stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האוקיינוס ההודי
היסטוריה ותרבות באוקיינוס ההודי

מימי האוקיינוס ההודי רגועים יותר מאלה של האוקיינוס השקט והאטלנטי. תנועת המונסונים סיפקה לספינות אפשרות לנוע בתחילת העונה, לחכות מספר חודשים ולחזור מזרחה; כך התיישבו האינדונזים במדגסקר.
הציוויליזציות הקדומות ביותר, במסופוטמיה (עם התרבות השומרית), מצרים העתיקה, ותת היבשת ההודית (עם תרבות עמק האינדוס) צמחו כולן על נהרות (הפרת והחידקל; הנילוס והאינדוס) ואזורים סביב האוקיינוס ההודי. תרבויות התפתחו גם בפרס (עם תחילת תרבות עילם) ודרום מזרח אסיה (ממלכת פונאן). בתקופת השושלת הראשונה במצרים העתיקה (שנת 3000 לפנה"ס לערך), נשלחו מלחים לחקור את מימי האוקיינוס והגיעו עד ל"ארץ פונט" האגדית (שמשערים כיום כי הייתה מצויה בקרן אפריקה). ספינות ששבו מפונט הביאו איתן זהב ומור. מגעי המסחר המוקדמים ביותר בין מסופוטמיה לבין תרבות עמק האינדוס (ב-2500 לפנה"ס לערך) נערכו לאורך האוקיינוס ההודי. קיימות השערות כי הפיניקים הגיעו לאזור בסוף האלף השלישי לפנה"ס, אך לא הקימו התיישבויות.
אודוקסוס מקיזיקוס היה (במאה השנייה לפנה"ס) היווני הראשון שחצה את האוקיינוס ההודי. נטען גם כי יורד ים יווני אחר, היפאלוס, גילה נתיב ישיר מחצי האי ערב להודו, בערך בתקופה זו. במאות הראשונה והשנייה התפתחו יחסי מסחר הדוקים בין מצרים לבין הממלכות הטמיליות של שושלת צ'רה, צ'ולה, וממלכת פאנדיאן. כמו האינדונזים שהתיישבו במדגסקר, גם יורדי הים המערביים השתמשו בתנועות המונסון על מנת לחצות את האוקיינוס. מחבר "פֶריפְּלוּס הים האריתראי" (אנ') (פריפלוס - קובץ הוראות שיוט) מתאר את המסלול שעברו המלחים, את הנמלים השונים ואת הסחורות לאורך חופי אפריקה והודו בסביבות שנת 70 לספירה.
בין 1405 ו-1433 הוביל מגלה הארצות הסיני ג'נג חה את צי שושלת מינג למספר מסעות ב"אוקיינוס המערבי" (כפי שהסינים קוראים לאוקיינוס ההודי) והגיע לאזורים שלחופי מזרח אפריקה.
ב-1497 הקיף ואסקו דה גאמה את כף התקווה הטובה והפך לאירופאי הראשון שהפליג להודו. בשל כוחן העדיף של הספינות האירופאיות המחומשות בתותחים כבדים, הן תפסו במהרה את עמדת השליטה בסחר הימי באוקיינוס. פורטוגל ניסתה לשלוט על הסחר באמצעות הקמת מצודות כוח בנקודות מסחר חשובות, נמלים ומיצרים. פרויקט כזה היה מעבר לכוחה של פורטוגל, ובאמצע המאה ה-17 החליפו אותם מדינות אירופאיות אחרות, בעיקר ההולנדים. חברת הודו המזרחית ההולנדית ניסתה לשלוט על הסחר על מזרח אסיה דרך האוקיינוס ההודי; צרפת והאימפריה הבריטית נכנסו אף הם למאבקי הכוח על השליטה באוקיינוס, ולאחר 1815 תפסה בריטניה את השליטה על האזור.
פתיחת תעלת סואץ ב-1869 הרחיבה את העניין האירופי בסחר באוקיינוס ההודי, אך אף מדינה לא הצליחה להשיג שליטה מלאה בו. מאז מלחמת העולם השנייה ויתרה בריטניה על רוב מושבותיה שמעבר לים, בעיקר באזור האוקיינוס ההודי; והודו, ברית המועצות וארצות הברית הפכו לבעלות העניין העיקריות בשליטה באזור. שתי המעצמות ניסו במהלך המלחמה הקרה להשיג שליטה באמצעות בניית בסיסי צי במדינות זרות. כיום, קיים בסיס אמריקאי-בריטי בדייגו גרסיה, באמצע האוקיינוס.
ב-26 בדצמבר 2004 הכה גל צונאמי את המדינות השוכנות לחופי האוקיינוס ההודי. כתוצאה מכך נהרגו מעל 280,000 איש, למעלה ממיליון נותרו חסרי קורת גג, ונגרם נזק רב לענפי הכלכלה השונים.
הערות שוליים

↑  The List of the Oceans with data and statistics about surface area, volume, and average depth (באנגלית)
↑  דרום האוקיינוס ההודי גובל באנטארקטיקה; קיימת הצעה להגדיר את הימים לחופי אנטארקטיקה בתור האוקיינוס הדרומי, ואם ההצעה תתקבל, זה יהיה הגבול הדרומי של האוקיינוס השקט, אולם עדיין אין לכך עדיין הסכמה בין המומחים.
↑  האוקיינוס ההודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543293105171  BNE: XX455949  BnF: cb15297514t (data)  GND: 4026737-4  HDS: 016574  LCCN: sh85064984  NARA: 10046160  NDL: 00564107  NKC: ge139082  NLG: 38836  RERO: 02-A023312388  SUDOC: 027405478  VIAF: 316429868   WorldCat (עם VIAF): 316429868
אדולף בוטנאנדט

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1903 ברמרהאפן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  18 בינואר 1995 (בגיל 91) מינכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  ביוכימיה, כימיה אורגנית 
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת גטינגן 
 מנחה לדוקטורט:  אדולף וינדאוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת גדנסק לטכנולוגיה  חברת הקייזר וילהלם  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת מרבורג 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב הגדולה להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית (1994)  אזרח כבוד של מינכן (1985)  הצלב הגדול דרגה ראשונה של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1985)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1981)  מדליית הארנק (1973)  פרס ארנסט הלמוט ויטס (1970)  חבר זר של החברה המלכותית (25 באפריל 1968)  העיטור האוסטרי למדע ואמנות (1964)  honorary golden medal of the state capital Munich  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1964)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1962)  מסדר ההצטיינות הבווארי  אזרח כבוד של מינכן  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (1959)  מדליית קארוס (1943)  מדליית אוגוסט וילהלם פון הופמן (1942)  צלב ההצטיינות במלחמה (1942)  פרס נובל לכימיה (1939)  מדליית אמיל פישר (1935)  פרס פרזניוס (1935) 
 בן או בת זוג:  Erika Butenandt 
 תרומות עיקריות
 חקר הורמוני מין גילוי הפרומון בומביקול
 
אדולף פרידריך יוהאן בוטנאנדט (גרמנית: Adolf Friedrich Johann Butenandt) ‏ (24 במרץ 1903 - 18 בינואר 1995) היה ביוכימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1939 (לצד לבוסלב רוז'יצ'קה) "על עבודתו על הורמוני מין". ממשלת גרמניה הנאצית הכריחה אותו לוותר על הפרס, והוא קיבל אותו רק ב-1949, לאחר נפילת המשטר הנאצי (ב-1945).
ביוגרפיה

בוטנאנדט נולד בברמרהאפן-וסרמינדה, ליד ברמן. הוא התחנך בברמרהאוון, ולמד כימיה באוניברסיטאות מרבורג וגטינגן. ב-1927 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בכימיה מאוניברסיטת גטינגן, שם למד אצל אדולף וינדאוס (חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1928). ב-1931 נישא לאריקה זיגנר, ולזוג נולדו במשך השנים שבעה ילדים.
אדולף וינדאוס וולטר שילר מחברת התרופות שרינג ייעצו לבוטנאנדט לחקור הורמונים שהופקו משחלות. מחקר זה הוביל אותו לגילוי האסטרון והורמוני מין נשיים חשובים אחרים, שהופקו מאלפי ליטרים של שתן. על מחקר זה זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1939, יחד עם לבוסלב רוז'יצ'קה, שעבד על סינתזה של מספר סטרואידים שהתגלו באותה תקופה.
לאחר ההביליטציה שלו (ההסמכה העליונה בתחום האקדמי, הקיימת במספר מדינות באירופה) ב-1931, היה למרצה בגטינגן. ב-1933 היה לפרופסור באוניברסיטה הטכנית של דנציג, ולאחר ביקור בארצות הברית היה למנהל מכון קייזר וילהלם לביוכימיה (לימים מכון מקס פלאנק לביוכימיה) בברלין-דהלם ב-1936.
ב-1 במאי 1936 הצטרף למפלגה הנאצית (מספר חבר מפלגה 3,716,562).
כאשר המכון עבר לטיבינגן ב-1945, היה לפרופסור באוניברסיטת טיבינגן. ב-1956 המכון עבר לפרבר של מינכן, ובוטנאנדט היה לפרופסור באוניברסיטת מינכן. בוטנאנדט גם היה נשיא חברת מקס פלאנק לקידום המדע, כממשיכו של אוטו האן, בין השנים 1960 ל-1972.
בוטנאנדט גילה את הפרומון בומביקול, המופרש על ידי טוואי המשי, ונתן לו את שמו, ב-1959.
בוטנאנדט מת במינכן ב-1995, בגיל 91.
אסטרון
נסרוך

נִסְרֹךְ הוא אל אשורי המוזכר במקרא. על פי הכתוב בספר מלכים, לאחר שנכשל סנחריב בקרב נגד ממלכת יהודה, חזר לנינוה, ושם נרצח על ידי בניו (אדרמלך ושראצר) בזמן שהשתחווה לנסרוך.
וַיִּסַּע וַיֵּלֶךְ וַיָּשָׁב סַנְחֵרִיב מֶלֶךְ-אַשּׁוּר וַיֵּשֶׁב בְּנִינְוֵה. וַיְהִי הוּא מִשְׁתַּחֲוֶה בֵּית נִסְרֹךְ אֱלֹהָיו וְאַדְרַמֶּלֶךְ וְשַׂרְאֶצֶר בָּנָיו הִכֻּהוּ בַחֶרֶב וְהֵמָּה נִמְלְטוּ אֶרֶץ אֲרָרָט וַיִּמְלֹךְ אֵסַר-חַדֹּן בְּנוֹ תַּחְתָּיו
.
סיפור זהה מופיע גם בספר ישעיהו, פרק ל"ז, פסוק ל"ח.
זיהויו

זיהויו של האל נסרוך איננו ברור. בתעודות חיצוניות אין מופיע שם זה או דומה לו. לרוב מניחים כי יש לזהותו עם אחד מהאלים הראשיים הידועים מהפנתיאון המסופוטמי, ששמו נשתנה מחמת שיבוש או בשל סיבה אחרת. בין האלים שהוצעו נמנים מרדוך, אנליל, נינורתה, נוסכו ואשור. כריסטוף אולינגר מעלה את ההשערה ש"נִסְרֹךְ" איננו אלא שיבוש גרפי של "נִמְרֹד", שלפי דעתו מזוהה עם האל נינורתה.
התלמוד דורש את השם מהמילה נֶסֶר (=קרש). לפי מדרש זה התגלמות האל הייתה בקרש מתיבת נח, אותו הקדיש סנחריב.
לקריאה נוספת

Black, Jeremy; Green, Anthony (1992), Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia: An Illustrated Dictionary, Austin, Texas: University of Texas Press, ISBN 0714117056
Bunson, Matthew (1996), Angels A to Z: A Who's Who of the Heavenly Host, New York City, New York: Three Rivers Press, ISBN 0-517-88537-9
Gallagher, William R. (1999), "Sennacherib's Campaign to Judah: New Studies", Studies in the History of the Ancient Near East, Leiden, The Netherlands, Köln, Germany, and Boston, Massachusetts: Brill, ISBN 90-04-11537-4, ISSN 0169-9024
Milton, John; Flannagan, Roy (1998), The Riverside Milton, Boston, Massachusetts: Houghton Mifflin, ISBN 978-0-395-80999-0
הערות שוליים

↑  Christoph Uehlinger, "Nisroch", in Karel van der Toorn, Bob Becking, and Pieter W. van der Horst (eds.), Dictionary of Deities and Demons in the Bible (DDD), 1st ed. Leiden: Brill, 1995, pp. 1186-1189; pp. 630-632 in the 2nd ed. (1999)
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ו, עמוד א'
| המיתולוגיה המסופוטמית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון השומרי והאכדי | אבזו – אפסו (אנ') • אוּתוּ – שַמַש (אנ') • איננה – אשתר • אנו • אנכי – אאה • אנליל • אשור • מרדוך • נינגל (אנ') – נִכַּל • נינורתה • נינחורסג – בלת־אילי • נינליל • נינקאסי • נינתינוגה (אנ') • נרגל • ננה – סין • שלמנו • תיאמת • דומוזיד – דואוזו (תמוז) |  |
| יצירות ספרותיות חשובות | אנומה אליש • הוראות שורופק • עלילות גילגמש |  |
| יצורים מיתולוגיים | אנזו (מפלצת) • חומבבה • למסו • פזוזו • פר השמיים (אנ') |  |
| גיבורים | אותנפישתים • אנכידו • גילגמש • זיאוסודרה • אדאפה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גוטלוב ארנסט שולצה

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1761 Heldrungen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  14 בינואר 1833 (בגיל 71) גטינגן, ממלכת הנובר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויטנברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת הלמשטדט 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה 
 הושפע מ:  יום, אנסידמוס, קאנט, ריינהולד
 השפיע על:  פיכטה, שופנהאואר, פריס
 מדינה:  הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך 
 
גוטלוב ארנסט שוּלצה (בגרמנית: Gottlob Ernst Schulze;‏ 23 באוגוסט 1761 – 14 בינואר 1833) היה פילוסוף גרמני, יליד הלדרונגן (כיום תורינגיה). שולצה היה פרופסור באוניברסיטת האלה-ויטנברג, באוניברסיטת גטינגן, ובאוניברסיטת הלמשטדט (אנ'). הוא ידוע בעיקר כהוגה שהשפיע על פיכטה וכמורהו של ארתור שופנהאואר. הגותו נקשרת באידיאליזם הגרמני.
ביוגרפיה

שולצה נולד ב-23 באוגוסט 1761 כבנו של המנהל בטירת הלדרונגן. בין השנים 1774 - 1780 למד בבית הספר הממלכתי המפורסם ב-Pforta ליד נאומבורג אן דר סאלה וב-1780 החל ללמוד תאולוגיה, לוגיקה ומטאפיזיקה באוניברסיטת ויטנברג. ב-1783 השלים תואר מאסטר בפילוסופיה והפך למרצה בוויטנברג. הכרך הראשון של עבודתו Grundriss der philosophischen Wissenschaften (קווי יסוד של המדעים הפילוסופים) הופיע ב-1788 והעניק לו מוניטין כפרופסור מן המניין לפילוסופיה באוניברסיטת הלמשטדט, בה לימד וכתב את מרבית כתביו, בתקופה של למעלה מעשרים שנה. בשנת 1810 פורקה האוניברסיטה ואוחדה עם אוניברסיטת גטינגן.
ספרו המשפיע ביותר שפורסם בשנת 1792 היה "אנזידימוס, או על היסודות של הפילוסופיה האֶלמנטארית, שהציע האדון פרופיסור ריינהולד ביינה. יחד עם הגנה על הספקנות נגד ההתיימרוּיות של ביקורת התבונה" (בגרמנית: Aenesidemus oder über die Fundamente der von dem Herrn Professor Reinhold in Jena gelieferten Elementar-Philosophie. Nebst einer Vertheidigung des Skepticismus gegen die Anmassungen der Vernunftkritik). הספר מהווה פולמוס ספקני כנגד "ביקורת התבונה הטהורה" של עמנואל קאנט ו"הפילוסופיה האלמנטרית" של קרל לאונרד ריינהולד. שם הספר מתכתב עם שמו של הפילוסוף היווני אנסידמוס שהיה מחדשה של הספקנות הפירוניסטית. הספר פורסם בעילום שם וזהותו של שולצה כמחבר נודע רק מאוחר יותר.
ארתור שופנהאואר למד פסיכולוגיה ומטאפיזיקה אצל שולצה בגטינגן בסמסטר החורף של 1810 ו-1811. שולצה יעץ לשופנהאואר הצעיר להתרכז בפילוסופיות של אפלטון ושל קאנט. לעצה זו הייתה השפעה רבה על התפתחות הפילוסופיה של שופנהאואר. שולצה השפיע בין היתר גם על יוהאן פרידריך הרברט (אנ') ועל יאקוב פרידריך פריס.
שולצה מת בגטינגן בשנת 1883. הוא היה סבו של הביוכימאי ארנסט שולצה (אנ').
ציטוטים

"כפי שנקבע בביקורת התבונה הטהורה, הפונקציה של עקרון הסיבתיות מערערת אפוא כל התפלספות באשר ל-לאן או ל-כיצד של מקור ההכרות שלנו. כל הקביעות בעניין, וכל מסקנה הנגזרת מהן, הופכות לדקויות ריקות, שכן מרגע שנקבל את הקביעה של עיקרון זה ככלל של המחשבה שלנו, לעולם לא נוכל לשאול, "האם באמת קיים משהו שהוא הבסיס והסיבה של דימויינו?". נותר לנו רק לשאול, "כיצד על השכל לחבר את הדימויים הללו יחדיו, בהתאם לתפקידים שנקבעו מראש של פעילותה, כדי לאסוף אותם כחוויה אחת?"
ביבליוגרפיה

Grundriß der philosophischen Wissenschaften, Wittenberg und Zerbst 1788 (Bd. 1) und 1790 (Bd. 2).
Aenesidemus oder über die Fundamente der von dem Herrn Professor Reinhold in Jena gelieferten Elementar-Philosophie. Nebst einer Vertheidigung des Skepticismus gegen die Anmassungen der Vernunftkritik, ohne Ort 1792.
Kritik der theoretischen Philosophie, 2 Bände, Hamburg 1801.
Grundsätze der allgemeinen Logik, Helmstedt 1802.
Encyclopädie der philosophischen Wissenschaften zum Gebrauche für seine Vorlesungen, Göttingen 1814.
Psychische Anthropologie, 2 Bände, Göttingen 1816.
Philosophische Tugendlehre, Göttingen 1817.
Über die menschliche Erkenntnis, Göttingen 1832.
לקריאות נוספות

שמואל הוגו ברגמן, תולדות הפילוסופיה החדשה (יעקובי, פיכטה, שלינג), מוסד ביאליק, 1979.
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of Philosophy, Vol. 7, New York: Macmillan, 1972.
↑  Arthur Schopenhauer, Manuscript Remains, Vol. 2, Berg, 1988, ISBN 0-85496-539-4.
↑  Di Giovanni, George, and H. S. Harris (eds.), Between Kant and Hegel, Indianapolis: Hackett, 2000, p. 131, ISBN 0-87220-504-5 (original quote from: Gottlob Ernst Schulze, Aenesidemus, 1792, pp. 176–7). [תרגום חופשי]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267853705171  PLWABN: 9810534035505606  BnF: cb11997238n (data)  GND: 118611518  ICCU: UFIV032004  ISNI: 0000 0000 8102 8590  LCCN: n97110235  NKC: mub2013757455  NLG: 163381  NTA: 069004412  SNAC: w6w13g4z  SUDOC: 067030238  VcBA: 495/33036  VIAF: 24610803   WorldCat (עם VIAF): 24610803
ג'ון סרל

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1932 (בן 92) דנוור, ארצות הברית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  כרייסט צ'רץ', אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, תיכון שורווד, ויסקונסין 
 מנחה לדוקטורט:  Peter Geach 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הלשון, פילוסופיה של הנפש 
 עיסוק:  פילוסוף, חוקר בינה מלאכותית, מרצה באוניברסיטה, בלשן 
 הושפע מ:  גוטלוב פרגה, לודוויג ויטגנשטיין, פיטר סטרוסון, ג.א.מ. אנסקום, נועם חומסקי, ברטראנד ראסל, דייוויד יום
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  החדר הסיני 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1975) פרס המאמר הבינלאומי של ג'ווולנוס (2000) פרופסור אלברטוס-מגנוס (2013) פרס ז'אן ניקו (2000) המדליה הלאומית למדעי הרוח (2004) מלגת רודס (1952) עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 חתימה:   
 אתר רשמי
 
ג'ון רוג'רס סרל (באנגלית: John Rogers Searle; נולד ב-31 ביולי 1932) הוא פילוסוף אמריקאי שכיהן כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ידוע בתרומתו לתחומי הפילוסופיה של הלשון, פילוסופיה של הנפש ופילוסופיה חברתית. זכה בפרס ז'אן ניקו ב-2000, במדליה הלאומית למדעי הרוח ב-2004 ובפרס Mind & Brain ב-2006. ב-19 ביוני 2019 נישלה אותו אוניברסיטת קליפורניה ברקלי ממעמדו כפרופסור אמריטוס לאחר שבשימוע משמעתי באוניברסיטה נמצא אשם בהטרדות מיניות של עוזרות המחקר שלו.
ביוגרפיה

סרל התחיל ללמד בברקלי בשנת 1959.
סרל ידוע בין היתר בזכות הניסוי המחשבתי שהציע, "החדר הסיני", אשר מתנגד לתפיסת בינה מלאכותית חזקה. עבודתו המוקדמת של סרל אשר תרמה לביסוס המוניטין שלו כפילוסוף, עסקה בפעולת דיבור. עבודה זו הייתה ניסיון למזג רעיונות ממספר הוגים, ג'ון אוסטין ולודוויג ויטגנשטיין. סרל עוסק בפילוסופיה של הנפש בעיקר בתחומים של הכרה, התכוונות, רציונליות ובינה מלאכותית.
ביוגרפיה > תקיפות מיניות

במרץ 2017, הלוס אנג'לס טיימס דיווח על תביעה שטוענת שבאוניברסיטת ברקלי לא הגיבו כראוי לתלונות על כך שסרל תקף מינית את שותפתו למחקר וקיצץ בשכרה כאשר היא דחתה אותו. המקרה העלה לדיון כמה תלונות קודמות נגד סרל, שלטענת שלא טופלו.
התביעה, שהוגשה לבית משפט בקליפורניה ב-21 במרץ 2017, טענה להטרדה מינית, נקמה, סיום העסקה בלתי חוקי, תקיפה ופגיעה מינית, וביקשה פיצויים הן מסרל והן מהאוניברסיטה כמעסיקים שלו. כמו כן נטען כי ג'ניפר האדן, מנהלת מרכז ג'ון סרל לאונטולוגיה חברתית, בו הועסקה המתלוננת כעוזרת לסרל, הצהירה כי סרל "קיים יחסים מיניים עם תלמידיו ואחרים בעבר בתמורה להטבות אקדמיות, כספיות או אחרות". לאחר שהידיעות על התביעה התפרסמו, נחשפו גם כמה האשמות קודמות על הטרדה מינית ותקיפה מצד סרל.
ב-19 ביוני 2019, בעקבות הליכים משמעתיים בקמפוס על ידי משרד ברקלי למניעת הטרדה ואפליה (OPHD), נשיאת האוניברסיטה, ג'נט נפוליטנו, אישרה את ביטול מעמד האמריטוס של סרל, לאחר קביעה כי הפר את מדיניות האוניברסיטה.
ביבליוגרפיה > בתרגום לעברית

נפש מוח ומדע (תרגום: עדי אופיר), עם עובד, 1988.
שיחה עם ג׳ון סרל, מראיינים: גבריאל מוקד, יהודה ויזן, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה׳ (תשע״ה, מרץ 2015), עמ׳ 463–467.
ביבליוגרפיה > באנגלית

Speech Acts: An Essay in the Philosophy of Language (1969), Cambridge University Press, ISBN 978-0521096263
The Campus War: A Sympathetic Look at the University in Agony (political commentary; 1971)
Expression and Meaning: Studies in the Theory of Speech Acts (essay collection; 1979)
Intentionality: An Essay in the Philosophy of Mind (1983)
Searle, John R. (1983). Intentionality, an essay in the philosophy of mind. Cambridge [Cambridgeshire]: Cambridge University Press. ISBN 0-521-22895-6. OCLC 9196773.
Minds, Brains and Science: The 1984 Reith Lectures (lecture collection; 1984)
Foundations of Illocutionary Logic (John Searle & Daniel Vanderveken 1985)
The Rediscovery of the Mind (1992)
The Construction of Social Reality (1995)
The Mystery of Consciousness (review collection; 1997)
Mind, Language and Society: Philosophy in the Real World (summary of earlier work; 1998)
Rationality in Action (2001)
Consciousness and Language (essay collection; 2002)
Freedom and Neurobiology (lecture collection; 2004)
Mind: A Brief Introduction (summary of work in philosophy of mind; 2004)
in a New Century: Selected Essays (2008)
Making the Social World: The Structure of Human Civilization (2010)
"What Your Computer Can't Know" (review of Luciano Floridi, The Fourth Revolution: How the Infosphere Is Reshaping Human Reality, Oxford University Press, 2014; and Nick Bostrom, Superintelligence: Paths, Dangers, Strategies, Oxford University Press, 2014), The New York Review of Books, vol. LXI, no. 15 (October 9, 2014), pp. 52–55.
Seeing Things As They Are: A Theory of Perception (2015)
לקריאה נוספת

Gerard O’Regan, Giants of Computing - A Compendium of Select, Pivotal Pioneers, Springer, 2013, pp. 229–232.
הערות שוליים

↑  http://dailynous.com/2019/06/21/searle-found-violated-sexual-harassment-policies
↑  Essential Education: A new school year begins at L.A. Unified, Los Angeles Times, ‏2018-08-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Earlier Complaints on Professor Accused of Harassment, Inside Higher Ed (באנגלית)
↑  http://dailynous.com/2019/06/21/searle-found-violated-sexual-harassment-policies
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267716305171  PLWABN: 9810575863705606  BIBSYS: 90076239  BNE: XX1013605  BnF: cb11924241c (data)  CANTIC: a10964964  CiNii: DA00242054  dblp: 45/644  GND: 118612484  ISNI: 0000 0001 2283 9219  LCCN: n79055656  LNB: 000034491  MusicBrainz: 7ba10ca6-d64d-4d0b-a6db-92332b4dd6a8  MGP: 286489  NDL: 00455970  NKC: jn20000703277  NLA: 36163916  NLG: 79765  NLK: KAC199624738  NSK: 000016363  NTA: 068897952  RERO: 02-A017667808  SELIBR: 283241  SNAC: w61g8gwf  SUDOC: 027129748  Trove: 1222563  VIAF: 108187093   WorldCat (עם VIAF): 108187093
מלחמת שומר עילם

המלחמה המתועדת הראשונה בהיסטוריה התרחשה ככל הנראה בשנת 2,700 לפנה"ס, בין ממלכת שומר ועילם שנלחמו ביניהם על משאבי טבע ועל שליטה בדרכי מסחר.

השומרים בראשות המלך אן-מה-ברגה-סי שאפו להרחיב את שטחם על חשבון העילמים וערכו נגדם מתקפה מוצלחת שהסתיימה בניצחונם. המלחמה התנהלה באזור בצרה (דרום עיראק של היום) והסתיימה כאמור בניצחון שומרי וסיפוח שטחים על חשבון העילמים.
המידע על הקרב שהתחולל לוקה בחסר משום שהשומרים נטו לתאר את ניצחונותיהם בלבד ללא פרטי הקרבות. עם זאת החוקרים סבורים שהקרב היווה נקודת מפנה עבור השומרים שתרמה בצורה משמעותית להתחזקותה של הממלכה ככוח מוביל באזור.
דיסני מג'יק

| --- | --- |


 מיקום:  קייפ קנברל, פלורידה, ארצות הברית
 תאריך פתיחה:  30 ביולי 1998
 אתר נופש:  קו הספנות דיסני
 תמה:  ספינת נופש
 מפעיל:  חברת וולט דיסני
 אתרי מפעיל נוספים:  וולט דיסני
 אתר קו הספנות
הדיסני מג'יק (באנגלית: Disney Magic) היא אחת משתי אוניות תענוגות המנוהלות על ידי חברת וולט דיסני במסגרת חברת הבת של החברה - קו הספנות של דיסני.
הספינה, יחד עם הספינה הדומה לה דיסני וונדר הושקה בשנת 1999. הספינה נבנתה בשנת 1998 על ידי המספנה האיטלקית פינקנטיירי, וייחודה בכך שתוכננה ונבנתה עבור משפחות עם ילדים קטנים. הספינה מסוגלת לשאת 2,400 נוסעים, ומסלולה בין פלורידה לקסטאווי קי והאי נסאו שבבהאמס, וכן היא עוצרת באיים סנט מארטן, סנט תומאס, קי וסט, גראנד קיימן וקוסומל.
בניית הסביבה ותכנונה התחשבו בכך שימצאו ילדים קטנים על הסיפון ועל כן נבנו מספר רב של מועדוני ילדים, והחדרים הותאמו למשפחות עם ילדים (חדרי אמבטיה גדולים יותר המאפשרים לרחוץ ילדים קטנים וחדרי שירותים נפרדים מהאמבטיה, בניגוד למקובל בספינות נוסעים ובמלונות).
הספינה נבנתה בסגנון מסורתי - בספינה שני מבני גשר (בניגוד למבנה אחד המקובל בספינות מודרניות). המבנה השני אינו משמש כמבנה גשר אלא כמועדון לבני נוער. מטרת בניית שני המבנים הייתה לתת לספינה מראה של ספינה משנות ה-20 וה-30 - תקופה בה מסעות היו פופולריים. מסיבה זו נבנו חלונות חדרי הספינה כחלונות עגולים שהיו מקובלים בעבר.
הספינה מעוצבת בסגנון אר נובו שהיה מקובל בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20.
בשנת 2005 הועברה הספינה באופן זמני לקליפורניה לרגל חגיגות ה-50 להקמת דיסנילנד, והפליגה מלוס אנג'לס לערים במקסיקו: פוארטו ואיירטה, מסטלאן וקאבו סן לוקאס. בסוף השנה שבה להפליג בקאריביים.
נתוני הספינה

טונאז': 83,000
מקום רישום: בהאמס
אורך: 294 מטרים
רוחב סיפון: 32 מטרים
שוקע: 7.7 מטרים
מהירות שיוט: 21.5 קשרים
מהירות מקסימלית: 24 קשרים
חדרי אורחים: 875
צוות: 945
כמות דלק: 75,708 ליטרים
אמנון רובינשטיין

רובינשטיין (משמאל), 1969
אַמְנוֹן רוּבִּינְשְׁטֵיין (5 בספטמבר 1931 – 18 בינואר 2024) היה משפטן, פובליציסט, סופר ופוליטיקאי ישראלי. כיהן כחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל, חתן פרס ישראל למשפטים לשנת תשס"ו (2006) וחתן פרס חשין למצוינות אקדמית במשפט לשנת 2010. היה פרופסור למשפטים ודיקן באוניברסיטת תל אביב, ובמאה ה-21 - בבית ספר רדזינר למשפטים של אוניברסיטת רייכמן.
ביוגרפיה

רובינשטיין נולד בתל אביב לאהרן, קבלן בניין מייסד "קבוצת רובינשטיין", ורחל, שעלו מפולין לארץ ישראל בתחילת שנות ה-20. משפחתו התנגדה לתנועת העבודה ובצעירותו היה תומך האצ"ל. רובינשטיין היה פעיל ציבור מגיל צעיר, ובתחילת שנות ה-50 היה חבר בשורת המתנדבים, ארגון ציבורי ששם לו למטרה להילחם בשחיתות ולסייע לעולים חדשים. רובינשטיין למד בתיכון למסחר גאולה שבתל אביב, ולאחר מכן בבית ספר תיכון בבולטימור שבארצות הברית. בצה"ל שירת כקצין בחיל התותחנים. לאחר מכן עבר הסבה ושירת במערך הנ"מ, והוסיף לשרת במערך גם בשירות מילואים.
לאחר סיום שירותו הצבאי פנה רובינשטיין ללימודי משפטים, כלכלה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים את התמחותו בעריכת דין עשה בפרקליטות המדינה וכן אצל עורך הדין חיים צדוק (לימים שר המשפטים). הוסמך כעורך דין בשנת 1961. את תואר דוקטור למשפטים קיבל מבית הספר לכלכלה בלונדון (LSE) ב-1960. עבודת הדוקטורט שלו, בנושא "Void and voidable actions in administrative law", פורסמה כספר בהוצאת אוקספורד.
בגיל 25, במהלך לימודיו, נישא לרוני (נכדתם של יעקב ופרלה שלוש, ממייסדי תל אביב), סטודנטית גם היא. השניים הכירו בקיבוץ אפיקים, לשם נשלח לעבודות ביצורים לפני מבצע קדש. לימים הפכה גם רעייתו לעורכת דין. לשניים נולדו בן ובת.