stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בצל ירוק

ערך זה עוסק בירק. אם התכוונתם ללהקת תיאטרון ובידור, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  ירק
 אזור מוצא:  אסיה
 
בצל ירוק
בצל ירוק הוא אחד משני הגידולים העיקריים (יחד עם בטטות) בחצי האי ליו'או שבדרום מזרח סין
בצל ירוק הוא ירק ממינים שונים של בצל הגינה. לבצל הירוק יש טעם פחות חזק מסוגים אחרים של בצל הגינה, ובשל כך נעשה בו שימוש לעיתים רבות בסלטים מבלי שהוא עובר טיגון. לעיתים רבות נעשה גם שימוש בבצל ירוק קצוץ במרקים, אטריות, מאכלי ים, ורטבים.
על אף שהפקעות של הבצלים הירוקים משמשות בהכנת מאכלים שונים, המאפיין הבולט של הבצלים הירוקים הוא שפקעת שלהם אינה מפותחת במלואה. לבצלים ירוקים יש עלים ירוקים ארוכים אשר משמשים למאכל אדם. גם העלים וגם הפקעת הקטנה של הבצלים הירוקים משמשים בהכנת מאכלים, והם נאכלים הן כאשר לאחר הכנה והן במצב גולמי.
סוגים

מינים וזנים אשר עשויים להיקרא "בצל ירוק":
Calçot‏ (אנ')
Allium chinense‏ (אנ')
Allium fistulosum‏ (אנ')
Tree onion‏ (אנ')
הערות שוליים

↑  Fritsch, R.M.; N. Friesen (2002). "Chapter 1: Evolution, Domestication, and Taxonomy".  In H.D. Rabinowitch and L. Currah (ed.). Allium Crop Science: Recent Advances. Wallingford, UK: CABI Publishing. p. 18. ISBN 0-85199-510-1.
↑  Brewster, James L. (1994). Onions and Other Vegetable Alliums (1st ed.). Wallingford, UK: CAB International. p. 15. ISBN 0-85198-753-2.
אפולו 4

אפולו 4 (ידועה גם כאפולו סטורן וכמשימה A S-501), הוא שמה של טיסת חלל בלתי מאוישת, שהייתה שלב בתוכנית החלל האמריקנית להנחתת אדם על הירח. באפולו 4 נעשה שימוש ראשוני וניסיוני במספר רב של רכיבים ושיטות פעולה ובהם הטיל סטורן 5, מרביתם שימשו בסופו של דבר בנחיתת האדם הראשון על הירח.
יעדים

משימת אפולו 4 נועדה כאמור, לבחון את הרכיבים ושיטות הפעולה שבהם תוכנן להשתמש במשימה להנחתת אדם על הירח. באפולו 4 נעשה לראשונה שימוש בכל שלושת השלבים של המשגר סטורן 5: הראשון S-IC, השני S-II והשלישי S-IVB(אנ'), סטורן 5 הוא המשגר הגדול ביותר שתוכנן אי פעם. הייתה זו גם הטיסה הראשונה מקומפלקס השיגור 39, שנבנה במיוחד למשגרי סטורן 5. למשימה היו מאפיינים ראשוניים וניסיוניים נוספים ובשל הצורך לבדוק את כולם, הוצבו על הטיל והחללית 4,098 מכשירי מדידה שונים.
הייתה זו הפעם הראשונה, בה השתמשו בשיטה בה מנוסים כל חלקי הטיל יחד (the all-up testing), במקום ניסוי של כל שלב של הטיל בנפרד, כפי שנעשה בטילים רב שלביים קודמים שנבנו בארצות הברית. שיטה זו צמצמה באופן ניכר את מספר הבדיקות, וקיצרה את משך הזמן שנדרש כדי להגשים את תוכניתו של הנשיא קנדי להנחית אדם על הירח עד 1970.
הטיל נשא את תא הפיקוד, שמספרו 017. היה זה מודול מספר 1 שתוכנן לבדיקת מערכות ולא מודול מספר 2 ששימש לנחיתה על הירח. לטיל צורף גם מתקן דמי של רכב הנחיתה על הירח, באמצעותו נערכה הדמיה של  רכב הנחיתה על מתקן השיגור.
הטיסה

לאחר סדרת בדיקות שנמשכו חודשיים, היה הטיל מוכן לשיגור. הטענת הטיל בדלק החלה ב-6 בנובמבר. להובלת הדלק נדרשו 89 משאיות טעונות בחמצן נוזלי, 28 משאיות טעונות מימן נוזלי, ו-27 משאיות טעונות בקרוסין מזוקק.
השיגור התרחש בשעה 12:00 ב-9 בנובמבר. בסיומה של ההמראה הוצבו השלב השלישי (ה-S-IVB) ותא השירות והפיקוד (ה-CSM) במסלול כמעט מעגלי של 190 קילומטר, בדומה למסלול שתוכנן למשימת הנחיתה על הירח. לאחר שתי הקפות, הוצתו מנועי השלב השלישי בפעם הראשונה, והביאו את החללית למסלול אליפטי של  17,218 ק"מ אַפּוֹגֵיאָה ובמכוון ופֶּרִיגֵיאָה של 84.6 קילומטר מתחת לפני השטח של כדור הארץ; זאת במטרה להבטיח את חזרתו של מודול הפיקוד במהירות גבוהה וכניסה אטמוספירית והשמדה של השלב השלישי של הטיל. בשלב זה נפרד מודול הפיקוד מהשלב השלישי ומנועיו של המודול הודלקו כדי להעלות את האפוגיאה ל-18,092 ק"מ ואת הפריגיאה למסלול −74 קילומטר. לאחר שעברה את האפוגיאה, מנועו של מודול השירות הודלק שוב ל-281 שניות, כדי להעלות את מהירות החללית בעת שובה לכדור הארץ ל-11,139 מטר לשנייה, בגובה 120 קילומטר ונתיב טיסה בזווית של  -6.93 מעלות, בכך הדמתה החללית מסלול שיבה מן הירח.
תא הפיקוד נחת במרחק של כ-16 קילומטר מאתר הנחיתה המתוכנן. נחיתתו נראתה מסיפונה של ספינת הצי האמריקני בנינגטון(אנ'), הספינה שהשיבה את המעבורת לבסיסה.
תמונת כדור הארץ

מודול הפיקוד הכיל מצלמת 70 מ"מ אוטומטית, שצילמה את התמונות הראשונות בהיסטוריה בהן נראה כמעט כל כדור הארץ מן החלל. במשך השעתיים וחצי בהן הגיעה החללית אל נקודת האַפּוֹגֵיאָה (הנקודה המרוחקת ביותר במסלולה מכדור הארץ) והתרחקה ממנה, צילמה החללית  מהחלון הקדמי של תא הפיקוד 755 תמונות צבעוניות. התמונות שצולמו מגובה של 13,510 ועד 18,092 ק"מ, לא היו ברזולוציה גבוהה אך עוררו עניין גאוגרפי, קרטוגרפי, מטאורולוגי, אוקיינוגרפי, גאולוגי, הידרולוגי.
מיקומה של הקפסולה

מודול הפיקוד של אפולו 4, מוצג כיום באתר הניסויים הגדול של נאס"א John C. Stennis Space Center, שבמסיסיפי.
הערות שוליים

↑  ניתוח של תמונות כדור הארץ, שצולמו במשימה אפולו 4(באנגלית)
כדור הארץ במצלמת אפולו 4
דין הנדרסון

דין הנדרסון (באנגלית: Dean Bradley Henderson; נולד ב־12 במרץ 1997) הוא כדורגלן אנגלי, שמשחק בעמדת השוער בקריסטל פאלאס ובנבחרת אנגליה.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

הנדרסון נולד בעיירה וויטהבן שבמחוז קאמבריה שבצפון מערב אנגליה. הוא התחיל לשחק במחלקת הנוער של קרלסייל יונייטד בגיל 8. בגיל 14 הנדרסון התקבל לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד, הנדרסון היה השוער הפותח בקבוצות הגילאים השונות באקדמיה של יונייטד. באוגוסט 2015 הוא חתם על חוזה מקצועי ראשון במנצ'סטר יונייטד.
בינואר 2016 הנדרסון הושאל לסטוקפורט קאונטי מהליגה המחוזית הצפונית, הליגה השישית באנגליה. הנדרסון ערך תשע הופעות במדי הקבוצה.
ב־31 באוגוסט 2016 הנדרסון הושאל לגרימסבי טאון מהליגה הרביעית באנגליה, הנדרסון התחיל את העונה כשוער המחליף בקבוצה אך בדצמבר 2016 קיבל את אפודת השוער הראשון. בשבעת משחקיו בקבוצה הנדרסון שמר על שער נקי בארבעה משחקים. במרץ 2017 מנצ'סטר יונייטד החזירה את הנדרסון מההשאלה, בשל פציעתו של ג'ואל פריירה השוער השלישי של הקבוצה, והנדרסון שימש כשוער הגיבוי של מנצ'סטר יונייטד עד תום העונה.
קריירת מועדונים > השאלה לשרוסברי טאון

לקראת עונת 2017/2018 הנדרסון הושאל לשרוסברי טאון מהליגה השלישית באנגליה, מיד עם החתמתו הנדרסון החל לשחק כשוער המוביל של הקבוצה. באותה עונה הנדרסון הצטיין כאשר שרוסברי טאון סיימה במקום השלישי בליגה והשיגה כרטיס לפלייאוף העלייה לצ'מפיונשיפ. הנדרסון שמר על שער נקי בשני משחקי חצי גמר הפלייאוף בהם שרוסברי ניצחה פעמיים בתוצאה 0–1 את צ'רלטון אתלטיק. במשחק הגמר שנערך בוומבלי שרוסברי טאון פגשה את רותרהאם יונייטד, הנדרסון הציל בעיטת עונשין במחצית הראשונה אך שרוסברי טאון הפסידה 1–2 ופספסה את ההזדמנות לעלות לליגת המשנה. הנדרסון ששמר על 14 רשתות נקיות באותה עונה זכה במקום בנבחרת העונה של הליגה השלישית.
קריירת מועדונים > השאלה לשפילד יונייטד

ביוני 2018 הנדרסון חתם על חוזה חדש במנצ'סטר יונייטד עד קיץ 2020 ומיד אחרי החתימה הושאל לשפילד יונייטד מהצ'מפיונשיפ. הנדרסון השתלב במהרה בשפילד יונייטד והיה אחד הגורמים החשובים בעונה המצוינת של הקבוצה שסיימה במקום השני בליגה והשיגה את העלייה לפרמייר ליג. הנדרסון ששיחק בכל משחק ליגה באותה עונה, זכה בכפפת הזהב על כך ששמר על 20 רשתות נקיות. בנוסף באותה עונה הוא זכה כשחקן העונה של שפילד יונייטד על ידי אוהדי הקבוצה ובתואר שחקן העונה הצעיר של הקבוצה.
ביולי 2019 הנדרסון חתם פעם נוספת על חוזה חדש במנצ'סטר יונייטד, עד קיץ 2022. הנדרסון הושאל פעם נוספת לשפילד יונייטד לאחר עלייתה לפרמייר ליג. הנדרסון הצטיין גם בעונת 2019/2020, שבה אף על פי שרבים ראו בשפילד יונייטד קבוצה שתיאבק כנגד הירידה לצ'מפיונשיפ, הקבוצה עברה עונה מצוינת וסיימה במקום התשיעי בפרמייר ליג. הנדרסון זכה לשבחים רבים באותה עונה, כאשר הפגין יכולת מרשימה כששפילד יונייטד הייתה בעלת אחת ההגנות היציבות בליגה. היכולת המשובחת של הנדרסון גרמה לרבים לראות אותו כשוער העתיד של הכדורגל האנגלי ושל מנצ'סטר יונייטד.
קריירת מועדונים > חזרה למנצ'סטר יונייטד

על אף רצונו של מאמן שפילד יונייטד כריס וילדר להחתים את הנדרסון לעונת השאלה נוספת במועדון, ב־26 באוגוסט 2020 הנדרסון חתם על חוזה ארוך טווח במנצ'סטר יונייטד עד יוני 2025, במסגרת החוזה החדש, הוא יהפוך לאחד השוערים המשתכרים בעולם.
קריירת מועדונים > השאלה לנוטיגהאם

ב-2 ביולי 2022 הושאל הנדרסון לעולה החדשה נוטינגהאם פורסט לעונה אחת.
ב-31 באוגוסט 2023 חתם בקריסטל פאלאס ל-5 שנים.
קריירת נבחרות

הנדרסון ייצג את קבוצות הגילאים השונות של נבחרת אנגליה. הנדרסון היה בסגל נבחרת אנגליה לאליפות העולם עד גיל 20 בשנת 2017. באותו טורניר שבמסגרתו אנגליה זכתה בגביע, הנדרסון ערך הופעה אחת. הנדרסון היה השוער הפותח בהופעתה של נבחרת אנגליה עד גיל 21 ביורו לנבחרות צעירות ב-2019.
ב-8 באוקטובר 2019 הנדרסון זומן בפעם הראשונה לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-12 בנובמבר 2020 בניצחון 0–3 על אירלנד במסגרת משחק ידידות.
אנטוניו קרבחאל

אנטוניו "טוטה" קרבחאל רודריגס (בספרדית: Antonio "Tota" Carbajal Rodríguez;‏ 7 ביוני 1929 – 9 במאי 2023) היה כדורגלן ומאמן מקסיקני ששיחק בעמדת השוער.
קרבחאל שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת לאון, וזכה עמה בשתי אליפויות וגביע. הוא ערך 48 הופעות במדי נבחרת מקסיקו, והיה לכדורגלן הראשון בהיסטוריה שנוטל חלק בחמישה טורנירי מונדיאל (1950, 1954, 1958, 1962 ו-1966). על שם כך, הוא זכה לכינוי "אל סינקו קופאס" (בספרדית: "El Cinco Copas", חמשת הגביעים).
לאחר פרישתו החל בקריירת אימון בליגה המקומית, ובין היתר הוביל את לאון לזכייה בשני גביעים.
קריירה מקצועית > קריירת משחק

קרבחאל החל את הקריירה הבוגרת בקבוצת ריאל קלוב אספניה בעונת 1948/1949. לאחר שתי עונות בקבוצה התפרקה קלוב אספניה בשל אילוצים פוליטיים, וקרבחאל עבר לתחנה השנייה והאחרונה שלו בקריירה, לאון. קרבחאל לא החמיץ ולו משחק ליגה אחד בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה. עונת 1951/1952, עונתו השנייה, אף הסתיימה בזכייתה של לאון באליפות מקסיקו, עם מאזן הספיגות הנמוך בליגה באותה עונה – עשרים שערי חובה ב-22 משחקים.
קריירת המשחק של קרבחאל בלאון נפרשה על פני 16 עונות, ולמעט עונת הפרישה שלו שימש קרבחאל השוער הראשון של הקבוצה לאורך כל התקופה. הוא זכה עם הקבוצה באליפות שנייה בקריירה בעונת 1955/1956, ושנתיים לאחר מכן הניף עמה את הגביע המקסיקני. בסך הכול לזכותו של קרבחאל 364 הופעות ליגה במדי לאון. הוא פרש ממשחק פעיל בשנת 1966, בגיל 37.
קריירה מקצועית > נבחרת מקסיקו וחמשת המונדיאלים

את הקריירה הבינלאומית החל קרבחאל בסגל הנבחרת האולימפית לאולימפיאדת לונדון (1948), שלאחריה החל את קריירת המשחק שלו בקלוב אספניה. מאמנו בעונתו השנייה בקלוב אספניה, אוקטביו ויאל, היה מי שזימן אותו לסגל נבחרת מקסיקו לקראת מונדיאל 1950 בברזיל, ואת הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ערך במשחק הפתיחה של המונדיאל במרקנה ב-24 ביוני 1950, בתבוסתה של מקסיקו 4-0 לנבחרת המארחת. קרבחאל ומקסיקו נחלו שני הפסדים נוספים בשלב הבתים, 1–4 ליוגוסלביה ו-1–2 לשווייץ, וסיימו את הטורניר במקום האחרון בבית. קרבחאל היה לצעיר השוערים בטורניר, אליו זומן בגיל 21 בלבד.
המאמן אנטוניו לופס הראנס זימן את קרבחאל לטורניר מונדיאל 1954 בשווייץ. הפעם קרבחאל לא שותף במשחק הפתיחה, בו הובסה מקסיקו 0–5 על ידי ברזיל. במשחק השני והאחרון של מקסיקו בטורניר, עמד קרבחאל בין הקורות כשנבחרתו נוצחה 2–3 על ידי צרפת. ארבע שנים אחר כך זימן לופס הראנס את קרבחאל לסגל לקראת מונדיאל 1958 בשוודיה. הפעם הוביל קרבחאל את נבחרתו כקפטן, ופתח בכל משחקיה בשלב הבתים. לאחר הפסד 0–3 לשוודיה המארחת, רשם קרבחאל משחק ראשון בטורניר ללא הפסד, כשנבחרתו נפרדה בשוויון 1–1 מול ויילס. את שלב הבתים סיימה מקסיקו במקום האחרון, לאחר שהובסה במשחק השלישי 0–4 על ידי הונגריה.
המאמן איגנסיו טרייס זימן את קרבחאל למונדיאל 1962 בצ'ילה, וקרבחאל היה לכדורגלן הראשון בהיסטוריה שנוטל חלק בארבעה טורנירי מונדיאל. קרבחאל הוביל כקפטן את נבחרתו לאורך כל שלב הבתים. לאחר הפסדים 0–2 לברזיל ו-0–1 לספרד, היה שותף קרבחאל לאירוע היסטורי נוסף, כשהוביל את מקסיקו כקפטן לניצחונה הראשון אי פעם בתולדות המונדיאל, 1–3 על צ'כוסלובקיה.
על אף שהיה בשלהי הקריירה, זכה קרבחאל לזימון מטרייס לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1966 באנגליה, ובכך האריך את שיאו לחמישה מונדיאלים. קרבחאל זכה למשחק פרישה מהנבחרת וממשחק פעיל באצטדיון ומבלי ב-19 ביולי 1966, במשחקה האחרון של מקסיקו בשלב הבתים. היה זה משחקו ה-11 והאחרון בטורנירי המונדיאל, ובו שמר לראשונה על שער נקי כשנבחרתו סיימה בשוויון 0–0 עם אורוגוואי. בסך הכול עמד קרבחאל בשער הנבחרת ב-48 משחקים.
רק במונדיאל 1998, 32 שנים לאחר המונדיאל החמישי של קרבחאל, הצליח שחקן אחר להשוות את שיאו. היה זה שחקנה של גרמניה, לותר מתאוס. במונדיאל 2014 השווה את שיאו ג'אנלואיג'י בופון, שוערה של איטליה. במונדיאל 2018 השווה את שיאו בן ארצו, רפאל מארקס.
קריירה מקצועית > קריירת אימון

בעונת 1969/1970 חזר קרבחאל ללאון והתמנה למאמן הקבוצה. החל מעונתו השנייה בקבוצה, הוא הצליח להוביל אותה לשתי זכיות רצופות בגביע המקסיקני.
בעונת 1974/1975 הצטרף לעולה החדשה לליגת העל המקסיקנית, אוניון דה קורטידורס. כבר בעונה זו הוביל אותה להישג מרשים, השתתפות בבית הגמר של העונה, שהורכב מארבע קבוצות בלבד. קרבחאל הוביל את הקבוצה למקום השישי בעונה הסדירה, ולהשתתפות במוקדמות בית הגמר – שהורכבו משני בתים בני עשר קבוצות כל אחד. הקבוצה הבטיחה את השתתפותה בבית הגמר כשסיימה שנייה בבית שלה. בבית הגמר סיימה הקבוצה במקום השלישי. עונה אחר כך שוב רשם המאמן הישג מרשים עם הקבוצה הקטנה, אותה הוביל עד לחצי גמר הפלייאוף, שם נעצרה לאחר הפסד לקלוב אמריקה, שהמשיכה לזכייה בתואר האליפות. קרבחאל נפרד מהקבוצה במהלך עונת 1977/1978, בה סיימה הקבוצה אחרונה בליגה הסדירה.
בעונת 1978/1979 חזר קרבחאל ללאון, אך נפרד ממנה בשלב מוקדם של עונת 1979/1980 בעקבות חוסר הצלחה מקצועית. הוא הצטרף לאתלטאס קמפסינוס מליגת המשנה, ובאותה העונה העלה אותה לליגה הבכירה.
בעונת 1984/1985 הצטרף קרבחאל למונרקס מורליה, אותה אימן במשך עשר שנים. על אף שלא הצליח להוביל אותה לתארים, קבע את שיא המשחקים למאמן בקבוצה אחת בליגה המקסיקנית.
תארים > תארים כשחקן

אליפות מקסיקו (2): 1951/1952, 1955/1956
הגביע המקסיקני: 1957/1958
אלוף האלופים: 1955/1956
תארים > תארים כמאמן

הגביע המקסיקני (2): 1970/1971, 1971/1972
אלוף האלופים (2): 1970/1971, 1971/1972
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1948/1949 | ריאל קלוב אספניה | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 25 | 0 |
| 1949/1950 | ריאל קלוב אספניה | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 20 | 0 |
| 1950/1951 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 22 | 0 |
| 1951/1952 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 22 | 0 |
| 1952/1953 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 20 | 0 |
| 1953/1954 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 22 | 0 |
| 1954/1955 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 22 | 0 |
| 1955/1956 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 25 | 0 |
| 1956/1957 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 24 | 0 |
| 1957/1958 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 24 | 0 |
| 1958/1959 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 26 | 0 |
| 1959/1960 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 26 | 0 |
| 1960/1961 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 25 | 0 |
| 1961/1962 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 24 | 0 |
| 1962/1963 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 25 | 0 |
| 1963/1964 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 25 | 0 |
| 1964/1965 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 25 | 0 |
| 1965/1966 | לאון | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 7 | 0 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 409 | 0 |
חוסה אנחל איריבר

חוסה אנחל איריבר קורטחרנה (בספרדית: José Ángel Iribar Cortajarena; נולד ב-1 במרץ 1943) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
איריבר שיחק לאורך רובה המוחלט של הקריירה בקבוצת אתלטיק בילבאו. הוא רשם מעל ל-600 הופעות רשמיות במדי המועדון לאורך 18 עונות, וזכה במדיה פעמיים בגביע הספרדי. הוא ייצג את נבחרת ספרד בטורנירי מונדיאל 1966 ויורו 1964 בו זכתה הנבחרת.
כמאמן, הוביל לסירוגין את הקבוצה הראשונה ואת קבוצת המילואים של בילבאו במהלך שנות ה-80, ובמשך 17 שנים הוביל את נבחרת חבל הבסקים.
קריירת משחק

איריבר, יליד חבל הבסקים, שיחק באזור הולדתו לאורך כל קריירת המשחק. הוא החל את הקריירה בעונת 1961/1962 במדי קבוצת בסקוניה, אז בליגת המשנה. הוא עלה לראשונה בהרכב ב-12 באוקטובר 1961, במסגרת המחזור השביעי של העונה, ושמר על רשת נקייה בניצחון החוץ 0–2 על אינדאוצ'ו. מאז, פתח איריבר בכל משחקיה של קבוצתו עד לסיום העונה. על אף שבמסגרת הליגה נקלעה הקבוצה למאבקי תחתית וניצלה מירידה רק בפלייאוף ההישארות, הצליחה הקבוצה לחולל הפתעה בגביע הספרדי, כשהדיחה את אתלטיקו מדריד. הקבוצה הובסה 0–3 במשחק הראשון בחוץ, אך הגיבה עם תוצאה זהה בגומלין, ובמשחק ההכרעה ניצחה 1–2 והעפילה לשלב הבא. יכולתו של איריבר צדה את עיניהן של קבוצות בכירות יותר בספרד, ועל אף הדחה משפילה מהגביע על ידי ברצלונה, שכללה תבוסת 1–10 במשחק הגומלין, מצא עצמו איריבר בליגה הבכירה עונה אחר כך, כשעבר לקבוצת אתלטיק בילבאו.
בעונת 1962/1963, עונתו הראשונה בבילבאו, ערך את הופעת הבכורה כבר במחזור השני, כשעלה מהספסל במהלך המחצית השנייה בהפסד 0–2 למאלגה (שני השערים נכבשו לפני כניסתו). עם זאת, הייתה זו אחת מתוך שש הופעות בלבד במהלך העונה, שלוש מהן בגביע ושתיים נוספות בשני מחזורי הסיום של העונה. איריבר פתח כשוער שני גם את העונה הבאה, אך החל במחזור החמישי תפס את עמדת השוער הראשון במקום כרמלו סדרון הפצוע, ושמר על המקום במשך 16 העונות הבאות. הוא התקרב מאוד לזכייה בגביע הספרדי פעמיים ברציפות, אך קבוצתו החמיצה את ההזדמנות עם שני הפסדים רצופים בגמר, ב-1966 לריאל סרגוסה וב-1967 לוולנסיה.
בעונת 1968/1969 זכה איריבר לראשונה בקריירה בתואר עם קבוצתו לאחר שבילבאו, עם איריבר בהרכב, הניפה את הגביע הספרדי לאחר שגברה בגמר 0–1 על אלצ'ה. עונה אחר כך הייתה קרובה בילבאו לזכייה באליפות, לאחר שסיימה כסגניתה של אתלטיקו מדריד ובפער של נקודה בלבד מהפסגה. איריבר שיחק בכל שלושים משחקי הליגה של קבוצתו באותה עונה וספג עשרים שערים בלבד - הכמות הנמוכה ביותר בליגה באותה עונה, מה שזיכה אותו בפרס ריקרדו זאמורה, הניתן לשוער בעל יחס הספיגה הנמוך ביותר באותה העונה בספרד.
עונה אחר כך, בעונת 1970/1971, קבע איריבר שיא חדש בספרד, לאחר ששמר על רשת נקייה בעשרה משחקי בית רצופים, ובסך הכול ב-1,018 דקות ברציפות. שנתיים אחר כך, בעונת 1972/1973 זכה בגביע עם בילבאו בפעם השנייה בקריירה, לאחר ששמר על רשת נקייה במשחק הגמר בו גברה בילבאו 0–2 על קאסטיון.
בעונת 1976/1977 השתתפה בילבאו במשחקי גביע אופ"א, בזכות המקום החמישי בו סיימה עונה קודם לכן. הייתה זו עונה אירופית מוצלחת עבור הקבוצה, שהצליחה להדיח בין היתר את פ.צ. בזל, מילאן וברצלונה בדרך למפגש גמר כפול מול יובנטוס. איריבר הוביל את קבוצתו כקפטן לצמד משחקי הגמר, ולאחר הפסד 0–1 בחוץ, גברה בילבאו 1–2 על יובנטוס בבית, תוצאה שלא הספיקה לה ויובנטוס זכתה בתואר בזכות חוק שערי חוץ.
במהלך אותה עונה היה מעורב איריבר באירוע חריג ופוליטי. ב-5 בדצמבר 1976, במהלך משחק ליגה מול ריאל סוסיאדד, הניפו הקפטנים איריבר ואינאצ'יו קורטבריה את דגל חבל הבסקים והניחו אותו במרכז המגרש. הייתה זו ההופעה הפומבית הראשונה של הדגל מאז מותו של פרנסיסקו פרנקו, אך עדיין היה מדובר במעשה שאינו חוקי.
איריבר הוסיף להוביל את בילבאו כשוער ראשון עד לסיום עונת 1978/1979, ולאחר עונה נוספת כשוער מחליף פרש ממשחק בסיום עונת 1979/1980, בגיל 37. בסך הכול ערך איריבר 614 הופעות רשמיות במדי הקבוצה, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה של המועדון, מתוכן 466 הופעות ליגה.
קריירת משחק > נבחרת ספרד

הופעת הבכורה של איריבר במדי נבחרת ספרד התקיימה ב-11 במרץ 1964, תחת המאמן חוסה וייאלונגה. איריבר עלה בהרכב נבחרתו בשלב האחרון של מוקדמות יורו 1964, בצמד המשחקים מול אירלנד. הוא ספג שער אחד בלבד בשני המפגשים, שהסתיימו ב-1–7 בסיכום לטובת ספרד, שהעפילה לטורניר היורו.
על אף שהחל את דרכו בנבחרת רק מספר חודשים קודם לכן, שימש איריבר כשוער הראשון של ספרד ביורו 1964 הביתי. בחצי הגמר מול הונגריה רשם איריבר סדרה של הצלות מרהיבות, וספרד גברה על הונגריה 1–2 לאחר הארכה בדרכה אל הגמר. במשחק הגמר מול ברית המועצות שוב פתח איריבר בשער הנבחרת, שגברה על יריבתה 1–2 וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה.
שנתיים אחר כך, עדיין תחת וייאלונגה, זומן איריבר לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1966 באנגליה. ספרד הוגרלה לבית קשה שכלל גם את ארגנטינה, גרמניה המערבית ושווייץ. איריבר פתח בהרכב בכל שלושת המשחקים בשלב הבתים, שהסתיימו בשני הפסדי 1–2 מול ארגנטינה וגרמניה, ובניצחון באותה תוצאה על שווייץ. ספרד סיימה שלישית ולא העפילה לשלב הבא.
איריבר הוסיף לעמוד בשערה של הנבחרת כעשור לאחר הטורניר, וכשל להעפיל עמה בשלושה טורנירי מוקדמות יורו (1968, 1972 ו-1976) ובשני טורנירי מוקדמות מונדיאל (1970 ו-1974).
משחקו האחרון של איריבר היה ב-24 באפריל 1976, במסגרת מוקדמות יורו 1976, במשחק מול גרמניה המערבית שהסתיים בשוויון 1-1. בסך הכול ב-12 שנות קריירה בינלאומית רשם איריבר 49 הופעות במדי ספרד.
קריירת אימון

ב-1980, מיד לאחר פרישתו, השתלב איריבר בצוות המקצועי של אתלטיק בילבאו, כמאמן שוערים. לקראת עונת 1983/1984 הוא התמנה לתפקיד המאמן הראשי של קבוצת הבת של בילבאו, ששיחקה בליגת המשנה. איריבר הוביל את הקבוצה למיקום השיא שלה בכל הזמנים, המקום השני בטבלה, עם ניקוד זהה לזה של ריאל מדריד קסטיליה שסיימה ראשונה. שתי הקבוצות, בהיותן קבוצות בת, נאלצו לוותר על ההעפלה לליגה הבכירה עקב השתתפותן של קבוצות האם שלהן בליגה. הוא נותר בתפקידו במשך שתי עונות מלאות נוספות.
לקראת עונת 1986/1987, התמנה איריבר לתפקיד המאמן הראשי של אתלטיק בילבאו בליגה הבכירה. בעונה זו, בפעם היחידה בליגה הספרדית, חולקה הליגה בתום הסיבוב השני לשלושה חלקים בני שש קבוצות כל אחד, שהתמודדו ביניהן. בילבאו של איריבר סיימה בחלק השלישי והנמוך של הטבלה, ובתום הסיבוב השלישי סיימה במקום הראשון של חלק זה, וה-13 בליגה, ושמרה על מקומה בליגה הבכירה.
איריבר לא המשיך לאמן בקבוצה הבכירה, ואת העונה הבאה, עונת 1987/1988, פתח כמאמן קבוצת הבת בליגת המשנה. לאחר שספג עם קבוצתו 11 הפסדים ב-14 מחזורים, סיים איריבר את דרכו בקבוצה, שירדה בתום העונה לליגה השלישית.
איריבר לא הוסיף לאמן עוד מועדונים, והחל מ-1993 ובמשך 13 שנים אימן את נבחרת חבל הבסקים.
תארים

הגביע הספרדי (2): 1968/1969, 1972/1973
אליפות אירופה: 1964
פרס ריקרדו זאמורה: 1969/1970
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961/1962 | בסקוניה | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 24 | 0 | 8 | 0 | 0 | 0 | 32 | 0 |
| 1962/1963 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 3 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 |
| 1963/1964 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 26 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 28 | 0 |
| 1964/1965 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 28 | 0 | 8 | 0 | 10 | 0 | 46 | 0 |
| 1965/1966 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 27 | 0 | 9 | 0 | 0 | 0 | 36 | 0 |
| 1966/1967 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 30 | 0 | 9 | 0 | 2 | 0 | 41 | 0 |
| 1967/1968 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 25 | 0 | 6 | 0 | 6 | 0 | 37 | 0 |
| 1968/1969 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 25 | 0 | 7 | 0 | 6 | 0 | 38 | 0 |
| 1969/1970 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 30 | 0 | 8 | 0 | 2 | 0 | 40 | 0 |
| 1970/1971 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 30 | 0 | 4 | 0 | 2 | 0 | 36 | 0 |
| 1971/1972 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 32 | 0 | 6 | 0 | 4 | 0 | 42 | 0 |
| 1972/1973 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 22 | 0 | 7 | 0 | 0 | 0 | 29 | 0 |
| 1973/1974 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 30 | 0 | 4 | 0 | 4 | 0 | 38 | 0 |
| 1974/1975 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 33 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 39 | 0 |
| 1975/1976 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 25 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 25 | 0 |
| 1976/1977 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 30 | 0 | 6 | 0 | 11 | 0 | 47 | 0 |
| 1977/1978 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 31 | 0 | 2 | 0 | 6 | 0 | 39 | 0 |
| 1978/1979 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 30 | 0 | 4 | 0 | 2 | 0 | 36 | 0 |
| 1979/1980 | אתלטיק בילבאו | ספרדליגת העל הספרדית | 9 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 11 | 0 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 490 | 0 | 101 | 0 | 55 | 0 | 646 | 0 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ספרד> שנה | נבחרת ספרד> הופעות | נבחרת ספרד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1964 | 5 | 0 |
| 1965 | 3 | 0 |
| 1966 | 6 | 0 |
| 1967 | 5 | 0 |
| 1968 | 4 | 0 |
| 1969 | 1 | 0 |
| 1970 | 5 | 0 |
| 1971 | 4 | 0 |
| 1972 | 6 | 0 |
| 1973 | 2 | 0 |
| 1974 | 5 | 0 |
| 1975 | 2 | 0 |
| 1976 | 1 | 0 |
| סה"כ | 49 | 0 |
איריבר, 2010
דז ווקר

דזמונד סינקלייר "דז" ווקר (באנגלית: Desmond Sinclair "Des" Walker; נולד ב-26 בנובמבר 1965 בהאקני) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.
ווקר שיחק לאורך הקריירה בעיקר בשני מועדונים, נוטינגהאם פורסט, בה גדל ובמדיה זכה פעמיים בגביע הפוטבול ליג, ושפילד ונסדיי. בנוסף, שיחק עונה אחת במדי סמפדוריה האיטלקית. ווקר ערך 59 הופעות במדי נבחרת אנגליה, והיה שותף לסגל הנבחרת בטורנירי מונדיאל 1990 ויורו 1992.