stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוסיט
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הברוסיט הם: nε=1.580-1.600‏, ו-nω=1.560-1.590. גבישי הברוסיט שקופים, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של לבן, ירוק חיוור, כחול, אפור, צהוב-דבש עד אדום חום. הברק של הברוסיט הוא זגוגי, שעוותי, או פנינתי על משטחי הפצילות.
גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1824 בקאסל פוינט (Castle Point), מחשוף של סרפנטין שהוא הנקודה הגבוהה ביותר בעיר הובוקן שבמחוז הדסון, בניו ג'רזי, שבארצות הברית (כיום חלק מהקמפוס של מכון סטיבנס לטכנולוגיה בעיר). המינרל קרוי על שמו של ארצ'יבלד ברוס (Archibald Bruce‏; 1818-1777), רופא שלימד רפואה בקולג' הרופאים והמנתחים (כיום אוניברסיטת קולומביה) ובין ראשוני המינרלוגים בארצות הברית, שהיה הראשון שתיאר את המינרל.
הגרסה הסיבית של המינרל המכילה כנראה גם FeO, ונתגלתה אף היא בקאסל פוינט, קרויה נמליט, שם שמקורו מיוונית - חוט, בהתייחס לצורתו.
שימושים

הברוסיט הוא מקור משני להפקת מגנזיום ולמגנזיה (פריקלאס). בברוסיט נעשה גם שימוש כתוסף לחומרי חסיני אש. הברוסיט איננו מקובל כמינרל לאספנים.
נזקים לבטון

כאשר צמנט או בטון חשופים לריכוזים משמעותיים של יוני Mg+2, למשל כאשר חומרים אלו מצויים במגע מתמשך עם מי ים או מים מלוחים, נוצר בבטון ברוסיט (Mg(OH)2) בתנאי ה-pH הגבוה שבצמנט. הברוציט שהוא חומר מתרחב יוצר מאמץ פנימי בבטון וגורם להיווצרות שברים וסדקים בבטון, תופעה המכונה "התקפת מגנזיום ("magnesian attack").
גם שימוש בדולומיט (סלע המכיל מגנזיום) כאגרגט בתערובת הבטון עלול לגרום ל"התקפת מגנזיום" ויש להימנע ממנו.
מקור ותפוצה

ברוסיט הוא תוצר של התמרה של פריקלאס בשיש; מינרל של עורקים של התמרה הידרותרמית בטמפרטורות נמוכות של אבן גיר ו צפחות כלוריט; והוא גם תוצר של סרפנטיניזציה של סלעי דוניט.
הברוסיט הוא מינרל נפוץ, אך מופיע לעיתים נדירות כגבישים מפותחים. מקומות בהם מוצאים גבישים של ברוסיט כוללים את קאסל פוינט (Castle Point) בעיר הובוקן שבמחוז הדסון (המקום בו נתגלה המינרל), בניו ג'רזי, במכרה פוסטר טילי (Tilly Foster) בברוסטר (Brewster) במחוז פטנם (Putnam) בניו יורק, ובמחצבת קרסטמור (Crestmore) במחוז ריוורסייד (Riverside) שבארצות הברית, באזבסטוס (Asbestos) בקוויבק שבקנדה; בהר וזוב בקמפניה שבאיטליה; באי אונסט בקבוצת איי שטלנד שבסקוטלנד; באזור המכרות של לנגבאן (Långban) במחוז ההיסטורי וורמלנד (Värmland) שבשוודיה; במכרה אתיל (Ethyl) במוטוראשאנגה (Mutorashanga) שבזימבבווה; ובפלאבורווה (Phalaborwa) בטרנסוואל שבדרום אפריקה.
לקריאה נוספת

Lee, Hyomin; Robert D. Cody; Anita M. Cody; Paul G. Spry (2002). "Observations on brucite formation and the role of brucite in Iowa highway concrete deterioration". Environmental and Engineering Geoscience. 8 (2): 137–145. doi:10.2113/gseegeosci.8.2.137. נבדק ב-2009-09-10.
Wies aw, W; Kurdowski (ספט' 2004). "The protective layer and decalcification of C-S-H in the mechanism of chloride corrosion of cement paste". Cement and Concrete Research. 34 (9): 1555–1559. doi:10.1016/j.cemconres.2004.03.023. {{cite journal}}:  (עזרה)
Biricik, Hasan; Fevziye Aköz; Fikret Türker; Ilhan Berktay (2000). "Resistance to magnesium sulfate and sodium sulfate attack of mortars containing wheat straw ash". Cement and Concrete Research. 30 (8): 1189–1197. doi:10.1016/S0008-8846(00)00314-8.
הערות שוליים

↑  התעתיק המקובל של שמות מינרלים בעברית מסתמך על הגיית שם המינרל בגרמנית. על פי כללי השפה הגרמנית נהגה שם המינרל ברוציט, ולכן מקובל לתעתק שם מינרל זה לעברית כברוציט. במקרה זה התעתיק מגרמנית יוצר עיוות משום שהמינרל קרוי על שמו של המינרלוג האמריקני ארצ'יבלד ברוס.
↑  נמליט באתר Mindat
↑  פרויקט ruff
↑  אתר Mindat
↑  על המינרלים באתר קאסל פוינט
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
גדעון דורון

| --- | --- |

גדעון דורון, 2009
 לידה:  23 ביולי 1945 תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  25 בדצמבר 2011 (בגיל 66) 
 ענף מדעי:  מדעי המדינה
 
קברו של פרופ' גדעון דורון בבית העלמין בקיבוץ שפיים
גדעון דורון (23 ביולי 1945 - 25 בדצמבר 2011) היה פרופסור בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ויושב ראש האגודה הישראלית למדע המדינה.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

דורון, יליד תל אביב, סיים את התואר הראשון והשני במדע המדינה באוניברסיטה העברית. את התואר השלישי קיבל מאוניברסיטת רוצ'סטר שבניו יורק בשנת 1978, כשאת עבודת הדוקטורט שלו כתב  בהנחייתו של פרופסור ויליאם ה. רייקר (אנ'), אבי תורות הקואליציות הפוליטיות והמניפולציה הפוליטית.
באמצע שנות השמונים היה ממקימי החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב, והראשון שעמד בראשו. דורון לימד שנים רבות בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובראשית שנות התשעים אף עמד במשך שנתיים בראש החוג. באותה עת היה ממקימי המגמה לתקשורת פוליטית בחוג למדע המדינה.
בשנים 1997–2000 כיהן דורון כראש החוג למדיניות ציבורית בפקולטה למנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון.
במהלך השנים שימש כמרצה באוניברסיטה של מדינת ניו יורק בבינגמטון, וכמרצה אורח באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטה של ניו יורק בקווינס ובישיבה יוניברסיטי.
דורון הוא מחברם של 17 ספרים בעברית ובאנגלית ושל עשרות מאמרים מקצועיים, בתחומים מגוונים כגון: אסטרטגיה וכלכלה פוליטית, מדיניות ציבורית, מינהל ציבורי, שיטות בחירה, תקשורת ומניפולציה פוליטית ותורת המשחקים. היה גם כיועץ האקדמאי של החוג למדע המדינה במכללת עמק יזרעאל.
בעבר ערך את סדרת הספרים "מדע המדינה בן זמננו" עבור הוצאת רמות, ובשנים האחרונות לחייו ערך את סדרת ספרי "מצב האומה" עבור הוצאת כרמל.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

דורון כיהן כיושב ראש האגודה הישראלית למדע המדינה והעמותה לחקר הפוליטיקה, המאגדת בתוכה חוקרים ומורים בתחומי מדע המדינה מאוניברסיטאות ומכללות בישראל. בשנים 1993–1999 היה חבר גם בהנהלת האגודה הבינלאומית למדע המדינה (אנ').
בשנים 1995–1999 כיהן כיושב ראש הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
במהלך השנים עמד בראש מספר ועדות ציבוריות וכיהן כחבר בוועדות ציבוריות אחרות, כגון: הצוות לביטחון לאומי, הוועדה לבחינת נושא המינויים בשירות הציבורי ("ועדת הג'ובים"), ועדות לקביעת גבולות מוניציפליים והמועצה הישראלית לקולנוע.
בשנת 2003 היה ממקימי "המרכז הישראלי להעצמת האזרח" שליד אוניברסיטת תל אביב, מרכז אל-מפלגתי שלא למטרות רווח, ששם לו למטרה לבצע מחקרים אודות שיטות ממשל ושיטות בחירות בעולם, בדיקת התאמתן לישראל והפצת הידע אודותן לציבור הרחב. דורון כיהן כסגן נשיא המרכז וכיועצו האקדמי.
ב-2005 היה חבר בוועדה הציבורית שמינה נשיא המדינה משה קצב לבחינת מבנה המשטר ושיטת הבחירות בישראל. הוועדה המליצה, בין השאר, על מעבר לשיטת בחירות אזוריות ועל סדרת שינויים נוספים, שיאפשרו לייצב את המערכת הפוליטית ולשפר את איכות ביצועיה. דורון עמד בראש עמותת "ייצוג שלם", שמטרתה להפיץ את דבר שיטת הבחירות האזורית החד-נציגית, המשלבת עיקרון של פיצוי עבור מתמודדים שלא זכו באזור הבחירה שלהם, אך אגרו מספיק קולות ברחבי הארץ כדי להיכנס לכנסת בשיטת הבחירות היחסיות. לפני כן עמד בראש תנועת "הישראלים לשינוי", שמטרתה הייתה לפעול ליישום המלצות הוועדה ולהפיץ בקרב הציבור את יתרונות שיטת הבחירות האזוריות.
דורון היה האחראי האקדמי ונמנה עם מפתחיו של "מדד החוסן החברתי", הכולל בתוכו את "מדד השחיתות", המתפרסם מדי שנה במסגרת הכנס החברתי של שדרות. הוא כיהן כחבר נשיאות בתנועה לאיכות השלטון, ופיתח עבורה את "מדד האתיקה הלאומי". כמו כן, הוא שימש כמעריך מקומי ואזורי קבוע של ארגון "Transparency International", המדרג את מדינות העולם על פי מידת השחיתות הציבורית שלהן.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

בשנת 1992, לקראת הבחירות לכנסת ה-13, שימש דורון כאסטרטג פוליטי של יצחק רבין.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 ב-2006 הצטרף למפלגת קדימה והוצב במקום ה-52, הלא ריאלי, ברשימתה לכנסת.
ב-2009 היה ממקימי מפלגת הישראלים ועמד בראשה. המפלגה ביקשה להעלות לסדר היום הציבורי את סוגיית דחיפות הצורך ברפורמה במבנה המשטר ובשיטת הבחירות בישראל. רבים ממועמדי המפלגה היו תלמידיו לשעבר של דורון. המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת ה-18, אך זכתה ב-865 קולות בלבד ולא נכנסה לכנסת.
ב-2009 הצטרף דורון כנשיא התאחדות עובדי תעשיות העילית בישראל, מלכ"ר המאגד עובדי הייטק.
דורון נפטר בדצמבר 2011 בגיל 66, ונקבר בבית הקברות של קיבוץ שפיים. היה נשוי לד"ר בקי קוק (בתו של הלל קוק), מהמחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
ספריו

עברית:
להחליט ולבצע: פרקים במדיניות ציבורית, הוצאת כיוונים, 1986.
משחקים בפוליטיקה הישראלית, הוצאת רמות, 1988.
פוליטיקה רציונלית בישראל, הוצאת רמות, 1988.
חסמי כניסה לפוליטיקה הישראלית (עם משה מאור), הוצאת פפירוס, 1989.
אסטרטגיה של בחירות, הוצאת כיוונים, 1996.
המהפכה האלקטורלית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1996.
מח"כות לייצוג: נשים ופוליטיקה בישראל (עם דניאלה שנקר שרק), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998.
הפוליטיקה של השכול (עם אודי לבל), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003.
משטר נשיאותי לישראל, הוצאת כרמל, 2006.
עוצמתו של האזרח: הסדר דמוקרטי יציב לישראל, הוצאת המרכז הישראלי להעצמת האזרח, 2006.
משילות בישראל - ייצוב עצבי הממשל, הוצאת המרכז הישראלי להעצמת האזרח, 2011.
אנגלית:
The Smoking Paradox: Public Regulation in the Cigarette Industry, The University Press of America, 1984.
The Government and Politics of Israel (with Don Peretz), Westview Press, 1997.
Public Policy and Electoral Reform: The Case of Israel (with  Michael Harris), Lexington Books, 2000.
Political Bargaining (with Itai Sened), SAGE Publications, 2001.
Term Limits (with Michael Harris), Lexington Books, 2001.
The Empowerment of the People: Stable Liberal Democracy for Israel, CECI Publications, 2003.
Law, Politics and Society in Israel, London, Routledge (Forthcoming).
הערות שוליים

↑  הכירו את מפלגת "הישראלים" - חושבים בצורה קצת אחרת, באתר ‏מאקו‏, 23 בינואר 2009
↑  תומר ולמר, הלך לעולמו פרופ' גדעון דורון, יו"ר האגודה הישראלית למדע המדינה, באתר ynet, 25 בדצמבר 2011
| יושבי הראש ומנכ"לי של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | יהודה לנקרי • יוסי פלד • גדעון דורון • מרדכי שקלאר • מוסקו אלקלעי (ממלא מקום) • מנשה סמירה (ממלא מקום) • נורית דאבוש • אמנון נדב • אילן אבישר • אוה מדז'יבוז' • שפיק עבד (ממלא מקום) • יוליה שמאלוב-ברקוביץ' |  |
| מנהלים כלליים | נחמן שי • שמואל שם-טוב • מרדכי שקלאר • מנשה סמירה • שי באב"ד • ניר שוויקי (מנכ"ל בפועל) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260524005171  PLWABN: 9811710883905606  BIBSYS: 97009248  BnF: cb134803509 (data)  ISNI: 0000 0001 0926 1993  LCCN: n79080786  LNB: 000033733  NTA: 228073758  SUDOC: 035357304  VIAF: 93803056   WorldCat (עם VIAF): 93803056
ג'ון קנפילד ספנסר

ג'ון קנפילד ספנסר (באנגלית: John Canfield Spencer;‏ 8 בינואר 1788 – 17 במאי 1855) היה פוליטיקאי, עורך דין ושופט אמריקאי וחבר הקבינט של ארצות הברית בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר.
ראשית חייו

ג'ון קנפילד ספנסר נולד בעיר הדסון שבמדינת ניו יורק. הוא היה ילדם הבכור של אמברוז ספנסר, שהיה שופט בבית המשפט העליון של ניו יורק, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, התובע הכללי של מדינת ניו יורק וראש עיריית אולבני, ושל אשתו הראשונה לאורה קנפילד. אחותו של ג'ון, אבי ספנסר, נישאה לראש עיריית אולבני, ג'ון טאוזנד. אחיו הצעיר, ויליאם אוגוסטוס ספנסר, היה נשוי לאלאונורה אלייזה לורילרד, בתו של פיטר אברהם לורילרד, יצרן טבק ידוע. אחיו של ג'ון, אמברוז ספנסר הבן, נהרג במלחמת 1812.
שנה לאחר מות אמו ב-1807, נשא אביו של ג'ון ספנסר לאישה את מרי קלינטון. מרי הייתה בתו של ג'ון קלינטון, איש צבא שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית ואחותו של מושל ניו יורק דוויט קלינטון. לאחר מותה של מרי מאוחר יותר באותה שנה, נישא אביו שוב לקתרין קלינטון, אחותה של מרי.
ג'ון ספנסר סיים את לימודיו ביוניון קולג' שבסקנקטדי ב-1806 ושנה לאחר מכן הוא היה למזכירו של מושל ניו יורק דניאל טומפקינס. הוא למד משפטים באולבני וב-1809 הואת התקבל ללשכת עורכי הדין.
קריירה

לאחר שהשלים את התמחותו בעיר קננדייגואה שבאפסטייט ניו יורק, הוא היה למנהל בית המשפט לדיני היושר של מדינת ניו יורק.
במלחמת 1812 שירת ספנסר בצבא ארצות הברית ומונה לקצין המשפטי של בריגדה שלחמה בחזית הצפונית. ב-1814 הוא היה למנהל הדואר של קנדייגואה וב-1815 הוא היה לעוזר התובע הכללי ופרקליט המחוז בחמשת המחוזות המערביים של מדינת ניו יורק. ב-1816 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית וכיהן שם מ-4 במרץ  1817 ועד 3 במרץ 1819. הוא היה חבר הוועדה שהגישה את הדוח הבלתי מחמיא על ענייני הבנק השני של ארצות הברית.
ב-1819 הוא היה מועמד מטעם מחנהו של גיסו, דוויט קלינטון למושב בסנאט ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק, אך עקב ההתמודדות המשולשת שלו מול סמואל יאנג שהתמודד מטעם הסיעה המקומית של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ומול רופוס קינג שהתמודד מטעם המפלגה הפדרליסטית, אף אחד משלושתם לא השיג את הרוב הדרוש. בין השנים 1820 – 1822 הוא היה חבר האספה המדינתית של ניו יורק וב-1820 הוא היה יושב הראש שלה. בין השנים 1825 – 1828 הוא היה הסנאט של ניו יורק.
ב-1826 שימש ספנסר כתובע המיוחד לחקירת היעלמותו של ויליאם מורגן שנעצר, נחטף ונרצח על חשיפת סודות של הבונים החופשיים וכך עורר את הקמתה של "התנועה האנטי-מסונית" (אנ'). ספנסר צידד באנטי-מסונים ופרסם כתב יד של הטקסים המסוניים. בין השנים 1831 – 1833 הוא כיהן שוב כחבר האספה המדינתית ועבר להתגורר באולבני ב-1837. בין השנים 1839 – 1841 הוא ערך את המהדורה האנגלית של הספר הדמוקרטיה באמריקה של אלכסיס דה טוקוויל וכיהן כמזכיר המדינה של ניו יורק.
בממשל הפדרלי

ב-1841 מינה נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר את ספנסר כמזכיר המלחמה בממשלו. בתפקידו זה הוא הציע להקים שרשרת של מוצבים שתשתרע מקונסיל בלפס שבאיווה ועד נהר קולומביה. הוא גם המליץ שהממשלה תדבק בהסדרים שעשו מפקדי הצבא בשטח לפיצוי שבטי המוסקוגי שאולצו לעבור אל השטחים שממערב לנהר המיסיסיפי. ב-1842 הוצא להורג בנו של ספנסר, פיליפ, ששירת כפרח קצונה בצי, ללא שנשפט בבית דין צבאי יחד עם שני מלחים נוספים על סיפון הבריג USS Somers על שלכאורה ניסו לעורר מרד.
ב-1843 מונה ספנסר לתפקיד מזכיר האוצר לאחר התפטרותו של וולטר פורוורד. בתפקיד זה הוא הקדיש את זמנו לנושא המכסים והאמין שהגירעון ושאר ההוצאות הממשלתיות צריכים להיות ממומנים מההיטלים על יבוא ולא ממיסוי פנימי. הוצאות הממשלה חרגו מהתקציב וספנסר דחף להטלת היטלי יבוא על מוצרים כמו קפה ותה. כדי לסייע במימון הגרעון הפדרלי הוא עסק בנושא השנוי במחלוקת של איגרות חוב. הוא גם המשיך לקדם תוכנית, שמלכתחילה יזם אותה פורוורד, למועצה שתנהל ותוציא את הכספים הציבוריים שגויסו מהטלת מיסים. חוק אוצר המדינה כשל בהצבעה בקונגרס.
פעמיים הציג הנשיא טיילר את מועמדותו של ספנסר כשופט בבית המשפט העליון, בפעם הראשונה ב-1844 כדי לאייש את מושבו של סמית' תומפסון, ושוב ביוני אותה שנה כדי להחליף את הנרי בולדווין, אך הסנאט לא אישר את מינויו בשתי הפעמים. כאחד מאנשי מדינות הצפון המעטים בממשל שנשלט בעיקר על ידי האינטרסים של הדרום, מצא עצמו ספנסר יותר ויותר בקשיים למלא את תפקידו בקבינט ובמאי 1842 הוא התפטר מתפקידו ושב לאולבני.
חיים אישיים

ב-1809 נשא ספנסר לאישה את אליזבט סקוט סמית'. יחד הם הביאו לעולם שלוש בנות וארבעה בנים, שחלקם מתו בצעירותם או בנסיבות מצערות. הוא התגורר בקננדייגואה במשך 36 שנים בבית שנבנה בשנת 1800 לערך על ידי פיטר פורטר, מזכיר המלחמה בממשלו של הנשיא ג'ון קווינסי אדמס.
ג'ון ספנסר מת באולבני ב-17 במאי 1855 ונטמן בבית הקברות הכפרי שבעיר לצד רעייתו אליזבט.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ג'ון קנפילד ספנסר במדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית
↑  "Lansing/Townsend/Spencer Family Papers 1717-1903" (PDF). albanyinstitute.org. Albany Institute of History & Art Library. January 2000.
↑  Brooke, John L. (2013). Columbia Rising: Civil Life on the Upper Hudson from the Revolution to the Age of Jackson. UNC Press Books, p. 480.
↑  Tocqueville, Alexis de (2009). Tocqueville on America After 1840: Letters and Other Writings. Cambridge University Press. p. 466.
↑  Bell, William Gardner (1982). Secretaries of War and Secretaries of the Army: Portr. & Biograph. Sketches. Government Printing Office. p. 52.
↑  Lehman, John (August 8, 2010). "Review of William Leeman's Naval Academy history, The Long Road to Annapolis". Washington Post. p. B6.
↑  Chase, Salmon Portland; Niven, John (1993). The Salmon P. Chase Papers: Correspondence, 1823-1857. Kent State University Press. p. 107.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275840105171  GND: 100787320  ISNI: 0000 0000 7368 6817  LCCN: n85240801  NARA: 10568515  NTA: 303669403  SNAC: w6571kqm  SUDOC: 226956288  US Congress: S000727  VIAF: 24954334   WorldCat (עם VIAF): 24954334
גיידליין גרופ טכנולוגיות מידע

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  קמנחה
 מייסדים:  עדי אביר
 תקופת הפעילות:  1981–הווה (כ־43 שנים)
 חברת אם:  יפעת - בקרת פרסום בע"מ מקבוצת יפעת
 חברות בנות:  מחשבות ספרות והדרכה 
 משרד ראשי:  מגדל LYFE ,בניין B, בני ברק
 שליטה בחברה:  משפחת בגס
 ענפי תעשייה:  תקשורת ומדיה
 מוצרים עיקריים:  טרמינל, מוצרי חשבים
 שווי שוק:  58.4 מיליון ש"ח (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  75.3 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 4.47 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 4.34 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  105 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  139 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  אבי בגס
 מנכ"ל:  צח דרוקר
 עובדים:  103
  
 https://www.guideline.co.il/
 
גיידליין גרופ טכנולוגיות מידע בע"מ (לשעבר: קו מנחה שרותי מידע ותקשורת בע"מ), המוכרת בשם המקוצר "גיידליין", היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ועוסקת באספקת מידע ממוחשב בנושאי שוק ההון והפיננסים, כלכלה ומשפטים, כספים ומיסוי באמצעות מספר חברות בת. מנכ"ל החברה ממאי 2022 הוא צח דרוקר.
החברה נוסדה בשנת 1981. משרדיה ממוקמים במגדל LYFE B שבבני ברק והיא נמצאת בשליטתה של "קבוצת יפעת", העוסקת בתחום המידע העסקי.
סמלילים קודמים של החברה
תחומי פעילות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במרץ 2017 מכרה החברה את זכויותיה באתרים תפוז ו-Flix בתמורה לסך כולל של 1.5 מיליון ש"ח. אך נכון ליולי 2020 היא עדיין ממשיכה להפעיל את אתר תפוז אנשים ברמת התשתיות והשרתים בלבד. ביוני 2021 חזר האתר לבעלות ביזפורטל.
משנת 1999 מפעילה את אתר ביזפורטל. בשנת 2020 האתר נמכר, אך נכון ליולי 2020 קו מנחה ממשיכה לתפעלו.
משנת 2004 פועלת בתחום הפצת מידע מגופים ממשלתיים באמצעות חברת הבת (50.01%) טאבו ישיר המפעילה אתר בעל אותו שם העוסק במתן שירותי מידע מלשכות רשם המקרקעין.
מנובמבר 2009 מפעילה את "רשום. קום" המספקת שירותי "דואר אלקטרוני רשום"
מספטמבר 2013 מפעילה את חברת "טאבו ישיר משכנתאות" העוסקת בליווי וייעוץ בתהליך לקיחת משכנתאות ומיחזור משכנתאות
מפעילה אתר למידע מרשם החברות, מרשם המשכונות וממינהל מקרקעי ישראל.
מיוני 2015 עוסקת במכירת פוליסות ביטוח
משנת 1981 עוסקת בתחום הפיתוח ושיווק תוכנות לשוק ההון (זו היא פעילותה העיקרית של קו מנחה):
משנת 1993 ועד שנת 1999 פיתחה ושיווקה את התוכנות "בורסה ליין", "שביט" (תוכנת DOS), "כוכב - Kochav" (תומכת וינדוס 3.11), וה"סופר כוכב - Super Kochav" (התומכת בווינדוס 95 ו-98).
משנת 2000 מחזיקה ב-60% ממניות חברת "בורסה גרף" המפעילה אתר אינטרנט שעוסק בניתוח טכני של ניירות ערך ומפתחת ומשווקת תוכנה בעלת אותו שם.
מפתחת ומשווקת את התוכנות: super bizportal ו-terminal bizportal המספקת מידע בורסאי בזמן אמת. התוכנה מיועדת לבנקים, חברי בורסה, חברות ביטוח, בתי השקעות, מנהלי תיקים ולפעילים בשוק ההון. זוהי תוכנת הדגל של קו מנחה ומתחרה בעיקר מול תוכנת "מגמה 2000" של A-Online.
מיוני 2004 מפתחת ומשווקת את התוכנה moneytime
ביוני 2007 השיקה את אפליקציית bizmobile לסלולר
תחומים אחרים :
מיולי 2005 ועד מרץ 2008 החזיקה כ-75% ממניות חברת "בדק בית".
ממרץ 2015 מחזיקה ב-65% ממניות חברת טרייד אייג'נט שירותי מסחר מפעילת אתר האינטרנט trade center.
מפברואר 2018 מחזיקה ב-50.2% באתרי Mybusiness.co.il - מערכת מבוססת ענן לניהול קשרי לקוחות (CRM) וכן Mybooks.co.il - מערכת להפקה וניהול חשבוניות דיגיטליות.
תחום הלימודים :
ממאי 2012 מחזיקה ב-50% ממכללת "מגמות" המציעה קורסים בתחומי שוק ההון, נדל"ן ויזמות
באוגוסט 2000 הפעילה את "מכללת bizportal" תחת ניהולו של נפתלי מנדי מנדלוביץ.
מנובמבר 2000 מחזיקה בחברת "חשבים HPS מידע עסקי" הפועלת בתחום מתן שירותי מידע מקצועי בנושאי המשפט, פנסיה וגמל, פיננסים, שכר והמיסוי. (החזקה זו אחראית לרוב הכנסות קו מנחה)
מפעילה את אתרי האינטרנט "תקדין", "דינים ועוד", "כל מס" ו-"כל עובד".
מפתחת ומשווקת את התוכנות "כל נתון", "קומיט" ו-"רשם פלוס".
מיוני 2014 מחזיקה במלוא מניות חברת "מחשבות" העוסקת בהוצאה לאור והדרכה בתחום המשפט בישראל.
מחזיקה בחברת "קו מנחה מדיה" הפועלת בתחום האינטרנט, מדיה ותוכן באמצעות האתר bizportal.
בעלי עניין

בעלי השליטה בחברה הם קרלוס בגס ובניו, אבי בגס וגבריאל בגס, המחזיקים באמצעות חברות שבבעלותם כ-50.71% ממניות החברה. בנוסף לכך אבי בגס ואשתו מחזיקים בכ-4.08% ממניות החברה באמצעות חברה בבעלותם.
יושב ראש דירקטוריון קו מנחה הוא אבי בגס, והמנכ"ל הוא צח דרוקר.
עד לסוף שנת 1997 בעלי המניות העיקריים ב"קו מנחה" היו: מייסדה עדי אביר (51.25%), תוכנה לעניין (7.01%), בני ברגמן (10.04%), רובין צימרמן (6.19%), יובל סיגלר (4.95%), קבוצת דנבאר טכנולוגיות (4.05%) ויהושע אגסי (4.95%).
ביולי 1998 יפעת הון דיסק רכשה 6.8% ממניות קו מנחה והפכה לבעלת עניין בה. חלק ממניות אלו נרכשו מחברת דנבאר.
ביוני 1999 רכשה חברת יפעת הון דיסק שבבעלות איש העסקים אבי בגס את מניותיו של אביר תמורת 4 מיליון דולר והפכה לבעלת השליטה בחברה. לאחר הרכישה, נמכרה פעילות יפעת הון דיסק לקבוצת קו מנחה בעסקת בעל עניין.
ביולי 1999 רכש קונצרן כלל 28.8% ממניות "קו מנחה" אשר הוחזקו על ידי קבוצת יפעת. בינואר 2001 רכשה חברת לידר השקעות, מקבוצת שרם-פודים-קלנר כ-%3.6 ממניות חברת קו מנחה. באותו החודש רכשה חברת הברוקרים אי.בי.אי גם היא כ-4.2% ממניות קו מנחה. בנובמבר 2005 מכרה אי די בי פיתוח, שקונצרן כלל מוזג לתוכה, כ-37% ממניות "קו מנחה" לחברת קמן אחזקות באמצעות חברת הבת "כלל טכנולוגיות מידע". במרץ 2010 מכרה קמן כ-25% ממניות קו מנחה לחברת עילדב השקעות שבשליטת רונן שטרנבך. במהלך שנת 2011 אבי בגס ורעייתו גלית ובעל השליטה בעילדב, רונן שטרנבך, הסתכסכו במישור האישי והעסקי. בדצמבר 2013 מכרה עילדב את מלוא החזקותיה בקו מנחה, ומאז אף אחד לא נכנס כשותף בחברה.
חשבים ה.פ.ס מידע עסקי

"חשבים ה.פ.ס מידע עסקי בע"מ" היא חברה פרטית העוסקת במתן שירותי מידע עסקי ומקצועי באמצעות מגוון אתרי אינטרנט.
בפברואר 1996 הוקמה חברת "HPS" על ידי רונן פורת ורעייתו הילה. בנובמבר 2000 רכשה קו מנחה את השליטה בחברה זו.
ביולי 1985 הוקמה חברת "חשבים מידע עסקי" על ידי אייבי מאיר. בינואר 2004 נרכשה פעילות חברת חשבים על ידי קבוצת חילן טק.
ביולי 2006 התמזגה חשבים עם חברת HPS ומאותה עת החלה החברה החדשה להיקרא "חשבים ה.פ.ס מידע עסקי". במסגרת עסקת המיזוג הוחזקה חשבים בבעלות משותפת (50% כל אחת) של חילן וקו מנחה.
החל משנת 2011 מוחזקת חשבים באופן מלא על ידי קו מנחה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  גיידליין גרופ טכנולוגיות מידע: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  אודות עדי אביר
↑  שי אספריל, כמה שווה מאגר המידע של רשם החברות, באתר כלכליסט, 25 ביולי 2013
↑  העשור המקוון הראשון, באתר ynet, 30 בספטמבר 2004
↑  אפי לנדאו, ‏זורקים אותה מהדלת, נכנסת מהחלון, באתר גלובס, 16 בדצמבר 1998
↑  קו מנחה - משיקה אתר אינטרנט, באתר גלובס, 26 בדצמבר 1999
↑  קו מנחה - רוכשת את HPS ב-780 אלף שקל, באתר גלובס, 12 בנובמבר 2000
↑  קו מנחה רכשה את LetMeKnow טכנולוגיות, באתר ynet, 10 במרץ 2003
↑  קו-מנחה השיקה מערכת מסחר חדשה, באתר nrg, nrg
↑  עידו אפרתי, קו מנחה רכשה את השליטה בחברת בדק בית, באתר ynet, 31 ביולי 2005
↑  גיא ליברמן, קו מנחה הודיעה על סיום שיתוף הפעולה עם חברת בדק בית, באתר TheMarker‏, 19 במרץ 2008
↑  ענת קם‏, כתוב על קרח - חברת קו מנחה הודיעה על רכישת אתר אייס מסיגלר תקשורת, באתר וואלה, 1 בנובמבר 2009
↑  קו מנחה רוכשת את השליטה בבלוג הטכנולוגי 140, באתר גלובס, 24 באוגוסט 2010
↑  קו מנחה מורידה את השאלטר לבלוג 140 – שולב בתוך אתר אייס, באתר "מזבלה", 11 ביולי 2013
↑  מתן מיטלמן, חילן טק מכרה את אחזקותיה בחשבים HPS לקבוצת קו מנחה תמורת כ-22.2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2011
↑  רועי גולדנברג, ‏קו מנחה רוכשת את פעילות האינטרנט של חברת תפוז, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2013
↑  רועי גולדנברג, ‏קו מנחה רוכשת 50% מאתר "מחשבות" תמורת 6 מיליון שקל, באתר גלובס, 11 במרץ 2014
↑  קו מנחה תפצה על העתקת ניתוחי מניות, מחלקה ראשונה
ת"א 9951-10-12 יניב פורת נגד קו מנחה - בורסה גרף בע"מ, ניתן ב-26 במאי 2015
↑  דיווח על הרכישה
↑  אבישי עובדיה נכנס שותף בביזפורטל לפי שווי של 9 מיליון ש', באתר אייס, 20 ביוני 2019
↑  אביב לוי, ‏המנתח הפיננסי שקנה לעצמו אתר פיננסי: אבישי עובדיה השלים את רכישת ביזפורטל בכ-10 מיליון שקל, באתר גלובס, 14 ביוני 2020
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏אתר הפרסום ICE משנה בעלים - וגם כוח-אדם, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2019
↑  גיא נרדי, ‏משפחת בגס רכשה 3 קומות במגדל LYFE בבני-ברק ב-50 מיליון שקל, באתר גלובס, 30 בינואר 2020
↑  רון שטיין, ‏מנכ"ל זירת קולמקס של מאיר ברק התפטר בשל חקירת רשות ני"ע, באתר גלובס, 5 במרץ 2020
↑  קו מנחה - דוח רבעון 2 לשנת 2017
↑  שלמה פרידמן, ‏עדי אביר מוכר מניותיו בקו מנחה ליפעת הון דיסק ב-4 מיליון דולר, באתר גלובס, 6 ביוני 1999
↑  קמ"ן אחזקות רכשה את חלקה של כלל טכנולוגיות (כ-37%) בחברת קו מנחה תמורת 24 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 13 בנובמבר 2005
↑  כיום גרושתו
↑  מה מנחה את השכר של האחים בגס, גבי בגס ביקש שכר של 680 ש' לשעה, עילדב התנגדה
Guideline Group  logo
סמליל "טאבו ישיר"
סמליל "בורסה גרף"
סמליל מכללת מגמות
גן צ'ישמיג'יו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1854 
 נתונים ומידות
 שטח:  160 דונם
 מיקום
 מדינה:  רומניה רומניה
 מיקום:  בוקרשט 
 קואורדינטות:  44°26′13″N 26°05′27″E﻿ / ﻿44.437°N 26.09073°E﻿ / 44.437; 26.09073
  (למפת בוקרשט מוגדלת) גן צ'ישמיג'יו(למפת בוקרשט רגילה) גן צ'ישמיג'יו
 
צ'ישמיג'יו, חורף 2002
גן צ'ישמיג'יו (ברומנית: Grădina Cişmigiu) הוא הגן הציבורי העתיק ביותר בבוקרשט, רומניה.
הגן נמצא במרכז בוקרשט, שטחו כ-160 דונם, והוא תחום בשני נתיבי תחבורה חשובים: שדרת המלכה אליסבטה (Regina Elisabeta) ושדרת סקיטוּ מגוראנוּ (Schitu Măgureanu) ובמרכזו אגם צ'ישמיג'יו.
הגן מטופח בסגנון הגנים האנגליים, ויש לו מספר מבואות: שתיים מכיוון שדרות סקיטוּ מגוראנוּ, שתיים מכיוון שדרות המלכה אליסבטה, ואחת מכיוון רחוב שטירבאי וודה (Ştirbei Vodă).