stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בו ברגדאל
לאחר חטיפתו > חקירה משפט

ביוני 2014 הודיע צבא ארצות הברית כי החל בחקירה אודות נסיבות היעלמותו ולכידתו של ברגדאל. החקירה נוהלה על ידי מייג'ור ג'נרל קנט דאל. ברגדאל אמר לחוקריו כי כאשר עזב את הבסיס ביוני 2009, הוא התכוון לצעוד לבסיס אחר ולהודיע שם על התנהלות לא תקינה בבסיסו, ואז לשוב. בספטמבר 2015 העיד קנט דאל בפני בית המשפט בטקסס שערך שימוע מקדים. דאל אמר לבית המשפט כי לא מצא עדות לכך שברגדאל אהד את הטאליבן או שהתכוון לנטוש את יחידתו. דאל סבר שלברגדאל היו "ציפיות לא מציאותיות ואידיאליסטיות מאנשים". הוא הוסיף והעיד שלא מצא ראיה לכך שחייל כלשהו של צבא ארצות הברית נהרג במהלך החיפושים אחריו. כמו כן אמר דאל בעדותו כי לדעתו מאסר יהיה עונש "לא הולם" עבור ברגדאל.
בדצמבר 2015, החליט צבא ארצות הברית להעמיד אותו לדין בבית משפט צבאי. את ההחלטה בעניינו של ברגדאל קיבל הגנרל רוברט אברמס, ראש מפקדת כוחות הצבא בבסיס פורט בראג שבצפון קרוליינה. בתגובה להחלטה אמר פרקליטו כי הגנרל אברמס "לא שעה לעצת הקצין שערך את השימוע והאזין לעדים". הוא הוסיף כי נציג התביעה הצבאית, מארק ויסגר, שניהל את השימוע המקדמי לברגדאל בטקסס בחודש ספטמבר, קיבל גם את המלצת הקצין החוקר שאין לכלול בשחרורו של ברגדאל סעיף העלול לפגוע ביכולתו להשיג עבודה, וכי יש להעמידו לדין בפני טריבונל שבו העונש המרבי שיכול להיפסק בערכאה זו הוא שנת בידוד.
המחיר ששילם הצבא על היעלמותו של ברגדאל והחיפושים אחריו, הוא נושא שנתון במחלוקת. חיילים ששירתו באזור באותה תקופה, וכן גורמים נוספים, טוענים שנהרגו בין ארבעה לעשרה חיילים באופן ישיר כתוצאה ממאמצי החיפוש אחר ברגדהל. כמו כן הם טוענים שרבים נוספים נפגעו ונהרגו באופן עקיף, בגלל התגברות המתקפות באזור בו שירת ברגדאל, בתקופה שאחרי היעלמותו, בגלל ריכוז מאמצי הצבא בחיפושים אחריו, מאמצים שעיכבו בין השאר סגירת בסיס קדמי בשם קיטינג (Keating), שבמהלך מתקפה של הטאליבן עליו, ב-3 באוקטובר 2009, נהרגו 8 חיילים אמריקאים ו-4 אפגנים ששירתו בהגנת הבסיס. אולם גורמים צבאיים כמו החוקר קנת דאל, וכן גורמים עיתונאיים כמו הניו יורק טיימס, גורסים שטענות אלו אינן נכונות. כיום ידוע על חייל אחד שנהרג בחיפושים אחר ברגדאל, מרק אלן, שנורה בראשו במהלך החיפושים, נעשה משותק, וכעשר שנים לאחר מכן, ב־2019, מת מפצעיו.
במהלך הקמפיין של דונלד טראמפ לנשיאות הוא כינה את ברגדאל "בוגד מזוהם" . בשל התבטאות זו, לאחר השבעתו של טראמפ לנשיא, פנו עורכי הדין של ברגדאל בבקשה לבטל את משפטו, בטענה שלא יוכל לקבל משפט הוגן. בקשתם נדחתה, ומשפטו של ברגדאל נקבע לאוקטובר 2017. בנובמבר 2017 קבע בית המשפט כי ברגדאל יודח מהצבא בקלון, ויקנס בעשרת אלפים דולר. בית המשפט קבע כי ברגדאל לא ייכלא, למרות ההאשמות החמורות שעמדו כנגדו (אחת מהן, סיכון מפקדתו ויחידתו, דינה עלול להיות מאסר עולם). החלטה זו של בית המשפט גררה גינוי חריף של הנשיא טראמפ. כמו כן נפתחו כנגד ההחלטה דפי מחאה בפייסבוק ועצומות, שטענו שברגדאל הוא בוגד וראוי לעונש כבד.
ראו גם

רוברט לווינסון
גלעד שליט
הערות שוליים

↑  שוחרר החייל האמריקני שהוחזק בשבי טליבאן מאז 2009, באתר nana10‏, 31 במאי 2014
↑  אלינור דוידוב , למה היה דחוף לארה"ב להשיב את החייל הסורר בו ברגדאל?, באתר "שיחה מקומית", 7 ביוני 2014
↑  נטשה מוזגוביה, הטליבאן שידר קלטת של החייל האמריקני החטוף, באתר הארץ, 20 ביולי 2009
↑  הטליבאן פרסם קלטת של חייל אמריקאי שבוי המתחנן לחזור הביתה, באתר הארץ, 9 באפריל 2010
↑  יצחק בן חורין, "גלעד שליט" האמריקני שוחרר תמורת אסירים, באתר ynet, 31 במאי 2014
1 2  Jr, Richard A. Oppel (2015-09-18). "Bowe Bergdahl Should Not Be Imprisoned, Army Investigator Says". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-10.
↑  Ralph Ellis, Faith Karimi and Chris Lett CNN, General: Jail "inappropriate" for Bowe Bergdahl - CNNPolitics, CNN
↑   ניו יורק טיימסו רויטרס, החייל האמריקאי בו ברגדאל, ששוחרר משבי טליבאן, יישפט בבית דין צבאי, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2015
↑  By Jake Tapper CNN, Fellow soldiers call Bowe Bergdahl a deserter, not a hero, CNN
↑  Latest Medal of Honor brings COP Keating battle back into spotlight, Stars and Stripes
↑  Schmitt, Eric; Cooper, Helene; Savage, Charlie (2014-06-02). "Bowe Bergdahl's Vanishing Before Capture Angered His Unit". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-10.
↑  David Aaro, Master Sgt. Mark Allen dies 10 years after being shot while searching for Army deserter, Fox News, ‏2019-10-13 (באנגלית)
↑  Jr, Richard A. Oppel (2017-01-20). "Bergdahl, Called 'Dirty Rotten Traitor' by Trump, Seeks End to Charges". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-10.
↑  Dan LamothecloseDan LamotheReporter covering the Pentagon, the U. S. militaryEmailEmailBioBioFollowFollow, Army Sgt. Bowe Bergdahl, held captive for five years, pleads guilty in connection with disappearance, Washington Post (באנגלית)
↑  Dakin Andone, Holly Yan and Nick Valencia CNN, Bowe Bergdahl gets dishonorable discharge, avoids prison time, CNN
↑  Daniella Diaz CNN, Trump on Bergdahl decision: 'Complete and total disgrace', CNN
↑  שי לוי, ‏החייל שחזר מ-5 שנים בשבי והואשם בהריגה - לא יישב בכלא, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397127205171  GND: 1186996668  ISNI: 0000 0004 3626 6249  LCCN: no2014104759  VIAF: 309859114   WorldCat (עם VIAF): 309859114
השערת הרצף

השערת הרצף היא טענה שהעלה אבי תורת הקבוצות, גאורג קנטור, לפיה עוצמת הרצף (מסומנת:  2^{\aleph _{0}} או  |\mathbb {R} |) היא העוצמה הקטנה ביותר האפשרית של קבוצה שאינה בת מנייה (אומגה אחת). במילים אחרות, שכל קבוצה אינסופית שאינה בת מנייה, היא לפחות בעלת עוצמת הרצף. מן ההשערה עולה שהעוצמה של תת-קבוצה של המספרים ממשיים יכולה להיות בדיוק אחת משלוש אפשרויות: סופית, אלף אפס או עוצמת הרצף.
השערה זו הייתה הראשונה ב־23 הבעיות של הילברט. אחרי עשרות שנים בהן הייתה בעיה פתוחה, הוכיחו קורט גדל ופול כהן כי היא אינה תלויה באקסיומות המקובלות של תורת הקבוצות, אקסיומות צרמלו-פרנקל (העקביות של תורת הקבוצות לא תינזק אם נוסיף אקסיומה הקובעת שההשערה נכונה, וגם לא אם נוסיף אקסיומה הקובעת שהיא אינה נכונה).
רקע

עוצמה היא דרך מדויקת להתייחס ל'גודל' של קבוצות אינסופיות. לשתי קבוצות יש אותה עוצמה אם אפשר לזווג את האיברים שלהן בזוגות: כל איבר בקבוצה אחת מתאים לאיבר בקבוצה השנייה. קנטור הראה כי עוצמתה של קבוצת המספרים הטבעיים, שמסומנת  \aleph _{0}, היא העוצמה האינסופית הקטנה ביותר. עוצמתה של קבוצת המספרים הממשיים, המכונה עוצמת הרצף ומסומנת  \aleph  (או  c), שווה לעוצמה של קבוצת כל תתי הקבוצות של  \mathbb {N}  (קבוצת המספרים הטבעיים), אותה מסמנים  2^{\aleph _{0}}. קנטור הראה באמצעות שיטת האלכסון שפיתח, כי העוצמה  2^{\aleph _{0}} גדולה יותר מ-  \aleph _{0}.
אף על פי שניסה, לא הצליח קנטור לבנות קבוצה שעוצמתה גדולה מ- \aleph _{0} וקטנה מ- 2^{\aleph _{0}}, ולכן העלה את השערת הרצף שלפיה קבוצה כזו אינה קיימת. קנטור לא הצליח להוכיח השערה זו. אות לחשיבות שהייתה לבעיה זו בקרב המתמטיקאים ניתן לראות בכך שהבעיה הייתה הראשונה מבין 23 הבעיות הפתוחות שהילברט הציג בשנת 1900 בתור הבעיות המתמטיות החשובות של המאה ה-20.
בשנת 1935 פיתח קורט גדל את מושג הקבוצות הניתנות לבנייה, ושנתיים אחר-כך, ב-1937, הוא מצא דרך להיעזר במושג הזה כדי לפתור באופן חלקי את השערת הרצף: גדל הראה שאם מניחים שתורת הקבוצות (בניסוח המקובל שלה, צרמלו-פרנקל ובתוספת אקסיומת הבחירה) עקבית, אז התורה הכוללת בנוסף את השערת הרצף כאקסיומה, גם היא עקבית. מצד שני, בשנת 1963 הוכיח פול כהן שגם הוספת אקסיומה השוללת את השערת הרצף אינה מביאה למערכת לא עקבית, ולכן השערת הרצף עצמאית במסגרת תורת הקבוצות - אין אפשרות להוכיח אותה או את שלילתה על פי האקסיומות של תורה זו. כדי להוכיח משפט זה פיתח פול כהן את שיטת הכפייה (Forcing).
רקע > גרסאות שקולות

ב-1943 הוכיחו פאול ארדש ושיזו קקוטני שהשערת הרצף נכונה אם ורק אם אפשר לפרק את הממשיים למספר בן-מנייה של קבוצות, שכל אחת מהן היא קבוצה בלתי תלויה מעל הרציונליים. תכונה זו אפשר לנסח גם כך: השערת הרצף שקולה לכך שקיימת צביעה של הממשיים במספר בן-מנייה של צבעים, כך שלמשוואה  w+x=y+z לא קיים פתרון במספרים ממשיים שווי-צבע ושונים.
עוצמות ביניים

השערת הרצף נחקרת בין השאר באמצעות עוצמות מוגדרות, שערכן תלוי במערכת האקסיומות. כמה עוצמות כאלה מוגדרות באמצעות המבנה של אוסף תת-הקבוצות האינסופיות של המספרים הטבעיים. למשל, אומרים שתת-קבוצה אינסופית  A מפצלת תת-קבוצה אינסופית  B, אם גם החיתוך וגם ההפרש  B\setminus A הם אינסופיים. האינווריאנט  {\mathfrak {s}} מוגדר כעוצמה הקטנה ביותר של אוסף תת-קבוצות אינסופיות, שיש בו חבר המפצל כל תת-קבוצה אינסופית נתונה. האינווריאנט  {\mathfrak {r}} מוגדר כעוצמה הקטנה ביותר של אוסף תת-קבוצות אינסופיות שאין אף תת-קבוצה אינסופית המפצלת את כולן. ברור ש- \aleph _{0}\leq {\mathfrak {r}},{\mathfrak {s}}\leq 2^{\aleph _{0}}. יש מודל של ZFC שבו  \aleph _{1}={\mathfrak {r}}<{\mathfrak {s}}={\mathfrak {c}}=\aleph _{2}.
השערת הרצף המוכללת

השערת הרצף המוכללת (GCH) אומרת שבין עוצמה אינסופית  |S| לעוצמת קבוצת החזקה  2^{|S|} (הגדולה ממנה לפי משפט קנטור), אין אף עוצמות אחרות.
השערת הרצף המוכללת חזקה די הצורך לגרור גם את אקסיומת הבחירה. ההוכחה מתבססת על מספרי הרטוג.
השערת הרצף המוכללת מתקיימת במודל הקבוצות הניתנות לבנייה ולכן במובן מסוים "קל" להראות את העקביות שלה. בנוסף, עבור מודל התחלתי כלשהו של ZFC, קיימת כפייה שמובילה למודל שמקיים את השערת הרצף.
במונים סדירים, משפט איסטון מראה כי ניתן באמצעות כפייה להפר את השערת הרצף כרצוננו כאשר האילוצים היחידים שצריכים להתקיים הם:
המונוטוניות של פונקציית הרצף: אם  \kappa <\lambda  אז  2^{\kappa }\leq 2^{\lambda }
משפט קניג:  {\mbox{cf}}(2^{\kappa })>\kappa  כאשר  cf היא הקופינליות של הסודר.
הוכחת העקביות של הפרת השערת הרצף המוכללת, באופן לא טריוויאלי, במונים חריגים היא קשה בהרבה ודורשת הנחת מונים גדולים. למשל כדי לבנות מודל בו מתקיים  2^{\aleph _{\omega }}>\aleph _{\omega +1},\forall n<\omega \,\,2^{\aleph _{n}}<\aleph _{\omega } חייבים להניח קיום מונה חזק יותר ממונה מדיד. ראו השערת המונה החריג.
ראו גם

אקסיומת הבנייה
משפט קנטור-בנדיקסון
הערות שוליים

↑  On non-denumerable graphs, Bull. Amer. Math. Soc. 49, (1943). 457–461.
↑  מאמר המתאר את ההוכחה שהשערת הרצף המוכללת גוררת את אקסיומת הבחירה (אנגלית)
| נושאים בתורת הקבוצות |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | תורת הקבוצות הנאיבית • תורת הקבוצות האקסיומטית • קבוצה • יחידון • הקבוצה הריקה • קבוצת החזקה |  |
| עוצמות | עוצמה • קבוצה בת מנייה • קבוצה שאינה בת מנייה • עוצמת הרצף |  |
| פעולות | איחוד • חיתוך • משלים • הפרש סימטרי • מכפלה קרטזית |  |
| אקסיומות | אקסיומת ההיקפיות • אקסיומת האיחוד • אקסיומת הקבוצה האינסופית • אקסיומת ההחלפה • אקסיומת קבוצת החזקה • אקסיומת היסוד • אקסיומת הבחירה • השערת הרצף |  |
| משפטים | האלכסון של קנטור • משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין • הלמה של צורן • משפט הסדר הטוב |  |
| פונקציות | פונקציה • פונקציה חד-חד-ערכית • פונקציה על • פונקציה חד-חד-ערכית ועל • פונקציית הזיווג של קנטור |  |
| יחסים | יחס • יחס רפלקסיבי • יחס סימטרי • יחס אנטי-סימטרי • יחס טרנזיטיבי • יחס שקילות • יחס הופכי |  |
| סדר | סדר חלקי • סדר מלא • סדר טוב • טיפוס סדר • מספר סודר |  |
| שונות | הפרדוקס של ראסל |  |
| 23 הבעיות של הילברט |
| --- | --- | --- |
דויד הילברט
| בעיות פתורות (פותרים) | השערת הרצף (גדל, כהן) • הבעיה השנייה של הילברט (גדל, גנצן) • השלישית (דן) • השביעית (גלפונד, שניידר) • העשירית • השלוש-עשרה (ארנולד) • הארבע-עשרה (נגטה) • השבע-עשרה (ארטין) • התשע-עשרה (דה ג'יורג'י, נאש) • העשרים • העשרים ואחת • העשרים ושתיים |  |
| בעיות פתורות חלקית (פותרים) | הבעיה הרביעית של הילברט • החמישית (גליסון) • התשיעית (ארטין) • האחת-עשרה (הסה) • החמש-עשרה • השמונה-עשרה |  |
| בעיות פתוחות | הבעיה השישית של הילברט • השמינית • השתים עשרה • השש-עשרה • העשרים ושלוש |  |
בעיות המילניום של מכון קליי • בעיות לנדאו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4481570-0  NKC: ph121007
התנגדות (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אדוארד זוויק 
 הופק בידי:  אדוארד זוויק   פיטר ג'אן ברוג'
 תסריט:  אדוארד זוויק   קלייטון פרומן
 עריכה:  סטיבן רוזנבלום 
 שחקנים ראשיים:  דניאל קרייג  לייב שרייבר   ג'יימי בל  ג'ורג' מקיי   מיה וסיקובסקה
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  אדוארדו סרה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Paramount Vantage, אדוארד זוויק 
 חברה מפיצה:  Paramount Vantage, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 בדצמבר 2008 
 משך הקרנה:  137 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית  רוסית  גרמנית
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 תקציב:  $50,000,000
 הכנסות:  $55,462,926
 הכנסות באתר מוג'ו:   defiance
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 www.defiancemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
התנגדות (באנגלית: Defiance) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2008 העוסק בשואה בבימוי אדוארד זוויק.
עלילת הסרט

העלילה מתרחשת בבלארוס הכבושה על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. ומבוססת על סיפורם האמיתי של ארבעת האחים היהודים לבית ביילסקי, שהצילו 1,200 יהודים והקימו ביערות מחתרת פרטיזנית בשם פרטיזני ביילסקי שלחמה בנאצים ובעוזריהם.
הסרט מספר על ארבעת האחים היהודים לבית ביילסקי: טוביה, זוס, עשהאל, ואהרן, שהצליחו לברוח ליער במהלך הפוגרום שנעשה בעיירה שלהם על ידי הנאצים, זאת לאחר שכל משפחתם נרצחה על ידי מפקד המשטרה המקומי של העיירה.
תוך כדי הסתתרותם ביער הם מגלים עוד ועוד אנשים שבאים להסתתר ביער, בעיקר זקנים, נשים, וילדים, האחים מקבלים אותם, ובונים יחד איתם מחנה בתוך היער.
בהמשך הסרט, כשטוביה, הולך להביא נשק כדי לרצוח את מפקד המשטרה שרצח את אביו, הוא חוזר עם קבוצה נוספת של אנשים גם הם מקבוצות חלשות, וזאת למגינת ליבו של אחיו זוס הטוען כי אנשים אלו לא מועילים למחנה ואף מכבידים על הגברים הצעירים בצורך לדאוג להם לאוכל ולמחיה.
המחלוקת בין טוביה לזוס נמשכת כל העת, כאשר טוביה מחפש לעזור לכמה שיותר אנשים לשרוד, ואילו זוס טוען שבמצב זה אף אחד לא ישרוד גם לא החזקים, זוס מחפש בעיקר נקמה ולוחמה, ופורש (לאחר קרב מכות עם אחיו טוביה) לקבוצת פרטיזנים רוסית ביחד עם עוד מספר לוחמים.
בהמשך הסרט, הנאצים מנסים לחסל את ההתיישבות ביער באמצעות טילים שנזרקים ממטוסים, כשרוב הקבוצה מצליחה לברוח ולשרוד ואף לעבור ביצה גדולה באמצעות חבל שחובר מחגורות.
בסוף הבריחה הם נתקלים בקבוצת חיילים נאצים המנסים להשמיד אותם פעם נוספת באמצעות כלי נשק ואפילו טנק. הקבוצה נלחמת בחיילים כשבמהלך והלחימה זוס מגיע מכיוון לא צפוי והורג את תותחן הטנק, ובכך חוזר לקבוצת ביילסקי.
הפקה

בסרט מככבים השחקנים דניאל קרייג (בתפקיד טוביה ביילסקי), לייב שרייבר (בתפקיד זושא ביילסקי), ג'יימי בל (בתפקיד עשהאל ביילסקי) וג'ורג' מקיי (בתפקיד אהרון ביילסקי) – בתפקידי ארבעת האחים לבית ביילסקי. הפקת הסרט החלה בספטמבר 2007, והוא יצא לראשונה לאקרנים בדצמבר 2008 בתפוצה מצומצמת, ובינואר 2009 בתפוצה רחבה, כשבישראל הסרט הופץ החל מ-29 בינואר באותה השנה. במאי הסרט אדוארד זוויק הגיע לישראל ב-20 בינואר 2009, להקרנות הבכורה שהתקיימו בירושלים ובתל אביב.
הסרט נבחר על ידי עיתון הניו יורקר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של שנת 2008.
פוטו פרג' (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  פוטו פרג'
 בימוי:  קובי פרג'
 הופק בידי:  מוש דנון
 תסריט:  גידי וייץ מוריס בן דיור קובי פרג'
 עריכה:  מוריס בן מיור
 מוזיקה:  אבי בללי מיכאל אמת (פסקול)
 צילום:  רועי פרג'
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  ינוסן הפקות
 חברה מפיצה:  קולנוע לב יס דוקו HOT8
 הקרנת בכורה:  25 באוגוסט 2016
 משך הקרנה:  77 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  תיעודי
 דף הסרט ב־IMDb
פוטו פרג' הוא סרט תיעודי של קובי פרג' על משפחתו וקורותיהם של עשרת האחים והאחיות שעלו מבגדד בשנות החמישים וטיפסו בסולם ההצלחה מן המעברה לארמון (בניין בית הקולנוע "ארמון דוד"), וחידת התפוררותה הכואבת של משפחת הצילום הראשונה בישראל.
הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2016 במסגרת תחרות ון ליר לקולנוע ישראלי תיעודי באורך מלא. הסרט יצא לאקרנים ב-25 באוגוסט בבתי הקולנוע של קולנוע לב, ובהמשך השנה הגיע הסרט גם לשידור טלוויזיוני ב-yes דוקו. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים והגיע אל הצופים בתור אחד הסרטים המבטיחים של שנת 2016. בשנת 2023 שודר הסרט בHOT8.
הסרט היה מועמד לפרס אופיר עבור הסרט התיעודי באורך מלא לשנת 2016.
רקע

בשנות ה-50 עלתה לישראל מעיראק משפחת בִּלְבּוּל (לימים פרג') שמנתה חמישה אחים וחמש אחיות, והתיישבה במעברה בפתח תקווה חסרת אמצעים. האח הבכור פרג' (לימים פרג' פרי) אהב מאוד את תחום הצילום, תחום שהיה חביב עליו עוד בילדותו ויזם הקמת חנות צילום. החנות בפתח תקווה, בה עבדו כל בני המשפחה, הפכה תוך מספר שנים לסיפור הצלחה ארצי וצברה מוניטין כפוטו מקצועי מתקדם לצילומי משפחות, כלות וחתנים ואף צילומי תחרויות מלכת היופי.
בהמשך כחלק ממהלך התרחבות, רכשה המשפחה את הבניין בפינת הרחובות דיזנגוף וארלוזורוב בתל אביב, בו שכן לפני כן בית הקולנוע "ארמון דוד". לפתיחה החגיגית הגיעו אנשים רבים, מפוליטיקאים כמו יצחק רבין ויצחק נבון ועד אמנים מובילים כמו שושנה דמארי. משפחת פרג' הובילה את תחום הצילום בישראל והיה המשוכלל ביותר: הכיל מעבדות פיתוח משוכללות שנרכשו בחו"ל, והיה הראשון שהחל בפיתוח תמונות צבע "מהיום להיום", מושג ומותג שהפך עם הזמן להיות שגור בפי כל.
המשפחה טיפסה בסולם ההצלחה מן המעברה לארמון אבל דווקא בתקופת הזוהר של הצילום בארץ ושל המשפחה התחולל הקרע בין פרג' פרי לשאר האחים. האחים ביקשו לפתוח סניפים נוספים של המותג במקומות נוספים בארץ. לאחר שקיבלו את הסכמתו של פרג' לא הצליחו לעמוד בתנאים והדרישות הגבוהות שהציב בפניהם. פרג' הרגיש שהאחים פוגעים בשמו ובציפור נפשו - הצילום. אחדות המשפחה החלה להתפורר ומאז שומר פרג' פרי על נתק מוחלט משאר אחיו ואחיותיו.
הבמאי והשחקן קובי פרג', בנו של האח הצעיר במשפחה יצא להתחקות אחר ההיסטוריה המשפחתית לחטט בארכיונים הפרטיים כדי לגלות את קורות המשפחה ולנסות לפתור את חידת התפוררותה של המשפחה והפרדותם זה מזה.
ראו גם

סטודיו פרג'
פרג' פרי
הערות שוליים

↑  אור סיגולי, ‏פסטיבל הקולנוע ירושלים 2016: סרטי התחרות הישראלית, באתר "סריטה", 7 ביוני 2016
1 2  הסרטים ב תחרות תיעודית בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2016
↑  וואלה! תרבות‏, פרג' יש רק אחד: צפו בטריילר של "פוטו פרג'", באתר וואלה, 17 באוגוסט 2016
↑  המועמדים לשנת 2016 בקטגוריית סרט תיעודי ארוך, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
↑  נחום מוכיח, עולים השבוע: פוטו פרג' ועוד, באתר "הבמה", 25 באוגוסט 2015
↑  רותי שילוני, ‏הסיפור שמאחורי "פוטו פרג'" נחשף, באתר ‏מאקו‏, 21 באוגוסט 2016  - דקה 03:40-04:10
הקרב על ווקובאר

הקרב על ווקובאר היה מצור בן 87 ימים על ווקובאר במזרח קרואטיה על ידי הצבא העממי היוגוסלבי (JNA), שנתמך על ידי כוחות צבאיים למחצה שונים מסרביה, בין אוגוסט לנובמבר 1991. לפני מלחמת העצמאות הקרואטית הייתה עיירת הבארוק קהילה משגשגת ומעורבת של קרואטים, סרבים וקבוצות אתניות אחרות. כאשר יוגוסלביה החלה להתפרק, נשיא סרביה סלובודן מילושביץ' ונשיא קרואטיה פרניו טוג'מן החלו לקדם פוליטיקה לאומנית כיתתית. בשנת 1990 החלה התקוממות מזוינת על ידי מיליציות סרביות בקרואטיה, שנתמכה על ידי ממשלת סרביה וקבוצות צבאיות למחצה, שתפסו את השליטה באזורים המאוכלסים בסרבים בשטח קרואטיה. ה-JNA החל להתערב לטובת ההתקוממות, ובמאי 1991 פרץ סכסוך בחבל סלאבוניה במזרח קרואטיה. באוגוסט, ה-JNA פתח במתקפה בקנה מידה מלא נגד השטח שבשליטת קרואטיה במזרח סלאבוניה, כולל ווקובאר.
ווקובאר הוגנה על ידי כ-1,800 חיילים חמושים בנשק קל של המשמר הלאומי הקרואטי (ZNG) ומתנדבים אזרחיים, נגד לא פחות מ-36,000 חיילי JNA וכנופיות מיליטנטיות של סרבים מצוידים בשריון וארטילריה כבדה. במהלך הקרב נורו פגזים ורקטות לעבר העיירה בקצב של עד 12,000 ביום. באותה תקופה, זה היה הקרב החריף והממושך ביותר שנראה באירופה מאז 1945, ווקובאר הייתה העיר האירופית הגדולה הראשונה שנהרסה כליל מאז מלחמת העולם השנייה. כאשר נפלה ווקובאר ב-18 בנובמבר 1991 לידי הסרבים, נטבחו כמה מאות חיילים ואזרחים על ידי כוחות סרבים ולפחות 20,000 תושבים גורשו. בסך הכל, כ-3,000 אנשים מתו במהלך הקרב. רובה של ווקובאר נוקה בטיהור אתני מאוכלוסייתה הלא-סרבית והעיר הפכה לחלק מהפרוטו-מדינה המוכרזת הידועה בשם הרפובליקה הסרבית של קריינה. כמה פקידים צבאיים ופוליטיים סרבים, כולל מילושביץ', הואשמו מאוחר יותר ובמקרים מסוימים נכלאו בעוון פשעי מלחמה שבוצעו במהלך הקרב ובמקרים נוספים במלחמה.
הקרב התברר להיות ניצחון פירוס, שכן התיש את ה-JNA והוכיח את נקודת המפנה במלחמת העצמאות הקרואטית. כמה שבועות לאחר מכן הוכרזה הפסקת אש. ווקובאר נשארה בידיים סרביות עד 1998, אז היא הועברה חזרה לקרואטיה עם החתימה על הסכם ארדוט בין המדינות. מאז היא נבנתה מחדש אך נותרה בה פחות ממחצית מאוכלוסייתה לפני המלחמה ומבנים רבים נותרו מוחרבים גם עשרות שנים לאחר הקרב. שתי הקהילות האתניות העיקריות שלה נותרו חלוקות עמוקות והיא לא חזרה לשגשוגה הקודם.
הערות שוליים

↑  Joint Operational Warfare: Theory and Practice. Milan N. Vego. 2009. p. II-36. ISBN 9781884733628.
↑  The Sit Room: In the Theater of War and Peace. David Scheffer. 2018. p. xxviii. ISBN 978-0-19-086064-6.
↑  Horton 2003, p. 132
↑  Notholt 2008, p. 7.28
↑  Prosecutor v. Milosevic, 23 October 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph514347
בוהומין

בוהומין (בצ'כית: Bohumín, בפולנית:Bogumin, בגרמנית:Oderberg) היא עיר בבמחוז מוראביה-שלזיה של צ'כיה, השוכנת בגבול עם פולין. העיירה משתרעת על פני כ-31 קילומטרים רבועים, ואוכלוסייתה מונה נכון לשנת 2024 כ-20.5 אלף תושבים.
היסטוריה

בוהומין מוזכרת לראשונה בשנת 1262, ככפר שנמצא ליד הדרך בין פראג לקרקוב. מ־1523 עד 1622 שלטו על אדמות בוהומין מארקגרפים מבית הוהנצולרן. בשנת 1622 נקנו האדמות על ידי בנקאי מווינה. צאצאיו החזיקו באדמות עד אמצע מאה-18, אז מכרו אותן למשפחת אצולה צ'כית. לאחר מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית הפכה בוהומין חלק משלזיה האוסטרית. בניית קו רכבת קושיצה-בוהומין ב־1869 -1872 הביא לפיתוח מואץ של האזור ולגידול במספר תושבי העיירה, בעקבות ביאת תושבים מאזורים אחרים. משנת 1890 עד לשנת 1900 גדלה אוכלוסיית העיר פי שניים. משנת 1900 לשנת 1910 גדלה האוכלוסייה פי 1.5. אוכלוסיית העיר הורכבה מפולנים וגרמנים, עם מיעוט צ'כי (כ-5% ) ויהודי (כ-2%).
לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית בנובמבר 1918 הפכה בוהומין (יחד עם עוד יישובים באזור זאולז'ה) לשטח מריבה בין פולין לצ'כוסלובקיה, שזה עתה הוקמו. בשנת 1920 הוכרע הוויכוח בועידת ספא - בוהומין הפכה לחלק מצ'כוסלובקיה. באוקטובר 1938, בחלוקת צ'כוסלובקיה הועברה העיר בוהומין לשליטת פולין. כעבור פחות משנה, נכבשה העיר על ידי הצבא הנאצי במהלך הפלישה לפולין. בתקופת השלטון הנאצי גורשו גברים יהודים, תושבי העיר, למחנה עבודה ליד בוהומין . נשים, ילדים וזקנים גורשו לגטו בנדין. מחנה העבודה בבוהמין חוסל במרץ\אפריל 1944 - אסיריו הועברו למחנות השמדה. חלק מהתושבים הפולנים של העיירה נכלאו אף הם במחנה עבודה (מחנה נפרד לפולנים). העיירה שוחררה על ידי חיילי ארמיית המשמר הראשונה של הצבא האדום ב-1 במאי 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה שבה העיר לידי צ'כוסלובקיה. התושבים הגרמנים גורשו ממנה, במקומם הגיעו מתיישבים צ'כים. התושבים הפולנים - חלקם עברו לשטחי פולין וחלקם עברו תהליך התבוללות עם השנים. נכון לשנת 2001 רק כ-2% מתושבי בוהומין הזדהו כפולנים.
אוכלוסייה

נתונים היסטוריים של אוכלוסיית העיר
1880 - 5,448
1890 - 6,414
1900 - 13,297
1910 - 19,572
1921 - 23,289
1930 - 25,408
1950 - 19,705
1970 - 22,223
1990 - 23,686
2001 - 23,284
2011 - 21,649
2021 - 20,038
| שנה | פולנית (%) | גרמנית (%) | צ'כית (%) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1880 | 58 | 35 | 7 |
| 1890 | 65 | 28 | 7 |
| 1900 | 42 | 53 | 5 |
| 1910 | 38 | 55 | 7 |
| 2001 | 1.8 | - | 95.5 |
הערות שוליים

↑  על מחנה העבודה לגברים יהודים בבוהומין באתר https://www.bundesarchiv.de/ .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0f6229ab-6e96-4ce4-897f-63ca641229ec  NKC: ge128776
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-31

| --- | --- |
 תאריך:  1978 
 מיקום:  לונדון 
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  הרומן שלי עם אנני
 →30 32←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-31 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1978, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1977.
ראו גם

טקס פרסי אוסקר ה-50
| פרס באפט"א לקולנוע |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | שחקן • שחקנית • סרט אנימציה • סרט בריטי • ליהוק • צילום • עיצוב תלבושות • בכורה לתסריטאי, במאי או מפיק בריטי מצטיין • במאי • סרט תיעודי • עריכה • הסרט הטוב ביותר • סרט שאינו בשפה האנגלית • איפור ועיצוב שיער • מוזיקה • עיצוב הפקה • כוכב עולה • תסריט מעובד • תסריט מקורי • סרט אנימציה קצר • סרט קצר • סאונד • שחקן משנה • שחקנית משנה • אפקטים חזותיים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • תרומה מצטיינת לקולנוע • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | פרס השחקן המבטיח • התסריט • התסריט הבריטי • השחקן הבריטי • השחקן הזר הטוב ביותר • השחקנית הבריטית • השחקנית הזרה |  |
| טקסים | 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
הפארק הלאומי קניון ניו ריבר
מאפיינים גאולוגיים

מים זורמים הם הכוח היצירתי המעצב את המאפיינים הגאולוגיים של קניון ניו ריבר, כאשר הנהר ממשיך לפסל את ערוץ הנהר הארוך והעמוק ביותר בהרי האפלצ'ים. בערוץ ניתן למצוא מגוון מאפיינים ותהליכים גאולוגיים ייחודיים המדגימים את הגאולוגיה של רמת האפלצ'ים (Appalachian Plateau), כולל חשיפה של מעל 300 מטר אבן חול ופצלים. סלעים בגודל בית מפוזרים מקצה הצוקים עד לנהר, ומאובנים של צמחים וחסרי חוליות. הנהר חשף ארבעה עורקים של פחם, שנחשב לפחם הביטומני הטוב בעולם. פחם הנהר ניו ריבר, שאינו מעשן, הזין פעם את דודי הרכבות, המפעלים, הציים ותחנות הכוח של ארצות הברית, והקוק שלו תדלק את כבשני הפקת הברזל של המדינה.