stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחזקאל קויפמן
תולדות חייו

יחזקאל קויפמן נולד בדוניביץ, מחוז פודוליה, שהייתה בשליטת האימפריה הרוסית להורים שומרי מסורת. אביו מרדכי נחום קאופמן היה סוחר בדים. קויפמן התחנך בחדר, ולאחר מכן למד תלמוד ופוסקים בבית מדרש, ועברית, דקדוק עברי ומעט ספרות עברית מפי מורה פרטי. למד בישיבה המודרנית "יבנה" באודסה מיסודו של חיים טשרנוביץ; מתלמידי פרופ' קלוזנר, שרשם עם ברוך קרוא את הרצאותיו, ומזה נדפס החלק הראשון של ספרו: "ההיסטוריה של הספרות העברית החדשה". למד ב"האקדמיה היהודית" ["קורסים ללימודי המזרח" היה השם הרשמי] מיסודו של הברון הרוסי-יהודי דוד גינזבורג בסנט פטרבורג. ב-1918 סיים את לימודיו באוניברסיטת ברן בפילוסופיה ובבלשנות שמית. קויפמן עבר לברלין, שם עבד במסגרת מפעל אנציקלופדיה יודאיקה. בשנת 1929 עלה לארץ ישראל והחל ללמד בבית הספר הריאלי בחיפה. בשנת 1949 עבר לירושלים, והיה פרופסור למקרא באוניברסיטה העברית עד 1957, וכן ראש החוג למקרא.
קויפמן היה חבר המועצה הספרותית של מוסד ביאליק, וזכה פעמיים בפרס ביאליק לחכמת ישראל, בשנת תרצ"ג על ספרו "גולה ונכר", ובשנת תשט"ז על חיבורו המקיף "תולדות האמונה הישראלית". ביאליק, שקרא את הספר "גולה ונכר" עוד לפני צאתו לאור, והיה מושפע ממנו עמוקות, כתב ליהודה לייב מאגנס כי הוא "ספר גדול, שלא היה כמוהו בישראל זמן רב... לבי אומר לי כי נמצא גואל למחשבה העברית".
נפטר בירושלים.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
השקפותיו > מונותאיזם

קויפמן נודע בעיקר בעמדתו שהמונותאיזם הישראלי הופיע באופן ספונטני בתקופה קדומה מאוד, בניגוד לתפיסה ההגליאנית של אסכולת ולהאוזן, שרווחה אז, שעל פיה המונותאיזם הישראלי התפתח באופן הדרגתי מאמונות אליליות. קויפמן מאמין שישנה השפעה אלילית על הדת הישראלית, אך מהותה שונה.
לפי קויפמן, החידוש העיקרי באמונה הישראלית לא היה הרעיון שקיים אל אחד בלבד, אלא הרעיון שאל זה אינו כפוף לחוקי הטבע או לכל חוק אחר, ושהוא קודם לכול - בניגוד לאלים פוליתאיסטיים, שכפופים לדבר מה שהיה קיים לפניהם, אותו קויפמן מכנה "הוויה קדמונה". לאלים פוליתאיסטיים יש סיפור על היווצרותם – בניגוד לאל היהודי, הנוצרי והמוסלמי. סיפור קורות חייו של האל הופך אותו למוגבל – בידי הוויה קדמונה, אויבים אלוהיים אחרים, רגשות וגורל. כל אלו לא קיימים בדתות המונותאיסטיות, אותן קויפמן מכנה "ישראליות". האל בדתות הישראליות אינו מוגבל. ההבדל בין מונותאיזם לפוליתאיזם אינו כמות האלים.
”אין בדת ישראל מיתוס, אין בה סיפור על קורות חיי האלהים, על התרחשות בספירה האלהית, המתבצעת באלהות כתהליך בלתי תלוי ברצונה.”, ”האל הוא לא רק "אחד", הוא גם נצחי ומעל לכל התהוות. הוא לא נולד, הוא לא גדל, הוא לא חומד, הוא לא מפרה ומוליד, הוא לא מת, הוא לא קם לתחייה”
לפי קויפמן לא היו מלחמות בין ישויות אלוהיות שונות לבין אלוהי ישראל.
האגדה המקראית אינה מדמה לה את נחש, תנין, לויתן, ים (ובודאי גם לא את רהב) כהויות קדמונות, "אלוהיות", שיש להן שורש עצמאי בהויה הנצחית. כולם נזכרו כבריותיו של אלהים וכמשועבדים לו... האגדה המקראית אינה תופסת איפוא את המלחמה כמלחמה בין כוחות אלוהיים קדמונים הנלחמים זה עם זה על השלטון בעולם, אלא כמלחמה בין האלוהים ובין בריותיו, שמרדו בו והסתערו על עולמו להחריבו.
השקפותיו > אפותיאוזה

בתחום האפותיאוזה כתב קויפמן כי האלילות מאמינה בעליית בני אדם למדרגה אלוהית. כלומר, בנוסף לאלים יש חצאי אלים (בני-אדם שעלו למדרגת אלים). האלילות מעלה לדרגת חצאי אלים את האבות הקדומים, מלכים וגיבורים. ואילו בדת ישראל אין חצאי אלים, ובני האלוהים מספר בראשית – הדבר הדומה ביותר לחצאי אלים בדת הישראלית, גם הם לא נבראו מאל דרך הפריה טבעית, אלא מהמלאכים.
השקפותיו > ביקורת המקרא

בתחום ביקורת המקרא נודע קויפמן בעמדתו המהפכנית כלפי תורת התעודות בניסוחו של ולהאוזן. קויפמן קיבל את העיקרון של חלוקה למקורות נפרדים, אך קבע, בניגוד למקובל אז, שהמקור הכהני בתורה נתחבר לפני המקור הדברימי, בתקופת בית המקדש הראשון. עמדה זו משפיעה רבות על תפיסת התפתחות החוק המקראי ומשמעות הנבואה הקלאסית בישראל. שיטתו של קויפמן, שהציגה את היהדות הקדומה באופן חיובי כמבשרת המונותאיזם (בניגוד לאנטישמיות המחקרית של ולהאוזן, שראה בספר ויקרא יצירה מאוחרת המייצגת דת טקסית מנוונת[דרוש מקור]), הסירה את התדמית השלילית שדבקה בביקורת המקרא בעיני חוקרים יהודים והייתה הפתח של רבים להיכנס אל התחום.
קויפמן גם טבע את המושג "סיבתיות כפולה", בספרו "תולדות האמונה הישראלית".
השקפותיו > החינוך הפרוגרסיבי

קויפמן גם נחשב למנסח הבולט בתקופתו, לשלילת החינוך הפרוגרסיבי: ”החינוך יכול לשאוף להגשמת אידאל דתי או מוסרי, אישי או חבורתי. אבל מהות הפעולה החינוכית אינה לעולם אלא זו: הנחלת ערכי דור הולך לדור בא, עיצוב נפש דור בא ברוח דור הולך… פעולת החינוך היא מפני זה לפי עצם מהותה אבטוריטטיבית [=סמכותית]; מטרתה היא לעולם כיבוש נפש החניך על ידי הרוח, שהמחנך הוא נושאו, ובאין כיבוש זה אין פעולה חינוכית כלל. הכיבוש יכול להיות כיבוש מתוך אהבה ורצון או מתוך מתח של מלחמה, אבל כיבוש הוא לעולם”.
השקפותיו > "גולה ונכר"

בחיבורו "גולה ונכר" התעמק קויפמן בשאלת קיום העם היהודי בגולה, והסיק כי הגורם העיקרי ששמר על העם היהודי ומנע את היטמעותו בעמים אחרים הוא 'הכרת האומה את עצמה כנושאת ערכים דתיים קדושים'. במקביל הגיע קויפמן לתובנה כי קיומם של היהודים בימי הביניים על הקשיים בהם, היה מסוכן פחות לעומת החיים בגולה בתקופה המודרנית בצל האנטישמיות העממית וללא "ההגנה של חומות הגטו והזכויות שנתנו לו המושלים" בימי הביניים. יהונתן כהן מתאר את דברים אלו שנכתבו בשנות ה-20 כ"פרקי נבואה ממש", על רקע השואה בה התממשו נבואות הזעם של קויפמן.
השקפותיו > "חורבן הנפש"

בחיבורו "חורבן הנפש" טען שלמרות ההרגל לתרגם את המילה "אנטישמיות" כ"שנאת ישראל" הרי תרגום זה אינו מדויק. "האנטישמיות אינה שנאת ישראל בעצם, אלא היא שיטה של קטרוגים הבאה לבסס ולהצדיק את השנאה לישראל או את הרע הנעשה לישראל". האנטישמיות אינה רגש למרות שהיא כרוכה בו, אלא אידיאה, תורה, ולפרקים גם 'שיטה מדעית' להצדקת שנאת ישראל ולא לבאר אותה. היא מטעימה לשנאה טעמים, באמצעות עלילה, קטרוג שקר וסילוף שאינם טעמיה וגורמיה האמיתיים. ומכיוון שהאנטישמיות היא אידיאה או תורה, היא יכולה להופיע בפני עצמה ללא שנאה הן מיהודי והן מגוי.
קויפמן המשיך ופירט את השקפותיו על האוטואנטישמיות שהיהודים ירשו לדבריו מתקופת ההשכלה ועד פרסום המאמר בשנות ה-30, והראה כי האוטואנטישמים אימצו את השקפתה וגישתה של האנטישמיות מבחינת "שקר, הכללה, ייהוד והחמרה". קויפמן הדגים כיצד האוטואנטישמים, לעיתים מתוך אהבת ישראל – כאמור, אנטישמיות אינה רגש ויכולה להתקיים בנפרד משנאה – מאמצים את השקרים שהופצו על העם היהודי, מכלילים את היהודים כולם בפשעים של יחידים, מכנים כ"חטאים יהודיים" עוולות אשר נפוצים בקרב כלל האומות ונוקטים בסטנדרט כפול כאשר הם מאשימים את היהודים במעשים אשר אינם נחשבים כלל לפסולים כשהם מבוצעים בידי עמים אחרים.
קויפמן מטעים שאנטישמיות מתאפיינת בסגנונה ותוכנה הבא להצדיק את הדין על היהודים מפני שהם יהודים. תוכחה וקיטרוג כלפי ישראל, כשהם לעצמם, אינם אנטישמיות. ואנטישמיות היא מה שהיא גם כשהיא מתלבשת בלבוש של לאומיות ואהבת ישראל.
הנצחה

על שמו נקראים רחוב בשכונת רמות בירושלים, רחוב בשכונה ה' בבאר שבע, רחוב המחבר את הטיילת התל אביבית לשדרות ירושלים ביפו ורחוב בחיפה סמוך לבית בירם בו לימד.
על שמו קרויה הקתדרה למקרא שבאוניברסיטה העברית בירושלים.
ספריו החשובים

תולדות האמונה הישראלית – יצירתו הגדולה על המונותאיזם היהודי.
מכבשונה של היצירה המקראית – כרך מאמרים שמהווה כעיין השלמה לתולדות האמונה הישראלית.
פירושים למקרא מבוססים על גישתו הייחודית בביקורת המקרא.
גולה ונכר, ב' כרכים.
הסיפור המקראי על כיבוש הארץ (תשט"ו).
ספר שופטים מבואר בידי יחזקאל קויפמן (1968).
ספר יהושע מבואר בידי יחזקאל קויפמן.
ספר יובל

מנחם הרן (עורך), ספר היובל ליחזקאל קויפמן: מחקרים במקרא ובתולדות האמונה הישראלית, מוגשים לו בהגיעו לשיבה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשכ"א.
לקריאה נוספת

אליעזר שביד, תולדות פילוסופיית הדת היהודית בזמן החדש - חלק רביעי, הוצאת עם עובד, 2006, פרק שישי: ייחוד דתו וגורלו של העם היהודי בהסתכלות מדעית (משנתו של יחזקאל קויפמן), עמ' 138–169
מנחם הרן, על משנתו של פרופסור יחזקאל קויפמן ז"ל, בתוך: עיונים בספר מלכים, כרך ב', הוצאת קריית ספר, והחברה לחקר המקרא בישראל, 1985, עמ' 273–280
הערות שוליים

↑  פרס ביאליק הוענק אתמול לפרופ' קופמן ולד"ר ויסלבסקי, דבר, 17 בדצמבר 1956
↑  ארכיון יחזקאל קויפמן, בספרייה הלאומית
↑  Magne Sæbø, ‏Hebrew Bible/Old Testament The History of Its Interpretation, Volume III: From Modernism to Post-Modernism. Vandenhoeck & Ruprecht, 2013. עמ' 378.
↑  אברום תומר, ‏"יצירתיות בחלל חינוכי", השילוח, גיליון 14, אפריל 2019
1 2 3 4  יחזקאל קויפמן, "חורבן הנפש" מהדורה מוגהת ומוערת עם הקדמה מאת ד"ר יהונתן כהן, השילוח, גיליון 12, דצמבר 2018 (המאמר פורסם לראשונה בכתב העת 'מאזניים' בטבת תרצ"ד – חורף 1933–1934).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263753905171  PLWABN: 9810611137605606  BIBSYS: 90615074  BnF: cb12767160q (data)  CiNii: DA04276171  GND: 119004291  ISNI: 0000 0000 8101 2556  LCCN: n50070243  NKC: kup19960000047228  NLA: 35792412  NTA: 068317980  RERO: 02-A000097433  SELIBR: 137037  SUDOC: 033316368  Trove: 1089902  VcBA: 495/191496  VIAF: 22267701   WorldCat (עם VIAF): 22267701
המצור על כנסיית המולד

המצור על כנסיית המולד התרחש במהלך מבצע חומת מגן במשך 39 ימים בהם התבצרו חמושים פלסטינים בכנסיית המולד עם בני ערובה. האירוע הסתיים באמצעות משא ומתן, שבסופו התפנו החמושים וגורשו לרצועת עזה ולחוץ לארץ מבלי להיעצר, בתמורה לשחרור בני הערובה.
רקע

בעקבות שורת פיגועי טרור קטלניים במיוחד, ובעיקר הפיגוע במלון פארק בנתניה, בו נרצחו 30 אזרחים ישראלים בליל הסדר, יצא צה"ל למבצע לוחמה רחב היקף ברחבי יהודה ושומרון. מטרתו העיקרית הייתה להשתלט מחדש על הערים הפלסטיניות, לפגוע בתשתיות הטרור הפלסטיני ולעצור את גל הפיגועים, שהתעצם במסגרת האינתיפאדה השנייה. בסיום המבצע הצליח צה"ל להרוס את רוב התשתית הארגונית של הרשות הפלסטינית וארגון החמאס ביו"ש; המבצע היה נקודת המפנה באינתיפאדה השנייה, נקודה שלאחריה פחתו מאוד פיגועי הטרור, כמו גם מספר האבדות בישראל.
כנסיית המולד היא בזיליקה בבית לחם, שנבנתה במאה ה-4 ונחשבת לאחת העתיקות בעולם. היא נבנתה על פי מסורות נוצריות במקום שבו נולד ישו. בשנת 2012 הוכרזה הכנסייה כאתר מורשת עולמי של אונסק"ו.
האירוע

ב-2 באפריל 2002 התבצרו כ-50 חמושים פלסטינים עם רובי סער ומטעני חבלה בראשות עבדאללה דאוד, ראש המודיעין הפלסטיני בבית לחם. החמושים לקחו כבני ערובה את הכמרים במקום וכמאתיים אזרחים נוספים (ביניהם גם ילדים). החשיבות הדתית של המקום גרמה לתשומת לב בין-לאומית מוגברת לאירוע; הרגישות הבין-לאומית הביאה לזהירות והימנעות ממהלכים לוחמתיים משמעותיים, ולהמשך המצור על ידי צה"ל מבלי לפרוץ צבאית למתחם. במהלך ההתבצרות הציתו הפלסטינים חלקים מקודשים בכנסייה, בזזו איקונות וחפצי ערך, והשתמשו בדפי ספרי הקודש כבנייר טואלט.
ב-9 במאי, לאחר משא ומתן ממושך, הוסכם כי המבוקשים החמושים יועברו לקפריסין או לעזה בתמורה לשחרור בני הערובה. החמושים השאירו בכנסייה 40 מטעני חבלה פעילים. לבקשת הכמורה בכנסייה, צה"ל איתר ופירק את כל המטענים.
הערות שוליים

↑  ynet, אחרון "מתבצרי כנסיית המולד" יצא מקפריסין, באתר ynet, 26 בנובמבר 2002
↑   זמן אמת עונה 6 | פרק 7 - המצור על הכנסייה, חלק א, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 49:04)
↑  "המערכה על ירושלים", דורי גולד, בהוצאת ידיעות אחרונות-ספרי חמד, תל אביב 2008, עמוד 33
משמרת יהויריב

משמרת יהויריב היא המשמרת הראשונה מבין 24 משמרות כהונה מתקופת בית ראשון הנזכרות בתנ"ך בספר דברי הימים א', פרק כ"ד, פסוק ז'.
בעת עליית עזרא

על פי התלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ז, עמוד ב', בתחילת ימי שיבת ציון לא נכללה משמרת זו בין ארבע משמרות הכהונה שעלו מן הגולה בתחילת תקופת בית שני, ושמהן ייסדו עשרים וארבע משמרות חדשות, במקום המשמרות המקוריות. נקבע אז שאפילו אם מאוחר יותר תעלה משמרת יהויריב, היא תהיה טפלה למשמרות שעלו בראשונה.
אמנם בספר נחמיה, פרק י"א, פסוק י', נזכר השם יהויריב "מן הכהנים ידעיה בן יויריב יכין", אך כנראה זהו שמו הפרטי של כהן ואינו קשור למשמרת.
בתקופת בית שני

בלוח השנה במגילות קומראן משמרת יהויריב משרתת ביום הכיפורים בשנה הראשונה במחזור השש-שנתי.
על פי התוספתא, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ט', חרבו בית המקדש הראשון ובית המקדש השני בזמן שמשמרת יהויריב שירתה במקדש, ורבי יוסי אומר שהדבר מלמד על מעשיהם הרעים של בני משמרת זו.
בתלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה', מובאים דברי רבי לוי, האומר שמשמרת יהויריב כונתה "מירון מסרביי", ורבי ברכיה אומר ששם המשמרת מרמז על מרי של בני המשמרת כלפי ה'. לא ברור לאיזו תקופה מכוונים דברי ביקורת אלה כלפי המשמרת.
בקינה איכה ישבה חבצלת השרון של רבי אלעזר הקליר מכונים בני משמרת זו בשם "מסרבי מירון": "איכה ישבה חבצלת השרון, ודמם רון מפי נושאי ארון, ונעו ממשמרותם כוהנים בני אהרון, כנמסר הבית במסרבי מירון".
מירון הייתה מקום מושבם של בני המשמרת לאחר חורבן בית שני. בעקבות מקום המגורים החדש של המשמרת, מכונה רמה שלמרגלות מרום הגליל בשם "רמת יהויריב".
בני המשמרת

בספר מקבים א נכתב שמתתיהו הכהן היה ממשמרת זו. אוריגנס כתב כי ראה את הספר בעברית ותעתק את שמו ליוונית: "סרבת סרבניאל". ייתכן והשם המקורי בעברית היה "ספר בית סרבני אל", כפי שמופיע בכתב יד מהמאה ה-11, "ספר הסרבנות של המקבים" (ביוונית), והדבר כרוך כפי הנראה בכינוי "מסרבי מירון" שניתן למשמרת יהויריב.
יוסף בן מתתיהו מעיד על עצמו שמשתייך למשמרת זו: "משפחתי איננה ממוצא כהנים פשוטים, אלא מהמשמר הראשון של עשרים וארבעת משמרות הכהנים – החשוב אצלנו מאד, ומן המשפחה המיוחסת ביותר אשר במשמר הזה. מצד אמי הנני מגזע מלכים; כי היא ממשפחת החשמונאים".
מסורת בידי יהודי תימן כי בני משפחת מגארי-הכהן הם צאצאי יהויריב. משמעות השם מג'ארי היא 'בעל ריב'.
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, חיי יוסף, א, 2 (תרגום מנחם שטיין).
↑  יעקב ספיר, אבן ספיר, חדרי תימן, דף פ"ז.
↑
CAPSTONE (חללית)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 מפעיל:  נאס"א 
 יצרן:  Advanced Space (management) and Tyvak Nano-Satellite Systems (bus)
 תאריך שיגור:  28 ביוני 2022 9:55 שעון UTC
 משגר:  Electron-אלקטרון
 אתר שיגור:  Rocket Lab Launch Complex 1A 
 משימה
 סוג משימה:  מקפת(בדיקת טכנולוגיה)
 לוויין של:  מחליף בין הירח לכדור הארץ
 מסלול:  near-rectilinear halo orbit 
 נטייה:  מסלול אליפטי קוטבי
 אפואפסיד:  70,000 ק"מ
 פריאפסיד:  1,500 ק"מ
 משך המשימה הכולל:  28 ביוני 2022 – הווה (שנתיים) 
 משך המשימה:  9 חודשים (מתוכנן)
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  25 ק"ג
 משקל:  25 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  52914
 מאגר המידע הלאומי:  2022-070A
 
קאפסטון (שם בשפת מקור: CAPSTONE-Cislunar Autonomous Positioning System Technology Operations and Navigation Experimen; או בקיצור: CAPSTONE) היא מקפת שתבדוק ותאמת את היציבות המסלולית המחושבת המתוכננת עבור תחנת החלל Lunar Gateway. החללית היא קיבוסאט של 12 יחידות[דרושה הבהרה] שתבחן גם מערכת הניווט שתמדוד את מיקומה של החללית ביחס ל-מקפת לסקר הירח (LRO) של נאס"א מבלי להסתמך על תחנות קרקע שבכדור הארץ.
סקירה כללית

Lunar Gateway היא תחנת חלל בפיתוח שמתכוננת בשיתוף בפעולה של כמה סוכנויות חלל ממשלתיות מאז שנת 2018 לפחות, בין סוכנויות החלל הללו נמצאות נאס"א, סוכנות החלל האירופאית (ESA) וסוכנות החלל הקנדית (CSA).
גייטוואי מתוכננת להיות ממוקמת במסלול היקפי חדשני, שם היא מתוכננת לשמש כמרכז תקשורת, מעבדה מדעית, אזור מחיה לטווח הקצר ואזור אחסון לרוברים ורובוטים.
גיטוואי תהווה חלק קריטי בתוכנית ארטמיס של נאס"א.
הדמיות ממוחשבות מצביעות על כך שהמסלול המסוים הזה - מסלול הילה כמעט ישר (NRHO) - מציע יציבות ארוכת טווח עם דרישות הנעה נמוכות לשמירה על תחנות מסלול, על ידי שימוש בנקודת איזון מדויקת בכוח הכבידה של כדור הארץ והירח שמציע מסלול יציב.
המסלול הזה מתוכנן להחליף בין המסלול ההיקפי של כדור הארץ לבין מסלול היקפי של הירח
המטרה העיקרית של משימת קפסטון היא לאמת את סימולציות יציבות המסלול המחושבות עבור גיטוואי עם חללית אמיתית ובכך לאמת שמסלול כזה אפשרי. קפסטון תהיה החללית הראשונה שתפעל באותו מסלול ירח ייחודי. החללית תבחן גם מערכת ניווט בשם Cislunar Autonomous Positioning System (CAPS) (בתרגום מילולי - מערכת מיקום ירחית אוטומטית), שתמדוד את מיקומה של קאפסטון ביחס ל- מקפת לסקר הירח (LRO) של נאס"א מבלי להסתמך על תחנות קרקעיות שעל כדור הארץ.
חברת רוקט לאב (Rocket Lab) תשגר את טיסת איתור הנתיבים שבעצם תשתמש ותבדוק לראשונה את מסלול NRHO. במסגרת חוזה עם נאס"א, ישוגר על ידי רכב שיגור בעל הרמה קטנה Electron .
ראו גם

תוכנית ארטמיס
רשימת טיסות חלל מאוישות
https://eyes.nasa.gov/
הערות שוליים

↑  "Angelic halo orbit chosen for humankind's first lunar outpost". ESA. 18 ביולי 2019. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Foust, Jeff (16 בספטמבר 2019). "NASA cubesat to test lunar Gateway orbit". SpaceNews. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Torbet, Georgina (15 בספטמבר 2019). "NASA chooses a CubeSat project to test orbit route around the moon". Digital Trends. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Advanced Space selected to develop CubeSat pathfinder mission". Aerospace Technology. 16 בספטמבר 2019. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cislunar Autonomous Positioning System (CAPS)". Advanced Space. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-16 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rocket Lab - They Go Up So Fast Launch webcast". Rocket Lab via YouTube. 22 במרץ 2021. 9:24–11:05. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-23 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
אורי מרטינוביץ

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1946 (בן 78) סלובקיה
 לאום:  ישראלי
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת תל אביב
 התמחות:  המטואונקולוגיה והמופיליה
 תואר:  פרופסור, סגן אלוף
 תפקידים:  ראש המרכז הארצי להמופיליה
 מחלקות ובתי חולים:  מכון הקרישה בבית החולים שיבא
 פרסים והוקרה:  פרס יושב ראש הכנסת למפעל חיים, אות המופת על מפעל חיים, פרס הפדרציה העולמית להמופיליה
 מספר צאצאים:  5
אורי מרטינוביץ (נולד ב-27 במרץ 1946) הוא המטולוג ישראלי, מומחה לקרישת דם. סיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחה בהמטואונקולוגיה בבית החולים שיבא, ובהמופיליה וקרישה בבית החולים קינגס קולג' בלונדון.
עמד במשך יותר משלושים שנה (1980 עד 2013) בראש המרכז הארצי להמופיליה ומכון הקרישה בבית החולים שיבא. הוא הפך את המרכז בתל השומר למרכז רב מקצועי לטיפול בחולי המופיליה. במהלך עבודתו פיתח את הדבק הביולוגי, המסייע לצמצום הדימום בהליכים כירורגיים שונים, בבעלי מחלות דמם ובחולים אחרים. בעניין הדבק הביולוגי הגישה מדינת ישראל תביעה נגד חברת אומריקס, ששווקה את התכשיר. המדינה טענה שיש לה זכויות קניין רוחני על הפיתוח, כי מרטינוביץ היה עובד שלה בעת פיתוח התכשיר. הפרשה הסתיימה בהסכם פשרה בין מדינת ישראל לחברת אומריקס, שקיבל תוקף של פסק דין בשנת 2016. מרטינוביץ מצא גם התוויה חדשה לפקטור 7 משופעל, ובכך הציל מאות נפגעי פיגועים, חיילים, יולדות ועוד, שסבלו מדימום מאסיבי והיו על סף מוות. על הישגיו אלה זכה, בין היתר, במגן הוקרה של הצבא האמריקאי, כיוון שחיילים רבים שלו ניצלו הודות לשימוש החדש שמצא מרטינוביץ לתרופה.
מרטינוביץ הפך את המרכז הארצי להמופיליה בתל השומר למרכז הדרכה בינלאומי לטיפול בהמופיליה. בנוסף, סייע להקמה וקידום של מרכזי המופיליה בארצות מתפתחות.
הוא זכה בפרס יושב ראש הכנסת למפעל חיים, בפרס מטעם הפדרציה העולמית להמופיליה (WFH) ובפרסים נוספים.
מרטינוביץ שרת 17 שנה בחיל הרפואה בסדיר ובמילואים, ופרש בדרגת סגן אלוף.
חיים אישיים

נשוי ואב לארבע בנות ובן, מתגורר ברמת גן, אחיו הוא קצין הרפואה הראשי לשעבר, גיורא מרטונוביץ'.
הערות שוליים

↑  http://www.hemophilia.co.il/news.asp#expusefviii
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורי מרטינוביץ".
רצח רינת רואס

רצח רינת רואס הוא רצח שהתרחש באשדוד ב-31 במאי 2005. הרצח נותר בלתי מפוענח במשך תשע שנים, עד שבשנת 2014 ניטלה דגימת ה-DNA מבילאל שאכר כחלק מאירוע הקטטה שהשתתף בו. שאכר, אשר לא הודה במעשה, הורשע על ידי בית המשפט ב-2017 ברצח ובאונס של רואס.
הרצח

ב-31 במאי 2005 סיימה רינת רואס שהייתה בת 19 את עבודתה במגדלי עזריאלי בתל אביב, ומנהלה הסיע אותה לביתה באשדוד. המנהל הוריד את רואס בצומת הסמוך לביתה סמוך לשעה 23:00, ומאז נעלמו עקבותיה.
לאחר שמשפחתה וחבריה החלו בחיפושים אחריה, נמצאה גופתה למחרת היום ב-1 ביוני 2005 כשהיא מוטלת עירומה מתחת לשיח באתר בנייה הסמוך לביתה, וללא רוח חיים. ממצאי החקירה העלו כי רואס עברה התעללות מינית קשה ובשלב כלשהו נחנקה למוות. הרופא המשפטי שבדק את גופתה של רינת נטל דגימות DNA מכמה אזורים בגופה.
לפי הודעת המשטרה, חקירת מקרה הרצח והאונס הוטלה על חוקרי יחידת התשאול של מרחב לכיש, והועברה להמשך חקירה ביחידה המרכזית של מרחב לכיש מיד עם הקמתה בשנת 2006. בשל חומרת המקרה, הוצב הטיפול בתיק החקירה בסדר עדיפות עליון ובמהלך השנים מונו שבעה צוותי חקירה שונים במטרה להביא לגילוי החשוד במעשה ולמצות כל כיוון חקירה אפשרי, אם כי החקירה נקלעה למבוי סתום.
כעבור תשע שנים בשנת 2014, נעצר בילאל שאכר, ערבי תושב בועיינה-נוג'ידאת, בקריית מלאכי בגין אירוע קטטה. דגימת ה-DNA שניטלה ממנו נמצאה מתאימה לשלוש הדגימות שנלקחו מגופתה של רואס. בחקירתו, כמו גם בבית המשפט, הכחיש שאכר את המיוחס לו. תחילה הכחיש כי עבד אי פעם באשדוד אך בהמשך שינה גרסתו והודה כי עבד באשדוד בתקופות מסוימות, לרבות בעת הרלוונטית לאירוע הרצח. שאכר טען כי מעולם לא ראה את רואס אך מאידך לא סיפק כל הסבר להימצאות DNA שלו על גופה.
בנובמבר 2017 הרשיע פה אחד בית המשפט המחוזי בבאר שבע את שאכר ברצח ואונס רינת רואס, וגזר עונש של מאסר עולם ועוד 20 שנות מאסר, מתוכן 15 בפועל. בית המשפט חייב את שאכר לשלם למשפחה פיצוי מרבי של 258 אלף שקל, לאחר שקבע כי מדובר ברצח חריג בחומרתו - "מעשיו של הנאשם מזעזעים", וכן קבע בית המשפט ש"עליו לשאת בעונש חמור ביותר". לפי פסק הדין, שאכר שעבד באותה עת כפועל בניין בקרבת ביתה של רואס הבחין בה צועדת לביתה, גרר אותה בניגוד לרצונה אל סבך שיחים המצוי באתר הבנייה; שם בעל אותה וביצע בה מעשה סדום, בניגוד להסכמתה ותוך שרואס נאבקת בו. בהמשך חנק שאכר את רואס עד שהביא למותה, ואז נמלט מהמקום כשהוא מותיר את גופתה בתוך סבך השיחים.
בדצמבר 2019 דחה בית המשפט העליון פה אחד את ערעורו של שאכר. משפחת רואס הגישה נגד שאכר תביעה אזרחית לפיצויים, והיא עדיין תלויה ועומדת.
ביוני 2020 יצא פרק של הסדרה הדוקומנטרית "קצה חוט" מאת תאגיד השידור הציבורי המתאר את חקירת הרצח ואת תפיסתו של הרוצח.
הערות שוליים

↑  שמוליק חדד, צעירה נרצחה באשדוד: "רצח בלתי נתפס", באתר ynet, 2 ביוני 2005
1 2  גדי גולן, מאסר עולם לרוצחה של רינת רואס, באתר ישראל היום, 19 בנובמבר 2017
↑  הודעת משטרת ישראל
↑  מור שמעוני, ‏מאסר עולם לרוצח רינת רואס: "חילול גופתה ילווה את המשפחה לעד", באתר מעריב אונליין, 19 בנובמבר 2017
↑  עופר אשטוקר, 12 שנה לאחר הרצח המזעזע של רינת רואס - הרוצח והאנס מורשע פה אחד
↑  ענת יורובסקי, ‏צדק מאוחר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 בנובמבר 2017
↑  אילנה קוריאל, מאסר עולם לתושב הצפון שאנס ורצח את רינת רואס ב-2005, באתר ynet, 19 בנובמבר 2017
↑  מור שמעוני, ‏אם לקורבן אונס ורצח מלפני 14 שנה: "איך אפשר להגיע להסדר טיעון ברצח"?, באתר מעריב אונליין, 4 במרץ 2019
↑  שמואל סרדינס, ביהמ"ש העליון דחה את הערעור שהגיש הרוצח של רינת רואס, זמן אשדוד, 15 בדצמבר 2019
אלדד פרי נדל"ן

אלדד פרי נדל"ן בע"מ, שנודעה גם בשם המקוצר פרי נדל"ן ובשם החברה הקשורה קבוצת אלדד פרי בע"מ, היא חברת בנייה ישראלית שעסקה בהקמת מיזמי בנייה רבים בישראל. החברה נקלעה לקשיים, שהובילו לצו לפתיחת הליכי חדלות פירעון לחברה ולפירוק אחדות מהחברות הבנות שלה.
היסטוריה

החברה הוקמה ביולי 2010 על ידי אלדד פרי, עורך דין בהכשרתו, ועסקה במיזמי בנייה רבים, בהם באמצעות קבוצות רכישה וחברות בנות, ברחבי ישראל, ובעיקר באזור המרכז. חברת הבת סולארא בע"מ עסקה בבנייה עצמה. עד סוף 2018 ארגנה פרי נדל"ן כעשרים קבוצות רכישה.
מנכ"ל החברה בשנים 2013–2018 היה ליאור ברדוגו. ביולי 2018 מונה יצחק לקס למנכ"ל משותף בקבוצה, לצד אלדד פרי, וב־2019 מונה לקס ליו"ר פרי נדל"ן.
ביולי 2019 תיאר פרי את פעילותו: "עם כל שנה שחולפת, ואני מוסר עוד בניין ועוד בניין, יותר ויותר אנשים מבינים את הפעילות. מסרתי מעל 800 יח"ד בשנתיים האחרונות, מעפולה עד אשדוד, ויש לי בצנרת 3,000 דירות".
אחד המיזמים הגדולים של החברה הוא מיזם "פרי פלייס" ברחובות, שבו תוכננה הקמה, באמצעות קבוצת רכישה, של 750 דירות קטנות, בנות שני חדרים, שייועדו להשכרה לסטודנטים, ולצדן מרכז מסחרי, אולם כנסים ובית מלון. מיזמים נוספים של הקבוצה הם "פרי ריזורט" באשדוד, שבעניינו מתנהלת חקירה בלהב 433, ומיזם "פרי הורייזן" בבת ים, שהתגלגל לתביעות משפטיות מצד רוכשים עוד לפני קריסת הקבוצה, ובנובמבר 2020 הטילה הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן קנס של 648 אלף ש"ח על החברה בגין הטעיית צרכנים במיזם זה.
באוגוסט 2020 הטיל משרד הבינוי והשיכון על החברה עיצום כספי בסך 800 אלף ש"ח עקב הפרות של חוק המכר. בהמשך להליך זה הגיש משרד הבינוי והשיכון תלונה פלילית למשטרה כנגד אלדד פרי.