stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריח מטאל
רשימת השירים באלבום

"אני קורא בשמך" - 3:34
"איני יכול" - 3:45
"יהיה בסדר" - 4:11
"לילה בלי כוכב" - 4:39
"פני מלאך" - 4:02
"חומות חימר" - 4:15
"מה לך ילדה" - 4:00
"מנגן ושר" - 2:57
"מתוקים" - 3:33
"בדד" - 3:48
מבצעים

רמי שלמון - שירה
אמיר גרינברג - גיטרה
דרור יקר - גיטרה
ניר צינמון - גיטרה בס
רונן ציוני - תופים
איציק קלה (בשיר "אני קורא בשמך")
ניסים סרוסי (בשיר "איני יכול")
אביבה אבידן (בשיר "יהיה בסדר")
שימי תבורי (בשיר "לילה בלי כוכב")
יואב יצחק (בשיר "פני מלאך")
מרגלית צנעני (בשיר "חומות חימר")
חיים אוליאל (בשיר "מה לך ילדה")
אבנר גדסי (בשיר "מנגן ושר")
שלומי שבת (בשיר "מתוקים")
אלי לוזון (בשיר "בדד")
הערות שוליים

↑  גידי אביבי, רוק בים התיכון, באתר הארץ, 19 ביוני 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 6c7c11be-4e56-4c1d-9e48-e93a49ecbea6
ב.מ.וו X4

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ב.מ.וו
 שנות ייצור:  2014-הווה
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית תאילנד תאילנד הודו הודו רוסיה רוסיה מלזיה מלזיה ברזיל ברזיל מצרים מצרים
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר קופה בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  ב.מ.וו CLAR (דור שני)
 אורך:  4,671 מ"מ (דור ראשון) 4,752 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,881 מ"מ (דור ראשון) 1,918–1,938 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,624 מ"מ (דור ראשון) 1,621 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,735-1,860 ק"ג (דור ראשון) 1,715–1,895 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,810 מ"מ (דור ראשון) 2,864 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 קשר:  אינפיניטי QX55, ב.מ.וו X3
 
ב.מ.וו X4 (באנגלית: BMW X4) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר קופה, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2014. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק במרץ 2014, ובתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג באפריל 2014 והגיעה לישראל באוגוסט 2014. בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2013, הציגה ב.מ.וו את דגם הקונספט המקדים.
דור ראשון
דור ראשון

הדור הראשון הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק במרץ 2014 ובתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג באפריל 2014. העיצוב החיצוני היה עממי מידי לסגנון קופה, עיצוב הפנים היה יותר מפואר כמו בשאר דגמי ב.מ.וו.
היצע המנועים כלל שלושה מנועי בנזין ושלושה מנועי דיזל. מנועי הבנזין בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר שסיפקו 181 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 241 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 302 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר). מנועי הדיזל בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר שסיפקו 188 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 255 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר), 308 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר). ללקוח היה אפשרות לבחור בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים, לתיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
דור ראשון > ב.מ.וו X4 M40i

גרסת הביצועים לגרסה הבסיסית. גרסה זו הייתה בעלת מנוע בנזין I6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר טורבו המספק כ-360 כ"ס, וכיול ספורטיבי למתלים. היא הוצגה באוקטובר 2015.
דור שני

את הדור השני חשפה ב.מ.וו בפברואר 2018. הדור השני קיבל עיצוב מודרני וספורטיבי לעומת הדור הראשון, פנים ה-X4 כולל לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12 אינץ' ומסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 6.5 אינץ' או 10.25 אינץ' (בחבילת הפרימיום).
בתחום ההנעה החלפו המנועי הבנזין ומנועי הדיזל. היצע מנועי הבנזין כולל שלושה מנועי בנזין בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר המספקים 184 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 252 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר), 360 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר).
היצע מנועי הדיזל כולל, שלושה מנועי דיזל בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר המספקים 190 (מנוע 2.0 ליטר), 231 (מנוע 2.0 ליטר), 326 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר). במנוע הדיזל בנפח 3.0 ליטר צריכת דלק המשולבת עומדת על 15.6 ק"מ לליטר. לכל המנועים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
דור שני > מתיחת פנים שנת 2021

ביוני 2021 הציגה ב.מ.וו מתיחת פנים ל-X4. העיצוב נותן עיצוב ספורטיבי מודרני, הפגוש האחורי שודרג ועוצב באופן יפה וחזק יותר. פנים הרכב קיבל גם עיצוב מודרני ומעודכן, מסך המגע בקוטר 6.5 או 10.25 אינץ' שודרג בכל החבילות ל-12.3 אינץ' וכולל אפשרות למערכת הפעלה של אפל או אנדרואיד. לכל המנועים נוספו מערכת מיקרו-היברידית בקיבולת 48 וואט המייסעים בצריכת הדלק, ולהיצע מנועי הבנזין נוסף מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע 2.0 ליטר טורבו עם מנוע חשמלי, שני המנועים מספקים יחד 252 כ"ס, וטווח נסיעה חשמלי של בין 42–50 ק"מ.
דור שני > ב.מ.וו X4 M

בפברואר 2019 הציגה ב.מ.וו את דגם הביצועים ל-X4. דגם הביצועים הנקרא ב.מ.וו X4 M כולל עיצוב ספורטיבי, מתלים בכיול ספורטיבי וקליפרים ספורטיבים. המנוע בדגם הוא מנוע בנזין I6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר טווין טורבו המספק 480 כ"ס או 510 כ"ס (בחבילת קומפטישן). ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 4.2 שניות או 4.1 שניות (בחבילת הקומפטישן), והמהירות המרבית היא 280 קמ"ש (בחבילת קומפטישן).
ביוני 2021 יחד עם מתיחת הפנים לדגם הבסיסי הציגה ב.מ.וו את מתיחת הפנים ל-X4 M. מתיחת הפנים כללה עיצוב חדש למכונית כולל עיצוב ספורטיבי מודרני. בתחום ההנעה ישנו מנוע בנזין I6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר עם שני מגדשי טורבו המספק כ-510 כ"ס ומומנט מרבי של 66.2 קג"מ. ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.8 שניות במקום 4.1 שניות.
מכירות

להלן נתוני המכירות בארצות הברית, אירופה וישראל.
| שנה | ארצות הברית | אירופה | ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | 2,653 | 10,845 | 37 |
| 2015 | 6,429 | 23,380 | 193 |
| 2016 | 4,989 | 24,840 | 230 |
| 2017 | 5,198 | 21,881 | 276 |
| 2018 | 4,323 | 17,943 | 200 |
| 2019 | 8,758 | 26,434 | 237 |
| 2020 | 7,677 | 16,981 | 176 |
הערות שוליים

↑  אוהד אלגוב, ב.מ.וו X4: פנאי-קופה חדש, באתר אוטו, ‏09 במרץ 2014
↑  BMW at the 13th Beijing International Automotive Exhibition 2014, באתר press.bmwgroup, ‏20 באפריל 2014
↑  ב.מ.וו X4 בישראל – מחיר החל מ-340 אלף שקל, באתר קארטיוב, ‏26 באוגוסט 2014
↑  נחשף: ב.מ.וו X4 קונספט – קרוסאובר קופה, באתר קארטיוב, ‏04 באפריל 2013
↑  ב.מ.וו X4 החדש – הפרטים המלאים, באתר קארטיוב, ‏06 במרץ 2014
↑  ביצועים: ב.מ.וו X4 M40i החדש נחשף, באתר קארטיוב, ‏01 באוקטובר 2015
↑  ב.מ.וו חושפת את ה-X4 החדש לשנת 2018, באתר קארטיוב, ‏14 בפברואר 2018
↑  מתיחת פנים: 2022 ב.מ.וו X3 ו- X4 החדשים, באתר קארטיוב, ‏09 ביוני 2021
↑  ביצועים: 2019 ב.מ.וו X3M ו-X4M החדשים, באתר קארטיוב, ‏13 בפברואר 2019
↑  מתיחת פנים: 2022 ב.מ.וו X3 M ו- X4 M קומפטישן החדשים, באתר קארטיוב, ‏09 ביוני 2021
↑  ב.מ.וו X4 - נתוני מכירות בארה"ב, באתר carsalesbase
↑  ב.מ.וו X4 - נתוני מכירות באירופה, באתר carsalesbase
↑  ב.מ.וו X4 - נתוני מכירות בישראל, באתר קארזון
דור שני
ב.מ.וו X4 M
ימים קפואים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דני לרנר
 הופק בידי:  אסף ראב, אלון לרנר, דני לרנר, אהוד בלייברג, אדוארד דואק, זבולון מושיאשווילי (מפיק שותף)
 תסריט:  דני לרנר
 עריכה:  טל קלר
 שחקנים ראשיים:  ענת קלאוזנר אולי שטרנברג סנדרה שדה
 מוזיקה:  תומר רן
 צילום:  רם שוויקי
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי
 הקרנת בכורה:  24 באוגוסט 2006
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט מתח 
 תקציב:  25,000 דולר
 פרסים:  "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, 2005
 דף הסרט ב־IMDb
 
ימים קפואים הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של דני לרנר, שיצא לאקרנים באוגוסט 2006. הסרט הוא מותחן פסיכולוגי בכיכובם של ענת קלאוזנר, אולי שטרנברג וסנדרה שדה. הסרט זכה במקום הראשון בקטגוריית הסרט העלילתי בפסטיבל הסרטים בחיפה 2005, היה מועמד לשני פרסי אופיר, הוקרן בהצלחה בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים רבים וזכה לשבחי הביקורת בארץ ובעולם. הסרט הופק כסרט עצמאי דל תקציב בעלות של 25,000 דולר בלבד וצולם במשך 28 לילות ברחובות ובדירות בתל אביב בשחור-לבן.
תקציר העלילה

מייאו היא סוחרת סמים צעירה מתל אביב המבלה את לילותיה בשוטטות ברחובות ובמועדונים. היא חיה בדירות ריקות אליהן היא פורצת ואת זמנה החופשי מעבירה מול מסכי מחשב בצ'אטים באינטרנט. ערב אחד, לאחר שהאופנוע שלה נגנב ולאחר שהיא לא מוצאת דירה להעביר בה את הלילה, היא מחליטה לפגוש את אלכס, עמו היא משוחחת בצ'אט. הדרך לפגישה העיוורת רצופה מכשולים, החמצות וטעויות בזיהוי. הם קובעים להיפגש במועדון, אך פיגוע חבלני קוטע את המפגש ביניהם. כשמייאו מוצאת את אלכס בבית החולים שקוע בתרדמת, היא מחליטה לעבור לגור בדירתו הריקה. אט אט היא שואלת את זהותו של אלכס, בגדיו ועבודתו, ומוצאת עצמה שוקעת אל תוך מציאות הזויה ומסוכנת.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
ענת קלאוזנר: מייאו
סנדרה שדה: השכנה
אולי שטרנברג: נחמן
פיני טבגר: אלכס קפלן
מאור כהן: בליין
מרטין אומנסקי: שומר בקניון
הפקה

הסרט הופק על ידי אסף ראב, אלון לרנר ודני לרנר כסרט קולנוע ישראלי עצמאי ודל תקציב בעלות של 25,000 דולר. הסרט החל כסרט גמר אותו ביקש לרנר להפיק במהלך לימודיו לתואר שני בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. מאחר שלא הצליח לגייס מהאוניברסיטה את הציוד הדרוש להפקה, החליט לרנר להפיק את הסרט, יחד עם שותפיו להפקה, באופן עצמאי.
צוות ההפקה הורכב מסטודנטים לקולנוע ואנשי מקצוע בראשית דרכם שעבדו בהתנדבות. רוב ימי הצילום של הסרט היו בלילות על מנת להקנות לסרט אווירה של סרט אפל וגם בגלל אילוצי עבודה במשרות מלאות או חלקיות של הצוות. על אף התקציב הנמוך לסרט הייתה תוכנית צילומים ברורה, על ידי שימוש בסטוריבורד אותו צייר אלון לרנר. הפקת הסרט ארכה 28 ימי צילום שהשתרעו על פני 4 חודשים בין מאי לאוגוסט 2004.
ביקורות ופרשנות

הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר, בעבור השחקנית הטובה ביותר (קלאוזנר) והצילום הטוב ביותר. בנוסף, זכה בפרס הסרט העלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. חבר השופטים קבע כי מדובר ב"סרט נועז ומקורי מאוד". תא המבקרים בפסטיבל העניק לקלאוזנר גם את פרס השחקנית הטובה ביותר (אותו חלקה עם אסי לוי).
הסרט הוקרן במספר פסטיבלים ברחבי העולם, בהם פסטיבל סינמה נובו בבלגיה (בו זכה בפרס הסרט הטוב ביותר), פסטיבל הסרטים בפניקס (בו זכה לרנר בפרס הבמאי הטוב ביותר), פסטיבל AFI לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים בסידני, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בוורשה, בשנגחאי, בסאו פאולו ועוד.
מבקרי קולנוע ישראלים גם כן שיבחו הסרט. כך, לדוגמה, כתב אורי קליין: "בסרט ניכרת השפעתם של יוצרים כגון רומן פולנסקי...אלפרד היצ'קוק... במאי סרטי האימה האיטלקי דאריו ארג'נטו, ועוד. אך מה שיכול היה להסתמן כחקיינות של תלמיד שקדן בלבד נהפך בסרטו של לרנר למקור השפעה שזוכה לעיבוד נבון, פרטי וייחודי. שמוליק דובדבני הוסיף כי הסרט "מיטיב לתאר את המציאות הישראלית העכשווית כהזיה. במרכזו עומדת חוויה טראומטית – פיגוע של מחבל מתאבד – והחזרה אליה, כלומר הצורך לחוות אותה מחדש כדי, אולי, להשתחרר. העמימות שמאפיינת את הסרט מבטאת, בו זמנית, הן את התודעה הפרטית של הדמות שבמרכזו והן את הנזילות שבהוויה הישראלית – לעולם תחת איום, שרויה במצב טראומטי, ומסתובבת-מסתבכת בתנועה שהיא חסרת מנוחה (ממש כמו הגיבורה כאן), מעגלית, ללא פשר ומוצא."
הפצה

"ימים קפואים" יצא בשנת 2006 להקרנות מסחריות בבתי הקולנוע בישראל. בשנת 2007 יצא להקרנות מסחריות בצרפת. כמו כן נמכר להפצה ברוסיה, ליטא, אוקראינה, ברזיל, יוון, תאילנד, פורטוגל, איסלנד, טאיוואן, הודו ו-אוסטרליה.
לקריאה נוספת

פבלו אוטין, קרחונים בארץ החמסינים - הקולנוע הישראלי החדש - שיחות עם במאים, רסלינג, 2008, הפרק "'ימים קפואים' - שיחה עם דני לרנר", עמ' 244-223.
הערות שוליים

↑  גואל פינטו, הסרט "ימים קפואים" זכה בפרס הסרט העלילתי בפסטיבל חיפה, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005
↑  ענת זהר, דן אינו חסכן, באתר nrg‏, 21 במרץ 2007
↑  אורי קליין, מה עשתה מייאו?, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2005
↑  שמוליק דובדבני, כנגד כל הסיכויים, באתר ynet, 24 באוגוסט 2006
ענת קלאוזנר ב"ימים קפואים"
ענת קלאוזנר ב"ימים קפואים"
ניסים סרוסי

| --- | --- |

ניסים סרוסי בהופעה בבאר שבע, נובמבר 2013
 לידה:  15 באפריל 1948 (בן 76) ספקס, תוניסיה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמר, איש עסקים
 סוגה:  זמר מזרחי
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 פרופיל ב-IMDb
 
ניסים סרוסי (בצרפתית: Nessim Saroussi; נולד בתוניס  ב-15 באפריל 1948) הוא זמר יהודי־צרפתי ישראלי.
חיים אישיים

היה נשוי לאתי, ממנה התגרש ב-1977.
הערות שוליים

1 2 3  אני ניסים סרוסי, "העולם הזה", גיליון 1967 מ-14 במאי 1975, עמוד 80
↑  דורית גפן, למה אומרים שאני תת-רמה?, על המשמר, 7 בפברואר 1975
1 2  רחל מהגר, אינו יכול יותר לסבול, כל העיר, 6 בספטמבר 1985
↑  , עובדיה מפליג אל סרט חדש, דבר, 20 ביוני 1974
↑  לוי מקמל, טנדו ־ דברי חכמים, מעריב, 27 בינואר 1975
↑  דורית גפן, ויכוח על שני גלים, על המשמר, 24 בינואר 1975
1 2  השבוע התקיים במועדון התיאטרון טכס סולחה מיוחד במינו. במסגרת התוכנית "בירה ומצב רוח"., "העולם הזה", גיליון 1990 מ-22 באוקטובר 1975, עמוד 20
↑  פסטיבל שירי משוררים לילדים, מעריב, 30 במרץ 1975
↑  תקליט חדש הופיע - נסים סרוסי - מטוקיו באהבה, מעריב, 28 בדצמבר 1975
↑  אני בפאריז בגלל לונדון, "העולם הזה", גיליון 2068 מ-20 באפריל 1977, עמוד 41
↑  עדי כץ, ישראל תחכה לי, חדשות, 7 בינואר 1993
↑  משה פרל, מאבו־כביר – לפאריס, חדשות, 5 בינואר 1986
↑   ים של דמעות (1998) - פרק 1/4, סרטון  באתר יוטיוב
↑  גידי אביבי, רוק בים התיכון, באתר הארץ, 19 ביוני 2005
↑  מחיר החופש - סך 50,000 ל"י היה דמי שיחרורו של הזמר ניסים סרוסי..., "העולם הזה", גיליון 2097 מ-9 בנובמבר 1977, עמוד 50
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308789405171  BnF: cb16277596q (data)  ISNI: 0000 0003 8281 6478  LCCN: no2010064509  MusicBrainz: 364449b4-ef3d-40ac-9afe-68865d962f9f  VIAF: 266366884   WorldCat (עם VIAF): 266366884
אליפות אירופה בכדוריד 2024

| --- | --- |

 מארחת:  גרמניה גרמניה
 תקופת התחרות:  10 בינואר 2024 – 28 בינואר 2024 (19 ימים)
 מספר משתתפות:  24
 הזוכה:  צרפת צרפת
 מספר משחקים:  65
 מספר שערים:  3778 (58.12 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,008,660 (15,518 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  מרטים קוסטה פורטוגל   מתיאס גידסל דנמרק   (54 שערים)
 השחקן המצטיין:  נאדים רמילי צרפת
 → הונגריה/סלובקיה 2022דנמרק/נורווגיה/שוודיה 2026 ←
 
אליפות אירופה בכדוריד 2024 היא אליפות אירופה ה-16 שהתקיימה בינואר 2024 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד האירופאי. הטורניר התקיים בגרמניה בין 10 בינואר ל-28 בינואר 2024. צרפת היא הזוכה באליפות בפעם הרביעית.
מתכונת התחרות

המדינה המארחת (גרמניה) והאלופה המכהנת (שוודיה), סגניתה (ספרד) וזוכת מדליית הארד (דנמרק) העפילו ישירות. יתר עשרים הנבחרות, העפילו דרך המוקדמות.
24 קבוצות חולקו ל-6 בתים. שתי הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבתים השני. בשלב הבתים השני העפילו שחולק לשתי בתים העפילו מכל בית שתי קבוצות לחצי הגמר וקבוצה למשחקי הדירוג.
מהלך התחרות > בית א'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צרפת צרפת | 3 | 2 | 1 | 0 | 98 | 85 | 13 | 5 |
| גרמניה גרמניה | 3 | 2 | 0 | 1 | 91 | 72 | 19 | 4 |
| מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | 3 | 1 | 0 | 2 | 83 | 100 | 17- | 2 |
| שווייץ שווייץ | 3 | 0 | 1 | 2 | 67 | 82 | 15- | 1 |
מהלך התחרות > בית ב'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קרואטיה קרואטיה | 3 | 2 | 1 | 0 | 98 | 82 | 16 | 5 |
| אוסטריה אוסטריה | 3 | 1 | 2 | 0 | 92 | 85 | 7 | 4 |
| ספרד ספרד | 3 | 1 | 1 | 1 | 98 | 96 | 2 | 3 |
| רומניה רומניה | 3 | 0 | 0 | 3 | 73 | 98 | 25- | 0 |
מהלך התחרות > בית ג'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הונגריה הונגריה | 3 | 3 | 0 | 0 | 87 | 76 | 11 | 6 |
| איסלנד איסלנד | 3 | 1 | 1 | 1 | 83 | 90 | 7- | 3 |
| מונטנגרו מונטנגרו | 3 | 1 | 0 | 2 | 84 | 86 | 2- | 2 |
| סרביה סרביה | 3 | 0 | 1 | 2 | 83 | 85 | 2- | 1 |
מהלך התחרות > בית ד'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סלובניה סלובניה | 3 | 3 | 0 | 0 | 92 | 81 | 11 | 6 |
| נורווגיה נורווגיה | 3 | 1 | 1 | 1 | 85 | 75 | 10 | 3 |
| פולין פולין | 3 | 1 | 0 | 2 | 78 | 92 | 14- | 2 |
| איי פארו איי פארו | 3 | 0 | 1 | 2 | 83 | 90 | 7- | 1 |
מהלך התחרות > בית ה'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שוודיה שוודיה | 3 | 3 | 0 | 0 | 100 | 74 | 26 | 6 |
| הולנד הולנד | 3 | 2 | 0 | 1 | 98 | 78 | 20 | 4 |
| גאורגיה גאורגיה | 3 | 1 | 0 | 2 | 77 | 95 | 18- | 2 |
| בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 3 | 0 | 0 | 3 | 59 | 87 | 28- | 0 |
מהלך התחרות > בית ו'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דנמרק דנמרק | 3 | 3 | 0 | 0 | 100 | 69 | 31 | 6 |
| פורטוגל פורטוגל | 3 | 2 | 0 | 1 | 88 | 88 | 0 | 4 |
| צ'כיה צ'כיה | 3 | 1 | 0 | 2 | 70 | 73 | 3- | 2 |
| יוון יוון | 3 | 0 | 0 | 3 | 72 | 100 | 28- | 0 |
שלבי הגמר > בית 1

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צרפת צרפת | 5 | 5 | 0 | 0 | 174 | 154 | 20 | 10 | חצי גמר |
| גרמניה גרמניה | 5 | 2 | 1 | 2 | 137 | 137 | 0 | 5 | חצי גמר |
| הונגריה הונגריה | 5 | 2 | 0 | 3 | 151 | 151 | 0 | 4 | קרב על מקום חמישי |
| אוסטריה אוסטריה | 5 | 1 | 2 | 2 | 132 | 138 | 6- | 4 |  |
| איסלנד איסלנד | 5 | 2 | 0 | 3 | 142 | 152 | 10- | 4 |  |
| קרואטיה קרואטיה | 5 | 1 | 1 | 3 | 146 | 150 | 4- | 3 |  |
שלבי הגמר > בית 2

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דנמרק דנמרק | 5 | 4 | 0 | 1 | 158 | 132 | 26 | 8 | חצי גמר |
| שוודיה שוודיה | 5 | 3 | 0 | 2 | 147 | 144 | 3 | 6 | חצי גמר |
| סלובניה סלובניה | 5 | 3 | 0 | 2 | 145 | 147 | 2- | 6 | קרב על מקום חמישי |
| פורטוגל פורטוגל | 5 | 2 | 1 | 2 | 163 | 172 | 9- | 5 |  |
| נורווגיה נורווגיה | 5 | 2 | 0 | 3 | 150 | 149 | 1 | 4 |  |
| הולנד הולנד | 5 | 0 | 1 | 4 | 154 | 173 | 19- | 1 |  |
שלבי הגמר > שלב הפלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 26 בינואר, בודפשט | 26 בינואר, בודפשט |  |  |  |  |  |
|  |  דנמרק דנמרק |  29 |   |  |  |  |  |
|  |  גרמניה גרמניה |  26 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |

|  |   |   |   |   |  דנמרק דנמרק |  31 |  |
|  |   |   |   |   |  צרפת צרפת (לאחר הארכה) |  33 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 26 בינואר, בודפשט | 26 בינואר, בודפשט |   |  |  |  |  |
|  |  שוודיה שוודיה |  30 |   |  |  שוודיה שוודיה |  34 |  |
|  |  צרפת צרפת (לאחר הארכה) |  34 |   |  |  גרמניה גרמניה |  31 |  |
ישראל באליפות

נבחרת ישראל בכדוריד החלה את השתתפותה במשחקי העפלה מוקדמים. היא סיימה במקום הרביעי בבית אחרי איסלנד, צ'כיה ואסטוניה, סיימה את הבית המוקדם עם שתי נקודות (ניצחון על אסטוניה) ולא העפילה לטורניר.
הדירוג הסופי

| מיקום | קבוצה |
| --- | --- |
1: צרפת צרפת
2: דנמרק דנמרק
3: שוודיה שוודיה
4: גרמניה גרמניה
5: הונגריה הונגריה
6: סלובניה סלובניה
7: פורטוגל פורטוגל
8: אוסטריה אוסטריה
9: נורווגיה נורווגיה
10: איסלנד איסלנד
11: קרואטיה קרואטיה
12: הולנד הולנד
13: ספרד ספרד
14: מונטנגרו מונטנגרו
15: צ'כיה צ'כיה
16: פולין פולין
17: מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
18: גאורגיה גאורגיה
19: סרביה סרביה
20: איי פארו איי פארו
21: שווייץ שווייץ
22: רומניה רומניה
23: יוון יוון
24: בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
הערות שוליים

↑  נבחרת שוודיה הגישה ערר לשער של אלוהים פראנדי בסיום המשחק, אך הוא לא התקבל
ג'ני ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1962 (בת 62) גוואנדה, זימבבואה 
 מדינה:  זימבבואה
 ידועה בשל:  פעילת זכויות אדם
 פרסים והוקרה:  פרס זכויות האדם של אמנסטי (2008)  אות האומץ הנשי הבין-לאומי (2007)  פרס ג'ינטה סייגן (2012) 
 
ג'ני ויליאמס (באנגלית: Jenni Williams, נולדה ב-1962) היא פעילת זכויות אדם מזימבבואה ומייסדת תנועת "נשים מזימבבואה מתעוררות" (WOZA). היא מבקרת בולטת של ממשלתו של הנשיא רוברט מוגאבה, היא קיבלה את אות האומץ הנשי הבין-לאומי של ממשלת ארצות הברית ואת פרס רוברט פ. קנדי לזכויות האדם.
ביוגרפיה

ויליאמס נולדה בגואנדה, זימבבואה, וגודלה בעיקר על ידי אמה, מרגרט מרי לבית מקונוויל, בתו של גבר אירי שהיגר לאזור שהיה אז רודזיה ממחוז ארמה. הוא הפך למחפש זהב והתחתן עם בהלזי מויו משבט המטאבלה. אביו האירי של ויליאמס היה מליסטוול, במחוז קרי.
בגיל 16, ויליאמס עזבה את התיכון כדי לעבוד ולממן את הלימודים של אחיה. בשנת 1994, אחיה הבכור מת מאיידס.
אקטיביזם

חברת יחסי הציבור, בבעלותה ובניהולה של ויליאמס ייצגה את איגוד החקלאים המסחריים של זימבבואה, מ-1994 עד 2002. יצוג זה הביא את החברה של ויליאמס לעימות עם מוגאבה, בשל מדיניותו לתפוס חוות בבעלות לבנים כצעד לרפורמת הקרקעות. לאחר שמוגאבה עודד חיילים משוחררים, להשתלט בכוח על חוות בבעלות לבנים, ויליאמס החלה למחות על מה שהיא תיארה כהפרת זכויות אדם. היא גם טענה שהחוות הטובות ביותר ניתנו לבעלי בריתו הפוליטיים של מוגאבה. בשל הטרדות משטרתיות, נאלצה ויליאמס לסגור את החברה שלה.
בשנת 2002, ויליאמס הפכה לאחת ממייסדי WOZA, תנועת אופוזיציה עממית, שנוצרה בתגובה לחוסר פעולה של אנשי זימבבואה נגד ממשלת מוגאבה. הארגון התמקד בהפגנות המוניות פומביות נגד מוגאבה, וצמח ל-70,000 חברים בשנים שלאחר מכן. ויליאמס ומנהיגי WOZA אחרים קבעו "כלל עקרוני", לפיו ההנהגה חייבת להשתתף בהפגנות מסוכנות, יחד עם חברי התנועה: "לא נגיד למישהו לעשות מה שאנחנו לא מוכנים לעשות בעצמנו". היא תוארה על ידי הגרדיאן ב-2009 כ"אחד הקוצים הבעייתיים ביותר של מוגאבה".
עד 2008, ויליאמס נעצרה 33 פעמים על ידי ממשלת מוגאבה, בגין פעילותה במסגרת הקבוצה. בעקבות אחד המעצרים שלה ב-2003, אמנסטי אינטרנשיונל הגדירה אותה כאסירת מצפון. ארגון Human Rights Watch גינה גם הוא, את המעצרים החוזרים ונשנים של ויליאמס ושל מהלנגו מגודונגה, מנהיגה שותפה של WOZA וקבע כי ממשלת זימבבואה צריכה לשחרר את הנשים ו"לאפשר לחברה האזרחית את הזכות להפגין בדרכי שלום". לאחר מעצר נוסף באמצע 2008, שגריר ארצות הברית ג'יימס ד' מקגי קרא לשחררה, ותיאר את ויליאמס כ"אדם בולט שצריך לשמוע את קולו" ואת ההאשמות נגדה כ"דמה". היא שוחררה בערבות למחרת. ב-2012 היא נעצרה בפעם ה-40 בצעדת יום האהבה השנתית של WOZA, שציינה את יום השנה העשירי לקבוצה.
פרסים והכרה

ויליאמס קיבלה את אות האומץ הנשי הבין-לאומי של ממשלת ארצות הברית בשנת 2007 על "מתן דוגמה של אומץ ומנהיגות על ידי עבודה לשינוי באמצעים שלווים ולא אלימים". הפרס הוענק על ידי מזכירת המדינה קונדוליזה רייס. שנתיים לאחר מכן, הוענק לויליאמס ול-מגודונגה, פרס רוברט פ. קנדי לזכויות האדם, שהוענק על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה. בטקס אמר אובמה כי שתי הנשים "הראו לנשים של WOZA ולתושבי זימבבואה שהם יכולים לערער את כוחם של המדכאים שלהם בכוח שלהם - שהם יכולים לחבל בכוחו של דיקטטור בעצמם" ובהצגת פרס, נתן לכל אישה נשיקה.
ביום האישה הבין-לאומי 2012, הוענק לויליאמס פרס קרן ג'ינטה סאגאן של אמנסטי אינטרנשיונל, המכיר בנשים "הפועלות להגן על חירותם וחייהם של נשים וילדים באזורים שבהם הפרות זכויות אדם נפוצות". הפרס ניתן כהוקרה על פועלה "להעניק השראה ולחנך נשים לאמץ ולדרוש את זכויות האדם והאזרח שלהן בזימבבואה". במסגרת תוכנית הסנדקות של הפרלמנט הגרמני לפעילי זכויות אדם, מרינה שוסטר העלתה את המודעות לעבודתה של ויליאמס.
משפחה

ויליאמס נשואה לחשמלאי, איתו יש לה שלושה ילדים בוגרים. שני בניה של ויליאמס עברו בעקבות אחותם לבריטניה באמצע שנות ה-2000, בשל איומים לקחת את הבנים למיליציות נוער. בהמשך בעלה הצטרף לילדים בבריטניה. ויליאמס נשארה בזימבבואה ונלחמה למען צדק חברתי למרות ההשתלטות הגוברת של הממשלה. בזמנה הפנוי ויליאמס חוקרת את אילן היוחסין שלה, גם מכיוון מוצאה האירי וגם משבט המטאבלה (אזור בזימבבואה).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Day, Elizabeth (2009-05-09). "The woman who took on Mugabe". The Observer (באנגלית בריטית). ISSN 0029-7712. נבדק ב-2024-10-05.
1 2 3 4 5 6 7  Dugger, Celia W, From Underground, Leading a March for Democracy, The New York Times, ‏17 October 2008. Retrieved 9 June 2012 (באנגלית)
↑  "Prisoner of conscience: Jenni Williams" (PDF). Amnesty International. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 בספטמבר 2011. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zimbabwe: End Crackdown on Peaceful Demonstrators". Human Rights Watch. 28 באוקטובר 2008. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jacobson, Celean (2 ביולי 2008). "US calls for Zimbabwe to free rights activists". USA Today. Associated Press. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Woza Leaders Jenni Williams and Magodonga Mahlagu Released on Bail". Amnesty International. 4 ביולי 2008. אורכב מ-המקור ב-11 במרץ 2011. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Still Fighting Despite the Odds". Amnesty International. 9 במרץ 2012. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shoko, Bertha (8 ביוני 2012). "US government honours WOZA's Jenny Williams". The Standard. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, April 2017)
↑  "Obama awards – and kisses – Zimbabwe women activists". BBC News. 24 בנובמבר 2009. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Ginetta Sagan Fund". Amnesty International. 2011. נבדק ב-13 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hager, Sarah (26 במרץ 2012). "Celebrating a Fearless Human Rights Defender, Jenni Williams". Amnesty International. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
ג'ני ויליאמס, משמאל, ומגודונגה מהלנגו, במרכז, מקבלות את פרס רוברט פ. קנדי לזכויות האדם מנשיא ארצות הברית ברק אובמה, מימין, ב-23 בנובמבר 2009.
קלרנס מרטין

קלרנס דניאל מרטין (באנגלית: Clarence Daniel Martin;‏ 29 ביוני 1886 –  11 באוגוסט 1955) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כראש עיריית צ'יני בשנים 1928–1936, וכמושל וושינגטון ה-11 בשנים 1933–1941, הראשון מבין מושלי המדינה שנולד על אדמתה. מפברואר 1944 ועד ינואר 1945 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו.
מרטין נולד וגדל בעיר צ'יני שבטריטוריית וושינגטון. ב-1906 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, והצטרף לאביו לניהול חברת התבואה המקומית. בעת כהונתו כמושל וושינגטון, הוא נודע כ"מושל של העם" בשל חסכנותו בקפדנות בהוצאות הממשלה, אך גם דאג למיזמים כלכליים גדולים, כמו בנייתו של סכר גרנד קולי שסיפקה משרות רבות במהלך השפל הגדול.