stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צדק ורחמים

| --- | --- |

 מבוסס על:  Just Mercy 
 בימוי:  דסטין דניאל קרטון 
 תסריט:  דסטין דניאל קרטון 
 עריכה:  נט סנדרס 
 שחקנים ראשיים:  מייקל בי. ג'ורדן אוש'ה ג'קסון ג'וניור ברי לארסון ג'יימי פוקס טים בלייק נלסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר 
 הקרנת בכורה:  14 בפברואר 2020 
 משך הקרנה:  136 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  אלבמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   wbevent2020d
 www.justmercyfilm.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
צדק ורחמים (באנגלית: Just mercy) הוא סרט קולנוע אמריקאי דרמטי, שביים דסטין דניאל קרטון ויצא לאקרנים בשנת 2019.
רקע

הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הבינלאומי לסרטים של טורונטו ויצא לאקרנים בדצמבר 2019. הוא גרף הכנסות של 50.4 מיליון דולר. ג'יימי פוקס שגילם את הנידון למוות וולטר מקמילן היה מועמד לפרס הופעת יוצאת דופן של שחקן בתפקיד משנה בפרס גילדת שחקני המסך ה-26.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי על בסיס ספרו של עורך הדין בריאן סטיבנסון שכתב את הספר Mercy: A Story of Justice and Redemption.
עלילה

בריאן סטיבנסון, הוא עורך דין אפרו-אמריקאי מדלאוור, בוגר אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1989 הוא עובר לאלבמה במטרה לעזור לעניים אשר אין ביכולתם להגן על עצמם משפטית.
וולטר מקמילן (המכונה ג'וני די) הורשע ברצח נערה לבנה בשנת 1986. הוא נמצא במאסר באגף הנידונים למוות במדינת אלבמה. סטיבנסון שמגיע למדינה זו מקבל מידע על כך שהרשעתו של מקמילן הייתה מבוססת על עדות שקרית של אדם אפרו אמריקאי שהעיד שראה אותו בסביבת הרצח, ועל עדותו השקרית של אסיר בשם ראלף מאיירס, שהעיד במשטרה שראה את הרצח.
סטיבנסון מקים עם שותפתו אווה אנסלי ארגון לסיוע משפטי לנידונים למוות. הוא מנסה להשיג משפט חוזר עבור מקמילן. בנוסף מנסה סטיבנסון לדחות הוצאה להורג של אסיר בשם הרברט ריצ'רדסון, הלום קרב ממלחמת וייטנאם, שהטמין פצצה והרג באמצעותה. הרברט כלוא באגף של מקמילן. הבקשה לדחיית ההוצאה להורג אינה מתקבלת, והרברט מוצא להורג בנוכחותו של סטיבנסון, אשר מושפע קשות מן האירוע.
סטיבנסון מנסה לגייס אדם בשם דארנל, שטוען שיכול לספק מידע לטובת מקמילן. לאחר שהמשטרה מתנכלת לדארנל, הוא מסרב לסייע לבריאן. בנוסף סטיבנסון מבקש להסתייע באסיר ראלף מאיירס.
בדיון בבית המשפט בבקשה למשפט חוזר מודה מאיירס כי שיקר בחקירתו במשטרה, ובכך תרם להרשעת מקמילן. על אף זאת השופט אינו משתכנע ומסרב לקבל את עדותו הנוכחית, ומסרב לאשר משפט חוזר. סטיבנסון פונה לתוכנית התחקירים "60 דקות" ומביא עדויות לטובתו של מקמילן במטרה להביא ללחץ ציבורי שיביא לשחרור מקמילן. הוא פונה לערכאה גבוהה יותר, בית המשפט העליון של מדינת אלבמה. בית המשפט מחליט להפוך את ההחלטה ומאשר למקמילן משפט חוזר. בית המשפט מחליט לאחר מכן לבטל את ההרשעה ומקמילן משוחרר.
בכתוביות בסיום הסרט נכתב שסטיבנסון ממשיך להילחם למען אסירים מורשעים. עד למותו בשנת 2013 מקמילן נותר בחברות עם סטיבנסון. חקירה שנפתחה על רצח הנערה שנרצחה מוכיחה את חפותו של מקמילין, ולפי החקירה ככל הנראה גבר לבן היה זה שאחראי לרצח.
שחקנים

מייקל בי. ג'ורדן – עורך הדין בריאן סטיבנסון
ג'יימי פוקס – וולטר מקמילן
ברי לארסון – אווה אנסלי, שותפתו של בריאן
רוב מורגן – הרברט
טים בלייק נלסון – האסיר ראלף מאיירס
רייף ספול – התובע צ'פמן
דרו סטארקי  – סוהר
בנג'מין תומפסון

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1753 ווברן, פרוביניציית מסצ'וסטס, אמריקה הבריטית 
 פטירה:  21 באוגוסט 1814 (בגיל 61) אוטויי, צרפת 
 ענף מדעי:  פיזיקה, תרמודינמיקה
 מקום מגורים:  מסצ'וסטס, בריטניה, בוואריה, צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות אוטויי 
 מקום לימודים:  הרווארד קולג' 
 פרסים והוקרה:  מדליית קופלי (1792)  מדליית רמפורד (1800)
 בת זוג:  שרה ווקר, מארי-אן לבואזיה
 צאצאים:  שרה תומפסון
 תרומות עיקריות
 ניסויים בהולכה ובידוד של חום, הפרכת מודל הקלוריק
 חתימה:  
 
בנג'מין תומפסון, הרוזן רמפורד (באנגלית: Benjamin Thompson, Count Rumford; בגרמנית: Reichsgraf von Rumford;‏ 26 במרץ 1753 – 21 באוגוסט 1814) היה פיזיקאי וממציא בריטי יליד אמריקה שניסיונותיו ליצור תיאוריה פיזיקלית היוו חלק מהמהפכה של המאה ה-19 בתחום התרמודינמיקה. הוא שירת כלוטננט קולונל בדרגוני המלך האמריקאיים, חלק מהכוחות הבריטים הלויאליסטים, במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. לאחר סוף המלחמה הוא עבר ללונדון, שם זכו כישוריו המנהליים להכרה, הוא קודם לדרגת קולונל, וקיבל תואר אבירות מהמלך ג'ורג' השלישי. כמעצב פורה, תומפסון שרטט גם עיצובים לספינות קרב. מאוחר יותר, הוא עבר לבוואריה, מונה לשלישו הצבאי של נסיך בוואריה, ובשנת 1792 קיבל את התואר רוזן מהאימפריה הרומית הקדושה.
קורות חייו > שנים מוקדמות

תומפסון נולד ב-26 במרץ 1753 בכפר ווברן שבמדינת (אז מושבת) מסצ'וסטס, הבית בו נולד משומר כמוזיאון. הוא קיבל חינוך בסיסי בבית הספר של הכפר, והלך מדי פעם מרחק של כמעט 10 מייל לקיימברידג' עם ידידו המבוגר ממנו לואמי בולדווין על מנת להקשיב להרצאותיו של פרופסור ג'ון ווינטרופ בקולג' הרווארד. בגיל 13 הוא יצא לעבוד כשוליה של ג'ון אפלטון, סוחר בנמל סיילם, כדי לעזור בכלכלת המשפחה. תומפסון הצטיין במסחר, ולראשונה בא במגע עם אנשים מלומדים מהחברה הגבוהה, כשהוא מאמץ רבים מהגינונים שלהם, כולל עניין במדע. כאשר הוא החלים בווברן מפציעה בשנת 1769, תומפסון ביצע ניסויים על טבעו של החום והתחיל להתכתב עליהם עם לואמי בולדווין ואחרים. מאוחר יותר באותה השנה הוא למשך כמה חודשים עבור חנווני בבוסטון ולזמן קצר היה לשוליה של רופא בוובורן, ללא הצלחה.
גורלו של תומפסון השתנה בחדות בשנת 1772, כאשר הוא פגש את האלמנה העשירה והמקושרת שרה רולף (לבית ווקר), הקסים אותה והתחתן איתה. אביה של שרה היה שר, ובעלה המנוח השאיר לה נכס בקונקורד, ניו המפשייר שאז נקראה רמפורד. הם עברו לפורטסמות', ניו המפשייר, שם, בעזרת השפעתה של אשתו על המושל, מונה תומפסון לרב-סרן (מייג'ור) במיליציה של ניו המשייר. בתם, שנקראה שרה כמו אמהּ, נולדה בשנת 1774.
קורות חייו > מלחמת העצמאות האמריקאית

כאשר החלה מלחמת העצמאות האמריקאית תומפסון היה אדם בעל רכוש ומעמד בניו אינגלנד והתנגד להתקוממות. הוא היה פעיל בגיוס לויאליסטים כדי להילחם נגד המורדים. דבר זה הקנה לו את איבת הפטריוטים תומכי העצמאות, ולקראת סוף שנת 1774 המון זועם התנפל על ביתו של תומפסון. הוא ברח לקווי הבריטים, כשהוא נוטש את אשתו, כפי שהתברר, לצמיתות. תומפסון התקבל בברכה על ידי הבריטים, מסר להם מידע בעל ערך על הכוחות האמריקאים והפך ליועץ לגנרל תומאס גייג' וללורד ג'ורג' ג'רמיין.
במהלך העבודה עם הכוחות הבריטיים באמריקה הוא ערך ניסויים למדידת הכוח של אבק השריפה, שתוצאותיהם זכו לשבחים רבים כאשר פורסמו בשנת 1781 בפרוטוקולים הפילוסופיים של החברה המלכותית. בזכות ניסויים אלו הוא הגיע ללונדון בסוף המלחמה עם מוניטין של מדען.
קורות חייו > שהות בבוואריה

בשנת 1785 תומפסון עבר לבוואריה והתמנה לשליש הצבאי של הנסיך הבוחר קרל תאודור. הוא שהה אחת עשרה שנים בבוואריה, ארגן מחדש את צבאהּ וייסד בתי עבודה לעניים. הוא גם המציא את מרק רמפורד, מרק מזין המיועד לעניים ומבוסס על תפוחי אדמה, והתחיל גידול של תפוחי אדמה בבאווריה. הוא למד שיטות לבישול, חימום ותאורה ובדק את המחירים היחסיים והיעילות של נרות שעווה, נרות חלב ומנורות שמן. לבקשתו של הנסיך קרל, הוא הקים את הגן האנגלי במינכן בשנת 1789. הגן קיים עד היום והוא ידוע כאחד מהגנים הציבוריים העירוניים
הגדולים בעולם. הוא נבחר לחבר זר של כבוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1789. בזכות הישגיו, תומפסון הפך בשנת 1792 לרוזן של האימפריה הרומית הקדושה. הוא לקח את השם "רמפורד" על שם העיירה רמפורד שבניו המפשייר בהּ נישא, שנקראה מאוחר יותר קונקורד, ונעשה רייכסגראף פון רמפורד (בעברית: הרוזן האימפריאלי רמפורד).
בשנת 1796, במסגרת מלחמות המהפכה הצרפתית, צבאות אוסטריה וצרפת פלשו לבוואריה וניסו כל אחת לכבוש את מינכן לפני שהצד השני יכבוש אותה. רמפורד הצליח להרוויח זמן בעזרת דיפלומטיה עד שהצרפתים נסוגו בעקבות תבוסה של אחד מצבאותיהם על הריין התחתון. בעקבות הניצחון רמפורד מונה למפקד משטרת בוואריה וקודם לדרגת גנרל.
קורות חייו > חיים מאוחרים

בשנת 1798 רמפורד מונה על ידי הנסיך קרל תיאודור למיופה כוחו בלונדון (למעשה, שגריר בוואריה בבריטניה), אבל המלך ג'ורג' השלישי סירב לקבל את כתב האמנתו. אחרי 1799, הוא חילק את זמנו בין צרפת לאנגליה. ביחד עם סר ג'וזף בנקס, הוא ייסד את המכון המלכותי של בריטניה הגדולה בשנת 1799. השניים בחרו בסר האמפרי דייווי בתור המרצה הראשון. המכון שגשג והפך למפורסם בעולם בזכות מחקרו החלוצי של דייווי. העוזר של דייווי, מייקל פאראדיי ביסס את מעמדו של המכון כמעבדת מחקר ראשונה במעלה, שבנוסף ידועה בצדק בסדרת הרצאות פומביות שהפיצו את המדע לציבור הרחב. מסורת זו נמשכת עד ימינו, והרצאות חג המולד המשודרות בטלוויזיה מושכות אליהן קהל גדול.
תומפסון ייסד מתרומה שלו את מדליית רמפורד של החברה המלכותית והאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (והיה הראשון שזכה בה, בשנת 1800) ותרם פרופסורה (קתדרת רמפורד לפיזיקה) באוניברסיטת הארווארד. בשנת 1803 הוא נבחר לחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים ונעשה חבר בחברה הפילוסופית האמריקאית.
בשנת 1804 הוא נשא לאישה את מארי-אן לבואזיה, אלמנתו של הכימאי הצרפתי הדגול אנטואן לבואזיה (אשתו האמריקאית, שרה, אותה נטש בפרוץ מלחמת העצמאות האמריקאית, מתה בשנת 1792). תומפסון נפרד מאשתו השנייה אחרי שלוש שנות נישואים, אבל הוא התיישב בפריס והמשיך בעבודתו המדעית עד מותו ב-21 באוגוסט 1814. תומפסון נקבר בבית הקטן של אאוטאויל בפריס, לא הרחק מקברו נקבר אדריאן-מארי לז'נדר. אחרי מותו בתו מנישואים ראשונים, שרה תומפסון, ירשה את תארו והפכה לרוזנת רמפורד.
מחקרים מדעיים > ניסויים בחום

הניסויים של תומפסון בתותחנות ובחומרי נפץ הובילו אותו להתעניין בטבעו של החום. הוא הגה שיטה למדידת החום הסגולי של חומר מוצק אך התאכזב כאשר הפיזיקאי השוודי יוהאן ווילקה פרסם את הגילוי המקביל שלו לפניו.
לאחר מכן תומפסון חקר את תכונות הבידוד התרמי של מספר חומרים, כולל פרווה, צמר ונוצות. הוא העריך נכונה שתכונות הבידוד של חומרים טבעיים אלו נובעים מכך שהם בולמים את ההסעה של האוויר. מכאן הוא יצא למסקנה השגויה והפזיזה משהו שאוויר, ולמעשה כל הגזים, הם מבודדי חום מושלמים. הוא גם ראה בתופעה כעדות לטיעון מן התכנון, בטענה שההשגחה העליונה סידרה את הפרווה של בעלי החיים בדרך שתבטיח את הנוחות שלהם.
בשנת 1797 תומפסון הרחיב את טענתו על בידוד מושלם גם לנוזלים. הרעיון ספג התנגדות ניכרת מהממסד המדעי, ובפרט מג'ון דלטון וג'ון לסלי שתקפו את הרעיון. לבדיקת הטענה של תומפסון נדרש ציוד מדויק באופן שעלה בהרבה על המכשור של התקופה. שוב, נראה שהוא הושפע מתפיסותיו התאולוגיות וסביר להניח שהוא ביקש להקנות למים מעמד מיוחס ונסי בהסדרת החיים האנושיים.
תומפסון נחשב לחלוץ בשימוש בשיטת הבישול סו-וויד הודות לניסוי שערך עם כתף כבש. הוא תיאר את השיטה באחד ממאמריו.
מחקרים מדעיים > שקִיל מכני של חום

עבודתו המדעית החשובה ביותר של הרוזן רמפורד נערכה במינכן והתמקדה בטבעו של החום. במאמרו "חקירה ניסויית בנוגע למקור החום הנוצר כתוצאה מחיכוך" שפורסם ב-1798 וסיכם את תוצאות העבודה שלו הוא טען שהחום אינו יסוד הקלוריק אתו זוהה החום בחשיבה המדעית של אותו הזמן אלא צורה של תנועה. רמפורד בחן את החום המשתחרר בעקבות החיכוך הנוצר במהלך קדיחת קני תותח במפעל נשק במינכן. רמפורד טבל את קנה התותח במים וארגן כלי קדיחה קהה במיוחד. הוא הראה שהמים יכולים לרתוח תוך כשעתיים וחצי ושאספקת החום הנוצר מהחיכוך נראית כבלתי נדלית. רמפורד אישר שלא חל שינוי פיזי בחומר התותח על ידי השוואה בין החום הסגולי של המתכת שנקדחה מהתותח לבין החום הסגולי של המתכת הנשארת בתותח.
רמפורד טען שהיצירה הבלתי מוגבלת לכאורה של חום אינה תואמת את המודל הקלורי. הוא טען שהדבר היחיד שהועבר לקנה התותח הוא תנועה.
רמפורד לא עשה עוד ניסיונות נוספים לכימות החום הנוצר או למדידת השקיל המכני לחום. למרות שהעבודה זכתה לקבלת פנים עוינת, היא קיבלה חשיבות כאשר סייעה בביסוס חוקי שימור האנרגיה מאוחר יותר במהלך המאה ה-19.
מחקרים מדעיים > קרינה קלוריפית ופריגוריפית

רמפורד הסביר את הניסוי של מארק-אוגוסט פיקטט, שמדגים החזרה של קור, על ידי ההנחה שכל הגופים פולטים קרניים בלתי נראות וגליות בנוזל האתרי. הוא ערך ניסויים כדי לתמוך את התיאוריות שלו על קרינה קלוריפית ופריגוריפית וטען שתמסורת החום היא תוצאת השילוב בין קרניים קלוריפיות (קרני חום) קרניים פריגוריפיות (קרני קור) והקרניים הנפלטות מהאובייקט. כאשר עצם קולט קרינה מעצם חם יותר (קרניים קלוריפיות) הטמפרטורה שלו עולה וכאשר הוא קולט קרינה מעצם קר יותר (קרניים פריגוריפיות) הטמפרטורה שלו יורדת.
מחקרים מדעיים > אור ופוטומטריה

תומפסון עסק בפוטומטריה, מדידת האור. הוא בנה פוטומטר והנהיג את הנר הסטנדרטי, האב הקדמון של הקנדלה, כיחידת מידה של עוצמת ההארה. הנר הסטנדרטי שלו נעשה מחֵלֶב של ראשתן גדול-ראש לפי מפרט נוקשה. הוא גם פרסם מחקרים על צבעים "מתעתעים" או משלימים סובייקטיבית, הנגרמים על ידי הצללים הנוצרים כתוצאה משני אורות, אחד לבן ואחד צבעוני. תצפיות אלו צוטטו והוכללו על ידי מישל שוורל במאמרו "חוק ניגוד הצבע הסימולטני" שפורסם ב-1839.
המצאות ושיפורי תכנון

תומפסון היה ממציא פעיל ופורה, שפיתח שיפורים לארובות, אחים וכבשנים תעשייתיים. כמו כן הוא המציא דוד חימום כפול, כיריים ומכונת קפה מטפטפת. הוא המציא קנקן קפה מפעפע בעקבות עבודתו החלוצית עבור הצבא הבווארי, בה הוא שיפר את תזונת החיילים כמו גם את בגדיהם.
האח של רמפורד הוא אח שבו כניסת האוויר דרך הארובה מוגבלת על ידי מדף המותקן בתחתית הארובה. המדף בולם את כניסת האוויר החיצוני הקר לתוך החדר, מגביר את תנועת האוויר החם מהאח כלפי מעלה וכך משפר את יעילות החימום של האח ונותן שליטה טובה יותר על קצב הבעירה של הדלק, בין אם הוא עץ או פחם. בנוסף, השיפור בזרימת האוויר גרם לעשן לעלות כולו כלפי מעלה, במקום להתמהמה, להיכנס לתוך החדר ולעיתים קרובות לחנוק את הדיירים. תומפסון והעובדים שלו התאימו אחים על ידי הוספת לבנים לתוך האח כדי להפוך את הקירות הצדדיים שלו לזוויתיים והוספת מדף לתחתית הארובה. בתים אופנתיים רבים בלונדון הותאמו להנחיות שלו, ונהפכו לנקיים מעשן.
תומפסון נהפך לכוכב כאשר החדשות על ההצלחה שלו התפשטו. העבודה שלו גם הייתה רווחית מאוד, ורבים חיקו אותה אחרי שהוא פרסם את הניתוח שלו על הדרך שארובות עובדות. במובנים רבים, הוא מזכיר את בנג'מין פרנקלין, שגם הוא המציא סוג חדש של תנור חימום.
שימור החום היה נושא חוזר בעבודתו, ונזקפת לזכותו גם המצאת הביגוד התרמי.
המצאות ושיפורי תכנון > כבשנים תעשייתיים

תומפסון שיפר באופן משמעותי את התכנון של כבשנים לייצור סיד, ועד מהרה נבנו כבשני רמפורד ברחבי אירופה. החידוש המרכזי בהמצאה היה הפרדה בין חומר הבעירה לבין אבן הסיד, כך שהסיד שיוצר על ידי חום הכבשן לא זוהם על ידי האפר הנוצר מהאש.
אותות כבוד

קולונל, דרגוני המלך האמריקאיים
אביר, 1784
רוזן של האימפריה הרומית הקדושה, 1791
מכתש רמפורד שעל הירח נקרא על שמו
אבקת האפיה רמפורד (נרשמה כפטנט בשנת 1859) נקראת על שמו, מכיוון שהומצאה על ידי אבן נורטון הורספורד, פרופסור בקתדרת רמפורד שבאוניברסיטת הארווארד ומייסד שותף של רמפורד מפעלים כימיקליים במזרח פרובידנס, רוד איילנד.
מטבח רמפורד, שהוצג בתערוכה העולמית של שיקגו, 1893
רחוב בעיר הפנימית של מינכן נקרא על שמו
רחוב רמפורד (והמקום של רמפורד הסמוך לו) בליברפול, אנגליה, נקרא על שמו בגלל בית תמחוי שהוקם על פי תוכניתו של הרוזן רמפורד ועמד בעבר במיקום סמוך לרחוב רמפורד.
מסדר העיט הלבן של האיחוד הפולני-ליטאי, 1789
לקריאה נוספת

ג'ון גריבין, היסטוריה של המדע, תרגמה דפנה לוי, הוצאת ידיעות ספרים, ישראל 2010 (יצא במקור האנגלי ב-2002), עמ' 339–351.
בנג'מין תומפסון, צויר על ידי תומאס גיינסבורו, 1783
מדים בוואריים שעוצבו על ידי בנג'מין תומפסון, שידוע בבוואריה גם כרייכסגראף פון רמפורד
גן הבירה "Am chinesischen Turm" ("המגדל הסיני") בגן האנגלי במינכן
קריקטורה מאת ג'יימס גילראי המראה הרצאה במכון המלכותי על פנאומטיקה, כאשר דייווי מחזיק את המפוח והרוזן רמפורד מסתכל מהקצה הימני. ד"ר גארנט הוא המרצה שמחזיק את אפו של הקורבן.
פסל ראש של בנג'מין תומפסון, הרוזן רמפורד, ברמפורד, רוד איילנד
חלק מהאח של רמפורד
חתך של כבשן רמפורד, עם תא הדלק בצד שמאל
ספיידרמן: רחוק מהבית

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  הדמות "ספיידרמן" מאת סטן לי וסטיב דיטקו
 בימוי:  ג'ון וואטס
 הופק בידי:  קווין פייגי איימי פסקל
 תסריט:  כריס מק'קנה אריק סומרס
 שחקנים ראשיים:  טום הולנד סמואל ל. ג'קסון זנדאיה קובי סמולדרס ג'ון פאברו מריסה טומיי ג'ייק ג'ילנהול
 מדבבים:  Dawn Michelle King (E.D.I.T.H.) 
 מוזיקה:  מייקל ג'אקינו 
 צילום:  מתיו ג'. לויד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה אולפני מארוול
 חברה מפיצה:  סרטי סוני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 2 ביולי 2019 ישראל 4 ביולי 2019
 משך הקרנה:  129 דקות 133 דקות (גרסה מורחבת)
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט גיבורי-על דרמה פעולה קומדיית פעולה מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  ניו יורק, פראג, ברלין, Ixtenco, ונציה, לונדון, Broek op Langedijk 
 תקציב:  160 מיליון דולר
 הכנסות:  1.131 מיליארד דולר (1 באוקטובר 2019)
 הכנסות באתר מוג'ו:   spidermanhomecoming2
 סרט קודם:  כרונולוגית (MCU): "הנוקמים: סוף המשחק" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "ספיידרמן: השיבה הביתה"
 סרט הבא:  כרונולוגית (MCU): "האלמנה השחורה" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "ספיידרמן: אין דרך הביתה"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספיידרמן: רחוק מהבית (באנגלית: Spider-Man: Far from Home) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן בהפקה משותפת של סוני ואולפני מארוול אשר יצא לאקרנים בשנת 2019. הסרט מבוסס על חוברות הקומיקס "ספיידרמן" בהוצאת מארוול קומיקס, והוא מהווה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול, סרט זה מהווה המשך לסרט הקודם ספיידרמן השיבה הביתה, זאת כשהוא מהווה את סרטו העשרים ושלוש במספר של היקום וכן הוא הסרט האחרון בשלב השלישי ולפיכך האחרון בסאגת האינסוף של היקום הקולנועי של מארוול. הסרט מבוים על ידי ג'ון וואטס ונכתב על ידי התסריטאים כריס מק'קנה ואריק סומרס ומככבים בו טום הולנד בדמותו של פיטר פארקר/ספיידרמן ולצידו זנדאיה, ג'ייק ג'ילנהול, סמואל ל. ג'קסון ומריסה טומיי.
הסרט יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-2 ביולי 2019. בישראל, הסרט הופץ בהקרנות טרום-בכורה במקביל לבכורתו העולמית ויצא לאקרנים רשמית ב-4 ביולי 2019.
שחקנים ודמויות

טום הולנד - פיטר פארקר/ספיידרמן, נער מתבגר בעל יכולות דמויי עכביש, אותם הוא קיבל לאחר שנעקץ על ידי עכביש מהונדס גנטית.
סמואל ל. ג'קסון - ניק פיורי, מנהל S.H.I.E.L.D. לשעבר.
זנדאיה - מישל "אמ. ג'יי" ג'ונס, חברתו של פיטר לספסל הלימודים ומושא אהבתו. שמה המלא, מישל ג'ונס ווטסון, מתגלה בסרט הבא "ספיידרמן: אין דרך הביתה", והוא מחווה לדמות המקורית.
קובי סמולדרס - מריה היל, סוכנת בכירה לשעבר בארגון S.H.I.E.L.D. העובדת יחד עם ניק פיורי.
ג'ייק ג'ילנהול - קוונטין בק/מיסטריו, מומחה לארבעת היסודנים שמגויס על ידי ניק פיורי במטרה לעזור לספיידרמן להביס אותם. בקומיקס המקורי, דמותו של בק הייתה אומן פעלולים ואפקטים מיוחדים שהשתמש בכישרונו המיוחד על מנת לבצע מעשי פשע באמצעות אשליות.
מריסה טומיי - מיי פארקר, דודתו של פיטר ואלמנתו של בן.
ג'ון פאברו - הארולד "האפי" הוגאן, ראש אכיפת הביטחון של "סטארק תעשיות", שומר ראשו ונהגו האישי של טוני סטארק, שמשגיח על פיטר.
ג'ייקוב בטלון - נד לידס, חברו הטוב ביותר של פיטר.
מרטין סטאר - רוג'ר הרינגטון, מורה דקאתלון בכיתתו של פארקר המשמש כמורה מלווה בטיול הכיתתי.
טוני רוולורי, המקי מאדרה, אנגוורי רייס ולורה הרייר מגלמים את דמותיהם כפלאש תומפסון, יריבו של פיטר, בעל הקיוסק המקומי מר דלמר, בטי בראנט וליז אלן טומס, בנות כיתתו של פיטר פארקר מהסרט הקודם. ג'יי קיי סימונס שב לגלם את דמותו של ג'יי ג'ונה ג'יימסון מהטרילוגיה המקורית שבוימה על ידי סם ריימי בסצנה שאחרי הכתוביות, וזו הפעם הראשונה ששחקן שב לגלם דמות שאינה משתייכת ליקום הקולנועי של מארוול. בן מנדלסון ושרון בלין שבים לגלם את דמויותיהם של טאלוס וסורן מגזע הסקרול בהופעה ללא קרדיט בסצנה שאחרי הכתוביות, לאחר שהופיעו ב"קפטן מארוול". ארבעת האלמנטלים שמופיעים בסרט ממודלים לפי ארבעה נבלי ספיידרמן בשם הידרו-מן, סאנדמן, מולטן מן וציקלון.
הפקה > פיתוח

ביוני 2016, אמר יו"ר סרטי סוני, תומאס רותמאן אמר שסרטי סוני ואולפני מארוול התחייבו לעשות סרטים נוספים על דמותו של ספיידרמן לאחר הסרט "ספיידרמן: השיבה הביתה". חודש לאחר מכן, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי אמר שאם סרטים נוספים יופקו בעתיד, לאולפנים היה רעיון מבוסס סרטי "הארי פוטר" ולכתוב את הסרטים כך שכל סרט בסדרה תתמקד בשנת לימודים חדשה שפיטר חווה; עלילת סרט ההמשך נועדה להתקיים במהלך שנת הלימודים הלפני-אחרונה של פיטר פארקר. באוקטובר 2016, החלו דיונים להפקת סרט המשך, כולל הצגת נבל-על חדש שיוצג לראשונה ביקום, על פי דבריו של טום הולנד, שחתם על חוזה לשלושה סרטים של ספיידרמן, כולל "השיבה הביתה". בדצמבר, לאחר שיווקו המוצלח של הטריילר הראשון, סרטי סוני חתמו על הפקת סרט המשך שייצא לאקרנים ב-5 ביולי 2019.
ביוני 2017 נחשף שסרטי סוני ישתמשו במותרות ההסכם בין מארוול לסוני שנחתם ב-2015 על מנת להציג דמות נוספת מסרטי היקום הקולנועי, כפי שהציגו את דמותו של איירון מן בתור המנטור של פיטר ב"השיבה הביתה". פייגי הצהיר כי מארוול וסוני "רק החלו לחזק את התוכניות שלנו" עבור סרט ההמשך, והרגישו שהופעותיו של ספיידרמן ב"מלחמת האינסוף" ובסרט ההמשך שלו "ישיקו אותו ליקום קולנועי חדש מאוד נכון לעכשיו", בדומה לאופן שבו "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" הכריז על "השיבה הביתה". מארוול וסוני התלהבו מאוד מהאפשרות שהבמאי ג'ון וואטס יחזור ליטול את שרביט הבימוי בסרט ההמשך, ופייג אמר על כך שזו "השאיפה בוודאות", ופסקל ציינה שהם "ישתגעו" אם וואטס לא יחזור. וואטס גם ציין שהוא חתום על חוזה לשני סרטים. בנוסף, פייגי ציין שכותרת סרט ההמשך תהיה דומה לכותרת הסרט הקודם; עם כותרת משנה, וללא המספר "2" בכותרת. פייגי אף ציין כי הצילומים אמורים להתחיל באפריל או במאי 2018. פסקל ציינה שסרט ההמשך יתחיל "מספר דקות" לאחר סיום סרט ההמשך ל"מלחמת האינסוף". כמו ב"השיבה הביתה", פייגי הצהיר שהנבל בסרט הנוכחי יהיה נבל שעדיין לא הוצג בסרטי ספיידרמן. עד יולי 2017, וואטס ניהל במשא ומתן עם האולפנים על חזרה למלאכת בימוי סרט ההמשך, ומריסה טומיי הביעה עניין לשוב לגלם את דמותה כדודה מיי מהסרט הקודם.
הפקה > קדם הפקה

בסוף אוגוסט 2017, כשהסרט נכנס לתהליכי קדם ההפקה, כריס מק'קנה ואריק סומרס, שניים מהתסריטאים שכתבו את התסריט עבור הסרט הקודם,"השיבה הביתה", ניהלו משא ומתן סופי מול אולפני מארוול על חזרתם לכתיבת סרט ההמשך. בתחילת אוקטובר 2017, ג'ייקוב בטלון אישר שהוא ישוב לגלם את דמותו של נד בסרט ההמשך. בדצמבר 2017, פייגי אישר שוואטס ישוב לביים גם את הסרט ההמשך. בפברואר 2018, נודע שזנדאיה הייתה אמורה לשוב לגלם את דמותה של מישל ג'ונס. עד סוף אפריל, הצילומים היו אמורים להתחיל בתחילת יולי 2018, ופייגי אישר שהצילומים יתרחשו בלונדון, במקום באטלנטה כמו בסרט הראשון. פייגי ציין כי אחת הסיבות לכך היא מכיוון שרוב הסרט יתרחש ברחבי העולם, מחוץ לניו יורק. חודש לאחר מכן, ג'ייק ג'ילנהול נכנס למשא ומתן על גילם דמותו של נבל-העל מיסטריו, בעוד שאושר שמריסה טומיי ומייקל קיטון (שתפקידו לבסוף לא-נכלל בסרט ההמשך) ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם; נוסף על כן, אושר שמק'קנה וסומרס ישמשו בתפקיד התסריטאים של הסרט. בסוף יוני 2018, הולנד חשף שכותרת הסרט תהיה "ספיידרמן: רחוק מהבית", וליהוקו של ג'ילנהול כמיסטריו אושר. פייגי השווה את כותרת הסרט הנוכחי ("רחוק מהבית") לכותרת הסרט הקודם ("השיבה הביתה") וציין שכותרות הסרטים "מלאות במשמעויות חלופיות", תוך כדי השימוש במילה "בית" בשתי כותרות הסרטים, והסביר שהסרט הנוכחי יתמקד בפארקר ובחבריו שנמצאים במהלך טיול באירופה בחופשת הקיץ.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט הראשיים החלו בהרטפורדשייר, אנגליה ב-2 ביולי 2018, תחת הכותרת "הסתיו של ג'ורג'" ("Fall of George"). הצילומים מתקיימים גם בלונדון, עם צילומים במיקומים שונים, כולל מזרח לונדון. הצילומים הראשיים הסתיימו בדצמבר 2018.
יציאה לאקרנים

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-2 ביולי 2019. בישראל הסרט יצא לאקרנים יומיים לאחר מכן, ב-4 ביולי 2019.
גרסה מורחבת של הסרט יצאה ב-29 באוגוסט, וכוללת ארבע דקות של תוכן נוסף.
יציאה לאקרנים > שיווק

בשל מותו של פרקר בסוף מלחמת האינסוף, ומכיוון שלא קם לתחייה לפני יציאת הסרט הנוקמים: סוף המשחק לאקרנים במאי 2019, הכתב ג'רמיין לוסייה מ-"io9" ציין שאולפני סוני ייאלצו להתחיל לשווק את הסרט רק חודשיים ספורים לפני יציאתו לאקרנים או לחלופין, לקלקל עבור קהל הצופים הרחב את העובדה כי הדמות תקום לתחייה בסרט הרביעי של הנוקמים. לוסייה סיכם כי ככל הנראה כי הגישה השנייה תינקט, בעוד שנציג של סרטי סוני אמר שהאולפנים יעבדו בצמוד עם אולפני מארוול על מנת "להבין את האסטרטגיה עבור ספיידרמן". בפועל, קדימון הסרט פורסם יחד עם הכרזה הראשונה בינואר 2019.
סרט המשך

באוגוסט 2019 דווח כי אולפני סוני ומארוול לא הגיעו להסכמים שנדרשו על מנת להמשיך את השיתוף פעולה בין השתיים ולכן סוני תעבוד לבדה ללא ההתערבות של אולפני מארוול. כמו כן צוין שסוני מתכננים שני סרטי המשך, כאשר הם מקווים שטום הולנד יחזור לגלם את ספיידרמן וג'ון וואטס יחזור לביים את שני הסרטים. מאוחר יותר באותו החודש, הולנד אישר כי הוא צפוי לחזור ולשחק את הדמות בסרטים של סוני. בספטמבר 2019 דווח כי אולפני סוני ומארוול הגיעו להסכם חדש שבו ספיידרמן ימשיך להיות ביקום הקולנועי של מארוול כאשר הסרט השלישי בסדרה אמור לצאת ב-16 ביולי 2021 ושספיידרמן צפוי להופיע בסרט אחד של מארוול. ב-24 באפריל 2020, נודע כי סרט ההמשך צפוי לצאת לאקרנים ב-5 בנובמבר 2021 ויצולם באטלנטה, ניו יורק, לוס אנג'לס ובאיסלנד, ב-24 ביולי 2020 נודע כי סרט ההמשך יצא לאקרנים ב-17 בדצמבר 2021. הצילומים החלו באוקטובר 2020.
טוויסטר (סרט, 1996)

| --- | --- |

 בימוי:  יאן דה בונט 
 הופק בידי:  יאן ברייס, מייקל קרייטון, קתלין קנדי 
 תסריט:  מייקל קרייטון, אן מארי מרטין 
 עריכה:  מייקל קאן 
 שחקנים ראשיים:  הלן האנט, ביל פקסטון, ג'יימי גרץ, קרי אלווס
 מוזיקה:  מארק מנקינה 
 צילום:  ג'ק נגרין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 במאי 1996
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אסונות, סרט דרמה, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  אוקלהומה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   twister
 סרט הבא:  טוויסטרס 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
טוויסטר (באנגלית: Twister) הוא סרט של הבמאי יאן דה בונט מ-1996 בכיכובם של הלן האנט וביל פקסטון אשר חוקרים סופות טורנדו. את התסריט לסרט כתבו מייקל קרייטון ואן מארי מרטין.
הסרט, אשר הופק בתקציב של 92 מיליון דולרים, זכה להצלחה מסחרית גדולה וגרף מעל ל-495 מיליון דולרים בקופות ברחבי העולם.