מערכת ששת הימים
המערכה

החל מ-10 בפברואר החל נפוליאון בסדרת מבצעים נגד כל הכוחות התוקפים. הוא פגע תחילה בפרוסים, שכוחותיהם נמתחו בקו צעדה[דרושה הבהרה] מורחב והיכולת הלוגיסטית שלהם נחלשה. הוא תקף את הגנרל זכר אולסופייב (אנ') בשמפאובר, מזרחית לפריז, והסב לכוח שכלל 5,000 איש 4,000 נפגעים. ב-11 בפברואר תקף נפוליאון שני כוחות נוספים של צבא בעלות הברית במונמירייל, תחת פיקודם של הגנרלים לודוויג יורק פון וארטנבורג ודמיטרי סאקן. בתחילה היו לרשות נפוליאון רק 10,500 איש (שהורכבו מהמשמר הקיסרי עם כמה חיילים) נגד 18,000 בפיקודו של סאקן, אך בעת שהציב כמה חיילים לתצפית לקראת הגעתו של יורק, נפוליאון קרא לכל התגבורת הזמינה עד שגייס 20,000 איש בסך הכל, בעיקר תושבים מהאזור שהתגייסו מיד, ואז פתח במתקפה כוללת. סאקן תומרן לאחור ונאלץ בהמשך לסגת לעומת הצרפתים הקרבים, אך עם התקדמות הקרב הגיעו תגבורת של כוחות הקואליציה בפיקודו של יורק ותוכניתו של נפוליאון נראתה בסכנה, אך המרשל הצרפתי אדוארט מורטייה, הגיע עם תגבורת כדי להעסיק ולהרחיק את כוחו של יורק.
למחרת, רדף נפוליאון אחרי המערך האחורי של יורק עד לעיר שאטו-תיירי על נהר המארן. שם תקף מישל ניי, פילח את הקווים של בעלות הברית וכבש גבעות ועיירות ממזרח ומעבר להם. ההתקפה הייתה כה עזה, עד ששתי בריגדות שלמות של פרשים רוסים נותקו ונאלצו להיכנע, אם כי חיל הרגלים הפרוסי נמלט בזכות אש חיפוי ארטילרית. בשלושת ימי הלחימה ספגו כוחותיו של נפוליאון רק 3,450 הרוגים, ואילו בעלות הברית ספגו אבדות של למעלה מ-10,000 איש. כדי להבטיח ניצחון מכריע על הפרוסים, ביצע נפוליאון התקפה אחרונה נגד בליכר בכוונה לנטרל את המערך הפרוסי, והתכוון לאחר מכן לצעוד נגד שוורצנברג מדרום (שוורצנברג והכוחות האוסטרים נעו דרך בורגון-פראנש-קונטה).
נפוליאון יצא לאתר את בליכר ב-14 בפברואר בשעה 03:00, עם המשמר הקיסרי והחיל הפרשים בקדמת צבאו. החיל הפרוסי המוביל, בפיקודו של גנרל-אוברסט פרידריך פון קלייסט, מנה 20,000 איש והתעמת עם מאחזים צרפתיים בוואושאן בזמן שחיפש את מיקום גרעין ההנהגה של נפוליאון. הפרשים הפרוסים היו חייבים לסגת, אך הם לקחו אסיר צרפתי שהודיע לפון קליסט ולבליכר כי הכוח העיקרי של נפוליאון אכן נמצא באזור. בזמן שבעלות הברית התלבטו, נפוליאון כבר אסף במהירות את כוחותיו ברחבי או-דה-פראנס כדי לרכז 25,000 איש לעוד קרב מכריע נוסף. כשהתברר לבליכר כי לפרוסים אין עליונות מקומית במספרים, הוא החל לסגת. המרשל הצרפתי עמנואל דה גראוצ'י, שהוביל את עיקר פרשי נפוליאון, ניסה לרדוף אחרי הפרוסים הנסוגים כדי לנתק את קו הנסיגה שלהם, אך טקטיקת האדמה חרוכה שהונהגה בידי שני הצדדים האטה את התמרון כך שהפרוסים הצליחו להילחם בדרכם חזרה ולבסוף להימלט מהגעתם של כוחות צרפתים נוספים. עם זאת, הנסיגה המבולבלת עלתה לבעלות הברית בעוד 7,000 נפגעים ו-16 תותחים, ואילו אבדות הצרפתים מנו 6,000 איש סך הכל.
| הקרב ותאריך | הנהגה צרפתית (צד ראשון) | הנהגת הקואליציה (צד שני) | כוחות צד ראשון | כוחות צד שני | אבדות צד ראשון | אבדות צד שני |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קרב שאמפובר (10 בפברואר) | הקיסרות הראשונה נפוליאון בונפרטה הקיסרות הראשונה אוגוסט דה מרמונט | האימפריה הרוסית זכר אולסופייב בשמפאובר | 15,000–30,000 | 3,700–5,166 | 200–600 | 2,400–3,294 |
| קרב מונטמיראל (11 בפברואר) | הקיסרות הראשונה נפוליאון בונפרטה | האימפריה הרוסית גוטליב פון אוסטן-סאקן ממלכת פרוסיה (1750-1801) גבהרד לברכט פון בליכר | 20,000 | 27,000 | 2,000 | 3,700 |
| קרב שאטו-תיירי (12 בפברואר) | הקיסרות הראשונה נפוליאון בונפרטה | האימפריה הרוסית גוטליב פון אוסטן-סאקן ממלכת פרוסיה (1750-1801) לודוויג יורק פון וארטנבורג | 20,000 | 34,000 | 400-600 | 2,751 |
| קרב ווצ'אמפ (14 בפברואר) | הקיסרות הראשונה נפוליאון בונפרטה הקיסרות הראשונה אוגוסט דה מרמונט הקיסרות הראשונה עמנואל דה גרוצ'י | ממלכת פרוסיה (1750-1801) גבהרד לברכט פון בליכר ממלכת פרוסיה (1750-1801) פרידריך פון קלייסט האימפריה הרוסית פטר מיכאילוביץ' קפצביץ' | 10,000 | 21,500 | 600 | 9,000 |