stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד מייבאום
ביוגרפיה

מייבאום נולד בעיר ניו יורק, למד באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת איווה לפני שנהפך להיות שחקן ומחזאי בברודוויי.
ב-1937 כתב לראשונה תסריט לסרט ואחרי שירות צבאי במלחמת העולם השנייה הוא הצטרף לאולפני סרטי פרמאונט ככותב וכמפיק בסרטים כמו The Big Clock וגטסבי הגדול. מייבאום התחבר עם אלן לד, כתב עבורו מספר תסריטים וגם שימש כתסריטאי אחראי של לאד. בשנות החמישים הוא היה התסריטאי החביב על ארווין אלן ואלברט ברוקולי, שעשו סרטי פעולה בבריטניה תחת וורוויק פילמס שלהם. כברוקולי החתים את לאד על חוזה של שלושה סרטים עבור וורוויק, התעקש לאד שמייבאום, יהיה שותפו לכתיבת התסריטים. עבודתו של מייבאום בסדרת סרטי ג'יימס בונד הניבה את התסריטים של כל הסרטים פרט לשלושה החל מד"ר נו ב-1962 ועד לרישיון להרוג ב-1989. אולם, תרומתו לרישיון להרוג הופסקה באמצע בגלל שביתת התסריטאים של אמריקה ואת התסריט סיים לכתוב מייקל וילסון.
סרטים נבחרים בהם היה תסריטאי

We Went to College ‏ (1936)
They Gave Him a Gun ‏ (1937)
The Lady and the Mob ‏ (1939)
Coast Guard ‏ (1939)
The Amazing Mr. Williams ‏ (1939)
I Wanted Wings ‏ (1941)
Ten Gentlemen from West Point ‏ (1942)
O.S.S. ‏ (1946)
The Great Gatsby ‏ (1949)
The Red Beret ‏ (1953)
Hell Below Zero ‏ (1954)
Cockleshell Heroes ‏ (1955)
Bigger Than Life ‏ (1956)
Zarak ‏ (1956)
כופר (1956) - הספור
ד"ר נו (1962)
מרוסיה באהבה (1963)
גולדפינגר (1964)
כדור הרעם (1965)
צ'יטי צ'יטי בנג בנג (1968) - דיאלוג נוסף
בשירות הוד מלכותה (1969)
יהלומים לנצח (1971)
האיש בעל אקדח הזהב (1974)
המרגלת שאהבה אותי (1977)
לעינייך בלבד (1981)
אוקטופוסי (1983)
רצח בעיניים (1985)
007 באזור המסוכן (1987)
רישיון להרוג (1989)
כופר (1996) - הספור
סרטים נבחרים בהם היה מפיק

O.S.S. ‏ (1946)
The Big Clock ‏ (1948)
The Sainted Sisters ‏ (1948)
Bride of Vengeance ‏ (1949)
גטסבי הגדול (1949)
Song of Surrender ‏ (1949)
Dear Wife ‏ (1949)
No Man of Her Own ‏ (1950)
Captain Carey, U.S.A. ‏ (1950)
Battle at Bloody Beach ‏ (1961)
רונית סצ'י-פאינרו

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1971 (בת 52) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  סרטן (מחלה), גנטיקה מולקולרית, ננו-רפואה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (2 במרץ 1996)  אוניברסיטת לונדון (1 בנובמבר 1999)  אוניברסיטת תל אביב (1 ביולי 2001)  בית הספר לרפואה של הרווארד (1 באוקטובר 2005) 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 באוקטובר 2005) 
 פרסים והוקרה:  זוכת פרס ERC - מהאיחוד האירופי
 תרומות עיקריות
 חקר אנגיוגנזה בסרטן וננו-רפואה באוניברסיטת תל אביב
 
רונית סצ'י פאינרו (נולדה ב-22 באוקטובר 1971) היא פרופסור מן המניין במחלקה לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. ראש המעבדה לחקר אנגיוגנזה בסרטן וננו-רפואה באוניברסיטת תל אביב מאז שנת 2006, ראש החוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת ת"א מאז שנת 2014, ראש הקתדרה לננו מדעים וננו טכנולוגיות ע"ש הרמן וקורט ליאון מאז 2017 ופרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד משנת 2007.
ביוגרפיה

רונית סצ'י פאינרו נולדה בתל אביב. הוריה עלו לישראל בשנת 1949 מבולגריה. היא נולדה כילדה השנייה, אחרי אחיה, לאב מהנדס ולאם, קלר, רואת חשבון ואשת-כספים. מגיל 6 עד 12 שהתה עם משפחתה בוונצואלה, לשם עברו הוריה לנהל חברת בנייה. את לימודיה בחטיבת הביניים היא עשתה בחולון, ובתיכון למדה בגמנסיה העברית הרצליה בתל אביב.
רקדה בלט מודרני וקלאסי מילדות; בבגרותה הופיעה בלהקות מקצועיות. אחרי סיום הדוקטורט ויתרה על קריירת המחול והשקיעה את מלוא זמנה במדע.
את שירותה הצבאי עשתה בחיל הרפואה בתל השומר. סיימה תואר ראשון ברוקחות באוניברסיטה העברית בירושלים, והמשיכה למסלול ישיר לדוקטורט במעבדה של פרופ' רות דאנקן (Ruth Duncan) באוניברסיטת לונדון, אותו סיימה בהצטיינות, תוך זכייה בפרס א.מ. קוק לתזה מצטיינת. בהמשך השתלמה במסגרת פוסט-דוקטורט במעבדה של פרופ' יהודה פולקמן במחלקה לכירורגיה, באוניברסיטת הרווארד ובבית החולים לילדים של בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
סצ'י פאינרו נשואה לעורך הדין ואיש העסקים עודד פאינרו, להם שלושה בנים.
קריירה אקדמית ופעילות מחקרית

מאז 2006 מכהנת סצ'י-פאינרו כחברת סגל אוניברסיטת תל אביב. ב-2015 מונתה לפרופסור מן המניין. בנוסף מונתה בספטמבר 2014 לראש המחלקה לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. זכתה במספר פרסים בתחום הננו-רפואה, הבנת תהליכים בסיסיים בהתקדמות מחלת הסרטן, ודרכי אבחון וטיפול בסרטן.
המחקר במעבדתה של סצ'י-פאינרו, בפקולטה לרפואה, המחלקה לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה, עוסק בשלושה תחומים עיקריים בחקר הסרטן:
יצירת מודלים תלת-ממדיים של גידולי מח, עצם, שד, שחלות, מלנומה, ערמונית ולבלב הנלקחים היישר מחדר הניתוח. הגידולים כוללים את תאי הסרטן של החולה יחד עם תאי המיקרו-סביבה שלו, אשר מכילים תאי אנדותל, היוצרים כלי דם המזינים את הגידול, תאי רקמת חיבור ותאי מערכת החיסון. מודלים אלה מאפשרים להבין את מערכת היחסים המולקולרית בין התאים השונים ולאפיין מה הסמנים (markers) הספציפיים המבוטאים בתאים אלה, ויכולים לשמש מטרות לאבחון וטיפול מכוון. כך למשל, אחד המחקרים במעבדה של סצ'י-פאינרו מתמקד ביצירת מודלים של זוגות של גידולים רדומים וגידולים שגדלים במהירות, שמקורם בסרטן המח גליובלסטומה. הבנת השינויים המתרחשים בין מוח בריא, מוח עם גידול מחולה ששרד זמן קצר, ומוח עם גידול מחולה ששרד זמן ארוך, מסייעים בדרך בה מאבחנים גליובלסטומה ומפתחים תרופות ממוקדות מטרה שיחסלו את התאים הסרטניים מבלי לפגוע בתאים הבריאים שסביבם בגידול אגרסיבי מסוג זה.
פיתוח ננו-ביו-תרופות המכוונות באופן ספציפי להפריע לאינטראקציות בין התאים הסרטניים לבין התאים במיקרו-סביבה של הגידול. תאים אלה תומכים בגידול והכרחיים לתזונה ולגדילה שלו וכן ליכולתו המוגברת לשלוח גרורות. התרופות הננומטריות בנויות מנשא פולימרי הקשור לחומר דמוי-ביולוגי המעכב תרגום של RNA לחלבונים (RNA interference), אשר חיוניים לחיות התא, בשילוב עם תרופות שונות הפועלות בסינרגיזם סלקטיבי בגידול הסרטני.
יצירת חיישנים ננומטריים פלואורסצנטיים בטווח האינפרא-אדום הקרוב (near infra-red), המוזרקים לגוף ומאפשרים לאתר במדויק את מקומם של התאים הסרטניים ולדווח בזמן אמת על שחרור והפעלת התרופות בגידול הסרטני.
נכון לדצמבר 2017 פרסמה סצ'י-פאינרו מעל ל-100 מאמרים מדעיים אקדמיים, 15 פרקים בספרים מדעיים, ערכה 2 ספרים והגישה 45 המצאות לפטנטים.
פעילות ציבורית

סצ'י פאינרו מרצה בהתנדבות על נושאים מדעיים שונים במגוון מסגרות שעיקר מטרתן לחבר את הציבור הרחב אל המדע. היא מרצה בתוכניות שונות ומגוונות במסגרת "נוער שוחר מדע", בבתי ספר מהפריפריה במסגרת הפרויקט "אשנב לרפואה", "באוניברסיטה בעם", ב"של"ם" (שרות לאומי למבוגר) וב"רוטרי".
חברות באגודות

1996 - חברה באגודה האירופאית לחקר הסרטן ("EACR").
1997 - חברה (Active Member) באגודה האמריקאית לחקר הסרטן ("AACR").
2010-2015 - נשיאת האגודה הישראלית לשחרור מבוקר של ביו חומרים ("ICRS").
פרסים נבחרים

1995- מלגת ה-British Council ללימודי דוקטורט באנגליה
2001 - מלגת רוטשילד למשתלמי בתר-דוקטורט מצטיינים
2001 - מלגת פולברייט למשתלמי בתר-דוקטורט מצטיינים
2014 - פרס ERC Consolidator Award מהאיחוד האירופי.
2020 - פרס מיכאל ברונו
כתבים נבחרים > ספרים

Satchi-Fainaro R and Duncan R, Editor of a special volume In Advances in Polymer Science:Polymer Therapeutics: Polymers as Drugs, Conjugates and Gene Delivery Systems, 192, Springer-Verlag, Heidelberg, Germany (2006).
Satchi-Fainaro R and Duncan R, Editor of a second special volume In Advances in Polymer Science: Polymer Therapeutics: Polymers as Drugs, Conjugates and Gene Delivery Systems, 193, Springer-Verlag, Heidelberg, Germany (2006).
הערות שוליים

↑  רונית סצ'י-פאינרו, C.V (ארכיון)
↑  רונית סצ'י-פאינרו, אתר המעבדה (ארכיון)
↑  נוער שוחר מדע
↑  האגודה הישראלית למתן מבוקר של ביו-חומרים (ארכיון)
↑  רשימת כתבים של סצ'-פאינרו באתר PubMed
↑  העתיד כבר כאן עונה 1 | פרק 3 - חיסון נגד הסרטן - YouTube

החל מדקה 05:14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433001305171  GND: 1165809281  ISNI: 0000 0001 1570 595X  LCCN: nb2006001755  ORCID: 0000-0002-7360-7837  ResearcherID: F-9137-2011  SELIBR: 267934  SUDOC: 201683954  VIAF: 52803172   WorldCat (עם VIAF): 52803172
ריינוסה (ספרד)

ריינוסה (בספרדית: Reinosa) היא עיר קטנה בקהילה האוטונומית קנטבריה אשר נמצאת בצפון ספרד. נכון לשנת 2021, בעיר מתגוררים 8,810 תושבים.
היסטוריה

העיר מוזכרת במסמכים עוד משנת 1000, אז חולקה לחלקות שטח על ידי רוזן ממלכת קסטיליה. בשנת 1404 תועד כי היא העיר הראשית של האזור ובה נמצאות שבע הרמנדות – יחידות צבאיות לשמירה על החוק והסדר. בשנת 1497 נפגשו בעיר חואן, נסיך אסטוריאס, יחד עם מרגרטה מאוסטריה, דוכסית סבויה. הפגישה ו/או טקס הנישואין התקיימו בעיר. בשנת 1517 הגיע לעיר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, במהלך מסעו מפלנדריה. הוא שהה בעיר במשך תשעה ימים עקב מחלה. באותה תקופה מנתה העיר 500 תושבים, כאשר רובם התפרנסו מחקלאות ומבעלי החיים שלהם.
במאה ה־18 התפתחה העיר תחת שליטת הבורבונים. נסללו בה כבישים ונבנו גשרים. בנוסף, אוחסנו בה סחורות שיועדו להישלח מנמל סנטנדר. בעיר קמו בתי עסק קטנים (כמו נפחיות) לצד מפעלים גדולים. כמו כן, נבנו בעיר חנויות, בתי מרקחת ומשרד עורכי דין. באותה תקופה נערכו באזור שוק דגנים (אחת לשבוע) ושני ירידי בקר בכל שנה. אלו משכו אל העיר סוחרים רבים ממרחק.
ב־28 במרץ 1857 נחנכה באזור מסילת ברזל, וזה גרם להפחתה של חשיבות העיר בתחום התעבורתי. לעומת זאת, שגשגו בעיר תעשיות מזון (קמח, גבינה ושוקולד) וקם גם מפעל זכוכית. גם בתחום התרבותי שגשגה העיר באותה תקופה.
בשנת 1919 קם בעיר מפעל פלדה גדול בשם "לה נאבאל" (ספ') אשר העצים את גידול האוכלוסייה. ארבע שנים לאחר הקמתו, כבר עבדו בו מעל 1,300 איש. המפעל ייצר, בין השאר, גם תותחים וחימושים לאוניות מלחמה, דבר שגרם לעיר להיות נקודה אסטרטגית חשובה לשני הצדדים הלוחמים במהלך מלחמת האזרחים בספרד. ב־22 בנובמבר 1927, אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, העניק לריינוסה תואר של עיר. גם לאחר סיום מלחמת האזרחים המשיכה העיר לגדול, אך עקב משבר ביחסי החוץ של ספרד ובתעשיית הנשקים, נאלץ המפעל לנדוד ולפעול תחת מגבלות קשות. משבר זה יצר אבטלה ותסיסה חברתית בעיר, אשר התגברו בשנת 1987 לאחר קיצוץ בכוח האדם של העיר ועליית שיעור האבטלה. תהליכים אלו גרמו להקטנת האוכלוסייה והשירותים בעיר. בחודשים מרץ–אפריל אותה שנה אירעו בעיר מספר עימותים שזכו לשם "תקריות ריינוסה". במהלך אירועים אלו נהרג אדם אחד ונפצעו 144.
בשנים האחרונות נמצאת התעשייה בעיר בתהליך שיקום. נפתחו בה מספר מוסדות תעסוקה, בהם מפעל ביסקוויטים, מפעלי מכונות ועוד.
דמוגרפיה

בשנות ה־80 של המאה ה־20, לאחר תהליך התפתחות ארוך שעברה העיר, הגיעה אוכלוסייתה לשיא של מעל 13,000 תושבים. לאחר המשברים שחוותה העיר, מספר תושביה פוחת, ונכון לשנת 2021 הוא עומד על 8,810 תושבים, מספר הנמוך ממספר תושבי העיר בשנת 1950.
| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1900: 2,979
1910: 2,924
1920: 4,180
1930: 8,606
1940: 8,481
1950: 9,450
1960: 10,044
1970: 10,863
1980: 13,172
1990: 12,847
2000: 11,193
2010: 10,277
2012: 10,071
2015: 9,605
2019: 9,003
2021: 8,810
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
גאוגרפיה

העיר שוכנת בדרום הקהילה האוטונומית קנטבריה, בהרים הקנטבריים. גובהה הממוצע עומד על 851 מטרים מעל פני הים. מזרחית לה שוכן אגם מלאכותי גדול, אשר מתמלא בסוף החורף ובאביב עקב הפשרת השלגים באזור. ליד העיר ממוקם מוצא נהר האברו, והוא זורם בה.
אקלים

ריינוסה היא אחת הערים הקרות בספרד. זאת עקב מיקומה בהרים הקנטבריים וגובהה הרב. האקלים בריינוסה הוא אקלים ימי (Cfb לפי שיטת קפן), אך עקב מיקומה בהרים, היא מושפעת גם מהאקלים האלפיני (ההררי). גם האקלים הים־תיכוני (Csb) משפיע על העיר. טמפרטורת המקסימום השנתית הממוצעת היא 14.5 מעלות צלזיוס, וטמפרטורת המינימום השנתית הממוצעת עומדת על 5.8 מעלות צלזיוס. בעיר נושבות רוחות חזקות בעקבות מיקומה בעמק. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 846 מילימטרים. הם יורדים במשך כל השנה, בעיקר בין אוקטובר לינואר. תקופה זו היא גם התקופה הקרה הבשנה. החודשים יולי ואוגוסט הם החמים והיבשים בשנה.
| אקלים בריינוסה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בריינוסה> ינואר.6.8.0.3.72 | אקלים בריינוסה> פברואר.8.0.8.63 | אקלים בריינוסה> מרץ.10.8.2.5.63 | אקלים בריינוסה> אפריל.12.7.3.6.80 | אקלים בריינוסה> מאי.15.6.6.4.72 | אקלים בריינוסה> יוני.19.8.9.6.61 | אקלים בריינוסה> יולי.22.8.11.5.42 | אקלים בריינוסה> אוגוסט.22.8.11.9.51 | אקלים בריינוסה> ספטמבר.20.2.10.1.66 | אקלים בריינוסה> אוקטובר.15.5.6.8.81 | אקלים בריינוסה> נובמבר.11.1.3.8.100 | אקלים בריינוסה> דצמבר.8.3.2.2.95 | אקלים בריינוסה> שנה.14.5.5.8.846 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
תחבורה

ריינוסה שוכנת בסמוך לכביש המהיר A-67 המקשר בין מרכז הקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון לבין בירת קנטבריה, סנטנדר. בנוסף, בעיר ישנן שתי תחנות רכבת, אשר מחברות בין העיר לערים גדולות בספרד, בהן: עיר הבירה מדריד, ברצלונה, סנטנדר, סלמנקה, לאון, קורדובה, מאלגה ועוד.
ערים תאומות

מקסיקו ריינוסה, מקסיקו
ספרד דלטברה (אנ'), קטלוניה, ספרד (עיר זו נמצאת בשפך הנהר אברו, שמוצאו סמוך לריינוסה)
הערות שוליים

↑  על פי המרשם העירוני לשנת 2018 של המכון הלאומי הספרדי לסטטיסטיקה
↑  Clima Reinosa: Temperatura, Climograma y Tabla climática para Reinosa - Climate-Data.org, es.climate-data.org, באתר climate-data.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565086805171  GND: 4837004-6  LCCN: n88003696  VIAF: 149024061   WorldCat (עם VIAF): 149024061
רוז ויליאמס (שחקנית)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בפברואר 1994 (בת 30) אילינג, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוז ויקטוריה ויליאמס (באנגלית: Rose Victoria Williams; נולדה ב-18 בפברואר 1994) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד הנסיכה קלוד בסדרת הטלוויזיה "ממלכה" ובתפקיד שארלוט הייווד במיני-סדרה "סנדיטון".
ביוגרפיה

ויליאמס נולדה באילינג שבמערב לונדון. אמה הייתה מעצבת תלבושות ואביה היה גנן.
עבודתה הראשונה הייתה בחנות בגדים של רשת Dover Street Market . בתחילה למדה אופנה, אבל בגיל 18 החליטה לפנות לקריירת משחק.
ויליאמס הופיעה בסדרות הטלוויזיה "חדר מיון", "ממלכה", "מדיצ'י", ו-"Curfew". בהמשך שיחקה בסרט "Changeland" בכיכובם של סת' גרין ומקולי קאלקין.
ב-2019 החלה ויליאמס לככב בסדרת הטלוויזיה "סנדיטון", עיבוד של אנדרו דייוויס לרומן בלתי גמור באותו שם מאת ג'יין אוסטן. בשל תפקידה בסדרה "ממלכה" היא התגוררה בטורונטו במשך שלוש שנים.
ב-2021 שיחקה ויליאמס בתפקיד ראשי בסרט האימה הבריטי "The Power" יחד עם אמה ריגבי, על אודות אחות בלונדון של שנות השבעים של המאה העשרים. עוד שיחקה ויליאמס בסרט "Mrs. Harris Goes to Paris" בכיכובה של לזלי מנוויל.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | חדר מיון | Casualty | אימוג'ן רנפרו | בפרק "Unhinged" |
| 2014–2017 | ממלכה | Reign | קלוד דה ולואה | עונות 2–4 |
| 2015 |  | Chicken | ליל |  |
| 2016 |  | A Quiet Passion | ויני הצעירה |  |
| 2016 |  | Infinite | לילי | סרט קצר |
| 2019 |  | Changeland | אמה |  |
| 2019 |  | Curfew | פיית' פלאדינו | סדרת טלוויזיה |
| 2019–הווה | סנדיטון | Sanditon | שארלוט הייווד | תפקיד ראשי |
| 2019 | מדיצ'י | Medici | קתרינה ספורצה | עונה שלישית |
| 2021 |  | The Power | ואל |  |
| 2022 | גברת האריס נוסעת לפריז | Mrs. Harris Goes to Paris | פמלה פנרוז |  |
| 2023 | כלואה | Locked In | לינה |  |
הערות שוליים

1 2  James Marriott (23 באוגוסט 2019). "Sanditon's Rose Williams on starring in the new Austen adaptation — feminism, racism and nooky". The Times. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Sarah Crompton (12 בדצמבר 2019). "Meet Rose Williams, the Most Unexpected Jane Austen Heroine of 2020". Vogue. נבדק ב-26 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Josh. "Sanditon's Rose Williams: 'It's not relevant to have an all-white cast in a period drama!'". Glamour UK. נבדק ב-2019-11-03.
↑  Fogarty, Paul (2019-08-25). "Sanditon: Who plays Charlotte Heywood? Actress Rose Williams is a rising star!". HITC (באנגלית). נבדק ב-2019-11-03.
↑  Andreas Wiseman (2020-12-07). "AMC Genre Streamer Shudder Acquires Brit Horror 'The Power' Starring Rose Williams". Deadline. נבדק ב-2021-07-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1217435700  ISNI: 0000 0004 6517 4992  LCCN: no2017122609  VIAF: 4302150647111410860001   WorldCat (עם VIAF): 4302150647111410860001
רנה מאסילי

רנה מאסילי, 1929
רנה מאסילי (בצרפתית - René Massigli; ‏22 במרץ 1888 - 3 בפברואר 1988) היה דיפלומט צרפתי ששימש אף כשר החוץ ב"ועד הצרפתי לשחרור לאומי", מעין ממשלה גולה שהוקמה בזמן מלחמת העולם השנייה על ידי אנשי צרפת החופשית וגורמים נוספים. מאסילי זכה לקריירה דיפלומטית ארוכה ומגוונת, ושימש כשגריר במדינות רבות.
קריירה מוקדמת

מאסילי נולד בעיר מונפלייה במחוז ארו בצרפת. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הצטרף לשירות החוץ הצרפתי, ושירת בברן ובברלין. בין 1920 ל-1931 שימש מאסילי כמזכיר הכללי של "ועידת השגרירים", גוף דיפלומטי של מעצמות ההסכמה שפעל כמה שנים לאחר מלחמת העולם הראשונה במקביל לחבר הלאומים. בתפקיד זה היה מעורב ביישוב סכסוכים טריטוריאליים שנגעו לשלזיה, ממל ווילנה, גבולותיהן של אוסטריה והונגריה, ואכיפת החלקים הנוגעים לאיסור החימוש בהסכם ורסאי. הוא שימש כאיש סודו של שר החוץ אריסטיד בריאן, היה מעורב במגעים שקדמו לחתימת הסכם לוקרנו, ולאחר מכן במגעים שקדמו להצטרפות גרמניה לחבר הלאומים.
במהלך שנות ה-30 שימש מאסילי בתפקידים בכירים במשרד החוץ הצרפתי. הוא היה מעורב בניסיונות להשגת הסכם פירוק נשק בז'נבה בתחילת שנות ה-30, ולאחר מכן שימש בתפקידים שונים במשרד החוץ, כמנהל המחלקה המדינית, וכציר קבוע של צרפת בז'נבה. מאסילי נחשב למומחה לענייני חבר הלאומים בשנת 1938 מונה כשגריר באנקרה. בתקופה זו הסתכסך עם שגריר גרמניה בטורקיה, פרנץ פון פאפן. לאחר תבוסת צרפת במהלך המערכה על צרפת ב-1940 החזיר משטר צרפת של וישי את מאסילי לצרפת, אם בשל הסכסוך עם פון פאפן, ואם בשל כך שנחשב פרו-בריטי.
בשירות צרפת החופשית

עם שובו לצרפת, החל מאסילי להיות מעורב בפעילות הרזיסטאנס, לצידו של ז'אן מולן באזור ליון. בדצמבר 1942 נעצר על ידי הנאצים, לאחר שאלו כבשו את "האזור החופשי" בעקבות מבצע לפיד. בינואר 1943 נמלט, והצליח להגיע ללונדון ולהצטרף שם אל הגנרל שארל דה גול, שיזם את הבאתו על מנת שיחליף את רנה פלוון בתפקיד "שר החוץ" ב"ועד השחרור הלאומי", ממשלה גולה של אנשי צרפת החופשית. מאסילי נכנס לתפקידו ב-5 בפברואר 1943, וביוני 1943, כאשר הורכב "הוועד הצרפתי לשחרור לאומי", ממשלה גולה שכללה הן את אנשיו של דה גול, והן את אנשיו של אנרי ז'ירו, קיבל מאסילי את תפקיד שר החוץ על דעת שני האישים. לאחר שחרור צרפת, בספטמבר 1944 לא החזיק מאסילי בתפקיד שר החוץ, ולשר החוץ בממשלה הזמנית שהקים דה גול התמנה איש הרזיסטאנס ז'ורז' בידו. מאסילי נשלח להיות לשגריר בלונדון.
לאחר המלחמה

מאסילי שימש כשגריר בלונדון בין אוגוסט 1944 ליוני 1954. בין 1954 ל-1956 שימש כמנהל הכללי של משרד החוץ הצרפתי. בתקופה זו גילה יחס עוין כלפי מדינת ישראל והתנגד לאספקת נשק צרפתי לישראל. מאסילי הצליח לטרפד עסקה לאספקת מטוסי מיסטר לישראל בנובמבר 1955, לאחר שזו כבר הושלמה. ביוני 1956 פרש משירות החוץ. בשנת 1958 פרסם ספר זיכרונות בשם "Les Maladies de l'Etat (חוליי המדינה) שזכה לתהודה. בשנת 1970 יצא בהאשמות כנגד יהודי צרפת, כי עליהם לבחור בין נאמנותם לצרפת ובין נאמנותם לישראל, וכי הם לוקים ב"נאמנות כפולה". בתגובה האשים אותו הסופר רומאן גארי כי הוא אנטישמי. במאמר שהתפרסם באפריל 1970 בעיתון לה מונד טען כי התחממות היחסים בין צרפת וישראל לפני מבצע סיני הייתה תוצאת פעילותם של יהודים בהנהגה הצרפתית שלקו ב'נאמנות כפולה', ותקף את השגריר יעקב צור שהצליח להשלים עסקאות נשק עם צרפת, בטענה כי לא נהג כידיד לצרפת.
בשנת 1988 מת בפריז כחודש לפני יום הולדתו המאה.
הערות שוליים

↑  חילופי הגברי בשירות הדיפלומטי הצרפתי, דבר, 7 בנובמבר 1938
↑  נתמנה ציר צרפתי לרומא, דבר, 13 באוקטובר 1938
↑  Von Papen did not like him, פלסטיין פוסט, 28 באוגוסט 1940
↑  Laval in Berlin, פלסטיין פוסט, 4 בדצמבר 1942
↑  שארל דה גול, המאבק לחרות, כרך שני, "אחדות במערכה", הוצאת עם הספר, תשי"ח, עמ' 40
↑  שארל דה גול, המאבק לחרות, כרך שני, "אחדות במערכה", הוצאת עם הספר, תשי"ח, עמ' 96
↑  שארל דה גול, המאבק לחרות, כרך שני, "אחדות במערכה", הוצאת עם הספר, תשי"ח, עמ' 114
↑  שינויים בממשלת דה גול, דבר, 11 בספטמבר 1944
↑  שמואל שגב, חשדו בנחמיאס שהוא מבריח נשק לאלג'יר, מעריב, 29 באוקטובר 1959
↑  מאסילי תוקף את צור, דבר, 5 באפריל 1970
↑  חילופי גברי נרחבים במשרד החוץ הצרפתי, דבר, 14 ביוני 1956
↑  כשמיניסטרים אינם שומרים סוד, דבר, 25 ביולי 1958
↑  מזהיר יהודי צרפת מ'נאמנות כפולה', דבר, 27 בפברואר 1970
↑  הסופר רומאן גארי מאשים: אנטישמיות, דבר, 3 במרץ 1970
↑  מאסילי תוקף את צור, דבר, 5 באפריל 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459577205171  BnF: cb11914993b (data)  GND: 124230806  ISNI: 0000 0001 2143 8579  LCCN: no2007002066  NTA: 072621877  SNAC: w6864n6f  SUDOC: 027015343  VIAF: 93583871   WorldCat (עם VIAF): 93583871
רב יצחק בריה דרב יהודה

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  דור רביעי לאמוראי בבל
 רבותיו:  רב יהודה, רבה, רמי בר חמא, רב ששת
 בני דורו:  רב שמואל בנו של רבה בר בר חנה ורב אחא בר הונא
 צאצאים:  איסי 
 
רב יצחק בריה דרב יהודה היה אמורא בדור השלישי והרביעי לאמוראי בבל.
הוא היה תלמיד מובהק של אביו, רב יהודה, עמו דן רבות בהלכה. אביו העריכו מאוד, ואף היה מוסר מתורתו בפני אחרים, דבר שנחשב יוצא דופן, שכן לרוב אין אמורא מוסר תורה משם בנו או תלמידו. לעיתים הוא מפרש את מאמריו של רב יהודה אביו ומוסר אותן משמו בבית המדרש.
ביוגרפיה > גילו

לא ברור האם רב יצחק, נולד לרב יהודה ככל הנראה בגיל מבוגר, ולכן למד תורה מפי אמוראים, שחיו כדור ושנים מאוחר יותר – רב ששת ורמי בר חמא או שמא נולד כשאביו היה צעיר, כמשתמע ממקורות אחרים. בעל "יחוסי תנאים ואמוראים" קובע כי פרטים אלו סותרים זה את זה:
במקור אחד אנו מוצאים שהוא הורה הלכה בימי רבה בר בר חנה – תלמידו של רבי יוחנן ובימיו של רב נחמן: (מסופר כי ילתא הביאה דם שהיה מוטל בספק כתם נדה לפני רבה בר בר חנה והוא קבע שהוא טמאה, ולאחר מכן הביאה את הדם לפני רב יצחק בריה דרב יהודה שטיהר לה. בתלמוד מוסבר כי אף על פי שקיים כלל ש"תלמיד חכם שטימא אין חבירו רשאי לטהר, אסר אין חבירו לטהר", במקרה זה ילתא אמרה לרב יצחק בריה דרב יהודה שרבה בר בר חנה עצמו נוהג לטהר דם במראה כזה בדיוק באופן קבוע, אלא שבאותו יום הוא חש בעיניו, וכאשר שמע זאת רב יצחק בריה דרב יהודה הוא הבין שאין בכך סתירה לפסקו שלו שהדם טהור.) אם כן, נמצא שהוא נחשב לחכם בדור השני לאמוראי בבל, דבר הסותר את העובדה שלמד לפני רמי בר חמא, אמורא בדור הרביעי לאמוראי בבל, היחוסי תנאים ואמוראים מסיים את התמיהה במילים ”ותימה, דרב יצחק בריה דרב יהודה היה תלמידו”.
אנו מוצאים שבימי עולא, אמורא בדור השני לאמוראי בבל, הוא היה בגיל מבוגר מאוד: מסופר בתלמוד שהוא לא נשא אשה עד גיל מאוחר מאוד, מכיוון שאביו רב יהודה לא ידע מי היא משפחה כשרה שאין בה פסולי חיתון, עד שעולא נקלע לביתו של רב יהודה ואמר לו סימנים מי הם הכשרים להנשא עימם. בנוסף, אנו מוצאים שנכדתו חומא, בת בנו איסי, נישאה לרחבה, תלמידו של רב יהודה, כך שברור שרב יצחק בריה דרב יהודה היה מזקני תלמידיו של רב יהודה, ושוב עובדות אלו סותרות את המובא שהוא היה תלמידו של רמי בר חמא, כך על כך מסיים היחוסי תנאים ואמוראים: ”ותימה שרמי בר חמא רבו היה, ורמי בר חמא בחור היה כדאיתא בשלושה שאכלו כאחד”.
ביוגרפיה > ילדותו

כבר בקטנותו של רב יהודה ניכרו בו סימני חכמה ופקחותו יותר מאשר שאר בני גילו. כך למשל, מסופר, כי כאשר דנו החכמים בישיבת פומבדיתא, אדות ההלכה האומרת כי קטנים שמכרו חפצים כדי להתפרנס, יש תוקף לממכרן מתקנת חכמים, אם רק יש בהם הבנה מספקת לפשר מעשיהם, החווה רב יהודה אודות בנו רב יצחק שהיה אז כבן שש–שבע, – קטן המבין כמותו – ממכרו ממכר, כאשר הקשו החכמים מדיעה אחרת האומרת כי הגיל הוא תשע עשר, הסביר להם רב יהודה כי הוא לא התכווין לומר שכל תינוק בגילו – ממכרו ממכר, אלא רק ילד המבין את מעשיו כבנו, שבגיל שש כבר הייתה בו בינה יתירה
ביוגרפיה > רבותיו

הוא למד אצל רב הונא (בתקופה שבה למדו בבית מדרשו מסכת נדה), וכן אצל רבה, יחד עם רב שמואל בנו של רבה בר בר חנה ורב אחא בר הונא.
לאחר פטירתם, נהפך לתלמידו של רמי בר חמא, ועל כל שאלה שנשאל היה עונה על פי ההיגיון ("מסברה"), ולא בהסתמך על מקורות קודמים לו ("מברייתא"), בשונה מרב ששת שהיה עונה תמיד בהסתמך על המקורות הקודמים לו. הלך מחשבה זה של רמי בר חמא גרם לרב יצחק לנטוש את הלימודים אצלו, ולעבור ללמוד אצל רב ששת.
יחד עם אחיו, רב הונא בריה דרב יהודה, דן בהלכה עם אביי ורבא.
משפחתו

נכדתו חומא, בת בנו איסי, הוגדרה כאשה קטלנית, מכיוון שנישאה לשלושה אנשים, שכולם נפטרו: חכם בשם רחבא מישיבת פומבדיתא, רב יצחק בנו של רבה בר בר חנה, ואביי.
אמרותיו ופסקיו

לעולם יבקש אדם רחמים שלא יחלה, שאם יחלה, אומרים והבא זכות והפטר.
ההלכה אומרת כי בעיר שבה ישנם יהודים שאינם שומרי תורה ומצוות, אסור ליהודי לרחוץ בבית המרחץ של העיר, שהוסק לצורכם בשבת. רב יצחק פסק שאם יש בעיר אדם עשיר או חשוב, שאם יבקש לרחוץ – יסיקו בשבילו את המרחץ במהירות על ידי תגבור בכוח אדם, ניתן לסמוך על כך, ולרחוץ בה מיד.
קרצינומה של תאי בסיס

.
| --- | --- |

קרצינומה של תאי בסיס
 תחום:  אונקולוגיה 
 טיפול:  אימיקוימוד  solasonine  ויסמודגיב  אימיקוימוד  sonidegib  פלואורואורציל 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/276624 
 DiseasesDB:  1264
 MeSH:  D002280
 MedlinePlus:  000824
 OMIM:  605462
 סיווגים
 ICD-10:  Basal cell carcinoma
 ICD-11:  2C32 
 
קרצינומה של תאי בסיס (באנגלית: Basal cell carcinoma או BCC) היא הסוג השכיח ביותר של סרטן העור המתפתח - ככל קרצינומה - בשכבת האפיתל של העור, ובמקרה זה בשכבה התחתונה (ה"בסיסית") של תא האפיתל.
שכיחות המחלה באוכלוסייה מגיעה ל-30% באנשים בעלי עור בהיר. סוג זה של סרטן לעיתים נדירות בלבד שולח גרורות או גורם למוות, ובעיקר מפריע למראה העור. ב-80% מהמקרים הסרטן מופיע בראש ובצוואר. ישנם מחקרים המעידים על עליה בשיעור סרטן זה בשנים האחרונות.
טיפוסים

ניתן לסווג את המחלה לשלושה טיפוסים עיקריים:
בדרך כלל הגידול מופיע בצורת גוש קטן ועגול.
במקרה של קרצינומה שטחית (superficial basal cell cancer), הגידול נראה כמו כתם אדום (לעיתים קשה להבדיל בינו לאקזמה).
במקרה של קרצינומה חודרנית (Infiltrative basal cell cancers) הגידול נראה כמו עיבוי של העור או רקמת צלקת.