stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אור לגויים
מקור הביטוי במקרא

הביטוי עצמו לא נמצא במקרא, אך הוא מבוסס על מספר פסוקים המזכירים ביטוי דומה, כולם מתוך ספר ישעיהו:
וַיֹּאמֶר נָקֵל מִהְיוֹתְךָ לִי עֶבֶד לְהָקִים אֶת שִׁבְטֵי יַעֲקֹב וּנְצוּרֵי יִשְׂרָאֵל לְהָשִׁיב וּנְתַתִּיךָ לְאוֹר גּוֹיִם לִהְיוֹת יְשׁוּעָתִי עַד קְצֵה הָאָרֶץ
אֲנִי יְהוָה קְרָאתִיךָ בְצֶדֶק וְאַחְזֵק בְּיָדֶךָ וְאֶצָּרְךָ וְאֶתֶּנְךָ לִבְרִית עָם לְאוֹר גּוֹיִם
וְהָלְכוּ גוֹיִם לְאוֹרֵךְ וּמְלָכִים לְנֹגַהּ זַרְחֵךְ
ההקשר בשלושת האזכורים הללו (פרקים מא-מב, מט, ס) הוא נבואת נחמה והבטחה לעם ישראל, לפיה ה' ישיב את ישראל לארצם, ושיבה זו תגרום לגויים לפקוח את עיניהם, להעריץ את עם ישראל ולהכיר על ידי כך כי ה' הוא האלהים ולא הפסילים.
מקור הביטוי במקרא > מחלוקת לגבי זיהוי התקופה לגביה נאמרו נבואות אלה

כבר מפרשי המקרא בימי הביניים קישרו בין פסוקים אלו לבין חזון אחרית הימים של ישעיהו ומיכה, לפיו ציון תהיה מרכז רוחני לעולם כולו
וְהָיָה בְּאַחֲרִית הַיָּמִים נָכוֹן יִהְיֶה הַר בֵּית ה' בְּרֹאשׁ הֶהָרִים וְנִשָּׂא מִגְּבָעוֹת וְנָהֲרוּ אֵלָיו כָּל הַגּוֹיִם... כִּי מִצִּיּוֹן תֵּצֵא תוֹרָה וּדְבַר ה' מִירוּשָׁלָ‍ִם...לֹא יִשָּׂא גוֹי אֶל גּוֹי חֶרֶב וְלֹא יִלְמְדוּ עוֹד מִלְחָמָה
מנגד, היו שקישרו זאת לייעוד ההיסטורי שייעד ה' לאברהם (בראשית יב ג), ולפיו הייעוד הוא לימי הגלות ולא לאחרית הימים:
...ועיקר סיבה זו שיהא רוב חיותנו בגלות, דהקב"ה גילה לאברהם אשר נוצרו בניו להיות לאור גויים, וזה אי אפשר רק כשהם מפוזרים בגלות
דברים דומים כתב בוקי בן יגלי:
אמנם "אורה" הייתה התורה לנו תמיד בכל מחשכי נדודינו בארצות. אומרים אמור, כי בגללה נבחרו גם אנו להיות לאור גוים, ללכת מגוי אל גוי וללמדם ארחות מוסר וצדק...
ודברים חריפים ומפורשים יותר נאמרו בהקשר זה על ידי הפילוסוף הרמן כהן לעמיתו, מרטין בובר, כשהלה הציע לו להצטרף לתנועה הציונית:
האם באמת היהודים מבקשים להיות סתם מאושרים כמו כולם ? שאל בסרקאזם מר. האם בשביל להקים עוד אלבניה קטנה ולאומנית במזרח התיכון סבלנו את הסבל הגדול של ההיסטוריה היהודית ? האם נמיר את השליחות הגדולה שנטל על עצמו העם היהודי להיות אור מוסרי ורוחני לגויים, בשעשועי דגלים ומצעדים ?
בפירושו לספר ישעיהו, רד"ק מפרש את הביטוי "לאור גויים" ש-"האור הוא התורה", והחזון של ישעיהו בפסוקים אלה הוא חזון של שלום בין ישראל לעמים וגם חזון לפיו הגויים ישמרו על שבע מצוות בני נוח "וילכו בדרך טובה", בלי לפרט על איזו תקופה נאמר חזון זה.
לאחר חזרת עם ישראל לארצו, ובעקבות פירושו של הרד"ק, יש הוגים המבקשים לראות בהפצת התורה בקרב הגויים חלק מהשליחות ומהאחריות הרוחנית החלות על עם ישראל, שליחות התקפה במיוחד בעידן של גלובליציה והשפעות הדדיות רב תרבותיות, ללא קשר לתקופת אחרית הימים.
השימוש בביטוי בעת החדשה

החל מראשית ההתעוררות הלאומית בעם ישראל, החלו הוגי דעות שונים לראות בתחייה הלאומית סיכוי למימוש חזון הנביאים של "אור לגויים". דוגמה להבנה זו של המושג נמצאת בדברי הערכתו של בר טוביה להיסטוריון רבי זאב יעבץ:
..."ונתתיך לברית עם, לאור גויים" – זאת הסיסמה של זאב יעבץ. יחד עם הנביא הגדול הוא יודע ומרגיש, כי "ברית עם" נְקַלָה היא מבלי "אור גויים". כי לא יצדיק את זכות קיומו העם, שרק לעצמו ולקיומו העצמי בלבד ידאג, העם שלא ישאף להשלמה נפשית וליצירה עולמית לאור האנושות כולה; יחד עם הנביא הגדול יאמין ויחוש, כי עם ישראל קנה לו בעינוייו הנוראים במשך אלפי שנים את הזכות ואת היכולת להיות גם לברית עם, גם לאור גויים.
(בר טוביה, אישים וספרים, רבי זאב יעבץ)
גם הראי"ה קוק ראה בשאיפה הנאצלת של עם ישראל להיות "לאור גויים" חלק מייעודו של ישראל, בהדגישה את "הכוח הלאומי" המשותף שלנו עם הגויים. עם זאת, הדגיש הרב קוק כי "הכח הרוחני" הוא קודם לו במעלה:
...כן הכין בישראל בייחוד שני אלה הכחות: הכח המקביל לערך הגוף האנושי... שהוא הבסיס הנכון לכל התכניות הגדולות והקדושות שישראל מצוינים בהן להיות עם קדוש לה' אלקי ישראל ולהיות גוי אחד בארץ לאור גויים, והצד השני עצם הכח לשכלול הרוחניות בעצמה... אמנם על שאלת "מי בראש", מוכרחת התשובה לבא "בן ישי בראש", כי מבלעדי הכרת השליטה העליונה של הצד הרוחני, "כי חלק ה' עמו, יעקב חבל נחלתו", אז אפסה כל תעודה לישראל, חלילה, והנם המעט מכל העמים...
(המספד בירושלים, מאמרי הראיה)
מדינת ישראל כאור לגויים

דוד בן-גוריון הדגיש בכתביו ובנאומיו את חזונו כי מדינת ישראל תהיה מגדלור מוסרי וחברתי לכל העולם, ותממש על ידי כך את חזון הנביאים:
ההיסטוריה לא פינקה אותנו בכוח, בעושר, בשטחים רחבים וברוב עם, אבל היא העניקה לנו תכונה מוסרית ואינטלקטואלית בלתי מצויה, והיא מְזַכָּה ומחייבת אותנו להיות אור לגויים.
זאב ז'בוטינסקי אף הוא דיבר על ה-"ציונות הרוממה" בהקשר של אור לגוים והפיכה למופת לאומות העולם, אם כי לא השתמש בביטוי המפורש:
לא תיקון לגולה על ידי בדל ארץ למופת בפלשתינה, אלא חיסול התפוצה - "יציאת מצרים" לכל צמאי מולדת - ובסופו של דבר, ודאי, לא פחות מקץ הגלות. ואולי אין זאת אלא מטרה צנועה מאוד: רק - נורמליזציה של עם ישראל. שיהא נורמלי כאומה הצרפתית הגדולה או כאומה הדנית הקטנה; כולן במדינות משלהן; כולן בנות חורין, ללא גלות.
מצד אחר, זהו תפקיד שאין כמותו לקושי, אבל זהו התפקיד; היקפו מוגדר על ידי המציאות, ואין בכוחנו לשנותו. גם מדינת היהודים איננה מטרה סופית: מדינת היהודים אינה אלא צעד ראשון בתהליך ההתגשמות של הציונות הרוממה. אחריו יבוא הצעד השני: שיבת העם לציון, יציאת הגולה, פתרון שאלת היהודים. ומטרתה הסופית האמיתית של הציונות הרוממה לא תופיע אלא בשלב השלישי - הדבר שלמענו בעצם קיימות האומות הגדולות: יצירת תרבות לאומית שתאציל מהודה על כל העולם, ככתוב: "כי מציון תצא תורה".
לעומתם יחסו של בנימין זאב הרצל היה אמביוולנטי. מחד תקף גם את הטענה בדבר שליחותה המוסרית של היהדות בבחינת "אור לגויים". הוא טען כי זו "עזות־פנים", משום ש"העולם התרבותי לא ירצה בנו בתור מיסיונרים" וייתכן שהמניע שלו לטעון זאת, היה שהיה מי שעשה שימוש בטענה הזו כנגד הציונות (בנימוק שהתפקיד מצריך שהיהודים יהיו מפוזרים בין אומות העולם) מאידך גיסא בחזונו על המדינה העתידה לקום תיאור אותה כ"מופת לגויים" - "באה העת, כי נחיה לבטח על אדמת אחוזתנו ונמות לבטח עליה. בחרותנו יקרא דרור לכל העולם, בעשרנו יתעשרו, ובגדולתנו יגדלו גם המה. ומעשה ידינו, אשר נפעל שם לאושרנו והצלחתנו, יהיו לאות ולמופת לתהלה ולברכה בקרב כל הארץ" (מדינת היהודים) 
גם בחירת המנורה כסמל מדינת ישראל, נבעה בין השאר מהדימוי של המדינה כאור לגויים:
...וקם אבא והציע: תהיה המנורה סמל למדינת ישראל, ולמה המנורה? זשישראל נועד להיות אור לגויים, אור לעולם, והאור שהעלו במנורה בבית המקדש הראשון והשני הפיצה את האור הזה בעולם כולו. ועתה גם בימינו, בימי הבית השלישי – תשוב המנורה להאיר לעם ולעולם.
בשיח הישראלי הקיים משתמשים לעיתים בביטוי באורח ציני, לאור הפער בין החזון למציאות, אך עדיין הביטוי מוזכר בטקסים רשמיים כחלק מהייעוד אותו מייצגת מדינת ישראל.
ראו גם

אור (דעת)
שירי עבדי ה'
בחירת עם ישראל
הערות שוליים

↑  המנורה סמל המדינה, הרב ד"ר ש"ז כהנא
↑  הפנייה היא בלשון יחיד, כמקובל במקרא. אמנם יש שפירשו כי הכוונה למשיח, או לישעיהו עצמו, אך אין זה הפשט, שהרי בשני האזכורים הראשונים מפורש בפסוקים קודמים שעבד ה' הוא ישראל: "וְאַתָּה יִשְׂרָאֵל עַבְדִּי, יַעֲקֹב אֲשֶׁר בְּחַרְתִּיךָ" (שם מא ח), "וַיֹּאמֶר לִי עַבְדִּי אָתָּה יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר בְּךָ אֶתְפָּאָר (שם מט ג)", ובאזכור השלישי מובן כי הכוונה לעם כולו
↑  למעט רש"י שנקט קו שונה במכוון, ומפרש "לאור גויים" על עם ישראל בלבד, או אף על מפלת בבל (!)
↑  ראו גם מאמרו של ד"ר חיים גבריהו, שתי הנוסחאות של והיה באחרית הימים אתר "דעת"
↑  ישעיהו פרק מב עם פירוש רד"ק, באתר תנ"ך - מקראות גדולות הכתר -
↑  אסף מלאך, ישראל רוזנבלט, יעקב נגן, ושמו אחד, ירושלים: קורן, 2023, עמ' 271-273
אורי אשר

| --- | --- |

אורי אשר, 2011
 לידה:  11 בדצמבר 1946 (בן 77) תל אביב-יפו
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  קנדה קנדה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה הבריטית
אורי אשר (נולד ב-11 בדצמבר 1946) הוא מדען מחשב ומתמטיקאי יישומי ישראלי-קנדי, חבר החברה המלכותית של קנדה.
קורות חיים

אשר נולד לזוג הורים מהגרים מפולין אשר הגיעו לפלשתינה בשנות ה-30 המוקדמות, למד בתיכון חדש בתל אביב ובשנת 1964 התגייס לצנחנים. לאחר שחרורו השלים תואר ראשון ושני במתמטיקה שימושית באוניברסיטת תל אביב ומיד אחר כך המשיך לדוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת מינסוטה במינאפוליס, ארצות הברית.
בשנת 1976 הצטרף כחבר סגל לאוניברסיטת קולומביה הבריטית שבקנדה ובשנת 1986 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. אשר הרבה לקיים מחקרים משותפים עם חוקרים בולטים במדעי המחשב ומתמטיקה יישומית מאוניברסיטת תל אביב ומכון ויצמן, לשם הגיע במסגרת שנת שבתון.
מחקריו

לאשר תרומה רבה למחקר המדעי באלגוריתמים שונים לפתרון בעיות בנושאי גרפיקה ממוחשבת, גאופיזיקה, עיבוד תמונה, רובוטיקה זרימה חישובית וכלכלה. הישגיו המדעיים אפשרו אופטימיזציה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות תחת אילוצים שונים, הפרעות המילטוניאניות, הסקת בעיות הפיכות ופיתוחים רבים נוספים.
ברבות השנים פרסם אשר עשרות מאמרים, 4 ספרים ויישומי מחשב רבים המממשים את פיתוחי התאוריה.
כיום מתגורר אשר עם אשתו בוונקובר, קנדה. אב לשני ילדים.
פרסים ותוארי כבוד

במהלך השנים זכה אשר במספר פרסים:
חבר החברה המלכותית של קנדה (אנ') (2018)
עמית האגודה למתמטיקה שימושית (אנ') (2010)
פרס CAIMS, האגודה הקנדית למתמטיקה שימושית (2010)
אוליבר ליס

| --- | --- |

אוליבר ליס
 לידה:  27 באוקטובר 1894 לונדון, האימפריה הבריטית בריטניה
 פטירה:  22 בינואר 1978 (בגיל 83) Llanrhaeadr-YM-Mochnant, האימפריה הבריטית בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  איטון קולג'  הצבא הבריטי  Ludgrove School 
 בן או בת זוג:  Margaret Leicester-Warren (18 בינואר 1933–?) 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1914–1947 (כ־33 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית מחוז מערב ססקס   מפקד הדיוויזיה ה-15   מפקד הדיוויזיה המשוריינת של המשמר   מפקד הקורפוס ה-30   מפקד הארמייה השמינית   מפקד קבוצת הארמיות ה-11   מפקד הפיקוד המזרחי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר מפקד של מסדר האמבט   מפקד מסדר האימפריה הבריטית   אות השירות המצוין   מפקד לגיון ההצטיינות (ארצות הברית)   לגיון הכבוד (צרפת)   צלב המלחמה (צרפת)
 
סר אוליבר ויליאם הארגריבס ליס, הברון השלישי (באנגלית: Sir Oliver William Hargreaves Leese, 3rd Baronet; 27 באוקטובר 1894 - 22 בינואר 1978), היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה השמינית במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ליס נולד ב-27 באוקטובר 1894, לסר ויליאם הארגריבס ליס, הברון השני, והתחנך באיטון קולג'. בשנת 1914 התגייס ליס לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט משמר קולדסטרים, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע 3 פעמים.
לאחר המלחמה מילא ליס תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1930 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1938 הועלה לדרגת קולונל, והוצב כמדריך בצפון-מערב הודו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במרץ 1940 חזר ליס לבריטניה, והיה אמור לקבל פיקוד על חטיבה בבריטניה, אולם בעקבות הפלישה הגרמנית לצרפת, נשלח לצרפת כקצין מטה במטהו של ג'ון גורט, ולאחר מכן הוטל עליו להקים את החטיבה ה-29. בדצמבר 1940 מונה ליס למפקד דיוויזיית מחוז מערב ססקס והועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובינואר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית). ביוני אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת של המשמר, ובספטמבר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-30, עמו לחם בקרב אל-עלמיין השני ובקרבות בתוניסיה, בסיציליה ואיטליה. ב-29 בדצמבר 1943 מונה ליס למפקד הארמייה השמינית במקומו של ברנרד מונטגומרי שחזר לבריטניה לתכנן את מבצע אוברלורד, ופיקד עליה על אוקטובר 1944, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו. בנובמבר אותה שנה מונה ליס למפקד קבוצת הארמיות ה-11, ופיקד עליה במהלך הקרבות בבורמה.
עם סיום המערכה על בורמה הודיע ליס לויליאם סלים, כי הוא לא ימשיך בתפקידו כמפקד הארמייה ה-14 בפלישה המתוכננת למלאיה, אלא יטול את הפיקוד על הארמייה ה-12, עליה הוטלה משימת טיהור בורמה. סלים סירב למינוי זה, באומרו כי הוא מעדיף לפרוש. כשהתפשטה השמועה בארמייה ה-14, זעמו אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי, וקלוד אוקינלק, ראש פיקוד הודו, על שליס לא התייעץ עמם בנושא והחלו להפעיל לחץ לשינוי ההחלטה. בסופו של דבר, הורה לורד לואי מאונטבאטן לליס לבטל את החלטתו. סלים קיבל קידום לדרגת גנרל ב-1 ביולי 1945 ונאמר לו כי יחליף את ליס כמפקד כוחות הקרקע של בעלות הברית בדרום מזרח אסיה, אך עד שנכנס לתפקידו החדש - הסתיימה המלחמה.
ביוגרפיה > אחריתו

בעקבות הסכסוך עם סלים, חזר ליס לבריטניה, אך קידומו נחסם על ידי הפיקוד הבכיר, ובשל כך פרש ליס מהצבא בשנת 1947.
ב-22 בינואר 1978 מת ליס, כתוצאה מהתקף לב.
אדינבורו

.
מפת העיר הישנה (חום כהה) והחדשה (חום בהיר וכתום)
מבט על העיר העתיקה באדינבורו, המייל המלכותי, ה"האב" וטירת אדינבורו.
העיר הישנה של אדינבורו
טירת אדינבורו
גשר ג'ורג' הרביעי
אדינבורו (באנגלית: Edinburgh, ‏האזנהקובץ:Edinburgh.ogg‏Ⓘ‏; בגאלית סקוטית: Dùn Èideann – דון אידייאן) היא עיר מרכזית והיסטורית בחוף המזרחי של סקוטלנד, על הגדה הדרומית של לשון הים של פורת'. היא הייתה בירת סקוטלנד מאז 1492, ומשנת 1999 חזרה להיות בירת האוטונומיה הסקוטית של בריטניה ומקום מושבו של הפרלמנט הסקוטי, שנוסד מחדש.
אדינבורו הייתה אחד המרכזים של "תקופת ההשכלה", או עידן הנאורות, בהנהגת אוניברסיטת אדינבורו. העיר העתיקה והעיר החדשה של אדינבורו הוכרזו כאתרי מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1995. במפקד האוכלוסין של 2001 היו באדינבורו 448,624 תושבים. ב-2021 הגיע מספר התושבים ל-526,470, על-פי האתר הסטטיסטי של ממשלת סקוטלנד
אדינבורו ידועה בפסטיבלים הרבים שמתקיימים בה מדי שנה - ביניהם פסטיבל ג'אז ובלוז, פסטיבל אמנות, פסטיבל מדע, מסיבת רחוב שנערכת בערב ראש השנה הלועזי (Hogmanay), והחשוב מכולם - פסטיבל אדינבורו הבינלאומי, שהוא הפסטיבל הגדול ביותר בעולם לאמנויות הבמה, המתקיים במהלך כל חודש אוגוסט.
שם העיר > מקור השם אדינבורו

מקור השם כנראה במילה הבריטונית "דין איידן" (מבצרו של איידן) מהתקופה שבה הייתה העיר מבצר הררי, אולי מאז שהוא היה ביתו של המלך קלינוג אייתין במאה השישית, שכינויו ("אייתין") דומה לשם המקום.
לאחר שהאנגלים הברניסיים כבשו את המקום, שונה השם ל"אדין-בור", שיש הסבורים כי מקורו במילה האנגלו-סקסית ל"מבצרו של אדווין", שם שייתכן שהגיע מהמלך הנורת'מברי מהמאה השביעית, אדווין. אך מכיוון שהשם היה קיים עוד לפני אדווין, הסבר זה אינו סביר.
שם העיר > שמות אחרים

העיר נקראת בחיבה "אולד ריקי" (Auld Reekie, סקוטית ל"עָשֵנה ישנה").
יש שקראו לאדינבורו "אתונה של הצפון", מסיבות שונות. ההשוואה המוקדמת ביותר בין הערים הראתה עד כמה הן דומות בטופוגרפיה שלהן, כאשר העיר הישנה של אדינבורו ממלאת את תפקיד האקרופוליס באתונה. לשתיהן הייתה אז אדמה חקלאית טובה שיורדת מההר אל נמל המרוחק כמה קילומטרים. אף שסדר זה הוא רגיל באירופה הדרומית, הוא יוצא דופן באירופה הצפונית. לתנועה האינטלקטואלית של המאה ה-18, שלפעמים קוראים לה "ההשכלה הסקוטית", הייתה השפעה משמעותית על קבלת השם. מאורות כמו דייוויד יום ואדם סמית' זהרו בתקופה זו. מאחר שאדינבורו איבדה את כל ההשפעה הפוליטית שלה, היו שקיוו כי תהיה לה השפעה תרבותית על לונדון כמו שלאתונה הייתה על רומא. גורם נוסף לשם הייתה האדריכלות הנאו-קלאסית, ובמיוחד זו של ויליאם הנרי פלייפר, והמונומנט הלאומי (ראו מטה). סופר אחד כתב כי "רייקיאוויק של הדרום יהיה שם יותר מתאים!"[דרוש מקור]
אדינבורו גם ידועה כדנידין (Dunedin), שם המגיע מהשם הסקוט-גאלי. העיר דנידין בניו זילנד נקראה במקור "ניו אדינבורו", ועדיין מכונה "אדינבורו של הדרום". המשורר הסקוטי רוברט פרגוסון לפעמים התייחס לעיר בשם "אדינה", ויש סקוטים המכנים אותה "אמברה".
במאה הראשונה, הרומאים הזכירו את הווטדיני כשבט בריטוני החי באזור, ובערך בשנת 600 השתמשו בגרסה הבריטונית של שם המקום בשיר "אה גודודין" (Y Gododdin), בתיאור הלוחמים הסועדים ב"ארמון הגדול של איידין".
רבעים > המרכז

המרכז ההיסטורי של אדינבורו מחולק לשניים על ידי הרצועה הרחבה של גני רחוב הנסיכים (Princes Street Gardens). לדרום שולטת על הנוף טירת אדינבורו, המצויה על גבי הר געש כבוי, והעיר הישנה שמתמשכת אחריה במורד ההר. בצפון נמצאים רחוב הנסיכים (Princes Street) והעיר החדשה (New Town). הגנים נשתלו ב-1816 על אדמת ביצה שהייתה פעם אגם (הנקרא בסקוטלנד לוך) בשם "נור".
לפני כ-70 מיליון שנה התקררו והתקשו כמה ארובות געשיות באזור, וכך יצרו פקקי בזלת קשיחים. מאוחר יותר עבר קרחון על האזור ממערב למזרח, חשף את הצוקים הסלעיים ממערב והשאיר אחריו שביל של שברי סלעים השוטף למזרח (מורנה). השביל הסלעי הזה גרם לצוק צר, הנעשה נמוך יותר במשך כקילומטר וחצי עד שהוא מגיע לגובה הקרקע בהולירוד. באותו זמן, הקרחון גם חפר את האדמה מכל צד, וכך יצר את העמק של ה"גראסמרקט" ושל "קווגייט" בדרום, ואת הבקעה הביצתית של נור לוך בצפון. תהליך זה יצר מבצר טבעי, וחפירות בארמון מצאו שם שרידים מתקופת הברונזה המאוחרת, מ-850 לפנה"ס.
רבעים > העיר העתיקה

העיר העתיקה שימרה את תוכניתה עוד מימי הביניים והרבה מהמבנים מתקופת הרפורמציה. צד אחד של העיר נחתם על ידי הטירה והרחוב המרכזי (המייל המלכותי - The Royal Mile) מוביל ממנו; רחובות קטנים יותר (הנקראים "קלוזז" - closes או "ויינדס" - wynds) מתמשכים מהרחוב הראשי. רחבות גדולות מציינות את מקום השווקים, או מקיפות בנייני ציבור חשובים כמו הקתדרלה של סנט גיילס (St. Gyles Cathedral)(אנ'), הבנויה בסגנון גותי ובעלת צריח כתר ייחודי במגדל המצלב. התוכנית הזו, הדומה להרבה מהרבעים הישנים באירופה הצפונית, היא מיוחדת מאוד באדינבורו, שם הטירה יושבת על ההר הקטן והרחוב הראשי יורד ממנו.
העיר הישנה היא גם מקום מושבם של כמה מרבי הקומות הראשונים. במאה השמונה-עשרה גרו בעיר הישנה כ-80,000 תושבים, אך בתקופה המודרנית ירדה האוכלוסייה בחלק זה של העיר ל-4,000 בלבד. התושבים לא רצו לבנות מחוץ לחומות, ולכן ככל שהצורך במבנים גדל, הבניינים נבנו גבוה יותר ויותר. אולם רבים ממבנים אלה נהרסו בשרפה הגדולה של 1824, אז בנו אותם מחדש על היסודות הישנים. בנייה זו הביאה לשינוי בגובה הקרקע, ויצרה הרבה מעברים ומרתפים מתחת לעיר הישנה.
ב-7 בדצמבר 2002 הייתה שרפה גדולה נוספת בעיר העתיקה של אדינבורו, ששרפה חלק מקווגייט (Cowgate). היא הרסה את מועדון הקומדיה המפורסם, "ת'ה גילדד בלון" (Gilded Balloon), והרבה מהמחלקה למידע של אוניברסיטת אדינבורו, כולל את הספרייה לאינטליגנציה מלאכותית.
רבעים > העיר החדשה

העיר החדשה הייתה פתרון של המאה ה-18 לבעיית הצפיפות של העיר הישנה.
ב-1766 התקיימה תחרות לתכנן את העיר החדשה שבה זכה ג'יימס קרייג, אדריכל בן 22. התוכנית שלו הייתה בנויה מרשת מסודרת, שהתאימה לרעיונות הרציונליים של עידן הנאורות. הרחוב הראשי היה אמור להיות רחוב ג'ורג', שממשיך את הרכס הטבעי מצפון לעיר הישנה. משני צדיו היו הרחובות המרכזיים האחרים, רחוב הנסיכים (Princes street) ורחוב המלכה. רחוב הנסיכים נעשה מאז לרחוב המסחר העיקרי של אדינבורו, וכמה מבנים מהתקופה הג'ורג'יאנית עדיין קיימים שם. רחובות אנכיים מחברים בין רחובות ראשיים אלו. בקצוות המזרחיים והמערביים היו רחבת סנט אנדרוס ושרלוט. האחרון תוכנן על ידי רוברט אדם, ונחשב לאחת הרחבות הג'ורג'יאניות היפות בבריטניה. בית בוט, המעון הרשמי של השר הראשון של סקוטלנד, נמצא בצד הצפוני של הרחבה.
בבקעה שבין העיר הישנה לחדשה היה הנור לוך, ששימש גם כמקור המים של העיר וגם כמקום להזרמת הביוב. עד ל-1820 האגם נוקז. כמה מהתוכניות מראות כי תעלה הייתה מתוכננת שם, אך לבסוף הגנים הם שנוצרו שם. אדמה מיותרת מבניית המבנים נזרקה בבקעה, וכך נוצר מה שהיום הוא ה"מאונד" (mound - ערימה). באמצע המאה ה-19 הגלריה הלאומית של סקוטלנד והאקדמיה המלכותית הסקוטית נבנו על המאונד, ומנהרות לתחנת וייברלי נחפרו דרכה.
העיר החדשה הצליחה מאוד, והורחבה ביותר. תוכנית הרשת לא נשמרה, ובמקומה נוצרה תבנית מעניינת יותר.
רבעים > לית'

ליית' (Leith) היא הנמל של אדינבורו. עדיין יש לה זהות שונה משל אדינבורו, והאיחוד בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה מקור לתרעומת רבה. אפילו כיום, המושב בפרלמנט הוא של "צפון אדינבורו ולית'". עם הפיתוח של לית' זכתה אדינבורו בעסקים של כמה חברות שיט, המספקות קווי שיט לנורווגיה, לשוודיה, לדנמרק, לגרמניה ולהולנד. בלית' גם עוגנת היאכטה המלכותית בריטניה, מאחורי מרכז הקניות "אושן טרמינל" (Ocean Terminal).
מבנים חשובים ואתרים בעלי עניין

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טירת אדינבורו
המייל המלכותי
ארמון הולירוד
מונומנט סקוט (אנדרטת סקוט)
אנדרטת ברנז
ה"האב" (אדינבורו) - לשעבר כנסיית טולבות' (אנ')
מבנים חשובים ואתרים בעלי עניין > מוזיאונים

המוזיאון הלאומי של סקוטלנד
המוזיאון המלכותי של סקוטלנד
הגלריה הלאומית של סקוטלנד
מוזיאון הילדות (אדינבורו)
מוזיאון הצילום קמרה אובסקורה
מוזיאון הקסם והמכשפות
מוזיאון חוויית הוויסקי
מבנים חשובים ואתרים בעלי עניין > כנסיות

הכנסייה הידועה ביותר בעיר היא כנסיית סנט גילס (אנ') שבעבר הייתה קתדרלה, אך כיום היא כנסייה רגילה. היא בנויה בסגנון גותי ובעלת צריח כתר על מגדל המצלב.
קתדרלת סנט מרי האפיסקופלית (אדינבורו)
(אנ'), בנויה בסגנון התחייה הגותית, ולה מגדל עם צריח מחודד בגובה 90 מטרים (300 רגל) ושני צריחים בחזית המערבית.
באדינבורו קיימת גם קתדרלה קתולית בשם סנט מרי.
במייל המלכותי, ממש לפני טירת אדינבורו, נמצא מבנה נאו-גותי שנקרא "The Hub" (אנ') שהיה בעברו כנסייה בשם Tolbooth Kirk וכיום משמש כמרכז אמנות ואולם מופעים. המבנה מפורסם בצריח המחודד שלו, שבנוי בסגנון נאו-גותי ומתנשא לגובה של 71.7 מטרים (235 רגל).
כנסיית סנט גילס, החזית המערבית וצריח הכתר
החזית המערבית של קתדרלת סנט מרי האפיסקופלית
קתדרלת סנט מרי האפיסקופלית
ה"האב" (כנסיית טולבות')
מבנים חשובים ואתרים בעלי עניין > תצפיות

הטופוגרפיה המגוונת של העיר כוללת מספר פסגות המאפשרות צפייה על אדינבורו.
מדרום מזרח למרכז אדינבורו ניצבת הגבעה "ארת'ור'ס סיט" (Arthur's Seat "מושבו של ארתור"), הצופה על הולירוד האוס (Palace of Holyrood House) ועל העיר הישנה שלצידו. הגבעה היא הר געש כבוי, ועל מורדותיו בנויה העיר. הנקודות הגבוהות בהר הגעש הן מחדרים פלוטוניים דוגמת הסיל הנחשף בצוקי סולסברי והפקק הגעשי הקרוי "צוק הטירה" עליו בנויה טירת אדינבורו. ארת'ור'ס סיט הוא היום חלק מהולירוד פארק, במקור בבעלות המלך וחלק מאדמותיו של הארמון של הולירוד האוס. קיים בו הריכוז הגבוה ביותר בבריטניה של אתרים בעלי עניין גאולוגי, והוא מספק לאנשי אדינבורו נופים מרשימים ומקום להירגע בו לאחר יום עבודה בעיר.
לצפון מזרח, צופה על העיר החדשה, ניצבת גבעת קלטון (Calton Hill). עליה יש כמה מבנים ומונומנטים: שני מצפי כוכבים, נלסונס מוניומנט (Nelson's Monument), התיכון המלכותי הישן, והמונומנט הלאומי הלא גמור, שתוכנן בצורתו של הפרתנון ומכונה "הבושה של אדינבורו".
ספורט

לאדינבורו יש שתי קבוצות כדורגל מקצועיות; היברניאן והארטס. משחקים בינלאומיים ברוגבי וכן משחקי פוטבול מתקיימים באצטדיון מאריפילד. אדינבורו אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי ב-1970 וב-1986.
ערים תאומות

גרמניה מינכן, גרמניה (מ־1954)
צרפת ניס, צרפת (מ־1958)
איטליה פירנצה, איטליה (מ־1964)
ניו זילנד דנידין, ניו זילנד (מ־1974)
קנדה ונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה (מ־1977)
ארצות הברית סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית (מ־1977)
הרפובליקה העממית של סין שיאן, הרפובליקה העממית של סין (מ־1985)
ספרד סגוביה, ספרד (מ־1985)
אוקראינה קייב, אוקראינה (מ־1989)
דנמרק אולבורג, דנמרק (מ־1991)
יפן מחוז קיוטו, יפן (מ־1994)
נפאל קטמנדו, נפאל (מ־1994)
פולין קרקוב, פולין (מ־1995)
רוסיה סנט פטרסבורג, רוסיה (מ־1995)
כלכלה

כלכלתה של אדינבורו מיוסדת בעיקר על מגזר השירותים; חשובים במיוחד הם בנקאות ותיירות. ה"בנק אוף סקוטלנד" נוסד ב-1695, בחוק של הפרלמנט הסקוטי, והוא עכשיו חלק מקבוצת HBOS, שיושבת באדינבורו. הבנק המלכותי של סקוטלנד נוסד ב-1747 על פי צ'רטר מלכותי, והוא כיום הבנק החמישי בגודלו בעולם. ב-2005 עבר הבנק לבניינים חדשים בגוגרברן (Gogarburn).
העיר החדשה תמיד הייתה הבית של חברות רבות, אך הצרכים המודרניים גרמו לרבים מהן לעבור. ממערב למרכז העיר ממוקם אזור הסחר "אקסצ'יינג'", שתוכנן על ידי טרי פרל, שם יושבות מספר חברות חשובות. אדינבורו פארק הוא פארק עסקי, המעסיק כ-20,000 איש, והוא נמצא ממערב לעיר, על יד נמל התעופה אדינבורו.
ראו גם

הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (אדינבורו)
הרכבת הקלה של אדינבורו
הערות שוליים

↑  City of Edinburgh Council Area Profile, www.nrscotland.gov.uk
↑  Edinburgh City Festivals | Experience the Festival Spectacle in 2024, www.edinburghfestivalcity.com (באנגלית)
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561813805171  BNE: XX457047  BnF: cb11863528d (data)  GND: 4013557-3  ISNI: 0000 0000 8625 129X  LCCN: n79053770  MusicBrainz: 6658f787-692d-417f-852c-dcca728d5849  NARA: 10045043  NKC: ge129124  NLA: 35056481  SELIBR: 143868  VIAF: 150076018   WorldCat (עם VIAF): 150076018 
אנדרטת ברנז.
פסל של שרלוק הולמס במרכז אדינבורו
האקדמיה המלכותית הסקוטית וברקע ה"האב".
אוסקר הולטר

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1986  (בן 38)
 שם לידה:  אוסקר הולטר
 מוקד פעילות:  ארצות הברית • שוודיה
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי, פזמונאי
 סוגה:  פופ • דרים פופ • EBM
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  Musikexportpriset (2020) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוסקר הולטר (באנגלית: Oscar Holter; נולד ב-26 בפברואר 1986) הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי ופזמונאי שוודי. הוא היה חבר בלהקת ה-EBM נקרו פסיליטי. הוא ידוע בעיקר בהפקת שירים לאמנים כמו קייטי פרי, דה ויקנד, טיילור סוויפט, מרינה, טובה לו, צ'ארלי XCX,‏ DNCE, היילי סטיינפלד, קארלי ריי ג'פסן, שר לויד, כריסטינה אגילרה, אדם למברט וטרוי סיון.
בשנת 2017, כתב עם טיילור סוויפט את השיר "Dancing with Our Hands Tied", עבור Reputation.