stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלומית אהרון
קריירה עצמאית

בשנת 1989, לאחר כישלון האלבום "נחיה ונראה" של "הכל עובר חביבי" פרשה אהרון מהלהקה, והוציאה באותה שנה את אלבום הסולו הראשון שלה "אישי ואהובי", בהפקה מוזיקלית של לואי להב. שמונה מתוך תשעה שירים באלבום נכתבו על ידי המשוררת מאיה בז'רנו. שיר נוסף באלבום היה "הגן הורוד", אותו כתבה צרויה להב.
ב-1991 השתתפה בפסטיבל שירים בינלאומי בצ'ילה, כשבצעה את שירו של שייקה פייקוב Morning Love.
ב-1992 הוציאה את אלבומה השני "תקליט עברי", שיצא בעקבות מופע באותו שם שהעלתה בפסטיבל ערד מוקדם יותר באותה שנה, בו ביצעה גרסאות כיסוי לשירים ישראליים שנכתבו לפני קום המדינה.
ב-2000 יצא אלבומה שלישי "לאהוב יותר". ב-2006 יצא אלבומה "כשתבוא תראה", מתוכו יצאו הסינגלים "כאן הבית" (שנכתב כמעין בקשה להשבתם של חיילי צה"ל החטופים, ביניהם גלעד שליט), "כשתבוא תראה" ו"מפץ גדול".
ב-2015, לאחר שש שנים מאלבומה הקודם ושיתופי פעולה בסיבובי הופעות מצליחים עם יבגני שפובלוב, "הכל עובר חביבי" ו"שלושת הטנורים", הוציאה את האלבום "שקט אמיתי", בהפקת פטריק סבג. באלבום לקחו חלק, בין השאר, רמי קליינשטיין, מיקי גבריאלוב, שחר אריאל, ארז ברזוליק ושלמה ארצי. ארצי כתב לה לאלבום שני שירים, ביניהם את השיר "תגיד לי", לזכר אביה שנפטר כאשר הייתה בת שבע עשרה.
בספטמבר 2019 פרסמה את השיר "עולם חדש נברא", שכתב עפר בשן, בעיבודו של גלעד אפרת.
מופעים משותפים

בשנת 2001 יצאה אהרון במופע משותף עם זמר הטנור יבגני שפובלוב. המופע, "דואט", שילב את שיריה של אהרון עם שירים עבריים מפורסמים לצד שירי אופרה מפורסמים בביצוע שפובלוב, וזכה להצלחה אדירה, כשהועלה מעל ל-200 פעמים. מופע זה תועד על גבי DVD ואלבום כפול.
בחורף 2006 הצטרפה אהרון לחברי להקת "הכל עובר חביבי" לסיבוב הופעות ברחבי ישראל. באותה השנה היא חברה למרגלית צנעני, ירדנה ארזי, אילנית ורותי נבון למסע הופעות בפני קהילות יהודיות בקנדה ובארצות הברית שנקרא "חמש הדיוות".
באוקטובר 2009 יצאה אהרון במופע "שלומית אהרון ושלושת הטנורים", שרץ כשנה בהצלחה ברחבי הארץ. גם מופע זה תועד על גבי דיסק כפול ו-DVD.
בשנת 2018 החלה בסיבוב הופעות משותף עם אנסמבל גלעד אפרת (שגם אחראי לעיבודים ולהפקה המוזיקלית), המשחזר את המופע "תקליט עברי" משנות ה-90.
בתיאטרון ובקולנוע

בשנות השמונים הופיעה אהרון בתיאטרון הקאמרי במחזות הזמר "עלובי החיים" (1987) ו"אחים בדם" (1989), ואף עסקה בדיבוב לתקופה קצרה.
ב-1988 דיבבה אהרון את שאנטי בסרט "ספר הג'ונגל". בשנת 1990 דיבבה את קולה של אריאל ב"בת הים הקטנה" וקולות נוספים בסרט. לסרט יצא פסקול עם השירים בעברית בביצועה. בשנת 1994 דיבבה את קולה של הנסיכה אודט בסרט "סוד הממלכה הקסומה".
בשנת 2021 חזרה אל בימת התיאטרון, כששיחקה במחזמר "עוד חוזר הניגון", המבוסס על שירי נתן אלתרמן ותרצה אתר בתיאטרון הבימה.
פרסים

2021, פרס מפעל חיים של אמ"י לשנת תשפ"ב
חיים אישיים

שלומית אהרון הייתה נשואה ליובל דור במשך 25 שנה. בשנת 2002 הם התגרשו. לשניים שני ילדים משותפים.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומי אולפן 1989: אישי ואהובי  1992: תקליט עברי  2000: לאהוב יותר  2006: כשתבוא תראה  2015: שקט אמיתי:  אלבומי הופעה 2003: דואט (ביחד עם יבגני שפובלוב)  2007: המופע המשותף עם הכל עובר חביבי  2010: שלומית אהרון ושלושת הטנורים (אלבום וידאו) אלבומי מחזמר 1998: ליידיס & ג'נטלמן
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, מלחמה בין ערוצים: שידורי יום השואה בטלוויזיה, באתר nrg‏, 11 באפריל 2010
↑  מערכת, שלומית, בדרך לסוכה, באתר ישראל היום, 11 באוקטובר 2016
↑  תמונות נדירות של הצמד "יגאל ושלומית", בדף הפייסבוק של יגאל בשן
↑  דודו כהן, תחנות בזמן עם שלומית אהרון, באתר בית אבי חי
↑  הגביע הקדוש של הלהקה הצבאית, באתר ynet, 1 ביולי 2020
↑  תוכנית י"ח - ליד הירדן, אתר "שרים במדים".
↑  הלהיטים עוברים חביבי, מעריב, 29 בינואר 1979
↑  Shlomit Aharon, Morning Love, Festival de Viña 1991, Competencia Internacional, נבדק ב-2023-07-08
↑  שנת האלבום על פי עמוס אורן, שלומית אהרון: שירים מפעם, באתר הבמה
↑  על פי הרשום והפניה להאזנה בפוסט, בדף הפייסבוק של שלומית אהרון
↑  nrg תרבות, שלומית אהרון: שלמה ארצי העניק לי את שיר חיי, באתר nrg‏, 5 בינואר 2015
↑  ביקורת: שלומית אהרון, שקט אמיתי (הפקה עצמאית, מרץ 2015), באתר יוסמיוסיק
↑  עמוס אורן, שלומית אהרון: שירים מפעם, באתר הבמה, 03 בפברואר 2019
↑  דני סנדרסון, גידי גוב, שלמה ארצי ואחרים: הוכרזו זוכי פרס איגוד אמ"י למפעל חיים, באתר ynet, 14 באוקטובר 2021
↑  ליאורה הכהן, על הבמה אנחנו כמו בעל ואשה וזה כיף גדול, באתר nrg‏, 4 במרץ 2002
↑  יעקב בר-און, ‏כוכב "הכל עובר חביבי" תוקף: "ספק אם משהו יישאר מהשירים של ימינו", באתר מעריב אונליין, 27 באוקטובר 2016
| שלומית אהרון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אישי ואהובי • תקליט עברי • לאהוב יותר • כשתבוא תראה • שקט אמיתי |  |
| אלבומי מחזמר | ליידיס & ג'נטלמן • המופע המשותף עם הכל עובר חביבי • שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| אלבומי הופעה | דואט |  |
| אלבומי וידאו | שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| סינגלים | "אם תביט בי (עד עמקי נשמתי)" • "הגן הורוד" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301201005171  ISNI: 0000 0000 6946 5931  MusicBrainz: 4a72a150-6856-4b1a-b262-8faa049ed2b1  VIAF: 97343517   WorldCat (עם VIAF): 97343517
תומאש אראוז'ו

תומאש למוס אראוז'ו (בפורטוגזית: Tomás Lemos Araújo; נולד ב-16 במאי 2002 בווילה נובה דה פמליקאו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים

אראוז'ו גדל במחלקות הנוער של אופרריו פמליקאו, אקדמיית אבולושן סוקר, פלמיירס ובנפיקה ליסבון. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל הפורטוגלית.
ב-27 ביולי 2022 הושאל אראוז'ו למשך עונת 2022/2023 לז'יל ויסנטה מליגת העל הפורטוגלית. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.
קריירה בינלאומית

אראוז'ו נכלל בסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023. ב-8 באוקטובר 2024 קיבל אראוז'ו זימון ראשון לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-18 בנובמבר ערך את הבכורה שלו כשפתח בהרכב בתיקו  1–1 עם נבחרת קרואטיה במסגרת המחזור האחרון של ליגת האומות.
הערות שוליים

↑  Convocatória final para o Europeu באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 14 ביוני 2023 (בפורטוגזית)
↑  Tomás Araújo chamado à Seleção Nacional, www.slbenfica.pt (בפורטוגזית)
מפעל מב"ת טילים

מפעל מב"ת טילים (MBT) הוא מפעל של התעשייה האווירית לישראל, העוסק בתכנון, פיתוח, וייצור מגוון של מערכות טילים כולל תקיפה ימית, חימוש משוטט, חימוש מונחה מדויק ומערכות הגנה קצרות טווח. המפעל ממוקם ביהוד. מקור שם מבת: מפעל בי"ת.
תחומי פעילות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראשי מפעל מב"ת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנים 1995–2002 ניהל את המפעל יצחק ניסן שעבד במפעל עשרות שנים, ולימים מונה למנכ"ל התעשייה האווירית.
בשנת 2014 מונתה ד"ר אביטל שריפט למנהלת המפעל וכיהנה עד שנת 2022.
מנהל המפעל כיום הוא אבי אלישע.
הערות שוליים

↑  ד"ר אביטל שריפט מנהלת מפעל מבת טילים התעשייה האווירית, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2015
| כלי טיס מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | נשר • כפיר • נמר • אריה • לביא • F/A-259 סטרייקר |  |
| מטוסים צבאיים | ערבה •  סי-סקאן • צוקית |  |
| מטוסים אזרחיים | וסטווינד • גאלפסטרים G100 (אסטרה) • גאלפסטרים G200 (גלקסי) |  |
| כטב"מים | בירד-איי • I-View |  |
| כטב"מים טקטיים | מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • תעתוע • הרון-T |  |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • יסעורון ירוק |  |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק |  |
| טילים | שביט (משגר לוויינים) • יריחו • להט • נמרוד • ברק 8 • ברק MX • גבריאל • לורה • חץ 2 • חץ 3 • חץ 4 • ג'אמפר • SkySniper • (אנ') Wind Demon |  |
תומאס היל גרין

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1836 מערב יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 במרץ 1882 (בגיל 45) אוקספורד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנט ספולקר 
 מקום לימודים:  בייליול קולג'
 מוסדות:  בייליול קולג'
 זרם:  אידיאליזם בריטי, ליברליזם חברתי, הגליאניזם
 תחומי עניין:  אקטיביזם, פוליטיקה, מחשבה מדינית, פילוסופיה של המוסר, פילוסופיה של הדת, פילוסופיה של החינוך, רציונליזם
 עיסוק:  פילוסוף, סופר 
 הושפע מ:  עמנואל קאנט, גאורג וילהלם פרידריך הגל, בנג'מין ג'ואט, פרדריק דניסון מוריס
 השפיע על:  שמואל אלכסנדר, ג'ון קוק וילסון, ג'ון דיואי, לאונרד הובהאוס, סי. בי. מקפירסון, פרנסיס הרברט ברדלי, ג'ון הנרי מיורהד, ריצ'רד לואיס נטלשיפ, הייסטינגס ראשדאל, דייוויד ג'ורג' ריצ'י
 מדינה:  אנגליה
 בן או בת זוג:  שרלוט גרין 
 
תומאס היל גרין (באנגלית: Thomas Hill Green;‏ 7 באפריל 1836 - 26 במרץ 1882) היה פילוסוף אנגלי, רדיקל פוליטי, רפורמטור ב-Temperance movement, תנועה חברתית נגד צריכת משקאות אלכוהוליים, וחבר בתנועת האידיאליזם הבריטי. בדומה לכל החברים האחרים בתנועת האידיאליזם הבריטי, הושפע גרין מהפילוסופיה של ההיסטוריה של גאורג וילהלם פרידריך הגל. גרין היה אחד מהוגי הדעות מאחורי הפילוסופיה של הליברליזם החברתי.
חייו

גרין נולד ב-7 באפריל 1836 בבירקין, ב-West Riding of Yorkshire, אחת משלוש המועצות המקומיות של יורקשייר אנגליה, שם היה אביו
חלק מהכמורה. מצד אביו היה גרין שאר בשר של אוליבר קרומוול. חינוכו התקיים בשלמותו בבית, עד אשר, בהיותו בן 14, נרשם לבית ספר ראגבי(אנ'), ונשאר שם חמש שנים.
ב-1855 החל את לימודיו לתואר ראשון בבייליול קולג' והפך לחבר סגל ב-1860. הוא החל בקריירה של הוראה - בעיקר בתחומי הפילוסופיה - באוניברסיטה, בתחילה כ-college tutor (פונקציונר אשר אחראי על טיפוח וטיפול בקהילת הקולג' ובניית מערכות יחסים חיוביות ברחבי הקהילה), ולאחר מכן, מ-1878 עד מותו, כפרופסור לפילוסופיה ומחזיק הקתדרה לפילוסופיה של המוסר על שם תומאס וייט.
ההרצאות שנשא כפרופסור עיצבו את תמצית שתי עבודות העיקריות, ה-Prolegomena to Ethics וה-Lectures on the Principles of Political Obligation, אשר מכילות את מלוא משנתו החינוכית הקונסטרוקטיבית החיובית. עבודות אלו פורסמו רק לאחר מותו של גרין, אך השקפותיו של גרין פורסמו קודם לכן בעקיפין באמצעות Introduction להוצאה הסטנדרטית של עבודתו של דייוויד יום על ידי גרין ו-T. H. Grose, עמית בקווינ'ס קולג'.
ב-1871 נשא גרין לאישה את שרלוט ביירון גרין, אשר נודעה כתומכת ומקדמת חינוכן של נשים. ב-1879 ישב גרין בוועדה אשר הוקמה על מנת ליצור קולג' לנשים באוניברסיטת אוקספורד, "אשר בו לא תתבצע הבחנה בין סטודנטיות על בסיס השתייכותן לעדות דתיות שונות". תוצאת עבודתם של גרין ואשתו הייתה כינון סאמרוויל הול (מאוחר יותר סאמרוויל קולג').
גרין היה מעורב בפוליטיקה מקומית במשך שנים רבות, באמצעות האוניברסיטה, אגודות נגד צריכת משקאות אלכוהוליים והאיגוד הליברלי המקומי של אוקספורד. במהלך העברת ה-Reform Act 1867 (חקיקה בריטית שהעניקה לראשונה זכות הצבעה לגברים ממעמד הפועלים העירוני באנגליה ובוויילס) נטל גרין חלק במסע לקידום הענקת זכות הבחירה לכל הגברים החיים ברבעים העירוניים, אפילו אם לא החזיקו רכוש ממשי. במובן זה, עמדתו של גרין הייתה יותר רדיקלית משל רוב הליברלים המתקדמים בני התקופה, כולל מזאת של ויליאם גלאדסטון.
ב-1881, על רקע פעילות המפלגה הליברלית, נתן גרין את מה שהפכה להיות אחת ההצהרות המפורסמות של הפילוסופיה הפוליטית הליברלית שלו, ה- "Lecture on Liberal Legislation and Freedom of Contract". באותה התקופה הרצה גרין גם על נושאי דת, אפיסטמולוגיה, אתיקה, ופילוסופיה פוליטית.
רוב עבודתו המשמעותית של גרין פורסמה לאחר מותו, כולל דרשותיו להדיוטות בנושא Faith and The Witness of God, המסה On the Different Senses of 'Freedom' as Applied to Will and the Moral Progress of Man, Prolegomena to Ethics, Lectures on the Principles of Political Obligation ו-"Lecture on Liberal Legislation and Freedom of Contract".
גרין מת ב-15 במרץ 1882, בהיותו בן 45, מאלח דם. נוסף על ידידיו מהחיים האקדמיים, נטלו חלק בהלווייתו כ-2,000 מתושבי העיירה בה התגורר.
גרין נטל חלק בייסודו של City of Oxford High School for Boys.
רעיונותיו

האמפיריציזם של דייוויד יום והאבולוציה הביולוגית, כולל זו שנפרשֹה על ידי הרברט ספנסר, היו המאפיינים העיקריים בהגות האנגלית במהלך הרבע השלישי של המאה ה-19. גרין ייצג בעיקר את התגובה לדוקטרינות אלו. גרין טען שכאשר דוקטרינות אלו הגיעו אל המסקנה הלוגית שלהן, הן לא רק "הפכו את כל הפילוסופיה לחסרת תועלת", אלא אף היו קטלניות לחיים המעשיים. באמצעות צמצום התודעה האנושית לסדרה של תחושות אטומיות שאינן קשורות זו לזו, טען גרין, תורות קשורות אלו הרסו את אפשרות קיומו של ידע כלשהו. לגרין היה חשוב במיוחד להפריך את התורות הללו, בשל העובדה שהן ביססו את תפיסת הדעת בה החזיק מדע הפסיכולוגיה המתהווה. גרין ניסה להפיג את היומרות של פסיכולוגים שטענו שתחום עיסוקם הצעיר יספק תחליף מדעי למטאפיזיקה ולתורת ההכרה המסורתיות.
גרין גם התנגד לכך שאלו אשר דגלו באמפיריציזם, הציגו את האדם כ"ישות שהיא פשוט תוצאה של כוחות טבעיים", ובכך הפכו התנהגות, או כל תיאוריה אודות התנהגות, לחסרת משמעות, כי החיים, בכל מובן אנושי וברור מרמזים על עצמי אישי אשר: 1. יודע מה לעשות; ו-2. בעל הכוח לעשות זאת. כך הונע גרין, לא באופן תאורטי, אלא כחובה מעשית, להעלות מחדש את כל שאלת האנושות ביחס לטבע. כאשר גילינו מיהו האדם בפני עצמו, ומה יחסו לסביבה שלו, אז נוכל לגלות את הפונקציה שלו - מה הוא מתאים לעשות. לאור הידע הזה, נהיה מסוגלים לנסח את הקוד המוסרי אשר, בתורו, ישמש כקריטריון בפועל למוסדות חברתיים ואזרחיים. אלו יוצרים, באופן טבעי ובהכרח, את הביטוי האובייקטיבי של רעיונות מוסריים, ובכלל אזרחי או חברתי כלשהו, האידיאל המוסרי חייב ללבוש סוף סוף צורה קונקרטית.
רעיונותיו > פילוסופיה של פעולת המדינה

גרין האמין שעל המדינה לעודד ולהגן על הסביבות הכלכליות, הפוליטיות והחברתיות, שבהן לבני האדם, כפרטים, יהיה הסיכוי הטוב ביותר להתנהג בהתאם למצפונם. עם זאת, על המדינה להיות זהירה כשהיא מחליטה אילו חירויות לצמצם ובאילו דרכים לצמצם אותן. התלהבות יתר או התערבות מגושמת מצד המדינה, עלולה בקלות להביא לסגירת אפשרויותיהם של האזרחים להתנהל בהתאם לצו מצפונם, ובאופן זה לחנוק את ההתפתחות המוסרית של הפרט. על המדינה להתערב אך ורק כאשר ישנה נטייה ברורה, מוכחת וחזקה לשעבד את הפרט. אפילו כאשר זוהה סיכון כזה, נטה גרין להעדיף פעולה באמצעות הקהילה שצפויה להיות מושפעת בעצמה מהפגיעה בחירות, על פני פעולה של מדינת הלאום - מועצות מקומיות ורשויות עירוניות נטו להפיק פעולות שהתאפיינו ביתר דמיון ובהתאמה טובה יותר למציאות היום-יומית של בעיה חברתית. לכן העדיף גרין את "החלופה המקומית" כאשר תושבים בני המקום החליטו ביחס להנפקת רישיונות למכירת משקאות משכרים באזור מגוריהם, על פני המצב בו הייתה המועצה המקומית מקבלת את ההחלטה בנושא.
גרין הדגיש את הצורך בהתאמת פתרונות ספציפיים לבעיות ספציפיות. הוא הדגיש כי אין פתרונות נצחיים, אין חלוקה נצחית של אחריות בין יחידות ממשלתיות לאומיות ומקומיות. חלוקת האחריות צריכה להיות מונחית על ידי החובה לאפשר לכמה שיותר אנשים לממש את צו מצפונם, בנסיבות מותנות במיוחד, בשל העובדה שרק בדרך זאת ניתן לטפח מימוש עצמי פרטני בטווח הארוך. החלטה אודות חלוקת האחריות היא יותר עניין של מדיניות מעשית, מאשר של מחשבה מדינית או מוסרית. הניסיון עשוי ללמד אותנו שהרמות המקומיות והעירוניות אינן מסוגלות לשלוט בהשפעות המזיקות של, לדוגמה, תעשיית המבשלות. כאשר זהו אכן המצב, על מדינת הלאום לקחת אחריות על תחום מדיניות ציבורית זה.
גרין טען שהכוח האולטימטיבי להחליט על ההקצאה של משימות כאלו, צריך להיות בידי מדינת הלאום (בבריטניה, לדוגמה, המדינה מגולמת באמצעות הפרלמנט, שבידיו צריכות לשכון הסמכויות הללו). מדינת הלאום עצמה לגיטימית בעיני גרין במידה שהיא תומכת בקיומה של מערכת זכויות וחובות שהיא בעלת סיכויים גבוהים לטפח מימוש עצמי של הפרט. עם זאת, המבנה המתאים ביותר של מערכת דוגמת זו, נקבע לא באמצעות חישובים פוליטיים טהורים וגם לא באמצעות ספקולציות פילוסופיות. נכון יותר לומר שהוא נובע מהמבנה הרעיוני והנורמטיבי העומד בבסיס החברה הספציפית.
רעיונותיו > השפעת רעיונותיו של גרין

ההרצאות שהעניק גרין היו, במישרין ובעקיפין, ההשפעה הפילוסופית החזקה ביותר באנגליה במהלך הרבע האחרון של המאה ה-19. ההתלהבות שלו לאזרחות משותפת, והדוגמה האישית שהעניק בצד הפרקטי של הפוליטיקה המקומית, העניקו השראה לחלק גדול מהמאמצים שנעשו בשנים שלאחר מותו, להבאת האוניברסיטאות לכדי קיום קשר קרוב יותר עם העם, ולשבור את הפרדת המעמדות הנוקשה. רעיונותיו התפשטו לאוניברסיטת סנט אנדרוז באמצעות ההשפעה של דייוויד ג'ורג' ריצ'י, סטודנט לשעבר של גרין, אשר סייע, בסופו של דבר, בייסוד החברה האריסטוטלית (Aristotelian Society). ג'ון דיואי כתב מספר מסות על הגותו של גרין, בכללן Self-Realization as the Moral Ideal‏ (1893).
גרין צוטט ישירות על ידי פוליטיקאים רבים מזרם הליברליזם החברתי, בכלל זה הרברט סמואל והרברט הנרי אסקווית', כמי שהשפיע על חשיבתם. אין זה צירוף מקרים שפוליטיקאים אלו למדו בבייליול קולג'. הפוליטיקאי והכותב רוי האטרסלי קרא ליישם את עבודתו של גרין לצורך פתרון בעיותיה של בריטניה במאה ה-21.
בביליוגרפיה חלקית

Works of T.H. Green, 3 vols., Richard Lewis Nettleship (ed.), London: Longmans, Green, and Co., 1885–1888. Nettleship’s edition contains Green’s main philosophical publications (except the Prolegomena to Ethics), miscellaneous lectures, and Nettleship’s memoir of Green.
Collected Works of T.H. Green, 5 vols., Peter P. Nicholson (ed.), Bristol: Thoemmes Press, 1997. Cited as Works. The first three volumes of Nicholson’s edition reprint Nettleship’s edition, the fourth volume contains the 1883 edition of the Prolegomena to Ethics, and the fifth volume contains additional unpublished essays, lectures, and selected correspondence.
1874–75, The Philosophical Works of David Hume, 4 vols., T.H. Green and T.H. Grose (eds), London: Longmans, Green, and Co. Green wrote the introductions to Hume’s Treatise in the first and second volumes. Green’s introductions to the Treatise are reprinted in Works I, 1–371, and its main themes are incorporated into Book I of Green’s Prolegomena to Ethics.
1881, “Liberal Legislation and Freedom of Contract”. Originally published in 1881 and in Works III, 365–386. Cited as “Liberal Legislation.”
1882, “Can There Be a Natural Science of Man?” Mind, original series, 7(25): 1–29, 7(26): 161–185, 7(27): 321–348. This three-part article appeared in the year of Green’s death and was incorporated into Book I of the Prolegomena. [doi:10.1093/mind/os-VII.25.1, doi:10.1093/mind/os-VII.26.161, doi:10.1093/mind/os-VII.27.321]
1883, Prolegomena to Ethics, A.C. Bradley (ed.), Oxford: Clarendon Press. Cited as Prolegomena or PE. The Prolegomena was published posthumously in 1883. A.C. Bradley edited Green’s unfinished manuscript and supplied a useful analytical table of contents. The Prolegomena was out of print for many years. It is reprinted in Works IV. A recent edition is T.H. Green, Prolegomena to Ethics, edited by D. Brink, Oxford: Clarendon Press, 2003, which follows Bradley’s 1883 edition and contains a substantial introduction.
Lectures on the Philosophy of Kant. Published posthumously in Works II, 1–155, and cited as Lectures on Kant. There are two lectures, one on Kant’s Critique of Pure Reason and one on Kant’s Metaphysics of Ethics.]
“On the Different Senses of ‘Freedom’ as Applied to Will and the Moral Progress of Man”. Published posthumously in Works II, 308–333, and cited as “Freedom.”
Lectures on the Principles of Political Obligation. Published posthumously in Works II, 335–553, and cited as LPPO by section number.
הערות שוליים

↑  Roy Hattersley, Forgotten favourites - Politics of aspiration. T H Green was the first philosopher of social justice. Today’s cabinet ministers would do well to read him, writes Roy Hattersley - New Statesman, 1-12-2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305935005171  PLWABN: 9810656447105606  BNE: XX1101718  BnF: cb12281073w (data)  CiNii: DA00219380  GND: 118718592  ICCU: MILV030287  ISNI: 0000 0001 2120 9389  LCCN: n79040049  LNB: 000121165  NDL: 00441599  NKC: jn20000602375  NLA: 36404105  NLK: KAC201719638  NTA: 070515212  SELIBR: 188643  SNAC: w6vt363t  SUDOC: 031632483  Trove: 1254232  VcBA: 495/176671  VIAF: 12369860   WorldCat (עם VIAF): 12369860
רוס מקדונלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בדצמבר 1915 לוס גאטוס, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  11 ביולי 1983 (בגיל 67) סנטה ברברה, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  קנת' מילר
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  קנדי, אמריקאי
 שם עט:  Ross Macdonald 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן, Kitchener-Waterloo Collegiate and Vocational School 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  ספרות בלשית
 יצירות בולטות:  סדרת לו ארצ'ר
 תקופת הפעילות:  מ-1944 
 הושפע מ:  דשיל האמט, ריימונד צ'נדלר, פ. סקוט פיצג'רלד
 השפיע על:  פיטר אברהמס, ויליאם גולדמן, מייקל קונלי
 בן או בת זוג:  Margaret Millar 
 פרסים והוקרה:  The Grand Master (1974)  פגיון הזהב (1965)  פרס שאמוס (1982) 
 
רוס מקדונלד הוא שם העט של הסופר האמריקאי-קנדי קנת' מילר (13 בדצמבר 1915 - 11 ביולי 1983), שכתב בעיקר ספרי בלשים. נודע במיוחד בסדרה בה יצר את הבלש האפל (Hard Boiled Detective) "לו ארצ'ר". בתחילת דרכו השתמש גם בשם העט ג'ון מקדונלד, מה שגרם לבלבול בינו לבין הסופר ג'ון ד. מקדונלד.
מקדונלד נחשב ליורשם של שני גדולי ספרות הבלש האמריקאית, דשיל האמט וריימונד צ'נדלר, אבל ספריו נחשבים לבעלי עומק פסיכולוגי רב יותר. עלילותיו המורכבות מתארות לעיתים קרובות משפחות מרובות סודות, שאותם על הבלש לחשוף. אחד המוטיבים החוזרים בעלילות הוא דמות בן או בת אובדים. הבלש שלו, לו ארצ'ר, שבראשיתו היה דומה מאוד לפיליפ מרלו, גיבורו של ריימונד צ'אנדלר, הופך להיות רגיש ואמפתי באופן גלוי בהמשך. לנקודת המפנה נחשב בדרך כלל הספר The Doomsters מ-1958.
ספרו המטרה הנעה עובד ב-1966 לסרט הקולנוע הארפר, בכיכובו של פול ניומן. ספריו עובדו למספר סרטים נוספים, וכן, ב-1975, לסדרת טלוויזיה בת שישה פרקים.
בין ספריו שתורגמו לעברית > ספרי לו ארצ'ר

המטרה הנעה (במקור: The Moving Target, 1949). תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1975.
דרך המוות (במקור: The Way Some People Die, 1951). תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1975.
פרשת גלטון (במקור: The Galton Case, 1959). תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1975.
קרון המתים המפוספס (במקור: The Zebra-Striped Hearse, 1962). תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1975.
בריכת הטביעה (במקור The Drowning Pool, 1950). תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1976.
היפהפייה הנמה (במקור: Sleeping Beauty, 1973), תרגם אריה סיון, הוצאת הפועלים, 1979.
צמרמורת (במקור: The Chill, 1964), עם עובד, 1982.
צדו האחר של הדולר (במקור: The Far Side of the Dollar, 1965). תרגמה נורית פלד, עם עובד, 1983.
אויב פנימי. תרגמה נורית פרז, הוצאת מודן, 1984.
בין ספריו שתורגמו לעברית > ספרים אחרים

הצרה דוהרת בעקבותי (במקור: Trouble Follows Me, 1946). תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1975.
עיר כחולה (במקור: Blue City, 1947). תרגמה דפנה לוי, הוצאת כתר, 1983.
דניאל פולשצ'וק

דניאל פולשצ'וק (נולד ב-11 בפברואר 1996 ברמת גן שבישראל) הוא שחקן סקווש ישראלי. שבע פעמים אלוף ישראל בקטגוריית יחידים.
ביוגרפיה

פולשצ'וק החל להתאמן בסקווש בכפר המכביה שברמת גן בגיל שש. בגיל עשר נסע לשחק בתחרות נוער שהתקיימה בצ'כיה, וזכה בטורניר עד גיל 13. בתחרות זו נכח נציג מבית הספר מבית הספר "מילפילד" שבאנגליה, אשר התרשם ממנו, ובאישור הוריו עבר פולשצ'וק להתאמן באנגליה, תחת ג'ונה ברינגטון ואיאן תומאס.
הוא זכה במדליית זהב בקטגוריית יחידים במכביה שלוש פעמים: ב-2013, ב-2017 וב-2022. בנוסף, זכה שבע פעמים בתואר אלוף ישראל.
בחודש פברואר 2015, בגיל 19, זכה פולשצ'וק בתואר הראשון שלו בסבב ה-PSA העולמי, והפך לשחקן הישראלי הראשון שזוכה בתואר בסבב.
הערות שוליים

↑  Danny Caro, The Maccabi Awards: In full, www.thejc.com (באנגלית)
↑  Alan Thatcher, Interview: 11 points with Daniel Poleshchuk, Squash Mad, ‏2015-03-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  PSA World Author, Poleshchuk is February Player of the Month, PSA Squash Tour, ‏2015-03-01 (באנגלית בריטית)
↑  Maccabi Games – the squash resumes | SquashSite365, web.archive.org, ‏2018-06-23
↑  PressReader.com - Digital Newspaper & Magazine Subscriptions, www.pressreader.com
↑  Maccabi Games – Squash Finals | SquashSite365, web.archive.org, ‏2018-06-23
↑  Squash Info | Squash News | Squash, www.squashinfo.com
ליגת העל הקרואטית

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת הכדורגל הקרואטית הראשונה
 כינוי:  הארווטסקי טלקום פרבה ליגה
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל הקרואטית 
 מדינות:  קרואטיה קרואטיה
 קונפדרציה:  אופ"א
 קבוצות:  10
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 אלופה נוכחית:  דינמו זאגרב (2023/2024)
 מירב הזכיות:  דינמו זאגרב (25)
 מפעל מקביל:  הגביע הקרואטי
 מפעל נמוך:  הליגה השנייה בקרואטיה
 www.hnl.hr
 
הליגה הקרואטית הראשונה (בקרואטית: Prva hrvatska nogometna liga) היא ליגת הכדורגל הבכירה בקרואטיה, אשר נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של קרואטיה.
הקבוצות בליגה

להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הקרואטית בעונת 2024/2025:
| קבוצה | עיר | אצטדיון | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| דינמו זאגרב | זאגרב | אצטדיון מקסימיר | 35,123 |
| גוריצה | וליקה גוריצה | אצטדיון רדניק (וליקה גוריצה) | 8,000 |
| היידוק ספליט | ספליט | אצטדיון פוליוד | 34,198 |
| לוקומוטיבה | זאגרב | אצטדיון קרנצ'ביצ'בה | 5,350 |
| נ.ק. אוסייק | אוסייק | אצטדיון גראדסקי Vrt | 17,061 |
| רייקה | רייקה | אצטדיון רוג'ביצה | 8,279 |
| סלאבן בלופו | קופריבניצה | אצטדיון איוואן קוסק-אפאס | 3,205 |
| איסטרה 1961 | פולה | אצטדיון אלדו דרוזינה | 9,800 |
| ואראז'דין | ואראז'דין | אצטדיון ורטקס | 8,850 |
| שיבניק | שיבניק | אצטדיון שוביצוואץ | 3,701 |
היסטוריה > הקבוצות הקרואטיות בליגה של הממלכה היוגוסלבית (1923–1940)

הקבוצות הקרואטיות בתחילת דרכן היו חלק מהליגה של הממלכה היוגוסלבית שהתקיימה בין השנים 1923 ל-1940, והיו מוצלחות מאוד, בעיקר גראג'אנסקי זאגרב (5 אליפויות), היידוק ספליט (2), קונקורדיה זאגרב (2) ו-HAŠK זאגרב (1).
בטבלה האלופות הקרואטיות מהליגה היוגוסלבית שהייתה בין השנים 1923–1940 תחת ממלכת יוגוסלביה.
| קבוצה | אליפויות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| גראג'אנסקי זאגרב | 5 | 2 | 1923, 1926, 1928, 1936/1937, 1939/1940 |
| היידוק ספליט | 2 | 3 | 1927, 1929 |
| קונקורדיה זאגרב | 2 | 1 | 1930, 1931/1932 |
| HAŠK זאגרב | 1 | - | 1937/1938 |