stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביטול חמץ
ראו גם

בדיקת חמץ
ביעור חמץ
השבתת חמץ
לקריאה נוספת

הרב שלמה יוסף זוין, המועדים בהלכה, מכון התלמוד הישראלי, ירושלים, תש"ם.
הערות שוליים

↑  "מדאורייתא, בביטול בעלמא סגי [די]" (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ד', עמוד ב')
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ד', עמוד ב' ד"ה בביטול בעלמא
↑  חידושי רמב"ן למסכת פסחים, ד' ב, באתר ספריא
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ה', עמוד ב'
↑  תוספות על תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ד', עמוד ב' ד"ה מדאורייתא
| חג הפסח |
| --- | --- | --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |  |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |  |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • קריאת ההלל (התחלה) • שפוך חמתך • הלל (המשך) • הלל הגדול • ברכת השיר • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |  |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |  |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |  |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |  |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |  |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
בית הכנסת בית ישראל (איזמיר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  Turgut Reis 
 מיקום:  Konak 
 מדינה:  טורקיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1907
 תאריך פתיחה רשמי:  1907 
 קואורדינטות:  38°24′33″N 27°06′58″E﻿ / ﻿38.409111111111°N 27.116222222222°E﻿ / 38.409111111111; 27.116222222222
 he
 
מניה לטובת השלמת הבניה של בית הכנסת בית ישראל באיזמיר. אדר תרס"ט (מרס 1909).
בית הכנסת בית ישראל (בטורקית: Bet İsrael Sinagogu) הוא בית הכנסת הגדול ביותר בעיר איזמיר בטורקיה. בנייתו החלה בשנת 1907 והושלמה בשנת 1909. הוא נמצא ברובע קראטאש (Karataş) בעיר.
ב-4 באפריל 2019 נזרק בקבוק תבערה לבית הכנסת. הבקבוק נפל על המדרכה, והפצצה לא הרסה את בית הכנסת. חבר בולט במפלגת הצדק והפיתוח גינה את הפיגוע ואמר "אין הבדל בין התקפות המיועדות לבתי כנסת, כנסיות ומסגדים. כולם מכוונים לשלום חברתי בשנאתם."[דרושה הבהרה]
ראו גם

רשימת בתי כנסת בטורקיה
יהדות טורקיה
הערות שוליים

↑  Oster, Marcy (4 באפריל 2019). "Synagogue firebombed in Turkey". Jewish Telegraphic Agency. נבדק ב-4 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296725905171  LCCN: no2008072698  VIAF: 148139229   WorldCat (עם VIAF): 148139229 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארתורו רואס

| --- | --- |

רואס, 2018
 לידה:  11 באוקטובר 1981 (בן 42) ביירות, לבנון
 שם במה:  אדריאן ג'אוד ארתורו רואס
 משקל:  100 ק"ג
 גובה:  1.88 מטר
 לאום:  לבנוני
 קריירה מקצוענית:  8 ביולי 2016 – הווה (8 שנים)
 מאמנים:  WWE Performance Center
אדריאן ג'אוד (באנגלית: Adrian Jaoude; נולד ב-11 באוקטובר 1981) הוא מתאבק לבנוני-ברזילאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה ארתורו רואס.
היאבקות חובבנית ואמנויות לחימה

ג'אוד השתתף בענף ההיאבקות החובבנית של המשחקים הפאן-אמריקאיים לשנת 2011 בקטגוריית 84 ק"ג, כשסיים במקום הרביעי. במשך 17 שנים הוא היה בלתי מנוצח, כשכיהן כאלוף בריזל בהיאבקות חופשית. בנוסף להיותו מחזיק בחגורה שחורה בג'ו ג'וטסו, הוא בקיא גם בקפואירה.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE‏ (2015–2021)

ג'אוד חתם על חוזה בארגון ה-WWE בשנת 2015. הוא התאמן במתחם ה-Performance Center וערך את קרב הבכורה שלו ביולי 2016 במהלך מופע שלא שודר בטלוויזיה, ובו הוא הצטוות לשורות ניקו בוגוז'ביץ' נגד גזים סלמאני וסאני דינסה. את קרב הבכורה שלו ב-NXT ערך לצד חברו הברזילאי, סזאר בונוני במסגרת קרב זוגות נגד אנג'לו דוקינס ומונטז פורד. ב-10 באוגוסט 2020 בפרק של התוכנית Raw, רואס ערך את הבכורה שלו ברוסטר הראשי, כאשר הוא השתתף בקטע של Raw Underground, ששימש כמועדון קרב מחתרתי, המנוהל על ידי שיין מקמהן. ב-12 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw כחלק מהדראפט, רואס הועבר למותג Raw. מנגד, הוא הוחזר בחזרה למותג NXT זמן קצר לאחר מכן. ב-18 בנובמבר, הוא נוצח על ידי קושידה; לאחר הקרב, נודע שרואס סבל מקרע בשריר הזרוע הדו-ראשי.
הערות שוליים

↑  ארתורו רואס סובל מפציעה בשריר הזרוע לאחר הקרב מול קושידה
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריצרוצרסיים

| אריצרוצרסיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: Erythrocercidae
סוג:: אריצרוצרסיים
שם מדעי
 Erythrocercidae ‏הארטלאוב, 1857
תחום תפוצה


אריצרוצרסיים (שם מדעי: Erythrocercidae) היא משפחה של ציפורי שיר, בה סוג יחיד - חטפית צהובה (Erythrocercus), המצויה רק באפריקה שמדרום לסהרה. בעבר היא נחשבה לחלק ממשפחת החטפיתיים, למונרכיתיים או לסבכיים אך מוגדרים כעת כמשפחה עצמאית.
אורך ציפורים אלה 9–12 ס"מ ומשקלם 5–8 גרם. הם בעלי צבעים חומים וצהובים באזור הבטן. העיניים צהובות ויש להם כיפה אדמדמה על הראש. הם חיים בין העצים ברחבי אפריקה ומחפשים חרקים בין העצים והזלזלים שביערות הגשם.
הן עופות מונוגמיות המקננות בקני עץ על הענפים.
מיון

משפחה אריצרוצרסיים (Erythrocercidae)
סוג חטפית צהובה (Erythrocercus)
מין Erythrocercus holochlorus
מין Erythrocercus livingstonei
מין Erythrocercus mccallii
בית הכנסת הגדול של טביליסי

| --- | --- |
ארון הקודש בבית הכנסת הגדול של טביליסי
ארון הקודש בבית הכנסת הגדול של טביליסי
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, קניין תרבותי 
 כתובת:  טביליסי 
 מיקום:  טביליסי טביליסי
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1895–1903 (כ־8 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1903 
 מידות
 גובה:  14 מטר
 שטח:  24.5 X ‏ 15 מטר
 קואורדינטות:  41°41′24″N 44°48′26″E﻿ / ﻿41.69°N 44.80727°E﻿ / 41.69; 44.80727
  (למפת טביליסי מוגדלת) בית הכנסת הגדול של טביליסי(למפת טביליסי רגילה) בית הכנסת הגדול של טביליסי
 
בית הכנסת הגדול מבחוץ ביום העצמאות הישראלי
בית הכנסת הגדול בטביליסי גאורגיה שנקרא גם בית הכנסת של האחלציחלים, הוא אחד מחמישה עשר בתי כנסת שהיו בעיר והוא הגדול, המרכזי והמפואר שבהם. בית הכנסת נמצא ברחוב לסלידזה 43 בטביליסי עד היום.
היסטוריה

בית הכנסת נוסד בין השנים 1895 ל-1903 מלבנים בסגנון אדריכלי אקלקטי על ידי קהילת יהודי אחלציחה בעיר, שהגיעו לעיר בסוף המאה ה-19 בעקבות ביטול האריסות ושחרור האיכרים, בשנת 1864. ממדי בית הכנסת הם: 24.5 מטר אורך, 15 מטר רוחב ו-14 מטר גובה. חזית בית הכנסת מעוטרת במגן דוד גדול.
בתקופת השלטון הסובייטי, בשנת 1953 נסגר בית הכנסת בהוראת השלטונות אולם נפתח מחדש והמשיך לפעול עד לשנת 1957 לפחות.
בשנת 1997 פרצה מחלוקת בין הקהילה היהודית בטביליסי לעיריית טביליסי בנושא הבעלות על בית הכנסת. הבניין שהוחרם על ידי הסובייטים הוחזר לידי הקהילה היהודית בשנת 1994, אולם בדרי שושיטאשווילי, ראש עיריית טביליסי באותם ימים החליט לבטל את ההחלטה להחזיר את המבנה. העניין קיבל הד בתקשורת הגאורגית ובסופו של דבר פסק בית המשפט הגאורגי לטובת הקהילה היהודית. נוסח התפילה בבית הכנסת הוא ע"פ מנהג יהודי העיר אחלציחה שבדרום מערב גאורגיה.
גלריה

פנים בית הכנסת הגדול.
כל החלל הפנימי של בית הכנסת.
דוכן התפילה
הכניסה הראשית לבית הכנסת. מעל נרשם "שערי תפילה" ושנת הייסות - 1904.
לוח זיכרון עם תמונות בחצר בית הכנסת.
הערות שוליים

↑  מרדכי אלטשולר (תשס"ח), יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1941-1964, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, מסת"ב 9789652272256, עמ' 480
↑  הקהילה היהודית בטביליסי, גרוּזיה, אתר בית התפוצות, המאמר נכתב בסיועו של פרופ' קונסטנטין לרנר מהאונ' העברית ירושלים
בורגוס

ערך זה עוסק בעיר בספרד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בורגוס (בספרדית: Burgos) היא עיר בצפון ספרד והבירה ההיסטורית של אזור קסטיליה. אוכלוסיית העיר נאמדת בכ-180,000 תושבים וכעשרים אלף תושבים נוספים חיים במטרופולין שלה. היא עיר הבירה של מחוז בורגוס שמהווה חלק מהקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון.
חלקים מהעיר, כולל חומותיה המסורתיות, השתמרו מתקופת ימי הביניים. בעיר מצויים אתרים היסטוריים חשובים רבים ובראשם קתדרלת בורגוס, אשר מוגדרת כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. דמויות היסטוריות חשובות כגון אל סיד מקושרות לתולדות העיר. בהקשר להיסטוריה היהודית, טרם גירוש ספרד התקיימה בעיר קהילה יהודית משגשגת, שממנה יצאו משוררים ומלומדים חשובים כגון ר' מאיר הלוי אבולעפיה. במהלך המאה ה-14 המירו את דתם (לנצרות) שני רבנים חשובים תושבי העיר: הראשון, אבנר מבורגוס, בראשית שנות העשרים (1320) והשני, שלמה הלוי מבורגוס, בראשית שנות התשעים (1390) של אותה מאה. לאחר המרתו נקרא בשם פבלו דה סנטה מריה.
בעיר נמצאת אוניברסיטת בורגוס וכן מוזיאון לאבולוציה של האדם שנפתח בשנת 2010 ומהווה אחד מעשרת המוזיאונים הפופולריים בספרד. בקרבת העיר שוכן שדה תעופה בורגוס, שדה תעופה קטן המיועד בעיקר לטיסות בתוך ספרד.
בית הכנסת הגדול של הוסיאטין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  הוסיאטין 
 מדינה:  אוקראינה 
 קואורדינטות:  49°04′24″N 26°12′31″E﻿ / ﻿49.07333333°N 26.20861111°E﻿ / 49.07333333; 26.20861111
  (למפת מחוז טרנופול מוגדלת) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' בורשצ'יב רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובבית הכנסת הגדול של הוסיאטין(למפת מחוז טרנופול רגילה) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' בורשצ'יב רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובבית הכנסת הגדול של הוסיאטין
 
בית הכנסת הגדול של הוסיאטין (נקרא גם Festungs-Schule) הוא בית כנסת לשעבר בהוסיאטין אשר בגליציה שבאוקראינה.
בית הכנסת הגדול של הוסיאטין הוא דוגמה נדירה של בתי הכנסת שנבנו על מבצרים וסגנונו כסגנון הרנסאנס.
כיוון שנבנה בסגנון מיוחד לבתי כנסת ועוד על מבצר, בית כנסת זה זכה לביקורות חיוביות: ש. אנ-סקי אמר על בית הכנסת שהוא בין הנפלאים והענוגים שבגליציה. ועומר ברטוב כינה אותו מצוין.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה במאה ה-16 והגיע לפריחה במאה ה-19 יחד עם הגעת החסידות, בית הכנסת אף שימש את חסידי הוסיאטין
אך כמו הקהילה היהודית בית הכנסת החל להתדרדר ממלחמת העולם הראשונה, מעזיבת האדמו"ר מהוסיאטין ירד מספר המתפללים עד שכמעט נזנח לאחר ההגליות של הרוסים והפוגרומים.
בין מלחמות העולם בית הכנסת זכה לעדנה חדשה, אך לתקופה קצרה, עד הכיבוש על ידי גרמניה הנאצית. עם הגעת הנאצים ב-9 באוגוסט 1941 החלו הגרמנים להקשות על היהודים לערוך תפילות בבית הכנסת עד שהקהילה חוסלה לחלוטין במרץ 1942, ובית הכנסת ננטש, נבזז ונהרס.
הרוסים, ששחררו את העיר, החליטו ב-1972 (בניגוד לפעילותיהם בשאר מבני הדת) לשפץ את בית הכנסת ולהקים בו מוזיאון.
נכון ל-2009, קרסה תקרת בית הכנסת והמבנה עומד נטוש.
תמונות

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
1920
2007
הערות שוליים

↑  עקבות נעלמות של גליציה היהודית באוקראינה של ימינו נכתב על ידי עומר ברטוב, בית הדפוס של אוניברסיטת פרינסטון 2007
↑  בית הכנסת באתר המרכז להיסטוריה יהודית
↑  "האויב בתענוגו: במסע בתחום המושב היהודים בזמן מלחמת העולם הראשונה" נכתב על ידי ש. אנ-סקי
↑  עקבות נעלמות של גליציה היהודית באוקראינה של ימינו נכתב על ידי עומר ברטוב, בית הדפוס של אוניברסיטת פרינסטון 2007
↑  בתי הכנסת של אוקראינה
אריץ אלוסטונדו

אריץ אלוסטונדו איריבריה (נולד ב-28 במרץ 1994) הוא כדורגלן ספרדי-באסקי המשחק בעיקר כבלם בריאל סוסיאדד מהלה ליגה.
קריירת מועדונים

אלוסטונדו גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד. ב-13 ביולי 2012 הושאל לבאסאין מהליגה הרביעית, וערך שם את הופעת הבכורה שלו בבוגרים.
אלוסטונדו חזר לקבוצת נעוריו ביוני 2013, ושובץ בקבוצת המילואים בליגה ב'. ב-31 בינואר 2014, חתם על חוזה חדש עד 2016.
ב-14 בינואר 2015, ערך אלוסטונדו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה, בתיקו 2-2 נגד ויאריאל בגביע הספרדי. הופעת הליגה הראשונה שלו הייתה 3 ימים לאחר מכן.
אלוסטונדו נשאר בקבוצה בשנים הבאות, וחתם על חוזים חדשים בפברואר 2018 ובאוגוסט 2020.
הערות שוליים

↑  La Real renueva a Elustondo hasta 2024, besoccer
ארווין הובר

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1946 (בן 78) Reisbach, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת מינכן 
 מפלגה:  האיחוד הנוצרי הסוציאליסטי של בוואריה 
 
 פרסים והוקרה
 מסדר ההצטיינות הבווארי  מדליית הזהב הבווארית 
 
ארווין הובר (נולד ב-26 ביולי 1946) הוא פוליטיקאי גרמני. כיהן כנשיא המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה (CSU) בין השנים 2007 עד 2009.
ראשית חייו

ארווין הובר נולד ברייסבאך, במחוז דינגולפינג-לנדאו שבבוואריה. הוא למד בבית הספר היסודי ברייסבאך והמקצוע הראשון שלו היה ניהול כספים בשנת 1963. לאחר שעבר כמה משרות הוא החל לעבוד במשרד האוצר של מדינת בוואריה בשנת 1970. בתקופת חייו זו הוא למד כלכלה באוניברסיטת מינכן.
קריירה פוליטית

בין השנים 1967 ל-1983 היה הובר יושב ראש התאחדות הצעירים. מאז שנת 1988 היה הובר חבר במועצת CSU, ובין השנים 1993 עד 2008 הוא היה יו"ר CSU בבוואריה הנמוכה.
קריירה פוליטית > נשיאות מפלגת האיחוד החברתי-נוצרי של בוואריה

לצד שר הפנים גונתר בקשטיין, הובר היה היורש המבטיח ביותר של אדמונד שטויבר, ראש ממשלת בוואריה, אם שטויבר היה עובר לממשלה הפדרלית של גרמניה לאחר הבחירות הכלליות ב-2002, אולם שטויבר נרתע מן המהלך. לאחר ההודעה על התפטרותו של שטויבר ב-2007, היה הובר בין המועמדים לנשיאות המפלגה, לצד שני מועמדים נוספים, והוא נחשב למועמד המוביל. ב-29 בספטמבר 2007 נבחר הובר לתפקיד נשיא המפלגה ברוב של 58.19% מקולות הבוחרים.
בשל ההפסד של מפלגתו בשנת 2008 בבחירות בבוואריה, הודיע הובר על התפטרותו מנשיאות המפלגה ב-25 באוקטובר 2008.
קריירה פוליטית > תפקידים ציבוריים

באוקטובר 1994 מונה הובר לשר בממשלת בוואריה שבראשותו של אדמונד שטויבר. מנובמבר 1995 עד אוקטובר 1998 הוא היה שר האוצר של בוואריה. בדצמבר 2005 עבר הובר למחלקה לכלכלה ותחבורה בבוואריה.
בחודש פברואר 2008 הואשם הובר בהסתרת מידע אודות מצבה הכלכלה של BayernLB. בעקבות הפרשה דרשה האופוזיציה את התפטרותו לקראת הבחירות במדינה. עם הכישלון של טרנספיד וההכרזה על נתוני הרבעון הראשון שלה בשנת 2008 (שכללו הפסד של 2 מיליארד אירו) התחזקה הדרישה שיתפטר. לאחר שנודע שבעקבות המשבר הכלכלי העולמי תקבל BayernLB סיוע פדרלי בסכום של 5.4 מיליארד אירו הודיע הובר על התפטרות מתפקיד שר האוצר של בוואריה. באוקטובר 2017 החליט הובר להסיר את מועמדותו לפרלמנט של בוואריה בבחירות שיתקיימו בשנת 2018.
חיים אישיים

הובר הוא נוצרי קתולי. נשוי ואב לשני ילדים.
ראו גם

אנגלה מרקל
בוואריה
הערות שוליים

↑  AP, בוואריה: שותפיה של מרקל ספגו מכה בבחירות, באתר ynet, 28 בספטמבר 2008
↑  "אני נותן ל-CSU הזדמנות להתחיל מחדש", באתר WELT, ‏30 בספטמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123971063  ISNI: 0000 0000 1511 3957  NTA: 108292894  VIAF: 77236002   WorldCat (עם VIAF): 77236002
אשר הירשברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1921 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 בספטמבר 2002 (בגיל 80) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 בן או בת זוג:  תחיה בת-אורן 
 
אשר הירשברג (1921–2002), היה הממונה על עידוד הסרט הישראלי במשרד המסחר והתעשייה משנת 1955 עד 1969.
ביוגרפיה

מ-1949, ועד המחצית הראשונה של שנות ה-60 היה הירשברג הממונה על יחסי החוץ של משרד האספקה ולאחר מכן דובר משרד המסחר והתעשייה. ב-1955, הוא מונה לרשות לביצוע החוק לעידוד הסרט הישראלי. יחד עמו מונה לרשות גם דוד תשר - מנהל מנהל ההסברה. כחברי ועדת הביצוע התמנו י. דוידזון - יושב ראש התאחדות בעלי בתי הקולנוע וא. נבון מחברת סרטי גבע. בד בבד, המשיך הירשברג במילוי תפקידו כדובר משרד המסחר והתעשייה.
בתפקידו קבע הירשברג אילו סרטים יזכו בתואר "סרט ישראלי" וממילא יקבלו הלוואות והחזרי מס על מכירת כרטיסים בקופות. מי שהפיקו סרטים שלא אושרו על ידיו לא יכלו לשרוד כלכלית. בנימוקיו לאישור או דחיית סרט מוצע התחשב גם במניעים ציוניים ומוסריים, וסרט שלא עמד בדרישותיו המחמירות נדחה. בין השאר עודד בראשית דרכם את מנחם גולן וג'אד נאמן, וקידם סרטי קולנוע זרים שהופקו בישראל. בין תפקידיו, עמד גם בראשה של המועצה לביקורת סרטים והיה ממונה על פקחים שסיירו בבתי הקולנוע ופיקחו על הקרנת יומני החדשות בשלמותם.
בראשית שנות החמישים של המאה ה-20, בתקופת הצנע, היה הירשברג דובר משרדו של שר הקיצוב, דב יוסף ושימש כ"מפקח על המזונות", אשר חינך את האזרחים כיצד לחסוך ולהסתפק במועט, בעזרתה של אשתו, השדרנית תחיה בת-אורן.
אשר הירשברג הוא אביה של הזמרת אסתר שמיר.
הערות שוליים

↑  מחיר התירס בתל אביב, מעריב, 26 באוגוסט 1949
↑  דוד תשר, באתר משרד החוץ
↑  בתי הקולנע יחוייבו להציג יומני הארץ, הארץ, 4 באפריל 1955
↑  שערים ושווקים, מעריב, 24 בפברואר 1964
↑  נירית אנדרמן, עכבר העיר אונליין, מדוע נאסר להקרנה הסרט הראשון שכולו ישראלי, באתר הארץ, 29 במרץ 2010
↑  מפקד 48' - ה' באייר שלי: תחיה בת-אורן, באתר מוטק'ה, 13 במרץ 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת בית אל (שאנגחאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 מיקום:  שאנגחאי 
 מדינה:  האימפריה הסינית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1887
 תאריך פתיחה רשמי:  1887 
 תאריך פירוק:  1920 
 
בית הכנסת בית אל (בסינית: 埃尔会堂) היה בית כנסת של הקהילה היהודית בשאנגחאי, סין.
יהודים החלו להתיישב בשנחאי בשנת 1850. באותה תקופה, רובם היו יהודים ספרדים בבגדאד שהשתייכו לקהילה היהודית בבומביי בהודו. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19, השתמשה הקהילה בחלל שכור לתפילות. בית הכנסת בית אל הוקם בשנת 1887. הוא היה ממוקם על כביש פקין, ציר תנועה מרכזי באזור הבריטי בשאנגחאי.
יעקב אליהו ששון ואדוארד אליהו ששון בנו ב-1920 את בית הכנסת אוהל רחל במקום בית הכנסת בית אל. בית הכנסת אוהל רחל נפתח במרץ 1920.
ראו גם

יהדות שאנגחאי
בית הכנסת אוהל רחל
לקריאה נוספת

The Chronology of the Jews of Shanghai from 1832 to the Present Day
הערות שוליים

↑  "Shanghai", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
↑  Ohel Rachel Synagogue, kehilalinks.jewishgen.org
אשר דר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 (בן 92 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   אצ"ל    צה"ל  מגן דוד אדום
 תקופת הפעילות:  1948–1950 (אצ"ל)   1950 – 1975 (צה"ל) 1978–1978 (מד"א)
 דרגה:    אלוף-משנה רב-מגן
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות     מבצע קדש     מלחמת ששת הימים     מלחמת יום כיפור
 עיטורים
   צל"ש אלוף     עיטור העוז
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל מגן דוד אדום
 
אשר דר (דרייזין) (נולד ב-1932) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, בעל עיטור העוז וצל"ש אלוף. כיהן כמנכ"ל מגן דוד אדום וכראש המועצה המקומית קריית אונו.
קורות חייו

אשר דר נולד בחיפה ב-1932 בשם אשר דרייזין. הוא גדל בתל אביב ולמד בבית הספר ביאליק. בנעוריו היה חבר ארגון האצ"ל ובמלחמת העצמאות השתתף בקרב על יפו, הדיפת המצרים באזור אשדוד וכיבושה של יבנה. לאחר המלחמה השלים את לימודיו בתיכון גאולה. התגייס לצה"ל ב-1950 ושירת בנח"ל, סיים את קורס המ"כים הראשון של הנח"ל ושירת בתפקידי הדרכה בבסיס הטירונים של הנח"ל. לאחר קורס קצינים שירת כמדריך בבה"ד 3. בשנים 1955 עד 1957 שירת כמפקד פלוגה בחטיבת גולני. במלחמת סיני השתתף בקרב על פתחת רפיח, במהלך הקרב על מוצב 29, נכשל ניסיון לפינוי שדה המוקשים והגדרות באמצעות בונגלור, ודר הוביל את הפלוגה לכיבוש המוצב תוך כדי כיפוף ידני של הגדרות וריצה בשדה המוקשים. על כך הוענק לו ציון לשבח מאלוף פיקוד הדרום, חיים לסקוב.
ב-1958 מונה למפקד קורס מ"כים בבסיס אימונים פיקודי וב-1959 לקצין מטה האחראי לזירת הצפון באגף המטה הכללי. אחר כך שימש מדריך בקורס מ"פים וסגן מפקד הקורס. יצא ללימודי במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמקביל שירת במינוי חירום כסמג"ד. ב-1962 מונה למפקד בסיס הטירונים של חטיבת גולני. בשנים 1964–1965 שירת כקצין אג"ם באוגדה. ב-1966 עבר לשרת בבית הספר לקצינים והיה בו מדריך ראשי, במקביל למינוי כמפקד גדוד מילואים 161 של חטיבת ירושלים.
במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים פיקד דר על הגדוד, שלחם בגזרת ארמון הנציב בירושלים. לכוח בראשותו סופחו כוחות העתודה של החטיבה, שכללו את הסיירת הירושלמית בפיקוד יוסי לנגוצקי ושתי מחלקות טנקים מ"פלוגת הטנקים הירושלמית", בפיקודו של אהרון קמארה. דר פיקד על כיבוש ארמון הנציב ומוצב הפעמון. במהלך הקרבות נפצע פעמיים. על לחימתו זכה לעיטור העוז. בתיאור המעשה נכתב:
ביום ה-5 ביוני 1967, עמד סא"ל אשר דר בראש הכוח, שפרץ לארמון הנציב בירושלים. למרות שנפצע, המשיך לפקד על הכוח ועמד בראשו בביצוע משימות נוספות. אירגן את הכוח לכיבוש מוצב "הנקניק" ומוצב "הפעמון". במוצב "הפעמון" נפצע שנית, המשיך להשתתף בלחימה בטיהור התעלות והעמדות ונפצע פעם נוספת. הוא המשיך לפקד על הכוח עד גמר הכיבוש וארגון הכוח להגנה ורק לאחר מכן מסר תפקידו ופונה.
לאחר המלחמה נשלח לסינגפור לסייע בהקמה וארגון של הצבא המקומי. ב-1970 מונה לסגן מפקד גזרת הגבול ברמת הגולן וב-1971 למפקד גזרת גבול הצפון. מאוגוסט 1972 עד ינואר 1975 היה מפקד פיקוד הנח"ל. בהמשך שירת כמפקד חטיבה 820 ועבר הסבה לשריון.
לאחר שחרורו מונה ב-1977 למנכ"ל מגן דוד אדום. בנובמבר 1978 התמודד לראשות המועצה המקומית קריית אונו מטעם מפלגת הליכוד, הוא ניצח בבחירות וכיהן כראש המועצה מדצמבר 1978 עד 1983.
חיים אישיים

דר נשוי ואב לשלוש בנות.
בית הכנסת בית יעקב (סקופיה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  רחוב בורקה טלסקי 24, סקופיה, מקדוניה הצפונית
 מיקום:  סקופיה 
 מדינה:  מקדוניה הצפונית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2000
 תאריך פתיחה רשמי:  2000 
 קואורדינטות:  41°59′52″N 21°25′11″E﻿ / ﻿41.997722222222°N 21.419833333333°E﻿ / 41.997722222222; 21.419833333333
  (למפת סקופיה מוגדלת) בית הכנסת בית יעקב(למפת סקופיה רגילה) בית הכנסת בית יעקב
 
פרוכת ארון הקדוש (ארון זאקודס) בבית הכנסת בית יעקב
בית הכנסת בית יעקב (במקדונית: Синагога „Бет Јаков“) הוא בית הכנסת היחידי שפועל בסקופיה, מקדוניה הצפונית. בעבר, הוא היה ממוקם ברובע היהודי (מק') בסקופיה, לצידו של בית הכנסת בית אהרון.
היסטוריה

בית הכנסת הראשון נבנה באזור הבזאר הישן בתחילת המאה ה-20 עד ל-1937, ונהרס ב-1963, בעקבות רעידת האדמה שהתרחשה באותה שנה.
בית הכנסת הנוכחי, שנמצא בבניין הקהילה היהודית בסקופיה, משתייך לזרם הספרדי, ונבנה בסוף המאה ה-20 עד לתחילת המאה ה-21. הוא נבנה מתרומות ממשלת מקדוניה הצפונית (מק') וארגונים נוספים. בית הכנסת נפתח לציבור ב-11 במרץ 2000, ומקיים באופן קבוע את מנהגי היהדות. בית הכנסת אינו מעסיק רב, והוא משרת קהילה קטנה של כ-200 איש.
בבית הכנסת בית יעקב, נמצא פנקס של 14 עמודים, כתוב בכתב רש"י, בעברית ולאדינו, שנכתב בין 1749 לבין 1913. בפנקס, נכתב בעיקר לארגונים ההומניטריים-דתיים בסקופיה, לבית הכנסת, לארגון היהודי חברה קדישא, להלכה היהודית ולביקור חולים. בכתב היד, מוזכרים חוקים, שהסדירו את גביית האגרות לחברי העירייה, ומצוין כי הארגונים שהוזכרו סייעו באופן קבוע לעניים, בעיקר לאלמנות ויתומים, בכסף, אוכל, בגדים. כמו כן, נרשמו הערות למטיילים מארץ ישראל, שהגיעו לסקופיה כדי לאסוף תרומות עבור הארץ הקדושה. פנקס זה סיפק נתונים על מצבה הכלכלי של הקהילה היהודית בסקופיה, על עבודתה הסוציאלית, על יחסיה עם אזרחים אחרים וארץ ישראל. כיום, הפנקס נמצא במוזיאון ההיסטוריה היהודית בבלגרד.
ראו גם

יהדות מקדוניה הצפונית
הערות שוליים

↑  "Отварање на синагогата Бет Јаков во зградата на ЕЗРМ" (במקדונית). Фонд на Холокаустот на Евреите во Македонија. במרץ 2000. נבדק ב-1 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Хедвига Бошковић: „Збирка старих хебрејских рукописа у Јеврејском историском музеју у Београду“, Београд, 1979, стр. 23.
אריק-עמנואל שמיט

| --- | --- |
אריק-עמנואל שמיט
 לידה:  28 במרץ 1960 (בן 64) סנט פוי לה ליון, צרפת 
 מדינה:  צרפת, בלגיה 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר, lycée du Parc 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  Oscar and the Lady in Pink, M. Ibrahim and the Flowers of the Koran, Ulysse from Bagdad, The Most Beautiful Book in the World, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 פרסים והוקרה:  מפקד של מסדר הכתר הבלגי  קונקור ז'נרל  אביר מסדר האמנויות והספרות  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת שרברוק  אביר המסדר הלאומי של קוויבק  פרס התיאטרון הגדול 
 אתר רשמי
 
אריק-עמנואל שמיט (Éric-Emmanuel Schmitt, נולד ב-28 במרץ 1960) הוא דרמטורג, מחזאי, סופר ובמאי צרפתי שהתאזרח ב-2008 בבלגיה.
ביוגרפיה

אריק-עמנואל שמיט נולד בשנת 1960 ביישוב סנט פואה-לה-ליון במחוז רון שבצרפת, במשפחה ממוצא אלזסי, והוא בעל תואר דוקטור לפילוסופיה. ספריו תורגמו ללמעלה מ-35 שפות ובהן עברית.
זכה בפרסים רבים, בצרפת ובגרמניה, על אופן הכתיבה הייחודי שלו. כתב ספרים רבים וכן מחזות לתיאטרון ותסריטים לקולנוע, שגם עליהם זכה בפרסים רבים.
מיצירותיו

"מלון בינתיים"( 1999),מחזה
"משפטו של דון חואן", מחזה
"אדון איברהים ופרחי הקוראן" (2001) Monsieur Ibrahim et les fleurs du Coran (עוסק בסופיזם וגם ביהדות) על פיו הופק הסרט "מר איברהים"
"אוסקר והאשה בוורוד" (Oscar et la dame rose (2002
"Les Liaisons dangereuses"‏ (2003) - תסריט למיני-סדרה
"הילד של נוח" (L'Enfant de Noé (2004 (עוסק ביהדות ונצרות)