stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלדאר סקיי
כרכים

תצלומים של אלדאר סקיי. סופרים ואמנים (עם הקדמה מאת אנדרה אדי והוגו איגנוטוש), בודפשט, (1914)
אדי (תצלומים מקוריים של אלדאר סקיי עם הקדמה מאת ז'יגמונד מוריץ), בודפשט, פרסום סטודיו לצילום של אלדאר סקיי(1926).
ראו גם

Gyula Gisser : Masters of Hungarian Photography (1965).
אגנש ז'וז'נה בריני : בודפשט ובנייה חופשית. 2005.
קארוי קינצ'ש : צלמים - תוצרת הונגריה. קצ'קמט-מילנו, המוזיאון ההונגרי לצילום-פדריקו מוטה, 1998.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a gyulai izraelita hitközség születési akv. 3/1870. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 449/1940. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 654/1904. folyószáma alatt".
↑  "Artportal". אורכב מ-המקור ב-2011-10-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810601549705606  BnF: cb110390979 (data)  GND: 124591337  ISNI: 0000 0000 7829 2155  PIC: 301579  RKD: 412041  VIAF: 100958250   WorldCat (עם VIAF): 100958250
איתי זלאיט

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1979 (בן 45) בני ברק
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול
 יצירות ידועות:  גיבור ישראל (פסל) 
 https://www.itayzalait.art
 
איתי זלאיט (נולד ב-21 באפריל 1979) הוא אומן רב-תחומי ומרצה ישראלי, העוסק בעיקר בציור ובפיסול.
תערוכות ומיצגים > תערוכות יחיד ומיצגים

2012 – גלריית הסטודנטים, המדרשה, בית ברל
2015 – "חרושת התלמים", גלריה p8, ת"א
2016 – King bibi, כיכר רבין, ת"א – פעולה במרחב הציבורי
2018 – דגל 2018, כיכר רבין ת"א – פעולה במרחב הציבורי
2020 – "הסעודה האחרונה", כיכר רבין, ת"א.
2020 - "גיבור ישראל", כיכר צרפת בירושלים – פעולה במרחב הציבורי
תערוכות ומיצגים > תערוכות קבוצתיות וירידים

2009 – "מוות", גלריית הסטודנטים, המדרשה, בית ברל
2011 – "טרנספורמציה", מתחם התחנה, ת"א
2011 – "רק גברים", גלריה גרוס, ת"א
2011 – "שמחה", רוטשילד (בית סותב'יס לשעבר) ת"א
2012 – Art market Budapest, Hungary
2012 – "אמנות סודית", בנק לאומי, בית מאני, ת"א
2012 – "בלי כסף", גלריה גרוס, ת"א
2013 – יריד צבע טרי 6, ת"א
2013 – Site Specific, גלריה צ'יטה, ת"א
2014 – תערוכת פתיחת מכון אלפרד
2014 – יריד צבע טרי 7, ת"א
2014 – בית משותף, גלריה p8, ת"א
2014 – בית יגאל אלון, קיבוץ גינוסר
2014 – תערוכה זוגית עם פיליפ רנצר, גלריה p8, ת"א
2014 – הוועד למלחמה באיידס – תערוכת התרמה, ת"א
2014 – תופעת צבע שקנאי, אוצר ומשתתף, גלריה p8, ת"א
2014 – אלפרד XL, פתיחת מכון אלפרד, ת"א
2015 – מכון אלפרד, תערוכה שנתית, ת"א
2015 – המכירה השנתית בחנינא, ת"א
2016 – הצוללת הירוקה, מוזיאון אשדוד
2016 – צבע טרי 8, ת"א
2016 – Art יערות, מלון יערות הכרמל
2016 – Arti יריד מבית תירוש, הרצליה
2017 – טאבו תדר, מוזיאון ת"א
2017 – מעון ראש הממשלה, הבית האדום, ת"א
2017 – Bull’s eye, מוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד
2017 – כסף, בית המידות, ת"א
2018 – דנה אינטרנשיונל, בית מאירוב, חולון
2018 – בראש טוב, גלריית החווה, חולון
2018 – פרשנס, כיכר אתרים, ת"א
2022 - "אמנות המעשה", לציון חגיגות 120 שנה להיווסדה של קרן קיימת לישראל, שדרת היוצאים בשדה התעופה בן-גוריון
הערות שוליים

↑  3 תערוכות חדשות, באתר ICOM - איגוד המוזאונים ואיקו"ם ישראל, ‏9 במרץ 2017
↑  איתי זלאיט, "Bull's Eye". מוזיאון ינקו דאדא, כפר האמנים עין הוד
↑  איתי זלאיט, התרגשות!! ״גיבור ישראל״ עוזב את כיכר רבין ת״א! לא לפני שנעשה תמונה המונית של כולנו ״עושים גיבור ישראל״ יחד עם נמרוד גרוס היקר!! הצילום יופיע על שער עיתון מרכזי בעולם, באתר פייסבוק, ‏29 בדצמבר 2020
↑    איתי אילנאי, האיש שמאחורי הפסל, באתר "ידיעות אחרונות", 6 בדצמבר 2016
↑  רז רותם, ‏"שאלו אותי למה עשית את הפסל והתשובה שלי הייתה - כי אני יכול", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בדצמבר 2016
↑  "חרושת התלמים", תערוכה של איתי זלאיט, באתר d+a
↑  רואי פרסול, ‏איתי זלאיט: "לא יכולתי להתעלם מהשינויים שמאיימים על חופש הביטוי", באתר מעריב אונליין, 8 בדצמבר 2016
↑  דורון בראונשטיין, איתי זלאיט: אודות ניצוץ של אש באמנות, חופש ובחירה, אמנות אל מול פוליטיקה או: "אני לא יצור פוליטי. אני אמן.", באתר חי תרבות
↑  דנה ירקצי‏, במרכז כיכר רבין: פסל מוזהב של נתניהו הוצב בחשאי, באתר וואלה, 6 בדצמבר 2016
↑  נעמה ריבה וליאור סורוקה, פסל מוזהב של נתניהו הוצב הלילה בחשאי בכיכר רבין והופל על ידי אזרחים, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2016
↑  לא תאמינו מי הפיל את הפסל המוזהב של נתניהו בכיכר רבין, באתר הכל שקרים
1 2  Camila Schick and Isabel Kershner, King Bibi Divides Tel Aviv Residents, New York Times
↑  רואי פרסול, ‏פרובוקציה או נבואה? יוצר פסל הזהב של נתניהו מרגיש שחזה את הנולד, באתר מעריב אונליין, 8 בפברואר 2017
↑  עידן סימון, ‏פסל נתניהו מכיכר רבין ישודרג?, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2017
↑  Andrew Carey, 'Provocative' statue of Netanyahu appears overnight, then knocked over, CNN, ‏7 בדצמבר 2016
↑  Netanyahu statue: Golden likeness of PM appears in Tel Aviv, BBC, ‏6 בדצמבר 2016
↑  Peter Beaumont, King Bibi for a day: golden Netanyahu statue is toppled, The Gurdian, ‏6 בדצמבר 2016
↑  Ophef over "Gouden" Netanyahu in Tel Aviv, DE REDATILE.BE, ‏6 לדצמבר 2016
↑  تمثال "الملك بيبي" الذهبي يثير دهشة إسرائيل, אל-ערביה, ‏6 בדצמבר 2016 (בערבית)
↑  'Diktatör Netanyahu heykeli' yıkıldı, ALJAZEERA TURK, ‏7 לדצמבר 2016
↑  مجسمه طلایی نتانیاهو سوژه شوخی کاربران فضای مجازی شد + عکس, ‏16 בדצמבר 2016 (בפרסית)
↑  דנה ירקצי‏, "הבית מתערער": מיצג דגל ישראל "מט לנפול" הוצב בכיכר רבין בת"א, באתר וואלה, 5 במרץ 2018
↑  מיצג פוליטי בכיכר רבין - ריאיון עם איתי זלאיט, באתר חדשות ynet ב-MSN, ‏5 במרץ 2018
↑  אור גלזר אביבית מיסניקוב, ‏מיצג בתל אביב: דגל ישראל מט לנפול, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2018
↑  נופר וחש, הסעודה האחרונה של הדמוקרטיה, פסלו של איתי זלאיט. אנשים חושבים שפה זה לא יקרה, טיים אאוט,29.7.2020
↑  פסל בדמות מפגין הוצב בירושלים - והוסר באישון לילה, באתר ynet, 4 בדצמבר 2020
↑  130 מטר של ארץ ישראל היפה: תערוכת אומנות מיוחדת בנתב"ג של קרן קיימת לישראל, באתר קרן קיימת לישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421369205171  VIAF: 15157222748284971579   WorldCat (עם VIAF): 15157222748284971579 
הפסל "גיבור ישראל" שהציב בכיכר פריז, במחאה נגד המשך שלטונו של בנימין נתניהו
מיצג "קינג ביבי", פסל בדמותו של נתניהו בכיכר רבין. 6 בדצמבר 2016
צילום רב משתתפים בכיכר רבין ליד הפסל גיבור ישראל. כשהמצולמים עמדו בתנוחה של הפסל עם דגל. בחזית התמונה מימין איתי זלאיט לידו משמאל נמרוד גרוס,
איתי זבולון (שחקן)

| --- | --- |

איתי זבולון בהצגה "ירושלים החדשה", תיאטרון החאן, 2012.
 לידה:  11 בפברואר 1985 (בן 39) 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
איתי זבולון (נולד ב-11 בפברואר 1985) הוא שחקן, קומיקאי, מוזיקאי, במאי ויוצר ישראלי, שהתפרסם מיצירת סרטונים מקוריים לרשת, לצד משחק בסדרות והצגות שונות.
ביוגרפיה

זבולון גדל בשכונת נווה שאנן שבחיפה. הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קריירת משחק: תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה

ב-2009 השתתף בתפקיד אורח של עובד קייטרינג בסדרה מנדלבאום בלש פרטי.
בשנים 2011 עד 2014 שיחק בתיאטרון החאן במגוון הצגות, בהן "החולה המדומה", "הלילה השנים עשר", "תעלולי סקפן" ו"ירושלים החדשה". בטלוויזיה הופיע בסדרות "המובילים", ב"סלב'ס" (דיבוב ותסריט), "השועלים" ו"רון".
בשנת 2014 שיחק בתפקיד אורח במערכון בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".
ב-2015 שיחק בתפקיד הראשי בסרט האימה-קומי "מסווג חריג". באותה שנה השתתף בתפקיד קצר בסדרת הטלוויזיה "רון".
בשנת 2017 השתתף זבולון בסדרת הקומית "ויקי ואני" שמשודרת בערוץ 10 בתפקיד הראשי לצידה של מגי אזרזר.
בשנת 2018 השתתף בסדרה "ככה זה" של yes בתפקיד מנו השכן.
בשנת 2019 השתתף בסדרת הדרמה "פאנץ'" של yes בתפקיד צלביץ', בתוכנית המערכונים הסאטירית "שב"ס" המשודרת בתאגיד השידור הציבורי בתפקיד ד"ר ליאב ובסדרה "זה לא הגיל" של שידורי קשת, בתפקיד מוקה.
בשנת 2020 השתתף ב"ארץ נהדרת" בסדרת המערכונים "גרנד רילקס אילת" בתור מיתר מקפל המגבות.
בשנת 2021 השתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "שבאבניקים" בתפקיד תלמיד הישיבה צולי גרוס.
בשנת 2022 השתתף בסרט הקומדיה "עולה לראש", שיצרו וכתבו חברי ערוץ הכיבוד, בתפקיד יוגב ציפריס.
בשנת 2023 השתתף בעונה השנייה של הסדרה "האחיין שלי בנץ" המשודרת בחינוכית, בתפקיד ניב בר נור.
בפברואר 2024 החל להשתתף בתוכנית הסטנדאפ והמערכונים "מועדון הסטנד-אפ" שמשודרת בכאן 11.
יצירה לרשת

משנת 2012 החל זבולון ליצור סרטונים לרשת. סרטונים אלה זכו לחשיפה גדולה וחלקם הפכו לתופעה תרבותית.
בין הסרטונים שיצר: "שם", "ווהן", "יניר האחמ"ש" וסרטון לקידום פסטיבל SoLow (חיפה-תל אביב).
יצירה לבמה: תיאטרון וסטנדאפ

באוקטובר 2021, זבולון העלה בבכורה את ״העולם הוא מקום יפה״, מופע המשלב ומטשט את החיבור בין סטנדאפ לתיאטרון. המופע נוצר ובוים על ידי זבולון. במופע משתתפת השחקנית ג׳וי ריגר, אשר הייתה חלק מפיתוח המופע כשחקנית יוצרת. המופע מציג בתיאטרון הבית ביפו.
בספטמבר 2022, זבולון העלה ביחד עם דניאל קורן בפסטיבל ישראל בבכורה את ״הווה מוחלט״, מופע תיאטרון מאולתר לחלוטין. קורן וזבולון חוקרים במופע, את היכולת לייצר אירוע בימתי בלי להתכונן בכלל. מופע הנשען על מסורת האימפרו ומותח את הגבולות לזרם תודעה הנע בין דיאלוגים וסצנות, לווידויים, שיחות ומוזיקה מאולתרת. המופע מציג ברחבי הארץ.
קריירה מוזיקלית

בתחום המוזיקלי הקים זבולון ב-2010 את להקת הפאנק "ויתרתי" יחד עם הגיטריסט יהונתן כספי, אליה הצטרף המתופף נמרוד ליברמן והבסיסט טל מרקוס.
הלהקה הוציאה שני אלבומי EP. הראשון בשנת 2012 והוא נקרא "Double EP" והשני בשנת 2013 והוא נקרא "גבינה חצי רכה".
ב-2014 הלהקה הפסיקה את פעילותה והוציאה את האלבום "אוסף של חרטות".
ב-2021 התאחדה הלהקה ושבה להופיע. בספטמבר של אותה שנה, הלהקה הוציאה EP חדש בשם ״עכשיו עכשיו עכשיו״.
ב-2023 "ויתרתי" חיממו את להקת Offspring בהופעתם בישראל.
משנת 2016 זבולון חבר בלהקת "Mayonesa".
הערות שוליים

↑  מתן שרון‏, יניר האחמ"ש: איך הפך סרטון ויראלי לתופעה התרבותית של השנה?, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2013
↑   יניר האחמ״ש, בביצוע איתי זבולון, סרטון  באתר יוטיוב
↑  שירי הדר, הסרטון אולי המוצלח ביותר שעשו על חיפה, באתר ynet, 24 באוקטובר 2018
↑  אורי זר אביב, להקת "ויתרתי" מציגה: תרכיז של רעל, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2012
↑  Double EP,  באתר בנדקמפ
↑  גבינה חצי רכה,  באתר בנדקמפ
↑  Mayonesa - פרוגרסיב-פוסט-פאנק חיפאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008227888905171  VIAF: 2986158792874239040000   WorldCat (עם VIAF): 2986158792874239040000
אופק 16

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מפעיל:   צבא ההגנה לישראל
 יצרן:  ישראל התעשייה האווירית לישראל
 תאריך שיגור:  6 ביולי 2020
 משגר:  שביט
 אתר שיגור:  בסיס פלמחים
 משימה
 סוג משימה:  לוויין ריגול
 מסלול:  retrograde orbit 
 משך המשימה הכולל:  6 ביולי 2020 – הווה (4 שנים) 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  45860
 מאגר המידע הלאומי:  2020-044A
 
אופק 16 הוא לוויין צילום וריגול ישראלי אופטי ממשפחת לווייני אופק, שתוכנן ונבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל עבור משרד הביטחון. אופק 16 שוגר מבסיס פלמחים על גבי משגר השביט הישראלי ב-6 ביולי 2020.
רקע

אופק 16 מגיע לאחר אופק 11 ששוגר ב-2016 וסבל מתקלות חמורות לאחר השיגור.
פיתוח וייצור הלוויין נוהל בידי משרד הביטחון באמצעות מנהלת תוכנית החלל במפא"ת. הלוויין נבנה במפעל מבת חלל בתעשייה האווירית שהוביל את הפרויקט יחד עם מפעל מל"מ האחראי לפיתוח המשגר. אל-אופ פיתחה את המצלמה שהורכבה על הלוויין ומהווה את המטען. מנועי משגר השביט פותחו בידי רפאל ותומר, החברה הממשלתית למערכות הנעה רקטית. חברות נוספות שהשתתפו בפרויקט הן מפעל תמ"ם של התעשייה האווירית, רוקר וסיאלו של BAE סיסטמס.
שיגור

הלוויין שוגר ב-6 ביולי 2020 מבסיס חיל האוויר בפלמחים על גבי משגר השביט. על פי משרד הביטחון, הלוויין שוגר בשעה 04:00 לפנות בוקר בזמן שהשמיים היו נקיים. צוותים ישראלים עקבו אחרי השיגור מכלי טיס צבאיים באוויר, בנוסף לצוותי הקרקע ממרכזי השליטה שבמרכז הארץ ובפלמחים. מספר דקות לאחר השיגור, הלוויין החל בהקפת כדור הארץ ושידור נתונים. לאחר ביצוע בדיקות לבדיקת תקינותו, הועברה באוקטובר 2020 אחריות ההפעלה ממשרד הביטחון ליחידה 9900 באגף המודיעין בצה"ל. הלוויין התמקם במסלול סביב כדור הארץ, בגובה של כמה מאות קילומטרים מפני הקרקע.
מעט אחרי השיגור, שר הביטחון בני גנץ, אמר כי "הצלחת שיגור הלוויין אופק 16 הלילה היא הישג אדיר. העליונות הטכנולוגית והמודיעינית של מדינת ישראל היא אבן יסוד בביטחונה".
ב-14 ביולי התקבלו תמונות ראשונות מהלוויין.
מאפיינים

הלוויין מכיל מצלמה מולטי-ספקטרלית ברזולוציה גבוהה מתוצרת אל אופ של אלביט, המסוגלת לצלם שטח של כ-15 ק"מ ברזולוציה של 35 ס"מ לפיקסל מגובה 450 ק"מ. את פיתוח וייצור הלוויין והמשגר הוביל משרד הביטחון, באמצעות מינהלת החלל "אתגר" במפא"ת. התעשייה האווירית היא הקבלן הראשי של הפרויקט - חטיבת טילים וחלל, באמצעות מפעל "חלל", מובילה את הפרויקט יחד עם "מלמ" המפתחת את המשגר. את מצלמת הלוויין פיתחה חברת "אל-אופ" שבעלות "אלביט מערכות". החברה הממשלתית למערכות הנעה רקטית, "תומר", ייצרה את מנועי משגר השביט ביחד עם חברת רפאל. בפרויקט שותפות חברות רבות נוספות, בהן "רוקר" ו"סיאלו". הלוויין משדר תמונות ממדינות עוינות לישראל ובכך מרחיב לישראל את היכולת לעקוב אחרי התפתחות תוכנית הגרעין האיראנית, סוריה ולבנון.
הערות שוליים

↑  "אופק 16" שוגר בהצלחה לחלל, אתר משרד הביטחון
↑  ‏ "Israel launches Ofek 16 spy satellite", ‏ 6 ביולי 2020, גלובס
1 2  יואב זיתון ואיתי בלומנטל, ישראל שיגרה בהצלחה לחלל את לוויין הריגול אופק 16, באתר ynet, 6 ביולי 2020
↑  הלווין 'אופק 16' נמסר לצה"ל, ישראל דיפנס, 3 באוקטובר 2020
↑  ניר דבורי, ‏שבוע אחרי השיגור המוצלח: הלוויין "אופק 16" שלח תמונות ראשונות, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2020
↑  אודי עציון, על רקע המתיחות עם איראן: ישראל שיגרה בהצלחה את לוויין הריגול אופק 16, באתר כלכליסט, 6 ביולי 2020
↑  אמיר בוחבוט‏, תוספת כוח מול תכנית החלל האיראנית: מלחמת הצללים מאחורי שיגור "אופק 16", באתר וואלה, 6 ביולי 2020
| ישראל לוויינים ישראליים ותוכניות חלל אחרות |
| --- | --- | --- |
| לווייני תקשורת | עמוס (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6) • דרור 1 |  |
| לווייני צילום מסחריים | ארוס • אופטסאט |  |
| לוויינים צבאיים ולוויינים של צה"ל | אביר • אופק (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 16 • 13) • טכסאר |  |
| לווייני מחקר וטלסקופים | ULTRASAT‏* • ונוס*  • DIDO  •  *SHALOM  • *SLOSHSAT |  |
| לווייני סטודנטים ואוניברסיטאות | טכסאט  • דוכיפת 1 • דוכיפת 2 • דוכיפת 3 • SAMSON • BGUSAT  • SATLLA-1  • SATLLA-2B |  |
| חלליות וגשושיות | בראשית • בראשית 2 |  |
| יכולות שיגור | משגר שביט • בסיס פלמחים |  |
| משימות אנלוגיות למאדים | D-MARS |  |
| מיזמים שהוקפאו | טאווקס* • ‏MuSAR‏* • דוד* |  |
| ארגונים ישראליים קשורים | סוכנות החלל הישראלית • מפא"ת • מנהלת תוכנית החלל • התעשייה האווירית לישראל • SpaceIL |  |
* שיתופי פעולה בינלאומיים
איש החול

ערך זה עוסק בדמות מפולקלורים שונים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
איש החול. איור משנת 1905.
איש החול הוא דמות פולקלוריסטית אשר הופיעה לראשונה בסיפורו של הנס כריסטיאן אנדרסן "אולה לוק-אוייה". הסיפור מתאר דמות המביאה חלומות (טובים או רעים) לילדים (או לכל בני האדם) על ידי הזלפת חול על עיני הישנים מתוך שקיק חול התלוי לו על צווארו. סיפור זה בא להסביר את המקור לחלומות וכן את ההפרשה מזווית העין כאשר מתעוררים - מעין "חול" (ראו קורי שינה).
איש החול בספרות ובשירה

א.ת.א. הופמן כתב את הסיפור "איש החול" (der Sandmann) בו מתואר איש החול כדמות מרושעת הזורקת חול לתוך עיני הילדים, אך זאת על מנת שהעיניים יפלו והוא יוכל לאסוף אותן ולהביא אותן לירח שם הוא מגדל את ילדיו בעלי המקורים הארוכים בתוך קן עשוי ברזל, ומאכילם בעיניים. ז'אק אופנבך הפך סיפור זה לאחד משלושת חלקיה של האופרטה "סיפורי הופמן". אך בסיפורו של אנדרסן ובסיפורי ילדים רבים אחרים, איש החול הוא דמות טובה המביאה סיפורים, שינה וחלומות. מרים ילן שטקליס כתבה סיפור בשם "טול טול בעל חול ומיק מיהוק בעל פיהוק" שמבוסס על אותה דמות.
איש החול מתואר במספר שירים, הידועים שבהם הם שיר הפופ "מיסטר סנדמן" של הקורדטס (שזכה לגרסת כיסוי של להקת בליינד גארדיאן, ולגרסה כלית על ידי גיטריסט הג'אז צ'ט אטקינס), ו-"Enter Sandman" ("היכנס איש החול") של מטאליקה.
מספר ספרי קומיקס נעשו על פי דמות זו, כאשר הקומיקס המפורסם ביותר הוא סנדמן של ניל גיימן, שם מתואר איש החול כבן למשפחת הנצחיים האחראי על החלומות.
בסרט האנימציה משנת 2012, "שומרי האגדות", מתואר איש החול כחבר באגודת גיבורי פולקלור השומרים על הילדים בעולם, ובה חברים גם סנטה קלאוס, ארנב הפסחא, פיית השיניים וג'ק פרוסט.
איש החול מתואר בשיר ערש גרמני בשם ״לה לה לו״ (La-Le-Lu), כדמות חיובית שמשגיחה על תינוקות ישנים ונותנת להם חלומות נעימים.
איליה שקורין

איליה סרגייביץ' שקורין (בבלארוסית: Ілля Сяргеевiч Шкурын; נולד ב-17 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת החלוץ בסטאל מיילץ מליגת העל הפולנית, בהשאלה מצסק"א מוסקבה.
קריירת מועדונים

איליה בוגר בית הספר לספורט של ויטבסק. מאז 2016 הוא החל לשחק במועדון ויטבסק. בשנת 2017 הוא ביסס את עצמו כחלוץ מבטיח כאשר כבש 11 שערים באליפות הנוער. ביולי 2016 הוא הוזמן לדינמו קייב, אך עד מהרה שב לוויטבסק, שם זומן לקבוצה הבוגרת אחרי שרשם לזכותו 32 שערים ב-38 הופעות במדי קבוצת הנוער. ב-23 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק שמינית גמר הגביע הבלארוסי "סלוצק" (שהסתיים בשוויון מאופס והוכרע בבעיטות עונשין), כשעלה כמחליף בדקה ה-87, ואז שיחק 30 דקות של תוספת זמן על המגרש ויצר מספר רגעים מסוכנים. שבוע לאחר מכן, ב-29 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבלארוסית, כשעלה כמחליף במחצית השנייה של משחק הבית מול קרומקאצ'י (2-2). במשחק זה גרם לשוער האורחת, יבגני קוסטוקיביץ', לספוג כרטיס אדום. ב-5 באוגוסט, במשחקו השני בליגה מול דניפרו מוהילב, המשיך כמחליף בדקה ה-70 וכבש שער ניצחון. מספטמבר 2017 עד סוף העונה לא עלה למגרש בגלל פציעה.
בעונת 2019 שיחק בקבוצת Energetik-BGU ממינסק והוכתר למלך השערים של הליגה עם 19 שערים, כאשר המועדון מסיים במקום ה-12 מתוך 16.
ב-23 בדצמבר 2019 חתם על חוזה עם צסק"א מליגת העל הרוסית.
ב-27 בפברואר 2022 הושאל לחצי עונה לראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
בספטמבר 2022 הושאל למכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית. ב-12 בספטמבר כבש את שער הבכורה במדי המועדון במשחק ליגה נגד הפועל ראשון לציון.
ב-5 ביולי 2023 הושאל לסטאל מיילץ מליגת העל הפולנית.
בנבחרת

ב-1 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס עד גיל 21 במסגרת טורניר המוקדמות של אליפות אירופה 2019  מול יוון שהסתיים בהפסד 0–2, כשעלה כמחליף במחצית השנייה. ב-19 בנובמבר 2019 כבש את שערו הראשון בניצחון 0–2 על גיברלטר.
הערות שוליים

↑  Валерий Исаев: «Вместе с киевским „Динамо“ решили, что пока Шкурину лучше играть в основном составе „Витебска“, а из Украины будут следить»
↑  "Илья Шкурин — лучший бомбардир чемпионата Беларуси-2019". Прессбол. נבדק ב-2019-12-21.
↑  ЦСКА подписал контракт с белорусским нападающим Шкуриным // Чемпионат, 23.12.2019.
↑  ЦСКА подписал контракт с белорусским нападающим Шкуриным // Sport24, 23.12.2019.
↑  תומר חבז, ‏אילייה שקורין הושאל מצסק"א למכבי פתח תקווה, באתר ONE‏, 5 בספטמבר 2022
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איליה שקורין".
אוניברסיטת רוסטוק

| --- | --- |


הבניין המרכזי, אוניברסיטת רוסטוק.
 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  "Traditio et Innovatio" ("מסורת וחדשנות")
 תקופת הפעילות:  13 בפברואר 1419 – הווה (605 שנים)
 קמפוס:  עירוני.
 בעלי תפקידים
 נשיא:  יואכים ויטרן
 רקטור:  פרופ' וולפגנג ד. שרק
 צוות:  6,335 (נכון לשנת 2008 וכולל הסגל של בית החולים של האוניברסיטה)
 סטודנטים
 :  12,665 (נכון לשנת 2021)
 מיקום
 מיקום:  רוסטוק, גרמניה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  54°05′17″N 12°08′00″E﻿ / ﻿54.088133333333°N 12.133372222222°E﻿ / 54.088133333333; 12.133372222222
 uni-rostock.de
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאוניברסיטת רוסטוק(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאוניברסיטת רוסטוק
 
אוניברסיטת רוסטוק (בגרמנית: Universität Rostock) היא אוניברסיטה הנמצאת בעיר רוסטוק שבמדינה הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1419 והיא אחת מהאוניברסיטאות העתיקות ביותר בעולם, והעתיקה ביותר בצפון אירופה ואזור הים הבלטי. נכון לשנת 2021 למדו בה 12,665 סטודנטים.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1419 על ידי הדוכסים יוהאן הרביעי ואלברכט החמישי ממקלנבורג. ב-13 בפברואר באותה השנה אישר האפיפיור מרטינוס החמישי בבולה ששלח את הקמת האוניברסיטה. אוניברסיטת רוסטוק היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בצפון אירופה. בגרמניה ישנם רק עוד 5 אוניברסיטאות שנוסדו לפני אוניברסיטת רוסטוק: אוניברסיטת היידלברג (1386), אוניברסיטת קלן (1388), אוניברסיטת ארפורט (1392), אוניברסיטת וירצבורג (1402), אוניברסיטת לייפציג (1409). מבין חמשת אלו, רק האוניברסיטאות של רוסטוק, היידלברג ולייפציג פעלו בלא הפסק מיום היווסדן.
במהלך המאה ה-15 למדו באוניברסיטת רוסטוק 400–500 סטודנטים בכל שנה, וביחס לימים ההם זהו מספר גדול של תלמידים. רוסטוק הייתה מהאוניברסיטאות הגדולות בגרמניה, ורבים מתלמידיה הגיעו מארצות השפלה, סקנדינביה ומדינות אחרות הגובלות בים הבלטי.
עקב מאבקים פוליטיים ולחץ מצד הכנסייה, האוניברסיטה עברה בשנת 1437 לעיר גרייפסוואלד ונשארה שם עד לשנת 1443. בשנים 88–1487 הלימודים התקיימו בעיר ליבק.
בשנת 1542, מספר שנים אחרי העיר רוסטוק, האוניברסיטה נעשתה גם היא פרוטסטנטית; ההומניזם והלותרניזם הפכו למאפיינים המגדירים את האוניברסיטה. לאחר מלחמת שלושים השנים (1618-1648) הפכה אוניברסיטת רוסטוק לאוניברסיטה מקומית. בשנת 1827, לאחר שהבעלים של האוניברסיטה עזב את העיר, החל המצב להשתפר, ולקראת סוף המאה ה-19 החלה פעילות בנייה רחבה באלמה מאטר של רוסטוק ואוניברסיטת רוסטוק זכתה במעמדה הקודם בקרב אוניברסיטאות גרמניה.
בחגיגות ה-500 לאוניברסיטה, שהתקיימו ב-12 בנובמבר 1919, קיבלו אלברט איינשטיין ומקס פלאנק תואר דוקטור לשם כבוד. רוסטוק הייתה האוניברסיטה הראשונה שהעניקה תואר כבוד לאיינשטיין. מסקרן הדבר, כי תואר זה שניתן לאיינשטיין לא בוטל בתקופת הרייך השלישי, על אף שהנאצים הורו לעשות כן. הסיבה לכך נותרה בלתי ברורה. יצוין כי יהודים אחרים איבדו את התארים שלהם בשנת 1933, כדוגמת הפסיכולוג דייוויד כץ, הנס מוראל ואחרים.
עם סיומה של מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 חלו שינויים רבים; האוניברסיטה, שכעת הייתה בחלק הסובייטי של גרמניה (יותר מאוחר הוקמה באזור זה הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית), נפתחה מחדש ב-24 בפברואר 1946. הפקולטה לאדריכלות נפתחה בשנת 1950, ובשנת 1951 נפתחה פקולטה למספנות (בשנת 1963 שונה השם לפקולטה לטכנולוגיה). אוניברסיטת רוסטוק הייתה האוניברסיטה הראשונה בגרמניה לפתוח פקולטה טכנולוגית. בשנת 1952 נפתחה פקולטה לתעופה, אך היא הועברה לדרזדן.
בשנת 1976 שונה שמה של האוניברסיטה ל"אוניברסיטת וילהלם פיק", על שמו של וילהלם פיק, נשיאה הראשון של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. שם זה בוטל לאחר איחוד גרמניה.
בוגרים בולטים

במהלך 6 המאות בהן האוניברסיטה קיימת, דמויות בולטות רבות נקשרו באוניברסיטה, מהם למשל:
טיכו ברהה, אסטרונום דני.
קרל פרידריך וילהלם ברוקמן, פילוסוף (ד"ר לפילוסופיה בשנת 1848).
אלברט איינשטיין, פיזיקאי וחתן פרס נובל (דוקטור לרפואה לשם כבוד בשנת 1919).
יואכים גאוק, הנשיא ה-11 של גרמניה, למד תאולוגיה ברוסטוק עד 1965, ד"ר לשם כבוד.
וולטר הלשטיין (1901-1982), נשיא הנציבות האירופית.
אלברכט קוסל, ביוכימאי וחתן פרס נובל (ד"ר לפילוסופיה בשנת 1878).
מקס פלאנק, פיזיקאי וחתן פרס נובל לפיזיקה (ד"ר לרפואה לשם כבוד בשנת 1919).
יצחק רילף, פילוסוף יהודי-גרמני (ד"ר לפילוסופיה בשנת 1865).
מוריץ שליק, פילוסוף.
היינריך שלימן, ארכאולוג (ד"ר לפילוסופיה בשנת 1869).
רודולף שטיינר, פילוסוף אוסטרי ומייסד האנתרופוסופיה (ד"ר לפילוסופיה בשנת 1891).
אוטו שטרן, פיזיקאי יהודי-גרמני וחתן פרס נובל לפיזיקה.
מבנה

כמו אוניברסיטאות אחרות באירופה, אוניברסיטת רוסטוק מחולקת למספר פקולטות (בגרמנית: Fakultät). הללו מחולקות למחלקות אקדמיות (בגרמנית:  Institut) ולקתדרות (בגרמנית: Lehrstuhl).
מבנה > פקולטות

אוניברסיטת רוסטוק מחולקת ל-9 הפקולטות הבאות:
תאולוגיה אוונגלית.
פילוסופיות (ואומנות).
מתמטיקה ומדעי הטבע.
משפטים.
הנדסה.
אדריכלות ומדעי הסביבה.
רפואה.
כלכלה ומדעי החברה.
הנדסת חשמל ומחשבים.
האוניברסיטה מפעילה בית חולים לימודי. בית החולים מפעיל מספר מכוני מחקר, ביניהם מכון אלברכט קוסל לנוירורגנרציה.
באוניברסיטה קיים בנוסף גן בוטני (Botanischer Garten Universität Rostock).
מבנה > מחקר

האוניברסיטה משתפת פעולה עם מספר מוסדות עצמאיים. ביניהם:
מכון לייבניץ לפיזיקה של האטמוספירה, בקיהלונגסבורן.
מכון לייבניץ למחקר על הים הבלטי בוורנמינדה.
מכון לייבניץ לביולוגיה של חיות משק בדומרסטורף, בשיתוף עם הממשלה הפדרלית של גרמניה.
המכון למחקר דמוגרפי על שם מקס פלאנק.
מכון פראונהופר.
אוניברסיטאות שותפות

אוניברסיטת רוסטוק חתמה על שיתוף פעולה עם האוניברסיטאות הבאות (אם כי שיתופי פעולה וחילופי תלמידים אפשריים עם מוסדות רבים נוספים):
אירופה
צ'כיה אוניברסיטת קארל בפראג, הרפובליקה הצ'כית.
קרואטיה אוניברסיטת זאגרב, קרואטיה.
דנמרק אוניברסיטת קופנהגן, דנמרק.
פינלנד אוניברסיטת טורקו, פינלנד.
צרפת אוניברסיטת נאנט, צרפת.
לטביה אוניברסיטת לטביה, לטביה.
פולין אוניברסיטת גדנסק, פולין.
רוסיה אוניברסיטת סנקט פטרבורג, רוסיה.
שוודיה אוניברסיטת קריסטיאנסטד, שוודיה.
הממלכה המאוחדת אוניברסיטת ניו קסטל, הממלכה המאוחדת.
שאר העולם
ארגנטינה האוניברסיטה הלאומית של לה פלאטה, ארגנטינה.
קנדה אוניברסיטת ססקצ'ואן, קנדה.
קנדה אוניברסיטת גואלפו, קנדה.
יפן האוניברסיטה למדעים של טוקיו, יפן.
דרום אפריקה אוניברסיטת צפון-מערב, דרום אפריקה.
ארצות הברית אוניברסיטת ג'ורג'יה, ארצות הברית.
ארצות הברית אוניברסיטת בראון, ארצות הברית.
ארצות הברית אוניברסיטת יוטה, ארצות הברית.
סוריה האוניברסיטה הערבית הבינלאומית, סוריה.
ארצות הברית אוניברסיטת ויומינג, ארצות הברית.
ארצות הברית אוניברסיטת אלבמה בהאנטסוויל, ארצות הברית.