stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בילי מלמן
ספריה

לונדון – מקום, אנשים ואימפריה. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, אוניברסיטה משודרת, 2009. (הספר בקטלוג ULI)
B. Melman, Women and the Popular Imagination in the Twenties: Flappers and Nymphs (Macmillan: London, 1988). (הספר בקטלוג ULI)
B. Melman, Women's Orients: English Women and the Middle East, Sexuality, Religion and Work, 1718-1918 (Macmillan: London; Michigan University Press: Anne Arbor, 1992; Second Edition, 1995). (הספר בקטלוג ULI)
B. Melman (ed.), Borderlines: Genders and Identities in War and Peace, 1870-1930 (Routledge: London and New York, 1998). (הספר בקטלוג ULI)
B. Melman, The Culture of History: English Uses of the Past 1800-1953 (Oxford University Press: Oxford, 2006). (הספר בקטלוג ULI)
B. Melman, Empires of Antiquities: Modernity and the Rediscovery of the Ancient Near East, 1914-1950 (Oxford University Press, 2020). (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

1 2  ירדן סקופ, שישה מצטרפים חדשים לאקדמיה הלאומית למדעים, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278188205171  BnF: cb12306731m (data)  GND: 132874067  ISNI: 0000 0000 8100 9437  LCCN: n85346676  NTA: 074134264  SUDOC: 031945260  S2AuthorId: 7470438  VIAF: 22208162   WorldCat (עם VIAF): 22208162
דונה סטריקלנד

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1956 (בת 68) גואלף, קנדה 
 ענף מדעי:  אופטיקה, מדע הלייזר, אופטיקה לא לינארית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקמסטר (1981)  אוניברסיטת רוצ'סטר (1989)  Guelph Collegiate Vocational Institute 
 מנחה לדוקטורט:  ז'ראר מורו 
 מוסדות:  אוניברסיטת ווטרלו (1997)  המועצה הלאומית למחקר (קנדה) (1988–1991)  המעבדה הלאומית לורנס ליברמור 
 פרסים והוקרה:  חבר באגודה האמריקאית לאופטיקה  עמית החברה המלכותית (2020)  שותף במסדר קנדה (28 בדצמבר 2019)  100 נשים (BBC) (2018)  פרס נובל לפיזיקה (2018)  פרס קרן סלואן (1998) 
 אתר רשמי
 
דונה סטריקלנד (באנגלית: Donna Theo Strickland; נולדה ב-27 במאי 1959) היא פיזיקאית קנדית, פרופסור באוניברסיטת ווטרלו, כלת פרס נובל לפיזיקה לשנת 2018.
סטריקלנד היא האישה השלישית שזכתה בפרס נובל בפיזיקה, אחרי מארי קירי (ב-1903) ומריה גופרט-מאייר (ב-1963). היא זכתה בפרס ביחד עם האמריקאי ארתור אשקין, ועם ז'ראר מורו הצרפתי, שהיה גם המנחה בעבודת הדוקטורט שלה בתחום הפיזיקה של הלייזר. אשקין זכה במחצית פרס נובל על פיתוחים בתחום מלקחיים אופטיים. את מחצית הפרס השנייה חלקו ביחד סטריקלנד ומורו; הטכניקה אותה הם פיתחו משמשת ליצירת פולסי אור רבי עוצמה, להם קיימים שימושים ברפואה בכלל, במיוחד בניתוחים, כמו גם במדע בסיסי ובמחקר.
ביוגרפיה

סטריקלנד נולדה ב-1959 בעיר גואלף שבפרובינציית אונטריו שבקנדה, בת לאדית, מורה לאנגלית, וללויד סטריקלנד, מהנדס חשמל. בשנת 1981 סיימה תואר ראשון בהנדסת פיזיקה (B.Eng) מאוניברסיטת מקמסטר, ואת תואר הדוקטור (PhD) בפיזיקה (בהתמחות באופטיקה) העניקה לה אוניברסיטת רוצ'סטר ב-1989. עבודת הדוקטורט שלה, שכותרתה "פיתוח לייזר אולטרה בהיר ויישום יינון מרובה פוטונים", נעשתה בהנחיית ז'ראר מורו, שותפה לפרס נובל על עבודה זו.
בשנים 1988–1991 הייתה עמיתת מחקר במועצה הלאומית למחקר של קנדה. בשנים 1991–1992 עבדה בחטיבת הלייזר של המעבדה הלאומית לורנס ליברמור, ובשנת 1992 הצטרפה לצוות הטכני של אוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1997 הצטרפה לסגל האקדמי של אוניברסיטת ווטרלו, ובהמשך קודמה לדרגת פרופסור חבר בפקולטה לאסטרונומיה ופיזיקה של האוניברסיטה.
דונה סטריקלנד נשואה לד"ר דאגלס דיקר, יועץ בתחומי אופטיקה ואלקטרוניקה, ולהם שני ילדים.
פרסים והוקרה

1998 – מענק מחקר על שם אלפרד פ. סלואן
1999 – פרס הצטיינות פרמייר
2000 – פרס קוטלר
2008 – עמיתת האגודה האמריקאית לאופטיקה
2018 – פרס נובל לפיזיקה יחד עם ארתור אשקין וז'ראר מורו
מאמרים נבחרים

Strickland, Donna; Mourou, Gerard (1985). "Compression of amplified chirped optical pulses". Optics Communications. 56 (3): 219–221. doi:10.1016/0030-4018(85)90120-8. ISSN 0030-4018.
Maine, P.; Strickland, D.; Bado, P.; Pessot, M.; Mourou, G. (1988). "Generation of ultrahigh peak power pulses by chirped pulse amplification". IEEE Journal of Quantum Electronics. 24 (2): 398–403. doi:10.1109/3.137. ISSN 0018-9197.
ג'רג' סקיי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בפברואר 1924 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  28 בפברואר 2016 (בגיל 92) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1946) 
 מעסיק:  אוניברסיטת אטווש לוראנד, Budapest History Museum 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה ההונגרית למדעים (1965)  אלברט סנט-גיירגי (1994) 
 
ג'רג' סקיי (בהונגרית: Székely György; בודפשט, 12 בפברואר 1924 – בודפשט, 28 בפברואר 2016) היה היסטוריון יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא היה חוקר בעל שם של תולדות הערים והאוניברסיטאות בהונגריה ובאירופה. בין 1955 לבין 1962 ובין 1976 לבין 1982 הוא היה סגן הרקטור של אוניברסיטת אטווש לוראנד, ב-1956 היה הרקטור, ובין 1969 לבין 1975 היה דקאן הפקולטה למדעי הרוח. בין השנים 1982–1987 היה המנכ"ל הראשי של המוזיאון לתולדות בודפשט (Budapesti Történeti Múzeum).
ביוגרפיה

ג'רג' סקיי נולד במשפחה יהודית וסיים את בחינות הבגרות ב-1942. לאחר מכן נרשם לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בודפשט (היום: אוניברסיטת אטווש לוראנד) ולמרבה הפליאה התקבל (פליאה הן בשל חוק הנומרוס קלאוזוס והן בשל החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). עם כניסת הוורמכט לממלכת הונגריה (מבצע מרגרטה) גורש למחנה ריכוז. הוא עדיין הצליח לשלוח מכתב לפרופסור שלו לפיו אינו יכול להופיע לבחינות. הוא גורש לדכאו והצליח לשרוד שם עד לשחרור המחנה (בימים האחרונים לפני השחרור על ידי הצבא האמריקאי הסתתר בערימת קש).
הוא קיבל את התואר דוקטור במשפטים ב-1946. בתום לימודיו, החל לעבוד כעובד מדינה ובשנת 1949 הפך לעובד המכון להיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים. במהלך תקופה זו החל ללמד באוניברסיטת אטווש לוראנד ועבד כאסיסטנט ב"מכון המזרח אירופי למדע" (Kelet-európai Tudományos Intézet). ב-1953 מונה לפרופסור חבר במחלקה להיסטוריה כללית של ימי הביניים באוניברסיטת אטווש לוראנד וזו הסיבה שעזב את המכון להיסטוריה על אף שהיה כבר סגן ראש המחלקה.
בשנים 1953–1955 היה סגן דקאן הפקולטה להיסטוריה, ובשנת 1956 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה כחלק מהסגל האקדמי ולראש החוג. בין 1955 (בשנת 1956 היה רקטור לשנה) לבין 1962 היה סגן הרקטור של אוניברסיטת אטווש לוראנד. ב-1969 נבחר לדקאן הפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה, תפקיד שבה החזיק עד 1975. ב-1976 הוא נבחר מחדש לסגן רקטור האוניברסיטה. הוא מונה למנכ"ל ראשי של המוזיאון לתולדות בודפשט ב-1982, כאשר התפטר מתפקידו כסגן הרקטור. הוא בילה חמש שנים בראש המוזיאון ופרש לגמלאות ב-1994 וזכה לתואר פרופסור אמריטוס שלוש שנים מאוחר יותר.
סקיי הגן על עבודת הדוקטור שלו בהיסטוריה ב-1952. הוא הפך לחבר בוועדת המדע ההיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים ובוועדת הלשון ההונגרית. הוא נבחר כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים ב-1973 וכחבר מן המניין ב-1985. מאוחר יותר היה סקיי חבר בוועדת הפיקוח של האקדמיה ההונגרית למדעים, בוועדה המשותפת של היסטוריונים הונגרים-פולנים והונגרים-שוודים, ובוועדה המדעית של מועצת הדוקטורט. בנוסף, בין 1958 לבין 1966 היה המזכיר הכללי וסגן הנשיא של החברה ההונגרית ההיסטורית. סקיי היה העורך הראשי של כתב העת "הכרת המולדת" (Honismeret).
סקיי לקח חלק בחיים הפוליטיים לזמן קצר: היה חבר במועצת המנהלים של המועצה הלאומית של החזית העממית הפטריוטית .
תחום המחקר שלו היה היסטוריה של הערים והאוניברסיטאות בהונגריה ובאירופה. הוא עסק בסוגיות מסוימות של ההיסטוריה הכללית של ימי הביניים ובהיסטוריה ובמנהיגים של מרידות האיכרים בהונגריה ובמרכז אירופה. הוא פרסם מחקרים על היחסים של ממלכת הונגריה עם האימפריה הביזנטית ועם האימפריה העות'מאנית.
סקיי היה חבר מערכת העורכים של סדרת הספרים בת עשרת החלקים בשם "היסטוריה של הונגריה", הוא היה העורך הראשי של החלק הראשון של סדרת הספרים שכיסה את תקופת ממלכת הונגריה והמדיארים עד 1242, כלומר עד פלישת המונגולים לאירופה והיה עורך-השותף של ה"היסטוריה של הונגריה" שיצא לאור ב-1964.
פרסים והוקרה

פרס האקדמיה (1965)
פרס על שם אלברט סנט-גיירגי (1994)
צלב האבירים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין (1996)
פרסומיו העיקריים

מלחמות האיכרים של ימי הביניים (1949)
היווצרות הפיאודליזם ושיטתו (1951)
עניין ההגנה מפני הכובשים הטורקים ממלחמת האיכרים של דוז'ה ועד מוהאץ' (1952)
המעבר לכלכלת הרובוטיקה במרכז ובמזרח אירופה ושנת 1514 (1974)
La Hongrie et la domination ottomane aux XV e –XVII e siècles (1975)
גרגוריוס השביעי (1984)
מסעות בים השחור וחיפוש קשרים בעורף השלטון העות'מאני (1985)
מחקרים מההיסטוריה של אוניברסיטת אובודה (1995)
ראו גם

וריאציות על היסטוריה. מחקרים לכבודו של ג'רג' סקיי (2004)
ראיון עם ג'רג' סקיי
לקריאה נוספת

A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002 III. (R–ZS). Főszerk. Glatz Ferenc. Budapest: MTA Társadalomkutató Központ. 2003. 1218. o.
MTI Ki Kicsoda 2009, Magyar Távirati Iroda Zrt., Budapest, 2008, 1046. old., ISSN 1787-288X
Adatlap a Magyar Tudományos Akadémia honlapján
Elhunyt Székely György történész, az MTA rendes tagja, mta.hu, 2016. február 29.
הערות שוליים

↑  Szőts-Rajkó Kinga: „A jó emlékmű mozgásban tartja az emlékezést”
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810607218405606  BnF: cb12223613x (data)  CiNii: DA03186390  GND: 130411892  ISNI: 0000 0001 0939 5879  LCCN: n94059907  NKC: mub20191031668  NTA: 073902586  RERO: 02-A005590751  SUDOC: 058473920  VcBA: 495/85627  VIAF: 290435259   WorldCat (עם VIAF): 290435259 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'רג' סקיי".
גרשון גליל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה 
 
גרשון גליל הוא פרופסור אמריטוס בחוג לתולדות ישראל ומקרא באוניברסיטת חיפה, ולשעבר ראש המחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה. פרסם למעלה מ-150 מאמרים וספרים בעברית ובאנגלית על המקרא ועל ההיסטוריה של עם ישראל והמזרח הקדום.
ביוגרפיה

גרשון גליל למד באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל שם תואר דוקטור ב-1983. התזה שלו, הכרונולוגיה של מלכי ישראל ויהודה, מציעה כרונולוגיה חלופית למלכי ישראל ויהודה, כנגד כרונולוגיות מסורתיות יותר, כפי שהוצעו על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט ועל ידי אדווין ר' תילה (Edwin R. Thiele). התזה פורסמה בהוצאת בריל ב-1996.
שימש ראש החוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת חיפה; ראש תוכנית המ"א "המקרא ועולמו" וראש תוכנית המצטיינים "רוח הכרמל" המשותפת לפקולטאות לחינוך ומדעי הרוח באוניברסיטת חיפה. היה גם העורך והמרכז של סדרת "עולם התנ"ך", פירוש מדעי למקרא ב-24 כרכים.
פרסומים

מחקריו של גליל עוסקים בהיסטוריה ובתרבות של המזרח הקרוב, ובכללם:
אחד ממחברי סדרת עולם התנ"ך – פירוש מדעי למקרא, ועורך של כמה מן הכרכים
גרשון גליל, ישראל ואשור, כנרת-זמורה-ביתן, תשס"א (2001). הספר זכה בפרס בהט.
Galil, Gershon (1 בינואר 1996). The Chronology of the Kings of Israel and Judah. BRILL. ISBN 90-04-10611-1. {{cite book}}:  (עזרה)
Galil, Gershon (22 ביוני 2007). The Lower Stratum Families in the Neo-Assyrian Period. BRILL. ISBN 978-90-474-2818-3. {{cite book}}:  (עזרה)
Galil, Gershon (2022). God's love story (באנגלית). Zaphon. ISBN 978-3-96327-178-6.
מעורכי שניים מכרכי ההשלמה לכתב העת Vetus Testamentum:
Studies in Historical Geography and Biblical Historiography presented to Zecharia Kallai (with M. Weinfeld, Brill, 2000);
Homeland and Exile: Biblical and Ancient Near Eastern Studies in Honour of Bustenay Oded (with M. Geller and A. Millard, Brill, 2009).
פרסומים > תארוך מלכות בית דוד

לטענתו, ממצאים שנמצאו בחורבת קייאפה הם הוכחה לקיומה של ממלכה חזקה באזור יהודה, בתקופת דוד ושלמה.
בשנת 2022 פרסם בפייסבוק פענוח של כתובות מימי חזקיהו מלך יהודה, המוכיחות לטענתו את ההיסטוריוגרפיה המקראית של תקופת חזקיהו, כולל חציבת נקבת השילוח ובריכת השילוח, ומלחמתו בפלשתים. בשנת 2024, פרסם גליל ספר שנושאו הוא לוחית העופרת מהר עיבל.
ראו גם

חורבת קייאפה
הערות שוליים

↑  קורות חיים ורשימת פרסומים של גרשון גליל, באתר אוניברסיטת חיפה (באנגלית)
↑  Galil, Gershon (1996). The Chronology of the Kings of Israel and Judah. BRILL. ISBN 90-04-10611-1.
↑  ניר חסון, דגם של בית המקדש מימי בית ראשון יוצג לראשונה לציבור, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2016
↑   שלמה פיוטרקובסקי, ‏"התגלית החשובה ביותר בישראל": חוקר המקרא טוען שפענח כתובות מתקופת חזקיהו, בעיתון מקור ראשון, 15 בדצמבר 2022
↑  הכתובת מהר עיבל / גרשון גליל., באתר ספריית אוניברסיטת בר אילן, ‏אוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261578105171  PLWABN: 9810642946505606  BnF: cb13478292p (data)  GND: 107790021X  ISNI: 0000 0001 0867 3750  LCCN: n86035244  NKC: uk2010365672  NTA: 151606714  ORCID: 0000-0001-7278-0614  SUDOC: 03524660X  VIAF: 7538232   WorldCat (עם VIAF): 7538232 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דליה אטלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1933 (בת 91) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 אתר רשמי
 
דליה אטלס והתזמורת הקאמרית חיפה (במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20), תצלום מארכיון כתב-העת 'אריאל: רבעון לאמנויות ולמדע בישראל', מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
דליה אטלס (נולדה ב-17 בנובמבר 1933) היא מנצחת ישראלית בינלאומית, פרופסור אמריטוס במחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון.
ביוגרפיה

דליה שטרנברג נולדה בחיפה. כנערה למדה באקדמיה למוזיקה בירושלים עד 1952. למדה ניצוח אצל מנטורים ידועים ברחבי העולם.
אטלס הייתה האישה הראשונה שזכתה ב-7 פרסים בתחרויות בינלאומיות חשובות לניצוח באיטליה, ארצות הברית, בריטניה וברזיל, בשנות ה-60 וה-70.
בעקבות זכיותיה הוזמנה אטלס לנצח על תזמורות ידועות רבות בעולם; היא ניצחה לאורך השנים על 82 תזמורות במסגרת קונצרטים, פסטיבלים והקלטות אולפן, רדיו וטלוויזיה, ב-29 מדינות. בין השאר ניצחה על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית המלכותית, התזמורות הפילהרמוניות של הלסינקי ושל סטוקהולם, התזמורת הסימפונית של ברלין, ועוד.
אטלס הקליטה יותר מ-20 תקליטורים, אותם גם ביצעה במסגרת קונצרטים ופסטיבלים בינלאומיים.
בשנות ה-50 וה-60 הייתה מנהלת מוזיקלית של התזמורת הקאמרית חיפה.
החל משנת 1963 לימדה במחלקה ללימודים הומניסטים ואמנויות בטכניון סטודנטים מצטיינים למוזיקה ולנגינה. באותה שנה הקימה את התזמורת הסימפונית ומקהלת הטכניון. בנוסף הייתה מנצחת ראשית ומנהלת מוזיקלית של מספר תזמורות מקצועיות וחינוכיות נוספות בישראל. שימשה כמרצה אורחת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
במהלך מלחמת המפרץ (1991), כאשר לא ניתן היה לקיים קונצרטים באולמות ברחבי הארץ, הקימה את תזמורת ה"קאמרטה אטלס", שכללה עולים מברית המועצות לשעבר. התזמורת הקליטה והופיעה בסיורים ברחבי הארץ.
אטלס חוקרת את המוזיקה של ארנסט בלוך, הקליטה 25 קומפוזיציות שיצר, אלה שהיו פחות מוכרות בתקופתה. ב-2007 הקימה את "אגודת ארנסט בלוך בישראל" והיא עומדת בראשה. בנוסף היא מכהנת כסגנית כבוד של אגודת ארנסט בלוך הבינלאומית בלונדון.
ב-1995 קיבלה אטלס את תואר הכבוד יקירת חיפה.
לקריאה נוספת

הערך "דליה אטלס" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 23, 2018, חיפה.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה, באתר של דליה אטלס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278168105171  BnF: cb167608417 (data)  GND: 13487515X  ISNI: 0000 0001 1466 9109  LCCN: n85374738  MusicBrainz: 3af79d46-6c72-4f3d-9897-0c54df44c697  NKC: xx0085923  SUDOC: 244013942  VIAF: 6396446   WorldCat (עם VIAF): 6396446
דן גרלינג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוקטובר 1936 פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  26 במרץ 2016 (בגיל 79) רמת השרון, ישראל 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מורשה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קליפורניה 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט 
 
דן גרלינג (באנגלית: Dan Gerling‏; 10 באוקטובר 1936 – 26 במרץ 2016) היה אנטומולוג ישראלי ואוצר נלווה במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט.
ביוגרפיה

גרלינג נולד בישראל להיינץ ואלזה גרלינג. בין השנים 1956–1959, למד לתואר ראשון בחקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1965 השלים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם התמחה בביולוגיה של פרזיטואידים, צרעות טפיליות, ובהדברה ביולוגית. לאחר פוסט דוקטורט במכון לחקירת קרקע יבשה באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, והשלמת פוסט-דוקטורט, גרלינג הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב ב-1966. מחקריו עסקו בחרקים מזיקים והאויבים שלהם, ובעיקר בכנימת עש הטבק וצרעות טפיליות, וכן בהדברה ביולוגית. גרלינג שימש כיועץ בארץ ובעולם בתחומים אלו, ושיתף פעולה עם פרויקטים בתחום בטיחות המזון העולמית באפריקה ובאסיה.
גרלינג היה שותף בהקמת המפעל הראשון להדברה ביולוגית בשדה אליהו.
היה נשוי לנעימה ואב לעפרה, ארנה ומיכל. נפטר בגיל 79 ברמת השרון.
ביוגרפיה > תרומה מחקרית

גרלינג תרם תרומה גדולה למדע האנטומולוגיה בישראל, וקידם את תחום ההדברות הביולוגיות בישראל. הוא כתב שני ספרים, וחיבר מעל 100 מאמרים מדעיים בנושאים אלה.
גרלינג גילה שאפשר לטפל בכנימת עש הטבק באמצעות צרעות טפיליות, התמקד באקולוגיה ובהתנהגות חרקים, ובמיוחד בכנימות עש ובאויבים הטבעים שלהם, וחקר את התנהגותם של אויבים טבעים אלו בשדה, ואת השפעתם על אוכלוסיית השדה, וזאת בשביל לבדוק האם ניתן להשתמש בהם למטרת הדברה טבעית.
ביוגרפיה > מחקרים מובילים

בין מחקריו הרבים הוא עסק ב:
יחסים טריטרופיים בין הצמחייה הרב שנתית במזרח התיכון לבין הכנימות וטפיליהם.
ההתנהגות של 2 סוגים של טפילי הכנימות (אנקרסיה וארטמוכרוס).
ביולוגיה של Cales noacki שהוא טפיל של סוג אחר של כנימות. הוא ראה שהטפילים השונים מטילים ביצה על הכנימה וכשהזחל בוקע הוא הורג את הכנימה המארחת.
דודו מזח

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בן 70 בערך) חיפה, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  אמנות, וידאו ארט, עיצוב
 
דודו מזח (נולד ב-23 ביוני 1955) הוא אמן רב תחומי, מעצב מסך ותיאטרון ושימש ראש המחלקה לאומנויות המסך באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל עד ספטמבר 2017.
ביוגרפיה

דודו מזח נולד בחיפה. בוגר המחלקה לאמנות 1983, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ירושלים. מזח מלמד באקדמיה בצלאל משנת 1986. עמד בראש היחידה והמסלול לווידאו וניו מדיה בין השנים 1994–2006. בין השנים 2009–2017 עמד בראש המחלקה “לאמנויות המסך” בבצלאל. בספטמבר 2017. מזח הציג תערוכת יחיד במוזיאון ישראל ותערוכות יחיד נוספות בגלריות מובילות וכן השתתף בתערוכות קבוצתיות רבות בארץ ובעולם.
ביוגרפיה > יצירתו

במקביל לעיסוקו כאמן, עיצב מאות תפאורות לתוכניות טלוויזיה, תיאטרון ומופעי במה החל משנת 1995 ועד היום. יצירתו במניפה רחבה ומגוונת של מדיות המקיימת זיקה והשפעה ישירה בין תחומי העיסוק השונים אשר מפרים זה את זה. עבודות הווידאו שלו מצולמות ברובן מהחלון ומתחקות אחר נקודת המבט של מעשה הציור, מעלות שאלות והקשרים בין ציור קולנוע וצילום סטילס. המבט החוצה אל הנוף האורבני הוא תעתוע המסמן את פנימיותו של האמן העומד מאחורי המצלמה. המיצבים, הפיסול, הציור והווידאו שלו עוסקים בשאלת מצבו של היחיד בחברה באמצעות אובייקטים ודימויים הלקוחים מחיי היום יום.
רשימה חלקית של תוכניות טלוויזיה שעבורן עיצב מזח תפאורה הן: "לילה גוב" המיתולוגית. דן שילון מארח, עובדה עם אילנה דיין, תוכניות הסיום של הישרדות, אולפני חדשות ותוכניות הבקר, יצפאן, "חי בעשר" עם יאיר לפיד. ולאחרונה תוכניות כמו: ״רשת כלכלית, "X FACTOR ישראל', The Voice ישראל ו-BIG PICTUER.
במסגרת חגיגות המאה לאקדמיה בצלאל, בשנת 2006 מזח הפיק את כנס הבוגרים לדורותיו. הגה, אצר, והפיק את תערוכת האקדמיה בצלאל 100/טרמינל 1, בנמל התעופה.
פרסים

1980 - מלגת הצטיינות ע"ש "שרת" קרן תרבות אמריקה ישראל.
1981 - פרס פעילות חברתית בצלאל י-ם.
1981 - מלגת הצטיינות ע"ש "שרת" קרן תרבות אמריקה ישראל.
1982 - פרס על הישגים בפיסול, הקרן ע"ש "ברטה וינר" בצלאל י-ם.
1982 - פרס הצטיינות על השגים בלימודים, בצלאל י-ם.
1984 - פרס ע"ש "קולינר" לאמן ישראלי צעיר מטעם מוזיאון ישראל י-ם.
תערוכות

| --- | --- |
 תערוכות יחיד 1984 - מוזיאון ישראל י-ם "מיצב".  1984 - גלריה שרה גילת י-ם "ציור".  1984 - גלריה המח' לאמנות אקדמיה בצלאל י-ם "אפיסת כוחות".  1985 - גלריה סדנאות האמנים י-ם "מיצב וידאו".  1986 - גלריה סדנאות האמנים י-ם "מיצב וידאו".  1990 - גלריה שלוש ת"א " מחווה לז'ול וורן".  1990 - פסל חוצות "מצב ביניים" ת"א.  1992 - בימוי ויצירת סרט ווידאו באורך 10 דק' "זמן כחול זמן צהוב".  1993 - פסל חוצות "סדר עולמי חדש" מת"ם חיפה.  1995 - גלריה נגא ת"א "תמונות מחיי נישואין".  1995 - פיסלון איש השנה פרסי הטקס.  1997 - גלריה נגא ת"א "הוא הלך בשדות".  2002 - גלריה נגא ת"א "חורף 2002" מיצב ווידאו.  2002 - בימוי ויצירת סרט ווידאו "קונצרט הדממה".  2003 - בימוי ויצירת סרט ווידאו, ”עבודה זרה“.  2004 - בימוי ויצירת סרט ווידאו, ”כיכר וושינגטון“.  2004 - בימוי ויצירת סרט ווידאו, ”חלון רח‘ מזא“ה“.  2005 - פיסלון "עמי" פרסי המוזיקה הישראלית.  2009 - גלריה סדנאות האמנים ת“א ”מיצב וידאו“.:  תערוכות קבוצתיות Israeli art - 1980-1989.  1984 - "80 שנות פיסול בישראל", מוזיאון ישראל י-ם.  1984 - "תערוכת חתני הפרסים", מוזיאון ישראל י-ם.  1984 - "קטסטרופה", גלריית תיאטרון י-ם.  1985 - "אמנות ישראלית חדשה", גלריית אחד העם, ת"א.  1987 - "סימנים ססמיים", גלריית מימד ת"א.  1988 - "ART israel 1988", תערוכה נודדת ארצות הברית.  1988 - "צבע טרי", מוזיאון ישראל - מוזיאון ת"א.  1988 - "בחירת המבקרים", גלריית ארטיפקט.  1989 - Tucson Museum of ART. Arizona.  1989 - Jewish Museum New York USA .IN THE SHADOW OF CONFLICT.  1990 - " הדפס עכשיו", בית האמנים ת"א.  1990 - "פורמט קטן", גלריה ג', י-ם.  1990 - "בעקבות הכרך", פורום המוזיאונים.  1991 - "חודש אמנות ישראלית", פסטיבל ישראל י-ם.  1991 - "שלושים על ארבעים", סדנאות ההדפס י-ם.  1992 - "אמנות בפס עיצוב", המוזיאון לאמנות ישראלית עכשווית רמת - גן.  1992 - "פורמט קטן", גלריה שלוש ת"א.  1992 - "זירוקס",גלריה לימבוס ת"א.  1992 - "הביאנלה לפיסול" - עין הוד.  1993 - RETINA - פסטיבל בינלאומי לווידאו ופילים הונגריה.  1993 - "אולטימה", פורום המוזיאונים.  1994 - "חותם הדפס", מוזיאון ישראל י-ם.  1994 - "חפץ אובייקט", מוזיאון הרצליה לאמנות.  1994 - "ארט פוקוס", גלריה קלישר ת"א.  1996 - "מחווה ליונה וולך", מוזיאון לאמנות ישראלית עכשווית, רמת - גן.  1997 - "אמני הגלריה", גלריה נגא ת"א.  1998 - "אמני הגלריה", גלריה נגא ת"א.  2001 - Starr Gallery פילדלפיה ארצות הברית - מרצים יוצרים המח' לצילום סרט ווידאו.  2001 - "חפצים" מוזיאון ת"א.  2008 - ”מנופים“ קולנוע עדן ירושלים וידאו ”עבודה עברית“.  2012 - “הדמרותח” סדנת ההדפס ירושלים.
ניהול אמנותי ווידאו ועיצוב תפאורה לתיאטרון ומופעים

2018 עיצוב תפאורה לטקס פרסי היוצר של WEWORK ירושלים ישראל
2014 - 2018 - עיצוב תפאורה לשבוע האופנה הישראלי.
2016 - 2017 - עיצוב מתחם ביוטי סיטי סופר פראם תל אביב.
1998 - להקת "כוורת", מופע איחוד מחדש להקת כוורת, פארק הירקון ת"א.
1994 - "פורגי ובס", מאת ג'ורג' גרשווין - אמפי קיסריה פסטיבל ישראל י-ם.
1994 - ניהול אמנותי קלטת ווידאו "ארץ ישראל הישנה והטובה" אריק איינשטיין.
1994 - בימוי: צבי שיסל מפיקים: מיכאל תפוח וצבי שיסל.
1993 - ניהול אמנותי קלטת ווידאו "כמו גדולים 2" אריק איינשטיין, בימוי: צבי שיסל.
1993 - מפיקים: מיכאל תפוח וצבי שיסל.
1993 - "מפעל חייו" מאת שולמית לפיד - תיאטרון הקאמרי ת"א.
1992 - "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס" - תיאטרון הבימה ת"א.
1992 - "מלך היהודים" תיאטרון הבימה ת"א, מאת דבורה עומר.
1991 - "המחזמר שיער" מאת ג'רום רג'ני וג'ימס ראדו - סינרמה ת"א.
1982 - מפיק אחראי ניהול ובימוי חגיגות 75 שנה לאקדמיה בצלאל י-ם. "הרכבת".
ברוך פישר

| --- | --- |

 לידה:  1949 (בן 76 בערך)
 ענף מדעי:  אלקטרו-אופטיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן, המכון הטכנולוגי של קליפורניה
 מוסדות:  הטכניון
 פרסים והוקרה:  עמית אופטיקה
 בת זוג:  אסתר פישר
 צאצאים:  עודד, רננה (פישר-וינברגר) ומרים (פישר-הורוביץ)
 אתר רשמי
ברוך פישר (נולד ב-1949) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים על שם אנדרו וארנה ויטרבי בטכניון. פישר הוא עמית אופטיקה (לשעבר האגודה האופטית של אמריקה) משנת 1996 "על תרומתו לאופטיקה פוטורפרקטיבית לא ליניארית, ובכלל זה פיתוח מראה בעלת צימוד מופע כפול", ומחזיק לשעבר בקתדרה לאלקטרואופטיקה ולאלקטרוניקה על שם מקס קנול בטכניון.
ביוגרפיה

ברוך פישר קיבל תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת בר-אילן בשנת 1973. הוא המשיך את לימודיו בבר-אילן לתואר שני, אותו סיים עם ציון תזה מעולה ב-1975 ולתואר שלישי, אותו קיבל בהצטיינות יתרה ב-1980.
פישר המשיך לפוסט-דוקטורט כעמית מחקר ע"ש ויצמן במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) בשנת 1981, והצטרף ב-1983 לטכניון כמרצה בכיר בפקולטה להנדסת חשמל. הוא קודם לדרגת פרופסור חבר בשנת 1987, ולפרופסור מן המניין ב-1991.
פישר כיהן כדיקן הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים על שם אנדרו וארנה ויטרבי בשנים 2004-1999. בתקופת כהונתו הוא יזם וייסד את מרכז משה ושרה זיסאפל לננו-אלקטרוניקה, ובתקופה זו השיג מימון ונבנה בפקולטה ה-Computech – מרכז ויטרבי ללימודים מתקדמים בטכנולוגיות מחשוב. פישר כיהן גם כראש מרכז המחקר למיקרו-אלקטרוניקה בשנים 2001-1993 וכראש מרכז המחקר לאופטו-אלקטרוניקה בשנים 2008-2017. הוא פרש בשנת 2017 כפרופסור אמריטוס.
במהלך השנים היה פישר עורך ב-Optics Letters וחבר מערכת ב-Nonlinear Optical Physics and Materials. פישר היה חבר בדירקטוריון חברת MRV Communications מקליפורניה וכיהן כחבר דירקטוריון הטכניון. בשנת 2000 ייסד את חברת ההזנק All-Optical.
פישר התארח במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech), באוניברסיטת דרום קליפורניה, במעבדות בל, באוניברסיטת אילינוי, באוניברסיטת טאפטס, ב-MIT, בספיאנצה – אוניברסיטת רומא, ב-École Nationale Supérieure des Télécommunications E.N.S.T (פריז) ובבר-אילן.
בין תלמידיו לתארים מתקדמים הנמצאים כיום באקדמיה: שמואל שטרנקלר (אוניברסיטת אריאל), שמעון וייס (UCLA), מרדכי שגב (הטכניון), משה הורוביץ (הטכניון), עמרי גת (האוניברסיטה העברית) וגלעד אורן (המרכז למחקר גרעיני שורק).
ברוך פישר נשוי לאסתר ולהם שלושה ילדים – עודד, רננה (פישר-וינברגר) ומרים (פישר-הורוביץ).