stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דונלד פרותרו
ביקורת

עבודתו של פרותרו משנת 2005 "The Evolution of North American Rhinoceroses" זכתה לביקורת בכתב העת "Journal of Paleontology", שם שיבח פרופסור דייוויד פרליך את הסיקור המקיף של הספר על מיני קרנף צפון אמריקאי, אך ציין שהעבודה פחות פונה לגורמים שאינם מומחים, שעבורם "חלק הארי של הספר" צפוי להיות "יותר ממה שרובם היו רוצים לדעת על קרנפים בצפון אמריקה". עם זאת, פרליך כתב כי עבור אלה "שזקוקים לפרטים מהסוג הזה, הספר הזה הוא כמעט ללא תחרות וחיוני", וציין שהוא "נעדר דיון כולל על התפתחות הקרנף" אם כי הספר מקיף מבחינה גאוגרפית, ויש "לשים את האורגניזמים האלה בהקשר גלובלי עבור הלא-מומחה".
סקירה של המרכז הלאומי לחינוך מדעי ממאי 2009 על ספרו של פרותרו "האבולוציה: מה המאובנים אומרים ולמה זה חשוב" תיארה את פרותרו כ"ראוי למשימתו" לספק משאבים להערכת תיעוד המאובנים, ושיבח את רוחב הסיקור של הנושא. המבקר מתח ביקורת על התייחסותו של פרותרו לטענות הבריאתניות בגין "הטון הפולמוסי" וה"בוז" של הספר למתנגדים מבוססי דת של מדעי הביולוגיה, אך ציין כי פרותרו "בקי בהיסטוריה של המדע והדת ומבהיר שהוא לא רואה שום קונפליקט הכרחי בין מדע לדת".
בביקורת על ספרו של פרותרו משנת 2011 "אסונות! רעידות אדמה, צונאמי, טורנדו ואסונות מטלטלים אחרים" עבור איגוד הספריות האמריקאי, פרותרו מתואר כמי ש"תופס הזדמנויות הוראה" כדי להסביר את השיטות הכרוכות במדידת סוגי האסונות הנידונים. המבקר שיבח את פרותרו על גישתו לנושאים אלה ו"המליץ" על הספר, אך טוען ש"המצגת של פרותרו הופכת מורכבת יותר" ככל שהספר דן בתקופות הקרח והתחממות כדור הארץ. המבקר קובע כי "עם כל המדענים משוכנעים שהתחממות היא המתרחש כתוצאה מפעולה אנושית, [...] הוא מזלזל במכחישים".
פרסים ואותות

פרותרו זכה בפרסים על מחקריו, הרצאותיו וספריו. בשנת 1991 קיבל את פרס צ'ארלס שוכרט של החברה הפליאונטולוגית עבור הפלאונטולוג המצטיין מתחת לגיל 40. ספרו "Evolution: What the Fossils Say and Why it Matters" קיבל את פרס PSP לשנת 2007 על מצוינות במדעי כדור הארץ מאיגוד המוציאים לאור האמריקאי.
בשנת 2013 קיבל את "פרס דיאמונד על הישג מצטיין במדע וטכנולוגיה" ממחוז בית הספר המאוחד של גלנדייל. האגודה הלאומית למורים לגאוגרפיה בחרה בו לפרס ג'יימס שיי לשנת 2013. הרצאותיו בנושאי אבולוציה, יונקים מאובנים ושינויי אקלים הוצגו בסדרת ההרצאות של האגודה הספקנית וב-The Amaz!ng Meeting.
לפרותרו הוענק פרס השירות של ג'וזף טי גרגורי לשנת 2015, המכבד את שירותו לרווחת האגודה לפליאונטולוגיה של בעלי חוליות. בשנת 2016 הוענק לו פרס ידידו של דרווין מהמרכז הלאומי לחינוך מדעי, כאשר מנכ"לית NCSE אן ריד אמרה כי "יהיה קשה לחשוב על מישהו שתרם כל כך להבנה הציבורית של העדויות הפליאונטולוגיות לאבולוציה ונגד הבריאתנות כמו דון פרותרו". הוא נבחר לעמית בוועדה לחקירה סקפטית, תוך ציון "תרומותיו הנכבדות למדע ולספקנות".
הוועדה לחקירה סקפטית (CSI) העניקה לטים קלהאן ולפרותרו את הפרס השנתי של רוברט פ. באלס לחשיבה ביקורתית על ספרם "צלחות מעופפות, כמטריילס וחייזרים". הוועדה קבעה שספר זה "לא רק מפריך טענות שווא ואמונות מוטעות... אלא יותר מכך, הם גם מחמשים את הקוראים בכלים שהם יצטרכו כדי להעריך בצורה הוגנת כל טענה יוצאת דופן שהם נתקלים בהם". הפרס בסך 2,500 דולר הוענק בכנס CSICon בלאס וגאס, אוקטובר 2018.
ברוך בן יצחק (מוזיקאי)

| --- | --- |

ברוך בן יצחק בהופעה עם רוקפור
 לידה:  7 במאי 1968 (בן 56) חולון, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראלחולון, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 סוגה:  רוק, רוק פסיכדלי, אינדי רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  אן אם סי EarSay הד ארצי Rainbow Quartz Anova Music Cooking Vinyl USA
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברוך בן יצחק (נולד ב-7 במאי 1968), הוא זמר, גיטריסט, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי, חבר ומייסד להקת רוקפור מיום הקמתה ב-1988, בתחילה כבסיסט, אחר כך כגיטריסט מוביל. בין השנים 2004-2014 שימש בלהקה כסולן וגיטריסט עד חזרתו של אלי לולאי לעמדת הסולן ב-2015.
נוסף על פעילותו ברוקפור, משמש בן יצחק כמפיק מוזיקלי. בין האמנים שאתם עבד ושאת אלבומיהם הפיק נמנים, בין היתר, שי נובלמן, אפרת בן צור, ג'נגו, קרני פוסטל, נינט טייב, להקת אלקטרה, להקת אינפקציה, תעני אסתר, נאג' חמאדי, רמלה, סן פדרו, נדב קדמון, הֶפִּי, Cut Out Club ודניאל רביצקי.
שני אלבומים בהפקתו זכו להיכלל ברשימת עשרת אלבומי השנה של מגזין המוזיקה "רולינג סטון".
כותב פסקולים לפיצ'רים, סרטי דוקו, סדרות טלוויזיה ולסרט "פרדייס קרוז" (2013).
ביוגרפיה

ברוך בן יצחק נולד וגדל בחולון. בסוף שנות ה-70 ולקראת סוף העשור הראשון לחייו נחשף לשיר 'מיסטר בלו סקיי' של ELO, שיר שהתנגן ללא הרף באותם ימים בתחנות הרדיו. בן יצחק הוקסם מהשיר, ומאותו רגע החל להתעניין מאוד במוזיקה. כנער הושפע בן יצחק מאחיו הגדול. בשעה שחבריו האזינו ללהקות פופ כמו אבבא והבי ג'יז, האזין בן יצחק, בהשפעת אחיו, לאמנים ולהקות שניגנו רוק, ובהם ג'נסיס, יס, דייוויד בואי ופינק פלויד.
כנער מתבגר בילה את רוב שעות הפנאי בהאזנה לתקליטים ובמשחקי כדורגל בשכונה, ואז גם התגבש אצלו הרצון לעסוק במוזיקה באופן מקצועי.
הקמת רוקפור

לקראת אמצע שנות ה-80 עברה משפחתו של בן יצחק לשכונת קריית שרת בחולון, שם הכיר את אמיר צורף. בין השניים חיברה האהבה למוזיקה שנחשבה בסביבתם בלתי שגרתית, והם נהגו לרכוש יחד תקליטים, להאזין להם ולהחליף אותם ביניהם.
לאחר שהופיע צורף בביתו של בן יצחק עם גיטרה חשמלית, החליט בן יצחק כי הוא רוצה ללמוד לנגן. בהמשך החליטו השניים להקים להקה. לזוג חברו מוזיקאים צעירים נוספים, שחלקם כבר ניגנו בהרכבים פעילים - אולם הרכב זה התפרק. צורף היה חבר בלהקת נוער שוליים, אך עזב את הלהקה מיד אחרי שהקליטה את אלבומה הראשון, וחבר לבן יצחק במגמה לנסות בשנית להקים להקה. בן יצחק הציע לצרף ללהקה כסולן את אלי לולאי, שגר באותה שכונה כמוהו. איסר טננבאום, מתופף מרמת גן, גם הוא יוצא להקת נוער שוליים, הצטרף לשלושה בהמשך, ובכך הושלם הרכב להקת רוקפור.
דיסקוגרפיה > עם להקת רוקפור

לדיסקוגרפיה של רוקפור ראו רוקפור
דיסקוגרפיה > הפקה מוזיקלית

2000: ככה מפנקים (אינפקציה) הפקה מוזיקלית
2001: How To Be Shy‏ (שי נובלמן) הפקה מוזיקלית
2007: לב (ג'נגו)הפקה מוזיקלית
2008: עבודה עברית 2 (אפרת בן צור)
2009: קומוניקטיבי (נינט טייב) הפקה מוזיקלית
2009: פתח (ענת סגל) הפקה מוזיקלית
2010: Heartbreaks For Fools‏ (אלקטרה) הפקה מוזיקלית
2010: זהו לא שמי האמיתי (Hepi) הפקה מוזיקלית
2011: Ambitions‏ (San Pedro) הפקה מוזיקלית
2012: Second Hand Love‏ (Electra) הפקה מוזיקלית
2012: Sympathetic Nervous System‏ (נינט טייב)
2013: 1/3 (תעני אסתר) הפקה מוזיקלית
2015: מסקנות מכדור הארץ (תעני אסתר) הפקה מוזיקלית
2015: s/t‏ (Cut Out Club) הפקה מוזיקלית
2015: להיטי הזהב ששינו את העולם (חלק א') (נאג' חמאדי) הפקה מוזיקלית
דיסקוגרפיה > פסקולים

2013: פרדייז קרוז (מתן גוגנהיים)
2016, "עניינים שבלב" (גדי אייזן)
2017, "חייל לארג' (נועה גוסקוב)
2018 "טוקלומטי" (דוד אופק, גדי אייזן)
2018 "רק לאלוהים מותר" (גדי אייזן)
2018 "שיר למעלות" (דוד אופק, גדי אייזן)
2018 "הפלנטונים" (נועם משולם, אדיק מיטגרץ)
2018 "נולד בירושלים" (נולד בירושלים, דוד אופק ויוסי עטיה), יחד עם מרק לזר ואלי לולאי ("רוקפור")
2019 "נוכלות" (אילן פלד, יעל פוליאקוב)
2019 "חמישים" (דפנה לוין, יעל הדיה)
2021 "מעילה" (יותם גנדלמן, בכיכובם של יהודה לוי ודנה איבגי, YES)
חייו הפרטיים

בן יצחק נשוי למיכל ואב לשני ילדים, מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  רולינג סטון Our Critics' Top Albums of 2001  כתבה מיום 26 באוקטובר 2001. נקראה ביום 11 באפריל 2014.
↑  בועז כהן, איך הפכה חולון ליצרנית המוזיקאים של ישראל?, באתר nrg‏, 27 במרץ 2010
| רוקפור |
| --- | --- | --- |
אלי לולאי • ברוך בן יצחק • מרק לזר • יקי גני
אמיר צורף • יוני טננבאום • נעם לדרמן • איסר טננבאום • איתמר לוי
| אלבומי אולפן | רשת פרפרים (1991) • האיש שראה הכל (1995) • בחזרה לשבלול (1996) • Supermarket‏ (2000) • One Fantastic Day‏ (2001) • Nationwide‏ (2004) Memories of the Never Happened‏ (2007) • העולם המופלא (2010) • Too Many Organs‏ (2013) • ארץ עיר (2020) |  |
| אלבומי אוסף | Another Beginning‏ (2002) • !For Fans Only‏ (2003) • For Fans Only! 2‏ (2013) |  |
| אלבומי הופעה | רוקפור בהופעה (1999) |  |
אורוש קאביץ'

אורוש קאביץ' (בסרבית: Урош Кабић; נולד ב-1 בינואר 2004 בנובי סאד שבסרביה ומונטנגרו) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית.
קריירת מועדונים

קאביץ' גדל במחלקת הנוער של וויבודינה נובי סאד. הוא ערך 44 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסרבית, בהן הבקיע שני שערים.
ב-23 ביולי 2023 חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית.
דינה בליך

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1962 (בת 62) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 תחום יצירה:  אמנות 
 www.dinablich.com
 
דינה בליך (נולדה ב-25 בינואר 1962) היא אמנית רב-תחומית ישראלית, העוסקת במיצב ומיצג, מחברת בין פיסול ותיאטרון, ציור וקרמיקה. העלתה שש הצגות רב-תחומיות ועשרות מופעי פרפורמנס במוזיאונים, תיאטראות ופסטיבלים, בהם: מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית, מוזיאון ינקו דאדא, תיאטרון תמונע, פסטיבל עכו ופסטיבלים בינלאומיים. השתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות, בהן: ביתן הלנה רובינשטיין במוזיאון תל אביב, מוזיאון ארץ ישראל, מוזיאון יאנקו דאדא. הציגה מספר תערוכות יחיד, בין השאר תערוכה אינטראקטיבית בשטאדטמוזיאום (גר'), בדיסלדורף, גרמניה. פסלים שיצרה מוצגים ברחבי ישראל.
ביוגרפיה

דינה בליך נולדה בסנקט פטרבורג (לנינגרד דאז), ברית המועצות. בצעירותה נחשפה לאמנות נון-קונפורמיסטית (אנ'), אמנות מחתרתית שהתנגדה לריאליזם סוציאליסטי, והתחילה ללמוד ציור אצל אמני "קבוצת א": יבגני אבזהאוז (אנ'), אלכסנדר אוקון, סימה אוסטרובסקי ואלכסנדר מנוסוב. בשנת 1978 עלתה עם משפחתה לישראל והמשיכה את לימודיה בתיכון לאמנות תלמה ילין. היא בעלת תואר ראשון במחלקה לעיצוב קרמי מבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, בו למדה בשנים 1987-1983.
בשנת 1982 הצטרפה לקבוצת האמנים "לוויתן" בתערוכה "מסמל לטכנולוגיה" והמשיכה את פעולתה בקבוצה עד 1987, שם גילתה לראשונה את הפרפורמנס (מיצג). בסיום לימודיה עסקה בהוראה. בשנת 1992 הצטרפה לקבוצת האוונגרד "סמרטוט" מייסודו של האמן חוני המעגל, פעלה בה כחברה ב"עמותת אמני פרפורמנס" וניהלה אותה אמנותית לאחר מותו של חוני המעגל, בשנים 2016 עד 2017, אז פרשה מהקבוצה.
משנת 1997 עד שנת 2018 הציגה ומכרה את עבודותיה בגלריות שיתופיות של קרמיקה כאמנית שותפה ואמנית אורחת, בהן : "8 ביחד" ירושלים, "שלוש 30" תל אביב, "גילדה" ירושלים וחנויות גלריות של מוזיאון תל אביב ומוזיאון ארץ ישראל. בשנים 2021-2019 הייתה חברה בגלריה השיתופית אגריפס 12 בירושלים.
החל משנת 2017 היא בונה מיצבים, מרבה לחקור מרחבים, יוצרת דרך התבוננות והעמקה במצבים בנאלים, בחפצים פשוטים ומשחקת עם קודים חברתיים.
גלריה

1993 "אנאפט" - מיצג, בית האמנים, תל אביב
1994 - "לידתו של אפולו" - תיאטרון פיסולי, פסטיבל עכו
2009 – "פרידה" - מופע רב תחומי, תיאטרון תמונע
2012 הפסל "זמן" מאת דינה בליך בגן הפסלים ע"ש יונה וולך, קריית אונו
2013 - "היא והוא" - תיאטרון תמונע
2014 - "המפטי דמפטי" - פנטזיה סוריאליסטית, Youth Theatre on the Fontanka, SPB (אנ')
2017 - "בתווך" - מיצג בתוך מיצב "עמודי תווך", גלריה עירונית לאמנות, ראשון לציון (בשיתוף עם טניה פרמינגר)
2018-2017 - "מושב החורף", מיצב בתערוכה "מה מ (נ)שתנה? - 4 / 3 מ"ר מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
2019 - "עזרה ראשונה" מיצב מתוך תערוכה "מקום"- הגלריה הירוקה, ארסוף קדם
2019 - אחד המיצבים בתערוכת "מקום", 6/12 מ"ר
פרט ממיצב בתערוכה "מקום"
פרט ממיצב בתערוכה "Still(a)life" תערוכה - שטאדטמוזיאום (גר'), דיסלדורף, גרמניה
2021 - “הלבשה תחתונה" - תערוכה, גלריה אגריפס 12, ירושלים
2021 - “קורבנות" מחווה למשה קסטל - מוזיאון משה קסטל, ירושלים
תערוכות יחיד

2021 - “הלבשה תחתונה"- גלריה אגריפס 12, ירושלים.
2020 –"Still(a)life" - Stadtmuseum (בגרמנית), דיסלדורף, גרמניה. אוצרות: ד"ר סוזאנה אנה (Susanne Anna), רעיה זומר טל.
2020 -"New Day" - תערוכה זוגית, עם אלכס זגרבה, גלריה Atelierhaus Sittarder, דיסלדורף, גרמניה, אוצר: דניס ציבולה (Dennis Cibula).
2019 - "מקום"- הגלריה הירוקה, פארק דינה, ארסוף קדם, אוצרת : טניה פרמינגר.
2012 - "במבט חטוף" - גלריה "8 ביפו", תל אביב.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2023 – "אלף שושקה", במסגרת תערוכה "ספרו לי עוד", מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, אוצרים: יובל סער, שוע בן ארי.
2023 – "צלחות בעד דמוקרטיה", תערוכת מכירה, בית בנימיני – המרכז לקרמיקה עכשווית.
2022-2021 - “נאופוסטיזם? נאוסנט?” - גלריה אגריפס 12, ירושלים. אוצרים: לנה זידל, אלכסנדר אוקון.
2021 - "Museum Kaiserswerth ,“A house on the bridge דיסלדורף, גרמניה. אוצרות: ד"ר ברברה גרוטקומפשפס, הלנה וולרייך, דינה בליך.
2021 - “קורבנות" מחווה למשה קסטל – מוזיאון משה קסטל, ירושלים. אוצרות : אסנת שפירא, לנה זידל.
2020 -2021 - "הסלון ברחוב אגריפס" - גלריה אגריפס 12, ירושלים, אוצרים: רינה פלד, מקס אפשטיין.
2020 -2021 - "בית בעין הוד", גלריית עין הוד, אוצר יוסי וקסמן.
2020-2019 - "שעשועי דושאן"- מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, אוצרת רעיה זומר-טל, רחל תורן.
2020-2019 - "רשומון" - גלריה אגריפס 12, ירושלים, אוצרים: גבי יאיר, בתיה רוזנק.
2019 - "חלומות" - גלריה B.Y5, תל אביב. אוצר: ניר הרמט.
2018-2017 - "מושב החורף 2017", בתערוכה "מה מ (נ)שתנה? - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, אוצרת: רעיה זומר-טל.
2018 – מיצב "הכול זהב", תיאטרון קליפה, תל אביב, אירוע לילה לבן. אוצרים: עידית הרמן ואריאל ברונז.
2019-2017 - "עמודי תווך" - גלריה בית גורדון-לונדון, ראשון לציון (בשיתוף טניה פרמינגר). אוצרת: אפי גן.
2016 - "דאדא הדור הבא"- וידאו ארט, אירוע דאדאלנד, מוזיאון תל אביב לאמנות.
2015 – "בין שני עולמות" – מרכז עמיעד, יפו, אוצרות: אורית קימל, אסתר פביאן.
2011 - "תערוכת אמנות ישראלית" – בנק הפועלים, תל אביב.
2011 – "לילה אור" – גלריה מגדלור, אוצר: סשה גנלין.
2010 - "אגרטל עכשיו" - בית האמנים תל אביב.
2009 - "בארץ רחוקה" – בית אות המוצר הירושלמי, ירושלים, אוצרות: מרינה שלסט, מרינה גנקין.
2007 - "כדור אנרגיה" - גלריית עין הוד, אוצרת: נעמי הוס.
2003-2002 - הביאנלה השנייה לקרמיקה ישראלית - מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, אוצר: סורין הלר.
2002 - "טקסטרה" - הגלריה העירונית, רעננה, אוצרת: אורנה פיכמן.
2001-2000 - "חרס אלפיים"- הביאנלה הראשונה לקרמיקה ישראלית - מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, אוצרת: עירית ציפר (אנ').
2000 - "לאן זזה הוואזה" - הגלריה לעיצוב, חולון.
1999 - "ארבע בשלוש" - גלריית "שלוש שלושים", נווה צדק.
1993 - "הכלאה" - בית אמנים, תל אביב.
1987 - GRUPPENKUNST WERKE – קאסל, גרמניה (השתתפה כאמנית יוצרת וחברה בקבוצת לוויתן).
1987 – "דומם"- גלריה "מימד", תל אביב.
1985 - "זוכי פרס קרן תרבות אמריקה-ישראל" - ביתן ביתן הלנה רובינשטיין במוזיאון תל אביב, תל- אביב.
1982 - "מסמל לטכנולוגיה" – תיאטרון ירושלים, (עם קבוצת לויתן).
מיצגים

Top"- 2022" מרכז תרבות, סביון.
2021 - ”אי יציבות 3”- אירוע פרפורמנס pottery slam, בית בנימיני, תל אביב.
2021 - ”דדאים" - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
2021 - “Museum - “The house Kaiserswerth דיסלדורף, גרמניה.
2021 - “עלייה לרגל"- גלריה אגריפס 12, ירושלים.
2019 - "גברת אדון" במסגרת התערוכה "דווקא" - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
2019 - "שפע" – festival ,Sancy .white art (צר') צרפת.
2018 - "נעילת מושב החורף" - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
2017 – "המלתחה – קונצ'רטו נשי ברה מינור" - מוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
2017 – "בתווך" - גלריה בית גורדון-לונדון, ראשון לציון (בשיתוף עם טניה פרמינגר).
2017 - "לגעת בכדור הארץ" - מוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן (בשיתוף עם טניה פרמינגר).
2008 – "אן-דן-דינה" - מוזיאון ינקו דאדא (פסטיבל בבושקה).
1993 - "מי מכיר את האיש שבקיר?" - בית האמנים בירושלים.
1993 - “על הרמפה" - מיצג במופע רב תחומי בבימויו של חוני המעגל, פסטיבל עכו (השתתפה כאמנית יוצרת וחברה בקבוצת סמרטוט).
1993 - "אנאפט" - בית אמנים, תל אביב.
1992 - "LOY BAKANACH"- אירוע אלטרנטיבי של פרפורמנס ישראלי, סינמטק תל אביב, בשיתוף עם פליקס שפינל.
1992 - "פעולה בנאלית סמויה מן העין" - הקיבוץ, גלריה לאמנות ישראלית, תל אביב. בשיתוף עם פליקס שפינל.
1987 - "מחכים למשיח"- מיצג חוצות, פסטיבל ישראל (השתתפה כאמנית יוצרת וחברה בקבוצת לוויתן).
1985 - " ולמיר 100" – מיצג חוצות, אירוע "מיצג 85", תל אביב, טבריה, פסטיבל עכו (השתתפה כאמנית יוצרת וחברה בקבוצת לוויתן).
תיאטרון רב תחומי

2017 -"קונצ'רטו נשי ברה מינור" – מוזיאון תל אביב לאמנות.
2014 - "סלון כלות" – כותר פיס, בית לתרבות יוצרת, קריית אונו.
2013 - "היא והוא" - תיאטרון תמונע, פסטיבל "ימי תל אביב בסנקט פטרבורג". פסטיבל אפארט, סנקט פטרבורג. ימי תל אביב בסנקט פטרבורג
2014-2012 - "המפטי דמפטי" - תיאטרון תמונע, Санкт-Петербургский государственный Молодёжный театр на Фонтанке בסנקט פטרבורג (אנ')
2009 – "פרידה" - תיאטרון תמונע, תיאטרון קרוב, תל אביב.
1994 - "לידתו של אפולו" – פסטיבל עכו.
פיסול סביבתי

2024 - "שיבת ציון" - כיכר שיבת ציון, קריית מלאכי, הפסל נמצא בתהליך עבודה.
2021 - "איבר פינה", מיצב קבע, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
2019 – סדרת מיצבים – הגלריה הירוקה ארסוף קדם.
2015- "רקדנית " – סביון, תצוגת קבע.
2012 – 3 פסלי חוצות, פארק יונה וולך, קריית אונו, תצוגת קבע.
2002 – "גמל שלמה"- מוזיאון ארץ ישראל. משנת 2004 מוצב במושב בית-חנן.
2003-1985 תבליט קרמי - טיילת טבריה.
ספר

תל אביב – ונציה (ספר צילום) / דינה בליך, אלכס זגרבה; צילומים מאת אלכס זגרבה. תל אביב : חממה ספרותית, סטימצקי, 2002.
פרסים ומלגות

2015 - פרס על פעילות אמנותית של משרד העלייה והקליטה.
2013 – ציון לשבח, פסטיבל אפארט, סנקט פטרבורג.
1986 - ציון לשבח עבור עבודה יוצאת דופן בקרמיקה, מטעם האיגוד למחקר קרמי בישראל ובצלאל.
1985 - "פרס שפירא" עבור עיצוב תשמישי קדושה מטעם בצלאל.
1985 - זכייה ב"מכרז עיצוב טיילת העיר טבריה" מטעם משרד התיירות.
1985 – מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל.
1980 - מלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל.
אוספים

Stadtmuseum, Dusseldorf
מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב.
מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים.
אוספים פרטיים.
ארקדי בבצ'נקו

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1977 (בן 47) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מקום מגורים:  האיחוד האירופי 
 השכלה:  Modern University for the Humanities (1999) 
 מעסיק:  הקומסומולץ המוסקבאי, Postskriptum, Armeyskiy magazin, נובאיה גאזטה 
 פרסים והוקרה:  Debut (2001)  פרס קורט טוכולסקי (2015) 
 
ארקדי בבצ'נקו (ברוסית: Аркадий Бабченко) הוא עיתונאי, משפטן וסופר רוסי, הידוע בשל התנגדותו לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין. מתוך חשש לחייו, עזב את רוסיה ועבר להתגורר בישראל .
ביוגרפיה

בבצ'נקו נולד במוסקבה. בגיל 18 הוא גויס לצבא הרוסי ולחם במלחמת צ'צ'ניה הראשונה ממנה השתחרר ב-1996, ולאחר מכן התנדב להילחם במלחמת צ'צ'ניה השנייה. ב-2005 הוציא את ספרו "סיפורו של חייל" אודות שירותו בצבא הרוסי. הספר תורגם לעברית על ידי אריה חשביה בשנת 2008.
מוות מבוים

ב-29 במאי 2018 הודיעה המשטרה הלאומית של אוקראינה כי בבצ'נקו נרצח בפתח ביתו בידי מתנקש שירה בגבו שלושה כדורים בעת שאשתו שהתה בבית. החשד היה שהמתנקש הגיע בשליחותו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין . משטרת אוקראינה אף פרסמה קלסתרון של החשוד ברצח.
למחרת (30 במאי) הגיע בבנצ'קו למסיבת עיתונאים והודיע כי הוא חי וכי שיתף פעולה עם רשויות הביטחון האוקראיניות ביום הרצח במטרה לסכל את הרצח ולגלות מי הם המתנקשים שנשלחו בידי רוסיה. בבצ'נקו התנצל בפני המצטערים על מותו ובפרט בפני אשתו.
במסגרת החקירה נתגלה כי רוסיה שכרה אזרח אוקראיני שירצח את בבצ'נקו תמורת 40 אלף דולר. האיש שכר אוקראיני אחר לביצוע ההתנקשות. פוליטולוג פרו-רוסי ואדים קרסיוב קשר את האירוע עם הבחירות הקרובות באוקראינה.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, עיתונאי רוסי שמתנגד לפוטין נרצח בקייב, באתר ynet, 29 במאי 2018
↑  מערכת ישראל היום, העיתונאי ה"מת" הופיע במסיבת עיתונאים, באתר ישראל היום, 30 במאי 2018
↑  https://www.bbc.com/russian/features-44312304
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429343605171  PLWABN: 9810581666905606  BIBSYS: 1470399607555  BNE: XX4762924  BnF: cb161697204 (data)  GND: 13255304X  ISNI: 0000 0003 7588 9601  LCCN: n2006073034  NKC: js2008400562  NTA: 315372982  SELIBR: 301024  SUDOC: 11103177X  VIAF: 103666475   WorldCat (עם VIAF): 103666475
ספציאציה אלופטרית

אוכלוסייה מופרדת על ידי חסם גאוגרפי; מתפתח בידוד רבייתי המוביל לפיצול לשני מינים נפרדים.
ספציאציה אַלוֹפַּטרית (מיוונית: אלוס=אחר, פטריס=מולדת) היא אחד המנגנונים של היווצרות מינים בטבע המתרחש כאשר אוכלוסיות של אותו מין נפרדות גאוגרפית זו מזו, כתוצאה מאירוע גאולוגי למשל או מהגירה, במידה המונעת זרימת גנים בין האוכלוסיות. התוצאה של בידוד גנטי שכזה היא הצטברות של הבדלים גנטיים בין האוכלוסיות, עם הזמן, הצטברות היכולה להוביל לחוסר יכולת לרבייה הדדית בין פרטים של האוכלוסיות וכך להיווצרות מינים נפרדים. זאת להבדיל מספציאציה סימפַּטרית בה נוצרים מינים חדשים ללא הפרדה גאוגרפית. ספציאציה אַלוֹפַּטרית מקובלת ביותר על המחקר וקיימות עבורה עדויות רבות בטבע ובמעבדה.
דרכי הפעולה של ספציאציה אלופטרית > היווצרות מחסום פיזי המפריד בין חלקי האוכלוסייה

ספציאציה אלופטרית מתחילה באירוע או בתהליך ארוך (Vicariance Event) הגורם להפרדת אוכלוסייה של מין מסוים לאזורים בלתי רציפים על ידי היווצרות של מחסום פיזי בין האזורים, אשר אינו מאפשר זרימת גנים בין האוכלוסיות שבאזורים המופרדים. המאורע היוצר יכול להיות גאולוגי כמו היווצרות של הרים, נהרות או  גופי מים אחרים, היווצרות קרחונים, יצירה או הרס של מעברים יבשתיים (למשל היווצרות מצר פנמה), נדידת היבשות והיווצרות איים ואיי שמיים במשך מיליוני שנים. הפרדת אזורי מחיה של אוכלוסיות יכולה גם להתרחש כתוצאה של פעילות אנושית רחבת היקף כמו פרויקטים של הנדסה אזרחית (כמו החומה הסינית) או התרחבות שטחי מגורים. חלקים שונים של האוכלוסייה יכולים להישאר כך משני עברי המחסום לאחר היווצרותו. דרך נוספת להיווצרות בידוד  גאוגרפי בין חלקים של אותה אוכלוסייה היא אירוע בו להקות או בודדים נודדים או מועברים בזרמי אוויר או מים אל מעבר למחסום ומייסדים שם אוכלוסיות חדשות מבודדות (Dispersal Event).
דרכי הפעולה של ספציאציה אלופטרית > הצטברות של הבדלים גנטיים בין חלקי האוכלוסייה הנפרדים

האוכלוסיות המופרדות עוברות תהליכי אבולוציה רגילים במהלך השנים כמו ברירה טבעית, מוטציות או סחף גנטי. השינויים העוברים על חלקי האוכלוסייה המופרדים הם שונים כיוון שהמחסומים הפיזיים מונעים זרימת גנים ביניהם. בנוסף, תנאי השטח השונים מכתיבים לחצים שונים של ברירה טבעית המובילים להתפתחויות אבולוציוניות שונות.
דרכי הפעולה של ספציאציה אלופטרית > בידוד רבייתי

הצטברות של מספיק הבדלים גֵנוֹטִיפּים או פֵנוֹטִיפּים יכולה לגרום לבידוד רבייתי בין האוכלוסיות המופרדות, כלומר לאי יכולת להתרבות ביניהן, אף אם יפגשו שוב במהלך הזמן (למשל כתוצאה מהעלמות המחסום, מנדידה או מהתערבות אנושית). מקובל להפריד בין שני סוגי בידוד רבייתי היכולים להיווצר: בידוד פרה-זיגוטי ובתר-זיגוטי (זיגוטה הוא השלב הראשון, החד-תאי, בהתפתחות אורגניזם). 
בידוד פרה-זיגוטי פועל לפני הרבייה וכולל, מלבד מחסומים פיזיים, גם הבדלים מכניים (כמו אי התאמת אברי המין), פיזיולוגיים (למשל אי יכולת הזרעון לפעול בסביבה הכימית הפנימית של הנקבה) והתנהגותיים (כמו טקסי חיזור שונים, מקומם, או זמנם).
בידוד בתר-זיגוטי פועל אחרי השלב הזיגוטי וכולל למשל התפתחות עוברים בני כלאיים המתים בשלבים מוקדמים של ההתפתחות בטרם הצליחו להתרבות, עוברים עקרים, או עוברים חלשים שאינם מצליחים לעמוד בתחרות בין המינים. מוות או חולשה של בני כלאיים מובילה להעדפת הברירה הטבעית נגד זיווגים אלה. העדפה נגדית זאת יכולה להוביל לאבולוציה של מנגנונים פיזיולוגים או התנהגותיים אשר פועלים נגד זיווגים של חלקי האוכלוסייה המופרדים לאחר שהופגשו. תהליך זה של הגברת הבידוד הרבייתי לאחר שכבר החל נקרא תִּגְבּוּר (reinforcement), ולמרות מיעוט העדויות וחילוקי דעות אקדמיים לגביו הוא מקובל כיום לרוב כאפשרי.
עדויות לספציאציה אלופטרית

ספציאציה אלופטרית היא תהליך דינאמי, בדרך כלל ארוך טווח ולכן קשה לצפות בו מתחילתו ועד סופו. בכל זאת התחום עשיר בעבודות מחקר ובעדויות מהטבע והמעבדה. הראשון לסכם עדויות ומחקרים אלה היה הביולוג ארנסט מאייר בשנת 1942 ואחר כך שוב בשנת 1963. מאז נוספו ראיות מתחום הפילוגנטיקה היכולות להצביע על אילן יוחסין גנטי משותף למינים דומים המופרדים על ידי חסם כלשהו. טכניקות של שעון מולקולרי יכולות להעריך את זמן הפיצול בין המינים ולהתאימו לזמן היווצרות החסם הגאוגרפי, כפי שהוא משוער בשיטות מחקר גאולוגיות.
קיימות ראיות רבות בנפרד לכל אחד מהשלבים של ספציאציה אלופטרית - כלומר להיווצרות מחסומים פיזיים, להצטברות של הבדלים גנטיים באוכלוסיות מבודדות, ולבידוד רבייתי הנובע מכך. ישנם גם כאמור מקרים רבים של ראיות לתהליך כולו, למשל במקרה של מצר פנמה. על פי ראיות גאולוגיות מסתבר שהמצר נסגר סופית בערך לפני כ-2.7 עד 3.5 מיליוני שנים (למרות שיש גם השערות לגבי "גשר" זמני מוקדם יותר בין היבשות ולגבי תהליך מורכב של היווצרות המצר של היום). סגירת המצר בכל אופן לא הייתה פתאומית אלא הייתה תהליך דינאמי של ירידת פני הים במשך מיליוני שנים.
סגירת המצר מן הסתם חצתה אוכלוסיות קיימות של בעלי חיים ימיים משני צדדיו. מחקר על חסילונים נוֹקְשִׁים מסוג אלפאוס(אנ') הוביל לעדויות ישירות לספציאציה אלופטרית. בדיקות פילוגנטיות הראו קרבה בין 15 זוגות של מינים אחים של אלפאוס משני צידי מצר פנמה. בעזרת טכניקות שעון מולקולרי הסתבר שההפרדות לזוגות התרחשו לפני כ-3 עד-18 מיליון שנים.
הזוגות שהתפצלו מאוחר יותר שוכנים במים רדודים עם צמחיית מנגרובים, בעוד שהזוגות שהתפצלו בתקופות קדומות יותר שוכנים במים עמוקים - הבדל המרמז על סגירה הדרגתית של המצר. חיזוק נוסף להתרחשות של ספציאציה אלופטרית במקרה זה התקבל בבדיקות מעבדה שהראו בידוד רבייתי כמעט מוחלט בין הזוגות התואמים. דפוסים דומים של בידוד רבייתי בין זוגות מינים דומים משני צידי המצר התגלו גם בבעלי חיים אחרים, כולל כמה מינים של קיפודי ים ודגים.
ראיות נוספות קיימות לספציאציה אלופטרית כתוצאה מהגירה מקרית של קבוצה מהאוכלוסייה לאזורים מבודדים כמו איים, או פסגות הרים גבוהים. כאשר שרשרת איים קרובה לייבשה (כמו איי קי בפלורידה) כמעט ולא נוצרים מינים נפרדים כיוון שזרימת גנים ממשיכה כמעט ללא הפרעה עם המינים המקוריים שביבשה. באיים מרוחקים מהיבשה מתפתחים מינים חדשים (כמו מיני הפרושים הרבים שבאיי הוואי, או הגלאפגוס) עם בידוד רבייתי בינם לבין המינים הדומים ביבשות הסובבות.