stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עץ הכסף
הערות שוליים

1 2  Glahn, Richard von (20 באפריל 2004). The Sinister Way: The Divine and the Demonic in Chinese Religious Culture - Richard Von Glahn - Google Books. ISBN 9780520928770. ארכיון מ-2023-03-04. נבדק ב-2013-08-11. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  "Money Tree in the Eastern Han Dynasty - China culture". History.cultural-china.com. 1927-11-12. אורכב מ-המקור ב-2012-02-19. נבדק ב-2013-08-11.
1 2  "Money Tree" (PDF). Dia.org. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-02-22. נבדק ב-2013-08-11.
↑  Lobb, Fred (2009-03-26). "Chinese Folktales: "The White-Nosed Cat" and Other Tales From the Chinese-Speaking World: Ghost Stories From Ancient China - Series One". Chinesefolktales.blogspot.com. ארכיון מ-2012-02-23. נבדק ב-2013-08-11.
↑  Ben van Wijnen (2013-02-10). "Chinese New Year". Malaysiasite.nl. ארכיון מ-2013-09-27. נבדק ב-2013-08-11.
פיוז'ן (בישול)

שילוב של המטבח היפני והווייטנאמי: סלמון מעושן עטוף בנייר אורז, בתוספת אבוקדו, מלפפון ומקלות סרטן (אנ')
שווארמה וסלט ירקות מההמטבח המזרח-תיכוני עם צ'יפס מהמטבח האירופאי
פיוז'ן (באנגלית: Fusion; היתוך, מיזוג) הוא סגנון בישול שפותח בעשורים האחרונים, מתוך הכרה ורצון לחדור לתרבויות ומטבחים שונים דרך המזון. הסגנון מבוסס על שילוב בין טכניקות בישול, חומרי גלם, ותרבויות אוכל מגוונות, יוצר מנות חדשניות שלא היו קיימות קודם לכן. הוא מאפיין את עידן הגלובליזציה במטבח, שבו הגבולות בין המטבחים הולכים ונמוגים, ומאפשרים שילובי טעמים.
המונח "פיוז'ן" מתייחס ל"היתוך" או "מיזוג", והוא מציין את התהליך שבו מתבצע השילוב בין המרכיבים והטכניקות ממטבחים שונים. ההתפתחות הטכנולוגית של המאה ה-20, לרבות שיפורים בשינוע מוצרי מזון, הפכה את העולם לכפר גלובלי גם בתחום המזון. מוצרים שפעם היו נחשבים לאקזוטיים ונדירים הפכו נגישים יותר, ובכך אפשרו את התפתחותו של סגנון הפיוז'ן.
הפיוז'ן הוא תוצאה של התמזגות תרבויות ומגוון הקולינרי. ערים גדולות עם קהילות מהגרים רבות, כמו ניו יורק, לונדון, ומלבורן, הפכו למוקדים של בישול פיוז'ן, המתבסס על המגוון התרבותי כמקור השראה.
בישראל, כמדינת מהגרים, מטבח הפיוז'ן הוא עירוב טעמים מהמטבח המזרח-תיכוני ומטבחים אירופאיים. מאכלי רחוב כמו שניצל או סטייק בפיתה, ושווארמה עם חומוס וצ'יפס, הם דוגמאות לשילובים כאלו.
ראו גם

קליפורניה רול
הערות שוליים

↑  Mahira Rivers, Turns Out Now Is the Golden Era for Fusion Cuisine, Resy | Right This Way, ‏2021-09-08 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פייר (מחוז בהונגריה)

פייר (בהונגרית: Fejér) הוא מחוז במרכז טרנסדנוביה שבהונגריה. מצפון הוא גובל במחוז קומארום-אסטרגום, במזרחו זורם הדנובה ומפרידו ממחוזות פשט ובאץ'-קישקון, מדרום הוא גובל במחוז טולנה ובמערב במחוזות שומוג' ווספרם. בירת המחוז היא סקשפהרוואר.
מחוז פייר ההיסטורית (בלטינית: comitatus Albensis בגרמנית: Weißenburg) נוסד עוד בתקופת ממלכת הונגריה וגבולותיו נשארו כמעט ללא שינוי עד ימינו. בתקופת הכיבוש העות'מאני מ-1543 ועד 1648, רבים מיישובי המחוז ננטשו ואוכלוסייתו הצטמצמה.  במרוצת המאה ה-17, יושבו מחדש השטחים שננטשו, ובנוסף למתיישבים ההונגרים, הגיעו למחוז גם מתיישבים גרמנים וסלובקים. במחוז 17 ערים ובסך הכל 108 יישובים.
המחוז מגוון בנופו. בדרום הוא מישורי ומהווה המשך למישור ההונגרי הגדול.  בחלקים אחרים הנוף הוא הררי - בין היתר נכללים בהם הרכסים המזרחיים של הרי הבאקון (Bakony). אגם ולנצה (Velence) שבתחום המחוז, הוא אתר נופש פופולרי מאוד בהונגריה.
פרואקטיביות

בהתנהגות ארגונית, פרואקטיביות או התנהגות פרואקטיבית של אדם מתייחסת להתנהגות שהוא יוזם, ושמובילה אותו לשינוי במצבים שונים בחיים, למשל במקום העבודה.
פרואקטיביות כוללת פעולות הכנה למצבים עתידיים, להבדיל מתגובה למצב קיים. משמעות הפרואקטיביות היא השתלטות על מצב ויוזמה, ולא רק הסתגלות למצב נתון והמתנה לדברים שיקרו. המונח ההפוך במשמעותו הוא ריאקטיביות: תגובה למצב.
במקום העבודה, התנהגות פרו אקטיבית מובילה לכך שאין צורך לבקש מהעובדים הפרואקטיביים לפעול מאחר שהם פועלים עוד בטרם שנתבקשו. כמו כן אין צורך לתת להם הוראות מפורטות יתר על המידה על מנת שיפעלו.
התנהגות פרואקטיבית יכולה להיות משולבת בתכונות נוספות שיבואו לידי ביטוי ומיומנויות נחוצות בעבודה, למשל מילוי הדרישות הרצויות בתפקיד מסוים, התאמה אדפטיבית לתפקיד, הצלחה בהתמודדות עם שינויים בארגון ותמיכה בשינויים שיוזמים עובדים אחרים בארגון. תכונת ההתאמה האדפטיבית לביצוע התפקיד יכולה לסייע בהכלת השינוי, בעוד שהפרואקטיביות של אדם תעודד אותו גם לבצע שינויים.
פרואקטיביות אינה מוגבלת רק להתנהגויות של אנשים בעת ביצוע תפקידים. עובדים יכולים להיות פרואקטיביים במסגרת הגדרות תפקיד שנקבעו להם מראש, למשל על ידי שינוי האופן בו הם מבצעים משימות עיקריות במסגרת התפקיד כדי להיות יעילים יותר. באופן דומה, התנהגויות המתויגות תחת אזרחות ארגונית (OCB) ניתנות לביצוע באופן פרואקטיבי או פסיבי. לדוגמה, התנהגות ארגונית של זולתנות (אלטרואיזם) יכולה להיות פרואקטיבית באופייה (למשל להציע לעמיתיהם לעבודה עזרה באופן יזום לפני שיפנו אליהם בבקשת עזרה). המטרה היא לזהות ולבחון הזדמנויות בפעולה כדי לטפל ולמנוע בעיות ואיומים פוטנציאליים. פרואקטיביות יכולה להתבטא אצל בעלי התכונות: ראייה חיובית לחיים, אנרגטיות, אינטליגנציה, ביטחון עצמי, יכולת התמודדות עם אתגרים ועוד.
היסטוריה

בשנות ה-30 השימוש במונח פרואקטיביות היה מוגבל לתחום של פסיכולוגיה ניסיונית, ולשימוש במונח הייתה משמעות אחרת מזו שיש לו כיום. המילון האנגלי של אוקספורד נותן את הקרדיט לפול ויטלי וג'רלד בלנקפורט, בציטוט ממאמר של שניהם משנת 1933 הדן בעכבות פרואקטיביות, ומכנה אותן כ"ליקוי או פיגור בלמידה או בזיכרון של החומרים הנלמדים בעקבות השפעות שנשארות פעילות ממצבים שקדמו לעת בה התרחשה הלמידה".
במשמעות נוספת של הביטוי פרואקטיביות, השתמש ויקטור פרנקל, נוירופסיכיאטר אוסטרי, בספרו "האדם מחפש משמעות", המתאר התמודדות של אנשים שונים במחנות הריכוז. בספרו הדגיש באמצעות המונח את חשיבות האומץ, ההתמדה, האחריות האישית והמודעות לקיום הבחירה שאינה מוכתבת על ידי ההקשר המצבי ובכך הרחיב את תודעת הציבור לביטוי והביא לשימוש נרחב יותר בו.
המונח "פרואקטיביות" זכה לפרסום הרב ביותר בעקבות עבודתו של סטיבן קובי, שכתב את רב-המכר "שבעת ההרגלים של אנשים אפקטיביים". הראשון מבין ההרגלים הללו הוא פרואקטיביות.
בספר מציג קובי גישה הוליסטית משולבת שבמרכזה עקרונות שונים לפתרון בעיות אישיות ומקצועיות. תוך שימוש בדוגמאות שונות המחבר מתאר עקרונות שונים שלפי טענתו מעניקים לנו ביטחון שיאפשר לנו להתמודד עם שינויים ולהסתגל למצבים הבאים בעקבותיהם, למשל: הגינות, יושר אישי, כבוד אנושי ועוד.
על פי קובי, התנהגות פרואקטיבית מובילה לשינוי, שאותה יוזם האדם במצבים שונים במקום העבודה. אדם פרואקטיבי משתמש בכישורים כמו אומץ, התמדה, אחריות אישית ותושיה ומבצע בחירות בחייו שלא מוכתבות מגורמים חיצוניים.
היסטוריה > מודל לפיתוח פרואקטיביות על פי סטיבן קובי

המודל משתמש בסכמה של מעגלי דאגה והשפעה:
היסטוריה > מודל לפיתוח פרואקטיביות על פי סטיבן קובי > מעגל הדאגה

תחומי הדאגה של האדם: בעיות בריאותיות, קשיים אצל בני משפחה קרובים, קשיים תעסוקתיים, התמודדויות ברמה העולמית/מדינית ועוד. חלק מגורמים אלו הם גורמים שאנו חסרי שליטה לגביהם ויכולתנו להשפיע פחותה עד לא-קיימת.
היסטוריה > מודל לפיתוח פרואקטיביות על פי סטיבן קובי > מעגל השפעה

גורמים שלגביהם אנו בעלי יכולת לעשות משהו כדי להשפיע.
על פי מודל המעגלים לעידוד פרואקטיביות, אפשרי לזהות את רמת הפרואקטיביות של אדם כאשר מגדירים באיזה משני המעגלים הוא ממקד את עיקר משאביו (זמן, אנרגיה ועוד).
אנשים פרואקטיביים ממקדים את מאמציהם במעגל ההשפעה ולא במעגל הדאגה, ועל ידי כך האנרגיה החיובית שלהם מסייעת בהרחבה של מעגל ההשפעה. לעומת זאת, אנשים ריאקטיביים ממקדים את מאמציהם במעגל הדאגה מה שגורם להתמקדות בחולשותיהם ובחולשות של הסובבים אותם ולמתן דגש רב לבעיות ולנסיבות שלגביהן אין להם שליטה. התמקדות זו יכולה להביא להטחת האשמות שאינן מקדמות שינוי במצב והגברת תחושת הסבל והקורבנות. כתוצאה מכך יכולה להיווצר אנרגיה שלילית והזנחת תחומים בהם כן יכולה להיות יכולת השפעה.
ראו גם

ארגון (פעולה)
הכללה (למידה)
הסקת מסקנות
הערות שוליים

↑  Adam M. Grant, Susan J. Ashford, The dynamics of proactivity at work, Research in Organizational Behavior 28, 2008-01-01, עמ' 3–34 doi: 10.1016/j.riob.2008.04.002
↑  Definition of PROACTIVE, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  Help, Oxford English Dictionary (באנגלית)
↑  APA PsycNet, psycnet.apa.org (באנגלית)
↑  Randy M. Page, Tana S. Page, Fostering Emotional Well-being in the Classroom, Jones & Bartlett Learning, 2003, ISBN 978-0-7637-0055-3. (באנגלית)
↑  סטימצקי - שבעת ההרגלים של אנשים אפקטיביים, באתר סטימצקי
↑  מהי פרואקטיביות ומדוע היא חשוב בשוק העבודה?, באתר מפתח - מרכזי הכוון תעסוקתי, ‏2019-09-01
פייבוש טבצ'ניק

פייבוש טבצ'ניק (2 בינואר 1897 – 14 במרץ 1991) היה מראשוני המתיישבים בעפולה. כיהן פעמיים כראש המועצה המקומית של עפולה.
ביוגרפיה

פייבוש טבצ'ניק נולד בעיירה וילקי שליד העיר קובנה בליטא בשנת 1897. היה תלמיד ישיבה ועלה לארץ ישראל בשנת 1925. עם עלייתו התיישב בעפולה שזה אך נוסדה, בנה בה בית מגורים לעצמו, נטע פרדס אשכוליות ועסק במסחר. בשנת 1926 פתח בית מסחר לממכר מוצרי מזון, משקאות, כלי מטבח וסיגריות. יחד עם זאת היה פעיל בענייני ציבור.
בחודש מרץ 1930 נבחר לראש המועצה המקומית של עפולה וכיהן בתפקיד זה עד לסוף שנת 1931. לאחר הפסקה של שנתיים ורבע, בהן כיהנו בתפקיד ראש המועצה מאיר שפירא ואחריו אפרים מזרחי, חזר טבצ'ניק בחודש מרץ 1933 לכהן כראש המועצה. הפעם היה זה לתקופה של קרוב לשש שנים, עד לראשית שנת 1939. לאחר פרישתו מן התפקיד חזר לנהל במשך שנים את בית המסחר שלו ובראשית שנות החמישים עזב את עפולה ועבר להתגורר בירושלים.
פייבוש ט'בצ'ניק נפטר בירושלים בשנת 1991 והוא בן תשעים וארבע.
פעילותו כראש המועצה המקומית

תקופת כהונתו הראשונה של פייבוש טבצ'ניק, בשנים 1930 – 1931, הייתה במהלך השפל הגדול, שהיה משבר כלכלי כלל עולמי, שהתחיל בארצות הברית בשנת 1929 והשפיע על כלכלת שאר העולם ועל ארץ ישראל בכלל זה. יחד עם זאת הייתה זאת ראשיתה של תקופת העלייה החמישית, שהביאה לארץ מספר עולים גדול, שחלקם התיישבו בעפולה ופייבוש טבצ'ניק פעל לקליטתם. בתקופת כהונתו השנייה בשנים 1933 – 1939 התיישבו בעפולה עולים רבים. תוך שנתיים, מ-1934 ועד 1936, הוכפלה אוכלוסיית היישוב. ביישוב לא שרר חוסר עבודה והיו בו מקומות תעסוקה רבים. קצב בניית הבתים בעפולה הוגבר, בוצעו עבודות סלילת כבישים בהיקף נרחב והושלמה בנייתה של טחנת קמח "העמק". הוועדה לבניין ערים של עפולה, אשר הוקמה בשנת 1929 ושכנה בנצרת, עברה בשנת 1937 לעפולה.
לקריאה נוספת

עיר יזרעאל – עפולה בת כ"ה. הוצאת המועצה המקומית עפולה, 1950.
שבתאי גל-און, עפולה לגבורות – 80 שנה לעיר יזרעאל, בהוצאת עיריית עפולה, 2005.
פיטר או'טול

| --- | --- |

או'טול ב"לורנס איש ערב" (1962)
 לידה:  2 באוגוסט 1932 קונמארה, אירלנד
 פטירה:  14 בדצמבר 2013 (בגיל 81) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  Peter Seamus Lorcan O’Toole 
 מדינה:  אירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1955) 
 בן או בת זוג:  שאן פיליפס (דצמבר 1959–14 באוגוסט 1979) 
 צאצאים:  קייט או'טול, לורקאן או'טול 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשם כבוד (2003)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (1972)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1968)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (1969)  פרס דוד דה דונטלו לשחקן זר (1970)  פרס דוד דה דונטלו לשחקן המשנה הטוב ביותר (1988)  פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר (1980)  פרס גלובוס הזהב (1963)  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (1963)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי (1969)  פרס דוד דה דונטלו לשחקן זר (1964)  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (1962)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי (1969)  פרס דוד דה דונטלו לשחקן זר (1967)  פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה - שחקן (1962)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1964)  פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה - שחקן (1962)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (1999) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר שיימוס או'טול (באנגלית: Peter Seamus O'Toole;‏ 2 באוגוסט 1932 – 14 בדצמבר 2013) היה שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי ממוצא אירי. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והתחיל את דרכו כשחקן תיאטרון. או'טול זכה להכרה כשחקן שייקספירי בזמן שעבד בחברת התיאטרון בריסטול אולד ויק ובתיאטרון רויאל קורט הנמצא ברובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי הידוע בשל תרומתו לתיאטרון המודרני.
ב-1959 הופיע לראשונה בווסט אנד בהצגה "הארוך, הקצר והגבוה", ושיחק את הנסיך המלט בהפקה הראשונה של המחזה "המלט" בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1963. הופעת הבכורה של או'טול בסרט קולנוע הייתה ב-1959, אך הופעתו ב"לורנס איש ערב” ב-1962 זיכתה אותו בהכרה בינלאומית על תפקידו של תומאס אדוארד לורנס, עליו, קיבל או'טול את המועמדות הראשונה שלו לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר. אוט'ול היה מועמד לפרס זה שבע פעמים נוספות ומחזיק בשיא המועמודיות לפרס האוסקר ללא זכייה.
ב-2002 הוענק לאו'טול פרס אוסקר לשם כבוד של האקדמיה על הישגיו בקריירה. בנוסף הוא זכה בארבעה פרסי גלובוס הזהב, בפרס BAFTA לשחקן הבריטי הטוב ביותר ולפרס אמי לבידור בפריים טיים.
ביוגרפיה

פיטר שיימוס או'טול נולד ב-2 באוגוסט 1932 לקונסטנס ג'יין אליוט, אחות סקוטית, ופטריק ג'וזף או'טול, שחקן כדורגל אירי לשעבר ומנהל הימורים.
רישומים ממשרד הרישום הכללי בלידס, מאשרים כי פיטר או'טול נולד בבית החולים האוניברסיטאי סנט ג'יימס ב-2 באוגוסט 1932. הייתה לו אחות גדולה בשם פטרישיה. פיטר ואחותו גדלו באמונתו הקתולית של אביהם.
עם צאתו מבית הספר, או'טול התקבל לעבודה כעיתונאי מתחיל וצלם בעיתון הערב יורקשייר, עד שנקרא לשרת בצי המלכותי. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בין השנים 1952–1954, לשם התקבל במלגה לאחר שנדחה על ידי בית הספר לדרמה של תיאטרון אבי בדבלין על ידי הבמאי ארנסת בליית', משום שלא ידע לדבר את השפה האירית. או'טול היה באותה הכיתה ביחד עם אלברט פיני, אלן בייטס ובריאן בדפורד.
חיים אישיים

ב-1959, או'טול התחתן עם השחקנית הוולשית שאן פיליפס, איתה נולדו לו שתי בנות: קייט ופטרישיה. הזוג התגרש בשנת 1979. ב-1983 לאו'טול ולחברתו הדוגמנית קארן בראון, נולד בן כשאו'טול היה בן חמישים.
למרות שאיבד את האמון בדת המאורגנת כנער, או'טול הביע רגשות חיוביים ביחס לחיי ישו. בראיון ל"ניו יורק טיימס הוא אמר: "אף אחד לא יכול לקחת את ישו ממני … אין ספק שהייתה דמות היסטורית בעלת חשיבות עצומה, עם רעיונות עצומים. כמו שלום". הוא כינה את עצמו "נוצרי בדימוס" שמעדיף "חינוך וקריאה ועובדות" על פני האמונה.
במהלך לימודיו בראשית שנות החמישים, או'טול פעל במחאה נגד מעורבות בריטניה במלחמת קוריאה. מאוחר יותר, בשנות השישים, הוא היה יריב פעיל למלחמת וייטנאם. הוא מילא תפקיד ביצירת הצורה הנוכחית של שירת העם הידועה "קריקפרגוס" אותה סיפר לדומיניק בהאן, שהעלה אותה בדפוס והקליטה באמצע שנות השישים.
או'טול שיחק רוגבי בילדותו בלידס ונשאר חובב ספורט מושבע במשך חייו. בנוסף הוא שיחק ואימן נבחרת קריקט.
בראיון לרדיו בשנת 2006 סיפר אוטול כי הוא מכיר את כל 154 הסונטות של שייקספיר. או'טול, שתיאר את עצמו כרומנטיקן, ראה את הסונטות של שייקספיר כאוסף מיטב השירים האנגלים, וקרא אותם מדי יום.
מוות

מחלה קשה כמעט שקיפדה את חייו של אוטול בסוף שנות השבעים. סרטן הקיבה שלו לא אובחן כראוי עקב צריכת אלכוהול מרובה. או'טול עבר ניתוח בשנת 1976 כדי להסיר את הלבלב וחלק גדול מהמעיים, מה שהביא להתפרצות סוכרת תלוית אינסולין. בשנת 1978 הוא כמעט מת מהפרעת דם. בסופו של דבר הוא התאושש וחזר לעבוד.
הוא נפטר ב-14 בדצמבר 2013 בבית החולים וולינגטון בסנט ג'ון ווד, לונדון, בגיל 81. הלווייתו נערכה בקרמטוריום גולדרס גרין בלונדון ב-21 בדצמבר 2013, שם נשרפה גופתו בארון קבורה. משפחתו הצהירה על כוונתם להגשים את משאלותיו ולקחת את אפרו למערב אירלנד.
ב-18 במאי 2014 הושק פרס חדש לזכרו של פיטר אוטול בבית הספר לתיאטרון בריסטול אולד ויק; זה כולל פרס שנתי המוענק לשני שחקנים צעירים מבית הספר, כולל חוזה מקצועי בתיאטרון בריסטול אולד ויק. הוצב לזכרו לוח זיכרון בסנט פול, כנסיית השחקנים בקובנט גרדן, לונדון.
רשימת סרטים > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | חטוף | Kidnapped | רובין מקגרגור |  |
| 1960 | התמימים והפראים | The Savage Innocents | חייל ראשון |  |
| 1962 | לורנס איש ערב | Lawrence Of Arabia | תומאס אדוארד לורנס |  |
| 1964 | בקט | Becket | המלך הנרי השני |  |
| 1965 | לורד ג'ים | Lord Jim | לורד ג'ים |  |
| 1965 | מה חדש, חתלתולה? | What's New Pussycat | מייקל ג'יימס |  |
| 1966 | כיצד לגנוב מיליון | How To Steal A Million | סיימון דרמוט |  |
| 1966 | התנ"ך | The Bible: In the Beginning | שלושת המלאכים |  |
| 1967 | ליל הגנרלים | The Night of the Generals | גנרל טאנץ | פרס דוד די דונטלו לשחקן הזר הטוב ביותר |
| 1967 | קזינו רויאל | Casino Royale | פיפר |  |
| 1968 | אריה בחורף | The Lion in Winter | הנרי השני |  |
| 1969 | היה שלום מר צ'יפס | Goodbye Mr. Chips | ארתור צ'יפינג |  |
| 1972 | תחת חורש חלב | Under Milk Wood | קפטן טום קאט |  |
| 1972 |  | The Ruling Class | ג'ק גרני, רוזן גרני |  |
| 1972 | איש למנשה | Man of La Mancha | דון קישוט |  |
| 1975 | רוזבאד | Rosebud | לאי מרטין |  |
| 1979 |  | Zulu Dawn | לורד צ'למספורד |  |
| 1979 | קליגולה | Caligula | טיבריוס |  |
| 1980 | הכפיל | The Stunt Man | אלי קרוס |  |
| 1982 | שנת חיי היפה ביותר | My Favorite Year | אלאן סוואן |  |
| 1984 | סופרגירל | Supergirl | זאלטר |  |
| 1986 | מועדון גן עדן | Club Paradise | אנתוני קלוידן הייז |  |
| 1987 | הקיסר האחרון | The Last Emperor | רג'ינלד ג'ונסטון |  |
| 1988 | המלון מת מצחוק | High Spirits | פיטר פלאנקט |  |
| 1990 |  | The Rainbow Thief | Prince Meleagre |  |
| 1990 | מפצח האגוזים | The Nutcracker Prince | פנטאלון | דיבוב |
| 1991 | המלך ראלף | King Ralph | סר סדריק צ'ארלס וילינגהם |  |
| 1992 | האגדה על רבקה | Rebecca's Daughters | לורד סארן |  |
| 1993 | המטבע השביעי | The Seventh Coin | אמיל סביר | קופרודוקציה ישראלית-אמריקאית |
| 1997 | סיפורי פיות | FairyTale: A True Story | ארתור קונאן דויל |  |
| 1998 |  | Phantoms | ד"ר טימותי פלייט |  |
| 2002 | גלובל הרסי | Global Hersey | לורד צ'ארלס פוקסלי |  |
| 2002 |  | The Final Curtain | ג'יי ג'יי קרטיס |  |
| 2003 | צעירים יפים ומבריקים | Bright Young Things | קולונל בלונט |  |
| 2004 | טרויה | Troy | פריאמוס |  |
| 2006 | ונוס | Venus | מוריס |  |
| 2007 |  רטטוי | Ratatouille | אנטון אגו | דיבוב |
| 2007 | אבק כוכבים | Stardust | מלך סטורמהולד |  |
| 2008 |  | Christmas Cottage | גלן ווסמן |  |
| 2008 |  | Dean Spanley |  |  |
| 2012 | לתפארת | For Greater Glory | כריסטובל מגלאנס חרה |  |
| 2012 |  | Eldorado | קריין |  |
רשימת סרטים > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | מצדה | Masada | פלביוס סילבה | מיני סדרה |
| 1983 | פיגמליון | Pygmalion | פרופסור הנרי היגינס |  |
| 1983 | סוונגלי | Svengali | אנטון בוסניאק | סרט טלוויזיה |
| 1984 | קים | Kim | לאמה | סרט טלוויזיה |
| 1996 | מסעות גוליבר | Gulliver's Travels | קיסר ליליפוט | סרט טלוויזיה |
| 1998 | השיבה הביתה | Coming Home | קולונל אדגר גארי לואיס | מיני-סדרה |
| 1999 | ז'אן ד'ארק | Joan of Arc | הבישוף קושון(אנ') | פרס אמי לשחקן משנה במיני סדרה או בסרט |
| 2003 |  | Hitler: The Rise Of Evil | הנשיא פאול פון הינדנבורג | סרט טלוויזיה |
| 2003 | אימפריום | Imperium: Augustus | אוגוסטוס |  |
| 2005 | קזנובה | Casanova | קזנובה המבוגר |  |
| 2007 | שושלת טיודור | The Tudors | האפיפיור פאולוס השלישי |  |
| 2009 |  | Iron Road | ליונל רליק | מיני-סדרה |
פיוטה

| פיוטה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: צבריים
סוג:: Lophophora
מין:: פיוטה
שם מדעי
 Lophophora williamsii ‏קולטר, 1894
פיוטה (שם מדעי: Lophophora williamsii) הוא מין קקטוס שגדל באמריקה, וממנו מופק הסם והאלקלואיד ההלוצינוגני מסקלין. מכונה גם "פטריית השטן", "מזון האלים", "המורה של העוצמה" או "הפטרייה הקדושה".
מוכרים כעשרה סוגים עם ריכוזי אלקלואידים שונים.
הפיוטה שימש שבטים שונים כצמח קדוש, שראו בו כמאפשר חיבור, תקשור וקבלת מסרים מעולם הרוחות. השבטים השתמשו בו כמעין מדריך בתחומים שונים, החל מרפואה ועד לזמני זריעה, נישואין וטקסי התבגרות למיניהם.
הפיוטה היא קקטוס נטול קוצים ועליה ציציות שיער בצבע לבן עד כתמתם. צבעה משתנה מירוק זית בהיר ועד לירוק כהה בתלות בעוצמת החשיפה לאור. הפריחה בחודשים אפריל–ספטמבר. הפרחים עדינים, צבעם לבן, ורוד וסגול בהיר. הפרי ורוד סגלגל ומתוק. כל פרי מכיל בין 3 ל-30 זרעים שחורים עם נקודה חומה.
הפיוטה גדלה במדבריות ארצות הברית ומקסיקו. בשל ההשפעה הפסיכדלית של הפיוטה, נאספו באופן בלתי חוקי כמויות אדירות של הקקטוס למטרות מסחריות. לכנסיית האינדיאנים בארצות הברית ניתן אישור מיוחד לגדל ולאסוף פיוטה, תחת פיקוח ממשלתי ולמטרות מסורתיות בלבד.
הסופר והאנתרופולוג קרלוס קסטנדה תיאר את השפעותיו של המסקלין המופק מהפיוטה בספריו, ביניהם "משנתו של דון חואן", "מסע לאיכטילאן".
הכנסייה הילידית האמריקאית וטקס הפיוטה

הכנסייה הילידית האמריקאית (Native American Church - NAC) הוקמה במקור באוקלהומה וממשיכה לפעול בעיקר בארצות הברית וקנדה. חסידיה מאמינים בהוויה עילאית – הרוח הגדולה, אשר פועלת באמצעות מגוון רוחות. ישו ממלא תפקיד בולט באמונותיהם ולעיתים מושווה לרוח צמח הפיוטה .
מאמצע המאה ה-19, השימוש בצמח הפיוטה התרחב צפונה לתוך המישורים הגדולים של ארצות הברית, וככל הנראה הפך לדת מובהקת ב-1885 בקרב שבטי הקיווה והקומאנצ'י של אוקלהומה. לאחר 1891, הקקטוס התפשט במהירות צפונה עד קנדה וכיום נהוג לעשות בו שימוש בקרב יותר מ-50 שבטים. בשנת 1951, כחמישית משבט הנאוואחו ב-1951 נהגו בדת הפיוטה, כפי שעשו שליש מהילידים האמריקאים באוקלהומה ב-1965. ב-1977 הכנסייה טענה לכ-225,000 חסידים. כיום, השימוש בפיוטה בקרב הכנסייה מהווה מסורת דתית הנהוגה ברוב השמורות בארצות הברית ובקנדה.
האמונה בקקטוס הפיוטה משלבת אלמנטים ילידיים אמריקאיים ואלמנטים נוצריים. באופן כללי, התורה הפיוטיסטית מורכבת מאמונה באל עליון אחד (הרוח הגדולה), העוסק בבני אדם באמצעות רוחות כמו ציפור המים המסורתית או רוחות הרעמים הנושאות תפילות לאלוהים. בשבטים רבים צמח הפיוטה מתגלם כרוח פיוטה, הנתפסת שוות ערך לאלוהים או לישו בהקשרים תרבותיים שונים. קקטוס הפיוטה נאכל בטקס הדתי, ומאפשר תקשורת עם אלוהים והרוחות באמצעות התבוננות וחזון, ומעניק כוח רוחני, הדרכה, תוכחה וריפוי. לדברי חברי הכנסייה, מטרת הפיוטה היא: "לנקות את המוח. המוח מתפקד בכל מיני אופנים, חושב על הרבה דברים. כשאתה לוקח את התרופה, הכוח של רוח האלוהים נמצאת בתוכה".
הטקס נמשך כל הלילה. הוא מתחיל בסביבות השעה שמונה בערב ביום שבת ומסתיים ביום ראשון בבוקר. הטקס בדרך כלל מתבצע באוהל הטיפי או מבנה טקסי אחר עם מזבח בצורת חצי סהר עם אש. הטקס כולל ארבעה חלקים: תפילה, שירה, אכילת הפיוטה והתבוננות שקטה.
ארבעה מנחים מובילים את הטקס:
1. המנהיג (אינו כומר או מתווך). 
2. מתופף ראשי.
3. איש הארזים (אדם הממיין מוטות ארזים לפי גודלם, אורכם וסטנדרטים ספציפיים שלהם). 
4. מפקד כיבוי אש.
הכלים בהם נעשה שימוש בטקס הם: 
סיר ברזל, חתיכת עור של צבי/אייל לראש התוף, חבל ואבנים בעזרתם קושרים את ראש התוף על הסיר, מקל תיפוף, רעשן, משרוקית מעצם של נשר, אשכול מרווה, מקל, נוצות, כלים לפיוטה, בד מזבח, דלי מים, שק קטורת ארז, שקית טבק, קליפות תירס או נייר לסיגריות ומקל להבערת אש.
מלבד החפצים הכרוכים בשימוש בטקס, השירים ששרים הם ייחודים ומשמעותיים. שיר הוא כמו תפילה עבור הכנסייה הילידית, והוא פועל בצורה של תקשורת בין כל הישויות המעורבות בטקס, והם מאמינים כי הוא חזק מאוד.
באמצעות הטקס, אנשים חווים לעיתים קרובות גילויים אישיים או חוויות קוגניטיביות שיכולות להוביל למחילה על חטאים, הקלה על חולי גופני, תחושת קהילתיות גדולה ואימוץ דרך חיים מוסרית ואתית. על אף שניתן למצוא את הכנסייה הילידית בכל רחבי ארצות הברית, כל שבט מבצע את הטקס בצורה קצת שונה.
הטקס יכול להיות רלוונטי כמעט לכל אדם ממספר סיבות: הסיבה הרגילה היא לרפא אדם חולה, אולם אפשר ללכת לטקסים הללו גם בשביל להודות על כך שאדם נרפא, להתפלל למען אדם אהוב, לחגוג ימי הולדת וחגים ולעזור לאדם הסובל מבעיה מסוימת.
ניתן לסכם את טקס הפיוטה כטקס שנמשך כל הלילה וכולל תקשורת עם אלוהים או כל ישות מטאפיזית אחרת, התאחדות עם האחר ועם העצמי. הטקס כולל את הפעולות של שירה, תיפוף, תפילה ואכילת הפיוטה, אשר אלו נחשבות כצורות תקשורת עם אלוהים, והחוויה הכללית של טקס הפיוטה מאפשרת השתקפות, הארה או הזיה ויזואלית ושמיעתית.
הערות שוליים

↑  פיוטה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Why Can the Native American Church Still Use Peyote?, Learn Religions (באנגלית)
1 2 3  Native American Church | Peyote Religion, Ceremonies & History | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7  Peter N. Jones, The Native American Church, Peyote, and Health: Expanding Consciousness for Healing Purposes, Contemporary Justice Review 10, 2007-12, עמ' 411–425 doi: 10.1080/10282580701677477
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7607663-5  NARA: 10665795  NKC: ph1060493
סופרבול 50

סופרבול 50 הוא משחק פוטבול שנערך ב-7 בפברואר 2016 בין אלופת חטיבת ה-NFC קרוליינה פנתרס לאלופת חטיבת ה-AFC דנוור ברונקוס ושימש גמר ליגת ה-NFL. המשחק שוחק באצטדיון ליווי'ס בסנטה קלרה, קליפורניה, אצטדיונה הביתי של סן פרנסיסקו 49'. במשחק ניצחה דנוור ברונקוס 24–10 וזכתה בפעם השלישית בתולדותיה בסופרבול. מכיוון שזה היה משחק הסופרבול ה-50, הליגה הדגישה את "יובל הזהב" עם יוזמות שונות בנושא זהב במהלך עונת 2015, כמו גם השעיית המסורת של מתן שם לכל משחק סופרבול בספרות רומיות (שתחתן המשחק היה אמור להיקרא "סופרבול L"), כך שהלוגו יכול להציג באופן בולט את המספר 50 בספרות ערביות מוכרות יותר.
הברונקוס עלו ליתרון מוקדם בסופרבול ולא פיגרו בו ולו לשנייה. דנוור רשמה שבעה סאקים וכפתה ארבעה איבודים. קרוליינה עמדה בקצב על ידי חמישה סאקים ושני איבודים. הליינבקר של דנוור, וון מילר, זכה בתואר ה-MVP של הסופרבול. משחק זה היה גם המשחק האחרון בקריירה של פייטון מאנינג. הקוורטרבק של הברונקוס, שזכה גם בסופרבול XLI, הודיע על פרישה במרץ 2016.
שידור המשחק ברשת CBS היה התוכנית השלישית הכי נצפית בתולדות הטלוויזיה האמריקאית עם כ-111.9 מיליון צופים. הרשת גבתה בממוצע 5 מיליון דולר עבור פרסומת של 30 שניות במהלך המשחק. היא נותרה התוכנית בעלת המדרוג הגבוה ביותר בהיסטוריה של CBS. מופע המחצית של סופרבול 50 הובל על ידי קולדפליי, עם הופעות אורח מיוחדות של ביונסה וברונו מארס.