stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאנדור קופאצ'י
קריירה מוקדמת

קופאצ'י היה מסגר, כמו אביו וסבו. ב-1944 לחם בשורותיה של תנועת התנגדות מחתרתית קומוניסטית אנטי-נאצית. בעת המלחמה הציל יהודייה מגטו מישקולץ וכן יהודים שגויסו לעבודת כפייה. את חלקם הציל בכך שהסתירם בביתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה, רבים מחברי המחתרת (כולל קופאצ'י) התגייסו כדי לעזור לגבש את המשטרה ההונגרית מחדש. קופאצ'י עבר לבודפשט וב-1949 התמנה לתפקיד מנהל נושאי המעצר במשרד הפנים והיה ממנהלי מחנות העבודה. כאשר ניסה לממש סמכות למען עצירים במחנות אלה, הודח ונשלח אל בית ספר של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית . בשנת 1952 שב קופאצ'י ומונה לתפקיד רשמי, והפעם - מפקד המשטרה בבודפשט. בשלב זה הייתה המשטרה תחת שליטתה של המשטרה החשאית ההונגרית והפיקוח על המשטרה התהדק. קופאצ'י פעל לשם הפיכת המשטרה לעצמאית יותר. לאחר שנה נבחר קופאצ'י לפרלמנט הונגריה, שם הפך במהרה לחלק מהזרם הרפורמיסטי במפלגה בראשות אימרה נוג'.
מרד 1956 ולאחר מכן

אחרי הקונגרס ה-20 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ב-1956, דיבר קופאצ'י בגלוי, בישיבת משטרה, נגד מתיאש ראקושי. בהשפעת מרד פועלים בפוזנן הודיע קופאצ'י בפגישה של בכירי צבא וקציני משטרה שכוחותיו לא יירו על אנשים. ב-31 באוקטובר 1956 נכלל קופאצ'י בוועד הפועל של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (אנ'). הוא נבחר לתפקיד סגן מפקד המשמר הלאומי וארגן את פירוק המורדים מנשקם. ב-5 בנובמבר 1956 נעצר על ידי איוון סרוב (אנ'), ראש הק.ג.ב., נשפט עם נוג' ושותפיו, וב-15 ביוני 1958 נידון למאסר עולם על ידי בית המשפט העליון. הוא שוחרר בשנת 1963 עקב חנינה שקיבל.
עד 1965 עבד קופאצ'י במפעל טלפונים. לאחר מכן מצא עבודה בשוימאר (Solymár) שבמחוז פשט בבודפשט כפקיד טכני. בשנת 1969 השיג אישור להשלים את לימודיו באוניברסיטה וקיבל תואר במשפטים, אך לא הצליח למצוא עבודה שתתאים לכישוריו. בשנת 1975 היגר עם אשתו לקנדה, שם עבד כמלצר, כעובד במפעל קירור, וכפועל בתחנת כוח באונטריו.
ספרו

ספרו המקורי בהונגרית היה באורך מעל אלף עמודים. בעזרת טיבור טרדוש (Tardos), עיתונאי הונגרי שחי בפריז, קוצר כתב היד, נערך ותורגם לצרפתית. ב-1979 פורסם הספר "בשם מעמד הפועלים" ("Au Nom de la Classe Ouvrière") בהוצאת רובר לאפון (אנ'). זמן קצר לאחר מכן, ארגנו לקופאצ'י העיתונאים דניאל וג'ודי סטופמן (Stoffman) ראיון שפורסם ב"טורונטו סטאר". ראיון זה הוביל לתרגום ספרו לאנגלית. ספר זה הוא מקור חשוב לתיאור המרד ההונגרי.
השנים האחרונות

קופאצ'י פרש לגמלאות בשנת 1987. ב-1989 הוכר כ"חסיד אומות העולם" על ידי יד ושם. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי ב-1990 חזר להונגריה, שם זכה לקבל מחדש את דרגתו הצבאית. הוא חזר לקנדה ב-2000, ומת מהתקף לב ב-2 במרץ 2001.
זיכרונותיו

בשמו של מעמד הפועלים: סיפורה של המהפכה ההונגרית, תורגם על ידי דניאל וג'ודי סטופמן, Grove Press, 1987). ISBN 0-8021-0010-4)
הערות שוליים

↑  "בשמו של מעמד הפועלים", תרגום והקדמה מאת דניאל וג'ודי סטופמן.
↑  פעילותו להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276506005171  PLWABN: 9810602792705606  BnF: cb11909970p (data)  CiNii: DA07669669  GND: 118565257  ICCU: RAVV050133  ISNI: 0000 0001 0926 2152  LCCN: n79024917  NDL: 00446116  NKC: uk2012712072  NLA: 35930200  NTA: 068104987  RERO: 02-A003468267  SUDOC: 026952394  Trove: 1150798  VIAF: 93826009   WorldCat (עם VIAF): 93826009
שולי בר-נבון

אמא וילד, טכניקה מעורבת על נייר, 21/15 ס"מ, 2012
אמא וילד טכניקה מעורבת על נייר, 42/30 ס"מ, 2009
שולי בר-נבון (נולדה ב-1959) היא אמנית, ציירת ורשמת ישראלית.
ביוגרפיה

שולי בר-נבון נולדה בתל אביב בשנת 1959, ומתגוררת בה גם היום.
עד לתקופת השרות הלאומי למדה במסגרת החינוך הממ"ד.
בשנת 1979 למדה ציור במכון אבני ולאחר מכן, בשנים 1980–1984, למדה בבצלאל בירושלים.
יצירתה

בר-נבון עסקה מתחילת דרכה בנושאים מסורתיים, כגון: נופים (בעיקר בנויים), אם ובנה ודיוקנאות.
בשנים מוקדמות היא עסקה בעיקר בציורי נוף ומבנים, היום מהווה הדמות האנושית את עיקר ומרכז עבודתה.
עבודותיה של בר-נבון מושפעת מגויה, ממיכלאנג'לו, מג'יימס אנסור, מאמנות המזרח הקדום, מאמנות אפריקאית, אמנות אוקיינית ואמנות של אאוטסיידרים.
היא משתמשת באמצעים אמנותיים מסורתיים כגון: ציור, רישום וקולאז' מסוגים שונים. לאחרונה החלה לעסוק בתלת־ממד - פיסול בקרטון.
יאיר שולביץ, בעל גלריה יאיר שבתל אביב, הציג את עבודותיה של בר-נבון מספר פעמים במהלך השנים. כך הוא כותב על עבודותיה:
"הכרה של ציוריה מלמדת, כי אין כאן כוונת מכוון ולא מודעות פסיכולוגיסטית מקדימה. הדימויים (דמויות – לפעמים אמורפיות או עוברים, נשים קטנות או ילדות קופצות בחבל, לוליינים בקרקס, ציפורים, מחוות לזיכרון ילדות ולמשפחה) אינטואיטיביים במהותם, שאובים מהתת-מודע, ללא הצבת דימוי מנחה בתחילת עבודתה."
הדמויות בציוריה נעות בין טרגיות לגרוטסקיות. אנשים נדמים לעיתים לבעלי חיים, ואלה נדמים ליצורי אנוש. לרגע נדמה שאנו צופים במעין מצעד של מצבים מ"תיאטרון החיים" שבו הצחוק והבכי נמהלים יחדיו לכדי "שמחת עצב החיים".
השימוש בזפת ובמלט אינו מקרי: חומרי ציור מחוספסים הולמים את רוח הציורים, הניזונים מחומרי החיים.
תערוכות > תערוכות יחיד

1988 – בתים, גלריה שרה לוי, תל אביב
1992 – חלל פתוח - חלל סגור, גלריה ארסוף, רשפון
1993 – נופים עירוניים, גלריה שרה לוי, תל אביב
1996 – עבודות על נייר, נופר אומנות, תל אביב
1998 – ציורים לבנים, נופר אומנות, תל אביב
2004 – ילדות- נופר אמנות, תל אביב
2005 – אל הטבע וממנו, גלריה 24, תל אביב
2008 – על ינשופים וציפורים אחרות, גלריה דנון, תל אביב
2009 – לפני הנפילה, גלריה יאיר, תל אביב
2010 – קודקס, קיר אמן (1), בית האמנים, תל אביב
2011 – קודקס, קיר אמן (2), בית האמנים, תל אביב
2012 – עבודות חדשות, גלריה יאיר, תל אביב
2014 – עבודות חדשות, גלריה יאיר, תל אביב
2015 – קיר אמן, מקום לאמנות בקריית המלאכה, תל אביב.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

1989 – נופים עירוניים, גלריה שרה לוי, תל אביב (תערוכה קבוצתית)
1990 – בעקבות הכרך, מוזיאון בת-ים בשיתוף עם מוזיאון ערד
1991 – תערוכת פרס האמן הצעיר, מוזיאון תל אביב
1994 – מרקמים, נופר אומנות, תל אביב
2000 – אזמרלדה, נופר אומנות, תל אביב
2008 – רוח הדברים, גלריה יאיר, תל אביב
2009 – נשר של כתובות קעקע, גלריה דנון, תל אביב
2010 – לגמרי לא שקטים, גלריה האגף, חיפה בשיתוף גלריה יאיר, תל אביב (קבוצתית)
2010 – ראשים מדברים, גלריה יאיר, תל אביב
2011 – העצב החשוף, גלריה יאיר, תל אביב
2012 – "אי ילדות", בית האמנים, תל אביב
2013 – "לא ברהב", גלריה יאיר, תל אביב, (קבוצתית)
2013 – השתתפות בפרויקט "BURO- BEUKORKEST" הולנד
2014 – "סבל" הגלריה במכללת דוד ילין, ירושלים
2014 – "מחילות לילה" גלריה יאיר, תל אביב
2015 – ALPH-ART, גלריה שרה ארמן, תל אביב – תערוכה קבוצתית
2015 – תערוכה קבוצתית : אוזיאש הופשטטר, מיכל בקי ושולי בר-נבון, גלריה יאיר, תל אביב
2015 – טבע דומם וגעגוע "פרק א' פרק ב'" מקום לאמנות בקריית המלאכה, תל אביב.
מלגות ופרסים

1982 – פרס הצטיינות בלימודים, אקדמיה לאומנות בצלאל, ירושלים
1984 – מלגה מטעם קרן שרת
1991 – פרס האמן הצעיר מטעם משרד החינוך והתרבות
פורטרט, שמן על בד, 42/30 ס"מ, 2015
ללא כותרת, מראה הצבה, קיר אמן במקום לאמנות, 2015
ישראל אבן-זהב

ישראל אבן-זהב (12 באוגוסט 1946 – 2 ביוני 2024[דרוש מקור]) היה אתלט וקשת פאראלימפי ישראלי ושחקן כדורסל כיסאות גלגלים זוכה מדליות.
ביוגרפיה

אבן-זהב לקה בילדותו בשיתוק ילדים. בשנות השישים החל להתאמן במרכז הספורט לנכים והיה פעיל בתחומי כדורסל, אתלטיקה קלה וחץ וקשת.
בשנת 1964 השתתף לראשונה במשחקים הפאראלימפיים. במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) התחרה בזריקת דיסקוס וזכה במדליית ארד כחבר נבחרת ישראל בכדורסל. עם נבחרת הכדורסל זכה במדליית זהב באליפות העולם לשנת 1966.
במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) זכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל ובמדליית כסף בזריקת דיסקוס. במהלך האולימפיאדה השתתף גם בתחרויות הדיפת כדור ברזל, זריקת אלה, קרב חמש וקליעת חץ וקשת.
בשנת 1970 היה ממייסדי האגודה הישראלית לקליעה בחץ וקשת.
משנת 2010 שימש יועץ נגישות והיה חבר הנהלה במטה מאבק הנכים בישראל. היה פעיל במסגרת רשות ההסתדרות לצרכנות ואף מונה מטעמה לוועדות תקינה של מכון התקנים הישראלי. בין היתר שימש יו"ר ועדת המומחים לתקן הנגישות הישראלי (ת"י 1918). בנוסף הוביל מאבקים להנגשת המרחב הציבורי - לשיפור הנגישות במערכת המשפט, ותביעה נגד רשת מלונות שנמנעה מהנגשת מתקניה.
אבן-זהב היה נשוי לנאורה הלזינגר, גם היא ספורטאית ספורט נכים.
הערות שוליים

↑  ניצן צבי כהן, ‏ההסתדרות העניקה מגן הוקרה לזכר פעיל הנגישות והספורטאי ישראל אבן זהב, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בפברואר 2025
↑  חן מענית, ‏"פרימה הפרה חובות לביצוע התאמות נגישות בשני בתי מלון", באתר גלובס, 21 באוגוסט 2018
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | ישראל אבן-זהב • ברוך חגאי •  בתיה משעני •  צפורה רוזנבאום |  |
|    הרמת משקולות |  שלום דלוגץ' |  |
|    טניס שולחן |  מיכל אסקפה •  יצחק גליצקי •  ברוך חגאי •  בתיה משעני •  צפורה רוזנבאום •  יוסף שרב |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים)  (נבחרת א': ישראל אבן-זהב, יעקב בן-אריה, ישראל גלובוס, יצחק גליצקי, שלום דלוגץ', ברוך חגאי, אברהם קפטלוביץ')   (נבחרת ב': שמואל בן-זכאי, מיכאל בן-נפתלי, צבי בן-צבי, דן וגנר, יואל זינגר, ראובן חברון, שמחה לוסטיג, מנחם מורבה, אברהם מושרקי, יוסף שרב) |  |
|    שחייה |  מיכל אסקפה •  יעקב בן-אריה •  ברוך חגאי •  בתיה משעני •  אברהם קפטלוביץ' •  צפורה רוזנבאום •  משחה שליחים (יעקב בן-אריה, ברוך חגאי, אברהם קפטלוביץ') |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  ישראל אבן-זהב •  נאורה אבן-זהב • אריה ביזם •  רות בוטון • יעקב בן-אריה • צבי בן-צבי •  אורה גולדשטיין •  יצחק גליצקי •  אמנון וייס • ראובן חברון • ברוך חגאי • יחזקאל בן-שדי •  מלכה חלפון • עוזי טסה • שרון ליבר • איילה מלחן •  בתיה משעני •  גאולה סירי • יוסי סעדון • משה פלד • דוד פרח •  צפורה רוזנבאום •  בתיה שוויקי • דני שחר • יוסף שרב •  שושנה שרעבי • אברהם תשובה |  |
|    חץ וקשת | ישראל אבן-זהב • נאורה אבן-זהב • משה פלד • אהרון קירשנר |  |
|    טניס שולחן |  מיקי אבלס •  מתי אנג'ל •  מיכל אסקפה • יצחק בדלי • שלמה בלן • דני בן-משה •  גבריאל גובי • גוטליב •  משה גמישידה • יוסף זינגר •  ברוך חגאי • יחזקאל בן-שדי • יוסף מוגלניצקי •  בתיה משעני • אהרון קירשנר •  אריה רובין • אהרון שאטל •  יוסף שרב |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (ישראל אבן-זהב, אריה ביזם, יעקב בן-אריה, שמואל בן-זכאי, צבי בן-צבי, ישראל גלובוס, יצחק גליצקי, אריה גנץ, אמנון וייס, ברוך חגאי, צבי פוטשניק, אברהם קפטלוביץ', דני שחר, אברהם תשובה)    נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, מיכל אסקפה, רות בוטון ,מלכה חלפון, מלי מזין, איילה מלחן, בתיה משעני, גאולה סירי, צפורה רוזנבאום, בתיה שוויקי, שושנה שרעבי) |  |
|    סיף |  ששון אהרוני • נתי גורסקי • בלה ויינשטוק • שרון ליבר •  איילה מלחן • עזרא נבעה • יוסי סעדון •  שושנה שרעבי •  נבחרת ישראל בסיף (גברים) • נבחרת ישראל בסיף (נשים) |  |
|    שחייה | מיקי אבלס •  מתי אנג'ל • אריה ביזם •  יעקב בן-אריה •  אורה גולדשטיין • בלה ויינשטוק •  מלכה חלפון • עוזי טסה •  משה לוי • שרון ליבר •  מלי מזין • איילה מלחן • דוד פרח •  אברהם קפטלוביץ' • דוד קראוס •  אריה רובין • צפורה רוזנבאום • בתיה שוויקי •  רחל שלום •  משחה שליחים (אריה ביזם, משה לוי, אריה רובין) •  משחה שליחים (אורה גולדשטיין, מלכה חלפון וצפורה רוזנבאום) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שייטת אוניות המערכה החמישית (בריטניה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 סוג:  שייטת
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1912–1919 (כ־7 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 יחידת אם:  הצי המלכותי הצי המלכותי
 
שייטת אוניות המערכה החמישית הייתה שייטת של הצי המלכותי הבריטי המורכבת מאוניות מערכה. שייטת אוניות המערכה החמישית הייתה בתחילה חלק מהצי השני של הצי המלכותי. במהלך מלחמת העולם הראשונה שונה שם צי הבית ל"גרנד פליט" ("הצי הגדול").
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה > אוגוסט 1914

באוגוסט 1914, שייטת אוניות המערכה החמישית התבססה בפורטלנד, והייתה מורכבת ממספר אוניות מערכה פרה-דרדנוט. אלה היו:
אה"מ פרינס אוף ויילס
אה"מ באלוורק
אה"מ אימפלייסבל
אה"מ אירזיסטיבל
אה"מ פורמידבל
אה"מ לונדון
אה"מ קווין
אה"מ ונראבל
לאחר אובדן אה"מ באלוורק בשנת 1914, האוניות לורד נלסון ואגממנון הועברו משייטת אוניות המערכה השישית. עם כניסתן לשירות של חמש אוניות המערכה המהירות של סדרת קווין אליזבת, שאר הפרה-דרדנוטים נשלחו לים התיכון. אה"מ קווין אליזבת עצמה התעכבה בהצטרפות לשייטת, במקום זאת השתתפה במערכת הדרדנלים עד מאי 1915.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד

ב-1916, שייטת אוניות המערכה החמישית - בפיקודו של אדמירל משנה יו אוון-תומאס הועברה זמנית לצי סיירות המערכה של דייוויד ביטי. ב-31 במאי שירתו ארבע אוניות של השייטת בהצטיינות בקרב יוטלנד. אלה היו:
אה"מ ברהאם אוניית הדגל של אדמירל משנה יו אוון-תומאס; קפטן א. ו. קרייג;
אה"מ וליאנט קפטן מ. וולקומב;
אה"מ וורספייט קפטן א. מ. פילפוטס;
אה"מ מלאיה קפטן א. ד. א. ה. בויל;
בהתנגשות עם קבוצת הסיור הגרמנית I בפיקודו של אדמירל פרנץ פון היפר, שייטת אוניות המערכה החמישית "ירתה במהירות ובדיוק יוצאי דופן" (על פי ריינהרד שר), והזיקה לסיירות המערכה SMS ליצו ו-SMS זיידליץ ועוד מספר ספינות מלחמה גרמניות.
שלוש מאוניות סדרת קווין אליזבת חטפו פגיעות מספינות מלחמה גרמניות במהלך הקרב, ובכל זאת כולן חזרו הביתה, למרות שוורספייט - שההיגוי שלה היה תקוע - ספגה אש ממוקדת מהמערך הגרמני, חטפה 15 פגיעות וכמעט טבעה.
לאחר הקרב, אה"מ קווין אליזבת - שהחמיצה את הקרב בגלל היותה בתיקונים - הצטרפה שוב לשייטת.
מפקדים

|  | דרגה | דגל | שם | תקופה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
פיקוד תת-אדמירל, שייטת אוניות המערכה החמישית
| 1 | תת-אדמירל |  | סר ססיל ברני | 5 בדצמבר 1913 - 14 באוגוסט 1914 | כתת-אדמירל מפקד צי התעלה |
| 2 | אדמירל משנה |  | ססיל פ. ת'רסבי | 14 באוגוסט 1914 - 20 בדצמבר 1914 |  |
| 3 | תת-אדמירל |  | סר לואיס ביילי | 20 בדצמבר 1914 - 17 בינואר 1915 | כתת-אדמירל מפקד צי התעלה |
| 3 | תת-אדמירל |  | סר אלכסנדר בת'ל | 17 בינואר 1915 - 25 באוגוסט 1915 | כתת-אדמירל מפקד צי התעלה |
| 4 | אדמירל משנה |  | סר יו אוון-תומאס | 25 באוגוסט 1915 - 1 באוקטובר 1918 |  |
| 5 | אדמירל משנה |  | סר ארתור לבסון | 1 באוקטובר 1918 - 7 באפריל 1919 |  |

אה"מ קווין
שייטת אוניות המערכה הראשונה (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

אוסטפריזלנד, אוניית הדגל של השייטת בקרב יוטלנד
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:  הצי הקיסרי הגרמני 
 בסיס האם:  קיל   וילהלמסהאפן
 אירועים ותאריכים
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 יחידת אם:  הצי הקיסרי הגרמני הצי הקיסרי הגרמני
 מפקדים:  הנינג פון הולצנדורף   ארהרד שמידט
 
שייטת אוניות המערכה הראשונה הייתה יחידה של הצי הקיסרי הגרמני לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה. בהיותה חלק מצי הים הפתוח, השייטת פעלה לאורך כל המלחמה, כולל קרב יוטלנד ב-31 במאי – 1 ביוני 1916, שם היא היוותה את מרכז הטור הגרמני.
ארגון

שייטת אוניות המערכה הראשונה חולקה לפלגה I ולפלגה II. במשך המחצית הראשונה של השירות בזמן המלחמה של פלגות אלו, הם הכילו את האוניות מסדרות הלגולנד ונסאו, בהתאמה. במהלך תקופה זו, אוניית המערכה SMS אוסטפריזלנד שימשה כאוניית הדגל הן של השייטת והן של פלגה I, בעוד אוניית המערכה SMS פוזן שימשה כאוניית הדגל של פלגה II.
שייטת אוניות המערכה הראשונה פעלה מאחד משני הבסיסים העיקריים של הצי הגרמני. הראשון, בים הצפוני, היה וילהלמסהאפן בצד המערבי של מפרץ היאדה. האי הלגולנד סיפק עמדה קדמית מבוצרת במפרץ הגרמני. המתקן הימי הגדול השני היה בקיל, וזה היה הבסיס החשוב ביותר באזור הבלטי. פילאו ודנציג שיכנו בסיסים קדמיים מזרחה יותר באזור הבלטי. תעלת הקייזר וילהלם דרך שלזוויג-הולשטיין חיברה את הים הבלטי והים הצפוני ואפשרה לצי הגרמני להעביר במהירות כוחות ימיים בין שני הימים.
היסטוריה

השייטת הוקמה כבר בימיו הראשונים של הצי הקיסרי הגרמני. השייטת הראשונה השתתפה במהלך כל המבצעים הגדולים במהלך מלחמת העולם הראשונה. אלה כללו את משימות התמיכה לסיירות המערכה של קבוצת הסיור I כשהם הפגיזו את החוף הבריטי בניסיונות לפתות חלק מהצי הגדול הבריטי, כמו הפשיטות על סקרבורו, הרטליפול וויטבי בדצמבר 1914 ועל ירמות' ולואוסטופט באפריל 1916.
ב-3 באוגוסט 1915, כמה יחידות כבדות של צי הים הפתוח הועברו לאזור הבלטי כדי להשתתף בגיחה מתוכננת למפרץ ריגה. הכוונה הייתה להשמיד את כוחות הצי הרוסי באזור, כולל הפרה-דרדנוט סלאבה, ולהשתמש בשולת המוקשים דויטשלנד כדי לחסום את הכניסה לאי מון באמצעות מוקשים ימיים. הכוחות הגרמניים, בפיקודו של ויצה-אדמירל היפר, כללו את שמונת אוניות השייטת הראשונה, סיירות המערכה זיידליץ, מולטקה, ופון דר טאן, ומספר ספינות קטנות יותר. אולם, ארבעת אוניות הסדרה, לא היו מיועדות לקרב בפועל. במשך המבצע הוצבו האוניות מחוץ למפרץ על מנת למנוע מתגבורת רוסית לשבש את הנחת שדות המוקשים.
בקרב יוטלנד במאי 1916, אוניות המערכה של השייטת הראשונה בפיקודו של ארהרד שמידט היוו את מרכז מערך הקרב, מאחורי שייטת אוניות המערכה השלישית בפיקודו של קונטר-אדמירל פאול בהנקה, ואחריהן אוניות המערכה פרה-דרדנוט הקשישות בשייטת אוניות המערכה השנייה בפיקודו של קונטר-אדמירל פרנץ מאובה.
אוניות הסדרה לא ראו שום פעולה משמעותית נוספת במהלך המלחמה. השייטת הראשונה הייתה אמורה להשתתף בקרב אחרון עם הצי הגדול באוקטובר 1918, בשבועות האחרונים של המלחמה. מרד פרץ, תחילה באוניות של השייטת הראשונה, כאשר לצוותים העייפים המלחמה נודע על תוכנית ההתאבדות; התסיסה אילצה את שר לבטל את המבצע. לאחר הטבעת אוניות הצי הגרמני בסקפה פלו, אוניות השייטת הראשונה נמסרו לבעלות הברית על פי תנאי הסכם ורסאי.
לקריאה נוספת

Staff, Gary (2010). German Battleships: 1914–1918 (Volume 1). Oxford: Osprey Books. ISBN 978-1-84603-467-1.
Staff, Gary (2010). German Battleships: 1914–1918 (Volume 2). Oxford: Osprey Books. ISBN 978-1-84603-468-8.
שי אספריל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1978 (בן 46) ב' בחשון, ה'תשל"ט תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  סיפורת
 סוגה:  רומן, סיפור קצר
 יצירות בולטות:  אילו נולד איטלקי, השופט, אגרוף, עוד מעט החורף מתחיל
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש ראש הממשלה לוי אשכול (2019) פרס רמת גן לספרות (2013)
 
שי אספריל (נולד ב-12 בנובמבר 1978, י״ב בחשוון ה'תשל"ט) הוא סופר ישראלי, עורך דין ועיתונאי, זוכה פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול ופרס רמת גן לספרות.
ביוגרפיה

אספריל נולד בשכונת נווה שרת בתל אביב וגדל בהוד השרון. למד בתיכון הדרים ושירת בצה"ל כלוחם בפלס"ר נח"ל. הוא בוגר הפקולטה למשפטים והחוג לניהול באוניברסיטת תל אביב. עבד כעיתונאי חוקר בעיתונים כלכליסט וגלובס והתמחה בתחקירים כלכליים. בין תחקיריו הבולטים: החשיפה הראשונה של פעילות חברת הסייבר הישראלית NSO Group, סדרת תחקירים שחשפו את חברת פיינל ואת תעשיית המסחר האלגוריתמי בבורסות, תחקיר אודות אימפריית הפורנוגרפיה המקוונת של יזמי הייטק ישראליים, חשיפת הקשר הישראלי להעלמת המס הגדולה בהיסטוריה של בלגיה, תחקיר אודות פורום מנהלי הכספים, סדרת תחקירים שחשפה את הצדדים החשאיים של תעשיית הפורקס, והתחקיר שחשף את סיפור ההשתלטות החשאית על מניות חברת ממגורות דגון. לצד זאת, פרסם מאמרים שעוסקים בביקורת חברה ותרבות.
בשנת 2012 פורסם קובץ סיפוריו, "עוד מעט החורף מתחיל" (הוצאת הקיבוץ המאוחד), שזיכה אותו בפרס רמת גן לספרות ביכורים. בשנת 2016 פרסם את הרומן "אגרוף" (כנרת זמורה-ביתן דביר) ובשנת 2019 את הרומן "השופט" (סדרת ספריה לעם, הוצאת עם עובד). באותה שנה זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש ראש הממשלה לוי אשכול.
בנימוקי הפרס נכתב כי "הפרוזה של שי אספריל מאופיינת בבחינה מעמיקה של מצבי קיצון מוסריים, של מפגשים שנוצרים בין גורמי אקראי לדפוסים אישיים וחברתיים ובשרטוט דיוקנאות רגישים של גבריות פצועה. יצירותיו מבקרות בחריפות, שלא נעדרת ממנה חמלה, את האופנים השונים שבהם אנשים בתפקידי מפתח משמשים סוכנים של מנגנוני שליטה וניהול אימפרסונליים. זהו ריאליזם סוחף שנכתב בתנופה מתוך עמדה בוטחת, המצטיין באמנות הסיפור ובצלילה אל מכמני הנפש".
ב.2022 פרסם את הרומן "אילו נולד איטלקי" (סדרת ספריה לעם, הוצאת עם עובד).
אספריל מרצה לכתיבה יצירתית בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
ספריו

עוד מעט החורף מתחיל, הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן קריאה, 2012: קובץ סיפורים שמתאר את חייהן של דמויות שרדופות על ידי מאורע מעברן. רבים מהסיפורים עוסקים בטראומות משפחתיות או צבאיות, ובבדידותו של האדם בחברה המודרנית.
אגרוף, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016: רומן העוסק בחיי הרגש האינטימיים של שני גברים ישראלים במחצית השנייה של חייהם, ומציג דיוקן רב־רבדים של הונאה משפחתית על מכלול מרכיביה. הספר מסופר מנקודות מבט שונות וזמנים משתנים הנעים בין עבר להווה.
השופט, הוצאת עם עובד, 2019: רומן פסיכולוגי שבמרכזו מאורע דרמטי שמסיט ממסלולן את חייהן של מספר דמויות. הרומן, המסופר בשלושה קולות, חוקר שאלות הקשורות בגורל, באמת ושקר, בבדידות, בשאיפה למעמד ולכוח, ובדרך שבה אירועים משמעותיים בילדות משפיעים על חייו של האדם הבוגר. במאמר בכתב העת עיוני משפט טען פרופ' מנחם מאוטנר כי הרומן מעלה ארבע שאלות יסוד פילוסופיות: שאלת האמת והשקר, שאלת המזל והאקראיות, שאלת האחריות ושאלת האינטגריטי.
אילו נולד איטלקי, הוצאת עם עובד, 2022
ספריו > ספרים בעריכתו

סיפורי משפט - מאחורי הקלעים של פסקי הדין ששינו את פני החברה הישראלית (הוצאת עם עובד, 2021) עורכים: שי אספריל, פרופ' איסי רוזן-צבי, פרופ' הילה שמיר.
הערות שוליים

↑  שרי שביט, שי אספריל: "אני חולם את הסיפורים שלי", באתר ynet, 5 בדצמבר 2012
↑  שי אספריל, יש לנו מאזין על הקו, באתר כלכליסט, 18 באוקטובר 2012
↑  אסף גלעד, ‏סופר הצללים: האיש שהזהיר מפני חברת הסייבר ההתקפי NSO כבר לפני כמעט עשור, באתר גלובס, 24 ביולי 2021
↑  שי אספריל, עלייתן של מכונות הכסף, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2010
↑  שי אספריל, תחקיר "מוסף כלכליסט": כך פועלת אימפריית הפורנו של מולי ליטבק, באתר כלכליסט, 23 בפברואר 2012
↑  שי אספריל, אנטוורפן, תיק חקירה AN.27.F1.2905/07 יוצא לאור, באתר כלכליסט, 6 ביוני 2013
↑  שי אספריל, הרווח כולו שלה, באתר כלכליסט, 27 בינואר 2011
↑  שי אספריל, מכונת הפורקס של ישראל פרל, באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2010
↑  שי אספריל, כסף כמו גרעינים, באתר כלכליסט, 11 בספטמבר 2014
↑   שי אספריל, לכל ישראלי יש חבר שלמד משפטים. כאן מתחילה הבעיה, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2022
↑  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכות והזוכים בפרסי היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת 2019, באתר GOV.IL, ‏24 דצמבר, 2019
↑  מורי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב
↑  דוד רוזנטל‏, "עוד מעט החורף מתחיל" - הימור משתלם ושווה קריאה, באתר וואלה, 16 בדצמבר 2012
↑  אגרוף - שי אספריל, באתר simania.co.il
↑  דיאנה בחור ניר, לצרוח לתוך אגרוף, באתר כלכליסט, 16 במאי 2016
↑    עלית קרפ, ‏שופט מחפש משמעות, בעיתון מקור ראשון, 27 בפברואר 2019
↑  שי אספריל - "השופט", אברהם טננבוים, עלון השופטים המקוון, גיליון מס' 95, מאי 2019, עמ' 143–145, ‏2019-05-15
↑   שי רודין, "השופט": רומן שמגחיך את מערכת המשפט ומשתלב היטב באקטואליה, באתר הארץ, 1 באפריל 2019
↑  מנחם מאוטנר, "אחריות" ו"אינטגריטי": בין "הנפילה" של אלבר קאמי לבין "השופט" של שי אספריל, באתר פורום עיוני משפט, אוניברסיטת תל אביב, כרך מ"ד, ‏יוני 2020
↑  מני מאוטנר, ‏״אינטגריטי" ואובדנו: על השופט, דילמות מוסריות ומנהיגות בימי קורונה, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2020
↑  שי אספריל, פרק מהספר "אילו היה איטלקי", באתר הארץ, 10 בנובמבר 2022
↑  אודי בן סעדיה‏, "אילו נולד איטלקי": שי אספריל עושה צעד מרשים בשדה החרוש של ספרות ישראלית, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2022
↑    צור ארליך, ‏אילו נולד איטלקי: "ממד עומק מסוים, דק כמסך טלוויזיה עכשווי", בעיתון מקור ראשון, 26 בדצמבר 2022
↑  סיפורי משפט, באתר עם עובד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502437405171  BnF: cb16709743k (data)  GND: 1184479577  ISNI: 0000 0004 0167 2255  LCCN: no2013019741  VIAF: 296284394   WorldCat (עם VIAF): 296284394
אפקט המעודדת

אפקט המעודדת (באנגלית: cheerleader effect או group attractiveness effect) הוא הטיה קוגניטיבית, הגורמת לאנשים לחשוב שאנשים הם יפים יותר כאשר הם נמצאים בקבוצה.
את הביטוי טבעה בנובמבר 2008 הדמות ברני סטינסון מסדרת הטלוויזיה "איך פגשתי את אמא". ברני מראה בפני חבריו קבוצת נשים שנראית בתחילה מושכת, אך כשמסתכלים על כל אחת בנפרד מתברר שהן לא מושכות כפי שחשבו בתחילה.
מחקרים בנושא > 2013

ב-2013 ערכו אדוארד וול ודרק ווקר חמישה מחקרים המשתתפים שבהם דירגו המשתתפים את האטרקטיביות של פרצופים של גברים ונשים כאשר הם מוצגים בתמונה קבוצתית ובתמונה פרטנית, לפי סדר התמונות באופן אקראי. האנשים שצולמו קיבלו ציונים גבוהים יותר עבור התמונות הקבוצתיות שלהם.
האפקט מתרחש בכל קבוצת מגדר וגיל, כשהוא נבדק בקבוצת גברים בלבד, נשים בלבד ומעורבת, ומתרחש באותה מידה בקבוצות גדולות וקטנות. המשתתפים במחקרים הסתכלו יותר על האנשים האטרקטיביים מאשר על האנשים הלא מושכים בקבוצה. ההשפעה אינה מתרחשת מכיוון שתמונות קבוצתיות מעוררות רושם שלאנשים יש אינטליגנציה חברתית או רגשית יותר: זה הוכח כמקרה על ידי מחקר שהשתמש בתמונות אינדיבידואליות המקובצות יחד בתמונה יחידה, ולא תמונות שצולמו של אנשים בקבוצה.
וול ו-ווקר הסבירו כי האפקט מתרחש עקב יחסי גומלין של שלוש תופעות קוגניטיביות:
מערכת הראיה לוקחת מדגם מייצג מתוך הפרצופים בקבוצה.
צורת התפיסה של המוח את היחידים מוטה כלפי הממוצע.
הפרצופים הממוצעים הופכים לאטרקטיביים יותר משום שהמוח מתעלם מהפרצופים היפים פחות.
כאשר שלוש התופעות הללו קורות יחד, הפנים האינדיבידואליות ייראו אטרקטיביות יותר בקבוצה, מכיוון שהן נראות דומות יותר לפרצוף הקבוצתי הממוצע, שהוא אטרקטיבי יותר מהפרצוף האישי של כל אחד בנפרד.
מחקרים בנושא > 2015

ב-2015 נערך מחקר נוסף שהציג תוצאות דומות, אם כי מסקנתם הייתה שהאפקט קורה כי האדם נוטה להתעלם באופן סלקטיבי מפרצופים יפים פחות שנמצאים בתוך קבוצה.
מחלוקת

מחקר נוסף שנערך ב-2015 הניב תוצאות לא חד-משמעיות על קיום האפקט, אך צוות המחקר שיער כי הדבר עשוי להיות נובע מהבדלים תרבותיים, מכיוון שהמחקר בוצע ביפן.