stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדעון בוהק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בן 63 בערך) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1987)  אוניברסיטת פרינסטון (1994) 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס מיכאל ברונו (2001) 
 
גדעון בוהק (נולד בשנת 1961) הוא חוקר של מיסטיקה יהודית ומאגיה יהודית בעת העתיקה ובימי הביניים וכן ושל ספרות יהודית מתקופת בית שני, פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

גדעון בוהק למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בין השנים 1984–1987. לאחר מכן, השלים דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1994. בין השנים 1994–1998 שימש כעמית פוסט-דוקטורט באוניברסיטת מישיגן והחל משנת 1997 הוא מרצה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 התמנה בוהק לפרופסור חבר וב-2013 מונה לפרופסור מן המניין. במהלך השנים באוניברסיטת תל אביב שימש כראש התוכנית ללימודי דתות וכראש החוג ללימודי התרבות העברית. הוא מרצה גם בחוג לפילוסופיה יהודית וגם בחוג למדעי הדתות.
תחומי מחקר

מחקריו של בוהק עוסקים במאגיה ומאגיה יהודית, קבלה מעשית, מיסטיקה יהודית, גניזת קהיר, ספרות ההיכלות, תולדות ישו וספרות יהודית מתקופת הבית השני.
פרסומים > ספרים שכתב

Joseph and Aseneth and the Jewish Temple in Heliopolis, [SBL Early Judaism and Its Literature, 10], Atlanta: Scholars Press, 1996
Ancient Jewish Magic: A History, Cambridge: Cambridge University Press, 2008
A Fifteenth-Century Manuscript of Jewish Magic: MS New York Public Library, Heb. 190 (Formerly Sassoon 56) -Introduction, Annotated Edition and Facsimile, [Sources and Studies in the Literature of Jewish Mysticism 44], 2 vols., Los Angeles: Cherub Press, 2014 (in Hebrew)
פרסומים > ספרים שערך

Gideon Bohak, Yuval Harari, and Shaul Shaked (eds.), Continuity and Innovation in the Magical Tradition, [Jerusalem Studies in Religion and Culture, 15], Leiden: Brill, 2011
Roger Bagnall, Kai Brodersen, Craige B. Champion, Andrew Erskine, and Sabine R. Huebner (eds.), The Encyclopedia of Ancient History, 13 vols., Chichester: Wiley-Blackwell, 2013 (area editor, Jewish History)
Gideon Bohak, Ron Margolin and Ishay Rosen-Zvi (eds.), Myth, Ritual, and Mysticism: A Festschrift for Ithamar Gruenwald, [TE’UDA 26], Tel Aviv: Rosenberg School of Jewish Studies, Tel Aviv University, 2014
פרסומים > קטלוגים של תערוכות על מאגיה

Gideon Bohak, Traditions of Magic in Late Antiquity, University of Michigan: Hatcher Library, 1996 (exhibition held February - July 1996)
Gideon Bohak and Anne Hélène Hoog, Magie, anges et démons dans la tradition juive, Paris: Flammarion, 2015, with contributions by Gideon Bohak, Yuval Harari, Shalom Sabar, Carmen Caballero-Navas, J. H. Chajes and Gabriel Hagaï (exhibition at the Musée d’art et d’histoire du Judaisme, Paris, March - June 2015)
גנומיקה

גנומיקה היא תחום בגנטיקה העוסק במכלול החומר התורשתי – הגנום – של יצורים חיים.
המונח "גנומיקה" נגזר מהמילה "גנום". גנומיקה היא תחום חדש יחסית בביולוגיה, וראשיתה בסוף שנות ה-80 של המאה העשרים, עם התפתחותן המהירה של טכנולוגיות מיפוי גנטי וריצוף DNA ועם ריצוף הגנום בשלמותו של מספר יצורים חיים. בעקבות הולדתו של תחום הגנומיקה התפתחו מדעי משנה דומים העוסקים במכלול של גורמים, תרכובות או מוצרים בתא: הפרוטאומיקה, למשל, חוקרת את מכלול החלבונים המיוצרים בתאיו של יצור מסוים; הטרנסקריפטומיקה חוקרת את מכלול ה-mRNA בתא. מדעים אלו מכונים בעגה הביולוגית "מדעי האוֹמיקה" (באנגלית: omics).
נכון לשנת 2011 רוצף הגנום השלם של 2,719 נגיפים, 1,115 חיידקים וכ-36 יצורים איקריוטיים, כמחצית מהם פטריות. הגנומיקה עוסקת בניתוח חישובי, סטטיסטי ופונקציונלי של רצף ה-DNA בתא, ונעזרת לשם כך לעיתים קרובות בכלים מתחום הביואינפורמטיקה. בעזרת תוכנות מחשב משוכללות ניתן כיום לחזות את התפקיד של גנים רבים עוד לפני שנעשה כל ניסוי מדעי בהם. חוקרי הגנומיקה מחפשים מוטיבים בגנום, מגמות, מאפיינים ייחודיים בגנום של יצורים שונים ואזורים מוגדרים בגנום (אקסונים, אינטרונים, רצפים חוזרים, קדמים).
רצף DNA כפי שהוא מוצג על ידי תוכנת מחשב המפרשת את התוצאות של מכשיר אוטומטי לריצוף DNA בשיטת סנגר
לגנומיקה מספר תחומי משנה. גנומיקה השוואתית משווה בין גנים אורתולוגיים (בעלי מקור אבולוציוני משותף) ביצורים שונים, מתחקה אחר ההבדלים ביניהם ומנסה להסביר את מקור ההבדלים. גנומיקה פונקציונלית עוסקת בשינוי בהתבטאות הגנים (כלומר: סינתזה של RNA מה-DNA ולאחר מכן סינתזה של חלבון מה-RNA) לאחר חשיפת האורגניזם לתנאים שונים. לשם כך נעשה שימוש נרחב במערכי DNA, מהכלים העיקריים של הגנומיקה. כך חוקרת הגנומיקה הפונקציונלית, לדוגמה, אילו גנים מבוטאים בצורה מוגברת ואילו בצורה פחותה לאחר חשיפתו של יצור מסוים לחום, לאור, לקרינה או לפגיעה מכנית. גנומיקת נוף חוקרת השפעת התנאים הסביבתיים על הגנום.
ראו גם

גנומיקה אישית
פרויקט הגנום האנושי
מטא-גנומיקה
גנימד

ערך זה עוסק בירח של צדק. אם התכוונתם למשרת האלים מהמיתולוגיה היוונית, ראו .
| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  7 בינואר 1610
 מגלה:  גלילאו גליליי  סיימון מריוס
 על שם:  גנימדס 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  1,070,400 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.0013
 זמן הקפה:  7.15455296 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  10.880 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  0.20°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  2,634.1±0.3 קילומטר, 2,631 קילומטר
 ממדים:  5,268.2 ק"מ
 שטח פנים:  87 מיליון קמ"ר
 מסה:  ‎1.4819×1023‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  1.936 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  1.428 מטר/שנייה2
 נטיית ציר הסיבוב:  0°–0.33°
 אלבדו:  0.43
 בהירות נראית:  4.61
 מהירות מילוט:  2.741 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  70 קלווין, 110 קלווין, 152 קלווין
 
גָּנִימֶד הוא הירח הגדול ביותר של כוכב הלכת צדק, והירח הגדול ביותר במערכת השמש. קוטרו הוא כ-5,268 ק"מ, גדול יותר מכוכב הלכת הקטן ביותר במערכת השמש, כוכב חמה, אך מסתו היא רק כמחצית ממסת כוכב חמה. גנימד התגלה בשנת 1610 על ידי גלילאו גליליי, ונקרא על שם הדמות מהמיתולוגיה היוונית גנימדס.
תצפיות שנערכו על ידי הגשושית גלילאו מעלות את הסברה שגנימד מורכב משלוש שכבות:
השכבה הפנימית ביותר, הגלעין, קטנה ומכילה ברזל או ברזל גופרתי.
השכבה האמצעית, המעטפת, עוטפת את הגלעין מכילה סלע וסיליקטים.
השכבה העליונה היא שכבת קרום סלעית העטופה בקרח. שכבה זו מורכבת ממספר לוחות, בדומה ללוחות הטקטונים של כדור הארץ; לוחות אלו יכולים לנוע ולקיים פעולות גומלין אחד עם השני וכך נוצרו רכסי ההרים והעמקים שעל-פני גנימד.
גלעינו המתכתי של גנימד מעלה את האפשרות שבעבר היה הירח חם יותר, למעשה אפשרי שגנימד דומה לאיו, מתחת לשכבת הקרח העוטפת אותו.
צפיפותו הנמוכה של גנימד עומדת על כ-1.936 גרם/סמ"ק ומבססת את ההערכה כי גלעינו משתרע עד כדי מחצית קוטרו. עדויות לאטמוספירת חמצן דלילה הדומה לזאת שנמצאה על ירחו הנוסף של צדק, אירופה, נתגלו על ידי טלסקופ החלל האבל.
החמצן נוצר בהשפעת הקרינה של חלקיקים טעונים חשמלית שנכלאו בשדהו המגנטי של צדק; חלקיקים אלה נופלים על-פני שטחו של גנימד, וגורמים לפירוק מולקולות מים בקרח שעל פניו לחמצן ולמימן. המימן בורח מכוח המשיכה של גנימד אל החלל, עקב משקלו האטומי הנמוך, ואילו החמצן נשאר. כך נוצרה על-פני גנימד שכבת חמצן דקיקה, המהווה את אטמוספירתו.
פני השטח של גנימד מצולקים במכתשים עקב פגיעות מטאוריטים, אך שונים מאלו של הירח והם שטוחים. בנוסף קיימים על-פני הירח הרים, עמקים ונהרות לבה עתיקים.
הרכב גנימד
שכבות ההרכב הפנימי של גנימד
ג'וזפה די סטפנו

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1921 Motta Sant'Anastasia, איטליה 
 פטירה:  3 במרץ 2008 (בגיל 86) Santa Maria Hoè, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1946 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב של מסדר ההצטיינות האיטלקי לתרבות ואמנות 
 www.giuseppedistefano.it
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזפה די סטפנו (באיטלקית: Giuseppe Di Stefano,‏ 24 ביולי 1921 בקטניה, סיציליה - 3 במרץ 2008 בסנטה מריה הו, מחוז לומברדיה שבאיטליה) היה זמר טנור אופראי מפורסם, שהקריירה שלו נמשכה מסוף שנות ה-40' עד ראשית שנות ה-70'. לצד פרסומו הגדול בזכות עצמו, נודע די סטפנו בקשר הממושך שלו עם מריה קאלאס, שעמה הרבה להופיע ולהקליט, ולזמן קצר היה ביניהם גם קשר רומנטי.
חייו > ילדות ונעורים

ג'וזפה די סטפנו נולד במוטה סאנט'אנאסטזיה, כפר סמוך לקטניה, סיציליה. הוא היה בנם היחיד של תופרת וקרביניירה ששינה את מקצועו לרצען. די סטפאנו למד בסמינר ישועי ולמשך זמן קצר שקל להיות לכומר.
חייו > קריירה

הופעת הבכורה של די סטפנו באופרה הייתה בשנת 1946 ברג'ו אמיליה, בתפקיד דה גרי ב"מאנון" של מאסנה, התפקיד שבו הופיע לראשונה בלה סקאלה במילאנו כעבור שנה. בשנת 1948 שר לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בתפקיד הדוכס ב"ריגולטו". הוא חזר להופיע בניו יורק באופן קבוע במשך שנים רבות. בשנת 1957 הופיע די סטפנו בפעם הראשונה בבריטניה, בפסטיבל אדינבורו בתפקיד נמורינו בשיקוי האהבה של דוניצטי. הופעתו הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון הייתה ב-1961 כק'אבאראדוסי ב"טוסקה" של פוצ'יני.
כזמר, זכה די סטפנו להתפעלות בזכות ההיגוי המצוין שלו, גון קולו היחיד במינו וכוח הבעתו הרגשית, ומעל לכל, בזכות המתיקות שבצליליו החרישיים. בפעם הראשונה ששר ברדיו עם המטרופוליטן ב"פאוסט", הסתער בפורטה על הדו הגבוה ואחר היסה אותו לפיאניסימו. סר רודולף בינג אמר, שלא שמע צליל יפה מזה בוקע מגרון אנושי בשנות כהונתו במטרופוליטן אופרה. אבל התפקידים הכבדים יותר שהחל לקבל על עצמו לא התאימו למעשה לטנור לירי, ובאמצע שנות ה-60' שם די סטפנו קץ, פחות או יותר, לקריירה האופראית שלו.
במהלך הקריירה הבינלאומית שלו זכה די סטפנו ב"אורפיאו זהב", פרס מוזיקה איטלקי המקביל לפרס אוסקר האמריקאי.
הטנור לוצ'אנו פבארוטי עיצב עצמו על פי הדגם של די סטפאנו, עובדה שזכתה לפרסום רב אחרי מותו של פבארוטי בספטמבר 2007. עם זאת, בתוכנית טלוויזיה משנת 1992 בשם "פבארוטי והטנור האיטלקי" הסביר מדריך לפיתוח קול, שהטכניקה של די סטפנו הייתה פגומה משום שהוא לא השתמש כראוי במעברים בקולו.
בשנת 1973 ליוה די סטפנו את מריה קאלאס בסיור הרסיטלים האחרון שלה, מבצע שנקטע בסופו של דבר ב-1974 עקב ליקויים ווקאליים אצל שני הזמרים. בתפקידו האופראי האחרון שר את הקיסר הישיש ב"טורנדוט" של פוצ'יני, ביולי 1992.
הקלטות עם קאלאס

על אף העובדה, שהקריירה שלו הייתה קצרה יחסית, די סטפנו שר תפקידי טנור ראשיים בכמה מן ההקלטות המפורסמות ביותר של מריה קאלאס, כולן בחברת EMI. הם הקליטו יחד את האופרות הבאות בשלמותן:
"לוצ'יה די למרמור" - 1953
"הפוריטאנים" - 1953
אבירות כפרית - 1953
"טוסקה" - 1953
ליצנים - 1954
ריגולטו - 1955
הטרובדור - 1956
נשף המסכות - 1956
"מאנון לסקו" - 1957
חברת פיליפס הקליטה סדרת דואטים עם ג'וזפה די סטפנו ומריה קאלאס בנובמבר-דצמבר 1973, עם התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוח אנטוניו דה אלמיידה. ההקלטות האלה לא יצאו לאור באופן רשמי אבל גרסה "פיראטית" שלהן הופיעה בשוק.
הקלטות אחרות

מלבד הקלטותיו עם קאלאס, הקליט די סטפנו גם סטים שלמים של מאדאם באטרפליי (מול ויקטוריה דה לוס אנחלס, 1954), לה טרוויאטה (עם אנטונייטה סטלה וטיטו גובי, 1955), "שיקוי האהבה" (1955), "לה ג'וקונדה" (עם זינקה מילאנוב וליאונרד וארן, 1957), "כוחו של גורל" (1958) ועוד "טוסקה" אחת (עם לאונטין פרייס, 1962). ב-1995 הוציאה VAI גרסה משופרת של "לה בוהם", מהצגה בניו אורלינס ב-1959, שבה שר די סטפנו מול ליצ'יה אלבאנזה, אודרי שו, ג'וזפה ואלדנגו ונורמן טרייגל. נוסף לכך, הקליט ב-1962 קטעים מתוך "מאנון" עם אנה מופו, בניצוח רנה לייבוביץ.
ב-1951 השתתף די סטפנו בביצוע הרקוויאם של ורדי בקרנגי הול, בניצוחו של ארטורו טוסקניני. שאר הסולנים היו הרווה נלי, פדורה ברביירי וצ'זרה סייפי. חברת תקליטי RCA הוציאה תקליט של הביצוע הזה.
התקרית בדיאני ביץ'

בדצמבר 2004 נפצע די סטפנו אנושות כשתוקפים אלמונים הכו אותו באכזריות בביתו בדיאני ביץ' שבקניה, התוקפים טמנו מארב לזמר הפורש ולאשתו, כשאלה יצאו אל מכוניתם כדי לנסוע מן הווילה שלהם באתר הנופש שעל חוף האוקיינוס ההודי, סמוך למומבסה. כעבור שבוע ומספר ניתוחים, כשהיה שרוי עדיין בחוסר הכרה וניזון בעירוי, הוטס די סטפנו למרפאת סן-רפאלה במילאנו, איטליה להמשך טיפול. בשנת 2005 נקבע, שדי סטפנו החלים מפציעתו הקשה.
לקריאה נוספת

The Oxford Dictionary of Opera, by John Warrack and Ewan West (1992), 782 pages, ISBN 0-19-869164-5
הערות שוליים

↑  Rory Carroll,‏ Opera star critical after attack in Kenya, Guardian,‏ 6 בדצמבר 2004
↑  PAVAROTTI, LUCIANO, Beachwood Press
↑  Italian Tenors - GIUSEPPE DI STEFANO (1921- )
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333791205171  PLWABN: 9810548052405606  BIBSYS: 90585814  BNE: XX4579364  BnF: cb123596197 (data)  CiNii: DA08156284  GND: 11867983X  ICCU: MILV213423  ISNI: 0000 0001 1455 3931  LCCN: n81108854  LNB: 000067216  MusicBrainz: 3dcbbc64-b9e0-4bfa-b5ee-871de35be0c2  NKC: xx0011226  NTA: 070841144  SELIBR: 259891  SNAC: w6vh6vf6  SUDOC: 079000088  Trove: 1104163  VIAF: 113687800   WorldCat (עם VIAF): 113687800
ג'ון לי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 64 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל (1986)  תיכון סטאיווסנט 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט ג. בלאנד 
 מוסדות:  אוניברסיטת קנטקי  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת מישיגן 
 תלמידי דוקטורט:  John Allen Kuchenbrod, מרסיה פמפה, זוהר סטרינקה, Emily Elisabeth Speakman, Victor Fuentes, דן לי וילסון, דפני יודורה סקיפר, Joy Denise Williams-Lind, ג'ודי בנדר, Matt Warren Scobee, Wendel Alexandre Xavier de Melo 
 
ג'ון לי (באנגלית: Jon Lee; נולד ב־1960) הוא מתמטיקאי וחוקר ביצועים אמריקאי, פרופסור להנדסה באוניברסיטת מישיגן. הוא ידוע במחקריו באופטימיזציה דיסקרטית לא ליניארית ואופטימיזציה קומבינטורית.
ביוגרפיה

לי סיים את לימודיו בתיכון Stuyvesant בשנת 1977. הוא סיים את לימודי התואר הראשון בשנת 1981 ואת הדוקטורט בהנחיתו של רוברט בלנד בשנת 1986, שניהם באוניברסיטת קורנל.  לי לימד באוניברסיטת ייל משנת 1985 ועד 1993, אז עבר למחלקה למתמטיקה באוניברסיטת קנטאקי. משנת 2000 עד 2011 עבד במרכז המחקר תומאס ג'יי ווטסון של יבמ, ולאחר מכן שב לאקדמיה באוניברסיטת מישיגן. משנת 2010 עד 2012, לי היה יו"ר האגודה לאופטימיזציה של INFORMS .  בשנת 2018 מונה לי לעורך הראשי של כתב העת Mathematical Programming, Series A.
ספרים

לי הוא המחבר של "קורס ראשון באופטימיזציה קומבינטורית" (הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2004) ושל "קורס ראשון באופטימיזציה ליניארית" (Reex Press, 2013).
פרסים והוקרה

בשנת 2010, לי ושותפיו זכו בפרס ה- ICS של אגודת המחשוב של INFORMS על עבודתם בה הראו כי ניתן להציג בעיות החלטה קומבינטוריות רבות כמערכות של משוואות פולינומיות במשתנים מורכבים ואז להוכיח שלא קיים להן פתרון אפשרי באמצעות יישום ה-Nullstellensatz של Hilbert ומגוון רחב של טכניקות חישוב.
בשנת 2013 נבחר לי כעמית של INFORMS.
הערות שוליים

↑  Summary of Personnel Actions, Regents of the University of Michigan, October 2011, retrieved 2012-02-25.
1 2  Faculty appointment dossier at Univ. of Michigan, September 2011, retrieved 2012-02-25.
↑  גנאלוגיה מתמטית של Jonathan Lee, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
↑  INFORMS Optimization Society, Officers, INFORMS, retrieved 2018-01-26.
↑  Mathematical Programming (Springer).
↑  INFORMS Fellows Class of 2013, INFORMS, retrieved 2018-01-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434920705171  BnF: cb15022267k (data)  dblp: 90/4448  GND: 171037219  ISNI: 0000 0001 0861 8591  LCCN: n2004000001  MGP: 29630  NTA: 273395858  ORCID: 0000-0002-8190-1091  SUDOC: 084732318  VIAF: 289896   WorldCat (עם VIAF): 289896
ג'ורג'ה מיכאיצה

| --- | --- |

צילום מ-2011
 לידה:  23 בספטמבר 1948 (בן 76) מורן, כיום במחוז דמבוביצה, רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 מקום לימודים:  המכללה הלאומית "גאורגה לאזר"  האוניברסיטה הלאומית לתיאטרון ולקולנוע "יון לוקה קאראג'אלה" 
 פרסים והוקרה:  העיטור הלאומי לשירות נאמן 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג'ה מיכאיצה (ברומנית: George Mihăiță, נולד ב-23 בספטמבר 1948 מורֶן  (Moreni) מחוז דמבוביצה) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, ופובליציסט רומני. החל משנת 2000 מכהן כמנהל התיאטרון לקומדיה בבוקרשט.
קורות חיים

ג'ורג'ה מיכאיצה נולד בשנת 1948  ביישוב מורן במחוז דמבוביצה. למד משחק במכון לתיאטרון וקולנוע על שם יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט, בכיתה של פרופ' סאנדה מאנו.
הוא שיחק ב-110 תפקידים בתיאטרון ובסרטים, כולל 55 במופעי תיאטרון טלוויזיוני. התפקיד שלדבריו השפיע באופן המכריע ביותר בחייו היה ראש העיר ב"רביזור" מאת גוגל.
מכאיצה השקיע מאמצים רבים ברפורמות של חינוך המתבגרים ברומניה שלאחר הדחת המשטר הקומוניסטי.
הוא ניהל שני מגזינים לנוער, Salut ‏ (1990) ו-Salut Generation Pro ‏ (1998), והתמנה בשנת 2000 למנהל לשם כבוד של Super Magazine. בשנת 1994 יזם את קביעת יום המתבגר ביום א' השני של חודש מאי, תאריך שנחקק ברומניה בחוק בשנת 1997. בשנת 1992 כיהן גם כיושב ראש מועדון "אונסקו" למתבגרים.
הקים את פסטיבל הקומדיה הרומנית בבוקרשט.
פרסים ואותות הוקרה

1975 - הפרס השלישי בפסטיבל התיאטרון בבקאו עם רסיטל מכתבי מרין סורסקו
1976 - פרס החוג "פלאקרה" (הלהבה)
1994 -פרס השחקן הטוב ביותר בתפקיד טרסיטס במחזה טרוילוס וקרסידה מאת שייקספיר, בבימויו של דרגוש גלגוציו
2001 - פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הלאומי לקומדיה בגאלאץ, עבור משחקו בתפקיד הנרי פרקינס ב"Bani din cer" (כסף קל) מאת ריי קוני, בבימויו של הוראציו מלייאלה
2002 - עיטור מסדר השירות הנאמן, בדרגת אביר - לרגל מלאת 150 שנה לתיאטרון הלאומי של בוקרשט (יחד עם שחקנים נוספים)
2010 -הפרס לשחקן הטוב ביותר בגאלת איגוד התיאטראות (UNITER) ברומניה- על משחקו בתפקיד אמטיסטוב ב"הדירה של זויה" מאת מיכאיל בולגקוב בבימויו של אלכסנדרו טוצ'ילסקו
לקריאה נוספת

ריאיון אצל אלה ביטמן בעיתון הישראלי בשפה הרומנית "Gazeta românească" ב-5 בפברואר 2015, עמ' 9: Aștept cu emoție întâlnirea cu publicul israelian ("אני מחכה בהתרגשות למפגש עם הקהל הישראלי")
גביע אפריקה לאומות 1968

| --- | --- |
 מארחת:  אתיופיה אתיופיה
 תקופת התחרות:  12 בינואר 1968 – 21 בינואר 1968 (10 ימים)
 מספר משתתפות:  8  (מתוך 20 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971) הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 מספר משחקים:  16
 מספר שערים:  52 (3.25 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  חוף השנהב לאורנט פוקו   (6 שערים)
 השחקן המצטיין:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971) קזאדי מוואמבה
 → 19651970 ←
 
אצטדיון אדיס אבבה
גביע אפריקה לאומות 1968 היה הטורניר השישי של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך באתיופיה בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו 8 נבחרות אשר חולקו לשני בתים של 4 נבחרות, כאשר שתי הנבחרות שסיימו במקום במקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר שנערך בשיטת נוקאוט.
בטורניר זכתה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לאחר שגברה במשחק הגמר על גאנה בתוצאה 1-0. לאורנט פוקו מחוף השנהב זכה בתואר מלך השערים של הטורניר עם שישה כיבושים.
המשחקים התקיימו בשני אצטדיונים: אצטדיון אדיס אבבה אשר מסוגל לקלוט כ-30,000 צופים, ואצטדיון קיקרו אשר באסמרה אשר מסוגל לקלוט כ-20,000 צופים. משחקי בית א' נערכו באצטדיון אדיס אבבה, בעוד שמשחקי בית ב' נערכו באצטדיון קיקרו. כל משחקי ההכרעה נערכו באצטדיון אדיס אבבה פרט למשחק חצי הגמר השני.
הנבחרות

| נבחרת | סיבת העפלה | מספר הופעות בטורניר | הופעה אחרונה בטורניר | הישג שיא (עד תחילת הטורניר) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אתיופיה (1897–1975) אתיופיה | מארחת הטורניר | 5 | 1965 | אלופת אפריקה (1962) |
|  גאנה | מנצחת גביע אפריקה לאומות 1965 | 2 | 1965 | אלופת אפריקה (1963, 1965) |
|  סנגל | מנצחת בית א' במוקדמות | 1 | 1965 | מקום רביעי (1965) |
|  אלג'יריה | מנצחת בית ב' במוקדמות | 0 |  |  |
|  חוף השנהב | מנצחת בית ג' במוקדמות | 1 | 1965 | מקום שלישי (1965) |
|  אוגנדה | מנצחת בית ד' במוקדמות | 1 | 1962 | מקום רביעי (1962) |
|  הרפובליקה של קונגו | מנצחת בית ה' במוקדמות | 0 |  |  |
| הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971) הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | מנצחת בית ו' במוקדמות | 1 | 1965 | שלב הבתים (1965) |
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתיופיה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 2 | 4 |
|  חוף השנהב | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 2 | 3 |
|  אלג'יריה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 6 | -1 |
|  אוגנדה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 8 | -6 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בינואר 1968 | אתיופיה (1897–1975) אתיופיה | 2–1 |  אוגנדה | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: מצרים קנדיל |
| 12 בינואר 1968 | גירמה טקלה     לוציאנו וסאלו   |  | פולי אומה   | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: מצרים קנדיל |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בינואר 1968 |  חוף השנהב | 3–0 |  אלג'יריה | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: סנגל גוייה |
| 12 בינואר 1968 | ג'ין לואיס בוזון  15'   לאורנט פוקו  25', 65' |  |  | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: סנגל גוייה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בינואר 1968 | אתיופיה (1897–1975) אתיופיה | 1–0 |  חוף השנהב | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: סודאן סלח |
| 14 בינואר 1968 | בקוסיון  86' |  |  | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: סודאן סלח |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בינואר 1968 |  אלג'יריה | 4–0 |  אוגנדה | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: הרפובליקה של קונגו מהומבה |
| 14 בינואר 1968 | חסאן לאלמאס  15', 25', 70'   מוכתר קחלם  60' |  |  | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: הרפובליקה של קונגו מהומבה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בינואר 1968 |  חוף השנהב | 2–1 |  אוגנדה | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: גאנה למפטיי |
| 16 בינואר 1968 | לאורנט פוקו     אסטאץ' מנגלה   |  | דניס אובואה   | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: גאנה למפטיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בינואר 1968 | אתיופיה (1897–1975) אתיופיה | 3–1 |  אלג'יריה | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: הרפובליקה של קונגו אנגוד |
| 16 בינואר 1968 | מנגיסטו וורקו  16'   שוואנגזאו  19'   לוציאנו וסאלו  27' |  | בואלם אמירוצ'ה  68' | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה שיפוט: הרפובליקה של קונגו אנגוד |
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גאנה | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 4 | 3 |
|  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 3 | 3 |
|  סנגל | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 |
|  הרפובליקה של קונגו | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 8 | -6 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בינואר 1968 |  גאנה | 2–2 |  סנגל | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: מצרים אל-עטר |
| 12 בינואר 1968 | אוסיי קופי  63'   ווילברפורס מפום  87' |  | דודו דיונגו  10'   יטמה דיופ  65' | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: מצרים אל-עטר |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בינואר 1968 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971) הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | 3–0 |  הרפובליקה של קונגו | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: אלג'יריה חליפי |
| 12 בינואר 1968 | איגנס מווואווא  19'   ניקודמה קבמבה  27', 51' |  |  | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: אלג'יריה חליפי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בינואר 1968 |  סנגל | 2–1 |  הרפובליקה של קונגו | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: אוגנדה ראג'ב |
| 14 בינואר 1968 | יטמה דיופ  27'   יטמה דיוק  86' |  | ג'ינוט פוטיקה  31' | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: אוגנדה ראג'ב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בינואר 1968 |  גאנה | 2–1 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971) הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: חוף השנהב בואה |
| 14 בינואר 1968 | אוסיי קופי  17'   ווילברפורס מפום  84' |  | סאיו ארנסט מוקילי  42' | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: חוף השנהב בואה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בינואר 1968 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971)הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | 2–1 |  סנגל | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: אתיופיה טיירקגן |
| 16 בינואר 1968 | קידומו מנטנטו     אליאס צ'ימנגה   |  | יטמה דיוק   | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: אתיופיה טיירקגן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בינואר 1968 |  גאנה | 3–1 |  הרפובליקה של קונגו | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: קניה אוונדה |
| 16 בינואר 1968 | אוסיי קופי  ,     ווילברפורס מפום   |  | ג'ינוט פוטיקה   | אצטדיון קיקרו, אסמרה שיפוט: קניה אוונדה |
שלבי ההכרעה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 19 בינואר - אדיס אבבה | 19 בינואר - אדיס אבבה |  |  |  |  |  |
|  |  אתיופיה (1897–1975) אתיופיה |  2 |   |  |  |  |  |
|  |  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971)הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |  3 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 21 בינואר - אדיס אבבה | 21 בינואר - אדיס אבבה |  |
|  |   |   |   |   |  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971)הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |  1 |  |
|  |   |   |   |   |   גאנה |  0 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 19 בינואר - אסמרה | 19 בינואר - אסמרה |   |  | 17 בדצמבר - אדיס אבבה | 17 בדצמבר - אדיס אבבה |  |
|  |   גאנה |  4 |   |  |   חוף השנהב |  1 |  |
|  |   חוף השנהב |  3 |   |  |  אתיופיה (1897–1975) אתיופיה |  0 |  |
שלבי ההכרעה > חצאי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בינואר 1968 | אתיופיה (1897–1975) אתיופיה | 2–3‏ה | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1966–1971)הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה צופים: 25,000 שיפוט: מצרים קנדיל |
| 19 בינואר 1968 | לוציאנו וסאלו  25'   מנגיסטו וורקו  65' |  | קידומו מנטנטו  3'   ליאון מנגומאני  16',  100' | אצטדיון אדיס אבבה, אדיס אבבה צופים: 25,000 שיפוט: מצרים קנדיל |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בינואר 1968 |  גאנה | 4–3‏ה |  חוף השנהב | אצטדיון קיקרו, אסמרה צופים: 5,000 שיפוט: מצרים אל-עטר |
| 19 בינואר 1968 | ווילברפורס מפום  ,     איברהים סאנדיי     פרנק אודוי   |  | לאורנט פוקו  ,     הנרי קונאן   | אצטדיון קיקרו, אסמרה צופים: 5,000 שיפוט: מצרים אל-עטר |