stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעמה ערד
הערות שוליים

1 2  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרסי האומנות הפלסטית. השרה רגב: "האמניות והאמנים הזוכים מייצגים קשת של גוונים בעשיה פורצת הדרך", באתר GOV.IL
↑  cv — Naama Arad, naamaarad.com (באנגלית)
↑  מאת מיטל רז, המקום שבו התקפי שופינג אימפולסיביים הופכים לאמנות, באתר טיים אאוט, ‏2018-02-28
↑   שאול סתר, נעמה ערד מרכיבה מחדש את הגוף הנשי, באתר הארץ, 19 במרץ 2018
1 2 3 4  "Naama Arad Official Website – CV". Naama Arad Official Website.
↑  "Sommer Contemporary Art – Naama Arad: Africa Israel". Sommer Contemporary Art.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 516055  NLI: 987007595677605171  GND: 1083048619  LCCN: no2016069876  VIAF: 44145304381778570684   WorldCat (עם VIAF): 44145304381778570684
סנטיאגו דה קובה (אלבום)

סנטיאגו דה קובה הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי והזמר הישראלי מיכה שטרית, שיצא בשנת 2001.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיכה שטרית, מלבד היכן שמצוין אחרת.
מקצב של שחורים בקובה – (מילים: פדריקו גארסיה לורקה, תרגום: רמי סערי, לחן: מיכה שטרית ואמיר צורף) 4:38
נמנע ממך – 4:43
לב של פרא – (לחן: מיכה שטרית, יזהר אשדות וטל מטמור) 4:06
אסקימו – 3:03
משעמם – 7:18
לאט לאט – (לחן: מיכה שטרית ויזהר אשדות) 4:45
יחלוף – 4:41
מריקואנה – 5:29
אבק שוקע – 4:29
שם יש ים – (לחן: מיכה שטרית ויזהר אשדות) 3:58
משתתפים

מיכה שטרית - שירה, גיטרות, קלידים, עיבודים
יזהר אשדות - גיטרות, בס, קלידים, תכנות קצב, שירה, עיבודים, הפקה מוזיקלית, מיקס
טל מטמור - קלידים, גיטרות, בס, תכנות קצב, שירה, עיבודים, מיקס, טכנאי הקלטה
מיקי הררי - גיטרות, בוזוקי, מנדולינה, עיבודים
משה לוי - עיבודי מיתרים וכלי קשת
יהודה עדר - גיטרות, עיבודים
רביב גזית - פסנתר, קלידים, עיבודים
אמיר צורף - קלידים, גיטרות וקולות
יוסי פיין - בס
זוהר פרסקו - תופים וכלי הקשה
גיל דור - גיטרות
גל סיון (ג'יימס) - תופים
הילה אפשטין - צ'לו
חן שהנר - כינור
רחל רינגלשטיין - כינור
קרין זוקמן - ויולה
אלון אולארצ'יק - גיטרה חשמלית, סמפלר
חיים לרוז - בס
פליקס מזרחי - כינורות
ערן פורת - תופים
עודד כפרי - מצילות
רן שם טוב - גיטרה חשמלית
יצחק קלפטר - גיטרה חשמלית
ממלו ג'טנופולוס - חצוצרה
ז'אן פול זימבריס - כלי הקשה
הדר גולדמן - ויולה, ויולה חשמלית
קוב - -ראפ
אלידע רמון – טכנאי הקלטה, מיקס
נשים בראשות מדינה

מגוון נשים בראשות מדינה
נשים בראשות מדינה הן נשים שנבחרו או מונו לתפקיד ראש מדינה, ראש ממשלה, נשיא או תפקיד דומה בהנהגת המדינה. רשימת נשים בראשות מדינה להלן לא כוללת מלכות.
האישה הראשונה שמונתה לכהן בראשות מדינה במאה ה-20 היא חרטק אנצ'ימה-טוקה, שמונתה באפריל 1940 לנשיאת הרפובליקה העממית של טובה (אנ'), מדינת-מחוז של ברית המועצות, שלא זכתה להכרה דיפלומטית. אנצ'ימה-טוקה לא נבחרה בבחירות חופשיות והוגנות, אלא מונתה לתפקיד על ידי המפלגה הקומוניסטית ששלטה במדינה.
האישה הראשונה שנבחרה בבחירות כלליות לראשות ממשלה של מדינה הייתה סירימאבו בנדרנאיקה שנבחרה ביולי 1960 לראשת ממשלת ציילון (כיום סרי לנקה).
האישה הראשונה שכיהנה כנשיאת מדינה הייתה איסבל פרון מארגנטינה, שכיהנה לפני כן כסגנית נשיא לבעלה נשיא ארגנטינה חואן פרון, ומונתה לנשיאה ביולי 1974 עם מות בעלה. היא הייתה האישה הראשונה בעולם שעמדה בראש רפובליקה.
האשה הראשונה שנבחרה לנשיאת מדינה הייתה ויגדיס פינבוגדוטיר מאיסלנד, שניצחה בבחירות לנשיאות ב-1980 וכן בשלוש מערכות בחירות לאחר מכן, וכיהנה בתפקיד במשך 16 שנים, פרק הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה שבו כיהנה אישה בתפקיד זה.
ראשת הממשלה הראשונה שנבחרה באופן דמוקרטי במדינה בעלת רוב מוסלמי הייתה בנזיר בהוטו מפקיסטן, שהובילה את מפלגתה לניצחון בבחירות הכלליות של 1988 ושוב ב-1993. בתה בקטוואר נולדה בשנת 1990, ובכך הפכה בהוטו למנהיגה הראשונה שילדה בזמן שכיהנה בתפקיד. פרט לה, רק ג'סינדה ארדרן מניו זילנד ילדה בתקופת כהונתה (בתה נולדה ב-2018).
תקופת הכהונה הארוכה ביותר של מנהיגת מדינה היא של שק הסינה ואזד מבנגלדש, שכיהנה כראשת ממשלה מ-1996 עד 2001 ומינואר 2009 עד היום, תקופה העולה על 20 שנה.
נכון ליוני 2024, ברבדוס היא הרפובליקה היחידה בעולם שבה נשים מכהנות בתפקידי נשיאה וראשת ממשלה. הונדורס, איי מרשל ופרו הן רפובליקות שבהן תפקידי הנשיא וראש הממשלה משולבים, ומכהנים בהם נשים.
ראו גם

רשימת ראשי המדינות המכהנים
סמל גבון

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  גבון 
 תאריך אימוץ:  15 ביולי 1963 
 
סמל גבון משמש כסמלה הרשמי של המדינה מאז ה-15 ביולי 1963. הסמל עוצב על ידי מעצב הסמלים השווייצרי לואי מילמן (Louis Mühlemann) אשר עיצב גם את סמל הרפובליקה של קונגו.
תיאור הסמל

הסמל הוא שלט אצולה. בחלקו הירוק שלוש דיסקיות (עיגולי) זהב המסמלים את עושרם של מחצבי המדינה. בתחתית שלט האצולה ספינה המסמלת את תנועתה של גבון לעבר עתיד טוב יותר.
לסמל שני תומכים - פנתרים שחורים המסמלים הן את אומץ תושבי המדינה והן את בעלי החיים במדינה, וציצת הסמל היא עץ אוקומה המסמל את הסחר בעצים המהווה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה.
הסמל יוצא דופן בכך שיש בתחתיתו שתי רצועות קלף עם מוטו המדינה בשתי שפות - ברצועה מתחת למגן רשום המוטו בצרפתית: UNION, TRAVAIL, JUSTICE (איחוד, עבודה, צדק).
קלף נוסף מצוי תחת עץ האוקומה ועליו המוטו בלטינית: UNITI PROGREDIEMUR (ננוע קדימה מאוחדים).
הסמל מופיע גם כחלק מדגל נשיא גבון.
ראו גם

דגל גבון
המנון גבון
הערות שוליים

↑  http://www.learn-french-help.com/flag-of-gabon.html
| סמלי מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| שטחים תלויים | אזוואד • איי מדירה • אסנשן • האיים הקנריים • זנזיבר • טריסטן דה קונה • מיוט • מלייה • סאוטה • סהרה המערבית • סומלילנד • סנט הלנה • ראוניון |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיימון קונוויי מוריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1951 (בן 72) קרשלטון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בריסטול  אוניברסיטת קיימברידג'  בית ספר קינגס קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  הארי בלקמור וויטינגטון 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה במילטון קיינס 
 תלמידי דוקטורט:  גראהם באד 
 פרסים והוקרה:  פרס צ'ארלס שוצ'רט (1989)  מדליית צ'ארלס דוליטל וולקוט (1987)  פרס ויליאם בייט הארדי (2010)  מדליית לייל (1998)  עמית החברה המלכותית 
 תרומות עיקריות
 חקר המאובנים של פצלי ברג'ס  והפיצוץ הקמבריוני
 
סיימון קונוויי מוריס (באנגלית: Simon Conway Morris; נולד ב-6 בנובמבר 1951) הוא פלאונטולוג, ביולוג אבולוציוני ואסטרוביולוג אנגלי הידוע בשל מחקריו על המאובנים של פצלי ברג'ס והפיצוץ הקמבריוני. תוצאות הגילויים הללו התפרסמו בספרו של סטיבן ג'יי גולד משנת 1989 "חיים מופלאים". עם זאת, ספרו של קונוויי מוריס עצמו בנושא "כור ההיתוך של הבריאה" (The Crucible of Creation‏; 1998) מבקר את הצגת הדברים ואת הפרשנות של גולד.
קונוויי מוריס, בהיותו נוצרי אדוק, דוגל בהשקפות תאיסטיות על ההתפתחות הביולוגית. קונוויי הוא פרופסור אמריטוס, לאחר שכיהן כיושב ראש תחום הפלאוביולוגיה האבולוציונית במחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטת קיימברידג' מ-1995.
ביוגרפיה

קונוויי מוריס נולד ב-6 בנובמבר 1951 בקרשלטון (Carshalton) שבמחוז סארי באנגליה, וגדל בלונדון. למד גאולוגיה באוניברסיטת בריסטול וקיבל ב-1972 תואר ראשון בהצטיינות. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת קיימברידג' וסיים דוקטורט בסנט ג'ונס קולג' ב-1975 תחת הארי בלקמור וויטינגטון (Harry Blackmore Whittington). בשנים 1975–1979 היה עמית מחקר בסנט ג'ונס קולג' בקיימברידג', ואחר-כך מרצה באוניברסיטה הפתוחה בקיימברידג', ומשנת 1991 פרופסור חבר. בשנת 1987 הוא הפך לעמית של סנט ג'ונס קולג'. הוא שימש פרופסור לפלאוביולוגיה אבולוציונית במחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטת קיימברידג' מ-1995 ועד פרישתו לגמלאות.
בשנת 1981 היה מרצה אורח באוניברסיטת קלגרי, פרופסור אורח באוניברסיטת קנזס בשנת 1988, ועמית סלבי (Selby Fellow) באקדמיה האוסטרלית למדעים בשנת 1992.
הוא נבחר כעמית בחברה המלכותית בגיל 39. זכה במדליית וולקוט של האקדמיה הלאומית למדעים בשנת 1987, בפרס צ'ארלס שוצ'רט (Charles Schuchert Award) לפלאונטולוגיה ב-1989, בדוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אופסלה ב-1993, במדליית לייל (Lyell Medal) מטעם החברה הגאולוגית של לונדון ב-1998, בפרס טרוטר (Trotter Prize) לסדרת הרצאות מאוניברסיטת טקסס A&M ב-2007, ובפרס ויליאם בייט הארדי (William Bate Hardy Prize) מטעם החברה הפילוסופית של קיימברידג' ב-2010.
ב-1996 הוא העביר את הרצאת חג המולד של המכון המלכותי של בריטניה הגדולה בנושא "ההיסטוריה בעצמותינו" (The History in our Bones).
ב-1975 נישא לזואי הלן ג'יימס (Zoe Helen James), ולזוג נולדו שני בנים.
עבודתו

קונוויי מוריס ידוע בעיקר בזכות עבודתו על הפיצוץ הקמבריוני, והפאונה של המאובנים של פצלי ברג'ס. השקפותיו של קונוויי מוריס בנוגע לפצלי ברג'ס התפרסמו במספר רב של מאמרים טכניים, ובאופן כללי יותר בספר "כור ההיתוך של הבריאה" (The Crucible of Creation, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1998). קונוויי מוריס חקר גם מרבצים דומים ברפובליקה העממית של סין ובגרינלנד. בנוסף לעבודתו במדינות אלה הוא ערך מחקרים באוסטרליה, קנדה, מונגוליה וארצות הברית. מחקריו על סביבות בעלי החיים מהסוגים שנתגלו בפצלי ברג'ס, כמו גם על ההתפתחות המוקדמת של שלדים, הקיפו מגוון רחב של קבוצות, החל במסרקניות ועד בעלי החוליות המוקדמים.
החשיבה שלו על המשמעות של פצלי ברג'ס התפתחה, ובשנים האחרונות הוא חוקר את תופעת ההתכנסות האבולוציונית, שתזה עיקרית שלה מובאת ב"פתרון החיים: בני אדם בלתי נמנעים ביקום בודד" (Life's Solution: Inevitable Humans in a Lonely Universe, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2003). התזה היא שכאשר על יצורים שאינם קרובים זה לזה מבחינה סיסטמטית פועלים לחצי ברירה חזקים ודומים יתפתחו מאפיינים דומים באופן שטחי. לדעתו, אפילו התפתחות החיים ביקום מוגבלת מאוד לצורות דומות כמו על כדור הארץ. הוא מעורב בפרויקט מרכזי לחקר ההשלכות המדעיות של ההתכנסות האבולוציונית וגם להקמת אתר (www.mapoflife.org) שמטרתו לספק מבוא נגיש לאלפי הדוגמאות הידועות להתכנסות. עבודה זו ממומנת על ידי קרן ג'ון טמפלטון. העניין הנוכחי שלו באבולוציה מתכנסת ומשמעותה הרחבה יותר, הנושא של הרצאות גיפורד, הקשר בין דת ומדע) שנשא ב-2007, דורבנו בחלקם על ידי טיעוניו של סטיבן ג'יי גולד על חשיבות האקראיות בתולדות החיים.
ב-2017 הודיע הצוות שלו על גילוי האב הקדמון ביותר של בעלי החוליות, יצור דמוי שקית שחי באזור סין של ימינו לפני 540 מיליון שנים.
עבודתו > אבולוציה, מדע ודת

קונוויי מוריס פעיל בחינוך הציבורי לגבי המדע והוא משתתף בהרחבה בשידורים ברדיו ובטלוויזיה. האחרונה כוללת את הרצאות חג המולד של המכון המלכותי של בריטניה הגדולה שהעביר בשנת 1996. כנוצרי, הוא השתתף בוויכוחים מדעיים ודתיים, כולל טיעונים נגד תכנון תבוני מחד ומטריאליזם מאידך. בשנת 2005 הוא העביר את "הרצאת בויל" (Boyle Lecture) השנתית על הקשר בין דת ומדע. ב-2006 הוא הרצה ב"מכון פאראדיי למדע ודת" (Faraday Institute for Science and Religion) על "אבולוציה וכוונון עדינה בביולוגיה". הוא נשא את הרצאת גיפורד באוניברסיטת אדינבורו ב-2007 בנושא: "המצפן של דרווין: כיצד אבולוציה מגלה את שיר הבריאה". בהרצאות אלו מעלה קונוויי מוריס טיעונים כיצד האבולוציה עולה בקנה אחד עם האמונה בקיומו של אלוהים.
הוא מבקר את המטריאליזם והרדוקציוניזם:
הגדרות משביעות רצון אלה של החיים מתחמקות מאתנו עשויות להוות רמז אחד לכך שכשמטריאליסטים יצעדו קדימה ומכריזים בסטירה קלה של הידיים שזה "זה", עלינו להיות ספקנים מאוד. בין אם "הזה" הוא תמונת העולם המרוכזת בגנים של הרדוקציוניסט ריצ'רד דוקינס, "החומצה האוניברסלית" של הדרוויניזם חסר המשמעות של דניאל דנט, או האמונה בסלקציה הקבוצתית של דייוויד סלואן וילסון (לכל הפחות כדי להסביר את תפקידן של דתות אנושיות), אנו בהחלט צריכים להכיר בכך שכל אחד מספק תובנות, אך כהסברים מוחלטים למה שאנחנו רואים סביבנו הם, אם לומר זאת בנימוס, מעט לא שלמים.
ועל מדענים שהם אנטי דתיים בצורה מיליטנטית:
המדען שברעם - והם תמיד רועמים - מצהיר שמי שמאמין באלוהות משוגע באופן בלתי נמנע, "סדוק" כמו שאבי היקר היה אומר, אם כי אני צריך להוסיף שיש לי כל סיבה להאמין שהוא היה - ועכשיו אני מקווה שהוא - בצד של המלאכים.
במרץ 2009 הוא נשא את נאום הפתיחה בכנס "אבולוציה ביולוגית: עובדות ותאוריות" שהתקיים באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא, וכיהן כיושב ראש של אחד המושבים. הכנס נערך בחסות הכנסייה הקתולית. קונוויי מוריס תרם מאמרים בנושא אבולוציה ואמונה נוצרית למספר אוספים, בהם "נספח קיימברידג' למדע ודת" (2010) ו"נספח בלקוול למדע ונצרות" (2012).
ביבליוגרפיה

The Cambrian "Explosion" of Metazoans. in Origination of Organismal Form: Beyond the Gene in Developmental and Evolutionary Biology ISBN 0-262-13419-5
The Early Evolution of Metazoa and the Significance of Problematic Taxa. (ed., with Alberto M. Simonetta) Cambridge University Press, 1991. ISBN 0-521-40242-5
The Crucible of Creation: The Burgess Shale and the Rise of Animals. Oxford University Press. 1998. ISBN 0-19-850256-7.
Life's Solution: Inevitable Humans in a Lonely Universe. Cambridge University Press. 2003. ISBN 0-521-60325-0.
The Deep Structure of Biology. (ed.) Templeton Foundation Press, 2008. ISBN 1-59947-138-8
Fitness of the Cosmos for Life: Biochemistry and Fine-Tuning. (ed., with John D. Barrow, Stephen J. Freeland, Charles L. Harper, Jr.) Cambridge University Press, 2008. ISBN 978-0-521-87102-0
Water and Life: The Unique Properties of H2O. (ed., with Ruth M. Lynden-Bell, John D. Barrow, John L. Finney, Charles Harper, Jr.) CRC Press, 2010. ISBN 1-4398-0356-0
הערות שוליים

↑  Professor Simon Conway Morris
↑  BioLogos (2013). "Simon Conway-Morris". The BioLogos Foundation. אורכב מ-המקור ב-12 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Charles Doolittle Walcott Medal". National Academy of Sciences. אורכב מ-המקור ב-13 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bag-like sea creature was humans' oldest known ancestor".
↑  "News & Events". The University of Edinburgh. אורכב מ-המקור ב-9 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gifford Lectures 2006 –" (PDF). University of Edinburgh. אורכב מ-המקור (PDF) ב-20 במרץ 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הציטוטים להלן נלקחו מהסיכומים הרשמיים של הרצאת גיפורד.
↑  "CNS Story: Organisms' common ancestry aids medical research, says biologist". אורכב מ-המקור ב-10 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447701505171  PLWABN: 9810603848005606  BIBSYS: 90278648  BnF: cb135976281 (data)  CiNii: DA00807505  GND: 129430471  ICCU: MILV047179  ISNI: 0000 0001 1472 6839  LCCN: n85284883  NDL: 00548863  NKC: mub2016901712  NLA: 35188649  NSK: 000354603  NTA: 181309807  RERO: 02-A016565356  SELIBR: 182163  SUDOC: 031827500  S2AuthorId: 35131156  Trove: 857579  VIAF: 79541116   WorldCat (עם VIAF): 79541116
סמן (אקלים)

בפלאוקלימטולוגיה, סמן (באנגלית: Proxy) הוא מאפיין אקלים פיזיקלי שהשתמר לאורך תקופה ממושכת, שניתן להתחקות אחר אופני השינוי בו לאורך תקופה, וזאת באמצעות אמצעי מדידה מטאורולוגיים. סמנים מאשרים למדענים להתחקות אחר תנאי אקלים ששררו על פני תקופה ממושכת של תולדות כדור הארץ. תיעוד אקלים אמין בממדים עולמיים החל רק בשנות ה-1880, וסמנים הם האמצעים היחידים העומדים לרשות מדענים על מנת להתחקות אחר דפוסי אקלים שהתקיימו לפני שהחל התיעוד הישיר של נתוני אקלים.
דוגמאות של סמנים כוללות ליבות קרח, תיארוך באמצעות טבעות עצים, פלינולוגיה, קידוחים (אנ'), אלמוגים, משקעים והתחקות אחר עקבות פחמן בתצורות סלעי מערה. אופי הגריעה או שיעור הגדילה וההצטברות של חומרי הסמן מושפעים מתנאי האקלים שהתקיימו בעת היווצרותם של החומרים או גדילתם. סמנים יכולים לאפשר התחקות אחר שרידים כימיים שנוצרו על ידי שינויי אקלים, כגון כמויות של איזוטופים מסוימים.
סמנים מסוימים, כגון בועות גז שנלכדו בקרח, מאפשרות לגלות שרידים לאטמוספירות קדומות ולמדוד שרידים אלה באופן ישיר, וכך לספק היסטוריה של התנודות העונתיות והרב-שנתיות באטמוספירה של כדור הארץ. כדי לספק תוצאות מדויקות יותר, לוודא את דיוק הקריאה ואימות הנתונים ההיסטוריים, מתבצע תהליך מתמשך של השוואת נתונים צולבת בין מספר סמנים שונים.
חוקרים משתמשים בסמנים כדי להבנות מסדי נתונים לגבי טמפרטורות, מסדי נתונים שמשתרעים על תקופה ממושכת ומוקדמת יותר ממסדי הנתונים המסורתיים, המתבססים על תיעוד טמפרטורה ישיר. כך מאפשרים הסמנים דיון מושכל יותר בסוגיית ההתחממות העולמית. אופי הפיזור של תיעוד הסמנים אינו אחיד, ובחצי הכדור הצפוני יש תיעוד רב יותר.
הערות שוליים

↑  http://serc.carleton.edu/microbelife/topics/proxies/paleoclimate.html Bruckner, Monica. "Paleoclimatology: How Can We Infer Past Climates?"
↑  Strom, Robert G., Hot house: global climate change and the human condition, 2007, p. 253, Copernicus Books, isbn=978-0-387-34179-8
↑  "Climate Change 2001: 2.3.2.1 Palaeoclimate proxy indicators."
↑  "Borehole Temperatures Confirm Global Warming Pattern."
סלומון גארף

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1879 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  27 באוגוסט 1943 (בגיל 63) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 הושפע על ידי:  ניקולאס ואן דר ואי, אוגוסט אלבה 
 פרסים והוקרה:  Royal medal made available by queen Wilhelmina (1933)  Willink van Collenprijs 
 צאצאים:  André Garf 
 
סלומון גארף (6 בדצמבר 1879, אמסטרדם – 27 באוגוסט 1943, אושוויץ) היה צייר ואמן גרפי יהודי-הולנדי, אשר היה ידוע בציור דיוקנאות וטבע דומם.
קורות חיים

נולד למשפחה של סוחרי יהלומים ואביו עבד כסוכן מניות. במקום להיכנס לעסקי המשפחה, הוא בחר בקריירה באמנות, ולמד במכון לאמנויות יישומיות (1892–1895), בית הספר הממלכתי הרגיל לאמנויות יישומיות, ובאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות (אנ'), שם למד אצל אוגוסט אלבה (אנ') וניקולאס ואן דר ואי (אנ'). בשנת 1904 הוא היה מועמד לפרס רומא (אנ') על הציור בנושא "הנביא אלישע מקים לתחייה את בן האישה השונמית" או "הקמתו לתחייה של בן האישה השונמית" (אנ'), אך הפרס הוענק לצייר יאן סלויטרס.
לאחר סיום לימודיו עבר למושבת האמנים בלארן (אנ') והתחתן שם כעבור שנתיים. בשנת 1914 הוא זכה בפרס וילינק ואן קולן (אנ') על ציור הסטודיו שלו. באותה שנה הוא ומשפחתו חזרו לאמסטרדם. בלארן הוא התמקד בציור חללי פנים טבעיים ודומם. לאחר שהתבסס באמסטרדם, צייר בעיקר דיוקנאות של נשים לבושות באלגנטיות. אשתו נפטרה בשנת 1928, והוא מעולם לא נישא בשנית. הוא היה חבר ב-Arti et Amicitiae (אנ') ובשנת 1933 הוענק לו מדליית הזהב מטעם המלכה וילהלמינה.
בשנת 1938 הוא היה חבר בוועד המנהל של ארטי, אך גורש מהארגון בשנת 1941, בהוראת פיקוד הכיבוש הנאצי. לאחר מכן הוא החל להיות פעיל במחתרת ההולנדית, ועזר לזייף תעודות זהות. ב־6 באוגוסט 1943 הוא נעצר וגורש לאושוויץ, דרך מחנה המעבר וסטרבורק, ושם נרצח. תלמידיו הצליחו לשמור את תכולת הסטודיו שלו לפני שהוחרם על ידי השלטונות.
ציורים נבחרים

אישה מפדרת את פניה
הערות שוליים

1 2 3  Brief biography (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) @ VVNK 1900.
1 2  Biographical notes @ Joods Monument
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 47514510  RKD: 30252  ULAN: 500011420  VIAF: 95750585   WorldCat (עם VIAF): 95750585
נער תימני

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  שמואל בן-דוד
 תאריך יצירה:  1910-1909 בקירוב
 טכניקה וחומרים:  הדפס אבן
 ממדים בס"מ
 רוחב:  32.5
 גובה:  28.5
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
 מספר יצירה:  O.S.2969.66
 מיקום:  מוזיאון ישראל
"נער תימני" הוא הדפס, שיצר שמואל בן-דוד ומציג דמות של נער תימני.
תיאור

ההדפס "נער תימני" נוצר בין השנים 1910-1909 בקירוב בסדנת הדפס האבן של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, שנוהלה בידי אברהם גרשוביץ-גרשוני. הוא אחד מן ההדפסים הצבעוניים המוקדמים שנעשו במחלקה.
העבודה מתארת נער תימני המביט אל עבר בניני בית-הספר המרוחקים, המוקפים בחומת אבן. הנער מתואר מאחור, ראשו בפרופיל והוא חובש כיפה סרוגה ולובש בגד פסים. בידו הוא אוחד נרתיק למגילת אסתר. נרתיקים מסוג זה נוצרו ב"בצלאל" בטכניקה של פלגרין, וייתכן כי הוא בא לאפיין את הדמות כתלמיד הבא אל בית-הספר. סביב התיאור יצר בן-דוד מסגרת דקורטיבית המכילה תשלובת של המילים "בצלאל" ו-"ירושלים" ובפינותיה דימוי של המנורה.
תיאור של יהודים-תימנים היה נושא פופולרי בעבודות בצלאל, שנפשו כבעלי "אותנטיות", בכל הקשור לתיאורי דמויות תנ"כיות. באותה תקופה אף הוקמה "מושבת בצלאל" שבה ייושבו צורפים תימנים בבן שמן.
אחד מעותקי ההדפס נמצא באוסף מוזיאון ישראל. הוא הוצג בתערוכה "בצלאל של שץ" במוזיאון בשנת 1982.
הערות שוליים

↑  ראו: שילה-כהן, נורית (עורכת), "בצלאל" של שץ: 1903-1929, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג, עמ' 204
↑  ראו: "בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982, פריט מס' 1377
סודות המלכה אן, או המוסקטרים אחרי שלושים שנה

| --- | --- |

 מבוסס על:  הוויקונט דה בראז'לון 
 בימוי:  גאורגי יונגוואלד-חילקביץ' 
 שחקנים ראשיים:  מיכאיל בויארסקי וניאמין סמחוב איגור סטאריגין ולנטין סמירניצקי
 מוזיקה:  מקסים דונאייבסקי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  Odesa Film Studio 
 הקרנת בכורה:  1993 
 משך הקרנה:  158 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט סייפים נועזים, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 סרט קודם:  המוסקטרים אחרי עשרים שנה 
 סרט הבא:  שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סודות המלכה אן, או המוסטקרים אחרי שלושים שנה (ברוסית: Тайна королевы Анны, или мушкетеры тридцать лет спустя) הוא סרט מוזיקלי רוסי משנת 1993 בבימויו של גאורגי יונגוואלד-חילקביץ' מבוסס על ספרו של אלכסנדר דיומא "הוויקונט דה בראז'לון".
שחקנים ודמויות

מיכאיל בויארסקי - ד'ארטניאן
וניאמין סמחוב - אתוס
ולנטין סמירניצקי - פורתוס
איגור סטאריגין - ארמיס (בדיבוב איגור יאסולוביץ')
אליסה פריינדליך - אן מאוסטריה
דמיטרי חראטיאן - המלך לואי ה-14 ופיליפ מרצ'יאלי
איוואר קומניק - דרונקן
אנטולי רביקוביץ' - הקרדינל מאזארן
אלכסיי יאסולוביץ' - צ'ארלס השני
אנדריי סוקולוב ראול, הוויקונט דה בראז'לון, בנו של אתוס
קטרי חורמה - לואיז דה לוואלייר
יקטרינה סטריז'נובה - מדלן
יורי יארווט - גנרל הישועים
הערות שוליים

↑  Александр Юрьевич Кожевников (2007). Крылатые фразы и афоризмы отечественного кино (ברוסית). ОЛМА Медиа Групп. pp. 801–. ISBN 978-5-373-00972-0.
| שלושת המוסקטרים מאת אלכסנדר דיומא האב |
| --- | --- | --- |
| ספרים | שלושת המוסקטרים • אחרי עשרים שנה • הוויקונט דה בראז'לון |  |
| דמויות | ד'ארטניאן • הקרדינל רישלייה • לואי השלושה עשר, מלך צרפת • אן מאוסטריה • אראמיס • פורתוס • הרוזן דה רושפור • אתוס |  |
| סרטים | שלושת המוסקטרים (1921) • שלושת המוסקטרים (1935) • שלושת המוסקטרים (1939) • שלושת המוסקטרים (1948) • שלושת המוסקטרים (1973) • ארבעת המוסקטרים (1974) • שובם של המוסקטרים • שלושת המוסקטרים (1993) • נקמת המוסקטרים • מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים • ברבי ושלושת המוסקטרים • שלושת המוסקטרים (2011) • המוסקטרים: משימה מסתורית (2018) • כולם בשביל אחד, אחד בשביל כולם • דארטניאן ושלושת המוסקטרים • שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן • שלושת המוסקטרים: מיליידי |  |
| סדרות | ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים (1978) • שלושת המוסקטרים (אנימה) • המוסקטרים אחרי עשרים שנה • סודות המלכה אן, או המוסקטרים אחרי שלושים שנה • שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן • ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים (2005) • שלושת המוסקטרים (2013) • המוסקטרים |  |
| שונות | האיש במסכת הברזל (עיבודים: 1977 • 1998) • מוסקטר |  |
סברינה (סרט, 1995)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  סידני פולאק 
 הופק בידי:  סידני פולאק   סקוט רודין
 תסריט:  ברברה בנדק   דייוויד רייפילד
 עריכה:  פרדי סטיינקאמף 
 שחקנים ראשיים:  האריסון פורד   ג'וליה אורמונד   גרג קיניר
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס 
 צילום:  ג'וזפה רוטונו 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בדצמבר 1995
 משך הקרנה:  127 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, סיפור התבגרות 
 תקציב:  58 מיליון $
 הכנסות באתר מוג'ו:   sabrina
 דף הסרט ב־IMDb
 
סברינה (באנגלית: Sabrina) הוא סרט קולנוע משנת 1995. תסריט הסרט הוא עיבודם של ברברה בנדק ודייוויד רייפיל לסרט הקולנוע משנת 1954 בשם זהה. הסרט משנת 1954 התבסס על המחזה "סברינה היפה".
הסרט בוים על ידי סידני פולאק, והשתתפו בו האריסון פורד בתפקיד ליינוס לאראבי, ג'וליה אורמונד בתפקיד סברינה, וגרג קיניר בתפקיד דייוויד לאראבי.
הבדלים בין גרסאות הסרט

גיבור העלילה בגרסת 1995, ליינוס לאראבי הוא אדם אנטיפת ושונא אדם.
בגרסת שנות ה-50 סברינה לומדת בישול, ואילו בגרסת 1995 סברינה לומדת עיצוב אופנה, דבר שמעיד על ההבדל החברתי בין שנות ה-50 לשנות ה-90 בדבר מקצוע שנחשב "יוקרתי" ובדבר מעמד האישה ומיקומה.
הפסקול של הסרט הולחן על ידי ג'ון ויליאמס ואחד השירים מבוצע על ידי סטינג.
הסרט נכשל כלכלית, בעיקר בשל[דרוש מקור] ההשוואה לאיכות הסרט משנת 1954 ולשחקנים הטובים שהשתתפו בו (ובהם אודרי הפבורן, המפרי בוגרט וויליאם הולדן).
סודות המסדר

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  שלדון לטיש 
 הופק בידי:  אבי לרנר
 תסריט:  ז'אן-קלוד ואן דאם, לס וולדון 
 שחקנים ראשיים:  ז'אן-קלוד ואן דאם צ'רלטון הסטון סופיה מילוס בריאן טומפסון ורנון דובצ'ף ששון גבאי
 מוזיקה:  פינו דונאיו
 צילום:  דוד גורפינקל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 2001
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית עברית ערבית רוסית ארמית צרפתית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סודות המסדר (באנגלית: The Order) הוא סרט פעולה בדיוני משנת 2001 בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם וביומו של שלדון לטיץ' שצולם ברובו בישראל. הסרט צולם ברובו בירושלים וביפו עם מעט סצנות בתל אביב, בנמל התעופה בן-גוריון ובמדבר יהודה.
התסריט מבוסס על אירועים היסטוריים אולם תוכנו והדמויות המתוארות בו בדיוניות.