stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמריה צמרת
הפעילות במוסד לעלייה ב'

עם החמרת מצב היהודים באירופה לאחר "ליל הבדולח" (9 בנובמבר 1938) ונוכח סגירת שערי הארץ בפני עולים יהודים על ידי השלטונות הבריטיים הקימו נציגי ההסתדרות הכללית במפקדה הארצית של "ההגנה" (ברל כצנלסון, אליהו גולומב, שאול אביגור, דוד נמרי וישראל גלילי) את המוסד לעלייה ב'. הארגון החשאי נועד להבריח יהודים ארצה בדרכים בלתי לגאליות, תוך הפרת תקנות ממשלת המנדט. הקמת הארגון החשאי נתקלה בהתנגדות החוגים האזרחיים בגלל המצוקה התקציבית בארץ. בינואר 1939 נרתמה מזכירות "הקיבוץ המאוחד" למשימת החירום על בסיס הרשת התנועתית של שליחי ארגון "החלוץ" שהפעילה באירופה. את המוסד לעלייה ב', שממנו צמח לימים "המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים", הקימו חברי "הקיבוץ המאוחד" שהתגייסו להצלת יהודי אירופה. שמריה צמרת היה מראשוני המתגייסים למוסד ומבכירי הארגון באירופה.
בזכות דרכונו האמריקאי התאפשר לו לנוע בחופשיות ברחבי היבשת, והודות לחריפות מחשבתו, לכישרונו המודיעיני והאִרגוני ולתחושת המחויבות העמוקה שלו, מונה צמרת לעמדות בכירות במוסד לעלייה ב'.
את פעילותו הוא החל באתונה במסווה של איש עסקים אמריקאי, ובקיץ 1939 היה מעורב ברכישת הספינה "דורה" שנועדה להעלות פליטים יהודים מגרמניה שברחו להולנד. צמרת המשיך בפעילותו המחתרתית ביוון גם לאחר הכיבוש הגרמני, והתגייס לארגון ספינת המעפילים "דאריֶין 2". הספינה נרשמה על שמו, ובמרץ 1941 הוא הזדרז להגיע לארץ ישראל כדי להסדיר את הגעתה. הספינה נתפסה בלב ים וצמרת ירד למחתרת בהכשרת שער-הנגב ליד גדרה (לימים ייסדה הקבוצה את קיבוץ כפר-סאלד), כדי לחמוק מהשלטונות הבריטיים הנאבקים בעלייה הבלתי לגאלית. בשנת 1942 הוא עבר קורס חבלה בפלמ"ח, אך עם תום מלחמת העולם השנייה, התגייס צמרת שוב לשורות המוסד לעלייה ב'. וכך, בין השנים 1945–1947 חזר לפעילות המחתרתית באירופה, הרחק מביתו וממשפחתו.
תחילה פעל צמרת באיטליה, ואחר כך עבר לצרפת, שם עמד בראש שלוחת המוסד. הוא קבע את מקום מושבו בעיר מרסיי, ששימשה בסיס העפלה ונמל שילוח לספינות מעפילים. צמרת עסק ברכישת אוניות (שנרשמו על שמו, כ"איש עסקים אמריקאי"), ניהל את התקנת האוניות הרעועות לקליטת המעפילים, ציודן, השגת האישורים הפיקטיביים, ניהול הקשר עם הרשויות השונות, מינוי סגל הפיקודי של הספינה והצוות המקצועי, ארגון אלפי המעפילים במחנות ההמתנה והתיאום החשאי עם שאול אביגור, נציגי המוסדות היהודיים והרשויות האזרחיות באירופה.
במהלך פעילותו החשאית עסק שמריה צמרת בהעפלת הספינות "דורה" (יולי 1939), "דאריֶין 2" (מארס 1941), "תל חי" (מארס 1946), "יגור" (יולי 1946), "חיים ארלוזורוב" (פברואר 1947), "אקסודוס" (יולי 1947), "עצמאות" ו"קוממיות" ("הפאנים", דצמבר 1947).
בפרוץ מלחמת העצמאות שב שמריה צמרת משירותו הממושך במוסד לעלייה ב' לביתו בבית-השיטה. שנים אחדות שימש כגזבר הקיבוץ ולאחר מכן עבד במפעל לכבישת זיתים "הזיתייה", בקיבוצו.
צמרת נהרג בתאונת עבודה ביום י"ח באלול תשכ"ד, 26 באוגוסט 1964, ונקבר בבית העלמין בבית-השיטה.
הנצחה

בוקר תמיד (ספר זיכרון בעריכת הדסה צמרת), תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1966
לקריאה נוספת

ראובן אהרוני, מֻטות תורן: ספינות ההעפלה והרכש לאחר מלחמת העולם, אפעל: המרכז לתולדות כוח המגן על-שם ישראל גלילי, תשנ"ח
זאב וניה הדרי, המוסד לעליה ב': יומן מבצעים * פאריס 1947, באר-שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1991
הערות שוליים

↑  המסע לספרד . - אתר הזיכרון של ג'ו צמרת, באתר sites.google.com
↑  אריה אבנרי, "המאבק בספר-הלבן והקמת המוסד לעליה ב'", בתוך: שלמה דרך (עורך), שורשים: קבצים לחקר הקיבוץ ותנועת העבודה, ג, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ומכון טבנקין לחקר ולימוד הקיבוץ, תשמ"ב, עמ' 229; מאיר אביזוהר, "הציונות הלוחמת", בתוך: דוד בן-גוריון, זכרונות: מן העזבון, ו, עמ' 34.
↑  שמריהו צמרת נספה בתאונת־עבודה, למרחב, 27 באוגוסט 1964
↑  שמריה צמרת הובא למנוחות, למרחב, 30 באוגוסט 1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460821605171  VIAF: 59148874736449622832   WorldCat (עם VIAF): 59148874736449622832 
שמריה צמרת ונעמי קנת, שסייעה לפעילות המוסד במרסיי
שמריה צמרת (שני מימין), פעיל המוסד לעלייה ב' ('ההעפלה') ביוון, באתונה, 15.8.1940
המעפילים בספינה דאריין, 1941
ספינת המעפילים אקסודוס, 1947
ג'ו וחיה בהרליה, שסייעו רבות למוסד במרסיי, עם שמריה צמרת (במרכז) בביקורם בארץ
מחנה קיץ

מחנה קיץ של ימקא
מחנה קיץ (באנגלית: Camp או Summer camp) הוא אתר נופש ופנאי ייעודי על פי רוב עבור ילדים ובני נוער לחודשי הקיץ. אתר זה המשמש לפעילות נופש ופעילות חינוך, מהווה קייטנה בתנאי פנימייה או מגורי-שדה (על בסיס אוהלים). לרוב, עיקר הפעילות באתר מתמקדת בפעילות ספורט ובפעילות בטבע ובשטחים פתוחים (כגון ניווט, בנייה מחנאית, בישול בתנאי שדה, תחרויות, ולעיתים אף שחייה או שיט בקאנו) ומיועדת להקנות לקייטנים המתגוררים במחנה יכולות הישרדות בתנאי שטח. בשל שהיית החניכים במחנה גם בלילה ניתן לקיים במסגרת המחנה פעילויות ליליות כגון צפייה בכוכבים והדלקת מדורות.
היסטוריה

הצורך במחנות הקיץ, ובנוהג של תושבי הערים לשלוח את ילדיהם לנופש בכפר בחודשי הקיץ, התפתח רק לאחר היווצרות מעמד בורגני אמיד בשלהי המאה ה-19. קודם למהפכה התעשייתית אוכלוסיית הערים הייתה קטנה ותושביהם לרוב לא יצאו את הערים. האריסטוקרטים נהגו לנפוש בבתי קיץ כפריים, אולם מושג הפנאי והנופש לא היה מקובל בקרב המעמדות הנמוכים. המהפכה התעשייתית היא שהובילה לעיור נרחב באירופה, והצפיפות הרבה בערים, לצד הזיהום הרב שבהם, הביא את המעמד הבורגני (אשר יכול היה לשאת בנטל הכלכלי) לבחור בנופש כפרי עבור ילדיו. ככל הנראה מחנה הקיץ הראשון היה מחנה קיץ דתי שנוסד בהרי האלפים בשווייץ בשנת 1876.
בשלהי המאה ה-20 התפתחו מחנות הקיץ וכיום המונח כולל גם מחנות קיץ בקמפוסי אוניברסיטאות בהם עיקר היכולות הנלמדות אינן קשורות לספורט ולהישרדות בשטח. במחנות קיץ אלה מתמקדים הקייטנים בלימוד שפה, באמנות, במוזיקה, במתמטיקה ובמדעים. סוג נוסף של מחנות קיץ שהתפתח בשלהי המאה ה-20 הן מחנות דיאטה בהן מתמקד מחנה הקיץ בהורדת המשקל של הקייטנים באמצעות ספורט, וחינוך לתזונה נכונה, לצד פיקוח על המזון הנאכל.
מחנות קיץ רבים ברחבי העולם מאורגנים על ידי ארגוני דת, המנסים במהלך השהות במחנה להקנות לקייטנים ערכי דת.
מחנות קיץ ברחבי העולם > ישראל

בעוד שמוסד הקייטנות נפוץ מאוד בישראל, והורים רבים שולחים את ילדיהם לקייטנות במהלך חופשת הקיץ, מוסד מחנות הקיץ המתפרשים על תקופה של מספר שבועות, בהם הילד אינו חוזר הביתה, כפי שמקובל בצפון אמריקה, אינו נפוץ בישראל.
מחנות הקיץ נערכים בדרך כלל על ידי תנועות הנוער ביערות וחורשות וכוללים הקמת מבנים מסנדות, בישול במטבחי שדה ותחרויות ספורט, תחרויות בנייה ושדאות. המחנה נמשך בין שלושה לעשרה ימים ולרוב מוקם ומופעל על ידי בני נוער עבור החניכים הצעירים יותר. המחנה מאפשר היכרות ועירוב בין קבוצות של אותה תנועת נוער מאזורים שונים בארץ.
במקביל קיימות (עבור אוכלוסייה מבוססת במיוחד) גם קייטנות בהן נשלחים הילדים לארצות אירופה לצורך לימוד שפה זרה ("סאמר סקול"), או מחנות קיץ הפועלים באוניברסיטאות תוך התמקדות במדע וטכנולוגיה.
בקרב אוכלוסייה חרדית אמידה נפוצה בשנים האחרונות שליחת ילדים ל"קאמפ", הדומה במתכונתו למחנה קיץ בארצות הברית, תוך התאמתו לתכנים של אוכלוסייה זו.
קאמפ קימאמה מפעילים מחנות קיץ בינלאומיים בישראל ובחו"ל משנת 2004 ובכפר הנוער מאיר שפיה מתקיים Big Idea, מחנה קיץ בין-לאומי בן 3 מחזורים.
מחנות קיץ ברחבי העולם > ארצות הברית וקנדה

מדי שנה נופשים בארצות הברית למעלה מ-10 מיליון ילדים בכ-12,000 מחנות קיץ. מרבית המחנות מופעלים על ידי ארגוני דת, ועל ידי תנועות נוער כגון תנועת הצופים.
70% ממחנות הקיץ בקנדה מופעלים על ידי ארגוני דת שונים.
חלק גדול של היהדות החרדית נוהג לצאת בחודשי הקיץ למחנות קיץ ("קאנטריז"), בעיקר בהרי הקטסקיל. לחצרות חסידיות ולישיבות ישנם מחנות משלהם. אחד המחנות הראשונים הוא גן ישראל (אנ') של חסידות חב"ד.
מחנות קיץ ברחבי העולם > הממלכה המאוחדת

מחנות קיץ אינם חלק עיקרי מהילדות בבריטניה כפי שהם בצפון אמריקה. חופשת הקיץ של בית הספר בבריטניה קצרה יותר, בדרך כלל שישה שבועות לבתי ספר ממלכתיים, וילדים נוטים בדרך כלל לצאת לחופשה ארוכה (של שבועיים או שלושה שבועות) עם משפחתם בתקופה זו ולא יוצאים למחנה המיועד רק לילדים (עובדים בבריטניה מקבלים חופשת קיץ ארוכה יותר מהמקבילים שלהם בישראל או בארצות הברית, מה שמקל על קיום חופשת קיץ משפחתית ארוכה). מחנות הקיץ בבריטניה הם בדרך כלל הרבה יותר "כלליים" מהמחנות בארצות הברית והם לא ממוקדים סביב תחום או נושא אחד אלא מציעים תוכנית מרובת פעילויות רחבה למדי לצד אלמנטים חברתיים מהנים.
בעשורים האחרונים היו בבריטניה מספר ארגונים שביססו עצמם על הצעה של אפשרויות רבות לחופשת הקיץ, כמו גם מחנות לפי נושאים ואירועים גדולים חד-יומיים. חלק מהקבוצות הדתיות כמו אחוות ישו למשל מארגנות מחנות קיץ משלהן ברחבי המדינה. מספר ארגוני נוער כמו הצופים הבריטים, צוערי הצבא, ותנועות הנוער היהודיות, מארגנים מחנות קיץ לחניכים שלהם אשר לרוב אינם פתוחים למי שאינו חבר בארגון.
מחנות קיץ ברחבי העולם > צרפת

בצרפת קשורים מחנות הקיץ לתרבות הפנאי של חודשי הקיץ (הוקאנס). המחנות מכונים בשם "מושבות החופש" (בצרפתית: colonie de vacances) או "מרכזי חופש" (centre de vacances), וכ-25% מילדי צרפת משתתפים במחנות אלה מדי שנה.
מחנות קיץ ברחבי העולם > רוסיה

מחנות הקיץ הראשונים ברוסיה הופעלו זמן קצר לאחר הקמת ברית המועצות. מחנות אלה כונו בשם "מחנות החלוצים הצעירים" ונועדו להנחלת התעמולה הסובייטית בקרב בני הנוער, ומומנו על ידי הממשל הסובייטי. מספר המחנות גדל במהלך השנים בשנת 1973 פעלו בברית המועצות כ-40,000 מחנות קיץ בהם נכחו למעלה מ-9 מיליון ילדים. לאחר נפילת ברית המועצות פחת מספר המחנות והן הפכו למחנות פרטיים.
מחנות קיץ בינלאומיים

קיימים גם מחנות קיץ בינלאומיים המופעלים על ידי ארגונים בינלאומיים שונים או באופן פרטי. ברוב המקרים המחנות מיועד לקהל יעד מסוים ופועלים סביב נושא מסוים כמו דת, פעילות טבע ואקסטרים, תנועת נוער וכו'. מחנה הקיץ לבני נוער הגדול ביותר הוא ג'מבורי הצופים העולמי של ארגון הצופים העולמי המתקיים מידי 4 שנים, כל פעם במדינה אחרת בעולם וכולל בין 40 ל-50 אלף משתתפים במחזור אחד במשך כ-10 ימים.
ראו גם

קייטנה
הערות שוליים

↑  אנשים-ישראל, המשפחה החרדית - חוקים, מוסכמות ומנהגים ראו תחת תת-הפרק "בין הזמנים"
↑  45,000 young people for lifetime adventure at 24th World Scout Jamboree | World Scouting, www.scout.org
↑  Alex Thomas, Summit, West Virginia opens doors as World Scout Jamboree begins, WV MetroNews, ‏2019-07-22 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283217905171  BNE: XX525987  GND: 4134935-0  LCCN: sh85019246  NKC: ph138101 
"מגדל צופי" בנוי מסנדות בשומריה של השומר הצעיר, מסוג המבנים המוקמים במחנות קיץ של תנועות הנוער בישראל
מחנה ילדים של ארגון הדסה, הר הצופים, קיץ 1930
חניך צופים קוטף שזיפים להכנת ריבה במחנה קיץ באנגליה. 1943
גביע דייוויס

| --- | --- |
לוגו התחרות

 ענף:  טניס
 תאריך ייסוד:  1900
 ארגון מפעיל:  ITF
 מספר מתמודדים:  18 (בבית העולמי)
 מדינות משתתפות:  חברות ה-ITF
 זוכה:  איטליה איטליה (זכייה שלישית)
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית ארצות הברית (32 זכיות)
 מפעל מקביל:  גביע בילי ג'ין קינג (נשים)
 daviscup.com
 
|    טורנירי טניס מקצועני |
| --- | --- | --- |
 טורנירי גראנד סלאם אוסטרליה אוסטרליה הפתוחה  צרפת רולאן גארוס  הממלכה המאוחדת אליפות וימבלדון  ארצות הברית ארצות הברית הפתוחה
| גברים (ATP) |  | נשים (WTA) |
| סבב ה-ATP גמר ה-ATP  מאסטרס 1000  סדרת 500  סדרת 250  דירוג ה-ATP  סבב ה-ATP צ'לנג'ר סדרת 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע דייוויס  אולימפיאדה |  | סבב ה-WTA גמר ה-WTA  WTA 1000  WTA 500  WTA 250  דירוג ה-WTA  סבב ה-WTA צ'לנג'ר WTA 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע בילי ג'ין קינג  אולימפיאדה |
גביע דייוויס הוא תחרות לנבחרות לאומיות לגברים בטניס, המתקיימת מדי שנה במדינות השונות ברחבי העולם החל משנת 1900. זוהי תחרות הספורט השנתית בין נבחרות לאומיות הגדולה והוותיקה בעולם. גביע דייוויס מאורגן על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית (ITF). התחרות המקבילה לנשים נקראת גביע בילי ג'ין קינג (בעבר גביע הפדרציה).
היסטוריה

ראשיתו של גביע דייוויס בהתמודדות בין קבוצות של טניסאים אמריקנים וטניסאים בריטים שהתקיימה בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית בשנת 1900. הפרס שהוענק לנבחרת האמריקנית המנצחת היה גביע שנתרם על ידי קפטן נבחרת ארצות הברית דווייט דייוויס, ומאז הוא נושא את שמו.
ב-3 המהדורות הראשונות של התחרות השתתפו רק נבחרות ארצות הברית והאיים הבריטים. צרפת ובלגיה הצטרפו בשנת 1904 ושנה לאחר מכן גם אוסטרליה. במרוצת השנים גדל מספר המשתתפות וב-1981, כאשר מספר הנבחרות היה למעלה מ-50, הונהג המבנה הנוכחי של בית עולמי ובתים אזוריים המחולקים לכמה דרגות, כאשר ביניהן יש עליות וירידות כמו ב"ליגות" במשחקי כדור קבוצתיים. כיום יש 4 דרגות בבתים האזוריים בנוסף לבית העולמי, ומספר המשתתפות הגיע לשיא של 139 מדינות ב-2001.
מראשיתו של גביע דייוויס ב-1900 עד שנת 1971 נהנתה הנבחרת המנצחת מיתרון גדול על יריבותיה: היא עלתה ישירות לגמר בשנה הבאה ולא הייתה צריכה לשחק בשלבים המוקדמים, וגם קיבלה את הזכות לארח את הגמר. לביתיות יש חשיבות גדולה בגביע דייוויס, מכיוון שהמדינה המארחת זכאית לבחור את סוג המשטח שעליו תתקיים ההתמודדות וגם את סוג הכדורים, ונבחרות נוהגות לנצל את הזכות הזו כדי לשחק על משטח שיקנה להן יתרון על הנבחרת האורחת. לכן אין זה מפתיע שבתקופה זו היו מקרים רבים של מדינות שזכו בגביע מספר שנים ברציפות, כאשר הגדילו לעשות ארצות הברית שזכתה 7 פעמים ברציפות מ-1920 עד 1926, ואחריה צרפת שזכתה 6 פעמים רצופות מ-1927 עד 1932. בתקופה זו רק 4 מדינות - ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה וצרפת - הצליחו לזכות בגביע.
הסדר זה שונה ב-1972 ומאז צריכה הנבחרת המנצחת לשחק בשלבים המוקדמים, והביתיות מתחלפת לסירוגין בין הנבחרות (מי שאירחה בפעם הקודמת תהיה האורחת בפעם הבאה) או נקבעת בהגרלה. בתקופה זו היו רק 7 מקרים שמדינות הצליחו לזכות בגביע שנתיים ברציפות. האחרונה שעשתה זו הייתה צ'כיה בשנת 2013. בתקופה זו של 43 שנים, 15 מדינות זכו בגביע (5 מהן רק פעם אחת).
מבנה וכללי התחרות

כל מפגש בין 2 נבחרות בגביע דייוויס (למעט בבתים האזוריים 3 ו-4 שבהם מתמודדות מספר נבחרות בטורניר אחד) מורכב מ-5 משחקים הנערכים במשך 3 ימים (בדרך כלל בימים שישי, שבת וראשון): 2 משחקי יחידים המתקיימים ביום הראשון, משחק זוגות ביום השני ושני משחקי יחידים נוספים ביום השלישי. נבחרת שמנצחת בשלושה משחקים זוכה במפגש כולו. המתכונת הזו לא השתנתה מאז המפגש הראשון ב-1900.
עד ל-2017, בגביע דייוויס שיחקו בשיטת הטוב מחמש מערכות, אלא אם הושגה הכרעה במפגש ואז היה מותר לקצר את המשחקים "המתים" הנותרים לשיטת הטוב משלוש מערכות. במערכה החמישית לא משחקים שובר שוויון (לפני 1989 לא שיחקו שובר שוויון גם ביתר המערכות).
כל מדינה רשאית לרשום למפגש ארבעה שחקנים ולמנות קפטן. במעמד ההגרלה, הנערכת יום לפני תחילת המשחקים, הקפטן צריך להודיע מי הם שני השחקנים שישתתפו במשחקי היחידים. בהגרלה נקבע למעשה רק סדר המשחקים ביום הראשון, שבו מתמודדים המדורגים 1 נגד המדורגים 2 בנבחרת היריבה.
במשחק הזוגות ביום השני רשאים לשחק כל ארבעת השחקנים של הנבחרת, וניתן לשנות את ההרכב עד שעה לפני מועד המשחק. למשחק הזוגות יש חשיבות גדולה במפגשי גביע דייוויס, בעיקר במצב שבו התוצאה היא 1:1 לאחר היום הראשון.
לפי השיטה שהיית נהוגה עד 2017, ביום השלישי המדורגים 1 של שתי הנבחרות מתמודדים במשחק הראשון, ואחריהם המדורגים 2 משתי הנבחרות, אולם הקפטן רשאי להחליף את השחקנים ששיחקו במשחקי היחידים ביום הראשון ולהציב במקומם שחקנים שלא שיחקו ביחידים. בעבר חילוף כזה היה מותר רק במקרה של פציעה, אף אם המשחק היה "מת" (כלומר משחק שנערך לאחר שאחת הנבחרות השיגה 3 ניצחונות וניצחה במפגש, ולמשחקים הנותרים אין חשיבות), אבל החוקים עודכנו כדי לאפשר לקפטן להחליף את 2 השחקנים ביום השלישי ללא צורך באישור רפואי. אישור כזה עדיין נדרש כדי להחליף שחקנים ביום הראשון.
בגביע דייוויס, בניגוד למשחקי טניס רגילים, מותר לקפטן לשבת ליד השחקנים בהפסקות שבין משחקונים ולהדריך אותם.
מבנה וכללי התחרות > שינוי מבני בעונת 2019

החל מעונת 2019, פורמט הגביע שונה. השינוי העיקרי הוא הבית העולמי שמתקיים במקום אחד ובתוך שבוע אחד בלבד, כאשר שמונה עשרה נבחרות מחולקות בשישה בתים של שלוש קבוצות כל אחד, כאשר הזוכים בקבוצות ושני המקומות השניים הטובים ביותר עולים לרבע הגמר. המפגש בין הנבחרות בשלב זה תכלול שני משחקי יחידים ומשחק זוגי אחד בלבד (כלומר הטוב מ-3), במקום סדרת הטוב מ-5, כאשר המשחקים התקצרו מהטוב מ-5 מערכות לטוב מ-3. מכיוון שהבית העולמי יתקיים כעת כטורניר בודד אחד, אירוע זה נקרא כאירוע הגמר של גביע דייוויס. קבוצות האזור התחתון 1 ו-2 יהיו בעצם מפגשים בודדים שיכריעו על העלאה או ירידה של קבוצה מהבית העולמי אל האזוריים.
מערכת התמורות הבתים וטורניר הגמר

| רמה | בתים | בתים | בתים | בתים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
1: טורניר הגמר 4 ראשי הבית ו-4 סגניותיהן נפגשות לרבע גמר, חצי גמר וגמר הטורניר במיקום נייטרלי.
1: בתי הגמר (16 נבחרות) (12 העולות מהמוקדמות, 2 הפיינליסטיות מהעונה שעברה, ו-2 נבחרות בהגרלה) מחולקות לארבעה בתים של 4 נבחרות מתמודדות ביניהן על העלייה לרבע הגמר (8 עולות)
1: מוקדמות הגמר (24 נבחרות) מתמודדות ראש בראש על עלייה לשלב הגמר. 12 עולות ומצטרפות לזוכה ולסגנית של העונה האחרונה
2: בית עולמי 1 (24 נבחרות) נפגשות לראש בראש (מפגש בית וחוץ) 12 המנצחות יעפילו למוקדמות הגמר 12 המפסידות יתחרו בפלייאוף בית עולמי 1
3: בית עולמי 2 (24 נבחרות) נפגשות לראש בראש (מפגש בית וחוץ) 12 המנצחות יעפילו לפלייאוף בית עולמי 1 12 המפסידות יתחרו בפלייאוף בית עולמי 2
| 4 | בית 3 - אמריקה (8 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית עולמי 2 2 נבחרות יורדות לבית 4 - אמריקה | בית 3 - אירופה (8 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית עולמי 2 2 נבחרות יורדות לבית 4 - אירופה | בית 3 - אפריקה (8 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית עולמי 2 2 נבחרות יורדות לבית 4 - אפריקה | בית 3 - אסיה/אוקיאניה (8 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית עולמי 2 2 נבחרות יורדות לבית 4 - אסיה/אוקיאניה |
| 5 | בית 4 - אמריקה (8-10 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית 3 - אמריקה | בית 4 - אירופה (8-10 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית 3 - אירופה | בית 4 - אפריקה (8-10 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית 3 - אפריקה | בית 4 - אסיה/אוקיאניה (8-10 נבחרות ב-2 בתים) 2-3 נבחרות עולות לבית 3 - אסיה/אוקיאניה |
שיטת המשחקים

הדרג העליון של גביע דייוויס, החל משנת 1981, הוא הבית העולמי הכולל 16 מדינות ללא חלוקה גאוגרפית. רק נבחרות הבית העולמי יכולות לזכות בגביע באותה שנה, וכדי לעשות זאת יש צורך לנצח ב-4 מפגשים.
בלוח השנה של הטניס העולמי נקבעים 3 שבועות המוקדשים למשחקי גביע דייוויס. הראשון הוא בדרך כלל בחודש פברואר, השני באפריל והשלישי בספטמבר, ובהם מתקיימים הסיבוב הראשון, רבע הגמר וחצי הגמר. בשבועות אלה לא מתקיימים טורנירים בסבב ה-ATP. משחק הגמר מתקיים לאחר סיום העונה בסוף נובמבר או תחילת דצמבר.
8 המנצחות בסיבוב הראשון מבטיחות את מקומן בבית העולמי בשנה הבאה. 8 המפסידות צריכות להתמודד במפגשי פלייאוף (שמתקיימים במקביל לשלב חצי הגמר) יחד עם 8 נבחרות שעלו מהדרג ה-1 בבתים האזוריים. המנצחות במפגשים האלה משחקות בשנה הבאה בבית העולמי, והמפסידות משחקות בבית 1.
הנבחרות שלא משחקות בבית העולמי מחולקות לפי מיקומן הגאוגרפי ל-3 אזורים: אזור אירופה-אפריקה, אזור אסיה-אוקיאניה ואזור אמריקה (צפון ודרום). בכל אחד מהאזורים הנ"ל יש כיום חלוקה אנכית ל-4 בתים. בכל שנה, הנבחרות שזכו בבית שלהן מטפסות לבית גבוה יותר בשנה הבאה, והמפסידות נושרות לבית נמוך יותר. בבתים 1 ו-2 מתקיימים המשחקים במתכונת המתוארת מעלה, חמישה משחקים ביומיים (עד 2017 הייתה נהוגה השיטה המסורתית של 5 משחקים ב-3 ימים). בבתים 3 ו-4, לעומת זאת, מתקיימים טורנירים בהשתתפות מספר רב של מדינות (מקסימום 8) במקום אחד, וכל מפגש כולל רק 3 משחקים (2 יחידים ו-1 זוגות) בשיטת הטוב מ-3 מערכות ביום אחד.
הזוכות בטורניר לפי מדינה

| נבחרת | זכיות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית ארצות הברית | 32 | 29 | 1900, 1902, 1913, 1920, 1921, 1922, 1923, 1924, 1925, 1926, 1937, 1938, 1946, 1947, 1948, 1949, 1954, 1958, 1963, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1978, 1979, 1981, 1982, 1990, 1992, 1995, 2007 |
| אוסטרליה אוסטרליה אוסטרלאסיה אוסטרלאסיה | 28 | 21 | 1907, 1908, 1909, 1911, 1914, 1919, 1939, 1950, 1951, 1952, 1953, 1955, 1956, 1957, 1959, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965, 1966, 1967, 1973, 1977, 1983, 1986, 1999, 2003 |
| צרפת צרפת | 10 | 9 | 1927, 1928, 1929, 1930, 1931, 1932, 1991, 1996, 2001, 2017 |
| הממלכה המאוחדת בריטניה הממלכה המאוחדת האיים הבריטים | 10 | 8 | 1903, 1904, 1905, 1906, 1912, 1933, 1934, 1935, 1936, 2015 |
| שוודיה שוודיה | 7 | 5 | 1975, 1984, 1985, 1987, 1994, 1997, 1998 |
| ספרד ספרד | 6 | 4 | 2000, 2004, 2008, 2009, 2011, 2019 |
| רוסיה רוסיה איגוד הטניס הרוסי | 3 | 3 | 2002, 2006, 2021 |
| צ'כיה צ'כיה צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 3 | 2 | 1980, 2012, 2013 |
| גרמניה גרמניה  מערב גרמניה מערב גרמניה | 3 | 2 | 1988, 1989, 1993 |
| איטליה איטליה | 3 | 6 | 1976, 2023, 2024 |
| קרואטיה קרואטיה | 2 | 2 | 2005, 2018 |
| ארגנטינה ארגנטינה | 1 | 4 | 2016 |
| סרביה סרביה | 1 | 1 | 2010 |
| שווייץ שווייץ | 1 | 1 | 2014 |
| דרום אפריקה דרום אפריקה | 1 | — | 1974 |
| קנדה קנדה | 1 | — | 2022 |
הזוכות בטורניר לפי יבשת

| נבחרת | זכיות | סגנויות |
| --- | --- | --- |
| אירופה | 49 | 44 |
| אמריקה הצפונית | 33 | 29 |
| אוקיאניה | 28 | 21 |
| אמריקה הדרומית | 1 | 4 |
| אפריקה | 1 | — |
ראו גם

נבחרת גביע דייוויס של ישראל
גביע הפדרציה
גביע בילי ג'ין קינג
הערות שוליים

↑  רוסיה, שהושעתה מכלל תחרויות הספורט עקב הפלישה לאוקראינה, הורשתה להשתתף בכל זאת, כל עוד לא השתמשו בשם, בדגל או בהמנון של רוסיה והשתתפה בשם "איגוד הטניס הרוסי"
| נבחרות הטניס הלאומיות (גביע דייוויס) |
| --- | --- | --- |
| אירופה/אפריקה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • איסלנד • אירלנד • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • בריטניה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • דרא"פ • הולנד • הונגריה • זימבבואה • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מצרים • מקדוניה • מרוקו • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה | איי בהאמה • אל סלבדור • אקוודור • ארגנטינה • ארצות הברית • אורוגוואי • בוליביה • ברבדוס • ברזיל • גוואטמלה • ג'מייקה • הרפובליקה הדומיניקנית • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • ונצואלה • מקסיקו • פוארטו ריקו • פרגואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אסיה/אוקיאניה | אוזבקיסטן • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן • דרום קוריאה • הודו • הונג קונג • הפיליפינים • טג'יקיסטן • טיוואן • יפן • כווית • לבנון • מלזיה • ניו זילנד • סוריה • סין • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • ערב הסעודית • פקיסטן • קזחסטן • תאילנד |  |
| נבחרות בעבר | יוגוסלביה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008637783205171  GND: 4409279-9  LCCN: n98045319  NKC: kn20071128001  VIAF: 151450139   WorldCat (עם VIAF): 151450139
דויד קרוס

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1990 (בן 34) Henstedt-Ulzburg, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 פרסים והוקרה:  Askania Award (2010)  גביע שופאר  רומי 
 פרופיל ב-IMDb
 
דויד קרוס
דויד קרוס (בגרמנית: David Kross; נולד ב-4 ביולי 1990) הוא שחקן קולנוע גרמני. התפרסם בשנת 2008 ככוכב הסרט האמריקאי "נער קריאה".
חייו

קרוס נולד בהנסטדט-אולצבורג שעל יד העיר המבורג בגרמניה, וגדל בעיירה ברגטהייד שבמדינת שלזוויג-הולשטיין. יש לו שני אחים ואחות.
הוא שיחק כדורסל מקצועני במשך שנתיים לפני שהפך לשחקן קולנוע ולמד במשך שנה אחת ב"אקדמיית המוזיקה והאומנות הדרמטית של לונדון".
קריירה

זכה להתפרסם לראשונה בגרמניה בגיל 16 בסרט הפשע הגרמני "קשוח מספיק", בו הופיע בתפקיד הראשי.
בשנת 2008 פרץ בסרט הדרמה האמריקאי "נער קריאה" של הבמאי סטיבן דלדרי, בתפקיד מיכאל ברג, תלמיד צעיר המתאהב בחנה שמיץ (קייט וינסלט), פושעת מלחמה נאצית המבוגרת ממנו במספר שנים. למען התפקיד למד קרוס אנגלית. במאי הסרט סטיבן דלדרי חיכה מספר חודשים עד שקרוס יהיה בן 18 לטובת צילום סצנות הסקס בסרט. באותה שנת פריצה שיחק גם בתפקיד הראשי בסרט הפנטזיה הגרמני "Krabat" לצידו של דניאל בריהל (כוכב "ממזרים חסרי כבוד").
בשנת 2018 שיחק קרוס בסרט המבוסס על סיפור אמיתי משנת 1979, "בלון". קרוס גילם בתפקידו את פיטר וטצל, הנדסאי מזרח-גרמני שתכנן כדור פורח מאולתר שבאמצעותו ברח יחד עם משפחתו ומשפחה נוספת מעל לגבול למערב גרמניה.
בשנת 2021 שיחק בסרט הריגול ההוליוודי "קינגס מן: ההתחלה", הפרק השלישי בסדרת סרטי קינגסמן, בו הוא גילם את אדולף היטלר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Hilfe, ich bin ein Junge | פאדי |  |
| 2003 | Adam & Eva | הבן של אדם | סרט אוסטרי |
| 2006 | Knallhart | מייקל פולישקה |  |
| 2007 | Hände weg von Mississippi | חניך |  |
| 2008 | Krabat | קראבאט |  |
| 2008 | נער קריאה | מיכאל ברג | סרט אמריקאי |
| 2009 | Same Same But Different | בן |  |
| 2011 | Das Blaue vom Himmel | אוסבלדס קלנינס הצעיר |  |
| 2011 | ריו | בלו | דיבוב בגרסה הגרמנית |
| 2011 | סוס מלחמה | גונתר שרדר | סרט אמריקאי |
| 2012 | אל תוך הלבן | ג'וזף שוורץ | סרט נורווגי |
| 2012 | Die Vermessung der Welt | יוג'ין גאוס |  |
| 2012 | Anleitung zum Unglücklichsein | בנו |  |
| 2013 | מיכאל קולהאס | המטיף |  |
| 2013 | Angélique | המלך |  |
| 2014 | Rico, Oskar und die Tieferschatten | ריינר קיסלינג |  |
| 2015 | Boy 7 | סאם |  |
| 2016 | המרוץ | לוץ לונג |  |
| 207 | Halal Daddy | ג'ספר |  |
| 207 | Simpel | סימפל |  |
| 2018 | בלון | פיטר וטצל |  |
| 2019 | הסיפור של טראוטמן | ברט טראוטמן |  |
| 2020 | מגדלים באוויר | ויקטור |  |
| 2021 | טרף | רומן |  |
| 2021 | וידויי ההרפתקן פליכס קרול | המרקיז דה-ונוסטה |  |
| 2021 | קינגס מן: ההתחלה | אדולף היטלר | סרט אמריקאי |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016-2015 | Paara | מטופל | 2 פרקים |
| 2016 | Die Akte General | יוהכין הל | סרט טלוויזיה של Das Erste |
איזבל אברהרט

| --- | --- |

צילום מ-1895 מאת הצלם לואי דוד
 לידה:  17 בפברואר 1877 ז'נבה, שווייץ 
 פטירה:  21 באוקטובר 1904 (בגיל 27) עין ספרה, צרפת 
 שם לידה:  Isabelle Wilhelmine Marie Eberhardt
 מדינה:  האימפריה הרוסית, שווייץ, צרפת 
 מקום קבורה:  עין ספרה 
 אירועים משמעותיים:  ניסיון לרצח (29 בינואר 1901) המרת דת (1897) 
 שם עט:  Mahmoud Saadi, Nicolas Podolinsky 
 שפות היצירה:  צרפתית, רוסית, ערבית, שפות ברבריות 
 חתימה:   
 
איזבל וילהמין מארי אברהארט (באנגלית: Isabelle Wilhelmine Marie Eberhardt,‏ 17 בפברואר 1877 - 21 באוקטובר 1904) הייתה חוקרת וסופרת משווייץ.