stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2006 בישראל
צבא, ביטחון, פלילים ומשפט > הפיגוע בדוכן השווארמה ראש העיר

בשנים שלפני הפיגוע הייתה התחנה המרכזית הישנה בתל אביב יעד בולט לפיגועים קטלניים. בינואר באותה שנה התפוצץ מחבל מתאבד בדוכן אותה מסעדה, מסעדת "ראש העיר". 15 בני אדם נפצעו, בהם אחד קשה, 4 בינוני ו־10 קל. כ־7 בני אדם נוספים לקו בהלם וטופלו במקום. פלוגות ירושלים של הג'יהאד האיסלאמי קיבלו את האחריות לפיגוע.
על פי ההערכות המשטרה, הגיע המחבל לפני הפיגוע בעזרת חוליה שהורידה אותו והסתלקה. ב־17 באפריל, סמוך לשעה 13:30, הגיע המחבל לאזור התחנה המרכזית הישנה ופוצץ מטען שנשא בתיק. כוחות גדולים הגיעו למקום ופינו את הפצועים הרבים לבתי החולים. מנכ"ל מד"א, אלי בין, אמר כי מדובר בפיגוע קשה מאוד וקרא לציבור לתרום דם".
צמרת המשטרה הגיעה למקום והמפכ"ל, רב-ניצב משה קראדי, קיים בזירה תדרוך. השוטרים פתחו בחיפושים אחריהם והציבו מחסומים בדרכים כדי ללכוד רכב שנמלט מהמקום. לבסוף נתפס רכב בכביש 443, סמוך למחנה עופר לכיוון רמאללה ובו שלושה ערבים־ישראלים שנחקרו ושוחררו מאוחר יותר. בעקבות הפיגוע הגבירה משטרת ישראל את מערך הביטחון השוטף, בדגש על תגבור כוחות במקומות הומי אדם. פלוגות אל-קודס של הג'יהאד האיסלאמי קיבלו אחריות לפיגוע. כמה שעות לאחר הפיצוץ הפיץ הג'יהאד האסלאמי קלטת וידאו שבה נראה המחבל המתאבד, סאמי סלים מוחמד, בן 20 מהכפר ערקה שליד ג'נין.
כמו בפיגוע בקדומים, הפיגוע עורר תגובות שונות בקרב הפלסטינים. ארגוני המחבלים בירכו על הפיגוע, ואחד מראשי הג'יהאד האיסלאמי בעזה צוטט כי הפיגוע הוא תגובה טבעית על "פשעי הכיבוש הציוני". דובר החמאס, סאמי אבו זוהרי, אמר כי ישראל היא האחראית לפיגוע בתל אביב והדגיש כי לעם הפלסטיני יש זכות להגן על עצמו. לעומת זאת, יו"ר הרשות, אבו מאזן, גינה את הפיגוע וכינה אותו "פעולת טרור". בהודעת יו"ר הרשות נאמר כי הפיגוע מנוגד להסכמה הלאומית הפלסטינית וגרם נזק לאינטרסים העליונים של הרשות.
לאחר הפיגוע התברר כי בידי השב"ס היה מידע על הפיגוע, אותו העביר אסיר שמרצה מאסר עולם. לאחר החשיפה הבהירה דוברת שירות בתי הסוהר כי אכן התקיימה פגישה, אך לטענתה "האסיר אינו אמין והמידע שמסר לא היה שלם". בתגובה נמסר מהשב"כ: "לא קיבלנו שום מידע אודות פיגוע אפשרי בשווארמה ראש העיר בתל אביב משירות בתי הסוהר". בתו של אחד הנרצחים בפיגוע אמרה כי "זה קשה מאוד לדעת שיכלו למנוע את 11 ההרוגים ולא עשו כלום".
צבא, ביטחון, פלילים ומשפט > חטיפת גלעד שליט ומבצע גשמי קיץ

לאחר תוכנית ההתנתקות גבר ירי הרקטות מרצועת עזה ליישובים ישראלים סמוכים. ישראל הגיבה בירי ארטילרי ובהפצצות מהאוויר ומהים. בבוקר יום ראשון, 25 ביוני, תקפה חוליה של חמאס טנק מרכבה סימן 3, שהוצב לשמירה על גדר המערכת, ומוצב של צה"ל שנמצאו שניהם בשטח ישראל, לאחר שחצתה את הגבול מדרום רצועת עזה באמצעות מנהרה ליד מעבר כרם שלום. במהלך התקיפה נהרגו מפקד הטנק וחייל בצוות הטנק, וארבעה מחיילי המוצב נפצעו. החוליה חטפה את גלעד שליט, איש צוות הטנק, שככל הנראה נפצע בעת החטיפה, והעבירה אותו לרצועת עזה. דובר של ועדות ההתנגדות העממית טען כי ההתקפה בכרם שלום תוכננה כמעט חודשיים.
בלילה שבין 27 ל־28 ביוני הפציץ חיל האוויר הישראלי את תחנת הכוח היחידה ברצועת עזה, וגרם לניתוק חשמל לשני שלישים מאוכלוסיית הרצועה. מספר גשרים שלגביהם היה חשד שישמשו למילוט החייל החטוף פוצצו. במקביל נכנסו כוחות שריון, רגלים והנדסה אל דרום הרצועה וארטילריה נורתה לעבר שטחי שיגור בצפון הרצועה. צה"ל פעל גם באזור אל-בירה שליד רמאללה על מנת לאתר את החטוף אליהו אשרי. ב-29 ביוני נמצא אליהו אשרי, שארגון ועדות ההתנגדות העממית הודיע על חטיפתו ואף הציג את תעודת הזהות שלו, ירוי ליד רמאללה. על פי חקירת השב"כ את אחד מחוטפיו, התברר שאשרי נורה מיד כאשר נחטף ושאנשי הוועדות שיקרו כאשר טענו שהוא מוחזק בחיים. ב־1 ביולי דרשו חוטפיו של גלעד שליט לשחרר 1,000 אסירים תמורת שחרורו. ישראל דחתה את הדרישה, חזרה על עמדתה שלא תנהל עסקאות עם טרוריסטים ודרשה את שחרור החייל. יחד עם ההתנהלות הצבאית, החלו להתגבר חילוקי הדעות בין הפלגים ברשות הפלסטינית, כאשר שיאם הייתה הודעתו של אבו מאזן כי "מאמצי המצרים [לשחרור החייל] נתקלים בקשיים, בשל היעדר כתובת בצד של החמאס ובשל חוסר יכולתם לקבל החלטות". כמו כן, הפעילויות חשפו חילוקי דעות בין ההנהגה המדינית של החמאס בהנהגת אסמאעיל הניה וההנהגה הצבאית של החמאס ובראשה חאלד משעל.
ב־5 ביולי החליט הקבינט המדיני-ביטחוני להעמיק את הפעולה בעזה ולהקים "רצועת ביטחון" בצפון הרצועה. מבצע "אלוני הבשן" נגד הקסאמים אושר בקבינט כחלק מהמבצע הגדול יותר "גשמי קיץ". כוחות צבא גדולים נכנסו בליל 6 ביולי לשטח רצועת עזה ותפסו אזורי חיץ לקראת השתלטות על מרחבי השיגור ויצירת "רצועת ביטחון". בלילה שבין 13 ל־14 ביולי יצא כוח צה"ל מהמקומות שאותם תפס במרכז הרצועה במסגרת מבצע "הילוך חוזר". הפלסטינים המשיכו בשיגור רקטות לישראל. צה"ל הגיב באש ארטילרית למוקדי השיגור. ביולי-אוגוסט המשיך צה"ל בתקיפת החמאס. בחודש ספטמבר דעך המבצע מפעילות מתמשכת לסדרה של פעולות נקודתיות שכללה סיכולים ממוקדים, מעצרים וכניסה קרקעית לאיתור וחשיפת מנהרות. במהלך חודש ספטמבר ביצע צה"ל מספר מבצעים שבהם חושפו מנהרות ונהרגו מחבלים, כגון מבצע "איש הגשם" בדרום הרצועה, מבצע "ארבעת המינים" בצפונה ומבצע "פרי סחוט" באזור ציר פילדלפי. ב־1 בנובמבר פתח צה"ל במבצע "ענני סתיו" בבית חאנון כדי למנוע ירי קסאמים. המבצע הסתיים ב־7 בנובמבר ונהרגו בו 68 פלסטינים, רובם מחבלים. ב-8 בנובמבר לפנות בוקר נהרגו בשנתם 19 פלסטינים, מרביתם בני משפחת עתאמנה, מפגיעת פגז תועה בבית מגורים בבית חאנון כשצה"ל ירה לאזורים מהם נורו קסאמים לעבר אשקלון. ב־26 בנובמבר הגיעו אהוד אולמרט ואבו מאזן להסכמה על הפסקת אש, אחרי שארגוני הטרור הפלסטיניים הסכימו להפסיק את הירי על שדרות בתמורה להפסקת פעולות צה"ל ברצועה.
במבצע נהרגו 5 ישראלים (שלושה חיילים ושני אזרחים) ו־394 פלסטינים (270 מהם מחבלים), ונפצעו עוד כ־1,000 פלסטינים. בתחילת המבצע נגרם נזק לתשתיות פלסטיניות, ובהן תשתית החשמל, אך ישראל פיצתה על כך בהעברת חשמל לרשות.
צבא, ביטחון, פלילים ומשפט > פרשת משה קצב

ב-8 ביולי נודע על פגישה שקיים הנשיא קצב עם היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, ובה התלונן על ניסיון סחיטה כלפיו מצד עובדת לשעבר במשרדו, על רקע איום בהגשת תלונה על הטרדה מינית, אך עד מהרה הפך הנשיא ממאשים לנאשם, ובעיתונים פורסמו עדויות של מספר נשים שעבדו עמו לאורך השנים ותיארו הטרדות מיניות ועבירות מין אחרות מצדו. ב־23 באוגוסט החלה חקירה באזהרה של הנשיא קצב.
ב־13 בספטמבר אישרה ועדת הכנסת לנשיא קצב נבצרות זמנית של 16 שעות, על מנת שיוכל להיעדר מטקס ההשבעה של נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש. ב־15 באוקטובר המליצה המשטרה ליועץ המשפטי לממשלה על הגשת כתב אישום נגד קצב. ב־16 באוקטובר החליט הנשיא קצב להיעדר מישיבת הפתיחה של מושב החורף של הכנסת, לאחר שכמה חברי כנסת איימו לעזוב את אולם המליאה במחאה.
לאחר הפרשה התפטר קצב והוגש נגדו כתב אישום חמור. לבסוף בשנת 2011 נידון לשבע שנות מאסר בפועל ושנתיים מאסר על תנאי.
צבא, ביטחון, פלילים ומשפט > חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון ומלחמת לבנון השנייה > הרקע למלחמה

לאחר סיום מלחמת לבנון הראשונה ב־1985 שלט צה"ל בדרום לבנון באזור חיץ כדי להגן על היישובים הסמוכים לגבול. עקב אבדות רבות ולחץ ציבורי, הורה ראש הממשלה אהוד ברק במאי 2000 על נסיגה מאזור החיץ. לאחר הנסיגה התפרס חזבאללה ברחבי דרום לבנון ועל הגבול הבינלאומי וביסס בה את שליטתו בבניית בונקרים ובצבירת נשק רב.
לאחר הנסיגה, באותה שנה, בוצעו שתי חטיפות: חטיפת החיילים בהר דב וחטיפת קצין המילואים אלחנן טננבוים. במהלך תקופה זו התגלעה מחלוקת חדשה בין לבנון לישראל, כאשר לבנון החלה להקים מתקן הטיה ושאיבת מים סמוך לנחל הווזאני, שהוא אחד המקורות העיקריים של נחל החצבאני. בנוסף לכך, ירה חזבאללה במספר הזדמנויות פגזי נ"מ שנחתו ביישובי הצפון. צעדים אלו התפרשו בישראל כניסיונות התגרות של חזבאללה שמטרתם לתת לגיטימציה לחזבאללה לשגר אלפי רקטות כתגובה לצעד תוקפני של ישראל ובכך לגרור את ישראל למלחמה שתקנה לה תדמית של מדינה תוקפנית. מסיבה זו נקטה ישראל לרוב מדיניות של הבלגה, אף שלפני הנסיגה בשנת 2000 הצהיר ראש הממשלה אהוד ברק שאם לאחר הנסיגה תיפתח אש לבנונית, "כל לבנון תבער". המדיניות ספגה ביקורת פנימית בטענה שלאחר הנסיגה מלבנון היא מחלישה את ההרתעה של צה"ל ובכך מעודדת את החזבאללה להמשיך במעשיו. מחליפו של ברק, אריאל שרון, המשיך במדיניות איפוק זו.
בשנת 2004 החליט אריאל שרון במסגרת עסקת שבויים לשחרר כ־400 אסירים לבנונים ופלסטינים תמורת שחרור טננבוים והשבת גופות שלושת החיילים שנהרגו במהלך החטיפה. הצלחה זו העניקה השראה לניסיונות נוספים בזירה הלבנונית והפלסטינית לחטוף חיילי צה"ל כקלפי מיקוח. בנובמבר 2005 כשל ניסיון לממש איומים אלה ברג'ר. תקוותיה של ישראל כי החלטה 1559 של מועצת הביטחון, שהתקבלה בסוף 2004 ואשר חייבה את פירוק המיליציות החמושות בלבנון מנשקן, וכן מהפכת הארזים, שהביאה לסיום השליטה הסורית בלבנון, יביאו לפירוק חזבאללה נכזבו. חזבאללה המשיך להתחמש ונכנס לפוליטיקה הלבנונית. עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה היו בממשלה הלבנונית בראשות פואד סניורה שני שרים המזוהים עם מפלגת חזבאללה. במהלך 2005 החלה בצה"ל הכנת תוכנית מגירה בשם "שוברת הקרח", שהייתה אמורה להיות המתווה לפעילות במקרה של הסלמה בגבול הצפון, אך במבחן המציאות צה"ל לא השתמש בה.
מניין ההרוגים בכל תקופה זו היה נמוך משמעותית ממספר האבדות בתקופת אחזקת רצועת הביטחון. ככלל הגבול היה שקט, מצבם הכלכלי של יישובי הצפון הוטב והתיירות הלכה והשתקמה. במשך שש השנים שלאחר הנסיגה חלה ירידה חדה בכמותן ובאיכותן של התקפות חזבאללה על ישראל. בתקופה זו שמר חזבאללה את העימות "על אש קטנה". מדיניות זו נבעה מסיבות פנים־לבנונית, כדי להמשיך לבצר את מעמדו בחברה הלבנונית, כמי שמוביל את "ההתנגדות" לישראל, מבלי לשלם מחיר יקר מדי על כך למול ישראל.
צבא, ביטחון, פלילים ומשפט > חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון ומלחמת לבנון השנייה > תוצאות המלחמה

פעילות צה"ל גרמה לנטישה המונית של דרום לבנון ולנזק כלכלי לתשתיות אזרחיות שנאמד בלמעלה מ־2 מיליארד דולר. אף על פי כן, בדומה לישראל, לא כל הלבנונים ברחו. בדרום לבנון נותרו כ־120 אלף תושבים, בדרך כלל משכבות סוציו-אקונומיות נמוכות שהעדיפו להישאר. לצד הפגיעה באזרחים נגרם הרס רב לערי לבנון ולתשתיותיה. רבעים שלמים נפגעו וכבישים וגשרים רבים ניזוקו. מתקני תשתית חשובים כגון בתי הזיקוק, שדה התעופה ואחרים נפגעו אף הם. כמו כן, נגרמו פגיעות כלכליות נוספת שמוערך בכמה מיליארדי דולרים.
למלחמת לבנון השנייה היו תוצאות רבות, בהן התפטרות הרמטכ"ל דן חלוץ, שר הביטחון עמיר פרץ וקצינים בכירים בצה"ל, בהם אלוף פיקוד ומפקד האוגדה הצפונית, שנמצא אחראי לכשל החטיפה. כמו כן, ישנה ביקורת מצד היסטוריונים צבאיים, עיתונאים, אישי ציבור וקצינים בכירים, הטוענים כי המלחמה לא התנהלה כראוי וכי ישראל לא השיגה את מטרותיה. הציבור הישראלי, אף שתמך ברובו הגדול ביציאה למלחמה, לא הסתפק בתוצאותיה. כתוצאה מכך, קמה מחאה עממית נרחבת שדרשה להקים ועדת חקירה ממלכתית שתחקור את המחדלים. בעקבות כך הוקמה ועדת וינוגרד, ועדת בדיקה ממשלתית בראשותו של השופט בדימוס אליהו וינוגרד, שהגישה את הדו"ח הסופי שלה בסוף ינואר 2007. ועדת וינוגרד ציינה כי לצד היכולות המרשימות שהפגינו חיל האוויר והמודיעין, התגלו כשלים חמורים הן בתחום הצבאי והן בתחום הממשלתי. לצד התוצאות המידיות היו למלחמה תוצאות ארוכות טווח, כגון התגברות המעורבות הבינלאומית בלבנון. בנוסף, חזבאללה שיקם את תשתיותיו שנפגעו. ישנן טענות שמעמדו של חזבאללה נפגע כתוצאה מהמלחמה, לצד חוקרים אחרים שטוענים שהארגון התחזק כתוצאה מהמלחמה. כמו כן, לפי החלטת האו"ם צבא לבנון התפרס בתוך דרום לבנון וחזבאללה נדחק צפונה. הפגיעה בכלכלה הלבנונית, שנחשבה לכלכלה פגועת מלחמה, טרם שוקמה, לעומת כלכלת ישראל שהצליחה להשתקם מהר מנזקי המלחמה ולהמשיך בצמיחה חיובית. החיילים, שבשמם יצאה ישראל למלחמה, לא שוחררו בעקבותיה ולא נכללו בהסדרי האו"ם לסיום הלחימה. שנתיים לאחר הלחימה, לאחר משא ומתן בתיווך גרמני, בוצעה עסקת החלפת שבויים בין ישראל לבין חזבאללה. ישראל שחררה חמישה שבויים לבנונים והחזירה 199 גופות, ובתמורה קיבלה את גופותיהם של אהוד גולדווסר ואלדד רגב.
צבא, ביטחון, פלילים ומשפט > אירועים אחרים

14 בפברואר – נגזר עונשו של חבר הכנסת לשעבר עמרי שרון – תשעה חודשי מאסר בפועל, תשעה חודשי מאסר על תנאי וקנס בסך של 300 אלף ש"ח
3 במרץ – זאב רוזנשטיין הוסגר לארצות הברית באשמת החדרת מיליון וחצי כדורי אקסטזי
אוגוסט – מתחילים להתגלות שעונים מגנבת אוסף השעונים מהמוזיאון לאמנות האסלאם
24 בנובמבר – בני סלע נמלט מחזקת המשטרה מחניון בית המשפט בתל אביב משטרת מחוז תל אביב פתחה במצוד רחב היקף בהשתתפות כוחות רגליים, פרשים, מסוקים ועוד. ב־8 בדצמבר נלכד סלע בדרכו למחסום משטרתי מאולתר בסמוך למושב רגבה
כלכלה

בעלי תפקידים:
שר האוצר – אהוד אולמרט (1 בינואר–4 במאי), אברהם הירשזון (4 במאי–31 בדצמבר)
תקציב המדינה לשנת 2006 עמד על כ־271.4 מיליארד שקל. תקציב משרד האוצר עמד על כ־1.55 מיליארד שקל.
שנת 2006 הייתה שנה טובה מבחינה כלכלית במגוון רחב של תחומים כגון עליית התמ"ג בכ־5.2% לעומת השנה הקודמת, עלייה בשכר הממוצע של העובדים הישראלים שעמד על כ־7,576 ש"ח לעומת 7,324 ב־2005, עלייה במדד הייצור התעשייתי בכ־9.8% לעומת השנה שעברה, ירידה דרסטית בגרעון המסחרי (ללא יהלומים ודלק) שעמד ב־2005 על כ־2.03 מיליארד דולר וירד בכ־57% ל־880 מיליון דולר, עלייה בכמות התפוקה החקלאית מ־19 מיליארד שקלים חדשים ב־2005 לכ־21.0 מיליארד שקלים חדשים ב־2006 וסיום היסטורי, פעם ראשונה בתולדות המדינה, עם עודף של למעלה מ־7.3 מיליארד דולר במאזן התשלומים. גם איכות החיים של התושב הישראלי הממוצע עלתה. כך לדוגמה הצמיחה לנפש עלתה ביותר מ־3%, רמת החיים עלתה ב־2.8%, הצריכה הפרטית הכוללת צמחה ב־4.6% והצריכה הביטחונית טיפסה ב־5.7% (כנראה בעקבות המלחמה). למרות הצמיחה הכלכלית בתחומים אלו, היו תחומים שבהם חלה ירידה מבחינה כלכלית למשל בתחום התיירות. הנתון המפתיע היה שבשנה של צמיחה כלכלית מדד המחירים לצרכן ירד ב־0.1%. בשנת 2006 זינק מדד תל אביב 25 בכ־13.8% (144 נקודות) לעומת שנת 2005.
כלכלה > תיירות

בעלי תפקידים:
שר התיירות – אברהם הירשזון (1 בינואר–4 במאי), יצחק הרצוג (4 במאי–31 בדצמבר)
תקציב משרד התיירות לשנת 2006 עמד על 223,662,000 ש"ח.
בשנת 2006 חלה ירידה במספר התיירים הנכנסים לעומת 2005, מ־1,900,000 לכ־1,800,000. מספר התיירים היוצאים נותר ללא שינוי ועמד על כ־3,700,000, הן ב־2005 והן ב־2006. הירידה במספר התיירים הנכנסים נבעה כנראה ממלחמת לבנון השנייה שהתרחשה בקיץ 2006. מספר התיירים הנכנסים קטן ב־24% מהשיא של שנת 2000. 86% מהתיירים הנכנסים הגיעו דרך האוויר, 14% דרך היבשה ו־1% דרך הים. 55% מהתיירים באו מאירופה, 33% מאמריקה, 8% מאסיה, 3% מאפריקה ו־1% מאוקיאניה. 37% ממספר התיירים הנכנסים באו לביקור קרובים, 27% למטרות דת, 19% לתיור ו־17% למטרות אחרות. בדומה לשנת 2005 ההכנסות מתיירים עמדו על כ־1.9 מיליארד דולר.
כלכלה > אירועים אחרים

5 במאי – "ברקשייר האת'וויי" בניהולו של וורן באפט רוכשת 80% מחברת ישקר בסכום של 4 מיליארדי דולרים.
חברה ותרבות > מוזיקה

בשנה זו הראל סקעת, שזכה במקום השני בכוכב נולד 2, הוציא את אלבום הבכורה שלו "הראל סקעת"; נינט טייב, זוכת כוכב נולד 1, הוציאה גם היא את אלבום הבכורה שלה שנקרא "יחפה". אלבומי בכורה נוספים שיצאו בשנה זו הם אלבומו של עידן יניב, "חושב עליה"; קרן פלס הוציאה את "אם אלה החיים"; איה כורם הוציאה את "איה כורם"; דניאל זילברשטיין הוציא את אלבום הבכורה שלו "מה שאת עושה לי"; דין דין אביב הוציאה את אלבום הבכורה שלה "סודותיי"; הגיים בויז הוציאו את "האלבום"; דפנה והעוגיות הוציאו את "דפנה והעוגיות".
בין השירים שיצאו ב־2006 היו "חושב עליה" של עידן יניב, "קיץ" של איה כורם, "סודותיי" של דין דין אביב, "הוא" של שוטי הנבואה, "סוכרייה" של רוני סופרסטאר, "פרח השכונות" של טיפקס, "רק אל תגידי" של מאיה בוסקילה, "כמה עוד אפשר" של הראל סקעת, "בסוף של יום" של פורטיסחרוף, "אם אלה החיים" של קרן פלס, "שיר לשירים" של מירי מסיקה, "להתחיל להמשיך" של רונית שחר, "האהבה נשארת" של גלעד שגב, "לולה" של דודו טסה, "קליפורניה" של הדג נחש, "אל תטוסי" של תומר יוסף, "רוקנ'רול" של שחר אבן צור, "דרך המלך" של כלא 6, "ואז תבואי" של הראל מויאל ו"מיליון כוכבים" של עמית פרקש.
4 במאי – פסטיבל השירים של ישראל התקיים והתחרו בו שישה שירים. השיר הזוכה היה "אם את בעניין" של הלהקה האלמונית "מלכה באיה", שהיה השיר הקצבי היחיד מבין השירים המתמודדים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשס"ו–2006, זכתה קרן פלס בתואר "זמרת השנה" ו"תגלית השנה" ברשת ג' ובגלגלצ. הראל סקעת ושירו "ואת", שכתבה והלחינה פלס, זכו בתואר "זמר השנה" ו"שיר השנה" בשני המצעדים. בגלגלצ הייתה זו השנה השנייה ברציפות ששיר שכתבה פלס זכה בתואר "שיר השנה". הדורבנים זכו בתואר "להקת השנה" בגלגלצ, ובית הבובות זכו בתואר ברשת ג'.
בקדם אירוויזיון 2006 זכה השיר "זה הזמן" בביצועו של אדי בטלר. לעומת שנת 2005 בה ישראל נחלה הצלחה יחסית כששירי מימון זכתה במקום הרביעי בתחרות האירוויזיון, שירו של בטלר לא נחל הצלחה בתחרות האירוויזיון שנערכה ביוון, והוא סיים במקום ה־23 מתוך 24 המקומות האפשריים; עם 4 נקודות שהעניקה לו צרפת.
חברה ותרבות > ספרות

בין היצירות בספרות העברית שיצאו לאור בשנה זו היו עם הזרם ונגדו – מניה שוחט אגרות ותעודות 1906–1960, התנ"ך והזהות הישראלית - אניטה שפירא, תפילתו של מקובל - מחיי הרב ברוך שלום אשלג - פייגה אשלג.
בין הספרים שיצאו לאור בשנה זו בעברית היו האישה השנייה של יאיר לפיד, ספר הרפואות הפשוטות של אנה הרמן, ארטמיס פאול: צופן הנצח של אואן קולפר, לנצח בגדול של ליאת רוטנר, אלמוס של אורה יעקבי, כל יום הוא טרבלינקה של צ'ארלס פטרסון ואראגון של כריסטופר פאוליני.
חברה ותרבות > קולנוע

בשנת 2006 יצאו לאקרנים הסרטים: אדמה משוגעת, אביבה אהובתי, למראית עין, מחילות, ימים קפואים, תנועה מגונה, מישהו לרוץ איתו, הבועה, גיבורים קטנים, הדברים שמאחורי השמש, ידיים קשורות, סיפור חצי רוסי, מכתבים לאמריקה, אין לה אלוהים, בקרוב יקרה לך משהו טוב, שלוש אמהות, דמעת שחרזאדה, בובות נייר, סינדרום ירושלים, סובנירים, מלח הארץ, סלחנות, NO אקזיט, אסקימוסים בגליל וסרט של משוטטים.
מקבלי פרס אופיר לשנת 2006 היו: "אדמה משוגעת" (הסרט הטוב ביותר), "אביבה אהובתי" (הסרט הטוב ביותר), שמי זרחין (הבמאי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר), אסי דיין (השחקן הטוב ביותר), אסי לוי (השחקנית הטובה ביתר), צחי גראד (שחקן המשנה הטוב ביותר), רותם אבוהב (שחקנית המשנה הטובה ביותר), שי גולדמן (הצילום הטוב ביותר), עינת גלזר-זרחין (העריכה הטובה ביותר), אבישי אביבי (העיצוב האמנותי הטוב ביותר), רונה דורון (עיצוב התלבושות הטוב ביותר), צוף פילוסוף ועדי רנרט (המלחין הטוב ביותר), אלי ירקוני ויואב שריג (הפסקול הטוב ביותר), סובנירים (הסרט התיעודי הטוב ביותר) ונדב לויתן ומייק ברנט (פרס על מפעל חיים). בשל שוויון בתוצאות פרס "הסרט הטוב ביותר", נעשתה הצבעה שנייה, והסרט "אדמה משוגעת" נשלח לאוסקר האמריקאי.
חברה ותרבות > טלוויזיה

פרסי האקדמיה לטלוויזיה חולקו ל"בטיפול" (סדרת הדרמה הטובה ביותר), "אמא'לה" (הסדרה הקומית דרמטית הטובה ביותר), "ארץ נהדרת" (תוכנית הבידור הטובה ביותר), "רוקדים עם כוכבים" (תוכנית המציאות הטובה ביותר), "השמיניה" (תוכנית ילדים ונוער), "ארץ המתנחלים" (סדרת תעודה) ולשמואל אימברמן (פרס מפעל חיים)
מאי – החלה העונה הרביעית של כוכב נולד. מופע הגמר של העונה נערך ב־7 בספטמבר, בפארק הירקון בתל אביב, בהשתתפות ג'קו אייזנברג, מאיה רוטמן ורפאל מירילא. אייזנברג ניצח, במקום השני זכתה רוטמן ובמקום השלישי זכה מירילא.
חברה ותרבות > ספורט

שנת 2006 הייתה שנה רבת הישגים לספורט המקומי. באולימפיאדת טורינו כללה המשלחת הישראלית חמישה ספורטאים, בהם גלית חייט וסרגיי סחנובסקי שסיימו במקום ה־8. ב־30 באפריל הגיעה מכבי תל אביב לגמר היורוליג, אך לא הצליחה להגן על תוארה מהשנה שעברה והפסידה לצסק"א מוסקבה בתוצאה 73:69. בין 20 במאי ל־4 ביוני התקיימה אולימפיאדת השחמט ה־37 בטורינו בה זכתה נבחרת ישראל לשחמט במקום הרביעי. ב־8 ביולי זכה אנדי רם באליפות וימבלדון בטורניר הזוגות המעורבים יחד עם בת זוגו ורה זבונרבה. בכך הפך לישראלי הראשון שזוכה בטורניר גראנד סלאם לבוגרים. ב־13 באוגוסט זכה אלכס אברבוך במדליית זהב בקפיצה במוט באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה, וחזר על הישגו מ־2002. ב־11 באוקטובר ניצחה נבחרת ישראל עד גיל 21 את נבחרת צרפת עד גיל 21 בתוצאה 1:0 ועלתה לטורניר גמר אליפות אירופה עד גיל 21.
בליגות המקומיות זכתה מכבי חיפה ב-22 באפריל באליפות ליגת העל בכדורגל בפעם השלישית ברציפות ואחריה, במקום השני, הגיעה הפועל תל אביב. מלך השערים של אותה עונה היה שי הולצמן עם 18 שערים. בעונה זו ירדו לליגה הלאומית בני סכנין ומ.כ. נצרת עילית. ב־9 במאי זכתה הפועל תל אביב גביע המדינה בכדורגל, לאחר שניצחה בגמר את בני יהודה תל אביב בתוצאה 1:0. ב־6 ביוני עלו מכבי תל אביב והפועל ירושלים לגמר הפיינל פור הישראלי לאחר ניצחונות על עירוני נהריה ומכבי ראשון לציון (בהתאמה). ב־8 ביוני זכתה מכבי תל אביב בפעם ה־12 ברציפות באליפות הליגה בכדורסל לגברים, לאחר שגברה בגמר הפיינל פור על הפועל ירושלים בתוצאה 96:66. הקבוצה זכתה גם בפעם ה־9 ברצף בגביע המדינה לגברים, לאחר שניצחה בגמר את הפועל ירושלים בתוצאה 96:91. ב־22 בדצמבר זכה דודי סלע באליפות ישראל לטניס כשגבר על נועם אוקון. באליפות ישראל לטניס לנשים זכתה שחר פאר. הפועל תל אביב זכתה באליפות הליגה בכדורסל לנשים בפעם השביעית בתולדותיה לאחר שניצחה בסדרת הגמר את מכבי רמת חן 3:1. מכבי ראשון לציון זכתה באליפות הליגה הלאומית בכדוריד בזכות יחס שערים עדיף במשחקי הגמר, לאחר שוויון 2:2 בסדרת הגמר מול הפועל ראשון לציון.
שחטיור דונצק ניצחה את דינמו קייב בטורניר הערוץ הראשון הרוסי שהתקיים באצטדיון בלומפילד בתל אביב והשתתפו בו ארבע קבוצות.
ב־6 באפריל הכדורסלנית הישראלית, קבעה ענת דרייגור את השיא העולמי לקליעת נקודות במשחק כדורסל בודד, כאשר במשחק של קבוצתה, הפועל מטה יהודה היא קלעה 136 נקודות.
חברה ותרבות > תחבורה ובטיחות בדרכים

בעלי תפקידים:
שר התחבורה – מאיר שטרית (1 בינואר–4 במאי), שאול מופז (4 במאי–31 בדצמבר). תקציב תחומי התחבורה השונים לשנת 2006 עמד על כ־7.5 מיליארד שקל.
ב־12 ביוני 2006 אירעה תאונת רכבת בבית יהושע כאשר רכבת נוסעים שיצאה מנמל התעופה בן-גוריון אל עכו התנגשה בטנדר שנתקע על מפגש מסילת החוף עם כביש 553, סמוך לתחנת הרכבת בית יהושע. חמישה מנוסעי הרכבת נהרגו ויותר מ־80 נפצעו. התאונה אירעה כשנה לאחר אסון רבדים ותאונת הרכבת באחוזם, שנגרמו גם כן מהתנגשות במפגש כביש-מסילה, ולמרות נוכחות תצפיתן במפגש במקרה זה. בעקבות התאונה נפתחה חקירת משטרה נגד נהג הרכב ונגד בכירים ברכבת ישראל. על מנת להגביר את הבטיחות הורחבו שעות עבודת התצפיתנים ומוקמו תצפיתנים נוספים במפגשים, זאת על אף שנוכחות התצפיתן לא מנעה תאונה זו. כמו כן, נעשה מאמץ לזרז את הקמת ההפרדות המפלסיות בין כבישים ומסילות, ולמשך תקופה מסוימת הוגבלה מהירות הרכבות בקרבת המפגשים.
שנת 2006 נחשבה לשנה פחות קשה מבעבר מבחינת בטיחות בדרכים. מספר ההרוגים בתאונות דרכים בשנת 2006 היה הנמוך ביותר מאז 1967 – כ־446 הרוגים, לעומת 482 ב־2005. במהלך השנה דווח על 66,770 תאונות דרכים עם נפגעים. בהשוואה ל־2005, בשנה זו חלה ירידה של כ־7% במספר ההרוגים ושל כ־2% במספר התאונות הקטלניות. ב-2006 לעומת 2005 נרשמה עלייה של 1% במספר הכולל של תאונות ובמספר הנפגעים. העיר הקטלנית ביותר בישראל הייתה תל אביב עם 26 תאונות קטלניות שהתרחשו בעיר, אחריה ירושלים עם 13 תאונות קטלניות ובמקום השלישי חיפה עם 12 תאונות קטלניות. מבין הכבישים הבינעירוניים נרשם כביש 40 כקטלני ביותר, עם 23 תאונות עם הרוגים, אחריו כביש 4 עם 16 תאונות קטלניות ובמקום השלישי כביש 90 עם 13 תאונות עם הרוגים.
הדרכים העירוניות הן זירת ההתרחשות של רוב תאונות הדרכים בישראל. מתוך 17 אלף תיקי תאונות הדרכים שנחקרות מדי שנה, 73% הן בדרכים עירוניות ורק 27% בדרכים בינעירוניות. בזכות מהירויות הנסיעה הנמוכות יותר בדרכים העירוניות, חומרתן של התאונות בדרכים אלו פחותה מאשר בתאונות בדרכים הבינעירוניות, ורק 48% מבין 373 תאונות קטלניות שהתרחשו בשנת 2006 התרחשו בדרכים עירוניות. נצפתה מגמת ירידה במספר התאונות הקטלניות בדרכים עירוניות בשש השנים שקדמו. סוג התאונה שבו חלה הירידה הבולטת ביותר עד 2004 הוא התנגשות ברכב נע, אך בשנים 2005–2006 עלה מספר התאונות מסוג זה. בשנת 2006 חלה ירידה בשיעור של 10% במספר התאונות הקטלניות לעומת שנת 2005, מספר זה הוא הנמוך ביותר ב-10 השנים האחרונות.
בשנת 2006 הושקעו בתשתיות התחבורה למעלה מ-7 מיליארד שקל, כ־40% מסך ההשקעה בתשתיות. בשנה זאת עמד אורך הדרכים בישראל על 17.7 אלף ק"מ, כ־3000 ק"מ יותר מ-1995, מתוכם 35% דרכים לא עירוניות. בסוף שנת 2006 היו כ־2.2 מיליון כלי רכב בישראל (לעומת 1.5 מיליון בסוף שנת 1995), מתוכם 77.4% היו כלי רכב פרטיים, 16.3% משאיות, 3.9% אופנועים, 0.8% מוניות ו־1.6% כלי רכב "אחרים". בסוף 2006 היו 3.2 מיליון נהגים, עלייה של 44% לעומת התקופה המקבילה ב-1995 וממוצע של 1.5 נהגים לכלי רכב. 59% ממספר הנהגים היו גברים ו־41% היו נשים. בשנת 2006 היו 5,600 אוטובוסים ציבוריים בקווים קבועים (ירידה של 6% לעומת 1995) ו־18,400 מוניות (עלייה של 100% לעומת 1995). בשנת 2006 מספר הנוסעים ברכבת עמד על כ־28 מיליון נוסעים, כמעט פי 5 משנת 1995. בשנת 2006 נחתו בישראל כ־31,940 מטוסים, מחציתם ישראליים. מספר הנוסעים שיצאו מישראל ונכנסו דרך נמלי האוויר עמד על כ־8.9 מיליון לעומת 7.2 מיליון ב־1995, עלייה של 24%. בשנת 2006 הפליגו מנמלי הים במדינה, 5,240 ספינות, ירידה של כ־15% לעומת 1995.
חברה ותרבות > אירועים אחרים

בתגובה לעיתון איראני נפוץ שיזם תחרות ציורי קריקטורות בנושא השואה כמחאה על קריקטורות מוחמד, הכריזו שני יוצרים ישראלים, על "התחרות הישראלית לקריקטורות אנטישמיות", שבה הורשו להשתתף רק ציירי קריקטורות יהודים, במטרה להבליט את היחס השונה שניתן לקריקטורות פוגעניות בעולם היהודי לעומת העולם המוסלמי ולהגחיך את התחרות האיראנית. כעבור מספר ימים נצטברו למעלה ממאה קריקטורות מועמדות. ב־6 באפריל בחר חבר השופטים את הקריקטורה "כנר על הגג" של ארון כץ לקריקטורה הזוכה.
בשנה זו התקיימו בירושלים "אירועי הגאווה העולמיים" ובמסגרתם תוכנן מצעד גדול במיוחד. עקב מלחמת לבנון השנייה נדחה המצעד, ולאחר כמה דחיות נוספות נקבע ל־10 בנובמבר. ב־10 בנובמבר התקיים מצעד הגאווה של תנועת הלהט"ב באצטדיון האוניברסיטה העברית בגבעת רם בירושלים, במצעד זה לא אושר מסלול בתוככי העיר, לאחר שמאות חרדים יצאו להפגנות אלימות בשכונות החרדיות בבירה במחאה על מצעד הגאווה שהיה עתיד להתקיים. ההפגנות כללו יידויי אבנים וחפצים שונים, הבערת מכלי אשפה, זריקת בקבוק תבערה והתעמתות פיזית עם כוחות המשטרה. במקביל להפגנות הושמעו דברי הסתה ואיומים ברצח כלפי ציבור הלהט"ב ונגד אנשי שלטון שגיבו את המצעד מתוקף תפקידם.