stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנות ה-70 של המאה ה-19
כלכלה

המהפכה התעשייתית – בעשור זה מתפשטת בהדרגה המהפכה מבריטניה אל מדינות נוספות בצפון, מרכז ומערב אירופה.
1871: האסכולה האוסטרית – ראשיתה של האסכולה מזוהה עם צאת ספרו של קרל מגנר, "עקרונות הכלכלה". האסכולה שמה דגש על תועלת המוצר ככלי לקביעת ערכו.
1873: המשבר הפיננסי של 1873 – אירועים פוליטיים ואחרים שבתחילת העשור הובילו למשבר, בו נקלעו אירופה ואמריקה הצפונית לשפל כלכלי חמור.
1874: איגוד הדואר העולמי – נחתמת אמנת ברן שבה מוחלט על הקמת האיגוד, במטרה להסדיר מחירים ותנאים נוספים סביב שליחת דואר בין מדינות. עד לסוף העשור מצטרפות לאיגוד 41 מדינות מרחבי העולם.
1874: זכויות עובדים – צרפת מחוקקת את החוק לילדים ונשים במקצועות התעשייה, שמגביל את העסקתם של ילדים מתחת לגיל 12 למעט במספר מקרים שהוגדרו, מגביל את תקרת יום העבודה עבור נשים וילדים ל-12 שעות ביום, אוסר על העסקתם של נשים וילדים מתחת לגיל 12 בעבודת כרייה תת-קרקעיות, מגביל משמעותית את העבודה המותרת בימי ראשון ובלילות, הגדיר נקודות זמן ספציפיות המוקדשות למנוחה, וקובע תקנות להפחתת תאונות במקומות עבודה. זהו חוק מתקדם מאוד לתקופתו בכל הנוגע לזכויות עובדים.
שוקולד – בסוף העשור מתחיל לראשונה ייצור חטיפי שוקולד להפצה המונית.
מסילות רכבת במקום אוניות קיטור – עשור זה הוא נקודת מפנה במערב בה בעקבות התקדמות הטכנולוגיה והפיתוח של מסילות הרכבת, עוברת בהדרגה הדומיננטיות בכלכלה לשימוש ברכבות, על חשבון אוניות הקיטור שהיו הגורם הדומיננטי קודם לכן.
תקן הזהב – לאורך העשור מצטרפות לבריטניה מדינות נוספות באימוץ התקן, שהופך למקובל יותר. בתחילה מצטרפות גרמניה, צרפת וארצות הברית ואחרות מצטרפות בהמשך. בתקופה זו עולה חשיבותו של הזהב, זאת בעקבות איתור מאגרי זהב גדולים במערבה של אמריקה הצפונית.
ייצוא מאמריקה הלטינית – עשור זה מסמן נקודת מפנה בו מתייצבות כלכלותיהן של מדינות אמריקה הלטינית, לאחר מספר עשורים של זעזועים בעקבות מאבקי העצמאות, ומתבססות סביב ייצוא משאבי טבע לשווקים ברחבי העולם. התבססות זו במקביל למהפכה התעשייתית במעצמות המערב מובילים להשקעות הון זר בהיקפים חסרי תקדים.
חברות בולטות שהוקמו בעשור זה: מיצובישי (1870), לוי שטראוס ושות' (1873), וושינגטון פוסט (1877), וג'נרל אלקטריק (1879).
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ההתנקשויות, החיסולים, וניסיונות ההתנקשות הבולטים ביותר במהלך העשור (לא בהכרח רק רציחות פוליטיות):
18 בפברואר 1873 – וסיל לבסקי, ממנהיגי התחייה הלאומית הבולגרית, מוצא להורג בסופיה על ידי השלטונות העות'מאנים.
2 באוגוסט 1876 – איש החוק האמריקני ביל היקוק הפראי, אשר היה לאחת מן הדמויות המפורסמות במערב הפרוע, נרצח בדד-ווד שבדקוטה הדרומית במסבאת "Nuttal & Mann" בעת ששיחק פוקר.
מדע וטכנולוגיה > טכנולוגיה

1870 – הממציא האנגלי ג'יימס סטארלי (James Starley) החל לייצר את דגם האופניים החדשני פני-פרת'ינג.
1871 – מיוצר אב טיפוס תעשייתי ראשוני לגיהוץ, שמקדים במעט את המגהץ החשמלי המודרני.
20 במאי 1873 – לוי שטראוס וג'ייקוב דייוויס רושמים פטנט על הג'ינס.
1876 – הומצא אב טיפוס של הטלפון בידי אלכסנדר גרהם בל.
1877 – הומצאו המיקרופון והפונוגרף בידי תומאס אדיסון.
1878 – הוצגה לראשונה בפומבי שיטת הצילום הכרונופוטוגרפית, ממנה התפתחה ההנפשה. עורכי התצוגה היו המפתחים לילנד סטנפורד ואדוארד מויברידג'.
1878 – מפותחת טכניקת צילום יבש (אנ'), הרגישה פי 60 מהטכניקה הקודמת, ואפשרה שימוש מעשי במצלמות ידניות שאינן מחוברות לחצובה.
1878 – הגרמני ניקולאוס אוטו הוא הראשון שמצליח לקדם פטנט על דגם יישומי של מנוע הבעירה הפנימית הראשון ששורף דלק באופן יעיל בחלל הבוכנה של מנוע בעל מחזור ארבע פעימות.
1879 – תומאס אלווה אדיסון מסייע לפיתוח דגם איכותי מספיק של נורת להט שניתן יהיה לשווק באופן המוני, ורושם פטנט על המצאת נורת הלהט עצמה.
1879 – ניקולאוס אוטו המציא את המנוע הארבע-פעימות הראשון.
1879 – הומצא מכשיר הזואופרקסיסקופ, שהציג טכניקה קדומה לצפייה בתמונות נעות, בידי אדוארד מויברידג'.
1879 – הקטר החשמלי הראשון מבצע נסיעת מבחן בהצלחה.
תצלום של אדיסון עם הפונוגרף שלו. צולם בשנת 1877
אופני פני-פרת'ינג
ב-1876 הומצא אב טיפוס של הטלפון בידי אלכסנדר גרהם בל.
מודל הנורה המוצלח הראשון שפיתח תומאס אדיסון ב-1879
מדע וטכנולוגיה > מדע

בשנת 1876 רוברט קוך מדגים לראשונה בכלים מדעיים שחיידקים הם הגורמים למחלות.
בשנת 1877 לודוויג בולצמן מנסח את הגדרת האנטרופיה התרמודינמית.
בשנת 1877 מגלה האסטרונום אסף הול את ירחיו של מאדים, דימוס ופובוס.
בשנת 1878 האגיפטולוג והמילונאי אדולף ארמן מפרסם את עבודתו המוכיחה שהסימנים בכתב החרטומים הם אך ורק עיצורים, וכי הסימנים שנחשבים עד אז כתנועות הם עיצורים רפים.
בשנת 1879 ויליאם קרוקס מגלה את מצב הצבירה הפלזמה.
בשנת 1879 מתגלה הסכרין.
בשנת 1879 נוסדת סוכנות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, הנחשבת לנקודת ציון חשובה בהיווסדות ענף הוולקנולוגיה.
1892-1872 - תחילתה של מלחמת העצמות (אנ') - כינוי למאבק בתחום הפלאונטולוגיה בין עותניאל צ'ארלס מארש לאדוארד דרינקר קופ, בה תחרות בין שני החוקרים הובילה לגילוי של למעלה מ-130 מיני דינוזאורים בתוך 20 שנים.
אסונות

1871 - סופת הוריקן מכה באזור איי הבתולה של ארצות הברית, וגובה את חייהם של עשרות בודדות של בני אדם.
8 באוקטובר ל-10 באוקטובר 1871 - השרפה הגדולה של שיקגו - אחת מהשריפות הגדולות בתולדות ארצות הברית. במהלך הדלקה נשרפו כ-10 קמ"ר במרכז שיקגו, ונהרגו בה מאות בני אדם. שיקום העיר החל מיד עם כיבוי השריפה והיא הצליחה להשתקם באופן מרשים.
26 במרץ 1872 – בקליפורניה רעידת אדמה במגניטודה 7.6 גורמת ל-27 הרוגים
9 בנובמבר 1872 - השריפה הגדולה בבוסטון - אחת מהשריפות הגדולות בתולדות ארצות הברית. במהלך הדלקה נשרפו בערך 65 דונם במרכז בוסטון ו-776 מבנים. השריפה גרמה נזק שמוערך ב-73.5 מיליון דולר, ולפחות 30 איש נספו.
1875 - סופת הוריקן מכה באזור טקסס, וגובה את חייהם של 176 בני אדם.
1876-‏1879 - רעב המוני בסין גורם למותם של תשעה עד 13 מיליון נפש.
1878 - סופת הוריקן מכה באזור ניו אינגלנד, וגובה את חייהם של עשרות בודדות של בני אדם.
1879 - סופת הוריקן מכה באזור וירג'יניה וקרוליינה הצפונית, וגובה את חייהם של עשרות של בני אדם לכל הפחות.
אסונות > בריאות

1878: התפרצות אבעבועות שחורות באזור ברזיל גורמת לתמותה רבה. ישנן מספר הערכות לכמות הקורבנות, אולם ככל הנראה מדובר לכל הפחות ב-50,000. ככל הנראה הגירה המונית לערי החוף שנגרמה בעקבות בצורת ורעב גרמה להפצה מוגברת של הנגיף, לצפיפות מוגברת של האוכלוסייה ולהגברת הפגיעות של האוכלוסייה התשושה והרעבה, כאשר על פי חלק מההערכות כ-100,000 איש מתו מין הרעב עוד במהלך ההגירה טרם הגעת הנגיף.
מגפת הכולרה הרביעית המתועדת שהתפשטה ברחבי העולם בעשור הקודם, ממשיכה לגבות קורבנים רבים. באזור סיביר תועדו כ-130,000 מתים, ובהונגריה תועדו בתוך שנתיים קרוב ל-200,000 קורבנות. בסוף העשור מכה המגפה גם ביפן ומתועדים שם כ-90,000 קורבנות.
טבע ואיכות הסביבה

בתחילת העשור היה הדיווח האחרון על דובי האטלס בהרי תטואן שבמרוקו. דובי האטלס נחשבים כיום למין נכחד.
הפרט האחרון של ברווז לברדור נורה באזור לונג איילנד וניו יורק. עוף זה היה הראשון בגל הכחדת המינים שהתפשט באמריקה על ידי המתיישבים האירופאים.
תרבות פופולרית > אמנות

קלוד מונה, קאמי פיסארו, אלפרד סיסלי ופייר-אוגוסט רנואר ייסדו את "האגודה השיתופית האנונימית" לציירים ולפסלים, לצורך הצגת עבודותיהם באופן עצמאי. באגודה השתתפו גם פול סזאן, ברת מוריזו ואדגר דגה שהחליטו להשתתף בסלון האמנות. מרכזי האגודה הזמינו מספר אמנים פרוגרסיביים אחרים שיצטרפו אליהם לתערוכה, כולל את אז'ן בודן. לעומתם, מאנה נמנע מלהשתתף בתערוכה, וכך גם בחר יוהאן ג'ונקינג (אנ'), צייר שהשפיע רבות על מונה וחבריו. בסך הכול השתתפו שלושים אמנים בתערוכה שנערכה באפריל 1874. הקבוצה היוותה את הגרעין לתנועת האימפרסיוניזם.
התנועה האסתטית, נמצאת בשיאה בבריטניה בעשור זה. התנועה דוגלת בשאיפה לאסתטיקה כאידיאל עליון, לא רק באמנות (אמנות פלסטית, מוזיקה, שירה וספרות) אלא גם באדריכלות, עיצוב פנים ועיצוב מוצר.
תקופת שגשוגה של אסכולת בית ספר שאנגחאי (אנ') בסין, שמשלבת יחד באופן חדשני השפעות סיניות מסורתיות ומערביות מודרניות.
תרבות פופולרית > ספרות

ספרים בולטים שרואים אור לראשונה בעשור זה: "20,000 מיל מתחת למים" (1870), "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" (1871), "מסביב לעולם בשמונים יום" (1872), "הרפתקאותיו של תום סויר" (1876), "אנה קארנינה" (1877)
שילוב של רצועות קומיקס בעיתונים מתחילה להיות פופולרית, אם כי בשלב זה מדובר עדיין בגרסה ראשונית של התופעה.
תרבות פופולרית > מוזיקה ותיאטרון

הנריק איבסן כתב את המחזה בית בובות.
תור הזהב של מוזיקת הפלמנקו מתחיל בספרד, ומשתלב עם אופנה נוספת שמתחילה לתפוס תאוצה ברחבי אירופה, והיא הופעות מוזיקליות בבתי הקפה. הפלמנקו הופך לסגנון הופעה פופולרי בבתי הקפה בספרד ומחוצה לה.
התיאטרון העות'מאני מתפתח והופך מקצועי יותר בתהליך של מספר עשורים. בעשור זה בולט קונפליקט בין המחזאים העות'מאנים לצנזורה האימפריאלית, וחלקם נאסרים או מוגלים.
תרבות פופולרית > ספורט

27 במרץ 1871 – משחק הרוגבי הבינלאומי הראשון מתקיים בין נבחרות אנגליה וסקוטלנד.
3 במרץ 1875 - תחילת משחק הוקי הקרח המודרני, במשחק המתועד בראשון באוניברסיטת מקגיל במונטריאול.
1877 - אליפות וימבלדון מתקיימת לראשונה.
1877 - מתקיימת באנגליה תחרות הכדורגל הראשונה בעולם בין עשרות מועדוני ספורט המשחקים על פי כללי חוקים אחידים.
לאורך העשור לראשונה מתחילה גביית תשלום לכניסה למשחקי כדורגל.
תרבות פופולרית > שונות

בשנת 1875 נולדה ז'אן לואיז קלמן. פטירתה הייתה 122 שנים מאוחר יותר (1997) ובכך הוכתרה לאדם שזכה לאריכות ימים הגדולה ביותר, מתוך אלו שגילם אומת והוכח. שיא זה עדיין עומד בתוקפו נכון להיום (2017).
בשנת 1878 נפתח בארצות הברית סלון הציפורניים הראשון בעולם.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אישים בולטים > מנהיגי עולם בולטים

| --- | --- |
 הקיסר פרנץ יוזף (האימפריה האוסטרו-הונגרית).  ראש הממשלה ג'ון אלכסנדר מקדונלד (קנדה).  ראש הממשלה אלכסנדר מקנזי (קנדה).  הקיסר טונגזי (סין).  הקיסר גואנג סו (סין).  הקיסר וילהלם הראשון (הקיסרות הגרמנית).  הקיסר פדרו השני (ברזיל).  הקנצלר אוטו פון ביסמרק (הקיסרות הגרמנית).  המלך ויטוריו אמנואלה השני (ממלכת איטליה).  המלך אומברטו הראשון (ממלכת איטליה).  הקיסר מייג'י (האימפריה היפנית).:  האפיפיור פיוס התשיעי (קריית הוותיקן).  האפיפיור לאו השלושה עשר (קריית הוותיקן).  הקיסר אלכסנדר השני (האימפריה הרוסית).  המלך אלפונסו השנים עשר (ספרד).  המלכה ויקטוריה (הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד).  ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון (הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד).  ראש הממשלה בנג'מין דיזראלי (הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד).  הנשיא יוליסס ס. גרנט (ארצות הברית).  הנשיא רתרפורד הייז (ארצות הברית).  השאה נאסר א-דין שאה קאג'אר (פרס).
אישים בולטים > פושעים בולטים

דוק הולידיי, פורע חוק נודע במערב הפרוע אשר הפך לסמל תרבות לאחר מותו.
ג'סי ג'יימס, שודד אמריקאי והחבר המפורסם ביותר מכנופיית השודדים ג'יימס-יאנגר, אשר הפך לסמל תרבות לאחר מותו.
בילי הנער, פורע חוק נודע במערב הפרוע אשר הפך לסמל תרבות לאחר מותו.
אישים בולטים > אישים בולטים נוספים

מארק טוויין
קלוד מונה
קרל מרקס
אוטו פון ביסמרק
ויקטור הוגו
עדנה סולודר

עדנה סולודר, 1990
עדנה סוֹלוֹדָר (15 במרץ 1930 – 9 באפריל 2024) הייתה אשת ציבור ישראלית שכיהנה כחברת הכנסת מטעם מפלגת המערך. כלת פרס ישראל על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה (2024, ה'תשפ"ד).
ביוגרפיה

עדנה סולודר נולדה ליצחק כהן ולליזה צ'רקסקי ב־15 במרץ 1930 במשק גשר, והייתה מהילדים הראשונים שנולדו במקום. כעבור מספר שנים עברה עם הוריה ועם יתר הקבוצה לקיבוץ אשדות יעקב. מגיל צעיר למדה סולודר נגינה בפסנתר. היא סיימה את לימודיה התיכוניים במסגרת הקיבוץ. בגיל 16 הצטרפה להגנה, והשתתפה במלחמת העצמאות כקשרית (איתות ואלחוט) בין המשק לבין יישובי האזור במהלך קרבות עמק הירדן והקרב על קיבוץ גשר, בשעה שהיישובים עמדו מול התקפה קשה מצד הצבאות הירדנים והסורים.
לאחר סיום מלחמת העצמאות יצאה ללימודי מוזיקה ופסנתר בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב. עם תום לימודיה, חזרה סולודר לקיבוץ, ושימשה במשך כ-20 שנה כמורה למוזיקה ביישובי עמק הירדן.
בשנת 1950 נישאה עדנה לרזי (רזיאל) סולודר, חבר קיבוץ גשר, בנם של הד"ר שרה בן-עמי סולודר ואברהם סולודר ובשנת 1953 היא עברה לגור איתו בקיבוץ גשר, בו חיה עד מותה. סולודר שימשה מזכירת קיבוץ גשר בשנים 1969–1971. היא אירחה בקיבוץ אורחים שונים מחוץ לארץ שבאו לחזק את הקיבוץ שהיה נתון תחת אש בתקופת מלחמת ההתשה. פגישותיה וניסיונה במגעים עם גורמים תנועתיים, ציבוריים וממשלתיים בתקופה זו, הובילו אותה לתפקיד מזכירת הפנים של הקיבוץ המאוחד, מאוקטובר 1972 ועד 1978. בתפקיד זה הייתה מיוזמי חבורות ההתיישבות בגליל, בבקעת הירדן ובערבה. סולודר שבה לתפקיד מזכירת קיבוץ גשר בשנים 1978–1980. בתחילת שנות ה-80 הייתה סולודר ממונה מטעם התנועה הקיבוצית על השילוב האזורי עם אנשי עיירות הפיתוח.
ביוגרפיה > חברת הכנסת

בבחירות לכנסת העשירית, הייתה סולודר מועמדת מטעם מפלגת המערך לכנסת העשירית, אך לא נכנסה. ב-16 בינואר 1982 נכנסה עדנה סולודר לכנסת במקום משה חריף שנהרג בתאונת דרכים. במהלך כהונתה הייתה חברה בוועדת הכספים, בוועדת העבודה והרווחה ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה. בנוסף הייתה סולודר חברה בוועדה מיוחדת לעניין חוק ביטוח בריאות ממלכתי ובוועדת משנה בנושא הרפורמה במיחוז של מדינת ישראל. סולודר שימשה מצליפת סיעת המערך בתקופת הכנסת העשירית וכנציגה קבועה במשלחת הכנסת לאיגוד הבין-פרלמנטרי. סולודר הייתה מנצי מפלגת העבודה. במהלך מלחמת שלום הגליל תמכה סולודר בלחימה באש"ף ופעלה לאחדות בין חלקי העם בישראל ומניעת התלהמות הוויכוח הציבורי סביב המלחמה.
במהלך כהונתה של סולודר בכנסת ה-11 הייתה חברה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת הכנסת. בנוסף הייתה סולודר חברה בוועדה משותפת בנושא השימוש הגובר בסמים מסוכנים, בוועדת חקירה פרלמנטרית לעניין דליקת הגז בקריית אתא ובוועדת המים. גם בקדנציה הזו, שימשה סולודר מצליפת סיעת המערך וכנציגה קבועה במשלחת הכנסת לאיגוד הבין-פרלמנטרי.
סולודר הייתה פעילה נגד מאיר כהנא ותנועת כך. בשנת 1983 היא דרשה דיון בכנסת בעקבות הופעת כהנא בטלוויזיה ופנתה בתלונה ליועץ המשפטי לממשלה על כרוזים שכהנא פרסם, ובשנת 1984 עמדה עדנה סולודר, ביחד עם חבר הכנסת יוסי שריד, מאחורי הגבלת חסינותו הפרלמנטרית של חבר הכנסת מאיר כהנא בתחום חופש התנועה שלו, כדי לאפשר למשטרה למנוע ממנו כניסה אל כפרים ערביים. הצעתה התקבלה ביום 25 בדצמבר 1984 ברוב של 58 חברי כנסת מול 38. על כך השווה כהנא את ראשי התיבות אס אס אל שמות המשפחה של סולודר ושריד. סולודר גם דרשה להעמיד לדין את האחראים לפרסום ערעור על סיפור הגבורה של כוח צביקה.
בשנת 1986 ניצלה סולודר מניסיון פיגוע במטוס אל על שעשה דרכו מלונדון לישראל.
בשנת 1987 הקימה יחד עם גאולה כהן את השדולה למען יונתן פולארד, ושתיהן היו הראשונות שביקרו אותו ואת רעייתו בכלא מריון בארצות הברית בשנת 1989, והעלו בכנסת ב-1990 את הדרישה להעניק להם אזרחות ישראלית - תביעה שנענתה רק חמש שנים מאוחר יותר.
במהלך כהונתה של סולודר בכנסת ה-12 הייתה חברה בוועדת הכנסת, בוועדת הכספים, בוועדת הכלכלה, ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה. בנוסף הייתה סולודר חברה בוועדה משותפת לתקציב הכנסת, בוועדה מיוחדת בנושא תופעת ההתעללות בילדים במשפחה, בוועדה מיוחדת למאבק בנגע הסמים ובוועדת המים. סולודר הייתה במהלך הכנסת ה-12 יושבת הראש של ועדת המים, האחראית על קביעת מחירי המים. כנציגת החקלאים נאבקה בהצעות האוצר להעלאת מחירי המים לחקלאות. סולודר הייתה ידועה גם בפעילותה הרבה למען קידום ההתיישבות הישראלית בבקעת הירדן שלמענה פעלה שנים ארוכות.
ביוגרפיה > המשך פעילות ציבורית

עם פרישתה ב-13 ביולי 1992, מונתה סולודר ליו"ר ברית התנועות הקיבוציות, תפקיד אותו מילאה עד שנת 1998. בבחירות לכנסת השש עשרה, הוצבה במקום ה-87 ברשימת העבודה-מימד לכנסת, והייתה חברה בלשכת מפלגת העבודה ובמרכז המפלגה.
סולודר מילאה שורה ארוכה של תפקידים ציבוריים לאחר פרישתה, כגון יושבת ראש הנהלת התזמורת הקאמרית הקיבוצית, יושבת ראש הנהלת מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד, יושבת ראש הוועד המנהל של בית לוחמי הגטאות, יושבת ראש "עמותת מרכז גלילי", חברה במועצת המנהלים של קופת חולים כללית ועוד. מאז איבדה את בתה היחידה, דליקה סולודר (1957–1985), שהייתה בת מאומצת, הייתה פעילה בנושאי אימוץ ומונתה כחברה ב"ועדה המייעצת לאימוץ בין-ארצי" שהוקמה על-פי חוק באמצע שנות ה–90.
בשנת 1999, ביום העצמאות ה-51 למדינת ישראל, נמנתה עדנה סולודר עם מדליקי המשואות בהר הרצל כמייצגת את הכנסת. ב-2005 העניקה לה היחידה לקידום נשים בתנועה הקיבוצית פרס על מפעל חיים.
סולודר נפטרה בקיבוץ גשר ב-9 באפריל 2024, בגיל 94. למחרת פטירתה, התבשרה משפחתה של סולודר על זכייתה בפרס ישראל למפעל חיים.
סרט על חייה ופועלה של סולודר נוצר בשנת 2016 על ידי איציק הדר וצבי נבו.
משפחתה

אביה, יצחק כהן, היה מראשוני משרד הביטחון והמנכ"ל הראשון של בנק אוצר החייל.
בן-זוגה, רזיאל (רזי) סולודר (1916–1996), היה מוזיקאי ומורה למוזיקה, ממייסדי קיבוץ גשר; בנם של המשורר, המחנך והמתרגם העברי אברהם סולודר (1890–1936) והרופאה ד"ר שרה בן-עמי סולודר. לבני הזוג סולודר הייתה בת מאומצת.
הערות שוליים

↑  אורי סלע ואלי אשכנזי‏, יום אחרי מותה: משפחתה של עדנה סולודר התבשרה שהיא זכתה בפרס ישראל למפעל חיים, באתר וואלה, 10 באפריל 2024
↑  סיסקו סייר בעמק הירדן ובעמק בית־שאן, דבר, 17 באפריל 1970
↑  "עדנה סולודר המזכירה של קיבוץ גשר אשר סיימה שנת כהונה ראשונה ובשל הצלחתה כבר מציעים לה שנת כהונה שנייה" - דוד גורן, "שקט נפלא" וגם חרדה בגזרת הירדן, על המשמר, 5 באוקטובר 1970
↑  אילו היו רגלי בנעלייך הייתי מחזיק במקום הזה, מעריב, 10 בינואר 1971
↑  לוי יצחק הירושלמי, מן הכרך המבעבע אל הכפר הרוגע, מעריב, 6 בדצמבר 1974
↑  מנחם שמואל, "מצפים מהתנועה הקיבוצית שתפרוץ ההומה שסגרה סביבה", מעריב, 17 ביוני 1976
↑  אנחנו נייצג אותך באמת, עדנה סולודר קיבוץ גשר, דבר, 9 ביוני 1981
↑  יצחק ברושי למנוחות, דבר, 29 בדצמבר 1978
↑  ארנון מגן, קטע בשילוב האזורי, דבר, 2 במרץ 1983
↑  טונים נמוכים, כל העיר, 12 בנובמבר 1982
↑  עדנה סולודר, מח"כית לראש הממשלה, דבר, 22 ביולי 1982
↑  מגנים שיתוף שרון, דבר, 21 בפברואר 1983
↑  אסא כשר, פריצת הגדר השחורה, כותרת ראשית, 20 ביולי 1983
↑  דיון בכח צביקה, מעריב, 9 בפברואר 1984
↑  עמירם כהן, אלי גונן, 59, נבחר ליו"ר הוועד המנהל של המוזיאון לתיעוד השואה והמרד במקום  עדנה סולודר, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2008
↑   יום העצמאות | 1999, באתר כאן ארכיון, 20 באפריל 1999
↑  עופר אדרת, חברת הכנסת לשעבר עדנה סולודר מתה בגיל 94, באתר הארץ, 9 באפריל 2024
↑  חברת הכנסת לשעבר עדנה סולודר הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7, 9 באפריל 2024
↑  תמר טרבלסי חדד, יום אחרי מותה: הוכרז כי ח"כ לשעבר עדנה סולודר היא כלת פרס ישראל למפעל חיים, באתר ynet, 10 באפריל 2024
↑  עדנה סולודר | תמיד לשיר, תמיד לחלום, נבדק ב-2024-05-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012750766405171  VIAF: 2383171594736003380008   WorldCat (עם VIAF): 2383171594736003380008
שמואל פוירשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1926
 פטירה:  1 בספטמבר 2018 (בגיל 92 בערך) כ"א באלול ה'תשע"ח
 מדינה:  ישראל 
 
שמואל פוירשטיין (1926 – כ"א באלול ה'תשע"ח 1 בספטמבר 2018) היה איש חינוך, מרצה בכיר בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן שימש המפקח הארצי על הוראת התנ"ך במשרד החינוך.
שימש משנות השישים ועד שנות השמונים כמנהל בית הספר התיכוני הדתי "יבנה" בחולון.
ביוגרפיה

נולד ברומניה לאהרון ובתיה פוירשטיין. בשנת 1945 עלה לארץ ישראל, והתיישב במושב נחלים שליד פתח תקווה.
במשך שנים רבות היה מרצה בכיר בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן וריכז את התוכנית להכשרת מורים. כמו כן שימש כמפקח הארצי על הוראת התנ"ך במשרד החינוך. נחשב אבי שיטת העיון וההעמקה בבחינות הבגרות.
היה נשוי ואב לשלוש בנות. אחיו היה פרופ' ראובן פוירשטיין. גיסו היה פרופ' יעקב רנד.
השקפתו הפדגוגית בלימוד התנ"ך

לדעת פוירשטיין, בחינת הבגרות אינה משקפת רק את התקופה שלפני הבחינה, אלא את הדרך שעשה התלמיד כל השנים בלימוד התנ"ך. התכלית היא שהתלמיד יהפוך לאדם לומד, ולא רק שיעבור את הבחינה. הוא הציע שבמקצועות הקודש לא יהיו בחינות בגרות כלל, אך הצעתו לא התקבלה.
ספרו

דרכים במקרא ובהוראתו (יחד עם משה ארנד), 1997.
סקרוג' (סרט, 1951)

| --- | --- |

 מבוסס על:  מזמור חג המולד מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  בריאן דזמונד הרסט
 הופק בידי:  בריאן דזמונד הרסט
 תסריט:  נואל לנגלי
 עריכה:  קלייב דונר
 שחקנים ראשיים:  אלסטר סים  מרווין ג'ונס  הרמיוני באדלי  ג'ק וורנר  קתלין הריסון  מייקל הורדרן  ג'ורג' קול
 מוזיקה:  ריצ'רד אדינסל
 צילום:  סי. אם. פנינגטון-ריצ'רדס
 מדינה:  בריטניה
 חברת הפקה:  יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  Renown Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 באוקטובר 1951
 משך הקרנה:  86
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט חג המולד, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט ילדים, דרמה תקופתית, סרט רוחות רפאים 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 תקופת התרחשות:  התקופה הוויקטוריאנית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקרוג' (באנגלית: Scrooge) הוא עיבוד קולנוע משנת 1951 לספרו של צ'ארלס דיקנס "מזמור חג המולד", בכיכובו של אלסטייר סים בבימויו של בריאן דזמונד הרסט ותסריט מאת נואל לנגלי. בארצות הברית הופץ הסרט בשם "מזמור חג המולד". בישראל הוקרן הסרט בשם "לא בעושר האושר".
קתלין הריסון זכתה לשבחים על הופעתה בסרט כגברת דילבר, המנקה של סקרוג'. ג'ורג' קול מופיע בתפקיד סקרוג' הצעיר, הרמיוני באדלי כגברת קרצ'יט, מרווין ג'ונס בתפקיד בוב קרצ'יט, קליפורד מוליסון מופיע כסמואל וילקינס החייב כספים לסקרוג', ג'ק וורנר כמר ג'ורקין דמות שנוצרה במיוחד עבור הסרט, ארנסט ת'סיגר בתפקיד הקברן ופטריק מקני כג'ייקוב מארלי בצעירותו. מייקל הורדרן משחק בדמות הרוח של מארלי וגם כמארלי המבוגר. פיטר בול בתפקיד המספר קורא בתחילת ובסיום הסרט קטעים מתוך הספר, הוא גם נראה על המסך כאחד מאנשי העסקים המציינים את מותו של סקרוג' ומתלוצצים על ההלוויה שלו.
השוואה בין הסרט לספר

בעוד שבספר המנקה של סקרוג' היא חסרת שם וגברת דילבר הוא שמה של הכובסת, בסרט ניתן השם גברת דילבר למנקה. תפקידה בסרט הורחב באופן משמעותי עד כדי כך ששם השחקנית הופיע שני ברשימת הקרדיטים.
הסרט גם מפרט את סיפור עלייתו של סקרוג' למעמד של איש עסקים מצליח כשהוא הולך בעקבות המורה הרוחני שלו מר ג'ורקין החמדן (בגילומו של ג'ק וורנר). ג'ורקין מפתה את סקרוג' ומרחיק אותו ממעסיקו הנדיב פזיוויג. ג'ורקין אינו מופיע כלל בסיפור המקורי, כאן הוא מתגלה כאופורטוניסט המועל בכספי החברה שלו. השותפות של סקרוג' ומארלי מתחילה כשהם מנצלים את ההזדמנות, מציעים לכסות את ההפסדים וכך משתלטים על החברה של ג'ורקין.
באחת הסצנות עם רוח חג המולד של ההווה רואים את אליס, ארוסתו לשעבר של סקרוג', עובדת עם חולים ונזקקים. בספר שמה הוא בל ועיסוקה לא מוזכר.
לפי הסרט אחותו של אבנעזר מתה בלדת בנה פרד, מה שמסביר את הניכור שחש סקרוג' כלפי אחיינו. עוד מסופר בסרט שאמו של סקרוג' מתה בלדתה אותו, וזו הסיבה לטינה שרוחש אליו אביו, בדומה ליחסו של אבנעזר לאחיינו. בספר פאן, אחותו של סקרוג', צעירה ממנו בהרבה ולא מוזכר סיבת מותה.
סצנה מקורית נוספת בסרט היא כאשר סקרוג' מגיע לביתם של פרד ואשתו, הוא חושש שהם יידחו אותו בגלל יחסו אליהם, אבל הם מקבלים את פניו בשמחה.
קבלה

הסרט יצא בבריטניה בשמו המקורי "סקרוג'". בארצות הברית הופץ הסרט בשם "מזמור חג המולד" על ידי יונייטד ארטיסטס. הסרט היה אמור להיות מוקרן ב"אולם המוזיקה רדיו סיטי" שבניו יורק כחלק ממופעי חג המולד, אבל הנהלת התיאטרון חששה שהסרט קודר מדי ואינו מתאים לבידור משפחתי המקובל אצלם, בניגוד לסרט "מזמור חג המולד" משנת 1938 שהוקרן באולם המוזיקה בהקרנת בכורה. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בליל כל הקדושים של שנת 1951 באולם "Guild Theatre". הביקורות בארצות הברית היו מעורבות, והסרט לא הצליח בקופות, עם זאת בבריטניה היה הסרט אחד הסרטים הפופולריים ביותר בשנת 1952.
עם צאת הסרט ב-1951 הוא זכה בביקורות חיוביות בניו יורק טיימס, ובביקורת פושרות בטיים מגזין עם שבחים על המשחק וביקורת על הבימוי.
ב-1989 יצאה גרסה צבעונית של הסרט והיא לרוב כלולה כתוספת ב-DVD של הסרט.
ב-1971, שני עשורים אחרי צאת הסרט לאקרנים, יצא עיבוד של הסיפור כסרט אנימציה שיצר ריצ'רד ויליאמס. בו אלסטייר סים ומייקל הורדרן מגלמים שוב את התפקידים של סקרוג' ומארלי הפעם בדיבוב.
צוות השחקנים

אלסטייר סים - אבנעזר סקרוג'
קתלין הריסון - גברת דילבר
מרווין ג'ונס - בוב קרצ'יט
הרמיוני באדלי - גברת קרצ'יט
מייקל הורדרן - ג'ייקוב מארלי / רוחו של מארלי
ג'ורג' קול - אבנעזר סקרוג' הצעיר
ג'ון צ'ארלסוורת' - פיטר קרצ'יט
מייקל דולן - רוח חג המולד של העבר
פרנסיס דה וולף - רוח חג המולד של ההווה
סי קונרסקי - רוח חג המולד של העתיד
רונה אנדרסון - אליס (בל)
קרול מארש - פאן
בריאן וורת' - פרד
מיילס מאלסון - ג'ו הזקן
ארנסט ת'סיגר - הקברן
גלין דירמן - טים הקטנטן
רודי יוז - פזיוויג
הטי ז'אק - גברת פזיוויג
לואיז המפטון - הכובסת
פיטר בול - איש עסקים, המספר
אליוט מייקהם - מר סנדריג
יו דמפסטר - מר גרופר
ריצ'רד פירסון - מר טאפר
ג'ק וורנר - מר ג'ורקין
פטריק מקני - ג'ייקוב מארלי הצעיר
דאגלס מויר - איש עסקים
קליפורד מוליסון - סמואל וילקינס
הערות שוליים

↑  בתי קולנוע תל אביב, מעריב, 19 ביולי 1957
↑  Robert Beatty in boxing picture., The Mail (Adelaide, SA : 1912 - 1954)
↑  The Screen In Review; Dickens' 'A Christmas Carol,' With Alastair Sim Playing Scrooge, Unveiled Here, Bosley Crowther, The New York Times, November 29, 1951
↑  TIME review, December 3, 1951
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008183579   WorldCat (עם LCCN): no2008-183579
ספי הנדלר

| --- | --- |

הנדלר, 2022
 לידה:  1972 (בן 53 בערך) 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  סורבון 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס מפקד גלי צה"ל 
 תרומות עיקריות
 תולדות האמנות
 
ספי הנדלר (נולד ב-1972) הוא היסטוריון אמנות, פרופסור באוניברסיטת הסורבון בפריז (Paris 1), אוצר ועיתונאי ישראלי, מומחה לאמנות הרנסאנס והבארוק באיטליה. בין שנים 2016 ל-2022 כיהן כמנהלה של הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע״ש גניה שרייבר בה אצר שורה של תערוכות. בנוסף לכך השנים 2016–2020 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב.