stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקסיקודון
התוויות נגד

אין להשתמש בתרופה אם החולה פיתח בעבר אלרגיה לתרופות המכילות את החומר הפעיל. כמו כן, אסור להשתמש בתרופה בחולים הסובלים מבעיות נשימה, או אסתמה קשה.
תופעות לוואי

לתרופה תופעות לוואי רבות. תופעות בשכיחות גבוהה: התמכרות, ירידה בלחץ הדם, חולשה, עייפות, סחרחורת, בחילות, הקאות, יובש בפה, עצירות וקשיי נשימה. תופעות בשכיחות נמוכה: עצבנות, אי-שקט, בלבול, התעלפויות, פריחה, קצב לב לא תקין, תשישות, הפחתה בכמות השתן וכאבי ראש.חשק מיני מוגבר
ההיסטוריה של אוקסיקודון

אוקסיקודון סונתז לראשונה בשנת 1916 על ידי פרוינד וספיר מאוניברסיטת פרנקפורט בגרמניה, מספר שנים לאחר שחברת תרופות גרמנית הפסיקה את הייצור של הרואין עקב שימוש מסוכן ומזיק.
השימוש הקליני הראשוני של התרופה תועד ב-1917, שנה לאחר שפותח לראשונה. אוקסיקודון הוצג לראשונה בשוק האמריקאי במאי 1939. בשנת 1995 אושרה לשימוש והושקה בארצות הברית התרופה אוקסיקונטין, המיוחדת בכך שהיא משתמשת בשחרור מושהה של אוקסיקודון, על ידי חברת פורדו (Purdue) שבבעלות משפחת סאקלר. חברת פורדו מימנה מחקרים ורופאים שטענו כי ניתן להשתמש בתרופה ללא חשש מהתמכרות במגוון רחב של מחלות. ד"ר קורטיס רייט שאישר את התרופה כ"בעלת סיכון נמוך להתמכרות", עזב את רשות המזון והתרופות האמריקאית (FDA) תוך זמן קצר ולאחר שנתיים החל לעבוד בחברת פורדו. רווחי מכירת התרופה הניבו על פי הדיווח כ-35 מיליארד דולר. כיוון שמאז 1999 מעל ל-500,000 אמריקאים מתו מצריכת תרופות-מרשם שהן אופיאטים (ביניהן אוקסיקונטין), המודעות לנזקיהן עלתה בהדרגה לתודעה הציבורית. בשנת 2006 הורשעו שלושה מבכירי פורדו בשיווק פלילי מטעה של תרופות והושת עליהם מאסר על תנאי וקנס של 35 מיליון דולר. בתחילת 2007, הודתה חברת פורדו בהטעיית הציבור לגבי הסיכון להתמכרות לאוקסיקונטין והסכימה לשלם 600 מיליון דולר במסגרת עסקת הטיעון מהגדולות בהיסטוריה האמריקאית. בהמשך, חברת פורדו שילמה לתובעים נוספים (מדינת קנטקי) 24 מיליון דולר. שיווק אוקסיקודון נמשך ואף ביתר שאת במדינות נוספות ועל ידי חברות נוספות.
אוקסיקודון מבחינה כימית

שמו הכימי של אוקסיקודון נגזר מהשם הכימי קודאין אך למרות זאת אוקסיקודון וקודאין שונים זה מזה בשלושה דברים:
לאוקסיקודון יש קבוצת הידרוקסיל בפחמן 14.
לאוקסיקודון יש תכונות של דיהידרו 7–8.
לאוקסיקודון יש קבוצת קרבוניל לעומת קודאין שיש לו קבוצה הידרוקסילית באותו מקום.סירופ אוקסיקודון בריכוז של 10 מיליגרם למיליליטר
מחקרים

השינוי בפורמולת שחרור-מבוקר של אוקסיקודון בשנת 2010 שהתקיים כדי למנוע שימוש מסוכן ומזיק, הוא הגורם העיקרי לכך שאנשים ומכורים רבים התחילו להשתמש בהסנפת גז מזגנים, כך דווח בכתב העת לרפואה פנימית של ארגון הרופאים האמריקאי (JAMA).
לפי נתונים אודות 2566 מטופלים עם הפרעת תלות באופיואידים ב-150 מרכזי טיפול בארצות הברית, עלה כי שנה ותשעה חודשים לאחר הפצת הפורמולה החדשה, שכיחות הטיפול באוקסיקודון ירדה באופן ניכר, אך מצד שני השימוש בהרואין עלה בצורה מאוד משמעותית ואפילו הכפיל את עצמו.
בשנת 2010, מנהל התרופות והמזון האמריקאי אישר את הפורמולה החדשה להפחתת הסיכון למינון-יתר. במקום מתן הטיפול כאבקה שניתן לתת בזריקה, בלעיסה או דרך האף, הפורמולה החדשה הופכת לג'ל עם ריסוקה. במטרה לבחון את ההשפעה של הפורמולה החדשה על השימוש לרעה באוקסיקודון ובתרופות ומשככים אחרים, חוקרים אספו נתונים מחודש יולי 2009 ועד מרץ 2012.
החוקרים דווחו כי השימוש לרעה בתרופת האוקסיקודון ירד מ-35.6% לפני הפורמולה החדשה ל-12.8% לאחר 21 חודשים. עם זאת, השימוש באופיואידים אחרים, כולל פנטניל והידרומורפון, עלה באופן ניכר – מ-20.1% ל-32.3%.
הערות שוליים

↑  טרגין (Targin) - מדריך התרופות | שירותי בריאות כללית, באתר www.clalit.co.il
↑  Helen Gaskell, R. Andrew Moore, Sheena Derry, Cathy Stannard, Oxycodone for neuropathic pain and fibromyalgia in adults, The Cochrane Database of Systematic Reviews, 2014-06-23, עמ' CD010692 doi: 10.1002/14651858.CD010692.pub2
↑  Wayne A. Ray, Cecilia P. Chung, Katherine T. Murray, Kathi Hall, Prescription of Long-Acting Opioids and Mortality in Patients With Chronic Noncancer Pain, JAMA 315, 2016-06-14, עמ' 2415–2423 doi: 10.1001/jama.2016.7789
↑  http://www.nytimes.com/2007/05/10/business/11drug-web.html
↑  Theresa Schwarz, Just Say No: The Case Against Opioid-Based Postoperative Pain Management Regimens Following Breast Surgery, Annals of Surgical Oncology 28, 2021, עמ' 5799-5800
↑  Keefe, Patrick Radden (2017-10-23). "The Family That Built an Empire of Pain". The New Yorker. ISSN 0028-792X. נבדק ב-2018-01-05.
↑  Marc R. Larochelle, Fang Zhang, Dennis Ross-Degnan, J. Frank Wharam, Rates of opioid dispensing and overdose after introduction of abuse-deterrent extended-release oxycodone and withdrawal of propoxyphene, JAMA internal medicine 175, June 2015, עמ' 978–987 doi: 10.1001/jamainternmed.2015.0914
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4255826-8 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מבנה מוליקולרי של אוקסיקודון
איזר (נהר בצרפת)

ערך זה עוסק בנהר בצרפת. אם התכוונתם לנהר בגרמניה, יובלו של הדנובה, ראו .
| --- | --- |

נהר איזר
 מידע כללי
 אורך:  290 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  360 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  11,800 קמ"ר
 מוצא:  הרי האלפים
 גובה מוצא הנהר:  2,400 מטרים
 יובלים:  Doménon, Morge, Morel, Gelon, Ponturin, Furon, Ruisseau de la Vence, Savasse, Eau Rousse, Bréda, Bourne, Arly, Charmeyran, Drac, Herbasse, Doron de Bozel, Arc 
 שפך:  נהר הרון
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת
 
 תוואי הנהר
 
איזר (Isère) הוא נהר העובר במזרח צרפת ומהווה את אחד מיובליו העיקרים של נהר הרון.
אורכו של האיזר הוא כ-290 ק"מ. מקורו באלפים, בסביבות הגבול בין צרפת לאיטליה. הנהר מתפתל ממקורותיו באלפים מערבה דרך העמקים טאראנטז וגראסיודאן ונשפך לנהר הרון מצפון לעיר ולנס. בין יובלי האיזר ניתן למנות את הנהרות ארק, וארלי ודראק. העיר החשובה ביותר השוכנת לגדותיו היא גרנובל.
איילט ואראט

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  ואראט
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת האיילט
 הקמה:  1660
 פירוק:  כיבוש אוסטרי
 פירוק:  1692
 ישות קודמת:   נסיכות טרנסילבניה העות'מאנית   האימפריה העות'מאנית (1453–1844) איילט טמשוואר   האימפריה העות'מאנית (1453–1844) איילט אגר
 ישות יורשת:  ממלכת הבסבורג ממלכת הבסבורג
 
איילט ואראט (בטורקית עות'מאנית: ایالت وارد) היה איילט של האימפריה העות'מאנית שהוקם בשנת 1660. האיילט גבל באיילט בודין במערב, איילט טמשוואר בדרום מערב, איילט אגרי בצפון מערב, הווסאלית העות'מאנית נסיכות טרנסילבניה בדרום מזרח, והמלכותי הונגריה בצפון.
היסטוריה

ואראט (אוראדיה) הפכה למושבו של מושל עות'מאני (beylerbeyi) בשנת 1660. לפני הקמת האיילט, שטחו היה ברובו חלק מהנסיכות העות'מאנית הוואסלית של טרנסילבניה. חלק מהשטחים שהיו שייכים בעבר לאיילט טמשוואר ואיילט אגרי נכללו גם הם באיילט החדש.
ביוני 1692 נכבש האיילט על ידי ההבסבורגים, והוא נמסר לאוסטריה בהסכם קרלוביץ בשנת 1699. שטחו נכלל לאחר מכן בממלכת הונגריה ההבסבורגית ונסיכות טרנסילבניה ההבסבורגית.
חטיבות מנהליות

הסנג'קים של האיילט במאה ה-17:
סנג'ק ואראט (אורדאה)
סנג'אק סלנטה (סלונטה)
סנג'ק דברצ'ין (דברצן)
סנג'ק האלמאש (נגיאלאש)
סנג'ק סנקוי (סאניוב)
הערות שוליים

↑  "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Materialien zu Evliya Çelebi. 2. A guide to the Seyāhat-nāme of Evliya Çelebi, Jens Peter Laut, Evliya Çelebi, Robert Dankoff, Klaus Kreiser, L. Reichert, 1992, page 61.
1 2  ‏Encyclopedia of the Ottoman Empire, באתר גוגל ספרים By Gábor Ágoston, Bruce Alan Masters
איך מסמנים אהבה

| --- | --- |

איך מסמנים אהבה
 בימוי:  אל-עד כהן איריס בן משה
 הופק בידי:  נתי אדלר
 תסריט:  אל-עד כהן
 עריכה:  איריס בן משה
 מוזיקה:  קובי ויטמן
 צילום:  איריס בן משה אל-עד כהן אביגיל שפרבר
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  ישראל 16 במאי 2017
 משך הקרנה:  75 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  תיעודי
 פרסים:  זוכה פרס חביב הקהל, דוקאביב
 דף הסרט ב־IMDb
איך מסמנים אהבה (באנגלית: The Sign For Love) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2017 שבוים על ידי אל-עד כהן ואיריס בן משה, שגם צילמו את הסרט ביחד עם אביגיל שפרבר. כהן כתב את התסריט וערך את התחקיר ובן משה ערכה. זה הסרט הראשון בישראל שנעשה על ידי במאי חירש. הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל דוקאביב, בו זכה בפרס חביב הקהל.
תקציר העלילה

הסרט מתועד בגוף ראשון מנקודת מבטו של אל-עד כהן. כהן הוא חירש מלידה, שנולד למשפחה שומעת, והומו. לאחר מות אמו והתפרקות המשפחה הגרעינית, הוא מחליט להקים משפחה חדשה עם חברתו הטובה יעלי רז, שגם היא חירשת ולסבית. יחד הם מגדלים ילד בהורות משותפת. הסרט עוקב אחרי כהן ורז, מציג את המודל שהם בחרו למשפחה והורות ואת האופן בו הם מגדלים את ילדם בסביבה של חירשים.
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | פרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | דוקאביב | תחרות ישראלית | חביב הקהל | איך מסמנים אהבה | זכייה |  |
| 2019 | XPOSED Queer Film Festival Berlin | התחרות הרשמית | חביב הקהל | איך מסמנים אהבה | זכייה |  |
הפקה

הסרט הופק על ידי  נתי אדלר; הוא יצא בתמיכת HOT8 והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
הערות שוליים

↑  נטע אלכסנדר, ללא מילים: החירשים כובשים את הוליווד, באתר הארץ, 17 בינואר 2018
1 2  איך מסמנים אהבה, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, ‏2017
↑    אלון הדר, סימנים שבלב, באתר "ידיעות אחרונות", 5 במאי 2017
↑  The Lolly Awards, XPOSED Queer Film Festival Berlin
איילט טריפולי

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 :  ביילרביי טריפולי 
 עיר בירה:  טריפולי
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת האיילט
 הקמה:  1579
 פירוק:  חוק הווילאייטים
 פירוק:  1864
 ישות קודמת:  האימפריה העות'מאנית איילט דמשק   האימפריה העות'מאנית איילט חלב
 ישות יורשת:  האימפריה העות'מאנית וילאייט ביירות   האימפריה העות'מאנית וילאייט סוריה
 
איילט טריפולי (בטורקית עות'מאנית: ایالت طرابلس شام; בערבית: طرابلس الشام) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. הבירה הייתה בטריפולי. שטחו המדווח במאה ה-19 היה 1,629 מילים רבועים (4,220 קילומטרים רבועים).
האיילט נמתח לאורך החוף, מהגבולות הדרומיים של הרי נור בצפון, אל הנקיק של ג'וניה דרומה, אשר הפריד בינו לבין שטחה של סנג'ק צידון-ביירות.
יחד עם ערי החוף שכללו מוסלמים סונים ונוצרים מרונים, הערים לטקיה, ג'בלה, בניאס, טרטוס, טריפולי, בתרון וגבל, האיילט כללו את ואדי אל-נסארה (עמק הנוצרים), את הרי אנסריה, שיושבו על ידי העלווים, כמו גם מרחבי הצפון של רכס לבנון, שם רוב התושבים היו נוצרים מרונים.
היסטוריה

השלטון העות'מאני באזור החל בשנת 1516, אך האיילט לא הוקם עד 1579, אז הוקם מהמחוזות הצפון-מערביים של איילטים דמשק וחלב.
בתחילת הכיבוש העות'מאני בשנים 1516–1579, ענייני הסנג'ק היו תחת שליטה של אמירי אסאף הטורקמנים מ-Ghazir בקיסרואן. כאשר הוקם האיילט מחדש בשנת 1579, הועמדה משפחה חדשה של טורקמנים, הספאים, והם החזיקו בשלטון עד מותו של בן המשפחה, יוסוף, בשנת 1625.
בשנים 1800–1808, 1810–1820 ו-1821–1835 מושל האיילט היה מוסטפא אגא ברבר.
חטיבות מנהליות

האיילט כלל חמישה סנג'קים בין השנים 1700–1740 כדלקמן:
סנג'ק טריפולי (טריפולי)
סנג'ק חמה (חמה)
סנג'ק חומס (חומס)
סנג'ק סלמיה (סלמיה)
סנג'ק ג'בלה ג'בלה)
הערות שוליים

↑  "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon. Vol. 6. Blackie. 1862. p. 698. נבדק ב-2013-05-25.
1 2 3 4  Abdul Rahim Abu Husayn (2004). The View from Istanbul: Ottoman Lebanon and the Druze Emirate. I.B.Tauris. pp. 91–92. ISBN 978-1-86064-856-4. נבדק ב-2013-05-25.
↑  Gábor Ágoston; Bruce Alan Masters (2009-01-01). Encyclopedia of the Ottoman Empire. Infobase Publishing. p. 571. ISBN 978-1-4381-1025-7. נבדק ב-2013-05-25.
↑  ‏The Shiites of Lebanon under Ottoman rule, 1516-1788, באתר גוגל ספרים By Stefan Winter
איילט חלב

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  חלב
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת האיילט
 הקמה:  1534
 פירוק:  חוק הווילאייטים
 פירוק:  1864
 ישות קודמת:  האימפריה העות'מאנית איילט דמשק
 ישות יורשת:  האימפריה העות'מאנית איילט אדנה האימפריה העות'מאנית וילאייט חלב
 
איילט חלב (בטורקית עות'מאנית: ایالت حلب) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. לאחר הכיבוש העות'מאני הוא נשלט מדמשק, אך עד 1534 הפכה העיר חלב לבירת איילט חדש. שטחה המדווח במאה ה-19 היה 8,451 מילים רבועים (21,890 קילומטרים רבועים). עיר הבירה שלה, חלב, הייתה העיר השלישית בגודלה באימפריה העות'מאנית במהלך המאות ה-16 וה-17.
היסטוריה

הודות למיקומה הגאוגרפי האסטרטגי בנתיב הסחר בין אנטוליה למזרח, חלב עלתה לגדולה בעידן העות'מאני, בשלב מסוים הייתה השנייה רק לקונסטנטינופול באימפריה. באמצע המאה ה-16 תפסה חלב את מקומה של דמשק כשוק העיקרי של סחורות המגיעות לאזור הים התיכון ממזרח. זה בא לידי ביטוי בכך שחברת הלבנט בלונדון, חברה למסחר משותף שנוסדה בשנת 1581 במטרה לקיים מונופול על הסחר של אנגליה עם האימפריה העות'מאנית, מעולם לא ניסתה ליישב גורם, או סוכן, בדמשק, למרות שהיה לה אישור לכך, אלא חלב שימשה כמטה החברה עד סוף המאה ה-18.
כתוצאה מההתפתחות הכלכלית, מדינות אירופיות רבות פתחו קונסוליות בחלב במהלך המאות ה -16 וה-17, כגון הקונסוליה של הרפובליקה של ונציה בשנת 1548, הקונסוליה של צרפת בשנת 1562, הקונסוליה של אנגליה בשנת 1583 והקונסוליה של הולנד בשנת 1613.
עם זאת, השגשוג שחלב חוותה במאות ה-16 וה-17 התחיל לדעוך ככל שייצור המשי באיראן ירד עם נפילת השושלת הספווית בשנת 1722. באמצע המאה כבר לא הגיע משי מאיראן לחלב, והייצור הסורי המקומי לא הספיק לדרישת אירופה. סוחרים אירופיים עזבו את חלב והעיר נכנסה לירידה כלכלית שלא התהפכה עד אמצע המאה ה-19 כאשר כותנה וטבק מתוצרת מקומית הפכו למצרכי העניין העיקריים של האירופאים.
כלכלת חלב נפגעה קשות מפתיחת תעלת סואץ בשנת 1869. זה, בנוסף לחוסר היציבות הפוליטית שאחרי יישום הרפורמות המשמעותיות בשנת 1841 על ידי השלטון המרכזי, תרם לירידת חלב ולעליית דמשק כמתחרה כלכלית ופוליטית רצינית של חלב.
חטיבות מנהליות

האיילט כלל חמישה סנג'קים בין השנים 1690–1740 כדלקמן:
סנג'ק חלב (חלב)
סנג'ק מערת (מערת א-נועמאן)
סנג'ק באליס (באליס)
סנג'ק אוזייר (אוזייר)
סנג'ק קיליס (קיליס)
הערות שוליים

↑  "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2013. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ‏Encyclopedia of the Ottoman Empire, באתר גוגל ספרים By Gábor Ágoston, Bruce Alan Masters
↑  ‏The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon, Volume 6, באתר גוגל ספרים
1 2 3  Ágoston and Masters (2009), Encyclopedia of the Ottoman Empire
↑  "Aleppo in History (in Arabic)". Panoramaline.com. אורכב מ-המקור ב-2012-03-15. נבדק ב-2012-03-11.
איך לשחות

| --- | --- |

 בימוי:  נעה גוסקוב
 הופק בידי:  לאה טוניק
 תסריט:  נעה גוסקוב
 עריכה:  נוי ברק
 שחקנים ראשיים:  דינה סנדרסון אורלי זילברשץ
 מוזיקה:  איילת גבאי
 צילום:  איתן חתוכה
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  ישראל 1 ביוני 2018
 משך הקרנה:  14:33
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה
 דף הסרט ב־IMDb
איך לשחות (באנגלית: How to Swim) הוא סרט ישראלי קצר משנת 2018 שבוים ונכתב על ידי נעה גוסקוב. הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב.
עלילה

אביגיל (דינה סנדרסון) בהריון מתקדם, אבל משהו חסר. מפוחדת מהלידה המתקרבת, היא מאמצת לעצמה את תמי (אורלי זילברשץ) כאמא לאחר צהריים אחד.
שם הסרט נובע מסיפור שתמי מספרת לאביגיל במהלך הסרט.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
דינה סנדרסון: אביגיל
אורלי זילברשץ: תמי
גל מקאדר: כרמל
עמרי אשין: 
אירית דגמי: 
מתניה בר-שלום:
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | פרס | מועמד/ים | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים | עלילתי קצר | מענק קצר על הדרך | איך לשחות | זכייה |  |
| 2018 | הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים | עלילתי קצר | הסרט הטוב ביותר | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2018 | Palm Springs ShortFest | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2018 | Encounters Film Festival | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2018 | Hamptons International Film Festival | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2018 | Shnit Worldwide Film Festival | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2018 | IndiEarth Exchange- India | עלילתי קצר | Audience Choice Award | איך לשחות | זכייה |  |
| 2019 | KFK Short Film Festival- Turkey | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | Flickerfest Film Festival- Australia | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | Annapolis Film Festival- USA | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | Kustendorf Film & Music Festival- Serbia | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | Cleveland International Film Festival | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | New Jersey Jewish Film Festival | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | shortfilm festival „La.Meko“ Germany | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | Toronto Jewish Film Festival | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | Aspen ShortsFest | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | Newport Beach Film Festival | עלילתי קצר |  | איך לשחות | מועמדות |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי קצר | הסרט הטוב ביותר | איך לשחות | מועמדות |  |
הפקה

הסרט הופק על ידי לאה טוניק; הוא יצא בתמיכת המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, משרד התרבות והספורט וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
הערות שוליים

↑  נרגילות, אופנה וקולנוע נשי: הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים חוגג עשרים, באתר וואלה, 1 במאי 2018
1 2  העולות והעולים לגמר - תחרות פרסי אופיר 2019, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏22 ביולי 2019
↑  איך לשחות, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏יולי 2019
איוואן השישי, קיסר רוסיה

איוואן השישי אנטונוביץ' (ברוסית: Иван VI, ‏1740–1764), היה קיסר האימפריה הרוסית בשנים 1740–1741.
ביוגרפיה

איוואן אנטונוביץ היה נינו של הצאר איוואן החמישי, הוא נולד בסנקט פטרבורג לאנטון אולריך, דוכס בראונשווייג ולאנה לאופולדובנה, אחיינית של הקיסרית השולטת אנה. הקיסרית אנה הייתה חשוכת ילדים, לכן מינתה את בן אחייניתה איוואן ליורש העצר.
הקיסרית אנה מתה כאשר היה איוואן בן חודשיים בלבד. בשל היותו תינוק מונה מאהבה של הקיסרית, הדוכס ארנסט בירון לעוצר. מינוי זה בוצע לפי צוואתה של הקיסרית אנה. אך כעבור שבועיים הודח בירון על ידי הקצינים בראשותם של פילדמרשל כריסטופור מיניך ואמו של איוואן השישי מונתה להיות העוצרת.
בנובמבר 1741 הודחו איוואן השישי ואמו מהשלטון על ידי יליזבטה, בתו של הצאר פיוטר הגדול. בשנת 1742 במהלך סודי כל המשפחה הועברה לפרברי ריגה. בהמשך היא הועברה לכפר חולמוגורי שבצפון רוסיה (במחוז ארכנגלסק של היום). בשנת 1746 נפטרה אמו. הוא עצמו הוחזק בנפרד משאר המשפחה. בשנת 1756 איוואן הועבר למבצר שליסלבורג שליד סנקט פטרבורג. לפי הוראות הקיסרית יליזבטה הוא הוחזק בבידוד מוחלט, הסוהרים שהיו בקשר עמו אולצו לחבוש מסכה על הפנים בעת כניסתם לתאו. המסמכים מראים שהיה ידוע לו על שייכות למשפחת הצאר והוא רצה להתנזר. גם לאחר מות הקיסרית יליזבטה, בתקופת שלטונם של יורשיה פיוטר השלישי ויקטרינה הגדולה הוחזק איוואן בתנאי בידוד אלו.
בשנת 1764, ואסילי מירוביץ', אחד מקציני המשמר של המבצר, המריד את החיילים במבצר, בניסיונו לשחרר את איוואן השישי. המורדים תפסו את מפקד המבצר ואילצו אותו למסור לידיהם את מפתחות תאו של איוון השישי. מה שלא ידעו הקושרים, הייתה העובדה כי לאיוואן הוצמדו שני שומרים אישיים, אשר לא היו כפופים למפקד המבצר. לשומרים אלו ניתנה הוראה מפורשת להרוג את הקיסר המודח בכל מקרה של ניסיון לשחררו. כאשר המורדים פרצו לתאו של איוואן השישי השומרים הרגו אותו מיד.
איסידורה סקוליץ'

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1877 מושורין, סרביה 
 פטירה:  5 באפריל 1958 (בגיל 81) בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, ממלכת יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 שפות היצירה:  סרבית 
 
איסידורה סֶקוּלִיץ' (בסרבית: Исидора Секулић,‏ 16 בפברואר 1877 - 5 באפריל 1958) הייתה סופרת, מסאית, ומבקרת אמנות סרבית. עוד בחייה היא זכתה בהכרה רבה: איזידורה הייתה האישה הראשונה שהתקבלה כחברה באקדמיה המלכותית הסרבית למדע (1939), חברה באקדמיה הסרבית למדעים למדעים ואומנות (1950) נשיאת כבוד של מרכז ה-PEN הסרבי (1931), סגנית נשיא אגודת הסופרים של יוגוסלביה ונשיאת איגוד הסופרים של סרביה.
כיום, מדי שנה נערך כנס מדעי הנושא את שמה וניתן במסגרתו פרס איזידורה סקוליץ'.
חייה

סקוליץ', נולדה בכפר מושורין (Mošorin )  ליד טיטל (Titel) וודינה (לשעבר בשטח האימפריה האוסטרו- הונגרית). בילדותה למדה בבית ספר לבנות נובי סאד ולאחר מכן בסומבור, בודפשט.
היא למדה ספרות, מדעים, ופילוסופיה. היא סיימה את בית הספר הפדגוגי בבודפשט בשנת 1892, ולאחר מכן לימדה מתמטיקה במקומות שונים. היא הנישאה לרופא פולני שנפטר זמן קצר לאחר הנישואין (1914). היא לא נישאה מחדש ולא היו לה ילדים.
מאוחר יותר השלימה דוקטורט בשנת 1922 בגרמניה. במסעותיה התגוררה תקופות שונות באנגליה, צרפת, ונורווגיה. בזמנה היא נחשבה לאחת הנשים המשכילות ביותר והמבריקות ביותר בסרביה והיא הייתה בקשר קבוע עם אינטלקטואלים מובילים (למשל Branko Radičević, Đura Jakšić, Laza Kostić, Petar Kočić, Ivo Andrić ואחרים). המפגשים האינטלקטואליים שערכה בביתה היו מפורסמים בכך שנדונו בהם נושאים מגוונים כגון ספרות, מוזיקה, תיאטרון, ציור ועוד.
כתיבתה

בעקבות מסעותיה בנורווגיה, מאוסלו דרך ברגן עד מחוז פינמרק, חיברה את ספר המסעות Pisma iz Norveške ("מכתבים מנורווגיה") בשנת 1914.
אסופת סיפורים קצרים שלה, Saputnici, התאפיינה בסגנון נועז ובניתוח עצמי נוקב.[דרוש מקור] היא שלטה בכתשע שפות מדוברות, וכן בשפות הקלאסיות.
כתיבתה של סקוליץ', שמתאפיינת בליריות, במהורהרות, אך גם בנוסח אנליטי ובוחן, הגיעה בראשית כתיבת הסיפורת המודרנית בסרבית. סקוליץ' עוסקת במצב האנושי בסביבה המודרנית. ברומן העיקרי שלה, Кроника паланачког гробља ("תולדות בית עלמין בעיר קטנה"), היא הופכת את סדר המאורעות: כל חלק בספר מתחיל בבית העלמין, וחוזר אחורנית אל החיים הסוערים בעבר. דמויות כגון גוספה נולה נמנות עם דמויות הנשים החזקות הראשונות בספרות הסרבית, והן מתוארות כאמיצות, גאות, ונחושות.
כמו כן חיברה סקוליץ' כתבים ביקורתיים בתחום ביקורת מוזיקה, אמנות, תיאטרון, אדריכלות, ספרות, ופילוסופיה. בנוסף חקרה ספרויות זרות.
איחאר

| --- | --- |
סמל איחארסמל איחאר

מראה כללי של הכפר
 מדינה:  ספרד ספרד
 קהילה אוטונומית:  אראגון אראגון
 מחוז:  טרואל
 ראש העיר:  לואיס קרלוס מרקסאן פורסן Luis Carlos Marquesán Forcén
 בירת העיירה:  איחאר 
 שפה רשמית:  ספרדית 
 שטח:  165.4 קמ"ר
 גובה:  291 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,797 (2023)
 קואורדינטות:  41°10′28.50″N 0°26′59.11″W﻿ / ﻿41.1745833°N 0.4497528°W﻿ / 41.1745833; -0.4497528
 אזור זמן:  UTC
 www.hijar.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ספרד מוגדלת) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהאיחאר(למפת ספרד רגילה) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהאיחאר(למפת אראגון רגילה) סרגוסה וסקה טרואל קלטיוד צרפת קטלוניה ולנסיה הים התיכון קסטיליה לה מנצ'ה  קסטיל. ולאון  לה ריוחה נווארהאיחאר(למפת אראגון מוגדלת) סרגוסה וסקה טרואל קלטיוד צרפת קטלוניה ולנסיה הים התיכון קסטיליה לה מנצ'ה  קסטיל. ולאון  לה ריוחה נווארהאיחאר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
איחאר (בספרדית: Híjar; באראגונית: Ixar, אישאר) היא עיירה הממוקמת במחוז טרואל בקהילה האוטונומית אראגון שבספרד.
העיירה ידעה את שיא פריחתה בשלהי ימי הביניים; ב-1483 הקים הדוכס חואן פרננדס דה-איחאר בית דפוס בארמונו, בתקופה שבה מהפכת הדפוס רק החלה את דרכה והייתה חדשה בספרד. בדפוס איחאר נדפסו גם ספרים עבריים בידי המדפיס אברהם אלאנתאנסי.
בתי העיירה השתמרו היטב וישנם בה מבנים מהמאה ה-15, ביניהם בית כנסת וכנסייה גותית-מודחארית בשם "סנטה מריה לה מאיור".
אגנוטולוגיה

אגנוטולוגיה (מאנגלית: Agnotology) היא מחקר התופעה התרבותית של זריעת ספק ובורות, בייחוד באמצעות פרסומים מדעיים בלתי מדויקים או מטעים. התחדיש נטבע על ידי רוברט פרוקטור (Robert N. Proctor),‏ פרופסור באוניברסיטת סטנפורד המתמחה בהיסטוריה של מדע וטכנולוגיה. מקור שם המונח מיוונית עתיקה: ἄγνωσις (אגנוסיס) – "שאינו יודע" ו-λογία (לוגיה) – "לימוד נושא". ביתר הרחבה המונח מדגיש את המצב הנפוץ יותר ויותר כשכל שאדם יודע יותר על נושא מסוים כך הוא חש יותר חוסר ביטחון לגביו מאשר בעבר.
דוגמה ראשונה במעלה לייצור מכוון של בורות המצוטטת על ידי פרוקטור היא הקנוניה של חברות הטבק לייצר ספק לגבי הסיכון לחלות בסרטן כתוצאה מעישון. תחת המסווה של מחקר מדעי, פרסמה תעשיית הטבק מחקרים על כל דבר מלבד סיכוני הטבק במטרה לנצל את אי הוודאות של הציבור. בין הסיבות השורשיות לבערות שמקורה בהשפעות תרבותיות אותן מונה פרוקטור: הזנחה של כלי התקשורת, סודיות וצנזורה ממשלתית, השמדת מסמכים, צורות מגוונות של בררנות, חוסר תשומת לב ושכחה פוליטית-תרבותית המוטמעת או שהיא בת מניעה.
אגנוטולוגיה מתמקדת גם בשאלות איך וכיצד צורות ידע מגוונות לא מגיעות לידי ביטוי, או שמתעלמים מהן או שהן מעוכבות. לדוגמה, ידע על טקטוניקת הלוחות צונזר וגילויו עוכב לפחות למשך עשור משום שעדויות מפתח היו מידע מסווג הקשור ללוחמה תת-ימית.