stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפוקליפסה
בתנ"ך > ההבדלים בין ספרות הנבואה לאפוקליפסה

ביטול הנבואה הביא ליצירת הסוגה האפוקליפטית בה העתיד נקבע בצורה שרירותית ללא קשר למעשי האדם, העולם הגשמי נתפס כרע במהותו, האפוקליפסה מכוונת אל מחוץ לתחום החיים והמעש של העולם הזה, והעולם הבא מועלה על נס והופך מושא כיסופים. הנבואה לעומתה, אופטימית מעיקרה ופונה אל המאמין החי בעולם הזה. התנאי להופעת מלכות שדי הוא השיבה ל-ה'.
הנביא מכוון דבריו אל העבריינים והחוטאים מבני עמו, הסופר האפוקליפטי לעומתו מכוון דבריו אל הצדיקים והראויים, ומבטיח להם שכרם בבוא קץ הימים.
המשיח בספרות הנבואה מופיע כדמות בשר ודם כמלך תקיף עשוי ללא חת שרוח ה' שורה עימו ומפליאה בעם הנבחר את ניסיה. בספרות האפוקליפטית המשיח אינו בשר ודם אלה רוח ה' בכבודה ובעצמה.
סופר האפוקליפסה כותב בהרחבה ניכרת על ענייני העולם של מעלה בו נלחמים מלאכים ושדים, מתוארת דמותו של ה', מלאכים מושבעים למטרתו, הוא מגלה את הקץ, מחלק את קורות העולם לתקופות תקופות עד התחלת האיאון החדש, ומרמז לבריאת ארץ חדשה ושמים חדשים .
האפוקליפסה, אין סגנונה ברור ובהיר, אלא מעורבבת היא ביסודות מסתוריים מעורפלים המקושטים בסמלים סודיים. יסודה בדברים סתומים וחתומים וחזיונותיה מלאכותיים ומפולפלים (דניאל ז' פסוק ח ; ודניאל ח',פסוק ט'-י'). אולם מלאכותיות זו ועילום השם שבאפוקליפסה אינם גודרים בפני מציאותם של יסודות חווייתיים אישיים בחזיונותיה, או לפחות בחלקם. באפוקליפסה היהודית נמצאות השפעות זרות לא רק מבחינת הנושאים, אלא גם מבחינת הסגנון. וניכרות השפעות הספרות המצרית כמו גם השפעות מהמיתוסים שרווחו בבבל וצפון כנען, חוקרים מוסיפים כי ישנן גם השפעות מן האסכטולוגיה האינדיבידואלית כפי שהיא באה לידי ביטוי בספרות היוונית ובעיקר זו הפרסית.
ראו גם

אחרית הימים
האפוקליפסה הסינופטית
יום הדין
כוכב הלענה
לקריאה נוספת

יוסף דן, אפוקליפסה אז ועכשיו, ידיעות אחרונות, 2000.
יוסף דן, תורת הכאוס ומדע ההיסטוריה: קובץ מאמרים, דביר, 2009.
עמוס פונקנשטיין, לוח זמנים לקץ העולם: על המנטליות האפוקליפטית, בתוך: פונקשטיין, תדמית ותודעה היסטורית ביהדות ובסביבתה התרבותית, עם עובד 1991 עמ' 41–61
הערות שוליים

↑  עמוס פונקנשטיין, לוח זמנים לקץ העולם: על המנטליות האפוקליפטית, בתוך: פונקשטיין, תדמית ותודעה היסטורית ביהדות ובסביבתה התרבותית, עם עובד 1991 עמ' 41
↑  אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו משה דוד קאסוטו, אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו -כרך א', מוסד ביאליק, תש"י - 1950 עמוד: 498
↑  אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו משה דוד קאסוטו, אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו -כרך א', מוסד ביאליק, תש"י - 1950 עמוד: 499
בוריס גודונוב

ערך זה עוסק בצאר רוסי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בוריס פיודורוביץ' גוֹדוּנוֹב (ברוסית: Бори́с Фёдорович Годуно́в;‏ 1552 – 13 באפריל 1605) היה הצאר של רוסיה בשנים 1598 - 1605, באופן מעשי (דה פקטו) היה שליט משנת 1585.
ביוגרפיה

גודונוב נולד למשפחת אצולה בעלת אחוזה בגודל בינוני. עם הנהגת משטר האופריצ'נינה על ידי איוואן הרביעי הוא הצטרף לשורותיו. גודונוב נשא לאישה את מריה סקורטובה-בלסקי, בתו של מליוטה סקורטוב שהיה מהמקורבים לאיוואן הרביעי, והתקדם בחצר הצאר. בשנת 1580 בחר איוואן הרביעי את אחותו של גודונוב, אירינה להיות אשתו של בנו פיודור. גודונוב קודם לדרגת בויארין - הדרגה הגבוה באצולה הרוסית. הוא נכח באירוע שבמהלכו הרג איוואן הרביעי את בנו איוואן, אך התערבותו לא עצרה את הצאר מהריגת בנו.
הוא התמנה כעוצר של הצאר פיודור הראשון, שלא היה מתאים לניהול המדינה ולכן מינה לו אביו חמישה עוצרים. גודונוב היה דומיננטי מאוד ותוך שנה גירש את כל שותפיו, והשתלט מעשית על כס המלוכה (1585). לאיוואן הרביעי היה בן נוסף - דמיטרי. גודונוב שלח אותו עם אמו לגלות, ולאחר זמן מה הוא נהרג. על אף שלא ידוע מי היה האחראי לרצח, יש שתלו את האשמה בגודונוב לאור המניע הברור שלו.
בשנת 1598 מת פיודור, וכס השלטון עבר לאשתו אירינה (שהייתה אחות של גודונוב) אך לאחר 9 ימים היא התנזרה. ב-17 בפברואר 1598 נבחר גודונוב להיות צאר באופן חוקי בהחלטת זמסקי סובור. בכך פסק שלטון שושלת רוריק ברוסיה.
מדיניותו של בוריס גודונוב הייתה חיזוק המדינה. בהנחייתו, עוד בתקופת היותו של פיודור הראשון צאר רוסיה, החלו בבניית ערים ומבצרים בגבול הדרומי וורונז' (1585), בלגורוד (1596), בהתיישבות מסיבית באזורים דרומית לריאזן, ובהקמת עיר חדשה טומסק בסיביר ועוד. גודונוב יזם מלחמה עם שוודיה במטרה להשיב את השטחים שאיבדה רוסיה במלחמת ליבוניה, והצליח להחזיר לרוסיה הצארית שטחים ומבצרים לאורך החוף הבלטי. הוא הנהיג מדיניות של התקרבות למערב והזמין מספר אנשים מאירופה לרוסיה.
בשנת 1601 החורף היה מוקדם וקר במיוחד, וגם האביב היה גשום מאוד. גם בשנת 1602 התנאים האקלימיים היו קשים. כתוצאה מכך החל רעב ברוסיה ומחירי הלחם נסקו פי 100. רק במוסקבה נפטרו מרעב מעל 100 אלף איש. לאור המצב הקשה החלו להתפשט שמועות שהנסיך דמיטרי לא נהרג ולכן בוריס גודונוב צאר לא חוקי. כמו כן, בהתאם לשמועות, האירועים האקלימיים הקשים הם למעשה עונש מאלוהים על כך שבכס המדינה יושב צאר לא חוקי. בשנת 1604 התפשטו השמועות שהנסיך דמיטרי חי אצל הקוזאקים ובכוונתו לחזור לשלטון. ב-16 באוקטובר 1604 צבאו של דמיטרי הכוזב הראשון החל לנוע לכיוון מוסקבה בתמיכת הפולנים והקוזאקים בטענה שהוא המיועד להיות הצאר. הדבר היה למעשה תחילת מלחמת רוסיה-פולין (1605 - 1618) שבתחילתה מלך פולין השתמש בצבאות פרטיים לקידום מטרותיו. בקרב שהתרחש בינואר 1605 כוחותיו של גודונוב ניצחו אך לא ידעו לנצל את ההצלחה ולהביס את הנסיך הכוזב באופן סופי.
ב-13 באפריל 1605 מת בוריס, ובנו הצעיר פיודור השני, החל בכהונתו הקצרה.
דמותו של בוריס גודונוב שימשה בסיס למחזה "בוריס גודונוב" מאת פושקין, שלאחר מכן גם עובד לאופרה "בוריס גודונוב" על ידי מוסורגסקי. בנוסף קורות עלייתו לשלטון עובדו גם לסדרת הטלוויזיה "גודונוב" בכיכובו של סרגיי בזרוקוב.
ציור של בוריס גודונוב מ-1630
מטבע זהב עם דיוקן של בוריס גודונוב
ארט סיינס סינמה

ארט סיינס סינמה (ברוסית: АртСайнс Синема) היא רשת בתי קולנוע בסיביר, רוסיה.
הרשת הוקמה בנובמבר 1992 ומתמקדת בפיתוח בתי קולנוע באזור סיביר. לרשת יש בתי קולנוע בעיר נובוסיבירסק, כמו גם בברדסק, איסקיטים, קמרובו, בייסק וגורנו-אלטאיסק. ישנם 10 בתי קולנוע ברשת (28 מסכים, כ-4,000 מקומות ישיבה).
החברה הייתה אחת הראשונות בנובוסיבירסק ובערי סיביר שפיתחה תחומי בילוי חדשים: ברים ספורט, אולמות מצוידים במקרנים דיגיטליים עם יכולת הצגת סרטי תלת מימד, מסכי 4D SimEx Iwerks. החברה מתמקדת בהגדלת הפופולריות של תעשיית הקולנוע בכללותה.
בוריס ברנשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בנובמבר 1924 אודסה, ברה"מ 
 פטירה:  23 ביוני 2015 (בגיל 90) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 מדינה:  אסטוניה 
 השכלה:  מכון המדינה להיסטוריה בסנקט פטרבורג 
 מעסיק:  האקדמיה לאמנויות של אסטוניה 
 
בוריס מויסייביץ' ברנשטיין (ברוסית: Борис Моисеевич Бернштейн, באסטונית: Boris Moiseevich Bernstein ‏17 בנובמבר 1924 - 23 ביוני 2015) היה היסטוריון אומנות יהודי בברית המועצות ולאחר התפרקותה באסטוניה, דוקטור לתולדות האומנות ופרופסור באקדמיה האסטונית לאומנויות, בנו של משה ברנשטיין.
ברנשטיין נולד באודסה במשפחה שמוצאה מבאלטה וגדל ברחוב בבל 12(כיום רחוב היהודים) בשכנות למשפחתו של המשורר היהודי חנן ויינרמן. ברנשטיין למד עשר שנים לנגן בפסנתר בבית הספר למוזיקה סטוליארסקי, בקונסרבטוריון הממלכתי של אודסה. בקונסרבטוריון פגש את מי שעתידה להיות אשתו, הפסנתרנית פרידה אברמובנה ברנשטיין לבית פריבלודה, בתו של עורך הדין, הבלשן-אונומסט והביבליוגרף אברם סולומונוביץ' פריבלודה, גם הם מבאלטה.
בקיץ 1941, בעקבות הפלישה הגרמנית-רומנית לברית המועצות פונה יחד עם משפחתו לעיר רובצובסק. לאחר סיום בית הספר ב-1942 גויס לצבא כטכנאי תותחים, לקח חלק במלחמה וזכה במדליה על הניצחון על גרמניה הנאצית. ב-1946 השתחרר בדרגת מייג'ור והתיישב בלנינגרד.
ברנשטיין למד תולדות האומנות באוניברסיטת לנינגרד ובסיום לימודיו חיפש עבודה מתאימה, אך לא מצא בלנינגרד ועבר לטלין, באסטוניה הסובייטית. בוריס ברנשטיין החל לעבוד כמרצה לתולדות האמנות ואסתטיקה במכון הממלכתי לאמנות של הרפובליקה הסובייטית האסטונית בשנת 1951 והפך לפרופסור באוניברסיטת טאלין לאמנויות (כיום האקדמיה האסטונית לאמנויות) בשנת 1995.
ברנשטיין נבחר למועצת המנהלים של איגוד האמנים האסטוני והקדיש זמן רב ותשומת לב לארגון חיי האמנות באסטוניה. ברנשטיין למד ברוסיה, היו לו שם מכרים וחברים רבים, והוא התמצא במשחקי הכוח שם, במאבק בין קבוצות שמרניות וליברליות יותר. זו הסיבה שברנשטיין היה מועמדם של אומנים אסטונים למועצת המנהלים של כל האיגוד, והוא נבחר שם בשנים 1968–1978.
ברנשטיין הגדיר את עצמו כשייך לתרבות האסטונית, אך הוא שמר גם על קשר עם התרבות הרוסית. לדבריו, ההזדהות עם התרבות האסטונית אפשרה לו להסתכל על התרבות הרוסית בשתי דרכים – מבפנים ומבחוץ. ככזה, בוריס ברנשטיין העשיר את שתי התרבויות וקידם הבנה הדדית. בוריס ברנשטיין היה חבר כבוד של אגודת האמנים האסטונית ושל האגודה האסטונית להיסטוריונים ואוצרים של אמנות ודוקטור לשם כבוד של האקדמיה האסטונית לאמנויות.
משנת 1995 חי עם אשתו ועם בתו אלנה בפאלו אלטו, קליפורניה, שם המשיך להרצות על תולדות האמנות.
מאז 1956 פורסמה סדרה שלמה של ספריו המוקדשת לאמנים אסטונים רבים ברוסית ובאסטונית, ובשנת 1970 פורסמה המונוגרפיה הגדולה שלו "גרפיקה אסטונית", שכמו מאמריו הרבים שפורסמו במדינות שונות, אפשרה לקוראים שאינם אסטונים להיכנס לעולם הלא מוכר של האמנות האסטונית. הוא הופקד להציג תערוכות של אמנים אסטונים במוסקבה ובסנט פטרסבורג, בריגה ובווילנה, בטביליסי ובוורשה וכו'.
הערות שוליים

↑  Борис Бернштейн вспоминает… (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007516924105171  PLWABN: 9810615854405606  BIBSYS: 90366276  GND: 137509308  ISNI: 0000 0004 4457 8314  LCCN: n80008844  LNB: 000042416  NKC: js2008480011  NTA: 197011020  SUDOC: 167511513  VIAF: 48052671   WorldCat (עם VIAF): 48052671
אתה חי רק פעמיים (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  איאן פלמינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ריגול
 מקום התרחשות:  טוקיו 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ונתן קייפ 
 הוצאה בשפת המקור:  ג'ונתן קייפ
 תאריך הוצאה:  26 במרץ 1964
 מספר עמודים:  260
 סדרה
 סדרת ספרים:  ג'יימס בונד
 ספר קודם:  בשירות הוד מלכותה
 הספר הבא:  האיש בעל אקדח הזהב
 
אתה חי רק פעמיים (באנגלית: You Only Live Twice) הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1964, ה-12 בסדרת ספרי ג'יימס בונד. בספר זה, בונד יוצא למשימה שגרתית ביפן, ופוגש באקראי באויבו המושבע ארנסט סטאברו בלופלד.
זהו הספר האחרון שפלמינג פרסם בחייו. הספר זכה להצלחה רבה, ותוך חודש נמכרו בבריטניה למעלה מ-62,000 עותקים. עוד באותה שנה הוא עובד לסיפור בהמשכים בפלייבוי, ולרצועת קומיקס בדיילי אקספרס. ב-1967 עובד הספר לסרט באותו השם. החמישי בסדרת הסרטים, ובו גילם שון קונרי את ג'יימס בונד.
עלילה

לאחר רצח אשתו טרייסי ביום חתונתם, בונד הופך למריר ומדוכא ותפקודו נפגע במידה ניכרת. M מחליט להעניק לו הזדמנות אחרונה, ונותן לו משימה קלה: השירות החשאי היפני מחזיק במידע חיוני על ברית המועצות, אולם הוא מסרב לחלוק אותו עם הבריטים. משימתו של בונד היא לנסוע לטוקיו ולשכנע את היפנים לשתף את המידע. בונד נפגש עם ראש השירות החשאי היפני טנאקה המכונה "הנמר". בונד מגלה שטנאקה הוא טיפוס אקסצנטרי ונמרץ, והם הופכים לידידים קרובים.
טנאקה מוכן להעניק לבונד את המידע שהוא רוצה, אולם בתמורה הוא מבקש מבונד לסייע לו במשימה רגישה. על אחד מאיי יפן התנחל דוקטור גרמני מסתורי שבנה טירה על האי. הדוקטור מילא את האי במלכודות ובצמחים רעילים וגרם למותם של אזרחים יפנים רבים. טנאקה מבקש מבונד לחסל את הדוקטור. בונד מבין עד מהרה שהדוקטור הוא לא אחר מאשר אויבו המושבע ארנסט סטאברו בלופלד, אשר רצח את אשתו של בונד. כעת המשימה הופכת לעניין אישי עבור בונד.
טנאקה מסייע לבונד להתחזות ליפני, ומביא אותו אל אי קטן בשם קורו, שם בונד מתגורר בביתה של שחקנית לשעבר ושולת פנינים בהווה בשם קיסי סוזוקי. היא עוזרת לו להתקרב אל האי של בלופלד. בונד נלכד בידי אנשיו של בלופלד, ואירמה בונט, אשתו של בלופלד, מזהה אותו בתור ג'יימס בונד. בונד ובלופלד נאבקים בדו-קרב ובונד מנצח וחונק למוות את בלופלד. לאחר מכן הוא מפוצץ את הטירה כולה. בונד עצמו ניצל מהפיצוץ, אולם סופג מכה חזקה בראשו. קיסי סוזוקי מוצאת אותו במים, ועד מהרה מבינה שהוא איבד את זכרונו כתוצאה מהמכה. מכיוון שהיא מאוהבת בבונד, היא מחליטה לנצל את המצב לטובתה. היא משכנעת את בונד שהוא אכן דייג מקומי והיא אשתו. בונד נותר עמה ובעולם כולו מאמינים שהוא מת. הספר מסתיים כאשר בונד מוצא גזיר עיתון ובו נזכרת המילה "ולידסטוק", מילה זו מעוררת בו זיכרונות נשכחים, והוא מחליט לעזוב את קיסי ולנסוע לוולידסטוק כדי להיזכר מחדש בחייו.
אקלים-גייט

אקלים-גייט (באנגלית Climategate) היא סערה ציבורית שהתחוללה בעקבות חדירה ממוחשבת שארעה באוקטובר או בנובמבר 2009 למחשבי היחידה לחקר האקלים (CRU) באוניברסיטת מזרח אנגליה (UEA) בנוריץ' שבבריטניה. בעקבות הפריצה הודלף תוכנם של מסמכים רבים, בהם 1,071 מכתבי דואר אלקטרוני שנמעניהם או כותביהם היו חוקרים מובילים באוניברסיטה ונכתבו בין השנים 1996 ו-2009.
בחליפת המכתבים בולטים מכתביהם של חוקרי אקלים בעלי מעמד מרכזי ב"פאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים" (IPCC), כמו פיל ג'ונס, העומד בראש היחידה לחקר האקלים; מייקל מאן מאוניברסיטת פנסילבניה, שהוא אבי גרף מקל ההוקי; קית' בריפה, מהחוקרים הבולטים בתחום הפלאוקלימטולוגיה (חקר ההיסטוריה של האקלים על־פי טבעות עצים וליבות קרח); וקווין טרנברת', שהיה המדען הראשי של IPCC בדוחות לשנים 2001 ו-2007.
הנושאים המרכזיים בחליפת המכתבים הם חילוקי הדעות בין החוקרים לבין עצמם, ובינם לבין אלו שערערו על תקפות ממצאיהם, שיטות חקר ובדיקה שונות ומידת אמינותן, התלבטויות האם וכיצד להיענות לבקשות לנתונים בהתאם לחוקי חופש המידע בארצות־הברית ובבריטניה, לבטים הקשורים בדוחות IPCC והמחקרים שייכללו בהם, ועוד. בין המסמכים בולטים בעיקר מסמכי קוד מקור וביאורים לקוד המקור של תוכנות עיבוד הנתונים של המרכז לחקר האקלים.
המכתבים וקוד המקור העידו, לטענת חוקרים, מבקרים ו"ספקנים" רבים, על פגמים בתהליכי מחקר, על הטיה ועל הסתרה של נתונים, הימנעות ממסירת מידע על מחקרים בניגוד לחוק, ועל ניסיונות להפעיל לחץ על כתבי־עת מדעיים לבל יפרסמו מאמרים של חוקרי אקלים "ספקנים". לעומתם ניצבו חוקרים בולטים רבים, כמו ריצ'רד סומרוויל וקווין טרנברת', שטענו כי הסערה, כביכול, מבוססת על ציטוטים סלקטיביים, מחוץ להקשרם, שבאו לחבל בהצלחתה של ועידת קופנהגן, שמוקדה הוא שינוי האקלים והצעדים הנדרשים לבולמו.
שמונה ועדות חקרו את הטענות ואת החומרים בפרשה ולא מצאו שום ראייה להונאה או להתנהלות לא תקינה מצד חוקרי האקלים.
זהות ההאקר

עד עתה לא ידועים פרטים כלשהם על זהות ההאקר שביצע את הפריצה, או אם היו לו מסייעים בתוך המרכז לחקר האקלים. המידע על הקבצים שהכילו את חליפת המכתבים והמסמכים הופץ לבלוג של "ספקנים" ב-17 בנובמבר 2009‏ עם קישור לאתר FTP ברוסיה, ומשם עשה את דרכו למקומות רבים ברחבי האינטרנט. הבחירה הקפדנית של המסמכים, קוד המקור והמכתבים מצביעה על כך שהפורץ נהנה מידיעות נרחבות למדי על הנושאים שבהם רצה להתמקד, ורוב התכתובת אכן ממוקדת בנושאים מסוימים.
ב-2012 סגרה משטרת נורפוק את תיק החקירה בפרשת הפריצה, ללא תוצאות.
ראו גם

התחממות עולמית
פוליטיזציה של המדע
התרמית הגדולה של ההתחממות העולמית
הערות שוליים

↑  ראו  וכן  הנותנים אישור של האוניברסיטה ושל פיל ג'ונס לדבר הפריצה ולאותנטיות של המסמכים שנגנבו
↑  Revkin, Andrew C. (2009-11-20). "Hacked E-Mail Is New Fodder for Climate Dispute (Published 2009)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-17.  ו-Climate sceptics claim leaked emails are evidence of collusion among scientists, the Guardian, ‏2009-11-20 (באנגלית)
↑  solveclimate.com, Stacy Feldman, SolveClimate (2009-11-25). "Hacked climate emails called a "smear campaign"". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-02-17.
↑  UK 'Climategate' inquiry largely clears scientists, Deccan Herald, ‏2010-03-31 (באנגלית)
↑  Gillis, Justin (2010-07-07). "British Panel Clears Scientists (Published 2010)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-17.
↑
↑  Police closes UEA investigation‏, 18 ביולי 2012 (באנגלית)
אסכולת המתרגמים של טולדו

קתדרלת טולדו.
מהספרים באסטרולוגיה שתורגמו בתקופתו של המלך אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה
אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה
אסכולת המתרגמים של טולדו (באנגלית: Toledo School of Translators; בספרדית: Escuela de Traductores de Toledo) הוא שם כולל לחבורות של מלומדים בספרד של ימי הביניים, אשר עסקו בתרגום יצירות פילוסופיות ומדעיות עתיקות. סדנאות התרגום האלו לא כללו רק מתרגמים מטולדו אלא גם מתרגמים שפעלו בהשראת תהליכים תרבותיים שהתרחשו בכל רחבי ספרד, אשר בירתה הייתה טולדו – ומכאן שמה של האסכולה. תהליכים אלו באו לידי ביטוי בפעילות תרגומית מוגברת שבה נטלו חלק יהודים, נוצרים ומוסלמים, והם השפיעו בסופו של דבר על תרבותה והתפתחותה של כל אירופה הנוצרית.
'אסכולת טולדו' היא יורשת של מסורת תרגום, שהחלה עוד בבית עבאס בבגדאד. היא פעלה בין המאה ה-12 למאה ה-14 – למעשה במהלך שתי תקופות, אשר שלב מעבר הפריד ביניהן. התקופה הראשונה התנהלה תחת חסותו של רמונדוס, הארכיבישוף של טולדו, אשר עודד את תרגומן של יצירות פילוסופיות ודתיות מערבית ללטינית. הדבר הביא גם לשגשוג בתרגום יצירות מופת מדעיות, ולא רק דתיות ופילוסופיות. בתקופה השנייה לעומת זאת, המלך אלפונסו העשירי הפנה את עיקר המאמץ לתרגומים לספרדית, של יצירות בעלות אפיונים דומים לקודמות, או בנושאים ספרותיים. כך, מלבד קידום המחקר, הוא הניח את היסודות לשפה הספרדית, וכן הפך אותה לשפה של ידע.
בשתי התקופות הללו, היהודים מילאו תפקיד מפתח בסדנות התרגום, כגשר תרבותי וכחוליה בהעברת הידע מערבית ללטינית ולספרדית. בסיועם הועברו לידי אירופה הנוצרית, נכסי צאן ברזל של התרבות הקלאסית, שנאצרו בעולם האסלאמי.
רקע

לאחר נפילת רומא לידי הברברים, החלה הכנסייה הנוצרית להתנגד ליצירה האלילית ולראות בה מקור למינות. בעולם הנוצרי השתררה בערות. לעומת זאת, תודות לפתיחותו התרבותית - העולם הערבי הגיע להישגים מדעיים יוצאי דופן. כתוצאה מהלך רוח סובלני זה, במהלך המאות השמינית והתשיעית, נפתחו בחליפות בית עבאס בבגדאד מן הספריות העשירות ביותר בעולם, בתחום המדע, הרפואה, הפילוסופיה, הלשון וההיסטוריה. מצב זה התאפשר תודות לפעילות תרבותית ענפה, שכללה התרגום לערבית של יצירותיהן של יוון הקלאסית, פרס, הודו וסין.
עם כיבוש חצי האי האיברי בידי הערבים, בידי שושלת בית אומיה (711-1031) ידע זה הגיע לספרד המוסלמית. בעקבות הרקונקיסטה – אשר ארכה כשמונה מאוד השנים – ספרד הנוצרית ירשה את אוצרות התרבות שהצטברו בעולם המוסלמי. ראוי להאיר כי אסכולה זו למעשה פעלה בכל רחבי ספרד, ואף מעבר לגבולותיה. כמו כן, בדומה להרמן הגרמני, מייקל סקוטוס הסקוטי, ורודולפוס מברוז' הבלגי - רבים מהמתרגמים לא נמנו בין אנשי המקום. האסכולה נקראה בכל זאת על שמה של טולדו, בשל היותה בירתה של ספרד, תחת השלטון המוסלמי והנוצרי כאחד. ככזאת, בטולדו התפתחו קשרים הדוקים בין יהודים, נוצרים ומוסלמים, אשר חיו בחברה רב תרבותית ורב לשונית. תודות לאווירה החיובית ששררה בטולדו, נוצרו תנאים אידיאליים לתרגום מהשפות היוונית, הערבית והעברית - לשפות הלטינית, הספרדית והקטלאנית. בעקבות זאת, לא רק שטולדו הפכה לאבן שואבת עבור כל מלומדי העולם, אלא שממנה התפשט הידע אל כל העולם התרבותי.
פועלה של אסכולת המתרגמים של טולדו

התהליכים התרבותיים והמהפכניים שתוארו לעיל אירעו בשני שלבים. השלב הראשון התרחש במאה הי"ב, והתמקד בתרגומים ללטינית; אילו השני התרחש במאה הי"ג והי"ד, והתמקד בתרגום לספרדית.
פועלה של אסכולת המתרגמים של טולדו > ימיה הראשונים של אסכולת טולדו

האישיות הדומיננטית בשלב הראשון, היא רמונדוס – הארכיבישוף של טולדו (1126–1151). בכדי להתעמק בפילוסופיה של אריסטו, הוא פתח את שערי ספריית הקתדרלה של טולדו בפני מלומדים משלוש הדתות. מלומדים אלו עסקו בתרגום ללטינית של יצירות ערביות ויהודיות בעלות זיקה לפילוסופיה ולמדע. Dominicus Gundissalinus המשיך את פועלו, ויחד עם רמונדוס הוא למעשה יצק את היסודות, של מה שברבות הימים נודע כאסכולת המתרגמים של טולדו. דומיניקוס בעצמו לא ידע ערבית, אבל הוא תרגם את מקור חיים, מאת איבן גבירול, כמו גם יצירות של אל-ע'זאלי ואבן סינא. מבחינה מתודולוגית, אופייני היה שאדם הדובר את שפת החיבור (יוונית או בדרך כלל ערבית), היה קורא אותו במקור ומתרגמו על פה לשפת המקום בפני מלומד נוצרי. בתורו, זה היה מכתיב את תוכן החיבור בלטינית לסופר, אשר היה רושם את דבריו.
בין המתרגמים הפוריים ביותר של התקופה נמנה ג'רארדו דה קרמונה, אשר תרגם ללטינית מעל לשמונים ספרים – תוך שהוא מסתמך על יהודים ומוזערבים (Mozarabs), שידעו ספרדית. מלבד יצירותיהם של אריסטו, פטולומאוס, ארכימדס, ואאוקלידס - ג'רארדו מקרמונה תרגם מיצירותיהם של אבן-סיאה, יצחק ישראלי בן שלמה, מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי, ג'אבר אבן אפלח, אל-כנדי, אל-פרע'אני, פח'ר א-דין א-ראזי, ת'אבת אבן קורה, חנין אבן יצחק, ואבן אל-וופיד. מלבד יצירות אלו מתחום הפילוסופיה, האלגברה, הגאומטריה, האסטרונומיה, הכימיה, הרוקחות והרפואה – ג'רארדו מקרמונה ערך את הטבלאות האסטרולוגיות הטולדניות, המבוססות על יצירותיהם של אַבּוּ אלְ-קַאסִם א-זַּהְרַאוִיּ,בנו מוסא, אל-זרקשי, ג'אבר אבן אפלח, אבן אל-היית'ם. הוא גם תרגם חיבורים רפואיים של גדולי הרופאים של העולם העתיק וימי הביניים - לרבות את אלו של גלנוס וסרפיון.
מתרגם בולט אחר הוא ג'ון מסביליה, אשר יחד עם דומיניקוס תרגם יצירות מערבית לספרדית. הוא בין היתר תרגם את 'סוד הסודות' (Secretum Secretorum), שהיא יצירה ערבית מהמאה העשירית, העוסקת במגוון של נושאים לרבות: תורת המדינה, תורת הפנים, תורת המוסר, אלכימיה, מגיה, אסטרולוגיה ורפואה. בנוסף לאנציקלופדיה זו, הוא תרגם יצירות אסטרולוגיות רבות - ובין היתר יצירות משל אל-פרע'אני, אל בטאני, אבו מעשר אל-בלח'י, אל-כנדי, ת'אבת אבן קורה. בתחום הפילוסופיה הוא תרגם מיצירותיהם של אבן גבירול, אל-גזאלי, אל-פראבי, אבן-סינה וקוסטה אבן לוקה.
פועלה של אסכולת המתרגמים של טולדו > התרגום בתקופה האלפונסינית

אסכולת טולדו למעשה חידשה את פעילותה, בזמן שלטונו הנאור של אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה (1252-1284) – ותחתיו היא הגיעה לשיא בהישגיה. בזמנו חיבור השיר האפי 'אל-סיד' העניק לשפה הספרדית יוקרה רבה – ובעקבות זאת, המלך עודד את התרגום של יצירות ערביות לספרדית. בין היוצרים הבולטים של תקופה זו נמנים מלבד הרמן הגרמני, גם מרק וג'ון מטולדו, אלפרד מ-Sareshel ורבים אחרים.
המלך אלפונסו, אשר הוא בעצמו היה מלומד – נטל חלק בקיום סדנת המתרגמים, שעבודתה נעשתה בתשלום. הוא הנהיג מתודולוגיה תרגומית, שעירבה צוות גדול של מתרגמים: לאחר שהמלומד היהודי היה נועץ עם חברו המוסלמי, הוא היה קורא את הטקסט בערבית בקול רם; ומכתיב לסופר את תרגומו לספרדית לסופר ספרדי; ובסוף, עבודת התרגום עברה עריכה. היות שלבני שלוש הדתות היה ידע בשפה האחרת, הרי לפני העלאת התרגום הסופי על הכתב; התפתח דיון אינטלקטואלי פורה, אשר במהלכו הותרו ספקות על אודות יצירת המוצא. בעקבות תרגום היצירות לספרדית, התעשרה השפה באוצר מילים גדול; והמלך אף המציא מילים ספרדיות לתרגום מושגים שמקורם איסלאמי. בנוסף לכך, המלך דאג שתתורגמנה יצירות ספרותיות, מהרפרטואר הערבי, הפרסי והסנסקריטי.
 מותו של אלפונסו העשירי שם סוף לפעילות אסכולת טולדו – ואף התפרק צוות המתרגמים.
פועלה של אסכולת המתרגמים של טולדו > חלקם של היהודים באסכולת המתרגמים של טולדו

בשני שלביו של התהליכים התרבותיים שאירעו סביב אסכולת טולדו, יהודים מילאו תפקיד מפתח כמגשרים. כמו כן, הם בעצמם הושפעו מאסכולת טולדו ותרגמו יצירות ערביות לעברית. בולטים במיוחד היו מתרגמיו של אלפונסו העשירי, אשר בכלל ביקש שיהודים יתרגמו עבורו את התלמוד וספרי קבלה. יהודה משה הכהן וכן ר' יצחק בן סיד תרגמו עבורו יצירות בענייני אסטרולוגיה – לרבות זאת של אבן אבי אל-ריג'ל.
תרומתה של אסכולת המתרגמים של טולדו

בין אנשי הרוח של המערב שנהנו מהשפע התרבותי, שהניבה אסכולת המתרגמים של טולדו נמנים הבאים:
אלברטוס מגנוס ביסס את הסיסטמיזציה שלו על הפילוסופיה האריסטוטלית. כמו כן, כתביו על אסטרולוגיה, אסטרונומיה, מינרלוגיה, כימיה, זואולוגיה, פיזיולוגיה מבוססים על תרגומים שנעשו בטולדו.
טומס מאקווינס – תלמידו של אלברטוס מגנוס – אף הוא השתמש בתרגומים, לחיבור יצירותיו הפילוסופיות והתאולוגיות. כמו כן, גילויים מחדש של כתביו של אריסטו, דרך פירושיהם של אבן רושד ואבו סינה עודדו את התפתחות הסכולסטיקה.
רוג'ר בייקון התבסס על התרגומים בערבית בעבודתו בתחום האסטרונומיה, המתמטיקה, האופטיקה והכימיה.
קופרניקוס הסתמך על התרגומים של פטולומיאוס, והשתמש בטבלאות האלפונסיניות, שנערכו בידי המתרגמים היהודים על בסיסם. בכלל נושא האסטרונומיה התפתח מאוד והניב טקסט בשם Theorica planetarum שעמד בבסיס לימודי האסטרונומיה, עד מהפכתו של קופרניקוס.
כמו כן, ב-'רנסאנס של המאה הי"ב' כמו בזמן הרנסאנס השתמשו בתרגומים של יצירותיו של אבן אל חית'ם בתחום האופטיקה. גילוי עבודותיהם של היפוקרטס, גלנוס ושל הרופאים הערבים, באמצעות התרגום נתנו תנופה להתפתחות הרפואה המערבית. כמו כן, העולם המערבי התוודע עם שיטת המספרים, שהערבים קיבלו מההודים. לבסוף, התרגומים עודדו את התפתחות השפה הספרדית, ותודות להם נוצר אוצר מילים מדעי וטכני, שהפך לנחלת הרבים ועודד את פיתוחה של המחשבה המדעית והאנושית.
אמנם אף נשלל קיומה של אסכולת המתרגמים של טולדו. אבל אכן בין המאה הי"א למאה הי"ג תורגמו בספרד טקסטים ביוונית, עברית וערבית לשפות הלטינית והספרדית. אלו עסקו בתחום הפילוסופיה, הכימיה, הרפואה, האסטרולוגיה, האסטרונומיה, האלגברה, הספרות, האופטיקה. באמצעותם המערב התעשר בנכסיהם של תרבויות העולם הקדום, שנאצרו בידיהם של מלומדים ערבים ומוסלמים. כמו כן, אלו מצאו את דרכם לעבר האוניברסיטאות באירופה; ובכך הם מבשרים מבחינה הגותית את העת המודרנית.