stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי יפן–סמואה
נציגויות דיפלומטיות

יפן מיוצגת בסמואה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באפיה, בירת המדינה.
סמואה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
סחר

בשנת 2018, שוויו של הייצוא היפני לסמואה עמד על 1,510 מיליון ין. באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מסמואה עמד על 70 מיליון ין.
יפנים בסמואה

על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2017 התגוררו בסמואה 86 אזרחים יפניים.
יון דאל תומאסון

יון דאל תומאסון (בדנית: Jon Dahl Tomasson; נולד ב-29 באוגוסט 1976 בקופנהגן) הוא כדורגלן עבר דני ומאמן כדורגל המשמש כיום כמאמנה של נבחרת שוודיה.
קריירה

הופעת הבכורה של תומאסון בנבחרת דנמרק הייתה במרץ 1997 מול נבחרת קרואטיה, ולמרות שהחמיץ את מונדיאל 1998, הוא שיחק ביורו 2000. הוא שיחק גם במונדיאל 2002 בו כבש ארבעה שערים וביורו 2004 בו כבש שלושה שערים והגיע לנבחרת האול-סטאר של הטורניר.
ב-7 ביוני 2011 הודיע תומאסון על פרישה בשל פציעה ברגלו במונדיאל 2010.
יחסי יפן–פולין

| יחסי יפן–פולין |
| --- | --- |
יפן: פולין


יפן: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 312,685
אוכלוסייה
123,588,993: 38,438,419
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 21,105
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פרלמנטרית

יחסי יפן–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין רפובליקת פולין. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1919, שנה לאחר עצמאותה של פולין.
היסטוריה

יפן ופולין רקמו ביניהן ברית אילמת לשיתוף פעולה מודיעיני נגד ברית המועצות. היפנים הסתמכו מאוד על שירות המודיעיני הפולני, והמשיכו בשיתוף פעולה צבאי גם לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין. היפנים הביעו את זעמם על גרמניה הנאצית כאשר החליטה לפלוש לפולין וכינו את המהלך כבגידה בברית היפנית–פולנית. לפני מלחמת העולם השנייה, יפן הביעה את רצונה בהצטרפותה של פולין למדינות הציר. בזמן חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב וההתקפה הגרמנית על פולין, הצהירה יפן כי היא לעולם לא תסמוך על היטלר (קנצלר גרמניה באותה העת) ותשתמש בו רק למטרותיה האישיות.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בעת המלחמה, למרות השתייכותה למדינות הציר, האימפריה היפנית ביחד עם איטליה הפשיסטית לא תמכו דיפלומטית בפלישה הגרמנית לאדמת פולין, והיפנים המשיכו ותמכו באופן גלוי בממשלת פולין. החלטה זו העידה על חוסר האמון היפני בבעלת בריתן, גרמניה הנאצית. יפן המשיכה לסמוך על המרגלים הפולניים בברית המועצות גם לאחר הכרזת המלחמה הרשמית על פולין, שנדחתה על ידי ראש ממשלת יפן באותה העת, הידקי טוג'ו. הדבר גרם לשיתוף פעולה מודיעיני מתמשך באיסוף מידע הן על ברית המועצות והן על הרייך השלישי. הסוכנים היפניים באירופה המשיכו לתמוך במאבק הפולני כנגד ברית המועצות וכוחות הרייך השלישי. במהלך כל הברית הזו, הסוכנים הפולניים לא מסרו מידע על בעלות הברית המערביות.
בשיר היפני "Porando kaiko" של הרב סרן, פוקושימה יסומאסה מזכיר את המאבק הפולני לחירות.
בשנת 1910, תקופה בה העם היפני התעניין בתרבות הפולנית ובפולין עצמה, הקדיש הסופר היפני, ניטובה אינאזו את ספרו "Bushido: The Soul of Japan" לאומה הפולנית וכינה אותה "אומה סמוראית".
ביפן קיים פסל של ברוניסלב פילסודסקי הפולני, חוקר התרבות היפנית אשר היה נשוי לאישה יפנית.
היסטוריה > יחסים בעת המודרנית

יפן הקימה קשרים דיפלומטיים עם ממשלת פולין בראשות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית, שהייתה ממשלת בובות בשליטת ברית המועצות בשנת 1957, ובמקביל המשיכה להיות בעלת ברית של המפלגה הלאומית הפולנית שבגולה, ומאוחר יותר, בשנת 1989, תמכה בהתמזגותן של שתי המפלגות להקים את פולין המודרנית. ב-2019, שתי המדינות חגגו 100 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן. חברת התעופה "לוט פוליש איירליינס" הפולנית, מספקת טיסות יום-יומיות לטוקיו מורשה.
נציגויות דיפלומטיות

יפן מיוצגת בפולין בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בורשה, בירת המדינה. יפן מיוצגת בפולין בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית אחת שהיא מחזיקה בעיר קרקוב.
פולין מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. פולין מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית אחת שהיא מחזיקה בעיר קובה.
יחסי מקדוניה הצפונית – שווייץ

| יחסי מקדוניה הצפונית – שווייץ |
| --- | --- |
מקדוניה הצפונית: שווייץ


מקדוניה הצפונית: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
25,713: 41,277
אוכלוסייה
1,820,681: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,761: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,108: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

שגרירות שווייץ בסקופיה
יחסי מקדוניה הצפונית–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מקדוניה הצפונית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין רפובליקת מקדוניה הצפונית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מקדוניה הצפונית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים טובים, חמים וידידותיים.
בשנת 1994, שנה אחת לאחר שהמדינה זכתה בעצמאותה מיוגוסלביה, שווייץ מינתה את השגריר שלה בסופיה, בירת בולגריה להיות אמון גם על מקדוניה הצפונית. שווייץ סיפקה שישה שוטרים לסוכנות האומות המאוחדות שמטרתה הייתה לשמור על שלום ביוגוסלביה לשעבר. שווייץ תרמה למדינה על מנת שתקיים את מפקד האוכלוסין הראשון שלה ב-1994 והקימה תחנת רדיו מקומית בסקופיה בשנת 1995.
מאז שנת 1996, מקדוניה הצפונית מהווה מדינה מועדפת עבור שיתוף פעולה שווייצרי במזרח אירופה. שווייץ פתחה את שגרירותה בסקופיה בירת מקדוניה בשנת 2000.
שווייצרים במקדוניה הצפונית

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו במקדוניה הצפונית שלוש מאות חמישים ושבעה אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

מקדוניה הצפונית מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת במקדוניה הצפונית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסקופיה, בירת המדינה.
יון גודז'ו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1897 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  נובמבר 1988 (בגיל 91) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 הישג בולט:  היה מס' 154 בעולם בשנת 1929
 מד כושר מרבי:  2276 (דצמבר 1928)
 מדינה:  רומניה
 הערות:  היה סגן נשיא פיד"ה בשנים 1982–1988
 
יון גודז'ו (רומנית: Ion Gudju;‏ 14 ביולי 1897 – נובמבר 1988) היה שחמטאי רומני.
קריירה

גודז'ו ייצג את רומניה באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז, הן כשחקן שצבר 6 נקודות וחלק מקום 21-31 בבית התנחומים והן כנציג המשלחת הרומנית למשחקים. גודז'ו הוא אחד מ-15 המייסדים של איגוד השחמט הבינלאומי פיד"ה.
באולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה ואשר התקיימה בהאג בין 21 ביולי לבין 6 באוגוסט 1928, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +8 -3 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
באולימפיאדת השחמט 1930, אולימפיאדת השחמט השלישית שאורגנה על ידי פיד"ה והתקיימה בהמבורג בין 13 ביולי לבין 27 ביולי 1930, השיג בלוח המילואים תוצאה של +3 -6 =1.
באולימפיאדת השחמט 1931 שיחק גודז'ו בלוח הרביעי של הנבחרת, תוצאה של +3 -8 =2.
גודז'ו הגיע למקום הרביעי בתחרות הייסטינגס 1926/27 (דרג ב', ניצח: ג'ורג' קולטנובסקי ), הגיע למקום השני, אחרי וקסלר, בתחרות בוקרשט 1927, הגיע למקום הרביעי בתחרות בוקרשט 1928 (ניצחו: זיגמונד הרלנד ווקסלר), חלק מקום שני, אחרי אלכסנדרו טירולר בתחרות יאשי 1929 (אליפות רומניה), ניצח בתחרות בוקרשט 1929 וחלק מקום 2-5 בתחרות בוקרשט 1930 (ניצח: י. מנדלסון
גודז'ו היה סגן נשיא פיד"ה בשנים 1982–1988.
הערות שוליים

↑  Chess Olympiad: Paris 1924 - Consolation Cup, באתר OlimpBase
↑  2nd Chess Olympiad: The Hague 1928, Romania, באתר OlimpBase
↑  3rd Chess Olympiad: Hamburg 1930, Romania, באתר OlimpBase
↑  4th Chess Olympiad: Prague 1931, Romania, באתר OlimpBase
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810651521605606  ISNI: 0000 0000 2753 1304  LCCN: n86082664  NTA: 138533083  SNAC: w6t47rpc  VIAF: 67949444   WorldCat (עם VIAF): 67949444
יצחק מור

| --- | --- |

יצחק מור
 לידה:  1917 צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  2007 (בגיל 90 בערך) 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תקופת הפעילות:  1940–2007 (כ־67 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  מטה חיל האוויר בקריה ובסיסי צה"ל
 
יצחק מור (1917 – 2007) היה אדריכל ישראלי, שתכנן בסיסי צה"ל רבים ובהם בניין מטה חיל האוויר הישראלי בקריה בתל אביב.
ביוגרפיה

מור נולד בצ'כוסלובקיה ושני הוריו נפטרו בגיל צעיר. אף על פי שהיה יתום וכמעט חסר כל, סיים את בית הספר התיכון והיה בין המצטיינים בציור ואמנות. את לימודי האדריכלות החל בטכניון בברלין אך בעקבות עליית הנאצים לשלטון, אולץ לפרוש בשנת הלימודים השלישית שלו.
במרץ 1939, עלה לישראל באוניית מעפילים יחד עם עשרות יהודים צ'כים. הוא עבד כפועל במסגריה, ולאחר מכן התגייס לצבא הבריטי בו שירת בקסטינה (לימים בסיס חצור) ובגבול מצרים. בשנת 1940, חזרה הפלוגה לארץ ישראל ובנה איתה ביצורים בג'נין, סוריה ולבנון, שם רכש את ניסיונו הראשון בתכנון צבאי.
בשנת 1942, סיים קורס קצינים וקיבל אזרחות בריטית, ונשלח לאיטליה לבניית ביצורים נוספים. מור סייע בהברחת יהודים מחופשים לחיילים במדים לארץ ישראל.
לאחר שחרורו מהצבא, השלים את לימודי הארכיטקטורה בהצטיינות בטכניון בחיפה.
עם תחילת מלחמת העצמאות, שירת כקצין הנדסה בחטיבה 7.
בשנת 1962, הוביל את תכנון הקמת יחידת הבקרה (יב"א 509) בסמוך למצפה רמון.
בשנת 1950 הקים את משרדו "מור אדריכלים". בשנת 1962, בהוראת מפקד חיל האוויר עזר ויצמן, שהתרשם מעבודתו ביב"א, החל בתכנון בניית בסיס החיל בחצרים. במסגרת התכנון ערך סיורי הכנה מקיפים בבסיסים ברחבי אירופה ובהם בצרפת, אנגליה, גרמניה ושוודיה. זהו בסיס חיל האוויר הראשון שנבנה מן היסוד כבסיס חדש עבור חיל האוויר הישראלי, ולא על שטחי בסיס קיים של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
לאחר מלחמת ששת הימים, תכנן את בסיסי חיל האוויר בעציון ואיתם, שבהם נעשה שימוש לראשונה בדת"קים תת-קרקעיים לתחזוקת מטוסי הקרב. בסיסים אלו הוחזרו למצרים בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים. מור תכנן גם את בסיסי החיל במצפה רמון ועובדה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, תכנן את מגדלי הכנרית בקריה בתל אביב בהם שוכנת מפקדת חיל האוויר. תכנון המבנה המקורי היה גבוה יותר אך הוא בוטל בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2006 התאחד מור עם משרד "יסקי אדריכלים" והם הקימו את המשרד יסקי מור סיון אדריכלים.
יצחק מור נפטר בשנת 2007, כשנה לאחר הקמת המשרד המשותף. בנו ממשיך את תפקידו בחברה עד היום.
יחסי יפן–פיג'י

| יחסי יפן–פיג'י |
| --- | --- |
יפן: פיג'י


יפן: פיג'י
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 18,274
אוכלוסייה
123,588,993: 929,884
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 5,495
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 5,909
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי יפן–פיג'י הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין הרפובליקה של פיג'י. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים באוקטובר 1970.
היסטוריה

בשנת 2019, יפן תרמה לפיג'י 2.3 מיליון דולר כדי לחזק את התשתית הפיג'יאנית נגד אסוני טבע. יפן אפשרה לצבא הפיג'יאני לעבור סדרת אימונים צבאיים ביפן. בנוסף, כוחות ההגנה של יפן הוטסו לפיג'י כדי לסייע להם לאחר אוסונות טבע אשר פקדו את האיים.
סחר

בשנת 2018, שוויו של הייצוא היפני לפיג'י עמד על 10,600 מיליון ין. באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מפיג'י עמד על 4,500 מיליון ין.
תיירות

בשנת 2018 מספר התיירים היפניים אשר נפשו בפיג'י עמד על 6,247 יפנים. באותה השנה, מספר התיירים הפיג'יאנים ליפן עמד על 727 בלבד.
יפנים בפיג'י

על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2017 התגוררו בפיג'י 492 אזרחים יפניים.
נציגויות דיפלומטיות

יפן מיוצגת בפיג'י בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסובה, בירת המדינה.
פיג'י מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יון גידטי

יון אלברטו גִידֶטִי (בשוודית-איטלקית: John Alberto Guidetti, נולד ב-15 באפריל 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת החלוץ בא.י.ק סולנה ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים

גידטי נולד בסטוקהולם, בירת שוודיה, לאב ממוצא איטלקי, שוודי וברזילאי. גידטי החל את קריירת הכדורגל שלו בגיל 6 בקבוצת הילדים של ברומאפויקארנה. בגיל 10 עזב עם משפחתו לקניה בגלל עבודת אביו ושיחק שם באקדמיה בניירובי. בגיל 14 חזר לשוודיה ולקבוצת הנערים של ברומאפויקארנה. באפריל 2008 חתם במנצ'סטר סיטי בה שיחק בקבוצת המילואים והצטיין בשירותיה אך לא זכה לשחק עבור הקבוצה הראשונה.
בשנת 2010 הושאל בחזרה לברומאפויקארנה במדיה שיחק 8 משחקים וכבש 3 שערים ובישל 3 נוספים. בקיץ של אותה שנה חזר להתאמן עם סיטי וקיבל את ההזדמנות הראשונה שלו בהרכב במשחק ידידות נגד ספורטינג ליסבון. ב-22 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלי נגד וסט ברומיץ' אלביון בו בישל את השער היחידי במשחק.
ב-25 בנובמבר 2010 גידטי הושאל לברנלי לחודשיים. בסיום תקופת ההשאלה חזר לסיטי אבל שוב לא זכה להזדמנות. ביוני 2011 סיכם בטוונטה, אך לאחר מכן התבררו מספר אי הבנות בין הצדדים ובסופו של דבר חזר לסיטי והאריך את חוזהו ב-3 שנים נוספות.
לאחר סיום מועד חלון העברות של קיץ 2011 הושאל לפיינורד רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ב-11 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד נאק ברדה בה הוא גם הבקיע בפנדל. ב-18 בדצמבר 2011 הבקיע שלושער בניצחון 2–3 על טוונטה. ב-12 בפברואר הבקיע את שלושער שלישי ברציפות ב-3 משחקי ליגה והפך לשחקן השני בהיסטוריה של הליגה שעושה זאת אחרי קיס חרוט שעשה זאת בשנת 1963 והפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון שעושה זאת בעונה אחת. לקראת סיום העונה שבר את רגלו ולא חזר לשחק כדורגל באותה עונה וכתוצאה מכך פספס גם את יורו 2012. את העונה סיים גידטי עם 20 שערים ו-8 בישולים ב-23 משחקי ליגה.
בתחילת עונת 2012/2013 חזר שוב לסיטי אך לא הצליח להתאושש ונשאר ביציע אף על פי שחתם על חוזה חדש עד שנת 2015. ב-14 בינואר 2013 חזר מהפציעה במשחק של הקבוצה הצעירה של המועדון נגד הקבוצה הצעירה של רדינג. ב-14 בינואר 2014 הושאל לסטוק סיטי. ב-4 בספטמבר 2014 הצטרף לסלטיק בהשאלה לעונה שלמה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–2 נגד אברדין. ב-24 בספטמבר הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור סלטיק בניצחון 0–3 נגד הארטס במסגרת גביע הליגה הסקוטי. שלושה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את שערי הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד סנט מירן. באוקטובר 2014 נבחר לכדורגלן החודש בליגה לאחר שהבקיע בכל משחקי הקבוצה בהם גם ניצחה. לאחר שפתח את העונה עם 11 שערים ב-10 משחקים, לא הצליח למצוא את הרשת בעשרת המשחקים שלאחר מכן ואיבד את מקומו בהרכב. לקראת סיום העונה הצליח לחזור להרכב המועדון והבקיע 5 שערים נוספים. בתום העונה סיים את חוזהו בסיטי והפך לשחקן חופשי.
ב-11 ביולי 2015 חתם בסלטה ויגו ל-5 שנים. ב-8 בינואר 2018 הושאל גידטי לדפורטיבו אלאבס. ב-29 במאי 2018 חתם באופן קבוע באלאבס לארבע שנים. ב-17 בינואר 2020 הושאל להנובר 96 עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית

גידטי שיחק בנבחרת הצעירה של שוודיה עימה זכה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 לאחר דו-קרב בעיטות עונשין בגמר נגד פורטוגל כאשר גידטי הבקיע את הפנדל הראשון. ב-29 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד קרואטיה.
תארים

ליגת העל הסקוטית: 2014/2015
גביע הליגה הסקוטי: 2015
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2015
נעל הארד באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015
גידטי חוגג את הזכייה באליפות אירופה
יחסי דרום אפריקה – צ'ילה

| יחסי דרום אפריקה – צ'ילה |
| --- | --- |
דרום אפריקה: צ'ילה


דרום אפריקה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 756,102
אוכלוסייה
64,192,939: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,885: 16,956
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית

יחסי דרום אפריקה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה של דרום אפריקה. שתי המדינות ממוקמות בחצי הכדור הדרומי. היחסים בין המדינות ארוכי שנים, מהתקופה הקולוניאלית הבריטית בדרום אפריקה. דרום אפריקה היא כיום שותפת הסחר הגדולה ביותר של צ'ילה ביבשת אפריקה.
היסטוריה > יחסים עם הקולוניה הבריטית בדרום אפריקה

צ'ילה הקימה קונסוליות במושבת הכף בסוף המאה ה-19, כחלק ממדיניות החוץ שלה עם בריטניה, שעיקר אחריותה הייתה לפקח ולבדוק את הספינות הצ'יליאניות המוצבות בדרום אפריקה. קונסול הכבוד הצ'יליאני הראשון היה גיירמו חורחה אנדרסון, שהוצב במושבה הבריטית קייפטאון באוגוסט 1867, תחת נשיאותו של חוסה חואקין פרס. שנתיים אחר כך הוקמה קונסוליה נוספת בפורט אליזבת, ודייוויד פרגוסון סטיוארט מונה שם לקונסול. שתי הקונסוליות נותרו ריקות לאחר התפטרותם של הקונסולים, ולכן משנת 1895 לא הייתה נציגות צ'יליאנית בדרום אפריקה, עד שמונה ארתור דניסון הינדה, אשר מילא את תפקיד קונסול הכבוד ביוהנסבורג בין 1912 ל-1932. בתקופה זו הפרשיות הדו-צדדיות בין צ'ילה לתחום הבריטי דאז של איחוד דרום אפריקה היו תכופות, ונגעו לבעיות השכיחות הפוגעות בשתי המדינות. אף על פי שלא בקנה מידה גדול, צ'ילה קנתה כבשים ופחם מדרום אפריקה, והיא סיפקה לה חיטה צ'יליאנית, תירס וחנקה. אחת מהאמנות הרבות שנחתמו על ידי צ'ילה ובריטניה באותה תקופה, חוזה הסחר והניווט האנגלו-צ'יליאניים משנת 1930, לא נתפסה כיתרון לטובת האיחוד הדרום אפריקני, שרשויותיו אף חשבו כי לא הרוויחו דבר מהסכם סחר כזה, עם הכלכלה המושפעת מהשפל הגדול. הפרישה מההסכם גרמה להתפטרותו של הינדה ולהשארת הקונסוליה הצ'יליאנית ריקה במשך חמש שנים, ובאותה עת יוצגה צ'ילה בדרום אפריקה על ידי השגריר הבריטי בסנטיאגו דה צ'ילה ובבואנוס איירס, הנרי צ'ילטון.
באפריל 1934 ביקרה משלחת צ'יליאנית בהנהגת סגן שר החוץ פרנסיסקו לנדסטרוי בדרום אפריקה כדי לחקור אפשרויות סחר ולחזק את היחסים הדו-צדדיים, אשר יחד עם מאמצי השגריר הבריטי בסנטיאגו, רוברט מיטשל, הובילו למינוי בשנת 1937 של קונסול כבוד חדש בקייפטאון. עם זאת, היחסים נפגעו שוב במהלך מלחמת העולם השנייה, מכיוון שצ'ילה החליטה לא להיכנע ללחץ הבריטי ונשארה נייטרלית בסכסוך, עד שהשתכנעה להצטרף לבעלות הברית בשנת 1943, בעקבות מאמצי ארצות הברית. הקונסול הראשון מסוג זה היה רוחליו פיפרה, שכמה חודשים לאחר כניסתו לתפקיד נעצר על ידי המשטרה בקומטיפורט (אנ'), אזור גבול עם מוזמביק, בשל שהותו באזור אסור, ללא מסמכי זיהוי, למרות חסינותו הדיפלומטית, ולאחר זמן קצר הוא גורש מדרום אפריקה. לאחר שחרורו נפגעו היחסים הדו-צדדיים, מה שגרם שוב לריקון הקונסוליה הצ'יליאנית. בשנת 1948 פתחה דרום אפריקה משלחת דיפלומטית בסנטיאגו דה צ'ילה, ובתגובה פתחה צ'ילה קונסוליית כבוד בקייפטאון.
היסטוריה > היחסים לאחר עצמאות דרום אפריקה

היחסים הדיפלומטיים המודרניים בין המדינות החלו בשנת 1976, עם מינוי קונסול כללי, ובשנת 1981 מונה שגריר דרום אפריקה הראשון בצ'ילה. באותה תקופה, שיתוף פעולה מסוג צבאי הפך למרכיב המרכזי במערכת היחסים הדו-צדדית, במיוחד בהתחשב בבידוד בינלאומי של שני משטרי שתי המדינות באותה תקופה. בשנת 1990, עם החזרה לדמוקרטיה בצ'ילה, ממשלתו של פטריסיו איילווין הפחיתה במידה ניכרת את רמת היחסים, תוך שמירה בפרטוריה על משלחת דיפלומטית. עם התקדמות התהליך המדיני של דרום אפריקה, הוחלט להעלות שוב את המשלחת לדרגת שגרירות, ומסיבה זו מינתה צ'ילה את שגריר התושב הראשון שלה בדרום אפריקה בשנת 1991.
בתחילת 1993 פרסם הנשיא איילווין הזמנה למקבילו הדרום אפריקני פרדריק דה קלרק לבקר בצ'ילה, ביקור שהתרחש באוגוסט אותה שנה. ביקור זה היה נקודת המוצא לשלב חדש בקשרים בין המדינות, מכיוון שממשלותיהן בהתאמה הסכימו לנקוט בשורה של יוזמות בעלות אינטרס הדדי, כמו סיוע הדדי בשליטה בסחר בסמים אסורים, שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי במגזר החקלאי וחתימת הסכם הסגרה ודיכוי דרישות אשרות תייר ועסקים. צ'ילה מילאה תפקיד מוביל במאמצי המשטר הדרום אפריקני החדש לשים קץ ליוזמות החברתיות שמקורן בזמן האפרטהייד, מטרה שלפיה דרום אפריקה עקבה אחר המודל שאימצה צ'ילה, ויצרה ועדת אמת ופיוס דומה לזו הצ'יליאנית.
בשנת 2006 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה ביטחוני שנכנס לתוקף שלוש שנים לאחר מכן. בשנת 2012, הוקמה בפרטוריה ועדה משותפת לסחר והשקעות, ונחתם הסכם למניעת מיסוי כפול שנכנס לתוקף בשנת 2016.
ביקורים רשמיים

באוגוסט 1993 ערך נשיא דרום אפריקה פרדריק דה קלרק ביקור ממלכתי בצ'ילה, בעקבות הזמנה של נשיא צ'ילה, פטריסיו איילווין. חמש שנים לאחר מכן ערך הנשיא אדוארדו פריי רואיס-טאגלה את ביקור המדינה הראשון של נשיא צ'ילה בדרום אפריקה. באותה הזדמנות נחתמו הסכמים על קידום והגנה על השקעות ועל שיתוף פעולה במאבק בסחר בסמים. בהמשך, ביוני 2005, נשיא דרום אפריקה, תבו מבקי, ערך ביקור רשמי בצ'ילה, ונפגש עם הנשיא ריקארדו לאגוס.
באוגוסט 2014, נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט ערכה ביקור ממלכתי בדרום אפריקה, שם נפגשה עם הנשיא ג'ייקוב זומה, והובטח לקדם את הקשרים בין המדינות על ידי העמקת חילופי הקשרים התרבותיים והמסחריים שלהם.
קשרי עסקים

דרום אפריקה היא שותפת הסחר העיקרית של צ'ילה ביבשת אפריקה ומחזיקה בהשקעות משמעותיות במדינה הדרום אמריקאית. מבחינה היסטורית ובהתחשב בסמיכות היחסית, התקיים נתיב ימי בין יבשתי בין שתי הטריטוריות דרך מצר מגלן.
בשנת 2015 הסחר הדו-צדדי הגיע ל-158 מיליון דולר, לאחר שגדל בממוצע ב-96% מאז 2011. המוצרים העיקריים שייצאה צ'ילה לדרום אפריקה הם אשלגן חנקתי, אשלגן כלורי ודשנים, ואילו דרום אפריקה מייצאת בעיקר מיץ אננס, פרומנגן ותכשירים לריכוז המינרלים למדינה הדרום אמריקאית.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה וקונסוליה כללית בדרבן.
דרום אפריקה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי יפן–סנגל

| יחסי יפן–סנגל |
| --- | --- |
יפן: סנגל


יפן: סנגל
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 196,722
אוכלוסייה
123,588,993: 18,609,434
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 31,014
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 1,667
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–סנגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת סנגל.
סקירה כללית

יפן ורפובליקת סנגל מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לסנגל כוננו ב-4 באוקטובר 1960, יום הכרתה של יפן עצמאותה של סנגל.
ביקורים רמי דרג > מיפן לסנגל

מסהיסה סאטו, שר החוץ היפני (2018)
ביקורים רמי דרג > מסנגל ליפן

מאקי סאל, נשיא סנגל (2013, 2017, 2019)
נציגויות דיפלומטיות

יפן מיוצגת בסנגל בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בדקר, בירת המדינה.
סנגל מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. סנגל מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים קיטקיושו ואוסאקה.
יחסי מקסיקו – סאו טומה ופרינסיפה

| יחסי מקסיקו – סאו טומה ופרינסיפה |
| --- | --- |
מקסיקו: סאו טומה ופרינסיפה


מקסיקו: סאו טומה ופרינסיפה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 964
אוכלוסייה
131,133,866: 236,716
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 2,548
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי מקסיקו–סאו טומה ופרינסיפה הם יחסי החוץ בין מקסיקו וסאו טומה ופרינסיפה.
סקירה כללית

מקסיקו סאו טומה ופרינסיפה כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1989. היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות הוא בעיקר בפורומים רב-צדדיים.
בנובמבר 2010 שלחה ממשלת סאו טומה ופרינסיפה משלחת בת שישה חברים להשתתף בכנס שינויי האקלים של האו"ם בשנת 2010 בקנקון, מקסיקו.
נציגויות דיפלומטיות

סאו טומה ופרינסיפה אינה מיוצגת במקסיקו לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
מקסיקו מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה באמצעות שגרירותה באו"ם בניו יורק, ארצות הברית.
יחסי מקדוניה הצפונית – רומניה

| יחסי מקדוניה הצפונית – רומניה |
| --- | --- |
מקדוניה הצפונית: רומניה


מקדוניה הצפונית: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
25,713: 238,391
אוכלוסייה
1,820,681: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,761: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,108: 18,485
משטר
רפובליקה

השר לענייני אירופה של רומניה ג'ורג'ה צ'מבה (מימין) נפגש עם סגן ראש הממשלה המקדוני בויאר אוסמני בבוקרשט, 2019
יחסי מקדוניה הצפונית–רומניה הם יחסי החוץ בין מקדוניה הצפונית ורומניה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 בינואר 1995, לאחר שמקדוניה הצפונית (שנקראה אז מקדוניה) נפרדה מיוגוסלביה.
בינואר 2019 ביקר סגן ראש ממשלת מקדוניה בויאר אוסמני ברומניה ונפגש עם ראש ממשלת רומניה ויוריקה דנצ'ילה. דנצ'ילה חזרה על תמיכתה המתמדת של רומניה בשילוב האירו-אטלנטי של מקדוניה הצפונית, והביעה את אמונה כי רפובליקת צפון מקדוניה, עם השם החוקתי החדש של המדינה, תהפוך לחברה ה-30 באיחוד האירופי.
נציגויות דיפלומטיות

מקדוניה הצפונית מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט.
רומניה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה.
כריסטיאן פינו

כריסטיאן פינו עם ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, 1959
כריסטיאן פינו (בצרפתית: Christian Pineau; ‏ 14 באוקטובר 1904 - 5 באפריל 1995) היה לוחם תנועת ההתנגדות הצרפתית מפורסם שכיהן מאוחר יותר כהונה חשובה כשר החוץ של צרפת בסוף שנות החמישים.
ביוגרפיה

פינו נולד בעיירה שומון שבמחוז מארן-עילית, צרפת. אביו החורג היה הסופר ז'אן ז'ירודו. מאוחר יותר אמר פינו כי ז'ירודו הוא זה שנתן לו את אהבתו לכתיבה.
במלחמת העולם השנייה היה פינו מנהיג תנועת ההתנגדות הצרפתית ובן ברית קרוב של שארל דה גול. הוא נעצר על ידי הגסטאפו ב-1943 וניצל ממחנה הריכוז בוכנוואלד.
פינו ייצג את מחוז סארת מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית באספה הלאומית הצרפתית מ-1946 עד 1958. לאחר המלחמה הוא כיהן כשר בממשלות צרפת בשנים 1945–1995. הוא היה שר האספקה בממשלתו של שארל דה גול (1945) ושר הביזור, הרפורמה והשירות הציבורי (1947–1950) בממשלות שונות.
הוא היה שר האוצר לזמן קצר ב-1948. פינו מונה לראש ממשלת צרפת על ידי הנשיא רנה קוטי לאחר התפטרותו של פייר מנדס פראנס בפברואר 1955, אך האספה הלאומית סירבה לתת אמונה בממשלתו כאשר 312 הצביעו נגד ממשלתו ו-268 בעד. הוא כיהן כראש הממשלה במשך יומיים, בין 17–19 בפברואר 1955.
כשר החוץ (פברואר 1956 - מאי 1958), היה פינו אחראי על הטיפול במשבר סואץ במסגרת מלחמת סיני ועל חתימת הסכם רומא מטעם צרפת. עם גי מולה, הוא ביקר במוסקבה. באוקטובר 1956 חתם על פרוטוקול הסברה עם בריטניה וישראל בשם צרפת.
בין 22 ל-24 באוקטובר 1956 כינסו הצרפתים מושב משולש וחשאי כדי לדון, יחד עם עמיתיהם, ביוזמה הצבאית נגד מצרים. המפגש נקבע בפרבר על-יד פריז בשם סוורה (Sèvres). מישראל הגיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון מלווה ברמטכ"ל משה דיין, ראש לשכתו מרדכי בר און, ראש אגף המבצעים מאיר עמית, ומנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס. הנציגים הבריטים היו שר החוץ סלווין לויד, ותת-מזכיר המדינה הקבוע, הממונה על השירותים החשאיים, סר פטריק דין. בצד הצרפתי השתתפו ראש ממשלת צרפת גי מולה, פינו, שר ההגנה מוריס בורז'ס-מונורי והרמטכ"ל מוריס שאל.
פינו נקבר בבית הקברות פר לשז, פריז.