stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיוטר קוזלוב
חייו

נולד למשפחה של סוחרי בקר. בילדותו נהג להצטרף לאביו במסעותיו לאוקראינה לצורך יבוא בקר, מה שאולי הצית את חיבתו למסעות. למד בבי"ס הריאלי ע"ש אלכסנדרוב בסמולנסק. לאחר פגישה מקרית עם פרז'וואלסקי בשנת 1882, קיבל פיוטר הזמנה להשתתף עמו במשלחתו הרביעית למרכז אסיה. לשם כך היה עליו להתנדב לצבא מאחר שפרז'וואלסקי הרכיב את צוות המסע שלו בלעדית מאנשי צבא. מ-1883 ועד 1926 השתתף קוזלוב בשש משלחות גדולות למונגוליה, לצפון ולמערב סין וכן למזרח טיבט, שלוש מהן בראשותו. בשנת 1905 נפגש עם טובטן גיאטסו הדלאי לאמה ה-13 בעיר אורגה (כיום אולן בטור).
במהלך מסעו המונגולו-סצ'ואני (1907—1909) גילה קוזלוב את שרידיה של העיר הטַנגוּטית חרה-חוטו (Khara-Khoto). במהלך חפירות ארכאולוגיות שנערכו באתר זה בשנים 1908 ו-1909 התגלה מבנה של ספרייה עתיקה בה נמצאו שרידים בהיקף גדול של כ-6,000 מגילות הכתובות בשפה הטנגוטית (אנ'), בהן יצירות מן הספרות הבודהיסטית, שלא היו ידועות קודם לכן ואין דומה להן בשפות אחרות.
בשנת 1910 פגש קוזלוב את פיוטר קרופוטקין, שמסעות המחקר שלו הניחו את היסוד לחקר המדעי של המזרח הרחוק הרוסי בתחומי האנתרופולוגיה, הגאולוגיה והגאוגרפיה, ושניהם קיימו חליפת מכתבים.
קוזלוב מונה על ידי ממשלת המעבר הרוסית כמושל שמורת הטבע אַסקניָה-נוֹבָה (Askania-Nova) שבאוקראינה, זאת כנראה בעקבות היכרותו עם פרידריך אדוארדוביץ' פליץ'-פיין מיוזמי הקמת שמורת הטבע. עם זאת, לשמורה הגיע קוזלוב רק לאחר 'מהפכת אוקטובר' בדצמבר 1917.
במשלחתו האחרונה (המשלחת המונגלו-טיבטית בשנת 1923–1926) תכנן קוזלוב להגיע ללהסה בירת טיבט. בגלל תככים פוליטיים (בעיקר מהמשרד לענייני חוץ והמינהל לעניינים פוליטיים של ברית המועצות) נאלץ קוזלוב לשנות את תוכניתו ולהתמקד בחקר מונגוליה (ללא טיבט). ב-1925 החל קוזלוב בחפירות ארכאולוגיות בקברי האצולה ההונים (של סוף המאה הראשונה לפנה"ס – תחילת המאה הראשונה לספירה) באתר נוֹין-אוּלה (Noin-Ula) (אנ') שבמונגוליה, ובמהלכן העלה תגליות מדעיות חדשות.
לאחר שהתרחק מעיסוקיו כחוקר, התגורר קוזלוב לסירוגין בכפר ליד נובגורוד, ובדירתו בסנט פטרסבורג.
ב-26 בספטמבר 1935 (בגיל 71) נפטר קוזלוב ממחלת לב במהלך שהותו בסַנַטוֹרְיוּם בעיר פטרגוף (אנ'). הוא נקבר בבית הקברות הלותרני 'סמולנסק' בסנט פטרסבורג.
אלמנתו, אליזבטה וולודימירובנה קוזלובה (אנ'), זכתה להכרה בינלאומית כצפרית. היא נפטרה כ-40 שנה לאחר מות בעלה.
הערות שוליים

↑  המוזאון ע"ש פ.ק. קוזלוב
↑  חלק הארי של הכתבים שהביא קוזלוב לרוסיה מאוחסנים במכון לכתבי היד מזרחית של האקדמיה הרוסית למדעים בעיר סנט פטרסבורג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305396005171  PLWABN: 9810580159705606  BIBSYS: 1100493  BNE: XX1144182  BnF: cb153661459 (data)  CiNii: DA05042482  GND: 118715348  ISNI: 0000 0001 0882 4811  LCCN: n81126271  LNB: 000124704  NDL: 00956880  NKC: jn19990210352  NLA: 36559498  NSK: 000493015  NTA: 070618550  SNAC: w6sr35hg  SUDOC: 073317616  Trove: 1292345  VIAF: 27368166   WorldCat (עם VIAF): 27368166
פיליפ גושה

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1854 Champlemy, צרפת 
 פטירה:  25 בינואר 1918 (בגיל 63) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Philippe Charles Ernest Gaucher 
 ענף מדעי:  רפואה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לרפואה של פריז 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד 
 
פיליפ שארל ארנסט גושה (בצרפתית: Phillipe Charles Ernest Gaucher; ‏26 ביולי 1854 – 25 בינואר 1918) היה רופא צרפתי שהיה הראשון לאפיין את מחלת גושה. התמחה בפתולוגיה ובדרמטולוגיה.
גושה גילה את המחלה בעת היותו סטודנט לרפואה, כאשר נתקל באישה בת 32 עם טחול מוגדל. בדיקה לאחר מות האישה גילתה שתאי הטחול שלה היו מוגדלים וגרמו להתנפחות של הטחול כולו. גושה תיאר ממצאים פתולוגיים וקליניים אלה בעבודת הדוקטורט שלו. תאים מוגדלים אלה, שנקראים על שמו תאי גושה, הפכו מאז לסימן לגילוי המחלה. גילוי זה אפשר לרופאים אחרים לאפיין את המחלה.
סרדיס

| --- | --- |

 היסטוריה
 מאורעות:  המצור על סרדיס  קרב סרדיס  המצור על סרדיס 
 אתר ארכאולוגי
 אתר אינטרנט:  http://sardisexpedition.org 
 מיקום
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  38°29′18″N 28°02′25″E﻿ / ﻿38.488333°N 28.040278°E﻿ / 38.488333; 28.040278
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורסרדיס(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורסרדיס(למפת הים האגאי (מחוז) רגילה) איזמיר דניזלי מניסה בודרום פטהייה סומה קיטהיה הים התיכון מרכז אנטוליה י. מרמרה יוון הים האגאי הים התיכוןסרדיס(למפת הים האגאי (מחוז) מוגדלת) איזמיר דניזלי מניסה בודרום פטהייה סומה קיטהיה הים התיכון מרכז אנטוליה י. מרמרה יוון הים האגאי הים התיכוןסרדיס
 
שרידי חנויות ביזנטיות בסרדיס
סרדיס (בלודית (אנ') 𐤳𐤱𐤠𐤭𐤣 (ספארד), ביוונית: Σάρδεις, בלטינית: Sardis, בטורקית: Sart) הייתה עיר מהעת העתיקה (נמצאת ליד העיירה סארט של ימינו בטורקיה), ממוקמת במערב אנטוליה (אסיה הקטנה) בקצה מישור הרמוס הפורה ולרגלי הרי תמולוס, על דרך ראשית המחברת את הים האגאי עם טורקיה הפנימית. מתפרשת סביב מצודה על גדות נהר פקטולוס. הייתה בירתה של ממלכת לידיה הקדומה, מושב הפרוקונסול הרומי, ובירת פרובינקיית לידיה בתקופה הרומית המאוחרת והביזנטית. שמה העברי-ארמי של סרדיס, ספרד (Sfard), נזכר במקרא (עובדיה א' כ') בניקוד סְפָרַד (Sfarad), שככל הנראה מייצג מסורת קריאה משובשת. השם מופיע על כתובות בארמית שנמצאו בחפירות מוקדמות בסרדיס בתחילת המאה ה-20.
האזכור הראשון של סרדיס הופיע בכתובים בשנת 472 לפנה"ס, במחזה של אייסכילוס, "הפרסים". לעומת זאת, ב"איליאדה" של הומרוס הוזכרה העיר הִידֶה (Ύδε) כבירתו של עם הנקרא מַייוֹנִים, כנראה שם נוסף של הלידים. לא ברור אם הידה הוא שמה העתיק של סרדיס, או שמא הבירה עברה לסרדיס בתקופות יותר מאוחרות. על כל פנים, בשיאה של הממלכה הלידית במאה ה-8 לפנה"ס, סרדיס הייתה בירתה, ובכך הייתה לה חשיבות רבה.
סרדיס, ששכנה בגבול שבין העולם היווני לבין התרבויות הגדולות של מרכז אנטוליה, מסופוטמיה והמזרח הקרוב, הייתה בעלת קשרים חזקים למסורות של תרבויות מזרחיות ומערביות. לאורך ההיסטוריה הארוכה היה זה אזור רב-אתני ורב-לשוני של חילופי תרבות פוריים.
היסטוריה > ימי הביניים

בסוף המאה ה-11 האזור הותקף בידי טורקים סלג'וקים, אך הצלחותיו של הגנרל היווני פִילוֹקָלֵס ב-1118 גרמו לטורקים להסתייג מלהיכנס פעם נוספת לאזור. זה ועוד נפילתו של הכוח הסלג'וקי עזרו לביזנטים להמשיך להחזיק בסרדיס עד 1306, כשהאימפריה הביזנטית נאלצה להסב אותה לטורקים. העיר המשיכה להחזיק מעמד עד שנחרבה בידי המצביא המונגולי טימור לנג ב-1402.
האקרופוליס

סרדיס התפרסמה בעת העתיקה בזכות האקרופוליס הבלתי חדיר שלה. מצוקיו הטבעיים היו כה תלולים עד כי כמעט ולא היה צורך בקירות ביצור נוספים. על כך נאמר כי המלך האגדי מלס נשא אריה (שנולד לפילגשו) סביב המצודה כדי להפגין את אי-פגיעותה. אך הוא השמיט קטע אחד, בו הפרסים עלו למצודה וכבשוה. בשלוש הזדמנויות לפחות, האקרופוליס עמד נגד פולשים חזקים במשך שבועות, חודשים או יותר. בתקופת אלכסנדר הגדול, הגנו על המצודה שלוש טבעת ביצורים, שמהן אלכסנדר עצמו התפעל מאוד. כיום יש רק שני מסלולי גישה למקום, שניהם די מפרכים.
השרידים המרהיבים ביותר באקרופוליס כיום הם מהתקופה הביזנטית, ולאחר שהעיר התחתית ננטשה, שרידיה שימשו כמחצבה לחומרי בניין. חומות הביצור הצמודות בצורה רופפת לצוקים בנויים כמעט לחלוטין מבלוקים ממוחזרים של בניינים קודמים. מיחזור זה של מבנים קודמים, הרס את רוב השרידים מהתקופה הלידית, הפרסית, ההלניסטית והרומית, וכיום השרידים שנותרו משרים אך מעט תחושה של הפאר שבוודאי אפיין את המצודה בשיא כוחה.
לאורך צפון המצודה מתנשאת סדרה של קירות טרסה, הבנויים מאבני גיר וסלעי אבן חול מעובדים להפליא, מהתקופה הלידית. שרידים אלה לא היו חלק מהביצורים, אך בוודאי תמכו במבנה אחר, כמו ארמון או מקדש. שום דבר לא נשמר מעל קירות הטרסה עצמם, ואפשר רק לנחש איך נראה המתחם. הקירות מתוארכים ככל הנראה למחצית הראשונה של המאה השישית לפני הספירה, אם כי ככל הנראה המשיכו להשתמש בהם בתקופות מאוחרות יותר.
סרדיס והיהודים

ההיסטוריה של יהודי סרדיס מתפרשת על תקופה של כשמונה מאות שנים. יש חוקרים שסבורים כי הקהילה היהודית בסרדיס נוסדה כבר בתקופת האימפריה האחמנית (334–547 לפנה"ס), כאשר סרדיס הייתה אחת הפרובינציות העיקריות. הנחה זו מתבססת על ההשערה ש"ספרד" המוזכרת בספר עובדיה א' פסוק כ', היא סרדיס. יש הסבורים כי יהודים התיישבו בסרדיס לאחר שנכבשה, נהרסה ונבנתה מחדש על ידי אנטיוכוס השלישי (213–215 לפנה"ס), שהמריץ יהודים מבבל וממקומות אחרים במסופוטמיה להתיישב בעיר (לפי קדמוניות היהודים). בוודאות ידוע, שהייתה קהילה יהודית בסרדיס במאה הראשונה לפני הספירה. שני מכתבים המשויכים לעיר סרדיס ומוזכרים על ידי יוספוס פלאביוס בספרו קדמוניות היהודים, מעידים על התיישבות יהודית בעיר. מכתב אחד מהמושל לוקיוס אנטוניוס בשנת 49 לפנה"ס, והשני של הפרוקונסול קיוס נורבאנוס פלאקוס (בשנים 36–35 לפנה"ס), כמו גם בצו העיר, מספקים את ההוכחה לכך. שני המכתבים וצו העיר מתייחסים למקום בו היהודים יכולים להתאסף ולהתפלל. מכאן שניתן לשער שבית כנסת כבר היה קיים. כתובת מאותה תקופה של האימפריה הרומית, שאבדה בינתיים, מתייחסת ספציפית למזרקה של בית הכנסת.
המחקר הראשוני על חיי היהודים בסרדיס, התבסס על חקר טקסטים עתיקים, ספרות רבנית וטקסטים נוצריים קדומים. על בסיס מחקר זה מקובל היה לחשוב שיהודי הגולה המערבית היו סינקרטיסטים, מבודדים חברתית ותרבותית בעולם הרומי והשתייכו לשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות יותר. "עם גטו", ללא כוח, במיעוט מספרי של 1 על 10–20 ביחס לגויים העוינים אותם.
גילויו של בית הכנסת בסרדיס תרם באופן משמעותי להבנה חדשה לחלוטין של יהדות הפזורה המערבית של אותה תקופה.
בשנת 167 לספירה נשא מליטון, הבישוף של העיר, דרשה בפסח שקראה ליהודים כרוצחי ישו. מליטון מצוטט לעיתים קרובות כסופר הנוצרי הראשון שהפיץ את הרעיון של רצח אל בידי היהודים. הבנייה שלאחר מכן של בית הכנסת בסמוך למתחם המרחצאות והגימנזיום מרמזת על כך שהחסידים של מליטון לא גרמו נזק לאורך זמן לקהילה היהודית בסרדיס.
בית הכנסת כפי שעולה מין ההריסות מעיד על קהילה גדולה ועשירה שהיה בכוחה לבנות בית תפילה מפואר במיקום מרכזי בעיר. ברחוב, לאורך הקיר הדרומי של בית הכנסת היו חנויות. מבחינת השרידים עולה, שחלק מבעלי החנויות היו יהודים, שניהלו את עסקיהם במקביל לתושבים האחרים בעיר. אך יישנן גם עדויות לכך, שהתושבים המקומיים לא ראו בעיין יפה את השמירה על הלכות היהדות והתמרמרו שהיהודים לא עובדים את אלילי המקום. למרות זאת, היהודים זכו לתמיכה של השלטונות הרומיים שהתירו חופש פולחן והגנו על זכויותיהם. כפי שכתב דומיטיוס אולפיאנוס, משפטן מכובד של תחילת המאה השלישית:
"סוורוס ואנטונינוס [הקיסרים] האלוהיים אפשרו למי שדבק באמונות הטפלות היהודיות לכהן בתפקיד [ציבורי], אך גם מטיל עליהם רק את ההתחייבויות שלא יפגעו באמונות הטפלות שלהם".
עם הריסת העיר בידי הפרסים הסאסנים נהרס גם בית הכנסת, הוא מעולם לא נבנה מחדש, והקהילה היהודית בסרדיס חדלה להתקיים.
ראו גם

קרב סרדיס
הערות שוליים

↑  Archaeological Exploration of Sardis, web.archive.org, ‏2009-02-21
1 2  The Archaeological Exploration of Sardis, www.sardisexpedition.org
↑  Joshua J. Mark, Sardis, World History Encyclopedia (באנגלית)
↑  Charles C. Torrey, The Bilingual Inscription from Sardis, The American Journal of Semitic Languages and Literatures 34, 1918-04, עמ' 185–198 doi: 10.1086/369859
↑  GEORGE M. A. HANFMANN, SARDIS from Prehistoric to Roman Times, Results of the Archaeological Exploration of Sardis 1958-1975, Cambridge, Massachusetts and London, England: HARVARD UNIVERSITY PRESS, 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4077020-5  VIAF: 241443567   WorldCat (עם VIAF): 241443567 
בית-הכנסת העתיק בסרדיס
עדו בר-אל

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1959 (בן 65) תל אביב-יפו, ישראל
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית (2011)  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול  פרס סנדברג  פרס רפפורט 
 
עדו בר-אל (נולד ב-14 בינואר 1959) הוא צייר ישראלי.
ביוגרפיה

עדו בר-אל נולד בשנת 1959 בתל אביב-יפו. אמו, מרים דובינסקי, הייתה מורה מחנכת ואביו, דוד בר-אל, היה סוציולוג ויועץ ניהולי. במהלך מלחמת ששת הימים נפצע האב והפך לנכה. בין השנים 1982–1996 עבד כעיתונאי בנציגויות של רשתות חדשות אמריקאיות בישראל. החל משנת 1997 הוא מלמד בבצלאל ובמדרשה לאמנות. בין השנים 2003–2011 שימש כראש המחלקה לאמנות בבצלאל.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 יצר בר-אל ציורים קטני ממדים ובהם דימויים אקספרסיביים של חפצים ביתיים או כאלו המזוהים עם שולי העיר המודרנית. לעיתים אף השתמש ברדי-מייד, כגון חלקי ריהוט ישן, כמצע לציור. במהלך שנות ה-90 יצר בר-אל סדרה של עבודות העושות שימוש בשלטי דרכים כמצע לציור. החל משנות ה-2000 הוא מרבה ליצור ציור מופשט על גבי מצעים שונים, המנהלים דיאלוג עם האמנות המופשטת.
השכלה

1984-1980 - המחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1985 - תולדות האמנות, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב-יפו.
פרסים

1984 - פרס ע"ש אהוד אלחנני, המחלקה לאמנות, בצלאל האקדמיה לאומנות ועיצוב, ישראל
1987 - פרס ביאטריס קולינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
1988 - פרס האמן הצעיר לאמנות ופיסול, משרד החינוך והתרבות
1993 - פרס יצירה ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין, קרן תרבות אמריקה-ישראל
1996 - פרס לאמן ישראלי, משרד החינוך והתרבות
2001 - פרס עידוד היצירה, משרד המדע התרבות והספורט
2010 - פרס סנדברג, מוזיאון ישראל, ירושלים
2012 - מלגת שהייה, קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז, צרפת
2014 - פרס ע"ש רות וברוך רפפורט לאמן בכיר, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2015 - פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו.
סאמי ג'ו קרינגטון

| --- | --- |

סאמי ג'ו קרינגטון, בגילומה של הת'ר לוקליר
 תוכנית טלוויזיה:  שושלת (הסדרה המקורית) שושלת: המפגש שושלת (אתחול מחודש)
 הופעה ראשונה:  בסדרה המקורית: עונה 2, פרק 5: "פיוס" באתחול המחודש: עונה 1, פרק, 1: "בקושי זיהיתי אותך"
 הופעה אחרונה:  בסדרה המקורית: עונה 9, פרק 22: "מלכוד 22" באתחול המחודש: עונה 5, פרק 22: "מלכוד 22"
 יוצרים:  ריצ'רד ואסתר שפירו
 גילום הדמות:  הת'ר לוקליר (1981-1991) רפאל דה לה פואנטה (2017-)
 מידע
 שם אמיתי:  סמנתה ג'וזפין דין (בסדרה המקורית) סמואל ג'וזיה ג'ונס (באתחול המחודש)
 מין:  נקבה (בסדרה המקורית) זכר (באתחול המחודש)
 מקצוע:  דוגמנית (בסדרה המקורית) מנהל בית המלון "לה מיראז'" (באתחול המחודש)
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  איריס דין ודניאל רייס (הורים) איריס מצ'אדו ואלחנדרו ראייה (הורים; באתחול המחודש) קריסטל קרינגטון (דודה) סטיבן קרינגטון (בעל) קליי פלמונט (בעל שני; בסדרה המקורית) דני קרינגטון (בן; בסדרה המקורית) ל. ב. ולורן קולבי (אחיינים; בסדרה המקורית) קריסטינה קרינגטון (דודנית; בסדרה המקורית)
 
סאמי ג'ו קרינגטון (באנגלית: Sammy Jo Carrington; נולדה כסמנתה ג'וזפין דין) היא דמות בדיונית, שנוצרה על ידי הזוג ריצ'רד ואסתר שפירו עבור אופרת הסבון "שושלת". סאמי ג'ו היא אחייניתה של קריסטל קרינגטון, ומאוחר יותר היא אף נישאת לסטיבן קרינגטון ומולידה לו ילד. דמותה של סאמי ג'ו, שגולמה על ידי השחקנית הת'ר לוקליר, הופיעה לראשונה במהלך עונתה השנייה של הסדרה, ונחשבה לדמות משנית עד לסוף העונה החמישית ששודרה בשנת 1985. בעונה השישית, קודמה לוקליר לצוות השחקנים הראשי עד לסיום הסדרה בשנת 1989, והיא שבה לגלם את דמותה של סאמי ג'ו במיני-סדרת ההמשך, "שושלת: המפגש", ששודרה בשנת 1991.
באתחול המחודש של הסדרה שהופק על ידי רשת "The CW" בשנת 2017, נהפכה דמותה של סאמי ג'ו לגבר הומוסקסואל בשם סאם "סאמי ג'ו" ג'ונס, בגילומו של השחקן רפאל דה לה פואנטה.
בסדרה המקורית > עונה 2

בעונה השנייה, דמותה של סאמי ג'ו מופיעה לראשונה בסדרה "שושלת". לאחר שבילתה במרוצי מכוניות חובבניים עם אביה החורג, פרנק דין, סאמי ג'ו דין הצעירה נשלחת לדנוור כדי להתגורר עם דודתה, קריסטל, אשר נישאה למולטי-מיליונר בלייק קרינגטון. במשך שהותה באחוזת קרינגטון, סאמי ג'ו מתחילה לנהל קשר רומנטי עם בנו של בלייק, סטיבן, שנאבק במקביל עם מיניותו. במקביל, גם בלייק וגם גרושתו, אלקסיס, לא מרוצים מהקשר של סטיבן עם סאמי ג'ו, שמנהגת בהמוניות יתר לטעמם. משכך, סאמי ג'ו וסטיבן בורחים על מנת להינשא, אך עד מהרה מתברר שסאמי ג'ו היא רודפת בצע ערמומית שנישאה לסטיבן רק בשל עושרם הרב של משפחת קרינגטון. בהמשך, סאמי ג'ו מאזינה לשיחתו של סטיבן עם אלקסיס על האפשרות שייתכן ובלייק הוא לא אביה הביולוגי של פאלון. מאוחר יותר, בעודה שיכורה, סאמי ג'ו מתווכחת עם פאלון ההיריונית במסיבה ומספרת לה על כך. כאשר אלקסיס מגלה שסאמי ג'ו הייתה שסיפרה לפאלון שבלייק הוא אינו אביה הביולוגי, היא מציעה לה המחאה על סך 20,000 דולר ולחתום על הצהרה המציינת שהיא וסטיבן מעולם לא מימשו את נישואיהם, כך שיהיה ניתן לבטל אותם. סאמי ג'ו מסרבת לחתום, ובמקום זאת סוחטת אלקסיס בכך שתציג לסטיבן את ההצהרה. לאחר מכן, סאמי ג'ו לוקחת את הכסף ועוזבת את דנוור. סטיבן עוקב אחריה עד להוליווד, אבל היא דוחה אותו ואומרת לו שהוא לא יוכל לתת לה את הדברים המהותיים שהיא רוצה.
בסדרה המקורית > עונות 3–4

בעונה השלישית, לאחר שסטיבן נעדר ונחשב למת לאחר התאונה באתר הקידוח, סאמי ג'ו שבה לדנוור עם תינוק בשם דני, שלטענתה שייך לסטיבן. סאמי ג'ו מחליטה להשאיר את התינוק אצל בלייק וקריסטל, ועוברת לניו יורק על מנת להמשיך בקריירת הדוגמנות שלה. כאשר מתגלה שסטיבן עודנו בחיים, הוא הולך לניו יורק ומציע לה נישואין, אך סאמי ג'ו מסרבת להצעתו של סטיבן.
בעונה הרביעית, לאחר שסירבה להצעות נישואיו, סטיבן חוזר לדנוור ונושא לאישה את קלאודיה בלייזדייל. לאחר נישואיהם, קלאודיה מתחילה לקבל מתנות וטלפונים מבעלה לשעבר המת לכאורה, מתיו בלייזדייל. סטיבן וקלאדיה עוקבים אחר הרשמזים עד למורגן הס, חוקר פרטי בעל קשר לאלקסיס. עם זאת, ללא ידיעתם, סאמי ג'ו היא זו ששלחה את הס להטריד את קלאודיה, ובסיום העונה היא שבה לדנוור להילחם על המשמורת של דני.
בסדרה המקורית > עונה 5

בעונה החמישית, סאמי ג'ו משטה באחיו של סטיבן, אדם, וגורמת לו לקחת אותה לשדה התעופה, ובכך מאפשר לה בטעות לחטוף את דני. כששאר בני קרינגטון על כך, הם דורשים ממנה שתשיב את דני, ומנגד, סאמי ג'ו דורשת 30,000 דולר לחודש עבור החזרתו. במקביל, קלאודיה משכנעת את אדם לכפר על טעותו ולעזור לסטיבן להשיב את דני. אדם מסכים לכך ועוזר להשיב את דני, ואילו סאמי ג'ו המובסת שבה לניו יורק. מאוחר יותר, קריסטל מגיעה לבקר את סאמי ג'ו יחד עם גבר זר בשם דניאל רייס, שלטענתה הוא אביה הביולוגי של סאמי ג'ו. דניאל מת כעבור זמן קצר, ומשאיר את עושרו לסאמי ג'ו. עם זאת, קריסטל ממונית למוציאה לפועל של הצוואה והיא מסרבת להעביר לה את ירושתה עד שתתחיל לחיות בצורה הוגנת. זועמת, סאמי ג'ו שבה לניו יורק, נשבע לנקום בדודתה. כאשר היא פוגשת שחקנית בשם ריטה לסלי שמתאמנת לתפקיד חדש בפאה בלונדינית, סאמי ג'ו מבינה שהיא נראית כמו קריסטל ומתחילה להוציא לפועל את נקמתה.
בסדרה המקורית > עונה 6

בעונה השישית, מתגלה שסאמי ג'ו מתכננת לשכנע את ריטה להתחזות לקריסטל ולהונות את הבנק לשחרר את הירושה שלה. עד מהרה, המאהב של ריטה, ג'ואל אבריגור, משתלט על התוכנית, וזומם לקחת ככל האפשר מכספו של בלייק. ג'ואל חוטף את קריסטל, וריטה תופסת את מקומה באחוזת קרינגטון. בהדרגה, סאמי ג'ו מרגישה חוסר נוחות עם מה שעוללה כשהיא מתחילה לחשוד שג'ואל וריטה מתכננים להרעיל את בלייק, ובעקבות כך, סאמי ג'ו המפוחדת מתוודה בפני סטיבן על מעשיה. סטיבן מציל את אביו מריטה כשבמקביל סאמי ג 'ו מחלצת את קריסטל מהשבי. בלייק וקריסטל מסכימים שלא להגיש כתבי אישום נגד סאמי ג'ו בתמורה לעזרתה למשטרה בחיפוש אחר ג'ואל וריטה. במקביל, סאמי ג'ו מתחילה לנהל רומן עם קליי פאלמונט. כשהיא תופסת אותו מנשק את אחותו הצעירה של סטיבן ובת זוגו לשעבר, אמנדה קרינגטון, במלון "לה מיראז'", השניים נכנסות לקרב ונופלות לתוך הבריכה בזמן שהמלון עולה באש.
בסדרה המקורית > עונות 7–9

בעונה השביעית, סאמי ג'ו מספרת לקליי שהיא בהריון, והשניים מתחתנים. בהמשך, היא מבינה שהיא לא בהריון, אך מפחדת לספר על כך לקליי; בסופו של דבר, היא מספרת לו על כך והשניים מתגרשים. לאחר שהקונפליקט סביב המשמורת על דני מתחילה להשפיע על לימודיו בבית הספר, סאמי ג'ו וסטיבן מחליטים לחיות יחד בצורה אפלטונית בניסיון לתת דני חיי משפחה נורמליים. הדבר מוביל לכך שהם שוכבים באופן חד פעמי, אבל סטיבן מבין שזו הייתה טעות מצדו ועוזב את ביתם המשותף.
בעונה השמינית, סטיבן מתחיל לכעוס כאשר סאמי ג'ו מנהלת רומן עם ג'וש האריס, הקוורטרבק של קבוצת הפוטבול שבבעלותו. ג'וש עוזב את הקבוצה על רקע התמכרותו לקוקאין, ומציע לסאמי ג'ו נישואין. כשהיא מסרבת, הוא לוקח מנת יתר ומת. לאחר מכן, סאמי ג'ו מתחילה לצאת עם ג'ף קולבי, שמציע לה גם כן נישואין. יום למחרת ההצעה, סאמי ג'ו מחליטה לקבל את ההצעה, מבלי לדעת שבאותו הלילה הוא שכב עם אשתו לשעבר ואחותו של סטיבן, פאלון.
בעונה התשיעית, לאחר שסאמי ג'ו מגלה שפאלון שכבה עם ג'ף, היא מתעמתת איתה על אהבתו של ג'ף, והשתיים נלחמות בקרב בוצי, שמסתיים כאשר השתיים מבינות שאף אחת מהן לא מעוניינת בג'ף. לאחר מכן, סאמי ג'ו מתחילה לנהל רומן עם טאנר מקברייד, אך מגלה שהוא למעשה כומר קתולי.
בסדרה המקורית > המפגש (1991)

שלוש שנים לאחר אירועי סיום הסדרה, נחשף שסאמי ג'ו שבה לקריירת דוגמנות שלה בניו יורק, ובמקביל שוכבת עם הבוס הנשוי שלה, מה שמוביל אותו לפטר אותה בסופו של דבר. לאחר פיטוריה, סאמי ג'ו שבה לדנוור, שם היא מתקבלת בברכה בחזרה על ידי משפחת קרינגטון ועוזרת להם להביס את הקונסורציום הבינלאומי שהשתלט על חברתו של בלייק, "דנוור-קרינגטון".
באתחול המחודש

בספטמבר 2016, רשת "The CW" הכריזה על הפקת פיילוט לאתחול מחודש עבור הסדרה. במרץ 2017, השחקן רפאל דה לה פואנטה לוהק לגרסתה הגברית והומוסקסואלית של סאמי ג'ו, שכעת נקראה סמואל ג'וזיה "סאמי ג'ו" ג'ונס.
באתחול המחודש > אפיון

כמו בסדרה המקורית, סאמי ג'ו הוא אחיינה של קריסטל פלורס, שבהמשך הסדרה מתחיל לנהל רומן עם סטיבן קרינגטון. המפיקה בפועל, סטפני סאבאג', דיברה על ההחלטה לשנות את מגדרה של סאמי ג'ו מאישה לגבר הומוסקסואל: "כשסטיבן קרינגטון הוא הומוסקסואל שנמצא מחוץ לארון, המהלך התסריטאי ההגיוני עבור דמותה של סאמי ג'ו היה לשנות את מגדרה מאישה לגבר." פטריק הוסיפה כי לסאם יש "קצת מהווייב של עושה הצרות התככני שהייתה להת'ר לוקליר בסדרה המקורית." דה לה פואנטה אמר על דמותו: "הלב שלו נמצא במקום הנכון, אבל הוא רכש השכלה גסה והוא היה צריך להבין איך לשרוד, לפעמים הוא קצת שובב, אבל הוא לא בחור רע, הוא לא מנסה לפגוע באף אחד." לדבריו של דה פואנטה, סאם "הוא לא באמת נבל, אבל הוא עושה דברים שובבים. אני חושב שהקהל יחבב אותו מפני שיש לו דרך לעשות את מה שהוא עושה, זה פשוט מצחיק מאוד ומקסים. הוא משתמש במיניות הטבעית שלו ובקסם שלו כדי להתחמק מרצח, וזה כיף לצפות בזה כי לפעמים הוא קצת מקומם. מאוד מקומם." סאם גם מאוד נאמן לדודתו, קריסטל, שאיתה הוא חולק עבר מסתורי מוונצואלה.
פטריק אמרה על פיתוח דמותו של סאם ש"זה הרגיש נכון להפוך אותו לבן זוגו של סטיבן." דה לה פואנטה ציין שיחסיו של סאם עם סטיבן יהיו "רכבת הרים" מכיוון שהם יהיו "מלאי פניות מהירות, חדות". על המשיכה בין שתי הדמויות, דה לה פואנטה אמר:
סטיבן הוא אדם מחושב שמתנהג כמו ילד טוב, לדעתי, מה שמשעשע את סאם, וסאם חושב שזה מצחיק ומוצא את זה ממש משעשע לנסות לדחוף אותו מהקופסה שלו ולהתעסק איתו. ואני חושב שסטיבן מעוניין מאוד לגלות מיהו סאם... כי הוא כל כך מרובע וילד טוב. אז זו דינמיקה כיפית ומעניינת, מכיוון שהם הפכים קטביים.
על יחסיו של סאמי ג'ו עם ג'וזף אנדרס, רב המשרתים של אחוזת קרינגטון, פטריק אמרה: "הצגנו את הידידות ביניהם, ואני לגמרי מזווגת את השניים ביחד... קו העלילה בה השניים ננעלים במרתף [בפרק "טעימה מהדייסה שבישלת"] היה כל כך מהנה... סאמי ג'ו תמיד נלהב מדי, אז זה היה הגיוני שהוא יהיה הראשון שנדפק, ונראה שהאדם הכי מצחיק להינעל איתו במרתף היה אנדרס".
הערות שוליים

↑  Goldberg, Lesley; O'Connell, Michael (September 30, 2016). "Dynasty Reboot in the Works at The CW". The Hollywood Reporter. Retrieved October 6,2016.
↑  Andreeva, Nellie (September 30, 2016). "Dynasty Reboot Set At the CW With Josh Schwartz & Stephanie Savage". Deadline Hollywood. Retrieved October 2, 2016.
↑  Giddens, Jamey (March 8, 2017). "Empire Star Cast as Hispanic, Gay Male Version of Dynasty's Sammy Jo". Daytime Confidential. Retrieved May 11,2017.
↑  Petski, Denise (March 9, 2017). "Dynasty: Rafael de la Fuente Joins The CW Pilot; W. Tré Davis In Valor". Deadline Hollywood. Retrieved May 11, 2017.
↑  Mitovich, Matt Webb (May 31, 2017). "Fall TV First Impression: Dynasty". TVLine. Retrieved September 12, 2017.
↑  Nguyen, Hanh (August 2, 2017). "Dynasty: 4 Ways CW's Reboot Has Updated the Series to Be More Inclusive and Tolerant". IndieWire. Retrieved October 12, 2017.
↑  Highfill, Samantha (October 11, 2017). "Dynasty producers talk reimagining the beloved prime time soap". Entertainment Weekly. Retrieved November 15, 2018.
1 2  Massbrook, Nicole (October 11, 2017). "Dynasty Star Rafael De La Fuente Says Sammy Joe Is Still 'Naughty'". International Business Times. Retrieved March 12, 2018.
↑  "Dynasty Aims To Be The Sexiest, Most Progressive Primetime Soap Ever". IndieWire. October 4, 2017. Retrieved November 1, 2017.
↑  Swift, Andy (November 29, 2017). "Dynasty Boss Breaks Down Claudia's Reveal, the Show's New Direction: 'We're Cranking Up the Crazy'". TVLine. Retrieved December 2, 2017.
סאמי ג'ו קרינגטון, בגילומו של רפאל דה לה פואנטה.
פיוטר קוצ'רה

פיוטר קוצ'רה (בפולנית: Piotr Kuczera; נולד ב-25 בפברואר 1995) הוא ג'ודוקא פולני. קוצ'רה מתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג ומחזיק בשתי מדליות ארד מאליפות אירופה (קאזאן 2016).
קריירה

באוקטובר 2015 זכה קוצ'רה במדליית ארד באליפות העולם עד גיל 21 שנערכה באבו דאבי. בפברואר 2016 הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'European Open Oberwart'. בספטמבר 2016 הוא זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי זאגרב לאחר שניצח את דאריו גרסיה הגרמני בקרב על המדליה.
באליפות אירופה שנערכה באותה השנה בקאזאן, קוצ'רה זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את אקסל קלרז'ה הצרפתי, בשמינית הגמר הוא ניצח את איליאס איליאדיס היווני וברבע הגמר גבר על מרקוס נימן השוודי. בחצי הגמר הוא הפסיד לוורלאם ליפרטליאני הגיאורגי ונשר לקרב על הארד בו גבר על אלכסנדר קוקול הסרבי. עוד באותה האליפות קוצ'רה זכה בארד נוסף עם נבחרת פולין בקטגוריית הנבחרות. באפריל 2018 הוא זכה במדליית ארד בגראנד פרי טביליסי.
בגראנד פרי תל אביב 2020, זכה קוצ'רה במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את דבלאט בובונוב האוזבקי. באולימפיאדת טוקיו 2020, קוצ'רה הודח בסיבוב השני לאחר הפסד ללאשה בכאורי הגיאורגי שזכה בזהב.
פרסים

מקור:
אליפות אירופה:
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
הערות שוליים

1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.