stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הולופוינט
חוקיות

אמנת האג משנת 1899 אוסרת על שימוש מלחמתי בתחמושת שמתפשטת או משתטחת בקלות בגוף האדם. איסור זה מיוחס לפעמים, בטעות, לאמנת ז'נבה, אך למעשה הוא המשך של הצהרת סנקט פטרבורג משנת 1868, שאסרה על שימוש בקליעים מתפוצצים במשקל מתחת ל-400 גרם ושימוש בנשק שמחמיר את הפציעות או גורם למוות בלתי נמנע. מדינות החברות בנאט"ו אינן משתמשות בנשק שאסור על פי אמנת האג.
למרות האיסור על שימוש צבאי בתחמושת הולופוינט, תחמושת זו נפוצה מאוד בשימוש משטרתי או אזרחי, בעיקר בגלל הפחתת הסיכון הסביבתי בשל חוסר החדירה של הקליעים (כך שהם לא יחדרו את המטרה ויפגעו באדם העומד מצדה השני) דבר המונע גם נתזים ("ריקושטים", רסיסים שנוצרים כתוצאה מפגיעת קליעים באבנים, מתכת וכדומה). יתרון נוסף של קליעים אלו הוא נטרול מהיר של המטרה.
גם במקומות רבים שבהם נאסר באופן כללי השימוש בתחמושת מתפשטת, כדוגמת אנגליה, ציד למטרות ספורט של מינים מסוימים מותר בתחמושת מתפשטת בלבד. ישנם מטווחים בהם יש איסור על שימוש בתחמושת רגילה, עקב הנזק שהיא גורמת למטרות מתכת ולחפצים נוספים במטווח.
Black Talon

בשנת 1992 חברת וינצ'סטר פיתחה את תחמושת ה-Black Talon ("טופר שחור"). קליעים אלו מצופים בחומר סיכה שחור בשם "Lubalox". קליעים אלו הם בעלי שקע בראשם, ומסביב לשקע יש מעין שישה עלי כותרת המצופים בשכבה דקה של חומר חזק שמונע מהם להתעוות, בין כל "עלה" יש חריץ שגורם לעלים להיפתח בזמן הפגיעה, ומכאן שמם: Black Talon (טופר שחור).
אף על פי שהביצועים של ה-Black Talon לא בהכרח טובים יותר מאשר תחמושת הולופוינט טובה, צורתו המיוחדת של הקליע מאפשרת לו להתפשט במגוון תנאים, ולכן משטרות רבות אימצו את התחמושת.
לאחר אירוע ירי המוני ברחוב 101 בקליפורניה בו נעשה שימוש בתחמושת Black Talon, יצאה התקשורת במתקפה על הקטלניות של הקליע. אגודה של רופאים אמריקאים בשם "American College of Emergency Physicians" טענה שהקצוות החדים של הקליע עלולים לחדור מבעד לכפפת הרופאים המטפלים בפצועי ירי, ובכך להעביר להם מחלות המועברות במגע עם דם (לטענה זו לא נמצא ביסוס).
בעקבות הביקורת, חברת וינצ'סטר משכה את ידה משיווק חופשי של ה-Black Talon, ועברה לשווק אותו רק לכוחות הביטחון. כמו כן, החברה הפסיקה לשווק את התחמושת עם ציפוי ה-Lubalox השחור ושינתה את שם התחמושת ל-"Ranger SXT". ציפוי הקצה החדש לא שינה את תכונות התחמושת אך היווה מענה לטענות של אגודת הרופאים האמריקאית (ACEP). אף על פי שהחברה הפסיקה על דעת עצמה את שיווק ה-Black Talon, בשנת 1993 התרחש אירוע ירי נוסף בו הייתה מעורבת תחמושת זו. בעקבות כך נתבעה החברה, אך היא יצאה זכאית.
ישנה שמועה, המוזכרת גם בסרט רונין, שציפוי ה-Black Talon עשוי טפלון שנועד לחדור אפודי מגן. שמועה נוספת טוענת שתחמושת Black Talon אינה חוקית. שמועה זו אינה נכונה, אלא חברת וינצ'סטר החליטה, על דעת עצמה, על הפסקת יצור התחמושת (אמנם, תחמושת זו אינה חוקית במקומות בהם השימוש בתחמושת הולופוינט רגילה אינו חוקי).
ראו גם

דום-דום
כדור (תחמושת)
צורת הפטריה של הקליע לאחר פגיעה במטרה.
תחמושת בשימוש צלפים. ניתן להבחין בנקב דק בראש הקליע.
Black Talon
מוזיקת באבלגאם

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מוזיקת פופ, מוזיקת רוק, שירי גימיק, גראג' רוק, בריל בילדינג, מוזיקת ביט
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-1960, ארצות הברית
 נגזרות:  דאנס-פופ, דיסקו, גלאם רוק, הבי מטאל מלודי, מוזיקת הגל החדש, פאנק רוק, טווי פופ, הייפרפופ
 נושאים קרובים
 להקת בנים, פאוור פופ, טין פופ
 
מוזיקת באבלגאם (Bubblegum music) או באבלגאם פופ (Bubblegum pop) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת פופ ומוזיקת רוק בסגנון קליט ואופטימי המשווק לילדים ולמתבגרים. המונח נתבע לראשונה על ידי המפיקים המוזיקליים ג'רי קסנץ (אנ') וג'פרי כץ (אנ') בסוף שנות ה-1960, לאחר שפיתחו אותו בארצות הברית מגראז' רוק, שירי גימיק, ובריל בילדינג (אנ'). במהלך שנות ה-1970, ז'אנר זה כלל גם אלמנטים מפאנק רוק, מוזיקת הגל החדש והבי מטאל מלודי.
בין השירים מהז'אנר, ניתן למנות את הלהיט משנת 1968 "Yummy Yummy Yummy" (אנ') של Ohio Express (אנ'), את הלהיט משנת 1969 "Sugar, Sugar" (אנ') של The Archies‏ ואת הלהיט משנת 1971 "Chirpy Chirpy Cheep Cheep" (אנ') של אמצע הדרך (אנ').
יש המשתמשים במונח זה ככינוי גנאי למוזיקת פופ חד פעמים ומומצאת, בשל העובדה שרוב שירי הבאבלגאם הם זמר של להיט אחד. קיימת מחלוקת בין פרשנים על היקף הז'אנר וכי קיימות טענות להדרה או הכללה של להקות בנים (במיוחד המאנקיז), והז'אנרים דאנס-פופ, דיסקו וטין פופ בז'אנר זה.
לקריאה נוספת

Cooper, Kim; Smay, David, eds. (2001). Bubblegum Music is the Naked Truth. Feral House. ISBN 978-0-922915-69-9.
הערות שוליים

↑  Bubblegum pop music guide (ארכיון)
1 2 3  Cafarelli, Carl (25 באפריל 1997). "An Informal History of Bubblegum Music". Goldmine #437. pp. 16–76. ארכיון מ-15 במאי 2020. נבדק ב-31 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
מעגל התגובה המינית האנושית

מעגל התגובה המינית האנושית או מחזור התגובה המינית האנושית (באנגלית: the human sexual response cycle) הוא שם כולל למודלים המתארים את התגובה האנושית לגירוי מיני. המודל הראשון הוצע על ידי החוקרים מאסטרס וג'ונסון וכלל רק תגובות פיזיולוגיות. מאז הוצעו מספר מודלים נוספים, הכוללים גם היבטים רגשיים של החוויה המינית.
המודל של מאסטרס וג'ונסון

ב-1966 ד"ר ויליאם מאסטרס ווירג'יניה ג'ונסון היו הראשונים שהציעו מודל של "התגובה המינית האנושית". המודל שלהם כלל רק תגובות פיזיולוגיות בלתי רצוניות והיה מבוסס על תצפיות על מאות זוגות שקיימו יחסי מין וכן גברים ונשים שאוננו במעבדה. על פי המודל שלהם התגובה המינית האנושית היא תהליך פיזיולוגי בן 4 שלבים :
הריגוש (excitement). מאופיין בגירוי מיני גופני או רגשי אשר בעקבותיו הגוף מתכונן לפעילות מינית על ידי עלייה בקצב פעימות הלב, עלייה בלחץ דם ובמתח שרירים. בעקבות זאת דם מתחיל לזרום לאיברי המין והם גדלים. אצל נשים הנרתיק מתחיל להרטב, לפעמים השדיים גדלים, לפעמים העור מסמיק ולעיתים אזורים מסוימים בגוף, למשל הפטמות, נעשים רגישים יותר. אצל גברים הפין נעשה זקוף חלקית.
הרמה (Plateau). שלב זה מייצג את הזמן בין ההתרגשות/עוררות הראשונית עד לאורגזמה עם המשך הגירוי המיני. יש עלייה בלחץ דם ובקצב פעימות הלב. לעיתים התחושה של הנאה מינית תביא להשמעת קולות. אצל הגברים סוגר השופכה (urethral sphincter) נסגר על מנת למנוע ערבוב בין שתן לזרע, השרירים בבסיס הפין מתחילים בהתכווצות קצבית קבועה, האשכים מתקרבים לגוף ולעיתים יש הפרשת נוזל הזרע או נוזל הקדם-שפיכה. אצל האישה השליש החיצוני של הנרתיק מתכווץ, יש המשך התנפחות רקמות הנרתיק, הדגדגן נעשה מאוד רגיש ולעיתים כמו נכנס פנימה לתוך הכובעון הקטן
אורגזמה. שלב זה כולל סדרת התכווצויות שרירים קצביות, המקטינות את זרימת הדם אל כלי הדם באיברי המין. קצב הנשימה, פעימות הלב והלחץ הדם מגיעים לשיאם ולפעמים השרירים נתפסים. ההתכווצויות (שקורות בקצבים שונים ובכמויות שונות) בדרך כלל נחווים כתחושה נעימה מאוד של שחרור. לעיתים ההנאה המינית תביא להשמעת קולות. אצל נשים האורגזמה יכולה לכלול התכווצויות בשרירים סביב הנרתיק (שרירי רצפת האגן) הרחם ופי הטבעת. אצל הגברים האורגזמה באה לידי ביטוי בפליטת זרע. פליטת הזרע כוללת התכווצויות נוספות והנאה מינית בעיקר באזור הפין והחלציים לעיתים גם באזור גב תחתון.
הסיום (resolution) סוגר את מעגל התגובה המינית: מתח השרירים יורד והגוף חוזר בהדרגה למצב ההתחלתי הטרום ריגושי ויש תחושה כללית של רגיעה. לאחר שלב הסיום מתרחשת בגופם של גברים תקופת הפסקה, בה הם אינם רגישים זמנית לגירויים מיניים. נשים בדרך כלל צריכות תקופת הפסקה קצרה יותר ויש נשים שיכולות לחוות סדרת אורגזמות מתמשכת אם הגירוי המיני נמשך ויש נשים שהדגדגן שלהן מאוד רגיש לאחר האורגזמה וגירוי מיני נוסף יכול אפילו להכאיב.
המודל של מאסטרס וג'ונסון > ביקורת

לאורך השנים הועלתה ביקורת על המודל של מאסטרס וג'ונסון. ראשית, נטען כי בכך שהם התמקדו רק בשינויים פיזיולוגיים בלתי רצוניים הם התעלמו מהיבטים רגשיים וקוגניטיביים, משמעויות חברתיות, תרבותיות וזוגיות שהם חלק מהתגובה המינית האנושית. בנוסף, התצפיות אשר נערכו במעבדה הוציאו את האקט המיני מכל הקשר אנושי חברתי רגיל ויצרו מצב שאינו מייצג את האקט המיני האנושי. בכך הם שינו את משמעות האקט המיני שהם חקרו. לבסוף, המודל שלהם גם מתעלם מתשוקה מינית ומניח שאורגזמה היא תמיד חלק מהתגובה המינית אף על פי שזאת ציפייה מאוד לא ריאלית.
המודל של קפלן

בשנת 1979, הלן זינגר קפלן, אשר הייתה סקסולוגית, פסיכולוגית ופסיכיאטרית אמריקאית, הציעה מודל מעט שונה לתגובה המינית האנושית. מודל זה מבוסס בעיקר על הניסיון שלה כמטפלת מינית. במודל של קפלן יש 3 שלבים:
תשוקה (desire)
ריגוש (excitement)
אורגזמה
השינוי המשמעותי הוא הוספת שלב התשוקה. קפלן טענה כי זהו שלב מקדים לתהליך הפיזיולוגי אשר תואר על ידי מאסטרס וג'ונסון. זהו שלב פסיכולוגי אשר נדרש על מנת להגיע לשלבים האחרים. מניסיונה כמטפלת מינית היא מצאה שאנשים רבים חווים קשיים בשלב זה, אם זה בגלל תשוקה מינית גבוהה מהנורמה או נמוכה מהנורמה. היא גם טענה כי קשיים בשלב זה הם הקשים ביותר לשינוי וטיפול
המודל של בסון

בשנת 2000 הציעה ד"ר רוזמרי בסון מודל חדש לתגובה המינית אשר מתמקד רק בנשים. על פי המודל של בסון, התגובה המינית של נשים היא תהליך מעגלי המושפע מגורמים מנטליים ופיזיים. מודל זה יוצא כנגד המודלים של מאסטרס וג'ונסון וקפלן שתיארו תהליך ליניארי אחיד וברור. בסון טוענת שמודלים אלו מתאימים יותר לגברים כי לגברים יש דחף ביולוגי יותר חזק ואצל נשים הרבה פעמים הרצון בסקס הוא מסיבות אחרות שאינן דחף ביולוגי. בסון טבעה את המושג "חשק תגובתי" לתאר תשוקה כתגובה לגירויים פיזיים ורגשיים ו"חשק ספונטני" לתאר תשוקה אשר אינה נובעת מתגובה לגירויים חיצוניים. לטענת בסון "חשק תגובתי" שכיח יותר בקרב נשים מ"חשק ספונטני", בעיקר במערכות יחסים ממושכות. נשים רבות מתחילות את הפעילות המינית מתוך רצון לחוש קרבה, משיכה, אהבה, חום ואינטימיות עם בן הזוג, רצון להרגיש נשית, רצון להרות, רצון לספק את בן הזוג או להוריד מתח בזוגיות. לטענת בסון, התשוקה קשורה ישירות לסיפוק הרגשי ופיזי שבמערכת היחסים, ואיננה רק תגובה פיזיולוגית לגירויים.
המודל של בסון כולל מספר שלבים:
מצב נייטרלי
מודעות לצורך להיות מינית. תחושה כי יש הזדמנות להיות מינית בגלל הצורך של הבן/ת זוג, רצון ביתרונות או היבטים של מין אשר חשובים להן (אך לא בהכרח מיניים) כמו תחושת קרבה וחיבור.
רצון ובחירה מודעת לחוות גירוי מיני אשר יעורר את החשק לגירוי מיני. זהו "חשק תגובתי" כלומר חשק מיני בתגובה לגירוי חיצוני.
גירוי מיני
כעת התשוקה היא גם מינית
עוד עוררות פיזית ומינית ולפעמים גם אורגזמה
רווחה פיזית- תחושה גופנית נעימה
תחושה של קרבה, אינטימיות אהבה וכו אשר מהוות גם מוטיבציה להתחיל את המעגל המיני בעתיד.
בעקבות המודל של ד"ר בסון השתנתה ההגדרה של הפרעה בעוררות ותשוקה מינית, ב-DSM החמישי ב 2013. בעבר נשים רבות שלא חוות תשוקה או חשק ספונטני נכנסו להגדרה של אי תפקוד מיני, בעקבות המודל של בסון החוויות של נשים אלו נורמלו.
הערות שוליים

1 2  Davidson, J. O. C. & Layder, D, Methods, sex, and madness, Psychology Press, 1994
↑  Masters, William H., Human sexual response, Bronx, NY: Ishi Press International, [2010], ©1966
↑  Tiefer, Leonore., Sex is not a natural act and other essays, 2nd ed, Boulder, Colo.: Westview Press, 2004
↑  Frederick, D. A., John, H. K. S., Garcia, J. R., & Lloyd, E., Differences in orgasm frequency among gay, lesbian, bisexual, and heterosexual men and women in a US national sample, Archives of sexual behavior., 1 47, 2018, עמ' 273-288
↑  Kaplan, Helen Singer, 1929-1995., The new sex therapy; active treatment of sexual dysfunctions., New York,: Brunner/Mazel, [1974]
↑  Kaplan, Helen Singer, 1929-1995., Disorders of sexual desire and other new concepts and techniques in sex therapy, New York: Brunner/Mazel, 1979
↑  Rosemary Basson, The Female Sexual Response: A Different Model, Journal of Sex & Marital Therapy 26, 2000-01, עמ' 51–65 doi: 10.1080/009262300278641
↑  Waguih William IsHak Gabriel Tobia, DSM-5 Changes in Diagnostic Criteria of Sexual Dysfunctions, Reproductive System & Sexual Disorders 02, 2013 doi: 10.4172/2161-038X.1000122
המודל של מאסטרס וג'ונסון
מודל התגובה המינית האנושית שהציע ד"ר רוזמרי בסון
סנדרה (זמרת)

| --- | --- |

סנדרה בשנת 2017
 לידה:  18 במאי 1962 (בת 62) זארבריקן, גרמניה המערבית
 שם לידה:  סנדרה אן לאואר
 שם במה:  Sandra 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 מקום לימודים:  Gymnasium am Rotenbühl 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ • סינת'-פופ • דיסקו • העידן החדש
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  וירג'ין
 בן או בת זוג:  מיכאל קרצו (1988–2007) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו פופ לזמר הפופ הגרמני הטוב ביותר (1993) 
 http://www.sandranet.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
סנדרה אן לאואר (באנגלית: Sandra Ann Lauer; נולדה ב-18 במאי 1962), לימים סנדרה קרֶצוּ (Sandra Cretu), הידועה בתור סנדרה (הגייה גרמנית: [ˈzandʁa]), היא זמרת פופ גרמנייה שזכתה לפופולריות בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 עם שורה של להיטים באירופה, בהפקה של בעלה ובן זוגה המוזיקלי באותה העת, מיכאל קרצו, ביניהם "(I'll Never Be) Maria Magdalena" (1985), "In the Heat of the Night" (1985), "Everlasting Love" (1987), "Secret Land" (1988), "Hiroshima" (1990), ו-"Don't Be Aggressive" (1992). אלבומיה Into a Secret Land (1988) ו-Close to Seven (1992) זכו לשבחים ביקורתיים ברחבי העולם ונמכרו במאות אלפי עותקים במדינות אירופה.
לפני שהחלה בקריירת סולו, סנדרה הייתה הזמרת הראשית של להקת בנות הדיסקו ערבסקה, שזכתה הצלחה רבה ביפן ובברית המועצות. כמו כן, בין 1990 ל-2001, היא ביצעה קטעי שירה באלבומים של הפרויקט המוזיקלי הבין-לאומי אניגמה, במסגרתו יצאו עשרות להיטים שזכו להצלחה באמריקה הצפונית ובממלכה המאוחדת. בתור אייקון פופ, סנדרה נחשבת לאחת מהזמרות הפופולריות ביותר בשנות ה-80 ביבשת אירופה. בשיא הפופולריות שלה, היא הצליחה להעפיל במצעדים על הזמרת-יוצרת מדונה במספר מדינות ברחבי העולם. עם מכירות של יותר מ-33 מיליון תקליטים ברחבי העולם, סנדרה ביססה את מעמדה כסולנית הגרמנייה המצליחה ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה > 1962–1984: ראשית חייה וערבסקה

סנדרה אן לאואר נולדה ב-18 במאי 1962 בעיירה הגרמנית זארבריקן, קרוב לגבול הצרפתי. אביה יליד צרפת, רוברט לאואר (1937–2021), היה בעל חנות יין בזארבריקן, ואמה ילידת גרמניה, קארין (לבית אלטרן) (1939–2020), עבדה בחנות נעליים. לסנדרה היה אח גדול, גסטון, משותק שנפטר בשנת 1995. היא גילתה עניין מוקדם במוזיקה ובריקוד, ולמדה בלט קלאסי בגיל חמש ושיעורי גיטרה כשהייתה בת 10. בשנת 1975, בגיל 13, סנדרה הלכה עם אמה לצפות בפסטיבל הכוכבים הצעירים, תחרות כישרונות שהתקיימה בזארבריקן. היא הייתה רק חלק מהקהל, אך כשהמשתתפים סיימו להופיע וחבר המושבעים דן בתוצאות, עלתה סנדרה לבמה ושכנעה את התקליטן לבצע את הגרסה  הגרמנית לשיר של אוליביה ניוטון-ג'ון. ההופעה המאולתרת זכתה להכרה ניכרת והובילה להוצאת הסינגל הראשון שלה, שיר על כלב מחמד, "Andy mein Freund", שלא זכה להצלחה.
ב-1979, כשהייתה בת 17, הצטרפה סנדרה כסולנית לערבסקה, להקת דיסקו שכללה את מייקלה רוז ויסמין וטר. באותה תקופה התחברה סנדרה את הקלידן מיכאל קרצו. הלהקה זכתה להצלחה בשל צבעוניותה ובהמשך לכך, יצא הלהיט "Marigot Bay" שדורג בעשירייה הפותחת בגרמניה. לאחר הוצאת תשעה אלבומים, הבדלים שהתגלעו בתחומי העניין המוזיקליים של חברי הקבוצה וירידה בפופולריות של מוזיקת דיסקו סימנו את התפרקותה. סנדרה ומיכאל קרצו, שהיו אז במערכת יחסים, עברו למינכן, שם מיכאל הקים אולפן הקלטות משלו, דטה-אלפא, הנקרא על שם שיר מתוך אלבום הסולו שלו Legionäre. הסינגל הראשון שלהם ביחד היה "Japan ist weit" משנת 1984, גרסת כיסוי בשפה הגרמנית לשיר של אלפאוויל, "Big in Japan". עם זאת, גרסתה לא זכתה להצלחה המצופה.
ביוגרפיה > 1993–2006: ניסיונות קאמבק

ב-1993 הוציאה סנדרה גרסה מחודשת של "Maria Magdalena" עם עיבוד טכנו וקליפ עתידני. ההקלטה המחודשת לא זכתה להצלחה, אך דורגה בעשירייה הפותחת בפינלנד. אף על פי כן, היא הקליטה שלושה שירים באלבום הבא של אניגמה, The Cross of Changes, כולל הלהיט הבין-לאומי "Return to Innocence" שדורג בחמישייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100.
בעודה בהיריון עם תאומים, סנדרה הקליטה והוציאה את אלבום האולפן השישי שלה Fading Shades בשנת 1995. האלבום הופק על ידי ינס גאד בשונה מאלבומיה הקודמים. גאד עבד לצד מיכאל קרצו והאלבום עצמו כלל בעיקר שירי פופ. גרסת כיסוי של "Nights in White Satin" מאת המודי בלוז פורסמה כסינגל המוביל, ולא זכתה להצלחה בגרמניה – אך בישראל הפכה ללהיט. האלבום זכה לביקורות פושרות, והסינגל השני, "Won't Run Away", לא הצליח להיכנס למצעדים. לאחר שילדה את הבנים ניקיטה וסבסטיאן בבית חולים במינכן באמצעות ניתוח קיסרי ביולי 1995, החליטה סנדרה להשהות את הקריירה שלה. עם זאת, בשנה שלאחר מכן היא השתתפה בהקלטת שני שירים לאלבום השלישי של אניגמה, ביניהם "T.N.T. for the Brain".
בשנת 1999 יצא לאור My Favourites, אלבום כפול הכולל רמיקסים לשירים הישנים של סנדרה וכמה מהבלדות האהובות עליה. הוא זכה להצלחה, ודורג בעשרים העליונים במספר מדינות באירופה. גרסה מחודשת של "Secret Land" פורסמה כסינגל, מלווה בקליפ שבו סנדרה מתהדרת בתסרוקת קצרה יותר. היא השתתפה שוב בהקלטת שני שירים מתוך The Screen Behind the Mirror של אניגמה וכן בסינגל "Turn Around" של הפרויקט מ-2001. היא הוציאה את הבלדה "Forever" ב-2001, שזכתה להצלחה מתונה במצעד בגרמניה. הדבר קדם לאלבום הבא שלה, The Wheel of Time, שיצא באביב 2002, לאחר מספר עיכובים. האלבום זכה להצלחה במצעדים וביקורות חיוביות. מתוכו יצאו שני הסינגלים "Such a Shame", שבמקור בוצע על ידי Talk Talk, ועוד בלדה "I Close My Eyes". בשנת 2003 יצא אלבום הווידאו The Complete History, הכולל את כל הקליפים שלה. באותה שנה, הקליטה סנדרה בפעם האחרונה שירים עבור הפרויקט אניגמה – השירים נכללו באלבום, Voyageur.
לאחר הפסקה של מספר שנים, בשנת 2006 התחברה סנדרה לזמר השווייצרי די ג'יי בובו ויחד הקליטו את הדואט "Secrets of Love" שנכלל באלבום הלהיטים שלו, Greatest Hits. השיר זכה להצלחה גדולה, דורג בחמישייה הפותחת בשווייץ ובעשרים העליונים בגרמניה. לאחר מכן, סנדרה קיימה הופעות חיות והחלה לעבוד על אלבומה הבא. בסוף 2006 יצא Reflections, אלבום המורכב מרמיקסים של להיטיה הגדולים של סנדרה. גרסת בלדה חדשה של "Everlasting Love" פורסמה כסינגל שיווקי בגרמניה בעוד שהרמיקס של "Around My Heart" התגלה כלהיט רדיו בפולין; הוא דורג במקום החמישי במצעד הסינגלים של המדינה.
ביוגרפיה > 2007–הווה: כיוון מוזיקלי חדש

The Art of Love, אלבומה השמיני, יצא לאור בפברואר 2007. הוא דורג בעשרים העליונים בגרמניה וזכה להצלחה מתונה בעולם. בפעם הראשונה, קרצו לא היה שותף ליצירתו כיוון שעסק בפרויקט שלו; ינס גאד הפיק את האלבום כולו. סנדרה השתתפה בהלחנה ובכתיבת האלבום, מה שהפך אותו לשיקוף של ההתמודדויות בחייה האישיים. בנובמבר באותה השנה, היא וקרצו התגרשו והיא בילתה את השנה שלאחר מכן בסיבוב הופעות באירופה. "The Way I Am" היה הסינגל המוביל מתוך האלבום, ודורג בשיאו במקום החמישים בגרמניה, בעוד הסינגל השני, "What Is It About Me", נכשל במצעד. עם זאת, הגרסה שלה ל-"All You Zombies" של ההוטרס הפכה ללהיט בפולין.
אלבומה הבא, Back to Life, יצא לאור במרץ 2009, וכלל שירי דאנס המושפעים מפופ לטיני, ו-R&B עכשווי. "In a Heartbeat" ו-"The Night Is Still Young", האחרון בהשתתפות תומאס אנדרס ממודרן טוקינג, פורסמו כסינגלים וזכו להצלחה מתונה בגרמניה. מאוחר יותר ב-2009, יצא לאור אוסף הכולל שלושה תקליטורים בשם The Platinum Collection, שהכיל את כל הלהיטים של סנדרה, כמו גם נספר רצועות וגרסאות מורחבות.
בשנת 2012 יצא לאור Stay in Touch, אלבום האולפן העשירי של סנדרה. האלבום הופק על ידי צמד התקליטנים הגרמני בלנק & ג'ונס, ושילב צלילים משנות ה-80 שמזכירים את אלבומיה המוקדמים. "Maybe Tonight" פורסם כסינגל המוביל והגיע בשיאו למקום השבעים-ושבעה בגרמניה, בעוד שהסינגל השני, "Infinite Kiss" לא הצליח להגיע למצעד אך זכה להצלחה בעולם. עם זאת, האלבום זכה להצלחה נאה וביקורות חיוביות.
באוגוסט 2014, ההנהלה שלה הועברה לידי אלכסיי פרשוקוויץ'.
חיים אישיים

סנדרה ומיכאל קרצו, שחולקים את אותו תאריך  יום הולדת, נישאו ב-7 בינואר 1988, וביולי 1995 הפכו להורים לשני תאומים. הם נפרדו בנובמבר 2007, בטענה של ”פערים אישיים ומקצועיים”.
בעוד קרצו מתגורר בגרמניה מאז מאי 2009, סנדרה נשארה באיביזה והתחתנה עם המפיק המוזיקלי אולף מנג'ס ב-2010; הם נפרדו ב-2014.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1985: The Long Play
1986: Mirrors
1988: Into a Secret Land
1990: Paintings in Yellow
1992: Close to Seven
1995: Fading Shades
2002: The Wheel of Time
2007: The Art of Love
2009: Back to Life
2012: Stay in Touch
וולוודיניה

| --- | --- |

 תחום:  מיילדות וגינקולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D056650
 סיווגים
 ICD-11:  GA34.02 
 
וולוודיניה (Vulvodynia - מיוונית, וולוה = פות, דיניה = כאב) היא תסמונת כאב כרוני באזור הפות, המאופיין בתחושות בעירה, דקירה, גירוי מכאיב, או שפשוף באזור מסוים בפות או בכל הפות, מבלי שזוהה ממצא גורם זיהומי, נוירולוגי או אחר. למרות השכיחות הגבוהה של התסמונת, עדיין קיים קושי באבחון, מצב שמוביל לסבל מתמשך בקרב נשים רבות.
אף על פי שהגורם המיידי לתסמונת אינו ידוע, ישנם מספר גורמים שכנראה תורמים לתופעה, כגון גנטיקה, אימונולוגיה, ואולי גם תזונה.
אבחון התסמונת נעשה על ידי שלילת גורמים אחרים, לפעמים גם בעזרת ביופסיה.
אין טיפול אחד אפקטיבי לתסמונת, אך טיפולים שעוזרים במידה מסוימת לחלק מהסובלות הוולוודיניה כוללים טיפוח הוולווה, שינויים תזונתיים, תרופות נגד כאבים, טיפול פסיכולוגי, ובמקרים קיצוניים גם ניתוחים.
תסמינים

התסמין העיקרי הוא כאב באזור איברי המין, אשר יכול להיות מאופיין על ידי תחושות:
בעירה
כאב
הכשה
גולמיות
יחסי מין כואבים (Dyspareunia)
פעימה
עקצוץ
הכאב יכול להיות קבוע או לסירוגין, ויכול להימשך חודשים או אפילו שנים, אבל גם יכול להיעלם באותה פתאומיות שהוא התחיל. הכאב יכול להיות באזור הפות כולו, או מקומי לאזור מסוים, כגון פתח הנרתיק וסטיבוליטיס.
רקמת הפות יכולה להיראות דלקתית או נפוחה, אך בדרך כלל הופעת הפות היא נורמלית.
גורמים

וולוודיניה מערבת גורמים שונים ולרוב קשה לבודד גורם בלעדי. בין הגורמים שנבדקו:
זיהומיים: נשים הסובלות מוולוודיניה דיווחו על כך שעברו זיהומים חוזרים - פטרייתיים ואחרים – באזור.
הורמונליים: יש קשר בין ירידה ברמת האסטרוגן ושימוש בגלולות לבין שינויים ברקמת מבוא העריה ונטייה לכאב.
נוירולוגיים: גורמים הקשורים לעצבים באזור הכואב – כמו טראומה, גירוי, או צפיפות גבוהה יותר של תאי עצב תחושתיים.
מבניים: חולשה או עוויתות בשרירי רצפת האגן, או צניחת הרחם.
טונוס מוגבר של שרירי רצפת האגן: טונוס (מתח שרירים גבוה) המופיע גם במנוחה, שגורם לנשים רבות להימנע מחדירה בקיום יחסי מין.
גנטיים: נמצא קשר לשינוי בהרכב גנים מסוימים המעורבים בתהליכים דלקתיים ובהמשך נטייה לפתח מחלות דלקתיות, כולל באזור איבר המין.
אלרגיות: כל אלרגיה, כולל אלרגיה לפטריית קנדידה שהיא שכיחה מאוד.
נפשיים: לחץ ומתח נפשיים מחמירים את הבעיה ואת הכאב.
רמה גבוהה של גבישי אוקסלאט בשתן: מלחים שהפרשתם בשתן קשורה לכאב.
אבחון

אבחנת וולוודיניה נעשית על ידי שילוב של סיקור ההיסטוריה רפואית ובדיקה של הפות והנרתיק. מטרת הבדיקה היא לוודא כי מקור הכאב הוא באזור הפות ולשלול גורמים אחרים לכאב, כגון בעיות מבניות, או זיהום פטרייתי, דלקת, מחלת עור וכולי. הבדיקה כוללת מגע עדין באמצעות מטוש (מקלון דק שבקצהו צמר גפן) במספר נקודות והערכת מידת הרגישות המופקת בבדיקה זו. לפעמים מסתייעים בדיאגרמת כאב למיפוי האזורים המושפעים לאורך זמן.
ללא בדיקה מכוונת, קשה להגיע לאבחנה בבדיקה גינקולוגית רגילה, במיוחד כי הרבה גינקולוגים אינם מכירים עדיין את התסמונת הזו, ולכן גם קורה שנשים שסובלות ממנה נאלצות להבדק אצל מספר רופאים לפני שמגיעות לאבחון. חוסר הידע הזה גם מוביל לכך שלעיתים קרובות רופאים אומרים לנבדקות ש"הכל בראש" ושהן כלל לא סובלות מבעיה רפואית. בנוסף, נשים רבות נמנעות מלחפש סיוע רפואי בגלל תחושת בושה, כי התסמינים מופיעים בדרך כלל בהקשר של פעילות מינית.
טיפול

הטיפול מתמקד בהקלת התסמינים, ובעיקר טיפול נגד כאב, כמו תרופות אנטי-פרכוסיות, או נוגדות-דיכאון טריסיקליקים, ולפעמים גם חוסמי עצבים. נשים שחוות עוויתות או חולשה בשרירי רצפת האגן יכולות להיעזר בפיזיותרפיה, ביופידבק, או זריקות בוטוקס. במקרים של אבחון לוסטיבוליטיס, שהוא סוג של וולוודיניה הממוקם בפתח הנרתיק, הטיפול יכול לכלול גם זריקות אינטרפרון, או כירורגיה לכריתת הרקמות המושפעות.
בנוסף, מומלץ לסובלות מוולוודיניה לערוך שינויים באורח החיים, כמו הימנעות מתחתונים וגרביונים סינתטיים, ומשימוש בסבונים או חומרים כימיים אחרים שעלולים לגרות את האזור. גם שימוש ברטיות קרות, טבילה באמבטייה פושרת, זהירות יתר בפעילות פיזית שעלולה ללחוץ על אזור הפות.
בגלל ההשפעות הנפשיות שהתסמונת גוררת, גם טיפול פסיכולוגי הוא נפוץ מאוד כחלק ממערך הטיפול.
אפידמיולוגיה

על פי מחקרים של ארגון הבריאות העולמי ושל המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית, 16% מהנשים סובלות מוולוודיניה בשלב מסוים בחייהן, כאשר 90% מהן מדווחות על כאבים כרוניים במהלך שנים. השכיחות של הופעת התסמינים היא גבוהה ביותר בין גילאי 18–25, ונמוכה ביותר אחרי גיל 35. רק 25% מהסובלות מהתסמונת מדווחות על הפוגה.
מחקרים אחרים מדווחים ש-28% מהנשים סובלות מכאב באזור הפות ומתקשות לקבל מענה לבעיה, וישנם דיווחים המגיעים עד 49%. עם זאת, ישנם קשיים מובנים בהערכת שכיחות התופעה, מכיוון שוולוודיניה הוא מונח חדש יחסית בספרות הרפואית, וייתכנו מקרים המתואמים לתסמונת אשר אינם מדווחים ככאלה. ומצד שני, מכיוון שאבחון התסמונת נעשה על ידי שלילת גורמים אפשריים אחרים, ישנם תמיד מקרים הנתונים עדיין בסימן שאלה בכל זמן נתון.
ראו גם

וסטיבוליטיס
וגיניזמוס
הערות שוליים

↑  Bergeron S, Binik YM, Khalifé S, Pagidas K (1997). "Vulvar vestibulitis syndrome: a critical review". Clin J Pain. 13 (1): 27–42. doi:10.1097/00002508-199703000-00006. PMID 9084950.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2  וסטיבולודיניה ממגע, ד"ר אחינעם לב-שגיא, אוקטובר 2013
↑  עידית רונן, וולוודיניה - כאבים מהוואגינה, באתר כמונין
↑  Harlow BL, Stewart EG. A population-based assessment of chronic unexplained vulvar pain: have we underestimated the prevalence of vulvodynia? J Am Med Womens Assoc. 2003 Spring;58(2):82-8
↑  Reed BD, Harlow SD, Sen A, Legocki LJ, Edwards RM, Arato N, Haefner HK. Prevalence and
demographic characteristics of vulvodynia in a population-based sample. Am J Obstet Gynecol. 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539703205171  LCCN: sh2004000507  NKC: ph1142766 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.