stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשר הדקלים

| נשר הדקלים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: דמויי־פרס
סוג:: נשר הדקלים
מין:: נשר הדקלים
שם מדעי
 Gypohierax angolensis ‏גמלין, 1788

נשר דקלים מהצד.
Gypohierax angolensis
נשר הדקלים (שם מדעי: Gypohierax angolensis) הוא עוף דורס גדול. הוא קיבל את שמו בשל מזונו האהוב, שאינו בשר אלא אגוזו של עץ דקל השמן (Elaeis). הוא גם יאכל דגים מתים.
הוא מתרבה ביערות ובסוואנות באפריקה שמדרום לסהרה, בדרך־כלל ליד מקורות מים, הוא חי באזורים שבהם מצוי עץ דקל השמן. הוא נראה ליד בית גידולו, אפילו על מדשאות בבתי מלון במדינות כמו גמביה.
כבוגר, זו ציפור מאוד בולטת לעין, הוא כולו לבן חוץ מכמה אזורים שחורים בכנפיו. בתעופה, הוא מזכיר יותר עיט מנשר, והוא יכול לעמוד בטיסה בנפנופי כנפיים, כך שהוא לא מסתמך על זרמי אוויר.
ביצה יחידה מודגרת בקן זרדים במשך 6 שבועות. הגוזל הוא חום עם נקודה צהובה בעין; לוקח לו 3–4 שנים להגיע לבגרות.
הערות שוליים

↑  נשר הדקלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נשרי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| עוזנייה שחורה (סוג ומין יחיד) | עוזנייה שחורה |  |
| נשר | נשר מקראי • נשר דרומי • נשר הודי • נשר אפריקני • נשר ההימלאיה • נשר בנגלי • נשר הכף • נשר צר-מקור |  |
| נשר לבן-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר לבן-ראש |  |
| עוזניית הנגב (סוג ומין יחיד) | עוזניית הנגב |  |
| נשר אדום-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר אדום-ראש |  |
| פרס (סוג ומין יחיד) | פרס |  |
| נשר הדקלים (סוג ומין יחיד) | נשר הדקלים |  |
| נשר אפור-כיפה (סוג ומין יחיד) | נשר אפור-כיפה |  |
| רחם (סוג ומין יחיד) | רחם |  |
נורברט אדר

נורברט אדר (בגרמנית: Norbert Eder;‏ 7 בנובמבר 1955 – 2 בנובמבר 2019) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעיקר בנירנברג ובבאיירן מינכן בעמדת המגן. היה שותף לשלוש זכיות באליפות וזכייה בגביע יחד עם באיירן מינכן.
קריירת מועדונים > נירנברג

אדר נולד בביברגאו שבגרמניה המערבית. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של נירנברג בגיל 18, וכעבור שנה, בשנת 1974, עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה בה העביר ארבע עונות. בשנת 1978 אדר העפיל עם נירנברג אל הבונדסליגה אשר ירדה בחזרה כעבור עונה אחת. בעונת 1980 נירנברג עם אדר העפילה שוב אל הבונדסליגה, כאשר היא זוכה באליפות הבונדסליגה השנייה, ואדר משמש כאחד השחקנים החשובים בקבוצה, כאשר בשנים האחרונות שלו בקבוצה שיחק בעיקר כקשר. אדר שיחק בנירנברג במשך עשור, צבר 301 הופעות וכבש 27 שערים.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

בשנת 1984 חתם אדר בבאיירן מינכן, ששילמה עבורו 150 אלף מארק גרמני. אדר הפך לאחד השחקנים החשובים ביותר בבאיירן מינכן בשנות ה-80, זכה עמה בשלוש אליפויות רצופות ובגביע מקומי אחד, והעפיל עמה לגמר גביע אירופה לאלופות 1987, בו הפסידה 1–2 לפורטו, כשאדר משחק 90 דקות. סך הכל אדר השלים ארבע שנים בבאיירן מינכן, וכבש שישה שערים ב-132 הופעות.
קריירת מועדונים > פ.צ. ציריך

בשנת 1988 חתם אדר בפ.צ. ציריך, בה שיחק עונה אחת, וכבש שני שערים ב-25 הופעות. בקיץ 1989 פרש אדר ממשחק פעיל, ונשאר לעבוד בפ.צ. ציריך בתפקידים ניהוליים, בעיקר בקבוצות חובבים.
קריירה בינלאומית

לאדר 9 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. אדר היה שחקן הרכב קבוע בנבחרת במונדיאל 1986, בו הפסידה בגמר לנבחרת ארגנטינה.
קריירת אימון

לאחר הפרישה, אדר התנסה באימון, בעיקר במועדונים קטנים כ-DJK רוזנהיים, פ.צ. גרמיש-פרטנקירכן, 1860 רוזנהיים ו-TuS הולצקירכן.
נפטר ב-2 בנובמבר 2019.
תארים

עם נירנברג:
אליפות הבונדסליגה השנייה: 1979/80
עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה (3) 1984/85, 1985/86, 1986/87
הגביע הגרמני: 1985/86
ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין

ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Nikolaus von Liechtenstein, נולד ב-14 בפברואר 1945), הוא אחיו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין, וגיסו של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ביוגרפיה

ניקולאוס נולד ב-14 בפברואר 1945 בציריך לפרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין ולגאורגינה פון וילצ'ק, בתם של פרדיננד מריה פון וילצ'ק ונורברטינה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. בשנת 1950 מונה ניקולאוס לאביר הצדק בהמסדר הריבוני הצבאי של מלטה, אשר לאחר ביטול המעמד בשנת 1961 הפך לתור אביר הכבוד והמסירות.
ניקולאוס השלים את החינוך היסודי בוואדוץ, ולאחר מכן למד בתיכון בווינה. משנת 1968 עד 1972 הוא למד משפטים באוניברסיטת וינה, שם קיבל את התואר דוקטור יוריס.
משנת 1973 ועד לשנת 1974 ניקולאוס עבד בבית הוועד הבינלאומי של הצלב האדום בז'נבה, ומשנת 1975 עד 1976 עבד כעורך דין בוואדוץ. בין השנים 1977–1978 הוא שימש כיועץ למשרד החוץ של ליכטנשטיין.
משנת 1979 עד 1989 ניקולאוס היה הנציג הקבוע של ליכטנשטיין במועצת אירופה בשטרסבורג, ובין השנים 1986–1987 הוא היה שגריר שאינו תושב של ליכטנשטיין אל הכס הקדוש. בין השנים 1989–1996 הוא היה שגריר ליכטנשטיין בשווייץ, ומשנת 1996 עד ספטמבר 2010 הוא היה שגריר ליכטנשטיין בבלגיה. בנוסף, ניקולאוס הוא הנציג לעניינים בינלאומיים של הצלב האדום בליכטנשטיין
משפחתו

ב-20 במרץ 1982 התחתן ניקולאוס עם מרגריט, נסיכת לוקסמבורג, בתם של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג וז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
לאופולד, נסיך ליכטנשטיין (1984)
מריה-אנונציאטה, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1985)
מארי אסטריד, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1987)
יוזף עמנואל, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1989)
פעילותו בתנועת הצופים

ניקולאוס היה ראש הצופים (בגרמנית: Korpsführer) של ארגון הצופים הקתולים בליכטנשטיין (Fürstlich Liechtensteinische Pfadfinderkorps St. Georg) בין השנים 1971 עד 1989. כיום הוא חבר בעמותת הצופים של ליכטנשטיין. ניקולאוס נשא נאום בפורום האירופי של הצופים בGrossarl בשנת 1990 בנושא ציד והגנת הטבע.
הערות שוליים

↑  Pfadfinder und Pfadfinderinnen Liechtensteins - Geschichte, web.archive.org, ‏2007-09-28
↑  Pfadfinder und Pfadfinderinnen Liechtensteins - Ueber unseren Verband, web.archive.org, ‏2007-09-28
↑  [https://web.archive.org/web/20070909101458/http://www.forumgrossarl.at/ger/start.html Europäisches Forum der Gildepfadfinder
in Großarl], web.archive.org, ‏2007-09-09
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122606671  ISNI: 0000 0001 1639 5690  LCCN: no96008450  NTA: 287541274  SNAC: w6m40bkj  VIAF: 50113310   WorldCat (עם VIAF): 50113310
נועה בייטלר

נועה בייטלר (נולדה בשנת 1980), היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל 6 פעמים בריצת 800 מטר (1997, 2000, 2001, 2002, 2003 ו-2004), 5 פעמים ברציפות בריצת 1500 מטר (1999 - 2003), שיאנית ישראל הנוכחית (2016) בריצת מייל ואלופת המכביה בריצת 800 מטר. הייתה שותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x400 מטר.
ביוגרפיה

בייטלר התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון. היא למדה במכללת קרבונדל, אילינוי שבארצות הברית.
ביוגרפיה > 1997

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1997 זכתה בייטלר במדליית זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:14.66 דקות.
ביוגרפיה > 1999

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1999 זכתה בייטלר במדליית זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:30.04 דקות.
ביוגרפיה > 2000

באליפות ישראל שנערכה בשנת 2000 זכתה בייטלר בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:07.41 דקות ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:33.20 דקות.
בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה, סלובקיה ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם שרון לב, אולגה דוגדקו ואירנה לנסקי, בשיא ישראלי חדש של 3:39.91 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-9 שנים (3:40.71 דקות).
ביוגרפיה > 2001 > שיאנית ישראל באולם

בתחרות שנערכה באולם באילינוי, ב-25 בפברואר 2001 קבעה בייטלר בריצת מייל באולם שיא ישראלי חדש של 4:52.84 דקות, שיפור לשיא באולם בן ה-10 שנים של עדנה לנקרי-שומיק (4:57 דקות). באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2.06.33 דקות ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:32.27 דקות, לפני דועה סלימן-חטיב (4.35.06 דקות) ונילי אברמסקי (4.36.63 דקות). בתחרות שנערכה באמסטרדם, הולנד ב-14 ביולי אותה שנה היא קבעה בריצת 1500 מטר שיא אישי חדש של 4:15.71 דקות, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית.
ביוגרפיה > 2001 > אלופת המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-16 שנערכו בתל אביב ב-18 ביולי אותה שנה היא קבעה בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 2:04.23 דקות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית, אחרי השיאנית הישראלית של עדנה לנקרי-שומיק (2:04.05 דקות).
ביוגרפיה > 2002

באליפות ישראל שנערכה בשנת 2002 זכתה בייטלר בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר  בתוצאה של 4:27.03 דקות.
ביוגרפיה > 2003 > שיאנית ישראל

בתחרות שנערכה באולם באיימס, ארצות הברית ב-9 במרץ 2003 קבעה בייטלר בריצת מייל שיא ישראלי חדש של 4:45.20 דקות, שיפרו לשיא הוותיק בן ה-23 שנים של ענת מאירי (4:46.1 דקות). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה שוב בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה > 2004

באליפות ישראל שנערכה בשנת 2004 זכתה בייטלר במדליית זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:10.69 דקות.
הערות שוליים

↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
1 2  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 800 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
1 2  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 1500 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
1 2  רמי היפש, אברבוך נכשל בניסיון לעבור 5.91 מטר, באתר הארץ, 19 ביולי 2001
1 2  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת שליחות 4x400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  יובל פייס, שיא ישראלי בריצת מייל לנשים, באתר ynet, 25 בפברואר 2001
↑  ילנה רורק (אוקראינה), סיימה ראשונה (2:05.99 דקות)
↑  רמי היפש, אליפות ישראל ה-67 באתלטיקה גילתה את פרנקי פרדריקס, באתר הארץ, 15 ביולי 2003
סובחי ברכאת

סוּבְּחִי בָּרְכָאת (בערבית: صبحي بركات الخالدي; תרגום מדויק: צֻבְּחִי בָּרַכָאת א-חַלְדִי; 1889 – 1939) היה פוליטיקאי סורי. תחת שלטון המנדט הצרפתי על סוריה ועל לבנון, הוא כיהן כנשיא הראשון של הפדרציה הסורית (29 ביוני 1922 עד 1 בינואר 1925) וכנשיא הראשון של מדינת סוריה (1 בינואר 1925 עד 21 בדצמבר 1925).
ביוגרפיה

מקורו במשפחה טורקית אשר דרך השפעתה החל בקריירה אזרחית ולאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת הממלכה הערבית של סוריה הוא שירת כנציג של אנטיוכיה בקונגרס הלאומי הסורי. מאוחר יותר בהקמת המנדט הצרפתי על סוריה הוא הפך לנשיא הפדרציה הסורית, משנת 1924 הפך גם נשיא מדינת סוריה.
בעת שלטונו קבע את דמשק לבירתו אך לא פעל לחיזוק התנגדות לאומית סורית נגד השלטון הצרפתי עקב העובדה שהמדינה הייתה מפורקת מבחינת חלוקה מנהלית ואף שלטון פנימי היה בעייתי שכן סובחי דיבר את השפה הערבית במבטא טורקי, דבר אשר הקשה על הקשר בין הממשל והעם (אמו דברה טורקית במקורה) ומפלגת העצמאות הסורית רק נוסדה בזמן זה.
למרות חוסר יכולתו, סובחי נהג לתמוך בהפגנות, מחאות ואף מרידות לאומיות פאן-ערביות ברחבי סוריה, לבנון, עיראק ומצרים. פועלו החשוב ביותר היה כאשר איחד את מדינת חלב ומדינת דמשק למדינת סוריה. בשנת 1925 סובחי התפטר מהנשיאות בפעולה הפגנתית נגד הממשלה הצרפתית על ניהולה במצבן של מדינת העלווים ומדינת ג'בל א-דרוז (אשר על הפעילות האנטי-רפורמיסטית של הממשלה הצרפתית בהן החלו תושביהן את המרד הסורי הגדול).
צרפת למעשה התנגדה לחיבור המדינות הדרומיות עם הרפובליקה הסורית מחשש שמאוחר יותר סוריה תפעל לסיפוח של לבנון הגדולה אשר השיגה עצמאות זמן קצר לפני כן. ברכאת ניסה להקים מפלגה חוקתית הבנויה על יסודות החילון של מוסטפא כמאל אטאטורק, בשנת 1928 הוא נבחר לקבלת מושב בחלב אך שנתיים מאוחר יותר, עם היחלשות המפלגה הוא עזב את התפקיד.
ברכאת היה נשוי להאליד; בתם סוהילה מוקביל התחתנה עם הפוליטיקאי הטורקי רפיק קורלטאן ובתם זהרה התחתנה עם הפוליטיקאי הטורקי ואהיט מליג הלפוגלו. בשנת 1931 עבר ברכאת ניסיון התנקשות פוליטית בידי רדיקלים בעודו שהה בביירות. הוא הצטרף בשנת 1934 אל האופוזיציה השמאלנית ומאוחר יותר התיישב באנטיוכיה וסיים את הקריירה הפוליטית שלו.
נפטר בשנת 1939, זמן קצר לפני שמחוז אנטיוכיה סופח לתוך הרפובליקה הטורקית, פעולה שבחייו הוא התנגד לקיומה בתוקף.
ראו גם

נשיא סוריה
סולינה

| --- | --- |
סמל סולינהסמל סולינה

המגדלור של סולינה
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  מחוז טולצ'אה
 ראש העיר:  Dan Nicolcenco
 בירת העיר:  סולינה 
 שטח:  14.16 קמ"ר
 גובה:  4.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,118 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  45°09′34″N 29°39′10″E﻿ / ﻿45.1594444444444°N 29.6527777777778°E﻿ / 45.1594444444444; 29.6527777777778
 אזור זמן:  UTC +2
 http://sulina.romclub.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור סולינה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור סולינה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סולינה (ברומנית: Sulina), עיר נמל בדלתה של הדנובה, במפגש תעלת סולינה (הזרוע האמצעית של הדנובה) עם חוף הים השחור, במחוז טולצ'אה, חבל דוברוג'ה, רומניה.
סולינה היא נמל חופשי, הקיים עוד מהתקופה הביזנטית ומספר תושביו הוא 4,624, נכון לשנת 2004. סולינה אינה מחוברת לרשת הדרכים של רומניה והגישה אליה אפשרית רק דרך המים, מכיוון הדנובה או מכיוון הים השחור. בין השנים 1856–1939 שכנה בעיר נציגות של הוועדה האירופאית לדנובה.
נימפומנית (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  לארס פון טרייר 
 הופק בידי:  מריה ג'ייד
 תסריט:  לארס פון טרייר 
 עריכה:  מולי מלן סטנסגארד 
 שחקנים ראשיים:  שארלוט גינסבורג   ווילם דפו   שיה לה-באף   סטלאן סקארסגארד   סטייסי מרטין  אומה תורמן
 צילום:  מנואל אלברטו קרלו 
 מדינה:  צרפת, בלגיה, גרמניה, דנמרק, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  זנטרופה, Les Films du Losange 
 חברה מפיצה:  זנטרופה
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 2013
 משך הקרנה:  241 דקות (חלק ראשון ושני) 325 דקות (חלק ראשון ושני, גרסת הבמאי)
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אמנותי, סרט להט"בי 
 תקציב:  $5,200,000
 הכנסות:  $12,400,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   ערך.htm אין ערך
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
נימפומנית (באנגלית: Nymphomaniac) הוא סרט דרמה ארוטי אירופי משנת 2013 של הבמאי והתסריטאי לארס פון טרייר, בכיכובם של שארלוט גינסבורג, וילם דפו, שיה לה-באף וסטלאן סקארסגארד. הסרט חולק לשני חלקים (Volume I, Volume II) בשל אורכו.
נימפומנית נחשב לסרט מעורר מחלוקת, בגלל התכנים המיניים הרבים שמוצגים בו והחופשיות שבה הוא עוסק בהם. זהו הסרט האחרון בטרילוגיית הדיכאון הבלתי רשמית של לארס פון טרייר, לאחר אנטיכרייסט ומלנכוליה. בישראל אף מפיץ לא רכש את הזכויות להקרנה מסחרית שלו בבתי הקולנוע. מועצת הקולנוע הרומנית אסרה להקרין את חלקו השני של הסרט.
לסרט יצאה גם "גרסת הבמאי" (Director's Cut) בה חלק מהסצנות בוטות ומיניות אף יותר, ואורכו מוסיף מעל לשעה לעומת הגרסה הרגילה ה"מצונזרת".
מבנה העלילה

ג'ו, המגדירה את עצמה כנימפומנית, מגוללת את הניסיון הארוטי שלה בפני אדם זר שהציל אותה מאלימות. הסרט מחולק לשמונה פרקים, החמישה הראשונים מוצגים בחלק הראשון של הסרט והשלושה הנותרים בחלקו השני.
הסרט בנוי כך שלאחר שג'ו מסיימת לגולל סיפור מסוים, המאזין מנתח אותו מבחינה פילוסופית ותאולוגית. לארס פון טרייר טען שזוהי סוגה חדשה שהמציא, לה הוא קורא "Digressionism", שדורש מן הצופה לחשוב ולהביע דעה בעצמו.
ביקורות

הסרט נחשב ליצירה פרובוקטיבית מאוד, בדומה לסרטיו האחרים של לארס פון טרייר. עם זאת, התקבל גם בביקורות אוהדות.
מבקר הקולנוע אורי קליין כתב:” יותר מכל, התחושה שהצפייה ב"נימפומנית" מעוררת היא שבניגוד למרבית הסרטים שאנו צופים בהם כיום, כאן מדובר בקולנוע חי, הנשאב ממוחו ומנפשו הקודחים והצלולים כאחד של יוצרו. "נימפומנית" דורש מאיתנו משהו; תובע מעורבות ותובע תגובה. כצופים בסרט אנו נותרים פסיביים מולו, אך הוא מפעיל בתוכנו מחשבה ורגש, שמחלצים אותנו לפחות באופן מדומה וסימבולי מפסיביות זו ומחברים אותנו לגרעין המרכזי שמניע את עלילת סרטו החדש של פון טרייר”.
אורון שמיר כתב באתר עכבר העיר:” אם מסתכלים מעבר לפרובוקציות של מלך הפרובוקציות לארס פון טרייר, מוצאים סרט מפתיע על חברה אנושית חולה ומזוהמת, בה אנשים התרגלו להתגרות מינית מדברים שבינם לבין מין אין שום קשר, בעוד האהבה והאינטימיות נשארו מחוץ לתחום”.
הערות שוליים

↑   שני ליטמן, האם בישראל מפחדים מ"נימפומנית", באתר הארץ, 19 במרץ 2014
↑  שני ליטמן, מועצת הקולנוע הרומנית אסרה להקרין את חלקו השני של הסרט "נימפומנית", באתר הארץ, 30 בינואר 2014
↑   אורי קליין, "נימפומנית" של לארס פון טרייר: סקס ללא אירוטיקה, באתר הארץ, 11 במאי 2014
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, "נימפומנית": לא דיברנו עוד על אהבה, באתר הארץ, 9 במאי 2014
נקמת הטרקטור (אלבום)

ערך זה עוסק באלבום של להקת נקמת הטרקטור. אם התכוונתם ללהקה שביצעה את האלבום, ראו .
נקמת הטרקטור הוא אלבום אולפן ראשון מאת להקת נקמת הטרקטור בהפקה מוזיקלית של ברי סחרוף, ובעיבודים של חברי הלהקה. האלבום הוא אלבום רוק אינדי ורוק ישראלי ומכיל להיטים רבים כמו הסינגל "משחק של דמעות", "אדון הסליחות", המבוסס על ניגון יהודי ספרדי ו"עפיפונים" – גרסת כיסוי עברית לשיר שנכתב על ידי האל האקאדיי ולי פוקריס ובוצע במקור על ידי להקת Simon Dupree and the Big Sound.
היסטוריה

בשנות השמונים, עוד לפני שלרביעיית החברים אבי בללי, אופיר לייבוביץ', אילן גרין ודני מקוב היה אפילו שם ללהקתם, הלהקה אספה חומר לאלבום החדש, ערכה חזרות רבות ו"חיזרה" אחרי חברות תקליטים שסירבו להוציא את האלבום, אך לא הסתירו את הערכתם לרביעייה בלי השם. באותה תקופה, הקים ניצן זעירא, שהיה דמות מוכרת מאותם המועדונים, את חברת התקליטים העצמאית הראשונה "נענע דיסק" ומצא עניין בהקלטות הדמו של הלהקה. לאחר משא ומתן קצר על חוזה הקלטות עם הרביעייה הוא החתים אותם על הסכם להפקת אלבום חדש. זעירא הציע את המוזיקאי ברי סחרוף להפקת התקליט, ובתחילת 1990 החלו ההקלטות באולפני D.B. גם המוזיקאי רמי פורטיס, שהיה שותפו של סחרוף, ביקר בזמן ההקלטות ותחת תחושת הלחץ למציאת שם ללהקה הציע לרביעייה את השם "נקמת הטרקטור" על שם שיר שנגנז מתקליטו "סיפורים מהקופסא". קצת לאחר מכן הלהקה התחילה להופיע הופעות ראשונות עדיין בלי התקליט בשוק, וכך העלו את המודעות ליציאת האלבום. עם יציאת האלבום ב-3 במאי 1990, קיבלה הלהקה תגובות יוצאות דופן שביניהן הצעה לכתוב מוזיקה ללהקת בת שבע. הלהקה הלחינה את המוזיקה ליצירה "קיר" מאת אוהד נהרין והופיעה במאי 1990 בפסטיבל ישראל.
משתתפים ביצירת האלבום

ברי סחרוף: הפקה מוזיקלית
עיבודים: חברי הלהקה
אופיר לייבוביץ': גיטרה
אילן גרין: קלידים, ושירה ב"משתעשע"
אבי בללי: בס, שירה ו'גיטרקטור'
דני מקוב: תופים וכלי הקשה
אלימור זילברמן: קולות ב"משחק של דמעות"
הוקלט באולפני DB ו"העוגן" - ינואר פברואר 1990
מיקס באולפני DB - פברואר 1990
טכנאי הקלטה ומיקס: אורי ברק
"נודד אלייך" הוקלט על ידי מני בז'רנו
עוזרי טכנאי: דדי טל, ערן שפר (אולפני DB), יאיר ניסימוב (אולפני "העוגן")
חיתוך: אולפני Abbey Road אנגליה על ידי כריס בלייר
עריכה דיגיטלית: בן ברנפלד H.M אקוסטיקה
מפיק: ניצן זעירא
מנהלת הפקה: הדס ירושלמי
עוזרת הפקה: ענת אלשטיין
צילומים: דנה מנוסי ורונן ללנה
עיצוב עטיפה וגרפיקה: רונית קונפורטי
ביקורות ודירוגים

ככלל האלבום זכה להצלחה מסחרית מרשימה עם למעלה מ-50,000 עותקים שנמכרו, והצעות להקלטת אלבומים נוספים ולהלחנה של מופעי מחול. בשנת 2018 פרסם תאגיד השידור הציבורי "כאן 11" את רשימת האלבומים המשפיעים ביותר בישראל ב-40 השנים האחרונות, ומתוך הרשימה ממוקם האלבום "נקמת הטרקטור" במקום ה-29. כמו כן, מערכת "כאן 11" כתבה עליו כי "[האלבום] היה חלוצי באווירה הקודרת והדרמטית שאפפה אותו - זה לא אלבום רוק טיפוסי ונקמת הטרקטור לא חיפשה את "תהילת הרוקרים". יש בו עומק, אותנטיות וגוון אתני מובהק, והוא יכול היה בקלות להיות גם פסקול של סרט". גם האתר האמריקאי Discogs דירג את האלבום עם 4.5 כוכבים מתוך 5.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | סביב סביב  | 03:49 |
| 2. | משחק של דמעות  | 05:10 |
| 3. | ילד וילדה  | 03:35 |
| 4. | נחש  | 03:34 |
| 5. | על פני המים  | 05:52 |
| 6. | נודד אלייך  | 04:38 |
| 7. | מתנתקת  | 04:14 |
| 8. | כח  | 03:40 |
| 9. | עפיפונים  | 03:54 |
| 10. | משתעשע  | 03:22 |
| 11. | אדון הסליחות  | 04:15 |
| 12. | עניין של זמן  | 04:11 |
הערות שוליים

↑  במצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים של כאן 88
משוואות הטלגרף

משוואות הטלגרף (באנגלית: Telegrapher's equations) הן צמד משוואות דיפרנציאליות חלקיות ליניאריות ומצומדות שמתארות את המתח והזרם החשמלי על קו תמסורת חשמלי כפונקציה של המרחק והזמן. המשוואות תוארו על ידי אוליבר הביסייד שפיתח את מודל קו התמסורת במאמר מ-1876. המודל מדגים כיצד גלים אלקטרומגנטיים עשויים להיות מוחזרים על הקו, ושתבניות דמויות גלים נוסעים יכולות להיווצר לאורך הקו.
התאוריה של משוואות הטלגרף תקפה לרוב התדירויות החל מזרם ישר (שלו תדירות אפס) ועד לגלי רדיו בתדר גבוה.
רכיבים מפולגים

משוואות הטלגרף, כמו כל המשוואות האחרות המתארות תופעותִ חשמליות, נובעות ממשוואות מקסוול. בגישה יותר מעשית, ניתן להניח שמערך שני המוליכים (הכבל הפנימי והכבל החיצוני; ראו גם כבל קואקסיאלי) מורכב משרשרת אינסופית של רכיבים חשמליים בעלי שתי מסופים (ראו איור), כשכל מקטע בשרשרת מייצג קטע אינפיניטסימלי של קו התמסורת:
ההתנגדות החשמלית המפולגת  R של המוליכים (התנגדות ליחידת אורך) מיוצגת כנגד. במוליכים מעשיים, בתדרים גבוהים יותר,  R גדל בקירוב ביחס ישר לשורש הריבועי של התדירות אודות לאפקט העור.
ההשראות המפולגת  L (אודות לשדה המגנטי סביב התילים, השראות עצמית וכו') מיוצגת כמשרן המחובר בטור לנגד, ונמדדת ביחידות של השראות ליחידת אורך.
הקיבול החשמלי המפולג  C בין שני המוליכים מיוצג כקבל ה"מגשר" בין התיל המוליך הפנימי לחיצוני (מיוצג באיור כ-C ונמדד ביחידות של קיבול ליחידת אורך).
המוליכות החשמלית המפולגת  G של התווך הדיאלקטרי המפריד בין שני המוליכים מיוצג כנגד המאפשר "זרם זליגה" בין המוליך הפנימי לחיצוני (מיוצג באיור כ-G). לנגד זה במודל יש התנגדות  1/G. הגודל  G כולל בתוכו הן את השפעת ההתנגדות החשמלית של התווך הדיאלקטרי והן את אובדן האנרגיה עקב האפקט של חימום דיאלקטרי. אם הדיאלקטרן הוא ואקום אידיאלי, אז  G\equiv 0.
מודל הטלגרף מורכב מסדרה אינסופית של האלמנטים האינפיניטסימליים המוראים באיור. כל אחד מהגדלים  R,  L,  C, ו- G מכונים "קבועי קו ראשוניים" כדי להבדיל בינם ל"קבועי הקו המשניים" הנגזרים מהם כגון העכבה האופיינית, קבוע ההתפשטות, קבוע ההנחתה וקבוע הפאזה. כל אחד מהגדלים הללו קבוע ביחס לזמן, המתח והזרם. עם זאת, הם אינם פונקציות קבועות של התדירות.
תפקיד כל אחד מהרכיבים

התפקידים של כל אחד מהרכיבים ניתנים לדימוי ויזואלי דרך האנימציה משמאל:
ההשראות L: בדומה לכל מעגל חשמלי המכיל משרנים, ההשראות גורמת לזרם להיראות כאילו יש לו אינרציה - כלומר כאשר ישנה השראות גדולה, קשה להגדיל או להפחית את הזרם החשמלי בנקודה נתונה. השראות גדולה גורמת לגל הנוסע להתקדם לאט יותר, בדיוק כשם שגלים נעים לאט יותר על חבל כבד מאשר על מיתר קליל.
הקיבול C: הקיבול החשמלי מכתיב כמה האלקטרונים שנערמים באזור מסוים בכל מוליך דוחים או מושכים את האלקטרונים במוליך השני. שפת המוליך הפנימי נחשבת ללוח אחד של הקבל בעוד ששפת המוליך החיצוני נחשבת ללוח השני של הקבל; טעינה של לוח אחד של הקבל חייבת להיות מלוות בטעינה במטען משטחי הפוך של לוח הקבל השני. כאשר הקיבול גדול יותר ההשפעה של המוליך הפנימי על החיצוני קטנה יותר (המתח החשמלי הנוצר נמוך יותר). כמו בכל מעגל חשמלי המכיל קבל, הקבל משמש כרכיב שאוגר אנרגיה חשמלית ומייצר כוח מחזיר (הקבל משול לקפיץ באנלוגיה האלקטרומכנית), כך שקיבול גבוה יותר משמעותו כוח מחזיר חלש יותר בקו הטלגרף, מה שגורם לגל בקו להתקדם לאט יותר.
ההתנגדות R: ההתנגדות שווה לסכום ההתנגדויות ליחידת אורך של המוליך הפנימי והחיצוני. התנגדות זאת שוחקת את האנרגיה של הגל (האנרגיה שנאבדת הופכת לחום), ותפקידה במשוואות הטלגרף הוא להוריד את המתח החשמלי (היא מופיעה במשוואת הטלגרף המכתיבה את הנגזרת המרחבית של המתח). באופן כללי, התנגדות הקו מאוד נמוכה בהשוואה להיגב ההשראותי  \omega L בתדירויות רדיו, כך שלעיתים מניחים לשם פשטות שהיא שווה לאפס.
המוליכות G: המוליכות בין הקווים מייצגת את המידה בה מטען חשמלי מסוגל "לזלוג" מהמוליך הפנימי לחיצוני, כאשר מוליכות גבוהה יותר שוחקת יותר זרם לחום בתווך שמשמש כבידוד בין שני המוליכים. לרוב, הבידוד בין התילים הוא טוב למדי, כך שהמוליכות היא זניחה בהשוואה להיגב הקיבולי  \omega C, ולשם פשטות מניחים שהיא אפס. עם זאת, מרבית החומרים שמתפקדים כמבודדים טובים בתדירויות נמוכות מאפשרים לעיתים קרובות מאוד זליגה רבה בתדירויות גבוהות.
משוואות הטלגרף

פיתוח המשוואות עושה שימוש בחוקי קירכהוף כדי לבטא את השינוי המרחבי במתח ובזרם. מחוק המתחים של קירכהוף ניתן להביע את הנגזרת של המתח לפי המרחק:
זוהי משוואת הטלגרף הראשונה. מחוק הזרמים של קירכהוף ניתן להביע את הנגזרת של הזרם לפי המרחק:
וזוהי משוואת הטלגרף השנייה. ניתן לשלב את שתי המשוואות הדיפרנציאליות החלקיות המצומדות הללו לשתי משוואות דיפרנציאליות חלקיות במשתנה יחיד כל אחת (V או I):
תמסורת ללא הנחתה

כאשר  ~\omega L\gg R~ ו- ~\omega C\gg G~, אז התנגדות התיל ומוליכות התווך המבודד ניתנות להזנחה, וקו התמסורת הופך למוליך גלים אידיאלי. במקרה זה, המודל תלוי רק בקבועים C ו-L. משוואות הטלגרף יתארו במקרה זה את הקשר בין הזרם I והפרש הפוטנציאלים V (המתח) בין שני המוליכים בכל נקודה על קו התמסורת, כשכל אחד ממשתנים אלו הוא פונקציה של המקום x והזמן t:
תמסורת ללא הנחתה > המשוואות בעבור קווי תמסורת חסרי הנחתה

משוואות הטלגרף הן צמד משוואות דיפרנציאליות חלקיות מצומדות, מסדר ראשון. במקרה זה, המשוואה הראשונה מראה שהמתח המושרה קשור לקצב השינוי לפי הזמן של הזרם, בעוד השנייה מראה, באופן דומה, שהזרם שנושא התיל קשור לקצב השינוי הזמני של המתח:
אפשר לשלב את המשוואות הללו לשתי משוואות גלים מדויקות, אחת בעבור המתח והשנייה בעבור הזרם:
כאשר
היא מהירות הגל שמתקדם דרך קו התמסורת. אף על פי שנראה שהקבועים L ו-C תלויים בגאומטריה הספציפית של קו התמסורת, בעבור קווי תמסורת עם מוליכים מושלמים וואקום אידיאלי ביניהם, מהירות זאת תמיד שווה למהירות האור. למשל, עבור כבל קואקסיאלי הקיבול ליחידת אורך C הוא  C={2\pi \epsilon _{0}\epsilon _{r} \over \ln(D/d)} וההשראות ליחידת אורך L היא  L={\mu _{0}\mu _{r} \over 2\pi }\ln(D/d), כאשר d ו-D הם קוטר המוליך הפנימי והחיצוני, בהתאמה. ניתן לראות שעבור  \epsilon _{r}=1,\mu _{r}=1 (חומר מבודד לא דיאלקטרי ולא מגנטי), מהירות התקדמות הגלים בקו התמסורת תהיה:
וזוהי מהירות האור בריק.