stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט
רקע > החלטות בתנאי אי ודאות ותועלת פון-נוימן מורגנשטרן

התועלת במובנה הרגיל מאפשרת לנתח מצבי החלטה של פרט כאשר ההחלטה מתבצעת בתנאי וודאות. בפועל, חלק נכבד מבין ההחלטות שפרטים מבצעים כרוכות במידה כזו או אחרת של אי ודאות לגבי התוצאה שתתקבל או המהוות חלק ממשחק שבו שותפים גם שחקנים אחרים המשפיעים אף הם על התוצאה . לכן, קיים צורך להתאים את מושג התועלת על מנת לאפשר טיפול במצבים אלו.
נניח כי הפרט עומד בפני מצב שלו מספר סופי של תוצאות (פרסים) אפשריות  X=\{A_{1},A_{2},...,A_{k}\}.
הגדרה: הגרלה  L על הפרסים בקבוצה  X נתונה על ידי  L=[p_{1}(A_{1}),p_{2}(A_{2}),\cdots ,p_{k}(A_{k})] כאשר:
לכל  1\leq i\leq k מתקיים  p_{i}\geq 0
\sum p_{i}=1
הגדרה: הגרלה מרוכבת היא הגרלה על הגרלות.
יהי  \Lambda  אוסף ההגרלות המורכבות על הקבוצה  X ונניח כי קיים עבור הפרט יחס העדפה בינארי על קבוצת ההגרלות וכן שיחס העדפה זה מקיים את אקסיומות התועלת הכללית. כמו כן נזהה את הפרס  A_{i}\in X עם ההגרלה המורכבת  [1(A_{i})]. תחת הנחות אלו ממשפט Debreu נקבל כי קיימת פונקציית תועלת  u:\Lambda \rightarrow \mathbb {R}  כך שמתקיים לכל  L_{1},L_{2}\in \Lambda
{L_{1}}\succsim {L_{2}}\quad \iff \quad u({L_{1}})\geq u({L_{2}})
הגדרה: פונקציית תועלת  u(x) תיקרא ליניארית אם לכל הגרלה  L=[p_{1}(A_{1}),p_{2}(A_{2}),\cdots ,p_{k}(A_{k})] מתקיים:
u(L)=\sum p_{i}u(A_{i})
בשנת 1947 ניסחו המתמטיקאי ג'ון פון-נוימן והכלכלן אוסקר מורגנשטרן 4 את ארבע האקסיומות הבאות (אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן):
רציפות:  \forall A,B,C\in {X}\quad A\succsim B\succsim C:\exists \theta \quad 0\leq \theta \leq 1:B\sim [\theta (A),(1-\theta )(C)]
מונוטוניות:  \forall \quad 0\leq \alpha ,\beta \leq 1\quad and\quad A\succ B:\quad [\alpha (A),(1-\alpha )(B)]\succ [\beta (A),(1-\beta )(B)]\iff \alpha >\beta
פישוט: לכל  \!j=1,2...,J תהי  \!L_{j} ההגרלה הפשוטה  \!L_{j}=[p_{1}^{j}(A_{1}),p_{2}^{j}(A_{2}),...,p_{K}^{j}(A_{K})] ותהי ההגרלה המורכבת  \!{\tilde {L}}=[q_{1}(L_{1}),q_{2}(L_{2}),...,q_{j}(L_{j})]. לכל  1\leq k\leq K ההסתברות לקבלת  A_{k} בהגרלה המורכבת  {\tilde {L}} היא:
r_{k}=\sum q_{j}\cdot p_{k,j}
נסמן  L=[r_{1}(A_{1}),...,r_{K}(A_{K})]. אזי מתקיים  {\tilde {L}}\sim L.
הצבה: תהי ההגרלה המורכבת  \!{\tilde {L}}=[q_{1}(L_{1}),q_{2}(L_{2}),...,q_{j}(L_{j})] והגרלה פשוטה כלשהי  M המקיימת  M\sim L_{j}. אזי מתקיים:
{\tilde {L}}\sim [q_{1}(L_{1}),...,q_{j}(M),...,q_{J}(L_{J})]
תחת הנחת אקסיומות התועלת הכללית ואקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן מתקיים המשפט הבא:
משפט: [Von-Neumann,Morgenstern 1954]
יהי  ({\Lambda },\succsim ) יחס העדפה של פרט המקיים את אקסיומות התועלת הכללית ואקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן. אזי קיימת פונקציית תועלת ליניארית המייצגת את יחס ההעדפה.
פונקציית תועלת זו, בניגוד לפונקציית תועלת כללית היא יחידה עד כדי טרנספורמציה אפינית.
באופן כללית משפט פון-נוימן מורגנשטרן ניתן להכללה כאשר הקבוצה  X היא בת מנייה וכן עבור המקרה של התפלגות רציפה.
רקע > שנאת סיכון

נניח כי בפני פרט נתון עומדת קבוצת הגרלות  {\tilde {L}} על קבוצת הפרסים  O=\mathbb {R}  וכי הפרט מקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן.
הגדרה: תהי  L=[p_{1}(x_{1}),p_{2}(x_{2}),\cdots ,p_{k}(x_{k})] הגרלה על פרסים כספיים ותהי  E_{L}=\sum p_{i}x_{i} תוחלת הפרס בהגרלה. הפרט ייקרא שונא סיכון אם לכל הגרלה  L כנ"ל:
u(L)\leq u(E_{L})
המחשה למושג שנאת הסיכון ניתן לראות בגרף. פונקציית התועלת של הפרט קעורה ולכן מדובר בפרט שונא סיכון. ואכן התועלת שמניבה ההגרלה לפרט (תוחלת התועלת) היא  u(y) והיא נמוכה מהתועלת של תוחלת הפרס  u(w).
המדד

על מנת לבצע השוואה בין פרטים שונים העומדים בפני מצבי החלטה זהים, קיים צורך במציאת מדד שיאפשר השוואה זו וייתן ביטוי למסקנה האינטואיטיבית כי קיים קשר בין "רמת" הקעירות של פונקציית התועלת לבין שנאת הסיכון של הפרט. יתרה מזאת, מכיוון שפונקציית התועלת של פרט המקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן יחידה עד כדי טרנספורמציה אפינית, נרצה שהמדד המדובר יהיה אינווריאנטי תחת טרנספורמציות אפיניות.
המדד > פיתוח המדד

תהי  u(x) פונקציית תועלת מונוטונית עולה ממש, קעורה ממש וגזירה פעמיים ברציפות ב  \mathbb {R}  ויהי פרט  i כך ש- u(x) פונקציית התועלת של פרט זה מכסף והמקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן.
נניח שבידי הפרט רכוש תחילי בגובה  w וכי הוא עומד בפני הגרלה שבה ירוויח או יפסיד סכום כסף קטן  h בהסתברויות שוות (כפי שמופיע בגרף). נסמן ב- Y את ההון של הפרט לאחר ההגרלה.
בפני הפרט עומדת ההגרלה הבאה  Y=[0.5(w+h),0.5(w-h)]. היות שפונקציית התועלת של הפרט היא ליניארית בכסף וקעורה ממש מתקיים:
u(Y)=0.5u(w+h)+0.5(w-h)<u(0.5(w+h)+0.5(w-h))=u(w)
ולכן הפרט מקיים שנאת סיכון (בהגרלה זו  E_{Y}=w). בנוסף מתקיים  Var(Y)=h^{2}.
נסמן ב- \Delta u_{h}:=u(w)-u(Y) את הפסד התועלת של הפרט עקב הצורך להשתתף בהגרלה. ומתקיים:
\Delta u_{h}=u(w)-0.5u(w+h)-0.5u(w-h)=-{\frac {u(w+h)+u(w-h)-2u(w)}{2}}
u(x) פונקציה גזירה ברציפות פעמיים ומפיתוח טיילור סביב  w מתקיים:
u(w+h)=u(w)+u'(w)h+0.5u''(w)h^{2}+o(h^{2})
u(w-h)=u(w)-u'(w)h+0.5u''(w)h^{2}+o(h^{2})
ולכן:
\lim _{h\rightarrow 0}{\frac {\Delta u_{h}}{h^{2}}}=-0.5\lim _{h\rightarrow 0}{\frac {u''(w)h^{2}+o(h^{2})}{h^{2}}}=-0.5u''(w)
נסמן ב- y_{h} את ההון המקיים  u(y_{h})=u(Y) וכן  \Delta w_{h}:=w-y_{h}. הפרט שונא סיכון ולכן מתקיים  u(w)>u(Y).
 u(w) פונקציה מונוטונית עולה ממש ומכאן  \Delta w_{h}>0. לבסוף:
\lim _{h\rightarrow 0}{\frac {\Delta w_{h}}{Var(Y)}}=\lim _{h\rightarrow 0}{\frac {\Delta w_{h}}{\Delta u_{h}}}\cdot {\frac {\Delta u_{h}}{Var(Y)}}=-0.5{\frac {u''(w)}{u'(w)}}=r_{u}(w)
ובעצם, האינטואיציה מאחורי מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט היא השאלה מהו הסכום המקסימלי ששחקן עם הון התחלתי  w מוכן לשלם על מנת להימנע מהשתתפות בהגרלה הוגנת (כאשר הסכום נמדד ביחידות של שונות ההגרלה).
נוודא כי מדד זה אינווריאנטי תחת טרנספורמציות אפיניות. תהי  v(w)=au(w)+b טרנספורמציה אפינית על  u(w) אזי:
r_{v}(w)=-0.5{\frac {v''(w)}{v'(w)}}=-0.5{\frac {(au(w)+b)''}{(au(w)+b)'}}=-0.5{\frac {u''(w)}{u'(w)}}=r_{u}(w)
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2008.
Arrow, K.J.,1965, "The theory of risk aversion," in Aspects of the Theory of Risk Bearing, by Yrjo Jahnssonin Saatio, Helsinki. Reprinted in: Essays in the Theory of Risk Bearing, Markham Publ. Co., Chicago, 1971, 90–109.
Pratt, J. W., "Risk aversion in the small and in the large," Econometrica 32, January–April 1964, 122–136.
J.Segura,C.R.Braun (Edward Elgar Publishing Limited, 2004). "An Eponymous Dictionary of Economics"
Varian H.R (3ed.,Norton,1992)."Microeconomic analysis"
פונקציית תועלת של פרט שונא סיכון
ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים

| --- | --- |

 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ייסוד הוועדה:  11 באוגוסט 2021
 פירוק הוועדה:  15 בנובמבר 2022
 תחומי שיפוט:  מיזמי תשתית לאומיים ושירותי דת יהודיים בישראל
ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים היא ועדה שהייתה פעילה בתקופת הכנסת ה-24. הוועדה הופקדה על קידום מערכות תשתית בעלות חשיבות לאומית מיוחדת, כגון המטרו במטרופולין תל אביב וכן על שירותי דת יהודיים.
בראש הוועדה עמדה חברת הכנסת יוליה מלינובסקי מישראל ביתנו.
ראשי הוועדה

| מס' | שם | תמונה | שנות פעילות | סיעה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יוליה מלינובסקי |  | 2021 - 15 בנובמבר 2022 | ישראל ביתנו |
מה שקנה עבד קנה רבו

מה שקנה עבד קנה רבו הוא כלל יסודי במשפט העברי האומר כי כל מה שבא לרשותו המשפטית של עבד כנעני נכנס בצורה אוטומטית לרשותו המשפטית של האדון, כחלק מקנייניו המוחלטים על העבד, על גופו ועל בעלותו. כלל זה הוליד את הפרדוקס ואת הבעיה כיצד יכול עבד לקבל גט שחרור מיד רבו, והביא לידי הכלל המפורסם - באין כאחד.
גדר הקניין

בגדר הקניין קיימת מחלוקת תנאית ואמוראית, הידועה בשם "יש קניין לעבד בלא רבו?" שאלה זו עוסקת האם ניתן להקנות לעבד מתנה על מנת שהמתנה תהא שלו באופן מוחלט, ולא תעבור לרשות רבו.
שאלה זו מתפצלת בגמרא לשלוש שאלות נפרדות. הראשונה עוסקת באדם זר שהקנה לעבד מתנה, מתוך כוונה שתישאר שלו כמובן ולא כדי שתהיה של רבו, השנייה באדם שנותן מתנה לעבד ואף מתנה בפירוש שהמתנה לא תעבור לרשות האדון - "על מנת שאין לרבך רשות בו", והשלישית, עוסקת בשאלת אדם המקנה לעבד כסף על מנת שהעבד יצא בו לחירות.
השאלה האמוראית, באה מתוך דברי המשנה במסכת קידושין, שם קיימת מחלוקת רבי מאיר וחכמים האם העבד יכול לפדות את עצמו באופן עצמאי, על ידי קניין כסף. רבי מאיר סבור שלא וחכמים סבורים שכן. הגמרא שם דנה באיזו אחת משלוש השאלות דלעיל נחלקו התנאים:
תחילה סבורה הגמרא שהמחלוקת היא על עצם השאלה האם "יש קניין לעבד בלא רבו", כלומר האם כאשר אדם מקנה מתנה לעבד בסתם, זוכה בה האדון. רב ששת טוען שבמקרה כזה, שאין בו תנאי מפורש שהאדון לא יזכה בכסף, אין מחלוקת על כך ש"אין קניין לעבד בלא רבו". המחלוקת היא רק במקרה שקיים תנאי מפורש "הריני מקנה לך על מנת שלא יהא לרבך רשות בכסף". רבי אלעזר חולק וסובר שאפילו במקרה כזה "אין קניין לעבד בלא רבו" לכל הדעות. לפי דעתו של רבי אלעזר, אין לעבד כלל רשות משפטית עצמאית, ולכן לא יועיל שום תנאי שבעולם להפוך את המתנה למתנת העבד, ולכן התנאי נחשב לתנאי לא אפשרי. התנאי היחיד האפשרי הוא "על מנת שתצא בו לחירות": דעתו של רבי מאיר היא שכמו כל תנאי - גם תנאי כזה אינו מועיל, אך חכמים סבורים ש”לדידיה נמי הא לא מקני ליה, דהא לא אמר ליה אלא על מנת שתצא בו לחירות”, כלומר במקרה שהתנאי הוא על מנת שהעבד יצא לחירות, אין לאדון שום אפשרות משפטית לזכות בכסף על ידי העבד, כי הכסף מעולם לא נכנס לרשותו, שהרי התנאי היה שהכסף לא יישאר ברשותו אלא יעבור לרשות האדון ויוציא את העבד לחירות, ולכן במקרה כזה אין האדון זוכה בכסף.
אישה

קיים גם כלל דומה לגבי אישה נשואה: "אין קניין לאשה בלא בעלה", אך בניגוד לעבד, שבו הכלל מבטא דין עקרוני באפשרות היותו של עבד בעלים על קניינים כלשהו, באישה מדובר בתקנה דרבנן בלבד, וברור שאישה יכולה להחזיק בחפצים. הראשונים נחלקו האם להשוות את הסוגיות העוסקות בעבד לסוגיות העוסקות באישה, וכפועל יוצא ניחלקו עד כמה שני הדינים דומים.
להלכה

להלכה נחלקו הראשונים: לפי רבינו תם הפרשנות הנפסקת כמותה להלכה היא זו של רב ששת, שהמחלוקת היא כאשר המתנה הניתנת לעבד היא "על מנת שאין לרבך רשות בו", אבל במקרה שהמתנה הניתנת היא "על מנת שתצא בו לחירות" אין מחלוקת בין רבי מאיר וחכמים וכולם סוברים שמתנה כזו חלה. הראיה היא ממחלוקת רב ושמואל במסכת נדרים בדיני אדם המודר הנאה מחתנו, האם כאשר אדם מקנה לאישה נשואה כסף זוכה בהן הבעל כנכסי מלוג, ומכיוון שההלכה נפסקת שם כרב שהבעל זוכה בכל מתנה הניתנת לאישה אלא אם כן ניתנה לאישה "על מנת שלא יהא לבעלך רשות בהן", על פי ההלכה ש"איסורים" (דינים הלכתיים ולא משפטיים) ההלכה נפסקת כרב, נמצא שההלכה נפסקת כרבי מאיר לפי פרשנותו של רב ששת.
ר"י חלוק על רבינו תם, והוא סבור שיש חילוק בין אישה לעבד, שהרי ישנם חילוקים משפטיים רבים בין הבעלות המשפטית של הבעל על נכסי האישה: בשונה מעבד - הבעל אוכל רק את פירות נכסי מלוג אך אין לו בעלות על גוף הנכסים; בשונה מעבד - הבעל יכול לתת מתנה לאשתו ואז נפקעת ממתנה זו רשותו המשפטית כליל. ומכיוון שכך אין להשוות בין ההלכות, ולכן ייתכן שלמרות שאכן ביחסים המשפטיים של בין איש לאשתו ההלכה נפסקת שלא ניתן להקנות לאישה  מתנה ללא תנאי אך מתנה הניתנת לאישה על תנאי מגביל נשארת ברשותה, הרי שבדיני עבד - ההלכה נפסקת שלא ניתן לעשות דבר כזה, כפי שיטת רבי אלעזר.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת קידושין, פרק א', משנה ג'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ג, עמוד ב'.
↑  תוספות ד"ה ורבי, קדיושין כג ב.
מה שעובד

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  וודי אלן
 הופק בידי:  לטי ארונסון   סטיבן טננבאום
 תסריט:  וודי אלן
 עריכה:  אליסה לפסלטר
 שחקנים ראשיים:  לארי דייוויד   אוון רייצ'ל ווד   פטרישה קלארקסון
 מוזיקה:  קליף איידלמן 
 צילום:  האריס סאבידס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סוני פיקצ'רס קלאסיקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 19 ביוני 2009   ישראל 8 באוקטובר 2009
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  15,000,000 דולר
 הכנסות:  35,097,815 דולר (2 ביוני 2011)
 הכנסות באתר מוג'ו:   whateverworks
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מה שעובד (באנגלית: Whatever Works) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי משנת 2009, שנכתב ובוים על ידי וודי אלן. בתפקידים הראשיים מופיעים לארי דייוויד ואוון רייצ'ל ווד.
עלילה

בוריס ילניקוף הוא מיזנתרופ אקסצנטרי כבן 60, פרופסור לפיזיקה בעברו, שכיום מלמד ילדים שחמט ונהנה לשבת עם חבריו בבתי קפה ולהתווכח עמם על פוליטיקה ואנתרופולוגיה. לפני מספר שנים ניסה להתאבד בקפיצה מחלון ביתו לאחר ויכוח עם אשתו. הניסיון נכשל, אך הוא נותר צולע. לאחר שהתגרש הרחיק עצמו מהעולם, והחל למתוח ביקורת על כולם על כך שאינם חכמים.
לילה אחד, כשחזר לביתו הדל מצא בכניסה למבנה שבו הוא גר, את מלודי, בחורה פשוטה בת 21. הוא נענה לתחנוניה ומאפשר לה להיכנס לביתו כדי לאכול משהו. היא מספרת לו שברחה ממשפחתה הנוצרית והשמרנית במיסיסיפי. ניסיונותיה לדבר איתו ולהכיר אותו נענים בסרקזם מצדו. הוא מסכים תחילה לתת לה להישאר לישון בביתו לילה אחד, ולאחר מכן מסכים שתישאר לגור איתו עד שתמצא עבודה. הם מתחילים לבלות זמן ביחד, בוריס לוקח אותה לראות את האתרים המרכזיים של ניו יורק, ולמרות פער הגילאים של 40 השנים ביניהם, מלודי מתאהבת בבוריס ומעריצה את חוכמתו. היא מוצאת עבודה כמטיילת עם כלבים, ולאחר שהיא יוצאת לפגישה עם גבר אחר, בוריס מבין שגם הוא התאהב בה, למרות חוסר חוכמתה. הוא מציע לה נישואים ושבוע לאחר מכן הם נישאים.
שנה לאחר מכן, אמה של מלודי, מרייטה, מופיעה לפתע בביתם ומספרת למלודי כי המשפחה איבדה את כל רכושה בשל התרסקות שוק המניות, וכי היא נפרדה מג'ון, בעלה ואביה של מלודי. מרייטה מתעלפת כאשר היא שומעת על נישואי בתה לבוריס, והיא מנסה, ללא הצלחה, לשכנע את מלודי לעזוב אותו. בזמן שהם אוכלים במסעדה ומרייטה ניגשת לשירותים, עוצר אותה בחור צעיר ונאה בשם רנדי ג'יימס, ומתעניין במלודי. מרייטה מחליטה שהוא בן זוג ראוי למלודי, ומנסה להפגיש בין רנדי למלודי ולגרום להם להכיר ולהתאהב. במקביל, היא מפתחת מערכת יחסים עם חברו של בוריס, ליאו ברוקמן. ברוקמן מגלה שמרייטה היא צלמת מוכשרת, ומארגן לה תערוכת צילומים. במהלך השבועות הבאים מרייטה משתנה, מתחילה להתנסות בצילומים אמנותיים ולהשתמש בסמים, ואף עוברת לגור בשלישייה, ביחד עם ברוקמן ועם שותפו העסקי מורגנשטרן.
באחד מאותם מפגשים "מקריים" שארגנה מרייטה בין רנדי למלודי, הוא מצליח לעורר בה ספקות לגבי הקשר שלה עם בוריס. רנדי מזמין אותה לסירה שבה הוא מתגורר, ושם היא מתפתה לשכב אתו. מלודי מרגישה רגשי אשמה על בגידתה בבוריס. ג'ון, אביה של מלודי, מגיע לביתם של בוריס ומלודי, ומקווה להשיב אליו את אשתו. כשהוא מגלה על השינוי שחל בה מאז שהגיעה לניו יורק, הוא הולך לבר כדי להטביע את יגונו בשתייה. בבר הוא פוגש את האוורד, הומוסקסואל שנפרד לא מזמן מבן זוגו. השיחה עם האוורד גורמת לג'ון להבין שגם הוא בעצם הומוסקסואל.
למחרת מתוודה מלודי בפני בוריס על התאהבותה ברנדי. בוריס אומר לה שידע תמיד שהיום הזה יגיע. הוא מנסה פעם נוספת להתאבד בקפיצה מחלון ביתו, והפעם הוא נופל על אישה בשם הלנה ושובר את רגליה. כשהוא מבקר אצלה בבית החולים הוא שואל אותה אם יש משהו שיוכל לעשות למענה, והיא משיבה לו שתשמח לצאת איתו לארוחת ערב לאחר שתחלים.
בסצנת הסיום מתאספים כולם למסיבת סילבסטר בביתו של בוריס: מרייטה עם ברוקמן ומורגנשטרן, ג'ון עם האוורד, מלודי עם רנדי ובוריס עם הלנה. בוריס פונה לקהל הצופים ואומר לו שחייבים לקחת את כל האושר וההנאה שניתן להשיג, וחייבים למצוא את "מה שעובד".
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
לארי דייוויד: בוריס ילניקוף
אוון רייצ'ל ווד: מלודי סט. אן סלסטין
פטרישה קלארקסון: מארייטה סלסטין
אד בגלי ג'וניור: ג'ון סלסטין
הנרי קאוויל: רנדי לי ג'יימס
קונלת' היל: ליאו ברוקמן
קרולין מק'קורמיק: ג'סיקה
אולק קרופה: מורגנשטרן
ג'ון גלאגר ג'וניור: פרי
מייקל מק'קין: ג'ו
הפקה

הסרט צולם בניו יורק. כך חזר אלן לעיר הולדתו, בה צילם את רוב סרטיו, לאחר שאת ארבעת סרטיו הקודמים צילם באירופה.
התסריט לסרט נכתב על ידי אלן כבר בראשית שנות השבעים, כשאת התפקיד הראשי הוא ייעד לזירו מוסטל. התסריט נגנז לאחר מותו של מוסטל ב-1977. שלושים שנים לאחר מכן חזר אלן אל התסריט הגנוז, בעקבות שביתת התסריטאים שהתרחשה ב-2008-2007. לדברי אלן, השינויים המשמעותיים היחידים שביצע בתסריט המקורי היו התאמות ועדכונים של האירועים החברתיים והפוליטיים שהוזכרו בתסריט.
במהלך הסרט פונה הגיבור, בוריס, מספר פעמים ישירות אל קהל הצופים. אלן השתמש בטכניקה (המכונה "שבירת הקיר הרביעי") זו בעבר בכמה מסרטיו, בהם "שחק אותה סם", "אהבה ומלחמה", "הרומן שלי עם אנני" ו-"שושנת קהיר הסגולה".
ביקורות והכנסות

הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה בניו יורק ב-22 באפריל 2009, במסגרת פסטיבל הסרטים טרייבקה. הסרט יצא לאקרנים ברחבי ארצות הברית ב-19 ביוני 2009. הסרט הופק בתקציב של כ-15 מיליון דולר, וסך הכנסותיו נכון לאפריל 2010 הן יותר מ-35 מיליון דולר.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי הקולנוע. בהתבסס על 103 ביקורות, אתר הקולנוע האמריקאי "Rotten Tomatoes" (Rotten Tomatoes) דיווח כי 47% מהמבקרים העניקו לסרט ביקורת חיובית, עם ציון ממוצע של 5.4 מתוך 10. הסרט זכה לציון גבוה יחסית של 7.6 באתר IMDb.
יאיר רוה כתב על הסרט: "לא סרט משמעותי, אבל בעל חן רב... 'מה שעובד' הוא סרט שעובד, בעיקר כי נדמה שיש בכתיבה שלו משהו משוחרר לחלוטין". ינון ירוס הגדיר את הסרט "קומדיה וודי אלנית משובחת בטעם של פעם". שמוליק דובדבני כתב ב-ynet: "הסרט הוא עוד שיר הלל לאינטלקטואלים ניו יורקרים, עם מסרים פשטניים באריזה אליטיסטית. אבל בזכות האירוניה העצמית ולארי דייוויד, 'מה שעובד' עושה את העבודה". גידי אורשר העניק לסרט ציון 8 מינוס וכתב: "הסרט עובד על הקהל. הוא צוחק, לעיתים במבוכה, הוא נהנה מהשנינות שמרחפת בין השורות של אלן שיודע לחלק שנינויות... הבעיה היא שהשיאים של הסרט מגיעים לאט מדי ומעט מדי. אין כאן את הדרמה, או האינטנסיביות או היצירתיות החדשנית של הסרטים האחרים של אלן. האופטימיות שאהבנו אצל אלן מפנה כאן מקום לסוג של קבלת דין שהיא, אחרי הכל בת הברית של האדישות. והאדישות קצת מדבקת". לעומתם, מאיר שניצר התאכזב מהסרט: "הסרט הוא מחזור עייף של תסריט ישן של אלן, הטוחן מחדש את כל השטיקים הישנים. התוצאה מגושמת ונטולת חן".
ולבז'יך

ולבז'יך (בפולנית: Wałbrzych, בגרמנית: Waldenburg, בצ'כית: Valbřich או Valdenburk) היא עיר בפרובינציית שלזיה תחתית בפולין. פירוש השם בגרמנית הוא "טירת היער", השם מתייחס לטירה שנמצאת בדרום העיר. בעיר נולד המתמטיקאי היהודי אברהם רובינזון.
אטימולוגיה

לפי האתר הרשמי של ולבז'יך, משמעות שמה הקדום "לסוגרוד" ושמה הגרמני "ולדנבורג" היא "טירת היער". העיר נקראה כך על שם הטירה "נובי דבורי" (בגרמנית: בורג נויהאוז) שחורבותיה נמצאים בדרום העיר. המילה ולדנבורג היא שילוב של המילים "ולד" (יער) ו"ברג" (טירה). השם הפולני Wałbrzych (ולבז'יך) בא מהמילה הפולנית Walbrich (ולבז'יך), שהיא שילוב של השמות הישנים "ולנברג" ו"ולמברג".
היסטוריה

זמן הקמתה של ולבז'יך שנוי במחלוקת: יש הגורסים כי היא הייתה קיימת כבר ב-1191 בתור כפר קטן, אך יש המתארכים את זמן הקמתה לראשית שנות ה-90 של המאה ה-13.
כבר בשנת 1583 היו קיימים בסמוך לעיר מכרות פחם. בתחילת המאה ה-19, שגשגו מאוד ענפי כריית הפחם והאריגה בעיר והיא הפכה למרכז תעשייתי. בתחילת המאה ה-20, הוקם בוולבז'יך מפעל לייצור כלי שולחן מחרסינה, ומפעל לייצור זכוכית.
בתקופת השואה, עקב זרימת יהודים בלתי פוסקת למחנה הריכוז גרוס-רוזן, הוקם בוולבז'יך תת-מחנה ריכוז של גרמניה הנאצית, בשם מחנה ולדנבורג.
באוקטובר 1943, החלה בעיר בניית מפקדת "מתקן פרויקט ענק" של היטלר. בניית המפקדה לא הושלמה והיא לא שימשה את היטלר.
ממלחמת העולם השנייה ולבז'יך יצאה כמעט ללא פגע. לאחר המלחמה, העיר התרחבה גאוגרפית ועקב שינויי גבול שנקבעו בוועידת פוטסדאם, היא הועברה מגרמניה לפולין. רוב תושביה הגרמנים של ולבז'יך גורשו.
בתחילת שנת 1990, הוחלט לסגור את מכרות הפחם של העיר. כעבור 5 שנים, הוקם במתקנים של מכרה הפחם העתיק ביותר בעיר, מוזיאון לתעשייה ולטכנולוגיה.
מקומות בעיר > אתרי תיירות

בית פאלם
ההר חֶלְמְיֶץ – הר בגובה 851 מטר מעל פני הים
כיכר השוק (שופץ ב-1997–1999)
הכנסייה הפרוטסטנטית (נבנתה ב-1785–1788)
טירת אלברטי (1801) – כיום נמצא שם המוזיאון העירוני
טירת קסטריץ
טירת קשיאש
מקומות בעיר > מוסדות חינוך

אוניברסיטת אנגלוס סילסיוס
אוניברסיטת יאנוש קורצ'אק
בית הספר ולבז'יסקה ויזמות
מרכז מחקר האקדמיה הפולנית למדעים
סניף של האוניברסיטה הטכנית של ורוצלב
סניף של שלזיה תחתית – מרכז ההכשרה ורוצלב
מתחם בתי הספר מס' 4
מקומות בעיר > מוסדות חינוך > בתי ספר תיכוניים

התיכון החברתי
תיכון איגנצי יאן פדרבסקי
תיכון הוגו קולטג'
תיכון ניקולאוס קופרניקוס
תיכון סיוסטר ניפוקלנק
ערים תאומות

גרמניה פרייברג, גרמניה (מ־26 ביוני 1991)
רוסיה טולה, רוסיה (מ־30 בספטמבר 1991)
צ'כיה הראדץ קראלובה, צ'כיה (מ־6 בנובמבר 1991)
פולין יסטרניה, פולין (מ־9 במאי 1997)
אוקראינה בוריסלב, אוקראינה (מ־27 בפברואר 2009)
מלטה גזירה, מלטה (מ־12 בנובמבר 2000)
אוקראינה דניפרו, אוקראינה (מ־4 ביוני 2001)
איטליה פוג'ה, איטליה (מ־14 בינואר 1998)
צרפת ואן, צרפת (מ־2 באוקטובר 2001)
ראו גם

רכבת הזהב הנאצית
הערות שוליים

↑  מידע (פולנית)
↑  באתר יד ושם
↑  אתרי המפקדה של אדולף היטלר
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  במרכז המידע ולבז'יך תרבות ותיירות
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  הסניף באתר הרשמי של מרכז ההכשרה
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548038505171  GND: 4118961-9  LCCN: n81007249  MusicBrainz: 99d19231-016c-428f-831a-17ce7daca318  NKC: ge495748  VIAF: 179001248   WorldCat (עם VIAF): 179001248 
ציור טירת קשיאש, אמצע המאה ה-19 (אוסף אלכסנדר דונקר)
טירת קשיאש
הרמן שטראוס

הרמן שטראוס (28 באפריל 1868 - 17 באוקטובר 1944) היה רופא יהודי-גרמני, מנהל המחלקה הפנימית בבית החולים היהודי בברלין. נספה בשואה במחנה הריכוז טרזיינשטט.
ביוגרפיה

הרמן שטראוס נולד בשנת 1868 בהיילברון, בן לאיש העסקים היינריך שטראוס. למד רפואה באוניברסיטת וירצבורג ובאוניברסיטת ברלין. סיים את לימודיו בשנת 1890 עם תזה על שיתוק. הגיע לברלין כעוזר רפואי במרפאה למחלות עצבים ובבית החולים על שם הקיסרית אוגוסטה, ולאחר מכן עבר לבית החולים האוניברסיטאי בגיסן. בשנת 1895 מונה לרופא ראשי בקליניקה רפואית בברלין.
ב-1899 נישא לאלזה אִיזָק, שהייתה מחלוצי העבודה הסוציאלית בבית חולים. לזוג נולדו בן, ולטר שטראוס (1900–1976), ובת.
בשנת 1906 הקים שתי מרפאות פרטיות משלו. בשנת 1910 מונה למנהל המחלקה הפנימית בבית החולים היהודי בברלין. בשנת 1921 מונה לפרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 נשלל ממנו רישיון ההוראה. ב-31 ביולי 1942 נשלחו הוא ואשתו למחנה הריכוז טרזיינשטט, שם נספה ב-17 באוקטובר 1944. אשתו שרדה את מחנה הריכוז, אך נפטרה ב-13 ביוני 1945, כתוצאה מכליאתה שם.
שטראוס הרבה לפרסם בנושאים רפואיים. הוא חיבר 25 ספרים ויותר מ-430 תרומות ליצירות קולקטיביות וכתבי עת רפואיים. פרסומיו כוללים כמעט את כל תחום הרפואה הפנימית.
שטראוס ועגנון

בשנת 1916 אושפז ש"י עגנון במשך חמישה חודשים בבית החולים היהודי בברלין, ונמצא בטיפולו של שטראוס. בתום אשפוזו המליץ שטראוס לעגנון שיסע לנופש בפריגנאו, אך בעצת פטרונו, שלמה זלמן שוקן, יצא עגנון לנפוש בבאד בריקנאו.
בסיפורו "הרופא וגרושתו" מספר עגנון על שטראוס (בלי לנקוב בשמו): "זקן זה שהעמיד תלמידים הרבה ומצא רפואה לכמה תחלואים מת במחנה ריכוז, שסרדיוט נאצי מתעלל בו כל יום להתעמל בו. פעם אחת ציווה עליו לשכב על כרסו בפישוט ידיים ורגלים, כיוון ששכב ציווה עליו לקום. כיוון שלא נזדרז דרסו במגפו המסומר עד שנקצצו אליוני ידיו והורעל דמו ומת."
לקריאה נוספת

Harro Jenss, Hermann Strauß (1868-1944): Internist und Wissenschaftler in der Charité und im Jüdischen Krankenhaus Berlin, Hentrich & Hentrich Gbr, 2010
הערות שוליים

↑  ש"י עגנון - ש"ז שוקן / חילופי אגרות, הוצאת שוקן, 2003, עמ' 48 - גלויה מש"י עגנון לש"ז שוקן, 23 ביוני 1917
↑  ש"י עגנון, "הרופא וגרושתו", בכרך על כפות המנעול, הוצאת שוקן, עמ' תסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307294105171  PLWABN: 9810648697805606  GND: 117676403  ISNI: 0000 0000 8080 5888  LCCN: no2010095829  NKC: nlk20040148241  NTA: 079160883  SUDOC: 085630381  VIAF: 795865   WorldCat (עם VIAF): 795865
ועדת כהן

עמוד הפתיחה של דו"ח ועדת כהן
ועדת כַּהַן (ובשמה הרשמי: "ועדת-החקירה לחקירת האירועים במחנות הפליטים בביירות") היא ועדת חקירה ממלכתית שהוקמה ב-1 בנובמבר 1982 כדי "לחקור את כל העובדות והגורמים הקשורים למעשי הזוועה, אשר בוצעו על ידי הכוחות הלבנוניים, באוכלוסייה האזרחית במחנות הפליטים בסברה ושתילה". בראש הוועדה ישב נשיא בית המשפט העליון יצחק כהן, וכיהנו בה היועץ המשפטי לשעבר, שופט בית-המשפט העליון אהרן ברק והאלוף במילואים יונה אפרת.
ב-28 בספטמבר הסכים ראש הממשלה מנחם בגין להקים ועדת חקירה. לרשות חברי הוועדה עמדו שלושה אוספי עדויות: דורית ביניש, עדנה ארבל וניצב-משנה אלכס איש-שלום. השופטים ניסו לראות בעיניהם את מחנות הפליטים. הם נסעו לביירות עם אלוף פיקוד צפון אמיר דרורי, אולם מחסום של צבא לבנון מנע מהם להתקרב. נעשה מאמץ לגבות עדויות מלא-ישראלים, אולם הצלב האדום סירב לשגר לשם כך את אנשיו, ורק העביר מסמכים. גם כתב הניו יורק טיימס, תום פרידמן, לא הסכים למסור עדות. ייתכן שמערכת העיתון חששה מתקדים שיאלץ את כתביה למסור עדויות באירועים דומים בארצות אחרות. נגבו עדויות מכ-200 עדים, בהם גם פאדי פריים, מפקד הפלנגות.
הוועדה פרסמה את מסקנותיה ב-7 בפברואר 1983, וקבעה שלא נמצאו הוכחות למעורבות ישירה של צה"ל בטבח סברה ושתילה, אך מספר קציני צה"ל ידעו במהלך הטבח על קיומו ולא פעלו בנחרצות מספקת להפסקתו.
לא כולם הסכימו עם מסקנות הוועדה. רפאל איתן כתב שמסקנות הוועדה נראו לו מנותקות מן המציאות ושייתכן שהן הושפעו מהאיבה הגלויה ששררה בין יונה אפרת, שבמלחמת שלום הגליל גויס למילואים והיה עוזרו של איתן, לבין אריאל שרון.
במהלך הפגנה של תנועת "שלום עכשיו", שבאה לתבוע את פיטורי שר הביטחון שרון כפי שהמליצה הוועדה, יונה אברושמי זרק רימון רסס על המפגינים ורצח אחד מהם – אמיל גרינצוויג.