stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התיישנות
עבירות שאין עליהן התיישנות

ישנם עבירות בדין אשר מפאת חומרתן, אין עליהן התיישנות ולכן ניתן להגיש כתב אישום בגינן בכל עת, כפי שיפורט להלן:
בעבירת הסגרה שבשלה הוגשה בקשת הסגרה למדינת ישראל וכל פעולה שנעשתה במדינה המבקשת, שאז יוארך מנין תקופת ההתיישנות לאותה עבירה, כאילו נעשתה בישראל (סעיף 9(ד) לחוק סדר הדין הפלילי).
לא תחול כל התיישנות לגבי עבירות לפי החוק בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, התש"י-1950, ולפי החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, התש"י-1950 (ס' 9(ב) לחוק סדר הדין הפלילי).
לא תחול התיישנות על עבירת רצח כלפי מי שכיהן כראש ממשלה בעת ביצוע העבירה; קשירת קשר או ניסיון לרצח מי שכיהן כראש הממשלה.
לא תחול התיישנות על עבירות רצח ורצח בנסיבות מחמירות.
במשפט העברי, עבירות שאין עליהן התיישנות מהוות את נקודת המוצא. למעט מזונות אלמנה שחלה עליהן התיישנות של 25 שנה, בעצם אין מושג של התיישנות במשפט העברי.
התיישנות הרשעות ומחיקה

כלל יסוד הוא כי כאשר אדם הורשע וריצה עונשו, קרי שילם את חובו לחברה על מעשיו כנגדה, הוא זכאי, בחלוף זמן הקבוע בדין, לפתוח דף חדש וכי עברו הפלילי לא יהא לו למכשול, על מנת שיוכל להשתקם ולחזור לחיק החברה.
התיישנות הרשעות ומחיקה > התיישנות הרשעות

חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א–1981, מסדיר את ניהולו של מאגר המידע הפלילי. בין השאר קובע החוק כללים לגבי תקופות התיישנות ומחיקה החלות על סוגי המרשם השונים. המשמעות המעשית של תקנת השבים היא שהחוק קובע איזה גורמים יהיו רשאים לקבל מידע פלילי אודות אדם, ובמשך כמה זמן לאחר שהסתיימו ההליכים נגדו. כל עוד מידע לא התיישן הוא גלוי בפני גורמים רבים יותר. לאחר שהתיישן, ובמהלך תקופת המחיקה, המידע גלוי בפני מספר גורמים מצומצם יותר.
תקופת ההתיישנות החלה על הרשעות, ואורך התקופה נגזר מן העונש שהושת על ידי בית המשפט.
אם המורשע היה בגיר בעת ביצוע העבירה והעונש שהושת הוא עד שנה מאסר בפועל – תקופת ההתיישנות תהא 7 שנים בנוסף לתקופת המאסר שהוטלה עליו.
אם המורשע היה קטין בעת ביצוע העבירה והעונש שהושת הוא עד 3 שנות מאסר בפועל – תקופת ההתיישנות תהא 5 שנים בנוסף לתקופת המאסר שהוטלה עליו.
אם המורשע – בגיר או קטין בעת ביצוע העבירה – והעונש שהושת הוא עד 5 שנות מאסר בפועל – תקופת ההתיישנות תהא 7 שנים לקטין ו-10 שנים לבגיר, בנוסף לתקופת המאסר שהוטלה עליו.
אם המורשע – בין אם בגיר ובין אם קטין בעת ביצוע העבירה – העונש שהושת הוא למעלה מ-5 שנות מאסר בפועל – תקופת ההתיישנות תהא 10 שנים לקטין וכפל התקופה ומקסימום 15 שנים לבגיר, בנוסף לתקופת המאסר שהוטלה עליו.
בכל עונש אחר – קנס, פסילה, מאסר על תנאי, התחייבות להימנע מביצוע עבירה – תקופת ההתיישנות לקטין תהא 3 שנים ולבגיר 7 שנים.
התיישנות הרשעות ומחיקה > מחיקת רישום פלילי

תקופת מחיקת רישום פלילי היא תקופה הנמנית עם תום תקופת ההתיישנות, ובמהלכה המידע הפלילי אינו חשוף עוד בפני גורמים רבים, אך נותר לעיונם של מספר מצומצם של גופים.
מחיקת הרישום הפלילי אין משמעותה כי הרישום נמחק כליל ואיננו עוד, שכן המידע אודות הרישום נשאר במאגרי המידע המשטרתיים אף לאחר תום תקופת המחיקה על פי החוק.
המשמעות של "המחיקה" היא כי המידע אינו מועבר עוד לגורמים שהיו רשאים לעיין בו טרם המחיקה, אלא רק לעשרה גורמים, בהם משטרת ישראל, צה"ל, שב"כ, ממשלת ישראל, היועץ המשפטי לממשלה, והוועדה לבחירת שופטים.
תקופת המחיקה
הכלל – 10 שנים מתום תקופת ההתיישנות.
חריגים – במקרים מסוימים לא חלה על הרישום הפלילי תקופת התיישנות אלא רק תקופת מחיקה קצרה מן הרגיל:
רישום בגין עבירה שבוצעה על ידי קטין שטרם מלאו לו 14 שנה – 5 שנים מיום פסק הדין.
רישום בגין עבירה מסוג עוון שעבר קטין בן 14–16 – 3 שנים מיום פסק הדין.
במקרה שהוטל רק עונש של פיקוח קצין מבחן – 5 שנים מיום פסק הדין.
הליכים שנסתיימו בהימנעות מהרשעה והוטל עונש של שירות למען הציבור והתחייבות להימנע מביצוע עבירה – 5 שנים מיום פסק הדין.
הליך בו ניתן צו לפי סעיף 26 לחוק הנוער (דרכי טיפול) – 5 שנים מיום פסק הדין.
ראו גם

התיישנות בנזיקין
חוק ההתיישנות, תשי"ח-1958,  באתר ויקיטקסט
לקריאה נוספת

טל חבקין, התיישנות, נבו הוצאה לאור, 2014.
הערות שוליים

↑  רע"א 187/05 נסייר נ' עיריית נצרת עילית, ניתן ב־20 ביוני 2010
↑  ע"א 10192/07 פסגת אשדוד הנדסה אזרחית ותשתיות בע"מ נ' חן גל השקעות ומסחר בע"מ, ניתן ב־24 במאי 2010, פסקה 14
↑  הצעת חוק ההתיישנות, תשס"ד-2004
↑  סעיף 6 בחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, תשי"א-­1951, באתר הכנסת
1 2  סעיף 9 (ב1)(2) לחוק ההתיישנות
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 439-456: חוק ההתיישנות, באתר דעת.
↑  תקופת התיישנות ומחיקת רישום פלילי של קטינים, באתר כל זכות
↑  התיישנות רישום פלילי: מתי חלה התיישנות על הרשעה?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏17 באוגוסט 2017
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529219505171  BNE: XX534084  BnF: cb11983555w (data)  GND: 4187781-0  LCCN: sh85077024  NDL: 00574745  NKC: ph124643
חיים אוסדון

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1970 (בן 54) לוד, ישראל
 שם במה:  חיים הליצן (שנות ה-90) הדוד חיים (2008 - היום)
 מדינה:  ישראל 
 בת זוג:  מיטל אוסדון
 פרופיל ב-IMDb
 
חיים אוסדון (נולד ב-15 בנובמבר 1970), המוכר בשם הבמה הדוֹד חיים, הוא שחקן וכוכב ילדים ישראלי.
ראשית חייו

אוסדון נולד בעיר לוד וגדל בפתח תקווה, לניסים וציפורה אוסדון.
קריירה

אוסדון התחיל את הקריירה המקצועית בצוות בידור באילת, ולאחר פרק זמן חזר למרכז הארץ, ושם החל לעבוד כאיש מכירות בחברת הייטק.
כעבור כחצי שנה עזב את משרתו והתמקצע כליצן.
בשנת 1994 מפיקי תוכנית הבוקר "בוקר של כיף" ששודרה בשידורי קשת, ערוץ 2, בהנחיית דליק ווליניץ הזמינו אותו להשתתף כ"אמן אורח" בארבע תוכניות שונות, ולאחר מכן אף קיבל בה קביעות. לצד הופעותיו, השתתף במגוון תוכניות בתפקידי אורח, ואף שבר שיא גינס בכניסה לתוך בלון בתוכנית רק בישראל.[דרוש מקור]
בשנת 2000 חזר לעבוד עם דליק בתוכנית "סיפורי אולי ויולי" ששודרה בערוץ הילדים. בתוכנית עצמה נקרא "חיים לא עכשיו", כאשר הוא היה תמיד מגיע באמצע השיחה שניהל דליק עם שלושת הילדים התורנים שהופיעו בכל תוכנית, עושה איזה מעשה שטות, ודליק והילדים היו אומרים לו "חיים לא עכשיו!"
בשנת 2008, לאחר 15 שנות פעילות כליצן, החליט אוסדון למתג את עצמו מחדש והמציא את דמותו של דוד חיים - הדוד של ילדי ישראל.
לאחר שעיצב את הדמות, מאפייניה ושיר הנושא, החל לעבוד על ה-DVD הראשון, שראה אור בשנת 2009 וזכה להצלחה מרובה. הצלחה זו זיכתה את אוסדון באלבום פלטינה על DVD זה.[דרוש מקור]
בשנת 2010 גילם שוב את דמותו של דוד חיים בעונה השנייה של הסדרה "מנדלבאום בלש פרטי". באותה שנה השיק את ה-DVD השני: "דוד חיים 2", בשנת 2018 יצא דיסק שירים שקטים שגם הוא נחל הצלחה[דרוש מקור].
בשנת 2011 YES VOD הפיקו את הסדרה הראשונה "המכולת של דוד חיים". שיתוף פעולה שהמשיך לסדרות נוספות: "מחנה הקיץ של דוד חיים" (2012), "מה מי מו" (2013). באחרונה אוסדון כתב גם את כל שיריה.
בשנת 2014 הופקה קלטת DVD "דוד חיים - ההצגה.
בשנת 2015  גילם שוב אוסדון את דמותו של דוד חיים בעונה התשיעית של הסדרה "הפיג'מות". באותה שנה הצטלם אוסדון לסרט הילדים "גויאבות" בו גילם את דמותו של העוזר של קונטסה (חנה לסלאו).
בשנת 2016 צילם את הסדרה הראשונה שלו בערוץ הופ!, "העולם המטורף של דוד חיים".
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "מבצע ביצה", בבימויו של אלון גור אריה.
בשנת 2019 הצטרף אוסדון כרעיונאי במשרד הפרסום "שמעוני פינקלשטיין פרלמוטר".
בתחילת 2020 אוסדון השיק דמות נוספת בנוסף לדמותיהם של דוד חיים ובובו בשם דובילב הדובי. באותה שנה אוסדון התחיל לשדר תוכנית ברדיו תל אביב הנקראת "הדוד חיים ב-102". לאחר מכן סדרה בשם "דוד חיים בא" ששודרה בערוץ הכוכבים, ולכבוד חגיגות ה-50 אוסדון השיק תוכנית אירוח בשם "מרימים לחיים". באותה שנה השתתף בסדרה בערוץ הופ! שנקראת "מסיבת האותיות של הופ!". בשנת 2020 שיחק ב"אבא מטפלת" כתפקיד אורח של הבן דוד של גבי ואייל מנסיני.
בשנת 2021 דוד חיים צילם עונה נוספת של "דוד חיים בא 2" המשודרת בערוץ הכוכבים, כמו כן, צילם סדרה עבור ערוץ בייבי בשם "גינת הצוציקים", וכן כיכב בתפקיד עצמו בעונה השנייה של הסדרה הקומית "מצולמים" המשודרת בהוט.
בתוכנית מיוחדת לחנוכה בערוץ הכוכבים גילם שוב את דמותו של הדוד חיים וביוקיד הנקראת "כוכבים מדליקים" לצידם של אספון (אסף אשתר), פיקו (ליאור דטאוקר), רוי בוי (רועי עוז), קוגומלו (לביא קגן) ומני ממטרה (מני צוקרל). חיים הצטרף לערוץ הספורט והנחה את "אתמול בחמש" בכל שבת ובאותה שנה צלם עונה נוספת של "דוד חיים בא 3" המשודרת בערוץ הכוכבים. באותה השנה החל לשתף פעולה עם רכבת ישראל.
על הבמה

מאז שנת 2008 השתתף אוסדון במגוון הפקות הבמה הגדולות בישראל.
בשנת 2009 עלתה הצגת הבכורה של אוסדון, שזכתה להצלחה, ובשנת 2011 עלתה ההצגה השנייה בכיכובו, "הטיול אל האוצר", שהתבססה על ה-DVD "דוד חיים 2".
אוסדון השתתף בהפקת הענק "הופ! מותק של פסטיבל" בשנים 2009, 2010, 2014, 2015, 2017, 2019 ו-2024.
בין השנים 2011–2013 השתתף אוסדון בהפקות "גיבורי האור", "גיבורי האור 2-משימה בחלל" ו"הגיבורים", לצידם של יובל המבולבל ומיקי.
בשנת 2016 הופיע בהצגה חדשה, "משימה מהאגדות", בכיכובו, ולצידו הופיעו מולי וצומי ובובו.
בחנוכה 2018 הופיע במחזמר "קסם של משחק" בהפקת משגב עורי הפקות לצידם של יובל המבולבל, אורנה ומשה דץ, מני ממטרה ובובו.
בחנוכה 2021 הופיע בהצגה בכיכובו "הרפתקה בג'ונגל" בהפקת משגב עורי הפקות וסולן הפקות (מקבוצת NMC UNITED) לצידם של קופיקו, בובו וכוח פיג'י.
בחנוכה 2022 השתתף בהצגה "גשם של סופגניות" בהפקת מעיין צלנר ואסי סתיו לצידם של מיכל הקטנה ורוי בוי.
חיים אישיים

אוסדון נשוי למיטל ואב לשלושה ילדים. מתגורר בנס ציונה.
גונתרם, מלך בורגונדיה

גונתרם, ידוע גם כגונטרן (Gontran ,Gontram;‏ 532 - 28 במרץ 592) היה שליט פרנקי מהשושלת המרובינגית.
ביוגרפיה > עלייתו לכס

גונתרם היה בנם השלישי של המלך כלותאר הראשון ואשתו אינגונד. עם מות אביו ב-561, חילקו הוא ושלושת אחיו את הממלכה הפרנקית ביניהם. גונתרם קיבל את אזור בורגונדיה וקבע את בירתו באורלאן. ב-567 מת ללא יורשים אחיו הבכור כריברט הראשון, מלך פריז, ושלושת האחים הנותרים קיבלו כל אחד נתח מהשטחים עליהם שלט.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

ב-573 פרצה מלחמה בינו לבין אחיו, סיגברט הראשון מלך אוסטרזיה. לאחר שנתיים בהן לא הושגה הכרעה, קרא גונתרם לעזרת אחיו כילפריך הראשון, מלך נויסטריה. אך כילפריך הצליח לאחד את שני היריבים כנגדו, וצבאו נסוג כשכוחותיהם המשותפים התייצבו מולו. בסוף 575 נרצח סיגברט וכילפריך פלש לארצו. גונתרם שלח את המצביא מומולוס כנגדו, והשליט הנויסטרי אולץ לעזוב את אוסטרזיה.
לגונתרם היו חיי משפחה מעורערים: לפי גרגוריוס מטור, אשתו הראשונה ונרנדה התקנאה כשלאשתו השנייה מרקטרודה נולד בן, והיא הרעילה אותו. לאחר מכן, מת בנה שלה ממחלה. גונתרם נשא אישה שלישית, אוסטרכילד. היו לו מספר צאצאים נוספים, אך כולם מתו בטרם הגיעם לבגרות. עם פטירת שני בניו האחרונים מדיזנטריה ב-577, אימץ כיורש את אחיינו כילדברט השני, בנו של סיגברט ומלך אוסטרזיה.
ביוגרפיה > שנותיו המאוחרות

ב-581, פרצה מלחמה בין גונתרם לכילפריך, והאחרון פלש לבורגונדיה וכבש שטחים נרחבים. כילדבר פנה כנגד גונתרם וכרת ברית עם דודו האחר. אך כשכרת המלך ברית שלום עם אחיו, הוא הצליח להדוף את צבא אחיינו. ב-584, פלש לאוסטרזיה על מנת לגמול לכילדבר ולבסוף שניהם החליטו להפסיק את הלחימה.
באותה שנה, דיכא המלך מרידה של מתחזה בשם גונדובלד, שטען כי הוא בנו הבלתי חוקי של כלותאר הראשון. אף כי המתחזה נחל הצלחות בתחילה, הביס אותו גונתרם עד מהרה ואילץ אותו לסגת לטירת קומאנז'. צבאו של המלך צר על הטירה עד שתומכי גונדובלד בגדו בו ומסרו אותו לידי גונתרם, שהוציאו להורג.
בשנת 587 ניסתה גיסתו, פרדגונד, להתנקש בחייו ללא הצלחה. באותה שנה אילץ גונתרם את וארוך, מלך הונטים, להשבע לו אמונים ולהעלות לו מס. ב-589, כשוארוך לא שילם את הכסף, פלש צבא המלך לארצו ואילץ אותו לכבד את ההסכם. באותה שנה, הובילה בסינה, בתו הנזירה של כילפריך, מרי נגד אם המנזר שלה. המלך השליט שוב סדר במנזר ונידה את אחייניתו.
לפי גרגוריוס, גונתרם היה נוצרי אדוק והיה אהוב מאוד על נתיניו. הוא אף מייחס לו מעשי נסים. זמן קצר לאחר מותו, הוכרז המלך כקדוש. יום החג שלו הוא ה-28 במרץ, יום מותו, והוא נחשב לפטרון הגרושים ולפותר בעיות בחיי הנישואין.
בתרבות

אופרה בשם "גונטרם" (אופוס 25), המבוססת באופן חלקי על חייו של המלך, נכתבה על ידי ריכרד שטראוס ב-1894.
יחסי החוץ של צרפת

יחסי החוץ של צרפת (בצרפתית: Politique étrangère de la France) כוללים את קשרי החוץ שמנהלת צרפת עם מדינות אחרות וארגונים בינלאומיים.
במהלך המאה התשע עשרה בנתה צרפת אימפריה קולוניאלית חדשה שהייתה שנייה רק לאימפריה הבריטית. מעמדה כמעצמה קולוניאלית הושפל במלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871, שסימנה את עלייתה של גרמניה לדומיננטיות באירופה. צרפת נמנתה בצד המנצח במלחמת העולם הראשונה, אך במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה בידי גרמניה הנאצית, ועברה להתקיים כצרפת של וישי, שהייתה ממשלת בובה של הנאצים אשר שלטה על דרום צרפת ושטחי האימפריה, עד שנכבשה בידי גרמניה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה מחדש צרפת תחת שלטונו של שארל דה-גול. צרפת של דה גול פעלה לחסום את ההשפעה האמריקאית והבריטית על הקהילה האירופית. מאז 1945 צרפת נחשבת חברה מייסדת באומות המאוחדות, ארגון המדינות המתועשות (G7),פורום הכלכלות הגדולות בעולם (G20), בנאט"ו ובקהילת הפחם והפלדה האירופית (קודמתו של האיחוד האירופי). בעלת הברית העיקרית שלה מאז 1945 היא גרמניה. כחברה מרכזית באו"ם, צרפת מאיישת את אחד המושבים הקבועים במועצת הביטחון של האומות המאוחדות, והיא חברה ברוב הסוכנויות המיוחדות של הארגון.
צרפת היא גם חברה מייסדת של איחוד מדינות הים התיכון ולה פרנקופוני, וממלאת תפקיד מפתח, הן בעניינים אזוריים והן ברמה הבינלאומית.
יחסים עם המעצמות > ארצות הברית

היחסים הבילטרליים בין ארצות הברית לצרפת מתקיימים מאז 1776. אז צרפת הייתה בעלת הברית הראשונה של ארצות הברית. יחסים אלה ידעו עליות ומורדות, אך נשארו בדרך כלל טובים.
עם התמוטטותה הפתאומית של צרפת באביב 1940 והקמת צרפת של וישי, חששה ארצות הברית כי הגרמנים יוכלו להשתלט על הצי הצרפתי הגדול ולנצל את המושבות הצרפתיות מחוץ לצרפת ולכן שמרה על יחסים עם צרפת של וישי. בסוף 1942, ארצות הברית ניתקה את יחסיה עם צרפת של וישי לאחר שגרמניה השתלטה על שטחים אשר בשליטת וישי, וממשלת וישי הפכה לממשלת בובות נאצית בפועל.
היחסים בין הנשיא רוזוולט לבין מנהיג צרפת החופשית, שארל דה גול, היו מתוחים, עקב סירובו של דה גול להשתתף בפלישה לנורמנדי ב-יוני 1944. אחרי הפלישה המוצלחת לנורמנדי, האמריקאים ידעו כי זה רק עניין של זמן עד שגרמניה הנאצית תאבד את צרפת כולה ודווייט אייזנהאואר נתן את מילתו לצרפתים כי פריז תשוחרר בידי הצבא הצרפתי של דה גול וכי לאמריקאים אין כל עניין בה.
במרץ 2003, התנגדה צרפת יחד עם גרמניה, סין ורוסיה להצעה באו"ם אשר תסמיך פלישה אמריקאית לעיראק שהחלה את מלחמת עיראק. במהלך המלחמה, שר החוץ הצרפתי דומיניק דה וילפן היה מבקר בולט של מדיניותו של הנשיא ג'ורג' בוש בעיראק.
ניסיונות פומביים בארצות הברית להחרים סחורות צרפתיות כנקמה על "העוינות" הצרפתית כלפי ארצות הברית התגלו בסופו של דבר, כחסרי השפעה. זעזוע הדעה האמריקאי כלפי צרפת במהלך ההיערכות לפלישה לעיראק נבע בעיקר מכך שצרפת החליטה שלא להשתתף במלחמה. עם התקדמות המלחמה בעיראק, החלו היחסים בין שתי האומות להשתפר.
בספטמבר 2021 החזירה צרפת לראשונה את שגרירה מארצות הברית לראשונה מאז 1778, לאחר שארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה חתמו על ברית צבאית והסכם שיספק לאוסטרלים צוללות גרעיניות.
יחסים עם המעצמות > הממלכה המאוחדת

יחסים בין שתי הארצות החלו עוד לפני פלישתו של יוליוס קיסר לגאליה, כאשר שתי הטריטוריות אוכלסו בשבטי קלטים, אשר הקשרים ביניהם היו רופפים, אך הם נלחמו ברומאים כאויב משותף. מערכת היחסים המשיכה כאשר שתי הארצות נשלטו על ידי האימפריה הרומית והן היו פרובינקיות רומיות.
היחסים בין שתי המדינות בשנים האחרונות הם לבביים ומתאפיינים בשיתוף פעולה, בצל חששות שקיימים בשני הצדדים על רקע חילוקי דעות היסטוריים ואי הסכמות בין מנהיגי שתי המדינות שהתעוררו בשנים האחרונות, נשיא צרפת ז'אק שיראק וראש ממשלת בריטניה טוני בלייר. הסופר הצרפתי ז'וזה אלן פרלון (Jose-Alain Fralon) הגדיר את היחסים בין שתי המדינות על ידי כך שתיאר את הבריטים כ"אויבינו האהובים ביותר". טוני בלייר זוכה ליחס של פרנקופיל בתקשורת הצרפתית ונשיא צרפת לשעבר, ניקולא סרקוזי היה ידוע בשאיפתו להפוך את ההסכמה הלבבית (Entente Cordiale) ל"הסכמה הידידותית" (Entente amicale).
היחסים בין שתי המדינות השפיעו רבות על ההיסטוריה של שתיהן במשך מאות שנים. מספרם של הצרפתים החיים בממלכה המאוחדת מוערך בכ-350,000 איש ומספרם של הבריטים החיים בצרפת מוערך בכ-400,000 איש.
כאשר התפטר שארל דה גול ב-1969, החל ממשל חדש בראשותו של ז'ורז' פומפידו להתוות דרך למערכת יחסים ידידותית יותר כלפי בריטניה. פומפידו חש שהמשבר הכלכלי שהתחולל באירופה בשנות השבעים מצריך את הצטרפותה של בריטניה וקידם בברכה את כניסתה של בריטניה לשוק ב-1973.
יחסיהן של שתי המדינות חזרו להיות מתוחים בתקופה שלפני מלחמת עיראק ב-2003. בריטניה ובעלת בריתה, ארצות הברית, דגלו בהחלטיות בשימוש בכוח כדי למגר את שלטונו של סדאם חוסיין, בעוד שצרפת, יחד עם סין, רוסיה ומדינות נוספות, התנגדה בחריפות לפעולה שכזו, והגיעו הדברים לידי כך שנשיא צרפת, ז'אק שיראק איים להטיל וטו על כל הצעת החלטה שתוגש למועצת הביטחון של האו"ם. בכל אופן, למרות חילוקי דעות אלה, שיראק וראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, שמרו על מערכת יחסים חמה ביניהם במהלך תקופות כהונותיהם, גם לאחר שהחלה מלחמת עיראק. שתי המדינות עמדו על חשיבותה ההיסטורית של ההסכמה הלבבית ועל התפקיד שלה במהלך המאה ה-20.
יחסים עם המעצמות > רוסיה

בשנת 1902 כרתה יפן ברית צבאית עם הממלכה המאוחדת, שכונתה הברית האנגלו-יפנית. בתגובה, רוסיה פעלה עם צרפת להתנער מההסכמים להפחתת הכוחות הצבאיים במנצ'וריה. ב-16 במרץ 1902 נחתם הסכם הדדי בין צרפת לרוסיה. מאוחר יותר נלחמה יפן ברוסיה במלחמת רוסיה–יפן, ואילו צרפת נשארה נייטרלית בסכסוך הזה.
בשנים 1908–1909, במהלך משבר בוסניה, סירבה צרפת לתמוך ברוסיה נגד אוסטריה וגרמניה. העדר העניין הצרפתי בתמיכה ברוסיה בתקופת משבר בוסניה היה נקודת השפל ביחסים בין צרפת לרוסיה. זאת נוסף על ניקולאי השני, קיסר רוסיה, שלא עשה כל מאמץ להסתיר את סלידתו מחוסר התמיכה ממי שהייתה אמורה להיות בעלת הברית מספר אחת שלו. ניקולאי התייחס ברצינות לביטול הברית עם צרפת. קישור נוסף בין צרפת ורוסיה היה אינטרס כלכלי משותף. רוסיה ביקשה תיעוש, אך חסר היה לה את ההון לעשות זאת בעוד הצרפתים היו מוכנים להלוות את הכסף הדרוש למימון התיעוש של רוסיה. ב-1913 השקיעו המשקיעים הצרפתים 12 מיליארד פרנק צרפתי בנכסים רוסיים והפכו את הצרפתים למשקיעים הגדולים ביותר באימפריה הרוסית. התיעוש של האימפריה הרוסית היה בחלקו תוצאה של זרם עצום של הון צרפתי לאימפריה.
היחסים הבילטרליים של צרפת עם ברית המועצות חוו עליות וירידות דרמטיות עקב פלישת הצבא האדום לצ'כוסלובקיה וברית צרפת עם נאט"ו. מנהיג ברית המועצות לשעבר, מיכאיל גורבצ'וב, ביקר בצרפת באוקטובר 1985 כדי לאחות את הקרעים ביחסי ארצו עם צרפת. אף על פי כן, נמשכה פעילותה הבילטרלית של צרפת עם נאט"ו, דבר שהחריף את היחסים בין צרפת לברית המועצות.
לאחר נפילת מסך הברזל, היחסים הבילטרליים בין צרפת לרוסיה היו חמים תחילה. ב-7 בפברואר 1992 חתמה צרפת על הסכם דו-צדדי, בהכרת רוסיה כיורשת ברית המועצות. כפי שתואר על ידי משרד החוץ הצרפתי, היחסים הבילטרליים בין צרפת לרוסיה חזקים עד עצם היום הזה.
במלחמת גאורגיה–רוסיה ב-2008 לא התעקש ניקולא סרקוזי על שלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה. יתר על כן, לא היו מחאות צרפתיות כאשר רוסיה לא צייתה לעסקתו של סרקוזי לסגת מגאורגיה ולהכיר בריבונותה.
יחסים עם מדינות אחרות > גרמניה

יחסי גרמניה-צרפת הם מערכת יחסים מורכבת בין הממשלות והעמים של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ושל הרפובליקה הצרפתית.
מוצאן של צרפת ושל גרמניה הוא מהאימפריה הפרנקית שהוקמה בשנת 481 לספירה. עם מותו של לואי החסיד מלך האימפריה הפרנקית ב-840 לספירה, תבע בנו הבכור, לותאר הראשון, בעלות על קיסרות אביו ותמך בהמלכתו של אחיינו פפין השני(אנ') כמלך אקוויטניה. לאחר שאחיו של לותאר, שארל הקירח ולודוויג הגרמני הביסו אותו בקרב על פונטני בשנת 841 וחתמו על שבועת שטרסבורג (842), הסכים לותאר למשא ומתן.
כך נחתם חוזה ורדן שהפך את האימפריה הפרנקית לשלוש ממלכות: פרנקיה המערבית ששוכנת כיום בשטחי צרפת, פרנקיה המזרחית ששוכנת כיום בשטחי גרמניה ופרנקיה התיכונה ששכנה בשטחי שתי המדינות ובשטח שכיום נמצא בשליטת איטליה.
פרנקיה התיכונה שקעה במהירות ותוך כ-50 שנים חולק שטחה בין פרנקיה המזרחית לפרנקיה המערבית ושתי המדינות שלטו ללא עוררין על שטח רב במערב אירופה. שיטת המשטר פיאודליזם התפתחה במדינות אלו ושתי המדינות התנהלו באותה הדרך. עם זאת, בשתי המדינות התפתחו שתי תרבויות שונות לחלוטין. השלטון הצרפתי היה מונרכיה אבסולוטית שניהלה שלטון עוצמתי, והחלוקה המנהלית של צרפת הייתה למחוזות. לעומת זאת, בגרמניה השלטון המרכזי שקע ככל שעבר הזמן והיא חולקה לממלכות קטנות שנשלטו על ידי האימפריה הרומית הקדושה כפדרציה רופפת.
המהפכה הצרפתית הובילה לגל לאומני בצרפת ועקב כך ניסתה המדינה לתבוע שטחים נוספים מפרוסיה. הנהגת צרפת חששה מפרוסיה עקב התחזקותה המהירה באותו זמן.
היחסים בין צרפת לפרוסיה היו תמיד עוינים ושתי המדינות נלחמו אחת כנגד השנייה במלחמת שבע השנים ובמלחמת צרפת–פרוסיה. התקופה הנוראה ביותר ביחסים בין שתי המדינות הייתה תחילת המאה ה-20, כאשר שתי המדינות נלחמו במלחמת העולם הראשונה, עקב סיפוח אלזס ולורן לגרמניה. גרמניה הובסה במלחמת העולם הראשונה ורפובליקת ויימאר הוקמה לאחריה. בהסכמי השלום של 1919 נקמו הצרפתים בגרמנים, וגרמניה הפסידה את כל מושבותיה מעבר לים, החזירה את אלזס-לורן לצרפת והתחייבה למסור שטחים רבים במזרח המדינה לפולין. צרפת נלחמה נגד גרמניה גם במלחמת העולם השנייה, כשהיא מובסת ונכבשת על ידי גרמניה הנאצית. לאחר תקופת הרייך השלישי צרפת וגרמניה חידשו את יחסיהן בניסיון להימנע מאסונות נוספים ומלחמות נוספות.
כיום מאופיינים יחסי גרמניה-צרפת בקרבה עקב היותן מדינות מרכזיות בגוש האירופי וחלק בלתי נפרד מהנהגתו.
יחסים עם מדינות אחרות > ישראל

בחורף 1939–1940 יזם ד"ר נחום גולדמן הקמת גדוד יהודי שיפעל במסגרת צבא צרפת. הוא נשא ונתן בנושא זה עם השר ז'ורז' מנדל, ועם ראש הממשלה ושר הביטחון אדואר דאלאדיה, והממשלה נתנה הסכמתה, אלא שתבוסת צרפת לגרמניה הביאה לגניזת היוזמה.
הקשר המשמעותי הראשון בין הנהגת היישוב היהודי לבין צרפת התרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1940–1944, כשצרפת הייתה כבושה בידי גרמניה. דוד בן-גוריון, מנהיג התנועה הציונית, הביע את הערכתו לשארל דה גול, מנהיג תנועת צרפת החופשית, והביע בפניו את תקוותו שצרפת תפעל לקידום השאיפות המדיניות של העם היהודי בארץ ישראל. במקביל, נציגים של 'צרפת החופשית' ביקרו ביישוב היהודי ונחשפו למפעל הציוני. במרס 1941 העלתה הסוכנות תוכנית להקמת 'בריגאדה יהודית ארץ-ישראלית', שאמורה הייתה להיות מורכבת משישה גדודים ובהם כ-2,500 לוחמים, שתשרת במסגרת כוחות 'צרפת החופשית'. התוכנית נפלה בשל התנגדותו של הגנרל ז'ורז' קאטרו, מפקד כוחות 'צרפת החופשית' במזרח-התיכון. קאטרו חשש מקשיים שיעורר הדבר עם הבריטים, וכן שהדבר ינוצל תעמולתית על ידי ממשלת וישי, שתציג את דה-גול כ'מכור ליהודים'.
ביטוי אחר לקשר הייתה התקנת תחנת רדיו חשאית בביתו של דוד הכהן בחיפה, אשר שידרה שידורי תעמולה לכוחות ממשלת וישי בסוריה ובלבנון, טרם המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. התחנה, שכונתה 'רדיו לבאנט צרפת החופשית', הופעלה על ידי אנשי ההגנה, והשידורים נעשו על ידי קצינים צרפתיים מכוחות צרפת החופשית.
בתחילת שנת 1954 הודח מתפקידו שליט סוריה, אדיב שישקלי, שנטה להפעיל מדיניות פרו-צרפתית ובנובמבר אותה שנה נפתח מרד נגד השלטון הצרפתי באלג'יריה. תגובת הנגד הצרפתית כלפי המורדים האלג'יריים הובילה את צרפת לעימות דיפלומטי עם העולם הערבי בכללותו. בשנת 1955 סבר שר הפנים של צרפת, מוריס בורז'ס-מונורי, שמקור הצרות באלג'יריה הוא בגמאל עבד אל נאצר והחל ליזום קשר עם ישראל. במאי 1955 שיגר דוד בן-גוריון את שמעון פרס ששימש כמנכ"ל משרד הביטחון אל פייר קניג, שר ההגנה באותה תקופה. ופייר קניג שהיה ידוע כאוהד ישראל, שקיבל אותו בלבביות, הורה לפתוח את מחסני החירום של צרפת ולספק לישראל את מבוקשה: טנקים, מטוסים, תותחים וציוד מכ"ם. לאחר פרסום דבר עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית בספטמבר 1955 התהדק הקשר.
אף על פי שמשרד החוץ הצרפתי(אנ') התנגד לבקשת ישראל לנשק, הן בשל תמיכתו המסורתית בערבים והן מתוקף ההצהרה המשולשת שצרפת הייתה שותפה לה, משרד ההגנה הצרפתי החליט להיענות לבקשה החוזרת של ישראל לברית צבאית ובשלהי 1955 נחתמו עסקאות הנשק הראשונות. משרד החוץ הביע את התנגדותו הרבה להידוק הקשרים הצבאיים עם ישראל והזהיר את ראשי המדינה שברית עם ישראל תגרום לאובדן מעמדה של צרפת בעולם הערבי. אולם בפברואר 1956, שר החוץ הצרפתי, קריסטיאן פינו, הצטרף למחויבות והאמפתיה הגדלה של הממשל כלפי ישראל וסיים באופן רשמי את אמברגו הנשק משנת 1950. פינו היה נתון בין לחץ דעת הקהל שהייתה אוהדת לסיוע לישראל, לבין עמדת עוזריו במשרד החוץ שהתנגדו לכך שצרפת תהיה הגורם היחיד שיסייע לישראל, ובכך ידחוף את מדינות ערב להשפעה של ברית המועצות.
בנובמבר 2011, הכריז סרקוזי כי הוא "הנשיא הצרפתי הכי פרו ישראלי"
סרקוזי ביקר בישראל בשנת 2008 וכך עשה גם יורשו, הנשיא פרנסואה הולנד, ב-2013.
בינואר 2016 הניע משרד החוץ הצרפתי את יוזמת השלום הצרפתית, שמטרתה כינוס ועידת שלום בינלאומית בפריז שתניע מחדש את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
ב-16 ביולי 2017 טס ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור רשמי בצרפת, לרגל 75 שנה לגירוש יהודי צרפת במלחמת העולם השנייה. נתניהו התקבל בחום על ידי נשיא צרפת עמנואל מקרון
יוני זיכהולץ

| --- | --- |

יוני זיכהולץ
 לידה:  14 בדצמבר 1976 (בן 48) נווה שאנן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוני זיכהולץ, עידית נוידרפר ועודד סמו בהצגה "מחזה חלום", תיאטרון "המעבדה", 2003

יוני זיכהולץ (נולד ב-14 בדצמבר 1976) הוא במאי, תסריטאי, מחזאי, שחקן, מפיק ופזמונאי ישראלי.