stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זירעון (בוטניקה)
גרסאות

זירעון מכונף כמו זה של האדר נקרא כנפית (samara).
לכמה זירעונים יש מבני-עזר דמויי-שיער הגורמים להם להינשא ברוח. הטיפוס הזה מכונה יחידת הפצה (diaspore (אנ')).
גרגיר (אנ') הוא סוג של פרי הקרוב לזירעון אך שונה בכך שדופן הפרי מאוחה למעטה הזרע הדק.
נֹאדוֹן (utricle) דומה לזירעון, אך הפרי הוא כעין שלפוחית או מנופח.
גלריה

מגוון זירעונים שונים:
כנפית של אדר ברגרינאום, זירעון עם מבנים דמויי כנף.
תא ההפצה של פולסטילה (Coreopsis tinctoria) ממשפחת הנוריתיים. נישא ברוח כזירעון בודד או כמקבץ זירעונים. לזירעונים טפולות ארוכות-שיער שמתפתחות מעמוד העלי של הפרח.
Coreopsis tinctoria בארבעה שלבי תפרחת. שני זירעונים בגוני חום-אדמדם.
היווצרות זירעונים עם קמילת הפרח במין Coreopsis tinctoria.
כנפית של Combretum zeyheri, זירעון עם מבנים דמויי כנף.
הערות שוליים

↑  זֵרְעוֹן במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds. (1905). "Achene" . New International Encyclopedia (1st ed.). New York: Dodd, Mead
↑  כְּנָפִית במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  יְחִידַת הֲפָצָה במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Harris, James G. (2001). Plant Identification Terminology: An Illustrated Glossary (2nd ed.). Payson, Utah: Spring Lake Publishing. p. 131. ISBN 0-9640221-6-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4494368-4 
גרפיקת תלת-ממד של הזירעון המכונף של האדר (רזולוציה כ-45 µm/voxel)
מצפה הדר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מצפה 
 על שם:  הדר גולדין 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2017
 תאריך פתיחה רשמי:  2017 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  263 מ' 
 קואורדינטות:  32°14′31″N 35°02′21″E﻿ / ﻿32.241844076721°N 35.039176940918°E﻿ / 32.241844076721; 35.039176940918
  (למפת נתניה מוגדלת) מצפה הדר(למפת נתניה רגילה) מצפה הדר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה הדר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה הדר
 
מצפה הדר הוא מצפה הסמוך ליישוב סלעית שהוקם לזכרו של החייל הדר גולדין שנהרג במבצע צוק איתן.
המקום

המצפה נמצא בלב שמורת יער מנדטורית, בגבעה המתנשאת לגובה 263 מטר מעל פני הים.
המצפה יושב על שרידי מבנה מהתקופה הרומאית שחלש על צומת דרכים בין הדרך לים, לדרך רוחב המחברת בין אפולוניה במערב לשכם במזרח.
בשנת 2015 חודשו החפירות הארכאולוגית על ידי המנהל האזרחי ונמצאו במקום שרידי מתקנים חקלאיים, כגון גתות ובתי בד.
במצפה מספר מרפסות הצופות לכיוונים שונים, ולאורך השבילים ניצבים פסלי אבן, שפיסלו אומנים כמחווה להדר, כפסל סביבתי העשוי נירוסטה ומשמיע צלילים כאשר נושבת רוח ופסל של אדם בצורת מגן דוד.
התצפית

במצפה ישנם פנורמות קוליות בעברית ובאנגלית המספרות על הנוף הנשקף ממנו ועל הדר גולדין שלזכרו הוקם המצפה, ועל הקשר בין המקומות שצופים בהם לחייו של הדר.
בתצפית הנוף ניתן לראות בין היתר במזרח את הרי השומרון – הר עיבל והר גריזים, מעלה לבונה, הר ברכה ובעל חצור, וממערב את מישור החוף ארובות החשמל בחדרה ועד אשדוד, בצפון אפשר לראות את רכס הכרמל – מהמוחרקה ועד כתף הכרמל, ואפשר להבחין במגדל אשכול בחיפה. בדרום אפשר להבחין במורדות הרי השומרון, שפלת יהודה ואלפי מנשה.
הערות שוליים

1 2  מצפה הדר | מסבירן - האתר הרשמי, באתר www.masbiran.com
↑  נחל סלעית ומצפה אדר באתר למטייל
↑  נחל סלעית - מצפה הדר גולדין, באתר בא לי לטייל
| אתרים בשומרון |
| --- | --- | --- |
| צפון השומרון | תל דותן • עמק דותן • קסטלום בליסימום • יער ריחן • מצפה שלפים - עמק דותן • שומרון • יער שקד |  |
| מרכז השומרון | בריכת ישמעאל • עין מח'נה (מעיין עמשא) • האלות האטלנטיות • מצפה יוסף • מצפה הדר • מצפור רבבה • שכם הקדומה • קבר יוסף • הר גריזים • מוזיאון השומרונים • מקדש השומרונים בהר גריזים • יקב הר ברכה • הר עיבל • מזבח הר עיבל • באר יעקב (שכם) • עין כפיר • עיינות בידאן • הר כביר •  בור הציפורים • סבסטיה • גבעת פינחס • קברי אלעזר ואיתמר • אלוני יצהר • קבר השייח' סלמאן אל-פארסי |  |
| מערב השומרון | המרפסת של המדינה • נחל קנה • גתות ברקן • דיר קלעה • פארק הצנירים • חורבת כורכוש • חורבת דיר סמען • חורבת צרידה |  |
| מזרח השומרון | מצפה שלושת הימים • מצפה מתן • תל חייא • שמורת נבי נון • חורבת עורמה • בריכת אירוס השומרון • מצפה אילן (אלון מורה) • מצפה בניו • בוסתן שלמה • טנא א-תחתא |  |
| דרום השומרון | קבר יהושע בן נון • קבר כלב בן יפונה • מעיין אייל • ח'ירבת סמארה • יקב טורא |  |
QText

| --- | --- |
 מפתח:  דביר מוצרי תוכנה
 מחזור חיים:  1988–1999 (כ־11 שנים) 
 גרסה אחרונה:  8.0 
 מערכת הפעלה:  DOS
 נכתבה בשפות:  טורבו פסקל 
 סוג רישיון:  קנייני
 קטגוריה:  מעבד תמלילים
 
QText הוא מעבד תמלילים עברי שפיתחה חברת "דביר מוצרי תוכנה" מקיבוץ דביר שהיה פופולרי בישראל במיוחד בסוף שנות השמונים של המאה העשרים.
היסטוריה

הגרסה הראשונה, למערכת ההפעלה DOS, נכתבה על ידי חבר המשק יצחק מינץ (בנו של פרופ' מתתיהו מינץ), ב-1988, בשפת פסקל, הופצה חינם, וזכתה לפופולריות רבה. לאחר שהתבססה בקרב קהל המשתמשים, הופצה גרסה מתקדמת יותר בתשלום, על ידי בית תוכנה "דביר מוצרי תוכנה" שהקים הקיבוץ, שגדל במהירות בעקבות הצלחתה של QText.
עם הגעת מערכת ההפעלה חלונות, לא נחפזו מפתחי QText להתאימו לסביבה זו, שבשנותיה הראשונות התקיימה במקביל למערכת ההפעלה DOS. המתחרה הראשון שקם להם בסביבה זו היה מעבד התמלילים "דגש", שאיפשר עריכה גרפית של מסמכים. אף ש"דגש" זכה להצלחה, QText המשיך להתקיים לצדו.
בסופו של דבר יצאה לשוק ב-1994 גרסה 6, למערכת ההפעלה "חלונות", שאיפשרה המרה חלקה של מסמכי QText מגרסת DOS לגרסת "חלונות", אך לזו קם מתחרה חזק, מעבד התמלילים Microsoft Word, שדחק מהשוק רבים ממתחריו, ובהם QText. פיתוח QText הופסק סופית ב-1999 עם גרסה 8.0.
מאפיינים

QText הצטיין בשילוב עברית, אנגלית ומספרים, תכונה הדורשת מעבר חלק בין כיווני כתיבה הפוכים. QText היה אחד ממעבדי התמלילים הראשונים ששמרו את הנתונים לקבצים בסדר לוגי (סדר הקלדת האותיות), ולא בסדר הוויזואלי (סדר קריאת התווים משמאל לימין) ששלט ב-DOS בתור פורמט שמירה לקובץ באותו זמן ובו השתמשו רוב מעבדי התמלילים של התקופה (כמו איינשטיין). הגרסה האחרונה כללה גם תוכנת דואר אלקטרוני בעברית.
QText תמך בשמות קבצים בעברית (למרות שלא היו ניתנים לקריאה מחוץ לתוכנה).
התווים ב-QText קודדו בשיטה הישנה של DOS. בקידוד זה הוקצו ל-27 האותיות העבריות (כולל סופיות) המספרים ההקסדצימליים 0x80-0x9A, בשונה מהתקן הנפוץ לאותה תקופה, ISO 8859. שמו הרשמי של קידוד זה עבור העברית הוא DOS-862.
הערות שוליים

↑  דוד שליט, ‏"קיבוץ זה אנטיתזה להיי-טק", באתר גלובס, 17 באפריל 2006
↑  המלאי של תוכנת קיו־טקסט 4.0 של דביר אזל בתור ימים, חדשות, 22 ביולי 1991
↑  דביר תכריז על קיוטקסט 8 לחלונות, באתר גלובס, 26 בנובמבר 1997
↑  השוואה בין מעבדי התמלילים בעברית: וורד, קיוטקסט ודגש, באתר גלובס, 8 באפריל 1998
↑  מאת אפי לנדאו, ‏תוכנת דואר אלקטרוני חדשה תאפשר קריאת מסר בעברית בכל מקום, באתר גלובס, 16 באוגוסט 1998
↑  הסבר להמרת הקידוד הזה ל-iso-8859-8 ניתן למצוא כאן, אך כיום גם קידוד זה ישן ולא תקני, וכל שימוש מעשי כנראה יצריך המרה שלו ל-UTF-8
זלמן פרידריך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1911 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  מאי 1943 (בגיל 32 בערך) ורשה, גנרלגוברנמן 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 מפלגה:  הבונד 
 
זלמן "זיגמונט" פרידריך (בפולנית: Zalman "Zygmunt" Frydrych; ‏1911 – מאי 1943) פעיל בתנועת הבונד, פולני ממוצא יהודי. במהלך מלחמת העולם השנייה לקח חלק במרד גטו ורשה.
ביוגרפיה

זלמן פרידריך נולד ברובע היהודי בעיר ורשה שבפולין ב-1911 למשפחה ענייה, עם מספר אחיות. אביו התפרנס מתעשיית שקיקי נייר.
פרידריך גדל רוב ילדותו ברובע היהודי, למד בבית הספר ציש"א, רשת בתי ספר יהודיים סוציאליסטיים יידישיסטים שפעלה בפולין בין שתי מלחמות העולם. "ציש"א" דגלה בחינוך חילוני-סוציאליסטי, המבוסס על סולידריות בינלאומית של מעמד הפועלים, ללא השפעה דתית, בשפת היידיש. רוב בתי הספר של הרשת התרכזו בחבלי הסְפָר המזרחי, ורוב התלמידים השתייכו למעמד חברתי נמוך.
חבריו לספסל הלימודים הגדירו אותו כנער חכם, ער, עצמאי ונבון. ידוע כי הקדיש זמן רב לקריאת ספרים.
בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער של הבונד יחד עם אחיותיו. בחלוף השנים עבד פרידריך כשליח במשרדי ציש"א וראה בעבודתו לא רק מקור הכנסה, אלא מילוי תפקיד בתנועה והתמסר אליו בכל להט נפשו.
בהמשך עבד במשרד ההגירה של הבונד, והיה מזכיר הסתדרות האספורט (הספורט) של ה"בונד", "מארגענשטערן" (השחר) וכותב מרכזי במדור הספורט של העיתון היומי של הבונד- "פאלקסצייטונג".
מלחמת העולם השנייה

פרידריך גויס בראשית מלחמת העולם השנייה לצבא פולין. במהלך השירות רכש אימון צבאי יסודי אשר שימש אותו בשנות המלחמה. לאחר שהשתתף בכמה קרבות מרכזיים נשבה על ידי הוורמאכט. בזמן שהותו במחנה שבויים בקלינינגרד (בעבר קניגסברג), קיים קשרים עם חבריו בוורשה ובוילנה. לאחר שנמלט מהשבי, בדרך שאינה ידועה, הרבה לעסוק בפעולות המחתרת בוורשה.
פרידריך הצליח לחדור למחנה ההשמדה טרבלינקה בימי הגירוש הגדול עם המשלוחים הראשונים, והיה בין אלו שחזרו לוורשה וזעזעו את יהודיה מה פירוש "משלוחי טרבלינקה".
במהלך מרד גטו ורשה, היה המקשר בין הפלוגות הלוחמות והמפקדה העליונה, וכן כמקשר בין הגטו לבין העבר הארי.[דרושה הבהרה] בימי הקרבות, נשלח במיוחד, יחד עם שמחה (קאז'יק) ראטהייזר, לעבר הארי, על מנת להחיש עזרה ללוחמים.
לאחר דיכוי מרד גטו ורשה, נמצא בלומיאנקי, בסביבות ורשה, שם התרכזו שרידי הלוחמים ומשם הוביל קבוצת חברים למקום מחסה בטוח בכפר פרודי הסמוך לוורשה, שם התגוררה עסקנית הבונד, רוז'ה קלאג. אולם בדרכו זו נתפס למרצחים ונפל על משמרתו. חברי הקבוצה שנתפסו איתו, היו: בלאנאס אליעזר (לושאק), בלאנאס יוראק, בלאנאס גוטה, זכנהויזאר צמרת (צמרת חדוה) ופייגלה גולדשטיין. לפני שרצחו אותם, הובילו הגרמנים את הקבוצה על פני הכפר והאיכרים התעללו בהם. פרידריך וקבוצתו נהרגו ככל הנראה, במחצית השנייה של חודש מאי.
משפחתו

במהלך חייו נישא פרידריך לצילה, זיל, ולשניים נולדה בת בשם אלז'וניה, "אלזה". כאשר התחילה המלחמה והנאצים החלו להטיל סנקציות על היהודים, החליט פרידריך להחביא את בתו בצד הארי. הוא שלח אותה למנזר בפז'מישל בדצמבר שנת 42'.
בספרו של מארק אדלמן, מסופר כי בראשית מרד גטו ורשה, פרידריך ביקש מאדלמן לשמור על בתו אם הוא יהרג בזמן המרד. עוד מציין שמשום שהייתה בלונדינית עם עיניים כחולות, יכל לעשות זאת ללא בעיה.
לאלזה היו קשיים במחבוא. אדלמן מספר כי אלזה הלכה לבית ספר ביום השני או השלישי אמרה שהיא לא תלך יותר כי באה אחת ואמרה לבת שלה לא לשבת ליד יהודיה, מארק שאל "מניין האמא יודעת שאת יהודיה?", "כי אמרתי שהייתי במנזר כילדה יהודיה" ענתה אלזה, התפתחה שערורייה שלמה. לאלזה הייתה מורה נבונה שלקחה את כל הכיתה ובאה אליהם כאילו שאלזה חולה וצריך לבקר אותה, הילדים השלימו ושוב היא התחילה ללכת לאותו בית הספר, היו לה חברות והכל.
אלזה הועברה מהמנזר לדירה בוורשה. האישה בדירה גירשה את אלזה בסביבות תחילת מרד גטו ורשה והיא הגיעה לבית יתומים. לבית היתומים הגיע טוחן שלקח אותה אליו. אלזה הפכה לרועה של האווזים שלו וכשהתחיל החורף היא אפילו לא קיבלה ממנו נעליים והלכה יחפה. יום אחד גברת מז'יררדוב עברה ליד האזור וראתה את אלזה, שסיפרה לה שהיא באה מהמרד בוורשה. אותה גברת הלכה לטוחן וביקשה לקחת את הילדה, הוא שלח אותה בלי בעיה. כאשר נגמרה המלחמה, אדלמן ואשתו החלו לחפש אותה, עברו בכל המקומות בהם אלזה שהתה במלחמה, וכל מקום שלח אותם למיקום הבא. לבסוף הטוחן אמר להם שהילדה בז'יררדוב. כאשר הגיעו, הילדים התחילו לצעוק לאלזה "תברחי, היהודים ייקחו אותך". אמה המאמצת של אלזה לא רצתה למסור אותה ואמרה שהיא מאוד אוהבת אותה. הוצע לה הרבה מאוד כסף שהיא הייתה אמורה לקחת והתחרטה ברגע האחרון. אדלמן ניסה להציע לה סכומים גדולים של כסף מספר פעמים. לפי אשתו של מארק, אלינה, האמא בכלל לא אהבה את הילדה, אלא רק חיכתה לכסף הגדול באמת. אך אדלמן עצמו אמר שהוא אינו מאמין בכך בכלל.
לאחר כמה חודשים, עברו אלינה, מארק ואלזה לשוודיה ומשם, כשנה לאחר מכן, אלזה אומצה בידי משפחה שעברו איתה לניו יורק, כאשר הייתה בערך בת תשע. בניו יורק סיימה את לימודיה בבית הספר, התחתנה והלכה לאוניברסיטה, אך בזמן לימודיה, כחודשיים לפני יום הולדתה ה-25, החליטה להתאבד באמצעות שתיית רעל.
פרסים והוקרה

במאי 1945, לכבוד יום השנה השני למרד גטו ורשה, קיבל מהעיתון הפולני "דאס נייע לעבען" שבלודז', יחד עם עוד חמישים אנשים, אות הצטיינות מטעם המפקדה הראשית של הצבא הפולני בזכות מעשי הגבורה שלו נגד הכיבוש הנאצי.
הערות שוליים

1 2  חורבן ומרד יהודי ורשה, עמ' 365
↑  חורבן ומרד יהודי ורשה, עמ' 162
↑  מארק אדלמן, מארק אדלמן: לוחם, מהפכן, אדם, עמ' 284-290
↑  חורבן ומרד של יהודי ורשה, עמ' 220
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זלמן פרידריך".
בן רדקליף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באפריל 1998 (בן 26) אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 עיסוק:  רקדן, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סילביה יאנג 
 פרופיל ב-IMDb
 
בן רדקליף (באנגלית: Ben Radcliffe; נולד ב-25 באפריל 1998) הוא רקדן, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה

רדקליף נולד בבריטניה ב-25 באפריל 1998. הוא למד מחול בסטודיו ארמלי ובבית הספר למשחק של סילביה יאנג.
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע "קובה אהובתי". הוא גילם בסרט את ברוס הצעיר. למרות ביקורות מעורבות רדקליף קיבל ביקורות מצוינת על תפקידו.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד "איגי" בסדרה "הסודות של אברמור". באותה שנה שיחק בפרק בסדרה "הלודג'".
בשנים 2019–2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "פנדורה". הוא לוהק לסדרת הטלוויזיה "אנטומיה של שערורייה", שהוקרנה בבכורה בשנת 2022, ולסדרת הטלוויזיה "אדוני האוויר", שעלתה לאוויר ב-2024.
בנובמבר 2024, פורסם כי רדקליף הצטרף לקאסט של הקומדיה הבריטית התקופתית "Fackham Hall".הסרט כולל סיפור על גנב בשם אריק נון (רדליף) שמתחיל לעבוד באחוזה אנגלית בשם "Fackham Hall", שם הוא מתחיל רומן אסור.
קריירה > תיאטרון

בשנת 2008 החל לשחק במחזמר "אוליבר!", שהוצג בתיאטרון "דרורי ליין" ובמסע ההופעות ברחבי בריטניה. המחזמר הוצג במשך שנתיים.
רדקליף לוהק בשנת 2012 לתפקיד הבל במחזה "ילדי גן עדן". המחזה הוצג בתיאטרון הנסיך מווילס. הוא שיחק עוד במגוון הפקות ובשנת 2017 שיחק במחזמר צ'יטי צ'יטי בנג בנג בתיאטרון וסט אנד ובמסע ההופעות ברחבי בריטניה.
הערות שוליים

1 2  ARMLEY DANCE STUDIOS:EX PUPIL BEN RADCLIFFE
↑  No author specified, New on DVD, Daily Hampshire Gazette, ‏2 באפריל 2016
↑  Ben Radcliffe | Booking Agent | Talent Roster | MN2S, MN2S, ‏1 בספטמבר 2020
↑  10 Things You Didn't Know about Ben Radcliffe, TVOvermind, ‏4 בספטמבר 2020
↑  PTI, Actor Ben Radcliffe comes aboard Netflix show 'Anatomy of a Scandal'..., The New Indian Express, ‏3 בundefined 2021
↑  Alex Ritman, Damian Lewis, Ben Radcliffe and Tom Felton Join Spoof Comedy ‘Fackham Hall’ (EXCLUSIVE), Variety, ‏2024-11-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  http://www.qsulis.org.uk/Website_Louise_Gold/Oliver.htm Oliver! Cast
from 13 December 2008  to March 2009]
↑  Casting Complete for West End Children of Eden Benefit Concert; Tom Pearce Will Be Noah, PLAYBILL INC., ‏1 בundefined 2012
קריית הלאום

ערך זה עוסק במתחם בירושלים. אם התכוונתם למתחם בשם זה בראשון לציון, ראו .
| --- | --- |

 מידע
 שם נוסף:  קריית האומה
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1950
 קואורדינטות:  31°47′03″N 35°12′02″E﻿ / ﻿31.78404167°N 35.20054167°E﻿ / 31.78404167; 35.20054167
 שכונות נוספות בירושלים
 he
 
קריית הלאום (נקרא גם קריית האומה) הוא מתחם בירושלים הכולל חלק נכבד ממוסדות השלטון של מדינת ישראל, והקמתו נמשכת לשם העברת יחידות ממשלתיות נוספות אליו.
שטחו של המתחם כולל את קריית הממשלה ע"ש דוד בן-גוריון, בניין מבקר המדינה, הכנסת, חורשת קריית הממשלה, גן סאקר ולצדו בית הקברות שייח' באדר, התחנה לחקר ציפורי ירושלים של החברה להגנת הטבע, גן מנורת הכנסת ולצדו גן הוורדים, בית החייל, בית יד לבנים, ומרכז תזמורת משטרת ישראל[דרוש מקור].
משרד החוץ, בקדמת התמונה, ובנק ישראל, באלכסון, מאחוריו, בקריית הממשלה
משכנה החדש של הספרייה הלאומית, ברקע משכן הכנסת וגן הוורדים דצמבר 2023
בניין בית המשפט העליון, מאחוריו בניין משכן הכנסת, ביניהם גן וואהל לוורדים
היסטוריה

לאחר קום המדינה ב-1948 והכרזתה של ירושלים כבירת מדינת ישראל החלו מיד באיתור שטח במרכז ירושלים עבור מוסדות השלטון ומשרדי המדינה הראשיים. תחילה חיפשו שטח במרכז העיר ליד רחוב יפו ומשלא נמצא, אותר שטח במערב העיר - "גבעת רם", ששימש לפני קום המדינה כשטח אימונים של ארגון "ההגנה" בירושלים והיה חלק מן הכפרים הערביים שייח' באדר ואבו סיל. שלושת בנייני הממשלה הראשונים הוקמו בשנות ה-50 ללא תוכנית בניין עיר מסודרת עם מבנים מפוזרים ללא דרכי גישה מסודרות ובשנת 1966 הוקם לידם גם בניין הכנסת ללא תוכנית מתאר מסודרת למקום. בסוף שנות ה-80 החליטה הנהגת המדינה להכין תוכנית מסודרת עבור קריית הממשלה בפרט ואזור גבעת רם והכניסה הראשית לירושלים בכלל. התוכנית החדשה נקראה בשם "קריית הלאום" (או "קריית האומה") ונכללו בה בנוסף לבנייני הממשלה גם מוסדות תרבות לאומיים כגון: בניין הספרייה הלאומית, בניין הגלריה הלאומית, ובניין ארכיון המדינה. לאחר חנוכת קריית הלאום מתוכננים לעבור אליה כל משרדי הממשלה כולל אלו המצויים כיום בקריית מנחם בגין במזרח העיר.
במשך השנים שונו מספר שמות של רחובות בקריית הלאום:
"רחוב העם" הפך ל"דרך רופין", "דרך ליגת נשים ישראלית" הפך ל"שדרת המוזיאונים הלאומית", ואילו "שדרות האומה" שונה ל"רחוב הנשיא השישי" (ע"ש חיים הרצוג).
בשנת 2009 אושרה בממשלת ישראל הקמתו של פרויקט אלמוג - מבנה חדש בשטח קריית הלאום שהיה אמור לכלול את משרד ראש הממשלה ובית ראש הממשלה. בהמשך אותה שנה, עם מינויו של בנימין נתניהו לראשות הממשלה, הוא הקפיא את התוכנית. בשנת 2013 הוחלט על הקמת ועדה מיוחדת שתבחן את נחיצות הפרויקט.
בשנת 2010 חתמה ממשלת ישראל על הסכם עם משרד אדריכלים הולנדי שאמור לתכנן את הפרויקט ולסיימו בתוך 20 שנה. במקביל חתמה הממשלה על הסכם עם משרד אדריכלים ישראלי שאמור לתכנן ולסיים את פרויקט הכניסה לעיר בתוך 5 שנים ושאמור להתחבר אל קריית הלאום בצדה הצפוני. האזור אמור לכלול חניות רבות לכלל האורחים הזרים במקום והמבקרים הישראלים שעתידים להגיע לאזור. בנוסף מתוכנן לכלול האזור גם שדרות חדשות ורחובות להולכי רגל שיעברו מעל כבישים שיושקעו אל מתחת לאדמה.
בשנת 2016 נחנך "רחוב מבקר המדינה" במקום בו נמצאים בנייני הנהלת מבקר המדינה.
תכנון עירוני וסביבה

בשטח הקריה המתוכנן ובסמוך לו קיימים מבני שלטון ותרבות רבים.
בקריית הממשלה, הנמצאת במרכז השטח, קיימים המבנים העיקריים של שלוש רשויות השלטון במדינת ישראל:
מבנה הרשות המחוקקת - הכנסת.
מבני הרשות המבצעת - בניינים של משרדי ממשלה וכן בניין בנק ישראל.
מבנה הרשות השופטת - בית המשפט העליון.
מדרום לקריית הממשלה ולצידה של האוניברסיטה העברית - גבעת רם, נמצאת קריית המוזיאונים שבגבעת רם (הנקראת גם שדרת המוזיאונים) ובה מוזיאון ישראל, מוזיאון ארצות המקרא, הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל, ג'וינט ישראל, ומוזיאון המדע. בשדרת המוזיאונים בסמוך אל מוזיאון המדע, בשטח שבין קריית הממשלה לבין האוניברסיטה העברית,  נמצא בניין הספרייה הלאומית, ועתידים לקום בניין מוזיאון הטבע,  ובניין הגלריה הלאומית [דרושה הבהרה] האמור לקום בצורת גורד שחקים מסתובב [דרוש מקור].
את הקריה חוצה, ממזרח למערב, כביש שדרות יצחק רבין (כביש המע"ר החדש) המחבר בין שכונת נחלאות ושכונת קריית משה.
בחלקה הצפוני של הקריה נמצאים הארכיון הציוני המרכזי שלידו אמור לקום בניין ארכיון המדינה, משרדי המוסד לביטוח לאומי, בנייני האומה. כמו כן, באזור נבנה בניין חדש עבור משרד מבקר המדינה ועתידים לקום בית ראש הממשלה החדש ובית הארחה למדינאים זרים. חלקה הצפוני של קריית הלאום הכולל גם את בנייני האומה חופף בחלקו לרובע מבוא העיר - פרויקט הקמת הכניסה הראשית החדשה של ירושלים.
מבנים נוספים שאמורים לקום בקריית הלאום הם משכן האקדמיה ללשון העברית ובניין חדש למטה הארצי של משטרת ישראל.
תוכנית הקריה כוללת סלילת צירים ראשיים, מסילת רכבת קלה, שבילי הולכי רגל ושבילי אופניים תוך שילובה של קריית הלאום במע"ר החדש של ירושלים וחיבורה אל האוניברסיטה העברית.
בקריה עוברים מספר קווי תחבורה ציבורית עירוניים. בראשית העשור השני של המאה ה־21 הופעלו 2 קווי תחבורה ציבורית בין עירוניים, המקשרים את קריית הלאום עם חניון שפירים של הנתיב המהיר ומודיעין, ללא מעבר בתחנה המרכזית ירושלים.
תכנון עירוני וסביבה > כיכר הלאום והשדרה הממלכתית

בצמוד אל בניין ראש הממשלה החדש מתוכננת לקום כיכר גדולה שתקרא בשם: "כיכר הלאום" שאמורה לשמש בתור הכיכר הלאומית של מדינת ישראל. על פי התכנון תוביל אל הכיכר שדרה לאומית על בסיס התוואי של רחוב קפלן, שבה יוצבו אנדרטאות וסמלים לאומיים ותשמש גם למצעדים ואירועים ממלכתיים בדומה אל שדרות ממלכתיות הנמצאות בערי בירה אחרות בעולם כגון: "המול" בוושינגטון הבירה בארצות הברית, או "שדרת המצעדים אנזא"ק" בקנברה, בירת אוסטרליה.
תכנון עירוני וסביבה > חניון קריית הלאום ובניין סינמה סיטי ירושלים

מבנה חניון שהוקם ב-2004 במרכז קריית הלאום עם כ־1,800 מקומות חנייה עבור המבקרים באזור הקריה. המבנה נמצא מול בית המשפט העליון והיו בו סניף מכבי אש, תחנת משטרה, סניפי בנק וסניף של המועצה לישראל יפה (עם כיכר הצופה אל גן סאקר).
לאחר כמה שנים התברר שאין ביקוש לכל כך הרבה מקומות חנייה במקום זה ושהחניון לא מנוצל. עיריית ירושלים יזמה את שינוי ייעודו של השטח למתחם של קניות, בילוי ותרבות שיכלול 14 אולמות קולנוע. המתחם, שמופעל על ידי חברת "סינמה סיטי" נפתח בתחילת שנת 2014 ועורר סערה ציבורית עקב מיקומו בקריית הלאום שהיה מיועד עבור הקמתה של כיכר ציבורית ובגלל סגירתו בשבת.
תכנון עירוני וסביבה > אנדרטאות ואתרי הנצחה

בפינה הצפון-מזרחית של בית המשפט העליון הוצבה אנדרטת יד הזיכרון למגיני ירושלים ששכנה בעבר בין התחנה המרכזית ובנייני האומה. מעבר לכביש, בחלקו הצפון-מערבי של גן סאקר, נמצא אתר ההנצחה לזכר חטיבת הראל הקרוי: "גן חטיבת פלמ"ח הראל".
ראו גם

גבעת רם
רובע מבוא העיר
קריית הממשלה
הערות שוליים

↑  ניר חסון, הממשלה אישרה הקמת מעון לרה"מ, למרות שהעירייה דחתה את התוכנית, באתר הארץ, 3 במרץ 2009
↑  אודי סגל, ‏נתניהו מבטל את בניית מעון ראש הממשלה, באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2009
↑  מורן אזולאי, ועדה תקבע אם יוקם "בית לבן" ישראלי, באתר ynet, 15 בדצמבר 2013
↑  נעמה ריבה ורוני בורג, So-Arch, זוכי תחרות מוזיאון הטבע: קשה להיות אדריכל צעיר, באתר Xnet‏, 12 ביולי 2012
↑  מיכאל יעקובסון, הבניין החדש של מבקר המדינה יאפשר לו לתצפת על נחקריו, באתר Xnet‏, 6 בספטמבר 2012
↑  קשת רוזנבלום, אושרה תוכנית המשכן החדש של האקדמיה ללשון עברית בירושלים, באתר הארץ, 27 בינואר 2014
↑  מיכל מרגלית, ‏התוכנית אושרה: קרית הממשלה בירושלים תורחב פי שלושה, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2011
↑  יוסי אלי, הוועדה המקומית אישרה סופית: סינמה סיטי בירושלים, באתר nrg‏, 6 ביולי 2010
↑   אסתר זנדברג, מתחם הסינמה סיטי בירושלים הוא הסיכוי היחיד של קריית הלאום, באתר הארץ, 5 במרץ 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009538157905171 
בניין מבקר המדינה ברחוב מבקר המדינה
בניין משרד האוצר בקריית הלאום
קריית הלאום מפסגת הר הרצל
טקדה שינגן

טָקֶדָה שִינגֵן (ביפנית: 武田 信玄; ‏1 בדצמבר 1521 - 13 במאי 1573) היה דאימיו אשר שלט במחוז קָאי ביפן בתקופת סנגוקו. מנהיג בולט בתקופתו, זכור כשליט ואסטרטג חכם, שהפך לגיבור סיפורים רבים בשל יריבותו עם הדאימיו השכן, אואסוגי קנשין.
חייו

טקדה שינגן, שבבגרותו כונה טָקֶדָה הרוּנוֹבוּ, היה בנו הבכור של טקדה נוֹבוּטוֹרָה, הדאימיו של המחוז קָאי וראש משפחת טקדה. בגיל 21 התמרד כנגד אביו, אשר ככל הנראה רצה להוריש את התואר לבנו השני, והפך בעצמו לראש השבט. אביו נשלח כבן ערובה למשפחת אִימַגָאווה, דבר שעזר לכריתת ברית בינם לבין משפחת טקדה.
לאחר המהפך, טקדה הרונובו החל בהרחבת אדמותיו, תוך פלישה  למחוז שִינָאנוֹ השכן. בתחילת מסע הכיבושים שלו הביס צבא מאוחד של הדאימיו המקומיים, שמנה כ-12,000 בני אדם, וזאת בעזרת כוח של 3,000 איש בלבד. ניצחון זה אפשר לו לכבוש את החלק האחרון של המחוז שהיה בשליטתו של מוּרָקָאמִי יוֹשִיוֹקִי. לאחר מספר קרבות, טקדה שינגן הצליח להביס את מורקאמי, אשר ברח מהמחוז וביקש את עזרת אוּאֵסוּגִי קֶנשִין. כך התחילה היריבות האגדית של תקופת סנגוקו.
טקדה שינגן ואואסוגי קנשין, אשר כונו לפעמים "הנמר של קאי" ו"הדרקון של אֵצִ'יגִי", נלחמו בסדרה של חמישה קרבות, המכונים הקרבות על קוואנאקאג'ימה, שלושה מהקרבות לא כללו לחימה של ממש של כלל הצבאות, אלה רק היתקלויות קטנות-מימד. הקרב המפורסם ביותר הוא הקרב הרביעי, בו השתתפו כ-20,000 לוחמים מצד שינגן וכ-13,000 לוחמים בצד קנשין. למרות היתרון המספרי של יריבו, קנשין השתמש בטכניקת לחימה מוצלחת, כאשר כל יחידה שהתעייפה או נפלה הוחלפה מיד ביחידה חדשה. הדבר הביא להתקדמותו המהירה, וקנשין הגיע עד למטה של שינגן ונלחם איתו בדו-קרב. שינגן, אשר היה מופתע מההתקפה ולא היה חמוש, הצליח לבלום את התקפותיו של קנשין בעזרת טֶסֶן, מניפת ברזל, עד שאחד מלוחמים הצליח לפצוע את הסוס מתחת לקנשין. לאחד הקרב החמישי, נפסקו הקרבות בין היריבים והשניים פנו לענייני פנים.
בשנות ה-70 טקדה שינגן היה הדאימיו היחיד שיכל לעמוד בדרכו של אודה נובנאגה לשליטה ביפן כולה. הוא אף הביס את הצבא של טוקוגאווה איאייסו בקרב מיקאטגהרה בינואר 1573. במאי 1573, תוך כדי מסע צבאי, הוא חלה ומת במחנה כוחותיו.
השפעתו

טקדה שינגן הצטיין במהלך חייו בתחום הלחימה, אולם השפעתו המכרעת על יפן של אותה תקופה היא בהישגים האדמיניסטרטיביים המרשימים. דגל הקרב של שינגן נשא את הסיסמה של האסטרטג הסיני סון דזה "מהיר כרוח, שקט כיער, פראי כאש, יציב כהר". למרות שהיה אכזרי כלפי אויביו במלחמה, הוא ניהל את אדמתו בחכמה ואיפוק. את גיוס האיכרים לצבאו ניהל בצורה שאפשרה חיים חקלאיים תקינים של המשפחות, הוא אף נתן לאיכרים את האפשרות לשלם את חובותיהם בכסף ולא רק באורז. הרפורמות של שינגן בתחום המיסוי והניהול אומצו על ידי יריבו טוקוגאווה אייסו, אשר לאחר הפיכתו לשוגון יישם אותן ביפן כולה.
יריבותם של שינגן וקנשין הפכה לדורות לסמל של יריבות מכובדת. למשל, שינגן קיבל את אספקת המלח ממשפחת הוֹג'וֹ. כאשר בתקופה מסוימת ראש משפחת הוג'ו הורה להפסיק את אספקת המלח, קנשין שלח לשינגן משלוח של מלח מהמאגרים שלו, באומרו "אני נלחם בחרב, לא במלח". כאשר שמע קנשין על מותו של טקדה שינגן, התאבל על מות אחד מיריביו החזקים והראויים לכבוד.
מלבד טקדה קנשין עצמו, 24 משרתיו, אשר ליוו אותו בתקופות שונות של חייו, הפכו לגיבורים של ציורי אוקיו-אה ומחזות בונרקו.