stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דובי הלמן
קורות חייו

הלמן נולד וגדל בקיבוץ גבת בן ליהודה (יודקה) ובתיה הלמן המוכרים מן הספר "כמו שני סלעים" שנכתב על ידי אורה ערמוני. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קצינים וסיים כחניך מצטיין. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890. הלמן לחם בפעולות התגמול ובמלחמת סיני, בה השתתף בקרב המתלה. בשירות המילואים שימש הלמן בתפקידי פיקוד שונים בחטיבה 55. במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד פלס"ר חטיבה 55, ולקח חלק בקרב על מעוז בודפשט, במבצע אבירי לב ובקרב סרפאום.
בהמשך מונה למפקד גדוד בעוצבת חצי האש. ב-28 בפברואר 1977, במהלך תרגיל חטיבתי נפצע קשה, כאשר עלה רכבו על מוקש באזור ניצנה שבנגב. באוגוסט 1977 מונה למפקד עוצבת שועלי מרום, חטיבת צנחנים במילואים ושירת בתפקיד עד אוקטובר 1983. הוא פיקד על החטיבה במלחמת לבנון הראשונה, תחת פיקודו לחמה החטיבה לחמה בקרבות לכיבוש צור וצידון. הלמן הוא חבר קיבוץ יטבתה וכיהן כראש המועצה האזורית חבל אילות (1981–1985) וכמזכיר התנועה הקיבוצית בסוף שנות ה-1980.
הלמן הוא בעל תואר אקדמי בגאולוגיה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
הערות שוליים

↑  קורות חייו, באתר "המכון לאסטרטגיה ציונית".
↑  במיתלה לא רק צנחו, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2008.
↑  האיש שמעולם לא אמר "אחריי" - אלא קם והוביל, באתר וואלה, 5 במאי 2014.
↑  עוזי עילם, "עדות מן הבור: מלחמת יום הכיפורים: יומן אישי", ידיעות ספרים, 2013,עמוד 60.
↑  גדעון מגל, ‏40 שנה ליום כיפור: צליחת התעלה בתמונות, באתר ‏מאקו‏, 13 בספטמבר 2013.
↑  שבתי בנדט‏, האיש שמעולם לא אמר "אחריי" - אלא קם והוביל, באתר וואלה, 5 במאי 2014.
↑  עמוס הראל, "הקושי בקיבוצים - ירידה בהתנדבות לקצונה", הארץ, ‏ 20.08.1996.
↑  יצחק מרדכי, ‏אוגדת הגליל במלחמת של"ג, מערכות 413, יולי 2007, עמ' 20-25 .
↑  אביבה לורי, אפקט דלומי, באתר הארץ, 10 ביולי 2002.
↑  דליה מזורי, מזכיר התנועה הקיבוצית לשעבר ניצל מטביעה, באתר nrg‏, 8 באפריל 2010.
שנות ה-50 של המאה ה-20
אירועים עולמיים > מלחמות בינלאומיות

1950–1953: מלחמת קוריאה – מתרחשת בין שני חלקיה של קוריאה: קוריאה הצפונית, וצבא סין ובמידה פחותה גם ברית המועצות, וקוריאה הדרומית, שנתמכה בידי האומות המאוחדות בהנהגת ארצות הברית.
1954: סיום מלחמת הודו-סין הראשונה – לאחר שבשנת 1945 הכריזו הווייט מין בהנהגת הו צ'י מין על עצמאותה של וייטנאם מצרפת, החלה מלחמת גרילה בין הצרפתים לוייט מין, שצוברת תאוצה בתחילת שנות ה-50 בעידודה של ברית המועצות, ומתפתחת למערכה בטריטוריה הצרפתית הודו-סין – בעיקר בצפון וייטנאם, אך גם בלאוס וקמבודיה – שמסתיימת בשנת 1954. עם סיום המלחמה, מוחלט על חלוקת ווייטנאם לשתי מדינות, כאשר בצפון הוקמה מדינה קומוניסטית, ומדינה פרו-מערבית בדרום. בפועל, שתי המדינות יאוחדו בהמשך תחת השלטון הקומוניסטי של הו צ'י מין.
1956: מבצע קדש – מלחמה קצרה שמתנהלת בין ישראל, בריטניה וצרפת לבין מצרים.
1959–1975: מלחמת וייטנאם – החל משנת 1957 מתחילים פעולות גרילה קומוניסטיות כנגד ממשלת דרום וייטנאם. בשנת 1959, ממשלת ארצות הברית (שהונעה על ידי "תאוריית הדומינו") וממשלת דרום-וייטנאם יזמו עימות צבאי משותף כנגד צפון וייטנאם שעמדה מאחורי פעולות גרילה אלו, ובכך נפתחת באופן רשמי מלחמת וייטנאם.
אירועים עולמיים > איומים גרעיניים

8 במרץ 1950 – ברית המועצות מכריזה שיש לה פצצת אטום.
אירועים עולמיים > הסכמים ומשברים בין-יבשתיים

1950: מתאחדים למען השלום – החלטת האו"ם מסמיכה את העצרת להתכנס בישיבה מיוחדת ולהמליץ על נקיטת פעולות (לרבות צבאיות) במקרה של הפרות שלום.
1950: ברית הגנה הדדית סינית-סובייטית – נחתמת בין הרפובליקה העממית של סין לבין ברית המועצות.
1951: נציבות האו"ם לפליטים – מוקם גוף מרכזי של האומות המאוחדות שעוסק בשמירת זכויותיהם וביטחונם של פליטים.
1951–1954: משבר אבדאן – בעקבות ניסיון של ראש ממשלת איראן מוחמד מוסאדק להלאים את תעשיית הנפט הבריטית המקומית, ה-CIA מסייע להפלת ממשלתו ולחזרתו לשלטון של השאח מוחמד רזא שאה פהלווי.
1951–1954: מאבק תוניסיה לעצמאות – בין 1951 ל-1954 ניהלו התוניסאים מאבק מזוין כנגד השלטון הצרפתי. ביולי 1954 הבטיח ראש ממשלת צרפת, פייר מנדס פראנס כי לתוניסיה תינתן עצמאות. ביוני 1955 הסכימו הצדדים על עצמאותה של תוניסיה.
1952: ברית ANZUS – ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד חותמות על ברית הגנה משותפת.
1952–1956: "מצב החירום" בקניה – המאו-מאו, תנועת מחתרת שפועלת בקניה בעשור זה, מנהיגה מרד בשנים 1952–1956 כנגד הממשל הבריטי והשלטון המקומי שנוהל בחסות הבריטים. המרד גורם לבריטים להכריז על "מצב חירום" שבא לידי ביטוי בשליחת כוחות בריטים לקניה, בסך של 55,000 חיילים, כולל משחתת וטייסים. בסופו של המרד, שנכשל, נמנו כ-13,500 הרוגים אפריקניים וכ-100 הרוגים אירופיים.
1954: SEATO – ברית הגנה שנחתמת בין אוסטרליה, צרפת, בריטניה, ניו זילנד, פקיסטן, הפיליפינים, תאילנד וארצות הברית, במטרה לבלום התפשטות קומוניסטית עתידית במזרח אסיה.
1955: המדינות הבלתי-מזדהות – כינון ועידה בינלאומית שבה הצהירו המדינות המשתתפות על רצונן שלא להזדהות עם אף אחד מן הצדדים בעימות האידאולוגי שבבסיס המלחמה הקרה.
1955: ברית בגדאד – ברית צבאית ומדינית בין בריטניה, עיראק, טורקיה, פקיסטן ואיראן, אשר התקיימה משנת 1955 עד שנת 1979.
1955: עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית – העסקה גדולת-ההיקף נחשבת לאחד מניצני ההתקרבות של מצריים לגוש המזרחי.
1956: מאבק אלים בגינאה ביסאו – תושבי גינאה ביסאו פותחים במרד כנגד פורטוגל ששלטה בארצם, בהנהגת המפלגה האפריקאית לעצמאות גינאה וכף ורדה.
מאבקים לאומיים באפריקה מובילים לאוטונומיות טריטוריאליות – בעשור זה מתקיימים מאבקים רבים בטריטוריות הקולוניאליסטיות באפריקה במטרה ליצור עצמאות לאומית. חלק מהמאבקים, למשל, בניז'ר, חוף השנהב, סודאן, בטוגו, צ'אד, קונגו, דהומיי, וולטה עילית, בנין, גינאה המשוונית וגבון, מובילים יצירת מסגרת אוטונומית בשליטה מקומית חלקית, בדרך לעצמאות שתגיע בעשורים הבאים.
התרחבות נאט"ו – בעשור זה מצטרפות אל ברית נאט"ו: יוון (1952), טורקיה (1952), גרמניה המערבית (1955).
אירועים עולמיים > תופעות בינלאומיות

דה-קולוניזציה ועצמאות: לוב (1951), קמבודיה (1953), וייטנאם (הוכרה ב-1954), הרפובליקה האוסטרית השנייה (1955), סודאן (1956), מרוקו (1956), תוניסיה (1956), גאנה (1957), מלזיה (1957), גינאה (1958).
התרחבות במדינות החברות באו"ם: בעשור זה הצטרפו לארגון האומות המאוחדות מדינות רבות, והן: אינדונזיה (1950), אוסטריה (1955), איטליה (1955), אירלנד (1955), אלבניה (1955), בולגריה (1955), גמביה (1955), הונגריה (1955), ירדן (1955), לאוס (1955), לוב (1955), נפאל (1955), ספרד (1955), סרי לנקה (1955), פורטוגל (1955), פינלנד (1955), קמבודיה (1955), רומניה (1955), תוניסיה (1956), מרוקו (1956), יפן (1956), סודאן (1956), גאנה (1957).
זכות הצבעה לנשים: הודו (1950), האיטי (1950), גרנדה (1951), נפאל (1951), לבנון (1952), יוון (1952), בהוטן (1953), קולומביה (1954), קמבודיה (1955), אתיופיה (1955), פרו (1955), ניקרגואה (1955), הונדורס (1955), גבון (1956), בנין (1956), מאלי (1956), מצרים (1956), זימבבואה (1956), מאוריציוס (1956), סומליה (1956), קומורו (1956), מדגסקר (1959), סן מרינו (1959), טנזניה (1959).
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > מערב אירופה

1950: רדיו אירופה החופשית – תחנת רדיו ששידוריה נקלטים באירופה ובמזרח התיכון. מטרת התחנה, הממומנת על ידי הממשל האמריקאי, היא "לקדם את ערכי הדמוקרטיה ומוסדותיה על ידי הפצת מידע עובדתי ורעיונות". החלה לשדר ב-1950.
1950 ואילך: כיבוש הים – בעקבות שיטפון הים הצפוני שפוגע קשות באזורי החוף של הולנד, פותחת ממשלת הולנד בתוכנית מקיפה של הנדסה אזרחית ("עבודות הדלתא") כדי להגן על האזור משיטפונות דומים. בתוכנית זו נוצרים "פולדרים" רבים – אזורים אשר יובשו וכעת מוקפים בסכרים.
1953 ואילך: הנס הספרדי – ארצות הברית חותמת על הסכם סחר ועזרה צבאית עם ספרד, בביקור הנשיא דווייט אייזנהאואר בשנת 1953. ברית זו מובילה ל"נס הספרדי" שמוביל את ספרד ממצב של אוטרקיה למשק קפיטליסטי.
1957: השוק האירופי המשותף – תחילתו של השוק האירופי המשותף בקהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC) אשר נוסדה ב-1951 על ידי צרפת, גרמניה המערבית, איטליה, בלגיה, לוקסמבורג, והולנד. בשנת 1957 הקימו שש המדינות המייסדות של קהילת הפחם והפלדה האירופית שני ארגונים חדשים נוספים: סוכנות האטום האירופית והקהילה הכלכלית האירופית אשר נודעה בשם "השוק המשותף", שהתפתחה להיות הארגון האירופי החשוב ביותר.
1957: סוכנות האטום האירופית – מוקם באירופה ארגון המסדיר את נושא האנרגיה הגרעינית.
1958: בנלוקס – בשנת 1958 מוקם איחוד כלכלי ופוליטי במערב אירופה הכולל את המדינות בלגיה, הולנד ולוקסמבורג, במטרה ליצור תנועה חופשית של עובדים, שירותים וסחורות בין המדינות. הקמתו תרמה מאוחר יותר להקמת האיחוד האירופי.
1958: הרפובליקה הצרפתית החמישית – בעקבות ההתמוטטות בסוף שנות ה-50 של הרפובליקה הצרפתית הרביעית, שהייתה דמוקרטיה פרלמנטרית חלשה ופגיעה, ולא יכלה להתמודד עם המשבר באלג'יריה, קמה הרפובליקה החמישית, המבוססת על משטר נשיאותי ריכוזי וחזק, ונראה שמצליחה להוביל את צרפת משנים של אי יציבות וממשלות מתחלפות – שאפיינו את הרפובליקה הצרפתית השלישית והרביעית – אל משטר יציב ודמוקרטי.
הנס הכלכלי של גרמניה המערבית – לאורך עשור זה חוות גרמניה המערבית ואוסטריה גל צמיחה כלכלית חסרת תקדים, לאחר מלחמת העולם השנייה.
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > מזרח אירופה

1950: הקמת השטאזי – המשטרה החשאית וגוף הריגול העיקרי של גרמניה המזרחית.
1952: משפטי פראג – סדרה של משפטי ראווה נערכים בפראג בירת צ'כוסלובקיה, בהשראתו של סטלין, במטרה לבצר את שלטונו במדינות הגוש הקומוניסטי.
1953: המרד המזרח-גרמני – ב-1953 מתחיל מרד ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, כשביתה של פועלי בניין בברלין המזרחית, בתגובה להעלאת מכסות העבודה, ומתפתח למהומות המוניות נגד המשטר המזרח-גרמני במקומות רבים ברחבי המדינה. המרד מדוכא באכזריות, אך לא בקלות, על ידי המשטרה והצבא.
1953 ואילך: ברית המועצות שלאחר מותו של סטלין – סטלין נפטר ב-1953, ובהמשך מתמנה ניקיטה חרושצ'וב כמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ומסמן שינוי קריטי בברית המועצות: חרושצ'וב פונה לכיוון של רפורמות, ומפתיע עם "הנאום הסודי" שלו, בו מפנה את גבו לעקרונות רבים אשר היו מקובלים במשטר סטלין.
1954: הק.ג.ב. – מוקם הגוף המרכזי שעסק בריגול והיה ארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות.
1955: ברית ורשה – ברית צבאית בראשות ברית המועצות. הברית נוסדת על ידי מדינות מזרח אירופה לאור משבר ברלין, וכמענה לברית נאט"ו.
1956: טבח טביליסי – טבח שמבוצע על ידי חיילים סובייטים, במטרה לשבור את ההפגנות בטביליסי, בירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה.
1956: המרד ההונגרי – מרידה עממית נגד השפעתה של ברית המועצות ושליטתה בהונגריה, שאירעה בחודשים אוקטובר ונובמבר בשנת 1956. המרד דוכא באופן ברוטאלי על ידי כוחות הצבא האדום. כ־2,500 הונגרים וכ-700 חיילים סובייטים נהרגו, אלפים נוספים נפצעו, וכ-250,000 הונגרים עזבו את המדינה כפליטים.
1956 ואילך: דה-סטליניזציה בפולין – במחצית השנייה של עשור זה הופך המשטר בפולין לליברלי יותר, תוך שחרור המוני אנשים מהכלא והענקת מספר חירויות לאזרחים.
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > המזרח התיכון

1950: טורקיה המדינה המוסלמית הראשונה שמכירה בישראל – שתי המדינות מכוננות במפנה העשור יחסים דיפלומטיים, ומחליפות ביניהן נציגים בדרגת ציר.
1950: פדאיון – מצריים ומדינות מוסלמיות נוספות מהמזרח התיכון מפעילות באופן מוצהר פעילויות טרור נגד ישראל.
1951, 1954: חוסר יציבות בסוריה של אחרי העצמאות – סוריה כמדינה צעירה וחסרת יציבות חווה בתחילת שנות ה-50 שתי הפיכות שלטון. בהמשך, במטרה לחזק את היציבות השלטונית, תתאחד עם מצריים בתור הרפובליקה הערבית המאוחדת.
1952: חוקה ליברלית בירדן – ממלכת ירדן מקבלת על עצמה חוקה ליברלית תחת שלטונו של המלך טלאל, גם בעקבות הלכי הרוח הפלורליסטים יחסית שנבעו מסיפוחם של תושבי יהודה ושומרון לממלכה.
1952: מהפכת הקצינים החופשיים – מהפכה שלטונית צבאית שמתרחשת במצרים על ידי ארגון בשם תנועת הקצינים החופשיים. התנועה מדיחה את פארוק, מלך מצרים, ומעלה לשלטון את מוחמד נגיב. שיטת השלטון המצרית עוברת משיטה מלוכנית לשיטה רפובליקנית, אם כי נשארת לא-דמוקרטית.
1952: שיתוף פעולה פדרלי רשמי בין אמירויות המפרץ – בהשראת בריטניה, מתחיל שיתוף פעולה פדרלי למחצה בין שבע האמירויות, כשלב ביניים לקראת העצמאות העתידית של האמירויות.
1953: מקדש הבאב – המקדש שמושלם בחיפה הופך למבנה הראשון של המרכז הבהאי העולמי.
1958: הרפובליקה הערבית המאוחדת – איחוד בין סוריה למצרים בין השנים 1958 ל-1961. האיחוד נוצר ב-1958 כצעד הראשון לקראת הקמת אומה כלל-ערבית אחת.
1958: מלחמת האזרחים הראשונה בלבנון – עקב הריבוי הטבעי הגבוה באוכלוסייה המוסלמית והדרוזית בלבנון, חל שינוי לרעה בגודל אוכלוסיית המרונים, המיעוט השולט והפרו-מערבי, ובשנת 1958 פורץ מרד נגד השלטון, כאשר את המרד מובילה "החזית הלאומית" מין המחנה הפן-נאצריסטי. לאחר ארבעה חודשי לחימה בהם הממשלה נמנעת ככל יכולתה מהפגנת כוח, וזוכה לגיבוי צבאי בעניין זה מצבא ארצות הברית, מגיעים שני הצדדים לפשרה. בהמשך, זוכים המורדים בבחירות וכך משתלטים על הממשלה.
1958 ואילך: תקופה של תהפוכות בעיראק – המלוכה בעיראק מודחת בשנת 1958 על ידי לאומנים ערביים ועבד אל-כרים קאסם הופך למנהיג המדינה. פייסל השני, מלך עיראק נתלה בכיכר העיר בבגדאד. המהפכה מכניסה את המערכת הפוליטית בעיראק לסכסוך ולחוסר יציבות שיימשכו כמה שנים.
תור הזהב של כווית – עשור זה הוא חלק מתקופת תור הזהב של כווית. בשנת 1952 הופכת כווית ליצואנית הנפט הגדולה ביותר במפרץ הפרסי. בשנות ה-50 של המאה ה-20 מתפתחת כווית במהירות, כמדינת חסות בריטית, בזכות כמויות הנפט האדירות שהופקו מאדמתה, ורמת החיים של תושביה – רובם ככולם בני שבטים בדואים – מזנקת. לכווית זורמים עובדים זרים רבים ממדינות שונות.
פיחות במעמד המשפטי של השריעה – לאורך שנות ה-50, נמשכת מגמה של חילון משפטי בעולם הערבי, ושיאה ב-1956, כאשר מבוטלים בתי הדין השרעיים שבמצרים וכל סמכויותיהם עברו לבתי הדין האזרחיים. שינויים המחלישים משפטית את השריעה באים לידי ביטוי גם במקומות נוספים, דוגמת סוריה.
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > המזרח הרחוק ואוקיאניה

1950: הודו הופכת לדמוקרטיה המאוכלסת בעולם – 3 שנים לאחר עצמאות הודו, הודו הופכת רשמת לרפובליקה ההודית, עם אישור החוקה ב־26 בינואר 1950.
1950: סיום מלחמת האזרחים הסינית – מלחמת אזרחים שמתקיימת בסין משנת 1927 בין המפלגה הלאומית הסינית (קוומינטנג) למפלגה הקומוניסטית הסינית (CPC), מגיעה לסיומה בניצחון הקומוניסטים, שמשתלטים על רוב גדול של שטחי סין ומקימים את הרפובליקה העממית של סין. הלאומנים נאלצים לברוח ולהקים את הרפובליקה הסינית בטאיוואן.
1950–1951: סין מספחת את טיבט – בשנת 1950 נכנס "צבא השחרור העממי" לאזור הטיבטי צ'אמדו, כשהוא מוחץ ללא קושי את ההתנגדות הזעומה של הצבא הטיבטי דל האמצעים. ב-1951, הושג, תחת לחץ צבאי, "הסכם שבע-עשרה נקודות", בין נציגי הדלאי לאמה לנציגי בייג'ינג, המאשרר את ריבונותה של סין על טיבט.
1955: המפלגה הליברלית-דמוקרטית ביפן – נוסדת ועולה לשלטון המפלגה, שהופכת לדומיננטית ביותר ביפן בשבעת העשורים הבאים.
1956: רפובליקה איסלאמית – ב-1956 פקיסטן הופכת למדינה הראשונה בעולם שמנהיגה משטר של רפובליקה איסלאמית.
1956–1957: מערכת מאה הפרחים והמערכה כנגד הימין – למשך שנה אחת, המפלגה הקומוניסטית בסין מתירה ואף מעודדת מגוון רחב של השקפות עולם ופתרונות מדיניים. מאו דזה-דונג יוזם זאת ממניע נסתר לחזק את מעמדו, בהנחה שטענות ההמונים יתמכו במפלגתו. בפועל, מגלה מאו שאינו מצליח לתעל את הביקורת לטובתו, כשהאינטליגנציה מתחילה לבקר ולהצביע על טעויות המשטר ומחדליו. בתגובה פותח מאו במערכה כנגד "הימניים, אויבי העם, העשבים השוטים והמורעלים".
1956–1959: ניסיון המרידה בטיבט – לקראת סוף שנות ה-50 הולכים וצוברים תאוצה התקוממויות של טיבטים כנגד השלטונות הסינים, שנתמכים על ידי ה-CIA האמריקאי. עד שנת 1959 מחוסל המרד לחלוטין וטנזין גיאטסו, הדלאי לאמה ה-14, בורח מטיבט להודו. גולים טיבטים טוענים שעשרות אלפי טיבטים נהרגו באותן השנים.
1958: חוק ההגירה באוסטרליה (אנ') – ביטולו של חוק ההגירה האוסטרלי, המפלה לרעה מהגרים שאינם מאירופה, שהיה בתוקף מראשית המאה.
1958–1960: הקפיצה הגדולה קדימה – המפלגה הקומוניסטית עורכת תוכנית רפורמה נרחבת ברפובליקה העממית של סין בין 1958 ו-1960. על אף שכוונת הרפורמות היא לנצל את שפע כוח העבודה הזול כדי לתעש במהירות את המדינה, הזינוק הגדול נכשל כליל, ומביא לתוצאות הרות אסון ולרעב המוני בו גוועים 20 עד 30 מיליון איש ברעב עד 1961.
דמוקרטיזציה וליברליזציה במזרח הרחוק – בעשור זה מדינות שונות באסיה חוות דמוקרטיזציה. ברפורמה דמוקרטית בנפאל מתפרסמת חוקה חדשה, ונערכות הבחירות הדמוקרטיות הראשונות עבור אספה לאומית (הדמוקרטיזציה בנפאל לא האריכה ימים); בבהוטן נוסדת רשות מחוקקת שמטרתה לקדם בהדרגה רעיונות דמוקרטיים, בתקווה להרחיקה מהשפעתה של סין הקומוניסטית. במקביל הודו הדמוקרטית מאמצת לאורך העשור מספר חוקים ליברליים המכירות בזכויות נשים על חשבון מסורות מקומיות.
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > אמריקה הצפונית

1950: אגודת מאטאשין – האגודה, הנחשבת לארגון ההומוסקסואלים הראשון בארצות הברית, מתכנסת לראשונה ב-1950.
1950–1956: מקארתיזם – תקופה זו מאופיינת בחשש עמוק שהולך ונפוץ בארצות הברית מפני עליית הקומוניזם, ובמסע ציבורי נרחב שמעורר פחד מפני השפעה קומוניסטית ומפני מרגלים סובייטיים. הסנטור ג'וזף מקארתי, מנהיג מסע אנטי-קומוניסטי נמרץ משנת 1948 ועד אמצע שנות החמישים ובמסגרתו נחשדים אנשים בתקשורת, בתעשיית הקולנוע, בממשל, בצבא ובעיסוקים אחרים, כבעלי נטיות קומוניסטיות. בתקופה זו נכנס לתוקפו גם חוק הפיקוח על קומוניסטים, והמפלגה הקומוניסטית האמריקאית מוצאת אל מחוץ לחוק.
1953: דמוקרטיזציה בקוסטה-ריקה – החל משנת 1953 מתחילות בקוסטה ריקה בחירות בהתאם לחוקה.
1954: מבצע PBSUCCESS – הפיכה צבאית ביוזמת ה־CIA וחברת הפירות המאוחדת מסלקת את הנשיא הנבחר של גואטמלה, חקובו ארבנס גוסמן.
1954: פסק דין בראון נגד מועצת החינוך – פסק דין תקדימי של בית המשפט העליון של ארצות הברית קובע דה יורה כי הפרדה על רקע גזעי בחינוך הציבורי בארצות הברית היא בלתי חוקתית.
1955–1968: התנועה לזכויות האזרח – תנועה חברתית שמנהלת מאבק ארוך, לא אלים בעיקרו, למען זכויות אזרח שוות ולשוויון במסגרת החוק, בעיקר לאזרחים האפרו-אמריקאים של ארצות הברית.
1959: המהפכה הקובנית – סדרת האירועים בשלהי שנות ה-50, שבמהלכה מודח שליט קובה פולחנסיו בטיסטה, ובמקומו תופס את השלטון פידל קסטרו, שמנהיג בה משטר מרקסיסטי.
1959: אלסקה והוואי – מצטרפות כמדינה ה-49 וה-50 של ארצות הברית, בהתאמה, בשנת 1959.
עליית הפרוורים בארצות הברית – לאורך שנות ה-50 ואילך, ההגירה לפרוורים בארצות הברית פוגעת קשות בערים המרכזיות. אחוז התושבים אשר גרים בערים בארצות הברית ירד בשנים 1950–1990 מ-64% ל-38% בלבד. אחת התוצאות ההרסניות ביותר של הפרוור באותה עת היה ירידה בשיעורי המס בערים, בשל ההגירה מהן החוצה. כמו כן, הפרוור שינה את המאזן החברתי-כלכלי בערים והוביל לעלייה בפשיעה ובמתחים בין-גזעיים.
הנס הכלכלי של מקסיקו – בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה, נהנית מקסיקו מתופעה אשר זוכה לכינוי "הנס הכלכלי של מקסיקו", אשר מתאפיינת בצמיחה כלכלית מואצת.
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > אמריקה הדרומית

1952–1954: השלכות מלחמת הצ'אקו – אף על פי שמלחמת הצ'אקו בין בוליביה לפרגוואי הסתיימה עוד בסוף שנות ה-30, סבלו שתי המדינות, בעקבות המלחמה, מאי יציבות פוליטית גדולה, שהגיעה לשיאה בשנות ה-50. בבוליביה גורמת המלחמה לזעזוע חברתי, ששיאה במהפכה שהובילה תנועת MNR המהפכנית-לאומנית, ב-1952; בפרגוואי גורמת המלחמה לסיום שלטונה של המפלגה הליברלית, ולהחלפתו בסדרת משטרים צבאיים, עד לעלייתו לשלטון של העריץ גנרל אלפרדו סטרסנר, ששולט במדינה ביד ברזל במשך 35 שנה, החל משנת 1954.
1955 ואילך: תחילת תקופת המשטרים הצבאיים בארגנטינה – הפיכה צבאית בארגנטינה בהובלת אדוארדו לונארדי מדיחה את חואן פרון ב-1955. הפיכה זו מכניסה את ארגנטינה לכמה עשורים תחת שלטון רודני צבאי ושנים מועטות של שלטון אזרחי נבחר.
1958: הסכם פונטו פיחו – נחתם הסכם בין שלוש מפלגות בוונצואלה, לכאורה במטרה להשיג יציבות למשטר הדמוקרטי החדש. ההסכם סופג ביקורת רבה על כך שלמעשה מונע מכוחות פוליטיים חדשים להתחזק.
דמוקרטיזציה ופיתוח בברזיל – בשנות ה-50 ברזיל מתפתחת באופן מואץ, אך גם צוברת חובות חוץ בגובה של שלושה מיליארד דולר.
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > אפריקה

1953: הפדרציה של רודזיה וניאסלנד – בשנת 1953 מתאחדת רודזיה עם צפון רודזיה (היום זמביה) ועם ניאזאלנד (באנגלית: Nyasaland, היום מלאווי) ליצירת פדרציה תחת חסות בריטית. בין המטרות שבבסיס הקמת הפדרציה, עומד הניסיון הבריטי לייצב באפריקה גורם פרו-בריטי חזק כתגובה לעלייתה לשלטון של המפלגה הלאומית באיחוד דרום אפריקה.
1956: מלחמת האחים בסודאן – מיד עם קבלת העצמאות של סודאן מבריטניה בשנת 1956, פורצת מלחמת אזרחים, בה שבטי הדרום ביקשו להשיג לעצמם עצמאות.
1959: חלוקת מימי הנילוס – מצרים וסודאן מעדכנות את ההסכם שנחתם בשנות ה-20 בין הבריטים למצרים, ומסכמות ביניהם חלוקה של 87% ממימי נהר הנילוס ביניהן, תוך התנגדות רשמית לכל ניסיון של מדינה אחרת לפגוע במכסה זו. בהמשך, הסכם זה יעורר מחלוקת רבה בין המדינות השונות אשר נהר הנילוס זורם בשטחן.
1959–1961: הפיכה ברואנדה – לקראת הכרזת העצמאות של רואנדה מידי הבלגים, מתחיל מאבק פנימי ברואנדה, שעדיין תחת שלטון בלגי, בין המיעוט השולט הטוטסי לבין ההוטו, הרוב הנשלט. המתח מגיע לשיא בין השנים 1959–1961 כאשר טבחו בני שבט ההוטו במאות מבני שבט הטוטסי.
האפרטהייד בדרום אפריקה – בשנות ה-50 הונהגו בדרום אפריקה מספר חוקים המפלים לרעה אזרחים שחורי עור לעומת אזרחים לבני עור. בין החוקים בעשור זה: איסור על יחסי מין בין לבנים לבין בני גזעים אחרים; רישום בתעודת הזהות על פי גזע, וחובה על נשיאתה; איסור על לא-לבנים להתגורר בערים, והגבלת תנועתם; הפרדה גזעית במתקני שעשועים, מתקני שירותים, חופי רחצה וכדומה; קביעת רמת החינוך לה זכאים השחורים – כנמוכה משמעותית מזו של הלבנים; מיסוד אפליה בתעסוקה.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
1958: תקן הזהב – לאחר תקופת ביניים ארוכה של העדר תקן בינלאומי לקביעת ערך מטבעות, מרבית המעצמות העולמיות מאמצות מודל לתקן המקל על החלפת המטבעות שלהן לזהב ובחזרה.
צמיחה כלכלית – עשור זה והעשור הבא היו נקודת השיא של הצמיחה בהיסטוריה, שלא נשברה גם בראשית המאה ה-21.
צמיחת יפן תחת כיבוש ארצות הברית – במסגרת תוכנית של התפתחות תעשייתית אגרסיבית, מדיניות הגנה כלכלית והטלת משימת ההגנה הצבאית על ארצות הברית, זינק התל"ג של יפן והיא נעשתה לאחת מהכלכלות הגדולות בעולם. תהליך הכיבוש מסתיים באופן רשמי בשנת 1951, אבל בפועל נותרת ביפן התערבות אמריקאית גם בעשורים הבאים.
כלכלה > התרחשויות כלכליות נוספות

חברות בולטות שהוקמו בעשור זה: סובארו (1953), ברגר קינג (1954), ויזה (1958), LG אלקטרוניקה (1958).
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התנקשויות וחיסולים בולטים במהלך העשור:
1950: ניסיון ההתנקשות בהארי טרומן – שני לאומנים מפוארטו ריקו ירו לעבר הנשיא טרומן בוושינגטון הבירה והרגו שניים מסוכני השירות החשאי. הנשיא לא נפגע. אחד המתנקשים נהרג והשני נדון למוות. הנשיא טרומן המיר את עונשו למאסר עולם.
1951: רצח המלך עבדאללה – המלך עבדאללה הראשון נרצח במהלך תפילות יום השישי בירושלים. עם רצח פוליטי זה באה לקיצה למשך זמן רב האפשרות למשא ומתן לשלום בין ישראל לירדן. המשא ומתן בין ישראל לבין ירדן יתחדש כעבור כעשרים שנה, במגעים בין המלך חוסיין לבין בכירים בממשלת ישראל, בסדרה מתמשכת של פגישות חשאיות, שהבשילו לידי הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994.
1952: 11 מנאשמי משפטי פראג, בהם רודולף סלנסקי, מוצאים להורג
1955: ההתנקשות בנשיא פנמה – חוזה אנטוניו רמון קאנטרה, נשיא פנמה, נרצח בהתנקשות.
1956: רצח נשיא ניקרגואה – אנסטסיו סומוסה גרסיה, הנשיא העריץ של ניקרגואה, נרצח בידי מתנקש. אחרי מותו תפס את כס הנשיאות בנו, לואיס סומוסה דביילה.
1958: רצח מלך עיראק – פייסל השני, מלך עיראק נתלה בכיכר העיר בבגדאד בידי מורדים.
1959: רצח ראש ממשלת סרי לנקה – ראש ממשלת סרי לנקה בנדרנייקה, נרצח כחלק ממלחמת האזרחים בסרי לנקה.
אסונות > אסונות טבע

8 ביוני 1953 – 115 הרוגים בסופת טורנדו אשר מכה בעיר פלינט שבמישיגן. זהו הטורנדו האחרון שגבה יותר מ-100 קורבנות.
1954–1955 – 3 סופות הוריקן מכות בתוך שנתיים באמריקה הצפונית, וגובות את חייהם של למעלה מ-300 בני אדם. הוריקן "קרול" שהכתה באוגוסט 1954 היא סופת ההוריקן הראשונה במסורת האמריקאית של נתינת שמות לסופות הוריקן, כאשר במשך עשרות שנים נהוג היה לתת לסופות שמות נשיים.
27 ביוני 1957 – סערת ההוריקן "אודרי" הורגת 500 בני אדם בלואיזיאנה וטקסס.
2 ביולי 1957 – ברעידת אדמה במגניטודה 7.4, מצפון לטהראן באיראן נהרגים 2,500 איש.
27 בספטמבר 1959 – קרוב ל-5,000 איש נספים בסופת טייפון באי הונשו (Honshu) ביפן.
אסונות > אסונות מעשי ידי אדם

6 בפברואר 1958 – האסון האווירי במינכן – 22 איש, ובהם 8 משחקני מנצ'סטר יונייטד, נהרגים בהתרסקות מטוס של חברת BEA בטיסה 609.
3 בפברואר 1959 – היום שבו מתה המוזיקה – מתרסק מטוס שעליו שלושה כוכבי הרוק אנד רול באדי הולי, ריצ'י ואלנס וג.פ. "ביג בופר" ריצ'רדסון.
אסונות > בריאות

1957–1958: השפעת האסיאתית – מגפת שפעת שמקורה בדרום סין, מתפשטת בעולם וגובה, על פי הערכות שונות, בין 1 ל-4 מיליון קורבנות.
מדע וטכנולוגיה > טכנולוגיית חלל

1951: חגורת קויפר – גילויה של חגורת קויפר הסובבת את השמש.
1953: מדידת מרחק גלקסיית אנדרומדה – עם השלמת מצפה הכוכבים פאלומר, נערכות המדידות המדויקות ביותר עד לאותו רגע, לגבי המרחק של גלקסיית שביל החלב מגלקסיית אנדרומדה – מדידות שהיו שונות מאוד מהתחזיות הקודמות (יותר מכפול מתחזיות).
1957: תחילת המרוץ לחלל – ב-4 באוקטובר 1957 ברית המועצות משגרת לחלל את ספוטניק 1, הלוויין המלאכותי הראשון. אירוע זה מתחיל למעשה את המירוץ לחלל בין ארצות הברית וברית המועצות. בהמשך אותו שנה משגרת ברית המועצות את היצור החי הראשון אל החלל, היא לייקה הכלבה, הטסה בלוויין הספוטניק 2.
1958: נאס"א – סוכנות החלל של ארצות הברית, נוסדת כאחראית על תוכנית החלל האמריקאית.
1958: אקספלורר 1 – הלוויין משוגר אל החלל על ידי ארצות הברית ובאמצעותו אושרה התאוריה לגבי קיומן של חגורות הקרינה הקוסמיות המקיפות את כדור הארץ. אלו קיבלו בהמשך את השם חגורת ואן אלן.
1959: העצם המלאכותי הראשון שמגיע לירח – ברית המועצות משגרת לחלל החיצון את לונה 1. זהו הלוויין המלאכותי הראשון שמקיף את הירח. בהמשך אותה שנה, הגשושית הסובייטית לונה 2 מתרסקת על פני הירח, ובכך הופכת לעצם הראשון מעשה-ידי אדם המגיע לשם.