stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרביה במלחמת העולם הראשונה

| --- | --- |
דגל סרביה

 צד בעימות:  חלק ממדינות ההסכמה
 תאריך כניסה לעימות:  28 ביולי 1914
 העילה למלחמה:  הכרזת מלחמה של האימפריה האוסטרו-הונגרית על סרביה
 תאריך סיום העימות:  11 בנובמבר 1918
 אירועי הסיום:  שביתת הנשק
 ראש המדינה בפועל:  פטר הראשון, מלך סרביה   העוצר אלכסנדר קראג'ורג'ביץ' ראש הממשלה:  ניקולה פאשיץ' (Nikola Pašić)
 מפקדים בולטים:  רדומיר פוטניק ז'יוויין מישיץ'
 נתוני המדינה
 אוכלוסייה:  4.6 מיליון
 נתוני הצבא
 צבא סרביה:  בשיאו (1915): 710,000
 תוצאות המלחמה
 אבדות בנפש:  1.1 מיליון הרוגים (450,000 מתוכם חיילים, 275,000 בפעילות מבצעית והשאר מרעב ומחלות)
 
סרביה במלחמת העולם הראשונה הייתה זירת המערכה הראשונה והעילה לפרוץ המלחמה, כאשר הניצוץ לפרוץ המלחמה נגרם בשל סכסוך פנימי של האימפריה האוסטרו-הונגרית מול סרביה, שגרר אחריו, בשל מערכת הבריתות, את כל מדינות אירופה למלחמה. הצבא האוסטרו-הונגרי פלש לסרביה ב-28 ביולי 1914, אך באופן מפתיע הצליחה הממלכה הקטנה שנלחמה על חייה להדוף את פלישת האימפריה פעמיים. רק באוקטובר 1915, ובסיוע צבא האימפריה הגרמנית ובולגריה, הצליחו מעצמות המרכז לכבוש את סרביה ומונטנגרו ולהשליט בשטחן משטר צבאי. הכוחות הסרביים הכשירים פונו ממנה במבצע ימי, בסיוע מדינות ההסכמה לאי קורפו והשתתפו מאוחר יותר בלחימה לצד מדינות ההסכמה בחזית המקדונית. סרביה ספגה במלחמה 1,100,000 הרוגים חיילים ואזרחים, רבע מכלל כל הכוח המגויס, כרבע מכלל אוכלוסייתה בת 4.6 מיליון (שיעור הרוגים לגודל אוכלוסייה הגבוה ביותר במלחמת העולם הראשונה) ו-56% מכלל אוכלוסיית הגברים, אובדן ממנו לא התאוששה. מיד לאחר סיום המלחמה קמה מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים ממנה צמחה יוגוסלביה.
פרוץ המלחמה

סרביה הייתה ממלכה חופשית מאז קונגרס ברלין (1878), וקיימה ברית פאן-סלאבית עם האימפריה הרוסית, איתה חלקה מאפיינים של מוצא, דת ותרבות. באותו הסכם קיבלה אוסטרו-הונגריה את השליטה על הטריטוריה של בוסניה, לגביה היו ללאומנים סרבים תביעות טריטוריאליות. יורש העצר האוסטרו הונגרי, פרנץ פרדיננד הצטייר בעיני הסרבים כמי שתומך באיחודם של השטחים הסלאביים כמלכות שלישית (אוסטרית-הונגרית-סלאבית) תחת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אף שבמציאות השקפתו הייתה כי צעדים כאלה צריכים להינקט תוך התחשבות ברצונותיהם של המיעוטים האתניים בשטחים אלה. ממלכה סלאבית הייתה יכולה להכשיל את שאיפותיהם הלאומיות של הסרבים להתאחד יחדיו למדינה עצמאית ולכן פרנץ פרדיננד נתפס כאיום על ידי חלק מן הלאומנים הסרביים.
ב-28 ביוני 1914, ביקר פרנץ פרדיננד בבוסניה כדי להשתתף בתרגילים צבאיים מטעם הקיסר פרנץ יוזף. במהלך ביקורו בסרייבו עם אשתו, תכננו חבורת קושרים, חברי הארגון המחתרתי היד השחורה, להתנקש בחייו. לאחר כישלון הניסיון עברה מכוניתו של פרנץ פרדיננד, שזכתה לאבטחה דלה בלבד, מול גברילו פרינציפ, אחד הקושרים, שבמקרה נכח במקום. פרינציפ התקרב לרכב וירה לעבר יורש העצר ואשתו סופי. שניהם נפגעו קשה ומתו לאחר זמן קצר. במהלך החקירה, התגלה כי הקושרים התארגנו בבלגרד, בירת סרביה, ולכן התעורר החשד שהייתה מעורבות סרבית בהתנקשות. לעומת הקיסר פרנץ יוזף הזקן (שהיה בן 84 באותה עת) ושוחר השלום, ביקשו בכירים אוסטרים (בהם הרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף ושר החוץ לאופולד פון ברכטולד) לעשות שימוש ברצח כהזדמנות לחסל אחת ולתמיד את האיום הסרבי. משהסתיימה החקירה הפלילית ב-23 ביולי והתגלה שבתכנון וארגון ההתנקשות היה מעורב רב-סרן בצבא הסרבי, הגישה אוסטרו-הונגריה מכתב אולטימטום לממשלת סרביה. המכתב הציב לסרבים עשר דרישות מפורטות שמטרתן להרוס את מקורות המימון ובסיסי הפעולה של ארגוני הטרור אשר לטענת אוסטרו-הונגריה עמדו מאחורי הרצח בסרייבו. אוסטרו-הונגריה איימה כי במידה וסרביה לא תקבל את מלוא דרישותיה בתוך 48 שעות, תחזיר אוסטריה את שגרירה מסרביה. סרביה קיבלה למעשה את כל הדרישות האוסטרו-הונגריות, להוציא את הדרישה (אחת מתוך עשר שנקבעו באולטימטום) כי יותר לסוכנים אוסטרים לנהל חקירה בבלגרד, כיוון שהדבר פגע לטענתה בריבונותה.
חיילי מילואים סרביים אשר הושטו על נהר הדנובה בספינות קיטור, חצו כנראה בטעות את הנהר לגדה האוסטרו-הונגרית בטמש-קובין וחיילים אוסטרו-הונגריים ירו באוויר כדי להרחיקם. תקרית זו יצאה מכל פרופורציה וממשלת אוסטרו-הונגריה הכריזה מלחמה על סרביה והחלה לגייס את צבאה ב-28 ביולי 1914. רוסיה אשר תמכה באופן מסורתי בשאיפות הלאומיות של הסרבים, מיהרה להתייצב לצידם וגייסה את צבאה. בהתאם להסכם סודי משנת 1892 בין צרפת לרוסיה, הייתה אף צרפת מחויבת לגייס את צבאה. גרמניה מצידה, מתוקף הסכם עם אוסטרו-הונגריה, גייסה אף היא את צבאה. עד מהרה הצטרפו כל המעצמות לצדדים היריבים ופרצה מלחמה כוללת.
הפלישה לסרביה

בראשית המערכה הצליחו הסרבים להעמיד כוח לוחם שמנה 250,000 חיילים בפיקודו של המרשל רדומיר פוטניק. ב-28 ביולי פלש הצבא האוסטרו-הונגרי לסרביה בכוח של שלוש ארמיות תחת פיקודו של אוסקר פוטיורק. עם כניסת הרוסים למלחמה יומיים לאחר מכן עברה ארמייה אוסטרו-הונגרית אחת לחזית המזרחית והותירה כוח של 270,000 חיילים אוסטרו-הונגרים מול 180,000 סרבים. על אף יתרונם המספרי ואיכות ציודם, לא הצליחו האוסטרו-הונגרים להביס את הסרבים ואיבדו כ-40,000 חיילים, בשלושת ניסיונות ההתקפה בסוף יולי וראשית אוגוסט, בראשית ספטמבר, ובנובמבר - דצמבר. הצלחתם היחסית של הסרבים נבעה גם מכך שהרוסים בעלי בריתם העבירו להם ערב המלחמה את תוכנית הפלישה האוסטרו-הונגרית, שהועברה אליהם באמצעות המרגל קולונל אלפרד רדל. ב-2 בדצמבר כבשו האוסטרו-הונגרים את בלגרד. בנקודה זו הצליחו צרפת ויוון להחיש לסרבים סיוע בתחמושת, בעיקר פגזי ארטילריה וב-15 בדצמבר שוחררה בלגרד על ידי הכוחות הסרביים. הניצחון הוביל תנופה במסגרתה הובסו האוסטרו-הונגרים בקרב קולובארה ונסוגו מסרביה.
עד סוף השלב הראשון בדצמבר 1914, לאחר שהאוסטרו-הונגרים גורשו אל מעבר לגבול, עמדה מצבת כוח האדם של הצבא הסרבי על 420,000 חיילים בעוד האוסטרו-הונגרים תגברו את הכוחות לסדר גודל של 450,000 חיילים.
1915

מלבד האיבה הלאומית שחשו האוסטרו-הונגרים כלפי הסרבים ורצונם בנקמה על מות הארכידוכס, מעצמות המרכז נזקקו לשטחה של סרביה לצורך העברת אספקה יבשתית בין גרמניה לאימפריה העות'מאנית.
סרביה לא הצליחה לשקם את צבאה ולגייס כוחות נוספים וצבאה עמד ב-1915 על כ-225,000 חיילים. הסיוע שהגיע מצרפת ובריטניה היה דל ומאוחר.
בראשית אוקטובר 1915 שכנעו הגרמנים את פון הצנדורף לנסות לכבוש את סרביה פעם נוספת. ב-7 באוקטובר חצו כוחות אוסטרו-הונגרים וגרמניים את הנהרות סאווה ודרינה וב-9 באוקטובר נפלה בלגרד. ב-14 באוקטובר הכריזה בולגריה מלחמה על סרביה, אשר, עקב מלחמת הבלקן השנייה (1913), הגדירה אותה כ"אויבתה הטבעית" ותבעה תביעות טריטוריאליות בשטחה. כוחות בולגריה חדרו לסרביה בשני ראשים וכבשו את הערים ניש וסקופיה.
המרשל פוטניק הכריז על נסיגה כללית של הכוחות הלוחמים, שנסוגו דרך מונטנגרו לדורס שבאלבניה. הנסיגה התנהלה במזג אוויר חורפי, ללא מזון או ציוד מספק וכאשר לחיילים מצטרפים אלפי אזרחים חסרי-כל וכן פטר הראשון, מלך סרביה, בני ביתו וממשלתו. נוסף לתקיפות מצד האויב סבלו הנסוגים מרעב ומחלות. בסופו של דבר הגיעו לחופי אלבניה כ-155,000 איש. נוסף לכ-90,000 הרוגים במהלך הקרבות עוד כ-100,000 קרבנות נפלו במהלך הנסיגה הקשה דרך ההרים האלבניים.
הכוחות הסרבים הלוחמים חולצו במבצע ימי, בסיוע מדינות ההסכמה, ורוב הכוח הכשיר ללחימה פונה לאי קורפו.
הסרבים בחזית המקדונית

לאי קורפו הגיעו כ-125,000 סרבים במצב גופני ולוגיסטי ירוד, כשהם אינם מאומנים ואינם מצוידים ומאורגנים. לאחר ניוד הסרבים לחזית המקדונית, נפלה עיקר מטלת השיקום על הגיס הצרפתי בחזית, אשר מפקדיו פעלו לציודו, אימונו וארגונו מחדש של הצבא הסרבי. בין אפריל ליוני 1916 הצליחו הסרבים לארגן מחדש 118,000 חיילים, בשתי ארמיות רגלים ואוגדת פרשים אחת, אליהם הצטרפו בראשית 1917 28,000 מתנדבים סרבים שאורגנו בשתי אוגדות. ב-17 ביולי 1917 חזר הצבא הסרבי להיות כוח לוחם ומילא תפקיד משמעותי במאמץ מדינות ההסכמה להכרעת החזית. בספטמבר 1918 השתתף הצבא הסרבי בפיקודו של ז'יוויין מישיץ' במתקפת הווארדאר שהכריעה את המערכה. הסרבים אורגנו בשתי ארמיות, הארמייה הראשונה בפיקודו של פטר בויוביץ' והארמייה השנייה בפיקודו של סטפה סטפנוביץ'.
המשטר הצבאי בסרביה

בינואר 1916 הפעיל הצבא האוסטרו-הונגרי משטר צבאי בכל שטחה של סרביה ושל מונטנגרו. אדולף פון רמן צו בארנספלד מונה לתפקיד המושל הצבאי של המדינה מטעם מעצמות המרכז. האוסטרו-הונגרים הציבו בסרביה כוחות ז'נדרמריה בלבד לצורכי שיטור פנים והסתמכו על הכוחות הבולגריים והגרמניים לצורך הגנת גבולות המדינה.
כוחות הכיבוש הפעילו יד קשה ואכזרית על האזרחים הסרבים. לפי ההערכות, כ-650,000 אזרחים מצאו את מותם ברעב, במגפת טיפוס הבהרות ובהתקלויות אלימות עם שלטונות הכיבוש.
תוצאות המלחמה

תוצאות המלחמה עבור סרביה היו הרסניות. הממלכה איבדה 1.1 מיליון איש מתוך אוכלוסייה בת 4.6 מיליון איש לפני המלחמה. 275,000 הרוגים נהרגו כחיילים בצבא, כ-175,000 מתו כחיילים ברעב ובמגפות והשאר אזרחים.
ממשלת סרביה גלתה למקדוניה. במהלך תקופת הממשלה הגולה חל שינוי משמעותי בשיווי המשקל של הכוחות הפוליטיים, כאשר המיליטנט הפאן-סרבי קולונל דרגוטין דימטרייביץ' ("אפיס") (מנהיג ההפיכה ב־1903, וראש ארגון "היד השחורה" שהואשם בקשר לרצח בסרייבו) נשפט והוצא להורג ביוני 1917 בשל האשמות שקשר כנגד הממשלה המלכותית. החוגים הצבאיים מעתה נשלטו בידי הפלג המלוכני, ה"יד הלבנה" של הגנרל פטר ז'יבקוביץ', שהיה לאחר מכן ראש הממשלה (1929-1932).
בספטמבר 1918 תקפו כוחות מדינות ההסכמה את קווי מעצמות המרכז בחזית המקדונית והצליחו להבקיע אותם. ממלכת בולגריה נאלצה להיכנע והשטחים הכבושים הוחזרו לסרבים. ב־25 בנובמבר אספת העמים של וויבודינה הצביעה בעד הצטרפות לסרביה. ב־29 בנובמבר הצביעה האספה הלאומית של מונטנגרו בעד הצטרפות לסרביה, ויומיים לאחר מכן אספה של מנהיגים מהאזורים הסלאביים בדרום אוסטרו-הונגריה הצביעו גם הם להצטרף למדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, ממנה צמחה ב-1 בדצמבר 1918 ממלכת יוגוסלביה.
סרביה, או יורשתה ממלכת יוגוסלביה, לא קיבלו ייצוג בועידת השלום בפריז. עם זאת, חוזה ניי שנחתם עם בולגריה והסדיר את כניעתה ב-27 בנובמבר 1919 העביר שטחים מבולגריה ליוגוסלביה, במסגרת תיקוני גבול.
הערות שוליים

↑  "הכחדת סרביה, הניו יורק טיימס
↑  מכתב האולטימטום של יולי
↑  צבא סרביה במלחמת העולם הראשונה, החזית המקדונית, באתר srpska-mreza (באנגלית).
↑  נתונים באתר WorldWarI
| מדינות במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ההסכמה | איטליה • ארצות הברית • בלגיה • האימפריה הבריטית (אוסטרליה • אירלנד • דרום אפריקה • ניו זילנד • קנדה) • יוון • האימפריה היפנית • ליבריה • מונטנגרו • סין • סרביה • פורטוגל • צרפת • רומניה • האימפריה הרוסית • לוקסמבורג |  |
| מעצמות המרכז | האימפריה האוסטרו-הונגרית (הונגריה) • בולגריה • הקיסרות הגרמנית • האימפריה העות'מאנית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530514005171  LCCN: sh2006006016 
"סרביה חייבת למות!" תעמולה אנטי-סרבית בעיתונות אוסטרו-הונגריה, 1914
הנסיגה לאלבניה
סיכון שולט

סיכון שולט ותמורה שולטת הן שתי גרסאות של עקרון הפתרון של שיווי משקל נאש בתורת המשחקים, שהוגדרו על ידי ג'ון הרסני וריינהרד זלטן. שיווי משקל נאש נחשב תמורה שולטת אם הוא יעיל פארטו עבור כל שיוויי משקל נאש האחרים במשחק. כאשר ניצבים מול בחירה בין כמה שיוויי משקל, כל השחקנים יסכימו על שיווי משקל של תמורה שולטת היות שהתמורה שמתקבלת היא לפחות כגודל התמורה הטובה ביותר שכל שחקן יכול לקבל.
באופן דומה, שיווי משקל נאש נחשב סיכון שולט אם ככל שלשחקנים חוסר ודאות לגבי פעולות של השחקנים האחרים, יותר סביר שהם יבחרו את האסטרטגיה המתאימה לשיווי משקל נאש.

מטריצת התמורה, בטבלה 1, מראה דוגמה של משחק בעל שני שחקנים-שתי אסטרטגיות פשוט עם שני שיוויי משקל טהורים. האסטרטגיה (ציד, ציד) היא תמורה שולטת היות שהתמורות הן גבוהות יותר עבור שני השחקנים בהשוואה לשיווי משקל נאש השני (ליקוט, ליקוט).

מצד שני, (ליקוט, ליקוט) זהו סיכון שולט על (ציד, ציד) כיוון שאם קיים חוסר ודאות לגבי פעולות השחקנים האחרים, ליקוט צפוי לספק תמורה גבוהה יותר. המשחק בטבלה 1 הוא משחק תאורטי ידוע שנקרא ציד האייל. ההגיון מאחורי המשחק הוא ששיתוף פעולה (ציד) עם השחקנים האחרים מובילה לתמורה גבוהה יותר, אם כל השחקנים תורמים מכישוריהם. אבל אם לא ידוע על יכולתו של השחקן האחר לתרום לציד, ליקוט יכול להתברר כאסטרטגיה טובה יותר עבור היחיד- אספקה גדולה יותר של אוכל, כיוון שהוא לא תלוי בתיאום אסטרטגיות עם השחקנים האחרים. בנוסף, ליקוט לבד עדיף על ליקוט בקבוצה שכן התחרות על המשאבים פוגעת בתמורה. בדומה לדילמת האסיר, משחק זה מספק הסבר מדוע שיתוף פעולה עלול להכשל בהיעדר התחייבויות אמינות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | ציד | ליקוט |
| ציד | 5,5 | 0,4 |
| ליקוט | 4,0 | 2,2 |
טבלה 1: משחק ציד האייל
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | H | G |
| H | A,a | C,b |
| G | B,c | D,d |
טבלה 2: משחק התאמה כללי
הגדרה רשמית

המשחק המתואר בטבלה 2 הוא משחק מתואם אם אי-שוויונות התמורה הבאים מתקיימים עבור שחקן 1 (השורות): A>B, D>C ועבור שחקן 2 (העמודות): a>b, d>c. האסטרטגיה (H,H) והאסטרטגיה (G,G) הן האסטרטגיות היחידות שהן שיווי משקל נאש טהור.
 בנוסף, ישנו שיווי משקל נאש מעורב כאשר שחקן 1 משחק H עם הסתברות  p=(d-c)/(a-b-c+d) ו-G עם הסתברות  1-p.
שחקן 2 משחק H עם הסתברות  q=(D-C)/(A-B-C+D) ו-G עם הסתברות  1-q.

אסטרטגיה (H,H) היא תמורה שולטת על (G,G) אם לפחות אחד מהשניים הוא אי שוויון חזק: A>D או a>d. 
אסטרטגיה (G,G) היא סיכון שולט על (H,H) אם המכפלה של הפרשי ההפסדים הוא הגבוה ביותר עבור (G,G) (הרזני וסלטן, 1988, למה 5.4.4).במילים אחרות, אם אי השוויון הבא מתקיים: (C-D)(c-d)\geq (B-A)(b-a).

אם אי השוויון הוא חזק, אז (G,G) הוא סיכון שולט חזק על (H,H). (משמע, לשחקנים יש יותר מניעים לסטות).
אם המשחק סימטרי, כלומר אם A=a, B=b, וכדומה, אי השוויון מאפשר פירוש פשוט יותר: נניח שהשחקנים לא בטוחים לגבי איזה אסטרטגיה המתחרה יבחר, ומתאימים הסתברויות לכל אסטרטגיה. אם כל שחקן מתאים הסתברויות ½ לכל H ולכל G, אז (G,G) סיכון שולט על (H,H) אם התמורה הצפויה מלשחק G גדולה מהתמורה הצפויה מלשחק H:

 {\frac {1}{2}}B+{\frac {1}{2}}D\geq {\frac {1}{2}}A+{\frac {1}{2}}C או פשוט  B+D\geq A+C 

דרך נוספת לחישב את שיווי משקל הסיכון השולט היא לחשב את גורם הסיכון לכל שיוויי משקל ולמצוא את השיווי משקל עם גורם סיכון הקטן ביותר. על מנת לחשב את גורם הסיכון במשחק 2X2 שלנו, נתבונן בתמורה הצפויה לשחקן המשחק H:

 E[\pi H]=pA+(1-p)C (כאשר P הוא ההסתברות שהשחקן השני ישחק H),

ונשווה אותה לתמורה הצפויה אם ישחק G: 

 E[\pi G]=pB+(1-p)D 

הערך של p אשר גורם לשני ערכים אלה להיות שווים, הוא גורם הסיכון עבור שיווי המשקל (H,H) עם  1-p גורם הסיכון כאשר משחקים (G,G). ניתן גם לחשב את גורם הסיכון כאשר משחקים (G,G) על ידי אותו חישוב, אבל להגדיר את p כהסתברות שהשחקן השני ישחק G. פירוש אפשרי ל-P הוא ההסתברות הקטנה ביותר שהיריב ישחק אסטרטגיה שהתמורה בה היא גדולה מאשר שהיה משחק את האסטרטגיה השנייה.
עונת 1991/1992 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  17 באוגוסט 1991 – 2 במאי 1992 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  לידס יונייטד
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1166 (2.52 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (29) איאן רייט (קריסטל פאלאס/ארסנל)
 → 1990/19911992/1993 ←
 
עונת 1991/1992 הייתה העונה ה-93 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-17 באוגוסט 1991 והסתיימה ב-2 במאי 1992. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה,  בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. זו הייתה העונה האחרונה שהליגה הבכירה של הפוטבול ליג הייתה הליגה הבכירה בכדורגל אנגלי. בעונת 1992/1993 הוקמה הפרמייר ליג. כתוצאה מכך, הליגה הבכירה בפוטבול ליג הפכה ליגת שנייה בחשיבותה בכדורגל האנגלי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. אולדהאם אתלטיק, וסטהאם יונייטד, שפילד וונסדי  ונוטס קאונטי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
לידס יונייטד זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו לוטון טאון, נוטס קאונטי ווסטהאם יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו איפסוויץ' טאון, מידלסבורו ובלקברן רוברס.
כדורגלנים מצטיינים

איאן רייט מקריסטל פאלאס/ארסנל כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
גארי ליניקר מטוטנהאם הוטספור זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה בקריירה.
גארי פליסטר ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | לידס יונייטד | 42 | 22 | 16 | 4 | 74 | 37 | 37 | 82 | זכייה בליגה  עליה לליגת האלופות |
| 2 | מנצ'סטר יונייטד | 42 | 21 | 15 | 6 | 63 | 33 | 30 | 78 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3 | שפילד וונסדי | 42 | 21 | 12 | 9 | 62 | 49 | 13 | 75 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4 | ארסנל | 42 | 19 | 15 | 8 | 81 | 46 | 35 | 72 |  |
| 5 | מנצ'סטר סיטי | 42 | 20 | 10 | 12 | 61 | 48 | 13 | 70 |  |
| 6 | ליברפול | 42 | 16 | 16 | 10 | 47 | 40 | 7 | 64 | זכייה בגביע האנגלי  העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 7 | אסטון וילה | 42 | 17 | 9 | 16 | 48 | 44 | 4 | 60 |  |
| 8 | נוטינגהאם פורסט | 42 | 16 | 11 | 15 | 60 | 58 | 2 | 59 |  |
| 9 | שפילד יונייטד | 42 | 16 | 9 | 17 | 65 | 63 | 2 | 57 |  |
| 10 | קריסטל פאלאס | 42 | 14 | 15 | 13 | 53 | 61 | 8- | 57 |  |
| 11 | קווינס פארק ריינג'רס | 42 | 12 | 18 | 12 | 48 | 47 | 1 | 54 |  |
| 12 | אברטון | 42 | 13 | 14 | 15 | 52 | 51 | 1 | 53 |  |
| 13 | וימבלדון | 42 | 13 | 14 | 15 | 53 | 53 | 0 | 53 |  |
| 14 | צ'לסי | 42 | 13 | 14 | 15 | 50 | 60 | 10- | 53 |  |
| 15 | טוטנהאם הוטספר | 42 | 15 | 7 | 20 | 58 | 63 | 5- | 52 |  |
| 16 | סאות'המפטון | 42 | 14 | 10 | 18 | 39 | 55 | 16- | 52 |  |
| 17 | אולדהאם אתלטיק | 42 | 14 | 9 | 19 | 63 | 67 | 4- | 51 |  |
| 18 | נוריץ' סיטי | 42 | 11 | 12 | 19 | 47 | 63 | 16- | 45 |  |
| 19 | קובנטרי סיטי | 42 | 11 | 11 | 20 | 35 | 44 | 9- | 44 |  |
| 20 | לוטון טאון | 42 | 10 | 12 | 20 | 38 | 71 | 33- | 42 | ירדה ליגה |
| 21 | נוטס קאונטי | 42 | 10 | 10 | 22 | 40 | 62 | 22- | 40 | ירדה ליגה |
| 22 | וסטהאם יונייטד | 42 | 9 | 11 | 22 | 37 | 59 | 22- | 38 | ירדה ליגה |
ספריית מדינת בוואריה

| --- | --- |


בניין הספרייה
 מיקום:  רחוב לודוויגשטראסה, מינכן
 סוג:  ספרייה אקדמית, ספריית הפקדה
 ספריית הפקדה:  פרסומים הרואים אור בבוואריה
 תאריך ייסוד:  1880
 גודל האוסף:  למעלה מ-10 מיליון פריטים
 מנהל:  קלאוס צנובה 
 מספר מועסקים:  795 
 קואורדינטות:  48°08′50″N 11°34′50″E﻿ / ﻿48.14722°N 11.58056°E﻿ / 48.14722; 11.58056
 https://www.bsb-muenchen.de/
  (למפת מינכן מוגדלת) ספריית מדינת בוואריה(למפת מינכן רגילה) ספריית מדינת בוואריה
 
ספריית מדינת בוואריה (בגרמנית: Bayerische Staatsbibliothek - BSB) היא ספריית ההפקדה הראשית של מדינת בוואריה משנת 1663. הספרייה נמצאת בעיר מינכן וכוללת למעלה מ-10 מיליון ספרים, עובדה העושה אותה לאחת הספריות הגדולות והחשובות בעולם. בין היתר מצוי בספרייה האוסף הגדול ביותר בעולם של פריטי אינקונבולה ("דפוסי ערש", ספרים שנדפסו סמוך להמצאת הדפוס) ואוסף גדול וחשוב של כתבי יד עתיקים. הספרייה היא בעלת האוסף השני בגודלו באירופה של כתבי עת (לאחר הספרייה הבריטית).
היסטוריה

הספרייה נוסדה ב-1558 כספריית הארמון של אלברכט החמישי, דוכס בוואריה. הדוכס רכש אוספים פרטיים שכללו ספרים וכתבי יד בתחומי התאולוגיה, הפילוסופיה והמשפטים שנאספו בין היתר באיטליה, ספרד וארצות השפלה. יורשו, וילהלם החמישי, דוכס בוואריה, המשיך בפיתוח האוסף, וב-1600 נכללו בספרייה 17,000 ספרים. ב-1663 יזם פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה, את חקיקת חוק ההפקדה של עותק מפרסומים כלשהם שהתפרסמו בשטחו בספרייה.
ב-1803 הפכה הספרייה לספריית מדינה ומוזגה עם ספריית הארמון של נסיכות הבוחר מפפאלץ, שכללה למעלה מחצי מיליון ספרים וכתבי יד. באותה תקופה הולאם רכושם של כנסיות ומנזרים, ואוצרותיהם הועברו לספרייה.
מבנה הספרייה ברחוב לודוויגשטראסה נחנך ב-1831. קודם לכן תוכנן להקימה לצד מוזיאון הגליפטותק.
ב-1970 נחנך מבנה הספרייה המורחב, לאחר שיפוצים והרחבות שהחלו עוד ב-1953. ב-1988 נחנך מחסן מרוחק של הספרייה בפרבר גרכינג (Garching bei München).
ב-1997 החלה הספרייה בפרויקט דיגיטציה רחב-היקף, שבמסגרתו הועלו לרשת האינטרנט (נכון ל-2017) למעלה מ-2 מיליון פריטים חופשיים מזכויות יוצרים. ב-2007 הוכרז על שיתוף החומר עם גוגל ספרים.
בסדרת תחקירים מראשית שנות ה-2000 עלה שהספרייה הייתה מעורבת ברכישת ספרים עתיקים וכתבי יד שנבזזו על ידי כוחות גרמניה הנאצית באזורי הכיבוש. חלקם הוחזרו לבעליהם.
תחומי התמחות עיקריים

היסטוריה קדומה, כולל פרה-היסטוריה
לימודים קלאסיים, לטינית, המשפט הרומי, ביזנטיון
היסטוריה של גרמניה, אוסטריה, שווייץ, איטליה, צרפת ורומניה
שפה וספרות רומנית ואלבנית
יוון המודרנית (היסטוריה, שפה וספרות)
מוזיקולוגיה
מידענות
אוספים ופריטים בעלי חשיבות

כתב יד מינכן 95 - כתב היד היחיד המקיף את כל התלמוד הבבלי. נכתב ב-1342
Breviarium Alaricianum או Lex Romana Visigothorum - אוסף כתבי יד במשפט רומי מימי אלריק השני, מלך הויזיגוטים שנכתבו בהיספניה במאה השישית
Codex Aureus von St. Emmeram - ספר (קודקס) תפילות מאויר וכרוך בזהב שנכתב עבור קרל הקירח מן התקופה הקרולינגית (870), דוגמה לאמנות קרולינגית. הוענק לספרייה ב-1811
ספר הקודש המאויר של היינריך השני (Perikopenbuch Heinrichs II) - קטעי קריאה מכתבי הקודש מסודרים לפי סדר השנה הליטורגית הנוצרית, מאוירים בפאר מראשית המאה ה-11
ספר תפילות לכומר קתדרלת במברג, מתנת היינריך השני (Sakramentar Heinrichs II), ראשית המאה ה-11. הפך לרכוש ספריית המדינה עם הלאמת נכסי הכנסייה ב-1803
Ruodlieb - קטעי רומנסה כתובה בלטינית בכתב קרולינגי מאת משורר אלמוני מדרום-גרמניה, מתוארכת ל-1030 לערך.
כרמינה בוראנה (בלטינית: שירים מבוירן) - קובץ כתבי יד מן המאה ה-13, המכיל בעיקר שירה לירית.
עותק כתב יד של שירת הניבלונגים מן המאה ה-13, נכלל ב-2009 כחלק מתוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו
Freising folia או Brižinski spomeniki, כתב היד המשמעותי העתיק ביותר בסלובנית (נכתב סביב שנת 1000)
כתב יד של טריסטן ואיזולדה מאת גוטפריד פון שטרסבורג
עותק מלא של תנ"ך גוטנברג
משה שטיינשניידר זיהה בספרייה את אוסף כתבי היד הגדול והשלם ביותר של אברהם אבולעפיה
הערות שוליים

↑  מרכז הדיגיטציה
↑  החזרת מכתב אפיפיורי מ-1250 לסמינר התאולוגי בוורשה, הודעה לעיתונות מספר 119 מטעם משרד התרבות של בוואריה, 15 באפריל 2015
↑  The UNSCO Courier, גיליון 9, 2009, עמ' 11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301378005171  PLWABN: 9810621567205606  BIBSYS: 90555706  BNE: XX254127  BnF: cb118713900 (data)  CANTIC: a11435495  CiNii: DA01451854  GND: 2031351-2  ISNI: 0000 0001 2097 381X  LCCN: n50064518  LNB: 000063984  NKC: ko2002148922  NLA: 36083090  NLG: 88049  NSK: 000012394  RERO: 02-A000183547  SELIBR: 109727  SUDOC: 026471531  Trove: 937960  ULAN: 500303271  VcBA: 494/9266  VIAF: 129557156   WorldCat (עם VIAF): 129557156 
גרם מדרגות פנימי
דף מכרמינה בוראנה
סיכת בגד

סיכת בגד דמוית כנף, עשויה זהב וכסף, מהמאה ה-2, מוזיאון המטרופוליטן
סיכת בגד (באנגלית: brooch) היא תכשיט דקורטיבי, שעוצב לרכיסת הבגד, להידוקו לגוף או לשניהם גם יחד. בסיס הסיכה עשוי לרוב ממתכת: כסף, זהב, ברונזה או מחומרים אחרים. הסיכות מעוטרות לעיתים קרובות באמייל ובאבני חן.
הסיכות הקדומות ביותר הידועות עד היום, הן מתקופת הברונזה. רבות מהן נמצאו בחפירות ארכאולוגיות ברחבי אירופה ומכונות בשם הלטיני פיבולה (fibula). מאותה עת חלו בהן שינויים רבים והן מהוות בשל כך שיקוף כרונולוגי להתפתחות הצורפות, התכשיטנות וההליכים האופנתיים והחברתיים שרווחו במהלך הדורות.
סיכות הבגד הקדומות

לפני ימי הביניים כונו הסיכות העתיקות בשם פיבולה. הן נוצרו לראשונה בתקופת הברונזה ובמהלך תקופת הברזל הן עברו שינוי משמעותי הודות להתפתחות הטכנולוגיה לעיבוד מתכות שנרתמה לייצור תכשיטים וחפצי מתכת שונים. התפקיד המקורי של הסיכות היה לחבר חלקי בגדי יחד, כמו למשל אחיזה של יריעת בגד בכתף.
סיכה מתקופת הברונזה
סיכת קשת, תקופת הברזל
סיכת חצוצרה, תקופת הברזל
הערות שוליים

↑  פיבולה (סיכה לרכיסת הבגד), באתר מוזיאון ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292556105171  BnF: cb119777405 (data)  GND: 4146703-6  KulturNav: e7ce6bb9-6807-416a-a3b4-87313d262bd9  LCCN: sh85017194  NARA: 10647765  NKC: ph538783
ספריית מוזיקה

ספריית מוזיקה בלייפציג, משנת 1985
מהדורה ראשונה של ספר תווים הכולל את הסימפוניה התשיעית של בטהובן, משנת 1826
תקליטיית תחנת הרדיו גלגלצ
ספריית מוזיקה היא מקום בו נאספים בצורה מסודרת חומרים הקשורים למוזיקה במטרה לשמר אותם ולאפשר שימוש יעיל בהם. הספרייה עשויה להכיל חומרים מודפסים, כגון מילונים, אנציקלופדיות, אינדקסים ומדריכים, או חומרים שאינם מודפסים, כגון תווים דיגיטליים או הקלטות אודיו.
סוגי ספריות מוזיקה

ספריות מוזיקה יכולות להתלוות ללימודי מוזיקה בבתי ספר, מכללות, אוניברסיטאות, וקונסרבטוריונים. מנגד, הן יכולות לשמש באופן בלתי-תלוי ליצירת מוזיקה חדשה עבור משתמשים פרטיים ומוסדות.
סוגי ספריות מוזיקה > ספריות כלי נגינה

ספריות כלי נגינה מאפשרות לשאול או לחלוק את השימוש בכלים. ספריות שכאלו מספקות כלים הנעים בין כלי נגינה נפוצים, ועד כלים ייחודיים לסגנון אתני ממוקד.
ספריות כלי נגינה משמעותיות ניתן למצוא בקנדה, פרת' שבאוסטרליה, מסצ'וסטס, וושינגטון, אוהיו ומדינות נוספות בארצות הברית.
סוגי ספריות מוזיקה > מאגרי מוזיקה דיגיטליים

עם התפתחות תעשיית המדיה, מוזיקה שנוצרת באמצעים דיגיטליים הפכה לפופולרית יותר, מה שגרם לצמיחה של ספריות המציעות מאגרי מוזיקה דיגיטלית (stock music).
מאגרים אלו מכילים אוספי קטעים מוזיקליים ובהם אפקטים קוליים לשימוש בסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, פרסומות וכו'. אוספים אלו עשויים לכלול מנעד מוזיקלי רחב ובו מוזיקה דיגיטלית ואנלוגית כגון תקליטים.
בין הגדולות שבהן נמנות "Spitfire", "Cinesamples", Heavyocity",‏ ו־"Native Instruments".
חברות אחרות עוסקות גם בדיגיטציה של צלילי כלי נגינה מוקלטים, כדי שיוכלו לבוא לידי שימוש באופן דיגיטלי.
ראו גם

ספריית וידאו
פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי