stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הערפד הראשון שלי
עלילת הסרט

עלילת הסרט לועגת לעלילות ספרי דמדומים, ורבות מהדמויות והאירועים מתכתבים עם אלו אשר התרחשו בספרים ובעיבודם הקולנועי. כך, למשל, גיבורת הסרט היא בקה קריין, ומושא אהבתה הוא אדוארד סאלן.
בקה עוברת עם אביה לעיירה ספורקס, שם היא מתאהבת באדוארד, המתגלה כערפד, בן למשפחה הנמנעת מדם אנושי במקום זו שותה דם חיות. כשבקה מבקרת בביתו של אדוארד היא נחתכת באצבעה מנייר, והדבר גורם למשפחה לנטוש את התמכרותם. אדוארד מרחיק את בקה ונוסע לברזיל, שם הוא יוצא עם ליידי גאגא. בקה שבורת הלב מתקרבת לחבר ילדותה ג'ייקוב ווייט, עד אשר זה מתגלה כאדם-צ'יוואווה - קרי, מסוגל להפוך לכלב צ'יוואווה, בדומה לאדם זאב.
אדוארד חושב בטעות שבקה מתה ומחליט שלחייו אין טעם - הוא מחליט לסיים את חייו על ידי חשיפת גופו בטקס הסיום של בית ספר ובכך להביא עליו את חמת זעמם של ה"זולטורי" - שבט ערפדים רב עוצמה המסוגל להורגו. בקה מגלה וממהרת למקום כדי לעצור את אדוארד, אך מתעכבת בעקבות קרב בין נערות מעריצות אדוארד לנערות מעריצות ג'ייקוב, הנאבקות זו בזו בעקבות המחלוקת מי יותר טוב.
בקה מגיע באיחור אך אדוארד ניצל בעקבות ליקוי חמה פתאומי. מנהיג ה"זולטורי" מכריח את אדוארד להפוך את בקה לערפדה, והוא מסכים בתנאי שתינשא לו קודם. היא מסכימה, והוא נושך אותה, אך מיד לאחר מכן מעריצת ג'ייקוב פוגעת בו בראש עם אלה ממוסמרת. לאחר הכתוביות הוא קם ומוציא את האלה מראשו, ובקה, שהפכה לערפדה, תוקפת את מעריצות ג'ייקוב.
שחקנים

ג'ן פרוסק - בקה קריין
מאט לנטר - אדוארד סאלן
כריס ריגי - ג'ייקוב וייט
קן ג'ונג - דארו, מנהיג ה"זולטורי"
אנליס ואן דר פול - ג'ניפר
דידריך באדר - פרנק קריין, אביה של בקה
צ'ארלי ובר - ג'ק
הערות שוליים

↑  לשון נופל על לשון - ניתן לתרגם את השם הן כ"ערפדים מוצצים" והן כ"ערפדים הם גרועים"
↑  שם המשפחה מתרגם לעגור, לעומת שם הדמות המקורית בלה סוואן, אשר שם משפחתה מתרגם לברבור
↑  באנגלית - Sullen - עגמומי; זאת לעומת שם הדמות המקורית אדוארד קאלן
↑  שם המשפחה White מתרגם ללבן, בניגוד לשם המשפחה של הדמות המקורית - Black - המתרגם לשחור
↑  דמותו המקורית של ג'ייקוב היא אכן אדם זאב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 225401042   WorldCat (עם VIAF): 225401042
הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי

| --- | --- |

הכניסה הראשית לבית החולים, שלפניה מוצב פסלו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני
 על שם:  Agostino Gemelli 
 מאפייני הארגון
 בעלים:  האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש 
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  10 ביולי 1964 
 שירותים
 מיטות:  1,558 
 www.policlinicogemelli.it
 גאוגרפיה
 כתובת:  Largo Agostino Gemelli 8, 00168 Roma 
 מיקום:  רומא, איטליה
 קואורדינטות:  41°55′49″N 12°25′47″E﻿ / ﻿41.93027778°N 12.42972222°E﻿ / 41.93027778; 12.42972222
  (למפת רומא מוגדלת) הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי(למפת רומא רגילה) הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי
 
הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי (באיטלקית: Fondazione Policlinico Universitario Agostino Gemelli) היא בית חולים כללי בעיר רומא, בירת איטליה. בבית החולים 1,558 מיטות אשפוז, וככזה הוא הגדול ברומא ובית החולים השני בגודלו באיטליה כולה.
בית החולים

הקמת בית החולים החלה בשנת 1959 על גבי גבעת מונטה מריו שבצפון-מערב רומא. הוא החל לפעול ב-1964. הוא נקרא על שמו של מייסד האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש, האח הפרניצסקני והרופא אגוסטינו ג'מלי.
המוסד הוא בית חולים אוניברסיטאי ומסונף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה הקתולית הלב הקדוש. מתקיימים בו גם לימודי סיעוד ופיזיותרפיה.
קמפוס בית החולים משתרע על פני שטח של 370 דונם וטובל בירק ועצים. הוא כולל גם מעבדות מחקר ומעונות סטודנטים. וילה ששכנה על הגבעה לפני בניית בית החולים עליה ושימשה בעבר כמנזר משולבת כיום בקמפוס ומשמשת ככנסייה המרכזית בו וכמקום מושבו של מכון לביואתיקה. בתחילת שנות האלפיים נבנה בקמפוס בניין חדש, שבו שוכנים כיום המחלקה לרפואה דחופה ומרבית חדרי הניתוח. בשנת 2015 נפתח בו אולם להקרנת סרטים (Medicinema) בקיבולת של 130 מקומות, המותאם לשימושם של חולים במיטות ובכיסאות גלגלים.
סטטיסטיקת פעילות לשנת 2015:
30,000 מבקרים מדי יום
80,000 ביקורים בחדר המיון
95,000 אשפוזים
45,000 ניתוחים
10,000 טיפולי דיאליזה
6,000,000 פעולות רדיולוגיות
5,000 עובדים, מהם 1,000 רופאים ו-2,000 אחיות ואחים
מחקר רפואי בבית החולים והאוניברסיטה: 323 ניסויים, 1,500 מאמרים, 17 פטנטים.
בית החולים הוא מרכז בולט באיטליה לניתוחי גידולים בכבד ובמערכת העיכול ולהשתלת איברים. תחום מומחיות נוסף בו הוא טיפול במחלות אנדוקריניות ומטבוליות. בשנת 2015 נפתח בבית החולים חדר ניתוח היברידי ובו מכשירי הדמיה. קיים בו מכון רדיותרפיה חדיש, מרכז לטיפול במחלות נוירו-מוסקולריות ומרכז סימולציה רפואית בשטח של 1,200 מטר רבוע.
בין המטופלים הידועים שטופלו בבית החולים היה האפיפיור יוחנן פאולוס השני, שעבר בו ניתוח חירום לאחר ניסיון ההתנקשות בחייו בשנת 1981. האפיפיור טופל בבית החולים מספר פעמים נוספות במהלך השנים. מטופלים מפורסמים אחרים היו הפוליטיקאים ג'וליו אנדראוטי ופרנצ'סקו קוסיגה, האם תרזה וסטפן הוקינג וכן האפיפיור פרנציסקוס. בשנת 2009 הוצב מול הכניסה לבית החולים פסל של יוחנן פאולוס השני.
הפת טפה

| --- | --- |

מקום קבורה
 מיקום
 מדינה:  איראן 
 קואורדינטות:  32°04′44″N 48°19′35″E﻿ / ﻿32.078889°N 48.326389°E﻿ / 32.078889; 48.326389
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןהפת טפה(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןהפת טפה
 
הפת טפה (בפרסית: هفت‌تپه Haft tape) הוא אתר ארכאולוגי בפרובינציית ח'וזסתאן של העיר כאבנאכ שהיה מבירות עילם.[דרושה הבהרה][דרוש מקור] האתר התגלה בשנת 1908 וחפירות במקום נמשכות גם עתה.
העיר הייתה מרכז פוליטי חשוב בזמן שלטונו של מלך עילם תפתי אהר במהלך המאה ה-15 לפנה"ס. ככל הנראה הוא נטמן בעיר. אחרי מותו מרכז הכוח חזר לשושן. לא ברור האם קאבנק הייתה הבירה הרשמית או רק מושבו של המלך כאשר הוא איבד שליטה על שושן.
באתר נמצאו שרידים של מקדש, מקום קבורה תת-קרקעי למלך ומשפחתו ויסודות של זיקוראת. לאחרונה התגלו גם כלי חרס ורישומים בכתב יתדות.
האתר נמצא בשטח של כ-1.5 ק"מ על 800 מטר. החפירות הראשונות בוצעו על ידי ארכאולוגים צרפתים. בשנים 1965–1979 במקום בוצעו חפירות על ידי צוות בראשות עזתאללה נגאהבאן. החל משנת 2003 במשך 10 עונות בוצעו החפירות על ידי צוות איראני תוך שיתוף פעולה עם ארכאולוגים מאוניברסיטת קיל ואוניברסיטת מיינץ.
הפריגטות מסדרה 26

| --- | --- |

אה"מ גלאזגו (F88) 
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטה
 צי:  הצי המלכותי הצי המלכותי הצי המלכותי האוסטרלי הצי המלכותי האוסטרלי הצי המלכותי הקנדי הצי המלכותי הקנדי
 סדרה קודמת:  סדרה 23/סדרת אנזאק/סדרת הליפקס
 אוניות בסדרה:  17
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  BAE Systems Maritime – Naval Ships 
 הושקה:  3 בדצמבר 2022
 תקופת הפעילות:  2027 (מתוכנן) – הווה
 מידות
 אורך:  149.9 מטר
 רוחב:  20.8 מטר
 שוקע:  16.1 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  כ-26 קשר (48 קמ"ש)
 טווח שיוט:  כ-7,000 מיילים ימיים (13,000 ק"מ)
 
סדרת הפריגטות סוג 26 (באנגלית: Type 26 Frigate, מכונה גם סדרת ערים) היא סדרה של 17 פריגטות מתוכננות לשירות הצי המלכותי הבריטי, הצי המלכותי האוסטרלי והצי המלכותי הקנדי.
סדרת הפריגטות פותחה כחלק מהפרויקט הרב-לאומי אוניית קרב גלובאלית (Global Combat Ship); בצי המלכותי הבריטי הסדרה מחליפה בהדרגה את הפריגטות מסדרה 23, בצי המלכותי האוסטרלי הסדרה מכונה סדרת האנטר ומחליפה את סדרת הפריגטות אנזאק, ובצי המלכותי הקנדי הסדרה מכונה סדרת ריבר ומחליפה את סדרת הפריגטות הליפקס. עלות כל פריגטה כ-1.3 מיליארד לירות שטרלינג, נכון ל-2024 חמש פריגטות נמצאות בשלבי בנייה והכנסה לשירות, כאשר הראשונה אה"מ גלאזגו (F88) הושקה ונמצאת בתקופת מבחן לפני כניסה לשירות.
הפריגטות מיועדות ללוחמה נגד צוללות (ASW) ולכן הן בעלות עיצוב אקוסטי ומערכת הנעה שקטה, בנוסף למערכות גילוי תת-מימות ומשגרי טילים נגד ספינות. לפריגטות גם יכולות הגנה כנגד מטרות אווירות הכוללות מערך גילוי (מכ"ם ארטיזן 3D), מערכת שיגור של 48 טילי ים-אוויר ומערכת הגנה אקטיבית פלנקס, בנוסף הן כוללות תותח ימי 127 מ"מ וזוג תותחים אוטומטיים 30 מ"מ, מה שהופך אותן לאוניות רב-משימתיות עם יכולות הגנה והתקפה משמעותיות.
מפרט > הנעה

4 מנועי דיזל MTU
2 מנועי חשמל GEC
מנוע טורבינת גז רולס-רויס MT30 ‏36,000 קילוואט (50,000 כ"ס)
מפרט > חימוש

מערכת שיגור אנכי סימן 41 עם 12 משגרי טילי שיוט טומהוק או טילים נגד ספינות
תותח ימי 5 אינץ' (127 מילימטר) BAE סימן 45
2 תותחי 30 מ"מ אוטמטיים DB30M סימן 2
מספר מקלעים, כולל M134 מיניגאן
מפרט > הגנה אווירית

מכ"ם טווח בינוני דגם 997 ארטיזן 3D
מערכת שיגור אנכי עם 48 טילי ים-אוויר סי ספטור (CAMM) בטווח של כ-25 ק"מ
מערכת הגנה אקטיבית פלנקס
מפרט > לוחמה ימית ונגד צוללות

מערכת סונאר תת-ימית דגם 2150.
מערכת סונאר נגררת דגם 2087.
מפרט > כלי טיס

בירכתי הספינות ישנו מנחת למסוק ימי עם תא פנימי לאחסון כלי הטיס, הן מסוגלות לשאת שני מסוקים מסוג AW101 "מרלין" (מסוק רב-תכליתי\לוחמה נגד צוללות), או מסוג AW159 "ויילדקט" (סיור\לוחמה ימית\חילוץ והצלה), או לחלופין מסוק תובלה כבד מסוג בואינג CH-47 צ'ינוק. מסוקים אלו מגבירים משמעותית את הגמישות לביצוע מגוון משימות, בנוסף הם מגבירים את יכולות התקיפה והסיור הימי של הפריגטות באופן ניכר.
אוניות הסדרה

| שם | ציון הצי | השקה | כניסה לשירות | מצב |
| --- | --- | --- | --- | --- |

הצי המלכותי הצי המלכותי
| אה"מ גלאזגו | F88‏ | 3 בדצמבר 2022‏ | 2027 (צפי) | בחינות והתאמות |
| אה"מ קארדיף | F89‏ | 2 בספטמבר 2024‏ | 2028 (צפי) | בחינות והתאמות |
| אה"מ בלפסט | F90‏ |  | 2030 (צפי) | בבנייה |
| אה"מ ברמינגהאם | F91‏ |  | 2031 (צפי) | בבנייה |
| אה"מ שפילד | F92‏ |  | 2032 (צפי) | הוזמנה |
| אה"מ ניוקסל | F93‏ |  | 2033 (צפי) | הוזמנה |
| אה"מ אדינבורו | F94‏ |  | 2034 (צפי) | הוזמנה |
| אה"מ לונדון | F95‏ |  | 2035 (צפי) | הוזמנה |

הצי המלכותי האוסטרלי הצי המלכותי האוסטרלי
| אאה"מ האנטר |  |  | 2034 (צפי) | בבנייה |
| אאה"מ פלינדרז |  |  |  | הוזמנה |
| אאה"מ טסמן |  |  |  | הוזמנה |
| לא נקבע |  |  |  | מתוכננת |
| לא נקבע |  |  |  | מתוכננת |
| לא נקבע |  |  |  | מתוכננת |

הצי המלכותי הקנדי הצי המלכותי הקנדי
| אקה"מ פרייז'ר |  |  | לאחר 2030 (צפי) | הוזמנה |
| אקה"מ סנט לורנס |  |  |  | הוזמנה |
| אקה"מ מקנזי |  |  |  | הוזמנה |
הערות שוליים

1 2  הסדרה נמצאת בשלבי בנייה ראשונים, לכן מספר האוניות הוא מוערך על פי התכנון נכון ל-2024.
↑  Type 26 Global Combat Ship, BAE מערכות
1 2 3 4 5 6  Type 26 frigate construction and shipyard investment – progress update, Navy Lookout, ‏12 באפריל 2024
רינדור של הפריגטה
רינדור הכולל הדגמה של נחיתת מסוק על הפריגטה
הנרי קיפרונו קירווה

הנרי קיפרונו קירווה (באנגלית: Henry Kiprono Kirwa; נולד ב-4 במאי 1973) הוא אתלט קנייתי. קירווה, בעל לקות ראייה, התחרה במשחקים הפאראלימפיים בעבור המשלחת הקנייתית וזכה בשש מדליות, בהן ארבע מדליות זהב.
ביוגרפיה > בייג'ינג 2008

קירווה לקח לראשונה חלק במשלחת הפאראלימפית במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008), והתחרה בשלושה מרחקים. הוא זכה במדליית הזהב בריצת 1500 מטר כשסיים את מקצה הגמר בזמן של 4:06.11 דקות, במדליית זהב נוספת כשקבע שיא עולם בריצת 5000 מטר עם 14:24.02 דקות, ובמדליית זהב שלישית עם שיא פאראלימפי של 31:42.97 דקות בריצת 10000 מטר.
ביוגרפיה > קרייסטצ'רץ' 2011

באליפות העולם באתלטיקה לנכים שהתקיימה בקרייסטצ'רץ' בשנת 2011 זכה קירווה במדליית הכסף במקצה ל-1,500 מטרים עם תוצאה של 4:02.07 דקות, ובמדליית כסף נוספת בריצת 5,000 מטרים בזמן של 14:41.80 דקות. הוא לקח חלק גם במרוץ השליחים 4X100, אולם קבוצתו פסלה ולא סיימה את התחרות.
ביוגרפיה > לונדון 2012

קירווה שב לייצג את מדינתו במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012). הוא זכה במדליית הארד בריצת 5000 מטרים, כשעצר את השעון על 14:20.76 דקות, ובריצת 1500 מטרים סיים במקום החמישי במקצה הגמר עם תוצאה של 3:53.55 דקות.
ביוגרפיה > ריו דה ז'ניירו 2016

במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) השתתף קירווה בשתי תחרויות. בריצת 5,000 מטר (קטגוריה T12/13) בה זכה במדליית הזהב עם תוצאה של 14:17.32 דקות, ובריצת 1,500 מטר בה זכה במדליית הארד כשעצר את השעון על 3:49.59 דקות.
הערות שוליים

↑  פרופיל באתר המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Athletics Men's 1,500 m T13
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Athletics Men's 5,000 m T13
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Athletics Men's 10,000 m T12
↑  London 2012 Paralympic Games Athletics Men's 5000 m T12
↑  London 2012 Paralympic Games Athletics Men's 1500 m T13
↑  Men's 5000m - T12/13
↑  Men's 1500m - T12/13
העבד המורד (מיכלאנג'לו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  מיכלאנג'לו
 תאריך יצירה:  1513 (לא גמור)
 טכניקה וחומרים:  שיש
 ממדים בס"מ
 רוחב:  0.49 מ' 
 גובה:  215
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסנס הגבוה 
 מספר יצירה:  MR 1589 (Department of Sculptures of the Louvre) 
 מיקום:  מוזיאון הלובר פריז שבצרפת
 
העבד המורד (באיטלקית: Schiavo ribelle) הוא פסל שיש לא גמור של הפסל מיכלאנג'לו, שנוצר בשנת 1513. הוא נחצב בגודל טבעי (גובה 215 ס"מ) ומוצג במוזיאון הלובר בפריז.
היסטוריה

שני פסלי העבדים, העבד המורד והעבד הגוסס, הוזמנו על ידי יורשי האפיפיור יוליוס השני בחודש מאי 1513 עבור מצבה מפוארת, שאמורה הייתה להיות מוקמת עבורו בבזיליקת פטרוס הקדוש. המצבה לא הוקמה מעולם ובמקומה הוקמה מצבה צנועה יותר (סן פייטרו אין וינקולי), ששני הפסלים לא נכללו בה. מיכלאנג'לו מסר אותם בשנת 1546 לרוברטו סטרוצי כהוקרה על שאירח אותו בנדיבות בביתו ברומא, בעת מחלתו בין השנים 1544–1546.
סטרוצי עקר לליון שבצרפת בשנת 1550 ולקח איתו את הפסלים. בשנת 1578 הם הוצגו במונמורנסי ליד פריז. בשנת 1632 נמכרו לקרדינל רישלייה שהציב אותם באחוזתו. יורשיו העבירו אותם לפריז בשנת 1749. בשנת 1793, בעקבות המהפכה הצרפתית, הפסלים הוחרמו על ידי ממשלת צרפת והועברו למוזיאון הלובר.
תיאור היצירה

מבחינה סגנונית הפסלים נשענים על פסלים יוונים עתיקים, כמו פסל לאוקואון שהתגלה בשנת 1506 ליד רומא ואשר זוהה על ידי מיכלאנג'לו.
המשמעות האיקונוגרפית של שתי הדמויות היא תעלומה. יש מעט רמזים מלבד דמות מחוספסת של קוף ליד העבד הגוסס. ג'ורג'ו וזארי בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר זיהה אותם כמייצגים מחוזות משועבדים שהיו בשליטת יוליוס השני. משמעויות נוספות שהוצעו: יצרים משועבדים, האמנות אשר שונמכה לעבדות עקב מות האפיפיור (יוליוס השני היה פטרונם וידידם האישי של אמנים רבים, כולל מיכלאנג'לו), האמנות שמנסה להשתחרר מכבליה או הנפש האנושית שמנסה להשתחרר ממגבלות הגוף.
שני העבדים, הכלואים בשלשלאות, מבטאים רגשות שונים לחלוטין. העבד הגוסס הוא צעיר ונאה להפליא, וככל הנראה בשינה עמוקה. לעומתו, העבד המורד הוא דמות גסה יותר שכל גופה נראה מעורב במאבק אלים. העבד המורד מוצג כאשר הוא מעוות את פלג גופו העליון ואת ראשו, בניסיון להשתחרר מן האזיקים שכובלים את ידיו מאחורי גבו. הכתף והברך המורמות יוצרות את הרושם שהפסל מתקדם לעבר הצופה, מה שמגביר את הנוכחות המרחבית שלו.
העבד המורד מביט מעלה, כאילו מנסה להשתחרר מהמגבלות הארצית ולהתאחד עם האל. גופו מתפתל בתנוחת נחש המבדילה אותו מן העבד הגוסס. הראש נע בכאב מעלה ואחורה בכיוון ההפוך לתנועת הכתפיים. והכתפיים נעות בכיוון ההפוך לתנועת המותניים. פסל זה מדגים בצורה הטובה ביותר עד כמה הגוף יכול להפוך להבעה אצל מיכלאנג'לו.
שני הפסלים לא גמורים. עם זאת, "נון-פיניטו" היה תמה חוזרת אצל מיכלאנג'לו. במסעו אחר אמת מוחלטת באמנות, הוא נטש יצירה כאשר חש כי אינו יכול להשיג את האידיאל שלו, לפיכך הוא השאיר את סימני הכלים שלו (פטיש, אזמל, פצירה) גלויים לעין. עדות חיה למאבקו הבלתי פוסק עם גוש השיש, כדי לשחרר את הדמות הכלואה בתוכו.
ראו גם

העבד הגוסס (מיכלאנג'לו)
הערות שוליים

1 2 3 4  
"Captive". מוזיאון הלובר.
(באנגלית)
↑  
Panofsky, Erwin (1937). "The First Two Projects of Michelangelo's Tomb of Julius II". JSTOR. (באנגלית)
↑  
 Michelangelo, The Slaves, סרטון בערוץ "Smarthistory", באתר יוטיוב (אורך: 3:16) (באנגלית)
העבד הגוסס
תקריב
הנרי אונגר

ערך זה עוסק בהוגה ומרצה בכיר. אם התכוונתם לאחד ממייסדי המכון הפתלוגי ובית הספר לרפואה בירושלים, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 73 בערך)
 השקפה דתית:  אתאיזם
 תחומי עניין:  פילוסופיה, אסתטיקה, ספרות, קולנוע
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה
 מדינה:  פולין, ישראל
הנרי אוּנְגֶר (Unger; נולד ב-1951 בקרקוב, פולין) הוא פילוסוף, הוגה ומרצה בכיר בדימוס באוניברסיטת תל אביב.
מחקריו ופעילויותיו האקדמיים

אונגר קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת תל אביב בתחום הפילוסופיה ותיאוריה של הספרות. מאז שנת 1973 לימד באוניברסיטת תל אביב, תחילה במחלקה לפילוסופיה ובבית הספר לחינוך, ומשנת 1995 בפקולטה לאמנויות. אונגר מגדיר את עצמו אתאיסט וסוציאליסט. מרצה על מספר תחומים: אושר, אלוהים, ספרות, פילוסופיה, קולנוע, אמנות, תרבות, קפיטליזם ועוד.
תחומי ההתמחות שלו הם "הטרקטטוס" של ויטגנשטיין, פילוסופיה אנליטית של המאה העשרים, אסתטיקה, ספרות העולם וסמיוטיקה של תרבויות.
בשנים 1996–2005 ניהל את התוכנית הרב-תחומית בפקולטה לאמנויות, ושנתיים נוספות את התוכנית הבין-תחומית לתארים מתקדמים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 הקים את בית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל, ועמד בראשו עד שנת 2007. בשנים 2000–2006 שימש כחבר "המועצה הישראלית לקולנוע".
בשנת 2000 ובשנת 2006 זכה בתואר "מרצה מצטיין" מטעם הרקטור של אוניברסיטת תל אביב.
בשנים האחרונות מתמחה אונגר בבניית קורסים רב-שנתיים, כגון קורס על תרבות המערב מהומרוס ועד זמננו, שהתחיל את פעילותו ב"בית אריאלה" (תל אביב) בשנת 2004 ונמצא כעת בשנתו השמינית, וקורס מקיף על הפילוסופיה המערבית מאפלטון עד דרידה, המיועד להימשך חמש עשרה שנה.
אונגר מרבה להרצות במסגרות שונות ובתחומי עניין מגוונים - מפילוסופיה, דרך ספרות, אתיקה, אסתטיקה, אמנויות, ועד קולנוע עכשווי. בשנת הלימודים תש"ס העביר ב"סדרת הדקאן" של הפקולטה לאמנויות קורס בשם "על כנפי איקארוס" – שזכה להדים רבים – ובו ניסה לפתח קריטריונים לשיפוט אסתטי בעידן הפוסט-מודרני.
משפחתו

אונגר נולד בעיר קרקוב שבפולין בשנת 1951, מתגורר בתל אביב ונשוי לסברינה אונגר. לזוג בן ובת.
משפחתו > ספרים, מאמרי מחקר ופרסומים

במשך שנים כתב פובליציסטיקה ב"מעריב" וב"חדשות", ופרסם כחמש מאות מאמרים בתחומי ספרות, פילוסופיה ותרבות כללית בעיתונים "מעריב", "ידיעות", "הארץ" ו"דבר".
ספרו "קולנוע ופילוסופיה" (דביר, 1992), שהיה ממבשרי הזיקה שבין שתי הדיסציפלינות, זכה להצלחה רבה.
פעילות ציבורית

בשנים 2000–2006 שימש כחבר "המועצה הישראלית לקולנוע".
בתרבות

היוצר הישראלי אריק ברמן חיבר בהשראת הרצאתו של אונגר שני שירים באלבומו "אהבה ואלוהים אחרים". שני השירים מתבססים על מגמות שאונגר מציג בקורס "תחנות בתרבות המערב". שמות השירים הם "איפה המצלמה שלי" ו"הלא כלום". בזה האחרון אף מופיעים קטעים מוקלטים מן ההרצאות כחלק מהיצירה.
לקריאה נוספת

הנרי אונגר, קולנוע ופילוסופיה, תל אביב: דביר, 1991
הערות שוליים

↑  קישור לקליפ באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435936305171
השערת גודמן

באנליזה מרוכבת, השערת גודמן היא השערה בדבר המקדמים של פונקציות מולטי-ולנטיות, המכלילה את משפט דה ברנז'. את ההשערה ניסח אדולף וינקלר גודמן, מתמטיקאי שעסק רבות בתורת הפונקציות המולטי-ולנטיות.
ניסוח

תהי  f(z)=\sum _{n=1}^{\infty }{b_{n}z^{n}} היא פונקציה  p-ולנטית. ההשערה טוענת כי המקדמים מקיימים:
תוצאות חלקיות

גודמן ומתמטיקאים רבים הגיעו לתוצאות חלקיות בדבר ההשערה. היא הוכחה למספר משפחות פונקציות ספציפיות, ובמקביל הוכחו חסמים חלשים יותר מהטענה עצמה.
משפט: כאשר  p=2,3 השערת גודמן נכונה עבור פונקציות מהצורה  P\circ \phi  כאשר  P הוא פולינום ו- \phi  היא אוניוולנטית.
לקריאה נוספת

A. W. Goodman, ON SOME DETERMINANTS RELATED TO p-VALENT FUNCTIONS, 1948
Abdallah Lyzzaik and David Styer, Goodman's Conjecture and the Coefficients of Univalent Functions, Proceedings of the American Mathematical Society, 1978
השערת גאיה

השערת גאיה היא השערה פסאודו-מדעית לפיה היצורים החיים על פני כדור הארץ נמצאים באינטראקציה עם הסביבה האי-אורגנית ובכך יוצרים מערכת סינרגטית אשר מווסתת ומתקנת את עצמה כדי לשמר ולהנציח את התנאים המאפשרים חיים על פני הכוכב. על פי ההשערה, הביוספירה והאבולוציה של היצורים החיים על פני כדור הארץ משפיעים על גורמים כגון ההתחממות הגלובלית, מידת המליחות של מי הים רמת החמצן באטמוספירה, ויצירת תהליכים מתקנים אשר משמרים את מערכת היצורים החיים כאשר נוצר חוסר איזון כלשהו.
ההשערה נוסחה לראשונה על ידי ג'יימס לאבלוק בספר The Ages of Gaia וכונתה על שם אלת האדמה גאיה במיתולוגיה היוונית. ההשערה פותחה על ידי המיקרוביולוגית לין מרגוליס.
ביקורת על ההשערה

הגאולוגים, הביולוגים, ומדעני האטמוספירה מקבלים את השאלה כיצד אורגניזמים משפיעים על סביבתם הקרובה, משנים אותה ולפעמים אף מווסתים אותה, וכן את הדיון על השפעתם המצטברת על אקלים העולם כשאלה מחקרית תקפה. אולם השערת גאיה בכללותה שנויה במחלוקת ונחשבת לפסאודו-מדע.
ביקורת נוספת נמתחת על ידי מדעני איכות סביבה הטוענים כי ההשערה פוטרת את המזהמים מאחריותם, היות שלפיה כדור-הארץ מרפא ומתקן בעצמו את הנזקים שגורמים להם המזהמים.
ראו גם

סביבתנות
אורגניזם-על
הוליזם
הערות שוליים

James Lovelock at 100: the Gaia saga continues Nature 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000190141  NKC: ph551602 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנרי קול

ערך זה עוסק בסופר בריטי. אם התכוונתם למאייר, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1808 באת', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  18 באפריל 1882 (בגיל 73) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברומפטון 
 השכלה:  קרייסט'ס הוספיטל 
 תקופת הפעילות:  1823–1882 (כ־59 שנים) 
 תפקיד:  מנהל מוזיאון 
 פרסים והוקרה:  מדליית אלברט (1871)  חבר במסדר האמבט  חבר החברה המלכותית לאמנויות  Knight Bachelor 
 
הנרי קול, אחרי 1876
כרטיס הברכה המקורי לחג המולד, 1843
קריקטורה "המלך קול" (King Cole) ‏ 1871
סר הנרי קול (באנגלית: Henry Cole‏; 15 ביולי 1808 - 18 באפריל 1882) היה פקיד ממשלתי, מעצב תעשייתי וממציא אנגלי ממעצבי שירות הדואר המודרני שהמציא את מנהג שליחת כרטיסי ברכה לחג המולד, היה מחלוצי העיצוב התעשייתי, ארגן את התערוכה הגדולה (1851), יזם וניהל את מוזיאון ויקטוריה ואלברט והיה שותף במיזמים רבים נוספים. תחת שם העט פליקס סמרלי (Felix Summerly) פרסם מספר ספרי ילדים. ב-1875 העניקה לו המלכה ויקטוריה תואר עמית במסדר האמבט.
שנים ראשונות ותפקידו בדואר

קול נולד בעיר באת'. בגיל 15 החל לעבוד בוועדת הרשומות (הארכיב הממשלתי; Record Commission), ביקורתו ופעולתו לתיקון וארגון המוסד הוביל לחקיקת החוק ליצית הארכיב הציבורי של בריטניה הגדולה ב-1838 (Public Record Office). בין השנים 1837 ל-1840 עבד כעוזרו של ממציא בול הדואר, רולנד היל. ב-1843 הוציא לאור את כרטיס הברכה המסחרי הראשון והמציא למעשה את מנהג משלוח כרטיסי הברכה בדואר.
עיצוב תעשייתי ותערוכות

קול היה אחד מחלוצי העיצוב התעשייתי. כחבר האגודה המלכותית לעידוד האמנויות, ייצור ומסחר (The Royal Society for the Encouragement of Arts, Manufactures and Commerce ) יצר שדולה על מנת ליצור ולשפר תקני ייצור ועיצוב תעשייתי, שזכתה לפטרונותו של הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה. ב-1847 ובשנתיים שלאחר מכן ארגן קול תערוכות עיצוב (Exhibition of Art Manufactures), להן העניק הנסיך אלברט את חסותו. ב-1849, לאחר שביקר קול בתערוכה בפריז, הציע לנסיך אלברט להפוך את תערוכת האגודה המלכותית שיועדה ל-1851 לתערוכה בינלאומית גדולה. כך יזם, ביצע וניהל את התערוכה העולמית הראשונה, "התערוכה הגדולה" שהתקיימה במבנה "ארמון הבדולח" בהייד פארק, שנועדה להציג לאומה הבריטית ולעולם כולו את ההתפתחויות בתחום הטכנולוגיה והעיצוב. אולם התערוכה חשפה את העובדה שהמוצרים התעשייתיים הבריטיים אינם מעוצבים באופן פונקציונלי אלא מגובבים בעיטורים רבים ומיותרים. קול ועמיתו הארכיטקט אוון ג'ונס יצאו בעקבות התערוכה הגדולה בקול קורא לרפורמה וגיבוש תקנים ועקרונות עיצוב למוצר הבריטי. קול טען כי יש להתאים את העיטור למבנה החפץ ותפקידו, ושאין לערב בין סגנונות אמנותיים היסטוריים שונים בחפץ אחד. על מנת להנחיל עקרונות אלה ביקש קול ליצור מוזיאון בו יוצגו דוגמאות מופת עיצוביות וכתב עת לעיצוב ולתעשייה.
מוזיאונים

עם רווחי התערוכה הציע קול לרכוש קרקע בדרום קנזינגטון בלונדון (שזכתה לכינוי "אלברטפוליס"), עליה הוקם מוזיאון ויקטוריה ואלברט לעיצוב (שנקרא בתחילה "מוזיאון דרום קנזינגטון"). קול התמנה למפקח הכללי על המחלקה לאמנות שימושית, תפקיד שכלל אוצרות של אמנות שימושית והנחלת תרבות ותקנים של עיצוב תעשייתי. בשנים 1857 עד 1873 היה מנכ"ל המוזיאון.
ב-1853 יסד את הקולג' המלכותי לאמנות (Royal College of Art), בית ספר גבוה לאמנות ועיצוב והיה שותף למוסדות חינוך ותרבות אחרים באזור דרום קנזינגטון, בהם הקולג' המלכותי למוזיקה ואימפריאל קולג'.
ספרי ילדים תחת שם העט פליקס סמרלי

An Alphabet of Quadrupeds
Traditional Nursery Songs of England with Pictures by Eminent Modern Artists
Red Riding Hood with illustrations
A Hand-Book for the Architecture, Sculptures, Tombs, and Decorations of Westminster Abbey
The Traditional fairy tales
Aristology: Or the Art of Dining
הערות שוליים

↑  כרטיס ברכה לחג המולד, לרגל 150 שנה לכרטיס הברכה הראשון, מוזיאון הדואר של בריטניה
↑  כרטיס הברכה במוזיאון ויקטוריה ואלברט
↑  בריטניה – פעולות לקידום העיצוב ומעמד המעצב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275616005171  BnF: cb10686232g (data)  GND: 117692271  ISNI: 0000 0001 0918 1467  LCCN: n83184881  NDL: 00919815  NLA: 35029575  NTA: 262046199  PIC: 12987  RKD: 383497  SELIBR: 221904  SNAC: w62r49ns  SUDOC: 078007615  TePapa: 56334  Trove: 802795  ULAN: 500018598  VcBA: 495/19571  VIAF: 77099905   WorldCat (עם VIAF): 77099905
התכתבות וילי וניקי

וילהלם השני, קיסר גרמניה – "וילי"
ניקולאי השני, קיסר רוסיה – "ניקי"
טלגרמות וילי-ניקי היו סדרת מסרים שהועברו בין וילהלם השני, קיסר גרמניה לניקולאי השני, צאר רוסיה, ערב מלחמת העולם הראשונה.