stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטינה מילר
ילדותה ולימודיה

מילר היא אחות גדולה לשתי אחיות, בגיל 5 שנים מערכת השמעה שלה נפגעה, אחרי שחלתה בחצבת ואדמת. בבית הספר היסודי הצטיינה בשפה ובחשבון. בבית הספר התיכון למדה כימיה ופיזיקה, מאז היא האמינה כי המדע אינה רק זכות גברית. בעיית השמיעה השפיעה על לימודיה האקדמיים, בכך שלא הצליחה ללמוד הוראה שתואמת את כישוריה האקדמיים.
בעקבות מאמר שפורסם במגזין, שהציע כימיה אנליטית תעשייתית כקריירה לנערות, היא הצליחה לעבור קורס בן שלוש שנים באוניברסיטת אדינבורו בנושא כימיה אנליטית תעשייתית, בנוסף לקורס דיפלומה של ארבע שנים בכימיה תעשייתית במכללת הריוט-ואט דאז.
ב-1920 סיימה תואר ראשון וזכתה במלגה שאפשרה לה לבצע מחקר עבור הדוקטורט שלה.
למילר תואר ראשון:B.Sc (Edinburgh), תואר שני: D.Sc (Edinburgh), FH-WC ותואר שלישי: Ph.D. (Edinburgh).
תחנות חשובות בחייה

בין השנים 1921-1920 למדה את השפה הגרמנית כדי שתוכל לחקור באוניברסיטה את תוקפו של חוק סטוקס-איינשטיין עם החוקר ג'יימס ווקר, מרצה בכימיה, בהתחלה היא התקשתה מאוד להגיע לתוצאות אמינות, כי בניין הכימיה עדיין היה בבנייה, ולמחקר היה נחוץ חדר עם טמפרטורה קבועה, חדר שלא היה זמין עד אז. עם זאת, היא למדה רבות בעזרתו של סר וולטר מורי, הטכנאי הראשי, שלימד אותה איך לנפח זכוכית (עם זכוכית סודה רכה) אז הצליחה להכין כמעט את כל המכשירים המיוחדים הדרושים, ובשנת 1924 היא השיגה את הדוקטורט שלה.
לאחר מכן, היא קיבלה תפקיד של מרצה באוניברסיטה. עבודתה של ד"ר מילר בכימיה של זרחן הסתיימה בטרם עת בשנת 1930, כאשר פיצוץ התרחש במעבדה שלה, והיא נפצעה באחת מעיניה. אבל זה לא מנע ממנה למקד את כל מאמציה בתלמידיה, בשנת 1933 היא מונתה למנהלת מעבדת ההוראה והיא השתדלה להבטיח שסטודנטים לכימיה יקבלו ביסוס מקיף בכימיה אנליטית. מצבה הבריאותי מנע ממנה להמשיך בקריירה, ולכן היא פרשה ב-1961.
מחקר ותגלית

בשנת 1928, הצליחה לייצר את הדגימה הראשונה של זרחן טריאוקסיד טהור, כדי לבדוק האם יש אור שנפלט מן החומר הטהור. היא הוכיחה שאין אור נפלט מן הזרחן טריאוקסיד טהור שהכינה. לכן זרחן טריאוקסיד טהור אינו גורם לפליטת הזוהר שיוצא מהזרחן. והוכיחה שהזוהר שדווח עד כה נבע בעקבות זרחן מומס.
התגלית שלה זיכתה אותה בשנת 1929 במדליית קית מהחברה המלכותית של אדינבורו ועזרה לה להשיג את פרס הדוקטור למדע (DSc).
פרסים והוקרה

1920 זכתה בהצטיינות מיוחדת, ובמלגתVans Dunlop
1922-1924 החזיקה במלגת מחקר של קרנגי
1924 זכתה במדליית קית מהחברה המלכותית של אדינבורו ובפרס הדוקטור למדע (DSc).
1929 זכתה במדליית קית מהחברה המלכותית של אדינבורו
1949 נבחרה לחברה המלכותית של אדינבורו
1951 זכתה במלגת כבוד של מכללת Heriot Watt
מילר זכתה לכבוד עולמי, עבודתה נחשבה לאיכותית ביותר, ומעמדה הוכר בהיותה אחת מחמש הנשים הראשונות - והכימאית היחידה ביניהן - שנבחרו לחברה המלכותית של אדינבורו בשנת 1949. ב-1951, היא הייתה האישה היחידה מבין 25 העמיתים המייסדים הראשונים של מכללת Heriot-Watt.
לאחר פרישתה

מילר התעסקה בתחביבים שלה, אפייה ותפירה, והמשיכה להתעניין בגנאלוגיה ובהיסטוריה של אדינבורו עד שנפטרה ב-2001. ובהספד עליה נכתב: "היא הייתה השראה לתלמידים, למורים ולנשים בכל מקום, לכן נכון ששמה והישגיה ימשיכו להיזכר לתלמידים שיום אחד ילכו בעקבותיה".
הערות שוליים

↑  Christina Cruikshank Miller (1899 - 2001), The University of Edinburgh, ‏2015-04-15 (באנגלית)
1 2  Wayback Machine, web.archive.org
↑  {{{מחבר}}}, Obiturary., The Lancet 107, 1876-04, עמ' 621 doi: 10.1016/s0140-6736(02)49988-6
↑  Micah Salkind, Do You Remember House?, 2019-01-24 doi: 10.1093/oso/9780190698416.001.0001
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כריסטינה מילר".
שברולט מאליבו
דורות > דור ראשון (1964–1967)

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - הרדטופ.
2 דלתות - קבריולה.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
דורות > דור שני (1966–1972)

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - הרדטופ.
2 דלתות - קבריולה.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
דורות > דור שלישי (1973–1977)

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
דגמים: "Deluxe", "Malibu SS", "Laguna".
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
דורות > דור רביעי (1978–1983)

בשנת 1978 יוצרו 358,636 יחידות
יוצר בארצות הברית, קנדה, מקסיקו, ונצואלה.
4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
5 דלתות - סטיישן.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מחיר היחידה נע בין 4,204 - 4,904 דולר (שנת 1978, ארצות הברית).
בשנת 1981 יוצאו 25,000 יחידות "שברולט מאליבו" שיוצרו בקנדה, לעיראק בתצורת מונית.
דורות > דור חמישי (1996–2003)

יוצר מאוקטובר 1996, שנת מודל 1997.
4 דלתות - סדאן.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
בשנת 2000 יוצרו בארצות הברית 207,376 יחידות.
בשנת 2001 יוצרו בארצות הברית 176,584 יחידות.
בשנת 2002 יוצרו בארצות הברית 169,000 יחידות.
דורות > דור ששי (2003–2007)

4 דלתות - סדאן.
5 דלתות - סטיישן.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
בשנת 2007 יוצרו בארצות הברית 128,312 יחידות.
דורות > דור שביעי (2007–2012)

4 דלתות סדאן.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
בשנת 2008 יוצרו בארצות הברית 178,253 יחידות.
בשנת 2011 יוצרו בארצות הברית 204,808 יחידות.
בשנת 2012 יוצרו בארצות הברית 210,952 יחידות.
דורות > דור שמיני (2011–2016)

מנוע בנזין, מנוע טורבו-דיזל (ייצוא לאוסטרליה).
סוג הנעה: הנעה קדמית.
דורות > דור שמיני (2011–2016) > ארצות ייצור "דור שמיני"

ארצות הברית (2011-2016).
דרום קוריאה על ידי "GM Korea" (אנ')), שם רשמי: "GM Korea Company" (2011-2016).
אוזבקיסטן על ידי "GM Uzbekistan" (אנ') (2011-2016) .
רוסיה (על ידי יצרן הרכב  הרוסי "Avtotor" (אנ') (2011-2016).
הרפובליקה העממית של סין על ידי "SAIC-GM" (אנ'), שם רשמי: "SAIC General Motors Corporation Limited" (מ-2012), חברת בת של סאיק מוטור.
דורות > דור תשיעי (2015 ועד היום)

מיוצר בארצות הברית, הרפובליקה העממית של סין, דרום קוריאה, אוזבקיסטן.
4 דלתות - סדאן.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
בשנת 2018 יוצרו בארצות הברית 144,542 יחידות.
תמונות

"שברולט מאליבו" שנת 1965, 2 דלתות הרדטופ
"שברולט מאליבו" שנת 1965 - קבריולט
"שברולט מאליבו" דגם "SS" - קבריולט
"שברולט מאליבו" דגם "SS"
"שברולט מאליבו" דגם "SS" - קופה, שנת 1973
"שברולט מאליבו" שנת 1979
"שברולט מאליבו" שנת 1980 - סטיישן
"שברולט מאליבו" שנת 1980 - סטיישן
"שברולט מאליבו" שנת 1981 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"שברולט מאליבו" שנת 1982 - קופה
"שברולט מאליבו" שנת 1983 - סטיישן
"שברולט מאליבו", דור חמישי - מונית
"שברולט מאליבו", דור חמישי - מונית
"שברולט מאליבו" - מונית
"שברולט מאליבו" דגם "LT" שנת 2007
"שברולט מאליבו" שנת 2017
"שברולט מאליבו" שנת 2018
"שברולט מאליבו" - ניידת משטרה
"שברולט מאליבו" - ניידת משטרה
"שברולט מאליבו" - ניידת משטרה
"שברולט מאליבו" - ניידות משטרה
ראו גם

שברולט
הערות שוליים

↑  "שברולט מאליבו" שנת 1978 auto.howstuffworks.com/chevrolet-malibu15
↑  "שברולט מאליבו" כמונית בעיראק curbsideclassic.com/blog/automotive-history-snapshot-1981-chevrolet-malibu-iraqi-taxi
↑  "שברולט מאליבו" שנת 2005 - מבחן דרכים web.archive.org/web/20090409004749
↑  "שברולט מאליבו" שנת 2006 - מפרט jbcarpages.com/chevrolet/malibu/2006
↑  "שברולט מאליבו", שנת 2011 euroncap.com/de/results/chevrolet/malibu
↑  "שברולט מאליבו" jbcarpages.com/chevrolet/malibu
↑  "שברולט מאליבו" שנת 2019 gmauthority.com/blog/wp-content/uploads/2018/07/2019-Chevrolet-Malibu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545952405171  LCCN: sh85080148
טובה פלדשו

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1952 (בת 72) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 מקום לימודים:  קולג' שרה לורנס  סטודיו אייץ' בי  תיכון סקרסדייל  מרכז אינטרלוכן לאמנויות 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1976)  פרס לוסיל לורטל לשחקנית הטובה ביותר (2003) 
 https://www.tovahfeldshuh.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
טובה פלדשו (נולדה ב-1948) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

פלדשו נולדה במנהטן למשפחה יהודית וגדלה בעיירה סקרסדייל, היא בוגרת שרה לורנס קולג' ולמדה משחק בסטודיו אייץ' בי, היא החלה את עבודתה בברודוויי במחזמר "Cyrano", היא שיחקה את ינטל במחזה "ינטל" מאת יצחק בשביס-זינגר, אחרי כן היא גם שיחקה במחזה "Golda's Balcony" העוסק בגולדה מאיר.
ב-1973 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסרט "Scream, Pretty Peggy", ב-1976 שיחקה במספר פרקים של אופרת הסבון "Ryan's Hope", ב-1977 גילמה את קתרין הפבורן בסרט טלוויזיה ביוגרפי אודות הווארד יוז, היא גילמה את תפקיד הלנה סלומובה במיני סדרה שואה: סיפורה של משפחת וייס.
ב-1978 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "Nunzio", ב-2001 שיחקה תפקיד קטן בסרט המאמין, ב-2006 שיחקה בקומדייה אני והמזל שלי וגם בסרט ירושלים, ירושלים, ב-2007 שיחקה בסרט חיי אהבה המבוסס על ספר מאת צרויה שלו.
ב-2022 הופיעה בסרט "ימים של תום" בבימויו של ג'יימס גריי.
היא נשואה ולה בן ובת.
ז'ול אנגל

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1909 האימפריה האוסטרו-הונגרית בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  6 בספטמבר 2003 (בגיל 94) ארצות הברית סימי ואלי, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות שונארד 
 פרסים והוקרה:  פרס וינזור מקיי 
 
ז'ול אנגל (באנגלית: Jules Engel, בהונגרית: Engel Gyula;‏ 11 במרץ 1909 – 6 בספטמבר 2003) היה במאי קולנוע, צייר, פסל, מעצב גרפי, מעצב במה, אנימטור ומורה אמריקאי ממוצא הונגרי. הקים וניהל את תוכנית האנימציה הניסיונית במכון קליפורניה לאמנויות (אנ'), שם לימד עד מותו.
ביוגרפיה

הוא נולד בבודפשט ועבר לאילינוי בגיל 13. ב-1937 למד תקופה קצרה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לפני שעבד כאדריכל נוף. בינואר 1939 הצטרף לאולפני ההנפשה של וולט דיסני, שם הנפיש סצנות ריקוד שונות בסרט העלילתי "פנטסיה". אנגל השתתף גם בהנפשת הסרט "במבי". ב-1941 עזב את החברה בעקבות שביתת האנימטורים של דיסני.
מ-1942 עד 1944 היה חבר ביחידת הקולנוע של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית. בשנת 1944 הצטרף לאולפן ההנפשה United Productions of America (אנ'). ב-1959 עזב את המקום והקים, יחד עם הרברט קלין (אנ') ובאדי גצלר, אולפן הנפשה משל עצמם. האולפן הפיק מספר סדרות טלוויזיה מונפשות, כמו גם כמה מסרטיו של אנגל עצמו. אחד מהם, "Icarus Montgolfier Wright", היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בשנת 1962. אנגל היה פעיל גם כצייר והציג את ציוריו לראשונה בגלריה בלוס אנג'לס בשנת 1945.
ב-1962 נסע אנגל לפריז ועבד גם כמעצב במה. ב-1968 בא אנגל במגע עם הרברט בלאו, המנהל הראשון של מכון קליפורניה לאמנויות (אנ'). לפי הצעתו, אנגל ייסד את תוכנית האנימציה הניסויית של המכון בשנת 1970 ועמד בראשה עד 2001. בין בוגרי התוכנית נמנים: הנרי סליק, טים ברטון וסטיבן הילנבורג. בשנת 2001 הוכתר אנגל כעמית המכון, תואר שהוענק רק לשני אנשים מלבדיו.
אנגל מת בגיל 94 לאחר מחלה ונקבר בלוס אנג'לס. אחד מתלמידיו סטיבן הילנבורג הקדיש את סרטו, "בובספוג: הסרט", לאנגל. פרויקט השימור של אנגל, שנוסד בשנת 2003, מוקדש לשימור ולטיפול בעבודותיו שלו.
הערות שוליים

↑  Patricia Ward Biederman, An Animated Personal Vision : CalArts Teacher Jules Engel Is Honored for Lifetime in Film, Los Angeles Times, ‏11 בנובמבר 1995
↑  Amid Amidi, More Thoughts on the Spongebob Movie, Cartoon Brew, ‏28 בנובמבר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 14091451X  ISNI: 0000 0000 7737 479X  LCCN: no2009111909  RKD: 105523  SNAC: w64x5bgp  ULAN: 500098132  VIAF: 91175875   WorldCat (עם VIAF): 91175875
יוסף מטראני

ערך זה עוסק ברב מצפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1568 צפת, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1639 (בגיל 71 בערך) קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית (1453–1844) האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  ?–1639 
 רבותיו:  שלמה סאגיס 
 תלמידיו:  ר' אברהם בן חנניה, ר' חיים אבולעפיה (הראשון), ר' אהרן לפפה, האחים ר' חיים בנבנישתי ור' יהושע רפאל בנבנישתי, ר' חיים אלגאזי, ר' אברהם היכיני, ר' חיים אלפנדרי, ר' יוסף חזן ועוד רבים
 אב:  משה מטראני 
 
רבי יוסף מטראני (1568, כ"ו בתשרי ה'שכ"ט – 1639, י"ד בתמוז ה'שצ"ט), המכונה המהרי"ט, המוהרי"ט או המהרימ"ט (כדי להבדילו מהמהרי"ט ר' יוסף טאיטאצאק), היה מגדולי וחשובי הפוסקים, בנו של ר' משה מטראני, המבי"ט. מרבני צפת, נודע בעיקר בעקבות השו"ת אותו חיבר, שו"ת המהרי"ט, וחידושיו על חלקים מן הש"ס. שימש כחכם באשי של טורקיה, וכן כשד"ר בקושטא.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות בארץ ישראל

המהרי"ט נולד כנראה בכ"ו תשרי, בצפת, למבי"ט ולבתו של אדם בשם ר' יוסף קלעי. בצעירותו, כשהיה כבן שתים עשרה נפטר אביו, ואז עבר ללמוד במשך שבע שנים אצל ר' שלמה סאגיס, חתנו של האר"י, עד שנת 1586 בה נפטר רבו ממגפה. באותה השנה נשא אישה. מנישואין אלו הפך לגיסו של רבי שלמה קארו בן ר' יוסף קארו ורבי אליעזר שלום בן ר' אברהם שלום. באותה השנה גלה למצרים, עקב מות ר' שלמה סאגיס, וכעבור כשנה ומחצה, כאשר חלפה המגפה, שב לארץ ישראל והתיישב בעיר הולדתו צפת. בשנים 1594-1595 פרצה שוב מגפה בצפת ור' יוסף מצא אז מקלט בירושלים, שם חיבר ספר על בית המקדש, מידותיו וצורתו, בשם "קונטרס צורת הבית". לאחר שהמגפה שככה בשנית, שב המהרי"ט לצפת בפעם השנייה, אולם בשנת 1596 לערך התחוללה בצורת, ובעטיה פרץ רעב בצפת. קהילת צפת נקלעה לקשיים, ור' יוסף נבחר יחד עם רבי אברהם שלום (השני) לשמש כשד"ר ולאסוף כספים עבור הקהילה בא"י, וזמן קצר לאחר מכן יצא לקושטא. כשנתיים עשה בשליחותו, ובשנת 1599 חזר לצפת, שם נתמנה לראש הקהילה לאחר מותו של ר' יעקב בירב (השני, נכדו של רבינו יעקב בירב) שכיהן שם לאחר פטירת המבי"ט.
ביוגרפיה > המעבר לאימפריה העות'מאנית

הייתה זו תקופה קשה לצפת: הצרות התכופות שבאו עליה הביאו לירידתה ממעמדה הרם, ואט אט החלה להתרוקן מחכמיה ואנשיה. כעבור כמה שנים החליט אף ר' יוסף לעקור ממנה, ועבר לקושטא, שם זכה לכבוד גדול, ועשירי העיר פרנסו אותו ובנו עבורו בית מדרש שבו לימד תורה תלמידים רבים. לישיבתו נהרו תלמידים מכל טורקיה ואף מעבר לה, ובין תלמידיו המפורסמים היו ר' חיים בנבנישתי (בעל ה"כנסת הגדולה"), אחיו ר' יהושע רפאל בנבנישתי (מחבר הספר "שדה יהושע"), ר' שמואל הלוי מקושטא (רבו של ר' יהודה רוזאניס בעל ה"משנה למלך" על הרמב"ם), רבי חיים בן מנחם אלגאזי רבה של רודוס ומחבר ספר "בני חיי", ר' אברהם בן חנניה, ר' חיים אבולעפיה (הראשון), ר' אהרן לפפה, ר' אברהם היכיני, ר' זרחיה גוטה, ר' חיים אלפנדרי, ר' יוסף חזן, מהר"י קצבי ועוד רבים אחרים. מהרי"ט חיבב מאוד את החבי"ב והשיאו לבתו של עשיר גדול, ובירכו שיחבר חיבור על "ספר מצוות גדול" (סמ"ג) של רבי משה מקוצי; ואכן, בגיל 21 חיבר ר' חיים את ספרו הראשון, "דינא דחיי", על הסמ"ג.
ביוגרפיה > פועלו והערכת דמותו

לאחר כעשרים שנה מבואו לקושטא נתמנה ר' יוסף לתפקיד הרב הראשי של טורקיה - החכם באשי, קיבל אלפי שאלות מאנשים שאליהן השיב. בבית הדין בראשותו ישב לצד הדיינים: רבי יום טוב בן יעיש (דיין שני), רבי שמואל בן וילייסיד (דיין שלישי) ורבי יצחק בן פראג (דיין רביעי). כמו כן, ייסד בית דין לענייני איסור והיתר בקושטא, שם נפטר בשנת 1639 (י"ד תמוז שצ"ט). רבני קושטא הספידוהו במותו, לצד רבי עזריה פיגו שהספדו על ר' יוסף מצוי בספרו "בינה לעיתים". בנו, ר' ישעיה טראני, עמד אחריו בראשות הישיבה.
אף על פי שהמהרי"ט נפטר ונקבר בקושטא, בניו הוציאו את גופתו מקברו והעבירוה לבית העלמין העתיק בצפת בהתאם לבקשתו, כדי שייטמן קרוב לאביו. בשנת 2008 נתגלה קברו של ר' יוסף מטראני בצפת על ידי ר' שלמה אפשתין, סמוך לקברו של ר' משה אלשיך.
אף בדורו זכה להערכה מרובה, כאשר ר' דוד אגוזי, מרבני קושטא, קרא עליו "מארי דאורייתא (אדון התורה) ויוסף הוא השליט", וגם תלמידו רבי שלמה חדידה, מרבני ירושלים, מכנהו "בוצינא דנהורא [נר המאיר], מאיר עיני חכמים בתורה, עמו חכמה וגבורה, החכם השלם... יגדיל וירומם וינשא ויגדל יקר תפארת גדולתו, יאריך ימים על ממלכתו הוא ובניו בקרב ישראל אמן". החיד"א כתב שהיה ירא חטא, עניו, חסיד, מרביץ תורה ובעל חידושים עמוקים.
חיבוריו

במהלך חייו חיבר ר' יוסף ספרים רבים, ביניהם פירוש על הר"ן, על הרי"ף, על הרמב"ם, ועל פירוש הרא"ם לפירוש רש"י.
בהגיעו לגיל שבעים, כשנה קודם מותו, ביקש המהרי"ט מבניו להוציא לאור את ספריו, ואכן חידושיו למסכת קידושין ולחלקים משבת ומכתובות נדפסו לראשונה בשנת 1644 בוונציה יחד עם השו"ת שלו, שו"ת המהרי"ט בעל שלושת החלקים. גם פירושו צפנת פענח על התורה והמועדים נדפס, אולם רוב ספריו לא נשתמרו, בהם ספרו על בית המקדש, ספר שמות גיטין, חידושיו ("חידושי מהרי"ט") על רוב מסכתות הש"ס ועוד.
לקריאה נוספת

ח. בנטוב, רשימות היסטוריות של רבינו יוסף מטראני
מבוא לתולדות מהרי"ט מאת ר' צבי יעקב לרר בספר חידושי מהרי"ט, בני ברק תשנ"ג
הערות שוליים

↑  ראו שו"ת מהר"י בסאן סימן פו.
↑  עיין במאמרו של שניאור ליימן Notes on Rabbinic Epitaphs: I.
| אחרונים |
| --- | --- | --- |
| חכמי יהדות אשכנז | רבי משה איסרליש (הרמ"א) • רבי שלמה לוריא (המהרש"ל) • רבי יהודה ליווא בן בצלאל (המהר"ל מפראג) • רבי מרדכי יפה (ה"לבוש") • רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) • רבי שמואל אליעזר הלוי איידלס (המהרש"א) • רבי יואל סירקיש (הב"ח) • רבי שבתי הכהן (הש"ך) • רבי העשיל מקראקא • רבי דוד הלוי סגל (הט"ז) • רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר (ה"מגן אברהם") • רבי יאיר חיים בכרך (ה"חות יאיר") • רבי יעקב יהושע פלק (ה"פני יהושע") • רבי אריה לייב גינצבורג (ה"שאגת אריה") • רבי נתנאל וייל (בעל "קרבן נתנאל") • רבי יוסף תאומים (ה"פרי מגדים") • רבי יחזקאל לנדא (ה"נודע ביהודה") • הגאון מווילנה • רבי שניאור זלמן מלאדי (בעל "שולחן ערוך הרב") • רבי יהודה לייב מינוביץ' (בעל "שארית יהודה") • רבי אריה לייב הלר (ה"קצות") • רבי יהודה כהנא הלר •רבי אברהם דנציג (ה"חיי אדם") • רבי יעקב לורברבוים (ה"נתיבות המשפט") • רבי עקיבא איגר • רבי משה סופר (ה"חתם סופר") • רבי מנחם מנדל שניאורסון (ה"צמח צדק") • רבי שלמה קלוגר • רבי שלמה גאנצפריד (בעל ה"קיצור שולחן ערוך") • רבי יצחק אלחנן ספקטור • רבי יחיאל מיכל אפשטיין (בעל "ערוך השולחן") • רבי שלום מרדכי שבדרון (המהרש"ם) • רבי ישראל מאיר הכהן (ה"חפץ חיים") • רבי חיים עוזר גרודזנסקי • רבי חיים מבריסק • רבי שמעון שקופ • רבי ברוך בער ליבוביץ • רבי אברהם ישעיהו קרליץ (ה"חזון איש") • רבי משה פיינשטיין • רבי מנחם מנדל שניאורסון ("הרבי מליובאוויטש") |  |
| חכמי יהדות ארצות האסלאם ומגורשי ספרד | רבי שמואל די מדינה (מהרשד"ם) • רבי אברהם די בוטון (בעל "לחם משנה") • רבי יוסף קורקוס • רבי חיים בנבנישתי (בעל "כנסת הגדולה") • רבי יהודה רוזאניס (בעל "משנה למלך") • רבי אפרים נבון (המחנה אפרים) • רבי שלום שרעבי (הרש"ש) • רבי יחיא צאלח (מהרי"צ) • רבי חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) • רבי מרדכי כרמי (ה"מאמר מרדכי") • רבי יום-טוב אלגאזי (המהרי"ט אלגאזי) • רבי חיים פלאג'י • רבי עבדאללה סומך • רבי יוסף חיים מבגדאד (ה"בן איש חי") |  |
| חכמי ארץ ישראל | רבי דוד בן זמרא (הרדב"ז) • רבי יוסף קארו (הבית יוסף) • רבי משה מטראני (המבי"ט) • רבי בצלאל אשכנזי (ה"שיטה מקובצת") • רבי יוסף מטראני (המהרי"ט) • רבי לוי בן חביב (המהרלב"ח) • רבי אברהם יצחק הכהן קוק • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יהודה לייב הלוי אשלג (בעל הסולם) • הרב יצחק אייזיק הרצוג • הרב צבי פסח פרנק • רבי שלמה זלמן אוירבך • רבי שאול ישראלי • רבי אליעזר יהודה וולדנברג • רבי בן ציון אבא שאול • רבי אברהם אלקנה כהנא שפירא • רבי מרדכי אליהו • רבי יוסף שלום אלישיב • הרב עובדיה יוסף • רבי שמואל הלוי ואזנר • רבי זלמן נחמיה גולדברג |  |
תנאים •  אמוראים  •  סבוראים  •  גאונים  •  ראשונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500721705171  GND: 142221856  ISNI: 0000 0001 1182 9859  LCCN: n82087700  NTA: 299514943  VIAF: 103453865   WorldCat (עם VIAF): 103453865
מכון סאמיט

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  צבי סטיסקין ודייב שונברון
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־52 שנים) 
 www.summit.org.il
 
סמליל המכון הישן
מכון סאמיט הוא עמותה שהוקמה לשם טיפול ושיקום פסיכו-סוציאלי בתוך הקהילה למתבגרים ומבוגרים שעברו משבר נפשי.
המכון הוקם בירושלים בשנת 1973, על ידי צבי סטיסקין ודייב שונברון. המכון פועל בשיתוף ובפיקוח משרד הבריאות במסגרת סל שיקום, משרד הרווחה, עיריית ירושלים, המוסד לביטוח לאומי ומשרד הביטחון, הקובעים ומממנים את עלות הטיפול למשתקם.
מאז ינואר 2003 מפעיל מכון סאמיט, במסגרת תוכנית הפרטה של משרד הרווחה, גם את השירות למשפחות אומנה וקלט חירום במחוזות ירושלים והדרום. משפחות האומנה מטפלות בילדים בסיכון, ילדים עם נכות וילדים עם פיגור שכלי.
בשנת 2008 החל המכון להפעיל מרכז הורים למתבגרים בשיתוף עם עיריית ירושלים והמוסד לביטוח לאומי, הנותן מענה טיפולי באמצעות הדרכת הורים או טיפול משפחתי להורים של מתבגרים.
קובה גודינג ג'וניור

| --- | --- |

קיובה גודינג ג'וניור (2022)
 לידה:  2 בינואר 1968 (בן 57) הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  תיכון נורת' הוליווד  תיכון אפל ואלי  John F. Kennedy High School 
 צאצאים:  ספנסר גודינג, מייסון גודינג 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (1996)  פרס גילדת שחקני המסך (1997)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
קיובה מארק גודינג ג'וניור (באנגלית: Cuba Mark Gooding Jr.; נולד ב-2 בינואר 1968) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
לאחר תפקיד הפריצה שלו בתור טריי סטיילס בסרט "החבר'ה מהשכונה" (1991), הוא הופיע בסרטים כמו "בחורים טובים" (1992), "התפרצות" (1995) ובסרט הדרמה - קומי "ג'רי מגווייר" (1996); עבורו זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
מאוחר יותר הוא זכה לתהילה על תפקידיו בסרטים כמו "גברים עם כבוד" (אנ') (2000) בתור קארל בראשיר (אנ'), ובאפוס המלחמה של מייקל ביי "פרל הארבור" (2001) בדמותו של דוריס מילר (אנ'). סרטיו האחרים כוללים "הכי טוב שיש" (1997), "לחלום אותך" (אנ') (1998), "מיליונר מי שגומר ראשון" (2001), "מקהלה בירושה" (אנ') (2003), "אמריקן גנגסטר" (2007), "ידיים מחוננות" (אנ') (2009) בתור בן קרסון, בסרטו של לי דניאלס (אנ') "המשרת" (2013), ובסרטה של אווה דוברני "סלמה" (אנ') (2014) בתור עורך הדין לזכויות האזרח פרד גריי (אנ').
בשנת 2016, הוא גילם את או.ג'יי סימפסון בסדרת הדרמה "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי" ועבור תפקידו, קיבל מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני-סדרה או סרט (אנ'). באותה שנה כיכב בעונה השישית של סדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית: רואנוק".
ביוגרפיה

גודינג ג'וניור נולד וגדל בברונקס, ניו יורק. אמו, שירלי סאליבן, היא זמרת, ואביו, קובה גודינג סניור (אנ') היה סולן להקת "The Main Ingredient" (אנ'). לגודינג יש שלושה אחים: אפריל, השחקן עומאר גודינג (אנ') ותומאס. סבו מצד אביו, דאדלי מקדונלד גודינג, היה יליד ברבדוס. משפחתו עברה ללוס אנג'לס ב-1972 לאחר שהלהקה של אביו הוציאה את הלהיט שלהם "Everybody Plays the Fool"; שנתיים לאחר מכן, עזב אביו את המשפחה. גודינג עצמו גדל על ידי אמו ולמד בארבעה בתי ספר שונים: תיכון צפון הוליווד (אנ'), תיכון טוסטין (אנ'), תיכון אפל וואלי (אנ') ותיכון ג'ון פ. קנדי (אנ') בשכונת גרנדה הילס (אנ') בלוס אנג'לס; הוא כיהן כנשיא מועצת התלמידים בשלושה מהם.
קריירה

תפקידו הראשון היה כרקדן של הזמר ליונל ריצ'י באירועי אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984. לאחר שלוש שנים בהן למד אומנות יפנית, החל להתמקד במשחק. בשנות השמונים השתתף בסדרות הטלוויזיה "בלוז לכחולי המדים" ו"מקגייוור". חשיפתו הגדולה הייתה ב-1991 בעקבות השתתפותו בסרט "החבר'ה מהשכונה". בעקבות הצלחה זו, הוא שיחק בסרטים "בחורים טובים" ו"התפרצות".
ב-1996 השתתף בסרט "ג'רי מגווייר" של הבמאי קמרון קרואו. הסרט זכה להצלחה רבה וגודינג זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט. המשפט "Show Me The Money" שאמר במהלך הסרט הפך לביטוי פופולרי בארצות הברית.
ב-1998 גילם את דמותו של עורך הדין לאסון ראסל במותחן "רב מכר לרצח", אותו כתב וביים ראודי הרינגטון. גודינג ג'וניור הופיע גם בסרטים "אמריקן טריפ", "נורביט" ו"אבא בא למחנה". ב-2002 קיבל כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ב-2007 הוא הופיע לצד מייקל ג'ורדן בפרסומות להלבשה תחתונה.
בשנת 2009 גילם את הפוליטיקאי בן קרסון בסרט הטלוויזיה "ידיים מחוננות" (אנ') מבית רשת הטלוויזיה "TNT"; עבור תפקידו, היה גודינג ג'וניור מועמד לפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2013 ביצע גודינג את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון ברודוויי כאשר גילם את לודי ווטס בחידוש של ברודוויי למחזה "המסע אל האושר" מאת הורסון פוט.
בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" (אנ') של הבמאית אווה דוברני בתפקיד עורך הדין לזכויות האזרח פרד גריי (אנ').
בשנת 2015 התארח בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד פומה. בשנת 2016 שיחק בסדרה של ראיין מרפי "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי" בתפקיד או. ג'יי. סימפסון.
בשנת 2018 ביים את סרטו העלילתי הראשון "ביצי קוויאר", לו גם כתב את התסריט לצד הקולנוען הישראלי איתן גורלין. קובה שיחק גם את התפקיד הראשי לצד פמקה ינסן וריצ'רד דרייפוס.
בשנת 2020 גילם את חאבייר בסרט "שנת חיים" (אנ').
חיים אישיים

ב-1994 נישא גודינג לאהובתו מהתיכון, שרה קאפר, איתה יש לו שלושה ילדים: ספנסר גודינג, פייפר גודינג והשחקן מייסון גודינג. בשנת 2014 הגישה קאפר בקשה להפרדה משפטית מגודינג. גודינג הגיש תביעת גירושין בינואר 2017 שנכנסה לתוקף בהמשך השנה.
חיים אישיים > פרשת הטרדות מיניות

ב-13 ביוני 2019, גודינג הועמד לדין באשמת הטרדה והתעללות מינית בדרגה שלישית בעיר ניו יורק, בהתייחס לתקרית שבה גישש לכאורה אישה בבר בטיימס סקוור. ב-10 באוקטובר הוגש נגדו כתב אישום נוסף על התעללות מינית. נכון לאוגוסט 2020, 30 נשים האשימו את גודינג בהטרדה מינית.
גודינג הואשם רשמית בשל שלושה תקריות, שכל אחת מהן הובילה להאשמות בגין עבירות של מגע בכוח והתעללות מינית מדרגה שלישית..
ב-12 באפריל 2022, גודינג הודה באשמה בכך שנגע בכוח באישה במועדון לילה בניו יורק בשנת 2018, ואמר לשופט שהוא "נישק את המלצרית על שפתיה" ללא הסכמתה במועדון הלילה LAVO בניו יורק. הוא גם הודה בשני המקרים האחרים לכאורה של מגע ללא הסכמה, שהתרחשו באוקטובר 2018 וביוני 2019.
ב-19 באוגוסט 2020, אישה הגישה תביעה נגד גודינג והאשימה אותו בכך שאנס אותה בשנת 2013 בעיר ניו יורק. שני הצדדים הגיעו להסדר פשרה ב-6 ביוני 2023. כתוצאה מההסדר, גודינג לא הועמד לדין. למרות ההסדר, עורכי דינו של גודינג התעקשו שהוא והאישה קיימו יחסי מין בהסכמה ושהאישה התפארה לאחר מכן בפני אחרים שקיימה יחסי מין עם ידוען.