stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גילוי מרצון
גילוי מרצון בישראל > נוהל גילוי מרצון – 10 באפריל 2005

נוהל גילוי מרצון הראשון בישראל פורסם על ידי רשות המיסים כהוראת שעה באפריל 2005. במשך השנים פורסמו כמה נהלים שהחליפו את הנוהל המקורי. לפי הנוהל המקורי רשות המיסים אפשרה לפנות בפניה כנה ומפורטת, שאין בעניינה חקירה פתוחה, גלויה או סמויה, של רשות המיסים או של כל רשות שלטונית אחרת – להסדיר את המיסוי והדיווח של הכנסות ונכסים לא מדווחים, תוך קבלת חסינות פלילית.
גילוי מרצון בישראל > נוהל גילוי מרצון על נכסים והכנסות מחוץ לישראל – 15 בנובמבר 2011

הוראת השעה שיצאה בנובמבר 2011, נוהל גילוי מרצון על נכסים והכנסות מחוץ לישראל לתקופה שבין 15.11.2011 ועד 30.6.2012, הוסיפה הקלות במישור האזרחי: פטור מריבית, קנסות והפרשי הצמדה (באופן חלקי) עבור דיווחים בגין נכסים זרים. עבור דיווחים על נכסים ישראלים, הוראת השעה מאפריל 2005 הייתה ההוראה הקובעת. בין הסיבות לפרסום הנוהל עמד הרצון לאפשר לנישומים שהחזיקו בנכסים בחו"ל טרום שינוי שיטת המס בשנת 2003 משיטה טריטוריאלית ברובה לשיטה פרסונלית וטריטוריאלית. טרום שינוי השיטה לא היו צריכים נישומים אלו לדווח על נכסיהם הזרים, ואילו לאחר השינוי כן היו צריכים וכך בעצם נישומים הפכו לעברייני מס ללא ידעתם.
בהבהרה שפרסמה רשות המיסים ביוני 2012, נוהל גילוי מרצון הוראת השעה – הארכת מועד והבהרה, הוארך הנוהל בשלושה חודשים. יחד עם פרסום ההארכה, רשות המיסים אפשרה פניות אנונימיות והגעה להסכם בין המייצגים לרשות המיסים בעניין חבות המס בטרם חשיפת זהות הנישום.
באוקטובר 2012 פרסמה רשות המיסים הבהרה נוספת, נוהל גילוי מרצון על נכסים והכנסות מחוץ לישראל (הוראת שעה) – הבהרה בנושא קיזוז הפסדים מחו"ל. בהבהרה זו אפשרה רשות המיסים לקזז הפסדים מחו"ל כנגד הכנסות פירותיות או רווחי הון, אם אלו נבעו מהון בחו"ל שהוצהר עליו במסגרת הליך גילוי מרצון ורק בעבור השנים שהוסדרו בהליך.
על אף ההקלות, הנוהל לא הכניס לקופת המדינה את ההכנסות הצפויות, בין היתר בגלל התנהלות מסורבלת של רשות המיסים, דיונים שנמשכו חודשים בעיקר על עניין מקור הכספים שפעמים רבות היה קושי בהוכחת טבעם או האם שולם מס בגינם (למשל במקרים של הורי נישומים שהפקידו כספים לפני שנים רבות).
גילוי מרצון בישראל > הוראת שעה על בקשות לגילוי מרצון – 7 בספטמבר 2014

בספטמבר 2014 פרסמה רשות המיסים נוהל נוסף, הוראת שעה על בקשות לגילוי מרצון. הוראות שעה אלו היו מפורטות בהרבה מהפרסומים הקודמים, ונועדה לתקן את לקחי העבר. הנוהל המשיך לאפשר פניות אנונימיות, ובנוסף, הציג אפשרות לפניה במסלול מקוצר למקרים בהם סך ההון בבקשה לא עולה על שני מיליון ₪, וההכנסה החייבת לא עולה על חצי מיליון ₪.
גילוי מרצון בישראל > הוראת ביצוע מס הכנסה מספר 11/2014 – 8 בדצמבר 2014

בדצמבר 2014, פורסמה הוראת ביצוע בנושא הנחיות לפעולה בהליכי גילוי מרצון, שהחליפה את הנוהל המקורי משנת 2005. ההוראות קבעו כי ניתן להגיש בקשות מזוהות לגילוי מרצון עד 31 בדצמבר 2016, אך פניות אנונימיות ופניות במסלול המקוצר התקבלו רק עד 6 בספטמבר 2015. ההוראות פרטו את אופן ההגשה והטיפול בבקשות הנישומים.
למרות הצהרות הרשות, הנוהל עדיין לקה בחסר והעלה שאלות רבות וחוסר בהירות. במרץ 2015 ארגון  ה־OECD ערך דוח משווה לגבי תוכניות גילוי מרצון ב-47 מדינות. ישראל ויוון הן שתי החברות היחידות בארגון שלא השתתפו בדוח, כנראה בשל חוסר עמידה בסטנדרטים המומלצים שנקבעו על ידי הארגון.
גילוי מרצון בישראל > נוהל גילוי מרצון - הוראת שעה – 13 בדצמבר 2017

בדצמבר 2017 פורסמה רשות המיסים נוהל נוסף, נוהל גילוי מרצון – הוראת שעה, שדומה מאוד לנוהל הקודם, למעט הוספת סייגים נוספים להחלת הנוהל ו/או החסינות הפלילית. במסגרת נוהל זה נפתחה אפשרות הפנייה האנונימית לשנה אחת בלבד.
גילוי מרצון בישראל > הכנסות שנוספו לקופת המדינה בעקבות נוהל הגילוי מרצון

בין השנים 2014 ל-2016- למעלה מ-2 מיליארד ₪.
בין השנים 2018–2019 – כ-153 מיליון ₪.
בשנים שבהן הייתה האפשרות להגיש בקשה אנונימית, רוב הפניות הוגשו באופן זה.
גילוי מרצון בישראל > נוהל גילוי מרצון לשנת 2024

נוהל גילוי מרצון לשנת 2024 צפוי להתפרסם לקראת סוף שנת 2024.
על הנישום יהיה להגיש את הבקשה עם רקע קצר ותחשיבים למחלקת החקירות ברשות המיסים. מחלקת החקירות תבחן את הרקע של מגיש הבקשה ובהתאם תאשר או תדחה את בקשתו של הנישום להתחיל בהליך גילוי מרצון.
נוהל גילוי מרצון לשנת 2024 צפוי לכלול שני מסלולים:
מסלול ירוק - מסלול המיועד להסדרה של סכומים נמוכים יחסית. נישום שיעמוד בתנאי המסלול יופנה על ידי מחלקת החקירות להגשת דוחות חדשים או דוחות מתקנים עבור השנים בהן לא דווחה ההכנסה.
מסלול רגיל - נישום שלא יעמוד בתנאים של המסלול הירוק, יועדכן על ידי מחלקת החקירות כי הוא רשאי להתחיל בהליך הגילוי מרצון ויופנה לביצוע דיוני שומה מול פקיד השומה.
לעומת הנהלים הקודמים שכללו בדרך כלל הכנסות שנבעו משכר דירה בישראל או בחו"ל והכנסות פאסיביות מבנקים זרים, הנוהל החדש צפוי לכלול גם הכנסה שמקורה בקריפטו.
גילוי מרצון בישראל > אופן ביצוע ההליך

על הנישום לפנות למייצג – רו"ח או עו"ד בעלי מומחיות וניסיון בהליכי גילוי מרצון, אשר יפנו בשמו לרשות המיסים לצורך הגשת בקשה להליך.
בהתאם לסעיף 225 לפקודת מס הכנסה (נוסח חדש) התשכ"א-1961, ההתיישנות בגין ההליכים הפליליים עומדת על עשר שנים מתום שנת המס שבה נעברה העבירה. מכאן חישובי המיסים בהליכי הגילוי מרצון מתבססים על התקופה הזו ורשות המיסים למעשה דורשת מס בגין 11 שנים.
השלב הראשון העומד בפני המייצג הוא הוכחת מקור הכספים על מנת לנסות להפחית ככל האפשר את המס על קרן הכספים.
השלב השני הוא ביצוע כלל החישובים המתייחסים להכנסות הלא מדווחות לאורך התקופה. שלב זה חשוב ביותר, מכיוון שמהלך הדיונים על גובה המס אשר ישולם בהליך, יתקיים משא ומתן בין רשות המיסים לבין המייצג ובו למעשה יכול להתקיים טווח רחב של תוצאות אפשריות. בשלב הזה מתעוררות מחלוקות רבות לדוגמה:
כאשר לא דווח שכר דירה למגורים, רשות המיסים תטען שתנאי להחלת מס בשיעור 10% הוא תשלום המס בתוך 30 יום מתום שנת המס ולכן תדרוש מס שולי, בעוד המייצג ידרוש להחיל מס מופחת.
ייתכנו מחלוקות בעניין אופן המרת כספים שמקורם במטבעות זרים שאינם קיימים עוד (מארק גרמני, פרנק צרפתי, דרכמה יוונית וכו'), שכן במקרים כאלה יש לעיתים מספר דרכים לחישוב המרת הסכום לש"ח.
מחלוקות באשר להכרה בהוצאות מסוימות.
כאשר מדובר על כספי קריפטו (מטבעות וירטואליים) מתעוררות מחלוקות רבות בנושא המיסוי של המרות ממטבע למטבע. כאשר בוצעה המרה במהלך תקופת האחזקה כשהשווי היה גבוה, אך מאז ערך המטבע ירד, תוצאת החישוב ה"רגיל" עלולה להביא לתוצאות אבסורדיות ובהן תשלום מס של למעלה מ-100%.
זיכויי מיסים זרים אשר שולמו לרשויות מס זרות ולעיתים יש ספק אם ניתן או לא ניתן לזכות.
בהוראות השעה הקודמות, הונהגה פרקטיקה של מיסוי קרן המס בשיעורים של 10%-15%. מס זה הוטל על הכספים שהצטברו בעבר ולא ניתן להוכיח את מקורם, גם אם ייתכן שבפועל אינם חייבים במס בישראל כלל. במסגרת הדיונים מול רשות המיסים, גם נושא זה עומד לדיון.
השלב השלישי הוא גיבוש הסכם בין רשות המיסים לנישום אשר יבטיח את החסינות הפלילית של הנישום, ויקבע את אופן תשלום המס, מספר התשלומים ותנאים נוספים.
השלב הרביעי הוא ביצוע הסדרה מול הבנקים על מנת לאשר את העברת הכספים לישראל, במיוחד במקרה שבו מקור הכספים הוא מט"ח בחו"ל או מטבעות וירטואליים.
גילוי מרצון בישראל > סייגים לנוהל גילוי מרצון

קיימים כמה סייגים לנוהל, והם:
נישום יכול ליהנות מהליך גילוי מרצון פעם אחת בלבד.
לא ניתן להחיל את הנוהל על הכנסות שמקורן בפעילות לא חוקית.
החסינות הפלילית חלה רק על מידע שנמסר במסגרת ההליך וקשור אליו.
החסינות הפלילית תחול רק על עבירות על פי החוקים הבאים:
פקודת מס הכנסה [נוסח חדש], תשכ"א–1961.
חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), תשכ"ג–1963.
חוק מס ערך מוסף, תשל"ו–1975.
חוק מס קנייה (טובין ושירותים), תשי"ב-1952.
פקודת המכס [נוסח חדש].
חוקי מסי מכס ובלו (שינוי תעריף), תש"ט-1949.
חוק איסור הלבנת הון, תש"ס – 2000 (אם עבירת המקור מתייחסת לאחד החוקים המפורטים לעיל).
כל הוראה לעניין מס בחוק או על-פיו, המתייחסת לאחד או יותר מן החיקוקים המנויים בסעיפים לעיל.
הליך גילוי מרצון לא יחול על עבירות מנהליות כפי שהן מוגדרות בחוק העבירות המנהליות, התשמ"ו–1985.
אם התקיים אחד מהבאים, לא יקבל מבקש הבקשה חסינות פלילית ורשות המיסים תוכל להשתמש במידע שהתקבל כחלק מהבקשה לגילוי מרצון כראיה בכל הליך פלילי או אזרחי:
הגילוי לא היה כן, מלא או נעשה בתום לב.
מבקש הבקשה לא מסר כל המידע הרלוונטי.
מבקש הבקשה לא שיתף פעולה באופן כן ומלא עם כל גורם רלוונטי ברשות המיסים בכל עניין הקשור לבקשה.
לא שולם המס שסוכם  בשומת המס.
השינויים ביכולת רשות המיסים לזהות הון לא מדווח

רשות המיסים מסוגלת במקרים רבים לגלות לבד את הנתונים הקשורים להון לא מדווח. הסכמי ה-CRS וחוקי ה-FATCA הכניסו לרשויות המס מידע רב, אשר טרם טופלו בגלל סיבות של חוסר כוח אדם ויכולות מחשוב. נוהל גילוי מרצון מאפשר הזדמנות אחרונה להסדיר את הדיווח בטרם פתיחת הליכים על ידי הרשויות.
השינויים ביכולת רשות המיסים לזהות הון לא מדווח > FATCA

ה-FATCA הוא חוק שנחקק בקונגרס האמריקאי בשנת 2010 ומחייב גופים פיננסים לא אמריקאיים להעביר מידע אודות חשבונות של אמריקאיים המנוהלים אצלם לרשויות המס בארצות הברית. לצורך יישום החוק הציעה ממשלת ארצות הברית למדינות השונות שני מודלים עבור הסכמים בילטרליים.
ההסכם שנחתם עם מדינת ישראל היה במודל 1. במודל זה העברת המידע לרשויות המס בארצות הברית נעשית באמצעות רשויות המס הישראליות, בהתאם למידע שהן מקבלות מהגופים הפיננסים בישראל על חשבונות המוחזקים על ידי אמריקאיים. ההסכם מאפשר הדדיות בהעברת המידע, כך בעצם יכולה ישראל לקבל מידע אודות חשבונות של ישראלים בארצות הברית.
השינויים ביכולת רשות המיסים לזהות הון לא מדווח > CRS

ה-CRS הוא תקן שפותח על ידי ארגון ה-OECD, בדבר איסוף מידע על חשבונות פיננסים של תושבים זרים לצורך חילופי מידע בין מדינות. על פי התקן, ייאסף מידע זה ויועבר לרשויות המוסמכות במדינה לשם העברתו למדינת התשובות של בעל החשבון. לצורך יישום התקן הייתה צריכה מדינת ישראל להנהיג תקנות שאושרו בינואר 2019.
הערות שוליים

↑  3 שנות מאסר ליועץ קבלה שהעלים מיליונים, 4 יוני 2023, רשות המיסים
↑  The IRS’ The IRS’s Voluntar oluntary Disclosur y Disclosure Program: Need for Codification am: Need for Codification, אביב 2021, Georgia State University Law Review
↑  Update on Voluntary Disclosure Programmes, אוגוסט 2015, OECD
↑  תיק חסוי יועבר לרשות המיסים: "בית משפט אינו מקלט מס", 14 יוני 2024, ynet
↑  נוהל גילוי מרצון, 10 אפריל 2005, רשות המיסים
↑  נוהל גילוי מרצון על נכסים והכנסות מחוץ לישראל לתקופה שבין 15.11.2011 ועד 30.6.2012, 15 נובמבר 2011, רשות המיסים
↑  נוהל גילוי מרצון הוראת השעה – הארכת מועד והבהרה, 26 יוני 2012, רשות המיסים
↑  נוהל גילוי מרצון על נכסים והכנסות מחוץ לישראל (הוראת שעה) – הבהרה בנושא קיזוז הפסדים מחו"ל, 28 אוקטובר 2012, רשות המיסים
↑  הוראת שעה על בקשות לגילוי מרצון, 7 ספטמבר 2014, רשות המיסים
↑  הוראות ביצוע מס הכנסה מספר 11/2014, 8 דצמבר 2014, רשות המיסים
↑  נוהל גילוי מרצון – הוראת שעה, 13 דצמבר 2017, רשות המיסים
↑  רשות המיסים יוצאת בנוהל גילוי מרצון לחשיפת העלמות מס, וזו ההזדמנות האחרונה, 21 מאי 2024, גלובס
↑  נוהל מיסים על רווחי קריפטו: למי הוא בעצם עוזר? 4 ינואר 2024, ynet
↑  רק עבודות שירות לסקיפר שהעלים 825 אלף שקל 12 פברואר 2024, ynet
↑  אמנות לחילופי מידע: פרטים אודות FATCA CRS וכן אמנה מולטילטרלית לחילופי מידע - FATCA, משרד האוצר
↑  אמנות לחילופי מידע: פרטים אודות FATCA CRS וכן אמנה מולטילטרלית לחילופי מידע - CRS, משרד האוצר
הצפרדעים

| --- | --- |

עטיפת הספר "הצפרדעים"
 כתיבה:  אריסטופאנס 
 סוגה:  הקומדיה היוונית העתיקה של אריסטופאנס 
 הצגת בכורה:  405 לפנה״ס 
 שפה:  יוונית עתיקה 
 
הצפרדעים (ביוונית: Βάτραχοι - באטראכוי) היא קומדיה יוונית שנכתבה ביוון העתיקה על ידי המחזאי אריסטופאנס. הקומדיה הוצגה לראשונה בלנאיה, פסטיבל דיוניסוס שנערך בשנת 405 לפנה"ס.
תקציר העלילה

"הצפרדעים" מתאר את סיפורו של האל דיוניסוס, המאוכזב ממצב הטרגיקונים היווניים, בעודו מתאושש מההפסד בקרב ארגינוסאה. דיוניסוס נוסע להאדס במטרה להשיב את אוריפידס מן המתים. הוא נוסע עם עבדו, קסאנתיאס. אריסטופאנס יצר את דמות העבד כחכם יותר, חזק יותר, רציונלי יותר, זהיר יותר, ומנומס יותר מהאל. המחזה מתחיל (במטרה לשעשע את הצופים כבר עם תחילת הקומדיה) בקרב של בדיחות קרש - תחרות בה זוכה קסאנתיאס.
על מנת למצוא את הדרך אל הגיהנום (האדס) מבקש דיוניסוס עצה מאחיו למחצה - הרקולס אשר באחת ממטלותיו נסע לגיהנום על מנת למצוא את קרברוס שומר הגיהנום. דיוניסוס (השמן והנשי במראהו) מגיע אל הרקולס לבוש בסגנון הרקולס - לחלציו עור אריה ונבוט בידו. הרקולס צוחק על לבושו של דיוניסוס ומציע לו להגיע לגיהנום באחת משלוש דרכים: לשתות רעל, לתלות את עצמו או לקפוץ ממגדל. דיוניסוס מחליט לבסוף לבחור בדרך ארוכה אך בטוחה יותר - מסע באגם אכרון בסירתו של איש המעבורת כארון. כארון אוסר על קסאנתיאס, בהיותו עבד, לשוט בסירה וקסאנתיאס נאלץ להקיף את האגם בהליכה.
בעוד דיוניסוס עוזר לכארון לחתור בסירה הוא שומע את הצפרדעים (על שמן קרוי המחזה) שרות:
במהלך כל שיחתו של דיוניסוס עם כארון, מצטרפות הצפרדעים בשירתן, וכארון עונה להן. בהגיעם לחוף פוגש דיוניסוס את קסאנתיאס, אמפוסה מפחידה אותם, ומקהלה של רוחות מיסטיקנים של דיוניסוס פוגשת אותם.
לאחר מכן פוגשים דיוניסוס וקסאנתיאס את אאקוס ששוגה וחושב שדיוניסוס הוא הרקולס בשל לבושו. אאקוס כועס על הרקולס שגנב את קרברוס, ועל כן מאיים לשלוח מפלצות לתקוף אותו. דיוניסוס המפוחד מחליף את לבושו עם קסאנתיאס, אולם אז מגיעה משרתת השמחה לראות את הרקולס ומזמינה אותו למסיבה של בתולות, וקסאנתיאס שמח להצטרף אליה. דיוניסוס מתעקש ששוב יחליפו בגדיהם על מנת שהוא ילך למסיבה, ואולם לאחר החלפת הבגדים שוב מופיעים שונאיו של הרקולס, ודיוניסוס דורש החלפת בגדים נוספת עם קסאנתיאס.
עם שובו של אאקוס, קסאנתיאס מציע לו לענות את דיוניסוס על מנת לבדוק אם הוא באמת הגנב, ומציע לו מספר שיטות עינוי. דיוניסוס המבוהל מודה מיד שהוא אל, אולם חוטף מספר מלקות בכל זאת.
לאחר מכן מוצא דיוניסוס את אוריפידס, שזה עתה מת, בוויכוח סוער עם אייסכילוס בשאלה מיהו הטרגיקון (המחזאי הטרגי) הטוב ביותר. דיוניסוס מתבקש לפסוק בשאלה, ונערכת תחרות בה כל טרגיקון מצטט ציטוטים ממחזותיהם ולועג לטרגיקון השני. אוריפידס טוען כי הדמויות במחזותיו טובות יותר כי הן לוגיות ודומות לדמויות אמיתיות. אייסכילוס טוען כי עדיפות דמויות הרואיות ואידיאליות במחזה.
על מנת לסיים את הוויכוח מובאים מאזניים, וכל טרגיקון צריך להניח עליהם מספר שורות, כאשר "המשקל" שלהן יקבע את התוצאה. אייסכילוס זוכה, ודיוניסוס מחליט להשיבו לחיים במקום את אוריפידס.
לפני לכתו טוען אייסכילוס כי סופוקלס צריך לקבל את כיסאו ולא אוריפידס.
הקומדיה היוונית העתיקה

המחזה הצפרדעים עונה על כל מרכיביה של הקומדיה היוונית העתיקה. למשל, יש בו יסוד פנטסטי, כמו הירידה לשאול במטרה להעלות ממנו את אוריפידס. המחזה מתרחש בזמן המלחמה בה אוריפידס מת.
המחזה הוא ארספואטי העוסק בשאלות: מה היא קומדיה? מה הוא תיאטרון? אוריפידס עסק כבר בנושא זה בהבאקכות, מנקודת מבט טרגדיית. כאן אריסטופאנס מציג את השאלה באופן קומי ששם דגש על הצדדים המגוחכים שבו. לכן דיוניסוס מוצג במחזה הזה כפחדן, שעושה את צרכיו במכנסיים כשמופיעה מפלצת, כמו גם כשמן וטיפש.
חלק מהחגיגות שבהן הוצגו המחזות כמובן היו הפולחנים לדיוניסוס. גם במחזה יש תזכורת למציאות שבה חי הקהל. למשל מקהלת הצפרדעים שמקרקרת נמצאת בתחרות עם דיוניסוס, וכולם שם מקרקרים על הבמה. כדי להוסיף אלמנט קומי, הקולות של הצפרדעים לפעמים מתערבבים עם חיות אחרות (כלב, כבשה וכו').
הקומדיה היוונית העתיקה > היפוך קומי

הירידה אל השאול היא סיבה להתעסק במוות, אליו מתייחסים אנשים כטרגי, שנתפס לרגע כקומי. יש הרבה היפוכים קומיים:
הרקולס מציע שיטות שונות של התאבדות לדיוניסוס. אלים לא יכולים למות, וברור שדיוניסוס לא יכול להתאבד מלכתחילה. המניה של דרכי ההתאבדות נעשית באופן קומי במיוחד כשהן מוצגות למישהו כל כך פחדן.
המיקוח עם הגווייה. דיוניסוס בשלב מסוים במחזה מתמקח על מחיר עם גווייה מתה כדי שתעביר אותו ואת חפציו. המיקוח עם גווייה שכבר מתה מאוד קומי. יש כאן הד למוטיב  "העמידה על המקח לפני המוות", שמופיע במחזה אלקסיס של אוריפידס.
המקהלה בת השיט - במהלך השיט באגם מופיעה מקהלת הצפרדעים. למרות שקרקור הצפרדע לא נתפס כקול ערב או מרשים, הוא מוצג במחזה כשירה ערבה של מי שהמוזות אוהבות אותן. לבסוף, דיוניסוס מנצח את מקהלת הצפרדעים בזכות קולו הלא הערב.
דיוניסוס תכנן להחזיר את אוריפידס, אך לבסוף מחזיר לחיים את אייסכילוס.
הקומדיה היוונית העתיקה > שבירת האשליה הדרמטית כקומי

יש התייחסות מפורשת אל הקהל כנוכח בתוך המחזה. למשל, כאשר דיוניסוס שואל אותו האם הוא כבר ראה ”מי מן המכים את אבותיהם או נשבעים לשקר”, וקסנתיאס מצביע בתגובה על הקהל. הוא עושה את אותו הדבר כשהוא אומר: ”הטובים הם מיעוט, כמו כאן”. כך גם הפניה של דיוניסוס לכוהן היושב בקהל כדי שיגן עליו: ”אתה לא רואה אף אחד” ושוב הוא מצביע על הקהל.
התחרות בין דיוניסוס לצפרדעים מזכירה את הפסטיבל שבו מופיע המחזה.
התחרות בין המשוררים אייסכילוס ואוריפידס מזכירה את הפסטיבל שבו מופיע המחזה.
פרולוג

בפרולוג מוצגות בדיחות ממגוון משלבים, חלקן מאוד נמוכות וגסות אך מצד שני מודה בעצמו כי הוא משתמש בבדיחות שחוקות אלו. בנוסף יש בדיחות מתוחכמות, חלקן משולבות במשחקי מילים ולשון.
פרולוג > נושא המחזה

המחזה עוסק במשוררי הטרגדיות הגדולים, אייכלוס, אוריפדס וסופוקלס, תוך תחושה שתקופת הזוהר מאחורינו. על ערכן האמנותי של יצירותיהם, על סגנון כתיבה ועל תכנים. למרות העיצוב הקומי כבר בתחילת המחזה עולים ערכים אסתטיים של בני התקופה. כבר בהפנייה להרקלס בבקשה לעזרה, לרדת לשאול, מתייחסת למשוררים הגדולים ושאלות ההערכה הספרותית. למשל הרקלס מציין את קיומם של משוררים פטפטנים ואילו דיוניסוס משתוקק למשורר המשמיע ביטויים נועזים.
פרולוג > הבדיחות על הערגה

דיוניסוס מספר שהוא נתקף בפאתוס (יוונית: Πόθος, מילולית: כמיהה, ערגה) לאסתטיקה של אוריפדס ואין לו שליטה עליה. כביכול קסאנתיאס חושב שמדובר על ארוס. בורותו היא צחוק לקהל שמבין כי הוא אינו מבדיל כמיהה לארוס. לכן קסאנתיאס מתחיל בסדרת שאלות בניסיון להבין את האובייקט המיני, האם מדובר על אישה, גבר או נער. האובייקט האחרון הוא קלייסתנס. אין אנו יודעים מי היה קלייסתנס, אבל מאחר שהוצעו כבר האובייקטים אישה, נער וגבר, מניחים כי מדובר על הומוסקסואל פאסיבי. ההנחה הזו מתחזקת בשורות 422-427, שם המקהלה מתארת את קלייסתנס כמקונן על אהובו. בעת הקינה הוא תולש את שער אחוריו שהיה טקטיקה בה השתמשו הומוסקסואלים פסיביים כדי להיראות יותר מושכים ולהידמות לנערים.  בנוסף, קינתו של קלייסתנס היא על אהובו Sebinos Anaphlustios מהשורש binein ("לזיין") ו-anaphlan ("להעמיד (זין)"), כלומר קלייסתנס מקונן על מות אהובו האקטיבי.
פרולוג > מוטיב ההתחפשות

דיונסוס מתחפש להרקלס בשביל לרדת לשאול ולאורך כל המחזה מחליף את תפקידו עם עבדו קסנתיאס (שהופך ל"קסנתיהרקלס"). כאן המוטיב מופיע באופן קומי (בניגוד לטרגדיה, "הבאקכות", שם התחפשות מרמזת על גורלך המר). זה תזכורת ל"תאומים",  הוא בדרך כלל מייצג קומי.
פרולוג > התפיסה של העולם הבא

העולם הבא מוצג במחזה כמקום שבו החוטאים מקבלים עונש בהקבלה לנצרות. ההבדל הוא שהיוונים האמינו כי אדם מקבל עונש רק כאשר הוא פוגע בכבוד האלים, אבל השאול עצמו הוא מקום של הנשמות, ללא עונש. בנוסף יש דיספרופורציה לחומרת העונש כאשר אין הבחנה בין עונש זניח לחמור. למשל, הכאת הורים או שבועת שווא, גוררת את אותו עונש כמו גנבה ספרותית. גם כאן מופיעה השאלה של המצוינות הספרותית והקלון הכרוך בחוסר מקוריות. רעיון של חוסר דיספרופורציה זו חוזר בכניסת המקהלה שנכנסת בסוד המיסטריות, ודורשת לסלק מקרבה הן את מי שמפלג את המדינה ואינו נוח לאזרחים והן את מי שנהנה מבדיחות שלא בעיתן. כלומר המקהלה מקבילה בין עבירות של לקיחת שוחד, הברחה ובגידה לבין המלכלך את מזבחות היקטי השר במקהלות הדיתיראמבים.
הוויכוח בין אייסכילוס ואוריפידס

הדיון בין אייסכילוס ואוריפידס פונה משאלה אסתטית (הגעגוע לאוריפדס) לדיון על מוסר. סופוקלס מוכן לוותר על התחרות לטובת אייסכילוס, אך מנגד הוא מאוד מסורי ולכן אם אוריפידס ינצח הוא ייאבק בו עד הסוף. עוד בטרם מופיעים המחזאים יש מבוא למריבה ביניהם באמצעות דבריו של העבד המשוחח עם קסנתיאס. אוריפידס, המשורר שאליו כמהה דיוניסוס מוצג כתככן, שנוא נשים, הקהל שבפניו הוא מופיע בשאול הוא קהל של פושעים והאומנות שלו היא אומנות רטורית-סופיסטית של טיעונים מנוגדים והיגיון מפותל.
הוויכוח בין אייסכילוס ואוריפידס > הממדים הקומיים של התחרות

התחרות מוצגת כניתנת לאמידה בצורה מדויקת, באמצעות סרגלים ומדי נפח למילים.
דיוניסוס נבחר לשופט מגוחכת לאור האופן שבו הוא הוצג עד כה. אם כי בתור האל האחראי על התיאטרון הוא בהחלט השופט המתאים.
הוויכוח בין אייסכילוס ואוריפידס > הטיעונים

בשני המקרים המשוררים תופסים עצמם כמחנכים. טענות אוריפידס:
אוריפידס מציג את עצמו כמי שעשה "דיאטה" לטרגדיה של אייסכילוס לדעתו יש כובד במחזות אייסכילוס בגלל אורך שירי המקהלה, מילים ארוכות והתחכום התיאורי המוגזם. הוא במקומו מציג את דבריו בבירור ואינו חוזר על מילים ללא צורך. בנוסף, מאחר שהניסוח כה לא ברור, הפרוש המתקבל הוא הפוך ממה שאייסכלוס התכוון.
חינוך לאסתטיקה ותחכום לשוני - חינך את הקהל לטעם אמנותי חדש, הפך את הקהל רגיש לחידודי לשון סופיסטיים מצד אחד, ומנגד חשדן ומתוחכם.
הכניס למחזות נושאים יומיומיים, שאפשרו לקהל להבין אותם.
חינך את האזרחים להיות טובים יותר.
אייסכילוס תוקף את אוריפדס שהטרגדיות של אוריפדס השחיתו את העם:
טוען כי אוריפידס הפך נשים לתאוות למין.
כאשר אוריפידס טוען שלא בדה אלא תיאר את המיתוס, אייסכילוס טען כי תפקיד המשורר הוא להסתיר את הרוע ולהציג אך ורק את הטוב.
חנך עבדים למרוד בעשירים
ביקר את המקצבים החדשניים והקשים לשמיעה. אוריפידס היה חלק מהמוזיקה החדשה שנתפסה בידי היוונים כחדשנית ובלתי נסבלת. הדיון על כך מוצג אצל פלוטרכוס.
התחרות האחרונה היא תחרות שקילת המילים על מאזניים. אייסכילוס מנצח בה, וכך גם במאבק. לא באמת ברור למה אייסכילוס ניצח, ובסופו של דבר הוא זה שעולה חזרה מן השאול עם דיוניסוס, כאשר דיוניסוס בכלל ירד לשאול כדי להביא משם את אוריפידס. זה משאיר את השאלה פתוחה, השופט פה הוא גם טיפש, גם גרגרן וגם שרירותי, ולכן צריך לקחת בעירבון מוגבל את הניצחון של אייסכילוס, אולי אנחנו אמורים להבין מכך שדווקא אוריפידס היה אמור לנצח.
עיבודים מודרניים

המחזה עובד למחזמר בשם "הצפרדעים" בשנות ה-70, כאשר דמותו של אוריפידס הוחלפה בדמותו של ג'ורג' ברנרד שו ואייסכילוס הוחלף בוויליאם שייקספיר. מחזמר נוסף הועלה בשנת 2004 בברודוויי למוזיקה של סטיבן סונדהיים בכיכובם של נייתן ליין ורוג'ר בארט.
תרגומים > תרגומים לעברית

אריסטופאנס. אחת עשרה קומדיות. מתורגמות מן המקור היווני על ידי יצחק זילברשלג. ירושלים-תל אביב, הוצאת "מסדה", תשכ"ז. 2 כרכים.
אריסטופאנס. הצפרדעים. תרגום: זיווה כספי. ירושלים, מאגנס, 1996.
אריסטופאנס. הצפרדעים. מיוונית: אהרן שבתאי. תל אביב, הוצאת שוקן, 1997.
תרגומים > תרגומי הקומדיה לאנגלית

צ'ארלס קאבנדיש קליפורד, 1848 - טקסט מלא.
בנג'מין רוג'רס, 1924 - טקסט מלא.
ארתור ווי, 1934.
ריצ'מונד לטימור, 1962.
דייוויד בארט, 1964.
מתיו דילן, 1995: טקסט מלא.
איאן ג'ונסטון, 2003: טקסט מלא (אורכב 01.10.2006 בארכיון Wayback Machine).
סטפן קילן, 2006.
ג'ורג' תיאודוריס, 2006: טקסט מלא.
מתרגם לא ידוע: טקסט מלא.
תרגומים > הקומדיה ביוונית

הקומדיה ביוונית.
חוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה)

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  ישראל 
 תאריך חקיקה:  24 בדצמבר 1970
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ו בכסלו ה'תשל"א
 גוף מחוקק:  הכנסת השביעית
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 610, עמ' 16
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  1
 נוסח מלא:  חוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה), תשל״א–1970
 תאריך תחולה:  א' בניסן ה'תשל"א, 27 במרץ 1971
 
חוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה), תשל"א-1970 הוא אחד מחוקי החוזים במשפט הישראלי, והוא מסדיר את הסעדים המגיעים לצדדים בעת הפרת חוזה.
היסטוריה חקיקתית

עד לחקיקת החוק, הנורמה המשפטית המחייבת בישראל בנוגע לאכיפת חוזים הייתה קבועה בסעיפים 106–111 למג'לה העות'מאנית. סעיפי החוק היו קצרים ולקו בחסר, ועל כן בתי המשפט עיגנו מתן תרופות שונות לאכיפת חוזים לפי המשפט המקובל ודיני היושר האנגליים, שאומצו בארץ ישראל לפי סימן 46 לדבר המלך במועצה, 1922. ברירת המחדל לפי המשפט האנגלי הייתה פיצוי כספי על הפרת חוזה, ואילו אפשרויות של אכיפת החוזה או ביטולו היו נדירות, ודרשו תנאים חריגים ומורכבים ליישום, החוק הישראלי בא לשנות מצב. החוק מניח שהחוזה נכרת כדין והופר, ועל כן יש לאפשר לנפגע, בכפוף לתנאים מסוימים, לבחור את התרופות המתאימות לו. החוק התבסס במידה רבה על הצעת חוק בדבר מכר טובין בינלאומי שהתקבלה בוועידה בינלאומית בהאג באפריל 1964, בשינויים המחויבים לפי המציאות הישראלית.
הצעת חוק ראשונה בנושא הוגשה על ידי ממשלת ישראל השתים עשרה בשנת 1965, אך החקיקה לא התקדמה עד לבחירות לכנסת השישית שהתקיימו כחצי שנה לאחר הגשת ההצעה. הכנסת השישית עסקה בחקיקה אזרחית ענפה ובחרה לחכות עם חקיקה מחודשת של החוק. עם כינוס הכנסת השביעית החלו לקדם חקיקה אזרחית משמעותית נוספת ובמקביל לעבודה על חוק החוזים (חלק כללי) הוגשה ב-9 בספטמבר 1969 הצעת חוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה). ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת הקדישה דיונים רבים לחוק גם לאחר הגשתו, תיקנה 17 סעיפים באופן מהותי ואף הוסיפה 5 סעיפים שלא היו בהצעת החוק בקריאה ראשונה.
החוק אושר בכנסת ב-15 בדצמבר 1970, ונקבע בו שתחילתו ב-27 במרץ 1971, ושעל חוזים שנכרתו לפני תחילתו יוסיף יחול הדין הקודם. מאז אישורו תוקן החוק פעם אחת בלבד, בתיקון טכני שבא להתאים את נוסח החוק לתיקון בחוק פסיקת ריבית והצמדה.
הוראות החוק

החוק מחולק לשלושה פרקים: פרק א' עוסק בהגדרות והוראות כלליות של החוק; פרק ב' עוסק בשלושת סוגי התרופות בגין הפרת חוזה - אכיפה, ביטול ופיצויים; ופרק ג' עוסק ב"שונות".
הוראות החוק > פרק א' - הוראות כלליות

בדומה לחוקים רבים, סעיף 1 עוסק בהגדרות למונחים שבחוק. בין השאר קובע הסעיף כי "הפרה" היא מעשה או מחדל שהם בניגוד לחוזה, וכי "נפגע" הוא מי שזכאי לקיום החוזה שהופר.
סעיף 2 קובע כי מי שנפגע מהפרתו של חוזה רשאי לתבוע את אכיפתו או ביטולו, וכן הוא זכאי לפיצויים. קביעה זו היא הכלל העקרוני המאפשר לנפגע לתבוע עד שני סוגי סעדים: האחד הוא אכיפה או ביטול, והשני הוא פיצויים, אשר יכולים להינתן כסעד משלים לאחד מהסעדים האחרים או כסעד בלעדי. הנפגע לא זכאי לקבל כפל פיצוי, היינו לזכות גם באכיפת החוזה וגם בביטולו, או גם הפיצויים קיום וגם בפיצויי הסתמכות. סעד האכיפה ופיצויים ניתנים רק באמצעות בית המשפט, לעומת ביטול החוזה שהוא "סעד עצמי" שיכול להתבצע ללא התערבות שיפוטית.