stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guns N' Roses 2023 Tour
רשימת השירים

רשימת שירים זו מייצגת את הופעת הלהקה בפארק הירקון, תל אביב, ישראל ב-5 ביוני 2023, וזו אינה מייצגת בהכרח הופעות אחרות שהתקיימו במסגרת סיבוב זה.
| --- | --- |
1. "It's So Easy" 2. "Bad Obsession" 3. "Chinese Democracy" 4. "Slither" 5. "Pretty Tied Up" 6. "Rumble" / "Welcome to the Jungle" 7. "Mr. Brownstone" 8. "Estranged" 9. "Double Talkin' Jive" 10. "Live and Let Die" 11. "Absurd" 12. "Hard Skool" 13. "Down on the Farm" 14. "Rocket Queen" 15. "Anything Goes": 16. "You Could Be Mine" 17. "T.V. Eye" 18. "This I Love" 19. "Civil War" / "Voodoo Child" 20. סולו גיטרה של סלאש 21. "Sweet Child o' Mine" 22. "November Rain" 23. "Knockin' on Heaven's Door" 24. "Wichita Lineman" 25. "Nightrain" הדרן 26. "People Get Ready" / "Patience" 27. "Patience" (השיר בוצע פעמיים מאחר שאקסל רוז לא הצליח לשרוק את פתיחת השיר) 28. "Paradise City"
שירים מתוך סיבוב ההופעות > שירי גאנז נ' רוזס

| אלבום | שיר | פעמים |
| --- | --- | --- |
| Live?!*@ Like a Suicide (1986) | "Reckless Life" | 46 |
| Appetite for Destruction (1987) | "Welcome to the Jungle" | 50 |
| Appetite for Destruction (1987) | "It's So Easy" | 50 |
| Appetite for Destruction (1987) | "Nightrain" | 50 |
| Appetite for Destruction (1987) | "Mr. Brownstone" | 47 |
| Appetite for Destruction (1987) | "Paradise City" | 50 |
| Appetite for Destruction (1987) | "My Michelle" | 3 |
| Appetite for Destruction (1987) | "Sweet Child o' Mine" | 50 |
| Appetite for Destruction (1987) | "Anything Goes" | 46 |
| Appetite for Destruction (1987) | "Rocket Queen" | 50 |
| Guns N' Roses (1988) | "Shadow of Your Love" | 9 |
| G N' R Lies (1988) | "Patience" | 43 |
| Nobody's Child: Romanian Angel Appeal (1990) | "Civil War" | 49 |
| Use Your Illusion I (1991) | "Don't Cry" | 20 |
| Use Your Illusion I (1991) | "Bad Obsession" | 50 |
| Use Your Illusion I (1991) | "Double Talkin' Jive" | 50 |
| Use Your Illusion I (1991) | "November Rain" | 50 |
| Use Your Illusion I (1991) | "Coma" | 23 |
| Use Your Illusion II (1991) | "Yesterdays" | 3 |
| Use Your Illusion II (1991) | "Pretty Tied Up" | 48 |
| Use Your Illusion II (1991) | "Locomotive" | 8 |
| Use Your Illusion II (1991) | "Estranged" | 49 |
| Use Your Illusion II (1991) | "You Could Be Mine" | 49 |
| Chinese Democracy (2008) | "Chinese Democracy" | 50 |
| Chinese Democracy (2008) | "Better" | 6 |
| Chinese Democracy (2008) | "Street of Dreams" | 10 |
| Chinese Democracy (2008) | "There Was a Time" | 7 |
| Chinese Democracy (2008) | "Catcher in the Rye" | 1 |
| Chinese Democracy (2008) | "Sorry" | 2 |
| Chinese Democracy (2008) | "Madagascar" | 10 |
| Chinese Democracy (2008) | "This I Love" | 13 |
| Chinese Democracy (2008) | "Prostitude" | 5 |
| Hard Skool (2021) | "Hard Skool" | 49 |
| Hard Skool (2021) | "Absurd" | 50 |
| "Perhaps" / "The General" (2023) | "Perhaps" | 26 |
| "Perhaps" / "The General" (2023) | "The General" | 2 |
שירים מתוך סיבוב ההופעות > שירים נוספים

| אמן | אלבום | שיר | פעמים |
| --- | --- | --- | --- |
| איי. סי./די. סי. | Highway to Hell (1979) | "Walk All Over You" | 4 |
| אליס קופר | Welcome to My Nightmare (1975) | "Only Women Bleed" | 8 |
| בוב דילן | Pat Garrett & Billy the Kid (1973) | "Knockin' on Heaven's Door" | 49 |
| ג'וני קאש | Johnny Cash with His Hot and Blue Guitar! (1957) | "Folsom Prison Blues" | 1 |
| גלן קמפבל | Wichita Lineman (1968) | "Wichita Lineman" | 30 |
| האימפרשנס | People Get Ready (1965) | "People Get Ready" | 25 |
| הג'ימי הנדריקס אקספריאנס | Electric Ladyland (1968) | "Voodoo Child (Slight Return)" | 48 |
| הסטוג'ס | Fun House (1970) | "T.V. Eye" | 49 |
| הרולינג סטונז | Tattoo You (1981) | "Waiting on a Friend" | 4 |
| ווינגס | Live and Let Die (1973) | "Live and Let Die" | 49 |
| ולווט ריבולבר | Contraband (2004) | "Slither" | 50 |
| יו. קיי. סאבס | Endangered Species (1982) | "Down on the Farm" | 47 |
| לינק ריי & היז ריי מן | — | "Rumble" | 46 |
| נינו רוטה | The Godfather (1972) | "Love Theme from The Godfather" | 2 |
| פאטי היל ומילדרד היל | — | "Happy Birthday to You" | 2 |
| רוז טאטו | Rose Tattoo (1978) | "Nice Boys" | 1 |
שירים מתוך סיבוב ההופעות > קטעי כלי

| אמן | כלי | פעמים |
| --- | --- | --- |
| סלאש | גיטרה | 48 |
משתתפים > גאנז נ' רוזס

אקסל רוז - זמרה, פסנתר
סלאש - גיטרה מובילה, גיטרת קצב, טוקבוקס, גיטרת סלייד
דאף מק'אגן - בס, קולות רקע, זמרה
דיזי ריד - קלידים, פסנתר, כלי הקשה, קולות רקע
ריצ'רד פורטס - גיטרת קצב, גיטרה מובילה, קולות רקע
פרנק פרר - תופים, כלי הקשה
מליסה ריס - קלידים, סינתיסייזר, סאב בס, תכנות, כלי הקשה וקולות רקע (1–45, 48–49).
משתתפים > משתתפים נוספים

דייב גרוהל - גיטרת קצב, קולות רקע (8 ב-"Paradise City")
קארי אנדרווד - זמרה (19, 20, 26 ב-"Sweet Child o' Mine" ו-"Paradise City")
מייק סמית' - זמרה (19 ב-"Knockin' on Heaven's Door")
כריסי היינד - מפוחית פה (24 ב-"Paradise City")
מייק מק'ריידי - גיטרת קצב (42 ב-"Paradise City")
שיאולונגבאו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מטבח:  המטבח הסיני, Taiwanese cuisine 
 מוצא:  הרפובליקה העממית של סין 
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר, Napa cabbage, שיטאקי, בצק, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
שיאולונגבאו (בסינית מפושטת: 小笼包, פין-יין: xiǎo lóng bāo) הוא סוג של באוזי ממחוז ג'יאנגסו, וספציפית מזוהה עם וושי ושנגחאי (שהייתה בעבר חלק ממחוז ג'יאנגסו). השיאולונג באו מאודה בסל אידוי מבמבוק (xiǎo lóng), וזה גם מקור שמו. יש להבדיל בינו לבין הכיסונים הסיניים הנפוצים ג'יאוזי, המאודים גם הם.
במדינות דוברות אנגלית קוראים להן לפעמים "כיסוני מרק" (soup dumplings) כי נהוג למלאם במרק.
הערות שוליים

1 2  Food Lover's Guide to the World: Experience the Great Global Cuisines. Lonely Planet Food and Drink. Lonely Planet Publications. 2014. p. 29. ISBN 978-1-74360-581-3. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבונצר

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־8 לפנה״ס בבל, האימפריה האשורית החדשה 
 פטירה:  733 לפנה״ס 
 מדינה:  בבל 
 
נבונצר (ביוונית: Ναβονασαρος) היה מלך בבלי, אשר מלך בבבל בין השנים 747–734 לפנה"ס.
זו הייתה התקופה שבה ממלכת אשור הייתה שרויה במלחמת אזרחים, אך לאחר מכן,  בשנת 746 לפנה"ס, הצליח תגלת פלאסר השלישי להשליט סדר באשור וכבש גם את בבל. נבונצר המשיך לשלוט תחת שלטון האשורים במשך 14 שנה. נבונצר היה המלך הראשון שניהל רשימות היסטוריות ויומנים אסטרונומיים מסודרים. על סמך היומנים הללו חישב האסטרונום תלמי את מסלולי הירח, ומסיבה זו חישב תלמי את התקופה הראשונה באסטרונומיה מתחילת שלטונו של נבונצר.
הערות שוליים

↑  Corpus Scriptorum Historiae Byzantiae, Volumen I: Georgius Syncellus et Nicephorus Cp., 1829, p. 383
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
SNCF

| --- | --- |


רכבת מהירה TGV הנושאת את לוגו חברת הרכבות הלאומית SNCF
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 מייסדים:  המדינה הצרפתית 
 תקופת הפעילות:  1938–הווה (כ־87 שנים)
 חברות בנות:  SNCF Voyageurs  Geodis  Rail Logistics Europe  SNCF Réseau  Keolis 
 מיקום המטה:  סן-דני 
 משרד ראשי:  סן-דני
 ענפי תעשייה:  תחבורה ציבורית
  
 www.sncf.com
 
SNCF (ראשי תיבות של Société Nationale des Chemins de fer Français) היא חברת הרכבות הלאומית של צרפת, המנהלת את התנועה ואת שירותי הרכבת במסילות ברזל ברחבי צרפת ובנסיכות מונקו. החברה מפעילה שירותי רכבות נוסעים ומטען, ובין השאר היא מפעילה את מערכת הרכבות המהירות "TGV" ואחראית על מרבית תחנות הרכבת בצרפת.
היסטוריה

החברה נוסדה ב-1938, כאשר ממשלת החזית העממית הלאימה את חברות הרכבת הפרטיות שניהלו את הרשת המסילתית בצרפת.
בעת מלחמת העולם השנייה תפקדה החברה עבור כוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית בצרפת הכבושה ובצרפת של וישי, כולל גירוש היהודים מפריז ב-1942. לפיכך היו רכבותיה ותחנות הרכבת שלה יעד לפעולות מחתרת הרזיסטאנס. דו"ח אקדמי מפורט על ההיסטוריה של החברה בשנות המלחמה הוגש להנהלתה ב-1992. ב-2014 שילמה החברה פיצויים לניצולי השואה בארצות הברית בסך 60 מיליון דולר.
לאחר המלחמה, השתקמה החברה כחברת רכבות לאומית-ממשלתית. המעצב התעשייתי פול ארזן (Paul Arzens) עיצב את הרכבות והקטרים והוא האחראי על תצורת "החטום השבור" האווירודינמי המאפיין בפרט את רכבות ה-TGV.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20, הפכה החרבה למפעילה משותפת של רשת הרכבות הפרבריות של פריז, ה-RER, יחד עם חברת התחבורה הציבורית של פריז, RATP.
בשנת 1981 חנכה SNCF את קו הרכבת המהירה TGV מפריז לליון. הפרויקט פותח עם חברת אלסטום החל מאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 והפך לסיפור הצלחה עם התרחבות רשת הרכבות המהירות והפיכתן לחלופה לטיסות קצרות, בפרט תוך חיבור הרשת הצרפתית לרשתות דומות ברחבי אירופה כגון Thalys (בלגיה, הולנד וגרמניה).
משנות ה-90 של המאה ה-20 SNCF היא שותפה בכירה במיזם יורוסטאר, הרכבת המחברת את בריטניה ליבשת, ומחזיקה ב-55% מהבעלות על מיזם היורוסטאר.
בסוף שנות ה-90 החלה SNCF לפתח את רשת TER (ראשי תיבות של Transport express régional) באזור איל-דה-פראנס כרשת פרברית למעגל השני והשלישי סביב פריז, המשלימה את רשת ה-RER. בשנות ה-2000 נוצרו רשתות דומות באזורים אלזס, ברטאן, בורגון, פראנש-קונטה, לורן, פיקרדי, נור-פה דה קאלה, רון-אלפ וקורסיקה.
בשנת 2013 התרחשה תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז' בה נהרגו 7 ונפצעו 192 אנשים.
נתונים כלכליים

החברה היא בבעלות ממשלתית, עד 2012 שכנו משרדי ההנהלה שלה ברובע הארבעה-עשר של פריז, סמוך לתחנת מונפרנאס, אז עברו לפרבר סן-דני (סמוך לתחנת הרכבת סטאד דה פראנס). היא מעסיקה 245,090 אלף עובדים ב-120 מדינות ברחבי העולם. אורכה הכולל של מערכת הרכבות שבאחריותה הוא כ-32,000 קילומטר, מתוכם 1,800 קילומטר הם של קווי רכבות מהירות, ו-14,500 קווי רכבת חשמליים. החברה מפעילה מדי יום כ-14 אלף רכבות.
ב-2010 דורגה החברה במקום ה-22 בצרפת וה-214 בעולם ברשימת פורצ'ן 500 (הכוללת את התאגידים המצליחים בעולם), עם מכירות של 34.585 מיליארד דולר.
אוטובוסי OUIBUS

בשנת 2012 הקימה החברה שירות אוטובוסים בין-לאומיים, OUIBUS. השירות מחבר ערים מרכזיות בצרפת (ליון, פריז, ליל, מרסיי, ניס) עם לונדון, אמסטרדם, בריסל, אאכן, קלן, ברצלונה, סן סבסטיאן, ג'נובה וטורינו. מרכז הרשת נמצא בתחנת ברסי בפריז.
הערות שוליים

↑  דוח על פעילות החברה בימי מלחמת העולם השנייה
↑  France to compensate American survivors of Holocaust, וושינגטון פוסט, 5 בדצמבר 2014
↑  בריטניה מפריטה את הרכבת המהירה לפריז, באתר כלכליסט, 13 באוקטובר 2014
↑  Global 500 2010: France. CNN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307220005171  BIBSYS: 90683512  BnF: cb11865551d (data)  CiNii: DA02829983  GND: 1040663-3  ISNI: 0000 0001 2165 4853  LCCN: n50075286  RERO: 02-A000152930  SUDOC: 161491057  VIAF: 136754690   WorldCat (עם VIAF): 136754690 
אוטובוס OUIBUS
Golden Boy (שיר)

Golden Boy (בעברית: נער מוזהב) הוא השיר שהתמודד מטעם ישראל באירוויזיון 2015. הוא נכתב והולחן על ידי דורון מדלי ובוצע על ידי הזמר נדב גדג'. את השיר עיבד ינון יהל.
השיר עוסק בגבר שלבו נשבר בעקבות אהבה נכזבת. הוא מוצא נחמה ביציאה בריקודים ומזמין אחרים להצטרף אליו.
על בימוי הווידאו קליפ של השיר אחראים יואב צפיר ואלעד וייסמן. ביוני 2015 נרכשו זכויות השיר על ידי הזמרת היווניה אלני פוריירה שהקליטה אותו ביוונית. את מילות השיר ביוונית כתב ואגליס קונסטנטינידיס.
באירוויזיון ולאחריו

באירוויזיון 2015 התמודד גדג' עם השיר בחצי הגמר השני של התחרות (שיר מס' 9 מתוך 17). לאחר שהשיר דורג במקום השלישי, הוא העפיל לגמר (עשרה שירים עלו לגמר מחצי הגמר השני). בגמר היה השיר השלישי בסדר ההופעה. את הגמר הוא סיים במקום התשיעי, מתוך 27 מדינות שהשתתפו בשלב זה של התחרות, לאחר שצבר 97 נקודות וניצב בפער של 44 נקודות מהשיר שדורג במקום העשירי.
מבין כל השירים שייצגו את ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון, "Golden Boy" הוא הראשון שהושר באנגלית בלבד.
נכון לחודש פברואר 2016, צבר השיר מעל חמישה עשר מיליון צפיות ביוטיוב והגיע פעמיים למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט.
ב-7 בספטמבר 2015 זכה השיר בטקס נבחרי הילדים בקטגוריית שיר השנה. בכ"ו באלול תשע"ה זכה בתואר שיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ובמקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ בשיתוף עם אתר וואלה! NEWS. כמו כן, זכה בטקס פרסי המוזיקה של מדיה פורסט בפרס הקליפ הישראלי המשודר ביותר בערוצי הטלוויזיה. הטקס שודר בזכיינית ערוץ 2, רשת. השיר הגיע למקום השלישי וזכה בתואר קליפ השנה במצעד הישראלי השנתי לשנת תשע"ה של ערוץ 24 בשיתוף עם מאקו, רדיו חיפה, רדיו תל אביב, רדיו דרום ורדיו 99.5 חם אש. ב-2018 הגיע השיר למקום ה-41 במצעד החיילים שארגנה גלגלצ לרגל 70 שנה למדינת ישראל.
מצעדי השמעות

מצעדים שבועיים:
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 14 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 45 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | רדיוס 100FM | 3 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 3 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 36 |  |
|  צרפת | SNEP | 178 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 44 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 54 |  |
מצעדים שנתיים:
|   ‏‏‏ מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏ מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏ מצעדים ודירוגים> מיקום |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד השנתי של רשת ג' | 1 |
| ישראל ישראל | המצעד השנתי של גלגלצ ווואלה! | 3 |
פרסים

|   ‏‏‏ פרסים> מדינה |   ‏‏‏ פרסים> טקס פרסים |   ‏‏‏ פרסים> זכייה בפרס |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | טקס נבחרי הילדים | שיר השנה |
| ישראל ישראל | טקס פרסי המוזיקה של מדיה פורסט | קליפ השנה |
הערות שוליים

↑  Golden Boy – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  ערן סויסה, קארי שמה פתק, באתר ישראל היום, 29 ביוני 2015
↑  טבלת ניקוד חצי הגמר השני 2015, באתר האירוויזיון (באנגלית)
↑  נועם ברדין, שי סגל, ‏אירוויזיון 2015: שוודיה היא המנצחת הגדולה, ישראל במקום התשיעי, באתר ‏מאקו‏, 23 במאי 2015
↑  שיר האירוויזיון של נדב גדג' ביוטיוב
↑  מידע על Golden Boy, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון
↑  מידע על Golden Boy, באתר המצעד הגרמני
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏15-21 במרץ 2015
↑  מידע על Golden Boy, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
↑  מידע על Golden Boy, באתר המצעד השוודי
↑  ואלו הזוכים בהשמעות… | הבלוג של יובל אראל (ארכיון)
הביצוע של "Golden Boy" באירוויזיון 2015
קיה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  בורסת קוריאה (000270) 
 תקופת הפעילות:  1944–הווה (כ־81 שנים)
 חברת אם:  יונדאי מוטור
 מיקום המטה:  סיאול 
 משרד ראשי:  קוריאה סיאול, קוריאה הדרומית
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות, משאיות
 הכנסות:  17,439 מיליארד וון דרום קוריאני (2006)
 רווח תפעולי:  7.2331 וון דרום קוריאני (נכון ל־2022) 
 רווח:  39 מיליארד וון דרום קוריאני (2006)
 הון עצמי:  39.3431 וון דרום קוריאני (נכון ל־2022) 
 יו"ר:  יונג-קן לי
 עובדים:  33,255 (2013)
  
 www.kiamotors.com
 
לוגו קיה בין השנים 1994 ל-2021
קִיָה מוטורס (באנגלית: Kia Motors; בקוריאנית: 기아자동차; בהנג'ה: 起亞自動車) היא חברה דרום-קוריאנית לייצור כלי רכב, הנמצאת בבעלות קבוצת יונדאי-קיה שהייתה בעברה חלק מקבוצת יונדאי הדרום-קוריאנית והתפרקה ב-1997. קיה הייתה יצרן הרכב השני בגודלו בקוריאה הדרומית עד 1998, עת מוזגה עם חברת יונדאי מוטור לאחר המשבר הפיננסי באסיה. המוצר העיקרי של קיה הוא מכוניות נוסעים.
מקור שמה של החברה בצירוף מילים קוריאני שמשמעותו "לצמוח מתוך אסיה". שם החברה נהגה בעולם כ-"קי-אה". בישראל, הוצגה ושווקו רכבי החברה בתחילה בהגיית השם "קאיה", אך בהמשך החל השימוש בשם המקורי בקוריאנית. יבואנית קיה בישראל היא חברת טלקאר שבשליטת רמי אונגר.
היסטוריה

קיה נוסדה ב-1944 בפרבר של סיאול כיצרנית צינורות מתכת ואופניים. ב-1952 שינתה את שמה, ובמהלך השנים החלה לייצר אופנועים ומשאיות. ב-1973 ייצרה את מכונית הנוסעים הקוריאנית הראשונה ששמה היה "בריסה". תוך שנתיים החלה החברה לייצא את תוצרתה.
בשנת 1976 השתלטה קיה על יצרנית הרכב הדרום קוריאנית אסיה מוטורס (אנ') אשר נסגרה בשנת 1999.
ב-1986 החלה קיה בשיתוף פעולה עם חברת פורד וחתמה על הסכם לייצור דגמים ישנים של חברת מאזדה. כלי הרכב הראשון היה דגם "פרייד" שהיה מבוסס על מאזדה 121. ב-1988 הגיע סך הייצור למיליון כלי רכב.
קיה החלה בייצוא לאירופה ב-1991 עם דגם אחד בלבד, "פרייד", ששווק כרכב זול במיוחד בקטגוריית המיני. ב-1994 התרחב ההיצע עם דגם "מנטור" מקטגוריית הקומפקטיות. ב-1995 החל שיווק רכב שטח קומפקטי שזכה להצלחה, בשם "ספורטאז'".
לאחר שהגיעה לפשיטת רגל בעקבות המשבר הפיננסי באסיה, התמזגה קיה ב-1998 עם יונדאי מוטור והפכה לחברה הבת של קבוצת יונדאי-קיה. לאחר שינוי הבעלות החלה קיה בשיווק המיניוואן הראשון שלה, בשם "קרניבל" שהיה מיניוואן בגודל מלא. במקביל אליו, הוצג גם מיניוואן קטן יותר בשם "קארנס". באותה שנה הציגה החברה גם את "קלארוס", דגם בקטגוריית משפחתיות גדולות, שלא זכה להצלחה.
ב-2002 הגיע סך הייצור של החברה, מאז נוסדה, ל-10 מיליון יחידות. באותה שנה הוצג רכב שטח גדול יותר בשם "סורנטו" שזכה להצלחה במכירות. באותה עת הוצג בעולם באופן הדרגתי דגם סדאן קומפקטי בשם "סראטו" שנועד להחליף את "ספיה", אך עדיין לא זכה להצלחה רבה. כמו כן, הוצג דגם "ריו" בקטגוריית הסופר מיני. ב-2007 הוצג דגם קומפקטי חדש בשם "סיד" שנועד להתחרות בדגמי ההאצ'בק הקומפקטיים הנפוצים באירופה כדוגמת פולקסווגן גולף.
ב-2005 הקימה קיה מפעל בסלובקיה ושנה לאחר מכן בארצות הברית.
בשנת 2010 מונה המעצב הגרמני פיטר שרייר (Schreyer), לנשיא החברה, האדם הראשון המחזיק בתואר זה שאינו ממוצא קוריאני, וכמנהל מחלקת העיצוב. שרייר נחשב כאחראי למהפכה במוניטין העולמי של היצרנית. בנוסף, שרייר מונה לעצב גם את דגמי חברת יונדאי.
שרייר מכנה את סגנונו העיצובי כ"הפשטות של הקו הישר", והוא מיושם בכל דגמי קיה ויונדאי, תוך שילוב קו העיצוב של יונדאי, המכונה "פיסולים זורמים" (Fluidic Scuplture).
בשנת 2018 פרש שרייר מתפקיד המעצב הראשי של קיה ויונדאי ומכהן כעת בתפקיד ייעוץ כמנהל העיצוב של הקונצרן. את מקומו תפס דונקרוולקה שכיהן בשלוש שנים שקדמו לכך כמעצב של מותג היוקרה, ג'נסיס מוטורס.
החברה פיתחה גם רכבים כבדים דוגמת KM1500.
דגמי החברה > דגמי עבר

קיה רטונה
קיה קומבי - מיניבוס
דגמי החברה > דגמים נוכחיים > מיני ומשפחתיות

קיה פיקנטו - מיני. חולקת מכלולים רבים עם יונדאי i10. פיקנטו הוא הדגם הנמכר בישראל מאז שנת 2015.
קיה ריי - סופרמיני עירונית בגרסאות מנוע בנזין ו-רכב חשמלי מונע מצבר, מיוצרת משנת 2011 ועד היום.
קיה ריו - סופרמיני. הדור הנוכחי הוצג ב-2016 ומציג קפיצת רמה ברמת האבזור והאיכות לסגמנט כלי רכב זה לעומת הדור הקודם.
קיה סיד - משפחתית. חולקת מכלולים רבים עם יונדאי i30. נמכרת בתצורה סדאן, סטיישן וקופה 3 דלתות שמכונה גם פרוסיד.
קיה פורטה - משפחתית, מקבילה ליונדאי אלנטרה וחולקת איתה מכלולים. מתחרה בדגמים כמו מאזדה 3 ורנו פלואנס. ברוב העולם, ממותגת תחת השם ״קיה סראטו״.
קיה סול - מיקרוואן קומפקטי. קיימת גם גרסת מנוע מחוזק עם 200 כ״ס, ובארצות הברית גם גרסה חשמלית כם 114 כ"ס וטווח נסיעה של כ-200 ק"מ.
קיה אופטימה - משפחתית גדולה, חולקת מכלולים רבים עם יונדאי i40 ועם יונדאי סונטה. מתחרה בדגמים כגון פולקסווגן פאסאט ופורד מונדאו. משווקת בישראל בגרסת דיזל (המיועדת בעיקר לשוק המוניות) ובגרסת פלאג-אין הייבריד.
קיה קארנס - מיניוואן בעל 7 מקומות. ממתחריו: רנו סניק, סיטרואן С4 פיקאסו.
קיה קרניבל (בארצות הברית - "Sedona") - מיניוואן גדול. בשנים 2000–2005 היה עם 7 מקומות ישיבה, החל מ-2015 עם 8 מקומות ישיבה ואופציה לעד 11 מקומות ישיבה בשווקים מסוימים.
קיה קווריס - מכונית יוקרה בגודל מלא, מקבילה לג'נסיס G80 ולג'נסיס G90. הדור הראשון הושק ב-2012 והשני ב-2018. הדגם לא נמכר בישראל.
קיה סטינגר - מכונית סלון קומפקטית, מקבילה לג'נסיס G70. מיוצרת משנת 2017 ומתחרה ישירות ב-BMW סדרה 5 ואלפא רומיאו ג'וליה.
קיה קדנצה (קיה K7) - מכונית סלון שנמכרה בדרום קוריאה, בארצות הברית ובמזרח התיכון בשנים 2010–2020. בשנת 2021 הוכרז על החלפתה ב-קיה K8.
דגמי החברה > דגמים נוכחיים > פנאי ושטח

קיה ספורטאז' - קרוסאובר עם 5 מושבים ואופציה להנעה כפולה, מקביל ליונדאי טוסון וחולק איתו מכלולים רבים. הספורטאז' מאובזר במערכות בטיחות מתקדמות הכוללות מערכת בלימה אוטונומית, ונבחר ל-"אוטו השנה 2017" על ידי מגזין הרכב "אוטו". הוא בין הרכבים הנמכרים ביותר בישראל ביחד עם הטוסון. מתחרה ברכבים כגון פולקסווגן טיגואן וטויוטה ראב-4.
קיה סורנטו - קרוסאובר (בדור הראשון: SUV) הממוקם בקטגוריה של דגמים כגון מיצובישי אאוטלנדר והונדה CR-V. מוצע בחלק מגרסאותיו עם 7 מושבים.
קיה נירו - דגם פנאי קטן עם הנעה היברידית שחולק פלטפורמה משותפת עם היונדאי איוניק. בסיס הגלגלים שלו זהה לספורטאז', אך המידות הכלליות קטנות ממנו.
קיה סטוניק - קרוסאובר, מיוצרת משנת 2017 ונמכר בישראל מאז 2018.
קיה סלטוס - קרוסאובר המיוצר משנת 2019, ונמכרת בישראל משנת 2020.
קיה אקסיד - קרוסאובר המיוצר משנת 2019, ונמכרת בישראל מדצמבר 2019.
קיה טליורייד - קרוסאובר הכי גדול של קיה המבוסס בעיקרו על היונדאי פליסייד, הוצג בשנת 2019 ומיועד לארצות הברית בלבד.
קיה סונט - קרוסאובר עירוני, מיועד לשוק ההודי.
דגמי החברה > חשמלית

קיה EV6 – קרוסאובר משפחתי המיוצר מאז שנת 2021
קיה EV9 – קרוסאובר בעל שישה או שבעה מקומות המיוצר מאז שנת 2023
בישראל

היבואן של קיה בישראל היה מיכאל לוי. בשנת 2008 קיבלה חברת טלקאר שבשליטת רמי אונגר את הזיכיון לייבוא רכבי קיה לישראל. על זיכיון זה התנהל סכסוך עסקי ממושך בין אונגר ללוי, שהסתיים בפסק דין לטובתו של אונגר.
בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר כלי רכב פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | 15,180 | 3 |  |
| 2020 | 25,307 | 3 |  |
| 2019 | 32,190 | 3 | -10.3 |
| 2018 | 35,873 | 2 | -1.0 |
| 2017 | 36,232 | 2 | -7.3 |
| 2016 | 39,089 | 2 | 13.0 |
| 2015 | 34,603 | 1 | 26.2 |
| 2014 | 27,414 | 3 | 25.7 |
| 2013 | 21,810 | 3 | 8.7 |
| 2012 | 20,064 | 3 | 22.0 |
| 2011 | 16,444 | 4 | 54.0 |
| 2010 | 10,676 | 6 | 113.6 |
ראו גם

יונדאי מוטור (רכבי "יונדאי") hyundai motor
יונדאי
הערות שוליים

↑  שימו לב לסגנון של הפונט בעל התגים
↑   דניאל שמיל, המשפחתיות איבדו את הבכורה: מי המכונית הפופולרית ביותר ב-2013?, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2014
↑  זוהר שחר לוי ותומר גנון, קרב הענקים של שוק הרכב הישראלי, באתר כלכליסט, 30 בנובמבר 2017;
צח שפיצן, הקרב על קיה: הסכסוך העסקי שהפך למבצע ריגול, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 31 בינואר 2018
↑  תומר גנון, הקרב על זיכיון קיה: רמי אונגר ניצח את מיכאל לוי, באתר כלכליסט, 10 במרץ 2021
↑  מכירות קיה בישראל, קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0442 7052  LCCN: no2011082148  NKC: ph1124211  NLK: KAB201806519  VIAF: 170846620   WorldCat (עם VIAF): 170846620 
ריו האצ׳בק
סיד סטיישן
ספורטאז׳
סורנטו (ארה״ב)
דגם הסורנטו, מודל 2007
מועצה אזורית מגידו

מועצה אזורית מגידו היא מועצה אזורית באזור רמות מנשה. שטח השיפוט שלה משתרע על פני 170,000 דונם בין יקנעם עילית בצפון, עמק יזרעאל והרי הגלבוע ממזרח, ואדי עארה מדרום, ורכס הרי הכרמל ממערב. אוכלוסיית המועצה מונה כ-11,674 איש המתגוררים בתשעה קיבוצים, שלושה מושבים ומושבה אחת. המועצה האזורית נקראת על שם העיר העתיקה מגידו ששרידיה נמצאים בגן הלאומי תל מגידו אשר הוכרז בשנת 2005 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוקטובר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית מגידו 12,791 תושבים (מקום 155 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 91.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 13,739 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח). ראש המועצה הוא גיל לין אשר נבחר לתפקיד ב שנת 2024
שם וסמל

האזור נודע בשנות ה-30 בקרב הציבור כאזור "הרי אפרים". אולם ב-1944, עת התכנסו נציגי היישובים לקראת הקמת המועצה, כבר הופיעה הדעה שהשם לא מתאים, שכן אזור זה כלל לא נמצא בנחלת שבט אפרים. בעקבות זאת הקימו המתכנסים ועדה לבחירת שם למקום, כאשר האפשרויות היו "אזור אפרים", הרווח בציבור, חבל המנשה ואזור מגידו. אולם, במשך השנים השתמשו בשם "מועצת הרי אפרים", עד שהשם שונה ל"מועצה אזורית מגידו" בשנת 1952, וקיבל תוקף רשמי של ועדת השמות הממשלתית בשנת 1954.
סמל המועצה האזורית מגידו עוצב בשנת 1952 על ידי לאו פלטאו, חבר קיבוץ רמות מנשה. המוטיבים של הסמל כוללים את גבעות האזור, שיבולת חיטה המסמלת את אופייה החקלאי והכפרי של המועצה, ואריה מזנק. דמות האריה מועתקת מחותם לשמע עבד ירבעם שנמצא בחפירות הראשונות שנערכו בתל מגידו בשנים 1903–1905 על ידי גוטליב שומאכר מן הקהילה הטמפלרית הגרמנית בחיפה. החותם המקורי התגלגל לאיסטנבול ועקבותיו אבדו. על החותם נכתב באלפבית עברי עתיק ”לשמע עבד ירבעם”, והוא שייך ככל הנראה לאחד מפקידי ירבעם השני מלך ישראל מהמאה השמינית לפני הספירה.