stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדרך הראשית הגדולה
מסלול הדרך

כיום הדרך מתפרסת על מספר כבישים, ברובם מהירים, בין מספר מדינות האזור. הדרך מתחילה כאמור בצ'יטגונג שבדום-מזרח בנגלדש, משם היא עוברת דרך הכביש המהיר מס' 1 (N1) עד למרכז בנגלדש, משם הדרך יורדת לקראת הגבול עם הודו ולקולקטה. מקולקטה ממשיכה הדרך לכיוון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 2 (NH2) אשר יושב על הדרך ההיסטורית כמעט לכל אורכה בהודו, תוך מעבר במישורי הגנגס דרך הערים המרכזיות של צפון הודו, עד לעיר דלהי. קטע הדרך בין דלהי לגבול עם פקיסטן בוואגה (Wagha) עובר בכביש הארצי מספר 1 (NH1), משם ממשיכה הדרך בתוך פקיסטן לכיוון לאהור, היא חוצה את פקיסטן לכיוון צפון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 5 (N-5) דרך פשוור עד לגבול עם אפגניסטן באזור טורקהם (Torkahm) במעבר הח'ייבר. משם ממשיכה הדרך בתוך אפגניסטן על כביש A-1 דרך ג'ללאבד עד לקאבול.

סך הכל עוברת הדרך כ-2,500 ק"מ.
בהודו, החלק המרכזי של הדרך משמש כחלק הצפוני של פרויקט תחבורה ליצירת טבעת כבישים מהירים אשר מחברת את ערי הודו המרכזיות בשם "מרובע הזהב" (Golden Quadrilateral). פרויקט זה נכון לינואר 2012, סיים את שלב הרחבת הנתיבים בכבישים הקיימים וכיום הכבישים המהירים בפרויקט (כולל הכביש NH-2 שיושב על הדרך הראשית הגדולה) מורכבים כולם מארבעה נתיבים.
תמונות

קטע הדרך אמבלה - דלהי, בתקופת השלטון הבריטי, ~שנות ה-40.
קטע מהדרך בקרבת קאהריאן, פקיסטן.
קטע הדרך אשר עובר בגשר הג'הלום, פקיסטן.
קטע הדרך ג'ללאבד - קאבול, במעבר הח'ייבר, אפגניסטן.
דניאל ברונר

| --- | --- |

דניאל ברונר,1963
 לידה:  29 בדצמבר 1914 וינה
 פטירה:  30 במאי 2009 (בגיל 94) ישראל 
 שם לידה:  Adolph Brunner 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת וינה 
 התמחות:  קרדיולוגיה
 תפקידים:  רופא פנימי, פעיל ההעפלה 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו (1998) 
 
דניאל (דולפי) בּרוּנֶר (29 בדצמבר 1914 – 30 במאי 2009) היה רופא פנימאי ישראלי, ממובילי תחום הרפואה בישראל בימי ראשית המדינה, מאבות מקצוע הקרדיולוגיה בישראל וממקימי בית החולים דונולו והמכון למחקר קרדיווסקולרי בבית החולים וולפסון.
ביוגרפיה

אדולף (דוֹלפי) ברונר (Brunner) נולד בדצמבר 1914 ברובע ה-3 של העיר וינה בירת אוסטריה, למשפחה זעיר-בורגנית יהודית מתבוללת, בנם של סופי וברנהארד ברונר ואח צעיר להאנס. בצעירותו הצטרף לתנועת הנוער היהודית "צעירנו", ובשנת 1930 החליט על צירוף התנועה לתנועת "מכבי הצעיר" היהודית-ציונית, לאחר שהושפע עמוקות מספרו של יוזף קסטיין "תולדות העם היהודי".[דרושה הבהרה] בהמשך התמנה לתפקיד יושב ראש הוועד המנהל של מכבי הצעיר בווינה ולאחד ממנהלי תנועת "החלוץ", ארגון הגג של תנועות הנוער הציוניות. במסגרת תפקידיו סייע להעלות יהודים רבים מאוסטריה לארץ ישראל. עד לשנת 1934 ארגן שלוש קבוצות של עליית הנוער שהגיעו לקריית ענבים, ועם החמרת הבריטים עם המעפילים עסק בהעלאה בלתי לגאלית של נוער יהודי. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית הצליח עוד להבריח יהודים רבים מווינה, עד שנאלץ לברוח בעצמו והגיע לארץ ישראל ב-1940. הוריו עלו לארץ אף הם.
ברונר למד רפואה באוניברסיטת וינה בשנים 1933–1938, וקיבל את התואר שבועות ספורים לפני שהסטודנטים יהודים במדינה נאלצו להפסיק את לימודיהם. את דרכו בתחום הרפואה בארץ ישראל החל כעוזר סגן מנהל של מרפאת זמנהוף. כעבור שנים אחדות, בשנת 1943, התמנה לרופא בית בבית החולים בילינסון במחלקתו של פרופ' הרי הלר. בשנת 1947 היה ממקימי בית החולים הצבאי הראשון בכפר גלעדי, ובתום הקרבות של מלחמת העצמאות היה ממקימי המחלקה הפנימית בבית החולים תל השומר. בשנת 1949 היה ממקימי בית החולים דונולו ביפו והתמנה למנהל אגף א' של בית החולים. ברונר הקים את מחלקה פנימית א' וניהל אותה עד 1981. ולצידה מכון מחקר ראשון מסוגו בישראל אשר עסק בקשר שבין השומנים בדם למחלות לב. ברונר היה הראשון בישראל והשני בעולם כולו שהגדיר את שני מרכיבי הכולסטרול בדם ה-HDL וה-LDL ותפקידם. ברונר היה ממקימי ומראשי תורת הקרדיולוגיה בישראל, עמד בראש ועדות מקצועיות רבות ושימש כיו"ר האגודה לרפואה פנימית בהסתדרות הרפואית. עיקר תרומתו בתחום הקרדיולוגיה הייתה בשיקום חולי לב, בפיתוח הרפואה הספורטיבית ובהנחלת הכללים הבסיסיים לתזונה נכונה ופעילות גופנית כערובה למניעת מחלות לב.
בהמשך הועבר בית החולים דונולו למקומו החדש ונקרא בית החולים וולפסון בחולון. במקביל לפעילותו כמנהל מחלקה ניהל את מכון המחקר להיגיינה פיזיולוגית בבית חולים וולפסון, אשר היה מעורב במחקרים בינ"ל רבים, בהיקפים חסרי תקדים בישראל. (כאות כבוד והוקרה, לאחר פרישתו, נקרא על שמו - מכון ברונר למחקר קרדיווסקולרי).
בשנת 1966 התמנה כפרופסור חבר בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת תשנ"ח-1998 הוכתר בתואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
היה נשוי לתמרה ברונר, אב לשלושה: יובל בר-נר, שלומית מלר ואסנת מרים (מירי) נוי, וסב לנכדים.
ברונר נפטר ב-2009, בן 94 במותו.
ספריו

דניאל ברונר, ב. פ. מילר, לאורנס גלטון, כיצד למנוע התקף לב?; הפרקים מאנגלית תורגמו על ידי אברהם רימון, ירושלים: א. רובינשטין, 1978.
Physical Activity and Aging Volume 4, Brunner, D & Jok, E. Karger, 1970
Studies in Preventive Cardiology: Coronary Heart Disease, Dep. of Health Education & welfare, USA 1973
Freedom From Heart Attacks, Miller, F.M; Galton, F; Brunner, D. Touchstone, 1974
Frontiers of Internal Medicine, Blonhime, S.H; Alkan, W.J; Brunner, D. Karger, 1975
The Role of Exercise in Internal Medicine, Brunner, D & Jokl, E. Karger, 1977
ספריו > אוטוביוגרפיה

דניאל ברונר, דולפי, תעשה משהו: סיפורי חיים; נכתב מפי דולפי ברונר בשנים 2006–2008 בידי ליזה יושקוביץ ; עריכה והבאה לדפוס: יובל בר-נר, [הרצליה : חמו"ל], תשס"ט 2008.
לקריאה נוספת

ביבליוגרפיה של מאמריו: בתוך דולפי, תעשה משהו (תשס"ט 2008), עמ' 129–139.
הערות שוליים

↑  מכון ברונר למחקר קרדיווסקולרי, באתר המרכז הרפואי וולפסון.
↑  'Brunner, Daniel', in: Nathan Koren, Jewish Physicians: A Biographical Index, Jerusalem: Israel Universities Press, 1973, p. 160.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423433005171  ISNI: 0000 0003 6978 7537  LCCN: n89658999  VIAF: 34809289   WorldCat (עם VIAF): 34809289
הורין (נהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  659 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  110 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  22,700 קמ"ר
 מוצא:  Volytsia, Kremenets Raion 
 גובה מוצא הנהר:  345 מטרים
 יובלים:  Sluch River, Viliya, Ustia River, Syrets, Tsvitokha, Polva, Zhyrak, Horynka, Zulnya, Zamchysko, Chakva, Ponora, בפסקה זו 10 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  פריפיאט 
 מדינות באגן הניקוז:  אוקראינה, בלארוס
 
 
הורין (באוקראינית Горинь) הוא יובל של נהר פריפאט. הנהר מתחיל בבלארוס, זורם לאורך של כ-659 קילומטרים ועובר דרך הערים אולקסנדריה, דומברוביץ, דרז'נה, הורינגרוד, הושץ', ויסוצק ובילוהיריה. לנהר יש 19 יובלים, הרוחב המרבי של הנהר הוא 80 מטר והעומק המרבי הוא 16 מטר.
הוועדה הממלכתית לשידורי רדיו וטלוויזיה (אוקראינה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה 
 סוכנות אם:  Ministry of Culture and Strategic Communications of Ukraine 
 תאריך הקמה:  2003 
 מטה מרכזי:  קייב 
 תקציב:  1,964,898,500 הריבניה (נכון ל־2024) 
 http://comin.kmu.gov.ua/
 
הוועדה הממלכתית לשידורי רדיו וטלוויזיה של אוקראינה (באוקראינית: Державний комітет телебачення і радіомовлення України) היא גוף מרכזי של הרשות המבצעת בעלת מעמד מיוחד, שפעולותיה מנוהלות ומתואמות על ידי קבינט השרים של אוקראינה. זהו הגוף העיקרי האחראי בגיבוש ומימוש מדיניות בתחום הטלוויזיה, הרדיו, המידע והפרסום. בקיצור הארגון ידוע יותר בשם דרז'קומטלרדיו (Держкомтелерадіо).
תשתיות

חברת השידור הציבורית הלאומית של אוקראינה (הערוץ הראשון)
חברת הרדיו הלאומית של אוקראינה "רדיו אוקראיני"
חברות השידור הטריטוריאליות הפועלות בכפיפות לחברת הרדיו והטלוויזיה הממלכתית האזורית.
ישנם 27 חברות-בת בכל אזור באוקראינה
האולפן האוקראיני לסרטי טלוויזיה "Ukrtelefilm"
חברת שידורי הטלוויזיה והרדיו הממלכתית (DTRK) "קולטורה"
טלוויזיה ורדיו אוקראיני (השירות בינלאומי "שידורי טלוויזיה ורדיו אוקראיני")
חברת הטלוויזיה והרדיו העירונית הממלכתית "Siverska"
האיגוד הממלכתי לטלוויזיה ורדיו עירוני של קריבוריזקה
20 סוכנויות פרסום
גופים תומכים

מפעל ממלכתי הוצאה לאור ובית דפוס "טברידה"
מרכז מידע אנליטי ארגוני "Donbasinform"
מפעל "פוליסרוויס"
מוסד המדע הממלכתי "לשכת הספרים של איוואן פיודורוב באוקראינה"
מפעל "Ukrtelefilm"
מכון אוקראיני לשיפור הסמכה לעובדי טלוויזיה, רדיו ותקשורת (Ukrteleradiopresinstytut)
מרכז תרבות המידע האוקראיני (פעל בסימפרופול)
הערות שוליים

↑  Statute of the Committee
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 974154380895530290039   WorldCat (עם VIAF): 974154380895530290039
דפנה דה מוריאה

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1907 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  19 באפריל 1989 (בגיל 81) Par, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Daphne Busson du Maurier 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  Daphne du Maurier 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות גותית 
 יצירות בולטות:  רבקה, The House on the Strand, שעיר לעזאזל, Frenchman's Creek, הדודנית רחל, פונדק ג'מייקה, The Birds and Other Stories 
 תקופת הפעילות:  1931–1989 (כ־58 שנים) 
 בן או בת זוג:  פרדריק בראונינג (19 ביולי 1932–14 במרץ 1965) 
 צאצאים:  טסה בראונינג, פלאביה בראונינג, כריסטיאן  בראונינג 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אנתוני (2000)  The Grand Master (1978)  פרס הספר הלאומי (1938)  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית 
 www.dumaurier.org
 
דפנה דה מוריאה חותרת בסירה סמוך לביתה בקורנוול, 1931
דפנה דה מוריאה (באנגלית: Dame Daphne du Maurier, Lady Browning‏; 13 במאי 1907 – 19 באפריל 1989) DBE הייתה סופרת ומחזאית אנגלייה.
רבות מיצירותיה עובדו לסרטי קולנוע, בהם הרומן "רבקה" (שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 1941), "פונדק ג'מייקה", והסיפורים הקצרים "הציפורים" שבוימו על ידי אלפרד היצ'קוק ו"המבט", על פי סיפורה Don't Look Now.
אחותה הבכורה הייתה הסופרת אנג'לה דה מוריאה, אביה היה השחקן ג'רלד דה מוריאה, וסבה היה הסופר והקריקטוריסט ג'ורג' דה מוריאה.
תחילת דרכה

דפנה דה מוריאה נולדה בלונדון, בת שנייה מתוך שלוש בנות, לשחקן סר ג'רלד דה מוריאה ולשחקנית מיוריאל בימונט. קשריה המשפחתיים סייעו לה להתחיל בדרכה הספרותית, ואת יצירותיה הראשונות פרסמה בירחון "בייסטנדר" (Bystander), אותו ערך דוד של אמה. בזכות אביה פגשה בשנות ילדותה רבים מהכוכבים הבולטים בעולם הבמה באנגליה. הרומן הראשון שלה, The Loving Spirit, פורסם בשנת 1931.
רומנים, סיפורים קצרים וביוגרפיות

מבקרים ספרותיים הפחיתו לעיתים מערך יצירותיה של דה מוריאה בתואנה שאינן בעלות משקל אינטלקטואלי בדומה לאלה של ג'ורג' אליוט או איריס מורדוך. בשנות ה-50 של המאה ה-20, תקופה שבה "אנשים צעירים וזועמים" על עוולות חברתיות ומדיניות היו באופנה, היו שראו בכתיבתה שריד מן העבר. חמישים שנה אחר כך השתנתה ההערכה כלפיה, והיא נחשבת למספרת סיפורים מחוננת, היודעת ליצור עלילה ומתח. יכולתה ליצור בקורא אווירת מקום זכתה להערכה, ויצירותיה עדיין אהודות ברחבי תבל. במשך עשרות שנים היו ספריה בין הספרים המושאלים ביותר בספריות השאלה.
הרומן רבקה, שעובד מספר פעמים למחזה ולסרט קולנוע, נחשב ליצירתה הבולטת והטובה ביותר. אחת ההשפעות החשובות על כתיבתה הייתה יצירתה של שרלוט ברונטה, ג'יין אייר. עניינה במשפחת ברונטה בא אף לידי ביטוי בספרה The Infernal World of Branwell Brontë, ביוגרפיה שכתבה על ברנוול ברונטה, אחיהן של האחיות ברונטה.
בין יצירותיה האחרות "שעיר לעזאזל", ו"הבית על החוף". כמה מיצירותיה עובדו לקולנוע, בהן "פונדק ג'מייקה", "גבעת הרעב", Frenchman's Creek, My Cousin Rachel, סרטו של אלפרד היצ'קוק הציפורים המבוסס על סיפור קצר שכתבה, וכן הסרט המבט. על הסרטים שנעשו על יסוד יצירותיה התלוננה דה מוריאה כי היא מחבבת רק את רבקה של היצ'קוק, והמבט של ניקולס רוג. בתסריט של פונדק ג'מייקה שונה לחלוטין סופו של הסיפור כדי לספק את רצונו של כוכב הסרט, צ'ארלס לוטון. דה מוריאה אף חשבה שהיה זה משגה ללהק את אוליביה דה הבילנד לתפקיד ראשי בסרט "דודנית רחל" (My Cousin Rachel). דה מוריאה אף התחרטה על בחירתה באלק גינס לתפקיד המוביל בסרט "שעיר לעזאזל", סרט שנטלה חלק במימונו.
דה מוריאה סווגה לעיתים קרובות כ"כותבת רומנים רומנטית" (מושג שתיעבה), אף שסיפוריה מסתיימים רק לעיתים נדירות ב"סוף טוב", וכתיבתה הרומנטית עומדת לעיתים בניגוד לאווירה המרושעת וצללי אירועים חריגים ומסתוריים שאותם כה אהבה. היא התמחתה בספריה ביצירת עלילות מתוחכמות ובלתי מפוענחות גם בסופו של הספר, כדי להותיר בקוראים את צלו של המסתורין, שימשיך לרדוף אותם גם לאחר שיסיימו את הספר.
בשנותיה המאוחרות כתבה דה מוריאה מספר ביוגרפיות, ככל הנראה מתוך רצון להצטייר כסופרת רצינית, דוגמת הסופר וההיסטוריון א.ל. רוז שהתגורר בסמוך לביתה.
מחזות

דה מוריאה כתבה שלושה מחזות. הראשון היה המחזה לספרה "רבקה" ואשר הוצג לראשונה בלונדון ב-5 במרץ 1940 וזכה להצלחה בימתית. בקיץ 1943 כתבה מחזה בשם The Years Between שעלילתו היא בעלת יסודות אוטוביוגרפיים. העלילה עוסקת בקצין בכיר השב מן הקרב, למרות ידיעות על מותו, ומוצא שאשתו תפסה את מקומו כחברת פרלמנט והחלה במערכת יחסים רומנטית עם חקלאי מקומי. המחזה הוצג בבית האופרה של מנצ'סטר בשנת 1944, והחל מ-10 בינואר 1945 הוצג בלונדון. ההצגה זכתה ל-617 הופעות. 60 שנים מאוחר יותר, בשנת 2007 עלתה ההצגה פעם נוספת.
המחזה השלישי של דה מוריאה, "גאות ספטמבר" (September Tide), על יחסי אישה בגיל העמידה עם חתנה האומן. המחזה הוצג לראשונה בלונדון, ב-15 בדצמבר 1948, וירד לאחר 267 הופעות באוגוסט 1949. מחזה זה אף זכה לעיבוד לטלוויזיה בשנת 2005 והוצג ב-BBC.
שמותיה ותאריה

בין השנים 1907 עד 1932 היא הייתה ידועה בשם דפנה דה מוריאה, אז הפכה לגברת פרדריק בראונינג, בעוד היא ממשיכה לפרסם תחת שם נעוריה. בשנת 1946 זכתה לתואר "ליידי בראונינג" ובשנת 1969 קיבלה ממלכת אנגליה תואר "דיים מפקדת" במסדר האימפריה הבריטית ומאותה עת היה תוארה הרשמי ליידי בראונינג, דיים דפנה דה מוריאה DBE.
טענות בדבר גנבה ספרותית

זמן קצר לאחר פרסום הספר "רבקה" בברזיל, פרסם מבקר הספרות אלברו לינס, אליו הצטרפו קוראים נוספים, טענה ולפיה קיימים קווי דמיון רבים בין יצירתה של דה מוריאה לבין יצירה של סופרת ברזילאית, קרולינה נבוקו. עלילת סיפורה של נבוקו, A sucessora ("היורש") דומה לזו של רבקה. היא מתארת אשה צעירה שמתחתנת עם אלמן ונוכחותה המסתורית של אשתו הראשונה - אותם מאפייני עלילה שקיימים גם בסיפור ג'יין אייר. נינה אוורבוך טוענת בספרה Daphne du Maurier, Haunted Heiress, כי דה מוריאה קראה את הספר הברזילאי, כאשר טיוטות ראשונות ממנו נשלחו לצורך פרסום באנגליה, וכי ביססה את רב המכר שלה על עלילת ספר זה. הטענות בדבר גנבה ספרותית פורסמו אף בשבועון הספרותי הידוע של הניו יורק טיימס, The New York Times Book Review, אשר ערך השוואה מעמיקה בין שתי היצירות.
דה מוריאה הכחישה שהעתיקה מיצירתה של נבוקו וטענה, כי עלילת הספר רבקה נפוצה למדי, אולם נבוקו טענה, כי בסיפורה של דה מוריאה מופיעים תאורי מצבים ודיאלוגים שלמים שמועתקים מתוך ספרה.
חייה הבוגרים

דה מוריאה התחתנה עם אלוף סר פרדריק "בוי" בראונינג, ולזוג נולדו שלושה ילדים: שתי בנות - טסה (1933) ופלאביה (1937), ובן בשם כריסטיאן (1940). ביוגרפים תיארו את נישואיה כקרירים ואותה עצמה כאישה מרוחקת וצוננת, גם כלפי ילדיה, בעיקר כשהייתה עסוקה בכתיבה. מיד לאחר מות בעלה בשנת 1965 עברה דה מוריאה לבית בקורנוול. מקום המשמש רקע לרומן "הבית על החוף".
דה מוריאה התרחקה ממצלמות והתראיינה לעיתים נדירות. באופן יוצא דופן, לאחר שיצא לאקרנים הסרט גשר אחד רחוק מדי (העוסק במבצע מרקט גארדן) ובו תואר בעלה- מאדריכלי ומפקדי המבצע הכושל - באור לא מחמיא, כתבה דה מוריאה למערכות העיתונים הבריטים ומחתה על הטיפול הלא הוגן בדמותו. בנסיבות משפחתיות רבים זכרו אותה כדמות חמימה ומצחיקה אשר אירחה בנדיבות בביתה.
לאחר מותה בשנת 1989 התגלה כי דפנה דה מוריאה אהבה נשים ונמשכה אליהן, אף על פי שסלדה מאוד מההגדרה "לסבית". בביוגרפיות שנכתבו עליה ציינו כי הייתה ביסקסואלית שניהלה בסתר רומנים עם נשים, בין היתר עם השחקנית האנגליה גרטרוד לורנס ועם אלן דבלדיי, אשתו של המוציא לאור נלסון דבלדיי (Doubleday). דה מוריאה כתבה בזכרונותיה כי אביה השתוקק לבן, ובמובנים רבים היא התנהגה כנער.
דה מוריאה נפטרה בגיל 81 בביתה בקורנוול, שם מתרחשת עלילת רבים מסיפוריה. אפרה פוזר בים סמוך לביתה.
ספריה > בעברית

הטפילים. ספרי לפיד, 1950.
עץ התפוח: סיפורים. הוצאת מסדה, 1954. תרגום לעברית: ש. אהרון.
פונדק ג'מייקה. הוצאת עמיחי, 1960. תרגום לעברית: משה הרפז.
רוח אהבה. הוצאת מ. מזרחי, 1962. תרגום לעברית: הדסה שפירא.
נופחי הזכוכית. הוצאת עמיחי, 1963. תרגום לעברית: עליזה נצר.
הפרידה האחרונה. מ. מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), תשכ"ד. תרגום לעברית: ג. אריוך.
הבית על החוף - רומן. הוצאת מ' מזרחי, 1971.
מותה של מרתה. הוצאת מ' מזרחי, 1971. תרגום לעברית: שרה ריפין.
המפלט. הוצאת עמיחי, 1982.
רֶבֶּקָה. הוצאת מסדה, 1968. וכן בהוצאת זמורה ביתן, 1986. תרגום לעברית: ח. גליקשטיין. וכן בתרגום חדש בהוצאת מטר, 2013.
גבעת הרעב. הוצאת מ' מזרחי, 1987. תרגום לעברית: ק. כצנלסון.
דודנית רחל. הוצאת מ' מזרחי, 1987. תרגום לעברית: יוסף נדבה.
שעיר לעזאזל. הוצאת א' זלקוביץ
הצפורים. הוצאת אבן חושן, 2016, תרגום לעברית: יהונתן דיין.
הערות שוליים

↑  Kate Kellaway, Daphne's unruly passion, The Guardian, April 15th, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297015605171  PLWABN: 9810552225805606  BIBSYS: 90070402  BNC: 000066989  BNE: XX852378  BnF: cb11900717h (data)  CANTIC: a10349339  CiNii: DA0082898X  GND: 118528084  ICCU: CFIV036746  ISNI: 0000 0001 2124 4061  LCCN: n79109035  LNB: 000007077  MusicBrainz: 9d862d05-117d-4d28-90a7-2959a5334420  NDL: 00438282  NKC: jn19981000779  NLA: 35046586  NLG: 66424  NLK: KAC199618056  NSK: 000055272  NTA: 068862881  RERO: 02-A000053157  SELIBR: 184086  SNAC: w6pr865c  SUDOC: 026838648  Trove: 811066  VIAF: 24600806   WorldCat (עם VIAF): 24600806
ההתכווצות הגדולה

הדגמה להתכווצות היקום וחזרה לתחילתו
בתחום הקוסמולוגיה הפיזיקלית, ההתכווצות הגדולה או הקריסה הגדולה הוא אחד מהתרחישים האפשריים לגורל היקום. בתרחיש זה, תהליך התפשטות היקום יעצר ובסופו של דבר ינוע בכיוון ההפוך, יקרוס ולבסוף יסתיים כסינגולריות חור שחור או כנקודת התחלה חדשה ליקום עם התרחשות מפץ גדול נוסף. תאוריה זו נזנחה לאחר שהוכח שקצב התפשטות היקום רק מאיץ ולא מאט.
סקירה כללית

אם גודל היקום סופי ומהירות התפשטות היקום לא עולה על מהירות המילוט, המשיכה הכבידתית ההדדית של כל החומר בסופו של דבר יגרמו ליקום להתכווץ. אם האנטרופיה תמשיך לגדול בשלב ההתכווצות, ההתכווצות ה מהיפוך הזמן של ההתרחבות. בעוד שבתחילתו, היקום היה אחיד מאוד, יקום מתכווץ עשוי להפוך ליותר ויותר כבד. בסופו של דבר כל החומר יקרוס לחורים שחורים, ומאוחר יותר יתגבש ליצור חור שחור אחיד או נקודת סינגולריות של ההתכווצות הגדולה.
חוק האבל מודד את המצב הנוכחי של התרחבות היקום ואת חוזק כוח הכבידה התלוי בצפיפות ובלחץ של החומר ביקום, במילים אחרות מה שנקרא הצפיפות הקריטית של היקום. אם צפיפות היקום גדולה יותר מהצפיפות הקריטית, החוזק של כוח הכבידה יעצור את היקום מלהתרחב והיקום יקרוס בחזרה לתוך עצמו-בהנחה שאין חומר הדוחה אותו כמו הקבוע הקוסמולוגי. לחלופין, אם צפיפות היקום פחותה מהצפיפות הקריטית, היקום ימשיך להתרחב וכוח משיכה לא יספיק כדי לעצור את היקום מלהתרחב. תרחיש זה נקרא 'הקפיאה הגדולה', במצב זה היקום מתקרר ככל שהוא מתרחב ומגיע למצב של אנטרופיה. תאוריה נוספת מציעה שהיקום יקרוס למצב שבו התחיל ומשם לעוד מפץ גדול, כך שבתרחיש זה היקום ימשיך להתקיים לנצח, אך יעבור דרך שלבי ההתפשטות (המפץ הגדול) וההתכווצות (ההתכווצות הגדולה).
תצפיות בסופרנובות רחוקות ומיפוי עדכני של קרינת הרקע הקוסמית הביאו את הקוסמולוגים להבנה שהתפשטות היקום לא מואטת על ידי כוח המשיכה אלא מואצת על ידי מה שמכונה אנרגיה אפלה. משכך, הגיעו למסקנה שההתכווצות הגדולה לא תקרה.
תרחישים אפשריים נוספים לגורל היקום הם מות החום של היקום והקריעה הגדולה.
בתרבות

תיעוד ראשוני על העלאת נושא ההתכווצות נמצא לראשונה בשיריו של המשורר והמדען האנגלי ארסמוס דרווין בשנת 1791.
בספרו של דאגלס אדמס, המסעדה שבסוף היקום מוזכרת התאוריה.
ברומן טאו אפס מאת סופר המדע בדיוני האמריקאי פול אנדרסון, קיימת ספינת חלל ששורדת את ההתכווצות הגדולה בסוף הרומן.
במשחק הפלטפורמה Super Mario Galaxy, הדמות Bowser בונה שמש שקורסת לתוך עצמה ויוצרת חור שחור על-מסיבי. היקום נשאב לתוכו ובסופו של דבר מושמד כאשר הוא מתכווץ לסינגולריות ומשתקם זמן קצר לאחר מכן עם מפץ גדול.
משחק המחשב Anachronox מציג את ההרס ולאחר מכן את יצירת היקומים הבאים.
התאוריה מוצגת בפרק בעונה השלישית של הסדרה ננס אדום ומתרחשת בכדור הארץ במהלך ההתכווצות הגדולה ובמהלכה הזמן נע אחורה.
בסדרה דוקטור הו בשנים 1980–1989 בפתיחת הפרקים מופיעים קרדיטים וברקע המפץ הגדול והתפשטות היקום, בסיום הפרקים הקרדיטים מופיעים בתנועת הזמן ביקום אחורנית.
בסדרת הקומיקסים וולברין מהמארוול קומיקס, הדמות מוג'ו מנסה לעצור את ההתכווצות הגדולה.
בסרט קיי-פקס משנת 2001, הדמות הראשית, חייזר לכאורה בשם פרוט, אומר שהגזע שלו הבין מזמן שיום אחד היקום יתכווץ לתוך סינגולריות, ואז יתפשט שוב ויחזור על התהליך לנצח. הוא גם מציין שכל מחזור יהיה בדיוק אותו הדבר, כולל אותם הפעולות של כולם.
ראו גם

הקפיאה הגדולה
הקריעה הגדולה
חץ הזמן
פרדוקס בנטלי
יקום מחזורי
קריסה כבידתית
האחים דארדן

האחים דארדן בפסטיבל הקולנוע בקאן
האחים ז'אן פייר דארדן (Jean-Pierre Dardenne ; נולד ב-21 באפריל 1951 בלייז', בלגיה) ולוק דארדן (Luc Dardenne ; נולד ב-10 במרץ 1954, לייז' בלגיה), הם צמד קולנוענים בלגי. הם מתסרטים, מפיקים ומביימים את סרטיהם יחד.
האחים החלו ליצור סרטי תעודה ונרטיב בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים, אך הם הפכו למוכרים בינלאומית באמצע שנות התשעים של המאה, עם פרסום סרטם La Promesse (בעברית: ההבטחה). הם זכו בפרס בינלאומי ראשון על סרטם רוזטה, שזכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1999 ובאופן יוצא דופן הם זכו בפרס פעם נוספת ב-2005 על סרטם הילד. בשנת 2011 סרטם הילד עם האופניים זיכה אותם בגרנד פרי של הפסטיבל.
כל סרטיהם מאז זכייתם הראשונה מוצגים בתחרות המרכזית בפסטיבל, וזוכים באחד מן הפרסים הגדולים. הם בעלי מספר הזכיות הגבוה ביותר בהיסטורית הפסטיבל.
פרסים

פרס דקל הזהב - 1999, 2005
הצלב הגדול של עיטור הכתר הבלגי - 2005
פרס ועידת קלן - 2008
גרנד פרי של פסטיבל הקולנוע בקאן - 2011
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד> בימוי | תפקיד> תסריט | תפקיד> הפקה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Falsch | כן | כן |  |  |
| 1992 | Je pense à vous | כן | כן | כן |  |
| 1995 | Faute de soleil |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 1996 | La Promesse | כן | כן |  |  |
| 1999 | רוזטה | כן | כן | כן |  |
| 2001 | The Milk of Human Kindness |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2002 | הבן | כן | כן | כן |  |
| 2003 | The Living World |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2003 | Stormy Weather |  |  | כן |  |
| 2003 | The Sun Assassinated |  |  | כן |  |
| 2005 | The Axe |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2005 | "הילד" | כן | כן | כן |  |
| 2006 | The Colonel |  |  | כן |  |
| 2007 | Vous êtes de la police? |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2008 | Lorna's Silence | כן | כן | כן |  |
| 2009 | The Front Line |  |  | כן |  |
| 2010 | K.O.R. |  |  | כן |  |
| 2011 | הילד עם האופניים | כן | כן | כן |  |
| 2011 | The Minister |  |  | כן |  |
| 2012 | Rust and Bone |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2012 | Beyond the Hills |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2013 | Marina |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2013 | Je fais le mort |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2014 | יומיים ולילה | כן | כן | כן |  |
| 2014 | Wild Life |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2015 | Diary of a Chambermaid |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2015 | Cowboys |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2015 | Long Live the Bride |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2016 | Le Fils de Joseph |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2016 | Hedi |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2016 | Graduation |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2016 | Pericle |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2016 | The Unknown Girl | כן | כן | כן |  |
| 2016 | Les Carnivores |  |  | כן | שותפים להפקה |
| 2019 | הבחירה | כן | כן | כן |  |
הדרך הקלה להפסיק לעשן

| --- | --- |
עטיפת הספר
עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אלן קאר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  עזרה עצמית
 נושא:  עישון 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1985 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  בבל
 תאריך:  2006
 תרגום:  ארז אשרוב
 מספר עמודים:  216
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001764670, 002548801, 003566537
 
הדרך הקלה להפסיק לעשן (באנגלית: The Easy Way to Stop Smoking) הוא ספר עזרה עצמית מאת הסופר והיועץ הבריטי אלן קאר, אשר מטרתו להביא לגמילה מעישון. זהו ספרו הידוע ביותר של קאר, והנמכר ביותר בין ספריו, אשר זכה לתהודה נרחבת בעולם, והפך לרב-מכר עולמי.
כתיבת הספר

לאחר שנים רבות של עישון כבד, החל משנתו ה-18, הפסיק קאר לעשן בשנת 1983, בגיל 48. בעקבות זאת עזב קאר את עבודתו כרואה חשבון באותה שנה ופתח את "מרפאת הדרך הקלה" הראשונה, כדי לעזור למכורים אחרים. בנוסף לספרו זה כתב קאר עוד מספר ספרים אשר נועדו להוביל לגמילה מעישון, וכן ממשקל עודף, אשר חלקם היו אף הם רבי מכר.
תוכן הספר

בדברי ההקדמה לספר כותב קאר כי שיטתו להפסקת העישון, "שיטת הדרך הקלה" המוצגת בספר, אינה מבקשת לגרום למעשן להפסיק לעשן כתוצאה מהפחדות והדגשת נזקי העישון, אלא מבקשת לחלופין להתמודד ישירות למול ההתמכרות הפסיכולוגית, שהיא, לפי קאר, הגורם המשמעותי ביותר בהתמכרות לסיגריות. 
הספר עצמו מחולק ל-44 פרקים, אשר נועדו להוביל את המעשן, עם סיום הקריאה בספר, להחלטה להפסיק לעשן, וזאת, לטענת קאר, כמעט וללא חסכי גמילה פיזיים ופסיכולוגיים.
השפעת הספר

הספר זכה להימנות על רשימת הספרים רבי המכר בארצות רבות, ביניהן צרפת, ספרד, דרום אפריקה, אוסטרליה, קולומביה, ארצות הברית וישראל, כאשר בסופו של דבר למעלה מ-7 מיליון עותקים נמכרו ברחבי העולם. כמו כן הספר תורגם למספר שפות, ביניהן צרפתית, ספרדית ועברית.