stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עזרא הררי רפול
קורות חיים

נולד בחלב (ארם צובא) שבסוריה, לרבי יוסף בן הרב ישעיה ולסנבול, נצר למשפחה שמוצאה ממגורשי ספרד.
למד בישיבת רחובות הנהר אצל הרב חיים שאול הכהן דוויק, ובהמשך אצל הרב חיים מרדכי לבטון, הרב מרדכי עבאדי, ודודו, הרב נסים הררי, מחבר הספר "עלי נהר".
בשנת ה'תרמ"ח (1888) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. התפרנס מחנות מזון שפתח. בתחילה נמנה עם תלמידי ישיבת המקובלים בית אל, וכשנוסדה ישיבת רחובות הנהר בשנת ה'תרס"ג (1903), החל ללמוד בה אצל הרב חיים שאול הכהן דוויק, שעלה ארצה כשנתיים אחריו ונמנה עם רבניה.
בסיוון ה'תרס"ז (1907) ייסד את ישיבת אהל מועד ובראשה העמיד את הרב רפאל שלמה לניאדו. הרב עזרא שימש בישיבה כמשגיח וכמנהל אדמיניסטרטיבי. הישיבה נסגרה בשנת 1917 בשל הקשיים החמורים בירושלים אז, מהם סבלו גם ישיבות אחרות, וחלק ניכר מתלמידיה שהיו תושבי חו"ל עזבו את הארץ.
בשנת ה'תרע"ח (1918) פתח את ישיבת "בית יוסף", ובשנת ה'תר"פ (1920) ייסד את תלמוד תורה מגן דוד, שניהל בנו אהרן. באותה שנה מונה לשמש כחבר בוועד המרכזי של ישיבת תפארת ירושלים של ועד העדה הספרדית בירושלים. בשנת ה'תרפ"ג (1923) העביר את תלמידיו לישיבת פורת יוסף ונטל על עצמו משימות גיוס כספים עבורה. כן סייע לבניית בתי שכונת רוממה בירושלים.
שימש כחבר בית הדין של יוצאי ארם צובא בירושלים, לצד הרב אברהם חיים עדס והרב יוסף ידיד הלוי.
הלך לעולמו בי' בסיוון ה'תרצ"ו (31 במאי 1936), ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
קורות חיים > משפחתו

לרב עזרא נולדו חמישה בנים ושתי בנות. בנו הבכור הרב אהרון היה שד"ר, עסקן ורב ירושלמי. בנו הרב אברהם הררי רפול היה זקן רבני ארם צובא, ובתו אסתר חיה נישאה לרב יעקב עדס.
חיבורו

הכין עזרא - לקט מכתביו בענייני תורה ומוסר, הודפס לאחר מותו בשנת התשמ"ב ויצא שוב מחדש על ידי צאצאיו בשנת התשע"ט.
לקריאה נוספת

ח' מקובר, חכמי ארם צובא - מסכת חייהם של מאורי האומה שחיו בארם צובא, ירושלים ה'תשס"ג (עמ' 150 - 156)
הערות שוליים

↑  גדעון גילקרוב, האיר המזרח חלק א', עמ' 43, ירושלים ה'תשס"ב
↑  שימש כמורה בטשקנט, מנהל ומורה בתלמוד תורה בירושלים, סייע בהקמת המרכז המסחרי של אליהו שמאע בירושלים, ונמנה עם רבני ישיבת פורת יוסף
סנג'ק (האימפריה העות'מאנית)

הווילאייטים והסנג'אקים של האימפריה העות'מאנית בסביבות 1899.
סַנְגָ'ק (בטורקית: sancak, בכתיב עות'מאני: سنجاق שפירושו דגל, מחוז) היה שטח בחלוקה המנהלית של האימפריה העות'מאנית שהיה נקרא גם ליווא (בערבית: لواء).
היסטוריה

סנג'קים הוגדרו כבר בתחילת החלוקה המנהלית של האימפריה העות'מאנית באמצע המאה ה-14 כחלק משיטת הטימאר – שיטת חלוקת אדמות צבאית-פאודלית. בנוסף לצבא המקצועי בקרבות היו משתתפים סיפאהים שהצטרפו לצבא בתמורה לפייף שהוענק על ידי סולטאן. הם גויסו בהתאם לסנג'ק בו גרו והונהגו על ידי ביי הסנג'ק (שניתן לתרגום כ"ראש המחוז").
החלוקה המנהלית החדשה בסוף אותה המאה הכפיפה סנג'קים לביילרבייליקים שהפכו מאוחר יותר לאיילטים ואחר כך לווילאייטים. לא כל הסנג'קים הוכפפו לרשויות גבוהות יותר: חלקם היו אזורים חדשים שרק נכבשו והיו סנג'קים כמו בנגאזי וצ'טלג'ה שמנהיגיהם הוכפפו ישירות לפורטה.
בראש הסנג'ק עמד מתצרף (ﻤﺘﺻﺮﻒ) או סנג'ק ביי. סנג'קים חולקו לקאדיליקים (בעות'מאנית: قاضيلق) או קאזות (בערבית: قضاء; בעות'מאנית: kazâ) שבראשם עמד קאדי.
מספרם באימפריה השתנה במהלך הזמן. ברפורמות טנזימאט במאה ה-19 הוא עלה מעל 400 בעוד שרוב התקופות הקודמות היה קרוב ל-150.[דרוש מקור]
אזור סנג'ק בחבל הבלקן נמצא בסנג'ק נובי פאזאר שחולק ב-1913.
ראו גם

התקופה העות'מאנית בארץ ישראל - מונחים
ליווא (ערבית)
סגן נשיא רוסיה

סגן נשיא הפדרציה הרוסית (רוסית: Вице-президент Российской Федерации) היה התפקיד הפוליטי השני בחשיבותו ברוסיה בשנים 1990–1993 והיה יורשו המיידי של הנשיא הנבחר במקרה שכהונתו פגה טרם זמנה מסיבה זו או אחרת. התפקיד התקיים משנת 1990 ועד ה-25 בדצמבר 1993, עת התפקיד בוטל ולא נכלל בסעיפי חוקת רוסיה שאומצה באותה שנה.
סגן נשיא רוסיה היה נבחר עם נשיא רוסיה לתקופת כהונה בת 5 שנים, לסגן הנשיא יכול היה להיבחר אזרח רוסי לא צעיר מגיל 35 ולא מבוגר יותר מגיל 65 ובעל זכות בחירה. על סגן הנשיא נאסר להיות חבר פרלמנט ולאייש משרה פוליטית כל שהיא בעת היבחרו. במקרה של נבצרות הנשיא, סגן הנשיא היה ממלא את מקומו. במקרה של נבצרות אצל סגן נשיא רוסיה, את מנהיגות המדינה הייתה נוטלת ממשלת רוסיה והעומד בראשה.
התפקיד בוטל בגלל משבר פוליטי פנימי ברוסיה סביב אישור החוקה לאחר התפרקות ברית המועצות. סגן הנשיא האחרון של רוסיה היה אלכסנדר רוצקוי.
תפקיד ראש ממשלת רוסיה כיום, נחשב במובן מסוים לממלא מקום הנשיא בעת שהותו בחו"ל וכאשר אין ביכולתו לבצע את תפקידו, כפי שאירע לקראת סוף כהונתו של בוריס ילצין.
סגן נשיא רוסיה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | שם | בחירות | תחילת כהונה | סיום כהונה | תחת הנשיא | הערות |
| - | גנאדי ינאייב | - | 27 בדצמבר 1990 | 21 באוגוסט 1991 | מיכאיל גורבצ'וב | ינאייב כיהן כסגן נשיא ברית המועצות |
| 1 | אלכסנדר רוצקוי | 12 ביוני 1991 | 26 בדצמבר 1991 | 4 באוקטובר 1993 | בוריס ילצין | הודח מהתפקיד עקב אירועי המשבר החוקתי ברוסיה, לאחר שהכריז על עצמו כממלא מקום נשיא רוסיה בתמיכת קונגרס נבחרי העם |
עזרא וישניא

| --- | --- |

עזרא וישניא  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1948 (בן 76 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סמל ראשון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
   עיטור העוז
 
עזרא וישניא (נולד ב-1948) הוא חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז על לחימתו בקרב אום-כתף במלחמת ששת הימים. וישניא עוטר על כך ששכב על הגדר, על מנת שחבריו לגדוד יוכלו לעבור על גבו.
שירותו בצה"ל

עזרא וישניא נולד בתל אביב בשנת 1948. וישניא התגייס לנח"ל ושירת כחניך צעיר בקורס המ"כים של הנח"ל (שמוקם אז בשבטה) בגדוד "שועלי הנגב".
שירותו בצה"ל > לחימתו בקרב אום-כתף

כשפרצה המלחמה, הגדוד של וישניא נשלח לכבוש חלק ממתחם התעלות באום כתף - נקודת מפתח הסמוכה לגבול עם מצרים – במטרה לפתוח את הכביש שעבר במרכז המתחם, ובכך לאפשר לכוחות השריון של צה"ל להתקדם על הכביש מערבה.
בליל ה-5 ביוני 1967, בכניסה לקרב התעלות באום-כתף, נמנה וישניא עם חוליית הפריצה של מחלקתו. בשעת הפריצה נפצע בשתי רגליו מ-6 כדורים במספר צרורות. על אף פצעיו הקשים, גרר את עצמו על גדר התיל, שכב על הגדר וצעק לעבר חבריו: "דירכו עלי ועברו". אנשי הפלוגה עברו עליו לתוך המתחם ורק לאחר מכן, נחבש ופונה.
מדובר בתרגולת צה"לית שהייתה קיימת עוד לפני מלחמת ששת הימים, על פיה, בעת פריצה ליעד מבוצר, פורץ הכוח התוקף את הגדרות המקיפות את היעד באמצעות בונגלור. במידה ואין בונגלור, או שהבונגלור לא מתפוצץ, על אחד מחיילי כוח הפריצה להישכב על הגדר ושאר החיילים אמורים לעבור על גבו ולדלג אל תוך המתחם.
על פועלו בקרב העניק לו הרמטכ"ל דוד אלעזר את עיטור העוז באפריל 1973.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה סבל מכאבים ברגליו. וישניא השתתף בראיונות בהם סיפר את סיפורו כלוחם. עזרא וישניא נשוי וגר בתל אביב.
פעולתו של וישניא בקרב הונצחה בפזמון "צל"ש" שכתבו עודד בצר (מילים) ודוד קריבושי (לחן) ובוצע על ידי צמד דרום באלבום הבכורה שלהם, "צמד דרום" (1968).
הביטוי לשכב על הגדר הפך נפוץ בעקבות מורשת הקרב שהותיר אחריו וישניא, בתחילה בצה"ל ולאחר מכן בכלל העברית החדשה.
ראו גם

דוד שירזי
הערות שוליים

↑  צעקתי למג"ד: "ששאר החיילים יעברו עליי וייכנסו פנימה!", באתר הגבורה, כתבה מ"במחנה, 13 בפברואר 2014, ב"אתר הגבורה"
↑  חן קוטס­בר, נשכב על הגדר והחברים עברו / טוראי דוד שירזי ז"ל, באתר nrg‏, 24 באפריל 2001
↑  הלוחמים עשו השלמת תחקיר בעצמם, באתר נעמוש/הרמה הסורית/מלחמת ששת הימים, 4 באוקטובר 2014
↑  ראו למשל ערב ראיונות בבית ליסין, באתר הספרייה הלאומית
| מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| חזית הדרום | שמואל אורן • ז'ק אלימלך • אהוד אלעד (נ) • יצחק דותן • ישראל הוברמן • חיים שטיין • עזרא וישניא • ישראל זולברג (נ) • יעקב חסדאי • יוסף טמיר • אורי ישראלי (נ) • מאיר כהן (נ) • יצחק לוי • שמואל ליבנוירט • רפאל כץ (נ) • אריה מאיר (נ) • אברהם מוניץ • זאב נתיב • דוד פלץ (נ) • חיים פניכל (נ) • שמאי קפלן (נ) |  |
| ירושלים והשומרון | זרח אפשטיין • שלמה אפשטיין (נ) • יגאל ארד • שלום דוד • אשר דר • יעקב חץ • צבי סדן • גיורא צחור • חיים רוסק (נ) • ישראל שינדלר |  |
| חזית הצפון | אפרים יצחקיאן (נ) |  |
| חיל האוויר | אריה בן-אור (נ) • אמנון גלעד • כוכב הס • בן-ציון זהר • יעקב מורגן • יהודה פרי |  |
| חיל הים | אברהם דרור |  |
סקונדוס מאבולה

| --- | --- |

קברו של סקונדוס הקדוש (סן סגונדו) באבילה
 לידה:  המאה ה־1 
 פטירה:  המאה הראשונה אווילה, ספרד
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 מקום פולחן עיקרי:  מנזר סן סגונדו, אבילה, ספרד
 חג:  15 במאי; 2 במאי
 פטרון של:  אבילה, ספרד
 
סקונדוס הקדוש או סקונדיוס הקדוש (בספרדית: San Segundo - סן סגונדו) הוא קדוש נוצרי אשר חי במאה הראשונה בספרד.
על פי המסורת הנוצרית, סקונדוס ניצר את העיר "אבולה" (המזוהה עם אווילה של ימינו, או עם אבלה), והפך לבישוף הראשון של העיר.
אבולה מוזכרת בספרו של תלמי "גאוגרפיה" כעיר באזור באסטטאניה שבספרד, ואף מצוינת כעיר שנוצרה על ידי סקונדוס.
על פי האמונה הנוצרית, סקונדוס הוא אחד משבעת השליחים אשר הוסמכו על ידי פטרוס ופאולוס ברומא ונשלחו לספרד על מנת לנצרה.
עידן 2000

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  שי סבג וציון חזן
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 חברות בנות:  כפר השעשועים
 משרד ראשי:  ראשון לציון, ישראל
 בעלות:  שי סבג וציון חזן
 מוצרים עיקריים:  צעצועים
 מנכ"ל:  בני גרינאפל
  
 idan2000.co.il
 
עידן אלפיים דברים יפים בע"מ, המוכרת בשם המסחרי "עידן 2000", היא רשת צעצועים ומשחקים ישראלית, ולה 42 חנויות. הסלוגן של הרשת היא "גם המחיר צעצוע".
פעילות

החנות הראשונה של עידן 2000, נוסדה בדימונה על ידי ציון חזן, ובהמשך הצטרף אליו שי סבג.
רוב סניפי הרשת ממוקמים במרכזי קניות גדולים. הרשת מוכרת צעצועים, ציוד לבית הספר ולגן הילדים, כלי כתיבה, משחקי יצירה והרכבה, ציוד משרדי, מתנות ועוד. הפעילות מתבצעת באמצעות זכיינים.
לרשת 42 סניפים בישראל. מחזור המכירות של הרשת בשוק מוצרי החזרה ללימודים עומד על כ-20 מיליון שקלים בחודשי הקיץ.
נכון לשנת 2011, הוערך היקף הכנסות הרשת בכ-6% מסך ההכנסות של ענף הצעצועים, והיא הייתה הרשת החמישית בנתח השוק בענף זה (המובילות באותה שנה היו טויס אר אס, כפר השעשועים, הפיראט האדום והפנינג).
ב-2020, הרשת רכשה את רשת הצעצועים המתחרה "כפר השעשועים", שבבעלותה 51 סניפים המופעלים באמצעות זכיינים.
פרזנטור

החל משנת 2013 טל מוסרי משמש כפרזנטור של הרשת.
שם ולוגו

בשנת 2016 הרשת בחרה לשם הקנגורו המאויר ומשמש כחלק מהלוגו את השם "ג'וי".
הערות שוליים

↑  שושנה חן, "אם המצב יימשך, יהיה מחסור בצעצועים מסין", באתר ynet, 20 בפברואר 2020
↑  חזרה לבית הספר 2012 עם עידן 2000, 25 ביולי 2012, באתר קינדרלנד
↑  ענף הצעצועים והמשחקים 2012, באתר BDI
↑  נווית זומר, רשת הצעצועים עידן 2000 רכשה את כפר השעשועים, באתר ynet, 6 בינואר 2020
סניף עידן 2000, יקנעם עילית
עזרא חדד

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1903 בגדאד, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  14 במאי 1972 (בגיל 68) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 שפות היצירה:  עברית, צרפתית, טורקית, פרסית, ערבית, אנגלית 
 
עזרא י' חדד (חדאד) (ברזילי) (בערבית: عزرا حداد; 9 בספטמבר 1903 – 14 במאי 1972) היה מחנך, מתרגם, משורר, עיתונאי, היסטוריון ופעיל ציוני יהודי-עיראקי-ישראלי. לאחר עלייתו לישראל בשנת 1951 השתלב במוסדות ההסתדרות והיה לראש מחלקת הקליטה והפיתוח של ההסתדרות וחבר הוועדה המרכזית שלה.
מספריו

אלפא ביתא: ותרגילי מקרא למתחילים, בגדאד: ועדת בתי הספר של הקהלה (דפוס אלשרקייה), תש"ז. (הספר באתר Iraqi Jewish Archive, מנהל הארכיונים והרשומות הלאומי של ארצות הברית) (הופיע במהדורות נוספות)
التاريخ: للصفوف الخامسة فى المدارس الابتدائية، حسب المناهج الدراسية الجديدة; تاليف عزرا حداد [و]الياس دانيال, تل ابيب: شركة ن. طبرسكى للنشر، 1963. (היסטוריה)
אבני דרך לתולדות היהודים בבבל-עיראק מחורבן הבית הראשון ועד לעליה ההמונית, תל אביב: ארגון יוצאי עיראק בישראל, תש"ל. ("לציון כ' שנים ליציאת בבל")
יהדות בבל בזמן החדש: סקירה היסטורית, ירושלים: יד יצחק בן-צבי – המחלקה לפעולות חינוך והדרכה, תשל"ג. (חוברת)
לאחר מותו:
סופר ומחנך מבבל: דפי זיכרון לעזרא חדד ז"ל, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ-ישראל – הוועד הפועל – המרכז לתרבות וחינוך, המחלקה לקליטה ופיתוח, תשל"ג.
מספריו > תרגומיו

رحلة بنيامين: للرحلة الربى بنيامين بن يونة التطيلى النبارى الاندلسى ٥٦١ - ٥٦٩هج و١١٦٥ - ١١٧٣م; ترجمها عن الاصل العبرى وعلق حواشيها وكتب ملحقاتها عزرا حداد، مصدرة بمقدمة للمؤرخ... عباس العزاوى, بغداد: المطبعة الشرقية، 1945. (מסעות בנימין מטודלה)
يهودا بورلا, صراع انسان; نقله الى العربية عزرا حداد, تل ابيب: شعب عامل، صندوق الكتاب العربى، 1955. (יהודה בורלא, "נפתולי אדם")
לקריאה נוספת

'Haddad, Ezra Y.,' in: Who's Who in Israel and in the Work for Israel Abroad, 1969, p. 128.
הערות שוליים

↑  "ברזילי" הוא עברות מקובל לשם הערבי "חדד", שפירושו נפח (חרש ברזל).
↑  כך על פי "Who's Who"; בכמה מקורות נטען כי שנת לידתו היא 1900 (ללא תאריך מדויק).
↑  מורד מיכאל, 'דברי אזכרה', בתוך: סופר ומחנך מבבל (תשל"ג), עמ' 20.
↑  מרדכי ביבי, המחתרת הציונית-חלוצית בעיראק: מחקר תיעודי, ירושלים: מכון בן-צבי, תשמ"ח 1988, עמ' 54.
↑  על "אל-חאצד" ראו: אברהם ברזילי, משהו סוריאליסטי אפף אותם: הצדעה ל"אלחאצד", שבועון עיראקי בבעלות יהודית, באתר הארץ, 17 באפריל 2009 (הכותב הוא בנו של עזרא חדד).
1 2  ק. שבתאי, הנה "הם" והנה ה"אפליה", דבר, 16 באוקטובר 1959.
↑  מיכאל אסף, "נפתולי אדם" בערבית, דבר, 6 באפריל 1956.
↑  "ירושלים של זהב" בערבית, מעריב, 3 ביולי 1967.
↑  עזרא חדד באתר חברה קדישא ת"א–יפו; עזרא חדד הובא למנוחות, דבר, 16 במאי 1972.
↑  סקירה: ק. מנחם, 20 שנה לעליית יהודי בבל, דבר, 8 בדצמבר 1971.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524499605171  BnF: cb16933600j (data)  ISNI: 0000 0000 7017 1535  LCCN: no2015127083  SUDOC: 24380783X  VIAF: 97221197   WorldCat (עם VIAF): 97221197 
עזרא חדד וקבוצת צופים יהודים, בגדאד, 1928.
עוזר מחקר

עוזר מחקר באוניברסיטאות, במוסדות אקדמיים שונים ובמכוני מחקר אחרים הוא אדם המסייע למחקר האקדמי הנערך במוסדות אלה. בדרך-כלל עוזר המחקר מסייע לפרופסור (או איש סגל אקדמי בכיר אחר) באחד או יותר ממחקריו השונים, או שהוא עובד במעבדה.
סוג העבודה שעושה עוזר המחקר במסגרת עבודתו יכול להיות מגוון מאוד – החל מעבודה משרדית והקלדת נתונים וכלה בהשתתפות של ממש בשיקולים המדעיים של המחקר – תכנון ניסויים, ביצועם, ניתוח תוצאותיהם והסקת המסקנות הנדרשות. כן יכול לסייע עוזר המחקר בכתיבת מאמרים מדעיים ובחיפוש המידע הנחוץ עבור מאמרים אלה.
לעיתים עובד עוזר המחקר באופן קבוע אצל פרופסור מסוים ומסייע לו בכל מחקריו, ולעיתים הוא מועסק לצורך מיזם מסוים, כגון כתיבת ספר הדורש עבודה מחקרית או ביצוע ניסוי יחיד.
לעיתים עוזר המחקר משמש גם כעוזר הוראה בקורסים אותם מלמד הפרופסור שאצלו הוא עובד.
תפקיד עוזר המחקר ניתן בדרך כלל לסטודנטים מצטיינים (לרוב סטודנטים לתארים מתקדמים), לא רק כדי לקבל את עבודתם, אלא גם כדי לאפשר להם פרנסה נוחה בתקופת לימודיהם.
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4190095-9
עלמה רוויל

| --- | --- |

עלמה ובעלה אלפרד היצ'קוק (1955)
 לידה:  14 באוגוסט 1899 נוטינגהאמשיר, בריטניה
 פטירה:  6 ביולי 1982 (בגיל 82) בל אייר, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 עיסוק:  עורכת, תסריטאית ועוזרת במאי
 בן או בת זוג:  אלפרד היצ'קוק (1926–1980) 
 צאצאים:  פאט היצ'קוק 
 פרופיל ב-IMDb
 
עלמה רוויל (באנגלית: Alma Reville;‏ 14 באוגוסט 1899 - 6 ביולי 1982) הייתה  תסריטאית ועורכת תסריט  ממוצא בריטי, אשר הייתה אשתו של הבמאי אלפרד היצ'קוק ותרמה רבות ליצירה של סרטיו.
קריירה וחיים אישיים

עלמה רוויל נולדה בנוטינגהאם, אנגליה. היא הבת השנייה של מת'יו אדוארד ולוסי רוויל.
רוויל ידועה בעיקר משיתוף הפעולה ארוך השנים שלה עם בעלה סר אלפרד היצ'קוק שאיתו היא נפגשה לראשונה באולפני "סרטי פרמאונט" בלונדון בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. היא שיתפה פעולה עם הבמאים הבריטים רטולד ירטל ומוריס אלבי למרות שרוב עבודתה התמקדה בסרטיו של היצ'קוק. היא הומרה לנצרות הקתולית לפני נישואיה.
רוויל והיצ'קוק התחתנו ב-2 בדצמבר 1926 בכנסיית ברומפטון שבלונדון. בתם, פטרישיה היצ'קוק, נולדה ב-7 ביולי 1928. רוויל הייתה ידועה בחדות עיניה ובשמיעתה הטובה. היא אף הבחינה במהלך צילומי הסרט "פסיכו" (1960) שהשחקנית ג'נט לי בלעה רוק במהלך סצנה שבו היא הייתה אמורה להיות מתה.
רוויל נפטרה ב-6 ביולי 1982 מסיבות טבעיות כשנתיים לאחר מותו של היצ'קוק. בשנותיה האחרונות היא סבלה מסרטן השד.
בשנת 2012 הלן מירן גילמה את דמותה של רוויל בסרטו של סצ'ה גרבסי "היצ'קוק" על הפקת הסרט "פסיכו". מירן קיבלה ביקורות חיוביות על גילום דמותה של רוויל ואף הייתה מועמדת לגלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך. באותה שנה אימלדה סטאונטון גילמה את דמותה בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO "הנערה של היצ'קוק" על יחסם של היצ'קוק (טובי ג'ונס) והשחקנית טיפי הדרן (סיינה מילר).
פילמוגרפיה חלקית כתסריטאית

הטבעת (1927)
ג'ונו והפייקוק (1930)
רצח! (1930)
מארי (1931)
עשיר וזר (1931)
מספר 17 (1932)
וולטרס מווינה (1934)
סוכן חשאי (1936)
סבוטז' (1936)
צעירים ותמימים (1937)
הגברת הנעלמת (1938)
פונדק גמייקה (1939)
צל של ספק (1943)
פחד במה (1950)
סנג'ו סנטומי

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
הנסיך סָאנְג'וֹ סַנֶטוֹמִי (ביפנית: 三条 実美;‏ 13 במרץ 1837 – 28 בפברואר 1891) היה חבר האצולה היפנית ומדינאי בתקופת רסטורציית מייג'י.
ביוגרפיה

סנג'ו נולד בקיוטו, בנו של בירוקרט בכיר. הוא החזיק במספר תפקידים בכירים בחצר הקיסרית, ומאוחר יותר הפך לדמות מרכזית בתנועת סונו ג'וי, שקראה להדחת השוגון וסילוק המערביים.
סנג'ו כיהן במספר תפקידים בממשלת מייג'י, מעת הקמתה בינואר 1868. הקיסר מוצוהיטו העניק לו את עיטור מסדר החרצית בדרג סרט גדול, וב-7 ביולי 1884 קיבל סנג'ו את התואר "קושאקו" (נסיך). כששונתה שיטת הממשל לשיטת קבינט ב-1885 התמנה סנג'ו לשומר חותם הקיסר.
לאחר התפטרות ראש הממשלה קורודה קיוטאקה וממשלתו ב-1889, קיבל מוצוהיטו אך ורק את התפטרותו של קורודה, והזמין את סנג'ו להחליף אותו בראשות הממשלה. הקיסר סירב למנות ראש ממשלה חדש במשך חודשיים, ובכך הפך את סנג'ו לראש הממשלה היחיד ביפן שהחזיק בתפקיד זה ובמקביל היה שומר חותם הקיסר.
ב-1890 קיבל סנג'ו מושב בבית האצילים (מקביל לבית הלורדים בבריטניה) בדיאט של יפן, שנוסד באותה שנה על פי חוקת מייג'י. לאחר מותו ב-1891 נערכה לו הלוויה ממלכתית בטוקיו.
לקריאה נוספת

Beasley, William G. The Meiji Restoration. Stanford University Press, 1972. ISBN 9780804708159.
Jansen, Marius B. Japan in Transition, from Tokugawa to Meiji. Princeton University Press, 1986. ISBN 9780691054599.
הערות שוליים

↑  אש מועצת חותם הקיסר, החזיק זמנית בתפקיד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2625 8764  LCCN: n83213448  NDL: 00067124  VIAF: 16154089   WorldCat (עם VIAF): 16154089 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפנים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עלמה גניהר

| --- | --- |

עלמה גניהר, 2012
 לידה:  24 בדצמבר 1964 (בת 59) רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  סופר 
 
עלמה גַנִּיהַר (נולדה ב-24 בדצמבר 1964) היא סופרת, תסריטאית, מחזאית ופעילת חברתית ישראלית.
ביוגרפיה

עלמה גניהר נולדה ברמת השרון, בשנת 1988 סיימה תואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה יהודית, והמשיכה ללימודי תואר שני במדע הדתות באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודיה רכזה את נוער רצ והעבירה סדנאות בנושאי זכויות אדם לאסירים כחלק מהתנדבותה באגודה לזכויות האזרח, וכן הייתה אחראית על נושאי הדוברות והחינוך במרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית.
עם תסריטיה: "מלח הארץ" (1998), "ראס פינה", "חלום אחר" בבימוי אבי כהן (2001), "פיתוי" (2002) תסריט על-פי ספרו של רם אורן ובבימוי ערן ריקליס, "קמטים חדשים" (2004), "שלוש אמהות" (2006) בבימוי דינה צבי ריקליס שהיה מועמד לחמישה פרסי אופיר ביניהם פרס התסריט הטוב ביותר, ״המכשפה מרחוב מלצ'ט" תסריט על-פי ספרו של גדי טאוב, בבימוי דינה צבי ריקליס, "משכב לידה" (2005) רעיון ותסריט לסרט דוקומנטרי המתרחש במחלקת לידה בבית חולים ליולדות  "מר ומתוק" (2006) "ברקיע החמישי" (2012) בימוי דינה צבי ריקליס ו“אשת השגריר״ (2017) תסריט לסרט קצר על פי סיפור קצר באותו השם שכתבה. הסרט זכה בציון לשבח בתחרות קצרים בפסטיבל חיפה.
עם מחזותיה : "הבית" (פסטיבל פותחים מסך בתיאטרון בית ליסין 2003), "השבויות" (פותחים מסך בית ליסין, 2001 וסמינר הקיבוצים 2005) עבורו זכתה בפרס השופטים ובמענק קרן רבינוביץ' לאמנויות, "המערב הפרוע" (התיאטרון הערבי-עברי ביפו 2008) עבור כתיבת המחזה זכתה בפרס קיפוד הזהב, "הטווס מסילואן" (2012). שבמרכזו סכסוך בין מתנחלים לתושבים מקומיים. ההצגה עלתה באוקטובר 2012 בפסטיבל עכו על ידי קבוצת שחקנים יהודים וערבים, בבימויים של סיני פתר וחן אלון, הוזמנה לפסטיבלים בחו״ל וזכתה בפרסים רבים. באוקטובר 2019 עלתה בפסטיבל עכו הצגת ההמשך ״סילואן בין הזמנים״ - דיסטופיה פוליטית.
גניהר פרסמה שלושה ספרים פרי עטה, בשנת 2005 כתבה את הרומן "מעטפות" שיצא בהוצאת גוונים, ובשנת 2012 את ספרה "ג'י-פי-אס" המכיל עשרה סיפורים בהוצאת עם עובד עבורו זכתה בפרס טובה ויצחק וינר לעידוד יצירה ספרותית מקורית. במאי 2021 ראה לאור ספרה “נקמת הקנרית״ רומן מתח, בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
כמו כן פרסמה סיפורים קצרים בכתבי עת: הצריף, גרנטה, פרויקט הסיפור הקצר.
גניהר מתגוררת ביפו ופעילה פוליטית וחברתית. אחיה הוא הצלם תומר גניהר.
הערות שוליים

↑  מיה סלע, העלמה והפליטים, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300389205171  ISNI: 0000 0003 7950 8124  LCCN: no2006048767  VIAF: 258331677   WorldCat (עם VIAF): 258331677
סקין (מוזיקאית)

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1967 (בת 57) בריקסטון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  דברה אן דייר
 שם במה:  Skin 
 מוקד פעילות:  בריקסטון שבלונדון שבבריטניה
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיסייד, St Martin-In-The-Fields High School for Girls 
 סוגה:  רוק פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית, איטלקית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  אי אם איי
 בן או בת זוג:  Christiana Wyly (2013–2015) Ladyfag 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר האימפריה הבריטית (2021)  Attitude Award (2022) 
 www.skinmusic.net
 פרופיל ב-IMDb
 
סקין (באנגלית: Skin) הוא שם הבמה של דברה אן דייר (נולדה ב-3 באוגוסט 1967) היא זמרת אנגלייה, הידועה בתור הסולנית של להקת הרוק אלטרנטיבי סקאנק אנאנסי.
ביוגרפיה

סקין נולדה בשנת 1967 בבריקסטון שבלונדון, בריטניה.
קריירה

הקריירה המוזיקלית של סקין התחילה בלהקה הבריטית סקאנק אנאנסי, שהוקמה ב-1994. יחד איתה היו בלהקה הבסיסט קס (ריצ'רד לואיס), הגיטריסט אייס (מרטין קנט) והמתופף מארק ריצ'רדסון שהחליף את המתופף המקורי, רובי פרנס. סקין הייתה הסולנית והיא בלטה בהיותה שחורה, קירחת וביסקסואלית.
הלהקה הוציאה 3 אלבומים ומכרה 4 מיליון עותקים ברחבי העולם. ההצלחה העיקרית של הלהקה הייתה במדינות אירופה.
בשנת 2001 החליטה הלהקה להתפרק. ריצ'רדסון נהיה מתופף מחליף בלהקה פידר ואייס וסקין יצאו לקריירות סולו. ב-2009 הלהקה התאחדה ויצאה לסיבוב הופעות באירופה.
קריירה > קריירת סולו

בשנת 2003 הוציאה סקין את אלבום הסולו הראשון שלה, Fleshwounds. האלבום היה שקט יותר מאלבומי סקאנק אנאנסי, לאכזבת חלק ממעריצי הלהקה. האלבום לא הצליח בבריטניה, אך בשאר אירופה הוא נמכר היטב, במיוחד בגרמניה ובאיטליה.
אחרי צאת האלבום יצאה סקין לסיבוב הופעות אירופאי, וביצעה מופעי חימום לרובי ויליאמס ולפלסיבו. אחרי סיבוב ההופעות היא התחילה להקליט את אלבומה השני, Fake Chemical State, שיצא בחודש מרץ 2006, לצד עוד סיבוב הופעות קצר.
בתחילת שנת 2007 ביצעה סקין עבודת דוגמנות עבור מעצב האופנה ג'אנפרנקו פרה.
סימפל מיינדס

| --- | --- |
סימפל מיינדס בהופעה באוסלו, 2006
סימפל מיינדס בהופעה באוסלו, 2006
 מקום הקמה:  גלאזגו 
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 סוגה:  גל חדש, רוק, פופ
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס, קריסליס רקורדס, זום רקורדס, A&M רקורדס 
 www.simpleminds.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ים קר, צ'רלי ברצ'יל
 
סימפל מיינדס (באנגלית: Simple Minds) היא להקת רוק סקוטית שהוקמה בשנת 1977. הם זכו להצלחה מסחרית בשנות השמונים, וממשיכים להיות פעילים עד היום.
הלהקה ידועה בזכות הלהיט מ-1985 "(Forget About Me) ‏Don't You" ומספר להיטים נוספים, ביניהם "Alive and Kicking" ו-"Belfast Child". הלהקה הייתה מועמדת ללהקה הטובה ביותר בפרסי המוזיקה הבריטית.
שני חברי הלהקה שהיו בין המייסדים ונותרו עד היום הם ג'ים קר (שירה וכתיבת שירים) וצ'רלי ברצ'יל (גיטרות וקלידים).
שורשי הלהקה

ג'ים קר וצ'רלי ברצ'יל גדלו בדרום גלאזגו והיו חברי ילדות מגיל 8. בשנת 1977 הקימו עם מספר חברים להקת פאנק רוק בשם "Johnny and the Self-Abusers". הלהקה הופיעה מספר פעמים, אחת מהן כלהקת חימום ללהקת "Generation X" של בילי איידול. הם הוציאו סינגל בשם "Saints and Sinners" בנובמבר 1977 ולאחר מכן התפרקו.
קר וברצ'יל, יחד עם חלק מחברי הלהקה, שינו את שמם וסגנונם וקראו לעצמם Simple Minds, ביטוי הלקוח משורה בשיר "Jean Genie" של דייוויד בואי.