stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן חור (ספר)
קבלת הספר

לו וולאס החל בכתיבת "בן חור" ב-1876 לאחר מפגש עם פקודו, האגנוסטי המפורסם רוברט אינגרסול שניסה לשכנע אותו לפקפק בנצרות. וולאס העריך בשעתו שירוויח אולי חמישים דולר בתמלוגים על הספר.
הצלחתו של "בן חור" עלתה על כל הציפיות. כשיצא לאור ב-1880 מכר כחצי מיליון עותקים עד סוף העשור, מספר חסר תקדים. ב-1911 נשבר שיא נוסף כשרשת סירס הדפיסה מיליון עותקים זולים ב-39 סנט והם אזלו עד מהרה. מספר הכרכים החוקיים שנרכשו בחיי המחבר מוערך בבין שניים לשלושה מיליון, לא כולל עותקים פיראטיים רבים מאוד. הספר תורגם ל-54 שפות לפחות, כולל לדינו (ב-1927, על ידי ג. אלאלוף בסלוניקי) ויידיש (ב. קלצקין בווילנה, 1921). חלק גדול מהצלחתו נזקף למסר הדתי החזק מאוד שנטבע בו: זרמים פרוטסטנטיים קיצוניים שהתנגדו לספרות יפה, למשל, עודדו את חבריהם לרכוש את הספר, והמהדורה האיטלקית אף קיבלה את ברכת האפיפיור. "בן חור" היה היצירה הנמכרת ביותר בעולם בשעתו; הוא עקף את השיא שקבע "אוהל הדוד תום" והגיע למקום השני רק עם יציאתו לאור של "חלף עם הרוח" ב-1936. רק התנ"ך עקפו בהיקפי הדפסה בשנים אלו. מבקרי ספרות, לעומת זאת, מצאו את "בן חור" לוקה בדרך כלל, ותיארו אותו כקלישאתי ונבוב. הספר עובד למחזה ולמספר סרטים, כולל שובר הקופות מ-1959 בכיכובו של צ'רלטון הסטון שזכה ב-11 פרסי אוסקר ו"בן חור (סרט, 2016)" בכיכוב ג'ק יוסטון.
תרגומים לעברית

ל"בן חור" יצאו שמונה תרגומים שונים בעברית, אם כי בכולם צונזר העניין הנוצרי.
1924 - בן חור: ספור היסטורי מימי הבית השני, י' אואלס ; מעובד על ידי ח' דובניקוב, ורשה: ברקאי, תרפ"ד. כמה שנים מאוחר יותר נדפס בתל אביב, בהוצאת יזרעאל (דפוס "האחים לוין-אפשתין ושותפיהם", ירושלים).
1959 - בן חור: רומן, עברית: אריה חשביה, תל אביב: עידית, תשי"ט.
1959 - בן חור, תרגם ועיבד מ' הרפז; הציורים: א' אבדי, תל אביב: עמיחי, תש"ך.
c1960 - בן חור, עברית: אוריאל מירון, תל אביב: לדורי.
1960 - בן-חור, עברית: אריה חשביה, תל אביב: מ. מזרחי.
1962 - בן-חור, לפי ל. וואלאס, עיבד: ש. לבבי ;ציורים: ר' ברארד, תל אביב: שמואל זימזון.
1962 - בן חור, תרגם מאנגלית ועיבד ח' תדמון, תל אביב: ש' פרידמן, תשכ"ב.
1979 - בן חור, עברית: יוסף כץ, ירושלים: כתר (בסדרה "כתרי" לבני נוער).
הערות שוליים

↑  Priscilla Wald, Michael A. Elliott, The Oxford History of the Novel in English: Volume 6, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2014. עמ' 176-177.
↑  דף הספר בהוצאת כתר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373897805171  LCCN: no98041219   WorldCat (עם LCCN): no98-041219
בית הכנסת כתר התורה

| --- | --- |

ארון הקודש בבית הכנסת כתר תורה
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  סוסה
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 בעלים:  קהילת יהדות סוסה
 מייסדים:  הרב יוסף גז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1913
 תאריך פתיחה רשמי:  1913 
 קואורדינטות:  35°49′56″N 10°38′23″E﻿ / ﻿35.83235676594882°N 10.639659770611399°E﻿ / 35.83235676594882; 10.639659770611399
 he
 
בית כנסת כתר תורה (בערבית: كنيس كتر التوراة) הוא בית כנסת יהודי בעיר סוסה בתוניסיה.
היסטוריה

בעיר סוסה התקיימה קהילה יהודית כבר בתקופת אימפריית קרתגו. במפקד אוכלוסין שהתקיים בשנת 1853 נמצא שהאוכלוסייה היהודית בעיר סוסה מנתה 400 משפחות יהודיות.
בשנת 1913 נבנה בית הכנסת "כתר תורה" ביוזמת הרב יוסף גז, רבה הראשי של סוסה והרב הראשי הראשון של תוניסיה. בית הכנסת היה בית הכנסת המרכזי בעיר.
בשנת 1946 מנתה הקהילה היהודית בסוסה 3,500 נפש. עם הזמן התמעטה האוכלוסייה היהודית בעיר, במיוחד לאחר הקמת מדינת ישראל. נכון לשנת 2006 נותרו בסוסה 36 יהודים בלבד. בעבר היו בסוסה שישה בתי כנסת, נכון לשנת 2020 רק בית הכנסת כתר תורה נשאר פעיל.
ב־6 בדצמבר 2019 הודיע המכון למורשת הלאומית של תוניסיה שבית הכנסת כתר תורה הוכנס לרשימת אתרי המורשת של ארגון החינוך, המדע והתרבות האסלאמי העולמי.
ראו גם

יהדות תוניסיה
לקריאה נוספת

Bismuth-Jarrassé, Colette; Jarrassé, Dominique (2010). Synagogues de Tunisie : monuments d'une histoire et d'une identité. Patrimoines (בצרפתית). Le Kremlin-Bicêtre: Esthétiques du divers. pp. 276–278. ISBN 978-2-9533041-2-1.
הערות שוליים

1 2  Synagogue Keter Torah, Sousse, Tunisia | Archive | Diarna.org, archive.diarna.org
↑  Walid Mejri (25 בפברואר 2015). "Yves Eliahou, gardien du trésor des juifs en Tunisie". inkyfada.com (בצרפתית). נבדק ב-10 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תפילת הגברים הצילה את הבנות - הקשר הרב דורי, באתר הקשר הרב דורי, ‏3 בספטמבר 2014
↑  סיפור חייו של אוגוסט אטאל מטוניסיה
↑  "Les juifs de Sousse: Histoire, origine, communauté, synagogues". Tunisie Généalogie (בצרפתית). 19 במאי 2018. נבדק ב-4 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Synagogue Keter Torah, Sousse, Tunisia". archive.diarna.org. נבדק ב-26 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  La médina de Sfax, la synagogue Keter Torah à Sousse et la mosquée Alloula à Beni Khdèche au patrimoine de l'Isesco - Kapitalis, web.archive.org, ‏2020-11-02
↑  "Trois monuments tunisiens inscrits sur la liste définitive du patrimoine civilisationnel dans le monde islamique". webmanagercenter.com (בצרפתית). 7 בדצמבר 2019. נבדק ב-26 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
בית ספר ניב תל אביב

| --- | --- |

 בית ספר
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־64 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′52″N 34°47′46″E﻿ / ﻿32.064444444444°N 34.796222222222°E﻿ / 32.064444444444; 34.796222222222
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית ספר ניב תל אביב(למפת תל אביב רגילה) בית ספר ניב תל אביב(למפת גוש דן רגילה) בית ספר ניב תל אביב(למפת גוש דן מוגדלת) בית ספר ניב תל אביב  he בית ספר ניב תל אביבhe בית ספר ניב תל אביבמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית ספר ניב תל אביב
בית הספר ניב נוסד בתל אביב בשנת 1960 ומשמש כבית ספר לחירשים וכבדי שמיעה עם צרכים נוספים. 
בית הספר מיועד לתלמידים מ-35 רשויות שונות בגוש דן, ולומדים בו 93 תלמידים ב-12 כיתות, מגיל 6 עד 21.
הלימודים בבית הספר מתקיימים משעה 8:00 עד שעה 14:30, בהתאם לכיתות.
צוות בית הספר כולל מורים חירשים, והפסיכולוגית בבית הספר היא כבדת שמיעה. לצד הצוות המקצועי, פועלות כסייעות בנות שירות לאומי ומתנדבות, העוזרות לתלמידים בלימודיהם.
יועצת בית הספר, מירה ינוביץ, מספקת לתלמידים ולהוריהם חינוך מיני והדרכה.
מטרת בית הספר היא שהתלמידים ישתלבו בחברה השומעת ובתרבות החירשים ויעבדו. לשם כך מפתח בית הספר את כישורי השפה, יכולות התקשורת והכישורים הקוגניטיביים של התלמידים החירשים וכבדי השמיעה.
בית הספר מספק לתלמידים נגישות מלאה על ידי טכנולוגיית המחשוב, למען תקשורת ועבודה עצמאית ושיתופית.
הערות שוליים

↑  מידע על שנת הייסוד של בית הספר ועל המנהלת הקודמת, ענת ארד
↑  דבר המנהלת, אולגה פישר
↑  לוח צלצולים
↑  צוות בית הספר
↑  דבר היועצת
↑  למידה במרחב העירוני, באתר תכנית הלמידה המקוונת של תל-אביב-יפו, ‏19 ביוני 2017
ברמונדי

| ברמונדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: לטסיים
סוג:: נסיכה
מין:: ברמונדי
שם מדעי
 Lates calcarifer ‏בלוך, 1790

ברמונדי (שם מדעי: Lates calcarifer) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הלטסיים וקרוב משפחה של הדג נסיכת הנילוס. דג זה חי בטבע במימי האזור האינדו-פסיפי בין דרום-מזרח אסיה עד צפון אוסטרליה במים מתוקים אך יורד גם למי הים. מקור שמו של הדג משפה האבוריג'ינית ופירושו "דג נהר גדול-קשקשים", אם כי השם המקורי ניתן לדגים מהסוג Scleropages ממשפחת גרום לשוניים.
הדג הופץ כדג מאכל מסחרי חשוב ברחבי העולם לבריכות דגים בין השאר: באזורים שונים באוסטרליה, ערב הסעודית, מלזיה, הודו, ישראל, תאילנד, בריטניה, ארצות הברית ופולין.
מאפיינים

דג זה מגיע לגודל 0.6-1.2 מטרים בממוצע, והדג הגדול ביותר שנתפס הגיע לאורך 1.8 מטר ולמשקל 60 קילוגרם. הדג בעל גוף מוארך עם לסת גדולה ומעוקלת המתארכת מעבר לקו העין. הגב מקומר כלפי מעלה ובעל סנפיר גבי קטן ומצויץ וכן סנפיר נוסף דומה בקצה הגב. סנפירי החזה והשת קטנים וגם מצוייצים והזנב דמוי מניפה. צבעו של הדג כסוף-אפור אך בסביבות שונות הוא יימצא בהיר או כהה יותר.
הדג מצוי הן במי הים והן במים מליחים ואף מים מתוקים. המין לא נודד בין נהרות בשגרה. הוא מצוי במי חופים, לגונות, שפכי נהר ונהרות רדודים ומצוי רק במים חמימים. הדגים החיים במימי אגמי צפון אוסטרליה מנותקים מדגי הים ונבדלים מהם מעט גנטית. הדגים הצעירים חיים בים ובבגרותם עולים לנהרות. ההשרצה נערכת במים מליחים ובים.
דג זה הוא טורף גדול הניזון בראשית חייו מזואופלנקטון אך בהמשך ניזון מרכיכות, סרטנים ודגים קטנים יותר, כולל בני אותו מין, אותם הוא חוטף באמצעות פיו המגודל. בדג זה חלה דיכוגמיה (חילופי זוויג) ופרטים זכרים נהפכים לעיתים קרובות לנקבות. דגים החיים בשבי לעיתים ידלגו על שלב זה.
הערות שוליים

↑  ברמונדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283288805171  LCCN: sh85011925
ברנהרד רוגה

| --- | --- |

ברנהרד רוגה
 לידה:  4 בנובמבר 1899 שלזוויג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  29 ביוני 1982 (בגיל 82) רינבק, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הצי הגרמני הקיסרי הצי הגרמני הקיסרי   רייכסמרינה רייכסמרינה   קריגסמרינה קריגסמרינה    בונדסמרינה
 תקופת הפעילות:  1915–1945   1957 – 1962
 דרגה:   ויצה-אדמירל (קריגסמרינה)   קונטר-אדמירל (בונדסמרינה)
 תפקידים בשירות
 מפקד הסיירת עזר אטלנטיס
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
ברנהרד רוגה (גרמנית: Bernhard Rogge;‏ 4 בנובמבר 1899 – 29 ביוני 1982), היה אדמירל גרמני במלחמת העולם השנייה ובבונדסמרינה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

רוגה נולד בשלזוויג ב-4 בנובמבר 1899, הוא התנדב לשירות בצי הקיסרי הגרמני בשנת 1915 ושירת במלחמת העולם הראשונה על מספר ספינות מלחמה.
לאחר המלחמה ועם התפרקותו של הצבא הגרמני רוגה פרש משירות פעיל. בשנת 1920 התגייס מחדש לצי המצומצם של גרמניה שנקרא עכשיו הרייכסמרינה, ושירת בתפקידים שונים על מספר ספינות מלחמה וכמדריך עד להעלתו לדרגת קפטן בשנת 1939.
מכיוון שלפי חוקי הגזע הנאצים רוגה נחשב רבע-יהודי הוא הפך למטרה להטרדות מצד אנשי המפלגה הנאצית כדי לפתור בעיה זו, פנה בעזרת מפקד הקריגסמרינה אריך רדר אל אדולף היטלר בבקשה שיכריז עליו כבעל דם גרמני, אחרי שהיטלר בדק את בקשתו הוא הכריז עליו כארי בשנת 1939.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה רוגה היה מפקדה של סיירת העזר "אטלנטיס". האטלנטיס יצאה להפלגתה הראשונה ב-11 במרץ 1940, הוא נהג לתקוף ספינות סוחר על ידי התחזות לספינת סוחר ממדינה נייטרלית או מדינת בעלות הברית ואז לבקש את כניעתם ואם סירבו, לתקוף אותם עד הטבעתם.
רוגה תפס את תוכניות ההגנה של הבריטים במזרח הרחוק והעביר אותם לידי היפנים, מה שכנראה סייע ליפנים בהשגת ניצחונותיהם הראשונים נגד בריטניה. כאות תודה הוענקה לו חרב סמוראי מקיסר יפן.
האטלנטיס הוטבעה על ידי ספינת הצי המלכותי הבריטי "אה"מ דבונשיר" ב-22 בנובמבר 1941 בשעה שנפגשה עם הצוללת הגרמנית U-126 למטרות תדלוק. למזלו של רוגה הצליחה הצוללת להבריח את הבריטים, לחלץ אותו ואת צוותו ובסופו של דבר להחזירם לגרמניה בביטחון.
רוגה היה מפקד סיירת העזר המצליח ביותר בזמן המלחמה והיה אחראי ללכידתן או הטבעתן של 22 ספינות של בעלות הברית בנפח כולל של 145,697 טון. על פעולותיו עוטר בצלב האבירים עם עלי אלון, אחד מן העיטורים הגבוהים ביותר של גרמניה הנאצית.
עם שובו לגרמניה מונה למפקד השייטת "רוגה" שנקראה על שמו, והיה אחד האחראים מטעם הקריגסמרינה על תכנון מבצע קרברוס, מבצע שבמהלכו הועברה קבוצת ספינות מלחמה גרמניות מצרפת לנורווגיה דרך התעלה האנגלית, השייטת שלו סיפקה תמיכה לחיילים הגרמנים בקורלנד וחיפוי על מיליוני הפליטים שנמלטו ממזרח פרוסיה בעקבות התקדמותו של הצבא האדום.
רוגה הועלה לדרגת קונטר-אדמירל בשנת 1943 ולדרגת ויצה-אדמירל בשנת 1945, בסופה של המלחמה הורה על הוצאתם להורג של מספר חיילים גרמנים שערקו מן הצבא.
ביוגרפיה > אחרי המלחמה

רוגה היה מן הקצינים המעטים שלא נעצרו על ידי בעלות הברית בתום המלחמה - דבר זה היה תוצאה של היחס הטוב שהוא נתן לשבויי המלחמה שנפלו ברשותו - אולם הוא נשפט וזוכה על ידי בית משפט גרמני באשמת ההוצאות להורג של עריקים בפקודתו.
בשנת 1957 הוא התגייס לבונדסוור בדרגת קונטר-אדמירל ומילה תפקיד חיוני בבניית הצי של גרמניה המערבית, הבונדסמרינה.
רוגה היה מפקד כוחות נאט"ו בשלזוויג-הולשטיין, משנת 1958 עד פרישתו מהצבא בשנת 1962.
לאחר מכן התגורר רוגה ברינבק, עד מותו ב-29 ביוני 1982.
ברנרד פלקסנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1865 
 פטירה:  4 במאי 1945 (בגיל 80 בערך) 
 
ברנרד פלקסנר (1865 – 4 במאי 1945) הוא ממייסדי החברה הכלכלית לארץ ישראל ונשיאה הראשון.
ביוגרפיה

פלקסנר נולד בלואיוויל מספר שנים לאחר שהוריו היגרו לארצות הברית. הוא למד משפטים באוניברסיטת לואיוויל ובאוניברסיטת וירג'יניה והוסמך כעורך דין בקנטקי בשנת 1898. הוא עבד כעורך דין עד שנת 1914 עת עבר לפעילות ציבורית. הוא היה יושב ראש בית משפט לנוער בלואיוויל ובשנת 1917 היה חבר משלחת של הצלב האדום לרומניה.
בשנת 1920 הוא נבחר לוועד המפקח על כספי ההסתדרות הציונית יחד עם אלפרד מונד והלורד רוטשילד. אולם במהרה נתגלע קרע בין קבוצת ברנדייס לויצמן ופלקסנר פרש עם קבוצת ברנדייס מההסתדרות הציונית. במרץ 1924 ביקר פלקסנר בארץ ישראל, בין השאר בתל אביב, בזכרון יעקב ובחיפה וניהל את המשא ומתן מטעם המשקיעים האמריקאים בחברת החשמל.
בשנת 1925 הוא היה ממייסדי החברה הכלכלית לארץ ישראל והתמנה לנשיאה. הוא ביקר בתחילת 1926 בארץ ישראל והציג תוכנית השקעות של החברה. הוא כיהן כנשיא החברה עד שנת 1931, אז העביר את נשיאות החברה לידי יוליוס סימון ונותר יו"ר מועצת המנהלים של החברה עד מותו.
בעת הקמת הסוכנות היהודית הוא היה אחד מ-41 הצירים האמריקאים הלא ציוניים במועצת הסוכנות היהודית.
משפחתו

אחיו, סיימון פלקסנר, היה רופא, פרופסור לפתולוגיה ומנהלו הראשון של מכון רוקפלר.
הערות שוליים

↑  ישיבת הנעילה, הארץ, 9 באוגוסט 1920
↑  אורח, הארץ, 14 במרץ 1924
↑  ידיעות ע"י הטלפון, הארץ, 18 במרץ 1924
↑  המצאת הכספים למפעל רוטנברג, דואר היום, 4 ביוני 1924
↑  פלכסנר לא"י, דבר, 3 במרץ 1926
↑  הצהרות למר פלקסנר באמריקה, דואר היום, 25 במאי 1926
↑  תכנית פלכסנר להשקעות בא"י, דבר, 13 ביוני 1926
↑  יוליום סימון נשיא החברה הכלכלית א"י, דבר, 15 במאי 1931
↑  נבחרה שוב הנהלת החברה הכלכלית הא"ית, הַבֹּקֶר, 18 ביולי 1944
↑  הבלתי ציונים האמריקאים בסוכנות, דואר היום, 18 ביולי 1929
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284001405171  GND: 1208649361  ISNI: 0000 0000 6401 0049  LCCN: no96000198  NDL: 00517842  NLA: 35723953  NTA: 15339563X  VIAF: 43887983   WorldCat (עם VIAF): 43887983
ברנהרד שטיינמץ

| --- | --- |

ברנהרד שטיינמץ  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  13 באוגוסט 1896 נויינקירכן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  22 בינואר 1981 (בגיל 84) מינדן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל-לויטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-305   מפקד הדיוויזיה ה-94
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה קרב סטלינגרד
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
ברנהרד שטיינמץ (בגרמנית: Bernhard Steinmetz‏; 13 באוגוסט 1896 – 22 בינואר 1981) היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

שטיינמץ נולד ב-13 באוגוסט 1896 בנויינקירכן, ובשנת 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל שטיינמץ את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. לאחר המלחמה הצטרף שטיינמץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, וב-1 באוקטובר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה מונה שטיינמץ לקצין אג"ם הקורפוס ה-8, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין. ב-5 בנובמבר 1939 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-8, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת, וב-1 באוקטובר 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה לחם שטיינמץ עם הקורפוס ה-8, וב-26 בפברואר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-305, ופיקד עליה בקרב סטלינגרד, וב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. זמן קצר לפני כניעת הכוחות בסטלינגרד הוטס שטיינמץ אל מחוץ לכיתור, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים. ב-2 בינואר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-94, וב-1 ביוני אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. שטיינמץ פיקד על הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית האיטלקית, ובסוף המלחמה נפל בשבי יחד עם כל כוחות קבוצת ארמיות C.
לאחר המלחמה

לאחר שחרורו מהשבי התגורר שטיינמץ במינדן, עד למותו ב-22 בינואר 1981.
ברנרד פארקר

ברנרד מלוין פארקר (באנגלית: Bernard Melvin Parker; נולד ב-16 במרץ 1986) הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בקייזר צ'יפס.
קריירת מועדונים

פארקר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ממלודי סאנדאונס, ובשנת 2004 עבר לת'אנדה רויאל זולו. בינואר 2009 חתם בהכוכב האדום בלגרד הסרבית. ביולי 2009 עזב את המועדון בעקבות קשיים כלכליים וחתם בטוונטה עימה זכה באליפות הראשונה בעונת 2009/2010. בקיץ 2010 עזב סטיב מקלארן את המועדון ופארקר שותף רק ב-3 משחקים במחצית הראשונה של עונת 2010/2011.
ב-18 בינואר 2011 הושאל לפנסראיקוס. בקיץ 2011 חזר לדרום אפריקה וחתם בקייזר צ'יפס. בעונת 2012/2013 זכה עם המועדון בדאבל. את עונת 2013/2014 סיים כמלך השערים של הליגה.
קריירה בינלאומית

בשנת 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה נגד מלאווי. ב-30 בנובמבר 2008 הבקיע את צמד הבכורה שלו בנבחרת נגד אותה מלאווי.
ב-16 ביוני 2013, פארקר הבקיע גול עצמי בהפסד 2-1 לאתיופיה. במסגרת גביע אפריקה לאומות 2014 הוא זכה בתואר מלך השערים עם 4 שערים.
תארים

אליפות הולנדית: 2009/2010
גביע יוהאן קרויף: 2010
אליפות דרום אפריקה: 2012/2013, 2014/2015
הגביע הדרום אפריקאי: 2012/2013
נעל הזהב ע"ש לזלי מנייאת'לה: 2013/2014
בית ספר למטומטמים

| --- | --- |

עטיפת הספר בהוצאת כרמל
 מידע כללי
 מאת:  סשה סוקולוב 
 שפת המקור:  רוסית
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  סָאמִיזְדָאט; ארדיס
 מקום הוצאה:  ברית המועצות; ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  1973; 1976
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כרמל
 תרגום:  טינו מושקוביץ
 
בית ספר למטומטמים (ברוסית: Школа для дураков; באנגלית: A School for Fools) הוא רומן מאת הסופר הרוסי-קנדי סשה סוקולוב. הטיוטה הראשונה של הספר נכתבה ברוסית, הושלמה ב-1973 והודפסה בהפצה עצמית (סָאמִיזְדָאט). ב-1975 הוגש כתב היד להוצאה האמריקנית לספרות רוסית ארדיס. הספר יצא לאור בארצות הברית ב-1976. בשנת 1977 הוציאה ארדיס את המהדורה האנגלית, בתרגומו של קארל פרופר. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כרמל בשנת 2022, בתרגומו של טינו מושקוביץ.
עלילת הספר

לרומן אין עלילה ליניארית. הוא מתאר אירועים המסופרים על ידי הדמות הראשית. הגיבור הוא תלמיד הסובל מהפרעת זהות דיסוציאטיבית ומתפיסת זמן לא ליניארית, שלדעתו ירש מסבתו. הוא נמצא בדיון מתמיד עם "האני האחר" שלו, ומתקשה להבחין בין "אתמול", "היום" ו"מחר".
הוא לומד בבית ספר לילדים מיוחדים, בכיתה שבה מלמד המורה האהוב עליו, הגאוגרף פאבל פטרוביץ' נורווגוב, שהמְספר-גיבור מכנה אותו גם סול פטרוביץ'. הוא גם מאוהב במורָה ששמה וטה. תיאור חייהם וחייהן של כמה דמויות משניות אחרות מדגיש את המציאות של המשטר הסובייטי הדכאני.
לאחר סיום הלימודים עובר הגיבור לעבוד בעבודות שונות, מ"השחזת עפרונות" ועד ניצוח על תזמורת. העלילה מסתיימת בפתאומיות כאשר למְספר נגמר הנייר.
לאחר פרסום הספר

וולפגנג קסאק תיאר את הספר כ"יצירה הסוריאליסטית ביותר של הספרות הרוסית המודרנית".
מיכאיל ברג הדגיש את חשיבותה של השקפת העולם הנוצרית ביצירה, וציין כי השפה הייחודית והמוזרויות הקומפוזיציוניות של הספר הן נכס יוצא דופן שמקורו במוזרויותיו של הגיבור.
מארק ליפובצקי ציין כי בית ספר למטומטמים מתכתב ישירות עם המסורת הספרותית של ולדימיר נבוקוב, ופורץ את הדרך לתופעות החשובות והמעניינות ביותר של הפרוזה הרוסית של המאה ה-21, כולל יצירות של אלכסנדר גולדשטיין, דניס אוסוקין, ניקולאי קונוב, אנדרו לבקין, אלכסנדר איליאנן, סטניסלב לבובסקי ואחרים.
הערות שוליים

↑  Дмитрий Волчек, Беседа с Сашей Соколовым, Радио Свобода, ‏4 באוגוסט 2003
↑  בית ספר למטומטמים - כרמל ספרים, באתר כרמל ספרים, ‏3 ביוני 2022
↑  Казак, Вольфганг (1996). Лексикон русской литературы XX века [Lexicon of Russian literature of the XX century] (ברוסית). M.: РИК «Культура». pp. 392–393. ISBN 5-8334-0019-8.
↑  Berg, Mikhail (1985). "Новый жанр (читатель и писатель)" [New genre (reader and writer)]. А—Я: Литературное издание (ברוסית) (1): 6.
↑  Lipovetsky, Mark (2014). "«Ардис» и современная русская литература: тридцать лет спустя" ["Ardis" and modern Russian literature: thirty years later]. Новое литературное обозрение (ברוסית) (125).
ברמיים

| ברמיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: ברמיים
שם מדעי
 Bramidae ‏לואו, 1836

בְּרָמִיִּים (שם מדעי: Bramidae) הם משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים ובה 20 מינים.
דגים אלה מזכירים בצורתם את בני משפחת הכפחניים. הם חיים ברחבי האוקיינוס הפתוח בכל העולם. הגדולים מביניהם מגיעים לאורך של מטר אחד והם בעלי ראש קצר וגדול עם לסת הפונה מעלה, סנפיר גבי מוגבה הנפרש עד הזנב וסנפיר השת המתמשך עד הזנב. חלק מהמינים שוכנים בעומקים של מתחת 500 מ'.
רבים ממינים אלה הם דגי מאכל מבוקשים בעולם.
סוגים

בְּרָמָה (Brama)
Eumegistus
Pteraclis
Pterycombus
Taractes
אחי-בְּרָמָה (Taractichthys)
סוג ומין יחיד Xenobrama microlepis
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283697305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברנרד פאג'ט

| --- | --- |

ברנרד פאג'ט בספטמבר 1942
 לידה:  15 בספטמבר 1887 אוקספורד, האימפריה הבריטית בריטניה
 פטירה:  16 בפברואר 1961 (בגיל 73) המפשייר, בריטניה בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית ספר שרוסברי  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  סאמר פילדס סקול 
 בן או בת זוג:  ויניפרד נורה פאג'ט (7 בפברואר 1918–?) 
 צאצאים:  Sir Julian Tolver Paget, 4th Baronet, Tony Paget 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1907–1946 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-18 מפקד הפיקוד הדרום-מזרחי מפקד הכוחות במולדת מפקד קבוצת הארמיות ה-21 מפקד פיקוד המזרח התיכון
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מסדר האמבט (אביר הצלב הגדול)   אות השירות המצוין   הצלב הצבאי
 
פאג'ט כמפקד הכוחות במולדת במהלך תרגיל ביורקשייר
סר ברנרד צ'ארלס טולבר פאג'ט (באנגלית: Sir Bernard Charles Tolver Paget; 15 בספטמבר 1887 - 16 בפברואר 1961) היה גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על קבוצת הארמיות ה-21 ועל פיקוד המזרח התיכון.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

פאג'ט נולד באוקספורד ב-15 בספטמבר 1887. אביו היה פרנסיס פאג'ט, תאולוג וסופר אשר שימש כבישוף ה-33 של אוקספורד. סבו היה ג'יימס פאג'ט, מנתח ופתולוג אשר התפרסם בעיקר בשל מחלת פאג'ט של העצם הקרויה על שמו. פאג'ט התחנך בבית הספר שרוסברי (Shrewsbury), וב-1905 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בנובמבר 1907 התגייס לצבא בריטניה והוצב כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים אוקספורדשייר ובקינגהמשייר. ב-1910 קודם לדרגת לוטננט. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 מונה לשליש בגדוד ה-5 של הרגימנט. במאי 1915 נשלח להילחם בחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח הבריטי. בנובמבר של אותה שנה הוענק לו הצלב הצבאי, ובינואר 1918 עוטר באות השירות המצוין. במהלך המלחמה הוא נפצע חמש פעמים, וארבע פעמים אוזכר בשדרים הרשמיים.
ב-1924 הועלה לדרגת מייג'ור, וב-1929 לדרגת קולונל. ב-1930 מונה למפקד "מחנה קאולי" (Cowley Barracks) באוקספורד. ב-1932 נשלח להודו הבריטית ומונה למדריך במכללה הצבאית בכוויתה עד 1934. בין 1936–1937 הוא היה מפקד הבריגדה ההודית ה-4. בדצמבר 1937 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובין 1938–1939 היה מפקד המכללה בקיימברלי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה פאג'ט מפקד המכללה הצבאית בקיימברלי. בסוף נובמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-18 אשר הוצבה בעתודה. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך המערכה בנורווגיה, ועל כך הועלה לדרגת לוטננט גנרל והוענקה לו דרגת עמית במסדר האמבט. הוא ויתר על התפקיד באמצע מאי 1940. ב-15 בפברואר 1941 הוא מונה למפקד הפיקוד הדרום-מזרחי (כיום נקרא פיקוד אלדרשוט). בדצמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד הכוחות הבריטיים במולדת (GHQ Home Forces). במסגרת תפקידו זה הוא היה אחראי על שתי משימות עיקריות: לפקח על האימון והציוד של הכוחות העומדים להישלח לחזית, ולדאוג להגן על בריטניה עצמה מפני פלישת אויב אפשרית. ביוני 1943 הוא מונה למפקד קבוצת הארמיות ה-21 אשר כללה את הארמייה הבריטית השנייה ומהארמייה הקנדית הראשונה. בדצמבר של אותה שנה הוא הוחלף בברנרד מונטגומרי. בינואר 1944 הוא מונה למפקד פיקוד המזרח התיכון במקום הנרי מייטלנד וילסון. עיקר תפקידו היה לשלוט בכוחות היבשה הבריטיים, ולתאם עם כוחות הצי וחיל האוויר, על מנת להגן על האינטרסים הבריטיים במזרח התיכון ואזור מזרח הים התיכון.
ביוגרפיה > אחריתו

פאג'ט פרש מהצבא באוקטובר 1946, ונפטר במחוז המפשייר ב-16 בפברואר 1961 בגיל 73.
ב-7 בפברואר 1918 נישא לוויניפרד נורה. היא ילדה לו שני בנים. בנו הצעיר לוטננט טוני פאג'ט נהרג בקרב רייכסוולד ועוטר באות השירות המצוין על האבירות שלו במהלך הקרב.
ברמינגהאם סקוואדרון

ברמינגהאם סקוואדרון (באנגלית: Birmingham Squadron) היא קבוצת כדורסל אמריקאית מברמינגהאם, אלבמה, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2019 כאירי בייהוקס (באנגלית: Erie BayHawks), הקבוצה השלישית בליגה הנקראת בשם זה (לפניה היו לייקלנד מג'יק: 2008–2017, וקולג' פארק סקייהוקס: 2017–2019), ובשנת 2021 שינתה את שמה לברמינגהאם סקוואדרון. הקבוצה מסונפת לקבוצת ה-NBA ניו אורלינס פליקנס והם משחקים את משחקי הבית שלהם בלגסי ארנה בברמינגהאם.