stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-קאעדה בבלאד אלשאם
פיגועים בולטים

27 בדצמבר 2005: שיגור קטיושות לעבר ישראל שנחתו בקריית-שמונה ובשלומי. אנשי ארגון אל-קאעידה קיבלו על עצמם את האחריות לאירוע. הייתה זאת הפעם הראשונה שארגון המזוהה עם אל-קאעידה קיבל אחריות להתקפה ישירה על ישראל. ישנה סברה כי הפיגוע בוצע על ידי אנשי ארגון אל-קאעידה בעיראק.
24 ביוני 2007: פיגוע נגד כוח של היחידה הספרדית של יוניפי"ל. הפיגוע בוצע באמצעות מכונית תופת שחנתה ליד הכביש, נגד סיור של הכוח הספרדי, בציר שבין מרג'עיון לאל-ח'יאם. שישה מחיילי הכוח נהרגו ושניים נפצעו.  בין החיילים שנהרגו היו שלושה חיילים ספרדים ושלושה קולומביאנים המשתייכים לכוח הספרדי. חזבאללה גינה את הפיגוע וטען כי הוא גורם נזק ללבנון. לטענת המרכז למורשת המודיעין, תוך ניתוח מאפייני האירוע ניתן ללמוד כי פיגוע מתוחכם מסוג זה אינו מאפיין את רמת גורמי הג'יהאד העולמי בלבנון. מכאן מתחזק החשד כי חזבאללה היה מעורב בפיגוע נגד הגדוד הספרדי שנתפס כמטריד ביותר את חזבאללה מדרום לליטאני.
לקריאה נוספת

צבי מזאל, הפיגוע ביוניפי"ל והרדיקליזציה של החזית הצפונית, בלוג הפורום האסטרטגי, 03/07/2007
הערות שוליים

↑  ברק רביד ורויטרס, אל-קאעידה נטל אחריות לירי הקטיושות, באתר nrg‏, 29 בדצמבר 2005
↑  רועי נחמיאס והסוכנויות, דרום לבנון: 6 משקיפי או"ם נהרגו בפיגוע, באתר ynet, 24 ביוני 2007
↑  שנה למלחמת לבנון השנייה: האם ובאיזו מידה יושמה החלטת מועצת הביטחון 1701, שהביאה לסיום המלחמה?, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 12 באוגוסט 2007
אם. אל. קאר

| --- | --- |

קאר בשנת 1977
 לידה:  9 בינואר 1951 (בן 73) וולאס, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מספר:  30
 מכללה:  מכללת גילפורד
 דראפט:  בחירה מספר 76, 1973 קנזס סיטי קינגס
 קבוצות כשחקן
 1973–1974 1974–1975 1975–1976 1976–1979 1979–1985:  המילטון פאט פייברס ישראל סברס ספיריטס אוף סנט לואיס דטרויט פיסטונס בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 2 זכיות באליפות ה-NBA‏ (1981, 1984) חמישיית ההגנה השנייה של העונה ב-NBA‏ (1979) חמישיית הרוקיז של העונה ב-ABA‏ (1976)
 קבוצות כמאמן
 1995–1997:  בוסטון סלטיקס
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1994–1997:  בוסטון סלטיקס
מייקל ליאון "אם. אל." קאר (באנגלית: Michael Leon "M. L." Carr; נולד ב-9 בינואר 1951) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1975–1985. לאורך 9 עונותיו ב-NBA זכה בשתי אליפויות כשחקן בוסטון סלטיקס, ורשם ממוצעים כוללים של 9.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק. קאר נחשב לשחקן אשר מתגרה ומקלל את שחקני הקבוצה היריבה, והרבה להתנהג בצורה שכזו בעיקר נגד לוס אנג'לס לייקרס.
בין השנים 1994–1997 שימש כג'נרל מנג'ר של הסלטיקס, ובין השנים 1995–1997 החזיק במקביל בתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה.
קריירת משחק

קאר נולד בעיר וולאס שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1975–1979 למד במכללת גילפורד אשר בגרינסבורו.
בדראפט ה-NBA 1973 נבחר קאר על ידי קנזס סיטי קינגס, בבחירה ה-76 (סיבוב חמישי), אולם לא זכה לחוזה בקבוצה. בעונת 1974/1975 שיחק בקבוצה הישראלית "ישראל סברס", אשר זכתה באליפות "ליגת הכדורסל האירופאית המקצוענית" (EPBL).
בקיץ 1975 חתם על חוזה בקבוצת ספיריטס אוף סנט לואיס מליגת ה-ABA, ובעונתו היחידה במדיה קלע 12.2 נקודות והוריד 6.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1976/1977 הצטרף לדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, ובשלוש עונותיו עם הפיסטונס העמיד ממוצעים של 14.8 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. בעונת 1978/1979 קלע שיא קריירה של 18.7 נקודות למשחק, וסיים כ"מלך החטיפות של ה-NBA" עם 2.5 חטיפות למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, בפעם היחידה בקריירה.
ביוני 1979 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, אליה הצטרף באותו הקיץ גם הרוקי לארי בירד. בעונות 1981 ו-1984 סייע לסלטיקס לזכות באליפויות ה-14 וה-15 של המועדון, בהתאמה, כמחליפם מהספסל של בירד וסדריק מקסוול. קאר זכור במיוחד בשל מהלך קריטי אחד שביצע במשחק הרביעי של סדרת הגמר 1984, מול לוס אנג'לס לייקרס; בשניות הסיום של ההארכה, כאשר קבוצתו הייתה ביתרון 127–124, חטף קאר מסירה של שחקן הלייקרס ג'יימס וורת'י, והטביע במתפרצת כשנותרו 6 שניות בלבד לסיום המשחק. בכך הבטיח את ניצחונם של הסלטיקס, אשר בסופו של דבר גברו על הלייקרס בתוצאה 4–3. בסיום עונת 1984/1985, בה הפסידה בוסטון מול לוס אנג'לס בגמר הפלייאוף, פרש קאר ממשחק, בגיל 34.
קריירת אימון וניהול

לקראת עונת 1994/1995 מונה קאר לג'נרל מנג'ר של הסלטיקס, במקומו של דייב גאוויט. לאחר עונה אחת, בה הפסידה בוסטון בסיבוב הפלייאוף הראשון, מינה את עצמו למאמן הראשי של הקבוצה, כמחליפו של כריס פורד. בשתי עונותיו בתפקיד רשמו הסלטיקס מאזן כולל של 48 ניצחונות לעומת 116 הפסדים (29.3), ובסיום עונת 1996/1997 פוטר מתפקידיו בקבוצה.
בין פעולותיו הבולטות לאורך 3 עונותיו כג'נרל מנג'ר, ניתן לציין את החתמתם של דומיניק וילקינס (1994), דייוויד וסלי (1994) ודיינה בארוס (1995), ואת בחירתם בדראפט ה-NBA של אריק מונטרוס (בחירה תשיעית בדראפט 1994) ואנטואן ווקר (בחירה שישית בדראפט 1996).
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקות הקריירה של קאר ב-ABA וב-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2  סטטיסטיקות האימון של קאר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1973, באתר basketball-reference.com
↑  עוזי דן, ליגת הכדורסל המסתורית, באתר הארץ, 19 במאי 2017
↑  קאר חותם על חוזה בבוסטון, באתר וושינגטון פוסט, 25 ביולי 1979
↑  חמישה רגעי שיא של הסלטיקס במשחקי גמר מול הלייקרס, באתר NBC,‏ 27 במרץ 2020
↑  פעולותיו של קאר כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88072859  VIAF: 11391563   WorldCat (עם VIAF): 11391563
איתמר צייד החלומות (משחק מחשב)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1996
 סוגה:  משחק הרפתקה ממוחשב
 פיתוח:  קומפדיה
 הוצאה לאור:  קומפדיה, עם עובד
 סדרה:  משחקי איתמר
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  מחשב אישי
 המשחק הקודם:  איתמר מטייל על הקירות (משחק מחשב)
 המשחק הבא:  יום הולדת לאיתמר
איתמר צייד החלומות הוא משחק מחשב מסוג point & click שפותח על ידי חברת קומפדיה והוצאת עם עובד בשנת 1996, והוא מבוסס על הספר "איתמר צייד החלומות" מאת הסופר דויד גרוסמן.
עלילת המשחק

במהלך המשחק, השחקן עוקב אחרי התמודדתו של איתמר עם שד כחול שפוקד אותו בחלומותיו, וגורם לו לסיוטים מדי לילה, השחקן מתקדם עם עלילת הסיפור, ועוזר לאיתמר ולאביו לגבש אסטרטגיה איך לנצח את השד, אשר בסופו של דבר מתידד עם איתמר.
משחקיות

המשחק דומה מבחינת בניית השלבים למשחק הקודם בסדרה, "איתמר מטייל על הקירות". המשחק הוא אינטראקטיבי ופשוט מסגנון "הצבע והקלק" (point & click). במהלך המשחק, מלבד המשימה הראשית ישנם משחקונים רבים (mini games), ובהם צריכים למצוא שדים נוספים בחדר השינה, לנסוע עם איתמר ואביו לגן שולה, לחסל יצורים שיוצאים מאוהל המלכודת שאיתמר בנה, ועוד. מלבד המשחקיות בעלילה הראשית, ניתן לשמוע את כל הסיפור בקרינותו של דויד גרוסמן, לדלג לכל שלב במשחק ולשחק בכל המשחקונים שהשחקן גילה. למשחק ישנן שלוש רמות קושי שונות, והוא מגיע מובנה עם השפות עברית ואנגלית והופץ בשפות רבות נוספות.
הצלחת המשחק ברחבי העולם

המשחק תורגם לשפות רבות והגרסה הבסיסית מגיע עם השפות עברית ואנגלית.
גם דמותו של השד הכחול הצליחה בקרב הקהל והיא מופיע פעמים רבות במשחקי איתמר ובהם במשחק ההמשך "יום הולדת לאיתמר" "גורדי ואיתמר במוזיאון המדע" "איתמר וסודות הקוסמים" ועוד.
הערות שוליים

↑  גיימפלי איתמר צייד החלומות
↑  דויד גרוסמן מקריא את "איתמר צייד החלומות" משחק המחשב
↑  Internet Archive: Digital Library of Free & Borrowable Books, Movies, Music & Wayback Machine, archive.org
↑  רונית רוקאס, אי ילדים מקוון, באתר הארץ, 9 באפריל 2008
אלכסנדר פיצ'ושקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1974 (בן 50) מיטישצ'י, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 מקום מגורים:  מוסקבה 
 תקופת הפעילות:  27 ביולי 1992 – 14 ביוני 2006 (13 שנים) 
 
אלכסנדר יורייביץ' פּיצ'וּשְקין (ברוסית: Александр Юрьевич Пичушкин; יליד מיטישצ'י, מחוז מוסקבה, ב-9 באפריל 1974) הוא רוצח סדרתי רוסי שנידון למאסר עולם באוקטובר 2007 בגין ביצוע 48 מעשי רצח ושלושה ניסיונות רצח נוספים. הפשעים בוצעו בפארק ביטצבסקי, השני בגודלו במוסקבה. הוא נודע בכינוי "רוצח השחמט" בגלל כוונתו לרצוח 64 איש, כמספר המשבצות בלוח השחמט. ברוסיה זכה לכינוי "המטורף מביטצבסקי".
ילדותו

אביו, יורי פיצ'ושקין, עזב את המשפחה כשלאלכסנדר מלאו 9 חודשים בלבד. הבן גדל עם אמו, וסבו נטל חלק גדול בחינוכו. ב-1976 עבר להתגורר עם אמו מעיר הולדתו מיטישצ'י לשכונת זוזינו שבמוסקבה. אלכסנדר לא היה מופרע ואופיין כנער ביישן ומתבודד שאהב לשחק שחמט.
הביטוי הראשוני להתנהגותו המוזרה המם את כל מקורביו: הייתה לו תאונה - הוא נפל מנדנדה במגרש משחקים וסבל מפגיעת ראש קשה. אחרי שהובהל לבית החולים, התברר כי הוא חווה זעזוע מוח ומתקשה לדבר - הוא היה מבולבל, הגה "ש" במקום "ס" והחל לכתוב בשגיאות כתיב. לכן אמו החליטה לרשום אותו לבית ספר מיוחד אצל קלינאי תקשורת. בתום לימודיו שם התקבל למכון טכני וניסה להתמקצע בנגרות.
פשעיו > סדרת רציחות

את הרצח הראשון שלו אלכסנדר ביצע בגיל 18, ב-1992, הוא חנק סטודנט בשם מיכאיל אודֶייצ'וּקה, בן כיתתו, והשליך את גופתו לבאר מים. הגופה מעולם לא נמצאה. 14 שנים לאחר מכן הוא ציין בחקירתו בפני בלשי משטרת מוסקבה כי:
הרצח הראשון - כמו אהבה ראשונה...
פישצ'וקין הקדיש מחשבה רבה לרצח הראשון שלו. כעבור זמן חש תשוקה לבצע רצח נוסף - הבנה שחדרה בו לאחר הכרזת גזר הדין של אנדריי צ'יקטילו ב-1994. הוא הודה בחקירתו במשטרה כי הוא קינא בו וביקש להתעלות עליו במספר הרציחות. הוא הכין את עצמו ביסודיות, כאשר הוא הופך את צ'יקטילו למודל לחיקוי עבורו - הוא החל ללבוש חולצות משובצות, כפי שנהג צ'יקטילו, ואסף כל כתבה אפשרית בעיתון אודות צ'יקטילו.
במהלך ביצוע סדרת הרציחות בשנים 2001–2006 הוא התגורר עם אמו, נטליה אלמוראדובנאיה ברחוב חרסון במוסקבה, לא הרחק מפארק ביטצבסקי. עד שנת 2006 הוא עבד כמאבטח בסופרמרקט מקומי ולאחר מעצרו הודה כי הוא ביקש להרוג לפחות 64 אנשים, כך שמספר הקורבנות ישתווה למספר משבצות לוח השחמט. לאחר כל רצח שביצע, הוא נהג להדביק מטבע על כל משבצת בלוח השחמט התלוי בקיר חדרו. עם זאת, באחת החקירות, אמר כי לאחר מילוי כל המשבצות היה קונה לוח חדש. רק שלושה מקורבנותיו הצליחו להישאר בחיים, לאחר שניסה לרצוח אותם. בתחילה ניסה להרוג אלכוהוליסטים, חסרי בית, ואנשים מנודים חברתית וכאלה, שלדעתו, לא הייתה להם זכות לחיות. בתוך זמן קצר הוא החליט לנתק קשר עם כל חבריו, בטענה כי "הריגת מישהו שאתה מכיר היא תענוג גדול".
באותן שנים, הגיעו דיווחים לתחנת משטרת מוסקבה בדרום מערב העיר, כי קיים חשד לסדרת רציחות ביער ביטצבסקי, בעקבות חשיפת גופות קשישים. בתחילת שנת 2006 דבר הרציחות החל להתפרסם בתקשורת הארצית ברוסיה והוחלט להציב פטרול קבוע בפארק.
פשעיו > החקירה

ב-19 בפברואר 2006 נעצר בפארק ביטצבסקי בן אדם שניסה להימלט כשנדרש להציג תעודות. השוטרים פתחו לעברו באש ופצעו אותו בירך. מאוחר יותר התברר כי לעצור לא היה כל קשר לרציחות בפארק. העיתונות דנה בשתי אפשרויות למניעים להתנהגות החריגה שלו. לפי גרסה אחת, האיש נעצר על ידי בלשים שלא היו במדים, והאיש חשב כי אלה ניסו לשדוד אותו. לפי הגרסה השנייה, האיש היה חמוש בסכין להגנה עצמית (כתוצאה מהשמועות הרווחות על הרציחות בפארק), וכאשר משך את תשומת לבם של החוקרים, הוא חשש כי הוא עלול לשאת באחריות פלילית על אחזקת סכין.
ב-13 במרץ נעצר באותו הפארק גבר הלבוש כאשה, אשר למראה השוטרים ניסה להימלט בריצה. בתיק שנמצא בחיקו, השוטרים גילו פטיש, מממצאי החקירה התברר כי לעצור יש אליבי מוצק.
ב-14 ביוני נרצחה מרינה מוסקאלייבה, שהחקירה העלתה כי היא הייתה חברתו של אלכסנדר פיצ'ושקין. מרינה הלכה לפגישה עם פיצ'ושקין, כשהיא משאירה לבנהּ את מספר הטלפון הנייד שלה. פיצ'ושקין שהיה מודע לעובדה זו, החליט בכל זאת להרוג אותה. יומיים לאחר מכן פיצ'ושקין נעצר לראשונה והתוודה באוזני החוקרים כי הוא "המטורף מביטצבסקי", אך החקירה נמשכה, מאחר שהחוקרים לא שללו אפשרות ל"הפללה עצמית", נטילת אחריות על פשעים שלא ביצע למעשה. זמן מה לאחר מכן, פיצ'ושקין העיד על פשעים אחרים שבוצעו בפארק ביטצסקי.
באפריל 2007 פסיכיאטרים משפטיים מצאו אותו כשפוי חלקית, מה שאִפשר להטיל עליו עונש מאסר עם טיפול פסיכולוגי חובה, שהוחלט לערוך החל מדצמבר 2006 במכון המחקר לפסיכיאטריה משפטית ע"ש ולדימיר סרבסקי במוסקבה.
משפטו

ביוני 2007 התיק הפלילי של פיצ'ושקין הושלם תוך הכללת רצח 52 איש בכוונה תחילה, הרציחות שבוצעו בעיקר בפארק ביטצבסקי.
ב-13 באוגוסט 2007 החל בית המשפט העירוני של מוסקבה בשימוע הראשוני בעניינו של פיצ'ושקין שהואשם ברצח 49 בני אדם ובניסיון לרצוח עוד שלושה נוספים. הוא הואשם על פי סעיף 105 של החוק הפלילי הרוסי "רצח שני אנשים או יותר במודע שהם במצב חסר אונים, באכזריות קשה." התובע במשפט, היה התובע הכללי של מוסקבה, יורי סמין, שחזה כי גזר הדין יינתן בתוך חודשיים לפחות. במהלך המשפט השתתפו 41 מבני משפחות הקורבנות ו-98 עדי תביעה. בית המשפט קיבל את עתירת הנאשם, שביקש כי חבר המושבעים ידון בעניינו והכריז כי ההליך המשפטי יהיה פתוח לתקשורת.
לדברי החוקרים ממשטרת מוסקבה, ביצע פיצ'ושקין את פשעיו בשנים 1992–2006 והיה הכי פעיל בשנים 2005–2006 בפארק ביטצבסקי בדרום מוסקבה. עורך דינו של הנאשם היה פאבל איוואניקוב, שאמר כי מרשו מודה באשמה במלואה. עד היום לא ידוע המספר המדויק של הנרצחים, אף שבריאיון לטלוויזיה עורך הדין הצהיר כי פיצ'ושקין רצח 61 איש. מקורות אחרים טענו כי רצח 63 אנשים. בריאיון לטלוויזיה, הודה פיצ'ושקין כי רבים מקורבנותיו היו חבריו, הוא הביא אותם באמתלות שונות לפארק ביטצבסקי, שם הכה באחורי ראשם במהלומות פטיש, וקבר את גופותיהם. בעת שחזור הרציחות בפני המשטרה חשף פיצ'ושקין אתרי קבורה רבים ובהם קורבנותיו. אנשי משרד הפנים הרוסי הודו שאכזריותו של פיצ'ושקין אפילו עלתה על זו של הרוצח הסדרתי הנודע אנדריי צ'יקטילו, שהוצא להורג ב-1994 בעוון רצח 53 איש. הם גם הוסיפו כי ללא ספק, לו לא היה נעצר, היה פיצ'ושקין ממשיך ברציחות.
ב-24 באוקטובר, החליט חבר המושבעים פה אחד להוציא כתב אישום. פיצ'ושקין הורשע ברצח 48 איש ועוד שלושה ניסיונות לרצח ולמחרת הצהיר בפני בית המשפט כי הוא אינו מתחרט: "כל הזמן הזה אני רציתי משהו, אתם לא... במשך 500 הימים שאני עצור, וכל הזמן הזה, כל אחד מכם מחליט על הגורל שלי - השוטרים, השופטים והתובעים. אבל אני חרצתי את גורלם של 60 אנשים. אני הייתי השופט, התובע, והתליין ... ועשיתי לבדי את כל התפקידים שלכם ... "
ב-29 באוקטובר 2007 נידון אלכסנדר פיצ'ושקין למאסר עולם (ברוסיה, מאסר עולם משמעותו ל-25 שנים ויותר) במושבת מאסר לטיפול מיוחד. הוא הורשע ברצח 48 בני אדם ועוד שלושה ניסיונות רצח נוספים, בעוד שהוא עצמו הודה ב-12 פשעים חמורים נוספים כולל הרצח שביצע בסטודנט מיכאל אודייצ'וקה ב-1992.
ב-2 בנובמבר 2007 הגיש פיצ'ושקין ערעור כנגד פסק הדין, בערעור ביקש להפחית את עונש מאסרו ל-25 שנים. בפברואר 2008, בית המשפט העליון של רוסיה דחה על הסף את ערעורו.
פיצ'ושקין כהשראה

בין ה-16 בדצמבר 2010 ל-3 באפריל 2011 בוצעה סדרת רציחות בעיר אירקוטסק, כ-6 במספר, בידי סטודנטים מהאוניברסיטה המקומית: ארטיום אנופירייב, בן ה-19 וניקיטה ליטקין, בן ה-18. השניים בחרו קורבנות באקראי והרגו בין השאר ילד בן 12 וחסר בית. הם נלכדו על ידי אנשי משרד הפנים ב-5 באפריל 2011 ונחקרו במשטרה. הם השתמשו כנשק בפטישים וסכינים והודו במהלך חקירתם כי היו חברים בתנועה נאו-נאצית. ברשתות החברתיות היו נוהגים לכתוב: "אנחנו האלים, נבחר מי ימות ומי יחיה". השניים גם הודו בפני בית המשפט כי המניע למעשיהם הייתה תוכנית טלוויזיה שהם צפו בה באפריל 2007 ובה נראה פיצ'ושקין במשפטו - הם הצהירו כי ניסו לחקות אותו.
ראו גם

המרטש מאטלנטה
המפלצת מפירנצה
הערות שוליים

↑  הרכב שופטים מלא מצא את פישוצ'קין אשם, דיווח רוסי
↑  "הרצח הראשון הוא כמו להתאהב בפעם הראשונה", באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007
פארק ביטצבסקי
מכון המחקר לפסיכיאטריה משפטית ע"ש ולדימיר סרבסקי במוסקבה שבו הוחזק תחילה פיצ'ושקין
אלכרמס

| --- | --- |
בקבוק אלכרמס עתיק
בקבוק אלכרמס עתיק
 מוצא:  איטליה 
 
אלכרמס (באיטלקית: Alchermes; בערבית: القرمز; בפרסית: کرمست) הוא סוג של ליקר איטלקי (במיוחד בטוסקנה, אמיליה-רומאניה ובסיציליה) המוכן על ידי שילוב של אלכוהול נייטרלי עם סוכר, קינמון, ציפורן, אגוז מוסקט, וניל, עשבי תיבול וחומרי טעם אחרים.
מאפיינים

המאפיין הבולט ביותר שלו הוא צבעו הארגמן, המתקבל על ידי תוספת של קרמס, חרק בקנה מידה קטן שממנו נובע שם המשקה. (קרמס הוא סוג של חרק קשקשת בסדרת הפשפשאים: Hemiptera). הוא ניזון ממוהל אלונים; הנקבות מייצרות צבע אדום הנקרא גם "קרמס", שהוא מקור הארגמן הטבעי. המילה "קרמס" מקורה בטורקית (qirmiz או kirmizi). מספר גרסאות קנייניות זמינות מסחרית, כאשר חומר הצביעה הוא צבע שמקורו בזפת פחם כגון E124 או E126. תכולת האלכוהול במשקה היא כ 21% - 32%. השימוש העיקרי שלו הוא בצביעה של מאפי מגדנאות, אם כי קינוחים מהירים נעשים לפעמים על ידי הוספתו לחביצה וסוכר. בפודינג האיטלקי זופה אינגלזה, עוגת ספוג או בישקוטים ספוגות בליקר זה מרכיב עיקרי.
היסטוריה

אלכרמס היה ליקר אהוב מאוד על משפחת מדיצ'י, למעשה בצרפת הוא נקרא "ליקר מדיצ'י". מהגרסה המקורית, האלכוהולית למדי, נגזרו סוגים שונים של עותקים, כמעט בכל אזורי איטליה, המאופיינים באחוז אלכוהול נמוך ובטעם מתוק יותר. בימי קדם בסיציליה שימש ליקר זה, שנקרא "ארכמיסי", נגד "תולעים מפחידות", כלומר, כאשר, למשל, ילד נבהל מאוד מאירוע מסוים: במקרה זה, הסבים דאגו לתת לתת. לילד כפית או שתיים מהאלכוהול הזה (תלוי במידת הפחד) כדי לגרש את הפחד. אלכרמס הוא גם מרכיב בקרם רג'יו הטיפוסי.
כשיקוי

אלכרמס היה שינוי של שיקוי confectio alchermes מהמאה ה-8, טוניק שהיה מורכב מחוטי תולעי משי גולמי, מיץ תפוחים, פנינים טחונות, מושק, ענבר אפור, עלי זהב, מי ורדים, קינמון, סוכר ודבש. ברפואה הקדם-מודרנית, השיקוי דורג בין הטוניקים הטובים ביותר ללב והיה בשימוש תכוף עבור פעמת (דפיקות לב), או התעלפות, לפעמים עבור אבעבועות שחורות או חצבת, וכאמצעי שיקום כללי.
לקריאה נוספת

גרינפילד, איימי באטלר: אלכרמס "ליקר של חוזק מופלא" גסטרונומיה. 2007 חורף; ז(1): 25–30.
הערות שוליים

↑  אפרסקים מתוקים – אלכרמס אפרסקים – מתכון ועצות
↑  Riley, Gillian (2007). The Oxford Companion to Italian Food. Oxford University Press.
↑  דרך הכנת הליקר (מתכון באיטלקית)
אלבטרוס מלכותי צפוני

| אלבטרוס מלכותי צפוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס גדול
מין:: אלבטרוס מלכותי
תת־מין:: אלבטרוס מלכותי צפוני
שם מדעי
 Diomedea sanfordi ‏Murphy, 1917

אלבטרוס דואה מעל ניו זילנד.
אלבטרוס מלכותי צפוני (שם מדעי: Diomedea epomophora sanfordi) הוא תת-מין של אלבטרוס מהמין אלבטרוס מלכותי החי באוקיינוסים הדרומיים בהם הוא נודדים ללא הרף מבלי לנחות. כמה מהחוקרים רואים בו מין נפרד בעוד אחרים סוברים שהוא תת-מין של אלבטרוס מלכותי הקרוב לתת-המין הדרומי.
הוא מצוי בטבע בדרום-מזרח האוקיינוס השקט, בעיקר סביב זרם הומבולדט ומקנן בעיקר סביב איי צ'טהאם, אנדרבי, ובכמה צוקים בעיר דנידין שבניו זילנד, שם נמצאת מושבת האלבטרוסים היחידה הקרובה ליישוב אנושי.
אלבטרוס זה הוא מהגדולים שביסעוראים והוא מגיע לאורך 115 ס"מ, למשקל 6.2-8.2 ק"ג ולמוטת כנפיים של 270-305 ס"מ. צבעו של האלבטרוס אפור-לבן ברובו עם כנפיים שחורות רחבות והמקור בצבע קרם-ורוד. המקור מכיל בלוטה המפרישה מלחים ובניגוד לרוב העופות בעל חוש ריח חזק. צורת המקור מזכירה צורת חיוך, בדומה למרבית מיני הסוג אלבטרוס גדול.
כ-85% מתזונת האלבטרוס היא מדיונונים שהוא מוצא על פני המים. הוא ניזון גם מסילוניות נוספות, דגים, סלפיים וסרטנים העולים לפני המים וכן מנבלות.
כיום הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב הסתבכות ברשתות ודיג לא חוקי הפוגע במזונו. האלבטרוס נפגע בעיקר מהבאה של מינים פולשים כמו חתולים וחולדות הטורפים את ביציו וכן ממינים כמו פרות וארנבונים ההורסים את הצמחים העדינים עליהם הוא מסתמך לקינון. שרשרת סערות שקרו באזורים בהם קינן האלבטרוס בנוסף על מחסור בכלים לקינון הביאו להפחתה גדולה של כמותו.
הערות שוליים

↑  אלבטרוס מלכותי צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530302805171
אלבטרוס עשון

| אלבטרוס עשון |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס עשון
מין:: אלבטרוס עשון
שם מדעי
 Phoebetria fusca ‏הילזנברג, 1822
תחום תפוצה


אלבטרוס עשון (שם מדעי: Phoebetria fusca) הוא עוף ימי ממשפחת האלבטרוסיים. הוא נפוץ בדרום האוקיינוסים ההודי והאטלנטי, ומוצא את מזונו דרומית לקו הרוחב 30 מעלות דרום, בין דרום ניו סאות' ויילס לארגנטינה. הוא ניזון מדיונונים, מדגים, מסרטנים ומפגרי פינגווינים. משקלו כשני קילוגרמים וחצי.
צבע גופם חום - שחור. הגב מעט יותר בהיר מן הבטן. אלבטרוסים מבוגרים יותר עשויים להיות בעלי גב, צוואר ועורף בהירים יותר. הראש כהה מיתר הגוף. טבעות לבנות קטנות מקיפות את העיניים. כמו כן, בסיסי הכנפיים (אזור החיבור שלהן לגוף) לבנים גם כן. כנפיהם דקות ומחודדות בקצותיהן. הזנב הוא דמוי טריז. הפרטים פוגשים לראשונה בבן-זוג בגיל שלוש עד ארבע שנים, ומתרבים לראשונה בגיל תשע עד חמש-עשרה שנים. הבוגרים מקננים במושבות רופפות בנות 60 קנים בממוצע, או בקבוצות קטנות. במקרים נדירים יקננו האלבטרוסים ביחידות. ההזדווגות והקינון שאחריה מתרחשים אחת לשנתיים. הנקבה מטילה ביצה יחידה בסוף חודש ספטמבר, וזו נדגרת על ידי שני ההורים במשך 65 עד 75 ימים. הגוזל מואכל במשך חמישה חודשים לערך, ולאחר מכן הוא מתחיל לעוף.
אוכלוסיית האלבטרוסים העשונים כוללת כ-12,500 עד 19,000 זוגות המקננים מדי שנה (כלומר, סך של כ-30,000 זוגות מקננים, שכן האלבטרוס מקנן אחת לשנתיים). מגמת האוכלוסייה שלילית, וההערכה היא שהאוכלוסיות קטנו בכ-75 אחוזים במהלך 90 השנים האחרונות של המאה ה-20. כך למשל, אוכלוסיית האלבטרוסים הללו באי קרוזה הצטמצמה ב-58% בין 1980 ל-1995. האיומים העיקריים על המין הם לכידה כשלל לוואי של דייגים המשתמשים במערך חכות, בליעת קרסים ושקיות פלסטיק, והגעת מינים פולשים.
הערות שוליים

↑  אלבטרוס עשון באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
אלגברה דיפרנציאלית מדורגת

במתמטיקה, ובמיוחד באלגברה דיפרנציאלית ובאלגברה הומולוגית,  אלגברה דיפרנציאלית מדורגת היא קומפלקס שרשרת אשר יש עליו מבנה נוסף של כפל אשר מקיים כלל לייבניץ מדורג.
הגדרה

אלגברה דיפרנציאלית מדורגת היא אלגברה מדורגת A ביחד עם העתקת דיפרנציאל אדיטיבית d מדרגה 1- המקיימת:
\,d\circ d=0
\,d(a\cdot b)=(da)\cdot b+(-1)^{|a|}a\cdot d(b)
על פי התנאי הראשון, A היא קומפלקס שרשרת, ואילו על פי התנאי השני, הדיפרנציאל מקיים כלל לייבניץ מדורג.
דוגמאות

קומפלקס קוזול של חוג A ביחס לקבוצת איברים הוא אלגברה דיפרנציאלית מדורגת.
האלגברה הטנזורית של מרחב וקטורי מעל שדה היא אלגברה דיפרנציאלית, כאשר פעולת הדיפרנציאל מוגדרת בדומה לזו של קומפלקס קוזול.
שימושים

אחד השימושים החשובים לאלגבראות דיפרנציאליות מדורגות הוא שימוש בהן כמעין רזולוציות לחוגים. באלגברה הומולוגית מקובל להחליף מודול "בעייתי" M בקומפלקס שמורכב ממודולים בעלי התנהגות יפה שהוא קוואזי-איזומורפי לו (כלומר - הקומפלקס הוא רזולוציה של M). בדומה לכך, אם לחוג נתון A יש תכונות "בעייתיות", לעיתים ניתן להחליפו באלגברה דיפרנציאלית מדורגת B שהיא קוואזי-איזומרפית לו ובעלת "התנהגות יפה יותר". מתברר שהקטגוריה הנגזרת של מודולים מעל A שקולה לקטגוריה הנגזרת של מודולים מדורגים דיפרנציאלים מעל B, ולכן במקום לעשות אלגברה הומולוגית מעל החוג ה"בעייתי" A, אפשר לעבוד מעל האלגברה B.
אלבטרוס לבן-ראש

| אלבטרוס לבן-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס שחפי
מין:: אלבטרוס לבן-ראש
שם מדעי
 Thalassarche steadi ‏פאלה, 1933
תחום תפוצה


אלבטרוס לבן-ראש (שם מדעי: Thalassarche steadi) הוא מין של אלבטרוס, שחי באיים הסמוכים לניו זילנד. ישנם חילוקי דעות לגבי הטקסונומיה של מין זה; לפי מיונים מסוימים, מין זה והאלבטרוס לבן-הכיפה הם אותו מין.
מאפיינים

אורכו כ-90 עד 99 ס"מ, ומוטת כנפיו כ-220 עד 256 ס"מ. הפנים אפורות, הכיפה לבנה, ומעל העין יש "פס גבה" כהה. הגב אפור כהה, והזנב שחור. צבע המקור נע בין אפרפר לכחלחל, וקצהו צהוב. רוב ככל שאר הגוף לבן. לפרטים מסוימים יש גב לבן, עם נוצות חומות פזורות. הצעירים בעלי גוון כהה יותר: הראש כהה, הגב והעורף אפורים, המקור אפור וקצהו שחור.
האלבטרוסים ממין זה ניזונים מדגים, סילוניות, מיתרני זנב וסרטנאים. הם צדים בדרך כלל קרוב מאוד לפני המים, אם כי הם עשויים לצלול לעומק רדוד יחסית על מנת להשיג את מזונם. האלבטרוסים לבני-הראש מקננים כל שנה על איים קטנים וסלעיים שסמוכים לאזור מחייתם.
מין זה אנדמי לאיים הסמוכים לניו זילנד. אוכלוסייתו כוללת, לפי ההערכות (נכון ל-2007), כ-350,000 עד 375,000 פרטים, ועד 75,000 זוגות מקננים.
הערות שוליים

↑  אלבטרוס לבן-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |