stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברט גור האב
ביוגרפיה > ראשית חייו

גור נולד בגרנוויל, טנסי ב-26 בדצמבר 1907, והיה השלישי מבין חמישה ילדים של מרגי בטי (לבית דני) ואלן ארנולד גור.   אבותיו של גור כללו מהגרים אנגלו-אירים שהתיישבו לראשונה בווירג'יניה באמצע המאה ה-18 ועברו לטנסי לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית. כבני נוער, אלן גור וקורדל הול היו חברים.
גור למד ב-Middle Tennessee State Teachers College, ולימד בבית ספר במחוזות אוברטון וסמית' בין השנים 1926 ל-1930. הוא חיפש תפקיד ציבורי נבחר לראשונה בגיל 23, כאשר התמודד ללא הצלחה כמפקח על בתי ספר במחוז סמית'. שנה לאחר מכן מונה לתפקיד בעקבות פטירתו של המכהן. גור סיים את לימודיו בבית הספר למשפטי לילה של נאשוויל YMCA, כיום בית הספר למשפטים של נאשוויל, בשנת 1936 והתקבל ללשכת עורכי הדין.
ביוגרפיה > קריירה בקונגרס

לאחר שכיהן כנציב משרד העבודה של טנסי בין השנים 1936 עד 1937, גור נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-76 ב-1938, ונבחר בשנית הקונגרסים הבאים וכיהן מ-3 בינואר 1939, עד שהתפטר ב-4 בדצמבר 1944, על מנת להתגייס לצבא ארצות הברית.
ביוגרפיה > קריירה בקונגרס > שירות צבאי

גור היה אחד מכמה חברי קונגרס שהצטרפו בעילום שם לצבא לסיורים קצרים, על מנת לצפות באימונים ובלחימה ולספק דיווחים ממקור ראשון לבית הנבחרים ולסנאט האמריקאי. הוא סיים הכשרה בסיסית בפורט מיד, מרילנד, ולאחר מכן הוצב בממשל הצבאי של בעלות הברית לשטחים כבושים בגרמניה כתובע באחד מבתי המשפט של הממשל הצבאי. גור שימש כטוראי והשתחרר במרץ 1945 כדי שיוכל לתפוס את המושב בבית הנבחרים האמריקני אליו נבחר מחדש בנובמבר 1944.
גור נבחר מחדש לקונגרס ה-79 ולשלושת הקונגרסים הבאים וכיהן מ-3 בינואר 1945 עד 3 בינואר 1953. בשנת 1951, גור הציע בקונגרס שכוחות ארצות הברית יעשו "משהו אסוני" כדי לסיים את מלחמת קוריאה: חגורת קרינה (שתיווצר על ידי נשק גרעיני) המחלקת את חצי האי הקוריאני לצמיתות לשניים.
ביוגרפיה > קריירה בקונגרס > הסנאט האמריקאי

ב-1952, גור לא הועמד לבחירה מחדש בבית הנבחרים, אלא נבחר לסנאט האמריקני. בבחירות שלו ב-1952, הוא ניצח את הסנאטור המכהן בן שש כהונות, קנת' מק'קלר, בפריימריז הדמוקרטי. ניצחונו של גור נחשב באופן נרחב כנקודת מפנה מרכזית בהיסטוריה הפוליטית של טנסי, המסמנת במידה רבה את סוף ההשפעה הכלל-מדינתית של אדוארד האל קראמפ, הבוס הפוליטי של ממפיס. במהלך כהונתו הראשונה, גור היה גורם מרכזי בחסות ובחקיקת החקיקה שיצרה את מערכת הכבישים הבין-מדינתיים. גור נבחר מחדש ב-1958 ושוב ב-1964, אך הפסיד בבחירה מחדש ב-1970.
גור היה אחד משלושת הסנאטורים הדמוקרטיים היחידים ממדינות הקונפדרציה לשעבר שלא חתמו על המניפסט הדרומי משנת 1956 המתנגדים לאינטגרציה, האחרים היו מנהיג הרוב בסנאט לינדון ב. ג'ונסון מטקסס (שלא התבקש לחתום), והסנאטור השני של טנסי, אסטס קפאובר. הסנאטור מקרוליינה הדרומית, סטרום ת'ורמונד, ניסה לגרום לגור לחתום על המניפסט, אך גור סירב.   גור הצביע בעד חוקי זכויות האזרח של 1960 ו-1968,   וכן חוק זכויות ההצבעה משנת 1965 ואישורו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון.    גור הצביע בעד החלטת הסנאט הראשונית על חוק זכויות האזרח משנת 1957 ב-7 באוגוסט 1957,  אך לא הצביע על תיקון בית הנבחרים להצעת החוק ב-29 באוגוסט 1957.  גור גם לא הצביע על התיקון ה-24 לחוקה האמריקאית,  וגור הצביע נגד חוק זכויות האזרח משנת 1964.
גור זכה בקלות למוניטין ב-1958 על פני המושל לשעבר פרנטיס קופר. באותה תקופה, המועמדות הדמוקרטית עדיין נחשבה כזכייה בבחירות בטנסי, מכיוון שהמפלגה הרפובליקנית לא הייתה קיימת ברובה בחלקים רבים של המדינה. ב-1964, הוא התמודד עם אתגר בחירות כללי נמרץ מצד דן קויקנדל, יו"ר המפלגה הרפובליקנית של מחוז שלבי, שניהל נגדו מרוץ חזק באופן מפתיע. בעוד גור ניצח, קויקנדל החזיק בו רק 53% מהקולות, למרות הניצחון המוחלט של הנשיא לינדון ג'ונסון בבחירות במקביל לנשיאות.
ביוגרפיה > קריירה בקונגרס > 1970 קמפיין ותבוסה

עד 1970, גור נחשב לפגיע למדי עבור סנטור מכהן בן שלוש קדנציות, כתוצאה מעמדותיו הליברליות בנושאים רבים כמו מלחמת וייטנאם (לה התנגד)  וזכויות אזרח. זה היה מסוכן במיוחד מבחינה אלקטורלית, שכן באותה תקופה המפלגה הרפובליקנית הפכה תחרותית יותר בטנסי. הוא התמודד עם אתגר ראשוני נמרץ, בעיקר מגישת החדשות לשעבר של נאשוויל, האדלי קרוקט, שהשתמשה בכישורי השידור שלו ליתרונות ניכרים ובדרך כלל ניסה לרוץ לימינו של גור. גור הדף את האתגר העיקרי הזה, אבל בסופו של דבר הוא הודח בבחירות הכלליות של 1970 על ידי חבר הקונגרס הרפובליקני ביל ברוק. גור היה אחד היעדים המרכזיים ב" אסטרטגיית הדרום" של ממשל ניקסון/אגניו. הוא הרוויח את זעמו של ניקסון שנה קודם לכן כשמתח ביקורת על מדיניות ה"עשה-כלום" של הממשל כלפי אינפלציה. בתזכיר  ליועץ הבכיר ברייס הארלו, עוזרו של ניקסון, אלכסנדר באטרפילד, העביר את רצונו של הנשיא שגור "יחטוף" על התזכיר שלו.  ספירו ט. אגניו נסע לטנסי ב-1970 כדי ללעוג לגור בתור "יו"ר האזור הדרומי של הממסד הליברלי המזרחי". נושאים בולטים נוספים במירוץ כללו את הצבעתו של גור נגד התיקון של אוורט דירקסן בנושא תפילה בבתי ספר ציבוריים, והתנגדותו למינוי קלמנט היינסוורת' וג'י הרולד קארסוול לבית המשפט העליון של ארצות הברית. ברוק ניצח בבחירות בהפרש של 51% עד 47%.
ביוגרפיה > קריירה בקונגרס > מורשת פוליטית

ב-1956, הוא זכה לתשומת לב לאומית לאחר שסירב לחתום על המניפסט הדרומי. גור הצביע נגד חוק זכויות האזרח משנת 1964, למעשה התלהם נגדו, למרות שתמך בחוק זכויות ההצבעה משנת 1965. גור היה תומך קולני ב-Federal Aid Highway Act משנת 1956, אשר הבטיח את יצירת מערכת הכבישים הבין-מדינתיים. מאוחר יותר, הוא תמך במערך התוכניות של החברה הגדולה שיזם הממשל של הנשיא ג'ונסון, והציג הצעת חוק עם תוכנית מדיקר. בפוליטיקה הבינלאומית, הוא עבר מהצעה בבית הנבחרים להשתמש בנשק גרעיני להקמת אזור מפורז רדיואקטיבי במהלך מלחמת קוריאה, להצבעה בעד אמנת האיסור החלקי על ניסויים גרעיניים ודיבור נגד מלחמת וייטנאם, דעות שכנראה תרמו לאובדן של מושבו בסנאט בשנת 1970.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-15 במאי 1937, בטומפקינסוויל, קנטקי, גור התחתן עם עורכת הדין פאולין לאפון (1912–2004), בתם של מוד (לבית גטלין) וולטר ל. לאפון. יחד, נולדו להם שני ילדים: ננסי לאפון גור (1938–1984) ואלברט גור הבן (יליד 1948), שהלך בדרכו הפוליטית של אביו בכך שייצג את טנסי כחבר בית הנבחרים וכסנאטור, ולאחר מכן שימש כסגן נשיא ארצות הברית תחת ביל קלינטון.
לאחר שעזב את הקונגרס, גור האב חידש את עריכת הדין וגם לימד משפטים באוניברסיטת ואנדרבילט. הוא המשיך לייצג את Occidental Petroleum, שם הפך לסגן נשיא וחבר מועצת המנהלים. גור הפך ליו"ר איילנד קריק פחם ושות', לקסינגטון, קנטקי, חברה בת של אוקסידנטל, ב-1972, ובשנותיו האחרונות הפעיל את קניון גור עתיק, חנות עתיקות בקארטהייג'.  הוא חי כדי לראות את בנו אלברט גור הבן הופך לסגן נשיא ארצות הברית. גור האב נפטר ב-5 בדצמבר 1998, בגיל 90 והוא קבור בגני הזיכרון של מחוז סמית' בקארטהייג'. מערכת הכבישים הבין-מדינתיים בטנסי מוגדרת כ"המערכת הבין-מדינתית לזכר הסנטור אלברט גור האב" לכבודו.
היפרפיגמנטציה

| --- | --- |

 תחום:  רפואת עור 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D017495
 סיווגים
 ICD-10:  L81.0 
 
היפרפיגמנטציה (באנגלית: Hyperpigmentation) היא התכהות של אזור בעור או בציפורניים הנגרמת על ידי עלייה במלנין.
גורמי התופעה

היפרפיגמנטציה יכולה להיגרם על ידי נזקי שמש, דלקת או פציעות עור אחרות, כולל כאלו הקשורות לאקנה וולגריס .  אנשים עם גוני עור כהים יותר נוטים יותר להיפרפיגמנטציה, במיוחד עם עודף חשיפה לשמש.
צורות רבות של היפרפיגמנטציה נגרמות מייצור עודף של מלנין. היפרפיגמנטציה יכולה להיות מפוזרת או מוקדית, ולהשפיע על אזורים כמו הפנים וגב הידיים. המלנין מיוצר על ידי מלנוציטים בשכבה התחתונה של האפידרמיס. מלנין הוא סוג של פיגמנט האחראי על ייצור צבע בגוף במקומות כמו העיניים, העור והשיער. תהליך סינתזת המלנין (melanogenesis) מתחיל בחמצון של L-טירוזין ללבודופה על ידי האנזים Tyrosine hydroxylase, ואז ל-L-Dopaquinone ו-L-Dopachrome, היוצרים מלנין.
ככל שהגוף מזדקן, הפצת המלנוציטים הופכת פחות מפוזרת והוויסות שלו פחות נשלט על ידי הגוף. אור UV ממריץ את פעילות המלנוציטים, ובמקום שבו ריכוז התאים גדול יותר, מתרחשת היפרפיגמנטציה. צורה נוספת של היפרפיגמנטציה היא היפרפיגמנטציה פוסט דלקתית. אלו הם כתמים כהים וכתמים חסרי צבע המופיעים על העור בעקבות אקנה שהחלים.
מחלות ומצבים

היפרפיגמנטציה קשורה למספר מחלות או מצבים, כולל הבאים:
מחלת אדיסון ומקורות אחרים תת-פעילות בלוטת יותרת הכליה, שבה הורמונים הממריצים את סינתזת המלנין, כגון הורמון מגרה מלנוציטים (MSH), מוגברים לעיתים קרובות.
מחלת קשינג או ייצור מוגזם אחר של הורמון אדרנוקורטיקוטרופי (ACTH), מכיוון שייצור MSH הוא תוצר לוואי של סינתזת ACTH מפרואופיומלנוקורטין (Proopiomelanocortin) (POMC).
Acanthosis nigricans (אנ') - היפרפיגמנטציה של אזורים משולבים הקשורים לתנגודת לאינסולין.
מלזמה (אנ'), הידועה גם בשם "כלואזמה" או "מסכת ההריון", כאשר היא מתרחשת אצל נשים בהריון. - זוהי בעיית עור נפוצה הגורמת להיפרפיגמנטציה כתמתית בצבע כהה. זה מתרחש בדרך כלל על הפנים והוא סימטרי, עם סימנים תואמים משני צידי הפנים. המצב שכיח הרבה יותר אצל נשים מאשר גברים, אם כי גם גברים יכולים לחלות בה. לפי האקדמיה האמריקאית לדרמטולוגיה, 90 אחוז מהאנשים שמפתחים מלזמה הן נשים.
סימני פוסט אקנה מהיפרפיגמנטציה פוסט דלקתית.
Linea nigra - קו היפר-פיגמנט שנמצא על הבטן במהלך ההריון.
תסמונת Peutz-Jeghers - הפרעת יחסי דומיננטיות המאופיינת בהיפר-פיגמנטים של מחלת עור על השפתיים ורירית הפה ופוליפים במערכת העיכול.
חשיפה לכימיקלים מסוימים כגון חומצה סליצילית, בלומיצין וציספלטין .
מלנוזה של מעשן
מחלת צליאק
תסמונת קרונקייט-קנדה (Cronkhite–Canada syndrome)
פורפיריה
זיהומים פטרייתיים פטרת העור כגון גזזת.
המוכרומטוזיס - הפרעה גנטית שכיחה אך מתישה המאופיינת בהצטברות כרונית של ברזל בגוף.
הרעלת כספית -במיוחד מקרים של חשיפה עורית כתוצאה מריחה מקומית של משחות כספית או קרמים להלבנת עור.
מחסור בארומטאז
תסמונת נלסון
מחלת גרייבס
שימקה דיספלזיה חיסונית (SOID).
כתוצאה מ-tinea cruris.(אנ')
עקב מחסור בוויטמין B12.
אדלקת עור אטופית כתוצאה מדלקת.
היפרפיגמנטציה יכולה לפעמים להיגרם על ידי הליכי לייזר דרמטולוגיים.
אבחון

בדיקה גופנית הכוללת, בדיקה באמצעות מנורת ווד (Blacklight) והיסטוריה מפורטת, בדרך כלל מספיקה לאבחון.
בדיקת עור
צפייה בהיסטוריה הרפואית
טיפול > כללי

קיים מגוון רחב של טיפולי דפיגמנטציה המשמשים למצבי היפרפיגמנטציה, והתגובות לרוב משתנות. לרוב טיפול בהיפרפיגמנטציה הנגרמת על ידי ייצור יתר של מלנין (כגון מלזמה, צלקות אקנה, כתמי כבד) כולל שימוש בחומרים לדפיגמנטציה מקומית, המשתנים ביעילותם ובבטיחותם, כמו גם בכללי המרשם.
טיפול > טיפולים מקומיים

טיפולים מקומיים רבים משבשים את הסינתזה של המלנין על ידי עיכוב האנזים Tyrosine hydroxylase.
טיפול > טיפול דרך הפה

טיפול תרופתי דרך הפה עם פרוסיאנידין (Procyanidin) בתוספת ויטמינים A, C ו-E גם מבטיח טיפול בטוח ויעיל עבור מלזמה אפידרמיס. בניסוי אקראי מבוקר פלצבו שנמשך 8 שבועות ב-56 נשים פיליפיניות, הטיפול היה קשור לשיפורים משמעותיים באזור המאלאר השמאלי והימני, והיה בטוח ונסבל היטב. טיפולים אחרים שאינם כוללים חומרים מקומיים זמינים גם הם, כולל לייזר חלקי ו-dermabrasion.
טיפול > טיפולי לייזר

חיטוב לייזר באמצעות לייזר YAG (Yttrium aluminium garnet) והבזק אור שימשו לטיפול בהיפרפיגמנטציה כגון מלזמה והיפרפיגמנטציה פוסט-דלקתית.
ראו גם

היפופיגמנטציה (באנגלית)
רשימה של מצבי עור (באנגלית)
פיגמנטציה הנגרמת על ידי תרופות (באנגלית)
ליאו וודול

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1996 (בן 28) שפרדס בוש, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Leo Vincent Woodall 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר לאומנויות 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאו וינסנט וודול (באנגלית: Leo Vincent Woodall; נולד ב-14 בספטמבר 1996) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. ידוע בעקבות כיכובו במיני-סדרות של נטפליקס, "הלוטוס הלבן" ו"יום אחד".
ביוגרפיה

וודול נולד בהמרסמית', מערב לונדון. הוא בא ממשפחה של שחקנים. אביו אנדרו, אביו החורג וסבתו הם שחקנים; הוריו נפגשו בבית ספר לדרמה. הוא החליט לעסוק במשחק לאחר שצפה בסדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם". הוא סיים תואר ראשון במשחק מבית הספר לחינוך לאמנויות (ArtsEd) בשנת 2019.
קריירה

לאחר שסיים את לימודיו ב-ArtsEd ערך וודול את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה עם הופעת אורח בפרק 2019 של אופרת הסבון הרפואית של BBC One, "הולבי סיטי". בשנת 2019 הופיע בסרט הקצר "Man Down". באותו קיץ לוהק וודול לסרט העלילתי "Nomad", לאחר שנבחר לתפקיד מתוך 28,000 נבחנים. הצילומים התרחשו בלמעלה מעשרים מדינות.
ב-2021 ערך וודול את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט העלילתי "צ'רי", בבימוים של האחים רוסו. הוא גילם את אדריאן איבשקוב בסדרת הטלוויזה "אקדמיה לערפדים".
בפברואר בשנת 2022 לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "הלוטוס הלבן" לעונתה השנייה בסיציליה בתור ג'ק, תייר צעיר מאסקס בחופשה עם דודו קוונטין (טום הולנדר). כדי להתכונן לתפקיד ולאמץ את המבטא של הדמות, צפה וודול בסרטונים של איש הטלוויזיה ג'ואי אסקס.
ב-2024 גילם את דקסטר מייהו בעיבוד של נטפליקס לספרו של דייוויד ניקולס, "יום אחד". הוא לוהק גם לתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה של אמזון פריים "Citadel".
חיים אישיים

בזוגיות עם השחקנית והזמרת מייגן פייהי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | צ'רי | רודג'רס |  |
| 2025 | ברידג'ט ג'ונס: חוזרת לשוק | רוקסטר |  |
| TBA | Nomad | בן |  |
| TBA | Nuremberg | סמל יואי טריסט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | הולבי סיטי | ג'ייק רידר | פרק אחד |
| 2022 | Vampire Academy | אדריאן איבשקוב | 2 פרקים |
| 2022 | הלוטוס הלבן | ג'ק | תפקיד ראשי (עונה 2) |
| 2024 | יום אחד | דקסטר מאיו | תפקיד ראשי; 14 פרקים |
| 2025 | Prime Target | אדוארד ברוק | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| יפורסם בהמשך | Citadel |  |  |
הערות שוליים

1 2  Pym, Olivia (21 בנובמבר 2022). "Leo Woodall watched Joey Essex before playing Jack on The White Lotus". נבדק ב-22 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leo Woodall". ArtsEd (באנגלית). נבדק ב-2021-05-22.(הקישור אינו פעיל, December 2022)
↑  Thorpe, Vanessa (12 בינואר 2019). "What's their beef? Why today's leading men are driven to be buff". נבדק ב-22 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sheena Chohan to feature in a Hollywood film". The Daily Star (באנגלית). 2019-07-14. נבדק ב-2021-05-22.
↑  Lussier, Germain (3 ביולי 2019). "A New Sci-Fi Movie Had 2 Minutes to Capture a Solar Eclipse, Here's What Happened". io9 (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-22 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mantle, Connor (2021-01-17). "Tom Holland Stars As Army Medic In New Movie 'Cherry' | Film News". Conversations About Her (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-05-22.
↑  Otterson, Joe (10 בפברואר 2022). "'White Lotus' Season 2 Casts Theo James, Meghann Fahy, Will Sharpe, Leo Woodall". נבדק ב-10 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seitz, Loree (20 בנובמבר 2022). "'The White Lotus' Star Leo Woodall on Jack and Portia's Flirty Fling: 'He's the Polar Opposite to Albie'". נבדק ב-22 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin, Laura (21 בנובמבר 2022). "'The White Lotus' Meets 'Love Island': How the Essex Lad Infiltrated Prestige TV". נבדק ב-22 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whittock, Jesse (23 ביוני 2022). "'The White Lotus' Actor Leo Woodall & 'This Is Going To Hurt' Breakout Ambika Mod To Lead Netflix Drama 'One Day'". נבדק ב-23 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (2021-03-31). "'Citadel': Osy Ikhile & 'Midnight Sky's' Caoilinn Springall Join Amazon's Russo Brothers Global Event Series; 7 Set To Recur". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-05-22.
↑  Meghann Fahy and Leo Woodall Go Instagram Official, ELLE, ‏2024-02-20 (באנגלית אמריקאית)
יעקב רפאל סרוואל

| --- | --- |
 לידה:  1707 ה'תס"ז ונציה
 פטירה:  18 באפריל 1782 (בגיל 75 בערך) ה' באייר תקמ"ב מנטובה,ממלכת הבסבורג
 תקופת הפעילות:  ?–1782 
 בני דורו:  יעקב עמדין, יהונתן אייבשיץ
 אב:  רבי שמחה יהודה
 
יעקב רפאל סרוואל (באיטלקית: Jacob Raphael Saraval; בסביבות ה'תס"ז, 1707 – ה' באייר תקמ"ב, 18 באפריל 1782) היה רב איטלקי, איש ספרות ומוזיקאי. סרוואל נולד בוונציה.
ביוגרפיה

סרוואל נולד לשמחה יהודה. היה אחד מהרבנים של ונציה שתמכו ביעקב עמדין במחלוקתו עם יהונתן אייבשיץ. הוא התכתב עם החוקר האנגלי בנימין קניקוט (אנ') בנושאים של פילולוגיה מקראית. בשנת 1752 מונה לרב של מנטובה, ומסמכים רבים בארכיון הקהילתי נושאים את חתימתו. במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18 הוא נסע להולנד ולאנגליה בשליחות קהילתו. כאשר עורך הדין האנטי-יהודי, ג'ובאני בטיסטה בנדטי מפרארה, פרסם בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-18 את חיבורו "Dissertazione della Religione e del Giuramento degli Ebrei", השיב לו סרוואל בחיבור "Lettera apologetica" (מנטובה, 1775). הוא היה ידוע גם כדרשן, משורר ומלחין של פיוטים, ועסק בענפים שונים של תרבות חילונית – אמנויות, ספרות ומוזיקה, בתחומים שבהם חיבר יצירות רבות. בנוסף, הוא תרגם ממגוון שפות.
בין שיריו יש לציין "קינה" על מותם של שישים וחמישה יהודים, וביניהם גם בתו הגדולה, שנספו יחד בתאונה ביום י"ג בסיון תקל"ו. בנוסף, הוא תרגם טקסטים פילוסופיים וספרותיים ממגוון שפות.
אחת מתרגומיו, ליברית האורטוריה "אסתר" של הנדל (שנעשתה, ככל הנראה, לבקשת יהודי אנגליה והולנד), "תשועת ישראל על ידי אסתר", היא אחד התרגומים הראשונים לשירה חופשית מעברית לאנגלית ללא שימוש במשקלים המסורתיים. הטקסט העברי הולחן על ידי כריסטיאנו לידארטי (אנ') בשנת 1774.
זמן קצר לפני מותו, עסק סארוואל בהכנת חיבור על האטימולוגיה של שמות התרפים.
תלמידו הוא בן ציון רפאל פריצי.
לקריאה נוספת

שלמה סימונסון, תולדות היהודים בדוכסות מנטובה, ירושלים תשכ"ג, כרך ב, עמ' 530.
הערות שוליים

↑  מעגל טוב השלם <מהדורת מנדלבוים>, בני ברק תשפ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
הקבינט של קוריאה הצפונית

הקבינט של קוריאה הצפונית הוא, בהתאם לחוקת קוריאה הצפונית, הרשות המבצעת במדינה, וכן הגוף הניהולי בממשלת קוריאה הצפונית. מאז אוגוסט 2020 עומד בראש הקבינט קים טוק-הון.
היסטוריה

החל מהגרסה הראשונה של חוקת קוריאה הצפונית שאומצה ב-1948, סמכויות הרשות המבצעת, אשר במרבית מדינות העולם מוענקות לממשלה, הוענקו לקבינט של קוריאה הצפונית, בראשותו של קים איל-סונג, אבי האומה והמנהיג העליון של קוריאה הצפונית.
מינוי הקבינט

הקבינט ממונה ומחויב במתן דין וחשבון כלפי אספת העם העליונה, הרשות המחוקקת של קוריאה הצפונית. בשל העובדה שהמשטר בקוריאה הצפונית הוא משטר חד-מפלגתי, כל חברי הקבינט הם גם חברי מפלגת הפועלים של קוריאה, אשר שולטת במדינה מאז הקמתה.
בתקופות בהן אספת העם העליונה מצויה בפגרה, הקבינט מחויב במתן דין וחשבון לישירות לנשיא האספה.
תפקידים וסמכויות

הקבינט, אשר משמש כרשות המבצעת של קוריאה הצפונית, אחראי על יישום המדיניות הכלכלית של המשטר, כפי שנקבעת מטעם מפלגת הפועלים של קוריאה. עם זאת, הקבינט אינו אחראי על ענייני צבא וביטחון הלאומי, שכן נושאים אלו מצויים באחריותה של ועדת ההגנה הלאומית. משכך, ארגוניים משטרתיים וביטחוניים כדוגמת צבא העם הקוריאני, המשרד לביטחון העם ומחלקת ביטחון המדינה כפופים ישירות לוועדה, ואינם נדרשים במתן דין וחשבון לקבינט.
תפקידיו הרשמיים של הקבינט של קוריאה הצפונית הם:
לפעול לשם מימוש מדיניות ממשלת קוריאה הצפונית.
להוסיף, לתקן ולעדכן תקנות לשם ניהול המדינה, בהתבסס על חוקת קוריאה הצפונית ועל חוקי המדינה.
להנחות את פעילותן של ועדות המשנה של המדינה, תתי-ארגונים, וכן של הוועדות העממיות המקומיות.
להגדיר את אופן פעילותם של ארגונים ומשרדים ממשלתיים, ולנקוט בצעדים הדרושים לשם שיפור המנגנון הממשלתי.
לשרטט תוכנית אב ממשלתית לפיתוח הכלכלה הלאומית, ולנקוט בצעדים הדרושים לשם מימושה.
להרכיב את תקציב המדינה, ולנקוט בצעדים הדרושים לשם יישומו.
לארגן ולהפעיל עבודות ציבוריות בתחומי התעשייה, החקלאות, הבנייה, התחבורה, התקשורת, המסחר, הצריכה, ניהול קרקעות, ניהול עירוני, חינוך, מדע, בריאות, תרבות, חינוך גופני, חוקי עבודה, איכות הסביבה, תיירות ועוד.
לנקוט בצעדים הדרושים לשם חיזוק המטבע והמערכת הבנקאית.
לקיים פיקוח ובקרה לשם הנחלת סדר בניהול המדינה.
לנקוט בצעדים הדרושים לשם שמירה על הסדר החברתי, הגנה על נכסי המדינה והרכוש הציבורי, ולהבטיח את זכויות האזרח של תושבי המדינה.
לחתום על הסכמים עם מדינות זרות, ולנהל את כלל הפעילות החיצונית של המדינה.
לבטל החלטות והוראות כלכליות מטעם גופים ממשלתיים אחרים, אשר מנוגדות להחלטות או להוראות הקבינט.
ראו גם

ממשלת קוריאה הצפונית
פוליטיקה של קוריאה הצפונית
הערות שוליים

↑  סעיף 123 לחוקת קוריאה הצפונית
הקבינט, בראשותו של קים איל-סונג, במהלך ביקור במוסקבה, 1949
היסטוריה של אוסטריה

ההיסטוריה של אוסטריה נמשכת מהתקופה הפרהיסטורית ועד לרפובליקת אוסטריה של ימינו.
התקופה הרומאית

לאחר כיבוש הרומאים חולק האזור לשלוש פרובינקיות. הרומאים פיתחו את השטחים החדשים שכבשו בעיקר באמצעות סלילת דרכים רבות ובניית ערים אשר הביאו לשגשוגם. בין הערים שזכו לפריחה תחת השלטון הרומאי היו וינדובונה (וינה) וקרנוטום (היינבורג), שהיו קודם לכן ערים קלטיות, וכן לאוריאכום (לורך), בריגאנטיום (ברגנץ), יואבום (זלצבורג), אוליבאבה (ולס), וירונום (סמוך לקלגנפורט), טאורניה (סמוך לשפיטל אן דר דראו) ופלביה סולבה (סמוך ללייבניץ), שייסדו הרומאים.
צפונית לדנובה התיישבו שלושת השבטים הגרמאניים: המרקומנים (Marcomanni), קוואדי (Quadi) וווריסקי (Varisci). שבטים אילו פרצו תכופות את הגבול הרומאי בשנים 166–188, ועצרו את שגשוג הפרובינקיות, כשאליהם הצטרפו שבטים גרמאניים כמו גותים, רוגיאנים, לומברדים, ונדלים ואוסטרוגותים. בשנת 178 הסיג הקיסר מרקוס אורליוס את השבטים הפולשים, אך האזור לא הצליח לשוב לשגשוגו הראשון משום שהתפרצה בו מגפה.
במאה ה-3 החל לחץ חזק של פלישות מצד האלמאנים והגותים. בתחילה גברו הרומאים בהנהגתם של דיוקלטיאנוס וקונסטנטינוס, אך לאחר הצטרפותו של שבט הפרא ההוני במאה ה-5 נחלו הרומאים מפלה ניצחת והאזור נלקח מידם ונתמלא בשבטים גרמאניים.
ימי הביניים המוקדמים

במאות הבאות לנסיגת האימפריה הרומית, תחילת ימי הביניים, ידע אזור אוסטריה בת ימינו גלים של הגירת שבטים שונים על פניו. ביניהם היו הלומברדים, האווארים, הגותים, ההונים ואחרים, שיעדם היה חצי האי האפניני וגאליה, ובשנת 488 אף אולץ חלק מן העם הנוריכי המקומי לסגת לכיוון איטליה בידי השבטים הפולשים. לעומת זאת, שלושה שבטים שונים דווקא הקימו יישובי קבע באוסטריה: האלמאנים, שהגיעו משוואביה והתיישבו באזור פורארלברג, הבווארים, שהגיעו מבוהמיה והתיישבו באזור אוסטריה עילית ותחתית, זלצבורג וצפון טירול, והסלאבים, שהתיישבו באזור שטיריה, קרינתיה ודרום טירול. הסלאבים התערו בחברה שישבה באזור לפניהם, והקימו את ממלכת קאראנאטיה, בעוד האלמאנים התערבבו עם הבווארים.
בשנת 745 כבשו הבווארים את ממלכת קאראנאטיה, והחלו להתפשט ברחביה. ממלכתם זו המשיכה להתקיים עד שנת 788, אז הובסו בראש דוכסם טסילו השלישי על ידי קרל הגדול וממלכתם צורפה לאימפריה הקרולינגית.
בתקופה הקרולינגית החלו לפעול באזור נזירים אירים בחסות השלטון, שהביאו להתפשטות הנצרות. פעולתם של הנזירים הביאה גם לבירוא יערות והרחבת היישובים על חשבונם. האזור שולב גם במערכת הפיאודלית של האימפריה הקרולינגית. בשנת 798 נוסדה ארכיבישופות בעיר זלצבורג, כחלק מתהליך בשנות ה-730 שבו הוקמו עוד שלוש בישופויות בשלוש ערים שונות בבוואריה. זלצבורג, כאמור, הייתה ארכיבישופות, מעמד הנמצא מעל כל שאר הבישופויות באזור. העיר הפכה גם כן למרכז הפעילות הנוצרית בטריטוריות הסלאביות, מה ששימש גם כאמצעי להרחבת תחומה השיפוטי של האימפריה הקרולינגית.
בשנת 909 הביאה פלישת המדיארים לעצירת ההתפתחות האזורית, והחלו בכיבושיהם. המדיארים הובסו בשנת 955 בידי אוטו הגדול בקרב לכפלד.
לאחר תבוסת המדיארים הוקמו טריטוריות ספר באזור אוסטריה וסביבתה. לאחר המרד של דוכס בוואריה היינריך השני נלקחו ממנו שטחים השוכנים באזור אוסטריה בידי אוטו השני כעונש. השטחים, שנודעו מאוחר יותר כ"אוסטריכי", ניתנו לליאופולד הראשון מבאבנברג שהוכתר למרקיז האזור, וכך קמו שושלת באבנברג (Babenberg), ומדינת אוסטריה.
שושלת באבנברג

האזכור הראשון של מדינת אוסטריה הוא במסמך משנת 996, בו היא מוזכרת כ"אוסטריכי" (Ostarrichi), שפירושו בגרמנית עתיקה הוא "ממלכת המזרח" (ostar - מזרח, richi - ממלכה).
ממלכתם של הבאבנברגים השתרעה על השטחים שכיום הם אוסטריה עילית, תחתית, שטיריה (שהשיגו ב-1192) וקרינתיה. בשל נאמנותם לקיסר, קיבלו הבאבנברגים בתקופת שלטונו של היינריך השני ("יאזומירגוט") מעמד דוכסות, במסמך בשם "פריבילגיום מינוס" מאת הקיסר פרידריך הראשון. מאז היינריך ועד אחרון הבאבנברגים הם אחזו בתואר "דוכס" במקום "מרקיז".
המאות הבאות אופיינו ביישוב הארץ והקמת ערים ומנזרים רבים. בשנת 1156 הועלתה אוסטריה לרמת דוכסות על ידי ה"פריבילגיום מינוס" (מסמך שנכתב בשנת 1156 על ידי הקיסר פרידריך הראשון ובו הועלו מספר רוזנויות לרמת דוכסויות). בשנת 1192 השיגו השליטים הבאבנברגים את שטיריה. באותו הזמן היו הדוכסים הבאבנברגים למשפחה השולטת המשפיעה ביותר באזור, אשר שיאה היה בתקופת שלטונו לאופולד השישי, דוכס אוסטריה (1198–1230).
לאחר מות בנו של לאופלד השישי, פרידריך השני ללא יורשים, הישות הטריטוריאלית האוסטרית ירדה בחשיבותה. התקופה שבאה לאחר מכן נקראה "תקופת האינטרגנום", כמה עשורים שבהם מעמד הממלכה היה נתון בוויכוח, כשהמלך אוטוקר השני, מלך בוהמיה שלט למעשה בדוכסויות אוסטריה, שטיריה וקרינתיה. אוטוקר שלט בדוכסות עד שנת 1278 כשמצא את תבוסתו ומותו בקרב נגד רודולף מהבסבורג בקרב דירנקרוט וידנשפיגן, והדוכסות הועברה לידו. כך קם בית הבסבורג, הבית ששלט באוסטריה לתקופת שיא של כ-640 השנים הבאות, עד שנת 1918.