stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוחוי Su-7
הטסת המטוס > אחזקה

ה-Su-7 היה ידוע לשמצה לאורך השירות שלו בגלל אחזקה מסובכת וסזיפית. את מכלי הדלק הפנימיים של המטוס (ארבעה בדגם Su-7, ושישה בשאר הדגמים האחרים) כמו גם מכלים נתיקים שלרוב המטוס כלל שניים, נדרש היה לפתוח, לתדלק ולאטום בנפרד. מרבית פנלי הגישה שנדרש לפתוח בשביל סבב הטיסה היו בגב המטוס ובגלל שהמטוס גבוה יחסית, זה היה מסבך את האחזקה. תהליך טעינת התותח הייתה קשה במיוחד, שכן בגלל צורת השרוולים המותקנים בהיקף של הגוף כמו טבעת, היה נדרש להוריד את הפגזים עם השרשרת שלהם בזהירות ממעל המטוס כלפי מטה. בדגמים המוקדמים של המטוס (עד דגם BM) התווספו גם דרישות אחזקה, חוסר אמינות והרגישות לגו"ז של המנוע. כל הגורמים הללו הביאו לזה שבבחינות כשירות שבוצעו בשנת 1965, אחרי שכבר הבעיות הראשוניות של המטוס נפתרו, כל שעת טיסה דרשה 83 שעות אדם בממוצע. זה שגרם לחיל האוויר הסובייטי למבוכה, שכן מטוסי ה-F-105 אמריקאיים, שנחשבו למסובכים עם האוויניקה המתקדמת שלהם דרשו 45 שעות עבודה לכל שעת טיסה בממוצע, כמעט חצי. זה גרם ללחץ לשיפור יכולת האחזקה למטוס ועם השנים הצליחו להוריד את דרישות שעות אדם לשעת טיסה לכדי 48 שעות בממוצע.
השפעת המטוס > השפעה טקטית ואסטרטגית

המטוס במשך זמן רב היה למטוס התקיפה הסטנדרטי של ברית המועצות ושל הגוש המזרחי. הוא שירת בחילות אוויר של 10 מדינות. למרות כל מגרעותיו, הוא היה מטוס מהימן, קשוח, ויחסית לא יקר. עם ביצועי המהירות שלו, המטוס היווה מעין מכפיל כוח לכוחות האוויר הללו, שכן הוא אפשר לשאת חימושים ולבצע משימות שמטוסי קרב סובייטים בני הדור השני שיוצרו ויוצאו באותו זמן לא יכלו להם. הוא גם הוכיח את עצמו כחלופה ראויה למטוסי התקיפה המערביים בעלי ביצועים דומים. הוא אפוא שחרר טייסות ורגימנטים של מטוסי קרב קלים יותר לביצוע משימות שהם יכלו להתמחות בהם.
השפעת המטוס > השפעה טכנולוגית ותעשייתית של המטוס

למרות שה-Su-7 היה למטוס התקיפה העל קולי הסובייטי הראשון, הוא היה גם מאוד בעייתי בטיסה ובתפעול והציג את סף היכולת הטכנולוגית של ברית המועצות באותה תקופה. המנוע היה זללן בדלק, מוגבל ביכולתיו, ובמשך תקופה ארוכה הוא סבל מדרישות אחזקה מסובכות ותכופות. אפילו הצמיגים של כני הנסע של המטוס היו מוגבלים למספר נמוך של נחיתות ונטו להתפוצץ בגלל שהתעשייה לא יכלה לייצר צמיגים שרידים יותר. עם כל זאת, פיתוח המטוס (יחד עם הסוחוי Su-9) הייתה הצלחה כבירה למשרד התכנון הניסויי הטרי, שאלה היו מטוסי הסילון הראשונים שלו. המטוס השיג את מטרות הביצועים שהוצבו למהנדסים, יוצר במספרים משמעותיים, גם אם לא בתפקיד לו יועד במקור, וגם פותח להרבה תתי דגמים. קשייו של המטוס הקנו ניסיון רב לא רק למהנדסי משרד התכנון סוחוי, אלא גם למהנדסי חומרים, מהנדסי המנועים, ומערכות עזר שהמשיכו לפתח המוצרים ויכולות הייצור למטוסי הדור הבא שבאו אחריו.
אחד המגבלות הגדולות של המטוס הייתה מהירויות ההמראה והנחיתה שבגללם גם הוגדלו דרישות אורך מסלול. בברית המועצות בתקופה זאת הייתה חשובה היכולת לפעול משדות ארעיים שכן במלחמה הגדולה הבאה הסובייטים ציפו שבסיסי חיל האוויר שלהם יופצצו ויצאו מכלל שימוש (מה שהוכח במלחמת ששת הימים). למרות שהדגמים המאוחרים של ה-Su-7 הותאמו לפעילות משדות ארעיים, זה הגביל מאוד את יכולת המטוס לנשיאת דלק וחימוש. עם העלייה הצפויה במשקל מטוסי הדור הבא, הסובייטים הבינו שהם יצטרכו למצוא פתרון שישפר את ביצועי כלי הטיס בהמראה ונחיתה. אי לכך החלו תוכניות פיתוח לפתרונות כגון מערכות בקרת שכבת הגבול, כנף משיכה משתנה, ויכולת המראה ונחיתה אנכית. וכך ה-Su-7 היה גורם מגשר בין מטוסי קרב מהדור השני של מטוסי הקרב הסובייטיים, לדור השלישי. בסופו של דבר על בסיסו של ה-Su-7 פותחה משפחה שלמה של מטוסי תקיפה – ה-Su-17/20/22.
דגמים

S-1 – הדגם הראשוני לפיתוח על בסיסו פותח ה-S-2, נבנה מטוס ניסוי בודד שהתרסק בנובמבר 1957.
S-3 – דגם שפותח כחלופה ל-S-1 אבל לא הגיע לשלב של יצור דגם מוקאפ.
T-1 – דגם למטוס יירוט עם כנפי דלתא, למרות שהמטוס עבר את שלב המוקאפ ואושר ליצור מטוס ניסוי, הדגם נגנז לטובת התמקדות ב-S-1 ו-T-3.
T-3 – דגם ניסוי למטוס יירוט עם כנפי דלתא, נבנה מטוס ניסוי בודד מדגם זה, הוא שימש לפיתוח דגם T-405 שעל בסיסו פותח ה-Su-9.
Su-7‏ (S-2) – הדגם הסדרתי הראשון של המטוס והיחיד ששימש כמטוס קרב. 132 יחידות מדגם זה יוצרו ושירתו בחיל האוויר הסובייטי עד שנת 1965.
Su-7B‏ (S-22) – הדגם הסדרתי הראשון שיועד לתפקידי תקיפה כמטוס קרב-הפצצה. 344 יחידות מדגם זה יוצרו בין השנים 1960–1962.
Su-7BM‏ (S-22-2, S-22M) – דגם משופר של גרסה B עם מערכת דלק משופרת ויכולת נשיאת בידוני דלק בכנפיים ולא רק בגחון. 299 יחידות מדגם זה יוצרו בין השנים 1963–1965.
Su-7BKL‏ (S-22KL) – הגרסה האחרונה של המטוס שיוצרה לטובת חיל האוויר הסובייטי. כוללת עוד שתי תחנות טליית חימוש בכנפיים (סך הכל 6), מגוון מערכות משופרות ומנוע משופר. 274 מטוסים מדגם זה יוצרו החל מ-1965.
Su-7BMK‏ (S-22MK) – גרסת היצוא של ה-Su-7BM. מרבית המטוסים הללו שודרגו אצל הלקוח לכלול עוד שתי תחנות חימוש מתחת לכנפיים.
Su-7U‏ – דגם דו מושבי לאימון של טייסי ה-Su-7B. יוצר לראשונה ב-1965.
Su-7UM‏ – גרסת דו-מושבית לאימון של טייסי Su-7BM ו-Su-7BKL.
Su-7UMK‏ (U-22MK) – גרסת אימון דו-מושבית לייצוא לטייסי Su-7BMK.
S-23 – מטוס ניסוי לבחינת מגלשים במקום גלגלים במערכת כני נסע.
S-22-4 – מטוס לבחינת אמצעים לשימוש משדות מאולתרים, כולל מגלשים המותקנים במקביל לגלגלים במערכת כני הנסע, רקטות האצה להמראה בגחון המטוס.
S-25 – מטוס ניסוי למערכת בקרת מעטפת הגבול בה אוויר מדחס המנוע היה מנותב על גבי שפת ההתקפה של המטוס בשביל להקטין את מהירות הנחיתה וההמראה שלו.
S-25T – מטוס ניסוי למערכת בקרת מעטפת הגבול שהותאם לשימוש במנהרת רוח.
S-26 – מטוס ניסוי שהמשיך את דרכו של ה-S-22-4 בניסויי שילוב מגלשים עם כני נסע.
U-22 – מטוס ניסוי לדגמי Su-7UM הדו-מושביים.
S-41 – מטוס ניסוי לדגמי S1/S2 בעל אף מוארך ומבנה גוף מותאם לחוק השטחים.
Su-7IG – מטוס ניסוי לכנף משיכה משתנה.
100LDU Control Configured Vehicle – מטוס Su-7 שהוסיפו לו משטחי קנארד באף המטוס ומערכת ייצוב כיוון מתקדמת. במקור יועד לפיתוח מערכת בקרת הטיסה של ה-T-4 של סוחוי. מאוחר מכן שימש לפיתוח מערכת טוס-על-חוט של ה-Su-27.
מפעילים

ברית המועצות ברית המועצות – 1,088 מטוסי Su-7 מכלל הדגמים (פרט לדגם הייצוא) שירתו בחיל האוויר הסובייטי.
צפון קוריאה צפון קוריאה – קלטו לשורותיהם לפחות 28 מטוסי Su-7 מדגמים BMK ו-UMK. ההשערה היא שמטוסים אלו עדיין נמצאים בשירות.
סוריה סוריה – זמן קצר אחרי מלחמת ששת הימים קלטו 25 מטוסי Su-7. במהלך מלחמת יום הכיפורים רוב המטוסים הללו אבדו. אחרי שנת 1973, סוריה קלטה 35 מטוסי Su-7 נוספים. מטוסים אלו עברו לעתודות בשנות ה-80 והוצאו משירות במהלך שנות ה-90.
עיראק עיראק – נרכשו 34 מטוסי Su-7BMK בשנת 1965, ועוד חוזה לרכישה של 20 מטוסים נוספים מאותו הדגם נחתם ב-1967. הוצא משירות.
מצרים מצרים – קלטו 64 מטוסי Su-7BMK מוקדמים, 14 מתוך אלה נהרסו על הקרקע במהלך מלחמת ששת הימים. בין השנים 1967–1972 מצרים קיבלה 185 מטוסי Su-7 מדגמים BMK ו-UMK. אלה ששרדו את מלחמת יום הכיפורים, הוצאו משירות במהלך שנות ה-80.
אלג'יר אלג'יר – קלטו 22 מטוסי Su-7BMK.
אפגניסטן אפגניסטן – 24 מטוסי Su-7BMK ו-16 מטוסי Su-7U נקלטו באפגניסטן החל משנת 1972. לחימה מתמשכת בשילוב עם שיעור תאונות גבוה בשל רמת אחזקה ותפעול ירודים גרמו לשחיקה מוגברת ולכן במהלך שנות ה-1980 כ-79 מטוסי Su-7 מהעתודות הסובייטיות סופקו לאפגניסטן.
הודו הודו – 140 מטוסים נקלטו בשנת 1968. 14 מטוסים נוספים נקלטו במהלך השנים בשביל להשלים אבדות. מטוס ה-Su-7 האחרונים הוצאו משירות בשנת 1986.
פולין פולין – חיל האוויר הפולני תפעל 6 מטוסי Su-7BM, ‏ 33 מטוסי Su-7BKL ו-8 מטוסי Su-7U החל משנת 1964 ועד שנת 1990.
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה – חיל האוויר הצ'כסלובקי היה הראשון לקבל את ה-Su-7 אחרי חיל האוויר הסובייטי. סך הכל הם תפעלו 64 מטוסי Su-7BM ו-31 מטוסי Su-7 מדגמים U ו-UMK. כ-30 מהמטוסים הללו אבדו בתאונות. האחרונים מהמטוסים הללו הוצאו משירות בשנת 1990.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
רפבליק F-105 ת'נדרצ'יף
ווטור
הוקר האנטר
דאסו סופר מיסטר
דאסו אנטנדאר
לקריאה נוספת

В. Марковский, И. Приходченко. Первый сверхзвуковой истребитель-бомбардировщик Су-7,2012, ISBN 9785699604746.
Sukhoi Su-7-17-20-22: Soviet Fighter and Fighter-Bomber Family (AeroFax), Yefim Gordon, 2004, ISBN 1857801083.
נארוטו הסרט: אשליית הרס העולם

שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט 
פרמטרים [ אולפן ] לא מופיעים בהגדרת התבנית
| --- | --- |
קובץ:Naruto the Movie - Legend of the Stone of Gelel.jpg
 מוזיקה:  Toshio Masuda
 סרטים בסדרה:  Junko Takeuchi Chie Nakamura Gamon Kaai Akio Nojima
נארוטו הסרט: אשליית הרס העולם  הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2005 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו. הסרט בוים על ידי הירוטסוגו קוואסאקי והופק על ידי סטודיו פיירו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-6 באוגוסט 2005.
תקציר העלילה

נארוטו, סאקורה ושיקאמרו יוצאים למשימה אשר מטרתה לאתר חיית מחמד שאבדה. במהלך המשימה הם מעורבים במלחמה בין סאנגאקורה למספר גדול של לוחמים.
מוזיקה

פסקול הסרט הולחן על ידי טושיו מסודה, אשר הפיק גם את הפסקול של סדרת האנימה של נארוטו.
הקונגרס הציוני העולמי השלושים ושמונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 עיר:  ירושלים
 יושב ראש:  יעקב חגואל
 משתתפים
 → הקונגרס הציוני העולמי ה-37הקונגרס הציוני העולמי ה-39 ←
הקונגרס הציוני העולמי ה-38 התכנס בירושלים ב-20–22 באוקטובר 2020 וכיהן במשך 5 שנים. הקונגרס מורכב מ-521 נציגים: 38% מישראל (200 מושבים), 29% מארצות הברית (152 מושבים), ו-33% משאר רחבי העולם (173 מושבים). הבחירות לקונגרס הציוני ה-38 התפרסו על כמעט חודשיים, החל מ-21 בינואר 2020 ועד 11 במרץ 2020.
הקונגרס הציוני העולמי הוא גוף נבחר המייצג את היהודים ברחבי העולם ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר לשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני.
הבחירות לקונגרס ה-38

ליהודי ישראל 199 נציגים (38%) הנקבעים על פי המפתח המפלגתי נכון לאותו הזמן. לפיכך, בקונגרס הציוני העולמי ה-38, ייצגו את ישראל נציגים לפי תוצאות בחירות הכנסת העשרים ושתיים.
152 מושבים (29%) מוקצים לנציגי הקהילה היהודית אמריקאית. 15 מפלגות התמודדו בבחירות על מושבים אלו. בין המפלגות היו מספר מפלגות חדשות, הבולטת שבהם ארץ הקודש בהנהגת פסח לרנר, מפלגה בעל אוריינטציה חרדית שהגיעה למקום השלישי. שתי מפלגות חדשות התמודדו על ייצוגם של מהגרים ישראלים המתגוררים בארצות הברית: ישראל שלנו, בעלת אוריינטציה פרוגרסיבית וכל ישראל שזכתה לתמיכת ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית.
שאר יהדות התפוצות בדרך כלל נמנעת מקיום בחירות ומושבים מחולקים לפי הסכמים פנימיים. מוקצים להם 174 מושבים (33%). בפועל כיהנו בקונגרס ה־38 169 נציגים, לאחר שנציגי גואטמלה, יוון ושוודיה נפסלו על ידי בית הדין הציוני.
הבחירות לקונגרס ה-38 > תוצאות הבחירות בקרב נציגי ארצות הברית

| מפלגה | קולות | מנדטים |
| --- | --- | --- |
| ARZA | 31,483 | 39 |
| תנועת המזרחי | 21,692 | 27 |
| ארץ הקודש | 20,045 | 25 |
| MERCAZ USA: The Voice of Conservative/Masorti Judaism | 14,655 | 18 |
| ZOA: הסתדרות ציוני אמריקה (ZOA), תורה מסיני, Make Israel Great (MIG) & National Pro-Israel Partners – Courageously Defending Israel, Sovereignty & the Jewish People | 10,312 | 13 |
| אמריקאים למען ישראל | 8,096 | 10 |
| התקווה | 7,936 | 10 |
| מפלגת ש"ס | 2,045 | 2 |
| כל ישראל | 1,749 | 2 |
| דורשי תורה וציון | 1,371 | 2 |
| ציוני חרות: תנועת ז'בוטינסקי | 1,154 | 1 |
| Vision: Empowering the Next Generation | 1,038 | 1 |
| Americans4Israel: Peace, Unity & Security | 856 | 1 |
| ישראל שלנו | 769 | 1 |
| אוהבי ציון (ש"ס) | 374 | 0 |
| סך הכל | 123,575 | 152 |
החלטות

בקונגרס נבחר יעקב חגואל ליו"ר ההסתדרות הציונית העולמית בתמיכת 543 צירים (12 התנגדו ו־12 נמנעו). יזהר הס נבחר לסגנו וממלא מקומו בתמיכת 540 צירים (15 התנגדו ו־12 נמנעו).
באפריל 2023 נערך בירושלים קונגרס שלא מן המניין, אשר נשא את השם "הקונגרס הציוני המיוחד בסימן 75 שנה לעצמאותה של מדינת ישראל". ההצבעות בנושאים שנדונו בכינוס נערכו במאי 2023, והתקבלו מספר החלטות המנוגדות למדיניות ממשלת ישראל השלושים ושבע, בהן התנגדות לרפורמה המשפטית, התנגדות לשינוי חוק השבות (ביטול ההכרה בגיור קונסרבטיבי או רפורמי), ודרישה לקידום ייצוג נשי וחיזוק הקשר עם קהילת הלהט"ב.
הערות שוליים

↑  הקונגרס הציוני ה-37, באתר www.wzo.org.il
↑  38th World Zionist Congress Elections, American Zionist Movement (באנגלית)
↑  סערה בקרב הישראלים תושבי ארה"ב על רקע החלטת ארגון ה-IAC לתמוך ברשימה מתחרה ל"ישראל שלנו", באתר טלנירי
↑   לראשונה: ישראלים לשעבר רוצים ייצוג ב'קונגרס הציוני', בעיתון מקור ראשון, 10 בפברואר 2020
↑  מערכת שבוע ישראלי, הבחירות לקונגרס הציוני: ימין ושמאל, רק חול וחול?, באתר שבוע ישראלי, ‏12 בפברואר 2020
1 2  ריכוז תוצאות בחירות והסכמים לקונגרס ל"ח 2020, באתר ההסתדרות הציונית העולמית
↑  צירים לקונגרס הציוני הל"ח - ארגונים, באתר ההסתדרות הציונית העולמית
↑  תוצאות הבחירות בקונגרס הציוני הל"ח, באתר ההסתדרות הציונית העולמית
↑  הקונגרס הציוני המיוחד, באתר הקונגרס הציוני העולמי, ‏אפריל 2023
↑  תוצאות הצעות ההחלטה, באתר הקונגרס הציוני העולמי, ‏23 במאי 2023
↑  טל שלו‏, מסר לממשלה: הקונגרס הציוני העולמי אישר החלטה נגד המהפכה המשפטית, באתר וואלה, 24 במאי 2023
פיה סקשישובסקה

פיה סקז'ישובסקה (בפולנית: Pia Skrzyszowska; נולדה ב-20 באפריל 2001) היא אתלטית פולנייה, אלופת אירופה (מינכן 2022) בריצת 100 מטר משוכות, זוכת מדליית ארד באליפות עולם באולם (גלאזגו 2024) ובאליפות אירופה באולם (אפלדורן 2025) בריצת 60 מטר משוכות, וסגנית אלופת אירופה (מינכן 2022) בריצת שליחות 4x100 מטר.
ביוגרפיה

סקז'ישובסקה נולדה וגדלה בוורשה שבפולין. אמה היא הקופצת לרוחק לשעבר יולנטה ברטצ'אק (אנ'), שהשתתפה באולימפיאדת סיאול (1988) וזכתה במדליית ארד באליפות אירופה באולם בשנת 1988.
ביוגרפיה > 2019 > סגנית אלופת אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בבורוס שבשוודיה במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.35 שניות.
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ סיימה במקום חמישי בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.95 שניות. בשלב המוקדמות קבעה שיא אישי חדש של 7.96 שניות, ובשלב חצי הגמר קבעה שיא אישי חדש של 7.88 שניות.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטאלין שבאסטוניה ביולי זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.77 שניות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום 19 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.89 שניות. בנוסף, סיימה במקום עשירי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.09 שניות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ סיימה במקום 14 בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.17 שניות.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיימה במקום עשירי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.62 שניות.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.53 שניות, לפני לוקה קוזאק מהונגריה (12.69 שניות) ודיטאג'י קמבונדג'י משווייץ (12.74 שניות). בנוסף, זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא פולין חדש של 42.61 שניות.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת המשחקים האירופיים

במשחקים האירופיים שנערכו בקרקוב שבפולין ביוני זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.77 שניות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום 12 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.71 שניות. בנוסף, סיימה במקום חמישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.66 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ זכתה במדליית ארד בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.79 שניות, אחרי דיוויין צ'רלטון מאיי בהאמה (7.65 שניות) וסירנה סמבה-מאיילה מצרפת (7.74 שניות).
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.42 שניות, אחרי סירנה סמבה-מאיילה (12.31 שניות) ודיטאג'י קמבונדג'י (12.40 שניות).
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיימה במקום תשיעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.55 שניות.
ביוגרפיה > 2025 > מדליית ארד באליפות אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכתה במדליית ארד בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.83 שניות, אחרי דיטאג'י קמבונדג'י (7.67 שניות) ונאדין ויסר מהולנד (7.72 שניות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר משוכות: 12.37 שניות (2024)
ריצת 100 מטר: 11.12 שניות (2024)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר משוכות: 7.78 שניות (2023)
ריצת 60 מטר: 7.12 שניות (2022)
גדוד הרגלים ה-100 (ארצות הברית)

| --- | --- |

סמל הגדוד
 זכור את פרל הארבור
 פרטים
 כינוי:  גדוד הלב הסגול
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   המילואים של צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  פורט שאפטר, האווי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942 1946 – 1946  (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מלחמת וויטנאם
גדוד חיל הרגלים ה-100 (באנגלית: 100th Infantry Battalion) הינו יחידת חיל הרגלים היחידה במילואים של צבא ארצות הברית. היחידה זכתה לכינוי לא רשמי "גדוד הלב הסגול", עם המוטו "זכור את פרל הארבור". מפקדת הגדוד נמצאת בפורט שאטר, הוואי, עם יחידות כפופות הממוקמות בהילו,  סאיפאן, גואם, ומדינת וושינגטון.
היסטוריה

בבוקר ה-7 בדצמבר 1941 תקפה האימפריה של יפן את פרל הארבור, וסימנה את תחילת מלחמת העולם השנייה עבור ארצות הברית. לאחר המתקפה, יפנים אמריקאים ואלה ממוצא יפני התמודדו עם דעות קדומות בבית. כאוס התפתח בשעות שלאחר התקפת פרל הארבור, אך המשמר הלאומי של הוואי ה-298 וה-299 התכונן לפלישה, פינה את ההריסות, תרם את דמם וסייע לפצועים. אולם שלושה ימים לאחר הפיגוע, רובי היחידה הופשטו מהם בגלל מוצאם האתני של החברים; בסופו של דבר הרובים האלה הוחזרו. הניסיי (אנ') שהיו חלק מתוכנית המילואים באוניברסיטת הוואי שוחררו מהמשמר הטריטוריאלי של הוואי (אנ') שהיווה את כוח הגנת המדינה של הוואי. אותם חברים לשעבר הקימו בסופו של דבר את מתנדבי הניצחון של ורסיטי (אנ').
בשעה 11:30 הוכרז משטר צבאי, והמושל ג'וזף פואינדקסטר (אנ') אמר לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט שהפחד הגדול ביותר שלו הוא סבוטז' על ידי המיעוט היפני הגדול בהוואי. ה-FBI אסף אוהדים יפנים ידועים, כמרים בודהיסטים, מנהלי בתי ספר לשפות ומורים, פעילים חברתיים ואנשי עסקים, דייגים ומדריכים לג'ודו ואומנויות לחימה קשורות. מחלקת המלחמה הקצתה מחדש חיילים ממוצא יפני ביבשת, ריכזה את כל היפנים האמריקאים בחוף המערבי והוצבו במחנות כליאה ברחבי ארה"ב, שחררה את אלה ממוצא יפני מהמשמר הטריטוריאלי של הוואי, וסיווג מחדש את כל היפנים האמריקאים כ-4-C: זרים אוייבים.
הגנרל דלוס אמונס (אנ'), שמונה למושל הצבאי ב-17 בדצמבר, תמך בהצבת יפנים אמריקאים במחנות המעצר וסיווגם מחדש זרים-אוייבים, אך הוא רצה לתת להם הזדמנות להוכיח את הפטריוטיות שלהם. לאחר שהגנרל אמונס הסכים לתת למתנדבי הניצחון של ורסיטי להיווצר, נשלח תזכיר סודי למחלקת המלחמה בתחילת אפריל 1942 לפיו 2,000 חיילים יפנים אמריקאים שירתו, ורבים נוספים שביקשו לשרת כדי להפגין את נאמנותם לארצות הברית. רצונם היה להתארגן לכוח לוחם שיישלח לאירופה או אפריקה כדי להילחם בגרמנים ובאיטלקים, אך הבקשה נדחתה מאוחר יותר על ידי מחלקת המלחמה .
היסטוריה > הקמה

במלחמת העולם השנייה, גלגולו הקודם של הגדוד, גדוד ניסיי שהיה אז בעיקר הורכב בעיקר מחברים לשעבר במשמר הלאומי של הוואי. בזמן שהקרב על מידוויי יצא לדרך ב-4 ביוני 1942, 1,432 חיילים מהמשמר הלאומי של הוואי עלו על אוניית תובלה של צבא ארה"ב SS Maui, בחסות הלילה ונשלחו ליבשת מבלי להיפרד ממשפחתם או מאהוביהם. תחת השם "גדוד חי"ר זמני של הוואי", הם הגיעו לאחר מסע בן שבוע לנמל באוקלנד, שם הוגדרו כגדוד חי"ר 100 (נפרד) ב-12 ביוני 1942. הגדוד התאמן במחנה מקוי, ויסקונסין מיוני 1942 עד ינואר 1943. גדוד הרגלים ה-100 יצא למחנה שלבי, מיסיסיפי בינואר 1943 לאימונים מתקדמים מעבר לים באוגוסט 1943. לחימה במהלך מלחמת העולם השנייה, החל מספטמבר 1943 והמשיכה לאחר שצורף כגדוד של רג'ימנט הרגלים -442 (אנ') ביוני 1944  היחידה נקראה באופן לא רשמי "גדוד הלב הסגול", עם הסיסמא "זכור את פרל הרבור"..
רג'ימנט הרגלים ה-442 נסגר בהונולולו ב-1946, אך הופעל מחדש ב-1947 במילואים של צבא ארצות הברית. הגדוד גויס ב-1968 להשתתף במלחמת ווויטנאם.
באוגוסט 2004 גויס הגדוד לתפקיד בעיראק. הגדוד הוצב ב-Logistic Support Area Anaconda בעיר באלד, שנמצאת כ-50 קילומטרים צפונית-מערבית לבגדד. סגן קולונל קולבר לואו קיבל את הפיקוד על הגדוד רק שבועות ספורים לאחר הגעת הגדוד לאזור התמיכה הלוגיסטית אנקונדה. בתחילת 2006, הגדוד שב לארצות הברית. חייל אחד נהרג בהתקפת מטעני חבלה מאולתר. ארבעה מחברי הגדוד נהרגו בפעולה וכמה עשרות נפצעו, בטרם חזר הגדוד לארצות הברית. במהלך הפריסה שנמשכה שנה, גילתה אחת המחלקות הצמודות של חברת צ'רלי למעלה מ-50 מאגרי נשק. בניגוד לחיילי מלחמת העולם השנייה שהיו בעיקר אמריקאים יפנים, חיילים אלו הגיעו ממיאמי, פלורידה, טנסי, אלסקה וכללו חיילים מהוואי, הפיליפינים, סמואה ופאלאו. על פעולותיהם בעיראק קיבלה היחידה את ציון לשבח היחידה.
היחידה נפרסה שוב ב-2009. היחידה נקראה לצד חטיבה 3, דיוויזיית חי"ר 25 והוקצתה כמרכיב בצוות הקרב של חטיבת חי"ר 29. היא נפרסה באופן נומינלי לכווית, והיא ביצעה סיורים לתוך עיראק, מה שהוביל לשני הרוגים. במהלך פריסת היחידה, כמה עשרות מאנשי השירות האמריקני הסמואי של היחידה הפכו לאזרחים אמריקאים מתאזרחים כשהם בכווית.
באוקטובר 2021, מחלקה C עברה רשמית מסמואה האמריקנית לג'וינט בסיס לואיס-מקורד בוושינגטון.
ישראל הוברמן

ישראל הוברמן מגיבורי קרב תל פאחר במלחמת ששת הימים, בעל עיטור העוז.
יולד ב 1947 ולמד בביה"ס בחיפה
הוברמן שימש כמש"ק חבלה בגדוד 12 של חטיבת גולני. ביום ה-9 ביוני 1967, בקרב על תל-פחר, קפץ לזחל"ם בוער וחילץ מתוכו פצועים. תוך כדי החילוץ החלו בגדיו לבעור, אך הוא המשיך בפעולה, עד שהורחק בכוח ממקום האש. בפעולה זו נכווה באורח קשה. על מעשה זה הוענק לו : עיטור העוז ניסן תשל"ג אפריל 1973, דוד אלעזר, רב אלוף, ראש המטה הכללי
| מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| חזית הדרום | שמואל אורן • ז'ק אלימלך • אהוד אלעד (נ) • יצחק דותן • ישראל הוברמן • חיים שטיין • עזרא וישניא • ישראל זולברג (נ) • יעקב חסדאי • יוסף טמיר • אורי ישראלי (נ) • מאיר כהן (נ) • יצחק לוי • שמואל ליבנוירט • רפאל כץ (נ) • אריה מאיר (נ) • אברהם מוניץ • זאב נתיב • דוד פלץ (נ) • חיים פניכל (נ) • שמאי קפלן (נ) |  |
| ירושלים והשומרון | זרח אפשטיין • שלמה אפשטיין (נ) • יגאל ארד • שלום דוד • אשר דר • יעקב חץ • צבי סדן • גיורא צחור • חיים רוסק (נ) • ישראל שינדלר |  |
| חזית הצפון | אפרים יצחקיאן (נ) |  |
| חיל האוויר | אריה בן-אור (נ) • אמנון גלעד • כוכב הס • בן-ציון זהר • יעקב מורגן • יהודה פרי |  |
| חיל הים | אברהם דרור |  |
Golani tree color.svg
הארי פוטר והשיטה הרציונלית הפודקאסט

תבנית:ערך חדש תבנית:פודקאסט
הארי פוטר והשיטה הרציונלית הוא הסכת ישראלי עצמאי בתחום התרבות, העוסק בספר "הארי פוטר והשיטה הרציונלית" מאת אליעזר יודקובסקי. הפודקאסט כולל הקראה של הספר לצד פרקי ספיישל מקוריים, שנכתבו על ידי המפיק דביר שדה ומרחיבים את העולם הסיפורי של היצירה.
הפודקאסט מאפשר למאזינים לחוות את היצירה בפורמט שמע, תוך הרחבת העולם הסיפורי של הספר בפרקים ייחודיים. בשנת 2024, הפודקאסט זכה בפרס "פודקאסט השנה" של גיקטיים בקטגוריית "הפודקאס העצמאי", וכן הגיע למקום השני בקטגוריית "תרבות".
רקע והיסטוריה

הפודקאסט הוקם ב-31 במרץ 2022 ביוזמת דביר שדה, במטרה להפוך את הספר לנגיש יותר לקהל הרחב. הספר, שנכתב במקור כפאן-פיק של הארי פוטר, משלב עקרונות רציונליים, מדעיים ופילוסופיים, וזכה לפופולריות רבה בקהילות שונות.
בנוסף להקראת הספר המקורי, מפיקי הפודקאסט יוצרים מדי פעם פרקי ספיישל הכוללים סיפורים אלטרנטיביים, המשמשים כהרחבה רעיונית או כפרשנויות חדשות לעלילה.
מבנה ותוכן

הפודקאסט מורכב מ-120 פרקים, כאשר מרביתם כוללים הקראה של פרקים מתוך הספר, ואחרים מוקדשים לפרקי ספיישל מקוריים.
פרקים רגילים – הקראה של פרק אחד (או יותר) מתוך הספר, תוך שימוש באינטונציה המותאמת לדמויות ולאווירה.
פרקי ספיישל – סיפורים אלטרנטיביים שנכתבו על ידי מפיקי הפודקאסט, אשר מציגים תפניות חדשות בעלילה, תרחישים "מה היה קורה אילו", או הרחבות לדמויות ולרעיונות המרכזיים של הספר.
השפעה ותגובות

הפודקאסט זכה להצלחה בקהילות מאזינים רבות, ונחשב לאחת הדרכים הפופולריות לחוות את "הארי פוטר והשיטה הרציונלית" בעברית. רבים מהמאזינים משבחים את איכות ההקראה ואת היכולת של הפודקאסט להנגיש את הספר למי שמעדיף האזנה על פני קריאה.
פרקי הספיישל זכו גם הם לתגובות חיוביות, כאשר חלק מהמאזינים רואים בהם הרחבה מעניינת לעולם הסיפורי, בעוד אחרים דנים בהם במונחים של ראשי תיבות: "מה היה קורה אילו" (What If).
פרסים והוקרה

בשנת 2024, הפודקאסט זכה בפרס "פודקאסט השנה" של גיקטיים בקטגוריית "הפודקאסט העצמאי", וכן הגיע למקום השני בקטגוריית "תרבות".
הזכייה פורסמה בכתבה באתר גיקטיים: רשימת הזוכים בתחרות "פודקאסט השנה 2024" של גיקטיים.
נארוטו הסרט: מהומת חיות אי הירח

שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט 
פרמטרים [ אולפן ] לא מופיעים בהגדרת התבנית
| --- | --- |
קובץ:Naruto the Movie - Guardians of the Crescent Moon Kingdom.jpg
 מוזיקה:  Toshio Masuda
 סרטים בסדרה:  Junko Takeuchi Chie Nakamura Kyōsuke Ikeda Akio Ōtsuka
נארוטו הסרט: אשליית הרס העולם (ביפנית: ) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2006 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו. הסרט בוים על ידי טושיוקי טסורו והופק על ידי סטודיו פיירו. זהו הסרט העלילתי השלישי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-5 באוגוסט 2006.
תקציר העלילה

נארוטו, סאקורה, קאקאשי ורוק לי יוצאים למשימה להגן על הנסיך הצעיר והמפונק של ארץ הירח, מיצ'ירו. בהמשך הם מגלים כי שאבאדאבה, אחד האצילים בארץ הירח, הצליח להשתלט על ארמון המלוכה באמצעות חבורת נינג'ות שכירות חרב אשר נפטרו מהמלך וכעת מנסים להרוג את יורש הכתר מיצ'ירו.