stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורנליס שוט
יצירתו > שיתופי פעולה

כפי שהיה מקובל באנטוורפן של המאה ה-17, שוט לעיתים קרובות שיתף פעולה עם אמנים אחרים שהיו ציירים מומחים. הוא הוסיף דמויות לקומפוזיציות של צייר פנים הכנסיות פיטר נייף הזקן. שוט שיתף פעולה עם ציירי פרחים כמו דניאל שג'רס ופרנס ייקס על מה שנקרא 'ציורי זר' (גרלנד). ציורים אלה הם סוג של טבע דומם שהומצא באנטוורפן על ידי יאן ברויגל האב. ציורים אלה מראים בדרך כלל זר פרחים סביב תמונה או דיוקן. ציורי גרלנד היו בדרך כלל מתבצעים בשיתופי פעולה בין אמנים המומחים לטבע דומם ובין צייר דמויות. דוגמה לשיתוף פעולה בין שוט לצייר פרחים על ציור זר הוא הקומפוזיציה "לידת השושנה האדומה" בה צוירו הדמויות במרכז על ידי שוט וזר הפרחים נצבע על ידי פרנס ייקס.
יצירותיו בוצעו על ידי חרטים מובילים באנטוורפן ובהם הנס ויטדוק, ונסלאוס הולאר ולוקאס וורסטרמן, אף שהיה בעצמו תחריטן מוכשר. קורנליוס עשה תחריטים לעבודותיו שלו. הוא יצר סדרת תחריטים בנושא האומנויות הליברליות הדומות לעיצובים שלו בציורים באותו נושא. הוא גם יצר תחריטים קטנים דקורטיביים רבים של ילדים.
מקורותלקריאה נוספת

Vlieghe, Hans (1998). Flemish Art and Architecture, 1585-1700. Pelican History of Art. New Haven: Yale University Press. ISBN 0-300-07038-1
Hairs M.-L., Dans le sillage de Rubens: les peintres d'histoire anversois au XVIIe siècle, Bibliothèque de la Faculté de philosophie et lettres de l'Université de Liège. Publications exceptionnelles. 4, 1977
הערות שוליים

1 2 3 4  Cornelis Schut at the Netherlands Institute for Art History
1 2 3 4 5  Hans Vlieghe, Cornells Schut in Italy, in Hoogsteder & Hoogsteder, 11 May 2010 Archived 28 January 2016 at the Wayback Machine
1 2 3 4  Hans Vlieghe, "Schut, Cornelis, I" in: Oxford Art Online. Oxford University Press, access date: 3 December 2013
1 2 3 4  Frans Jozef Peter Van den Branden, Geschiedenis der Antwerpsche schilderschool, Antwerpen, 1883, p. 757-765 (in Dutch)
↑  Parochiekerk Sint-Willibrordus at Onroerend Erfgoed (in Dutch)
↑  Thomas P. Campbell, Pascal-François Bertrand, Jeri Bapasola, Tapestry in the Baroque: Threads of Splendor, Metropolitan Museum of Art (New York, N.Y.), Metropolitan Museum of Art, 2007, p. 210-214
↑  Tapestry: The Music at the Hermitage
↑  Ursula Härting, Review of Susan Merriam, Seventeenth-Century Flemish Garland Paintings. Still Life, Vision and the Devotional Image
↑  Art Gallery of South Australia, Julie Robinson, The age of Rubens & Rembrandt: old master prints from the Art Gallery of South Australia; Dutch and Flemish etchings, engravings and woodcuts from the sixteenth and seventeenth centuries, Art Gallery Board of South Australia, 1993, p. 37
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572302905171  PLWABN: 9810551682305606  AGSA: 13028  BNE: XX1417515  BnF: cb13508948v (data)  BPN: 15079908  GND: 119441020  ISNI: 0000 0000 6634 4691  KulturNav: c8c23e27-339b-47b0-8bb6-10fb8894ade7  LCCN: nr97004963  NTA: 154133221  RKD: 71410  SNAC: w6rv1f58  SUDOC: 050289594  TePapa: 32129  ULAN: 500029273  VIAF: 30346835   WorldCat (עם VIAF): 30346835 
קורנליס שוט, סדנתו של וולקן, 1617
קורנליס שוט, הכתרת הבתולה
קורנליס שוט, מוזיקה - שטיח קיר, חלק מסדרת שבעת האומנויות.
קן נורמן

| --- | --- |
 לידה:  5 בספטמבר 1964 (בן 60) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  3, 4, 5, 33
 מכללה:  אוניברסיטת אילינוי
 דראפט:  בחירה מספר 19, 1987 לוס אנג'לס קליפרס
 קבוצות כשחקן
 1987–1993 1993–1994 1994–1997:  לוס אנג'לס קליפרס מילווקי באקס אטלנטה הוקס
קנת' דרנל "קן" נורמן (באנגלית: Kenneth Darnel "Ken" Norman; נולד ב-5 בספטמבר 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1987–1997. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 13.5 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

נורמן נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי, ובין השנים 1984–1987 למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. לאורך עונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, בה שיתף פעולה עם קנדל גיל, העמיד ממוצעים של 20.7 נקודות, 9.8 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 1987 נבחר נורמן על ידי לוס אנג'לס קליפרס, בבחירה ה-19. בעונתו השנייה ב-NBA הוביל את קלעי קבוצתו עם ממוצע של 18.1 נקודות למשחק, וב-4 העונות הבאות נותר אחד השחקנים המובילים של הקליפרס, לצדם של דני מאנינג, רון הרפר וצ'ארלס סמית'. בעונות 1992 ו-1993 סייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף ה-NBA פעמיים ברציפות, לאחר היעדרות של 16 שנים; בשני המקרים הודחו הקליפרס כבר בסיבוב הראשון.
ביולי 1993, לאחר 6 עונות עם הקליפרס, חתם על חוזה ל-6 שנים במילווקי באקס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 11.9 נקודות ואסף 6.1 בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1994/1995 הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס, במדיה שיחק ב-3 עונותיו האחרונות בקריירה. בעונות 1996 ו-1997 העפילו ההוקס לחצי גמר האזור המזרחי, אולם נורמן עצמו לא שותף כלל בפלייאוף בשל פציעות בגבו. בקיץ 1997 פרש ממשחק, בגיל 32.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של נורמן בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של נורמן בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1987, באתר basketball-reference.com
↑  נורמן חותם על חוזה במילווקי, באתר לוס אנג'לס קליפרס, 8 ביולי 1993
↑  נורמן מועבר בטרייד לאטלנטה, באתר nbatrades.tumblr.com,‏ 22 ביוני 1994
↑  ביתו של קן נורמן עלה בלהבות, באתר שיקגו טריביון, 8 במרץ 2000
קולנוע רקס

| --- | --- |
קולנוע רקס ברחוב שלומציון המלכה (בזמנו, רחוב הנסיכה מרי)קולנוע רקס ברחוב שלומציון המלכה (בזמנו, רחוב הנסיכה מרי)
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 16 ביוני 1938
 תאריך פתיחה רשמי:  16 ביוני 1938 
 קואורדינטות:  31°46′44″N 35°13′21″E﻿ / ﻿31.778944444444°N 35.222388888889°E﻿ / 31.778944444444; 35.222388888889
 he
 
בניין קולנוע רקס (בפינה הימנית התחתונה של התמונה)
קולנוע רקס היה בית קולנוע שפעל בירושלים בתקופת המנדט הבריטי.
היסטוריה

קולנוע רקס שכן בין רחוב פרינסס מרי (כיום רחוב שלומציון המלכה) לרחוב הלל, והיה בבעלות איש העסקים הערבי-נוצרי ג'וזף פסקל אלבינה ומשה יונה פרידמן. המגרש שעליו הוקם הקולנוע היה בבעלות הפטריארכיה הארמנית בירושלים. בית הקולנוע היה מקום בילוי פופולרי בקרב תושבי העיר היהודים, הערבים וגם בקרב הבריטים, ואף הנציב העליון נהג לבקר בו. פעלה בו מערכת חימום מרכזית, והוצגו בו, בין היתר, סרטי החברה המצרית "נייל פילם" (סרטי הנילוס). במקום גם נערכו הצגת תיאטרון, וכנסים.
בניית בית הקולנוע החלה בשנת 1935 וב-16 ביוני 1938 נערכה בו הקרנת הבכורה. היו בו כ-1,300 מקומות ישיבה.
בשנת 1944, נכחה בקולנוע השחקנית והזמרת הדרוזית המפורסמת אסמהאן, בעת הקרנת סרטה "אנתסאר אל שבאב" (בעברית: ניצחון הנעורים).
הקולנוע שימש פעמיים זירה לפעולות תגמול של אצ"ל נגד מטרות ערביות. ב-29 במאי 1939 נכנסה לקולנוע חוליה של שבעה פעילי הארגון, לאחר שרכשו כרטיסים לצפייה בסרט טרזן. במהלך ההקרנה הפעילו באולם מטען חבלה עם מנגנון השהיה שהוסלק בבטנת מעיל, והשליכו מטעני חבלה נוספים מן היציע, הרגו 5 אנשים ופצעו 18. לפי מקורות עיתונאים דאז ידוע על יהודי אחד שנהרג (אשר נבדר) בהתקפה הזאת, וגבר (יששכר שמעוני בן 25 מסנהדריה) ואשה (חנה דרעי) שנפצעו. לבית הקולנוע נגרם נזק של 20,000 לא"י. אנשי האצ"ל הצליחו לחמוק מן הקולנוע ללא פגע. מחשש לפיגוע נקם החליט המפקד הצבאי הבריטי של ירושלים, ריצ'רד אוקונור, על סגירת בתי הקולנוע, בתי הקפה ושאר אתרי הבילוי היהודיים בעיר.
ב-4 בדצמבר 1947, כתגובה להצתת המרכז המסחרי היהודי בממילא יום קודם לכן, הוצת קולנוע רקס על ידי האצ"ל. בעקבות זאת ננטש הקולנוע. במהלך שנות ה-50 וה-60 הופעל במקום קולנוע קטן בשם סטודיו. האולם היה קטן והכיל 138 מקומות, חדר ההקרנה שכן מעל האולם והקרנת הסרט נעשתה דרך התקרה בעזרת מראה.
שאר הבניין עמד נטוש עד תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, אז הצליח הממונה על מחוז ירושלים במשרד הפנים, רפי לוי, לשכנע את הפטריארכיה הארמנית בירושלים למכור את המגרש ליזמים ישראלים, האחים ישראל. הבניין נהרס ביוני 1973. האחים ישראל בנו במקום בניין משרדים, חניון תת-קרקעי ופסאז' מסחרי. רפי לוי הורשע אחר כך, ב-1988 בקבלת שוחד מראשי העדות הנוצריות בירושלים.
בתרבות

יוסי בנאי מזכיר את הקולנוע בשירו הנוסטלגי "אני וסימון ומואיז הקטן", כזירת התרחשותן של חלק מעלילות ילדותו בירושלים:
אני זוכר קולנוע רקס ביומיות

ומרחוק פעמונים של כנסיות

ואיך רדפנו על גגות אחרי יונים

לעוף איתן רצינו עד לעננים
(....)
עברו שנים מאז, עכשיו העיר גדולה

מסימון לא שומעים, אפילו לא מילה

ומואיז הקטן, לאן הוא נעלם

וגם קולנוע רקס כבר לא קיים...
הערות שוליים

↑  משה חננאל, הירושלמים - מסע בספר הטלפון המנדטורי 1946, ירושלים 2007, עמוד 232
↑  הכלל והפרט, הארץ, 19 במרץ 1945
1 2 3  גבריאל שטרן, הקולנוע שהיה-ex-rex, על המשמר, 29 ביוני 1973
↑  ראה לדוגמה אירוע של מכירת איגרות חוב שנערך באולם - זכו בהגרלה השניה של הסריה השניה, הארץ, 5 באוקטובר 1945
↑  ירושלים - קולנוע חדש, דבר, 16 ביוני 1938
↑  האצ"ל בפיקודו של דוד רזיאל באתר דעת
↑  נחום ברנע, פצצת הזמן של  רפי לוי, כותרת ראשית, 12 בנובמבר 1986
↑  רן לוי, רפי לוי הורשע. התביעה תדרוש שבע שנות מאסר, חדשות, 10 ביוני 1988
רן לוי, רפי לוי נכנס לכלא לשנתיים, חדשות, 18 ביולי 1988
קאמיינה גורה

קאמיינה גורה (פולנית: Kamienna Góra; גרמנית: Landeshut in Schlesien; צ'כית: Lanžhot ,Kamenná Hora) היא עיירה בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. משמעות השם בפולנית וצ'כית הוא "הר האבן".
היסטוריה

בשנת 1254 נתן הדוכס בולסלב השני את קאמיינה גורה למנזר הבנדיקטיני של אופטוביצה (במזרח בוהמיה). ב-1289, כשהמנזר עבר לידי הציסטרציאנים, העיירה נרכשה על ידי הדוכס בולקו הראשון של שווידניצה שהפך אותו למבצר נגד בוהמיה. היא קיבלה זכויות עיר מהדוכס בולקו השני ב-1334. פרידריך השני מלך פרוסיה כבש את שלזיה ב-1742. לאחר מלחמת העולם השנייה, עקב שינויי גבול שנקבעו בוועידת פוטסדאם, היא הועברה מגרמניה לפולין. רוב הגרמנים ברחו או גורשו והחליפו אותם פולנים שגורשו מן השטחים הפולנים שסופחו לברית המועצות.
גאוגרפיה

קאמיינה גורה שוכנת בפרובינציית שלזיה תחתית ובמחוז קאמיינה גורה. בשנים 1975-1998 הייתה העיירה חלק ממחוז ילניה גורה. נכון לשנת 2007, בקאמיינה גורה יש שטח של 18.04 קמ"ר (מקום 317 בארץ), ובו: 54% קרקע חקלאית ו-16% מיוער. שטח העיירה הוא 4.54% מכלל המחוז.
דמוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | גברים | נשים | סה"כ |
| אוכלוסייה | 9,972 (47.3%) | 11,121 (52.7%) | 21,093 (100%) |
| צפיפות | 552.7 | 616.5 | 1,169.2 |
ערים תאומות

דנמרק איקסט, דנמרק
צ'כיה טרוטנוב, צ'כיה
צרפת וירזון, צרפת
גרמניה וולפנביטל, גרמניה
גרמניה ביטרפלד-וולפן, גרמניה
גלריה

חלק מכיכר השוק הישנה
בניין התחנה
המוזיאון
בית-החולים
גשר מעל נהר הבובר
חורבות הטירה
בית המשפט
טירת גרדספו
רחוב בעיר העתיקה
המרכז לשיקום שלזיה תחתית
בניין העירייה
הבתים ההיסטוריים במרכז העיירה
בית ספר תיכון
הערות שוליים

↑  אתר נתונים דמוגרפיים
↑  שטח ומיקום בפורטל הממשלתי
↑  המרכז הסטטיסטי, נכון לדצמבר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530811705171  GND: 4098990-2  LCCN: n92066558  MusicBrainz: f35ecf7b-0b05-4178-8b82-2f29ec5433c9  NKC: ge550256  VIAF: 153155096   WorldCat (עם VIAF): 153155096
קניארים

הקניארים (ספרדית: Cañari; מקצ'ואה: Kañari) הם עם עתיק שהתגורר באזור הפרובינציות אסואי וקניאר באקוודור של ימינו.
הקניארים היו קבוצת שבטים שהתאחדו יחד לעם אחד. הקבוצה נעלמה בשל כיבושי אימפריית האינקה בראשות ואיינה קאפאק לכיוון צפון. האינקה כפו עליהם באופן אלים את השליטה ורצחו אלפי קניארים על מנת להפוך את השטח לחלק מן האימפריה.
שבטי הקניארים נמצאו בעיקר סביב טומבמה, עיר שכונתה לעיתים "קוסקו השנייה", בשל דמיונה לבירה מבחינת החן והאדריכלות. במהלך מלחמת האזרחים באימפריית האינקה בין בניו של ואיינה קאפאק, הקניארים תמכו בוואסקאר, למרות שהיו באזור הצפוני, אותו ירש היורש הלגיטימי לכס המלוכה, אטוואלפה. בתחילה, שרי צבאו של ואסקאר, אטוק והאנגו, הצליחו לכבוש את השטחים בצפון ולהעביר את השטחים לשליטתם. אטוואלפה הצליח, בעזרת שרי צבא שהיו נאמנים לאביו, להביס את צבא ואסקאר ולגרום לו לסגת לכיוון דרום. אטוואלפה טבח בקניארים, כנאמני אחיו/אויבו ושרף את העיר טומבמבה.
קנאשי

| --- | --- |
 מדינות:  הודו 
 אזורים:  הימאצ'ל פרדש 
 דוברים:  1,400 (נכון ל־2002) 
 קוד ISO 639-3:  xns 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
קנאשי (בלועזית: Kanashi) היא שפה סינו-טיבטית המדוברת כמעט בלעדית בכפר מבודד בשם מֶלָנָה השוכן בעמק פרוואטי שבהימאצ'ל פרדש, בצפון הודו. במידה מסוימת, קנאשי יכולה להיות מובנת חלקית על ידי שפות סינו-טיבטיות אחרות כמו קינאורי.
מבחינת בלשנות חברתית מוערך שכיום ישנם כ-1700 דוברים פעילים של קנאשי במלנה, ועל כן מדובר בשפה אשר עלולה להיעלם כליל. הכפר ממוקם בערך 10,000 מטר מעל פני הים ויחסית מבודד מהציוויליזציה.
דוברי קנאשי משתמשים בשפה בשתי צורות שונות אשר שתיהן מקובלות נושא-פועל-עצם וגם נושא-עצם-פועל.
נראה שאין בקנאשי מין דקדוקי. המין הטבעי שאינו משפיע על שאר המרכיבים הנמצאים בתוך אמירה, מובחן באחת משתי דרכים. הראשונה היא להשתמש במונחים ברורים לקבוצות של זכרים ונקבות והשנייה היא על ידי קידומת של מונחים עם האב או האם המשמעותיים לעניין המדובר. ההבחנה המגדרית קיימת רק עבור בני אדם. שמות העצם האחרים נוטים להיות חסרי מגדר.
הערות שוליים

↑  Did you know Kanashi is threatened?, Endangered Languages (באנגלית)
↑  D. D. Sharma, Tribal Languages of Himachal Pradesh Part-Two, Mittal Publications, 1992
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונסטנטין מונייר

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1831 אטרבק, בלגיה 
 פטירה:  4 באפריל 1905 (בגיל 73) איקסל, בלגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות באיקסל (בריסל) 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות  האקדמיה לאמנויות היפות בבריסל 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  François-Joseph Navez 
 יצירות ידועות:  In the Black Country 
 צאצאים:  Karl Meunier 
 אתר רשמי
 
קונסטנטין מונייר (בהולנדית: Constantin Meunier; ‏1831, בריסל – 1905, בריסל) היה צייר ופסל בלגי שתרם להתפתחות האמנות המודרנית בהעלאת דמויות הפועל התעשייתי והכורה כאייקון למודרניות כשיקוף התפתחות חברתית ופוליטית של התקופה עם התמקדות ומחויבות הומניסטית.
ביוגרפיה

מונייר נולד בבריסל למשפחה ענייה ממעמד הפועלים שהושפעה מההשלכות הכלכליות השליליות של המהפכה הבלגית, במלאת לקונסטנטין ארבע שנים התאבד אביו.
מונייר החל ללמוד פיסול  בגיל 14 באקדמיה לאמנויות יפות בבריסל אצל הפסל לואי ז'הוט וגם למד בסטודיו של הפסל צ'ארלס אוגוסט פרייקין. לאחר שנחשף לעבודתו הריאליסטית שוברי האבנים של הצייר גוסטב קורבה החל להטיל ספק בפיסול כאמצעי ביטוי עבורו והחליט לעבור לציור.
ב-1882 שהה בסביליה.
ב-1885 שב לפסל.
מונייר השתתף בהקמת אנדרטה לאמיל זולה.
גלריה

גגות אדומים במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
טריפטיכון של מכרה במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
בית קפה בסביליה, במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
הסרת כור ההיתוך הסדוק במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
פסל הזורע באי המוזיאונים בברלין
פועל המרת ברזל גולמי לברזל בר (יצוק) בכבשן הדהוד פחם. במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
קנאניה

קנאניה (באנגלית: Knanaya, במלאיאלאם: ക്നാനായ) היא קהילה דתית ואתנית אנדוגמית בקרלה שבהודו המשתייכת לנצרות הסורית. היא מתייחסת לתומאס מקנה, דמות דתית-היסטורית, סוחר ממסופוטמיה שהוביל הגירה של יהודים-נוצרים שהגיעו להודו בין המאה ה-4 והמאה ה-9, ושמו נגזר מ"כנען" (או לפי השערה אחרת, מהיישוב קנה הידוע בנצרות).
השפה המדוברת על ידי הקהילה היא מלאיאלאם.
במהלך המאה ה-20 רבים מהקהילה היגרו לארצות הברית. הקהילה מונה כיום כ-300 אלף אנשים.
חלק מהחוקרים מזהים קווי דמיון עם יהדות קוצ'ין.
הערות שוליים

↑  Shalva Weil, Symmetry between Christians and Jews in India: the Cnanite Christians and the Cochin Jews of Kerala, Contributions to Indian Sociology 16, 1982-07-01, עמ' 175–196 doi: 10.1177/006996678201600202
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונסטנטין נובוסיולוב

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1974 (בן 50) ניז'ני טאגיל, רוסיה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  רוסיה, הממלכה המאוחדת
 מקום לימודים:  המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה (1997)  אוניברסיטת ראדבאוד ניימחן  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מנחה לדוקטורט:  אנדריי גיים 
 מוסדות:  Institute of Microelectronics Technology and High Purity Materials (1997–1999)  האוניברסיטה הלאומית של סינגפור  אוניברסיטת ראדבאוד ניימחן  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2010)  Innovators Under 35 (2008)  מדליית הפחמן (2016)  מדליית דלטון (2016)  עמית החברה המלכותית (2011)  מדליית לברהולם (2013)  Clarivate Citation Laureates (2008)  Knight Bachelor (31 בדצמבר 2011)  מדליית אונסאגר  EPS Europhysics Prize  מפקד במסדר האריה של הולנד  MIT Technology Review  האיחוד הבין־לאומי לפיזיקה תאורטית ויישומית 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 מחקריו על הגרפן
 
קונסטנטין סרגייביץ' נובוסיולוב (ברוסית: Константи́н Серге́евич Новосёлов- בבמקור ברוסית - נובוסיולוב ; נולד ב-23 באוגוסט 1974) הוא פיזיקאי רוסי-בריטי, שנודע בעיקר בזכות עבודותיו על הגרפן, יחד עם אנדריי גיים, שזיכו אותם בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2010. נובוסלוב הוא חבר בקבוצה לחקר מזוסקופיה באוניברסיטת מנצ'סטר כעמית מחקר של החברה המלכותית.
ביוגרפיה

נובוסיולוב נולד בניז'ני טגיל שבברית המועצות (רוסיה כיום) בשנת 1974. בשנת 1991 החל את לימודיו במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה וסיים אותו בשנת 1997. את לימודי הדוקטורט השלים בשנת 2004 באוניברסיטת רדבוד ניימכן שבהולנד. לאחר עבודה של מספר שנים במעבדה, קיבל נובוסלוב משרת פרופסור ועמית מחקר באקדמיה המלכותית של אוניברסיטת מנצ'סטר, יחד עם מנחה הדוקטורט שלו, אנדריי גיים. הוא מחזיק באזרחות רוסית ובריטית.
נובוסיולוב פרסם יותר מ-60 מאמרים, בנושאים כמו על מוליכות מזוסקופית (מגנטומטריית הול), תנועה תת-אטומית של תחומים אטומיים מגנטיים, המצאת "סרט הגקו" (סרט הדבקה דו-כיווני), והגרפן.
בשנת 2011 נבחר לחבר בחברה המלכותית.
קולנוע שרון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 כתובת:  רח' סמילנסקי 3 
 מיקום:  נתניה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1950
 תאריך פתיחה רשמי:  1950 
 אדריכל:  שמואל ברקאי, היינץ פנחל 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 קואורדינטות:  32°19′41″N 34°51′24″E﻿ / ﻿32.32819212°N 34.85653996°E﻿ / 32.32819212; 34.85653996
  (למפת נתניה מוגדלת) קולנוע שרון(למפת נתניה רגילה) קולנוע שרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולנוע שרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולנוע שרון
 
קולנוע ותיאטרון "שרון" הוא שמו של בית קולנוע בעיר נתניה.
בית הקולנוע הכיל אולם ויציע, הכוללים 1,300 מקומות ישיבה. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים שמואל ברקאי והיינץ פנחל, שכלל בחזית המבנה מאפיינים מהסגנון הבינלאומי. המבנה ממוקם על גבעת כורכר בצומת הרחובות סמילנסקי, הרצל ושער הגיא, שהיוותה את מקום ההתיישבות הראשון בנתניה.
היסטוריה

המבנה הוקם בשנת 1950 ביוזמתו של אהרון לנדה, וחדל לתפקד כבית קולנוע בשנת 1991. כיום נותר המבנה נטוש.
בשנת 2003 עלתה הצעה להפוך את המתחם לסינמטק ולמרכז תרבות עירוני. בשנת 2008 אישרה ועדת הכספים של עיריית נתניה תקציב מיוחד שנועד לרכישת המבנה ושיפוצו. אך הקולנוע נותר נטוש.
ב-2021, קרן מרתון וקבוצת איציק תשובה רכשו את מתחם הקולנוע ב-40 מיליון שקל.
גלריה

חדר המדרגות המעוגל, הבולט בחזית הראשית, 2007
קולנוע שרון מכיוון רחוב שער הגיא
סקיצה מקורית המציגה את חזית הבניין, שנות ה-40
הערות שוליים

↑  ניב איסקוב, מסע נוסטלגי אל שני בתי הקולנוע הראשונים בנתניה, mynet נתניה, 5.7.2018
↑  שמואל נהון - קול השרון, נתניה - קולנוע שרון יירכש וישוקם, באתר local,‏ 2 באפריל 2008
↑  גיא נרדי, ‏מתחם קולנוע שרון בנתניה נרכש ב-40 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2021
קלאוס פון אמסברג

קלאוס פון אמסברג (בגרמנית: Klaus von Amsberg, בהולנדית: Claus van Amsberg; ‏6 בספטמבר 1926 – 6 באוקטובר 2002), היה אריסטוקרט גרמני אשר נישא למלכה ביאטריקס מהולנד.
ביוגרפיה

קלאוס נולד ב-6 בספטמבר 1926 בהיצאקר, לקלאוס פליקס פון אמסברג ולברונית גסטה פון דם בוסשה-הדנהאוזן. בנעוריו היה הנסיך חבר בתנועת הנוער ההיטלראי וכן שירת בוורמכט בתקופת מלחמת העולם השנייה בתפקידי מנהלה בדנמרק ובאיטליה. עם סיומה של המלחמה הוא נישבה על ידי כוחות ארצות הברית ב-1945 באיטליה וכששוחרר מהכלא עבר לבריטניה ומשם חזר לגרמניה.
קלאוס כיהן כדיפלומט מטעם מערב גרמניה, ובשנת 1965 הכיר את ביאטריקס, נסיכת אוראניה-נסאו בחופשת סקי בשווייץ. הרומן הורחק מעיני התקשורת ובסופו של דבר, למרות התנגדותו של העם ההולנדי עקב עברו הנאצי, אושרו הנישואין בידי המלכה יוליאנה, אמה של ביאטריקס ועל ידי הפרלמנט. החתונה נערכה ב-10 במרץ 1966, ולזוג נולדו שלושה בנים.
עקב חברותו של הנסיך בתנועת הנוער ההיטלראי בנערותו וכן עקב שירותו בוורמאכט, הוא זוהה על ידי העם ההולנדי כחלק מן העבר הגרמני הנאצי. במחאה ההמונית שהתעוררה בלטה הסיסמה "אני רוצה את אופני בחזרה", תזכורת להחרמת האופניים מן ההולנדים בידי הכובש הנאצי. בעת שחלפה כרכרת הזוג המלכותי ברחוב נזרקה לעברה פצצת עשן על ידי פעילים בתנועת פרובו, תנועה אנרכיסטית הולנדית. תקרית זו התפתחה לקרבות רחוב בין המשטרה למפגינים. אולם, ככל שחלפו השנים התמעטה דעת הקהל השלילית כנגדו והוא הפך לאחד מבני משפחת המלכות האהודים בהולנד.
בשנים האחרונות לחייו התמקד הנסיך קלאוס בקידום נושא מדינות העולם השלישי. ב-6 באוקטובר 2002, בגיל 76, מת הנסיך קלאוס ממחלת פרקינסון ומדלקת ריאות. הוא נקבר במרתף הקבורה המלכותי שבכנסייה החדשה בעיר דלפט.
משפחתו

ב-10 במרץ 1966 התחתן קלאוס עם ביאטריקס, מלכת הולנד, ממנה נולדו לו שלושה בנים:
וילם-אלכסנדר, מלך הולנד (נולד ב-1967)
יוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו (1968–2013)
קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו (נולד ב-1969)
הערות שוליים

1 2 3 4  Halasa, Malu (2002-10-08). "Prince Claus of the Netherlands". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-09-24.
↑  אי.פי, הולנד: בעלה של המלכה ביאטריקס מת בגיל 76, באתר ynet, 7 באוקטובר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012615843705171  GND: 119033097  ISNI: 0000 0000 5491 9187  LCCN: n90709759  NARA: 10571805  NTA: 070315299  SNAC: w66v4x1f  SUDOC: 255064268  VIAF: 77946986   WorldCat (עם VIAF): 77946986 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קן סיילורס

| --- | --- |

סיילורס במדי פרובידנס סטימרולרס, 1948
 לידה:  14 בינואר 1921 בושנל, נברסקה, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בינואר 2016 (בגיל 95) לאראמי, ויומינג, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.78 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת ויומינג
 קבוצות כשחקן
 1946–1947    1947   1947   1947–1949   1949–1950   1950   1950–1951:  קליבלנד רבלס   שיקגו סטאגס   פילדלפיה ווריורס   פרובידנס סטימרולרס   דנוור נאגטס   בוסטון סלטיקס   בולטימור בולטס
 הישגים כשחקן
 בחירה לחמישייה השנייה של העונה ב-NBA‏ (1949)   זכייה באליפות ליגת המכללות (1943)
 
קנת' לויד "קן" סיילורס (באנגלית: Kenneth Lloyd "Ken" Sailors; ‏14 בינואר 1921 – 30 בינואר 2016) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-BAA וה-NBA בין השנים 1946–1951. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 12.6 נקודות, 2.0 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
נודע כשחקן אשר המציא את ה"ג'אמפ שוט" (אנ') – זריקת הכדור לסל תוך קפיצה באוויר, ושחרור הכדור מאזור המצח עם יד אחת.
קריירת מכללות

סיילורס נולד בכפר בושנל שבנברסקה, וגדל בחווה בדרום-מזרח מדינת ויומינג. בין השנים 1940–1943 למד באוניברסיטת ויומינג, ולאחר שירות קצר בצבא ארצות הברית חזר להשלים את לימודיו בוויומינג בשנים 1945–1946. בעונת 1942/1943 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לזכייתה היחידה אי פעם בטורניר אליפות המכללות, לאחר שקלע 16 נקודות במשחק הגמר מול אוניברסיטת ג'ורג'טאון. בסיום העונה זכה סיילורס בפרסי השחקן המצטיין של הטורניר והשחקן המצטיין של ליגת המכללות. בעונתו האחרונה בוויומינג, 1945/1946, זכה בשנית בפרס שחקן העונה בליגת המכללות.
קריירה מקצועית

בשנת 1946 הצטרף לקבוצת קליבלנד רבלס, לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA). בעונת 1947/1948 שיחק עבור שיקגו סטאגס, פילדלפיה ווריורס ופרובידנס סטימרולרס, ובעונה העוקבת נבחר לחמישייה השנייה של העונה כשקלע 15.8 נקודות בממוצע למשחק כשחקן פרובידנס. בעונת 1949/1950 קלע שיא קריירה של 17.3 נקודות למשחק כשחקן דנוור נאגטס, ובעונת 1950/1951 שיחק בבוסטון סלטיקס ובבולטימור בולטס, בטרם פרש ממשחק בגיל 30. ב-5 עונותיו בליגה השתתף בסדרת פלייאוף אחת בלבד, בעונתו הראשונה, בה הפסידה קבוצתו בסיבוב הראשון.
מורשת

בעת פרישתו ניצב במקום השישי ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 3,480 נקודות, ובמקום החמישי ברשימת האסיסטים, עם 781. בשנת 2012 הוצג כחבר בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.
ב-30 בינואר 2016 נפטר סיילורס כתוצאה מהתקף לב, כשבועיים לאחר יום הולדתו ה-95.
בשנת 2018 הוצב פסל בדמותו של סיילורס בפארק וושינגטון אשר בלאראמי, ויומינג, העיר בה עלה לגדולה כשחקן מכללות.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של סיילורס, באתר basketball-reference.com
1 2  ההודעה על פטירתו של סיילורס, באתר הניו יורק טיימס, 30 בינואר 2016
1 2 3  ההודעה על פטירתו של סיילורס, באתר וושינגטון פוסט, 30 בינואר 2016
↑  מקורות הג'אמפ שוט, באתר johnchristgau.com,‏ 10 בפברואר 2007
↑  קן סיילורס, באתר היכל התהילה של כדורסל המכללות
↑  פסלו של סיילורס מוצג בפארק וושינגטון, באתר laramieboomerang.com,‏ 29 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 6996 2235  LCCN: no2012047069  VIAF: 234828557   WorldCat (עם VIAF): 234828557
קאמיל מיטשל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1954 (בת 70) 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה הבריטית   אוניברסיטת קפילנו (אנ')   אוניברסיטת לויולה מרימאונט (אנ')
 פרופיל ב-IMDb
 
קאמיל ג'יינקלייר מיטשל (באנגלית: Camille Janclaire Mitchell; נולדה ב-1 במרץ 1954 בלוס אנג'לס, קליפורניה) היא במאית, תסריטאית, מפיקה ושחקנית תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית-קנדית.