stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגור בלאנוב

איגור בלאנוב (באוקראינית:  Ігор Іванович Беланов; נולד ב-25 בספטמבר 1960) הוא כדורגלן עבר סובייטי-אוקראיני. זכה בכדור הזהב בשנת 1986.
קריירה

בלאנוב, יליד אודסה, אז בברית המועצות, שיחק בסק"א אודסה (1979-80), צ'רנומורץ אודסה (1981-84), דינמו קייב (1985-86). הוא כבש שלושער עם נבחרת ברית המועצות בכדורגל נגד בלגיה. ביורו 1988 השתתף בלאנוב בארבעה מתוך חמשת משחקי הנבחרת, אך לא הבקיע אף שער. במשחק הגמר נגד נבחרת הולנד הוא החטיא את בעיטת הפנדל, שפסק השופט בעקבות הכשלת שחקן סובייטי ברחבה ההולנדית.
בסך הכל, שיחק בלאנוב 33 משחקים בנבחרת הסובייטית, בהם כבש שמונה שערים.
בשנת 1989 עזב בלאנוב את דינמו קייב ועבר לשחק בגרמניה, בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך.
תארים > קבוצתיים

גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1985/86
אליפות ברית המועצות בכדורגל (2): 1984-85, 1985/86
גביע ברית המועצות בכדורגל (2): 1984/85, 1986/87
אליפות אירופה בכדורגל מקום שני: 1988
תארים > אישיים

כדור הזהב (1): 1986
איגור ארטמייב

איגור יורייביץ' ארטמייב (ברוסית: Игорь Юрьевич Артемьев; נולד ב-27 בנובמבר 1961, לנינגרד) הוא פוליטיקאי מדינאי, המשמש כעוזרו של ראש ממשלת רוסיה מאז נובמבר 2020, קודם לכן שימש כראש השירות הפדרלי למלחמה במונופולים במשך 12 שנה (מ־10 במרץ 2004 עד 11 בנובמבר 2020). חבר הוועדה המדינית של המפלגה הדמוקרטית הרוסית "יאבלוקו".
ביוגרפיה

אביו היה פועל, אמו מהנדסת. הוא למד בבית הספר 240 בלנינגרד ובית ספר 254, שיחק בקבוצת רוגבי הנוער של העיר לנינגרד. ב-1983 למד במכון הביולוגי של אוניברסיטת לנינגרד והתמחה במכון הפדגוגי הרצן בקתדרה לפיזיולוגיה ואנטומיה.
קריירה

הוא נכנס לפוליטיקה בשנת 1989. בשנת 1990 הוא נבחר לסגן מועצת העיר לנינגרד, שימש כיו"ר הוועדה לאקולוגיה וכלכלה עירונית. הוא עמד בראש המפלגה האזורית של המרכז, שהפכה לימים לבסיס של מפלגת יאבלוקו בסנקט פטרבורג.
בשנת 1994 נבחר ארטמייב לאספה המחוקקת של סנט פטרבורג מטעם תנועת "העיר האהובה". מאז 1994 שימש כיו"ר הוועדה לכלכלה עירונית ויו"ר קבוצת התיאום לתקציבים ומימון של האספה המחוקקת. היה מחברם של חוקים עירוניים רבים בתחומי דיני הבחירות, הליך התקציב, מיסוי, מדיניות ההלוואות והטבות המס, מימון הכלכלה העירונית והסביבה.
בשנת 1996 מונה לסגן מושל סנקט פטרבורג ויו"ר ועדת הכספים של מינהל העיר. בשנת 1998 למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בינואר 1999 התפטר ארטמייב בהתאם להחלטת מפלגת יאבלוקו לשבור את האיחוד הפוליטי עם המושל ולדימיר יאקובלב. בפברואר 1999 הוא נבחר לסגן יו"ר מפלגת יאבלוקו ובשנת 1999 מונה לראש הקרן למחקרים כלכליים ופוליטיים "מרכז EPICenter - סנקט פטרבורג".
בדצמבר 1999 הוא נבחר לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית והיה חבר הדומה השלישית ושימש כסגן יו"ר סיעת יאבלוקו בפרלמנט וסגן יו"ר הוועדה לארגוני אשראי ושווקים פיננסיים. הוא נמנה עם מחברי התקציבים האלטרנטיביים של הפדרציה הרוסית שהציעה מפלגת יאבלוקו בשנים 1999–2003 לטיוטת התקציבים הפדרליים לשנים 2000–2004, שחלקם נלקחו בחשבון על ידי ממשלת הפדרציה הרוסית.
בשנת 2000 הוא התמודד למשרת מושל סנקט פטרבורג, אך סיים במקום השני והשיג 14.68% מהקולות. ב-10 במרץ 2004 מונה לעמוד בראש השירות הפדרלי למלחמה במונופולים, זאת בהמלצת ראש ממשלת רוסיה, מיכאיל פרדקוב.
בנובמבר 2020 הועבר לתפקיד עוזר ראש הממשלה על ידי מיכאיל מישוסטין ובכך סיים כהונה בת 16 שנים בשירות למלחמה במונופולים.
חיים אישיים

איגור ארטמייב נשוי ואב לארבעה ילדים. הוא מעורב בפעילות ספורטיבית בייחוד בענפי כדורגל, טניס ורוגבי ומכהן כיו"ר חבר הנאמנים של פדרציית הרוגבי הרוסית.
הערות שוליים

↑  Глава ФАС Игорь Артемьев рассказал «Газете. Ru» о результатах борьбы с картелями и реформе госзакупок
↑  "Список членов попечительского совета Федерации регби России" (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2017-05-08. נבדק ב-2017-05-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1034745174  ISNI: 0000 0004 0948 5024  LCCN: no2001051158  VIAF: 303133133   WorldCat (עם VIAF): 303133133
אישטוואן סניי

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1894 אויפשט, הונגריה 
 פטירה:  30 באוגוסט 1960 (בגיל 66) זבגני, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקצוע:  צייר, מרצה באוניברסיטה, גרפיקאי, חרט, פוליטיקאי 
 צאצאים:  Zsuzsa Szőnyi 
 מידע חסיד אומות העולם
 שנות הפעילות:  1914–1960 (כ־46 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1949)  חסיד אומות העולם (2 באוקטובר 1984) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אישטוואן סניי
 
אישטוואן סֵנְיִי (בהונגרית: Szőnyi István;‏ אויפשט שבבודפשט, 1894 – זבגני (אנ')‏, 1960) היה צייר הונגרי, שנודע ביצירותיו "עיקול הדנובה" ו"זבגני" (אנ')‏. לאחר שסיים את בית הספר ללשון, התקבל לאקדמיה לאמנויות יפות בסתיו 1913. בשנת 1918, לאחר שהשתחרר מהשירות הצבאי, חזר לאקדמיה. שנות הלימודים התבררו כקצרות, שכן גורש בגלל השתתפותו בתנועות הרפורמה באקדמיה. בשנת 1937 מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות, ולימד בה במשך למעלה משני עשורים. אחת מתלמידותיו הייתה הציירת היהודייה, ניצולת השואה אגנס לוקאץ'.
הוא ובני משפחתו הצילו יהודים בזמן השואה והוכרו כחסידי אומות העולם ב-2 באוקטובר 1984. סניי היה בין חברי קבוצת הציירים שהקימו מושבת אמנים בבאיה מארה (מושבת האמנים של באיה מארה)‏.
הערות שוליים

↑  Andrew L. Simon (1998). Made in Hungary: Hungarian Contributions to Universal Culture. Simon Publications LLC. pp. 59–. ISBN 978-0-9665734-2-8
↑  Szőnyi István Memorial Museum, szonyimuzeum.hu
↑  "Lukács Ágnes". artportal.hu (בהונגרית). נבדק ב-2020-04-15.
↑  יד ושם
↑  סיימון, שם (1998).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396184205171  PLWABN: 9810696781705606  BnF: cb16271458f (data)  GND: 119402238  ISNI: 0000 0000 7859 3097  LCCN: n88656747  NTA: 071332170  RERO: 02-A018959528  RKD: 76342  SELIBR: 333220  SUDOC: 253216494  ULAN: 500019085  VIAF: 8197072   WorldCat (עם VIAF): 8197072 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איגור בוגומולסקי

איגור אלכסנדרוביץ' בוגומולסקי (בבלארוסית: Ягор Аляксандравіч Багамольскі, ברוסית: Егор Александрович Богомольский; נולד ב-3 ביוני 2000 במינסק שבבלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נפטצ'י באקו מליגת העל האזרית ובנבחרת בלארוס.
קריירת מועדונים

בוגומולסקי גדל במחלקת הנוער של דינמו מינסק. הוא שיחק בקבוצות הבוגרות של דינמו מינסק, דינמו ברסט, רוך ברסט ומינסק במסגרת ליגת העל הבלארוסית. עם דינמו ברסט זכה באליפות בלארוס בעונת 2019.
ב-20 ביולי 2022 חתם בוגומולסקי על חוזה לשלוש שנים בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 27 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
קריירה בינלאומית

ב-10 ביוני 2022 ערך בוגומולסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קזחסטן במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
תארים

אליפות בלארוס (1): 2019
הערות שוליים

↑  Belarus milli komandasının hücumçusu "Neftçi"də באתר הרשמי של נפטצ'י באקו, 20 ביולי 2022 (באזרית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איגור בוגומולסקי".
אורי ולרשטיין

תמונה אישית
אורי ולרשטיין (נולד ב-1971) הוא עורך דין ישראלי המכהן כמנהל רשות האכיפה והגבייה. בעבר כיהן כמשנה לכונסת הרשמית ולממונה על הליכי חדלות פירעון ושיקום כלכלי.
ביוגרפיה

ולרשטיין בוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן.
ולרשטיין, בעל תואר שני במנהל עסקים Executive MBA למנהלים במגזר הציבורי, אותו סיים בהצטיינות, בעל ניסיון מקצועי רב בתחומים משפטיים, כלכליים, ותהליכיים, בעולם החובות והחייבים. בעבר כיהן עו"ד ולרשטיין בתפקיד המשנה לממונה על הליכי חדלות פירעון ושיקום כלכלי במשרד המשפטים. במסגרת תפקידו הקודם הוביל עו"ד ולרשטיין את כל ההיערכות לרפורמה בדיני חדלות פירעון, ששותפים לה, הנהלת בתי המשפט, הממונה על הליכי חדלות פירעון ושיקום כלכלי, ורשות האכיפה והגבייה. בתפקידו כמשנה לממונה, היה אחראי ולרשטיין גם להנחיית ניהולם של כלל תיקי חדלות הפירעון שבאחריות הממונה, מקצועית ותהליכית.
בינואר 2022 החליט שר המשפטים גדעון סער למנות את ולרשטיין לתפקיד.
חיים אישיים

אב לארבעה ילדים, מתגורר בכפר סבא.
אוטיכיוס מאלכסנדריה

| --- | --- |
 לידה:  10 בספטמבר 877 קהיר, מצרים 
 פטירה:  12 במאי 940 (בגיל 62) אלכסנדריה, מצרים 
 שפות היצירה:  לטינית 
 יצירות בולטות:  Naẓm al-Jawhar, Annals 
 
אוטיכיוס מאלכסנדריה (ביוונית: Εὐτύχιος; בערבית: سعيد بن البطريق, סעיד בן אל-בטריק; 10 בספטמבר 877 – 12 במאי 940) היה הפטריארך המלכיתי (יווני אורתודוקסי) של אלכסנדריה.
כל כתביו נכתבו בערבית, ונשמרו רק בחלקם. הוא ידוע בהיותו אחד הסופרים המצרים הנוצריים הראשונים שהשתמשו בשפה הערבית.
חיבוריו עוסקים ברפואה, תאולוגיה והיסטוריה. כתביו כוללים את הכרוניקה "מחרוזת פנינים" (Nazm al-Jawhar, נזם אל-ג'אוהר), הידועה גם בכותרתה הלטינית "האנלים של אוטיכיוס" (Eutychii Annales).
חייו

אוטיכיוס נולד בפוסטאט (אנ') (קהיר העתיקה). שמו של אביו היה בטריק (פטריקיוס) הוא בילה חלק ניכר מחייו כעוסק בריפוי (mutatabbib). תקופת חייו חפפה בערך את זמנו של ההיסטוריון אגאפיוס מהייראפוליס, אם כי אף אחד מהם אינו מציג ידיעה על האחר.
הוא לא ידע יוונית, אך הצליח לגשת לטקסטים יווניים בתרגומים קיימים לסורית.
בשנת 933 הוא מונה לפטריארך המלכיתי של אלכסנדריה, ולקח את השם "אוטיכיוס". מכיוון שמעולם לא כיהן בתפקיד פקידותי, מינויו נתקל בהתנגדות ניכרת, שנמשכה עד סוף חייו. מינויו נבע כנראה מהשפעת השליטים המוסלמים.
חיבוריו

החיבור החשוב ביותר שלו הוא "מחרוזת פנינים" ("נזם אל-ג'אוהר"), כרוניקה עולמית, אותה החל לפני שהפך לפטריארך, והקדישה לאחיו. החיבור מתחיל עם בריאת העולם, ומגיע עד לזמנו של אוטיכיוס. חיבור זה הוא מקור רב ערך לאירועים בפרס לפני עליית האסלאם והשליטים הסאסנים המאוחרים יותר. עבור אירועים לאחר עליית האסלאם, אוטיכיוס עושה שימוש במקורות מוסלמיים. הוא גם הסתמך על חומר אגדי והגיוגרפי.
ההיסטוריה עובדה ונמשכה עד שנת 1028 על ידי יחיא בן סעיד (אנ'), ובצורתה זו היא נודעה באנטיוכיה ולאחר מכן באירופה; אבל היא המשיכה להתרחב ולהיות מופצת בצורה שונה זו, ונעשו ממנה עותקים רבים. אולם החתימה אותרה לאחרונה במנזר סנטה קתרינה (Sinaiticus Arabicus 582). ההתחלה והסוף של כתב היד חסרים, אך הם ניתנים לשחזור מהעתקים.
חיבורים נוספים של אוטיכיוס הם ספר על רפואה וחיבור אפולוגטי. כתב יד של הספר נמצא בחלב, אם כי לא פורסם. החיבור עדיין לא נמצא.
הערות שוליים

↑  Eutychius of Alexandria, אנציקלופדיה איראניקה
1 2 3 4 5 6 7  Eutychius, Melchite Patriarch of Alexandria, האנציקלופדיה הקתולית
1 2 3 4 5  Reinhard Pummer, Early Christian Authors on Samaritans and Samaritanism, p.430
↑  Reinhard Pummer, Early Christian Authors on Samaritans and Samaritanism, p.431
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260950905171  BIBSYS: 3015419  BNE: XX919777  BnF: cb11999619z (data)  CiNii: DA05883329  GND: 100968430  ISNI: 0000 0000 8153 2703  LCCN: n85341060  NLG: 163327  NTA: 071522468  RERO: 02-A000059518  SELIBR: 52296  SUDOC: 058757708  VcBA: 495/23408  VIAF: 73841503   WorldCat (עם VIAF): 73841503 
הכרוניקה של אוטיכיוס בצרפתית.
אורי וקסלר

אין תמונה חופשית
אורי וקסלר (1931 – אפריל 1993) היה כירורג אשר טיפל גם בילדים, מנהל מחלקה כירורגית א' בבית החולים קפלן (1973-1993), מרצה בכיר בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית.
בנוסף עסק וקסלר בגילוי מוקדם וטיפול כירורגי של סרטן השד.
ביוגרפיה

וקסלר נולד בחיפה לאב יליד הארץ ולאם דור שביעי בארץ, ואח לדליה שנולדה אחריו. בחיפה למד בבית הספר הריאלי. ב-1946 עברה משפחתו להתגורר בתל אביב ווקסלר עבר ללמוד בכיתה השישית בתיכון עירוני א' ובו בזמן התגייס לארגון ההגנה.
במאי 1948, בגיל 16 וחצי, וקסלר התגייס לצה"ל והשתתף במלחמת העצמאות. וקסלר עבר קורס קשר בשייח' מוניס, והיה הקשר המורסיסט האישי של יצחק שדה. לאחר סיום מלחמת העצמאות חזר וקסלר ללימודים להשלמת בחינות הבגרות ולאחר מכן חזר לצה"ל להשלמת השירות הצבאי. לאחר שנה בה שימש וקסלר מדריך בבית הספר לקשר בצריפין החליט וקסלר ללמוד רפואה.
ב-1951 החל וקסלר את לימודי הרפואה בז'נבה. עם פתיחת השנה השנייה של בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, המשיך בלימודיו בארץ, אותם סיים ב-1957. הוא נישא ליונה בסוף שנת 1957, ונולדו להם שלושה ילדים.
לאחר סיום שנת הסטאז' בבית החולים קפלן ברחובות, החליט וקסלר להתמחות בכירורגיה כללית, במחלקתו של הפרופ' שלמה זאב טבע. בסיום ההתמחות בכירורגיה, וקסלר נסע ללונדון לבית החולים לילדים ב-Great Ormond Street שם התמחה בכירורגית ילדים אצל פרופ' וילקנסון. עם שובו לבית החולים קפלן, המשיך לעסוק בכירורגיה כללית, והיה בין מניחי היסודות לכירורגית ילדים בישראל. תחום נוסף בו עסק וקסלר הוא גילוי מוקדם וטיפול כירורגי של סרטן השד. וקסלר פיתח בבית החולים קפלן ובישובים בסביבה מערכת של מרפאות לבדיקת שד שפעלו במשך שנים.
הוא המשיך בשירות מילואים פעיל במשך כל השנים, עד לשחרורו בדרגת רב-סרן בגיל חמישים. בשנת 1973 התמנה וקסלר לנהל את מחלקה כירורגית א' בבית החולים קפלן.
וקסלר זכה מספר פעמים בציון של "מרצה מצטיין" מטעם בית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
וקסלר נפטר באפריל 1993.
לקריאה נוספת

ד"ר אורי וקסלר - אתר הר"י, ההסתדרות הרפואית בישראל
הערות שוליים

↑  פרסום נישואין, הצופה, 26 בנובמבר 1957
איוון אנדריאדיס

איוון אנדריאדיס (בצ'כית: Ivan Andreadis;‏ 3 באפריל 1924 – 27 באוקטובר 1992) היה שחקן טניס שולחן יהודי-צ'כי, אלוף עולם, בעל 27 מדליות מאליפויות העולם, מהן 9 זהב, 5 בזוגות, 10 כסף מהן 2 ביחידים (סגן אלוף העולם) ו-8 מדליות ארד. נוסף לכך, הוא זכה 3 פעמים (1955, 1962 ו-1963) בתואר לזוגות באליפות בריטניה הפתוחה (אנ').
ביוגרפיה

אנדריאדיס נולד וגדל בפראג. הוא שיחק בקבוצת ספרטה פראג. במלחמת העולם השנייה הוא נעצר וניכלא במחנה שליד קרפקוביצה שבדרום מערב פולין.
אולי שטיליקה

אוּלְרִיך "אולי" שְׁטִילִיקֶה (בגרמנית: Ulrich "Uli" Stielike, נולד ב-15 בנובמבר 1954 בקטש שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן ומאמן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר בעיקר בבורוסיה מנשנגלדבך, בריאל מדריד ובנבחרת גרמניה המערבית.
קריירת מועדונים > בורוסיה מנשנגלדבך

שטיליקה שיחק כנער במועדון כדורגל בעיר הולדתו קטש, ובשנת 1972 החל לשחק בבורוסיה מנשנגלדבך, והפך עד מהרה לבורג חשוב בקבוצה. בורוסיה מנשנגלדבך נאבקה באותם ימים על היוקרה הגרמנית מול באיירן מינכן, כששתי הקבוצות התחלקו בתארים המקומיים לאורך שנות ה-70. שטיליקה שיחק בקבוצה עם שחקנים כמו גינטר נצר, יופ היינקס, ברטי פוגטס, הרברט וימר, אלן סימונסן וריינר בונהוף. בשנת 1973 זכה שטיליקה בתואר הראשון שלו עם בורוסיה מנשנגלדבך, שניצחה את פ.צ. קלן 2-1 בגמר הגביע הגרמני לאחר הארכה. שטיליקה נכנס כמחליף בדקה ה-117 במקומו של ברנד רופ. בשנת 1975 זכה שטיליקה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה, שהייתה הראשונה ברצף של שלוש אליפויות, שקטע רצף שלוש אליפויות של באיירן מינכן. באותה עונה זכה שטיליקה עם בורוסיה מנשנגלדבך בגביע אופ"א, לאחר ניצחון 5-1 בגמר במפגש כפול מול טוונטה אנסחדה. בשנת 1977 הגיע שטיליקה עם בורוסיה מנשנגלדבך לגמר גביע אירופה לאלופות, אך הקבוצה הפסידה 3-1 בגמר לליברפול. בתום עונה זו עזב שטיליקה את בורוסיה מנשנגלדבך, לאחר שהבקיע 12 שערי ליגה ב-109 הופעות, ועבר לריאל מדריד.
קריירת מועדונים > ריאל מדריד

שטיליקה החל לשחק בריאל מדריד בעונת 1977/78, והיה חלק מהמועדון במשך שמונה עונות ברציפות. כבר בעונתו הראשונה בריאל מדריד זכה שטיליקה באליפות הלה ליגה, שהייתה הראשונה מתוך שלוש ברצף, שהאריכו את רצף האליפויות האישי שהחל שטיליקה בבורוסיה מנשנגלדבך לשש. שטיליקה היה אחד המצטיינים בריאל מדריד בתקופה זו, וזכה ארבע פעמים ברצף בפרס דון בלון לכדורגלן הזר הטוב ביותר, בין השנים 1979 ל-1982. בשנת 1980 זכה שטיליקה עם ריאל מדריד בגביע המלך, לאחר ניצחון 6-1 בגמר על ריאל מדריד קסטיליה. בשנת 1981 הגיע עם ריאל מדריד לגמר גביע אירופה לאלופות, שם הפסידה הקבוצה 1-0 לליברפול. בשנת 1982 זכה שטיליקה שוב בגביע המלך, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על ספורטינג חיחון. זכייה זו העניקה לריאל מדריד כרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1982/83. שטיליקה הגיע עם הקבוצה עד למשחק הגמר, שם הפסידה ריאל מדריד לאברדין בתוצאה 2-1 לאחר הארכה. שנת 1985 הייתה השנה האחרונה של שטיליקה בריאל מדריד. באותה עונה זכה שטיליקה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול על וידאוטון ההונגרית בתוצאה המצטברת 3-1, כששטיליקה שיחק 90 דקות בשני המשחקים. באותה עונה זכה שטיליקה עם ריאל מדריד גם בגביע הליגה הספרדית, לאחר ניצחון על אתלטיקו מדריד במפגש כפול. בתום עונה זו, עזב שטיליקה את ריאל מדריד לאחר שמונה עונות, בהן הבקיע 41 שערי ליגה ב-215 הופעות.
קריירת מועדונים > נשאטל גזמאקס

בקיץ 1985 עבר שטיליקה לנשאטל גזמאקס מליגת העל השווייצרית. שטיליקה זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות הליגה השווייצרית, בשנים 1987 ו-1988, ובתום עונת 1987/88 פרש ממשחק פעיל, לאחר שלוש שנים בנשאטל גזאמקס, בהן צבר 66 הופעות ליגה ולא הבקיע שערים.
קריירה בינלאומית

שטיליקה החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1975, אך היה מנוע מלהשתתף במונדיאל 1978 כשכבר היה שחקן של ריאל מדריד, עקב העדפה בגרמניה ששחקני הנבחרת ישחקו כולם בבונדסליגה. ביורו 1980 השתנה הנוהל ושטיליקה ייצג את גרמניה המערבית בטורניר זה. נבחרת גרמניה המערבית זכתה בטורניר לאחר ניצחון 2-1 במשחק הגמר על נבחרת בלגיה, בו שיחק שטיליקה 90 דקות. שטיליקה השתתף גם במונדיאל 1982. במונדיאל זה, משחק חצי הגמר מול נבחרת צרפת הסתיים בתוצאה 3-3 לאחר 120 דקות, והגיע לבעיטות הכרעה. שטיליקה החטיא את הבעיטה שלו, והיה לכדורגלן הגרמני הראשון שמחטיא בבעיטות הכרעה במונדיאלים, אך נבחרתו ניצחה לבסוף ועלתה למשחק הגמר, שם הפסידה 3-1 לנבחרת איטליה, כששטיליקה משחק 90 דקות. שטיליקה השתתף עם גרמניה גם ביורו 1984 בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים, ובאותה שנה גם ערך את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים, בהפסד 3-1 במשחק ידידות לנבחרת ארגנטינה. לשטיליקה שלושה שערים ב-42 הופעות במדים הלאומיים.
קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל שטיליקה בקריירת אימון, ובשנת 1989 החליף את דניאל ז'אנדופה באימון נבחרת שווייץ. בשנת 1991 הוחלף שטיליקה ברוי הודג'סון. לאחר מכן אימן את נשאטל גזמאקס השווייצרית, אלמריה הספרדית ווולדהוף מנהיים הגרמנית. בשנת 1998 מונה לעוזרו של אריך ריבק באימון נבחרת גרמניה, אך התפטר מהתפקיד לפני יורו 2000 עקב חילוקי דעות עם ריבק, ובמקומו מונה הורסט רובש. בשנת 2000 החל שטיליקה לאמן את נבחרות גרמניה הצעירות בגילאי 19 עד 21, תפקיד אותו מילא עד לשנת 2006. לאחר מונדיאל 2006 החל שטיליקה לאמן את נבחרת חוף השנהב, אך נאלץ לעזוב את תפקידו בינואר 2008, ימים ספורים לפני גביע אפריקה לאומות 2008, עקב מחלת בנו, שנפטר בגיל 23 בפברואר 2008.
במאי 2008 מונה שטיליקה כמאמן פ.צ. סיון השווייצרית, אך פוטר כעבור זמן קצר. לאחר מכן מונה למאמנה של קבוצת אל ערבי מליגת העל הקטרית, ובשנת 2010 נשאר בקטר ועבר לאמן את קבוצת אל סעיליה, עמה זכה באליפות בשנת 2012. בשנת 2013 חזר לאמן את אל ערבי, שם אימן שנה אחת.
החל מספטמבר 2014, שטיליקה הוא מאמן נבחרת קוריאה הדרומית, והוא חתום על חוזה עד למונדיאל 2018. הטורניר הגדול הראשון בו שטיליקה אימן את נבחרת קוריאה הדרומית היה גביע אסיה בשנת 2015, בו הפסידה נבחרתו לנבחרת אוסטרליה במשחק הגמר בתוצאה 2-1 לאחר הארכה. באותה שנה זכה שטיליקה עם נבחרת קוריאה הדרומית בגביע מזרח אסיה. בשנת 2017 פוטר שטיליקה בגין רצף תוצאות לא טובות.
בין השנים 2017 ל-2020 אימן שטיליקה את טיינג'ין טדה מליגת העל הסינית בכדורגל.
תארים > תארים בהם זכה שטיליקה כשחקן

עם בורוסיה מנשנגלדבך:
אליפות הבונדסליגה (3): 1974/75, 1975/76, 1976/77
גביע אופ"א: 1974/75
הגביע הגרמני: 1972/73
עם ריאל מדריד:
אליפות הלה ליגה (3): 1977/78, 1978/79, 1979/80
גביע המלך (2): 1979/80, 1981/82
גביע הליגה הספרדית: 1985
גביע אופ"א: 1984/85
עם נשאטל גזמאקס:
אליפות ליגת העל השווייצרית (2): 1986/87, 1987/88
עם נבחרת גרמניה המערבית:
אליפות אירופה בכדורגל: 1980
תארים אישיים:
פרס דון בלון לכדורגלן הזר המצטיין (4): 1979, 1980, 1981, 1982
תארים > תארים בהם זכה שטיליקה כמאמן

עם אל סעיליה:
אליפות ליגת העל הקטרית: 2011/12
עם נבחרת קוריאה הדרומית:
גביע מזרח אסיה: 2015
אורוגוואי במשחקים האולימפיים לנוער

אורוגוואי משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האורוגוואיים מדליית זהב יחידה בענף הרכיבה. היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של אורוגוואי למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית זהב בענף הרכיבה. המשלחת השתתפה גם בענפים טאקוונדו ושחייה אולם לא הגיעה לתוצאות גבוהות.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה 22 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שאורוגוואי שלחה עד כה. המשלחת לא זכתה במדליות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים הוקי שדה בה נבחרת הנערות סיימה במקום השישי לאחר שהעפילה לרבע הגמר, ובכדורעף חופים עם העפלה לרבע גמר של נבחרת הנערים. המשלחת סיימה במקום התשיעי בתחרויות בענף השיט וטניס שולחן. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת סיימה במקום העשירי בענף הרכיבה בתחרות היחידים. המשלחת התחרת גם בענפים אתלטיקה, כדורסל ושחייה.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
מובילה בענף
ראו גם

אורוגוואי במשחקים האולימפיים
אורוגוואי במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
איוון אלכסנדרוב

איוון אלכסנדרוב (נולד ב-8 בספטמבר 1980) הוא מתאבק עבר ישראלי, מחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (2004).
ביוגרפיה

אלכסנדרוב נולד בעיר טיגינה שבמולדובה בשנת 1980 והחל להתאמן בהיאבקות בגיל 9. בשנת 1997 הוא עלה לישראל והחל להתאמן במועדון ההיאבקות של הפועל רחובות תחת הדרכתו של אריאל זימקין.
בשנת 2000, אלכסנדרוב השתתף באליפות העולם לנוער שנערכה בנאנט שבצרפת וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בכל 5 קרבותיו. בקרב הראשון הוא ניצח את עבדלחאק סיידוני האלג'יראי בתוצאה 6:0, בשמינית הגמר הוא ניצח את סילבסטר חז'בסקי הפולני בתוצאה 4:0 וברבע הגמר הוא ניצח את בחטיאר דשיגסבייב הקזחי בתוצאה 2:1. בחצי הגמר אלכסנדרוב היה אמור להתמודד מול והיד ג'פארי האיראני אך הוא עלה אוטומטית לגמר מאחר שהאיראני לא התייצב לקרב. בגמר אלכסנדרוב התמודד מול אאוסביו דיאקונו הרומני וניצח בתוצאה 3:2.
בשנת 2001, הוא השתתף לראשונה באליפות העולם לבוגרים שנערכה בפטרס, יוון, וסיים במקום ה-11. באליפות אירופה באותה השנה הוא סיים במקום ה-21.
בשנת 2004 הוא השתתף באליפות אירופה שנערכה בהפרנדה שבשוודיה וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את מרקו איסוקוסקי הפיני בתוצאה 7:2, בשמינית הגמר הוא ניצח את היינז מרנט הגרמני בתוצאה 3:0 וברבע הגמר הוא ניצח את אלכסנדר סיבינסקי הבלארוסי בתוצאה 4:1. בחצי הגמר, אלכסנדרוב הפסיד בתוצאה 10:6 לדאבור סטפאנק הסרבי ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה אלכסנדרוב התמודד מול בונימין אמיק הטורקי והפסיד בתוצאה 7:0. במהלך הבדיקות לאחר התחרות, התגלה כי הטורקי נטל סמים. עקב כך זכייתו נפסלה והמדליה עברה לאלכסנדרוב.
למרות זכייתו במדליית הארד באליפות אירופה, אלכסנדרוב לא נכלל במשלחת הישראלית לאולימפיאדת אתונה 2004 מאחר שלא עמד בקריטריונים האולימפיים הישראלים. בשנת 2005 הוא סיים במקום השביעי באליפות אירופה ובמקום ה-32 באליפות העולם.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיות ומידע, על אלכסנדרוב ומתאבקים נוספים ממוצא מולדובי, אתר 'wrestling-rybnitsa.narod.ru' (ברוסית)
↑  אלון סגל, אלכסנדרוב זכה באליפות העולם, באתר ynet, 5 ביולי 2000
1 2  ניר שועלי, "איגוד ההיאבקות: לשלוח את אלכסנדרוב לאתונה", 3 ביוני 2004, nrg
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איוון אלכסנדרוב".