stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת בעלות הברית
מהלך המלחמה > שנת 90 לפנה"ס > החזית הצפונית

פובליוס פרסנטיוס הביס את המפקד הרומאי פרפנא (Perpenna) והרג 4,000 איש. בתגובה, הדיח הקונסול רוטיליוס את פרפנא מהפיקוד על כוחותיו והעבירם לפיקוד גאיוס מריוס.
בשנת 90 לפנה"ס הוביל הקונסול פובליוס רוטיליוס לופוס את צבאו, יחד עם גאיוס מריוס, לחציית נהר ליריס ולקרב נגד הכוחות המרסיים בפיקודו של וטיוס סקאטו שהתמקמו בעבר הנהר. הכוחות הרומאיים התפצלו לשני ראשי גשר. טעותו של לופוס, שלא שעה לעצות סגנו לאמן את חייליו לפני הכניסה למגע עם המרסים, עלתה לו בחייו. מריוס, לעומתו, שקלט כי מחנה המרסיים אינו מוגן כמעט, הצליח לנצל נקודת תורפה זו תפס את שטח המחנה וגרם לווטיוס לסגת בהיעדר אספקה.
לרוטיליוס לופוס המת לא היה מחליף כקונסול, והסנאט מינה את מריוס ואת קוינטוס קאפיו כמפקדים. קאפיו נפל מאוחר יותר במלכודת שטמן לו סילו, ונהרג.
סטראבו שימש בשנת 90 לפנה"ס כלגאט בחזית הצפונית של המלחמה תחת פיקודו של לופוס. לאחר מפלתו ומותו של האחרון בקרב הצליח סטראבו לגבש את כוחות הרומים מחדש. הוא נחל אמנם מפלה בהר פאלרינוס לכוח איטלקי בפיקודם של וידאקיליוס, טיטוס לפראניוס ופובליוס וטיוס, ונסוג לעיר פירמום. לאחר שהכוחות האיטלקיים התפצלו ונפרדו, הביס סטראבו את לפראניוס, שמת בקרב, והטיל מצור על העיר אסקולום, מעוז המורדים האיטלקים בחזית הצפונית, שבחבל פיקנום.
מהלך המלחמה > שנת 89 לפנה"ס

בשנת 89 לפנה"ס, לאור הישגיו במלחמה, נבחר סטראבו למשרת הקונסול, ביחד עם לוקיוס פורטיוס קאטו.
מהלך המלחמה > שנת 89 לפנה"ס > החזית הדרומית

בקיץ 89 לפנה"ס כבש סולה את אקולאנום, עירם הראשית של ההירפינים. באותה שנה כבש גם את בוויאנום הסאמניטית (שהפכה למפקדת המורדים לאחר נפילתה של קורפניום). התקדמותו נעצרה מול חומות הערים נולה ואסרניה שלחמו לחימה עיקשת ועמדו במצור. לקראת החורף העביר סולה את הפיקוד על החזית לידי מפקד נוסף במלחמה, קווינטוס קאיקיליוס מטלוס פיוס, שלחם תחת פיקודו של סולה בקרבות לדיכוי המרידה האיטלקית בקמפניה ובסאמניום. פיוס, שרכש את אמונו של סולה, מונה ללגאט שלו לקראת סוף המלחמה. סולה עצמו הגיע לרומא על מנת להיבחר למשרת הקונסול.
הישגיו הבולטים ביותר של פיוס היו בשנת 88 לפנה"ס, שנה בה כוח צבאי בפיקודו כבש את מעוז האיטלקים ונוסיה והרג בקרב את פופאידיוס סילו, ממנהיגי האיטלקים.
המפקד הנוסף בדרום, טיטוס דידיוס, כבש את הרקולנאום ומת ב-89 לפנה"ס, לפני תום המלחמה.
מהלך המלחמה > שנת 89 לפנה"ס > החזית הצפונית

שני הקונסולים סטראבו וקאטו המשיכו בניהול המלחמה בזירה הצפונית, סולה בדרומית, ואילו מריוס נדחק הצידה.
במהלך שנת כהונתו המשיך סטראבו במצור על אוסקולום, הביס חיל עזר שנשלח לעזרתה ולבסוף כבשה. הקונסול קאטו נהרג במהלך הקרבות. במקביל להצלחותיו הצבאיות העניק סטראבו אזרחות רומית לקהילות שמדרום לעמק הפו, וזכויות אזרח לטיניות לקהילות שבין הפו להרי האלפים. השילוב של הצלחותיו הצבאיות והענקת הזכויות חיסלו למעשה את המרד האיטלקי בצפון חצי האי ואילצו את המורדים לזנוח את המלחמה באזור.
מהלך המלחמה > שנת 88 לפנה"ס

המלחמה בחזית הצפונית הסתיימה עוד בשנת 89 לפנה"ס. הרומאים הצליחו לדכא את המרד בחלק הצפוני של איטליה, גם בזכות הזכויות שהעניקו.
יכולתו של סולה כמצביא וניצחונותיו המרשימים בדרומה של איטליה סיימו למעשה את המלחמה גם שם, אך כיסי התנגדות בודדים של הסאמניטים כמו הערים נולה ואיסרינה נשארו תחת מצור של חיילים רומאיים בפיקוד פיוס. 
עם פרוץ מלחמת האזרחים בשנה זו וכיבושה של רומא על ידי סולה, הראה פיוס את נאמנותו לזה האחרון והוא מונה כתגמול למפקד הצבא הדרומי. לאחר שסולה יצא מזרחה להילחם נגד מיתרידאטס השישי הושאר מטלוס פיוס בקמפניה וצבאו, יחד עם הלגיון של אפיוס קלאודיוס, היווה את מוקד הכוח העיקרי של סולה באיטליה. הצבא תחת פיקודו של מטלוס המשיך בדיכוי הסאמניטים ובמצור על עריהם המרכזיות.
פריצתה המחודשת של מלחמת האזרחים הרומית באותה שנה העמידה את מטלוס במצב בעייתי. העיר רומא הייתה מוטלת במצור על ידי הכוחות הפופולרים בהנהגתם של מריוס וקינה אולם מטלוס היה נתון במאבק מול הסאמניטים, מאבק שחשש לנטוש על מנת לסייע לממשלה האופטימאטית בעיר רומא. לבסוף נאלץ מטלוס לזנוח את המלחמה בסאמניטים, להשאיר בדרום איטליה כוח צבאי קטן ולצעוד לעבר רומא. נסיגתו הובילה לנפילתו של חיל המצב בידי הסאמניטים, שמיהרו לחתום על הסכם שלום נוח עם מריוס וקינה.
תוצאות המלחמה

הקונסול לוקיוס יוליוס יזם בשנת 90 לפנה"ס את החוק היוליאני או Lex Iulia de Civitate Latinis Danda ועל פיו תושב עיר שלא מרדה ברומא מקרב בעלות הברית יוכל לקבל אזרחות. מעריכים שהחוק כוון גם כלפי כל צד שיניח את נשקו.
Lex Plautia Papiria - חוק שהתקבל ב-89 לפנה"ס ולפיו היה יכול כל תושב של בעלות הברית לקבל אזרחות בתנאים מסוימים.
החוקים שהתקבלו, על פיהם קיבלו האיטלקים זכויות אזרח, הוציאו את העוקץ מהמרידה והיא גוועה.
הסאמניטים, יריביה של רומא מקדם, שנלחמו בה במלחמות הסאמניטיות והובסו, היו האחרונים להיכנע במלחמה. סולה, שפיקד על המלחמה בהם, נקם בהם מספר שנים מאוחר יותר בפזרו אותם ברחבי איטליה.
הערות שוליים

↑  כיום במחוז אברוצו
↑  מחוז בזיליקטה
↑  שנים לאחר המלחמה (84 לפנה"ס) העניש סולה את תושבי העיר באכזריות על בגידתם, והעיר ניטשה
↑  נהר באיטליה שמוצאו בהרי האפנינים התיכוניים, במחוז אברוצו, עובר בלאציו ונשפך לים הטירני באזור קמפניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543884105171  BNE: XX4358883  BnF: cb12111302k (data)  GND: 4146948-3  LCCN: sh85115118  SUDOC: 029498554
סקס והעיר הגדולה 2

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה" סרט הקולנוע "סקס והעיר הגדולה
 בימוי:  מייקל פטריק קינג 
 הופק בידי:  מייקל פטריק קינג ג'ון מלפי שרה ג'סיקה פרקר דארן סטאר
 תסריט:  מייקל פטריק קינג 
 עריכה:  מייקל ברנבאום 
 שחקנים ראשיים:  שרה ג'סיקה פרקר קים קטרל קריסטין דייוויס סינתיה ניקסון
 מוזיקה:  ארון זיגמאן 
 צילום:  ג'ון תומאס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  HBO Films Village Roadshow Pictures
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 במאי 2010 
 משך הקרנה:  146 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית דרמה קומית סרט להט"בי
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  95 מיליון דולר
 הכנסות:  294.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   sexandthecity2
 סרט קודם:  סקס והעיר הגדולה 
 סרט הבא:  פשוט ככה 
 www.sexandthecitymovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקס והעיר הגדולה 2 (באנגלית: Sex and the City 2) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2010. הסרט נכתב, הופק ובוים על ידי מייקל פטריק קינג (אנ'). הסרט מהווה סרט המשך לסרט "סקס והעיר הגדולה" משנת 2008.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת שנתיים לאחר סיום הסרט הקודם. סמנתה (קים קטרל) שהגיעה לגיל 52 מתמודדת עם גיל הבלות ומנסה להילחם בתופעות בעזרת הורמונים וספרה של סוזאן סומרס. קארי (שרה ג'סיקה פרקר) משמשת כשושבינה בחתונתם של סטנפורד (וילי גרסון) ואנתוני (מריו קנטוני). מירנדה (סינת'יה ניקסון) מתפטרת מעבודתה ושרלוט (קריסטין דייוויס) מתקשה להתמודד עם שתי בנותיה הקטנות וחושבת שהארי (אוואן הנדלר) נדלק על העוזרת, ארין (אליס איב). קרי מאוכזבת ממתנת יום הנישואין שביג (כריס נות') מביא לה וחושבת שיחסיהם הגיעו לנקודת משבר. סמנתה נפגשת עם שייח' ערבי שמציע לה לבחון בית מלון חדש שהוא מייחצן באבו דאבי והיא לוקחת את הבנות איתה. במכס לוקחים לסמנתה את כל ההורמונים והיא מתקשה להתמודד עם גלי החום. קארי פוגשת שם את איידן (ג'ון קורבט), אהובה מהעבר, ולאחר ארוחת ערב משותפת השניים מתנשקים. היא מספרת לביג שלא יודע איך להגיב. במקביל, ספרה החדש של קארי מקבלת ביקורות רעות וסמנתה שפוגשת איש עסקים אליו היא נמשכת, מקיימת איתו יחסי מין על החוף ונעצרת. בגלל המבוכה עם המשטרה, השייח' חוזר בו מההצעה לעבוד עם סמנתה ומגרש אותם מהמלון.
לאחר חזרתה לשגרה, קארי מפחדת שביג יעזוב אותה אך מגלה שהוא החליט להשקיע בנישואיהם וקנה לה טבעת יהלום. ארין, המטפלת של שרלוט, מתגלה כלסבית כך שהיא לא חושדת בהארי יותר. מירנדה מתחילה עבודה חדשה שם היא מוערכת יותר. סמנתה המשיכה את מערכת יחסיה עם איש העסקים שפגשה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| שרה ג'סיקה פרקר | קארי ברדשו |  |
| סינת'יה ניקסון | מירנדה הובס |  |
| קים קטרל | סמנתה ג'ונס |  |
| קריסטין דייוויס | שרלוט יורק גולדנבלט |  |
| כריס נות' | ג'ון ג'יימס פרסטון ("מר ביג") |  |
| ג'ון קורבט | איידן שו |  |
| דייוויד אייגנברג | סטיב בריידיס |  |
| ג'ייסון לואיס | סמית' ג'רד |  |
| אוואן הנדלר | הארי גולדנבלט |  |
| מריו קנטוני | אנתוני מרטינו |  |
| וילי גרסון | סטנפורד בלאץ' |  |
| לין כהן | מגדה |  |
| אליס איב | ארין |  |
| נוח מילס | ניקי מרטינו |  |
| מייגן בון | אלי |  |
| ראזה ג'אפרי | גארו |  |
| אומיד ג'לילי | מר סאפיר | מנהל המלון |
| ארט מאליק | השייח' חאלד |  |
| פנלופה קרוז | כרמן גרסייה קריון |  |
| לייזה מינלי | בתפקיד עצמה |  |
| מיילי סיירוס | בתפקיד עצמה |  |
| טים גאן | בתפקיד עצמו |  |
פסקול הסרט

ב-25 במאי 2010 יצא פסקול הסרט שכלל 18 רצועות מאמנים שונים וביניהם אלישיה קיז וסינדי לאופר. הפסקול נכנס למקום ה-13 ברשימת 200 האלבומים של מצעד הבילבורד.
סרט המשך

בדצמבר 2016 הוכרז כי אושר תסריט עבור הסרט השלישי וכי הדמויות הראשיות חתמו על השתתפותן בסרט. צילומי הסרט עדיין לא החלו ובספטמבר 2017 סיפרה שרה ג'סיקה פרקר בריאיון לרשת "אקסטרה" כי הסרט השלישי לא יצא לפועל. לאחר שצצו שמועות שהסיבות לביטול הסרט הם דרישותיה המוגזמות של השחקנית קים קטרל. השחקנית הגיבה ברשת טוויטר שהדרישה היחידה שלה הייתה שלא רצתה מעולם להשתתף בסרט נוסף.
הערות שוליים

↑  "Sex and the City 2 (15)". British Board of Film Classification. 13 במאי 2010. נבדק ב-19 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 23.9.2021)
↑  Fritz, Ben (27 במאי 2010). "Movie Projector: 'Sex and the City' ladies to rule over 'Prince of Persia'". Los Angeles Times. Tribune Company. נבדק ב-27 במאי 2010. Warner's New Line Cinema unit co-financed "Sex and the City 2" with partner Village Roadshow Pictures for about $95 million. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Sex and the City 2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010088645  MusicBrainz release group: 063e5ca7-6dfd-4f51-bbd2-6669077611bf  VIAF: 177709494   WorldCat (עם VIAF): 177709494
סנואו דה פרודקט

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1987 (בת 37) סן חוזה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Claudia Alexandra Feliciano 
 שם במה:  Snow tha Product 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס 
 www.snowthaproduct.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קלאודיה אלכסנדרה פליסיאנו (באנגלית: Claudia Alexandra Feliciano; נולדה ב-24 ביוני 1987), הידועה בשם הבמה סנואו דה פרודקט (Snow Tha Product), היא ראפרית ושחקנית אמריקאית ממוצא מקסיקני.
ביוגרפיה

בשנת 2011 הוציאה את סינגל הפריצה שלה, "Holy Shit". ההצלחה של השיר תפסה את תשומת ליבם של שלוש חברות התקליטים המובילות, סוני, יוניברסל ואטלנטיק אשר יצרו איתה קשר. בסופו של דבר, חתמה סנואו באטלנטיק.
ב-26 באוקטובר 2012, סנואו הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Unorthodox, תחת חסותה של חברת "סטריט סייסנס". הסינגלים "Drunk Love" ו"Woke Wednesday" מתוך האלבום הפכו לפופולריים מאוד. באותה השנה, הופיעה בשירים של אמנים מרכזיים, בהם די ג'יי פול וקריז קליקו.
בנובמבר 2012 הופיעה בקונצרט ה-"ABN Reunion" ביוסטון. באותה השנה, ב-12 בדצמבר, הוציאה לאור את המיקסטייפ Good Nights & Bad Mornings.
בשנת 2018, הוציאה סנואו את המיקסטייפ "Vibe Higher", אותו השיקה בסיבוב הופעות אשר התקיים בין 2017 ל-2018, את המיקסטייפ הוציאה תחת חברת התקליטים העצמאית שלה, "פרודקט אנטרטיינמנט".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: Unorthodox
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2007: Verbal Assault Vol. 1
2008: Raising the Bar
2009: Verbal Assault Vol. 2
2010: Run Up or Shut Up
2010: Wake Ya Game Up, Vol. 1
2011: Unorthodox 0.5
2012: Good Nights & Bad Mornings
2013: Good Nights & Bad Mornings 2: The Hangover
2015: The Rest Comes Later
2016: Half Way There...Pt. 1
2018: Vibe Higher
הערות שוליים

↑  RapReview Feature for September 27th, 2011 - Snow Tha Product Interview, www.rapreviews.com
↑  Introducing Music Artist Snow Tha Product, LATINA (באנגלית)
↑  Unorthodox by Snow Tha Product, Apple Music (באנגלית)
↑  DrJays.com - An Error Has Occured, www.drjays.com
↑  Good Nights & Bad Mornings 2: The Hangover, HotNewHipHop (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: dbd21564-de36-4c13-8b59-a2aa094cc582
מרשה פ. ג'ונסון

| --- | --- |

מרשה פ. ג'ונסון
 לידה:  24 באוגוסט 1945 אליזבת, ניו ג'רזי 
 פטירה:  6 ביולי 1992 (בגיל 46) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Thomas A. Edison Academy for Career and Technical Education 
 מקצוע:  פעילת זכויות להט"ב, זונה, מלכת דראג
 פרסים והוקרה:  VH1 Trailblazer Honors (2016) 
 
מרשה פ. ג'ונסון (באנגלית: Marsha P. Johnson;‏ 24 באוגוסט 1945 – 6 ביולי 1992) הייתה אישה טרנסג'נדרית, פעילה בתנועת שחרור הלהט"ב ודראג קווין. היא הייתה אחת הדמויות הבולטות במהומות סטונוול ב-1969. ג'ונסון הייתה חברה מייסדת של ארגון "החזית לשחרור גאה" (Gay Liberation Front), ושל קבוצת הפעולה S. T. A. R. (Street Transvestite Action Revolutionaries), לצד חברתה הקרובה, סילביה ריברה. היא הייתה דמות פופולרית בסצנה הגאה ובעולם האמנות של ניו יורק, שימשה כמודל עבור אנדי וורהול, והופיעה מעל הבמה עם Hot Peaches, להקת מופע אוונגרד ודראג. ג'ונסון כונתה, בין היתר, "ראש העיר" של רחוב כריסטופר, וכן "קדושת רחוב כריסטופר", שם התרחשו אירועי סטונוול. בשנות ה-1980 ותחילת שנות ה-90, ג'ונסון הייתה לפעילת איידס כחלק מארגון Act Up.
ביוגרפיה > תחילת דרכה

ג'ונסון נולדה ב-24 באוגוסט 1945 באליזבת שבניו ג'רזי. גידלה אותה אמה החד הורית, לצד אחותה הגדולה, נורמה. ג'ונסון גדלה כקתולית, והקשר שלה לדת נשאר תמיד חלק מהותי מחייה. היא התחילה ללבוש שמלות בגיל חמש, אבל הפסיקה כשהתחילה לחוות בשל כך הטרדות מיניות, ואף דיווחה שנאנסה בגיל צעיר. בגילאי העשרה המאוחרות, ג'ונסון סיפרה לאמה שהיא גיי, ואמה הגיבה אליה בבוז. עם סיום לימודי התיכון בשנת 1963, ג'ונסון עברה לשכונת גריניץ' וילג' בניו יורק, שם עבדה במסעדה עד שהתחילה להצליח בעולם הדראג, והייתה מופיעה ב"נשפי הדראג" של ניו יורק בשם "מרשה השחורה". ג'ונסון דיווחה שהיה לה קשה "לעשות דראג רציני" בשל מחסור כלכלי, והייתה מעצבת בעצמה את שמלותיה. היא התחילה לעסוק בזנות כדי להתפרנס. החל מסביבות 1966, ג'ונסון חייתה ברחובות של גריניץ' וילג'.
את שמה המלא – מרשה פ. ג'ונסון – בחרה בהדרגה: את שם המשפחה משלט מסעדת הרשת "האוורד ג'ונסון", מהסניף ברחוב 42, וכשנשאלה מה פשר האות "P" בשם, היא הייתה עונה "Pay it no mind!" (שכח מזה, תתעלם). חברה לתנועת השחרור הגאה, בוב קוהלר, סיפר שכשאשר עמדה ג'ונסון מול בית המשפט בבקשה לשחרור בערבות, השופט שאל מה פשר האות, וזה מה שהיא ענתה, כשהיא מקליקה באצבעותיה. השופט היה משועשע, ושחרר אותה. ג'ונסון גם הייתה עונה במשפט זה בסרקזם כשהיו חוקרים אותה לגבי מגדרה.
ג'ונסון החלה לפקוד את הבר סטונוול לאחר שהתחילו לאפשר כניסה ללסביות ודראגיסטיות. ג'ונסון כינתה את עצמה אחת מ"בנות סטונוול".
ביוגרפיה > מותה

ב-30 ביוני 1992, זמן קצר לאחר מצעד הגאווה בניו יורק, ג'ונסון דווחה כנעדרת. שישה ימים לאחר מכן, ב-6 ביולי, גופתה של ג'ונסון נמצאה צפה בנהר ההדסון. ג'ונסון הייתה בת 46. ראשית, קבעה המשטרה את סיבת המוות כהתאבדות, אך משפחתה וחבריה של ג'ונסון התעקשו שג'ונסון לא הייתה אובדנית, וציינו את הפציעה החמורה שנמצאה בחלק האחורי של ראשה.
מספר אנשים העידו שחבורת "בריונים", שהיו ידועים גם כשודדים, נטפלו לג'ונסון והטרידו אותה. עד אחר ראה מישהו נאבק עם ג'ונסון כמה ימים לפני מותה, וקורא לה בשמות גנאי, ואותו אדם התרברב מאוחר יותר שהוא רצח "מלכת דראג בשם מרשה". למרות הקמפיין מצד קהילתה ומקורביה, וכן עצרות ומשמרות שנערכו היכן שנמצאה הגופה, המשטרה סירבה לחקור את נסיבות מותה. רק בנובמבר 2012, כעבור 20 שנים, הפעילה מריה לופז הצליחה לשכנע את משטרת ניו יורק לפתוח מחדש את תיק הרצח האפשרי. מאבקה של לופז על פתיחת התיק והניסיון להבין מה אירע באמת למרשה פ. ג'ונסון מתועד בסרט הדוקומנטרי משנת 2017 The Death & Life of Marsha P. Johnson.
הנצחה

עשרה ימים בלבד לפני מותה, ג'ונסון הצטלמה לראיון מפורט,ששימש כחומר המרכזי ביצירת הסרט התיעודי Pay it No Mind: The Life and Times of Marsha P. Johnson, בבימויים של מייקל קסינו וריצ'רד מוריסון. בסרט מרואיינים גם רבים מחבריה הקרובים של ג'ונסון, המוקירים את זכרה כאחת מחלוצות המאבק הלהט"בי.
להקת הפופ "אנטוני והג'ונסונס" (בראשות אנוהני) נקרא על שמה של ג'ונסון, והאלבום על שמם משנת 2000 כולל שיר בשם "River of Sorrow" (נהר הצער), אשר מבוסס על חייה ומותה של ג'ונסון. ב-1993 אנוהני הופיעה במחזה על ג'ונסון שהועלה על ידי להקת Hot Peaches, אותה קבוצת התיאטרון איתה הופיעה ג'ונסון עשרות שנים קודם לכן. אנוהני גם כתבה וביימה מחזה על ג'ונסון, "The Ascension of Marsha P. Johnson" (עלייתה של מרשה פ. ג'ונסון, כאשר המילה גם בעלת משמעות דתית של "העלאת נשמתה"). ההצגה עלתה לבמה באופן מקומי בניו יורק בשנים 1994-1995.
מלכת הדראג ואישיות הטלוויזיה רופול ציין את ג'ונסון בתור השראה. במהלך פרק של הסדרה שלו, המירוץ לדראג של רופול, ב-2012, רופול אמר למתחרים שג'ונסון "סללה את הדרך עבור כולנו".
בסרט ההוליוודי בשם "סטונוול" מופיעה דמות המבוססת על ג'ונסון, המגולמת על ידי אוטוג'ה אביט.
Happy Birthday, Marsha! הוא סרט ניסיוני קצר בבימויין של ריינה גוסט וסשה וורצל, המתאר את קורותיהן של ג'ונסון וסילביה ריברה בשעות לפני שפרצו מהומות סטונוול בניו יורק ב-1969. את ג'ונסון גילמה בסרט זוכת פרס אינדיפנדנט ספיריט, השחקנית הטרנסג'נדרית מיה טיילור.
The Death and Life of Marsha P. Johnson, בבימויו של דייוויד פראנס, הוצג בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה באפריל 2017, ולאחר מכן נרכש על ידי נטפליקס. הסרט התיעודי בוחן מחדש את נסיבות מותה של ג'ונסון, ומכיר בתרומותיהן של ג'ונסון וסילביה ריברה לתנועת זכויות הלהט"ב המודרנית.
מרשה פ. ג'ונסון וסילביה ריברה יונצחו בפסל ציבורי בניו יורק, לציון וחגיגת היווסדה של תנועת הגאווה המודרנית. ככל הנראה האנדרטה תמוקם ברחוב בו נמצא ה"סטונוול אין" בו קרו המהומות ב-1969. בניו יורק ישנן שלוש אנדרטאות להט"ביות אחרות, וביניהן אנדרטת 'החזית לשחרור הלהט"ב' (Gay Liberation Front) במנהטן. עם זאת, אנדרטה זו תהיה אחת האנדרטאות הראשונות שמוקדשת לפעילים/ות להט"ב. היעד הוא להציב את האנדרטה כבר בשנת 2021.
הערות שוליים

↑  I've been involved in gay liberation ever since it first started in 1969, 15:20 into the interview, she is quoted as saying this.
↑  Feinberg, Leslie (24 בספטמבר 2006). "Street Action Transvestite Revolutionaries". Workers World Party. Stonewall combatants Sylvia Rivera and Marsha “Pay It No Mind” Johnson... Both were self-identified drag queens. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carter, David (2004). Stonewall: The Riots that Sparked the Gay Revolution. St. Martin's. pp. 64, 261, 298. ISBN 0-312-20025-0.
↑  Giffney, Noreen (28 בדצמבר 2012). Queering the Non/Human. p. 252. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Kasino, Michael (2012) "Pay It No Mind - The Life and Times of Marsha P. Johnson".
↑  I used Marsha P. Johnson as a drag queen name because everybody used to call me "Michelle", she says this at around 37:24 of the interview
↑  "#LGBTQ: Doc Film, "The Death & Life of Marsha P. Johnson" Debuts At Tribeca Film Fest - The WOW Report".
↑  Carter, David (2004). Stonewall: The Riots that Sparked the Gay Revolution. St. Martin's. ISBN 0-312-20025-0.
↑  "Making Gay History: Episode 11 - Johnson & Wicker". 1987.
↑  "Street Transvestite Action Revolutionaries". www.workers.org.
↑  Wicker, Randy (2014) "Marsha P Johnson Carols for Ma & Pa Xmas Presents" https://www.youtube.com/watch?v=-SDEcv6QtCI
↑  MARSHA P JOHNSON "PIGS KILLED MY HUSBAND".
↑  "Rapping With a Street Transvestite Revolutionary" in Out of the closets : voices of gay liberation. Douglas, c1972
↑  "Marsha P. Johnson (1944 - 1992) Activist, Drag Mother." A Gender Variance Who's Who. May 2, 2009. Under Creative Commons License: Attribution
↑  "Feature Doc 'Pay It No Mind: The Life & Times of Marsha P. Johnson' Released Online. Watch It". Indiewire. 26 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה) 27:15
↑  NYC's Hot Peaches website.
↑  Feinberg, Leslie (1996). Transgender Warriors: Making History from Joan of Arc to Dennis Rodman. Boston: Beacon Press. pp. 131. ISBN 0-8070-7941-3.
↑  Wicker, Randolfe (1992) "Bennie Toney 1992".
↑  Wicker, Randolfe (1992) "Marsha P Johnson - People's Memorial".
↑  Jacobs, Shayna (2012-12-16). "DA reopens unsolved 1992 case involving the 'saint of gay life'". New York Daily News.
↑  Blacklips Performance Cult Chronology of Plays.
↑  Tungol, JR (15 באוקטובר 2012). "LGBT History Month Icon Of The Day: Marsha P. Johnson". Huffington Post. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stonewall Clip "Marsha P. Johnson" In Theaters September 25, 2015, RoadsideFlix, YouTube.
↑  Schager, Nick, "Tribeca Film Review: 'The Death and Life of Marsha P. Johnson'" for Variety.
↑  McNary, Dave (2017-06-02). "Netflix Buys Documentary 'The Death and Life of Marsha P. Johnson'". Variety (באנגלית אמריקאית).
↑  The Death and Life of Marsha P. Johnson official website for film
↑  OUTtv Israel, www.facebook.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5525243  GND: 1331725836  ISNI: 0000 0004 9778 1949  LCCN: no2016144501  SNAC: w6wr0wsj  VIAF: 135144648609421282354   WorldCat (עם VIAF): 135144648609421282354
עגבניות ירוקות מטוגנות (ספר)

| --- | --- |

כריכת המהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  פאני פלאג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  אלבמה 
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס
 תאריך הוצאה:  1987
 מספר עמודים:  403
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס
 תאריך:  1994
 תרגום:  בועז וייס
 מספר עמודים:  356
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001344063, 002530852
 
עגבניות ירוקות מטוגנות (באנגלית: Fried Green Tomatoes at the Whistle Stop Cafe, כלומר "עגבניות ירוקות מטוגנות בקפה ויסל סטופ") הוא רומן משנת 1987, של הסופרת פאני פלאג (אנ'). הספר מתאר את החברות הנרקמת בין אוולין קאוץ', עקרת בית בגיל המעבר, וניני ת'רדגוד, קשישה במוסד סיעודי, על רקע החוויות שניני מספרת מחייה וחיי המשפחה שלה לאוולין. בעת ביקוריה של אוולין, ניני מספרת לה סיפורים על צעירותה בעיירה בשם ויסל סטופ, באלבמה, שם גיסתה אידג'י וחברתה רות ניהלו בית קפה. דרך סיפוריה של ניני, אוולין מוצאת את הכוחות לשנות את מהלך חייה, ומוצאת עניין חדש בחיים.
הספר היה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 36 שבועות רצופים.
הספר עובד לסרט באותו שם בבימויו של ג'ון אבנט, ובכיכובן של קתי בייטס, מרי סטיוארט מסטרסון, מרי-לואיז פרקר וג'סיקה טנדי שזכה להצלחה קופתית וביקורתית ב-1991.
תמות מרכזיות

הספר, שגם סגנונו וגם תוכנו מבטאים את הייחודיות והתרבות של החיים בדרום ארצות הברית במשך תקופות שונות, בוחן גם מספר תמות מרכזיות, ביניהן לסביות, הזדקנות של נשים, גזענות ומוות. במשך כל הספר, הסופרת אינה מכנה את הדמויות במילה "לסביות". אך היא מתארת את אהבתן הגדולה והמחויבת, ומשתמשת בשפה השמורה בדרך כלל לאהבה רומנטית. בספר, כל תושבי המקום מודעים למערכת היחסים של רות ואידג'י, ומקבלים אותה.
הספר גם בוחן את נושא הזדקנות של נשים דרך החברות הנרקמת בין אוולין וניני. שתי הנשים נמצאות בשלבים שונים של ההזדקנות - אוולין עוברת מנופאוזה, וניני חווה התדרדרות פיזית וקוגניטיבית מפאת גילה המתקדם.
את הגזענות בדרום של המחצית הראשונה של המאה ה-20 בוחן הספר דרך סיפורה של משפחתה של סיפסי.
המוות, וקבלתו על ידי הנשארים בחיים, הוא מוטיב שחוזר על עצמו בספר החל ממותו של באדי האהוב, דרך הרצח של פרנק, ועד מותן של הדמויות האהובות רות וניני. בסיפורו של פרנק בוחנת הסופרת הצדקות לרצח, ובמותה של רות את נושא המתת חסד.
גם אוכל משחק בספר תפקיד חשוב, והמתכונים של המאכלים המוגשים בבית הקפה כלולים בסוף הספר.
עיבוד לסרט

הספר עובד לסרט בשנת 1991. את הסרט ביים ג'ון אבנט, וכיכבו בו קתי בייטס בתפקיד אוולין, ג'סיקה טנדי בתפקיד ניני, מרי סטיוארט מסטרסון בתפקיד אידג'י, ומרי-לואיז פרקר בתפקיד רות. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר, וזכה בפרס מטעם GLAAD.
הערות שוליים

↑  Jeff Berglund ,‏“The Secret's in the Sauce”: Dismembering Normativity in Fried Green Tomatoes, ‏Camera Obscura (1999) 14 (3 (42)): 124–159.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: b1be6910-bad2-4caa-9f07-deb67c629212
קומיקס

כרכי קומיקס בשפות שונות (אנגלית, צרפתית ויפנית)
רומנים גרפיים מתורגמים לעברית
עמוד קומיקס העוסק בוויקיפדיה באופן היתולי
קוֹמִיקְס (מאנגלית: Comics; בעברית: עֲלִילוֹן) הוא אמצעי תקשורת גרפי וסוג אומנות שמביעה רעיונות באמצעות תמונות חזותיות, לרוב בשילוב עם טקסט או אמצעים נוספים לתקשור מידע. המונח "קומיקס" שימש בתחילה לצורך תיאור רצועות הקומיקס המוקדמות אשר הופיעו בעיתונות והיו בעלי תכנים קומיים, אך בהמשך הפך למונח המתאר את כל סוגי התכנים המופיעים במדיום זה.
בקומיקס מקובל לרוב לרשום את מה שהדמויות אומרות בבועת דיבור (או "בלון" בעגת הקומיקס) המצוירת בקרבתן ומיוחסת אליהן על ידי מתיחת קטע קטן ממנה לעבר פיה של הדמות הדוברת. עם השנים התפתחו פורמטים שונים של קומיקס, ובין היתר נוצרו מסגרות התמונה ("חלונות" או "ריבועים" בעגת הקומיקס), אשר צורתם, רוחבם או אורכם, וכן מיקומם, תורמת לעלילה על ידי יצירת רושם מסוים. לדוגמה: רצף צפוף של תמונות קצרות נועד ליצור תחושה ואווירה של חיפזון, מהירות וכדומה.
קומיקס מופץ בכתבי עת, עיתונים, חוברות ובאינטרנט. הקומיקס בא בסוגות שונות: החל מעלילות וסיפורים ארוכים שמתמשכים בסדרות ארוכות של ספרים וחוברות וכלה ברצועת קומיקס קצרה ומצחיקה עם שורת מחץ בסופה. הנושאים בעלילות הקומיקס רבים ומגוונים, בהם סיפורי הרפתקאות, מתח, הומור, פעולה, פנטזיה, מדע בדיוני ומין.
אם בעבר הפער בין יצירות הקומיקס לסיפורת היה ברור ומובחן, הרי שעם השנים התטשטש, עד כדי מצב בו ישנן יצירות שקשה להגדיר באופן אובייקטיבי האם הן קומיקס, וההגדרות לעיתים מתבצעות בפועל על פי חברת ההוצאה לאור, ועל פי ההגדרה של היוצרים את היצירה.
תעשיית הקומיקס ענפה מאוד באירופה (בארצות כמו בלגיה, צרפת, איטליה, ספרד וגרמניה), ביפן (קומיקס יפני מוכר בעולם בשם מאנגה), בארצות הברית, במדינות אמריקה הלטינית ובמדינות מזרח אסיה.
סוגי קומיקס > לפי סוגה

ישנן כמה סוגות בולטות במדיית הקומיקס:
גיבורי-על: קומיקס שבמרכזו עומד גיבור גדול מהחיים הניחן ביכולות על-אנושיות, הנלחם נגד דמות-רשע בעלת יכולות מקבילות.
פיסת חיים (Slice of life): קומיקס המציג סצנות מתוך חיי היומיום של דמויות.
הומור: קומיקס שמטרתו להצחיק.
מדע בדיוני ופנטזיה: קומיקס שעלילתו מערבת הרבה מדע בדיוני או מתרחשת בעולם דמיוני.
ספרי עיון
אימה