stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממאדו סאקו
הערות שוליים

↑  האזור מאופיין ביוצאי אפריקה רבים
↑  לאקיפ, סאקו: הכדורגל הייתה מחויבות, 24 בפברואר 2012 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 וראן •  5 סאקו •  6 קבאי •  7 קאבלה •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 גריזמן •  12 מאבובה • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 סאניה • 16 רופייה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 פוגבה • 20 רמי • 21 קוסיילני • 22 שניידרלין • 23 לנדרו • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 וראן •  5 סאקו •  6 קבאי •  7 קאבלה •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 גריזמן •  12 מאבובה • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 סאניה • 16 רופייה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 פוגבה • 20 רמי • 21 קוסיילני • 22 שניידרלין • 23 לנדרו • מאמן: דשאן | צרפת |
דגור ברגולך

דַגוֹר בּרַגוֹלַך הוא קרב בדיוני מעולם הפנטזיה של ג'.ר.ר. טולקין, הידוע גם בשם קרב להבת הפתע. דגור ברגולך היה הקרב הרביעי במלחמות בלריאנד, ובמהלכו שבר מורגות את המצור על אנגבאנד.
במשך כ־400 שנים צרו ממלכות העלפים בבלריאנד על מעוזו של מורגות באנגבאנד. מורגות עמל במשך שנים אלו על בניית צבא אדיר, ולבסוף הפתיע את העלפים במתקפה אדירה. ראשית, עורר מורגות נהרות להבה אשר כילו את מישור ארד גלן הפורה. עלפים רבים מצאו את מותם בניסיון לברוח מהאש והעשן. צבאות הבאלרוגים והאורקים, בהנהגת גלאורונג הדרקון, פלשו בהצלחה לדורתוניון והרגו את אנגרוד ואיגנור.
בחזית המזרח נהדפו כוחותיהם של בני פאנור. פרשיו של מגלור נשרפו למוות במישור לותלן ופער מגלור נכבש, ובכך זכה מורגות למעבר לתוך בלריאנד. מגלור עצמו נסוג למבצרו של אחיו מיד'רוס בהימרינג. מעבר אגלון נפרץ, וקלגורם וקורופין נמלטו לנרגותרונד. האורקים של מורגות התפזרו ופלשו לתוך מזרח בלריאנד. קרנתיר נס לאמון ארב, היכן שהוא ואמרוד בנו מערכות הגנה. משם הצמד שחרר באיטיות את מזרח בלריאנד מהאורקים, בעוד שמגלור ומיד'רוס החזיקו בגבול הצפוני.
מינאס טירית שבשערי הסיריון במערב החזיקה מעמד תחת אורודרת, ודודו פינרוד פלגונד צעד מנרגותרונד עם צבא גדול צפונה. אולם פינרוד חש בראש צבאו ונפל למארב' ולולא התערבות ברהיר, בן האדם, היה נופל. כוחו של פלגונד חזר על עקבותיו, וברהיר המשיך להגן על דורתוניון עד שאבדו כל אנשיו. מעוזי ההרים של ארד ותרין והיתלום החזיקו מעמד, אך בקושי רב.
לכשהגיעה הידיעה בדבר האבדות הכבדות לפינגולפין, המלך העליון של הנולדור בבלריאנד, יצא המלך לבדו לאנגבנד. בשעריה קרא למורגות לדו־קרב. בשערי אנגבנד הם נלחמו, ואף שחרב פינגולפין פצעה את מורגות שבע פעמים, הוא הובס ונהרג.
בקרב נהרג גם הדור זהוב השיער, ראש בית הדור.
כך נשבר מצור אנגבנד, בני פאנור פוזרו וכוחות מורגות שוטטו בחופשיות בצפון.
פרנק אושן

| --- | --- |

פרנק אושן ב-2021
 לידה:  28 באוקטובר 1987 (בן 37) לונג ביץ', קליפורניה
 שם לידה:  כריסטופר ברו
 שם במה:  Frank ocean 
 מקום הקמה:  אוהיו 
 מוקד פעילות:  ניו-אורלינס, לואיזיאנה
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  תיכון ג'ון ארט, אוניברסיטת ניו אורלינס 
 סוגה:  PBR&B
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  Odd Future Records   Def Jam Records
 שיתופי פעולה בולטים:  אוד פיוצ'ר, ג'יי זי, קניה וסט, טיילר, דה קריאטור
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר (2013)  פרס גראמי לאלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר (2013) 
 blonded.co
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר פרנסיס אושן (באנגלית: Christopher Francis Ocean‏; נולד ב-28 באוקטובר 1987) המוכר בשם הבמה פרנק אושן הוא זמר-יוצר וראפר אמריקאי. אושן זכה בשני פרסי גראמי, פרס המוזיקה הבריטית, ושניים מאלבומיו הוזכרו ב-״500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים״ של רולינג סטון.
ביוגרפיה > נעוריו

אושן נולד בשם כריסטופר אדווין ברו ב-28 באוקטובר 1987 בלונג ביץ', קליפורניה
. כשהיה בן 5, עבר עם משפחתו לניו אורלינס, לואיזיאנה.
אושן נחשף בגיל צעיר לסצנת הג'אז של העיר ושאב השראה גם ממוזיקה לה האזינה אימו ברכב - סלין דיון, פסקול המחזמר פנטום האופרה, אניטה בקר ועוד.
בנערותו עבד במגוון עבודות על מנת לממן הקלטות באולפן הקלטות. ב-2005 החל ללמוד באוניברסיטת ניו-אורלינס, אך בעקבות הוריקן קתרינה הוא עבר ללמוד באוניברסיטת לואיזיאנה שבעיר לאפייט.
ביוגרפיה > 2005–2010: תחילת הקריירה בלוס אנג'לס

ב-2005 הוריקן קתרינה הכה בניו-אורלינס והסטודיו בו עבד נהרס כליל בהצפה וביזה. על מנת להמשיך ליצור מוזיקה, הוא עבר ללוס אנג'לס. הנסיעה, שתוכננה במקור להימשך שישה שבועות, נמשכה על מנת להמשיך להקליט ועל מנת ליצור קשרים עם אנשים בתעשיית המוזיקה. אושן הקליט דמואים אצל חבר וניסה לשווק אותם ברחבי העיר.
הוא השיג חוזה כתיבה וכתב שירים עבור ג'סטין ביבר, ג'ון לג'נד, ברנדי וביונסה, אך במקביל שאף להמשיך לפתח את היצירה העצמאית שלו ולא להישאר לנצח בכתיבה והלחנה עבור אחרים: "לא בשביל זה עזבתי את הלימודים והמשפחה".
אושן הצטרף לקולקטיב ההיפ-הופ האלטרנטיבי אוד פיוצ'ר, אותם פגש ב-2009. בסוף 2009 הוא פגש את המפיק והיוצר טריקי סטיוארט, שעזר לו להשיג חוזה כאומן סולו בחברת התקליטים דאף ג'אם.
ביוגרפיה > 2011: פריצה לתודעה

ב-18 בפברואר 2011, שחרר אושן את מיקסטייפ הבכורה שלו, Nostalgia, Ultra וזכה לביקורות מהללות. המיקסטייפ התרכז בקשרים בינאישיים, ביקורת חברתית והתבוננות עצמית. באתר Metacritic עומד הציון הממוצע למיקסטייפ על 83, מה שמעיד על ביקורות חיוביות באופן מוחלט. בינואר 2012, אושן ציין שמערכת היחסים שלו עם חברת התקליטים שלו התחזקה מאז שחרור המיקסטייפ, שהופץ בחינם דרך חשבון הטאמבלר שלו. המיקסטייפ חשף את אושן, עד אז כותב צללים אנונימי, לקהלים רחבים והפך אותו למפורסם.
Nostalgia, Ultra הוביל לשורת קשרים מקצועיים ואישיים עבור אושן. קניה וסט דווח כמעריץ של המיקסטייפ והזמין את אושן להשתתף ב-Watch The Throne, שיתוף הפעולה שלו עם ג'יי זי. אושן התארח בשני שירים, Made In America ו־No Church in The Wild (שהוא גם השתתף בכתיבתו). על האחרון אושן זכה בגראמי, בקטגוריית Best Rap/Sung Collaboration. שיתוף פעולה נוסף שנוצר היה עם הזמרת ביונסה, אשתו של ג'יי-זי. שיר שאושן כתב, I Miss You, מופיע באלבומה "4". "לג'יי [-ז'י] היה את הדיסק הזה שהתנגן לו במכונית יום ראשון אחד כשנסענו לברוקלין. שמתי לב לטון שלו, לעיבוד המוזיקלי שלו, לדרך בה הוא מספר סיפורים. פניתי אליו מיד - ממש למחרת בבוקר. ביקשתי ממנו לטוס לניו-יורק ולעבוד על התקליט שלי".
ב-2011 השתתף אושן ב-"She", שיר וקליפ של הראפר טיילר, דה קריאייטור, מנהיג אוד פיוצ'ר, מאלבומו השני Goblin. ב-28 ביולי דלף לאינטרנט שיר של אושן, "Thinkin Bout You". לאחר מכן התגלה כי מדובר ברצועת רפרנס שכתב אושן עבור הזמרת ברידג'ט קלי, ששינתה את שם השיר ל-"Thinking About Forever". בספטמבר 2011 יצא קליפ בבימוי High5Collective לשיר, בביצועו של אושן. השיר נכלל באלבומי הבכורה, הן של אושן והן של קלי.
באוגוסט 2011, אושן הופיע לראשונה על שער מגזין, בגיליון ה-75 של The FADER.
אושן סימפל את שירם של האיגלס, Hotel California, בשירו American Wedding, מתוך מיקסטייפ הבכורה שלו Nostalgia, Ultra. בפוסט בטמבלר שלו סיפר אושן שחבר האיגלס, דון הנלי "כנראה מאוים מהביצוע שלי להוטל קליפורניה. הוא איים לתבוע אם אבצע אותו שוב [...] הם גם ביקשו שאשחרר הצהרה ואביע את הערצתי למר הנלי ושאסייע להם להוריד את השיר מהרשת מהר ככל הניתן [...] הבחור הזה לא עשיר כקורח? למה לתבוע את הבחור החדש? לא הרווחתי דיים מהשיר הזה. שחררתי אותו בחינם. אם כבר, זאת מחווה".
בתגובה לדברי אושן, נציגם של האיגלס שחרר הצהרה לתקשורת: "פרנן אושן לא רק סימפל חלק מהוטל קליפורניה של האיגלס, הוא לקח את כל רצועת המאסטר, בנוסף ללחן הקיים של השיר, והחליף את המילים במילים משלו. זה לא יצירתי, שלא לדבר על לא מאיים. זה לא חוקי. לשם הפרוטוקול - דון הנלי לא איים או יזם מהלכים משפטיים כלשהם נגד אושן, אם כי האיגלס שוקלים כעת האם עליהם לעשות זאת".
ביוגרפיה > 2012: יציאה מהארון ו-Channel Orange

אושן כתב מכתב פתוח, שנועד להערות האלבום שלו, בנושא הספוקלצית לגבי נטייתו המינית. ב-4 ביולי, יום העצמאות של ארצות הברית, פרסם אושן את המכתב, תחת הכותרת "Thank You's", בטמבלר שלו. במכתב אושן מספר על האהבה הראשונה האמיתית שלו - אהבה נכזבת שהייתה לו לגבר צעיר אחר, כשהיה בן 19. הוא מודה לאותו אדם על ההשפעה שלו עליו וכותב "אני לא יודע מה קורה עכשיו, וזה בסדר. אין לי יותר שום סודות שאני צריך להסתיר כל הזמן [...] אני מרגיש כמו אדם חופשי.
תעשיית ההיפ-הופ הגיבה באופן חיובי, בסך הכל, להכרזה של אושן. ראסל סימונס (שהקים את Def Jam עם ריק רובין), טייקון ההיפ-הופ, כתב במאמר ב־Global Grind:
היום הוא יום גדול להיפ-הופ. זהו יום שיגדיר מי אנחנו באמת. כמה חמלה יש בנו? כמה אוהבים אנו יכולים להיות? כמה מכילים אנו? [...] ההחלטה שלך לדבר בציבור לגבי הנטייה המינית שלך נותנת תקווה ואור לכל כך הרבה אנשים צעירים שעדיין חיים בפחד.
מלבד סימונס, תגובות חיוביות בולטות הגיעו גם מטיילר, דה קריאייטור, שהואשם בעבר בהומופוביה, מג'יי זי ומביונסה, שפרסמה באתרה תמונה של אושן עם הכיתוב ”Be fearless/ Be honest/ Be generous/ Be brave/ Be poetic/ Be open/ Be free/ Be yourself/ Be in love/ Be happy/ Be inspiration.”
ב-10 יולי הוציא אושן את אלבום הבכורה שלו, Channel Orange, שזכה לשבחים אוניברסליים. הוא דורג כאלבום הטוב ביותר של 2012 ב"סקר הסקרים" של HMV, אשר מצליב בין כ-30 מגזינים, אתרים ובלוגים חשובים העוסקים מוזיקה במטרה לקבוע מה האלבום המוערך ביותר של השנה, והיה מועמד לשישי פרסי גראמי - ביניהם ב-3 מ-4 הקטגוריות החשובות ביותר: אלבום השנה, תקליט השנה ותגלית השנה. חרף הערכות המבקרים, אושן זכה רק בקטגוריית ה-Best Urban Contemporary Album, שהושקה באותו הטקס.
Channel Orange זכה לשבחים על ההפקה שלו, על היותו מותח גבולות בתחומי זאנר ה-R&B (וֹבפרט על השפעות הסול וההיפ-הופ שבו) ועל הטקסטים שלו, שנעים בין צריכת סמים, ביקורת חברתית ושירי אהבה - לגברים ונשים כאחד. גם שירתו של אושן ואופי האומנותי הלא מתפשר של האלבום (ובפרט השיר Pyramids, שאורכו קרוב ל-10 דקות) זכו לשבחים. הוא דורג כאלבום השנה של 2012 של Paste, Spin, בילבורד, The A.V Club, הגרדיאן, לוס אנג'לס טיימס, הניו-יורק טיימס ורבים אחרים. פיצ'פורק, רולינג סטון, BBC‏, Mojo ונוספים דירגו אותו כאלבום השני הטוב ביותר של השנה.
מבחינה מסחרית Channel Orange הצליח מאוד. הוא מכר 113,000 עותקים בשבוע הראשון והתמקם במקום השני במצעד האלבומים של Billboard. הוא התמקם במקום ה-2 במצעד האלבומים הבריטי, השלישי בקנדי והראשון בנורווגיה. בסך הכל, Channel Orange מכר למעלה מחצי מיליון עותקים בארצות הברית ו-100,000 בבריטניה וצעד במצעדים ב-11 מדינות שונות.
ביוגרפיה > 2013–הווה: Endless ו-Blonde

בפברואר 2013 חשף אושן שהוא החל לעבוד על אלבומו השני, לצד פארל ויליאמס, טיילר, דה קריאייטור ודיינג'ר מאוס, ושהאלבום מושפע מהביטלס והביץ' בויז. במרץ 2014 הוציא את השיר "Hero", שיתוף פעולה, במסגרת פרויקט של חברת קונברס, עם דיפלו, מיק ג'ונס ופול סימונון (חברי הקלאש).
באפריל 2015 חשף בטאמבלר שלו כי אלבומו השני יקרא Boys Don't Cry וכי הוא ילווה במגזין תחת אותו השם ויצא לאור ביולי. חרף ציפייה גבוה, יציאת האלבום נדחתה ללא הסבר או הודעה רשמית מצד אושן, מה שורר כעס בקרב רבים מעריצי האמן. בפברואר 2016 התארח אושן בשיר Wolves באלום Life of Pablo של קניה וסט, לצד ויק מנסה וסיה. כחודש לאחר מכן הרצועה של אושן נחתכה מהשיר והפכה לרצועה עצמאית, "Frank's Track", בגרסה העדכנית של האלבום.
ביולי 2016 העלה אושן לאתרו תמונה של כרטיס ספריה עם חותמות-החזרה לתאריכים שעברו, וכיתוב שרימז על יציאת האלבום. תאריכים ביולי ובנובמבר הופיעו ללא חותמת, מה שרימז על יציאת האלבום באחד מהם. ב-1 באוגוסט 2016 החל אושן לשדר לייב סטרים באתרו, במה שהיה נראה כחלל תעשייתי. שידור הווידאו נמשך ברצף, עם הפסקות קצרות, עד 19 באוגוסט, בו יצא לאור Endless, אלבום ויזואלי שכלל קטעים מתוך הלייב-סטרים לצד קטעים חדשים באותו הלוקשיין, בהם אושן מרכיב מדרגות לשום-מקום, כאשר ברקע 18 שירי האלבום ברצף. ב-Endless משתתפים ג'יימס בלייק, סבסטיאן, סמפה, ג'וני גרינווד מרדיוהד, ג'סמין סאליבן וה-London Contemporary Orchestra, והוא זמין בבלעדיות לצפייה והאזנה למשתמשי אפל מיוזיק, שירות הסטרימינג של אפל. Endless מילא את ההתחייבות החוזית של אושן לחברת התקליטים שלו, Def Jam, איתה ניהל מערכת יחסים מורכבת.
ב-20 באוגוסט, יום לאחר הוצאת Endless, הוציא אושן את Blonde, אלבומו השני, כ-4 שנים אחרי Channel ORANGE. יציאת האלבום לוותה בעניין תקשורתי רב, לאחר שכל חדשות בתקופה שקדמה ליציאה זכו לסיקור מורחב ולאחר שמגוון מגזינים ופרסומים שחררו פרויקטים שעסקו בקריירה של אושן או בהמתנה לאלבומו החדש, סיקור שהוכתר כחריג גם לאמנים מבוססים ובעלי קריירות ענפות ממנו באופן משמעות. Blond זכה לביקורות מהללות בכלל, ולשבחים בפרט על הסאונד העשיר והחדשני, הטקסטים האישיים, ההפקה הייחודית ובחירת האורחים באלבום, כמו גם על עיסוק מודרני ומתוחכם בנושאים קווירים וחקירת כיוונים מוזיקליים חדשים ושונים מהחומרים הקודמים של אושן ועל העמידה של אושן בציפיות הגבוהות שנוצרו בהמתנה לאלבום, בעוד מבקרים מסוימים מתחו ביקורת על מיעוט התבטאויות פוליטיות של אושן באלבום בנושא המתח הבין-גזעי בארצות הברית ומקרי ירי של שוטרים לבנים בשחורים בלתי-חמושים, חרף התבטאויות קודמות של אושן בנושאים ובניגוד לאלבומים בולטים מהשנה האחרונה של מוזיקאים אפרו-אמריקאים שעסקו בנושא בהרחבה. אתר הביקורות Metacritic מעניק ל-Blond לציון משוקלל של 87, או "Universal acclaim" כהגדרת האתר. באלבום משתתפים ביונסה, ג'יימס בלייק, קנדריק לאמאר, אנדרה 3000 ואחרים. האלבום נכנס בשבוע הבכורה שלו למקום הראשון במצעד האלבומים של הבילבורד, והוא אלבומו הראשון של אושן להגיע למקום זה.
השפעה תרבותית

היציאה מהארון של אושן לצד אלבום הבכורה שלו, שהצליח לסחוף את המבקרים ואת הקהל כאחד, הפכה אותו לאחת הדמויות המדוברות ביותר של 2012. הוא נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם לשנת 2012 של המגזין Time והיציאה מהארון שלו הושוותה לזאת של דייוויד בואי במונחי השפעה וחשיבות תרבותית. מספר מגזינים, בכללם פיצ'פורק ורולינג סטון, שניים ממגזיני המוזיקה הנחשבים והיוקרתיים בעולם, סימנו את אושן כאחד הקולות הבולטים והמעניינים של דורו, מוזיקלית ואישית, תוך הדגשת הפוטנציאל הגלום באושן להפוך למנהיג אמיתי בז'אנר ה-R&B.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2012: Channel Orange
2016: Blonde
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2011: Nostalgia, Ultra
דיסקוגרפיה > אלבומי לייב

2016: Endless
עונת 2021/2022 בליגת העל בכדורגל נשים

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  7 באוקטובר 2021 – 23 במאי 2022 (229 ימים)
 מספר משתתפות:  9
 הזוכה:  מ.ס. קריית גת
 מספר משחקים:  108
 מספר שערים:  356 (3.3 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  ישראל פלאביה ג'יאוואנה פליסיאנו (מ.ס. קריית גת) - 18 שערים
 השחקנית מצטיינת:  פלאביה ג'יאוואנה פליסיאנו
 → 2020/20212022/2023 ←
עונת 2021/2022 בליגת העל בכדורגל נשים הייתה העונה ה-24 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה נפתחה ב-7 באוקטובר 2021 והסתיימה ב-23 במאי 2022.
מ.ס. קריית גת הגנה על התואר וזכתה בו בפעם הרביעית בתולדותיה כשהיא מקדימה את מכבי כישרונות חדרה.
בנות נתניה, הפועל באר שבע והפועל רעננה סיימו במקומות האחרונים ושלוש הקבוצות ירדו לליגה הלאומית.
מלכת השערים בתום העונה הייתה פלאביה ג'יאוואנה פליסיאנו עם 18 שערים. היא גם נבחרה לשחקנית העונה ולזרת העונה ומריה אלמצרי לתגלית העונה.
טרום עונה

הקבוצות שסיימו ראשונות בליגה הלאומית בעונת 2020/2021 והצטרפו לליגת העל לקראת עונה זו היו הפועל מרמורק ובנות עירוני מודיעין. למרות זאת, לקראת פתיחת העונה התברר שקבוצת עירוני מודיעין לא עברה בבקרה התקציבית ופעילותה הופסקה. כיוון שלא נמצאה קבוצה אחרת שיכלה להתארגן בזמן קצר למשחק בליגת העל, נקבע מספר הקבוצות שישחקו בעונה זו על 9.
לפני פתיחת העונה התקיים טורניר גביע אתנה שאיפשר לקבוצות להתארגן, להתאמן ולקיים מספר משחקים.
פורמט

הנהלת ההתאחדות החליטה להקטין את מספר הקבוצות בליגה ל-8, לכן הוחלט שבתום העונה ירדו 4 קבוצות ליגה ו-2 חדשות יעלו מהליגה הלאומית. כיוון שבסופו של דבר רק 9 קבוצות פתחו את העונה, ומפני ש-3 מהן ירדו ליגה בסופה, הוחלט לקיים שלושה סבבי משחקים בין כל הקבוצות ללא קיום פלייאוף. שני הסבבים הראשונים בני 9 מחזורים כך שכל קבוצה תתחרה מול האחרות פעמיים (בית וחוץ) ובסך הכל 18 מחזורים ו-16 משחקים לקבוצה. בסיבוב האחרון יתקיימו 9 מחזורים נוספים כשכל קבוצה תשחק מול כל הקבוצות האחרות והמארחת תיקבע לפי מיקום הקבוצות בתום שני הסבבים הראשונים כפי שיקבע מראש בתחילת העונה. בסך הכל כל קבוצה תשחק 24 משחקים בעונה זו.
בעונה זו אפשרו לכל קבוצה לצרף 5 שחקניות זרות. בנוסף, הגבילו ל-16 את גיל המינימום להשתתפות שחקניות ללא אפשרות לחריגות.
הקבוצה שתסיים ראשונה בתום העונה תוכרז כאלופת המדינה בכדורגל נשים. שלוש הקבוצות שיסיימו אחרונות ירדו לליגה הלאומית.
קבוצות

| קבוצה | ישוב | מגרש | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אס"א תל אביב | תל אביב |  | ללא מגרש ביתי מאושר |
| מ.ס. קריית גת | קריית גת | מגרש סינתטי קריית גת |  |
| מכבי כישרונות חדרה | חדרה |  | ללא מגרש ביתי מאושר |
| מ.כ. רמת השרון | רמת השרון |  | ללא מגרש ביתי מאושר |
| בנות נתניה | נתניה | מגרש נתניה שפירא |  |
| הפועל רעננה | רעננה | מגרש רעננה פארק צפוני סינתטי |  |
| מכבי בנות עמק חפר | עמק חפר |  | ללא מגרש ביתי מאושר |
| הפועל באר שבע | באר שבע | מגרש רייסר באר שבע |  |
| הפועל מרמורק | רחובות | מגרש סינתטי וייסגלס מרמורק |  |
מהלך העונה > הסיבוב הראשון וטבלת הליגה בסיומו

הסיבוב הראשון חילק את קבוצות הליגה בצורה בולטת לקבוצות צמרת בהובלת מ.ס. קריית גת, מכבי כישרונות חדרה, מכבי בנות עמק חפר ואס"א תל אביב כששאר הקבוצות נאבקות בתחתית הבוערת. בנות נתניה שסיימו במקום השני בעונה הקודמת נחלשו מאד, סיימו אחרונות את הסיבוב עם נקודה אחת בלבד. מ.כ. רמת השרון שבנתה לפני העונה קבוצה מבטיחה עם מבחר כוכבות ישראליות לא הצליחה להתחבר וסיימה את הסיבוב על סף הקו האדום. קבוצת מכבי כישרונות חדרה פתחה כל משחק מתחילת העונה בדקה של כריעת ברך כמחאה על כך שעיריית חדרה לא נתנה לה תנאים ראויים ובעקבות כך נאלצה לנדוד למגרשים שונים ברחבי הארץ כדי לקיים את המשחקים הביתיים שלה. זה לא מנע ממנה לסיים את הסיבוב בראש הטבלה.
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי כישרונות חדרה | 8 | 5 | 2 | 1 | 15 | 8 | 7 | 17 |  |
| 2 | מ.ס. קריית גת | 8 | 5 | 2 | 1 | 20 | 10 | 10 | 17 |  |
| 3 | אס"א תל אביב | 8 | 5 | 1 | 2 | 13 | 9 | 4 | 16 |  |
| 4 | מכבי בנות עמק חפר | 8 | 4 | 3 | 1 | 17 | 12 | 5 | 15 |  |
| 5 | הפועל מרמורק | 8 | 2 | 3 | 3 | 10 | 14 | 4- | 9 |  |
| 6 | מ.כ. רמת השרון | 8 | 2 | 2 | 4 | 10 | 9 | 1 | 8 |  |
| 7 | הפועל באר שבע | 8 | 1 | 5 | 2 | 16 | 16 | 0 | 8 |  |
| 8 | הפועל רעננה | 8 | 2 | 1 | 5 | 8 | 17 | 9- | 7 |  |
| 9 | בנות נתניה | 8 | 0 | 1 | 7 | 10 | 24 | 14- | 1 |  |
מהלך העונה > הסיבוב השני וטבלת הליגה בסיומו

מיד עם תחילת הסיבוב השני של הליגה פתחו כל הקבוצות בשביתה כמחאה על כך שתקציבים שהובטחו להן לא הועברו והיה קיים ספק להעברתם בעתיד עקב מדיניות חדשה של הממשלה. לאחר מחזור אחד של שביתה קיבלו הקבוצות הבטחות לכך שהתקציב שהובטח להן אכן יועבר כמתוכנן והליגה חודשה. בהתחלה החליטה ההתאחדות כי כל הקבוצות ששבתו יקבלו הפסד טכני במחזור זה אך הקבוצות ערערו על כך ובסופו של דבר התקיים המחזור. במסגרת חלון ההעברות שהתקיים בתחילת הסיבוב השני ניצלו מספר קבוצות את ההזדמנות והחליפו מספר גדול של שחקניות.
מ.ס. קריית גת שמרה על יציבות במהלך כל הסיבוב ופתחה פער בפסגה. שאר קבוצות הצמרת ספגו הפסדים ואיבדו נקודות. מ.כ. רמת השרון שהחליפה 5 שחקניות הרכב לפני הסיבוב השני פתחה אותו בחמישה ניצחונות רצופים אך נחלשה וסיימה את הסיבוב בדיוק במרכז הטבלה. פרט לבנות נתניה שהשיגו גם בסיבוב זה נקודה אחת בלבד, שאר קבוצות התחתית השיגו ניצחונות, צברו נקודות וצמצמו את הפער למרכז הטבלה כך שהכל נשאר פתוח לקראת הסיבוב השלישי והאחרון.
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מ.ס. קריית גת | 16 | 10 | 5 | 1 | 39 | 17 | 22 | 35 |  |
| 2 | מכבי כישרונות חדרה | 16 | 9 | 3 | 4 | 31 | 19 | 12 | 30 |  |
| 3 | מכבי בנות עמק חפר | 16 | 8 | 6 | 2 | 27 | 18 | 9 | 30 |  |
| 4 | אס"א תל אביב | 16 | 8 | 2 | 6 | 23 | 20 | 3 | 26 |  |
| 5 | מ.כ. רמת השרון | 16 | 7 | 2 | 7 | 25 | 21 | 4 | 23 |  |
| 6 | הפועל באר שבע | 16 | 5 | 6 | 5 | 33 | 31 | 2 | 21 |  |
| 7 | הפועל מרמורק | 16 | 5 | 3 | 8 | 16 | 22 | 6- | 18 |  |
| 8 | הפועל רעננה | 16 | 5 | 1 | 10 | 19 | 31 | 12- | 16 |  |
| 9 | בנות נתניה | 16 | 0 | 2 | 14 | 14 | 48 | 34- | 2 |  |
מהלך העונה > הסיבוב השלישי וטבלת הליגה בסיום העונה

מ.ס. קריית גת הגדילה את הפער בפסגה והבטיחה את הזכייה באליפות 3 מחזורים לסיום העונה. אס"א תל אביב ו-מ.כ. רמת השרון נאבקו בתחתית אך הבטיחו השארותן בליגה 2 מחזורים לסיום העונה. במחזור ליגה אחרון ודרמטי ניצחה הפועל מרמורק את האלופה 1-5 והבטיחה השארותה בליגה. הפועל רעננה ו-הפועל באר שבע ניצחו גם הן אך זה לא הספיק והן הצטרפו לבנות נתניה וירדו לליגה הלאומית.
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מ.ס. קריית גת | 24 | 15 | 7 | 2 | 63 | 29 | 34 | 52 | העפילה לשלב המוקדמות של ליגת האלופות בכדורגל נשים |
| 2 | מכבי כישרונות חדרה | 24 | 13 | 3 | 8 | 46 | 28 | 22 | 42 |  |
| 3 | מכבי בנות עמק חפר | 24 | 11 | 9 | 4 | 36 | 26 | 10 | 42 |  |
| 4 | אס"א תל אביב | 24 | 11 | 3 | 10 | 36 | 36 | 0 | 36 |  |
| 5 | מ.כ. רמת השרון | 24 | 10 | 3 | 11 | 35 | 33 | 2 | 33 |  |
| 6 | הפועל מרמורק | 24 | 9 | 4 | 11 | 33 | 36 | 3- | 31 |  |
| 7 | הפועל באר שבע | 24 | 8 | 7 | 9 | 48 | 46 | 2- | 31 | ירדו לליגה הלאומית |
| 8 | הפועל רעננה | 24 | 9 | 1 | 14 | 34 | 51 | 17- | 28 | ירדו לליגה הלאומית |
| 9 | בנות נתניה | 24 | 2 | 3 | 19 | 25 | 71 | 46- | 9 | ירדו לליגה הלאומית |
מלכת השערים

| מקום | שם | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל פלאביה ג'יאוואנה פליסיאנו | מ.ס. קריית גת | 18 |
| 2 | ג'מייקה שאניס פוסטר | הפועל באר שבע | 15 |
| 3 | ניגריה צ'ריטי רובן | הפועל באר שבע | 14 |
| 4 | ניגריה אפי פיס | מ.ס. קריית גת | 13 |
| 5 | ארצות הברית ג'יילין כרים | הפועל רעננה | 12 |
| ניגריה יטונדה אדבויאג'ו | מכבי כישרונות חדרה | 12 |  |
ראו גם

גביע המדינה בכדורגל נשים 2021/2022
הערות שוליים

↑  מיקי שוורץ, בגלל תקציב: קבוצת הנשים של מודיעין בכדורגל לא תשחק בליגת העל, באתר ynet, 25 באוגוסט 2021
↑  גידי ליפקין, ‏חלם: 9 קבוצות בליגת הנשים ובדיחת גביע אתנה, באתר ONE‏, 27 בספטמבר 2021
↑  הוראת שעה לעונת המשחקים 2021/2022 ליגות נשים באתר ההתאחדות לכדורגל
↑  מירית גולן, לכדורגלניות כישרונות חדרה נמאס: העירייה מפלה אותנו, באתר mynet‏ חדרה, 17 בדצמבר 2021
↑  איתי קאשי, ‏"אנחנו מצליחים להתקיים בשפל של תנאים", באתר ערוץ הספורט, 15 בדצמבר 2021
↑  ליאור ברטל, ‏השחקניות והקבוצות החליטו: שביתה בליגת העל לנשים בכדורגל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 30 בדצמבר 2021
↑  גידי ליפקין, ‏טרופר: שביתה מיותרת, אין ירידה בתקציב הליגה, באתר ONE‏, 1 בינואר 2022
↑  איתי קאשי, ‏רשמי: מועדוני כדורגל הנשים יחזרו לפעילות, באתר ערוץ הספורט, 4 בינואר 2022
↑  איתי קאשי, ‏דף חדש: המחזור ה-11 בליגת הנשים יתקיים, באתר ערוץ הספורט, 31 בינואר 2022
↑  שמרה על התואר: קריית גת זכתה באליפות, באתר ערוץ הספורט, 12 במאי 2022
↑  במחזור הסיום: מרמורק נשארה בליגת העל, באתר ערוץ הספורט, 23 במאי 2022
| עונות בליגה העליונה בכדורגל נשים |
| --- | --- | --- |
| ליגת נשים | 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 |  |
| ליגת נשים ראשונה | 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 |  |
| ליגת העל לנשים | 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 |  |
פואד השני, מלך מצרים

פואד השני (אחמד פואד; בערבית: أحمد فؤاد الثاني; נולד ב-16 בינואר 1952), הוא מלך מצרים וסודאן המודח. השמיני והאחרון בשושלת מוחמד עלי ששלטה במצרים ובהמשך בסודאן מ-1805, במשך 148 שנה.
ביוגרפיה

אחמד פואד נולד בשנת 1952, למלך פארוק הראשון ולאשתו השנייה נארימאן סאדק (אנ')‏, בתו של חוסיין פהמי סאדק, סגן שר התחבורה. הוריו נישאו ב-6 במאי 1951, לאחר שהמלך היה ללא בנים (מאשתו הראשונה פרידה, היו לו שלוש בנות), ולצורך נישואין אלו ביטלה אמו את אירוסיה לד"ר מוחמד זכי האשם (אביה שחשש מנישואין אלו מת מהתקף לב).
אחמד פואד, שנקרא על שם סבו המלך פואד הראשון, היה בנו הראשון של המלך פארוק, ובלידתו הפך לנסיך הכתר – יורש העצר. הוא נולד חודש לפני הזמן המיועד, במשקל 3.28 ק"ג. עם לידתו ב-06:20 בבוקר, נורו 101 יריות תותחים בקהיר כ"מטח כבוד". אביו המלך העניק תואר "פאשה" לרופא המיילד. כשהיה תינוק בן כחצי שנה, ב-26 ביולי 1952, הוא הוכרז כמלך פואד השני תחת אביו, שאולץ להתפטר במהפכת הקצינים החופשיים. בוויכוח שהתגלע בין הקצינים, גברה דעתם של נאצר ומוחמד נגיב ועדתם, שתמכו בהגליית המלך פארוק ולא בהעמדתו למשפט, וב-26 ביולי שלח נגיב איגרת למלך, בה ציווה עליו לוותר על כיסאו לטובת בנו התינוק פואד, עד ל-12:00 בצהרים, ולעזוב את מצרים באותו היום עד השעה 18:00.
פארוק ויתר על כיסאו לטובת בנו, והתפטר בתקווה שזה יפייס את הכוחות האנטי-מלוכניים שבארצו, ובנו יאחד את העם תחתיו. באותו היום גלה לאיטליה עם אשתו השנייה, בנם המלך ושלוש בנותיו מאשתו הראשונה. אך באופן מעשי בוטלה המלוכה כליל והקצינים שלטו.  נגיב הבטיח לשמור על מונרכיה חוקתית באמצעות מועצת שלטון, המחזיקה בשלטון עד שפואד יגיע לבגרות. סמכויותיו החוקתיות של פואד התקבלו על ידי הקבינט ב-2 באוגוסט 1952, אז הוקם גוף ממלכתי, אך לא מועצה. בזמן גלותו של המלך פואד השני עד לביטול המלוכה, ייצגה אותו מועצת כהונת העוצר, בראשות הנסיך מוחמד עבד אל-מונעם (1899 - 1979), שהיה יורש העצר מלידתו בשנת 1899, עד להדחת אביו הח'דיו עבאס חלמי השני ב-1914, שהוחלף בידי דודו, אחי אביו חוסיין כאמל, אחיו של המלך פואד הראשון, שמלך אחריו. לגוף העוצר לא היו סמכויות ממשיות, עם זאת, אלה נטלו למעשה על ידי מועצת הפיקוד המהפכנית שהובל על ידי נגיבץ ב-18 ביוני 1953, לאחר פחות משנה, הופסקה רשמית "מלוכה" זו, כשבוטלו המונרכיה והאריסטוקרטיה, ומצרים הפכה לרפובליקה.