stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדעי עזר בהיסטוריה

מדעי עזר בהיסטוריה  הם מדעים אשר עוזרים להעריך ולהשתמש במקורות היסטוריים וככאלו מהווים מדעי עזר למחקר ההיסטורי. רבים מן התחומים הללו התפתחו בין המאה ה-16 לה-19 על ידי האנטיקווארים וככאלו הוגדרו תחת תחום רחב של האנטיקווריאניזם. באותן המאות היסטוריה הוגדרה כיכולת ספרותית בלבד. עם התפשטות הגישה ההיסטורית האמפירית שהיא מבוססת מקורות על ידי אסכולת ההיסטוריה של גטינגן בסוף המאה ה-18 ובהמשך באמצע מאה ה-19 על ידי לאופולד פון רנקה המדעים הללו התחילו להיכלל בארגז הכלים של כלל ההיסטוריונים.
בין המקצועות הללו נכללים:
אונומסטיקה - חקר שמות העצם הפרטיים ומקורם
אנתרופונימיה (אנ') - חקר שמות וכינויים
אפיגרפיה - מיון ובחקר של כתובות ותחריטי סימנים ואותיות על גבי אבן, מתכת, חרס וחומרים דומים
ארכאולוגיה - חקר התרבות ההיסטורית החומרית
ארכאוגרפיה - חקר המסמכים הכתובים
אתנוגרפיה - תיאור איכותי של תופעות בחברה האנושית, על-סמך עבודת שדה
בולאות - חקר בולי הדואר וההכנסה, כולל הדגמים הייצור והשימוש שנעשה בהם
בוניסטיקה - חקר ההיסטוריה, יצור והפצה של שטרות כסף
ביקורת המקורות (אנ') - חקר אמינות מקור מידע
גנאלוגיה - חקר שושלות, שארות, משפחות, אשרות היוחסין ואילנות היוחסין
דמוגרפיה היסטורית - חקר כמותי של אוכלוסיות בני אדם היסטוריות
הרלדיקה - חקר תכנון, הצגה, תיאור ותיעוד שלטי אצולה
וקסילולוגיה - חקר הדגלים
חקר יחב"ל - חקר מסמכים משפטיים מן העבר
טופונומסטיקה - בחקר שמות של מקומות ומאין הם הגיעו אל השפה
כורוגרפיה - חקר התיאור או מיפוי של אזור או מחוז, ובהרחבה תיאור או מפה של מקום
כרונולוגיה - חקר סדר האירועים
מטרולוגיה - חקר המידות והמדידות
נומיסמטיקה - חקר איסוף הכסף ועברו ההיסטורי, הכלכלי והגאוגרפי על צורותיו השונות
ניהול ארכיונים (אנ') - חקר הקמת וניהול ארכיונים/גניזות
סיגילוגרפיה - חקר חותמות
פאלריסטיקה - חקר תגים, סיכות, מדליות ועיטורים
פילולוגיה - חקר של טקסטים כתובים, בעיקר טקסטים עתיקים, תוך שימוש בכלים מתחום חקר השפה והספרות
פלאוגרפיה - בחקר הכתב והתפתחותו הגרפית
פרוסופוגרפיה - חקר על אודות המאפיינים המשותפים של קבוצת אנשים מסוימת בהיסטוריה
קודיקולוגיה - בחקר הספרים כאובייקטים פיזיים, בייחוד כתבי יד שנכתבו בצורת קודקס, על קלף או נייר
קליומטריה - שימוש בהבנות כלכליות ואקונומטריקה במחקר ההיסטורי
ראו גם

שיטת חקר ההיסטוריה
היסטוריוגרפיה
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of library and information science, 2nd ed, New York: Marcel Dekker, 2003, ISBN 0-8247-2077-6
↑  Ranke, Leopold von, 1795-1886., The theory and practice of history, London: Routledge, 2011, ISBN 978-0-415-78032-2
↑  The houses of history : a critical reader in twentieth-century history and theory, Manchester: Manchester University Press, 1999, ISBN 0-7190-5254-8
↑  Stern, Fritz, 1926-2016,, The varieties of history: from Voltaire to the present,, New York,: Vintage Books, [1973, ©1972], ISBN 0-394-71962-X
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295831505171  BnF: cb133191133 (data)  GND: 4128874-9  HDS: 008287  LCCN: sh85010480  LNB: 000053150  NKC: ph124331
מוצב טייבה

מכלית מים בדרך למוצב טייבה ברצועת הביטחון 1993
תמונה של מוצב טייבה בדרום לבנון שצולמה בשנת 1999
העברת השליטה במוצב טייבה של צה"ל לידי צד"ל במסגרת שינויים בהיערכות המבצעית של צד"ל בגזרה המרכזית שבאזור הביטחון בדרום לבנון ולקראת נסיגת כוחות צה"ל. בתמונה משמאל: מפקד יק"ל בני גנץ, 15 במאי 2000
מוצב טייבה היה מוצב של צה"ל בגזרה המזרחית ברצועת הביטחון, בפאתי הכפר השיעי טייבה, השוכן ממערב למטולה, שפעל בין השנים 1983 ל-2000.
מבנה ותפקיד

לאורך מרבית שנות קיומו של המוצב היו תפקידיו של המוצב, שהיה שייך לגדוד רכס רמים, הפגנת נוכחות, אבטחת האזור, סיוע לצד"ל ובעיקר בסיס יציאה של הכוחות ששהו בו, יחידות מחטיבת גולני או חטיבת הצנחנים, למארבים במרחב נחל סלוקי (יובל של נהר הליטני). כמו כן יצאו ממנו הכוחות לסיורי שטח ולפתיחת צירים.
צפונית מזרחית למוצב שכנו המוצבים גלגלית ובופור והכפר דיר סרין (אנ'). דרומית לו שכנו מוצבי צד"ל תל קבעה ו-627 שהגנו על הכפרים רב א-תלתין ומרכבא. מזרחית למוצב שכן כפר כילא. המוצב היה מוצב פלוגתי בגזרת גדוד רכס רמים. לרוב איישה את המוצב פלוגת חי"ר ותיקה, במוצב שירתו במשך השנים אלפי חיילי חי"ר, בעיקר מחטיבות גולני והצנחנים, כמו כן שהו במוצב שני צוותי שריון, צוות של תצפיות, צוות שהפעיל מכ"ם "קשת" (מכ"ם קרקעי נייד, שנועד לעקוב אחר תנועת כוחות אויב בלילה), גששים, צוות של יחידת עוקץ, ורופא ששהה במוצב באופן קבוע, לעיתים שהו במוצב כוחות מיוחדים נוספים שיצאו ממנו למבצעים.
בשנים האחרונות לשהיית צה"ל ברצועת הביטחון, הושקעו עשרות מיליוני שקלים בביצורו של המוצב, ושיגרת החיים בתוכו התנהלה תחת מעטה של בטון, שהגן על החיילים מפני פצצות המרגמה שירה חזבאללה כמעט מדי יום.
המוצב היה מוקף סוללת עפר גבוהה ובכניסה אליו הייתה רחבה שבה עמדו טנקים ונגמ"שים. בתוך הסוללה היו תעלות קשר מבטון עם עמדות תצפית לכיוון, מזרח, צפון ומערב. בקצה הצפון מערבי של המוצב שכן החמ"ל-עמדה פתוחה עם מכשירי קשר ומשקפת. במרכז המוצב היו חדר המפקד, מגורי החיילים בתוך בונקר, מגורי הגששים, מקלחות ומטבחון.
דרכי ההגעה

משער 388, על הגבול הבינלאומי בין ישראל ללבנון, הובילה דרך לכיוון הכפר רב-א-תלתין ציר המוסכים אל צומת שנקראה על ידי החיילים "פרסק טייבה" פנתה הדרך צפונה אל עבר גבעה שעליה שכן מוצב טייבה.
אירועים בגזרה

בגזרת מוצב טייבה נהרגו במהלך שנות שהותו של צה"ל ברצועת הביטחון חיילים רבים.
ב-13 באפריל 1993 יצא מהמוצב כוח מפלוגת החוד מגדוד 101 של חטיבת הצנחנים לסיור רגלי באזור הכפר קנטרה הכוח עלה על מטען ממולכד ובאירוע נפלו מפקד המוצב רב-סרן אלעד-אפרים בן דוד, סגן משה ברי וסמל ראשון פיטר-פנחס רפפורט.
ב-24 במאי 1993 יצא מהמוצב כוח מפלוגת הפלחוד מגדוד 101 של חטיבת הצנחנים למארב באזור קבריח'א. במהלך המארב אירעה תאונה מבצעית כשכוחותינו ירו על כוחותינו. באירוע נפלו סגן עזרא אשר, סמ"ר דביר יעקוב מור חיים, סמל אהוד חלמיש וסמל יעקב גבאי.
ב-3 ביולי 1994 התחשמלו למוות שני חיילי צה"ל מגדוד 12 (ברק), כאשר אנטנת הקשר של נגמ"ש שעמו נכנסו למוצב פגעה בכבל חשמלי. מפקד הנגמ"ש, סמל ערן חודדה, נפגע כאשר יצא מתאו כדי לכוון את הנהג, והנהג עצמו, סמל אביקם הופמן, נהרג כאשר ניסה להצילו. מכיוון שחברת החשמל הלבנונית סירבה לטפל בקו המתח נכנסו למוצב עובדי חברת החשמל הישראלית על מנת לפתור את הבעיה. מפקד הפלוגה, אופק בוכריס הועמד לדין יחד עם מפקד הגדוד, משה תמיר, ומפקד הגזרה, יצחק גרשון. הם זוכו מעבירה של גרימת מוות ברשלנות, אך הורשעו בעבירה של התרשלות במילוי תפקידם.
ב-28 באוגוסט 1997 ארב כוח מגדוד 13 (גדעון) שאייש את המוצב, בפיקוד המ"פ, אופיר לויוס והמ"מ דותן דרוק למחבלי החזבאללה בקרבת נחל סלוקי. הכוח זיהה שתי חוליות נפרדות של מחבלים הנעות בקרבתם. הכוח פתח באש, הרג שני מחבלים וריתק למקומם שלושה נוספים באש מקלעים ונשק קל. שני מסוקי קרב מסוג קוברה הוזעקו לנקודת ההיתקלות כדי לספק סיוע באש ובתצפית. בסיוע המסוקים הרג הכוח את שלושת המחבלים הנוספים. בעקבות זיהוי המחבלים, טיווח צה"ל אש ארטילרית לאזור אפיק נחל הסלוקי כ-800 מטרים מערבה לנקודת ההיתקלות, שהיה סבוך ומכוסה בצמחייה שהייתה יבשה בעונה זו של השנה. עם פגיעת הפגזים באפיק הנחל ניצתה דליקה. השריפה שהתפתחה נעה מזרחה ועברה מאות מטרים בכמה שעות. מעט אחרי השעה 14:00 בצהריים האש הגבירה את מהירותה במסגרת "ארובת אש" ופגעה בכוח המארב שבינתיים החל בורח מהאש בשלושה כוחות משנה. האש השיגה את הכוחות השונים, ונהרגו ארבעה לוחמים ונפצעו 6 נוספים בדרגות שונות כאשר אחד מהם פצוע אנוש (נפטר לאחר מספר ימים בבית החולים). הפצועים וההרוגים חולצו לבסוף בידי יחידת החילוץ של חיל האוויר - 669 ושאר הכוח נסוג בחזרה למוצב. בדליקה שנודעה לימים כאסון השריפה בוואדי סלוקי נספו חמישה מלוחמי חטיבת גולני וחמישה לוחמים נוספים נפצעו ואושפזו.
ב-30 בדצמבר 1998 יצא כוח מחלקתי מגדוד 51 של גולני למארב. עקב שרשרת טעויות של מפקדיו נפתחה אש דו צדדית, באירוע נהרג אוהד זך.
ב-15 במאי 2000 פונה מוצב טייבה והועבר לידי גדוד 70 של צד"ל. מבחינת צד"ל הכניסה לתוך המוצב הייתה חלק משינוי הפריסה שלו באותה תקופה. באותם חודשים פינה צד"ל חמישה מוצבים ובמקביל להתבססות במוצב טייבה, פינה צד"ל שני מוצבים שרמת המיגון שלהם הייתה נמוכה יותר. ב-21 במאי 2000 נכנסה שיירה של תומכי חזבאללה לכפר טייבה, שמרחקו מהגבול הוא כשלושה ק"מ בלבד, יום לפני הגיעו מחבלי חזבאללה לאזור המוצב ככל הנראה בבגדים אזרחיים, כשעתיים לאחר תחילת התהלוכה הגיעו המחבלים אל המוצב השולט על הכפר כאשר הבחינו חיילי צד"ל במחבלים מיהרו לנטוש את מוצבם כשהם לוקחים עימם אמצעי לחימה, בהם טנק ונגמ"ש. מסוקי צה"ל הוזנקו ושיגרו טילים לעבר המוצב שבשנים שקדמו לנסיגה הושקעו בו מיליוני שקלים על ידי צה"ל.
ראו גם

צבא דרום לבנון
הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
לקריאה נוספת

אהוד ערן, תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824
משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969
יוסי פלד (כתבה: רונית ורדי), איש צבא, תל אביב: ספרית מעריב, 1993
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
הערות שוליים

↑  אביחי בקר, "שילם את המחיר", הארץ, ‏ 16.02.2001.
↑  אביחי בקר, אייזן פטון, הארץ, ‏ 10 בספטמבר 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  כתבה מידיעות אחרונות ממאי 2000, כפי שהועלה באתר http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=594532 פרש.
1 2 3  כתבה מידיעות טבריה מ-14 בפברואר 2020, כפי שהועלה באתר https://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=607475 פרש.
↑  אביחי בקר, למה דווקא ג'רי, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2001.
↑  עמוס הראל, לחנך את צ'יקו, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2003.
↑  חן קוטס-בר, בו בוערת אש, באתר nrg‏, 4 באוקטובר 2005.
↑  עמרי אסנהיים, אש צולבת, מעריב, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  כתב גלובס, ‏חייל נהרג ושניים נפצעו בחילופי אש בין שתי יחידות גולני בלבנון, באתר גלובס, 31 בדצמבר 1998.
↑  אביחי בקר, גדוד המוות חוזר לשגרה, הארץ, ‏ 31.10.1997, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  כתבה מידיעות אחרונות מ-22 במאי 2000, כפי שהועלה באתר http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=586838#post4567130 פרש.
מדן (דמות מקראית)

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם לדף הפירושונים, ראו .
מדן הוא, לפי התנ"ך, בנו של אברהם ואשתו האחרת או הפילגש שלו, קטורה, שאותה הוא נשא לאישה אחרי מותה של שרה ולאחר שגירש את הגר. למדן היו חמישה אחים: זמרן, יקשן, מדין, ישבק ושוח, בנוסף שני אחים למחצה: ישמעאל ויצחק. הוא היה הבן השלישי של קטורה, אחרי יָקְשָן, ובנו החמישי של אברהם, אחרי ישמעאל, יצחק, זמרן ויקשן.
יוסף בן מתתיהו מספר כי "ואברהם כונן להם מוצאות בארץ הטראגלאדיטיס ובחבל ארץ ערב המאושרה עד ים האדום." אברהם, ככל הנראה, ניסה להרחיקם מבני יצחק כדי להימנע מסכסוך תוך כדי מילוי משימת ה' שהיא להתפשט ברחבי העולם.
ראו גם

בני קטורה
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק א'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ב.
↑  Josephus, Flavius, The Antiquities of the Jews, 1.15.1
↑  Josephus, Flavius, The Antiquities of the Jews, 1.4.1-3
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מדוק

| --- | --- |
 מפה של שפך הז'ירונד
 סוג:  חצי אי 
 
המדוק (בצרפתית: Médoc) הוא אזור בצרפת, הידוע כאחד מארבעת אזורי גידול היין הגדולים יותר של בורדו וממוקם במחוז ז'ירונד, על הגדה השמאלית של שפך הז'ירונד, צפונית מערבית לבורדו. שמו בא מ-(פאגוס) Medullicus, או "מדינת המדולי", השבט הקלטי המקומי. האזור חייב את הצלחתו הכלכלית בעיקר לייצור יין אדום. המדוק הוא ביתם של כ-1,500 כרמים.
באזור יש גם יערות אורנים וחופים חוליים ארוכים. הגאוגרפיה של המדוק אינה אידיאלית לגידול ענבי יין, כאשר קרבתו לאוקיינוס האטלנטי מביאה לאקלים מתון יחסית ולכמות גשמים גבוהה, מה שהופך את ריקבון הענבים לבעיה מתמדת. נהוג לחשוב שאופי היין של האזור נובע מהאדמה. על אף שהשטח שטוח, קיים ניקוז מצוין וכמות החצץ המוגברת באדמה מאפשרת שמירת חום, מעודדת הבשלה ומערכות שורשים נרחבות.
גידול גפנים

למעט שאטו או-בריון מאזור היין גראב (Graves), כל היינות האדומים בסיווג היינות של 1855 בבורדו הם מהמדוק. רבים מיינות מדוק שאינם בסיווג זה סווגו באמצעות שיטת ה-Cru Bourgeois עד 2007 (סיווג ה-Cru Bourgeois מפרט כמה מה"שטו" מהמדוק שלא נכללו בסיווג היינות של 1855 בבורדו של Crus Classés, או Classed Growths). בעקבות אתגרים משפטיים קטגוריה זו בוטלה, והוכנסה מחדש בשנת 2010 כ"סימן איכות" שנתי בהתאם להערכה שנתית עצמאית.
לקריאה נוספת

אזורי יין בורדו
מזמוז

צללית של זוג מתמזמז
מזמוזים (או התמזמזות) היא מילת סלנג המתארת מגע פיזי אינטימי בין שני אנשים המתבטא בעיקר בלטיפות חושניות, נשיקות ארוכות ולעיתים כולל גם נשיקות באזורים רגישים בגוף כמו הצוואר ובחלקים נוספים בגוף. פעילות זו לעיתים רבות נחשבת לסוג של משחק מקדים, שנועד לבנות מתח מיני, ציפייה, וגירוי מיני, אשר עשויים להוביל לקיום יחסי מין או פעילות אינטימית אחרת.
הפעילות מסייעת גם לשחרר הורמונים כמו אוקסיטוצין ודופמין אשר תורמים לתחושות של אושר, ומעצימים את הקשר הרגשי במערכת יחסים רומנטית.
מקור המילה

לפי רוביק רוזנטל, המילה "מזמוז" במשמעותה זו מקורה בתרגומו של אברהם שלונסקי לרומן "הדון השקט".
הבדלים תרבותיים

למרות שבאופן כללי מדובר בפעילות אנושית אוניברסלית, היחס אליה עשוי להשתנות באופן מהותי בחברות שונות. בעוד שבחברות רבות ברחבי העולם פעילות אינטימית פיזית נחשבת לחלק טבעי ואינטגרלי בכל מערכות היחסים הרומנטיים, ולעיתים רבות פעילות מהסוג הזה אפילו מקובלת באזורים ציבוריים מסוימים, חברות שמרניות יותר עשויות להחשיב פעילות מהסוג הזה לפעילות בלתי הולמת כאשר היא מבוצעת באזורים ציבוריים, תוך שימת דגש על הצורך בדיסקרטיות והקפדה על כך שהפעילות תתקיים בדלתיים סגורות.
בתרבות הפופולרית

פעילות זו פופולרית למדי בספרות, בקולנוע, ובטלוויזיה כאשר בסצנות רומנטיות רבות בסרטים ובסדרות טלוויזיה הדמויות מתנשקות באופן נלהב על מנת להדגיש את הקשר הרגשי העמוק במערכת היחסים בין דמויות מסוימות.
ראו גם

סלנג מיני
הערות שוליים

↑  Bolin, Anne (1999). Perspectives on Human Sexuality. Albany: State University of New York Press. p. 222. ISBN 0-7914-4133-4. Making out usually refers to kissing or passionate physical contact, but it also may escalate into petting.
↑  Partridge, Eric (2006). The New Partridge Dictionary of Slang and Unconventional English. New York: Routledge. p. 1259. ISBN 0-415-25938-X.
↑  רוביק רוזנטל, מה מקור פעלים 'התמזמז' ו'למזמז'?, "הזירה הלשונית"
| מיניות האדם |
| --- | --- | --- |
| תופעות פיזיולוגיות | זוויג • עוררות מינית • זקפה • נוזל טרום-שפיכה • סיכוך נרתיקי • אורגזמה (שפיכה נשית / שפיכה גברית) • היריון |  |
| בגרות מינית וחינוך מיני | התבגרות מינית • מניעת הריון • קונדום • מין בטוח • חינוך מיני • טיפול מיני • סרוגייט • מדריך למיניות |  |
| זהות | זהות מגדרית • זהות מינית • נטייה מינית (הומוסקסואליות / ביסקסואליות / לסביות / א-מיניות) • הטרוסקסואליות • אינטרסקס • טיפול המרה • גברים המקיימים יחסי מין עם גברים • נשים המקיימות יחסי מין עם נשים • יחסי מין הומוסקסואליים • יחסי מין לסביים |  |
| מין וחוק | חוק למניעת הטרדה מינית • גיל ההסכמה • הדבקת HIV במזיד‏ • גילוי עריות • מעשה מגונה • חוסר צניעות בציבור • מעשה מגונה בפומבי • אונס • התעללות מינית • ניצול מיני • הטרדה מינית • התנהגות מינית פסולה • אלימות מינית • מעשה סדום • בעילה אסורה בהסכמה • פדופיליה • חטיפת נשים |  |
| סקסולוגיה ותופעות היסטוריות | האבולוציה של הרבייה המינית • היסטוריה של ייצוגים מיניים • מיניות ברומא העתיקה • זנות ביוון העתיקה • זנות ברומא העתיקה • פדרסטיה ביוון העתיקה • המהפכה המינית |  |
| זוגיות וחברה | חיי מין • משיכה מינית • אהבה • מונוגמיה • פוליאמוריה • מין מזדמן • סווינגינג • נישואים • פיקוח ילודה • פאראפיליה • מופקרות • דת ומיניות • התנזרות ממין • הון ארוטי • אתיקה מינית • אובייקטיפיקציה מינית • מתאם אינטימיות • דיבור ארוטי • סלנג מיני |  |
| יחסי מין | מין קבוצתי • מזמוז • אוננות • משחק מקדים • החדרת אצבעות • תנוחות מין • יחסי מין מחוץ לנישואים • יחסי מין ללא נישואים • יחסי מין ללא חדירה • מין אוראלי • מין אנאלי • מציצה עצמית • BDSM • פטיש לכפות רגליים • פטישיזם (סקסולוגיה) • פטיש לכפות ידיים • פוטג'וב • הנדג'וב • אורגיה • גאנג באנג • שלישייה • רביעייה • סייברסקס • שיחה ארוטית • חנק ארוטי • מעגל מאוננים • יחסי מין בפומבי • קשירה • קונילינגוס |  |
| שירותי מין | תעשיית המין • ארוטיקה • פורנוגרפיה • סרט פורנוגרפי • תיירות מין • מוזיאון מין • מועדון מין • מועדון חשפנות • חשפנות • זנות (זנות קטינים / זנות גברית / בית בושת / עבדות מין) • יחסי מין תמורתיים • חנות מין • אביזר מין • בובת מין • מכונת מין • רובוט מיני |  |
מי גבאים

שלולית החורף בנתניה, ינואר 2008
בהלכות טומאה וטהרה, מי גבאים הם שלולית מי גשמים (או מים שאובים) המוטלים בחור בקרקע, ואין בהם שיעור ארבעים סאה כדי להחשיב את השלולית למקווה טהרה. למים אלו יש כללים מיוחדים בהלכות טומאה וטהרה. בפרק הראשון שבמסכת מקוואות, העוסק ב"שש מעלות במקוואות", מוגדרים מים אלו כמעלה הראשונה (התחתונה בדרגה) בהלכות טהרה.
ההלכה

למי גבאים יש כלל מיוחד, האומר כי מים שבקרקע לא יטמאו לעולם, ולכן גם אם נפלה בתוכם טיפת מים ונתערבה בהם אין היא מטמאה בהם, וכל שכן שנגיעת טמא במים אינה מטמאת אותם בטומאת משקין. את דבריו הוא[דרושה הבהרה] סומך על דעת רבי נחמיה המובאת בתוספתא: ”אמר רבי נחמיה מפני מה אמרו אם לא הדיח טהור, מפני שאין המים שבגבא עלולין לקבל טומאה עד שיתלשו”.
לעומת זאת אם נעקרו המים מה"גבא" והם מונחים בכלי, המים עלולים להיטמא בנגיעה או בתערובת מים טמאים. מסיבה זו נפסק במשנה: ”מי גבאים, שתה טמא ושתה טהור - טמא”. בנוסף, אין המים מטמאים אלא לדעת, ואם נפל לתוכן מת או שהלך בהן הטמא שלא לדעת המים טהורים.
בנוסף, קיימים הלכות מיוחדות לגבא בעניין הכשר לקבל טומאה. המים שהיו בגבא אינם מכשירים לקבל טומאה עד שתהיה כוונה של המוציאם, להשתמש בהם. אודות כך קובעת המשנה: ”שתה טמא ונפל ככר של תרומה, אם הדיח טומאה ואם לא הדיח טהור”. כלומר, הככר של התרומה אינה נטמאת אלא אם כן רחץ אותה הטמא במים, שאז הוא התכווין להשתמש בהם, אך אם לא, המים טהורים, ולא עוד אלא שגם אם התערבה בהם טיפה אחת קודם לכן, שנפלה מפיו של האדם הטמא ששתה מהגבא לא תהיה הככר מטאה מכיוון שעל פי דין הלך אחרי הרוב אנו מניחים שהמים שעל הככר הם מהרוב המים הטהורים. על כלל זה קיימת הסתייגות של רבי שמעון שקובע שהככר טמאה בכל אופן, כי אנו חוששים שהטיפה הטמאה שהייתה בגבא טמאה אותה.
ראו גם

מים שאובים
הערות שוליים

↑  פירוש המשנה לרמב"ם, מסכת מקואות, פרק א', משנה ד'.
↑  תוספתא, מסכת מקואות, פרק א', הלכה א'.
↑  משנה, מסכת מקואות, פרק א', משנה ד'.
מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA

ג'ון סטוקטון, מוסר האסיסטים המוביל בתולדות ה-NBA
רשימה זו מציגה את 30 שחקני ליגת ה-NBA אשר מסרו את מספר האסיסטים הרב ביותר בליגה. הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד, כמקובל בליגת ה-NBA אשר מפרידה בין נתונים סטטיסטיים של העונה הסדירה לבין אלו של פלייאוף ה-NBA.
מוסר האסיסטים המוביל בתולדות ה-NBA הוא ג׳ון סטוקטון אשר לאורך 19 עונותיו בליגה מסר 15,806 אסיסטים בסך הכול. מאז הקמת ה-NBA החזיקו בתואר "מוסר האסיסטים המוביל" שישה שחקנים שונים: ארני קלברלי (1946–1949), אנדי פיליפ (1949–1957), בוב קוזי (1957–1968), אוסקר רוברטסון (1968–1990), מג'יק ג'ונסון (1990–1994) וסטוקטון (מאז שנת 1994).
מוצב עישייה

שער הכניסה למוצב עיישיה ברצועת הביטחון(1991)
שער הכניסה למוצב עיישיה ברצועת הביטחון(1998)
מוצב עישייה היה מוצב של צה"ל ברצועת הביטחון בלבנון. המוצב היה ממוקם בפאתי הכפר עישייה, שבו התגוררו כ-3,000 תושבים נוצרים מרונים. מערבית למוצב עישייה שכן מוצב צד"ל ברוש, ומזרחית לו שכן מוצב צד"ל כאוכבא. מצפון למוצב עישייה היו ממוקמים מוצב צד"ל ריחן ומוצב צד"ל סוג'וד. המוצב היה מצפון לעיירה מרג' עיון.
המוצב נחשב למסוכן מאוד מפני שהיה רחוק כ־20 קילומטר מהגבול הבינלאומי.
ב-8 ביולי 1993 נהרגו שני חיילים מחטיבת גבעתי בעישייה.
ב-20 במרץ 1994 נהרגו שני חיילים מחטיבת הנח"ל.
החל ממועד הערכות צה"ל על קו "אזור הביטחון" ועד שנת 1994 אויש המוצב על ידי אחת מהפלוגות החטיבתיות של חטיבות גולני, הצנחנים, גבעתי והנח"ל לסירוגין. מהמוצב יצאו פעילויות לכיוון רכס סוג'וד, ע'זלן, ריחן ומעבר חונה - המעבר מאזור הביטחון למובלעת ג'זין שהייתה בשליטת צד"ל בפיקודו של הגנרל אנטואן לאחד.
משנת 1994 הפך המוצב למוצב גדודי. המוצב נועד לשמור על הציר בין העיירה מרג' עיון - עיירת הנוצרים הגדולה בדרום לבנון למובלעת ג'זין. בתקופה בה אויש מוצב ריחן על ידי כוחות צד"ל בלבד נחשב מוצב עישייה למוצב הצפוני ביותר של צה"ל, ואחת ממטרותיו הייתה לשמש כוח גיבוי למוצבי צד"ל הצפוניים סוג'וד, ע'זלן, ערמתא וחונה.
מוצבי צה"ל בקצה הצפוני של רצועת הביטחון (עיישיה, ריחן וסוגוד) נחשבו מסוכנים במיוחד, הן בשל ריחוקם והן משום שהדרכים המובילות אליהם נחשבו כמסוכנות ועמוסות מטעני צד. חזבאללה הצליח להטמין באזורים הללו זירות מטענים רבות, הרבה בזכות הערפל הכבד האופייני לאזור זה של דרום לבנון. חוליות אלו של חזבאללה זכו לכינוי "חוליות הערפל". לחיזוק הגזרה בשנת 1995 הוקם מוצב שני.
עמדת מארב הלילה של טנקים ליד מוצב עיישיה לכיוון מזרח נקראה צרצר 19, העמדה כסתה גם לכיוון דרום מזרח, שכלל גם את הציר הראשי עיישיה-ריחן. צרצר 19 עצמו לא היה נצפה מהמוצב ולכן הייתה פתיחת ציר של כמה מאות מטרים לעבר העמדה.
עמדת מארב נוספת של טנקים נקראה צרצר 20 והייתה ממוקמת על הר השמיס לכיוון פתחת הג'רמק.
מבנה

המוצב הוקם על גבעה ששולטת על המרחב שמסביבה. המבנה שלו היה כמו רוב המוצבים – סוללת עפר גבוהה שהקיפה אותו, עם עמדות שמירה ותצפית. היה בו בניין חמ"ל, מטבח, חדר אוכל, חדר תדריכים, שירותים ומקלחות, מגורים בתוך 'צוללות' (בונקר), מגורי סגל, מגורי חיל קשר ואנשי מודיעין, משטח לטנקים ונגמ"שים. כמו כן, מחוץ למוצב היה מנחת מסוקים מאולתר.
דרכי ההגעה

משער פאטמה שעל הגבול הבינלאומי יצאה הדרך המובילה למוצב עישייה. היא עברה דרך הכפר כילא לכיוון הבופור, לגשר חרדלה שמעל נחל הליטני ומשם צפונה. הציר, מדרום לצפון, נקרא בלשון הצה"לית 'חנף'. בשנות ה־90 סלל צה"ל ציר נוסף שעלה מגשר חרדלה לעישייה, שנקרא 'דרשנות'.
מוצב עישייה פונה ופוצץ בעת נסיגת צה"ל מלבנון במאי 2000.
גלריית תמונות

תמונה של טנק ברכס השמיס בדרום לבנון ליד מוצב עיישיה (1997)
החמ"ל במוצב עישייה (1996)
ציון למוצב עישייה בתצפית אל גזרת המוצב מהר דב
ערפילים באזור ג'בל ריחן שמצפון למוצב עיישיה
ראו גם

רצועת הביטחון
הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
לקריאה נוספת

אהוד ערן, תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824
משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969
יוסי פלד (כתבה: רונית ורדי), איש צבא, תל אביב: ספרית מעריב, 1993
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
הערות שוליים

↑  עמוס הראל, תשעה הרוגים פלשתינאים, כולם "נקיים", באתר הארץ, 26 בדצמבר 2001.
↑  משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמודים 98-110.
↑  עמוס הראל, מג"ד בשכם: לא נוכל להחזיק תושבים בבתים לנצח, באתר הארץ, 12 ביולי 2002.
↑  כתבה מבמחנה מיולי 1993, כפי שהועלה בפורום צבא וביטחון של אתר http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=563104 פרש.
↑  אביחי בקר, שגריר תל אביב בהר דב, הארץ, ‏ 08.12.2000, כפי שהועלה באתר "פרש".
↑  אביחי בקר, "דרך נועם", הארץ, ‏ 05.05.2000, כפי שהועלה באתר "פרש".
↑  סגרו חשבון, מעריב, ‏ 01.12.1999, כפי שהועלה באתר פרש.
מדליית החירות (1945)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  נשיא ארצות הברית, מזכיר המלחמה, מזכיר המדינה של ארצות הברית, מזכיר הצי של ארצות הברית 
 תקופת הפרס:  1945–הווה (כ־79 שנים) 
 
מדליית החירות (באנגלית: Medal of Freedom) היא עיטור אזרחי שהיה נהוג בארצות הברית בשנים 1945-1961. ניתן כדי להוקיר אזרחים שפעולותיהם סייעו במאמצי המלחמה של ארצות הברית ובעלות בריתה. הענקת המדליה נקבעה בצו נשיאותי על ידי הנשיא הארי טרומן. האזרחית הראשונה שקיבלה אותה הייתה אנה רוזנברג ומי שהעניק לה את המדליה באוקטובר 1945 היה מזכיר המלחמה של ארצות הברית רוברט פטרסון בהמלצת גנרל הצבא אייזנהאואר. עיטור זה הוחלף ב-1961 על ידי מדליית החירות הנשיאותית.
תיאור

המדליה היא דיסקית ברונזה שבחזיתה מופיע פרופיל פסל החירות של בניין הקפיטול האמריקאי, עם המילה "FREEDOM" באותיות גדולות בתחתית הדיסקית. בחלק האחורי מופיע פעמון הדרור מוקף במילים "ארצות הברית של אמריקה" באותיות גדולות. המדליה תלויה על סרט אדום עם ארבעה פסים לבנים דקים. הצו לנתינת העיטור קבע כי "לא יותר ממדליית חירות אחת תוענק לאדם אחד, אך עבור מעשה או שירות אחר המצדיק פרס כזה ניתן להעניק במקום המדליה מכשיר מתאים לענידה עם המדליה".
דרגות העיטורים

בלי כף יד
עם כף יד ברונזה
עם כף יד כסופה
עם דקל זהב
ראו גם

מדליית החירות הנשיאותית
הערות שוליים

↑  Peters, Gerhard; Woolley, John T. (24 ביוני 1980). "Interview With the President Responses to Written Questions Submitted by the EFE Spanish News Agency". The American Presidency Project. University of California, Santa Barbara. נבדק ב-24 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anna Rosenberg, first woman to receive Medal of Freedom". jwa.org. נבדק ב-20 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Photo of Mrs. Anna Rosenberg being presented the Medal of Freedom by Secretary of War Robert P. Patterson". trumanlibrary.gov. נבדק ב-20 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  President of the United States, Executive Order 9586
↑  "Executive Orders Harry S. Truman 1945-1953". Trumanlibrary.org. נבדק ב-15 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10640089
מחלת סטרגרדט

מחלת סטרגרדט המכונה גם דיסטרופיה מקולרית של סטארגרדט או דיסטרופיה מקולרית תורשתית, היא מחלת עיניים גנטית נדירה הגורמת לאובדן ראייה מרכזית. המחלה נקראת על שמו של רופא העיניים הגרמני קרל סטרגרדט שתיאר אותה לראשונה בשנת 1909. סטרגרדט היא הצורה הנפוצה ביותר של ניוון מקולרי בגיל הילדות ומופיעה בדרך כלל בילדים ובצעירים בגילאים 6 עד 20.
הגורם למחלת סטרגרדט הוא מוטציה בגן ABCA4 האחראי על ייצור חלבון הנחוץ לתפקוד התקין של קולטני האור ברשתית. חלבון זה מסייע בהעברת מולקולות של ויטמין A בתוך קולטני האור, ומניעת הצטברות של חומרי פסולת רעילים. כאשר החלבון אינו פועל כראוי, נוצרות פסולות רעילות ברשתית, אשר פוגעות בתאי הפוטורצפטורים ומובילות לניוון שלהם. תהליך זה גורם לאובדן הדרגתי של הראייה המרכזית, המאפשרת את היכולת לקרוא, לזהות פרצופים ולהבחין בפרטים קטנים.