stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכס אייסנהאואר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  80°13′00″S 158°25′00″E﻿ / ﻿80.216666666667°S 158.41666666667°E﻿ / -80.216666666667; 158.41666666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אייסנהאואר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אייסנהאואר
 
רכס אייסנהאואר או רכס אייסנהאוור (באנגלית: Icenhower Ridge) הוא רכס רחב, המכוסה ברובו קרח, ברכס בריטניה, בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 1,600 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,671 בגובהו באנטארקטיקה.
הרכס מתנשא בין קרחון יאנסי וקרחון סנט.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
רכס אייסנהאואר נקרא על שמו של קומנדר ג'וזף בי. אייסנהאואר (Joseph B. Icenhower), מצי ארצות הברית, שהיה המפקד של הצוללת ספינת צי ארצות הברית סנט (USS Sennet (SS-408)), שהייתה חלק מקבוצת כלי השייט המרכזיים של כוח המשימה 68 של צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947, בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
שם זה ניתן בהתייחס גם לשמות שניתנו לקרחון בירד ולקרחון סנט, הקרויים על שם הצוללת והאדמירל.
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  לפי מקור אחר, הר אייסנהאואר הוא ההר ה-1,595 בגובהו באנטארקטיקה
| אתרים ברכס בריטניה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אדמס • אולדריץ' • אופרוס • אסקין • ביל • באנה • בורווזקי • ג'ייקובס • דארטמות' • דגאלאן • דול • דריק • הייבן • הנדרסון • וורד • טרנסטייל • לוסיה • מקלינטוק • סאבורו • סטרנברג • פריצ'רד • קאסאטלי • קריסק • ראמג' • רנד |  |
| רכסי הרים | אונום • אייסנהאואר • באנה • דאנום • דאסקי (רכס) • מגניס • נברסקה • סברינה • פונטס |  |
| מצוקים | בנסון • דאסקי (מדף סלע) • כהן • פורבס |  |
| עמקים | אבוס • אונום • איטונה • איסקה • ביברה • בלום • דובריס • טאמארוס • טיסוביס • לינדום • למאניס • מגניס • מטאריס • סברינה |  |
| מישורים | מישור ואנטייג' • וולדריפ • וורברטון • ונטה |  |
| קרחונים | הוריהאן • יאנסי • מקרו • סנט • פקהאם • ראגוצקי |  |
| נונאטאקים | דארנל • וסטהייבן • טאייק • מארטי • שלושת הנונאטאקים |  |
| מפלי קרח | ברייר • ראגוצקי |  |
רפאל הולצדפה

רפאל מרסל הולצדפה (בגרמנית: Raphael Marcel Holzdeppe; נולד ב-28 בספטמבר 1989) הוא אתלט גרמני, אלוף עולם (מוסקבה 2013) ובעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה

הולצדפה נולד בקייזרסלאוטרן למשפחה ממוצא אפריקאי ואומץ על ידי משפחה גרמנית סמוך לאחר לידתו.
הוא החל להתחרות בקפיצה במוט כנער, וב-2006 סיים במקום החמישי באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בבייג'ינג. כעבור שנתיים, באליפות שנערכה בבידגושץ' זכה במדליית הזהב והוכתר כאלוף העולם לנוער. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) העפיל לשלב הגמר וסיים במקום השמיני.
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה ב-2010 סיים במקום התשיעי, ובאליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות. באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי ב-2012 זכה במדליית הארד, ובהמשך השנה זכה במדליית ארד גם באולימפיאדת לונדון.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה במוסקבה ב-2013 רשם את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הזהב והוכתר כאלוף העולם.
בתחרות שנערכה בשנת 2015 בבאקו קבע את שיאו האישי - 5.92 מטר. בהמשך השנה, איבד את תוארו כאלוף העולם באליפות העולם בבייג'ינג, אך זכה במדליית הכסף.
שדיול

שדיול (באגלית: Schedule) היה שמה של מכסת רישיונות עלייה (סרטיפיקט) לעובדים בזמן המנדט הבריטי.
מקורו של המונח מרשימות העובדים היומיות שהיו נתלות בפתח מקומות העבודה והגדירו למי יש יום עבודה.
המכסה נקבעה על ידי הבריטים במשא ומתן בינם לבין ההנהלה הציונית.
בנוסף, היו מכסות שהתייחסו רק לאלו שהיו חסרי הון פרטי אך בעלי אמצעים (לפחות 1000 ליש"ט).
מכסות נוספות התייחסו לסטודנטים שהתקבלו למוסדות להשכלה גבוהה.
הבריטים נהגו לנכות ממכסת רישיונות השדיול קנס בגין עולים בלתי ליגאליים שאושר להם להישאר בארץ ישראל.
קמח חיטה מלא

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קמח חיטה, wholemeal flour 
 מרכיבים עיקריים:  דגנים מלאים 
 
קמח חיטה מלא (להלן: קמח מלא) הוא קמח הנטחן מרכיבי החיטה (מלבד דורום) השונים - הסובין, הנבט והאנדוספרם. ההגדרות וההרכב של קמח מלא משתנות ממקום למקום. ארגון הדגנים והגרעינים הבינלאומי (אנ') מגדיר קמח מלא כקמח בו נשמר היחס בין המרכיבים המקוריים של החיטה.
היסטוריה

עד למאה ה-19 כל הקמח היה קמח מלא. למעשה, האמצעים לייצור קמח לבן לא היו קיימים. מראשית ההיסטוריה של הקמח, עת נטחן הקמח באמצעות אבני ריחיים, לא ניתן היה להפריד את מרכיבי החיטה כך שייווצר קמח לבן. גוון הקמח היה אפור, הוא הכיל את כל רכיבי החיטה והתקלקל במהירות.
כבר ביוון העתיקה וברומא, נחשבו לחמים בהירים יותר כאיכותיים יותר. על מנת לאפות לחמים בהירים היה צורך בקמח בהיר יותר. על מנת להגיע לתוצאות כאלו, היו הטוחנים מסננים או מנפים את החיטה לאחר ריסוק ראשוני בריחיים. אולם כבר במהלך הריסוק הראשוני רוב הנבט נמעך יחד עם האנדוספרם, ובניפוי ניתן היה להסיר רק חלקים מהסובין - בדרך כלל הגדולים ביותר, כך שהתוצאה הסופית הייתה - בהתאם להגדרות הקיימות כיום - קמח מלא. קמח גס - שלא נופה כלל בתהליך הטחינה, יצר לחם שצבעו שחור ושחק את השיניים.
עם זאת, ככל שצבעו של הקמח בהיר יותר הוא נחשב איכותי יותר, לכן היו טוחנים שפיתחו שיטות להונאה והבהירו את הקמח באמצעות ערבוב באבקת אלום, גיר או אבקת עצמות.
יצירת קמח בהיר דרשה תהליך ניפוי ארוך ויקר, שגם אחריו נטה הקמח להתקלקל תוך כמה שבועות, בשל חימצון חומצות השומן שנותרו בו. כתוצאה מכך נדרשה טחינה תדירה ומקומית של קמח, וטחנות קמח נמצאו בכל עיר.
עם המצאת טחנת הגלילים באמצע המאה ה-19 והתפשטותן בשנות השמונים של מאה זו, ייצור הקמח המלא כמעט ונעלם במהלך רוב המאה ה-20. בשנת 2000 היה ייצור קמח מלא בארצות הברית כ-2% מסך ייצור קמח החיטה, ורק כ-7% מהאוכלוסייה צרכו לפחות 3 מנות של דגנים מלאים ליום.
כבר בראשית המאה ה-20 היו חוקרים ששמו לב כי אצל אוכלוסיות שעברו לצרוך בעיקר קמח לבן הופיעו תוך זמן קצר בעיות בריאותיות שזכו לכינוי "המחלות המערביות" (מחלות לב, שבץ, סוכרת, הפרעות במערכת העיכול ועוד). כבר ב-1892 טען הרופא האנגלי תומאס אלינסון כי יש לחזור לשימוש בקמח מלא.
בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הכירו גם ממשלות רבות בקשר שבין צריכת קמח לבן לבין מחלות שונות. כתוצאה מכך, חייבו ממשלות את יצרני הקמח הלבן להעשיר אותו ברכיבים תזונתיים, בעיקר ויטמינים. נכון לתחילת המאה ה-21, זהו תהליך מנדטורי ב-64 מדינות ברחבי העולם. עם זאת, הערכים התזונתיים של קמח לבן עדיין נמוכים משל קמח מלא, בעיקר במינרלים ובסיבים תזונתיים.
עם עליית המודעות לבריאות בקרב חלקים מהציבור, עלתה הדרישה למוצרים מקמח מלא, דרישה המגיעה מציבור בעל מודעות בריאותית גבוהה יחסית. בשלהי המאה ה-20 הגיבה תעשיית המזון לדרישות הצרכנים. בין השנים 2000 ל-2011 התרחשה עלייה עולמית של 1960% בהשקות מוצרי דגנים מלאים. בארצות הברית, הגידול בייצור מזון דגנים מלאים כמעט שילש את ייצור הקמח המלא משנת 2002 עד 2011.
ייצור

בעוד שלתהליך הטחינה של קמח לבן קיימים נהלים מבוססים היטב ולפיכך תוצרים אחידים, מושפע הקמח המלא מהבדלים בזני החיטה (ואף ביבולים) מהם נטחן הקמח, משיטות הטחינה ומהתהליכים שהקמח עובר במהלך ייצורו. יתר על כן, בקמח מלא מתקיימת פעילות אנזימטית, והוא מכיל שומנים ונוגדי חמצון שלא קיימים בקמח לבן, אשר משפיעים על תגובותיו לאחסון, להתפחה ולאפייה. המשמעות היא שלקמחים מלאים שאינם מאותה אצווה עשויות להיות תכונות שונות.
לכן, קמח מלא מציב אתגרים ייחודיים הן לתהליך הייצור והן לשימוש בו לאפייה.
ייצור > זני חיטה

במהלך טחינה בגלגלת, המאפיינים הפיזיים של גרעיני החיטה כגון אחידות בקשיות וגודל הגרעין, חשובים לטחינת החיטה לקמח, מכיוון שהם ממקסמים את ההפרדה של הסובין מהאנדוספרם. מטחנות הגלילים פועלות בצורה מיטבית עם חיטה אדומה בעלת זרעים קשים. כתוצאה מכך רוב החיטה המגודלת כיום שייכת לזן חיטה זה.
פרמטרים אלה עשויים שלא להיות חשובים בטחינה של קמח מלא, שכן הפרדת רכיבי הגרעין אינה מטרה. לכן, לעצם פעולת הטחינה של קמח מלא, אין חשיבות לזן החיטה ממנו נטחן הקמח. עם זאת, הסובין של חיטה אדומה קשה ומריר יותר יחסית לחיטה לבנה ומשפיע על טעמו ומרקמו של הקמח המלא.
ברמת הגנוטיפ, בחירת זן חיטה לייצור קמח מלא מציב כמה אתגרים. התכונות של הקמח המתקבל כגון ספיגת מים וחוזק גלוטן, הן מדד חשוב בבחירת החיטה, אך נתונים כאלה, שמבוססים עבור קמח לבן, עלולים שלא לחזות במדויק את הביצועים של זן החיטה ביישומו בקמח מלא.
צבע הסובין אינו משפיע על ייצור קמח לבן, אך בעל השפעה מהותית על קמח מלא. צבע המעטפת של גרעיני חיטה יכול להשתנות מלבן ועד שחור או מאדום לכחול. רוב החיטה המסחרית מסווגת כאדומה או לבנה. רוב החיטה המיוצרת בארצות הברית היא אדומה, ולכן רוב הקמח, כולל קמח מלא, נטחן מחיטה זו. למרות שהרכבן הכימי דומה, קמח מלא המופק מחיטה אדומה מייצר לחם כהה ומריר יותר והצרכנים מעדיפים לחמים מקמח מלא שנטחן מחיטה לבנה. עם זאת, מאפינס העשויים מקמח חיטה אדומה נתפסים בעיני הצרכנים כיותר בריאים.
החלקים החיצוניים של גרעין החיטה משפיעים על תוצאות האפייה בקמח מלא הן פיזיקלית והן כימית. לפיכך, כימות התכונות הללו משמעותי בבחירת זני חיטה שיתאימו ביותר לאפייה. במחקר שנערך בשנת 2001 נותחו תכונות מיקסוגרפיה ואפייה ב-11 זנים של חיטות חורף ו-12 חיטות אביב, הגדלים בארבעה מקומות שונים, תוך שימוש בהם הן לקמח לבן והן לקמח מלא. הממצאים הראו כי המתאם של משתנים רבים בין קמח לבן לקמח מלא היה מובהק, אך מקדמי המתאם היו מגוונים מאוד. למשל, מקדמי המתאם של ספיגת מים ונפח הכיכר (בטרם אפייתה) נעו מ-0.17 ל-0.81 ומ-0.08 עד 0.72, בהתאמה, תלוי בזן ובשנת היבול.
למשל, השבריריות של הסובין, קרי גודל החלקיקים אליו ניתן לטחון אותו, משתנה בין זנים, כשזנים עם פריכות נמוכה מפיקים לחם באיכות גבוהה יותר. החלקים החיצוניים של הגרעין מכילים גם תרכובות כימיות שונות ואנזימים כגון גלוטתיון, חומצה פרולית (אנ') וליפוקסיגנאז (אנ'), שיכולים להשפיע על תכונות האפייה. מכיוון שמרכיבים אלה מרוכזים בחלקים החיצוניים של גרגר החיטה, זן חיטה נתון שעשוי להיות מתאים לשימוש במאפים מקמח לבן, עלול להשפיע לרעה באפייה מקמח מלא.
ייצור > טחינה

גם לטכניקת הטחינה יש השפעה גדולה על איכות הקמח. שתי הטכניקות הבולטות שבשימוש הן טחינה בגלגלת ובריחיים. תאורטית ניתן להפעיל גם טכניקות טחינה אחרות, אך בפועל זה קורה לעיתים רחוקות בלבד.
ייצור > טחינה > ריחיים

טחינה בריחיים היא הטכניקה העתיקה ביותר המשמשת לייצור קמח. הריחיים דוחסים, שוברים ושוחקים בו זמנית את גרגירי החיטה, ומפיקים מיצוי (תאורטי) של 100%. ריחיים מודרניות עשויות לוחות מתכת.
ריחיים מייצרות חום רב עקב חיכוך. חום זה עלול לגרום נזק ניכר לעמילן, לחלבון ולחומצות השומן בהשוואה לטכניקות טחינה אחרות. לעיתים חום זה כה רב עד כדי התלקחות שרפה.
מבחינה שיווקית, קמח המשווק כטחון באבני ריחיים מצליח יותר, ולכן מצוין הדבר על מוצרים רבים. בפועל, בשל בעיית החום, טחנות מסוימות רק מפצחות את התבואה באמצעות ריחיים, כשהצלחות ממוקמות מספיק רחוק כדי לא ליצור חום מוגזם. לאחר מכן נטחנת החיטה הסדוקה לקמח בטחנת גלילים.
ייצור > טחינה > גלילים

תהליך הטחינה בגלילים מתחיל בהפרדה של האנדוספרם מהסובין והנבט. לאחר מכן, נטחן האנדוספרם דרך סדרה של גלילים במרווחים ההולכים וקטנים, תוך ניפוי בין השלבים (זהה לתהליך הטחינה של קמח לבן). הסובין והנבט נטחנים בנפרד, במקביל. להשגת הקמח המלא, מוזרמים הסובין והנבט הטחונים בחזרה אל הקמח הלבן, תוך שמירה על יחס הכמויות המקורי, לרוב תוך איחוד התוצרים של שני קווי הטחינה בסוף התהליך. שיטה זו, של הפרדה בין חומרי הקליפה והגרעין, מאפשרת גם עיבוד וטיפול בחומרי הקליפה להארכת חיי המדף של הקמח, מבלי לפגוע באיכות הקמח כתוצאה מחימומו, למשל. מאידך, קיימות דרכים אפשריות רבות לייצור קמח מלא בשיטה זו: כל אחד מהרכיבים ההופכים קמח למלא - הסובין והנבט - יכול להיטחן לגדלים שונים ולעבור סוגי עיבוד שונים, והתוצר של כל אפשרות טחינה יהיה בעל תכונות שונות.
חיי מדף

על אף שלא נאספו מספיק נתונים המאפשרים להגדיר באופן חד משמעי את אורך חיי המדף עבור קמח מלא, טחנות קמח המייצרות קמח מלא מסמנות אותו כטוב לשימוש למשך תקופות הנעות בין 3 עד 9 חודשים ממועד הטחינה.  למרות הסימון המקובל, בפועל יכולים חיי המדף להיות קצרים יותר או ארוכים יותר, בתלות בתנאי האחסון כטמפרטורה, לחות ועוד.
מיד לאחר טחינתו, מתחיל הקמח לעבור שינויים ביוכימיים רבים, הנמשכים כל משך זמן אחסונו ומובילים לירידה בפונקציונליות. הרכיבים הבלתי יציבים ביותר בקמח מלא הם השומנים. פירוק שומנים הוא הגורם העיקרי לאובדן פונקציונליות הקמח ולהתעפשותו.
באפייה

למוצרי קמח מלא יש איכויות חושיות ייחודיות: צבע כהה, מראה מנומר, מרקם מחוספס וקשה, טעם מריר/חמצמץ שמזכיר במעט לתת, ותחושת עפישות. טעם הלחם מתייחס לתחושה המתוקה הנגרמת בפה ממגע עם הלחם. מאפייני הטעם של לחם חיוניים לקביעת הקבילות הכוללת שלו. במחקר שנערך בעשור השני של המאה ה-21 התגלה, כי בתהליך האפייה התעשייתי המקובל כיום, ניתן להחליף עד 20% מהקמח הלבן בקמח מלא מבלי לפגוע באיכות הלחם. החלפה של כמויות גדולות יצרה בעיות בטעם, במרקם ובמראה הכללי של הלחם.
עם זאת, ללחם מקמח מלא טרי המותפח באמצעות מחמצת טעם עשיר מאוד, אגוזי ומתקתק. קרום הלחם פריך ותוכו לח ומבריק. התהליך של הכנת לחם מחמצת מקמח מלא ארוך מאוד יחסית לתהליך של הכנת לחם מקמח לבן על בסיס שמרים, ואינו יציב.
לקריאה נוספת

מייקל פולן, קיצור תולדות הבישול, מודן הוצאה לאור 2017, עמ' 259–290
ביאורים

↑  כלומר בקמח קיים אותו יחס משקל בין סובין, נבט ואנדוספרם כפי שהיה בגרעינים המקוריים מהם הוכן הקמח
↑  כלומר ההשפעה על המרקם ועל הטעם נובעת הן מתהליכים פיזיקליים, למשל המבנה החד של הסובין הטחון שקורע את הלחם מבפנים, והן מתגובות כימיות
↑  לא ניתן לדעת בוודאות שביצוע אותן פעולות יוביל תמיד לאותה התוצאה
הערות שוליים

1 2 3  Sen Ma; Zhen Wang; Xingfeng Guo; Fengcheng Wang; Jihong Huang; Binghua Sun; Xiaoxi Wang (2021). "Sourdough improves the quality of whole-wheat flour products: Mechanisms and challenges—A review" (PDF). Food Chemistry. 360. doi:10.1016/j.foodchem.2021.130038.
1 2 3  Andres F. Doblado-Maldonado; Oscar A. Pike; Jess C. Sweley; Devin J. Rose (2012). "Key issues and challenges in whole wheat flour milling and storage" (PDF). Journal of Cereal Science. 56: 119–126. doi:10.1016/j.jcs.2012.02.015.
1 2  מייקל פולן, קיצור תולדות הבישול, מודן הוצאה לאור 2017
1 2  Agiriga Anna Ngozi (2014). "Effect of whole wheat flour on the quality of wheat baked bread". Global Journal of Food Science and Technology. 2 (3): 127–133.
חלקי גרגר החיטה
רפורמת השכונות של ברלין

מפת הרבעים של ברלין עד שנת 2000
רפורמת השכונות של ברלין היא רפורמה, בה אוחדו ב-1 בינואר 2001 שכונות בברלין זו עם זו.
בברלין, כל שכונה מקבלת את שירותי העירייה בתוך השכונה עצמה ובכל שכונה יש משרדי ממשלה, כמו: משרד הפנים, שירותי בריאות, משרד האוצר, לשכת תעסוקה ועוד. עם איחוד השכונות, נסגרו משרדים רבים וכוח האדם בהם צומצם.
השכונות המאוחדות הן:
| --- | --- |
שכונות שאוחדו במסגרת הרפורמה
שם השכונה המאוחדת – שם הרובע (Bezirk): מורכבת משכונות
פנקו: פנקו, פרנצלאואר ברג, וייסנזה
מרצאן-הלרסדורף: מרצאן, הלרסדורף
טרפטו-קפניק: קפניק, טרפטו
טמפלהוף-שנברג: טמפלהוף, שנברג
שטגליץ-צלנדורף: שטגליץ, צלנדורף
שרלוטנבורג-וילמרסדורף: וילמרסדורף, שרלוטנבורג
מִיטֶה: מִיטֶה, ודינג, טירגארטן
פרידריכסהיין-קרויצברג: פרידריכסהיין, קרויצברג
ליכטנברג: ליכטנברג, הוהנשנהאוזן

בשכונות נויקלן, שפנדאו ורייניקנדורף לא חל שינוי מנהלתי.
הרפורמה ספגה ביקורת, הן בשל צמצום השירותים לאזרח והן בגלל חיבור של שכונות שונות זו מזו מבחינת האופי. כך, שכונת מיטה העשירה והתיירותית אוחדה עם טירגארטן הממוצעת וודינג הענייה. גם קרויצברג הנמצאת בצד המערבי של חומת ברלין לשעבר אוחדה עם פרידריכסהיין הנמצאת בצדה המזרחי.
שיעור צפייה

ערך זה עוסק במונח מתחום הפרסום המקוון. אם התכוונתם להערכה של אחוזי הצפייה בטלוויזיה, ראו .
שיעור הצפייה (VTR, view-through rate) או שיעור ההשלמה ( VCR, video completion rate) הוא מדד המבטא את שיעור מקרי הצפייה בפרסומת וידאו מבין סך כל המקרים שבהם נטענה פרסומת וידאו. הוא ניתן כאחוזים מן החשיפות (impressions) לפרסומת. לדוגמה, ה-VTR של פרסומת וידאו שנצפתה באחת מבין ארבע פעמים שמשתמשים נחשפו לה הוא 25%.
עדיין אין בענף הפרסום סטנדרטים מוסכמים המגדירים בדיוק מתי ניתן להתייחס אל פרסומות שנטענו כאל פרסומות שאכן נצפו, אך יש הצעות של ארגונים כמו ה-Media Rating Council בארצות הברית אשר זוכות לאימוץ נרחב. לפי ההצעה הנוכחית, פרסומת וידאו בדפדפן תיחשב לכזו שנצפתה אם לפחות מחצית הפיקסלים שלה היו גלויים לעיני המשתמש למשך לפחות שתי שניות.
בעולם הדיגיטל ניתן למדוד שיעורי צפייה לפי משך זמן צפייה ומעורבות של הצופה.
כלים כמו גוגל אנליטיקס יודעים לנתח את שיעורי הצפייה באופן מדויק.
הערות שוליים

↑  MRC Viewable Ad Impression Measurement Guidelines
רכס איטרניטי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,239 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  69°46′00″S 64°34′00″W﻿ / ﻿69.766666666667°S 64.566666666667°W﻿ / -69.766666666667; -64.566666666667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס איטרניטי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס איטרניטי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס איטרניטי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס איטרניטי
 
רכס איטרניטי (באנגלית: Eternity Range) הוא רכס הרים, המשתרע בכיוון צפון–דרום באזור ארץ פאלמר, באמצע חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס 3,239 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 45 קילומטרים.
רכס איטרניטי מחולק לשלושה רכסים עיקריים, כאשר הפסגות העיקריות בכל אחד מרכסים אלה, מצפון לדרום הם הר פיית', הר הואופ, ו-הר צ'ריטי.
היסטוריה > גילוי הרכס

לינקולן אלזוורת' גילה את הרכס מהאוויר, עת שטס מעליו ב-21 בנובמבר וב-23 בנובמבר 1935.
היסטוריה > חקר ומיפוי הרכס

במהלך נובמבר 1936, הרכס נסקר על ידי ג'ון ריידוך ריימיל שהיה חלק מהמשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
שנתן את השם "הר וייקפילד" להר המרכזי ברכס. בשל אי ודאות לגבי המיקום המדויק של האתרים להם נתן אלזוורת' שם, קשה היה לחוקרים לדעת לאיזה הר ניתן איזה שם.
בעקבות מיפוי שבוצע על ידי משלחת של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941, ניתן בטעות השם "רכס איטרניטי" (Eternity Range) או "הרי איטרניטי" (Eternity Mountains) לרכס הרי ולץ' (המצויים 100 קילומטרים דרומה יותר).
מחקר מדוקדק של הדוחות המקוריים, המפות והתצלומים, והשוואה עם מידע שנאסף על ידי משלחות מאוחרות יותר, ובהן משלחת רון לחקר אנטארקטיקה בשנת 1947, וכן ממצאי משלחת מחקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1960, הובילו למסקנה שהרכס שתואר על ידי ריימיל, הוא בעצם רכס איטרניטי, ומתוך כבוד לריימיל, השם שנתן הועבר לרמת וייקפילד הסמוכה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של רכס איטרניטי וכן של ההרים הר פיית', הר הואופ, ו-הר צ'ריטי ניתנו להם על ידי לינקולן אלזוורת'.
אלזוורת' גילה את הרכס ואת ההרים מהאוויר, עת שטס מעליהם ב-21 בנובמבר וב-23 בנובמבר 1935.
ג'ון ריימיל נתן את השם הר וייקפילד להר המרכזי ברכס.
רימאק נברה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רימאק אוטומובילי
 שנות ייצור:  2021-הווה
 יחידות שיוצרו:  הייצור מוגבל ל-150 יחידות
 הרכבה:  קרואטיה קרואטיה
 סיווג:  מכונית-על חשמלית
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,750 מ"מ
 רוחב:  1,986 מ"מ
 גובה:  1,208 מ"מ
 משקל:  1,950 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,745 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 מנועים חשמליים המספקים כ-1,914 כוחות סוס
 מהירות מרבית:  412 קילומטרים לשעה
 תאוצה:  1.85 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 120 קילוואט שעה
 טווח נסיעה:  456 קילומטרים
 קשר:  פינינפארינה בטיסטה
רימאק נברה (בקרואטית: Rimac Nevera; נהגה: רימאץ נברה [rǐːmat͡s něʋeːra]) היא מכונית-על חשמלית במרכב קופה בעלת שני מקומות, שמיוצרת בייצור מוגבל (150 יחידות) על ידי רימאק אוטומובילי מיולי 2021. היא הוצגה ב-1 ביוני 2021. בשנת 2018 הציגה רימאק את דגם הקונספט המקדים בשם רימאק C טו קונספט. הנברה מחזיקה בתארים "שיא התאוצה למכונית בייצור סידרתי" ו"המכונית המהירה ביותר בעולם".
דגם הקונספט בארמון בלנהיים
ייצור

בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2018 הציגה רימאק את דגם הקונספט. הנעת הנברה קונספט לא שונה מדגם הייצור. דגם הייצור תוכנן להצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2020 אך עקב מחלת קוביד 19 (קורונה) התבטלה הצגתה והיא נחשפה ב-1 ביוני 2021. דגם הייצור מוצג בארמון בלנהיים משנת 2019 עוד לפני חשיפתו הרשמית ב-2021.
באפריל 2022 השלימה הנברה את מבחני החורף שלה והמשלוחים ללקוחות יחלו בחודשים הקרובים.
עיצוב

הנברה מעוצבת כמעט ללא שינויים מדגם הקונספט, אף על פי שהיא מכונית על היא מעוצבת גם בסגנון "GT" המשלבת "יוקרה וביצועים" יחד. פנים המכונית מציג מושבי עור בצבעי חום ושחור, וגם סיבי פחמן המיועדים להורדת המשקל, מסך מגע המשדר את מולטימדיה למכונית שמציגה גם את ביצועי הרכב ומאפשרת לנהג שליטה על המכונית דרך המסך, לוח מחוונים דיגיטלי.
מפרט טכני

הנברה כוללת ארבעה מנועים חשמליים (אחד לכל גלגל) המספקים יחד 1,914 כ"ס (1,427 קילוואט) ומומנט מרבי של 240.6 קילוגרמים-מטר (קג"ם). היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 1.85 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 412 קילומטרים לשעה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 120 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 456 קילומטרים.
שיא מהירות

אף על פי שמהירותה עומדת על 412 קילומטרים לשעה, וישנן מכוניות שמגיעות ל-490.484 קילומטרים לשעה כדוגמת בוגאטי שירון סופר-ספורט 300+, היא נחשבת למכונית המהירה ביותר בעולם מפני שהיא גומרת רבע מייל (כ-402 מטר) בזמן של 8.58 שניות, הנתון המהיר ביותר כיום לרכב בייצור סדרתי. היא גם מחזיקת התואר "שיא התאוצה למכונית בייצור סידרתי" מפני שהיא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 1.85 שניות, נתון תאוצה שכרגע אין מכונית שעברה אותו, גם לא הפינינפארינה בטיסטה והאסטרמה פולמינאה, שנתון התאוצה שלהן עומד על 1.9 שניות.
למרות שהנברה נחשבת באופן רשמי המכונית המהירה ביותר בעולם, ישנה סברה כי קיימות מכוניות משופרות ברחבי העולם שמסוגלות לעבור את שיא התאוצה של הנברה, ואף להגיע למהירות גבוהה ממנה.
ראו גם

מכונית חשמלית
פינינפארינה בטיסטה
אסטרמה פולמינאה
הערות שוליים

↑  מטוס חשמלי: רימאק נבארה נחשפת עם 1914 כ"ס, באתר קארטיוב, ‏01 ביוני 2021
↑  Rimac C_Two Shocks Geneva With 1,888 HP, Goes 0-60 In 1.85 Seconds, באתר מוטור 1, ‏07 במרץ 2018
↑  רימאק C טו מכונית חשמלית בכורה כמעט 2,000 כוחות סוס, באתר אוטו בלוג, ‏06 במרץ 2018
↑  Rimac Nevera Completes Winter Tests Before Customer Deliveries, Motor1.com (באנגלית)
↑  רימאק נברה: גרסת הייצור של C טו מקבלת 1,914 כ"ס, באתר מוטור 1, ‏01 ביוני 2021
↑  אלדד מנורי, הכירו את המכונית המהירה בעולם - רימאק נברה, באתר פורטל הרכב גיר, ‏02 ביוני 2021
↑  Rekord: Rimac Nevera ist schnellstes Serienfahrzeug auf 1/4 Meile, InsideEVs Deutschland (בגרמנית)
| רימאק אוטומובילי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | מאטה רימאץ - מנכ"ל ומייסד החברה |  |
| כלי רכב | רימאק קונספט 1 • רימאק קונספט S • רימאק נברה |  |
דגם הקונספט
מבט לפנים המכונית
רשימת המלכים מאבידוס

רשימת המלכים, משמאל הדמות הגדולה סתי הראשון, לידו רעמסס הנער המוצג כיורשו בדרכם להגיש מנחה לאל פתח-סקר-אוזיריס
רשימת מלכים מאבידוס, הידועה גם בשם לוח אבידוס, היא תבליט המכיל רשימה של 76 מלכי מצרים ממצרים העתיקה. רשימה זאת נמצאה על קיר במקדשו של סתי הראשון מהשושלת ה-19, שמלך במאה ה-14 לפנה"ס באבידוס במצרים.
התבליט מורכב משלוש שורות, בשתי השורות הראשונות מופיעים שמות המלכים, 38 שמות בכל שורה. השורה השלישית מציינת את שמותיו השונים של סתי.
הרשימה מתחילה ממנס המוגדר כמלך הראשון ועד סתי שהכין את הרשימה. הרשימה מספקת מידע לגבי סדר המלוכה של המלכים השונים. יחודה הוא בכך שהיא היחידה שנותנת מידע לגבי ששמות המלכים בשושלות השביעית והשמינית שמלכו בתקופת הביניים הראשונה במאה ה-21 לפנה"ס. מהרשימה הושמטו מסיבות פוליטיות או דתיות, חמישה ממלכי מצרים מהשושלת ה-18 כמו חתשפסות, אחנתון, סמנח כא רע, תות ענח' אמון ואיי וכן מלכים מהשושלת ה-12.
בצד התבליט משמאל לרשימת המלכים, הוצג תבליט נוסף של סתי הראשון ובנו רעמסס כנער (בעתיד רעמסס השני) והוא מוצג כיורש המיועד שלו בשורה של אבות המלוכה.
ציור של רשימת המלכים
רשימה זו ביחד עם רשימות מלכים אחרות שנמצאו רשימת המלכים מכרנך, רשימת המלכים מטורינו, אבן פלרמו ספרו של מנתון "אגיפטיקה" ועוד שימשו את האגיפטולוגים במחקרם ליצירת רשימה של מלכי מצרים בעת העתיקה, וכתיבת הכרונולוגיה המצרית, תוך הצלבת המידע מהמקורות השונים.
רפאל דל רייגו

רפאל דל רייגו אי נונייס (בספרדית: Rafael del Riego y Nuñez‏; 9 באפריל 1784 - 7 בנובמבר 1823) גנרל ספרדי ופוליטיקאי ליברלי.