stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלחנן רבינוביץ
ביוגרפיה

רבינוביץ נולד בשנת תרנ"ו (1896) בבראילה שברומניה לר' מנחם מנדל ולשרה (לבית שלזינגר) . רבינוביץ סיים בית-ספר תיכון ברומניה, במקביל היה פעיל בתנועת הנוער הציונית.
בשנת 1919 עלה רבינוביץ לארץ ישראל והתיישב בירושלים.
במאורעות תר"פ, ב-1920 רבינוביץ היה מפעילי הגנת ירושלים, (לקראת חגיגות נבי מוסא). נאסר עם זאב ז'בוטינסקי וחבריו, נשפט בבית-הדין הצבאי וישב בכלא עכו עד לשחרור אסירי ההגנה. ב-1921 יצא לווינה ללמוד רפואה.
בשנת 1923 נשא לאשה את מרים קלרה בת דב ואלדמאן. בשנת 1926 לאחר שסיים את לימודי הרפואה חזר איתה לארץ ישראל.
תחילה התמחה בפתולוגיה אצל הד"ר סופיה גצובה אבל בהמשך יצא לווינה להשתלם בפדיאטריה. רבינוביץ חזר לארץ-ישראל בשנת 1926.
רבינוביץ לימד בבית-הספר לאחיות ע"ש הנרייטה סולד שליד האוניברסיטה, בנוסף לעבודתו כרופא ילדים. כמו כן היה יושב ראש הר"י בירושלים, יושב ראש הסתדרות רופאי הילדים בארץ וחבר האקדמיה ללשון העברית.
בשנים 1927–1942 היוו הרצאותיו את הבסיס לספרו: "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה".
ב-13 באפריל 1948 רבינוביץ אמור היה לעלות להר הצופים בשיירת הדסה אך אחות הזעיקה אותו לטפל בתינוק חולה, וכך ניצלו חייו.
רבינוביץ שימש כאחראי תחנות טיפת חלב בירושלים ויישובים בהרי יהודה. רבינוביץ פיתח שיטה חדשנית לטיפול ב"הרעלת תינוקות" (איבוד נוזלים, מלחים והתייבשות עקב שלשול). בשיטתו הוזרקה תמיסה פיזיולוגית לסינוס של הגולגולת של החולה.
רבינוביץ היה מנהל מרפאת הילדים של בית החולים הדסה.
בשנות החמישים של המאה העשרים עבד רבינוביץ באוניברסיטה העברית בירושלים.
רבינוביץ נפטר בשנת 1957 בירושלים, ונקבר בסנהדריה. הניח שני בנים.
מספריו

"ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" מאת אלחנן רבינוביץ, (יוסף לכמן, פרק "האוזן", אריה פייגנבאום, פרק "העין") הוצאת ר' מס, ירושלים, 1943
"הילד הבריא והחולה"
לקריאה נוספת

"רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: רבינוביץ, אלחנן, עמודים 381–382
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "אלחנן רבינוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3491
↑  "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" - אלחנן רבינוביץ אתר סימניה
1 2  "הילד הבריא והחולה" הוצאת יבנה (1953)
↑  "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" מאת אלחנן רבינוביץ, (בהשתתפות: יוסף לכמן, פרק "האוזן" ; אריה פייגנבאום, פרק "העין" הוצאת ר' מס, ירושלים, 1943  (הוצאות נוספות של הספר בשנים : 1947, 1955, 1960, 1964) אתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 71148874605649621904   WorldCat (עם VIAF): 71148874605649621904
אברהם קורנצווייג

| --- | --- |

צילום משנת 1955. מאוסף צילומי הספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  18 בספטמבר 1900 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  20 ביוני 1982 (בגיל 81) 
 שם לידה:  Abraham Leon Kornzweig
 ענף מדעי:  רופא עיניים
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  בית החולים "הר סיני" בניו יורק
 
אברהם לאון קורנצווייג (באנגלית, מגרמנית: Abraham Leon Kornzweig, ‏18 בספטמבר 1900 – 20 ביוני 1982) היה רופא עיניים יהודי-אמריקאי. נודע כחוקר וכמייסד החברה לאופתלמולוגיה גריאטרית. יחד עם פרנק באסן תיאר לראשונה את התסמונת הגנטית אבטאליפופרוטאינמיה הקרויה על שמם תסמונת באסן-קורנצווייג.
קורות חיים

אברהם קורנצווייג נולד בניו יורק.
בשנת 1922 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה וב-1925 תואר "דוקטור לרפואה" בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק. בשנים 1928-1925 השתלם בבית החולים מאונט סיני בניו יורק, בין השאר גם בפתולוגיה אצל ברנרד סמואלס. אחר כך עבר כרופא פרטי עד שנת 1934. אחר כך חזר לבית החולים "מאונט סיני" והתמחה בו באופתלמולוגיה עד שנת 1936 כשהוסמך כמומחה. למשך 17 שנה לימד כמרצה בבית הספר לרפואה בלוויו של אוניברסיטת ניו יורק ואחר כך בבית הספר לרפואה מאונט סיני, שבו התמנה לפרופסור "קליני" לרפואת העיניים. בהגיעו לגיל הפנסיה התמנה לפרופסור אמריטוס. קורנצווייג כיהן גם כמנהל מחקר וראש מחלקת רפואת עיניים בבית האבות ובית החולים הגריאטרי של הקהילה היהודית.
בשנת 1972 פרש מהעבודה מסיבות בריאות. עם זאת, המשיך בעבודות מחקר עד מותו בשנת 1982.
קורנצווייג היה נשוי לשיפרה לבית גולדברג, ילידת יאש, רומניה ולזוג נולדה בת.
קורות חיים > תסמונת באסן-קורנצווייג

בשנת 1950 פרסמו פרנק באסן ואברהם קורנצווייג מאמר שבו תיארו לראשונה מחלה מולדת נדירה הידועה כאבטאליפופרוטאינמיה שבה הגוף אינו מייצר כילומיקרונים - הכוללים, בין השאר, ליפופרוטאינים בעלי צפיפות נמוכה LDL ובעלי ציפיות נמוכה מאוד VLDL, על רקע חסר בבטאליפופרוטאין. החולים במחלה זו אינם יכולים לעכל בצורה תקינה את השומנים וסובלים מתסמינים נוירולוגיים - כמו אטקסיה דומה לאטקסיית פרידריך, נוירופתיה פריפרית וליקויים עצביים אחרים, כדוריות אדומות מעוותות, בעלות "חוחים" והקרויות "אקנתוציטים", מחלת רשתית - רטיניטיס פיגמנטוזה, שלשולים שומניים (סטיאטוראה), גדילה מעוכבת, לפעמים פיגור שכלי קל.
מבחר כתבים

קורנצווייג פרסם מעל 50 מחקרים וספרים, והחל משנת 1948 סדרת מאמרים על העין בגיל זקנה.
Frank A. Bassen, M.D. and Abraham L. Kornzweig, M.D. "Malformation of the Erythrocytes in a Case of atypical Retinitis Pigmentosa." Blood, 1950, Vol. 5, No. 4, pp. 381–387.
Abraham L. Kornzweig, M.D.; Frank A. Bassen M.D. "Retinitis Pigmentosa, Acanthocytosis, and Heredodegenerative Neuromuscular Disease." AMA Arch Ophthalmology. 1957;58(2):183–187.
Abraham L. Kornzweig, MD; Ira Eliasoph, MD; Morris Feldstein, MD. "Selective Atrophy of the Radial Peripapillary Capillaries in Chronic Glaucoma." Archives of Ophthalmology. 1968;80(6):696–702.
Abraham L. Kornzweig, MD; Ira Eliasoph, MD; Morris Feldstein, MD. "The Retinal Vasculature in Macular Degeneration." Archives of Ophthalmology. 1966;75(3):326–333.
Abraham L. Kornzweig, MD; Ira Eliasoph, MD; Morris Feldstein, MD. "Occlusive Disease of Retinal Vasculature." Archives of Ophthalmology. 1964;71(4):542–551.
Morris Feldstein, M.D.; Abraham L. Kornzweig, M.D.; Julius Schneider, M.D. "Ocular Surgery in the Aged." Journal of the American Medical Association. 1959;170(14):1621–1625.
Abraham L.Kornzweig, Bassen-Kornzweig Syndrom - Present Status, J Journal of Medical Genetics 7,271, 1970
Abraham L. Kornzweig, New Ideas for Old Eyes†, Journal of the American Geriatrics Society 28, 1980-04, עמ' 145–152 doi: 10.1111/j.1532-5415.1980.tb00507.x
לקריאה נוספת

Steven M. Podos, M.D. "Abraham Kornzweig." International Ophthalmology. Volume 6, Number 1, January, 1983.
Richard David Semba Handbook of Nutrition and Ophthalmology Humana Press Springer,Totowa, New Jersey 2007 p. 443
הערות שוליים

↑  Ancestry
↑  Record of Admissions to Citizenship, District of South Carolina, 1790–1906; (National Archives Microfilm Publication M1183, 1 roll); Records of District Courts of the United States, Record Group 21; National Archives, Washington, D.C. Passenger Lists of Vessels Arriving at New York, New York, 1820-1897; (National Archives Microfilm Publication M237, 675 rolls); Records of the U.S. Customs Service, Record Group 36; National Archives, Washington, D.C.
↑  Barry G. Firkin and Judith A. Whitworth. "Bassen-Kornzweig Syndrome." Dictionary of Medical Eponyms. The Parthenon Publishing Group. 1989. New edition in 2002
פלודרבין

| --- | --- |

 שם IUPAC
 [(2R,3S,4S,5R)-5-(6-amino-2-fluoro-purin-9-yl)- 3,4-dihydroxy-oxolan-2-yl]methoxyphosphonic  acid
 שמות מסחריים בישראל
 פלודרה
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C=10
 מסה מולרית:  365.212
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  55%
 זמן מחצית חיים:  20 שעות
 הפרשה:  כליה
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 דרכי מתן:  IV, PO
 מזהים
 קוד ATC:  L01BB05 
 מספר CAS:  21679-14-1
 PubChem:  657237
 ChemSpider:  571392
 
פלודרבין (לועזית: Fludarabine) היא תרופה כימותרפית שמשמשת לטיפול בלוקמיה ולימפומה, ובכללן לוקמיה לימפוציטית כרונית, לימפומה שאינה הודג'קין, לוקמיה מיאלואידית חריפה ולוקמיה לימפוציטית חריפה.
תופעות לוואי נפוצות של התרופה כוללות בחילה, שלשול, חום, פריחה, קוצר נשימה, תחושת הירדמות בקצות הגפיים, שינויי ראייה ותחושת עייפות. תופעות לוואי חמורות כוללות הפרעות נוירולוגיות, ירידה בספירת הדם, ודלקת ריאות. שימוש בהריון עשוי במידה רבה לגרום לנזק לעובר. פלודרבין הוא אנלוג פוריני ששייך למשפחת האנטי-מטבוליטים. פעולתו היא על ידי הפרעת להכפלת ה-DNA.
התרופה אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1991. היא נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי. העלות הממוצעת של התרופה בעולם המפותח היא כ-54$ למנה של 50 מ"ג.
שימוש רפואי

פלודרבין נמצאת בשימוש בשילובים שונים עם ציקלופוספמיד, מיטוקסנטרון, דקסמטזון וריטוקסימב בטיפול בלימפומה שאינה הודג'קין אינדולנטית (המתפתחת לאט). פלודרבין ניתנת כחלק מפרוטוקול FLAG בטיפול בחולי לוקמיה מילואידית כרונית, יחד עם ציטרבין ו-G-csf. בגלל שהיא גורמת לדיכוי מח עצם היא משמשת בפרוטוקולים מסוימים כהכנה להשתלת מח עצם אלוגנית.
תופעות לוואי

פלודרבין גורמת ללימפופניה עמוקה. כתוצאה מכך, גורמת לעלייה בסיכון לזיהומים אופורטוניסטים. כצעד מנע לוקחים אנשים שמטופלים בתרופה זו קו-טרימוקסאזול (ריספרים) או במתן חודשי של פנטמידין דרך נבולייזר כדי למנוע פנאומוציסטיס פנאומוניה (דלקת ריאות שנגרמת מ-Pneumocystis jiroveci). הלימפופניה שנגרמת על ידי התרופה גורמת לחולים להיות פגיעים יותר למחלת שתל-כנגד-המאכסן-שמעירוי-דם (TA-GvHD), סיבוך קטלני כתוצאה מעירוי דם. לפיכך, כל אדם שקיבל אי פעם פלודרבין יקבל רק רכיבי דם שעברו הקרנה.
פלודרבין גורמת לאנמיה, תרומבוציטופניה ונויטרופניה, ומשכך נדרש מעקב אדוק אחר ספירת הדם של המטופל בה. חלק מהמטופלים יזדקקו לעירויי דם וקבלת טסיות, ובהמשך - קבלת G-CSF, תרופה המעודדת ייצור גרנולוציטים, במטרה לעודד את התאוששות מח העצם.
ענת מאירי

ענת מאירי (נולדה ב-22 בספטמבר 1961) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בריצות למרחקים בינוניים, שיאנית ישראל הנוכחית בריצת מייל (4:46.1 דקות), אלופת המכביה (1981), בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית המכביה הנוכחית בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר. בעבר החזיקה בשיאי ישראל בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר.
ביוגרפיה

מאירי התאמנה בקבוצת אס"א תל אביב בהדרכתו של נתנאל פנטילט.
בתחרות שנערכה בינואר 1977 קבעה מאירי בריצת 2000 מטר תוצאה של 6:29.5 דקות. בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית ביולי היא זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר תוצאה של 4:35.42 דקות, אחרי זהבה שמואלי (4:34.96 דקות) ולפני רחל הלה (4:38.90 דקות), שתיהן מישראל.
ביוגרפיה > שיאנית ישראל

בתחרות בינלאומית בין נבחרת ישראל לנבחרת יוון שנערכה במכון וינגייט בתחילת מאי 1978 ניצחה מאירי בריצת 1500 מטר בשיא נערות חדש של 4:32.2 דקות. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבון שבגרמניה ב-29 ביוני היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש לנערות בתוצאה של 2:07.7 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלוזאן שבשווייץ היא זכתה במדליית ארד בריצת 1500 מטר, בשיא ישראלי חדש של 4:22.63 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של חנה שזיפי (4:25.0 דקות).
ביוגרפיה > אלופת כינוס הפועל

בתחרות האתלטיקה במסגרת כינוס הפועל ה-11 שנערכה ברמת גן בתחילת מאי 1979 זכתה מאירי בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:29.5 דקות, לפני זהבה שמואלי (4:30.3 דקות) ורחל הלה (4:38.0 דקות) ובריצת 3000 מטר בשיא בינלאומי חדש של 9:35.6 דקות, לפני מרי סטיוארט (9.35.8 דקות), אלופת משחקי חבר העמים הבריטי בריצת 1500 מטר ושמואלי (9:38.3 דקות).
בתחרות שנערכה באורהוס שבדנמרק ב-21 ביוני 1979 זכתה מאירי בריצת 3000 מטר בשיא ישראל חדש של 9:22.3 דקות, שיפור לשיאה הקודם (9:31.8 דקות), לפני זהבה שמואלי (9:24.4 דקות), שאף היא שיפרה את השיא הישראלי. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדבלין שבאירלנד ב-25 ביולי היא זכתה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בשיא ישראלי חדש של 9:22.15 דקות, אחרי דאפי מאירלנד (9.22.11 דקות).
בתחרות שנערכה באודינה שבצפון איטליה ב-16 במאי 1980 סיימה מאירי במקום רביעי בריצת 1500 מטר, בשיא ישראלי חדש של 4:15.01 דקות. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בווינה שבאוסטריה ב-17 ביולי היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא נוער חדש של 2:06.89 דקות, התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראלית באותה העת. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה במינכן שבגרמניה ב-22 ביולי היא קבעה בריצת 3000 מטר תוצאה עדיפה על השיא הישראלי 9:18.4 דקות, אך תוצאה זו לא מוכרת מאחר שהיא רצה עם גבר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בהדר יוסף ב-5 באוגוסט היא קבעה בריצת מייל שיא ישראלי חדש של 4:46.1 דקות (הנוכחי, 2013), שיפור לשיא הטרי בן שבועיים של זהבה שמואלי (4:52.4 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות העולם בריצת 3000 מטר, שנערכה בסיטארד שבהולנד ב-14 באוגוסט היא סיימה במקום 15 מתוך 22 רצות בתוצאה של 9:26.70 דקות.
ביוגרפיה > אלופת המכביה

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה מאירי בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:12.11 דקות, לפני זהבה שמואלי (2:13.35 דקות) ורחל הלה (2:14.43 דקות) ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:25.7 דקות, לפני שמואלי (4:27.2 דקות) ומזל שלום (4:53.3 דקות). שבוע לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-11 שנערכה בתל אביב היא זכתה ב-3 מדליות זהב הייתה לאתלטית המצטיינת של המשחקים. מדליות זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:09.66 דקות, לפני שמואלי (2:10.18 דקות), בריצת 1500 מטר בשיא מכביה חדש של 4:26.81 דקות (הנוכחי, 2017), לפני שמואלי (4:28.59 דקות) ובריצת 3000 מטר בשיא מכביה חדש של 9:27.81 דקות(הנוכחי, 2013).
בשנת 1984 פרשה מאירי מספורט תחרותי.
חייה האישיים

מאירי נישאה למארק כהן, יהודי קנדי, ועברה לגור יחד איתו בקנדה. הזוג התגרש והיא חזרה לארץ. היא נישאה בשנית, לדן פלמר, מנישואים אלו נולדו לזוג שני ילדים, גיא ושלי.
תארים והישגים

בשנת 1978 זכתה מאירי בתואר ספורטאית המצטיינת הצעירה של השנה של ישראל ב"עיר הנוער".
הערות שוליים

↑  שיאי המכביה
↑  ענת מאירי מאס"א עברה 200 מטר ב-6:29.5 דקות, דבר, 30 בינואר 1977
↑  ביום האחרון לתחרויות הא"ק לא השתנתה התמונה: משעמם!, דבר, 20 ביולי 1977
↑  ניצחון לאתלטיות ישראל על היווניות 55:79, דבר, 7 במאי 1978
↑  שני שיאי ישראל באתלטיקה הושגו בחו"ל, דבר, 30 ביוני 1978
↑  קופלר רץ 100 מ' בזמן שיא - 10.4 ש', דבר, 17 ביולי 1978
↑  ברוך דגון, האתלטים נתנו הצגה ביום האחרון של "מלכת הספורט", דבר, 8 במאי 1979
↑  ברוך דגון, בפתיחת תחרויות האתלטיקה קלה באצטדיון ר"ג: יום מוצלח לישראל, דבר, 6 במאי 1979
↑  רוזנברג שיפר שיאיו בגרמניה, דבר, 24 ביוני 1979
↑  אייר - ישראל 64:89 במפגש האתלטיות בדבלין, דבר, 27 ביולי 1979
↑  ענת מאירי שיפרה שיאה ב-1500 מ', דבר, 18 במאי 1980
↑  מאירי ניצחה ב-800 מ' - 2:06.9 ד', דבר, 20 ביולי 1980
↑  ענת מאירי שיפרה את השיא במייל, מעריב, 6 באוגוסט 1980
↑  הגרמניה בריגיט פרידמן זכתה בזהב ב-3000 מ' גמאה המרחק ב-8:48.1 ד', דבר, 17 באוגוסט 1980
↑  יעקב פתאל, שיא ישראלי ב-110 מטר משוכות, דבר, 6 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, שני שיאים לאומיים באליפות האתלטיקה בהדר יוסף, דבר, 5 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, פתיחה מאכזבת ל"מלכת הספורט", דבר, 13 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, ששה שיאי מכביה ושני שיאים ישראלים באתלטיקה, דבר, 14 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, מדליית זהב שלישית למאירי. מונשיין - "מלך האתלטים", דבר, 16 ביולי 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14615444
אינטרלוקין 10

מבנה קריסטלוגרפי של אינטרלוקין 10
אינטרלוקין 10 הוא חלבון הבנוי מ 178 חומצות אמינו, ומקודד על ידי גן הנמצא על כרומוזום 1. החלבון מופרש בעיקר ממונוציטים ובכמות יותר קטנה מלימפוציטים. IL 10 נקשר לקולטן IL 10(אנ'), קולטן הנמצא על תאים של מערכת החיסון.
קולטן IL 10 הוא טטרמר(אנ') הבנוי משתי יחידות אלפא ושתי יחידות בטא. לקולטן יש דומיין תוך תאי וחוץ תאי.
פעילות

חשיפה של תאים ממערכת החיסון (תאים לבנים) לאנטיגן גורמת להפעלה של תהליך דלקתי. התהליך מתווך על ידי אינטרלוקינים כדוגמת IL 1, IL 6 ו־TNFα. קשירה של הליגנד (IL 10) לקולטן IL 10 תגרום לזרחון(אנ') של STAT3(אנ') להפעלתו. STAT3 בצורתו המזורחנת מגיע לגרעין התא ודרך NF-κB יגרום ליצירה של חלבונים שהם מצידם יעכבו את התהליך הדלקתי ויעכבו את הסינתזה של IL 1, IL 6 ו־TNFα. מכאן אפשר להבין שחסר של החלבון או של הקולטן יגרמו לפעילות יתר של מערכת החיסון ולנזקים שיגרמו מכך.
חוסר ב-IL 10 ובקולטן IL 10

חסר באינטרלוקין 10 או בקולטן ל-IL 10 היא מחלה גנטית נדירה מאוד, שבבסיסה חסר של חלבון המשמש כמעכב של התהליך הדלקתי. המחלה גורמת להשפעה על מערכות רבות בגוף האדם לרבות הופעה מוקדמת מאוד של מחלת מעי דלקתית, זיהומים מרובים ופריחה עורית.
תינוקות שנולדו עם חוסר ב-IL 10 או בקולטן IL 10 יסבלו מגיל צעיר מאוד מכשל בשגשוג, שלשולים מרובים ולא נשלטים, פריחה מפושטת בגוף, זיהומים חוזרים. המאפיין העיקרי של המחלה הוא מחלת מעי דלקת מוקדמת (Very early onset IBD), מחלת המעי הדלקתי מופיעה בצורה סוערת וקשה עם התלקחויות מרובות. בגיל מאוחר יותר הילדים נמצאים בסיכון מוגבר ללימפומה.
נכון לאוגוסט 2017, ניתן לטפל במחלה באמצעות השתלה של מח עצם.
IL 10 וקולטן IL 10 > אבחנה

האבחנה של המחלה היא גנטית, במקרה בו הרופא מעלה חשד בשל הסתמנות קלינית של תינוק עם שלשולים מרובים, זיהומים חוזרים, כשל בשגשוג, פריחה וייתכן גם סיפור משפחתי, נשלח דם לבדיקה ספציפית של הגנים הן של IL 10 והן של קולטן IL 10.
IL 10 וקולטן IL 10 > טיפול

הטיפול במחלה בנוי מטיפול תומך במחלת המעי הדלקתית ובזיהומים החוזרים הטיפול הדפניטיבי למחלה הוא השתלה של מח עצם.
הטיפול במחלת המעי הדלקתי מצד עצמו הוא קשה, חלק מהחולים נזקק להוצאה של אליאוסטום על מנת להגן על המעי והתוצאות של הטיפול לבדו הן מוגבלות. הטיפול בהשתלה של מח עצם כורך בתוכו סיכונים, אך השתלה מוצלחת יכולה להוביל לשיפור משמעותי בחומרת המחלה ואף להוביל לריפוי של המחלה. ההשתלה גם מקטינה את הסיכון להתפתחות של לימפומה בגיל מבוגר.
בישראל, בית החולים סורוקה מטפל במספר גדול יחסית של ילדים הסובלים מחסר של IL 10,[דרוש מקור] הטיפול בנוי מצוות רב תחומי הכולל רופאי ילדים מומחים באימונולוגיה ובגסטראנטרולוגיה וכולל ביצוע השתלה של מח עצם בבית החולים שניידר ופתרון ניתוחי בעת הצורך.
לקריאה נוספת

CMGH - Maintaining Intestinal Health: The Genetics and Immunology of Very Early Onset Inflammatory Bowel Diseas
NEJM - Inflammatory bowel disease and mutations affecting the interleukin-10 receptor
GASTROENTEROLOGY - Loss of interleukin-10 signaling and infantile inflammatory bowel disease: implications for diagnosis and therapy.
LYMPHOMA NEOPLASIA - A Mendelian predisposition to B-cell lymphoma caused by IL-10R deficiency
הפרעות אכילה בגברים

יוג'ין סנדואו (1853–1925) הידוע בתור האב המיתולוגי של פיתוח הגוף המודרני
הפרעות אכילה בגברים (באנגלית: Men's eating disorders) הן הפרעות אכילה המהוות תוצר של לחץ חברתי המתבטא באמצעות אמצעי המדיה השונים, בדומה להפרעות אכילה בנשים. על אף הדמיון בין גברים לנשים, התגובה ללחץ חברתי זה משתנה בין המינים.
בספרות המחקרית מתקיימת לה אינטראקציה בין מגדר, דימוי גוף והפרעות אכילה, כאשר יותר נשים לוקות בהפרעות אכילה מגברים. הטיה זו מקורה בכללי האבחון להפרעות האכילה שמותאמים יותר לנשים מאשר לגברים. בשל כך, מעט גברים יאובחנו כלוקים בהפרעות אכילה וזאת מפני שקיים שוני מגדרי בין ביטויים של הפרעות האכילה בגברים ולנשים. אף על פי שרוב הגברים לא יהיו בסכנה ללקות בהפרעות אכילה, הם אינם חסינים להשפעות ולחצים חברתיים בנוגע לאידיאל הגוף הגברי. בדומה לנשים שנדרשות לקיים אידיאל גוף נשי שמקדם רזון, החברה דורשת מגברים לקיים אידיאל גוף גברי שמקדם רזון ושרירים. מבנה זה כולל חזות חיצונית חטובה שבנויה משרירי חזה נפוחים, כתפיים רחבות, זרועות שריריות וגדולות, מותניים צרות ושרירי בטן. מבנה גוף זה הפך להיות סממן לגבריות באמצעות התקשורת והסביבה החברתית שאהדה ושיבחה גברים שריריים וקבעה שגוף שרירי הוא האידיאל הצורני לגבריות הגוף.
בדומה לנשים, מחקרים מראים שחשיפה קטנה בלבד למקורות הללו מובילה להתפתחותן של הפרעות בדימוי הגוף ולהפרעות אכילה בקרב גברים - כאשר רוב הגברים אינם מרוצים מחזות גופם, רוצים להוריד במשקל ולהיות יותר רזים ושריריים. בניגוד לנשים, גברים רוצים יותר להעלות מסת שריר ולהוריד במשקל מאשר להיות רזים. 
בספרות המחקרית מוערך ש-25% ממקרי הפרעות האכילה בקרב מבוגרים הם גברים. בעשורים האחרונים ישנה עלייה בקרב אבחון הפרעות האכילה בגברים. הפרעות האכילה בגברים מתחלקות לשלוש קטגוריות אבחוניות: אנורקסיה נרבוזה, בולימיה נרבוזה ודיסמורפיה של השריר (אנ').
שכיחות הפרעות אכילה בגברים

מבחינה חברתית, הפרעות אכילה נחשבות להפרעה פסיכיאטרית ששכיחה יותר בקרב נשים ונדירה בגברים. הסיבה לשכיחות נמוכה בגברים, היא בניסוח לא מותאם של כלי אבחון שמותאמים לתסמיני הפרעות אכילה של נשים מאשר לגברים. התסמינים להפרעות אכילה שגברים מציגים שונים מהתסמינים שנשים מציגות, ובשל כך הרבה גברים לא מאובחנים בהפרעות אכילה. מבחינת אנורקסיה נרבוזה 5%-10% מהמקרים הם גברים, מבחינת הבולימיה 10%-15% מהמקרים הם גברים ומבחינת הפרעות אכילה לא טיפוסיות (N.O.S) כ-20% מהמקרים הם גברים.
היסטוריה של הפרעות אכילה בגברים

הפרעות אכילה בגברים התקיימו לאורכה של ההיסטוריה האנושית. אחת מהדוגמאות הידועות לכך ניתן למצוא בקרב גברים ממעמד האצולה בימיה של האימפריה הרומית. באותה תקופה היה מנהג שכיח בקרב האצולה הרומית שלפיו היה נהוג לרוקן את הקיבה על ידי הקאה יזומה בחדר שיועד לכך הקרוי בשם "וומטריום" - גברים ונשים ממעמד זה היו מקיאים בחדר זה על מנת לרוקן את קיבתם לבואה של הארוחה הבאה, פעולה זו בימינו הייתה נחשבת לתסמין מטהר של בולימיה נרבוזה. בחלוף כמה עידנים, לקראת אמצע המאה ה-17, רופא בשם "ריצ'רד מורטון" מתאר בספרו מקרה של אנורקסיה נרבוזה ששמה דאז היה "אפפסיה היסטריקה". בספר מתוארים שני מקרים של אישה צעירה ונער בן 16 אשר הרעיבו את עצמם ללא שום סיבה פיזיולוגית להפסקת צריכת המזון. מקרה נוסף תועד במאה ה-18, על ידי רופא אחר בשם "רוברט וויט". רוברט וויט כתב עבודה על שלושה גברים שהראו תסמינים של אנורקסיה נרבוזה. אותם גברים, בדומה לתיאור המקרה של "ריצ'רד מורטון", הרעיבו את עצמם ללא שום סיבה פיזיולוגית להרעבה. ב-1874, החוקר "ויליאם גול" החליף בעבודת המחקר שלו את שם הפרעת האכילה "מאפפסיה היסטריקה" לשם המודרני "אנורקסיה נרבוזה". החלפה זו נעשתה כדי להראות שהפרעה פסיכיאטרית זו איננה מתקיימת רק בנשים כפי שנקבע בעבר אלא מתקיימת גם בגברים.
לצד התפתחות הרפואה והמדע, הפרעות אכילה בקרב גברים נחקרו בכמה אופנים, אחד מהם היה המאפיין הביוכימי. לאורכה של מלחמת העולם הראשונה החלו להופיע מקרים של הרעבות ורזון חולני בקרב חיילים ללא סיבות פיזיולוגיות לכך. החוקרים דאז רצו להבין מדוע החיילים מרעיבים את עצמם למצב של חולי ואף מוות; לשם כך רצו למצוא את הגורם להרעבה הרצונית וחיפשו אותו במבנה המוחי נוירולוגי-ביוכימי של הלוקים באנורקסיה נרבוזה. מטרתם הייתה להבין האם מקור ההרעבה הוא אורגני או רצוני. לאחר מכן, בתחילת המאה ה-20, ההגדרה הרפואית להפרעות אכילה שמה דגש על מערכות יחסים במשפחה הגרעינית בשונה מהדגש הביוכימי של ההפרעה, כפי שנחקר במלחמת העולם הראשונה. בתקופה ההיא נטען שמערכות יחסים משפחתיות לא מתפקדות, ספציפי משפחות שבהן דמות האם מהווה סמכות דומיננטית ושתלטנית, ודמות האב פאסיבית ומרוחקת, עלולות לגרום לבנם לפתח הפרעות אכילה. באופן דומה הבן יפתח הפרעות אכילה במשפחות שבהם האב דומיננטי שתלטן ותוקפני והאם פאסיבית ולא נוכחת בחייו של הילד. בהתאם לכך, הרפואה והפסיכיאטריה מייחסות קשר בין נטייה מינית להפרעות אכילה בגברים. כאשר גברים הומוסקסואלים נמצאים בסיכון גבוה ללקות בהפרעות אכילה, זאת מפני שמבחינה תרבותית-חברתית, קהילה זו שמה דגש רב יותר על מראה חיצוני על אידיאל היופי הגברי. מכך מתקיים לחץ בקהילה על חבריה לפתח גוף רזה ושרירי, דבר המוביל להתפתחותן של הפרעות אכילה.
משנות ה-30 ואילך של המאה ה-20, עם התרחבות השפעתה של הפסיכואנליזה בדיסציפלינות הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה, גברים הודרו מהגדרה ואבחון של הפרעות אכילה. זאת מפני שאלו הסתמכו על התאוריה הפסיכואנליטית שמסבירה שמקורן של הפרעות אכילה הן במערכת היחסים שבין האם לבת, כשאין התייחסות למערכת היחסים שבין האם לבן או למערכת היחסים שבין האב לבן. כך נוצרו כלי אבחון שזנחו גברים והתמקדו רק בנשים. כלומר, הפרעת האכילה עברה תהליך פמיניזציה בשנית עוד מימיה שנקראה "אפפסיה היסטריקה".
אנורקסיה נרבוזה בגברים

בשונה מנשים שלוקות באנורקסיה נרבוזה אשר להן המשקל עצמו הוא המשמעותי ביותר, המשתנים החשובים ביותר לגברים הם הגודל והצורה של הגוף. אנורקסיה נרבוזה נגרמת בגלל הפרעה בדימוי גוף ובאה לידי ביטוי במחשבות טורדניות בנוגע לצורה של הגוף ולרצון לשנות אותו באמצעות פעילות גופנית או ניתוחים פלסטיים. ברוב המקרים של אנורקסיה נרבוזה ובגברים במיוחד, הפרט יחל במשטר דיאטה על מנת להוריד במשקל למשך תקופה מסוימת. אולם לאחר שהמשקל התייצב, הפרט חש מצוקה שאינו ירד מספיק במשקל, ואז יחל במסכת של פעילות גופנית אינטנסיבית.
פעילות זו היא מאפיין ישיר של גברים שלוקים באנורקסיה נרבוזה. גברים אלו מקיימים פעילות גופנית אובססיבית ומונעים מעצמם לאכול, בשונה מנשים ששבאותה סיטואציה ישמרו על יציבות המשקל אך ימנעו מעצמם אכילה באותה מידה. כלומר, עוצמת פעילות הגופנית של נשים תהיה נמוכה משל גברים. פעולת האימונים האובססיביים יחדיו עם מניעת האכילה מושיבות ללוקים באנורקסיה נרבוזה את תחושת השליטה על המשקל שלהם ובפרט על חייהם. פעולות מונעות אלו משמשות כאמצעי להרגעת החרדה מהשמנה ועיוות הצורה של הגוף.
תחושת השליטה שמקנה הפרעת האכילה לחייו של הלוקה אינה היחידה. אנורקסיה נברוזה משפיעה נחרצות על חייו של הלוקה ותורמת לחייו בכמה תחומים מרכזיים. בקרב נערים החולים באנורקסיה נרבוזה, ניתן לראות ששנערים אלו חווים קשיים בלימודים או בחיי המשפחה. ההפרעה עוזרת להם להתמודד עם קשיים אלו בכך שדוחקת את שאר הבעיות הצידה ומאפשרות לאותו נער לא להתמודד עמן. באותו האופן, האנורקסיה יכולה להסיח את דעתו של הגבר הבוגר מבעיות בחיי הנישואים, בעבודה וכו' - כאשר העיסוק בגוף ובעיצובו הוא מוקד תשומת הלב שמסיח את דעתו מנושאים בעייתיים. בהתאם לכך, בין אם הלוקים הם גברים מבוגרים ובין אם הם גברים צעירים, האנורקסיה נרבוזה מקנה להם תחושה של שליטה בחייהם, מחזקת אותם בסיטואציות המעוררות פחד או חוסר ביטחון וכו'. במקרה של נערים, האנורקסיה מאפשרת לנער לשחק את תפקיד "החולה" במשפחה ובכך האחריות לחייו מוסרת ממנו ועוברת אל משפחתו. מנגד, בסיטואציה משפחתית אחרת שבה המשפחה של הנער שתלטנית ומונעת ממנו אוטונומיה והבעה עצמית, האנורקסיה נותנת לו אשליה שהוא שולט על חייו ולא מוכפף למשפחתו.
מאפיין שכיח בקרב גברים שלוקים באנורקסיה נרבוזה הוא החמרה במצבם כתגובה לאירוע דחק. אירוע זה מוביל אותם לדרכי ההתמודדות קודמות שמתקשרות להפרעת האכילה. כדי להתמודד עם הסיטואציה המלחיצה, גברים אלו חוזרים לקיים פעילות גופנית מאסיבית אובססיבית והרעבה עצמית.
אנורקסיה נרבוזה בגברים > תסמינים שכיחים לאנורקסיה נרבוזה

ראו קריטריונים לאבחון בערך אנורקסיה נרבוזה