דגל הולנד
היסטוריה

הדגל ההולנדי הראשון הונף בסוף המאה ה-15, כשרוב הפרובינציות ההולנדיות התאחדו תחת שליט אחד. הדגל בו נעשה שימוש היה דגל צלב בורגונדיה, דגלו של דוכס בורגונדי, שהיה דגל לבן שעליו שתי אגודות של ענפי דפנה בצורת האות X, כשלהבות פורצות מהחיכוך בין הענפים. הדגל נשאר בשימוש גם תחת השלטון בית הבסבורג.
הדגל ההולנדי המקובל התפתח במהלך המרד ההולנדי (1568–1648), כאשר הפרובינציות של ארצות השפלה התמרדו נגד המלך פיליפה השני מספרד. המורדים השתמשו בדגל בית אוראנז', שכונה גם דגל הנסיך, אשר היה מזוהה עם וילם הראשון, נסיך אורנז' שעמד בראש המורדים. דגל זה אף שימש דגל ימי עבור ה"וואטרגאוזן" (שודדי-ים שתמכו בעצמאות). הדגל היה טריקולור כתום-לבן-כחול ("אורנג' בלאנצ'ה בלאו"). לא ידוע מתי הונף דגל זה לראשונה, אך ניתן לראותו באיורים מראשית ימי מלחמת שמונים השנים - מלחמת העצמאות ההולנדית.
לדגל היו שלושה, שישה, ואפילו תשעה פסים אופקיים, אך הוא הופיע גם בצורה של קרניים היוצאות מעיגול. השתמשו בצבעים אך בלי סדר קבוע, ורק לקראת סוף המאה ה-16 החלה להופיע מידה מסוימת של אחידות. לאחר 1630 הוחלף הפס הכתום בהדרגה בפס אדום, כפי שניתן לראות בציורים מאותה תקופה. מכיוון שלא הייתה סיבה פוליטית להצגת מוטיב לא-כתום בדגל, הסיבה לכך היא ככל הנראה העובדה שכתום וכחול הם צבעים בהירים יחסית, ולעיתים קשה יותר להבחין בהם מאשר באדום ובכחול כהה, בעיקר בים. עם זאת, המשיכו להניף את הדגל הכתום-לבן-כחול.
בנוסף לשני הדגלים, התקיים דגל רשמי שלישי - דגל ה"סטטס ג'נרל" (הפרלמנט), אף על פי שדגל זה לא זכה למעמד דומה לזה של הטריקולור. במקור הוא כלל את האריה האדום של פרובינציית הולנד, שנלקח מסמל הפרובינציה, על רקע זהוב, ומאוחר יותר, אריה זהוב על רקע אדום. הדגל לא סימל חוסר הסכמה עם דגל הנסיך, ואף בציורים עתקים של ספינות וקרבות ימיים, ניתן לראות את שני הדגלים מתנופפים זה לצד זה בהרמוניה, ובכך מדגימים את הממשל המורכב על שני מרכזי הסמכות שלו: הסטדטהולדר והפרלמנט.
המהפכה הבטאווית בהולנד, בעשור האחרון של המאה ה-18, שגררה את פלישת צבא המהפכה הצרפתי והקמת הרפובליקה הבטאווית, הסתיימה בדגל נוסף. השימוש בדגל הנסיך נאסר. לא היה שינוי באדום-לבן-כחול (צבעים שה"משחררים" הצרפתיים קיבלו, בשל האנלוגיה הברורה לדגלם), אך בשנת 1796 נוספה בחלק האדום של הדגל דמותה של עלמה הולנדית, כשאריה לרגליה, בפינה השמאלית-עליונה. ביד אחת אחזה מגן ובו אגודת העצים הרומית, ובידה השנייה אחזה רומח שבראשו כובע החרות. דגל זה קצר ימים כמו הרפובליקה הבטאווית שבעבורה נוצר. לואי נפוליאון (נפוליאון השלישי), שהוכתר למלך הולנד על ידי אחיו הקיסר נפוליאון בונפרטה, שאף להתמיד במדיניות הולנדית טהורה ולכבד את הרגש ההולנדי הלאומי ככל שיכול היה. הוא הסיר את עלמת החרות מהדגל והחזיר את הטריקולור הישן. מדיניותו הפרו-הולנדית הובילה לעימותים עם אחיו, והולנד אוחדה עם האימפריה הצרפתית. דגלה הוחלף בסמל הקיסרי.
בשנת 1813 זכתה הולנד בעצמאותה מחדש, ונסיך אורנג' חזר למדינה מאנגליה. הטריקולור הופיע מחדש מעליות הגג והמרתפים בהם הוסתר במשך שלוש שנים, מחכה לזמנים טובים יותר. כדי לבטא את הקשר ההדוק בין העם לבית אורנג', התנופפו הדגל הכתום-לבן-כחול והאדום-לבן-כחול יחד מהגגות. לא הוחלט איזה מהדגלים יהיה הדגל הלאומי. עד לאחרונה, שני הדגלים היו באותו מעמד, אם כי בדרך כלל ניתנה עדיפות לאדום-לבן-כחול. ניתן להסיק זאת מכך שהוא לא רק הונף על בניינים ציבוריים אלא גם נבחר על ידי המלך הראשון כדגל האישי שלו, כשהוא מציג את הסמל הלאומי על הפס הלבן. המנהג, שהחל כצעד ספונטני, להניף את הדגל הכתום יחד עם הדגל הלאומי כסימן לנאמנות לבית אורנג', מתוארך לאותה תקופה.
ב-19 בפברואר 1937, צו מלכותי של המלכה וילהלמינה הורה שהאדום, הלבן והכחול יהיו צבעי הדגל הלאומי (שני, לבן, וכחול קובלט).