stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציקלוטרון
פיתוח הציקלוטרון והשימוש בו

עידן הפיזיקה הגרעינית החל ב-1919, כאשר ארנסט רתרפורד הפציץ אטומי חנקן בחלקיקי אלפא שנוצרו בהתפרקות רדיואקטיבית טבעית, וכתוצאה מכך חלק מאטומי החנקן הפכו לאטומי חמצן. אולם, במהלך שנות ה-20 לא חלה התפתחות בתחום, משום שהאנרגיה של חלקיקי האלפא הייתה מוגבלת, ומקרים אחרים לא הספיקה בשביל להתגבר על כוחות הדחיה החשמלית בין החלקיק לבין גרעיני המטרה. לכן במקום להשתמש באנרגיה שחלקיקי האלפא מקבלים בהתפרקות הגרעינית הטבעית, קרא רתרפורד ב-1927 לאמץ גישה אחרת: הוא הציע להאיץ חלקיקים באופן מלאכותי כך שהאנרגיה שלהם תגיע לערכים של מאות אלפי ואפילו מיליוני אלקטרון וולט.
האצה על ידי הפרש מתחים יחיד לא הספיקה, שכן באותה תקופה לא ניתן היה ליצור את הפרש המתחים הדרוש לשם כך, והמדענים החלו לנסות להאיץ חלקיקים בסדרה של צעדים. רוב הניסיונות כללו האצה בקו ישר. ב-1929 עלה בדעתו של ארנסט לורנס להשתמש בשדה מגנטי על מנת לעקל את מסלול החלקיקים המואצים, וכך להשתמש שוב ושוב באותו הפרש מתחים, ללא צורך במכשיר גדול. לורנס, והסטודנטים שלו ובראשם סטנלי ליווינגסטון, החלו ב-1930 בבניית המודל הראשון של הציקלוטרון, בקוטר של 4.5 אינץ'. המודל הופעל לראשונה בהצלחה ב-2 בינואר 1931. בעזרת הפרש מתחים של 1800 וולט, הם האיצו חלקיקים טעונים לאנרגיה קינטית של 80,000 אלקטרון וולט. ב-1932 לורנס ביקש להוציא פטנט על המצאתו, ובקשתו התקבלה אחרי שנתיים.
ב-1932 בנה לורנס ציקלוטרון בקוטר 27 אינץ' שהאיץ בתחילה חלקיקים לאנרגיות של עד 3MeV, ובשנים הבאות הגיע עד לאנרגיות של 6MeV. באותה תקופה נבנו, בעזרתו של לורנס, ציקלוטרונים במוסדות אקדמיים נוספים בארצות הברית ובאירופה. ב-1937 בנה לורנס ציקלוטרון בקוטר 37 אינץ', איתו הגיע להאצת חלקיקים עד אנרגיה של 8MeV, וב-1939 בנה ציקלוטרון בקוטר 60 אינץ' שהאיץ חלקיקים עד אנרגיות של 16MeV. בגלל המגבלה שמתעוררת בשל אפקטים יחסותיים לא ניתן היה להגיע בציקלוטרון לאנרגיות גבוהות מכך, והחל מאמצע שנות ה-40 החל שימוש בסוגים מתקדמים יותר של מאיצי חלקיקים, שסימלו את המעבר מפיזיקה גרעינית לפיזיקת חלקיקים.
השימוש העיקרי של הציקלוטרונים היה ייצור איזוטופים רדיואקטיביים מגרעינים יציבים, על ידי הפצצתם בחלקיקים כמו פרוטונים וגרעיני דאוטריום בעלי אנרגיה מספיק גדולה כך שהם יוכלו להתגבר על כוח הדחיה בינם לבין הגרעינים במטרה, וליצור ראקציה גרעינית, כלומר להתמזג איתם (עם או בלי פליטה של חלקיקים אחרים) ובכך ליצור גרעינים מסוג חדש. לעצם התהליך הייתה חשיבות רבה בחקר מבנה הגרעין, והאינטראקציות השולטות בו. גם לתוצרים הייתה חשיבות רבה. בדרך זו יוצרו בהתחלה איזוטופים רדיואקטיביים של אטומים ידועים, והחל השימוש בהם לצרכים שונים, בהם צרכים רפואיים. לאחר מכן התגלו בדרך זו יסודות חדשים. הראשון בהם היה הטכנציום, ואחר כך גם יסודות טרנס אורניים, ובראשם הפלוטוניום.
גם היום, למרות שהציקלוטרונים אינם בחזית המחקר המדעי, משתמשים בהם הן לצורך הפקת איזוטופים רדיואקטיביים (כולל לצרכים רפואיים), והן לצרכים שונים של מחקר יישומי. יש שימוש בציקלוטרון גם בטיפולים בסרטן, הן על ידי הקרנת גידולים באלומת פרוטונים שמואצים במכשיר, והן על ידי הקרנה באלומת נייטרונים שנוצרת מפגיעה של פרוטונים או גרעיני דאוטוריום שהואצו בציקלוטרון במטרות בריליום.
ציקלוטרונים בישראל

בישראל קיימים כיום מספר ציקלוטרונים. שניים מהם בבי"ח הדסה עין כרם. המכשירים משמשים הן לצורכי יצור שוטפים והן לצורכי מחקר באוניברסיטה העברית. מכשיר שלישי נמצא במרכז למחקר גרעיני בנחל שורק ומשמש לצורכי יצור שוטפים. מכשיר רביעי נמצא בחברת איזוטופיה מולקולר אימג'ינג, המייצרת חומרים גרעיניים לשימושים רפואיים. הציקלוטרון בשורק קטן יותר ולכן יכול להגיע לשטפי קרינה נמוכים יותר. עיקר הייצור בשני המרכזים הוא של איזוטופ פלואור-18 המיועד לשימוש בבתי חולים לאבחון מחלת הסרטן בעזרת טומוגרפית PET. במרכז בהדסה יש גם יצור שוטף של איזוטופים נוספים המיועדים לסימון של מולקולות כגון אצטט וכולין.
ראו גם

מאיץ LHC
ג'יירוטרון
הערות שוליים

↑  ראו גרף בעמוד 12 ב-Brief History and Review of Accelerators
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538311505171  BnF: cb11950681c (data)  GND: 4191375-9  LCCN: sh85035113  NARA: 10637486  NKC: ph203162 
איור של הציקלוטרון מהפטנט שלורנס רשם ב-1934
ציקלוטרון בקוטר 60 לאחר השלמתו ב-1939. ארנסט לורנס עומד שלישי משמאל.
אריה לייב ליפשיץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 
 פטירה:  1846
רבי אריה לייב ליפשיץ (מכונה: ר' אריה דבי עילאי על שם ספרו; תקכ"ז, 1767 - י"ז בטבת תר"ו, 1846) היה רב ואדמו"ר חסידי, מגדולי הרבנים בגליציה, אבי חסידות וישניצא.
ביוגרפיה

נולד בירוסלב לרבי חיים אשר ליפשיץ. למד אצל הרב אריה לייב הלר, בעל קצות החושן. נישא בשנית לחנה, בתו היחידה של רבי משה טייטלבוים מאויהל. הוא קירב את חותנו לחוזה מלובלין והוא נעשה תלמידו. היה אב"ד בקהילות קרעשיב ושינווא. בערך בשנת תקפ"ה מונה לרבה של ווישניצא שם החל לנהוג באדמו"רות. הוא נודע כגאון בנגלה ובנסתר וכצדיק קדוש ובעל מופת. צדיקי דורו העריצוהו, בספר שלשה עדרי צאן מספר הרב מנלי סופר עדות ישירה על עצמו איך שהלך עם רבו בעריש מאושפיצין לרבי אריה ליב:
" וחדר הרב (האריה דבי עילאי) היה בגובה על המדריגות ורבינו (רבי בעריש מאושפיצין) הלך לפנינו ויהי כבואו אל הדלת (של חדרו של האריה דבי עילאי) נפל עליו פחד גדול ונשתנה צורתו ולא היה יכול לפתוח הדלת כי היה מרתת אז שלחתי ידי ופתחתי חצי הדלת ........... והלך רבי בעריש ..... אז חזר הרב (האריה דבי עילאי) במהירות אל הבית וכאשר ראה רבי בעריש כי הלך הרב לביתו אז אמר לנו כי לא יכלותי לעמוד מפני הקדושה    כמעט שלא שרף אותי האש אוי ווישניצא אינם יודעים מהו אצלם ".
הרבה מצדיקי דורו נסעו אליו, ביניהם: רבי צבי הירש מרימנוב, רבי אשר ישעיה מרופשיץ, רבי מרדכי דוד מדומברובה, רבי חיים מצאנז, רבי שלום מקאמינקא, רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב.
בסוף ימיו עבר לבריגל ושם נקבר. שלושת בניו מילאו את מקומו: רבי משולם זלמן יונתן ברבנות בריגל, רבי חיים דב מיאנוב באדמו"רות וישניצא, רבי אהרן זעליג ברבנות וישניצא,
צאצאיו

רבי משולם זלמן יהונתן, (תק"נ - א' באלול תרט"ו), מילא מקום אביו בבריגל, נישא לפריידא בת רבי אברהם חיים הורוביץ (בן רבי נפתלי מרופשיץ).
רבי חיים דוב בעריש - רבה של יאנוב, (תקנ"ה - כ"ג בתשרי תר"י), חתן רבי יוסף קעזיס, מילא מקום אביו כאדמו"ר מווישניצא.
רבי אהרן זעליג, (בערך תק"ס - כ' בסיון תרל"ח), ממלא מקום אביו ברבנות ווישניצא ושם נטמן.
טאבא ( - תקצ"ט), אשת רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא.
צירל טילא, אשת רבי צבי הירש הכהן גלאנץ.
חתנו רבי מרדכי זילברשטיין רבה של הולשיץ, חותן גיסו רבי יחזקאל שרגא משינאווא בזיווג שני.
ספריו

שו"ת 'אריה דבי עילאי'.
חידושי 'אריה דבי עילאי' על מסכתות: קידושין, יומא, מנחות, קינים ונידה.
'ארי שבחבורה' - חידושים על מסכת כתובות.
עטרת זקנים - כללי הש"ס הו"ל על ידי חתנו רבי יחזקאל שרגא משינאווא
קונטרס אריה דבי עילאי - הלכות פסח
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק א, בני ברק, תשמ"ו, עמ' יא-לג.
הערות שוליים

↑  לאחר שרבי ברוך פרנקל-תאומים עזב את רבנותו שם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297876305171  LCCN: nr92025406  VIAF: 308698283   WorldCat (עם VIAF): 308698283
פוזיטיביזם לוגי

פוזיטיביזם לוגי הוא זרם בפילוסופיה של המדע ובפילוסופיה של הלשון. זרם זה נוצר באוסטריה בסוף שנות העשרים, על ידי החוג הווינאי שבראשו עמד מוריץ שליק, וכן על ידי אנשי החוג הברלינאי (אנ'). אנשי החוג טענו שמרבית הפילוסופיות שנכתבו עד אז היו שגויות מיסודן ואף חסרות משמעות במובן החמור ביותר, כי לא הסתמכו על מידע המגיע מהחושים. האסכולה ביקשה לנסח משפטי פרוטוקול הנובעים ישירות מהתנסות חושית וידע אמפירי, ועליהם לבנות פילוסופיה חדשה. תזה מרכזית בפוזיטיביזם הלוגי הייתה עקרון האישוש (אנ'), שלפיו רק טענות שניתנות לאימות אמפירי, כלומר על ידי החושים, הן בעלות משמעות קוגניטיבית. טענות מתחומי המטאפיזיקה, התאולוגיה, האתיקה והאסתטיקה יהיו חסרות משמעות מבחינת קוגניטיבית. טענות לא אמפיריות שכאלו, יכולות להיות בעלות משמעות רק בהשפעתן על רגשות והתנהגות, אבל הן אינן נושאות איתן מידע עובדתי או ערך אמת.
העמדה הפוזיטיביסטית

ראשיתו של הפוזיטיביזם הלוגי נטוע בהגותו של ארנסט מאך בסוף המאה התשע עשרה. מאך, שהיה גם פיזיקאי חשוב, התנגד למושגים פיזיקליים שהוא ראה כלא אמפיריים, כגון המרחב המוחלט והזמן המוחלט במכניקה הניוטונית. במהלך 1907 נוצר בווינה קשר בין הנס האן, אוטו נוירת ופיליפ פרנק, והם ניסו להרחיב את הפוזיטיביזם של ארנסט מאך תוך דגש על התנגדותו להכנסת המטאפיזיקה למדע המדויק. אולם קשר זה נפסק, ותורת הפוזיטיביזם הלוגי באה לראשונה לניסוח מורחב רק ב-1928, עם פרסום המניפסט של החוג הוינאי, בהנהגת מוריץ שליק.
אנשי הפוזיטיביזם הלוגי שאפו לנקות את הפילוסופיה ממה שראו כבעיות הנובעות משפה לא ברורה וטענות בלתי ניתנות לאימות. הם רצו להפוך את הפילוסופיה ל"מדעית", כך שתחלוק את הבסיס והמבנים הקיימים במדעים המדויקים, כמו למשל בתורת היחסות הכללית של איינשטיין. עיקר המאמץ של הפוזיטיביזם הלוגי כוון לתיקון ושיפור הפילוסופיה, אבל כיום הם נתפשים – לדעת חוקרים מסוימים בטעות – כמי שניסו להסדיר את התהליך המדעי ולהכפיף אותו לסטנדרטים מסוימים.
הפוזיטיביזם הלוגי הגדיר קריטריונים ברורים ליצירת משפטי פרוטוקול, וקבע שכל משפט שאינו עומד בקריטריונים אלה הוא חסר משמעות. רק קביעות המבוססות על תצפית אמפירית הן בעלות משמעות, ובמשתמע כל קביעה המבוססת על אופן אחר של היקש או היסק, ובמיוחד קביעה מטאפיזית, היא חסרת משמעות – משפט סרק, תוצר לוואי של השפה, ולא אובייקט בעל ממשות שניתן להתייחס אליו.
בבסיס העמדה של הפוזיטיביזם הלוגי ניצבת הבחנה חדה בין שתי צורות יצירה אנושית:
מדע – מייצג את העולם.
אמנות – מביעה ומעוררת רגש.
ככלל, המדע מבטא עובדות ואילו האמנות מבטאת רגש. הביקורת על המטאפיזיקה היא – שהיא מתיימרת לטענות עובדתיות על אף המגבלות המהותיות שבה (ביסוס על היקש ולא על ידע אמפירי); ומאידך, היא אינה אמנות, כלומר, מטאפיזיקאים הם כמו מוזיקאים נטולי יכולת מוזיקלית.
למהלך הפוזיטיביסטי (העוסק ביצירה הקוגניטיבית בלבד) שני היבטים:
חיובי – הבהרת מושגים ומשפטים בעלי משמעות, ובכך הנחת יסודות לוגיים הן למדע העובדתי והן למתמטיקה.
שלילי – ביקורת הפילוסופיה כולה וכן כל מתודה אחרת המתיימרת לידע על-אמפירי.
סוגי טענות

היסטורית, נעשתה חלוקה לשלושה סוגי טענות, אך ניתן גם לבטאה בדיכוטומיה הבאה:
משפטים בעלי מובן – משפטים תקינים מבחינת התחביר שלהם, וגם תקפים מבחינה לוגית.
משפטים חסרי מובן.
סוגי טענות > משפטים בעלי מובן

משפטים אלה נחלקים לשני סוגים:
כלל המשפטים במדעי הטבע.
משפטים אנליטיים.
סוגי טענות > משפטים בעלי מובן > כלל המשפטים במדעי הטבע

משפטים אלה יכולים להיות:
נכונים, מייצגים דבר-מה בעולם.
שגויים, אך היו יכולים, במצבים מסוימים, לייצג דבר מה בעולם. כך, למשל, משפטים על אודות מכשפות או קנטאורים, ייחשבו נכונים אם יתגלו עדויות התומכות בקיום היצורים שבהם הם עוסקים.
סוגי טענות > משפטים בעלי מובן > משפטים אנליטיים

המשפטים האנליטיים נחלקים ל:
משפטי הלוגיקה, אשר נחלקים לטאוטולוגיות או לסתירות.
משפטי המתמטיקה, אשר אף הם נחלקים לטאוטולוגיות או לסתירות.
הגם שהן אלה והן אלה נחשבים לבעלי מובן, המשפטים שונים מהותית. בעוד שכלל משפטי מדעי הטבע מבטאים (או נכשלים בביטוי) מצב דברים בעולם, הרי המשפטים האנליטיים אמיתיים (או שקריים) רק בגלל מבנם ואינם אומרים דבר על המציאות (לדוגמה: במשולש יש שלוש צלעות). ככלל, נוסחאות המתמטיקה והלוגיקה אינן טענות עובדתיות, אלא רק משמשות לטרנספורמציה של טענות כאלו.
סוגי טענות > משפטים חסרי מובן

הטענות חסרות המשמעות נחלקות ל:
טענות המכילות מילים חסרות משמעות.
טענות בעלות מבנה דקדוקי תקין אך מבנה לוגי שגוי.
סוגי טענות > משפטים חסרי מובן > טענות המכילות מילים חסרות משמעות

מילה היא בעלת משמעות כאשר:
היא מתייחסת לדבר מה בעולם.
היא מוגדרת על ידי מילים המתארות דבר מה בעולם.
מכאן שמשפטים יהיו חסרי משמעות כאשר:
הם מכילים מילה שאינה מתייחסת לעולם. או:
הם מכילים מילה המוגדרת על ידי מילים שאינן מתייחסות לעולם.
דוגמה לאפשרות הראשונה היא המילה "איון" שהציג היידגר במשפטו "האין מאיין". מילה זו הוצגה ללא שום הגדרה וגם מן ההקשר לא ניתן, לדעת הפוזיטיביסטים, להבין את משמעותה. דוגמה למקרה השני היא הגדרת "אלוהים" כ"מניע ראשוני", הגדרת "מניע ראשוני" כ"מוחלט", "מוחלט" כ"אוסף כל השלמויות" וכן הלאה.
גם הגדרה מעגלית אינה קבילה, בסופו של דבר ההגדרה חייבת להיעצר בעולם – האספקט האמפירי (צבע, צורה, טמפרטורה וכולי) הוא שקובע את המשמעות.
סוגי טענות > משפטים חסרי מובן > טענות בעלות מבנה דקדוקי תקין אך מבנה לוגי שגוי

בין המשפטים חסרי המשמעות (פסאודו משפטים) ניתן לזהות שני סוגים, למשל:
המשפט: "קיסר הוא וגם".
המשפט: "קיסר הוא מספר ראשוני".
רצף המילים "קיסר הוא וגם" נוצר באופן הנוגד את כללי התחביר, הדורשים שאת העמדה השלישית לא תתפוס קוניונקציה ("וגם"), אלא נשוא, כלומר שם עצם (של חפץ) או שם תואר. רצף המילים "קיסר הוא גנרל", למשל, נוצר בהתאם לחוקי התחביר. זוהי דוגמה לביטוי תקין לחלוטין. לעומתו, המשפט: "קיסר הוא מספר ראשוני" כבעל אותו מבנה דקדוקי, נכון תחבירי. עם זאת, זהו משפט חסר משמעות.
מהתיאור לעיל נובע:
משפטים (טענות) הם חסרי משמעות כיוון שאינם מצייתים לחוקי הדקדוק, בפרט
הם פסאודו משפטים שאינם מצייתים לתחביר הלוגי.
האחרונים מהווים את מרבית המטאפיזיקה הקלאסית, למשל מערכות המושגים של פיכטה, שלינג, הגל, היידגר ועוד.
ביקורת

הפוזיטיביזם בעל מטאפיזיקה משל עצמו, אך רואה אותה כהרחבת הלוגיקה, "פילוסופיה מדעית" המסנתזת, מבססת ומכלילה את תוצאות המדעים השונים, וכן של הלוגיקה והמתמטיקה.
מכאן, לא מדויק לומר שהוא תוקף את כלל המטאפיזיקה, אלא את חלקה המתיימר לידע הנוגע לדברים הנמצאים מעל או מעבר לכל ניסיון. כגון: מהויות הדברים, הדברים כשלעצמם, המוחלט וכיוצא באלה. הדבר המאפיין טענות אלו הוא שהן אינן ניתנות לאימות – הן אינן עומדות למבחן אמפירי, ובנוסף אינן לוגיות. על כן הן חסרות משמעות. הדבר נכון גם לגבי רוב הטענות המיסטיות והתאולוגיות. ייתכן אומנם שיש ביניהן טענות המועמדות למבחן אמפירי, למשל, "זאוס נמצא על פסגת האולימפוס", או "למי ששובר מראה יהיו 7 שנים רעות". במקרה זה הן ייחשבו לבעלות משמעות, אבל שגויות.
ברור כי גם הטענות המאומתות אינן משיגות ודאות מוחלטת, ומסיבה זו הן מכונות השערות. אם כן, הרי שהמדען שואף להשגת ודאות מספקת מבחינה מעשית, אך ברור לו כי לעולם לא יושג אימות מושלם. עקב כך, בהקשר המדעי, "ההכרחי", "הוודאי" (אין חלוקה לוודאי ומקרי) ו"האפריורי" הן מילים חסרות משמעות. המדע נסמך על הניסיון וכל דבר החורג ממנו, או קודם לו, כלל אינו יכול לבוא לידי אימות ומשום כך מזוהה כחסר משמעות.
ביקורת נוספת מציינת כי התאוריה הפוזיטיביסטית מביאה לסתירה כאשר היא מופעלת על עצמה.
ביקורתו של קרל פופר על הפוזיטיביזם הלוגי היא שהקריטריונים שלו ליצירת משפטי בסיס לפילוסופיה הם בו-בזמן רחבים מדי וצרים מדי. רחבים מדי, כי יש משפטים שנובעים מהתנסות חושית, אך אינם נכונים. צרים מדי, כי יש אמיתות שאינן נתפסות בחושים. למשל, פופר טען ששלילת המיתולוגיה על ידי הפוזיטיביזם הלוגי הייתה שגויה. אומנם המיתולוגיה אינה מבוססת אמפירית, אך היא היוותה בסיס לפיתוחים מדעיים רבים. פופר אמר שעל ידי שלילת ידע לא-אמפירי, אנו מאבדים את היכולת להתייחס לידע הזה, לבקר אותו, ולייצר מתוכו ידע מוצק יותר.
פופר הציע, כתחליף לדרישה של הפוזיטיביזם הלוגי, את עקרון הניתנוּת להפרכה. עיקרון זה עורר ביקורת מאנשים כמו תומאס קון, שטען כי ניתנות להפרכה לא שיחקה תפקיד סיבתי משמעותי במעבר בין תאוריות מדעיות, ומתומכי פופר כמו אימרה לָקָטוֹש, שהציע קריטריון נוסף שמבחין בין תוכניות חקר פרוגרסיביות ודגנרטיביות.
ראו גם

החוג הוינאי
פילוסופיה של המדע
רודולף קרנפ
מוריץ שליק
האנס האן
אוטו נוירת
פרנק רמזי
ברטרנד ראסל
לודוויג ויטגנשטיין
קורט גדל
ארנסט מאך
פילוסופיה ניסויית
קרל המפל
הערות שוליים

↑  משפט תקף לוגית לא חייב להיות אמיתי; יש להבחין בין תקפות, שמבטאת מבנה לוגי תקין, לבין אמיתיות, שמבטאת אמת או שקר. למשל: המשפט "השמש זורחת במערב" הוא תקף, אבל שקרי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536258705171  BNE: XX528938  BnF: cb11932846g (data)  LCCN: sh85078124  LNB: 000049646  NDL: 00569687  NKC: ph122434
יעל דן

| --- | --- |

יעל דן
 לידה:  27 באוגוסט 1952 (בת 72)
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן או בת זוג:  הלל מיטלפונקט 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  YaelDan1
 
יעל דן (נולדה ב-27 באוגוסט 1952) היא עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית.
ביוגרפיה

יעל דן נולדה בשם יעל הורוביץ וגדלה בקיבוץ דן. אביה, אלימלך הורוביץ, היה מייסד מוזיאון בית אוסישקין בקיבוץ. היא התחנכה בקיבוץ עד שעזבה אותו ב-1970 לאחר גיוסה לצה"ל. את שירותה הצבאי היא עשתה בגלי צה"ל.
במהלך השנים הגישה דן תוכניות רבות במגוון אמצעי התקשורת הישראליים. את דרכה הטלוויזיונית החלה בערוץ הראשון, שם הגישה את התוכנית "תצפית", שבה הייתה דן המנחה הראשונה שבנוסף להגשה, יצאה לשטח והכינה את הכתבות אותן הגישה לאחר מכן. בהמשך הגישה בערוץ את "סיפור אישי" ו"יומן תרבות". בערוץ 10 הגישה את "שטח פרטי", "בין החדשות" עם בן כספית ועמנואל רוזן ובערוץ 2 הגישה את "כנגד כל הסיכויים".
במהלך השנים הגישה דן מגזינים ותוכניות בערוץ 8 ובטלוויזיה החינוכית, וכן קריינה בפרסומות בטלוויזיה המסחרית.
בין שיאי הקריירה התקשורתית שלה ניתן למנות את הראיון הבלעדי עם אורי זוהר ב-1997 במסגרת התוכנית "סיפור אישי", 20 שנים לאחר שזוהר פרש מתחום הבידור; את הראיון הסנסציוני עם שרה נתניהו, אשת ראש הממשלה, בנימין נתניהו, גם כן במסגרת "סיפור אישי", ראיון אותו קטעה נתניהו בזעם לאחר סדרת שאלות שהביכו אותה, ואת הראיון הראשון במסגרת הערוץ הראשון עם סוהא ויאסר ערפאת, במהלכו הרגיעה דן את בתם התינוקת.
החל משנת 1998 דן מגישה את מגזין החדשות "עושים צהריים" בגלי צה"ל, שבו, בין היתר, היא מביאה לקדמת הבמה נפגעות ונפגעי טראומה מינית ומלווה אותם לאורך השנים. בפברואר 2025 הודיע מפקד גלי צה"ל, טל לב רם, שביולי 2025 יסתיים שידור התוכנית.
בנובמבר 2018 התקבל בכנסת שינוי חוק שיזמה במסגרת התוכנית, המאפשר לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית להיחשף בכלי תקשורת ללא אישור של שופט.
ב-2019 זכתה דן בפרס סוקולוב לתקשורת האלקטרונית ובפרס על מפעל חיים.
דן שיחקה בשני סרטים: "ג'ירפות" (2001), בתפקיד מראיינת, ובסרט סטודנטים של בנה אלון מיטלפונקט, שנקרא "בשידור חי" (2009), בתפקיד כוכי.
חיים אישיים

דן נשואה למחזאי ובמאי התיאטרון הלל מיטלפונקט, ולהם שני ילדים, אלון מיטלפונקט כתב חדשות 13 בעבר, והשחקנית והמדבבת מאיה מיטלפונקט.
מתגוררת במרכז תל אביב.
הערות שוליים

↑  איילה הורוביץ, מדן ועד גל"צ, עיתון הסטודנטים של החוג לתקשורת, גיליון 17, יוני 2003
↑  רן בוקר, אחרי 27 שנה: "עושים צהריים" של יעל דן תרד משידור בגלי צה"ל, באתר ynet, 5 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012775969305171
ראסי טיילור

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1944 קיימברידג', ארצות הברית 
 פטירה:  26 ביולי 2019 (בגיל 75) גלנדייל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  Russell Taylor 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1980–2019 (כ־39 שנים)
 בן או בת זוג:  ויין אלווין (1991–18 במאי 2009) 
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראסי טיילור (באנגלית: Russi Taylor;‏ 4 במאי 1944 – 26 ביולי 2019) הייתה מדבבת אמריקאית. נודעה בשל דיבוב מיני מאוס של חברת וולט דיסני (לראשונה ב-1986) ומרטין פרינס מ"משפחת סימפסון" (לראשונה ב-1989).
ביוגרפיה

טיילור נולדה בקיימברידג', מסצ'וסטס. לדברי חברת דיסני, כשהייתה נערה צעירה, ניגשה לוולט דיסני ואמרה לו שתשמח לעבוד בחברה שלו. ב-1986, כשהתבגרה מעט, השתתפה באודישנים לקולה של מיני מאוס ונבחרה מתוך כ-200 מתחרות. מלבד קולה של מיני מאוס, היא שימשה גם כמדבבת לדמותה של פבלס פלינסטון בתוכנית משפחת פלינסטון, מרטין פרינס והתאומות שרי וטרי בתוכנית ובסרט משפחת סימפסון. כמו כן, דיבבה דמויות בסדרות ובסרטים "אגדות ברווזים", "אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה", "חבובוטף", "הדרדסים", "השועל והכלבלב 2", "סינדרלה 3: אהבת אמת", "הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים", "הנסיכה סופיה הראשונה: היה הייתה נסיכה" ורבים אחרים.
טיילור התחתנה עם ויין אלווין, המדבב השלישי של מיקי מאוס מ-1991 עד מותו ב-2009. שניהם נקראו "אגדות דיסני" בשנת 2008.
טיילור נפטרה ב-26 ביולי 2019 בביתה בגלנדייל, קליפורניה בגיל 75.
הערות שוליים

↑  "Minnie Mouse voice actress dies aged 75" (באנגלית בריטית). 2019-07-28. נבדק ב-2019-07-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14232025h (data)  GND: 1160338418  ISNI: 0000 0003 9103 5411  LCCN: no2005013202  MusicBrainz: 02f9f18a-e63b-42b8-898f-dd3be0dfb9e5  SUDOC: 221719946  VIAF: 284739925   WorldCat (עם VIAF): 284739925 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיל ההגנה האווירית הסובייטי

| --- | --- |

 
 זרועות
  חיל האוויר הסובייטי
  הצבא הסובייטי
  חיל ההגנה האווירית הסובייטי
 הצי הסובייטי
  חיל הטילים האסטרטגיים
 עיטורים ומבנה פיקודי
 מדליות ועיטורים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
 דרגות הכוחות המזוינים של ברית המועצות
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של ברית המועצות
 היסטוריה של ברית המועצות
חיל ההגנה האווירית הסובייטי (ברוסית: "войска ПВО,V - PVO-voyska protivovozdushnoy oborony"; וְוֹיְסְקָה פְּרוֹטִיבוֹבוֹזְּדוּשׁנוֹי אוֹבּוֹרוֹנִי) הייתה יחידת ההגנה האווירית של כוחות הצבא הסובייטים. היחידה הוקמה בשנת 1941, והמשיכה כענף שירות של כוחות הצבא הרוסיים לאחר 1991 עד שמוזגה לחיל האוויר בשנת 1998. בניגוד לכוחות ההגנה האווירית המערבית, ה-V-PVO הייתה זרוע צבאית בפני עצמה, בנפרד משאר חיל האוויר (VVS) וכוחות ההגנה האווירית של כוחות קרקע. בתקופה הסובייטית היא דורגה בדרך כלל במקום השלישי בחשיבותם של השירותים הסובייטים, מאחורי חיל הטילים האסטרטגיים וכוחות היבשה.
היסטוריה > במהלך מלחמת העולם השנייה

ההכנות להקמת כוחות ההגנה האווירית החלו בשנת 1932, ועם תחילת המלחמה היו 13 אזורי PVO הממוקמים בפיקודים מרחביים. עם פרוץ המלחמה היו כוחות ההגנה האווירית בעיצומו של פרויקט חימוש מחדש. צוותי ארטילריה נגד מטוסים היו מעטים מהתותחים עצמם. יתר על כן, לכוחות היו חסרים מטוסי הקרב העיקריים של התקופה ההיא: היאק-1 והמיג-3. 46 אחוזים מהצי היו מטוסים מיושנים. קצב ייצור מוגבר הוחל כדי לספק לחיילים ציוד חדש. ביולי 1941 נקטה ועדת ההגנה הלאומית בכמה צעדים כדי לחזק את הכוחות השומרים על אזורי התעשייה של מוסקבה, לנינגרד, ירוסלב וגורקי, וגשרים אסטרטגיים ברחבי הוולגה. לשם כך, הואץ ייצורם של חלקים ממקלעי ה-IA, IN, מקלעים נגד מטוסים.
דוגמה קלאסית לארגון פוליטי מרכזי של מרכז ההגנה והתעשייה הייתה ההגנה על מוסקבה. היא בוצעה על ידי חיל ההגנה האווירית הראשון וחיל התעופה הקרוב השישי PVO. כחלק מצעדים אלו, בתחילת פשיטות האוויר הגרמניות היו יותר מ-600 לוחמים; יותר מ-1,000 רובי קליבר קטנים ובינוניים, 350 מקלעים; 124 בלוני תצפית, 612 חמל"ים וכ-600 זרקורים נגד מטוסים. נוכחותם של כוחות כה גדולים והנהלתם המיומנת סכלו את ניסיונות האויב לבצע תקיפות אוויריות מסיביות. רק 2.6 אחוזים מכלל מטוסי מעצמות הציר טסו בפאתי מוסקבה כתוצאה ממאמציהם. כוחות ההגנה האווירית שהגנו על מוסקבה השמידו 738 מטוסי אויב. תקיפות של חיל התעופה הקרבי השישי הכו מכות כבדות והרסו 567 מטוסי אויב על הקרקע. כוחות ההגנה האווירית השמידו 1,305 מטוסי קרב של צבאות גרמניה הנאצית ובעלי בריתה, לצד חיל האוויר, השמידו 450 טנקים ועוד כ-5,000 כלי רכב צבאיים.
ב-9 בנובמבר 1941 נוצר תפקידו של מפקד כוחות ההגנה האווירית ומונה האלוף מיכאיל גרומדין (רוסית: Громадин, Михаил Степанович). בינואר 1942, כדי לשפר את התקשורת בין הכוחות ומערכות ההגנה האווירית, מטוסי הקרב והצוותים המאיישים עליהם הוכפפו לפיקוד ההגנה האווירית. באפריל 1942 נוסדה חזית ההגנה האווירית במוסקבה, ובהמשך הוקמו צבאות ההגנה האווירית של לנינגרד ובאקו. והיו התצורות המבצעיות הראשונות של כוחות ההגנה האווירית.
ביוני 1943 פורקה לשכת מפקד כוחות ההגנה האווירית במדינה. בעקבות הארגון מחדש באפריל 1944, שיצר את חזיתות ההגנה האווירית המערבית והמזרחית, וגרם לחלוקה של אזור ההגנה האווירית הטרנס-קווקזית, אשר זוהו מחדש כצפון, הדרום וחזיתות ההגנה האווירית הטרנס-קווקזית, כוחות ההגנה האווירית של מוסקבה שונו וזוהו מחדש כ"צבא ההגנה האווירית במוסקבה". במזרח הרחוק במרץ 1945 הוקמו שלוש יחידות צבאות הגנה אווירית: מריטיים, אמור ובאיקל.
במהלך מלחמת העולם השנייה, צבא ההגנה האווירית סיפק את ההגנה לתעשייה הביטחונית ואת התקשורת, כך שבמהלך המלחמה רק גיחות ספורות הצליחו לפרוץ את המחסום, כך שהיו רק מעט מפעלים נפגעו ורק כמה פגיעות ספורות בתנועת הרכבות בכמה מקטעי קווי הרכבת ברחבי הארץ. בביצוע משימותיו השמידו היחידות כ-7,313 מטוסים גרמניים, מתוכם כ-4,168 בקרבות אוויר (דוגפייט) וכ-3,145 היו נפגעו ונפלו על ידי ארטילריה ממוקדת כנגד כלי הטיס, מקלעים ובלוני תצפית. ליותר מ-80,000 חיילים, סמלים, קצינים וגנרלים של כוחות ההגנה האוויריים הוענקו עיטורים ומדליות מטעם המדינה, ול-92 חיילים הוענק תואר גיבור ברית המועצות ואחד זכה פעמיים בכבוד.
היסטוריה > מבנה פיקודי במהלך מלחמת העולם השנייה

במהלך המלחמה אורגנו יחידות ה-PVO כחזיתות הגנה אווירית וצבאות ההגנה האוויריים. חזיתות ה-PVO כיסו בדרך כלל מרחב אווירי מעל כמה חזיתות צבא קרקעיות האווירית. היסטוריית השירות מופיעה פה:

• חזית חיל ההגנה המערבי

• מערך ראשון 29 ביוני 1943 – 20 באפריל 1944 שונה שמו למפקדה, חזית ה-PVO הצפונית

• החזית הצפונית PVO 21 באפריל 1944 – 23 בדצמבר 1944 הוקמה מהמטה, חזית ה-PVO המערבית (מערך 1), סומנה מחדש כמפקדה, חזית PVO המערבית (מערך 2)

• מערך שני 24 בדצמבר 1944 – 9 במאי 1945 הוקם מהמטה, חזית PVO הצפונית

• חזית מוסקבה PVO 6 באפריל 1942 – 10 ביולי 1943 הוקמה מהמטה, אזור חיל PVO במוסקבה, סומנה מחדש כמפקדה, צבא PVO המיוחד במוסקבה

• חזית דרום PVO 21 באפריל 1944 – 24 בדצמבר 1944 הוקמה מהמטה, חזית PVO המזרחית, סומנה מחדש כמפקדה, חזית ה-PVO דרום-מערבית

• החזית הדרום-מערבית PVO 24 בדצמבר 1944 – 9 במאי 1945 הוקמה מהמטה, חזית ה-PVO הדרומית
היסטוריה > תחת הדגל הרוסי

בדצמבר 1994 הפך צבא ההגנה האווירית הרביעי לחיל ההגנה האווירית החמישי, שהפך בשנת 1998 לצבא החמישי של VVS ו-PVO. בשנת 1998 אוחדו יחידות הצבא והמטה של ה-PVO שנותרו ברוסיה עם חיל האוויר הרוסי שהפך לחלק ממחוז כוחות ההגנה האווירית והאווירית במוסקבה, והצבאות הרביעי, ה-5, ה-6, ה-11 וה-14 של VVS ו-PVO.
רשימת מפקדי ה-PVO

מרשל ברית המועצות ליאוניד גובורוב – 1954–1955
מרשל ברית המועצות סרגיי ביריוזוב – 1955–1962
מרשל האווירייה ולדימיר סודטס – 1962–1966
מרשל ברית המועצות פאבל בטיצקי – 1966–1978
מפקד מרשל האווירייה אלכסנדר קולדונוב– 1978 – מאי 1987
גנרל הצבא איבן טרט'יאק – 31 מאי 1987 – 24 אוגוסט 1991
גנרל הצבא ויקטור פרודינקוב – ספטמבר 1991 – דצמבר 1997
קולונל-גנרל ויקטור ציניצין – דצמבר 1997 – פברואר 1998
מלאי נשק (1990) > 2,315 מטוסי יירוט

500 – סוחוי Su-15
850 – מיקויאן גורביץ' מיג-23
350 – מיקויאן גורביץ' מיג-25
210 – סוחוי Su-27
360 – מיקויאן מיג-31
מלאי נשק (1990) > מטוסי שליטה ובקרה

3 – טופולב Tu-126 מוס
14 – בררייב A-50 Mainstay