stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיקבוקסר
תקציר העלילה

אלוף העולם במשקל כבד באגרוף תאילנדי אריק סלואן (דניס אלכסיו) טס לתאילנד על מנת לנצח בקרב את אלוף תאילנד טונג פו (מישל קיסי). בסוף הקרב בו נוצח אריק הכה טונג פו את אריק בגבו והפך אותו לנכה. אחיו של אריק, קורט (ז'אן-קלוד ואן דאם), מבטיח לנקום את נקמת אחיו ולשם כך הוא נוסע בעזרת חברו להרים על מנת ללמוד אצל מאמן בשם "זיאן" מואי תאי.
לאחר אימונים מפרכים בהם גם התחבר עם אחייניתו של זיאן, מאי לאי, הוא הוזמן על ידי אמרגנו של טונג פו, פרדי לי, לקרב עם אחד מטובי הלוחמים שתחת חסותו. קורט ניצח ניצחון מהיר ומרשים כשבסופו מריעים לו הקהל "ניק סו קאו" (הלוחם הלבן). לאחר מכן הוא הוזמן לדו-קרב המיוחל עם טונג פו, אך במטרה להחלישו אנס טונג פו את ידידתו של קורט, מאי לי, ובנוסף חטף את אחיו על מנת להשתמש בו כבן ערובה כדי להבטיח את ניצחונו. לבסוף במהלך קרב קשה ומתיש בו נפצע קורט קשות חולץ אחיו על ידי מאמנו זיאן במהלך מתוחכם ומבריק וכך ביחד עודדו את הקהל להריע "ניק סו קאו" כמו בקרב הקודם. בקורט ננסכים כוחות חדשים והוא מתחיל להכות בטונג פו עד שמפילו מן הזירה. הוא יורד אחריו ומפילו לקרקע וגם בועט באמרגנו של טונג פו.
שחקנים

| שם בסרט | שם אמיתי |
| --- | --- |
אריק: דניס אלכסיו
קורט: ז'אן-קלוד ואן דאם
טונג פו: מישל קיסי
פרדי לי: קה טינג לי
אורלנדו קרוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1981 (בן 43) יבוקה, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  פוארטו ריקו 
 גובה:  1.63 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  אגרוף 
 
אורלנדו איוון קרוס טורס (בספרדית: Orlando Iván Cruz Torres; נולד ב-1 ביולי 1981) הוא מתאגרף פורטוריקני במשקל נוצה. בספטמבר 2012 הוא מדורג במקום הרביעי בעולם בדירוג של ה-WBO ‏(World Boxing Organization).
מתוך 34 קרבות, מאזנו של קרוס עומד על 25 ניצחונות מהם 13 בנוקאאוט, 7 הפסדים ופעמיים תיקו.
קרוס הוא המתאגרף המקצוען הפעיל הראשון שיצא מהארון.
ביוגרפיה

קרוס החל להתאמן בגיל 7 ומאז הוא משתתף בתחרויות.
באולימפיאדת סידני (2000) השתתף קרוס בתחרות אגרוף במשקל נוצה והפסיד כבר בקרב הראשון למתאגרף מאלג'יריה. ב-15 בדצמבר אותה שנה החל להשתתף בתחרויות מקצועניות וניצח בכל התחרויות בהן השתתף עד לספטמבר 2009 שבה הפסיד לקורנליוס לוק מארצות הברית בנוקאאוט טכני. מאזנו עמד על 16 ניצחונות מתוך 17 קרבות. בקרב שנערך לאחר מכן, בפברואר 2010 הוא הפסיד בנוקאאוט בסיבוב הרביעי לדניאל פונסה דה לאון ממקסיקו, אך ניצח ב-4 הקרבות הבאים. האחרון שבהם נערך ב-15 במרץ 2013 שבו ניצח בנוקאאוט טכני בסיבוב השביעי את אלן מרטינז ממקסיקו.
בקרב על תואר אלוף העולם, שנערך בלאס וגאס שבנבדה ב-12 באוקטובר 2013 הפסיד קרוס בנוקאאוט טכני בסיבוב השמיני לאורלנדו סלידו ממקסיקו. אל השקילה שלפני הקרב הוא הופיע בתחתונים בצבעי הגאווה והתאגרף בכפפות ורודות לאות הזדהות עם חודש המודעות לסרטן השד.
ביוגרפיה > חייו האישיים

ב-4 באוקטובר 2012 יצא קרוס מהארון כהומו. "אני רוצה להיות נאמן לעצמי, אני רוצה להיות מודל לחיקוי הכי הטוב שאני יכול להיות, לילדים שעשויים לראות באגרוף ספורט וקריירה מקצועית. תמיד אהיה פורטוריקני גאה, תמיד הייתי ותמיד אהיה הומו גאה."
שבועיים לאחר יציאתו מהארון הוא ניצח בקרב שנערך בפלורידה את חורחה פזוס ממקסיקו.
קרוס נישא לבן זוגו חוסה מנואל קולון ב-16 בנובמבר 2013 בניו יורק.
בשנת 2016 הוא הקדיש את הקרב שלו נגד אלחנדו ואלדס לפיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו בו נהרגו פוארטו ריקנים לרבות חברים של המתאגרף.
הערות שוליים

↑  ג'ורג' אבני, ‏צפו: "המתאגרף ההומו הראשון" הופיע לקרב בבגדים בצבעי הקשת, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2013
↑  Larry Brown, ‏Boxer reveals he is gay,‏ 4 באוקטובר 2012
רעש לבן

| --- | --- |
: רעש לבן 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
רעש לבן הוא אות (או תהליך) אקראי בעל צפיפות הספק ספקטרלי (PSD) אחידה וקבועה בכל התדרים. רעש לבן בעל רוחב סרט אינסופי הוא תאורטי בלבד, שכן אם צפיפות ההספק שונה מאפס עבור כל התדרים, התהליך יהיה בעל אנרגיה אינסופית. הלכה למעשה, רעש (או תהליך) מוגדרים כלבנים אם הם בעלי צפיפות הספק קבועה על פני תחום תדרים מסוים (גדול).
המונח "רעש לבן" או "תהליך לבן" מיוחס גם לאותות שערכיהם בזמנים (או מיקומים) שונים בלתי תלויים סטטיסטית (בת"ס).
המונח "לבן" נובע מהדמיון הספקטרלי לאור הנראה הלבן: כשם שאור לבן מורכב מצירוף של כל תדרי האור הנראה (בעוצמה שווה), כך גם פונקציית המתאם העצמי (האוטו-קורלציה) של הרעש הלבן היא בעלת רכיבי תדר שווים בעוצמתם לכל רוחב הסרט של הרעש. מלבד הרעש הלבן, ישנם סוגי רעש נוספים ששמם כשם צבע, שבהם מופיע טווח שלם של תדירויות: רעש ורוד הוא רעש שבו הגלים הארוכים חזקים יותר, ורעש כחול הוא רעש שבו הגלים הקצרים חזקים יותר.
על פי רוב רעש נחשב לגורם שעלול לפגוע בתפקוד הקוגניטיבי, אך בעקבות התופעה של תהודה אקראית ישנם גם מקרים שבהם רעש לבן יכול להוביל דווקא לשיפור בתפקוד.
רעש ג'ונסון

רעש ג'ונסון, הידוע גם כרעש תרמי או "רעש נייקוויסט" (Nyquist noise), הוא רעש חשמלי הנוצר מתנועה אקראית של נושאי מטען חשמלי (בדרך כלל אלקטרונים) במוליך במצב שיווי משקל תרמודינמי. עוצמת הרעש תלויה בטמפרטורת המוליך, אך לא תלויה במתח המופעל עליו.
רעש זה הוא בקירוב רעש לבן, כלומר הוא אחיד בתחום רחב של תדירויות. בכל תדירות, המשרעת שלו מתפלגת התפלגות נורמלית בקירוב טוב מאוד, כלומר צפיפות ההסתברות למאורע של רעש במתח מסוים היא פונקציית גאוס, עם ממוצע של אפס וולט וסטיית תקן התלויה בטמפרטורה ובמאפייני המוליך (כמו ההתנגדות).
רעש פסאודו-אקראי

בקריפטוגרפיה, רעש פסאודו-אקראי (PRN) הוא אות הדומה לרעש, העונה לאחד או יותר מהסטנדרטים של בדיקות סטטיסטיות לאקראיות. הגם שאין לכאורה תבנית מגדירה, רעש פסאודו-אקראי מכיל רצף דטרמיניסטי של פולסים שיחזרו על עצמם אחרי זמן המחזור. רעש כזה נקבע על ידי מפתח וזמן המחזור, שיכול להיות ארוך מאוד, אפילו מיליוני ספרות.
הוא משמש בכמה מכשירי מוזיקה אלקטרונית, וכן במכשירים המייצרים רעש לבן.
ראו גם

רעשן
רעש שוט
רעש מופע
רעש בראוני
מכשיר רעש לבן
רעש ורוד (אנ')
הערות שוליים

↑  Söderlund, G., Sikström, S., & Smart, A. (2007). Listen to the noise: noise is beneficial for cognitive performance in ADHD. Journal of Child Psychology and Psychiatry, 48(8), 840-847.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556974205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפאל איקן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביולי 1927 ניז'ני נובגורוד, ברה"מ 
 פטירה:  21 ביולי 2013 (בגיל 86) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
רפאל איקן (9 ביולי 1927 – 21 ביולי 2013) היה מחלוצי חקר הכימיה של חומרי הטבע ופרופסור במכון לכימיה במחלקה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים.
מאז היותו תלמיד בן 15 ועד שיצא לגמלאות כפרופסור מן המניין, היה חלק מהמחלקה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

רפאל (רפי) איקן נולד בעיר גורקי (כיום ניז'ני נובגורוד) שברוסיה בשנת 1927. בשנת 1938, בתקופה ה"סטליניסטית", הצליחה משפחתו לקבל, באופן נדיר, אישור יציאה מברית המועצות לביקור בני משפחה בארץ ישראל. הם הגיעו לארץ כתיירים ללא אשרת תושב. לאחר שהאריכו את שהותם פרצה מלחמת העולם השנייה והם הפכו לתושבים קבועים. בשנת 1943 התחיל ללמוד בגימנסיית ערב ולעבוד במשך היום וזאת על מנת לעזור בכלכלת הבית. הוא עבד במחלקה לכימיה פיזיקלית של האוניברסיטה העברית. ראש המחלקה היה פרופ' לדיסלב פרקש. היה זה בתקופת המנדט הבריטי בארץ ועיסוקיו העיקריים היו בהכנת מפסיקי זרם של כספית עבור חיל האוויר הבריטי ובשיפוץ מנורות שידור. הקשר שנוצר באותם ימים עם נושא הכימיה הוא שהתווה את דרכו ללימודי הכימיה באוניברסיטה העברית. הוא היה חבר "בהגנה". במלחמת העצמאות הוא גויס לצה"ל. אחרי שירות של שלוש שנים החל את לימודיו באוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט עשה בהדרכתו של פרופ' ארנסט דוד ברגמן, במחלקה לכימיה אורגנית. ב-1958 שהה כפוסט דוקטורנט בגלאזגו שבסקוטלנד באוניברסיטת Strathclyde. נושאי המחקר בהם עסק שם היו בשטח חומרי-טבע וגאוכימיה. לאחר מכן שהה עוד כשנתיים כחוקר באוניברסיטת ייל בארצות הברית, שם חקר חומרי-טבע ממקור ימי. במהלך השנים הוזמן לתקופות שונות כפרופסור אורח לאוניברסיטאות UCLA ולאוניברסיטת UNAM שבמקסיקו. בנוסף שימש כיועץ מדעי למחקרים כימיים בקרן לעידוד וייזום מחקרים של המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח שליד משרד ראש-הממשלה. מסגרת זו אפשרה לו לעמוד מקרוב על תחומי מחקר ופיתוח שנערכו באותה תקופה בישראל ומחוצה לה.
חינוך למדע

פרופ' איקן נודע בתשוקה שלו לא רק למדע אלא גם להנחלת נושא זה לדור הצעיר. במקביל למחקר המדעי שלו ובעקבות ניסיונו הרב בהוראה החל, בסיוע האסיסטנטים שלו, להרצות ולהדריך במעבדה לכימיה של חומרי-טבע נוער שוחר-מדע. המשתתפים למדו הלכה למעשה חומר מגוון שפתח לפניהם אפיקי-מדע חדשים ומעניינים. "שוחרי-מדע" רבים הפכו במרוצת השנים לתלמידים בולטים בהישגיהם בפקולטה למדעי-הטבע. יתרה מזאת, פרופ' איקן, אשר התמנה בשלב מסוים לראש-חטיבת מדעי-הטבע בבית-הספר לתלמידים מחו"ל של האוניברסיטה העברית, ראה בקליטת מדענים יהודים צעירים מחו"ל בישראל שליחות של ממש. ואכן בעקבות הקורסים שהם למדו במסגרת בית הספר לתלמידי חו"ל רבים מהם המשיכו בלימודיהם באוניברסיטאות ישראל. כדי להקל על התלמידים מחו"ל הוא הכין מילון מיוחד בחמש שפות ובו מונחים הקשורים למדעי הטבע ומתמטיקה.
היה חבר במערכות של העיתונים המדעיים הבאים: " מבט", "כמעט אלפיים", כימיה בישראל. כמו כן שימש עורך מדעי וכתב סקירות עבור אנציקלופדיות, ביניהן "הכימיה" שבאנציקלופדיית "מדע" בהוצאת מסדה; כמו כן כתב ערכי הכימיה יחד עם ד"ר ורה ויינשטיין עבור "אנציקלופדיה ישראלית כללית", בהוצאת "כתר"; וכן כתב סקירה על שיטות חדישות לזיהוי חומרים אורגניים ביחד עם ד"ר ברנרד קרמר עבור Encyclopedia of Physical Sciences and Technology. הוא היה בין צוות העורכים של העיתון המדעי הבינלאומי Organic Geochemistry וכן כתב שני ערכים באנציקלופדיה העברית.
במשך שנים שמש כעורך של "הכימאי בישראל", ביטאון החברה הישראלית לכימיה. הוא גם פרסם מאמרים בעברית על נושאים כימיים ואינטרדיסציפלינריים שונים בעיתונים מדעיים פופולריים כמו "מדע" ו"לדעת", שפורסמו על ידי מוסד ויצמן לפרסומים במדעי הטבע ובטכנולוגיה.
בשנת 1991 שימש כיו"ר הכינוס הארצי לכימיה שהתקיים בעת מלחמת המפרץ הראשונה. היה זה הכינוס היחיד שלא בוטל עקב המלחמה. בשנת 1996 היה יו"ר של כנס בינלאומי ראשון לממתיקים שהתקיים בירושלים, בו השתתפו מדענים מ-15 ארצות.
מחקרים נבחרים

המחקרים שנערכו במעבדתו במהלך השנים היו רבים ומגוונים ובחלקם גם אינטרדיסציפלינריים ועסקו בנושאים הבאים: אנרגיה – המחקרים היו בפצלי שמן, אצות ימיות וחומרים הומיים. גאוכימיה אורגנית המחקרים עסקו בסימנים ביולוגיים. פרומונים של חרקים כמו נמלים, חיפושיות הגרגרים וצרעות ושל מכרסמים ובעיקר מריון מצוי, שמנים אתריים בצמחים ישראלים. זיהוי והעשרה של ארומת היין, ממתיקים טבעיים, וכפי שצוין לעיל, מהצמח סטיביה רבאודיאנה ואנטי-קואגולנטים של דם.
כל המחקרים נעשו בשיתוף פעולה עם מדענים נודעים, מהפקולטה לחקלאות, מהמחלקה לזואולוגיה, ממפעלי ים המלח, משרד החקלאות, תחנה נסיונית נווה יער, המחלקה לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה באוניברסיטת תל אביב והמחלקה להמטולוגיה בבית החולים איכילוב. חלק מהנושאים שנחקרו במעבדתו היוו נושאים לחוקרים שעשו את עבודת הדוקטורט שלהם בהדרכתו.
בנוסף היה שיתוף פעולה מדעי בין פרופ' איקן לד"ר פימסמרן מאוניברסיטת קון קיין שבתאילנד בחקר מונוטרפנים של צמחים ממשפחת השפתניים ופעילותם הפוטנציאלית כקוטלי חרקים.
איקן בשיתוף עם צוות חוקרים במעבדתו ובגן הבוטני חקרו כבר בתחילת שנות ה-80 את צמח הסטיביה, בו השתמשו שבטים אינדיאניים בפרגוואי כממתיק. הם מצאו, כי הממתיק מצוי בעלים וכי מתיקותו גדולה פי 250 מסוכרוז ושהוא עמיד בתנאים חומציים ובטמפרטורות גבוהות ועל כן ניתן להשתמש בו להמתקת משקאות, לבישול ולאפיה. כיום מוכר הסטיביה כתחליף סוכר בריא ונמכר כמעט בכל סופרמרקט.
בהדרכתו סיימו 10 דוקטורנטים ו-30 מוסמכים למדעי הטבע.
ספרים ופרסומים

איקן פרסם תשעה ספרים:
R. Ikan, Natural Products, Academic Press,
מדריך מעבדה., 301 עמודים במהדורה הראשונה ו-360 עמודים במהדורה השנייה 1991.
R. Ikan, Chromatography in Organic Microanalysis. Academic Press
מדריך מעבדה. 108 עמודים, 1982.
R. Ikan (עורך) The Maillard Reaction: Consequences for the Chemical and Life Sciences.
John
Wiley and Sons,
214 עמודים, 1996
ר. איקן, י. איקן ו. וינשטיין, מילון למונחים במתמטיקה, מדעי המחשב ומדעי הטבע בחמש שפות, הוצאת אקדמון. מהדורה שנייה 166 עמודים, 1991.
ר. איקן, י. איקן, (עורכים), הכימיה היום, חיים ומדע – הוצאת כתר. 160 עמודים .1990
ר. איקן, י. זקבך, לקסיקון דביר לכימיה. הוצאה ראשונה 246 עמודים, 1991, הוצאה שנייה 282 עמודים, 1999.
R. Ikan, Naturally Occurring Glycosides, John Wiley and Sons,
444 עמודים, 1999.
R. Ikan, Natural and Laboratory-simulated Thermal Geochemical Process, Kluwer Academic Publishers, 2
9.,R.Ikan World Scientific 2008 Selected Topics in the Chemistry of Natural Products
נוסף על כך, פרסם כ-160 מאמרים מדעיים בעיתונים מדעיים מובילים.
חיים אישיים

לרפאל ולרעייתו יעל (נינה של יואל משה סלומון) ארבעה ילדים.
אברהם אבולעפיה

| --- | --- |

ספרי רבי אברהם אבולעפיה
 לידה:  1240 ה' אלפים סרגוסה, כתר אראגון
 פטירה:  1291 בערך ה'נ"א בערך סיציליה, כתר אראגון
 מדינה:  כתר אראגון כתר אראגון
 מקום מגורים:  טודלה 
 תקופת הפעילות:  ?–1292 
 השתייכות:  רבני ספרד, רבני יוון, רבני איטליה, ראשונים
 תחומי עיסוק:  תורה, קבלה, פילוסופיה
 רבותיו:  רבי הלל בן שמואל, רבי ברוך התוגרמי
 תלמידיו:  רבי משה בן שמעון מבורגוס, רבי יוסף בן אברהם ג'יקטיליה
 חיבוריו:  "סתרי תורה", "חיי העולם הבא", "אור השכל", "איגרת שבע נתיבות התורה", "גן נעול", "מצרף לכסף", "מפתח החכמות", "מפתח השמות", "מפתח הקרבנות", "מפתח הספירות", "מפתח התוכחות" (חמשת האחרונים על חמישה חומשי תורה), "שומר מצווה", "ספר המלמד", "סוד ירושלים", "ספר גאולה"
 
רבי אברהם אַבּוּלְעַפְיָה (ה' אלפים, 1240 - ה'נ"א, 1291 בערך) היה רב ומקובל, נחשב לרוב כנציג הבולט של זרם הקבלה האקסטטית.
קורות חייו

ר' אברהם אבולעפיה נולד בסרגוסה שבחבל אראגון בספרד בשנת 1240 לרבי שמואל אבולעפיה. לאחר זמן מה עברה משפחתו לטודלה בקרבת נהר האברו. עד פטירתו של אביו ב-1258 למד תורה מפיו.
ב-1260 החל במסע לארץ ישראל כדי לחפש את נהר הסמבטיון. ייתכן שהמניע לכך היה פלישת המונגולים לארץ ישראל באותה עת, פלישה שגרמה לרב אבולעפיה לשער שהם מצאצאי עשרת השבטים האבודים.
ר' אברהם אבולעפיה הצליח להגיע עד עכו, אך בשל קרב עין ג'אלות שהתחולל בין הממלוכים והמונגולים באזור עין חרוד נאלץ לקטוע את מסעו ולחזור לאירופה.
קורות חייו > לימודי הפילוסופיה והקבלה

ראשית התיישב ביוון ונשא שם אישה. לאחר זמן מה הגיע לקפואה, איטליה. שם למד אצל הפילוסוף רבי הלל מוורונה פילוסופיה, תורת הנפש של הרמב"ם ובעיקר את ספרו מורה נבוכים. לאחר זמן מה הגיע לקטלוניה (ברצלונה), שם התקרב לחוג מקובלים שבהם היה רבי ברוך התוגרמי, ככל הנראה בחוג זה ובהשפעתו החל ללמוד קבלה שקודם לכן התנגד לה, עיקר לימודיו התרכזו בספר יצירה שלאחר שנים מספר כתב לו כמה פירושים.
בחוג זה התקרב לקבלה האקסטטית, שהושפעה מחסידי אשכנז ושורשיה טמונים בספרות ההיכלות. ר' אברהם אבולעפיה פיתח תורה זו, וכינה אותה בשם "קבלה נבואית", משום שחלק ממטרתה להביא את העוסק בה בטהרה לחוויה אקסטטית ועל ידי כך לזכות לנבואה. כמו כן כינה תורה זו בשם "קבלת השמות" המביאה לידי נבואה, על ידי שימוש נרחב באותיות ושמות הקודש, שימוש שהקנה ללשון הקודש מעמד מאגי-מיסטי.
קורות חייו > הגילויים הנבואיים

בקטלוניה אירע אירוע מכונן בחייו של ר' אברהם אבולעפיה כאשר, לפי עדותו, זכה בשנת 1270 לגילוי נבואי המצווה עליו להיפגש עם האפיפיור ו"לדבר עמו בענייני יהדות". בשנת 1271 זכה, לדבריו, לגילוי נבואי נוסף (ראו הרחבה להלן). משנה זו ועד למותו חיבר ר' אברהם אבולעפיה קרוב לחמישים חיבורים מסוגים שונים. החשובים והפורים שבהם הם ספרי ההדרכה להשגת נבואה דרך השימוש באותיות הקודש. עם ספריו אלה נמנים: "ספר חיי העולם הבא", "ספר אור השכל", "ספר אמרי שפר", "ספר החשק" ו"אוצר עדן הגנוז".
מלבדם כתב ר' אברהם אבולעפיה פירוש לתורה בשם "ספר המפתחות", כמה פירושים לספר יצירה ולמורה נבוכים, אגרות, שירים וספרי נבואה המתארים את חזיונותיו המיסטיים כמו "ספר האות". מתוך חמישים חיבורים שחיבר שרדו כשלושים, ורק חלק קטן מכלל אלו הובאו לדפוס. בכתביו עושה ר' אברהם אבולעפיה שימוש נרחב בגימטריות, נוטריקונים, ראשי תיבות ועוד.
קורות חייו > תלמידיו

ר' אברהם אבולעפיה לא מיהר לנסות להיפגש עם האפיפיור. עוד לפני כן ערך מסע נדודים ברחבי אירופה, ובו אסף קבוצות קטנות של תלמידים ולימדם תורה, ובפרט את "מורה נבוכים" בשיטתו המיוחדת. תלמידיו הבולטים במסע זה היו שניים מגדולי מקובלי קסטיליה, ר' משה בן שמעון מבורגוס, שעליו כתב כי הוא "אדם גדול ונכבד", ור' יוסף בן אברהם ג'יקטיליה בעל הספר "שערי אורה", שעליו העיד ר' אברהם אבולעפיה בספרו "אוצר עדן הגנוז": "והוא בלא ספק הצליח הצלחה מופלאה במה שלמד לפני, והוסיף מכוחו ומדעתו וה' היה עמו".
ב-1279 שב לקפואה שבאיטליה, שם ניסה להקים בית מדרש.
קורות חייו > ניסיונותיו להפגש עם האפיפיור

ב-1280 החליט להיענות לציווי הנבואי שקיבל עשר שנים קודם לכן ולנסות להיפגש עם האפיפיור ניקולאוס השלישי. בחודש אב הגיע ר' אברהם אבולעפיה לרומא, אך האפיפיור סירב לראותו. האפיפיור יצא מרומא אל ארמון נופש קטן בסוריאנו (אנ'), ור' אברהם אבולעפיה קיבל מסר שאם ינסה לפגוש אותו גם שם יוצא להורג בשריפה.
ר' אברהם אבולעפיה לא אמר נואש ויצא בכל זאת לסוריאנו כדי להיפגש עם האפיפיור. עם הגעתו של ר' אברהם אבולעפיה למקום בכ"ו באלול נודע לו כי האפיפיור מת באופן פתאומי באותו לילה (ככל הנראה מהתקף לב). כאשר חזר לרומא נעצר בצום גדליה על ידי כת המינוריטים השייכת למסדר הפרנציסקנים, אולם הוא לא נשרף כפי שאיימו עליו בתחילה אלא הוחזק במעצר ארבעה שבועות ולאחר מכן שוחרר ופנה לסיציליה. אירועים אלו נתפסו על ידו כאות למסירות הנפש שלו בעבור מצוות האל וכעדות על ה' שהציל אותו מיד אויבו.
קורות חייו > הפולמוס עם הרשב"א

בשנת 1281 הגיע ר' אברהם אבולעפיה לאי סיציליה (פלרמו ומסינה). שם הקים בית מדרש והצליח לאסוף סביבו עדה גדולה של תלמידים וחסידים. בשל גישתו הנבואית פנו חלק מנכבדי המקום לרבי שלמה בן אדרת (הרשב"א), שהיה מגדולי ההלכה באותה עת ושימש כנציג מעין-ממסדי של הדת, בשאלת נביאותו של ר' אברהם אבולעפיה. מכתביו הספציפיים הנוגעים לאבולעפיה לא נשתמרו, אולם בתשובה אחת אודות הנביא מאוילא, דוחה הרשב"א בתוקף את יומרת הנבואה של אבולעפיה וגם קורא אותו "נבל שם רשעים ירקב" אדם ש"פיתה בכזביו כמה מבני ישראל".
הרשב"א פתח במלחמת חורמה כנגד ר' אברהם אבולעפיה ודחה בבוז את יומרותיו הנבואיות. דגש חשוב בתשובת הרשב"א הוא הסתמכותו על דיווח הפונים אליו, ולפיו המדובר במתיימר לנבואה, החסר למעשה רקע של השכלה למדנית מקיפה. נקודת מתח נוספת בין השניים נוצרה בשל העובדה שהרשב"א, שהיה אף הוא מקובל, החזיק בזרם התיאוסופי-תיאורגי של הקבלה (תורת הספירות), ואילו ר' אברהם אבולעפיה החזיק בקבלה הנבואית[דרוש מקור]. מאבקו של הרשב"א הצר את צעדיו של ר' אברהם אבולעפיה, וכתוצאה מכך איבד קהל גדול מתלמידיו וחסידיו ואף נאלץ לעזוב לזמן מה לאי קומינו, אחד מאיי מלטה. עדות לרדיפה זו נמצאת באיגרת "וזאת ליהודה" שכתב ר' אברהם אבולעפיה לרבי יהודה שלמון:
עיני נגרה ולא תדמה מאין הפוגות עד ישקיף וירא ה' משמים, עיני עוללה לנפשי מכל בנות עירי, צוד צדוני כציפור אויבי חנם, צמתו בבור חיי ויד"ו אב"ן ב"י, צפו מים על ראשי, רבת ה' ריבי נפשי גאלת חיי, ראית ה' עיתותי, שפטה משפטי, ראית כל נקמתם כל מחשבותם לי. [...]
ועתה הכריחני לדבר עמך בזה המעט הכתב ששלח הרב לבני פלירמו לר' אחיטוב שהיה מלא נאצות ולא היה שום דבר חכמה כי אם חרופים וגדופים כמנהג הנערים הקטנים שאינם בעלי דעת עד שרבים מרואיו הכחישו חתימת ידו וקראוה מזויף ואמנם אני שהכרתי מדבריו עניינים ידועים לענות לו על דבריו להודיע לך והדומים לך שהדברים שחשב או ששמע היו להפך. [...]
מה שחשב הרב ר' שלמה ב"ר אברהם ז"ל בן אדרת על ענייני או מה ששמע היה הכול הבל ורעות רוח, והראייה על זה שאני שבח לאל כבר סדרתי למודי ולמדתי המקרא ודקדוקי הפעולה [...] ולמדתי תלמוד גמרא ופסק [...] ולמדתי דרשות ואגדות וברייתות [...] ולמדתי הגיון וחכמת הטבע [...] ולמדתי חכמת האלוהות על דרך המחקר, ולמדתי מקצת חכמת הרפואות [...] וכן חולין, ולמדתי המורה הנקרא מורה הנבוכים [...] וספר האמונות לר' סעדיה וספר חובת הלבבות לרבינו בחיי, וכל אלה עם ספרי אברהם בן עזרא בחכמתו הניעוני והביאוני לבקש סוד הספירות והשמות ודרכי החותמת. [...]
ועתה אני מחלה פניך מאוד שתעיין בדברי עיון יפה כראוי לאיש כמוך ואל תדינם בתחלת מחשבה לא לזכות ולא לחובה אבל דינם אחרי ברור שלם, וראה והבן מהם מה כוונתי בהם כפי יכלתך, ואחרי שירדת בם לסוף דעתי לפי מחשבותיך תודיע לרב ר' שלמה דעתך בדינך ובמשפטם.
המחלוקת בין הרשב"א לר' אברהם אבולעפיה נמשכה משנת 1285 לערך עד לפטירתו של ר' אברהם אבולעפיה. זמן פטירתו המשוער הוא בשלהי 1291 או בראשית 1292, שכן החל מאותה עת אין כל ידיעה על פועלו. גם לאחר מותו של ר' אברהם אבולעפיה השפיע חרם הרשב"א על תורתו, ועדות לכך היא העובדה שעד המאה ה-18 ספרו החשוב "חיי העולם הבא" נשאר בכתב יד. ר' אברהם אבולעפיה נפטר בסיציליה, אולם מקום קברו לא ידוע.
נבואה

האירוע המכונן בחייו של הרב אבולעפיה אירע בקטלוניה כשזכה, לפי עדותו, בשנת 1270 לגילוי נבואי המצווה עליו להיפגש עם האפיפיור ו"לדבר עמו בענייני יהדות". ב"ספר העדות" שחיבר תשע שנים מאוחר יותר כתב על כך: "בשנה התשיעית ההיא עוררהו ה' ללכת לרומי רבתי כאשר ציווה בברצלונה...". אלמנטים נבואיים נוספים מתגלים בכתביו: הוא מכנה עצמו בשמות שונים כמו "אברהם הרואה", "רזיאל" ו"ברכיאל"; הוא מגלה סודות מיסטיים כמו קץ הימים, ומנמק זאת בכך שגילויים אלו מתאפשרים בזכות העובדה שהמשיח עומד להתגלות, ולו ידוע זמן בואו. כך כתב באיגרת "וזאת ליהודה":
בהגיעי אל השמות ובהתירי קשרי החותמת נגלה אלי אדון הכול וגלה לי את סודו, והודיעני עד קץ הגלות וזמן התחלת הגאולה על גואל הדם, ואז הכריחני להתפאר בנבואה.
בשנת 1271 קיבל, לדבריו, חיזיון נבואי נוסף, כפי שהעיד בספרו "אוצר עדן הגנוז":
ואני בזמן היותי בן א"ל [=31] שנה במדינת ברצלונה, העירני ה' משנתי ואלמוד ספר יצירה עם פירושיו ותהי עלי יד ה'. ואכתוב ספרי חכמות מהם וספרי נבואות מופלאים ותחי רוחי בקרבי ורוח ה' הניע לבי ורוח קדושה נוססה בי. ואראה מראות נוראות רבות ונפלאות על ידי מופת ואות ובכללם התקבצו סביבי רוחות קנאות. וראיתי דמיונות ושגיאות ונבהלו רעיוני עלי כי לא מצאתי איש מאישי מיני שיורני הדרך אשר אלך בה. ועל כן הייתי כעיור ממשש בצהרים ט"ו [=15] שנה, והשטן עומד על ימיני לשטני. והייתי משגע ממראה עיני אשר ראיתי לקיים דברי התורה ולהתם הקללה השנייה י"ה [=15] שנה. עד אשר חנני אלהים קצת מדע ויהי ה' עמי לעזרה משנת (א') [א"ל] עד שנת מ"ה להצילני מכל צרה. ובהתחלת שנת אלי"ה הנביא חפץ ה' בי ויביאני אל היכל הקדש. והוא הזמן שבו השלמתי הספר הזה אשר חברתיו.
קבלה נבואית

חוקרי הקבלה מחלקים את תורת הקבלה לשני זרמים עיקריים: קבלה תיאוסופית-תיאורגית וקבלה אקסטטית. הקבלה התאוסופית-תיאורגית עוסקת בעיקר בלימוד המבוסס על מהות האלוהות (האין-סוף) ועשר הספירות ועל ההנחה כי מעשי האדם עשויים להשפיע על האלוהות. נציגיו הבולטים של זרם זה הם ספר הזוהר ותורת האר"י. הקבלה האקסטטית עוסקת בהיבט החווייתי של הקבלה, תוך שימוש בטכניקות מעשיות, ושואפת על ידי כך להגיע לאקסטזה רוחנית, ששיאה הוא דבקות באל והארה רוחנית, כמו הנבואה. החסידות מיזגה שני זרמים אלו למקשה אחת.
הרב אברהם אבולעפיה לא דחה את קבלת הספירות, אלא טען שהיא נחותה מהקבלה הנבואית, וכך כתב באיגרת "וזאת ליהודה":
ואומר כי הקבלה [...] נחלקת תחלה לשני חלקים בכלל, והם חלקי דעות השם על דרך עשר ספירות [...] וחלק ידיעות השם על דרך כ"ב אותיות [...] והם המדברים עם הנביאים בחלומות ובאורים ותומים וברוח הקודש ובנבואות [...] ואין ספק כי החלק הראשון קודם במציאת זמן הלימוד בקבלה לחלק השני, והשני קודם במעלה מן הראשון.
בשל היותו של הרב אבולעפיה הנציג הבולט של זרם הקבלה האקסטטית נגרר לעיתים לפולמוס עם חסידי השיטה התיאוסופית-תיאורגית, וכך כתב בספר "גן נעול":
שכבר קמו עלי אנשים רבים שהם חכמים גדולים מחכמי ישראל במקומות הרבה. ויש מהם שהיו בקיאים בראשי פרקים מדרכי הקבלה [...] ואני איני מגנה אחד מאלו כולם, שאינו פלא שיכחישוה אותם שלא ידעוה ולא שמעוה כלל. כי אפילו היודעה והמכירה מסתפק בה מאוד אם היא אמת אם לא. וזה יקרה בהכרח טבעה למי שלא הוציא שכלו מן הכח אל הפועל בה. אבל מי שיצא שכלו בה מן הכח אל הפועל הנבואי, אי אפשר לו להכחיש דבר ממנה.
באיגרת "וזאת ליהודה" הרב אבולעפיה אף תקף בחריפות חלק ממקובלי הספירות והאשים אותם בשלילת אחדות האל:
ולפיכך אודיעך שבעלי הקבלה הספירות חשבו לייחד השם ולברוח מאמונת השלוש ועשרוהו וכמו שהגוים אומרים הוא שלשה והשלשה אחד כן מקצת בעלי הקבלה מאמינים ואומרים כי האלוהות עשר ספירות והעשרה הם אחד, והנה הם רבוהו תכלית הריבוי והרכיבוהו תכלית המרכבה ואין ריבוי אחר העשרה.
הרב אבולעפיה לא היה הראשון שעסק בקבלה האקסטטית, אך מה שמייחד ומבליט אותו לעומת מקובלים אחרים שעסקו בה, מלבד שמיזג את תורת הנפש של הרמב"ם בקבלת חסידי אשכנז, הוא הפירוט הרב של הטכניקות המעשיות בהשגת הנבואה. הרב אבולעפיה משתית דרך ברורה להולכים בדרכו, החל מאופן וסדר הנשימות הראוי, תנועות ראש וידיים, דמיון האותיות, התעטפות בטלית והנחת תפילין, וכן בתנאים הנלווים לשימוש בהזכרת השם, כמו ההכנה הנפשית הראויה והתבודדות במקום המיוחד לשם כך והתרחקות מענייני העולם הגשמי.
העיסוק בתורתו בעת החדשה

בשל חרם הרשב"א פחת במידה משמעותית העיסוק בכתבי הרב אבולעפיה עד המאה ה-18. היו מגדולי המקובלים שהכירו בו כסמכות בעלת משקל אף קודם לכן, וכך אנחנו מוצאים את הרמ"ק מצטט קטע ארוך מספרו "אור השכל" העוסק בשמות הקודש, ורבי חיים ויטאל מזכיר בספרו שערי קדושה את שיטותיו המדיטטיביות של אבולעפיה כדרכים מקובלות של התבודדות האמורות להביא לרוח הקודש. אך עם זאת ספריו לא נלמדו בשיטתיות. את נקודת המפנה בהתייחסות אל הרב אבולעפיה הביאו תיאורו של הספר "חיי העולם הבא" וטיהורו של הרב אבולעפיה על ידי החיד"א במאה ה-18 בספרו הביבליוגרפי "שם הגדולים":
הוא ספר שחיבר הרב רבי אברהם אבואלעפיא בעיגול שם ע"ב וראיתיו על קלף כתב יד. ודע שהרשב"א בתשובותיו סימן תקמ"ח והרב היש"ר בספר מצרף לחכמה זלזלו בו כאחד הרקים ויותר. ברם קושטא קאמינא דחזיתה לרב גדול ממארי רזין [=ואולם אמת אני אומר שראיתי לרב גדול מבעלי הרזים] ובישראל גדול שמו ואחרי דבריו לא ישנו שהוא מקרב לס' הנזכר ותושע לו ימינו
כוונת החיד"א היא לציטוטיו של ר' חיים ויטאל מספר "חיי העולם הבא" בספרו "שערי קדושה". בזכות החיד"א, שהיה מגדולי הפוסקים וכן מראשוני ההיסטוריונים של הכתיבה היהודית, התהפך מעמדו של הרב אבולעפיה מן הקצה אל הקצה והוא הפך מדמות בזויה, נלעגת ומוחרמת לדמות מכובדת, מוערכת ולגיטימית.
המחקר האקדמי על תורתו של הרב אבולעפיה החל בשנות ה-30 של המאה ה-19, כאשר משה לנדאור בחן את כתבי היד של הרב אבולעפיה. לנדאור ייחס בטעות את כתיבת ספר הזוהר לרבי אברהם אבולעפיה. במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו חוקרים כמו צבי גראף, משה שטיינשניידר ואהרן ילינק לנתח את שיטתו של הרב אבולעפיה. ילינק הקדיש כמה מחקרים לכתביו והבהיר כי לא הרב אבולעפיה הוא מחברו של ספר הזוהר.
במאה העשרים הרחיב במעט גרשם שלום את המחקר אודותיו וקבע את דמותו של הרב אבולעפיה כאחד מיוצריה החשובים של הספרות הקבלית.
כיום מי שעומד בשורה הראשונה במחקר על הרב אבולעפיה הוא משה אידל, אשר חיבר שורה ארוכה של מחקרים על הרב אבולעפיה ושיטתו הקבלית.
ראו גם

נבואה
קבלה