stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוסברי

| --- | --- |

מלון לייקס, בדרך גרדנרס
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 פרוור:  סידני העיר
 שטח:  1.9 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  13,533 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°55′16″S 151°12′11″E﻿ / ﻿33.921°S 151.203°E﻿ / -33.921; 151.203
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןרוסברי(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןרוסברי(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן רוסברי(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן רוסברי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רוסברי (באנגלית: Rosebery, לעיתים מבוטא רוזברי) הוא פרוור בסידני. רוסברי מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney) ועיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).
גאוגרפיה

רוסברי מצוי 6 ק"מ דרומית ממרכז העסקים הראשי של סידני, והוא הפרוור הדרומי ביותר באזור השיפוט של עיריית סידני, והפרוור הצפוני ביותר באזור השיפוט של עיריית בוטאני ביי. מצפון הוא גובל בזטלנד, במערב באלכסנדריה ובדרום במסקוט, השייך לאזור הפרוורים המזרחיים. הרחובות הראשיים העוברים בו הם דרך בוטאני ודרך רוטשילד (מצפון לדרום), ודרך גרדנרס ממערב למזרח.
היסטוריה

רוסברי נחנכה בשנת 1883 לרגל ביקורו של ארצ'יבלד פיליפ פרימרוז, רוזן רוסברי החמישי, באוסטרליה. פרימרוז המשיך בקריירה פוליטית וקיבל את תפקיד ראש ממשלת הממלכה המאוחדת בשנים 1894–1895.
בשנת 1905 נפתח ברוסברי מסלול מרוץ הסוסים רוסברי, שהתמחה בתחילת דרכו במרוצי פונים. עד שנות העשרים הצליח המסלול לפתח פופולריות שהעיבה על זו של המסלול המתחרה ברנדוויק. במהלך מלחמת העולם השנייה הפך מסלול המרוץ למחנה צבאי.
ב-1961 חולק הפרוור לאזור תעשייתי ואזור מגורים צפוף. אזור דרך גרדנרס פותחה על ידי ריצ'רד סטנטון, שעבודתו נתנה לפרוור מוניטין של "פרוור גנים".
החל משנת 1902 ועד 1957, נסע קו חשמלית דרך רוסברי, ומשם לזטלנד. קו זה עבר ברחובות רדפרן, אליזבת' וצ'למרס. הקו הפסיק את שירותו יחד עם פרוורים רבים אחרים בסידני, שהחליפו את שירות החשמליות בקווי אוטובוסים.
תרבות

ברוסברי מצוי פארק טורוול, בין שדירת הרקורט ודרך הייז, כמו גם גנים קטנים רבים. תחרויות גינון נערכו בפרוור מדי שנה החל משנות השישים ועד שנות התשעים.
מרבית בתי המגורים בפרוור הם בסגנון בונגלו, בארכיטקטורה קליפורנית ופדריישן אוסטרלית. חלק מאוכלוסיית רוסברי היא מהגרים ובני מהגרים, רובם מארצות המזרח התיכון, בעיקר יוון ואיטליה.
רוסלאן מלינובסקי

רוסלאן וולודימירוביץ' מלינובסקי (באוקראינית: Русла́н Володи́мирович Маліно́вський; נולד ב-4 במאי 1993 בז'יטומיר) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקשר בקבוצת גנואה מליגת העל האיטלקית ובנבחרת אוקראינה.
קריירת מועדונים

מלינובסקי החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2010 עבר לקבוצה הבוגרת של המועדון. באופן רשמי היה שחקנה של שחטאר במשך כ 6 שנים, אך בפועל לא שיחק משחק אחד במדי הקבוצה. הוא שיחק תחילה במסגרת קבוצת המילואים של שחטאר לאחר מכן הושאל לקבוצת סבסטופול. בשנת 2014, לאחר שרוסיה סיפחה את חצי האי קרים, התפרק המועדון "סבסטופול". מלינובסקי חזר לדונצק והושאל שוב - הפעם לקבוצת זוריה לוהנסק. בעונת 2016/2017 הוא הושאל לקבוצת ראסינג גנק הבלגית. בתום העונה רכשה ראסינג את כרטיס השחקן של מלינובסקי מידי שחטאר. מלינובסקי הוחתם על חוזה לארבע שנים בקבוצה הבלגית.
ב-16 ביולי 2019 מלינובסקי חתם באטאלנטה מהסרייה א'.
ב-9 בינואר 2023 הושאל מלינובסקי לאולימפיק מרסיי עד לסוף העונה. בסיום העונה חתם באופן קבוע. ב-19 באוגוסט 2023 הושאל לגנואה עד לסוף העונה עם אופציית רכישה תמורת 10 מיליון אירו, וב-31 בינואר הוא נרכש סופית על ידי גנואה.
קריירה בינלאומית

מלינובסקי שיחק בנבחרות הנוער ובנבחרת הנערים של אוקראינה. בשנת 2013 זומן לנבחרת הצעירה של אוקראינה. הוא שיחק 14 משחקים במדי הנבחרת הצעירה והבקיעה 2 שערים.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק מלינובסקי מאז מרץ 2015. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול לטביה.
נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.
תארים

סבסטופול
ליגת העל האוקראינית (1): 2012/13
גנק
ליגת העל הבלגית (1): 2018/19
אישיים
שחקן העונה של גנק: 2018/19
שחקן החודש בסרייה א' (2): מאי 2021, פברואר 2022
גול החודש בסרייה א' (1): פברואר 2022
מלך הבישולים בסרייה א' (1): 2020/21
הערות שוליים

↑  Сергій Ребров оголосив склад національної команди України на підготовчий збір і товариські матчі перед Євро-2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האוקראינית, 16 במאי 2024 (באוקראינית)
| נבחרת אוקראינה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו |  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב |  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב | אוקראינה |
רחוב החיות 64

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 מדבבים בעברית:  מילי עשת, עופרי ארבל, נטע שחר, אמיר איבגי, רון דרויאן, גיתית שובל, שגית שמיר, גדי לוי, דן שצברג, שאולי הלוי, תות דרויאן
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  104
 הפקה
 מוזיקה:  Rowland Lee 
 אורך פרק:  10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBeebies
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים (עונה ראשונה), ערוץ הופ! (שאר העונות).
 תקופת שידור מקורית:  18 בפברואר 1999 – 28 בפברואר 2013
 תקופת שידור בישראל:  2001 – 2013
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רחוב החיות 64 (באנגלית: Zoo lane 64) היא סדרת הנפשה בריטית-צרפתית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-18 בפברואר 1999 ב-CBeebies. הסדרה מונה 4 עונות, ובהן 104 פרקים סך הכול, שכל אחד מהם אורך כ-10 דקות.
בישראל, שודרה הסדרה לראשונה בשנת 2000 בערוץ הילדים, אך רק עונתה הראשונה. שנה לאחר מכן, החל ערוץ הופ! בשידור שאר עונות הסדרה.
עלילה

העלילה עוסקת בילדה בשם לוסי, אשר גרה ברחוב החיות, ומבלה בכל לילה עם חבריה החיות בסיפורים שונים.
דמויות ומדבבים

במאי הדיבוב בעברית היו שאולי הלוי (משנת 2001), גיתית שובל (משנת 2013) ותות דרויאן (משנת 2013), ומפיקת הדיבוב הייתה רעות סמדר.
| שם הדמות | שם המדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
לוסי (2001): מילי עשת
לוסי (2013): עופרי ארבל
גילה: נטע שחר
נחום (2001): אמיר איבגי
נחום (2013): רון דרויאן
מלי (2013): גיתית שובל
אמא / דמויות שונות (2001): שגית שמיר
דמויות שונות: גדי לוי
דמויות שונות (2001): דן שצברג
דמויות שונות: שאולי הלוי
דמויות שונות (2013): תות דרויאן
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 26 | 18 בפברואר 1999 | 15 באפריל 2001 |
|  | 2 | 26 | 26 | 22 באפריל 2001 | 24 במרץ 2003 |
|  | 3 | 26 | 26 | 6 בפברואר 2010 | 3 במרץ 2011 |
|  | 4 | 26 | 26 | 28 באוקטובר 2012 | 28 בפברואר 2013 |
רצח אב

טוליה, בתו הצעירה של סרוויוס טוליוס, מצווה על הרכב לעבור עם הכרכרה מעל גופת אביה השוכבת ברחוב
רצח אב (בלטינית: parricida) הוא מעשה של רצח האב על ידי בנו או בתו. לעיתים משתמשים בכינוי זה גם לגבי התנקשות בשליטים, שרואים בהם בהשאלה את "אבי האומה".
רצח אם (בלטינית: matricidio) נדיר יותר ולא משמש בהשאלה. ההתייחסות בחקיקה לרצח הורים חמורה יותר מרציחות רגילות.
נושא רצח האב העסיק יוצרים עוד בימי קדם והוא נפוץ במיתוסים (זאוס קיצץ לחתיכות את אביו, קרונוס) ומונצח על ידי סופוקלס במחזה אדיפוס המלך והמשכיו. זיגמונד פרויד השתמש בנושא בתארו את תסביך אדיפוס.
על פי הדין הישראלי מי שגורם במזיד למותו של אביו, אמו, סבו או סבתו יואשם ברצח, גם אם לא הוכחה כוונה תחילה ובכך מבטא המחוקק דין חמור יותר מאשר בהריגות אחרות. על פי הדין ביפן נקבע להורג אביו עונש מוות או מאסר עולם, אולם ב-1968, מקרה בו בת רצחה את אביה, לאחר שזה ניצל אותה מינית, הביא לשינוי החקיקה.
הערות שוליים

↑  חוק העונשין, תשל״ז–1977 סעיף 300 (א) (1)
↑  Parricide, Equality and Proportionality: Japanese Courts' Attitudes Towards the Equality Principle as Reflected in Aizawa v Japan (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565501205171  BnF: cb121330108 (data)  LCCN: sh85098299
ריו אביירטו

ריו אביירטו (בספרדית Rio Abierto, בתרגום לעברית: "נהר פתוח" ובתרגום העממי: "נחל זורם"), היא שיטת טיפול רגשי הכוללת מרכיבים גופניים והבעתיים, שנוצרה בארגנטינה בשנת 1966. השיטה כוללת מרכיבים מתחום הפסיכותרפיה הגופנית הטיפול בתנועה אקספרסיבית, ומתמקדת בביטוי גופני והוליסטי בעיקר באמצעות קול, תנועה, מוזיקה ומגע. התהליך האישי מתקיים במסגרת קבוצתית ובמקביל מתפתח תהליך קבוצתי.
השיטה מוכרת ברחבי העולם ובשנים האחרונות תורמת להתעצבותו של השיח הטיפולי "מונכח גוף".[דרוש מקור] חשיבותה של השיטה טמונה גם במענה ההוליסטי שהיא מבקשת לתת לקשת רחבה של מצבים פסיכו-פיזיים ובדרך ההתמודדות היצירתית עמם. ריו אביירטו נועדה לסייע לאוכלוסיות מגוונות ולקבוצות בגדלים שונים. בישראל היא מועברת במסגרות חברתיות, קהילתיות, ארגוניות וטיפוליות מוכרות על ידי מנחים מוסמכים שעברו הכשרה בארץ או במרכז הבינלאומי בבואנוס איירס, ארגנטינה.
היסטוריה

שורשיה של השיטה נעוצים בשיטה שפיתחה סוזאנה מילדרמן בשנות ה-50 של המאה ה-20. היא שילבה בין יוגה ופלסטיקה יוונית, זאת במטרה ליצור איזון רגשי וגופני של האדם. מריה אדלה פאלקוס, פסיכולוגית קלינית בהכשרתה ותלמידתה של מילדרמן, המשיכה לפתח את השיטה בארגנטינה, ובשנת 1991 הקימה את "מרכז ריו אביירטו" הבינלאומי בבואנוס איירס.
תלמידתה של פאלקוס, אסטרז'ה גברוביץ, הביאה את השיטה לישראל והקימה את בית הספר להנחיה בשיטת ריו אביירטו הפועל כיום במסגרת העמותה לקידום ריו אביירטו בישראל.
תיאור השיטה

השיטה פועלת בשלושה רבדים מרכזיים:
רובד אנרגטי - הרובד הפיזי, הגופני.
רובד רגשי - ההיבט הפסיכולוגי.
רובד רוחני - ההיבט הטרנסצנדנטלי.
טכניקת העבודה משלבת תנועה, ריקוד, מוזיקה, מגע וקול, במטרה להגיע ל"אני הפנימי", לשחרר עכבות, וכך לנסות ולאפשר לכל אדם ביטוי אותנטי, ריפוי, חיזוק והעצמה.
מטרת השיטה היא התפתחות הרמונית של האדם, הרחבת המודעות והכרות עמוקה של עצמו, באופן שיאפשר לו לחיות בהווה, "כאן ועכשיו"; להכיר, לקבל ולהכיל יותר ויותר חלקים וקולות פנימיים; וכן ללמוד להגיב מתוך הקשבה בצורה אותנטית למצבים בחייו, ולא להגיב מתוך הרגלים, דפוסים רגשיים ואמונות מקבעות שבדרך כלל מנהלים את חייו.
על פי השיטה, במהלך המפגש הקבוצתי עולים רגשות חבויים מתוך התת-מודע, והם מקבלים מענה באמצעות הכלים היצירתיים והתהליכים המוצעים לפי השיטה. כך נרקם ריקוד ותנועה בין ה"אני" ל"אנחנו", בין האישי לקבוצתי, בין העבר להווה, בין המודע לנסתר, בין הקולות החבויים של כל משתתף לביטוי שלהם כאן ועכשיו, וה"קליפות" הרגשיות נושרות בהדרגה. בעזרת האומץ הטמון בכל אחד מהמשתתפים, ובעידוד הקבוצה, אמור כל אחד לגלות את היכולת לבטא את קולו האותנטי, על פי השיטה.
יסודות תאורטיים

ניתן לשייך את שיטת ריו אביירטו לתחום הפסיכותרפיה הגופנית האקספרסיבית, המתמקדת בביטוי גופני דרך קול ותנועה. בדומה לשיטות פסיכותרפיה גופנית רבות, שיטת ריו אביירטו מושפעת מעבודתו של וילהלם רייך ומאמצת הנחות רבות ממשנתו. לדבריו של ניק טוטון, ישנן ארבע תפיסות מרכזיות המשותפות לכל הפסיכותרפיות הרייכיאניות: 1. האדם מובן כמורכב משדות אנרגטיים פועמים; 2. זרימה ופעימה מייצגת בריאות, חסימה בפעימה או בזרימה היא חולי; 3. בני האדם הם בבסיסם מלאי חיות, אהבה, יצירתיות ויצרנות; 4. דימוי חברתי ומשפחתי הוא הסיבה העיקרית להפרעות ביכולת הזרימה הטבעית של האדם. גם שיטת ריו אביירטו מושפעת מתפיסותיו של רייך, ומאמצת משיטתו את העבודה עם "טכניקת טעינה ופריקה", מגע ונשימה ומיסוס "השריון הגופני".
מקור רעיוני נוסף לשיטת ריו אביירטו הוא בעבודתה של מריאן צ'ייס, מפתחת שיטת הטיפול בתנועה ובמחול. מטפלים באמצעות תנועה פועלים לרוב במסגרת קבוצתית ומדגישים את אפקט החיוּת (vitality effect) המשפיע על בריאותו הגופנית והנפשית של האדם. יתר על כן, הטיפול התנועתי מתמקד בשיקוף פיזי (mirroring), מצב בו המטפל מאמץ תנועה או מנח גוף של המטופל, זאת על מנת לאפשר למידה ושינוי. בשיטת ריו אביירטו משתמשים בטכניקות תנועתיות אלו, אך משתמשים בתנועה גם ככלי לחקירה וגילוי אישי.
שיטת ריו אביירטו דוגלת בהתפתחות ומיצוי הפוטנציאל האנושי, ולכן ניתן לסווגה גם כתנועה להתפתחות אישית (personal development) והפוטנציאל האנושי (human potential); כלומר, שיטת עבודה אישית וקבוצתית הדוגלת בהיבטים החיוביים של האדם, בבריאות ובמסוגלות האנושית.
לקריאה נוספת

מריה אדלה פאלקוס, סקירה קצרה של שיטת העבודה בריו אביירטו
Vicenzo Rossi, La vida en movimiento: el sistema Rio Abierto sanar los bloqueos
מאמר לכבוד 40 שנה לשיטת ריו אביירטו
הערות שוליים

↑  ronit edelman, [www.rio-abierto.co.il ריו אביירטו], באתר העמותה לקידום ריו אביירטו ישראל, ‏16.8.24
↑  מנחים בשיטת ריו אביירטו, באתר מכון וינגייט
↑  אסף רולף בן-שחר, "אנטומיה של טיפול – פסיכותרפיה גופנית", 2013, עמ' 75
↑  אסף רולף בן-שחר, "אנטומיה של טיפול – פסיכותרפיה גופנית", 2013, עמ' 99
↑  אסף רולף בן-שחר, "אנטומיה של טיפול – פסיכותרפיה גופנית", 2013, עמ' 83-84
רצועת תזמון

רצועת תזמון
רצועת תזמון (לעיתים מכונה גם חגורת תזמון או רצועת טיימינג) היא סוג של רצועה המשמשת בתמסורות רצועה בהן נדרש תיאום.
רצועות תזמון הן בעלות יעילות גבוהה, דורשות פחות סיכוך, ולעומת סוגי רצועות אחרות, אינן דורשות מתיחה משמעותית. מאידך, הן רגישות לרעידות, עומסים ועצירות.
בכלי רכב

רצועת תזמון היא חלק מהותי ממנוע בעירה פנימית ומטרתה לשלוט על התזמון של שסתומי המנוע והבוכנות ולכן היא נפוצה בכלי רכב. קריעת הרצועה באמצע פעולת המנוע מונעת נסיעה ברכב ועלולה לגרום נזק למנוע ולכן נוהגים להחליפה לאחר פרק זמן או שעות עבודה (המספרים הנהוגים: 4 שנים או 100,000 ק"מ). אם עושים טיפול משמעותי ברכב הדורש את הסרת הרצועה, לעיתים מנצלים הזדמנות זו כדי להחליף את הרצועה אם מועד החלפתה קרוב, ישנם גם מנועים עם שרשראות תזמון ממתכת שאותם מחליפים פחות.
אחד הנזקים החמורים העלולים להגרם בעת קריעת רצועת התזמון במנוע ארבע פעימות הוא פגיעה של הבוכנה העולה בשסתום שנותר בולט אל תוך חלל השריפה. פגיעה זו מביאה לרוב לעיקום השסתום, נזק לבוכנה וצורך בשיפוץ ראש המנוע.
רוברט סילברברג

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1935 (בן 89) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  Dozens, Paul Hollander, Calvin M. Knox, Lloyd Robinson, Franklin Hamilton, Walker Chapman, John Dexter, Lee Sebastian 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, תיכון ארסמוס הול 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  למות מבפנים, Treasures beneath the sea, Good News from the Vatican 
 תקופת הפעילות:  מ-1955 
 הושפע מ:  רוג'ר זילאזני, ג'ק ואנס 
 בן או בת זוג:  Barbara Silverberg (1956–?)  Karen Haber (1987–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו (1956)  פרס קוסמוס 2000 (1982)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (2004)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1990)  פרס גיגמש (1988)  פרס גפן (2013)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (1999)  פרס אינקפוט (1987)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1987)  פרס לוקוס לנובלה (1975)  פרס נבולה לסיפור קצר (1969)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1969)  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1985)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1971)  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1974)  פרס נבולה לסיפור קצר (1971)  פרס אפולו (1976) 
 robert-silverberg.com
 חתימה:   
 
רוברט סילברברג בכינוס העולמי למדע בדיוני, גלאזגו, אוגוסט 2005
רוברט סילברברג (באנגלית: Robert Silverberg, נולד ב-15 בינואר 1935) הוא סופר מדע בדיוני ופנטזיה ועורך אמריקאי-יהודי. כתב ספרים וסיפורים קצרים רבים וכן ערך מקבצי סיפורים קצרים.
סילברברג היה מועמד לפרס הוגו ופרס נבולה יותר מכל סופר מדע בדיוני אחר, ופרסים אלה מעטרים את הקריירה שלו לכל אורכה. ב-2004 היה הסופר ה-21 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
אף על פי שהתפרסם בעיקר בתחום המדע הבדיוני, סוגה זו מהווה רק חלק מכתיבתו. תחומי עניין נוספים כגון היסטוריה, ארכאולוגיה ומין מהווים כארבעים אחוזים מסך הספרים שכתב.
קורות חיים

סילברברג נולד למיכאל והלן ברובע ברוקלין שבניו יורק, ארצות הברית. בהיותו ילד קרא סילברברג ספרים ברעבתנות, בעיקר מדע בדיוני, וחשיפתו לתחום זה פתחה בפניו עולם ומלואו. על כך הרגיש סילברברג שעליו לתרום חזרה לתחום זה.
בשנת 1955, תוך כדי לימודים לתואר הראשון, עבר סילברברג להתגורר בדירה בניו יורק בשכנות עם סופר המדע הבדיוני המבוסס רנדל גארת' ובשכנות עם הרלן אליסון. קרבה זו הקפיצה את הקריירה הספרותית של סילברברג מאחר שגארת' הציג את סילברברג בפני עורכים, וכתיבה משותפת נולדה עם כל אחד מהם. סילברברג וגארת' נהגו לפרסם סיפורים תחת שם העט רוברט רנדל, ושלושה סיפורים משותפים הורחבו לכדי הספר "The Shrouded Planet".
בשנת 1956 סיים את התואר הראשון שלו באוניברסיטת קולומביה בספרות אנגלית, ולא פסק מלכתוב בזמן זה. בשנה זו זכה בפרס הוגו לסופר הצעיר המבטיח ביותר, והוא רק בן 21. לאחר סיום לימודיו הוא הפך לסופר במשרה מלאה.
בשנות ה-50 יצאו תחת ידיו של סילברברג מאות סיפורים לכתבי עת מדע בדיוני.
בזמן השפל במכירת סיפורי מדע בדיוני בשלהי שנות ה-60 עשה סילברברג תפנית והחל לכתוב ספרות לא בדיונית לנוער, קריירה אותה מכנה סילברברג מכובדת יותר. תוך מספר שנים הוכר סילברברג כאחד מן היוצרים המוצלחים בספרות הלא בדיונית בשל ספריו בנושאים כמו אנטארקטיקה, מצרים העתיקה, תוכנית החלל של ארצות הברית והיסטוריה רפואית. בתחילת שנות ה-60 כתיבתו הייתה פורייה מאוד וקצב זה הואט באמצע שנות ה-60 בעיקר משתי סיבות: בעיה פיזית של בלוטת התריס (פעילות יתר) עקב עבודה מאומצת, ושריפה שהייתה בביתו בשנת 1968 אשר לדבריו של הסופר "ייבשה, ככל הנראה לתמיד, את מירב האנרגיה יוצאת הדופן שאיפשרה לי לכתוב לפחות כתריסר ספרים משמעותיים לשנה". למרות זאת, דווקא בשנים אלה (סוף שנות ה-60) החל לכתוב סילברברג מדע בדיוני מעמיק יותר וכפי שנאמר עליו "בשנת 1965 סילברברג הניח בצד את הצעצועים והחל לכתוב ספרות אמיתית"; הסיפורים קיבלו זוויות ראייה פסיכולוגיות, פילוסופיות וחברתיות.
בתקופה זו סילברברג וסופרי מדע בדיוני אחרים אשר כינו עצמם "הגל החדש" ניסו לפרוץ את הנוסחאות המקובלות של המדע הבדיוני ולשכלל את שיטות הכתיבה של הספרות המודרנית. כך יצאו לאור הספרים "תחנת הוקסביל", "כנפי לילה" ו"למות מבפנים" והוא מצא גישה ייחודית משלו למדע בדיוני, הן מבחינת התוכן והן מבחינת סגנון הכתיבה.
אף על פי שספריו זכו בפרסים, המכירות ירדו. קוראים פנו אליו בשאלה "למה אתה כותב ספרים כל כך מדכאים?". בהתחלה היה מופתע מדעת קהל זו אך הבין במהרה ש"משהו אינו כשורה". בשנת 1975 רוב הספרים הראויים של סילברברג יצאו מהדפסה ובנקודה זו הודיע סילברברג על פרישה מכתיבת מדע בדיוני. הוא נמנע מכתיבת מדע בדיוני במשך כארבע שנים ותחת זאת הקדיש את רוב זמנו לגינה אשר בביתו בקליפורניה. בשנת 1978 הוא נדחף חזרה לכתיבת מדע בדיוני בעקבות פרידה מאשתו הראשונה, פרידה אשר הובילה למצב כלכלי ירוד וכדי לשפר מצב זה הוא "כתב רק עוד ספר אחד". ספר זה הוא הראשון מסדרת ספרי מאג'יפור, "Lord Valentine's Castle", סדרה המשלבת בתוכה אלמנטים של מדע בדיוני ופנטזיה אפית.
בשנת 1986 התגרש סופית מאשתו הראשונה ונישא בשנית כשנה לאחר מכן לקארן הבר (אנ'), אף היא סופרת מדע בדיוני. ההצלחה של סדרת מאג'יפור החזירה את סילברברג לחיי הכתיבה, ואף על פי שהצהיר שלא יכתוב המשכים לספר הראשון בסדרה, הוא חזר בו; כיום הסדרה כוללת עשרה ספרים.
כתיבה

סילברברג התחיל את הקריירה שלו כבר בגיל 14 כאשר כתב סיפורים קצרים לכתבי עת של מדע בדיוני. בגיל 20 פרסם את ספרו הראשון "Revolt on Alpha C" וספרו המפורסם וזוכה השבחים נתיב ההתנגשות, אשר יצא לאור בשנת 1961, נכתב כשהיה בן 22.
בסוגות המדע הבדיוני, הפנטזיה, המסתורין והאימה כתב סילברברג יותר ממאה ספרים וכ-450 סיפורים קצרים בתקופה של כ-50 שנה.
פוריותו הגיעה לשיאה בשנות השישים, בהן ההספק שלו היה כשני מיליון מילים בשנה. הוא היה מבוקש ומחוזר על ידי עורכים וכדי שלא לגרום לרווית-יתר של השוק, נאלץ לכתוב תחת מספר שמות בדויים. סילברברג ידוע גם בשל סיפורי המסתורין והאימה הרבים שכתב, ובשנת 1986 הוא הגיש פרק בתוכנית הטלוויזיה "אזור הדימדומים" אשר כלל את סיפורו "To See the Invisible Man", אשר נכתב ב-1963.
בשנת 1990 חבר לאייזק אסימוב להרחבת סיפורו הקצר של אסימוב, "שקיעה", לנובלה. כמו כן כתבו השניים את "ילד האתמול", (1991), המבוסס גם הוא על סיפור מאת אסימוב בשם "ילד קטן ומכוער". שיתוף פעולה שלישי ביניהם הניב את הספר "האדם הפוזיטרוני" (1992), שהיה גם הוא הרחבה של סיפור קלאסי של אסימוב, "איש יובל המאתיים".
ג'קי קסאדה מהמגזין "Library Journal" כתב על סילברברג: "הוא מצטיין באיזון בין דמויות חזקות ועלילה מורכבת כדי להשיג דוגמה נדירה של פנטזיה אפית מסופרת בדיוק של מדען".
בהקדמה שכתב סילברברג לספר "Galactic Dreamers: Science Fiction as Visionary Literature" הוא מסביר את ששאף להשיג בעבודתו:
"להראות לקורא משהו שמעולם לא היה מסוגל לראות בעיניו, משהו מוזר וייחודי, משהו יפה שגורם אי נוחות, משהו שימשוך לכמה רגעים את הקורא מעבר לגבולות המוכרים לו וימקם אותו במרחב היקום, יתן לו לרגע תוסס אחד תחושה שהוא שותף למרקם החלל והזמן וישאיר אותו שונה לתמיד, בעל מודעות רחבה יותר". יחד עם אשתו השנייה קרן, כתב בשנת 1989 ספר אחד, "The Mutant Season", והיא עזרה לו לערוך סיפורים קצרים; סילברברג אף הודה לה בהקדמה לאוסף האגדות שערך (Legends 1,2,3) המכיל 11 אגדות פנטזיה.
בשנת 2010 פרסם נובלת מדע בדיוני בשם "The Last Song of Orpheus", האחרונה שראתה אור. בראיון משנת 2015 אמר שהוא לא מתכוון לכתוב עוד מדע בדיוני.
כתיבה > תחומים אחרים

אהבתו לתחומים אחרים כגון היסטוריה וארכאולוגיה הניבה מספר רב של ספרים בנושאים אלה.
בין השנים 1961–1975 כתב כ-25 ספרי היסטוריה וארכאולוגיה תחת שמו האמיתי.
בין השנים 1964–1967 כתב ארבעה ספרי היסטוריה תחת שם העט ווקר צ'פמן.
בין ספריו שאינם בדיוניים נמצא גם הספר "If I Forget Thee, O Jerusalem: American Jews and the State of Israel", אשר פורסם בשנת 1970.
תחת שם העט "דון אליוט" או "אליוט" כתב גם כ-20 ספרי פורנוגרפיה רכה בין השנים 1960–1973. הוא פרסם גם סיפורים קצרים בנושא זה במגזינים דוגמת "פלייבוי" תחת שמות עט שונים. שני ספרים העוסקים בעצות לחיי מין כתב סילברברג תחת שם העט אל.טי. וודוורד בשנים 1962 ו-1967.
כמו כן, בין השנים 1960–1972 כתב סילברברג כ-30 ספרים לנוער בנושאים שונים, כגון היסטוריה ופרה-היסטוריה, ארכאולוגיה, חיים תת-ימיים, גאוגרפיה, מדע, היסטוריה של הרפואה וטבע.
פרסים

היה מועמד לפרס הוגו 23 פעמים, מתוכן זכה 4 פעמים.
היה מועמד לפרס נבולה 15 פעמים, מתוכן זכה 5 פעמים.
ב-2004 היה הסופר ה-21 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט).
מספריו שתורגמו לעברית > מדע בדיוני ופנטזיה

על פי סדר הופעתם במקור:
הגזע האבוד של המאדים, לדורי, בתרגומה של איזבלה פולץ
נתיב ההתנגשות, רמדור 1980, בתרגומו של שלמה גונן
תחנת הוקסביל, כתר 1980, בתרגומו של עמנואל לוטם
האיש במבוך, זמורה ביתן 1979, בתרגומו של שלמה גונן
כנפי לילה, עם עובד 1977, בתרגומו של יוסף כרוסט
על פני מיליארד שנה, זמורה ביתן 1983, בתרגומו של ישעיהו לויט
עת תמורות, מעריב 1981, בתרגומו של יוסף כרוסט
ספר הגולגולות, לדורי, בתרגומה של נוגה ברוקס
למות מבפנים, ש. פרידמן 1981, בתרגומה של שרונה עדיני
חגיגת דיוניסוס, רמדור, אורי שלגי 1980
גילגמש המלך, עם עובד 1990, בתרגומו של אריה חשביה
טום המשוגע, עם עובד 1987, בתרגומו של עמנואל לוטם
כוכב הצוענים, עם עובד 1989, בתרגומו של עמנואל לוטם
כתום החורף, עם עובד 1991, בתרגומה של דורית לנדס
האביב החדש, עם עובד 1992, בתרגומה של ירדנה גבתי
שמים לוהטים בחצות, עם עובד 1995, בתרגומה של ירדנה גבתי
מגדל הזכוכית, מובי דיק 2012, בתרגומו של עומר כביר
מספריו שתורגמו לעברית > סדרת מאג'יפור

מסע להררי מאג'יפור, עם עובד 1997, בתרגומו של יובל בן ענת
קוסמי מאג'יפור, עם עובד 1998
המקדש השביעי, (סיפור קצר בתוך אגדות 1+2 בהוצאת אופוס)
פרסטימיון השליט, עם עובד 2003, בתרגומו של גיא בן משה
מלך החלומות, עם עובד 2004, בתרגומו של גיא בן משה
מספריו שתורגמו לעברית > שיתוף פעולה עם אייזק אסימוב

שקיעה, הוצאת כתר, 1992, בתרגומו של עמנואל לוטם
ילד האתמול, הוצאת כתר, 1993, בתרגומו של עמנואל לוטם
האדם הפוזיטרוני, הוצאת כתר, 1998, בתרגומו של גידי נבו
מספריו שתורגמו לעברית > סיפורים קצרים

מלתעות עצים – פנטסיה 2000, גיליון 1
ריקוד השמש – פנטסיה 2000, גיליון 4
ישמעאל מאוהב – פנטסיה 2000, גיליון 6 .פורסם ברשת ב"יקום תרבות" באוגוסט 2019.
הרוכבים – פנטסיה 2000, גיליון 33
כלה מספר94 – פנטסיה 2000, גיליון 37
עסקי אמנות עתיקה, אוסף סיפורים "חדירת זמן" בעריכת ארתור סי. קלארק
זבובים - באוסף הסיפורים "חזיונות מסוכנים" בעריכת הרלן אליסון
מספריו שתורגמו לעברית > מדע בדיוני ופנטזיה: עריכה

מבחר הסיפורת הבדיונית, עם עובד 1981, בתרגומו של עמנואל לוטם
אגדות 1+2, אופוס
מספריו שתורגמו לעברית > כללי

הרפתקאות גדולות בארכאולוגיה, בעריכת רוברט סילברברג, הוצאת ספרים אחיאסף בע"מ
ריגוש (מחזה)

| --- | --- |
 בימוי:  הלל מיטלפונקט
 הפקה:  תיאטרון בית ליסין
 כתיבה:  הלל מיטלפונקט
 מוזיקה:  אורי וידיסלבסקי
 הצגת בכורה:  2005
 פרסים:  פרס התיאטרון הישראלי
 
ריגוש הוא מחזה מאת הלל מיטלפונקט, שהועלה בתיאטרון בית ליסין בין השנים 2005 ל-2007. המחזה זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2005, פרס שחקנית השנה לדפנה רכטר ופרס שחקנית המשנה לנעמי פרומוביץ'.