stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
למת הרגולריות של סמרדי
ניסוח הלמה

לכל  \varepsilon >0 ולכל  m\in \mathbb {N}  קיים  M=M(m,\varepsilon ) כך שלכל גרף  G על לפחות  M קודקודים יש חלוקה  \varepsilon  - רגולרית.
הלמה מבטיחה קיומה של חלוקה  \varepsilon  - רגולרית בגרף בגודל גדול דיו (לכל  \varepsilon >0) ועם לכל הפחות  m מחלקות. היות שהמבנה של חלוקה כזו נוח לעבודה ונותן מידע רב על הגרף, כוחה של הלמה הוא במתן מידע על מבנה הגרף אך ורק לפי מספר הקודקודים שלו.
רעיון ההוכחה

ההוכחה מתבססת על הגדרת פונקציה q שמקבלת חלוקה ומחזירה מספר בין 1 ל-0. הרעיון בהוכחה הוא להתחיל מהחלוקה הטריוויאלית לחלק אחד, וכל עוד היא לא ε-רגולרית, למצוא חלוקה שמעדנת אותה, כך ש-q גדלה. לשם כך, עבור כל זוג קבוצות שאינן רגולריות, מוצאים שתי תתי קבוצות שהצפיפות שלהן רחוקה מהצפיפות של הקבוצות הגדולות (קיומן של קבוצות כאלו נובע מהגדרת הרגולריות) ולקיחת החלוקה הגסה ביותר כך שכל אחת מתתי הקבוצות האלו יהיו איחוד מחלקות בחלוקה החדשה. אפשר להראות שערך ה-q גדל בלפחות ε5, ולפיכך תוך לכל היותר ε-5 צעדים נגיע לחלוקה שהיא בהכרח רגולרית (כי ערך ה-q לא יכול לעלות מעבר ל-1).
בכל איטרציה, חילקנו את כל אחד מהחלקים למספר חלקים שעלול להיות אקספוננציאלי במספר הקודם (כי לכל חלק אחר מוצאים תת-קבוצה אחרת, והחלוקה שמעדנת את כולן עלולה להיות אקספוננציאלית). מכיוון שיש ε-5 שלבים בהוכחה, מתקבל חסם שהוא tower-type של ε. בתחילה הייתה תקווה לשפר חסם זה, אך בשנת 1997 הוכיח טימותי גוורס חסם תחתון שגם הוא tower-type, ובכך ביטל תקווה זו.
שימושים

מהלמה אפשר לקבל גרף ממושקל שהוא "כיווץ" של הגרף המקורי: מחליפים כל קבוצת קודקודים בקודוקוד בודד, ובין כל שתי קבוצות שמים קשת שמשקלה כצפיפות בין שתי הקבוצות המקוריות. הגרף הזה מכיל את "כל המידע" על הגרף המקורי, ולפיכך פעולות שהיו קשות לעשייה על הגרף המקורי נהיות קלות יותר. אפשר למשל להוכיח שכדי לספור את מספר המשולשים בגרף G אפשר למצוא את הגרף המקרב G', לספור בו משולשים (כאשר "מספר המשולשים" בין שלושה קודקודים הוא מכפלת משקולות הקשתות) ואפשר להוכיח שהיחס בין מספר המשולשים ב-G' לגודלו קרוב (עד כדי ביטוי שתלוי ב-ε) ליחס הזה בגרף G.
שימושים > graph removal lemma

ה-graph removal lemma (למת ההסרה) היא למה חשובה שניתן להוכיח באמצעות למת הרגולריות.
הלמה קובעת שבהינתן גרף H, בתנאים מסוימים (קיומו של עותק של H לאחר הסרת מעט קשתות מהגרף באופן יחסי) ניתן להבטיח את קיומם של עותקים רבים בגרף של H. באופן פורמלי:
יהי  G=(V,E) גרף על  n קודקודים ויהי H גרף על h קודקודים. נניח שקיים  \varepsilon >0 כך שלכל הסרה של  \varepsilon n^{2} קשתות מן הגרף עדיין קיים שיכון של H בגרף. אז קיימת  \delta =\delta (h,\varepsilon ) שתלויה רק ב-H וב- \varepsilon  (אבל לא ב-n) כך שהגרף מכיל לפחות  \delta \cdot n^{h} שיכונים זרים של H.
בדרך כלל מתייחסים לגרף H כאל "קבוע" ואך G כ"שואף לאינסוף". מקרה פרטי חשוב הוא כאשר H הוא משולש (מעגל מאורך 3) ואז הלמה נקראת triangle removal lemma (למת הסרת המשולשים).
שימושים > graph removal lemma > הוכחת Graph Removal Lemma כיישום של הלמה של סמרדי

ההוכחה נחלקת למספר שלבים
הפעלת הלמה של סמרדי וקבלת חלוקה
הסרת חלק מן הקשתות הלא נוחות בגרף שהתקבל
שימוש ברגולריות הקבוצות על מנת להסיק קיומם של עותקים רבים של H בגרף שהתקבל (עותקים אלה היו קיימים, כמובן, גם בגרף המקורי).
יהא  G=(V,E) גרף, ויהי  \varepsilon _{0}>0. על פי הלמה של סמרדי עבור  (\varepsilon ,m)=(\eta ,{\frac {1}{\eta }}) כאשר  \eta ={\frac {\varepsilon _{0}}{5}}, נקבל כי קיימת חלוקה  V=\bigcup _{i=0}^{r}V_{i} כפי שהוגדרה קודם לכן.
נסיר את הקשתות הבאות מן הגרף
קשתות הסמוכות ל  V_{0}. היות ש  |V_{0}|<\varepsilon n=, קיימות לכל היותר  |V_{0}||V\setminus V_{0}|\leq |V_{0}||V|\leq \eta n^{2} קשתות שכאלה
קשתות בין זוגות לא רגולריים  V_{i},V_{j}. קיימים לכל היותר  \varepsilon \cdot r^{2} זוגות כאלה על פי הגדרת החלוקה, והיות ו  r\leq {\frac {n}{c}} מתקיים שקיימים לכל היותר  \eta n^{2} זוגות כאלה.
קשתות פנימיות בתוך  V_{i}. היות ש  |V_{i}|=c כמות הקשתות בתוך תת-הגרף  G|_{V_{i}} היא לכל היותר  |V_{i}|^{2}=c^{2} וישנם לכל היותר  r רכיבים כאלה, כך שכמות הקשתות הכוללת היא  r\cdot c^{2}\leq r\cdot {\frac {n^{2}}{m^{2}}}=r\cdot {\frac {n^{2}}{1/\eta ^{2}}}\leq r\cdot \eta ^{2}n^{2}
קשתות בין רכיבים עם צפיפות הנמוכה מ  d=2\eta , כלומר הסרת כל הקשתות בין  V_{i},V_{j} המקיימים
q(V_{i},V_{j})={\frac {|E(V_{i},V_{j})|}{|V_{i}||V_{j}|}}={\frac {|E(V_{i},V_{j})|}{c^{2}}}<d\iff |E(V_{i},V_{j})|<dc^{2}
אם כן, כמות הקשתות שהסרנו בין רכיבים אלה היא לכל היותר - על פי התכונות של  n,r,c,d,\eta  והקשרים ביניהם, בדומה למעברים קודם לכן -
\sum _{\underset {q(V_{i},V_{j})<d}{i,j=1}}^{r}|E(V_{i},V_{j})|<\sum _{\underset {q(V_{i},V_{j})<d}{i,j=1}}^{r}dc^{2}\leq \sum _{\underset {q(V_{i},V_{j})<d}{i,j=1}}^{r}d\left({\frac {n}{r}}\right)^{2}\leq \sum _{i,j=1}^{r}2\eta \left({\frac {n}{r}}\right)^{2}\leq dr^{2}\left({\frac {n}{r}}\right)^{2}\leq dn^{2}=2\eta n^{2}כלומר סה"כ כמות הקשתות אותן הסרנו
\eta n^{2}+\eta n^{2}+rn^{2}\eta ^{2}+2\eta n^{2}\leq \varepsilon n^{2}
הקשתות שנותרו בגרף אם כן הן קשתות בין מחלקות שונות בצפיפות הגבוהה מ-d שהן גם זוג קבוצות  \varepsilon  רגולריות
לאחר שמסכמים כל זאת, רואים שלא הסרנו יותר מאשר  \varepsilon n^{2} קשתות מן הגרף, מה שמבטיח לנו לפי ההנחה קיום של עותק של H בגרף שנותר. ניתן לשים לב שכל קודקוד של H צריך להיות במחלקה אחרת (שהרי לא השארנו קשתות שעוברות בין שני קודקודים באותה המחלקה). אם בין שני קודקודים של H (שנקרא להם x,y) הייתה קשת, אז בין המחלקות שהם שייכים אליהן הייתה לפחות קשת אחת. זה אומר שהצפיפות ביניהן היא לפחות d (שהרי כרגע בין כל שתי מחלקות הצפיפות היא או 0 או לפחות d, וראינו שהיא לא 0) והן גם רגולריות. להשלמת ההוכחה משתמשים ב-Graph Counting Lemma, שאומרת את הטענה הבאה:
בעזרת למה זו ניתן להוכיח שקיימות לפחות  d^{s}\cdot \left({\frac {n}{k}}\right)^{h} עותקים של H ב-G. אם נסמן  \delta ={\frac {d^{s}}{k^{h}}} (נזכור ש-k,d,s,h לא תלויים ב-n), נקבל לפחות  \delta n^{h} עותקים של H כרצוי.
הכללות

ללמה יש הכללות רבות, רבות מהן נוגעות להיפרגרף, בדרך כלל k-יוניפורמי (כלומר, שכל קשת חלה בדיוק k קודקודים; גרף רגיל הוא 2 יוניפורמי). הכללות כאלו ניתנו על ידי גוורס, טרי טאו, נוגה אלון ועוד.
בכל ההכללות הללו, החסם המתקבל הוא תמיד השלב ה-k בהיררכית אקרמן (שלב 2 הוא מגדל חזקות).
הכללות נוספות נוגעות לשיפור הדיוק שהגרף המתקבל מקרב את הגרף המקורי.
זוג קבוצות  \varepsilon  רגולריותהצפיפות בתת-הקבוצות A,B דומה לצפיפות בין הקבוצות המקוריות. שימו לב ש A,B צריכות להיות גדולות יחסית - לפחות  \varepsilon  כחלק יחסי מגודל הקבוצה המקורי
מארק ויוויאן פואה

מארק ויוויאן פואֶה (צרפתית: Marc-Vivien Foé‏; 1 במאי 1975, יאונדה, קמרון - 26 ביוני 2003, ליון, צרפת) היה כדורגלן קמרוני.
קריירה

פואה החל לשחק כדורגל במועדון קאנון יונד הקמרוני. את הופעת הבכורה בנבחרת הלאומית ערך בגיל 18, מול מקסיקו. שנה לאחר מכן הופיע במדי נבחרתו במסגרת במונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית. פואה שיחק בכל שלושת משחקי הנבחרת בטורניר.
בשנת 1996 עבר פואה לקבוצת לאנס הצרפתית בה שיחק במשך 4 עונות. פואה ביסס את מקומו בהרכב באופן מיידי והיה ממצטייני הקבוצה בעונת ב-1997/1998 בה זכתה הקבוצה באליפות. קבוצות רבות הביעו בו עניין, אך בשלהי עונה זו נפצע פואה ושבר את רגלו. פציעה קשה זו גרמה לו להחמיץ את מונדיאל 1998 בצרפת.
לאחר שהחלים מן הפציעה ושיחק מספר משחקים עם לאנס, נרכש פואה על ידי וסטהאם יונייטד תמורת 4 מיליון פאונד. פואה שיחק 25 משחקים במדי הקבוצה וכבש שער אחד, אך לא תפס מקום קבע בהרכב. בשנת 2000 זכה עם נבחרת קמרון בגביע אפריקה השלישי בתולדותיה.
בתום עונת 1999 עבר פואה לאולימפיק ליון, תמורת 6 מיליון פאונד, בשורותיה חזר להציג יכולת גבוהה. ליון סיימה בעונה הראשונה עם פואה במקום השני, ואחריה, בעונת 2001/2002, זכתה באליפות צרפת. בינואר 2002 הופיע במדי נבחרתו במסגרת טורניר גביע אפריקה לאומות שנערך במאלי. פואה בלט במדי נבחרתו בטורניר, וכבש את השער השלישי בחצי הגמר – מול נבחרת מאלי. בגמר ניצחה קמרון את נבחרת סנגל בדו-קרב פנדלים וזכתה בגביע. במונדיאל 2002 לא העפילה קמרון לשלב השני, אך פואה שיחק בכל אחד משלושת משחקי נבחרתו.
בתחילת עונת 2002/2003 הושאל פואה לשנה למנצ'סטר סיטי, לאחר חיזורים ממושכים על ידי מאמן הקבוצה קווין קיגן אשר היה מעוניין לרכוש את השחקן, אך בגלל דרישות גבוהות מצד ליון שהחזיקה בכרטיס השחקן, הוא הושאל בתמורה לחצי מיליון פאונד. במנצ'סטר סיטי סייע פואה לקבוצה לבסס את מקומה בפרמייר ליג. פואה כבש בסיטי 9 שערים, והפך לאחד השחקנים האהודים ביותר בקבוצה. שערו האחרון של פואה במדי הקבוצה, הוא השער האחרון שנכבש באצטדיון ה"מיין רואד".
פואה היה שותף להופעתה של נבחרת קמרון במסגרת גביע הקונפדרציות 2003. ב-26 ביוני, בדקה ה-72 של משחק חצי גמר הטורניר בין קמרון לקולומביה, במצב של 1:0 לטובת קמרון, התמוטט פואה על כר הדשא לאחר שלקה בליבו. פואה פונה מהמגרש כשהוא מחוסר הכרה. משם הועבר למרכז הרפואי באצטדיון, שם תוך כדי טיפול הפסיק לנשום, ולאחר כ-45 דקות של ניסיונות החייאה, נאלצו הרופאים לקבוע את מותו. משחק חצי הגמר המקביל בטורניר בין צרפת לטורקיה, נפתח לאחר דקת דומיה לזכרו.
מחוזות קוריאה הצפונית

קוריאה הצפונית מחולקת מנהלתית ל-9 מחוזות (do), עיר מטרופולינית (Chikhalsi) ו-4 ערים מיוחדות (אחרון התווסף בשנת 2019). בנוסף קיימת חלוקה משנית לנפות.
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2008 | שטח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז צפון פויאנג | סינוויג'ו | 평안 북도,P'yŏngan-pukto | 2,729,000 | 12,575 |
| 2 | מחוז צ'אגנג | קנגייה | 자강도,Chagang-do | 1,300,000 | 16,613 |
| 3 | מחוז רינאגאנג | הייסן | 량강도 or 양강도, Ryanggang-do | 717,700 | 13,888 |
| 4 | מחוז צפון האמגיונג | צ'ונגג'ין | 함경 북도,Hamgyŏng-pukto | 2,327,000 | 12,189 |
| 5 | עיר ראסון | ראסון | 라선시, Rasŏn T'ŭkpyŏlsi | 196,954 | 746 |
| 6 | מחוז דרום פויאנג | פיונסונג | 평안 남도,P'yŏngan-namdo | 4,051,700 | 11,577 |
| 7 | מחוז דרום האמגיונג | המהונג | 함경 남도, Hamgyŏng-namdo | 2,586,000 | 18,558 |
| 8 | עיר פיונגיאנג | פיונגיאנג | 전라남,P'yŏngyang Chikhalsi | 3,255,388 | 2,113 |
| 9 | מחוז דרום הואנג-הה | הג'ו | 황해 남도, Hwanghae-namdo | 2,310,500 | 8,294 |
| 10 | מחוז צפון הואנג-הה | סריוון | 황해 북도,Hwanghae-pukto | 2,113,700 | 8,154 |
| 11 | מחוז קאנגוונדו | וונסן | 강원도, Kangwŏndo | 1,478,000 | 10,600 |
|  | עיר נאמפו | נאמפו | 남포특별시,Nampo-teukbyeolsi | 366,815 | 829 |
|  | עיר קסונג | קסונג | 개성특별시,Gaeseong-Teukbyeolsi | 308,440 | 1,309 |

מפת ערים מיוחדות
מוטל גרוביאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באפריל 1909 Sokolivka, אוקראינה 
 פטירה:  9 בפברואר 1972 (בגיל 62) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית קברות ווסטריאקובסקויה 
 שפות היצירה:  יידיש 
 סוגה:  פואמה 
 תקופת הפעילות:  מ-1930 
 פרסים והוקרה:  מדליה על ההצטיינות בקרב  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945 
 
מוטל גרוּבִּייַאן (גם מרדכי גרובייאן ומַאטווֶי גרובייאן) (ברוסית: Матвей Михайлович Грубиян‏) (12 ביוני 1909, סוקולובקה, אואזד ואסילקוב, מאלורוסיה, האימפריה הרוסית - 8 בפברואר 1972, מוסקבה, ברית המועצות) היה משורר יידיש, עורך ועסקן תרבות יידיש קומוניסטי, שניצל מהמשטר הסובייטי ושרד.
שנותיו הראשונות

מוטל נולד לאב מלמד, עבד מגיל שלוש עשרה, למד במכון הפדגוגי של מינסק אותו סיים ב-1938.
חייו במלחמת העולם השנייה

גרוביאן היה קומוניסט, וחייל נאמן של הצבא האדום מ-1941 - מיד עם הפלישה הנאצית לברית המועצות. הוא סירב לשרת בחיל-התעמולה בעורף ובחר ללחום כמקלען ביחידת רגלים בחזית. אחרי פציעה ראשונה קשה ברגלו בנובמבר 1942, בקרב סטלינגרד, הוא שוחרר מן הצבא. הוא נפצע עוד פעמיים במהלך הקרבות. אשתו הראשונה ובנם נרצחו על ידי הנאצים בגטו מינסק.
לאחר שחרורו מהצבא היה כתב ב"דער עמעס" וב"אייניקייט". בראשית 1943 כיהן מוטל גרוביאן כחבר "הוועד היהודי האנטי פשיסטי", ושימש שם כעורך הפרסומים ביידיש. לאחר המלחמה, כשסטלין החל בדיכוי היהודים, הוא נעצר ב-19 בפברואר 1949 יחד עם כל אנשי הוועד היהודי האנטי פשיסטי, אך בניגוד לרוב האחרים הוא לא נרצח - אלא נשפט ל-10 שנות מאסר עם עבודת פרך, באשמת ריגול כביכול לטובת האמריקאים. הוא שרד את המאסר, שאת חלקו עשה בעיירה אינטה, הרחוקה יותר מהחוג הארקטי, בסיבלאג (מחנה מאסר סיבירי). הוא מונה שם לפלדשר (סגל רפואי זוטר) ושוחרר לביתו ב-1956. אחרי קבלת דירה בעיר הבירה, העביר לשם את אשתו ובתו המאומצת. הוא נפטר במוסקבה בתחילת תנועת העלייה של ה"סירובניקים" הראשונים.
יצירתו

שירו הראשון של מוטל גרוביאן נדפסו בעיתון הפיונירים של חרקוב, "זיי גייט", ב-1930. ספר שיריו הראשון "פון קעלער אף דער זון" ("מן המרתף אל השמש") נדפס במינסק ב-1935. ב-1940 פורסם האוסף השני - "ליריקה". לאחר המלחמה, ב-1947, פרסם אוסף נוסף ביידיש - "גזאנג וען מוט" ("שיר על גבורה"), ועוד אוסף בשפה הביילורוסית: "בעקבות המלחמה" ("По следам войны"). אחרי שחרורו מהגולאג פורסמו תרגומיו לרוסית: "חיים, קראתיכם" (1958), "מפתחות" (1962), "סירה בזרם" (1967). שירי האוסף האחרון תורגמו על ידי לב אוזרוב, יבגני יבטושנקו, יונה מוריץ, יארוסלב סמליאקוב וגם סמן סורין. שנתיים לפני מותו פורסם ספרו ביידיש: "הרוח שאינה נרגעת". ארבע שנים לאחר מותו פורסם אוסף שיריו ביידיש "אש התמיד". בעקבות הגירתה של הזמרת היהודיה מרינה גורדון, פורסמו השירים שלו במגזין "אידישע קולטור" של איצ'ה גולדברג.
יצירתו > כתביו הנמצאים בישראל

בבית הספרים הלאומי בירושלים מצויים שבעה מספריו, כולם ביידיש.
משפחתו

אשתו הראשונה ובנו - חוסלו בגטו מינסק
אשתו השנייה - חנה אברמובנה בלוש'ינסקאיה, שחקנית תיאטרון
לאריסה (לורה) פבזנר - בתו המאומצת, מתגוררת בישראל
הערות שוליים

↑  שיריו פורסמו גם בCharles Dobzynski, Le miroir d'un peuple; anthologie de la poesie yidich, Paris : Gallimard, 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311816105171  GND: 1205836306  ISNI: 0000 0000 2760 848X  LCCN: n86838011  VIAF: 70428870   WorldCat (עם VIAF): 70428870
מחוזות קוריאה הדרומית

מבחינה מנהלית קוריאה הדרומית מחולקת ל-8 מחוזות (do), מחוז אוטונומי מיוחד (teukbyeol jachido)‏, 6 ערים מטרופולינים (gwangyeoksi) ועיר מיוחדת (teukbyeolsi) ועיר עצמאי (teukbyeol-jachisi). כמו כן, קיימת חלוקה משנית לנפות.
מפת מחוזות קוריאה הדרומית
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2020 | שטח |
| 1 | סיאול | - | 서울,Seoul | 9,586,195 | 605 |
| 2 | פוסאן | - | 부산,Busan | 3,349,-16 | 766 |
| 3 | דאגו | - | 대구,Daegu | 2,410,070 | 884 |
| 4 | אינצ'און | - | 인천,Incheon | 2,945,454 | 1,063 |
| 5 | קוואנגג'ו | - | 광주,Gwangju | 1,477,573 | 501 |
| 6 | טג'אן | - | 대전,Daejeon | 1,488,435 | 539 |
| 7 | אולסן | - | 울산,Ulsan | 1,135,423 | 1,056 |
| 8 | קיונגי | סוואן | 경기,Gyeonggi | 13,511,676 | 10,171 |
| 9 | קאנגואון | צ'ונצ'און | 강원,Gangwon | 1,521,763 | 20,569 |
| 10 | צפון צ'וּנגצ'וֹנג | צ'ונגיו | 충청북,Chungcheongbuk | 1,632,088 | 7,433 |
| 11 | דרום צ'וּנגצ'וֹנג | דאיאון | 충청남,Chungcheongnam | 2,176,636 | 8,204 |
| 12 | צפון ג'ולה | צ'ונג'ו | 전라북,Jeollabuk | 1,802,776 | 8,043 |
| 13 | דרום ג'ולה | מואנגן | 전라남,Jeollanam | 1,788,807 | 11,858 |
| 14 | צפון קיונגסאנג | גאאגו | 경상북,Gyeongsangbuk | 2,644,757 | 19,030 |
| 15 | דרום קיונגסאנג | צ'נגוון | 경상남,Gyeongsangnam | 3,333,056 | 10,532 |
| 16 | מחוז גֶ'אג'ו | גֶ'אג'ו | 제주,Jeju | 670,858 | 1,849 |
|  | סג'ונגסי | סיונג | 세종시,Sejong | 353,933 | 465 |
מגשימים

| --- | --- |
שלט הכניסה למושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: דרום השרון
גובה ממוצע: ‎50 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: האיחוד החקלאי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,091 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מגשימים(למפת גוש דן רגילה) מגשימים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגשימים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגשימים32°02′47″N 34°53′57″E﻿ / ﻿32.0465153414728°N 34.8990852215193°E﻿ / 32.0465153414728; 34.8990852215193  heמפת היישובים של מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) באדום - מגשימים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

מַגְשִׁימִים הוא מושב בדרום השרון, ליד העיר יהוד השייך למועצה אזורית דרום השרון. המושב הוא הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית.
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי ארגון חיילים משוחררים מצה"ל, באמצעות חברת רסקו, על אדמות הכפר הערבי יהודייה (עבאסייה), שתושביו גורשו על ידי האצ"ל במלחמת העצמאות[דרוש מקור]. בתחילה פעל כקומונה שיתופית שפורקה. אל היישוב הצטרפו עם הזמן תושבים מהארץ, יוצאי גרמניה מכפר סירקין ועולים מפולין ורומניה .
הסרט הישראלי "לילסדה" משנת 1995 צולם באחת מן הווילות שבמושב[דרוש מקור].
סמל המושב
כיום כמעט ופסקה החקלאות במושב אך נשארו עדיין שטחים חקלאיים רבים שחלקם אף מעובדים על ידי מספר משפחות.
במושב פועל סניף של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי מאז שנות השמונים שעורכת מדי שבוע פעולות לילדי המושב מכיתה ד-יב וכן עוזרת בטקסי המושב ואחראית על אירועי החגים במושב לאורך השנים.
גלריית תמונות

יום העלייה לקרקע
בית העם
בית הכנסת
הכיכר בכניסה למושב
אנדרטה לחללי מלחמת יום כיפור
שמות בני המושב שנפלו
מטע רימונים
מגרש כדורגל
רחוב דוד נבון במושב
דגלי המדינה והאיחוד החקלאי
נוף המושב בעונת הקציר
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מגשימים ־ ישוב המעמד הבינוני התנחל ליד פתח־תקוה, הַבֹּקֶר, 9 בדצמבר 1949
| בקעת אונו |
| --- | --- | --- |
| עיריות | קריית אונו • יהוד-מונוסון • גני תקווה • אור יהודה (רמת פנקס) • רמת גן (תל השומר, רמת אפעל וכפר אז"ר) |  |
| מועצות מקומיות | סביון (גני יהודה) |  |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון |  |
| מועצה אזורית דרום השרון | מגשימים • כפר מעש • גת רימון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588264205171
מדונה (לטביה)

מדונה (בלטבית: Madona; בגרמנית: Modohn, מודון) היא בירת מחוז מדונה בלטביה. העיר שוכנת בחבל וידזמה במרכז המדינה ובמרחק של כ-130 קילומטרים מזרחית לריגה, בירת לטביה. בעיר מתגוררים כ-7,500 תושבים (נכון ל-2019).
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
העיירה מוזכרת לראשונה בכתבי הכנסייה כבר ב-1461, ולאחר שהייתה בשליטת שוודיה, היא הועברה לשליטת הצאר הרוסי.
יהודי העיירה

לאחר מלחמת העולם הראשונה התגבשה במדונה קהילה יהודית זעירה, וב-1920 נמנו כ-19 יהודים. עד 1935 גדלה הקהילה לכדי 115 יהודים, שהיוו כ-5% מכלל אוכלוסיית העיירה.
במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר הכיבוש הנאצי של השטח בתחילת יולי 1941, החלו הגרמנים לעצור את תושביה היהודיים של העיירה, כשרק יהודים מעטים הספיקו להימלט לפני הכיבוש. הדיכוי כלפיהם בוצע בהדרגתיות - משעות עוצר ואיסור להיכנס למוסדות תרבות ופנאי, עד לגרושם מבתיהם וריכוזם באזורים ייעודיים - תושביה היהודיים של מדונה פונו לשולי העיירה, לשם רוכזו גם יהודים מכפרים סמוכים, ונאסר עליהם לעזוב את השטח או לעבוד - למעט בעבודות כפייה יזומות. בגטו היו כ-150 יהודים.
באוגוסט 1941 נרצחו יהודי מדונה והכפרים הסובבים בירי ביער סמצרסקי הקרוב באזור הכפר לדזונה (לטב'). לאחר הרצח, שבוצע על ידי לטבים מקומיים מקומנדו ארייס בפיקוח הנאצים, הודיעו במבואות העיירה כי היא 'נקייה מיהודים' (Judenrein). לאחר שהצבא האדום שחרר את העיר ב-1944, חיילים יהודים איתרו כמה ממשתפי הפעולה הלטבים וביצעו נגדם פעולות עונשין.
הערות שוליים

↑  אוכלוסיית לטביה לפי רשויות מקומיות, סטטיסטיקת מרשם האוכלוסין עבור 1 ביולי 2019, המשרד לענייני אזרחות והגירה של לטביה (בלטבית).
1 2 3 4  קהילת יהודי מאדונה באתר בית התפוצות
1 2 3 4  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), מדונה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1023), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
1 2 3  מדונה (Madona), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
↑  מאמרה של ריטה בוגדנובה, 'השמדת היהודים בזמגלה ובווידזמה', יד-ושם; עמ' 95-96
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562356805171  GND: 4771014-7  LCCN: n85114668  LNB: 000041843  MusicBrainz: 20424574-59ad-4059-846e-d9401558b4c7  VIAF: 127905968   WorldCat (עם VIAF): 127905968
מונה חאטום

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1952 (בת 72) ביירות, לבנון 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה  בית הספר לאמנות בייאם שו 
 תחום יצירה:  פיסול, מייצב
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית 
 פרסים והוקרה:  פרס רולף שוק לאמנות חזותית (2008)  פרס ז'ואן מירו (2011)  פרימיום אימפריאל (2019)  International Award Julio González 2020 (2020) 
 
מונה חאטום (בערבית: منى حاطوم; נולדה ב-11 בפברואר 1952 בביירות) היא אמנית ויזואלית ממוצא פלסטיני, שנולדה בלבנון, החיה ופועלת בלונדון.
אודות

מונה חאטום נולדה בבירות ב-1952 להורים פלסטינים אשר היגרו ללבנון בעקבות מלחמת העצמאות בישראל. על אף שנולדה בלבנון, חאטום לא מגדירה את עצמה לבנונית מאחר שמשפחתה, כמו פלסטינים אחרים שהגיעו ללבנון אחרי 1948, לא קבלו אזרחות ונשארו במעמד פליטים. משפחתה לא תמכה בשאיפותיה לעסוק באומנות אך היא המשיכה ליצור. חאטום למדה עיצוב גרפי באוניברסיטה האמריקאית בלבנון ועבדה במשרד פרסום במשך שנתיים. היא לא נהנתה מעבודה בתחום העיצוב. עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1975 היגרה ללונדון. שם למדה בין השנים 1975–1981, אמנות בבית הספר לאומנות ביים שאו (Byam Shaw) ובבית הספר לאומנות סלייד (Slade School of Fine Art).
יצירה

עבודותיה של חאטום עוסקות בגוף ומגדר, יחסי עולם ראשון ועולם שלישי ובמרחב הפרטי המוגדר נשי. דרך נוספת לבחון את עבודותיה היא באמצעות תפיסת המרחב. גוף הצופה נלקח בחשבון כחלק מהעמדת הפסלים והמייצבים בחלל וכן ביחס לזרמים מרכזים באומנות המודרנית סוריאליזם, מינימליזם ואמנות אדמה. ישנן קריאות רבות לעבודתה. חאטום מבקשת לייצר אצל הצופים בעבודתיה תגובות פסיכולוגיות ורגשיות. עבודותיה של חאטום כוללות מיצבים ופסלים מחומרים מגוונים הכוללים רשתות, חוטי חשמל, נורות, שיערות ועוד. בעזרתם היא יוצרת צורות גאומטריות המרמזות על כבלי מערכות שליטה בחברה. בעבדות אחרות היא משמשת בחפצים ביתיים כמו מטחנת בשר ענקית ופומפיה.
חאטום משתמשת גם בשערה בעבודתיה. למשל, בעבודתה כאפיה 1993-9 חאטום ארגה את שערה בתוך הכאפיה - כיסוי ראש לגבר - המשלב בתוכו שיער אישה. השימוש בצורות גאומטריות היוצרות דוגמה של גדר, בעבודה זו ובאחרות, מרמז גם ביוקרת חברתית על חוקי החברה שכולאים נשים.
העיסוק שלה בגבולות נוגע גם גבולות בין מדינות, עמים והמשמעות שלהן. בעבודה Untill There are None, חאטום מזמינה את הצופים לצייר בגיר על משטח כהה את מפת העולם. לצייר ולמחוק גם את המפות של הצופים שציירו לפניהם. בעבודה נוספת "על בלימה" תלויות 35 נדנדות. כל תזוזה של נדנדה פוגעת בחברתה. על מושבי הנדנדות כתובים שמות של ערים מהן ישנה הגירה בגלל סכסוכים (ביירות, בגדאד, קאבול).
עבודותיה מוצגות במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון, במרכז ז'ורז' פומפידו, בגלריית טייט, במוזיאון לאמנות מודרנית, במוזיאון ישראל ובמקומות נוספים.
הוקרה ופרסים

2008: בפרס רולף שוק
2011: פרס ז'ואן מירו 2017
2017: פרס הירושימה לאומנות
2019: בפרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה בקטגוריית פיסול לאות הכרה ב-45 שנות יצירה.
2021: פרס חוליו גונזלס2020
הערות שוליים

↑  Tate, Mona Hatoum (born 1952) | Tate, Tate (באנגלית)
↑  BOMB Magazine — Mona Hatoum by Janine Antoni, bombmagazine.org (באנגלית)
1 2 3  Mona Hatoum, The John Tusa Interviews - BBC Radio 3, BBC
1 2  Kimberly Lamm (2004-01-01). "Seeing Feminism in Exile; The Imaginary Maps of Mona Hatoum".
1 2 3 4  סמדר שפי, תערוכה: מונה חאטום בורחת מפוליטיזציה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2012
1 2  "התלתל הסוריאליסטי של מונה חאטום". ערב רב. נבדק ב-2017-02-11.
↑  "אמנות: הוראות הפעלה". ערב רב. נבדק ב-2017-02-11.
↑  British-Palestinian Mona Hatoum wins top Japanese art prize באתר The National,‏ 17 בספטמבר 2019 (באנגלית)
↑  Mona Hatoum, IVAM (באנגלית אמריקאית)
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279087  NLI: 987007509852205171  PLWABN: 9810645838305606  AGSA: 4142  BNE: XX1157793  BnF: cb12426742v (data)  CANTIC: a11099124  GND: 119308118  ISNI: 0000 0001 1478 0608  KulturNav: 9b5a32f3-37cd-4373-a595-0281828a3f53  LCCN: nr89006886  NKC: jo2002104843  NTA: 165528559  PIC: 1450  RKD: 135072  SNAC: w62z324v  SUDOC: 033397864  Trove: 901421  ULAN: 500033131  VIAF: 95885576   WorldCat (עם VIAF): 95885576