stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תדיאוס סטיבנס
תקופת השיקום > שיקום רדיקלי

בינואר 1867, סטיבנס הגיש חוק שחילק את הדרום לחמישה מחוזות, כל אחד מהם בפיקודו של גנרל בעל סמכויות, שיפקחו על מתן זכות ההצבעה לכל הציבור מלבד לאלו שלא נשבעו אמונים מחדש- רוב הדרומיים הלבנים. המדינות נאלצו לכתוב חוקות חדשות (שהקונגרס יאשר) ולבחור נציגים. רק אם מדינה אישרה את התיקון הארבעה-עשר לחוקה היא תוכל לשלוח נציג לקונגרס. המערכת חיזקה קואליציות רפובליקניות של עבדים משוחררים, "צקלונאים" ודרומיים שהיו מוכנים לשתף פעולה (וכונו "Scalawags") ברוב המדינות בדרום. המדינות אישרו את התיקון הארבעה-עשר, שהפך לחלק מהחוקה באמצע 1868.
סטיבנס הציג חוק שמנע מהנשיא ג'ונסון לפטר אנשים שקיבלו את אישור הסנאט ללא הסכמה. הבעיה הייתה שהתיקון הגן על פיטורי בעלי מקצוע שהנשיא מינה אותם, ואילו הרדיקלים רצו להגן על אנשים שמונו בתקופת לינקולן, ובעיקר על מזכיר המלחמה הרדיקלי אדווין סטנטון.
סטיבנס הציג חוק שנועד להעניק זכות הצבעה לאפרו-אמריקנים במחוז קולומביה. הסנאט אישר זאת ב-1867, והוא הצליח לעבור את הוטו של ג'ונסון. הקונגרס הוריד את כמות החיילים, וסטיבנס הציע לפתוח שתי מחלקות לאפרו-אמריקנים. בנוסף, הוא הצליח לעגן בחוק את השמורות האינדיאניות. הוא תמך בהרחבת מסילות הרכבת, ואישר לממשלה לרכוש ברזל מתוצרת אמריקנית כדי לבנות את המסילות. למרות שהגן על התעשיינים עם מכסי המגן הגבוהים, הוא גם ניסה (ללא הצלחה) להעביר חוק של יום עבודה בן 8 שעות במחוז קולומביה. סטיבנס גם ניסה ללא הצלחה להעלות את משכורת העובדים הממשלתיים.
ניסיון להדיח את הנשיא

הקונגרס החדש, שהתכנס ב-4 במרץ 1867, לא התנגד לג'ונסון כפי שסטיבנס קיווה. הוא יצא לפגרה עד יולי, למרות שוועדת השיפוט ערכה שימוע בנוגע לנושא הדחת הנשיא. סטיבנס תמך בכך, אולם אחרים התלהבו פחות כשהתברר שהנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית, בנג'מין ווייד, יהיה המחליף שלו. ווייד היה רדיקלי ותמך בחלוקה מחדש של ההון. נאום שלו בקנזס הרשים אפילו את קרל מרקס, שהזכיר אותו במהדורה הראשונה של הקפיטל. ווייד גם תמך במתן זכות הצבעה לנשים. לכן היססו בהדחת ג'ונסון. סטיבנס התנגד לנשיא קשות, והוא לחץ על ההדחה. למרות זאת, הוא עבד עם הממשל כשהיה זקוק לכך: הוא השיג תמיכה לרכישת אלסקה וביקש מסיוארד, מזכיר המדינה, למצוא עוד טריטוריות להתרחבות.
רוב הקבינט תמך בג'ונסון, אבל סטנטון, מזכיר המלחמה, התנגד, ויחד עם יוליסס ס. גרנט, גנרל הצבא, הם חתרו תחת ג'ונסון. ג'ונסון ציית לחוקים שהקונגרס העביר, למרות הוטו שלו, אולם לעיתים פירש אותם לא כפי שהתכוונו לכך. סטנטון סירב להתפטר לבקשת ג'ונסון, וג'ונסון השעה אותו. גרנט הפך למזכיר המלחמה הזמני. הרפובליקנים התמקדו בבחירות של אותה השנה במתן זכות הצבעה לשחורים, אבל הדמוקרטים התנגדו לכך. שום מושב בקונגרס לא היה בסיכון, אולם הבוחרים באוהיו דחו במשאל עם את רעיון זכות ההצבעה לשחורים ונתנו לדמוקרטים רוב במועצה המחוקקת.
הקונגרס נפגש שוב בדצמבר, ולמרות שהוועדה תמכה ברוב זעום בהדחת ג'ונסון, בית הנבחרים דחה זאת. ב-13 בינואר 1868, הסנאט ביטל את ההשעיה של סטנטון. גרנט התפטר, וסטנטון חזר לתפקידו. ב-21 בפברואר, הנשיא פיטר את סטנטון ומינה במקומו את הגנרל לורנזו תומאס. סטנטון התבצר במשרדו, וסטיבנס הקים מהומה בקונגרס. הוא טען שיש להדיח מיד את הנשיא. הוא דרש לקיים ב-24 בפברואר עוד דיון בנוגע להדחה, למרות שבריאותו לא נתנה לו לגמור את נאומו. הוא האשים את ג'ונסון בניסיון להשתלט על הממשלה, ובהתעלמות מרצון העם. הוא אמר שההדחה היא אכן עניין פוליטי, אבל ששהיא כדי לשחרר את השחורים. הבית תמך בהדחת הנשיא, ברוב של 126 לעומת 47.
סטיבנס הוביל את המשלחת של חברי בית הנבחרים שנשלחו להודיע לסנאט על ההדחה, למרות שנאלצו לסחוב אותו אל הדלתות. סטיבנס האשים את ג'ונסון בכמה אישומים, כולל זלזול בסמכות הקונגרס (כיוון שהיה משולל נציגים דרומיים) וטען שג'ונסון ניסה להפר את חוקי השיקום. סטיבנס היה חולה מכדי להופיע בסנאט ב-3 במרץ, אבל הגיע לשם כעבור עשרה ימים, חולה ועייף.
סטיבנס לא השתתף יותר מדי בענייני ההדחה. הוא דיבר רק פעמיים לפני שסגר את הדיון ב-27 באפריל. הוא טען שיש להדיח את הנשיא כיוון שבעוד שנשבע לקיים את החוקים, הוא לא ציית לחוק ופיטר את מזכיר המלחמה שלו, ללא אישור הסנאט.
רוב הרדיקלים היו בטוחים שג'ונסון יודח. סטיבנס לא היה בטוח מכך כיוון שהשופט סלמון צ'ייס (מזכיר האוצר בתקופת לינקולן) העדיף את ההגנה בדיון. ב-11 במאי, הסנאט נפגש באופן סודי, והסנאטורים נאמו בנוגע לכוונת הצבעותיהם. הדמוקרטים התנגדו להדחה, אבל גם מספר גדול של רפובליקנים דרשו זיכוי מחלק או מכל הסעיפים. הדרך היחידה להשיג רוב של שני שלישים הייתה בעזרת ההאשמה של סטיבנס, של הפרת החוק. הסנאטור מקנזס, שעמדתו לא הייתה ידועה, תמך בזיכוי, וכך הנשיא לא יכול היה להיות מורשע. 35 תמכו בהדחת ג'ונסון לעומת 19, קול אחד פחות מהנדרש כדי להדיח את ג'ונסון. הרפובליקנים דחו את הדיון בעשרה ימים, וסחבו את סטיבנס על הכיסא שלו מהסנאט, תוך שהוא צועק שהמדינה עברה לידי השטן.
מותו

הרפובליקנים נפגשו בשיקגו ותמכו בגרנט לנשיאות. סטיבנס לא היה שם, והזדעזע לגלות שנושא זכות ההצבעה לשחורים ירד מהמצע, כשההשפעה הרדיקלית על המפלגה התחילה להיחלש. הסנאט התכנס שוב ושוב היה חסר קול אחד להדחת ג'ונסון. סטיבנס לא ויתר על העניין, והציע עוד כמה ניסיונות הדחה שלא התקבלו. הוא רצה לחלק את טקסס לכמה חלקים כדי לקבל עוד אלקטורים רפובליקנים שיוכלו להדיח את ג'ונסון. גם חוק זה נדחה, אבל אנשים התפעלו מכך שסטיבנס, במצבו, המשיך לרדוף את הנשיא. הם טענו שרק השנאה מונעת ממנו למות.
האלימות של הקו קלוקס קלאן בדרום עלתה, וכמה ממדינות הדרום חזרו למדינה. הרצח והאיומים עזרו לדמוקרטים להחזיר את השלטון הלבן בדרום. הרפובליקנים לא היו מוכנים לתמוך בזכות הצבעה לשחורים והדמוקרטים התנגדו לכך. סטיבנס חשש מניצחון דמוקרטי שיחזיר את העבדות. בנאומו האחרון בבית הנבחרים טען שצעד בדרך האמיצה.
הקונגרס התכנס שוב בסוף יולי, אבל סטיבנס היה בוושינגטון, חולה מדי. בתחילת אוגוסט הוא לא יכול היה לצאת מביתו. הוא חזה שגרנט ינצח בבחירות. ב-11 באוגוסט, הרופא שלו הצהיר שלא יעבור את הלילה בחיים. לידיה המילטון סמית', אחיינו תדיאוס, וחבריו התאספו לצידו. שני כמרים שחורים באו להתפלל בפניו, וטענו שכל השחורים מתפללים עבורו. באותו לילה הוא מת.
הנשיא ג'ונסון לא הצהיר כלום לאחר המוות, והעיתונות התייחסה אליו לפי הקווים המפלגתיים. הרפובליקנים טענו שהוא היה אציל וינוח על משכבו בשלום, והדמוקרטים בירכו על לכתו.
גופתו של סטיבנס נלקחה אל הבירה, כדי שיוכלו לצפות בה. אלפי אבלים משני הגזעים באו לחלוק לו כבוד אחרון. סטיבנס היה האיש השלישי, אחרי קליי ולינקולן, שגופתו הוצגה ברוטונדה של בניין הקפיטול. חיילים אפרו-אמריקנים היו משמר הכבוד. גופתו נלקחה ללנקסטר, שעטתה כולה שחור. הוא נקבר בבית קברות שאישר קבורה של כל הגזעים בתוכו, למרות שבאותה תקופה רק אפרו-אמריקני אחד היה קבור שם. נאומים לזכרו בפתיחת המושב הבא של הקונגרס אוגדו בספר.
מורשתו

מעט לאחר מותו, נכתבו על סטיבנס ביוגרפיות בידי אנשים שהכירו אותו, והם שיקפו את דעותיהם. הם הציגו אותו כאדם כנה שהונע מעקרונות. הם טענו שעמדתו כלפי האפרו-אמריקנים הייתה מסימפתיה. בדרום, הוא נחשב לשנוא במיוחד, והרעיון שהוא ניסה לנקום בדרום המשיך עד המאה ה-20.
היסטוריונים דרומיים טענו שרדיקלים, ששנאו את הדרום, השתמשו בתקופת השיקום כדי לחסל את מעט הכבוד הדרומי שנשאר לאחר המלחמה. ביוגרפים של ג'ונסון הציגו את סטיבנס כאדם נורא שניסה לחנוק את הדרום הגוסס, וניסה להכפיף אותו לשלטון שחור. בסרט לידתה של אומה, הדמות המרושעת, אוסטין סטונמן, הוא חבר קונגרס שאמור להזכיר את סטיבנס: הייתה לו פאה, צליעה, ומאהבת אפרו-אמריקנית בשם לידיה בראון. הדעה הקדומה התעצמה כלפיו. ככל שלינקולן וג'ונסון נבחנו יותר, סטיבנס הפך לסמל של שנאת הצפון לדרום.
בסוף שנות השלושים, אנשים אחרים טענו שסטיבנס הונע מתשוקה לצדק, ושהסימפתיה שלו כלפי העבדים נבעה מהמחלה ברגלו. מתנגדים לעבדות תמכו בו מאוד, והצדיעו לו כאדם שקידם את זכויות האזרח.
בסרטו של סטיבן ספילברג משנת 2012, לינקולן, סטיבנס מגולם בידי טומי לי ג'ונס. דמותו מוצגת כרדיקלי, שמעביר את התיקון לחוקה. הוא מסרב להתמתן עד שלינקולן לוחץ עליו. הסרט גם מציג את מערכת היחסים שלו עם לידיה סמית'.
סטיבנס גם היה ידוע בלשון חדה והיה עולב ביריביו ומקניט אותם. הוא היה נחשב לאמן בהעלבות, דבר שגם זכה להתייחסות בסרט.
הערות שוליים

↑  Petition for Universal Suffrage, 1866: Stanton and Anthony Papers Online, ecssba.rutgers.edu'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000005-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462716905171  PLWABN: 9810698992605606  BnF: cb18026993f (data)  CiNii: DA16346922  GND: 118798804  ISNI: 0000 0000 9588 6406  LCCN: n50023914  NKC: jo20221153652  NTA: 162860544  SNAC: w60z76pk  SUDOC: 059747773  US Congress: S000887  VIAF: 141474389   WorldCat (עם VIAF): 141474389 
תדיאוס סטיבנס בשנת 1838 - דיוקן מאת ג'ייקוב אייכהולץ
קריקטורה מציגה את סטיבנס כמנסה לקצץ את רגלי הדרום באמצעות תיקון לחוקה
הכבש השישה עשר

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת יהונתן גפן, יוני רכטר, גידי גוב, יהודית רביץ ודויד ברוזה
 יצא לאור:  22 בנובמבר 1978
 שפה:  עברית 
 חברת תקליטים:  אולפני טריטון 
 הפקה:  דודו אלהרר 
 
הכבש השישה עשר הוא ספר שירי ילדים של יהונתן גפן שראה אור בשנת 1978. בעקבותיו יצא גם תקליט ילדים מצליח ולאחר מכן עלו מופע והצגת ילדים.
היסטוריה

תחילתה של העבודה על הספר "הכבש השישה עשר" הייתה בהצעה של מנכ"ל הוצאת הספרים "דביר" אפרים ברוידא לגפן לכתוב עבור ההוצאה ספר ילדים. גפן, שהופיע באותה העת בערב משותף עם דויד ברוזה ויעל לוי, "שיחות סלון", לקח חופשה מההופעות וטס לפריז. הוא גר במלון בלה אל וכעבור שבוע סיים את העבודה על השירים. מקור שם הספר בסיפור שבו מתאר המספר כיצד הוא נרדם בדרך כלל תוך כדי ספירת כבשים בהגיעו לכבש השישה עשר.
הספר לא זכה להצלחה גדולה במכירות, אבל בעקבותיו הפיק דודו אלהרר תקליט המבוסס על שירי הספר. ב-22 בנובמבר 1978 יצא לאור התקליט בהשתתפות יהודית רביץ, גידי גוב, דויד ברוזה ויוני רכטר. האלבום זכה להצלחה גדולה ובמיוחד השירים "גן סגור" ו"הילדה הכי יפה בגן", שהיה גם השיר הראשון עליו עבדו יחד גפן ורכטר. מלבד רכטר, שהיה אחראי על הניהול המוזיקלי בתקליט, כתבו לחנים לתקליט גם דויד ברוזה, יצחק קלפטר, שפי ישי ועדה נסטוביץ'.
"הכבש השישה עשר" נכתב עבור ילדים. מילות השירים והסיפורים משקפות לרוב את נקודת הראות ומחשבותיהם של ילדים, כפי שניתן לראות בשירים "גן סגור", "ריח של שוקולד" ו"ברקים ורעמים". שירי האלבום התבססו על שירי הספר, אך עובדו לעיתים כדי להתאים ללחן או לספק חוויית האזנה לילדים. בשיר הארס-פואטי "איך שיר נולד?" לדוגמה, התווספו שורות שמקבלות את פני הילדים ומספקות מתכון ל"יצירת שיר" ובשיר "מי שמביט" הוספה השורה "עכשיו תיקחו את התקליט ותהפכו לצד שני" כדי לידע את הילדים שהתקליט לא הסתיים.
הפקות ומופעים לאורך השנים

שירי "הכבש השישה עשר" שולבו מאוחר יותר בהצגה בשם זה שנכתבה ובוימה בידי מיכאל גורביץ'. ההצגה הועלתה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-2 בדצמבר 1991 וזכתה להצלחה רבה. לכבוד ההצגה נוסף השיר "השיר של אריאלה". בשנת 2009 אותה הצגה הועלתה מחדש בהפקת "תיאטרון ארצי לנוער" ותיאטרון המדיטק ובה השתתפו נועה קשפיצקי, גלעד שמואלי, רוני מרחבי ועוד שחקנים.
בשנת 1995 שודרה תוכנית מיוחדת של "לילה גוב" עם גידי גוב, בה התארחו באולפן חברי ההרכב המקורי, שגוב היה אחד מחבריו, ויחד ביצעו משירי האלבום.
בשנת 1999 הועלתה בערוץ הילדים הפקה מיוחדת של "הכבש השישה עשר" בעיבודו של יוני רכטר והשתתפו בה מנחי הערוץ באותה תקופה: עודד מנשה, מיכל ינאי, טל מוסרי, אפרת רייטן, דנה דבורין, ליאת אחירון, עדי עזרוני, נמרוד רשף ודורי טפר. יהונתן גפן השתתף אף הוא ושיחק בתפקיד עצמו לצד דניאל מגון.
בשנת 2000 הועלתה במסגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית הצגת ילדים שהתבססה על השירים מתוך הספר שלא זכו להלחנה, כגון "איש הולך על החבל" ו"אתמול מצאתי אבן". ההצגה, שביים גיא טנא והפיקה נגה קלינגר, נקראה "הכבש השבעה עשר".
בשנת 2018 בוצע במסגרת להקת "בין השמשות" הייצוגית של בית שמש, מחזמר הכולל את השירים המקוריים עם העיבודים של שלום סוטו. המחזמר בוצע בחנוכה 2018.
בשנת 2020 הקליט יוני רכטר יחד עם חברי ההרכב שיר בשם "פנינה" – גם הוא למילותיו של יהונתן גפן ובלחן של רכטר – המתאר את עלילותיה של חתולת רחוב בשם פנינה. השיר נכלל באלבום הילדים של רכטר "יוני ג'ירף".
באוקטובר 2024 פורסם כי חברי ההרכב, יהודית רביץ, גידי גוב, דויד ברוזה ויוני רכטר, המשתתפים המקוריים של התקליט, יתאחדו למופע משותף, תחת השם: "הכבש השישה עשר ושירים שלנו גם" (בו ישירו בנוסף לשירים מהתקליט, גם שירים מקוריים של כל אחד מארבעת חברי ההרכב). המופע המחודש עלה בינואר 2025. במופע המחודש שולבו קולו של יהונתן גפן המנוח וקטעי וידאו שלו. ליהודית רביץ הייתה זאת הופעה ראשונה מול קהל לאחר כשבע שנים שבהם לקחה הפסקה. הניהול המוזיקלי של המופע המחודש נעשה בידי יוני רכטר והעריכה נעשתה בידי אתי אנטה-שגב. מלבד שירי הכבש השישה עשר המקוריים, נכללו בהופעה בין היתר השירים "עטור מצחך" של יוני רכטר, "באה מאהבה" של יהודית רביץ, "יהיה טוב" של דויד ברוזה ו"אני שוב מתאהב" של גידי גוב. עם פתיחת מכירת הכרטיסים לקהל הרחב, הפך המופע ל"סולד אאוט" וכל הכרטיסים לעשרת המופעים אזלו מיד.עקב הביקוש הרב, נפתחו עוד שש הופעות באמפיתיאטרון קיסריה וגם להם אזלו כל הכרטיסים.
רשימת רצועות

מילות השירים נכתבו על ידי יהונתן גפן.
| מס' | שם | לחן | שירה/דקלום | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | איך שיר נולד? (*)   | רכטר | גפן, גוב, ברוזה, רכטר | 2:30 |
| 2. | ברקים ורעמים  | ברוזה | ברוזה, גפן | 3:17 |
| 3. | כשנסענו העירה לבקר את דוד אפרים  | רכטר | גפן, גוב | 1:17 |
| 4. | אני אוהב  | קלפטר | גוב, רביץ, ברוזה, רכטר | 2:50 |
| 5. | לג'ירף יש צוואר ארוך  | רכטר | גפן | 1:18 |
| 6. | יש ילד שאבא שלו  | רכטר | גפן | 1:17 |
| 7. | הילדה הכי יפה בגן  | רכטר | רביץ | 2.23 |
| 8. | הסיפור על האיש הירוק  | רכטר | גפן, רכטר | 2:24 |
| 9. | מי שמביט  | רכטר | גפן, גוב, ברוזה | 1:33 |
| 10. | היי, אני כבר לא תינוק  | נסטוביץ' | נסטוביץ', גוב, רכטר, ברוזה | 3:45 |
| 11. | כשאהיה גדול (*)   | רכטר | גוב, רכטר | 3:54 |
| 12. | ריח של שוקולד  | רכטר | גפן, גוב, רכטר, ברוזה, רביץ | 2:00 |
| 13. | ריבים קטנים  | ישי | גפן, ברוזה | 2:10 |
| 14. | יוסי, יוסי (*)   | רכטר | רביץ | 2:02 |
| 15. | כשאומרים  | גולן | גפן, ברוזה, גוב, רכטר, רביץ | 0:54 |
| 16. | כמו ים  | רכטר | גוב, רכטר, רביץ | 1:24 |
| 17. | האיש עם השערות  | רכטר | גפן | 1:30 |
| 18. | גן סגור  | רכטר | גוב, ברוזה, רביץ, רכטר | 2.15 |
| 19. | הכבש השישה עשר/לילה טוב  | רכטר | גפן, רכטר | 2:33 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 41:24 |
(*) שירים שנוספו למהדורת התקליטור והוצאות מחודשות על גבי תקליט
רשימת המשתתפים באלבום

יהונתן גפן - כתיבת המילים, דקלום
יוני רכטר - ניהול מוזיקלי ועיבודים, הלחנת רוב השירים, שירה, פסנתר ופנדר רודס
גידי גוב - שירה וקולות
יהודית רביץ - שירה וקולות
דויד ברוזה - שירה, קולות, גיטרה קלאסית והלחנת "ברקים ורעמים"
שלמה יידוב - גיטרות אקוסטיות וחשמליות וקולות
שם טוב לוי - חליל
מיקי שביב - גיטרה בס
ארנון פלטי - גיטרה בס
אלון הלל - תופים
עדה נסטוביץ' - דקלום והלחנת "היי, אני כבר לא תינוק"
יצחק קלפטר - הלחנת "אני אוהב"
שפי ישי - הלחנת "ריבים קטנים"
רני גולן - הלחנת "כשאומרים"
רשימת המשתתפים באלבום > הפקה

עיצוב עטיפה: מיכל לויט
הביא לדפוס: עזרא דבח
הוקלט באולפני טריטון 1978
טכנאי הקלטה: יעקב מורנו
עוזרת לטכנאי: אורית (דרדא) זולוטוב
מפיק: דוד אלהרר
רשימת המשתתפים באלבום > הפקה > הסבה לתקליטור

מפיק ועורך: זאב אולמן
טכנאי עריכה: מאיר אשל
תארים

מקום 9 ברשימת "100 האלבומים הישראלים הטובים", ידיעות אחרונות 2005
מקום 13 במצעד "63 האלבומים הישראליים האהובים בכל הזמנים", רשת ג', בשיתוף עם Mako ו-Nrg, ‏2011
פרס אקו"ם, 2014 - יוני רכטר ויהונתן גפן זכו בפרס ע"ש לוין קיפניס לתרומה מיוחדת בתחום היצירה לילדים. בנימוקי השופטים נכתב:
”מעטות הן היצירות שבכל גלגול שומרות על איכותן ומצליחות להגיע לקהל רחב ילדים ומבוגרים כאחד. במקרה של "הכבש השישה עשר" זה קרה, בזכות השילוב הנדיר שבין שירים נפלאים רוויי הומור ורגישות לבין לחנים נהדרים, הפקה מוזיקלית מושלמת וביצועים חד-פעמיים. אלבום הילדים הזה משנת 1978 שומר על איכותו הצרופה ומצליח להסב הנאה והתרגשות לילדים גם בשנת 2015, והפך להיות אחד מאלבומי המופת לילדים אם לא ה-אחד.”
לקריאה נוספת

גיא טנא, ילד, כבש, זנב ושירים, הוצאת סער, 2017.
WIZ!

ערך זה עוסק בערוץ ילדים מקבוצת הופ!. אם התכוונתם לירחון משנת 1991, ראו .
| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  ילדים, חינוכי, אנימציה, קומי
 סוג:  ערוץ טלוויזיה
 תאריך השקה:  1 בינואר 2017
 בעלות:  קבוצת מדיה הופ!
 שפה:  עברית, אנגלית
 אזור קליטה:  ישראל
 שיטת שידור:  DVB
 פורמט תמונה:  576i (SDTV)
 זמינות
 חבילה:  "yes": ‏ 1 בינואר 2017
 yes:  אפיק 92 + VOD
 
 http://wiztv.co.il/
WIZ! הוא ערוץ של קבוצת הופ! המותאם לגילאי 6-11 ומשדר סדרות מעשירות העוסקות בתכנים מפתחי חשיבה המעודדים סקרנות. הערוץ עלה לאוויר ב-2017 ומשודר בין השעות 06:00-23:00 ב-yes וב-+STING (אפיק 92). הערוץ נוצר לאחר מחלוקת תקציבית בין חברת RGE וחברת yes וסיום שידורי "לוגי" ללקוחות חברת הטלוויזיה בלוויין.
סלוגן הערוץ – "פשוט לחשוב".
אודות

הערוץ משדר תכנים כגון תעלומות בלשיות, דינוזאורים, חיות נדירות, טבע ועוד. התוכניות השונות מגיעות מתחומי מדע, גאוגרפיה, היסטוריה, משפחה ואמנות. הסדרות המשודרות ב-WIZ! כוללות גם סדרות רכש של ערוצי טלוויזיה מובילים בעולם, כדוגמת נטפליקס ו-PBS Kids.
תכנים בערוץ > סדרות

הבולשת
זורו
מירט חוקרת
מתמטיפופ
דניאל והמוזיאון הסודי
דינו דנה
נפרטיטי
הנסיכה בבית ממול
טבע TV
העולם הגאוני של טום גייטס
הכל טוב!
קליפים מתוך אגדה חיה
הפסקת עשר
סוסלנד
גלקטיק פוטבול (עונות 1-2 שידורים חוזרים עונה 3 דיבוב מחדש)[דרוש מקור]
תכנים בערוץ > תוכניות עבר

מרגלית הבלשית
זובומפו
אסטרודג
יוצאים לטיול עם חתול תעלול
ויק הוויקינג
מעמקים (עונות 1 ו-2)
קטנים מהחיים
יאקארי
שאלה בקטנה
אוסף התעלומות (עונות 1 ו-2)
אימות המדע
אליפות העולם לחיות
היגיון בשיגעון
יהלי שומר הטבע
יהלי חוקר הדינוזאורים
יהלי בעקבות גורים
בוטרסניקים וגמבלים
מנור (סדרת טלוויזיה)
ג'רונימו סטילטון (עונה 3)
מרטין על הבוקר (עונה 3)
פעילויות חברתיות

ביוני 2017 התחיל הערוץ להפיק קמפיין מוזיקלי בשיתוף פעולה עם הזמרת אגם בוחבוט על גלישה בטוחה ברשתות החברתיות.
ראו גם

הופ!
KIDZ
הערות שוליים

1 2  נועה פרייס‏, מתגרשים מ-RGE: יס משיקה 2 ערוצי ילדים חדשים, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2016
↑  ערוץ wiz – ערוץ הילדים החדש של יס והופ, מאגר האטרקציות למשפחה Kinderland, ‏1 בינואר 2017
הספרייה הלאומית של רומניה

| --- | --- |

 מיקום:  בוקרשט, רומניה רומניה
 תאריך ייסוד:  1859 
 גודל האוסף:  13,000,000
 קואורדינטות:  44°25′32″N 26°06′36″E﻿ / ﻿44.4255°N 26.110111111111°E﻿ / 44.4255; 26.110111111111
 http://www.bibnat.ro/
  (למפת בוקרשט מוגדלת) הספרייה הלאומית של רומניה(למפת בוקרשט רגילה) הספרייה הלאומית של רומניה
 
הספרייה הלאומית של רומניה (ברומנית: Biblioteca Naţională a Românie) היא הספרייה הלאומית של רומניה. יעודה הוא לשמש מאגר של כל המתפרסם ברומניה.
היסטוריה

שורשיו של המוסד שהפך מאוחר יותר לספרייה לאומית, נעוצים בספרייה של המוסד האקדמי "קולג' הקדוש סאבה" (Saint Sava College) בבוקרשט, שנחנכה בשנת 1859 עם ארכיון של 1,000 כרכים בשפה הצרפתית.
לאחר האיחוד של שנת 1859 קיבלה הספרייה מעמד חוקי כמוסד לאומי (Bibliotecă Naţională şi Bibliotecă Centrală - ספרייה לאומית מרכזית).
בשנת 1864 שונה שמה של הספרייה ל"ספריית המדינה המרכזית".
בשנת 1901 נלקחו כל האוספים לספרייה האקדמית הרומנית, וכתוצאה מכך בין השנים 1901–1955 הייתה זו הספרייה האקדמית ששימשה כספרייה הלאומית.
ב-1955 "ספריית המדינה המרכזית" עברה ארגון מחדש, והוגדרה כספרייה לאומית.
ב-1989 לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, שוב שונה שמה של הספרייה, ל"ספרייה הלאומית הרומנית" (Biblioteca Naţională a Românie).
מבנה חדש

בשנת 1986 הוחל בבניית משכן חדש וגדול יותר לספרייה. האדריכל המוביל הראשון של הפרויקט היה סזאר לזארסקו, שנפטר לפני סיום הבנייה. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1989, אף על פי שבנייתם של כמה מחלקי הבניין הסתיימה או קרוב לכך, הופסקה הבנייה למשך מספר שנים בשל העדר מימון. ב-2009 הוטל הפרויקט על משרד התרבות של רומניה, אשר סיים את הבנייה בשנת 2011 וקבע את מועד הפתיחה הרשמי ל-2012.
ייעוד

הספרייה הלאומית היא מוסד תרבותי בפיקוח משרד התרבות של רומניה. מטרתו היא לנהל את המורשת הלאומית של פרסומים, על ידי רכישת ושימור מסמכים ולהפוך אותם נגישים לציבור, לצורך מחקר או שימוש פרטי.
אוספים

הספרייה הלאומית הרומנית מחזיקה במספר אוספים מיוחדים כולל:
ספרים נדירים
תסריטים
ארכיבים היסטוריים
ארכיב עיתונות רומנית
הדפסים
תמונות
מפות אודיו/וידאו: סרטונים והקלטות
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000002-QINU`"'Tîrziman, Elena (2011). "The National Library of Romania - A New Headquarters - A New Beginning" (PDF). Library and Information Science Research (באנגלית). 15: 36–43. ISSN 2392-8107. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-12-02. נבדק ב-2018-05-07.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000004-QINU`"'Anghelescu, Hermina; Kniffel, Leonard (28 בינואר 2013). "Romania's New National Library Remains a Dream Yet to Come True". American Libraries Magazine (באנגלית). נבדק ב-2018-05-07. {{cite web}}:  (עזרה)
| ספריות לאומיות של אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה (רומא ופירנצה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה (בודפשט ודברצן) • הממלכה המאוחדת (אנגליה, ויילס, סקוטלנד) • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד (קטלוניה) • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 (מוסקבה וסנקט פטרבורג) • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258746905171  PLWABN: 9810631621205606  BIBSYS: 90827615  BNE: XX150185  BnF: cb11884533n (data)  GND: 3011087-7  ISNI: 0000 0001 1940 5241  LCCN: no92009019  LNB: 000128654  NKC: kn20020418014  NLA: 36020645  NLG: 289442  NSK: 000486882  RERO: 02-A012324305  SUDOC: 026635593  VcBA: 494/16396  VIAF: 139860772   WorldCat (עם VIAF): 139860772 
הספרייה הלאומית - הבניין הישן
קהילת יהודי קלטיוד

| --- | --- |

הכניסה לבית הכנסת בקלטיוד
 מדינה / טריטוריה:  ספרד
 סיבת נטישה:  גירוש ספרד
 דת:  יהדות
קהילת יהודי קלטיוד הייתה קהילה יהודית משגשגת בעיר קלטיוד (בספרדית: Calatayud; במקור הערבי וממנו גם בספרות היהודית: קלעת איוּבּ, قلعة أيوب), במחוז אראגון במזרח ספרד, שהתקיימה עד גירוש ספרד.
הקהילה הייתה אחת הקהילות היהודיות החשובות בספרד והשנייה בחשיבותה בממלכת אראגון, אחרי סרגוסה.
אישים מפורסמים

קלטיוד הייתה ידועה תמיד כמקום מפורסם של לימודי יהדות, ובין הדמויות הבולטות בעיר היו: המדקדק שלמה בן אברהם בן פרחון, שנולד בקלטיוד והיה ידידו של רבי יהודה הלוי; רבי שלמה ראובן, שהיה מקורב לרב חסדאי קרשקש, והיו לו אויבים רבים, ר' דוד בן שוייב, שנהנה מהערכת חוגים יהודיים ונוצרים כאחד, ואשר כמו משה אלקבץ ודון שלמה בן דוד, ניהל התכתבות עם הרב יצחק בר ששת. הנשיא שמואל בן מאיר הלוי אבולעפיה ור' משה בן סוסא היו נציגי קהילת קלטיוד בוויכוח טורטוסה. איש הרוח האחרון של קהילת קלטיוד היה רבי יצחק עראמה המפורסם.
לפי המלומד משה שטיינשניידר, שם המשפחה היהודי: "קלעי", נגזר מעיר זו.
ראו גם

הקהילה היהודית במונפורטה דה למוס
יהדות אסטוריאס
יהדות טולדו
הערות שוליים

1 2  Calatayud| Jewish Virtual Library, www.jewishvirtuallibrary.org
↑  CALATAYUD, CALATAL-YEHUD - JewishEncyclopedia.com, jewishencyclopedia.com
↑  The Book of Destiny; Chapter XXVI, by Arthur F. Menton.
ישיבת אמית באר שבע

| --- | --- |

 ישיבה
 על שם:  דייזי ברמן
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים)
 מייסדים:  רשת אמית
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב סיוון סרור
 סגל:  68
 תלמידים
 :  660
 מיקום
 מיקום:  באר שבע, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°15′28″N 34°46′50″E﻿ / ﻿31.257688331689°N 34.780504176686°E﻿ / 31.257688331689; 34.780504176686
 אתר רשמי
  (למפת באר שבע מוגדלת) ישיבת אמית באר שבע(למפת באר שבע רגילה) ישיבת אמית באר שבע(למפת צפון הנגב רגילה) ישיבת אמית באר שבע(למפת צפון הנגב מוגדלת) ישיבת אמית באר שבע
 
ישיבת אמי"ת באר שבע (על שם דייזי ברמן) היא הישיבה התורנית האקסטרנית הראשונה בבאר שבע. הישיבה חלק מרשת מוסדות החינוך רשת אמית, היא ממוקמת בבאר שבע, בדרום הארץ, ומונה כיום כ-660 תלמידים בשכבות ז' עד י"ב. ראש הישיבה הוא הרב סיוון סרור.
ישיבת אמית באר שבע הוקמה בעיר באר שבע בשנת 1998 (ה'תשנ"ח) על ידי רשת מוסדות החינוך רשת אמית.
הישיבה שמה דגש על חינוך לתורה ועבודה, ומשלבת לימודי קודש מתוגברים עם מגמות לימוד כגון פיזיקה, ביולוגיה, מחשבים, אלקטרוניקה, ביולוגיה, ותקשוב.
נתונים

על פי נתוני משרד החינוך לשנת הלימודים 2023 (ה'תשפ"ג), בישיבה לומדים 660 בנים. הישיבה בפיקוח ממלכתי-דתי ובבעלות רשת אמי"ת. היא פועלת במסגרת הרפורמות "עוז לתמורה" ו"אופק חדש". כ-57.4% מהמורים בישיבה מחזיקים בתואר שני או יותר, והחציון לוותק ההוראה הוא 14.5 שנים. כ-81.8% מהתלמידים בישיבה משתתפים בחינוך טכנולוגי, ו-28% זכאים לתעודה טכנולוגית. התקציב הכולל של הישיבה לשנת 2023 עמד על כ-21,433,134 ₪.
הערות שוליים

↑  מידע כללי על הישיבה באתר רשת אמית
1 2  נתונים טכניים לשנת 2023 על הישיבה באתר AllSchool
1 2  מידע על הישיבה באתר הישיבה