stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנגל יורדנסקו
קריירה פוליטית

לאחר פרישתו הזמנית מאימון בשנת 2007, התפנה יורדנסקו לקריירה פוליטית במדינתו. כבר ב-2004 התמודד על מקום ברשימת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לסנאט של רומניה, אך נבחר למקום הרביעי, שלא אפשר לו כניסה מיידית לסנאט. בפברואר 2008, בעקבות פרישת קודמו בתפקיד, התמנה לחבר בסנאט לתקופה של עשרה חודשים, עד לבחירות במדינה. בבחירות עצמן התנתק מהמפלגה והביע תמיכה בטראיאן בססקו לנשיאות. ב-26 בדצמבר 2011 היה לסנאטור עצמאי, המקושר לאיגוד הלאומי למען התפתחות רומניה.
אנדרטה לחללי גדוד 68

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  חטיבת ירושלים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1975
 תאריך פתיחה רשמי:  1975 
 יוצר:  אריק אופיר
 קואורדינטות:  31°45′21″N 35°13′53″E﻿ / ﻿31.755888888889°N 35.231472222222°E﻿ / 31.755888888889; 35.231472222222
  (למפת ירושלים מוגדלת) אנדרטה לחללי גדוד 68(למפת ירושלים רגילה) אנדרטה לחללי גדוד 68(למפת הרי ירושלים רגילה) אנדרטה לחללי גדוד 68(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אנדרטה לחללי גדוד 68
 
אנדרטה לחללי גדוד 68 של חטיבת ירושלים (חטיבה 16), שנפלו במלחמת יום הכיפורים במעוזים של קו בר-לב על גדות תעלת סואץ. האנדרטה ממוקמת על מדרון ההר לרגלי טיילת שרובר שליד שכונת ארמון הנציב בירושלים.
הקמה

גדוד 68 היה גדוד מילואים שנשלח לאייש את המעוזים ערב מלחמת יום הכיפורים. חיילי הגדוד איישו את המעוזים בגזרה הצפונית והמרכזית. את ארבעת המעוזים בגזרה הדרומית איישו חיילי נח"ל. המלחמה ניחתה עליהם בהפתעה. תוך שלושה ימים נפלו כל המעוזים בידי המצרים פרט למעוז הצפוני - בודפשט. 76 מחיילי הגדוד נהרגו והשאר - חלקם נשבו וחלקם הצליחו לסגת ולחבור עם כוחות צה"ל
האנדרטה בנויה משש קוביות בטון יצוק בגודל 1.5 מטר דמויות מכשולים נ"ט. על הקוביות נקבעו לוחות אלומיניום המצוירים בצריבה. על הקובייה הראשונה מופיעים שמות המעוזים שאוישו על ידי חיילי הגדוד וכתוב: "לחיילי גדוד 68, חטיבה 16 - הירושלמית אשר עמדו בגבורה בפרץ מול נחשולי ענק. מעוזי תעלת סואץ - יום הכיפורים תשל"ד".
על קובייה סמוכה חרוטים שמותיהם ודרגותיהם של 76 חיילי הגדוד שנפלו במלחמה. על שאר הקוביות מופיעים שרטוטים של מבנה המעוזים וקריאות מצוקה של הלוחמים כמו: "הם עולים עלינו אתם מבינים? נו, תרביצו ארטילריה", או: "כל הזמן חיכיתי למטוסים, כמה זמן זה לוקח למטוס להגיע".
האנדרטה הוקמה בשנת 1975 ביוזמת אגודת ידידי גדוד 68. היא נבנתה על ידי אריק אופיר.
מעל אתר ההנצחה הוקם מצפור החטיבה הירושלמית.
ותיקי גדוד 68 הוסיפו לשמור על קשר הדוק גם בתום המלחמה, סייעו לפגועי המלחמה, לאלמנות, ליתומים.  בשנת 2011 ראה אור הספר"מעוז צור" מאת עופר רגב
ראו גם

חטיבת ירושלים במלחמת יום הכיפורים
אנדרטה לזכר חללי הקטמונים שנפלו במערכות ישראל

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  דוד מזח
 תאריך יצירה:  1989
 נתונים על היצירה
 מיקום:  ירושלים
 קואורדינטות:  31°45′16″N 35°12′20″E﻿ / ﻿31.7544°N 35.205505°E﻿ / 31.7544; 35.205505
  (למפת ירושלים מוגדלת) אנדרטה לזכר חללי הקטמונים שנפלו במערכות ישראל (למפת ירושלים רגילה) אנדרטה לזכר חללי הקטמונים שנפלו במערכות ישראל (למפת הרי ירושלים רגילה) אנדרטה לזכר חללי הקטמונים שנפלו במערכות ישראל (למפת הרי ירושלים מוגדלת) אנדרטה לזכר חללי הקטמונים שנפלו במערכות ישראל 
 
האנדרטה לזכר חללי הקטמונים שנפלו במערכות ישראל ניצבת בירושלים. היא מוקדשת להנצחת שמות החללים מבני שכונות הקטמונים.
האנדרטה

האנדרטה, ברחוב אליעזר הגדול בירושלים, ניצבת ברחבה מרוצפת המוקפת גינה. במרכז הרחבה ניצב פסל דמוי פירמידה משולשת. היא ניצבת על בסיס משולש, שביחד אתה יוצר צורת מגן דוד. שלוש צלעות הפירמידה מסמלות כוח ותומכות זו בזו.
בקצה האחורי של הרחבה ניצב כותל מצופה באבן גרניט כהה, שעליו חרותים שמות 234 החללים. בראשו נחרתו המילה יזכור ופסוק מתוך קינת דוד: הצבי ישראל, על במותיך חלל, איך נפלו גיבורים. מימין לכותל מוצבים תורן שעליו מונף דגל המדינה וכן ללהבת זיכרון.
האנדרטה עוצבה על ידי דוד מזח. היא נחנכה ב-25 בספטמבר 1989.
הערות שוליים

↑  תיאור זה לקוח מתיאור האנדרטה באתר יזכור.
↑  המספר נכון לחודש אוקטובר 2021.
אצטדיון נרנדרה מודי

| --- | --- |

האצטדיון במהלך אירוע "נמסטה טראמפ", 2020
 על שם:  נרנדרה מודי 
 שמות קודמים:  אצטדיון הקריקט מוטרה אצטדיון סרדר ואלאבאי פאטל
 מיקום:  מוטרה, אחמדאבאד, גוג'ראט, הודו
 קואורדינטות:  23°05′30″N 72°35′51″E﻿ / ﻿23.09166667°N 72.5975°E﻿ / 23.09166667; 72.5975
 אבן יסוד:  1983 (מבנה ראשון) 2017 (הרחבה)
 תקופת הפעילות:  12 בנובמבר 1983 – 2015 (מבנה ראשון) 24 בנובמבר 2020 – הווה (הרחבה אחרונה)
 שופץ:  24 בפברואר 2020
 הורחב:  24 בפברואר 2020
 נהרס:  2015
 עלות הבנייה:  800 קרור רופי הודי
 בעלים:  איגוד הקריקט של גוג'ראט
 מפעיל:  איגוד הקריקט של גוג'ראט
 משטח:  דשא אוסטרלי
 קבוצות:  נבחרת הודו בקריקט נבחרת גוג'ראט בקריקט גוג'ראט טייטאנס (ליגת העל ההודית בקריקט)
 מושבים:  49,000 (1982–2006) 54,000 (2006–2015) 132,000 (2020–)
 ממדי משטח:  180x150 יארד
 אתר רשמי
 he
 
אצטדיון נרנדרה מודי (בהינדי: नरेन्द्र मोदी स्टेडियम, בעבר: אצטדיון הקריקט סרדר ואלאבאי פאטל) הוא אצטדיון קריקט באחמדאבאד, הודו. נכון לשנת 2022, זהו האצטדיון הגדול בעולם, עם קיבולת של 132,000 צופים. האצטדיון נמצא בבעלות איגוד הקריקט של גוג'ראט, ומהווה מקום למשחקי קריקט Test, ODI, T20I וליגת העל ההודית.
האצטדיון נבנה בשנת 1983 ושופץ לראשונה בשנת 2006. במרוצת השנים הוא הפך לאצטדיון הקבוע למשחקים בין-לאומיים בעיר. בשנת 2015 נסגר האצטדיון ונהרס, לפני שנבנה מחדש לחלוטין עד פברואר 2020, בעלות מוערכת של כ-800 קרור רופי (כ-100 מיליון דולר).
מלבד קריקט, אירח האצטדיון מספר אירועים, שאורגנו על ידי ממשלת גוג'ראט. הוא אירח משחקים במהלך תחרויות גביע העולם בקריקט ב-1987, 1996 ו-2011. נכון לשנת 2022, האצטדיון אירח 14 משחקי Test, עשרים ושבעה משחקי ODI, שישה משחקי T20I ושני משחקי ליגת העל ההודית, כולל הגמר של עונת 2022.
ב-24 בפברואר 2021 שונה שם האצטדיון לאצטדיון נרנדרה מודי על ידי איגוד הקריקט של גוג'ראט על שם ראש ממשלת הודו הנוכחי, נרנדרה מודי. מודי, יליד גוג'אראט, היה גם נשיא איגוד הקריקט של גוג'ראט בשנים 2009–2014, וראש ממשלת המדינה בשנים 2001–2014. הוא אירח את משחק ה-Test הראשון שלו ב-24 בפברואר 2021 בין נבחרת הודו בקריקט (אנ') לנבחרת אנגליה בקריקט (אנ').‏
האצטדיון היה האתר המרכזי של גביע העולם בקריקט 2023, בו אירח מספר משחקים כולל משחק הפתיחה ומשחק הגמר.
היסטוריה > 1982–2006

שמו של המגרש, שנקרא בעבר אצטדיון גוג'ראט, שונה לאצטדיון סרדר ואלאבאי פאטל, שר הפנים הראשון של הודו וסגן ראש הממשלה. לפני אצטדיון זה, משחקי קריקט בין-לאומיים בעיר נערכו באצטדיון של התאגיד העירוני של אחמדאבאד באותו שם (אצטדיון סרדר פאטל) באזור נברנגפורה. בשנת 1982, ממשלת גוג'ראט תרמה שטח על גדות נהר סברמטי לבניית אצטדיון חדש. בניית אצטדיון סרדר פאטל הסתיימה תוך תשעה חודשים. מאז, כל משחקי הקריקט הבין-לאומיים בעיר מתארחים בו.
היסטוריה > 2006–2015

האצטדיון הפך לאצטדיון המרכזי של גביע האלופות ב-2006, ואירח חמישה מתוך 15 המשחקים ששיחקו. על מנת לארח את הטורניר, שופץ האצטדיון ונוספו לו שלושה מגרשים חדשים ומגרש חוץ חדש. זרקורים ויציעים מקורים הוצגו באצטדיון כחלק מתוכנית השיפוץ.
אצטדיון סרדר פאטל אירח משחקים בכל פעם שהודו אירחה את גביע העולם בקריקט, כולל המשחק הראשון בגביע העולם 1996 בין אנגליה לניו זילנד. עם זאת, בעוד שהאצטדיון אירח רק משחק אחד בטורנירים של 1987 ו-1996, הוא אירח שלושה משחקים בגביע העולם 2011, כולל רבע הגמר בין אוסטרליה להודו. עד 19 באוגוסט 2017 אירח אצטדיון סרדר פאטל 12 משחקי טסט, 23 משחקי ODI ומשחק T20I אחד.
היסטוריה > 2015–2020

באוקטובר 2015 האצטדיון נהרס לצורך בנייה מחדש. העלות הכוללת של הבנייה מחדש בכ-700 קרור רופי (7 מיליארד רופי; 88 מיליון דולר). עם זאת, העלות הסופית הייתה כ-800 קרור רופי, כ-100 מיליון דולר. הבנייה מחדש, שתוכננה במקור להסתיים ב-2019, הסתיימה בפברואר 2020.
היסטוריה > 2015–2020 > רעיון

הרעיון לבנות את האצטדיון החדש הוצע על ידי נרנדרה מודי, נשיא איגוד הקריקט של גוג'ראט והשר הראשי של גוג'ראט באותה תקופה. זמן קצר לפני שמודי עבר לדלהי לאחר שהפך לראש ממשלת הודו, היו דיונים על שדרוגים קלים לאצטדיון. מודי ביקש מהגורמים הרשמיים לבנות אצטדיון גדול יותר במקום עבודות שיפוץ קלות.
היסטוריה > 2015–2020 > מכרזים

לאחר שהחלו עבודות ההריסה בסוף 2015, איגוד הקריקט של גוג'אאט פרסם קול קורא ב-1 בינואר 2016 בטיימס אוף אינדיה ובאינדיאן אקספרס. תשעה מציעים גילו עניין והגישו את מסמכי המכרז, מתוכם שלושה הגישו הצעות טכניות וכלכליות בזמן. ועדת מכרזים מסחרית הוקמה, והיא כללה תשעה מומחים להערכת מכרזים. בנוסף, STUP Consultants, חברת ייעוץ להנדסה אזרחית שבסיסה במומבאי, מונתה כיועצת לניהול פרויקטים כדי להעריך הצעות ופרטים טכניים של כל הצעה.
כל אחד משלושת המציעים הציג את העיצובים, הדגמים והפרטים הטכניים של ההצעה שלו. בגלל גודלו ומורכבותו של הפרויקט, המציעים הוערכו על פי פרמטרים מרובים כמו יעילות, משאבים, מסגרת זמן סיום, קושי ביצוע וכו'. המציעים דורגו והפרמטרים שוקללו.
בסופו של דבר, חברת לארסן את טוברו הוכרזה כקבלן הראשי לבניית ותכנון האצטדיון.
אירועים מרכזיים

האצטדיון אירח את אירוע "נמסטה טראמפ", בו התארחו נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וראש ממשלת הודו נרנדרה מודי ב-24 בפברואר 2020. האירוע היה מחווה לאירוע "האודי מודי" שנערך ביוסטון, טקסס ובו התקבל מודי בארצות הברית.
האצטדיון הגדול בעולם

אצטדיון נרנדה מודי הוא האצטדיון הגדול בעולם (אנ') מאז 2020 עם 132,000 מושבים, כשעקף את אצטדיון האחד במאי בפיונגיאנג, קוריאה הצפונית, שהוא אצטדיון הכדורגל הגדול בעולם ולו 114,000 מושבים. זהו האצטדיון היחיד בדרום אסיה עם מעל 100,000 מושבים, ואחד מ-11 בלבד בעולם בעלי תכולה כזאת.
גביע העולם בקריקט 2023

האצטדיון היה האצטדיון המרכזי בגביע העולם בקריקט 2023, שאותו אירחה לראשונה הודו לבדה, לאחר שאירחה את הטורניר ב-1987 וב-1996 ביחד עם פקיסטן וב-2011 ביחד עם סרי לנקה ובנגלדש. האצטדיון אירח את משחק הפתיחה בין ניו זילנד לאנגליה; משחקים נוספים בשלב הבתים בין הודו לפקיסטן, בין אוסטרליה לאנגליה ובין דרום אפריקה לאפגניסטן; וכמו כן, לראשונה, את משחק הגמר, בו ניצחה אוסטרליה את הודו.
גלריה

האצטדיון במהלך אירוע נמסטה טראמפ
יציע GMDC
יציע עדני מעיגול 30 היארדים
יציע עדני מיציע GMDC
שור הברזל בכניסה לאצטדיון
ראו גם

אצטדיון הקריקט של מלבורן
הערות שוליים

↑  "Narendra Modi Stadium | India | Cricket Grounds | ESPNcricinfo.com". Cricinfo. נבדק ב-2021-07-08.
↑  "Narendra Modi Stadium". GCA Motera Stadium (באנגלית). נבדק ב-28 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Check all the venues of Indian Indian Premier League | IPLT20.com". www.iplt20.com (באנגלית). נבדק ב-2022-05-29.
↑  "Motera Stadium: Gujarat's Grand Stand". Ahmedabad Mirror.
↑  "Donald Trump likely to inaugurate, Motera Cricket Stadium, world's largest cricket facility in Ahmedabad". The Economic Times. נבדק ב-14 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Narendra Modi Stadium, Motera, Ahmedabad Cricket Team Records & Stats | ESPNcricinfo.com".
↑  "Narendra Modi Stadium, Motera, Ahmedabad Cricket Team Records & Stats | ESPNcricinfo.com". Cricinfo. נבדק ב-2022-05-29.
↑  "Narendra Modi Stadium, Motera, Ahmedabad Cricket Team Records & Stats | ESPNcricinfo.com". Cricinfo. נבדק ב-2022-05-29.
↑  "1,34,000 capacity cricket stadium in Motera, world's largest, renamed as Narendra Modi Stadium". India Today (באנגלית). 24 בפברואר 2021. נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Motera Stadium set to host Pink Ball Test: All you need to know about revamped cricket ground in Ahmedabad". India Today (באנגלית). נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  HT Correspondent (10 בדצמבר 2016). "Why Sardar Patel Stadium in Motera, Ahmedabad will make cricket history". Hindustan Times. נבדק ב-10 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sardar Patel Stadium in Motera to undergo facelift". The Indian Express (באנגלית). 2015-09-11. נבדק ב-2022-09-06.
↑  "Foundation stone laid at Ahmedabad for 'world's largest cricket stadium'". The Indian Express (באנגלית). 2017-01-16. נבדק ב-2022-09-06.
↑  Oza, Nandini (16 בספטמבר 2019). "Ahmedabad Stadium to be rebuilt with capacity over 100,000". theweek.in. נבדק ב-17 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GCA – Motera Stadium".
↑  "Ahmedabad's Motera Stadium to host US President Donald Trump". cnbctv18.com (באנגלית אמריקאית). 14 בפברואר 2020. נבדק ב-24 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "It'll Be 'Namaste Trump' in India After 'Howdy Modi' in Texas". Bloomberg.com (באנגלית). 17 בפברואר 2020. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וראש ממשלת הודו נרנדרה מודי באצטדיון, 24 בפברואר 2020.
האצטדיון במהלך אירוע נמסטה טראמפ בפברואר 2020
ארבעת הספרים וחמש הקלאסיקות

ארבעת הספרים וחמש הקלאסיקות (בסינית מסורתית: 四書五經; בסינית מפושטת: 四书五经; בפין-יין: Sìshū wǔjīng) הם הכתבים הרשמיים בבסיס הקונפוציאניזם בסין. כולם נכתבו לפני שנת 300 לפנה"ס.
ארבעת הספרים

ארבעת הספרים הם טקסטים סיניים קלאסיים המציגים את מערכת האמונות והערכים של הקונפוציאניזם. הם הוגדרו בתקופת שושלת סונג על ידי ג'וּ שִׂי בתור ארבעה חלקים של מבוא כללי למחשבת הקונפוציאניזם, ובשושלות מינג וצ'ינג שימשו הגרעין המרכזי של החומר לבחינות לשירות המדינה. אלו הם ארבעת הספרים:
| שם בעברית | שם בסינית | תיאור |
| --- | --- | --- |
| תורת הגדול | 大學 | במקור היה זה פרק בקלאסיקה של הטקסים. הספר מתבסס על טקסט מרכזי קצר המיוחס לקונפוציוס, ותשעה פרקי הערות מאת דְזֶנְג דְזְה, אחד מתלמידיו של קונפוציוס. חשיבותו של "תורת הגדול" מודגשת בהקדמה שכתב לו דְזֶנְג דְזְה, בה הוא מתאר אותו כ"שער ללמידה".  חשיבות זו נובעת מהנושאים הפילוסופיים והפוליטיים הרבים אשר באים בו לידי ביטוי. אלו הפכו אותו לבעלת השפעה רבה בחשיבה, בממשל, בטיפוח העצמי ובלמידה בסין בעבר כמו גם בימינו. |
| דרך האמצע וקיומה | 中庸 | גם ספר זה היה במקור פרק ב"קלאסיקה של הטקסים", אשר מיוחס לנכדו של קונפוציוס, דְזְה-סְה. בצורתו כספר עצמאי, מדובר בספר קטן בעל 33 פרקים, הממחיש את יעילותה של הדרך הנכונה להשגת מוסריות מושלמת. הוא מתמקד בדרך המוענקת באמצעות מנדט השמיים לא רק לשליט, אלא לכל אדם. על פי הספר, ציות לצווי השמיים באמצעות למידה והוראה יביא בהכרח למוסריות קונפוציאנית. מאחר שהשמיים מתוים את הדרך למוסריות המושלמת, אין זה קשה כלל ועיקר ללכת בדרכם של מלכי קדם, אם רק יודעים מה הדרך הנכונה. |
| המאמרות | 論語 | אוסף אמרות מאת קונפוציוס ותלמידיו, המשמש גם לתיעוד דיונים ביניהם. מאז זמנו של קונפוציוס השפיעו "המאמרות" עמוקות על ערכי המוסר ועל הפילוסופיה של סין בפרט, וארצות מזרח אסיה בכלל. בבחינות הקיסריות החל משושלת ג'ין ועד הרפובליקה של סין, במסגרת הדגש על לימודי הקונפוציאניזם, נדרשו המועמדים לצטט ולעשות שימוש באותן אימרות של קונפוציוס במאמרים אשר כתבו. |
| מנג דזה | 孟子 | אוסף דיונים של המלומד מנציוס (מנג דזה) עם מלכים בני זמנו. בניגוד למאמרות קונפוציוס, המאופיינות בקצרנות ושלמות, ה"מנג דזה" מתבסס על דיאלוגים ארוכים ופרוזה רחבת יריעה. |
חמש הקלאסיקות

חמש הקלאסיקות הן חמישה ספרים מתקופת טרום שושלת צ'ין, אשר מהוות חלק מהקאנון הקונפוציאני. חלק מהספרים היו ידועים כבר בתקופת המדינות הלוחמות, ואף ידוע כי מנציוס, המלומד הקונפוציאני המוביל באותה תקופה, ראה ב"רשומות אביבים והסתוים" ספר בעל חשיבות זהה לרשומות האגדיות-למחצה של תקופות עתיקות יותר. במהלך שושלת האן המערבית, אשר אימצה את הקונפוציאניזם כאידאולוגיה רשמית, הפכו הספרים הללו לחלק מתוכנית לימודים במימון ממשלתי. החל מאותה תקופה הם החלו להיחשב כחלק מאוסף ספרים אחד, אשר קיבל את השם "חמש הקלאסיקות". אלו הן חמש הקלאסיקות:
| כותרת בעברית | כותרת בסינית | תיאור |
| --- | --- | --- |
| הקלאסיקה של השירים | 詩經 | אוסף של 503 שירים, מחולקים ל-160 שירי עם, 105 שירים טקסיים ששימשו בטקסי חצר המלוכה, ו40 המנונים ושירי הלל אשר שימשו בטקסי קורבנות לאלים ולרוחות האבות של בית המלוכה. |
| הקלאסיקה של המסמכים | 尚書 | אוסף של מסמכים ונאומים אשר מיוחסים לשליטים ולפקידים של תחילת שושלת ג'ואו ושל זמנים שקדמו לה. זוהי כפי הנראה הסיפורת הסינית העתיקה ביותר, בהיותה מתוארכת למאה ה6 לפנה"ס. הספר מכיל דוגמאות של פרוזה סינית מוקדמת. |
| הקלאסיקה של הטקסים | 禮記 | תיאור של טקסים, הליכות ומנהגים עתיקים. הגרסה שמשמשת כיום במחקר אינה הטקסט המקורי אשר עריכתו מיוחסת לקונפוציוס עצמו, אלא גרסה שהורכבה מחדש על ידי מלומדים במאה ה3 לפנה"ס. |
| יִי גִ'ינְג (הקלאסיקה של התמורות) | 易經 | זהו ספר המכיל את השיטה הסינית העתיקה הידועה ביותר לקריאת עתידות. שיטה המבוססת על סימנים והשינויים בהם. הספר נחשב בקרב המלומדים לאורך כל ההיסטוריה הסינית כמקור בלתי נדלה לתובנות וחוכמה, ובמקביל המשיך לאורך כל ההיסטוריה לשמש ככלי לחיזוי עתיד, ואף הגיע לשמש בתפקיד זה במערב. |
| רשומות האביבים והסתוים | 春秋 | הרשומות היסטוריות הרשמיות של מדינת לוּ, מדינת האם של קונפוציוס. הרשומות מתעדות בשורות קצרות ותמציתיות אירועים מרכזיים בשנים 481-722 לפנה"ס. הרשומות עצמן כתובות במבנה דיווח יבש, אולם דווקא בשל כך ראו בהן הקונפוציאנים בהן מקור לרמזים לעניינים נסתרים, וספרי הפרשנויות שנכתבו עליהן, כגון הדְזְווֹ גְ'ווָאן הפכו ליצירות קלאסיות נפוצות ובעלות ערך רב בפני עצמן. |

קלאסיקה נוספת "הקלאסיקה של המנגינות" לא שרדה את שיני הזמן, ואבדה כבר בתקופות קדומות. ייתכן שישנם פרקים ב"קלאסיקה של הטקסים" אשר לקוחים ממנה.
ייחוס הקלאסיקות

על פי המסורת, חמש הקלאסיקות נערכו על ידי קונפוציוס עצמו. במהלך ההיסטוריה היו חוקרים שתמכו בגישה זו, והיו שטענו כי עריכה זו הייתה בגדר תיקונים בלבד ביצירות שהיו קיימות בזמנו, ולא ממש ליקוט לכדי יצירות חדשות. חלק מהקלאסיקות אף אבדו עם "שריפת הספרים" עם עליית הקיסר הראשון של שושלת צ'ין ב-221 לפנה"ס, ושרדו בשתי תצורות: האחת בזכרונם של חסידי קונפוציוס, אשר שיננו אותן, והקימו על בסיסן את "אסכולת הטקסט החדש", והשנייה כטקסטים אשר שרדו במחבוא את הזמנים הקשים, ועל בסיסם הוקמה אסכולת "הטקסט הישן" (כי היו כתובים באותיות העתיקות).
בין האסכולות שררה חוסר הסכמה באשר לנוסח הקלאסיקות, מספר הפרקים, תוכן פרקים, ואף בנוגע לשאלה האם קונפוציוס ערך אותן, כאשר האסכולה של "הטקסט הישן" טוענת שהגרסאות שבידה שרדו מתקופות שקדמו לקונפוציוס, והן אמינות יותר מזכרונם של המשננים, בעוד אסכולת "הטקסט החדש" טוענת כי הגרסאות שלה הן שחזור מדויק של טקסטים שנלמדו טרם שריפת הספרים, וכי הטקסטים של "אסכולת הטקסט הישן" הם זיוף.
לפחות במקרה של "הקלאסיקה של המסמכים" הנושא נבדק לעומק בידי חוקרים: מחקרים במאות ה-16 וה-17 שביצעו מחקר טקסטואלי מקיף הגיעו למסקנה כי "הטקסט הישן" נראה כזיוף מן המאות ה-3 וה-4 לספירה. עותקים של הטקסט שנמצאו בקברים שקדמו לתקופת שריפת הספרים ונרכשו על ידי אוניברסיטאות בשנים 1993 ו-2008 אף חשפו את הטקסט המקורי של כמה פרקים, ואלו הוכיחו חד-משמעית כי ב"טקסט הישן" הפרקים הללו זויפו, ואלו של "הטקסט החדש" הם המקוריים.
באשר לשאלת עריכת הטקסט, בהתבסס על טכניקות מודרניות של מחקר טקסטואלי, חוקרים רבים כיום אינם רואים בקונפוציוס גורם קשור לעריכת הקלאסיקות, ובודאי שלא רואים קשר בינו לבין הכותבים. ועם זאת אין ספק כי לקונפוציאנים חלק נכבד בשימור הקלאסיקות, בין אם הייתה או לא הייתה כוונה של קונפוציוס ותלמידיו ליצור סידרה כזו של ספרים קאנוניים.
ובכל מקרה, אימוץ הקונפוציאניזם כפילוסופיה ממשלתית רשמית בשושלת האן המערבית ובשושלת סונג, והכללתן כחלק אינטגרלי בבחינות, הם שהביאו לשימור ולתפוצה הרחבה של הקלאסיקות והמסורות הנלוות להן. פירושיו של ג'וּ שִׂי, המלומד הנאו-קונפוציאני הידוע מן המאה ה-11, הם שקיבעו את המבנה של ארבעת הספרים, כשהם מציגים לעולם פרשנות חדשנית לטקסטים העתיקים המוצגת כגילוי דעתו של קונפוציוס עצמו.
הערות שוליים

↑  曾子
↑  子思
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4701102
באואר (כדורגלן)

חוסה קרלוס באואר (בפורטוגזית: José Carlos Bauer;‏ 21 בנובמבר 1925 – 4 בפברואר 2007) או בקיצור "באואר", היה כדורגלן ומאמן ברזילאי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
ביוגרפיה

באואר נולד בסאו פאולו שבברזיל בשנת 1925 לאב שווייצרי ואם אפרו-ברזילאית. בדרך כלל שיחק בעמדת הקשר האחורי, באואר נחשב לאחד הקשרים הברזילאים הטובים של דורו. את מרבית הקריירה שהתחיל ב-1946 עשה במועדון סאו פאולו שאיתו זכה ב-5 תוארי אליפות המדינה.
במדי נבחרת ברזיל באואר ערך 29 הופעות וכבש חמישה שערים. הוא זכה עימה בקופה אמריקה 1949 ושנה אחר כך סיים כסגן אלוף עולם במונדיאל 1950. באסון ה"מרקנאסו" בו ברזיל הפסידה 2–1 לאורוגוואי, הפסד שמנע ממנה זכייה ראשונה במונדיאל, גם כן שותף. בסיום הטורניר נבחר באואר להיות בנבחרת המצטיינת. הוא גם היה במונדיאל 1954 בו עשה את הופעתו האחרונה במדיה בהפסד 4–2 להונגריה, משחק שזכה לכינוי "הקרב של ברן".
לאחר הפרישה אימן את פרוביאריה, ובמהלך טיול של הקבוצה למוזמביק נתקל בכדורגלן הצעיר אאוזביו. באואר התרשם ממנו מאוד והציע לו ללכת לסאו פאולו, אך זה דחה את ההצעה. לאחר מכן שוחח עם מאמנו לשעבר בסאו פאולו, בלה גוטמן, על אאוזביו. גוטמן שאימן אז את בנפיקה הביא אותו לשחק בקבוצתו. בשנת 1962 אימן וזכה עם אטלס בגביע המקסיקני ובתואר אלוף האלופים.
תארים > כשחקן

אליפות סאו פאולו (5): 1945, 1946, 1948, 1949, 1953
סגנית גביע העולם: 1950
קופה אמריקה: 1949
סגנית: 1953
אליפות פנמריקאן: 1952
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1950
IFFHS השחקן הברזילאי של המאה ה-20 (מקום 16)
IFFHS השחקן הדרום אמריקאי של המאה ה-20 (מקום 45)
תארים > כמאמן

הגביע המקסיקני: 1962
אלוף האלופים: 1962
ארנה ספ

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1884 חוסט, אוקראינה 
 פטירה:  2 באוקטובר 1953 (בגיל 69) בודפשט, הונגריה ("הרפובליקה העממית ההונגרית") 
 שם לידה:  יחזקאל שן Schön Ezékiel
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 פרסים והוקרה:  פרס באומגרטן (1933) 
 חתימה:   
 
אֶרנֶה סֵפּ (הונגרית: Szép Ernő‏; 30 ביוני 1884 – 2 באוקטובר 1953; נולד בשם "יחזקאל שן" או בהונגרית-גרמנית "אזקיאל שן" "Schön Ezékiel") היה משורר, סופר, מחזאי ועיתונאי יהודי הונגרי. זוכה פרס באומגרטן (1933).
קורות חיים

ספ נולד בעיירה הוסט שברוזנות מרמורש (כיום באוקראינה) ב-30 ביוני 1884. אביו, שמואל שן, היה מורה, ואמו, מטילד לבית לוונשטיין – תופרת. בילדותו עברו בני המשפחה להתגורר בעיר דברצן. בעת לימודיו בבית הספר התיכון עשה ספ את צעדיו הראשונים כמשורר. בשנת 1902 ראה אור ספר ביכוריו, קובץ השירים "זֵר ראשון". לאחר סיום לימודיו החל ספ עובד ככתב העיתונים "אז אשט" (Est -"העֶרֶב") ו"אז אוישאג" (Ujság-"העיתון") ועבר להתגורר בבודפשט. עד מהרה נחשף לחיי התרבות התוססים של הבירה ההונגרית, ובתמיכת חברו הקרוב, המשורר אנדרה אדי, הפך לאחד מכותבי כתב-העת הנודע ניוגט (Nyugat). במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא האוסטרו-הונגרי והוצב בשפלת מַצְ'בָה שבסרביה. לאחר דיכוי המהפכה הקומוניסטית של בלה קון ב-1919 נמלט לווינה, אך שב במהרה. בין מלחמות העולם הוא היה מחזאי ועיתונאי ידוע, והיה מזוהה עם הליברלים. לאחר השתלטות גרמניה על הונגריה ב-1944 הועבר לגטו בודפשט, וב-20 באוקטובר נלקח לשירות העבודה והועסק בעבודות ביצורים סמוך לבירה. אנשי השגרירות השוודית של ראול ולנברג הנפיקו לו דרכון ודרשו את שחרורו, וב-8 בנובמבר הוא הוחזר לגטו, שם שהה באחד מבתי המבטחים של ולנברג. באפריל 1945 פורסם בטעות שהוא נרצח בידי הנאצים. לאחר המלחמה התדרדר לעוני ומת חסר כל ב-1953 בבודפשט.
ספ פרסם יותר מחמישים ספרים – קובצי שירה רבים, רומנים, נובלות, מחזות וסקיצות ספרותיות. כמו כן כתב גם ספרים שלא התפרסמו מעולם, למשל הרומן נַטָלְיַה, שממנו נותר רק כתב-יד. רבות מיצירותיו העלומות נגנזו בספריית סצ'ני שבבודפשט, ואחרות אבדו במרוצת השנים. אף שספריו זכו לשבחים רבים, נותר ספ יוצר שולי למדי בנוף הספרות ההונגרית, אולי משום שנמנע מלטפל ביצירותיו בשאלות השעה והעדיף להתמקד בביוגרפיה שלו או לערוג לתום הנעורים ולעולם טוב יותר. יש הרואים בו, אפוא, דוגמה מובהקת ביותר לאימפרסיוניזם ולאסכולת הדקדנס של הספרות ההונגרית.
ספריו

"שירי קברט" (שירים, 1908)
"סל המזל" (נובלות, 1911)
"ספר שירים" (שירים, 1912)
"קשקוש-בַּלַבּוּש" (סקיצות, 1913)
"נסיך היֹה היה" (מחזה, 1914)
"מכל וכל מכל וכול" (סקיצות, 1914)
"חיים, מוות" (סקיצות, 1916)
"זיכרון" (שירים, 1917)
"ניחוח היסמינים" (נובלות, 1917)
"לחם" (סקיצות, 1917)
"תיאטרון אחד קטן" (מחזה, 1917)
"שִטָּה סגולה" (רומן, 1919)
"אוקטובר" (יומן, 1919)
"בית מרקחת" (מחזה, 1919)
"חִשְקֵנוּ הישן" (שירים, 1919)
"פָּאלִיקַה" (מחזה, 1920)
"סִילָאגִ'י והַיימָאשִי" (מחזה, 1920)
"גם האלוהים הוא יָאנוֹש" (נובלות, 1921)
"ספר הונגרי" (נובלות, 1921)
"עני, חלם עם רוזנת" (רומן, 1921)
"העולם" (שירים, 1921)
"הלכתי לכיתה ז'" (רומן, 1922)
"מלאך משני צדדים" (נובלות, 1922)
"ארוּס" (מחזה, 1922)
"חטאיי" (סקיצות, 1924)
"ברבור יָשֵן" (שירים, 1924)
"פירור אדמה וטיפת ים" (נובלות, 1927)
"וַלֶנְטִין" (רומן, 1927)
"מילה טובה" (שירים, 1928)
"מאי" (מחזה, 1928)
"אַזְרָה" (מחזה, 1930)
"הוֹרְטוֹבָּאג'" (סקיצות, 1930)
"שעון זהב" (מחזה, 1931)
"שירי-שירי-שיר" (רומן, 1934)
"תפוח אדם הראשון" (רומן, 1935)
"הייתי רוצה לחבק את העולם" (נובלות, 1936)
"מתוק" (רומן, 1937)
"בדיחותיו של המלך מתיאש" (אוסף, 1937)
"בלט" (נובלות, 1938)
"סיפורה של מקטרת" (נובלות, 1938)
"רגלה הרביעית של הארנבת" (נובלות, 1940)
"מלודיה גברית" (שירים, 1940)
"למבוגרים" (נובלות, 1941)
"זוּמְזוּם" (נובלות, 1942)
"אבק אדם" (רומן, 1945).
הערות שוליים

↑  Hungarian writers killed by Nazis, פלסטיין פוסט, 11 באפריל 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268889505171  PLWABN: 9810594363205606  BIBSYS: 5002057  BNE: XX5021013  BnF: cb12780662h (data)  CiNii: DA09396046  GND: 119238381  ICCU: CUBV151068  ISNI: 0000 0001 2096 0920  LCCN: n85084258  NKC: skuk0001351  NLK: KAC202260971  NSK: 000187063  NTA: 146379853  RERO: 02-A006397601  SELIBR: 273271  SUDOC: 091561442  VIAF: 49350917   WorldCat (עם VIAF): 49350917 
המצבה על קברו של ארנה ספ בבית הקברות היהודי שברחוב קוזמה בבודפשט