stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנועת הבריחה
פעולות הבריחה בארצות שונות > פעילות הבריחה בגרמניה

גרמניה הפכה למקום ריכוז עיקרי של פליטים יהודיים. בסוף 1947 הגיע מספרם ל-250,000, רובם באזור האמריקאי וברלין שימשה נקודת בריחה מרכזית של פעילות הבריחה. הפליטים הגיעו לגרמניה מאוסטריה ומצ'כיה. בגרמניה היו מחנות עקורים רבים כולל בתי ילדים ובתי חולים לפליטים היהודיים. ואחד מתפקידיה העיקריים של הבריחה היה הברחת השורדים להמשך הדרך לארץ לאיטליה ולצרפת. המעבר לצרפת נעשה בעיקר דרך בלגיה, באמצעות אשרות מעבר בלגיות. פעמים רבות מצליחה הבריחה להשתמש באותה אשרה מספר פעמים במעברי גבול שונים. למשל, כאשר קבוצה עברה עם אשרת מעבר קבוצתית, בה היו רשומים שמות חברי הקבוצה, המזויפים, כמובן, שוטר הגבול, שקיבל סיגריות אמריקאיות או בקבוק וודקה, לא חתם על הרשימה ואפשר היה להשתמש בה שוב, ממעבר גבול אחר.
באזור השליטה של הבריטים מצב השורדים היה קשה. עם תום המלחמה היו באזור הבריטי של גרמניה כ-30,000 יהודים במחנות עקורים, בעיקר במחנה העקורים ברגן-בלזן. הבריטים הקשו מאוד על כניסת יהודים לברלין ו סמו את העברתם של השורדים לאזור האמריקאי,. בתחילה השורדים אף היו במחנות סגורים בגדר תיל והבריטים אף החזירו שורדים, בניגוד לרצונם ובכוח, אל הארץ ממנה הגיעו. בראש מרכז הבריחה באזור הבריטי בגרמניה עמדה רגה (רינה) גוברין, שורדת שואה, בוגרת מחנות ריכוז וצעדת מוות, מפולין.
אחד המבצע המרשמים היה העברת 5,000 שורדים מגרמניה לצרפת, שהיו מיועדים לפליג באוניה אקסודוס. ביוני 1947 עברו הפליטים את הגבול חלקם עם ניירות מזויפים, שבחלקם השתמשו יותר מפעם אחת אחרי שהנירות הועברו הלוך וחזור. חלקם בשירות של מכוניות משא, 30–40 מכוניות בשיירה, בתור ציוד מכוסה בברזנט וחלקם ברכבות. מבצע העברת שורדים ל'אקסודוס' היה כולו לא לגאלי, חשאי וערך כשבוע בלבד.
סיפור משעשע על משלחת הסוכנות היהודית שעזרה לבריחה ואף העמידה לרשותה כ-18 משאיות, שנרשמו על שם הסוכנות, ששהייתה גוף רשמי. לימים יקבלו משאיות אלה את המספר 29.11.47 – יום החלטת האו"ם על הקמת המדינה. בגרמניה היה מספר גדול של בתי ילדים שהגיעו בדרכי הבריחה ושההו בבתי הילדים שם טיפלו בהם במסירות ובאהבה עד שיגיע תורם לעלות על אוניות המעפילים.
מפקד הבריחה באוסטריה היה אשר בן נתן (ארתור), שליח המוסד לעלייה ב'.
פעולות הבריחה בארצות שונות > פעילות הבריחה באיטליה

באופן כללי הושיט העם האיטלקי את עזרתו ליהודים בזמן המלחמה ואף לאחריה, ולאחר המלחמה שרדו כ-36,000 מתוך כ-45,000 יהודי איטליה. פעולות ההצלה של הבריחה היו בעיקרן הברחת יהודים מארצות שכנות לתוך איטליה והטיפול בהם עד להגעתם למחנות לקראת העלייה לאוניות המעפילים. האחריות על מחנות אלה והכנת השורדים לעלייה לאוניות הייתה של תנועת ההעפלה. פעילות זו קיבלה עזרה מוסרית ומעשית מצד רובו של העם האיטלקי. הסיוע התבטא בהעברת מידע על תנועות הצבא הבריטי בגבולות, בהלנת פליטים, שעברו במעברי האלפים בדרכים קשות, ובהסתרתם מפני האנגלים במידת הצורך.
דרך הבריחה אל איטליה הייתה לא קלה. ההליכה רגלית מיגעת במעברי האלפים בשלג דרשה מפעילי הבריחה, בנוסף לכושר גופני, תבונה ויצירתיות. המעברים היו ברובם בסביבות מעבר הברנר שליד העירה מורנו ומעבר הקרימל שליד העיירה סאלפלדן. רוב העוברים בטרנספורטים היו חסרי תעודות, או בעלי תעודות מתוצרת עצמית. בכנס הבריחה שהתקיים בינואר 1946 נמסרו מספרים אלה: במודנה היו 4,000 פליטים, במסטרה, ליד ונציה – 2,000 פליטים, במחנה בסנטה מריה שהו 5,000 פליטים. בצפון נמצאו כ-10,000 פליטים, שהועברו בהמשך לדרום. בהכשרות – כ-2,000 נערים ונערות וילדים נוספים טופלו בבתי ילדים לפעוטים שהיו באיטליה עם השחרור, או הוברחו אליה על יד הבריחה.
פעולות הבריחה בארצות שונות > פעילות הבריחה בצרפת

פעולות הצלה משמעותיות בצרפת בוצעו על-ידי פעילי התנועה הציונית בשנות המלחמה בתנאי מחתרת ותוך סיכון מתמיד. המחתרת היהודית, Armee Juive, הייתה בקשר עם המחתרת הצרפתית. לאחר המלחמה נהגה צרפת כלפי היהודים. הבריטים פנו אל הצרפתים פעמים רבות בדרישה לא להרשות לבריחה ולההעפלה לנהל בה פעילות, אך הצרפתים לא שעו לפניות אלה והתחמקו מהן בדרכים דיפלומטיות. ממשלת צרפת התעלמה מאלפי הפליטים שהסתננו לגבולותיה כמעט מדי יום מגרמניה, אוסטריה וארצות אחרות, איפשרה את כניסתם של כ-20,000 פליטים שהיו מיועדים לעלות על אוניות המעפילים. היא הרשתה ל-14 אוניות מעפילים להפליג מחופיה.
צרפת העניקה מדי פעם בפעם כמה מאות ויזות לילדים יהודיים, כך שיוכלו לשהות בה מספר שנים. היא אף נתנה ויזות לניצולים מפולין. יחסם האנושי של הצרפתים התגלה שוב כאשר מגורשי האוניה "יציאת אירופה" (אקסודוס) הגיעו בשלוש משחתות בריטיות לנמל בדרום צרפת, הצרפתים לא נענו לבקשת הבריטים להוריד את הפליטים מהאוניה בכוח, למרות הלחץ הבריטי הכבד.
בצרפת התקיימה פעילות ענפה של ההגנה באירופה שהתבססה על המשך המחתרת היהודית הצרפתית מתקופת המלחמה. דוד שאלתיאל הקים קשר עם המחתרת היהודית כבר בפברואר 1945 וחבריה הצטרפו לההגנה באירופה כגוף אחד שלם. נעשתה עבודה אינטנסיבית עם בני נוער במחנות במרסיי, לקראת העלייה, והוקם בית-ספר לאימוני ההגנה סמוך לעיר ליון. בנובמבר 1947 הגיע מספר חניכי ההגנה בצרפת ל-1,000.
ההעפלה

תנועת הבריחה, שהיא פרק העלייה ביבשה ותנועת ההעפלה שהיא פרק העלייה בים, מהוות פרק מפואר בתולדות ההיסטוריה המודרנית של עם ישראל. זהו פרק של אומץ ויזמה ותחבולות ואהבת המולדת. זהו פרק שמספר את סיפור החזרה לחיים של שורדי השואה ומסעם לארץ ישראל. שתי התנועות קשורות זו בזו ובלי התנועה האחת לא הייתה יכולה להתקיים התנועה האחרת. השורדים לא היו יוצאים למסע אל חופי הים התיכון אם לא היו מחכות שם אוניות המעפילים, והאוניות לא היו מחכות בנמלי איטליה וצרפת אם לא היו מגיעים לשם שורדי השואה.
פעילות ההעפלה כללה את רכישת האוניות, בעיקר בארצות הברית, באיטליה וברומניה, והכשרתן לשאת את המעפילים. פעילי ההעפלה ניהלו את המחנות בהם חיכו הפליטים לעלות אל האוניות. הם הדריכו את הפליטים לקראת העלייה לאוניה ולקראת המסע והמפגש האפשרי עם האוניות הבריטיות. עיקר הפעילות הייתה השטת האוניות אל ארץ ישראל. פעילות זו נשאו על גבם אנשי הפלי"ם, פלוגות הים של הפלמ"ח ואתם הגדעונים.
הבריחה וההעפלה היו תנועות חשאיות, לא לגאליות, ללא ישות מדינית שעמדה מאחורי פעילותן. הספר הלבן הבריטי לא איפשר ליהודים להיכנס לגבולות הארץ באופן חוקי, מלבד למכסה קטנה ביותר של מקבלי סרטיפיקטים. הבריטים נלחמו בתנועות אלה ביבשה ובים. הם הבינו שכל פליט יהודי בדרכי הבריחה באירופה הוא מעפיל פוטנציאלי והם ניסו לעצור את הפליטים במסעם לארץ כבר באירופה, תוך לחץ על הממשלות לא לאפשר ליהודים לצאת מגבולן. הבריטים נלחמו באניות המעפילים בים והצליחו לעצור את רובן, עם הגעתן למים הטריטוריאליים של פלשתינה-א"י. רוב אוניות המעפילים אכן נתפשו, חלק מהמעפילים הועברו למחנה המעצר בעתלית, וברובם הועברו, באוניות גירוש, לקפריסין למחנות מעצר. מחנות המעצר בקפריסין נסגרו רק בשנת 1949.
ההיבט המדיני של הבריחה וסיומה

ככל שחלף הזמן התברר כי הבריחה חרגה מעבר למתכונתה המקורית. תנועתם הבלתי פוסקת של מאות אלפי ניצולי השואה לכיוון מרכז אירופה ודרומה והתקבצותם במחנות עקורים, יצרה בעיה בינלאומית. מחנות העקורים בגרמניה ובאוסטריה עלו על גדותיהם. כ-250.000 פליטים המתינו בתנאים קשים שנתיים אחרי המלחמה עלו תמונות קשות שהעולם התקשה לשאתן. בן-גוריון הכריז כי הפתרון לפליטים היהודיים במחנות ובדרכים הוא אחד – לאפשר להם לחיות במדינה משלהם. ושאין להם עתיד אלא בארץ ישראל.
טענת הממשלה הבריטית, שאירופה היא שיצרה את בעיית העקורים היהודיים ולפיכך עליה למצוא לבעיה פתרון בגבולותיה, לא התקבלה. בעקבות דו"ח הריסון (1945), שביקר המחנות העקורים כשליח של הנשיא טרומן והמליץ, בין השאר, על העלאת 100,000 עקורים יהודים לארץ ישראל מייד, הקים בווין את הוועדה האנגלו-אמריקנית" (1946). בין תפקידיה היה עליה להמליץ על פתרון לפליטים היהודים באירופה. אחת מהמסקנות של הוועדה הייתה כי רובם של היהודים מאמין כי ישראל היא המקום היחיד בו יוכלו לבנות חיים חדשים, וההמלצה הייתה לאפשר להם לחזור לארץ אבותיהם.
ועדת אונסקו"פ (1947) שהוקמה על ידי האו"ם והורכבה ממדינות שאין להן קשר לנושא, ביקרה גם היא במחנות העקורים בגרמניה. חברי הוועדה התרשמו שיש לאפשר לשרידי השואה לעלות לארץ ישראל והמליצו לאו"ם על חלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות. הבריחה היוותה, אם כן, גורם לחץ על דעת הקהל העולמית להצביע בעד הקמת מדינה יהודית. לדעת יהודה באואר הבריחה הייתה אחד הגורמים העיקריים שהכריעו לטובת הקמת מדינת ישראל.
משמעותה הציונית ההיסטורית של הבריחה הייתה התהוות של כוח לוחץ אשר לא נתן לעולם לפסוח על תביעת היהודים לחיים. (ח. הופמן) בשעה של משבר בארץ ישראל, בעת שהישוב בכוחותיו הדלים ניצב מול סכנה קיומית, קם לו צבא מילואים איתן בגולה, מאות אלפים שלא הסתפקו בהפגנות ובמתן תרומות כסף, אלא היו מוכנים להקריב את חייהם ולהשתתף במאבק על הקמתה של המדינה.
שבט יהודי שלם עמד הכן לעלייה ולהעפלה ארצה.
הכרזת העצמאות של מדינת ישראל במאי 1948 סיימה את המנדט הבריטי על ארץ ישראל ואפשרה את הקמתו של בית לאומי לעם היהודי. תושבי מחנות העקורים עלו לישראל בעלייה ההמונית ומקצתם למדינות אחרות. באותה שנה מונה מאיר ספיר למפקד האחרון של ארגון הבריחה והמוסד לעלייה ב' ולקראת סופה של השנה הסתיימה, רשמית, תנועת הבריחה. חלק מהיהודים שנשארו במזרח אירופה עלו במשך השנים לישראל במסגרת העליות השונות לאחר הקמת המדינה.
ראו גם

הממשלה הבריטית נגד תנועת הבריחה
נשים בתנועת הבריחה
צבי נצר
אשר בן נתן
אפרים דקל
אמא, כבר מותר לבכות?
מרדכי סורקיס
שאול אביגור
לקריאה נוספת

אבריאל, א (1976). פתחו שערים. תל אביב: ספרית מעריב
איכנולד, י. (1989). בדרכים ובגבולות. תל אביב: מורשת
יהודה באואר (1970). הבריחה. תל אביב: ספריית הפועלים
גפן, א. (1961). פורצי המחסומים. תל אביב: יסוד
דקל, א. (1958). בנתיבי הבריחה. א', ב'. צה"ל: מערכות
דרור, צ. (1988). בנתיבי הצלה. תל אביב: הקיבוץ המאוחד
כהן, י. (1995). עוברים כל גבול: הבריחה. תל אביב: זמורה ביתן
לזר ליטאי, ח. (1986). פרקי בריחה. תל אביב: בית ז'בוטינסקי
קלס, ש. (1994). בדרך לא סלולה. ירושלים: האוניברסיטה העברית
קמחי, ג' (1955). דרכי סתר: נדידת עם בניגוד לחוק. תל אביב: מורשת
לוי אריה שריד (1997). במבחן הענות והפדות: התנועות החלוציות בפולין בשואה ולאחריה 1939–1949, הוצאת מורשת בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'.
אשר בן נתן, דוד שיף (עורכים) (1998). הבריחה – תנועת הבריחה מאירופה לארץ ישראל 1945–1948. משרד הביטחון – ההוצאה לאור.
מירי נהרי, (2023) הבריחה הביתה, הוצאת עמותת מורשת הבריחה.
רותי קריצ'מן (דקל) ומירי נהרי (נצר), (2020),אלבום הבריחה, יציאת אירופה 1944–1949, תל אביב, הוצאת מורשת הבריחה
חנה ויס ומירי נהרי, (2021), בנתיבי הבריחה – מעברי האלפים ברגל, הוצאת מורשת הבריחה.
אהרון חוטר ישי, (1999), הבריגדה ושארית הפליטה, אגוד החיילים המשוחררים, תל אביב.
חיים גורי,(2015), חותם הזיכרון, מוסד ביאליק, הקיבוץ המאוחד, עמ' 3–17
מירי נהרי, לעזור לאחי אני בא, סגולה – מגזין ישראלי להיסטוריה, מרץ 2023, עמ' 48–59
אקו (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 מבוסס על:  דמותה של אקו מאת דייוויד מאק וג'ו קסאנדה
 סוגה:  גיבורי-על פעולה דרמת פשע
 יוצרים:  מריון דייר
 כותבים:  מריון דייר
 שחקנים:  אלקווה קוקס וינסנט ד'אונופריו צ'אסקה ספנסר גרהאם גרין זאן מקלרנון צ'ארלי קוקס
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  Tamaha, ניו יורק 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  5
 תוכנית מקור:  כרונולוגית (MCU):' "מה אם...? עונה 2" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "הוקאיי"
 תוכנית המשך:  כרונולוגית (MCU): "אגתה: יומני הדארקהולד"
 הפקה
 מפיקים בפועל:  קווין פייגי לואי ד'אספוזיטו ויקטוריה אלונסו מריון דייר בראד וינדרבאום סטיבן ברוסארד ריצ'י פאלמר ג'ייסון גאווין
 חברת הפקה:  אולפני מארוול אולפני המאה ה-20
 הפצה:  Disney Platform Distribution
 אתר צילומים:  אטלנטה, אטלנטה רבתי 
 צלמים:  קירה קלי
 אורך פרק:  31 - 50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  דיסני+
 תקופת שידור מקורית:  10 בינואר 2024
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אקו (באנגלית: Echo) היא סדרת דרמת גיבורי-על אמריקאית שנוצרה על ידי מריון דייר, שאף משמשת כתסריטאית ראשית, עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", המבוססת על דמותה של אקו מבית מארוול קומיקס. הסדרה מופקת על ידי אולפני מארוול, בשיתוף פעולה עם חטיבת הטלוויזיה של אולפני המאה ה-20, והיא חלק מהיקום הקולנועי של מארוול בהפקת אולפני מארוול ומשמשת כספין אוף עבור הסדרה "הוקאיי".
הסדרה עלתה לשידור בשירות "דיסני+" ב-10 בינואר 2024, בבינג' מלא של 5 פרקים.
תקציר העלילה

בעקבות אירועי הסדרה "הוקאיי", מיה לופז שבה לעיר מולדתה, שם היא נאלצת להשלים עם עברה ולהתחבר מחדש לשורשיה, משפחתה וקהילתה.
צוות השחקנים והדמויות

אלקווה קוקס – מיה לופז/אקו, ילידת אמריקה חירשת, שביכולתה להעתיק בצורה מושלמת את תנועותיהם של אנשים אחרים.
זאן מקלרנון – ויליאם לופז, אביה המנוח של מיה ומנהיג מאפיית "הטרנינגים" לשעבר.
וינסנט ד'אונופריו – וילסון פיסק/קינגפין, דודה המאמץ של לופז וברון פשע בכיר בניו יורק.
צ'ארלי קוקס – מאט מורדוק/דרדוויל, עורך דין עיוור מהלס קיצ'ן, שמנהל חיים כפולים כפורע חוק רעול-פנים; המחפש אחר בת בריתו לשעבר.
בנוסף, נמסר כי צ'אסקה ספנסר, טנטו קרדינל, דיברי ג'ייקובס, קודי לייטנינג וגרהאם גרין לוהקו לתפקידים שטרם פורסמו.
הפקה > פיתוח

בדצמבר 2020, נמסר על ליהוקה של השחקנית אלקווה קוקס לגילום דמותה של מיה לופז/אקו, וכי היא תופיע לראשונה במהלך עלילת הסדרה "הוקאיי". במרץ 2021, נמסר כי סדרת טלוויזיה שתהווה ספין אוף עבור "הוקאיי" ותתמקד בדמותה של לופז נמצא בשלבי פיתוח ראשוניים עבור שירות "דיסני+", וכי על פיתוח, כתיבת והפקת הסדרה יהיו אמונים איתן כהן ואשתו, אמילי. בנובמבר 2021, הוכרז רשמית על הפקת הסדרה. ובנוסף לכך נמסר כי על פיתוח וכתיבת הסדרה תהיה אמונה מריון דייר, שתחליף את הזוג כהן. ברט וברטי, שביימו את הפרק ב"הוקאיי" בו דמותה של לופז מוצגת לראשונה, העירו כי מעטים הסיכויים שהם יהיו מעורבים בסדרת הספין-אוף וציינו כי מוטב שמישהו מהקהילה האינדיאנית יהיה זה שימשיך לספר את סיפורה של הדמות. במרץ 2022, שיתפה סידני פרילנד מודעת ליהוק בעמוד האינסטגרם שלה, והצביעה בכך על מעורבותה בסדרה כבמאית. במאי 2022, אושר על ידי אולפני מארוול כי פרילנד וקטריונה מקנזי יהיו אמונות על בימוי פרקים בסדרה. על הפקת הסדרה בפועל אמונים קווין פייגי, לואי ד'אספוסיטו, ויקטוריה אלונסו, בראד וינדרבאום, סטיבן ברוסארד וריצ'י פאלמר, יחד עם דייר, ג'ייסון גאווין ופרילנד. בהפקת הסדרה מעורבת גם אולפני המאה ה-20.
הפקה > כתיבה

במרץ 2022, נמסר רשמית על כינוס חדר התסריטאים. בנוסף לדייר, על תסריטאי הסדרה נמנים שושנה סטרן, ג'וש פלדמן, רבקה רונהורס, בובי וילסון, סטיבן פול ג'אד, ג'ייסון גאווין, קן קריסטנסן, דארה רזניק, ג'סיקה מקלנבורג, קייטלין ג'פרס ופאלומה לאמב. בפברואר 2022, נמסר כי לפחות שני פרקים נכתבו, בעוד שכתיבת השאר עדיין נמשכה. מנהל הלוקיישנים, ריאן שאצל, הצהיר כי הסיפור יתמקד בעיירה קטנה. בהמשך, נמסר מטעם מארוול כי הסדרה תחקור את השלכות מעשיה של אקו ב"הוקאיי" ותחשוף את סיפור המקור שלה. עם האישור כי דמותו של מאט מורדוק/דרדוויל תופיע במהלך הסדרה, נמסר כי קו העלילה שלו יכלול את חיפושיו אחר בת ברית לשעבר; על פי דיווחים מסוימים, ג'סיקה ג'ונס.
הפקה > ליהוק

עם ההכרזה על פיתוח הסדרה במרץ 2021, נמסר כי קוקס עתידה לשוב לגלם את דמותה של מיה לופז/אקו, ליהוק שאושר רשמית עם ההכרזה על הפקת הסדרה בנובמבר 2021. באוגוסט 2021, נמסר כי תהליך הליהוק החל, וכי אולפני מארוול מעוניינים ללהק נשים ילידיות או לטיניות חירשות. באפריל 2022, נמסר כי וינסנט ד'אונופריו וצ'ארלי קוקס ישובו לגלם את דמויותיהם של וילסון פיסק/קינגפין ומאט מורדוק/דרדוויל מפרויקטים קודמים של היקום הקולנועי של מארוול. בשלהי אפריל, נמסר על ליהוקה של דיברי ג'ייקובס לתפקיד שטרם פורסם. במאי 2022, מארוול אישרה את ליהוקה של ג'ייקובס, לצד ליהוקם של צ'אסקה ספנסר, טנטו קרדינל, קודי לייטנינג וגראהם גרין, צד שובו של זאן מקלרנון לגילום דמותו של אביה של אקו, ויליאם לופז. ביולי 2022, אושר רשמית כי קוקס וד'אונופריו ישובו לגלם את דמויותיהם בסדרה.
באפריל 2022, נמסר כי אולפני מארוול מחפשים אמני רקע וניצבים, במיוחד ממוצא ילידי, עבור שתי תקופות צילומים – הקבוצה הראשונה, שתכלול כ-30 איש, תגלם את תושבי עיירת מולדתה של לופז, בעוד שהקבוצה השנייה תכלול רקדני רקע וזמרי פוואו.
הפקה > עיצוב

על עיצוב התלבושות אמונה המעצבת סטייסי קבאלרו, לאחר שעבדה בעבר על הסרטים "תור: ראגנארוק" ו"הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח" בתור עוזרת מעצבת תלבושות.
הפקה > צילומים

צילומי הסדרה החלו ב-21 באפריל 2022, באטלנטה ובג'ורג'יה. בנוסף, משלהי אפריל ועד סוף אוגוסט 2022, צילומי הסדרה התרחשו בפיצ'טרי סיטי, ג'ורג'יה. במקור, הצילומים התעתדו להתחיל בפברואר 2022, ולאחר מכן נדחו לתחילת אפריל. צילומי השוטים המכוננים עבור שני פרקים הראשונים התקיימו בגרנטוויל, ג'ורג'יה בין ה-16 ל-20 במאי. הצילומים שכללו את קבוצת הניצבים הראשונה התקיימו מחוץ לאטלנטה בסביבות 1 ביוני, והצילומים שכללו את הקבוצה השנייה התקיימו במשך כשלושה שבועות ביולי. צילומי הסדרה נארכו 92 ימים, והסתיימו בשלהי אוגוסט 2022.
שידור

כל פרקי הסדרה עלו לשידור בשירות "דיסני+" ב-10 בינואר 2024, והם חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | תלבושות פנטזיה/מדע בדיוני הטובות ביותר | אמבר ריגלי, קיזי מרטין לילאס, קריסטינה איליין טיילור, גארנט פילו ואמנדה סטילי | מועמדות |  |
אקווריום

ערך זה עוסק במכל להחזקת והצגת בעלי חיים ימיים. אם התכוונתם ללהקת רוק רוסית, ראו .
מלאכי רביב ועוד דגי מים מתוקים באקווריום ביתי
כריש לווייתני ודגים נוספים באקווריום גאורגיה, אטלנטה. זהו אקווריום ציבורי ענק ביותר.
אקווריום
אַקווריום או אַקווריוֹן הוא מכל להחזקת ולהצגת בעלי חיים מימיים או צמחי מים, בעל לפחות דופן אחת שקופה. האקווריום משמש להחזקה, גידול והצגה של דגים, דו-חיים, יונקים ימיים וזוחלים מימיים (כגון צבים ופרוקי-רגליים מימיים (כגון סוגי סרטנים שונים)).
אקווריום מכיל מים; שורש המילה אקווריום היא אקווה שפירושה מים, או תכלת. מכל זכוכית ללא מים המאכלס בעלי חיים יבשתיים לשם חקירה, לימוד או הנאה נקרא טֶרַרְיוֹן (או טֶרַרְיוּם).
את האקווריום הראשון ששימש לחקר בעלי חיים ימיים בנתה הביולוגית הימית ז'אן וילפרו-פאוור.
ישנם אקווריומים ציבוריים המוצבים בגני חיות או בפארקי מים ויכולים להכיל חיות גדולות כמו כרישים ואף לווייתנים והם מעוצבים מזכוכית עבה ביותר. אקווריומים אחרים נועדים לשימוש ביתי או למחקר.
היסטוריה

עוד במאה הראשונה לספירה אחזקת אקווריומים הייתה בילוי פופולרי של העשירים של אותה תקופה. בכרכים העוסקים בזואולוגי של האנציקלופידה הראשונה, תולדות הטבע, מתאר פליניוס הזקן את הנושא ומספק אנקדוטות על הבעיות של בעלי אקווריומים שמתחברים יותר מדי לדגים שלהם.
סוגי אקווריומים

האקווריומים מתחלקים לסוגים שונים על פי סוג המים שהם מכילים (מלוחים או מתוקים) וויסות הטמפרטורה שלהם (חמים או קרים). באקווריום מים חמים מווסתת טמפרטורת המים על ידי תרמוסטט וגוף חימום, כדי לאפשר סביבת חיים נוחה לדגים שמקורם באזורי אקלים טרופי. דולפינריום הוא סוג אקווריום גדול ממדים המיועד להצגת יונקים ימיים גדולים.
סוגי אקווריומים > מים מתוקים טרופיים

האקווריום הנפוץ ביותר הוא אקווריום המים המתוקים החמים. הסיבה לכך היא מגוון הדגים שהוא מאפשר לאכלס בשל ריבוי המינים הטרופיים, עלויות האחזקה והקנייה הראשונית נמוכות באופן יחסי ורובם הגדול של הדגים קלים לגידול .
סוגי אקווריומים > מים מתוקים קרים

אקווריום המיועד לדגים המעדיפים מים קרים, בדרך כלל בטמפרטורה נמוכה מ-20 - 22 מעלות צלזיוס. באירופה ובצפון אמריקה חובבים רבים מגדלים מיני דגים מקומיים, אשר לא דורשים חימום מיוחד באקווריום. אך הדג הנפוץ ביותר בסוג זה של אקווריום הוא הזן המבוית של Carassius auratus, שהוא דג זהב. לגידול באקווריום מתאימים במיוחד הצורות קצרות הגוף של דג זה, כגון טלסקופ, ראש אריה, ראנצ'ו וכו'.
סוגי אקווריומים > מים מלוחים טרופיים

האקווריום של המים המלוחים החמים זוכה לפופולריות רק בקרב מגדלים מתקדמים יותר, בשל מספר סיבות:
הוא דורש יכולת טכנית גבוהה.
הוא דורש הבנה של תהליכים בו.
עלותו גבוהה: ציודו, דגיו, חסרי החוליות שבו והאלמוגים המאכלסים אותו.
לכן אקווריום זה מתאים לבעלי אמצעים וידע נרחב בתחום.
סוגי אקווריומים > מים מלוחים קרים

האקווריום של המים המלוחים הקרים הוא נדיר יחסית, למרות עלותו הנמוכה מאוד. הוא אינו דורש ציוד חימום, ציוד הסינון שלו פשוט מאוד ואת חסרי החוליות המאכלסים אותו ניתן למצוא על כל שובר גלים בקרבת חוף הים.
ציוד האקווריום

אקווריום מורכב בדרך כלל מהחלקים הבאים:
ציוד האקווריום > מכל זכוכית או פלסטיק

מכל פלסטיק עלול להתעוות עם הזמן ולאבד משקיפותו. באקווריום זכוכית, על עובי הזכוכית להתאים לנפח האקווריום (מעל 200 ליטר - זכוכית 8 מ"מ). כמו כן באקווריום שאורכו גדול מ-1 מטר, יש להוסיף חיזוקים בחלקו העליון והתחתון של האקווריום.
ציוד האקווריום > חצץ

ישנם סוגים שונים של חצץ בהתאם לתנאי המחיה שאותם מנסה מעצב האקווריום לחקות. חצץ צבוע עלול לזהם את המים בחומרים רעילים.
ציוד האקווריום > מערכת חימום

באקווריום מים חמים נשמרת טמפרטורה קבועה של 26–28 מעלות צלזיוס. גוף החימום נמצא בתוך האקווריום ומכיל תרמוסטט אותו ניתן לכוון לטמפרטורה הרצויה (לעיתים יש להעלות את הטמפרטורה מעל 28 מעלות לשם טיפול במחלות). יש להתאים את ספק גוף החימום לנפח האקווריום - ככלל אצבע, 0.5W לליטר מים. בכל מקרה יש לבדוק את הנחיות היצרן.
ציוד האקווריום > צמחייה

צמחייה נועדה לייפות את האקווריום, לדמות את סביבת החיים של הדגים בטבע, ולהוות מקום מסתור ורבייה לדגים. צמחייה מלאכותית מפלסטיק לא מצריכה תחזוקה. צמחייה טבעית מצריכה טיפול, לעיתים גדול יותר מהטיפול הנדרש לגידול דגים - יש לדאוג למצע מתאים לעיגון הצמחים והשרשתם, לדאוג לחומרי דישון ולחידושם, לגזום אזורים שנרקבו או צמחו יתר על המידה. יש להימנע מגידול דגים האוכלים את הצמחייה. ניתן להשתמש במערכות הוספת CO2 להאצת תהליכי פוטוסינתזה. יש לשמור על איזון מדויק משום שכל התנאים הנזכרים כאן מהווים גם זרזים חזקים מאוד להתפתחות של אצות וירקת באקווריום.
ציוד האקווריום > מערכת תאורה

האקווריום מנסה לדמות את סביבת החיים הטבעית של הדגים והצמחייה. חלק מהמאפיינים של סביבה זו הוא אור השמש. האור עוזר לראות היטב את הדגים, וחיוני לצמחייה טבעית אשר לא יכולה לצמוח (לבצע פוטוסינתזה) ללא אור השמש (או אור מלאכותי במאפיינים דומים).
ישנם סוגי רבים של אלמנטי תאורה הנבדלים זה מזה בנצילות (צריכת חשמל), עוצמת התאורה, הטמפרטורה וגוון האור.
ציוד האקווריום > מערכת אוורור

תפקיד מערכת האוורור היא להעשיר את המים בחמצן החיוני לנשימת הדגים. הדבר נעשה על ידי יצירת זרם בועות אוויר העובר מתחתית המכל לפני המים. זרם זה יוצר שטח פנים גדול בין בועות האוויר למי האקווריום, וכמו כן יוצר מערבולות וגלים קטנים בפני מי האקווריום.
מערכת האוורור מורכבת ממשאבת אוויר, צינורות הובלה ואבן אוויר אשר מותקנת בקצה הצינורות ויוצרת זרם של בועות קטנות ורבות יחסית לגודל ומספר הבועות שצינורות ללא אבן אוויר פולטים.
ציוד האקווריום > מערכת סינון

בניגוד למקורות מים בטבע אשר בהם נעשית תחלופה תמידית ושוטפת של המים באקווריום המים מוחלפים רק לעיתים נדירות (בין פעם לשבוע לפעם במספר חודשים לפי הצורך ובהתאם להעדפות המגדל). לכן, יש חשיבות רבה למערכות סינון מים באקווריום.
הסינון נחלק לשלושה סוגים:
סינון פיזי - סינון של חלקיקים הגורמים לעכירות המים. סינון זה נעשה באמצעות מדיות (ספוגים, פרלון וכדומה) אשר מאפשרים למים לעבור דרכם אך עוצרים ואוגרים חלקיקים ולכלוך.
סינון כימי - במים ישנם חומרים רבים אשר עלולים להזיק לדגים: שאריות מתכות, שאריות של תרופות ועוד. סינון זה נעשה באמצעות פחם פעיל אשר סופח לתוכו את החומרים המזיקים. נדרש להחליף את הפחם לפי הוראות היצרן כי הוא מאבד את יעילותו במשך הזמן.
סינון ביולוגי - סינון זה מטפל בשתנן ובאמוניה הנוצרת בשל פעילות חילוף החומרים של הדגים. סינון זה נעשה באמצעות בקטריות אשר גדלות על פני השטח של אלמנטים שונים באקווריום. כדי להגדיל את פני השטח לגידול הבקטריות משתמשים באלמנטים שונים אשר היחס בין שטח הפנים שלהם לנפחם קטן כגון חרוזי חרסית, פרלון, טוף, ועוד.
סוגי מסננים:
מסנן חיצוני - במסנן זה המשאבה והמדיות נמצאים מחוץ לאקווריום. המים מוזרמים למסנן וחזרה לאקווריום באמצעות צינורות פלסטיק. יתרונות: מוסתר ואינו פוגע בדקורציית האקווריום, נוח לתחזוקה, הספקים גדולים, מתאים לאקווריומים גדולים וצפופים.
מסנן פנימי - במסנן זה הן המשאבה והן המדיות השונות (פחם, פרלון וכו') נמצאים בתוך האקווריום. יתרונות: קטן, זול, מתאים לאקווריומים קטנים או שמאוכלסים לא בצפיפות.
מסנן פנימי UGF \ RUGF - מסנן זה מורכב ממשאבה (ראש כוח) אשר מזרים מים באמצעות רשת הנמצאת מתחת לחצץ. במסנן זה החצץ של האקווריום מהווה מצע לסינון ביולוגי יתרונו הוא שטח הפני הגדול הנובע מפני שטח החצץ ומשטח הרשת המצויה מתחתיו. מסנן זה בדרך כלל אינו מסנן יחיד, הוא משולב עם מסנן חיצוני\פנימי נוסף.
כלל האצבע להספק מסנן נדרש לאקווריום הוא 3 תחלופות מים בשעה. לדוגמה אקווריום שנפחו 100 ליטר זקוק למסנן 300 ליטר לשעה.
כלל זה הוא המינימום, ולעיתים יש צורך במסנן חזק יותר וזאת כתלות במספר הדגים, מינם (טורפים "מלכלכים" יותר), שטח הפנים במסנן ועוד.
ראו גם

דגי נוי
צמחי מים
חסרי חוליות
גידול דגי נוי
קורידורס
גורמי פנינה
הומריום: אקווריום המיועד בעיקר עבור סרטנים
מערכת הסינון הטיפוסית לאקווריום: 1)שאיבה 2)סינון מכני 3)סינון כימי 4)סינון ביולוגי בינוני 5)יציאה למכל
משאבת אקווריום
Happy Xmas (War Is Over)

(Happy Xmas (War Is Over (בתרגום מילולי: "חג מולד שמח (המלחמה מסתיימת)") הוא שיר לחג המולד, שיצא בשנת 1971 בתור סינגל ידי Plastic Ono Band, הרכב הסולו של ג'ון לנון ויוקו אונו.
ג'ון לנון ויוקו אונו כתבו את המילים לשיר. היה זה הסינגל השביעי שכתב לנון לאחר פרישתו מלהקת הביטלס, ונמנה עם הידועים בשיריו שלאחר תקופת הביטלס. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד בבריטניה. בשנת 1972 היה מספר חודשים בין ארבעת הסינגלים המובילים במצעד הסינגלים הבריטי, מצעד שהיה מבוסס על מכירות תקליטים (כיום גם על הורדות דיגיטליות). השירים שבראש המצעד משודרים ברדיו מדי יום ראשון. לאחר רצח ג'ון לנון בדצמבר 1980, אף הגיע למקום שני במצעד.
השיר נכתב למעשה כשיר מחאה כנגד מלחמת וייטנאם, ולא כשיר חג "רגיל". למרות זאת, מאז כתיבתו הפך לאחד משירי חג המולד המושמעים בתקופת החגים, בביצוע המקורי של לנון ובגרסאות כיסוי של אמנים אחרים. בניגוד לכוונת המשורר, ששאף בפרסום השיר לאמירה אירונית כנגד המיליטריזם וחוסר האנושיות של האדם, השיר מושמע לרוב בהקשר של שירי חג, המציינים את אהבת האדם והנדיבות של תקופת החגים. השיר מופיע באלבומים שונים של שירי החג, ונחשב לאחד השירים האהובים של חג המולד.