stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבולוציה של העין
שלבים בהתפתחות העין

הרכיבים המוקדמים ביותר של העין היו חלבונים פוטואלקטרים כלומר חלבונים הרגישים לאור, שנמצאו אף באורגניזמים חד-תאיים, הנקראים "כתמי עיניים" (אנ'). כתמי עיניים יכולים להבחין רק בבהירות הסביבה: הם יכולים להבחין בין אור לחושך המספיק לפוטופריודיזם (תגובתם הפיזיולוגית של אורגיניזמים לאורך היום והלילה) ולסנכרון יומי של השעון הביולוגי. חלבונים אלה אינם מספיקים לראייה, מכיוון שהם אינם יכולים להבחין בין צורות או לקבוע את הכיוון שממנו מגיע האור.
כתמי עיניים נמצאים כמעט בכל קבוצות בעלי החיים העיקריות, והם נפוצים בקרב אורגניזמים חד-תאיים, כולל הפרוטיסט החד תאי איגלנה. כתם העיניים של האיגלנה, המכונה סטיגמה, ממוקם בקצה הקדמי של גופה. זהו כתם קטן של פיגמנט אדום שמהווה אוסף של גבישים רגישים לאור. יחד עם השוטון המוביל, כתמי העיניים מאפשרים לאורגניזם לנוע בתגובה לאור, לעיתים קרובות גם לכיוון האור כדי לסייע בתהליך הפוטוסינתזה, ולחזות את היום והלילה, תפקידו העיקרי של השעון הצירקדי.
ברמה התאית, נראה שיש שני "עיצובים" עיקריים של עיניים, האחד נמצא בפרוטוסטומים (רכיכות ופרוקי-רגליים), והשני בעל-מערכה שניוני הפה (מיתרניים וקווצי עור).
היחידה התפקודית של העין היא תא פוטואלקטרי, המכיל את חלבוני האופסין ומגיב לאור על ידי הפעלת דחף עצבי. האופסינים הרגישים לאור נישאים על שכבה שעירה כדי למקסם את שטח הפנים. יש שני עיצובים בסיסיים של מבנה התא הפוטואלקטרי, ויש אופי שונה ל"שערות" בכל אחד מהם. ממצא זה מצביע על כך שכאשר שתי השושלות התפצלו בפרקמבריון, היו להן רק קולטני אור פרימיטיביים מאוד, שהתפתחו לעיניים מורכבות יותר באופן עצמאי ובלתי תלוי זה בזה.
שלבים בהתפתחות העין > עיניים קדמוניות

יחידת עיבוד האור הבסיסית של העיניים היא תא קולט אור, תא מיוחד המכיל שני סוגים של מולקולות הקשורות זו לזו וממוקמות בממברנה: האופסין, חלבון רגיש לאור; וכרומופור, הפיגמנט שסופג אור. קבוצות של תאים כאלה מכונות "כתמי עיניים", והתפתחו באופן עצמאי בין 40 ל-65 פעמים. כתמי עיניים אלו מאפשרים לבעלי חיים לקבל רק תחושה בסיסית של כיוון ועוצמת האור, אך לא מספיק כדי להבחין בין עצם לסביבתו.
המערכות האופטיות המורכבות הללו החלו להתפתח כאשר כיסוי העיניים הרב-תאי נדחס בהדרגה לכדי מבנה בצורת כוס, מה שהעניק תחילה את היכולת להבחין בבהירות האור בכיוונים שונים באופן גס בלבד, ולאחר תהליך התפתחותי – גם לכיוונים עדינים יותר ויותר, ככל שהמבנה בצורת הכוס נהיה עמוק יותר. כתמי עיניים שטוחות לא היו יעילים בקביעת כיוון האור, מכיוון שקרן אור הפעילה בדיוק את אותה קבוצה של תאים רגישים לאור ללא קשר לכיוון שלה, אך צורת ה"כוס" אפשרה בידול כיווני מוגבל על ידי ההבדל בתגובת התאים השונה וזאת בהתאם למיקומם בתוך מבנה הכוס ולזווית שבה האור פוגע.
כאשר פוטון נספג על ידי הכרומופור, תגובה כימית גורמת להמרה של אנרגיית הפוטון לאנרגיה חשמלית ומועברת, בבעלי חיים מפותחים יותר, למערכת העצבים על-ידי תאים קולטנים (פוטורצפטורים). תאים קולטנים אלו מהווים חלק מהרשתית, שכבה דקה של תאים המעבירה מידע חזותי לרבות מידע על עוצמת האור ואורך היום, מידע הנחוץ למערכת השולטת על השעון הביולוגי. עם זאת, לחלק מהמדוזות, כגון קלדונמטידה (Cladonematidae (אנ')), יש עיניים משוכללות באופן יחסי אך אין להן מוח. העיניים שלהם משדרות מסר ישירות לשרירים ללא העיבוד שמספק המוח.
במהלך הפיצוץ הקמבריוני, התפתחות העין הואצה במהירות, עם שיפורים משמעותיים בעיבוד התמונה ובזיהוי כיוון האור.
לאחר שהתאים הרגישים לאור שבתוך התא התקבצו לתוך מבנה הכוס, הרוחב של פתח האור הוקטן וה"כוס" הפכה יעילה יותר בהגברת הרזולוציה החזותית באופן הזה, יותר מאשר המשך העמקה של הכוס. על ידי הקטנת הפתח, אורגניזמים השיגו הדמיה אמיתית, המאפשרת חישה כיוונית עדינה ואפילו חישת צורה מסוימת. עיניים מסוג זה נמצאות כיום בנאוטילוס.
בהיעדר קרנית או עדשה, התאים מספקים רזולוציה גרועה והדמיה עמומה, אך עדיין מהווים שיפור משמעותי לעומת כתמי העיניים הקדמוניות.
התפתחות העין הביאה לתהליכי אופטימיזציה כגון סינון צבע, מקדם שבירה גבוה יותר, חסימת קרינה אולטרה סגולה או היכולת לפעול במים ומחוצה להם.
ההשערה במחקר היא שהסיבה המרכזית לכך שעיניים מתמחות בזיהוי טווח צר וספציפי של אורכי גל על הספקטרום האלקטרומגנטי – הספקטרום הנראה – היא שהמינים המוקדמים ביותר שפיתחו רגישות לאור (אנ') היו יצורים ימיים, והמים מסננים קרינה אלקטרומגנטית למעט טווח של אורכי גל, שאת הקצר שבהם אנו מזהים כצבע כחול, ועד לאורכי גל ארוכים יותר שאנו מזהים כצבע אדום. אותה תכונה של סינון אור במים השפיעה גם על הרגישות לאור של צמחים.
שלבים בהתפתחות העין > יצירת עדשות והגיוון בהתפתחות העין

בעין חסרת עדשה, האור הנקלט פוגע בחלק האחורי של העין בשטח הדומה לזה של הצמצם של העין. כשנוספת עדשה, היא מרכזת את האור הנכנס על שטח פנים קטן יותר, מבלי להפחית את העוצמה הכוללת של הגירוי. אצל הלובופוד התקיימו עיניים פשוטות עם עדשה, שמיקדו חלק מהתמונה מאחורי הרשתית, כך שאף על פי שחלק מהתמונה לא היה ניתן למיקוד, עוצמת האור אפשרה לאורגניזם לראות במים עמוקים יותר (ולכן חשוכים יותר). עלייה במקדם השבירה של העדשה גרמה ככל הנראה להיווצרות תמונה ממוקדת באופן מלא.
עדשות בבעלי חוליות מורכבות מתאי אפיתל מותאמים שיש להם ריכוז גבוה של חלבון קריסטלין. קריסטלינים אלו שייכים לשתי משפחות עיקריות, הקריסטלינים α ו-βγ הגבישיים. שתי קטגוריות החלבונים שימשו במקור לתפקודים אחרים באורגניזמים, אך בתהליך אבולוציוני הותאמו לראייה בבעלי חיים.
שיפוע (אנ') מקדם השבירה שהופך את העדשה לשימושית נגרם על ידי השינוי הרדיאלי בריכוז הגבישים בחלקים שונים של העדשה, ולא על ידי סוג החלבון הספציפי: לא רק נוכחותו של החלבון קריסטלין, אלא ההתפלגות היחסית שלו, הופכת את העדשה לשימושית.
טרילוביטים השתמשו בקלציט, מינרל שכיום ידוע כמשמש לראייה רק במין יחיד של נחשוני ים. בעיניים מורכבות ועיני המצלמה, החומר המשמש לראייה הוא גבישי.
פגמים בעיצוב העין

רבים תארו ומתארים את העין כ"איבר מושלם" בגלל מורכבותו הרבה, והתאום בין החלקים הרבים שלה. עם זאת, מדובר באשליה הנוצרת באמצעות מנגונים שונים לתיקון עיצוב לא אידיאלי. הביולוג והפיזיקאי בן המאה ה-19 הרמן פון הלמהולץ תיאר את העין האנושית כאיבר אופטי פגום: "אילו היה האופטיקאי מבקש למכור לי מכשיר שמצויים בו כל הפגמים האלה, הייתי רואה זכות לעצמי להטיח את דברי הגנאי החמורים ביותר כנגד רשלנותו, ולהחזיר לו את המכשיר".
ביולוגים מודרניים מסבירים כי מבנה העין אכן מלא פגמים, אך מנגנונים אחרים מבצעים תיקונים להסתרת פגמים אלה. לדוגמה האיכות האופטית של עין האדם היא טובה רק בגומה – החלק המרכזי של הרשתית. המוח סורק את המצוי בשדה הראיה שלנו ו"תוכנת" "פוטושופ" מערימה עלינו לחשוב שאנו רואים את כל התמונה כולה ברמת דיוק זו.
הלמהולץ עצמו הסביר כי
בעין תמצא כל פגם אפשרי שניתן למוצאו במכשיר אופטי, ועוד כמה פגמים שמיוחדים רק לה; אבל כולם כאחד נסתרו במידה כזו שחוסר הדיוק בתמונה הנובע מקיומם אינו חורג כמעט במאומה, בתנאי תאורה רגילים, מהגבולות שמציבים ממדיהם של מדוכי הרשתית לרגישות החישה. אך מרגע שאנו צופים בנעשה סביבנו בתנאים שונים במקצת, אנו חשים בסטיות צבע, באסטיגמציה, בנקודות עיוורות, בצללי כלי הדם, בשקיפותו הלא מלאה של התווך ובשאר הפגמים שהזכרתי
דוגמה מפורסמת לפגם בעין של בעלי חוליות הוא הכיוון של החלק הרגיש לאור בתאים קולטי אור. הללו ממוקמים כך שהחלק הרגיש לאור מופנה פנימה אל תוך החלק הפנימי של האור, ואילו חלקים אחרים של התא, למשל החלק המכיל מיטוכונדריות וגרעין התא, נמצאים בקדמת הרשתית. עיצוב זה מקשה על קליטת האור וגורם לבעיה עיצובית נוספת: החלק שמעביר את האות החשמלי אל המוח מצוי בחלק הקדמי של התא, על פני השטח של הרשתית. כדי להגיע למוח העצבים מתרכזים לנקודה אחת – הנקודה העיוורת שבה אין אפשרות לראות. פגמי עיצוב אלה הם דוגמאות של ביולוגים ל"עיצוב בלתי תבוני" – עיצוב גרוע של איברים או מערכות שהגיע למצב זה בגלל הדרך המיוחדת שבה מתפתחים איברים – באופן רציף מאיברים קדומים יותר, בלי שניתן "לחזור לשולחן השרטוט" ולתכנן דברים בראיה מראש.
התפתחות יכולות ראייה נוספות בתהליך האבולוציוני > ראיית צבעים

קיימים חמישה סוגים שונים של החלבון אופסין הרגיש לאור הנמצאים בבעלי חוליות. ארבעה מתוכם התפתחו לפני הפיצול האבולוציוני בין על-מערכה עגולי הפה ובין הדגים. חמשת סוגי האופסין מותאמים באופן שונה בהתאם לספקטרום האור שנתקל בו האורגניזם בעל העין. כאשר האור עובר במים, אורכי גל ארוכים יותר, המתאימים לצבעים כמו אדום וצהוב, נבלעים במים מהר יותר מאשר אורכי הגל הקצרים יותר של הצבעים ירוק וכחול. הדבר יוצר שיפוע בצפיפות ההספק הספקטרלית (אנ'), כאשר אורך הגל הממוצע הולך ומתקצר ככל שעומק המים עולה (האור הופך יותר כחול מאשר אדום). האופסינים בכל דג רגישים יותר לטווח האור המתאים לעומק שבו שוהה אותו דג. לעומת זאת, סביבות היבשה אינן משתנות בהרכב אורכי הגל, כך שרגישויות האופסין בקרב חולייתנים יבשתיים אינן משתנות בהרבה. מצב זה תורם ישירות לפונקציונליות של ראיית הצבעים המסייעים בין היתר לתקשורת ומהווים יתרון אבולוציוני משמעותי.
ראיית צבע מעניקה יתרונות הישרדותיים מובהקים, כגון זיהוי טוב יותר של טורפים, מזון ובני זוג. ייתכן שמנגנונים תחושתיים-עצביים פשוטים עשויים לשלוט באופן סלקטיבי בדפוסי התנהגות כלליים, כגון בריחה, חיפוש מזון והסתרה. זוהו דוגמאות רבות להתנהגויות ספציפיות לאורך גל, בשתי קבוצות עיקריות: מתחת ל-450 ננומטר, הקשור לאור ישיר, ומעל 450 ננומטר, הקשור לאור מוחזר. כאשר מולקולות אופסין כוונו לזהות אורכי גל שונים של אור, בשלב מסוים התפתחה ראיית צבע כאשר התאים הפוטואלקטרים השתמשו באופסינים מכוונים בצורה שונה. ייתכן שהתהליך התרחש בכל אחד מהשלבים המוקדמים של התפתחות העין, ואולי נעלם והתפתח מחדש כאשר לחצים סלקטיביים יחסיים על השושלת המתפתחת השתנו במרוצת הזמן.
התפתחות יכולות ראייה נוספות בתהליך האבולוציוני > ראיית לילה

ראשוני היונקים, שהופיעו על פני כדור הארץ לפני כ-200 מיליון שנה נאלצו להתמודד עם טורפים בעלי יכולות ציד גבוהות, הדינוזאורים. הימצאותם של אותם יונקים קדמונים אל מחוץ למסתור בשעות היום הייתה מסוכנת ביותר ולכן יצאו יונקים אל המרחב הפתוח בשעות הלילה. עובדה זו גרמה בתהליך אבולוציוני לפיתוח ראיית לילה. נמצא כי אותם יונקים קדמונים עשו זאת באמצעות הסבת ייעודם של תאים ברשתית העין מראייה וזיהוי עצמים ביום ליכולת לזהות עצמים גם בלילה.
התפתחות יכולות ראייה נוספות בתהליך האבולוציוני > מיקום העין

לטורפים יש במרבית המקרים עיניים בקדמת ראשם לתפיסת עומק טובה יותר כדי להתמקד בטרף. עיניהן של חיות נטרפות נוטות להיות בצד הראש ומעניקות שדה ראייה רחב כדי לזהות טורפים מכל כיוון. סוליתאים הם דגים טורפים השוכבים על הצד שלהם בתחתית האוקיינוס, ועיניהם ממוקמות בצורה אסימטרית באותו צד של הראש. מאובן מעבר מהמיקום הסימטרי הנפוץ למיקום הא-סימטרי הוא אמפיסטיום.
ראו גם

ברירה טבעית
השען העיוור
אפקט עין העש
הערות שוליים

↑  
Nilsson, D.-E. (2013). "Eye evolution and its functional basis". Visual Neuroscience. 30 (1–2): 5–20. doi:10.1017/s0952523813000035. PMC 3632888. PMID 23578808.
↑  Parker, Andrew (2003). In the Blink of an Eye: How Vision Sparked the Big Bang of Evolution. Cambridge, MA: Perseus Pub. ISBN 978-0-7382-0607-3.
↑  Zinovieva, R.; Piatigorsky, J.; Tomarev, S. I. (1999). "O-Crystallin, arginine kinase and ferritin from the octopus lens". Biochimica et Biophysica Acta (BBA) - Protein Structure and Molecular Enzymology. 1431 (2): 512–517. doi:10.1016/S0167-4838(99)00066-7. PMID 10350626.
↑  Ramirez, MD; Pairett, AN; Pankey, MS; Serb, JM; Speiser, DI; Swafford, AJ; Oakley, TH (26 באוקטובר 2016). "The last common ancestor of most bilaterian animals possessed at least 9 opsins". Genome Biology and Evolution. 8 (12): 3640–3652. doi:10.1093/gbe/evw248. PMC 5521729. PMID 28172965. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Yoshida, Masa-aki; Yura, Kei; Ogura, Atsushi (5 במרץ 2014). "Cephalopod eye evolution was modulated by the acquisition of Pax-6 splicing variants". Scientific Reports. 4: 4256. Bibcode:2014NatSR...4E4256Y. doi:10.1038/srep04256. PMC 3942700. PMID 24594543. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Coates, Melissa M. (2003). "Visual Ecology and Functional Morphology of Cubozoa (Cnidaria)". Integrative and Comparative Biology (באנגלית). 43 (4): 542–548. doi:10.1093/icb/43.4.542. ISSN 1540-7063. PMID 21680462free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  Slingsby, C.; Wistow, G. J.; Clark, A. R. (2013). "Evolution of crystallins for a role in the vertebrate eye lens". Protein Science. 22 (4): 367–380. doi:10.1002/pro.2229. PMC 3610043. PMID 23389822.
↑  ריצ'רד דוקינס, ההצגה הגדולה בתבל, 2010, עמ' 340
↑  ריצ'רד דוקינס, השען העיוור
↑  ריצ'רד דוקינס, ההצגה הגדולה בתבל, 2010, עמ' 341–342
1 2  Osorio, D; Vorobyev, M (2005). "Photo-receptor spectral sensitivities in terrestrial animals: adaptations for luminescence and color vision". Proc. R. Soc. B. 272 (1574): 1745–52. doi:10.1098/rspb.2005.3156. PMC 1559864. PMID 16096084.
↑  ד"ר יונת אשחר, כך התרחשה האבולוציה של ראיית הלילה אצל יונקים, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 ביוני 2016
↑  Boroditsky, Lera (24 ביוני 1999). "Light & Eyes: Lecture Notes". Lecture Notes. Stanford. אורכב מ-המקור ב-5 ביולי 2010. נבדק ב-11 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
קשתית העין האנושית.
"הסטיגמה" (2) של האיגלנה מסתירה כתם רגיש לאור.
לתולעת השטוחה פלנריה (אנ') כתמי עיניים בעלי יכולת נמוכה לזיהוי כיוון האור.
עין הנאוטילוס מתפקדת באופן דומה למצלמת חריר.
אור מאובייקט מרוחק ומעצם קרוב המתמקדים על ידי שינוי העקמומיות של העדשה
עין של קריל אנטארקטי
יבגני לאונוב

| --- | --- |

בול דואר לכבודו של יבגני לאונוב
 לידה:  2 בספטמבר 1926 מוסקבה, ברית המועצות
 פטירה:  29 בינואר 1994 (בגיל 67) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1947–1994 (כ־47 שנים) 
 צאצאים:  Andrey Leonov 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1976)  פרס האחים וסילייב של הרפובליקה הסובייטית הרוסית (1981)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1972)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (1959)  פרס הפדרציה הרוסית (1992)  פרס לנין קומסומול (1978)  עיטור אות הכבוד (1967)  אמן העם של ברית המועצות (1978)  עיטור לנין (1986)  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין (1970) 
 פרופיל ב-IMDb
 
יבגני פבלוביץ' לאונוב (2 בספטמבר 1926 - 29 בינואר 1994) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סובייטי, אחד מבכירי הקולנוע הסובייטי והרוסי של כל הזמנים. בשנת 2001 יצא בול דואר לכבודו. בשנת 1978 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות.
ביוגרפיה

יבגני לאונוב נולד במוסקבה, ברית המועצות. במהלך ילדותו חלם להיות טייס קרב, חלום נפוץ בקרב ילדים סובייטים במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך תקיפת הנאצים את ברית המועצות, עבדו לאונוב וכל משפחתו במפעל לייצור נשק. בתום המלחמה החל ללמוד בבית הספר של התיאטרון האמנותי של מוסקבה.
קריירה

לאחר שסיים את לימודיו פנה לתעשיית הקולנוע. בשנת 1949 השתתף בפעם הראשונה בסרט, בתפקיד ניצב. עם הזמן, התחבר עם הבמאי גיאורגי דאנליה והפך לחברו הטוב ביותר. לאונוב השתתף ברוב סרטיו של דאנליה. הוא השתתף בעשרות סרטים נוספים בתפקידי משנה ורק בשנת 1957 קיבל תפקיד חשוב ורק בשנת 1965 קיבל תפקיד מרכזי בסרט "שלושים ושלוש". בין סרטיו הידועים ביותר ניתן למנות את: "ג'נטלמנים של מזל" ו"תחנת בלורוסקי", שניהם צולמו בשנת 1971.
בשנת 1980 לאונוב קיבל את פרס 'השחקן המצטיין' על תפקידו בסרט "מרתון של סתיו" בפסטיבל הסרטים של ונציה.
לאונוב נחשב לאחד השחקנים הדגולים של הקולנוע הסובייטי וזמן רב החזיק בתואר "השחקן האהוד ואהוב בברית המועצות".[דרוש מקור]
בשנת 1991, במהלך טיול בגרמניה, קיבל התקף לב היה שרוי בתרדמת למשך 10 ימים. לאחר ניתוח מסובך ניצלו חייו והוא אף חזר להופיע בתיאטרון.
לאונוב מת ב-29 בינואר 1994, בדרכו להופעה בתיאטרון לנקום. לאחר שהודיעו לקהל הצופים על מותו, כל הקהל קם באופן ספונטני והלך להדליק נרות זיכרון בכנסייה ממול. בטקס הזיכרון שנערך לו השתתפו כחצי מיליון אנשים שבאו לחלוק כבוד לשחקן בקור מקפיא. לאונוב נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
לאונוב השתתף בסך הכל בכ-70 סרטי קולנוע, תרם את קולו ל-12 סרטי הנפשה, ביניהם פו הדב (Винни-Пух) בעיבוד הסובייטי (אנ'), והשתתף בעשרות הצגות תיאטרון במהלך 54 שנות הקריירה שלו.
סרטים בהם השתתף

להלן רשימת הסרטים המפורסמים ביותר של לאונוב:
שלושים ושלוש
קין-דזה-דזה!
ג'נטלמנים של מזל
טיסה מפוספסת
אפוניה
מימינו
הנס הרגיל
הנצחה

על שמו נקרא אסטרואיד (5154) לאונוב (רו').
אנדרטה ליבגני לאונוב (רו') ברחוב מוספילמובסקאיה במוסקבה.
יובל בן נריה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1982 (בן 42) גדרה, ישראל 
 השכלה:  תיכון הראל 
 מסעדות:  a, טאיזו, קפה טאיזו ומיאזאקי שהפכה לאחרונה לקפה טאיזו בגרסה הכשרה
 
יובל בן נריה (נולד ב-8 במרץ 1982) הוא שף ובעל המסעדות a, טאיזו, קפה טאיזו וקפה טאיזו הכשר שבתל אביב.
בנוסף, יובל עומד מאחורי ימה קצביית הדגים האקסקלוסיבית בפלורנטין, תל אביב.
יובל בן נריה שופט בעונת הספיישל של "מאסטר שף: חוזרים כדי לנצח" בקשת 12 (2024)
ביוגרפיה

בן נריה נולד בגדרה לפרופ' ינון בן נריה, חוקר סרטן, וזיוה בן נריה, גנטיקאית. את ילדותו העביר במבשרת ציון וב-2006 עבר לתל אביב. שירת בתור חצוצרן בתזמורת צה"ל.
לאחר הצבא וטרם לימודיו עבד כטבח בשרתון פלאזה בירושלים, שם הכיר את שף שלום קדוש.
הוא עבד כשנה וחצי כטבח ברסטו בר בירושלים, בהמשך כשנה במסעדת רפאל התל אביבית של השף רפי כהן, ובין 2006–2012, חמש וחצי שנים בהרברט סמואל של השף יונתן רושפלד. בהרברט סמואל הגיע עד לתפקיד השף הראשי שמוביל את המסעדה.
במרץ 2013 לאחר שנה של עבודת הקמה יצא בן נריה לדרך עצמאית ופתח את מסעדת טאיזו. המסעדה השנייה שלו, מיאזאקי נפתחה בפברואר 2016 והביסטרו היפני "יא-פאן" נפתח באפריל 2017. בקיץ 2019 תכנן  בן לפתוח מסעדת דגל חדשה על טהרת המטבח היפני, בהשקעת ענק בבניין עזריאלי החדש.אך מסעדה זו נפתחה לבסוף באוקטובר 2021 עקב מגפת הקורונה
בזמן מלחמת חרבות הברזל הכשיר בן נריה את המסעדה שלו באופן זמני לטובת המפונים.
נריה פרוד ואב לשני ילדים.
הערות שוליים

↑  רועי ירושלמי, ‏"יש בפריים-טיים שפים שלא הייתי נותן להם להכין לי חביתה", באתר גלובס, 22 בספטמבר 2018
↑  השף התל־אביבי שהכשיר את המסעדה כדי להכין מנות לחיילים ומפונים, באתר מקור ראשון, ‏26.10.23
הבובה ימימה

ערך זה עוסק במיני-אלבום של חוה אלברשטיין. אם התכוונתם לשיר מתוך האלבום, ראו .
"הַבֻּבַּה יְמִימָה" (בכתיב מלא: "הבובה ימימה") הוא המיני-אלבום השישי והאחרון של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. את האלבום הוציאה בשנת 1970 לאור חברת התקליטים CBS ישראל, והוא מונה תשעה שירי ילדים בעברית.
שירים

"הבובה ימימה" מבטא את המודעות העצמית והרגישות של בובה בשם ימימה, ששומעת את ההערות על מראה רגליה העקומות. השיר נוגע ברצון שלה להתקבל ולהיות מוערכת באופן שלם וללא לעג. הרצועה השנייה היא "הבובה דיצה". "יש לי קוביות קטנות" מתאר את עולמו הדמיוני של ילד המשחק בקוביות, ומהן הוא בונה כלי תחבורה שונים – קטר, קרון, אונייה ואווירון. "לי קוביות" מתאר את דמיונו של הילד ואת שמחת היצירה, כשהוא בונה סוכה צבעונית מקוביות ומזמין את בובתו לגור בה. "דובונים אנחנו" מבטא את שמחתם של הדובונים בטיול ואת הכוונה להביא מתנות, אך בסוף הם שוכחים להביאן.
הרצועות השישית והשביעית הן "יש לי אוטו מכבי-אש" ו"נסיעה במכונית". "גינה לי" מתאר גינה חביבה ופורחת, שבה כל פרח וצמח מלבלבים, ציפורים מצייצות, ודבורים אוספות צוף. "בגינת הירק" עוסק במסיבת ריקודים בגן הירק, שבה כל הירקות יוצאים במחול, כל אחד בתורו, חוץ מהאפונה המסכנה, שלא מצטרפת בשל תרמיליה הריקים. על-אף השמחה והקצב, האפונה מרגישה את כאבה, ומזכירה שגם בשמחות ייתכן עומק של עצב ומורכבות. "מלפפון ירוק" עוקב אחר מסעו של מלפפון ירוק: מהגינה, דרך הסל והשוק, ועד שהוא מגיע אל המטבח, שם הוא נקלה ונאכל בשמחה.
רשימת רצועות

| הבובה ימימה> מס' | הבובה ימימה> שם | הבובה ימימה> משך | הבובה ימימה>  | הבובה ימימה>  | הבובה ימימה>  | הבובה ימימה>  | הבובה ימימה>  | הבובה ימימה>  | הבובה ימימה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הבובה ימימה  | 1:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | הבובה דיצה  | 1:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | יש לי קוביות קטנות  | 1:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | לי קוביות  | 1:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | דובונים אנחנו  | 1:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | יש לי אוטו מכבי-אש  | 1:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | נסיעה במכונית  | 1:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | גינה לי  | 1:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | בגינת הירק  | 2:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | מלפפון ירוק  | 1:21 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑   חוה אלברשטיין - בובה ימימה, סרטון בערוץ "pigs chips", באתר יוטיוב, 24 באוגוסט 2020
↑   שירי משחק ויום הולדת - יש לי קוביות קטנות, סרטון בערוץ "מיטב שירי הילדים", באתר יוטיוב, 29 באפריל 2013
↑  דובונים אנחנו, זמרשת
↑   גינה לי - לחן: דוד מערבי / ביצוע: חוה אלברשטיין (1970), סרטון בערוץ "לוין קיפניס - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב, 25 בספטמבר 2022
↑   שירי פעוטות - בגינת הירק, סרטון בערוץ "מיטב שירי הילדים", באתר יוטיוב, 29 באפריל 2013
↑   מלפפון ירוק - חוה אלברשטיין (1970), סרטון בערוץ "לוין קיפניס - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב, 25 בספטמבר 2022
| חוה אלברשטיין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | "האבן מיר א ניגונדל" • "שירי עם ביידיש" • "בשירים עבריים" • "צעצועיה של אסנת" • "מות הפרפר" • "שירי רחל" • "אנדנדינו" • "מארגאריטקעלעך" • "מירדף" • "משירי ארץ אהבתי" • "לאט, לאט, לאט..." • "חוה ועודד בארץ הקסמים" • "לו יהי" • "חוה אלברשטיין והפלטינה" • "כמו צמח בר" • "טיקיליטון" • "צוללת צברית" • "הלילה הוא שירים" • "קרוסלה" • "התבהרות" • "קרוסלה 2" • "קרסולה לחגים" • "מה קרה בארץ מי" • "אני הולכת אליי" • "חוה זינגט יידיש" • "שיר במתנה" • "קולות" • "שירו אחרי" • "נמל בית" • "מהגרים" • "עוד שירים ביידיש" • "הצורך במילה, הצורך בשתיקה" • "לונדון" • "האהבה מאלתרת" • The Man I Love • "מארגאריטקעלעך" • "דירה אחת" • "יונת האהבה" • The Well‏ • Foreign letters • "מוצאי חג" • "קוקוס" • "לעמעלע" • "שביל החלב – שירי ערש" • "טבע האדם" • "ברוך הבא" • "ילדת טבע" • "ואיך אצלך" • "סרנדה" • "בוא המורה" • "ערב אחר" |  |
| מיני-אלבומים | "התגלית החדשה בשירי נחום היימן" • "אין יידישע פאלקס-לידער" • "צעצועיה של אסנת" • "ירושלים של זהב" • "טוביה ושבע בנותיו" • "הבובה ימימה" |  |
| אלבומי אוסף | "להיטי זהב" • "משירי ארץ אהבתי – האוסף הראשון" • "החיטה צומחת שוב – האוסף השני" • "אדבר איתך" • Crazy Flower: A Collection‏ • Yiddish Songs • "תיכף אשוב" • "סיפור אינטימי" • "עץ הכוכבים" • "סיפור חיים – אנתולוגיית שירי משוררים" |  |
| אלבומי הופעה | "בתכנית יחיד – חלק א'" • "בתכנית יחיד – חלק ב'" • "חוה והגיטרה – הופעה חיה בצוותא" • "בהופעה חיה – מבחר שירים מתוך המופע "לונדון"" • "בהופעה" • "חוה שרה ושלומי מנגן – בהופעה (Live)" |  |
| מארזי תקליטורים | "האוסף" • "חוה אלברשטיין שרה לילדים" • "השנים הראשונות" |  |
| חוה אלברשטיין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1960 | "בא אלי נער" |  |
| שנות ה-1970 | "מירדף" • "עץ הכוכבים" • "משירי ארץ אהבתי" • "שחמט" • "אליעזר בן-יהודה" • "שבע" |  |
שנות ה-1980: 
שנות ה-1990: 
שנות ה-2000: 
שנות ה-2010: 
שנות ה-2020: 
| סינגלים אחרים | "נחל התנינים" • "נשים רוקדות" • "ליידי גודייבה" • "הנביא" • "שיר לאוהבים הנבונים" • "לא ידע איש מי היא" • "נפט" • "אמא אל תהיי עצובה" • "לו ידעת" • "ספינתנו" • "תרגיל בהתעוררות" • "אין לך זכות חנינה בעולם" |  |
| שירים | "רבנו תם" • "מקהלה עליזה" • "פרח הלילך" • "כנרת" • "פנס בודד" • "פרחי זהב" • "מה שיש לי לומר לך" • "ירושלים של זהב" • "מות הפרפר" • "חיוכים" • "כפל" • "בשביל אל הבריכות" • "רק על עצמי" • "בגני נטעתיך" • "עקרה" • "אני" • "זמר נוגה" • "אל ארצי" • "מתי" • "ספר שירי" • "שי" • "הבובה ימימה" • "ילדי איננו ילד עוד" • "אישה באבטיח" |  |
ברבי (סדרת סרטים)

סרטי ברבי הם סרטים המבוססים על בובת האופנה ברבי המיוצרת על ידי "מאטל", חברת צעצועים אמריקאית. ברבי מופיעה בסדרות ובסרטים קצרים החל משנת 1987, אך סדרת הסרטים החלה באופן רשמי בשנת 2001 עם יציאת הסרט "ברבי במפצח האגוזים". חוקרים מצאו[דרוש מקור] שסרטי ברבי שונים מסרטי נסיכות דיסני בכך שברבי מככבת שם כגיבורה, יש שטענו[דרוש מקור] שאחת המטרות של מאטל בסרטים אלו היא תיקון תדמיתם עקב ביקורות פמיניסטיות רבות שהופנו כלפי מותג הברבי.
רקע

הפופולריות של בובת הברבי החלה לדעוך בשנות התשעים, ולכן בתחילת שנות ה-2000 חברת MGA החלה לייצר ולשווק את בובת הבראץ שנתפסה כמתחרה ברבי, בניגוד לברבי הבוגרת והנשית לבובת הבראץ מראה יותר נערי. בהתחלה חברת "מאטל" העלתה רעיון של להקטין את שדיה של בובת ברבי, על מנת לשפר את תדמיתה. הרעיון לשינוי הבובה ירד לבסוף, בטענה שעקביות היא אחת הסיבות להצלחת הבובה. דבר זה הוביל ליצירת סרטי ברבי, שהרעיון המקורי שעמד מאחוריהם הוא להציג את ברבי כדמות נסיכה מהאגדות, ומאוחר יותר התרחבו לעולמות שונים של פנטזיה ואופנה.
יתרונותיהם של הסרטים הוא שיווק מחדש של ברבי והוצאת בובה נפרדת לכל סרט.
הסרטים > הופעות נוספות

בנוסף לסדרת הסרטים, דמותה של ברבי הופיעה במספר סרטים נוספים.
| שם הסרט בעברית | שם הסרט במקור | תאריך בכורה | מדבבת דמותה של ברבי בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| צעצוע של סיפור 2 | Toy Story 2 | 24 בנובמבר 1999 | הילה סורג'ון פישר |
|  | My Scene: Jammin' in Jamaica | 5 במאי 2004 |  |
| מייסין: כוכבת חדשה בהוליווד | My Scene Goes Hollywood: The Movie | 30 באוגוסט 2005 |  |
| צעצוע של סיפור 3 | Toy Story 3 | 18 ביוני 2010 | ליאת הר לב |
| צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי | Toy Story Toons: Hawaiian Vacation | 24 ביוני 2011 | ליאת הר לב |
| צעצוע של סיפור 4 | Toy Story 4 | 21 ביוני 2019 |  |
מגעים

| --- | --- |
סמליל העיתון
 תדירות:  חודשון
 סוגה:  עיתונות להט"בית
 מייסד:  מרק אריאל
 עורך ראשי:  דורון שרם
 תאריכי הופעה:  1987 – אמצע שנות התשעים
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל 
 
שער העיתון מגעים משנת 1990
מגעים היה המגזין המסחרי הראשון להומואים וללסביות בישראל.