stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היציאה מן החומות
ראו גם

המתחם הצרפתי בירושלים
מגרש הרוסים
המושבה האמריקאית בירושלים
יוסף ריבלין
נחלאות
ירושלים בתקופה העות'מאנית
שכונת הגורג'ים
בתי ניסן ב"ק
בית שטרן
בית ילין (מוצא)
לקריאה נוספת

יצחק שפירא, ירושלים - מחוץ לחומה תולדה והווי, ירושלים, הוצאת הספרים הארץ-ישראלית, תש"ח (1947).
ישראל ברטל, ירושלים לדורותיה (יחידה 9), האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 53–68.
יהושע בן אריה, עיר בראי תקופה, ירושלים החדשה בראשיתה, ב, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים 1974.
יהושע בן אריה, ‏השכונות היהודיות שנבנו בירושלים שמחוץ לחומות בשנות השמונים של המאה הי"ט, קתדרה 2, חשוון תשל"ז, עמ' 58-20
ד"ר יאיר פז, "אשל אברהם בירושלים", בתוך: עת־מול 191, שבט תשס"ז, ינואר 2007
הערות שוליים

↑  יהושע בן-אריה, גידולה של ירושלים במאה ה-19: השפעות דתיות וחברתיות, מתוך האוניברסיטה 23, קיץ תשל"ז, עמודים 21-42
↑  ישראל ברטל, בין התחדשות לשמרנות: ירושלים בשלהי התקופה העת'מאנית, האוניברסיטה הפתוחה, ירושלים לדורותיה, עמ' 111
| היציאה מן החומות |
| --- | --- | --- |
| היציאה הנוצרית מהחומות | בית הספר התיכון של הבישוף סמואל גובאט בהר ציון (1850) • החווה החקלאית כרם אברהם ובית הקיץ של ג'יימס פין (1850) • מגרש הרוסים (1860) |  |
| היציאה היהודית מהחומות | משכנות שאננים (1860) • מחנה ישראל (1865) • נחלת שבעה (1869) • בית דוד (1873) • מאה שערים (1874) |  |
הנרי אדינגטון

אדינגטון מתייצב מול נפוליאון, בקריקטורה מאת ג'יימס גילריי מ-1803
הנרי אדינגטון (באנגלית: Henry Addington‏; 30 במאי 1757 – 15 בפברואר 1844) היה מדינאי בריטי שמרן, שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 1801–1804.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

אדינגטון היה בנו בכורו של אנת'וני אדינגטון, רופאו ומקורבו של המדינאי ויליאם פיט האב, הרוזן מצ'אתם. (ראש ממשלת בריטניה בין 1766 ל-1768). כתוצאה מקשר זה היה חבר ילדות של ויליאם פיט הבן, נער חולני שאף הוא נזקק לשירותיו של הרופא אדינגטון, ולימים היה ראש ממשלה בעצמו. כראש ממשלה כונה אדינגטון בלעג "הדוקטור", רמז למקצועו של אביו. אדינגטון היה ראש הממשלה הראשון שבא ממעמד הביניים ולא מחוגי האצולה.
את השכלתו רכש אדינגטון באוניברסיטת אוקספורד, לאחר מכן הוסמך כפרקליט וב-1784, בעידודו של פיט הבן שנעשה בינתיים ראש ממשלה, נכנס לפוליטיקה ונבחר לפרלמנט הבריטי. הוא מתואר כפוליטיקאי בינוני, חיוור וחסר יכולת רטורית, זאת בתקופה שבה היו כמה נואמים מזהירים בזירה הפוליטית. ב-1789 נבחר בתמיכתו של פיט הבן ליושב ראש בית הנבחרים. בתקופה זו קשר אדינגטון מערכת יחסים קרובה עם המלך ג'ורג' השלישי, עניין יוצא דופן בהתחשב במוצאו שלא היה אצילי. כמו כן שמר אדינגטון, אדם נוח ומתון, על יחסים טובים עם בכירי הפוליטיקאים הן בממשלה והן באופוזיציה. ב-1793 נכנסה בריטניה למלחמה ממושכת נגד צרפת, ופיט הרבה להתייעץ עם אדינגטון, שרשמית לא היה חלק מהממשלה, בנוגע למהלכים הנדרשים בזירה המדינית והפנימית.
ביוגרפיה > ראש ממשלה

ב-1800 העביר פיט את חוק האיחוד, שביטל את הפרלמנט של אירלנד והפך את בריטניה ואירלנד לישות פוליטית אחת, וביקש להעביר מהלך משלים לאיחוד ולהעניק שוויון זכויות לקתולים. ג'ורג' השלישי הודיע כי לא יאשר את ההצעה להעניק שוויון זכויות לקתולים, ובכך גרם להתפטרותו של פיט, שאף היה תשוש מ-17 שנות שלטון. המלך ופיט, שניהם ידידים קרובים של אדינגטון, הפצירו בו לקבל עליו את התפקיד. אדינגטון, שלא היה שאפתן במיוחד, היסס האם לשאת באחריות הכבדה בשעה קשה, אך השתכנע לבסוף. הוא נעשה ראש ממשלה ושר אוצר במרץ 1801, לאחר עיכובים שנגרמו כתוצאה ממחלתו הנפשית של המלך וסירובם של שרים אחדים, שהתפטרו יחד עם פיט, לכהן תחת אדינגטון. פיט סייע לו לאייש את התפקידים הבכירים שהתפנו. מינוי בעל חשיבות, שזכה לאהדה ציבורית, היה מינויו של האדמירל ג'ון ג'רוויס (סנט וינסנט) לתפקיד הלורד הראשון של הימיה.
באותה עת הייתה בריטניה נתונה מזה שבע שנים, יחד עם בעלות בריתה ביבשת, בעיצומה של המלחמה נגד צרפת הנפוליאונית. המלחמה פגעה בכלכלה, ומחסור חמור בדגנים עורר אי-שקט חברתי. ניצחונות צרפתיים על בעלות בריתה של בריטניה באירופה הובילו ליציאתן מהמלחמה, אם כי את המכה ריכך ניצחון ימי בריטי בקרב קופנהגן (1801). עם סילוקו של פיט מראשות הממשלה נפתחה הדרך למשא ומתן לשלום, וב-25 במרץ 1802 נחתם חוזה אמיין, שסיים באופן זמני את המלחמה. על אף שתנאי החוזה לא היו טובים במיוחד, הוא התקבל באהדה בציבור ואדינגטון זכה לפופולריות מסוימת. בתקופת השלום פעל אדינגטון לקיצוץ חד בצבא ובצי על מנת לצמצם את הגירעונות שגרמה המלחמה, וכן ייעל את מערכת המס.
אולם בתוך חודשים אחדים התברר כי שלום אמיין הוא זמני בלבד, לאחר ששני הצדדים לא עמדו בתנאיו. המלחמה עם צרפת התחדשה במאי 1803, תחילה ללא מהלכים צבאיים משמעותיים בשני הצדדים. הציבור והפוליטיקאים הבכירים לא היו מרוצים מהדרך שבה ניהל אדינגטון את המלחמה ולחצו להחזרתו של פיט, שהחליף את אדינגטון במאי 1804.
ביוגרפיה > המשך הקריירה הפוליטית

אדינגטון שמר על השפעתו הפוליטית, נכנס לממשלה (בתפקיד "הלורד נשיא המועצה") בינואר 1805 ובאותה שנה גם הוכתר בתואר אצולה, הרוזן מסידמאות'. הוא המשיך לכהן כשר גם בממשלה הבאה, "ממשלת כל הכישרונות" של ויליאם גרנוויל (1806–1807) אך לא בממשלה שלאחריה.
אדינגטון חזר לכהן כשר במרץ 1812, בממשלת ספנסר פרסיבל, וביוני אותה שנה מונה לשר פנים, תפקיד שבו החזיק בממשלות שונות עד 1822. באותן שנים שרר אי-שקט חברתי בקרב המעמדות העובדים, ועלתה דרישה חזקה לרפורמה פוליטית. אדינגטון הגיב בצעדי דיכוי תקיפים. ב-1817 השעה את צו ההביאס קורפוס, ואיפשר בכך את מעצרם ללא משפט של פעילים למען רפורמה פוליטית, שהואשמו בחתרנות. לאחר טבח פיטרלו ב-1819, שבו דיכאו מיליציות של השמרנים באלימות רבה הפגנה למען ייצוג הוגן בבחירות, שיבח אדינגטון את הפעולה והטיל הגבלות על חופש ההתכנסות והעיתונות.
אדינגטון עזב את משרד הפנים ב-1822, אך נשאר בממשלה ללא תיק עד 1824, ואז התפטר במחאה על ההכרה הבריטית בעצמאות ארגנטינה. לאחר פרישתו מן הממשלה מיעט להשתתף בחיי הציבור, אך הצביע נגד מתן שוויון זכויות לקתולים ונגד חוק הרפורמה של 1832.
הערכה היסטורית

בתפיסה הרווחת של תקופתו, וגם של היסטוריונים רבים, נראה אדינגטון כפוליטיקאי מן השורה השנייה, שעמד בצלם של בני זמנו הגדולים כפיט הבן ולא הותיר חותם ממשי. בימינו יש החולקים על השקפה זו. ההיסטוריון צ'ארלס ג'ון פדורק, שחיבר ביוגרפיה על אדינגטון, טוען כי אדינגטון אמנם היה חסר אמביציה וקיבל את תפקיד ראש הממשלה רק מפני שהמלך הפציר בו, אך הוא היה ראש ממשלה ושר אוצר אפקטיבי. לטענתו אדינגטון התמודד היטב עם משברים קשים מבית ומחוץ, הכפיל את יעילותו של מס ההכנסה (שהונהג לראשונה על ידי פיט הבן) והצליח לגייס את הצבא שיביס לבסוף את צרפת. פדורק תולה את נפילתו של אדינגטון בתככים מבחוץ, יותר מאשר בחסרונותיו כמנהיג.
לקריאה נוספת

Fedorak, Charles John, Henry Addington, Prime Minister, 1801–1804: Peace, War and Parliamentary Politics, Akron, Ohio: University of Akron Press, 2002
הר צ'טווינד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Sir Peter Chetwynd, 10th Baronet 
 גובה:  1,944 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך אלברט 
 קואורדינטות:  76°20′00″S 162°01′59″E﻿ / ﻿76.3333°S 162.033°E﻿ / -76.3333; 162.033
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר צ'טווינד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר צ'טווינד
 
הר צ'טווינד (באנגלית: Mount Chetwynd) הוא הר ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,944 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,845 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מממוקם 5.5 קילומטרים מדרום להר גאוס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
היסטוריה > מקור השם

משלחת דיסקברי העניקה להר את שמו.
ההר נקרא על שם סר פיטר צ'טווינד (Sir Peter Chetwynd), חבר של רוברט פלקון סקוט, שלימים מונה לאחראי על המצפנים (Director of Compasses) באדמירליות הבריטית.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 236
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 196
• Prenzel, Jannis & Lisker, Frank & Monsees, N. & Balestrieri, Maria & Läufer, A. & Spiegel, Cornelia. (2017), , Gondwana Research. 10.1016/j.gr.2017.04.025
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
↑  באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נכתב בטעות כי גובהו של ההר 1,400 מטרים מעל פני הים
↑  מידע גאוגרפי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  לפי מקור אחר הר צ'טווינד הוא ההר ה-1,284 בגובהו באנטארקטיקה.
| רכס קירקווד |
| --- | --- | --- |
| ההרים העיקריים ברכס קירקווד | הר אנדוור • מסיב אנדוור • גאוס • צ'טווינד • קלירי • קריק • שולדר |  |
| קרחונים | הדבלום • מוסון • פריי |  |
| קרחוני הדום | אואטס |  |
| רכסים | רכס בולפינץ' • רכס קצ'ם |  |
הפיגוע במועדון לה בל בברלין
הערות שוליים

↑  Flashback: The Berlin disco bombing, אתר BBC, ‏13 בנובמבר 2001
↑  BOMB PLOT KNOWN TO STASI, COURT TOLD, שיקגו טריביון, 10 בדצמבר 1997
↑  Four jailed for Berlin bombing, אתר CNN, ‏14 בנובמבר 2001
1 2 3 4 5  Berlin's La Belle nightclub bombing remembered 25 years on, אתר דויטשה ולה
↑  סערה בינלאומית עקב הדלפת תוכן פגישה בין שרדר לבוש, באתר הארץ, 23 במאי 2001
↑  גרמניה: 4 הורשעו בפיצוץ בדיסקוטק ב-1986, באתר וואלה, 13 בנובמבר 2001
↑  לוב תפצה קורבנות הפיגוע בדיסקוטק בברלין, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2004
↑  Libya paid $1.5 billion to fund for terrorism victims, רויטרס, אוקטובר 2008
↑  Lockerbie bombing: Alleged bomb-maker charged on 32nd anniversary of attack, אתר BBC, 22 בדצמבר 2020
הר פרס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,830 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס סנטינל 
 קואורדינטות:  78°09′18″S 85°59′45″W﻿ / ﻿78.155°S 85.9958°W﻿ / -78.155; -85.9958
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פרס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פרס
 
מפת רכס סנטינל; הר פרס נמצא במרכז החלק הימני 
 של הרביע השני משמאל בשורה העליונה של רביעי המפה
הר פְּרֶס (באנגלית: Mount Press) הוא פסגה בצפון חלקו המרכזי של רכס סנטינל בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 3,830 מטרים מעל פני הים.
אוכף זבגור מקשר בין הר פרס לפסגת אייר.
ההר מתנשא מעל קרחון אמברי שמצפון לו; ומעל קרחון אלן שמדרום-מזרח לו.
הר פרס הוא ההר הגבוה ביותר ברכס פרובודה.
ההר ממוקם 4.42 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית לפסגת אייר; 8.78 קילומטרים צפונית-מזרחית להר אנדרסון; 7.19 קילומטרים מזרחית-צפונית להר דייוויס; ו- 3 קילומטרים דרומית - מערבית להר טוד.
היסטוריה > מיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי משלחת החצייה של ארץ מרי בירד (Marie Byrd Land Traverse Party), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958 בפיקודו של צ'ארלס בנטלי. המיפוי עודכן על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988. ההר מופה שוב בשנת 2006 על ידי דמיאן גילדאה.
היסטוריה > מקור השם

הפסגה נקראת על שמו של פרנק פרס (Frank Press), סגן יושב ראש הפאנל הטכני לחקר הקרחונים של הוועד הלאומי האמריקני למען השנה הגאופיזית הבינלאומית; ומאוחר יותר (לאחר שנת 1977) היה היועץ המדעי של הבית הלבן (היועץ לענייני מדע של נשיא ארצות הברית, העומד בראש משרד המדע והטכנולוגיה של ארצות הברית (Office of Science and Technology Policy)).
היסטוריה > הטיפוס על הפסגה

הראשונים שטיפסו לפסגה היו ג'ד בראון (Jed Brown) האמריקני והצ'יליאנים קמילו ראדה (Camilo Rada) ומריה פז "פאצ'י" איבארה (Maria Paz 'Pachi' Ibarra) ב־31 בדצמבר 2006.
לקריאה נוספת

קורות חייו של פרנק פקס באתר הוושינגטון פוסט
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על אוכף זבגור
↑  תואר המקביל ל"שר המדע" במדינות אחרות.
הפוליטיקה של הטכנולוגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יובל דרור 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  עיון 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מפה
 תאריך הוצאה:  2005 
 מספר עמודים:  177
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9655210480
 הספרייה הלאומית:  002553138
 
הפוליטיקה של הטכנולוגיה הוא ספר שכתב דוקטור יובל דרור ויצא לאור בישראל בשנת 2005 בהוצאת מפה.
הגישה הפשוטה רואה בטכנולוגיה לא יותר מאשר מכשיר לשירות האנושות. מכשיר שמטרתו היא שימוש ואין לו כל דעה לגבי התוצאות. האנושות היא זו שבונה ויוצרת את הטכנולוגיה, וממילא לא ניתן לדבר כלל על הפוליטיקה של הטכנולוגיה. מנגד, טוען יובל דרור כי הגישה היא דטרמיניסטית, שטכנולוגיה קובעת לאנשים איך להתנהג ואיך לפעול.
הגישה השלישית שדרור רואה בה גישה מהותית, רואה בטכנולוגיה לא מכשיר כי אם דרך חיים. מי שבוחר בטכנולוגיה מסוימת בוחר למעשה בדרך חיים המזוהה איתה. מי שבחר בארצות הברית בתחבורה מבוססת על מכוניות פרטיות, תמך והעדיף בהכרח בחלום הפרברים עם בית ודשא של משפחה אמריקאית ממוצעת. מי שתומך ברשת כבלים עם מאות תחנות לבחירה, בוחר בהכרח בחברה הטרוגנית ומפולגת. יש הרואים בכך ברכה ויש הרואים בכך קללה. גישה הטוענת כי כל טכנולוגיה נושאת בתוכה ערכים שאותם היא מייצגת ובהם היא תומכת יותר מאחרים.
טכנולוגיית הבולדוזר למשל תומכת יותר בהריסת הטבע ובניית בניינים ידי אדם מאשר בשימור הטבע. טכנולוגיית האינטרנט תומכת יותר במשתפי הקבצים למיניהם מאשר בחברות התקליטים. יצרני הנשק תומכים יותר בשימוש בכוח לפתרון בעיות מאשר בדיאלוג וויתורים. הטענה היא כי מי שמחזיק פטיש בידו, רואה בכל בעיה מסמר. באותה צורה, כל מי שבידו טכנולוגיה כלשהי, רואה בה את הדרך ההגיונית לילך ולפתור בעיות.
הבחירה בטכנולוגיה היא בחירה בערכים שהטכנולוגיה מייצגת, ומכאן הוויכוח החריף בין קבוצות האינטרסים השונות התומכות כל אחת בטכנולוגיה אחרת. כל קבוצה מנסה להשליט את הטכנולוגיה שלה ולמנוע מהטכנולוגיות האחרות להרים ראש. לעיתים הסיבות הן כלכליות, לעיתים הן לאומיות, ולעיתים הן מקריות לחלוטין. לדינמיקה זו של תחרות והתמקחות קורא דרור הפוליטיקה של הטכנולוגיה.
לקריאה נוספת

יובל דרור, הפוליטיקה של הטכנולוגיה, הוצאת מפה, 2005. 180 עמודים.
השערת ארדש-גראהם

השערת ארדש-גראהם היא השערה שהוכחה כנכונה בתורת המספרים הקומבינטורית, שלפיה בכל חלוקה סופית של קבוצת המספרים  \ 2,3,4,\cdots  (המספרים הטבעיים הגדולים מ-1), יש חלק הכולל מספרים שסכום ההופכיים שלהם הוא 1. במילים אחרות, לכל צביעה של המספרים האלו במספר סופי של צבעים, יש "הצגה מונוכרומטית" של 1 כשבר מצרי (מניחים ש-1 אינו משתתף במשחק, כדי שלא לקבל את ההצגה הטריוויאלית  \ 1={\frac {1}{1}}). את ההשערה הציעו פול ארדש ורונלד גראהם ב-1980, והוכיח אותה ארני קרוט (אנ') בשנת 2000.
לדוגמה, בחלוקת הטבעיים למספרים זוגיים ואי-זוגיים, אפשר להציג את 1 גם כסכום  \ {\frac {1}{2}}+{\frac {1}{4}}+{\frac {1}{6}}+{\frac {1}{12}}, וגם כסכום  \ {\frac {1}{3}}+{\frac {1}{5}}+{\frac {1}{7}}+{\frac {1}{9}}+{\frac {1}{15}}+{\frac {1}{21}}+{\frac {1}{27}}+{\frac {1}{35}}+{\frac {1}{63}}+{\frac {1}{105}}+{\frac {1}{135}}. השאלה היא האם בכל חלוקה יש הצגה כזו לפחות עבור אחד החלקים.
ארדש וגראהם שיערו בנוסף שקיים קבוע b כך שאם מספר הצבעים r גדול מספיק, אז המכנה הגדול ביותר שבו נעשה שימוש בהצגה, קטן מ- \ b^{r}. כדי שהתנאי הזה יתקיים, ידוע שעל b להיות לפחות e. קרוט הוכיח שהטענה הזו נכונה עבור  b\geq e^{167000}.
תוצאתו של קרוט נובעת כמסקנה ממשפט כללי יותר, שלפיו יש הצגה של 1 באמצעות שברים מצריים שהמכנים שלהם נבחרים מקבוצה C של מספרים חלקים בקטעים מהצורה  \displaystyle [X,X^{1+\delta }], בתנאי ש-C גדולה מספיק כך שסכום ההופכיים של המספרים שם הוא לפחות 6. השערת ארדש-גראהם נובעת מהמשפט הזה, אם מראים שלכל r, ניתן למצוא קטע מהצורה הזו כך שסכום ההופכיים של כל המספרים החלקים הוא לפחות 6r, משום שאז יש בכל צביעה ב-r צבעים חלק אחד שסכום ההופכיים עבורו הוא לפחות 6.
ארדש כתב במהלך חייו מאמרים רבים על שברים מצריים. כמעט עשרים שנה אחרי מותו, התפרסם מאמר משותף שלו עם רון גראהם ו-Steve Butler, לאחר שהאחרון השלים, גם באמצעות חישוב אינטנסיבי, פתרון של בעיה אחרת שהציבו ארדש וגראהם: האם אפשר להציג כל מספר שלם כשבר מצרי שבו המכנים הם כולם מכפלה של שלושה ראשוניים New Erdős Paper Solves Egyptian Fraction Problem, Simons Foundation, ‏2015-12-09 (באנגלית אמריקאית). התשובה, כפי שהוכח ב-2015, חיובית .
ראו גם

משפט מירסקי-ניומן (אנ') קובע שבכל חלוקה של השלמים לאיחוד זר של סדרות אריתמטיות מוכרח ההפרש הגדול ביותר להופיע יותר מפעם אחת.
השערת הרצוג-שונהיים (אנ') מכלילה את הבעיה שביסוד משפט מירסקי-ניומן לחבורה (סופית) כלשהי.
לקריאה נוספת

Croot, Ernest S. III, Unit Fractions, Ph.D. thesis, University of Georgia, Athens, 2000.
Erdős, Paul and Graham, Ronald L., "Old and new problems and results in combinatorial number theory". L'Enseignement Mathématique 28:30–44, 2000.
התכנסות כלכלית

התכנסות כלכלית (באנגלית: Convergence) היא השערה מתחום המקרו-כלכלה שלפיה כלכלות עניות יותר, במונחי תוצר לנפש, צפויות לצמוח בקצב מהיר יותר מאשר הכלכלות העשירות יותר ובכך לסגור את הפערים הקיימים ביניהן. לכאורה, בסופו של תהליך ההתכנסות כל הכלכלות אמורות להגיע ליחסים דומים של תוצר לנפש. אחד ההסברים המוצעים לכך שהתכנסות מוחלטת זאת לא מתרחשת במציאות היא שהפערים בשיעורי הצריכה והחיסכון של הכלכלות השונות גדולים מידי לגישור. לפי גישה זאת, התכנסות מוחלטת תתרחש בסופו של דבר בין שתי כלכלות (או יותר) המאופיינות בשיעורי צריכה וחיסכון זהים.
במדינות המתפתחות קיים פוטנציאל לצמיחה מהירה יותר מאשר במדינות המפותחות וזאת משום שיכולת הצמיחה הכלכלית מאופיינת בכך שהיא הולכת ופוחתת במרוצת הזמן עד שהיא שואפת לגבול סופי כלשהו, כלומר לשיעור צמיחה סופי. במדינות המתפתחות, המרחק מאותו גבול צמיחה רחוק יותר ולכן ניתן להדביק את המרחק הזה בקצב מהיר יותר. בנוסף, המדינות העניות יכולות להעתיק אמצעי ייצור ושיפורים טכנולוגיים שכבר פותחו על ידי המדינות המפותחות ובכך לחסוך זמן פיתוח.
בספרות הצמיחה הכלכלית, למושג "התכנסות" יכולות להיות שתי משמעויות: האחת, המכונה גם "סיגמת ההתכנסות" (מהאות הלטינית סיגמא המסמלת במתמטיקה את פעולת הסכימה), מתייחסת לירידה ברמת פיזור ההכנסות בין כלכלות, כלומר להצטמצמות הפערים הקיימים בין הכנסות הפרטים במשק. המשמעות השנייה, המכונה גם "ביתא-התכנסות" (מהאות הלטינית ביתא המסמלת במתמטיקה פרמטר ממשי), היא המשמעות המוזכרת לעיל, דהיינו צמיחה מהירה יותר של כלכלות עניות ביחס לצמיחתן של כלכלות עשירות.
הערות שוליים

↑  Andrey Korotayev, Julia Zinkina, Justislav Bogevolnov, and Artemy Malkov. Global Unconditional Convergence among Larger Economies after 1998?. Journal of Globalization Studies 2/2 (2011): 25–62.
המנון אוסטרליה

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 שפה:  אנגלית
 מילים:  פיטר דודס מקורמיק
 לחן:  פיטר דודס מקורמיק
 תאריך מעמד רשמי:  1984
 ‏האזנהקובץ:U.S. Navy Band, Advance Australia Fair (instrumental).ogg‏Ⓘ‏
 
ההמנון הלאומי של אוסטרליה, נכתב במקורו כבר בשנת 1878 כשיר עממי אוסטרלי, אך הפך להמנון הרשמי רק בסוף המאה ה-20. עד אז, המנון הממלכה המאוחדת, האל נצור המלכה שימש כהמנון הלאומי של אוסטרליה.
אימוץ ההמנון

בשנת 1973, ממשלת הלייבור של גוף ויטלם שניסתה לקדם זהות אוסטרלית עצמאית, עם פחות מחויבות לכתר הבריטי החלה לבחון את החלפת ההמנון. תחרות הוכרזה לחיבור המנון חדש, אולם התוצאות לא היו משביעות רצון, ולכן נערך באמצעות הלשכה לסטטיסטיקה סקר נרחב על בחירת המנון חדש מבין שלושה שירים ותיקים: 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה', 'וולסינג מתילדה', ו'שיר אוסטרליה'. 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה' זכה בתמיכה של למעלה ממחצית הנשאלים, ואומץ על ידי הממשלה כהמנון ב-1974.
אולם כאשר חזרה המפלגה הליברלית לשלטון היא החזירה על כנו ב-1976 את 'אל נצור המלכה', עד לבדיקה נוספת. בשנת 1977 הוצמדה שאלה בנושא למשאל עם שנערך. למצביעים ניתן לבחור בין 'אל נצור המלכה',  'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה', 'וולסינג מטילדה', ו'שיר אוסטרליה'. למרות ששוב זכה השיר 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה', במשאל לא חל שינוי במעמד ההמנון.
רק בשנת 1984, לאחר שהלייבור חזר לשלטון בראשות בוב הוק אומץ סופית 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה' כהמנון לאומי, תוך כדי השמטת שני בתים, ושינויים קלים בבתים הנותרים.
גם לאחר החלפת ההמנון, נשאר ההמנון הקודם כהמנון המלכותי המושר בעת נוכחות המלכה ונציגיה באירועים.
התאמות ועדכונים בהמנון

לאורך השנים השתנה המנון על מנת להתאימו ליותר אוכלוסיות ומגדרים, וכך להופכו לשיר שיכול לייצג את כלל תושבי אוסטרליה.
בשנת 1984 עם אימוץ השיר כהמנון, שונה בו המשפט הראשון מ"בניה של אוסטרליה" ל"אוסטרלים כולנו", זאת על מנת שהשיר יכלול בתוכו גם נשים.
החל מיום 1/1/2021 הודיעה ממשלת אוסטרליה כי נוסח ההמנון ישתנה שוב, וכי את המילים "צעירים וחפשיים" יחליפו מעתה "מאוחדים וחפשיים", זאת על מנת לכלול את תושביה המקוריים של היבשת, ולבטל את הרמיזה לכך שההיסטוריה האוסטרלית החלה עם הגעתם של האנגלים.
מילות ההמנון

| תרגום לעברית | אנגלית |
| --- | --- |
אוסטרלים כולנו, הבה ונגיל,  שכן הננו מאוחדים וחפשיים;  לנו אדמה זהובה ועושר לעמול עבורו,  ביתנו מוקף ים;  ארצנו ברוכה במתנות הטבע  העשירות והנדירות ביופיין;  ובכל דף מדפי ההיסטוריה  הצעידו קדימה את אוסטרליה הנאה!  בשמחה הבה נשיר,  "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה!"    תחת הצלב הדרומי הקורן שלנו,  נעמול בליבותינו ובידינו;  להפוך את הקהילה שלנו  ידועה בכל הארץ;  לאלה שהגיעו מעבר לים  מישורים ללא גבול לנו לחלוק;  הבה באומץ כולנו נתאחד  להצעיד קדימה את אוסטרליה הנאה!  בשמחה הבה נשיר,  "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה!": Australians all let us rejoice,  For we are one and free;  We've golden soil and wealth for toil,  Our home is girt by sea;  Our land abounds in Nature's gifts  Of beauty rich and rare;  In history's page, let every stage  Advance Australia fair!  In joyful strains then let us sing,  "Advance Australia fair!"    Beneath our radiant Southern Cross,  We'll toil with hearts and hands;  To make this Commonwealth of ours  Renowned of all the lands;  For those who've come across the seas  We've boundless plains to share;  With courage let us all combine  To advance Australia fair.  In joyful strains then let us sing  "Advance Australia fair!"
מילות השיר המקורי

| תרגום לעברית | אנגלית |
| --- | --- |
בני אוסטרליה, בואו נגיל  שכן הננו צעירים וחופשיים;  לנו אדמה זהובה ועושר לעמול עבורו,  ביתנו מוקף ים;  ארצנו ברוכה במתנות הטבע  העשירות והנדירות ביופיין;  ובכל דף מדפי ההיסטוריה  הצעידו קדימה את אוסטרליה הנאה!  בשמחה הבה נשיר,  "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה!"    כשקפטן קוק האמיץ הפליג מאלביון,  לצלוח אוקיינוסים רחבים,  העוז הבריטי ליווהו כל העת,  עד שעגן בחופינו.  וכאן הניף את דגל אנגליה,  נס האמיצים;  למרות חסרונותיה, עדיין אנו אוהבים אותה,  "הו, בריטניה השולטת בימים!"  בשמחה הבה נשיר,  "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה!"    בזמן שאומות אחרות על פני הגלובוס  צופות בנו מרחוק,  נתרומם אל על לזרוח  ככוכב הדרום עטור התהילה שלנו;  מאנגליה, סקוטלנד ואירלנד  מי שבא לחלוק עמנו את גורלנו,  הבה באומץ כולנו נתאחד  להצעיד קדימה את אוסטרליה הנאה!  בשמחה הבה נשיר,  "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה!"    אם אויב זר יקרב אל חופינו  או יעז להניח כף רגלו על אדמתנו,  נרים נשקנו כמו אבותינו מקדם  להגן על ארץ מולדתנו;  בריטניה אז תדע לבטח,  מעבר לגלי האוקיינוס הרחב,  בניה בארץ אוסטרליה הנאה  עודם שומרים על נפש בריטית.  בשמחה הבה נשיר,  "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה!": Australia's sons let us rejoice,  For we are young and free;  We've golden soil and wealth for toil,  Our home is girt by sea;  Our land abounds in Nature's gifts  Of beauty rich and rare;  In history's page, let every stage  Advance Australia fair!  In joyful strains then let us sing,  "Advance Australia fair!"    When gallant Cook from Albion sail'd,  To trace wide oceans o'er,  True British courage bore him on,  Till he landed on our shore.  Then here he raised Old England's flag,  The standard of the brave;  With all her faults we love her still,  "Britannia rules the wave!"  In joyful strains then let us sing  "Advance Australia fair!"    While other nations of the globe  Behold us from afar,  We'll rise to high renown and shine  Like our glorious southern star;  From England, Scotia, Erin's Isle,  Who come our lot to share,  Let all combine with heart and hand  To advance Australia fair !  In joyful strains then let us sing  "Advance Australia fair!"    Shou'd foreign foe e'er sight our coast,  Or dare a foot to land,  We'll rouse to arms like sires of yore  To guard our native strand;  Brittannia then shall surely know,  Beyond wide ocean's roll,  Her sons in fair Australia's land  Still keep a British soul.  In joyful strains then let us sing  "Advance Australia fair!"
מדיה

מנגינת ההמנון האוסטרלי
ראו גם

דגל אוסטרליה
סמל אוסטרליה
הערות שוליים

↑  ראו כאן
↑  אוסטרליה משנה את ההמנון כדי לכבד את הילידים, באתר ynet, 31 בדצמבר 2020
↑  ייתכן כי הכוונה כאן היא לחבר העמים הבריטי המכונה באנגלית Commonwealth.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 0e29b544-782c-32c3-932b-78b101de56b7
הערפד הראשון שלי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ייסון פרידברג, אהררון זלצר 
 הופק בידי:  פיטר ספרן 
 תסריט:  ג'ייסון פרידברג, אהררון זלצר 
 עריכה:  פק פריור 
 שחקנים ראשיים:  ג'ן פרוסק מאט לנטר
 מוזיקה:  כריסטופר לנרץ 
 צילום:  שון מאורר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Regency Enterprises 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 18 באוגוסט 2010
 משך הקרנה:  86 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט ערפדים, סרט אנשי זאב 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  77.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   untitledvampirespoof
 www.vampiressuckmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הערפד הראשון שלי (באנגלית: Vampires Suck) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא בשנת 2010. הסרט הוא פרודיה אודות טרנד הסרטים, הספרים וסדרות הטלוויזיה אודות ערפדים אשר נפוץ בארצות הברית בתקופת הפקת הסרט, ובראשם סדרת דמדומים של סטפני מאייר.