קרב יוטלנד
שלב ראשון: קרב סיירות המערכה > הריצה דרומה

ביטי הורה לאוניית מטוסי הים, "אנגדין", לשגר מטוס ים לסיור. המטוס הבחין בכמה מן האוניות הגרמניות, אך נתקל באש נ"מ כבדה ונאלץ לשוב על עקבותיו. הייתה זו הפעולה האווירית היחידה בקרב. ואולם, זמן קצר לאחר מכן הבחינו סיירות המערכה אלו באלו. הגרמנים ראו ראשונים את הבריטים, והיפר הבחין שמדובר בסיירות המערכה הבריטיות. הוא הורה לסיירות הקלות ולמשחתות שלו להצטרף אליו, ואז החל בפנייה דרומה. להיפר היו שתי מטרות, משנית ועיקרית: הוא רצה למנוע מצב שבו יוכל ביטי לעקוף אותו ולחסום את דרכו בחזרה לבסיסו, אך חשוב מכך, היפר רצה למשוך את ביטי אל צי הים הפתוח, כדי לאפשר לשר להשמיד אותו. היפר לא ידע שג'ליקו נמצא בים, כ-100 ק"מ מצפון, כשהוא נע במהירות דרומה, בעקבות הדיווח של ביטי; שר והיפר היו משוכנעים בשלב זה שתוכניתם הצליחה. היפר ידע שטווח תותחיו קצר מזה של ביטי, ועליו לצמצם את הטווח כדי לפגוע; הבריטים טעו בהערכת הטווח וצמצמו אותו יותר מדי, וגם המתינו יותר מדי. שתי השייטות הפליגו כעת דרומה, בכיוון דרום מזרח, בטורים מקבילים, במרחק של כ-14 קילומטרים ביניהם. ב-15:48 פתחו שני הצדדים באש זה על זה. שלב זה נקרא "הריצה דרומה".(The run to the south)
מערכות הירי הגרמניות היו טובות יותר, והגרמנים החלו להשיג פגיעות מדויקות באוניות הבריטיות. הראשונה להיפגע הייתה אוניית הדגל של ביטי, "לאיון". אחד מצריחי התותחים נפגע קשות, והיה צורך להציף אותו במים כדי שהתחמושת שבו לא תתפוצץ. דקות ספורות לאחר מכן, ספגו הבריטים אבדה קשה בהרבה: בשעה 16:00 נפגעה "אינדיפטיגבל" מפגז שנורה על ידי האונייה הגרמנית "פון דר טאן"; האונייה החלה לשקוע בירכתיים, ושלושים שניות לאחר מכן התפוצצה. מכל 1,037 אנשי צוותה שרדו שלושה בלבד.
דקות ספורות לאחר מכן הצטרפו לקרב אוניות המערכה של אוון-תומאס, והן פתחו באש מתותחיהן על סיירות המערכה הגרמניות שהיו בחלקו האחורי של הטור הגרמני, ואלו החלו להיפגע. במקביל, המשיכה האש הגרמנית היעילה על השייטת הבריטית: מכיוון ש"לאיון" יצאה מטווח האש בשל הפגיעה בה, התרכזו כעת שתי סיירות מערכה גרמניות, "זיידליץ" ו"דרפלינגר" בסיירת המערכה הבריטית "קווין מרי". בשעה 16:25 נפגעה האונייה הבריטית והתפוצצה; מתוך 1266 אנשי צוותה, 21 מלחים בלבד נותרו בחיים. מיד לאחר מכן פגע מטח גרמני במים משני צדדיה של "פרינסס רויאל"; מן הגשר של ה"לאיון" היה נראה כאילו האונייה התפוצצה, וכך דווח לביטי. השמועה אומרת שכאשר ראה ביטי את "קווין מרי" מתפוצצת, הוא הפטיר: "נראה שיש משהו לא בסדר עם האוניות הארורות שלנו היום" (There seems to be something wrong with our bloody ships today). ואולם, שניות לאחר מכן יצאה "פרינסס רויאל" מתוך העשן ונדי המים העצומים ללא פגיעה
במקביל לקרב בין סיירות המערכה, הורה ביטי ב-16:15 למשחתות שאיתו לבצע התקפות טורפדו על אוניות האויב, והיפר הורה במקביל למשחתות שהיו מצורפות אליו להגן על הצי העיקרי ולתקוף את האוניות הבריטיות. רוב הטורפדות החטיאו את מטרתם, למעט אחד שפגע ב"זיידליץ". כאן הוכיח תכנון האוניות הגרמני את עמידותו, ולמרות הפגיעה וחדירת מאות טונות של מים לתוך האונייה, המשיכה "זיידליץ" בתנועה ובאש. שתי משחתות בריטיות טובעו במהלך שלב זה, כמו גם שתי משחתות גרמניות. ב-16:43 הורה ביטי למשחתות להפסיק את המתקפה.
באותו זמן, פחות או יותר, הבחין היפר באוניות הראשונות של צי הים הפתוח. מבחינתו, המשימה הצליחה: יחידה חזקה של הצי הבריטי, שכבר נפגעה קשות על ידיו, הובלה למלכודת וכעת עמדה ליפול אל תותחיו של שר. הוא פנה צפונה, כדי לתפוס את מקומו בראש טור המלחמה, כפי שהיה עליו לעשות. במקביל, הבחינו הסיירות של ביטי, שהפליגו לפניו, באוניות המערכה הגרמניות. בשעה 16:38 שלח מפקד שייטת הסיירות, קומודור ויליאם גודאינף, הודעה דחופה לביטי ולג'ליקו, על גילוי צי המלחמה הגרמני. היפר ושר היו בטוחים שזוהי ההזדמנות הגדולה שלהם; במקביל, גם ביטי חשב שזוהי ההזדמנות שלו. הגרמנים לא ידעו על הימצאותו של הצי הבריטי מצפון להם. אם יצליח ביטי למשוך את האוניות הגרמניות אל תותחיו של ג'ליקו, יפלו הם במלכודת הבריטית. הוא הורה לאוניותיו לפנות צפונה.