stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיאט
הערות שוליים

↑  נועם ריין, סוף עידן: סיאט תפסיק לייצר מכוניות ב-2030, באתר ynet, 14 במאי 2023
↑  קינן כהן‏, אחרי שכבר הכריזה שתפסיק לייצר מכוניות, סיאט חוזרת, באתר וואלה, 21 במרץ 2024
↑  מכירות סיאט בישראל, קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532641105171  BNE: XX254131  BnF: cb12547532t (data)  ISNI: 0000 0001 2297 0890  LCCN: n50075252  NKC: ph117127  SUDOC: 034754407  VIAF: 154205224   WorldCat (עם VIAF): 154205224 
סיאט לאון למרוצים משנת 2005
סיאט מלגה ב-1988 בישראל
ארונה
תיק תקשורת

| --- | --- |

 סוגה:  תקשורת, אקטואליה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 מספר פרקים:  כ-1,100
 הפקה
 עורכים:  רותי ברורמן (1991-1993) בינה לוז (1993 ואילך)
 אורך פרק:  20-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  2 ביולי 1991 – 9 באוגוסט 2018
אולפן התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית הישראלית. תל אביב. אפריל 2018.
תיק תקשורת הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית בענייני תקשורת, ששודרה בטלוויזיה החינוכית משנת 1991. התוכנית החלה את דרכה ב-16:30 ברצועת השידור היומית של החינוכית בערוץ הראשון. לאחר שהטלוויזיה החינוכית קיבלה רצועות שידור בערוץ 2 המסחרי, התכנית עברה להיות משודרת בו. ב-26 באוקטובר 2017 שודרה התוכנית האחרונה בערוץ 2, שישה ימים לפני הפיצול של הערוץ, ומ-2 בנובמבר 2017 עד 3 במרץ 2018 עברה להיות משודרת בערוץ 23 בימי חמישי בשעה 22:00. החל מ-3 במרץ 2018 שודרה התוכנית מדי שבת גם בערוץ עשר.
במהלך שנות שידוריה הרבות צברה התוכנית תדמית מקצועית ואמינה, והיא נחשבה לאחת מן התוכניות המוערכות בטלוויזיה הישראלית.
התוכנית האחרונה של "תיק תקשורת" שודרה ב-9 באוגוסט 2018, וסיימה את דרכה כ-27 שנים לאחר עלייתה.
רקע כללי וזמני שידור

התוכנית עלתה לאוויר מתוך מטרה להוות במה אובייקטיבית ונטולת אינטרסים להשמעת ביקורת כלפי עולם התקשורת הישראלי על כל אמצעיו: טלוויזיה, רדיו, עיתונות ועוד.
באולפן התוכנית הובאו לדיון סוגיות הנוגעות – בין השאר – לאתיקה עיתונאית, יחסי הון-שלטון-תקשורת ושאלות מוסריות באשר לחציית קווים אדומים בסיקור התקשורתי. גם כאשר מובאים לדיון אירועים אקטואליים, הדגש אינו על האירועים עצמם אלא על אופן סיקורם.
התוכנית שודרה תחילה בימי שלישי ב-16:30 בחינוכית 1, ולאחר מכן שובצה בחינוכית 2 בימי שבת בשעות הצהריים המוקדמות (בדרך כלל 12:00). ב־23 באוקטובר 2003 עברה התוכנית להיות משודרת בימי חמישי, ברצועת אחר הצהריים של החינוכית בשעה 17:30, כשבימי שבת היא ממשיכה להיות משודרת בשידור חוזר. בהמשך עבר השידור החוזר לימי שישי בשעה 10:30 בבוקר בחינוכית 2 ו-14:30 בצהריים בחינוכית 1. כמו כן, התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בימי חמישי בשעה 21:30 בערב בערוץ 23 ולאחר מכן במהלך השידור המחזורי הלילי של הערוץ בלילות חמישי, וכן בימי ראשון בשבוע שלאחר מכן בחינוכית 1, בשעה 10:30 בבוקר ו-14:00 בצהריים.
מאז העשור הראשון של המאה ה-21 הייתה התוכנית זמינה לצפייה במלואה גם באתר הבית של הטלוויזיה החינוכית, ומאוחר יותר בערוץ החינוכית ביוטיוב. מאז סוף שנת 2013, עלתה התוכנית המלאה לצפייה ישירה ביוטיוב בימי חמישי בצהריים, עוד לפני שידורה הראשון בטלוויזיה.
ב-3 במרץ 2016 שודרה התוכנית ה-1,000 של "תיק תקשורת", בהשתתפות רוב מנחי התוכנית לדורותיה (מיכה פרידמן, רזי ברקאי, דוד גלבוע וחיים זיסוביץ'), ובה שולבו קטעים בולטים מהתוכנית לאורך שנותיה. מאז, כל תוכנית הסתיימה בקטע ארכיון מאחת מתוכניות העבר.
מנחי התוכנית

לאורך השנים הנחו את התוכנית שורה של מנחים, והם:
אמנון לוי, 2 ביולי 1991 – 1994.
מיכה פרידמן, 1994 – 1997.
רזי ברקאי, 1997–1998; ינואר 2003 – 1 ביולי 2004.
דוד גלבוע, 1998 – 18 בינואר 2003.
עמנואל רוזן, 11 בדצמבר 2008 – 25 באפריל 2013.
רוגל אלפר, 2 – 23 במאי 2013.
חיים זיסוביץ, 21 באוקטובר 2004 – 24 ביולי 2008; 23 באוקטובר 2014 - 31 בדצמבר 2015
ניב רסקין, 30 במאי 2013 - 18 בספטמבר 2014; 7 בינואר - 6 באוקטובר 2016
אבי משולם, 27 באוקטובר 2016 - 9 באוגוסט 2018
כמו כן, לאורך שנותיה ובעיקר בשנותיה הראשונות של התוכנית הנחו אותה מדי פעם מנחים מחליפים, וביניהם סיגל השילוני, יצחק רועה, יעל קובץ ורוני דניאל (היה הכתב הצבאי של חדשות ערוץ 2).
מחלוקות > תביעת לשון הרע כנגד יוסי משולם

בתוכנית ששודרה בפברואר 2005, ראיין המנחה חיים זיסוביץ' את יוסי משולם, ששימש כמנהל התוכנית בערוץ הראשון. במהלך הראיון התבקש משולם להתייחס לטענה כי רשות השידור מעסיקה מקורבים לבעלי תפקידים בכירים, והובאה כדוגמה לכך תוכנית האירוח של מיכל זוארץ, "שישי עם מיכל", אשר על פי רמזיו של זיסוביץ' ניתנה לה אך ורק משום שהייתה זוגתו של משולם. משולם הכחיש בזעם את כל הטענות, והוסיף כי זיסוביץ', אשר הועסק בעבר ברשות השידור, נאלץ לעזוב אותה עקב דיווח כוזב של שעות נוספות בשעה שעבד במקביל כמתווך דירות בחדרה.
בעקבות התגוששות זו הוגשו שתי תביעות הדדיות: תביעת דיבה של משולם כנגד זיסוביץ', ומנגד תביעה של זיסוביץ' על הוצאת לשון הרע. ב־3 בדצמבר 2008 הורה בית משפט השלום בתל אביב למשולם לשלם פיצויים של 41,500 שקלים לזיסוביץ' בגין פגיעה בשמו הטוב. כמו כן, על הטלוויזיה החינוכית הוטל תשלום של כמחצית מהקנס, מכיוון שיכלה למנוע את שידור הדברים מאחר שהתוכנית הוקלטה מראש. השופטת סיגל רסלר קבעה כי שאלתו של זיסוביץ' לגבי זוארץ הייתה רלוונטית, וכי "לא היה (בה) כדי להשפיל או ללעוג למשולם."
מחלוקות > תחקיר "פירמה"

בגיליון דצמבר 2007 של הירחון "פירמה" בעיתון "גלובס", פורסם כי חיים זיסוביץ', בנוסף לתפקידו כמנחה התוכנית, משמש גם בעליו של משרד יחסי ציבור. בעקבות כך הוקמה ועדה על ידי מועצת העיתונות לשם בדיקת העניין, וזו קבעה ב־9 בינואר 2008 כי מדובר בעבירה אתית המהווה הפרה של הסכם ההתקשרות בין זיסוביץ' לבין הטלוויזיה החינוכית.
בטלוויזיה החינוכית הוחלט להפסיק את ההתקשרות עם זיסוביץ' תוך 14 יום, אך בסופו של דבר נשאר זיסוביץ' בתפקידו עד שפרש ממנו בסוף העונה לטובת תפקיד דובר אוניברסיטת בר-אילן.
מחלוקות > הבחירה בעמנואל רוזן

העיתונאי דניאל בלוך ("העין השביעית"), העלה טענות נגד הבחירה בעמנואל רוזן להנחיית התוכנית, בעיקר משום שרוזן פעיל במקביל גם בשידור המסחרי, ואף הועסק בעבר בתחנת רדיו 99. לדבריו, "בתוכנית כה חשובה ורגישה הצדק חייב גם להיראות, ובמקרה (הזה) אינני בטוח שהעיקרון הזה נשמר."
ב-26 באפריל 2013 פורסם בעיתון "הארץ" תחקיר ובו שורה של עדויות של נשים שהוטרדו מינית על ידי רוזן. לאחר הפרסום חדל רוזן להגיש את תיק תקשורת, לצד הפסקת עבודתו בשורה של כלי תקשורת בהם עבד. את מקומו כמגיש תפס רוגל אלפר באופן זמני ובהמשך ניב רסקין.
הערות שוליים

↑  דברי הסיום של אבי משולם - החל מדקה 25:53
↑  לוח שידורים, באתר מעריב, ‏30 ביולי 1991
↑  נועם שרביט, ‏יוסי משולם והחינוכית יפצו את חיים זיסוביץ ב־41 אלף שקל בגין דיבה ב"תיק תקשורת", באתר גלובס, 3 בדצמבר 2008
↑  ארי ליבסקר, ‏חתיכת תיק, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2007
↑  יעל גאוני, ‏בעקבות תחקיר "פירמה": החינוכית "חותכת" את חיים זיסוביץ' מ"תיק תקשורת", באתר גלובס, 9 בינואר 2008
↑  חיים זיסוביץ’ עוזב את “תיק תקשורת” ויעסוק בתחומי יחסי ציבור ודוברות / 13.8.2008, יחסי ציבור ותקשורת
↑  דני בלוך, תיק פתוח, באתר העין השביעית, 15 בדצמבר 2008
↑   שרון שפורר, גילי איזיקוביץ, עיתונאיות מעידות: עמנואל רוזן הטריד אותנו, באתר הארץ, 26 באפריל 2013
קלדרה

אגם קלדרס בגואטמלה – קלדרה ובה אגם לוע
קַלְדֶרָה היא לוע התמוטטות שקוע ועגול שנוצר לאחר קריסת תקרתו של תא המאגמה המצוי מתחת להר געש. קלדרה שונה באופן עקרוני מהתמוטטות של שפת לוע עקב רעידת אדמה, שחיקה או כוחות בליה, והמאפיין העיקרי שלה היא קריסה של תקרת תא המאגמה במהלך התפרצות געשית.
מקור השם: בספרדית (Caldera), בפורטוגזית (Caldeira) ובלטינית (Caldaria) – דוּד או קדֵרה. במונח "קלדרה" בנוגע ללוע התמוטטות השתמש לראשונה הגאולוג והפלאונטולוג הגרמני כריסטיאן לאופולד פון בוך (Christian Leopold von Buch). בשנת 1815 ביקר פון בוך באיים הקנריים, ארכיפלג במזרח האוקיינוס האטלנטי, בין היתר בקלדרת טיידה (Teide) בטנריפה ובקלדרת טבוריינטה (Taburiente) בלה פאלמה. כשפרסם את זכרונותיו מביקור זה טבע למעשה את המונח המקומי בלקסיקון הגאולוגי.
היווצרות קלדרה

מסביב ללועות התמוטטות מצויים סימני שבירה וגלישה של סלעים בשולי הלוע, שאינם מופיעים בלועות אחרים. סימנים אלה הובילו למסקנה כי בלועות מסוג זה מתקיימים תנאים הגורמים לקריסת סלעים ולהתמוטטות פסגת הר הגעש אל תוך תא המאגמה. התמוטטות זו מגדילה את הלוע באופן ניכר, והיא נגרמת משלוש סיבות, או מצירוף שלהן:
התרוקנות תא המאגמה – בטרם ההתפרצות היה תא המאגמה מלא ותמך בתקרתו. היעלמות כמות גדולה של מאגמה יוצרת חלל במקום שקודם לכן היה מלא בחומר, וגורמת לקריסת התקרה שאינה נתמכת עוד. כתוצאה מקריסת פני הקרקע נוצר שקע גדול ועמוק. התרוקנות התא מתרחשת בשני אופנים התלויים בצמיגותה של המאגמה:
מאגמה צמיגה נוטה להתפרצויות מתפוצצות מאחר שהיא מכילה גזים ואדי מים היוצרים לחץ רב בשאיפה להשתחרר מהנוזל הצמיג. התפרצויות מסוג זה משליכות את המאגמה למרחק רב מהר הגעש ומפחיתות את כמות המאגמה הנותרת בתא. השתחררותה של מאגמה צמיגה בהתפרצות מתפוצצת עשויה להיגרם כתוצאה מסתימה בצינור ההזנה ופריצתה בעוצמה רבה על ידי לחץ הגזים במאגמה.
מאגמה דלילה מכילה פחות גזים ואדי מים ואינה מתפוצצת אלא זורמת. עם שוך ההתפרצות היא נסוגה מתא המגמה ומשאירה מאחוריה חלל.
ירידה בלחץ – ההתפרצות לוותה בלחץ עצום שדחף בכוח את המאגמה מתוך התא ותמך בתקרתו. ככל שנפלטה יותר מאגמה, כך הלך וירד הלחץ בתא. כוח הדחף שלו הלך וקטן ולא תמך יותר בתקרת התא.
משקל עודף – במהלך ההתפרצות החזיק הלחץ הגבוה בתא המאגמה את עמוד ההתפרצות ובו המאגמה והטפרה. ירידת הלחץ גרמה להתמוטטות העמוד, ועמו התמוטטו האפר ושברי הסלעים שבו. אלה נשרו על הר הגעש וסביבתו ויצרו מצע כבד על תקרת התא, שכרעה תחת המשקל הרב.
קריסה הנגרמת מהתרוקנות תא המאגמה מתחת להר הגעש מתרחשת בדרך כלל כתוצאה מהתפרצות עזה. אם כמות גדולה של מאגמה נפלטת ופוחת הלחץ בתא, לא יכול התא המתרוקן להמשיך ולתמוך במבנה שמעליו. מסביב לשולי התא מתפתחים סדקים טבעתיים, המהווים מוקד חדירה לדייקים טבעתיים, ומעל סדקים אלה עשויים להתפתח לועות משניים. כשתא המאגמה מתרוקן מתחיל האזור שבתוך הסדקים הטבעתיים להתמוטט. התמוטטות כזו עשויה להתרחש כתוצאה מהתפרצות עזה אחת או באופן הדרגתי כתוצאה מסדרה של התפרצויות. אזור ההתמוטטות עשוי להגיע למאות ואלפי קמ"ר.
התמוטטות הלוע עשויה להתרחש לא רק בתום התפרצות געשית אלא גם במהלכה. במקרה כזה תתרומם במרכז הקלדרה כיפה געשית: מבנה כיפתי הנוצר כאשר המאגמה – הצמיגה מכדי להמשיך לזרום – נדחקת מלחץ הגזים במעלה צינור ההזנה ונקרשת, ויוצרת בתוך הקלדרה סלעים כטוף, איגנימבריט (טוף מולחם) וריוליט.
סוגי קלדרה

לצד קלדרת התמוטטות קיימים שני סוגים נוספים של קלדרה:
סוגי קלדרה > קלדרת התפוצצות

צמיגותה של מאגמה ריוליטית עשירה בסיליקה גבוהה ולכן אינה זורמת בקלות כמאגמה בזלתית. כתוצאה מכך נלכדים בה גזים בלחץ גבוה, וכאשר היא מגיעה לפני השטח הם משתחררים ממנה בעוצמה ויוצרים התפוצצות הרסנית ופיזור של אפר געשי על שטחים נרחבים. כל שנותר מהר הגעש הוא מסגרת חיצונית התוחמת את הקלדרה. מאגמה סיליקטית עשויה ליצור קלדרות בגדלים שונים, ללא קשר לעוצמת ההתפרצות, מקוטר של מאות מטרים ועד קוטר של עשרות קילומטרים. כך למשל קלדרת טובה שאורכה 100 ק"מ ורוחבה 30 ק"מ, והקלדרה של ילוסטון שאורכה כ-72 ק"מ ורוחבה 55 ק"מ. קלדרות התפוצצות נוספות קיימות למשל בהר סיינט הלנס, בפינטובו, בוזוב ובסנטוריני.
סוגי קלדרה > קלדרת זרימה

הרי געש מסוימים, דוגמת קילוואה בהוואיי, אינם מתמוטטים או מתפוצצים אלא יוצרים קלדרה באופן שונה: המאגמה המזינה את הר הגעש היא בזלתית ודלה בסיליקה. כתוצאה מכך המאגמה נוזלית ודלילה יותר ממאגמה ריוליטית ותא המאגמה מתרוקן לאיטו מפליטת זרמי לבה ולא מהתפרצות מתפוצצת. קלדרות נוספות שנוצרו בתהליך דומה נמצאות באי פרננדינה ובמאונה לואה. קלדרות מסוג זה מתרוקנות לרוב באמצעות ניקוז של לבה מותכת דרך סדקים בשולי הקלדרה. הקלדרות של טיידה בטנריפה וטבוריינטה בלה פאלמה התרוקנו לפני כ-500 אלף שנה באמצעות נהר של לבה שזרם מהן.
אגמים בקלדרה

לאחר הפסקה בפעילות הגעשית נוצר במקומות רבים אגם לוע מהצטברות מי גשמים, שאינם יכולים לזרום החוצה מאחר ששקע הלוע סגור ואינו מאפשר ניקוז. דוגמה לתופעה זו הוא אגם טאופו בניו זילנד, שנוצר כתוצאה מאחת ההתפרצויות הגעשיות הגדולות בהיסטוריה ונקווה בו אגם. דוגמאות נוספות הן ילוסטון בויומינג ולונג ואלי בקליפורניה.
בקלדרות זרימה עשוי להיקוות גם אגם לבה: לבה מותכת ונוזלית (לרוב בזלתית) חוזרת וזורמת לתוך הקלדרה ונותרת בו בשלבי התמצקות שונים. תופעה זו נראית היום רק בארבעה מקומות: ארטה אלה באתיופיה, הר ארבוס באנטארקטיקה, קילוואה בהוואי וניאראגונגו בקונגו.
קלדרות מחוץ לכדור הארץ

מתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 ידוע כי גם בכוכבי לכת אחרים ובירחים מתקיימת או התקיימה בעבר פעילות געשית, והתגלו לה עדויות בנוגה, במאדים, בירח ובאיו (אחד מירחיו של צדק). הקלדרות שלהם דומות במבנה, אולם קיימים הבדלים ניכרים בגודליהן: הקוטר הממוצע של קלדרה בנוגה הוא 68 ק"מ, במאדים 48 ק"מ ובאיו 40 ק"מ. ממוצע קוטר הקלדרות בכדור הארץ הוא הקטן ביותר במערכת השמש – החל ב-1.6 ק"מ ומעטות בקוטר של עשרות ק"מ, כאשר הגדולה בהן מגיעה ל-100 ק"מ. לשם השוואה: קוטרה של הקלדרה הגדולה ביותר באיו הוא 290 ק"מ.
קלדרות מחוץ לכדור הארץ > בירח

מאות שנים של התבוננות בירח גילו את הימצאותם של מכתשים על פניו, והסברה הייתה כי אלה לועות געשיים. במהלך המאה ה-20 נערכו מחקרים רבים שהוכיחו כי מכתשים אלה הם תוצאה של פגיעת מטאוריטים ושביטים סמוך לאחר היווצרותו. בשנת 1980 פורסם מאמר המביא הוכחות לכך ש"אינה" (Ina), ים ירחי המוכר בשם אגם השמחה (בלטינית: Lacus Felicitatis), הוא למעשה קלדרה בקוטר של 3 ק"מ ובעומק של 3 מ'.
קלדרות מחוץ לכדור הארץ > במאדים

הפעילות הגעשית במאדים מתרכזת בשני אזורים עיקריים: אליסיום (Elysium), מישור געשי, השני בגודלו במאדים, ות'רסיס (Tharsis), בו נמצא אולימפוס מונס, הר הגעש הגבוה ביותר במערכת השמש. באולימפוס מונס קיים מערך קלדרות מתקופות שונות שנוצרו זו בתוך זו שאורכו 85 ק"מ, רוחבו 60 ק"מ ועומקו 3 ק"מ.
קלדרות מחוץ לכדור הארץ > בנוגה

רוב מראות הנוף בנוגה הם תוצאה של התפרצויות של הרי געש וזרימה של לבה. פני השטח בנוגה מלאים במכתשים, בקעות, מישורים קטנים והרי געש נישאים שקוטרם 150–400 ק"מ וגובהם 2–4 ק"מ. הרי געש אלה הפולטים זרמי לבה עצומים האחראים ליצירת 80% מפני השטח של כוכב הלכת, ובפסגתם של רבים מהם קלדרות בקוטר ממוצע של יותר מ-60 ק"מ.
קלדרות מחוץ לכדור הארץ > באיו

אִיוֹ הוא הגוף הגעשי הפעיל ביותר במערכת השמש, וההתפרצויות הגעשיות שלו יורקות זרמי לבה המגיעים לגובה של 300 ק"מ. גשושית המחקר גלילאו מצאה כי הירח כמעט שלא נפגע ממטאוריטים, שיש בו הרי געש פעילים רבים מאוד ואף שלחה צילומים של התפרצויות געשיות.
פני השטח של איו מנוקדים בלועות געשיים רבים המכונים "פָּטָרֵאָה" (patarea, ביוונית – קערה עמוקה). לפטראה קרקעית שטוחה והיא מוקפת קירות תלולים, וקיימת השערה שסוג זה של קלדרה נוצר מהתרוקנות סילים, שתוכנם הועף בעוצמה במהלך התפרצות. שלא כקלדרות אחרות במערכת השמש, פטראות אינן נמצאות בפסגות של הרי הגעש אלא באזורים שונים במורדותיהם.
ראו גם

הר געש
התפרצות געשית
לקריאה נוספת

שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
Peter Lipman (1999). "Caldera". In Haraldur Sigurdsson, ed. Encyclopedia of Volcanoes. Academic Press.
הערות שוליים

↑  "אינה, קלדרה ירחית?"
↑  פטראה על איו – סוג חדש של קלדרה געשית?
↑  מבט פוסט-גלילאי על פנים איו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293785105171  GND: 4261543-4  LCCN: sh85018816 
היווצרות קלדרה
אגם טאופו בניו זילנד
אגם לבה בארטה אלה
צילום בתוספת צבע מלאכותי להדגשת פני השטח של הירח. צולם באמצעות גלילאו
זרמי לבה פעילים באיו שצולמו באמצעות גלילאו
קלדרת טובה בסומטרה
המרכז לתקשורת חלל רחוקה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 בסיס האם:  ויטינו
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 
המרכז לתקשורת חלל רחוקה הוא כינויו של המערך הנפרד לפיקוד ומדידה ה-40 (ברוסית: 40-й отдельный командно-измерительный комплекс ,Центр дальней космической связи) כחלק מהמרכז הראשי לניסויי חלל על שם טיטוב של כוחות האוויר והחלל, הממוקם בכפר ויטינו, ליד יבפטוריה (שבקרים).
בשנים 1991–2014 נודע בשם המרכז הארצי לניהול וניסוי רכיבי חלל (Національний центр управління та випробувань космічних засобів).
היסטוריה > ברית המועצות

המרכז הורם לראשונה כמרכז הבקרה הזמני לתחנות בין-פלנטריות אוטומטיות שהוצב בשנת 1958 במדרון הדרומי של הר קושקה ליד סימייזה. ב-2 בינואר 1959, התחנה קיבלה ועיבדה כבר מידע מתחנת "Luna" והחלה לפעול.
בדצמבר 1959, על פי הצעתם של האקדמאים סרגיי פבלוביץ' קורוליוב ומסטיסלב וסבולודוביץ' קלדיש, החליטה הממשלה להקים את המרכז לתקשורת חלל רחוקה (CDC) ביבפטוריה.
ביוני 1960, באזור מישור החוף בקרים ליד יבפטוריה, נבנה והוקם המרכז הרדיו-טכני ה-85 לתקשורת למרחקים ארוכים (שם הצופן NIP-16 היחידה הצבאית 34436). מבנה המרכז כלל שני אתרים: הראשון - באזור הכפר ויטינו, השני - באזור הכפר זאוזורנויה. נדרש מרחק גדול בין האתרים של 10 ק"מ כדי להפריד בין ציוד הקליטה הרגיש לבין הקרינה המשדרת העוצמתית. באתר הראשון (ויטינו) נמצאים בנייני המרכז, שתי אנטנות המקבלות רגישות יתר ADU-1000 ממתחם פלוטון, טלסקופ כפול AZT-28 של המערכת האופטית Sazhen וטלסקופ AZT-8. באתר השני של המתחם (היישוב זאוזרנויה) נמצאו האנטנות המשדרות ADU-1000 של מתחם פלוטון, טלסקופ הרדיו מדגם RT-32 (שנחשב לגדול ביותר ברוסיה וידוע השם P-400P) ובנייני שירות. האובייקט העיקרי באתר הוא ממשדר מספר 2 הכולל את האנטנה החזקה ביותר ADU-1000, עם 8 מראות פרבוליות בקוטר 16 מטר. כדי להתקין את האנטנה, נדרשו הקבלנים לבנות את היסוד ואת העמוד שעליו הותקנה האנטנה ברמת הדיוק הגבוהה ביותר.
ב-12 בפברואר 1961 החל המרכז לנטר את טיסת התחנה הבין-פלנטרית האוטומטית הראשונה בעולם, Venera-1. בשנת 1965 הושקו כלי הרכב Venera-2 ו-Venera-3. עם הזמן הושקו מספר חלליות מסדרות אקו, ונוס ומאדים, בעזרתן הועמדו סוגיות הנושא של דינמיקת טיסה ונחיתה על כוכבי הלכת של מערכת השמש, חקר אטמוספירת כוכבי הלכת והעברת מידע.
בנובמבר 1961 קיבל המרכז את השם נקודת המגידה המדעית הנפרדת 98 לתקשורת ארוכת טווח עם אובייקטים בחלל (Отдельный научно-измерительный пункт дальней связи с космическими объектами ,98-й ОНИП ДС с КО).
בשנת 1963 ביקר במרכז אסטרונום הרדיו ברנרד לובל, שהתרשם מעוצמת ציוד המרכז. ב-2009 דיווח ברנרד לובל על ניסוי שערך בביקור זה - הוא טען כי הקג"ב ניסה לכאורה להרוג אותו בהקרנת אות חזקה עם אחת האנטנות של המרכז. לאוול כתב דוח מלא על האירוע, שהתפרסם רק לאחר מותו.
החל משנת 1982 החל לפעול מרכז חלופי לניהול כוחות החלל הצבאיים של משרד ההגנה של ברית המועצות כשבמקביל לפיתוח הפיקוד הראשי של המרכז הראשי לבקרה ובדיקה של כלי חלל של משרד ההגנה, תכנן ופיקח על עבודת מכשירי בקרת הקרקע לכלי רכב למטרות שונות והיה מוכן בכל עת לבצע עבודות בקרה וניטור.
היסטוריה > אוקראינה

לאחר קריסת ברית המועצות הפך המרכז לתקשורת חלל, כמו קרים כולה, לחלק מאוקראינה. בשנת 1993 פורקה היחידה הצבאית 34436. המרכז הועבר לאחריות סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה. יתר המחלקות הצבאיות שהיו חלק ממנו בשטח אוקראינה פורקו.
בשנת 1996, בהתאם לצו נשיא אוקראינה הוקם כטן המרכז הלאומי לניהול ובדיקת עזרי חלל (NTSUIKS) על בסיס המרכז לתקשורת חלל רחוקה, כשהוא כפוף לסוכנות החלל הלאומית. למעשה, המרכז הפך ממתקן צבאי למצפה אזרחי המדווח לאקדמיה למדעים באוקראינה, אך נוכחות הצבא הייתה הכרחית כדי לשמור ולהבטיח את פעילותם של טלסקופי רדיו צבאיים. נוסח הצו קבע פירוז הדרגתי של המתקן עד שנת 2000.
בחודשים מאי-יולי 1999, אוגוסט-ספטמבר 2001, יולי 2003 ואוקטובר 2008, בעזרת טלסקופ RT-70, נשלחו הודעות לתרבויות חוצניות כחלק ממחקר למציאת צורות חיים בחלל החיצון.
במשך 10 שנים (1998–2008) נערכו ניסויים שונים עם הטלסקופRT-70. במסגרת תוכנית PulCON, שיתוף הפעולה נמשך לפחות ארבע שנים: משנת 2006 עד 2009.
בשנת 2011 תוכנן לבצע עבודת בקרה משותפת עם סוכנות החלל הרוסית על החללית פובוס-גרונט.
בנובמבר 2013 פורקה ונחרטה אנטנה לתקשורת חלל ייחודית לטווחים ארוכים של מתחם השידור פלוטון באתר מס 2 בזאוזרנויה. עד 2014 המכון לאסטרונומיה ורדיו של האקדמיה הלאומית למדעים באוקראינה היה אחראית על הטיפול המדעי של כלי המרכז.
היסטוריה > רוסיה

בשנת 2014 הונף מעל המרכז דגלה של רוסיה ודגל חיל האוויר והחלל של הפדרציה הרוסית. במרץ 2014, לדברי ארתור אגאסייב, איש המרכז, קצינים - תומכי קרים רוסיים ובני משפחותיהם ספגו איומים ברצח וגירוש. כמו כן, אחד מקציני הכוחות המזוינים האוקראינים לקח לקייב את כל התיעוד של פעולות המרכז בשנים שהיה תחת אוקראינה. למעלה מ-90% מאנשי המרכז הלכו לשרת בצבא הרוסי ועברו הסבה מקצועית באוניברסיטאות הצבאיות של רוסיה.
בתחילת 2015, המרכז אורגן מחדש כמערך נפרד לפיקוד ומדידה ה-40 של כוחות האוויר והחלל של הפדרציה הרוסית. היחידה הצבאית 81415 הוקמה מחדש על בסיס המרכז המדעי, דגל היחידה נמסר בחגיגיות ב-22 בפברואר 2015 בכיכר התיאטרון ביפבטוריה, על ידי מפקד חיל האוויר והחלל, סגן אלוף אלכסנדר גולובקו, למפקד היחידה, אלוף-משנה רומן וינוקורוב.
ממשרד ההגנה הרוסי נמסר כי בעת סיפוח קרים לרוסיה, המתחם היה במצב גרוע - מבין כל המבנים, הייתה רק אנטנה אחת עם יכולת בקרה, שעדיין פועלת כיום. במהלך שנותיו תחת השלטון האוקראיני, לא נמצא יישום מבצעי והאתרים הייחודיים של המתחם נבזזו. במטה חיל האוויר והחלל אמרו כי כמעט מייד החלו לצייד את המתחם במערכות מדידת פיקוד חדשות לשליטה בחלליות ובמערכת בקרת חלל. מכיוון שמערכות האנטנה עצמן למעשה אינן מתיישנות, ציוד קליטה והשידור מיושן הוחלפו בציוד חדיש.
המרכז הפך לחלק מהמרכז הראשי לניסויי חלל על שם טיטוב. המרכז עובר מודרניזציה; משרד ההגנה של רוסיה אישר תוכנית לפיתוח המתחם עד 2020. הונחו אמצעים למודרניזציה, לבניית ציוד חדש ולהדרכת כוח אדם.
באביב 2017 הוכרז כי המרכז קיבל 3 מתחמים מודרניים בשלוש שנות מודרניזציה כדי להחליף ציוד סובייטי מיושן. המרכז הפך לחלק ממערכת GLONASS הרוסית.
המרכז מצויד במערכת הפיקוד והמדידה הרוסית "Pheasant MTS", בעל יכולת קליטה של 100 עד 40,000 ק"מ. מערכת זו פותרת את בעיות ניהול כל קבוצת הלוויינים ורכיבי החלל של רוסיה. בהתאם לתוכנית הרכש הציבורי, עד 2030 המרכז ישופץ במלואו, כולל טלסקופ הרדיו RT-70 על מנת לנטר את החללית המאוישת פדרציה לטיסה לירח. עלות השיפוץ מוערכת בכ-1.8 מיליארד רובל.
גלריה

כיפת אנטנה AZT-28 במרכז תקשורת החלל.
אנטנת P-2500, הידועה גם בשם הצופן RT-70.
מראה כללי של המרכז.
לוגו המרכז לתקשורת חלל מאז 2015. נושא רשמית את השם "מתחם המדידה הפיקודי הנפרד מספר 40"
לוגו המרכז בשנים 1996–2014 כשהיה נתון לשליטת אוקראינה.
משדר R-400 במרכז תקשורת החלל.
ראו גם

כוחות החלל
טלסקופ רדיו
הערות שוליים

↑  ↑ А. Г. Масевич Звёзды и спутники в моей жизни// М.2007
↑    Sir Bernard Lovell claims Russians tried to kill him with radiation, The Telegraph, 22 May 2009
↑  КИК СССР
↑  "Передача и поиски межзвёздных радиопосланий". אורכב מ-המקור ב-2018-03-31. נבדק ב-2019-10-31.
↑  Эксперименты по РСДБ-локации
↑  Фотометрия астероида в 2009 году
↑  Наблюдения в 2006 году
↑  "НКАУ". אורכב מ-המקור ב-2015-05-05. נבדק ב-2010-07-06.
↑  Крым: космический форпост
↑  Боевое знамя — «космическому» полку Крыма! (ארכיון)
↑  В Крыму устанавливают связь с инопланетянами
↑  Крымская космическая группировка обрела Боевое Знамя>
↑  Под Евпаторией возродили Центр дальней космической связи
↑  В Евпатории модернизировали центр космической связи
↑  Антенну в Крыму реконструируют в 2030 году для полетов «Федерации» на Луну
AZT-8 במהלך ניסוי ביולי 2006.
סמל המרכז בשנים 1996–2014.

סמל המערך הנפרד לפיקוד ומדידה ה-40, 2015
אלטאוסזה

| --- | --- |
סמל אלטאוסזהסמל אלטאוסזה

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  שטיריה שטיריה
 מחוז:  ליצן
 שטח:  92 קמ"ר
 גובה:  712 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,888 (1 בינואר 2019)
 קואורדינטות:  47°34′54″N 13°36′26″E﻿ / ﻿47.5816666666667°N 13.6072222222222°E﻿ / 47.5816666666667; 13.6072222222222
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.Altaussee.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהאלטאוסזה(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.אלטאוסזה(למפת שטיריה רגילה) גראץ לאובן קפנברג יודנבורג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגאלטאוסזה(למפת שטיריה מוגדלת) גראץ לאובן קפנברג יודנבורג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגאלטאוסזה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אלטאוסזה (בגרמנית: Altaussee) היא עיירה במדינת שטיריה שבאוסטריה, על גדות אגם אלטאוסזה. המקום ידוע כספא ופעילות מכרות מלח רבות באזור.
היסטוריה

בהתאם לממצאים ארכאולוגיים נוכחות התיישבות באזור הייתה קיימת עוד בתקופת האימפריה הרומית.
בסביבת היישוב קיימות מספר פסגות בגובה כ-1700 מ'. עוד במהלך המאה ה-12 החלה באזור כריית מלח במכרות שנחפרו בתוך ההר. תחילה הם היו בבעלות המנזר המקומי. בשנת 1211 בהוראת לאופולד השישי שהיה דוכס אוסטריה הם הועברו לשליטתו. בשנת 1334 הם עבדו לבעלות פרטית. באותה תקופה עבדו בהם 130 פועלים והם יצרו כ-10 אלף טון מלח בשנה. בשנת 1445 בהחלטת פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הם חזרו לבעלות המדינה. בשנת 2008 נוצרו במקום 450 אלף טון מלח.
במהלך המאה ה-19 באזור התפתח אזור ספא. בין מבקרי הספא המקומי היו הוגו פון הופמנסתאל, יעקב וסרמן ותאודור הרצל.
בשנת 1938 האזור סופח לגרמניה. מספר אחוזות שהיו בבעלות יהודית עברו אריזציה. אחת מהן שימשה את יוזף גבלס במהלך חופשות באזור. לקראת סיום המלחמה האזור היה חלק של "מבצר האלפי". במכרות המלח הוסתרו אוצרות רבות שנאספו על ידי הנאצים ברחבי אירופה הכבושה. אירועים אלו תוארו בסרט "ציידי האוצרות". במהלך המלחמה באזור פעלה מחתרת בה השתתפה בין היתר אדית האוור פריצ'מות' שעל פעילותה קיבלה הכרה כחסידת אומות העולם. ב-8 במאי 1945 האזור נכבש על ידי כוחות צבא ארצות הברית. ב-12 במאי בקרבת היישוב נתפס ארנסט קלטנברונר. עד לשנת 1955 האזור היה חלק של אזור כיבוש האמריקאי.
לוט"ר עוטף

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל
 פיקוד
 יחידת אם:  אוגדת עזה אוגדת עזה
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
 מפקד נוכחי:  א'
 
לוט"ר עוטף (נקראת גם "לוט"ר עזה") היא יחידת התערבות והשתלטות מובחרת במילואים של צבא הגנה לישראל הכפופה לאוגדת עזה בפיקוד הדרום של צה"ל. היחידה הוקמה ב-2024 כהפקת לקחים ממלחמת חרבות ברזל (בהתאם להנחיית הרמטכ"ל הרצי הלוי) וייעודה לתת מענה מהיר וזמין לאירועי טרור בעוטף עזה. היחידה כפופה גם לקצין חי"ר וצנחנים ראשי וחיל הגנת הגבולות. כוח היחידה מורכב מלוחמים במילואים, יוצאי יחידות מובחרות אשר מתגוררים ביישובי העוטף או בסביבתו
ראו גם

סיירת דבורה
יחידת פרא
הערות שוליים

↑  ישי אלמקייס, לוט"ר עזה: גיוסים אחרונים לפני הפיכת היחידה למבצעית, באתר מקור ראשון, ‏04/12/2024
↑  ניר דבורי, ‏תורכב מלוחמי מילואים יוצאי יחידות מובחרות: צה"ל הקים יחידה חדשה - "לוט"ר עוטף", באתר ‏מאקו‏, 5 ביוני 2024
↑   לוט"ר חדש בצה"ל - הוקמה יחידת 'לוט"ר עוטף', באתר צה"ל, 5 ביוני 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל ובנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.