stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי ריו אביסאו
ארכאולוגיה

בתחומי הפארק מצויים גם כ-30 אתרים ארכאולוגיים מהתקופה הפרה-קולומביאנית. הגדול שבאתרים הוא גראן פחטן (Gran Pajatén), הכולל שרידים של 26 מבנים, בשטח של כ-20 אלף מ"ר. המבנים המרכזיים מעוטרים בפסיפסים ובהם ציורי אנשים, ציפורים וצורות גאומטריות שונות. ממצאים מעידים על נוכחות במקום בסביבות 200 לפנה"ס, אך המבנים נבנו ככל הנראה בתקופת האינקה, על ידי הצ'צ'פויאס.
הממצאים הארכאולוגיים בגראן פחאטן נתגלו בידי האמריקני ג'ין סבוי ב-1964. ב-1984 התבצע במקום מחקר מקיף בידי חוקרים מאוניברסיטת קולורדו.
הרשות הלאומית לביטחון קהילתי

| --- | --- |
סמליל הרשות הלאומית לביטחון קהילתי
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 סוכנות אם:  המשרד לביטחון לאומי
 תאריך הקמה:  1988 
 חוק:  חוק הרשות הלאומית לביטחון קהילתי
 ראש:  רונית עובדיה
 מטה מרכזי:  ירושלים 
 אתר רשמי
 
הרשות הלאומית לביטחון קהילתי (קודם לכן נקראה הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול) היא רשות ממשלתית, שהוקמה בדצמבר 1988 על-פי החלטת ממשלת ישראל ופועלת מכוח חוק הרשות הלאומית לביטחון קהילתי, התשע"ז-2017.
היסטוריה

ביוני 2005 החליטה ממשלת ישראל להטיל את האחריות על כלל תחומי האלכוהול על הרשות, וזו הפכה ל"רשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול". עד שנת 2009 הייתה הרשות כפופה למשרד ראש הממשלה, ואז הועברה למשרד לביטחון הפנים. בשנת 2020 עברה לאחריות המשרד לחיזוק וקידום קהילתי, וכן שונה גם שמה ל"רשות הלאומית לביטחון קהילתי". בשנת 2023 עברה חזרה לאחריות המשרד לביטחון הפנים.
במסגרת תקציב המדינה לשנים 2015–2016 הוחלט כי הרשות במתכונתה הקודמת, תפורק, עקב שיקולי תקציב, וכי סמכויותיה יועברו למשרד לביטחון פנים. באוקטובר 2016 הכריז השר לביטחון פנים גלעד ארדן כי תוכנית הממשלה היא למזג את הרשות עם "תוכנית מצילה" ותוכנית עיר ללא אלימות. ב-2017 נסגרה הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול כתאגיד סטטוטרי, והוקמה מחדש כ"רשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול", כרשות תחת המשרד לביטחון פנים. במסגרת המהלך אוחדה הרשות הקודמת עם התוכנית "עיר ללא אלימות" של המשרד, ואגף מצילה במשרד.
תפקידים וסמכויות

עיקר תפקידיה של הרשות הם:
גיבוש מדיניות לאומית והובלת המאבק באלימות ובנגע הסמים.
ייזום ופיתוח שירותים בתחומי החינוך, המניעה, ההסברה, הטיפול והשיקום של נפגעי סמים.
פעילות מערכתית בקהילה.
הכשרת כוח אדם מקצועי.
הפעלת מרכז מידע לאומי לנושאי הסמים.
עידוד ההתנדבות למאבק בסמים.
הרשות מרכזת מחקרים רבים, בהם מחקרי מדידה והערכה שנועדו לבדוק את יעילות תוכניות המניעה של הרשות, מחקרים בתחומים פסיכולוגיה ומדעי החברה וסקרים רבים. הסקרים מיועדים לבחון את היקפי השימוש בסמים, פרופיל המשתמש, עמדות כלפי השימוש בסמים ונושאים נוספים.
עמדות הרשות

הרשות הלאומית לביטחון קהילתי מובילה את המאמץ הממשלתי למניעת אלימות, פשיעה, סמים ואלכוהול ומקדמת תיאום בין כלל הגורמים בממשלת ישראל הפועלים בתחומי ההתמודדות עם פשיעה, אלימות ושימוש בחומרים פסיכואקטיביים.
הרשות היא מקור לידע מקצועי ומשאבים לביסוס יכולת ההתמודדות של רשויות מקומיות וקהילות עם פשיעה, אלימות ושימוש בחומרים פסיכואקטיביים.
בכל רשות מקומית בה פועלת התוכנית, מזוהות תופעות של פשיעה ואלימות וכן מזוהים אזורים וזירות ציבוריות המתאפיינים בריבוי של פשיעה, שימוש בסמים ואלכוהול ובהתאמה נבנות תוכניות המיועדות למניעה ולצמצום התופעות הנבחרות.
כמו במדינות רבות אחרות בעולם, השנים האחרונות התאפיינו בשיח ציבורי מפותח על לגליזציה של קנאביס. במסגרת זו אומצה לאחרונה גישה של אי-הפללה וכן הוכנסו רפורמות בכל הנוגע לשימושים רפואיים בקנאביס.
שינויים אלה הצריכו חשיבה מאומצת על מאמצי ההסברה ועל אסטרטגיות המניעה בקרב בני נוער ואוכלוסיות בעלות פגיעות גבוהה. הגישות שאומצו מתבססות בעיקר על מניעה שניונית ועידוד הפנייה לשירותי טיפול, ולצידם מניעה אוניברסלית המבוססת על תפיסה של קידום בריאות.
ראו גם

רשויות מלחמה בסמים במדינות אחרות בעולם: DEA (ארצות הברית), משטרת הסמים הפדרלית לשעבר ויורשה המינהל הראשי לשליטה בסמים (רוסיה) והשירות הממלכתי למאבק בסמים של טורקמניסטן.
מכורים לחיים - מיזם חינוכי למניעת שימוש בסמים
הערות שוליים

↑  עידו אפרתי, הרשות למלחמה בסמים תפורק אחרי 27 שנה ביוזמת האוצר: "לא מרוצים מהתנהלותה", באתר הארץ, 10 באוגוסט 2015
↑  השלמה צזנה, "לפרק את הרשות למלחמה בסמים ולאחד אותה עם גופים נוספים", באתר ישראל היום, 18 באוקטובר 2016.
↑  החוק במאגר החקיקה הלאומי
↑  השר בר-לב מינה את רונית עובדיה כראש הרשות הלאומית לביטחון קהילתי, באתר GOV.IL
| ישראל מוסדות ממשלתיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| כלכלה | המוסד לביטוח לאומי • שירות התעסוקה • רשות התחרות • בנק ישראל • רשות המסים בישראל • רשות ניירות ערך • הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה • מכון התקנים הישראלי • רשות החברות הממשלתיות • הרשות הלאומית להסמכת מעבדות • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • רשות החדשנות • הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן • רשות ההשקעות |  |
| תחבורה | הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים • רשות שדות התעופה • רשות התעופה האזרחית • רשות הספנות והנמלים • הרשות הארצית לתחבורה ציבורית |  |
| אנרגיה ותשתיות | רשות החשמל • רשות הגז הטבעי • רשות המים • השירות המטאורולוגי הישראלי |  |
| סביבה | רשות הטבע והגנים • רשות העתיקות |  |
| בינוי ושיכון | המרכז למיפוי ישראל • הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית • רשות מקרקעי ישראל • הרשות לאכיפה במקרקעין • מינהל התכנון • הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב |  |
| דת | הרבנות הראשית לישראל • מערך הגיור |  |
| תקשורת וטכנולוגיה | רשות השידור (בעבר) • תאגיד השידור הישראלי • הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו • המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין • דואר ישראל • ארכיון המדינה • לשכת העיתונות הממשלתית • מערך הסייבר הלאומי • רשות התקשוב הממשלתי • מערך הדיגיטל הלאומי |  |
| חברה | רשות השירות הלאומי-אזרחי • הרשות לשיקום האסיר  • הרשות לקידום מעמד האישה  • הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים • מבקר המדינה • נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית • הרשות לזכויות ניצולי השואה • יד ושם • הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי |  |
| בריאות | רשות בתי החולים הממשלתיים (בעבר) • התאגיד לפיקוח וטרינרי |  |
| משפטים | רשות התאגידים • רשות האכיפה והגבייה • הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור • היחידה הממשלתית לחופש המידע • הרשות להגנת הפרטיות • רשות הפטנטים • הרשות לרישום והסדר זכויות מקרקעין |  |
| חינוך | המועצה להשכלה גבוהה |  |
| ביטחון לאומי | שירות בתי הסוהר • הרשות הארצית לכבאות והצלה • הרשות להגנה על עדים • רשות המאגר הביומטרי הלאומי • הרשות הלאומית לביטחון קהילתי |  |
| פנים | רשות האוכלוסין וההגירה |  |
| ביטחון | רשות מעברים יבשתיים • הרשות לפינוי מוקשים • רשות חירום לאומית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306397605171  ISNI: 0000 0001 1014 4786  LCCN: nr91044540  VIAF: 144787946   WorldCat (עם VIAF): 144787946 
ראש הרשות הנוכחית, רונית עובדיה
הקבוצה הכחולה (ברידג')

הקבוצה הכחולה (באיטלקית: Squadra azzurra) הייתה קבוצת ברידג' שייצגה את איטליה בתחרויות בינלאומיות מאמצע שנות ה-50 ועד אמצע שנות ה-70 של המאה העשרים. עד לעת האחרונה, נחשבה הקבוצה לדעת רבים לקבוצה הטובה ביותר בכל הזמנים,
אך בשנים האחרונות צצו נגדה טענות ועדויות רבות על מהלכים לא סבירים ולא עקביים שביצעו חבריה המעידים על רמאות, כך למשל ספרו התיעודי של אבון ווילסמור "מתחת לשולחן" ( UNDER THE TABLE ).
בשנים 1957  עד 1975 הקבוצה זכתה שש עשרה פעמים באליפות העולם בברידג' לנבחרות לאומיות.
בשנים 1964 עד 1969 ובשנת 1972 ייצגו אותה הזוגות: ג'ורג'ו בלאדונה - ולטר אווארלי, פייטרו פורקה - בניטו גארוצו ו מאסימו ד'אלליו - קמילו פאביס טיצ'י.
אאוג'ניו קיאראדיה וגוליילמו סיניסקלקו שיחקו בקבוצה בשנים הראשונות. דאנו דה-פאלקו, ארתורו פרנקו וויטו פיטאלה שיחקו בשנים האחרונות ואחרי שנת 1972.
היסטוריה

ב-1951 זכתה איטליה בפעם הראשונה באליפות אירופה והפסידה בגמר אליפות העולם לקבוצות (Bermuda Bowl) בנאפולי לנבחרת ארצות הברית שנחשבה לקבוצה הטובה ביותר בעולם. בקבוצה האיטלקית שיחקו: פייטרו פורקה, קמילו פאביס טיצ'י ואאוג'ניו קיאראדיה.
פריצת הדרך של הקבוצה הכחולה הייתה באליפות אירופה בסטוקהולם ב-1956 בה ניצחה הקבוצה הכחולה את אלופת העולם נבחרת צרפת ובזכייה באליפות העולם ב-1957 בניו יורק אחרי ניצחון על נבחרת ארצות הברית. השחקנים בקבוצה זו היו: בלאדונה, אווארלי, קיאראדיה, ד'אלליו, פורקה וסיניסקלקו. עד 1966, זכתה הקבוצה בכל אליפויות העולם והאולימפיאדות למעט האולימפיאדה בשנת 1960 בה סיימה במקום החמישי.
חלק מההצלחה של הקבוצה הכחולה יוחס לשיטות הכרזה חדשות שפיתחו. שיטות אלה לא היו מוכרות למתחרים בכלל והיו שונות מהותית מהשיטות הנהוגות בארצות הברית. בלאדונה שהתגורר ברומא שיחק בשיטה הקרויה קלאב רומאי או קלאב קצר. הנפוליטנים קיאראדיה ופורקה פיתוח שיטה שנקראה קלאב חזק או קלאב נאפוליטני. גארוצו, הצעיר יותר, פיתח מאוחר יותר את שיטת הקלאב הכחול על בסיס שיטת הקלאב החזק. 
שתי השיטות האחרונות כללו סגנון הכרזה הנקרא canapé בו מכריזים קודם סדרה ארוכה פחות ורק אחרי זה סדרה ארוכה יותר.
לאחר זכייתה באליפות העולם בשנת 1969 הכריזו חברי הקבוצה הכחולה על פרישתם. ב-1970 וב-1971 זכתה קבוצה מארצות הברית באליפות העולם. בשנת 1972 נבנתה הקבוצה מחדש וזכתה באולימפיאדה ובאליפויות העולם בשנים 1973, 1974 ו-1975.
זכיות באליפויות עולם ואולימפיאדות > אליפויות עולם (Bermuda Bowls)

1957, ניו יורק, ארצות הברית
1958, קומו, איטליה
1959, ניו יורק, ארצות הברית
1961, בואנוס איירס, ארגנטינה
1962, ניו יורק, ארצות הברית
1963, סנט וינסנט, איטליה
1965, בואנוס איירס, ארגנטינה
1966, סנט וינסנט, איטליה
1967, מיאמי ביץ', ארצות הברית
1969, ריו דה ז'ניירו, ברזיל
1973, גוארוג'ה, ברזיל
1974, ונציה, איטליה
1975, סאות'המפטון, ברמודה
זכיות באליפויות עולם ואולימפיאדות > אולימפיאדות

1964, ניו יורק, ארצות הברית
1968, דוויל, צרפת
1972, מיאמי ביץ', ארצות הברית
בשנים המתחלקות ב-4 כגון: 1960, 1964 לא מתקיימת תחרות Bermuda Bowls והאולימפיאדה נחשבת לאליפות העולם לקבוצות.
ראו גם

ג'ורג'ו בלאדונה
פייטרו פורקה
בניטו גארוצו
Bermuda Bowl
לקריאה נוספת

Pietro Forquet & Benito Garozzo, The Italian Blue Team Bridge Book, Cassell, 1970
Pietro Forquet, Bridge with the Blue Team, Gollanz,1997, ISBN 0-575-06391-2
הקבוצה היפואית

הקבוצה היפואית או קבוצת הנשארים הייתה התארגנות של צעירים ארץ-ישראלים ובהם בוגרי הגימנסיה הרצליה שפעלה בימי מלחמת העולם הראשונה ביפו ותל אביב, ועסקה בהגנת השכונות היהודיות מפני התנפלויות ערבים, באיסוף נשק והתכוננות בפני פרעות עתידיות. חברי הקבוצה מילאו תפקידי מפתח בהקמת 'ההגנה' ו'צבא ההגנה לישראל', וחלקם הפכו למנהיגים חשובים בתקופת קום המדינה.
תולדות

הקבוצה היפואית הוקמה בתחילת המאה ה-20, בתגובה על מעשי אלימות מצד ערביי יפו במטרה להגן על התושבים היהודים, אולם עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה פעילותה הייתה מצומצמת מאד.
לקראת סיום לימודיו של המחזור הראשון של הגימנסיה העברית "הרצליה", הקים אליהו גולומב ארגון בשם 'ההסתדרות המצומצמת', אשר במסגרתו חבריו התחייבו להקדיש את עצמם לטובת הכלל. הארגון הושפע מרעיונותיו של "הקולקטיב" שהוקם בסג'רה על ידי אנשי "פועלי ציון" ו"השומר". במסגרת הארגון חברים רבים נשלחו לעבוד בחקלאות, ואילו אחרים נשלחו להמשך לימודים; למשל משה שרת נסע ללמוד משפטים באיסטנבול, קבוצה זו שהייתה קבוצה מגובשת הצטרפה ברובה עם פרוץ המלחמה לקבוצה היפואית.
תולדות > במלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה חסן בק להיות המושל הצבאי של יפו. הוא הורה ליישוב היהודי לאסוף ולהעביר לידיו את כל הנשק שבידיו. בעקבות כך התארגנה קבוצה של תושבי העיר וצעירים בוגרי הגימנסיה, להחביא את הנשק שהיה בבעלות יהודית מפני השלטונות. בין חברי הקבוצה נמנו ראשוני ההגנה בעיר: אברהם קריניצי, אברהם אייזנשטיין, סעדיה שושני, שלום פחטר, דוד סברדלוב ואחיו אהרון סברדלוב, יצחק הוז. בוגר הגימנסיה הראשון שהצטרף היה דב הוז והוא הביא אל הקבוצה את אליהו גולומב, משה שרת, יקותיאל בהרב ודוד תדהר. פעולתה העיקרית של הקבוצה במהלך המלחמה הייתה איסוף והחבאת נשק. לשם כך הם פרצו לארונות של סוחרי הנשק היהודים ביפו (אשר היו נעולים וחתומים על ידי השלטונות הטורקיים למשך ימי המלחמה). בעקבות פירוק קבוצת ההתיישבות בקלנדיה-עטרות הוברח הנשק של הקבוצה על ידי דוד תדהר ליפו. חברי הקבוצה גם קנו נשק מערבים, וניסו להכין פצצות במו ידיהם, על פי הוראות שקיבלו מהמורה לכימיה בגימנסיה "הרצליה" מאיר ויניק.
פעילות הקבוצה נעשתה בידיעתו (והסכמתו שבשתיקה) של דיזנגוף. הקבוצה הצליחה לשכנע את ועד תל אביב להחליף את השמירה הערבית בשמירה יהודית ואף ליצור תורנות שמירה בין תושבי תל אביב. בנוסף לפעולות איסוף הנשק עסקו חברי הקבוצה באימונים, והיו חברים בתנועת ההתעת'מנות, הקמת תחנות לעזרה ראשונה לשעת חרום, חלוקת הסיוע האמריקאי, והחבאת מסמכים של התנועה הציונית (באותה תקופה הקאימקאם של יפו, בהא אל-דין בך ערך מעצרים נרחבים של פעילים ציוניים וב-1914 אף גירוש המוני של יהודים נתינים זרים למצרים). הקבוצה ראתה את עצמה ככפופה לוועד תל אביב ולמשרד הארצישראלי, ממנו קיבלה תמיכה כספית צנועה.
בשנת 1916 נערך גיוס של תלמידי הגימנסיה לקורס קצינים בצבא הטורקי, ובכללם גם חברים רבים ב'קבוצה היפואית'. חלק מאנשי הקבוצה השתמטו מהצבא וחזרו לארץ, אחרים שירתו בצבא עד לשלבים המאוחרים של המערכה. הם הוצבו בחזית ארץ ישראל, ויכלו להמשיך לסייע לקבוצה היפואית מתוך שורות הצבא הטורקי. כך לדוגמה אברהם קריניצי, שהיה מנהל עבודה בבית חרושת לנשק בדמשק, השתמש בתפקידו לשלוח לקבוצה משלוחי נשק קטנים. נחום פפר שעסק בסלילת כבישים הצליח להבריח לחברי הקבוצה חומרי נפץ. הנשק והתחמושת הוחבאו במרתף ביתם של האחים אהרון ודוד סברדלוב.
חברי הקבוצה שנחשבו לנוער איכותי חוזרו על ידי אנשי "השומר" וניל"י אשר שאפו לצרף אותם לארגוניהם. עם ארגון 'השומר' נערכו מגעים לאיחוד; אך הרצון של הקבוצה להישאר כיחידה 'אוטונומית' לעומת רצון אנשי השומר" לגייס אותם לארגונם, מנע את האיחוד. ואולם 'השומר' הסכים להכיר בקבוצה כיחידת הגנה לאזור יפו ותל אביב - ולא לפעול באזור זה. עם זאת היו רבים בקבוצה היפואית אשר הצטרפו לארגון "השומר". המגעים עם ניל"י לא הבשילו מעבר לגישורים ראשוניים כי חברי הקבוצה האמינו שיש לקבל את מרותם של מוסדות היישוב וחלקם ראו בריגול פעולה בלתי מוסרית.
תולדות > גירוש תל אביב

'הקבוצה היפואית' סייעה רבות לתושבים היהודים של תל אביב ויפו שנגזר עליהם גירוש באביב 1917. אנשי הקבוצה דאגו להתקשר עם המושבות העבריות שקלטו את היוצאים, ארגנו עגלות, עזרו באריזה ולהעברת חולים. אך עזרתם של קומץ הצעירים לא השביעה את צרכיו המרובים של ציבור המגורשים. לאחר שהתרוקנה תל אביב, קיבלה על עצמה הקבוצה לשמור על תל אביב מפני בוזזים ופורעים. בחורף 1917 לאחר התבוסות הבריטיות בקרב עזה הראשון והשני, פעלו חברי הקבוצה לקנות נשק נטוש אשר נאסף על ידי בדואים בנגב. בנוסף, חברי הקבוצה פעלו בחזית ושלחו משם ידיעות לתל אביב.
לאחר כיבוש יפו ותל אביב על ידי הבריטים התגלעה מחלוקת גדולה בקבוצה סביב סוגיית הגיוס לגדודים העבריים. בעקבות כך למעשה התפוררה הקבוצה וחדלה להתקיים.
לקריאה נוספת

אליהו גולומב, חביון עֹז, א-ב, הוצאת מפלגת פועלי ארץ ישראל, תש"י-תשי"ד.
בן-ציון דינור (עורך עם אחרים), ספר תולדות ההגנה, א-ג, מערכות, תשט"ו (1955).
אהוביה מלכין, האקטיביסט, ספריית אופקים - עם עובד, 2007, עמ' 94-97
הערות שוליים

↑  יצחק אולשן, שומרים במחתרת על עיר נטושה, דבר, 20 באפריל 1977
↑  דוד תדהר (עורך), "שלום פחטר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2235
מגויסי הגימנסיה הרצליה לצבא העות'מאני, בקושטא, ל' תשרי תרע"ז (1917). צילום: אברהם סוסקין
ווקסהול פירנצה

| --- | --- |

Vauxhall Firenza
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Chevrolet Firenza  (בדרום אפריקה)
 יצרן:  ווקסהול מוטורס
 שנות ייצור:  1970–1975
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  דרום אפריקה דרום אפריקה (בין השנים 1971-1975)
 מודל אחריו:  אופל מנטה
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 אורך:  4,140 מ"מ
 רוחב:  1,650 מ"מ
 גובה:  1,330 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,460 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,159 סמ"ק (יוצר בשנת 1971)  4 צילינדרים, 1,256 סמ"ק (יוצר בין השנים 1972-1975)  4 צילינדרים, 1,598 סמ"ק (יוצר בשנת 1971)  4 צילינדרים, 1,798 סמ"ק (יוצר בין השנים 1972-1975)  4 צילינדרים, 1,975 סמ"ק (יוצר בשנת 1971)  4 צילינדרים, 2,279 סמ"ק (יוצר בשנת 1975)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות מתוצרת "ZF Friedrichshafen" (אנ')
 מהירות מרבית:  190 קמ"ש (מנוע 2,279 סמ"ק)
 צריכת דלק:  11.3 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 2,279 סמ"ק)
ווקסהול פירנצה (באנגלית: Vauxhall Firenza) היא מכונית קופה מתוצרת  יצרנית הרכב ווקסהול מוטורס הבריטית, (חברת בת של חברת ג'נרל מוטורס), אשר יוצרה בין השנים 1970–1975.
דגם ה"ווקסהול פרצה" היה פיתוח של דגם הווקסהול ויוה, אבל בתצורת "קופה".
בבריטניה יוצר הדגם תחת השם "ווקסהול פירנצה", ובדרום אפריקה יוצר הדגם על ידי ג'נרל מוטורס המקומי תחת השם "שברולט פירנצה" (Chevrolet Firenza).
"ווקסהול פירנצה"

,,
2 דלתות
4 מושבים
מנוע קדמי
בדגמי "ווקסהול פירנצה: בקרת חמום ואורות אזהרה (חדשני לתקופה)
בדגם "2300 Sport SL"  הורכבו 7 שעוני בקרה: מד מהירות, שעון אנלוגי, טכומטר, מד לחץ שמן, מד דלק, מד טמפרטורת מים, מד טעינת סוללה
תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 8.0 שניות (דגם מנוע 2,279 סמ"ק)
בשנת 1973 יוצרה הגרסה "Droopsnoot Firenza" (הייתה ידועה גם בשם "High Performance (HP)"), עליה הורכב מנוע 2,279 סמ"ק
"שברולט פירנצה" ייצרה בדרום אפריקה 100 יחידות, עליהן הורכב מנוע V8 צילינדרים, (תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 5.4 שניות)
תמונות

"ווקסהול פירנצה"
"ווקסהול פירנצה"  דגם "Droopsnoot"
"ווקסהול פירנצה", מנוע 1,256 סמ"ק
"ווקסהול פירנצה"
"ווקסהול פירנצה"  שנת 1976
"ווקסהול פירנצה"  שנת 1972
"ווקסהול פירנצה"
"ווקסהול פירנצה"
מנוע 1,256 סמ"ק "ווקסהול פירנצה"
"ווקסהול פירנצה"
"ווקסהול פירנצה"  דגם "SL"
ראו גם

ווקסהול מוטורס
ווקסהול ויוה
לקריאה נוספת

"ווקסהול פירנצה" - תמונות
הערות שוליים

↑  ווקסהול פירנצה 1971-1972 היסטוריה hagertyinsurance.co.uk/price-guide/1972-Vauxhall-Firenza
↑  David Culshaw, Peter Horrobin, Complete Catalogue of British Cars, Macmillan, 1974, ISBN 0-33316-689-2
↑  "ווקסהול פירנצה" - מבחן דרכים motorsportmagazine.com/archive/article/january-1975/39/road-test-vauxhall-firenza
↑  ווקסהול פירנצה מגנום 2300 (vauxhall-firenza-magnum-2300) historicdb.fia.com/car/vauxhall-firenza-magnum-2300
↑    Andrew English, ‏Vauxhall Firenza HP Droopsnoot buying guide, The Telegraph, 23 June 2009
↑  "שברולט פירנצה" africanmusclecars.com/index.php/chevrolet-holden-opel/chev-firenza
וויסלוויצה

| --- | --- |
סמל וויסלוויצה

מבנה בית הכנסת בוויסלוויצה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  חלם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,289 (2014)
 קואורדינטות:  50°55′00″N 23°32′00″E﻿ / ﻿50.91667°N 23.53333°E﻿ / 50.91667; 23.53333 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוויסלוויצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוויסלוויצה(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהוויסלוויצה(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהוויסלוויצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וויסלוויצה (בפולנית: Wojsławice, נהגה: ווֹיסלוויצה) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

וויסלוויצה נזכר כיישוב אצולה בתעודות מהמאות ה-14 וה-15, ובאמצע המאה ה-15 קיבל זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בשנת 1869. במהלך מלחמת העולם הראשונה התרחש באזור הכפר קרב בו נהרגו כ-1,400 חיילים רוסים וגרמנים.
יהודי וויסלוויצה

בפרעות ת"ח ות"ט נמלטו מהכפר יהודיו, ובכך ניצלו רובם. בשנים שלאחר מכן, הוטלו על יהודי היישוב מיסים גבוהים. בשנת 1760 הופצה נגד יהודי היישוב עלילת דם, בה הואשמו ברצח נער נוצרי לשם הכנת מצות מדמו. בעקבות זאת, הוצאו להורג בעינויים קשים נכבדי הקהילה, לרבות רבה. מהמאה ה-18 פעלו בכפר חסידויות שונות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי היישוב הקוזקים, תוך ביצוע מעשי שוד ואונס, ובסוף שנת 1918 פרעו ביהודי המקום חיילי הצבא הכחול. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בכפר, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בכפר כ-900 יהודים, קרוב למחצית מתושביו. בשנות השלושים סבלו יהודי הכפר מקריאות לחרם מצד שכניהם הפולנים.
יהודי וויסלוויצה > בשואה

ב-11 בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו בלקיחת יהודים לעבודות כפייה קשות ומשפילות, כאשר כ-100 יהודים מהיישוב מתו כבר בשבועות הראשונים לכיבוש. בהמשך, הוחרמו עסקי היהודים בכפר, והוטלו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד, תוך ריכוז היהודים בגטו סגור, אליו צורפו בסוף שנת 1941 יהודים נוספים מכפרי הסביבה.
בינואר 1942 גורשו כמה עשרות זקנים מהגטו לולודבה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה סוביבור. באוקטובר 1942 גורשו כ-1,200 היהודים שנותרו בגטו לסוביבור ולמחנות נוספים, כאשר המסתתרים נרצחו במקום. יהודים מעטים מהכפר שהצליחו להימלט ליערות הסביבה, נרצחו ברובם בידי פולנים או הוסגרו לגרמנים.
באוגוסט 2021 התגלה בחצר בית פרטי בכפר קבר אחים ובו 60 גופות של יהודי המקום, ומתוכם 20 גופות של ילדים. במקום תוקם מצבת זיכרון.
הערות שוליים

↑  בחצר בית פרטי: קבר אחים מתקופת השואה התגלה בפולין,  באתר כיפה, 18 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge760124
הצלב הדרומי

.
| הצלב הדרומי crux |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי
 סמליות:  צלב
 עלייה ישרה:  12 שעות
 נטייה:  °‏60-
 שטח נראה:  68 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־88
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  4
 הכוכב הבהיר ביותר:  אקרוקס (α בצלב הדרומי)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  0.77
 מטר מטאורים:  קרוצידים
 מערכות כוכבים גובלות:  קנטאור  זבוב
 הערות:  לא ניתן לראותה מישראל
 נראית בין קוי הרוחב °‏20 ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש מאי
הצלב הדרומי היא קבוצת הכוכבים הקטנה ביותר, אבל גם בין המפורסמות ביותר. בעולם היא בדרך כלל נקראת "הצלב" בפשטות, אולם לפעמים היא נקראת "הצלב הדרומי" (כמו בעברית) כדי להבדילה מהצלב הצפוני - קבוצת ברבור. כיום היא נמצאת מעל קו האופק רק מדרום לקו רוחב 26 צפון. קבוצת הכוכבים גובלת בדרומה בקבוצת זבוב ובשלושת צידיה האחרים מוקפת בקבוצת קנטאור.
מאפיינים בולטים

מאחר שבשמי חצי הכדור הדרומי אין "כוכב דרום" (כמו "כוכב הצפון" בשמי חצי הכדור הצפוני. σ באוקטנט הוא הכי קרוב לקוטב, אבל חיוור מכדי לשמש לניווט), הכוכבים α בצלב דרומי ו-γ בצלב דרומי משמשים לעיתים קרובות למציאת הדרום. עקיבה אחר הקו שעובר דרך שני הכוכבים, למרחק של בערך פי 4.5 מהמרחק שבין הכוכבים, מביא לנקודה קרובה לקוטב השמימי הדרומי. נקודה זו נמצאת בקרוב במפגש של הקו האמור עם האנך שעובר דרך מרכז הקו המחבר את אלפא קנטאורי (α בקנטאור) והדר (β בקנטאור).
על אף הדעה הרווחת שהצלב הדרומי הופכי לדובה הגדולה, אין זאת כך: באזורים טרופיים, בין אפריל ליוני, ניתן לראות את הדובה הגדולה נמוך בצפון ואת הצלב הדרומי נמוך בדרום. קבוצת הצלב הדרומי הופכית לקבוצת קסיופאה. מדרום לקו רוחב 34° דרום ניתן לראות את הצלב הדרומי בשלמותו תמיד.
צופים חסרי ניסיון מזהים לפעמים בטעות את האסטריזם דמוי צלב, הנוצר מהכוכבים אוויור, אספידיסקה, δ במפרש ו-מרקב, כצלב הדרום, למרות שצירו הראשי הוא בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח וטעות זו עלולה לגרום לזיהוי שגוי של כיווני השמים.
מאפיינים בולטים > כוכבים

מערכת הכוכבים מורכבת מארבעה כוכבים בולטים:
הראשון שבהם הוא אקרוקס (α בצלב הדרומי). הוא כוכב כפול שמרחקו 270 שנות אור ממערכת השמש. בהירות נראית הכוכב הבהיר מבין השנים היא 0.77, ובהירות השני היא 1.73
הכוכב השני בצלב הוא מימוזה (β בצלב הדרומי) הוא כוכב בהיר מטיפוס ספקטרלי B.בהירותו: 1.25.
הכוכב השלישי גקרוקס (γ בצלב הדרומי) הוא כוכב כפול: הבהיר נמצא בשלב של ענק אדום ובהירותו 1.59, ובהירות החיוור היא 6.42.
הכוכב הרביעי בצלב - δ בצלב הדרומי חיוור הרבה יותר עם דרגת בהירות 2.8.
הקבוצה גם מכילה את הכוכב החיוור (בהירות 7) HD 108147 שיחודו בכך שמסביבו חג כוכב לכת.
מאפיינים בולטים > הצלב הדרומי בדגלים

קבוצת הצלב הדרומי (כלומר חמשת הכוכבים הבולטים ביותר בה:α ,β, γ, δ ו-ε בצלב דרומי) מופיעה בדגלי מדינות רבות בחצי הכדור הדרומי: אוסטרליה, ניו זילנד (בלי ε), ברזיל (כמו גם בדגל מדינת המחוז גויאס), פפואה גינאה החדשה, וסמואה, ובמדינות והטריטוריות האוסטרליות ויקטוריה, טריטוריית הבירה האוסטרלית, הטריטוריה הצפונית ואיי קוקוס.
גרמי שמיים עמוקים

ערפילית שק הפחם שבקבוצת הצלב הדרומי, שהיא ענן של גז ואבק החוסמים את אור הכוכבים שמאחוריו, היא ערפילית הבליעה הבולטת ביותר בשמיים.
עוד גרמי שמים עמוקים בצלב הדרומי הוא הצביר הפתוח NGC 4755, הידוע גם כקופסת היהלומים וכצביר K בצלב דרומי, שהתגלה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי ב-1751-1752. הצביר במרחק 7,500 שנות אור מכדור הארץ ומורכב מבערך 100 כוכבים בשטח של 20 שנות אור בערך.
היסטוריה

בגלל נקיפת ציר כדור הארץ, ניתן היה לראות את הכוכבים שמרכיבים את הצלב הדרומי מאגן הים התיכון בימי קדם, לכן הם היו מוכרים לאסטרונומים היוונים. עם זאת, לא התייחסו לכוכבים אלו כקבוצה נפרדת, אלא כאל חלק מקבוצת קנטאור.
סיווגה של הצלב הדרומי כקבוצת כוכבים נפרדת בדרך כלל מיוחס לאסטרונום הצרפתי אוגוסטין רויה ב-1679. עם זאת, הקבוצה הייתה ידועה בצורה זו עוד לפני כן.
ראו גם

הצלב הצפוני
מפת איתור של הקוטב השמיימי הדרומי בעזרת הצלב הדרומי
הצלב הדרומי כפי שצולם באוסטרליה
דגל פפואה גינאה החדשה
וילמומבל

וילמומבל (בצרפתית Villemomble) היא קומונה בעלת 28,000 תושבים, בפרווריה המזרחיים של פריז, השוכנת במרחק של 12.1 קילומטר ממרכז פריז.
הקומונה שייכת לקנטון וילמומבל ברובע רנסי במחוז סן-סן-דניס, בחבל איל-דה-פראנס.
תחבורה

בווילמומבל ישנה תחנה של הרכבת הפרברית הצרפתית RER בקו E.
ערים תאומות

וילמומבל מספר ערים תאומות, והן:
גרמניה הרדטברג, בון, גרמניה.
אנגליה דרוילסדן (אנ'), אנגליה.
פורטוגל פורטימאו, פורטוגל.
וילמה בק

| --- | --- |
 לידה:  1810 הונגריה 
 פטירה:  1851 (בגיל 41 בערך) ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שם לידה:  Horeczki Vilma 
 מדינה:  הונגריה 
 
וילמה בק (בהונגרית: Beck Vilma; הונגריה, 1810 – ברמינגהאם, אנגליה, 1851) הייתה מרגלת וסופרת יהודייה-הונגרייה.