stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התחייה הגותית
נאו גותיקה בארץ ישראל

בארץ ישראל נבנו מעט מאוד בניינים נאו-גותים, ביניהם:
כנסיית אנטוניוס הקדוש ברחוב יפת ביפו.
כנסיית עמנואל ביפו.
ראו גם

אדריכלות גותית
אדריכלות נאו קלאסית
אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק
נשיא צ'ילה

| --- | --- |

-
-
 איוש נוכחי:  גבריאל בוריץ'
 תאריך כניסה לתפקיד:  11 במרץ 2022
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות על ידי העם
 תחום שיפוט:  צ'ילה צ'ילה
 מעון:  קאסה דה לה מונדה
 מושב המשרה:  סנטיאגו דה צ'ילה
 משך כהונה קצוב:  4 שנים
 ייסוד המשרה:  9 ביוני 1826
 איוש ראשון:  מנואל בלנקו אנקאלדה
 http://www.gob.cl/
 
מנואל בלנקו אנקאלדה, הנשיא הראשון של צ'ילה
נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה לוחץ את ידו של נשיא המדינה ראובן ריבלין, בעת ביקורו בבית הנשיא, יוני 2019
נשיא צ'ילה (בספרדית: Presidente de la República de Chile) הוא ראש המדינה והאדם העומד בראש ממשלת צ'ילה. הנשיא אחראי גם על הממשל הראשי וגם על הממשל הפרובינציאלי. אף על פי שתפקידו ומשמעותו השתנו לאורך ההיסטוריה של צ'ילה, הנשיא הוא הפוליטיקאי הבכיר במדינה ובעל הסמכויות הביצועיות העיקריות. ב-18 בספטמבר 1925 השיבה החוקה לנשיא הרפובליקה את סמכויותיו, חתמה את הגולל על שלטון הפרלמנט וכוננה משטר נשיאותי.
החוקה הנוכחית התקבלה ב-1980 בזמן המשטר הצבאי בהנהגת אוגוסטו פינושה. החוקה הגבירה את כוחו של הנשיא ומיסדה את השתתפותם של מפקדי הצבא בשלטון. לאחר תבוסת פינושה במשאל העם של 1988 בוצעו שינויים בחוקה שצמצמו את כוחו של הנשיא ואת ההשפעה של הצבא. דיונים לגבי רפורמות נוספות ממשיכים להיערך.
בראש הרשות המבצעת עומד הנשיא, והוא גם ממנה את השרים. הנשיא נבחר לתקופה של 4 שנים ואינו יכול להיבחר מיד לאחר סיום תקופת כהונתו. ממלא מקום נשיא צ'ילה במקרה של הפסקת כהונה או נבצרות הוא שר הפנים: בניגוד לתקדים המקובל במדינות שבהן אין תפקיד נפרד של ממלא מקום נשיא המדינה, תוארו של שר הפנים כשהוא ממלא את מקום הנשיא הוא "סגן הנשיא".
הנשיא הנוכחי של צ'ילה הוא גבריאל בוריץ' שנכנס לתפקיד ב-11 במרץ 2022.
התפקיד > דרישות

החוקה של 1980, אשר התקבלה בזמן הממשל הצבאי בהנהגת אוגוסטו פינושה הגבירה את כוחו של הנשיא, מיסדה את השתתפותם של מפקדי הצבא בשלטון, ויחד עם התיקון שלה משנת 2005, מתווה את הדרישות לתפקיד הנשיא. במקור, הנשיא חייב להיות אזרח יליד הטבע של המדינה או שנולד בחו"ל להורים או סבים או סבים צ'יליאנים. הנשיא חייב להיות גם בן 35 לפחות, ולעמוד בכל הדרישות כדי להפוך לסנאטור.
בנוסף, על הנשיא להיות בעל זכות הצבעה כאזרח צ'יליאני מלא, לא איבד את זכות ההצבעה בגלל אי שפיות, לא נשפט או נידון על פשע חמור או התנהגות טרור, ולא נדון על ידי בית המשפט לחוקה לפי סעיף 8 של החוקה של צ'ילה.
התפקיד > בחירות

סעיף 26 לחוקה מפרט את השיטה בה נבחר הנשיא. הנשיא ייבחר בהצבעה ישירה, ברוב מוחלט של הקולות התקפים. על מנת לזכות בבחירות בסיבוב הראשון, על מפלגת המועמד הזוכה לקבל יותר מ-50% מהקולות הכשרים.
הבחירות יתקיימו ביום ראשון השלישי של חודש נובמבר של השנה מיד לפני סוף כהונת הנשיא. אם יש יותר משני מועמדים בבחירות לנשיאות ואף אחד מהם לא הצליח להשיג יותר ממחצית הקולות, ייערכו בחירות חדשות. הבחירות השניות ("ההצבעה") יתקיימו ביום ראשון הרביעי לאחר הבחירות הראשונות, והבחירה תהיה מוגבלת לשני המועמדים בעלי הרוב היחסי הגבוה ביותר.
התפקיד > כהונה

על פי חוקת 1828, יכהן הנשיא בתפקיד במשך ארבע שנים, ללא אפשרות של בחירה חוזרת מיידית לכהונה אחת נוספת. בשנת 1833, הכהונה הנשיאותית שונתה ל-5 שנים, עם אפשרות לבחירה מחדש מיד לאחר סיום הכהונה לתקופה נוספת אחת, לתקופה המוגבלת לשני כהונות רצופות (דהיינו 10 שנים בסך הכל). לאחר מכן, ברפורמה החוקתית בשנת 1878, האפשרות לבחירה חוזרת נפסלה. על פי חוקת 1925 יכהן הנשיא לתקופה בת שש שנים, ללא אפשרות לבחירה מיידית מחדש.
בטקסט המקורי של חוקת 1980, הנשיא כיהן במשך שמונה שנים ללא אפשרות לבחירה מיידית מחדש. שינויים בחוקה, שנקבעו בתקופת ממשלתו של הגנרל אוגוסטו פינושה, אפשרו את האפשרות יוצאת הדופן של בחירתו מחדש לכהונת הנשיא במשאל עם שהתקיים באוקטובר 1988, בו התבקשו האזרחים לענות ב"כן" או "לא" לגבי המשך שלטונו של פינושה. מפלגות האופוזיציה התאחדו לקראת משאל העם של 1988 ועשו רבות כדי לשכנע את הציבור כי הדחת פינושה לא תעלה לשלטון את המפלגות הקומוניסטיות ותשיב לצ'ילה את המסורת הדמוקרטית שלה. מסע ה"לא" הצליח ופינושה נאלץ להכריז על בחירות בדצמבר 1989. לאחר מכן, במעבר לדמוקרטיה קבע משאל העם של 1989 קדנציה ראשונה של ארבע שנים לנשיאות (1990–1994), ולאחריה קדנציות של שמונה שנים, ללא אפשרות לבחירה מיידית מחדש. עם זאת, ב-4 במרץ 1994 הופחתה תקופת הנשיאות לתקופת כהונה של שש שנים, ללא בחירה מיידית מחדש.
על פי הרפורמה החוקתית 2005, הנשיא מכהן ארבע שנים ללא אפשרות של בחירה חוזרת מיידית לכהונה אחת נוספת (משמע, נשיא שסיים תקופת כהונה בת ארבע שנים יוכל להיבחר מחדש לאחר תקופת צינון בת ארבע שנים גם כן). נשיא לשעבר עשוי להיבחר שוב לאחר שסיים את כהונתו הראשונה. אין גבול למספר הפעמים שאדם יכול לרוץ למועמדות אם לא כיהן בעבר כנשיא.
הנשיא מתחיל ומסיים את כהונתו בתאריך ה-11 במרץ.
דלקת הנרתיק והפות

| --- | --- |
 תחום:  גינקולוגיה 
 תסמינים:  דלקת 
 טיפול:  chlorquinaldol  sulfabenzamide  sulfathiazole 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  257141 
 MeSH:  D014627
 סיווגים
 ICD-10:  N76.0, N76.1 
 ICD-11:  GA02 
 
דלקת הנרתיק והפות (בלועזית: Vulvovaginitis) היא מחלה דלקתית שמערבת את הנרתיק והפות, אשר עלולה לבוא לידי ביטוי בנוכחות הפרשה ובהרגשת צריבה, גירוד, או כאב באזור הפות והנרתיק, כתוצאה מזיהום פטרייתי (בעיקר פטריות בסוג Candida), חיידקי, או טפילי (Trichomonas vaginalis). בחלק מן המקרים תיתכן דלקת ללא תסמינים כלל.
מערכת המין הנשית היא מערכת אקולוגית מורכבת, מאוזנת ומארחת מגוון של מיקרואורגניזמים. שינויים בסביבת הנרתיק כגון, שינויים ברמת החומציות ושטיפות באזור הנרתיק עלולים ליצור חוסר איזון בפלורה הפיזיולוגית ולגרום למיקרואורגניזמים, אשר בדרך כלל לא נמצאים באזור או נמצאים בתת-שליטה לשגשג. כתוצאה מכך עלולה להתפתח דלקת בנרתיק. מעריכים שבעולם יש יותר מ-300 מיליון מקרים בשנה של דלקות בדרכי שתן, פטרת נרתיק, ווגינוזיס חיידקי (Bacterial vaginosis, בקיצור BV)
הפלורה הרגילה

איברי המין של אישה בריאה כוללים כ-50 מינים של מיקרואורגניזמים, אשר נבדלים בהרכב על פי שלבי רבייה וחשיפה למספר גורמים, דוגמת אנטיביוטיקה וקוטלי זרע. במצבה התקין של פלורת הנרתיק, מתקיים איזון בין המיקרוארוגניזמים השונים, כשמיני הסוג Lactobacillus מהווים את המיקרואורגניזמים הדומיננטיים. לעומת זאת במצב של זיהום, או הפרת האיזון התקין מתרחש שגשוג וקולוניזציה של מיקרואורגניזמים פתוגניים או חיצוניים. קיימים שני מנגנונים המספקים הגנה לפלורה באופן טבעי והם:
הפלורה הרגילה > ביופילם (Biofilm)

על העור והריריות של הנרתיק מתפתח ביופילם של הפלורה הטבעית המיוצר על ידי מיקרואורגניזמים. ביופילם זה מגן מפני התיישבות של מיקרואורגניזמים פתוגניים פוטנציאליים חיצוניים. תהליך היווצרות הביופילם מורכב משני שלבים:
צבירת חיידקים והכרה של גירויים הקשורים למשטח המאפשרת הידבקות של החיידק למשטח.
היווצרות תוצר חוץ תאי שנקרא מטריקס.
הביופילם אחראי על שמירת היחידה האקולוגית במצב יציב. כאשר החיידקים המעורבים הם לא פתוגניים, הדבר נחשב ליתרון משום שהוא תומך בהקמה קבועה וארוכת טווח של חיידקים אלו, והוא מספק הגנה מפני מיקרואורגניזמים פתוגניים פולשניים.
הפלורה הרגילה > חומצה לקטית

הגנה נוספת באפיתל הנרתיק מסופקת על ידי חומצה לקטית המיוצרת על ידי חיידקי הסוג Lactobacillus. הצטברות חומצת חלב שומרת על החומציות 3.8-4.5 בנרתיק. דבר זה מגן על חלל הנרתיק מהתיישבות של חיידקים חוץ-נרתיקיים שונים דוגמת חיידקי המעיים (Escherichia coli‏, Klebsiella pneumoniae‏, ‏Enterococcus ועוד), וכפועל יוצא מגן מפני זיהומי נרתיק, רחם, ודרכי שתן. הפלורה הטבעית של נשים לפני גיל המעבר מורכבת בעיקר מחיידקי Lactobacillus ממינים: Lactobacillus jensenii‏, Lactobacilus crispatus, ו-Lactobacillus iners. למינים אלה מאפיינים חשובים בהענקת הגנה למארח (יכולת יצירת ביופילם וייצור חומצות, מי חמצן וחומרים פעילי שטח). מיקרואורגניזם נוסף שניתן למצוא כחלק מהפלורה הטבעית התקינה בכ-25% בנשים בריאות לפני גיל המעבר היא פטרייה מהמין Candida albicans.
פטרת הנרתיק

הפתוגנזה של פטרת נרתיק (Vulvo-Vaginal Candidiasis, בקיצור VVC) היא נושא שנוי במחלוקת. פטרת נרתיק נראית כאשר יש הפרה באיזון בין המיקרואורגניזמים הקיימים בנרתיק, באופן שמקל על שגשוג ה-Candida באזור. הגורמים המגבירים את הסיכון להתפתחות של פטרת בנרתיק הם: טיפול אנטיביוטי, קוטלי זרע, גלולות למניעת הריון, טיפול באסטרוגן, סוכרת, וקיום יחסי מין תכופים. בעת התפתחות פטרת נרתיק, נשים מתלוננות על הפרשה לבנה עבה וגרד, ולעיתים קרובות נפיחות בפות. תסמינים אלו דומים גם למצב של וגינוזיס חיידקי, ולכן לעיתים קרובות מתקיימת אבחנה שגויה ביניהם, במיוחד אם היא מתרחשת לאחר טיפול אנטיביוטי. גם טיפול אנטיביוטי דרך הפה יכול להוביל לפטרת בנרתיק. נמצא כי 3-20% מהחולות עם פטרת VVC אידיופטית קיבלו אנטיביוטיקה דרך הפה, וככל שמשך הטיפול ארוך יותר כך הסיכון לפטרת עולה. השינוי בפלורה יכולה להסביר את הפטרת הנגרמת על ידי אנטיביוטיקה, בהתחשב בכך שישנו מתאם הפוך בין נוכחות של חיידקי Lactobacillus בפלורה של הנרתיק לבין דלקת נרתיק.
שימוש באנטיביוטיקה מהווה גורם סיכון לטווח קצר לפטרת סימפטומטית, אם זה בהופעתה בפעם הראשונה או בהישנות הפטרת. בנוסף לכך שימוש ממושך באנטיביוטיקה קשור ישירות לשכיחות מוגברת של Candida בנרתיק. שימוש באנטיביוטיקה בחודש הקודם לצמיחת הפטרת הוא גורם סיכון הקשור באופן משמעותי לזיהום בנרתיק. הקשר הזה הודגם במספר מחקרים, אשר הראו כי המנגנון שלפיו תרופות אנטיביוטיות נוטות לגרום לדלקת נרתיק הוא לא ברור כמו שזה נראה. חיסול אוכלוסיית חיידקי ה-Lactobacillus או הפחתתם אינו תנאי הכרחי לשגשג פטרייתי בנרתיק, והאינטראקציה בין שימוש באנטיביוטיקה לבין התיישבות של Candida כרוכה במנגנונים אחרים גם ללא דיכוי חיידקים. בעבודות קודמות זוהה VVC לאחר טיפול אנטיביוטי, ותואר כדאגה לנשים רבות שהשפיעה על היענותן לטיפול האנטיביוטי שנקבע להן. בסקירת ספרות מקיפה נמצא מחקר קהילתי פוטנציאלי שבדק את שכיחות ה-VVC לאחר טיפול אנטיביוטי. במחקר השתתפו 74 נשים שנטלו מגוון של אנטיביוטיקות כנגד זיהום שלא מערב את מערכת המין ונמצא ששכיחות ה-VVC עלתה.
הטיפול ב-VVC מתחלק לשתי זרועות, טיפול בזיהום לא מסובך הנגרם על ידי הפטרייה Candida albicans לעומת זיהום מסובך הנגרם על ידי מינים אחרים של Candida, או הישנות של הפטרייה. בשני המקרים אפשרות הטיפול נעה בין טיפול מקומי או טיפול אוראלי. במקרים הפחות מסובכים הטיפול המקומי מתבסס על תרופות מקבוצת האזולים (Azoles). טיפול זה הוא קצר טווח (שלושה ימים, או טיפול אוראלי במנה חד פעמית של פלוקונאזול במינון של 150 מ"ג). לרוב במקרים אלה התסמינים נעלמים לאחר יומיים עד שלושה. במקרים היותר מסובכים VVC דרוש טיפול יותר ממושך, אותו טיפול בפלוקונאזול ניתן שלוש פעמים בפער של 72 שעות, או טיפול מקומי יומי במשך שבוע ימים. השימוש בפרוביוטיקה, המוגדרת כמיקרואורגנזמים חיים שיש להם פעילות אנטגוניסטית כנגד פתוגנים ומנוהלים בכמויות מספיקות להעניק יתרון בריאותי למארח, לטיפול ב-VVC שהתפתחה כתוצאה משגשוג Candida albicans לאחר טיפול אנטיביוטי הוא נפוץ ומומלץ, אך טיפול מונע בהישנות פטרת נרתיק הוא שנוי במחלוקת.
וגינוזיס חיידקי

וגינוזיס חיידקי היא מחלה נפוצה בקרב נשים, אשר באטיולוגיה והפתופיזיולוגיה של המחלה אינן מובנות לחלוטין ולכן הטיפול הקלאסי לא תמיד יעיל. באנשים בריאים חיידקי Lactobacillus נמצאים בדרך כלל במערכת העיכול והמין ולהם תפקיד בעיכול המזון, כמו גם יצור חומרים אנטי-מיקרוביאליים הכוללים: Lactocidin‏, Acidolin ו-Bactriocidin. וגינוזיס חיידקי היא מחלה המאופיינת בירידה בריכוז של חיידקי ה-Lactobacillus וצמיחת יתר של מיקרואורגנזמים אחרים, במיוחד חיידקים אנאירוביים גראם-שליליים, כגון Gardnerella Vaginalis וחיידקי הסוג Mobiluncus. וגינוזיס חיידקי הוא זיהום שלא מועבר דרך מגע מיני אולם מאופיין בשיעור גבוה בקרב נשים פעילות מינית. התסמין הנפוץ של הזיהום הוא הפרשות עם ריח רע, במיוחד אחרי קיום יחסי מין. עם זאת ביותר ממחצית המקרים של וגינוזיס חיידקי אין תסמינים כלל.
הטיפול בווגינוזיס חיידקי סימפטומטי מתבסס על מתן אנטיביוטיקת מטרונידזול או קלינדמיצין. אחוזי הריפוי מגיעים עד ל-80%, אך הישנות הזיהום בחצי השנה לאחר מכן הוא שכיח למדי. אפשרות הטיפול האלטרנטיבי היא על ידי שיקום אוכלוסיית חיידקי ה-Lactobacillus; מחקרים ראשוניים הראו השפעה חיובית של פרוביוטיקה על וגינוזיס חיידקי.
טריכומוניאזיס

טריכומוניאזיס הוא זיהום שכיח מחלה מועברת המועבר באמצעות מגע מיני. זיהום זה נגרם על ידי טפיל חד-תאי הנקרא Trichomonas vaginalis. הזיהום יכול להופיע בגברים ובנשים, אך הוא יותר שכיח בנשים. לעיתים קשה לאבחן זיהום זה מפני ש-50% מהמקרים הם ללא סימפטומים, והאבחון היחידי של הטפיל מבוסס על הימצאותו בהפרשות הנרתיק. התסמינים בקרב נשים כוללים גרד וכאב באזור הנרתיק, ושינויים בהפרשות הנרתיק. בקרב גברים התסמינים כוללים כאב לאחר מתן שתן או שפיכת זרע. טפיל זה הוא גורם עיקרי לדלקת נרתיק, דלקת השופכה, וערמונית. בנשים הרות הידבקות בטפיל יכולה לגרום ללידות מוקדמות ומשקל לידה נמוך. במקרים של סיבוכים עלול להגרום נזק לאזור צוואר הרחם וסיכון להידבקות בנגיף הכשל חיסוני הנרכש.
טיפול הבחירה בטריכומוניאזיס מתבסס על מתן אנטיביוטיקת מטרונידזול. במקרים של אי סבילות למטרונידזול ניתן לטפל באנטיביוטיקה אחרת. יש ליטול את כל המנה המומלצת ולהימנע ממגע מיני עד לחלוף הזיהום, במטרה למנוע הידבקות והישנות.
ראו גם

דלקת בדרכי השתן
מיקרואורגניזם
זיהום
מחלות זיהומיות
הערות שוליים

↑  1. Redelinghuys MJ, Ehlers MM, Dreyer AW, Kock MM, Normal flora and bacterial vaginosis in pregnancy, . Crit Rev Microbiol 2015(0):1-12
1 2 3 4  2. Neut C, Verrière F, Nelis HJ, Coenye T., . Topical Treatment of Infectious Vaginitis: Effects of Antibiotic, Antifungal and Antiseptic Drugs on the Growth of Normal Vaginal Lactobacillus Strains., Open Journal of Obstetrics and Gynecology 2015;5(03):173.
1 2 3 4  3. Reid G., Probiotic agents to protect the urogenital tract against infection., Am J Clin Nutr 2001 Feb;73(2 Suppl):437S-443S.
↑  4. Ventolini G. Vaginal Lactobacillus, biofilm formation in vivo–clinical implications, International journal of women's health 2015;7:243
1 2  10. Schwiertz A, Knauf M, Pohl U, Hackel B, Mueller H., Effectiveness and Tolerability of a Synbiotic Vaginal Suppository for the Treatment of Bacterial Vaginosis., Gynecol Obstet (Sunnyvale) 2015;5(275):2161-0932.1000275
↑  5. Spinillo A, Capuzzo E, Acciano S, De Santolo A, Zara F., Effect of antibiotic use on the prevalence of symptomatic vulvovaginal candidiasis, Obstet Gynecol 1999;180(1):14-17
↑  6. Dan M, Kaneti N, Levin D., Vaginitis in a gynecologic practice in Israel, causes and risk factors.
↑  7. Pirotta MV, Garland SM., Genital Candida species detected in samples from women in Melbourne, Australia, before and after treatment with antibiotics, J Clin Microbiol 2006 Sep;44(9):3213-3217
1 2  8. Dovnik A, Golle A, Novak D, Arko D, Takac I, . Treatment of vulvovaginal candidiasis: a review of the literature, Acta Dermatovenerol Alp Pannonica Adriat 2015;24(1):5-7
↑  12. Pirotta M, Gunn J, Chondros P, Grover S, O'Malley P, Hurley S, et al., Effect of lactobacillus in preventing post-antibiotic vulvovaginal candidiasis: a randomised controlled trial, . BMJ 2004 Sep 4;329(7465):548
↑  Bodean O, Munteanu O, Cirstoiu C, Secara D, Cirstoiu M., Probiotics--a helpful additional therapy for bacterial vaginosis, J Med Life 2013;6(4):434-436.
↑  Nazari N, Zangeneh M, Moradi F, Bozorgomid A, Prevalence of Trichomoniasis Among Women in Kermanshah, Iran, . Iranian Red Crescent Medical Journal 2015;17(3).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531856505171  BnF: cb13577868d (data)  LCCN: sh85141762 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קאראמאן (עיר)

| --- | --- |

מראה רחוב בעיר
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  מרכז אנטוליה
 נפה:  קאראמאן
 ראש העיר:  סאוואש קאלאיג'י (מפלגת התנועה הלאומית)
 שטח:  4,250 קמ"ר
 גובה:  1,039 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  208,199 (2023)
  ‑ צפיפות:  48.99 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  37°10′52″N 33°12′54″E﻿ / ﻿37.18111°N 33.21500°E﻿ / 37.18111; 33.21500
 אזור זמן:  UTC +3
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורקאראמאן(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורקאראמאן(למפת נפת קאראמאן רגילה) הרמנק בשיילה איירנג'הקאראמאן(למפת נפת קאראמאן מוגדלת) הרמנק בשיילה איירנג'הקאראמאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קאראמאן (בטורקית: Karaman) היא עיר בדרום-מערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מרכז אנטוליה. העיר שוכנת מצפון להרי הטאורוס במרחק 306 ק"מ דרומית לבירה אנקרה בגובה 1,039 מטרים מעל פני הים. לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 208,199 בני אדם.
היסטוריה

העיר נקראת על שם קאראמאן ביי, אשר היה שליט נסיכות קאראמאן (בטורקית :Karamanoğulları Beyliği), ומנהיגם של בני השבט הטורקמני, הקרמנאואולו, מקבוצת האוע'וז. הנסיכות, שהוקמה לאחר דעיכת סולטנות רום, הייתה מן החשובות שבנסיכויות הבייליקיות באנטוליה. שמה הקודם של העיר היה לרנדה (Laranda או Larende), ומקורו בניב מקומי שמשמעותו "מקום המלא בחול".
העיר תועדה לראשונה בשנת 322 לפנה"ס, כאשר צבאו של אלכסנדר מוקדון החריב אותה, ומאוחר יותר הפכה למקום מושבם של שודדי ים מקומיים. קאראמאן הייתה בשליטת האימפריה הרומית ולאחר מכן האימפריה הביזנטית, עד שבתחילת המאה ה-12, נכבשה על ידי הסלג'וקים. קאראמאן נכבשה בשנת 1190, על ידי פרידריך ברברוסה, ובשנת 1256 על ידי קאראמאן מהמט ביי, מנהיג שבט טורקמני, שנקרא מאוחר יותר קרמנאואולו. שם העיר שונה לקאראמאן לכבודו. החל משנת 1275 ועד לשנת 1468, קאראמאן הייתה בירת הנסיכות. בשנה זו נכבשה על ידי הסולטאן מהמט השני, שליט האימפריה העות'מאנית.
ארמנים ויוונים, אשר מוצאם מעיר זו, נושאים שם משפחה המכיל את השם קאראמאן או הטיות שלו. ביוונית שם המשפחה קראמנליס או קראמאניס ובארמנית קראמניאן או קראמאנוקיאן.
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  לדוגמה : קוסטס קרמנליס, שכיהן כראש ממשלת יוון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531290205171  BnF: cb15982928d (data)  GND: 4241058-7  LCCN: no92020338  VIAF: 142178637   WorldCat (עם VIAF): 142178637 
מצודת קאראמאן (אנ')
תסמונת גירוי יתר שחלתי

| --- | --- |
 תחום:  גינקולוגיה 
 תסמינים:  בחילה, הקאה 
 טיפול:  גנירליקס 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1343572 
 MeSH:  D016471
 סיווגים
 ICD-10:  N98.1 
 ICD-11:  GA32.0 
 
תסמונת גירוי יתר שחלתי (באנגלית: Ovarian hyperstimulation syndrome), ובראשי תיבות: OHSS, היא תסמונת הנגרמת כמעט תמיד בטיפולי פריון. תסמונת זו מתרחשת כתוצאה מגירוי יתר של השחלה לצורך הגברת מספר הביציות, באופן בו קיים מספר רב של זקיקים אשר כל אחד מהם מפריש אסטרוגן ומביא למנגנון פתולוגי שבו קיימת עליה בחדירות הנימים, אובדן נוזל לחלל הבטן, היווצרות מיימת וסיבוכים נוספים. תסמונת זו נפוצה יותר אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות, נשים בעלות רמות גבוהות של אסטרוגן, לאחר מתן ההורמון HCG לצורך הביוץ ועוד. הסיבוכים הקשים המתרחשים רק במיעוט מן המקרים (עד 2%) כוללים אירועים של תסחיף ריאתי, תסביב שחלתי, מיימת קשה והפרעות בתפקודי כבד. הטיפול הוא אשפוז בחלק מן המקרים, החזרת נוזלים לאור אובדן הנוזלים לחלל הבטן וניטור. על מנת למנוע תופעה זו יש לשקול בחלק מן המקרים ביטול מחזור טיפול, הפסקת מתן הורמונים שונים כדי להפחית את רמות האסטרוגן או מראש מתן רמות מופחתות שלהם.
פתוגנזה

במהלך טיפולי פריון המיועדים להיפר-סטימולציה של רמות הזקיקים בשחלה (לצורך הגדלת סיכויי הביוץ והגדלת הסיכוי להשרשת עובר ברחם) ניתנים הורמונים כגון GNRH אגוניסט, LH, FSH ו-HCG במסגרת פרוטוקולים לביוץ.
באופן נורמלי, במחזור חודשי רגיל, יש ביוץ של ביצית אחת במרבית המקרים. בגירוי הורמונלי נוצרים מספר רב יותר של זקיקים דומיננטיים (באופן נורמלי- בין 10-13). כל זקיק כאמור מפריש אסטרוגן (תורם כ־150-200 פיקוגרם). במידה ויש אינדוקציה של זקיקים רבים מדי, רמות האסטרוגן בדם הן גבוהות מאוד, כאשר מעל רמה של 3500 קיימת סכנה להיווצרות התסמונת.
על מנת להשרות ביוץ, ניתן HCG (בדרך כלל אוביטרל או פרגניל) המחקה את פעולת ההורמון האנדוגני LH. זריקת HCG ניתנת 36 שעות טרם שאיבת הביציות (בקירוב), כאשר נמצא כי מתן HCG מביא לשחרור חומרים ואזואקטיביים, עליה בפקטורי קרישה (וגורם למצב של יתר קרישתיות) ועליה בחדירות של כלי דם המביאה לאובדן נוזל לחלל הבטן ולאזורים נוספים.
לאחר הביוץ אשר הושרה על ידי מתן HCG, קיימת כמות גדולה של זקיקים אשר עוברים לוטאניזציה (הופכים לגופיף צהוב) ומייצרים VEGF (גורם גידול וסקולרי אנדותלי). הגופיפים הצהובים גם מגבירים את החדירות של הנימים וגורמים לדליפה של נוזל החוצה. הקליניקה למעשה תהיה של מיימת והצטברות נוזלים בחללים נוספים כמו בחלל האדר (של הריאות) אולם האישה תהיה במצב של היפו-וולמיה (התייבשות).
גורמי סיכון ל-OHSS

תסמונת השחלות הפוליציסטיות
מתן HCG (אוביטרל)
הריון (יש הפרשה אנדוגנית של HCG, בחלק מן המקרים התזמון של התסמונת מתרחש כ־5-10 ימים לאחר הטריגר הראשוני של הביוץ כאשר במחזור הריוני תתרחש החמרה עם הופעה של ה-HCG האנדוגני)
תסמונת OHSS בעבר
רמות גבוהות של אסטרוגן
זקיקים מרובים (בגודל בינוני)
קליניקה

בטן תפוחה עם סימנים למיימת.
תלונות על תפקוד מערכת העיכול - הקאות, שלשולים
קוצר נשימה - במקרים חמורים
התייבשות
בדיקות מעבדה והדמיה

בבדיקות מעבדה ניתן לראות המו-קונסנטרציה (ההמטוקריט הוא גבוה יותר, יש אובדן של נוזל וריכוז של הדם), הפרעות באלקטרוליטים כגון היפונתרמיה והיפרקלמיה, הפרעה בתפקודי כבד בגלל גודש כבדי, והפרעות בתפקודי כליה.
קלסיפיקציה, טיפול ומניעה

Mild- תפיחות בטנית קלה, שחלות מוגדלות, הפרעות מערכת עיכול. בכ־50% מן החולות. במקרים אלו המחלה לרוב מסתיימת לבד תוך שבועיים. יש להימנע מיחסי מין, להימנע מבדיקות נרתיקיות ולהימנע ממאמץ- כלומר להקפיד על מנוחת אגן. יש להקפיד בשתייה ולבצע הערכת משקל יומית.
Moderate- יש עדות באולטראסאונד למיימת. הטיפול הוא מתן נוזלים דרך הוריד, מעקב אחר אלקטרוליטים, המטוקריט, קריאטינין. יש לעקוב אחר מאזן נוזלים, במידה ויש צבירת נוזלים זהו קריטריון להחמרה, כמו גם הופעת סימפטומים חדשים.
Severe- סימפטומים הכוללים מיימת, קוצר נשימה, אוליגוריה (מיעוט במתן שתן), המטוקריט הגבוה מ-45, ספירה לבנה מעל 15,000, בצקת מפושטת, הפרעה בתפקודי כבד. הטיפול במקרים כאלו הוא מתן נוזלים (3 ליטר ביממה), תיקון אלקטרוליטים, ניקוז מיימת במידה ויש צורך, ומניעת תופעות של קרישיות יתר (למשל, מתן קלקסן).
סיבוכים של OHSS כוללים הופעת אירוע טרומבו-אמבולי (שליחת תסחיפים) כתוצאה מקרישיות יתר, שיזור (תסביב) של השחלה, או קרע של ציסטה שחלתית.
טיפול מניעתי יכול להיות במניעה ראשונית- כלומר מינון נמוך יחסית של גונדוטרופינים. במידה והאישה היא תוך כדי טיפולי הפריה, ניתן לעבור להפריית מבחנה ולשאוב את הביציות במקום השראת ביוץ, ניתן לבטל מחזור טיפולי במידה ורמות האסטרוגן גבוהות מאוד או שיש מעל 20 זקיקים, ניתן להשהות מתן HCG והפסקת מתן גונדוטרופינים (coasting) כדי להוריד את רמות האסטרוגן, או מתן GNRH Antagonist והשהיית מתן HCG.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צומת עצב-שריר

| --- | --- |

הדמיה של צומת עצב שריר הטרמינל הפרה סינפטי  הסרקולמה - הנדן העוטף את סיבי שרירי השלד  וסיקולות סינפטיות  קולטן ניקוטיני של אצטיל-כולין  מיטוכונדריון
 שיוך:  סינפסה, neuroeffector junction, ישות אנטומית מסוימת 
 מזהים
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H2.00.06.1.02001 
 FMA:  61803 
 קוד MeSH:  A08.800.550.550.550 
 מזהה MeSH:  D009469 
 
תמונה שצולמה באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים, המראה צומת עצב-שריר, כאשר T הוא הצד של האקסון, M מייצג את סיב השריר והחץ מראה את ה-Basal lamina.
צומת עצב-שריר (באנגלית: Neuromuscular junction, ובראשי תיבות: NMJ) היא סינפסה המקשרת בין אקסון של נוירון מוטורי לבין השריר שאותו הנוירון מעצבב. חיבור זה הוא הבסיס להפעלתה של מערכת השרירים, דרך אותות עצביים שמתקבלים מהמערכת המוטורית וממערכת העצבים האוטונומית.
דחף עצבי המגיע לאורך האקסון אל הסינפסה גורם לשחרור מוליך עצבי. קרומי תאי השריר הנמצאים בקצה המוטורי (motor end plate) מופעלים על ידי המוליך העצבי וגורמים לכיווץ השריר. בבעלי חוליות, האות עובר באמצעות המוליך העצבי אצטילכולין.
מערכת העצבים שולטת על תנועת הגוף באמצעות תקשורת בין תאי עצב למערכת השרירים. שליחת האותות הגורמים לעכבה או שפעול של השרירים מתבצעת בתהליך של העברה סינפטית. מקראה: 
1 - אקסון. 
2 - צומת עצב-שריר. 
3 - סיב שריר. 
4 - סיבוני שריר (Myofibrils).
מנגנון הפעולה

כל אקסון מעצבב מספר סיבי שריר, שמתכווצים יחד עם קבלת האות העצבי. האקסון וכל סיבי השריר שאליהם הוא מקושר מהווים יחידה תנועתית אחת.
כאשר מגיע פוטנציאל פעולה לנוירון הקדם-סינפטי, תעלות סידן תלויות מתח (Voltage-dependent calcium channel) נפתחות, ויוני סידן (Ca2+‎) מהנוזל החוץ-תאי נכנסים לציטוזול של הנוירון הקדם-סינפטי. כניסת יוני הסידן לתא גורמת לשלפוחיות הסינפטיות להתאחות עם ממברנת התא באמצעות חלבוני SNARE. כתוצאה מהאיחוי, תוכן השלפוחיות, האצטילכולין, יוצא אל המרווח הסינפטי בתהליך המכונה אקסוציטוזה.
האצטילכולין נקשר לקולטנים ניקוטיניים בקצה המוטורי. הקישור גורם לשינוי מבני, הפותח תעלת יונים דרכה נכנסים יוני נתרן לציטוזול של השריר. בשל ההבדל בגרדיאנט האלקטרוכימי (שינוי במתח החשמלי), יותר יוני נתרן נכנסים מיוני אשלגן שיוצאים ונוצר פוטנציאל חשמלי (End-plate potential), פוטנציאל שמתפשט לאורך סיב השריר, הגורם לכניסה של יוני סידן לסיב וכך לתנועת הסרקומר שיוצרת את כיווץ השריר. כיווץ השריר נפסק באמצעות האנזים אצטילכולין אסטראז, שמפרק את האציטלכולין ליחידות של אצטיל ושל כולין, וכך תעלות הנתרן נסגרות. הכולין ממוחזר ונספג מחדש בתאים הקדם-סינפטיים, ומולקולות אצטילכולין חדשות מסונתזות מהכולין ומאצטיל קואנזים A.