stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ת'ורנטון צ'ייס
חייו לפני הצטרפותו לדת הבהאית > חייו לאחר שירותו הצבאי

עם סיום שירותו הצבאי ב-1865, חזר צ'ייס לספרינגפילד, עיר הולדתו, והצטרף לעסק העצים המשפחתי, ובמהרה אף פתח עסק עצמאי משלו בתחום העצים. לאחר שעסקיו לא צלחו בתחום זה, ובחיפוש אחר עבודה שתאפשר לו לפרנס את משפחתו, התנייד צ'ייס ברחבי ארצות הברית, ובכלל זאת גר בבוסטון (מסצ'וסטס), פורט האווארד (ויסקונסין), שיקגו (אילינוי), ודל נורטה (קולורדו). במהלך חייו, עסק גם בתחום הבידור – הן כשחקן וזמר בעצמו, והן בניהול הופעות ומקהלות מקומיות, ואף שימש כמורה בבית ספר במשך תקופה.
הוא נישא ב-11 במאי 1870 לאנני אליזבת' אליין (Annie Elizabeth Allyn), מרוד איילנד, ונולדו לשניים זוג ילדים, שרה ת'ורנטון (1908-1871) וג'סמין אליין (1947-1874). אשתו נשארה עם בנותיהם בספרינגפילד למשך תקופה, אולם בהמשך עברה איתן לבית הוריה, ברוד איילנד, ולבסוף אף ביקשה להתגרש ממנו בחודש מרץ 1878. לאחר שחווה משבר בעקבות הגירושים, התחתן צ'ייס בשנית בשנת 1880 לאלינור פראנסיסקה הוקט (Eleanor Francesca Hockett Pervier) (5 בינואר 1858 – 12 באוגוסט 1933), והשניים גרו יחדיו בפואבלו, קולורדו. הוא החל לעסוק באומנות, ופרסם קטעי שירה שכתב בעמודי עיתונים וכתבי עת מקומיים, חלקם בעלי אופי דתי-נוצרי.
בשנת 1882, עבר צ'ייס לדנוור, קולורדו, והצטרף לשורות הכנסייה החדשה (המכונה גם "הכנסייה הסוודנבורגית", The Swedenborgian church), שתורתה מדגישה את הפירושים המטאפוריים של הברית החדשה והברית הישנה, ומציגה גישה מיסטית לישו בפרט ולנצרות בכלל, בשונה מהכנסייה הבפטיסטית אליה נולד וגדל צ'ייס. אולם דעותיו ואמונותיו לא תאמו לגמרי את תורתה של הכנסייה החדשה, וכעבור כמה שנים נטש לגמרי את הנצרות, והחל בחיפוש דתי רחב, במסגרתו קרא ספרים רבים בנושאי דת ואמונה.
בשנת 1888, הוא התקבל לעבודה בתור סוכן ביטוח ב-Union Mutual Life Insurance Company, ובמהרה הפך למנהל כל פעילות החברה במדינת קולורדו. בשנת 1889, החברה קידמה אותו והעבירה אותו למשרדיה בקליפורניה - תחילה בסנטה קרוז ואז בסן פרנסיסקו. בנו היחיד של צ'ייס, ויליאם ג'ונתן ת'ורנטון צ'ייס (1967-1889), נולד בסנטה קרוז, תוך שהוא ממשיך בחיפושיו הרוחניים אחר תשובה לתהיותיו.
פעילותו במסגרת הדת הבהאית > כניסתו אל הדת

בחודש יוני 1893, חברת הביטוח שבה הועסק ת'ורנטון צ'ייס קידמה אותו לתפקיד מנהל כל סוכנויותיה באזור הרי האפלצ'ים, והדבר חייב אותו לעבור לגור בעיר שיקגו. בתחילת שנת 1894, בעת שעבד בעיר, שמע צ'ייס על אודות ד"ר אבראהים ג'ורג' ח'יראללה – איש סורי שהגיע לשיקגו על מנת ללמד את תורת הדת הבהאית. ח'יראללה, כך מסופר, הרצה ברחבי העיר וטען כי "אלוהים הלך בינות בני האדם", תוך שהוא מספר על חייו ודבריו של בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית, ובנו עבאס אפנדי (המכונה גם עבד אל-בהאא'). הדבר סיקרן את צ'ייס, והוא ביקש לקיים עם ד"ר ח'יראללה פגישה אישית. המפגש בין השניים הוביל את צ'ייס להצטרף לכיתת לימוד התורה הבהאית שהדריך ח'יראללה, ב-5 ביוני 1894, דבר שפתח בפניו צוהר לספרות הבהאית.
לצד חמישה אנשים נוספים מכיתתו, צ'ייס נמשך במהרה אל נבכי הדת הבהאית, ועוד לפני סוף שנת 1894, החליט להצטרף אל שורותיה ולהמיר את דתו. בהקשר זה, יש לומר כי ידוע שאמריקאים נוספים נחשפו בכיתת לימוד זו לרעיונות שהביאו עימו ח'יראללה אל ארצות הברית, ואף המירו דתם לזרם הבהאי באופן רשמי לפני ת'ורנטון צ'ייס, אולם אלה חזרו בהם בהמשך ונטשו את הדת, ומכאן שהוא מוכר כמערבי הראשון שהמיר דתו אל הדת הבהאית ונשאר נאמן לה עד יומו האחרון, תוך שפעל רבות למענה כל חייו. מאחר שצ'ייס נחשב לאבן דרך בהגעתה של הדת הבהאית אל המערב, הזכיר אותו שוקי אפנדי בספרו הנה ה' עובר, כמאמין חשוב של הדת בארצות הברית, לצד אחרים. הוא סיפר בספרו כי עבד אל-בהאא' כינה אותו "ת'אבת" (בערבית: ثابت), כלומר "האיתן באמונתו", וכי האחרון אמר עליו שהוא "האמריקאי המאמין הראשון".
מותו ומורשתו > מותו בקליפורניה

במהלך אחת מנסיעותיו בחוף המערבי בחודש ספטמבר 1912, חלה צ'ייס באופן מפתיע. הוא עבר ניתוח בבטנו, ושכב על ערש דווי בבית חולים בלוס אנג'לס.
בערב יום 30 בספטמבר 1912, נפטר ת'ורנטון צ'ייס בביתו בלוס אנגל'ס, יום אחד לפני הגעתו של עבד אל-בהאא' לקליפורניה. הוא נקבר ב-4 באוקטובר, בבית הקברות אינגלווד פארק (Ingelwood Park Cemetery). על קברו הפשוט והלא-מקושט הוחלט לכתוב: "זהו מקום מנוחתה המואר של הנשמה הקדושה, ת'ורנטון צ'ייס, הזורח לעד באופק החיים הנצחיים כמו כוכב".
המידע על מחלתו הפתאומית של צ'ייס הועברה לעבד אל-בהאא', שהיה אז בקולורדו במסגרת מסעו לביקור הקהילות הבהאיות בארצות הברית, והוא הצטער מאוד לשמוע על הדבר. עם ההודעה על מותו של צ'ייס, וכחלק מסיורו בקרב הקהילות הבהאיות בחוף המערבי של ארצות הברית, עבד אל-בהאא' החליט לנסוע ללוס אנג'לס ב-18 באוקטובר על מנת לפקוד את קברו של צ'ייס. במקום, בפני 25 מאמינים בהאים, הוא השתטח על האדמה למרגלותיו של הקבר, ואז נעמד – ובעודו פונה מזרחה, הרים ידיו לשמיים ונשא תפילה. הוא שיבח את צ'ייס באומרו:
זוהי אישיות שלעולם לא תישכח. לעת עתה, ערכו לא ניכר, אולם בעתיד [ערכו] לא יסולא מפז. השמש שלו לנצח תזרח, הכוכב שלו ישרה אור.
באותו הערב, דיבר עבד אל-בהאא' על ת'ורנטון צ'ייס בפני חברי הקהילה הבהאית בלוס אנג'לס, וקרא להם לפקוד את קברו של צ'ייס לפחות פעם בשנה. כך אמר:
כמה פעמים שאפשר, [או] לפחות פעם בשנה, אתם צריכים לדאוג לפקוד את קברו. [...] החברים של האל חייבים להיות טובים זה לזה, בין אם בחיים ובין אם לאחר המוות. [...] אני אהבתי את מר צ'ייס עד מאוד. הלב שלו היה טהור. לא הייתה לו שאיפה אחרת מלבד לשרת את המטרה (The Cause). [...] השלמות המבורכת (The Blessed Perfection) הזמין אותו אל הממלכה שלו. ברגע זה ממש הוא בתוך ים הנדיבות שלו.
שוקי אפנדי, בספרו God Passes By, שבו סקר את מאה השנים הראשונות של הדת הבהאית, ציין את ביקורו של עבד אל-בהאא' בקברו של צ'ייס כאירוע משמעותי ובלתי נשכח.
מותו ומורשתו > מורשתו הספרותית

במהלך חייו, כתב צ'ייס כמה ספרים, לצד חיבורים קצרים ומכתבים בעלי תוכן דתי, חלקם כמענה על שאלות שהתקבלו אצלו ממאמינים וחלקם מיוזמתו האישית. המסמכים השונים מציגים את השקפתו הדתית מחד, ומאידך מספקים מבט ייחודי על ההיסטוריה של הדת הבהאית בארצות הברית. מסמכיו שמורים בארכיון הבהאי הלאומי של ארצות הברית.
כמה מספריו וחיבוריו המוכרים ביותר של צ'ייס:
Chase, Thornton. In Galilee. Chicago: Bahá'í Publishing Society, 1908.
Chase, Thornton. The Bahai Revelation. Chicago: Bahá'í Publishing Society, 1909.
Chase, Thornton. A letter-pamphlet by the title "Before Abraham Was, I am", 1902.
ראו גם

בהאא אללה
עבד אלבהאא'
שוקי אפנדי
בית התפילה הבהאי בשיקגו
לקריאה נוספת

ספרו של ת'ורנטון צ'ייס, "The Bahai Revelation", באתר Bahá'í Library Online.
ספרו של ת'ורנטון צ'ייס, "In Galilee", לצד הערותיו של ארתור אגניו, באתר Bahá'í Library Online.
איגרתו של ת'ורנטון צ'ייס, "Before Abraham Was, I am" באתר Bahá'í Library Online.
Stockman, Robert H., Love's Odyssey: The Life of Thornton Chase (Thornton Chase: The First American Bahá'í), Bahá'í Library Online, 1999
הערות שוליים

↑  Stockman (Love's Odyssey), פרק 2
↑  Chase, Thornton, letter to Julia Culver, sent at 27 May 1909 .Thornton Chase Papers at the National Bahá’í Archives, United States, Wilmette, IL.
1 2 3 4 5 6 7  Robert H. Stockman, Thornton Chase, Bahá’í Encyclopedia Project, ‏2009
↑  Stockman (Love's Odyssey), פרק 4
1 2 3  Francis, Richard, Chase, Thornton: The First Bahá'í from the Western Hemisphere, Bahai Library Online, ‏1998
↑  Stockman (Love's Odyssey), פרק 5
1 2  Stockman (Love's Odyssey), פרק 9
↑  Effendi, Shoghi, God Passes By, 2, Baháí Publication Trust, 1979, עמ' 257
↑  Stockman (Love's Odyssey), פרק 14
↑  Chase, Thornton, In Galilee, The Bahai Publishing Society, 1908, עמ' 5-65
↑  Stockman (Love's Odyssey), פרק 17
↑  Stockman (Love's Odyssey), פרק 19
↑  Effendi, Shoghi, God Passes By, 2, Baháí Publication Trust, 1979, עמ' 288
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452844105171  LCCN: n85093178  VIAF: 65436025   WorldCat (עם VIAF): 65436025 
שני מימין, נראה ת'ורנטון צ'ייס במפגש עם מאמינים בהאים בקהיר, בה ביקר במסגרת מסע העלייה לרגל למזרח התיכון, אפריל 1907.
קברו של ת'ורנטון צ'ייס בבית הקברות שבקליפורניה, ארצות הברית
סנג'אי גופטה

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1969 (בן 55) נובי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  אטלנטה 
 השכלה:  אוניברסיטת מישיגן  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת מישיגן  מערכת הבריאות של אוניברסיטת מישיגן  Novi High School 
 מעסיק:  אוניברסיטת אמורי, CNN 
 השקפה דתית:  הינדואיזם 
 בן או בת זוג:  ריבקה אולסון גופטה (2004–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס העיתונות של אורבינו (2017)  עמיתי הבית הלבן 
 
סנג'י גופטה
סנג'אי גופטה (אנגלית: Sanjay Gupta; נולד ב-23 באוקטובר 1969) הוא נוירוכירורג, מרצה לרפואה באוניברסיטת אמורי והכתב הרפואי הראשי של רשת CNN.
ביוגרפיה

נולד וגדל בעיר נובי במישיגן, פרבר של דטרויט. הוריו הגיעו למישיגן מהודו, ועבדו כמהנדסים במפעל של פורד. גופטה קיבל תואר ראשון במדעים ביו-רפואיים באוניברסיטת מישיגן באן ארבור ותואר MD ברפואה מאוניברסיטת מישיגן בשנת 1993. הוא סיים התמחות בנוירוכירורגיה בשנת 2000.
ב-6 בינואר 2009, הוצע לגופטה תפקיד הרופא הראשי (Surgeon General) של ממשלת ארצות הברית בממשלו של ברק אובמה. במרץ החליט גופטה לוותר על התמודדות על המשרה.
בשנת 2003 נשלח גופטה לסקר את ההיבטים הרפואיים של הפלישה האמריקאית לעיראק מטעם רשת CNN. הוא גם הגיש את "סימני חיים", תוכנית טלוויזיה בת חצי שעה שעוסקת בעולם הרפואה ברחבי העולם.
על עבודתו בסיקור הוריקן קתרינה בשנת 2006 זכה בפרס אמי.
ביוגרפיה > ספרים

בשנת 2007 פרסם את ספרו "צעירים לנצח"; הוא ספר מדע פופולרי העוסק בשאלה כיצד ניתן להאט את ההזדקנות ולהאריך את משך החיים הבריאים. ב-2008 הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מטר.
בשנת 2009 פרסם את ספרו השני "לרמות את המוות", גם הוא תורגם לעברית על ידי אמיר מרמור בהוצאת ידיעות ספרים; הספר מתאר אנשים שהצליחו "לרמות" את המוות ושרדו בניגוד לכל היגיון.
בשנת 2012 פרסם את ספרו השלישי "Monday Mornings" תחת חברת הוצאת גרנד סנטרל, העוקב אחר חייהם של חמישה מנתחים בבית החולים הכללי מסצ'וסטס כשהם פורצים את גבולות היכולות שלהם ומתעמתים עם הכשלים האישיים והמקצועיים שלהם. בשנת 2015 הספר עובד לסדרת טלוויזיה באותו שם ברשת TNT. דייוויד אי קלי הוא היוצר, גופטה שימש כמפיק בפועל של הסדרה לצד קלי. היא בוטלה לאחר עונה אחת.
ביוגרפיה > חיים אישיים

גופטה נשוי ואב לשלוש בנות.
הערות שוליים

↑  Gupta opts out of surgeon general consideration - CNN.com, edition.cnn.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306421505171  PLWABN: 9810698598005606  BIBSYS: 90539229  BnF: cb15720867z (data)  CiNii: DA06242738  GND: 1218895594  ISNI: 0000 0000 0189 5943  LCCN: n2007047033  NDL: 001199086  NKC: xx0142342  NLA: 55252273  NLK: KAC200802892  SUDOC: 12693505X  VIAF: 34783978   WorldCat (עם VIAF): 34783978
Wing

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בת
 תקופת הפעילות:  2012 (כפרויקט של X);  2018 (כ-Wing) – הווה
 חברת אם:  אלפאבית 
 משרד ראשי:  מאונטיין ויו, קליפורניה, ארצות הברית
 בעלות:  אלפאבית
 ענפי תעשייה:  תעופה 
 מוצרים עיקריים:  רחפנים
  
 https://wing.com/
 
Wing Aviation LLC (ידועה גם בשם Wing) היא חברה בת של אלפאבית, שמפתחת רחפני משלוחים ומערכות אוטונומיות לניהול תעופה. החברה הוציאה את המשלוחים הראשונים שלה ב-2014, וכיום היא פועלת באוסטרליה, ארצות הברית, פינלנד ואירלנד, וצפויה לפעול גם בממלכה המאוחדת. ביולי 2018 הפך המיזם לחברה בת של אלפאבית. בינואר 2019 החלה החברה לבצע משלוחי מזון ומשקאות מהאתר שלה באוסטרליה, כחלק מפיילוט. באפריל הפכה לחברת רחפני המשלוחים הראשונה שקיבלה אישור טיסה מרשות התעופה הפדרלית. ברבעון הראשון של 2022, ביצע השירות יותר מ-50 אלף טיסות.
מפרט הרחפנים

החברה פיתחה את הרחפנים שלה תוך שימת דגש על תאימות ויעילות. הם תוכננו במיוחד למשלוח של חבילות קטנות. כל רחפן מורכב ממספר מדחפים שנועדו להמראה ונחיתה אנכית, וכן כנף קבועה כדי להגדיל את טווח הטיסה. לאחר ההמראה, הרחפן מתחיל לטוס באופן אופקי. מקור הכוח של המנועים הוא בסוללה חשמלית. כדי לשמור על הבטיחות, כל רחפן כולל יתירות, כמו מדחפים נוספים וסוללות. נתיב הטיסה של הרחפן נקבע בהתאם להחלטת מערכת הטיסה האוטונומית שבכנף, וקובעת את המסלול היעיל ביותר מבחינת זמן ומרחק, תוך הימנעות ממכשולים. הרחפן מצויד במצלמת שחור–לבן שמזהה ומנתחת צורות ברמה כללית, כדי לענות על חששות אזרחים מפני פגיעה בפרטיות. החברה ציינה שהצילומים של הרחפן לא נשמרים, ומשמשים ל"ניתוח טכני" בלבד.
ב-2022 הציגה Wing סוגי רחפנים חדשים שיכולים לשאת חבילות גדולות וקטנות יותר ממה שהיה אפשרי עד אז.
מפרט הרחפנים > רעש

הפעילות של Wing נתקלה בתלונות על רעש, כשתושבים שגרים באזורים בהם החברה פועלת התלוננו על הפגיעה באיכות חייהם. בנובמבר 2019 מצאה ממשלת אוסטרליה שהרעש שהפיקו הרחפנים חורג מרמות הרעש המותרות, וכדי להיענות לדרישה, החלה החברה לפתח להבים שקטים יותר.
הערות שוליים

↑  "Wing". Google X. נבדק ב-15 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Helsinki - Finland". Wing (באנגלית). נבדק ב-2020-06-28.
↑  "Canberra – Australia". Wing (באנגלית). נבדק ב-2020-06-28.
↑  "Virginia – United States". Wing (באנגלית). נבדק ב-2020-06-28.
↑  "Alphabet drone firm lifts off in Dublin". Independent.ie (באנגלית). 2022-11-16. נבדק ב-2023-10-27.
↑  "Wing Blog: Wing and Apian partner to create medical drone delivery service in Ireland and explore opportunities in the UK". Wing Blog. נבדק ב-2023-10-27.
↑  Koulopoulos, Thomas (ביולי 2018). "The Moonshot to Create the Next Google". Inc. נבדק ב-13 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Google Drones Can Already Deliver You Coffee In Australia". The Wall Street Journal. 8 בינואר 2018. נבדק ב-13 בינואר 2018 – via YouTube. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "FAA Certifies Google's Wing Drone Delivery Company To Operate As An Airline". NPR.org. נבדק ב-24 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alphabet's drone delivery division Wing flies high with 50k deliveries in Q1". The Stack (באנגלית אמריקאית). 2022-04-27. נבדק ב-2022-06-14.
↑  "Google Spinoff's Drone Delivery Business First to Get FAA Approval". Bloomberg. 22 באפריל 2019. נבדק ב-24 באפריל 2019 – via www.bloomberg.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Wing Blog: Wing's Aircraft Library". Wing Blog. נבדק ב-2022-12-27.
רחפן של Wing מנחית חבילה
שיר מלחים

מלחים באמצעה של עבודה על סיפון האונייה.
שיר מלחים (באנגלית: Sea Shanty או Chanty, בתרגום ארכאי לעברית: מזמור יורדי ים, בתעתיק לעברית: שאנטי) הוא סוגה של מוזיקת פולק מסורתית אותה שרים בדרך כלל מלחים כשיר עבודה לצורך ליווי ריתמי על סיפון אוניות מסחר. המונח האנגלי "שאנטי" מתייחס לסגנון ספציפי של שיר עבודה המשתייך לרפרטואר ההיסטורי המדובר. אולם, בשימושים מודרניים יותר, היקף ההגדרה מתרחב ומתאר רפרטואר עשיר יותר כאשר הוא מיוחס בתור "שיר עבודה בזמני מלחמה".
שירה או זמרה התבצעה כדי ללוות מלאכת עבודה בידי אנשי אוניות בקרב קבוצות תרבותיות רבות בזמנים ובמקומות שונים. דוגמה פופולרית ומיוחסת לזמרה מייללת של ספנים נכתבה בספר התעמולה הסקוטי "The Complaynt of Scotland", שנכתב עוד בשנת 1549 במהלך מלחמת שמונה השנים נגד ממלכת אנגליה. זאת ועוד, התעתיק האנגלי "שאנטי" נגזר מהמילה הלטינית Cantare לצרפתית Chanter, והוטבע באמצע המאה ה-19 כסוג עבודה מסוים שהתפתח במיוחד על סיפון ספינות סוחר כמספר עשורים לפני מלחמת האזרחים האמריקנית. שירי מזמור נועדו לסנכרן ולהגביר את התועלת שבעבודה, בתקופה שבה היו קיימות אוניות מפרשים גדולות וצוותי עבודה קטנים שנתונים ללחצי לוחות זמנים צפופים ומתוחים. עד מהרה, שירת מזמורי ים הפכה לשגורה בפי ספנים ברחבי העולם לכל אורכה של התקופה בה שייטו בסירות שנועדו למשלוחי חבילות דואר וקליפרים.
למזמורי הים קדמו שירי מלחמה בריטים ושאר לאומים אחרים, כמו אלה אותם שרו במהלך העמסתה של כותנה בנמלי דרום ארצות הברית. הרפרטואר של שירי המלחים נע בין מוזיקת מינסטרל, מארשים פופולרים וכן מוזיקת פולק יבשתית, והוא אומץ בידי המלחים כדי להתאים לסוג העבודה שנועד כדי לתפעל אוניית מפרשים. מטלות שכאלה, שנזקקו למאמץ קבוצתי במשיכה או דחיפה, כללו בין היתר הרמת עוגן או פתיחת מפרשים.
הסוגה הספציפית של שירי מלחים כללה לרוב שירה לירית פשטנית ומאולתרת, תוך הארכתה או קיצורה בהתאם לסיטואציה הנדרשת. סימן ההיכר של שירי המלחים היה באמצעות קריאה ותגובה בין זמר סולו ושאר אנשי הצוות שעונים לו כמקהלה. הסולואיסט שמוביל את השיר זכה להערכה עקב השפה המפולפלת בה השתמש, פיקחותו בשימוש בליריקה ובקולו הרם ונישא. מזמורי הים בוצעו ללא כל עזרים מוזיקליים ורק בסביבת עבודה מאשר לצורכי בידור. שפת המזמורים הייתה באנגלית לרוב, אם כי הם תורגמו גם לשפות אירופאיות אחרות.
לקראת סוף המאה ה-19, המעבר לאוניית קיטור והשימוש במכונות למטלות שעל סיפון האונייה סימן את סופם ההדרגתי של שירי המלחים כאמצעי פונקציונלי להתמודדות עם העבודה היומיומית, שכן היא הפכה לפשוטה וקלה יותר. השימוש שלהם בתור שירי עבודה הפך לזניח במחצית הראשונה של המאה ה-20. המידע אודותם נשמר בידי ספנים וותיקים ואספני פולקלור, והקלטתם סיפקה משאבים שהיו נחוצים לתחייתם המחודשת של שירי המלחים כפעילות יבשתית לצורך בידורי. הקלטות מוזיקליות לצורכי פרסום, ספרות פופולרית ושאר אמצעי מדיה מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 סיפקו השראה ועניין בשירי מלחים בקרב אלה שלא עסקו בספנות. ביצועים מודרניים של שירים אלו נעים מסגנון מסורתי של מוזיקת מלחמה לסוגים שונים של מוזיקה מודרנית.
אחת הנגזרות לשירת מלחים היא ויקינג מטאל של ימינו.
אטימולוגיה

מקור המילה "שאנטי" אינו ידוע, אם כי התפתחו מספר תיאוריות לגביה. אחת הנגזרות המוקדמות והעקביות ביותר היא מהמילה הצרפתית chanter, שמשמעותה "לשיר".
תופעת השימוש בשירים או במזמורי ים כדי ללוות עבודות בזמן השיוט בים הקדימה את השימוש עצמו במילה "שאנטי", וזאת לפי תיעוד היסטורי מאמצע המאה ה-19. אחד הפרסומים המוקדמים שעשה שימוש במונח לתיאורו של שיר כזה היה בספרו של ג'ורג אדוארד קלארק, Seven Years of a Sailor's Life משנת 1867. קלארק תיאר מסע בסירת קליפר מבומביי לניו יורק סיטי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19 בכותבו "העוגן הגיע לחרטום עם השאנטי של 'Oh, Riley, Oh' ו-'Carry me Long', ומשיכת החבל הביאה אותנו לכיוון המזח בברוקלין". הוא תיאר מסע נוסף מפרובינסטאון, מסצ'וסטס ב-1865, בכותבו:
כל אדם זינק לעבודה, השאנטי העליזה שאגה ונשמעה מעבר ליללת הסערה. החבל החזיק, וכשהוא זינק מעל, הכננת העיפה את האנשים על הסיפון כאילו סוללה חשמלית נגעה בידיהם. ראש האונייה היה קבור ברובו בימים, והאנשים - ספוגים ומזיעים - צעקו בקול צרוד את 'Paddy on the Railway' ואת 'We're Homeward Bound' בזמן שמשכו בבלמים וגררו חזרה את החבל הארוך.
בנוסף, קלארק התייחס אל הזמר הראשי בתור "איש השאנטי" ואל הסוורים שפורקים את המטען מהאונייה כ"אנשי השאנטי" וכ"חבורת השאנטי".
התייחסות זו לסוורים מזמרים כ"אנשי שאנטי" מקשרת את הז'אנר עוד להתייחסות מוקדמת יותר של "איש השאנטי" כמנהל חבורת העבודה והזמר הראשי בשיריהם. בסביבות סוף שנות ה-40 של המאה ה-19, העיתונאי צ'ארלס נורדולף בחן חבורת עבודה שעסקה במלאכה שנקראת "הברגת כותנה" במובייל ביי שבמפרץ מקסיקו. מלאכה זו אופיינה על ידו בתור אחד מסוגי העבודה הקשים ביותר כאשר נעשה שימוש במברג ראשי ענק כדי לדחוס בחוזקה ערימות כותנה במגבה מכני לתוך דופני אוניות. חבורות עבודה כללו ארבעה אנשי צוות, שתיזמנו את עבודתם בעזרת שירים הקרואים "שאנטי".
הערות שוליים

↑  chanty Etymology, origin and meaning of chanty by etymonline, Etymonline.com
↑  Hugill, Stan, Shanties from the Seven Seas: Shipboard Work-songs and Songs Used as Work-songs from the Great Days of Sail, Routledge & Kegan Paul (1961) p. 6.
↑  Hotten, John Camden, The Slang Dictionary, New edition, Chatto and Windus (1874) p. 284.
↑  Clark, George Edward, Seven Years of a Sailor's Life, Adams & Co. (1867) p. 165.
↑  Clark, George Edward, Seven Years of a Sailor's Life, Adams & Co. (1867) p. 312.
↑  Clark, George Edward, Seven Years of a Sailor's Life, Adams & Co. (1867) p. 41, 44.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565748705171  BnF: cb122606658 (data)  LCCN: sh85119250  NKC: ph224402
הארווי קושינג

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1869 קליבלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  7 באוקטובר 1939 (בגיל 70) ניו הייבן, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כירורגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות תצפית האגם 
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה של הרווארד  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ייל 
 תלמידי דוקטורט:  John Farquhar Fulton, John Farquhar Fulton 
 פרסים והוקרה:  פרס קמרון של אוניברסיטת אדינבורו  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  חבר זר של החברה המלכותית (25 במאי 1933)  סטרלינג פרופסור  מדליית ליסטר (1930)  פרס פוליצר לביוגרפיה  או אוטביוגרפיה (1926)  honorary Fellow of the Royal College of Surgeons (31 ביולי 1913) 
 בן או בת זוג:  Katherine Stone Crowell 
 צאצאים:  Mary Benedict Cushing, בטסי קושינג רוזוולט ויטני, Barbara Cushing 
 
הארווי ויליאמס קושינג (באנגלית: Harvey Williams Cushing;‏ 8 באפריל 1869  – 7 באוקטובר 1939) היה נוירוכירורג אמריקאי וחלוץ בתחום ניתוחי מוח. בעיני רבים הוא נחשב לנוירוכירורג הבולט במאה ה-20 ומכונה לעיתים קרובות "אבי הנוירוכירורגיה המודרנית".
תולדות חייו

קושינג נולד בקליבלנד שבאוהיו. אביו, קירק קושינג, היה רופא. הוא היה הצעיר מבין 10 ילדים במשפחתו. קושינג סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ייל ואת לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, שם סיים לימודיו בשנת 1895. את הכשרתו המעשית הראשונית עשה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס, בית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת הרווארד. את הכשרתו בתחום הכירורגיה עשה תחת הדרכתו של המנתח ויליאם סטיוארט הלסטד בבית החולים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור שם חקר את נושא ההרדמה המקומית באמצעות קוקאין.
ב-1901 ערך מסע השתלמות באירופה במהלכו התלמד אצל תיאודור קושר ומשם הביא לארצות הברית מספר טכניקות ורעיונות.
את חייו המקצועים בילה בארבעה מוסדות: בית החולים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבית החולים פיטר בנט בריגהאם בבוסטון וכפרופסור לכירורגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. החל משנת 1933 ועד מותו עבד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל המשלוח האמריקאי באירופה.
חייו האישיים

קושינג נישא ב-1902 לקתרין סטון קרואל ולזוג היו חמישה ילדים, שני בנים ושלוש בנות. בכורו נהרג בתאונת דרכים, בתו ברברה "בייב" פיילי הייתה לאשת חברה ואייקון אפנה ונישאה לויליאם ס. פיילי. בתו בטסי נישאה לג'יימס רוזוולט, בנו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ולאחר מכן לאיל ההון ג'ון היי ויטני.
הישגיו

קושינג פיתח בתחילת המאה ה-20 רבות מן הטכניקות הניתוחיות הבסיסיות לצורך ניתוח מוח. בזכות זאת היה לדמות מובילה בתחום הנוירוכירורגיה. תחת הנהגתו הפכה הנוירוכירורגיה לדיסציפלינה עצמאית ונפרדת בתחום הכירורגיה. בין ההישגים שניתן לייחס לקושינג ניתן למנות:
שיפור משמעותי בהישרדות חולים לאחר ניתוחי מוח מסובכים להסרת גידולים מוחיים.
קידום תחום הנוירופתולוגיה בשיתוף פעולה עם הנוירופתולוג אייזנהרדט, והקמת אוסף שיטתי ורישום של ממצאים פתולוגיים מוחיים.
שימוש בצילום רנטגן לצורך איבחון גידולים מוחיים.
שימוש בגירויים חשמליים לבדיקת הקורטקס האנושי.
נטל חלק משמעותי בפיתוח מכשיר צריבה ע"ש בובי (באנגלית: Bovie electrocautery), מכשיר ניתוח חיוני לצריבה ואטימת כלי דם מדממים.
היה המורה המוביל בתחום הנוירוכירורגיה בשלושת העשורים הראשונים של המאה ה-20.
שמו של קושינג נקשר לתגליתו הבולטת, תסמונת קושינג. בשנת 1912 הוא דיווח על סינדרום אנדוקרינולוגי הנגרם על ידי תפקוד לקוי של בלוטת יותרת המוח, שאותו כינה בשם polyglandular syndrome. בשנת 1926 קושינג אף זכה בפרס פוליצר על הביוגרפיה המקיפה שכתב על ויליאם אוסלר, מאבות הרפואה המודרנית.
"מאגר גידולי המוח של קושינג" הכולל למעלה מ-2,000 דגימות וצילומים מוצג בספריית הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ייל.
קושינג הלך לעולמו בשנת 1939 כתוצאה מסיבוכים של התקף לב.
מורשתו

בשנת 1988 הוציא לכבודו שירות הדואר האמריקאי בול בערך נקוב של 45 סנט.
ספריית בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל קרויה על שמו של קושינג וג'ון היי ויטני.
פסגת קושינג בהרי סטריבוג, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה נקראת על שמו.
הערות שוליים

↑  The Cushing-Eisenhardt Collaboration: Founding of the Brain Tumor Registry and Neuropathology Collection, medicine.yale.edu (באנגלית)
↑  Harvey Cushing, The Life of Sir William Osler. Clarendon Press, Oxford, 1925.
↑  The Cushing/Whitney Medical Library
↑  מידע גאוגרפי והיסטורי על פסגת קושינג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260094905171  PLWABN: 9810595842405606  BIBSYS: 90325035  BNC: 000456086  BNE: XX4613693  BnF: cb12368252x (data)  CANTIC: a11521351  CiNii: DA03664685  DSI: 934  GND: 119377152  ISNI: 0000 0001 0917 4240  LCCN: n79132482  MGP: 105984  NDL: 00620546  NKC: nlk20000082194  NLA: 36322336  NLG: 250389  NSK: 000381499  NTA: 068398808  RERO: 02-A000045575  SNAC: w6154jj5  SUDOC: 032703295  Trove: 1246247  VcBA: 495/177796  VIAF: 76395316   WorldCat (עם VIAF): 76395316