנת המדצ'סטר של שנות ה-80, שבה צמחו להקות כגון הסטון רוזס, הייתה מבוססת בעיקר באזור המועדון האסיינדה והונצחה בסרט הקולנוע 24 Hour Party People, שהופיע בפסטיבל קאן. מועדונים רבים סבלו מנחת זרועו של הפשע המאורגן באותה תקופה; הסופר והמוזיקאי דייב האסלאם תיאר מועדון שבו הצוות היה כה מפוחד עד שהסכים לתת בחינם מזון ומשקאות, ואף התנהל בו סחר בסמים. מנצ'סטר ידועה גם בתרבות הבארים שלה המבוססת בדינסגייט ובקאסלפילד, בהם יש בארים רבים עצמאיים או בארים המשתייכים לרשת כלשהי.