stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חן שיש
השכלה

1995 - תואר ראשון, המכון לאמנות, המכללה אקדמית אורנים, קריית טבעון.
1999 - תואר שני באמנות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב והאוניברסיטה העברית, ירושלים.
2000 - לימודים בסמינר החדש ללימודי תרבות חזותית, תיאוריה וביקורת, קמרה אובסקורה, תל אביב.
מבחר פרויקטים ותערוכות יחיד

1995 - "פורמלין", המכון לאמנות אורנים, טבעון
1995 - "מיצב בכנסייה הפרוטסטנטית", וואדי-ניסנס, חיפה
1997 - "חינה",קריית האמנים צפת, צפת; אוצרת: מאירה אבידר-סרברו
1997 - "חינה נקודת מפגש - שתי נקודות מבט", בית הגפן, חיפה; אוצרת: חנה קופלר
1998 - "מכשפה במשרה חלקית", בית האמנים בירושלים; אוצר: נחום טבת
1999 - "העז והשומשום", גלריה אנטיאה, ירושלים; אוצרת: ריטה מנדס-פלור
2000 - "Buongiorno Giotto", הגלריה של המחלקה לצילום, בצלאל, ירושלים
2003 - "יום הולדת", גלריה הגר, יפו; אוצרות: טל בן-צבי, נעמי אביב
2003 - "הארץ המובטחת", מרכז OK לאמנות עכשווית, לינץ, אוסטריה; אוצרת: סטלה רוליג
2005 - "La Vie en Rose", גלריה אלון שגב, תל אביב.
2006 - "טרנזיט", פסטיבל קודרה לאמנות חזותית, סלוניקי, יוון; אוצרת: טל בן צבי
2006 - "מאיזו גלקסיה מטורפת היא שואלת", הגלריה האוניברסיטאית, אוניברסיטת חיפה;(אוצרת רותי דירקטור)
2008 - "הלב הארור הזה שלי", גלריה הברס, וינה
2008 - "עצבים שרים", גלריה אלון שגב, תל אביב
2009 - "אש, עשן וקשקשים", הגלריה לאמנות ישראלית, אורנים, טבעון; אוצרים: סטודנטים בהנחיית דוד וקשטיין
2009 - "קישוטים וקיפולים", Hagalleria, פריז
2010 - "במרחק השחור: לאה ניקל וחן שיש", מוזיאון אשדוד לאמנות; אוצרת אורחת: נעמי אביב
2013 - "לא היה לי לב להעיר אותך", גלריה גורדון, תל אביב
2015 - "כלה תוניסאית", גלריה גורדון, תל אביב
2015 - "דה קונינג ואני משפחה", גלריה בארי. אוצרת: זיוה ילין
2017 - "אמנות מסוכנת", מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: סבטלנה ריינגולד
2017 - "מִפתח המחשבה", גלריית אנה מרה קונטמפורנאה, רומא, איטליה, אוצרת: ג'ורג'יה קלו
2018 - "שטח תפוס", איי קיי פרוג'קטס, לימה, פרו, אוצר: אילן קרפיו
2019 - "שיקוף עצמי", לושי אמנות ופרויקטים
2019 - "לזה בדיוק התכוונתי", בית טיכו, מוזיאון ישראל, ירושלים, אוצרת: תמנע זליגמן
2020 - "שמש בשעה שאיננה" - חן שיש / טומס קרונר, גלריה טובה אוסמן, תל אביב
2021 - "אני בעיניין של הדברים" - מרכז גוטסמן לתחריט, קיבוץ כברי
2021 - "זיקית בת מזל", גלריה שכטר, תל אביב אוצרת: דרורית גור אריה
2021 - "כלה, ציפורים וכדים", לושי | אמנות ופרויקטים, תל אביב
2023 - "עיניים חומות דארלינג", גלריה חזי כהן, תל אביב, אוצרת: טלי בן-נון
2025 - "חן שיש: תאווה לעיניים", מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, אוצר: רון ברטוֹש
מלגות ופרסים

1994 - קרן תרבות אמריקה-ישראל לציור ולפיסול
1996 - קרן תרבות אמריקה-ישראל לציור ולפיסול
1998 - קרן תרבות אמריקה-ישראל לציור ולפיסול
1999 - הקרן הבריטית-ישראלית לצילום, מלגה לפרויקט בלונדון
2003 - פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות
2004 - פרס האמן הצעיר, משרד החינוך, התרבות והספורט
2004 - מלגה לשהות בחו"ל, קרן התרבות אמריקה-ישראל
2007 - זוכי פרס קרן מורשה, מוזיאון תל אביב לאמנות
2007 - מלגת שהייה ב-Cite' des Arts, פריז
2009 - פרס עידוד יצירה, משרד החינוך, התרבות והספורט
2013 - פרס מפעל הפיס למדעים ולאמנויות ע"ש לנדאו.
הערות שוליים

↑  רון ברטוש, חן שיש: תאווה לעיניים, באר שבע: מוזאון הנגב לאמנות, 2025, עמ' 13
↑  ראו, תערוכה: "עצבים שרים", באתר Artispo
↑  ראו, תערוכה: "עצבים שרים", מאמר מאת חגית פלג-רותם, פורסם בעיתון גלובס 11-12 במארס 2008
↑  סמדר שפי, גוש שמותך בו גוף, באתר הארץ, 9 בינואר 2008
↑  שירות הידען, ‏חמישה חוקרים בכירים ושבעה אמנים יזכו בפרס מפעל הפיס לאמנות ומדעים, באתר "הידען", 3 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278559  NLI: 987007300451805171  BnF: cb166830759 (data)  ISNI: 0000 0000 6806 9523  LCCN: no2011147040  VIAF: 98409114   WorldCat (עם VIAF): 98409114 
העלמה והעורב 2007
הנשרים 2010, אקריליק על בד, 210×370 ס"מ, אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות
מבט כללי, "עצבים שרים", 2008, גלריית אלון שגב, תל אביב
שלמה פיינזילבר

אין תמונה חופשית
הרב שלמה פיינזילבר (ה'תרל"א 1871 - ה' באלול ה'תש"א, 28 באוגוסט 1941) היה רבה האחרון של קיידאן ונשיא אגודת רבני ליטא, מחבר הספר "יריעות שלמה" ועוד. נספה בשואה.
ביוגרפיה

נולד בברזה קרטוזה שבמחוז גרודנה לרב אהרן יוסף פיינזילבר, שהיה מאוחר יותר רב ביאלאבקה, מחבר הספר "עבודת אהרן", ולאמו מרים. בהיותו בן שמונה עשרה נשא את שרה טובה בת הרב חיים שור. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אלחנן ספקטור והרב חיים סולובייצ'יק.
החל לכהן ברבנות בעיר טוריק שבמחוז וילנה. בתרנ"ו עבר לכהן בפורוזובה שבפלך גרודנה, ומתרס"ד שימש ברבנות בווקשנה שליד קובנה. כהונתו שם ארכה עשר שנים, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הוא הקים שם ישיבה. שם נפטרה אשתו, ונישא בשנית עם שרה הינדה לבית קלבנסקי, ילידת סלנט שבליטא.
בתרע"ד (1914) גורש עם כל קהילתו לרוסיה, ורוב כתביו שנשארו בווקשנה אבדו בשריפה. ברוסיה שימש כרב בית הכנסת הגדול במינסק, שם הקים ישיבה גדולה שלמדו בה מאות תלמידים.
בתר"פ (1920) חזר לווקשנה. בתרפ"ד עבר לקיידאן, ושימש כרבה האחרון של העיר עד השואה.
במשך למעלה מעשרים שנה היה נשיא אגודת הרבנים של ליטא. במסגרת זו היה פעיל מאוד במפגשים עם רבנים ואישי ציבור, יהודים ושאינם יהודים.
לאחר כיבוש ליטא על ידי הגרמנים התעללו הגרמנים ביהודי קיידן במשך שבועיים, ובה' באלול תש"א (28 באוגוסט 1941) נרצחו כולם ונקברו בקבר אחים עם הרב פיינזילבר.
ספריו

נשמת חיים על הלכות מילה של תינוקות חולים. הספר יצא לאור בשנת תרס"ח בהוצאת ישיבת עץ חיים בירושלים בעידודו של רבי שמואל סלנט, שאף הוסיף עליו מהערותיו. כמו כן נוספו עליו הערות מאת הרב צבי פסח פרנק (שמצוינות כ"פה"פ", פסח הירש פרנק) והרב יחיאל מיכל טוקצינסקי (מצוינות כהערות "ימ"ט"). לרבי שמואל הייתה קרבת משפחה רחוקה לשרה הינדה, אשתו השנייה של הרב פיינזילבר.
השלמת המידות על היחסים בין אדם לחברו. נדפס בקיידן, תרפ"ה. הספר שימש ללימוד מוסר בכמה מישיבות ליטא.
יריעות שלמה - ביאור רחב על הלכות הקרבנות ברמב"ם, נדפס בקיידן, תרצ"ד. בהקדמתו לספר ציין שהרקע לכתיבתו הוא בניינה המתחדש של ארץ ישראל והציפייה לגאולה ולבניין בית המקדש.
משפחתו

חתניו היו: ר' זלמן פרמוט, מנהל כולל קובנה, שנשא את בתו פלטא, נספה בדכאו בחשוון תש"ה. ר' אהרן גאלין, בעלה של חיה, ששימש כמו"צ בקיידאן ונספה עם חותנו בה' אלול תש"א. ור' אפרים שלמה קרווצקי, רב בלוקניק, נספה בתש"ג.
לקריאה נוספת

הרב אפרים אשרי, אלה אזכרה חלק ב עמ' 232 - 235.
אבא סוויאטיצקי

אין תמונה חופשית
הרב אַבָּא סְוִיָאטִיצְקִי (תרמ"ז, 1887 - ג' באלול תש"א, אוגוסט 1941) היה רבן של רוז'נקה, קוסובה וטיקטין, גיסו של החזון איש. נספה בשואה.
קורותיו

נולד בהרלובי שבמחוז לידא לרב המקומי, גרשון סוויאטיצקי, מתלמידי רבי ישראל מסלנט. למד תורה אצל אביו. בצעירותו עזב את עירו ושהה בלידא, לאחר מכן בגרודנה, ומשם עבר לסוקולקה. רבה של סוקולקה, יצחק הלוי שוסטר, עמד על מעלותיו והציע אותו כשידוך להניה-חיה קרליץ, בת ידידו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, שהיה אז רבה של קוסובה הסמוכה.
אביו, הרב גרשון סוויאטיצקי, עזב את רבנותו בהרלובי לטובת הרבנות ברוז'נקה, ולאחר פטירתו התמנה אבא כממלא מקומו ברבנות רוז'נקה. לאחר פטירת חותנו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, בשנת תרע"ו (1916), נבחר הרב סוויאטיצקי למלא את מקומו, והוא עבר לכהן כרבה של קוסובה. נחשב בין הבולטים שברבני ליטא, ובכרוז המחאה של רבני ליטא על הפגיעה ברב חיים עוזר גרודזנסקי בפרשת הרבנות בווילנה, שמו מתנוסס בראש רשימת החותמים.
בשנת תרצ"ז (1937)[דרושה הבהרה], לאחר שרבה של טיקטין, הרב אברהם קלמנוביץ', היגר לארצות הברית, התמנה הרב סוויאטיצקי תחתיו לרבה של טיקטין. הוא כיהן ברבנות במשך ארבע שנים. בשנת תש"א הוצא להורג יחד עם בני קהילתו ביער לופוחובה הסמוך לעיר, והם נקברו שם בקבר אחים.
בנו היחיד, הרב חיים סוויאטיצקי, שרד והיגר לארצות הברית, שם כיהן כר"מ בישיבת תפארת ירושלים שבראשה עמד הרב משה פיינשטיין. בנו הוא יזם הנדל"ן האמריקאי גארי ברנט.
טינסלי ראנדולף האריסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במרץ 1900 Talladega, ארצות הברית 
 פטירה:  4 באוגוסט 1978 (בגיל 78) ברמינגהאם, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  רפואה פנימית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת ואנדרבילט  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת ואנדרבילט  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת אלבמה  אוניברסיטת וייק פורסט 
 פרסים והוקרה:  מדליית ג'ורג' מ. קובר (1968) 
 
טינסלי ראנדולף האריסון (באנגלית: Tinsley Randolph Harrison‏; 18 במרץ 1900 - 4 באוגוסט 1978) היה רופא אמריקאי מוכר ואחד מאבות הרפואה הפנימית במאה ה-20. טינסלי האריסון התמחה ברפואה פנימית והיה בעל עניין מיוחד בקרדיולוגיה. תרומתו המוכרת ביותר היא עריכת הספר עקרונות הרפואה הפנימית של הריסון, ספר הלימוד העיקרי לרפואה פנימית לסטודנטים ומתמחים ברפואה, ואחד מספרי הרפואה הנמכרים ביותר בהיסטוריה.
חיים אישיים

האריסון נולד בעיירה טאלאדגה שבאלבמה, ארצות הברית, והחל מגיל 6 עבר עם הוריו וגדל בבירמינגהם, אלבמה. הוא נולד לוויליאם גרוס האריסון, רופא בעצמו ונצר לרופאים כ-6 דורות אחורה, וללואיזה מרסיה בונדוראנט האריסון. מסורת העיסוק במקצוע הרפואה המשיכה גם בדורו של טינסלי האריסון שנשא לאישה את אליזבת וודוורד, אחות במקצועה, ולהם לפחות ילד אחד ונכד אחד שעוסקים ברפואה. בסך הכל נולדו לטינסלי ואליזבת האריסון 5 ילדים ו-14 נכדים.
האריסון נפטר ב-4 באוגוסט 1978 מאוטם שריר הלב בבירמינגהם, אלבמה.
קריירה

האריסון סיים את בית הספר התיכון בגיל 15 והתחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת מישיגן שם למד לתואר ראשון. משם הוא המשיך ולמד רפואה בבית-הספר לרפואה על שם ג'ון הופקינס שבבולטימור. במהלך לימודיו בבולטימור הוא הכיר את אלפרד בליילוק שהיה חברו ושותפו לחדר, ובהמשך הפך בעצמו לאחד מהרופאים המנתחים המוכרים ביותר במאה ה-20. את התמחותו ברפואה פנימית הוא התחיל בבית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס (באנגלית Brigham and Women's Hospital) בבוסטון, ולאחר מכן חזר לבולטימור והמשיך את התמחותו בבית החולים על שם ג'ון הופקינס. האריסון סיים את התמחותו ברפואה פנימית בבית החולים של אוניברסיטת ואנדרבילט שבנאשוויל,טנסי, שם הוא שימש כאחראי על המתמחים (באנגלית Chief Resident) הראשון במחלקה זו.
לאחר סיום לימודיו עבד האריסון כרופא פנימי וכמרצה לרפואה במספר בתי חולים. הוא נשאר לעבוד במחלקה בה התמחה בבית החולים של אוניברסיטת ואנדרבילט כ-16 שנים, לאחר מכן המשיך והקים את המחלקה לרפואה פנימית בבית החולים של אוניברסיטת וייק פורסט בקרוליינה הצפונית, ובהמשך עבר לשרת כראש המחלקה הפנימית של בית החולים של אוניברסיטת טקסס צפון-מערב בדאלאס, טקסס וכדיקן בית הספר לרפואה באוניברסיטה זו. לבסוף חזר האריסון לעיר בה גדל, ושירת כדיקן בית הספר לרפואה וראש המחלקה לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אלבאמה שבבירמינגהם, אלבמה עד לפרישתו ב-1970.
תרומתו המוכרת ביותר של טינסלי האריסון היא יצירת ועריכת חמש המהדורות הראשונות של הספר "עקרונות הרפואה הפנימית של האריסון". ספר זה, שפורסם לראשונה ב-1950, נחשב כאחד מספרי הבסיס מהם לומדים סטודנטים ומתמחים לרפואה בכל העולם. הספר ממשיך להתעדכן ולצאת בגרסאות חדשות מדי כמה שנים, תורגם לשפות רבות כולל עברית, ונחשב לאחד מספרי הרפואה הנמכרים בכל הזמנים.
בנוסף כתב האריסון עוד שני ספרים: הספר "Failure of the Circulation" והספר "Principles and Problems of Ischemic Heart Disease".
בנוסף עסק האריסון במחקר בתחום רפואת הלב ופרסם למעלה מ-200 מאמרי מחקר בתחום. בגיל 39 הוא כבר כיהן כנשיא החברה האמריקאית למחקר קליני (באנגלית American Society for Clinical Investigation) ובגיל 48 נבחר לנשיאות הארגון האמריקאי ללב (באנגלית American Heart Association).
ראו גם

עקרונות הרפואה הפנימית של הריסון
לקריאה נוספת

Pittman, James (2014). Tinsley Harrison, M.D.: Teacher of Medicine. NewSouth Books. ISBN 9781588382269.
עמוד לזכרו של טינסלי האריסון באתר של ביתה ספר לרפואה של אוניברסיטת אלבמה בבירמינגהם
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282819305171  PLWABN: 9810603886305606  BNE: XX950806  BnF: cb11906953c (data)  CANTIC: a10843966  CiNii: DA00580104  GND: 172126681  ICCU: CFIV091116  ISNI: 0000 0001 2141 979X  LCCN: n79100186  LNB: 000071156  NKC: skuk0002896  NLG: 60841  NTA: 06912504X  SNAC: w6kp8c2g  SUDOC: 026915405  Trove: 852202  VIAF: 85166499   WorldCat (עם VIAF): 85166499
השגעון הגדול (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  נפתלי אלטר
 הופק בידי:  מנחם גולן, יורם גלובוס
 תסריט:  מנחם גולן יוסי סויה (סיפור)
 עריכה:  משה אבני
 שחקנים ראשיים:  ספי ריבלין ענת וקסמן אריק לביא אירית אלטר 
 מוזיקה:  נפתלי אלטר
 צילום:  אילן רוזנברג
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  סרטי נח
 הקרנת בכורה:  1986
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  400,000 דולר
 הכנסות:  104,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
השגעון הגדול הוא סרט קומדיה מטורפת ישראלי משנת 1986 בבימויו של נפתלי אלטר, עם ספי ריבלין ואריק לביא בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי מנחם גולן לפי סיפור של יוסי סויה.
העלילה היא על אדם שפוי שחייו השגרתיים מתהפכים לחלוטין כשיום אחד הוא נחשד בטעות למטורף ונכנס בעל כורחו לבית משוגעים לאשפוז ממושך.
חלק גדול מהסרט, צולם בבית החולים הממשלתי לחולי נפש בנס ציונה (בית הבק). המוזיקה חוברה על ידי נפתלי אלטר והשיר "לילה במוסד הסגור" עם מילים של אהוד מנור, מושר בידי גרי אקשטיין ומזי כהן.
תקציר העלילה

אפרים רובין (ספי ריבלין) הוא מנהל בנק למשכנתאות והלוואות. יחסיו עם אשתו מילכה (אירית אלטר) מעורערים והוא אינו יודע שהיא מנהלת מערכת יחסים עם משה (אושיק לוי), אחד מעובדי הסניף. עובד אחר, דב, (דורון צפריר) מתרשל בתפקידו ואפרים לא יכול לפטרו כי חמיו הוא פקיד גבוה בהנהלה הראשית.
ג'קוזי (יוסף שילוח) הוא עבריין שמבלה את רוב זמנו בג'קוזי ומפעיל את העבריינים שלמה (אריה צ'רנר) ואבי (שמואל וילוז'ני) בתור שליחים אלימים לגביית חובותיו. אחד החייבים הוא מנשה גרגשווילי (יהודה אפרוני) שבנו שבתאי (דב נבון) נמצא באשפוז ממושך במוסד לחולי נפש "מרגוע". שבתאי מבטיח לאביו שידפיס לו דולרים מזויפים בבית הדפוס של המאושפזים.
אפרים יוצא לעבודה מטושטש לאחר שבנו הקטן (אורי אלטר) הכניס שני כדורי שינה לקפה שלו. במקרה עוברת במקום מונית המסיעה את שבתאי בחזרה למוסד. שבתאי יוצא לרגע ממנה ואז נכנס אליה אפרים ונרדם. הנהג (שלמה תרשיש) מביא אותו למוסד ואינו מאמין כשאפרים אומר לו שהוא מנהל בנק.
אפרים נקשר בכתונת משוגעים וכל טענותיו נדחות על ידי האחות הראשית חוה (דינה דורון) ודוקטור אלוני (שמוליק טנא). הוא מתקבל לאשפוז ומתוודע לחבריו החדשים שמשכנעים אותו שבמוסד הכל רגוע וטוב ובחוץ כולם משוגעים.
הוא מתיידד עם יחזקאל הראל (אריק לביא) שנמצא שם כבר עשר שנים ומתאהב באחות נוגה (ענת וקסמן) בגלל עיני השקדים שלה. גרגשווילי מחזיר את החוב שלו לעבריינים והם מגלים שהכסף מזויף ושהודפס במוסד. שלמה חודר למוסד, קושר את חוה אך נתפס על ידי יחזקאל ונכלא בארון. אבי משחרר אותו והם מתחילים במרדף אחרי אפרים, מגיעים לדירתו שם שוכבת מילכה עם משה. הם מבריחים את משה וקושרים את מילכה.
אפרים ויחזקאל ממהרים לשר האוצר (מנחם זילברמן) כדי להזהיר אותו על הדפסת הכסף המזויף אך הוא מבין שאפרים "משוגע" וקורא לביטחון. אפרים ויחזקאל בורחים אל שגרירות ארצות הברית ובעזרת בתיה (יעל אופיר) הם חודרים לבניין. אפרים מתקשר לנשיא ארצות הברית רונלד רייגן ומזהיר אותו, אך הנשיא סבור שמדובר בהצעת תסריט מהוליווד. לבסוף מופעלת אזעקה והם בורחים עם קסדות משטרה צבאית אמריקאית לראשם ומגיעים לדירתה של נוגה.
אפרים ונוגה מגיעים לבנק, משה מודיע זאת לעבריינים ולמשטרה והם נמלטים. מתפתח מרדף מטורף של המשטרה אחרי אבי ושלמה. המרדף מסתיים כשהרכב של העבריינים שוקע בים. בסוף הסרט נראים אפרים, יחזקאל ושבתאי במפעל הפרטי שלהם להדפסת כסף מזויף. הם "מצילים" את אוצר המדינה בכך שקונים מלוב, איראן וכווית, נפט בדולרים מזויפים ומוכרים אותו ליפנים בינים. אבל כדי לא לגרום למשבר עולמי הם סידרו שהצבע של הדולרים המזויפים דוהה בחום של 35 מעלות, הקיים לרוב במדינות האלה.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
ספי ריבלין: אפרים רובין
אירית אלטר: מילכה רובין
אריק לביא: יחזקאל הראל
ענת וקסמן: האחות נוגה
דינה דורון: האחות חוה
שמוליק טנא: ד"ר אלוני
דב נבון: שבתאי
אושיק לוי: משה
דורון צפריר: דב
אריה צ'רנר: שלמה
יוסף שילוח: ג'קוזי
יהודה אפרוני: מנשה גרגשווילי
יעל אופיר: בתיה
מנחם זילברמן: שר האוצר
איגור בוריסוב: מאושפז בבית  החולים
חיים ג'רפי: ג'קסון
שמואל וילוז'ני: חיים
יעקב אגיוף: המפקח שפיגל
אבי קושניר: העוזר של שפיגל
שלמה תרשיש: נהג מונית
לואיס רוזנברג: קסטלנץ
לקריאה נוספת

Ido Rosen. "Billion dollar madness: examining the paradox of financial satire through the 1980s economic crisis in Israeli comedy films". (2022) Journal of Israeli History
מעשה במונית

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  לארי פריש
 הופק בידי:  מרדכי נבון  יצחק אגדתי לארי פריש
 תסריט:  לארי פריש
 עריכה:  נלי גלעד
 שחקנים ראשיים:  שייקה אופיר מרים ברנשטיין כהן נתן כוגן רפאל קלצ'קין עזריה רפפורט גילדה דורן ואן שטיין
 מוזיקה:  אדמונד (אדי) הלפרן
 צילום:  ניסים לאון (ניצ'ו), חיים שרייבר
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  אולפני גבע
 הקרנת בכורה:  1956
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  40,000 ל"י
 דף הסרט ב־IMDb
 
מעשה במונית הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1956 שצולם בשחור-לבן בבימויו של לארי פריש שכתב גם את התסריט.
זה היה סרט הקומדיה הראשון בישראל באורך מלא שגם צילומו ופיתוחו הושלמו באולפני גבע שהיו אז בגבעת רמב"ם בגבעתיים.
העלילה היא על חמישה נוסעים במונית ישנה לירושלים. המונית נעצרת בגלל קלקול והנוסעים נכנסים בינתיים למבנה נטוש בצד הכביש וממתינים לנהג שיסיים את התיקון. בינתיים כל אחד מספר על מקרה מעניין שקרה לו. הסרט מסתיים לאחר שהמונית תוקנה והם נכנסים וממשיכים לירושלים.
בגלל דלות התקציב שולבו חלק מאנשי ההפקה כשחקנים. שייקה אופיר מדגים בפעם ראשונה בקולנוע את כישוריו בפנטומימה אותם רכש אצל אטיין דקרו בצרפת.
את הפסקול הלחין אדמונד (אדי) הלפרן. את שיר הנושא שר מרדכי בן שחר למילותיו של אברהם ברושי.
הסרט יצא גם בגרסה אנגלית הנמצאת בספריית סינמטק תל אביב.
המועצה לביקורת סרטים ומחזות הורתה להשמיט את הסיפור על פקיד הבנק המחלק לעניים את כספי הבנק שגנב היות שהוא היה דומה למקרה דומה אמיתי שקרה שלוש שנים לפני כן. מפיקי הסרט פרסמו הודעה שאין קשר בין עלילת הסרט למקרה אמיתי וכן מחקו את המילה "משוגע" מהתסריט והקטע אושר.
תקציר העלילה

חמישה נוסעים במונית בדרך לירושלים - סימון (שייקה אופיר), שחקן פנטומימה, קלרה (מרים ברנשטיין כהן), קשישה הנוסעת לבקר את נכדיה, קצין המשטרה נתן (נתן כוגן) וגילדה (גילדה דורן ואן שטיין) שנוסעת עם בנה דוד לביקור משפחתי.
המכונית נעצרת בגלל קלקול והנהג (דוד הרשקוביץ) יוצא לבדוק את המניע וקובע שהתיקון יארך זמן ולכן מציע לנוסעים להיכנס למבנה נטוש סמוך. הם נכנסים ומתחילים לספר כל אחד סיפור על מקרה שקרה לו.
תקציר העלילה > סיפור ראשון - החייל האמיץ

סימון (שייקה אופיר) מספר כי השתתף בעבר בתמרון צבאי בין "האדומים" ו"הירוקים". מפקדת "הירוקים" הייתה במבנה בה הם נמצאים כעת. הוא היה מוצב המפקדה ויום אחד בעת האימונים הוא נפגש עם בחורה נאה מהכפר הסמוך (מינה כרובי, שהייתה אשתו של בומבה צור), "הדגים" לפניה (בפנטומימה) את כישוריו כלוחם ומצא חן בעיניה.
בערב הוא ביקש מהסמל (מיכה נבון) לצאת לפגישה אך זה סירב, הורה לו לשמור על אנשי המפקדה בלילה והזהיר אותו לבל ינטוש את משמרתו.
בלילה התייפה לקראת הפגישה, נטש את המפקדה להגיע לכפר שם חיכתה לו הבחורה והם תינו אהבה בדיר כל הלילה.
לפנות בוקר הוא חזר למפקדה וגילה שהיא נכבשה ומוחזקת על ידי "הירוקים". הוא הפתיע את ה"ירוקים", שבה אותם ושחרר את חבריו " האדומים" שניצחו בתמרון.
במקום לקבל תלונה מהסמל על נטישת השמירה הוא מקבל מהסמל אות הצטיינות וכיתת חיילים יורה לכבודו מטח כבוד...
תקציר העלילה > סיפור שני - הקשישה החשדנית

קלרה (מרים ברנשטיין כהן) נמצאת בבית אבות בנתניה. הדוור צ'רלי (חנן סימטאי) מחזר אחריה ומוסר לה מכתב הזמנה למסיבת בר מצווה בתל אביב. כל הקשישים מזהירים אותה מהעיר הגדולה ומייעצים לה לא לנסוע אבל לשווא.
היא נוסעת ברכבת בקרון צפוף עם אנשים מוזרים שמפצחים גרעינים, יורקים ואחד מנסה כל הזמן לישון על כתפה. בעיר היא מתקשה לחצות את הכבישים העמוסים באוטובוסי "שוסון".
היא מחליטה לחזור מיד ורוצה להיכנס לתא טלפון. היות שהוא קטן וצפוף, היא מבקשת מבחורה צעירה לשמור לה לרגע קט את ארנקה. היא נכנסת לתא אבל מיד חושדת בצעירה.
כעת הצעירה נכנסת לתא ומבקשת מקלרה לשמור על תיקה. קלרה מפשפשת בתיק שלה ולא מוצאת את שטר עשר הלירות שנתן לה הדוור. היא מניחה שהצעירה היא זו שגנבה, פותחת את התיק של הצעירה, שולפת משם שטר של עשר לירות ושמה בתיקה.
כשהיא חוזרת לבית האבות ורוצה להחזיר לצ'רלי את עשר הלירות, היא פותחת את ארנקה מוצאת בו שני שטרות של עשר לירות...
תקציר העלילה > סיפור שלישי - הפקיד הרובין הוד

קצין המשטרה נתן (נתן כוגן) מספר על פקיד בבנק לאומי ברמת גן בשם יעקב (יוסף קארל). יעקב היה עובר יום-יום במעברה סמוכה והתרשם ממצבם הקשה של האנשים. הוא החליט לעשות מעשה.
יום אחד בתום העבודה כשנשאר לבד בסניף הבנק הוא פתח את הכספת ורוקן את חבילות השטרות לתוך תיקו. הוא עבר במעברה והשליך חלק מהחבילות לעבר האנשים. לאחר מכן נעלם והמשטרה מצאה אותו ישן על ספסל בכיכר דיזנגוף. קצין המשטרה נתן, לא הצליח לגלות היכן הוטמן הילקוט עם שארית הכסף.
יעקב טען שהוא אהרון הכהן והוא שייך למחתרת האמורה להביא צדק לעולם.
קצין המשטרה נקט בשיטה פסיכולוגית, הוא התחפש למשה רבנו ואמר ליעקב שהוא אחיו והוא בראש המחתרת הזקוקה לכסף. יעקב האמין בו והביא אותו למקום המטמון בבית הקברות.
תקציר העלילה > סיפור רביעי - הרבי והעז

הנוסעים מתלוננים בפני הנהג שהמקום צפוף והוא מספר להם על עזרא (רפאל קלצ'קין), מלמד מצפת שגר בחדר קטן עם אשתו שרה (בת עמי פוגצ'וב) וזוג תאומים. האישה מתלוננת על הצפיפות ועזרא הולך לרב (דוד ורדי) לקבל עיצה. הרב מייעץ לו להכניס עז ואחר כך תרנגולות וחמור. המקום נעשה צפוף עוד יותר. כעת מייעץ הרב להוציא את החיות והחדר נראה גדול ומרווח לשמחת הזוג....
תקציר העלילה > סיפור חמישי - פטריות רעל

גילדה (גילדה דורן ואן שטיין) מספרת שהגיעה לארץ כתיירת, פגשה בחיפה את נתן (עזריה רפפורט) ונולד להם בן, דוד.
נתן עבד הפקיד בנמל חיפה. הוא רצה לבקש מהבוס שלו (שמואל רודנסקי), העלאה בדרגה. הוא מתחנף לבוס ומזמין אותו ואת אשתו לארוחה בביתו. נתן יודע שהבוס אוהב פטריות ומבקשת מגילדה להכין כהפתעה פטריות ממולאות. גילדה מכינה את הפטריות אבל ליתר ביטחון היא נותנת לחתולה לטעום מהן. הבוס ואשתו מרוצים מהאוכלוסייה אבל לפתע נכנס הבן דוד ומודיע כי החתולה מתה...
כולם מובהלים לבית החולים באמבולנס לשטיפת קיבה. למחרת מגיע בנם דוד לבית החולים ובידיו זר פרחים שקיבל מהנהג שדרס את החתולה....
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
שייקה אופיר: סימון
מרים ברנשטיין כהן: קלרה
חנן סימטאי: צ'רלי הדוור
נתן כוגן: נתן, קצין משטרה
רפאל קלצ'קין: עזרא
גילדה דורן  ואן שטיין: גילדה
דוד הרשקוביץ: נהג מונית
עזריה רפפורט: נתן
שמואל רודנסקי: הבוס של נתן
יוסף קארל: הפקיד יעקב
בת עמי פוגצ'וב: שרה
מיכה נבון: סמל
מינה כרובי: בחורה מהכפר
דוד ורדי: רב
בחודש התשיעי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  עלי נאסר
 הופק בידי:  עלי נאסר
 תסריט:  עלי נאסר
 עריכה:  טובה אשר
 שחקנים ראשיים:  אשרף ברהום נסרין פאעור ג'וליאנו מר
 מוזיקה:  בשארה אלחיל
 צילום:  אמנון סלומון
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  24 באפריל 2003
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  ערבית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בחודש התשיעי הוא סרט קולנוע ישראלי דובר ערבית משנת 2002 בכתיבה, הפקה ובימויו של עלי נאסר, עם אשרף ברהום, נסרין פאעור, ראידה אדון וג'וליאנו מר בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בכפר עראבה בגליל, כפרו של עלי נאסר ועיקרה הוא אגדה עממית שפשטה בכפרים הערביים בימי הטורקים, ולפיה איש ושמו "נושא ישבנו בסל" מתגנב לסמטאות הכפר בלילות, לבוש גלימה שחורה, חוטף צעירים ומעביר אותם לשירות בצבא הטורקי. האגדה הזאת שונתה בכפרים הערביים במדינת ישראל ו"נושא ישבנו בסל" הוא כעת אדם שמסתובב בכפרים, חוטף ילדים ומוכר אותם ליהודים.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2002:
פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר, פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר, עלי נאסר
פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר, אשרף ברהום
פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר, עלי נאסר
פרס אופיר לצילום הטוב ביותר, אמנון סלומון
פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר, טובה אשר
פרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר, יורם שייר
הסרט זכה בפרס וולג'ין לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הוא הופק בעזרת הקרן לעידוד הסרט הישראלי.
תקציר העלילה

אחמד (אשרף ברהום) עומד ליד קברה של אשתו סמירה (נסרין פאעור) עם "בנו" אמל (ויסאם נאסר) בן העשר ומגלה לו בפעם הראשונה כי הוא אינו אביו.
אחיו חליל (ג'וליאנו מר) גורש על ידי השב"כ ללבנון בגלל פעילות עוינת. חליל היה נשוי לסמירה ולאחר עשר שנים שלא נשמע ממנו דבר, לוחץ עליה אביה לקבל גט ולהינשא לגבר הראשון שיציע לה.
לאחר עשר שנים מצליח חליל להתגנב לכפר, פוגש באחמד ומבקש ממנו לעזור לו להיפגש עם סמירה. הכפר מלא במשתפי פעולה עם השב"כ ואחמד עושה זאת בלילות כשהוא עטוף בגלימה שחורה כדי שלא יתגלה למסוקים הסורקים את הכפר בזרקורים.
אחמד מוביל את סמירה למערה מחוץ לכפר בו מתגורר חליל ושם הם מתייחדים. אחמד מאורס לסנא (ראידה אדון) שאוהבת אותו ורוצה להתחתן אבל כרגע הוא עסוק בחליל ולא מגלה לה זאת. גם לאם (סלווה נאקרה) הוא לא מגלה דבר.
באותו זמן נעלם מהכפר ילד בשם חסן ואביו אבו חסן (עדנאן טראבשה) מאשים את אחמד כי הוא "נושא ישבנו בסל" שחטף את בנו. אחמד מובל למסגד הכפר בפני אבו סאלח (בסאם זועמוט) אבל לא מסביר מדוע הוא משוטט מדי לילה בכפר.
אחמד נפגש עם סוכן שב"כ (עמוס לביא) שמבטיח לעזור לו להעביר את סמירה וחליל ללבנון אבל בתמורה הוא מבקש מאחמד שיתוף פעולה.
אחמד מחליט להבריח את סמירה וחליל. סמירה נתפסת וחליל מצליח לברוח. היא מגלה לאחמד כי היא בהריון מחליל. כדי למנוע את רצח סמירה בגלל פגיעה בכבוד המשפחה, מבטל אחמד את אירוסיו לסנא ומתחתן עם סמירה כדי שתדע שבחודש התשיעי להיריון יהיה לוולד "אבא" (מכאן שם הסרט). זאת הוא יכול לגלות בסתר לאמל רק לאחר מות סמירה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אשרף ברהום | אחמד |  |
| נסרין פאעור | סמירה |  |
| ג'וליאנו מר | חליל |  |
| ראידה אדון | סנא |  |
| סלווה נקארה | האם |  |
| ויסאם נאסר | אמל |  |
| בסאם זועמוט | אבו סלאח |  |
| עדנאן טראבשה | אבו חסן |  |
| עמוס לביא | סוכן שב"כ |  |
איש החשמל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אלי כהן 
 הופק בידי:  עמרי מרון, רות לב ארי
 תסריט:  ירון זליג
 עריכה:  יצחק צחייק, טל שפי 
 שחקנים ראשיים:  מנשה נוי איילת זורר ליאור אשכנזי 
 מוזיקה:  שם טוב לוי 
 צילום:  דוד גורפינקל 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  ישראל 2 בינואר 2003
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  $800,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש החשמל הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אלי כהן, הסרט הושלם בשנת 2001, אך יצא לאקרנים באופן מסחרי רק ב-2003.