אימפריאל כמיקל אינדסטריז
היסטוריה > פירוק התאגיד

בתחילת שנות ה-90 יושמה תוכנית לארגון מחדש ופיצול התאגיד, כתוצאה מהתחרות הגוברת והמורכבות הפנימית שגרמו להתנהלות כבדה והאטת החדשנות שלו.. ב-1991 מכרה ICI את פעילות החקלאות של חברות הבת BritAg ו-Scottish Agricultural Industries לתאגיד Norsk Hydro מנורווגיה. היא גם פיצלה את זרוע מוצרי נתרן הפחמתי שלה לחברת "ברונר מונד", שהחלה שוב לפעול כחברה עצמאית ובכך סיימה את הקשר איתה שהיה קיים מאז הקמת התאגיד. במקביל באותה שנה החל תאגיד "הנסון" בניסיון של השתלטות עוינת על ICI; בשלב זה, ICI נתפס על ידי משקיעים כתאגיד שנמצא בשקיעה ולכן הערכת השווי שלו הייתה נמוכה, מה שהפך אותה לפגיע יותר לניסיון השתלטות שכזה. "הנסון" רכשה 2.8% מהמניות כחלק מניסיון ההשתלטות העוין שלו, שצוות ההנהלה של ICI בחר להתנגד לו. הצעת ההשתלטות הפכה למחלוקת חריפה ושנויה במחלוקת, בין היתר מכיוון שזו הייתה ההשתלטות הגדולה ביותר בהיסטוריה הבריטית באותה נקודה. באוקטובר 1991, תאגיד "הנסון" בחר שלא להמשיך בעסקה.
ב-1992 מכרה ICI את עסקי הניילון שלה ל"דופונט". במהלך 1993, ICI מיזגה את עסקי הביוכימיה והתרופות שלה, כולל: אגרוכימיקלים, זרעים ומוצרים ביולוגיים, שהועברו כולם לחברה חדשה ועצמאית בשם "זניקה" לאחר מכן התמזגה חברה זו עם חברת "אסטרה" משוודיה והחלה לפעול כאסטרהזניקה.
ב-1994 מונה צ'ארלס מילר סמית' למנכ"ל ICI, אחת הפעמים הבודדות שבהן מונה אדם חיצוני להוביל את התאגיד, מילר-סמית' שימש בעבר דירקטור ב"יוניליוור". זמן קצר לאחר מכן, החברה רכשה מספר עסקים של "יוניליוור" בניסיון להתרחק מהתלות ההיסטורית שלה בכימיקלים גנריים בתפזורת. במהלך 1995, ICI רכשה את חברות הצבע האמריקאיות Devoe Paints, Fuller-O'Brien Paints ו-Grow Group. בשנת 1997, ICI רכשה את National Starch & Chemical, Quest International Unichema ו-Crossfield, שהיו עסקי הכימיקלים המיוחדים של "יוניליוור" בתמורה ל-8 מיליארד דולר. צעד זה היה חלק מאסטרטגיה להתרחק מכימיקלים בתפזורת ולהתקדם במעלה שרשרת הערך, כדי להפוך לעסק בצמיחה גבוהה יותר וברווחיות גבוהה יותר. מאוחר יותר באותה שנה נרכשה Rutz & Huber, חברת צבעים שווייצריית ובשנת 1998 נרכשה Acheson Industries Inc, חברה שעסקה בייצור כימיקלים אלקטרוניים. צ'ארלס מילר סמית' הוחלף כמנכ"ל על ידי ברנדן אוניל, אך הוא הודח באפריל 2003 לאחר שהחברה דיווחה על הפסדים.
לאחר שנטלה על עצמה חוב של כ-4 מיליארד ליש"ט כדי לממן את הרכישות הללו, החברה נאלצה במהרה למכור את עסקי הכימיקלים שלה:
מכירת עסקי הכימיקלים בתפזורת של חברה הבת האוסטרלית שלה, ICI Australia, תמורת מיליארד ליש"ט ב-1997, ואת עסקי הפוליאסטר שלה ל"דופונט" תמורת 3 מיליארד דולר גם ב-1997.
בשנת 2000, מכירת עסקי הדיאיזוציאנט, החומרים המתקדמים והכימיקלים המיוחדים שלה ברחבי העולם (כולל מפעלים ברוזנבורג בהולנד, ודרום אפריקה, מלזיה וטייוואן), ואת Tioxide, חברת הבת שלה לייצור טיטניום דו-חמצני, ל-Huntsman Corporation תמורת 1.7 מיליארד ליש"ט. היא גם מכרה את אחרון עסקי הכימיקלים התעשייתיים שלה ל-Ineos תמורת 325 מיליון ליש"ט.
בשנת 2002 מכרה הבעלות המלאה על מכרה בולבי לידי כימיקלים לישראל.
בשנת 2006 מכרה החברה את Quest International, עסקי הטעמים והריחות שלה, לגיוודן, תמורת 1.2 מיליארד ליש"ט, ואת Uniqema, עסקי האולאוכימיה שלה, לקרודה אינטרנשיונל, תמורת 410 מיליון ליש"ט.
לאחר שמכר חלק ניכר מעסקי הסחורות הרווחיים שלו, ורבים מהעסקים החדשים שלא הצליח לשלב, התאגיד נותר בעיקר עם עסקי הצבעים של המותג "דולוקס", ומצא עצמו במהירות מושא להשתלטות על ידי תאגיד "אקזו נובל". הצעת הרכש הראשונה שלו נדחתה בטענה כי היא נמוכה מדי וגם הצעה שנייה, ביולי 2007. לאחר ש"אקזו נובל" הסכים שוב להעלות את הצעת הרכש, נמכר ICI באוגוסט 2007.