stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדה התעופה האדום
רקע

עם סיום מלחמת העולם השנייה ופרוץ המלחמה הקרה בין ארצות הברית וברית המועצות החלה כל מעצמה לבנות לעצמה גוש מדינות תומכות. ב-1951 החלו ארצות הברית ובריטניה להקים את ברית בגדאד שכללה כריתת בריתות עם עיראק, טורקיה, פקיסטן ואיראן ונועדה להציב חיץ בין דרומה של ברית המועצות לשדות הנפט של איראן ועיראק.
חלק מהבריתות האלו כללו הקמת שדות תעופה שיהיו בטווח טיסה לברית המועצות של המפציצים הכבדים של ארצות הברית כשמטוס הדגל שתוכנן להבנות כממפציץ אסטרטגי באותה תקופה היה ה B-47 סטרטוג'ט שהיה גם בעל כושר נשיאת פצצות אטום.
ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, שחשש מהברית הזו של מדינות ערב השכנות, הציע לאמריקאים להקים בישראל שדה תעופה שישמש אותם למפציצים הכבדים שלהם כמשקל נגד למעורבות של ברית המועצות באזור.
בניית שדה התעופה

לאחר אישור ההסכם החלו טרקטורים של ארצות הברית ושל סולל בונה לעבוד בשטח. התוכנית הייתה לסלול מסלול ראשי מכוון מזרח-מערב ומסלול שירות מקביל לו. עיקר העבודה התמקדה במסלול הראשי שכוסה בשכבה עבה של כורכר ואורכו היה כשני ק"מ.
גילוי הסוד וסגירת הפרויקט

בסוף יוני 1952 התפרסמה בעיתון דיילי אקספרס האנגלי ידיעה על הפרויקט ובעקבות זאת הגישה חברת הכנסת של מק"י, אסתר וילנסקה, בתחילת יולי שאילתה בכנסת שהתייחסה לבזבוז כספי ציבור על פרויקט הקמת שדה התעופה ולשיתוף הפעולה ההדוק עם הקפיטליזם האמריקאי. בשאילתה תבעה וילנסקה משר הביטחון, דוד בן-גוריון, להפסיק מיידית את הפרויקט.
בתחילת אוגוסט 1952 הצטרפה גם מפלגת מפ"ם למחאה נגד הפרויקט ויחד עם מק"י קראה לחקור את הפרשה. הדרישה לחקירה הורדה מסדר היום על פי בקשתו של שר החוץ משה שרת שהכחיש ששדה תעופה כזה אכן נבנה.
בעקבות הפרסום בעיתון קול העם הורתה הצנזורה הצבאית לסגור את העיתון לתקופה. שאר העיתונים (למעט על המשמר) נענו לפקודת הצנזור ולא פרסמו מאמרים בנושא.
ההערכה היא שבעקבות הפרסומים נעשתה פנייה של ממשלת ברית המועצות לישראל ולארצות הברית להפסיק את הפרויקט והבנייה נעצרה.
אירועי מלחמת ששת הימים

ביום הראשון של מלחמת ששת הימים, ב-5 ביוני 1967, יצאו ארבעה מטוסי הוקר האנטר של חיל האוויר הירדני מבסיס מפרק לתקיפת שדות תעופה בדרום השרון. תחילה פעלו נגד שדה התעופה בכפר סירקין (שם השמידו מטוס תובלה נורד 2501 נוראטלס), ירו על סוללת מרגמות ליד גוש תל מונד ואז הפציצו מפעלים אזרחיים באזורי התעשייה של נתניה וכפר סבא. חוקרים שתהו איך הפכה משימת הפצצת שדות תעופה צבאיים להפצצת יעדים אזרחיים מעריכים שהירדנים תכננו את התקיפה על פי מפות משנות ה-50 בהם עדיין צוין מיקומו של שדה התעופה אך כשגילו שאין במקום שדה תעופה פנו לתקוף יעדים חלופיים קרובים.
מצב שדה התעופה כיום

לאחר הפסקת העבודות החלו חקלאי הסביבה לפעול כדי להחזיר לעצמם את אדמותיהם שהופקעו מהם. גם לאחר שהוחזרו האדמות נאלצו החקלאים להסיר שכבה עבה של כורכר כדי לחשוף את האדמה ולשתול בה פרדסים.
המסלול העיקרי מהווה כיום שביל נסיעה רחב בין הפרדסים כשבקצה המזרחי שלו הוקם מכון טיהור שפכים ובקצה המערבי מתרומם הר זבל שהיה בשימוש על ידי עיריית רעננה.
שמו של שדה התעופה

בספרו "ביום בליל בערפל" כותב יואש צידון שהבסיס קיבל את השם "שדה אדום" בגלל ההנחיה שקיבלו הטייסים, בתקופה בה נבנה, להתרחק ממנו.
לקריאה נוספת

יואש צידון, ביום בליל בערפל, הוצאת מעריב, 1995
יצחק שטייגמן, רעננה - משממה למושבה פורחת, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2017
הערות שוליים

↑  דברי אסתר וילנסקה, קול העם, 6 ביולי 1952
↑  תופסק בניית הבסיס למפציצים אטומיים אמריקאים בישראל, קול העם, 16 ביולי 1952
↑  נגן על המולדת אך נתנגד להפיכתה לבסיס-התקפה, על המשמר, 7 באוגוסט 1952
↑  אסתר וילנסקה, מק"י תבעה דיון בכנסת על שדה התעופה למפציצים אטומיים, קול העם, 7 באוגוסט 1952, המשך
↑  שרת מפריך הספור על שדות תעופה אטומיים בישראל, הַבֹּקֶר, 7 באוגוסט 1952
↑  מפעל התרופות אביק בנתניה ומפעל המתכת "אלבר" בכפר סבא
↑  ההערכה היא שהר הזבל הוערם על חלקו המערבי של המסלול
המתקפה האמריקאית בתימן (2025)

המתקפה האמריקאית בתימן היא מבצע תקיפות אוויריות שבוצעו על ידי ארצות הברית נגד משטר החות'ים בתימן והתחילו בלילה שבין ה-15 ל-16 במרץ 2025, בעקבות פגיעת החות'ים בנתיבי השיט סביב מפרץ עדן ומיצרי באב אל מנדב. על פי דובר משרד הבריאות של החות'ים, במהלך המתקפה נהרגו 58 פעילים חות'ים, לפי פרסומים של הבית הלבן, בין ההרוגים בכירים חות'ים.
רקע

מאז נובמבר 2023 החלו מעורבות החות'ים במלחמת חרבות ברזל והמשבר בים סוף. ארגון הטרור של החות'ים החל לתקוף אוניות סוחר העושות דרכן לישראל וממנה בנתיבי השיט סביב תימן, וזאת כתגובה על הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל. ממשל נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הוביל קואליציה של מדינות שביצעה מספר מבצעים צבאיים במטרה לבלום את המתקפות החות'יות על נתיבי השיט, בהם מבצע קשת פוסידון, מבצע שומר השגשוג והמתקפה האווירית בתימן (2024).
ב-20 בינואר 2025 הושבע דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית במקום ג'ו ביידן, ופחות מחודשיים לאחר מכן, ב-15 במרץ, יצא למבצע צבאי נרחב כנגד מטרות חות'יות, על מנת לבלום את תקיפת נתיבי השיט, לאחר שמתקפות החות'ים חודשו עם הפסקת הזרמת הסיוע ההומניטרי מישראל לרצועת עזה בשל סיום הפסקת האש בין ישראל לחמאס.
מבנה הכוח

את עיקר הלחימה במבצע מובילה קבוצת התקיפה של נושאת המטוסים הארי טרומן, בליווי אש אינטנסיבית של מטוסי קרב וכטב"מים מבסיסים של הצבא האמריקני במזרח התיכון.
קבוצת התקיפה של נושאת המטוסים הארי ס. טרומן מורכבת מספינת סיור ושלוש משחתות. קבוצת התקיפה הגיעה לאזור ים סוף באמצע חודש דצמבר, ומאז פועלת במרחב, למעט גיחות הפוגה בנמל סודה באי כרתים שבים התיכון. קבוצת התקיפה של ה"טרומן" מורכבת מספינת הסיור Gettysburg ושלוש המשחתות Jason Dunham, The Sullivans ו-Stout. "האס" של צבא ארה"ב היא צוללת התקיפה הגרעינית ג'ורג'יה (SSGN-729) שמוצבת כעת תחת אחריות פיקוד המרכז של צבא ארה"ב.
המתקפה > 15–16 במרץ

ב-15 במרץ בשעות הערב בהוראת הנשיא דונלד טראמפ פתח פיקוד המרכז של ארצות הברית במבצע תקיפות נרחב מהאוויר ומהים נגד עשרות יעדים של החות'ים בצנעא ובאל חודיידה. ההחלטה על התקיפות התקבלה בתום סדרת פגישות בדרג גבוה בנוכחות הנשיא טראמפ, סגן הנשיא ג'י די ואנס, מזכיר ההגנה פיט הגסת',מזכיר המדינה מרקו רוביו, היועץ לביטחון לאומי מייק וולץ ומפקד פיקוד המרכז של צבא ארה"ב הגנרל מייקל קורילה. חלק מהיועצים במועצה לביטחון לאומי המליצו על מבצע תקיפות נרחב יותר שאף יגרום לחות'ים לאבד שליטה על חלק מהשטחים שלהם בתימן, אך טראמפ טרם אישר מהלך כזה.
התקיפות כוונו נגד מכ"מים, מערכות הגנה אווירית ומערכות טילים של החות'ים. לפי הדיווחים בכלי התקשורת הערביים, בתקיפות באזור צנעא הותקפו שדה תעופה, תחנת טלוויזיה ומטה פיקוד ובקרה של החות'ים. במתקפה בצנעא התקיפות התמקדו בשכונת אל-ג'ראף, שנחשבת למעוז של החות'ים. משרד הבריאות של החות'ים בתימן דיווח על לפחות: 31 הרוגים ו-101 פצועים בתקיפות.
בנוסף הותקפו הבתים של עשרות בכירים ברחבי צנעא ונהרגו לפחות 6 בכירים ביניהם שר המודיעין עבדול חכים אל חיוואני, מפקד האבטחה של עבד אל-מלכ אל-חות'י ולפי הערכות דובר החות'ים יחיא סריע, אחראי כספי סחר הנפט והגז, חסן עבדול קאדר שרף אל א-דין, אחראי נתיבי השייט הימי בחדרי המבצעים של החות’ים, עלי פאדל ועבדול מאליק אל-שרעפי, בכיר באגף המודיעין הצבאי של החות’ים.
ראו גם

המתקפה הישראלית בתימן (ינואר 2025)
הערות שוליים

↑  ליאור בן ארי, רויטרס, עשרות הרוגים בתקיפות בתימן: "הן בכל מקום" | 3 המטרות האמריקניות במבצע - והתיעודים, באתר ynet, 16 במרץ 2025
↑  אסף רוזנצוייג, ספיר ליפקין, ‏משחתות, טייסות וטילים חכמים: כוח האש העצום שמפעילה ארה"ב בתימן, באתר ‏מאקו‏, 16 במרץ 2025
↑  ליאור בן ארי, 9 הרוגים בתקיפות אמריקניות נגד החות'ים בתימן, טראמפ: "זמנכם תם", באתר ynet, 15 במרץ 2025
↑  אסף רוזנצוייג, ‏ארה"ב החלה במבצע רחב היקף בתימן: עשרות יעדים נפגעו מהאוויר והים, באתר ‏מאקו‏, 15 במרץ 2025
↑  Threads, www.threads.net
↑  ליאור בן ארי, דיווח סעודי: מפקד האבטחה של מנהיג החות'ים נהרג בתקיפות האמריקניות, באתר ynet, 16 במרץ 2025
↑  חוסל בתימן? לאן נעלם דובר החות'ים יחיא סריע; בכיר אמריקאי: חיסלנו כמה בכירים, באתר מעריב אונליין, 16 במרץ 2025
↑  Nziv, מי הם בכירי החותים שארה"ב ניסתה אמש לחסל בתימן ?, באתר Nziv.net, ‏2025-03-16
יעקב למאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1962  (בן 62)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם 
 
יעקב למאי (נולד ב-25 בספטמבר 1962. בעבר נכתב כ"יעקב לאמעי") הוא מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
הערות שוליים

↑  שרון רביבו, ‏יעקב למאי - מסיבת הפתעה עם כוכבי המזרחית, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2012
↑  הוכרזו שמות הזוכים בפרס אקו"ם בתחום הזמר העברי לשנת 2014 באתר הרשמי של אקו"ם
↑  SaritHadadOfficial (2016-02-27), שרית חדד - חוזרת בתשובה - Sarit Hadad, נבדק ב-2018-08-11
↑  עכשיו צריך לעבוד, באתר mako‏, 7 בספטמבר 2017
עדן בן זקן, לזאת שניצחה (מילים, לחן, עיבוד והפקה מוזיקלית: יעקב למאי, דולב רם ופן חזות, ינואר 2017), יוסמיוזיק
1 2  נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2018-08-06), נסרין קדרי - אלבי מעאק (קליפ רשמי) Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-08
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: מארק אליהו (טהרן) | פרס האקדמיה לטלוויזיה למוזיקה מקורית  2021: אבי בללי, יעקב למאי, בר צברי, אבי אוחיון, לירון עמרם, עדי לוי ומתן דרור (מנגן ושר) | הבא: |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527263305171  ISNI: 0000 0000 7057 6575  MusicBrainz: edbde20c-7ee2-4a5d-9e75-798fe1ec6733  VIAF: 97300970   WorldCat (עם VIAF): 97300970
היסטוריה של הקרטוגרפיה

ההיסטוריה של הקרטוגרפיה עוסקת בחקר התפתחות הקרטוגרפיה מהופעת המפה הראשונה הידועה ועד המפות של המאה ה-21.
קַרְטוֹגְרַפְיָה (בעברית: מַפָּאוּת) היא תורת היצירה, העריכה, הקריאה, העיבוד וההדפסה של מפות גאוגרפיות. מפה גאוגרפית היא תיאור מישורי מוקטן, מכוון, בר מדידה וסכמתי של תופעות גאוגרפיות על פני כדור הארץ.
מפות היו אחת ההמצאות האנושיות החשובות אשר אפשרו לבני אדם לתאר את סביבתם ולנווט את דרכם בעולם.
לא ברור מתי וכיצד נוצרו המפות הראשונות. המפות המוקדמות ביותר ששרדו כוללות ציורי מערות ותחריטים על עצמות, חטים, לוחות חרס ואבן. מפות עתיקות רבות התגלו בחפירות ארכאולוגיות בבבל העתיקה, ביוון, בשטחי האימפריה הרומית, בסין ובהודו.
המפות המוקדמות תיארו עולם שטוח, הן משום שצורת כדור הארץ לא הייתה ודאית והן משום שהשטח המתואר בהן היה יחסית קטן.
הערות שוליים

↑  Mei Ling Hsu, The Qin maps: A clue to later Chinese cartographic development
↑  Jerome Silbergeld, Mawangdui, Excavated Materials, and Transmitted Texts: A Cautionary Note
↑  Leif Isaksen, Lines, damned lines and statistics: unearthing structure in Ptolemy’s Geographia
1 2  Hyunhee Park, Information Synthesis and Space Creation: The Earliest Chinese Maps of Central Asia and the Silk Road, 1265–1270
מפה זאת, שנמצאה מפבלוב בצ'כיה, נחרטה על חט של ממותה ומתוארכת לשנת 25,000 לפני הספירה.
לוח חימר עם מפת העיר הבבלית נפור ( שנת  1400 לפני הספירה לערך )
העולם לפי הקטאוס,, 500 לפני הספירה
העולם על פי הרודוטוס, 440 לפני הספירה
שחזור מפת העולם של פומפוניוס מלה .
גרסה מודרנית של מפת פויטינגר הרומית (המאה החמישית).
מפת העולם של אל-מסודי (המאה ה-10)
הטאבולה רוג'ריאנה, שצויר על ידי מוחמד אל-אידריסי עבור רוג'ר השני מסיציליה ב-1154. הצפון נמצא חלקה התחתון של המפה, לכן המפה נראית "הפוכה" בהשוואה למוסכמות הקרטוגרפיות המודרניות.
מפת ארץ הקודש, פייטרו וסקונטה, 1321.
מפת ימית מאת פדרו ריינל ( c. 1504 ), מהראשונות המבוססות על תצפיות אסטרונומיות ומתארות קנה מידה של קווי רוחב.
נסרין קדרי

| --- | --- |
קדרי
קדרי
 לידה:  2 בספטמבר 1986 (בת 38) לוד, ישראל 
 שם לידה:  نسرين قادري 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 סוגה:  מוזיקה ים-תיכונית, מוזיקת פופ, מוזיקה ערבית
 סוג קול:  מצו-סופרן
 שפה מועדפת:  ערבית, עברית ישראלית, עברית, ערבית פלסטינית 
 חברת תקליטים:  ארומה מיוזיק, קדרי הפקות
 בן זוג:  רום שמיר
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
נסרין קדרי (בערבית: نسرين قادري; נולדה ב-2 בספטמבר 1986) היא זמרת ושחקנית ערבייה-ישראלית שהתגיירה בגיור רפורמי, זוכת העונה השנייה של תוכנית המציאות המוזיקלית "אייל גולן קורא לך".
ביוגרפיה

קדרי נולדה בלוד, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. לאחר מכן גדלה בחיפה. סיפרה שהחלה לדבר עברית רק בגיל 27.[דרושה הבהרה]
חיים אישיים

במשך כעשור הייתה בזוגיות עם הנגן היהודי-ישראלי, אביעזר בן מוחא. הם תכננו להתחתן, וקדרי אף החלה בתהליך גיור, אולם בספטמבר 2017 הם נפרדו. כשנה אחר כך, טענה כי היא השלימה את תהליך הגיור בבית דין אורתודוקסי עצמאי של הרב דודו דרעי, וכי קיבלה על עצמה את השם העברי "ברכה". בריאיון שנערך עמה באפריל 2023 סיפרה קדרי כי עברה גיור רפורמי, ולכן הרבנות לא הכירה בה כלל.
באפריל 2022 נישאה לבן-זוגה, רום שמיר. ב-26 באוקטובר 2022 נולד בנם הבכור. ב-22 בספטמבר 2024 נולד בנם השני.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2014: נסרין קדרי
2016: בנאדיק
2018: לומדת ללכת
2023: חולמת
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2024: 2024
2024: תקשיבו טוב
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זמרת השנה | מועמדות |
דגל סיירה לאון

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי והמדיני
 יחס אורך/גובה:  2:3
 קבלת מעמד רשמי:  27 באפריל 1961
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור אופקי ירוק-לבן-כחול
 גרסאות נוספות:        דגל צבאי ימי
דגל סיירה לאון אומץ רשמית ב-27 באפריל 1961. הדגל הוא טריקולור בצבעים ירוק, לבן וכחול. הירוק מסמל את החקלאות, ההרים והמשאבים הטבעיים. הכחול מסמל את התקווה שהנמל הטבעי בפריטאון יתרום לשלום בעולם. הלבן מסמל אחדות וצדק.
ראו גם

סמל סיירה לאון
המנון סיירה לאון
דגל ליבריה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  10:19
 קבלת מעמד רשמי:  26 ביולי 1847
 מוטיבים עיצוביים:  11 פסים אופקיים אדום-לבן, קנטון כחול ובתוכו כוכב לבן
 דגלים היסטוריים   :   1827 - 1847
דגל ליבריה הוא הדגל הלאומי של רפובליקת ליבריה. הדגל מורכב מ-11 פסים אופקיים לבנים ואדומים שווים באורכם, ומקנטון בצד הפונה לתורן, המכיל ריבוע כחול ובו כוכב לבן.
אחד-עשר הפסים מסמלים את חותמי הצהרת העצמאות של ליבריה. הצבעים אדום ולבן מסמלים אומץ והצטיינות מוסרית. הכוכב הלבן מסמל את החופש שניתן לעבדים-לשעבר. לפי גרסה אחרת מסמל הכוכב את השמש הזורחת מעל יבשת אפריקה, שאותה מסמל הריבוע הכחול.
הדגל הליברי דומה מאוד לדגל ארצות הברית, מה שמדגיש את מוצאם האמריקאי של העבדים המשוחררים שהקימו את המדינה.
דגל ליבריה מונף על ידי ספינות רבות ברחבי העולם, שכן ליבריה מאפשרת זאת תמורת תשלום. חברות ספנות עושות כן כדי להימנע מתשלום מיסים גבוהים ומהגבלות אותן מטילות מדינות אחרות. ההערכה היא שכ-1600 ספינות ברחבי העולם מניפות את דגל ליבריה כדגל נוחות; מה שתורם לחלק ניכר מהכנסות המדינה.
ראו גם

סמל ליבריה
המנון ליבריה
שבי בן ברוך

שאר ישוב (שבי) בן ברוך (נולד ב-4 באפריל 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירה

שבי בן ברוך נולד בארץ ישראל, בן לזוג מורים, פנינה ויוסף בן ברוך, ולו אח מבוגר ממנו ואחות צעירה ממנו. כשהיה בן 12 נסע עם משפחתו לשליחות של שלוש שנים בשוודיה. כשחזר לישראל הצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב, בעקבות האחים משה ודני בורסוק, שלמדו עמו בבית הספר תיכון חדש. מאמנו הראשון של בן ברוך בקבוצת הנוער היה שלמה פוליאקוב, ולצידו שיחקו בקבוצה דוד פרימו ויחזקאל חזום.
בשנת 1962 עלה בן ברוך לקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, ובמהרה השתלב בהרכב שכלל את רחביה רוזנבוים, גדעון טיש ואמציה לבקוביץ' הוותיקים. ב-16 בנובמבר 1963 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל טבריה באצטדיון בלומפילד שהסתיים בתיקו 3-3. ב-25 במאי 1965 כבש צמד שערים בניצחון 1-2 על מכבי חיפה.
בעונת 1965/1966 זכה עם הפועל תל אביב לראשונה באליפות המדינה, תחת הדרכתו של המאמן דוביד שווייצר, כשלצידו מככבים בקבוצה, בין היתר, שייע פייגנבוים, ג'ורג' בורבה ושים בן יהונתן. בן ברוך כבש שלושה שערי ליגה בעונה זו, כולל שער הניצחון מול הפועל באר שבע בדקה ה-80. בשנת 1967 זכה עם הקבוצה באליפות אסיה לקבוצות. בן ברוך, שחזר לשחק לאחר פציעה ארוכה, נכנס למשחק הגמר מול אלופת מלזיה כמחליף בדקה ה-65, וסייע להפועל תל אביב להפוך לזוכה הראשונה במפעל.
בעונת 1968/1969 זכה עם הפועל תל אביב באליפות נוספת, תחת הדרכתו של רחביה רוזנבוים, ששיחק עמו בעבר והפך למאמן הקבוצה. בנוסף לשחקנים ששיחקו לצידו לאורך כל שנות ה-60, בעונה זו כיכבו בקבוצה גם הצעירים רוני קלדרון, קיקו רחמינוביץ' ונחמן קסטרו. בן ברוך כבש שני שערי ליגה בעונה זו, ובעונה שלאחר מכן הגיע עם הפועל תל אביב שוב לגמר אליפות אסיה, אך הפעם הפסידה הקבוצה לאלופת איראן, וסיימה במקום השני בטורניר.
ב-10 באפריל 1971 כבש בן ברוך את שערו האחרון בקריירה, בניצחון 6–1 על מכבי שעריים במסגרת גביע המדינה, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 27. בסך הכל כבש בן ברוך 16 שערים במדי הפועל תל אביב, מתוכם 13 בליגה.
לזכותו של בן ברוך 7 הופעות בנבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-28 בנובמבר 1964, במשחק ידידות מול נבחרת יוגוסלביה שנערך באצטדיון בלומפילד. ב-26 באוקטובר 1966 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק בקופנהגן.
לאחר פרישתו מכדורגל הפך לרואה חשבון.
תארים

אליפות: 1965/1966, 1968/1969
אליפות אסיה לקבוצות: 1967
אביגדר נבנצל

| --- | --- |

הרב אביגדֹר נבנצל
 לידה:  18 באפריל 1935 (בן 89) ט"ו בניסן ה'תרצ"ה ירושלים, ארץ ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  הרובע היהודי, ירושלים
 השתייכות:  יהדות חרדית
 תחומי עיסוק:  מוסר, פרשת שבוע, הלכה
 רבותיו:  הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב נחום פרצוביץ, הרב גדליה אייזמן
 תלמידיו:  הרב חזקיה נבנצל
 חיבוריו:  שיחות הרב נבנצל  ביצחק יקרא  ירושלים במועדיה
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב נבנצל, עטור תפילין, מעביר שיעור בישיבת הכותל
הרב נבנצל במסיבת פורים (משמאל) (מימין הרב חיים סבתו)
הרב אביגדֹר יחזקאל הלוי נֶבֶּנְצָל (נולד בט"ו בניסן תרצ"ה, 18 באפריל 1935) הוא רב ודרשן ישראלי מגדולי פוסקי ההלכה ומגדולי הדור החרדי ומאז פטירת הרב חיים קנייבסקי משמש ככתובת לרבים המבקשים ברכות וישועות, המכהן כרב בית הכנסת הרמב"ן.
שימש כרב הרובע היהודי בירושלים בין השנים ה'תשל"ג - ה'תשס"ח (1973–2008).
ביוגרפיה

נולד בישראל לד"ר יצחק והלדה (לבית הולנדר) נבנצל. הוא אחיהם של פליאה אלבק ושל פרופסור ישעיהו נבנצל.
למד בישיבת חורב, בישיבת קול תורה (שם היה תלמידו המובהק של הרב שלמה זלמן אוירבך, ולמד אצל הרב גדליה אייזמן), בישיבת פוניבז' ובישיבת מיר.
בצה"ל שירת כחובש קרבי ביחידת זיהוי וקבורה ברבנות הצבאית. בשירות המילואים שירת במלחמת יום כיפור ובמלחמת שלום הגליל - בה שהה תקופה ארוכה יחד עם תלמידיו בגדוד שריון בגזרה המזרחית של לבנון והעביר שיעורים לחיילי ישיבות ההסדר. התנדב במשך שנים בארגון זק"א.
בין השנים ה'תשל"ג - ה'תשס"ח (2008-1973), שימש "רבה של ירושלים שבין החומות", והיה שותף לחידוש היישוב היהודי בין החומות.
מאז שנותיה הראשונות של ישיבת הכותל משמש בה הרב נבנצל כר"מ. הרב נבנצל ידוע בדרשותיו ובשיחותיו על פרשת השבוע וחגי ישראל ומועדיו, אשר הועלו על הכתב בסדרה "שיחות הרב נבנצל".
משמש גם כר"מ בישיבת נתיב אריה.
נוהג להניח תפילין במהלך כל שעות היום, כמנהג הגר"א.
באדר א' ה'תשס"ח (2008) פרש מתפקידו כרבו של הרובע היהודי ותחתיו הוכתר בנו, הרב חזקיהו נבנצל.
ביוגרפיה > מפסיקותיו בהלכה

הרב נבנצל פוסק במרבית המקרים כפסקים שלמד מרבו, הרב שלמה זלמן אוירבך.
כדרכו של רבו, הוא מתייחס בחומרה לשאלות שיש בהן חשש פיקוח נפש. בהתאם לכך, הוא פוסק שמיניקות תאכלנה ביום כיפור בשיעורים מתחילת הצום, אם עלולה להיות פגיעה בייצור החלב.
לעניין סעודות שבת כתב שיוצאים ידי חובה באכילת פת הבאה בכיסנין
לקראת יישום תוכנית ההתנתקות חתם על כרוז שלפיו על חייל שקיבל פקודה להשתתף בפינוי יישובים לסרב פקודה.
ביוגרפיה > השקפה

במהלך הפולמוס נגד תלמוד שטיינזלץ, לפי דיווחים שונים, הביע הרב נבנצל "זעזוע עמוק למשמע הדברים הבדויים הנוראיים" שבספרי הרב שטיינזלץ, ובהתאם לעמדתם של רבנים חרדיים אחדים ציווה לגנוז אותם.
בשנת תשע"ה הכריז שאינו מכיר בבחירותו של הרב אריה שטרן לרב העיר ירושלים, והביע תמיכה במועמד החרדי שהפסיד לו הרב משה חיים לאו. בשנת תשע"ח לקראת יום הכיפורים שני הרבנים נועדו למפגש פיוס בביתו של הרב נבנצל, ויישרו ביניהם את ההדורים.
ספריו

הרב נבנצל הוציא מספר קונטרסים במשך השנים בשם "ביצחק יקרא" לכבוד יום ההולדת של אביו, ד"ר יצחק נבנצל. כמו כן הוציאו תלמידיו ספרים עם הערותיו, בהם המשנה ברורה (בהוצאת ישיבת נתיב אריה, ה'תשס"ד), וספרי הלכה בענייני השירות הצבאי.
שו"ת "ביצחק יקרא".
"תשובה מאהבה" - התכתבות תורנית עם הרב חיים קניבסקי.
הערות "ביצחק יקרא" - על "משנה ברורה".
שיחות הרב נבנצל על פרשת השבוע, חמישה כרכים, בעריכת תלמידו הרב יוסף אליהו.
שיחות מוסר על ימים נוראים - שני כרכים, בעריכת תלמידו הרב יוסף אליהו.
ירושלים במועדיה - מספר כרכים, על הגדה של פסח וענייני פסח, חג השבועות, חול המועד, בין המצרים, שבת, ימים נוראים, פורים וחנוכה. הספרים נערכו על ידי בנו, הרב חזקיהו.
תשובות אביגדור הלוי - כ-1500 תשובות הלכתיות קצרות על אורח חיים. ליקט וערך, הרב ניצן בראונר. הוצאת "אור עציון".
הערות במסילת ישרים - שנאמרו בישיבת הכותל, בעריכת תלמידו הרב כ. אברהם.
מציון מכלל יפי - חידושים, ביאורים והערות על פרשת השבוע, שני כרכים (בראשית, שמות), בעריכת תלמידו הרב אליהו הופמן.
חיים אישיים

היה נשוי לשפרה – בתו של הרב חיים זאב פינקל עד לפטירתה בה'תשע"ו (פברואר 2016). בטבת ה'תשע"ט התחתן עם לאה גלינדר, תושבת אנגליה.
בנו הרב בניה, שהיה ר"מ בישיבת חיי משה בירושלים, נפטר בחודש אלול ה'תש"ף במהלך התפרצות מגפת הקורונה בישראל, ואלמנתו נישאה לרב סיני הלברשטאם.
בנו הרב חזקיה הוא ראש כולל "צילו של היכל" ברובע היהודי ורבה של העיר העתיקה בירושלים משנת ה'תשס"ח.
הערות שוליים

↑  אריה ארליך, מה שראיתי בשערי חסד, משפחה, עמ' 30, ט"ז באדר ה'תש"ף
↑  יוסף אליהו, התורה המשמחת, 1998, עמ' 169 - 171
↑  הרב ב. הלחמי, שיחה במעונו של הגאון הגדול רבי אביגדר נבנצל שליט"א, רבה של ירושלים העתיקה, 7 באוגוסט 2008, באתר שטייגן - פורטל עולם התורה.
↑  ראו הסכמה שנתן למכון הלכה ברורה ובירור הלכה.
↑  מעמד הכתרת רב העיר העתיקה(הקישור אינו פעיל, 2020)
↑  הרב מרדכי הלפרין על דרכו של הרב אוירבך בשאלות שיש בהם ספק פיקוח נפש (לעומת דעת פוסקים אחרים כגון הרב יוסף שלום אלישיב), ושם בפרק ה' סעיף 6 פסיקתו של הרב נבנצל
↑  דעתו לעומת דעת הרב יעקב אריאל והרב אליעזר מלמד, באתר בשבע
↑  הרב משה הררי, קדושת השבת חלק ב', מילואים פרק א' ענף 18, עמוד 187.
↑  אילן מרסיאנו ואפרת וייס, הקיבוץ הדתי נגד סירוב פקודה, באתר ynet, 19 באוקטובר 2004
↑  אריה בנדר ומנחם רהט, מתפללים בירושלים סירבו לקבור ספרי עדין שטיינזלץ, מעריב, 13 באוגוסט 1989; דניאל אביב, "יתד נאמן" משבח את קבורת ספריו, חדשות, 21 באוגוסט 1989
↑  נמשכת המלחמה נגד ספריו של הרב עדין שטיינזלץ, באתר העיתונאי נח זבולוני, נשלח לפרסום 31/08/1989
↑  צביקה גרוניך, ‏לא מכיר ברב שטרן כרב של ירושלים, באתר כיכר השבת, 23 באוקטובר 2014
↑  הרבנים התפייסו לקראת יום הכיפורים, באתר ערוץ 7, ח' בתשרי תשע"ח
↑  הרב אביגדר נבנצל, מסילת ישרים עם הערות הרב נבנצל, באתר אוצר החכמה
↑  אלי רוטמן, ‏זיווג שני: רב העיר העתיקה בן ה-83 – התארס, באתר כיכר השבת, 17 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265807105171  GND: 113181052X  ISNI: 0000 0001 1234 9187  LCCN: n89116028  VIAF: 50814423   WorldCat (עם VIAF): 50814423 
הרב נבנצל (מימין) בעת ביקור הרב אליהו בקשי-דורון בישיבת הכותל
נחליאל

ערך זה עוסק ביישוב קהילתי בבנימין. אם התכוונתם לשכונה בחדרה, ראו .
| --- | --- |
הכניסה ליישוב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: מטה בנימין
גובה ממוצע: ‎575 מטר
תאריך ייסוד: 1984
תנועה מיישבת: פועלי אגודת ישראל
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 724 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 722 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) נחליאל(למפת גוש דן רגילה) נחליאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחליאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחליאל31°58′27″N 35°08′23″E﻿ / ﻿31.9742715135076°N 35.1396953115034°E﻿ / 31.9742715135076; 35.1396953115034  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה בנימין באדום - נחליאל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10

צילום אוויר של נחליאל, 1986
שילוט לנחליאל (מימין)
נחליאל היא התנחלות בעלת אופי חרדי לאומי במתכונת של יישוב קהילתי בהרי גופנה שבמערב בנימין, השייך למועצה אזורית מטה בנימין. נחליאל הוא חלק מגוש טלמונים-דולב, ממוקם על כביש 450 בין היישובים נווה צוף וטלמון ובסמוך לכפר הפלסטיני ביתילו. ביישוב כ-120 משפחות.
שם היישוב

בתחילה נקרא היישוב "נאווה" או "אילנית". לאחר מכן הוסב שמו ל"נחליאל" על שם ספרו של ד"ר יצחק ברויאר מהוגי הדעות של פועלי אגודת ישראל. שם הספר נלקח מהפסוק בספר במדבר: "וממתנה נחליאל".
היסטוריה

הקמת היישוב אושרה על ידי ועדת השרים להתיישבות ב-22 ביולי 1984, יום לפני הבחירות לכנסת האחת עשרה יחד עם שישה יישובים נוספים. עם קבלת האישור, ההתנחלות הועלתה במהירות על הקרקע עוד בטרם הוכנו תשתיות כדי לקבוע עובדות בשטח למקרה של חילופי שלטון. לאחר הקמת ממשלת האחדות נמנתה נחליאל בין ההתנחלויות שהוכרו על ידי הממשלה.
במשך שנים היישוב היה קטן מאוד. היישוב השתייך לתנועת "פועלי אגודת ישראל" דבר שהקשה על גיוס משפחות נוספות.[דרושה הבהרה] בשנת 1985 נמנו ביישוב 10 משפחות. במאי 1990 התגוררו בנחליאל בין 15 ל-30 משפחות.
בשנת תש"נ הגיעו למקום משפחות חסידי חב"ד וכן נפתחה ישיבת חב"ד במקום. בעקבות זאת עם השנים השתנתה האוכלוסייה וכיום נושא היישוב אופי תורני-קהילתי עם דגש גדול על צמיחה ופיתוח האווירה הקהילתית. היישוב בנוי בפסגת הר בגובה 600 מטרים וכמו כן ניתן לראות את שפלת החוף ממנו.
אופי היישוב

בנחליאל בתי כנסת, ישיבה, מקוואות למהדרין (גברים ונשים), מכולת, פעילויות לנוער בנים ונוער בנות, חוגים לילדים ולנשים, משחקיה, ערבי נשים, התוועדויות של חב"ד, שיעורי תורה, הלכה וחסידות בימות החול וגם בשבתות וימים טובים. ביישוב בתי קבע שנבנו במהלך כל שנות קיומו, בשנים האחרונות ניבנו ביישוב קרוואנים חדשים לאכלוס זמני. כמו כן במקום יחידות דיור פרטיות להשכרה.