stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאסון (מיתולוגיה)
המסע להשבת גיזת הזהב

יאסון ארגן קבוצת גיבורים והפליג על סיפון האוניה ארגו לקולכיס (גאורגיה בימינו). המסע לקולכיס לווה בהרפתקאות רבות אבל האלים, ובייחוד אתנה והרה, היו בעזרתו והוא הגיע בשלום ליעדו. כתנאי להסכמתו למסירת גיזת הזהב הטיל אייטס, מלך קולכיס, על יאסון לרתום שני פרים רושפי אש, לחרוש שדה, לזרוע בו שיני דרקון ולהילחם בלוחמים שיצמחו מהן. גורלו של יאסון היה עגום לולא באה לעזרתו בת המלך מדיאה אשר ציידה אותו במשחה שתגן עליו מפני הפרים ובעצה כיצד לגרום ללוחמים להילחם איש ברעהו. ואכן כך היה, אולם עדיין היה עליו להתגבר על דרקון ששמר על גיזת הזהב. שוב באה מדיאה לעזרתו, ונתנה לו משחה אשר הרדימה את הדרקון.
יאסון, מדיאה והארגונאוטים נסו מקולכיס. אייטס רדף אחריהם בספינתו אך עצר ושב לאחור כאשר גילה לזוועתו את נתחי גופת בנו הקטן, אפסירטוס, שבותר על ידי מדיאה. בשובם ליולקוס החייתה מדיאה בכשפיה את אביו הגוסס של יאסון. היא גם גרמה לבנותיו של פליאס להאמין כי תוכל להצעיר גם את אביהם, ושכנעה אותן לחתוך אותו לחתיכות קטנות ולהרתיחן בקדרה עם מים ועשבי תיבול קסומים, כפי שעשתה לאביו של יאסון. אולם, הפעם לא הוסיפה את עשבי התיבול הקסומים, וכתוצאה מכך גרמה למותו. לאחר שהבינו את אשר עוללו באשמתה יצאו הבנות מדעתן. מאורע זה גרם לתושבי יולקוס לשנוא את מדיאה. יאסון מלך במקומו של פליאס, עד אשר גבר פחדם של התושבים מכוחות הקסמים של מדיאה. השניים ומשפחתם הוגלו מיולקוס והגיעו לקורינתוס.
אחרית ימיו

אחרי המקרה עזב יאסון את מדיאה ועמד להנשא לגלאוקה בתו של המלך קריאון. מדיאה תכננה נקמה אכזרית והעניקה לבתו של המלך שמלה ביום חתונתה עם יאסון. הכלה, שלא ידעה כי השמלה מכושפת, לבשה אותה, ולפתע עלתה באש ומתה. באותו זמן נמלטה מדיאה, רצחה בסכין את שני ילדיה המשותפים עם יאסון, ולאחר מכן ברחה מן המקום. סופו של יאסון לא ברור, יש האומרים שסלח למדיאה והם חיו שוב יחדיו ויש המספרים שחרטומה של אונייתו "ארגו" נפל עליו והרגו.
בתרבות

סיפורו של יאסון מופיע בספר "מטמורפוזות" מאת אובידיוס.
ריק ריירדן מספר גם הוא על יאסון, בספרו "הגיבור האבוד", בסדרת "גיבורי האולימפוס". ובספרו "Percy Jackson's Greek Heroes", שלא תורגם לעברית.
הסיפור עובד ב-1963 לסרט יאסון והארגונאוטים.
האסטרואיד 6063 Jason שהתגלה על ידי יוג'ין וקרוליין שומייקר נקרא על שמו.
גלריה

יאסון וגיזת הזהב מאת פטר פאול רובנס במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
פסל של יאסון מאת פייטרו פרנקווילה במוזיאון הלאומי ברג'לו
יאסון וגיזת הזהב מאת ברטל תורוואלסן במוזיאון תורוואלסן
יאסון וגיזת הזהב מאת יוהאן וילהלם בייר בארמון שנברון
לקריאה נוספת

רוברט גרייבס, גיזת הזהב. הוצאת עם עובד, 1959
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'(6063) Jason In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_5619. ISBN 978-3-540-29925-7.
| המיתולוגיה היוונית ודת יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים אולימפיים | זאוס • הרה • פוסידון • דיוניסוס • אפרודיטה • אתנה • אפולו • ארטמיס • ארס • הפייסטוס • הרמס • דמטר |  |
| אלים אולימפיים לשעבר | האדס • הסטיה |  |
| אלים כתוניים | האדס ופרספונה • גאיה • דמטר • הקטה • דיוניסוס • טרופוניוס (אנ') • טריפטולמוס (אנ') • האריניות |  |
| גיבורים | אגממנון • אדיפוס • אודיסאוס • אוינופיון • איאס • אכילס • אנטיגונה • בלרופון • דאוקליון • הקטור • הרקולס • טינדראוס • יאסון והארגונאוטים • מינוס • מנלאוס • פאריס • פריאמוס • פרסאוס • קדמוס • תסאוס • הרו ולאנדרוס |  |
| מקומות מרכזיים | אולימפוס • ארגוס • אתונה • דלפי • טרויה • טרטרוס • כיוס • לאקוניה • הלבירינת • ספרטה • השאול • תבאי • שדות אליסיום • שדות אספודל |  |
| יצורים מיתיים | אורתוס • אכידנה • אלמנטלים • ארגוס • גורגונות • גיגאנטים • האריה מנמאה • הידרה • היפוקמפוס • הרפיה • טיטאנים • טיפון • כימרה • מדוזה • מוזות • מינוטאורים • סאטירים • סטימפליה • סלמנדרה • סקילה וכריבדיס • פגסוס • קאמפה • קיקלופים • קנטאורים • קרברוס |  |
| אירועים מיתולוגיים בולטים | טיטאנומכיה • גיגאנטומכיה (גיגאנטים) • מלחמת טרויה • מסע הארגונאוטים |  |
| יצירות בולטות | האיליאדה והאודיסיאה • תאוגוניה • ארגונאוטיקה • דיוניסיאקה • ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) • מטמורפוזות |  |
| סופרים | אוריפידס • אייסכילוס • אפולוניוס • אריסטופאנס • הומרוס • הסיודוס • סופוקלס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459192205171  PLWABN: 9810691413205606  GND: 118557092  LCCN: no2015142260  SELIBR: 245972  SUDOC: 030620554  VIAF: 12290832   WorldCat (עם VIAF): 12290832
מועדון המאפים הטובים

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 יוצרים:  גילי ורנר אבי רוזנבלום אסף אלמוג נירית אהרוני שוויצר
 כותבים:  אבי רוזנבלום אסף אשתר טליה קומם בר צבי
 בימוי:  אסף אלמוג אלון אלוש
 שחקנים:  גילי ורנר, מיקי שמו, הילה סורג'ון פישר, נירית אהרוני שוויצר, גאיה באר גורביץ', יונתן גרופר
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  25 
 הפקה
 מפיק:  אורלי אטלס כץ, אסנת סרגה, שלומי בנעטיה, לירון חורש, תמי חזקיה, ענבל לוי, רותם קסטלר, הילה בן שושן
 עורכים:  שירלי אורן, יפית מרקוב, רונן יעקובי, ענת מנסור, עינב רווה, אפרת שאשא זייברט
 צלמים:  רן ספיר, יובל דקל, שי מנביץ', שמיל זיו, גרג סלומון, אמיר רשפון, עודד קירמה, אילן ברדה, מיקי קריכלי, דודי מאיר
 אורך פרק:  15 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניק ג'וניור HOT
 תקופת שידור מקורית:  2012–2016
 
מועדון המאפים הטובים היא סדרת טלוויזיה ישראלית חינוכית לילדים, המשודרת בערוץ ניק ג'וניור למנויי HOT.
עלילה

בכל פרק, גילי בא לבקר ומיקי שמו מארחים ילדים ב"מועדון המאפים הטובים", עם סיפורים, משחקים, והמון הפתעות. בעונה השנייה למדו על מדינות שונות בעולם.
דמויות

גילי ורנר - גילי בא לבקר (עונות 1–2)
מיקי שמו - מיקי (עונות 1–2)
הילה סורג'ון פישר - מרגלית (עונה 1)
נירית אהרוני שוויצר - מיקה (עונה 1)
גאיה באר גורביץ' - טופי (עונה 2)
יונתן גרופר - מרציפן (עונה 2)
פרקים > עונה ראשונה

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק |
| --- | --- | --- |
| 1 | 1 | פבלובה |
תקציר הפרק: הרקדן והכוריאוגרף, קלוד דדיה, מגיע לבקר במועדון ומראה לגילי ולילדים שגם בנים יכולים לרקוד. במקביל, גילי מספר להם את הסיפור על הרקדנית אנה פבלובה ומיקי מלמד איך להכין עוגת פבלובה מהממת.
| 2 | 2 | פיקניק |
תקציר הפרק: מיקה מגיעה נלהבת למועדון לקראת הפיקניק הגדול שגילי הבטיח לה, אבל אז מתחיל לרדת גשם והפיקניק נמצא בסכנת ביטול. פתרון מפתיע משנה את כל התמונה, ויחד עם פשטידת התירס הטעימה של מיקי הכל מסתדר נהדר.
| 3 | 3 | נשיקות |
תקציר הפרק: ציפי שביט מתארחת בפרק חגיגי שכולו נשיקות. גילי מספר את הסיפור המצחיק על הנסיכה פיכסה ומיקי מלמד איך להכין נשיקות מתוקות וטעימות.
| 4 | 4 | שבת |
תקציר הפרק: יהלי ואדיר באים למועדון חגיגיים ושניהם חושבים בטעות שהם יהיו אבא של שבת. גילי פותר את התסבוכת באופן מקורי ומיקי מלמד איך מכינים חלות נפלאות.
| 5 | 5 | קולנוע |
תקציר הפרק: הקומיקאי ישראל קטורזה מגיע להתארח בפרק מיוחד ומצחיק. יחד עם גילי ומיקה הם מצלמים סרט מיוחד במינו ומיקי מלמד את כולם להכין פופקורן מתוק וטעים.
| 6 | 6 | סנדוויץ' |
תקציר הפרק: גילי מספר לילדים את הסיפור על הסנדוויץ' ומיקי מלמד איך להכין סנדוויץ' טעים במיוחד.
| 7 | 7 | גלידה |
תקציר הפרק: מיקה מביאה הפתעה לגילי. גילי מספר לילדים את הסיפור על הגלידה ומיקי מלמד איך להכין גלידה טעימה ומתוקה.
| 8 | 8 | שוקולד |
תקציר הפרק: גילי מספר לילדים את הסיפור האינדיאנים והשוקולד ומיקי מלמד איך להכין כדורי שוקולד טעימים במיוחד.
| 9 | 9 | פיצה |
תקציר הפרק: החברים מתכוננים למסיבת פיצות ענקית במועדון. גילי מספר לילדים את הסיפור על הפיצה ומיקי מלמד איך להכין פיצה שהיא גם טעימה וגם בריאה.
| 10 | 10 | יום הולדת |
תקציר הפרק: היום זהו יום ההולדת של מיקה וכל החברים במועדון מארגנים לה מסיבת יום הולדת. מיקי מלמד איך לקשט עוגת יום הולדת.
| 11 | 11 | פסח |
תקציר הפרק: החברים מתכוננים לליל הסדר במועדון. גילי מספר לילדים את סיפור יציאת מצרים ומיקי מלמד איך להכין מתכון שהוא גם כשר לפסח וגם מתאים לאנשים שאסור להם לאכול גלוטן.
| 12 | 12 | שבועות |
תקציר הפרק: החברים במועדון מכינים סלים לחג השבועות. מיקי מלמד איך להכין בלינצ'ס לכבוד חג השבועות.
| 13 | 13 | ראש השנה |
תקציר הפרק: גילי ומיקי חוגגים עם הילדים את בוא השנה החדשה, עושים חשבון נפש ולומדים להכין עוגת דבש מיוחדת במינה.
| 14 | 14 | חנוכה |
תקציר הפרק: אריק זאבי מגיע למועדון לקרב הגדול. גילי מספר לילדים את סיפור חג החנוכה ומיקי מלמד איך להכין דונאטס טעימים לחג החנוכה.
| 15 | 15 | פורים |
תקציר הפרק: גילי מספר לילדים את סיפור מגילת אסתר ומיקי מלמד איך להכין אוזני המן טעימות לחג פורים.
פרקים > עונה שנייה

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק |
| --- | --- | --- |
| 16 | 1 | ארצות הברית |
תקציר הפרק: התאומות אגם וירדן רוצות מסיבות שונות ליום ההולדת המשותף שלהן. מיקי מכין להם מאכל שמקורו מארצות הברית, שיגרום לכל אחת להרגיש שהמסיבה רק שלה. בינתיים טופי ומרציפן הגרגרנים מנסים להתגנב למועדון ולאכול את כל מה שמיקי מכין.
| 17 | 2 | שווייץ |
תקציר הפרק: בר קבע להיפגש עם שני חברים באותו יום, והוא לא יודע למי מהשניים ללכת. מיקי מכין לו מאכל, שמקורו בשווייץ, שיראה לבר שאפשר ליהנות ולשחק כולם יחד. טופי ומרציפן הגרגרנים נחושים לאכול את מה שמיקי מכין.
| 18 | 3 | סין |
תקציר הפרק: איתן נעלב שארז מבטא את שמו לא נכון. מיקי מכין להם מאכל שמקורו בסין, שיעזור לאיתן להבין שהוא נשאר עצמו גם אם חבר טעה בשמו. בדיוק באותו הזמן, טופי ומרציפן הגרגרנים רוקחים מזימה.
| 19 | 4 | מרוקו |
תקציר הפרק: עופרי מתגעגעת לאמא שלה. מיקי מכין לה מאכל שמקורו במרוקו שיעביר לה את הזמן מהר עד שאמא שלה תבוא. בדיוק באותו הזמן מגיעים למועדון אורחים משונים ממרוקו.
| 20 | 5 | מקסיקו |
תקציר הפרק: ילדה חדשה בשם אורי הגיעה למועדון. מיקי מכין לה מאכל שמקורו במקסיקו כדי שייתן לה הרגשה טובה ונעימה. אבל את טופי ומרציפן הגרגרנים מעניין רק דבר אחד, והם יעשו הכל כדי להשיג אותו.
| 21 | 6 | יוון |
תקציר הפרק: נעמי לא אוהבת לאכול ארוחת בוקר, מה שגורם לה לחוסר חשק לשחק. מיקי מכין לה מאכל שמקורו מיוון שהוא גם טעים וגם מזין שייתן לה כוח ומצב רוח להמשך היום. טופי ומרציפן כמובן לא מפספסים אף מאכל של מיקי.
| 22 | 7 | קנדה |
תקציר הפרק: כל הילדים רוצים לשחק באותו זמן בכבאית החדשה שהגיעה למועדון. מיקי מכין להם מאכל שמקורו בקנדה כדי שיעזור לילדים להבין באיזו דרך יכולים הרבה ילדים לשחק במשחק אחד. טופי ומרציפן מחליטים להפחיד את גילי כדי להשיג את מבוקשם.
| 23 | 8 | הודו |
תקציר הפרק: שירה רוצה ללכת לחוג כדורסל אבל חוששת שיצחקו עליה כי זה לא חוג לבנות. מיקי מכין לה מאכל שמקורו בהודו שיראה לה שדווקא דברים שהם קצת שונים לפעמים יותר מוצלחים. בינתיים טופי ומרציפן מתכוונים לצחוק כל הדרך למטבח.
| 24 | 9 | צרפת |
תקציר הפרק: איתמר פוחד שהוא לא יצליח לקלוע לסל בלי תחפושת גיבור העל שלו. מיקי מכין לו מאכל שמקורו בצרפת, שמסביר שהתחפושת היא רק מעטפת והוא גיבור על בכל מקרה. אבל טופי ומרציפן מאמינים בכוחה של התחפושת שלהם ומנסים גם הפעם את מזלם.
| 25 | 10 | ברזיל |
תקציר הפרק: גל דחף את אופיר בלי כוונה ומתבייש לבקש ממנו סליחה. מיקי מכין לגל מאכל מתוק שמקורו בברזיל שימתיק את האווירה ויקל על גל לבקש סליחה.
מסע דרך

מטייל בנקודת הסיום של שביל האפלצ'ים, הר קטאהדין במדינת מיין.
מסע דרך הוא סוג של טרק בו המטיילים צועדים בשביל ארוך מתחילתו לסופו. המונח מזוהה בעיקר עם מספר שבילים בארצות הברית, בינם שביל האפלצ'ים, שביל הרכס הפסיפי, ושביל קו פרשת המים, אך מתייחס גם לשבילים ארוכים נוספים.
דוגמאות ישראליות כוללות את שביל הגולן, מסע מים אל ים ושביל ישראל, השביל הארוך ביותר במדינה.
שבילים אחרים ראויים לציון הם שביל טה ארארואה בניו זילנד, קמינו דה סנטיאגו בספרד והדרך הליקית בטורקיה. טיולים מסוג זה נקראים גם "טיולים מקצה לקצה" או "נתיב הליכה ארוך".
ראו גם

טרק (טיול)
בית הקברות כפר גלעדי - תל חי

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1920 
 
 קואורדינטות:  33°14′19″N 35°34′35″E﻿ / ﻿33.238672541342°N 35.576297188899°E﻿ / 33.238672541342; 35.576297188899
 he
 
בית הקברות כפר גלעדי - תל חי שוכן בסמוך לקיבוץ כפר גלעדי ובקרבת אתר תל חי שבאצבע הגליל. זהו בית קברות היסטורי שבו טמונים רבים מראשוני ההתיישבות וההגנה בארץ ישראל. הוא מוכר במיוחד בשל פסל האריה השואג וחלקת חברי השומר, הממוקמים בתוכו.
מסלול שביל ישראל עובר בסמוך לבית הקברות.
היסטוריה

בית הקברות נוסד בשנת 1920, ארבע שנים לאחר שנוסדו היישובים כפר גלעדי ותל חי, עת נקברו בו שני חברי תל חי שנפלו - שניאור שפושניק ואהרן שר. ישראל גלעדי היה האיש שהציע למקם את בית הקברות באתר זה. ב-1924 נקברה הנפטרת האזרחית הראשונה בבית הקברות. בי"א באדר ב' תרפ"ד (1924) הועברו לבית הקברות עצמותיהם של טרומפלדור וחבריו. בסוף שנות ה-20 הוחלט על העברת עצמות אנשי השומר מכל רחבי ארץ ישראל אל בית הקברות והתהליך היה בעיצומו בשעת העלייה לתל חי בשנת 1929, שהייתה העלייה ההמונית הראשונה והשתתפו בה כ-1300 בני אדם. באותה שנה היו העבודות על פסל הארי השואג בעיצומן, ובמסגרתן גם הוחלט על הקמת גדר ושער לבית הקברות וכן ייעור הגבעה שסביב בית הקברות.
בראשית 1955 שופץ בית הקברות ביחד עם שיפוץ חצר תל חי.
חלקות בית הקברות

חלקות חברי הקיבוץ ממוקמות בחלקיו המערבי והדרום מערבי של מתחם בית הקברות. המתחם כולו מוקף בשורות עצים משלושה עברים, למעט מזרח.
חלקות בית הקברות > חלקת חברי השומר

חלקת קברי חברי ארגון השומר היא החלקה הגדולה ביותר באתר ומהווה פנתאון של חברי הארגון. היא נוסדה ביוזמתם של נחום הורביץ ויוסף נחמני. ראשונים נקברו במקום בתחילת שנות ה-30 ששה מאנשי השומר שהיו קבורים לפני כן באתרים שונים בגליל. החלקה הוקמה באופן רשמי בשנת 1950. כיום קבורים בה 118 אנשי השומר, גברים ונשים. בפינת החלקה מרוכזות לוחיות זיכרון לכחמישים חברי השומר שנקברו באתרים אחרים בארץ, כל אחד ואחת בציון מועד פטירתם ומקום קבורתם.
החלקה משתרעת על גבי שטח מלבני, שבמרכזו חלקת דשא המתמשכת מדרום לצפון ומוקפת במדרכות מרוצפות. הקברים והמצבות - העשויות בתבנית עיצובית אחידה - מוצבים על גבי שלוש מדרגות מכל אחד משני צידיה של המדשאה. בקצה הדרומי של המדשאה ניצב כותל ועליו הכתובת "בדם ואש יהודה נפלה, בדם ואש יהודה תקום - השומר". מדרגות המעפילות מפינת החלקה מובילות את פסל האריה השואג.
מתכנן החלקה היה האדריכל אוריאל שילר, שתכנן גם את מבנה מוזיאון בית השומר בכפר גלעדי. היא הוקמה במימון משותף של משפחות חברי השומר, משרד הביטחון, הוועד הפועל של ההסתדרות, המועצה האזורית הגליל העליון, הסוכנות היהודית וכפר גלעדי.
בחלקה מתקיים בחול המועד סוכות טקס אזכרה שנתי לחברי ארגון השומר.
חלקות בית הקברות > פסל האריה השואג

בפאה המזרחית של בית הקברות ניצב פסל האריה השואג, הניצב כמצבה על קבר האחים של שמונת חללי תל חי, מהם שישה שנפלו בקרב תל-חי ב-1920. השמונה נקברו במקור במקומות אחרים (השישה - בתוך כפר גלעדי) והועברו לקבורה באתר זה בשנת 1924. הפסל, מעשה ידי הפסל אברהם מלניקוב, הוצב במקום בשנת 1934. הוא משקיף מזרחה אל נוף עמק החולה ורמת הגולן. מול הפסל משתרעת רחבת טקסים גדולה שבה נערכים טקסי זיכרון המוניים ביום תל-חי ובמועדים אחרים.
בסמוך לפסל ניצבת מצבתם של אברהם מלניקוב ואשתו שרלוטה, שביקשו להיקבר במקום זה.
חלקות בית הקברות > חלקת חברי תל חי

חלקת חברי תל-חי היא שורת קברים הממוקמת מדרום לפסל האריה השואג ובצמוד לו. המצבות בה עשויות בתבנית אחידה. מעל החלקה מתנוססת כתובת באבן: "חברי תל-חי ומגיניה".
חלקות בית הקברות > החלקה הצבאית

חלקה צבאית ממוקמת מצפון לפסל האריה השואג ובצמוד לו. נקברו בה 28 חללי צה"ל, חברי כפר גלעדי וכן חיילים נוספים שנפלו במלחמת העצמאות.
חלקות בית הקברות > אנדרטת אסון חיילי גדוד 9255

ב-6 באוגוסט 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, נערכו לפעולה בחניון הצמוד לבית הקברות חיילי מילואים מגדוד 9255 של חטיבה 226. רקטת קטיושה שנורתה מלבנון על ידי ארגון החזבאללה נחתה והתפוצצה בקרבם, ועקב כך נהרגו 12 מהם ו-17 נפצעו. המאורע נחרת בזיכרון הלאומי כאחת מהטרגדיות הגדולות ביותר של המלחמה.
לזכר החללים הוקמה אנדרטת זיכרון ליד שער הכניסה לבית הקברות. היא כוללת לוחות זיכרון המתארים את נסיבות האסון ומונים את שמות החללים בו, ולפניהם מונח שריד של רקטת קטיושה.
חלקת חברי תל-חי
החלקה הצבאית
הערות שוליים

↑  מארץ ישראל, ביום י"א אדר ב', העולם, 11 באפריל 1924
↑  האזכרה על קברות גבורי תל חי, דבר, 24 במרץ 1929
↑  עליה לתל חי, הארץ, 7 באפריל 1929
↑  המצבה על קבר טרומפלדור, דבר, 30 ביולי 1929
↑  בית הקברות משוקם אף הוא, למרחב, 4 במרץ 1955
↑  תצוגה מתמדת להנצחת גבורי תל־חי, הַבֹּקֶר, 15 במרץ 1965
↑  שתי חברות נוספות של ארגון השומר ביקשו להיקבר בחלקות אחרות בבית הקברות.
↑  הנתון מעודכן לראשית שנת 2023.


גלעד לזכר חללי אסון כפר גלעדי
מה מי מו (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 בימוי:  קובי מחט
 שחקנים:  חיים אוסדון, ליאור דטאוקר, אביגיל ערמון, ליאור פאוקר, דרור טייכנר, שראל פיטרמן, אסף אשתר, שני רוטנברג, דני רופ
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  מיכל שלף, קובי מחט, עמית שקד, מוטי רז
 חברת הפקה:  ערוץ הכוכבים, חברים הפקות, yes vod
 עורכים:  אבי רוטמן, לימור אורנשטיין
 צלמים:  גונן גלזר, בועז ירון, אלירן לייבה, דניאל חנית
 מוזיקה:  רפאל סופר
 אורך פרק:  12 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הכוכבים
 תקופת שידור מקורית:  2013–הווה
 
מה מי מו היא סדרת טלוויזיה ישראלית המשודרת ב-yes וערוץ הכוכבים החל מ-2013 בכיכובו של הדוד חיים.
תקציר העלילה

דוד חיים וחבריו יוצאים דרך טלוויזיית הקסמים של פיקו. שם הם לומדים על כל מקצוע, בינתיים פנצ'ר ופופיק רוצים להרוס לדוד חיים את התוכניות כאשר הם גם נכנסים לטלוויזיה.
דמויות ושחקנים

הדוד חיים (חיים אוסדון): דוד מצחיק ומפוזר בעל פפיון אשר קיבל מפיקו טלוויזיית קסמים המביאה אותו ואת חבריו לעולם המקצועות.
בובו (ליאור דטאוקר): חייזר בעל חדק של פיל אשר מדבר בשפה מאוד מיוחדת, חבר של הדוד חיים.
גילי השכנה (אביגיל ערמון): השכנה של דוד חיים ובובו.
אספון (אסף אשתר): איש המילים שכל פעם שיש מילה לא מוכרת דוד חיים עונה לו במילון שלו בטלפון ואז אספון עונה לו את התשובה.
פנצ'ר ופופיק (ליאור פאוקר ודרור טייכנר): שני שובבים אשר עושים מזימות לדוד חיים וחבריו, כמו גנבת חפצים רבים.
פיקו (ליאור דטאוקר): חייזר אשר הגיע מכוכב פיקוללה, הביא לדוד חיים טלוויזיית קסמים אשר מביאה אותו ואת חבריו לעולם המקצועות.
פרקים

הרפתן
הדוור
הכבאי
הטייס
הדבוראי
החזאי
הלולן
הטרקטוריט
השוטר
החקלאי
אפרסמון (בושם)

.
אפרסמון מקראי, בתערוכה "הנס והמגפה: ירושלים - גיליון רפואי", במוזיאון מגדל דוד.
שיח Commiphora gileadensis בגן הבוטאני של קיבוץ עין-גדי.
ענפים ופירות של Commiphora gileadensis.
השיח בספרו של לודוויק ניס פון אסנבק Plantae officinales, oder Sammlung officineller Pflanzen, דיסלדורף 1821-1833.
אפרסמון, על פי מקורות יהודיים קדומים, הוא שמו של צמח שגדל בבקעת ים המלח ובאזור הגלעד בעבר הירדן. כנראה מדובר בשיח Commiphora gileadensis, מסוג הצמחים הנקרא קומיפורה (Commiphora). האפרסמון ידוע גם בשמות נוספים: בלסם, בלסאן, בשאם (מלשון 'בושם') ו"אפרסמון מקראי".
מן הצמח היו מפיקים בושם בצורת שמן, הקרוי שמן אפרסמון - ייחודי לארץ ישראל, שהיה ידוע בריחו הטוב. מגזע שיח הבלסם וענפיו הפיקו את "בלסם-העץ". מכל רכיביו ניתן היה להפיק ריח עז בעת בעירה, בעוצמה משתנה, להנאה, לקטורת, לרפואה ואף למשיחת כלי המקדש, הכוהנים, מלכי ישראל, ומלכי יהודה לאחר שפסק השימוש בשמן המשחה. מוצא האפרסמון הוא בחצי האי ערב, אך עמק הירדן הדרומי ועין גדי היו המקומות היחידים שבהם הוא גדל באופן מתורבת.
לדברי ההיסטוריון הרומי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה), הרומאים שיקמו את מטעי האפרסמון לאחר המרד הגדול של היהודים.
אוסביוס מקיסריה (המאה ה-3 – המאה ה-4) מציין שגידול האפרסמון בעין גדי התקיים גם בזמנו. ייתכן והתקיים עד למאה ה-8, כאשר ירד הביקוש לבושם (בעקבות התפתחות נתיבי דרך המשי) והירידה בפעילות החקלאית באזור.[דרוש מקור: חסר מראה מקום]
אטימולוגיה

שמותיו המגוונים של צמח האפרסמון בשפות שונות משתלשלים כנראה ממקור שמי. בעברית מקראית המילה בֹּשֶם עשויה לעיתים לציין צמח זה או את הסממן המופק ממנו, בנוסף להוראה הכללית של המילה. מילים קרובות מצויות גם בשפות שמיות אחרות: בארמית בּוּסְמָא, בערבית بَشَام (בַּשַׁאם). במקרא גם מופיעה פעם אחת הצורה הקרובה בָּשָׂם (בשה"ש ה, א: "אָרִיתִי מוֹרִי עִם בְּשָׂמִי"). מצורה זו או מצורה מקבילה בלשון שמית אחרת נשאל ככל הנראה שמו היווני של הצמח βάλσαμον ‏(balsamon); תעתיק השי"ן השמאלית ברצף λσ ‏ (/ls/) מעיד על מבטאה הצדי הקדום. המילה היוונית נשאלה בחזרה ללשון חכמים בצורות בַּלְסָם, בַּלְסְמוֹן; וכן לערבית بَلَسَان (בַּלַסַאן) וללטינית balsamum. ביוונית קיימת גם הצורה ὀποβάλσαμον ‏(opobalsamon) שמשמעותה "לשד האפרסמון" (ὀπός ‏[opos] = לשד), שנשאלה גם היא ללשון חכמים בצורה אפובלסמון (או אפיבלסמון). צורה יוונית זו התגלגלה כנראה לפרסית אמצעית (אולי בתיווך הפרתית) בצורה apursām* (צורה משוחזרת), וממנה נשאלה לארמית מאוחרת (סורית, מנדעית וארמית בבלית) בצורות אפורסמא, פורסמא. הצורה אֲפַרְסְמוֹן מקורה בתלמוד והיא כנראה מיזוג בין אפורסמא לבלסמון.
אין קשר בין צמח האפרסמון לפרי המכונה כיום בשם זה. שם הפרי המודרני הושפע משמו האנגלי של הפרי Persimmon.
זיהוי האפרסמון

מקורות זרים מזהים את שיח האפרסמון (Balsamum), שגדל בזמן קדום בבקע ים המלח והירדן ובשולי הרי גלעד, כצמח ממשפחת הקומיפורה (Commiphora) הנפוצה באזורים הסוב-טרופיים של אפריקה, בחצי האי ערב, באיים המערביים של האוקיינוס ההודי, בהודו, וייטנאם ודרום אמריקה. השיח מייצר שרף בעת פגיעה בעץ וחיתוך הקליפה. השרף מפיק ריחות מיוחדים בעת חשיפה לאוויר ובעת שרפה. גם חלקים שונים של השיח מפיקים ריחות מיוחדים בעת שרפה. השרף וחלקי השיח נסחרו בצורה נרחבת בעת העתיקה ובמיוחד לאורך דרך הבשמים. הביקוש לבשמים היה גבוה בעיקר לצורך טקסים דתיים ולאירועים מיוחדים. מחירם היה גבוה מאוד והתחרה בזהב ובכסף.[דרוש מקור]
תחת סוג הקומיפורה 190 מינים ובהם מפורסמים בארץ: המור, הלבונה והאפרסמון. האפרסמון נקרא במקורות בעברית (חז"ל) בשמות שונים: צֳרִי, קטף, בלסם, בלסמון, פרסמה, אפובלסמון, אפרסמון ועוד. בלועזית השיח נקרא קומיפורה גלעדית (Commiphora Gileadensis) (או Commiphora Opobalsamum). שרף העץ נקרא הבושם של מכה (Balsam of Mecca) או הבושם הגלעדי (Balsam of Gilead). בלטינית שרף העץ נקרא אופובלסמום (Opobalsamum), הפירות היבשים של השיח נקראו קרפובלסמום (Carpobalsamum) והענפים כסילובלסמום (Xylobalsamum).
הביקוש לבשמים צנח בתקופה הערבית בחצי השני של האלף הראשון לספירה. מרכזי הייצור בארץ ישראל ועבר הירדן נעלמו. האפרסמון נעלם כשיח מזוהה לאלף וחמש מאות השנים הבאות. רק בעת האחרונה החל מאמץ ייחודי בעולם, ב"חוות האפרסמון" שבקיבוץ אלמוג בצפון ים המלח, לזהות את "האפרסמון המקראי", להרבותו ולחדש ימיו כקדם כגידול חקלאי וכמיזם ביו-טכנולוגי, חומר גלם לתעשיות הקוסמטיקה והרפואה.
בעת החדשה ניתן בישראל השם אפרסמון לעץ פרי מהסוג דיוספירוס (Diospyros) ממשפחת האבניים. לסוג שלושה מינים ובארץ מגדלים בעיקר את הסוג היפני קאקי (D. Kaki).
האפרסמון במקורות ההיסטוריים > במקורות היהודיים

יש חילוקי דעות בין חוקרי מקורות חז"ל לעניין השמות. לפי פרשנים אחדים "בלסם העץ" זהה לנטף המקראי, לצֳרִי (שהיה גדל בגלעד), ולקטף, שחז"ל מתארים כעץ אשר ממנו יוצא שרף אשר הוא הצרי. כך עולה גם מן התרגומים העתיקים למקרא, שבהם מתורגם הצרי כ-balsam, והנטף מתורגם כ"בושמין" על ידי אונקלוס. כן עולה גם מן המדרש, המזהה את ה'צרי' בשם 'בלסם-קטף'. יש המזהים לפי האמור ולפי מקורות נוספים, גם את הבֹּשם המקראי ככינוי לשמן האפרסמון - הבלסם-בשאם. על פי המקורות הקדומים מסתבר שבושם האפרסמון הופק מכמה מיני צמחים שנקראו בשם זה, ולדעת זהר עמר מדובר בקומיפורה גלדינסיס וגם בקומיפורה קטף הגדל בתימן. שני הצמחים הושבו בשנים האחרונות לארץ ישראל והחוקרים עמר ואילוז עורכים עליהם מחקרים שונים כדי לבחון אפשרויות יישומיות שונות בשדה הבושם והרפואה.
האפרסמון במקורות ההיסטוריים > במקורות היהודיים > הנטף, הצרי והקטף

"נטף" נזכר בתורה כאחד מסממני הקטורת. בשנה השנייה לצאת בני ישראל מארץ מצרים, כאשר משה מסיים את בניית המשכן ומכין אותו לעבודת ה', נאמר:
וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה קַח לְךָ סַמִּים, נָטָף וּשְׁחֵלֶת וְחֶלְבְּנָה, סַמִּים וּלְבֹנָה זַכָּה, בַּד בְּבַד יִהְיֶה. וְעָשִׂיתָ אֹתָהּ קְטֹרֶת, רֹקַח מַעֲשֵׂה רוֹקֵחַ, מְמֻלָּח טָהוֹר קֹדֶשׁ. וְשָׁחַקְתָּ מִמֶּנָּה הָדֵק, וְנָתַתָּה מִמֶּנָּה לִפְנֵי הָעֵדֻת בְּאֹהֶל מוֹעֵד, אֲשֶׁר אִוָּעֵד לְךָ שָׁמָּה; קֹדֶשׁ קָדָשִׁים תִּהְיֶה לָכֶם...
זיהוי הצרי המקראי הוא מעורפל, אך הזיהוי של הצרי-אפרסמון במאמרי חז"ל הוא מבוסס למדי, ונסמך על מסורת זיהוי רציפה שהשתמרה בימי הביניים. מסורת הסורית-ערבית מתעדת את העץ ואת פירותיו בהרחבה, כולל איורים. האפרסמון גדל במצרים בעין אלשמס הסמוכה לקהיר העתיקה החל מהמאה ה-7 - המאה ה-8 עד ראשית המאה ה-17, וגם על כך יש עשרות רבות של תיאורים. השימוש בשמן אפרסמון היה נסחר ומקובל גם בבתי מרקחת אירופאיים עד המאה ה-18.
ברשימת סממני הקטורת המובאת אצל חז"ל, לא מוזכר במפורש הנטף, ובמקומו בא הצרי, אשר לדברי רבן שמעון בן גמליאל "אינו אלא שרף [הנוטף] מעצי הקטף". הצרי מזוהה במדרש בראשית רבה כ"בלסם-קטף": " 'קחו מזמרת הארץ בכליכם' - רבי יהושע דסכנין בשם רבי לוי: דברים שהן מזמרין בעולם, חלזון, חמר קטף, ומור, איגורי, ומעט צרי, בלסם קטף, מעט דבש". המילים 'בלסם קטף' הם דברי פרשנות למילה צרי שבפסוק, וכך גם בתרגומים הקדומים (כגון תרגום השבעים) לאזכוריו במקרא; וכך מתגבש הזיהוי נטף=צרי=קטף=בלסם. הבלסם הלוא הוא הבושם הידוע במקורות הקדומים בשם "שמן האפרסמון" המייחד את ארץ ישראל.
גם רב סעדיה גאון והרמב"ם זיהו את ה"נטף" ואת ה"צרי" עם עוד בלסאן, כאשר המונח "עוד" משמעותו מקל או ענף - דהיינו, בלסם העץ.