stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגדעונים (ארגון)
פעילות הגדעונים בזכרון-יעקב בשלהי השלטון העות'מאני בארץ ישראל

'אגודת הגדעונים', הוקמה בזכרון יעקב בסוכות 1913. היא מנתה 26 חברים בני זכרון יעקב, למעט אבשלום פיינברג מחדרה, נשיא האגודה היה אלכסנדר אהרנסון, ואחיו אהרון היה ממצדדי הקמתה. 'אגודת הגדעונים' הוקמה על רקע מערכת היחסים הבלתי תקינה שבין בני הדור השני והוריהם המייסדים, עקב אי שביעות הרצון של הצעירים מהשמרנות הדתית ששררה בתחום החברתי, התרבותי ובחיי הקהילה. מצב זה הביא לנטישת הבנים, להגירה מהמושבה לחו"ל, ואיים על ביסוסה של המושבה. סוגיה כאובה זו עורר את הבנים לנקוט ביוזמה לשינוי פני הדברים ולשפר את המצב החברתי הפנימי בין צעירי המושבה ואת אחריותם ההדדית זה לזה.
המשבר היה מנת חלקן של כל מושבות העלייה הראשונה, וסימל את קץ עידן המנהיגות הוותיקה, שעלתה לארץ ממזרח אירופה, והנהיגה את היישובים לאורך כל שנותיהם הקשות. סוגיה נוספת שתרמה להחלטה להקים את האגודה הייתה השמירה על המושבה ושטחיה החקלאיים, שהופקדה בידי שומרים ערבים, כשמנגד השכנים הערבים היו מעורבים בגנבות חקלאיות בשטחים ובתחום המושבה. סוגיה זו טרדה לא מעט את מנוחתם של בני המושבה ומכאן קצרה הדרך להקמת האגודה. אגודות 'בר גיורא' (1907) ואחריה אגודת 'השומר' (1909), שהוקמה במקומה, הקדימו את 'הגדעונים' כשנטלו על כתפיהן את השמירה במושבות העלייה הראשונה ברחבי הארץ. אגודות יריבות אלה אתגרו את ה'גדעונים', שטענו נגד התפישה הגורסת הפעלת כוח, ללא שימוש מושכל ומינון נכון של מוח, וכוח ותחכום כנהוג במזרח התיכון.
חובת ההוכחה חלה על 'הגדעונים', שלקחו את אחריות השמירה במושבה על עצמם, סירבו לכניסת 'השומר' אליה, והוכיחו בפועל את צדקת תפישתם. כך חזרו השקט והביטחון לשרור במושבה. נושא נוסף שבו עסקו 'הגדעונים', הייתה האחזקה השוטפת של מתקנים שונים, כגון: התאורה, תעלות המים ובית העלמין. הם גייסו לעזרתם את תלמידי בית הספר שזכו לכינוי 'השמשונים', ושיפרו את פני המושבה ואת תחזוקתה. 'הגדעונים' נגררו למאבק עם תנועות השמאל והתייצבו לימין הוריהם במאבק זה שבא לידי ביטוי קשה בעיתוניהם, מאמריהם וספריהם של האחרונים.
התנדבותם של 20 מבני האגודה לצבא הטורקי, שלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה ו-14 חודשים לאחר הקמתה, בד בבד עם פרסום צו עות'מאני שאסר על המשך פעילותן של האגודות ונסיעתו של אלכסנדר לארצות הברית הביאו לשיתוקה המוחלט של האגודה. בשנת 1919, עם סיום המלחמה והכיבוש הבריטי של הארץ, נסגרה האגודה.
טעות תודעתית נפוצה היא החיבור ששרר, לכאורה בין 'הגדעונים' לבין מחתרת ניל"י. המציאות הייתה שונה; לא היה קשר ביניהן, ואין להתייחס לניל"י כהמשכה הישיר של 'הגדעונים'. רק שניים מחבריהם: נשיאם אלכסנדר, אחיו של אהרון, ואבשלום מזכירו המדעי הצטרפו לניל"י.
למרות פעילותם הקצרה בזיכרון, נחשבת תקופתם כמפנה תרבותי וחברתי חשוב ופרשת מים בחיי המושבה, שממנו יצאה זיכרון לדרך חדשה.
קבוצת הגדעונים בשוני

פקידי יק"א בחרו בצעירי זכרון יעקב לחזק ולעבד את האדמות בשוני. שוני הוא כפר בשטח של רמת הנדיב שנקרא גם "חרבת מיאמאס". חלק מצעירי המושבות לא רצו להמשיך בעבודתם במשקי הוריהם וחיפשו פרנסה ומקום התיישבות, וחלקם רצו להוכיח עצמם בפני הוריהם, בפני בנות המושבה ופועלי העלייה השנייה. יש לראות את הקמת הקבוצה שהתיישבה בשוני כ"קבוצת כיבוש" שנועדה לשרת את מטרות יק"א וגם לענות על מטרות הגדעונים.
פקידות יק"א שקנתה את האדמה בשוני, רצתה לחרוש ולזרוע את האדמה במהירות, וועד אגודת הגדעונים היו אחראים על כך ובחרו קבוצה של עשרה צעירים, בני איכרים כדי לעבוד שם. צעירים אלו שוכנו במיאמס (חאן שוני) והחלו את עבודתם למעשה ב-23 בפברואר 1914. הקבוצה עיבדה את האדמה על חשבון יק"א וקיבלה 60 פרנק בחודש כל אחד כשכר עבודתם. מטרות יק"א בהקמת הקבוצה של הגדעונים היו פינוי האריסים מהמקום וקביעת חזקה על ידי שמירה ועיבוד הקרקע ל"עת עתה". הגדעונים בשוני היו בעלי אופי פונקציונלי, זמני, הנתונים לניהול ישיר של יק"א ולא קבוצה עצמאית עם מטרות משלה. יש להניח שחלק מן הגדעונים אף שאפו להפוך את המקום לביתם. אחד מאנשי הגדעונים, אשר שצמן, העיד כי מטרת העבודה בשוני הייתה הקמת יישוב חדש, ולא חלוקת האדמות.
בשוני עבדו הגדעונים, אך עימם גם יריביהם אנשי הפועלים. תיאורי עיתון "האחדות" על העימותים בין ה"גדעונים" ל"פועלים" נראים מוגזמים אף שאין ספק שהיו ניגודים ומתחים. למרות זאת - עצם הקיום והעבודה המשותפים, יצרו גם אינטרסים משותפים במקום וההצלחה היחסית העידה שההרכב החברתי לפחות לא מנע אותה. ההרכב האנושי שנוצר בשוני היה מעניין: בני מושבה, עולים מרוסיה, מתימן ומארצות הברית, חלקם אנשי 'השומר', שחיו ועבדו לצד אריסים ערבים בפיקוח אנשי יק"א. במקום קטן זה נוצר מיקרוקוסמוס של התקופה.
אלכסנדר אהרנסון כתב על "הקבוצה בשוני" וסיפר כי בני האיכרים גויסו לצבא ולכן המשיכו לעבוד קבוצת הפועלים, אבל התוצאות לא היו מזהירות ויק"א לא רצתה לחדש את הניסיון שלא עלה יפה. מכיוון שהיה צורך לעבד את האדמה פנתה יק"א אל איכרי זכרון יעקב והחכירה להם את האדמה.
מנהיגי האגודה

אלכסנדר אהרנסון: נשיא אגודת הגדעונים. אחיו של אהרון אהרנסון המפורסם, נולד ב-1888 וכבר מגיל צעיר בלט ביכולת ההנהגה שלו, הוא היה דמות בולטת בארץ במשך כעשור, מערב מלחמת העולם הראשונה ועד אמצע שנות העשרים. במאמר בעיתון "הפועל הצעיר", אלכסנדר עצמו פנה אל אנשי תנועת הפועלים בקריאה "לא להזות את האיכרים... זכרו כי בבית הקברות של המושבה קבורים מאות מבני משפחתם, ומחלתם לחטאיהם הקלים ואמרתם נושיט-נא יד להם, כי חלוצים כמונו היו, סוללי דרכנו". אלא שקריאתו זו לא עזרה להקל את המתח בין שתי הקבוצות. אלכסנדר נחשב לאדם כריזמטי היה נערץ על צעירי המושבות ונודע גם ככובש לבבות, אך ישיבתו הארוכה בארצות הברית השכיחה אותו כמעט לחלוטין מהיישוב היהודי בארץ ישראל.
אבשלום פיינברג: נולד ב- 1889 בגדרה להורים יוצאי רוסיה. למד שנתיים בפריז, עבד בהנהלות חשבונות בקהיר ולאחר מכן נסע לשווייץ. ב-1909 חזר לבסוף לארץ ישראל והוא בן 20 בלבד. בארץ הציע אהרון אהרנסון לאבשלום לנהל את עבודת הנטיעות בחלקת הניסיונות באדמות חדרה. ידידות עמוקה נרקמה בין השניים, וכאשר אלכסנדר אהרנסון ארגן את צעירי מושבתו באגודת הגדעונים, אבשלום הפך לאחד ממנהיגי האגודה אף על פי שהיה היחידי בה שאינו תושב זכרון יעקב.
לקריאה נוספת

אביגור, ש.,בן צבי, י.,הגלילי, א.,הגלילי, י.,סלצקי, י.,ובן ציון, ד.(עורכים),תולדות ההגנה,חלק א',מערכות,1965.
רחל אלבוים-דרור, הגדעונים, קתדרה 46, 1987.
אמיר, א, אבשלום כתבים ומכתבים,שקמונה,1971.
להב,א,ראשיתה של ההתיישבות היהודית ברמת הנדיב,החברה להגנת הטבע,1992.
ליבנה,א,אהרן אהרנסון האיש וזמנו,מוסד ביאליק,1969.
הבלוג של אורי קציר
אביב קרניאל, הגדעונים: פעילותה של אגודת הגדעונים בזכרון-יעקב בשלהי השלטון העות'מאני בארץ ישראל ועד 1919, זיכרון יעקב: הוצאת המחבר, 2017.
הנעה רקטית רב-שלבית

משגר הלוויינים GSLV בעל הנעה רקטית תלת־שלבית ומאיצים
הנעה רקטית רב־שלבית (באנגלית: Multistage rocket) היא טכנולוגיה המשתמשת במספר מנועים רקטיים על מנת להניע מערכת למסלול כלשהו. תהליך ההנעה מחולק לשלבים, כאשר כל שלב כולל הפעלה של מנוע רקטי (או מספר מנועים) הפועל באופן עצמאי. השלבים מוצבים בזה אחר זה. לעיתים ניתן השם "שלב 0" לרקטות האצה המוצבות זו לצד זו ופועלות כחלק מאותו שלב ומסייעות לתאוצה ההתחלתית.
על פי נוסחת ציאולקובסקי, השימוש בהנעה רב־שלבית מאפשר להגיע למהירות גבוהה יותר ולגובה רב יותר מאשר בשימוש בהנעה בשלב בודד גדול יותר. חלק מרקטות הקרקע־קרקע והטילים מונעים בהנעה רב־שלבית וכל משגרי הלוויינים והחלליות מונעים בהנעה רב־שלבית.
מערכות בעלות הנעה דו־שלבית ותלת־שלבית הן הנפוצות ביותר, אך גם מערכות עם 5 שלבים שוגרו בהצלחה.
מודל פיזיקלי מפושט

כאשר:
m_{0} – מסה כוללת של הרקטה
m_{l} – מסת המטען המועיל
m_{p} – מסת החומר ההודף
m_{f}=m_{o}-m_{p} – מסה מנוע ללא הודף או לאחר גמר בעירה (dry)
m_{s} – מסת המשגר
נסמן יחס המסות:
R={\frac {m_{0}}{m_{f}}}={\frac {1+\lambda }{\epsilon +\lambda }}
\epsilon ={\frac {m_{\mathrm {E} }}{m_{\mathrm {E} }+m_{\mathrm {p} }}}
\lambda ={\frac {m_{\mathrm {l} }}{m_{\mathrm {E} }+m_{\mathrm {p} }}}
בהזנחת גרר, ותאוצת כובד קבועה, הרקטה תגיע למהירות מקסימלית:
 V_{max}=I_{sp}\cdot g_{0}\cdot R-g_{0}\cdot t_{b}
ולגובה מקסימלי:
 H_{max}=I_{sp}\cdot g_{0}\cdot t_{b}\cdot (1-{\frac {\ln R}{R-1}})-0.5\cdot g_{0}\cdot t_{b}^{2}\cdot \sin \theta
כאשר:
I_{sp} – מתקף סגולי
t_{b} – זמן בעירה
g_{0} – כוח כבידה
\theta  – זווית השיגור יחסית לקרקע
ביצוע

הסיבה המרכזית להעדפת הנעה רב־שלבית על פני מערכת רקטית יחידה היא שבהנעה רב־שלבית ניתן להגיע למהירויות גדולות יותר, זאת משום שהיפרדות משלבים שאינם נדרשים יותר לטיל, מורידה את מסתו ומקלה עליו. הדחף של השלב השני או השלישי, לדוגמה, מספק תאוצה גדולה יותר מהדחף שיספק מנוע גדול יותר בעל שלב בודד.
החיסרון המרכזי של שימוש בהנעה רב־שלבית הוא שהשימוש במספר מנועים רב מעלה את ההסתברות לתקלה בזמן היפרדות השלבים או בהצתת המנועים. בזמן ההפרדה נעשה לפעמים שימוש בברגים פירוטכניים נפיצים, על מנת לקטוע את החיבור בין השלב לשאר הטיל. גם הטבעת המחברת ביניהם מעוצבת באופן שמאפשר הפרדה יעילה בין הטיל לשלב שהופרד.
ביצוע > מבנה הנעה רב־שלבית

סידור המנועים בהנעה רב־שלבית מתוכנן באופן מותאם לדרישות תפקיד המנוע ולתנאי הסביבה בזמן פעולתו. לרוב, השלב הראשון, המותקן בתחתית המערכת, הוא הרחב ביותר ובעל המנועים הגדולים ביותר, היות שהוא נדרש לשאת משקל רב יותר – את עצמו ואת השלבים שמעליו. השלב הראשון מיועד לטוס בתוך האטמוספירה. מעליו, השלבים העליונים, להם מנועים קטנים יותר שנועדים לרוב לפעול בריק.
דוגמאות למשגרים רב שלביים

סטורן IB
פאלקון 1
פאלקון 9
דלתא 3
סטורן 5
GSLV
אריאן 1
אריאן 4
PSLV
פרוטון (יכול להיות גם תלת־שלבי, תלוי במשימה)
הערות שוליים

↑  הצגה של רקטה מונעת בהנעה דו־שלבית – פג'ר 5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544157805171  LCCN: sh89002097
הצד האפל של הירח (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 מבוסס על:  Life on Mars 
 סוגה:  דרמה משטרתית
 בימוי:  אלכסנדר קוט
 שחקנים:  פאבל דרביאנקו סבטלנה סמירנובה-מרצינקביץ' איוואן שיבאנוב קרינה רזומובסקאיה
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  32
 תוכנית מקור:  Life on Mars (UK) Life on Mars (US) La Chica de Ayer Svět pod hlavou
 הפקה
 מפיק:  אלכסנדר צקאלו רוסלן סורוקין פיוטר אנורוב
 חברת הפקה:  Kinoslovo, בהזמנת Sreda
 מוזיקה:  פאבל יסנין 
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  5 בנובמבר 2012 – 11 במרץ 2018
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הצד האפל של הירח (ברוסית: Обратная сторона Луны) הוא סדרת טלוויזיה רוסית מז'אנר המתח, המבוססת על הסדרה מבית BBC בשם חיים על מאדים (באנגלית: Life on Mars). הסדרה הופקה על ידי חברת Sreda עבור הערוץ הראשון ברוסיה.
הסדרה נקראת על שם אלבום של פינק פלויד, באותו שם יותר מאשר על שם שירו של דייוויד בואי. הדגש חשוב מאחר שפינק פלויד היה פופולרי בברית המועצות בשנות השבעים המאוחרות, בעוד בואי היה אלמוני יחסית עבור צעירי ברית המועצות.
עלילה > עונה 1

בשנת 2011, מיכאיל סולוביוב הבן הוא קצין משטרה במוסקבה. הוא נפגע על ידי מכונית בעת שניסה לעצור מטורף אלים, כשהוא מתעורר הוא מוצא את עצמו בגופו של אביו, סגן מיכאיל סולוביוב האב, ששירת בשירות המיליציה במוסקבה, בשנת 1979.
מיכאיל אינו בטוח אם הוא חולם בזמן שהוא בתרדמת, או אם הוא השתגע, או אם הוא באמת חזר בזמן. כל מה שהוא יודע כעת זה שהוא חייב להתמודד עם הסביבה הזרה לו של רוסיה הסובייטית, לתפוס פושעים (כולל רוצח סדרתי מסוכן) ומעל לכל דבר אחר, להבין מה קרה לו.
עלילה > עונה 2

מיכאיל חוזר לשנת 2011 אבל מגלה מציאות אלטרנטיבית: ברית המועצות לא התפרקה ואנשים טסים למאדים. במציאות החדשה הזאת למיכאיל יש אישה ובת. הוא מוצא עצמו במסע מתמשך לגילוי העצמי שלו בעודו נאבק במקביל ברוצח סדרתי ששם לו למטרה לפגוע במיכאיל ובכל מי שקשור אליו.
פרסים

בשנת 2013 הסדרה זכתה בשלושה פרסי APKiT בקטגוריות מיני סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר, עבודת הבימוי הטובה ביותר (אלכסנדר קוט) ושחקן הטלוויזיה הטוב ביותר (פאבל דרביאנקו).
הערות שוליים

↑  "Russia's version of Life on Mars is a huge hit". BBC. 28 בדצמבר 2012. אורכב מהמקור ב-27 בספטמבר 2013. נבדק ב-27 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  "Обратная Сторона Луны - Russian 'Life On Mars' Trailer (2012)". youtube.com. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Life on Mars' to be remade for Russian TV". digitalspy.com.uk. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dark Side of Mars: Russian LOM Adaption Praised". cultbritannia.co.uk. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Life On Mars - Russian version: Dark Side of the Moon". domeofstars.com. אורכב מ-המקור ב-2020-05-29. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
המתקפה על מטה הביטחון הלאומי הסורי

| חלק ממלחמת האזרחים בסוריה |
| --- | --- |
 תאריך:  18 ביולי 2012
 מקום:  מטה הלשכה לביטחון לאומי, דמשק
 מטרה:  בכירי משטר
 קואורדינטות:  33°31′16.09″N 36°16′58.15″E﻿ / ﻿33.5211361°N 36.2828194°E﻿ / 33.5211361; 36.2828194
 סוג:  פיגוע תופת 
 הרוגים:  4 
 פצועים:  4 
 מבצע:  האופוזיציה הסורית
  (למפת דמשק מוגדלת) המתקפה על מטה הביטחון הלאומי הסורי(למפת דמשק רגילה) המתקפה על מטה הביטחון הלאומי הסורי
 
המתקפה על מטה הביטחון הלאומי הסורי הייתה פיגוע במטה הראשי של הלשכה לביטחון לאומי, בצפון-מערב דמשק, בו נהרגו שר ההגנה הסורי וסגנו. הפיגוע התרחש בתחילת מלחמת האזרחים בסוריה. התקשורת הממשלתית דיווחה שהיה זה פיגוע התאבדות, בעוד שהאופוזיציה טענה שהפצצה הופעלה מרחוק.
הפיגוע

הפיצוץ אירע במהלך ישיבה בהשתתפות שרים ומספר ראשי סוכנויות ביטחוניות. בפיגוע נהרגו שר ההגנה, דאוד ראג'חה; סגן שר ההגנה וגיסו של הנשיא אסד, אסף שווכאת; העוזר לסגן הנשיא, חסן עלי טורקמאני; וראש הלשכה לביטחון לאומי, הישאם אל-איח'תיאר, שנפצע אנושות בפיצוץ ומת מפצעיו יומיים לאחר מכן. חאפז מח'לוף, האחראי על גזרת דמשק במינהל הביטחון הכללי, נפצע. היו דיווחים סותרים באשר לגורלו של שר הפנים מוחמד איברהים א-שעאר. עוזר מזכיר מפלגת הבעת' נפצע גם הוא בפיגוע.
קורבנות > הרוגים

אסף שווכאת - גיסו של הנשיא אסד וסגן שר ההגנה
דאוד ראג'חה - שר ההגנה (רמטכ"ל לשעבר)
חסן טורקמאני - עוזר לסגן הנשיא; בעבר שר ההגנה והרמטכ"ל
הישאם אל-איח'תיאר - ראש הלשכה לביטחון לאומי
קורבנות > פצועים

מאהר אל-אסד - אחיו של הנשיא אסד ומפקד בכיר במשמר הרפובליקה; היו דיווחים על כך שאיבד רגל
מוחמד אבראהים א-שעאר - שר הפנים
חאפז מח'לוף - האחראי על גזרת דמשק במינהל הביטחון הכללי
מוחמד סעיד בח'טיאן - העוזר למזכיר מפלגת הבעת'
זהות המְבַצֵּעַ

על פי דיווחים, הפיצוץ בוצע על ידי אחד משומרי הראש במפגש, בתור פיגוע התאבדות. האופוזיציה טענה שמורד החדיר מראש פצצה למבנה, אשר הופעלה בשלט רחוק. דיווח אחר טען, שהפצצה הוחבאה בתיק המסמכים של שר הפנים, ששיתף פעולה עם איראן שרצתה שאסד יחליף מספר בכירים במשטר.
צבא האסלאם והצבא הסורי החופשי טענו שניהם לאחריות על הפיצוץ. לואי אל-מוקדאד, מהצבא הסורי החופשי, טען שההתקפה בוצעה על ידי קבוצה של אנשי הצבא הסורי החופשי, בתיאום עם נהגים ושומרי ראש שעבדו צמוד לבכירים ביותר במשטר של אסד. הוא ציין שהפיצוץ נגרם משני מטענים של 25 פאונד (11 ק"ג) חומר נפץ כל אחד, וממטען קטן יותר של חומר נפץ פלסטי C-4, שהונחו בחדר כמה ימים לפני הפגישה, על ידי אחד מאנשיו של אל-איח'תיאר מהלשכה לביטחון לאומי.
במאמר של הדיילי ביסט (אנ') מ-2016, טען קצין בכיר לשעבר בצבא סוריה שאסד הוא האחראי לפיצוץ. על פי הטענה, ההרוגים בפיצוץ היו חברים מתונים במשטר שאיראן רצתה להחליף. גם באסאם ברבנדי, דיפלומט סורי לשעבר, האשים את איראן. באותו מאמר צוטטו גם מקורות במודיעין הסורי, שאמרו שאסד האמין שהקצינים שנהרגו תכננו הפיכה נגדו, ושנחסמה כל גישה לחקירת הפיצוץ. רוברט פורד, שגריר ארצות הברית בסוריה בזמן הפיצוץ, סיכם את נושא הפיגוע במילים "אני לא חושב שאנו יודעים איך זה קרה".
תגובות

על אף שלא היו הצהרות מפיו של אסד עצמו ביום הפיצוץ, דיווחה התקשורת הממשלתית בסוריה כבר ביום הפיצוץ על מינויו של רמטכ"ל צבא סוריה, פהד ג'אסם אל-פריג' לשר ההגנה החדש. התקשורת דיווחה גם שההתקפה בוצעה על ידי מחבלים זרים. הצבא פרסם הצהרה בה נאמר שסוריה "נחושה להתעמת עם כל צורות הטרור ולגדוע כל זרוע שפוגעת בביטחון הלאומי".
יום לאחר הפיצוץ שידרה הטלוויזיה הממשלתית תמונות של הנשיא אסד בארמון המלכותי, כדי להפסיק את הספקולציות שהניעה שתיקתו לאחר האירוע. התמונות ששודרו הראו את הנשיא אסד מקבל את שר ההגנה החדש פהד ג'אסם אל-פריג' לאחר טקס השבעה. לפי העיתון הארץ, כוונת שידורים אלו הייתה לשלוח מסר שאסד חי, בריא ועדיין מחזיק בשלטון. בשידור נאמר שאסד מאחל 'בהצלחה' לשר ההגנה החדש, אך לא צוין איפה התרחש טקס ההשבעה. בצעד חריג, לא שודרו גם שום תמונות או וידאו מהטקס.
מדינות שגינו את הפעולה היו בין היתר איראן, לבנון, רוסיה, דרום אפריקה, בריטניה וונצואלה.
הערות שוליים

↑  ניר יהב‏, סוריה: גיסו של אסד ושר ההגנה חוסלו בלב דמשק - וואלה חדשות, באתר וואלה, 18 ביולי 2012
↑  דיווח באנגלית על האירוע - אתר אל-ערביה
↑  כתבת פרופיל על האישים שנהרגו בפיצוץ - באתר ה-BBC (באנגלית)
↑  דיווח מיום הפיצוץ שבו הוא מדווח כפצוע
↑  דיווח על מותו מפצעיו, יומיים לאחר הפיצוץ
↑  דיווח מאל-ג'זירה שבו הוא נכלל בין המתים
↑  התקשורת הממשלתית ממשיכה לדווח על השתתפותו באירועים
↑   Syria: Bashar al-Assad's brother Maher 'loses leg', The Telegraph, 16 August 2012
↑  כתבה על הפיצוץ ואיך, לטענת האופוזיציה, הוא בוצע
↑  דיווח שבו צוינה עובדה זו
↑    Adrian Blomfield,Damien Mcelroy,Ruth Sherlock, ‏Syria: Fresh fighting in capital as hundreds flee regime reprisal attacks, The Telegraph, 18 July 2012
↑  המאמר המדובר
↑  כתבה על מינויו לתפקיד
↑  הציטוט מובא מכתבה זו
↑  כתבה קצרה על הנושא
↑  כתבה נוספת על הנושא
↑  המאמר שבו נטען כך
↑  כתבה על תגובת איראן לפיצוץ
↑  כתבה על תגובת לבנון לפיצוץ
↑  הכתבה שהציטוט לקוח ממנה
↑  ההצהרה המלאה באתר משרד החוץ (באנגלית)
↑  כתבה שבה מצוטטים דבריו של שר החוץ על הפיצוץ
↑  כתבה על תגובת ונצואלה לפיצוץ
המפקח הכללי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רביזור של ניקולאי גוגול
 בימוי:  הנרי קוסטר 
 הופק בידי:  ג'רי וואלד, סילביה פיין 
 תסריט:  פיליפ ראפ, הרי קורניץ
 עריכה:  רודי פהר 
 שחקנים ראשיים:  דני קיי אלזה לנצ'סטר ולטר סלזק ברברה בייטס ג'ין לוקהרט
 מוזיקה:  ג'וני גרין, סילביה פיין 
 צילום:  אלווד ברנדל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 בדצמבר 1949
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט קומדיה 
 תקציב:  2,873,000 דולר
 הכנסות:  3,910,000 דולר
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר (ג'וני גרין) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המפקח הכללי (באנגלית: The Inspector General) הוא סרט קומדיה מוזיקלית אמריקאי משנת 1949 בבימויו של הנרי קוסטר, עם דני קיי בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס באופן רופף על המחזה רביזור של ניקולאי גוגול. במקום הצאר והאימפריה הרוסית העלילה הועתקה לצרפת בתקופתו של הקיסר נפוליאון.
סילביה פיין, אשתו של דני קיי, כתבה והלחינה את השירים וגם השתתפה בהפקת הסרט.
ג'ון גרין זכה בפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר.
תקציר העלילה

ברונדי היא עיר קטנה בצרפת שנשלטת על ידי ראש העיר (ג'ין לוקהרט) וחברי המועצה שכולם דודנים ומושחתים. שליח נסער מגיע מעיירה סמוכה ומודיע שהגיע לשם מפקח מטעם הקיסר שמבצע ביקורת ומאיים לתלות את כל המושחתים וכי אי אפשר לזהות אותו כי הוא לבוש בגדים פשוטים. כל חברי המועצה נכנסים לפחד וחרדה.
ליד העיירה מתמקם הצועני יקוב (ולטר סלזק) שמוכר לאנשים תרופות שמסוגלות לעורר מתים. הוא עושה זה בעזרת עוזרו ג'ורג'י (דני קיי). ג'ורג'י מגלה לאישה כי התרופה שקנתה לבעלה הנוטה למות היא רמאות. כל האנשים מתחילים להתפרע ולהפוך את העגלה ויקוב מגרש את ג'ורג'י.
גורג'י מגיע לברונדי, רעב, צמא ולבוש סחבות. ונעצר על שוטטות. מפקח המשטרה מדווח זאת בישיבת המועצה וראש העיר מעלה חשד כי המדובר במפקח הכללי. הם מגיעים לבית הכלא, מוציאים את ג'ורג' מתאו ומפקח המשטרה נותן לו את מדיו. הוא מובל בתהלוכה לבית העירייה שם נערכת לו סעודת מלכים. ראש העיר ויועציו מנסים להרעילו על ידי הוספת רעל ליין אך הוא ניצל כל פעם.
חברי המועצה באים לחדרו בנפרד וכל אחד נותן לו סכום נכבד כשוחד. יקוב מגיע ומשלשל את הכספים לכיסו. אשת ראש העיר, מריה (אלזה לנצ'סטר) עוגבת עליו ורוצה לברוח אתו מהעיר. רק המשרתת ההולנדית לזה מוצאת חן בעיניו היות שהוא רואה בה את האדם הישר היחידי במקום.
ראש העיר מזמין רוצח שכיר לרצוח אותו באסם אך גם מזה מצליח ג'ורג'י להתחמק. לבסוף מגיע לעיר לחרדת חברי המועצה המפקח הכללי האמיתי. ג'ורג' מושם במעצר וראש העיר חותם על צו הוצאה להורג בתלייה. יקוב גונב מהמפקח האמיתי את כתב ההרשאה שלו ושם אותו בכיס של ג'ורג'י. כעת מראה ג'ורג'י את כתב ההרשאה והמפקח הכללי האמיתי עומד להיות מוצא להורג בחתימתו. ג'ורג'י מתוודה שהוא אדם ישר ולא יכול להמשיך להתחזות כמפקח הכללי ולחתום על גזר דין מוות. זה מוצא חן בעיני המפקח האמיתי, הוא שם את חברי המועצה בכלא וממנה את ג'ורג'י לראש העיר החדש שלצידו לזה וכל תושבי העיר מריעים להם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דני קיי | ג'ורג'י | "המפקח הכללי" |
| ולטר סלזק | יקוב | הבוס של ג'ורג'י |
| אלזה לנצ'סטר | מריה | אשתו של ראש העיר |
| ג'ין לוקהרט |  | ראש העיר |
| ברברה בייטס | לזה | משרתת |
המעבדה לפיזיקה יישומית

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1942, 10 במרס – הווה (כ־82 שנים)
 חברת אם:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
 מיקום המטה:  מרילנד מרילנד
 קואורדינטות:  39°09′55″N 76°53′50″W﻿ / ﻿39.1653°N 76.8972°W﻿ / 39.1653; -76.8972 
 משרד ראשי:  ארצות הברית ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  ביטחונית, חלל
 מנכ"ל:  ד"ר ראלף שמאל
 עובדים:  8,300 (2022)
  
 APL
 he
 
המעבדה לפיזיקה יישומית (באנגלית: Applied Physics Laboratory, בראשי תיבות: APL, קיצור מאנגלית: The Johns Hopkins University Applied Physics Laboratory) הוא מרכז מחקר מוסדי ללא כוונת רווח, המסונף לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, מחוז האוורד (אנ'), מרילנד, ארצות הברית שנוסד בשנת 1942. המעבדה משמשת כמשאב טכני אסטרטגי של מחלקת ההגנה של ארצות הברית, נאס"א וסוכנויות ממשלתיות אחרות ומעסיקה מעל 8,300 (80% מקצועיים טכניים) עובדים. היא מספקת שרותי הנדסה, מחקר ופיתוח מערכות טכנולוגיות רבות בתחומי הגנת אוויר והטילים, לוחמה ימית ותת-ימית, אבטחת מחשבים, מדעי החלל ובניית חלליות.
רקע היסטורי

המעבדה נוסדה בשנת 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה תחת משרד המחקר והפיתוח המדעי כחלק ממאמץ הממשלה לגייס את המומחיות המדעית וההנדסית של האומה באוניברסיטאותיה. המעבדה הייתה מעורבת מאוד במחקר בזמן מלחמת העולם השנייה. עם סיום המלחמה, לבקשת הממשלה המשיכה האוניברסיטה לקיים את המעבדה כשירות ציבורי. בתחילת דרכה של המעבדה, היא שכנה במוסך משומש בשדרת ג'ורג'יה 8621, בסילבר ספרינג, מרילנד. המעבדה עברה ללורל החל משנת 1954, עם הקמת בניין של שני מיליון דולר והרחבת אגף של 700,000 דולר בשנת 1956. הצוות הסופי עבר למתקן החדש בשנת 1975. המקום כלל מנהרת רוח שגא קולית שהתפנתה בשנת 1963 והדמיות הטיסה הועברו ללורל.
מקור שם המעבדה במלחמת העולם השנייה, אולם נקודות החוזק העיקריות של המעבדה לפיזיקה יישומית הן הנדסת מערכות ויישומי טכנולוגיה. יותר משלושה רבעים מהצוות הם אנשי מקצוע טכניים, ו-25% הם בעלי תארים במדעי המחשב ומתמטיקה. המעבדה עורכת תוכניות במחקר בסיסי ויישומי, פיתוח חישה מרחוק מתקדם, מבחן והערכה, הנדסת מערכות ואינטגרציה.
ארגון וניהול

למעבדה שלושה קמפוסים עיקריים; בלורל, במדינת מרילנד ובמונטפלייר במדינת ורמונט וקמפוס דרום. בנוסף לכך המעבדה מחזיקה במספר משרדים ברחבי ארצות הברית; בארלינגטון, ובפיירפקס, מדינת וירג'יניה, בפארק לקסינגטון, מדינת מרילנד, באל סגונדו, מדינת קליפורניה ובראלי, מדינת קרוליינה הצפונית.
המעבדה לפיזיקה יישומית מהווה חטיבת מחקר ופיתוח ופחות מוסד אקדמי של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בית הספר להנדסה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ותוכניות הכשרה בבולטימור-וושינגטון משמש להסמכת תארים מתקדמים בלימודי הנדסה ובמדעים יישומיים המעניק תוארי הסמכה בחמישה עשר תחומי לימוד. בבית הספר יש שבע מחלקות בהנדסה, מדעים מדויקים ומדעי הטבע. בנוסף, הוא מהווה קורת גג למכוני מחקר, תחומי הנדסה מקצועיים וחינוך.
יכולות ליבה:
בדיקות והערכה של מערכות אסטרטגיות
ביטחון צוללת ושרידות
מדעי חלל והנדסה
מערכות לחימה וטילים מודרכים
הגנה אווירית על איומים והקרנת כוח
טכנולוגית מידע
ניתוח סימולציות, הדמיה ואנליזה
מחקר ופיתוח הקשורים למשימה
בתחום האזרחי, המעבדה לפיזיקה יישומית שותפה בייזום, תכנון, בניית מיכשור מדעי, תפעול וניהול פרויקטים עתידיים של משימות למחקר מערכת השמש; הגשושית TIMED (אנ') לניטור אטמוספירת כדור הארץ, שתי גשושיות ואן אלן (אנ') לניטור חגורות ואן אלן, גשושית STEREO (אנ') לניטור השמש, גשושית קאסיני לכוכב הלכת שבתאי, גשושית Parker Solar Probe לניטור השמש, הגשושית מסנג'ר לכוכב הלכת חמה, הגשושית ניו הורייזונס לפלוטו במסגרת תוכנית הגבולות החדשים, הגשושית לוסי והגשושית פסיכה לאסטרואידים במסגרת תוכנית דיסקברי, הגשושית אירופה קליפר (אנ') במסגרת תוכנית פלאגשיפ, ובשנת 2019 נבחרה משימת הנחתת-רחפן דרגונפליי (אנ') לירח טיטאן במסגרת תוכנית הגבולות החדשים של נאס"א.
במכון שנים עשר תחומים ייעודיים:
הגנה אווירית מפני טילים
חלל אזרחי
פעילות סייבר
הגנת המולדת
בריאות לאומית
ניתוח ביטחון לאומי
התקפה מדויקת
מרחב הביטחון הלאומי
שליטה ימית
מחקר ופיתוח מחקרי
הרתעה אסטרטגית
מבצעים מיוחדים
הערות שוליים

↑  About APL
↑  History
↑  APL, Expertise
↑  The Civil Space Mission Area, About (אורכב 11.01.2020 בארכיון Wayback Machine)
↑  Mission Areas
↑  APL, Mission Areas, Air and Missile Defense
↑  APL, Mission Areas, APL Civil Space
↑  APL, Mission Areas, Cyber Operations
↑  APL, Mission Areas, Homeland Protection
↑  APL, Mission Areas, National Health
↑  APL, Mission Areas, National Security Analysis
↑  APL, Mission Areas, Precision Strike
↑  APL, Mission Areas, National Security Space
↑  APL, Mission Areas, Sea Control
↑  APL, Mission Areas, Research and Exploratory Development
↑  APL, Mission Areas, Strategic Deterrence
↑  APL, Mission Areas, Special Operations
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604616205171  ISNI: 0000 0004 0630 1170  LCCN: n79125895  SUDOC: 074305735  Trove: 1077742  VIAF: 151126521   WorldCat (עם VIAF): 151126521