stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחש גופר פסיפי

| נחש גופר פסיפי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: נחש גופר
מין:: נחש גופר פסיפי
שם מדעי
 Pituophis catenifer ‏בלנוויל, 1835

נחש גופר פסיפי (שם מדעי: Pituophis catenifer) הוא מין של נחש מהסוג נחש גופר שבמשפחת הזעמניים החי במדבריות של דרום ארצות הברית. משמעות שמו המדעית היא: "נושא שרשראות", עקב דפוסי הרצועות דמויי-הטבעות שעל גבו.
נחש זה מזכיר במראהו את עכסן הערבות (Crotalus viridis), מה שעוזר לו להתחקות ולהתגונן מטורפים. ההבדל העיקרי בין שני הנחשים היא צורת הראש הצרה יותר של נחש הגופר והיעדר זנב מפוספס בשחור-לבן בקצהו.
אורך נחש גופר יכול להגיע ל-91 עד 213 סנטימטרים בממוצע. הוא משתלב עם הנוף החולי וצבעו צהוב-חיוור עם רצועות שחורות, כתומות או חומות בהירות לסירוגין לאורך הגוף והראש חום. הנחש אינו ארסי, אך בעל לסתות רחבות ושיניים חדות. הנחש חי בטבע 12 עד 13 שנים, אך בשביה נרשמו פרטים שחיו מעל 33 שנים.
נחש זה מתחבא במחילות ובין שיחים בחום היום והוא פעיל בשעות בין הערביים או בלילה הקרירים. הוא ניזון מטרף של מכרסמים, עופות קטנים ושאר זוחלים ולעיתים ייכנס לבריכות לציד צפרדעים. את טרפו הוא הורג באמצעות לחיצה חזקה בכוח שריריו.
הנחש עלול ליפול טרף לטורפים כמו עופות דורסים, קויוטים, סמוריים גדולים ועוד טורפים, ביניהם נחשים אחרים. להגנה הוא מתחקה לעכסן, מתנפח ומתכרבל בתנוחה המזכירה עכסן וגם מנפנף בזנבו שמזכיר "עכס". לרוב הטורפים עוזבים אותו לאחר חיקוי כזה.
תת-מינים

Pituophis catenifer affinis
Pituophis catenifer annectens
Pituophis catenifer bimaris
Pituophis catenifer catenifer
Pituophis catenifer coronalis
Pituophis catenifer deserticola
Pituophis catenifer fulginatus
Pituophis catenifer pumilis
Pituophis catenifer sayi
הערות שוליים

↑  נחש גופר פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542225805171  LCCN: sh2004001211
סבטלנה לובודה

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1982 (בת 41) קייב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות ברית המועצות
 שם לידה:  סבטלנה סרגייבנה לובודה
 שם במה:  Loboda 
 מוקד פעילות:  אוקראינה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מקום לימודים:  Kyiv National University of Culture and Arts 
 עיסוק:  זמרת • שחקנית • במאית • מנחה • כותב שירים
 זרם:  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
 סוגה:  פופ • דאנס-פופ
 סוג קול:  מצו-סופרן
 שפה מועדפת:  רוסית, אוקראינית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר • סינתיסייזר • גיטרה • תופים
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט • Moon  CD Land • Союз
 פרסים והוקרה:  אמן כבוד של אוקראינה 
 LOBODA.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים לשעבר
 קפוצ'ינו (מ-2002 עד 2003) ויאגרה (מ-2004 עד 2004)
 
סבטלנה סרגייבנה לובודה (ברוסית: Светла́на Серге́евна Лобода́, באוקראינית: Світла́на Сергі́ївна Лобода́; נולדה ב-18 באוקטובר 1982), הידועה בשם הבמה לובודה (LOBODA), היא זמרת, רקדנית, שחקנית, מגישת טלוויזיה ובמאית אוקראינית. היא בעלת תואר אמן הכבוד של מאוקראינה (2013). סולנית לשעבר מלהקת VIA Gra, בשנת 2004.
ביוגרפיה

לובודה נולדה בקייב, שבאוקראינה, להוריה סרגיי ווסילביץ ונטליה וסילייבנה לובודה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר למוזיקה בפסנתר, בניצוח ובשיעורי ווקאל אקדמיים.
ב-20 באפריל 2022 נודע שלסבטלנה לובודה נאסרה כניסה לרוסיה למשך 50 שנה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2005: Ты не забудешь
2008: Не Ма4о
2014: H2LO
2023: Made In U
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2019: Sold Out
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

2020: Superstar Show Live
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2009: Anti-Crisis Girl
דיסקוגרפיה > אלבומי רמיקס

2006: Чёрный Ангел
2006: !Постой, Мущина
2020: Boom Boom (Remixes)
הערות שוליים

↑  https://showbiz.24tv.ua/ru/ptushkin-barskih-loboda-ukrainskim-zvezdam-50-let-zapretili-vezd_n1958313
| אוקראינה אוקראינה באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Vidbir
| השתתפויות | 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | אלכסנדר פונומריוב • רוסלנה ליז'יצ'קו • גרין ג'ולי • טינה קרול • ורקה סרדוצ'קה • אני לוראק • סבטלנה לובודה • אליושה • מיקה ניוטון • גאיטנה • זלאטה אוגנביץ' • מריה ירמצ'וק • ג'מאלה • O.Torvald • מלובין • מארוב • גו איי • גו איי • קאלוש • טבורצ'י • אליונה אליונה וג'רי הייל |  |
| שירי המדינה | "Hasta la Vista" • "Show Me Your Love" • "Dancing Lasha Tumbai" • "Shady Lady" • "Be My Valentine! (Anti-Crisis Girl)" • "Sweet People" • "Angel" • "Be My Guest" • "Gravity" • "Tick Tock" • "1944" • "Time" • "Under The Ladder" • "Siren Song" • "Solovey" • "Stefania" • "Heart of Steel" • "Teresa & Maria" |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 2005 • אירוויזיון 2017 • אירוויזיון 2023 • יחסי אוקראינה–רוסיה באירוויזיון • חברת השידור הציבורי הלאומית של אוקראינה |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה אוקראינה מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 10049698  ISNI: 0000 0003 7237 1620  MusicBrainz: 8544e819-41a1-47ce-8c78-d8c44ec099e4
סאיה

סאיה היא שמלה מסורתית הנלבשת על ידי האישה הצ'רקסית.
בעבר נהגו ללבוש את הסאיה כלבוש יום יומי, בגלל שהשמלה מחממת, ובשל מזג האוויר הקר באזור הקווקז שברוסיה. כיום לובשים אותה באירועים מיוחדים בלבד, או כלבוש חג.
מראה

ישנם מספר סוגים שונים של סאיה: קצרה או ארוכה, וצבעים שונים (לרוב: אדום, לבן וכחול).
נהוג לעטר את הסאיה בצבע זהב לכל אורך השמלה ולאורך השרוולים שלה. העיטורים הם לרוב של שמות המשפחה של אותה נערה או אישה אשר לובשת אותה. הסאיה הקצרה יותר מגיעה עד מתחת לברך, והארוכה עד כפות הרגליים.
לסאיה יש שני חלקים: לבוש תחתון ועליון. החלק העליון מכסה חלק רב מהתחתון והפסים הזהובים עוברים החלק אחד של העליון אל החלק השני, מעל הרקע הלבן.
באזור המותנים יש חגורה בצבע כסף, ומהחגורה עד הרצפה השמלה פתוחה כאשר החלק התחתון שצבעו לבן נראה באמצע, והחלק העליון מכסה את הצדדים.
לשמלה יש כובע תואם לצבע השמלה אשר מאחוריו תפור בד לבן אשר יורד לפחות עד המותנים, ולפעמים גם עליו תפורים עיטורים זהובים אך זה לרוב לפי בחירה ולא מהווה חלק מהכובע.
הסאיה המסורתית: החלק העליון מכסה חלק רב מהתחתון, ועיטורים מזהב נראים על השמלה
סאי קונג

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 רשות מחוקקת:  Sai Kung District Council 
 שטח:  136.39 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתחום מנהלי:  472,800 (2020)
 קואורדינטות:  22°22′53″N 114°16′14″E﻿ / ﻿22.381430555556°N 114.27051944444°E﻿ / 22.381430555556; 114.27051944444 
 http://www.districtcouncils.gov.hk/sk/en/welcome.html
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום התחום וסמל המועצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סַאי קוּנְג (בסינית: 西貢區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג הנמצא בדרום מזרח הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 136.39קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2011 ל-436,627 איש, והצפיפות היא ביחס של 3,135 איש לקמ"ר.
קו צוּ'אֶנְג קְוַואן אוֹ של ה-MTR, מגיע לתחום, ועוצר בו בארבע תחנות.
אזורים

סאי קונג - העיירה 西贡市中心
הֶבֶּא הַבֶן 白沙湾
איי סאי קונג 西贡离岛
הַנְג הַאו טוֹנְג 坑口东
מערב הנג האו 坑口西
ירוק 环保
צוּ'אֶנְג קְוַואן אוֹ 将军澳市中心
צ'וֹי קִין 健彩
צוֹי לַאם 翠林
הוֹנְג קִינְג 康景
פּוֹ לַאם 宝林
יַאן יִנְג 欣英
1323 运亨
קִינְג לַאם 景林
הִירְד 厚德
וֶלְתִ'י 富裕
דֶמִינְג 德明
בַּאוהִינִיַה 宝康
שֶׁאוּ'נְג טַאק 尚德
קְווֹק מִינְג 广明
סאיאד

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  נ"מ, קרקע-אוויר
 ארץ ייצור:  איראן
 תקופת השירות:  סאיאד-2 משנת 2015 סאיאד-3 בפיתוח – הווה
 משתמשים:  איראן 
 ביצועים
 תקרת גובה:  27 ק"מ (סאיאד-3)
 
סאיאד (בדומה לעברית, פירושו "צייד", בפרסית: موشک پدافند هوایی صیاد תעתיק מדויק: מושךּ פּדאפנד הואיי ציאד) היא סדרת טילי קרקע-אוויר מבוססי דלק מוצק המיוצרים על ידי איראן.
סאיאד 2 הוא גרסה של RIM-66 Standard (או SM-1), טיל אמריקאי שאיראן רכשה מארצות הברית לפני המהפכה של 1979.
סאיאד-3 הוא טיל עם קוטר דומה לסאיאד-2  אבל כנפונים שונים, אבל עם טווח ארוך יותר. הערכות מדברות על טווח של 150-200 ק"מ.
הערות שוליים

↑  "Iran inaugurates production line of Sayyad-2 missile", PressTV, November 9, 2013
↑  http://www.janes.com/article/66654/iran-tests-talash-air-defence-system
↑  http://www.mashreghnews.ir/fa/news/363390
↑  http://www.mashreghnews.ir/fa/news/304234
משפחת ברבריני

סמל המשפחה
ארמון ברבריני ברומא
הקרדינל מפאו ברבריני (אורבנוס השמיני) בגיל 30, ציור מאת קרוואג'ו
טדאו ברבריני
משפחת ברבריני (באיטלקית: Barberini) היא משפחת אצולה איטלקית, שצברה כוח והשפעה במאה ה-17. מקורה במשפחת סוחרים מפירנצה שהעבירה את מרכזה לרומא. בעקבות בחירת בן המשפחה, מפאו, לאפיפיור אורבנוס השמיני צברה המשפחה כוח ונכסים רבים. אורבנוס השמיני מינה רבים מבני משפחתו לתפקידים בעיר רומא ובמדינת האפיפיור וכן רכש עבור המשפחה את ארמון ברבריני והכיכר בה הוא ניצב כיכר ברבריני, שניהם עוצבו על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני, שהיה רק אחד מהאמנים שאורבנוס השמיני ומשפחת ברבריני היו פטרוניהם. בארמון נמצאת כיום  הגלריה הלאומית האיטלקית לאמנות עתיקה.
מקור המשפחה וההיסטוריה הקדומה שלה

מקור המשפחה בעיירה ברברינו ואל ד'אסטה (Barberino Val d'Elsa), והיא היגרה לפירנצה במאה ה-11. קרלו (1488–1566) ואנטוניו (1494–1559) ברבריני היו סוחרי צמר וטקסטיל מצליחים. ב-1537 עזב אנטוניו ברבריני את פירנצה לאחר קרע בין משפחתו ובית מדיצ'י, ששלט בעיר. ב-1559 התנקשו נאמני בית מדיצ'י בחיי אנטוניו. פרנצ'סקו, בן אחיו, בא לרומא בעקבות דודו ורכש משרה כנסייתית. עם מותו ב-1600 הועברו הונו ומעמדו הכנסייתי לידי אחייניו, שאחד מהם היה מפאו.
שם המשפחה היה Tafani שפירושו זבוב הסוסים. מפאו התקין על שלט האצולה של המשפחה דבורים במקום הזבובים.
מפאו ברבריני ואחריו

את אחיו אנטוניו מרצ'לו ("אנטוניו הגדול") ושני אחיינים שלו (פרנצ'סקו ו"אנטוניו הקטן") מינה לקרדינלים ואחיין נוסף, טדאו, מונה לנסיך פלסטרינה, לנושא דגל הכנסייה ומושל רומא ומפקד טירת סנטאנג'לו.
עבור מגוריו ומגורי בני משפחתו רכש את ארמון ברבריני המפואר והתקין סביבו את כיכר ברבריני המאופיינת במזרקת טריטון ומזרקת הדבורים (מעשה ידי ג'ובאני לורנצו ברניני).
אנשי רומא התייחסו לברבריני ומשפחתו כאל נובו רישים ("עשירים חדשים") המאופיינים בטעם המוני ובראוותנות. הם תוארו כעדת דבורים (סמל המשפחה) המגיחה מפירנצה על מנת לינוק את דבשה של רומא. כאשר הורה אורבנוס השמיני להשתמש בארד מן הפנתאון על מנת לפאר את בזיליקת סן פייטרו נטבע הביטוי (בלטינית) quod non fecerunt barbari, fecerunt Barberini ("מה שלא עשו הברברים, עשה הברבריני").
ב-1627 השיא אורבנוס השמיני את אחיינו טדאו לאנה, בת למשפחת האצולה הרומאית משפחת קולונה. מנקודה זו ואילך החל מיזוגה של משפחת ברבריני במשפחת קולונה.
ב-1641 עמד מאחורי מלחמתה של קסטרו (נחלה אפיפיורית ליד לאציו) בקואליציה של אודוארדו פארנזה, דוכס פארמה, אותו נידה, שכללה את דוכס ונציה, פירנצה ומודנה. המצור על לאציו והמלחמה, הראשונה בסדרת מלחמות שנמשכו כשמונה שנים (הרבה אחרי מותו של אורבנוס), הסתיימו ב-1644 בלי הכרעה, אך תוך מחיר דמים כבד והרס מוחלט של קסטרו.
המלחמה והפזרנות של האפיפיור והמשפחה, שהיו פטרונים של אמנים ומדענים, שיקעו את מדינת האפיפיור בחובות כבדים. בסוף ימיו של אורבנוס השמיני שולמו 80% מהכנסות המדינה למיסי על החוב הכבד שנטלה. הסובלים הראשיים מן המצב הכלכלי הירוד היו אנשי רומא. לאחר מותו של מפאו נותצו כמה מפסליו בעיר רומא על ידי ההמון.
האפיפיור הבא, אינוקנטיוס העשירי, נקט זמן קצר לאחר תחילת כהונתו צעדים חוקיים בשל אי סדרים כספיים כנגד בני ברבריני. שלושת בני המשפחה המרכזיים, הקרדינלים פרנצ'סקו ואנטוניו וטדאו ברבריני ברחו לפריז, שם מצאו מקלט בחסותו של הקרדינל מאזארן ולואי הארבעה עשר, מלך צרפת. בתגובה, עיקל אינוקנטיוס העשירי את ארמון ברבריני ופרסם בולה אפיפיורית שקובעת כי כל קרדינל שייעדר ממדינת האפיפיור שישה חודשים ללא אישור מהאפיפיור, ייענש בשלילת הבנפיקיום שלו ובסופו של דבר לשלילת מעמד הקרדינל עצמו. עיקול הנכסים נמנע מאוחר יותר תוך התערבותה של אשתו של טדאו, אנה קולונה. הסנאט הצרפתי קבע כי צו האפיפיור לא חל בתחומי צרפת, אך אינוקנטיוס לא נכנע עד שמאזארן הודיע על הכנות לפלישה צבאית לאיטליה. לאחר מכן התחממו יחסי האפיפיור וצרפת, ושוקמו באופן מלא ב-1653 כאשר בנו הצעיר של טדאו, מפאו ברבריני, נשא לאישה את אחייניתו של האפיפיור. בנו הבכור, קרלו, מונה לקרדינל. בת אחרת של טדאו, לוקרציה, התחתנה עם דוכס מודנה, בן-ברית של פרנזה במלחמת קסטרו ובכך הושבה היציבות במדינת האפיפיור.
נציג המשפחה החי הבכיר ביותר הוא בנדטו פרנצ'סקו ברבריני, נסיך פלסטרינה (יליד 1961).
הערות שוליים

↑  משפחות רומא:ברבריני
↑  הסבר מהמילון האנציקלופדי האיטלקי
↑  גנאלוגייה של משחת ברבריני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282243705171  BIBSYS: 5077288  BNE: XX1772651  GND: 119194376  ISNI: 0000 0004 8806 3590  LCCN: sh90000502  ULAN: 500346083  VcBA: 495/75914  VIAF: 260991712   WorldCat (עם VIAF): 260991712
ניקולאוס הקדוש

| --- | --- |

ניקולאוס הקדוש (עטוי הילה, מכה את  אריוס הכופר) באיקונין יווני מאוחר
 לידה:  15 במרץ 270 פטארה (אסיה הקטנה, כיום טורקיה)
 פטירה:  6 בדצמבר 343 (בגיל 73) מירה (כיום דֶמרֶה בטורקיה)
 קדוש עבור:  כל הכנסיות
 מקום פולחן עיקרי:  בזיליקת סן-ניקולא, בארי
 חג:  6 בדצמבר (יום חג עיקרי), 19 בדצמבר (חלק מן הכנסיות המזרחיות), 9 במאי (העברת שרידיו)
 תכונות:  מוצג בלבוש בישוף (בחלק מהכנסיות המזרחיות מוצג לבוש באומופור ועם ספר בשורה), לעיתים מוצג עם ישו על כתף אחת שלו והתאוטוקוס היא מרים, יולדת האל, על כתף שנייה)
 פטרון של:  רוסיה, סרביה, קרואטיה, ילדים, מלחים, דייגים, סוחרים, המואשמים על לא עוול בכפם, זונות, גנבים מלאי חרטה, רוקחים, משכונאים
ניקולאוס הקדוש (ביוונית: Άγιος Νικόλαος;‏ 15 במרץ 270 – 6 בדצמבר 343) הוא קדוש נוצרי חשוב שכיהן כבישוף בעיר מירה (אנ') (בליקיה, חלק מטורקיה של ימינו) ולעיתים מכונה "ניקולאוס ממירה". בשל הניסים הרבים המיוחסים לו, הוא ידוע גם כ"ניקולאוס עושה הנפלאות". הוא ידוע גם כנותן מתנות בסתר, למשל הטמנת מטבעות בנעליים, והוא המקור לדמות הפולקלורית "סנטה קלאוס". ב-1087 הועברו שרידיו לבארי בדרום באיטליה לאחר שנחטפו מקברו המקורי במירה, והוא ידוע לפיכך גם כ"ניקולאוס מבארי".
ניקולאוס עושה הנסים או מעניק המתנות

האגדה העיקרית והעתיקה ביותר עליו היא על מילוי ארנקים בכסף עבור שלוש בנות עניות והשלכתם אל תוך בית אמן, באישון ליל. אגדה אחרת כנראה מאוחרת יותר מספרת על החייאת שלשה ילדים או עניים, שנרצחו ועמדו להכין מבשרם או מדמם אוכל או מרק. הוא השתתף בוועידת ניקאה הראשונה (שם, לפי סיפור מפורסם שאין ביטחון בנכונותו, הכה באגרוף את הבישוף אריוס) ונמנה עם תומכי האורתודוקסיה. הוא היה צם בימי חמישי, ופיוטים נאמרים לזכרו בכנסיות שונות ביום זה בשבוע.
תאריכי לידתו ומותו אינם מתועדים. מקובל כי נולד ב-270 לספירה (אך יש הטוענים כי נולד בין שנה זו לבין 286), וכי מת ב-6 בדצמבר 345 (אך יש הטוענים כי מת ב-326, 351 או 365).
ניקולאוס כקדוש ימי

מירה הייתה עיר נמל חשובה. האגדה מספרת על בעל ספינה מאשקלון שהגיע למירה לצורך מסחרו וביקש שבישוף העיר, ניקולאוס (ככל הנראה ניקולאוס אחר) יתלווה אליו ויתפלל כדי שמסעו בים יצליח. ניקולאוס נעתר והמסע עבר בהצלחה. בדרכו חזרה, סירב בעל הספינה לעגון במירה, כיוון שנהנה מרוח גבית טובה שיכלה לקחתו עד לרודוס. ניקולאוס התפלל ובים התחוללה סערה. בעל הספינה הסכים להוריד את ניקולאוס במירה וזה העניק לו ים שקט ורוח טובה להמשך מסעו. כך הפך ניקולאוס לפטרון יורדי הים. דמותו השתלבה עם דמות הקדוש הקדום יותר לדמות אחת.
מירה הייתה לנמל חשוב עבור עולה רגל לירושלים והצליינים, שביקשו להנות מחסותו של הפטרון, לקחו עמם בספינותיהם איקונין בדמותו שתגן עליהם במהלך המסע. במאה האחת עשרה התגלו עצמותיו של ניקולאוס בעיר בארי שבדרום איטליה, אף היא נמל עולי רגל חשוב. גרסה אחרת טוענת כי ב-1204, במסגרת מסע הצלב הרביעי שדדו הונציאנים את עצמותיו של ניקולאוס ולקחו אותן עמם לוונציה.
יורדי הים העבירו את מסורת ניקולאוס הרחק מעבר לאגן הים התיכון.
שמו והקשר בין ניקולאוס לסנטה קלאוס

מקור שמו מיוונית: νικη ניקה - ניצחון, ו-λαος לאוס - העם. כלומר "ניצחון העם". בשפות שונות הוא מכונה "Nicholas" (אנגלית), ניקולא (Nicolas בצרפתית, نقولا בערבית), ניקולאי (רוסית ושפות סלאביות שונות), מיקולאש (Mikuláš בהונגרית, צ'כית, סלובקית), וניקלאס (בחלק מן השפות הנורדיות).
בתרבויות בנלוקס, גרמניה ואחרות הוא נחשב לקדוש אשר מעניק לילדים מתנות ביום חגו (ה-6 בדצמבר) לפני חג המולד, בתור "ניקולאוס הקדוש". ביום חגו מותירים הילדים את נעליים או גרביהם מחוץ לדלת חדרם (או ביתם) בתקווה למציאת מתנות (מטבעות שוקולד, ממתקים, צעצועים קטנים) בתוכם. שמו של ניקולאוס "התגלגל" בעקבות הגירה של נושאי המסורת הזו לעמים שונים והשם התגלגל גם לתרבויות אחרות. בגלגוליו השם שונה ולעיתים עוות. בבלגיה הוא נקרא קליסשן (Kleeschen), קיצור של קליס, כעיוות לכינוי הפורמלי בשפה זו "Hellegen Niklos" (הלגן ניקלוס - ניקלוס הקדוש), ובהולנדית כונה ככינוי חיבה "Sinterklaas" - סינטרקלאס, כלומר הקדוש קלאס. נראה שבארצות הברית השם התגלגל מהכינוי ההולנדי ל"סנטה קלאוס" - הידוע כיום, והוא הפך לדמות סב חביב, המעניקה מתנות ביום חג המולד (25 בדצמבר) עצמו.
ראו גם

סנטה קלאוס
סינטרקלאס
המשרת רופרכט
ניקולאוס השני

ניקולאוס השני (בלטינית: Nicolaus Secundus; ‏995 בערך – 27 ביולי 1061) היה אפיפיור מ-24 בינואר 1059 ועד מותו. נולד בשם ז'ראר דה בורגוניי (Gérard de Bourgogne). התיקון החשוב ביותר שתיקן הוא הסדרת הקונקלווה, בחירת האפיפיור על ידי מועצה של קרדינלים, ולא עוד בחירה על ידי גורם פוליטי חילוני (כגון אחד מאצילי לאטיום או קיסר האימפריה הרומית הקדושה) כפי שהיה לפני כן.
תולדות חייו

נולד בטירה ליד מרקורי שבמחוז רון-אלפ בצרפת של היום, אז חלק מממלכת ארל, שהייתה שייכת לבורגונדיה. ניהל אורח חיים של נזיר ומשנת 1046 כיהן כבישוף פירנצה. ב-1055 אירח את האפיפיור ויקטור השני ואת היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בוועידה שהתקיימה בעיר ושבה הטיף לצניעות הכמורה.
עם מות האפיפיור סטפנוס התשיעי נבחר ברומא, על ידי רוזן טוסקולום, בכיר אצולת לאטיום החילונית שהחזיקה נחלות חקלאיות סביב רומא, האנטי-אפיפיור בנדיקטוס העשירי. רוב הקרדינלים ובראשם הקרדינל המתקן רב ההשפעה הילדברנד (לימים האפיפיור גרגוריוס השביעי) התנגדו לבחירה ואלו ששהו ברומא נאלצו להימלט מהעיר. בדצמבר 1058 התכנסו הקרדינלים הגולים בסיינה. הילדברנד הציע לתפקיד את ז'ראר דה בורגוניי, שנבחר ובחר בשם ניקולאוס השני.
ניקולאוס החל לנוע לכיוון רומא. הוא ערך ועידה אקומנית בסוטרי, שם גינה את בנדיקטוס העשירי ונידה אותו. ניקולאוס קרא לעזרתו את רובר גיסקאר מלך ממלכת סיציליה הנורמנית, שסייע לו לעלות על רומא ולגרש משם את בנדיקטוס העשירי ותומכיו. גיסקאר נשבע אמונים לאפיפיור כואסל וקיבל ממנו בתמורה את סיציליה, בה פעל גיסקאר למיגור הכוחות הלא-קתוליים (ערבים וביזנטים) ואת פולייה וקלבריה (כיום מחוזות בדרום איטליה). עם סיוע הכוחות הצבאיים המשמעותיים של גיסקאר חיזק ניקולאוס את כוחו ואת עצמאותו במיקוח הן מול הקיסרות הביזנטית וכנסייתה במזרח והן מול האימפריה הרומית הקדושה (הגרמנית) במערב. עוד סייעה לתחושת העצמאות והעוצמה של האפיפיור העובדה שהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, היה רק ילד בן 9 באותה עת.
מיד עם כניסתו לתפקיד ברומא בראשית 1059, שלח את פטרוס דמיאנוס למילאנו כדי להכריע בעימות בין ראשי הכנסייה המקומית, שבה היו נפוצים השוחד ונישואי הכמרים, לבין מתנגדיהם (סיעת "המתקנים", ברוח מנזרי קלוני) שביקשו להשיב את טוהר המידות על כנו. פטרוס דמיאנוס אחז בעמדה נחרצת כנגד השחיתות וכפה על ראשי הכנסייה את סמכותה של רומא.
הבולה In nomine Domini

לאחר הניצחון הצבאי על רומא והניצחון הרוחני במילאו נפנה ניקולאוס לתקן את התיקון הגדול ביותר - הוצאת הסמכות לבחירת אפיפיור מידי רשויות חילוניות, המסתמכות על עושר או על עוצמה צבאית והעברתו לסמכות בלעדית של בכירי הכנסייה. בפסחא של 1059 כינס בארמון הלטראנו 113 קרדינלים והכין יחד עמם את הבולה In nomine Domini (בשם האדון). הבולה קבעה כי:
ניקולאוס השני בציור קיר מתחילת המאה ה-12אין לקיסר האימפריה הרומית הקדושה שום סמכות למנות אפיפיור
השמעונות (רכישת משרות כנסייתיות בכסף) היא בלתי חוקית
עם מותו של אפיפיור יתכנסו כל הקרדינלים הבישופים ויחליטו בינם לבין עצמם על מועמד להחליפו
הקרדינלים יצביעו עת המועמד הנבחר
תשמר זכותם של בעלי תפקידי כמורה נמוכים יותר ושל חילונים להציע מועמדים מטעמם
המועמד ייבחר מבין הכמורה הרומאית, רק אם לא נמצא מועמד מתאים מתוכה, ייבחרו מועמדים מדיוקסיות אחרות
גם אם מלחמה, או אירוע אחר כלשהו, יימנע את הכתרתו החוקית של האפיפיור הנבחר, הוא יזכה (מרגע ההכרזה) לסמכות מלאה
הכס הקדוש מעניק את זכות אשרור הבחירה לקיסר, אך מקורה של זכות זו בכס הקדוש והוא יכול לשלול אותה בכל עת (זכות זו, שהתבטאה למעשה בזכות הוטו של המלכים הקתוליים (Jus exclusivae) בוטלה רק ב-1903)
הסמכה (אינווסטיטורה) חילונית של כוהני-דת היא בלתי-חוקית (בפרט, מלך או דוכס אינם יכולים למנות בישוף מטעמם ולתת לו פיאודום כואסל שלהם. מכאן יוצא שמינוי בישופים היא זכות בלעדית של הכס הקדוש)
מותו

ניקולאוס השני מת בפירנצה ב-27 ביולי 1061, כבן 81, ונקבר בקתדרלה שלה, סנטה מריה דל פיורה.
הערות שוליים

↑  הטקסט המלא של הבולה בתרגום לאנגלית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סטפנוס התשיעי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: אלכסנדר השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397417105171  PLWABN: 9813289740705606  BnF: cb107357213 (data)  CANTIC: a10399380  GND: 118588052  ICCU: RMLV035266  ISNI: 0000 0003 9566 3941  LCCN: n86050974  NKC: kup19980000070309  NTA: 070843287  SELIBR: 309699  SUDOC: 123268346  VcBA: 495/3318  VIAF: 290456944   WorldCat (עם VIAF): 290456944
ניקולינה גורה

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסטי:  מחוז מוסקבה מחוז מוסקבה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  509 (2010)
 קואורדינטות:  55°43′59″N 37°02′33″E﻿ / ﻿55.733055555556°N 37.0425°E﻿ / 55.733055555556; 37.0425 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניניקולינה גורה(למפת רוסיה רגילה) סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניניקולינה גורה(למפת מוסקבה רגילה) ניקולינה גורה(למפת מוסקבה מוגדלת) ניקולינה גורה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ניקולינה גורה (ברוסית: Николина Гора) הוא יישוב דאצ'ות במחוז מוסקבה שברוסיה. נכון ל-2010, גרים ביישוב 509 איש.
ניקולינה גורה הוא אחד מיישובי הדאצ'ות המפורסמים ביותר במחוז מוסקבה. ממוקם בק"מ ה-22 של הכביש רובליובו-אוספנסקויה.
בשנים שלפני המלחמה ובתחילת המלחמה גרו ביישוב מפורסמים רבים, ביניהם: אלכסיי באך, מיכאל בוטביניק, ולדימיר קומארוב, פיוטר קפיצה, סרגיי פרוקופייב, ניקולאי מיאסקובסקי, סרגיי מיכאלקוב, אנטונינה נז'דאנובה ועוד.
נכון לעכשיו בניקולינה גורה גרים משפחותיהם של אנשי עסקים מפורסמים, המפיקים והבמאים ניקיטה מיכאלקוב ואנדריי קונצ'לובסקי.
הערות שוליים

↑  https://odintsovo.info/goroda/?id=2955
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתילדה, מלכת בלגיה

| --- | --- |

מתילדה, מלכת בלגיה
 לידה:  20 בינואר 1973 (בת 51) אוקל, ממלכת בלגיה בלגיה
 שם מלא:  מתילדה מארי כריסטיאן חיסליין ד'אודקם ד'אקוז
 שם לידה:  Jonkvrouw Mathilde Marie Christine Ghislaine d'Udekem d’Acoz 
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 השכלה:  האוניברסיטה הקתולית הצרפתית של לוון (2002)  Institut libre Marie Haps 
 בן זוג:  פיליפ, מלך הבלגים
 
 פרסים והוקרה
 Grand Cordon of the Order of the Precious Crown (4 באוקטובר 2016)  אביר הצלב הגדול בדרגה מיוחדת של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (8 במרץ 2016)  אביר מסדר הפיל (28 במרץ 2017)  אביר הצלב הגדול של הוורד הלבן של פינלנד  צלב גדול של לגיון הכבוד  Knight Grand Cross with Collar of the Order of the Holy Sepulchre  מפקד עליון במסדר לאופולד  הצלב הגדול של מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין  עיטור מסדר העיט הלבן של פולין  צווארון מסדר הנסיך אנריקה  המסדר העליון של הרנסאנס  הצלב הגדול של המסדר הצבאי של ישו  Dame Grand Cross of the Order of the Lion of the Netherlands 
 
מתילדה, מלכת בלגיה (בצרפתית: Mathilde Marie Christiane Ghislaine d'Udekem d'Acoz‏ נולדה ב-20 בינואר 1973), היא מלכת בלגיה ורעייתו של פיליפ, מלך הבלגים.
ביוגרפיה

מתילדה מארי כריסטיאן חיסליין ד'אודקם ד'אקוז נולדה ב-20 בינואר 1973 בעיר אוקל (Ukkel) שבבלגיה, אביה פטריק ד'אודקם ד'אקוז הוא רוזן ממשפחת אצולה בלגית, ואמה אנה מריה קומורובסקה היא בת למשפחת אצולה פולנית (צאצאים אחרים למשפחתה הם תדיאוש בור קומורובסקי וברוניסלב קומורובסקי), היא הבכורה מבין חמישה ילדים ולה שלוש אחיות ואח.
היא למדה קלינאות והפרעות בתקשורת במוסד מארי האפס ללימודים אקדמיים וב-1994 סיימה את התואר, היא עבדה כקלינאית תקשורת במרפאתה הפרטית בעיר וב-2002 סיימה תואר שני בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה הקתולית של לוון.
ב-1999 נישאה לפיליפ, יורש העצר הבלגי ולזוג ארבעה ילדים.
ב-2001 ייסדה את "קרן הנסיכה מתילדה" המקדמת התנדבות וצדקה.
מ-2009 היא משמשת כנשיאת הכבוד של הסניף הבלגי של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
בשנת 2013 ויתר חמיה אלברט השני, מלך הבלגים, אביו של בעלה פיליפ, על המלוכה לטובת בנו, ומאז נושאת מתילדה בתואר "מלכת בלגיה".
משפחתה

ב-4 בדצמבר 1999 התחתנה מתילדה עם פיליפ, מלך הבלגים, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
הנסיכה אליזבת (נולדה ב-2001) - אמורה לרשת את הכתר אחריו, עקב השוויון בין המינים בירושת המלוכה הבלגית
הנסיך גבריאל (נולד ב-2003)
הנסיך עמנואל (נולד ב-2005)
הנסיכה אלאונור (נולדה ב-2008)
נאזול, מלך אקסום

נאזול (המאה ה -5) היה מלך אקסום. והוא ידוע בעיקר מהמטבעות שטבע במהלך שלטונו, בהם שמו מופיע גם בתור נאזנה.
מואנרו-האי מעלה את התאוריה שנאזול ונאזנה היו למעשה זוג מלכים אשר היו שותפים בשלטון, אבל לא מפרט על כך.
הערות שוליים

↑  S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity (Edinburgh: University Press, 1991), pp. 156f.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אבנה | קיסר אקסום | הבא: אוסאס |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נעם שפנצר

| --- | --- |

נעם שפנצר, 2017
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) נַחְשׁוֹן, ישראל 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת יוסטון, אוניברסיטת פרדו
 
נועם שפנצר (באנגלית Noam Shpancer, נולד ב-1959) הוא פרופסור לפסיכולוגיה בארצות הברית וסופר עברי.