stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטרקציה תיירותית
הערות שוליים

↑  תיירות חברתית באתר משרד התיירות
↑  Beirman, David (2003). Restoring Tourism Destinations in Crisis: A Strategic Marketing Approach. CABI Publishing.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4125656-6  NKC: ph126800  NLK: KSH1998016881 
חופי ים טרופיים ותרבויות מקומיות (כמו למשל: התרבות הבאלית) הם אטרקציות, המושכות תיירים רבים אל איים שונים ברחבי העולם, המשמשים כאתרי נופש מודרניים.
מצודת לונדון (Tower of London) הוא אחת מהאטרקציות הפופולריות בלונדון: מדובר בטירה עתיקה וארמון של בית המלוכה הבריטי שהפך למוזיאון ובו הנשקייה המלכותית ותצוגת תכשיטי הכתר.
אופיר חיים

אופיר חיים (נולד ב-21 באפריל 1975 בראשון לציון) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי. שיחק בעמדת החלוץ. מאמן הכדורגל של נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19.
קריירה כשחקן

חיים שיחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ואת הקריירה שלו בקבוצה בוגרת החל בעירוני ראשון לציון בעונת 1993/1994, כשהקבוצה הייתה בליגת המשנה, ובסופה עלתה לליגה הבכירה. חיים שיחק בראשון לציון שלוש עונות, ובתחילת עונת 1996/1997 עבר לקבוצת מכבי הרצליה, אך באמצע העונה שב לעירוני ראשון לציון. בעונת 1997/1998 שיחק בקבוצת מכבי יפו, ובסופה העפיל עמה לליגה הבכירה, לאחר שכבש 26 שערים והיה מלך השערים של הקבוצה.
לקראת עונת 1998/1999 חזר למכבי תל אביב, ובאמצע עונת 2000/2001 עבר לקבוצת הפועל באר שבע. חיים סייע לקבוצה להעפיל לליגת העל, והמשיך לשחק בה שלוש שנים נוספות. בעונת 2003/2004 כבש 16 שערים והיה מלך שערי ליגת העל בצוותא עם שי הולצמן, והיה שותף לעונה מוצלחת שבה סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
לקראת עונת 2004/2005 חתם חיים בקבוצה הטורקית איסטנבולספור, אך בדצמבר 2004 חזר למכבי תל אביב ושיחק בה עוד שנה וחצי. בעונת 2006/2007 חתם חיים במכבי נתניה כחלק ממסע הרכש של אייל ברקוביץ' ודניאל יאמר. בעונה שלאחר מכן חזר להפועל באר שבע ושיחק שתי עונות נוספות במדיה. בעונה הראשונה סבל מפציעה, ובעונתו השנייה בקבוצה כבש חיים 7 שערי ליגה, והיה שותף לעלייתה של הפועל באר שבע לליגת העל. בתום העונה שוחרר מהקבוצה.
בעונת 2009/2010 שיחק חיים במכבי הרצליה בליגה הלאומית, ובעונת 2010/2011 חזר לליגת העל ושיחק בהפועל רמת גן. בקיץ 2011 חתם בקבוצת הפועל מרמורק מליגה א', וכעבור שנה פרש ממשחק פעיל ומונה למאמן הקבוצה.
קריירה כמאמן

חיים שימש מספר חודשים כמאמן הפועל מרמורק, ובדצמבר 2012 סיים את תפקידו במועדון. ב-18 בדצמבר 2013 מונה למאמן מכבי יפו.
ב-15 ביוני 2014 מונה חיים למאמן קבוצת הנוער של הפועל תל אביב, תפקיד אותו מילא במשך עונה אחת.
לקראת עונת 2015/2016 מונה למאמן קבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, ופוטר מתפקידו עם סיום העונה.
בתחילת עונת 2016/2017 מונה חיים לעוזר מאמן הפועל תל אביב תחת גיא לוזון. בדצמבר 2016 מונה חיים למאמן מכבי שעריים. בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א' וחיים סיים את תפקידו.
ב-2 באוקטובר 2017 מונה חיים למאמן הפועל עפולה מהליגה הלאומית. ב-6 בדצמבר הוביל את הקבוצה לזכייה בתואר הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון על הפועל רמת גן בגמר גביע הטוטו לליגה הלאומית, ובתום עונת 2017/2018 הוביל אותה לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום השמיני.
ב-26 בנובמבר 2018 מונה חיים למאמן הפועל תל אביב, לאחר פיטוריו של קובי רפואה. במשחקו הראשון כמאמן בליגת העל סיימה הקבוצה בתיקו 1–1 מול מכבי נתניה.
ב-6 בינואר 2019 פוטר מתפקידו לאחר שבעה משחקים בהם רשמה הקבוצה ניצחון אחד בלבד. ב-12 במרץ באותה שנה, מונה חיים למאמן הפועל כפר סבא. בסיום עונת 2018/2019 עלתה הקבוצה לליגת העל אף על פי שפיגרה 10 נקודות מהמקום הראשון בתום הסיבוב השני, לאחר שנכנסה לרצף של 6 ניצחונות ב-7 המשחקים האחרונים של העונה וצברה 19 מתוך 21 נקודות בפלייאוף.
ב-28 ביוני 2022 הוביל את נבחרת ישראל עד גיל 19 לניצחון 2-1 על נבחרת צרפת, בחצי גמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2022, ובכך העלה את הנבחרת לגמר היורו עד גיל 19, בו הפסידה 3-1 לנבחרת אנגליה לאחר הארכה. בעקבות ההישגים באליפות אירופה העפיל עם הנבחרת לגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023 איתה זכה להישג היסטורי כאשר הגיע עם הנבחרת למקום השלישי תוך כדי שהדיח נבחרות חזקות כמו ברזיל.
חיים אישיים

חיים נשוי לאורלי ולו שני בנים ובת. בנו הבכור אור הוא אוטיסט, וחיים מקדם את המודעות להתמודדות של משפחות עם ילדים על הרצף.
חיים מתגורר בראשון לציון.
תארים > כשחקן

גביע הטוטו (ליגה לאומית): 1997/1998
גביע המדינה: 2004/2005
גביע הטוטו (ליגת העל): 1998/1999
גביע הטוטו (ליגה לאומית): 2008/2009
מלך השערים של הליגה הארצית: 1997/1998
מלך השערים של ליגת העל: 2003/2004
תארים > כמאמן

גביע הטוטו (ליגה לאומית): 2017/2018
הערות שוליים

↑  נדב צנציפר, אופיר חיים מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל ת"א, באתר ynet, 15 ביוני 2014
↑  גידי ליפקין, ‏אופיר חיים סיים דרכו בהפועל ראשון לציון, באתר ONE‏, 15 במאי 2016
↑  אופיר סער‏, הפועל תל אביב: אופיר חיים מונה למאמן האדומים", באתר וואלה, 26 בנובמבר 2018
↑  נדב צנציפר, רשמית: קובי רפואה חזר להפועל ת"א, באתר ynet, 6 בינואר 2019
↑  אביחי חיים, בזמן שאופיר חיים כובש את אירופה, אשתו נלחמת למצוא בית לבנם האוטיסט, באתר שווים, ‏30 ביוני 2022
↑   לא עוד מאמן כדורגל: אופיר חיים על ההתמודדות של חייו, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב, 16 ביולי 2022
↑  אמיר גרא, לא עוד מאמן כדורגל: אופיר חיים על ההתמודדות של חייו, באתר תאגיד השידור הישראלי, ‏16 ביולי 2022
אופל מונזה

| --- | --- |

Opel Monza
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  1978–1986
 יחידות שיוצרו:  46,008 
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  אופל קומודור
 פלטפורמה:  GM V platform (1966)
 אורך:  4,692 מ"מ (דור ראשון) 4,720 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,734 מ"מ (דור ראשון) 1,722 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,380 מ"מ (דור ראשון) 1,380 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,375-1,420 ק"ג (דור ראשון) 1,335-1,370ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ (דור ראשון) 2,668 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,979 סמ"ק המפיק 115 כ"ס ב-5,600 סל"ד (יוצר מנובמבר 1982-אוקטובר 1984)  4 צילינדרים, בטור, 2,197 סמ"ק המפיק 115 כ"ס ב-4,800 סל"ד (יוצר מאוקטובר 1984-יוני 1986)  6 צילינדרים, בטור, 2,490 סמ"ק המפיק 136 כ"ס ב-5,600 סמ"ק (יוצר ממאי 1981-אוקטובר 1984)  6 צילינדרים, בטור, 2,490 סמ"ק המפיק 140 כ"ס ב-5,200 סל"ד (יוצר מאוקטובר 1984-יוני 1986)  6 צילינדרים, בטור, 2,784 סמ"ק המפיק 140 כ"ס ב-5,200 סל"ד (יוצר מפברואר 1978-אפריל 1981)  6 צילינדרים, בטור, 2,960 סמ"ק המפיק 150 כ"ס ב-5,200 סל"ד (יוצר מפברואר 1978-יולי 1982)  6 צילינדרים, בטור, 2,960 סמ"ק המפיק 180 כ"ס ב-5,800 סל"ד (יוצר מפברואר 1978- יוני 1986)  6 צילינדרים, בטור, 2,960 סמ"ק המפיק 156 כ"ס ב-5,600 סל"ד (יוצר מספטמבר 1985-יוני 1986)
 הילוכים:  תמסורת ידנית 4–5 מהירויות מסוג "Getrag" (דור ראשון)
 
אופל מונזה (בגרמנית: Opel Monza) היא מכונית קופה (בתצורת "Fastback") מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1972–1986.
סך הכול יוצרו 46,008 יחידות.
בארצות הברית יוצר על ידי ג'נרל מוטורס בין השנים 1974–1980, דגם כמעט זהה ל"אופל מונזה" אשר היה קרוי "Chevrolet Monza".
בבריטניה, יוצר על ידי ווקסהול מוטורס בין השנים 1978–1984, דגם כמעט זהה ל"אופל מונזה" אשר היה קרוי "Vauxhall Royale Coupé". מהדגם יוצרו 7,119 יחידות.
דורות "אופל מונזה"

Monza A1 (יוצר בין השנים 1978–1982)
Monza A2 (יוצר בין השנים 1982–1986
תצורות "אופל מונזה"

2 דלתות קופה (בתצורת "Fastback")
2 דלתות - קבריולה
דרגות גימור "אופל מונזה"

E
S
GS
GSE
דגמי "אופל מונזה"

"אופל מונזה 2,000E", מנוע 1,979 סמ"ק
"אופל מונזה 2,200i", מנוע 2,197 סמ"ק
"אופל מונזה 2,500E", מנוע 2,490 סמ"ק
"אופל מונזה 2,500i", מנוע 2,490 סמ"ק
"אופל מונזה 2,800S", מנוע 2,784 סמ"ק
"אופל מונזה 3,000S", מנוע 2,969 סמ"ק
"אופל מונזה 3,000E", מנוע 2,969 סמ"ק
"אופל מונזה 3,000E", מנוע 2,969 סמ"ק
תמונות

"אופל מונזה"
"אופל מונזה", דור ראשון
"אופל מונזה", שנת 1985
"אופל מונזה"
"אופל מונזה"
"אופל מונזה" - מבט לתא הנהג
"אופל מונזה" - קבריולט
"אופל מונזה" - קבריולט
ראו גם

אופל
הערות שוליים

↑  דגם ווקסהול רויאל קופה classics.honestjohn.co.uk/reviews/vauxhall/royale
↑  "אופל מונזה קבריולה" web.archive.org/web
↑  "אופל מונזה"  classiccarsforsale.co.uk/reviews/classic-opel-reviews-monza
↑  "אופל מונזה דגם 2.2 i - מפרט automobile-catalog.com/car/1984/2438210/opel_monza_2_2i
אהרון נחשון

| --- | --- |

 לידה:  1925 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  13 באפריל 1995 (בגיל 70 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   הפלמ"ח  ההגנה  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1943 – 1945 (הפלמ"ח)   1945 – 1948 (ההגנה)   1948 – 1966 (צה"ל)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגה ב' בחטיבת כרמלי מפקד יחידת הסיור של חטיבת כרמלי מפקד גדוד 79 מפקד בית הספר לשריון מפקד חטיבה 7
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל חברת מנועי בית שמש
 
אהרון (אולק) נחשון (קופרשטוק) (1925 – 13 באפריל 1995) היה מפקד בפלמ"ח ובהגנה ואלוף-משנה בצה"ל.
חייו

אהרון נחשון נולד בחיפה והיה חבר בתנועת הצופים. ב-1943 התגייס במסגרת הכשרה לפלמ"ח, שירת בפלוגה ד' ברמת הכובש ובמעוז חיים והיה חבר במחלקת הטיס. ב-1945 השתחרר מהפלמ"ח, המשיך בפעילות במסגרת ההגנה, עבר קורס מפקדי מחלקות ב-1947 (מחזור י"ט).
במלחמת העצמאות שירת כמפקד פלוגה ב' בגדוד 22 של חטיבת כרמלי ולחם בקרב על חיפה, הוא פיקד על מבצע החדרת מכונית תופת לרחוב עיראק במרכז העיר הערבית, מבצע שהסתיים בהרס ונפגעים רבים בקרב הערבים. לאחר מכן שירת כמפקד הסיירת החטיבתית ולחם בקרבות בגליל.
בצה"ל שירת בחיל השריון, ביולי 1950 מונה למפקד גדוד 79, גדוד חרמ"ש ושירת בתפקיד עד ספטמבר 1951, בתקופת פיקודו פעל הגדוד בפעולות תגמול, בהם מבצע כסלו לפריצת מחסום ירדני בדרך לאילת. לאחר מכן שירת כראש מטה חטיבת כרמלי, השלים לימודי הנדסת מכונות בטכניון ובסיומם מונה למפקד בית הספר לשריון, נשלח ב-1955 לצרפת על מנת לבחון את רכישת טנקי ה-AMX-13. במלחמת סיני פיקד על גדוד 377, גדוד טנקי שרמן שהורכב מחניכי בית הספר ולחם במסגרת חטיבה 37 בקרב רפיח ועם חטיבה 7 בקרבות באזור מתחם אבו עגילה שבסיני ובקרב סכר הרואיפה. לאחר המלחמה פיקד על חטיבה 7, שירת כראש מחלקת אמצעי לחימה וכסגן ראש אג"א, למד הנדסה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובסוף כהונתו הושאל למשרד הפיתוח וכיהן כמשנה למנכ"ל.
לאחר שחרורו מונה ב-1968 למנכ"ל הראשון של מנועי בית שמש. ב-1976 הצטרף למפלגת שלומציון בראשות אריאל שרון.
הערות שוליים

↑  עודד מרום, מחלקת הטיס של הפלמ"ח, הוצאת עמותת חיל האוויר, 2005, עמ' 248
↑  אברהם זהר, מאיר פעיל, הפלמ"ח הימי (הפלי"ם), העמותה לחקר כוח המגן על שם ישראל גלילי, 2001, עמ' 158
↑  עמיעד ברזנר, סוסים אבירים: התפתחות ותמורות בשריון הישראלי מתום מלחמת העצמאות ועד מלחמת סיני, עמ' 49, 117
↑  צה"ל בחילו, חיל השריון, הוצאת רביבים, 1981, עמ' 42
↑  חטיבה 454 – עוצבת "בני חיל", אתר יד לשריון
↑  הפגישה השניה בין שרון לידין לא הביאה תוצאות, דבר, 27 בדצמבר 1976
אהרון סבג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים  מפקד גדוד צבר  מפקד יחידת מורן  מפקד חטיבת הבקעה
 פעולות ומבצעים
 מבצע אביב נעורים   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון
 עיטורים
   עיטור המופת
אהרון סבג הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד צבר וכמפקד חטיבת הבקעה. עוטר בעיטור המופת.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים סבג עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ואחר כך כמפקד פלוגה בגדוד. בשנת 1973 השתתף במבצע אביב נעורים במסגרת כוח הצנחנים, בפיקוד אמנון ליפקין-שחק, שתקף את בנין מפקדת ארגון החזית העממית בביירות (יעד "גילה"). אף על פי שנפתחה על הכח אש כבדה, והוא סבל מנפגעים, הפעולה הושלמה בהצלחה, והבניין פוצץ על עשרות המחבלים שהיו בו. על גבורתו במבצע עוטר סבג בעיטור המופת. סבג לחם במלחמת יום הכיפורים כמ"פ בגדוד 50, ולאחריה שימש כמפקד פלחה"ן צנחנים. בהמשך לחם במלחמת לבנון הראשונה, ולאחריה שימש כמפקד גדוד צבר, והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. כן שימש מפקדה השני של יחידת מורן בשנים 1985–1986. בשנים 1989-1988 שימש כמפקד חטיבת הבקעה.
בשנת 2020 הקים את עמותת הנח"ל המוצנח.
הערות שוליים

↑  טל זגרבה, שמענו פיצוץ אדיר, הבניין נחצה לשניים, במחנה, 12 במרץ 2008.
↑  מיכאל בר-זהר וניסים משעל, "יפות יפות, עם רימונים בחזייה". אביב נעורים, באתר ynet, 25 במרץ 2013.
↑  עיטור המופת לאהרון סבג - אתר עמותת ההנצחה לחללי הנח"ל
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדם ללא גבולות (עמותה)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  מוצא עילית 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 אתר רשמי
 
ילד בדרכו לטיפול
אדם ללא גבולות (אל”ג) היא עמותה המסייעת לילדים ממשפחות פלסטיניות החיות בשטחי הגדה המערבית וזקוקים לטיפול רפואי בבתי חולים בישראל.
הפעילות העיקרית של העמותה היא הסעת משפחות מהמחסומים  הצבאיים שסביב לירושלים לבתי חולים בירושלים ובאזורים אחרים בארץ. בנוסף, העמותה מארגנת ימי כיף לילדים החולים ולמשפחותיהם ועוזרת בהשגת ציוד רפואי לאלה שזקוקים לכך, בביתם.
היסטוריה

אל”ג הוקמה בשנת 2002 על ידי ג’מילה יפית ביסו כעמותה לא ממשלתית, א-פוליטית והוכרה כעמותת צדקה. העמותה הוקמה בתגובה להצבת המחסומים על ידי הצבא שמנעו מעבר חופשי בין הגדה לישראל ופגעו במשפחות פלסטיניות שנזקקו לסיוע בריאותי. מערכת הבריאות של הרשות הפלסטינית לא מסוגלת לספק את כל הטיפולים שיכולה המערכת הישראלית.
ב-2008 הכיר משרד המשפטים הישראלי באופן רשמי ב”אדם ללא גבולות” בתור ארגון צדקה ורשם אותה כעמותה.
בשנת 2019, פעילותה הבסיסית של עמותת "אדם ללא גבולות", עזרה למשפחות פלסטיניות עם ילדים הזקוקים לטיפול רפואי בבתי חולים בישראל, גדלה באופן ניכר. מספר הנסיעות הגיע ל 4650 בהן הוסעו כ-80 ילדים. כ 97% מהנסיעות היו לבתי חולים באזור ירושלים.
הילדים שמסיעה העמותה, זקוקים לטפולים שונים כמו טיפולי דיאליזה על בסיס יומי ועד לטיפולי כימותרפיה או הקרנות פעם או פעמיים בחודש.
ההסעות מתחילות במחסומים הצבאיים שסביב לירושלים, בעיקר מחסום קלנדיה ומחסום בית לחם ומשם לבתי חולים בירושלים, תל אביב ותל השומר.
ב-2019, היו פעילים בעמותה כמאה מתנדבים. אחדים מחויבים לנסיעה אחת בחודש ויש כאלה שמסיעים ארבע פעמים בשבוע.
עם התפרצות מגפת הקורונה, נעשים בעמותה מאמצים לשמור על בריאות הנוסעים והמסיעים.
מטרות

הסעת ילדים פלסטינים הזקוקים לטיפולים רפואיים מתקדמים בבתי חולים בישראל.
ביקור ילדים ובני משפחה המאושפזים בבתי החולים בישראל ותמיכה בהם במהלך האשפוז והטיפולים הרפואיים.
עזרה בהספקת ציוד רפואי לבתי ילדים הזקוקים לו.
ארגון פעילויות פנאי לרווחת הילדים ומשפחותיהם.
מתן תמיכה למשפחות ולקהילות בחיי היומיום שלהן.
עמותת אל”ג מאמינה בזכותו של כל ילד לגדול ולהתפתח בסביבה מטפחת ותומכת. אל”ג מחויבת להגביר את הביטחון והרווחה של הילדים הפלסטיניים וקהילותיהם בשטחים הכבושים. שני הצדדים הפעילים באל”ג, הישראלי והפלסטיני, רואים באמצעות קידום קשר ישיר וחברי בין פלסטינים לבין ישראלים, ומתוך מאמץ וכוונה להאיר את חייהם של הילדים ולהקל על החרדה של הוריהם, במהלך ההתמודדות עם מחלת הילדים והטיפול הרפואי בהם – גורם התורם לכבוד הדדי בין שני העמים.
פעילות

העמותה מונה כיום כ-200 מתנדבים מכל חלקי החברה הישראלית, החברה הפלסטינית וכן מן הקהילייה הבינלאומית.
ראו גם

בדרך להחלמה
ליצן פלסטיני ביום כיף

יום כיף למשפחות ומתנדבים
אהרון סידי

אהרון סידי הוא כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

סידי החל לשחק במכבי תל אביב בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. ב-1941 היה שותף לזכייה בגביע המדינה שנקרא בשעתו הגביע הארץ ישראלי, ואף כבש את שער הניצחון במשחק הגמר בדקה ה-87, בדרבי נגד הפועל תל אביב שהתקיים באצטדיון המכביה. באותה עונה כבש חמישה שערים במשחק אחד, בדרבי נגד בית"ר תל אביב. ב-1946 כבש במשחק הגמר הראשון נגד הפועל ראשון לציון וזכה עם הקבוצה בגביע נוסף.
בעונת הכדורגל הראשונה מקום מדינת ישראל היה שותף למספר שיאים והתחלות של הקבוצה, כאשר כבש צמד במשחק הליגה הראשונה בניצחון 2–6 נגד מכבי פתח תקווה, כבש צמד בניצחון במשחק הדרבי הראשון, כבש שלושער בניצחון הגבוה ביותר בליגה הבכירה כאשר גברה הקבוצה 0–13 על מכבי ראשון לציון, וזכה באליפות הראשונה מקום המדינה.
בתחילת שנות ה-50 עבר סידי להתגורר בארצות הברית. ב-1953 השתתף במשחקי המכביה הרביעית כחלק ממשלחת הכדורגל של ארצות הברית. באותה תקופה שיחקת בקבוצת חובבים בניו יורק בשם ניו וורלד קלוב, אשר זכתה באותה השנה באליפות החובבים של ליגת מחוז מזרח.
תארים

אליפות (3): 1941/1942, 1946/1947, 1949/1950
גביע המדינה (3): 1940/1941, 1945/1946, 1946/1947
הערות שוליים

↑  ישראל פז, הפועל ת"א והפועל פ"ת דרוכות לגמר ה-22 בגביע, על המשמר, 31 בינואר 1961
↑  ספורט בחגים, הַבֹּקֶר, 14 באוקטובר 1941
↑  פיסת היסטוריה: המסע ל-1000 ניצחונות דרך כותרות העיתונים, באתר מכבי תל אביב, ‏27 באוגוסט 2018
↑  הבחירה הכי קשה: מהו ניצחון הליגה הגדול בכל הזמנים?, באתר מכבי תל אביב, ‏27 באוגוסט 2018
↑  כ-900 ספורטאים מ-23 ארצות יתחרו ב-16 ענפי תרבות-הגוף, מעריב, 20 בספטמבר 1953
↑  בן ציון פט, הכדורגל במכביה הרביעית, הארץ, 6 בספטמבר 1953
↑  The Year in American Soccer - 1953 באתר SoccerHistoryUSA (באנגלית)
אדם לכל עת (מחזה)

| --- | --- |

התוכניה מהפקת לונדון המקורית, 1960.
 בימוי:  נואל ווילמן
 כתיבה:  רוברט בולט 
 מבוסס על:  סיפור חייו של תומאס מור
 דמויות:  תומאס מור
 מקום ההתרחשות:  אנגליה
 תקופת ההתרחשות:  המאה ה-16
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 הצגת בכורה:  1 ביולי 1960 (לונדון)
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  זוכה פרס טוני
 
אדם לכל עת (באנגלית: A Man for All Seasons) הוא מחזה מאת רוברט בולט המבוסס על חייו של סר תומאס מור. בגלגולו הראשון, המחזה נכתב עבור BBC Radio ב-1954. גרסה טלוויזיונית באורך שעה בשידור חי בכיכובו של ברנרד הפטון הופקה ב-1957 על ידי ה-BBC,‏ ולאחר הצלחתו של Flowering Cherry (מחזה שכתב בולט ב-1958) הוא עיבד את אדם לכל עת לבמת התיאטרון.
הצגת הבכורה של אדם לכל עת התקיימה בלונדון בתיאטרון הגלוב (כיום נקרא Gielgud Theatre) ב-1 ביולי 1960. מאוחר יותר המחזה הועלה גם בברודוויי, וזכה שם לביקורות חיוביות מצד המבקרים כמו גם להצלחה מסחרית במשך יותר משנה. המחזה הועלה שוב מספר פעמים בהפקות מחודשות, ומאוחר יותר עובד לסרט קולנוע באותו השם משנת 1966 שזכה במספר פרסי אוסקר וכן לסרט טלוויזיה בשנת 1988 ושוב לרדיו בשנת 2006.
העלילה מתבססת על סיפורו האמיתי של סר תומאס מור, לורד צ'נסלור אנגלי מהמאה ה-16, שסירב לאשר את בקשתו של הנרי השמיני, מלך אנגליה להתגרש מאשתו קתרין מאראגון, שלא ילדה לו בן, כדי שיוכל להינשא לאן בולין, אחותו של פילגשתו לשעבר. המחזה מציג את מור כאדם עקרוני, בו מקנאים יריביו, ביניהם תומאס קרומוול, ואותו אוהבים האנשים הפשוטים ומשפחתו.
שם המחזה

שם המחזה משקף את יחסו של רוברט בולט, המחזאי האגנוסטי מהמאה ה-20, כלפי דמותו של תומאס מור, אותו הוא מציג כאיש המצפון האולטימטיבי: במחזה, מור נשאר נאמן לעצמו, לעקרונותיו ולאמונותיו, תוך הסתגלות לנסיבות המתפתחות סביבו עם הזמן, על אף הלחצים הסביבתיים בהם הוא נתון. בולט שאל את השם מתוך "וולגריה" מאת רוברט ויטינגטון, בן תקופתו של מור, שבשנת 1520 כתב עליו:
מור הוא אדם שנון כמלאך ובעל יכולת למידה ייחודית. אינני מכיר עוד אדם כמותו. כי היכן עוד ישנו אדם בעל כזו עדינות, ענווה ואדיבות? ואדם, כפי שנדרש ממנו באותה העת, בעל שמחה ועליצות מופלאים, ולעיתים אף עצבות. זהו אדם לכל עת.
המקור באנגלית
More is a man of an angel's wit and singular learning. I know not his fellow. For where is the man of that gentleness, lowliness and affability? And, as time requireth, a man of marvelous mirth and pastimes, and sometime of as sad gravity. A man for all seasons.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות ושחקנים

| הדמות | הפקת הרדיו המקורית 1959 | הפקת לונדון המקורית 1960 | הפקת ברודוויי המקורית 1961 | סרט הקולנוע משנת 1966 | סרט הטלוויזיה משנת 1988 | הפקת הרדיו 2006 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סר תומאס מור | ג'ון פרנקלין-רובינס | פול סקופילד | פול סקופילד | פול סקופילד | צ'רלטון הסטון | צ'ארלס דאנס |
| אליס מור | סינתיה גרנוויל | ווין קלארק | קרול גודנר | ונדי הילר | ונסה רדגרייב | קיקה מרקהם |
| תומאס קרומוול | דייוויד מרלו | אנדרו קיר | ליאו מק'קרן (בהמשך: תומאס גומז) | ליאו מק'קרן | בנג'מין ויטרו | קנת קרנהאם |
| הנרי השמיני | דייוויד סקיס | ריצ'רד ליץ' | קית' באקסטר | רוברט שו | מרטין צ'מברלין | בריאן קוקס |
| הקרדינל תומאס וולזי | ראלף האלט | ווילואבי גודארד | ג'ק קרילי | אורסון ולס | ג'ון גילגוד | טימוטי בטסון |
| מרגרט מור | מרה סטוהל | פאט קין | אולגה בלין | סוזאנה יורק | אדריאן תומאס | רומולה גראי |
| דוכס נורפוק | דייוויד סאמר | אלכסנדר גייג' | אלברט דקר | נייג'ל דוונפורט | ריצ'רד ג'ונסון | ניקולס לה פרבוסט |
| ריצ'רד ריץ' | מיכאל גראהם קוק | ג'ון בראון | ויליאם רדילד | ג'ון הרט | ג'ונת'ן הקט | ג'וליאן ריינד-טוט |
| ויליאם רופר |  | ג'ון קרסון | פיטר ברנדון | קורין רדגרייב | ג'ון האדסון | מרטין פרימן |
| מתיו / משרת |  | בריאן הריסון | ג'ון קולנבק | קולין בלייקלי |  | דן חיוטין (ודמויות נוספות) |
| הארכיבישוף תומאס קרנמר | סטיפן מקדונלד |  | לסטר ראולינס | סיריל לוקהם | מילטון קדמן | פיטר טייט (ודמויות נוספות) |
| אב בית הדין |  |  |  | ג'ק גווילים |  |  |
| אן בולין |  |  |  | ונסה רדגרייב |  |  |
| קריין |  |  |  |  | רוי קינור |  |
| הבישוף של באת' | כריסטופר בנג'מין |  |  |  |  |  |
| הבישוף של דרהאם | ברנארד קיי |  |  |  |  |  |
| קתרין מאראגון |  |  |  |  |  | אדוה אנדו |
| האדם הפשוט |  | ליאו מק'קרן | ג'ורג' רוז |  |  |  |
| אסטאס שאפווי |  | ג'פרי דאן | דייוויד ג'יי. סטיוארט |  |  |  |
| אישה |  | בריל אנדרוז |  |  |  |  |
| קתרין אנגר |  |  | שרה ברטון |  |  |  |
הערות שוליים

↑  "A Man for All Seasons Listing" InternetMovieDatabase, accessed 23 August 2011
1 2  "A Man for all Seasons: an Historian's Demur". Catholiceducation.org. 4 בדצמבר 1977. נבדק ב-28 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס טוני למחזה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1975−1948 | מר רוברטס (1948) • מותו של סוכן (1949) • מסיבת הקוקטייל (1950) • השושנה המקועקעת (1951) • ‏The Fourposter‏ (1952) • ציד המכשפות (1953) • בית התה של ירח אוגוסט (1954) • שעות גורליות (1955) • יומנה של אנה פרנק (1956) • מסע ארוך אל תוך הלילה (1957) • זריחה בקמפובלו (1958) • ‏J.B.‏ (1959) • עושת הנפלאות (1960) • בקט (1961) • אדם לכל עת (1962) • מי מפחד מווירג'יניה וולף? (1963) • לותר (1964) • הנושא היה שושנים (1965) • מארה סאד (1966) • הביתה (1967) • רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים (1968) • התקווה הלבנה הגדולה (1969) • ‏Borstal Boy‏ (1970) • ‏Sleuth‏ (1971) • ‏Sticks and Bones‏ (1972) • שנת האליפות ההיא (1973) • ‏The River Niger‏ (1974) • אקווס (1975) |  |
| 2000−1976 | ‏Travesties‏ (1976) • תיבת הצללים (1977) • דה (1978) • איש הפיל (1979) • ילדים חורגים לאלוהים (1980) • אמדאוס (1981) • חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (1982) • סיפור אהבה בשלושה פרקים (1983) • הדבר האמיתי (1984) • טירונות בלוז (1985) • אני לא רפפורט (1986) • גדרות (1987) • מ. באטרפליי (1988) • היידי, יומן חיים (1989) • ענבי זעם (1990) • אבודים ביונקרס (1991) • רוקדים בלונאסה (1992) • מלאכים באמריקה: המילניום מגיע (1993) • מלאכים באמריקה: פרסטרויקה (1994) • ‏אהבה! אומץ! חמלה!‏ (1995) • מאסטר קלאס (1996) • ‏The Last Night of Ballyhoo‏ (1997) • אמנות  (1998) • ‏Side Man‏ (1999) • קופנהגן (2000) |  |
| 2001 ואילך | הוכחה (2001) • העז, או מי זאת סילביה? (2002) • ‏Take Me Out‏ (2003) • אני אשתי של עצמי (2004) • ספק: משל (2005) • נערי ההיסטוריה (2006) • חוף אוטופיה (2007) • אוגוסט: מחוז אוסייג' (2008) • אלוהי הקטל (2009) • אדום (2010) • סוס מלחמה (2011) • קלייבורן פארק (2012) • וניה, סוניה, מאשה ושפיץ (2013) • לאורך כל הדרך (2014) • המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה (2015) • בני האדם (2016) • אוסלו (2017) • הארי פוטר והילד המקולל (2018) • ‏The Ferryman‏ (2019) • הירושה (2021) • טרילוגיית ליהמן (2022) • לאופולד-שטאט (2023) ‏•‏‏ Stereophonic ‏(2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010857638705171 
תומאס מור.
אורלה (פולין)

| --- | --- |
סמל אורלהסמל אורלה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודלסיה פודלסיה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  851 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°42′N 23°19′E﻿ / ﻿52.700°N 23.317°E﻿ / 52.700; 23.317
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאורלה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאורלה(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהאורלה(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהאורלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אורלה (בפולנית: Orla, בבלארוסית: Орля) היא עיירה במחוז ביילסק מדרום לביאליסטוק בפולין.
תולדות היישוב

אורלה מוזכרת בתיעוד משנת 1529. במהלך המאות ה-16 וה-17 הוזכרה העיירה במסמכי הנישואין והכלכלה של האצולה המקומית. בין השאר מוזכרים רישיונות מסחר ומלאכה שניתנו לתושבי המקום. ב-1622 ציווה נסיך מקומי על הקמת טירה וכנסייה קלוויניסטית בעיירה. ב-1663 היו בעיירה כ-800 תושבים, בהם כ-400 יהודים. בשנת 1702, בתקופת המלחמה הצפונית הגדולה בין השוודים והרוסים, הייתה אורלה זירת קרבות וסבלה פגיעות.
בשנת 1794, עם חלוקת פולין, ישב מלך פולין האחרון סטניסלאב פוניאטובסקי תקופה קצרה באורלה, וממנה הודיע על התפטרותו. עם החלוקה שכנה אורלה בשטח הכיבוש הרוסי. באמצע המאה ה-19 הוקם בית קברות אורתודוקסי בעיירה. עקב המלחמה הפולנית-סובייטית עזבו את אורלה רבים מתושביה. מספר תושבי העיירה ב-1921 היה כ-1,500 בלבד, מהם כ-1,100 יהודים. לאחר הסכם ריגה שבו לעיירה רבים מהתושבים שעזבו אותה עקב הקרבות.
בשנת 1938 פרצה בעיירה שרפה גדולה, בה נשרפו מאות בתים, בהם שני בתי כנסת. בשנת 1939 נכבשה אורלה בידי הגרמנים, אך כעבור מספר ימים הועברה לשליטת הצבא האדום, ואלו גירשו רבים מתושביה לסיביר, והחרימו רכוש רב מהכנסייה במקום.