stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'יריאקו דה מיטה
ביוגרפיה

מגיל צעיר הצטרף דה מיטה למפלגה הדמוקרטית-נוצרית. בשנת 1963 הוא נבחר לפרלמנט מטעמה, ומשנת 1973 כיהן כחבר ממשלה בתפקיד שר התעשייה וכשר לסחר חוץ.
בשנת 1982 מונה למזכיר הכללי של המפלגה, בתקופה שהתאפיינה בירידה בכוחה האלקטורלי של המפלגה. בשנת 1986 נבחר שוב לתפקיד זה.
לאחר הצלחת מפלגתו בבחירות בשנת 1987 מונה דה מיטה לראש ממשלת איטליה בשנת 1988. הוא כיהן בתפקיד זה במשך שנה אחת בלבד. בתחילת כהונתו בתפקיד הרגו הבריגדות האדומות את יועצו הקרוב הסנטור אלברטו רופילי.
משנת 1996 המשיך לכהן כחבר פרלמנט איטלקי מטעמן של מספר מפלגות איטלקיות מהשמאל-מרכז.
בשנת 2009 נבחר דה מיטה לכהן בפרלמנט האירופי, וכיהן בתפקיד עד 2013. ב-25 במאי 2014 נבחר לראש עיריית נוסקו שבקמפניה, עיר הולדתו.
קבוצת שנאה

קבוצת שנאה היא קבוצה חברתית וקבוצת אינטרס המקדמת ודוגלת בשנאה, עוינות או אלימות כלפי בני גזע, עדה, לאום, דת, מגדר, זהות מגדרית, נטייה מינית או כל מגזר ייעודי אחר בחברה. לפי ה-FBI, המטרה העיקרית של קבוצות השנאה היא לקדם איבה, עוינות וזדון כלפי אנשים המשתייכים לגזע, דת, מוגבלות, נטייה מינית או מוצא אתני/לאומי השונה מזו של חברי הארגון.
בארצות הברית, הימין האלטרנטיבי הוא מונח רחב הכולל שורה של ארגונים המתאפיינים בגזענות, באנטישמיות ובתמיכה בעליונות לבנה, ואלו מהווים בדרך כלל קבוצות שנאה. בין הארגונים האלה נמנים הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, קו קלוקס קלאן, הנערים הגאים ותנועת היצירה.
הארגון "אומת האסלאם" הוגדר על ידי המרכז המשפטי לדרום העני ועל ידי הליגה נגד השמצה כקבוצת שנאה המקדמת עליונות שחורה.
לקריאה נוספת

Denning, Dorothy E. and Peter J. Denning. Internet Besieged: Countering Cyberspace Scofflaws. New York: ACM Press (1998)
Dudley, J. Wayne, '"Hate" Organizations of the 1940s: The Columbians, Inc.', Phylon, Vol. 42, No. 3 (3rd Qtr., 1981), pp. 262–274 (JSTOR)
Jessup, Michael The Sword of Truth in the Sea of Lies: The Theology of Hate, Google Print, p.165-p.166, in Robert J. Priest, Alvaro L. Nieves (ed.), This Side of Heaven, Oxford University Press US, 2006, מסת"ב 0-19-531056-X
Perry, Barbara (במאי 2000). ""Button-Down Terror": The Metamorphosis of the Hate Movement". Sociological Focus. 33 (2): 113–131. doi:10.1080/00380237.2000.10571161. JSTOR 20832071. {{cite journal}}:  (עזרה)
Schafer, John R. MA & Navarro, Joe, MA . (במרץ 2003). "The seven-stage hate model: The psychopathology of hate groups". FBI Law Enforcement Bulletin. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
הערות שוליים

↑  "Hate Crime Data Collection Guidelines", Uniform Crime Reporting: Summary Reporting System: National Incident-Based Reporting System, U.S. Department of Justice: Federal Bureau of Investigation, Criminal Justice Information Services Division, Revised October 1999.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534965005171  LCCN: sh98004639
פרס ריקרדו זאמורה

| --- | --- |

 מדינה:  ספרד 
 הגוף המעניק:  מארקה 
 תקופת הפרס:  1959–הווה (כ־65 שנים) 
 נקרא על שם:  ריקרדו זאמורה 
 
פרס הזאמורה (בספרדית: Trofeo Ricardo Zamora) הוא פרס שנתי המוענק על ידי עיתון הספורט הספרדי מארקה לשוער בעל יחס הספיגה הנמוך ביותר במשך העונה בלה ליגה (מספר השערים שספג מחולק במספר המשחקים בהם השתתף). פרס זאמורה נוסף מוענק באותו אופן גם לשוער המצטיין בליגה הספרדית השנייה.
הפרס נוסד בשנת 1958 ונקרא על שמו של ריקרדו זאמורה, שוערה של נבחרת ספרד בשנות ה-20 וה-30 ששיחק בין היתר במועדונים: אספניול, ברצלונה וריאל מדריד.
כשנוסד הפרס, על מנת לזכות בו היה צריך השוער המנצח להשתתף ב-15 משחקי ליגה לפחות במהלך העונה. בשנת 1964 הועלה הרף ל-22 הופעות, ובשנת 1983 הועלה הרף ל-28 הופעות, ונוסף הכלל כי הופעה מינימלית היא הופעה של 60 דקות במשחק.
השוער הספרדי ריקרדו זאמורה שעל שמו נקרא הפרס.
חוקים

מספר ההופעות המינימלי לזכייה בפרס הוא 28, הופעה תחושב ככזאת רק אם השוער שיחק לפחות 60 דקות.
הזוכה יהיה השוער שיש לו את מקדם יחס הספיגה הנמוך ביותר, עד שני מקומות אחרי הנקודה העשרונית. חישוב המקדם נעשה באמצעות חלוקת כל השערים שספג השוער בליגה (כולל משחקים בהם שיחק פחות מ-60 דקות) במספר הכולל של ההופעות (רק כאלה בהן שיחק 60 דקות ומעלה).
שני שחקנים יכולים לזכות בפרס אם יש להם יחס ספיגה זהה.
סטטיסטיקות

במספר הרב ביותר של זכיות מחזיקים בצוותא אנטוני רמלייטס, ויקטור ואלדס ויאן אובלק שזכו בתואר 5 פעמים כל אחד.
שיא הזכיות הרצופות עומד על 4 זכיות רצופות ומחזיקים בו שני שוערים, ויקטור ואלדס במדי ברצלונה בין 2008 ל-2012 ויאן אובלק במדי אתלטיקו מדריד בין 2015 ל-2019.
ברצלונה היא הקבוצה שיש לה את המספר הגבוה ביותר של זכיות עם 21 כאלה.
השוערים שסיימו עם יחס הספיגות הנמוך ביותר בסיום עונה הם שניים, יאן אובלק במדי אתלטיקו מדריד בעונת 2015/2016 ופאקו ליאניו במדי דפורטיבו לה-קורניה בעונת 1993/1994, שניהם סיימו עם יחס ספיגה של 0.47.
סטטיסטיקות > זכיות לפי שחקן

| שחקן | זכיות | עונות |
| --- | --- | --- |
| ספרד אנטוני רמלייטס | 5 | 1951/1952, 1955/1956, 1956/1957, 1958/1959, 1959/1960 |
| ספרד ויקטור ואלדס | 5 | 2004/2005, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012 |
| סלובניה יאן אובלק | 5 | 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021 |
| ספרד חואן אקוניה | 4 | 1941/1942, 1942/1943, 1949/1950, 1950/1951 |
| ספרד סנטיאגו קניזארס | 4 | 1992/1993, 2000/2001, 2001/2002, 2003/2004 |
| ספרד ריקרדו זאמורה | 3 | 1929, 1931/1932, 1932/1933 |
| ספרד גרגוריו בלסקו | 3 | 1929/1930, 1933/1934, 1935/1936 |
| ספרד חוסה ויסנטה טראין | 3 | 1960/1961, 1962/1963, 1963/1964 |
| ספרד סלבדור סדורני | 3 | 1968/1969, 1973/1974, 1974/1975 |
| ספרד לואיס מיגל ארקונדה | 3 | 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982 |
| ספרד חואן קרלוס אבלנדו | 3 | 1984/1985, 1985/1986, 1989/1990 |
| בלגיה טיבו קורטואה | 3 | 2012/2013, 2013/2014, 2019/2020 |
| ספרד איגנסיו איזאגירה | 2 | 1943/1944, 1944/1945 |
| צרפת מרסל דומינגו | 2 | 1948/1949, 1952/1953 |
| ספרד אנטוניו בטנקורט | 2 | 1964/1965, 1966/1967 |
| ספרד מיגל ריינה סנטוס | 2 | 1972/1973, 1976/1977 |
| ארגנטינה חורחה ד'אלסנדרו | 2 | 1974/1975, 1976/1977 |
| ספרד פאקו בויו | 2 | 1987/1988, 1991/1992 |
| ספרד פרנסיסקו ליאניו | 2 | 1992/1993, 1993/1994 |
סטטיסטיקות > זכיות לפי מועדון

| מועדון | שחקנים | סך הכול |
| --- | --- | --- |
| ברצלונה | 11 | 21 |
| ריאל מדריד | 13 | 18 |
| אתלטיקו מדריד | 8 | 13 |
| ולנסיה | 6 | 9 |
| דפורטיבו לה- קורניה | 4 | 8 |
| אתלטיק בילבאו | 5 | 7 |
סלטה ויגו: 3
אספניול: 3
| ריאל סוסיאדד | 1 | 3 |
| ספורטינג חיחון | 1 | 3 |
ריאל בטיס: 2
| סלמנקה | 1 | 2 |
ארנס גטשו: 1
דפורטיבו אלבאס: 1
מלאגה: 1
חטאפה: 1
מיורקה: 1
סביליה: 1
סטטיסטיקות > זכיות לפי מדינה

| מדינה | שחקנים | סך הכול |
| --- | --- | --- |
| ספרד ספרד | 47 | 76 |
| ארגנטינה ארגנטינה | 5 | 6 |
| סלובניה סלובניה | 1 | 5 |
| בלגיה בלגיה | 1 | 3 |
| צרפת צרפת | 1 | 2 |
קמרון קמרון: 1
צ'ילה צ'ילה: 1
מרוקו מרוקו: 1
גרמניה גרמניה: 1
ראו גם

פרס הפיצ'יצ'י
הערות שוליים

↑  Un Zamora de Oro en el campo, www.marca.com
ויקטור ואלדס, מחזיק בשיא של 5 זכיות בסך הכול (יחד עם אנטוני רמלייטס ויאן אובלק) ובשיא של 4 זכיות רצופות (יחד עם יאן אובלק).
יאן אובלק, מחזיק בשיא של 4 זכיות רצופות (יחד עם ויקטור ואלדס), ויחס הספיגות הנמוך ביותר לעונה בהיסטוריה 0.47 (יחד עם פאקו ליאניו).
מוחמד אברהון

מוחמד אברהון (בערבית: محمد أبرهون, בתעתיק מדויק: מחמד אברהון;‏ 3 במאי 1989 – 2 בדצמבר 2020) היה כדורגלן מרוקאי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצות מוגרב תטואן, מוריירנסה וריזספור, ובנבחרת מרוקו.
קריירת מועדונים

אברהון נולד בתטואן שבמרוקו, ובין השנים 2010–2017 שיחק בקבוצת מוגרב תטואן מליגת העל המרוקאית. בסך הכל ערך 164 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים, וזכה עם המועדון פעמיים באליפות מרוקו.
ב-30 ביוני 2017 חתם אברהון במוריירנסה מליגת העל הפורטוגלית. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, במהלכה ערך 37 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-19 בינואר 2019 חתם אברהון על חוזה לשנה וחצי בריזספור מליגת העל הטורקית. ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על קסימפאשה במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת 2018/2019. ב-8 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–7 לבשיקטש במסגרת המחזור ה-27 בליגה. בסך הכל ערך 36 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
קריירה בינלאומית

אברהון נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מרוקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון בשנת 2012, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-6 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו הבוגרת, בניצחון 0–1 על נבחרת תוניסיה במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות 2014.
בסך הכל ערך שבע הופעות במדי הנבחרת.
מחלתו ומותו

בחודש פברואר 2020 אברהון חש לא בטוב לפני משחק הליגה של ריזספור נגד טרבזונספור. הוא נלקח לבית חולים באיסטנבול ואובחן עם סרטן הקיבה. בחודש יוני 2020 הודיע דובר ריזספור כי מחלתו של אברהון קשה, וכי לא סביר שהוא יחזור לשחק כדורגל. הוא שוחרר מריזספור בתום עונת 2019/2020, אך המשיך להיתמך כלכלית על-ידי המועדון בשל מצבו הבריאותי.
בחודש אוקטובר 2020 הודיע אברהון כי הוא החלים ומרגיש טוב יותר, אך ב-2 בדצמבר 2020 מת ממחלתו בגיל 31.
תארים

אליפות מרוקו (2): 2011/2012, 2013/2014
הערות שוליים

↑  Transfert. Mohamed Abarhoun, de la Botola à la Liga NOS באתר Le360 Sport, ‏ 30 ביוני 2017 (בצרפתית)
↑  Mohamed Abarhoun signe en Turquie באתר Le360 Sport, ‏ 19 בינואר 2019 (בצרפתית)
1 2  dakika: Çaykur Rizespor Mohamed Abarhoun'un hayatını kaybettiğini açıkladı באתר Yeni Çağ Gazetesi, ‏ 2 בדצמבר 2020 (בטורקית)
1 2  Mohamed Abarhoun, 31 yaşında hayatını kaybetti באתר NTVSpor, ‏ 2 בדצמבר 2020 (בטורקית)
↑  Çaykur Rizespor'dan Mohamed Abarhoun açıklaması באתר Haber7, ‏ 5 במרץ 2020 (בטורקית)
↑  Çaykur Rizesporlu Abarhoun'un Futbol Hayatı Tehlikede באתר Rizedeyiz, ‏ 20 ביוני 2020 (בטורקית)
↑  Moroccan Football Player Mohamed Abarhoun Dies From Cancer at 31 באתר Morocco World News, ‏ 2 בדצמבר 2020 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוחמד אברהון".
צ'יקריה

צ'יקריה (בהונגרית: Csikéria) הוא כפר בנפת באצ'אלמאש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בצ'יקריה אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,031 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 738 תושבים.
הכפר היה חלק מסובוטיצה עד שהוקם ככפר עצמאי בשנת 1924.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת באצ'אלמאש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | באצ'אלמאש • מדראש • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'בורשוד |  |
פרידייש קולקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1925 שאהי, סלובקיה 
 פטירה:  23 בספטמבר 1989 (בגיל 64) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא 
 צאצאים:  יאנוש קולקה 
 
פרידייש קולקה (בהונגרית: Kulka Frigyes;‏ שאהי, 31 בינואר 1925 – בודפשט, 23 בספטמבר 1989) היה דוקטור לרפואה (MD), כירורג בית החזה, רופא ריאות, פרופסור באוניברסיטה. הוא אביהם של ינינה קולקה ושל יאנוש קולקה, השחקן הלאומי .
קורות חיים

פרידייש קולקה נולד במשפחה יהודית. סבו מצד אביו היה חבר בהנהגת הקהילה היהודית, המשפחה שמרה על המסורות היהודיות. הוא היה כנראה במחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) וכך ניצל מהגירוש לאושוויץ, משם הוריו לא חזרו. הוא השלים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) בין השנים 1945 לבין 1950. הוא הוסמך לדוקטור לרפואה ב-1950. עבודתו הראשונה הייתה בסנטוריום הלאומי לשחפת קוראני בין 1950 לבין 1959, משם יצא פעמיים בשליחות, מ-1951 עד 1953 ומ-1955 עד 1956, בבית החולים ההונגרי בקוריאה הצפונית. הוא עבר ללא הרף בחינות מומחה שונות: ברפואת ריאות (1953), כירורגיה (1955) וניתוחי ריאות (1959).
בשנת 1959 יצא לעבוד בסגד, שם מונה לפרופסור חבר במחלקה לכירורגיה מס' 1 של אוניברסיטת סגד, משם בילה שנה אקדמית במחלקה לכירורגיה של אוניברסיטת מינכן עם מלגת הומבולדט. בשנת 1969 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה ב-1 ביולי. הוא עמד במלוא הדרישות המדעיות והמקצועיות. בשנת 1972 הפך גם לדוקטור במדעי הרפואה.
פרידייש קולקה עסק בכל ובמשך כמה שנים, בין 1972 לבין 1978, הוא גם ביצע את תפקידי סגן הרקטור הקליני, הוא גם היה המארגן והראש של מחלקת ניתוחי בית החזה.
משנת 1979 המשיך את עבודתו במחלקה לכירורגית בית החזה של אוניברסיטת בודפשט לחינוך רפואי, משנת 1981 ראש המחלקה הכירורגית, ומשנת 1986 היה הרקטור של האוניברסיטה מ-1 ביולי ועד מותו.
משפחתו

הוריו ניספו כאמור בשואה. אשתו, אסתר בולמן, עבדה כמתרגמת ועבדה כדרמטורגית של התיאטרון הלאומי של סגד. בתם ינינה היא פרופסורית לפתולוגיה, בנם יאנוש הוא שחקן עטור פרסים לרבות פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל), בעל תואר "שחקן האומה".
תחום המחקר שלו

ניתוחי חזה, רפואת ריאות. הוא פרסם את תוצאותיו המדעיות של מחקריו בהונגרית, באנגלית ובגרמנית.
פרסומיו (מבחר)

היבטים קליניים ואבחון רנטגן של הפרגונימיאזיס. (עם M. Barabás). Acta Medica Academiae Scientiarum Hungaricae, 1956
מה שנקרא על טיפול כירורגי ראשוני של פנאומוטורקס ספונטני אידיופטי. שחפת ומחלות ריאה, 1962
נתונים קליניים וניסיוניים לאחר דימום בעקבות כריתות ריאות. (כותב שותף: בורוס מ.) שם. 1963
טיפול כירורגי באמפיזמה (מחבר שותף Kovács B.) Orvosi Hetilap, 1967
אפשרויות השתלת ריאות (כותב שותף Kovács B.) שחפת ומחלות ריאה, 1968
גידולי ריאה ממאירים. רפואה, 1983
ריאות ופציעות לב וכלי דם בפוליטראומה. Zentralblatt für Chirurgie, 1983
ניתוח ניתוחים חוזרים לאחר עשרת אלפים כריתות ריאות. כירורגיה הונגרית, 1983
תפקידיו המדעיים (מבחר)

חבר במכון הלאומי לכירורגיה ובמכללה המקצועית של בית החולים הלאומי לריאות מוקדמות
חבר בוועדה להשכלה גבוהה במשרד הבריאות
חבר ETT
TMB חבר הוועדה הקלינית
העורך של סדרת הספרים Current Questions of Medicine
החינוך הרפואי ג. עורך כתב עת מסחרי
Hungarian Surgery, Pneumologia Hungarica, European Journal of Cardio-thoracic Surgery ג. חבר במערכת של שלושת כתבי עת מקצועיים.
חברויות (מבחר)

נשיא אגודת המנתחים ההונגרית
חבר באגודת פרידייש קוראני, שחפת ו-Tüdőgyőgyász
ראש המחלקה המקומית של המכללה הבינלאומית לכירורגים וחבר הנהלה אירופי
חבר במכללה הבינלאומית לרופאי ריאות
נשיא ניתוחי חזה של Societas Europea Oneumologica (1988-89)
אגודת מנתחי בית החזה (ארצות הברית)
עמית בקולג' המלכותי למנתחי חזה
חבר ב-Deutsche Gesellschaft für Thoraxchirurgie
חבר באגודות כירורגיות של צ'כוסלובקיה, קובה ושל גרמניה המזרחית
פרסים והוקרה (מבחר)

עובד מצטיין בחינוך (1974)
מדליית הזיכרון פרידייש קוראני (1977)
מדליית הצטיינות לנוער (1978)
מחנך מצטיין של SZOTE (אוניברסיטת סגד לרפואה) (1979)
עיטור הרופא הדגול (1983)
עיטור מסדר הדגל של הרפובליקה העממית ההונגרית מעוטר בזר דפנה (1989)
מדליית הזיכרון של יאנוש בלשה
פרס מרקושובסקי
הנצחתו

ביוני 1994, פסל דיוקן הוקם לכבודו בלובי של המרפאה הכירורגית בסגד, הפסל נוצר על ידי Szathmary Gyöngyi.
"תתחיל עם המשפט האחרון! - לזכרו של פרידייש קולקה מרפא יוצא דופן
הוצאת Napkút, 2020, כרך דיוקן
לקריאה נוספת

אלמנך אוניברסיטת סגד (1921-1996) כרך 2 עורך מיקו טיבדר, יאנוש מרטון, דיולה פרקש. סגד : Szent-Györgyi Albert University of Medicine, 1997. Frigyes Kulka ראה 18, 206-207. ע.
הוא יהיה היום בן 86, הנצחה, 2011
הרמת כוסית. פרידייש קולקה בן 60, בתוך: Anaesthesiologia és Intensív Therapia, 1984/5.
פרידייש קולקה. [המלצת לחברות אקדמית], בתוך: Magyar Tudomány, 1986/12.
גאטי I.: פרידייש קולקה, בתוך: חינוך רפואי, 1989/6. ס.
L. Mihóczy: לזכר פרופ' ד"ר פרידייש קולקה, Med Thorac. 11/1989
פאלפי גי. : לזכר של פרידייש קולקה, שם.
אחד הרופאים הגדולים בכל הזמנים: פרידייש קולקה, 2017
felvidek.ma
הערות שוליים

↑  "Orvosból legenda: Kulka Frigyes sikerekben és tragédiákban bővelkedő élete | Nők Lapja" (בהונגרית). 2020-12-01. נבדק ב-2021-05-29.
↑  Zsidó mesék - Kulka János
↑  "Az iskolateremtő magyar zsidó orvos, aki messze megelőzte a korát". Kibic Magazin (בהונגרית). 2020-02-13. נבדק ב-2021-05-29.
↑  Egészségügyi Tudományos Tanács
↑  Tudományos Minősítő Bizottság
↑  Dr. Kulka Frigyes, kozterkep.hu
↑  "L. Horváth Katalin: „Az utolsó mondattal kezdd!"". napkut.hu (בהונגרית). נבדק ב-2022-09-23.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרידייש קולקה".
צ'ירוסטנוטס

| צ'ירוסטנוטס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 76.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קנגנתיים
סוג:: צ'ירוסטנוטס
מינים
 C. pergracilis  C. elegans
שם מדעי
 Chirostenotes ‏גילמור, 1924

צ'ירוסטנוטס (שם מדעי: Chirostenotes; מילולית: "בעל ידיים צרות") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת התרופודה. הוא חי בתקופה קרטיקון עליון לפני 76.5 מיליון שנה. מאובניו נמצאו באלברטה, קנדה ותוארו בשנת 1924 על ידי הפלאונטולוג צ'ארלס ו. גילמור.
מאפיינים

יצור זה היה קרוב רחוק של האובירפטור ממונגוליה, אך היה שייך למשפחה אחרת - קנגנתיים. הוא הגיע לאורך של שני מטרים, והיה בעל צוואר ארוך, מקור קרני המופנה מעלה ובקצהו כרבולת וזרועות ארוכות. מחקרים מאוחרים מעריכים שגופו היה מכוסה נוצות והוא נראה כמו עוף לא מעופף גדול.
יצור זה היה ניזון ממגוון מזונות מהחי ומהצומח. מקורו מכיל רק שיניים בודדות וחלשות, והוא לא היה טורף חזק. ייתכן שהוא חטף טרף קטן כמו חרקים, זוחלים ודו-חיים מהקרקע.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסרט ללכת בין דינוזאורים ובסדרה הדינוזאורים!.
מה גברים רוצים

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  מה נשים רוצות
 בימוי:  אדם שאנקמן 
 הופק בידי:  ג'יימס לופז, ויל פאקר
 תסריט:  טינה גורדון צ'ישם, אלכס גרגורי, פיט הייק
 עריכה:  אמה אי. היקוקס
 שחקנים ראשיים:  טראג'י פ. הנסון טרייסי מורגן אלדיס הודג' ונדי מקלנדון-קובי ג'וש ברנר טמאלה ג'ונס פיבי רובינסון מקס גרינפילד ג'ייסון ג'ונס קלאן לוץ בריאן בוסוורת' כריס וויטסקה אריקה באדו שאקיל אוניל גרנט היל קארל-אנתוני טאונס ליסה לסלי פיט דייווידסון מארק קיובן ריצ'רד רונטרי אוסטון ג'ון מור שיין פול מקגי
 מוזיקה:  בריאן טיילר
 צילום:  ג'ים דנולט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט פליירס
 חברה מפיצה:  פרמאונט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארגנטינה 10 בינואר 2019 ארצות הברית 8 בפברואר 2019 ישראל 14 בפברואר 2019
 משך הקרנה:  כ-117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה רומנטית
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  72.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   whatmenwant
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מה גברים רוצים (באנגלית: What Men Want) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2019, שבוים על ידי אדם שנקמן ונכתב על ידי טינה גורדון צ'ישם, אלכס גרגורי ופיט הייק. בסרט מככבים טראג'י פ. הנסון, אלדיס הודג', ריצ'רד ראונדטרי, ונדי מקלנדון-קובי וטרייסי מורגן. הסרט מבוסס בכלליות על הסרט "מה נשים רוצות" משנת 2000, והוא עוסק באלי דייוויס שלאחר פגישה עם שאמן היא יכולה לשמוע את מחשבות הגברים.
הסרט הוקרן לראשונה בארגנטינה ב-10 בינואר 2019, בארצות הברית ב-8 בפברואר 2019, ובישראל ב-14 בפברואר 2019. הסרט הרוויח מעל 72 מיליון דולר ממכירות הכרטיסים ברחבי העולם, וזכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. שפת הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-117 דקות.
תקציר העלילה

הסרט מסופר על אלי דייוויס, סוכנת ספורט מצליחה שעמיתיה הגברים מנסים כל הזמן להכשיל אותה. כאשר היא לא מקבלת את הקידום שמגיע לה, היא שואלת מה היא צריכה לעשות בשביל להצליח בעולם הגברים. יום אחד, לאחד ששתתה תערובת רבת עוצמה של שאמן והתעלפה, היא קיבלה את הכוח לקרוא את המחשבות של הגברים. באמצעות זה היא הצליחה לעקוף את עמיתיה במירוץ להחתמת ג'מאל ברי, כוכב הכדורסל הבא. המאמצים שעליה להשקיע במטרה מעמידים את אלי במבחן עם חבריה הקרובים ואהובה הטרי.
שחקנים ודמויות

טראג'י פ. הנסון - אלי דייוויס
טרייסי מורגן - דולה ברי
אלדיס הודג' - וויל
ונדי מקלנדון-קובי - אוליביה
ג'וש ברנר - ברנדון
טמאלה ג'ונס - מארי
פיבי רובינסון - קיארה
מקס גרינפילד - קווין
ג'ייסון ג'ונס - איתן
קלאן לוץ - קפטן
בריאן בוסוורת' - ניק
כריס וויטסקה - אדי
אריקה באדו - אחות
שאקיל אוניל - בתפקיד עצמו
גרנט היל - בתפקיד עצמו
קארל-אנתוני טאונס - בתפקיד עצמו
ליסה לסלי - בתפקיד עצמה
פיט דייווידסון - דני
מארק קיובן - בתפקיד עצמו
ריצ'רד רונטרי - סקיפ דייוויס
אוסטון ג'ון מור - בן
שיין פול מקגי - ג'מאל ברי
הפקה

בשנת 2017, סרטי פרמאונט הודיעה שהיא מעוניינת לעשות חידוש לסרט "מה נשים רוצות" משנת 2000. ב-14 בנובמבר 2017, פורסם שטראג'י פ. הנסון תככב בתפקיד ראשי בסרט. ב-2 בפברואר 2018, חתם אדם שנקמן שהוא יביים את הסרט. מאוחר יותר פורסם שיככבו בסרט גם מקס גרינפילד וטרייסי מורגן.
בריאן טיילר הלחין את מוזיקת הסרט. פסקול הסרט הופץ ב-Lakeshore Records.
ראו גם

מה נשים רוצות
קבוצת שבת

בתורת הקבוצות, קְבוּצַת שֶׁבֶת היא קבוצה הנחתכת עם כל קבוצה סגורה ולא חסומה.
במובנים מסוימים, קבוצות השבת ממלאות תפקיד דומה לקבוצות ממידת לבג חיובית בקטע [0,1], כאשר הקבוצות הסגורות והלא חסומות ממלאות בהקשר הזה את התפקיד של הקבוצות ממידה 1.
הגדרה פורמלית

נניח כי  \kappa  סודר מקופינליות לא בת מנייה (בדרך כלל מניחים כי  \kappa  מונה סדיר).
קבוצה  C\subset \kappa  תקרא סגורה, אם לכל  \alpha <\kappa
C תקרא לא חסומה אם  \sup C=\kappa .
קבוצה S היא קבוצת שבת או קבוצה סטציונרית אם היא נחתכת עם כל קבוצה סגורה ולא חסומה.
ראו גם

למת פודור
מוחמד אחמד

מוחמד אחמד אבן סייד עבדאללה (בערבית: محمد أحمد المهدي بن عبد الله) שכונה בידי הבריטים לעיתים גם "המהדי המשוגע" (12 באוגוסט 1844 - 22 ביוני 1885) היה מנהיג מוסלמי בסודאן האנגלו-מצרית. הוא הכריז על ג'יהאד וגייס צבא לאחר שהכריז על עצמו כמהדי ב-1881, והוביל מלחמת שחרור מוצלחת נגד הכיבוש הצבאי העות'מאני-מצרי. הוא נפטר זמן קצר לאחר שחרורה של ח'רטום, והמדינה שיסד נכבשה מחדש ב-1899.
רקע היסטורי למרידה

כדי להבין את הצלחת מרידתו של ה"מהדי", יש להבין את מעורבותה של בריטניה במצרים, ששלטה בצפון סודאן החל מ-1820. ב-1869 נפתחה תעלת סואץ, וכדי להגן על המעבר הימי החשוב, בריטניה הייתה מעוניינת בהגברת השפעתה במצרים. ב-1873 הממשלה הבריטית תמכה בתוכנית של ועדת החוב האנגלו-צרפתית, לקחת אחריות על ניהול ענייניה הכספיים של מצרים, לאור בזבזנותו של שליט מצרים איסמעיל פאשה, שגררה את מדינתו לחובות, ומכירת זכויות להפעלת תעלת סואץ. המעורבות הבינלאומית לא הייתה מקובלת על מצרים רבים, שבסופו של דבר הכריחו את איסמעיל לוותר על כיסאו לטובת בנו תאופיק ב-1877. צעד זה גרם לאי-יציבות פוליטית במצרים בשנים הבאות.
כדי לכסות את בזבזנותו הרבה, חשוב היה לאיסמעיל להפיק רווחים מסודאן, ועל כן הוא מינה את צ'ארלס גורדון למושלה הכללי של סודאן ב-1877. גורדון פעל לסיום סחר העבדים, ששלט עד אז בכלכלה הסודאנית. לפני הגעתו של גורדון, שבעה מתוך שמונה שחורים היו עבדים למיעוט ערבי קטן; והאפריקאים המקומיים היוו 80 אחוזים מהאוכלוסייה. מדיניותו של גורדון הייתה אפקטיבית, אולם ההשלכות לכלכלה הסודאנית היו קשות ביותר, והערבים החלו במהרה לראות בהן לא שחרור מעבדות, אלא מסע צלב אירופי נגד מעמדם העליון של המוסלמים והערבים בסודאן.
עם עזיבתו של איסמעיל את תפקיד שליט מצרים, התמיכה בגורדון ירדה באופן דרמטי. גורדון המותש התפטר מתפקידו כמושל סודאן בתחילת 1880, וחזר לקהיר. המדיניות שהתווה ננטשה במהרה על ידי המושלים החדשים, אולם הכעס על המיעוט הערבי השולט לא פג. למרות חששם של המצרים מהמצב המתדרדר בסודאן, סירבו הבריטים להתערב.
המדינה המהדיסטית

עם נפילת ח'רטום, כל סודאן הייתה בידי המהדיסטים, ומוחמד אבן עבדאללה הפך לשליטה הבלעדי של התיאוקרטיה הסודאנית. המשטר המהדיסטי החיל את חוקי האסלאם המסורתיים. בתי דין של השריעה כפו את החוק המוסלמי, ואת פקודותיו האחרות של ה"מהדי". מוחמד אחמד הורה על שריפתם של רשומות וספרי חוק ותאולוגיה, בשל שימושם במשטר הקודם, ובשל אמונתו כי הם הפיצו מסר של הדגשת השבטיות על פני האחדות בשם הדת.
מוחמד אבן עבדאללה שינה את חמשת עמודי האסלאם כך שעקרון הנאמנות האישית לו, ייחשב לחיוני לאמונה אמיתית. הוא גם הוסיף לדקלום השהאדה כי "מוחמד אחמד הוא המהדי של אלוהים, ומייצג את נביאו (מוחמד)". מלבד זאת, שירות בצבא הג'יהאד החליף את הצורך לבצע חג', והזכאת הפך למס המשולם למדינה. ה"מהדי" הצדיק את השינויים האלו, בכך שהם צוו עליו מאלוהים בחזיונותיו.