stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכס
ניתוח כלכלי

כדי להבין את המתרחש בשוק המקומי של מוצר עם הטלת מכס, נבחן שוק כזה בשלושה שלבים: נתחיל משוק סגור ליבוא ונוסיף בזה אחר זה את היבוא החופשי ואת המכס.
בשלב הראשון השוק סגור ליבוא. הכמות והמחיר נקבעים לפי עקומות הביקוש וההיצע המקומיות  \ S,D כפי שמתואר בתרשים ובשווי משקל הכמות המיוצרת היא  \ Q3 ומחיר המוצר  \ P3.
כעת נפתח השוק ליבוא. בהנחה שהשוק המקומי זניח בגודלו ביחס לשוק המוצר העולמי, ניתן לומר בקירוב שההיצע העולמי גמיש לחלוטין: ניתן לייבא כל כמות במחיר הבינלאומי הקבוע  \ P1. בשיווי משקל החדש, ירד המחיר ל- \ P1 וסך הכמות הנצרכת עלתה ל- \ Q5. רווחתם של צרכני המוצר עלתה, אך מצד שני הכמות המיוצרת במפעלים המקומיים ירדה ל- \ Q1 וכתוצאה מזה ירדה רווחתם של היצרנים המקומיים, מה שגרם בוודאי לפיטוריהם של עובדים בתעשייה המקומית.
הממשלה החליטה להטיל מכס בגובה  \ P2-P1 על כל יחידה מיובאת של המוצר. המשמעות המעשית היא שההיצע העולמי של המוצר נראה כעת לצרכנים המקומיים כפי שהוא מיוצג בעקומה  \ S_{t} בתרשים. ניתן לראות כי הטלת המכס קיזזה חלק מההשפעה של פתיחת השוק ליבוא: המחיר עלה ל= \ P2. הייצור המקומי עלה ל- \ Q2 וסך הכמות הנצרכת והמיובאת שניהם נמוכים יותר משהיו בשלב 2, אך גבוהים מאלה של המשק הסגור. כמובן שיש השלכה נוספת: לממשלה יש תוספת הכנסה בגובה  \ (Q4-Q2)*(P2-P1). סך כל הרווחה במשק ירד לעומת שלב 2 אך עדיין עולה על זה שבשלב 1.
הדוגמה שנבחרה היא רק אחד ממספר תרחישים אפשריים: אם הממשלה מטילה מכס גבוה יותר ייתכן שהוא יבטל לגמרי את כדאיות היבוא ויחזיר את שוק המוצר לשלב הראשון. ייתכן גם שהמחיר הבינלאומי בכלל יהיה גבוה יותר מזה המקומי ויגרום למשק להפוך ליצואן של המוצר. יחד עם זאת, הניתוח הסכמטי מאפשר להסיק כי מכס על יבוא של מוצר:
מיטיב עם מגזרים מסוימים ומזיק לאחרים כאשר סך ההשפעה על הרווחה במשק היא שלילית.
ישפיע על השוק במידה התלויה בביקוש וההיצע המקומיים כמו גם אלה העולמיים.
יוצר עיוות במשק, במובן זה שהכמות והמחיר משתנים מאלה שהיו נקבעים על ידי כוחות השוק.
מקזז את השפעת פתיחת המשק למסחר בינלאומי, באופן חלקי או מלא.
תמיכה וביקורת > תמיכה

מכסים אמורים לעזור לתעשיות צעירות בשוק המקומי לגדול ולהגיע למצב שבו תוכלנה להתחרות בשוק העולמי. בעיקר אמורים הדברים בתעשיות שבהן יש חשיבות גדולה ללגודל כגון תעשיית המטוסים או המכוניות.
לאפשר לתעשיות מקומיות שנחשבות חיוניות לשרוד למרות שאינן תחרותיות, יחסית לייצור בחו"ל.
כאשר מפעל מקומי אינו יכול להתחרות ביצרנים אחרים בשוק העולמי, מכס על המוצר עשוי למנוע סגירת מפעלים ופיטורי עובדים. על כן ארגוני עובדים, קבוצות עניין ותעשיינים מבקשים לעיתים קרובות מממשלות להטיל מכסים כדי למנוע תחרות כזאת.
תמיכה וביקורת > ביקורת

הטלת המכס אמנם מסייעת ליצרנים המקומיים בשוק הספציפי בו הוטל המכס אך היא פוגעת ברווחתם של הצרכנים שהיו יכולים ליהנות ממחירים נמוכים יותר.
הטלת מכסים מהווה הטיית השוק החופשי ופגיעה בשווי המשקל הכלכלי. דבר זה שלילי בעיני חסידי הקפיטליזם המוחלט.
הטלת המכס עלולה לפגוע בכל ענפי הייצוא שכן היא גורמת לייסוף המטבע המקומי.
במקרה שהמוצר המדובר הוא חומר גלם, הרי הצרכנים שלו הם בעצמם יצרנים, שיכולתם להתחרות בשוק המקומי והעולמי נפגעת כתוצאה מעלויות גבוהות יותר.
הטלת מכס פוגעת ביצרנים בחו"ל ובדרך כלל גוררת פעולת תגמול מצד הממשלות הזרות בצורה של מכסים על מוצרי היצוא של המשק.
מכסים, בדומה לסובסידיות, מאפשרים לתעשיות לא יעילות להמשיך להתקיים ומנציחים מצב של אי יעילות במשק.
לפעמים נוצר מצב שבו נגבה מכס על מוצר שלא מיוצר בארץ. במקרה כזה, הגנה על תוצרת הארץ, אחת הסיבות למכס, לא מתקיימת.
המכס בישראל

במדינת ישראל, רשות המיסים שבמשרד האוצר אחראית על גביית המכס ועל הבקרה בנמלי התעופה והספנות.
בישראל נהוג מכס על מוצרים רבים ומגוונים. בראשית שנות המדינה נעשה שימוש אגרסיבי במכסים בשיעור גבוה והגבלות מנהלתיות כדי לאפשר התפתחות תעשיות ולהגן על היצור המקומי. בשנות ה-60 הורדו שיעורי המכס, אך הם הועלו מחדש לאחר מלחמת יום הכיפורים. בשנת 1975 נחתם הסכם סחר חופשי עם השוק המשותף, שבו הסכימו מדינות השוק המשותף וישראל להפחית בהדרגה את המכס על יבוא ויצוא מישראל. במהלך שנות התשעים הוחלט על מדיניות לפיה יש לחשוף את המשק הישראלי ליבוא מתחרה, באופן גורף ככל שניתן. עם זאת מכסים רבים, כגון בתחום המזון, נותרו על כנם.
המדינה חתומה על הסכמים שונים: עם ארצות הברית, עם האיחוד האירופי ועם מדינות נוספות כגון טורקיה וירדן המבטלים או מקטינים את המכס הקבוע בחוק למוצר כאשר הוא יוצר במדינות ההסכם.
ניתן לקבל החזר על מכס ששולם על מרכיבים ששימשו לייצור מוצרים ליצוא. החזר זה נקרא הישבון. החזר מכס על רכישות ניתן על ידי מספר חברות פרטיות במסגרת תנאי השירות שלהם.
פקודת המכס קובעת כי ערך הסחורה המיובאת, שבגינו יש לשלם את מסי היבוא, הוא "מחיר העסקה" ששולם לספק בחו"ל, בצירוף "תוספות" המנויות בפקודה. חלק מן התוספות שעליהן יש לשלם את המכס הן, לדוגמה, ההובלה והביטוח, וחומרים ומרכיבים שמספק היבואן ליצרן ללא תשלום. פעמים רבות, רשויות המכס אינן מקבלות את ערך הטובין לפיו חישב היבואן את מסי היבוא. לעיתים נובעת המחלוקת מהטלת ספק באמיתות מחיר העסקה שהוצהר. אך לעיתים המחלוקת כלל אינה נובעת מספק עובדתי, אלא ממחלוקת משפטית בשאלה האם יש למסות רכיב מסוים, כלומר: האם הרכיב נחשב כתוספת המנויה בפקודה. נושא אחד שהיה לסלע מחלוקת בין יבואנים לרשויות המכס בתחילת המאה ה-21 הוא מכס על תמלוגים.
המכס מהווה כ-1% בלבד מסך הכנסות המדינה ממסים (לדוגמה בשנים 2013-2020).
מלבד עלות המיסים, אם חלים, מצטרפים לעלות השחרור אגרת מחשוב וביטחון, וכן עמלת שחרור ממכס שגובה עמיל המכס. לעיתים עמלת השחרור גבוהה מעלות המיסים.
בשנת 2020 קבע בג"ץ כי החל מ-15 בפברואר יחלו רשויות המכס לבדוק את החבילות שנשלחות בדואר ישראל כפי שהן בודקות את החבילות של חברות השילוח הפרטיות.
ראו גם

איחוד מכסים
מעטפת המכס
הערות שוליים

↑  דניאל שפרבר, האנציקלופדיה העברית, גבעתיים רמת גן: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ג
↑  תבנית:בבא קמא.
↑  התייחסות שלילית דומה מופיעה במקורות רבים נוספים
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי מתי, פרק י"ח, פסוק 17
↑  דו"ח מינהל הכנסות המדינה 2013–2014, באתר אגף הכלכלן הראשי במשרד האוצר
↑  דו"ח מינהל הכנסות המדינה 2016–2015, באתר אגף הכלכלן הראשי במשרד האוצר
↑  דו"ח מינהל הכנסות המדינה 2018–2017 פרק טו - מכס וחשיפת המשק הישראלי ליבוא, באתר אגף הכלכלן הראשי במשרד האוצר
↑  דו"ח מינהל הכנסות המדינה 2020–2019, באתר אגף הכלכלן הראשי במשרד האוצר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560858505171  PLWABN: 9810590735205606  BnF: cb119511848 (data)  GND: 4137564-6  HDS: 013765  LCCN: sh85132493  LNB: 000056669  NARA: 10641545  NKC: ph114261 
בית המכס הישן (כיום נטוש) בגשר בנות יעקב, ספטמבר-2007
השפעת מכס על שוק המוצר המקומי
אזור המכס בנמל התעופה בן-גוריון
מיקי כספי

| --- | --- |

מיקי כספי במיסטיק ירושלים כתובה, סטודיו לאמנים, דצמבר 2014
 לידה:  7 ביוני 1961 (בת 63) שיקגו, אילינוי 
 שם לידה:  מיקי פדאוור
 מקום לימודים:  מכללת קולומביה שיקגו 
 תחום יצירה:  קליגרפיה 
 בן זוג:  ערן כספי
 caspicards.com
 
מיקי כספי (נולדה ב-7 ביוני 1961) היא קליגרפית ישראלית-אמריקאית ואמנית אשר מתמחה באמנות יהודית.
ביוגרפיה

כספי גדלה בהיילנד פארק, אילינוי על ידי שני אמנים, תלמה ופיליפ פדאוור, שעודדו אמנות ויצרתיות מגיל צעיר. היא התגוררה בישראל בקיבוץ נחשון במשך שלוש שנים (1970 עד 1973). לאחר שחזרה להיילנד פארק, היא למדה אמנות בקולומביה קולג' בשיקגו.
קריירה

כספי עבדה כאמנית-מגורים במרכז למורים יהודיים של קוהל בווילמט, אילינוי. לאחר שסיימה את לימודיה בקולג' קולומביה בשנת 1982, שבה לישראל, התגוררה בקיבוץ הראל ולאחר מכן בירושלים. היא הייתה אמנית עצמאית וקליגרפית בישראל במשך 7 שנים לפני שחזרה לארצות הברית ב-1989 והקימה את החברה שלה Caspi Cards & Art. מאות מעיצוביה הופיעו על גבי כרטיסי ברכה, הדפסי אמנות יהדות, לוחות שנה וידועה בחידושיה של האמנות היהודית. היא כתבה את מסמך הכתובה הראשון שעודד נישואים חד-מיניים ב-1994, לפני חוקי נישואים חד מיניים חלו בארצות הברית.
כספי שואבת את השראתה ממקומות רבים, כולל ממוטיבים יהודיים מסורתיים, תאורה פרסית וערבית, גרפיקה עכשווית, וכן מארט נובו וארט דקו. האומנות שלה הוצגה בירושלים, בתל אביב-יפו, בשיקגו, בסן פרנסיסקו ובבוסטון, ואיוריה הופיעו בספרי ילדים עבריים ובפרסומים באנגלית.
כספי התנדבה בבית הספר הוראס מאן בניוטון, מסצ'וסטס. בשנת 2011, בית הספר העברי באוקלנד השתמש ביצירות האמנות שלה כנקודת יציאה לתלמידים ליצירת יצירות אמנות משלהם. היא איירה ספרים, כולל ההוצאה המחודשת של מתנת הים, 1930 [מתנת הים] מאת לוין קיפניס משנת 1987, שייצגה את ישראל בהזמנת ספרי הילדים הבינלאומית.
כספי משלבת אלמנטים של הטבע בחלק גדול מיצירות האמנות שלה. כיום היא מתגוררת בניוטון, מסצ'וסטס, נשואה ויש לה שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  #tbt Mickie, Caspi Cards & Art, ‏2014-12-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  אתר קיבוץ נחשון, באתר קיבוץ נחשון
1 2  Columbia College Chicago, Columbia College Alumni News, Alumni Newsletters, 1985-01-01
1 2 3  Contact Us, Caspi Cards & Art (באנגלית אמריקאית)
↑  Barbara Piper, Teachers' Centers Exchange Directory. 1982, 1982. (באנגלית)
↑  Dun & Bradstreet: Business Directory, www.dandb.com
↑  Made by Americans. Judaica Artist Mickie Caspi, Bayside-Douglaston, NY Patch, ‏2014-06-03 (באנגלית)
↑  Same Sex Ketubah Text, Caspi Cards & Art, ‏2015-09-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Ketubah Artists Association The Resource for Ketubah Artists, Archive. ketubahaa.org
↑  Song of Love Ketubah, Archive.org / Ketubah.org
↑  Article | The Covenant Foundation, web.archive.org, ‏2015-04-02
↑  Markell, Cecille (18 October 1990). "The Jewish Advocate". p. 14.
↑  Buy Mickie Caspi Online | Free Shipping over $45, Judaica.com (באנגלית)
↑  Mickie Caspi - Jewish Wedding, Archive.org / ketubah.com
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיקי כספי".
מקס שניידר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בספטמבר 1912 שננדואה איווה
 פטירה:  25 במרץ 1959 (בגיל 46) דרום קוריאה
 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1939–1959 (כ־20 שנה)
 דרגה:   קולונל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד הריינג'רים ה-5
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה:  מבצע לפיד  פלישת בעלות הברית לסיציליה פלישת בעלות הברית לאיטליה  הפלישה לנורמנדי  מלחמת קוריאה
 עיטורים
   צלב השירות המצוין   כוכב הכסף
 
מקס פרגוסון שניידר (באנגלית: Max Ferguson Schneider; ‏ 8 בספטמבר 1912 - 25 במרץ 1959) היה קולונל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד גדוד הריינג'רים ה-5 במהלך הפלישה לנורמנדי.
חייו

שניידר נולד וגדל בעיירה שננדואה באיווה.
בשנת 1939 התגייס שניידר למשמר הלאומי של ארצות הברית, עבר קורס קציני מילואים של צבא ארצות הברית, והוסמך כקצין חי"ר. שניידר שימש כמפקד מחלקה ולאחר המתקפה על פרל הארבור, עם כניסת ארצות הברית מלחמת העולם השנייה, הוצב כסגן בגדוד השני של רגימנט ה-168 שבדיוויזיית החי"ר ה-34. במאי 1942, משהוחלט להקים יחידה דומה לקומנדו הבריטי בצבא ארצות הברית והוקם נוסד גדוד הריינג'רים ה-1, התנדב שניידר ומונה למפקד פלוגה ה'.
שניידר הוביל את פלוגתו בנחיתה בעיירה ארזיו (Arzew). ב-11 בפברואר 1943 פיקד על הפלוגה בפשיטה על מוצב סאנאד שבמרכז תוניסיה, 19 קילומטרים בעומק קווי האויב. המוצב אויש על ידי חיילים איטלקים מאוגדת קנטאורו ומחטיבת החי"ר העשירית ברסאגלירי, שנחשבה לחטיבה עילית ללוחמה ההררית. בקרב נפצעו עשרים מלוחמי הגדוד נפצעו ואחד נהרג. הכוח הפושט בפיקוד דארבי הרג כשבעים וחמישה חיילים ושבה עשרה. על האופן בו פעל בפשיטה עוטר שניידר בכוכב הכסף על גבורתו. לאחר מכן לחמה הפלוגה בפיקודו בקרב על רכס אל-גואטר.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד הריינג'רים ה-4 ולקח חלק בפלישת בעלות הברית לסיציליה, במסגרתה ביצע הגדוד בנחיתת סער אמפיבית בג'לה, ובמערכה על איטליה הוטלה על צוות הקרב המשימה לכבוש את העיירה ציסטרנה. במהלך הלחימה על היעד נקלעו שניים מן הגדודים של כוח הריינג'רס ה-6615 למארב של כוח גרמני עדיף בהיקף שני רגימנטים. הכוח ספג כמות נפגעים אנושה ולמעשה חדל מלהתקיים ככוח לוחם. לאחר מכן הוצב שניידר כסגן מפקד גדוד הריינג'רים השני שבפיקוד ג'יימס ארל ראדר.
זמן קצר בטרם הפלישה לנורמנדי מונה למפקד גדוד הריינג'רים ה-5. שניידר הוביל את גדודו בנחיתה בחוף אומהה ובפריצה ללב צרפת. על האופן שבו פיקד על גדודו בקרב הוענק לשניידר צלב השירות המצוין. לאחר המלחמה שימש בשורת תפקידי מטה ולחם במלחמת קוריאה.
שניידר סבל מתסמונת פוסט טראומה, ובשנת 1959 בעודו מוצב בדרום קוריאה, חלה התדרדרות במצבו הבריאותי והוא נפטר.
הערות שוליים

↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי-החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 316-317.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי-החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 52.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי-החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 116-141.
↑  גל פרל פינקל וסא"ל ירון,מבצע "קרנף": מה כדאי לחטיבת הקומנדו ללמוד מרגימנט הריינג'רס של צבא היבשה האמריקני, מערכות 488, יולי 2020, עמודים 42-41.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי-החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 196-229.
↑  Valor awards for Max Ferguson Schneider, מתוך אתר "Military Times".
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי-החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 236-241.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי-החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 308-313.
↑  גל פרל פינקל,המערכה על אנציו - חצי־גשר על פני תהום, כתב העת "בין המערכות" באתר צה"ל, ‏ 25 בנובמבר 2020.
↑  סטיבן אמברוז, "יום הפלישה", מאנגלית: מרדכי ברקאי, הוצאת זמורה ביתן, 2002, עמודים 374-380.
↑  סטיבן אמברוז, "יום הפלישה", מאנגלית: מרדכי ברקאי, הוצאת זמורה ביתן, 2002, עמודים 397-399.
מרגיט טוסטורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1918 
 פטירה:  2007 (בגיל 88 בערך) 
 מדינה:  נורווגיה 
 מקצוע:  אומנת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (6 בספטמבר 2000) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מרגיט טוסטורד
 
מרגיט (לימבודל) טוסטורד (באנגלית: Tosterud (Limbodal) Margit;‏ 8 במרץ 1918 – 2007) הייתה מטפלת נורווגית, מחסידי אומות עולם על הצלת פעוט יהודי בתקופת שואת יהודי נורווגיה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

טוסטורד עבדה כמטפלת וטיפלה בנרב, בנם הבכור של בני הזוג דוד ואידה ברמן, בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה, בשנים 1939–1942.
דוד ברמן, אבי המשפחה, נאסר על ידי הגסטפו ב-1 באפריל 1942, ותוך זמן קצר נשלח למחנה גריני, מחוץ לאוסלו. דוד היה כלוא במחנה עד לקיץ אותה שנה. לאחר מכן נשלח עם יהודים אחרים למחנה עבודה בצפון נורווגיה. ב-18 במאי 1942, לאחר שדוד נתפס על ידי הגסטפו, ילדה אשתו, אידה באוסלו את בנם השני, אינגר ישראל. בנובמבר 1942 נשלח דוד חזרה לאוסלו, אולם ב-26 בנובמבר נשלח לאושוויץ, שם נספה, ככל הנראה, ב-22 בינואר 1943.
באוקטובר 1942 גילתה אידה, שאחד מהשכנים הלשין עליהם לשלטונות הנאצים, ולפיכך חיפשה מקום מסתור אצל מכרים נורווגים. בנובמבר 1942 התאפשר לאידה ובנה נרב להימלט לשוודיה, אך היה עליהם להשאיר את אינגר בן החצי שנה, מחשש שבכיו יסגיר את הנמלטים. באישון לילה לקחה אידה את אינגר לטוסטורד, שעבדה בפעוטון, וביקשה שתשמור על בנה עד שובה. טוסטורד הסכימה מיד, לאחר מכן קיבלה את רשותה של מנהלת הפעוטון, שלא ידעה על זהותו היהודית של אינגר.
טוסטורד טיפלה באינגר לבד בין נובמבר 1942 לאביב 1945.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה שבה אידה לנורווגיה, ולקחה את אינגר מטוסטורד, ובהמשך עברה להתגורר בשוודיה.
נפטרה בשנת 2007.
לאחר המלחמה > הכרה והנצחה

מרגיט הוכרזה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם ב-6 בספטמבר 2000, בגיל 82.
הערות שוליים

↑  מרגיט טוסטרוד, באתר יד ושם
↑  מרגיט טוסטרוד
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרגיט טוסטורד".
מקס שטירנר

| --- | --- |

מקס שטירנר, איור של פרידריך אנגלס
 לידה:  25 באוקטובר 1806 ממלכת בוואריה ביירוית, בוואריה
 פטירה:  26 ביוני 1856 (בגיל 49) ממלכת פרוסיה (1803-1892) ברלין, פרוסיה
 שם לידה:  Johann Caspar Schmidt 
 מקום קבורה:  Friedhof II der Sophiengemeinde Berlin 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אוניברסיטת קניגסברג, אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 זרם:  הגליאנים שמאליים, אגואיזם אתי, אנרכיזם אינדיבידואליסטי
 תחומי עניין:  אתיקה, פוליטיקה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, מחנך, מתרגם, עיתונאי, פרופסור לפילוסופיה 
 הושפע מ:  הגל, אדם סמית, דיוגנס, ז'אן-בטיסט סה, דה סאד, אפיקורוס, פיכטה, שליירמאכר, שילר, גתה, פוירבך, באואר, פרודון, סי
 השפיע על:  יוליוס באהנסן, פרידריך אנגלס, קרל מרקס, פרידריך ניטשה, שטירנר, שמיט, יוליוס אבולה, פיליפ מיינלנדר, ארנסט יונגר, פרויד, אלבר קאמי, ריי בראסייה
 מדינה:  ממלכת בוואריה 
 יצירות ידועות:  The Ego and Its Own 
 בן או בת זוג:  מארי דנהרדט 
 חתימה:   
 
יוהאן קספר שמידט (בגרמנית: Johann Kaspar Schmidt) הידוע יותר בשם העט שלו מקס שטירנר (Max Stirner)‏ (25 באוקטובר 1806 – 26 ביוני 1856) היה הוגה דעות ופילוסוף גרמני.
ביוגרפיה

שטירנר נולד בבוואריה ב-1806. מעט ידוע על חייו.
הוא למד פילוסופיה במספר אוניברסיטאות בגרמניה והיה קשור לחוג ה"הגליאנים הצעירים" בברלין, בשנות ה-40 של המאה ה-19. הוא עצמו סירב להזדהות עם עמדה פילוסופית כלשהי וטען כי אם עליו לקבוע עמדה הרי כי הוא בעד אגואיזם.
בשנת 1845 פורסמה עבודתו החשובה ביותר, "האגו ועצמו" (Der Einzige und sein Eigentum).
מקס שטירנר מת חסר פרוטה בשנת 1856, כנראה עקב עקיצת חרקים נגועים.
משנתו והשפעתו

בהשפעת אווירת הפילוסופיה הרומנטית הגרמנית שבסביבתה גדל, גרסת האנרכיזם של שטירנר, שהוצגה ב"האגו ועצמו", היא צורה קיצונית של אינדיבידואליזם, או אגואיזם, הממקם את הפרט הייחודי מעל הכל: מדינה, קניין, רכוש, חוק או חובה.
במקום הגישה הקפיטליסטית, מקס שטירנר מציע "איגוד של אגואיסטים", שמשמעותה שותפויות חופשיות של פרטים ייחודיים המשתפים פעולה כשווים על מנת להשיג את מירב החופש וסיפוק מאוויים (כולל המאווים הרגשיים למען סולידריות, או במונחיו של שטירנר - יחסים בין- אישיים intercourse).
בספרו טען כי כל הדתות והאידאולוגיות מתבססות על מושגים ריקים מתוכן. טענה זו ישימה לדעתו גם לגבי מוסדות החברה, המבוססים על מושגים אלה, קרי מדינה, חוקים, כנסייה ומערכת החינוך או מערכות אחרות הטוענות לסמכות על פני הפרט. לפי דעתו, רק כאשר הטענה השקרית לסמכות, המבוססת על מושגי יסוד שקריים, תתגלה, אז תוכל הפעולה, השליטה והזהות האינדיבידואלית לבוא לידי ביטוי אמיתי.
מימוש עצמי פרטני מבוסס על שאיפתו האינדיבידואלית של הפרט לממש את האגואיזם שלו, בין אם הוא נובע מדחפים מודעים או לא מודעים. ההבדל היחידי, לפי שטירנר, בין אגואיסט שלא מרצון לבין אגואיסט מרצון הוא שהראשון "ישלט" על ידי רעיון ריק מתוכן מתוך תקווה שרעיון זה יביאו לאושר ואילו השני, יבחר באופן חופשי את הדרכים לממש את האגואיזם שלו ואף ייהנה מהתהליך עצמו.
לפי דעתו, רק כאשר האדם יתפוס את מושגי היסוד של חוק, זכות, מוסריות ודת כמושגים מלאכותיים ולא כסמכויות קדושות, אז יוכל לפעול בחופשיות.
מקס שטירנר מייצג את החשיבה האינדיבידואליסטית הקיצונית ביותר בהיסטוריה של האנרכיזם הפרטני. אולם רעיונותיו נותרו במידה זו או אחרת אבן פינה באנרכיזם. שטירנר תקף הן את הקפיטליזם והן את מה שהתיימר להיות "סוציאליזם בשלטון המדינה". בביקורתו על הקפיטליזם ועל המדינה התומכת בו מנקודת המבט האגואיסטית, הניח את היסודות לאנרכיזם האינדיבידואליסטי אך תרם גם לפיתוח האנרכיזם הקומוניסטי.
ידוע כי הן קרל מרקס והן בניטו מוסוליני קראו את כתביו וכתבו על כך בספריהם.
שטירנר חזר לתודעה החברתית, מחוץ לתנועה האנרכיסטית, לקראת סוף המאה ה-19 כאשר התפרסמו ספריו של ניטשה.
ספריו של שטירנר לא תורגמו עד כה לעברית. פרק בשם: "אני תולה דברי על בלימה", בתרגומו של י. ליפקין, פורסם בכתב-העת "קולות" בעריכת אליעזר שטיינמן (ווארשה 1923). ספרו Der Einzige und sein Eigentum תורגם ליידיש על ידי י. א. מאירסון ויצא לאור בניו-יורק ב-1916.
שטינר עם ההגליאנים הצעירים מאת אנגלס
מרדכי דיעי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  פברואר 1953 כ"ה בשבט ה'תשי"ג חצור הגלילית
 פטירה:  24 במאי 2021 (בגיל 68) י"ד בסיון ה'תשפ"א
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פורת יוסף
 תקופת הפעילות:  ? – 24 במאי 2021 
 רבותיו:  הרב יהודה צדקה, הרב בן ציון אבא-שאול
 אב:  הרב עזיזי דיעי
 
הרב מרדכי דיעי (כ"ה בשבט ה'תשי"ג, פברואר 1953 – י"ד בסיון ה'תשפ"א, 24 במאי 2021) היה רבה של חצור הגלילית.
ביוגרפיה

מרדכי נולד לרב עזיזי דיעי רבה של חצור הגלילית, אשר עלה מתוניסיה שם היה מרבני ג'רבה. למד בבית ספר "חוני המעגל" בחצור הגלילית, בנעוריו למד בישיבת פורת יוסף אצל הרב יהודה צדקה והרב בן ציון אבא-שאול.
לאחר פטירת אביו בט"ו באדר תשנ"ט מונה לממלא מקומו ברבנות חצור הגלילית, והקים בה את מוסדות "שערי דעה" בהם ישיבה, כוללי אברכים בתי מדרש, ארגונים תורניים וארגוני חסד.
נפטר בי"ד בסיון ה'תשפ"א, מסרטן.
הראשון לציון הרב יצחק יוסף השתתף בהלוויה, ונשא הספד.
בנו הרב עוזיאל דיעי מונה לממלא מקומו.
מפעל טקסטיל גולדברגר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חברה 
 מיקום:  המחוז השלישי של בודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1784
 תאריך פתיחה רשמי:  1784 
 תאריך פירוק:  1997 
 קואורדינטות:  47°32′10″N 19°02′26″E﻿ / ﻿47.536111111111°N 19.040555555556°E﻿ / 47.536111111111; 19.040555555556
 he
 
מפעל טקסטיל גולדברגר (בהונגרית: Goldberger Textilgyár) היה מתקן תעשייתי הסגור כעת ברובע 3 (אובודה) בבודפשט במתחם שמוקף על ידי הרחובות פצ'ירטמזה - פרְֶּץ - לאיוש - טימאר.
היסטוריה

פרנץ גולדברגר ייסד את מפעל הצביעה בכחול שלו בשנת 1784 (בבניין בו נמצא כיום המוזיאון להיסטוריה של תעשיית בגדי הטקסטיל והטקסטיל בבודפשט). במאה ה-19 התפתחה החברה הקטנה למפעל גדול לטקסטיל, ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 היא פתחה חברות בנות בכמה מדינות אירופאיות. מפעל הטקסטיל הולאם לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר חילופי השלטון בשנת 1989, אחרי כ-200 שנות פעילות, הוא חדל להתקיים בשנת 1997, אם כי בנייניו לא נהרסו.
מבסס ומפתח המפעל

לאו גולדברגר, בשמו המלא דר' לאו בודאי-גולדברגר (בהונגרית: Goldberger Leó, בודפשט, 1878–1945) היה תעשיין הונגרי-יהודי, אחת הדמויות המפורסמות של תעשיית הטקסטיל ההונגרית, מבסס ומפתח המפעל, שמילא תפקיד חשוב מאוד גם במודרניזציה של תעשייה זו בעשורים הראשונים של המאה העשרים. הוא היה נשיא ומנכ"ל מפעל טקסטיל גולדברגר, נשיא "האיגוד הלאומי של התעשיינים בהונגריה" (GYOSZ), נשיא ה"איגוד הלאומי של יצרני הטקסטיל ההונגריים", חבר הנהלת "המכון לסחר חוץ בהונגריה", יועץ ראשי של "הבנק הלאומי ההונגרי", חבר הבית העליון של הפרלמנט ההונגרי משנת 1935. בשנת 1944 נעצר בבודפשט על ידי הגסטפו ונלקח למחנה ריכוז; הוא נפטר שם כמה ימים לאחר שחרור מחנה מאוטהאוזן.
מפעל הטקסטיל האחר של גולדברגר

המשפחה הקימה מיזם משותף גם בקלנפלד (חלק מבודפשט בצד המערבי של העיר בבודה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 פעל מפעל הטקסטיל קלנפלד או בקיצור KELTEX. בימינו גם מפעל זה נסגר. כתובת: בודפשט, Budafoki út 117, 1117.
ראו גם

מפעל הטקסטיל בקישפשט
לקריאה נוספת

https://hvg.hu/ingatlan/20171120_Mert_gyarban_dolgozni_a_legmenobb
עורכת ראשית: נעמי נפשי: היסטוריה של אובודה, מהדורת מוזיאון אובודה, בודפשט, 2020, ISBN 978-615-6096-00-5, 414-427. היא.
מרגיט בוקור

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1900 לושנץ, סלובקיה 
 פטירה:  9 בנובמבר 1949 (בגיל 49) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Wahl Margit 
 מדינה:  הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קלברי 
 השכלה:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט (1928) 
 מספר צאצאים:  1 
 
מרגיט בוקור (במקור מרגיט וואהל-Wahl, בהונגרית: Bokor Margit; לוצ'נץ, 2 באפריל 1900 – ניו יורק, 9 בנובמבר 1949) הייתה זמרת אופרה (סופרן). היא הייתה סוברט קולורטורה מבוקשת ברחבי העולם יהודייה-הונגרייה. שרה את התפקיד של זדנקה בהצגת הבכורה של "אראבלה" של ריכרד שטראוס, גם בבכורה הבריטית וגם באוסטרית.
ביוגרפיה > באירופה

מרגיט וואהל נולדה במשפחה יהודית. היא למדה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט ואחר כך בווינה. בשנת 1928, קיימה את הופעת הבכורה שלה באופרה של בטהובן בתור פידליו באופרה של לייפציג. התפקיד לא בדיוק התאים לקול שלה. לאחר שתי עונות, מסתיו 1930 חתמה חוזה ב"סמפראופר" (Semperoper) בדרזדן. שם שרה את התפקיד של זדנקה בפרמיירה של "ארבלה" מאת ריכרד שטראוס (ב-1934 היא שיחקה ושרה את התפקיד בבכורה בקובנט גארדן).היא נאלץ לעזוב את גרמניה ולא חזרה אליה לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933.
בסתיו 1933 היא כבר הופיע בווינה. בחוזה עם האופרה של וינה (Staatsoper). ב-20 בינואר 1934 השתתפה בבכורה נוספת: באופרטה ג'ודיטה של פרנץ להאר בהתפקיד אניטה. באותו הקיץ הופיעה גם בפסטיבל זלצבורג. במהלך שנותיה בווינה סיירה ברחבי אירופה בהופעות אורח. לאחר האנשלוס פוטרה בשל מוצאה היהודי והעניקו לה ארבעה חודשי קיצבה. היא עברה לפריז שהייתה עדיין חופשייה, הופיעה משם באמסטרדם מפריז ארגנה את הגירתה לארצות הברית.
ביוגרפיה > בארצות הברית

בוקור הגיעה לארצות הברית בשנת 1939 לאחר סדרת הופעות בריו דה ז'ניירו. בארצות הברית הופיעה בכל בתי האופרה הגדולים (למשל שיקגו, סן פרנסיסקו, מטרופוליטן). בשנת 1947 התקבלה לאופרה של ניו יורק שזה עתה קמה.
בשל מחלתה הקשה היא יכלה להופיע שם רק במשך זמן קצר.
ישנה רק הקלטה רשמית אחת שלה – דואט מ"ארבלה" על גבי תקליט של חברת "פולידור".
לזכרה הקימו חבריה קרן לחקר הסרטן באוניברסיטת קולומביה (Margit Bokor Memorial Fund for Cancer Research).