stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התקופה הפלאוליתית
חלוקת התקופה > התקופה הפלאוליתית העליונה

בתקופה זו מופיעות תרבויות אזוריות רבות הכוללות להבים, מגרדים ונקרים רבים, אך גם ממצאים ייחודיים שאינם מאבן, כגון כלים מעצם ומקרן, חרוזים עשויים משיני בעלי חיים ופריטי אמנות מגולפים. בתקופה זו האדם המודרני השתלט בהדרגה על כל חלקי העולם, תוך דחיקת רגליהן של אוכלוסיות אדם אחרות (הניאנדרטלים באירופה ובמערב אסיה) ויישוב אזורים שהיו ללא נוכחות אנושית, כאוסטרליה, צפון איראסיה ובהמשך גם אמריקה. בארץ ישראל התקופה נמשכה מ 45,000 עד 20,000 שנים לפני זמננו, והאתרים שייכים למגוון מסורות כגון התרבות האחמרית, התרבות האוריניאקית והתרבות העתליתית. באירופה התקופה מתחילה עם העדויות הראשונות לנוכחות האדם המודרני ביבשת, לפני כ-40,000 שנים בתרבות האוריניאקית, שלאחריה רצף תרבויות כגון התרבות הסולוטרנית, התרבות המגדלנית והתרבות הגרווטית. הממצאים הידועים ביותר מתקופה זאת הם ציורי המערות בצרפת וספרד. קיימת הסכמה במחקר שמדובר באוכלוסיות מודרניות לחלוטין (עם חריגים מעטים כגון התרבות השטלפרונית) להן שפה מורכבת, תודעה וכישורי מחייה וטכנולוגיה זהים לציידים-לקטים בני ימינו.
אורח חיים

הארכאולוגים משחזרים את אורח החיים הפלאוליתי לפי השרידים שנמצאים באתרים הארכאולוגיים. באתרים ניתן לעיתים להבחין בשרידי מדורות; מתקנים בנויים נדירים במרביתם. הממצאים כוללים לרוב כלי אבן מסותתים ופסולת סיתות, שהם השריד העמיד ביותר לפעילות האדם בתקופת האבן ומעידים על היכולת הטכנולוגית, הפעילויות שבוצעו באתר וניצול חומרי הגלם. ממצא שכיח נוסף הוא עצמות בעלי חיים שחלקן מייצגות את אשפת המזון של האדם. עצמות אלה מספקות מידע על התזונה הפלאוליתית, מנהגי הציד והסובב הטבעי. לעיתים מתגלים ממצאים נוספים המספקים מידע רב, כגון שרידי שלד אנושיים, שרידי צמחים, חפצים עשויים מעצם ומקונכיות ומינרלים שעובדו באתר.
אורח חיים > ציד וליקוט

הידע הקיים על התזונה הפלאוליתית מגיע בעיקר ממחקר ארכאוזואולוגי וארכאובוטני של שרידי בעלי החיים והצמחים, בהתאמה, שהשתמרו באתרים הארכאולוגיים. החפירות ברבים מאתרים אלה העלו מאספים עשירים של עצמות בעלי חיים שעל חלקן סימנים של שחיטה, שבירה מכוונת וצלייה, המהווים עדות בלתי אמצעית לציד וצריכת בשר ושומן. שרידי צומח משתמרים הרבה פחות טוב משרידי מזון בשרי (עצמות) ולכן יודעים הרבה פחות על התזונה הצמחית בתקופה זו. עם זאת, מהשתמרות במספר אתרים של זרעים מפוחמים ושרידי צומח מיקרוסקופיים (כגון פיטוליתים, פולן ושרידי עמילן) ניתן להשלים חלק מהידע על הדיאטה הצמחית. מחקר משנת 2021 שבדק את ה-DNA שהשאירו חיידקים בפלאק של השיניים של מספר מאובני הומינינים מתקופות שונות, מצא ראיות המצביעות על שאריות עמילנים, ומהממצאים הסיקו החוקרים שבמשך מאות שנים כללה תזונתם - או לכל הפחות זו של הומו ספייאנסים והניאנדרטלים - כמות משמעותית של צמחים עתירי עמילן, כמו שורשים, גרעיני דגנים ועוד, כנראה מבושלים באש. מקורות מידע נוספים, המשתמרים לעיתים, כוללים מחקר של איזוטופים יציבים בעצמות אדם וניתוח צואת אדם מאובנת. ניתן גם להסיק על הדיאטה הפלאוליתית ממנהגי התזונה של חברות ציידים-לקטים שנחקרו על ידי אתנוגרפים במהלך המאה העשרים.
התזונה בתקופה הפלאוליתית, או בשמותיה האחרים: "התזונה של איש המערות", "פלאודיאט" (paleodiet), "תזונת תקופת האבן", "התזונה הטרום חקלאית" או "תזונת צייד/מלקט", כללה מגוון של צמחים לא מתורבתים ובעלי חיים מן הבר. המצאת החקלאות הביאה לסיום סגנון תזונתי זה, החל מלפני כ-11,000 שנים בסהר הפורה ומאוחר יותר בשאר העולם. הממצאים הארכאוזואולוגיים הפלאוליתיים מצביעים על איסוף פגרים וניצול מעט הבשר שנותר עליהם, כמו גם ניתוץ העצמות וצריכת מח העצם, כבר אצל ההומינידים בתחילת התקופה הפלאוליתית התחתונה. במקביל התפתח ציד שיטתי ומתוחכם של בעלי פרסות גדולים, לכל המאוחר בסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה. נשיאה, עיבוד וצריכה של בעלי חיים גדולים חייבו תקשורת בין חברי הקבוצה וייתכן שתרמו משמעותית לאבולוציה הביולוגית והתרבותית של האדם. בתקופה הפלאוליתית התיכונה מוסכם על רוב החוקרים שהניאנדרטלים והאדם המודרני צדו באופן שיטתי פרטים בוגרים ובריאים של בעלי פרסות. בתקופה הפלאוליתית העליונה וביתר שאת בתקופה האפיפלאוליתית והמזוליתית החל האדם ללכוד מגוון רחב יותר של בעלי חיים קטנים, כולל דגים, עופות וזוחלים.
במקרים בהם השתמרו שרידי צומח עולה תמונה של איסוף וניצול פירות וזרעים לעיתים מזומנות. ניצול דגני בר וקטניות בר אירע כבר בתקופה הפלאוליתית התיכונה ובוודאי בתקופה הפלאוליתית העליונה. גם כאן נראה כי ניצול הצמחים, בעיקר הדגנים, הוגבר בשלהי התקופה הפלאוליתית ובתקופה האפיפלאוליתית.
התמורה המשמעותית ביותר בדרכי עיבוד המזון הייתה תחילת השימוש באש לצלייה, קלייה או בישול, אשר העלה את הערך התזונתי של המזון וחיטא אותו. בני האדם הפלאוליתיים הסתגלו בהדרגה לאכילת מזון צלוי או מבושל, והתאמה זו הייתה כה מוצלחת עד שנעשתה מאפיין אנושי אוניברסלי, לכל המאוחר בתקופה הפלאוליתית התיכונה.
יש דרכי תזונה הנהוגות בראשית המאה ה-21 שאימצו את התזונה הפלאוליתית, ומדמות מזון מן הבר שצרכו ציידים-לקטים בתקופה זאת. השוני העיקרי בדיאטה בת זמננו הוא שהמזון מגיע ממקורות מבויתים. תומכי גישה זו מאמינים כי התזונה ששימשה הומינידים במשך שני מיליון שנה ויותר יצרה בהכרח התאמה גנטית, כתוצאה של ברירה טבעית. מגישה זו נובע כי תזונה שמקורה בגידולים חקלאיים (המצאה חדשה בקנה מידה אבולוציוני, 11,000 שנה לכל היותר), לא עברה את אותה התאמה גנטית בזמן כה קצר.
אורח חיים > שימוש באש

השגת שליטה באש על ידי האדם במהלך התקופה הפלאוליתית התחתונה או התיכונה הייתה נקודת מפנה באבולוציה של האדם בשל הוספת חלבונים ופחמימות מבושלים לתזונה, הרחבה של הפעילות האנושית לשעות הלילה, והגנה מפני טורפים. קיים ויכוח במחקר מתי בדיוק החלה השליטה באש, והאם האדם השתמש תחילה באש באופן מזדמן ורק לאחר מאות אלפי שנים למד לנצלה באופן שיטתי לצרכיו. יש הטוענים כי שימוש שיטתי באש התקיים כבר לפני כמיליון שנה, לפי עדויות באתרים ספורים באפריקה, ישראל וסין. לדוגמה, ניתוח מיקרוסקופי של האדמה בשכבת התרבות האשלית הקדומה בתוך מערת וונדרוורק (Wonderwerk) בדרום אפריקה, שגילה כמיליון שנים לפני זמננו, הצביע על נוכחות חומר שרוף (פיסות מיקרוסקופיות של צמחים ועצמות בעלי חיים) באתרו. באתר האשלי גשר בנות יעקב בישראל נמצאו ריכוזים מובחנים של שבבי צור שרופים וזרעים שרופים בכמה שכבות ארכאולוגיות רצופות שגילן כ-790,000 עד 690,000 שנים לפני זמננו. ריכוזים מובחנים כאלה יכולים להיות רק שרידים למדורות שהצית הומו ארקטוס או הומו ארגסטר כאשר ישב באתר.
במספר אתרים מסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה בישראל ובאירופה נמצאו עדויות לשימוש קבוע באש החל מלפני כ-350,000 שנים: כמויות גדולות של עצמות שרופות, פריטי צור שרופים וגושי אדמה שרופים. לדעת חלק מהחוקרים, שימוש רגיל ויומיומי באש ושליטה מלאה בה, להבדיל משימוש מזדמן שלא שינה בהרבה את אורחות החיים, החל רק בתקופה זו.
אורח חיים > חיי הרוח

שפה תחבירית מורכבת, עולם רוחני מפותח, אמונות וטקסים, וכן מוזיקה ואמנות הם מאפיינים אוניברסליים של חברות אנושיות במהלך כל ההיסטוריה המתועדת בכתב. תופעות אלה נחשבות לתמצית ה"אנושיות" ולפיכך אחת השאלות החשובות במחקר התקופה הפלאוליתית היא מתי הופיעו ואיך התפתחו. מטבע הדברים, מאפיינים אלה בדרך כלל אינם "מתאבנים" אך ניתן ללמוד על קיומם לפי עדויות ארכאולוגיות עקיפות המייצגות פעילות שמעבר לקיום היומיומי.
החל מ-100,000 שנים לפני זמננו (התקופה הפלאוליתית התיכונה) קיימות בממצא הארכאולוגי עדויות קדומות ביותר לחשיבה מופשטת וסמלית, למשל הופעת החרוזים הראשונים במערת הגדי, מערת קפזה שבישראל ומערת בלומבוס בדרום אפריקה; אבנים או מינרלים עם דגמים גאומטריים חרוטים במערת בלומבוס וקבורת המתים באתרים רבים. עם זאת, אין עדויות משכנעות לפיסול, ציור או כלי נגינה.
לעומת זאת, החל מהתקופה הפלאוליתית העליונה (לפני כ-40,000 שנה) קיימים ממצאים רבים שהם יצירות אמנות מובהקות: מסכות אבן מעוצבות, ציורי מערות ופסלונים.
ונוס מברכת רם, כנראה הצלמית הקדומה בעולם, סוף התקופה הפלאוליתית התחתונה, ישראל
חרוזים עשויים על קונכיות ממערת בלומבוס, תקופת האבן התיכונה האפריקאית, דרום אפריקה
ונוס מוילנדורף, התקופה הפלאוליתית העליונה, אוסטריה
ציור של אייל ענק ממערת לאסקו, התקופה הפלאוליתית העליונה, צרפת
אתרים

בין האתרים הפלאוליתיים הידועים ניתן למנות את:
ערוץ אולדובאי, מזרח אפריקה: כלי אבן, עצמות בעלי חיים ומאובני הומינידים מהתקופה הפלאוליתית התחתונה
דמניסי, גיאורגיה: האתר הקדום בעולם מחוץ לאפריקה
עובדייה וגשר בנות יעקב, ישראל: אתרי מפתח של התקופה הפלאוליתית התחתונה, המיצגים את הנדידות מאפריקה דרך עמק הירדן
סנגיראן, אינדונזיה: מאובני האדם העתיקים ביותר במזרח אסיה
נחל מערות, ישראל: רצף של תרבויות פלאוליתיות ומאובני אדם חשובים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה
ג'ואוקואודיין, סין: רצף של תרבויות פלאוליתיות ומאובני אדם חשובים מהתקופה הפלאוליתית התחתונה
הרי אטאפוורקה, ספרד: ממצא עשיר של כלים ומאובנים, בין העתיקים באירופה
מערת בלומבוס, דרום אפריקה: עדויות קדומות ביותר לייצור עיטורי גוף ושימוש בסמלים, מתקופת האבן התיכונה האפריקאית
מערת לאסקו ומערת שובה בצרפת ומערת אלטאמירה בספרד: מערות עם אמנות כותלית מהתקופה הפלאוליתית העליונה
אוהלו II, ישראל: מחנה ברמת השתמרות נדירה של ציידים-לקטים-דייגים משלהי התקופה הפלאוליתית העליונה
ראו גם

אבולוציה של האדם
התקופה הפלאוליתית בארץ ישראל
רשימת ערכים על אתרים פלאוליתיים בארץ ישראל
רשימת ערכים הקשורים לתקופה הפלאוליתית העליונה
התקופה הפלאוליתית ביפן
אנתרופוקן
לקריאה נוספת

אנה בלפר-כהן, תולדות האדם הקדמון. סדרת האוניברסיטה המשודרת, 1992.
עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב. ירושלים, הוצאת אריאל, 2008.
איאן טטרסל, היעשות אדם: האבולוציה וייחודיות האדם. הוצאת מאגנס, ירושלים, 2004.
ריצ'רד ליקי, מוצא האנושות. הד ארצי, אור יהודה, 1998.
דני נדל, עצמות ורוח - מנהגי קבורה פרהיסטוריות בישראל. המוזיאון לפרהיסטוריה על שם משה שטקליס, חיפה, 1992.
דני נדל (עורך), אוהלו II: מחנה דייגים-ציידים-לקטים בן 23,000 שנה על חוף הכנרת. מוזיאון ראובן ועדית הכט, אוניברסיטת חיפה, 2002.
וישי

ערך זה עוסק בעיר בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
וישי (בצרפתית: Vichy) היא עיר במחוז אלייה שבחבל אוברן-רון-אלפ, במזרח צרפת. היא שוכנת על גדות נהר אלייה.
וישי היא מרכז ספא, וחיים בה 26,528 תושבים (1999).
העיר נודעה בעיקר כבירת צרפת של וישי בתקופת מלחמת העולם השנייה, בה ישבה ממשלת בובות של דרום צרפת תחת שלטון גרמניה הנאצית.
ב-2021 העיר הוכרזה כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם ערי הספא הגדולות של אירופה ביחד עם עוד עשר ערים במדינות נוספות.
הערות שוליים

↑  ערי הספא הגדולות של אירופה, באתר אונסק"ו (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557269705171  BnF: cb13890388w (data)  GND: 4119419-6  LCCN: n50063867  MusicBrainz: d33d7074-190f-472b-9075-d339d8be3cbc  NARA: 10045126  NKC: ge986043  VIAF: 155909424   WorldCat (עם VIAF): 155909424 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויליאם פיירהורסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1903 Alderley Edge, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 במרץ 1982 (בגיל 78) Howick, ניו זילנד 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1951
 מקצוע נוסף:  מתכנן גשרים
 מדינה:  בריטניה, ניו זילנד
 פרסים והוקרה:  זכה באות מסדר האימפריה הבריטית.
 
ויליאם פיירהורסט (באנגלית: William Albert Fairhurst)‏ (21 באוגוסט 1903, אנגליה – 13 במרץ 1982, ניו זילנד) היה שחמטאי בריטי-ניו זילנדי בדרגת אמן בינלאומי ומתכנן גשרים. זכה באות מסדר האימפריה הבריטית.
פיירהורסט הצליח מאוד בשני התחומים בהם עסק וחילק את זמנו במשך הרבה שנים בהצלחה בין שתי הקריירות. את אות מסדר האימפריה הבריטית קיבל על שירותיו בתחום ההנדסה.
ביוגרפיה

פיירהורסט היה בן 13 כאשר לימד את עצמו לשחק שחמט מאוסף ספרים שהיה בבית משפחתו. במהלך שלב התפתחותי זה קיבל פיירהורסט השראה מכתבי זיגברט טאראש וכתוצאה מכך סגנון משחקו התבסס ברובו על עקרונות אסטרטגיים דוגמטיים. בגיל 18 הפך לאלוף צ'שייר וזמן קצר לאחר מכן עבר ללנקסטר, שם נודע כשחקן מוביל בצפון אנגליה. כחובב לא היו לו הזדמנויות לשחק בתחרויות בינלאומיות, אך הוא התמודד בתחרות סקרבורו בשנת 1927 והגיע למקום השני משותף עם פרדריק ייטס והקדים כמה שחמטאים נודעים כיפים בוגוליובוב, ג'ורג' אלן תומאס וויקטור בורגר. בין היתר, הוא ניצח את בוגוליובוב המנוסה וכן את מנצח התחרות אדגר קול. בשנות העשרים לחייו ערך פיירהורסט את מדור המשחקים בביטאון Chess Amateur.
בשנת 1931 עבר פיירהורסט לסקוטלנד והניח את היסודות לפריחה שחמטאית מצפון לגבול. הוא זכה באליפות המדינה מספר שיא של 11 פעמים בין השנים 1932 ו-1962. פיירהורסט הצטיין במשחק עיוור ובשנת 1932 שיחק משחק סימולטני עיוור נגד 12 שחקנים במועדון גלאזגו, ניצח תשעה וסיים שלושה בתיקו. שנה לאחר מכן סיים בתיקו דו-קרב עם האמן האוסטרי אריך אליסקסיס, כוכב עולה בעולם השחמט. בשנת 1937 זכה פיירהורסט באליפות אנגליה בשחמט.
פיירהורסט ייצג את אנגליה פעמים רבות בתחרויות קבוצתיות, בסדרת דו-קרבות מול צ'כוסלובקיה, הולנד וברית המועצות, בין השנים 1937 ו-1954.
בין קורבנותיו על לוח השחמט גם בנט לארסן, אלוף דנמרק ומתמודד על תואר אליפות העולם, שהיה אז קרוב לשיא כוחו. בשנת 1947 שיחק בדו-קרב מול אוסטרליה, דו-קרב שהתקיים באמצעות הרדיו. בסוף השנה הגיע למקום החמישי המכובד בתחרות הייסטינגס, ושנה לאחר מכן חלק מקום רביעי בתחרות הייסטינגס.
בשנת 1950 מארגני השחמט ניצלו את ההזדמנות שהשחקנים המובילים של אנגליה, סקוטלנד, קנדה, ניו-דילנד ודרום אפריקה נפגשו באנגליה באותו הזמן. יוזמה מהירה לארגון אליפות חבר העמים הבריטי בשחמט צלחה והתחרות התקיימה באוקספורד. פיירהורסט ניצח בתחרות בהקדימו את דניאל ינופסקי, רוברט וייד ווולפגאנג היידנפלד ועוד. בשנת 1953 הפסיד פיירהורסט בדו-קרב לרוברט וייד.
פיירהורסט המשיך לתרום מזמנו ומכספו בנדיבות כדי לקדם את השחמט בסקוטלנד, הגם ששיא יכולתו השחמטאית כבר היה מאחוריו. הוא התמנה לנשיא איגוד השחמט הסקוטי בשנת 1956 וקשר קשרים חדשים עם איגוד השחמט האנגלי. בסיום תקופת כהונתו השתלט פיירהורסט על איגוד השחמט הסקוטי, מינה עצמו שוב לנשיא עם זכות בחירה מי ישותפו יחד עמו. לתקופת מה זה נראה כשיפור לעומת מצבו המעורער של האיגוד, אך מאוחר יותר השפעתו של פיירהורסט החלה להעיק ולאחר מחלוקת לגבי בחירת הנבחרת לאולימפיאדת לוגנו, כאשר פיירהורסט התנגד להשתתפותו של שחקן, הודח פיירהורסט והתבקש למנות מחליף.
עסקיו של פיירהורסט גרמו לו לנסוע לניו זילנד בשנת 1970. בשהותו שם השתתף פיירהורסט באליפות השחמט של ניו זילנד והחליט שהמקום כה מוצא חן בעיניו שיהיה מקום אידיאלי לתקופת הפרישה. הוא השתתף באולימפיאדת ניצה בנבחרת ארצו החדשה, שיחק בלוח הראשון והשיג 40%, תוצאה יוצאת מן הכלל לשחקן מעל 70 שנים.
השתתפות באולימפיאדות

פיירהורסט השתתף בנבחרת האולימפית של סקוטלנד שש פעמים, בין השנים 1933 ו-1968. בשנת 1974 השתתף בנבחרת האולימפית של ניו זילנד.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1933 | 1 | סקוטלנד |  | 6 מ-14 | 2+ 8= 4- | 42.9 | 15 קבוצתי |
| 1956 | 1 | סקוטלנד |  | 8.5 מ-14 | 7+ 3= 4- | 60.7 | 31 קבוצתי |
| 1958 | 1 | סקוטלנד |  | 5 מ-15 | 2+ 6= 7- | 33.3 | 29 קבוצתי |
| 1964 | 1 | סקוטלנד |  | 4 מ-9 | 3+ 2= 4- | 44.4 | 28 קבוצתי |
| 1966 | 1 | סקוטלנד |  | 2 מ-9 | 2+ 0= 7- | 22.2 | 28 קבוצתי |
| 1968 | 1 | סקוטלנד |  | 2 מ-5 | 1+ 2= 2- | 40 | 28 קבוצתי |
| 1974 | 1 | ניו זילנד |  | 4 מ-10 | 1+ 6= 3- | 40 | 45 קבוצתי |
מתכנן גשרים

פיירהורסט בנה לעצמו קריירה ומוניטין. בתחום של הנדסה אזרחית הפך פיירהורסט לשותף הבכיר בחברת ייעוץ הנדסית שמתמחה בתכנון גשרים. הפרויקט הגדול והיוקרתי ביותר היה עיצוב גשר חדש ליד העיר דנדי באורך של 2,250 מטרים. זהו אחד הגשרים הארוכים באירופה, ועלותו הייתה 6 מיליון לירות שטרלינג. הגשר נחנך בטקס בנוכחות אליזבת, המלכה האם.
גשרים אחרים שתכנן היו גשר קינגסטון בגלאזגו, גשר המלכה אליזבט השנייה בניוקסל ועוד גשרים רבים בסקוטלנד ובניו זילנד, שם שכנעו אותו לייעץ בפרויקט מבני מסובך במיוחד בראשית שנות השבעים, ושם הוא החליט להשתכן עם פרישתו.
על הישגיו ההנדסיים הוא קיבל תואר דוקטורט ואת אות מסדר האימפריה הבריטית. בשיא יכולתו המקצועית כיבדו את פיירהורסט בנשיאות הסניף הסקוטי של מהנדסי המבנים. הוא חיבר גם מספר ספרים מקצועיים בנושאים הנדסיים.
חברת התכנון שלו ממשיכה להצליח גם היום, ולה 15 סניפים עיקריים וכ-500 עובדים. זו אחת מהחברות הגדולות באנגליה בתחומה.
גשר טיי ליד העיר דנדי
ויולט ארצ'ר

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1913 מונטריאול, קנדה 
 פטירה:  21 בפברואר 2000 (בגיל 86) אוטווה, קנדה 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 עיסוק:  מלחינה, מורה, פסנתרנית, נגנית עוגב, נגנית כלי הקשה
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, עוגב, כלי הקשה
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר קנדה 
 
ויולט ארצ'ר (באנגלית: Violet Archer‏; 24 באפריל 1913 – 21 בפברואר 2000) הייתה מלחינה, מורה, פסנתרנית, נגנית עוגב ונגנית כלי הקשה קנדית.
קורות חייה

נולדה בשם ויולט באלסטררי במונטריאול, קוויבק. משפחתה שינתה את השם לארצ'ר ב-1940.
ארצ'ר למדה לתואר במוזיקה באוניברסיטת מקגיל עד 1936. בקיץ 1942 נסעה לניו יורק ושם למדה אצל בלה בארטוק, ש"קירב אותה לנעימות העם ההונגריות ולטכניקת הווריאציות. לימדה בקונסרבטוריון של אוניברסיטת מקג'יל בשנים 1944–1947. בסוף שנות ה-40 למדה אצל המלחין פאול הינדמית באוניברסיטת ייל, שם סיימה תואר שני במוזיקה ב-1949.
בשנים 1950–1953 עבדה באוניברסיטת צפון טקסס. בין תלמידיה בתקופה זו היה לארי אוסטין. לאחר מכך היא עברה לאוניברסיטת אוקלהומה, בה הרצתה עד 1961. אז חזרה לקנדה לכתיבת עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1962 הצטרפה לפקולטה למוזיקה של אוניברסיטת אלברטה, ובהמשך התמנתה שם לראש מחלקת התאוריה וההלחנה.
ב-1983 התקבלה למסדר קנדה.
שירים

À La Claire Fontaine (לסופרן ואלט עם פסנתר) - בראנדול מוזיק
הערות שוליים

↑  ויולט ארצ'ר, באנציקלופדיית המוזיקה של קנדה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284359105171  PLWABN: 9810626888405606  BnF: cb14476647m (data)  GND: 11905082X  ISNI: 0000 0000 8094 5282  LCCN: n83177478  MusicBrainz: 34f4b857-fe1e-4ade-acbc-f89c1ad0952d  NTA: 102390525  SNAC: w6b020pn  SUDOC: 174958048  VIAF: 14998720   WorldCat (עם VIAF): 14998720
ולטר מישל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 1888
 פטירה:  30 בספטמבר 1969 (בגיל 80)
 הישג בולט:  היה מס' 40 בעולם בשנת 1926
 מד כושר מרבי:  2515 (באפריל 1926)
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 
ולטר מישל (בגרמנית: Walter Michel;‏ 26 בנובמבר 1888 – 30 בספטמבר 1969) היה שחמטאי שווייצרי.
מישל הגיע למקום הרביעי בתחרות ברן בשנת 1925 (ניצח: אלכסנדר אלכין), ניצח באליפות שווייץ בשנת 1926 , הגיע למקום ה-17 בתחרות זמרינג בשנת 1926 (ניצח: רודולף שפילמן), והגיע רביעי בתחרות לה פונט (ניצח: פאול יונר).
מישל ייצג את נבחרת שווייץ בארבע אולימפיאדות:
באולימפיאדת השחמט 1927 שיחק מישל בלוח המילואים הראשון של הנבחרת, והשיג 2.5 נקודות מ-4 משחקים.
באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של 7 נקודות מ-11 משחקים.
באולימפיאדת השחמט 1931 שיחק מישל בלוח המילואים הראשון של הנבחרת, והשיג 8.5 נקודות מ-15 משחקים.
באולימפיאדת השחמט 1935, האולימפיאדה השישית שהתקיימה בוורשה, בלוח השלישי השיג תוצאה של 4 נקודות מ-15 משחקים
הסכם שלום אתיופיה-תיגראי

| --- | --- |
 מקום יצירה:  פרטוריה 
 תאריך יצירה:  2 בנובמבר 2022 
 
הסכם השלום בין אתיופיה לתיגראי, המכונה לעיתים קרובות הסכם פרטוריה או הסכם הפסקת האש (CoHA), הוא הסכם שלום בין ממשלת אתיופיה לבין החזית העממית לשחרור תיגראי (TPLF) שנחתם ב-2 בנובמבר 2022, בו הסכימו שני הצדדים על "הפסקת אש קבועה" כדי לסיים את מלחמת תיגראי. ההסכם נכנס לתוקף ביום המחרת, 3 בנובמבר, לציון יום השנה השני למלחמה.
רקע > מלחמת תיגראי

המלחמה החלה בנובמבר 2020, באזור תיגראי שבאתיופיה. בעיקרו של דבר, היה זה סכסוך בין ממשלות אתיופיה ואריתריאה מצד אחד, לבין החזית השחרור העממית לשחרור תיגראי (TPLF) מצד שני. המלחמה התאפיינה בפשעי מלחמה, טבח באזרחים, האשמות ברצח עם ומשבר הומניטרי הרסני.
ב-20 בדצמבר 2021, לאחר שהממשלה הצליחה להדוף פלישה לכיוון אדיס אבבה, ביקשה חזית השחרור העממית של תיגראי (TPLF) הפסקת אש. הלחימה הואטה, וב-24 במרץ 2022 הכריזה ממשלת אתיופיה על "הפוגה הומניטרית ללא הגבלת זמן". גם אתיופיה וגם ה-TPLF הסכימו בתחילה לנהל משא ומתן על סיום רשמי של המלחמה; אולם בחודשים שחלפו, היחסים הפכו עוינים יותר ויותר, כאשר שני הצדדים האשימו זה את זה בחוסר עניין כנה בשלום - עד סוף אוגוסט, שיחות השלום הידרדרו לחלוטין, והלחימה התחדשה.
רקע > מלחמת תיגראי > הרחבת המלחמה מחדש

לאחר קריסת הפסקת האש שהתקיימה בין מרץ לאוגוסט, האלימות במלחמה הגיעה לרמות שלא נראו חודשים רבים. כוחות משותפים של אתיופיה ואריתריאה וה-TPLF גייסו מאות אלפי חיילים זה נגד זה, מה שהביא לעקירתם של 574,000 בני-אדם ולמותם של כ-100,000 נוספים בתוך מספר שבועות. עד אוקטובר 2022, המלחמה כולה הביאה למותם של כ-385,000 עד 600,000 בני-אדם.
היקף האלימות הדאיג משקיפים בינלאומיים, כולל האו"ם והאיחוד האפריקאי, שדחקו בצדדים הלוחמים לחזור למשא ומתן לשלום. מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, הצהיר כי "המצב באתיופיה יוצא מכלל שליטה", וסוכנויות רבות אחרות, חוקרים וארגוני זכויות אדם החלו להזהיר מפני עלייה דרמטית בדברי השנאה כלפי תושבי תיגראי.
רקע > ניסיונות חדשים לשיחות שלום

ניסיונות להתניע את שיחות השלום בין הצדדים מחדש נעשו לאורך ספטמבר ותחילת אוקטובר של אותה השנה. ב-7 בספטמבר, יו"ר TPLF, דברה-ציון גברה-מיכאל, שלח מכתב לאו"ם ובו בקשה לשלום. הוא הצהיר כי אם מועצת הביטחון של האו"ם לא תתערב:
"[א]נו מציעים הפסקת מעשי האיבה הכוללת את ארבעת המרכיבים הבאים:
1. הסרת חסימה מיידית, ללא תנאים ולגמרי של השירותים החיוניים.
2. גישה הומניטרית בלתי מוגבלת, כולל פרוטוקולים והסדרים ברורים ומוסכמים לשם כך.
3. נסיגת הכוחות האריתריאים מכל שטח אתיופי וטיגראי, תחת פיקוח בינלאומי, למיקומים בהם לא יהוו איום עלינו.
4. חזרה לגבולות המוכרים חוקתית של תיגראי כפי שעמדו לפני פרוץ מעשי האיבה בנובמבר 2020."
ב-5 באוקטובר ממשלת אתיופיה וכוחות המורדים בתיגראי נענו להזמנה של האיחוד האפריקאי לקיים שיחות שלום בדרום אפריקה, שתוכננו בתחילה להתקיים בין 7 ל-8 באוקטובר. עם זאת, השיחות נדחו, על פי הדיווחים בשל שילוב של גורמים, כולל תכנון לקוי, בעיות לוגיסטיות, הסלמה מהירה של הלחימה, וחששות מצד ה-TPLF לגבי חוסר מידע על אופן ניהול השיחות. בסופו של דבר, שיחות המשא ומתן לשלום נקבעו ל-25 באוקטובר, שהתקיימו בפרטוריה, במחלקה ליחסים בינלאומיים ושיתוף פעולה של דרום אפריקה.
תקופת המשא ומתן

השיחות תווכו במשותף על ידי שליח האיחוד האפריקאי לקרן אפריקה ונשיא ניגריה לשעבר, אולוסגון אובסנג'ו, נשיא קניה לשעבר אוהורו קניאטה, שליח ארצות הברית לקרן אפריקה, מייק האמר, וסגנית נשיא דרום אפריקה לשעבר פומזילה מלאמבו-נקוקה. את צוות המשא ומתן מטעם TPLF הוביל דובר TPLF גתאצ'וו רדה, בעוד שאת צוות המשא ומתן מטעם ממשלת אתיופיה הוביל והיועץ לביטחון לאומי של אתיופיה רדוואן חוסיין. למרות שבתחילה הוחלט ששיחות המשא ומתן יערכו בין 25 ל-30 באוקטובר, הוחלט להעריך את השיחות במספר ימים.
התקווה שהשיחות בין הצדדים יוכלו לעצור את המלחמה באופן סופי נחשבו כקלושות; נראה שהלחימה לא האטה, אפילו כשהחלו דיוני השלום, ולפי הדיווחים, כוחות אריתריאה, בפרט, המשיכו בהרג של אזרחים במשך רוב תקופת המשא ומתן. ב-28 באוקטובר, הביעה אתיופיה את חוסר האמון שלה לגבי המניעים של "גורמים מערביים" בתהליך המשא ומתן, בטענה שגורמים אלה פועלים משיקולים זרים.
תקופת המשא ומתן > סיכום

ב-2 בנובמבר 2022 הממשל הפדרלי של אתיופיה וה-TPLF פרסמו הצהרה משותפת, בה הצהירו כי הם "הסכימו להפסיק את הלחימה לצמיתות ולסיים שנתיים של סכסוך בצפון אתיופיה". אובסנג'ו הסביר כי ההסכם יכלול "התפרקות שיטתית, מסודרת, חלקה ומתואמת".[דרושה הבהרה]
תנאי ההסכם

ההסכם המלא מכיל הקדמה, ו-15 סעיפים, החל ממטרות ההסכם (סעיף 1), ואחריהם העקרונות הכלליים שבבסיס הפסקת האש (סעיף 2). סעיף 13 מורה לשני הצדדים "ליישם הסכם זה בתום לב", ולהימנע מלנסות לערער אותו.
ההסכם אוסר על "כל צורות של פעולות איבה", הן ישירות והן עקיפות; זה כולל השתתפות במלחמות פרוקסי, שימוש בדברי שטנה, תעמולה, תקיפות אוויריות או מוקשים, או שיתוף פעולה עם כל "כוח חיצוני" עוין זה נגד זה.
שני הצדדים הסכימו לציית לחוקי זכויות האדם הבינלאומיים ולהגן על אזרחים מפני הפרות זכויות אדם. גינויים ספציפיים הושמעו כלפי מעשי אלימות מינית ומגדרית, אלימות נגד ילדים (כולל שימוש בילדים חיילים), אלימות נגד נשים ונערות ואלימות כלפי קשישים.
ממשלת אתיופיה אמורה לאפשר סיוע הומניטרי למדינה בהקדם האפשרי, ולשלב שוב עקורים ופליטים בתוך החברה האתיופית, בתנאי שהיא בטוחה מספיק לעשות זאת. שני הצדדים הסכימו לשתף פעולה זה עם זה, כמו גם עם סוכנויות הומניטריות הפועלות לאיחוד משפחות. שני הצדדים גם הסכימו לא לנצל את הסיוע והאספקה לרעה, ולוודא שהוא אכן משמש למטרות הומניטריות.
אתיופיה וה-TPLF הסכימו כי יש ליצור ערוץ תקשורת פתוח "בתוך 24 שעות" מרגע החתימה על ההסכם. שני הצדדים גם היו צריכים להכיר בכך שבאתיופיה "יש רק כוח הגנה אחד", שכוחות המורדים בתיגראי צריכים "להתפרק ולהשתלב מחדש, וכי על ה-TPLF להתפרק לחלוטין מנשקו תוך 30 יום מיום החתימה.
ה-TPLF הסכים ל:
לכבד את סמכות הממשלה.
להימנע מסיוע, תמיכה או שיתוף פעולה עם כל קבוצה חמושה או חתרנית בכל חלק של המדינה.
לכבד את המנדט החוקתי של הממשלה הפדרלית על חבל תיגראי.
להפסיק בצורה מידיית כל פעולה צבאית.
לכבד את הריבונות האתיופית, ולא לערער אותה, לא בכוחות עצמם ולא באמצעות מעצמות זרות.
לא לתור למיטוט הממשלה באמצעים לא חוקתיים.
הממשלה אתיופית הסיכמה לדרישות הבאות:
לעצור את כל הפעולות הצבאיות נגד "לוחמי TPLF".
לספק שירותים בסיסיים וחיוניים לחבל תיגראי בהקדם האפשרי.
להפסיק להגדיר את ה-TPLF כארגון טרור.
לסייע להספקת סיוע הומינטרי לחבל תיגראי.
במסגרת ההסכם החולט שצבא אתיופיה ייפרס לאורך הגבולות הבינלאומיים של אתיופיה; בהסכם נכתב כי עליהם "לשמור על הריבונות, השלמות הטריטוריאלית וביטחון המדינה מפני פלישה זרה ולהבטיח שלא תהיה פרובוקציה או פלישה משני צדי הגבול".
הרשויות הפדרליות גם ייקחו "שליטה מלאה ויעילה" על כל מרחב התעופה, שדות התעופה והכבישים המהירים בתיגראי.
ההסכם קובע כי יש לאפשר לממשלה הפדרלית האתיופית להקים מחדש את הסמכויות באזור תיגראי, לרבות בבירת תיגראי, מקלה, וכי יש לאפשר לצבא אתיופיה גישה מלאה לעיר. בתמורה, הממשלה הבטיחה שתיגראי תיוצג כראוי במוסדות ממשלתיים, כדי לא להפר את החוקה האתיופית.
"תוך שבוע" מהסרת ה-TPLF מרשימת ארגוני הטרור, אך לפני הבחירות - יש להקים "מינהל אזורי כולל"; שבוע לאחר הסרת הארגון מרשימת ארגוני הטרור, על שני הצדדים להתחיל דיאלוג פוליטי על מנת "למצוא פתרונות בר-קיימא". אתיופיה הסכימה גם להנהיג מדיניות צדק מעברית שתכוון להיות אחראית ואמיתית, ולתת צדק לקורבנות.
בנוסף, שני הצדדים התחייבו לפתור "בעיות של אזורים שנויים במחלוקת", באופן שתואם את חוקת אתיופיה.
הוסכם שתהליך זה חייב להיות תחת בקרה ומעקב של "ועדה משותפת", עם ניציגות של ממשלת אתיופיה, ה-TPLF והרשות הבין-ממשלתית לפיתוח (IGAD), כל זאת תוך ניהולו של האיחוד האפריקאי באמצעות צוות מעקב.