stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע העולם באופני הרים
אלופי הקרוס קאנטרי

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | מדינה | תמונה |
| ז'וליין אבסלון | צרפת צרפת |  |
| נינו שורטר | שווייץ שווייץ |  |
| מקסים מארו (Maxime Marotte) | צרפת צרפת |  |
| בארי סטנדר (Burry Willie Stander) | דרום אפריקה דרום אפריקה |  |
אלופי הדאון היל

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | מדינה | תמונה |
| לואיק ברוני (Loic Bruni) | צרפת צרפת |  |
| גי את'רטון (Gee Atherton) | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |  |
| רייצ'ל את'רטון (Rachel Atherton) | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |  |
| ארון גווין (Aaron Gwin) | ארצות הברית ארצות הברית |  |
| מרסלו גוטירז (Marcelo Gutierrezz) | קולומביה קולומביה |  |
| ברוק מקדונלד (Brook Macdonald) | ניו זילנד ניו זילנד |  |
| מרים ניקולא (Myriam Nicole) | צרפת צרפת |  |
הערות שוליים

↑  Mountain Bike - About, www.uci.ch
↑  UCI
↑  UCI
↑  אול מאונטיין/אנדורו, באתר רוזן ומינץ
↑  redbull
ג'רג' קובאץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1900 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  31 ביולי 1965 (בגיל 65) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 תפקידים:  רופא שיניים, מתרגם, סופר 
 
ג'רג' קובאץ' (בהונגרית: Kovács György;‏ בודפשט, 10 באפריל 1900 – בודפשט, 31 ביולי 1965) היה רופא (MD) רופא שיניים (DMD), כירורג פה ולסת, סופר, מתרגם, קנדידט ("דוקטורט קטן" .CSc) למדעי הרפואה (1964). חשיבותו מתבטאת במיוחד כעורך עיתון, סופר ומתרגם.
קורות חייו

ג'רג' קובאץ' נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף קובאץ', מפקח רכבת יליד בודפשט, מהנדס בניית רכבות, ג'נטלמן עשיר ומכובד, שעליו חבריו של קובאץ' ידעו מעט מאוד, ושל וילמה באלוג ילידת קאפושוואר. לאחר גירושי הוריו, הוא גודל על ידי אמו ובעלה השני, הבמאי לאסלו באנוצי (במקור וייס). כסטודנט, קובאץ' הפך לחבר בחוג גלילאי, ולאחר מכן הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-1917 והשתתף במהפכת החרציות של 1918. ב-1921 היגר לווינה, שם הפך לחבר בחוג המהגרים ההונגריים של "האור" (Világosság), ולאחר מכן עבד כמזכיר אגודת הסטודנטים הסוציאליסטית האוסטרית. הוא למד באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטת פראג וקיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1926. אחר כך חזר להונגריה ב-1927, שם השתלב בתנועה הסוציאל-דמוקרטית ובאיגודים המקצועיים. הוא היה חבר של המשורר אטילה יוז'ף, אותו פגש באמצע שנות ה-20. ב-1945 השיק את "עיתון הרופאים" (Orvosok Lapja), שאותו גם ערך בין 1945 לבין 1948. הוא היה הרופא הראשי ומנהל של המכון המרכזי לרפואת שיניים (Központi Stomatológiai Intézet), אבל הוא גם עבד על תרגום ספרותי וכתב רומנים בסוגת "הפצת ידע". אשתו ז'ופיה וולף הייתה רופאה אורתופדית.
תרגומיו הספרותיים (חלקי)

סטפן צווייג: רופאי הנפש, 1935
אריק נייט: היה נאמן לעצמך, 1945
מקסים גורקי: באמריקה, 1949
יצירותיו החשובות יותר (חלקי)

גיבורים, מדענים, אנשים (בודפשט, 1935)
הנסיך (ביוגרפיה של פרנץ ראקוצי השני, בודפשט, 1935
יצירותיו בתחום הרפואה

השיניים ומחלותיהן בהוצאת מדיצינה
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
ג'רג' ליטוואן: ג'רג' קובאץ', הרופא והסופר (1900–1965)
Kovács György. Petőfi Irodalmi Múzeum (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
ראו גם

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
Révai új lexikona I–XIX. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1996–2008. ISBN 963-901-594-6 (הלקסיקון החדש של רוואי)
Új magyar irodalmi lexikon I–III. Főszerk. Péter László. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6804-7 (לקסיקון ספרותי הונגרי חדש)
הערות שוליים

↑  Születése bejegyezve a Bp. VI. ker. állami születési akv. 1077/1900. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196552053  ISNI: 0000 0000 7995 1204  VIAF: 49611708   WorldCat (עם VIAF): 49611708 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'רג' קובאץ'".
ג'רג' הרנאדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 ביולי 1899 סקשפהרוואר, הונגריה 
 פטירה:  20 בנובמבר 1958 (בגיל 59) בודפשט מחוז XIII, הונגריה 
 שם לידה:  Hercz György 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שפות היצירה:  הונגרית, גרמנית 
 
ג'רג' הרנאדי (במקור עד 1946 הרץ, בהונגרית: Hernádi György;‏ סקשפהרוואר, 17 ביולי 1899 – בודפשט, 20 בנובמבר 1958) היה משורר יהודי-הונגרי, סופר, עיתונאי, עורך עיתון, מתרגם ספרותי, מחזאי. יצירתו הספרותית בכל תחום: שירה, ספורת ומחזאות, זכתה להערכה והצלחה בעיקר אחרי מותו.
קורות חייו

ג'רג' הרץ נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית עשירה. הוא בנם של אוסקר הרץ (1864–1929) רופא, ורופא מטעם בית המשפט של המחוז ושל ארז'בט פישר (1879–1944). אמו ואחותו נספו בשואה. סבו מצד אביו אדולף הרץ היה גם כן רופא בעיר ווארפלוטה בהונגריה. סבא רבא שלו אילש (אליהו) הרץ השתתף כחייל במהפכת 1848 בהונגריה ובמלחמת העצמאות של 1848–1849 שלאחריה.
בשנת 1917 סיים ג'רג' הרץ את בית הספר התיכון הריאלי הראשי בבעיר הולדתו, לאחר מכן התגייס כחייל ושירת בחזית במלחמת העולם הראשונה. במהלך מהפכת החרציות הוא נבחר למפקד עיר הולדתו סקשפהרוואר. משנת 1918 הוא היה חבר ב-מפלגת הקומוניסטים של ההונגריה (KMP). בין מרץ לבין יולי 1919, (בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) הוא ערך את את עיתון המחוז (שלוחה של נפסבה הארצי) עם אדן דונאי, ולאחר מכן את המגזין החברתי והספרותי "רעיון" (Eszme) עם אלדאר טוט ועם בלה נאג' וארקוני.
שיריו הראשונים פורסמו במגזין מא (Ma) שפירושו "היום" הודות לחברו לאיוש קשאק. בסוף 1919, לאחר נפילת הדיקטטורה של הפרולטריון, הוא נאלץ לברוח. הוא נסע תחילה לברטיסלאבה לזמן קצר, משם עבר לברלין. כרך השירה הראשון שלו ראה אור בברלין, מאויר בחיתוכי עץ מאת לאיוש קשאק. ב-1922 התיישב בווינה, שם השלים את לימודיו באוניברסיטה והשיג דוקטורט במדעי הרוח. הוא התגורר בפריז במשך שנה מסוף 1929.
הוא חזר להונגריה ב-1934 והשתתף בפעילותה של תנועת העבודה ההונגרית. כחבר ב-KMP הבלתי חוקית, הוא ערך עיתונים קומוניסטיים וכתב ספרות. הרנאדי נעשה מעורב בפעילויות של "חוג עבודה" שנוצר סביב קשאק עד שזה נסגר ב-1939. הוא גם כתב שירים אקטיביסטיים, אחר כך "פסוקים חופשיים אקספרסיוניסטיים" וכמה מחזות. לעיתים קרובות לקח את הנושאים שלו מהתנ"ך מספר בראשית ומהברית החדשה. משנת 1934 פרסם תרגומים תחת שמות בדויים שונים. הוא נעצר מספר פעמים והושם תחת פיקוח משטרתי.
בתקופת השואה הוא גורש למחנה הריכוז דכאו ב-1944, ורק בספטמבר 1945 חזר הביתה. בשנות ה-50 הוא נדחק מהחיים הציבוריים הספרותיים ויכול היה לפרסם רק בעיתונים כלכליים. הרנאדי עבד עבור עיתונים מסחריים, והיה בין היתר והעורך האחראי של "עיתון החדשנות" (Újítók Lapja) עד מותו. לאחר מותו פורסמו כמה אוספים ממבחר שיריו וסיפוריו.
יצירתו

Ecce homo כרך השירה שלו הוא אחת היצירות המשמעותיות והחשובות ביותר של אמנות הספר הקונסטרוקטיביסטית. שירתו התקדמה בהדרגה מצורות אקספרסיביות פתטיות דרך שירת מחוות דאדאיסטית לדימויים נקיים ופשוטים. יהודה הוא הבולט בין מחזותיו, הטרגדיה של חלוץ (1943). הוא הכין את המחזה בן חמש המערכות באמצעות שנים של מחקר. לפי המחזה יהודה איש קריות ראה את עצמו חלק מיורשי המכבים והחשמונאים. הוא הצטרף לישו כתלמידו על מנת לשחרר את עמו מהכיבוש הרומאי. הרנאדי בחן את מערכת היחסים בין ישו לבין יהודה בצומת של אידיאל ומציאות, שמים וארץ, וראה בו סמל שחוזר על עצמו כל הזמן. לא ניתן להמיר את האמיתות המופשטות של ישו למציאות ואם מישהו מנסה אותן, הוא בהכרח הופך לבוגד באידיאלים. אירועי הבשורה במחזה מסופרים על ידי יהודה והכוהנים הגדולים, למרות שכולם עוסקים בישו, ישו עצמו אפילו לא נכלל בסיפור; הוא נוכח רק כיצור אידיאלי. "המלכות" של ישו היא "לא מהעולם הזה", אבל יהודה רוצה להעמיד את האידיאלים של ישו לשירות המאבק ששל החירות הלאומית. הכהונה הגדולה היהודית, המאוחדת עם הרומאים, נפטרת משני ה"מורדים" בצורה מסתורית: האחד מקבל את תפקיד הגיבור, השני את תפקיד הבוגד. הדרמה היא למעשה משל: הכיבוש הנאצי שאיים יותר ויותר הציע ליהודים (לפי תפיסת הרנאדי) שני תפקידים: ישו ויהודה.
הרנאדי היה נציג מעט מוכר, ומאוחר יותר, כמעט נשכח לחלוטין, של הדור השני של השירה הסוציאליסטית. שירתו התאפיינה בשמחה שחש על שחזור וחידוש החיים, אך תמיד חזר לתמונות האפלות של הזוועות וההשפלות שחוה במחנה הריכוז. למרות שהוא היה פורה מאוד במהלך חייו, רק כרך אחד יכול היה להתפרסם לאחר 1945: זו הייתה הטרגדיה האישית שלו שהשיטה הסוציאליסטית החדשה דנה אותו לשתיקה. בשנות ה-50 הוא היה מחוץ לחיים הציבוריים הספרותיים לחלוטין ויכול היה לפרסם רק עיתונים כלכליים (באופן גרוטסקי, עבודותיו על המצאות וחידושים זכו להכרה של מומחים טכניים). ההספד שלו נכתב על ידי חברו הוותיק לנשק לאיוש קשאק. הוא חי ועבד בבודפשט ורק לאחר מותו פורסמו כמה כרכים של מבחר שיריו וסיפוריו .
משפחתו

אשתו הייתה מגדה דנש, בתם של האדריכל איזידור דנש ושל ארז'בט סבולצ'י, לה נישא ב-1944 בבודפשט.
ילדיהם:
קטלין הרנאדי (1946)
יאנוש הרנאדי (1951)
יצירותיו העיקריות

שירים (ספרים לצעירים. מהדורה 1: ברלין, 1921; עם תחריטים צבעוניים מאת לאיוש קשאק. מהדורה 2: וינה, 1922)
Ecce Homo. שיריו של ג'רג' הרץ. שירים. עם תחריטים צבעוניים וטיפוגרפיה מאת לאיוש קשאק (פרסומים של Az Írók Könyvkiadó Vállalata. וינה, 1923)
מהניכר - לניכר. שירים (בודפשט, 1936)
על שירה. אַרְס פואטיקה – אנתולוגיה של משוררים אירופיים. עורך ג'רג' פאלודי (מגזין עבודה, 1938)
מתן חשבון. שירים. שלוש התמונות צוירו על ידי שאנדור פניבש (בודפשט, 1941)
החלום האחרון. דרמה (הספר שלנו. בודפשט, 1941)
יהודה. הטרגדיה של חלוץ. מחזה בחמש מערכות (בודפשט, 1943)
שיריו של לאיוש קשאק – ג'רג' לוקאץ': גתה ותקופתו (סוציאליזם, 1946)
אלה ששרדו. שירים. תחת שמו של ג'רג' הרנאדי. ההקדמה נכתבה על ידי לאיוש קשאק (בודפשט, 1947)
חלוקת סחורות בכלכלה המתוכננת (כלכלה, 1948)
ספר החידושים. המצאות וחידושים. תחת השם ג'רג' הרנאדי. חידושים והמצאות שהוצגו בתערוכת החדשנות הלאומית השלישית. (בודפשט, 1953)
בניית מפעל עם אלמנטים גדולים מוכנים – שיטת בורסקאות מהירה וטובה יותר (המצאות הונגריות גדולות. בודפשט, 1955)
הארץ שלי, הגורל שלי. שירים חלופיים. Vál., ההקדמה נכתבה על ידי Árpád Fáy (בודפשט, 1959)
אביב ללא סיכון. סיפורים. המבוא נכתב על ידי ארפאד פאי (בודפשט, 1969)
בכף הזמן. אוסף שירים (בודפשט, 1980)
החלום האחרון (הנשואים. קומדיות קלאסיות. ערך רוברט דבני. בודפשט, 1985)
החלום האחרון (מגזין Remény, 1989)
Ecce Homo. שיריו של ג'רג' הרץ. שירים. עם תחריטים צבעוניים וטיפוגרפיה מאת לאיוש קשאק. מהדורת פקסימילה (בודפשט, 1999)
יצירותיו העיקריות > תרגומים

ברכט: המניפסט (Nagyvilág, 1958)
ספרות

Irod.: Kassák Lajos: Emlékezés H. Gy.-re. (Élet és Irodalom, 1958. 48.)
Nádass József: Emlékező sorok H. Gy.-ről. (Élet és Irodalom, 1959. 29.)
Fábián Katalin: H. Gy.: Földem, sorsom. (Kortárs, 1960)
Csendes évforduló. Öt évvel ezelőtt halt meg H. Gy. (A Könyv, 1963)
Fábián Katalin: Emlékezés H. Gy.-re. (Kortárs, 1963)
Fáy Árpád: H. Gy. (Kortárs, 1968)
Pásztor József, M.: Az Eszme. Szociális és kulturlap 1919-ben. (Magyar Könyvszemle, 1969)
Fáy Árpád: H. Gy. Emlékezés egy elfelejtett költőre, halálának 10. évfordulóján. (Élet és Irodalom, 1969. 29.)
Markovits Györgyi: Győzni fogunk. Emlékezés H. Gy.-re. (Magyar Nemzet, 1974. júl. 17.)
M. Gy.: H. Gy. emlékezete. (1979. júl. 17.)
N. L.: Még egyszer H. Gy.-ről. (Magyar Nemzet, 1979. aug. 7.)
Magony Imre: Székesfehérvári olvasókönyv. (Székesfehérvár, 2002)
Komoróczy Emőke, G.: A szellemi nevelés fórumai. Kassák Lajos, Tamási Lajos és Kárpáti Kamill „körei.” (Bp., 2005)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar irodalmi lexikon I–III. Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963–1965. (לקסיקון ספרותי הונגרי)
Névpont. ("נקודת שם". עורך פטר קוזאק) (nevpont.hu)
Révai új lexikona IX. (Gym–Hol). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2002. ISBN 963-927-268-X (הלקסיקון החדש של רוואי. סקסארד. הוצאת מיהאי באביץ')
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 1435/1958. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-21.
↑  Meghalt Hernádi György (1958. november 21.) Népszava, 86. évfolyam, 275. szám, 2. oldal
↑  Hercz Oszkár gyászjelentése (1929. április 9.) Ujság, 5. évfolyam, 79. szám, 8. oldal
↑  "Hercz Oszkár halotti bejegyzése a székesfehérvári polgári halotti akv. 261/1929. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-21.
↑  "Hercz Oszkárné halotti bejegyzése a székesfehérvári polgári halotti akv. 241/1948. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-21.
↑  "Hercz Oszkár és Fischer Erzsébet házasságkötési bejegyzése a zalaegerszegi polgári házassági akv. 48/1897. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15871712v (data)  GND: 1158486650  ISNI: 0000 0001 1315 7451  LCCN: no2024028385  NTA: 131785230  VIAF: 165162403   WorldCat (עם VIAF): 165162403
גל הלם קשתי

גוף קהה הנורה מאקדח נגד זרימה על-קולית  בתוך מנהרת רוח, ומפיק גל הלם קשתי.
גל הלם קשתי, או גל הלם מנותק, הוא גל הלם מעוקל ונייח הנמצא במשטר זרימה על קולית העוברת על גוף סופי. השם בא מן הדוגמה של גל קשתי המתהווה בחרטום של ספינה כאשר היא נעה דרך המים.
בניגוד לגל הלם משופע, גל הלם קשתי אינו בהכרח מחובר לקצה הגוף. זוויות גל ההלם האלכסוני מוגבלות בצורתן ומתבססות על זווית הטיית הזרימה ובמספר מאך במעלה הזרם. כאשר ישנה חריגה על מגבלות אלו (זווית הטיה גדולה או מספר מאך נמוך יותר), גל הלם קשתי נוצר במקום גל ההלם המשופע. בנוסף לכך שגלי הלם קשתיים נוצרים בעקבות זווית הטיה גדולה, הם נוצרים לעיתים קרובות סביב גופים קהים. במילים אחרות כאשר השינוי בכיוון הזרימה עובר את הזווית המקסימלית עבור גל משופע הגל יתנתק מהגוף. מאחורי גל ההלם הזרימה היא תת-קולית ונשמרים תנאי הסטגנציה.
גל ההלם הקשתי מגביר בצורה ניכרת את כוח הגרר הנוצר על גבי כלי רכב הנע במהירות על קולית. מאפיין זה נוצל בעיצוב של קפסולות השיבה במהלך משימות חלל כגון תוכנית אפולו, כאשר היה צורך בכמות גבוהה של גרר על מנת להאט במהלך חדירה לאטמוספירה.
הזרימה דרך גל הלם הקשתי איננה איזנטרופית.
ראו גם

זרימה דחיסה
גל התפשטות
גל הלם נע
גל הלם ניצב
גל הלם משופע
לקריאה נוספת

Landau, L.D.; Lifshitz, E.M. (2005) [1959]. Fluid Mechanics 2nd edition. Elsevier. ISBN 0-7506-2767-0.
Courant, R.; Friedrichs, K.O. (1956) [1948]. Supersonic Flow and Shock Waves. Interscience Publishers, Inc., New York.
גאבור היינל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוקטובר 1912 Kohfidisch, אוסטריה 
 פטירה:  26 בינואר 1987 (בגיל 74) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
גאבור היינל (במקור הולצר, בהונגרית: Hajnal Gábor; ג'פיפיזש, 4 באוקטובר 1912 – בודפשט, 26 בינואר 1987) היה משורר יהודי-הונגרי, מתרגם ספרות, עורך זוכה פרס אטילה יוז'ף (1970) שהוא הפרס הספרותי הגבוה בהונגריה, אחיה של אנה היינל, אביה של ז'וז'ה קרטל (1947–2011) משוררת, מבקרת ספרות.
קורות חיים

גאבור הולצר נולד במשפחה יהודית בכפר גפיפיזש (היום באוסטריה על הגבול ההונגרי, אז היה שייך להונגריה) כבנם של וילמוש הולצר (1877–1940), סוחר כללי, ושל רוזה טרביטש (1886–1958). הוא השלים את לימודיו בבית הספר היסודי בסומבטהיי מ-1919. ב-1926 עבר לבודפשט עם הוריו. הוא סיים שם את לימודיו התיכוניים ב-1931. הוא היה מנהל חשבונות מ-1935 עד 1942. ב-1942 הוא עבד כפועל בלתי מקצועי, אחר כך נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). בשנתיים שלאחר מלחמת העולם השנייה למד משפטים. הוא נעשה מעורב בעבודתה של אגודת ארפאד טוט. משנת 1950 היה מרצה לחינוך ציבורי. בהמלצתו של המחזאי ומנכ"ל הוצאה לאור אנדרה אילש, הוא מונה למנהל ספריית באומגרטן. מ-1957 היה עורך העיתון "חינוך עממי" (Népművelés). הוא היה סופר עצמאי משנת 1961.
ספר השירים הראשון שלו המשיך את המסורות של כתב העת ניוגט. הוא גם תרגם משוררים גרמניים ואוסטריים.
גאבור היינל הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5ב-8–28).
עבודותיו

Nem istenekkel, önmagaddal (versek, Budapest, 1939)
Emlékezés (versek, Budapest, 1940)
A szegény panasza (versek, Budapest 1947)
Az épülő híd (versek, Budapest, 1948)
A bűvös kút. Illusztrálta: Kondor Lajos. (ifjúsági verses dráma, 1951)
Új tavasz (versek, Budapest, 1952)
Miska boldogsága. Tündérmese. Illusztrálta: Kepes Tamásné. (Kispajtások mesekönyve. Budapest, 1956)
Szeptemberi nyár (versek, Budapest, 1957)
Tengerre vágytam (versek, Budapest, 1959)
Fényküllők (versek, Budapest, 1961)
Farsang-temetés (versek, Budapest, 1963)
Az idő szelében (válogatott és új versek, Budapest, 1965)
Három színműfordítás az első magyar színtársulatok korából. Büky Bélával. (A Vörösmarty Mihály Megyei Könyvtár kiadványai. B sorozat. Tanulmányok. 2. Székesfehérvár, 1967)
Szédül az erdő (versek, Budapest, 1968)
Boszorkányhéj (versek, Budapest, 1971, németül: Walpurgisnacht. Leipzig, 1978)
Hűvös nyárban (versek, Budapest, 1974)
Antennák. Válogatott és új versek. 1934–1974. (Budapest, 1976)
Kupolák (versek, Budapest, 1977)
Kövek között (versek, Budapest, 1980)
Én vagyok az… Válogatott és új versek. (Budapest, 1982)
Filmtekercs (elbeszélések, visszaemlékezések, Budapest, 1984)
Varjak a városban (versek, Budapest, 1986)
Mielőtt belépsz a ködbe. Válogatott és új versek. (Budapest, 1987)
תרגומיו הספרותיים

פרידריך הלדרלין: אמפדוקס על אטנה ושירים משניים (בודפשט, 1939)
ברטולט ברכט: עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי (דרמה, בודפשט, 1960)
יוהאן וולפגנג פון גתה: פנדורה (דרמה, בודפשט, 1960)
יוהנס רוברט בכר: כוחה של השירה (עם קלרה סלשי, 1963)
גינטר קונרט: לזכור כוכב לכת (שיר, עם מרטון קלאס, 1969)
הרפתקאות (תרגומים ספרותיים נבחרים, 1970)
הרפתקאות חדשות (תרגומים ספרותיים, 1980)
פרסים והוקרה

פרס אטילה יוז'ף (1970)
מסדר הכבוד של העמל דרג זהב (1972, 1983)
מסדר ההצטיינות של המדע והאמנות, דרג 1 (מאת נשיא הרפובליקה של אוסטריה, 1974)
לקריאה נוספת

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (Pál Gulyás: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944).
Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató könyvek ISBN 963-8607-10-6 (מי זה מי בספרות ההונגרית?)
Ki kicsoda a magyar irodalomban? Könyvkuckó Kiadó, Budapest, 1999 ISBN 9-638157-91-7 (מי זה מי בספרות ההונגרית?)
Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
סופרים הונגרים בני זמננו 1997-1945
הערות שוליים

↑  926. oldal jelenkor.hu, 1981.24. évfolyam, 10, szám
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a szombathelyi polgári házassági akv. 82/1906. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275382205171  PLWABN: 9810605553505606  BnF: cb128888149 (data)  GND: 1146174764  ISNI: 0000 0000 7984 373X  LCCN: n85193651  NKC: mzk2015856839  NTA: 074215493  VIAF: 15177677   WorldCat (עם VIAF): 15177677
תנא קמא וסתם משנה

התַּנָּא קַמָּא בארמית, ובתרגום לעברית - התנא הראשון, או ה'סתם משנה' או ה'סתמא דמתניתין' בארמית, הם ביטויים המתייחס לחלקים האנונימיים של המשנה. לתפיסת מפרשי המשנה השונים, בתלמוד, בראשונים ובאחרונים, דברים אלה נאמרו על ידי תנא אנונימי שדבריו מוזכרים ראשונה באותה משנה שבה דנים, או שאין שום שם של חכם באותה משנה, או שאחרי הדברים המובאים ללא שם אומרם מופיעות דעות נוספות של חכמים המזוהים בשמם.
משמעות הביטויים

בדרך כלל בתחילת משנה כתובה הלכה ללא ציון שמו של התנא שאמר אותה. הלכה זו נקראת בתלמוד שיטת "תנא קמא". במידה ויש תנא נוסף אשר חולק על דברי התנא הראשון, מצוין שמו של התנא החולק, וכך לדוגמה מציינת הגמרא: "תנא קמא סבר... ורבי יוסי סבר..."..
לדוגמה:
נכרי שקצר את שדהו ואחר כך נתגיר, פטור מן הלקט ומן השכחה ומן הפאה.
רבי יהודה מחייב בשכחה, שאין השכחה אלא בשעת העמור.
החלק הראשון של המשנה הוא של "תנא קמא" אנונימי, ורבי יהודה חולק עליו.
כמו כן בהרבה מן המשניות שסידר רבי יהודה הנשיא כתובות הלכות ומימרות ללא ציון שמו של התנא שאמר אותן וכן ללא אף תנא אחר שחולק, או שהחלק האנונימי איננו מיד בפתיחת המשנה. הלכות אלו נקראות "סתם משנה".
הניסיונות לזהות את התנא קמא והסתם

בתלמוד הבבלי מסופר בסוף מסכת הוריות על ניסיון הדחה שיזמו רבי נתן ורבי מאיר, שרצו להדיח את רבן שמעון בן גמליאל (רשב"ג), אביו של רבי יהודה הנשיא, מתפקידו כנשיא. לאחר שנכשל הניסיון ושני החכמים הוצאו מבית המדרש, ביקשו החכמים להחזירם. ענה להם רשב"ג:
אָמַר לָהֶן רַבָּן שִׁמְעוֹן בֶּן גַּמְלִיאֵל: נִיעַיְּילִינְהוּ [נחזירם], מִיהוּ נִיקְנְסִינְהוּ [אולם נקנוס אותם], דְּלָא נֵימְרוּ שְׁמַעְתָּא מִשְּׁמַיְיהוּ [שלא יאמרו דבר הלכה משמם]. אַסִּיקוּ [העלו] לְרַבִּי מֵאִיר [את הכינוי] "אֲחֵרִים", וּלְרַבִּי נָתָן "יֵשׁ אוֹמְרִים".
רשב"ג קובע כעונש ל'מורדים' (ובהמשך משנה מעט את דעתו) שר' מאיר ור' נתן לא יוזכרו במשנה בשמותיהם, אלא בכינויים "אחרים" (לר' מאיר) ו"יש אומרים" (לר' נתן). במסורת זו עולה האפשרות שיש לייחס לתנא מסוים דברים אנונימיים במשנה המובאים תחת ביטוי החוזר על עצמו פעמים רבות.
במקום אחר בתלמוד הבבלי קובע רבי יוחנן, גדול אמוראי ארץ ישראל, כללים לזיהוי יוצריהם או עורכיהם האנונימיים של הקבצים התנאיים הבולטים:
דאמר ר' יוחנן: סתם מתניתין - ר' מאיר; סתם תוספתא - ר' נחמיה; סתם ספרא - רבי יהודה; סתם ספרי - ר' שמעון [בר יוחאי]; וכולהו - אליבא דר' עקיבא.
לפי הבבלי, ר' יוחנן קבע שהקטעים האנונימיים במשנה הם משל רבי מאיר, הקטעים האנונימיים בתוספתא הם משל רבי נחמיה, ובספרא הם משל רבי יהודה בר עילאי, ובספרי הם משל רבי שמעון בר יוחאי, כולם תנאים בני הדור הרביעי, וכולם גם יחד הם במקור מדברי רבי עקיבא, שהיה רבם. הזיהוי של התנא קמא או הסתם משנה עם ר' מאיר מופיע גם בירושלמי, אלא ששם זו דווקא דעתו של תלמידו-עמיתו ריש לקיש, ואילו דעתו של ר' יוחנן עצמו שונה:
אָמַר רִבִּי יוֹחָנָן: כָּל־מָקוֹם שֶׁשָּׁנָה סְתָם מִשְׁנָיוֹת - דְּרַבָּנָן, עַד שֶׁיְּפָרֵשׁ לוֹ רַבּוֹ. רִבִּי שִׁמְעוֹן בֶּן לָקִישׁ אוֹמֵר: כָּל־סְתָם מִשְׁנָיוֹת - דְּרִבִּי מֵאִיר, עַד שֶׁיְּפָרֵשׁ לוֹ רַבּוֹ.
לפי הירושלמי, ר' יוחנן מציע שהסתם הוא דעת החכמים באופן כללי, כלומר דעת הרוב, אלא אם כן יש לרב המלמד זיהוי אחר של הסתם. ריש לקיש לעומתו סבור שהסתם הוא משל ר' מאיר, אבל גם הוא מניח יוצאים מן הכלל, כלומר זיהויים של הסתם עם חכמים אחרים במקרים ספציפיים. דעת ר' יוחנן בירושלמי זהה למעשי לדעת החוקרים בני זמננו, אולם הדומיננטיות של התלמוד הבבלי גברה בפרשנות המסורתית על הירושלמי. לאחר תקופת התלמוד חוזר גם רב שרירא גאון באיגרתו על הזיהוי של ה'סתם משנה' עם רבי מאיר, וזיהוי זה נעשה מקובל על פרשנים מסורתיים רבים.
מכל מקום, הזיהוי של הסתם עם ר' מאיר במסכת סנהדרין סותר את הזיהוי שלו עם 'אחרים אומרים' במסכת הוריות, ושני הזיהויים לא עומדים במבחן הביקורת כשבודקים כל מקור לגופו, וכבר בבבלי עצמו אפשר למצוא ניסיונות לזהות את ה'סתם' עם חכמים אחרים. פתרון אפשרי לסתירה לכאורה נרמז כבר בדברי הרמב"ם, המסביר:
אבל סתם משנה הוא מה שהסכים עליו דעת רבים, והשתווה עיונם בו ולא נפלה בו מחלוקת, או
 יקבלוהו רבים מפי רבים עד משה, כפי אשר חלקנו בפתיחת דברינו.
והמקבל הקרוב שנתייחס אליו המאמר הוא רבי מאיר, וזהו עניין שאמרו "סתם משנה רבי מאיר"...
הרמב"ם מסביר שסתם משנה היא דעת הרוב, ותלייתה בר' מאיר היא מכיוון שהוא קיבלה (מר' עקיבא, שקיבל מדורות קודמים) ומסרה באופן הקרוב ביותר לנוסחה המקורי, כלומר שנה אותן 'בסגנון ובלשון ששמען מר' עקיבא, ובסגנון זה נקבעו הסתמות הישנות במשנתנו', כדברי חנוך אלבק.,
דעת המחקר המודרני

לדעת חוקרי זמננו, בדומה לדעת ר' יוחנן בירושלמי והרמב"ם, היה לר' עקיבא תפקיד מרכזי בניסוח משניות רבות, ולר' מאיר היה תפקיד מרכזי במסירתן. עם זאת, הקול האנונימי של המשנה הוא קול מגוון ביותר, שמשלב את מגוון המקורות שעמדו בפני רבי יהודה הנשיא בבואו לערוך את המשנה, ומביא את דעת הרוב המקובלת.
לסיכום, לדעת חלק מהפרשנים המסורתיים ולדעת החוקרים בני ימינו, התנא קמא והסתם משנה אינם דברי חכם מסוים דווקא, אלא דעת הרוב המקובלת.
'הלכה כסתם משנה'

מעט קודם לדיון שצוטט לעיל מהירושלמי יבמות מופיע הכלל הבא:
כָּל־מָקוֹם שֶׁשָּׁנָה רִבִּי מַחֲלוֹקֶת וְחָזַר וְשָׁנָה סְתָם - הֲלָכָה כִסְתָם מִשְׁנָה.
כלל זה חוזר עשרות פעמים גם בתלמוד הבבלי, תמיד משמו של ר' יוחנן ("...וְהָאָמַר רַבִּי יוֹחָנָן: הֲלָכָה כִּסְתָם מִשְׁנָה"). לפי דברים אלה, כאשר מובאות מספר דעות, אחת אנונימית ואחרות בשם חכמים מסוימים, יש להעדיף את הדעה האנונימית, הסתם משנה. הכרעה הלכתית גורפת זו הותקפת כבר בבבלי עצמו, ורבו עליה הדיונים והערעורים בין הפוסקים במרוצת הדורות. בסופו של דבר התקבל הכלל העקרוני, אך נוספו לו יוצאים מן הכלל שונים. דומה שהכלל התלמודי מעיד על כך שלמרות שהאמוראים הציגו לא פעם את ה'סתם' כדעת יחיד שוות ערך לדעות היחיד האחרות שסביבה, בסופו של דבר הם הכירו בחשיבותו היתרה של הסתם כמבטא את עמדת הרוב (או לכל הפחות את עמדת הרוב בדורו של רבי יהודה הנשיא עורך המשנה).
ראו גם

סתמא דגמרא
סתמאים
משנה
לקריאה נוספת

Ishay Rosen-Zvi, "Orality, Narrative, Rhetoric: New Directuons In Mishnah Research", AJS Review 32 (2008), pp. 235–249
ישי רוזן־צבי, מבוא למשנה, בתוך: ספרות חז"ל הארץ־ישראלית: מבואות ומחקרים, הוצאת יד יצחק בן־צבי, 2018. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"