stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השיבה לחיפה
הערות שוליים

↑  חנן חבר ומחמוד כיאל, מרחב ספרותי ערבי-עברי, עמ' 82, באתר כותר.
↑  ציפי שוחט, טרגדיה חיפאית, באתר הארץ, 10 באפריל 2008.
↑  גלעד נעים, פרשן - השיבה לחיפה / הקאמרי - ביקורת, ‏7 בנובמבר 2008.
↑  Another Troubled Palestine Play, ‏29 ביוני 2010 (באנגלית).
↑  בעז גאון, השיבה לכנפאני, באתר regthink.org, ‏14 באוגוסט 2011.
↑  קריאה להחרמת הקאמרי בשל 'השיבה מחיפה', באתר ערוץ 7, 6 באפריל 2008.
↑  The Plagiarized Play - Chicago Reader, ‏10 ביוני 2010 (באנגלית).
↑  Theater J's Almost-Scandalous Return to Haifa - Washington City Paper, ‏8 בינואר 2011 (באנגלית).
↑  Return to Haifa: Whose Narrative Is It Anyway?, באתר האפינגטון פוסט, ‏25 במאי 2011 (באנגלית).
↑  'Return to Haifa' at Theater J: A Jewish refugee's heartfelt tale, באתר הוושינגטון פוסט, ‏21 בינואר 2011 (באנגלית).
↑  תיאטרון - רוזינה קמבוס - שיחקה עד הרגע האחרון, באתר "הבמה", ‏5 בדצמבר 2012.
↑  ניר שאולוף, זכות השיבה: על ההצלחה הבינלאומית של השיבה לחיפה, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2011.
↑  פיטר מרקס, הזדמנות תיאטרלית לפיוס, באתר העוקץ, ‏6 בפברואר 2011.
↑  Changing the End to Ghassan Kanafani’s ‘Return to Haifa’, ‏8 בינואר 2011 (באנגלית).
↑  מרב יודילוביץ', "השיבה לחיפה" חוזרת לבמה, באתר ynet, 17 בפברואר 2012.
↑  ‘This is as balanced a story as you can find’, ‏2015 (באנגלית).
↑  קצת עלינו..., באתר בית הגפן, ‏2017.
↑  ההצגה "השיבה לחיפה" תועלה לראשונה בערבית, באתר כלבו – חיפה והצפון, 19 במרץ 2017.
↑  Returning to Haifa review – disturbing drama is a plea for peace, באתר הגארדיאן, ‏5 במרץ 2018 (באנגלית).
↑  Returning to Haifa, באתר אוניברסיטת קולומביה, ‏4 באוקטובר 2019 (באנגלית).
↑  Right to a Narrative: Returning to Haifa, ‏3 בינואר 2020 (באנגלית).
↑   מיכאל הנדלזלץ, האם הצגה על זכות השיבה יכולה לעלות כיום בתיאטרון מרכזי בישראל?, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2015.
השושלת התיגראינית

| --- | --- |

 מדינה:  תיגראי
 בית האב:  השושלת הסולומונית
 תארים:  תיגראי מקונן ("מושל תיגראי")
 מייסד:  מיכאל סהול
 השליט האחרון:  מנגשה ציון
 תקופת השושלת:  1748–1974 (כ־226 שנים)
 אתניות:  טיגראינים
השושלת התיגראינית היא שושלת שליטים תיגראינית אשר שלטה על תיגראי בין 1748–1818, 1871–1974. שושלת זו היא ענף בתוך השושלת הסולומונית בקו נשי.
היסטוריה

ההיסטוריה של השושלת מתחילה בזרעו של אבטו רובאל אשר נהרג בקרב שימברה קור אחד מצאצאיו היה חאזאקאיס וולדה חווריוט אביו של מיכאל סהול, חאזאקאיס עצמו התחתן עם וויזרו ישאטה מריאם שהייתה בתו של אזאז' יעקב שהיה מצאצאי ראס פריס הגדול. כך ששולת זו היא בקו נשי. השושלת הזו החלה לשלוט על תיגראי לאחר שמיכאל סהול חתר תחת ראס תיגראי אנדה היימנות והכריז על עצמו כשליט תיגראי ב-1748, סהול הוציא להורג את אנדה בעיר עדווה ב-1759. השושלת הזו המשיכה לשלוט על תיגראי עד 1818 כאשר הדאג'זמץ וולדה רפאל נהרג בקרב על ידי דאג'זמץ סאבגדיס ב-1918 בעקבות מותו עולה לשלטון בטיגראי שושלת אגמה, השושלת התיגראינית לעומת זאת המשיכה לשלוט על מחוז תמביין תחת התואר "שום-תמביין" הנמצא בחבל תיגראי. השושלת הזו עלתה שוב לשלטון ב-1867 על כל תיגראי כאשר הקיסר בזמנו תקלה גיורגיס השני נתן לראס קאסה מרצ'ה לשלוט על כל תיגראי. השליט היחיד מהשושלת שנהפך לקיסר אתיופיה היה יוהנס הרביעי (1871–1889) לאחר מותו השושלת החלה בקרב על כס הקיסרות בין בנו של יוהנס ראס מנגשה יוהנס לבין מלך שאווה מנליק השני שבסופו האמהרים משאווה ניצחו, אך למרות זאת השושלת המשיכה לשלוט על תיגראי עד המהפכה האתיופית.
שליטי תיגראי > 1748 - 1818

| # | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מיכאל סהול | 1748 | 1771 | כיהן גם בתור "אנדארסה" ("סגן הקיסר") |
| - | מיכאל סהול | 1772 | 1779 | בפעם השנייה ללא תפקיד ה"אנדראסה" |
| 2 | וולדה שמואל | 1779 | 1784 | החזיק בתואר "דאג'זמץ" ("רוזן") |
| 3 | וולדה גבריאל | 1784 | 1778 | החזיק בתואר "דאג'זמץ" |
| 4 | גברה מסקל | 1778 | 1790 | החזיק בתואר "ראס" ("דוכס") |
| 5 | וולדה סלאסי | 1790 | 1816 | החזיק בתואר "ראס" |
| 6 | וולדה רפאל | 1816 | 1818 | החזיק בתואר "דאג'זמץ" |
שליטי תיגראי > 1867 - 1974

| # | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קסאה מרצ'ה | 1867 | 1882 | החזיק בתואר "ראס" |
| 2 | אראיה סלאסי | 1882 | 1888 | המליך את עצמו כ"נגוס תיגראי" ("מלך תיגראי") |
| 3 | ציון גברה קידן | 1888 | 1889 | החזיק בתואר "דאג'זמץ" |
| 4 |  מנגשה יוהנס | 1889 | 1899 | החזיק בתואר "ראס" |
| 5 | וולה באטול | 1900 | 1903 | החזיק בתואר "ראס" |
| - | מקונן וולדה | 1903 | 1906 | אינו מהשושלת מונה לאחר מרד |
| 6 | ציון מנגשה | 1906 | 1914 |  |
| - | עלי מיכאל | 1914 | 1916 | תיגראי נהפכת לחלק מממלכת ציון |
| 7 | גוגסה אראיה סלאסי | 1916 | 1932 |  |
| 8 | היילה סלאסי גוגסה | 1932 | 1935 |  |
| - | כיבוש איטלקי | 1936 | 1941 |  |
| - | ציון מנגשה | 1941 | 1960 | כהונה השנייה |
| 9 | מנגשה ציון | 1960 | 1974 |  |
שליטי תיגראי > נוספים

ראש ממשלת אתיופיה מלס זנאווי (מכונה בפי חלק ממתנגדיו "מנליק השלישי")
נשיא אריתריאה איסאייס אפוורקי מחזיק בתואר האצולה "אבטו".
הערות שוליים

↑  איסאייס הוא נכדו של דאג'זמץ אבררה חוגוס מאשתו וויזרו אטאנאש שהייתה בתו של שליט תיגראי מנגשה יוהנס.
| השושלת הסולומונית |
| --- | --- | --- |
| תור הזהב | יקונו אמלק • יאגבה ציון • סינפה ערד הרביעי • חיזבה אסגד • קידמה אסגד • ג'ין אסגד • סבא אסגד • וואדם ערד • עמדה ציון הראשון • ניואיה קראסטוס • ניואיה מריאם • דווית הראשון • תוודרוס הראשון • יסחק הראשון • אנדראיאס • תקלה מריאם • סארוו ייאסוס • עמדה ייאסוס • זרע יעקב • באדה מריאם הראשון • אסכנדר • עמדה ציון השני • נהואד |  |
| תקופת השפל | דווית השני • גלאוודיוס • מינאס • סרצה דנגל • יעקב • זה דנגל • יעקב |  |
| ענפים | השושלת הגונדרית • השושלת השאוונית • השושלת התיגראינית • השושלת הגוג'אמית |  |
האימפריה האתיופית
הרברט וימר

הרברט וימר (בגרמנית: Herbert Wimmer, נולד ב-9 בנובמבר 1944 באופן שבבלגיה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה מנשנגלדבך ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת הקשר.
וימר זכה עם בורוסיה מנשנגלדבך בחמש אליפויות הבונדסליגה, גביע גרמני, הסופר קאפ הגרמני וגביע אופ"א, ונחשב לאחד מגדולי השחקנים של הקבוצה בכל הזמנים. בנוסף, וימר זכה עם נבחרת גרמניה המערבית ביורו 1972 ובמונדיאל 1974.
קריירת מועדונים

וימר החל לשחק בקבוצה הבוגרת של בורוסיה מנשנגלדבך בשנת 1966. וימר שיחק במועדון במשך 12 עונות, בהן הבקיע 51 שערים ב-366 הופעות בבונדסליגה, נתון המציב אותו במקום השלישי בדירוג שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים, אחרי ברטי פוגטס ואובה קאמפס. וימר שיחק בתור הזהב של בורוסיה מנשנגלדבך, עם שחקנים נוספים כברטי פוגטס, אלן סימונסן, יופ היינקס, גינטר נצר וריינר בונהוף. הוא היה קשר עם אוריינטציה הגנתית יחסית, על מנת לחפות על גינטר נצר בהגנה ולסייע לו בהתקפה, על אף יכולתו ההתקפית וכושרו הגופני המצוין, שזיכה אותו בתואר "ריאות הברזל". בשנת 1970 זכה וימר באליפות הראשונה שלו, כשבעונה הבאה השלים עם הקבוצה זכייה שנייה ברציפות באליפות הבונדסליגה. העשור של שנות ה-70 התאפיין במאבק מול באיירן מינכן על מרבית התארים בגרמניה, כאשר באיירן מינכן זכתה בשלוש אליפויות ברציפות בין השנים 1972-1974, ובורוסיה מנשנגלדבך זכתה בשלוש האליפויות הבאות, בין השנים 1975-1977, שווימר היה שותף לכולן, כמו גם בשתי סגנויות, בשנים 1974 ו-1978. בשנת 1973 זכה וימר עם הקבוצה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-1 בהארכה על היריבה המושבעת פ.צ. קלן. וימר הבקיע את השער הראשון של מנשנגלאדבך. בשנת 1976 זכה עם הקבוצה בסופר קאפ הגרמני, לאחר ניצחון 3-2 על המבורג.
הישגי הקבוצה בגרמניה תורגמו גם לזירה האירופית. בשנת השתתף 1973 וימר עם הקבוצה בגביע אופ"א, בו הקבוצה הגיעה לגמר והפסידה לליברפול במפגש כפול, כאשר במשחק הראשון ניצחה ליברפול בתוצאה 3-0, ובגומלין מנשנגלאדבך ניצחה רק 2-0. וימר שיחק 90 דקות בשני המשחקים. כעבור שנתיים הגיעה בורוסיה מנשנגלדבך שוב לגמר גביע אופ"א, הפעם מול טוונטה ההולנדית. המשחק הראשון הסתיים בתוצאה 0-0, ובגומלין בורוסיה מנשנגלדבך ניצחה בתוצאה 5-1. וימר שיחק 90 דקות במשחק הראשון ו-75 דקות בגומלין. בשנת 1977 הגיעה בורוסיה מנשנגלדבך לגמר גביע אירופה לאלופות, בו הפסידה בתוצאה 3-1, שוב לליברפול. וימר פתח בגמר זה, אך נפצע והוחלף בדקה ה-24 על ידי כריסטיאן קוליק. בשנת 1978 פרש וימר ממשחק פעיל עם שמונה תארים במדי בורוסיה מנשנגלדבך.
קריירה בינלאומית

לוימר 36 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן הבקיע ארבעה שערים. וימר היה שותף לזכייה של נבחרת גרמניה המערבית ביורו 1972, בו הבקיע את השער השני במשחק הגמר מול נבחרת ברית המועצות, במשחק שהסתיים בתוצאה 3-0 לגרמניה המערבית, ונכלל בנבחרת מצטייני הטורניר. וימר שותף בשני משחקים במונדיאל 1974, בו זכתה הנבחרת לאחר ניצחון 2-1 במשחק הגמר על נבחרת הולנד, בו וימר לא שותף. וימר היה חלק מהסגל של גרמניה המערבית ליורו 1976, בו הפסידה הנבחרת לנבחרת צ'כוסלובקיה בפנדלים, לאחר 2-2 בתום 120 דקות. וימר הוחלף במשחק זה במחצית על ידי היינץ פלוהה. הופעה זו הייתה האחרונה של וימר במדים הלאומיים.
תארים

עם בורוסיה מנשנגלדבך:
אליפות הבונדסליגה (5): 1970, 1971, 1975, 1976, 1977
הגביע הגרמני: 1973
הסופר קאפ הגרמני: 1976
גביע אופ"א: 1975
עם נבחרת גרמניה המערבית:
מונדיאל: 1974
אליפות אירופה בכדורגל: 1972
תארים אישיים:
נבחרת המצטיינים של יורו 1972
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות של בורוסיה מנשנגלדבך בבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת מערב גרמניה – יורו 1972 (תואר ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 קלף •  3 בקנבאואר •  4 בלה •  5 ברייטנר •  6 הוטגס •  7 שוורצנבק •  8 פוגטס •  9 בונהוף •  10 הנס •   11 קופל •  12 נצר • 13 גרבובסקי •  14 היינקס • 15 קרמרס • 16 להר • 17 מילר • 18 וימר • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 קלף •  3 בקנבאואר •  4 בלה •  5 ברייטנר •  6 הוטגס •  7 שוורצנבק •  8 פוגטס •  9 בונהוף •  10 הנס •   11 קופל •  12 נצר • 13 גרבובסקי •  14 היינקס • 15 קרמרס • 16 להר • 17 מילר • 18 וימר • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1974 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 ברייטנר •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 הוטגס •  7 וימר •  8 קולמן •  9 גרבובסקי •  10 נצר •   11 היינקס •  12 אובראט • 13 מילר •  14 הנס • 15 פלוהה • 16 בונהוף • 17 הולצנביין • 18 הרצוג • 19 קאפלמן • 20 קרמרס • 21 ניגבור • 22 קלף • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 ברייטנר •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 הוטגס •  7 וימר •  8 קולמן •  9 גרבובסקי •  10 נצר •   11 היינקס •  12 אובראט • 13 מילר •  14 הנס • 15 פלוהה • 16 בונהוף • 17 הולצנביין • 18 הרצוג • 19 קאפלמן • 20 קרמרס • 21 ניגבור • 22 קלף • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – יורו 1976 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 וימר •  7 בונהוף •  8 הנס •  9 מילר •  10 ביר •   11 הולצנביין •  12 וורם • 13 דאנר •  14 בונגארץ • 15 פלוהה • 16 נוגלי • 17 קאלץ • 18 קארגוס • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 וימר •  7 בונהוף •  8 הנס •  9 מילר •  10 ביר •   11 הולצנביין •  12 וורם • 13 דאנר •  14 בונגארץ • 15 פלוהה • 16 נוגלי • 17 קאלץ • 18 קארגוס • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1099986931  VIAF: 18146332930018732475   WorldCat (עם VIAF): 18146332930018732475
הרוזנת קלודין רהדי פון קיש-רהדה

הרוזנת קלודין רהדי פון קיש-רהדה (בהונגרית: Gróf kisrédei Rhédey Klaudia;‏ 21 בספטמבר 1812 – 1 באוקטובר 1841) הייתה אשתו של אלכסנדר, דוכס וירטמברג וסבתה של מרי מטק.
ביוגרפיה

קלודין נולדה ב-21 בספטמבר 1812 בארדוסנטגיירג', לרוזן לאסלו רהדי פון קיש-רהדה ולברונית אגנש ונצ'די פון נאג'-ואראד, בתם של הברון גרגיי אינצ'די פון נאג'-ואראד והברונית קרולינה בארצ'אי פון נאג'-בארצ'ה. מצד אביה התייחסה קלודין לשמואל אבא, מלך הונגריה, שהיה גיסו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה, מקים ממלכת הונגריה.
ב-2 במאי 1835 התחתנה קלודין עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג, ולכבוד נישואיהם קיבלה מפרנץ יוזף, קיסר אוסטריה את התואר "רוזנת הוהנשטיין". לזוג נולדו 3 ילדים, אולם ב-1 באוקטובר 1841 נהרגה קלודין במהלך תרגיל של יחידת פרשים. בעקבות כך התדרדר מצבו הנפשי של בעלה, והוא לא התאושש מכך עד מותו. בשנת 1863 קיבל בנה את התואר "דוכס טק", ונכדתה מרי מטק הייתה לימים מלכת הממלכה המאוחדת.
משפחתה

ב-2 במאי 1835 התחתנה קלודין עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
קלודין, נסיכת טק (1836–1894)
פרנסיס, דוכס טק (1837–1900), התחתן עם מרי אדלייד, נסיכת קיימברידג', ובתו היא מרי, מלכת הממלכה המאוחדת
אמליה, נסיכת טק (1838–1898), התחתנה עם הרוזן פאול פון היגל
וטרלופליין

| --- | --- |
שוק וטרלופליין
שוק וטרלופליין
 מידע כללי
 על שם:  קרב ווטרלו 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  1882
 מיקום
 מדינה:  הולנד הולנד
 עיר:  אמסטרדם
 רובע:  אמסטרדם-סנטרום
 שכונה:  ניומארקט
 רחובות מסתעפים:  ולקרבורגנסראט, ויספרסטראט, וטרלופליין.
 אתרים:  בניין סטופרה, כנסיית מוזס אן אארונקרק, אקדמיית באוקונסט
 אירועים:  שוק פשפשים יומי
 קואורדינטות:  52°22′06″N 4°54′06″E﻿ / ﻿52.368333°N 4.901667°E﻿ / 52.368333; 4.901667
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אמסטרדם מוגדלת) וטרלופליין(למפת אמסטרדם רגילה) וטרלופליין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וטרלופליין (בהולנדית: Waterlooplein - "כיכר ווטרלו") היא כיכר הממוקמת במרכז אמסטרדם שבהולנד, בסמוך לנהר האמסטל.
הכיכר מהווה אתר תיירות פופולרי, ונערך בה מדי יום שוק פשפשים. בכיכר ממוקמים בניין הסטופרה המשמש כבניין עיריית אמסטרדם וכבית האופרה של העיר. כמו כן ממוקמת בסמוך כנסיית מוזס אן אארונקרק (כנסיית משה ואהרון).
היסטוריה

כיכר וטרלו הוקמה בשנת 1882 בעקבות מילויין של התעלות לפרוזנחראכט (Leprozengracht) והוטחראכט (Houtgracht). בעת הקמת הכיכר הוחלט לקרוא לה על שם קרב ווטרלו שנערך בשנת 1815.
הכיכר הפכה לכיכר שוק כאשר עיריית אמסטרדם הורתה לסוחרים היהודיים שפעלו קודם לכן ביודנבריסטראאט (Jodenbreestraat) וסינט אנטוניבריסטראאט להעביר את דוכניהם לכיכר. בעקבות הוראה זו הוקם בכיכר שוק, שהחל לפעול מדי יום (למעט ימי שבת) החל משנת 1893.
במהלך מלחמת העולם השנייה וגירוש הסוחרים היהודים שפעלו למחנות ריכוז, ובהמשך למחנות השמדה פסק השוק מלפעול.
לאחר מלחמת העולם השנייה נותר הרובע היהודי של העיר ריק מיהודים, ובכיכר החל לפעול שוק פשפשים מדי יום א'.
בשנת 2005 הציג המוזיאון להיסטוריה יהודית תערוכה של תצלומים וציורים של הכיכר והשוק שפעל בה, ובין היתר הוצגו ציורים של וולפגאנג סוצ'יטצקי, מקס ליברמן ואוסקר קוקושקה.
בכיכר ממוקמת תחנה של הרכבת התחתית של אמסטרדם, ובסמוך לכיכר ממוקמים מוזיאון בית רמברנדט, בית הכנסת הפורטוגזי, המוזיאון להיסטוריה יהודית וההרמיטז' אמסטרדם.
ראו גם

קרב ווטרלו
ניומארקט
ואנדרסון (חלוץ)

פרנסישקו ואנדרסון דו קארמו קארניירו (בפורטוגזית: Francisco Wánderson do Carmo Carneiro; נולד ב-18 בפברואר 1986 בבאטוריטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית.
קריירת מועדונים > ברזיל

המועדון המקצועני הראשון של ואנדרסון היה טיראנדטס מסיארה, בשנים שאחרי הוא שיחק בפרווויארו ובפורטלזה, ב-2007 שיחק בריבר אתלטיקו שבפיאאוי.
קריירת מועדונים > שוודיה וערב הסעודית

בשנים 2007 עד 2010 שיחק בגאיס מגטבורג. ב-2009 זכה בתואר מלך השערים בליגת העל (הבקיע 18 שערים יחד עם טוביאס חיוסן). בקיץ 2010 ואנדרסון חתם חוזה ל-3 שנים במועדון הסעודי אל-אהלי ג'דה, אך כעבור חצי שנה חזר לגאיס, תחילה בהשאלה ואחר כך חתם חוזה רשמי.
קריירת מועדונים > קרסנודר

ב-ספטמבר 2012 ואנדרסון הושאל לקרסנודאר הרוסית. ערך את משחק הבכורה שלו בליגה ב-21 בספטמבר כאשר נכנס כמחליף במשחק מול מורדוביה סראנסק והבקיע שער (המשחק נגמר 1:6 לזכות קרסנודר). במשחק ליגה הבא מול קריליה סובייטוב הוא שוב נכנס כמחליף ושוב כבש לזכות קבוצתו. בסוף דצמבר חתם 2.5 שנים במועדון.
ב-31 במרץ 2013 רשם ואנדרסון שלושער בניצחון 4:0 על אנז'י מחצ'קלה. במרץ 2014 במשחק הניצחון 4:0 על ספרטק מוסקבה, כבש ואנדרסון שלושער נוסף.
קריירת מועדונים > דינמו

לקראת עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית, הוחתם בקבוצת דינמו מוסקבה, שאך זה שבה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
תארים

מלך השערים בליגה השוודית לשנת 2009 (יחד עם טוביאס חיוסן, שניהם הבקיעו 18 שערים)
הרייט מורגן

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1830 סידני, אוסטרליה 
 פטירה:  16 באוגוסט 1907 (בגיל 77) גרנוויל, אוסטרליה 
 
הרייט מורגן (באנגלית: Harriet Morgan‏; 1830 – 16 באוגוסט 1907) לבית סקוט הייתה מאיירת טבע באוסטרליה במאה ה-19, ויחד עם אחותה הלנה סקוט, הייתה אולי אחת המאיירות המקצועיות הראשונות באוסטרליה. האחיות היו גם חוקרות טבע ואספניות חובבות מיומנויות ביותר, הישגים נדירים עבור נשים באותה תקופה. הן התפרסמו בזכות רישומיהן המדויקים של עש ופרפרים לפרסום הכרך הראשון של יצירתו של אביהם אלכסנדר ווקר סקוט.
ביוגרפיה > ראשית חייה

הרייט סקוט הייתה בתם של אלכסנדר ווקר סקוט, אנטומולוג ויזם והרייט סקוט (לבית קלקוט). הרייט נולדה בסידני. היא ואחותה הלנה התחנכו על ידי אביהם באי אש. באמצעות השכלתן הן רכשו ידע נרחב בעולם הטבע, כולל צמחים, בעלי חיים וחרקים אוסטרלים.
ביוגרפיה > מאיירת מקצועית

הרייט זכתה להערצה ולשבחים מצד מדענים מובילים שאספה עבורם ממצאים והתכתבה איתם. לאחר פרסום ספרם על העש האוסטרלי ותמורות חייו, שצוירו ישירות על ידי הרייט והלנה סקוט, היא נבחרה לחברת כבוד בחברה האנטומולוגית של ניו סאות' וילס.  עם זאת, היא הייתה מוגבלת במעמדה.
אביה סבל ממצוקה כלכלית בשנות ה-60 של המאה ה-19. הוא לא רצה שאף אחת מבנותיו תקבל עבודות בעצמה או תחתום על ציורים שפורסמו. לבסוף אלכסנדר סקוט התרצה והתיר לבנותיו לחתום על הרישומים שפורסמו. הרייט נאלצה לעבוד כשהוא פשט את הרגל  והיא ציירה בצורה מסחרית למשך שארית חייה. בזמן שסיימה כמה צלחות של ציור ביצי ציפורים עבור אדוארד רמזי בשנת 1866, הרייט ביקשה לשמור על עבודתה בסוד. הרייט ציירה איורים בוטניים למהדורות 1879, 1884 ו-1886 של מדריך הרכבת לניו סאות' ויילס, ועם אחותה הפיקה עיצובים לכרטיסי חג המולד הראשונים של אוסטרליה בשנת 1879.
סקוט התחתנה עם ד"ר קוסבי ויליאם מורגן בשנת 1882.
פרסומים

לאחר פרסום הספר על העש האוסטרלי, הרייט ואחותה הפכו למבוקשות לעבודות איור וציור. בעשורים הבאים היא והלנה יצרו את רוב הציורים לפרסומים מדעים בסידני, כולל ספר על נחשי אוסטרליה של ג'רארד קרפט (1869), שרידי מאובנים אוסטרליים (1870) ויונקים מאוסטרליה (1871), ועוד. עבודותיה משמשות עד היום מדענים. יצירות האמנות של נחשי אוסטרליה ויונקי אוסטרליה קיבלו ציון לשבח גבוה מאוד בתערוכה הבין-קולוניאלית בסידני בשנת 1870.
מוות ומורשת

הרייט נפטרה בגרנוויל בשנת 1907 ולא הותירה אחריה צאצאים.
הרייט, עם אחותה הלנה, נשכחו במידה רבה עד לתערוכה "יופי מהטבע" בשנת 2011: אמנות האחיות סקוט במוזיאון האוסטרלי בסידני.
גלריה

הלנה והרייט סקוט
הערות שוליים

1 2  Dory, Fran. "Harriet and Helena Scott: their life and works". Australian Museum website. Australian Museum.
↑  Opening Hours 10am-5pmFree General Entry Address 1 William StreetSydney NSW 2010 Australia Phone +61 2 9320 6000 www australian museum Copyright © 2021 The Australian Museum ABN 85 407 224 698 View Museum News, Harriet and Helena: The Scott sisters, The Australian Museum (באנגלית)
↑  Nancy Gray, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
↑  Aglaosoma lauta & Cerura Australis, 1864 - ONE hundred, web.archive.org, ‏2014-06-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: scott-harriet-4925  AWR: AWE0045b  DSI: 5734  GND: 1128188643  ISNI: 0000 0000 6390 9896  LCCN: n90710903  NLA: 35272232  NTA: 150617143  SNAC: w60d2bkg  SUDOC: 254034829  Trove: 494491  VIAF: 55780710   WorldCat (עם VIAF): 55780710 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הרייט מורגן".
ואנדה (מחוז)

ואנדה (בצרפתית: Vendée) הוא מחוז וחבל ארץ בצרפת הנקרא על שמו של נהר ואנדה החוצה אותו ממזרח למערב.
גאוגרפיה

המחוז נמצא בחבל הארץ פיי דה לה לואר ועיר הבירה שלו היא לה רוש-סור-יון.
מלחמות הוואנדה (1793–1796) היו התקוממויות אנטי-מהפכניות במערב צרפת במהלך המהפכה הצרפתית. הראשונה והחשובה ביותר התרחשה בשנת 1793 בחבל ואנדה רבתי, שכלל חלקים נרחבים ממחוזות הלואר תחתית (הלואר האטלנטי), מן ולואר, דה-סוור. באזור זה שהפך לקתולי אדוק, המהפכה של שנת 1789 התקבלה בהתלהבות מועטה. הסימנים הראשונים לאי שביעות רצון בולטת הופיעו עם חקיקת  חוקת הכמורה (יולי 1790) שהנהיגה פיקוח קפדני על הכנסייה הקתולית.
ערים

לה רוש-סור-יון (La Roche-sur-Yon)
שאלאן (Challans)
לה סאבל ד'אולון (Les Sables-d'Olonne)
לה-ארבייה (Les Herbiers)
פונטנה-לה-קונט (Fontenay-le-Comte)
אטרקציות

פוי דו פו Le Puy-du-Fou
הערות שוליים

↑  Wars of the Vendée, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566731205171  BNE: XX452958  BnF: cb11933749g (data)  GND: 4119390-8  LCCN: n81003034  MusicBrainz: 39f69957-4589-4812-b63b-4bb8a0df94f7  NKC: ge138858  SUDOC: 027255131  VIAF: 131284385   WorldCat (עם VIAF): 131284385 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וטרלו ורובינסון

| --- | --- |
וטרלו ורובינסון על בימת אירוויזיון 1976.
וטרלו ורובינסון על בימת אירוויזיון 1976.
 מקום הקמה:  אוסטריה 
 מוקד פעילות:  אוסטריה אוסטריה
 תקופת הפעילות:  1971–2004 (כ־33 שנים)
 www.waterloo.at
 חברים
 יוהאן קרויצמייר (וטרלו) יוזף קרסניצר (רובינסון)
 
וטרלו ורובינסון, 2003.
וטרלו ורובינסון (באנגלית: Waterloo and Robinson) היו צמד מוזיקלי אוסטרי, שפעל בין השנים 1971–2004. ייצגו את אוסטריה באירוויזיון 1976 עם השיר "My Little World".
קריירה

בשנת 1971 הוציא הצמד את סינגל הבכורה שלו, "Du kannst sehen". ב-1976 נבחר על ידי תאגיד השידור האוסטרי לייצג את המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון. שירו לתחרות, "My Little World", יצא לאור לאחר כחודש – שירה הראשון שח אוסטריה שנכתב באנגלית. בערב התחרות סיימו וטרלו ורובינסון במקום החמישי עם 80 נקודות.
ורטלו ורובינסון השתתפו בקדם הלאומי של אוסטריה לאירוויזיון 2004. הם דורגו במקום השני והפסידו לטיי ברייק.  הם עתרו לרשות השידור בטענה שהשיר הזוכה היה ארוך משלוש דקות, אך ידם לא הייתה על העליונה והשתתפות הלהקה באירוויזיון נמשכה כמתוכנן.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1974: Sing My Song
1975: Please Love Me
1975: Unsere Lieder
1976: Songs
1976: Clap Your Hands
1976: The Best of Waterloo & Robinson 1971: 1976 (Autriche)
1977: Hollywood: The Best of Waterloo & Robinson (Allemagne)
1977: Successen (Pays-Bas)
1977: Beautiful Time
1977: The Original
1977: Weihnachten mit Waterloo & Robinson
1978: Wild, Wild Land
1980: Brand New Start
1980: Ich denke oft an…
1981: Spiegelbilder
1982: Unsere schönsten Lieder
1982: Ihre 16 größten Erfolge
1988: Poptakes
1992: Weihnachten mit Waterloo & Robinson
1994: Powertime
1995: Private Collection
1998: Master Series
1999: Hollywood 2000
2002: Marianne
הערות שוליים

↑  "AUSTRIAN NATIONAL FINAL 2004".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10275749-5  LCCN: no2005108971  MusicBrainz: b2e8d473-e006-44d8-b5b3-0b09db284a83  VIAF: 128616681   WorldCat (עם VIAF): 128616681
ווהלין לוצק

ווהלין לוצק (באוקראינית: ФК Волинь Луцьк) הוא מועדון כדורגל אוקראיני מהעיר לוצק.
הקבוצה הוקמה בשנת 1960 בעיר לוצק. לראשונה עלו לליגת העל האוקראינית מליגת המשנה בשנת 1992. בעונת 1995/1996 הקבוצה נשרה מהפרמייר-ליג. בעונת 2002/2003 ווהלין חזרה לליגת העל אחרי שסיימה ראשונה בליגת המשנה, אך בעונת 2005/2006 שוב נשר המועדון חזרה לליגה הראשונה. בעונת 2010/2011 שוב חזרה הקבוצה לפרמייר-ליג. עד כה ההישג הכי טוב של הקבוצה בליגה הבכירה של אוקראינה הוא מקום 6 בעונה 2002/2003. שלוש פעמים הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע האוקראיני (בעונות: 2002/2003, 2009/2010, 2011/2012). נשרה לליגה האוקראינית הראשונה בסיום עונת 2016/2017.
מגרש הבית של ווהלין הוא אצטדיון אוונגרד אשר מכיל 12,080 מקומות. האצטדיון נבנה בשנת 1960.
היריבה הגדולה ביותר של ווהלין היא קרפטי לבוב. המשחק בין 2 הקבוצות נקרא "גליצקו-ווהלינסקוייה דרבי". האצטדיונים בלוצק ובלבוב כמעט תמיד מלאים במשחקים בין היריבות. הדרבים האלו הם משחקי הכדורגל המרכזיים במערב אוקראינה.
שמות הקבוצה

ווהלין (1960–1967)
טורפדו (1968–1988)
ווהלין (1989–2001)
ס.צ. ווהלין-1 (2001-2002)
ווהלין (2002-ואילך)
שחקני עבר מפורסמים

אוקראינה אולג לוז'ני
אוקראינה אנטולי טימושצ'וק
מקדוניה ואנצ'ה שיקוב
אוקראינה ויטלי מינטנקו
רומניה אריק ביקפלבי
וילהלם קילינג

| --- | --- |
וילהלם קילינג
וילהלם קילינג
 לידה:  10 במאי 1847 Burbach, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  11 בפברואר 1923 (בגיל 75) מינסטר, גרמניה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינסטר  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  קארל ויירשטראס, ארנסט קומר 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינסטר 
 תלמידי דוקטורט:  Hugo Gieseking, Kuno Kraft, Karl Finger, Helene Schelte, Ella Schmidt, Theodor Syré, Friedrich Ferrari, Karl Baronowsky, Hermann Ingendoh, Leo Becker, Ernst Quitmann, Otto Langenkamp, Adelheid von Scherbening 
 פרסים והוקרה:  פרס לובצ'בסקי (1900) 
 תרומות עיקריות
 גאומטריה לא-אוקלידית, אלגברת לי וחבורת לי
 
וילהלם קרל יוזף קילינג (בגרמנית: Wilhelm Karl Joseph Killing;‏ 10 במאי 1847 - 11 בפברואר 1923, מינסטר, גרמניה) היה מתמטיקאי גרמני.
ביוגרפיה

נולד בבורבאך (Burbach). אביו היה פקיד ושימש בתפקיד בערים שונות, כך שבילדותו נדד קילינג לרוב ממקום למקום עם הוריו. את הגימנסיה סיים בברילון (Brilon), שם למד שפות קלאסיות. קילינג למד באוניברסיטת מינסטר, ובשנת 1872 כתב את עבודתו תחת קרל ויירשטראס (Weierstrass) וארנסט קומר בברלין. קילינג לימד בגימנסיה בשנים 1868-1872. לאחר מכן קיבל תואר פרופסור ממכללה בבראנבו (Braniewo), ובהמשך הפך לרקטור המכללה ולחבר מועצת העיר.
ב-1892 קיבל תואר פרופסור באוניברסיטת מינסטר.