stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאנה צ'וריקובה

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1978 (בת 45) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  הפקולטה לעיתונות של אוניברסיטת מוסקבה 
 תפקיד:  עורכת ראשית 
 בן או בת זוג:  Ivan Tsybin (2004–2008) 
 www.yanachurikova.ru
 
יאנה צ'וריקובה (ברוסית: Яна Алексеевна Чурикова, נולדה ב-6 בנובמבר 1978) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה רוסייה.
ביוגרפיה

צ'וריקובה נולדה במוסקבה, אמה הייתה כלכלנית ואביה היה איש צבא, היא למדה בבית ספר למוזיקה בהונגריה עקב שירותו של אביה שם.
בין השנים 1992 ל-1996 עבדה ככתבת בעיתון, מ-1995 ועד שנת 2000 היא למדה בפקולטה לעיתונאות של אוניברסיטת מוסקבה ונושא עבודת הגמר שלה היה "השפעת המוזיקה על תודעת ההמונים".
מ-1998 ועד 2002 היא הנחתה בערוץ MTV רוסיה, ב-2002 החלה לעבוד בהערוץ הראשון (רוסיה) והיא ידועה בעיקר מהנחיית התוכנית מפעל הכוכבים.
היא הגישה מספר שנים את תוצאות הניקוד הרוסי באירוויזיון, הנחתה את התחרות לבחירת הנציג הרוסי לתחרות ובנוסף היא הייתה אמורה להנחות את אירוויזיון 2009 אך עקב הריונה היא פרשה מהנחיית האירוע.
טטבאניה

בית מועצת המחוז
טטבאניה (בהונגרית: Tatabánya) היא עיר בצפון-מערב הונגריה, במרכז טרנסדנוביה כ-55 ק"מ מערבית לבודפשט. טטבאניה היא בירת מחוז קומארום-אסטרגום.
מיקום

העיר שוכנת בדרומו של מחוז קומארום-אֶסטֶרגום בעמק שבין הרי גֶרֶצֶ'ה (Gerecse) מצפון וגבעות וֵרְטֶש (Vértes) מדרום. היא יושבת על נתיב התחבורה הראשי שמחבר את בירת הונגריה למערב אירופה. הכביש המהיר (M1), בין בודפשט לווינה עובר לידה. גם מסילת הברזל בין שתי ערי הבירה עוברת דרכה.
היסטוריה

האזור בו יושבת טטבאניה היה מיושב כבר בתקופת האבן אך העיר עצמה צעירה יחסית. יישוב בשם טטבאניה נוסד רק בשנת 1902 כאשר הוחלט להפוך את מחנות כורי הפחם שהיו בסביבה ליישוב מסודר. מרבצי הפחם שהתגלו באזור הפכו את היישוב למרכז מכרות החשוב בהונגריה. ב-1947 הוכרזה טטבאניה כעיר לאחר שסופחו אליה עוד שלושה יישובים סמוכים: פלשגלה (Felsőgalla), אלשוגלה (Alsógalla) ובאנהידה (Bánhida). ב-1950 היא קיבלה מעמד של בירת מחוז. העיר, בעלת האופי התעשייתי, התפתחה בקצב מהיר בעידוד המשטר הסוציאליסטי ובשנת 1980 אוכלוסייתה הגיעה לכ-76,000 נפשות. נפילת המשטר הסוציאליסטי והשינויים הפוליטיים החל מ-1990, הביאו להאטה בהתפתחות הכלכלית של העיר שהייתה מבוססת בעיקרה על מכרות ותעשייה כבדה.
תולדות היהודים

העיר טטבאניה נוסדה ב-1947 מאיחודם של ארבעה יישובים נפרדים. לכן אין אפשרות לתאר את תולדות היהודים בעיר כמקשה אחת אלא להתייחס לכל יישוב בנפרד. הטבלה להלן מציגה את השינויים באוכלוסייה היהודית ביישובים האלה החל מ-1840.
| שנה | טטבאניה | פלשגלה | אלשוגלה | באנהידה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1840 | - | - | - | 7 |
| 1880 | - | 17 | - | 12 |
| 1910 | 115 | 108 | 30 | 49 |
| 1920 | 112 | 156 | 35 | 32 |
| 1930 | 64 | 192 | 27 | 85 |
| 1941 | 43 | 203 | 29 | 69 |
טטבאניה: ביישוב שנוסד ב-1902 התפתחה קהילה קטנה של כמה עשרות יהודים שהיו שותפים פעילים בהתפתחות היישוב. הקהילה שהשתייכה לזרם הנאולוגי, לא הייתה עצמאית לגמרי וקיבלה את שירותי הדת מקהילת טטה הסמוכה. ב-1941 מנתה הקהילה 43 נפשות מתוך סך אוכלוסייה של 7312 איש. בסוף מאי 1944 הועברו יהודי טטבאניה לגטו שהוקם בפלשגלה וב-8 ביוני הם הועברו עם כל יושבי הגטו לקומרום. מקומרום נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
פלשגלה: על התיישבות יהודית במקום כבר בסוף המאה ה-18, מעידה מצבה משנת 1800 בבית העלמין המקומי. גם בעיירה זו הקהילה השתייכה לזרם הנאולוגי. ב-1885 היא הצטרפה לקהילה בטטה. ב-1930 נבנו בית כנסת ובית תרבות שאירחו רבנים ומרצים ידועים לערבי תרבות שהפכו לפופולריים בקרב האוכלוסייה היהודית. ב-1936 התארגן במקום סניף של מפלגת ה-פולקסבונד (Volksbund) הנאצית, וחבריו החלו בהתנכלויות כלפי היהודים - חנויות של יהודים נבזזו ונגרמו נזקים לבית הכסת. החל מ-1940 החלו בגיוס צעירים יהודים לפלוגות העבודה. ב-1942 החלו לשלוח את המגויסים לחזית המזרחית באוקראינה. בסוף מאי 1944 הוקם גטו בפלשגלה. בגטו רוכזו כל יהודי פלשגלה וכן היישובים הסמוכים - טטבאניה, אלשוגלה ובאנהידה. ב-8 ביוני הועברו כל יושבי הגטו לגטו קומרום ומשם נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
עם סיום המלחמה חזרו כ-60 ניצולים ליישוב והקימו את הקהילה מחדש. ב-1948 עלו 17 מבני הקהילה לישראל והיתר היגרו למדינות אחרות או עזבו את העיר.
באנהידה: כבר במחצית השנייה של המאה ה-18 גרו יהודים ביישוב אך לא הוקמה קהילה עצמאית. היהודים התפללו בבית הכנסת בטטה הסמוכה וב-1885 הצטרפו לקהילה שם. ב-1900 היו ביישוב כ-30 יהודים בלבד. בין השנים 1941 ו-1944 הוצבו ביישוב שלוש פלוגות של שירות העבודה, שעבדו בהקמת תחנת הכוח במקום. תנאי השירות שלהם היו טובים יחסית והם היו פעילים בחיי הקהילה המקומית ושל קהילת פלשגלה הסמוכה, וגם יחסיהם אם האוכלוסייה הנוצרית היו טובים. במאי 1944 העבירה המשטרה המקומית את יהודי המקום לגטו שהוקם בפלשגלה וב-8 ביוני הם הועברו עם כל יושבי הגטו לקומרום. מקומרום נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ. ב-1947 חיו בבאנהידה 2 יהודים.
נתונים דמוגרפיים > קבוצות אתניות

הונגרים – 92.8%
גרמנים – 1.9%
צוענים – 0.9%
סלובקים – 0.6%
אחרים, לא השיבו – 7.1%
נתונים דמוגרפיים > דתות

קתולים – 43.1%
קלויניסטים – 9.0%
לותרנים – 1.5%
אחרים – 0.9%
אתאיסטים – 32.6%
לא השיבו – 12.9%
ערים תאומות

גרמניה אאלן, גרמניה (מ־1987)
רוסיה איז'בסק, רוסיה (מ־1992)
הממלכה המאוחדת קרייסטצ'רץ' (אנ'), הממלכה המאוחדת (מ־1992)
ארצות הברית פיירפילד (אנ'), קונטיקט, ארצות הברית (מ־1993)
רומניה אודורהיו סקוייסק (אנ'), רומניה (מ־2000)
פולין בנדין, פולין (מ־2000)
סלובקיה באנסקה שטיאווניצה, סלובקיה (מ־2017)
הערות שוליים

↑  A zsidó lakosság térbeli és időbeni eloszlása a Tatai járásban.
↑  המפקד איפשר לכל נפקד להשתייך ליותר מלאום/קבוצה אתנית אחת. לכן סכום האחוזים יכול לעבור את ה-100%.
1 2 3  A Detailed Gazetteer of the Republic of Hungary, 2012
↑  אוכלוסייה היסטורית, 1870–2001, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ההונגרית KSH
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562295805171  BnF: cb137695624 (data)  GND: 4391605-3  LCCN: n86090142  MusicBrainz: 81f37108-5393-4410-82db-5c91ad2ec15d  NKC: ge1029839  VIAF: 150180772   WorldCat (עם VIAF): 150180772 
סמל העיר - פסל של טורול מאת דיולה דונאט
טיבור ברנסקי

| --- | --- |

טיבור ברנסקי, 2017
 לידה:  11 ביוני 1922 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  20 בינואר 2019 (בגיל 96) באפלו, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה, ארצות הברית 
 מקצוע:  תאולוג, מרצה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (11 בינואר 1979)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  טיבור ברנסקי
 
טיבור ברנסקי (בהונגרית: Baránszki Tibor; ‏11 ביוני 1922 – 20 בינואר 2019) היה משורר, סופר וחסיד אומות העולם הונגרי-אמריקאי, שהציל את חייהם של יותר מ־8,000 יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

טיבור ברנסקי נולד בבודפשט, הונגריה לרודולף (בהונגרית: Reszel) ברנסקי ומריה שלנדר. בילדותו, טיבור הושפע רבות מסבו אלברט ברנסקי. טיבור הצעיר היה ילד חולני מאוד. לעיתים קרובות הוא התלווה לסבתו כשביקרה בכנסייה, ופיתח קשר קרוב לדת ולמריה הקדושה. חברתה הטובה ביותר של סבתו, הייתה גברת שוורץ היהודיה וטיבור חיבב אותה מאוד. בזמן לימודיו בתיכון (1936-1940), סביבתו החברתית של טיבור לא תמכה בהיטלר ובשלטון הנאצי בגרמניה, ובשנתו האחרונה ללימודים, טיבור נחשף לציטוט מ'מיין קאמפף' שפגע בעם ההונגרי והכעיסו מאוד. עם סיום לימודיו בבית הספר, טיבור החל ללמוד כמורה מחוץ לבודפשט משנת 1940 - 1943, אך לבסוף חזר לבודפשט ב-20 באוקטובר 1944, עם התקדמות הצבא הסובייטי בתוך הונגריה.
לאחר המלחמה

עם סיום המלחמה חזר ברנסקי לבודפשט. הוא סיים את לימודיו והפך לכומר בצפון הונגריה. בשנת 1948 השלטון הסובייטי השתלט על ממשלת הונגריה. טיבור ברנסקי התנגד למשטר זה לא פחות משהתנגד לשלטון הנאצי, ולכן נשפט לתשע שנים בכלא סובייטי בעקבות "פעילות אנטי-קומיניסטית". לאחר מותו של יוסיף סטלין בשנת 1953 הוענקה לברנסקי חנינה והוא שוחרר לאחר 57 חודשים בכלא (כ-5 שנים). בניסיון המהפכה ההונגרי בשנת 1956 כנגד השלטון הסובייטי, ברנסקי נסע למערב כדי לנסות לגייס עזרה, אך המהפכה נכשלה בעודו מחוץ להונגריה. הוא נשלח לבודפשט, על אף שלא רצה לשוב להונגריה, והצליח לחמוק בחזרה עם פליטים אחרים לאיטליה.
באיטליה הכומר ברנסקי נישא ב-8 ביולי 1957, לקטלין קורוסי. ברנסקי וקורוסי חיו במחנה פליטים בסמוך לרומא במשך קרוב לשנה, והקימו בית ספר לפליטים במקום. ב-1958 הצליחו השניים להשיג ויזות לקנדה, ועברו לגור בטורונטו למשך שלוש שנים. ב-1961 הם עברו לעיר בופאלו שבניו-יורק, והקימו משפחה. קורוסי הפכה לפרופסור לביו-כימיה וחוקרת סרטן באוניברסיטת בופאלו. טיבור ברנסקי הפך למורה להיסטוריה. לשניים שלושה ילדים - פיטר פורגאך, בנה מנישואיה הקודמים של קורוסי, שהפך למנתח עיניים, טיבור ברנסקי הבן, שלמד סינית כנער והפך לעורך דין בין-לאומי העובד מבייג'נג, וקאת'ילין, שנכון לשנת 2020 אחראית על התקשורת בדיוקסיה של בופאלו.
קטלין קורוסי-ברנסקי נפטרה בשנת 2011. טיבור ברנסקי נפטר ב־20 בינואר 2019.
הכרה והנצחה

ב-11 בינואר 1979, הוכרו ברנסקי ודודתו, מרגיט סטרנדר, כחסידי אומות עולם בטקס שנערך בניו-יורק, ארצות הברית. כמו כן, נשתל לכבודו עץ בשדרת חסידי אומות העולם במוזיאון יד ושם שבירושלים בטקס חגיגי בנוכחותו. ב-16 ביולי 1997, יד ושם הכירה באנג'לו רוטה כחסיד אומות העולם.
גאבור זקרס, האדם הראשון שברנסקי הציל, שרד את המלחמה ונישא לאגנס, שאיבדה את שני הוריה בשואה. הם עברו לגור בבופאלו, ניו-יורק, ויש להם שני בנים. גאבור היה בעל תואר דוקטור בביו-כימיה ובמשפטים. הוא הפך לעורך דין בתחום הפטנטים. הוא נפטר ב-27 בנובמבר 2010, אך משפחתו נשארה קרובה למשפחת ברנסקי.
בשנת 1980 מונה ברנסקי בידי נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר להיות ראש הוועדה לזיכרון השואה.
ראול וולנברג נעלם בעודו ברשות הסובייטים. ברנסקי היה מהאחרונים לחזות במאמציו לעזור ליהודים תחת השלטון הנאצי. באוגוסט, 2017 הוזמן ברנסקי בידי קרובי משפחה של ראול וולנברג להיות אורח כבוד באירועי "יום ראול וולנברג" בסטוקהולם.
משרד הדואר הישראלי הדפיס בול לכבודו של טיבור ברנסקי באפריל, 2017.
לקריאה נוספת

"המיתוס של האפיפיור של היטלר”, מאת הרב דייוויד ג' דאלין, הוצאת רגנרי בע"מ, 2005. עמודים 87–89, 107.
"ראול וולנברג", מאת הארווי רוזנפלד, הוצאת הולמס ומאיאר בע"מ,1995. עמודים 74–83, 96-97, 106-107, 214.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  Oral history interview with Tibor Baranski, ‏1970
1 2  Sean Kirst, He saved 3,000 jews in world war II, now lives quietly in Buffalo, The Buffalo News, ‏27/8/2017
1 2 3  Scott N. Miller, Fighting tyranny is difficult, dangerous, VailDaily - Everything vail valley
↑  Gabor L. Szekeres, Los Angeles Times - obituaries, ‏3-4/12/2010
↑  Sean Kirst, Tale and video of a melody that lifted over Auschwitz, The Buffalo News, ‏14/4/2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012218876305171  ISNI: 0000 0000 5246 0886  LCCN: nr99030011  VIAF: 17144764   WorldCat (עם VIAF): 17144764
טאנו מוינו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בדצמבר 1989 (בת 34) אודסה, אוקראינה SSR, ברית המועצות (אוקראינה כיום)
 שם לידה:  טטיאנה רוברטבנה מוניו
 מדינה:  אוקראינה
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  במאית וידאו קליפים, מעצבת,  סטייליסטית, צלמת ובמאית קולנוע
 פרסים והוקרה:  פרסים שונים
 
טטיאנה רוברטבנה מוניו (באוקראינית: Тетяна Робертівна Муїньо; נולדה ב-7 בדצמבר 1989), הידועה יותר בשם טאנו מוינו (באוקראינית: Таня Муїньо; בספרדית: Tanu Muiño) היא במאית וידאו קליפים, מעצבת, סטייליסטית, צלמת ובמאית קולנוע. היא ידועה בעבודתה על וידאו קליפים מצליחים של אמנים פופולריים כדוגמת: מונטיק (אנ'), טיים אנד גלאס (אנ'), NK (אנ'),‏ IOWA‏ (אנ'), "Up" של קארדי בי ו-"Wild Side" של נורמני. בשנת 2021, ביימה את קליפ השיר "Rumors" של ליזו וקארדי בי.
ביוגרפיה

אביה הוא רוברט מויניו, אזרח קובני. בשנות השמונים, עבר לאודסה ונשאר באוקראינה. אמה אוקראינית. לטאנו שלושה אחים ואחות. עד גיל שש התגוררה בהוואנה.
קריירה

בשנת 2016 החלה לשתף פעולה עם הזמר האוקראיני מונטיק. החל מנובמבר 2020, מוינו ביימה 14 וידאו קליפים עבורו.
בשנת 2019 ביימה מוינו את הקליפ ל-"Small Talk", של הזמרת האמריקאית קייטי פרי.
בשנת 2020 שיתפה פעולה עם הזמרת הספרדייה רוסליה. היא ביימה את "Rhythm" של מונטיק, שהופץ בערוץ היוטיוב שלו בספטמבר 2020. בסתיו 2020, ביימה את קליפ השיר "Cotton Candy" של המוזיקאי הבריטי יאנגבלאד. הקליפ צולם בקייב ב-1 באוקטובר.
בשנת 2021 ביימה את הקליפים של "Up" מאת קארדי בי, "Montero (Call Me by Your Name)" מאת ליל נאז X,‏ ו-"Wild Side" מאת נורמני וקארדי בי.
וידאו קליפים שביימה

| שנה | שם | אמנ/ית |
| --- | --- | --- |
| 2013 | "Знаешь" | רוז'דן |
| 2014 | "Нельзя поменять" | אווה בושמינה |
| 2015 | Не преступление | אווה בושמינה |
| 2016 | #kakvoda | לייאה |
| 2016 | "Тени" | לייאה |
| 2016 | "Невысомыми" | לייאה |
| 2016 | "Преданы" | לייאה |
| 2016 | "Кружит" | מונטיק |
| 2016 | "Ни ты, ни я" | רוז'דן ול'אונה |
| 2016 | "Выходной" | מונטיק |
| 2016 | "Вечность" | מונטיק |
| 2017 | "Не прячься: | לייאה |
| 2017 | "Навсегда" | לייאה |
| 2017 | "Молчать" | לייאה |
| 2017 | "Vitamin D" | מונטיק |
| 2017 | "УВЛИУВТ" | מונטיק |
| 2017 | "Тролль" | טיים אנד גלאס |
| 2017 | "Плохо танцевать" | IOWA |
| 2018 | "Дай мне" | NK |
| 2018 | "То, от чего без ума | מונטיק |
| 2018 | "Ранена" | לייאה |
| 2018 | "Е, Бой" | טיים אנד גלאס |
| 2018 | "Глубоко" | מונטיק ונדיה דורופייב |
| 2018 | "Lomalo" | NK |
| 2018 | "Зашивает душу" | מונטיק |
| 2018 | "Hasta La Vista" | מישל אנדרדה |
| 2018 | "ФЭН-ШУЙ" | גלוקוזה |
| 2019 | "Maybe" | בריי |
| 2019 | "Love it ритм" | מונטיק |
| 2019 | "Podruga" | סקריפטוניט |
| 2019 | "Злой" | СБПЧ |
| 2019 | "Small Talk" | קייטי פרי |
| 2019 | "Каждый раз | מונטיק |
| 2019 | "Лocх" | טיים אנד גלאס |
| 2019 | "Часы" | СБПЧ |
| 2020 | "Juro Que" | רוסליה |
| 2020 | "Отдаём" | רוז'דן |
| 2020 | "Сильно" | מונטיק |
| 2020 | "ВЕЧЕРиНОЧКА" | ורה ברז'נבה ומונטיק |
| 2020 | "Потанцуй со мной" | איווה |
| 2020 | "Достопримечательность" | לידה לי ומונטיק |
| 2020 | "УВЛИУВТ на улице Пикадилли" | מונטיק ולאימה ואיקולה |
| 2020 | "ритмоLove" | מונטיק, לידה לי ונינו |
| 2020 | "Gorit" | דורופייב |
| 2020 | "Sestra" | ורה ברז'נבה |
| 2021 | "Up" | קארדי בי |
| 2021 | "Montero (Call Me by Your Name)" | ליל נאז X |
| 2021 | "Wild Side" (בהשתתפות קארדי בי) | נורמני |
| 2021 | "Rumors" (ביחד עם קארדי בי) | ליזו |
הערות שוליים

1 2  Regina Cho, Normani and Cardi B tap into their "Wild Side" in new single, REVOLT, ‏2021-07-16 (באנגלית)
↑  Vogue.ua, 5 самых модных украинских девушек-клипмейкеров, Vogue UA
↑  Українка зняла кліп для Кеті Перрі, Зроблено в Україні, נבדק ב-2021-10-02
↑  Katy Perry - Making of "Small Talk" / Episode #1, נבדק ב-2021-10-02
↑  Katy Perry - Making of "Small Talk" / Episode #2, נבדק ב-2021-10-02
↑  Відео. Українська режисерка Таню Муіньо зняла кліп для Rosalia, The Village Україна, ‏2020-01-24
↑  «Ритм» – MONATIK презентував фільм-мюзикл з українськими зірками. Відео, Волинські новини
↑  Brittany Spanos, Brittany Spanos, Yungblud Can't Keep Hands to Himself in 'Cotton Candy' Video, Rolling Stone, ‏2020-10-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Відео. «Усе пройшло шалено». Українська режисерка Таню Муіньо зняла кліп для Yungblud, The Village Україна, ‏2020-10-16
↑  Карди Би показала новый клип «Up». Его режиссером выступила украинский клипмейкер Таня Муиньо, Афиша
↑  Claire Shaffer, Claire Shaffer, Lil Nas X Shares Unabashedly Queer Video for 'Montero (Call Me By Your Name)', Rolling Stone, ‏2021-03-26 (באנגלית אמריקאית)
| פרס הווידאו קליפים של MTV לבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1984–2009 | טים ניומן (1984) ‏•‏‏ ז'אן-בטיסט מונדינו (1985) ‏•‏‏ סטיב בארון (1986) ‏•‏‏ סטיבן ר. ג'ונסון (1987) ‏•‏‏ אנדי מוראהן וג'ורג' מייקל (1988) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1989) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1990) ‏•‏‏ טרסם (1991) ‏•‏‏ מארק פנסקה (1992) ‏•‏‏ מארק פלינגטון (1993) ‏•‏‏ ג'ייק סקוט (1994) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (1995) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (1996) ‏•‏‏ בק (1997) ‏•‏‏ יונאס אקרלונד (1998) ‏•‏‏ טורנס קומיוניטי דאנס דרופ (1999) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (2000) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (2001) ‏•‏‏ ג'וזף קאהן (2002) ‏•‏‏ ג'יימי תרבס (2003) ‏•‏‏ מארק רומנק (2004) ‏•‏‏ סמואל באייר (2005) ‏•‏‏ רוברט היילס (2006) ‏•‏‏ סמואל באייר (2007) ‏•‏‏ אריקה באדו ומיסטר רובוטו (2008) ‏•‏‏ מארק וב (2009) |  |
| 2010–הווה | פרנסס לורנס (2010) ‏•‏‏ אדם יאוך (2011) ‏•‏‏ רומיין גברס (2012) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (2013) ‏•‏‏ דניאל קוואן ודניאל שיינרט (2014) ‏•‏‏ קולין טילי ודה ליטל הומיס (2015) ‏•‏‏ מלינה מצוקס (2016) ‏•‏‏ דייב מאיירס ודה ליטל הומיס (2017) ‏•‏‏ הירו מוראי (2018) ‏•‏‏ קאלמאטיק (2019) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2020) ‏•‏‏ ליל נאז X וטאנו מוינו (2021) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2022) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2023) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a688bfc8-bb40-4ed1-ad37-ae3d306863a4
יוליוס לדרר

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1821 וינה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  30 באפריל 1870 (בגיל 48) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה
 מקום מגורים:  האימפריה האוסטרו-הונגרית
 תרומות עיקריות
 ספרים בנושא אנטומולוגיה עם תיאור ראשון של פרפרים רבים
 
יוליוס לדרר (גרמנית: Julius Lederer;‏ 24 ביוני 1821 וינה – 30 באפריל 1870, וינה) היה אנטומולוג אוסטרי.
יוליוס לדרר התפרנס ממסחר. הוא היה אספן פרפרים ולצורך הרחבת האוסף נסע ברחבי אירופה, טורקיה ולבנון. כמו כן הוא תיאר פרפרים מאוספים של אנטומולוגים אחרים.
יוליוס לדרר היה בין מקימי ירחון אנטומולוגי.
העבודה העיקרית שלו Beitrag zur Schmetterlings-Fauna von Cypern, Beirut und einem Theile Klein-Asiens פורסמה בשנת 1855. בעבודה זו הוא תיאר לראשונה פרפרים רבים מאזור הים התיכון (לרבות ססמבריק אדום). ספר נוסף פורסם בשנת 1862.
עש Eccrita Lederer נקרא על שמו.
יורש העצר של דובאי

| --- | --- |

חמדאן בן מוחמד בן ראשד אאל מכתום נואם בפורום הכלכלי העולמי
 איוש נוכחי:  חמדאן בן מוחמד בן ראשד אאל מכתום
 תאריך כניסה לתפקיד:  1 בפברואר 2008
 תחום שיפוט:  דובאי
 ייסוד המשרה:  1958
 
נסיך הכתר של דובאי (בערבית: ولي عهد دبي) הוא יורש העצר של כתר אמירות דובאי. יורש העצר הנוכחי של דובאי הוא שייח' חמדאן בן מוחמד בן ראשד אאל מכתום (בערבית: حمدان بن محمد بن راشد آل مكتوم), שנולד ב-14 בנובמבר 1982.
רשימת יורשי העצר (נסיכי הכתר)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  דומה שיש להוסיף את מכתום בן ראשד אאל מכתום שמונה ליורש העצר ב-1958 על פי מאמר ההספד עליו ב-bbc, ראו כאן.
| תמונה | שם | יורשו של | לידה | הפך ליורש העצר | (הפך לנסיך הכתר) | החל לשלוט | נפטר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שייח' סעיד | שייח' מכטום[דרושה הבהרה] | 1878 | 1907 | 1907 | 1912 | 1958 |
|  | שייח' ראשד | שייח' סעד | 1912 | 20 ביולי 1937[דרוש מקור][דרושה הבהרה] | 20 ביולי 1937[דרוש מקור][דרושה הבהרה] | 10 בספטמבר 1958 | 7 באוקטובר 1990 |
|  | שייח' מוחמד | שייח' מכטום | 15 ביולי 1949 | 3 בינואר 1995 | 3 בינואר 1995 | 4 בינואר 2006 | חי |
|  | שייח' ראשד | שייח' מכטום | 12 בנובמבר 1981 | 2006 - 1 בפברואר 2008 | 2006 - 1 בפברואר 2008 | לא עלה לשלטון | 19 בספטמבר 2015 |
|  | שייח' חמדאן | שייח' מוחמד | 14 בנובמבר 1982 | 1 בפברואר 2008 | 1 בפברואר 2008 |  | חי |
יאנה פלקונן

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1977 (בת 47) לאהטי, פינלנד 
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 פרסים והוקרה:  אביר דרגה ראשונה במסדר האריה של פינלנד (6 בדצמבר 2019) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  jaana.pelkonen.5
 טוויטר:  JaanaPelkonen
 jaanapelkonen.com
 
יאנה מאריט פלקונן (פינית: Jaana Maarit Pelkonen; נולדה ב-27 בינואר 1977 בלהטי, פינלנד) היא מנחת טלוויזיה ודוגמנית פינית.
קריירה

פלקונן החלה את הקריירה התקשורתית שלה כמשירה ברדיו 99 בלהטי, בו עבדה בין 1995 ל-1997. היא התפרסמה בפינלנד לאחר שהנחתה את תוכנית משחקי המחשב המקומית "Tilt" בין 1997 ל-2005, ואת תוכנית הנוער Jyrki בשנת 1998. היא הנחתה גם את מוקדמות האירוויזיון של פינלנד במשך חמש שנים. ב-12 במאי 2007 היא הנחתה את האירוויזיון ה-52 ביחד עם מיקו לפילאמפי. כמו כן, היא הציגה את ההצבעות של פינלנד באירוויזיון לרוקדים השני, שנערך בגלאזגו שבממלכה המאוחדת ב-2008.
פלקונן לא המשיכה בקריירה התקשורתית לאחר מכן. ב-2007 סיימה תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת הלסינקי, והיא עובדת כעוזרת של שר התקשורת הפיני סובי לינדן. היא השתתפה גם בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בפינלנד ב-2008, ונבחרה למועצת העיר של הלסינקי מטעם מפלגת הקואליציה הלאומית.
פלקונן היא סטודנטית לסוציולוגיה באוניברסיטת הלסינקי.
יודנסוואנה

מפת סורינאם בדרום אמריקה
יודנסוואנה בסביבות 1830
שרידי בית הכנסת ביודנסוואנה, פברואר 2000
יודנסוואנה (בהולנדית: Jodensavanne, "סוואנת היהודים") הייתה טריטוריה יהודית שהוקמה בסורינאם, במחוז פארה, כ-50 קילומטר מבירת סורינאם פרמריבו, על הנהר סורינאם.
ב-2023 האתר הארכאולוגי של יודנסוואנה הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, ביחד עם בית הקברות היהודי קסיפורה הקרוב.
היסטוריה

בשנת 1639 התיר הממשל הבריטי ליהודים ספרדים מהולנד, פורטוגל ואיטליה ליישב את האזור. תחילה הם היגרו לעיר הבירה טוראריקה. גל התיישבות נוסף הגיע לאזור בשנת 1652 תחת הנהגת הלורד ווילובי. קבוצה אחרת של יהודים שגורשו מברזיל ומגיאנה הצרפתית יישבו את האזור בשנת 1664 בהנהגת דוד כהן נשיא.
הקהילה היהודית ביודנסוואנה זכתה לאוטונומיה, והקימה כלכלה מבוססת עבדות לגידול קני סוכר. הקהילה שגשגה ופרחה במשך תקופה של כ-100 שנים, דבר שתרם להפוך את סורינאם לאחת מהמושבות העשירות ביותר ביבשת אמריקה[דרוש מקור] . בית הכנסת הראשון של הקהילה היהודית, "ברכה ושלום", נבנה ב-1685. הקהילה תמכה כלכלית בין היתר בקהילת שארית ישראל שבמנהטן, ניו יורק. ב-1694 מנתה הקהילה כ-600 יהודים, החזיקה ב-40 מטעים ו-9,000 עבדים.
בשנת 1730 היו בכל סורינאם כ-400 מטעי סוכר בהם התקיימה עבדות, 115 מתוכם היו בבעלות יהודים. היהודים הקימו מערך הגנה ומיליציה אזרחית בשביל לשמר את העבדות, אך התקשו להתמודד עם מתקפות נקמה ומארבים של עבדים נמלטים. תופעות כמו מרד עבדים והתנקשויות בבעלי מטעים הלכו והתרבו.
במהלך המאה ה-18 סדרה של אירועים הובילו לפגיעה משמעותית בקהילת יודנסוואנה. בשנת 1712 פלשו לסורינאם שודדי ים צרפתים ושדדו בעיקר את היהודים, כתוצאה מכך הקהילה איבדה את מרבית הונה. ב-1773 קרס Dietz, אשר שימש כמרכז סחר-חליפין מרכזי לקני סוכר. מרבית בעלי המטעים לא הצליחו להשתקם מזה כלכלית. כל זאת בנוסף לירידה בערך קני סוכר בעקבות הפקת סוכר מסלק סוכר, והפגיעה בביטחון של אזרחי יודנסוואנה בשל התקפות חוזרות ונשנות מצד עבדים נמלטים, הובילו למצב שרוב האוכלוסייה עזבה את האזור לבירה פרמריבו.
חברי הקהילה ניסו לשמר את האזור אף על פי שעזבו, אך האזור נשרף כליל בספטמבר 1832 ביחד עם בית הכנסת 'ברכה ושלום' שהיה בן-147 שנים.
יצחק מרדכי יוסט תיאר את הקהילה בעיר בסביבות שנת 1845: "מספר קהל יהודי פורטיגיזים בסורינאם עלה בשנת 1836 ... שמנת המשפהות בסאוואנה ירדו ודלו מאד ולהותם זאת הועילה ביותר התבערה אשר בערה שם בשנת 1832. בית הספר אשר היה להם מלפנים חדל להיות, וכל הקהל ירד מאד."
לאחר מכן המקום המקום נעזב מיהודים ושימש כמחנה לאסירים פוליטיים במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1970 המקום הוכרז כאתר מורשת.[דרוש מקור] מאז החלו מאמצים רבים לשקם את ההריסות ולהפוך את האזור לאתר תיירות היסטורי.
הערות שוליים

↑  האתר הארכאולוגי יודנסוואנה: התיישבות יודנסוואנה ובית הקברות בנחל קסיפורה באתר אונסק"ו (באנגלית)
1 2  Stichting Jodensavanne - Jewish Colonization: 1664 -1832, www.jodensavanne.sr.org
↑  History of Jews in Suriname, Suriname Jewish Community (באנגלית)
↑  הקורות החדשות, הכרמל, 5 בספטמבר 1860
↑  Stichting Jodensavanne - Revival: 1998  present, www.jodensavanne.sr.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009877387805171
טאנגשאן

| --- | --- |

פוטומונטז' של טאנגשאן
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  חביי
 תאריך ייסוד:  28 בינואר 1938 
 שטח:  13,994 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנציבות העירונית:  7,717,983 (2020)
  ‑ במטרופולין:  3,687,607 (2020)
  ‑ צפיפות:  551.5 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  39°37′46″N 118°10′26″E﻿ / ﻿39.629444444444°N 118.17388888889°E﻿ / 39.629444444444; 118.17388888889 
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.tangshan.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןטאנגשאן(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןטאנגשאן(למפת חביי רגילה) שה-ג'יאג'וואנג האנדאן באודינגטאנגשאן(למפת חביי מוגדלת) שה-ג'יאג'וואנג האנדאן באודינגטאנגשאן    מיקומה של טאנגשאן במחוז חביי tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טָאנְגְשָׁאן (במנדרינית: 唐山; בפין-יין: Tángshān; מילולית: "ההר של טאנג") היא נציבות עירונית ועיר נמל תעשייתית במחוז חביי שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. העיר נתפרסמה ברעידת האדמה הגדולה שאירעה בה בשנת 1976 בעוצמה של 7.8 בסולם ריכטר, אשר שטחה חלק ניכר ממנה ובה נהרגו לפחות 255,000 תושבים על פי הערכות רשמיות. העיר נבנתה מחדש, והפכה לאטרקציה תיירותית. בה אחד מעשרת הנמלים הגדולים בסין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 7,717,983 תושבים, מתוכם 3,687,607 בשטח האורבני.
גאוגרפיה

הנציבות משתרעת על פני 13,994 קמ"ר בצפון-מזרח מחוז חביי על החוף הצפוני של ים בוהאי וגובלת מצפון עם צ'נגדה (אנ'), ממזרח עם צ'ינחואנגדאו (אנ') וממערב עם טיינג'ין. העיר מרוחקת כ-150 ק"מ דרום-מזרחית לבייג'ינג בירת סין וכ-365 ק"מ צפון-מזרחית לבירת המחוז שה-ג'יאג'וואנג. לוקח כשעתיים כדי להגיע מטאנגשאן למרכז בייג'ינג וכשעה למרכז טיינג'ין.
גאוגרפיה > זיהום אוויר

על פי סקר שערכה "Global voices China" בפברואר 2013, 7 ערים בחביי, כולל טאנגשאן, שה-ג'יאג'וואנג, האנדאן, באודינג, חנגשווי, שינגטאי ולאנגפאנג (אנ') הן בין 10 הערים המזוהמות ביותר בסין.