stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גות'אם (כדורגל)
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2007, כחלק משבעת המועדונים שייסדו את ליגת ה-WPS. בעונת הבכורה של הליגה ב-2009 זכתה הקבוצה באליפות, לאחר שניצחה 0-1 בגמר הפלייאוף את לוס אנג'לס סול. קשרית הקבוצה וכובשת השער בגמר, הת'ר אוריילי, נבחרה לשחקנית המצטיינת של המשחק. בשתי העונות הבאות של הקבוצה ב-WPS, לא הצליחה סקיי בלו להעפיל לפלייאוף, וזאת מכיוון שסיימה במקום החמישי בלבד. ב-18 במאי 2012 הודיעה הנהלת ה-WPS על פירוק הליגה בעקבות מחסור חמור במשאבים כלכליים - דבר שגרם לסקיי בלו להשעות את פעילותה.
מספר חודשים לאחר פירוק ה-WPS החליטה פדרציית הכדורגל של ארצות הברית על הקמת ליגה מקצוענית חדשה, ה-NWSL, וסקיי בלו נבחרה להיות אחת משמונה הקבוצות המייסדות. בעונתה הראשונה של הקבוצה בליגה היא סיימה במקום הרביעי, אך הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי ווסטרן ניו יורק פלאש. בשתי העונות הבאות של הקבוצה ב-NWSL, לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף.
תארים

נכון לסוף עונת 2015:
אליפות ה-WPS:
2009
אליפות ה-NWSL:
2023
שחקניות מפורסמות

אוסטרליה סאם קר
איטליה פטריציה פאניקו
ארצות הברית הת'ר אוריילי
ארצות הברית קרלי לויד
דנמרק נאדיה נדים
פינלנד לאורה אוסטרברג קלמארי
ג'וליאן שווינגר

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1918 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  16 ביולי 1994 (בגיל 76) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט אובורן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה (1939)  הסיטי קולג' של ניו יורק  תיכון טאונסנד האריס 
 מנחה לדוקטורט:  איזידור אייזק רבי 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת פרדו  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 תלמידי דוקטורט:  דניאל קלייטמן, שלדון גלאשו, Richard Arnowitt, רוי גלאובר, Kalyana Thipperudraiah Mahanthappa, David Dexter Lynch, Bertram J. Malenka, Eugen Merzbacher, Bruce H. McCormick, David S. Falk, Bernard Lippmann, Kimball Milton, Richard John Ivanetich, Michael Lieber, Abraham Klein, Joseph Vernon Lepore, Roger Ben Lazarus, בן מוטלסון, Hwa-Tung Nieh, Stanley Jay Engelsberg, Walter Wilcox, Robert Lee Warnock, Gregg Darryl Wilensky, Edward Yao, Tung-Mow Yan, Maurice Neuman, Charles Warner, Robert N. Thorn, Alain Joseph Phares, Wu Yang Tsai, Adolph Stern, Alfred Franz Radkowski, Robert Barnett Raphael, Julian Calvert Eisenstein, Melville Clark, Asim Yildiz, Raymond Francis Sawyer, Roger G. Newton, Kenneth A. Johnson, סטנלי דסר, ג'ון ו. בריקוול, Harold Weitzner, Paul C. Martin, David Feldman, ברייס דויט, Charles M. Sommerfield, סם אדוארדס, לורנס הורביץ, Margaret G. Kivelson, Lester Leroy DeRaad, Julian Keilson, Kenneth Case, Malcolm Brachman, David George Boulware, Lai-him Chan, Roger Edge Clapp, Shau-Jin Chang, Marshall Baker, ג'רמי ברנשטיין, Pradip Manharlal Bakshi, Fritz Rohrlich, Stephen Robert Barone, Luis F. Urrutia, Raphael Friedman Aronson, Norman J Morgenstern Horing, A. Charles Zemach 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1965)  מלגת גוגנהיים (1970)  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (1960)  פרס אלברט איינשטיין (1951)  המדליה הלאומית למדעים (1964)  פרס הומבולדט  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 עבודה בסיסית באלקטרודינמיקה קוונטית בעלת מסקנות פורצות דרך לפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים
 
ג'וליאן סימור שווינגר (באנגלית: Julian Seymour Schwinger‏; 12 בפברואר 1918 – 6 ביולי 1994) היה פיזיקאי אמריקאי-יהודי. חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 1965 (ביחד עם ריצ'רד פיינמן ושינאיצ'ירו טומונאגה).
קורות חיים

שווינגר נולד בניו יורק להורים יהודים אורתודוקסים שהיגרו מפולין. למד בקולג' עירוני. סיים אוניברסיטת קולומביה בשנת 1936 ועשה את הדוקטורט בהנחיית איזידור אייזק רבי. עבד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ביחד עם רוברט אופנהיימר. בזמן מלחמת העולם השנייה עבד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס על פיתוח מכ"ם.
עבר למחקרים בתחום מכניקת הקוונטים. בשנים 1945–1974 לימד באוניברסיטת הרווארד. באותה תקופה הציע שיטת רנורמליזציה למחקרים בתחום האטום.
בשנת 1965 קיבל פרס נובל על עבודה בסיסית באלקטרודינמיקה קוונטית בעלת מסקנות פורצות דרך לפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים יחד עם ריצ'רד פיינמן ושינאיצ'ירו טומונאגה.
היה מנחה למספר דוקטורנטים, ביניהם ארבעה חתני פרס נובל.
בשנת 1972 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. החל משנת 1989 עבד בתחום היתוך קר.
ברכת לשמור חוקיו

ברכת לשמור חוקיו היא ברכת המצוות שהייתה נהוגה בנוסח ארץ ישראל כברכה על מעשה חליצת התפילין, בתום הנחתן. הברכה מופיעה בתלמוד הירושלמי ונזכרת גם בתלמוד הבבלי.
מקור ונוסח הברכה

הברכה מופיעה בתלמוד הירושלמי יחד עם שאר ברכות התפילין: ”כשהוא חולצן מהו אומר ברוך אקב"ו לשמור חוקיו” (תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ב', הלכה ג'). הברכה נזכרת דרך אגב גם בתלמוד הבבלי כמנהגם של "בני מערבא" (כלומר, בני ארץ ישראל): ”בני מערבא דמברכי בתר דסליקו תפילייהו אשר קדשנו במצותיו וצונו לשמור חוקיו...”
הירושלמי מציין כי לשון הברכה לקוח מן הפסוק ”וְשָׁמַרְתָּ אֶת הַחֻקָּה הַזֹּאת לְמוֹעֲדָהּ מִיָּמִים יָמִימָה” (שמות, י"ג, י'), ומבוסס על הדעה כי החוקה האמורה בפסוק היא חוקת תפילין (בניגוד לשיטה שהוא עוסק בחוקת הפסח).
לדעת רבינו תם ברכה זו הייתה רק לאחר קיום מצוות תפילין, אך לדעת ראשונים אחרים, בני ארץ ישראל היו מברכים ברכה זו לאחר סיום כל מצווה.
טעם והגדרת הברכה

לדעת חלק מהראשונים הטעם שתיקנו בני ארץ ישראל לברך ברכה זו, היא לפי שדעתם הייתה כי יש איסור ללבוש תפילין בלילה (לילה לאו זמן תפילין), ואם כן הפושט את התפילין קודם הלילה מקיים בכך מצווה, ותיקנו ברכה אף על מצווה זו ככל המצוות.
עדויות שונות לברכה

בספר על הכל הביא שהיו בזמנו מחזורים שהייתה מודפסת בהם ברכת 'לשמור חוקיו', וכתב ששיבוש הוא כי ברכה זו לא נתקנה אלא לפי בני ארץ ישראל.
בספר המאירי (ברכות מ"ד ע"ב) כתב: "ויש נוהגים כן [לברך ברכת לשמור חוקיו] בזמן הזה", עדות נוספת לברכה זו היא בספר הרוקח (סי' שסו) שם כתב: "ואין מנהג לברך אלא על תפילין [ולא בסיום מצוות אחרות]". אף ראבי"ה פסק לברך ברכה זו בחליצת תפילין, והעיד שכך המנהג הרווח בימיו.
פסיקת ההלכה

כדי להוציא מאותן דעות שכתבו לברך, כתב בשולחן ערוך ”אין לברך שום ברכה כשחולץ תפילין אפילו כשחולצם ערב שבת בין השמשות:” (אורח חיים, סימן כ"ט, סעיף א').
ובספר באר היטב כתב שלכן עדיף לחלוץ התפילין ביד שמאל, להראות שאינה טעונה ברכה, שהרי כל מצווה שמברכין עליה יש להחזיקה בידו הימנית, משום חשיבות.
יש שכתבו כי נכון להסיר את התפילין בעת אמירת "שנשמור חוקיך" שבסוף קדושה דסידרא, כדי לחוש לבני ארץ ישראל, אך דעה זו נדחתה, שמשום שאין הלכה כמותם – אין צורך לעשות רמז לכך. אמנם יש שנהגו להסיר את כריכת הרצועות שעל האצבעות בעת אמירת "שנשמור חוקיך", ויש ששללו אף את זה מאותה הסיבה.
לקריאה נוספת

עזריאל הילדסהיימר, "ברכה בחליצת תפילין", סיני קט [ג–ד] (כסלו–טבת תשנ"ב), עמ' קעט–קפג.
אברהם גרוסמן, "זיקתה של יהדות אשכנז הקדומה אל ארץ ישראל", שלם ג (תשמ"א), עמ' 79–81.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ"ד, עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף נ"א, עמוד ב'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ב', הלכה ג'.
↑  תוספות, מסכת נדה, דף נ"א, עמוד ב', ד"ה ולבני מערבא.
↑  חידושי הרמב"ן, נדה נא: ד"ה הא דאמרי'; רבי יואל הלוי מבונא, מובא בראבי"ה ברכות קסח.
↑  לאחד הראשונים, סי' א, הובא גם בסמ"ק מצוריך ח"א סי' קמח אות קנב
↑  פסקי ראבי"ה, הלכות ברכות, סימן קכב.
↑  בית יוסף, אורח חיים, סימן כ"ה, ד"ה כתבו הגהות מיימון
↑  ראו פסקי תשובות, סימן כ"ט, אות א'.
| תפילין |
| --- | --- | --- |
| סוגי התפילין | תפילין של רש"י • תפילין של רבנו תם • תפילין דשימושא רבא |  |
| הנחת תפילין | תפילין של ראש • תפילין של יד • ברכת לשמור חוקיו |  |
| הפרשיות | קדש לי כל בכור • והיה כי יביאך • שמע ישראל • והיה אם שמוע |  |
| חלקי התפילין | קשר של תפילין • ארבע פרשיות (תפילין) • בית התפילין • רצועות התפילין |  |
| שונות | חינוך קטן לתפילין • כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות • מבצע תפילין • חבש פאר • בדיקת תפילין |  |
| ברכות |
| --- | --- | --- |
| ברכות הנהנין | המוציא לחם מן הארץ • בורא מיני מזונות • בורא פרי הגפן • בורא פרי העץ • בורא פרי האדמה • שהכל נהיה בדברו  • ברכות הריח |  |
| ברכות השבח | אשר יצר • אלוהי נשמה • ברכות השחר • ברכת החמה • ברכת הלבנה • משנה הבריות • ברכת האילנות • ברכת הגומל • הטוב והמיטיב • ברכת הנסים • שהחיינו |  |
| ברכות הראייה | ברכת המלכים • ברכת הים הגדול • חכם הרזים • שחלק מחכמתו ליראיו • שנתן מחכמתו לבשר ודם • שככה לו בעולמו  • עושה מעשה בראשית • שכוחו וגבורתו מלא עולם • זוכר הברית • ברכת מחיה המתים •  אשר יצר אתכם בדין • מציב גבול אלמנה |  |
| ברכות המצוות | ברכות התורה • ברכת השחיטה • ברכת אירוסין • ברכת לשמור חוקיו • ברכת לישב בסוכה |  |
| ברכה אחרונה | ברכת המזון • מעין שלוש • בורא נפשות |  |
| ברכות שונות | ברכת בתולים • ברכת חתנים  • ברכת מעין שבע • ברוך דיין האמת • ברכת הגשמים • ברוך שפטרני מעונשו של זה • בורא מאורי האש • ברכת השיר • ברכת ברוך ה' לעולם • ברכת אבלים • ברכת רופא חולים |  |
| דינים כלליים | מאה ברכות • ברכה שאינה צריכה • ברכה לבטלה • הפסק • תוך כדי דיבור • שם ומלכות • שומע כעונה • ספק ברכות להקל • תדיר ושאינו  תדיר • עובר לעשייתן • ברכה הסמוכה לחברתה • עניית אמן • ברוך הוא וברוך שמו • סדר קדימה בברכות |  |
ג'וליאנו אמאטו

ג'וליאנו אמאטו (באיטלקית: Giuliano Amato; נולד ב-13 במאי 1938) הוא פוליטיקאי איטלקי, שכיהן פעמיים כראש ממשלת איטליה, תחילה בין השנים 1992–1993 ושוב בין השנים 2000–2001.
מאוחר יותר הוא היה סגן נשיא האמנה בדבר עתיד אירופה שניסחה את החוקה האירופית ועמדה בראש קבוצת אמאטו. הוא מכונה בדרך כלל הדוטור סוטיל (Sottile), (שפירושו "דוקטור סובטיליס", הסוויטה של הפילוסוף הסקוטי מימי הביניים ג'ון דונס סקוטוס, התייחסות לעדינותו הפוליטית). בין השנים 2006–2008 הוא היה שר הפנים בממשלתו של רומנו פרודי.
ב־12 בספטמבר 2013 מינה אותו הנשיא ג'ורג'יו נפוליטאנו לבית המשפט החוקתי באיטליה, שם כיהן מאז.
ביוגרפיה

נולד בטורינו למשפחה סיציליאנית, אמאטו גדל בטוסקנה. הוא קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת פיזה בשנת 1960, בזמן שלמד בבית הספר היוקרתי "קולג'יו מדיקו-ג'יוריקו" מ"סקואולה נורמלה סופרורי", שהיום הוא בית הספר ללימודים מתקדמים בסנט'אנה, ותואר שני במשפטים השוואתיים ממשפט קולומביה. בית ספר בשנת 1963. לאחר לימד באוניברסיטאות מודנה, פרוג'יה ופירנצה, עבד כפרופסור למשפט חוקתי איטלקי והשוואתי באוניברסיטת רומא לה ספינזה בין השנים 1975–1997.
אמאטו החל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת 1958, כשהצטרף למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. הוא היה חבר פרלמנט בין השנים 1983–1993.
היה מזכיר המדינה במשרד ראש הממשלה בין השנים 1983–1987, סגן ראש הממשלה בין השנים 1987–1988 ושר האוצר בין השנים 1987–1989.
מיוני 1992 עד אפריל 1993 כיהן אמאטו כראש הממשלה. במהלך עשרת החודשים האלה סדרה של פרשיות שחיתות טלטלה את איטליה וסחפה כמעט מעמד שלם של מנהיגים פוליטיים. אמאטו עצמו מעולם לא היה מעורב, למרות קרבתו לבטינו קראקסי, דמות מרכזית במערכת השחיתות.
כראש ממשלה, אמאטו הגיב ביעילות לשני פיחות של הלירה בעקבות ספקולציות במטבע שהובילו את גירוש איטליה מהמערכת המטבעית האירופית בכך שקיצץ את הגירעון התקציבי בצורה דרסטית ובכך נקט בצעדים הראשונים בדרך שתביא את איטליה לאמץ את האירו.
פרויקט צדק עולמי

ג'וליאנו אמאטו משמש כיו"ר שותף לכבוד בפרויקט הצדק העולמי. פרויקט הצדק העולמי פועל להובלת מאמץ רב-תחומי עולמי לחיזוק שלטון החוק לפיתוח קהילות של הזדמנויות ושוויון.
ברברה סבירסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1941 (בת 83) ויסקונסין, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 בן או בת זוג:  שלמה סבירסקי 
 צאצאים:  איתי סבירסקי 
 
ברברה סבירסקי (נולדה ב-27 בספטמבר 1941) היא סוציולוגית, פעילה חברתית, פמיניסטית, ממובילות התנועה לשוויון מגדרי בישראל, מייסדת שותפה ומנהלת מרכז אדוה, העוסק בחקר החברה הישראלית מתוך גישה כלכלית חברתית סוציאל–דמוקרטית.
ביוגרפיה

סבירסקי נולדה בוויסקונסין שבארצות הברית ועלתה לישראל באוגוסט 1971. היא בוגרת תואר ראשון מאוניברסיטת ויסקונסין במדיסון, בעלת תואר שני בסוציולוגיה מאוניברסיטת מישיגן ותואר MAT- Master of Art in Teaching מאוניברסיטת הרווארד, מסצ'וסטס.
בשנים 1972–1978 עסקה סבירסקי בהוראת השפה האנגלית במחלקה לשפות זרות באוניברסיטת חיפה. כמחאה על תנאי ההעסקה וגובה השכר היא הובילה מאבק לשינוי על ידי ארגון שביתת עובדים אשר הסתיימה בהצלחה, אך סבירסקי פוטרה מעבודתה.
בשנת 1977 נמנתה סבירסקי עם קבוצה קטנה של נשים אשר הקימו בחיפה את המקלט הראשון לנשים מוכות בישראל והיא שימשה כמנהלת המקלט במשך עשר שנים. המקלט החיפאי שמש מודל למקלטים ולמרכזי סיוע נוספים כדוגמת מרכזי סיוע לנפגעות תקיפה מינית. המקלט היה פורץ דרך בכך שהוא הציב לראשונה על במת השיח הציבורי את סוגיית האלימות של גברים כלפי נשים במשפחה, סוגיה שעד אז כלל לא נדונה בציבור הישראלי ואף זכתה להכחשות מרגע שהועלתה. קשר השתיקה הופר בשנת 1976 כאשר חברת הכנסת, מרשה פרידמן, הגישה הצעה לסדר היום בנושא הכאת נשים על ידי בעליהן, התגובות הראשונות להצעה היו צחקוקים והתבדחויות. בעקבות פעילותו של המקלט הוחלט במשרד הרווחה להכיר בחשיבות השירות ולכלול אותו במערכי הסיוע שלו. בנוסף, הפך המקלט החיפאי למוקד של פעילות פמיניסטית שעם הזמן היתרגמה להתארגנויות עצמאיות כדוגמת ארגון "אשה לאשה" בחיפה, ארגון פמיניסטי שהוקם בשנת 1983.
תוך כדי עבודתה במקלט לנשים מוכות החלה ברברה סבירסקי לפתח גישה עיונית לניתוח חוסר השוויון המגדרי בישראל בכלל והאלימות כלפי נשים בפרט. עבודותיה בתחומים אלה נחשבות ליצירות מכוננות, וניתן למנות בהם את סיפרה "בנות חוה בנות לילית", שהציג ניתוח סוציולוגי של סוגיית האלימות כלפי נשים ובו בזמן הציג גישה פמיניסטית סדורה בסוגיה הכללית של אי השוויון המגדרי בישראל. בספר מובאות עדויות מזעזעות של נשים ששהו במקלט לנשים מוכות וסיפרו אודות מגוון רחב של "שיטות" בהן השתמשו בעליהן כדי להכותן ולהשפילן. על פי תפיסתה של ברברה סבירסקי לא קיים שוויון אמיתי בין בני הזוג הן במשפחה והן בחברה וזאת כתוצאה מתפיסת העולם המגדרית שעוצבה והוטמעה במשך דורות ויצרה הבדלי כוח בין המינים, לטובת הבעל. הפעלת האלימות הפיזית והמינית היא אמצעי של הגברים להשגת שליטה על נשותיהן והנצחת נחיתותן. סבירסקי רואה בתופעת האלימות סכנה האורבת לכל אשה באשר היא אשה, נשים מוכות למדו כשאר הנשים את הלקחים והמסרים המצויים באגדות של חוה ושל לילית וגם הן חונכו להיות קורבנות. היא סבורה כי ההבדל היחיד בין נשים מוכות לנשים בכלל הוא שהאחרונות הן קורבנות בכוח בעוד שהראשונות הן קורבנות בפועל.
הספר בנות חוה בנות לילית הוליד מאוחר יותר את הדיון האקדמי המקיף הראשון בשפה האנגלית על אי שוויון מגדרי בישראל: "Calling the Equality Bluff", אותו חיברה סבירסקי יחד עם פרופסור מרילין ספר מאוניברסיטת חיפה.
בשנת 1984, הקימה סבירסקי, יחד עם שלמה סבירסקי, את ההוצאה לאור "ברירות" ובמסגרתו כתבו השניים את סדרת הספרים "ילדי כדור הארץ החדש" אשר ביקשה לחשוף בפני ילדים וילדות תפיסות הומניסטיות ושוויוניות. את הסדרה הציגה סבירסקי בפני תלמידים ותלמידות בעשרות בתי ספר ברחבי ישראל.
בנוסף, ניהלה סבירסקי את הוצאת הספרים "מפרש" ובמסגרתה יזמה תרגום לעברית של יצירותיהן של סופרות ערביות ובראשן של הפעילה הפמיניסטית המצרייה נואל אל סעדאווי.
סבירסקי היא בת זוגו של שלמה סבירסקי, המשמש כמנהלה האקדמי של מרכז אדוה, ואמו של עו"ד איתי סבירסקי, מנחה קליני של התוכנית לזכויות עובדים בקליניקה המשפטית שבאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > פרויקט "מפת השלום"

לאחר פרוץ האינתיפאדה הראשונה בשנת 1987, סבירסקי הייתה ממארגנות פרויקט "מפת השלום" שבו השתתפו כ-4,000 נשים שמטרתן הייתה להביע את הכרתן באש"ף ורצונן בניהול משא ומתן עם הפלסטינים לצורך קידום השלום. הנשים הפגינו ביוני 1988 בגן הוורדים בירושלים, כאשר הן נושאות את מפת השלום שנתפרה על ידן. הפרויקט מינף וסלל את הדרך להקמתה של תנועת הנשים הארצית "נשים בשחור".
ביוגרפיה > הקמת מרכז אדוה

בשנת 1991 יזמה סבירסקי, יחד עם קבוצה של חוקרים ואנשי רוח את הקמתו של מרכז אדוה, שהפך עם השנים לאחד ממכוני המחקר המובילים בתחום הניתוח של מדיניות ציבורית, כאשר ייחודו מתבטא בהתמקדות בערכים של שוויון וצדק חברתי. ברברה סבירסקי שימשה כמנהלת המרכז מיום היווסדו ועד שנת 2019, וכיום משמשת בו כמנהלת קשרי קהילה. במסגרת מרכז אדוה פיתחה סבירסקי שני תחומי מחקר ועשייה חשובים.
מחקר חוסר השוויון בבריאות, אשר היה אחד הנושאים בהם התמקדה תנועת מחאת האוהלים החברתית של קיץ 2011, והוא מהווה פרק מרכזי באסופת המלצות המדיניות שיצאה לאור בעקבות תנועת המחאה. ברברה סבירסקי הייתה פעילה בניסוח הפרק כמו גם בדיונים שקדמו לכתיבתו.
התחום השני שפיתחה סבירסקי במסגרת המכון הוא הטמעת החשיבה המגדרית בכל תחומי המדיניות הציבורית (Gender Mainstreaming). הטמעת חשיבה מגדרית היא גישה הפועלת לקידום שוויון בין המינים על ידי תכנון אסטרטגי בתהליכי קבלת החלטות מדיניות כך שיתאים לצורכי נשים וגברים כאחד. הרעיון של הטמעת המבט המגדרי הוצע בתור אסטרטגיה גלובלית לקידום שוויון מיגדרי בהחלטות כנס הנשים הבינלאומי של האו"ם בבייג'ינג בשנת 1995 ואומץ במדינות אחדות בעולם.
ברברה סבירסקי מובילה את הטמעת החשיבה המגדרית בישראל והיא נמנית עם מספר לא גדול של מובילות בתחום זה בזירה הבינלאומית. במסגרת מרכז אדוה, מובילה סבירסקי קבוצה של חוקרות ופעילות צעירות המביאה את בשורת הטמעת המגדר לעשרות רשויות מקומיות, למשרדי ממשלה ולארגונים חברתיים.
על שני תחומים אלה קיבלה סבירסקי פרס מפעל חיים בשנת 2014, על ידי הפורום לחקר המדיניות החברתית בישראל (ESPAne ISRAEL - האיגוד הישראלי לרווחה חברתית).
מתוך כתביה

ספרים:
מדריך משפטי לאשה, הוצאת "ברירות" (1987)
נשים בקו הייצור הישראלי, הוצאת "ברירות" (1987)
יעדים למדיניות בריאות למאה ה-21, הוצאת "מרכז אדוה" (2000)
מאמרים:
תקציב המדינה בעדשה מיגדרית (2009), פורסם באתר של מרכז אדוה
לצמצם היום את פערי המחר (2010), פורסם באתר של מרכז אדוה
הערות שוליים

↑  סבירסקי ברברה, (1984) "בנות חוה ובנות לילית", הוצאה לאור: המין השני
↑  מרילין ספר, ברברה סבירסקי, Calling the Equality Bluff (1993) Teachers College Press
↑  ברברה סבירסקי, באתר מרכז אדוה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268491405171  GND: 1126991937  LCCN: n84190393  NTA: 105202487  SUDOC: 108075893  VIAF: 26015710   WorldCat (עם VIAF): 26015710 
גלויה, מפת השלום 1988
מפת השלום 1988 ירושלים
מפת השלום ירושלים 1988 מול הכנסת
ג'רי מרסדן

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1942 טוקסטת', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 בינואר 2021 (בגיל 78) Arrowe Park Hospital, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Gerard Marsden
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1959–2021 (כ־62 שנים) 
 סוגה:  מוזיקת ביט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית (2003) 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רי (ג'רארד) מרסדן (באנגלית: Gerard Marsden‏; 24 בספטמבר 1942 – 3 בינואר 2021) היה זמר-פזמונאי אנגלי, מוזיקאי ואיש טלוויזיה, הידוע בעיקר בזכות היותו מנהיג להקת המרסי-ביט (אנ') "ג'רי והפייסמייקרס". הוא היה אחיו הצעיר של חבר הלהקה פרדי מארסדן.
ג'רי והפייסמייקרס היו הלהקה השנייה המצליחה מליברפול, אחרי הביטלס, שזכתה ללהיטים במצעדי הפופ של ארצות הברית, אם כי מעולם לא זכו להגיע למקום הראשון בארצות הברית. סרטם המוזיקלי משנת 1965 "Ferry Cross the Mersey" נכתב בשיתוף טוני וורן.
ראשית חייו

מרסדן נולד ברחוב מנזיס 8, טקסטת', ליברפול לפרדריק מרסדן ומרי מק'אלינדין. העניין שלו במוזיקה החל כבר בגיל צעיר. הוא סיפר על זיכרונות מכך שעמד על גג מקלט, וששר " Ragtime Cowboy Joe ", לקול תשואות הצופים.
קריירה

להקת ג'רי והפייסמיקרס הוקמה בשנת 1959. היא הייתה הלהקה השנייה שהוחתמה על ידי בריאן אפשטיין (הראשונה הייתה הביטלס), והיא נותרה בין האמנים האהובים עליו. הסינגל הראשון שלהם היה השיר " How Do You Do It? " משנת 1963, שהומלץ על ידי ג'ורג' מרטין לאחר שהוצע תחילה לביטלס. השיר הוקלט באולפני באולפני Abbey Road, תחת לייבל קולומביה של EMI., והפך ללהיט הראשון של הלהקה.
הלהיט השני של הלהקה היה I Like It, ולאחריו – "לעולם לא תצעדי לבד ". שני השירים פורסמו בשנת 1963. סינגלים נוספים של הלהקה כללו את "It's Gonna Be Alright", "I'm the One", " Don't Let the Sun Catch You Cry ", ו-" Ferry Cross the Mersey" (כולם משנת 1964). הסרט המוזיקלי Ferry Cross the Mersey, הנחשב לגרסת הלהקה לסרט "לילה של יום מפרך" של הביטלס, נכתב בשיתוף היוצר והסופר של קורוניישן סטריט, טוני וורן, ויצא לאור בשנת 1965.
להקת ג'רי והפייסמייקרס התפרקה בשנת 1966, ומרסדן המשיך בקריירה על אש קטנה בטלוויזיה. כן שיחק במחזמר הווסט אנד "צ'ארלי גירל" לצד דרק נימו ואנה נגל.
מרסדן חזר למקום הראשון במצעדים פעמיים במהלך שנות השמונים עם הקלטות מחודשות של שניים מלהיטיו הישנים, כאשר כל הרווחים הועברו לצדקה. בשנת 1985 לאחר הטרגדיה של אצטדיון מועדון הכדורגל ברדפורד בו נהרגו 56 אנשים הוא הקים להקה בשם The Crowd, שכללה מוזיקאים, זמרים ודי ג'ייז, כדי להפיק גרסה חדשה של "לעולם לא תצעדי לבד".
ב-18 באפריל 1989, שלושה ימים לאחר אסון הילסבורו בו נהרגו 96 אוהדי ליברפול, הוא איחד כוחות עם פול מקרטני, The Christians, הולי ג'ונסון ושלישיית סטוק, אייקן ווטרמן בגרסה חדשה של "Ferry Cross the Mersey".
בשנת 1993 פרסם מרסדן את האוטוביוגרפיה שלו, "לעולם לא אלך לבד", שנכתב יחד עם העורך לשעבר של המלודי מייקר, ריי קולמן. בשנת 1990 הקליט את השיר "אדום לבן וכחול", עם ה-The England Supports Club, והשיר הופיע גם באלבום יורו 96 "של England's Glory".
בשנת 2020, במהלך מגפת הקורונה, הוא שחרר גרסה של "לעולם לא תצעדי לבד" במחווה לשירות הבריאות הלאומי.
חייו הפרטיים ומותו

למרסדן היה אח מבוגר, פרדי, שהיה שותפו ללהקת ג'רי והפייסמייקרס. פרדי היה המתופף בלהקה והוא נפטר בשנת 2006.
בשנת 1965 התחתן מרסדן עם פאולין בהאן, ונולדו להם שתי בנות, איווט וויקטוריה.
בספטמבר 2003 עבר מרסדן ניתוח מעקפים משולש בבית החולים ברוד גרין בליברפול. הוא עבר ניתוח לב שני בשנת 2016, והודיע על פרישתו בנובמבר 2018.
מרסדן נפטר ב-3 בינואר 2021 בבית החולים ארו פארק במרסיסייד, לאחר שאובחן כסובל מזיהום דם בלבו. הוא היה בן 78.
פרסים והצטיינות

בשנת 2003, על תמיכתו בקורבנות אסון הילסבורו, מונה מרסדן לחבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE).
בשנת 2009 הוענק לו תואר כבוד מהעיר ליברפול.
בשנת 2010 הוענקה למרסדן מלגת כבוד מאוניברסיטת ליברפול ג'ון מורס.
הערות שוליים

↑  "Gerry Marsden – The Florrie Archive" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-01-03.
1 2  "Gerry Marsden MBE". Liverpool John Moores University (באנגלית). נבדק ב-2021-01-03.
1 2 3  "Gerry & the Pacemakers". AllMusic (באנגלית). נבדק ב-2021-01-03.
1 2 3 4 5 6 7  Sweeting, Adam (2021-01-03). "Gerry Marsden obituary". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2021-01-03.
↑  "Charlie Girl". East Surrey Operatic Society. אורכב מ-המקור ב-2007-11-07. נבדק ב-2021-01-03.
↑  Scrivener, Peter (2005-05-11). "Bradford remembers fire disaster". BBC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-01-03.
↑  Leigh, Spencer (2021-01-03). "Remembering Gerry Marsden, the musician who sung Liverpool FC's 'You'll Never Walk Alone'". The Independent (באנגלית). נבדק ב-2021-01-03.
↑  "I'll never walk alone. Review". Kirkus. 2010-05-20.
↑  "Gerry Marsden & The England Supporters Club - Red, White & Blue - 7" Record". Atlas Records. נבדק ב-2021-01-04.
↑  "Gerry Marsden And The England Supporters Club Discography - UK". 45cat. נבדק ב-2021-01-04.
↑  "England's Glory - England Squad and Supporters 1966-1996". England Football Online. נבדק ב-2021-01-04.
↑  England's Glory: England's Squads & Supporters 1966-Euro '96 - Various Artists | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-01-04
↑  "Football: Liverpool salute Marsden after You'll Never Walk Alone singer dies aged 78". The Straits Times (באנגלית). 2021-01-04. נבדק ב-2021-01-04.
↑  "Freddie Marsden". AllMusic (באנגלית). נבדק ב-2021-01-04.
↑  "Gerry Marsden Has Triple Heart Bypass Op". NME (באנגלית בריטית). 2003-09-15. נבדק ב-2021-01-03.
↑  "Musician Gerry Marsden dies aged 78". The Independent. 3 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robertson, Chris (3 בינואר 2021). "Gerry And The Pacemakers star Gerry Marsden who sang You'll Never Walk Alone dies aged 78". Sky News. נבדק ב-3 בינואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Liverpool FC anthem singer Gerry Marsden dies aged 78". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-01-03. נבדק ב-2021-01-03.
↑    Murray Wardrop, ‏Gerry Marsden to receive Freedom of Liverpool, The Telegraph, 20 January 2009
↑  Mitchell McCluskey. "Gerry Marsden, lead singer of Gerry and the Pacemakers, dies at 78". CNN. נבדק ב-4 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Honorary Fellows Index". Liverpool John Moores University. נבדק ב-4 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327232205171  BNE: XX1571571  BnF: cb138971223 (data)  GND: 135425573  ISNI: 0000 0001 1466 8827  LCCN: n88034862  LNB: 000096683  MusicBrainz: c3c32d11-ed93-4c93-9a4e-887711577d8d  NKC: xx0092460  NTA: 07437897X  VIAF: 6151497   WorldCat (עם VIAF): 6151497
ג'ני פאנל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1963 (בת 61) ניירובי, קניה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ני פאנל (באנגלית: Jenny Funnell; נולדה ב-20 במאי 1963) היא שחקנית בריטית הידועה בעיקר מתפקידה כסנדי בקומדיית המצבים הבריטית "בחלוף השנים" בשנים 1992 עד 2005.
ביוגרפיה

פאנל נולדה בניירובי שבקניה שהייתה אז קולוניה בריטית. יש לה אחות תאומה. המשפחה עברה לבריטניה כשהיא הייתה בת ארבע. היא החלה להופיע בתסכיתי רדיו כשעוד למדה בבית ספר למשחק. ב-1984 זכתה בפרס רדיו דרמה של ה-BBC על שם קרלטון הובס.
ביוגרפיה > קריירה

ההופעות הראשונות של פאנל בטלוויזיה היו באופרת הסבון "ברוקסייד" ב-1985, בסדרת המשטרה "ברג'ראק" ב-1988, ובפרק "Peril at End House" בעונה השנייה של הסדרה "פוארו" ב-1990.
פאנל החלה להופיע בתפקידים קומיים בהם בסדרה "בון" של ITV מ-1989, ובסרט הטלוויזיה "Norbert Smith: A Life". עוד שיחקה בתפקיד אורח בסיטקום "Drop the Dead Donkey" של ערוץ 4 ב-1994, ובקומדיה הרומנטית "מרק אהבה" (2005). ב-2003 השתתפה בפרק בסדרה "The Royal", ושיחקה בתפקידים שונים בדרמה הרפואית של ה-BBC "רופאים". ב-2006 הופיעה בפרק בסדרה המשטרתית "The Bill" של ITV.
החל מ-2009 דיבבה תשע דמויות שונות בסדרת משחקי הווידאו "Dark Souls" של חברת FromSoftware וכן במשחק "Bloodborne".
בתיאטרון שיחקה פאנל בעיבוד של "תבונה ורגישות" שהועלה בתיאטרון ווטרמיל בבנגור שבמערב ברקשייר באפריל 2014. בספטמבר 2015 הופיעה במחזה "What the Butler Saw" בתיאטרון היימרקט בבזינגסטוק.