stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יימיר
תאוריות ופירושים > טויסטו, מקבילים, ודת פרוטו-הודו-אירופאית

במאה הראשונה לספירה, ההיסטוריון הרומי טקיטוס כותב בעבודתו האתנוגרפית "גרמאניה" שהעמים הגרמאניים שרים על אל הִיוּלי שנולד מהארץ בשם טוּיסטוֹ (Tuisto), ושהוא היה אבי העמים הגרמאניים. השם Tuisto הוא לטיניזציה של שם אלוהי פרוטו-גרמאני כלשהו שעליו מתקיים דיון. על ידי בלשנות היסטורית חלק מהחוקרים מקשרים את Tuisto לשם האלוהי הפרוטו-גרמאני *Tiwaz, אחד השמות המיוחסים לטיר. חוקרים אחרים טוענים כי השם מתייחס לישות הרמאפרודיטית או "גדולה כפליים", כשהמקור השני הוביל חוקרים לקישור עם יימיר גם מנקודת מבט מיתית וגם מנקודת מבט בלשנית.
בעזרת בלשנות היסטורית ומיתולוגיה השוואתית חוקרים קישרו את יימיר לישויות בראשיתיות ולעיתים הרמאפרודיטיות או תאומות הודו-אירופאיות אחרות, ובנו מחדש סיפור בריאה פרוטו-הודו-אירופאי. כשהם מציינים את יימיר כדוגמה הראשית, החוקרים ג'יי פי מאלורי ודאגלס אדמאס מעירים כי "המיתוס הקוסמוגוני [הפרוטו-הודו-אירופאי] מתמקד בביתור של ישות אלוהית - מואנשת או דמוית בהמה - ובריאת היקום מאיבריה השונים". דוגמאות נוספות כוללות את סוף סיפור הת'אן בו קואלינגה (Táin Bó Cúailnge - הברחת הפרות של קולי) שבו שור מבותר וממנו נוצרת הגאוגרפיה האירית, סיפור שלו יש גרסאות מנוצרות אצל הפריזים (עם גרמאני השוכן בצפון הולנד וגרמניה של היום) בספר חוקים ימי ביניימי, ובבלדה רוסית ימי ביניימית. התרחשויות נוספות של סיפור זה הן חלק בשיר האפי הלטיני מטמורפוזות של אובידיוס, המתאר את שיער וזקן האל אטלס שנהפכים ליערות, עצמותיו שנהיות אבן, ידיו שנהיות רכסי הרים, וכך הלאה; קוּני הרשע בספר סקנד גומאניג ויזאר הפרסי אמצעי מהמאה ה-9 לספירה שבו עורו נהיה השמים, מבשרו באה האדמה, מעצמותיו ההרים, ומשיערו באו הצמחים; ולבסוף פורושה סוקטה ההודי העתיק מהריג ודה מהמאה ה-10 לפנה"ס, שמתאר ביתור של אדם היולי בשם פורושה, מעינו באה השמש, מפיו אש, מנשימתו רוח, מכפות רגליו הארץ, וכך הלאה. מבין המקורות ששרדו, אדמס ומאלורי מסכמים כי "הקולרציות, או יותר נכון, הנגזרות הנפוצות ביותר, הן הבאות: בשר = אדמה, עצם = אבן, דם = מים (הים וכדומה), עיניים = השמש, שכל = ירח, מוח = עננים, ראש = שמים, נשימה = רוח".
אדמס ומאלורי כותבים ש"גם במיתוס [הפרוטו-הודו-אירופאי] הקוסמוגוני וגם בבסיסו, אחד היסודות המרכזיים הוא ההקרבה (של אח, ענק, בהמה, וכו'). מערכת היחסים בין ההקרבה לבין הקוסמוגוניה בתרבות הפרוטו-הודו-אירופאית לא הייתה רק בסיפור הבריאה אלא שאולי כל טקסי ההקרבה בתרבויות ההודו-אירופאיות הוצגה כבריאה מחגדש של היקום שבה יסודות נבראים מחדש... עקב כך, ההקרבה פועלת כשחזור של הביתור הקוסמי הבראשיתי של קורבן והיא עוזרת להחזיר את הדברים החומריים לעולם".
הערות שוליים

↑  יימיר בעצמו אינו אל
↑  בתעתיק בתרגום הבא יימיר נכתב כאימיר.
1 2  מתרגומו של שאול טשרניחובסקי.
1 2  התרגום לעברית מבוסס על תרגום לאנגלית אותו ניתן לראות כאן.
1 2 3  ג'יי פי מאלורי ודאגלס אדאמס, Encyclopedia of Indo-European culture, לונדון: Fitzroy Dearborn, 1997, ISBN 978-1-884964-98-5. (באנגלית)
1 2 3  הילדה אליס דוידסון, Gods and myths of northern Europe, בולטימור: Penguin Books, 1964, ISBN 0-14-013627-4. (באנגלית)
↑  גבריאל טורביל פיטר, Myth and religion of the North : the religion of ancient Scandinavia, ווסטפורט, קונטיקט: Greenwood Press, 1964, ISBN 978-0837174204. (באנגלית)
אודין, וילי, ו-וה הורגים את יימיר מאת לורנז פרליך
החוק של ינטה

החוק של ינטה הוא אידאולוגיה בה דגלו מדינות נורדיות. האידאולוגיה גובשה לראשונה בשנת 1933 בשם "עשרת החוקים של החוק של ינטה" על ידי הסופר הדני-נורווגי אקסל סדנרמוס (אנ') ברומן הסאטירי שלו "נמלט חוצה את עקבותיו". אך בפועל הגישה עצמה ישנה יותר ומשקפת נורמות חברתיות שנהגו בתרבות הנורדית מאות שנים קודם לכן.
החוקים

ישנם עשרה חוקים בחוק של ינטה אותם הגדיר סנדמוס, עשרת הכללים המנחים:
אסור לך לחשוב שאתה משהו מיוחד.
אסור לך לחשוב שאתה טוב כמונו.
אסור לך לחשוב שאתה חכם יותר מאתנו.
אסור לך לדמיין את עצמך טוב יותר מאתנו.
אסור לך לחשוב שאתה יודע יותר מאתנו.
אסור לך לחשוב שאתה חשוב מאתנו.
אסור לך לחשוב שאתה טוב בשום דבר.
אסור לך לצחוק עלינו.
אסור לך לחשוב שמישהו דואג לך.
אסור לך לחשוב שאתה יכול ללמד אותנו דבר.
הצגת החוקים בספרו של אקסל סנדמוס וביקורתו על החברה

חוק ינטה נראה מאוד "זוהר" באידיאל ולעומת זאת לעיתים החוקים שימשו גם להצדקה של סחיטה כספית ופיתוי למעשים פליליים. ושימוש ב"חוק ינטה" יכול להיות גם אמצעי ההגנה הטוב ביותר בחברה אשר מקדשת אותו. לדוגמה: מעסיק יכול להפלות אדם אשר מנסה להתקבל לעבודה רק על פי מידת אמונתו בחוק ינטה, כי הוא "חורג מהנורמה".
הרומן של סנדמוס מתחיל בעיר הבדיונית והקטנה "ינטה". את מאפייניה של העיר הוא עיצב בדמותה של עיר הולדתו, שם הרגיש כי אף אחד לא היה אנונימי ו"וכולם הכירו את כולם" (סגנון חיים האופייני לעיירות וקהילות קטנות). הרומן של סנדמוס תיאר את חיי מעמד הפועלים בעיירה הבדיונית ינטה. לאחר פרסום הרומן והצלחתו המסחררת, הוא כתב כי "אנשים רבים רואים ב"ינטה" כעיר הולדתם, גם אם היא לא באמת כזאת, הם פשוט מרגישים שייכים לשם". החוק של ינטה עצמו תואר בספרו של סנדמוס על מנת לבקר את החברה באופן כללי. אך אנשים לא הבינו זאת והשתמשו בו כדי לבקר אנשים שרוצים לפרוץ מהקבוצות החברתיות שלהם ולהגיע למעמד גבוה יותר.
לעומת זאת בחברה אשר דוגלת ב"חוק של ינטה", אנשים אשר לא דוגלים בחוק של ינטה לא מתקבלים יפה בחברה ה"ינטית" מאחר שהחוק של ינטה מבקר אי התאמה לקבוצה מסוימת, והוא מגדיר עשיית דברים חריגים ושאפתנות אישית כלא ראויים ולא הולמים ולפיכך אוסר אותם. בקהילה "ינטית" נדמה שמעשיהם ואמונותיהם של המתנגדים - נוגדים את רצונה הקהילתי של העיר לשמור על הרמוניה, יציבות חברתית ואחידות. חוקי ינטה מתקבלים בחברה כדרך התנהגות שעוזרת לאדם להתאים את עצמו לחברה ולעיתים במקרים קיצוניים יותר במדינות אלה הדבר בא לידי ביטוי בדרכים כמו אופן לבוש דומה או סוג המכונית שבבעלותך ואפילו עד קניית מוצרים זהים לבית. הכל על מנת להתאים את עצמך לחברה שאתה חי בה ולא להיות שונה.
בדיוק כך, בעוד שהכוונה המקורית של סנדמוס שהייתה לבקר את החברה הינטית על האמונה העיוורת שלהם ב"חוק של ינטה", התוצאה של הרומן שכתב הייתה שימוש של "הינטרים" בחוק של ינטה כדי לבקר אנשים שרוצים לפרוץ מהקבוצות החברתיות שלהם ולהגיע למעמד גבוה יותר.
השפעות החוק של ינטה ברחבי העולם

קים אורלין קנטרדג'ייב הוא פוליטיקאי נורווגי ויועץ חינוכי אשר טוען כי "החוק של ינטה" נלמד בבתי הספר כקוד חברתי על מנת לעודד דינמיקה קבוצתית ושיתופיות. בסקרים שנעשו התברר כי "אחוזי השמחה" של מדינות נורדיות גבוה בהרבה מאלה של אחרות, קנטרדג'ייב טען כי הסיבה לכך הוא היישום של חוק ינטה על החברה.
באוניברסיטת קולג' שבלונדון נערך מחקר על מנת לבדוק את הקשר בין ציפיות נמוכות לרמת האושר של סטודנטים. הסטודנטים חולקו לשתי קבוצות ובכל קבוצה המשתתפים התבקשו לבצע בחירות מסוימות במשחק קבלת החלטות. בקבוצה הראשונה הובטח להם מעין תגמול כספי קטן מראש על ביצוע בחירות מסוימות בעוד שחברי הקבוצה השנייה לא ציפו לקבל דבר על ההחלטות שלהם. חוקר מדעי המוח רוב רוטלדג' שהיה אחראי על הניסוי, סרק באמצעות MRI את מוחם של המשתתפים לאחר המשחק וגילה כי התוצאות הראו שאנשים היו מאושרים יותר כאשר קיבלו פרס שהם לא ציפו לו מאשר כשקיבלו אותו שקיבלו. "ציפיות נמוכות גורמות לסבירות גבוהה יותר שהתוצאה שתקבל תעלה על ציפיות אלה ותשפיע לטובה על רמת האושר שלך", כתב רוטלדג'.
עם זאת, בסקנדינביה היו גם מאמרים המקשרים בין החוק של ינטה לשיעורי התאבדות גבוהים. מטעם הציבור בסקנדינביה ונורווגיה התרחשו תגובות חריפות כנגד החוק של ינטה ובנורווגיה בשנת 2005 אף נעשה אקט מחאתי כאשר מישהו הציב קבר ל"חוקי ינטה" והכריז על מותם. עם זאת, הציבור היה בספק שהחוקים אי פעם ייעלמו מהתודעה מכיוון שהם מושרשים היטב בחברה כבר הרבה מאוד זמן.
נוסף על כך, בדרך כלל כאשר נואמים בארצות הנורדיות, מקובל להשתמש ב"חוק של ינטה" כמונח מדגיש דבקות בקולקטיב. מאחר ש"החוק של ינטה" הוא מונח סוציולוגי מוכר וידוע לציון גישה חברתית של אי-הסתייגות כלפי ביטויים של אינדיבידואליות והצלחה אישית.
ראו גם

תסמונת הפרג הגבוה
הערות שוליים

↑  Stephen Richard Trotter (University of Glasgow), Breaking the law of Jante
↑  William Carlos Williams, Routledge, 2013-11-05, עמ' 331–331, ISBN 978-1-315-00596-6
1 2  Quinn, John, (24 April 1870–28 July 1924), lawyer; head of own law office, since 1906, Who Was Who, Oxford University Press, 2007-12-01
↑  Sprachspezifische Aspekte der Informationsverteilung, Akademie Verlag, 1999-12-31, עמ' 175–216, ISBN 978-3-05-007813-7
↑  C. Bruce Hunter, The Slide Rule Lest We Forget, Science Activities: Classroom Projects and Curriculum Ideas 16, 1979-12-XX, עמ' 19–20 doi: 10.1080/00368121.1979.9957852
↑  Richard Macnutt, Magasin de Musique (ii), Oxford University Press, 2001, Oxford Music Online
↑  M. Joseph Sirgy, Can QOL Researchers Learn Anything “Scientifically” Meaningful from Popular Cultural Icons Who Speak on Happiness and Well-Being?, Journal of Happiness Studies 10, 2009-03-26, עמ' 769–771 doi: 10.1007/s10902-009-9137-6
↑  Lawrence S. Thompson, Lars Ardelius, Dagligt allehanda, Books Abroad 33, 1959, עמ' 483 doi: 10.2307/40097009
↑  Forget hygge: The laws that really rule in Scandinavia - BBC Ideas, www.bbc.co.uk (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "החוק של ינטה".
הימטיון

פסל מהמאה ה-1 לפנה"ס של צעיר עטוף בהימטיון במוזיאון לתולדות האמנות בווינה
הימטיון (מיוונית עתיקה ἱμάτιον, באלפבית פונטי בין-לאומי: /hiː.má.ti.on/) הוא סוג של בגד; גלימה או כיסוי שנהגו ללבוש תושבי יוון העתיקה, גברים ונשים כאחד.
ההיסטוריה של ההימטיון

השימוש בהימטיון החל במהלך התקופה הארכאית והתקופה ההלניסטית (30- 750 לפנה"ס).
ההימטיון נוצר על ידי חיבור פיסות אריג מלבניות מצמר עבה במידות שונות, ונלבש כשהוא עוטף את הגוף באופן רפוי. אף על פי שאף פריט לבוש שכזה לא שרד עד ימנו, הוא תועד בפסלים ובעיטורים על כלי חרס. ממצאים אלו מעידים כי לרוב היה צבוע הבגד בגוונים בהירים ומכוסה בתבניות מורכבות, שנארגו על הבד או צוירו עליו.
שימושים בעבר

ברוב המקרים, נלבש ההימטיון מעל קיטון (בגד בסיסי המכסה את פלג הגוף העליון וחלק מהרגליים, בדומה לשמלה קצרה) ו/או הפפלוס (הלבשה תחתונה). כמו כן, שימש כגלימה או צעיף.
על פי רוב, לבשו הגברים את ההימטיון לבדו, אף כי אחדים לבשו אותו מעל קיטון קצר. כשגברים לבשו את ההימטיון, הקפידו לשמור על קצותיו פן ייגררו אחריהם על הקרקע. אלמלא הקפידו על כך, היו נתפשים על ידי החברה כמתרשלים בלבושם. הגברים האופנתיים של אותה התקופה נהגו לעטוף בקפידה את כתף שמאל. ההימטיון היה פופולרי באופנה הגברית עד סוף התקופה הארכאית, בסביבות 500 לפני הספירה, והפך בהדרגה ללבוש המיועד בעיקר לנשים.
הנשים היווניות לבשו הימטיון בפומבי כמעיל חם על גבי הקיטון הדק, במגוון רחב של סגנונות ידועים, וביניהם "ההימטיון הסימטרי" ו" ההימטיון הרחב". ההימטיון הסימטרי היה פיסת בד מלבנית הנישאת על הכתפיים, כצעיף המכסה את הראש, בדומה לחיג'אב. ההימטיון הרחב הפך לפופולרי כאשר לבשו אותו מעל קיטון יווני. הוא יוצר מבד מלבני, כאשר מרכזו משוך למותן השמאלית של הלובש, וקצוותיו התחברו יחד על גבי הכתף הימנית בסיכה. אחת הדרכים הנפוצות ביותר שנשים נהגו ללבוש את ההימטיון הייתה לעטוף אותו סביב כל גופן: קצה הבד הונח על גבי הכתף השמאלית, הקיף את הגב, עבר מתחת ליד הימנית (או שכיסה אותה לחלוטין), ולבסוף הסתיר את החזה וחזר אל כתף שמאל, אותה כיסה באופן חלקי או מלא. על מנת לחזק את ההימטיון כך שלא יפול, קיפלו הנשים היווניות את הבד לתוך קפל החגורה שסביב מותניהן, וחיזקו אותו באמצעות מחרוזת מיוחדת. לעיתים כרכו נשים את ההימטיון סביב ירכיהן, בהתאם למזג האוויר. כמו כן, איפשר ההימטיון כיסוי רב יותר של הגוף כאשר, הבד חולף על פני הראש, ומכסה את הפנים והזרועות.
ההימטיון המשיך להיות בשימוש גם בתקופה הביזנטית, בעיקר כ-"לבוש איקונורפי" (הסמלה חזותית) אומנותי. לבשו אותו מגוון דמויות בברית החדשה, וביניהן ישו ומריה הבתולה.
שימושים בהווה

יש הלובשים הימטיון גם כיום, בעיקר גברים מבוגרים בעלי סטטוס חברתי-כלכלי נמוך יחסית. בשל השימוש הנרחב שנעשה בו, ומגוון הבדים הרחב מהם הוא נוצר, ממשיך ההימטיון להוות מושא למחקר.
הערות שוליים

1 2  "Himation | clothing". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2018-04-23.
↑  Himation - Fashion, Costume, and Culture: Clothing, Headwear, Body Decorations, and Footwear through the Ages, www.fashionencyclopedia.com
1 2 3  Himation facts, information, pictures | Encyclopedia.com articles about Himation, encyclopedia.com (באנגלית)
דרכון

.
דרכון אמריקאי ביומטרי
חותמות בדרכון
דַּרְכּוֹן הוא תעודה ציבורית המונפקת על ידי מדינה או רשות אוטונומית עבור אזרחיה (ולפעמים גם עבור אלה שאינם אזרחיה), אשר משמשת בעת מעבר גבולות בין-מדינתיים. הדרכון מעיד על המחזיק בו כי יש לו מעמד של אזרח במדינה שהנפיקה את הדרכון, והוא כולל פרטים אישיים על אודותיו לשם זיהויו בפני רשויות מדינתיות.
הנפקת דרכונים ואופן השימוש בהם מוסדרים באמנות בינלאומיות. כיום מקובל שכל אזרח בכל גיל חייב לשאת דרכון בעת מעבר גבול בין מדינה אחת לאחרת. כשמבקשים להיכנס לתחומן, מדינות רבות דורשות ויזה. כדי להשיג את אותה ויזה, הקרויה גם אשרת כניסה, יש לעיתים צורך להגיש תרגום דרכון מלווה באישור נוטריוני.
אטימולוגיה

דרכון נקרא בלעז "פַּסְפּוֹרְט", מילה שמקורה בצרפתית: Passeport. מילה זו נוצרה מהלחם המילים בצרפתית שפירושן "מעבר" ו"נמל". המילה העברית "דרכון" נגזרה מהמילה "דרך". בעבר היה מקובל גם התחדיש "דַרְכִּיָּה", אולם כיום היא אינה בשימוש עוד.
שפה

בוועידה בינלאומית בדבר דרכונים ב־1920 נקבע שהדרכון יהיה בצרפתית ובשפה נוספת. בימינו רוב המדינות מנפיקות דרכונים באנגלית בנוסף לשפת המדינה, ולא בצרפתית. בבלגיה רשאי האזרח לבחור איזו משלוש השפות הלאומיות של בלגיה (הולנדית, צרפתית וגרמנית) תופיע ראשונה בדרכון שלו. דרכונים של מדינות החברות באיחוד האירופי מכילים כיתוב בכל השפות של האיחוד האירופי (בדרך כלל רק המילים "דרכון" ו"האיחוד האירופי"). בארצות הברית הדרכונים היו באנגלית וצרפתית עד אמצע שנות ה־90 של המאה ה־20, כאשר הספרדית הוספה לדרכונים. בישראל נכתבו הדרכונים בעבר בעברית ובצרפתית, אך מאז 1980 הם נכתבים בעברית ובאנגלית. הדרכונים הישראלים מודפסים מימין לשמאל על-פי כיוון הכתיבה בעברית, בשונה מדרכוני רוב מדינות העולם.
היסטוריה

לכל המאוחר החל מהתקופה העתיקה ידוע על קיומם של מסמכים שהונפקו לאזרחים, במיוחד נושאי סחורות, על מנת לאפשר להם מעבר באזורי קרבות. בימי הביניים הונפקו דרכונים אשר שימשו אישורי כניסה לתוך ערים ולעיתים הכילו רשימות של ערים שמותר לנושא הדרכון להיכנס אליהן.
שימוש כללי בדרכונים כדי לעקוב אחר תנועה של אנשים החל באופן סדיר רק בסוף המאה ה-18 בצרפת ומשם התפשט לרוב אירופה. עקב ביקורת של חוגים ליברלים, חובת הדרכונים בוטלה באמצע המאה ה-19 ועד 1914 אנשים יכלו לנוע יחסית בחופשיות בין מדינות, ללא תעודות מזהות. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, חזרו רוב המדינות, כגון אנגליה, לדרוש מאנשים העוברים בין מדינות לשאת דרכון.
הדרכון בעבר היה תעודה חד פעמית אשר הונפקה לכל מסע בנפרד. באמצע המאה ה־20, החלו להנפיק פנקסי דרכונים לשימוש רב פעמי. בתחילת שנות האלפיים החלה מגמה של מעבר לדרכונים ביומטריים המאפשרים זיהוי יותר טוב של נושא הדרכון.
בעבר, הייתה אפשרות לכלול בני משפחה בדרכון אחד - הגבר היה יכול לרשום את אשתו וילדיו הקטינים בדרכון שהונפק עבורו.
סוגי דרכונים

דרכון רגיל – הדרכון הנפוץ ביותר.
דרכון דיפלומטי – דרכון הניתן לדיפלומטים, פקידי מדינה ובני משפחותיהם למטרות מסע בינלאומי במסגרת תפקידם. רוב האנשים בעלי חסינות דיפלומטית נושאים דרכון דיפלומטי, אך דרכון דיפלומטי אינו מבטיח חסינות דיפלומטית בכל מקום: מדינה רשאית להגביל את החסינות הדיפלומטית בתחומיה רק לממלאי תפקיד רשמי המוצבים בה או שנמצאים בדרך אליה או ממנה. עם זאת, מדינות רבות נותנות חסינות דיפלומטית גם לכל אדם הנושא דרכון דיפלומטי הנכנס אליה, ובלבד שהכניסה נעשתה באמצעות הדרכון הדיפלומטי.
דרכון שירות – דרכון הניתן לעובדי מדינה ובני משפחותיהם למטרות מסע בינלאומי במסגרת תפקידם.
דרכון קבוצתי – דרכון המונפק לעיתים לקבוצה של תלמידים הנוסעים ביחד.
דרכון ננסן – דרכונים שהונפקו על ידי חבר הלאומים, ביוזמת פריטיוף ננסן אשר קיבל על כך פרס נובל לשלום, לפליטים שנאלצו לברוח ממקום מושבם. במקור ניתנו דרכוני ננסן לרוסים שברחו מברית המועצות על רקע אידאולוגי.
דרכון פנימי – דרכון לצורכי מסע בתחומי מדינה ריבונית. נפוץ במדינות דיקטטוריות.
דרכון מטעם מדינת ישראל

דרכון מטעם מדינת ישראל מכונה בדרך כלל דרכון ישראלי. כאשר מסתיים תוקפו של דרכון ישראלי, או כאשר מתמלא הדרכון הישראלי (למשל, באשרות - ראו בהמשך) יש להחליפו בחדש.
דרכון המונפק בתוך ישראל תקף לתקופה של בין חמש לעשר שנים. לעומת זאת, דרכון המונפק על ידי שגרירות ישראלית או קונסוליה כללית ישראלית מחוץ לישראל מונפק בדרך כלל לתקופה של בין שנה לחמש שנים (לשיקול דעתו של הקונסול באותה נציגות).
לעיתים הנפקת דרכון ישראלי בנציגות ישראלית מחוץ לישראל תיתכן תחת הגבלות שונות הנוגעות לשאלה מתי מבקש השירות ביקר לאחרונה בישראל, או האם הוא חייב בהוצאה לפועל וכדומה.
ניתן דרכון בתוקף של חמש עד עשר שנים, וזאת בהתאם לתנאים המופיעים בתקנות.
דרכון מטעם מדינת ישראל > יישום ביומטריקה בדרכונים ישראליים

בשנת 2013 החל משרד הפנים בפיילוט (ניסוי על קבוצה ראשונית) של הנפקת דרכונים ביומטריים, דבר שהתאפשר לאחר שבשנת 2009 חוקקה הכנסת את חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע (2009). ב-28 בפברואר 2017, התקבל בכנסת התיקון לחוק אמצעי זיהוי ביומטריים ולפיו החל מ-1 ביוני 2017, יונפקו לתושבי ישראל תעודות ביומטריות.
דרכון מטעם מדינת ישראל > דרכון ישראלי דיפלומטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בראשית ימי המדינה, מכיוון שהממשלה לא הנפיקה דרכונים, נעשה שימוש יחסית רחב בדרכונים דיפלומטיים. כך למשל, דרכונים דיפלומטיים שימשו את פקידי משרד החוץ ובני משפחותיהם גם כשהם נסעו בנסיעות פרטיות.
בנובמבר 2007 אישרה הכנסת מתן דרכון דיפלומטי לחברי הכנסת במקום דרכון השירות שניתן להם עד אז, בהתאם לחוק חסינות חברי הכנסת. הצעת החוק הונחה על ידי ח"כ ניסים זאב שטען בפני מליאת הכנסת כי: ”בשל מעמדם של חברי הכנסת... הנוסעים תדיר בנסיעות רשמיות לחוץ לארץ בתוקף תפקידם, ראוי כי זכאותם לדרכון רשמי לא תפחת מזכאותם של פקידי הממשלה הבכירים... כך שיקבע כי חברי הכנסת זכאים לדרכונים דיפלומטיים במקום דרכוני השירות”. מנגד מספר חברי כנסת, ובהם שלי יחימוביץ', טענו בפני המליאה כי חברי הכנסת אינם צריכים להיות שונים מכלל אזרחי ישראל ביציאתם מחוץ לארץ, כי כבר כיום דרכון השירות מזרז בעבורם תהליכים שאינם פתוחים בפני האזרח הפשוט, כי דרכון דיפלומטי נותן רושם מטעה שחבר הכנסת תמיד יוצא בשליחות רשמית מטעם ממשלת ישראל, ונותן לו חסינות ופטור מחובות מיסים החלות בארץ המארחת.[דרוש מקור] נוסף על כך, יולי אדלשטיין (הליכוד) טען כי חברי כנסת ערבים יוכלו לטוס למדינות אויב עם דרכון זה, וליצור רושם שהם באו בשליחות רשמית.
בשנת 2010 ציין בן כספית שהמאבק למניעת הנפקת דרכונים דיפלומטיים על ידי פוליטיקאים לדורשי טובתם הצליח בזכות השקיפות.
בסוף 2023 דווח שבישראל 5,651 נושאי דרכון דיפלומטי, ש-1,462 אינם עובדי משרד החוץ. מנכ"ל משרד החוץ הוא המוסמך להנפיק דרכונים דיפלומטיים והוא פועל על פי המלצות של ועדה ממליצה, אך אינו מחויב לקבל את ההמלצות. דרכונים דיפלומטיים ניתנים לראשי ממשלה, יו"ר הכנסת, שרי חוץ ומנכ"לים של משרד החוץ גם לאחר סיום תפקידם.
גלריה > היסטוריים

דרכון ישראלי דיפלומטי - 1951
דרכון שרות ישראלי - 1951
דרכון דיפלומטי רומני מהתקופה הקומוניסטית, שימוש בקוריאה הצפונית - 1950
כריכת דרכון נאצי של היהודי לאו ארמן
דרכון דיפלומטי נאצי משנת 1943
דרכון המדינה העצמאית של קרואטיה משנת 1941
גלריה > אירופה

דנמרק
הרפובליקה הצ'כית
איסלנד
בוסניה והרצגובינה
דרכון הונגרי
פורטוגל
רוסיה
נורווגיה
אוקראינה
גרמניה
ספרד
הממלכה המאוחדת
בולגריה
ליטא
יוון
קפריסין
שווייץ
אוסטריה
הולנד
גלריה > צפון ומרכז אמריקה

ארצות הברית
מקסיקו
קוסטה ריקה
גלריה > דרום אמריקה

ארגנטינה
אורוגוואי
אקוודור
בוליביה
פרו
קולומביה
ונצואלה
ברזיל
גלריה > אפריקה

דרום אפריקה
מרוקו
מצרים
תוניסיה
אלג'יריה
קניה
גלריה > אסיה ואוקיאניה

סין
הודו
ישראל
מונגוליה
אוזבקיסטן
טורקיה
טאיוואן
מלזיה
אינדונזיה
הפיליפינים
לאוס
מיאנמר
טורקמניסטן
אוסטרליה
בנגלדש
איחוד האמירויות הערביות
דרום קוריאה
עיראק
ערב הסעודית
ראו גם

תעודת מעבר
הערות שוליים

↑  מיכל לרר, ‏מבט משווה על סוגיות שונות הקשורות בהנפקת דרכונים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת
↑  "Saudi diplomat's lawyer ordered to pay costs for 'frivolous' application to Court of Appeal". channelnewsasia.com. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2018. נבדק ב-27 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אתר הכנסת, תקנות חוק הביומטריה
↑  אתר הכנסת, במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון והוראת שעה), התשע"ז-2017
↑  תשובות שרים לשאילתות, דבר, 15 בינואר 1952
↑  פרוטוקול הישיבה ה-167 של הכנסת ה-17, ב' בכסלו תשס"ח.
↑  ורד רמון ריבלין, ‏יש לי רתיעה מאנשים שמקדשים את הפרטיות שלהם הפרטיות שלהם, באתר גלובס, 5 במאי 2010
↑  אסף גולן, המשנה למנכ"ל משרד החוץ: הדרכון הדיפלומטי ליאיר נתניהו - משיקולי ביטחון, באתר ישראל היום, 19 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529559405171  BnF: cb119804269 (data)  GND: 4049302-7  LCCN: sh85098541  LNB: 000109568  NARA: 10642242  NDL: 00569844 
דרכון ישראלי ביומטרי
דרכון ישראלי דיפלומטי מספר אחת של חיים ויצמן, נשיא המדינה.
על פי הדרכון: "נשיא מועצת המדינה".
גזפרום ארנה

| --- | --- |

 כינוי:  פיטר ארנה, זניט ארנה, סנקט פטרבורג ארנה, אצטדיון קרסטובסקי
 שמות קודמים:  אצטדיון סנקט פטרבורג
 מיקום:  סנקט פטרבורג, רוסיה
 קואורדינטות:  59°58′23″N 30°13′14″E﻿ / ﻿59.972953°N 30.220533°E﻿ / 59.972953; 30.220533
 אבן יסוד:  2007
 תקופת הפעילות:  31 במרץ 2017 – הווה (7 שנים)
 שופץ:  2020
 עלות הבנייה:  43.3 מיליארד רובלים  (1.8 מיליארד דולר / 597 מיליון יורו)
 בעלים:  זניט סנקט פטרבורג
 מפעיל:  זניט סנקט פטרבורג
 משטח:  דשא
 אדריכל:  קישו קורוקווה 
 קבוצות:  זניט סנקט פטרבורג
 מושבים:  67,800
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 http://gazprom-arena.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) גזפרום ארנה(למפת סנקט פטרבורג רגילה) גזפרום ארנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גזפרום ארנה (ברוסית: Газпром Арена; בטורנירים בינלאומיים ידוע כ"אצטדיון סנקט פטרבורג", Saint-Petersburg Stadium) הוא אצטדיון מקורה בחלק המערבי של האי קרסטובסקי בסנקט פטרבורג, המשמש כמגרש הבית של זניט סנקט פטרבורג. האצטדיון נבנה במימון משותף של חברת גזפרום והעירייה במקום אצטדיון קירוב שנהרס ב-2006. אדריכל הפרויקט הוא היפני קיסו קורוקאווה.
עם השלמת הבנייה, הפך האצטדיון לאחד האצטדיונים המתקדמים ביותר באירופה ומשמש למשחקי כדורגל בלבד (אם כי אירח גם משחקי הוקי קרח ומשמש גם לאירועים שונים). האצטדיון נבנה מכספי המדינה עבור קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג והוא נחשב לאחד ממיזמי הבנייה הגדולים ברוסיה ובאירופה: כמות המתכות שנעשתה בה שימוש בבנייה היא פי 4 מכמות המתכות במגדל אייפל וכמות הבטון היא פי 5.5 מזו שבאצטדיון ומבלי באנגליה. גג האצטדיון ניתן להזזה כמו גם משטח הדשא.
זהו האצטדיון השני בגודלו ברוסיה, אחרי אצטדיון לוז'ניקי. באצטדיון מותקנת מערכת תאורה מתקדמת, וכן מוצבים בו שני לוחות תוצאות אלקטרוניים, תא כבוד ועמדות שידור לטלוויזיה ולרדיו. האצטדיון נמצא בקטגוריה 4 בדירוג האצטדיונים של אופ"א.
בנייתו נמשכה מדצמבר 2006 ועד מרץ 2017. משחק הבכורה נערך ב-22 באפריל 2017 במשחק ליגה של זניט נגד אורל. מאפריל 2017 ועד דצמבר 2018 הוא נקרא אצטדיון סנקט פטרבורג. ב-8 בדצמבר 2018 שמו שונה והוא נקרא "גזפרום ארנה".
האצטדיון אירח את משחקי גביע הקונפדרציות 2017, משחקי גביע העולם בכדורגל 2018 ומשחקים במסגרת יורו 2020.
שם האצטדיון

עד דצמבר 2018 טרם הוענק שם לאצטדיון והוא כונה "אצטדיון קרסטובסקי". מלכתחילה הוערך כי זניט סנקט פטרבורג יחד עם הספונסרית שלה, חברת גזפרום ישתתפו במימון הבנייה ולכן האצטדיון כונה "גזפרום ארנה" או "זניט ארנה". אולם כיוון שכספי הבנייה מגיעים גם מתקציב העירייה שם האצטדיון עדיין נותר פתוח להצעות.
בדיונים של חברי האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג ומנהלי קבוצת זניט סנקט פטרבורג, השם "גזפרום ארנה" נתפס כפופולרי מאוד גם בקרב אוהדי הקבוצה וזהו הכינוי שנשא האצטדיון. אף שבהצבעות שונות באינטרנט ההצעה לקרוא לאצטדיון בשם קרסטובסקי קיבלה את מירב הקולות. בריאיון לתקשורת, מושל העיר גאורגי פולטאבצ'נקו, הודה כי הוא תומך בהענקת השם "קרסטובסקי" לאצטדיון על שם מיקומו הגאוגרפי אך גם השם "פטרבורג ארנה" נשקל.
הבנייה הוזמנה על ידי ועדת הבנייה של העירייה ואת העבודה ביצע משרד האדריכלים "Kisho Kurokawa architects & associates." בשיתוף עם חברת טרנססטרוי ומטרוסטרוי שהשלימה את הבנייה.
פיפ"א הצהירה כי האצטדיון מכונה אצטדיון סנקט פטרבורג עד לתום מונדיאל 2018. לבסוף, בדצמבר 2018 האצטדיון שינה את שמו ל"גזפרום ארנה".
שירותים

האצטדיון מספק מגוון שירותים למבקרים, לרבות:
מתן שירותי ניווט למושבים ותמיכה מעובדי האצטדיון;
נקודת מידע הכוללת שירותי אחסון, משרד אבדות ומציאות ונקודות רישום;
תרגום ופרשנות קולית אישית לאוהדים עיוורים;
באצטדיון ישנם מושבים מיוחדים לצופים כבדי משקל וישנו מתחם מיוחד המיועד לאוהדים נכים ולהם מוסדר מתחם ייעודי עם מושבים למלווייהם. באצטדיון 560 עמדות מסוג זה, 266 מהם עבור מתניידים הכיסאות גלגלים. יתרה מכך, עוצבו באצטדיון כניסות מיוחדות, מעליות ורמפות כדי לוודא גישה מלאה לצופים בעלי מוגבלויות.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה האצטדיון המשיך לארח משחקי כדורגל תוך הקפדה על שמירת ריחוק חברתי ועטיית מסכות וכפפות, שמחולקים על ידי סדרני האצטדיון לכל באי האצטדיון. המקום אף שימש כנקודת התחסנות לחיסון נגד קורונה.
בטיחות וביטחון

האצטדיון מצויד במיטב מערכות האבטחה הקיימות בשוק, אלה הותקנו כדי לעמוד בדרישות פיפ"א למשחקי גביע העולם. באצטדיון מערכת וידאו במעגל סגור ומערכות זיהוי פנים שנועדו לנטר כל פעילות עוינת של אוהדים בעייתיים. באצטדיון מותקנת גם מערכת התרעה ומערכות כיבוי אש רובוטיות.
על ביטחון האצטדיון אחראי שירות הביטחון של מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג.
תחבורה ודרכי הגעה

סביב לאצטדיון עובר כביש הטבעת של סנקט פטרבורג ונבנה גשר ממנו אל מגרש חניה שמאפשר חניה לרכבים פרטיים. בנוסף, סמוך לאצטדיון ישנה תחנת רכבת תחתית בשם "האי קרסטובסקי" ונחנכה תחנה נוספת בשם "נובוקרשטובסקאיה", שנחנכה לקראת המונדיאל, ב-13 במאי 2018 (וביולי 2020 שונה שמה לתחנת זניט).
תחנת "האי קרסטובסקי"
תחנת זניט, הסמוכה לאצטדיון
משחקים בינלאומיים רשמיים > גביע הקונפדרציות 2017

| תאריך | זמן בשעון מקומי | נבחרת א' | תוצאה | נבחרת ב' | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 ביוני 2017 | 18:00 | רוסיה | ‏2–0 | ניו זילנד | שלב הבתים: בית א' | ‏50,251 |
| 22 ביוני 2017 | 18:00 | קמרון | ‏ 1–1 | אוסטרליה | שלב הבתים: בית ב' | ‏35,021 |
| 24 ביוני 2017 | 18:00 | ניו זילנד | ‏ 0–4 | פורטוגל | שלב הבתים: בית א' | ‏56,290 |
| 2 ביולי 2017 | 21:00 | צ'ילה | ‏0–1 | גרמניה | גמר גביע הקונפדרציות | 57,268 |