stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1976/1977 בלה ליגה
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אתלטיקו מדריד (אלופה) | 34 | 19 | 8 | 7 | 62 | 33 | 29 | 46 | העפלה לגביע האלופות |
| 2 | ברצלונה | 34 | 18 | 9 | 7 | 69 | 34 | 35 | 45 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3 | אתלטיק בילבאו | 34 | 15 | 8 | 11 | 55 | 45 | 10 | 38 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4 | לאס פאלמס | 34 | 15 | 6 | 13 | 56 | 51 | 5 | 36 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5 | ריאל בטיס | 34 | 15 | 6 | 13 | 42 | 42 | 0 | 36 | זכייה בגביע המלך הספרדי,   העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע. |
| 6 | אספניול | 34 | 14 | 8 | 12 | 61 | 59 | 2 | 36 |  |
| 7 | ולנסיה | 34 | 13 | 10 | 11 | 53 | 47 | 6 | 36 |  |
| 8 | ריאל סוסיאדד | 34 | 13 | 8 | 13 | 54 | 41 | 13 | 34 |  |
| 9 | ריאל מדריד | 34 | 12 | 10 | 12 | 57 | 53 | 4 | 34 |  |
| 10 | סביליה | 34 | 11 | 12 | 11 | 32 | 39 | 7- | 34 |  |
| 11 | אלצ'ה | 34 | 11 | 11 | 12 | 45 | 47 | 2- | 33 |  |
| 12 | סלמנקה | 34 | 13 | 6 | 15 | 30 | 34 | 4- | 32 |  |
| 13 | הרקולס | 34 | 11 | 10 | 13 | 35 | 41 | 6- | 32 |  |
| 14 | בורגוס | 34 | 14 | 4 | 16 | 46 | 50 | 4- | 32 |  |
| 15 | ראסינג סנטנדר | 34 | 12 | 7 | 15 | 41 | 62 | 21- | 31 |  |
| 16 | ריאל סרגוסה | 34 | 10 | 10 | 14 | 42 | 51 | 9- | 30 | ירדה ליגה |
| 17 | סלטה ויגו | 34 | 9 | 11 | 14 | 22 | 40 | 18- | 29 | ירדה ליגה |
| 18 | מאלגה | 34 | 6 | 6 | 22 | 27 | 60 | 33- | 18 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה מריו קמפס | ולנסיה | 24 |
| 2 | ספרד (1945–1977) מאראנון | אספניול | 22 |
| 2 | ארגנטינה קרלוס מורטה | לאס פאלמס | 22 |
| 2 | ספרד (1945–1977) מנולו קלארס | ברצלונה | 22 |
| 5 | ספרד (1945–1977) רובן קאנו | אתלטיקו מדריד | 20 |
| 6 | ספרד (1945–1977) חסוס מריה סטרוסטגי | ריאל סוסיאדד | 19 |
| 7 | ספרד (1945–1977) דניאל רואיס | אתלטיק בילבאו | 16 |
| 7 | פרגוואי דיארטה | ולנסיה | 16 |
| 7 | ארגנטינה מריו פינארולי | אלצ'ה | 16 |
סיוף בכיסאות גלגלים

רומיין נובל (משמאל) נגד טיאן ג'יאנקוון (מימין) בגמר אליפות העולם בסיוף בכיסאות גלגלים 2013
סייף כיסאות הגלגלים מייקל אלסטון במהלך המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
סיוף בכיסאות גלגלים (נקרא גם "סיוף נכים") (באנגלית: Wheelchair fencing) הוא גרסת סיף לספורטאים בעלי מוגבלויות, כשבמסגרתו הסייפים היושבים בכיסאות גלגלים. ענף הספורט מנוהל על ידי ארגון ה-IWAS (אנ'), שמהווה פדרציה בוועד הפאראלימפי הבינלאומי, ומשוחק גם במסגרת המשחקים הפאראלימפיים.
סיף בכיסאות גלגלים דומה מאוד לסיף רגיל. הסייפים משתמשים באותם כלי נשק, אותם חוקי ניקוד, אותם בגדי ספורט בתוספת הגנה על הרגליים, כן ישנן מספר התאמות כמו קיבוע הכיסאות לרצפה במרחק המאפשר לשני המשתתפים לגעת אחד בשני. כן התנועה חופשית מתאפשרת רק בחלק הגוף העליון, עקב כך תנועות הרגליים הוחלפו לתנועות אגן וידיים מהירות וחזקות.
סיף במשחקים הפאראלימפיים

סיף בכיסאות גלגלים פותח על ידי לודוויג גוטמן כחלק ממשחקי סטוק מנדוויל והוצג לעולם במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960).
סיף במשחקים הפאראלימפיים > טבלת המדליות במשחקים הפאראלימפיים

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | צרפת צרפת | 64 | 43 | 37 | 144 |
| 2 | איטליה איטליה | 25 | 30 | 25 | 80 |
| 3 | הונג קונג הונג קונג | 22 | 18 | 16 | 56 |
| 4 | הרפובליקה העממית של סין סין | 22 | 14 | 7 | 43 |
| 5 | גרמניה גרמניה | 12 | 24 | 19 | 55 |
| 6 | פולין פולין | 10 | 12 | 10 | 32 |
| 7 | בריטניה בריטניה | 10 | 11 | 20 | 41 |
| 8 | הונגריה הונגריה | 3 | 11 | 10 | 24 |
| 9 | ישראל ישראל | 3 | 5 | 6 | 14 |
| 10 | אוקראינה אוקראינה | 3 | 1 | 5 | 9 |
| 11 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 12 | תאילנד תאילנד | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13 | בלארוס בלארוס | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 14 | ספרד ספרד | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 15 | ברזיל ברזיל | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | בלגיה בלגיה | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 17 | ארצות הברית ארצות הברית | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 | הולנד הולנד | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 | כווית כווית | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 20 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 21 | יוון יוון | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 21 | יפן יפן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 21 | עיראק עיראק | 0 | 1 | 0 | 1 |
סיף בישראל

בישראל, הענף היווה ענף פאראלימפי מפותח בשנות ה-70 וה-80, אלא שלימים, דעך הענף ונעלם לחלוטין. לקראת העשור השני של המאה ה-21, חזר להיות ענף תחרותי, במיוחד עבור נכי צה"ל.
סיף בישראל > נבחרת ישראל בסיף כיסאות גלגלים

תל אביב 1968:
היידלברג 1972:
טורונטו 1976:
ארנהם 1980:
ניו יורק 1984:
סיאול 1988:
סיף בישראל > מדליסטים פאראלימפיים ישראלים בסיף

| מקום | ספורטאי/ת | ענף ספורט | משחקים | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איילה מלחן-כץ | סיף | 1968 - 1988 | 3 | 2 | 3 | 12 |
| 2 | מרגלית פרץ | סיף | 1972 - 1988 | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | שושנה שרעבי | סיף | 1968 - 1972 | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 | רחל טסה-סעיד | סיף | 1972 - 1988 | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 5 | חמדה שבח-לוי | סיף | 1976 - 1988 | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 6 | ששון אהרוני | סיף | 1968, 1984 | 0 | 2 | 1 | 3 |
הערות שוליים

↑  פוסט בעמוד הפייסבוק של ההתאחדות לספורט נכים - Israel Paralympic Committee, 8 ביולי 2014
↑  רק באותם משחקים פאראלימפיים בהם זכה/זכתה הספורטאי/ת במדליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000321841
נספח צבאי

קבוצת נספחים צבאיים מבקרת אצל ראש הממשלה דוד בן-גוריון בביתו בשדה בוקר
כנס נספחים צבאיים המשרתים בישראל בבסיס חצור, 2020
נספח צבאי הוא דיפלומט המתמחה בנושאים צבאיים.
הנספח הצבאי הוא בדרך כלל קצין צבא בכיר הנמצא בשליחות דיפלומטית במדינה זרה. הנספח הצבאי אחראי על היחסים עם צבאה של המדינה המארחת, הוא מייצג את מדינתו בנושאים הקשורים לאינטרסים הביטחוניים, מייצג את התעשיות הביטחוניות של מדינתו במדינה המארחת ומשמש כיועץ לשגריר מדינתו בנושאים הנוגעים בביטחון.
לעיתים משרתים מספר נספחים בשגרירות לה חשיבות גדולה, כאשר האחריות מתחלקת ביניהם. נספח יבשה עוסק בענייני צבא היבשה, נספח אווירי עוסק בענייני חיל האוויר ונספח ימי עוסק בענייני הצי. כך למשל בשגרירות ישראל בוושינגטון משמשים שישה נספחים צבאיים, נספח ההגנה (הנספח הראשי), נספח חיל האוויר, נספח חיל הים, נספח לענייני מודיעין, נספח זרוע היבשה ונספח מחקר ופיתוח.
קצינים שנבחרים לייצג את ממשלתם בחו"ל עוברים בדרך-כלל קורס המכשיר אותם לתפקידם החדש כדיפלומטים, האורך כשלושה חודשים. לעיתים תפקיד הנספח הצבאי במדינות מסוימות מאויש על ידי קצין בכיר מאוד.
תפקיד נספח צבאי משמש לעיתים למטרות כיסוי לפעילות ביון, ולכן במקרים רבים ממונה לתפקיד איש מודיעין מובהק.
כאשר מתייחסים לנספח צבאי ישראלי מקובל גם המונח נספח צה"ל.
ראו גם

נספח צבאי (ישראל)
אות השירות בישראל - אות המוענק בידי ישראל לנספחים צבאיים זרים
דרג דיפלומטי
נספח כלכלה וסחר
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533872305171  NARA: 10642468  NDL: 00572561
סמואל אדמס (פוליטיקאי מארקנסו)

סמואל אדמס (באנגלית: Samuel Adams;‏ 5 ביוני 1805 –  27 בפברואר 1850) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו בפועל מאפריל ועד נובמבר 1844.
ביוגרפיה

סמואל אדמס נולד במחוז הליפקס שבווירג'יניה. ב-1835 הוא עבר לטריטוריית ארקנסו, שם הוא היה בעל מטעים ופעיל בפוליטיקה המדינתית.
ב-1840 נבחר אדמס לסנאט של ארקנסו. הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת ובמהלך תקופת כהונתו השנייה שימש כנשיא הסנאט. ב-29 באפריל 1844 התפטר מושל ארקנסו, ארצ'יבלד יל כדי להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. אדמס, מתוקף תפקידו כנשיא הסנאט, נהיה למושל ארקנסו בפועל, וכיהן בתפקיד עד 5 בנובמבר אותה שנה. במהלך תקופת כהונתו הקצרה כמושל הוא התמקד בעבודות ציבוריות ובחינוך, והותיר בקופת המדינה עודף תקציבי. ב-1846 נבחר אדמס כגזבר של אריזונה, תפקיד בו הוא שימש במשך ארבע שנים.
סמואל אדמס נפטר במחוז סאלין שבארקנסו ב-27 בפברואר 1850. הוא נטמן בבית הקברות ההיסטורי מאונט הולי שבליטל רוק.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 64-65.
סמואל אוגוסטוס ברידג'ס

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1802 קולצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בינואר 1884 (בגיל 81) אלנטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ויליאמס קולג' 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 
סמואל אוגוסטוס ברידג'ס (באנגלית: Samuel Augustus Bridges‏; 27 בינואר 1802 – 14 בינואר 1884) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי, ולאחר מכן גם השביעי והעשירי של מדינת פנסילבניה.
ביוגרפיה

ברידג'ס נולד בקולצ'סטר (אנ') שבקונטיקט בשנת 1802. הוא למד תואר ראשון במשפטים בויליאמס קולג' שבעיר ויליאמסטון שבמסצ'וסטס וסיים שם את לימודיו ב-1826. בשנת 1829, התקבל למשרד עורכי דין בדוילסטאון שבפנסילבניה. בשנת 1830, עבר לעיר אלנטאון, שם המשיך לעבוד בתור עורך דין. בין השנים 1837–1842, עבד בתור פקיד העיר אלנטאון, וסגן התובע הכללי של מחוז ליהיי שבפנסילבניה בין השנים 1837–1844.
בשנת 1848, נבחר ברידג'ס לקונגרס ה-30 של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, עקב פטירתו של חבר הקונגרס ג'ון וסטברוק הורנבק. בבחירות בארצות הברית בשנת 1848, ברידג'ס לא היה מועמד. הוא נבחר מחדש לקונגרס ה-33 ולאחר מכן גם לקונגרס ה-45. לאחר התפטרותו מהקונגרס, חזר לעבוד בתור עורך דין עד פטירתו ב-1884. נקבר בבית הקברות פיירוויו שבאלנטאון.
הערות שוליים

1 2 3  Samuel Augustus Bridges (1802-1884) - Find A..., www.findagrave.com (באנגלית)
1 2 3  The Political Graveyard: Index to Politicians: Brewton to Briggle, politicalgraveyard.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr90000558  SNAC: w6wh34j1  US Congress: B000824  VIAF: 12154896   WorldCat (עם VIAF): 12154896 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניתוח רגישות

ניתוח רגישות (באנגלית: Sensitivity analysis) היא שיטת מחקר של מודלים מתמטיים בה אי ודאות הקיימת בפלט מחולקת ומסווגת לאי וודאות הקיימת בנתונים השונים שניתנו למודל כקלט. באמצעות ניתוח רגישות ניתן להבין לעומק את הקשרים בין משתני הקלט והפלט במערכת או במודל.
ניתן להשתמש בתוצאות ניתוח הרגישות למספר מטרות, כגון: בחינת התוצאות של מודל או מערכת בנוכחות אי ודאות, פישוט המודל המתמטי על ידי זיהוי והסרה של קלט שאין לו השפעה על הפלט של המודל, והבנה מעמיקה יותר של הקשרים בין הפלט לקלט ובכך לזהות שגיאות אפשריות במודל.
סקירה כללית

מודל מתמטי יכול להיות מורכב מאוד, לדוגמה, מודלים של מערכות ביולוגיות או מודלים קינטיים בכימיה, ולכן ההשפעה של הקלט על הפלט אינה ליניארית ואינה טריוויאלית. ניתן לומר במקרים כאלו שהמודל הוא מעין קופסה שחורה אשר מקבלת קלט ומבצעת עליו מניפולציות לא ידועות עד להוצאת הפלט. לעיתים קרובות חלק מהקלט של המודל נתון למקורות של אי-ודאות, כולל שגיאות מדידה, חוסר מידע והבנה לקויה או חלקית של הכוחות והמנגנונים המניעים. אי-ודאות זו משפיעה על מהימנות תוצאות המודל.
שיטות לניתוח רגישות

ישנן מספר רב של גישות לביצוע ניתוח רגישות. רבות מהן פותחו כדי לתת מענה לאילוצים נפוצים, כגון עלות חישובית, תלות בפרמטרי הקלט, אי ליניאריות בתוצאות המודל ונתוני פלט מרובים. הם גם נבדלים על ידי סוג מדד הרגישות, למשל ניתוח רגישות מבוסס שונות, או נגזרות חלקיות. עם זאת, באופן כללי, רוב ההליכים תואמים את המתווה הבא:
כימות אי הוודאות בכל קלט (למשל טווחים, התפלגויות הסתברות).
זיהוי של פלט המודל שיש לנתח (צריך להיות קשר ישיר בין הפרמטר הנבחן לבעיה שהמודל מתמודד איתה).
הפעלת המודל מספר פעמים תוך שימוש בתכנון כלשהו של ניסויים, המוכתב על ידי שיטת הניתוח שנבחרה ואי הוודאות בקלט.
חישוב מדדי הרגישות הרלוונטיים באמצעות פלטי המודל המתקבלים.
במקרים מסוימים הליך זה יחזור על עצמו, למשל בבעיות רב ממדיות שבהן נדרש סינון משתנים לא חשובים לפני ביצוע ניתוח רגישויות מלא.
שיטות לניתוח רגישות > אחד-בכל-פעם

אחת הגישות הפשוטות והנפוצות ביותר היא שינוי של גורם אחד בכל פעם (אנ'), כדי להעריך את ההשפעה על הפלט. השיטה כוללת שינוי קטן בערך של משתנה קלט אחד בכל איטרציה, תוך כדי שמירה על שאר המשתנים בערכים הנומינליים. לאחר מכן, ניתן למדוד את הרגישות על ידי ניטור שינויים בתוצאות המודל.
שיטה זו מאפשרת שכל שינוי שנצפה בפלט יהיה חד משמעי בגלל המשתנה הבודד שהשתנה. יתר על כן, על ידי שינוי משתנה אחד בכל פעם, ושמירת שאר המשתנים קבועים, מתאפשרת השוואת התוצאות המתקבלות, שכן כל השפעות מחושבות בהתייחסות לאותה נקודה מרכזית במרחב.
גישה זו אינה חוקרת במלואה את מרחב הקלט, מכיוון שאינה לוקחת בחשבון את השונות הבו-זמנית של משתני הקלט. משמעות הדבר היא ששיטה זו אינה יכולה לזהות נוכחות של אינטראקציות בין משתני קלט.
שיטות לניתוח רגישות > שיטות מקומיות המבוססות על נגזרות

שיטות המבוססות על נגזרות מקומיות כוללות חישוב הנגזרות החלקיות של הפלט  Y ביחס לגורם קלט  X_{i}: \left|{\frac {\partial Y}{\partial X_{i}}}\right|_{x_{0}}
כאשר  x_{0} מציין שהנגזרת נלקחת בנקודה קבועה כלשהי במרחב הקלט. שיטות מקומיות אינן מנסות לחקור את מרחב הקלט במלואו, מכיוון שהן בוחנות הפרעות קטנות, בדרך כלל משתנה אחד בכל פעם.
ניתן לבחור דגימות דומות מתוך רגישות מבוססת נגזרות דרך רשתות עצביות מלאכותיות ולבצע כימות אי ודאות.
יתרון אחד של השיטות המקומיות הוא שניתן ליצור מטריצה שתייצג את כל הרגישויות במערכת, ובכך לספק סקירה שלא ניתן להשיג בשיטות גלובליות אם יש מספר רב של משתני קלט ופלט.
שיטות לניתוח רגישות > מדדי רגישות גלובליים מבוססי נגזרות

מדדי רגישות גלובליים מבוססי נגזרות היא שיטה המבוססת על הטכניקה לניתוח כל מרחב הפרמטרים בבת אחת ומבוססת על ממוצע של נגזרות מקומיות באמצעות שיטות דגימה של מונטה קרלו. שיטת מדדי רגישות גלובליים מבוססי נגזרות מעריכה נגזרות מקומיות על ידי חישוב הנגזרות בנקודות שנבחרו באופן אקראי או בטווח המלא של אי הוודאות, ולא בנקודות מרשת קבועה. כתוצאה מכך, מדדי רגישות גלובליים מבוססי נגזרות היא טכניקה מדויקת יותר.
שיטות לניתוח רגישות > שיטות נוספות לניתוח רגישות

ניתוח רגרסיה - השיטה כוללת התאמת רגרסיה ליניארית לתגובת המודל ושימוש במקדמי רגרסיה סטנדרטיים כמדדים ישירים של הרגישות. היתרונות של ניתוח רגרסיה הם בכך שהוא פשוט ובעל עלות חישובית נמוכה.
שיטות מבוססות שונות (באנגלית: Variance-based sensitivity analysis) - שיטות מבוססות שונות הן מחלקה של גישות הסתברותיות שמכמתות את אי הוודאות בקלט ובפלט כהתפלגות הסתברות, ומפרקות את שונות הפלט לחלקים המיוחסים למשתני קלט ולשילובים של משתנים. לכן הרגישות של הפלט למשתנה קלט נמדדת לפי כמות השונות בפלט הנגרמת מאותו קלט.
דוגמה לרגישות תגובה כימית במודל קינטי

בתהליך בניית מודלים בקינטיקה כימית, נבדקים מנגנוני תגובות כימיות מגוונות, כגון בעירה או פירוליזה. במקרים רבים, תהליכים אלו מורכבים, וכוללים יצירה של מגוון רחב של חומרים שונים, אשר היחסים הכמותיים ביניהם משתנים בהתאם לתנאי הניסוי (כגון טמפרטורה, לחץ, נוכחות זרזים, וריכוזים שונים של חומרים מגיבים). המודל המוצע מכיל תגובות כימיות אפשריות בין צורונים כימיים שונים. לכל תגובה מקדם קצב אשר נמדד, חושב, או שוערך עבורה, ולכן מכיל שגיאת מדידה, חישוב, או הערכה. אמינות הפלט של המודל, אם כן, תלויה באמינותם של קבועי הקצב.
על אף שהמודל המדויק ביותר יתקבל עבור ערכי קבועי קצב מדויקים ככול האפשר, מורכבותו של המודל עשויה להקשות על חישוב מדויק של כל הערכים הנדרשים. באמצעות אנליזת רגישות ניתן להעריך את חשיבות קבועי הקצב השונים, וכך להתמקד בשיפורן של מדידות אשר מוערכות כחשובות יותר.
להלן דוגמה למציאת רגישות מבוססת נגזרת עבור קבוע קצב בתגובה כימית:
נניח שקיימת תגובה כימית מהצורה:
R\leftrightarrow Pידוע שמתקיים: {\frac {dC_{R}}{dt}}=-kC_{R} עם תנאי התחלה: C_{R}(0)=C_{0}
ונרצה לדעת מה הוא הערך לאחר דקה.
המשוואה היא משוואה דיפרנציאלית מסדר ראשון שפתרונה: C_{R}(t)=C_{0}e^{-kt}ולכן הערך לאחר דקה הוא: C_{R}(t=1min)=C_{0}e^{-k}
נניח לשם הפשטות כי  C_{0} ו- k הם קבועים חיוביים כלשהם, ושהערך של הקבוע  k שוערך בדרך כלשהי, וכעת מכיל שגיאה לא ידועה. על מנת לאמוד את השפעת השגיאה על התוצאה נרצה לבדוק את רגישות ריכוז המגיב  C_{R} לערכו של קבוע הקצב  k. בשביל לעשות כן, נוכל לשנות את בפקטור קטן (אשר יסומן ב- \Delta k), ונבדוק את השינוי בערך הריכוז החדש, לעומת השינוי שביצענו ב- k. מבחינת יכולת ההשוואה, יהיה עדיף אם נסתכל על שינויים של  k ושל  C_{R} באופן יחסי לגודלם ההתחלתי. הביטוי המתמטי אותו נרצה לפתח הוא, אם כן: {\Big (}{\frac {C_{R}(k+\Delta k)-C_{R}(k)}{C_{R}}}{\Big )}{\Big /}{\Big (}{\frac {\Delta k}{k}}{\Big )}\sim {\Big (}{\frac {k}{C_{R}}}{\Big )}{\frac {dC_{R}}{dk}}
ניתן לראות שקיבלנו כחלק מהביטוי בו אנו מעוניינים, את הנגזרת של הריכוז לפי  k. בדוגמה פשוטה זו הפונקציה האנליטית המתארת את הריכוז ידועה, כמו גם הנגזרת שלה. נציב אותם בביטוי: {\Big (}{\frac {k}{C_{R}}}{\Big )}{\frac {dC_{R}}{dk}}={\Big (}{\frac {k}{C_{0}e^{-kt}}}{\Big )}\cdot (-C_{0}te^{-kt})=-kt
כלומר, רגישות התגובה, כפי שחושבה בדוגמה זו, מושפעת מהזמן שבו היא מתרחשת ומקבוע הקצב שלה ביחס ישר. לאחר דקה, ועבור הערך 



k
=
1

[


1

m
i
n



]



{\textstyle k=1\left[{\frac {1}{min}}\right]}

, תתקבל רגישות של 1.
בנוסף, ניתן לשים לב כי קיימת השקילות בין הביטויים הבאים: {\Big (}{\frac {k}{C_{R}}}{\Big )}{dC_{R} \over dk}={d\ln(C_{R}) \over d\ln(k)}
משמעות הרגישות באופן בו היא מוצגת בדוגמה להלן היא שאם יתברר כי ערכו של  k שונה מהערך בו השתמשנו במודל, וההבדל (הקטן) ביניהם הוא  \Delta k, ניתן להעריך שההשפעה על הריכוז תהיה בקירוב: C_{R}(k+\Delta k)\sim C_{R}(k)+{\frac {C_{R}}{k}}{d\ln(C_{R}) \over d\ln(k)}\Delta k=C_{R}+{\Big (}{C_{R} \over k}{\Big )}\cdot (-kt)\cdot \Delta k=C_{R}(k,t)(1-t\Delta k)
לאחר דקה יהיה הריכוז החדש  C_{R}(k+\Delta k,t=1min)\sim C_{R}(k,t=1min)\cdot (1-\Delta k)
בדוגמה פשוטה זו, ניתן היה לחשב את הנגזרת האנליטית של פונקציית הריכוז. במקרים אחרים לא ניתן לעשות כן, והגדלים הרלוונטיים מחושבים באופן נומרי.
יישומים

דוגמאות לניתוחי רגישות ניתן למצוא בתחומי יישום שונים, כגון:
מדעי החברה
כִּימִיָה
הַנדָסָה
אֶפִּידֶמִיוֹלוֹגִיָה
מטא-אנליזה
קבלת החלטות מרובות קריטריונים
קבלת החלטות קריטית לזמן
כיול דגם
כימות אי ודאות
תורת הכאוס
תוכנות

מספר תוכנות לניתוח רגישות פותחו מאז 1989, תוכנות אלו מכסות את כל שפות התכנות הפופולריות ביותר: מהפיתוחים המוקדמים ב-++Fortran/C ועד לאלו עדכניות יותר בפייתון, R ,MATLAB ,Julia.
בתחום הקינטיקה הכימית, קיימות תוכנות ליצירת וניתוח מודלים אשר מסוגלות לבצע אנליזת רגישות עבור המודל המוצע.
הערות שוליים

↑  O'Hagan Anthony, Uncertain judgements: eliciting experts' probabilities, London: Wiley, 2006
↑  Jerome Sacks, William J. Welch, Toby J. Mitchell, Henry P. Wynn, Design and Analysis of Computer Experiments, Statistical Science 4, 1989-11, עמ' 409–423 doi: 10.1214/ss/1177012413
↑  S. R. Alimo | P. Beyhaghi | T. R. Bewley, Optimization combining derivative-free global exploration with derivative-based local refinement, 2017 IEEE 56th Annual Conference on Decision and Control (CDC), 2017, עמ' 2531–2538
↑  I.M. Sobol, S. Kucherenko, Derivative based global sensitivity measures, Procedia - Social and Behavioral Sciences 2, 2010, עמ' 7745–7746 doi: 10.1016/j.sbspro.2010.05.208
↑  Stefano Tarantola, Federico Ferretti, Samuele Lo Piano, Mariia Kozlova, Alessio Lachi, Rossana Rosati, Arnald Puy, Pamphile Roy, Giulia Vannucci, Marta Kuc-Czarnecka, Andrea Saltelli, An annotated timeline of sensitivity analysis, Environmental Modelling & Software 174, 2024-03, עמ' 105977 doi: 10.1016/j.envsoft.2024.105977
↑  Andrea Saltelli, Marco Ratto, Stefano Tarantola, Francesca Campolongo, Sensitivity Analysis for Chemical Models, Chemical Reviews 105, 2005-07-01, עמ' 2811–2828 doi: 10.1021/cr040659d
↑  Mengjie Liu, Alon Grinberg Dana, Matthew S. Johnson, Mark J. Goldman, Agnes Jocher, A. Mark Payne, Colin A. Grambow, Kehang Han, Nathan W. Yee, Emily J. Mazeau, Katrin Blondal, Richard H. West, C. Franklin Goldsmith, William H. Green, Reaction Mechanism Generator v3.0: Advances in Automatic Mechanism Generation, Journal of Chemical Information and Modeling 61, 2021-06-28, עמ' 2686–2696 doi: 10.1021/acs.jcim.0c01480
עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

| --- | --- |
אצטדיון בו נערך משחק הגמר
 מארחת:  אצטדיון סטאדיו אולימפיקו
 תקופת התחרות:  14 בספטמבר 1976 – 25 במאי 1977 (254 ימים) 
 מספר משתתפות:  32
 הזוכה:  אנגליה ליברפול
 מספר משחקים:  61
 מספר שערים:  155 (2.54 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  גרמניה המערבית גרד מולר   שווייץ פרנקו קוצ'ינוטה   (6 שערים כל אחד)
 → 1975/19761977/1978 ←
עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-22 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-15 בספטמבר 1976 ותחרות הסתיימה ב-25 במאי 1977.
בתחרות השתתפו 32 קבוצות.
משחק הגמר נערך בסטאדיו אולימפיקו, רומא. התחרות הסתיימה בניצחון של ליברפול בפעם הראשונה בתולדות המועדון. ניצחון זה היה הראשון בסדרה של שישה ניצחונות של קבוצות אנגליות בגביע. החל משנה זו, ליברפול השתתפה ב-5 משחקי גמר במהלך תשע שנים וניצחה ארבע פעמיים.
גרד מולר זכה בתואר מלך השערים בפעם השלישית.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 32 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
ראו גם

גמר גביע אירופה לאלופות 1977
סלסה (מוזיקה)

| --- | --- |

ריקוד סלסה
 מקורות סגנוניים:  סון קובני, סון מונטונו, צ'ה-צ'ה-צ'ה, בולרו, רומבה, ממבו, ג'אז, רית'ם אנד בלוז, מוזיקת רוק, פלנה, בומבה
 מקורות תרבותיים:  קהילות פוארטו ריקואניות וקובניות בארצות הברית, במיוחד בניו יורק
 תת-סוגות
 סלסה רומנטיקה, סלסה דורה
 סצינות אזוריות
 קולומביה, קוסטה ריקה, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, אל סלוודור, גואטמלה, הונדורס, מקסיקו, ניקרגואה, פנמה, פרו, פוארטו ריקו, ארצות הברית, ונצואלה
 נושאים קרובים
 מוזיקת סונגו, טימבה, צ'אנגווי, מוזמביק
סלסה (בספרדית: Salsa) היא סגנון מוזיקה לטינית שהתפתח בשנות ה-60 של המאה ה-20, בניו יורק, על-בסיס סגנונות קודמים שהגיעו לשם מקובה: ממבו, סון קובני וצ'ה צ'ה צ'ה, עם השפעות מקולומביה ופוארטו ריקו. כיום זה סגנון פופולרי, המנוגן על ידי מוזיקאים בכול העולם. קיימים גם מועדוני ריקוד לצלילי סלסה.
מוזיקת הסלסה מתאפיינת בכלי נגינה המנגנים תבניות אופייניות במקצב 8/8: כלי הקשה - טימבלס (מערכת תופים לטינית), קונגס או תופי קונגה, בונגוס או תופי בונגו, קלאווה, מאראקס וגווירו. פסנתר שמנגנן מונטונו - תבנית שחוזרת על עצמה, ומבוססת בדרך כלל על ארבעה אקורדים מז'וריים, וכלי נשיפה בדומה לג'אז שמנגנים את רוב המלודיה והמעברים. סימן הזיהוי של כל סגנונות הסלסה הוא תבנית הבאס - שמנגן על פעימות 2.5, 4, 6.5 ו-8 בניגוד לרוב הסגנונות המודרניים בהם הוא מנגן על 1 ו-5. תבנית הקלאווה האופיינית לסלסה כוללת 5 נקישות בכל תיבה, בפעימות 2,3,5,6.5,8. אליהם מצטרפת בדרך כלל שירה בספרדית שהיא השפה העיקרית של הסגנון. למוזיקה נלווה לעיתים קרובות ריקוד הסלסה, במספר סגנונות - ראו סלסה (ריקוד).
מוזיקאים לעיתים קרובות מבדילים בין סלסה לסוגים אחרים של מוזיקה לפי הקצב שלה.
מקורות הסלסה

הסלסה התפתחה מסגנונות קודמים שמקורם בקובה: סון קובני, ממבו וצ'ה צ'ה צ'ה. עד ה-50 של המאה ה-20 נחשבה קובה בירת הבילויים של העולם המערבי ושל ארצות הברית, ומוזיקאים רבים התפרנסו מנגינה לקהל המבלים שהגיע ממקומות רבים. עם המהפכה הקובנית נותק הקשר בין קובה לארצות הברית ומדינות המערב, ואמנים רבים מקובה, וכן מוזיקאים רבים מפוארטו ריקו הגיעו להארלם הספרדית בניו יורק שהפכה מרכז למוזיקה לטינית. בתקופה זו גם פרח מועדון הפלדיום במנהטן בו ניגנו אמנים לטיניים בולטים. בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 התפתחה שם מוזיקת הסלסה.
מקור המונח סלסה: במקור משמעו רוטב. השימוש במונח בהקשר של המוזיקה מקורו כנראה בשנת 1955 עם הקמת הלהקה Conjucto Los Salseros, ובשנת 1962 עם יציאת השיר Salsa y Bembe של ג'ימי סבאטר.
ההיסטוריה של הסלסה

האמנים הבולטים שהשפיעו על סגנון הסלסה בניו יורק בשנות ה-60 של המאה ה-20: סליה קרוז, ריי בארטו, טיטו פואנטה, הקטור לאבו, ג'ו קובה, ווילי קולון, לארי הרלו, בובי ולנטין, אדי פאלמיירי וג'וני פאצ'קו. בשנת 1964 הוקמה בניו יורק חברת התקליטים פאניה, והיא הוציאה לאור תקליטים של אמנים אלו ואחרים ובכך הפיצה את המוזיקה בעולם. בשנת 1968 חברת התקליטים גם הקימה להקה ששילבה את האמנים ביחד בשם Fania All Stars, שגם הקליטה תקליט משלה באותו שם ב-1971. כל הכרטיסים להופעות הלהקה נמכרו מראש, כולל הופעה שנערכה באצטדיון היאנקי בניו יורק ב-1973 בפני 50,000 צופים. בשנת 1978 חברת התקליטים הוציאה תקליט מהופעה חיה שנערכה במדיסון סקוור גרדן בניו יורק.
במקביל קמו הרכבים ולהקות שניגנו מוזיקת סלסה בפוארטו ריקו, סנטיאגו דה קאלי בקולומביה, הרפובליקה הדומיניקנית ומקומות רבים בארצות הברית בעולם. במקביל אך במנותק, התפתח בקובה סגנון מוזיקלי קרוב לסלסה בשם טימבה, והפך לסגנון המוביל בקובה. בשנות ה-80 התפתחה בהשפעת מוזיקת הפופ והפופ הלטיני מוזיקת הסלסה הרומנטית. בשנות ה-2000 התפתחה בניו יורק הסלסה הקשה (סלסה דורה), כמגמה נגדית, שנועדה להחזיר את המקצב לצורה המקורית שלו של שנות ה-70. סגנון נוסף שהתפתח הוא סלסטון, המשלב בין סלסה לרגאטון. במקביל התפתח בקובה סגנון קובטון, המשלב בין טימבה לרגאטון. כיום פועלים מגוון הרכבי סלסה בכל הסגנונות.
בין האמנים הבולטים הנוספים שהשפיעו על הסגנון בכל שנותיו: פרנקי רוויז (פוארטו ריקו/ניו יורק), אל גראן קומבו דה פוארטו ריקו, לה סונורה קרוסלס (קולומביה), גרופו ניצ'ה (קולומביה), מארק אנתוני (זמר) ועוד.