stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תורה
חלוקת התורה

היחס אל תורה ביתר המקרא ובמקורות מאוחרים אחרים בדרך כלל היא באופן בסיסי כאל ספר אחד.
חלוקת התורה לחמישה ספרים, שכל אחד מהם היה נקרא "חומש", מצוינת לראשונה בתלמוד הירושלמי, במאמר אגדה, (סנהדרין פרק י הלכה א). יש הטוענים כי חלוקת התורה לחומשים, הייתה עוד ידועה מתקופת המשנה, אולם אין לכך במשנה ראיות חד משמעיות. חוקרים אחרים טוענים לעומת זאת כי חלוקת התורה לחמישה הייתה ידועה עוד בתקופת נחמיה, ואילו אחרים מייחסים זאת לתרגום השבעים. לדעת ר' דוד צבי הופמן וחוקרים אחרים, החלוקה לחמשת החומשים מתבקשת מתוך המקרא עצמו, בהיות הספרים בראשית, ויקרא ודברים חטיבות מובהקות העומדות בפני עצמן.
היו מחז"ל שחילקו את התורה לשבעה חלקים, בכך שהעמידו את הפסוקים בבמדבר, י', ל"ה–ל"ו (פרשת "ויהי בנסוע") כ"ספר בפני עצמו". עם זאת, אין זו חלוקה עיקרית, גם לדעה זו.
החלוקה לפרקים בתוך ספרי התורה המקובלת היום מקורה בשיטה שפיתח הארכיבישוף סטיבן לנגטון במאה 13. ביהדות התפתחו חלוקות אחרות. עם זאת החלוקה לפרקים שולבה לבסוף בהערות המסורה בחלק מן החומשים המאוחרים.
על פי המסורת היהודית התורה (כמו שאר המקרא) מחולקת לסעיפים הנקראים "פרשיות". הן מתחלקות ל"פרשיות פתוחות" ול"פרשיות סתומות". הזיהוי תלוי בהתחלת הפרשה הבאה: אם מתחילה הפרשיה (במגילת ספר התורה) באותה שורה שבה הסתיימה הפרשה הקודמת היא נקראת "פרשה סתומה" ואם ההתחלה היא בשורה הבאה היא נקראת "פרשה פתוחה" (קיימת מחלוקת בין הרמב"ם לבין הרא"ש באשר לצורת סימון הפרשה כאשר אין רווח גדול בסוף הפרשה הקודמת; ההלכה שנקבעה היא כשיטת הרמב"ם, וכן עולה מכל כתבי היד העתיקים). נהוג להבין את הפרשיות הפתוחות כמסמנות חלוקה ראשית של הטקסט, ואת הפרשיות הסתומות כמסמנות חלוקת משנה. במגילות קומראן התגלה כי שיטה זו של פרשות פתוחות וסתומות הייתה נהוגה גם במגילות הללו (אם כי לאו דווקא בהתאמה למסורה).
להבדיל מנושאים אחרים במסורה, יש שוני לא קטן בין כתבי היד העתיקים בשאלות הפרשות הפתוחות והסתומות, ולמעשה גם לא מוכרות כלל רשימות מסורה טברניות העוסקות בכך (אם כי מוכרות רשימות בבליות כאלה). מאידך, על פי ההלכה בתלמוד הבבלי, שינוי בין פרשה סתומה לפתוחה פוסל את ספר התורה. בעקבות מצב זה נחלץ הרמב"ם להכריע בשאלה זו והעתיק בספרו ההלכתי משנה תורה את כל הפרשות הפתוחות והסתומות מכתר ארם צובא המופתי, וכך קבע הלכה כמותו לדורות. כיום, כל ספרי התורה שווים באופן בסיסי לנוסחו של הרמב"ם, ולנוסחו של כתר ארם צובא (מלבד שינויים מזעריים). על פי נוסח זה, קיימות 290 פרשיות פתוחות, ו-379 סתומות, ובסך הכול, 669.
חלוקה נוספת והידועה יותר היא החלוקה לפרשות. התורה מחולקת ל-54 פרשות הנקראות בבתי הכנסת במחזור של שנה; קריאה זו הייתה נהוגה בעיקר בבבל, ומשם התפשטה לכלל הציבור (אם כי יש הסבורים כי גם בארץ ישראל נהג מחזור זה בזמנים קדומים).
בארץ ישראל הייתה מקובלת חלוקה אחרת ל-154 סדרים (ולפי מסורת נוספת ל-167 סדרים) שקריאתן מתמשכת על פני שלוש שנים עד שלוש שנים וחצי. חלוקה זו מסומנת בכתבי יד עבריים עתיקים ובכמה ממהדורות התנ"ך המודפסות.
קריאת התורה בבתי הכנסת

בבתי כנסת קוראים כיום בתורה, בימי שני, חמישי ובשבת את פרשת השבוע, בספר תורה שנכתב על גבי קלף על ידי סופר סת"ם. המקור למנהג הקריאה בתורה הוא קדום, ונזכר בתנ"ך.
בנוסף לפרשת השבוע ישנם קטעי קריאה מיוחדים לחגים, ואם חל החג בשבת, קוראים בו את הקטע המיועד לחג.
טקס קריאת התורה הוא מן הטקסים המרכזיים ביהדות.
בתלמוד הירושלמי (מגילה ד' א') מובאת מסורת לפיה "משה התקין את ישראל שיהיו קוראים בשבתות ובימים טובים ובראשי חודשים ובחולו של מועד. בא עזרא והתקין לישראל שיהיו קוראים בתורה בשני ובחמישי ובשבת במנחה".
בתלמוד הבבלי (בבא קמא פ"ב ע"א) מובאת מסורת אחרת המייחסת את התקנה הזו לנביאים של דור המדבר: "עמדו נביאים שביניהם (בימי משה) ותקנו להם שיהיו קוראים בשבת ומפסיקין באחד בשבת, וקוראים בשני ומפסיקים שלישי ורביעי וקוראים בחמישי ומפסיקין ערב שבת". התלמוד הבבלי מנסה להסביר את הסתירה שבין שתי המסורות בזה שהתקנה לקרוא בתורה במנחה של שבת ובשני וחמישי הוא אמנם מן התקנות של הנביאים במדבר אלא שתקנתם הייתה שיקרא רק אדם אחד שלשה פסוקים או שלושה אנשים שלושה פסוקים (כלומר כל אדם פסוק) ואילו עזרא בא ותיקן שיקראו שלושה עולים ועשרה פסוקים.
ההתפתחות ההיסטורית של מוסד הקריאה בתורה הייתה כנראה כדלקמן:
בימי מלכי יהודה, גלות בבל בתקופת שיבת ציון, השלטון הפרסי ובתקופת החשמונאים הייתה כנראה קריאה של קטעים מוגדרים בחגים ובמועדים וכן בשבתות ובאירועים מיוחדים – "וידבר משה את מועדי ה' אל בני ישראל – מצוותן יהיו קורין אותן כל אחד ואחד בזמנו" (מגילה ל"ב ע"א).
קריאה של קטעים מהתורה על פי הסדר אך לא במסגרת מוגבלת של זמן – כך נהגו כפי הנראה בתקופת המשנה.
סיום קריאת התורה בפרק זמן מוגדר. בבבל סיימו את הקריאה של חמישה חומשי התורה בפרק זמן מוגבל של שנה, כלומר במחזור שנתי, ואילו יהודי ארץ ישראל סיימו את הקריאה בפרק זמן של שלוש שנים עד שלוש שנים וחצי. בשלב זה החלוקה לסדרים ופרשיות לא הייתה אחידה בכל המקומות – כך נראו פני הדברים בתקופת האמוראים. יש המשערים שהחלוקה הבבלית היא המקורית, והחלוקה הארצישראלית נוצרה עקב התארכות התפילה (על ידי דרשות ופיוטים), שהצריכו לקצר את קריאת התורה.
חלוקת התורה לחמישים ושלוש פרשיות. לצורך הקריאה במחזור השנתי נוצרה חלוקה עיקרית של 53 פרשות. חלוקה זו נוצרה כפי הנראה בימי הסבוראים לאחר חתימת התלמוד ואולי בראשית תקופת הגאונים. בתקופה זו רווחו מנהגים שונים בחיבור פרשיות וחלוקתן.
חלוקת התורה ל-54 פרשות מתוכן 14 פרשות נקראות לפי הצורך שתיים בשבת אחת. חלוקה זו התפשטה עם התפשטות קובץ הפסיקה ההלכתי ארבעת הטורים של רבנו יעקב בן אשר "בעל הטורים", ויצרה מנהג אחיד לפיה קוראים בכל קהילות ישראל באותה פרשה.
ראו גם

תורה שבעל פה
רשימת פרשות התורה
חוקי התורה
מסילת ישרים
משנה תורה
ספר החינוך
מצוות עשה
מצוות לא תעשה
הרמב"ם
לימוד תורה
צדיק
לשכת הרמטכ"ל

דגל הרמטכ"ל
לשכת הרמטכ"ל היא מערך אנשי לשכתו של ראש המטה הכללי בצה"ל. היא ממוקמת בקומה ה-14 בבניין המטה הכללי במחנה רבין שבקריה.
הכניסה לחדרו של הרמטכ"ל, מאי 2017
ישיבת פורום המטה הכללי בחדר הרמטכ"ל גדי איזנקוט; למטה, עוזר הרמטכ"ל אל"ם רונן מנליס
הרמטכ"ל גדי איזנקוט ורל"ש הרמטכ"ל ניר רוזנברג במהלך אירוע מבצעי
טקס החלפת רל"ש הרמטכ"ל, יולי 2019; משמאל הרל"ש היוצא אמיר פרחי, מימין הרל"ש הנכנס אייל כהן
ביקור הרמטכ"ל אביב כוכבי באוגדה 91, אוגוסט 2019; מימין, רל"ש הרמטכ"ל סא"ל אייל כהן
הפיקוד העליון ולשכת הרמטכ"ל > בעלי תפקידים בפיקוד העליון

הרמטכ"ל - קצין בדרגת רב-אלוף, מפקד צבא הגנה לישראל.
סגן הרמטכ"ל - קצין בדרגת אלוף, חבר פורום מטכ"ל.
מזכירת הפיקוד העליון (מפ"ע) - קצינה בדרגת סגן-אלוף. תפקידה לרכז את כל התחומים הרכים בפעילות המטכ"ל (גיבוש חומרים לפגישות, טיפול בנאומים, אירועים שהרמטכ"ל מוביל או לוקח בהם חלק, הקשר עם הכנסת, עם ועדות הכנסת, משרדי ממשלה וטיפול בפניות ציבור ללשכת הרמטכ"ל). למזכירת הפיקוד העליון כפופים 2 קצינים בדרגת רב-סרן ועשרות חיילים.
רמ"ד כנסת ממשל וציבור (כמ"צ) - קצין בדרגת רב-סרן.
ע׳ מפ״ע - קצינה בדרגת רב-סרן.
הפיקוד העליון ולשכת הרמטכ"ל > בעלי התפקידים בלשכת הרמטכ"ל

עוזר הרמטכ"ל - קצין בדרגת אלוף-משנה, חבר פורום מטכ"ל. עוסק בנושאים רגישים כמו עניינים אישיים הנוגעים לבעלי תפקידים. הוא בדרך כלל איש סודו של הרמטכ"ל ומהאנשים הקרובים אליו ביותר. על פי רוב, עוסק בסוגיות הנוגעות למינויי בכירים בצה"ל, מדיניות תקשורתית, קשר בכיר עם גופים אזרחיים ועוד. מי שמגדיר את תפקידו של עוזר הרמטכ"ל הוא הרמטכ"ל עצמו.
ע' עוזר הרמטכ"ל - קצין בדרגת סרן, המוביל את תיאום הלו"ז של עוזר הרמטכ"ל ומלווה את התהליכים שבתחום אחריותו של עוזר הרמטכ"ל (מינויים, תקשורת, קשרי בכירים ועוד).
ראש לשכת הרמטכ"ל (רל"ש הרמטכ"ל) - קצין בדרגת סגן-אלוף, אשר מוביל את סדר-היום המבצעי עבור הרמטכ"ל בשיח רל"שים מול היחידות השונות בצה"ל, גופי מערכת הביטחון ומול המזכירות הצבאית לראש הממשלה.
עוזר רל"ש הרמטכ"ל - קצין מודיעין בדרגת רב-סרן, יוצא חטיבת המחקר באגף המודיעין. משמש בפועל כעוזר הרמטכ"ל לענייני מודיעין.
מזכיר הרמטכ"ל - קצין בדרגת רב-סרן. תפקידו לתאם את האירועים השונים (פגישות, דיונים וסיורים) בהם הרמטכ"ל לוקח חלק.
הפיקוד העליון ולשכת הרמטכ"ל > תפקידים לשעבר

שליש הרמטכ"ל - תפקיד עבר אותו מילא קצין בדרגת סרן, רב-סרן או סגן-אלוף.
ממלאי התפקיד: יוסי הראל (1948), עזרא עומר (1948–1949), מ. אביצור (1949), דניאל גוב (תחת יגאל ידין), נתנאל לורך (1949–1951), מרדכי בר-און (1956), רפאל אפרת (1967), גדי זהר (1973), אריה בראון (תחת מרדכי גור), אילן טל ויצחק טוניק (תחת רפאל איתן), אילן ראודניץ (1992–1995).
הערות שוליים

↑  אבי בניהו, ‏"לך לישון בניהו, יכול להיות שנתעורר לתל אביב עם קו רקיע אחר לגמרי", באתר מעריב אונליין, 21 במרץ 2018
↑  אריאלה רינגל הופמן, "יש אבא שמתקשר אליי כל כמה חודשים, ואומר שהוא לא בטוח שזו באמת הבת שלו שנהרגה. זה שובר לב בכל פעם מחדש", באתר ynet, 17 באוקטובר 2019
↑  אביאל מגנזי, "צילומים אינטימיים? ניסינו למנוע מבוכה מצה"ל", באתר ynet, 6 בינואר 2013
↑  יוחאי עופר, אייזנקוט החל במינויים: רונן מנליס יהיה עוזרו, באתר nrg‏, 16 בדצמבר 2014
↑  אמיר בוחבוט‏, מקורבי שר הביטחון: "ארז וינר אסף חומרים מכפישים נגד ברק", באתר וואלה, 4 במרץ 2012
↑  בן כספית, "תשיג לי את גלנט. דחוף", באתר nrg‏, 7 בינואר 2005
↑  הישיבה התשעים ותשע של הכנסת החמש עשרה יום שני, כ' באדר ב' התש"ס (27 במרס 2000)
↑  דוד אברהם‏, גורמים בתקשורת על אלוף בן: עיוות המציאות, ופגע בהבנות עם דו"צ, באתר וואלה, 22 באפריל 2013
↑  תא"ל מנחם מרון – ראש מה"ד ואלוף, דבר, 15 ביולי 1973
↑  זלמן ורדי, באתר 50 שנה למלחמת יום כיפור, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
↑  חנה קים, "אגדת רפול", מוסף חדשות⁩, 19 יוני 1992, עמ' 7
הפרודיג'י

| --- | --- |

 מקום הקמה:  בריינטרי, אסקס 
 מוקד פעילות:  בריינטרי, אסקס, בריטניה
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 סוגה:  טכנו, רייב, רוק, ביג ביט, דאנס אלטרנטיבי, ברייקביט, אלקטרוניקה
 חברת תקליטים:  Take Me to the Hospital, Ragged Flag, Cooking Vinyl, XL, Beggars Banquet, Mute, Maverick, Warner Bros., Elektra, SHOCK Records
 פרסים והוקרה:  BRIT Award for Best British Dance Act (1997) 
 www.theprodigy.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ליאם האולט מקסים ריאליטי
 חברים לשעבר
 לירוי ת'ורנהיל שארקי קית' פלינט
 
הפרודיג'י (באנגלית: The Prodigy, "ילד הפלא") הוא הרכב מוזיקלי בריטי, המשלב טכנו ורוק אלטרנטיבי, שזכה לפופולריות רבה בשנות ה-90.
חברי ההרכב כיום הם ליאם האולט (לחנים וקלידים) ומקסים ריאליטי (זמר ותקליטן). קית' פלינט הזמר שם קץ לחייו ב-4 במרץ 2019 ולירוי תורנהיל הרקדן פרש מההרכב בשנת 2000.
הפרודיג'י החלו את פעילותם בסצנת הרייב המחתרתית של תחילת שנות התשעים וזכו לפופולריות רבה בזירה העולמית. בין להיטיהם נמנים: " ,"Out of Space" ,"Smack My Bitch Up" ,"Voodoo People" ,"No Good (Start the Dance)" ,"Breathe" ו"Firestarter".
היסטוריה > תחילת דרכם

הלהקה נוסדה בעיירה בריינטרי, שבמחוז אסקס, בשנת 1990 על ידי הקלידן וכותב השירים ליאם האולט. האולט לקח שיעורי פסנתר בצעירותו, ורכש יכולת לנגן קטעים קשים בכמה שיעורים בלבד. לאחר שהחליט להמשיך בקריירה מוזיקלית, האולט פגש באמצע 1989 את הרקדן והזמר קית' פלינט במסיבה בה שימש כתקליטן. לאחר שפלינט ביקש מהאולט להכין לה קלטת מיקס, האולט מסר לו קלטת כעבור מספר ימים, עם אוסף של שיריו בצד השני שלה. האולט כתב את המילה "פרודיגי" על הקלטת, שם זהה לזה של הסינתיסייזר האנלוגי שלו "Moog Prodigy" (אנ'), שהיה גם הכינוי שלו. הקלטת התקבלה היטב על ידי פלינט והקלידן לירוי ת'ורהיל, שיצרו מספר ריקוד חדשים למוזיקה, והציעו להאולט להקים להקה יחד. עד מהרה הצטרפו אליהם הזמר מקסים, שכונה אז "מקסים ריאליטי", והרקדנית והזמרת שארקי, חברה של פלינט. יחד הם הפכו להרכב הראשון של הפרודיג'י.
ההופעה החיה הראשונה של הקבוצה התרחשה במועדון Four Aces בשכונת דאלסטון, בלונדון. האולט כתב, הפיק והקליט קלטת הדגמה של 10 קטעים, על מקלדת תחנת עבודה מסוג Roland W-30, ופנה לחברת "תם טם רקורדס" בתקווה להשיג חוזה הקלטת, אך הם סירבו. לאחר מכן הוא פנה לחברת "XL רקורדס", שהסכימו לפגישה ולאחר מכן חתמו על חוזה להפקת סינגל. בפברואר 1991 הוציאה הלהקה את המקסי סינגל What Evil Lurks על ויניל בגודל 12 אינץ', המכיל ארבעה שירים שהאולט הפיק בקלטת ההדגמה.
באוגוסט 1991 הוציאו הפרודיג'י את סינגל הבכורה שלהם "צ'ארלי", שהפך ללהיט בזירת הרייב באותה תקופה, והגיעה למקום השלישי במצעד הסינגלים בבריטניה, וכך קיבלה הלהקה תשומת הלב ציבורית רחבה. ההצלחה של "צ'ארלי".
השם "פרודג'י" נבחר על ידי ליאם האולט כמחווה לסינתיסייזר האנלוגי הראשון שלו, מוג פרודיג'י. ב-1991 שלח האולט קלטת דמו לחברת "XL Records", ובפברואר של אותה השנה הופק הסינגל "What Evil Lurks". הופעתו הראשונה של ההרכב, בה השתתפו האולט והרקדנים פלינט ותורנהיל, התקיימה במועדון "Four Aces" בלונדון. בעקבות הצלחת ההופעה והצלחתו של הסינגל "Charly" יצא אלבומו הראשון של ההרכב  "Experience", אשר נחשב לאחד מאבני היסוד של סצנת הרייב הבריטית. בשיר "Death of the Prodigy Dancers", הנועל את האלבום, השתתף הראפר מקסים ריאליטי, שלאחר מכן הצטרף כחבר קבוע בהרכב.
ב-1993 הוציא האולט את הסינגל "One Love" שהתאפיין בצליל קשה ומחוספס יותר מזה שאפיין את סגנון האלבום שקדם לו. הסינגל זכה לאהדת המבקרים והגיע למקום השמיני במצעדי הפזמונים בבריטניה.
היסטוריה > Music for the Jilted Generation

כשנה לאחר מכן יצא האלבום השני של הפרודיג'י, "Music for the Jilted Generation". האלבום מכיל מגוון סגנונות מוזיקליים: שירים אנרגטיים לרחבת הריקודים ("Voodoo People"), מלודיות שקטות ורגועות (ב-"The Narcotic Suite"), ואלמנטים שאולים מעולם הרוק ("Their Law"). ב-1995 יצא ההרכב למסע הופעות עולמי בשילוב הגיטריסט ג'ים דייוויס. ב-1996 יצא הסינגל לשיר "Firestarter", בו פלינט, שהיה עד אז רקדן, שר לראשונה. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים הבריטיים.
היסטוריה > The Fat of the Land

ב-1997 הוציא ההרכב את אלבומו השלישי, "The Fat of the Land" (ביטוי אנגלי, המתאר חיי שפע נטולי מאמץ). האלבום דורג בראש מצעד המכירות האמריקאי, עם מכירות של למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית ולמעלה מעשרה מיליון עותקים ברחבי העולם. האלבום הועמד לפרס הגראמי בקטגוריית אלבום האלטרנטיב הטוב ביותר, ונרשם בספר השיאים של גינס לשנת 1999 כאלבום הבריטי בעל קצב המכירות הגבוה ביותר.
היסטוריה > The Fat of the Land > המחלוקת סביב השיר "Smack My Bitch Up"

בעקבות הצלחת השיר "Smack My Bitch Up" (מילולית: "הכה/סמם את הכלבה שלי") והשמעתו בתחנות רדיו רבות, נשמעה מחאה מצד ארגוני נשים, אשר ראו במילות השיר ( המסומפלות מ-"Give The Drummer Some" של אולטראמגנטיק אמ.סי'ז) מסר המעודד אלימות כנגדן. בעקבות המחאה, הורד האלבום ממדפי רשתות המרכולים קיי מארט ווולמארט בארצות הברית. בתגובה, דחה ליאם האולט את הפרשנות המילולית וטען כי מדובר בסלנג אנגלי, המתאר את שטף האנרגיה הקיצוני שמאפיין הופעות חיות.
הוידאו קליפ של השיר, שבויים על ידי יונס אקרלונד, עורר גם הוא מחלוקת רבה. הקליפ מציג דמות היוצאת לערב רווי אלכוהול וסמים, מנקודת מבטה בגוף ראשון. במהלך הקליפ מסתבכת הדמות בקטטות, מבצעת מעשי ונדליזם, מטרידה מינית נשים ולבסוף מקיימת יחסי מין עם נערת ליווי. כאשר הדמות מביטה במראה בסוף הקליפ, מתגלה כי מדובר באישה. בעקבות התכנים המיניים ומעוררי המחלוקת שבקליפ, חלה הגבלה על שעות הצגתו ב-MTV. ב-2002 נבחר כקליפ הכי מעורר-מחלוקת ששודר אי פעם.
הופעות בישראל

ההרכב הופיע בישראל ארבע פעמים: באולם הסינרמה בשנת 1995, בהאנגר 11 בשנת 1996, בפסטיבל דאנס אנד ליוויס בפארק הירקון בשנת 1998 וב-29 במאי 2014 בגני התערוכה בתל אביב.
אלבומים > אלבומי אולפן

1992 - Experience
1994 - Music for the Jilted Generation
1997 - The Fat of the Land
2004 - Always Outnumbered, Never Outgunned
2009 - Invaders Must Die
2015 - The Day Is My Enemy
2018 - No Tourists
אלבומים > אלבומים חיים

2011 - Live - World's On Fire
אלבומים > אלבומי אוסף

1999 - Dirtchamber Sessions Volume 1
2005 - Their Law: The Singles 1990-2005
הערות שוליים

↑   איה חיות ואיתמר זהר, כוכב להקת "הפרודיג'י", קית פלינט, התאבד בגיל 49, באתר הארץ, 4 במרץ 2019
↑  מיה אפשטיין, גוגל חוגגת יום הולדת למפתח הסינתיסייזר רוברט מוּג, באתר הארץ, 23 במאי 2012
↑  רן בן נון, ילדי המהפכה - ריאיון עם ליאם האולט לקראת הופעת הלהקה בישראל, אתר עיתון תל אביב, ארכיון 29.05.1998 | ארכיון האינטרנט
↑  בן שלו, "הפרודיג'י" יופיע בתל אביב בסוף מאי, באתר הארץ, 5 במרץ 2014
↑  שגיא בן נון, ה"פרודיג'י" באולפן, אלוויס על הבמה, באתר הארץ, 13 בינואר 2004
↑  רוי רגב, עכבר העיר, הפרודיג'י: הטכנו מהניינטיז חוזר לבעוט, באתר הארץ, 18 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007335021905171  BnF: cb13970008b (data)  GND: 10297361-1  ISNI: 0000 0001 1522 9973  MusicBrainz: 4a4ee089-93b1-4470-af9a-6ff575d32704  NKC: xx0018921  SUDOC: 035455659  VIAF: 1235149296185380670005   WorldCat (עם VIAF): 1235149296185380670005
הלל קליין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 במרץ 1923 קרקוב, פולין
 פטירה:  14 בדצמבר 1985 (בגיל 62) ירושלים, ישראל
 עיסוק:  פסיכיאטר, פסיכואנליטיקאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינכן
 מוסדות:  בית חולים איתנים בירושלים   האוניברסיטה העברית בירושלים
 תרומות עיקריות
 חקר פסיכולוגי ופסיכואנליטי של ניצולי השואה ומשפחותיהם
הלל קליין (20 במרץ 1923, קרקוב – 14 בדצמבר 1985, ירושלים) היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי ישראלי, יהודי יליד פולין. קליין שרד את השואה כאסיר במחנות ריכוז. הוא תרם רבות לחקר הפסיכולוגי של טראומות השואה וההתמודדות איתן ונמנה עם מובילי המחקר הפסיכואנליטי בישראל. קליין התגורר בירושלים, לימד כפרופסור באוניברסיטה העברית וכיהן כמנהל בית החולים הפסיכיאטרי איתנים בירושלים.
קורות חייו

הלל קליין נולד בקרקוב בשנת 1923 כצעיר מבין חמשת ילדיהם של הורים יהודים. אביו היה בן למשפחת סוחרים מודרנית ואמו בת לרב חסיד. בילדותו קיבל קליין חינוך מסורתי דתי יהודי ובהמשך השכלה תיכונית. בגיל 16 אחרי פלישת גרמניה הנאצית לפולין הצטרף למחתרת. בשנת 1942 נתפס על ידי הגרמנים ונשלח למחנה ריכוז פלאשוב ואחרים. בשנת 1945 שוחרר על ידי הצבא הסובייטי ממחנה הריכוז טרזיינשטט. אחרי המלחמה למד רפואה באוניברסיטת מינכן וחי בשוודיה. ב-1954 עלה לישראל. עבד כפסיכיאטר ופעל בחברה הפסיכואנליטית בישראל ולימד באוניברסיטה העברית, בין היתר במכון ליהדות בת זמננו. עסק במחקרים פסיכואנליטיים, בעיקר בתחום השלכות טראומות השואה על הניצולים ומשפחותיהם בישראל ובגולה. קליין ניהל את בית החולים הפסיכיאטרי "איתנים" בירושלים. בימי כהונתו בבית החולים איתנים הוקמה בו מחלקה שיקומית מיוזמת יחיאל שרשבסקי ואחרים. הלל קליין נפטר בירושלים בשנת 1985.
חיים אישיים

היה נשוי לד"ר הורטנזה קליין, רופאת-שיניים לילדים ומרצה בבית ספר לרפואת-שיניים של האוניברסיטה העברית והדסה. בני הזוג הולידו שתי בנות: אסתי ומיקי.  בתו אסתי הייתה נשואה לשריה עופר.
הנצחה

לזכרו הקים קרל נדלמן את "כנסי הלל קליין" – כנסים שנתיים לזכרו בתחום החקר הפסיכולוגי של השלכות השואה.
המרפאה לבריאות הנפש בקריית היובל בירושלים נושאת את שמו.
מפרסומיו

עם יוליוס צלרמייר ויואל שאנן ־ Former Concentration Camp Inmates on Ward, Archive of General Psychiatry, 8, 1963, 334-342
הפרק " Problems in the Psychotherapeutic Treatment of Israeli Survivors of Holocaust ב- H.Krystal (ed)- Massive Psychic Trauma New York 1968
Holocaust Survivors in Kibbutzim :Readaptation and Reintegration, in Israel Annals of Psychiatry and Related Disciplines 10,1972, 78-91
עם אינג פליישהאואר – Über die jüdische Identität, psycho-historische Studie, Jüdische Verlag 1978 (על הזהות היהודית)
עם אילני קוגן - Identification Processes and Denial in the Shadow of Nazism, Inter.J. of Ps-analysis 107, 1986
חידוש החיים בשארית הפליטה – מבט פסיכולוגי. ההתמודדות עם הזיכרונות ועם יצירת חיים מחדש
Psychodynamic studies of Holocaust survivors and their families in Israel and the Diaspora, 2003 – (פורסם אחרי מותו)
עם ד. סקורצ'בסקי – Survival and Trials of Revival - Am J Psych,. 74, 212-213 2014
Holocaust Survivors and Their Families in Israel and the Diaspora, Psy-an. and Jewish Life, 2012
רנדי אורטון

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1980 (בן 44) נוקסוויל, טנסי, ארצות הברית
 שם במה:  רנדי אורטון
 כינוי:  טורף העל הצפע מחסל האגדות
 שם לידה:  Randal Keith Orton 
 משקל:  113 ק"ג
 גובה:  1.96 מטר
 מקום מגורים:  סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  18 במרץ 2000 – הווה (25 שנים)
 מאמנים:  "קאובוי" בוב אורטון דייב פינלי OVW MMWA SBAC
 ליגות:  WWE
 תרגילי סיום:  RKO
 עמיתים:  אדג'   טריפל אייץ'   בטיסטה   ריק פלייר   רידל
 מידע אישי
 מספר צאצאים:  5 
 
אורטון כאלוף ה-WWE
רנדל קית' (רנדי) אורטון (אנגלית: Randal Keith "Randy" Orton; נולד ב־1 באפריל 1980 בנוקסוויל, טנסי) הוא מתאבק ושחקן אמריקאי, דור שלישי למתאבקים מקצועיים, המופיע בארגון ה-WWE, בתוכנית סמאקדאון. נחשב לאחד מגדולי המתאבקים בכל הזמנים. אורטון הוא אלוף העולם במשקל כבד הצעיר ביותר בהיסטוריה של ה-WWE. זוכה קרב ה״רויאל ראמבל״ פעמיים. בנוסף, לאחר שזכה באליפות ארצות הברית, הוא הפך לאחד המתאבקים הבודדים שזכו בכל האליפויות הפעילות האפשריות ב-WWE.
קריירת ההיאבקות

אורטון נולד ב־1 באפריל 1980 בנוקסוויל, טנסי. הוא דור שלישי למתאבקים מקצועיים ומתחרה בליגת ה־WWE.
לאחר שסיים את בית הספר התיכון, אורטון אומן על ידי אביו, בוב אורטון ה"קאובוי", והתחרה לראשונה בשנת 2000 בליגה המקומית של סנט לואיס ה־MMWA-SICW . מאוחר יותר הוא חתם על חוזה התפתחות עם ה־WWE והחל להתאמן בליגת הפיתוח שלהם Ohio Valley Wrestling. באפריל 2002 הוא הצטרף לסגל של ה-WWE.
אורטון עשה את בכורתו ב-WWE ב-25 באפריל 2002, בתור מתאבק "טוב" בתוכנית SmackDown. בספטמבר אורטון עבר לתוכנית "RAW" של החברה אך נפצע בכתפו אחרי כמה שבועות. הפציעה נתנה לו הזדמנות להראות את הכריזמה שלו, כשהוא הופיע בפינה שנקראה RNN (פארודיה על CNN) : פינה שבה אורטון התערב בקטעים אחרים בתוכנית ודיווח על תהליך ההחלמה שלו.
קריירת ההיאבקות > אבולוציה

אחרי שהחלים מהפציעה בינואר, אורטון חזר ל-Raw וצוות בקבוצת המתאבקים "אבולוציה", שכללה את טריפל H, ריק פלייר ודייב בטיסטה. אורטון חזר אל ספסל הפציעות בפברואר, אך שב במאי כדי לעזור לטריפל H כנגד דמותו של המתאבק קווין נאש. אורטון בילה את מרבית זמנו בלעזור לטריפל H לשמור על תואר העולם שלו מול דמויות כמו נאש, קיין וגולדברג. הוא אף קיבל קרב על תואר העולם בקרב "תא ההדחות" באוגוסט שכלל 6 מתאבקים אחרים, אך הודח במהירות.
לקראת ספטמבר, דמותו של אורטון שונתה לדמות של "מחסל האגדות" - צעיר שחצן שלא מכבד אגדות היאבקות. עם עזרה ממורו וחברו לקבוצה, ריק פלייר, אורטון ניצח את דמותו של המתאבק מיק פולי בקרב שפורסם בתור קרב "אגדה מול מחסל אגדות".
דמותו של אורטון צברה פופולריות גדולה באותו הזמן. בדצמבר 2003 אורטון זכה באליפות הבין יבשתית (התואר השני בחשיבותו ב-Raw). הפופולריות של דמותו הפכה אותה למרכזית בפיתולי העלילה ועל כן החזיק בתואר זה כשבעה חודשים. במהלך חודשים אלו, הוא התחיל יריבות ידועה מול המתאבק מיק פולי, במהלכה תקף את פולי בכל הזדמנות. פולי ואורטון נפגשו לקרב ללא חוקים שבו האליפות של אורטון הייתה על הכף, אך אורטון ניצח בקרב זה. ביולי, אורטון הפסיד את התואר שלו לאדג'.
בשנת 2004 אורטון רכב היטב על גלי הפופולריות הגואה של דמותו. התסריט זימן לו ניצחון בקרב ענק נגד 20 מתאבקים אחרים ובכך הקנה לו קרב על אליפות העולם מול האלוף, כריס בנואה. אורטון ניצח בקרב על אליפות העולם ובכך הפך למתאבק הצעיר ביותר שזכה בתואר זה. זכיתו בתואר תרמה לפיתולי העלילה האופייניים למופעי ה-WWE בכך שחברו לקבוצה, טריפל H, בגד באורטון והוציאו מ"אבולוציה". בספטמבר, אחרי 4 שבועות של החזקה בתואר, אורטון הפסיד את חגורת האליפות לטריפל H.
דמותו של אורטון הפכה ל"טובה", והוא התחיל לרדוף את "אבולוציה" וניסה להשפיל אותה כל תוכנית. אחרי שניצח בקרב שנתן לו אפשרות לנהל את התוכנית ליום אחד, אורטון קבע לטריפל H קרב מול אדג' וכריס בנואה על תואר אליפות העולם, קרב בו טריפל H הפסיד והתואר פונה בגלל מחלוקת על זהות המנצח. אורטון קיבל עוד הזדמנויות להיאבק על התואר בינואר 2005, אך הפסיד לטריפל H בכל הזדמנות.
קריירת ההיאבקות > היריבות עם "הקברן"

דמותו של אורטון המשיכה בקווי העלילה הרגילים שלה עד למרץ 2005. לקראת האירוע רסלמניה 21, אורטון איתגר את דמותו של המתאבק הוותיק "הקברן" (אנדרטייקר), הידוע בכך שמעולם לא הפסיד ברסלמניה. דמותו של אורטון הפכה שוב לדמות "רעה", אך הוא הפסיד לקברן ברסלמניה, ואף ספג פציעה בכפתו במהלך הקרב.
ביוני, אורטון הועבר לתוכנית סמאקדאון במסגרת הדראפט השנתי של ה-WWE. את הבכורה שלו בסמאקדאון אורטון עשה באמצעות תקיפת "הקברן", ובכך חידש את היריבות מולו. אורטון נלחם שוב מול הקברן בסאמרסלאם, בקרב בו אורטון ניצח לאחר שאביו, בוב אורטון, התערב לטובתו. באירוע ללא רחמים, אורטון ואביו נלחמו מול הקברן בקרב ארון קבורה, שבו צריך היה לדחוף את היריב לתוך ארון קבורה כדי לנצח. אורטון ואביו ניצחו, ולאחר הקרב אורטון שרף את ארון הקבורה. כעבור חודש, באירוע סדרת ההישרדות, אורטון היה השורד האחרון בקרב צוותים בין מתאבקי Raw לבין מתאבקי סמאקדאון. דמותו של "הקברן" חזרה לאחר הקרב כדי לאיים על אורטון. כעבור חודש, באירוע "ארמגדון", אורטון נלחם מול "הקברן" בקרב "גיהנום בכלוב", שבו "הקברן" אמר שיפרוש אם יפסיד. במהלך השבועות שלפני הקרב, אורטון השיג את ה"כד" של ה"קברן", חפץ שנאמר שיכול לשלוט בו. למרות זאת, אורטון הפסיד ל"קברן" ובכך הסתיימה היריבות ביניהם.
קריירת ההיאבקות > אליפות העולם במשקל כבד

אל קרב ה"רויאל ראמבל" בשנת 2006 אורטון נכנס אחרון (מספר 30), ונשאר אחרון בזירה לפני שהודח בידי ריי מיסטריו. הניצחון הקנה למיסטריו קרב על אליפות העולם במשקל כבד ברסלמניה 22. אורטון איתגר את מיסטריו להניח את הקרב על הכף בקרב מולו. אורטון ניצח את מיסטריו במרמה וקיבל את הקרב ברסלמניה. מנכ"ל "סמאקדאון", תיאודור לונג, החליט שאלוף העולם, קורט אנגל, יגן על תארו ברסלמניה מול אורטון ומול מיסטריו. בקרב עצמו, מיסטריו ניצח לאחר שהצמיד את אורטון.
לאחר מכן, אורטון הושעה מה-WWE למשך חודשיים, מכיוון שעישן סמים, לדבריו. כדי להסביר את היעדרותו, קורט אנגל "פצע" את אורטון בעקבו לאחר ביצוע מהלך "נעילת הקרסול". אורטון חזר ביוני ועבר ל-Raw, שם התחיל יריבות עם האלק הוגאן. בסאמרסלאם, הוגאן ניצח את אורטון בקרב "אגדה מול מחסל אגדות".