stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איסידור וורובקייביץ'
חייו

איסידור, סידור או סידיר וורובקייביץ' נולד בצ'רנוביץ, בחבל בוקובינה, אז אזור בחסות הקיסרית האוסטרית, במשפחה של מורה לתאולוגיה בשם איוואן ורבובקייביץ'. מפני שבגיל 4 התייתם מאמו ובגיל 10 גם מאביו עבר וורובקייביץ' לחסות סביו מצד האב בעיירה קיצמן. סבו, הפרוטופופ מיכאילו ורובקייביץ' לימד אותו לקרוא וסיפר לו מעשיות רבות מתולדות אוקראינה והקוזקים, על דמויות שנחשבו לגבורים לאומים כמו ראשי הקוזקים זליזניאק ואיוואן גונטה. סבתו, פרסקיבה טיפחה בו את האהבה לאוצרות הפולקלור המקומי.
בגיל 5 הילד ניגן היטב בכינור. הוא למד עד שנת 1848 בבית ספר עממי גרמני ואחר כך עד שנת 1857 בגימנסיה בעיר הולדתו.
מילדותו נמשך למוזיקה, ספרות וציור, אך נשלח בסופו של דבר ללמוד בסמינר התאולוגי בצ'רנוביץ. לפני סיום הלימודים, התחתן עם בתו של בית הספר מסירט, לאונטינה בנדבסקיה. אחרי סיום הסמינר בשנת 1861 נשלח יחד עם אשתו לנהל קהילה אורתודוקסית בכמה יישובים בגבעות של דרום בוקובינה, כמו דוידני (1861–1865) ורושי-מולדוביצה (Ruşii-Moldoviţa) (באוקראינית - רוסקה - מולדוביציה).
בעת חייו בכפרים התוודע לפולקלור המקומי של הרוטנים והרומנים, קרא רבות מיצירות הסופרים האוקראינים באוקראינית ורוסית - במיוחד של טאראס שבצ'נקו, הריהורי קוויטקה-אוסנוביאננקו, מ. ששקביץ', מרקו וובצ'וק, ניקולאי גוגול.
החל משנת 1863 פרסם תכופות בכתבי עת רוטנים כמו "פרבדה", "זורה", וצ'ורניצי" ואחרים. בנובמבר 1867 חזר לגור בצ'רנוביץ והתמנה למורה לפיתוח קול בסמינר התאולוגי ובגימנסיה בעיר. מפני שהרגיש שחסר לו הרבה ידע תאורטי בתחום המוזיקה נסע ללמד בשנת 1867 בקונסרבטוריון בפראג ולאחר מכן בשנים 1868–1869 באקדמיה למוזיקה בווינה, אצל פרנץ קרן - הרמוניה), ואצל בנדיקט ראנדהרטינגר - ניצוח מקהלות ומוזיקה כנסייתית ביזנטית.
המשך פעילותו המוזיקלית והפדגוגית

בשובו לצ'רנוביץ' בשנת 1869 לימד מוזיקה מקהלתית בסמינר התאולוגי, בסמינר למורים ולזמרים כנסייתיים ובבית הספר הריאלי היווני-קתולי. אחרי הקמת אוניברסיטת צ'רנוביץ בשנת 1875 התמנה בה לפרופסור לתאולוגיה.
בשנת 1897 נבחר לחבר המועצה המאזורית של בתי הספר בבוקובינה, במקום הרומני יואן פון אונצ'ול, שנפטר, והפך כך לאוקראיני הראשון שנבחר בפורום זה.
איסידור וורובקייביץ' הצטיין בפעילותו הפדגוגית המוזיקלית. הוא ערך מספר ספרי לימוד בשפות גרמנית, אוקראינית ורומנית, ביניהם ספר לימוד להרמוניה (Lehrbuch für Musikharmonie), ספר לתאוריה הכללית של המוזיקה (Allgemeines Musiklehrbuch), והוציא לאור אנטולוגיות של שירים רוטניים, רומנים ויהודים מהמורשת העממית הבוקובינית (שירתנו העממית 1870, „פרחים מבוקובינה” 1865).
הוא התכתב עם יוהנס ברהמס וכתב סדרת מאמרים "מלחינינו", בין השאר על מיכאיל גלינקה.
וורובקייביץ' היה המחבר הראשון של ספר לימוד להרמוניה בשפה הרומנית. הוא תרם תרומות מהותיות לקידום השירה המקהלתית בבוקובינה. עם תלמידיו נמנו צ'יפריאן פורומבסקו, אוסביה מנדיצ'בסקי, טודור פלונדור ואחרים. הוא הלחין מוזיקה כנסייתית ומוזיקה קולית חילונית לקול ופסנתר. בין שיריו בהשראת פולקלור רומני ניתן לציין את: Cobzarul”, „Bucovină, ţară dulce”, „Când Moldova purta jugul”, „Cântă cucul pe fântână” ("נגן הקובזה", "בוקובינה, ארץ מתוקה", "כשמולדובה נשאה בעול", "הקוקייה מזמרת").
ביבליוגרפיה

Zeno Vancea - „Creația muzicală românească, sec. XIX-XX”, vol.1, Editura Muzicală, București 1968
(זנו ואנצ'ה - היצירה המוזיקלית הרומנית במאה ה-19–20 כרך א)
סנדרה בולוק

| --- | --- |

בולוק, 2013
 לידה:  26 ביולי 1964 (בת 60) ארצות הברית ארלינגטון, וירג'יניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Sandra Annette Bullock 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מזרח קרולינה  Washington-Liberty High School 
 בן זוג:  ג'סי ג'יימס (2005–2010) בריאן רנדל (2015–2023)
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר פרס גלובוס הזהב   פרס גילדת שחקני המסך
 פרופיל ב-IMDb
 
סנדרה אנט בולוק (באנגלית: Sandra Annette Bullock; נולדה ב-26 ביולי 1964) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, פרצה לתודעה הציבורית במהלך שנות ה-90 לאחר שהשתתפה בסרטים המצליחים "ספיד" ו"בזמן שישנת". כיכבה בסרט שובר הקופות "איזה מין שוטרת" ובסרט הדרמה "התרסקות", שעל משחקה בו קיבלה שבחים רבים. בשנת 2010 זכתה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב על משחקה בסרט "הזדמנות שנייה".
בשנת 2013 הועמדה לפרס אוסקר שני על משחקה בסרט "כוח משיכה".
ביוגרפיה

בולוק נולדה בארלינגטון, וירג'יניה שבארצות הברית, לג'ון בולוק (1925–2018), חייל בצבא ארצות הברית ומורה לפיתוח קול, ולהלגה מאייר (1942–2000), זמרת אופרה ומורה למוזיקה גרמנייה. סבה מצד אמה היה מדען טילים גרמני. בולוק גדלה בעיר נירנברג שבגרמניה עד גיל 12 ולכן היא דוברת גרמנית שוטפת. שם הייתה חלק ממקהלת הילדים המקומית. היא הייתה מופיעה לעיתים בהפקות האופרה של אמהּ. בנוסף, למדה בלט ופיתוח קול.
למדה בבית הספר התיכון "וושינגטון לי". בהמשך למדה גם באוניברסיטת מזרח-קרוליינה, אותה עזבה בשנת הלימודים האחרונה כדי להתרכז בקריירת משחק. שנים לאחר מכן, השלימה בולוק את חובותיה האקדמיות וקיבלה תואר מהאוניברסיטה.
ביוגרפיה > קריירת משחק

בולוק עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, ולוהקה לתפקידים משניים במספר סרטים עצמאיים, בין היתר לסרט הטלוויזיה "נערה עובדת", שמבוסס על סרט קולנוע בעל אותו השם. אחת מהופעותיה הבולטות ביותר בראשית דרכה הייתה בסרט "איש ההרס" (1993). פריצתה הקולנועית הגיעה ב-1994, כשכיכבה בסרט "ספיד". בהמשך שנות התשעים, זכתה לשבחים רבים על תפקידיה הקולנועיים, רובם על משחקה בסרטים "בזמן שישנת", "איזה מין שוטרת" ו"שבועיים מראש".
בשנים 1996 ו-1999 נבחרה בולוק לאחת מ-"50 האנשים היפים ביותר בעולם" מטעם מגזין פיפל, ודורגה במקום ה-58 ברשימת "100 כוכבי הקולנוע הגדולים של כל הזמנים" מטעם מגזין אמפייר.
בולוק מנהלת חברת הפקות משלה, "פורטיס פילמס", בה אחותה, ג'זין בולוק-פראדו, משמשת כסגניתה.
ב-24 במרץ 2005 קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בנוסף, הופיעה באותה שנה בתפקיד משני בסרט "התרסקות". על תפקידה בסרט קיבלה ביקורות חיוביות, והיו אף שהגדירו זאת כהופעתה הקולנועית הטובה ביותר. ב-2006 שיחקה בדרמה הרומנטית "הבית באגם" לצדו של קיאנו ריבס, שכיכב לצדה גם בסרט "ספיד".
בינואר 2007 דורגה במקום ה-14 ברשימת "הנשים העשירות בעולם הבידור" מטעם מגזין פורבס.
בולוק גילמה את הארפר לי, כותבת הספר "אל תיגע בזמיר", בסרט "Infamous". ב-2009 כיכבה בסרט "הזדמנות שנייה", שגרף בחודשיים הראשונים להקרנתו למעלה מ-200 מיליון דולר וזיכה את בולוק בפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ובפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. באותה שנה קיבלה מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב, בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בקומדיה", על משחקה בסרט "ההצעה". באותה שנה שיחקה בקומדיה "הכל אודות סטיב".
בשנת 2013 הופיעה בולוק במותחן הבדיוני המוערך שובר הקופות של אלפונסו קוארון "כוח משיכה" בתפקיד המהנדסת הרפואית ד"ר ראיין סטון אשר מוצבת לראשונה בחייה במשימת חלל.
בולוק זכתה לביקורות משבחות על הופעתה בסרט, היא הועמדה לפרס אוסקר בפעם השנייה בקריירה שלה, לפרס גלובוס זהב ולפרס באפט"א.
באוקטובר 2015 שיחקה בדרמה הקומית שהפיק ג'ורג' קלוני, "משברים בע"מ". הסרט מבוסס על סרט דוקומנטרי משנת 2005.
ב-2018 גילמה את דבי אושן בסרט "אושן 8", באותה שנה גילמה בולוק את מלורי בסרט האימה "קופסת הציפורים" על תפקיד זה זכתה בפרס "הביצוע הכי מפוחד" בטקס MTV בשנת 2019.
בשנת 2022 יצא לאקרנים הסרט "העיר האבודה", בו גילמה את לורטה סייג', כמו כן לקחה חלק בהפקתו.
חיים אישיים

בולוק הייתה במשך כארבע שנים בת זוגו של השחקן טייט דונובן, לו הייתה מאורסת תקופה קצרה. ב-16 ביולי 2005 נישאה בולוק לבונה האופנועים ג'סי ג'יימס, ובאפריל 2010 הגישה תביעת גירושין לאחר שגילתה כי בגד בה. הגירושים נכנסו לתוקף ביוני 2010, והליך האימוץ בו החלו השניים כשעוד היו ביחד נשלם רק לאחריהם; בולוק מגדלת את הבן המאומץ כאם יחידנית. ב-2015 אימצה בת.
מאמצע 2015 ועד שנת 2023 בולוק הייתה במערכת יחסים עם הצלם בריאן רנדל. רנדל נפטר באוגוסט 2023 לאחר התמודדות עם טרשת אמיוטרופית צידית.
בבעלותה של בולוק מספר בתי עסק בעיר אוסטין, טקסס. בעבר תרמה כספים לארגון הצלב האדום. עד גיל 18 הייתה לה אזרחות כפולה אמריקאית וגרמנית. לאחר מכן, הייתה לבולוק אזרחות אמריקאית בלבד עד 2009, כשהגישה בקשה לאזרחות גרמנית בשנית.
פילמוגרפיה נבחרת > בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות | מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Hangmen | ליסה אדוארדס |  |  |
| 1989 | עשיר וטיפש | דבי קוסגרוב |  |  |
| 1989 | מי ירה בפטקנגו? | דוולין מורן |  |  |
| 1992 | שיקוי אהבה מס' 9 | דיאן פארו |  |  |
| 1993 | ההיעלמות | דיאן שייבר |  |  |
| 1993 | כשהמסיבה נגמרת | אמנדה |  |  |
| 1993 | דבר ושמו אהבה | לינדה לו לינדן |  |  |
| 1993 | איש ההרס | לוטננט לנינה האקסלי |  |  |
| 1993 | אש באמזונס | אליסה רוטמן |  |  |
| 1993 | חברים בלי הפסקה | אליין |  |  |
| 1994 | ספיד | אנני |  |  |
| 1994 | אני והמאפיה | לורי |  |  |
| 1995 | בזמן שישנת | לוסי מודרץ |  |  |
| 1995 | הרשת | אנג'לה בנט |  |  |
| 1996 | עת להרוג | אלן רוארק |  |  |
| 1996 | אהבה במלחמה | אגנס וון קורובסקי |  |  |
| 1996 | בזמן שגנבת | רוז |  |  |
| 1997 | ספיד 2 | אנני |  |  |
| 1998 | משב של תקווה | בירדי פרואיט | גם מפיקה בפועל |  |
| 1998 | Making Sandwiches | Melba Club | סרט קצר  גם הפיקה, ביימה וכתבה |  |
| 1998 | קסם מעשי | סאלי אוונס |  |  |
| 1998 | נסיך מצרים | מרים | דיבוב |  |
| 1999 | כוחו של הטבע | שרה לואיס |  |  |
| 2000 | תרפיה לסוכן | ג'ודי טיפ | גם מפיקה |  |
| 2000 | 28 ימים | גוון קאמינגס |  |  |
| 2000 | איזה מין שוטרת | גרייסי הארט | גם מפיקה |  |
| 2002 | נוסחה לרצח | הבלשית קייסי מייוות'ר | גם מפיקה בפועל |  |
| 2002 | הסודות של יה-יה | סידאלי ווקר |  |  |
| 2002 | שבועיים מראש | לוסי קלסון | גם מפיקה |  |
| 2004 | התרסקות | ג'ין קבוט |  |  |
| 2005 | מאהב קטן | Mrs. Harker |  |  |
| 2005 | איזו מין שוטרת 2 | גרייסי הארט | גם מפיקה |  |
| 2006 | הבית באגם | קייט פורסטר |  |  |
| 2006 | ידוע לשמצה | נלה הארפר לי |  |  |
| 2007 | תחושה מוקדמת | לינדה הנסון |  |  |
| 2009 | ההצעה | מרגרט טייט | גם מפיקה בפועל |  |
| 2009 | הכל אודות סטיב | מרי הורוביץ | גם מפיקה |  |
| 2009 | הזדמנות שנייה | לי אן טיוהי |  |  |
| 2011 | קרוב להפליא ורועש להחריד | לינדה של |  |  |
| 2013 | עצבניות אש | שרה אשבורן |  |  |
| 2013 | כוח משיכה | ראיין סטון |  |  |
| 2013 | ראשי הממשלה: החלוצים | גולדה מאיר | סרט תיעודי; דיבוב |  |
| 2015 | המיניונים | סקרלט קטלנוביץ' | דיבוב |  |
| 2015 | משברים בע"מ | ג'יין 'אסון טבע' בודין | גם מפיקה בפועל |  |
| 2018 | אושן 8 | דבי אושן |  |  |
| 2018 | קופסת הציפורים | מלורי | גם מפיקה בפועל |  |
| 2021 | קלון | רות' |  |  |
| 2022 | העיר האבודה | לורטה סייג' | גם מפיקה |  |
| 2022 | רכבת הקליע | מריה ביטל |  | קלון (סרט) |
פילמוגרפיה נבחרת > בטלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Bionic Showdown: The Six Million Dollar Man and the Bionic Woman | קייט מייסון | סרט טלוויזיה |
| 1989 | Starting from Scratch | ברברה וובסטר | פרק - "Confidence Game" |
| 1989 | The Preppie Murder | סטייסי | סרט טלוויזיה |
| 1990 | נערה עובדת | טס מק'גיל | 12 פרקים |
| 1990 | Lucky Chances | מריה סנטנגלו | מיני-סדרה |
| 2004−2002 | ג'ורג' לופז (אנ') | איימי | 3 פרקים; גם מפיקה בפועל |
הערות שוליים

↑  Sandra Bullock Makes History!, PEOPLE.com (באנגלית)
↑  מערכת mako סלבס, ‏בגיל 57: בן זוגה של סנדרה בולוק הלך לעולמו לאחר מאבק ממושך במחלת ALS, באתר ‏מאקו‏, 8 באוגוסט 2023
↑  קלאסיקה בשבוע, באתר facebook.com
↑  ארז דבורה, "כוח משיכה": יש מנצח במירוץ החלל, באתר ynet, 8 בנובמבר 2013
↑  טלי ליברמן, מבט מבפנים, באתר ynet, 25 באוקטובר 2013
↑  "המיניונים", במסד הנתונים אישים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451096405171  PLWABN: 9810623430705606  BIBSYS: 8231  BNE: XX1109887  BnF: cb139677182 (data)  CANTIC: a10055101  CiNii: DA12127734  GND: 119451417  ISNI: 0000 0001 1473 8717  LCCN: n96062910  LNB: 000281444  MusicBrainz: ed02cf8c-aa6b-4da5-858f-e62723e163e6  NKC: jo2002109708  NLA: 41302419  NLK: KAC2020K1339  NTA: 144505576  RERO: 02-A011649330  SNAC: w6dz15d1  SUDOC: 080690467  Trove: 1454049  VIAF: 64198536   WorldCat (עם VIAF): 64198536
ג'ג'יאנג

| --- | --- |
האי פּוּ-טְװוֹ-שׁאן
האי פּוּ-טְװוֹ-שׁאן
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מושל:  Wang Hao
 רשות מחוקקת:  Zhejiang Provincial People's Congress 
 נציבויות במחוז:  11
 בירת המחוז:  האנגג'ואו
 שטח:  101,800 קמ"ר (דירוג: 26)
  ‑ הנקודה הגבוהה:  חואנגמאוג'יין (1,929 מטרים)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  64,567,588 (דירוג: 8, 2020)
  ‑ צפיפות:  630 נפש לקמ"ר (דירוג: 8, 2020)
 קואורדינטות:  29°12′0″N 120°30′0″E﻿ / ﻿29.20000°N 120.50000°E﻿ / 29.20000; 120.50000
 אזור זמן:  UTC +8
 www.zj.gov.cn
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גֶ'גְ'יאנְג (בסינית: 浙江; בפין-יין: Zhèjiāng ‏- IPA: ‏האזנהקובץ:Zh-Zhejiang.ogg‏Ⓘ‏) הוא מחוז במזרח הרפובליקה העממית של סין. שטחו 101,800 קמ"ר ואוכלוסייתו נאמדת בכ-64.5 מיליון נפש. בירתו היא העיר הַאנְגְג'וֹאוּ (杭州/Hángzhōu). בדומה למרבית המחוזות במזרח סין, הוא מאוכלס רובו ככולו על ידי בני ההאן.
צפונו של המחוז מהווה חלק מהדלתה של שפך נהר היאנגצה. זהו שטח מישורי המהווה קרקע חקלאית פורייה כבר אלפי שנים והוא רווי נהרות ותעלות השקיה. דרומו של המחוז הררי יותר. חופו של המחוז מפותל ומשונן ולאורכו לא פחות מ-18,000 איים, כשהידוע שבהם הוא פּוּטְווֹשַׁאן (普陀山/Pŭtuóshān), שההר שעליו הוא אחד מארבעת ההרים הקדושים לבודהיזם בסין, והוא רווי מנזרים, חופים וצוקים.
בשנת 2015 פגע במחוז הטייפון צ'אן הום. לקראת הגעתו למחוז פונו כמיליון תושבים, ונזקיו במחוז נאמדו בכמיליארד דולר.
במחוז נמצאת תחנת הכוח השביעית בגודלה בעולם, תחנת הכוח גוודיין ביילון.
ערים תאומות

בוטסואנה גאבורונה, בוטסואנה
מריאל הלר

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1979 (בת 45) מחוז מארין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  בית הספר לתאטרון, סרטים וטלוויזיה של UCLA  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה 
 בן או בת זוג:  ג'ורמה טאקון 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריאל סטיילס הלר (באנגלית: Marielle Stiles Heller; נולדה ב-1 באוקטובר 1979) היא במאית, תסריטאית ושחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. היא ידועה בעיקר בבימוי הסרטים "יומנה של נערה מתבגרת" (2015), האם אי פעם תסלחי לי?" (2018), ו"יום יפה בשכונה" (2019), וכן במשחקה בסדרה של נטפליקס "גמביט המלכה" (2020).
ביוגרפיה

מריאל סטיילס הלר נולדה במחוז מרין, קליפורניה, ארצות הברית לסטיב הלר, כירופרקט, ולאנני סטיילס-הלר, אמנית ומורה לאמנות. היא גדלה באלמדה הסמוכה, יחד עם אחיה ואחותה הצעירים, נייט ואמילי.  אביה  הוא בן למשפחה   יהודית  ניו-יורקית.  הלר התחילה כשחקנית, וכינתה את המשחק "האהבה הראשונה שלי". היא הייתה חלק מהתיאטרון המוזיקלי לילדים של אלמדה, שם השתתפה בארבע הצגות בשנה, כולל התפקידים של ארנב בפו הדוב, טמפלטון העכברוש ברשת של שרלוט ופולי ב"אחיינו של הקוסם ".
עם הזמן היא סיימה את לימודיה בתיאטרון קהילתי, והשתתפה בהפקות בבית הספר התיכון סנט ג'וזף נוטרדאם. היא סיימה את לימודיה בשנת 1997. היא למדה תיאטרון ב-UCLA ולאחר מכן באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. בנוסף, היא זכתה במלגת תסריטאות של לין אורבך ובמלגת פסטיבל הסרטים של מרילנד.
קריירה

לאחר שובה לארצות הברית, היא עבדה כשחקנית בתיאטרון מג'יק, בתיאטרון הקונסרבטוריון האמריקאי, בתיאטרון הרפרטוארי של ברקלי ובתיאטרון לה ג'ולה. היא הייתה בבכורה עולמית של הסרט הקונטיננטלי של דייוויד אדגר בבימויו של טוני טקונה. היא גם שיחקה בתוכניות ספין סיטי ואבות רווקים."
יומנה של נערה מתבגרת היה סרט הביכורים של הלר, אותו גם כתבה וגם ביימה. הוא מבוסס על הרומן הגרפי משנת 2002 בשם "יומנה של נערה מתבגרת: במילים ותמונות" מאת פיבי גלוקנר, אותו קיבלה כמתנה לחג המולד מאחותה ב-2006 גיבורת הסיפור, מיני, היא ילדה בת 15 המתגוררת באזור מפרץ סן פרנסיסקו ב-1976 שמתחילה רומן עם החבר בן ה-35 של אמה, מונרו. הלר התרשמה מדמותה של מיני, אישה צעירה שבטוחה במיניות שלה, ובשיחה עם היעדר סרטים המייצגים נשים צעירות בצורה כזו, היא החלה לעבד את הרומן הגרפי למשחק. בברכתה של גלוקנר, היא עיבדה את התסריט לתסריט. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס ב-24 בינואר 2015, ולאחר מכן זכה להפצת סרטים מוגבלת באוגוסט 2015. בסרט מככבת בל פאולי בתפקיד מיני. הסרט זכה לשבחי המבקרים בפסטיבל הסרטים סאנדנס, והיה בתחרות בקטגוריית הסרט הדרמה האמריקאי. הסרט זכה גם בגראנד פרי של דור 14 פלוס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בשנת 2015. בשנת 2016, הסרט זכה בתואר הסרט הראשון הטוב ביותר בטקס פרסי Independent Spirit.
כתסריטאית השתתפה הלר בכתיבת תסריטים, מחזות תיאטרליים ופיילוטים עבור ABC ו--20th Century Fox, וסרט עבור דיסני, בשם Renegade X.
בשלב הבא ביימה הלר את הסרט "האם אי פעם תסלחי לי?" על הזייפנית והסופרת הספרותית לי ישראל, המבוסס על ספר זיכרונותיה של המחברת. היא התחברה שוב עם ארצ'ר גריי, איתו עבדה לראשונה ב"יומן לנערה מתבגרת". עם תקציב מוגבל, צילום סרט המתרחש בשנות ה-90 היה אתגר. היא ליהקה את מליסה מקארתי לתפקיד הראשי. הם צילמו את הסרט בחנויות ספרים שבהן מכרה ישראל את הזיופים שלה, כולל חנות הספרים ארגוסי ו-Westsider Rare & Used Books. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-8 בספטמבר 2018. הוא יצא לאקרנים ב-19 באוקטובר 2018 על ידי Fox Searchlight. הסרט זכה לשבחים רבים, מועמדויות לפרסים והוגדר על ידי המועצה הלאומית לביקורת כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של 2018.
בינואר 2018, הוכרז שהלר תביים את "יום יפה בשכונה", סרט המתאר ראיון שערך טום ג'ונוד עם הבדרן הילד פרד רוג'רס עבור המגזין אקוויר, וכיצד המפגש השפיע על חייו של העיתונאי. התסריט נכתב על ידי המפיקים המועמדים לאמי מיכה פיצרמן-בלו ונואה הרפסטר. טום הנקס, המגלם את מר רוג'רס, הסכים להצטרף לפרויקט ברגע שהלר חתמה כבמאית. הללו הכירו בעבר דרך בנו של הנקס, קולין. הסרט צולם בפיטסבורג.
ב-2020 הלר שיחקה בתפקיד מרכזי בתוכנית המצליחה של נטפליקס "גמביט המלכה" בתור אלמה ויטלי, אמה המאמצת של בת' הרמון (אניה טיילור ג'וי).
חיים אישיים

הלר נשואה לקומיקאי ג'ורמה טקונה, לאחר שנפגשו ב-UCLA בזמן שלמדו משחק. יחד יש להם בן, ווילי רד הלר טקונה, שנולד בדצמבר 2014, ובת שנולדה באוגוסט 2020.[דרוש מקור] הם גרים בברוקלין, ניו יורק.
אחיה של הלר, נייט, הוא מוזיקאי שהלחין את המוזיקה לכל שלושת סרטיה העלילתיים. אחותה, אמילי הלר, היא סטנדאפיסטית, מפיקה והכותבת של הסדרה הקומית של HBO "בארי".
פילמוגרפיה > במאית

קולנוע
| שנה | סרט | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2015 | יומנה של נערה מתבגרת | גם תסריטאית |
| 2018 | האם אי פעם תסלחי לי? |  |
| 2019 | יום יפה בשכונה |  |
| 2024 | נייט ביץ' (אנ') | גם תסריטאית ומפיקה |
טלוויזיה
| שנה | תוכנית | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2015 | טרנספרנט | פרק: "עולם חדש בא" |
| 2016 | קז'ואל | 2 פרקים |
| 2020 | מה המשמעות של החוקה עבורי | מחזה מצולם |
פילמוגרפיה > שחקנית

קולנוע
| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | שחרור חיי היומיום | צוֹמֵחַ | סרט קצר |
| 2010 | מקגרובר | שעוני |  |
| 2014 | טיול בין המצבות | מארי גוטסקינד |  |
| 2016 | עוגן נייר | קרוליין |  |
| 2016 | Popstar: Never Stop Never Stopping | חבר צוות דוקומנטרי |  |
טלוויזיה
| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | כוח לבן | אנשי מסיבות |  |
| 2002 | ספין סיטי | קארי | פרק: "עיניים פקוחות לרווחה" |
| 2005 | Awesometown | מלצרית |  |
| 2008 | הכל בעד לא | אַברָשׁ | 2 פרקים |
| 2009 | אבות רווקים | ג'יל | פרק: "פגוש בנות בפארק" |
| 2020 | גמביט המלכה | אלמה ויטלי | תפקיד ראשי |
| 2021 | מקגרובר | אמא של מקגרובר | תפקיד חוזר |
פילמוגרפיה > תיאטרון

חלוקה קונטיננטלית (מאת דייוויד אדגר)
המלט - אופליה
המלך ליר - קורדליה (נציגת סן דייגו)
מהומה רבה על דבר - גיבורה (Theatricum Botanicum)
פנינסולה (מאת מדלין קנט) - מככבת
פרסים ומועמדויות

| שנה | מסגרת | קטגוריה | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה | שחקנית המשנה בסדרה /סרט הטובה ביותר | גמביט המלכה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  SAITO, STEPHEN (5 באוגוסט 2015). "Interview: Marielle Heller on Seeing Herself in "The Diary of a Teenage Girl"". The Moveable Fest. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Marielle Heller Annie Stiles-Heller Photostream".
↑  "Cast and crew of 'A Beautiful Day in the Neighborhood' felt deep connection to city with Tree of Life tragedy".
↑  Dawn, Randee. "Seeing truth in the fraud". Los Angeles Times. New York. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marielle Heller '97 | Saint Joseph Notre Dame High School, web.archive.org, ‏2019-04-04
1 2  Marielle Heller | Playscripts, Inc., www.playscripts.com
↑  "MD Film Fest | About The Festival | Producers Club". www.md-filmfest.com. אורכב מ-המקור ב-21 בדצמבר 2015. נבדק ב-10 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  21 Questions with Marielle Heller |, web.archive.org, ‏2019-03-29
↑  Majumdar, Antora (6 בספטמבר 2018). "TIFF 2018 Women Directors: Meet Marielle Heller — "Can You Ever Forgive Me?"". Women and Hollywood. נבדק ב-3 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  SMITH, C. MOLLY (29 בינואר 2016). "'Diary of a Teenage Girl' challenged perceptions of young women and sex". EW (באנגלית). Meredith Corporation. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The Diary of a Teenage Girl" Director Marielle Heller Is Here to Remind You: Women Have Sexual Thoughts Too, Cosmopolitan, ‏2015-08-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  Davis, E., "Watch: Kristen Wiig, Alexander Skarsgård, & Bel Powley Star In The New U.K. Trailer For Diary Of A Teenage Girl", IndieWire, July 1, 2015.
↑  "Prizes & Honours 2015". www.berlinale.de. נבדק ב-11 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Ford, Rebecca (5 בספטמבר 2018). "WE GET SCARED WHEN WOMEN CHARACTERS ARE IDIOSYNCRATIC': Director Marielle Heller on Melissa McCarthy going to 'really dark places' as a washed-up writer in Can You Ever Forgive Me?". Hollywood Reporter. 424 (29): 66. נבדק ב-31 בדצמבר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Los Angeles Times, enewspaper.latimes.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Nolfi, Joey (19 במרץ 2018). "Marielle Heller insists Tom Hanks' 'beautiful' Mr. Rogers movie 'not a biopic,' reveals plot details". MSN. אורכב מ-המקור ב-18 בדצמבר 2018. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Queen's Gambit". IMDB.
1 2  "In Hollywood, Women are seen as 'a Risk'". The New York Times. 30 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Goldstein, Gregg (3 בינואר 2015). "10 Directors to Watch: Secrets of Marielle Heller's Sundance 'Diary'". Variety (באנגלית). נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009156711205171  PLWABN: 9810550743005606  GND: 1096841851  ISNI: 0000 0004 5731 3008  LCCN: no2016018733  MusicBrainz: 79f0e417-573f-4527-b0b1-eb7ec39540f3  NLK: KAC201617759  SUDOC: 241516757  VIAF: 9409147425873645040009   WorldCat (עם VIAF): 9409147425873645040009 
הלר בפסטיבל טורונטו 2019
הסוכנות המרכזית להגירת יהודים בווינה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  אוסטריה 
 תאריך הקמה:  1938 
 תאריך פירוק:  1945 
 מטה מרכזי:  Palais Albert Rothschild 
 
הסוכנות המרכזית להגירת יהודים בווינה (בגרמנית: Zentralstelle für jüdische Auswanderung in Wien) הייתה סוכנות אס דה נאצית, שהוקמה באוגוסט 1938 כדי להאיץ את ההגירה הכפויה של יהודי אוסטריה והחל מאוקטובר 1939 - כדי לארגן ולבצע את גירושם. פתרון סוגיות הגירה הנוגעות לאזרחות אוסטרית, זכויות אזרחים זרים, מטבעות זרים ומיסוי נכסים תואמו על ידי סוכנות זו במטרה להאיץ את תהליך ההגירה הזה. הסוכנות המרכזית להגירת יהודים בווינה הייתה המוסד היחיד שהוסמך לתת אישורי יציאה ליהודים באוסטריה מימי האנשלוס בשנת 1938 ועד האיסור על הגירת יהודים ב-1941. הסוכנות בווינה הפכה לאב-טיפוס של סוכנויות אס-אס דומות ששימשו ליישום גירושם של יהודים באמסטרדם, פראג וערים רבות אחרות באירופה הכבושה בידי גרמניה הנאצית.