דויטשלנד (סיירת, 1931)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם השנייה > מבצע וזריבונג

ליצו שובצה בקבוצה 5, לצד הסיירת הכבדה החדשה בליכר והסיירת הקלה אמדן בפיקודו של קונטר-אדמירל אוסקר קומץ. קומץ הניף את דגלו בבליכר. על קבוצה 5 הוטלה המשימה לכבוש את אוסלו, בירת נורווגיה, והעבירה כוח של 2,000 חיילי הרים מהוורמאכט. ליצו נשאה למעלה מ-400 מהחיילים למסע לנורווגיה. הכוח יצא מגרמניה ב-8 באפריל ועבר דרך הקטגט. במהלך הדרך, הצוללת הבריטית אה"מ טריטון תקפה את השייטת; הטורפדות שלה החמיצו, וסירות טורפדו גרמניות הסיעו את הצוללת.
קצת לפני חצות בליל 8 באפריל, קבוצה 5, עם בליכר בראש, חלפה על פני הטבעת החיצונית של סוללות החוף הנורווגיות. ליצו עקבה ישירות מאחורי ספינת הדגל, עם אמדן מאחוריה. ערפל כבד ודרישות נייטרליות, שחייבו את הנורווגים לירות יריות אזהרה, אפשרו לגרמנים להימנע מנזק. עם זאת, הנורווגים, כולל אלו שאיישו את התותחים במבצר אוסקרסבורג, היו בכוננות. בהפלגה לתוך אוסלופיורד במהירות של 12 קשר (22 קמ"ש; 14 מייל לשעה), הגרמנים הגיעו לטווח התותחים הנורווגיים; תותחי ה-28 ס"מ, ה-15 ס"מ וה-57 מ"מ פתחו באש על הפולשים. במהלך הקרב שלאחר מכן על סאונד דרובק, בליכר נפגעה מפגזים רבים ושני טורפדות. היא התהפכה במהירות וטבעה עם אובדן של כ-1,000 מלחים וחיילים. ליצו נפגעה שלוש פעמים על ידי פגזי 15 ס"מ מסוללת Kopås של Oscarsborg, אשר גרמו לה לנזק משמעותי.
צריח התותח הקדמי של ליצו נפגע מאחד מפגזי ה-15 ס"מ, מה שהשבית את התותח המרכזי ופגע בקנה הימני. ארבעה אנשי צוות נפצעו. פגז שני פגע בסיפון האונייה וחדר לסיפון המשוריין העליון והראשי; הצית שריפה בבית החולים ובחדר הניתוח של הסיירת, הרג שני חיילים ופצע קשה שישה נוספים. שלישית פגעה במבנה העילי שלה מאחורי עגורן המטוס בצד הנמל. אחד מכלי הטיס על הסיפון ניזוק, וארבעה תותחים נהרגו מהפגז השלישי. הספינה הצליחה לירות רק את הסוללה המשנית שלה בתמורה. הנזק הכבד אילץ את ליצו ואת שאר השייטת להפוך את המסלול ולצאת מהפיורד. בסופו של דבר היא הנחיתה את החיילים שלה במפרץ ורלה, ולאחר מכן השתמשה בתותחי ה-28 ס"מ המבצעיים שלה כדי לספק תמיכה באש. עד אחר הצהריים של 9 באפריל, רוב המצודות הנורווגיות נכבשו ומפקד הכוחות הנורווגים הנותרים פתח במשא ומתן לכניעה. עם זאת, העיכוב איפשר לממשלת נורווגיה ולמשפחת המלוכה מספיק זמן לברוח מאוסלו.
הנזק המתמשך של ליצו הניע את הקריגסמרינה להורות לה לחזור לגרמניה לתיקון. שאר קבוצה 5 נשארה בנורווגיה, בעקבות כך ליצו שייטה במהירות המרבית כדי להימנע מצוללות. אף על פי כן, הצוללת הבריטית אה"מ ספירפיש תקפה את הספינה ב-11 באפריל ופגעה בה פגיעה רצינית. הטורפדו השמיד את הירכתיים של ליצו, גרם לו להתמוטט וכמעט ליפול, והעיפה את ציוד ההיגוי שלה. כשהיא לא הצליחה לנווט, היא נגררה חזרה לנמל והוצאה משימוש לתיקונים, שנמשכו כמעט שנה. במהלך ההתקפה על נורווגיה, האונייה ספגה תשעה עשר הרוגים, וחמישה עשר נוספים נהרגו מפגיעת הטורפדו. למרות הכישלון, קפיטן צור זי אוגוסט תילה, הקפטן של ליצו, זכה בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל על פעולותיו במהלך קרב דרובק סאונד, במהלכו קיבל את הפיקוד על כוח המשימה לאחר אובדן בליכר.
ליצו הוכנסה לשירות מחדש ב-31 במרץ 1941, ולאחר מכן תכנן הקריגסמרינה לשלוח את האונייה למבצע הפשיטה על אוניות הסוחר שתוכנן בשנה הקודמת. אחותה אדמירל שר הייתה אמורה להצטרף לליצו למבצע, וב-12 ביוני היא יצאה לנורווגיה בליווי משחתות. מפציצי טורפדו בריטיים תקפו את הספינה מול אגרסונד וזכו בפגיעה בודדת שהשביתה את מערכת החשמל שלה והפכה את האונייה ללא יכולת תנועה. הצוות ביצע תיקוני חירום שאפשרו לה לחזור לגרמניה; עבודות התיקון בקיל ארכו שישה חודשים. ב-10 במאי 1942 הוכרזה סוף סוף האונייה כמוכנה לפעולה.