stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתילד ג'רי
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 476/1879. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-08-12.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 44/1961. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-08-12.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מתילד ג'רי".
ניקולי

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־44 שנים) 
 מיקום המטה:  טוקיו 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
  
 nikoli.co.jp
 
ניקולי (ביפנית: ニコリ, ניקורי) שיתוף בע"מ היא הוצאה לאור יפנית המתמחה במשחקים, ובמיוחד בתשבצי מספרים וחידות היגיון. ניקולי הוא גם כתב עת המתפרסם אחת לשלושה חודשים (אשר שמו המלא הוא Puzzle Communication Nikoli) על ידי החברה. ניקולי החלה להתפרסם בעולם עם הפצתו של הסודוקו.
השם "ניקולי" מגיע משמו של סוס המרוץ שזכה באלפיים ג'ינים אירים ב-1980; נשיא ניקולי, מאקי קאג'י, הוא חובב מרוצי סוסים והימורים.
רצונה של ניקולי להתפרסם מתבטא במאגר החידות שלה שאינו תלוי בתרבות מסוימת. דוגמה לחידה שהיא תלוית תרבות או שפה הוא התשבץ, שנשען על שפה מסוימת ואלפבית מסוים. מסיבה זו החידות של ניקולי לרוב מבוססות על היגיון, ולעיתים קרובות על מספרים.
משחקה של ניקולי, הסודוקו, הוא החידה הנפוצה ביותר ביפן. הסודוקו החל להיות פופולרי בעולם המערבי ב-2005, אף על פי שבמקור הוא היה חידה אמריקאית, מאחר שדל מאגאזינס יצרו והפיצו אותו במשך שנים.
כתב העת המציא מספר סוגים חדשים של חידות, והביא כמה סוגים חדשים ליפן.
החידות של ניקולי

כמה מן החידות של ניקולי, עם שמן היפני.
אותיות ומספרים ふくめん算
אינשי נו היה 因子の部屋
אפקט דומינו 波及効果
אקארי 美術館
גוישי הירוי 碁石ひろい
גשרים 橋をかけろ
דרך כפרית カントリーロード
הוטארו בים ホタルビーム
היאוקה へやわけ
היטורי ひとりにしてくれ
ויטראז' ステンドグラス
חבר את הנקודות 点つなぎ
טאטבו יוקובו タテボーヨコボー
טטמיברי タタミバリ
יג'ילין ヤジリン
יג'יסן קזוסן やじさんかずさん
מאסיו ましゅ
מבוך 迷路
מבוך תמונה 浮き出し迷路
מופע השמיים 天体ショー
מוצ'יקורו モチコロ
מספר קשור ナンバーリンク
נורומינו ヌルオミノ
נוריקבה ぬりかべ
סודוקו 数独
סלית'רלינק スリザーリンク
פילומינו フィルオミノ
צבעריח タイルペイント
קאקורו カックロ
קורומסו 黒マスはどこだ
קייסוקה ケイスケ
קין-קון-קאן キンコンカン
קישור משקף リフレクトリンク
קשור באלכסון ごきげんななめ
שאקשאקה シャカシャカ
שחור ופתור エデル
שיקאקו 四角に切れ
תיק バッグ
תפזורת シークワーズ
תשבץ クロスワードパズル
ראו גם

תשבץ מספרים
חידת היגיון
הערות שוליים

↑  "Nikoli Co.". אורכב מ-המקור ב-2008-04-12. נבדק ב-2008-04-23.
↑  Pegg, Ed, Jr. (2005-09-15). "Ed Pegg Jr.'s Math Games: Sudoku Variations". MAA Online. The Mathematical Association of America. ארכיון מ-2005-10-03. נבדק ב-3 באוקטובר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb156893952 (data)  CiNii: DA0603049X  NDL: 00295406  VIAF: 147045950   WorldCat (עם VIAF): 147045950 
דוגמה לפתרון חידת שחור ופתור
דוגמה לחידת נוריקבה בגודל של 10x9 ברמת קושי בינונית
דוגמה לטבלת היטורי גמורה
סאיוקי

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1961 מלבורן, אוסטרליה 
 פטירה:  26 בינואר 2023 (בגיל 61) 
 שם לידה:  Fiona Caroline Graham 
 מדינה:  אוסטרליה, יפן 
 מקום מגורים:  יפן, אוסטרליה 
 השכלה:  אוניברסיטת אוקספורד  אוניברסיטת אוקספורד  אוניברסיטת קיו 
 מעסיק:  אוניברסיטת קיו, אוניברסיטת ואסדה 
 www.sayuki.net
 
פיונה קרוליין גראהמס (באנגלית: Fiona Caroline Graham‏; נולדה ב-16 בספטמבר 1961) היא אנתרופולוגית אוסטרלית העובדת בתור גיישה ביפן תחת השם סאיוקי (ביפנית: 紗幸) מאז 2007 במחוז אסאקוסה (אנ') שבטוקיו. היא מעבירה סמינרים בשם "תרבות הגיישות" ו-"החברה היפנית באנימה" בבית הספר ללימודי חוץ באוניברסיטת וואסדה (אנ').
הכשרה

את התארים הראשונים שלה בפסיכולוגיה ובחינוך עשתה באוניברסיטת קיו ואת התואר השני במנהל עסקים (אנ') שלה עשתה באוניברסיטת אוקספורד. לאחר מכן השלימה דוקטורט באנתרופולוגיה חברתית. גראהם הייתה האישה הלבנה הראשונה שהייתה לבוגרת אוניברסיטת קיו.
לפני קבלת הדוקטורט באנתרופולוגיה חברתית מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 2001, היא בילתה מספר שנים ביפן בהן ביצעה עבודות מחקר ועבדה בתחום התקשורת, בין השאר עבור רשתות חדשות מובילות ביפן כגון "Kyodo news" ו"רויטרס" בתור עיתונאית ובתור מפיקת תוכניות עצמאית עבור רשות השידור היפנית NHK.
חיים אישיים וקריירה

ב-19 במרץ 2007 החלה גראהם לעבוד בתור גיישה באופן רשמי, תחת השם "סאיוקי" (משמעות השם בשפה היפנית היא "אושר שקוף"), במחוז אסאקוסה אשר בטוקיו. היא הייתה האישה הלבנה הראשונה לעשות כך. מחקרה והצטרפותה הרשמית למעגל הגיישות שונים מעבודתה של החוקרת האמריקאית ליזה דאלבי, אשר בשנות השבעים חקרה את הנושא ואף השתתפה בארוחות מסורתיות הנקראות Banquets, אך לא הוכשרה רשמית כגיישה. מאז שנת 2011, מכשירה גראהמס גיישות צעירות בבית הכשרה לגיישות שפתחה בעצמה.
עבודתה של גראהמס קיבלה חשיפה משמעותית ביפן ובמדינות רבות בעולם. היא הופיעה בתקשורת ואף כתבה וערכה תוכניות עבור רשתות טלוויזיה רבות. כמו כן הוזמנה פעמים רבות לשמש בתור פרזנטורית או מארחת בתוכניות טלוויזיה העוסקות בתרבות היפנית.
בימים אלה עוסקת גראהמס בלימוד תרבות הגיישות ותרבות האנימה באוניברסיטת קיו, היא את הגיישות ואף הצטרפה לארוחות המסורתיות בהן ביצעו הגיישות את רשמי.
בנוסף כתבה גראהמס טורים בשפה היפנית לעיתונים "Mainichi" ו-"Asahi". ומרצה באוניברסיטת ואסדה.
פרסים, מימון ומלגות

2014- הוזמנה על ידי ממשלת יפן לנאום ביום השנה ה-150 ליחסי שווייץ-יפן
2013- הוזמנה לhyper japan אשר מומן על ידי ממשלת טוקיו וחברת british air.
2010- זכתה במלגה ממשלתית אשר מומנה על ידי המוסד הממשלתי למחקר על שם
2010- הוענק לה פרס מממשלת אוסטרליה על מחקרה הממושך (20,000 דולר או הוצאות ניצ׳יבנקן (nichibunken) מחייה ומחקר למשך שישה חודשים)
2007- זכתה לה מלגה מאוניברסיטת בריטניה על סך 5000 פאונד.
2006- זכתה במלגת מקמילן על סך 20,000 דולר בזכות ספרה שעמד לראות אור באותה שנה.
2005- זכתה בפרס על סרטה הדוקומנטרי.
2005- זכתה במימון של 5,000 דולר על ידי פקולטת Nus לאמנות ולמדעי החברה.
2000- זכתה בפרס עיתונאות זרה ביפן על סך 5,000 דולר.
1999- זכתה בתמיכת הקרן היפנית לקולנוע על סך 35,000 דולר
מימונים נוספים: אוניברסיטת וואסדה, מלגת בלאקוול של אוניברסיטת אוקספורד, מימון
לימודים של שנתיים באוניברסיטת בייג׳ין על ידי ממשלות יפן ואוסטרליה.
שונות

גראהם ייסדה ספריית אנימה וקפה אנימה באוניברסיטת סינגפור לטובת הסטודנטים ולטובת מועדון האנימה המקומי. אוסף כותרי האנימה עומד כיום על כ-500 כותרים. כמו כן, פתחה אתר אקדמאי המכיל בתוכו מאמרים על תרבות האנימה ביפן ועל קשר החברה היפנית לאנימה. באתר זה קישורים רבים למועדוני אנימה בכל העולם.
גראהם היא עיתונאית אשר הוכשרה על ידי חברת רויטרס. עד היום היא כותבת מאמרים עבור עיתונים ומגזינים אשר קשורים לרוב לתרבות היפנית ולעבודתה בתחום זה.
סוריה במשחקים הפאראלימפיים

סוריה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992), עם משלחת של שני ספורטאים. מאז משתתפת סוריה במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה סוריה חלק מעולם.
כל המשלחות הפאראלימפיות אותן שלחה סוריה היו משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על חמישה ספורטאים. הישג השיא של סוריה הגיע במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004), עם מדליית הארד של ראשה אלשייח בהרמת כוח לנשים עד 67.5 ק"ג.
ראו גם

סוריה במשחקים האולימפיים
סוריה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  רשימת המשתתפים במשחקים בברצלונה
↑  כל הספורטאים הסורים באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Women's Up To 67.5 kg
נמרוד חייט

נמרוד חיֵיט (נולד ב-2 בינואר 1991), הוא שיאן ישראל בשחייה וחבר נבחרת ישראל. מחזיק בשיאי הנוער (גילאי 18 ומטה) בסגנונות הפרפר והמעורב אישי (בריכה אולימפית). סגן אלוף אירופה לנוער (2009) במשחה ל-200 מטר פרפר. אלוף המכביה השמונה-עשרה (2009) במשחים ל-200 מטר פרפר ול-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה

חייט החל לשחות בגיל שמונה במועדון מכבי פארק מים רעות ומשם עבר לאגודת הפועל דולפין נתניה בקיץ 2013. כבר בגיל 10 החל לזכות במדליות ולשבור שיאי גילאים בסגנונות הפרפר והמעורב.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במרץ 2007 זכה חייט בשתי מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.82 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.13 דקות.
בתחרות השחייה "גביע קומן" (תחרות שחייה לנוער של מדינות אגן הים התיכון) אותה שנה שנערכה בקפריסין זכה חייט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר, במדליית כסף במשחה ל-100 פרפר ובמקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באולימפיאדת הנוער האירופית שנערכה בבלגרד, סרביה אותה שנה הגיע חייט למקום החמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום השישי במשחה ל-200 מטר פרפר, ובמקום השמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד בשנת 2008 סיים חייט במקום ה-9 במשחה ל-200 פרפר בתוצאה של 2:02.75 דקות (15 מאיות השנייה איטי מהעלייה לשלב הגמר). בשלב המוקדמות הוא עלה מהמקום השישי וקבע תוצאה של 2:02.69 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.41 דקות, במקום ה-18 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.56 שניות, במקום ה-29 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.31 שניות, במקום ה-35 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.07 שניות ובמקום ה-37 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.70 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 2009, זכה חייט במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר, בשיא ישראלי חדש של 1:57.97 דקות שיפור לשיא שנקבע רק שלושה ימים קודם לכן על ידי גל נבו (1:58.81 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.65 שניות ובמקום השמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.79 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 24.62 שניות ועלה מהמקום השישי.
בתחרויות השחייה של המכביה השמונה-עשרה אותה שנה זכה חייט ב-4 מדליות. שתי מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.47 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:03.39 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 4:23.83 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.38 שניות.
בגיל 17.5 עבר חייט ללמוד ולהתאמן בפנימיית פדי   בניו ג'רזי, ארצות הברית.
בנובמבר 2009 הוחתם חייט על ידי מכללת אובורן , אלופת המכללות בשחייה לשנת 2009, שבה שחו בעבר יואב ברוק, איתן אורבך ושי לבנת.
תארים והישגים

חייט זכה בפרס שרת התרבות והספורט לספורטאים מצטיינים לשנת 2009.
נמרוד חייט במכביה ה-18, 22 ביולי 2009
נאזבה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לבוב 
 סוגה:  אינדי פולק, סרט אמנותי 
 
נאזבה (מעוצב כ-NAZVA) היא להקה אוקראינית, שהוקמה בעיר לבוב בשנת 2019 על ידי פבל גוטס וירוסלאב ירובנקו. השתתפה בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
קריירה

בשנת 2021 הוציאה הלהקה את סינגל הבכורה שלה, "Sleep". באותה שנה הופיעה בפסטיבלים Дзизі, ו-Воргола.‏ באוגוסט דורגה במקום השלישי בתחרות Respublica Showcase.‏
ב-1 בדצמבר 2022 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Nazva, שכלל תשע רצועו חדשות. בין הרצועות החדשות נמנה "Сіґеле-міґеле", שדורג במקום הראשון במצעד השזאם האוקראיני. בווידאו קליפ שלו הופיעו חברי הצמד טמבר בלאנש, העיתונאית אולכסנדרה חומנקו וקלידן הלהקה O.Torvald.
ב-10 ביוני 2023 ערכה את הקונצרט הראשון של בקייב. חודש אחר כך התקיים קונצרט נוסף בלבוב. ב-23 ביוני יצא לאור המיני-אלבום הראשון של נאזבה, Феномен Івасюка. ביצירה זו נכללו שלושה שירים משל המלחין וולודימיר איוואסיוק.
ב-3 בפברואר 2024 השתתפה נאזבה בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2024, Vidbir 2024, עם השיר "Slavic English".‏ הלהקה דורגה במקום ה-11 והאחרון.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2022: Nazva
2023: ГУРМА
הערות שוליים

↑  ""Євробачення-2024": оголосили десятку фіналістів нацвідбору". suspilne.media. Суспільне Культура.
↑  Морі, Євгеній. "Мистецький фестиваль "Ї" у Тернополі оголосив програму". suspilne.media. suspilne.media.
↑  Щербатих, Олександр (2021-09-03). "«RESPUBLICA - 2021» - З ШОУКЕЙСАМИ ТА ГАРНИМ НАСТРОЄМ". Газета "Подолянин" (באוקראינית). נבדק ב-2023-05-07.
↑  Валерій, Лавровський (2023-02-22). "NAZVA випустили кліп на свій TikTok-хіт «Сіґеле-міґеле» з купою запрошених гостей. Дивіться". СЛУХ — медіа про музику та все, що навколо неї. נבדק ב-2023-05-07.
↑  "Відео дня: дивимося кліп на пісню «Кити» від гурту Nazva". Лірум (באוקראינית). 2023-05-12. נבדק ב-2023-08-14.
↑  "Павло Гоц (NAZVA): "Ідея нашого гурту полягає у тому, щоб ми хоч трохи були подібні до академізму" | Новини | Промінь". www.nrcu.gov.ua (באוקראינית). נבדק ב-2023-08-14.
↑  "Пісня за піснею: Nazva про мініальбом «Феномен Івасюка»". Лірум (באוקראינית). 2023-06-23. נבדק ב-2023-08-14.
↑  "Гурт Nazva переспівав шлягери Володимира Івасюка | Новини | Промінь". www.nrcu.gov.ua (באוקראינית). נבדק ב-2023-08-14.
↑  Суспільне Культура, Суспільне Культура. "Суспільне: Культура" (באוקראינית).
↑  "Нацвідбір на Євробачення: перемогли Alyona Alyona & Jerry Heil". www.ukrinform.ua (באוקראינית). נבדק ב-2024-02-20.
ניו יורק הראלד

| --- | --- |

 תדירות:  יומון 
 פורמט:  טבלואיד
 מו"ל:  ג'יימס גורדון בנט ג'יימס גורדון בנט הבן
 מייסד:  ג'יימס גורדון בנט
 תאריכי הופעה:  6 במאי 1835 – 1924 (כ־88 שנים)
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  ניו יורק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  2474-3224, 2474-3232
 
1895 בניין הניו יורק הראלד - נהרס ב-1921
הידיעה על טביעת הטיטניק, בעמוד הראשון של העיתון
הניו יורק הראלד (באנגלית: The New York Herald) היה עיתון רב-תפוצה אשר פעל מהעיר ניו יורק מ-6 במאי 1835 ועד 1924. הגיליון הראשון של העיתון פורסם על ידי ג'יימס גורדון בנט.
ב-1850 עסק העיתון בעמודו הראשון בעלילת דמשק (1840) וטען בו כי היהודים ביצעו רצח "על פי הוראות התלמוד", ושההאשמות נגדם "בוטלו בגלל התערבויות מפוקפקות של הרוטשילדים".
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, העיתון היה תומך נאמן של המפלגה הדמוקרטית. תחת ניהולו של בנו של בנט, ג'יימס גורדון בנט הבן, מימן העיתון את משלחתו של הנרי מורטון סטנלי לאפריקה למציאת דייוויד ליווינגסטון, ובשנת 1879 תמך במשלחת הכושלת של ג'ורג' וו. דילונג לאזור הארקטי.
ב-4 באוקטובר 1887 השיק בנט הבן את הגרסה האירופית של ההראלד בפריז שבצרפת. בעקבות מעברו של בנט לפריז, העיתון סבל מהניסיון לנהל את התפעול מניו יורק באמצעות מברקים. לאחר מותו של גורדון בנט הבן, העיתון מוזג עם יריבו העז ה"ניו יורק טריביון" בשנת 1924, ונקרא ה"ניו יורק הרלד טריביון". העיתון וגרסתו האירופית נמכרו לג'ון היי ויטני, שגריר ארצות הברית בבריטניה, בשנת 1959.
ב-1966 המהדורה הניו יורקית חדלה לצאת לאור, וה"וושינגטון פוסט" וה"ניו יורק טיימס" רכשו ביחד את השליטה בעיתון הפריזאי ושינו את שמו ל-International Herald Tribune. כיום, כשהוא בבעלות ה"ניו יורק טיימס", העיתון נותר חשוב ובעל השפעה - כולו באנגלית בלבד, הוא מודפס ב-26 מדינות מסביב לעולם ונמכר ב-180 מדינות.
כאשר ההראלד היה עדיין תחת ניהולו של העורך המקורי בנט, הוא נחשב לחודרני ורודף שערוריות מבין העיתונים הניו יורקיים באותה תקופה. יכולתו לבדר את הציבור באמצעות חדשות יומיות הפכה אותו לעיתון המוביל בתפוצתו באותם זמנים.
כיכר הראלד בניו יורק קרויה על שם העיתון; בחלקו הצפוני ישנו פסל המנציח את בנט. הכיכר נמצאת דרומית לכיכר טיימס, אשר גם כן קרויה על שם עיתון, הניו יורק טיימס.
הערות שוליים

↑  גולי נאמן ערד, אמריקה, היהודים ועליית הנאציזם – תגובתם של קרובים רחוקים, ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, עמ' 31.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4760965-5  LCCN: n2002162950  VIAF: 186438588   WorldCat (עם VIAF): 186438588
סטייט בנק אוף אינדיה

| --- | --- |


משרדי הסניף הישראלי של הבנק במתחם הבורסה
 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת בומביי (500112)  הבורסה הלאומית ההודית לניירות ערך (SBIN) 
 תקופת הפעילות:  2 ביוני 1806 – הווה (218 שנים) 
 חברות בנות:  סטייט בנק אוף אינדיה (קליפורניה)  SBI Life Insurance Company Limited  SBI Mutual Fund  SBI Cards 
 מיקום המטה:  מומבאי הודו
 ענפי תעשייה:  בנק, שירותים פיננסיים
 מוצרים עיקריים:  retail banking 
 שווי שוק:  159.74 מיליארד דולר (10 באוקטובר 2024)
 יו"ר:  Challa Sreenivasulu Setty 
 עובדים:  209,567 (נכון ל־31 במרץ 2017) 
  
 www.sbi.co.in
 
סטייט בנק אוף אינדיה (באנגלית: State Bank of India) הוא הבנק הגדול ביותר שפועל בהודו.
היסטוריה

הבנק הוקם בשנת 1955 כאשר הבנק האימפריאלי של הודו הולאם על ידי ממשלת הודו. בזמן ההלאמה הבנק האימפריאלי היה אחד הבנקים הגדולים בהודו ושלט ביותר משליש מהפעילות הבנקאית במדינה. שורשי הבנק נעוצים במספר בנקים שהוקמו בראשית המאה ה-19 על ידי הראג' הבריטי.
נכון לדו"ח השנתי 2012-2013, הבנק הוא הגדול ביותר בהודו עם 17 אלף סניפים, מעסיק כ-230,000 עובדים ובעל פדיון של 36.9 מיליארד דולר. הבנק עדיין נשלט ברובו (62.31%) על ידי ממשלת הודו.
הבנק מקיים פעילות גם מחוץ להודו עם 186 סניפים שהוקמו ב-34 מדינות. הסניף הראשון של הבנק בישראל נפתח ב-7 ביוני 2007 והוא ממוקם במתחם הבורסה שברמת גן. הסניף הישראלי מתמקד בעידוד ההשקעות והמסחר בין חברות ישראליות להודיות, בעיקר בתחום היהלומים.
נמרוד דוד פפר

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1984 (בן 39)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 עיסוק:  מנצח, פסנתרן
 כלי נגינה:  פסנתר
 https://www.nimroddavidpfeffer.com
 
נמרוד דוד פפר (נולד ב-14 בנובמבר 1984) הוא מנצח ופסנתרן ישראלי.
קריירה

פפר משמש כמנצח במטרופוליטן אופרה בניו יורק, וכמנהל מוזיקלי בחברת האופרה הלירית של גואטמלה.
פפר ניצח לאחרונה על התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, על תזמורת ג'וליארד, על תזמורת מארינסקי והתזמורת הסימפונית של הסטייט-קאפלה בסנקט פטרבורג, וכן באופרה הישראלית, באופרה של ג׳וליארד, ובבית האופרה של ולנסיה.
בעונת 2021-22 הוא ניצח לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק על נישואי פיגארו, באופרה הקומית של ברלין על חליל הקסם, ועל התזמורת הפילהרמונית של שטוטגרט. כמו כן, בנובמבר 2022 הוא ניצח על חליל הקסם בהפקת פתיחת העונה של האופרה הישראלית, שהייתה ההפקה הבינלאומית הראשונה שהוצגה בה מאז תחילת מגפת הקורונה, לאחר שבמארס 2020 הפקת ייבגני אונייגין בהובלתו באופרה הישראלית בוטלה זמן קצר לפני הופעת הבכורה מפאת פרוץ המגפה.
בעונת 2022-23 חזר פפר לאופרה הישראלית לנצח על הבכורה העולמית של "תיאודור", אופרה חדשה בעברית מאת יונתן כנען ועידו ריקלין, המתרכזת בשתי תקופות בחייו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל, וכן ינצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית ההונגרית ועל התזמורת הסימפונית של נירנברג.
בשנת 2016 פפר היה שותף לייסוד חברת האופרה הלירית של גואטמלה, בה מונה למנהל מוזיקלי לאחר שניצח על הפקת הבכורה של החברה - ריגולטו מאת ג'וזפה ורדי. בעונות העוקבות ניצח בגואטמלה על שיקוי האהבה, לה בוהם, ולה טרויאטה.
כפסנתרן, פפר מופיע באופן קבוע כסולן עם תזמורות וברסיטלים, וכן כנגן מוזיקה קאמרית. הופעותיו לאחרונה כוללות רסיטל סולו ששודר בשידור חי מהקרמלין הרוסי, הופעות בהן ניגן מוזיקה מאת שופן על במת המטרופוליטן אופרה בהפקה של הגברת עם הקמליות עם חברת הבלט האמריקאית, ורסיטלים באולם קרנגי הול בניו-יורק. בשנת 2008 ניגן לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית את ביצוע הבכורה של הקונצ׳רטו לפסנתר השני של אהרון חרל״פ, לאחריו המלחין הקדיש לו את יצירתו ריקודים סימפוניים לפסנתר ותזמורת משנת 2015.
בשנת 2009 פפר הציג קונצרט לשלום בקרנגי הול עם הפסנתרן בשארה הרוני, שכל הכנסותיו היו קודש לבית האמנויות בעמק יזרעאל, בית ספר למוזיקה בו יהודים וערבים לומדים יחד, ושהיה בקשיים כלכליים. הקונצרט עזר לגייס כספים ותשומת לב מהתקשורת הבינלאומית לבית-הספר, ו״פרס הפרויקטים לשלום על שם דייוויס״ הוענק לפפר על יוזמה זו.
פפר השלים את לימודיו לתאר אמן בניצוח תזמורות בג'וליארד כתלמידו של אלן גילברט, שהיה אז המנהל האמנותי של הפילהרמונית של ניו יורק, בסיוע מלגה ע״ש המנצח ברונו ולטר. עם סיום לימודיו בג'וליארד הוענקו לו פרס צ'ארלס שיף לניצוח, ופרס נורמן בנזקוון לקידום קריירה מוזיקלית. ברשותו תואר אמן ותעודות לימודים מקצועיים בפסנתר ובניצוח תזמורות מהקולג' מאנס בניו יורק. פפר היה חבר בתוכנית לינדמן לקידום אמנים צעירים במטרופוליטן אופרה בשנים 2012–2014. מוריו היו פנינה זלצמן, ודים מונסטירסקי, גדעון חצור, ויקטור רוזנבאום, דייוויד הייז, קרל שכטר, מיכאל וולפה, אנדרה היידו, אלן גילברט, ריצ'רד גוד וג'יימס לוין.
הערות שוליים

↑  Nimrod David Pfeffer, www.metopera.org (באנגלית)
1 2  QUIÉNES SOMOS, Querido Arte | Ópera de Guatemala (ב־)
↑  San Francisco Symphony - Nimrod David Pfeffer Conductor, San Francisco Symphony
↑  Nimrod David Pfeffer, www.mariinsky.ru
↑  דוד פפר נמרוד, מנצח, באתר www.israel-opera.co.il
↑  Juilliard Opera Presents Mozart’s "Così fan tutte," Conducted by Nimrod David Pfeffer and Directed by David Paul, November 13, 15, and 17, 2019 | The Juilliard School, www.juilliard.edu
↑  Condena y redención, ELMUNDO, ‏2018-06-25 (בספרדית)
↑  Nimrod David Pfeffer, www.metopera.org (באנגלית)
↑  Stuttgarter Philharmoniker, Landeshauptstadt Stuttgart, Stuttgarter Philharmoniker | Nachtschwärmerkonzert, Stuttgarter Philharmoniker (בגרמנית)
↑  חליל הקסם, באתר www.israel-opera.co.il
↑   יאיר אשכנזי, מנהלי מוסדות התרבות החשובים במדינה מתכוננים לעתיד חסר הוודאות שאחרי הקורונה, באתר הארץ, 27 באפריל 2020
↑  תיאודור, באתר www.israel-opera.co.il
↑  תכנית מפתח - לוח שנה, באתר www.ipo-kids.org
↑  Amy Spiro, Peace Pieces, jewishweek.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
ניו יורק הראלד טריביון

| --- | --- |
סמליל העיתון אינטרנשיונל הראלד טריביון כפי שהיה בעת סגירתו בשנת 2013
 מו"ל:  אוגדן מילס רייד (1924–1616)  וויטלו רייד (1947–1255)  אוגדן רוג'רס רייד (1955–1928)  ג'ון היי וויטני (1958–196)
 מייסד:  הראלד: ג'יימס גורדון בנט טריביון: הוראס גרילי
 בעלים:  משפחת רייד (1924–1958)  ג'ון היי ויטני (1958–1966)
 תאריכי הופעה:  19 במרץ 1924 – 24 באפריל 1966 (42 שנים)
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  ניו יורק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
הניו יורק הראלד טריביון (באנגלית: New York Herald Tribune) היה עיתון שיצא לאור בין השנים 1924–1966. העיתון נוצר בשנת 1924 כאשר אוגדן מילס ריד מהניו יורק טריביון (אנ') רכש את הניו יורק הראלד. העיתון התחרה ב"ניו יורק טיימס" בשוק עיתוני הבוקר. העיתון זכה בשנים עשר פרסי פוליצר במהלך חייו.
"עיתון רפובליקני, עיתון פרוטסטנטי ועיתון מייצג יותר את הפרברים מאשר התערובת האתנית של העיר", הסיקור של הטריבון בדרך כלל לא היה מקיף כמו הסיקור של הניו יורק טיימס. עם זאת, הסיקור הלאומי, הבינלאומי והעסקי שלו נתפס בדרך כלל כאחד הטובים בתעשייה, וכך גם הסגנון הכללי שלו. בשלב זה או אחר, העיתון היה ביתם של כותבים כמו דורותי תומפסון, רד סמית', רוג'ר קאן, ריצ'רד ווטס ג'וניור, הומר ביגארט, וולטר קר, וולטר ליפמן, סנט קלייר מק'קלווי, ג'ודית' קריסט, דיק שאאפ, טום וולף, ג'ון סטיינבק וג'ימי ברסלין. מבחינה מערכתית, העיתון היה הקול של הרפובליקנים המזרחיים, שכונו מאוחר יותר כרפובליקנים של רוקפלר, ודגל בנקודת מבט פרו-עסקית, בינלאומית.
העיתון, שהיה בבעלותה לראשונה של משפחת רייד, נאבק כלכלית במשך רוב חייו ולעיתים רחוקות היה רווחי מספיק לצמיחה או לשיפורי הון. משפחת רייד סבסדה את ההראלד טריביון במהלך שנותיו הראשונות. עם זאת, העיתון נהנה משגשוג במהלך מלחמת העולם השנייה ועד סוף המלחמה התקרב ל"טיימס" בהכנסות מפרסומות. סדרה של החלטות עסקיות הרות אסון, בשילוב עם תחרות אגרסיבית מצד הטיימס ומנהיגות לקויה של משפחת רייד, הותירו את העיתון הרחק מאחור יריבו.
דורותי תומפסון, נבחרה על ידי טיים מגזין לאישה המשפיעה ביותר בארצות הברית אחרי אלינור רוזוולט ואחת מהכותבות בניו יורק הראלד טריביון, 1920
בשנת 1958 מכרו בני הזוג רייד את ההראלד טריביון לג'ון היי וויטני, משקיע מולטי-מיליונר בוול סטריט ששימש כשגריר ארצות הברית בבריטניה באותה תקופה. תחת הנהגתו, הטריביון התנסה בגישות חדשות לדיווח החדשות ותרם תרומות חשובות לעיתונות החדשה שהתפתחה בשנות ה-60. העיתון קם לתחייה בהתמדה תחת וויטני, אבל שביתה של העיתונים בניו יורק שנמשכה 114 ימים עצרה את הרווחים של ההראלד טריביון והובילה לארבע שנים של מריבות עם איגודי עובדים, במיוחד עם הסניף המקומי של האיגוד הטיפוגרפי הבינלאומי. מול הפסדים הולכים וגדלים, וויטני ניסה למזג את ההראלד טריביון עם הניו יורק וורלד טלגרם וניו יורק ג'רנל אמריקן באביב 1966. המיזוג המוצע הוביל לשביתה ממושכת נוספת, וב-15 באוגוסט 1966 הודיע וויטני על סגירת העיתון. בשילוב עם השקעות בוורלד ג'רנל טריביון, הוציא וויטני 39.5 מיליון דולר (שווה ערך ל-329,695,454 דולר ב-2021) בניסיונותיו לשמור על העיתון בחיים.
לאחר סגירת ה"ניו יורק הראלד טריביון", ה"טיימס" וה"וושינגטון פוסט", אליהם הצטרף וויטני, חתמו על הסכם להפעלת האינטרנשיונל הראלד טריביון, ההוצאה לשעבר של העיתון בפריז. עד 1967, העיתון היה בבעלות משותפת של וויטני תקשורת, הוושינגטון פוסט והניו יורק טיימס. האינטרנשיונל הראלד טריביון, הידוע גם בשם "IHT", הפסיק להתפרסם ב-2013.
הערות שוליים

1 2  Richard Kluger, The paper : the life and death of the New York herald tribune, 1st Vintage books ed, New York: Vintage Books, 1989, ISBN 0-394-75565-0
↑  Sam Roberts, Recalling a 'Writer's Paper' as a Name Fades, City Room, ‏2013-03-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  John J. McCusker, How much is that in real money? : a historical price index for use as a deflator of money values in the economy of the United States, Worcester, 1992, ISBN 0-944026-33-8
↑  Deutsche Welle (www.dw.com), No more IHT as International New York Times debuts | DW | 15.10.2013, DW.COM (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503696005171  LCCN: n50009414  VIAF: 177400001   WorldCat (עם VIAF): 177400001
ניקולאוס לנאו

| --- | --- |

ציור שמן מאת פרידריך אמרלינג
 לידה:  13 באוגוסט 1802 צ'אטאד (שאדאט), חבל באנאט, ממלכת הונגריה, האימפריה ההבסבורגית, כיום לנאוהיים, מחוז טימיש, רומניה 
 פטירה:  22 באוגוסט 1850 (בגיל 48) אוברדבלינג, אוסטריה, האימפריה האוסטרית 
 שם לידה:  Nikolaus Franz Niembsch Edler von Strehlenau
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 לאום:  אוסטרים
 מקום קבורה:  Weidling Cemetery 
 שם עט:  Nikolaus Lenau 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 שפות היצירה:  גרמנית, הונגרית 
 חתימה:   
 
ניקולאוס לֶנָאוּ, בשמו המקורי - ניקולאוס פרנץ נימבש,  החל מ-1820 - אדלר (אביר) פון שטרהלנאו (בגרמנית: Nikolaus Franz Niembsch Edler von Strehlenau; ‏ 25 באוגוסט 1802 צ'אטאד (Csatád), באנאט, ממלכת הונגריה, האימפריה ההבסבורגית, כיום לנאוהיים,  מחוז טימיש, רומניה – 22 באוגוסט 1850, אוברדבלינג (Oberdöbling), אוסטריה) היה משורר אוסטרי, יליד חבל באנאט.