stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מראה אקוסטית

מראה ביורקשייר, אנגליה
שלוש המראות בדנגרס, קנט
מראה אקוסטית בגן המדע במכון ויצמן
מראה אקוסטית היא מתקן המשמש להחזיר ולרכז גלי קול, אחד מסוגי האמצעים ששימשו בעבר לאיכון באמצעות קול, וכיום משמש ככלי להדגמת עקרונות פיזיקליים.
היסטוריה

לפני מלחמת העולם השנייה והמצאת המכ"ם, נבנו מראות אקוסטיות סביב חופי בריטניה כדי לספק התרעה מוקדמת מפני תקיפות אוויריות. המתקנים המפורסמים ביותר עדיין עומדים על תילם במחוז קנט שבאנגליה, במקומות אחרים בבריטניה (ביניהם סנדרלנד, רדקר, בולבי), ובאי מלטה.
המראות בדנגנס, אשר בקנט, מוכרות גם כ"אוזניים מקשיבות", מורכבות משלוש מראות בטון שנבנו בשנות ה-20 וה-30. מכיוון שהן היו ניסיוניות נבנו מספר דגמים, האחת מוארכת, בגובה 5 מטר ובאורך 70 מטר, ושתי האחרות בצורת צלחת, וקוטרן בערך 4–5 מטרים. בנקודת המוקד שלהן הוצבו מיקרופונים שאיפשרו להבחין ברעש המטוסים המתקרבים ממרחק כמה קילומטרים בתוך תעלת למאנש. בתנאי מזג אוויר נוחים, המראות איפשרו להבחין ברעשים ממרחק של 20 עד 30 קילומטר, ובנוסף יכלו לזהות את הכיוון שלהם.
יעילותן של המראות הייתה חלקית, והמהירות ההולכת והגוברת של מטוסים בשנות ה-30 גרמה לכך שכאשר התגלו במראה, הם היו כבר קרובים מדי ליבשה כדי להתמודד איתם באופן אפקטיבי. פיתוח מערכות מכ"ם הובילו לסיום השימוש והפיתוח של הטכניקה. יחד עם זאת, השיטה, שבה תחנות איסוף מחוברות ביניהן כדי למצוא את מיקום האויב בשמים, הייתה לעזר בפיתוח מערכות המכ"ם הראשונות, שהיו בין הגורמים שעזרו לבריטניה לנצח בקרב על בריטניה.
כיום מראות אקוסטיות משמשות ככלי להדגמת עקרונות פיזיקליים, וניתן למצוא כמוהן בעיקר במוזיאוני מדע. בישראל בין השאר יש בגן המדע שבמכון ויצמן, במוזיאון המדע בחיפה ובחמד"ע.
מרוץ העצמאות

| --- | --- |
 ענף:  מרוץ
 תאריך ייסוד:  1950
 תאריך פירוק:  1957
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 
מרוץ העצמאות הוא מרוץ שהתקיים בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל ביום העצמאות ונמנה בין האירועים המרכזיים ביום זה. המרוץ התקיים במתכונת של מרוץ שליחים קבוצתי ממקומות שונים בתל אביב-יפו לירושלים במקטעים, כאשר לכל מקטע הוכרזה קבוצה זוכה נפרדת. בתחילה השתתפו במרוץ ארבע קבוצות: אליצור, בית"ר, הפועל ומכבי, והחל משנת 1953 נוספה עליהם קבוצת אס"א. קבוצת הפועל זכתה באופן קבוע במרוץ, אולם גם מכבי הצליחה להגיע ראשונה בחלק מהמקטעים ובמקרה אחד אס"א הגיעו ראשונים במקטע.
המרוץ הראשון התקיים ביום העצמאות של 1950. המרוץ יצא מיפו ועבר בתחנות רמלה, ביל"ו, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 83 קילומטרים אותם עברו 75 רצים מכל קבוצה.
המרוץ השני התקיים בשנת 1951 ועבר בתחנות פתח תקווה, בית דגן, רחובות, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 104 קילומטר אותם עברו מטעם כל קבוצה 100 רצים. בכל תחנה נתקבלו הרצים על ידי אישיות שנתנה לזוכים פרס סמלי המייצג את האזור, כמו "דגל אם המושבות", "דגל הקסטל", וספר רחובות. לקבוצת הפועל שזכתה במרוץ הוענק על ידי שר החינוך מגן העצמאות.
במרוץ הרביעי שהתקיים בשנת 1953 היו בכל קבוצה 90 רצים. המרוץ השישי יצא מכיכר הבימה ועבר במסלול דומה לקודמיו. טקס חלוקת הפרסים התקיים ליד משרד החינוך ברחוב הנביאים בירושלים.
על המרוץ הראשון כתב פ. פינצ'ובר בעיתון דבר:
רק מעטים מאתנו הבינו איזו חשיבות יש למרוץ זה בהיסטוריה של הספורט היהודי, כנקודת־מיפנה בהתפתחותו של החינוך הגופני בארצנו
אולם ההתלהבות הראשונית דעכה ואגודות הספורט החלו לאבד עניין במרוץ שהיה למעמסה תקציבית. בשנת 1955 הודיעה בית"ר שלא תשתתף בגלל העלויות שבריכוז מאה רצים מרחבי הארץ. בשנת 1956 עוד השתתפו במרוץ הפועל, בית"ר ואליצור לאחר שהמדינה הקציבה כספים למימון ההשתתפות, אולם בשנת 1957 לא התקיים המרוץ, לאחר שכל ארגוני הספורט למעט הפועל הודיעו שלא ישתתפו. במקום מרוץ ארצי התקיימו במקומות שונים מרוצים אזוריים. בשנת 1959 הופיעה בין ההודעות על חגיגות יום העצמאות ידיעה על מרוץ שליחים בגבעתיים ובשנת 1960 התקיים מרוץ באזור עמק הירדן, מרוץ אשר התקיים תחת הכותרת "מרוץ העצמאות" בפעם ה־25 בשנת 2010. מסורת של מרוצי עצמאות התקיימה גם בבית שמש. בשנת 1968 התקיימו מרוצים מקומיים באשדוד וביהוד.
בשנת 1968, לכבוד 20 למדינה, תוכנן לחדש את המרוץ בחול המועד פסח, במסלול שיעבור מבניין הכנסת בתל אביב לכנסת בירושלים, אולם בסופו של דבר המרוץ התקיים מחולדה לירושלים ביוני 1968. בשנת 1986 התקיים מרוץ עצמאות בירושלים.
הערות שוליים

↑  מרוץ העצמאות, דבר, 7 במאי 1954; המשך
↑  ד"ר יום טוב לוינסקי, ספר המועדים, ימי מועד וזיכרון, עמוד 493
↑  ד"ר יום טוב לוינסקי, ספר המועדים, ימי מועד וזיכרון, עמוד 499
↑  שנתון הממשלה לשנת תשט"ו, עמ' 122, בארכיון המדינה
↑  מירוץ העצמאות תשט"ו, דבר, 20 באפריל 1955
↑  מרוץ העצמאות בלי בית"ר, מעריב, 24 באפריל 1955
↑  מחר מרוץ העצמאות, מעריב, 15 באפריל 1956
↑  עוול בא על תיקונו, מעריב, 4 במרץ 1956
↑  מ. שמריהו, בוטל מרוץ העצמאות, מעריב, 2 במאי 1957
↑  החגיגות מאילת ועד קריית שמונה, דבר, 14 במאי 1959
↑  עלון הקיבוץ אשדות יעקב איחוד, אוגוסט 2010
↑  חגיגות יום העצמאות, מעריב, 30 באפריל 1968
↑  הממשלה הקציבה 11 מליון לירות, מעריב, 3 באוקטובר 1967
↑  היום מרוץ העצמאות, דבר, 3 ביוני 1968
↑  2000 רצים במרתון העצמאות בחסות מעריב, מעריב, 16 במאי 1986
מראה (מחשוב)

במחשוב, מראה היא שרת המחזיק עותק של התוכן של שרת אחר. הדבר יכול להיעשות מכמה סיבות:
כדי לאפשר טעינה מהירה יותר למשתמשים באזור מסוים: למשל, לשרת בארצות הברית יכולה להיות מראה בישראל שתאפשר למשתמשי אינטרנט ישראלים לטעון תכנים מהשרת הישראלי מהר יותר מאשר מהאמריקאי.
כדי לחלק את העומס: אם שרת כלשהו זוכה לפופולריות רבה מאוד, מראה עשויה להקל את העומס עליו. לדוגמה, אם הפצת לינוקס משוחררת כתמונת ISO על השרת של יצרן ההפצה, השרת עשוי לסבול מעומס יתר בשל הביקוש לקובץ, ומראות יכולות לעזור להפחית את העומס על השרת הראשי ולפצל אותו בינו ביניהן.
כדי לשמור תוכן היסטורי: מסיבות כלכליות, האחראים על שרת עשויים להסיר ממנו תכנים ישנים או שאינם נתמכים עוד. ניתן לשמור את החומר הישן על שרת מראה כדי שלא ייעלם, לטובת משתמשים שעדיין זקוקים לו. כך למשל עושים בארכיון האינטרנט.
ראו גם

מחשוב ענן
אחסון ענן
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקסין דופרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במאי 1997 (בת 27) פיניקס, אריזונה, ארצות הברית
 שם במה:  סופיה קרומוול מקסין דופרי
 משקל:  61 ק"ג
 גובה:  1.75 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  22 במרץ 2022 – הווה (שנתיים)
 מאמנים:  WWE Performance Center
 ליגות:  WWE
 
סידני ג'יאנין זמרזל (באנגלית: Sydney Jeannine Zmrzel; נולדה ב-19 במאי 1997) הידועה יותר בשם הבמה שלה, מקסין דופרי היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית הדגל Raw. היא חברה בקבוצת אקדמיית אלפא.
ביוגרפיה

לפני שעברה לענף ההיאבקות המקצועית, זמרזל הייתה מעודדת של קבוצת הפוטבול לוס אנג'לס ראמס ורקדנית של קבוצת הכדורסל פיניקס סאנס.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE ‏ (2021–היום) > מלווה לזירה (2021–2023)

באוגוסט 2021, זמרזל נטלה חלק במבחן קבלה של ארגון ההיאבקות ה-WWE בלאס וגאס, נבדה והפכה לאחת מ-14 המשתתפים שקיבלו חוזה בארגון זה. תפקידה הראשון בענף ההיאבקות המקצועית היה שנה לאחר מכן בפרק של התוכנית NXT, כשהופיעה תחת שם הבמה סופיה קרומוול כמלווה לזירה ביחד עם רוברט סטון עבור המתאבק ון וגנר.
ב-22 ביולי 2022 בפרק של התוכנית סמאקדאון, שם הבמה שלה שונה למקסין דופרי, כשהופיעה לראשונה ברוסטר הראשי כאחותו של מקס דופרי (לפי העלילה), שתיפקד כמנהל קבוצת "Maximum Male Models" (בעברית: "מקסימום דוגמנים גברים"), קבוצה אשר כללה את המתאבקים מאסה ומנסואר. ב-7 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, מקס עזב את הקבוצה וחזר לגימיק הקודם שלו כ"אל. איי. נייט", צעד שהותיר את מקסין בקבוצה. בפברואר 2023, הקבוצה הועברה למותג Raw.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE ‏ (2021–היום) > אקדמיית אלפא (2023–היום)

לאחר המעבר למותג Raw, דופרי נקלעה לעלילה קומית עם אוטיס לפיה היא ניסתה לגייס אותו לשורות קבוצת MMM. ניסיון זה הוביל לסדרת קטעים בין דופרי וצ'אד גייבל, שבהם השניים רצו את אוטיס לצידם. לבסוף, היא עזבה את קבוצתה והצטרפה לצמד אקדמיית אלפא, צעד שביסס את דמותה כחביבת הקהל.
ב-12 ביוני בפרק של התוכנית Raw, דופרי ואקדמיית אלפא היו מעורבים בפיוד עם ה-Viking Raiders (אריק ואיבר) וולהאלה. אוטיס וגייבל אימנו את דופרי בסדרת קטעים מאחורי הקלעים בכדי להפוך אותה למתאבקת. היא רשמה את קרב הבכורה שלה במסגרת קרב זוגות מעורב בין אקדמיית אלפא ל-Viking Raiders ב-3 ביולי בפרק של התוכנית Raw, כשהצמידה את ולהאלה לניצחון. היא ערכה את קרב היחידים הראשון שלה ב-31 ביולי בפרק של התוכנית Raw, כשזכתה לנצח את אותה ולהאלה.
אליפויות והישגים

הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter – WON
הגימיק הגרוע ביותר (2022)  - Maximum Male Models
הערות שוליים

↑  הסיפור מאחורי רקדנית הפיניקס סאנס
מלחמות קרים–רוסיה

מלחמות קרים–רוסיה התנהלו בין כוחות רוסיה לטטרים של חאנות קרים במהלך המאה ה-16 על האזור סביב נהר הוולגה.
במאה ה-16 החלו המתקפות על רוסיה מידי הטטרים. במהלך המלחמות פלשו הטטרים של קרים (הנתמכים על ידי הצבא הטורקי) למרכז רוסיה, הרסו את ריאזאן ושרפו את מוסקבה. עם זאת, בשנה שלאחר מכן הובסו הטטרים בקרב מולודי. למרות התבוסה, פשיטות הטטרים נמשכו. כתוצאה מכך פלשו הרוסים לחאנות קרים מספר פעמים וכבשו את חצי האי קרים בסוף המאה ה-18. בסופו של דבר הטטרים איבדו את השפעתם באזורים הללו.
הפשיטות החלו זמן קצר לאחר הקמת מדינת החיץ הרוסית, חאנות קאסים, ושליטתה של רוסיה במלחמות רוסיה-קאזאן בסוף המאה ה-15.
היסטוריה

פלישות הטטרים של קרים לרוסיה החלו בשנת 1507, לאחר מותו של הדוכס הגדול של מוסקבה איוואן השלישי, כאשר חאנות קרים תקפה את העיירות הרוסיות בְּלֶב וקוזלסק.
במהלך המאה ה-16, הגבול היה סמוך לעיר ריאזאן, מחוץ לנהר אוקה. השביל העיקרי של הכוחות הפולשים למוסקבה היה שביל מורבסקי, שנמשך מקרים ומצר פרקופ, בין אגני נהר הדנייפר וסוורסקי דונץ, עד טולה. הטטרים היו חוזרים אחורה רק לאחר מסעות ביזה וחטיפה נרחבים, בדרך כלל הצליחו הטטרים לחדור בין 100–200 ק"מ לתוך שטח רוסיה. השבויים לאחר מכן נשלחו לעיר קאפה להימכר לעבדות. כתוצאה מכך, האוכלוסייה הרוסית באזורי הגבול סבלה קשות.
בכל אביב, רוסיה גייסה עד כמה אלפי חיילים לשירות הגבולות. קווי ההגנה כללו רשת של ביצורים, מבצרים וערים. כדי להגן מפני פלישות של חיילי האורדה של נוגאי באזור שבין נהרות הוולגה ואירטיש, נוסדו ערי הוולגה סמרה (1586), צאריצין (1589) וסראטוב (1590), כעיירות משמר. הפלישות המזיקות ביותר התרחשו בשנים 1517, 1521 (בתמיכת חאנות קאזאן), 1537 (בתמיכת קטזאן, הליטאים והאימפריה העות'מאנית), בשנים 1552, 1555, 1570–1572 (בתימכת שוודיה והאימפריה העות'מאנית), בשנים 1589, 1593, 1640, 1666–1667 (בתמיכת פולין–ליטא) ובשנים 1671 ו-1688.
1570

בשנת 1570 הטטרים של קרים הרסו את ריאזאן במסגרת פלישתם לתוך רוסיה.
מלחמת רוסיה-קרים (1570–1572)

במאי 1571 צבא קרים וטורקיה (80,000 טטרים, 33,000 חיילים טורקים לא סדירים ו-7,000 יניצ'רים) בהנהגת החאן קרים, דבלט גיראי והמוני חיילי נוגאי וכוחות של צ'רקסים, עקפו את ביצורי ההגנה של סרפוחוב על נהר אוקה, חצו את נהר אוגרה ואיגפו את 6,000 אנשי הצבא הרוסי. הזקיפים הרוסיים נמחצו על ידי חיילי קרים. ללא די כוחות לעצור את הפלישה, הצבא הרוסי נסוג למוסקבה. האוכלוסייה הרוסית הכפרית ברחה גם היא לבירה.
צבא קרים הרס עיירות וכפרים לא מוגנים סביב מוסקבה, ואז הצית את פרברי הבירה. בגלל רוח חזקה, האש התרחבה במהירות. תושבי העיר שנרדפו משריפה ופליטים מיהרו לשער הצפוני של הבירה. בשער וברחובות הצרים נוצר לחץ והתקהלות אדירה של אנשי. הצבא, שהתערבב עם הפליטים, איבד את הסדר, והנסיך בלסקי מת בשריפה.
תוך שלוש שעות נשרפה מוסקבה לחלוטין. עד 80,000 קורבנות נהרגו בפלישה בשנת 1571, כאשר 150,000 רוסים נלקחו בשבי. שגריר האפיפיור אנטוניו פוסווינו העיד על ההרס: הוא ספר בשנת 1580 לא יותר מ-30,000 תושבי מוסקבה, אם כי בשנת 1520 מנתה אוכלוסיית מוסקבה כ-100,000 איש. לאחר שריפת מוסקבה, דבלט גיראי חאן, הנתמך על ידי האימפריה העות'מאנית, פלש לרוסיה שוב בשנת 1572. כוח משולב של טטרים וטורקים, אלא שהפעם הם נהדפו בקרב מולודי. ביולי-אוגוסט, החיילים הובסו על ידי הצבא הרוסי, בראשות הנסיך מיכאיל וורוטינסקי והנסיך דמיטרי חבורוסטין.
אחרי 1572

מאוחר יותר התפשטה ההתרחבות הרוסית לאזור הים השחור וחאנות קרים פלשה מספר פעמים במאה ה-18 ונכבשה לבסוף במהלך המלחמות הרוסיות-טורקיות.
פשיטות הטטרים

רשימה זו אינה כוללת פשיטות של הטטרים לפולין-ליטא (75 פשיטות בשנים 1474–1569).
1465: חיילי קרים תוקף את האורדה כדי למנוע ממנה מלפשוט על רוסיה ולשבש את הסחר הצפוני
1480: ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה
1507 ו-1514: הפשיטות בראשות אצילים טטרים שמתעלמים מהסכם שלום שהחאן החזיק.
1521: החאן של קרים ו-50,000 חייליו חוצים את נהר האוקה בקולומנה ופושטים על פרברי מוסקבה במשך שבועיים
1533: קו ההגנה של אבאטיס בערך 100 ק"מ דרומית לאוקה.
1533–1547: כ-20 פשיטות גדולות על גבולות רוסיה הצארית.
1541: החאן של קרים חוצה את נהר אוקה על רפסודות בחיפוי אש טורקי.
1555, 1562, 1664, 1565 החאן הוביל צבא גדול למוסקבה.
1556–1559: הרוסים פשטו ארבע פעמים על חוף הים השחור, בתמיכת גדודי קוזאקים.
1564: העיר ריאזאן עולה באש.
1571: מלחמת רוסיה-קרים (1571)
1572: קרב מולודי
1591: פשיטה טטרית על מוסקבה.
1591: צבא הצאר עוצר פשיטה בקולומנסקוי.
1592: פרברי מוסקבה עולים באש, בעוד כוחות רוסיים נלחמים בשוודיה.
1598: כוחות קרים נבלמים סמוך למוסקבה, בעודם נסוגים הם תובעים שלום.
1614: פשיטות האורדה של נוגאי בסמוך למוסקבה. בזמן תקופת הצרות הם לקחו כל כך הרבה שבויים שמחיר העבד בשוק צנח לחמש עשרה או עשרים מטבעות זהב.
1618: החאן של נגאי משחרר 15,000 שבויים במסגרת הסכם שלום עם מוסקבה.
1632: כוח ליבוני נופל למארב של הטטרים והיניצ'רים. 300 הרוגים והשאר הופכים לעבדים.
1632: 20,000 טטרים פשטו על הדרום, כאשר הכוחות נדחקו צפונה בעת מלחמת סמולנסק.
1633: 30,000 טטרים חוצים את קווי אבאטיס. אלפים נופלים בשבי. זו הייתה הפשיטה הטטרית העמוקה האחרונה לרוסיה.
1635: סיעות מלחמה קטנות רבות פלשו לרוסיה מדרום לריאזאן.
1637, 1641–1643: כמה פשיטות הובלו על ידי האורדה של נגואי ואצילי קרים ללא אישור החאן.
1643: 600 טטרים ו-200 קוזאקים מזאפוריז'יה פושטים על קוזלוב (מיצ'ורינסק). 19 נהרגו, 262 נפלו בשבי.
1644: 20,000 טטרים פשטו על דרום רוסיה ונטלו 10,000 שבויים.
1645: פשיטה טטרית מביאה ללקיחת 6,000 שבויים. נטען כי הטורקים עודדו את הפשיטות הללו כדי להשיג עבדים לקראת מלחמתם עם ונציה.
1650: קו בלגורוד דוחף מבצרים רוסיים 300 ק"מ דרומית לקו אבאטיס.
1680: קו איזיום: מבצרים רוסיים נבנו בטווח של 150 ק"מ מהים השחור.
1687, 1689: מסעות קרים: ניסיון לפלוש לקרים נכשל.
1691–1692: כמה אלפים נלכדים ליד קו איזיום.
1769: פשיטת חורף לסרביה החדשה. כמה אלפים נלכדים.
1774: חצי האי קרים הופך למדינת חסות (וואסל) רוסית.
1783: חצי האי קרים מסופח על ידי רוסיה.
לקריאה נוספת

Vasily Klyuchevsky, The Course of Russian History, Vol. 2.
The Full Collection of Russian Annals. The Patriarchal Annals, vol.13, Moscow. 1965
הערות שוליים

1 2  Bain, Robert Nisbet (1908). Slavonic Europe: Apolitical History of Poland and Russia from 1447 to 1796. Cambridge University Press. p. 124.
↑  Fisher, Alan W. (1987). The Crimean Tatars. Hoover Press. p. 45.
↑  Payne, Robert; Romanoff, Nikita (2002). Ivan the Terrible. Cooper Square Press. p. 329.
1 2  Davies, Brian (2007). Warefare,State and Society on the Black Sea Steppe,1500-1700.
↑  Martin, Janet (1986). Treasure from the Land of Darkness. p. 201.
↑  Stevens, Carol (2007). Russia's Wars of Emergence 1460-1730.
↑  Khodarkovsky, Michael (2002). Russia's Steppe Frontier. p. 22.
↑  Sunderland, Willard (2004). Taming the Wild Field.
↑  Lord Kinross. The Ottoman Centuries. p. 397.
משמר גבול של נסיכות מוסקבה. ציור מאת סרגיי ואסילייביץ' איוואנוב.
פלישת הטטרים לרוסיה בשנת 1521
מסדר ניו זילנד

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 סוג:  אות כבוד
 מפקד המסדר:  המונרך הניו זילנדי
 נוסד:  6 בפברואר 1987
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  50 
 מספר החברים:  20
 
מסדר ניו זילנד (באנגלית: The Order of New Zealand) הוא אות הכבוד הגבוה ביותר המוענק בניו זילנד.
האות מוענק לאדם שביצע שירות יוצא דופן לכתר ולאומה של ניו זילנד, בין בהיותו אזרח ובין בהיותו איש צבא.
מסדר ניו זילנד נוסד ב-6 בפברואר 1987 בהתבסס על מסדר ההצטיינות של הממלכה המאוחדת.
על פי תקנון המסדר חברים בו בכל עת 20 חברים רגילים, ובראשו עומד המונרך של ניו זילנד. בנוסף ישנם "חברים נוספים" ו"חברי כבוד" אשר אינם נמנים במניין חברי המסדר.
חברי המסדר רשאים להוסיף את הקידומת "ONZ" לשמם.
סמל המסדר הוא מדליון שעליו סמל ניו זילנד בצבעי זהב ואמייל צבוע, הנישא על סרט אדום.
מרוץ הר לעמק

| --- | --- |

 ענף:  מרוץ
 תאריך ייסוד:  2009
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 
 
מרוץ הר לעמק הוא מרוץ שליחים למרחק של 231 קילומטר, המתקיים בישראל מדי שנה מאז שנת 2009.
היסטוריה

נקודת הזינוק למרוץ עד שנת 2012 הייתה במבצר נמרוד בצפון רמת הגולן והחל משנת 2012 בארי השואג בתל חי, ומסלולו נמשך לאורך 231 ק"מ בדרכי עפר, דרך עמק החולה, הכנרת, בקעת בית נטופה ועמק יזרעאל, עד לנקודת הסיום ביישוב תמרת, בשיפוליו הדרומיים של הגליל התחתון.
המרוץ נערך בימים חמישי-שישי הקרובים ביותר לירח המלא הראשון שלאחר פסח. המרוץ נחלק ל-24 מקטעים של כ-5-14 ק"מ כל אחד. המשתתפים מתחלפים במקטעים השונים במתכונת של מרוץ שליחים. הקבוצות מתחלקות למקצים תחרותיים בני 4, 6 או 8 משתתפים כל אחת, או עממים (4, 6 או 8 רצים בקבוצה). הזינוק למרוץ מדורג בהתאם ליכולת המשתתפים, והאירוע כולו (מהזינוק הראשון ועד לסיום הסופי), נמשך מ-7 בבוקר ביום חמישי ועד 10 בבוקר ביום המחרת. בעבר היו במרוץ גם שני מקצים תחרותיים נוספים של אולטרה מרתון. בשנת 2010 השתתפו במרוץ 186 קבוצות שסיימו את המסלול בזמנים שנעו בין 14:48 ל-25:27 שעות. בנוסף לקחו בו חלק 12 רצים בודדים אשר סיימו את מסלול 127 הק"מ בזמנים שנעו בין 14:36 ל-19:47 שעות.  בשנת 2011 השתתפו 260 קבוצות ו-1,750 רצים וכן 6 רצי אולטרה ארוך ו-9 רצי אולטרה קצר. בשנת 2016 השתתפו למעלה מ-8,000 משתתפים ביותר מ-700 קבוצות. בשנת 2019 הוגבל מספר המשתתפים ל-6,500 רצים וזה במטרה לשמור על איכות המרוץ והרצון לא לפגוע בטבע בגלל היערכות לוגיסטית ורכבים שנעים בשטחים חקלאיים לאורך מאות הקילומטרים בצפון.
בין מטרותיהם המוצהרות של המארגנים, נמנים "שילוב ייחודי של ספורט, טבע וחברותא כערכי יסוד של ההשתתפות במרוץ, ריצה קבוצתית מאתגרת שתכליתה הנאה, אתגר המשלב את הטבע והנופים הצפוניים כחלק בלתי נפרד מחוויית הריצה, ויצירת שיתוף פעולה קבוצתי על בסיס הריצה כמקור ללכידות קבוצתית".  האירוע כולו מבוסס על רוח ההתנדבות וכולל את השתתפותם של כ-250 מתנדבים, רובם מהיישוב תמרת.
בשנת 2018 בוטל המרוץ עקב מזג אוויר סוער וגשום.
בשנת 2019 קוצר חלקו הראשון של המרוץ עקב עומס חום והוא התחיל מנקודת הארבל בשעות אחר הצהריים.
הערות שוליים

↑  עקב תנאי מזג האוויר: בוטל מרוץ השליחים "הר לעמק", באתר ynet, 25 באפריל 2018
מלחמות סודיות

| --- | --- |

עטיפת האוגדן "מלחמות סודיות", אמנות מקורית מאת מייקל זק וג'ון ביטי.
 מידע קומיקס
 יוצר:  ג'ים שוטר (1984–1986) בריאן מייקל בנדיס (2004–2005) ג'ונתן היקמן (2015)
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  מאי 1984 – אפריל 1985 (כ־336 ימים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  ‏מלחמות סודיות: ISBN 0785158685 מלחמות סודיות 2: ISBN 0785158308 מלחמה סודית: ISBN 0785142282
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס 
 מספר החוברות:  1984–1985: 12 1985–1986: 9 2004–2005: 5 2015: 9
 
מלחמות סודיות (באנגלית: Secret Wars) הוא השם הכולל לאירועי קרוסאובר ביקום מארוול, שפורסמו על ידי חברת מארוול קומיקס. הסיפור המקורי פורסם במאי 1984 ונמשך עד אפריל 1985 בכתיבתו של העורך הראשי ג'ים שוטר ובאיורם של מייקל זק ובוב לייטון. עלילת הסיפור מביאה את התערבותה של ישות קוסמית בשם הביונדר בנעשה ביקום מארוול, והעברתם של גיבורי-על ונבלי-על לכוכב לכת מרוחק שנקרא "עולם מלחמה". מיני-סדרה עוקבת יצאה בין יולי 1985 ועד מרץ 1986, ונמשכה כתשע חוברות.
מפברואר 2004 ועד דצמבר 2005 פורסם סיפור תחת השם "מלחמה סודית" ובכתיבתו של בריאן מייקל בנדיס. סיפור זה אינו קשור לשני הסיפורים הקודמים אלא לאירועי "פלישה סודית", בהם גזע הסקרול משני הצורה פלשו לכדור הארץ והחליפו זהויות של רבים מגיבורי העל. סופה של קשת עלילתית זו להסתיים בסיפור "אוונג'רס נגד אקס-מן" משנת 2012.
במאי 2015 התפרסם סיפור נוסף הנושא את שם המלחמות הסודיות, והוא נמשך עד לינואר 2016, אם כי גם הוא אינו קשור לקודמיו. עלילת הסיפור מביאה את התנגשותו של יקום מארוול ביקומים חלופיים אחרים כמו אולטימייט מארוול, בית אם, עידן אפוקליפס, מארוול 2099 ומארוול 1602. התנגשות זו תשמיד את היקומים אך תשמור באופן מסתורי על מספר שרידים מהם, שיתמזגו יחדיו כדי ליצור את יקום "עולם מלחמה", כאשר בסופו של דבר יחושל ממנו יקום מארוול שיוולד מחדש. מספר חוברות קשורות יעקבו אחרי אירועים שהתרחשו לאורך ההיסטוריה של יקום מארוול, בהם כפפת האינסוף, סאגת קורבאק, כוכב הענק הירוק, לוגאן הזקן, שנות עבר עתידי, אג'נדת ההכחדה, אקס-מן 92', בית אם, מלחמת אזרחים, אוונג'רס נגד אקס-מן, ה' עבור הכחדה, אינפרנו, מלחמות השריון, אי העכביש ויקום העכביש. אירוע זה לא נעשה במשך 75 שנות קיומה של החברה, ותואר בתור המשבר בעולמות האינסופיים של חברת מארוול.
עלילה > המלחמות הסודיות של הביונדר > מלחמות סודיות (1984–1985)

ישות קוסמית בשם הביונדר משגיחה על יקום מארוול ומסתקרנת מקיומם של גיבורי-על בכדור הארץ ומהפוטנציאל הרב שגלום בהם. הביונדר בוחר מספר גיבורי-על ונבלי-על ומשגר אותם ללא רצונם לתוך "עולם המלחמה", כוכב לכת שנוצר על ידו בגלקסיה מרוחקת והוא מלא בטכנולוגיה וכלי נשק חייזרים. הוא מצהיר על גדולתו בפניהם ואומר להם שיעניק להם את כל אשר חפצה בו נפשם אם ינצחו בקרבות עד מוות נגד אויביהם.
בין הגיבורים הנכללים בקבוצה נמצאים האוונג'רס (קפטן אמריקה, קפטן מארוול השנייה, הוקאיי, איירון מן השני, הענקית הירוקה, תור והצרעה), ארבעת המופלאים ללא האישה הבלתי-נראית, גיבורי-על עצמאיים כספיידרמן, ספיידרוומן והענק הירוק, וכן קבוצת המוטאנטים אקס-מן (סייקלופס, פרופסור אקס, סטורם, רוג, קולוסוס, וולברין ונייטקרולר). מגנטו מופיע בתחילה כגיבור, אך הוא בוחר שלא להשתייך לאף קבוצה מאחר שהאוונג'רס מפקפקים בנוכחותו.
בין הנבלים נכללים האיש הסופג, דוקטור דום, דוקטור אוקטופוס, מכשפת, קאנג הכובש, קלו, הלטאה, אולטרון, טיטניה, איש המולקולות, וולקנה וצוות ההריסה. גלקטוס גם הוא מופיע בתחילה כנבל, אך כמעט מיידית אינו משייך את עצמו לאף קבוצה.
שני הצדדים מנהלים מספר קרבות ביניהם, כאשר לאורכה של הסדרה מתרחשות מספר התפתחויות כמו יצירתן של וולקנה וטיטניה; הצגתה לראשונה של ספיידרוומן השנייה, ג'וליה קרפנטר; ספיידרמן מוצא ולובש את החליפה השחורה בפעם הראשונה, כשהוא אינו מודע שמדובר בסימביוט חייזרי - סימביוט שיתאחד בסופו של דבר עם העיתונאי אדי ברוק ויהפוך לונום; דוקטור דום גונב את כוחותיו של הביונדר באופן זמני; המוטאנט קולוסוס מסיים את מערכת היחסים שלו עם קיטי פרייד, וזאת לאחר שהתאהב במרפאה חייזרית שמקריבה את חייה כדי להציל את הגיבורים; והדבר מחליט להישאר מאחור ולחקור את הגלקסיה, בעוד הענקית הירוקה מחליפה אותו בקבוצת ארבעת המופלאים.
שנים רבות לאחר מכן התברר שחברתו של הדבר, אלישיה מסטרס, הוחלפה בידי מתחזה מגזע הסקרול בשם לייג'ה. כשארבעת המופלאים חזרו לכדור הארץ ללא הדבר, היא החלה במערכת יחסים עם הלפיד האנושי. השניים נישאו בסופו של דבר וחיו חיי נישואים מאושרים עד שהדבר חשף את זהותה האמיתית יחד עם אדון הבובות.
עלילה > המלחמות הסודיות של הביונדר > מלחמות סודיות 2 (1985–1986)

הישות אשר יזמה את המלחמות הסודיות ואשר נודעה בשם הביונדר מבקרת בכדור הארץ בחיפוש אחר הארה רוחנית תחת זהות סודית אותה הרכיבה מהגיבורים והנבלים בהם נתקלה ב"עולם המלחמה". ביקור זה מביא לעימות בינה לבין גיבורי הארץ והישויות הקוסמיות השונות ביקום מארוול.
בתחילה, הביונדר מנסה להבין את משמעותן של מטלות היומיום שאותן עושים בני האדם בכל יום ויומו כמו אכילה, שינה וכיוצא בזה. בהמשך, הוא מועסק על ידי גנגסטר ונעשה רב-עוצמה ואובססיבי לגאדג'טים. גיבורי הארץ חושדים בו ומאלצים אותו לסגת לחופיו של אי שומם.
השד מפיסטו מגייס צבא של נבלי-על שכוחותיהם שודרגו, אך הדבר הודף את התקדמותם עד אשר הוא מקבל גם לעצמו כוח רב כמוהם. הביונדר מתאהב בדאזלר ומנסה לפתח מערכת יחסים עם בום-בום, אך שתיהן מסרבות לחיזוריו. כמו כן, מוסבר כיצד דוקטור דום הופיע במלחות הסודיות הקודמות, לאחר שהוא נהרג בקו הזמן הרגיל - הביונדר יוצר מחדש את גופו של דום בעזרת חלקיקים מגופתו ושולח אותו חזרה בזמן לתחילת המלחמות הסודיות, מה שגורם לדום לחיות אותן בסדר הפוך.
בסופו של דבר, גיבורי הארץ מטפלים באיומו של הביונדר ומונעים את השמדת העולם כתוצאה מהשלכות מעשיו. הוא, מצידו, מנסה להפוך לבן אנוש ולשמור על כוחותיו תוך כדי. מפיסטו מנסה להשמידו בצורתו האנושית מאחר שהוא "רק בן תמותה".
בגיליון בודד שנחשב להמשך עלילתי נחשף שהביונדר היה למעשה קובייה קוסמית שהתפתחה ושודרגה עד להפיכתה לישות קוסמית בשם קוסמוס באמצעות מיזוג עם איש המולקולות.
עלילה > מלחמה סודית (2004–2005)

בשנת 2003, מנהל סוכנות הביון הבינלאומית S.H.I.E.L.D ניק פיורי חושף מזימה סודית של ראש ממשלת לטבריה, לוצ'יה פון בארדאס, לממן קבוצה של נבלי-על שוליים ולספק להם טכנולוגיה מתקדמת להשלטת טרור על אדמת אמריקה. אותה טכנולוגיה שייכת ככל הנראה לדיקטטור הלטברי הקודם דוקטור דום, שהיה כלוא בממד הגיהנום באותה עת. פיורי לוקח את ממצאיו לנשיא ארצות הברית, אך נשללת ממנו הסמכות להפיל את הממשל הלטברי משום שממשלת ארצות הברית לקחה עליו חסות. פיורי זועם על אותה שאננות ביטחונית שאפיינה את פיגועי 11 בספטמבר ואשר מזמינה אסון.
פיורי מגייס את קפטן אמריקה, ספיידרמן, דרדוויל, האלמנה השחורה, לוק קייג', וולברין ואת סוכנת S.H.I.E.L.D דייזי ג'ונסון בניסיון עצמאי להפיל את השלטון הלטברי.
כשנה לאחר מכן, תגובת תגמול הרסנית על העיר ניו יורק מותירה את קייג' בתרדמת. פיורי וגיבורי הארץ נאלצים להתמודד עם פון בארדס הקיבורגית ועם צבאה המתקדם-טכנולוגית. אותה תגובת תגמול מתבררת כמלכודת עבור גיבורי הארץ כשפון בארדאס מחמשת פצצה טכנולוגית המקושרת לטכנולוגיה אותה נושא צבא נבלי-העל שלה.
פון בארדאס הקיבורגית מושמדת בידי דייזי ג'ונסון, הפצצה מנוטרלת וצבא נבלי-העל מובס ונאסר. קפטן אמריקה דורש מניק פיורי תשובות לגבי מה שאירע. מצטרפים אל השניים קבוצת האקס-מן ווולברין, שמתקיף את פיורי עד אשר ג'ונסון מודיעה לו שהאדם שניצב מולו הוא מודל חיקוי אנושי, וכי פיורי האמיתי כבר עזב. באמצעות מודל החיקוי האנושי, פיורי מגלה אודות פלישת לטבריה ושגיבורי הארץ פרט לאלמנה השחורה ולדייזי ג'ונסון עברו שטיפת מוח. הוא מבהיר לגיבורי הארץ שזוהי הפעם האחרונה שהם יראו אותו, ושזוהי תקוותו שאלה שהיו מעורבים במזימתו יבינו שמה שהוא עשה היה נחוץ.
בסיפור המסגרת, מחליפתו של פיורי בסוכנות S.H.I.E.L.D, מריה היל, מגלה את פרטי הפרטים של הסיפור דרך חקירתה של הסוכנת דייזי ג'ונסון.