חורשות את הלילה
ביקורות

במאגר ביקורות הקולנוע "Rotten Tomatoes" עומדת הערכת הסרט על 96% דעות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 8.3/10 בשקלול 377 ביקורות. סיכום מבקרי האתר הוא שמדובר בסרט מהיר-קצב, מצחיק ורענן, העושה את מה שנראה בלתי אפשרי, כשהוא מוסיף ממד חדש לקומדיית התבגרות. באתר Metacritic עומד ציון המבקרים על 84%, ציון המוגדר כ"תהילה בין-לאומית", בשקלול 52 ביקורות. במדגם של חברת מחקרי השוק "CinemaScore" מקרב הצופים בבתי הקולנוע, קיבל הסרט דירוג +B בסולם A+ (הגבוה ביתר) עד F (הנמוך ביותר), ואילו במשאל של "PostTrack" (אנ'), קיבל הסרט ציון חיובי כללי של-80%. בדצמבר 2019 דורג "חורשות את הלילה" במקום הראשון ברשימת חמישים הקומדיות הטובות ביותר של שנות ה-2010 של אתר "Rotten Tomatoes".
הסרט זכה להתייחסויות והשוואות רבות עם "סופרבאד - חרמן על הזמן", לאור קוי הדמיון בין שני הסרטים, בעיקר העיסוק בחברות-אמת על רקע לילה מטורף בסיום בית הספר. אוליביה ויילד הסתייגה מ"ההשוואות האינסופיות" האלה, ואמרה שעל אף שהיא אהבה את "סופרבאד", לא ייתכן שכל סרט בנות נמדד כגרסה נשית לסרט בנים קיים, אלא ראוי שהסרט יתקיים בזכות עצמו. אליסה וילקינסון כתבה ב-Vox (אנ') ש"חורשות את הלילה" הוא כמו "סופרבאד", אך טוב ממנו, באשר הוא לא מציג מתבגרים בני דורו כקצת מגוחכים העסוקים בעצמם ובחיים הקטנים שלהם בבית הספר התיכון. רפאל סרמיינטו הצביע על חמש נקודות דמיון וחמישה הבדלים בין שני הסרטים. איזבל ג'ונס כתבה שהסרט איננו כמו "סופרבאד", אלא טוב ממנו, ומחתה כנגד כותרות כגון "חידוש נשי מצחיק של סופרבאד".
ביקורות אחרות שללו את ההשוואות עם "סופרבאד", לאור היות הסרט חלק מעידן תרבות ה-Woke. דייזי פיליפסון, שהעניקה לסרט חמישה כוכבים מלאים כתבה שהסרט איננו "סופרבאד של Woke", אלא טוב ממנו בהרבה. היא הסבירה ש"חורשות את הלילה" מנוגד בתכלית לסרטי שנות ה-90 של המאה העשרים והעשור הראשון של המאה ה-21, שבהם קליקות מרושעות שלטו במסדרונות בית הספר, והלעג כוון אל מראן החיצוני של התלמידות או להיותן בתולות, וכלל בדיחות הומופוביות. הפעם, הסרט מציג דמויות שבעבר היו מודרות, וההתייחסות היא להיות הגיבורות וורקוהוליות. פיליפסון הוסיפה שהסרט הרוויח בצדק את תוית ה-Woke, וזו לא מוטחת בגסות בפרצופם של הצופים כמו שוטר שפורץ למסיבת בית. תחת כותרת המציינת שהסרט אינו "סופרבאד של Woke", אית'ן ספיינזה כתב שאין זה "סופרבאד" בשינוי אדרת, ודמויות כמו אלו של פלדסטין ודיוור, לא היו מופיעות בסרט משנת 2007, עת האווירה הפוליטית הייתה שונה בתכלית. ספיינזה ציין סמלי Woke המעטרים את הסרט: מסוזן ב. אנתוני ומלאלה יוספזאי ועד הבדלים בנטיות מיניות וזהות מגדרית, אשר לא משמשים מסווה גרידא או שורות מחץ, אלא מעניקים לסרט רעננות ועכשוויות שלא הוצגו כבר זמן רב בסרטי נעורים בוטים. ספיינזה שיבח את הכימיה בין דיוור לפלדסטין, אשר החיבור ביניהן מעניק לסרט את מיטב הרגעים המשעשעים.
מספר ביקורות הקבילו בין סרט זה ל"מועדון ארוחת הבוקר" (1985). נורה טיילור סבורה שאפשר לראות בסרט את גרסת "דור הסנאפצ'ט" של "מועדון ארוחת הבוקר". טרייסי גילקריסט הגדירה את "חורשות את הלילה" כ"מועדון ארוחת הבוקר" של דור הכללת הקווירים. אוליביה ויילד בעצמה הביעה משאלה שהסרט שלה יעמוד בשורה אחת עם סרטי נעורים שהיו המנון נוער שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20: "מועדון ארוחת הבוקר", "נעורים בקצב מהיר" (1982), ו"טריפ נעורים" (1993).
בישראל, אבנר שביט כתב ב"וואלה!" שהסרט ברובו לא מצליח להצחיק, וסובל מעריכה קופצנית ומשלל דמויות משנה הזויות. אולם במערכה השלישית הסרט מרגש ומתגלה כדרמה בוגרת המציגה רצף של קטעים מדהימים, עם אחת מסצנות האהבה היפות ביותר שנראו, בהשתתפותה של דיאנה סילברס המתפקדת לרוב כדמות זוטרה, אך לבסוף גונבת את ההצגה. ארז דבורה כתב ב-"ynet" שהסרט משעשע, אך נמנע מהומור שנון, ואלמנטים של גסות מטופלים באיפוק ולא הופכים למופע של גועל. קו העלילה של זהות לסבית מטופל באמפתיה, והסרט כולל בני נוער המפגינים שלל תכונות צבעוניות. דבורה מציין שהסרט נע בין שני קטבים: "סופרבאד" ו"ליידי בירד", בניסיון ליצור התבוננות רבת ניואנסים על הווייתה הרגשית של אישה צעירה, רגע לפני החיים העצמאיים. בביקורתו ב"מאקו", תומר קמרלינג סבר שהסרט הוא לא פחות מקולו של דור, וזהו סרט מצחיק, כיפי, מדויק ועושה הכל נכון בלי להתאמץ. בניגוד לכך, יהונתן צרויה כתב ב"עין הדג", שהסרט לא ראוי להפצה הנרחבת ולהייפ סביבו, אשר הופכים אותו לבלון של ציפיות שהוא רחוק מאד מלהגשים, והוא לא יותר מאשר "סרט מסיבות שינה" או "בילוי לערב צחוקים".