stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרייסי מקגריידי
קריירת ה-NBA > טורונטו ראפטורס (1997–2000)

מקגריידי נבחר במקום התשיעי בדראפט ה-NBA‏ 1997 על ידי טורונטו ראפטורס. בשתי העונות הראשונות שלו בטורונטו מקגריידי לא הרבה לפתוח בחמישייה וקלע פחות מ-10 נקודות בממוצע למשחק. החל מהעונה השנייה שלו הוא שיחק בקבוצה עם בן דודו, וינס קרטר. בעונתו השלישית ביצע מקגריידי את התקדמותו, כאשר פתח ב-34 משחקים וקלע 15.4 נקודות בממוצע למשחק, ואף העמיד ממוצע שיא בקריירה של 1.9 חסימות. בנוסף, הוא השתתף בתחרות ההטבעות במסגרת שבוע האולסטאר של ה-NBA, וסיים במקום השלישי אחרי סטיב פרנסיס ווינס קרטר. הוא הוביל את הקבוצה יחד עם קרטר למשחקי הפלייאוף לראשונה בתולדותיה, אך הפסיד עימה לניו יורק ניקס בסיבוב הראשון. בסיום העונה הפך מקגריידי לשחקן חופשי.
קריירת ה-NBA > אורלנדו מג'יק (2000–2004)

ב-3 באוגוסט 2000, עבר מקגריידי לאורלנדו מג'יק, כחלק תהליך התחזקות של הקבוצה, שהחתימה באותו קיץ גם את גרנט היל. בעקבות פציעתו של היל בעונת 2000/2001, מקגריידי היה לקלעי המוביל של אורלנדו באותה עונה. במהלך העונה הוא נבחר לראשונה בקריירה שלו לשחק עבור נבחרת המזרח במשחק האולסטאר של ה-NBA. בסיומה הוא זכה בתואר "השחקן המשתפר של העונה".
בעונה שלאחר מכן, 2001/2002, היל נפצע פעם נוספת ושיחק ב-14 משחקים בלבד. מקגריידי היה השחקן המוביל של אורלנדו, והוביל אותה למאזן של 44 ניצחונות ו-38 הפסדים בסיום העונה הסדירה, ולסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף שבו היא הפסידה לשארלוט הורנטס. הוא קלע 25.6 נקודות בממוצע למשחק בעונה זו, ונבחר בסיומה לחמישייה הראשונה של העונה ב-NBA.
בעונתו החמישית ב-NBA‏, 2002/2003, מקגריידי קבע שיא קריירה כאשר קלע 32.1 נקודות בממוצע למשחק, ואף סיים את העונה כמלך הסלים של הליגה. אורלנדו סיימה במקום השמיני במזרח, ואף הובילה 1–3 בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף מול דטרויט פיסטונס, אך הפסידה בשלושת המשחקים האחרונים והודחה פעם נוספת.
בעונת 2003/2004, מקגריידי השיג פעם נוספת את תואר מלך הסלים של ה-NBA, עם 28 נקודות בממוצע למשחק. במהלך העונה הוא קלע 62 נקודות במשחק נגד וושינגטון ויזארדס, שיא הנקודות בקריירה שלו למשחק אחד. למרות יכולתו הטובה של מקגריידי, אורלנדו לא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף באותה עונה, וסיימה עם המאזן החלש ביותר בליגה של 21 ניצחונות ו-61 הפסדים.
קריירת ה-NBA > יוסטון רוקטס (2004–2010)

ב-29 ביוני 2004 הועבר מקגריידי ליוסטון רוקטס, בטרייד שכלל 7 שחקנים: מקגריידי, טיירון לו, ריס גיינס וג'וואן הווארד הועברו ליוסטון; ובתמורה סטיב פרנסיס, קטינו מובלי וקלווין קאטו הועברו לאורלנדו מג'יק. ביוסטון מקגריידי חבר לסנטר יאו מינג, ויחד עם יאו הוביל את יוסטון למקום החמישי במערב בעונת 2004/2005. משחקו המפורסם ביותר באותה עונה הוא המשחק מול סן אנטוניו ספרס ב-9 בדצמבר 2004, שבו קלע 13 נקודות (4 שלשות וקליעת עונשין אחת) ב-33 השניות האחרונות שסייעו ליוסטון לנצח 80–81. למרות היכולת הטובה של מקגריידי ויאו, יוסטון הודחה בסיבוב הראשון בפלייאוף על ידי דאלאס מאבריקס.
בעונת 2005/2006 מקגריידי השתתף בפעם השישית שלו במשחק האולסטאר, וקלע בו 36 נקודות. עם זאת, הוא סבל מפציעות במהלך העונה, והחמיץ 35 משחקים בעקבות כאבי גב, ובחלק מהמשחקים אף הציג יכולת חלשה. בעקבות פציעתו, יוסטון סיימה את העונה עם מאזן שלילי ולא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף.
בעונת 2006/2007, מקגריידי עבר טיפול אצל הרופא ג'ון פטרסון, על מנת לרפא את בעיות הגב שלו. למרות בעיות הגב שלו, הוא שיחק ב-71 משחקים. לאחר פציעתו של יאו מינג, שהיה השחקן המוביל בקבוצה עד אז, מקגריידי הפך למנהיג הקבוצה, והוביל אותה למאזן החמישי בטיבו בליגה ולמקום הרביעי במערב. מקגריידי אף הפך באותה עונה לשחקן השלישי הצעיר ביותר בהיסטוריית ה-NBA שקולע 14,000 נקודות ומוריד 4,000 ריבאונדים בקריירה. יוסטון הודחה פעם נוספת בסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף, לאחר הפסד ליוטה ג'אז.
בעונת 2007/2008 יאו ומקגריידי, יחד עם שחקנים מוכשרים נוספים, הובילו את יוסטון ל-22 ניצחונות רצופים במהלך העונה הסדירה (אף על פי שיאו נפצע לאחר הניצחון ה-12) - הרצף השלישי באורכו בהיסטוריה של ה-NBA, אחרי ה-33 של לוס אנג'לס לייקרס, וה-27 של מיאמי היט וכמו כן למקום השלישי באזור המערבי. למרות העונה הטובה, יוסטון הודחה שוב בסיבוב הפלייאוף הראשון, בשל הפסד נוסף ליוטה.
באמצע עונת 2008/2009 נפצע מקגריידי פעם נוספת, כשהפעם הפציעה הייתה קשה מהרגיל, והשביתה אותו למשך קרוב לשנה. במשחקי הפלייאוף של אותה עונה הצליחה יוסטון לעבור את הסיבוב הראשון, ואף על פי שמקגריידי לא שותף בשל היותו פצוע, הוא נחשב מבחינה רשמית כשותף להישג זה, לראשונה בקריירה שלו. הוא חזר למגרשים רק בדצמבר 2009, במשחק נגד דטרויט פיסטונס. לאחר שמיעט לקבל דקות משחק מהמאמן ריק אדלמן הועבר מקגריידי לקבוצת ניו יורק ניקס בפברואר 2010. עם סיום העונה, שוחרר מקגריידי מסגל הניקס, ובאוגוסט 2010 חתם בקבוצת דטרויט פיסטונס.
קריירת ה-NBA > ניו יורק ניקס (2010)

ב-18 בפברואר 2010 עבר מקגריידי בטרייד לניו יורק ניקס במסגרת הטרייד של שלושה שחקנים מיוסטון, ניו יורק וסקרמנטו קינגס. ב-20 בפברואר 2010 ביצע מקגריידי את הופעת הבכורה שלו בניקס נגד אוקלהומה סיטי ת'אנדר, במדיסון סקוור גארדן. הוא קלע 26 נקודות, הוריד 4 ריבאונדים ומסר 5 אסיסטים ב-32 דקות. הניצחון הראשון שלו כשחקן הניקס הגיע שישה ימים לאחר מכן, כשקלע 23 נקודות נגד וושינגטון וויזארדס. הוא שיחק 24 משחקים עם הקבוצה, עם ממוצע של 9.4 נק'.
קריירת ה-NBA > דטרויט פיסטונס (2010–2011)

ב-16 באוגוסט 2010 חתם מקגריידי על חוזה לשנה אחת עם דטרויט פיסטונס. ב-7 בדצמבר 2010 שיחק מקגריידי נגד יוסטון בפעם הראשונה במדי הפיסטונס לתגובות של מחיאות כפיים וקריאות בוז מהקהל של יוסטון וקלע 11 נקודות, הוריד 3 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים. הקבוצה הפסידה 97-83. ב-14 בינואר 2011 קלע מקגריידי שיא עונתי של 22 נקודות (101-95) על טורונטו ראפטורס. הממוצע של מקגריידי היה 8.0 נקודות, 3.5 אסיסטים, ו-3.5 ריבאונדים ב-23.4 דקות בפיסטונס, אבל הם הפסידו בפלייאוף בשנה השנייה ברציפות.
קריירת ה-NBA > אטלנטה הוקס (2011–2012)

ב-7 בדצמבר 2011 דיווח ESPN כי מקגריידי הסכים לעסקה לשנה אחת עם אטלנטה הוקס. בהופעת הבכורה שלו בהוקס, מקגריידי סיים עם 12 נקודות, 2 ריבאונדים, חטף וחסם בפחות מ-20 דקות והמשחק נגמר בניצחון 70–106 על ניו ג'רזי נטס. פחות משבוע לאחר מכן, ב-2 בינואר 2012, מקגריידי קלע 13 מ-16 הנקודות שלו ברבע הרביעי של משחק נגד מיאמי היט שהייתה הקבוצה הכי חזקה בליגה, ואטלנטה ניצחה, הוא הוביל את הוקס לקאמבק של ניצחונות. במהלך העונה, היה הממוצע הנמוך בקריירה שלו - 5.3 נקודות למשחק ב-16 דקות.
קריירת ה-NBA > צ'ינגדאו דאבל-סטאר (2012–2013)

ב-9 באוקטובר 2012, חתם מקגריידי על עסקה לשנה אחת עם הקבוצה של איגוד הכדורסל הסיני "צ'ינגדאו דאבל-סטאר". מקגריידי קלע 49.6% מהשדה עם עונה טובה של 25.0 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 5.1 אסיסטים, 1.6 חטיפות ו-0.6 חסימות למשחק. קבוצתו סיימה במקום האחרון בליגה ב-2012 עם רקורד של 8 ניצחונות ו-24 הפסדים.
קריירת ה-NBA > סן אנטוניו ספרס (2013)

ב-16 באפריל 2013 חתם מקגריידי בסן אנטוניו ספרס ממש לפני סיום העונה, מה שהופך אותו כשיר לשחק עבורם בפלייאוף. הוא בחר ללבוש את חולצת מס' 1, וזו הייתה העונה הראשונה של מקגריידי שהוא לא שיחק משחק רגיל לעונה. סן אנטוניו ספרס סיימה 24–58, המאזן הטוב ביותר באזור המערבי. מקגריידי קיבל דקות הראשונות שלו בספרס נגד לוס אנג'לס לייקרס במשחק הרביעי בסיבוב הראשון של פלייאוף 2013 . במשחק השני של גמר ה-NBA, מקגריידי שיחק את דקות הראשונות שלו בסדרת האליפות, עם שני ריבאונדים ושני אסיסטים. בסופו של דבר הפסידו הספרס למיאמי בסדרת הגמר בתוצאה 3–4.
ב-26 באוגוסט 2013 הודיע מקגריידי על פרישתו מה-NBA בשידור חי ב-ESPN.
תארים ושיאים

7 הופעות במשחק האולסטאר של ה-NBA: ‏2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007
השחקן המשתפר של העונה ב-NBA בשנת 2001
שתי בחירות לחמישיית העונה הראשונה ב-NBA‏: 2002, 2003.
שלוש בחירות לחמישיית העונה השנייה: 2001, 2004, 2007
שתי בחירות לחמישיית העונה השלישית: 2005, 2008
פעמיים מלך הסלים של ה-NBA:‏ 2003, 2004
נקודות למשחק: 62 נגד וושינגטון ויזארדס - 10/03/04
ריבאונדים: 17 נגד סן אנטוניו ספרס - 03/02/02
ריבאונדים בהגנה: 12 (4 פעמים בקריירה)
ריבאונדים בהתקפה: 10 נגד שיקגו בולס - 29/02/00
אסיסטים: 13 (3 פעמים בקריירה)
חטיפות: 6 נגד דנוור נאגטס - 15/03/02
חסימות: 7 נגד יוסטון רוקטס - 19/03/00
דקות ששיחק: 55 נגד ניו יורק ניקס - 28/02/03
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997/1998 | טורונטו | 64 | 17 | 18.4 | 0.450 | 0.341 | 0.712 | 4.2 | 1.5 | 0.8 | 0.9 | 7.0 |
| 1998/1999 | טורונטו | 49 | 2 | 22.6 | 0.436 | 0.229 | 0.726 | 5.7 | 2.3 | 1.1 | 1.4 | 9.3 |
| 1999/2000 | טורונטו | 79 | 34 | 31.2 | 0.451 | 0.277 | 0.707 | 6.3 | 3.3 | 1.1 | 1.9 | 15.4 |
| 2000/2001 | אורלנדו | 77 | 77 | 40.1 | 0.457 | 0.355 | 0.733 | 7.5 | 4.6 | 1.5 | 1.5 | 26.8 |
| 2001/2002 | אורלנדו | 76 | 76 | 38.3 | 0.451 | 0.364 | 0.748 | 7.9 | 5.3 | 1.6 | 1.0 | 25.6 |
| 2002/2003 | אורלנדו | 75 | 74 | 39.4 | 0.457 | 0.386 | 0.793 | 6.5 | 5.5 | 1.6 | 0.8 | 32.1 |
| 2003/2004 | אורלנדו | 67 | 67 | 39.9 | 0.417 | 0.339 | 0.796 | 6.0 | 5.5 | 1.4 | 0.6 | 28.0 |
| 2004/2005 | יוסטון | 78 | 78 | 40.8 | 0.431 | 0.326 | 0.774 | 6.2 | 5.7 | 1.7 | 0.7 | 25.7 |
| 2005/2006 | יוסטון | 47 | 47 | 37.1 | 0.406 | 0.312 | 0.747 | 6.5 | 4.8 | 1.3 | 0.9 | 24.4 |
| 2006/2007 | יוסטון | 71 | 71 | 35.8 | 0.431 | 0.331 | 0.707 | 5.3 | 6.5 | 1.3 | 0.5 | 24.6 |
| 2007/2008 | יוסטון | 66 | 62 | 37.0 | 0.419 | 0.292 | 0.684 | 5.1 | 5.9 | 1.0 | 0.4 | 21.6 |
| 2008/2009 | יוסטון | 35 | 35 | 33.7 | 0.388 | 0.376 | 0.801 | 5.0 | 4.6 | 1.2 | 0.4 | 15.4 |
| 2009/2010 | יוסטון | 6 | 0 | 7.7 | 0.368 | 0.500 | 0.667 | 0.8 | 1.0 | 0.0 | 0.3 | 3.2 |
| 2009/2010 | ניו יורק | 24 | 24 | 26.1 | 0.389 | 0.242 | 0.754 | 3.7 | 3.9 | 0.6 | 0.5 | 9.4 |
| 2010/2011 | דטרויט | 72 | 39 | 23.4 | 0.442 | 0.341 | 0.698 | 3.5 | 3.5 | 0.9 | 0.5 | 8.0 |
| 2011/2012 | אטלנטה | 52 | 0 | 16.1 | 0.437 | 0.455 | 0.675 | 3.0 | 2.1 | 0.3 | 0.3 | 5.3 |
| קריירה |  | 938 | 703 | 32.7 | 0.435 | 0.338 | 0.746 | 5.6 | 4.4 | 1.2 | 0.9 | 19.6 |
| אולסטאר |  | 7 | 6 | 24.6 | .500 | .351 | .619 | 3.0 | 3.9 | 1.6 | .4 | 17.1 |
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999/2000 | טורונטו | 3 | 3 | 37.0 | 0.386 | 0.286 | 0.875 | 7.0 | 3.0 | 1.0 | 1.0 | 16.7 |
| 2000/2001 | אורלנדו | 4 | 4 | 44.5 | 0.415 | 0.200 | 0.816 | 6.5 | 8.3 | 1.8 | 1.2 | 33.8 |
| 2001/2002 | אורלנדו | 4 | 4 | 44.5 | 0.462 | 0.313 | 0.739 | 6.3 | 5.5 | 0.5 | 1.8 | 30.8 |
| 2002/2003 | אורלנדו | 7 | 7 | 44.0 | 0.448 | 0.340 | 0.773 | 6.7 | 4.7 | 2.0 | 0.9 | 31.7 |
| 2004/2005 | יוסטון | 7 | 7 | 43.0 | 0.456 | 0.370 | 0.824 | 7.4 | 6.7 | 1.6 | 1.4 | 30.7 |
| 2006/2007 | יוסטון | 7 | 7 | 40.0 | 0.394 | 0.250 | 0.737 | 5.9 | 7.3 | 0.7 | 0.9 | 25.3 |
| 2007/2008 | יוסטון | 6 | 6 | 41.2 | 0.425 | 0.208 | 0.623 | 8.2 | 6.8 | 1.5 | 0.8 | 27.0 |
| 2011/2012 | אטלנטה | 6 | 0 | 15.0 | 0.385 | 0.000 | 0.833 | 2.8 | 1.0 | 0.0 | 0.3 | 4.2 |
| 2012/2013 | סן אנטוניו | 6 | 0 | 5.2 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.3 | 1.2 | 0.3 | 0.5 | 0.0 |
| קריירה |  | 50 | 38 | 34.5 | 0.426 | 0.290 | 0.757 | 5.7 | 5.0 | 1.1 | 0.9 | 22.2 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 1998/1999 50 משחקים בלבד
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של מקגריידי ב-NBA, באתר Basketball-Reference
↑  ערן סורוקה, ‏מגריידי, גאליס וקראוס נכנסו להיכל התהילה, באתר ערוץ הספורט, 8 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006025266  VIAF: 71140227   WorldCat (עם VIAF): 71140227
צבי הרץ צם

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1842 פלך ווהלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1915 (בגיל 72 בערך) טומסק, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 דרגה:  קפטן 
 עיטורים
 מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש 
 
צבי הרץ צַם (ברוסית: Герцель Янкелевич Цам, גֶרְצֶל  יַענקֶלֶבִיץ' צם;‏ 1843 בערך, גורינגרד, ווהלין, רוסיה – 1915, טומסק) היה קנטוניסט ואחד הקצינים היהודים הבודדים בצבא הרוסי במאה ה-19. היה פעיל ציבור בקהילה היהודית בטומסק. היה גבאי בבית כנסת מקומי.
קורות חייו

הוא נולד במשפחה ענייה. בגיל 9, בשנת 1852 גויס בכפייה לצבא הצארי, ונשלח לבית הספר לקנטוניסטים בטומסק שבסיביר. בשנת 1876 קצינים בחטיבתו של צם הצביעו בעד קבלת צם לשורותיהם, הצאר אלכסנדר השני חתם על צו להענקת דרגת קצונה לצם. צם מקבל דרגת פרפורצ'יק (סגן משנה). בשנת 1887 הוא קיבל דרגת שטבס-קפיטן. בשנת 1893, אחרי 41 שנים של שרות פעיל, החליט להשתחרר מהצבא. בזמן השחרור הועלה לדרגת קפיטן (סרן). לאחר שחרורו מהצבא קבל פנסיה קבועה והיה פעיל מאוד בקהילה היהודית של טומסק.
ראו גם

גזרת הקנטוניסטים
הערות שוליים

↑  צבי הרץ צם, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרי אמה וולי

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1863 נורווק, קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בספטמבר 1947 (בגיל 84) Westport, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת בראון 
 מעסיק:  מכללת מאונט הוליוק, מכללת ולסלי 
 תפקיד:  נשיאה (1927–1933) 
 פרסים והוקרה:  חברת היכל התהילה לנשות מורשת רוד איילנד 
 
מרי אמה וולי (באנגלית: Mary Emma Woolley;‏ 13 ביולי 1863 – 5 בספטמבר 1947) הייתה אשת חינוך אמריקאית, פעילת שלום ופעילה ותומכת בזכות בחירה לנשים. היא הייתה הסטודנטית הראשונה שלמדה באוניברסיטת בראון ושימשה כנשיאה העשירית של מכללת מאונט הוליוק בין השנים 1900 ל-1937.
ראשית חייה וחינוך > ילדות ורקע משפחתי

וולי נולדה לג'וזף יהודה (ג'יי ג'יי) וולי, שר קהילתי ידוע, ומרי אוגוסטה פריס. היא גדלה בחיק משפחה מבוססת בניו אינגלנד, תחילה במרידן, קונטיקט, ולאחר מכן בפאוטקט, רוד איילנד. עבודתו של אביה, ששם דגש על שילוב עבודה סוציאלית בדת, השפיעה רבות על דרכה של וולי.
ראשית חייה וחינוך > השכלה

וולי למדה בתיכון פרובידנס ובמספר בתי ספר קטנים יותר לפני שסיימה את לימודיה התיכוניים בסמינר ויטון בנורטון, מסצ'וסטס, בשנת 1884. לאחר מכן, חזרה ללמד שם בשנים 1885–1891. לאחר טיול באירופה בקיץ 1890, שאפה וולי ללמוד באוניברסיטת אוקספורד. אביה, לעומת זאת, סיכם עם נשיא אוניברסיטת בראון, אלישע בנג'מין אנדרוז, שוולי תהפוך לאחת הסטודנטיות הראשונות במוסד.
ראשית חייה וחינוך > קריירה אקדמית

וולי החלה ללמוד באוניברסיטת בראון בסתיו 1890, תוך כדי המשך עבודתה כמורה בוויטון. בשנת 1894 קיבלה תואר ראשון, ובשנת 1895 קיבלה תואר שני עבור עבודת התזה שלה, "ההיסטוריה המוקדמת של משרד הדואר הקולוניאלי".
קריירת הוראה

בשנת 1895 החלה וולי ללמד היסטוריה וספרות תנ"כית בוולסלי קולג'. היא זכתה להערכה רבה הן מצד תלמידיה והן מצד עמיתיה, וכבר בשנת 1896 קודמה לדרגת פרופסור חבר. עד שנת 1899, שוב קודמה, הפעם לדרגת פרופסור מן המניין.
בתקופתה בוולסלי, חוללה וולי שינויים משמעותיים בתוכנית הלימודים, תוך שרכשה ניסיון ניהולי משמעותי כיושבת ראש המחלקה שלה. במהלך תקופה זו, פגשה וולי את ג'נט אוגוסטוס מרקס, סטודנטית בוולסלי, ובשנת 1900 החלו לחיות יחד כבנות זוג. מערכת היחסים ביניהן נמשכה 47 שנים.
קריירת הוראה > הישגים

1895: התחילה ללמד בוולסלי קולג'
1896: קודמה לדרגת פרופסור חבר
1899: קודמה לדרגת פרופסור מן המניין
1900: תואר כבוד ממכללת אמהרסט
ביצעה שינויים משמעותיים בתוכנית הלימודים
פגשה את בת זוגה לחיים, ג'נט אוגוסטוס מרקס
קריירת הוראה > השפעה

וולי הייתה דמות משפיעה בוולסלי קולג'. הן עבודתה האקדמית והן פעילותה הניהולית תרמו רבות למוסד. מערכת היחסים שלה עם ג'נט אוגוסטוס מרקס היוותה פריצת דרך משמעותית עבור זוגות חד מיניים באותה תקופה.
בדצמבר 1899, בראון הציע לוולי עבודה כראש מכללת הנשים שזה עתה נוסדה. במקביל, מכללת מאונט הוליוק הציעה לה את הנשיאות שלה. וולי קיבלה את הצעתו של הר הוליוק וב-1 בינואר 1901, בגיל 38, הפכה לאחד מנשיאי הקולג'ים הצעירים ביותר בארצות הברית.
בשנת 1900, היא הפכה לאישה הראשונה שקיבלה תואר כבוד ממכללת אמהרסט.
נשיאות וולי בהר הוליוק: עידן חדש לחינוך נשים > חזון חינוכי חדש

עם כניסתה לתפקיד נשיאת הר הוליוק, וולי הציגה חזון חדש לחינוך נשים. בניגוד לגישות קודמות שהדגישו את תפקידן של נשים בשירות החברה, וולי טענה שחינוך נשים צריך להתבסס על ערכו האינטלקטואלי הטהור. היא האמינה שחינוך הוא הכנה לחיים עצמם, וכל אישה, בעלת השכלה נאותה, מסוגלת להשיג כל מטרה. לדעתה, כישלונות נשים בעבר נבעו מחוסר השכלה או השכלה לקויה.
נשיאות וולי בהר הוליוק: עידן חדש לחינוך נשים > פעילות ותרומות

בתפקידה כנשיאת מכללת הר הוליוק במשך 36 שנים, וולי פעלה ללא לאות לקידום חינוך נשים. היא נאבקתה בדעות קדומות שטענו כי לנשים חסרות יכולות למידה טבעיות וכי פעילות אינטלקטואלית פוגעת בבריאותן. וולי השפיעה רבות על הקהילה האקדמית, והובילה שיתופי פעולה עם מכללות נשים אחרות לגיוס משאבים, קידום סטנדרטים אקדמיים והעלאת המודעות לחשיבות חינוך נשים.
נשיאות וולי בהר הוליוק: עידן חדש לחינוך נשים > הישגים

בניית סגל חזק ומוכשר: וולי משכה חוקרים מובילים ממוסדות יוקרתיים לתארים מתקדמים באמצעות הצעת משכורות תחרותיות, מלגות וחופשות שבתון.
שיפור איכות הסטודנטים: היא העלתה את רמת הקבלה, הציגה תוכניות הצטיינות ובחינות כלליות לקשישים, ובעקבות כך משכה סטודנטיות מוכשרות יותר.
גיוס משמעותי של תרומות: קרן המכללה גדלה מ-500,000 דולר לכמעט 5 מיליון דולר במהלך כהונתה.
הרחבת הקמפוס: 16 בניינים חדשים נוספו לקמפוס במהלך 36 שנותיה בתפקיד.
ביטול מערכת העבודה הביתית: וולי ביטלה את שיטת העבודה הביתית שהייתה נהוגה מאז הקמת המכללה, צעד שנחשב למהפכני באותה תקופה.
נשיאות וולי בהר הוליוק: עידן חדש לחינוך נשים > השפעה מתמשכת

וולי הייתה דמות פורצת דרך בחינוך נשים. חזונה, פעילותה ותרומותיה תרמו רבות לקידום השוויון וההזדמנויות עבור נשים בתחום ההשכלה הגבוהה. ביטול מערכת העבודה הביתית היה ציון דרך משמעותי, והדגיש את מחויבותה לחינוך אינטלקטואלי איכותי עבור נשים.
נשיאות וולי בהר הוליוק: עידן חדש לחינוך נשים > הקשר עם ג'נט מרקס

וולי יצרה תפקיד עבור בת זוגה לחיים, ג'נט מרקס, שלימדה אנגלית ותיאטרון בהר הוליוק עד פרישתה ב-1941. אף על פי שהן מעולם לא חשפו את מערכת היחסים הלסבית שלהן בפומבי, יחסיהן עוררו מחלוקות בקרב חלק מחברי המכללה.
פעילות ארגונית

וולי לא רק הצטיינה בקריירה האקדמית שלה, אלא גם הקדישה זמן רב לפעילות ארגונית לקידום רפורמות חברתיות במגוון תחומים:
זכות בחירה לנשים: וולי הייתה פעילה ותומכת נלהבת בזכות הבחירה לנשים. היא שימשה כסגנית נשיאת האיגוד האמריקאי לחירויות האזרח (ACLU) ועבדה קשה לקידום חקיקה שתעניק לנשים את זכות ההצבעה.
פציפיזם: וולי הייתה פציפיסטית מושבעת והתנגדה לכל סוג של מלחמה. היא עבדה עם הנשיא הרברט הובר והנשיא פרנקלין ד' רוזוולט על קידום מדיניות שלום בינלאומי.
ענייני כנסייה: וולי הייתה נוצרייה אדוקה והאמינה בחשיבותן של רפורמות בכנסייה. היא עבדה עם ארגונים שונים לקידום צדק חברתי ושוויון בתוך הכנסייה.
תפקידים ותפקידים נוספים:
איגוד הבוגרים של קולג'ים: וולי הייתה חברה פעילה בארגון זה, שהפך מאוחר יותר לאיגוד האוניברסיטאות האמריקאי (AAUW). היא כיהנה כנשיאת AAUW בין השנים 1927–1933.
היכל התהילה: וולי הייתה חברה במועצת הבוחרים של היכל התהילה.
YWCA: וולי שימשה כחברה בוועד הלאומי של YWCA, ארגון נשים נוצרי הפועל לקידום צדק חברתי ושוויון.
ליגת השלום האמריקאית: וולי הייתה חברה בוועד המנהל של ליגת השלום האמריקאית, ארגון הפועל לקידום שלום בינלאומי.
המכון הלאומי להוראה מוסרית: וולי הייתה חברה במועצת המכון הלאומי להוראה מוסרית, ארגון הפועל לקידום ערכים מוסריים בחינוך.
הוועדה לשלום ובוררות: וולי הייתה חברה בוועדה לשלום ובוררות, ארגון הפועל ליישוב סכסוכים בדרכי שלום.
פי בטא קאפה: וולי הייתה סנטורית באגפים המאוחדים של פי בטא קפא, ארגון כבוד אקדמי.
ליגת הצרכנים הלאומית: וולי שימשה כסגנית נשיא כבוד של ליגת הצרכנים הלאומית, ארגון הפועל להגנה על זכויות הצרכנים.
הישגים:
פעילותה הארגונית של וולי תרמה רבות לקידום צדק חברתי ושוויון. היא זכתה להכרה בינלאומית על עבודתה, ובשנת 1932 ייצגה את ארצות הברית בוועידה לצמצום והגבלת חימוש בז'נבה, שווייץ.
בשנת 1900, וולי היה אחד מ-60 החותמים על "הקריאה לוועידת האמנציפציה של לינקולן לדיון באמצעים להבטחת שוויון פוליטי ואזרחי לכושים", מסמך שיצר את האגודה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים.
וולי בשנותיה האחרונות > המאבק על ירושתה

החל משנת 1933, התעורר לחץ בקרב חלק מחברי מועצת הנאמנים של הר הוליוק להבטיח שעם פרישתה של וולי, ימונה במקומה נשיא גבר. רבים מהתומכים בגישה זו טענו שהמכללה הפכה ל"נשית מדי", עם רוב המחלקות בראשות נשים ומחסור בנציגות גברית בסגל. אחרים ראו בהר הוליוק מקום עבודה אפשרי לבוגרי אוניברסיטת ייל, והאמינו שמינוי נשיא גבר יגביר את הסיכויים לכך.
וולי בשנותיה האחרונות > פרישה ומחליפה

וולי פרשה מתפקידה ב-1937 בגיל 74. מינויה של רוזוול גריי האם לרשת אותה סימן מכה קשה להזדמנויות נשים להתקדם בתחום ההשכלה הגבוהה. וולי, חברי הסגל, חברי AAUW ובוגרי המכללה התנגדו נחרצות למינוי בדרכים רבות.
ההצבעה בישיבת מועצת המנהלים ב-6 ביוני 1936 הסתיימה ברוב דחוק לטובת מינוי האם, למרות תחנונים מצד הנאמנה פרנסס פרקינס (בוגרת הר הוליוק ומזכירת העבודה), וולי וחברי הסגל. לאחר מינויו של האם, ניסו חלק מהבוגרים לגייס התנגדות מספקת כדי לשכנע אותו לסרב לתפקיד, אך ללא הצלחה.
וולי ובעלי בריתה זכו ל"המילה האחרונה" בחגיגות המאה של המכללה במאי 1937 (חודש לפני כניסתו של האם לתפקיד). הוא לא הוזמן להשתתף, ורבים מהנאומים ביקרו את החלטת חבר הנאמנים. וולי לא ביקרה שוב בקמפוס הר הוליוק לאחר פרישתה.
וולי בשנותיה האחרונות > שנות הפרישה

וולי עברה לבית משפחת מרקס בווסטפורט, ניו יורק, שם התגוררה עם בת זוגה עד מותה ב-1947. היא נותרה פעילה חברתית גם לאחר פרישתה, והרבתה להרצות בפגישות ובכנסים.
וולי בשנותיה האחרונות > מחלה ומוות

ב-30 בספטמבר 1944, סבלה וולי מדימום מוחי בביתם בווסטפורט, ניו יורק, שהותיר אותה משותקת חלקית. היא בילתה את שלוש השנים האחרונות לחייה בכיסא גלגלים, וג'נט מרקס טיפלה בה עד מותה ב-1947.
מורשת

וולי נחשבת לאחת הדמויות החשובות ביותר בהיסטוריה של חינוך נשים. היא תרמה רבות לקידום השוויון וההזדמנויות עבור נשים בתחום האקדמי, הן כמלומדת והן כמנהלת. פעילותה הארגונית תרמה רבות לקידום רפורמות חברתיות במגוון תחומים.
למרות המאבק על ירושתה, וולי השאירה מורשת של מצוינות אקדמית, מחויבות חברתית ואומץ לב. היא שימשה מודל לחיקוי עבור דורות של נשים צעירות ששאפו להשפיע על העולם.
בתרבות נפוצה

וולי היה הנושא של מחזה, בול בחנות בסין, שנכתב על ידי בוגרת הר הוליוק, בריינה טרנר. התוכנית עלתה לראשונה במרכז לינקולן ב-1 במרץ 2017.
עבודות

בנוסף לעבודה לתואר שני, היא כתבה את "פיתוח אהבת הנוף הרומנטי באמריקה" ומאמרים חינוכיים רבים.
לקריאה נוספת

Allgor, Catherine A. "Woolley, Mary Emma". American National Biography Online. July 14, 2009.
Jeannette Augustus Marks (1955). Life and Letters of Mary Emma Woolley. Public Affairs Press. ISBN 978-1258028381.
Anna Mary Wells (1978). Miss Marks and Miss Woolley. Houghton Mifflin. ISBN 978-0-395-25724-1.
הערות שוליים

↑  "In the Beginning: The Wellesley Years". Mary Woolley & Jeannette Marks: Life, Love, & Letters. נבדק ב-6 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Honorary Degrees". Amherst College Catalog, 1900-1901. נבדק ב-5 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  See Ann Karus Meeropol A Practical Visionary: Mary Emma Woolley and the Education of Women diss. University of Massachusetts, 1992.
↑  Meeropol, Ann Karus (במרץ 2014). A Male President for Mount Holyoke College: The Failed Fight to Maintain Female Leadership, 1934–1937. McFarland & Company. ISBN 9780786471331. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Devine, Mary Elizabeth; Summerfield, Carol (2 בדצמבר 2013). International Dictionary of University Histories. Taylor & Francis. p. 278. ISBN 978-1-134-26217-5. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Collins-hughes, Laura (2017-03-02). "Review: 'Bull in a China Shop' Finds a Revolution in One Woman". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-06-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2929 6352  LCCN: n89111706  NARA: 10573103  NTA: 315480289  SNAC: w6891cp9  VIAF: 55738542   WorldCat (עם VIAF): 55738542 
וולי בשנת 1903
וולי וג'נט אוגוסטוס מרקס
איליה ציון

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1842 (יוליאני) טלז, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 באוקטובר 1912 (יוליאני) (בגיל 70) פריז, צרפת 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  Medical department of Kyiv Emperor University of St. Vladimir 
 מעסיק:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג, האקדמיה לרפואה צבאית בסנט-פטרסבורג 
 
איליה פדייביץ' ציון (ברוסית: Илья Фаддеевич Цион; ‏25 במרץ 1842 – 5 בנובמבר 1912) היה פיזיולוג ורופא יהודי רוסי וצרפתי מומר. ציון שלח ידו גם בפובליציסטיקה וחיבר כתבים כלכליים ופוליטיים פולמוסיים. הוא היה הרפתקן ונחשד גם כרמאי פיננסי. הוא נחשב גם לאחד המקורות האפשריים לטיוטות המקור של "הפרוטוקולים של זקני ציון".