קרב מצר דנמרק
מהלך הקרב > מהלכי הפתיחה

הוד פתחה באש בשעה 05:52 במרחק של כ-26,500 יארד (24,200 מטר). לנסלוט הולנד הורה להתחיל ירי על האונייה המובילה, פרינץ אויגן, מתוך אמונה שהיא ביסמרק. הולנד תיקן עד מהרה את פקודתו והנחה את שתי האוניות לירות באונייה האחורית, ביסמרק. פרינס אוף ויילס כבר זיהתה את ביסמרק והעסיקה אותה, בעוד שהוד המשיכה לירות לעבר פרינץ אויגן במשך זמן מה.
הולנד היה מומחה לירי; הוא היה מודע היטב לסכנה הנשקפת משריון הסיפון הדק של הוד, שהציע הגנה חלשה מפני אש צוללת אנכית. לכן הולנד רצה לצמצם את הטווח מהר ככל האפשר, מכיוון שבטווח קצר יותר מסלול הפגזים של ביסמרק יהיה שטוח יותר, ולכן יש סיכוי גבוה יותר שהפגזים יפגעו בחגורת השריון המגנה על דפנות האונייה או יינתזו מעל הסיפון העליון, במקום לחדור אנכית דרך שריון הסיפון. הולנד סגר את הטווח בזווית שהציבה את האוניות הגרמניות רחוק מדי לפני רוחב האונייה, מה שאומר שרק 10 מתוך 18 התותחים הכבדים הבריטיים יכלו להסתובב והציגו לגרמנים מטרה גדולה מהנדרש. אחד מהתותחים הקדמיים של פרינס אוף ויילס הפך לבלתי ניתן לשימוש לאחר המטח הראשון, והותיר רק 9 תותתחים שעדיין ירו. סאפוק ונורפוק ניסו ירות לעבר ביסמרק במהלך הקרב אך שתיהן היו מחוץ לטווח ולא היה להם יתרון מהירות מספיק על ביסמרק כדי לצמצם במהירות את הטווח.
לגרמנים היה גם את מד מזג האוויר, כלומר האוניות הבריטיות היו נגד הרוח, כאשר נתזי מים הרטיבו לגמרי את עדשות מד טווח צירופי מקרים בר וסטראוד באורך 42 רגל (13 מטר) של צריח "A" של פרינס אוף ויילס, ואת מדי הטווח 30 רגל (9.1 מטר) בצריח "B" של שתי האוניות הבריטיות. במקום זאת הן נאלצו להשתמש במדי הטווח הקצרים יותר (15 רגל (4.6 מטר)) במגדלי מנהל בקרת האש. הולנד ביקש מפרינס אוף ויילס להישאר קרוב להוד, בהתאם לתנועותיה של הוד במקום לשנות את המסלול והמהירות, מה שהקל על הגרמנים למצוא את הטווח לשתי האוניות הבריטיות. זה היה מסייע לתותחנים של הולנד אם ששי האוניות היו יורות על ביסמרק כפי שתוכנן במקור, מכיוון שהם יכלו לתזמן במדויק את המטחים כדי להימנע לטעות באש של אונייה אחת בשנייה. הבריטים יכלו גם להשתמש בריכוז אש, שבו מטחי החימוש הראשי של שתי האוניות יהיו נשלטות על ידי מחשב בקרת אש של אונייה אחת - כנראה שולחן בקרת האש המודרני של פרינס אוף ויילס.
פרינס אוף ויילס פגעה ראשונה במטרה שלה. בסופו של דבר היא פגעה בביסמרק שלוש פעמים: פגז אחד הרס אחת מסירות ההצלה, פגע במעוט שעל הסיפון, ונפל לים; פגז שני פגע במרכז הספינה, חדר אליה מתחת לחגורת השריון, הרס את אחד מהגנרטורים והוציא את אחד מחדרי הדוודים מכלל שימוש. הפגיעה השלישית, החמורה ביותר, הייתה בצד השמאלי של החרטום. הפגז חדר בגובה פני הים, חדר לשני מכלי דלק, ויצא מצידו השני של החרטום מבלי שהתפוצץ. חלק מהדלק דלף מהמכלים החוצה, ובמקביל חדרו מי ים למכלים וזיהמו אותם. מעבר לכך, נפגעה מערכת היניקה, וכך לא ניתן היה להעביר עוד כאלף טון של דלק אל המנועים. המים שחדרו לאונייה גרמו לשקיעת החרטום בשתיים עד שלוש מעלות, דבר שהביא גם לנטייה שמאלה של תשע מעלות, וליציאתו של המדחף הימני מן המים.
הגרמנים נצרו את האש שלהם עד 05:55, כאשר שתי האוניות הגרמניות ירו על הוד. ליטיינס לא נתן מיד פקודה להתחיל לירות. שתי דקות לאחר מכן, לאחר פניות מרובות של קצין התותחנים הראשון, קורבטנקפיטן אדלברט שניידר, "Frage Feuererlaubnis"? (הרשאה לפתוח באש?), הגיב לינדמן חסר סבלנות: "Ich lasse mir doch nicht mein Schiff unter dem Arsch wegschießen. Feuererlaubnis!" (אני לא אתן שהספינה שלי תיפול מתחתי. אישור אש!)
פגז פגע בסיפון הסירה של הוד, והצית שריפה גדולה במערום התחמושת המוכנה של פגזי 4 אינץ' (102 מ"מ), אך אש זו לא התפשטה לאזורים אחרים של האונייה או גרמה לפיצוץ מאוחר יותר. ייתכן שהוד נפגעה שוב בבסיס הגשר שלה ובמנהל המכ"ם הקדמי שלה. הייתה מחלוקת על איזה כלי שיט גרמני פגע בהוד; פרינץ אויגן (קפיטן צור זי הלמות ברינקמן), ירתה לעבר פרינס אוף ויילס, בעקבות פקודה של מפקד הצי. קצין התותחנים של פרינץ אויגן, פול שמאלנבך מצוטט כאומר שהמטרה של פרינץ אויגן הייתה הוד.