stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאנוויל ויינברגר
דיסקוגרפיה > סינגלים

זכור שנים עשר שבטים - עם מוטי ויזל ומקהלת מלכות, 2014
היום תאמצנו - עם יעקב יהודה דסקל ומקהלת מלכות, לחן של ר' משה שטקל, 2016
יהללוך - עם מקהלת מלכות, 2016
הושיעה - זאנוויל ויינברגר ומקהלת מלכות, לחן של ר' יעקב לייבוביץ' מחסידות סערט-ויז'ניץ, 2017
שופר של משיח - ביצוע ליצירה של יוסלה רוזנבלט, עם מקהלת מלכות, 2017
מחרוזת שמחת התורה - עבור מוסדות עטרת שלמה, יחד עם אהרלה סמט, מאיר אדלר ומקהלת מלכות, 2017
ניגון ר' בנציון שנקר - עם מקהלת מלכות, 2017
על ישראל ועל רבנן - לחן של ר' אליעזר קאליש מחסידות בלז, 2017
ודבריו - קאבר לשיר של אברהם פריד, בלחן של יוסי גרין, 2017
נאמן - קאבר לשיר של מרדכי בן דוד, בלחן של יוסי גרין, 2017
אמת - עם רובי בנט ומקהלת מלכות, קאבר לשיר של אברהם פריד בלחן של יוסי גרין, 2017
פן פן, כן כן - לחן של יוסי גרין יחד עם מקהלת מלכות, 2018
קבלת התורה - קאבר לשיר התורה והאומות של אברהם פריד בלחן של ר' יום-טוב עהרליך, עם מקהלת מלכות, 2018
יומם ולילה - קאבר לשיר של ליפא שמלצר בלחן של גדעון לוין, 2018
עקידת יצחק - עם אייזיק האניג, דודי לינקר ומקהלת מלכות, 2018
שערי שמים פתח - עם מקהלת מלכות בלחן של פנחס ביכלר, 2018, ביצוע נוסף של זאנוויל לשיר יצא במסגרת אירועי סיום הש"ס של דרשו.
תקע בשופר - קאבר לשירו של אברהם פריד בלחן של יוסי גרין, עם יואלי דיקמן, פנחס ביכלר ומקהלת מלכות, 2019
כגוונא - עם מקהלת מלכות, 2019
הדרן - עם מונה רוזנבלום ומקהלת מלכות, 2019
אלו הם הצדיקים - לקראת אירועי סיום הש"ס עם אהרלה סמט ומקהלת מלכות, לחן של בנצי שטיין, ועיבוד של אלי קליין ואיצי ברי, 2020
סקולען - מחרוזת ניגוני סקולען עם מנדי וייס, יענקי דסקל, אברימי רוט, ישראל אדלר, משולם גרינברגר, פנחס ביכלר ומקהלת מלכות, 2020
ויגאלנו שנית, 2020
פיטסבורג - מחרוזת ניגוני פיטסבורג יחד עם זאנוויל ויינברגר, מקהלת מלכות ומקהלת הילדים חסידימלך, 2020
ויהיו זרעי - קאבר לשירו של יעקב יהודה דסקל, יחד עם בנצי קלצקין, מקהלת הילדים חסידימלך ומקהלת מלכות, 2021
והנה נער בוכה - עם פנחס ביכלר ומקהלת מלכות, לחן של בנצי שטיין, 2021
ותחזינה - עם מקהלת מלכות לחן של פינקי ובר, (סינגל שיווקי לאלבומו מן השמים), 2021
הנרות הללו - עם דוד לייפער ויחיאל מארקאוויטש ומקהלת הילדים החסידית שבח של יוסי גליק, לחן של הרב יהושע האנשטטר, עיבוד יואלי דיקמן 2021
המלאך - מחרוזת לחני "המלאך" של פינקי ובר, משה גולדמן ואייבי רוטנברג, יחד עם מקהלת מלכות ותזמורתו של מענדי הרשקוביץ, 2021
זכנו - קאבר לשיר של מקהלת הילדים יונגערליך בלחן של הרשי ויינברגר, עם בנצי קלצקין, מקהלת קול הנערים ומקהלת מלכות, 2022
לכל קהלא - יצירה של המלחין יחיאל שלמה קאליש יחד עם פנחס ביכלר, מקהלת מלכות, יוסל לייפער, מוטי וברוך ויזל, אברימי לונגר, חיים ופיני פולק, יואלי דווידוביץ ויואלי ויינברגר, 2022.
ותעורר - ממסגרת פרויקט 'קולעוילם' של מקהלת מלכות יחד עם משולם גרינברגר וילד הפלא בנצי קלצקין, 2022
ראו גם

מקהלת מלכות
וושינגטון ברטלט

וושינגטון ברטלט
וושינגטון מונטגומרי בַּרטלַט (באנגלית: Washington Montgomery Bartlett;‏ 29 בפברואר 1824 – 12 בספטמבר 1887) היה הפוליטיקאי האמריקאי הראשון ממוצא יהודי שנבחר למשרת מושל מדינה (קליפורניה). כיהן במשך כתשעה חודשים בשנת 1887, עד מותו. קודם לכן היה ראש עיריית סן פרנסיסקו במשך ארבע שנים וסנטור בסנאט של קליפורניה (אנ') במשך ארבע שנים.
קורות חיים

ברטלט נולד ב-1824 בסוואנה ג'ורג'יה. אביו, קוזם אמיר ברטלט (Cosam Emir Bartlett), היה צאצא למשפחת ברטלט מניו יורק, שאחד מאבות אבותיה, ג'וזייה ברטלט, היה מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית ואחר כך נשיא מדינת ניו המפשייר העצמאית ומושלה הראשון לאחר הצטרפותה לארצות הברית. אמו, שרה מלאדו (Sarah E. Melhado), הייתה יהודייה, מצאצאי יהדות ספרד, וברטלט עצמו דיבר ספרדית שוטפת.
ברטלט האב היה הבעלים והמוציא לאור של עיתון מקומי בסוואנה, וברטלט הצעיר למד ממנו את מקצוע הדפוס.
קורות חיים > עיתונאי, עורך ומוציא לאור בסן פרנסיסקו

בתקופת "הבהלה לזהב" של קליפורניה בנובמבר 1849, בהיותו בן 25, עזב ברטלט את סוואנה והיגר לקליפורניה, כשהוא לוקח עמו מכבש דפוס. בתוך חודשיים הוא הקים בית דפוס והחל להוציא לאור ולערוך, בעיר מגוריו החדשה סן פרנסיסקו, עיתון יומי בשם Journal of Commerce. הגיליון הראשון ראה אור ב-23 בינואר 1850 והעיתון, שהיה העיתון היומי הראשון בחוף המערבי של ארצות הברית, הצליח מאוד. ברטלט הוציא לאור בהמשך עוד כמה עיתונים, ביניהם Daily Evening News, ו-True Californian וכן ספרים שונים. ברטלט היה האיש שהוציא לאור את הספר הראשון שנדפס בקליפורניה באנגלית, California as It Is and as It May Be or a Guide to the Gold Region.
קורות חיים > עורך דין ופוליטיקאי

במקביל לעיסוקיו העיתונאיים והספרותיים למד ברטלט משפטים, הפך לעורך דין, הקים עם אחיו קולומבוס ברטלט משרד עורכי דין והצטרף לפוליטיקה המקומית, ולמפלגה הדמוקרטית. הוא היה ידוע ומפורסם ברבים ביושרו יוצא הדופן בפוליטיקה של אותה תקופה.
ברטלט כיהן מטעם המפלגה הדמוקרטית במישרות שונות בממשל המקומי, בין השאר כ"פקיד המחוז" של סן פרנסיסקו (County clerk of San Francisco) ועוד. ב-1872 הוא נבחר לסנאט המדינתי של קליפורניה וכיהן כסנאטור במשך ארבע שנים (ינואר 1873 – ינואר 1877). לאחר מכן רץ וניצח פעמיים בבחירות לראשות עיריית סן פרנסיסקו, ראש העיר ה-20 שלה. כיהן ארבע שנים (1882–1886) בתפקיד.
בבחירות נובמבר 1886 ברטלט רץ למשרת מושל מדינת קליפורניה, וניצח. הוא נכנס לתפקידו כמושל בינואר 1887, המושל ה-16 של קליפורניה. לא הספיק לכהן יותר מתשעה חודשים בטרם קיבל שבץ ב-23 באוגוסט 1887 ומת כעבור כשלושה שבועות, ב-12 בספטמבר 1887.
ברטלט היה רווק ונפטר ללא ילדים. הוא היה הפוליטיקאי האמריקאי הראשון ממוצא יהודי, שנבחר למישרת מושל. קדמו לו אמנם, דייוויד עמנואל, יהודי שהיה יו"ר בית המחוקקים המדינתי של ג'ורג'יה, ומונה (לא נבחר) ב-1801 לתפקיד מושל מדינה זו ואדוארד זליג סלומון, יהודי שמונה ב-1870 למושל טריטוריית (עדיין לא מדינת) וושינגטון. ברטלט לא היה אדם דתי, לא חי כיהודי, טקס הלוויה שלו התנהל בכנסייה והוא נקבר בבית קברות אזרחי כללי - Mountain View Cemetery שבאוקלנד (קליפורניה).
ראו גם

יהדות ארצות הברית
לקריאה נוספת

Melendy and Gilbert, The Governors of California: From Peter H. Burnett to Edmund G. Brown, Talisman Press, 1965
Schaechtele, The Governors of California and their Portraits, California State Capitol Museum Volunteer Association, 1995
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה קצרה של וושינגטון ברטלט, באתר Mountain View
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190844044  ISNI: 0000 0000 6383 9525  LCCN: n2005174636  SNAC: w6vr3tbq  Trove: 903545  VIAF: 6810229   WorldCat (עם VIAF): 6810229
קברניט (תעופה)

שני אנשי צוות בתא הטייס במהלך הכנות לטיסה. הקברניט יושב בצד שמאל ולו 4 פסים בכותפת.
קברניט או טייס מפקד, לעיתים נקרא גם קפטן (באנגלית: Pilot In Command או בראשי תיבות: PIC, נקרא גם Captain) הוא איש צוות אוויר, טייס המנהל של הטיסה בפועל האמון על הטסת כלי הטיס, ונושא באחריות על בטיחות הטיסה, חיי אנשי הצוות, הנוסעים והציוד. במטוסים המוגדרים לאיש צוות אחד, הטייס הבודד יהיה הקברניט, לרבות טייס מתלמד בטיסת יחיד (סולו).
בכלי טיס הדורשים יותר אנשי צוות אוויר בתפקיד (טייס משנה, נווט, מהנדס טיסה וכדומה), הקברניט כאחראי על המשימה, ובטיחות הטיסה, יהיה אמון על ניהול שאר אנשי הצוות, חלוקת הקשב שלהם וכדומה.
הקברניט גם יחליט על שינוי בטיסה בהתאם לגורמים הרלוונטיים לניהול הסיכונים בטיסה. אם זה גורמים חיצוניים כגון מזג אוויר, התקרחות וכדומה, המצב הטכני של כלי הטיס, וסיכונים הבאים מאנשי הצוות או הנוסעים – אירועים רפואיים, התפרעויות וכדומה.
הקברניט במטוס אזרחי יושב לרוב במושב השמאלי של תא הטייס; בעוד במסוקים עמדת הטייס מפקד היא במושב הימני.
ברוב המקרים, הקברניט יהיה הטייס המנוסה יותר בין הטייסים, אם כי זה לא מחייב ונתון לנוהלי ההתקדמות בתפקידים בארגון הרלוונטי. חברות טיסה מסוימות לדוגמה יתנו התקדמות של טייס לתפקידי קברניט לאלה שצברו כמות שעות מסוימת בשירותם, כלומר טייס חדש לחברה, בלי קשר לניסיון המעשי שלו, יכול לא להתאים לתפקיד קברניט. לעיתים טייס שרק החל לטוס בנתיב מסוים לא יוכל לשמש כקברניט בטיסות אלו עד לצבירת כמות שעות או טיסות מסוימת.
חוקה

על פי נספח 2 – כללי אוויר של אמנת שיקגו, טייס מפקד הוא "טייס האחראי לפעולתו ולבטיחותו של כלי טיס בזמן הטיסה".
על פי אותו נספח, ה-ICAO גם קובע שטייס מפקד, באם הוא מתפעל את אמצעי הניהוג או לא, יהיה אחראי על תפעולו של כלי הטיס בהתאם לכללי האוויר. בהחרגה, הטייס מפקד יכול לעבור על תקנות אלו בתנאים המחייבים עבירות אלו בשביל להבטיח את בטיחות כלי הטיס. כמו כן, הטייס המפקד יהיה הסמכות העליונה על כלי הטיס כל עוד הוא תחת פיקודו.
נספח 2 מקנה לטייס סמכויות נרחבות, בדומה לרב-חובל של כלי-שיט בכל הקשור לסמכות על כלי הטיס שתחת פיקודו, ומקנה לו סמכות לעבור על כל הוראה או חוק במצב חירום בשביל להבטיח את בטיחות כלי הטיס, הנוסעים והצוות.
ראו גם

צוות אוויר
טייס משנה
הערות שוליים

1 2 3  RULES OF THE AIR – ANNEX 2
| תעופה • תעופה צבאית • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| עקרונות | אווירודינמיקה • כוח עילוי • גרר • מספר מאך • זווית התקפה • הזדקרות • פרופיל אווירודינמי • עומס כנף • מערבולת • אפקט קואנדה • יחס גלישה • פינת ארון המתים | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| כלי טיס | מטוס • מסוק • כדור פורח • ספינת אוויר • דאון • המראה ונחיתה אנכית (VTOL) • המראה ונחיתה קצרה (STOL) | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מבנה | כנף • כנפון קצה־כנף • מדף • מאזנות • ספוילר • מעצור אוויר • מוטת כנפיים • כונס אוויר • כני נסע • הגה גובה • הגה כיוון • תא הטייס • משטחי היגוי • קנארד | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| הנעה | מנוע בעירה פנימית • מנוע כוכבי (רדיאלי) • מדחף • מנוע סילון • היפוך דחף • מנוע מגח סילון • מנוע על-מגח סילוני • מנוע רקטי • חשמל | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| תופעות | גלגול הולנדי • צימוד אינרציאלי • בום על-קולי • התעבות סביב כלי טיס • אוסצילציה • ורטיגו • התקרחות | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מערכות | מחווני טיסה • צינור פיטו • מכל דלק נתיק • מצנח בלימה • אוויוניקה • מערכת בקרת טיסה • חיווט תעופתי • קופסה שחורה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| שלבי טיסה | הסעה ודחיפה • המראה • טיפוס • הנמכה • שיוט • נחיתה • אווירובטיקה • הקפה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מקצועות | צוות אוויר • טייס  • מהנדס טיסה • צוות קרקע • הנדסת אווירונאוטיקה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
מונחים בתעופה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלגה (יחידה מובחרת)

לוחמי פלגת ספי"ר (סילוק פצצות אוויר) של יהל"ם, יחידת עילית בצה"ל.
במונחי צה"ל, פַּלְגָה היא מונח המציין יחידת-בת (תת-יחידה) התנדבותית של יחידות מובחרות בצה"ל, בהן יחידות עילית מיוחדות, מבלי למסור מידע על גודלה (היא יכולה להיות גדולה או קטנה מפלוגה). הפלגה מורכבת מצוותים.
לעיתים פלגות נוצרות על ידי איחוד מספר יחידות מיוחדות ליחידה מיוחדת אחת כך שכל יחידה (שהייתה בעבר עצמאית) נהפכת לפלגה, כפי שקרה עם הקמת יחידת יהל"ם – יחידה הנדסית למשימות מיוחדות של חיל ההנדסה הקרבית. היחידה נוצרה על ידי איחוד סיירת יעל והיחס"פ (היחידה לסילוק פצצות) שהפכו לפלגות ונוספו לה פלגות של הכשרה ובניין הכוח. בהמשך נוספו לה פלגות מבצעיות בהן "הבזק" המתמחה בהפעלת רובוטים צבאיים, סמו"ר המתמחה בלוחמת מנהרות ופלגות נוספות שייעודן מסווג.
ראו גם

פלגה – דף פירושונים
פלגה (חיל התותחנים) – היחידה המקבילה למחלקה בחיל התותחנים
פלגה (חיל ים) – יחידה בחיל הים, כוללת בדרך כלל מספר ספינות
ערך זה הוא קצרמרבנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אח"י עוז

| --- | --- |


 תיאור כללי
 מוטו:  "רק בעל העוז ללכת רחוק מגלה כמה רחוק הוא יכול להגיע"
 סוג אונייה:  קורבטה/ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי  שייטת ספינות הטילים
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 6
 סדרה קודמת:  סער 5
 אוניות בסדרה:  אח"י מגן, אח"י עוז, אח"י עצמאות, אח"י ניצחון
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  גרמניה מספנות TKMS, גרמניה
 הוזמנה:  2015
 הושקה:  2021
 תקופת הפעילות:  2023 – בשירות פעיל
 מידות
 הֶדְחֶק:  כ-1,989 טון
 אורך:  90.27 מטר
 רוחב:  13.53
 נתונים טכניים
 מהירות:  30 קשר
 גודל הצוות:  70
 הנעה:  מנוע דיזל
 אמצעי לחימה
 חימוש:  1 תותח ימי אוטו מלרה 76 מ"מ מדגם Super Rapid  2 עמדות טייפון חמושות בתותח מהיר 25 מ"מ וטילי Spike ER  16 טילי ים-ים מדגם הרפון  32 טילי קרקע-אוויר ונגד טילים מדגם ברק 8  מערכת C-Dome (הגרסה הימית של כיפת ברזל)  2 משגרי טורפדו 324 מ"מ (טורפדו מדגם Mk.54)
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם "אדיר" מדגם EL/M-2248 MF-STAR של אלתא מערכות  אמצעי לוחמה אלקטרונית ומשגרי מוץ נגד טילים
 מסוקים:  מסוק ימי בגודל בינוני מדגם SH-60 סיהוק
אח"י עוז היא קורבטה בסדרת הקורבטות סער 6 של חיל הים הישראלי, שנבנתה על ידי חברת טיסנקרופ (מספנות TKMS) החל משנת 2015.
אח"י עוז אחת מארבע קורבטות בסדרה, הפועלות בשייטת 3 של חיל הים הישראלי ונמל הבית שלה הוא בסיס חיפה. החוזה לבניית ארבע הספינות נחתם במאי 2015. הספינה הראשונה בסדרה, אח"י מגן, הגיעה בסוף שנת 2020 ולאחריה הגיעו השאר במהלך שנת 2021. אח"י עוז היא הספינה הראשונה בחיל הים בשם זה, וספינת סער 6 השנייה בסדרה שמגיעה.
טקס העברת הדגל של הספינה לחיל הים הישראלי התקיים ב-4 במאי 2021 במספנת GNYK בקיל.
ב-28 במאי 2021 הספינה הפליגה מגרמניה בדרכה לישראל, וב-9 ביוני 2021 הגיעה לישראל. עם הגעת הספינה לנתיב השיט של נמל חיפה קיבלו את פניה צרעות של יחידת סנפיר וסירות השיטור הימי. הספינה התקבלה בנמל חיפה בטקס בנוכחות מפקד חיל הים האלוף אליהו שרביט ושר הביטחון בני גנץ.
ב-17 בנובמבר 2022 בוצע ניסוי כיפת ברזל ימית שהותקנה בספינה, וביטא את מבצוע המערכת.
שירות מבצעי

ב-13 באוקטובר 2023 ביצעה יחד עם אח"י מגן תקיפת בכורה מבצעית במסגרת מלחמת חרבות ברזל. במסגרת הלחימה ביצעו הספינות תקיפות משטח הים לעבר רצועת עזה. במסגרת תקיפות אלה, הותקפו מתקן לייצור אמצעי לחימה, מוצב ועמדת תצפית של הכוח הימי של ארגון הטרור חמאס.
מפקדי הספינה

כיאה להיררכיה הפיקודית בזרוע-הים מפקד הספינה הוא קצין בדרגת סגן-אלוף.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מפקד הספינה | תקופת כהונה | פעילות | תמונה |
ואדים קורנבליט: 
| שראל מרטינובסקי | מאי 2022 – ספטמבר 2024 |  |  |
| אלמוג | ספטמבר 2024–היום |  |  |
גלריה

אח"י עוז עוגנת במספנה בגרמניה, מאי 2021
אח"י עוז עוגנת במספנה בגרמניה, מאי 2021
אח"י עוז (מימין) בטקס הגעתה לישראל לצדה של אח"י מגן, יוני 2021
מימין: מפקד שייטת 3 מאיר עזורי, שר הביטחון בני גנץ ומפקד חיל הים אליהו שרביט בטקס הגעת הספינה לישראל, יוני 2021
צוות אח"י עוז
הערות שוליים

↑  אלו השמות של ספינות ה"סער 6" החדשות, באתר צה"ל 22 באפריל 2018
↑   טקס העברת דגל של ספינת הטילים אח"י עוז, באתר צה"ל, 4 במאי 2021
↑  לילך שובל, מערכת היירוט "כיפת מגן ימית" תהפוך למבצעית: "שדרוג ליכולות ההגנה של צה"ל", באתר ישראל היום, 17 בנובמבר 2023
↑   ספינות הטילים מדגם 'סער 6' בתקיפה מבצעית, באתר צה"ל, 16 באוקטובר 2023
↑  אייל יצחקי, מפקד ספינת הטילים החדשה של חיל הים: ואדים קורנבליט מהרצליה, באתר צומת השרון, ‏2 במאי 2021
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא חיל הים הישראלי ובנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבצע עדשה

מבצע עדשה (ברוסית: Операция Чечевица) היה מבצע במהלכו גירשה ברית המועצות, בהנהגתו של יוסיף סטלין, עמים שונים, ובהם העם הצ'צ'ני, מחבל הקווקז. העמים יושבו מחדש באסיה התיכונה, ושבו בהדרגה לקווקז לאחר מותו של סטלין.
רקע

ההחלטה על הגליית העמים, ובהם העם הצ'צ'ני, הגיעה לאחר מרד צ'צ'ני (שהיקפו היה מצומצם, יחסית למרידות אחרות שהיו באזור בתקופות השונות) שהתקיים בשנים 1940–1944, וקרא לשחרורו של הקווקז כולו. ההנהגה הסובייטית, בהנהגתו של סטלין, החליטה לנקוט בצעדים קיצוניים בתגובה למרד, שגבה ממנה מחיר צבאי יקר, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה.
עם היחלשותם של הגרמנים והתרחקות חזית הלחימה מהקווקז מחד גיסא, ועם דעיכתו של המרד הצ'צ'ני מאידך גיסא, הואשמו הצ'צ'נים ובני העמים האחרים בבגידה, בשיתוף פעולה עם הנאצים, ובחבלה במאמץ המלחמתי הסובייטי. מידת נכונותן של ההאשמות הסובייטיות בדבר שיתוף פעולה ישיר עם הנאצים מוטלת בספק רב, אולם ההנהגה הסובייטית ראתה בכך הזדמנות ראויה לפתרון הסכסוך האלים המתמשך בקווקז, בדמותו של טיהור אתני.
מהלך המבצע

ב-23 בפברואר 1944, יום הצבא הסובייטי, החל בקווקז הצפוני "מבצע עדשה", אשר תוכנן בקפידה לאורך חודשים רבים. ההכנות כללו ריכוז כוחות צבא גדולים, רובם חיילי משרד הפנים והשירותים החשאיים, איסוף קרונות משא, ותכנון מדוקדק של לוחות הזמנים. המבצע התנהל תחת השגחתו של לברנטי בריה, ראש שירותי הביטחון הסובייטים ושר הפנים. בבוקרו של ה-23 בפברואר, אספו כוחות הצבא את בני העמים הצ'צ'נים, האינגושים, הבלקרים והקרצ'איי. הם צוו לאסוף את מיטלטליהם ולעלות למשאיות ולרכבות. לאחר מכן הובלו לצורך יישובם מחדש בקזחסטן ובקירגיזסטן. כתוצאה מהמהלך, הרפובליקה הצ'צ'נו-אינגושית נמחקה למעשה מהמפה, וכל תושביה הצ'צ'נים והאינגושים, קרוב לחצי מיליון בני אדם, גורשו אל אסיה התיכונה.
ההגליה לוותה במעשי אלימות ורצח קשים כנגד האוכלוסייה המקומית, ובמהלכה נרצחו ונטבחו מאות ואלפי בני אדם, עוד קודם שהועמסו לקרונות המשא (חולים, זקנים, וישובים שלמים שנמנעה גישה רכובה אליהם - כגון הכפר חייבח'). כשליש מהצ'צ'נים מתו במהלך הגירוש מתנאי הדרך הקשים ברכבות המשא. בני העמים ששרדו, יושבו כאמור באסיה התיכונה, ביישובים חדשים, או שצורפו ליישובים ישנים, תחת משטר מיוחד שהגביל את תנועתם.
לאחר המבצע

לאחר מותו של סטלין ב-1953, התרופף בהדרגה המשטר המיוחד. בנאום סודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב ב-1956, נשמעה ביקורת על פעולותיו האלימות של סטלין, ובהם הגירושים ההמוניים. ב-1957, התיר חרושצ'וב לצ'צ'נים ולאינגושים לשוב למולדתם, והרפובליקה הצ'צ'נו-אינגושית האוטונומית חודשה בגבולות חדשים.
לאירועי המבצע הוקדש סרט "פקודה לשכוח" שצולם בשנת 2014 והקרנתו ברוסיה נאסרה.
אברהם יוסף שפירא

אברהם יוסף (מוניה) שפירא (כ"ב באדר א' ה'תרפ"א, 2 במרץ 1921 – כ"ג בסיוון תש"ס, 26 ביוני 2000) היה חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל ויהדות התורה ואיש עסקים.
ביוגרפיה מוקדמת

אברהם יוסף שפירא (כונה גם אברמ'ל או מוניה) נולד ב-1921 ברומניה, לפנחס שפירא, בן של אלתר שפירא צאצאו של רבי פנחס שפירא מקוריץ, ולהינדה בקנרוט, ממשפחת רבי שמואל יצחק שור, בעל "מנחת שי". למד תחילה ברומניה בישיבה בטעמשוואר (טימישוארה) בראשות הרב אשר יונה ויינברגר, שם נקשר לרבי אליעזר הגר (דמשק אליעזר). כן למד בישיבת כוכב מיעקב של רבי דב בעריש וידנפלד, בטשעבין (Trzebinia) בגליציה המערבית שבפולין, ושם הוסמך להוראה. ניצל מן השואה, בעת שהוריו עברו לבוקרשט, בירת רומניה. לאחר המלחמה עברו הוריו לשווייץ, הוא עצמו עלה לישראל בשנת 1949, בגיל 28. לאחר שעלתה משפחתו ארצה הקים אביו מפעל לייצור סרטים לתעשיית הקונפקציה, בדרום תל אביב. היה חסיד סדיגורא ומקורב לחסידות גור.
עסקים

אברהם שפירא החל את דרכו בעסקים, כשעבד עם אביו במפעל התל אביבי.
ב-1959 הוזמן על ידי שר המסחר והתעשייה פנחס ספיר, לרכוש מפעל שטיחים באור עקיבא.
המפעל הוקם במחצית שנות ה-50 על ידי אפרים טרוגובוב אשר נקלע לקשיים כספיים, וספיר שהכיר את שפירא מהיכרות מוקדמת, הציע לו הלוואות ממשלתיות כדי שירכוש את המפעל על כל הציוד שבו. שפירא לקח לידיו את המפעל, שנקרא שטיחי כרמל.
בשנת 1961 המפעל העסיק יותר מ-100 עובדים ושפירא ביקש מספיר סיוע בבניית מבנה נוסף למפעל כדי להתרחב.
כעבור שנים אחדות הקים שפירא מפעלים דומים בנתיבות, ובנצרת עילית.
בתחילת שנות ה-80 כבר עמד שפירא בראש "תשלובת השטיחים כרמל קיסריה גלנויט" אשר כללה שבעה מפעלים ברחבי הארץ, שלוחות בחוץ לארץ, והעסיקה כ-1,500 עובדים.
בשנת 1980 זכה שפירא בפרס התעשייה בקטגוריית הטקסטיל. בימים של מכס גבוה על ייבוא שטיחים מחו"ל – תשלובת השטיחים כרמל הייתה בעלת השליטה הכמעט מלאה בשוק השטיחים בישראל. במשך השנים נטען נגד שפירא כי הפעיל בכנסת את כוחו הפוליטי להשאיר מצב זה, כדי שיוכל להגדיל את רווחי עסקיו. העיתונאי אריה אבנרי פרסם ספר אודותיו ובו טען לשחיתות חמורה מצד שפירא. שפירא נלחם כנגד פרסום הספר ובית המשפט המחוזי קיבל את טענותיו ואסר את פרסומו, אך בית המשפט העליון קבל את ערעור אבנרי והתיר לפרסם את הספר.
ב-25 באוקטובר 1980 מפעל השטיחים "גלנויט" שבנתיבות שייצר שטיחים מקיר לקיר בשיטת הנעיצה (טפטינג) נשרף כליל עד היסוד לרבות המבנה, המכונות הסחורות המוגמרות ומלאי חומרי הגלם. שפירא הפעיל קשרים רבים שהזרימו כספים לבניית המפעל מחדש.
ב-1991 התברר כי מצבה הפיננסי של התשלובת חמור, והמדינה סיפקה לשפירא סיוע בדרך של ערבויות בסך של 100 מיליון דולר. למרות זאת לא הצליחה התשלובת להתאושש.
ב-1993 שר האוצר אברהם שוחט מינה כונס נכסים. במהלך פעולות הכונס, ולאחר שהתבררו היקפי החובות נתבע שפירא לשלם כמיליארד שקל. בסופו של דבר החזיר כ-130 מיליון שקלים וב-1995 כל התביעות נגדו בוטלו.
בניו המשיכו להרחיב את עסקי המשפחה הנחשבת כיום (נכון ל-2010) בין המשפחות החרדיות העשירות בישראל ומחוצה לה.
פוליטיקה

האדמו"ר מגור בעל הלב שמחה ביקש מהרב אברהם יעקב פרידמן (השלישי) - האדמו"ר מסדיגורא שיאשר לו לשים את הרב שפירא, כנציג חסידות גור ברשימה הארצית של אגודת ישראל על אף היותו חסיד סדיגורא, ולעמוד בראשה. הוא נבחר לראשונה לכנסת ה-10 בשנת 1981, כהונתו נמשכה גם בכנסת ה-11, ולאחר הפסקה של קדנציה שב לכהן בכנסת ה-13 (1992–1996). לאורך כל שנות כהונתו בכנסת היה חבר ועדת הכספים, ובכנסת העשירית היה גם חבר בוועדת הכלכלה.
בכנסת ה-10 שימש כיושב ראש הנהלת הקואליציה, אך תפקידו החשוב ביותר בשנות כהונתו, היה תפקיד יושב ראש ועדת הכספים, אותו מילא בכנסת ה-11 (1984–1988). בתקופה זו של אינפלציה תלת ספרתית, עליה באבטלה ומשברים פיננסיים – ועדת הכספים היוותה מוקד של עוצמה, ואברהם שפירא ידע למצות את התפקיד. שני תפקידים אלה היקנו לו מעמד של "המוציא והמביא" בקואליציה באותו הזמן. תפקיד זה, פעילותו למען הציבור החרדי במסגרת "הכספים הייחודיים" וכן נטייתו לקשור החלטות של ועדת הכספים לתמיכות כספיות במוסדות דתיים וחרדים, הקנו לו באמצעי התקשורת את התואר "המנכ"ל של המדינה". בהיותו איש עסקים, נלווה לו גם התואר "הגביר".
בתקופה זו של ממשלת האחדות הלאומית, ובהיות מפלגתו לשון מאזניים בין המפלגות הגדולות, תמרן היטב בין ממשלתו של שמעון פרס וממשלתו של יצחק שמיר.
שפירא יזם את חוק חג המצות, יחד עם אבנר חי שאקי.
הוא כיהן גם כיושב ראש המועצה והוועדה המייעצת של בנק ישראל, וכן כיושב ראש סניף אגודת ישראל בתל אביב.
בשנת 1994 החלה הידרדרות במצב בריאותו של שפירא, עקב מחלת הסוכרת בה לקה, דבר שהצריך את התניידותו בכיסא גלגלים. בכ"ג בסיון ה'תש"ס, 26 ביוני 2000, נפטר שפירא והוא בן 79.
משפחתו

בגיל 21 נישא שפירא לטובה שרייבר-סופר, בתו של הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל ה"חשב סופר", מממשיכי שושלת החת"ם סופר. היה אב לארבעה בנים ושתי בנות.
בנו, הרב פנחס (רוזי), חתנו של האדמו"ר מסדיגורה ומשמש כרב בית המדרש של חסידות סדיגורה בתל אביב
בנו, הנגיד יצחק מלונדון, מקורב לחסידויות גור, חב"ד וסאדיגורה
בנו, אלימלך שרגא ראש הקהל של סאדיגורה
לקריאה נוספת

אריה אבנרי, הגביר - ח"כ אברהם שפירא - "מנכ"ל המדינה", הוצאת תמוז, תל אביב 1988
הערות שוליים

↑  אתר הכנסת - מצוין יישוב בשם צ'וצ'ובה, ייתכן סוצ'אבה?
↑  האתר הגניאלוגי  Geni
↑  בספר "הגביר" מאת אריה אבנרי נכתב שנולד בעיר לבוב ב גליציה המזרחית ראו "הגביר" הוצאת תמוז-אומני בע"מ, 1988, פרק ב, עמ' 29
↑  שלמה קליין וחיים מאיר אוביץ, אי"ש שלומי, קשר איתן אלול תש"פ - גיליון 79, עמוד 22
↑  הגביר, תמוז, 1988, עמ' 43
↑  ספיר סייר במפעלים בשומרון, דבר, 12 בפברואר 1961.
↑  נורית ארד, שטיחים: סוגים, מחירים וטיפים לקנייה, באתר ynet, 22 בנובמבר 2000.
↑  ע"א 214/87 אריה אבנרי נגד אברהם שפירא, מאתר נבו.
↑  תשעה עשר, הגביר, תמוז, 1988
↑  שני, הגביר, שניה, תמוז-אומני בע"מ, 1988, עמ' 35
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298767005171  ISNI: 0000 0001 0775 5068  LCCN: n89121127  SUDOC: 24020882X  VIAF: 132645111   WorldCat (עם VIAF): 132645111
ממאדו סאקו

ממאדו סאקו (בצרפתית: Mamadou Sakho; נולד ב-13 בפברואר 1990 בפריז) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בטורפדו כותאיסי.
קריירה

ממאדו נולד באזור גוט ד'ור ברובע השמונה-עשרה של פריז, להורים ממוצא סנגלי. הוא החל לשחק כדורגל בגיל 8 בקבוצת החובבים מועדון הכדורגל פריז (Paris FC). בגיל 12 הוא אותר על ידי פריז סן-ז'רמן ועבר לשחק בקבוצות הנוער שלה ב-2002. לאחר שנה בה הפגין מנהיגות במגרש, הפך לשחקן מוביל בקבוצות בהן שיחק ואף מונה לקפטן הקבוצה.
בגיל 16 עלה לקבוצת הבוגרים של פריז סן-ז'רמן, אך לא שיחק בשורותיה באותה עונה. בעונת 2006/2007 שותף לראשונה בקבוצה הבוגרת. משחקו הראשון היה בשלב השלישי של גביע אופ"א נגד א.א.ק. אתונה. הוא שיחק בפריז סן-ז'רמן עד לשנת 2013, שלאחריה עבר לשחק בשורות ליברפול. ב-31 בינואר 2017 הושאל לקריסטל פאלאס עד לסוף העונה.
ב-31 באוגוסט 2017 חתם סאקו בקריסטל פאלאס תמורת 26 מיליון ליש"ט.
בסיום עונת 2020/2021 שוחרר מהמועדון הלונדוני.
ב-27 ביולי 2021 חזר סאקו לאחר 8 שנים לצרפת וחתם במונפלייה.
ב-11 ביוני 2024 חתם בטורפדו כותאיסי מליגת העל הגאורגית.
ממאדו היה חלק מהסגל של כל הנבחרות הצעירות של צרפת מהנבחרת עד גיל 16 בשנת 2006. ב-2008 עלה לנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21 והתמנה לקפטן הקבוצה בשנת 2010 לאחר שהקפטן הקודם, מוסא סיסוקו, עלה לנבחרת הבוגרת של צרפת. הוא עלה לסגל הנבחרת הבוגרת בסוף שנת 2010 ושיחק לראשונה במדיה במשחק ידידות נגד אנגליה. במאי 2014 עלה לראשונה כקפטן נבחרת צרפת במשחק ידידות נגד נורווגיה, ובאותה הזדמנות ממונה לסגן הקפטן של נבחרת צרפת.
ב-23 באפריל 2016 הוכרז שסאקו נחקר על ידי אופ"א בחשד לנטילת חומרים אסורים. מספר ימים לאחר מכן אופ"א הודיעה כי סאקו מושהה מכל פעילות כדורגל לרבות משחקי ידידות ומשחקים בינלאומיים.
תארים

פריז סן-ז'רמן
אליפות: 2012/2013
הסופר קאפ הצרפתי: 2012/2013
הגביע הצרפתי: 2009/2010
גביע הליגה הצרפתי: 2008
גביע UNFP לשחקן הנוער המצטיין: 2011.