stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בגובה העיניים
רשימת רצועות

מילות השירים נכתבו על ידי עלי מוהר, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר.
| בגובה העיניים> מס' | בגובה העיניים> שם | בגובה העיניים> משך | בגובה העיניים>  | בגובה העיניים>  | בגובה העיניים>  | בגובה העיניים>  | בגובה העיניים>  | בגובה העיניים>  | בגובה העיניים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | נעלי הוגה  | 2:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ראיתי שמש  | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | יש מטוס  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | כבודה של האשה (נקרא גם "בבית פנימה")   | 3:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | דואט (עם מזי כהן)   | 4:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | אבן מן הלב  | 4:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | חייל חוזר  | 4:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | נסיעה  | 4:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | לא יכול להוציאך מראשי  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | עוגן הרם  | 2:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | שיר מן הסוף  | 4:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | שיר נבואי קוסמי עליז  | 4:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 45:12 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

יוני רכטר - שירה, פסנתר וקלידים, לחנים, עיבודים, הפקה מוזיקלית
עלי מוהר - מילים
מזי כהן - קולות, שירה, קולות ליווי
אוהד אינגר, אלון אולארצ'יק - באס
ראובן שפירא, טומי פרידמן - מיקס
אלון הלל - תופים, כלי הקשה
גיל דור, יצחק קלפטר, נאור דיין - גיטרות
גורי אגמון - כלי נשיפה
שם טוב לוי - חליל
גידי גוב, אפרים שמיר, נורית גלרון, שם טוב לוי - קולות רקע
ראובן שפירא, יושי שדה - טכנאי סטודיו
פבלו ושלר - עוזר טכנאי
דוד גרוסמן, יקי מולכו - עיצוב עטיפה
מיכל ברנט - הפקת אלבום
מיקי גורביץ' - בימוי עריכת טקסטים
ארמין ואן ביורן

| --- | --- |

ואן ביורן ב-2007 בניו יורק
 לידה:  25 בדצמבר 1976 (בן 47) ליידן, הולנד
 שם לידה:  Armin Jozef Jacobus Daniël van Buuren 
 שם במה:  Gaia 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן, Stedelijk Gymnasium Leiden 
 עיסוק:  תקליטן, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  טראנס, אפליפטינג טראנס, פרוגרסיב טראנס, פרוגרסיב האוס, טראנס פסיכדלי
 שפה מועדפת:  הולנדית, אנגלית 
 כלי נגינה:  סינתיסייזר, מכונת תופים, אקולייזר, מחשב
 חברת תקליטים:  Armada Music, Armind, Ministry of Sound Australia
 בן או בת זוג:  Erika van Thiel (18 בספטמבר 2009–?) 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר אורנז'-נסאו (2011)  פרסי מוזיקת הדאנס הבין-לאומי (2019)  פרס הפופ של תרבות הבומה - פופפריז'ס (2007)  נבל הזהב 
 http://www.arminvanbuuren.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ארמין ואן בִּיוּרֶן (בהולנדית: Armin Van Buuren; נולד ב-25 בדצמבר 1976 בליידן, הולנד) הוא מפיק טראנס ו-DJ הולנדי. ואן ביורן מדורג בכל שנה מאז שנת 2002 בחמשת המקומות הראשונים בדירוג 100 התקליטנים הטובים בעולם של מגזין DJ Mag, מתוכן חמש פעמים במקום הראשון. חשיפתו המשמעותית לקהל הרחב התרחשה דרך תוכנית רדיו שבועית שהוא משדר מאז שנת 2001, בשם "A State of Trance", שבשיאה האזינו לה כ-37 מיליון בני אדם מ-84 מדינות שונות. בשנת 2014 שירו "This is What it Feels Like" היה מועמד לפרס גראמי, ובכך הפך ואן ביורן לאמן הטראנס הרביעי בהיסטוריה לקבל מועמדות לפרס זה. כמו כן, אלבומו משנת 2008 "Imagine" הגיע למקום הראשון במצעד התקליטים ההולנדי ובכך הפך לאומן הטראנס הראשון שעשה כן.
חייו האישיים

ואן ביורן החל לעסוק במוזיקה כשהיה בן 14, והוא מציין את ז'אן מישל ז'אר כמקור השראה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1995, הוא החל לעבוד כ-DJ במועדון מקומי עד שהמשיך את לימודיו באוניברסיטת ליידן ללימודי תואר ראשון במשפטים. ואן ביורן החליט לשים בצד את לימודיו לאחר שהקריירה שלו החלה לנסוק, אך שב וסיים אותם בשנת 2003. ואן ביורן עובד ומקליט אך ורק מאולפן הסטודיו הפרטי שלו. בראיון הוא הודה שרוב הזמן הוא עובד לבד ומעולם לא העסיק טכנאי אולפן בטענה שהוא לא מעוניין שהמוזיקה שלו תשונה על ידי מישהו אחר.
ב-18 בספטמבר 2009 נשא לאישה את אריקה ואן תייל, איתה חי במשך 9 שנים בטרם נישאו, ובהמשך נולדו לזוג בת ובן. בפסטיבל Tomorrowland ‏2013 עלה ואן ביורן לבמה והודיע שחזר מבית חולים לאחר שאשתו ילדה בן, והקדיש את הסט שלו לבנו הנולד.
בשנת 2011, קיבל ואן ביורן את עיטור אוראניה-נאסאו של בית המלוכה ההולנדי על תרומתו ושירותיו לעולם המוזיקה.
קריירה

ואן ביורן התחיל את הקריירה שלו כ-DJ במועדון מקומי בעיר הולדתו, שם הוא למד לנגן סטים ארוכים, 6-7 שעות בדרך כלל. במהלך חופשות מבית ספרו ניגן שם למעלה מ-4 פעמים בשבוע. ההצלחה הגדולה הראשונה שלו הייתה בשנת 1997 עם יציאתו של השיר "Blue Fear" תחת חברת התקליטים Cyber Records, בהיותו בן 19 בלבד. הסינגל "Communication" יצא לאור שנתיים לאחר מכן באותה חברת תקליטים והפך לפופולרי במועדונים של אותה התקופה, ואף נכנס למצעד הסינגלים הבריטי והגיע למקום ה-18. בתחילת 1999, הקים ואן ביורן, בשיתוף עם United Recordings, חברת הקלטות עצמאית בשם Armind, דרכה פרסם סינגלים רבים כמו גם את שיתוף הפעולה בינו לבין טייסטו שהניב את הסינגל המפורסם שלהם "Wonder Where You Are?". באותה השנה ואן ביורן הוציא לראשונה אלבום מיקס בשם ״Boundaries Of Imagination״ בו הוא שילב בין סגנונות שונים כמו פרוגרסיב טראנס, טכנו וטראנס קלאסי. במהלך אותה השנה פגש ואן ביורן את המפיק דייב לואיס, שעזר לו להתפרסם כ-DJ באנגליה ובארצות הברית.
בשנת 2000 יצא האלבום הראשון מתוך סדרת האלבומים "A State of Trance", ומכר למעלה מ-10,000 עותקים. האלבום השני בסדרה, "Basic Instinct", כלל בתוכו את השיר "Perpetuous Dreamer - The Sound Of Goodbye" שאותו כתב והפיק עם המפיק הישראלי רז ניצן. השיר נכנס למצעד ההולנדי בשנת 2001 והגיע למקום ה-26. שנה לאחר מכן הוא הגיע למקום הראשון במצעד המועדונים בארצות הברית, בגרמניה ובהולנד. האלבום השלישי, "In Motion", יצא באוגוסט 2001, וזכה להצלחה גדולה בארצות הברית. האלבום הרביעי, "Transparence", יצא בשנת 2002. באותה השנה יצא ואן ביורן לסיבוב הופעות ברחבי צפון אמריקה והרבה להופיע במועדון הלילה ״אמנזיה״ שבאיביזה.
בשנת 2005 הוציא לאור את אלבומו השני, "Shivers", במסגרתו עבד עם אמנים בעלי שם. בנובמבר של אותה השנה ואן ביורן פתח סדרה של מופעי סולו שנקראה "Armin Only". ההופעה הראשונה - "The Next Level" - התקיימה בעיר רוטרדם, הולנד, למשך 9 שעות, מול קהל של 11,000 מעריצים. באפריל 2008 יצא אלבומו השלישי של ואן ביורן, "Imagine", והגיע למקום הראשון במצעד האלבומי ההולנדי. באותה השנה התקיימה ההופעה "Imagine" - השנייה בסדרת ההופעות Armin Only. באירוע נכחו כ-16,000 מעריצים. בנובמבר 2010 התקיימה ההופעה "Mirage" - הרביעית בסדרת ההופעות Armin Only - בעיר אוטרכט שבהולנד מול קהל של 25,000 מעריצים. בנובמבר 2013 התקיימה ההופעה החמישית בסדרת Armin Only בשם "Intense" באמסטרדם באולם ההופעות זיגו דום. הכרטיסים להופעה זו אזלו לחלוטין תוך 3 ימים מרגע תחילת המכירה. אולם ההופעות מכיל תפוסה של כ-17,000 איש.
ב-30 באפריל 2013 ויתרה ביאטריקס, מלכת הולנד, על המלוכה לטובת בנה, וילם-אלכסנדר, מלך הולנד, שהושבע באותו היום. ואן ביורן היה למופע המרכזי באירועי ההכתרה ביחד עם תזמורת הקונצרטחבאו, והמשפחה המלכותית עלתה על הבמה באמצע הופעתו.
ב-29 באוקטובר 2015, יצא לאור אלבומו השישי, "Embrace", כשהסינגל הראשון שיצא ממנו היה השיר "Another You" בשיתוף עם הזמר ההולנדי Mr Probz.
ב-2017 הכריז ואן ביורן על כיתת אמן מקוונת בהדרכתו, שבה ילמד וישתף מניסיונו בתעשיית המוזיקה האלקטרונית.
ב-2018 שחרר את המיני-אלבום "Blah Blah Blah", שבמרכזו שיר הומוריסטי באותו שם אשר צבר פופולריות ברחבי העולם.
קריירה > פרסים ודירוגים במצעדים

בנובמבר 2001 נכנס ואן ביורן לדירוג 100 התקליטנים המובילים של מגזין DJ Mag, היישר למקום ה-27. באוקטובר 2002 ואן ביורן נבחר למקום החמישי ברשימת 100 התקליטנים המובילים בעולם של מגזין DJ Mag. בשנה שאחריה הוא עלה למקום השלישי, בו החזיק במשך שלוש שנים. בשנת 2006 דורג במקום השני, כאשר מעליו דורג פול ואן דייק. בשנת 2007 הגיע למקום הראשון בו החזיק ארבע שנים ברציפות עד לשנת 2010 ובכך הפך ל-DJ המעוטר בכל הזמנים. בשנת 2012 זכה שוב במקום הראשון, לאחר שבשנת 2011 היה ממוקם במקום השני, אחרי דייוויד גטה. בינואר 2008, זכה ואן ביורן בפרס "Buma Cultuur Pop Award", הפרס היוקרתי ביותר בתעשיית המוזיקה ההולנדית.
ב-27 במרץ 2014, זכה ואן ביורן בטקס פרסי ה-IDMA בשמונה קטגוריות: הטראנס הטוב ביותר, אלבום המיקס הטוב ביותר, DJ הטראנס הטוב ביותר, הפודקאסט הטוב ביותר, אמן הסולו הטוב ביותר, השיר בעל ביצוע הזמר הטוב ביותר, הקליפ וידאו הטוב ביותר והמפיק המוזיקלי הטוב ביותר.
A State Of Trance

החל מ-2001 משדר ארמין תוכנית רדיו שבועית בשם "A State Of Trance", אשר בה מנגן ארמין (יחד עם המפיק רובן דה רונדה) שירי טראנס נבחרים, מכריז על אירועי טראנס שונים ועוד. התוכנית, שנמשכת לרוב כשעתיים, זוכה למיליוני מאזינים ברחבי העולם והיא נחשבת לתוכנית הטראנס המצליחה בעולם.
ב-2003 הקים ואן ביורן חברת תקליטים בשם זה, והיא חברת בת של חברת התקליטים Armada Music (הנמצאת גם היא בבעלותו של ואן ביורן). ב-2007 נחנך באמסטרדם סטודיו חדש של התוכנית, והחל מאז התוכנית משודרת ברשתות החברתיות כוידאו.
התוכנית חוגגת מדי 50 פרקים בתוכנית מיוחדת (למעט תוכנית ה-50 וה-150) עם הופעות חיות, והחל מהתוכנית ה-400 החגיגות לוקחות חלק גם באירועים שונים ברחבי העולם. בנוסף, התוכנית מארחת במה משלה בפסטיבלים הגדולים בעולם כגון ה-UMF מיאמי, EDC לאס וגאס וטומורולנד.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומי אולפן 2003: 76  2005: Shivers  2008: Imagine  2010: Mirage  2013: Intense  2015: Embrace  2019: Balance מיני-אלבומים 2000: Touch Me  2016: Old Skool  2018: Blah Blah Blah  2019: Trilogy:  אלבומי רמיקס 2009: Imagine – The Remixes  2011: Mirage – The Remixes  2013: Intense – The More Intense Edition  2016: Club Embrace  2020: Balance - Remixes  2020: Relaxed אלבומי אוסף 2006: 10 Years  2014: Armin Anthems – Ultimate Singles Collected  2017: (A State of Trance 800 (The Official Compilation  2017: The Best of Armin Only
הערות שוליים

↑  "Armin van Buuren Teaches Fans to DJ With MasterClass: Exclusive". Billboard. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "Peak Into Armin Van Buuren's New ASOT Radio Studio, Live Video Streams Start Today: Exclusive". Billboard. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "Past shows - ASOT". asot (בהולנדית). נבדק ב-2018-11-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810559942305606  BNE: XX1693367  BnF: cb15512170v (data)  GND: 135251079  ISNI: 0000 0001 1684 2518  LCCN: no2004021305  MusicBrainz: 477b8c0c-c5fc-4ad2-b5b2-191f0bf2a9df  NKC: pna2006327125  NTA: 324124619  RERO: 02-A026534301  SUDOC: 083988424  VIAF: 90648457   WorldCat (עם VIAF): 90648457 
ואן ביורן, 2013
לוגו התוכנית
בית הכנסת של ארד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ארד 
 מדינה:  רומניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1834
 תאריך פתיחה רשמי:  1834 
 קואורדינטות:  46°10′07″N 21°19′03″E﻿ / ﻿46.1686°N 21.3176°E﻿ / 46.1686; 21.3176
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בית הכנסת של ארד(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בית הכנסת של ארד
 
בית הכנסת הראשון של ארד, רומניה, נבנה מעץ בשנת 1742 על חלקת קרקע שנתרמה על ידי אישה בשם נחומה.
היסטוריה

שמו של הרב הראשון היה יוחנן והוא התחיל לנהל את עבודת הקודש בשנת 1764. אחריו כיהנו הרבנים יהודה ליב ברוידא, שטרמניץ והירש.
בשנת 1789 מונה לרב היישוב אהרן חורין, שהיה אז בן 23; הוא החזיק בתפקיד עד מותו בגיל 78. בתקופתו של חורין הונהגו בהדרגה סדרים חדשים אשר ביטאו את נטיותיו של חורין לרפורמה: בוטלה תפילת כל נדרי, נאסר לירוק בעלינו לשבח או לרקוע ברגליים בעת הזכרת המן הרשע בקריאת המגילה. כמו כן, בוטל השימוש בטעמי המקרא בעת קריאת התורה. חורין התיר לקהילות בברלין ובהמבורג להתפלל ללא כיסוי ראש ב-1818, אך עמדתו זו לא התקבלה בקהילתו. אבן הפינה למבנה חדש לבית-הכנסת הונחה ב-13 ביוני 1828, אך מכשולים ששמה העירייה עיכבו את סיום הבנייה עד שנת 1834.
שנתיים לפני מותו של הרב חורין, ב-1842, הוכנס באישורו עוגב לבניין. היה זה העוגב הראשון שהופעל בבית-כנסת בהונגריה. הוא הביע אז את תקוותו כי הקהילה תעבור בקרוב להתפלל לפי הנהוג בהיכל בהמבורג. יורשו יעקב שטיינהרדט היה רב נאולוגי חשוב, והקהילה הצטרפה ללשכה הארצית הנאולוגית מיד עם הקמתה.
לקריאה נוספת

יצחק פרי (פרידמן), תולדות היהודים בהונגריה, כרך שלישי.
מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה – תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל.
הערות שוליים

1 2  Michael Meyer. Response to Modernity: A History of the Reform Movement in Judaism. Wayne State University Press (1995). עמ' 158-159.
בית הכנסת של ברודסקי

| --- | --- |

בית הכנסת
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  קייב 
 מיקום:  קייב
 מדינה:  אוקראינה
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1897–1898
 תאריך פתיחה רשמי:  1898 
 אדריכל:  גאורגי שלייפר
 סגנון אדריכלי:  התחייה המורית
 קואורדינטות:  50°26′00″N 30°31′00″E﻿ / ﻿50.433333333333°N 30.516666666667°E﻿ / 50.433333333333; 30.516666666667
  (למפת קייב מוגדלת) בית הכנסת של ברודסקי(למפת קייב רגילה) בית הכנסת של ברודסקי
 
בית הכנסת של ברודסקי (ביידיש: די בראָדסקי שול) הוא בית כנסת היסטורי במרכז העיר קייב שבאוקראינה, שהיווה מרכז דתי ותרבותי ליהודי קייב.
בית הכנסת נמצא ברחוב שותא רוסתוולי 13. הוא נבנה בשנת 1898 לפי תכנונו של האדריכל גאורגיי שלייפר, ובמימון הסוחר והתעשיין אליעזר ברודסקי. הפרויקט בוצע על ידי חברת הבנייה של לב גינזבורג.
היסטוריה

בסוף שנות התשעים של המאה ה-19 החליט הסוחר העשיר, התעשיין והנדבן היהודי אליעזר ברודסקי לבנות לעצמו בית כנסת. באביב של שנת 1897 הוא קיבל אישור מהסנאט של האימפריה הרוסית. בית הכנסת הכוראלי נפתח ב-24 באוגוסט (5 בספטמבר לפי הלוח הגרגוריאני) של שנת 1898, ביום הולדת ה-50 של ברודסקי. עלות הבנייה הסתכמה ב-150 אלף רובלים. בטקס הפתיחה החגיגי נוכחו ראש המחוז, ראש העיר קייב ונציגים חשובים אחרים של אותה תקופה.
בקני המידה של מזרח אירופה, בית-הכנסת היה מודרני להפליא: ניתנו בו דרשות סדירות במקום פלפולים תלמודיים או שיעורי מוסר של מגידים, נאסר להרעיש ולהפריע בתפילה, צופה מהמתפללים להגיע בלבוש אירופאי והייתה מקהלת בנים עם חזן מקצועי. מוטיבים אלה (שהיו מובנים מאליהם במרכז ומערב אירופה) נחשבו לסממנים אליטיסטיים, ובית-הכנסת – כמו מוסדות דומים במזרח – שירת לא את כלל הציבור אלא את האליטה המסחרית הגליציאנית ואת החוגים המתקדמים שהיו מקורבים אליה.
אחרי מהפכת אוקטובר, בשנת 1926, בית הכנסת נסגר בהוראת השלטונות. המבנה שימש כמועדון. בשנת 1955 קיבל תיאטרון הבובות האקדמי של קייב את המבנה. במהלך השנים בוצעו במבנה שינויים רבים. ב-1970 נבנתה חזית חדשה ונבנתה מחדש הקומה השלישית.
בשנת 1992 פרסם נשיא אוקראינה חוק העוסק בהחזרת מבני דת לידי קהילות שהמבנים היו שייכים להן בעבר. לאחר פנייה של הקונגרס היהודי-אוקראיני בראשות ודים רבינוביץ' ב-1997, עבר תיאטרון הבובות למבנה אחר, והקהילה יהודית קיבלה את בית הכנסת לרשותה. ב-14 במרץ 2000 התקיים טקס חגיגי של פתיחתו המחודשת של בית הכנסת. ב-2008 הקהילה חגגה 110 שנים לבית הכנסת.
גלריה

המראה המודרני
מראה בית הכנסת בשנות ה-70, עת שימש כתיאטרון בובות
ארון הקודש
פרוכת
הערות שוליים

↑  Natan M. Meir, Kiev, Jewish Metropolis: A History, 1859-1914, Indiana University Press, 2010, עמ' 171.‏מיכאל מאיר, Judaism Within Modernity: Essays on Jewish History and Religion, Wayne State University Press, 2001. עמ' 280-281.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596730605171  VIAF: 1524147270498035700007   WorldCat (עם VIAF): 1524147270498035700007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית קסלטאון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, stately home 
 מיקום:  סלברידג' 
 מדינה:  אירלנד 
 בעלים:  Office of Public Works 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  אלסנדרו גליליי, אדוארד לובט פירס 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פלדיאנית 
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  53°20′24″N 6°32′19″W﻿ / ﻿53.34°N 6.53861111°W﻿ / 53.34; -6.53861111
  (למפת אירלנד מוגדלת) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי בית קסלטאון(למפת אירלנד רגילה) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי בית קסלטאון
 
בית קסלטאון
בית קסלטאון (אנגלית: Castletown House) הוא המבנה הפלדיאני הגדול ביותר באירלנד. המבנה שוכן בכפר סלבריג' במחוז קילדייר. בנייתו החלה בסביבות 1722 עבור ויליאם קונולי, שהיה היושב ראש של הבית התחתון של הפרלמנט האירי. חזית הבית עוצבה על ידי הארכיטקט האיטלקי אלסנדרו גליליי.
היסטוריה

החזית של הבלוק הראשי של הבית עוצבה על ידי גליליי בסגנון פלדיאני, שהיה סגנון של בית כפרי איטלקי במאה ה-16, מה שלא התאים בהכרח למזג האוויר הקריר של אירלנד. גליליי חזר לאיטליה בשנת 1719, ולכן ולא היה מעורב בתכנון שאר הבית. מכאן עברה עבודת התכנון לאחריותו של סר אדוארד לובט פירס, ארכיטקט אירי צעיר שמונה בשנת 1724 לסיים את הפרויקט. אדוארד פירס חזר באותה תקופה מאיטליה, שם פגש באלסנדרו גליליי. פירס הוסיף אכסדרה שקישרה בין האגפים המערבי והמזרחי של הבית לחלקו המרכזי.
תכנון פנים הבית נקטע עם מותו של ויליאם קונולי ב-1729, וחודש רק בשנת 1758 לאחר שאחד מצאצאי המשפחה, טום קונולי (אחיין דור שני), ירש את הבית. 
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18 תוכננו חדרי הבית בסגנון נאו-קלאסי מאופק על ידי הארכיטקט סר ויליאם צמברס.
חדרי הבית

היכל הכניסה הוא היכל בעל שתי קומות, הרצפה בעלת מרצפות שחור לבן כמו בלוח שחמט. ההיכל תוכנן על ידי פירס ולא השתנה כלל מאז בניית הבית. האח בחדר עשוי משיש קיקלני שחור.
גרם המדרגות שנתמך על ידי אבן גיר שהובאה מהאי פורטלנד, עם מעקה שעשוי מעמודי פליז שנבנה בשנת 1760. על העמודים עצמם חרוטה השנה 1760 ושם החברה המייצרת.
העבודה נעשתה תחת הנחייתו של סימון וירפיל, שהיה בן טיפוחיו של סיר ויליאם צמברס.
קירות החדר מעוצבים בסגנון רוקוקו וכוללים פורטרטים של בני המשפחה, פסל ראש של טום קונולי וארבעה ציורי ראשים שמייצגים את ארבע עונות השנה.
חדר האוכל - תכנונו הסתיים בשנת 1767 על ידי ליידי לואיזה אשתו של טום קונולי, התכנון הושפע מעצותיו של הדוכס מלנסטר שהיה גיסה ואשר גר בקארטון האוס, בכפר מיינות' השכן. החפצים שהשתמרו הם שני שולחנות עץ מוזהבים ושלוש מראות קיר גדולות מקושטות ומוזהבות.
חדר המזווה - מכיוון שהמטבח היה מרוחק, והאוכל היה מתקרר עד שהמשרתים היו מביאים או לחדר האוכל, אז צמוד לחדר אוכל היה מזווה בו חיממו את האוכל.
חדר ההדפסים (print room) - חדר זה היחיד מסוגו שהשתמר במלואו כיום באירלנד, הוא חדר מהמאה ה-18 אשר על קירותיו מודבקים גזרי עיתונים והדפסים אחרים כמו שהיה מקובל באותה תקופה. את ההדפסים הדביקו ליידי לואיזה ואחותה שהייתה נשואה לדוכס מליינסטר.
חדרים נוספים: החדר האדום, החדר הירוק, חדר לימוד החום, הגלריה הארוכה ועוד..
האובליסק

זהו מבנה שטות (folly) שמכונה קונולי פולי או האובליסק אשר נבנה כדי לסגור את הנוף שנשקף מהגלריה הארוכה. האובליסק נבנה בשנת 1740 ותוכנן על ידי ריצ'רד קאסל
עבודות השחזור

משפחת קונולי חיה בבית עד שנת 1965 אז הבית נמכר עם כל הרכוש.
בשנת 1967 נקנה הבית על ידי הון דזמונד גינס והחלו עבודות שחזור והבית נפתח לציבור.
בשנת 1994 עבר הבית עם האובליסק והחצר מסביב שכוללת מבני פנאי כמו פגודה, בית מרחץ וכו' לראשות המשרד לעבודות הציבור (OPW).
כיום

בחודשי הקיץ מתקיימים בבית קונצרטים ופסטיבלים המשחזרים את התקופה בהם אנשים מתחפשים לאצילים מהמאה ה-18.
ניתן לבקר בתוך הבית בסיורים מודרכים בחודשי הקיץ. המבנה עצמו כולל בית קפה שפתוח כל השנה וכן החצר מסביב לבית פתוחה לציבור כל השנה.
בית קסלטאון במאה ה-19
בס מהלך

בס מהלך, או בקיצור ווק, (באנגלית: Walking bass) הוא מושג בג'אז ובמוזיקה בכלל, המשמש על מנת לתאר תפקיד בס מסוים, בו על נגן הקונטרבס (בדרך כלל, לעיתים גיטרה בס או אפילו קלידים ופסנתר) להחזיק ולשמר את הקצב במוזיקה, על ידי ניגון של רבעים בצורה מונוריתמית - כלומר, ללא קצבים מסובכים, אלא בעיקר מקצב קבוע.
הבס המהלך הוא מאולתר בדרך כלל, ונבנה על פי ההרמוניה של הקטע. בכל תיבה מנסה הבסיסט, באלתורו ובדרכו שלו, להעביר את ה"צבע" והגוון של האקורד בצלילים הנמוכים. בדרך כלל, הרבע הראשון והשלישי בתיבה (שהם הפעמות החזקות בתיבה) יהיו אחד מצלילי האקורד המנוגן על ידי הכלים ההרמונים האחרים. לדוגמה, כאשר מנוגן ברקע האקורד דו מינור, אשר מורכב מן התווים דו, מי במול וסול, ישתדל הבסיסט לנגן בפעמות החזקות בתיבה את אחד מהתווים הללו.
רבים חושבים שאין לבס המהלך שום פונקציה מלבד שמירת הקצב ונתינת בסיס הרמוני. דבר זה אינו נכון, מכיוון שלבס המהלך ישנו גם תוכן מוזיקלי. מאחורי כל תפקיד בס מהלך ישנו רעיון, לעיתים קרובות יצירתי ומרשים. מלבד זאת, הבס המהלך מהווה חלק חשוב מאוד מהעברת התחושה, הגרוב ומצב הרוח של המוזיקה, בעיקר בג'אז, כמו סווינג, בי בופ והארד בופ. בסיסט מוצלח יצליח לנגן תפקיד בס מהלך שלא רק ישרת את המטרות הבסיסיות שמאחורי הבס המהלך (שמירת קצב ובסיס הרמוני), אלא יהיה גם מלודי, יצירתי ומעניין.
דוגמה לבס המהלך המפורסם בבלוז
בן אליוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  מאי 1987 (בן 37) מחוז אירי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
בן אליוט (באנגלית: Ben Elliott; נולד ב-13 במאי 1987) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
ביוגרפיה

אליוט נולד בעיירה המבורג (אנ') שבניו יורק, בגיל צעיר החל ללמוד מוזיקה.
הוא למד משחק בתיאטרון האירי הקלאסי (Irish Classical Theatre) בבאפלו, לאחר מכן למד גם משחק בהוליווד תחת הדרכתו של ג'ון קירבי (John Kirby).
ב-2010 השתתף בתוכנית הרשת "If I Can Dream" (אנ') שעוקבת אחר שחקנים מתחילים הגרים יחדיו בבית בהוליווד.
ב-2011 גילם את תפקיד דרק רוג'רס בסדרת הנעורים משחק השקרים.
ב-2012 הופיע בסרט אימה קצר "Prank".
ב-2014 שיחק בסרט האימה "Paranormal Island" (צר').
ב-2016 הופיע בפרק של הסדרה ויפ לצד הדוגמן שון אופריי כאחד מצוות עובדים חדשים במשרדו של ג'ונה ראיין.
ב-2018 הופיע בתפקיד משני בסרט "Hooked".
כדוגמן הופיע במספר מגזינים ופרסומים של חברות אופנה.
אחיו הוא הדוגמן אלכס אליוט.
הערות שוליים

↑  Ben Elliott, The Lying Game Wiki (באנגלית)
↑  Ben Elliott by Scott Hoover, Male Model Scene, ‏25 במאי 2011 (באנגלית)
↑  Ben Elliott for Runway Magazine, Male Model Scene, ‏9 בנובמבר 2010 (באנגלית)
↑  אלכס אליוט, באתר malemodelscene.net (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 37a243a8-2f89-4a2e-9874-b8bb30ebd5f7 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים ובנושא שחקנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביטוק (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכל
 מטבח:  פורטוגזי
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  סטייק, ביצה
ביטוק (בפורטוגזית: Bitoque) הוא מאכל פורטוגזי הנפוץ באזור ליסבון, פורטוגל, אך גם בברזיל וארגנטינה.
המאכל מורכב מסטייק מטוגן, שעליו מניחים ביצה מטוגנת ולצידם אורז, שעועית, סלט וצ'יפס.
מלבד שמו המקורי, המאכל נקרא גם ביף אה קאבאלו (מקור התעתיק: Bife a cavalo) או אובו אה קבאלו (Ovo a Cavalo), שפירושם המילולי הוא: "הסטייק שרכב על הסוס" או "הביצה שרכבה על הסוס", בהתאמה.
הערות שוליים

↑  Nita Ragoonanan, Bitoque, 196 flavors, ‏11 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  Bitoque á portuguesa. - Receita Petitchef, pt.petitchef.com (בפורטוגזית)
↑  Bife com Ovo a Cavalo -, easyportugueserecipes.com, ‏9 בספטמבר 2013 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ביטוק (מאכל)".
בית הכנסת של באיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, municipal library 
 על שם:  אנדרה אדי 
 מיקום:  באיה 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  46°11′01″N 18°57′03″E﻿ / ﻿46.183589°N 18.950772°E﻿ / 46.183589; 18.950772
  (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.באיה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.באיה
 
בית הכנסת של באיה (בהונגרית: Bajai zsinagóga) היה בית כנסת שנבנה לראשונה במחצית המאה ה-18 בעיירה באיה שבהונגריה. הבניין נבנה פעמיים נוספות עקב שרפות, ומסוף 1985 הוסב הבניין הנוכחי והוא משמש עבור הספרייה העירונית אדי אנדרה, (בהונגרית: Ady Endre Városi Könyvtár), שהיא מוסד תרבות ציבורי בעיר. הספרייה נקראת על שם המשורר אנדרה אדי.
היסטוריה > הבניין

בית הכנסת הראשון של עיירת השדה באיה נבנה בין השנים 1762–1765 בתמיכתו של שמעון לאזאר, יהודי מאובודה. בית כנסת זה נשרף בשריפה של 1806. בית הכנסת השני שנבנה נשרף גם הוא בשריפה הגדולה של באיה בשנת 1840. הבניין שנראה כיום נבנה בין השנים 1842-1845 על פי תוכניותיו של האדריכל לאיוש פריי והביצוע היה של הנגר האמן יוז'ף נובאק מבאיה. חנך את בית הכנסת ב-26 בספטמבר 1845 הרב הראשי של ארד יעקב שטיינהרדט, בנאום פתיחה בהונגרית, שנדפס אחר כך בארד. בבניין נשמר עד היום זיכרון השריפה של שנת 1840 על ידי לוח הגיר האדום של קופות העניים. אפילו אגן נטילת הידיים מאבן הגיר האדום השתמר מתקופת הבנייה.
העיר באיה רכשה את הבניין בשנת 1974 מהקהילה היהודית של באיה. הפיכתו של בית הכנסת לספריה תוכננה בשנת 1982 על ידי אנדרה טורנאי, שקיבל בשל כך את פרס איבל. המסירה החגיגית של הבניין שהוסב לספרייה התרחשה ב-22 באוקטובר 1985.
היסטוריה > הספרייה

ספריית העיר על שם אנדרה אדי החלה לפעול בעצם בשנת 1948 כחלק ממוזיאון באיה, כספק שירותי הספרייה הציבורית הראשון בעיר. ספריית העיר באיה נחשבת לספרייה ציבורית מרכזית במדינה. הספרייה הציבורית, שהוקמה בשנת 1948, הופרדה מהמוזיאון בשנת 1950. פתרון טוב מבחינת העירייה היה לשקם את בית הכנסת של באיה ולהפוך אותו לספריה. לאחר עבודות שיפוצים שהחלו בשנת 1982, הספרייה המרכזית נפתחה ב-22 באוקטובר 1985. ב-1 בדצמבר 1993, ליד בית הכנסת – במטה הקהילה היהודית לשעבר, בית הספר היהודי לשעבר – נחנכה רשמית גם ספריית הילדים.
ראו גם

רשימת בתי כנסת בהונגריה
רשימת הספריות בהונגריה (הו')
הערות שוליים

↑  Az épület története a Bajai Könyvtár honlapján
לוח זיכרון
בנימין ששקו

בֵּנְיָמִין שֶׁשְׁקוֹ (בסלובנית: Benjamin Šeško; נולד ב-31 במאי 2003 בראדצ'ה שבסלובניה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ר.ב. לייפציג ובנבחרת סלובניה.