stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב ארטל
הערות שוליים

↑  חיים אפלבוים (אלימלך), ולא חזרנו לבסיס: פרשת התקפה אחת, הוצאת קרן להקמת אנדרטה לחללי ההתקפה של לחי"י על בתי המלאכה של הרכבת, בית יאיר, מהדורה שנייה, תשכ"ו
↑  מינויים חדשים בב.ל.ל, מעריב, 13 באפריל 1978
↑  אנשים ומעשים במשק, דבר, 17 בספטמבר 1979
↑  "חילופי מנהלים בסניף המרכזי של בנק לאומי", ידיעות אחרונות, כלכלה וכספים, 20 בספטמבר 1979, עמ' 17
↑  "המבנה הארגוני של קבוצת בל"ל ישונה ב-1 באוקטובר השנה", יום יום, 11 באוגוסט 1982, עמ' 1, 2.
תוכנית ארגונית חדשה של בנק לאומי לישראל", הצפה, 11 באוגוסט 1982.
"מועצת המנהלים של בל"ל אישרה מיבנה ארגוני חדש לבנק", שער, 11 באוגוסט 1982, עמודים ראשון ואחרון.
"תוכנית ארגונית חדשה בבנק לאומי", על המשמר, 11 באוגוסט 1982.
אריה לביא, "בוצעו שינויים ארגוניים מרחיקי לכת בהנהלת בל"ל", הארץ, 11 באוגוסט 1982.
חגי גולן, "7 חטיבות במבנה הארגוני החדש של קבוצת בנק לאומי", מבט, 11 באוגוסט 1982.
"מבנה ארגוני חדש לבנק לאומי", דבר, 22 באוגוסט 1982.
↑  דו"ח של בנק לאומי לבעלי המניות, 1983, עמ' 10
↑  Jerusalem Day." (An Interview with Jacob Ertel), The Jerusalem Post 1983, p. VI"
↑  "מינויים חדשים במשק", ידיעות אחרונות, ממון, 2 באפריל 1985, עמ' 3
↑  .Annual report 1985, Bank Leumi (U.K.) plc
↑  שער, 10 ביולי 1986
↑  אלעזר לוין, בינו בנעליים גדולות, חדשות, 10 באפריל 1987
↑  אלעזר לוין, המשמחת קוצצו לחצי, חדשות, 18 בינואר 1987
↑  אלעזר לוין, בישול מהיר, חדשות, 20 בפברואר 1987
↑  אלעזר לוין, כדאי להם לפרוש עכשיו, חדשות, 12 בפברואר 1987
↑  אלעזר לוין, הפיצויים לבוקסבאום: 300 אלף דולר, חדשות, 24 במרץ 1987
↑  אלעזר לוין, בינו מזיז עניינים, חדשות, 27 במרץ 1987
↑  התפטר ראש החטיבה העסקית בבנק לאומי, מעריב, 5 ביוני 1987
↑  אלעזר לוין, המנהל האחרון מאנשי יפת פורש מבנק לאומי, חדשות, 5 ביוני 1987
↑  אתר מועצת אגודת הידידים של אוניברסיטת תל אביב
↑  אתר המועדון המסחרי והתעשייתי תל אביב יפו
↑  לאה שטיינר יעקב ארטל נשואים, הארץ, 11 באפריל 1957
פרנסס או'קונור

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1967 (בת 57) ונטג', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרטין  אקדמיית אוסטרליה המערבית לאמנויות הבמה  אוניברסיטת אדית קוון  Mercedes College 
 בן או בת זוג:  Gerald Lepkowski (2011–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס נימפת הזהב לשחקנית במיני-סדרה (2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנסס או'קונור (באנגלית: Frances O'Connor; נולדה ב-12 ביוני 1967) היא שחקנית ובמאית קולנוע אוסטרלית.
ביוגרפיה

פרנסס או'קונור נולדה בוונטג' שבאוקספורדשייר, אנגליה. בגיל שנתיים עברה עם משפחתה לחיות בפרת' שבאוסטרליה, אביה היה פיזיקאי ואמה פסנתרנית. או'קונור קבלה חינוך קתולי קפדני והתחנכה בבית ספר של מנזר בפרת'. היא למדה באקדמיה לאמנויות הבמה של אוסטרליה המערבית, ויש לה תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת קרטין.
בין תפקידיה הבולטים היו התפקיד הראשי, פאני פרייס, בסרטה של פטרישה רוזמה, מנספילד פארק משנת 1999, עיבוד לרומן של ג'יין אוסטן. בשנת 2000 גילמה את דמותה של אמה בובארי בסדרת טלוויזיה על פי ספרו של גוסטב פלובר "מאדאם בובארי". עוד הופיעה בסרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית", ובעיבוד קולנועי למחזה של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות" לצידם של קולין פירת' ורופרט אוורט.
שיחקה בסדרת הטלוויזיה מר סלפרידג'.
חברה לחיים הוא ג'רלד לפקווסקי, בנם הבכור לוקה נולד באפריל 2005.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | אהבה וצרות אחרות | Love and Other Catastrophes | מיה |  |
| 1997 | נשיקה או מוות | Kiss or Kill | ניקי דייוויס |  |
| 1997 | לפגוש את ליזי | Thank God He Met Lizzie | ג'ני |  |
| 1998 | טיפת נשמה | A Little Bit of Soul | קייט האסלט |  |
| 1999 | מנספילד פארק | Mansfield Park | פאני פרייס |  |
| 2000 | מאדאם בובארי | Madame Bovary | אמה בובארי | סרט טלוויזיה |
| 2000 | הרי את מכושפת לי | Bedazzled | אליסון / ניקול |  |
| 2001 | הכל בקשר לאדם | About Adam | לורה אוונס |  |
| 2001 | אינטליגנציה מלאכותית | A.I. Artificial Intelligence | מוניקה סווינטון |  |
| 2002 | חשיבותה של רצינות | The Importance of Being Earnest | גוונדלין פיירפקס |  |
| 2002 | לחישות מלחמה | Windtalkers | ריטה |  |
| 2003 | טיים ליין | Timeline | קייט אריקסון |  |
| 2004 | מלאכיות מברזל | Iron Jawed Angels | לוסי בורנס | סרט טלוויזיה |
| 2004 | ספר האהבה | Book of Love | איליין ווקר |  |
| 2004 | פיקדילי ג'ים | Piccadilly Jim | אן צ'סטר |  |
| 2005 |  | Three Dollars | טניה הארנובי |  |
| 2005 | ילדתו של לזרוס | The Lazarus Child | אליסון הייווד |  |
| 2009 |  | Blessed | רונדה |  |
| 2011 | הצייד | The Hunter | לוסי |  |
| 2012 | המכונית של ג'יין מנספילד | Jayne Mansfield's Car | קמילה בדפורד |  |
| 2012 |  | Best Man Down | ג'יימי |  |
| 2012 |  | Little Red Wagon | מרגרט קרייג |  |
| 2013 |  | The Truth About Emanuel | ג'ניס |  |
| 2014 | מרסי | Mercy |  |  |
| 2016 | לזמן את הרוע 2 | The Conjuring 2 | פגי הודג'סון |  |
| 2020 | קארטינג | Go! | כריסטי הופר |  |
| 2022 |  | Emily | ---- | במאית ותסריטאית |
| TBA |  | Poor Boy |  | בשלבי הפקה |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 |  | Law of the Land | מריסה גרין | סדרת טלוויזיה |
| 1994 |  | The Damnation of Harvey McHugh | ג'ורג'ינה | בפרק "Heaven Knows Mr. McHugh" |
| 1995 |  | The Man from Snowy River | רייצ'ל מקאליסטר | בפרקים "A New Life: Part 1", "A New Life: Part 2" |
| 1995 |  | Halifax f.p. | פרנסס | בפרק "The Feeding" |
| 1996 |  | Blue Heelers | גייב גרינוויי | 3 פרקים |
| 1996 |  | G.P. | קייט פאפאדופולוס | בפרק "Someone to Turn To" |
| 1997 | בחזית | Frontline | כריסטי | בפרק "I Get the Big Names" |
| 2008 | קשמיר מאפיה | Cashmere Mafia | זואי בורדן | 7 פרקים |
| 2011 |  | Ice | שרה | מיני סדרה |
| 2011 | הללויה | Hallelujah | רות' טרנר | פרק פיילוט |
| 2013 | וגאס | Vegas | ברברה קנט | בפרק "From This Day Forward" |
| 2013–2014 | מר סלפרידג' | Mr Selfridge | רוז סלפרידג' | 20 פרקים |
| 2014 | הנעדר | The Missing | אמילי יוז | מיני סדרה |
| 2014 | עד עצם היום הזה | Once Upon a Time | קולט | בפרק "Family Business" |
| 2016–2017 |  | Cleverman | ד"ר שרלוט קלירי | תפקיד ראשי (2 עונות); 12 פרקים |
| 2018 | טרויה: נפילתה של עיר | Troy: Fall of a City | האקובה | 7 פרקים |
| 2020 |  | The End | ד"ר קייט ברנן | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
קרב סרפאום

קְרַב סָרָפֵאוּם היה קרב שניטש בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים. הקרב התחולל ב-17 באוקטובר 1973, היום השנים עשר למלחמה, בכפר המצרי סרפאום בין פלוגה מתוגברת מחטיבת הצנחנים במילואים 247 (חט' 55) בין חיילי הצבא המצרי. בסוף הקרב נסוג כוח צה"ל לאחר שספג אבדות כבדות.
הרקע לקרב

ב-15 באוקטובר 1973 פתחו כוחות צה"ל בחזית הדרום במבצע אבירי לב – פעולה שמטרתה הייתה להקים ראש גשר ישראלי בגדה המערבית של תעלת סואץ, מתוך כוונה לשנות את מהלך המלחמה בזירה זו, שנטה עד אז בעיקרו לטובת הצד המצרי. כזירת הצליחה נקבע קטע התעלה המצוי מצפון לאגם המר הגדול ובצמוד אליו (חצר המעוז "מצמד"). תוכנית הקרב קבעה כי חטיבה 247 תהיה הראשונה שתצלח את התעלה מערבה ותקים שם את ראש הגשר של צה"ל.
ב-16 באוקטובר לפנות בוקר החלו חיילי חטיבה 247 לצלוח את התעלה בסירות גומי. עד הבוקר הקימה החטיבה ראש גשר שהשתרע על פני כ-4 קילומטרים לאורך גדת התעלה מצפון לאגם המר הגדול, ועומקו היה כ-2 קילומטר. באותו בוקר החלו גם כוחות טנקים של צה"ל לצלוח את התעלה מערבה.
במהלך יום המחרת, 17 באוקטובר, החלו מונחתות הפגזות מצריות על אזור ראש הגשר, וכוחות מצריים ניסו לתקוף את מתחם ראש הגשר מצפון.
הקרב

ב-17 באוקטובר בשעה 9:00 לערך פקד מפקד החטיבה דני מט להוציא כוח שיתקדם מראש הגשר צפונה לעבר הכפר סרפאום והמוצב המצרי שבו, במטרה להרחיק את המצרים ממתחם ראש הגשר ולפגוע באפשרויות התצפית המצרית הדרושה לטיווח ארטילרי. המשימה הוטלה על פלוגה ב' מהגדוד שבפיקודו של סא"ל דן זיו, מחלקת המק"כ (מקלע כבד) של המסייעת, והתאג"ד. על הכוח, שהיה רכוב על גבי שמונה זחל"מים ועמו שני טנקי מגח, פיקד המג"ד עצמו. הכוח נע צפונה במתווה צפוי של סיור אלים ולא כקרב סדור ומתוכנן.
הפלוגה התקדמה ממתחם ראש הגשר צפונה, לאורך מסילת הרכבת הממוקמת כקילומטר ממערב לתעלת סואץ. כאשר הגיע הכוח לקרבת המבואות הדרומיים של הכפר סרפאום בשעה 12:30, הבחין המג"ד זיו בכוחות מצריים המצויים בכפר והחליט לתקוף. הכוח המצרי שהותקף היה גדוד קומנדו מתוגבר 73, שנסוג במהלך הלילה משדה התעופה דוורסואר, ומאות חיילים ששהו באזור העורפי המנהלתי של דיוויזיית חי"ר 16.
מיד עם המשך ההתקדמות לעבר הכפר נקלע הכוח לקרב כבד עם כוחות מצרים עדיפים. טנק אחד נפגע והושבת מיד (הטנק השני נתקע עוד קודם לכן לאחר שפרס זחל). הזחל"ם שבראש הכוח התקדם, אך מספר זחל"מים מאחוריו נפגעו באש מצרית והוא נותק מיתרת הפלוגה. 13 אנשיו וביניהם גם המג"ד זיו נאלצו לנטוש אותו ולהתבצר במבנה חד-קומתי בכפר, לאחר שאחד מהם נהרג. בידיהם היה נשק קל – רובים, תת-מקלעים, רימוני יד ומספר רקטות נגד טנקים מדגם לאו. עיקר כוח ההתקפה המצרי הופעל כנגד קבוצה זו. מאותו רגע ניהלו אנשיה קרב הירואי, כאשר בתוכם בלט במיוחד בלחימתו סרן אסא קדמוני, אשר ירה אש מנשק קל וטילי לאו והטיל רימוני יד. קדמוני עצמו השמיד שתי משאיות ובהן חיילים מצרים. הצנחנים לחמו ללא הרף על חייהם כנגד התקפות של מאות חיילים מצריים, שלוו באש עזה מטווחים קצרים. בהמשך הקרב הושמד הזחל"ם של הקבוצה באש נגד טנקים מצרית ואפשרות הנסיגה היחידה שלה אבדה..
לאחר שנודע על ניתוקו של כוח החוד יצאו ממתחם ראש הגשר שני כוחות חילוץ של הצנחנים, מתוגברים בטנקים. על כוח אחד פיקד סגן מפקד החטיבה יהודה בר, ועל האחר - מפקד גדוד 416 של הצנחנים, סא"ל צביקי נור, ארבע שעות לאחר תחילת הקרב, לאחר לחימה קשה בשטח מכוסה צמחייה עבותה, חברו כוחות אלו עם הקבוצה המנותקת בסרפאום, שתחמושתה עמדה לאזול, וחילצו אותה. לאחר החילוץ נסוגו כל הכוחות דרומה אל מתחם ראש הגשר.
תוצאות הקרב

המתקפה הישראלית נבלמה והפלוגה נהדפה חזרה לראש הגשר, תוך ניהול קרבות קשים בעזרת כח שהוחש לחלצה. למצרים נגרמו אבדות כבדות, אך המתחם נשאר בשליטתם. בקרב נפלו 14 חיילי צה"ל ו-35 נפצעו. בין ההרוגים בקרב היה המשורר סרן בארי חזק.
סרן אסא קדמוני עוטר בעיטור הגבורה על לחימתו בקרב זה. רופא בתחנת איסוף נפתלי הדס קיבל עיטור המופת על פעילותו במהלך הקרב.
בדיעבד הסתבר שהקרב על מיתחמי סרפאום פורש על ידי המטכ"ל המצרי כניסיון לכתר את הארמייה השנייה. כתוצאה מכך החלו המצרים נסוגים באזור החווה הסינית צפונה, ואיפשרו בכך את הרחבת ראש הגשר כשמונה ק"מ צפונה.
ניסיון נוסף לטיהור השטח שמצפון לראש הגשר

יומיים לאחר הקרב תקפה חטיבה 14 את מוצב ההגנה המצרי "אורחה" שנמצא סמוך לכפר סרפאום, בסיועה של יחידת צנחנים סדירה. לאחר הקרב ספרו חיילי החטיבה כ-300 חיילים מצרים הרוגים וכן נתפסו 50 שבויים מצריים. 18 חיילי צה"ל נפלו בקרב.
לקריאה נוספת

חיים הרצוג, מלחמת יום הדין, ירושלים: עידנים, 1975.
אילן כפיר, צה"ל בחילו – אנציקלופדיה לצבא ולביטחון: צנחנים – חי"ר מוצנח, תל אביב: רביבים, 1981.
זאב שיף, איתן הבר, לקסיקון לביטחון ישראל, תל אביב: זמורה, ביתן, מודן, תשל"ו.
עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011, עמודים 246-251.
אורי מילשטיין, ‏40 שנה אחרי: האמת מאחורי קרב הדמים בכפר סרפאום ביום הכיפורים, באתר מעריב אונליין, 9 באוקטובר 2015
הערות שוליים

↑  עמירם אזוב, "צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973", הוצאת דביר, 2011, עמוד 250, "מכאן ואילך הפך הקרב לסיפור של הישרדות וחילוץ. החוליות היו ברובן מכותרות ולחמו איש לנפשו ולחולייתו. חוליית הלחימה הקדמית בפיקודו של סרן אסא קדמוני תפסה חצר בין שני בתים. במהלך הקרב נפצעו עמיתיו, וכך, מוקף במאות מצרים, לחם קדמוני לבדו במשך ארבע שעות שבמהלכן דילג בין עמדות, אסף מחסניות מחבריו הפצועים, ירה, הטיל רימונים ושיגר טילי נ"ט. קדמוני השמיד שתי משאיות שבהן חיילים מצרים ובלם את התקדמות המצרים עד להגעת כוח החילוץ. כאשר הגיע אליו הכוח המחלץ, נשארו באשפתו כדורים מעטים בלבד. לימים עוטר קדמוני בעיטור הגבורה על לחימתו. ייתכן ששהתנסות הקשה שעבר דחפה אותו לעמוד בראש תנועת המחאה שלאחר המלחמה ולמשברים הנפשיים שליוו אותו כל ימי חייו הקצרים".
↑  הרצוג, עמ' 213-214 ; כפיר, עמ' 163.
↑  עיטור הגבורה שהוענק לסרן אסא קדמוני, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל
מרגי (מוזיקאי)

| --- | --- |

מרגי, 2020
 לידה:  10 בפברואר 2000 (בן 25) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 שם לידה:  יהונתן יעקב מרגי
 שם במה:  מרגי
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  תיכון עירוני א'
 עיסוק:  זמר-יוצר, רקדן, דוגמן ושחקן
 סוגה:  סינת'-פופ • R&B אלטרנטיבי • דיסקו • גל חדש
 שפה מועדפת:  עברית
 חברת תקליטים:  גאגא בוקינג • סבן מיוזיק גרופ • Mobile1 Music • טדי הפקות
 בן או בת זוג:  נועה קירל (ספטמבר 2018–ספטמבר 2021) אנה זק (דצמבר 2023–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגי, 2018
יהונתן יעקב מרגי (נולד ב-10 בפברואר 2000), המוכר בשם משפחתו מרגי, הוא זמר-יוצר, רקדן, דוגמן ושחקן ישראלי. התפרסם בעקבות השתתפותו בעונה החמישית של תוכנית הריאליטי "הכוכב הבא לאירוויזיון", כשהגיע למקום השני.
ביוגרפיה

מרגי נולד בתל אביב וגדל בשכונת שינקין. הוריו הם פדי מרגי, מומחה אסטרטגיה עסקית, ומיטל טרבלסי, זמרת ושחקנית. כשהיה בן חמש עבר לנוה מונוסון, ושם התבלט בכישרונו בטקסים ובאירועים שנערכו ביישוב. בילדותו למד ריקוד היפ הופ וריקוד מודרני והבהיר שהוא רוצה להיות כוכב פופ בין־לאומי. הוא ביקש מהוריו ללמוד בתיכון עירוני א' בתל אביב, אחד התיכונים היחידים שבהם מלמדים גם פופ. מרגי עבר את האודישנים ולמד שם במגמת מוזיקה, כאשר הוא עדיין גר בנוה מונוסון. כשהיה בן 14 התגרשו הוריו ומאוחר יותר התחתן אביו בשנית.
חיים אישיים

מרגי התגורר לסירוגין בתל אביב וביהוד-מונוסון בשל המשמורת המשותפת של הוריו. ביולי 2023 עבר ללוס אנג'לס במטרה לטפח שם קריירה מוזיקלית.
מספטמבר 2018 ועד ספטמבר 2021 היה בזוגיות עם הזמרת נועה קירל. השניים הכירו במהלך החזרות הראשונות לפסטיגל 2018 בסטודיו לריקוד.
מ-2022 עד אוגוסט 2023 היה במערכת יחסים עם ליה תמר שון.
בדצמבר 2023 החל בזוגיות עם הזמרת אנה זק.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2019: מה יהיה
2021: לא להיות לבד
2022: Dark Side of the Rainbow
2024: Shadows of Blue
2024: מרגיש כמו אהבה
2025: Nobody Really Knows
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | הכוכב הבא | — | מתמודד בתוכנית;  הגיע למקום השני |
| 2018 | פריסטייל פסטיגל | יהונתן מרגי | — |
| 2019 | פלייפסטיגל | יהונתן מרגי | — |
| 2020 | לא נפסיק לשיר: קורונה סטייל | — | — |
| 2021 | PPS | PPS/גילי מזל טוב | תפקיד ראשי |
| 2022 | האח הגדול | — | אורח מוזיקלי;  עונה 12, פרק 33: "מרגי נכנס לבית" |
| 2023 | רוקדים עם כוכבים | — | שופט אורח |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | מועמדות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שיר השנה | "תני לי רגע" | זכייה |
| 2018 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במוזיקה | מרגי | זכייה |
| 2018 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זוג השנה | מרגי ונועה קירל | זכייה |
| 2020 | המצעד השנתי של כאן גימל | שיר השנה | "לא יוצא למסיבות" | מקום 22 |
| 2020 | המצעד השנתי של כאן גימל | שיר השנה | "דיבור נגוע" (עם סטפן לגר) | מקום 24 |
| 2020 | המצעד השנתי של גלגלצ ו-ynet | שיר השנה | "לא יוצא למסיבות" | מקום 14 |
| 2020 | המצעד השנתי של גלגלצ ו-ynet | שיר השנה | "דיבור נגוע" (עם סטפן לגר) | מקום 28 |
| 2020 | המצעד השנתי של mako ורדיו תל אביב | שיר השנה | "דיבור נגוע" (עם סטפן לגר) | מקום 21 |
| 2020 | המצעד השנתי של mako ורדיו תל אביב | שיר השנה | "לא יוצא למסיבות" | מקום 23 |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במשחק | PPS | זכייה |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | PPS | מועמדות |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | שיר נושא בסדרה | "משהו בשבילך" (עם רון ביטון וג'וני גולדשטיין) | זכייה |
| 2021 | המצעד השנתי של גלגלצ ו-וואלה | שיר השנה | "אנג'ל" | מקום 19 |
| 2021 | המצעד השנתי של גלגלצ ו-וואלה | שיר השנה | "אמבולנס" (עם נועה קירל) | מקום 32 |
| 2021 | המצעד השנתי של גלגלצ ו-וואלה | שיר השנה | "סגול בהיר" | מקום 34 |
| 2021 | המצעד השנתי של כאן גימל | שיר השנה | "אנג'ל" | מקום 17 |
| 2021 | המצעד השנתי של מאקו וטיקטוק | שיר השנה | "אנג'ל" | מקום 30 |
| 2022 | המצעד השנתי של ynet ורדיו תל אביב | שיר השנה | "אנג'ל" | מקום 18 |
| 2022 | המצעד השנתי של כאן גימל | שיר השנה | "Sucks to Know You (FU)" | מקום 8 |
| 2022 | המצעד השנתי של כאן גימל | שיר השנה | "לא להיות לבד" | מקום 24 |
| 2022 | המצעד השנתי של מדיה פורסט | שיר השנה | "לא להיות לבד" | מקום 14 |
| 2022 | המצעד השנתי של גלגלצ ו-Mako | שיר השנה | "לא להיות לבד" | מקום 12 |
| 2022 | המצעד השנתי של גלגלצ ו-Mako | שיר השנה | "Sucks to Know You (FU)" | מקום 14 |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זמר השנה | מרגי | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שיר השנה | "לא להיות לבד" | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שיר השנה | "Sucks to Know You (FU)" | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זוג השנה | יהונתן מרגי וליה שון | מועמדות |
| 2022 | המצעד השנתי של וואלה ו-eco99fm | שיר השנה | "Sucks to Know You (FU)" | מקום 18 |
מוצב המזח

מוצב המזח, שכונה "מסרק" במפת קוד סיריוס, היה המעוז הדרומי ביותר בקו בר-לב, שלאורך תעלת סואץ. המוצב התפרסם במהלך מלחמת יום הכיפורים, לאחר שהותקף על ידי הצבא המצרי והיה נצור במשך שבוע, עד כניעת מגיניו ונפילתם בשבי. כניעת המוצב הישראלי צולמה על ידי אמצעי התקשורת המצרים, ונחרתה בזיכרון הציבורי הישראלי והמצרי.
ייחודו של סיפור מוצב המזח הוא בגבורתו אך בעיקר בשל ההחלטה שנפלה על נפילה בשבי, החלטה שהתקבלה למעשה בקרב החיילים במוצב ולא כפקודה ברורה מן הפיקוד.
בשנת 2023, במלאת 50 שנה למלחמת יום הכיפורים, הופקה המזח (סדרת טלוויזיה) על האירועים במוצב, וכן יצא לאקרנים הסרט: המזח.
מיקום

המוצב נבנה על לשון יבשה מלאכותית של מפרץ סואץ מול פורט תאופיק והעיר סואץ. המעוז היה מוקף במים משלושת עבריו והגישה היבשתית אליו התאפשרה רק דרך ציר "לקסיקון" (הכביש לאורך תעלת סואץ). השטח ממזרח למוצב היה שטח ביצות, אשר הגביל עוד יותר את הגישה אליו.
המוצב במלחמת ההתשה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במהלך מלחמת ההתשה ספג המוצב הפגזות כבדות ואחדים מלוחמיו נהרגו. ב-9 ביולי 1969 החלה הפגזה מצרית כבדה, שלאחריה פשט כוח קומנדו מצרי על מחלקת טנקים (3 טנקים) של גדוד 46 בחטיבה 401 שבמוצב, הרג 8 חיילים, פצעו 9 חיילי שריון, צנחנים ונח"ל, וחטף חייל אחד, שמת בשבי. החילוץ החל כעבור זמן קצר, על ידי טנקים מגדוד 184 חטיבה 14, בפיקודו של שאול שלו. בתגובה, הוציא צה"ל לפועל את הפשיטה על האי גרין ואת מבצע בוקסר.
המוצב סמוך לפרוץ מלחמת יום הכיפורים

ב-6 באוקטובר 1973, בוקר פרוץ מלחמת יום הכיפורים, היה מוצב המזח אחד מ-16 מוצבים פעילים לאורכו של קו בר-לב, חלקם מאויש בכוח אדם מלא, וחלקם בכוחות קטנים. מפקד המוצב היה סגן דוד תורג'מן. מעוז המזח ושני המעוזים שמצפון לו, אוישו בפלוגה סדירה של נח"ל מוצנח בפיקודו של סגן שלמה ארדינסט, שמפקדתו ישבה במעוז המזח. חיילי הנח"ל הגיעו למקום ב-25 באוגוסט. במצב של שגרה, הפעילות במוצב כללה תצפיות ודיווחים מן המעוז על הנעשה בפורט תאופיק והעיר סואץ, שיפור הביצורים והעמדות, אבטחת עבודת הטרקטורים, שעסקו בטשטוש דרכי העפר, תיקון הסוללות ועוד. בלילות נערכו סיורים עד למעוז "מפצח".
בתקופה זו היה זה אזור שקט עם כוחות אויב מועטים מול המוצב, אך ככל שחלפו הימים גברה פעילותם של המצרים בגדה השנייה. פעילות זו התגברה שלושה שבועות טרם פרוץ המלחמה. ב-26 בספטמבר 1973, ערב ראש השנה, יצאו חיילי מוצב המזח לחופשה למרות הפעילות שנצפתה בצד המצרי, אך בעקבות ידיעות על תרגיל גדול בצבא המצרי, בוטלו החופשות. הכוננות שנצפתה בצד המצרי הגיעה לשיא בימים שקדמו ל-6 באוקטובר, עתה הראו התצפיות על כוונות לצליחת התעלה. למרות הדיווחים על כוננות גבוהה בצד המצרי בוטלה ההוראה, כי על החיילים לישון בבגדים.
לקראת יום הכיפורים נוספו שלושה חיילים למצבת החיילים במוצב, ביניהם לוחם מגדוד 50 של הנח״ל ועוד שני בחורי ישיבה שתפקידם היה לסייע בתפילות. ביום הכיפורים, יום תחילת המלחמה, מנה מוצב המזח 25 חיילים.
פרוץ המלחמה ומהלך הלחימה במוצב המזח

בעיצומו של יום הכיפורים תשל"ד, בשעה אחת וארבעים בצהריים, התקבלה הוראה על כוננות ספיגה. בשעה 14:00 חלפה בגובה נמוך מעל המוצב רביעייה של מטוסי מיג-17 שהטילו את פצצותיהם על 11 הטנקים של פלוגה א׳ של גדוד 52 שחנו בתעוז ״צידר״ שהיה ממוקם כ-8 ק״מ ממוצב המזח, אך גרמו נזק זניח לטנקים. מייד לאחר מכן החלה הפגזה ארטילרית מצרית כבדה אשר מוטטה חלק מתעלות הקשר ועמדות הירי של המוצב, אך לא חדרה לבונקרים. ההפגזה המצרית נמשכה כשעתיים שבמהלכן שותק המעוז.
מוצב המזח היה בגזרתה של חטיבה 14, גדוד 52, פלוגה א׳, שניהלה לחימה עיקשת במהלך היום הראשון מול חוליות נ״ט חמושות בטילי סאגר ורקטות RPG-7, ארטילריה כבדה וטילי נ״ט שנורו מהצד השני של התעלה. בשעה 16:30 בערך הגיעו למוצב המזח ארבעה טנקים שרובם פגועים שהביאו פצועים לתאג״ד של רופא המזח, ד"ר נחום ורבין. בתוספת 17 אנשי השריון, מצבת כוח האדם של המוצב עלתה ל-42 חיילים.
בשעה 17:30 ההפגזה הארטילרית שככה וגדוד הקומנדו המצרי 43 החל בצליחה מול המוצב. לוחמי הנח״ל והשריון החלו יורים לעבר הסירות הצולחות ופגעו ברבות מהן, אך למרות האש המצרים הצליחו לעבור לצד הישראלי של התעלה. למעט זמן ההתארגנות של המצרים לאחר צליחת התעלה, החלה התקפה על מוצב המזח שנמשכה לסירוגין, כולל תקיפות חיילי חי"ר, לאורך כל יומו ולילו של היום הראשון למלחמה. בקרבות אלו נפצע קשה מפקד המוצב, סגן דוד תורג'מן. לקראת שעות הערב ניסתה פלוגת טנקים, אשר ניהלה חילופי אש עם כוחות האויב, לפרוץ לעבר מעוז המזח, אך ניסיון זה כשל.
בבוקר 7 באוקטובר חודשה ההפגזה המצרית על המוצב, כאשר האש נוחתת במרכז המעוז. נוסף על כך, חיילי קומנדו מצרים ניסו לחדור אל תוך מוצב המזח. המעוז פנה בבקשה לסיוע של שריון וארטילריה ואף הודיע על המצאות כוחות חי"ר מצריים בתוך המעוז (אף על פי שדבר זה לא התרחש במציאות). בקשת הסיוע נענתה בשלילה, אך הובטח כי תוך כמה שעות יגיעו כלים כבדים אל המוצב. בשעה 18:21 התקיימה שיחה בין המוצב לחטיבה אשר מבטאת את מצבו הקשה של מוצב המזח:
מעוז המזח: "האם ידוע לכם מצבנו העגום?"

חטיבה: "ידוע שהדפתם"

מעוז המזח: "שלילי, הרבה פצועים ומספר הרוגים, זקוקים לעזרה מיידית"
בשעה זו נותרו עם המעוז שלושה צוותי טנקים אשר ישבו בכליהם והתכוננו לירי.
בלילה שבין 7 ל–8 באוקטובר נערכה התקפה מצרית גדולה אשר הגדילה את מספר הפצועים במעוז. בלילה זה הוחלט גם על משימה שבה יצא טנק אל הגזרה הדרומית של מוצב המזח, שהיה נתון כעת בידי המצרים, ומשם יירה לעברם. הטנק עלה באש, אנשי הצוות קפצו מהטנק הבוער אך נפגעו מירי המצרים. שלושה מאנשי הצוות נהרגו.
המוצב המשיך להיות נתון במצור אף למחרת. התקפות המצרים על המוצב לא פסקו ושולבו בניסיונות נוספים של פריצה לתוכו. אנשי המוצב הדפו ניסיונות אלו והמשיכו בבקשת החילוץ והפינוי ברשת הקשר. הידיעה על נפילתם של המעוזים הסמוכים בידי המצרים ביחד עם ההפגזות הבלתי פוסקות של המצרים על המעוז, החריפו את האווירה במוצב. נוסף על כך, מספר הפצועים וההרוגים במעוז גדל. בשלב זה, למראה דגלי האויב המונפים על מוצבים שכנים, ולאור הדיווחים ברשת הקשר, הבינו הלוחמים כי זהו המוצב האחרון בקו בר-לב אשר נותר בשליטת צה"ל.
ניסיון החילוץ דרך הים

ב-11 באוקטובר הוחלט במטכ"ל לנסות לחלץ את חיילי צה"ל מן המוצב בדרך הים, באמצעות לוחמי יחידה 707 מובלים ב"דבורים" ובסירות גומי; דרך זו נראתה היחידה בעלת סיכויי הצלחה לחילוצם. התוכנית נשענה על לוחמי 707, משום שבאותו מועד תקף כוח בן 10 לוחמים משייטת 13 את מעגן ע'רדקה. 18 לוחמי יחידה 707 יצאו מראס סודר והובלו ב-6 סירות גומי בפיקודו של רס"ן דב בר וב-3 "דבורים", שנועדו להכוונה וסיוע, בפיקוד רס"ן עמי אילון. פיקוד הדרום הודיע למפקד זי"ס, אל"ם זאב אלמוג, כי חפ"ק הפיקוד הוא זה שינהל את פעולת החילוץ, החל מרגע שהכוח יחלוף צפונה את ראס דהייסה שמצפון לראס סודר. 18 הלוחמים יגיעו בס"גים בהכוונת ה"דבורים" לנקודת טבילה – כ-800 מ' מהמוצב המכותר. 5 לוחמים יגיעו בשחייה, יטפסו על המזח וידווחו על מהלכי האויב. חפ"ק עורפי יתקשר עם חיילי "מסרק" וישכנע אותם לצאת ולחבור ללוחמי חיל-הים שבאו לחלצם. הלוחמים יפַנו את חיילי המוצב אל סירות הגומי, שייגשו לפי קריאה עד למזח.
הים היה שקט והירח מלא. באזור ראס דהייסה גילו ה"דבורים" מטרה - שזוהתה מאוחר יותר כהפרעת מכ"ם - ונגשו לזהותה. סירות הגומי המשיכו לנוע עצמאית. לאחר שיצאו מטווח המכ"ם של ה"דבורים", ביקש עמי אילון מסירות הגומי לזקוף מחזירי הד מכ"ם, כדי לאַכֵּן את מקומם. כתוצאה מכך נתגלה הכוח על ידי האויב, ותותחי החוף 130 מ"מ, מבוקרי המכ"ם, המוצבים מעבר למפרץ מערבה החלו בהפגזה על הסירות. ההפגזה הייתה יעילה מאוד, ונמשכה גם לאחר קיפול מחזירי הד המכ"ם בסירות. היא נמשכה בין 20 ל–30 דקות, וכוונה גם לעבר ה"דבורים", שנמצאו על גבול הטווח היעיל. בתחילת ההפגזה התפזר הכוח והתקרב לעבר החוף המזרחי, כדי לצמצם את סכנת ההיפגעות מההפגזה. בשעה 23:15 חפ"ק פיקוד הדרום, שהמבצע התנהל בשליטתו, החליט להחזיר את הכוח, ללא ביצוע המשימה, מתוך הערכה כי החילוץ לא ניתן לביצוע.