stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קששוב

| --- | --- |

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודקרפצקיה פודקרפצקיה
 מחוז:  ניסקו
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  692 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°24′N 22°20′E﻿ / ﻿50.400°N 22.333°E﻿ / 50.400; 22.333
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.krzeszow.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקששוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקששוב(למפת פרובינציית פודקרפצקיה רגילה) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטו. לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהקששוב(למפת פרובינציית פודקרפצקיה מוגדלת) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטוקז'יסקיה לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהקששוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קששוב (בפולנית: Krzeszów; ביידיש: קרעשעוו) הוא כפר במחוז ניסקו שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, על גדת נהר סן, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

קששוב נזכר מהמאה ה-17 כיישוב בבעלות משפחת זמויסקי, ובשנת 1640 הוענקו לו זכויות עיר. עם הנחת קו מסילת ברזל בסמוך ליישוב במחצית השנייה של המאה ה-19, החל הכפר לגדול, והוקמו בו מספר מפעלים קטנים.
יהודי קששוב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא מהמאה ה-16, ובאמצע המאה ה-17 נחרבה הקהילה במקום בפרעות ת"ח ות"ט. במהלך המאה ה-18 חודשה הקהילה ביישוב, ובשנים אלה הוקמו במקום בית כנסת ובית עלמין. בסוף המאה ה-19 הגיע מספר יהודי היישוב לשיא.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, והתגוררו בו כמה מאות יהודים. היישוב נזכר בסיפוריו של יצחק בשביס-זינגר.
יהודי קששוב > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצץ היישוב בידי הגרמנים, ורבים מיהודיו נמלטו ממנו. באמצע ספטמבר 1939 נכנסו ליישוב חיילי הצבא האדום, אך אלו מסרו אותו לידי הגרמנים כעבור מספר ימים, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב.
עם כניסת הגרמנים ליישוב, הוטלו על יהודיו עבודות כפייה, והובאו אליו כמה מאות יהודים נוספים. ב-2 בנובמבר 1942 רוכזו כ-600 היהודים שנותרו ביישוב בכיכר המרכזית בו, תוך ירי בילדים, בקשישים ובחולים במהלך האקציה, ושילוח יתר היהודים באותו היום למחנה ההשמדה בלז'ץ.
שער בית הקברות היהודי בקששוב.
בית הקברות היהודי בקששוב.
רוברט קראנל מינור

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1839 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  4 באוגוסט 1904 (בגיל 65) ווטרפורד, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור 
 חתימה:   
 
רוברט קראנל מינור (באנגלית: Robert Crannell Minor‏; 1839–1904) היה אמן אמריקאי מאסכולת ברביזון.
חיים ועבודה

נולד בעיר ניו יורק ב־30 באפריל 1839. אביו, ישראל מינור, היה סוחר שעשה הון רב בעסקי תרופות. כצעיר עבד רוברט מינור כמנהל חשבונות בניו יורק, אך החליט ללמוד אמנות בתחילת שנות השלושים לחייו. לאחר שלמד בניו יורק אצל הצייר אלפרד קורנליוס האולנד, נסע מינור לאירופה בשנת 1871 כדי להמשיך בחינוך האמנותי. הוא ביקר בגלריות שונות באנגליה לפני שנסע לברביזון, צרפת, שם למד אצל נרקסיס דיאז. בהמשך למד באנטוורפן אצל ג'וזף ואן לופן והיפוליט בולנגר. בשנת 1874 היה סגן נשיא ארגון האמנים והסופרים באנטוורפן.
בשובו לארצות הברית בשנת 1874, הוא פתח סטודיו בניו יורק. ההוא צייר במשך שנים רבות מתוך הסטודיו שלו בבניין הישן של אוניברסיטת ניו יורק. הוא צייר בהרי אדירונדאק ואחר כך בווטרפורד, קונטיקט.
מינור נודע במהרה בנופיו הדומים לסגנון אסכולת ברביזון. בהשפעת ג'ורג' איננס ואלכסנדר הלוויג וויאנט, הוא החל לצייר גם בסגנון טונליזם.
משנות ה -90 של המאה ה-19 ועד מותו הציג מינור תכופות עם הטונליסטים בניו יורק. בשנת 1897 נבחר לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב, ניו יורק. בשנת 1900 השיג מינור את שיא הצלחתו במכירה של ויליאם אוונס, שם הציור שלו "סגירת היום" (אוסף פרטי) השיג 3,050 דולר, המחיר הגבוה ביותר עבור נוף של צייר אמריקני חי במכרז.
במהלך חייו היה מינור חבר באגודת האמנים האמריקאים ובמועדון סלמגונדי. הוא הציג בניו יורק, ברוקלין, שיקגו ובמקומות אחרים בארצות הברית, כמו גם באקדמיה המלכותית של לונדון ובסלונים של פריז ואנטוורפן.
מינור היה במצב בריאותי גרוע בעשור האחרון לחייו. הוא נפטר בביתו בווטרפורד, קונטיקט, ב -4 באוגוסט 1904.
ציוריו בבעלות המוזיאון האמריקאי לאמנות סמית'סוניאן, הגלריה לאמנות באוניברסיטת ייל, מוזיאון לאמנות מיד, ועוד.
הערות שוליים

↑  Joseph Alfred Scoville, The Old Merchants of New York City, Carleton, 1863. (באנגלית)
↑  Minor, Robert Crannell. The Robert Crannell Minor Papers. Archives of American Art, Smithsonian Institution: Owned by Isabel T. Davis and Gladys T. Pritchard.
↑  Minor, Robert Crannell. The Robert Crannell Minor Papers. Archives of American Art, Smithsonian Institution: Owned by Isabel T. Davis and Gladys T. Pritchard.
↑  Wingel, Kelsey (2014). Studies in American Tonalist Painting: The Materials and Techniques of Robert Crannell Minor's Souvenir of Italy. Thesis, University of Delaware. pp. 23–31.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 174247389  ISNI: 0000 0001 1690 4707  LCCN: no2010075009  RKD: 56329  SNAC: w61k0nq8  ULAN: 500020597  VIAF: 95807850   WorldCat (עם VIAF): 95807850
רולמופס

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי דגים 
 מוצא:  גרמניה 
 מרכיבים עיקריים:  מליח אטלנטי 
 
רוֹלְמוֹפְּס (Rollmops) הוא מאכל המוגש כמתאבן או חטיף דגים בצפון אירופה, אשר מזוהה בין היתר עם המטבח הגרמני.
רולמופס
רולמופס עשוי פילה דגי מליח (הרינג) מוחמצים מגוללים לצורת גלילה ("רולדה"); אשר בתוכם פיסת מלפפון חמוץ, בצל, פלפל או ירק דומה. הגליל מוחזק באמצעות קיסם. המשרה של הרולמופס מכיל מים, חומץ לבן, מלח, מעט סוכר (או ממתיק אחר), טבעות בצל, פלפל וזרעי חרדל. רולמופס נשמר כ-35 יום במשרה לפני שהוא מוכן. רולמופס נמכרים ברשתות מזון, וכמעט שאינם מוכנים במתכונים ביתיים. הדגים נצרכים כפי שהם, או על לחם (תוך פתיחת הגלילה). צנצנת רולמופס פתוחה מחזיקה מעמד כ-2–3 שבועות במקרר.
מקור המונח רולמופס בהלחם בשפה הגרמנית של המילים "rollen" (לגלגל) ו-"Mops" (פאג, גזע כלבים; אבל גם תיאור לאדם טיפש). המילה רולמופס מתארת בגרמנית יחיד (צורת הרבים היא Rollmöpse), אך בשפות רבות מתייחסים למילה כאל צורת רבים. הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע ב-1946 תחת המילה רולמופס את המילה דַּגְלִיל (בתחילה היה חידושו דַּגְלוּל, כלומר דג גָלול כמגילה וכגליל), חידוש בהשראת מילים עבריות תלמודיות או חדשות כמו המילה גחלילית שחידש ביאליק (גם היא פרי ההתמזגות של גחל-ליל או גחלת-לילה).
הרולמופס הפך פופולרי מאוד בגרמניה, ובייחוד בברלין בתחילת המאה ה-19 בתקופת הבידרמאייר. ההתפתחות כלכלית וטכנולוגית של רשתות מסילת ברזל מן הים הצפוני ומן הים הבלטי שיחקה תפקיד חשוב בהיטמעות ההרינג בחלקי גרמניה הרחוקים יותר מן החוף. הדג עבר החמצה כך שיוכל לשרוד את הדרך, והועבר בחביות עץ. במסבאות בברלין באותה תקופה היה מקובל להציג מעל הבר צנצנות עם מאכלים שונים כמו לחם עם שומן חזיר, ביצים מומלחות, כדורי בשר, נקניק מט (mettwurst) וכמובן רולמופס. כיום, מוגשים רולמופס בין היתר בגרמניה במסגרת "ארוחת בוקר לחמרמורת", שבה מרכיבים אשר מקובל לייחס להם תכונות להפגת חמרמורת.
הערות שוליים

↑  יצחק אבינרי, יד הלשון, יזרעאל, 1964, עמ' 104
ריין תחתון

הריין התחתון (בצרפתית: Bas-Rhin - בָּה-רָן) הוא מחוז בצרפת בחבל אלזס,  חבל המנהלי גראנד אסט, ובירתו היא העיר שטרסבורג.
הריין התחתון הוא אחד מ-83 המחוזות שהוגדרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-18, בעקבות הכיבוש הצרפתי של כל הגדה השמאלית של הריין, הורחב הגבול הצפוני של המחוז צפונה אל מעבר ללאוטר אל נהר הקייך (Queich), כדי לכלול את האזורים הגרמניים באד ברגצברן, לנדאו אין דר פפאלץ, אנוויילר אם טריפלס וּורת אם ריין.
עם זאת, לאחר ההפסד הנפוליאוני בקרב ווטרלו בשנת 1815, הגדיר קונגרס וינה מחדש את שיוך האזורים שמצפון ללאוטר לממלכת בוואריה; שטחים אלו כיום ממוקמים בריינלנד-פפאלץ שבגרמניה.
המחוז סופח פעמיים לגרמניה: משנת 1871 עד סוף מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, ושוב במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1940 עד 1945.
נהר הריין היה מאז ומתמיד בעל חשיבות לאזור, והוא מהווה את גבולו המזרחי של מחוז הריין התחתון.
עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל אלזס.
ראפת חטאב

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1981 (בן 42) יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  המדרשה לאמנות  קולג' דה פרר 
 תחום יצירה:  מיצב, וידאו ארט, מיצג, צילום 
 www.raafathattab.com
 
ראפת חטאב (‏נולד ב־1 בנובמבר 1981) אמן רב-תחומי, חי ועובד בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה

ראפת חטאב נולד ביפו, למשפחה מוסלמית, ילד שלישי מבין חמישה אחים. למד בבית-הספר הצרפתי קולג' דה פרר ביפו והחל מכיתה ח׳ למד בבית הספר עירוני ז׳ – בית-ספר יהודי עם אחוז קטן של תלמידים ערבים. ב-2005 סיים לימודי תואר ראשון במדרשה לאמנות בבית ברל. ב-2015 סיים תואר שני באמנויות (MFA) בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים. היה ממקימי הגלריה השיתופית "אלפרד" ב-2005, בה היה חבר עד 2012. מאז פועל כאמן עצמאי ועובד במחלקת החינוך וההדרכה במוזיאון תל אביב.
עבודתו האומנותית > הצהרת אמן

יצירת האמנות הינה תהליך של התפתחות תודעתית ורוחנית. לעיתים אני משתמש ביצירה ככלי שבעזרתו אני בוחן את הקיום שלי כאינדיבידואל ואת הקיום האנושי באופן כללי.
עבודה על יצירה הופכת בכל פעם מחדש למסע שבו אני מפרק ומרכיב מחדש את הידע והניסיון שנצבר אצלי במהלך השנים. דרך היצירה אני מבקש לנהל דיאלוג עם הצופה ולעורר בו הרהור ותהייה לגבי המציאות, ובכך הצופה לוקח חלק ב״מחקר״ הבוחן את שאלת השייכות ואת המשמעויות וההשלכות הנלוות אליה.
דרך היצירה אני מעלה שאלות על תפקידה של יצירת האמנות ותפקידו של היוצר. אני משתמש בעבודת האמנות כאמצעי חינוכי כזה הלוקח חלק בשינוי תודעתי ומקדם שיח שמטרתו לעורר חשיבה ולשנות תבניות תודעתיות.
יצירתי שואבת את כוחה ומתבססת על טקסטים פילוסופיים וכן על טקסטים תאולוגים, החל במיתולוגיות וכלה בספרי קודש מהיהדות, הנצרות והאסלאם הבאים ליצור ״תיקון״ לאירועים היסטוריים, ולכן נקודת המוצא של כל יצירה היא המיקום הגאוגרפי והמטענים שהוא נושא בתוכו. היצירה מבקשת להתחבר למרכזי האנרגיה הנמצאים בחלל מסוים ולשקם אותם על ידי כך שהיא הופכת למעין צינור/אפיק/ערוץ המאפשר זרימה אנרגטית חדשה למקום עצמו ובמקביל גם לצופה.
דרך היצירה ברצוני לעורר שיח סביב הנושאים הבוערים בחיי היומיום על ידי הפקעתם מהמרחב המדיני-לאומי, חברתי ותקשורתי אל המרחב האמנותי ולהשיבם אל המרחב הציבורי.
האמונה שלאמנות תפקיד חשוב ובלתי מנותק מכל תחומי החיים שמה את האובייקט במרכז השיח כדי להעיר דרכו את תודעת הצופה.
תערוכות יחיד

2020: חמלת חוטב העצים, מוזיאון אום אל פחם.
2012: מה שנותר לכם-2013, גלריה אלפרד, תל אביב.
2012: מה שנותר לכם, מוזיאון חיפה לאמנות.
2010: פרשי הלילה, גלריה אלפרד, תל אביב.
2007: דמיון ומחשבה חופשית, גלריה אלפרד.
2006: איראן, בירות, פלסטין ואני, גלריה אלפרד, תל אביב.
תערוכות קבוציות/זוגיות (נבחרות)

2019: שלא במקומם, תערוכה זוגית לצד האמנית עדי עוז-ארי, גלריה הלובי, תל אביב.
2018: צמחי מרפא, תערוכה זוגית לצד האמנית אסתר כהן, גלריה במכללה האקדמית לחנוך ע"ש דוד ילין, ירושלים.
2018: גיבורע, הגלריה החדשה סדנאות האמנים טדי, ירושלים.
2018: נדנדה-על איזונים ובלמים בשירתו של ח.נ. ביאליק, בית ביאליק, תל אביב.
2018: הגוף הלא מסומן, סדנאות האמנים ירושלים.
2018: טריטוריות פרומות, בית האמנים ירושלים.
2018: מקבץ עבודות וידאו בספוט, מוזיאון פתח תקווה לאמנות.
2014: העץ הנדיב - סיפורו של עץ זית, בגלריה לאמנות אום אל-פחם.
2014: מזל וברכה - מיתוסים ואמונות טפלות באמנות ישראלית עכשווית, בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי, תל אביב.
2005: INTRO, תערוכת השקת הגלריה השיתופית אלפרד שהייתי אחד ממייסדיה יחד עם עמיתי/ותי בוגרי/ות המדרשה לאמנות. זו התערוכה הראשונה בה הצגתי מאז סיום לימודי.
תערוכות בתור אוצר

2018: 12Plus1,תערוכה קבוצתית בגלריה אום אל-פחם.
2017: מכפר באת ואל כפר תשוב, תערוכה קבוצתית במוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד.
2013: המֵעבֶר שבפנים, תערוכה קבוצתית בגלריה בית הגפן בחיפה.
2011: חודוד/גבולות, תערוכה קבוצתית במבואה של התיאטרון הערבי עברי ביפו.
לימודים

2017: תוכנית העמיתים תשע״ז - עלמא בית לתרבות עברית, תל אביב.
2015: תוכנית התואר השני MFA בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים.
2010: לימודי תעודה בעיצוב גרפי ותקשורת חזותית, סטודיו 6B, תל אביב.
2005: תואר ראשון B.E.D.F.A, בית הספר לאמנות ״המדרשה״, בית ברל, כפר סבא.
אוספים בהם נמצאות עבודותיו

אוסף מוזיאון חיפה
מוזיאון תל אביב לאמנות, האוסף הישראלי
אוסף עמוס שוקן
אוסף לונה ארט
הערות שוליים

↑  Bashir Makhoul and Gordon Hon, 2013. The Origins of Palestinian Art Liverpool University Press
↑  רונה סלע, תסיסה - פווארן - דיור, שפה, היסטוריה - דור חדש בערים היהודיות-ערביות, באתר האתר של רונה סלע
↑  מתוך קטלוג התערוכה ׳תסיסה׳ - רפאת חטאב, קטלוג: רונה סלע, ׳תסיסה: דיור, שפה, היסטוריה: דור חדש בערים היהודיות-ערביות, תערוכה קבוצתית, מוזיאון נחום גוטמן 2013
↑  גברים בשמש, באתר מוזיאון הרצליה
↑  מתוך 'גברים בשמש' - בן צבי, טל, פרח, חנא (עורכים), 'גברים בשמש', מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2009.
קפטן פריגטה

קפטן פריגטה היא דרגה ימית בכוחות הימיים של כמה מדינות. קפטן קורבט היא דרגה מתחת לקפטן פריגטה.
הדרגה בדרך כלל, שוות ערך לדרגת קומנדר של חבר העמים הבריטי / הצי האמריקני.
מדינות בהם הדרגה בשימוש: ארגנטינה, קולומביה וספרד capitán de fragata, בצרפת capitaine de frégate, בבלגיה fregatkapitein, באיטליה capitano di fregata, בברזיל ופורטוגל capitão de fragata, בקרואטיה kapetan fregate בגרמניה Fregattenkapitä, בצי המלכותי הקנדי, Capitaine de frégate.
קוד הדרגה בנאט"ו הוא OF-4.
המקבילה הרוסית / סובייטית היא "קפטן בדרג שני" (капитан 2-го ранга).
סמל של קפיטנה דה פרגייט בצי הצרפתי
סמלי capitano di fregata בצי האיטלקי
סמלי capitán de fragata בצי הספרדי
סמל של capitão de fragata של חיל הים הברזילאי
סמל של capitão de fragata של הצי הפורטוגלי
סמל של הצי הסובייטי בדרגה 2 של קפיטן
סמל של קפטן פריגטה (קירילית: капетан фрегате) של נהר משט הצבא הסרבי
בגרמניה

Fregattenkapitän הוא קצין בחיל הים הגרמני בדרגת OF-4 המקביל לאוברסטלוטננט (סגן אלוף) בצבא הגרמני ובחיל האוויר הגרמני.
המשמעות של Fregattenkapitän בגרמנית ו-capitán de fragata בצרפתית הוא "מפקד בדרג בכיר".
הערות שוליים

↑  NATO STANAG 2116 of 25 February 2010
רוברט בארקר

| --- | --- |

 לידה:  1739 קלס, אירלנד 
 פטירה:  8 באפריל 1806 (בגיל 67 בערך) לונדון, West Square, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תחום יצירה:  ציור 
 צאצאים:  הנרי אסטון בארקר 
 
רוברט בארקר (באנגלית Robert Barker;‏ 1739 – 8 באפריל 1806) היה צייר אירי מפורסם.
ביוגרפיה

צייר הדיוקנאות רוברט בארקר טבע את המילה "פנורמה", מיוונית pan ("הכל") horama ("נוף"), בשנת 1792 כדי לתאר את ציורו את אדינבורו, סקוטלנד, המוצגים על משטח גלילי, אותו הציג בלונדון, בתור "הפנורמה". הפנורמה של בארקר נחשבת לנוף הפנורמי הקדום ביותר וקיימת עדיין באוניברסיטת אדינבורו. סט של שישה חלקים בתחריטים מציג נוף של 360 מעלות של העיר אדינבורו מתצפית של גבעת קלטון היל.
ב-1793 העביר בארקר את הפנורמה שלו לבניין הפנורמה הראשון בעולם, שתוכנן על ידי האדריכל הסקוטי רוברט מיטשל, ונבנה בכיכר לסטר, ועשה מהצגתה הון. הצופים נהרו ושילמו 3 שילינג כדי לעמוד על במה מרכזית מתחת לצוהר, שהכניס תאורה טובה, כדי לחוש חוויה "פנורמית" (שם תואר שלא הופיע בדפוס עד 1813). המבקרים בפנורמה החצי-עגולה של בארקר את לונדון, שצוירה כאילו נצפה מגג אלביון מילס בגדה הדרומית של התמזה, יכלו לרכוש סדרה של שישה הדפסים שהזכיר בצניעות את החוויה. מקצה לקצה ההדפסים נמתחו לאורך 3.25 מטר.
ההישג של בארקר כלל מניפולציות מתוחכמות של פרספקטיבה שלא היו בקודמותיה, "פרוספקט" רחב זווית של עיר המוכרת מאז המאה ה-16, או הנוף הארוך של ואצלב הולר של לונדון מבנקסייד, שנחרט על מספר גיליונות רציפים. כשבארקר רשם לראשונה פטנט על הטכניקה שלו ב-1787, הוא העניק לה תואר צרפתי: La Nature à Coup d'Oeil ("הטבע במבט חטוף"). רגישות לציור הנוף התפתחה בקרב המעמד המשכיל, וכשהם סיירו במחוזות ציוריים, כמו אזור האגמים, מה שהביא אותם לתערוכות שהציגו פנורמות רחבות היקף.
הפנורמה של בארקר זכתה להצלחה עצומה והולידה סדרה של פנורמות "סוחפות": אוצרי מוזיאון לונדון מצאו אזכור ל-126 פנורמות שהוצגו בין השנים 1793 ל-1863. באירופה נוצרו פנורמות של אירועים ושל קרבות היסטוריים, בעיקר על ידי הצייר הרוסי פרנץ רובאו. רוב הערים הגדולות באירופה הציגו יותר ממבנה ייעודי אחד המארח תמונות פנורמה. הפנורמות הגדולות הללו במעגל קבוע ירדו בפופולריות בשליש האחרון של המאה התשע-עשרה, אם כי בארצות הברית הן חוו התעוררות חלקית, בתקופה זו, הם כונו בדרך כלל ציקלורמות.
תצוגת פנורמות כאלה נעלמה בסופו של דבר על ידי תמונות נעות = קולנוע. הדיורמה הדומה בעצם סצנה משוכללת בקופסה בגודל חדר מוארת באופן מלאכותי, שהוצגה בפריז ונלקחה ללונדון ב-1823, מיוחסת ללואי דאגר, שהתאמן עם צייר של פנורמות.
בארקר מת ב-8 באפריל 1806, ונקבר בלמבת', סארי.
משפחה

אחד מבניו, הנרי אסטון בארקר, היה גם אמן וסייע במקצועו של אביו, ציור והצגה של פנורמה, ולאחר מכן המשיך הלאה. הבן הבכור, תומאס אדוארד בארקר, אף על פי שלא היה אמן, עזר גם הוא בניהול העסק של המשפחה, ואז, בשנת 1801, הקים תערוכת פנורמה מתחרה עם האמן רמזי ריצ'רד ריינגל בתיאטרון הסטרנד, לונדון.
הערות שוליים

↑  "Barker, Robert (1739–1806)". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900..
↑  Collection: Panorama of Edinburgh from Calton Hill | University of Edinburgh Archive and Manuscript Collections, archives.collections.ed.ac.uk
↑  British Library, www.bl.uk
↑  Webb, Alfred (1878). "Barker, Robert". A Compendium of Irish Biography. Dublin: M. H. Gill & son. p. 9. Retrieved 30 May 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 140938206  ISNI: 0000 0000 7781 7618  LCCN: n91095304  RKD: 215525  SNAC: w6vr7kpt  ULAN: 500198331  VIAF: 60727440   WorldCat (עם VIAF): 60727440 
תוכנית בניין הפנורמה בכיכר לסטר, לונדון
הפנורמה הראשונה של בארקר, אדינבורו, 1789-90
רוברט קר (סופר)

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1757 רוקסבורשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 באוקטובר 1813 (בגיל 55) אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  זואולוגיה 
 מקום קבורה:  גרייפריארס קירקיארד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו 
 
הקבר של רוברט קר
רוברט קר (באנגלית: Robert Kerr‏; 20 באוקטובר 1757 – 11 באוקטובר 1813) היה מנתח סקוטי, סופר בנושאים מדעיים ואחרים ומתרגם.
ביוגרפיה

קר נולד בשנת 1757 בבוטרידג' (Bughtridge), בנפת רוקסבורושייר (Roxburghshire), בנו של ג'יימס קר, יצרן תכשיטים, שכיהן כחבר פרלמנט באדינבורו 1747–1754, ואשתו אליזבת. הוא נשלח לבית הספר התיכון באדינבורו.
הוא למד רפואה באוניברסיטת אדינבורו ועבד בבית החולים פאונדלינג (Foundling Hospital) באדינבורו כמנתח. הוא נבחר לחבר של החברה המלכותית של אדינבורו (אנ') בשנת 1788. מציעיו היו אלכסנדר פרייזר טייטלר (אנ'), ג'יימס ראסל ואנדרו דלזל (אנ'). באותה תקופה הוא גר ברחוב "פורסטרס ווינד" (Forrester's Wynd) המסתעף מהמייל המלכותי באדינבורו.
הוא תרגם כמה עבודות מדעיות לאנגלית, כמו את ספרו של אנטואן לבואזיה משנת 1789, יסודות הכימיה (אנ') (Traité Élémentaire de Chimie), שפורסם תחת הכותרת "אלמנטים של כימיה בסדר שיטתי חדש המכיל את כל התגליות המודרניות" בשנת 1790. בשנת 1792 פרסם את "ממלכת בעלי החיים" (The Animal Kingdom), שני הכרכים הראשונים של תרגום של ארבעת הכרכים עבי-הכרס של Systema Naturae (אנ') ("מערכת הטבע") של קארולוס ליניאוס, שלעיתים קרובות מצטטים כסמכות הטקסונומית עבור מינים רבים (הוא מעולם לא תרגם את שני הכרכים הנותרים).
בשנת 1794 עזב את תפקידו כמנתח, רכש וניהל בית חרושת לנייר ביישוב הקטן אייטון (Ayton) בנפת ברוויקשייר (אנ') בדרום סקוטלנד. בית החרושת היה הפסדי והוא איבד הרבה מהונו בשל מפעל זה. מתוך צורך כלכלי הוא התחיל לכתוב שוב בשנת 1809, ופרסם מגוון של עבודות קטנות, למשל "מבט כללי על החקלאות של ברוויקשייר" (General View of the Agriculture of Berwickshire). עבודתו האחרונה הייתה תרגום של ספרו של ז'ורז' קיווייה "Recherches sur les ossements fossiles de quadrupeds", שפורסם לאחר מותו של קר תחת הכותרת "מאמרים על תאוריית האדמה".
עבודותיו האחרות כללו מחקר היסטורי נרחב שכותרתו "היסטוריה כללית ואוסף מסעות והפלגות" (A General History and Collection of Voyages and Travels) בשמונה עשרה כרכים. קר החל את הסדרה בשנת 1811, והקדיש אותה לאדמירל הסקוטי סר אלכסנדר קוקרן (אנ'). הפרסום לא פסק לאחר מותו של קר ב־1813; הכרכים האחרונים פורסמו בשנות ה-20 של המאה ה-19.
הוא נפטר בביתו, הופ פארק האוס (Hope Park House), ממזרח למדוז (Meadows) באדינבורו, שם התגורר מאז 1810, ונקבר בבית הקברות גרייפריארס קירקיארד (אנ') במרכז אדינבורו כנגד הקיר המזרחי. האבן שלו מתווספת לאנדרטת אבן מקושטת הרבה יותר מוקדמת (1610). בנו, דייוויד וורדרוב קר (David Wardrobe Kerr‏; 1796–1815), קבור יחד איתו.
הערות שוליים

↑  Seccombe, Thomas (2004).  McConnell, Anita (ed.). "Kerr, Robert (1757–1813)". Oxford Dictionary of National Biography (Online ed.). Oxford University Press.
↑  Lavoisier, Antoine (1790). Elements of Chemistry.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272883905171  PLWABN: 9810594303305606  GND: 11751196X  ISNI: 0000 0000 8387 7967  LCCN: n86841455  NLA: 35268110  NTA: 138752990  SELIBR: 351941  SNAC: w6489j6j  Trove: 890168  VIAF: 61898118   WorldCat (עם VIAF): 61898118
רוברט בארו (קצין)

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1922 באטון רוז', לואיזיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  30 באוקטובר 2008 (בגיל 86) לואיזיאנה
 מקום קבורה:  Grace Episcopal Church Cemetery 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה  מכללת המלחמה הלאומית 
 השתייכות:  ארצות הברית חיל הנחתים של ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1942–1983 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד מפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הנחתים ה-6 מפקד רגימנט הנחתים ה-9  מפקד חיל הנחתים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  מלחמת קוריאה הקרב על אינצ'ון  קרב מאגר צ'וסין  מלחמת וייטנאם
 עיטורים
  צלב הצי   צלב השירות המצוין   כוכב הכסף   כוכב הארד(2)  לגיון ההצטיינות (3)  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה  מדליית השירות המצוין של הצי   מדליית השירות המצוין
 
רוברט הילארד בארו (באנגלית: Robert Hilliard Barrow; ‏ 5 בפברואר 1922 – 30 באוקטובר 2008) היה גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד ה-27 של החיל.
חיים מוקדמים ולימודים

בארו נולד וגדל בבאטון רוז', לואיזיאנה. בשנים 1939–1942 למד באוניברסיטת לואיזיאנה ולאחר סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים.
קריירה

בשנת 1942 התגייס בארו לחיל הנחתים ועבר הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה. בהמשך שימש כמדריך טירונים. לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס בשנת 1943 נשלח בארו לסין, שם שימש כמפקד מחלקה. בארו לחם במלחמת העולם השנייה במבצעי גרילה בסין המרכזית, כנגד הצבא היפני ועוטר בכוכב הארד. במלחמת קוריאה שימש בארו תחילה כמפקד פלוגה בגדוד ה-1 של רגימנט הנחתים הראשון, והוביל אותה במהלך הקרב על אינצ'ון. על גבורתו בקרב מאגר צ'וסין עוטר בארו בצלב הצי. לאחר המלחמה מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הנחתים ה-6. במלחמת וייטנאם שימש כמפקד רגימנט הנחתים ה-9. בשנת 1969 הוביל את הרגימנט במבצע "דואי קניון". בעבור האופן שבו פיקד על הרגימנט הוענק לבארו עיטור צלב השירות המצוין של צבא ארצות הברית, אף שהיה שייך לחיל הנחתים. לאחר המלחמה שימש בארו בשורת תפקידי פיקוד ומטה עד שבשנת 1979 מונה למפקדו ה-27 של חיל הנחתים. בשנת 1983 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
הערות שוליים

↑  מרק באודן, "אורחיו של האייתולה", הוצאת מודן, מערכות ומשרד הביטחון, 2012, עמוד 138.
↑  Martin Weil, Robert Barrow, 86; Four-Star General Led Marine Corps, The Washington Post, November 2, 2008.
↑  רוברט דאבס האינל, "ניצחון בשיא הגאות", מערכות, 1980, עמוד 110-116.
↑  אמיר ברעם וגל פרל פינקל, רף פצ"ן – לחשל את החרב, כתב העת "בין המערכות" באתר צה"ל, 20 ביולי 2021.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n79096280  NARA: 10581524  SNAC: w6qg2tv2  VIAF: 35735757   WorldCat (עם VIAF): 35735757 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוברט בארו (קצין)".
רוברט בוז'ניק

רוברט בוז'ניק (בסלובקית: Róbert Boženík נולד ב-18 בנובמבר 1999 בטרחובה שבסלובקיה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בואבישטה מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת סלובקיה.
קריירת מועדונים

בוז'ניק גדל במחלקות הנוער של FK טרחובה ומ.ש.ק. ז'ילינה. בשנת 2016 החל לשחק בקבוצת המילואים של מ.ש.ק. ז'ילינה בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל הסלובקית, ובסך הכל ערך 48 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 16 שערים.
ב-27 בינואר 2020 חתם בוז'ניק על חוזה לארבע שנים וחצי בפיינורד מליגת העל ההולנדית. ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על אמן במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2019/2020. ב-16 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-3 על זוולה במסגרת המחזור ה-23 בליגה. הוא ערך 22 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-30 באוגוסט 2021 הושאל בוז'ניק לפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה למשך עונת 2021/2022. הוא ערך 20 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-13 ביולי 2022 הושאל בוז'ניק לבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית למשך עונת 2022/2023. ב-11 ביולי 2023 חתם על חוזה קבוע לשלוש שנים במועדון.
קריירה בינלאומית

ב-7 ביוני 2019 ערך בוז'ניק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה, בניצחון 5-1 על נבחרת ירדן במשחק ידידות. ב-9 בספטמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת הונגריה במסגרת מוקדמות יורו 2020.
הוא נכלל בסגל נבחרת סלובקיה לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר. נכלל בסגל נבחרת סלובקיה ליורו 2024.