stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניניאן אדוארדס
מושל מדינת אילינוי > בחירתו

כאשר הוא שב לאילינוי, הייתה אמינותו של אדוארדס בשפל. כבר לא עמדה לצדו קואליציה נאמנה באספה הכללית שתבחר בו שוב למושב בסנאט. מעשיו ב"מזימת A.B." גרמו לירידת קרנו בעיני הנשיא ג'ון קווינסי אדמס, ולפיכך הוא לא יכול היה לצפות למינוי לתפקיד בממשל הפדרלי. בנוסף, תומכיו של אנדרו ג'קסון צברו כוח בפוליטיקה של אילינוי. מצביעי אילינוי, אנשי הספר, העריצו את ג'קסון, כך שעד מהרה, בפעם הראשונה, הם העניקו את תמיכתם למפלגה ארצית, המפלגה הדמוקרטית. אדוארדס מעולם לא מתח ביקורת על ג'קסון, אך כסנאטור מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית הוא לא היה חלק מהקואליציה של ג'קסון שהלכה והתרחבה. אנשיו של ג'קסון חשו רגשות מרמור עמוקים כלפי בעל בריתו של אדוארדס, קוק, שהצביע נגד ג'קסון כאשר הבחירות לנשיאות של 1824 הוכרעו בבית הנבחרים.
אף על פי כן, כאשר הוא התמודד ב-1826 בבחירות על משרת מושל אילינוי, שפר מזלו של אדוארדס כאשר הוא התמודד מול שני מועמדים מטעם סיעתו של ג'קסון, חבר הסנאט של אילינוי תומאס סלו, וסגן המושל אדולפוס האברד. כסוגיה במערכת הבחירות, התמקד אדוארדס במצבה הפיננסי הקשה של המדינה, בהאשימו בה את סלו ואת האברד ואת שאר המחוקקים. בבחירות הכלליות ניצח אדוארדס לאחר שזכה ב-49.5 אחוזים מהקולות, מול 46 הקולות שקיבל סלו, ושארית הקולות שקיבל האברד.
מושל מדינת אילינוי > כהונתו

תקופת כהונתו של אדוארדס כמושל מדינת אילינוי הייתה תקופה נוספת של צמיחה במדינה. בעשור שבין 1820 לבין 1830 גדלה שוב אוכלוסיית המדינה בכמעט פי שלושה מ-55,211 תושבים בתחילת התקופה ל-157,445 בסופה.
ממשלו של אדוארדס עמד בסימן העימות שלו מול בית המחוקקים המדינתי, בעיקר בנוגע למאבק ההישרדות של בנק אילינוי. הבנק נוסד ב-1821, וכבר בהתחלה הוא סבל ממחסור במימון, השטרות שלו סבלו מפיחות בערכן, והוא היה הגורם המרכזי להכנסתה של המדינה לחוב. בנאום ההשבעה שלו תקף אדוארדס באופן בלתי דיפלומטי את פקידי הבנק ואת הפוליטיקאים כאחד, והאשים אותם בהונאה ובשבועת שקר. מנקודה זו והלאה, היו יחסיו של אדוארדס עם האספה הכללית גרועים. במהלך תקופת כהונתו כמושל העביר בית המחוקקים בסופו של דבר את חוק הפיקוח על הבנק, אך הוא גם העביר צעדי חקיקה להקלה על החייבים על אף התנגדויותיו של אדוארדס שטען שהמדינה לא תוכל להרשות זאת לעצמה.
ב-1827 הקימה אילינוי את בית הסוהר הראשון שלה בעיר אלטון. באותה שנה קיבלה המדינה מענק קרקעות פדרלי כדי לכרות את תעלת אילינוי ומישיגן, אף על פי שהעבודות החלו רק כמה שנים לאחר מכן.
באותה שנה הורה אדוארדס למיליציה המדינתית להצטרף למלחמה נוספת נגד האינדיאנים בצפון המדינה. מלחמת וינבגו (אנ'), שניטשה בין המתיישבים הלבנים לבין בני שבט הו-צ'ונק, פרצה בוויסקונסין (אז חלק מטריטוריית מישיגן), אך התפשטה לאזור כריית העופרת סביב לגלנה. אדוארדס שיגר את המיליציה והורה על גיוס של יותר מ-600 איש במחוז סנגמון. הפגנת הכוח גרמה לאינדיאנים להיכנע.
לאחר המלחמה, דחק אדוארדס בממשלה הפדרלית להעביר את שארית שבטי האינדיאנים מצפון אילינוי, בטענה שנוכחותם שם הפרה את "זכויות המדינה הריבונית והעצמאית", ורמז על כך שהוא עשוי לשגר שוב את המיליציה כדי לגרש אותם בכוח. הממשלה הפדרלית הפעילה לחץ דיפלומטי, וב-29 ביולי 1829, מסרו שבטי פוטוואטומי, אוטווה ואוג'יבווי, שטח של 7,800 קמ"ר בצפון אילינוי לידי המדינה. באוגוסט מסר את אדמותיו גם שבט וינבגו.
שנותיו האחרונות

על פי חוקת אילינוי מ-1818, הייתה הגבלת כהונה על מושלי המדינה כך שהם לא יכלו להיבחר ליותר מתקופת כהונה אחת. עם תום כהונתו של אדוארדס ב-6 בדצמבר 1830 הוא שב לחייו הפרטיים. ב-1832 הוא ניסה להתמודד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. אדוארדס הקדיש את זמנו לעבודת צדקה רפואית בבלוויל, שבמסגרתה ניתן טיפול רפואי בחינם לתושבים המקומיים. ב-1833 פרצה באזור מגפת כולרה, שמקורה היה בכוחותיו של וינפילד סקוט שלחמו במלחמת בלאק הוק (אנ'). אדוארדס נשאר בעיר כדי לטפל בחולים ונדבק במחלה.
ניניאן אדוארדס נפטר ב-20 ביולי 1833 כתוצאה מהמחלה. הוא נטמן בתחילה בבלוויל, אך מאוחר יותר הועברה גופתו לבית הקברות אוק רידג' שבספרינגפילד.
משפחתו

אחיו של אדוארדס, סיירוס, היה עורך דין ומחוקק באילינוי. שלושה מבניו של אדוארדס ואחד מחתניו הלכו בעקבותיו לחיים הציבוריים. ניניאן וירט אדוארדס, שנקרא על שם אביו ועל שם מורהו של אביו בילדותו, ויליאם וירט, שימש כתובע הכללי של אילינוי, כיהן בבית המחוקקים המדינתי, והיה המפקח הכללי הראשון של אילינוי על החינוך הציבורי. הוא נשא לאישה את אליזבת פורט טוד, אחותה של מרי טוד לינקולן. בתם, ג'וליה קוק אדוארדס, נישאה לאדוארד לואיס בייקר, עורך העיתון Illinois State Journal ובנו של הסנאטור דייוויד ג'ווט בייקר.
בן נוסף של אדוארדס, אלברט גלטין אדוארדס, היה עוזר מזכיר האוצר בממשלו של אברהם לינקולן. ב-1887 הוא ייסד את חברת הברוקרים A. G. Edwards בסנט לואיס. בנו השלישי, בנג'מין ס. אדוארדס, הקים משרד עורכי דין מצליח בספרינגפילד, אילינוי, וכיהן כשופט בבית המשפט של אילינוי בסבב ה-13. בתו של אדוארדס, ג'וליה אדוארדס קוק, נישאה לחבר בית הנבחרים דניאל פופ קוק. בנם, ג'ון פופ קוק, היה ראש עיריית ספרינגפילד וגנרל בצבא האיחוד במלחמת האזרחים.
הנצחתו

על שמו של אדוארדס נקרא מחוז באילינוי. גם העיר אדוארדסוויל, השוכנת על גבול אילינוי-מיזורי, והיא חלק מהמטרופולין של סנט לואיס, נקראה על שמו. שני המקומות נקראו על שמו של אדוארדס עוד בחייו כאשר כיהן כמושל טריטוריית אילינוי. שמה של הטריטוריה ניתן לה על ידי בית המחוקקים שלה, בעוד שהעיר נקראה על שמו של אדוארדס על ידי מייסדה, תומאס קירקפטריק. שביל אדוארדס, נתיב החלוצים המרכזי של אילינוי, נקרא על שם אדוארדס והמערכה שניהל במלחמת 1812. מאז קיץ 2020 קראו תושבי אדוארדסוויל להסיר את פסלו של אדוארדס הניצב בכיכר בעיר הקרויה על שמו ולשינוי שם הכיכר, זאת בשל מורשתו הגזענית של אדוארדס. באותה שנה קיבלה מועצת העיר החלטה פה אחד על שינוי שם הכיכר, ובקיץ 2021 הוסר הפסל.
לקריאה נוספת

Simeone, James. “Ninian Edwards’s Republican Dilemma.” Illinois Historical Journal, vol. 90, no. 4, 1997, pp. 245–64.
Norton, W. G. “Ninian Edwards.” Journal of the Illinois State Historical Society (1908-1984), vol. 17, no. 1/2, 1924, pp. 196–203.
פורד אינטרספטור

| --- | --- |

Ford Interceptor
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  2006 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סיווג:  מכונית קונספט
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  Ford D2C platform (אנ'), פלטפורמה Mustang's Ford D2C platform
 אורך:  5,121 מ"מ
 רוחב:  1,941 מ"מ
 גובה:  1,392 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,068 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 32 שסתומים, 4,997 סמ"ק המפיק 406 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
פורד אינטרספטור (באנגלית: Ford Interceptor) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית "שרירים" אשר הוצגה על ידי קונצרן הרכב פורד ב-31 בדצמבר 2006 בתערוכת הרכב של דטרויט.
מאפיינים

פירוש "Interceptor" - מיירט.
4 דלתות.
מנוע קדמי אורכי - 5.0 ליטר.
הנעה אחורית.
מנוע "פורד" מסוג "Ford Modular engine" (אנ') מיוצר על ידי חטיבת "פורד מכוניות מרוץ" ("Ford Performance" (אנ')).
מנוע מתודלק על ידי "E85" (אנ') אתנול.
מתלים קדמיים - מסוג I.DW.  ("Double wishbone suspension" (אנ')) .
מתלים אחוריים מסוג - LA.3Li.PR. ("Multi-link suspension" (אנ')) כולל "Panhard rod" (אנ').
בשנת 2011 פיתחה "פורד" את דגם "Ford Police Interceptor" שמשרתות כניידות משטרה.
תמונות

"פורד אינטרספטור"
"פורד אינטרספטור"
"פורד אינטרספטור"
ראו גם

פורד
מכונית קונספט
הערות שוליים

↑  "פורד אינטרספטור" - קונספט caranddriver.com/news/ford-interceptor-concept
↑  "פורד אינטרספטור" קונספט, שנת 2006 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
↑  "פורד אינטרספטור"- ניידות משטרה web.archive.org/web
↑  "פורד אינטרספטור"- ניידות משטרה היברידיות media.ford.com/content/fordmedia/fna/us/en/news/2018/06/12/police-interceptor-utility-hybrid
טויוטה מיניאייס

| --- | --- |

Toyota MiniAce, שנת 1968
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  UP100
 יצרן:  טויוטה
 שנות ייצור:  1967–1975
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  Toyota TownAce
 מרכב:  Rear mid-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  P100-series
 אורך:  3,505 מ"מ (טנדר)  3,610 מ"מ (מסחרית)
 רוחב:  1,380 מ"מ
 גובה:  1,625–1,675 מ"מ
 משקל:  600–770 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,950 מ"מ  (טנדר)  2,130 מ"מ (מסחרית)
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 790 סמ"ק המפיק 36 כ"ס ב-4,600 סל"ד, יחס דחיסה 8.2:1, מנוע קירור אוויר, 1 מאייד (מנוע בנזין, תוצרת "טויוטה" מסדרת "2U", מנוע מרכזי, הנעה אחורית)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  110 קמ"ש
 קשר:  Toyota Publica
טויוטה מיניאיס (באנגלית: Toyota MiniAce; ביפנית: トヨタ・ミニエース) הוא טנדר מתוצרת טויוטה אשר יוצר בין השנים 1967–1975.
חלקים רבים ל-"טויוטה מיניאייס" נלקחו מדגם "Toyota Publica" (אנ'), בעיקר מדגם הטנדר "P20".
תצורות

טנדר – 2 מושבים, 2 דלתות
מסחרית
תמונות

"טויוטה מיניאייס", שנת 1968
"טויוטה מיניאייס", שנת 1974
דגם טנדר טויוטה (Toyota Publica 800 Truck" (UP26" מסדרת "P20" (יוצר בין השנים 1961–1964) ממנו נלקחו חלקים רבים לדגם ה-"טויוטה מיניאייס"
ראו גם

טויוטה
לקריאה נוספת

"טויוטה מיניאייס" - דגמי טנדר ומסחרית, תמונות
הערות שוליים

↑  "טויוטה מיניאייס" toyota-global.com/company/history_of_toyota/75years/vehicle_lineage
↑  "טויוטה מיניאייס" - מפרט טכני auta5p.eu/lang/en/katalog/auto.php
↑  "טויוטה מיניאייס" en.japanclassic.ru/booklets/570-toyota-miniace-1967-up100
↑  "טויוטה מיניאייס" טנדר flickr.com/photos/10047629
↑  "טויוטה מיניאייס" מסחרית blog.toyota.co.uk/5-of-the-wackiest-toyotas-ever-produced/mini-ace
תמי לנצוט ליבוביץ

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1949 (בת 76) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 www.tll.co.il
 
תמי לַנצוּט לֶיבּוביץ (נולדה ב-7 בינואר 1949) היא סופרת ישראלית, עוסקת בתחום הנימוסים והנוהג הבינלאומי.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב. סבה חיים ליבוביץ הקים בשנות ה-30 את בית החרושת לשמן וסבון "עץ הזית" והיה ממייסדי מגן דוד אדום תל אביב ואגודת יורדי ים זבולון. בשנת 1967 התגייסה לחיל ההספקה (חיל הלוגיסטיקה) והשתחררה בשנת 1971 בדרגת סמלת ראשונה.
לנצוט-ליבוביץ החלה את דרכה המקצועית בתחום עיצוב הפנים. באמצע שנות ה-80 החלה להתעניין בנושאי תדמית תקשורתית, נימוסים ונוהג בינלאומי. בשנת 1979 קיבלה הכשרה בתחום מחנה בבלי, שכונתה "כוהנת הנימוסים וההליכות" של החברה הישראלית. לאחר מותה, פרסמה ב-1995 את הספר "שאלה של נימוס: נימוסים והליכות ע"פ חנה בבלי" (הספר נערך על פי רשימות שהותירה בבלי בכתב יד).
עם השנים התמקצעה בתחום, השתלבה בקורסים רבים ברחבי העולם ופיתחה את "שיטת TLL".
ליבוביץ מלווה אנשי ציבור, פוליטיקאים, שגרירים, שליחי קרן היסוד וחברות פרטיות, תוך הקניית ערכי הנימוס והנוהג הבינלאומי. היא מרצה בין היתר במשרד החוץ, במשרד ראש הממשלה, במכללות, באוניברסיטאות (כמרצה אורחת), ובחברות הייטק.
פעילותה התנדבותית כללה השתתפות ביום לאבות שכולים – "אבא של כבוד", והתנדבות בבית חולים שניידר ובעמותה להורים שכולים "אור למשפחות".
בשנת 2011 השיקה אתר אינטרנט המספק עצות לנימוסים והליכות לאנשי עסקים.
בשנים 2018 – ועד יוני 2023 כיהנה כנשיאת מסדר אבירי הגריל בישראל וחברה במועצה העולמית בארגון הבינלאומי, בו היא פעילה עד יום.
פרסומיה

שאלה של נימוס: נימוסים והליכות על פי חנה בבלי; עריכה: שולמית בר. תל אביב: ליתם מנרס, 1995
נימוסים קטנים לילדים גדולים, הוצאה דניאלה די-נור, 1996
סיביליטי | CIVILITY המדריך למיומנות חברתית, בהוצאת תמי לנצוט ליבוביץ, 2005
IBLCode - שפת העסקים הבינלאומית (International Business Language Code), הוצאת תמי לנצוט ליבוביץ, 2009
עוד שאלה של נימוס- אירוח נימוסים והליכות, כאן ועכשיו, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2014
המדריך המעשי לנימוסים בעבודה - איך להצליח בעסקים Business Etiquette in Brief – תרגום, עריכה והתאמה לחברה הישראלית לספרה של הסופרת אן מרי סאבת (Ann Marie Sabath)
הערות שוליים

↑  לירי הלפרין, עכבר העיר, תהיי יפה ותשתקי: קייטנה לבנות שחולמות להיות נסיכות, באתר הארץ, 25 ביוני 2011
↑  נימוסים והליכות לאנשי עסקים, באתר הארץ, 19 בינואר 2011
↑  לימור גל, איפה להציב את הגבול אצל ילדים?, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2009
↑  אבי שילון, חנה בבלי, גרסת הדור השלישי, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2005
↑  שרית מנחם כרמי, צבע אדום במצגת? זה לא מנומס, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309238905171  ISNI: 0000 0000 6692 5170  LCCN: no95042123  VIAF: 26649787   WorldCat (עם VIAF): 26649787
Do the Bartman

Do the Bartman הוא שיר ראפ מתוך אלבום האולפן The Simpsons Sing the Blues. השיר מבוצע על ידי המדובבת ננסי קארטרייט (מדובבת בסדרה את דמותו של בארט סימפסון) ויצא לראשונה לשווקים כסינגל ב-20 בנובמבר 1990 במטרה לקדם את מכירות האלבום. השיר נכתב על ידי הזמר האמריקני מייקל ג'קסון והופק על ידי ג'קסון ובריאן לורן. ג'קסון לא קיבל כל קרדיט להפקת השיר, כיוון שבאותה העת הוא היה חתום בחברת תקליטים אחרת. ג'קסון היה מעריץ של הסדרה משפחת סימפסון ובמיוחד של הדמות בארט, והוא יצר קשר עם מפיקי הסדרה והציע להפיק עבור הסדרה שיר ולהופיע בתפקיד אורח בסדרה.
השיר מעולם לא יצא רשמית כסינגל בארצות הברית, אך הוא הגיע למקום הראשון במצעדי הסינגלים של אוסטרליה, אירלנד, ניו זילנד, נורווגיה ובריטניה.
הווידאו קליפ לשיר, אשר בוים על ידי בראד בירד, הופץ לראשונה במהלך שנת 1991. הקליפ הפך ללהיט ברשת האמריקאית MTV והיה מועמד לפרס בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1991.
מצעדים

| מצעד | מיקום |
| --- | --- |
Austrian Singles Chart‏: 17
Australian ARIA Singles Chart‏: 1
Dutch Single Top 100‏: 3
Irish Singles Chart‏: 1
New Zealand Singles Chart‏: 1
Norwegian Singles Chart‏: 1
Swiss Singles Chart‏: 12
Swedish Singles Chart‏: 3
UK Singles Chart‏: 1
US Billboard Hot 100 Airplay‏: 24
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  "The Simpsons - Do The Bartman (song)". Charts.org.nz. Hung Medien. אורכב מ-המקור ב-2015-09-04. נבדק ב-2010-01-25.
↑  "The Simpsons - Do The Bartman (song)". Irish-Charts.com. Hung Medien. נבדק ב-2010-01-25.
↑  "All the Number 1 Singles–1990s". TheOfficialCharts.com. The Official Charts Company. אורכב מ-המקור ב-2008-12-17. נבדק ב-2010-01-25.
↑  Whitburn, Joel (2004). The Billboard Book of Top 40 Hits (8th ed.). New York: Billboard Books. ISBN 0-8230-7499-4.
| משפחת סימפסון |
| --- | --- | --- |
| דמויות ראשיות | הומר • מארג' • בארט • ליסה • מגי |  |
| דמויות משנה | מונטגומרי ברנז • לני לאונרד • נד פלנדרז • אוטו מאן • איצ'י וסקראצ'י • מו סיזלאק • עדנה קרבאפל • אפו נהספימפטילון • קראסטי הליצן • העוזר הקטן של סנטה • ראש העיר קווימבי |  |
| יוצרים ומפתחים | מאט גריינינג • ג'יימס ל. ברוקס • סם סיימון • מייק ב. אנדרסון |  |
| מדבבים ראשיים | דן קסטלנטה • ג'ולי קאוונר • ננסי קארטרייט • האנק עזריה • הארי שירר • ירדלי סמית' |  |
| פרקים | רשימת פרקי הסדרה(אנ') • פרקי ליל כל הקדושים • פרקים בולטים (Treehouse of Horror • Simpsons Roasting on an Open Fire ‏• Homer's Phobia • There's Something About Marrying • The Greatest Story Ever D'ohed •‏ Three Gays of the Condo) |  |
| סרטים | משפחת סימפסון - הסרט • משפחת סימפסון חוגגת 20 שנה ב-3D על הקרח! • מעון היום הארוך ביותר |  |
| שונות | ספרינגפילד • קומיקס • Do the Bartman • The Simpsons Sing the Blues • בארט נגד מוטציות החלל • FOX • D'oh!  • הבעיה עם אפו • Kwik-E-Mart • "כשבילי פגשה את ליסה" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: cf2a3492-4566-3c56-81c4-ad6fa4a39ed1  MusicBrainz work: 869e674e-a885-3c0c-a6b3-9be959a0d331 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המלט (סרט, 1996)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  קנת בראנה
 הופק בידי:  דייוויד בארון
 תסריט:  קנת בראנה
 עריכה:  ניר פארל
 שחקנים ראשיים:  קנת בראנה ג'ולי כריסטי בילי קריסטל ז'ראר דפארדיה צ'רלטון הסטון דרק ג'קובי ג'ק למון רופוס סוול רובין ויליאמס קייט וינסלט
 מוזיקה:  פטריק דויל
 צילום:  אלכס תומסון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת ארצות הברית
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 1996
 משך הקרנה:  242 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  דנמרק 
 תקציב:  18 מיליון דולר
 הכנסות:  4.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hamlet96
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלט (באנגלית: Hamlet) הוא עיבוד קולנועי משנת 1996 למחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר, בבימויו של קנת בראנה ובכיכובו בתפקיד הראשי בדמות הנסיך המלט. עוד משתתפים בסרט דרק ג'קובי בתפקיד המלך קלאודיוס, ג'ולי כריסטי בתפקיד המלכה גרטרוד, קייט וינסלט בתפקיד אופליה, מייקל מלוני בתפקיד לארטס, ריצ'רד בריירס בתפקיד פולוניוס וניקולס פארל בתפקיד הורציו. שחקנים נוספים בסרט הם רובין ויליאמס, ז'ראר דפארדיה, ג'ק למון, בילי קריסטל, רופוס סוול, צ'רלטון הסטון, ריצ'רד אטנבורו, ג'ודי דנץ', ג'ון גילגוד וקן דוֹד.
זהו סרט הקולנוע הראשון שמציג את המחזה "המלט" במלואו, והוא נמשך מעט יותר מארבע שעות. זמן ההתרחשות הוא המאה ה-19, אבל השפה נשארה אנגלית מהתקופה האליזבתנית. ארמון בלנהיים שימש לצילומי החוץ עבור טירת אלסינור, וצילומי הפנים נערכו כולם באולפני שפרטון, ששולבו בהם צילומים של בלנהיים. "המלט" היה סרט הדרמה החשוב האחרון שצולם בפילם 70 מ"מ עד 2012, עם יציאת סרטו של פול תומאס אנדרסון "המאסטר".
הסרט נחשב לאחד העיבודים הקולנועיים הטובים ביותר של מחזות שייקספיר. הוא לא זכה להצלחה בקופות וההכנסות היו פחות מחמישה מיליון דולר, כשהתקציב עמד על 18 מיליון דולר. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר בטקס ה-69 עבור עיצוב התפאורה הטוב ביותר (טים הארווי), עיצוב התלבושות הטוב ביותר (אלכסנדרה ביירן), הפסקול המקורי הטוב ביותר (פטריק דויל) והתסריט המעובד הטוב ביותר (קנת בראנה).
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר העלילה של המלט המחזה המקורי, והוא העיבוד הראשון שכולל את הטקסט המקורי במלואו.
צוות השחקנים > תפקידים ראשיים

קנת בראנה – הנסיך המלט, הפרוטגוניסט ונסיך דנמרק. הוא בנו של המלך המלט המנוח ויורש העצר. בתחילה המלט מתאבל על מות אביו ומאוכזב מנישואיה של אמו לקלאודיוס דודו. בהמשך רוח הרפאים של המלך המלט אומרת לו שקלאודיוס רצח אותו כדי לגזול את כס המלכות. המלט נשבע לנקום את מות אביו. בראנה מגלם את הדמות של המלט בצורה פחות "נוירוטית" מעיבודים אחרים. בסצנות שבהם המלט מעמיד פנים כמשוגע בראנה מציג את המלט כמי שנמצא בהתקף מאניה.
דרק ג'קובי – המלך קלאודיוס, האנטגוניסט ואחיו של המלך המנוח. הוא רצח את אחיו המלט כששפך רעל לאוזנו בהיותו ישן. לאחר מכן הוא תופס במהירות את המלוכה ומתחתן עם אלמנת המלך. בתחילה, כשהוא מאמין שהטירוף של המלט נובע מאבלו על מות אביו והדחייה של אופליה, פולוניוס משכנע את קלאודיוס שהוא יוכל לרגל אחריו. כשקלאודיוס מגלה שהמלט יודע על הרצח הוא מפעיל את רוזנקרנץ וגילדנשטרן, שניים מחבריו ללימודים של המלט, כדי שיהרגו את אחיינו. על אף ש רוזנקרנץ וגילדרשטיין מוכנים בהחלט לשרת את קלאודיוס, הם אינם מודעים לכך שהוא חפץ במותו של המלט.
ג'ולי כריסטי – גרטרוד, מלכת דנמרק. אשתו של המלך המלט, וכן אשתו של המלך קלאודיוס, איתו התחתנה זמן קצר אחר מותו של בעלה המלך. היא אינה יודעת דבר על העבירה שגרמה למותו.
ריצ'רד בריירס – פולוניוס, יועץ המלך ואביהם של אופליה ולארטס. הוא מאמין שהמלט משוגע ומשכנע את קלאודיוס להצטרף אליו כדי לרגל אחרי הנסיך. פולוניוס נרצח בידי המלט כשהוא מאזין בחשאי לשיחה שלו. המלט טועה בזיהויו וחושב שהוא פוגע בקלאודיוס.
קייט וינסלט – אופליה, בת אצילים דנית ובתו של פולוניוס. אופליה הייתה מושא אהבתו של המלט, עד שאביה ואחיה לארטס יעצו לה לנתק את הקשר ביניהם. לבסוף דעתה נטרפת עליה בשל התנהגותו של המלט ורצח אביה, והיא מטביעה את עצמה.
ניקולס פארל – הורציו, חברו הטוב של המלט אותו הכיר כשלמד באוניברסיטת האלה-ויטנברג.
מייקל מלוני – לארטס, בנו של פולוניוס ואחיה של אופליה. אחרי שהורה לאחותו לנתק את מערכת היחסים בינה להמלט, הוא נוסע לפריז. כשמגיעות אליו הידיעות על מותו של אביו הוא חוזר לדנמרק, ועומד בראש אספסוף כדי להסתער על הטירה. קלאודיוס אומר לו מי הוא הרוצח האמיתי של אביו, ומסית אותו להרוג את המלט ולנקום את מותו של פולוניוס. בהמשך הוא זומם עם קלאדיוס כיצד להרוג את המלט במהלך תחרות סיף.
רופוס סוול – פורטינברס, נסיך נורווגיה. לרוב מופיע בפלשבקים. בסצנת הסיום פורטינברס וצבאו מסתערים על הטירה, והוא מכריז על עצמו כמלך דנמרק.
צוות השחקנים > תפקידי משנה

רובין ויליאמס – אוסריק החצרן באלסינור שאותו שולח קלאודיוס להזמין את המלט לדו-קרב נגד לארטס
ז'ראר דפארדיה – ריינלדו, משרתו של פולוניוס. הוא נשלח לפריז לעקוב אחר לארטס.
טימותי ספול – רוזנקרנץ, חברו של המלט. קלאודיוס מטיל עליו לרגל אחר המלט.
ריס דינסדייל – גילדרנשטרן, חברו של המלט. קלאודיוס מטיל עליו לרגל אחר המלט.
ג'ק למון – מרצלוס, זקיף באלסינור, שיחד עם ברנרדו מודיע להורציו על הופעת רוח הרפאים של המלך המלט.
איאן מקאליני – ברנרדו, זקיף באלסינור, שיחד עם מרצלוס מודיע להורציו על הופעת רוח הרפאים של המלך המלט.
ריי פירסון – פרנציסקו, זקיף באלסינור. הדמות הראשונה המופיעה על המסך.
בריאן בלסד – רוח אביו המת של המלט. התגלות בדמות האב המת שמספרת להמלט על הרצח.
בילי קריסטל – קברן ראשון, החופר את קברה של אופליה. הוא מציג בפני המלט גולגולת של יוריק, בלי לדעת שהמלט הכיר מקודם את ליצן החצר.
סיימון ראסל ביל – קברן שני.
דון וורינגטון – וולטימנד, שגריר שנשלח על ידי המלך קלאודיוס אל מלך נורווגיה.
ראביל איסיאנוב – קורנליוס, שגריר שנשלח על ידי המלך קלאודיוס אל מלך נורווגיה.
צ'רלטון הסטון – השחקן שמגלם את המלך.
ריצ'רד אטנבורו – שגריר אנגליה
ג'ון גילגוד – פריאמוס, מלך טרויה. מופיע בפלשבק במונולוג של המלך השחקן.
ג'ודי דנץ' – הקובה, מלכת טרויה ואשתו של פריאמוס. מופיעה בפלשבק ונוזפת באחיין על טענותיו נגד דנמרק.
קן דוד – יוריק, ליצן החצר. מופיע בפלשבק כשהוא משעשע את אנשי המלכות באלסינור במהלך הסצנה עם הקברנים.
ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס האחד-עשר ממרלבורו – מופיע בתפקיד קמע קטן בדמות קפטן נורווגי.
הפקה

חלקים מהבימוי של הסרט התבססו על ההפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית בבימויו של אדריאן נובל בה שיחק בראנה בתפקיד הראשי.
הפקה > טקסט

הסרט משתמש בטקסט של מהדורת הפוליו הראשונה משנת 1623, עם תוספות ממהדורת קווארטו השנייה, ותיקונים ממקורות אחרים.
הפקה > סגנון

על אף שהסרט מכיל את הטקסט המלא הוא גם מאוד ויזואלי. נעשה שימוש תכוף בפלשבקים, כדי לתאר סצנות שרק מתוארות אבל לא משוחקות בטקסט השייקספירי, כגון ידידותו של המלט עם יוריק, או יחסי המין עם אופליה.
בשונה מגרסאות קודמות של "המלט", סצנות הפנים מוצגות בצורה צבעונית מרהיבה. בראנה בחר להשתמש בתלבושות וריהוט של התקופה הוויקטוריאנית והשתמש בארמון בלנהיים שנבנה בתחילת המאה ה-18 לצילומי החוץ של טירת אלסינור. לדברי הארי קיישאן הסרט בנוי בצורה אפית, ומתכתב עם הסרטים "בן חור", "עשרת הדיברות" ו"דוקטור ז'יוואגו". ההשוואה ל"דוקטור ז'יוואגו" גוברת בשל נוכחותה של ג'ולי כריסטי (שגילמה את לארה) בתפקיד גרטרוד.
הפקה > צילומים

הסרט "המלט" צולם באמצעות "Panavision Super 70" על ידי אלכס תומסון. זה היה סרט הקולנוע האחרון שצולם ב-70 מ"מ עד ההפקה של הסרט "המאסטר" בשנת 2012. בראנה היה בין המעטים שהשתמשו אחר כך במצלמות של 65 מ"מ, בסרטו "רצח באוריינט אקספרס" משנת 2017.
מוזיקה

את פסקול הסרט "המלט" כתב והפיק פטריק דויל, שהרבה לשתף פעולה עם קנת בראנה, וניצח רוברט זיגלר. דויל חיבר שלושה נושאים מוזיקליים עבור הדמויות של אופליה, קלאודיוס והמלט.
אלבום הפסקול יצא לאור ב-10 בדצמבר 1996 בחברת Sony Classical Records, ובו 26 רצועות של מוזיקה הנמשכת מעל 76 דקות. על עבודת על הסרט היה דויל מועמד לפרס אוסקר עבור הפסקול המקורי הטוב ביותר.
In Pace‏ (3:07) – בביצועו של פלאסידו דומינגו (מושמע עם כותרות הסיום של הסרט)
Fanfare‏ (0:48)
"All that lives must die"‏ (2:40)
"To thine own self be true"‏ (3:04)
The Ghost‏ (9:55)
"Give me up the truth"‏ (1:05)
"What a piece of work is a man"‏ (1:50)
"What players are they"‏ (1:33)
"Out out thou strumpet fortune"‏ (3:11)
"To be or not to be"‏ (1:53)
"I loved you once"‏ (3:27)
"Oh, what a noble mind"‏ (2:41)
"If once a widow"‏ (3:36)
"Now could I drink hot blood"‏ (6:57)
"A foolish prating nave"‏ (1:05)
"Oh heavy deed"‏ (0:56)
"Oh here they come"‏ (4:39)
"My thoughts be bloody"‏ (2:52)
"The doors are broke"‏ (1:20)
"And will 'a not come again?"‏ (1:59)
"Alas poor Yorick"‏ (2:49)
"Sweets to the sweet – farewell"‏ (4:39)
"Give me your pardon sir"‏ (1:24)
"Part them they are incensed"‏ (1:47)
"Goodnight, sweet prince"‏ (3:36)
"Go bid the soldiers shoot"‏ (2:52)
יציאה לאקרנים

הקרנת הבכורה של הסרט "המלט" היה בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1997. בחלק מהשווקים יצאה גרסה מקוצרת של סרטו של בראנה באורך שעתיים וחצי לערך.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמדים וזוכים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר | עיצוב תפאורה הטוב ביותר | טים הארווי | מועמדות |
| פרס אוסקר | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | אלכסנדרה ביירן | מועמדות |
| פרס אוסקר | הפסקול המקורי הטוב ביותר | פטריק דויל | מועמדות |
| פרס אוסקר | התסריט המעובד הטוב ביותר | קנת בראנה | מועמדות |
| Art Directors Guild Awards | ADG Excellence in Production Design Award | טים הארווי, דזמונד קראו | מועמדות |
| פרס באפט"א לקולנוע | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | אלכסנדרה ביירן | מועמדות |
| פרס באפט"א לקולנוע | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | טים הארווי | מועמדות |
| British Society of Cinematographers | GBCT Operators Award | מרטין קנזי | זכייה |
| British Society of Cinematographers | פרס הצילום הטוב ביותר | אלכס תומסון | זכייה |
| Broadcast Film Critics Association Awards | הסרט הטוב ביותר | קנת בראנה | מועמדות |
| The International Film Festival of the Art of Cinematography CAMERIMAGE | פרס הצילום הטוב ביותר | אלכס תומסון | מועמדות |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו | השחקן הטוב ביותר | קנת בראנה | מועמדות |
| פרסי אמפייר | השחקנית הבריטית הטובה ביותר | קייט וינסלט | זכייה |
| פרסי הקולנוע הבריטי של האיבנינג סטנדרד | פרס השופטים | קנת בראנה | זכייה |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע של סן דייגו | השחקן הטוב ביותר | קנת בראנה | זכייה |
| פרס סטלייט | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | טים הארווי | מועמדות |
| פרס סטלייט | הצילום הטוב ביותר | אלכס תומסון | מועמדות |
| פרס סטלייט | עיצוב תלבושות הטוב ביותר | אלכס ביירן | מועמדות |
| פרס סטלייט | הפסקול המקורי הטוב ביותר | פטריק דויל | מועמדות |
| פרס סטלייט | שחקנית המשנה הטובה ביותר | קייט וינסלט | מועמדות |