stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוליטה (סרט, 1962)
תקציר העלילה

פרופסור המברט המברט (ג'יימס מייסון) נכנס לדירה עם אקדח שלוף. הוא מחפש את קלאר קווילטי (פיטר סלרס) ויורה בו למוות. כאן מתחילה העלילה בפלאשבק ארבע שנים לאחור.
המברט מגיע בקיץ לעיירה רמסדייל בניו אנגלנד כדי לנפוש לפני שיתחיל לעבוד כמרצה לצרפתית בקולג' באוהיו. הוא שוכר חדר אצל שרלוט הייז (שלי וינטרס), אלמנה שגרה שם עם בתה בת ה-14, דולורס, המכונה לוליטה (סו ליון).
הוא מרגיש משיכה ללוליטה ושרלוט מבחינה בזאת. היא שולחת את לוליטה למחנה קיץ ומתחילה לחזר אחרי המברט והם מתחתנים. המברט מעלה את רגשותיו כלפי לוליטה ביומן אותו הוא כותב. שרלוט מגלה זאת ורבה איתו, יוצאת החוצה נסערת ורכב פוגע בה והורג אותה.
המברט "מתאבל" עליה אבל לאחר ימים ספורים נוסע למחנה הקיץ ומוציא משם את לוליטה. הוא לא מספר לה על מות אמה. הם משתכנים במלון ומקיימים יחסים כמו ה"משחקים" שקיימה לוליטה במחנה. לבסוף הוא מגלה לה ששרלוט מתה והיא לאחר בכי קצר מסכימה להישאר אתו. הוא לוקח אותה לברדסלי באוהיו שם הוא מרצה ורושם אותה לבית ספר פרטי. המברט קנאי לכל מה שהיא עושה שם. לביתו מגיע פרופ' זמפ (פיטר סלרס) שמשכנע אותו להרשות לה להופיע בהצגה בבית הספר. לבסוף לוליטה מאושפזת עם חום גבוה. המברט מבקר אותה בבית החולים אבל כאשר הוא מגיע לשחררה מתברר שעזבה את בית החולים עם אדם זר. המברט משתולל בבית החולים ונזרק משם.
לאחר שלוש שנים הוא מקבל ממנה מכתב ובו היא מודיעה לו שהיא נשואה לדיק שילר (גרי קוקרל) ובהיריון וזקוקה לתמיכה כספית. הוא מבקר אצלה והיא מספרת לו שקלאר קווילטי היה ידיד של אמה והיא התאהבה בו וקיימה אתו יחסים ללא ידיעתו של המברט והוא למעשה גם פרופ' זמפ שעקב אחריהם כל הזמן. הוא שחרר אותה מבית החולים והבטיח לה חוזה סרטים בהוליווד אבל במקום זה הביא אותה לחבורת אמנים בסנטה פה ורצה שתעשה אתם סרט. היא סירבה והוא זרק אותה. המברט מבקש ממנה להתלוות אליו אבל היא מסרבת. המברט מוסר לה 13,000 דולר ומתחיל לחפש אחרי קווילטי עד שהוא מוצא ורוצח אותו. בבית הסוהר הוא מת מהתקף לב.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'יימס מייסון | המברט המברט |  |
| סו ליון | דולורס הייס | "לוליטה" |
| שלי וינטרס | שרלוט הייס | אמא של לוליטה |
| פיטר סלרס | קלר קווילטי/פרופ' זמפ |  |
פרסים

סו ליון זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקן החדש והמבטיח ביותר
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר – ולדימיר נבוקוב
מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי – ג'יימס מייסון
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע – סטנלי קובריק
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה – ג'יימס מייסון
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע – פיטר סלרס
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע – שלי וינטרס
לבבות בודדים

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של נתנאל וסט
 בימוי:  וינסנט דונהיו
 הופק בידי:  דור שארי
 תסריט:  דור שארי
 עריכה:  גון פור
 שחקנים ראשיים:  מונטגומרי קליפט רוברט ראיין דולורס הארט
 מוזיקה:  ג'ק אליוט
 צילום:  גון אלטון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בדצמבר 1958
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לבבות בודדים (באנגלית: Lonelyhearts) הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור-לבן משנת 1958 בבימויו של טנסנט דונהיו, עם מונטגומרי קליפט, דולורס הארט, רוברט ראיין ומורין סטייפלטון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "גברת לבבות בודדים" של נתנאל וסט משנת 1933 ועל המחזה בשם זה הועלה בברודוויי ב-1957. על הספר הופק גם סרט בב-1933 וסרט טלוויזיה ב-1983.
זאת הופעתה הקולנועית הראשונה של מורין סטייפלטון והיא הייתה מועמדת על כך ל-פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
תקציר העלילה

אדם ווייט (מונטגומרי קליפט) הוא סופר מתוסכל שמבקש להיות עיתונאי. הוא פוגש בבר את פלורנס שרייק (מירנה לוי) ופותח אתה בשיחה. פלורנס היא אשתו של העורך הראשי של עיתון ה"כרוניקל", ויליאם שרייק (רוברט ראיין).
שרייק מגיע לבר וחשדו נופל על ווייט הצעיר והיפה. חיי הנישואין שלהם מלאים בבגידות מצד שניהם. פלורנס אומרת לבעלה כי אדם מבקש עבודה בעיתון. שרייק מטיל עליו להיות עורך הטור "גברת הלבבות המודדים" בו יקבל מכתבי קוראים המפרטים את בעיותיהם וצרותיהם וישתדל לענות להם. אדם מקבל את התפקיד מחוסר ברירה.
אדם יושב בחדר עם העיתונאים נד גייטס (ג'קי קוגן) ופרנק גולדסמית' (מייק קלין) שלועגים לו על תפקידו.
לאדם יש בת זוג אוהבת בשם ג'סטי סרג'נט (דולורס הארט) שגרה עם אביה האלמן ושני אחיה. הוא אוהב אותה אבל משקר בקשר לחייו. שמו האמיתי הוא לסיטר ואביו נידון ל-25 שנות מאסר לאחר שרצח את אשתו ואת מאהבה. בעת שהוא אומר לה כי הוא נוסע לבית יתומים בו גדל עד גיל 18 לאחר שהוריו נהרגו בתאונת דרכים, הוא למעשה נוסע לבקר את אביו הכלוא. רק בסוף הוא מגלה לה את האמת. היא מופתעת ומזועזעת אך לבסוף והיא מקבלת אותו.
אדם לא מרוצה מתפקידו ומבקש לעזוב. שרייק מנסה לשכנע אותו להישאר ולהזמין לשיחה את אחד/אחת "הלבבות הבודדים". הבחירה נופלת על פיי דויל (מורין סטייפלטון). היא מגיעה אליו בחרדה ומספרת על צרותיה עם בעלה הנכה והאימפוטנט אליו היא נשואה כבר 11 שנה.
אדם משוחח איתה ומרגיע אותה, היא מתאהבת בו אך הוא דוחה אותה בעדינות. בעלה פאט דויל (פרנק מקסוול) שומע את השיחה שלה בטלפון עם אדם ומנסה להתקיף אותה אך היא מאיימת עליו בסכין. הוא מגיע למערכת העיתון ומתכונן לירות באדם, אבל אדם מרגיע אותו והוא שומט את האקדח.
אדם מתפטר מהעיתון ויוצא עם ג'סטי לדרך חדשה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מונטגומרי קליפט | אדם ווייט |  |
| רוברט ראיין | ויליאם שרייק | עורך עיתון |
| דולורס הארט | ג'סטי סרג'נט | חברה של אדם |
| מירנה לוי | פלורנס שרייק |  |
| מורין סטייפלטון | פיי דויל |  |
| ג'קי קוגן | נד גייטס | עיתונאי |
| מייק קלין | פרנק גולדסמית' | עיתונאי |
| פרנק מקסוול | פאט דויל |  |
הערות שוליים

↑  בישראל נקרא בשם "חיי שקר"
ריצת מייל

הישאם אל גרוז', שיאן העולם בריצת מייל החל מ-1999
ריצת מייל היא תחרות ריצה למרחק מייל (5,280 רגל, או 1,609.344 מטר, אולם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מחשיבה את המייל בתחרות זו כ-1,609.32 מטר).
מקורה של תחרות זו מאנגליה, שם הייתה נהוגה יחידת מידה זו.
במשך תקופה ארוכה הייתה מטרה נודעת של ריצת מייל בפחות מארבע דקות.
שבירת מחסום ארבע הדקות למייל בוצעה לראשונה על ידי רוג'ר בניסטר ב-1954 ומאז נשבר פעמים רבות. הראשון שירד מתחת ל-3:50 דקות היה ג'ון ווקר מניו זילנד.
כיום תחרות זו היא היחידה מבין כל התחרויות המתקיימות על ידי התאחדות האתלטיקה העולמית שנמדדת ביחידה האימפריאלית ולא ביחידה מן השיטה המטרית.
שיא עולם > אצטדיון

שיא העולם לנשים שייך לפיית' קיפייגון (קניה קניה), בתוצאה של 4:07.64 דקות, נקבע בתחרות ליגת היהלום במונקו ב-2023
שיא העולם לגברים שייך להישאם אל גרוז' (מרוקו מרוקו), בתוצאה של 3:43.13 דקות, נקבע ברומא ב-1999.
שיא עולם > אולם

שיא העולם לנשים שייך לגנזבה דיבאבה (אתיופיה אתיופיה), בתוצאה של 4:13.31 דקות, נקבע בתחרות בסטוקהולם ב-2016
שיא העולם לגברים שייך ליקוב אינגבריגטסן (נורווגיה נורווגיה), בתוצאה של 3:45.14 דקות, נקבע בפריז ב-2025.
סוף השבוע האבוד

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  The Lost Weekend 
 בימוי:  בילי ויילדר 
 הופק בידי:  צ'ארלס בראקט 
 תסריט:  צ'ארלס ג'קסון (נובלה), צ'ארלס באקט, בילי ויילדר
 עריכה:  דואן האריסון 
 שחקנים ראשיים:  ריי מילאנד, ג'יין ויימן
 מוזיקה:  מיקלוש רוז'ה 
 צילום:  ג'ון פ. סייץ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 בנובמבר 1945
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, פילם נואר, סרט פלאשבק, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  מנהטן, ניו יורק 
 תקציב:  1,250,000‏$
 הכנסות:  4,300,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   lostweekend
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (צ'ארלס בראקט, בילי ויילדר)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (בילי ויילדר)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ריי מילאנד)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סוף השבוע האבוד (באנגלית: The Lost Weekend) הוא סרטו משנת 1945 של בילי ויילדר בהפקת אולפני סרטי פרמאונט ובכיכובם של ריי מילאנד, ג'יין ויימן ופיליפ טרי. הסרט מספר את סיפורו של דון בירמן (ריי מילאנד), במהלך סוף שבוע של שכרות, בו הוא מבלה בשתיית אלכוהול מופרזת. הוא מבלה בפאבים, מבצע פשעים ואף יושב זמן מסוים במחלקת אשפוז.
תקציר העלילה

הסרט מבוסס על הרומן באותו השם של צ'ארלס ג'קסון העוסק בסופר המוצא נחמה בבקבוק האלכוהול בשל האשמה שהיה לו רומן עם אחד מחבריו בקולג'. חלק מאירועי הסרט מתרחשים ב"Nat's bar" וצולמו במסעדה פי. ג'יי. קלארק'ס בניו יורק. ההתייחסות לרומן ההומוסקסואלי הוסרה מן התסריט. כשהתמכרותו לטיפה המרה של הדמות הראשית מוצגת בסרט כמחסום בכתיבה. בשלב מסוים הוא מנסה למשכן את מכונת הכתיבה שברשותו על מנת לקבל כסף מזומן. הוא מגלה שכל בתי העבוט סגורים בגלל שהיום הוא יום כיפור.
זהו אחד הסרטים הראשונים בו השתמשו בכלי נגינה אלקטרוניים לפסקול הסרט, לשם יצירת הפתוס, והעוצמה בתיאור ההתמכרות לאלכוהול.
פרסים

הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר:
הסרט הטוב ביותר - צ'ארלס בראקט
הבמאי הטוב ביותר - בילי ויילדר
השחקן הטוב ביותר - ריי מילאנד
התסריט הטוב ביותר - צ'ארלס בראקט ובילי ויילדר
ובנוסף קיבל שלוש מועמדויות נוספות:
הצילום שחור-לבן הטוב ביותר - ג'ון פ. סיינז
הפסקול הטוב ביותר - מיקלוש רוז'ה
העריכה הטובה ביותר - דואן האריסון
בנוסף הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן 1946, ובכך היה לאחד משני הסרטים היחידים (יחד עם "מרטי") שזכו הן בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר והן לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן. ובנוסף הסרט זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב, בשלוש הקטגוריות איתם גם זכה לאחר מכן באוסקר: סרט הדרמה, הבימוי והשחקן הראשי.
הערות שוליים

↑  קטע הסרט כאן
| פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1928‏-1940 | כנפיים (1928) • מנגינת ברודוויי (1929) • במערב אין כל חדש (1930) • סימרון (1931) • גרנד הוטל (1932) • תהלוכה (1933) • זה קרה לילה אחד (1934) • המרד על הבאונטי (1935) • זיגפלד הגדול (1936) • חייו של אמיל זולא (1937) • הן לא תקחהו עמך (1938) • חלף עם הרוח (1939) • רבקה (1940) |  |
| 1941‏-1960 | מה יפית עמק נוי (1941) • גברת מיניבר (1942) • קזבלנקה (1943) • הולך בדרכי (1944) • סוף השבוע האבוד (1945) • שנות חיינו היפות ביותר (1946) • הסכם ג'נטלמני (1947) • המלט (1948) • כל אנשי המלך (1949) • הכל אודות חוה (1950) • אמריקאי בפריז (1951) • ההצגה הגדולה בתבל (1952) • מעתה ועד עולם (1953) • חופי הכרך (1954) • מרטי (1955) • מסביב לעולם בשמונים יום (1956) • הגשר על הנהר קוואי (1957) • ז'יז'י (1958) • בן חור (1959) • הדירה (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים (1961) • לורנס איש ערב (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • אדם לכל עת (1966) • כחום הלילה (1967) • אוליבר! (1968) • קאובוי של חצות (1969) • פטון (1970) • הקשר הצרפתי (1971) • הסנדק (1972) • העוקץ (1973) • הסנדק חלק שני (1974) • קן הקוקייה (1975) • רוקי (1976) • הרומן שלי עם אנני (1977) • צייד הצבאים (1978) • קרמר נגד קרמר (1979) • אנשים פשוטים (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מרכבות האש (1981) • גנדי (1982) • תנאים של חיבה (1983) • אמדאוס (1984) • זיכרונות מאפריקה (1985) • פלאטון (1986) • הקיסר האחרון (1987) • איש הגשם (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • רוקד עם זאבים (1990) • שתיקת הכבשים (1991) • בלתי נסלח (1992) • רשימת שינדלר (1993) • פורסט גאמפ (1994) • לב אמיץ (1995) • הפצוע האנגלי (1996) • טיטניק (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • אמריקן ביוטי (1999) • גלדיאטור (2000) |  |
| 2001‏-2020 | נפלאות התבונה (2001) • שיקגו (2002) • שר הטבעות: שיבת המלך (2003) • מיליון דולר בייבי (2004) • התרסקות (2005) • השתולים (2006) • ארץ קשוחה (2007) • נער החידות ממומביי (2008) • מטען הכאב (2009) • נאום המלך (2010) • הארטיסט (2011) • ארגו (2012) • 12 שנים של עבדות (2013) • בירדמן (2014) • ספוטלייט (2015) • אור ירח (2016) • צורת המים (2017) • הספר הירוק (2018) • פרזיטים (2019) • ארץ נוודים (2020) |  |
| 2021-היום | CODA ‏(2021) • הכול בכל מקום בבת אחת (2022) • אופנהיימר (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb164594151 (data)  GND: 4633331-9  LCCN: n2004079305  VIAF: 316751793   WorldCat (עם VIAF): 316751793
רוחות של תשוקה

| --- | --- |

 מבוסס על:  Legends of The Fall 
 בימוי:  אדוארד זוויק 
 הופק בידי:  מרשל הרשקוביץ', ויליאם ד. ויטליף, אדוארד זוויק 
 תסריט:  ויליאם ד. ויטליף 
 עריכה:  סטיבן רוזנבלום 
 שחקנים ראשיים:  בראד פיט (Tristan Ludlow) קנת' ולש אריק ג'ונסון קארינה לומברד Keegan MacIntosh Robert Wisden Bill Dow ג'ון נובאק כריסטינה פיקלס גורדון טוטוסיס אנתוני הופקינס טנטו קרדינל איידן קווין הנרי תומאס ג'וליה אורמונד Nigel Bennett 
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  ג'ון טול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Bedford Falls Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בדצמבר 1994 
 משך הקרנה:  128 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט מלחמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט דרמה, מערבון 
 מקום התרחשות:  מונטנה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   legendsofthefall
 פרסים:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ג'ון טול) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוחות של תשוקה (באנגלית: Legends of the Fall) הוא סרט דרמה רומנטי-אפי משנת 1994, בבימויו של אדוארד זוויק ובכיכובם של בראד פיט, אנתוני הופקינס, איידן קווין וג'וליה אורמונד. הסרט מבוסס על נובלה מאת ג'ים הריסון, מתרחש בראשית המאה ה-20 במונטנה, ארצות הברית, וזכה להצלחה גדולה בקופות והכניס 160.6 מיליון דולר אל מול תקציב של 30 מיליון דולר.
מסגרת הזמן של הסרט משתרעת על פני כמעט 50 שנה מתחילת המאה ה-20; מלחמת העולם הראשונה, דרך תקופת היובש, והסתיימה בסצנה קצרה ב-1963. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר משפחת לאדלו, המורכבת מהאב הקולונל ויליאם לאדלו (אנתוני הופקינס) ושלושת בניו: אלפרד (איידן קווין), טריסטן (בראד פיט) וסמואל (הנרי תומאס). במרכז העלילה עומדת מערכת היחסים הסבוכה של האחים עם סוזנה (ג'וליה אורמונד), ארוסתו של סמואל.
סמואל, האח הצעיר והרגיש ביותר, מתגייס לצבא יחד עם אלפרד וטריסטן כדי להילחם במלחמת העולם הראשונה. במהלך הקרב, סמואל נהרג בידי האויב, וטריסטן, שלא מצליח להצילו, מפתח תחושות אשמה עמוקות. חזרתו של טריסטן הביתה לאחר המלחמה משנה את הדינמיקה במשפחה, כאשר הוא וסוזנה מפתחים קשר רומנטי. מערכת היחסים הזו גורמת לקרע בין טריסטן לאלפרד, שמתאהב גם הוא בסוזנה.
הסרט בוחן נושאים של אהבה, משפחה, אובדן, וההשפעה ההרסנית של מלחמות וטראומות. במהלך העלילה, הדמויות עוברות טרגדיות אישיות שמשפיעות על הקשרים המשפחתיים והאישיים שלהן.
צוות השחקנים הראשי

בראד פיט בתפקיד טריסטן לאדלו
אנתוני הופקינס בתפקיד קולונל ויליאם לאדלו
ג'וליה אורמונד בתפקיד סוזנה
איידן קווין בתפקיד אלפרד לאדלו
הנרי תומאס בתפקיד סמואל לאדלו
ביקורות והצלחה

הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, ששיבחו את הצילום היפהפה של נופי מונטנה ואת הופעתו של בראד פיט. עם זאת, העלילה הדרמטית והרגשית הוגדרה לעיתים כמוגזמת. הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ג'ון טול) והפך להצלחה מסחרית משמעותית. הוא נחשב לאחת היצירות שהובילו את בראד פיט לפריצה גדולה בקריירת המשחק שלו.
הערות שוליים

↑  Hicks, Chris (16 בינואר 1995). "Film review: Legends of the Fall". Deseret News. נבדק ב-19 ביולי 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4684122-2  LCCN: n2018030951  VIAF: 232515313   WorldCat (עם VIAF): 232515313
לימונד מאות'

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD בגרסה המורחבת
 מבוסס על:  Lemonade Mouth מאת מארק פיטר הוגס
 בימוי:  פטריסיה ריגן 
 הופק בידי:  מטיאס אלברס דברה מרטין צ'ייס
 תסריט:  אפריל בלייר 
 עריכה:  גיריש בהרגבה
 שחקנים ראשיים:  ברידג'יט מנדלר בלייק מייקל נעמי סקוט היילי קיוקו אדם היקס
 מוזיקה:  כריסטופר לנרץ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  ערוץ דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית15 באפריל 2011 ישראל28 באפריל 2011
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט נעורים, סרט דרמה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
לימונד מאות' (באנגלית: Lemonade Mouth; בתרגום חופשי: פֱה לימונדה) הוא סרט טלוויזיוני מוזיקלי, המבוסס על ספר בעל אותו השם. הסרט נכתב על ידי אפריל בלייר ובוים על ידי פטרישה ריגן, ומככבים בו ברידג'יט מנדלר, אדם היקס, היילי קיוקו, נעמי סקוט ובלייק מייקל. הסרט מספר את סיפורם של חמישה ילדים הנפגשים בריתוק בבית הספר ויוצרים להקה כדי להגן על האמונות שלהם ולהתגבר על מאבקים אישיים וקבוצתיים.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-15 באפריל 2011, כאשר בשידור הבכורה שלו צפו 5.7 מיליון אנשים, והוא היה משדר הטלוויזיה הנצפה ביותר בקרב ילדים בגילאי 6 - 11 בשנת 2011, וכן הסרט המקורי הנצפה ביותר של כלל ערוצי הכבלים בשנת 2011. בישראל הסרט שודר בדיבוב עברי בערוץ דיסני ישראל ב-28 באפריל 2011.
הסרט זכה לביקורות חיוביות, עם דגש על הנושאים החיוביים הרבים של יושר, כנות וביטוי עצמי, וכן על ההדגשה שלו לגבי החשיבות של אומנות, משפחה וידידות. ביקורות אחרות תיארו אותו כ"סרט תמים אופייני של ערוץ דיסני". פסקול הסרט יצא ב-12 באפריל 2011.
עלילה

חמישה תלמדי שנה ראשונה בתיכון: אוליביה וויט (ברידג'יט מנדלר), מוהיני "מו" בנג'רי (נעמי סקוט), צ'ארלס "צ'ארלי" דלגדו (בלייק מייקל), סטלה יאמדה (היילי קיוקו) וונדל "וון" גיפורד (אדם היקס) נפגשים כולם בריתוק בבית הספר, כל אחד מסיבותיו: אוליביה למדה בחדר השרת, סטלה מרדה לגבי חולצתה שאסרו עליה ללבוש, מוהיני ברחה מהשיעור עם סקוט, וון קרא למורה "טיפש", וצ'ארלי זרק את הכדור לעבר המורה לספורט בטעות כיוון שהוא רצה לזרוק את הכדור על ריי. במשך הריתוק הם מנגנים בכלים שונים: תופים, גיטרה, קונטרבס, קלידים, ושירה. במהלך הריתוק, אוליביה שרה שיר בשם Turn Up the Music. מיס רזניק (טישה קמפבל מרטין), המורה לנגינה, אומרת כי הם יוכלו להרכיב יחד להקה מעולה. היא גם מזכירה תוכנית מוזיקה בשם "כוכב עולה" שבו המנצחים זוכים בחוזה הקלטות ורגע בטלוויזיה, אולם בתוכנית זו משתתפת גם להקה מצליחה מאוד בשם מדסלייד קראש, כך שאין להם כמעט סיכוי.
למחרת, יושבת החבורה בפיצרייה של דנטה ומשוחחת על דבריה של מיס רזניק. הלהקה נוצרת, כאשר אוליביה היא סולנית הלהקה, סטלה היא הגיטריסטית הראשית, מו היא הבסיסטית, וון מנגן בכלי קלידים וצ'ארלי הוא המתופף. הם מתקשים במציאת שם ללהקה. בבית הספר, אוליביה נדחקת לפינה על ידי ריי ביץ' (כריס ברושו), סולנית הלהקה היריבה מדסלייד קראש, המתחילה לתשאל אותה ולהציק לה. שאר הלהקה מתערבת וסטלה מתיזה לימונדה על ריי. ריי מטיח בה כי היא 'פה לימונדה', "וכך," מספרת אוליביה, "מצאנו שם ללהקה שלנו".
דמויות

אוליביה וויט (ברידג'יט מנדלר) - זמרת הלהקה. אוליביה גרה עם סבתה, בעקבות מות אמה וכליאתו של אביה, מאוהבת בוון.
וונדל "וון" גיפורד (אדם היקס) - הקלידן של הלהקה. לאחר עזיבת אימו, אביו מוצא חברה חדשה בשם סידני, יחסים שאליהם וון מתנגד. מאוהב באוליביה.
סטלה יאמדה (היילי קיוקו) - גיטריסטית הלהקה. צמחונית, אמיצה ואקטיביסטית, בת למשפחה גאונה ומרגישה שהיא מאכזבת את הורים שלה.
מוהיני "מו" בנג'רי (נעמי סקוט) - מנגנת בכינור. אביה דואג לעתידה, אך בסוף הסרט היא אומרת לו מה היא מרגישה, מאוהבת בסקוט.
צ'ארלי דלגדו (בלייק מייקל) - מתופף. הוריו רוצים שיהיה תלמיד וכדורגלן מצטיין כמו אחיו, למרות שהוא שונא כדורגל. מאוהב במו.
לגמרי במקרה

הלהקה התארחה בסדרה "לגמרי במקרה".
הערות שוליים

↑  דיסני ישראל מאחלת חג פסח שמח ומלא בקסם ערוץ דיסני, מתחדש לקראת האביב עם בכורות טלוויזיוניות לסרטים "טינקרבל והסוד הקסום", באתר הורים וילדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011056565  VIAF: 180138526   WorldCat (עם VIAF): 180138526 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאורה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Laura 
 בימוי:  אוטו פרמינגר
 הופק בידי:  אוטו פרמינגר
 תסריט:  ג'יי דארלטר   סמואל הופנסטין   אליזבת' ריינהרדט
 עריכה:  לואיס לופלר
 שחקנים ראשיים:  ג'ין טירני   דיינה אנדרוז   קליפטון ווב   וינסנט פרייס   ג'ודית אנדרסון
 מוזיקה:  דייוויד ראסקין
 צילום:  ג'וזף לאשל
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באוקטובר 1944
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט פלאשבק, פילם נואר, סרט דרמה, סרט בלשי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   laura
 פרסים:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
 
לאורה (באנגלית: Laura) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת פילם נואר בבימויו של אוטו פרמינגר. בסרט משחקים ג'ין טירני, דיינה אנדרוז, קליפטון ווב, וינסנט פרייס וג'ודית אנדרסון. תסריט הסרט עובד על ידי ג'יי דארלטר, סמואל הופנסטין ואליזבת' ריינהרדט ומבוסס על ספר בעל אותו שם של ורה קאספרי משנת 1943.
בשנת 1999, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע. מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-73 ברשימת "מאה שנים... מאה מותחנים", במקום ה-7 ברשימת "מאה שנים... מאה פסקולים" ובמקום ה-4 ברשימת "מאה שנים... עשרת הגדולים".
עלילה

הסרט מגולל את סיפורו של השוטר מארק מק'פרסון (דיינה אנדרוז) החוקר את רציחתה של נערת הזוהר לאורה האנט (ג'ין טירני). לאורה נורתה בפתח ביתה. מק'פרסון חוקר את וולדו ליידקר (קליפטון ווב) פטרונה של לאורה, צ'לבי קרפנטר (וינסנט פרייס) ארוסה של לאורה, אן טריידוול (ג'ודית אנדרסון) דודתה העשירה של לאורה שמתאהבת בצ'לבי ובסי קלרי (דורותי אדמס) עוזרת הבית של לאורה.
במהלך החקירה מק'פרסון מתחיל להיות אובססיבי כלפי לאורה. הוא אף מואשם על ידי וולדו שבכך שהוא מתאהב בלאורה המנוחה. מק'פרסון מגלה גם שוולדו נהיה קנאי ללאורה והוא אף ניסה למחבל לה במערכות יחסים. באחד הערבים כשמק'פרסון נשאר בדירתה של לאורה היא נכנסת להפתעתו ללא ידיעה על מותה הפיקטיבי. מק'פרסון מגלה שמי שנורתה הייתה דאיין רדפארן, דוגמנית שניהלה רומן עם צ'לבי.
בעת מסיבה שלאורה עורכת בביתה מק'פרסון מחליט לעצור אותה כדי לבדוק את תגובות החשודים. לבסוף מתברר שמי שהרג את דאיין היה וולדו ליידקר שבסוף הסרט גם ניסה להרוג את לאורה עקב קנאתו אליה.
צוות שחקנים

ג'ין טירני - לאורה האנט
דיינה אנדרוז - מארק מק'פרסון
קליפטון ווב - וולדו ליידקר
וינסנט פרייס - צ'לבי קרפנטר
ג'ודית אנדרסון - אן טריידוול
דורותי אדמס - בסי קלרי
הפקה

אוטו פרמינגר היה מעוניין לביים סרט המבוסס על מחזה. הוא פנה לורה קאספרי ולסוכניה במטרה לעבד את המחזה "Ring Twice for Laura". פרמינגר וקאספרי חלקו על אופן העיבוד של המחזה. מרלן דיטריך הייתה אמורה לשחק בתפקיד הראשי, אך היא זנחה את הפרויקט עקב חוסר תקציב. פרמינגר רצה ללהק את ליירד קרגר לתפקיד וולדו ליידקר, אך מפיקי הסרט סירבו עקב תדמיתו השלילית של קרגר. לבסוף קליפטון ווב לוהק לתפקיד. לאחר מכן לוהקו וינסנט פרייס, דיינה אנדרוז, ג'ין טירני וג'ודית אנדרסון.
קבלה > ביקורות

הסרט זכה לביקורות מהללות ממבקרים כמו רוג'ר איברט. הסרט זכה לדירוג של 100% באתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 45 ביקורות.
קבלה > פרסים ומועמדויות

ג'וזף לאשל זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר. אוטו פרמינגר היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לבמאי לאו מקארי מהסרט "הולך בדרכי". קליפטון ווב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לבארי פיצג'רלד מהסרט "הולך בדרכי". ג'יי דארלטר, סמואל הופנסטין ואליזבת' ריינהרדט היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, אך הם הפסידו לפרנק באטלר ולפרנק קאבט מהסרט "הולך בדרכי". לייל ווילאר, לילנד פולאר ותומאס ליטל היו מועמדים לפרס אוסקר לתפאורה הטובה ביותר, אך הם הפסידו לסדריק גיבנס, לוויליאם פרארי, לאדווין וויליס ולפול הדנישסקי מהסרט "אורות הגז".
דר נחמיאס

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1965 (בן 59) ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  טכנאי קול, בעל אולפן הקלטות
 סוגה:  רוק, רוק פסיכדלי
 כלי נגינה:  תופים, גיטרה בס, גיטרה חשמלית, פסנתר
 חברת תקליטים:  Ambience Records
 שיתופי פעולה בולטים:  מוסה נחמיאס, דורון "שולץ" אייל, אסי גפן
 https://www.ambience.rocks/
 
דר (דרי) נחמיאס (נולד ב-27 בנובמבר 1965) הוא מוזיקאי, יוצר, נגן בס, פסנתר, תופים וזמר. ב-1994 הקים את אולפן ההקלטות אמביאנס ברמת גן ביחד עם אחיו מוסה נחמיאס.
ביוגרפיה

בילדותו למד דר פסנתר קלאסי במשך ארבע שנים. עם התפתחות עידן הקלידים האלקטרונים, גילה עניין רב בתחום הזה.
ב-1991 שיתף דר פעולה עם עוד שני יוצרים נוספים, יגאל ליבדינסקי ועופר ענו, שכל אחד כתב מספר קטעים לאלבום בשם "מג'נטה".
ב-1998 יצא אלבום הבכורה של דר, "עיניים", אלבומו היחידי שנכתב בעברית.
בסוף שנות ה-90 ובמהלך שנות ה-2000 עסק דר בהפקה מוזיקלית למספר הרכבים ואמנים כמו: Dugag, הפיקלס, 600Miles, אסי גפן ומוסה נחמיאס.
בשנת 2004 יצא אלבומו השני של דר "Desert Heat" האלבום הוא בסיווג רוק מתקדם עם נגיעות פסיכדליות. למרות שהאלבום נכתב באנגלית, זכה להשמעות ברדיו בארץ ובחול.
בשנת 2006 הלחין ביחד עם אחיו מוסה נחמיאס את האלבום לונה פארק שגם זכה להופעות מרובות.
ב-2008 שיתף פעולה עם ניצן רימון ועופר הררי בקאבר לשיר "אינקובטור" של להקת הקליק לסרטו של ארי פולמן, "ואלס עם באשיר", שהיה מועמד לאוסקר וזכה בפרסים רבים.
בשנת 2013 יצא אלבום הסולו השלישי של דר; "Desire" המכיל את השיר "Beware" שקודם להיות שיר השבוע ב-88FM אצל גדי ליבנה.
בשנת 2014 שיתף פעולה עם דורון "שולץ" אייל, הוקלטו מספר שירים ונעטפו להופעה חד פעמית במוזיאון תל אביב.
ב-2018 הוציא דר את אלבום הסולו הרביעי שלו, "Euphoria".
ב-2020 הוציא דר את אלבום הEP שלו, "Blaring Silence".
ב-2020 יצא אלבום הבכורה של FuzzBuzz שנושא את שם הלהקה
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

1998 ,עיניים
Desert Heat, 2004
Desire, 2013
Euphoria, 2018
2020, Blaring Silence
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

מוסה נחמיאס
דורון אייל (שולץ)
אסי גפן
דיסקוגרפיה > מוזיקה לקולנוע ולטלוויזיה

זום (תוכנית טלוזיה בערוץ 2) פרק המנונים - 1999
Made in Israel, ארי פולמן - המנון הצבא האדום - 2001
ואלס עם באשיר, ארי פולמן - אינקובטור - 2008
הרכבים

מג'נטה - 1991 - 1986 - דר נחמיאס, יגאל לבידנסקי ועופר ענו
2Shlish - דר נחמיאס, עופר הררי (להקה רטורית), רמי יחזקאל (מלטה יוק) ומוסה נחמיאס (להקה רטורית)
Psyclops - דר נחמיאס, מוסה נחמיאס, עומר כהן ופרי אטיה
הצמחייה - דר נחמיאס, יגאל לבדינסקי, צמח בן משה וצבי טל
NYPG - דר נחמיאס, נאש שלו, פרי אטיה וגיא תמיר
FuzzBuzz- דר נחמיאס, דוד גבאי (דוגג), עופר סולומון (סולי)