stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלמיס (אי)
הערות שוליים

↑  New publication provides clearer picture of Greek islands | eKathimerini.com, www.ekathimerini.com, ‏2017-04-06 (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534541705171  GND: 4105212-2  LCCN: sh90004185  NKC: ge347528  VIAF: 315170415   WorldCat (עם VIAF): 315170415 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עבד אל-בארי עטוואן

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1950 (בן 74) דיר אל-בלח, רצועת עזה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת קהיר  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון 
 קישורים חיצוניים
 www.abdelbariatwan.com
 
עבד אל-בארי עטוואן (בערבית: عبد الباري عطوان; נולד ב-17 בפברואר 1950) הוא עיתונאי ועורך בריטי ממוצא פלסטיני. העורך הראשי של אתר החדשות והדעות ראי אל-יום.
עטוואן היה עורכו הראשי של העיתון הפאן-ערבי אל-קודס אל-ערבי הרואה אור בלונדון, מיום הקמת העיתון בשנת 1989 ועד להתפטרותו ביולי 2013.
ביוגרפיה

עטוואן הוא יליד מחנה פליטים בפאתי דיר אל-בלח. הוא למד בירדן ובמצרים. הוא בוגר לימודי תקשורת באוניברסיטת קהיר ולאחר קריירה קצרה כעיתונאי בערב הסעודית היגר ללונדון, שבה עבד לאורך שנות ה-80 של המאה ה-20 עבור העיתון "אל מדינה" (אנ') ועבור היומון א-שרק אל-אווסט.
כשהוקם העיתון אל-קודס אל-ערבי בידי גולים פלסטינים בלונדון, הוצע עטוואן לשמש עורך ראשי, תפקיד בו החזיק עד 2013. הוא פרסם מאמרים בגופי תקשורת בינלאומיים רבים והיה לדמות ציבורית ולאורח קבוע בתוכניות אירוח פוליטיות.
עטוואן מעביר הרצאות ברחבי העולם וכן פרסם ארבעה ספרים. הוא ידוע כמבקר חריף של מדינת ישראל ושל ערבים מתונים שאינם רואים בישראל אויב. כך, למשל, בעקבות נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן, הציע עטוואן לישראלים "ללמוד לשחות" לקראת היום שבו תעזוב ארצות הברית גם את ישראל, ובהיעדר תמיכתה של ארצות הברית תהיה "האפשרות היחידה שלהם להימלט לים התיכון כמו חולדות מספינה טובעת".
הערות שוליים

↑  תיעוד השיחה באתר ממר"י.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299446605171  BnF: cb15522787f (data)  GND: 137286058  ISNI: 0000 0000 0227 0945  LCCN: no2006036710  NKC: xx0206654  NTA: 296770698  SUDOC: 108939898  VIAF: 56920246   WorldCat (עם VIAF): 56920246
עמנואל קוויקלי

| --- | --- |

קוויקלי בשנת 2019
 לידה:  17 ביוני 1999 (בן 25) הברה דה גרייס, מרילנד, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  5
 מכללה:  אוניברסיטת קנטקי
 דראפט:  בחירה מספר 25, 2020 אוקלהומה סיטי ת'אנדר
 קבוצות כשחקן
 2020–2023 2023–:  ניו יורק ניקס טורונטו ראפטורס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה של העונה‏ (2021)
עמנואל ג'יילן קוויקלי (באנגלית: Immanuel Jaylen Quickley; נולד ב-17 ביוני 1999) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA, בעמדות הרכז והקלע.
קריירת תיכונים ומכללות

קוויקלי נולד בעיר הברה דה גרייס שבמרילנד, וגדל בבל אייר הסמוכה. בקיץ 2017 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, לאחר שרשם ממוצעים של 20.8 נקודות, 6.7 ריבאונדים, 6.7 אסיסטים ו-3.7 חטיפות למשחק בליגת התיכונים של מרילנד.
בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי. בעונתו הראשונה במדי "קנטקי ויילדקטס" מיעט לשחק, וקלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק לצדם של טיילר הירו, פי. ג'יי. וושינגטון וקלדון ג'ונסון. בעונת 2018/2019 הפך לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצד חברו לקו האחורי טייריס מקסי, והעמיד ממוצעים של 16.1 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. בסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין של המחוז הדרום-מזרחי (SEC).
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2020 נבחר קוויקלי בבחירה ה-25 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ומיד הועבר בטרייד לניו יורק ניקס. במשחקו ה-14 בלבד ב-NBA, ב-24 בינואר 2021, קלע 31 נקודות בהפסד הניקס לפורטלנד טרייל בלייזרס. לאחר עונת הרוקי שלו קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק.
ב-30 בדצמבר 2023 עבר קוויקלי, יחד עם אר. ג'יי. בארט ובחירת דראפט בסיבוב השני ב-2024, מהניקס לטורונטו ראפטורס, תמורת 3 משחקני טורונטו.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ניו יורק | 64 | 3 | 19.4 | 0.395 | 0.389 | 0.891 | 2.1 | 2.0 | 0.5 | 0.2 | 11.4 |
| 2021/2022 | ניו יורק | 78 | 3 | 23.1 | 0.392 | 0.346 | 0.881 | 3.2 | 3.5 | 0.7 | 0.0 | 11.3 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 81 | 21 | 28.9 | 0.448 | 0.370 | 0.819 | 4.2 | 3.4 | 1.0 | 0.2 | 14.9 |
| קריירה |  | 223 | 27 | 24.2 | 0.416 | 0.367 | 0.859 | 3.2 | 3.1 | 0.7 | 0.1 | 12.7 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ניו יורק | 5 | 0 | 15.4 | 0.303 | 0.364 | 0.714 | 1.4 | 1.0 | 0.6 | 0.0 | 5.8 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 8 | 0 | 21.9 | 0.348 | 0.243 | 0.850 | 1.6 | 1.0 | 0.5 | 0.0 | 9.0 |
| קריירה |  | 13 | 0 | 19.4 | 0.333 | 0.271 | 0.815 | 1.5 | 1.0 | 0.5 | 0.0 | 7.8 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של קוויקלי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2020, באתר basketball-reference.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלמיס גלורי

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית תענוגות 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Uljanik 
 מידות
 תפוסה:  10,392 
 אורך:  150.02 מ' 
 רוחב:  19 מ' 
 שוקע:  5.6 מ' 
 
סלמיס גלורי (Salamis Glory) הייתה אוניית נוסעים רשומה בלימסול שבקפריסין, שהפליגה  בין נמלי האגן המזרחי של הים התיכון (איי יוון, סוריה, לבנון, ישראל ומצרים). האונייה נשאה לפנים את השמות "אנה נרי", "דנאוס", "קונסטליישן", "מורנינג סטאר" ו"ריג'נסי ספיריט". אורכה 150 מטר, רוחבה 18 מטר ותפוסתה ברוטו 10,392 טונות. בעת בנייתה היו בה 222 תאים ל-600 נוסעים, שמונה סיפוני נוסעים, מסעדה, קזינו, שני אולמות שעשועים, בריכת שחייה ועוד.
תולדותיה

האונייה נבנתה ב-1962 עבור חברת הספנות הברזילאית Companhia de Navegação Costeira, ונשאה  את השם "אנה נרי". שנה אחר כך ניזוקה בהתנגשות עם המכלית "פרזידנטה דאודורו" (Presidente Deodoro). בין השנים 1965 ו-1968 פעלה בקו שבין ריו דה ז'ניירו וסנטוס. אחר כך הובילה "אנה נרי" נוסעים בקווים חופיים וטרנס-אטלנטיים ושימשה כאוניית נוסעים לעינוגים (cruise ship) בחודשי הקיץ.
בעקבות השפל בענף אוניות הנוסעים נמכרה האונייה ב-1978 לחברת האוניות היוונית Hellenic Cruises. במהלך השיפוצים והתיקונים שונה שם האונייה ב-1979 ל"דנאוס" (Danaos) ושוב ב-1982 ל-"קונסטליישן" (Constllation). חברת הספנות שהפעילה את האונייה פשטה את הרגל ב-1987, והאונייה הוצאה משירות למשך ארבע שנים.
ב-1992 נקנתה האונייה על ידי בעלים יווניים אחרים ושוב שונה שמה, הפעם ל"מורנינג סטאר" (Morning Star), והופעלה כאוניית נוסעים לעינוגים באוקיינוס השקט. שם האונייה הוחלף פעם נוספת ל"ריג'נסי ספיריט" (Regency Spirit), היא נרשמה בבהאמה והועברה לבעלות חברת האוניות האמריקנית Regency Cruise, שהפעילה אותה לאורך חופי מקסיקו בחודשי החורף ובים התיכון בחודשי הקיץ. ב-1995 הוכרזו בעלי האוניות כפושטי רגל והאונייה נתפסה בנמל ניס שבצרפת. היא נמכרה במכירה פומבית לחברת האוניות הקפריסאית Cypriot Salamis Cruises ב-1996, ושמה הוחלף ל-"סלמיס גלורי" (Salamis Glory).
האונייה עברה שיפוצים נרחבים בשנת 2000.
ב-30 באוגוסט 2007 התנגשה "סלמיס גלורי" ב"שלי", אוניית משא קטנה בבעלות ישראלית ובעלת צוות זר, שהובילה גבס. התאונה הימית ארעה סמוך מאוד לנמל חיפה. אוניית המשא טבעה, שניים מאנשי צוותה נספו ואחד עשר הנותרים ניצלו על ידי צוות אוניית הנוסעים וספינות חיל הים.
ב-24 בנובמבר 2009 נמכרה האוניה תמורת 530,000 יורו לסוחרי גרוטאות. בפברואר 2010 נגרטה האוניה באלאנג, הודו.
סלמיס (מיתולוגיה)

| --- | --- |
 תפקיד:  נאיאדה
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 מקום מגורים:  האי סלמיס
 אב:  אסופוס
 אם:  מטופה
 אחים:  אייגינה, אסופיס, כלקיס, קלאונה, קומבה, קרקירה, אובויה, גרגפיה, הרפינה, איסמנה, נמאה, אורנאה, פיירנה, סינופה, טנגרה, תבה, תספיה
 בן או בת זוג:  פוסידון
 צאצאים:  קיכראוס
 
סלמיס (ביוונית עתיקה: Σαλαμίς, בלטינית: Salamis), נימפה במיתולוגיה היוונית ואחת משתים-עשרה בנותיהם של אל הנהר אסופוס (Asopos) ורעייתו מטופה, (Metope) בתו של לאדון. דיודורוס סיקולוס מספר, כי סלמיס נחטפה על ידי פוסידון אל האי שנקרא לימים על שמה, וילדה בו את בנם קיכראוס (Cychreus). הלה נעשה למלך האי, ונתפרסם על שהרג נחש עצום-מידות, שהפיל את חיתתו על יושביו.
הערות שוליים

↑  דיודורוס סיקולוס, 4.72.1-4.72.5.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עוף בחמאה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת עוף, מזון 
 מוצא:  הודו 
 מרכיבים עיקריים:  בשר עוף 
 
עוף בחמאה, הידוע באופן מסורתי בשם מורג מקהאני (Murgh Makhani) (בהינדי: मुर्ग़ मक्खनी), הוא מאכל הודי שמקורו בדלהי. זהו סוג של מאכל קארי העשוי מעוף עם רוטב עגבניות וחמאה מתובלים (מקהאן). הרוטב שלו ידוע במרקם העשיר שלו. הוא דומה לעוף טיקה מסאלה, שמשתמש גם כן ברסק עגבניות.
היסטוריה

הקארי פותח במסעדת מוטי מאהל בשכונת Daryaganj שבדלהי העתיקה בשנות ה-50, (לאחר חלוקת הודו) על ידי נשי העסקים/טבחים קונדן לאל ג'אגי וקונדאן לאל ג'ויראל, ששניהם היו פליטים פנג'אבים מפשוואר. הקארי נעשה "במקרה" על ידי ערבוב שאריות עוף טנדורי ברוטב עגבניות, עשיר בחמאה. בשנת 1974 פורסם מתכון ל-Murgh makhanii (עוף טנדורי מבושל ברוטב חמאה ועגבניות)."
בשנת 1975, הביטוי האנגלי "Butter chicken" קארי הופיע לראשונה בדפוס, כמומחיות של הבית במסעדה ההודית גיילורד במנהטן. בטורונטו ובאיים הקריביים ניתן למצוא אותו כמילוי בפיצה, פוטין, בתוך מעטפות לחם כמילוי, רוטי או לחמניות, בעוד שבאוסטרליה ובניו זילנד אוכלים אותו גם כמילוי פאי. הקארי הזה נפוץ בהודו, פקיסטן ומדינות רבות אחרות בהן יש פזורה הודית בדרום אסיה. בשל הפופולריות שלו מחוץ להודו, לפעמים מאמינים בטעות שהוא ממוצא מערבי.
הכנה

העוף מושרה במשך מספר שעות בתערובת של מיץ לימון, דאהי (יוגורט), צ'ילי אדום קשמירי, מלח, גאראם מסאלה, משחת זנגביל ומשחת שום.
העוף הכבוש מבושל בטנדור (תנור חימר מסורתי), אך ניתן לצלות על גריל, לצלות בתנור או לטגן במחבת. הוא מוגש ברוטב קארי עדין הכולל חמאה. הרוטב הוא רוטב על בסיס עגבניות, שום וג'ינג'ר שמתבשל עד לקבלת מרקם חלק וחלק גדול מהמים מתאדים. ישנן וריאציות רבות על הרכבו ותיבולו של הרוטב, המנופה כך שיהיה חלק קטיפתי. התבלינים עשויים לכלול הל, כמון, ציפורן, קינמון, כוסברה, פלפל שחור, גראם מסאלה וגרגרנית יוונית (בפנג'אבי/הינדי: kasuri methi). ניתן להשתמש במשחת קשיו כחומר מסמיך ולבסוף מקשטים את המנה בכוסברה.
ראו גם

עוף טיקה מסאלה
לקריאה נוספת

מנות קארי קלאב טנדורי וטיקה, פיאטקוס, לונדון -מסת"ב 0-7499-1283-9 (1993)
קארי קלאב 100 מתכוני טנדורי מועדפים, פיאטקוס, לונדון -מסת"ב 0-7499-1491-2 &מסת"ב 0-7499-1741-5 (1995)
הודו: אוכל ובישול, ניו הולנד, לונדון -מסת"ב 978-1-84537-619-2 (2007)
הערות שוליים

↑  Irwin, Heather (בספטמבר 2019). "A Butter Chicken Vs. Tikka Masala Showdown at Cumin in Santa Rosa". Sonoma Magazine. SMI Media. ארכיון מ-12 באפריל 2021. נבדק ב-11 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Butter chicken: A brief history". 11 באפריל 2019. ארכיון מ-14 בפברואר 2021. נבדק ב-7 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kundan Lal Gujral: Father of butter chicken". India Today (באנגלית). ארכיון מ-7 באוקטובר 2021. נבדק ב-7 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Vadiya Khao': Refugees taught Delhi how to eat out in style". Hindustan Times. 14 באוגוסט 2017. ארכיון מ-15 ביולי 2019. נבדק ב-10 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ICC 2017 by IFCA – Showcasing the culinary spirit of IndiaKundan". Hospitality Biz India. 11 באוקטובר 2017. ארכיון מ-2 בדצמבר 2020. נבדק ב-10 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What If Kundan Lal Hadn't Hit Upon Butter Chicken?". Outlook India. 14 באוגוסט 2004. ארכיון מ-2 בדצמבר 2020. נבדק ב-16 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shelhart, John D.; Cobleigh, Ira U.; Bacon, Norman (1975). "Manhattan Menus".
1 2  Liu, Karon (13 באוגוסט 2019). "How butter chicken roti became a Toronto classic". The Toronto Star. ארכיון מ-8 בנובמבר 2020. נבדק ב-4 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Saurine, Angela (26 במאי 2015). "The best pies in Sydney and regional NSW revealed". The Daily Telegraph. ארכיון מ-12 בנובמבר 2017. נבדק ב-6 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Broadfield, Rob (18 בנובמבר 2017). "Rob Broadfield: Taste testing Mrs Mac's new Perth Stadium range of pies". The West Australian. ארכיון מ-9 בנובמבר 2020. נבדק ב-27 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New vegan pie awards and the changing taste of a Kiwi classic". New Zealand Herald. 28 בספטמבר 2018. ארכיון מ-25 באוגוסט 2019. נבדק ב-25 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Celjo, Farah; Hegarty, Siobhan (22 באוגוסט 2018). "India's most popular curry: Butter chicken". SBS. ארכיון מ-6 בפברואר 2023. נבדק ב-15 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How Did Butter Chicken Become Synonymous With Delhi?". HuffPost India. 30 במאי 2017. ארכיון מ-15 באפריל 2019. נבדק ב-15 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Laurie (11 באוגוסט 2018). "What Is the Difference Between Authentic and American Indian Food?". Chowhound. ארכיון מ-30 באוקטובר 2020. נבדק ב-4 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anand, Anjum (21 באפריל 2010). "Sweet and murky: the British curry". The Guardian. ארכיון מ-11 בנובמבר 2020. נבדק ב-4 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Reinfrank, Alkira (26 במאי 2020). "What is butter chicken? Isn't it curry?". South China Morning Post. ארכיון מ-21 במרץ 2023. נבדק ב-24 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
סמירנוף

| --- | --- |
וודקה סמירנוף
וודקה סמירנוף
 סוג:  וודקה
 אחוז אלכוהול:  37.5
 יצרן:  Diageo
 מוצא:  רוסיה רוסיה
 מועד הכנה ראשוני:  1886
 צבע:  שקוף
 טעם:  ללא
סמירנוף (Smirnoff) היא וודקה אמריקנית שמקורה ברוסיה. היא הומצאה בשנת 1860 על ידי פיוטר סמירנוב. סמירנוף הייתה הוודקה הראשונה שבתהליך הזיקוק שלה השתמשו בפחם פעיל.
בשנת 1886 הייתה סמירנוף לוודקה הרשמית של בית המלוכה הרוסי ושל הצאר. בשנת 1910 מת פיוטר ואת החברה קיבל בנו ולדמיר סמירנוב. לאחר המהפכה הקומוניסטית עזבה החברה את ברית המועצות וסמירנוב ניסה לשווק את המשקה באירופה. בתחילה נדד המפעל לטורקיה ומשם לצרפת. המשקה החל להימכר גם באירופה שעד אז וודקה לא הייתה נפוצה בה. בצרפת שינה המשקה את שמו מסמירנוב לסמירנוף כדי להקל על ההגיה הצרפתית.
בשנת 1934 נמכרה החברה לאמריקני בשם רודולף והמפעל עבר לארצות הברית. בשנת 1997, לאחר מיזוג של מספר חברות, נוצרה חברת דיאג'יו (Diageo), והיא הבעלים של סמירנוף היום.
מסופר שכאשר המשווק של סמירנוף רצה להכניס את הוודקה למועדונים בתחילת דרכה בארצות הברית הוא התקשה בתהליך ואז, כתרגיל שיווקי, הוא הלך למועדונים המוכרים והידועים ביותר וביקש מהברמנים להצטלם מוזגים סמירנוף לכוסות ולשייקרים, לאחר מכן הוא פנה למועדונים הפחות ידועים וטען שכל המועדונים הידועים משתמשים בוודקה שלו, כראיה הוא הראה את התמונות, עקב כך בעלי המועדונים הפחות ידועים השתכנעו, קנו את הוודקה וכך סמירנוף התחילה את דרכה בארצות הברית[דרוש מקור].
סרגיי אוברזצוב

| --- | --- |

סרגיי אוברזצוב בשנת 1973
 לידה:  22 ביוני 1901 (יוליאני) Medvedkovo, רוסיה 
 פטירה:  8 במאי 1992 (בגיל 90) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 שם לידה:  Сергей Владимирович Образцов 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום לימודים:  וחוטמא"ס 
 פרסים והוקרה:  Stanislavsky State Prize of the RSFSR (1967)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  פרס לנין  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מסדר החיוך  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  אמן העם של ברית המועצות  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  גיבור העמל הסוציאליסטי  פרס סטלין 
 פרופיל ב-IMDb
 
סרגיי אוברזצוב (ברוסית: Серге́й Влади́мирович Образцо́в;‏ 5 ביולי 1901 – 8 במאי 1992) היה שחקן ובמאי תיאטרון בובות סובייטי.
הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1954), חתן פרס סטלין (1946) וחתן פרס לנין (1984).
ביוגרפיה

סרגיי אוברזצוב נולד במוסקבה. אביו היה מהנדס בתחום רכבות. בשנים 1922–1931 אוברזצוב היה שחקן באחד התיאטראות של מוסקבה. במקביל החל משנת 1920 הוא היה מופיע עם בובות. בשנת 1931 הוא הקים תיאטרון בובות במוסקבה. משנת 1935 אוברזצוב החל ללמד.
הוא עבד בתיאטרון שייסד במשך 60 שנים וביים מעל 70 הצגות. בשנת 1946 הוא ביים הצגה "הקונצרט הלא רגיל" שמוצגת בתיאטרון עד היום. עם התיאטרון שלו הוא הופיע ב-350 ערים ברחבי ברית המועצות וב-90 ערים מחוצה לה. בנוסף לעבודה בתיאטרון הוא ביים מספר סרטים.
בשנת 1976 נבחר לנשיא ארגון שחקני תיאטרון בובות בינלאומי והיה בתפקיד זה עד לשנת 1984.
עבור עבודתו הוא קיבל 3 פעמים עיטר לנין (1967,1971,1981), תואר "גיבור העמל הסוציאליסטי (1971) ופעמיים עיטור הדגל האדום (1946, 1981).
אופרזצוב נפטר בשנת 1992 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
לאחר מותו הוקם קרן על שמו ותיאטרון בובות עתה נקרא "תיאטרון בובות על שם אוברזצוב". בבעלותו היה אוסף גדול של בובות מכל העולם. אוסף זה עתה מוצג במוזיאון ליד התיאטרון.
עיצורים גרוניים

עיצורים גרוניים הם עיצורים שהמקום העיקרי להפקתם הוא באזור הגרון (הפארינקס והלארינקס). כלומר, במהלך הפקת הצליל, עיקר המאמץ והחיכוך מתבצעים בחלקים האחוריים של הלוע, בסמוך לגרון או במיתרי הקול. עיצורים אלה נפוצים בשפות שמיות, כמו עברית וערבית, וגם בכמה שפות אפריקאיות ושפות דרום-אסיאתיות.
העיצורים הגרוניים מתחלקים לארבע קבוצות:
עיצורים וילוניים (לא תמיד נחשבים כגרוניים)
עיצורים לועיים
עיצורים אפיגלוטיים
עיצורים סדקיים
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עיר רפאים

עיירת רפאים בקליפורניה.
יישוב רפאים הוא יישוב שננטש לחלוטין על ידי תושביו. בהתאם לגודל היישוב נהוג גם לומר עיירת רפאים או עיר רפאים. המונח גם משמש לעיתים בהשאלה לתאר ערים, עיירות או שכונות המיושבות באופן דליל משמעותית מאשר בעבר. נטישת היישוב יכולה להיות תהליך מתמשך שמקורו בהידלדלות האוכלוסייה המקומית בשל הגירה, מגפה, רעב וכן הלאה או אירוע חד פעמי שהביא לנטישה. לעיתים ננטשים יישובים ששוכנים סמוך לדרכים ונשענים על אספקת שירותים לעוברי הדרך, כאשר נסללת דרך חדשה ומתמעט מספר הנוסעים בדרך שלצידה שכן היישוב. מה שנשאר מאותם מקומות יישוב קפא בזמן ולפיכך מהווה מעין קפסולת זמן לתרבות יותר ישנה.
בין יישובי הרפאים המפורסמים: אנגקור, פטהפור סיקרי ופריפיאט.
גורמים

בין הגורמים הנפוצים להפיכת יישוב לעיר רפאים:
מלחמות - גורם מאוד ידוע של נטישת יישובים
סואץ - עיר במצרים, על תעלת סואץ שהייתה הגבול בין מצרים לישראל. בתקופת מלחמת ההתשה, כשהפצצות משני הצדדים פגעו בה, ובעיקר בבתי הזיקוק, גרמו לנטישת התושבים עד להפסקת האש.
ח'וראמשהר - עיר איראנית על גבול איראן-עיראק, הייתה בלב אזור קרבות במלחמת עיראק-איראן (1980-1988), נחרבה, ננטשה והוקמה מחדש
פרישטינה - בירת קוסובו, ננטשה במהלך מלחמת קוסובו (1996-1999), אך לאחר המלחמה חזרו אליה חלק ניכר מתושביה
כובאני - עיר בכורדיסטן הסורית שנחרבה בעת מלחמת האזרחים בסוריה, אך במהלך המלחמה חזרו אליה חלק ניכר מתושביה
קוניטרה - עיר סורית שהוחזקה בידי ישראל בין 1967 ל-1974 ולא שוקמה לאחר החזרתה לסוריה.
פעילות כלכלית מצומצמת שלא יכלה להמשיך לתמוך באוכלוסייה המקומית. לדוגמה:
צ'ופוט-קלה - יישוב בקרים שכל תושביו הקראים נטשוהו עם קבלת ההיתר להגר ממנו.
נינינגר - עיירה בארצות הברית
אסון טבע או אסון מעשה ידי אדם שהביא לקריסת יכולת הקיום של האוכלוסייה. לדוגמה:
פריפיאט וצ'רנוביל - ערים שננטשו באחת בשל אסון צ'רנוביל.
ג'ונסטאון - קומונה מבודדת בגיאנה שנכחדה באחת בעקבות התאבדות המונית.
סנטרליה - יישוב בפנסילבניה, ארצות הברית שננטש בעקבות בעירת פחם מתחת לעיר.
פלימות' - יישוב במונטסראט שננטש בעקבות התפרצות הר געש.
פיצ'ר - עיירה באוקלהומה, ארצות הברית שננטשה בעקבות זיהום הסביבה והקרקע במתכות כבדות שנכרו בסביבתה ובשל האפשרות של התמוטטות מכרות מתחת לעיר.
ויז'ה אפקואן - עיירת נופש בפרובינציית בואנוס איירס, ננטשה בשנת 1985 בעקבות שיטפון.
החלטה ממשלתית מכוונת או מדרג גבוה מספיק שחייבה את האוכלוסייה לנטוש. לדוגמה:
סוול - עיירת כורים בצ'ילה שננטשה בהדרגה בעקבות החלטה להעביר את מגורי התושבים ליישוב סמוך.
ויילס (אונטריו, קנדה), סנט תומאס (נבדה, ארצות הברית) - יישובים שננטשו בעקבות הצפה צפויה שמקורה ביצירת נתיב מים חדש או לחלופין בניית סכר.
פירמידה (סבאלברד) - יישוב רוסי באי הנידח אשר פונה וננטש בהוראת רוסיה, בגלל עלות אחזקתו הגבוהה כתוצאה מריחוקו.
חלק מיישובי הרפאים אף הופכים עם הזמן למוקדי משיכה תיירותיים, למשל צ'ופוט-קלה וסוול שהוכרזה כאתר מורשת עולמית.
בתרבות

תסמונת העיירה לבנדר – קריפיפסטה המבוססת על עיירת רפאים בדיונית במשחקי הווידאו "פוקימון אדום וכחול", לפיה למעלה ממאה ילדים יפנים התאבדו לאחר האזנה למנגינה שבעיר.
הערות שוליים

↑  Behind Creepypasta, the Internet Community That Allegedly Spread a Killer Meme, טיים (מגזין)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534537205171  GND: 4272021-7  LCCN: sh91004171
פאולו נוטיני

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1987 (בן 37) פייזלי, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  St Andrews Academy 
 סוגה:  מוזיקת פופ, בלוז, רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס 
 www.paolonutini.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פאולו נוטיני בהופעה ב-2009
פאולו ג'ובאני נוטיני (באנגלית: Paolo Giovanni Nutini; נולד ב-9 בינואר 1987) הוא זמר-יוצר סקוטי, מפייזלי.
קריירה

אלבום הבכורה של פאולו נוטיני, These Streets, הופץ על ידי אטלנטיק רקורדס בבריטניה ביולי 2006. "Last Request", הסינגל המוצלח ביותר, הגיע למקום חמישי בטבלת הסינגלים בבריטניה. האלבום הגיע לשיא של המקום השלישי בטבלת האלבומים בבריטניה והוסמך 4×פלטינה ידי תעשיית התקליטים הבריטית (BPI). האלבום נשאר במצעד האלבומים במשך 196 שבועות- שבירת שיא.
במאי 2009 נוטיני הוציא את אלבומו השני, Sunny Side Up, אשר לראשונה עמד במקום הראשון בבריטניה והפיק ארבעה סינגלים: "candy", "Coming Up Easy", "pencil full of lead" ו"10/10". אלבום זה אושר גם הוא פלטינה4x ידי ה-BPI. ב-19 בפברואר 2010 זכה האלבום בתואר "האלבום הבינלאומי הטוב ביותר" בטקס פרסי המטאור 2010 (Meteor Awards).
באפריל 2014 יצא לאור אלבומו השלישי, Caustic Love.
ביולי 2022 יצא לאור אלבומו הרביעי, Last Night in the Bittersweet.
עמנואל קזקביץ'

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1913 (יוליאני) קרמנצ'וג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 בספטמבר 1962 (בגיל 49) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 שפות היצירה:  יידיש, רוסית 
 סוגה:  רומן, רומן קצר, סיפור קצר 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  מדליית העוז  מדליה על שחרור ורשה  עיטור הכוכב האדום  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  מדליה על כיבוש ברלין 
 
עֶמָנוּאל קזקֶביץ' (ביידיש: קאזאקעוויטש; ברוסית: Эммануил Генрихович Казакевич;‏ 24 בפברואר 1913 - 22 בספטמבר 1962) היה סופר ומשורר יהודי - סובייטי שכתב ברוסית וביידיש.
קורות חיים

עמנואל קזקביץ' נולד ב-1913 בקרמנצ'וג (בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה סופר, עורך העיתונים היהודיים "קומוניסטישע פאן" (קייב), "דער שטערן" (חארקוב) ו-"ביראָבידזשאנער שטערן (בירוביג'ן). ב-1930 הוא סיים את לימודיו בבית הספר לטכנאים בחרקוב וב-1932 עבר יחד עם הוריו לבירוביג'ן - בירת המחוז היהודי האוטונומי במזרח ברית המועצות. תחילה הוא עסק בעבודות בנייה ואחר כך התמנה ליושב ראש קולחוז יהודי. בשנים 1933-1934 היה קזקביץ' מנהל תיאטרון יהודי מקומי. לאור אי-יכולתו לנהל את התיאטרון הוא הועבר לתפקיד מנהל הרפרטואר ובשנים 1935-1938 היה חבר מערכת העיתון "ביראָבידזשאנער שטערן", שאביו היה עורכו הראשי. במקביל הוא תרגם כמה מחזות ליידיש וכתב מחזה משלו, ואלו הועלו בתיאטרון היהודי המקומי.
החל מ-1932 פרסם קזקביץ' שירים ביידיש. חלק משיריו תורגמו לרוסית. ב-1939 פרסם יחד עם דוד ברגלסון ספר על החיים היהודים בבירוביג'ן.
בשנת 1938 קזקביץ' עבר למוסקבה. עם תחילת קרבות מלחמת העולם השנייה הוא התנדב לצבא האדום אף שעקב סיבות בריאותיות היה לו פטור משירות צבאי. בהיותו בצבא הוא נטל חלק במספר קרבות מכריעים, מהגנת מוסקבה ועד כיבוש ברלין והתקדם מחייל פשוט ביחידת הסיור לקצין בדרגת קפטן בחיל המודיעין. על גבורתו בקרבות עוטר קזקביץ' בשני עיטורי הכוכב האדום ובשני עיטורי המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה שנייה.
על בסיס הניסיון שצבר במהלך המלחמה, החל קזקביץ' לכתוב פרוזה ברוסית. ספרו הראשון, "הכוכב" (Звезда), פורסם ב-1947 וזכה בפרס סטלין בשנת 1948. על בסיס ספר זה צולמו ב-1949 וב-2002 סרטי קולנוע דוברי רוסית. הספר תורגם לעברית תחת השם "בין כוכב לאדמה" ויצא לאור ב-1948.
ספר נוסף של קזקביץ', "אביב על האודר" (Весна на Одере; "דער פֿרילינג אױפֿן טײַך אָדער"), יצא לאור ב-1949 וזכה בפרס סטלין בשנת 1950. גם ספר זה עובד ב-1968 לגרסה קולנועית. יצירות נוספות של קזקביץ' שפורסמו בתחילת שנות ה-50 זכו לביקורות צוננות.
בסוף שנות ה-50 כתב קזקביץ' המשך לספר "אביב על האודר". ספרו הבא היה "המחברת הכחולה" (Синяя тетрадь), על ולדימיר לנין, שפורסם בשנת 1961. בספר זה הוצג לראשונה גריגורי זינובייב כחבר של לנין ולא כבוגד.
במהלך שנות ה-50 חזר קזקביץ' לכתיבת שירה ביידיש. הוא פרסם מספר יצירות ותרגומים של שירה רוסית ליידיש בעיתון הפולני "פאלקסשטימע".
ב-1959 פרסם תרגום לרוסית של ספר הילדים הרפתקאותיו של פינוקיו מאת קרלו קולודי.
קזקביץ' נפטר במפתיע בשנת 1962, בגיל 49. נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
משפחתו עלתה לישראל בשנות ה-70. בתו היא התזנואית אולגה רז.