stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאמפאנה

קאמפאנה
קולות של נגינה בקאמפאנה
קאמפאנה היא כלי הקשה ממתכת, בצורת פעמון פרה, אשר מקישים עליו עם מקל מיוחד שקצהו האחד עבה מהאחר.
הנגינה בקאמפאנה מתבצעת על ידי אחיזתה ביד אחת, כאשר האצבעות הן לאורך הפעמון והבוהן לופתת את הקאמפאנה מלמעלה (כמו קבצן שמושיט יד לנדבה). האצבע המורה לוחצת על שפת הפעמון כדי לעמעם או לשחרר את הצליל, והיד השנייה חובטת בפעמון באחד משני אזורים: הצד הצר (רחוק מהפיה, נותן צלילים גבוהים ומתכתיים) והצד הרחב (ליד הפיה, נותן צלילים עמוקים ומהדהדים).
הקאמפאנה מנגנת לרוב בקטעי ממבו של שירי סון, והמקצב הנפוץ בנוי על תיבה של 4:4 (ארבע רבעים), כמתואר:
(C מכה על הצד הצר, O מכה עמומה על הצד הרחב, F מכה לא מעומעמת על הצד הרחב, - הפסקה)
C - F C C O C C O C C O
8 --7 -- 6 --5 --4 --3 -- 2-- 1
פרוטוסטאזיס

פרוטוסטאזיס הוא חיבור של המילים פרוטאין (חלבון) והומאוסטאזיס. המילה מתייחסת לקונספט לפיו יש מסלולים ביולוגים המתחרים ומתלכדים בתוך תאים ששולטים על ביוגנסיס (העיקרון לפיו מקורו של אורגניזם חי חייב להיות אורגניזם-אב הדומה לו), קיפול ותנועה של חלבונים אשר נמצאים בתוך ומחוץ לתאים.
הרעיון של תחזוקת הפרוטוסטאזיס הוא מרכזי להבנת גורמים של מחלות הקשורות לקיפולים שגויים או מוגזמים ולהתנוונות מוגזמת של החלבון. בעיות אלה מובילות לאיבוד פונקצונליות של החלבון ולהפרעות הקשורות להצטברות. מסיבה זו, פרוטוסטאזיס אמור לאפשר שיחזור של פרוטוסטאזיס כאשר איבוד פרוטוסטאזיס מוביל לבעיות פתולוגיות.
פרוטוסטאזיס תאי הוא המפתח להבטחת התפתחות מוצלחת, הזדקנות בריאה, התנגדות ללחצים סביבתיים והקטנת הפרעות הומאוסטאטיות על ידי גורמים פטוגנטים כמו וירוסים. פרוטוסטאזיס בסביבות תת-תאיות עובר ניטור תמידי על ידי מסלולי איתות שמופעלים עקב לחצים. המסלולים ייחודיים לאותם האזורים, דבר שבא בהתאמה עם יכולת הפרוטאוסטזיס לדרוש הפעלת תוכניות שיעתוק ותרגום. בקרת שיעתוק מגבירה יכולות קיפול והתנוונות במקביל, דבר שככל הנראה קריטי לאחזקה שוטפת של ריכוזי חלבונים אשר נדרשים לתפקוד תא נורמלי. באופן זה, שמירה על פרוטוסטאזיס מונעת חולי.
רשת הפרוטוסטאזיס מתייחסת לכ 2000+ גנים ביונקים אשר עובדים ביחד כמערכת על מנת לשלוט על ריכוזי חלבונים, התנוונות חלבונים המגושרת על ידי מערכת חלבוני האוביקוויטין והליזוזום, קונפורמציות דרך אינטראקציות של הפרוטאום (כלל החלבונים המתבטאים בגנום, בתא, ברקמה או באורגניזם השלם) עם מערכות משגיחות ואנזימי קיפול, מיקום תת-תאיים ומאפיינים אחרים של הפרוטאום.
מספר מוסדות אקדמאים ומסחריים חוקרים את ההיפוטזה לפיה ניתן להתאים את רשת הפרוטוסאזיס בעזרת מולקולות קטנות, לשכך ולהרגיע מחלות איבוד-פונקציונליות (כגון סיסטיק פיברוזיס) ומחלות בהן הצטברות עודפת של חלבונים גרמה לכך שהם קיבלו פונקציונליות מזיקה שגורמת לניוון רקמות (כגון אלצהיימר).
הערות שוליים

↑  Powers, E.T.; Morimoto, R.I.; Dillin, A.; Kelly, J.W.; Balch, W.E. “Biological and Chemical Approaches to Diseases of Proteostasis Deficiency” Ann. Rev. Biochem. 2009 78, 959-91.[
↑  Balch WE, Morimoto RI, Dillin A, Kelly JW (פבר'  2008). "Adapting proteostasis for disease intervention". Science. 319: 916–919. doi:10.1126/science.1141448. PMID 18276881. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Mu, T-W.; Ong, D.S.T.; Wang, Y-J; Balch, W. E.; Yates, J.R.; Segatori, L.; Kelly, J.W. .”Chemical and Biological Approaches Synergize to Ameliorate Protein-Folding Diseases” Cell 2008 134, 769-781
↑  Cohen, E., Paulsson, J. F., Blinder, P., Burstyn-Cohen, T., Du, D., Estepa, G., Adame, A., Pham, H. M., Holzenberger, M., Kelly, J. W., Masliah, E. & Dillin, A. (2009). Reduced IGF-1 signaling delays age-associated proteotoxicity in mice. Cell 139, 1157-69.
↑  Ron D, Walter P. 2007. Signal integration in the endoplasmic reticulum unfolded protein response. Nature Rev Mol Cell Biol 8: 519-529.
↑  Hartl, F.U., Bracher, A., and Hayer-Hartl, M. (2011), and protein degradation by the ubiquitin proteasome system and the lysosome.<Molecular chaperones in protein folding and proteostasis. Nature 475, 324-332.
↑  Balch WE, Morimoto RI, Dillin A, Kelly JW (פבר'  2008). "Adapting proteostasis for disease intervention". Science. 319: 916–919. doi:10.1126/science.1141448. PMID 18276881. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Tsaytler P, Harding HP, Ron D, Bertolotti A. 2011. Selective Inhibition of a Regulatory Subunit of Protein Phosphatase 1 Restores Proteostasis. Science (Washington, DC, U S) 332: 91-94.
↑  Enhancement of proteasome activity by a small-molecule inhibitor of USP14" B.H. Lee, M.J. Lee, S. Park, D.C. Oh, S. Elsasser, P.C. Chen, C. Gartner, N. Dimova, J. Hanna, S.P. Gygi, S.M. Wilson, R.W. King, D. Finley Nature 2010, 467:179-84.
↑  Mu, T-W.; Ong, D.S.T.; Wang, Y-J; Balch, W. E.; Yates, J.R.; Segatori, L.; Kelly, J.W. .”Chemical and Biological Approaches Synergize to Ameliorate Protein-Folding Diseases” Cell 2008 134, 769-781
↑  Lindquist, S.L.; Kelly, J.W. “Chemical and Biological Approaches for Adapting Proteostasis to Ameliorate Protein Misfolding and Aggregation Diseases–Progress and Prognosis” Cold Spring Harbor Perspect. Biol. doi10.1101 / cshperspect.a004507 2011, 307-340.
קבר החייל האלמוני

קבר "חייל חיל הרגלים" בפרדריסיה שבדנמרק.
קבר חייל אלמוני בהר הרצל
קבר החייל האלמוני הוא שמן של אנדרטאות רבות ברחבי העולם שנבנו על מנת לציין את זכרם של חיילים שנפלו במלחמות מבלי שזיהו את גופותיהם. רבים מקברים אלה מהווים מוקד לעריכת טקסי זיכרון ממלכתיים.
היסטוריה

האנדרטה הראשונה לציון "חייל אלמוני" היא אנדרטת "חייל חיל הרגלים" (Landsoldaten) שנבנתה בשנת 1858 בפרדריסיה שבדנמרק. אנדרטה נוספת נבנתה בשנת 1866 בארצות הברית לזכר החייל האלמוני של מלחמת האזרחים האמריקאית.
במאה ה-20 החל מנהג הקמת אנדרטאות מעין זו בעקבות החלטתה של ממשלת בריטניה בשנת 1920 להקים אנדרטה לחייל האלמוני שנפל במלחמת העולם הראשונה. אנדרטה זו, שנקראת "קבר הלוחם האלמוני" מוקמה במנזר וסטמינסטר שבלונדון.
בעקבות הקמת האנדרטה בבריטניה החליטה ממשלת צרפת להקים אנדרטה דומה, וחייל אלמוני ניקבר מתחת לשער הניצחון. שני הטקסים נערכו באותו היום, 11 בנובמבר 1920.
בישראל

בישראל מתקיים טקס בחלקת הנופלים שמקום קבורתם לא נודע בכל ז' באדר, יום פטירתו של משה רבנו. הטקס נקבע ביוזמת הרבנות הצבאית.
אנדרטאות ברחבי העולם

| מדינה | מיקום | תמונה | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטריה | הלדנפלאץ בווינה |  |  |
| אוסטרליה | אנדרטת המלחמה של אוסטרליה בקנברה |  |  |
| אוקראינה | קבר החייל האלמוני, פארק הדנייפר, קייב |  | אנדרטת המלח האלמוני ממוקמת בפארק שווכנקו שבאודסה |
| איטליה | רומא, פיאצה ונציה |  | למדרגות אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני |
| אינדונזיה | באנדונג |  |  |
| אסטוניה | בית הקברות של כוחות ההגנה של אסטוניה בטאלין. |  |  |
| ארגנטינה | הקתדרלה המטרופולינית בבואנוס איירס |  | קבר חייל אלמוני ממלחמת העצמאות של ארגנטינה |
| ארגנטינה | אנדרטת הדגל הלאומי ברוסאריו בפרובינציית סנטה פה |  |  |
| ארצות הברית | קבר החיילים האלמונים, בית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה |  | קבר לחייל האלמוני במלחמת האזרחים ממוקם בכיכר וושינגטון בפילדלפיה; קבר חייל הקונפדרציה האלמוני ממוקם בבילוקסי שבמדינת מיסיסיפי. |
| בולגריה | אנדרטת החייל האלמוני בסופיה |  | כמו כן קיימת אנדרטת החייל האלמוני בהסקובו |
| בוליביה | אנדרטת החייל האלמוני (Monumento al Soldado Desconocido) בלה פאס |  |  |
| בלגיה | עמוד הקונגרס בבריסל |  |  |
| ברזיל | האנדרטה הלאומית לנופלי מלחמת העולם השנייה בריו דה ז'ניירו |  |  |
| גרמניה | בנויה ואכה, באונטר דר לינדן שבברלין |  | כיום אנדרטה לקורבנות המלחמה והעריצות |
| דנמרק | פרדריסיה |  | אנדרטת הלנדסולדטן (חייל חיל הרגלים). |
| הודו | שער הודו, ניו דלהי |  |  |
| הונגריה | כיכר הגיבורים, בודפשט |  |  |
| הממלכה המאוחדת | קבר הלוחם האלמוני, מנזר וסטמינסטר שבלונדון |  |  |
| הפיליפינים | ב"בית הקברות של הגיבורים" במנילה |  |  |
| ונצואלה | קבר החייל האלמוני, שדה קרבובו, קרבובו |  |  |
| טורקיה | אנדרטת נופלי חנאקאלה |  |  |
| יוון | כיכר סינטאגמא (כיכר החוקה), אתונה |  |  |
| יפן | רויזן קאנון, קיוטו |  | אנדרטה לזכר חללים שנפלו במלחמת העולם השנייה, יפנים ושאינם יפנים |
| ישראל | היכל הזיכרון הממלכתי לחללי מערכות ישראל בבית הקברות הצבאי בהר הרצל, ירושלים |  | אש התמיד לזכר החיילים האלמונים במערכות ישראל. |
| ליטא | כיכר ויניאבס קאונאס (קובנה) |  |  |
| מלזיה | טוגו נגארה, קואלה לומפור |  | נבנה בשנת 1966 להנציח את הלוחמים כנגד הכיבוש היפני של מלזיה במלחמת העולם השנייה. |
| מצרים | אנדרטת החייל האלמוני בקהיר |  | בסמוך נמצא קברו של נשיא מצרים אנואר סאדאת. |
| ניו זילנד | קבר הלוחם האלמוני למרגלות אנדרטת המלחמה הלאומית בוולינגטון |  |  |
| סוריה | קבר החייל האלמוני, דמשק. |  |  |
| סלובניה | ליובליאנה |  |  |
| סרביה | אנדרטת הגיבור האלמוני, אוואלה, בלגרד |  |  |
| עיראק | אנדרטת החייל האלמוני, בגדאד |  |  |
| פולין | קבר החייל האלמוני, כיכר פילסודסקי בוורשה |  |  |
| פורטוגל | קבר החייל האלמוני, מנזר באטאלהה |  |  |
| פינלנד | בית הקברות הצבאי הייטאניאמי שבהלסינקי |  |  |
| פרו | כיכר בוליבר שבלימה |  | שרידי חייל שנפל בשנת 1881 במהלך מלחמת האוקיינוס השקט. |
| צ'ילה | כיכר הגנרל מנואל באקוונדו בסנטיאגו |  | חייל שנפטר בשנת 1881 במהלך מלחמת האוקיינוס השקט. |
| צ'כיה | האנדרטה הלאומית על גבעת ז'יז'קוב בפראג. |  |  |
| צרפת | לרגלי שער הניצחון בפריז |  |  |
| קנדה | אנדרטת החייל האלמוני הקנדי באנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה, כיכר הקונפדרציה, שבאוטווה |  |  |
| רומניה | קבר החייל האלמוני, פארק קרול הראשון, בוקרשט |  |  |
| רוסיה | קבר החייל האלמוני, גן אלכסנדר, מוסקבה |  |  |
| סומליה | קבר החייל האלמוני, מוגדישו |  | אנדרטה לזכרם של הסומלים שנהרגו בהגנה על סומליה. בסומלית: Daljirka Dahsoon. |
הערות שוליים

↑  ז באדר – אליפלט החייל האלמוני, מתוך: ישראל רוזנסון, "בזמן היהודי – מספר רישומים על ענייני הזמן, הלוח והזיכרון", הוצאת אפרתה, 2017
פרס הרצל (הרצליה)

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לתרומה בולטת בתחום הציונות
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  הרצליה 
 תקופת הפרס:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 נקרא על שם:  בנימין זאב הרצל 
 אתר רשמי
 
פרס הרצל הוא פרס המוענק על ידי עיריית הרצליה לאישים בעלי תרומה בולטת בתחום הציונות.
ההיסטוריה של הפרס

מוסד הפרס נוסד בשנת 1974, במלאת 50 שנה להקמת העיר הרצליה, ובשיתוף ההסתדרות הציונית העולמית. באוקטובר 1976 פורסמו בעיתונות מודעות הקוראות להגשת המלצות על מועמדים: יחיד, קבוצה או מפעל שתרמו למעשה הציוני בחמש השנים האחרונות. במהלך שנות ה-70 הוענק הפרס פעמיים:
בשנת 1977, בנוכחות נשיא המדינה אפרים קציר -
יצחק יעקובי, תושב העיר רחובות, על שבחר להעתיק את מקום מגוריו לקריית שמונה.
חברי קיבוץ קטורה, על התיישבותם החלוצית בערבה.
בשנת 1979 -
ישראל פולק, יושב ראש תשלובת "פולגת", על פיתוח התעשייה בנגב.
בלה ויואל קצור, חברי קיבוץ גבעת חיים, על נכונותם לעזור בהדרכה לקיבוצים חדשים.
חידוש מסורת הענקת הפרס

מאז שנת 1979 לא חולק הפרס, אך בשנת 2005, לציון 80 שנה להקמת העיר הרצליה, יזמה ראש העיר יעל גרמן את חידוש מסורת הענקת הפרס. מאז הוענק הפרס לאישים הבאים:
בשנת 2005 - פרופסור אניטה שפירא, על היותה חוקרת חשובה של התנועה הציונית.
בשנת 2006 - ד"ר מרדכי נאור, על פועלו הספרותי במחקר של תולדות ארץ ישראל והציונות.
בשנת 2007 - אליהו הכהן, על מחקרו בתחום התרבות הישראלית והזמר העברי.
בשנת 2008 - פרופסור זאב צחור, נשיא מכללת ספיר, על תרומה בולטת בתחום הציונות.
בשנת 2009 - הפרס לא חולק בשל קשיים כלכליים
בשנת 2010 - עזריה אלון, ממייסדי החברה להגנת הטבע
בשנת 2011 - שולמית לסקוב, על תרומתה לחקר תולדות היישוב והתנועה הציונית
בשנים 2012 ו-2013 החליטה עיריית הרצליה שלא להעניק את הפרס
בשנת 2014 - פרופסור רות קרק, על תרומתה לחקר הציונות וארץ ישראל
שווי הפרס עומד על 50,000 ש"ח. בראש ועדת הפרס לשנת 2011 עמד תיאודור אור, ובראש הוועדה לשנת 2014 עמדה השופטת בדימוס עדנה בקנשטיין.
הערות שוליים

↑  פרס הרצל למעשה הציוני בישראל, דבר, 31 באוקטובר 1976
↑  פרס הרצל לקיבוץ קטורה וליצחק יעקובי, דבר, 6 בנובמבר 1977
↑  טקס הענקת פרס הרצל למעשה ציוני בישראל, דבר, 12 בדצמבר 1979
↑  'פרס הרצל' לשנת 2014 יוענק לפרופ' רות קַרְק, שתרמה לחקר הציונות וארץ ישראל, באתר עיריית הרצליה
|  פרסים ישראליים  |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | פרס ישראל • פרס משרד החינוך והתרבות • פרס וולף • פרס א.מ.ת. • פרס דן דוד • פרס רוטשילד • פרס ירושלים • פרס בראשית • פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים |  |
| ציונות | פרס בגין • פרס בוני ציון • פרס יגאל אלון • פרס הרצל (הרצליה) • פרס בן-גוריון • פרס היצירה בתחום הציונות • פרס מוסקוביץ' לציונות • פרס ירושלים (ערוץ 7) • פרס שומר ציון |  |
| טכנולוגיה | פרס ביטחון ישראל • פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות • פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט |  |
| מדעים מדויקים | פרס אברבנאל  • פרס ארדש • פרס הארווי • פרס לויצקי • פרס נסיהו • פרס קריל |  |
| מוזיקה | פרס אקו"ם • פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים • פרס עמ"י |  |
| ספרות | פרס ביאליק • פרס ברנר • פרס זאב • פרס טשרניחובסקי • פרס ספיר • פרס ברנשטיין • פרס גפן • פרס עומר • פרס רופין • פרס קוגל • פרס היצירה לסופרים עבריים • פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית |  |
| אמנות פלסטית | פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית • פרס האמן הצעיר • פרסי מוזיאון ישראל • פרסי מוזיאון תל אביב • פרס אנדי • פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר • פרס הרמן שטרוק • פרס רפפורט • פרס שיף • פרס היצירה הציונית • פרס ליאון קונסטנטינר • פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית |  |
| ספרות תורנית | פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • פרס לספרות תורנית בני ברק • פרס הרב מימון • פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית • פרס הרב בר שאול |  |
| עיתונות | פרס סוקולוב • פרס דוש לקריקטורה • פרס עיפרון הזהב |  |
| קולנוע וטלוויזיה | פרס האקדמיה לטלוויזיה • פרס אופיר • פרס גרוס למצוינות באנימציה |  |
| תרומה לחברה | אות הנשיא להתנדבות • פרס זוסמן-ג'וינט • פרס ירושלים לאחדות ישראל |  |
פרוטוסטגיים

| פרוטוסטגיים |
| --- | --- |
 Santanachelys
תקופה
קרטיקון תחתון-קרטיקון עליון, 140.2–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: פרוטוסטגיים
שם מדעי
 Protostegidae ‏קופ, 1872
תחום תפוצה


פרוטוסטגיים (שם מדעי: Protostegidae) היא משפחה של צבים ימיים נכחדים אשר חיו בתור הקרטיקון שבעידן המזוזואיקון מלפני 120 מיליון שנה ונכחדו לחלוטין עם הכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה. המאובנים נמצאו ברחבי חופי ימים שונים ובעיקר לחופיו הקדומים של הים הפנימי המערבי שבמרכז אמריקה הצפונית.
צבי ים בני משפחה זו היו קרוביהם של הצב הגילדי שהוא הגדול מבין הצבים החיים. עם זאת הוא היה קטן בהרבה מחלק מהמינים שהגדול ביניהם, הארכלון הגיע לאורך 4.5 מטרים ולמשקל של 2,200 ק"ג והיה הגדול שבכל הצבים מעולם. הם היו בעלי שריון שטוח מעט, מותאם לצלילה עמוקה והיו בעלי סנפירים גדולים ששימשו אותם לשחייה מהירה במים אך גרמו להם להיות מגושמים ביבשה, כך שאולי הם לא עלו ליבשה למעט לרבייה.
מיני צבים אלה ניזונו מצדפות גדולות וממדוזות במעמקים. הם עצמם שימשו למזון מרות גודלם לכרישי ענק כמו הקריטוקסירינה ולמוסזאוריים ששלטו בתקופתם בימים.
סוגים

ארכלון (Archelon)
Atlantochelys
Calcarichelys
Chelosphargis
Cratochelone
Desmatochelys
נוטוצ'לון (Notochelone)
פרוטוסטגה (Protostega)
Rhinochelys
Santanachelys
Terlinguachelys
נאומטוארתרוס (Pneumatoarthrus)
קבר דריווש הראשון

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  איראן 
 קואורדינטות:  29°59′20″N 52°52′29″E﻿ / ﻿29.9889°N 52.8747°E﻿ / 29.9889; 52.8747
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןקבר דריווש הראשון(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןקבר דריווש הראשון
 
קברו של דריווש הראשון
נקש-י-רוסתם
קבר דריווש הראשון הוא אתר הקבר של דריווש הראשון, המצוי באתר נקש-י רוסתם, אתר ארכאולוגי הנמצא בפרובינציית פארס שבאיראן. מיקומו כחמשה קילומטרים מחורבות העיר פרספוליס. הקבר, יחד עם עוד חמישה קברים של שליטים מתקופה זו, נבנו או נחצבו לתוך מצוקים של סלעי אבן חול שמתרוממים מעל פני הקרקע.
קברי המלכים

בתקופת הממלכה האחמנית נבנו באתר מספר קברים ומגדל מרובע. הנקרופוליס הזה כולל שישה קברים של שליטים מתקופה זו. יתר מלכי שושלת זו נקברו כנראה בעיר הבירה פרספוליס וקבריהם לא נשמרו.
| מס' | שם המלך | שנות מלכותו (לפנה"ס) | מס' ארונות קבורה בקבר |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | דריווש הראשון | 522 עד 486 | 9 |
| 2 | חשיארש הראשון, | 486 עד 465 | 3 |
| 3 | ארתחששתא הראשון | 424 עד 465 | 3 |
| 4 | דריווש השני | 423 עד 404 | 3 |
| 5 | ארתחששתא השני | 359 עד 404 | 6 |
| 6 | ארתחששתא השלישי | 338 עד 425 | 2 |

הקברים המלכותיים על קיר המצוק נחצבו לתוך האבן המקומית. הקבר הראשון שנבנה באתר (קבר מספר 1) הוא זה של דריווש הראשון. בחזית הקבר שני לוחות אבן עליהן כתובות ובהן תיאור מפורט של תולדות חיי המלך ושאיפתו לקיים משטר צודק והוגן. כפי שמעיד הציטוט: "אין ברצוני להעניש אדם שלא עשה עוול, וכן אין כוונתי לשחרר עושה עוול מבלי שייענש על מעשיו",
הקברים מלכותיים שנוספו מאוחר יותר, אינם מכילים כתובות ולא ניתן לזהות את זהות הקבורים בהם מעבר לכל ספק. אולם במידה רבה של ודאות החוקרים מייחסים אותם לצאצאי דריווש הראשון.
את שלושת האחרים (קברים 2 עד 4) מיוחסים על פי ממצאים עקיפים ל-חשיארש הראשון (מזרח צפון-מזרח לקבר דריווש), ל-ארתחששתא הראשון (מערב דרום-מערב לקבר דריווש), והאחרון הוא קברו של דריווש השני שהוא המערבי ביותר. ארבעת הקברים בנויים לפי אותו דגם, אולם הם שונים לגמרי מהתבנית בקברו של כורש הגדול שב- פסארגאדה.
כל המלכים בנקש-י-רוסתם נקברו ביחד עם האוצרות הנדרשים לחייהם בעולם הבא. לאחר טקס הקבורה, מוסגרו ונחתמו פתחי קברים למנוע שוד, אולם עם כיבוש פרס בידי צבאו של אלכסנדר מוקדון נפרצו כל הקברים ותכולתם נבזזה.

ממול לקברים עומד מבנה מרובע העשוי מלבנים של אבן גיר לבנה. שם המבנה הוא כעבה-י זרתושת (בפרסית کعبه زرتشت). תרגומו המילולי של שם זה הוא הקובייה של זרתוסטרה. זהו מבנה מהמאה ה-5 לפנה"ס, תפקידו עדיין מהווה חידה לארכאולוגים וסלע מחלוקת בין חוקרים רבים. המגדל מרובע, אורך קירותיו 7.25 מטר, וגובהו 12.50 מטר.
המגדל עומד על שלוש מדרגות ומכיל חדר אחד שהכניסה אליו היא דרך גרם מדרגות חיצוני בגובה 1.30 מהבסיס. גובה החדר הוא 6.35 מטרים ואורך הקירות הוא 5.7 מטר. בכל צד של המגדל שני חלונות מדומים השקועים בקיר. מבנה זה הוא העתק של מגדל קדום יותר שעומד בעיר פסארגאדה, בתוך מתחם הקבר של מלך כורש. המבנה בנקש-י-רוסתם מאוחר יותר ונבנה כנראה על ידי דריווש או אחד מיורשיו והוא אופייני למבנים מהתקופה האחמאית. החומה שמקיפה את המבנה היא מאוחרת יותר ומתוארכת לתקופה הססאסנית.
בחזית המגדל והקברים עמד כנראה גן. באחד מהלוחות שנמצאו בפרסופוליס מוזכר מקום בשם Nupistash המזוהה עם נקש –י-רוסתם, שבו היו נטועים עצים
ארכיטקטורת הקברים

הקברים חצובים בגובה ניכר מעל פני השטח. הם ידועים בכינויים כ"צלבים הפרסיים" בשל צורת צלב של חזית הקבר. הפתח לקברים הוא באמצעיתו של הצלב, שממנו מגיעים לחדר שבו נמצא הסרקופג .
 חזית הקבר מראיה כחזיתו של ארמון בעל עמודים מרובי צורות. דגם זה זהה למבנה ארמונו של דריווש הראשון
שהיה קיים בפרסופוליס, והקורה האופקית היא כנראה העתק של הכניסה לאותו ארמון.
 על צורה זו, נח כס המלכות שצורתו ספסל מאורך שנתמך על ידי 30 דמויות, שמייצגות את המחוזות של האימפריה ובהתאם לכך כל דמות לבושה בסגנון אותו אזור ונושאת כל נשק.
 ממעל, דמות המלך, מזבח האש וסמלים שמימיים. המלך עומד על במה מדורגת כשהוא אוחז בידו הימנית קשת וידו השמאלית מושטת מעלה לעבר דמות מכונפת, אהורה מזדא, ישות אלוהית של הדת האיראנית העתיקה שמסמלת את אל האור והחכמה.
רק בקברו של דריווש הראשון ישנם בחזית שני לוחות גדולים בכתב יתדות המפארים אותו ואת שלטונו. הלוח הימני מסומן DNa והאחר DNb והם כתובים בשלוש שפות, DNa כתוב בפרסית עתיקה, עילמית ובבלית. DNb כתוב באכדית במקום בבלית. כל הקברים האחדים חסרים כל כיתוב שהוא.
בניגוד לארכיטקטורה החיצונית המעוטרת, התכנון הפנימי הוא פשוט וחסר קישוטים. בפרוזדור ארוך שעובר במקביל לשטח החיצוני, נפתחות שלש דלתות המובילות כל אחת לחדר קבורה בעל קמרון חביתי שבו קבר מכוסה לוח אבן. קבריהם של שאר המלכים דומה מאוד למבנה קברו דריווש הראשון.
חפירות ארכאולוגיות

בשנת 1923 חפרה במקום משלחת בראשותו של הארכאולוג הגרמני ארנסט הרצפלד
חלק גדול ממצאי החפירות אלו מוצגים כיום בארכיונים של גלריית פריר וגלריית ארתור מ. סקלר. בנוסף לנקש-י-רוסתם חפרו אנשי צוות זה במקומות נוספים באירן ובמזרח הקרוב הארכיונים כוללים למעלה מ-30,000 רשומות שרטוטים וצילומים ממקומות שונים.
כמה שנים לאחר מכן, בין השנים 1936 עד 1939, עבדה במקום משלחת נוספת מטעם המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו, בראשותו של פרופ' אריך שמידט. המשלחת פרסמה ממצאים מפורטים מחפירות אלו.
הערות שוליים

↑  Persepolis III: The Royal Tombs and Other Monuments. עמ'87
↑  על פי סברה רווחת, חשיארש מזוהה עם המלך אחשוורוש ממגילת אסתר
↑  Erich F. Schmidt excavation records from Tepe Hissar, Iran Last updated on June 04, 2014
↑  Achaemenid Royal Inscriptions: DNa
↑  Achaemenid Royal Inscriptions: DNb
1 2 3  NAQŠ-E ROSTAM
↑  KAʿBA-YE ZARDOŠT
↑  Naghsh-e Rostam
1 2 3  Erich F. Schmidt excavation records from Tepe Hissar, Iran Last updated on June 04, 2014
↑  FIGURE 3
↑  FIGURE 5
↑  HERZFELD, ERNST
↑  Ernst Herzfeld
↑  Ernst Herzfeld papers, Collection Description
כעבה-י זרתושת
הקיסר ולריאנוס עומד ברקע כשהוא מוחזק בידי שאפור הראשון, הדמות הכורעת ברך לפני שאפור כנראה פיליפוס הערבי
המלך ארדשיר הראשון עומד לפני אהורה מזדא ישות אלוהית המכתירה אותו
מראה פנורמי של האתר נקש-י רוסתם
פרוטוסטגה

| פרוטוסטגה |
| --- | --- |
  למעלה, שלד משוחזר של פרוטוסטגה למטה, איור
תקופה
קרטיקון עליון, 83.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: פרוטוסטגיים
סוג:: פרוטוסטגה
מין:: Protostega gigas
שם מדעי
 Protostega ‏קופ, 1872
תחום תפוצה


פרוטוסטגה (שם מדעי: Protostega; משמעות השם: "גג ראשון") הוא סוג של צב ים נכחד שחי בקרטיקון ותואר לראשונה ב-1872 בידי הפלאונטולוג אדוארד דרינקר קופ.
מאפיינים

יצור זה היה קרוב משפחה של הארכלון, הגדול שבצבים שחיו אי-פעם, וקרוב של הצב הגדול ביותר כיום - צב ים גילדי. הוא עצמו היה הצב השלישי בגודלו מעולם לאחר הארכלון וצב הנהר סטופנדמיס שחי במיוקן והפליוקן באמריקה הדרומית. אורכו הגיע לשלושה מטרים והוא הגיע למשקל של מעל 450 קילוגרם. הוא היה בעל מקור קרני, סנפירי רגליים קדמיות עבים וארוכים ורגליים אחוריות קטנות ושריונו היה קמור מעט אך שטוח יחסית לצב.
מאובניו של צב זה נמצאו בחפירות גבעות הקירטון המעשנות שבמערב קנזס ובקירטון מורוויל (Mooreville Chalk) שבאלבמה.
צב זה חי לאורך חופי הים הפנימי המערבי וניזון מסרטנים וממדוזות. הוא עצמו נטרף לעיתים בידי כרישי ענק, מוזאזאוריים ופליוזאורים גדולים.
בתרבות

צב ים קדום זה הופיע בסרט מפלצות ים ובמשחק עולם היורה: המשחק.
פרנסואה סלזי פוטוצקי

פרנסואה סלזי פוטוצקי (פולנית: Franciszek Salezy Potocki; ‏1700–1772) היה אציל פולני ממשפחת פוטוצקי, מושל חבל פודוליה וווהלין במאה ה-18. בנו של יוסף פוטוצקי.
ב-1732, לאחר מות דודו סטניסלב, ירש את נחלותיו שכללו את חבל פודוליה, לבוב, וקייב. הוא היה אחד מחשובי אצילי פולין, ועודד הגירה יהודית לתחומי שלטונו, במיוחד לחבל פודוליה. בשנת 1750 קיבל ממלך פולין אות הצטיינות "הנשר הלבן". פוטוצקי השתתף בבחירות של כל מלכי פולין החל מ-1736.
בגלל נחלותיו הרבות באוקראינה נקרא "נסיך רוסיה" בפי המקומיים.
קורסיקה עילית

| --- | --- |
נוף בקורסיקה עילית
נוף בקורסיקה עילית
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  קורסיקה קורסיקה
 נפות במחוז:  3 רבעים, 30 קנטונים, 236 קהילות
 בירת המחוז:  בסטיה 
 תאריך ייסוד:  1 בינואר 1976 
 על שם:  קורסיקה, למעלה 
 שטח:  4,666 קמ"ר
  ‑ הנקודה הגבוהה:  הר מונטה סינטו 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  184,655 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  30.3 נפש לקמ"ר (1999)
 קואורדינטות:  42°28′00″N 09°12′00″E﻿ / ﻿42.46667°N 9.20000°E﻿ / 42.46667; 9.20000
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.haute-corse.fr/site/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קורסיקה עילית (בצרפתית: Haute-Corse, בקורסיקאית: Corsica suprana) הוא מחוז בצרפת בחבל קורסיקה הכולל את החלק הצפוני של האי. המחוז הוקם בשנת 1975 מפיצול מחוז קורסיקה לשניים, אך שטחו זהה לזה של מחוז גולו (Golo) אשר התקיים בין השנים 1793 ל-1811. המחוז גובל בדרום בקורסיקה הדרומית ובשאר צדדיו הוא מוקף בים התיכון. עיר המחוז של קורסיקה עילית היא בסטיה.
קוסו קיטאמורה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קוסו קיטאמורה (ביפנית: 北村 久寿雄; ‏ 9 באוקטובר 1917 - 6 ביוני 1996) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי במשחה ל-1500 מטר חופשי.
קיטאמורה הוא האלוף האולימפי הצעיר ביותר לגברים במשחקים האולימפיים, עד עצם היום הזה, בהיותו רק בן 14 שנים ו-309 ימים, שזכה במדליה אישית.
ביוגרפיה

קיטאמורה נולד בקוצ'י, יפן.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה קיטאמורה במדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 19:12.4 דקות, לפני בן ארצו שוזו מקינו (19:14.1 דקות) וג'ים קריסטי מארצות הברית (19:39.5 דקות). בגמר היפנים ניהלו קרב מרתק ביניהם והשאירו הרחק מאחור את יתר השחיינים. בשלב המוקדמות, קבע קיטאמורה את הזמן השני בטיבו בתוצאה של 19:55.2 דקות. בשלב חצי הגמר, שיפר קיטאמורה את השיא האולימפי בתוצאה של 19:51.6 דקות, שהחזיק מעמד עד למשחה השני שבו יריבו מקינו שיפר אותו (19:38.7 דקות).
הופעתו המוצלחת במשחקים האולימפיים ושל חבריו לנבחרת השחייה, הראתה את השליטה היפנית בשחייה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עד למלחמת העולם השנייה.
קיטאמורה כיהן בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 כיו"ר הוועדה ליחסי החוץ באיגוד השחייה היפני, שארגן בהצלחה את תחרויות השחייה באולימפיאדת טוקיו (1964).
תארים והישגים

בשנת 1965 זכה קיטאמורה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הערות שוליים

↑  KUOSO KITAMURA (JPN) - 1965 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00032295  VIAF: 258643733   WorldCat (עם VIAF): 258643733