stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצו הקטגורי

עמנואל קאנט
הצו הקטגורי (בגרמנית: Kategorischer Imperativ, ויש המתרגמים: הציווי המוחלט) הוא מונח מתורתו של הפילוסוף הפרוסי עמנואל קאנט, שעבודתו בתורת המידות נחשבת לאחת החשובות ביותר בתחום.
הצו הקטגורי הוא המושג המרכזי שסביבו נסַבה האתיקה של קאנט, והוא דורש מהאדם ליצור אוניברסליזציה של פעולותיו, לשפוט אותן כאילו היה שופט חוק כללי.
החוק עצמו, כפי שניסחו לראשונה קאנט, הוא:
עֲשֵׂה מַעֲשֶׂיךָ רַק עַל פִּי אוֹתוֹ הַכְּלָל הַמַּעֲשִׂי אֲשֶׁר, בְּקַבֶּלְךָ אוֹתוֹ, תּוּכַל לִרְצוֹת גַּם כֵּן כִּי יִהְיֶה לְחֹק כְּלָלִי.
כלומר, הצו דורש שהעיקרון שנובע מפעולת האדם יהיה עיקרון מנחה לכל אדם.
על פי הצו, חוקי המוסר שאני חי על פיהם צריכים להיות מסוגלים להיות אוניברסליים. חוקים שאותם אני יכול לרצות שכל בני האדם יאמצו. דוגמה: אסור להפר הבטחות כי "הפרת הבטחה" אינה יכולה להיהפך לחוק כללי. לטענת קאנט לא ניתן לרצות את הפעולה ("הפרת הבטחה") בו זמנית עם רציית הפיכת הפעולה לחוק כללי ("מותר להפר הבטחות") כי במקרה כזה משתנה הגדרת ההבטחה (מ-"דבר שצריך לקיים" ל-"דבר שניתן לקיים או לא לקיים") וכך מאבד המושג "להפר" מתוכנו ומתגלה הסתירה. מתוך הסתירה הפורמלית בין הכלל המעשי לחוק הכללי יקבע קאנט כי חובה עלינו לקיים הבטחות.[דרוש מקור]
יש לשים לב שזהו קריטריון צורני בלבד (כלומר, איננו מטיל שום הגבלה על התוכן של אותו מוסר) וקאנט היה מודע לכך. קאנט ראה והסביר שצורניות גרידא מובילה בעצם לניהיליזם מוסרי (כי כל עקרון – לא משנה כמה הוא רע ואכזרי – אפשר לנסח בצורה כזאת שיהיה עקבי כחוק כללי ויתאים לצו). כדי למנוע ניהיליזם זה, הוסיף קאנט טיעון בדבר היותו של כל יצור בעל תבונה (בניסוחים אחרים, כל "יש רציונלי") תכלית כשלעצמו ולכן תכלית מוחלטת. באמצעות ההכנסה המפורשת הזאת של תוכן לחוק הציווי הקטגורי, הצליח קאנט להציל את תורת המידות שלו מניהיליזם מוסרי שמקבל כל תורת מוסר שהיא, בתנאי שהיא עקבית. מלומדים ופילוסופים רבים ביקרו את קאנט על התוספת הזאת וטענו שהיא מנוגדת לחלוטין לכל המטאפיזיקה והאתיקה שפיתח. הפילוסופים שבאו אחריו – כדוגמת הגל ואחר כך היידגר – הסירו את העיקרון התוכני של "האדם כתכלית", והשאירו מתורתו רק את הכלל הצורני, שאותו הם מילאו בתוכן שהתיישב עם תפיסתם הפילוסופית הרחבה. אצל הגל הייתה זו התפיסה הדיאלקטית בדבר "רוח הזמן", ואצל היידגר הניסיון של האדם "להשתלב" במציאות ולהשפיע עליה ולא רק להגדירה ולנתחה.[דרוש מקור]
האתיקה של קאנט הייתה מהפכנית. כל הפילוסופיה של המוסר לפני קאנט ואף הרבה מהפילוסופיה אחריו דורשות להתאים את רצון האדם כלפי הטוב המוסרי העליון. כלומר, מתוך כל האופציות הנתונות לפנינו עלינו לבחור באותו דבר שיביא אותנו לידי התוצאה הטובה. מהפכתו של קאנט הייתה שהוא הפך את הסדר. מעתה הרצון האנושי מכונן את הטוב המוסרי, כלומר הרצון האנושי קובע מהו הטוב המוסרי ואף שואף אליו.[דרוש מקור]
הניסוחים השונים

דרך עממית מקובלת להסביר את הרעיון שעומד מאחורי "הצו הקטגורי" היא שהאדם צריך לשאול את עצמו לפני כל מעשה 'ומה אם כולם היו נוהגים באותה דרך?' – הצו הקטגורי מחייב את האדם להסתכל על עצמו כמחוקק "מוסרי" גם ביחס לשאר בני האדם. קאנט טוען כי ציוויים לא מוסריים הם מותנים – הם תלויים במטרה שברצונך להשיג. לדוגמה, הציווי ללחוץ על דוושת הדלק תלוי במטרה לקדם את מכוניתך קדימה – אם תהיה מעוניין בקידום המכונית תלחץ על הגז, ואם לא, לא. "הצו הקטגורי" אינו תלוי בדבר אלא בעצם רעיון הציווי ולכן לדעת קאנט הוא ציווי מוסרי לכל בעל תבונה. הציווי התועלתני (העומד במסגרת התועלתנות), שקאנט ביקר אותו, הוא ציווי שמטרתו היא בסיסית עבור כל בני האדם, אך הוא עדיין ציווי מותנה.
נוסח זה של הצו הקטגורי (שכונה נוסח "החוק הכללי") הוא רק אחד מחמישה נוסחים שהציע קאנט לצו זה. קאנט טען שחמשת הנוסחים מבטאים למעשה את אותו צו מוסרי, אך מבקרים רבים טוענים כי קאנט לא ממש הראה זאת בכתביו, ושחמשת הנוסחים לא ממש קשורים זה לזה אלא מבטאים מרכיבים שונים באתיקה הקאנטיאנית. הנוסחים הנוספים שטבע קאנט לציוויו כונו (על פי ניסוחו של קאנט את הצווים בספר "הנחות יסוד למטאפיזיקה של המידות"): "חוק הטבע", "האוטונומיה", "האדם כתכלית" ו"ממלכת התכליות".
הניסוחים השונים > "חוק הטבע"

נוסח "חוק הטבע" דומה מאוד לנוסח הראשון ותובע מהאדם לעשות את מעשהו אך ורק אם יסכים שמעשהו זה יהא לחוק-טבע (במקום חוק כללי). למעשה, קאנט בעצמו עומד על הדמיון ביניהם ומסביר כי הנוסח השני נועד להחיל את כלליות הצו הקטגורי על "מציאות הדברים אם זו קבועה על פי חוקים כלליים", דהיינו - לטעת את מעמד הצו הקטגורי במציאות שסביבו.
הניסוחים השונים > "האוטונומיה"

פעל רק על פי אותם חוקים שאתה נותן לעצמך והם כלליים.
נוסח "האוטונומיה" דורש מהאדם לעשות כל מעשה אך ורק על פי מחשבתו האוטונומית, ולא על פי מוסכמות חברתיות או חוקים חברתיים. כמו כן, דורש הנוסח שהיסוד לשיקולי האדם יהיה תבוני ושאינו תלוי בניסיון. קאנט טען כי ציווים המבוססים בחלקם על הניסיון ובחלקם על התבונה אינם יכולים ליצור מערכת מוסרית שיטתית מלאה, ולכן אין להסתמך על נימוקים התלויים בניסיון, אלא רק בנימוקים אפריוריים.
הניסוחים השונים > "האדם כתכלית"

עשה את פעולתך כך, שהאנושות, הן שבך הן שבכל איש אחר, תשמש לך לעולם גם תכלית ולעולם לא אמצעי בלבד.
נוסח "האדם כתכלית" נחשב לאחד החשובים ביותר בנוסחיו של קאנט לצו הקטגורי (אולי החשוב ביותר מלבד נוסח "החוק הכללי"). על פי נוסח זה, על האדם לעשות כל מעשה כלפי האחר אך ורק אם במעשה זה הוא רואה באחר תכלית לשמה ולא אמצעי בלבד. העיקרון שעומד מאחורי ציווי זה הוא שכל אדם הוא בעל התבונה המשמשת כתכלית כשלעצמה, ולכן אין להתייחס אליו אך ורק ככלי לאדם אחר. קיים קשר בין ההסתכלות של קאנט בנושא זה (ראיית האדם כתכלית כשלעצמה) לבין השקפתו על ההיסטוריה האנושית, בה קיימת תבונה המתגלית בהדרגה. יש הטוענים[דרוש מקור] כי המושג הרחב של כבוד האדם, שהתפתח בפילוסופיה המערבית מאוחר יותר, נגזר מעיקרון זה של קאנט.
הניסוחים השונים > "ממלכת התכליות"

בשם ממלכה אני מבין את האיחוד השיטתי של יצורים בעלי תבונה שונים על ידי חוקים משותפים. מכיוון שהחוקים הם המגדירים את התכליות מצד חלותן הכללית... נוכל ליצור את המושג על דבר אגודה שיטתית אחת של כל התכליות... על דבר ממלכה של תכליות... שכן כל היצורים בעלי התבונה נתונים תחת החוק האומר כי כל אחד מהם חייב להתנהג עם עצמו ועם זולתו לעולם לא מנהג של אמצעי בלבד כי אם תמיד מנהג של תכלית כשהיא לעצמה כאחת. מכאן נוצר איחוד שיטתי של כל בעלי התבונה על ידי חוקים אובייקטיביים משותפים, כלומר ממלכה; ומכיוון שחוקים אלה מכוונים דווקא ליחס יצורים אלה זה לזה בתור תכליות ואמצעים, תוכל ממלכה זו להיקרא 'ממלכת תכליות'.
הנוסח החמישי, "ממלכת התכליות", הוא הרחבה של הנוסח הרביעי ותובע מהאדם לעשות כל מעשה אך ורק אם מדובר במעשה שניתן היה לעשות ב"ממלכת התכליות", דהיינו, בחברה בה נוהגים הכול על פי הנוסח הרביעי של הצו הקטגורי (האדם כתכלית). יש הרואים ב"ממלכת התכליות" חזונו של קאנט לחברה מוסרית (בדומה ל"מדינה הצודקת" ו"המדינה המתוקנת" של אפלטון ואריסטו) ולא נוסח נוסף לצו הקטגורי.[דרוש מקור] יש הרואים בתורותיהם של הפילוסופים של המאה ה-20 ג'ון רולס ורוברט נוזיק מימוש לחזון "ממלכת התכליות" של קאנט.[דרוש מקור]
הביקורת על הצו הקטגורי

הציווי הקטגורי בנוסחו הראשון ("החוק הכללי") הוא כלל צורני בלבד. קאנט דורש כי ציווי זה לא ייבחן בראי הניסיון אלא באופן אפריורי, תוך שקילת הנימוקים העקרוניים שאינם תלויים בניסיון עבר. לדעת כמה מפרשניו של קאנט, ניתן להצדיק כל פעולה באמצעותו.
הדוגמה הקיצונית ביותר להמחשת הטענה היא העובדה שפושעי מלחמה נאצים השתמשו בו להצדקת מעשיהם. דוגמה לכך היא עדותו של אדולף אייכמן, שבה הוא השתמש בציווי הקטגורי כדי להצדיק את האידאולוגיה הנאצית. אייכמן היה מעוניין שחוקיו של הפיהרר יהיו חוקי טבע ומוסר לכלל האנושות. אמנם אייכמן טען שהוא השתמש בצו הקטגורי להצדקת מעשיו, אך הוא לא פירש את החוק בצורה הנכונה. הטיעון של אייכמן סותר את הצו הקטגורי, וזאת מפני שאחד העקרונות החשובים ביותר עליהם עמד קאנט בצו הקטגורי היה עקרון האוטונומיה. על האדם המוסרי לפעול רק על פי חוקים שהוא בעצמו קבע ולא מקור סמכות אחרת. האידאולוגיה הנאצית וחוקי הפיהרר הם בגדר ניסיון אמפירי ולא עקרונות טהורים והחשוב מכל, הם אינם מקור תבוני אלא חיצוני. לכן אם מנסים להחיל את הצו הקטגורי על אותם חוקים נתקלים בסתירה. טענה דומה כנגד אייכמן העלתה חנה ארנדט בספרה אייכמן בירושלים. ”קאנט, כמובן, לא התכוון מעולם לומר דברים ברוח זו; להפך, לדידו כל אדם היה מחוקק מרגע שהתחיל לפעול: בשימוש ב"תבונה המעשית" שלו מצא האדם את העקרונות שיכולים וחייבים להיות עקרונות חוק”.
ישראל אלדד טען טענה אחרת במאמרו "אכן, כך הוליד קאנט את איכמן". לפי אלדד (המצטט בהרחבה את היינה), השימוש של אייכמן בטיעון הקנטיאני מוסבר כגלגול היסטורי של קאנט, המתווך דרך פיכטה ותפיסת הגזע הנאצית. עם זאת, ועל אף כותרת המאמר, אלדד לא הדגים טיעונית כיצד הנוסח הקנטיאני מאפשר את ביצוע השואה, אלא השעין את עמדתו על פיתוח מעין-פסיכולוגי, בו "הציווי הקטגורי" מדומה ל"ציווי עליון", שמקורו הסביר (לפי פילוסופים גרמנים) הוא מנהיג המבטא את רצון העם (בראשית מאמרו מתעכב אלדד על התקפות החוקית של הנאציזם, בהבדל ממהפכות אחרות). עם זאת, ישעיהו ליבוביץ', קישר את מושג המדינה עם מבנה מהסוג שנפרש על ידי אלדד, ופירש את טענתו של אייכמן כטיעון תקף. לשיטתו של ליבוביץ', "אייכמן פעל בהתאם לכללים המוסריים שהנחו אותו כנאמן לרוח החוק, לציות לחוק, כלומר הוא בעל מוסריות קנטיאנית, באשר הוא פועל בהתאם לחוק המדינה". מטעם זה טען ליבוביץ כי "הכרעה זו של אייכמן... צריכה לשמש עבורנו אחד מתמרורי האזהרה בעת הזאת, כיוון שייתכן שאדם יפעל באופן מוסרי, לפי דעתו, ובכל זאת דרכו מובילה אל החייתיות הנאצית"
.
בעיה נוספת עם הצו הקטגורי הראשון היא הקושי שבניסוח הכלל הנבדק. לדוגמה, אדם שנדרש ממנו למסור אדם אחר למות או שהוא ימות, יכול לנסח את הכלל הנבדק בצורות הבאות: "האם ראוי שאדם יציל את חייו?", "האם ראוי שאדם יגרום למותו של אדם אחר?", "האם ראוי שאדם יגרום למותו של אדם אחר על-מנת להציל את חייו שלו?". שלושת הניסוחים מתאימים למקרה, אך בדיקתם בצו הקטגורי הראשון נותנת תוצאות שונות – והרי לכל מקרה צריך להיות פתרון אחד ויחיד, אחרת אין לנו מערכת מוסרית מסודרת, מה שמראה לנו שהצו הקטגורי הראשון אינו יכול להיות כלל מוסרי אוניברסלי.
ראו גם

מקסימה
דאונטולוגיה
עמנואל קאנט
פילוסופיה של המוסר
לקריאה נוספת

עמנואל קאנט, הנחת יסוד למטפיזיקה של המידות, הוצאת מאגנס, 1933
הערות שוליים

↑  קאנט (1933), עמ' 77–78
↑  קאנט (1933), עמ' 63–64
1 2  קאנט (1933)
↑  חנה ארנדט, אייכמן בירושלים: דו"ח על הבנאליות של הרוע, תרגום: אריה אוריאל, הוצאת בבל, תל אביב, עמ' 145–146
↑  ישראל אלדד, הגיונות ישראל, תל אביב: המדרשה הלאומית והוצאת יאיר, תשמ"א-1980, עמ' 113–141. יצא לאור לראשונה בתור: אכן, כך הוליד קאנט את אייכמן, סלם, 10 בספטמבר 1961.
↑  הציטוטים אינם של ליבוביץ' עצמו אלא מובאים ממאמרו של חנוך בן פזי, 'ליבוביץ: השואה כתמרור אזהרה מפני הלאומיות', החינוך וסביבו ל"ז / תל אביב תשע"ה 2015, עמ' 188-189.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119489541 (data)  GND: 4208204-3  NKC: ph135776
וולוו ECC

| --- | --- |

Volvo ECC
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו
 שנות ייצור:  1992 (מכונית קונספט)
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  שוודיה
 מרכב:  Volvo P80 platform
 מפרט טכני
 מנוע:  hybrid electric + gas turbine : מונע על ידי הנעה היברידית, המפיקה 53 כ"ס  מונע על ידי טורבינת גז, המפיקה 56 כ"ס
 מהירות מרבית:  175 קמ"ש
 מעצב:  Peter Horbury 
 
דגם "וולוו ECC"
וולוו ECC (באנגלית: Volvo ECC) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית סלון המאופיינת  על ידי 2 סוגי מנועים המופעלים במשולב: מנוע בעל הנעה היברידית ומנוע טורבינה המונע על ידי טורבינת גז, מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו.
הדגם הוצג לראשונה בשנת 1992.
וולוו ECC

"ECC" פירוש - Environmental Concept Car (בעברית: "מכונית קונספט סביבתית")
4 דלתות
מקדם גרר - 0.23
סוללת ליתיום-יון
טווח טעינת סוללה - 140 ק"מ
טווח טעינה משולב עם הפעלת מנוע טורבינה - 668 ק"מ
התפוקה המקסימלית הממוצעת של 2 המנועים היא 95 כ"ס
תאוצה בין 0-60 מייל (96.56 ק"מ) - 23.0 שניות
תאוצה בין 0-60 מייל (96.56 ק"מ) - 12.5 שנית (משולב 2 המנועים)
דגם "וולוו ECC" הופיע בסרטים ובסרטי טלוויזיה
ראו גם

טורבינה
טורבינת גז
הנעה היברידית
וולוו ונוס בילו
וולוו GTZ / GTZ 3000
וולוו SCC
לקריאה נוספת

"וולוו ECC" - תמונות
הערות שוליים

↑  טורבינת גז היא רכיב המניע את מכלול הרכיבים הסובבים במנוע והנפוץ כיום במנועי טורבינה המשמשים בעיקר להנעת כלי טיס
↑  שיטת ההנעה של כלי רכב המשלבת שני סוגי מנועים, לרוב מנוע בעירה פנימית עם מנוע חשמלי
↑  "וולוו ECC" ranwhenparked.net/2014/09/02/1992-paris-motor-show-volvo
↑  "וולוו ECC" cardesignnews.com/articles/concept-car-of-the-week/2015/12/volvo-ecc-1992
↑  "וולוו ECC" - מבחן דרכים testdrivejunkie.com/1993-volvo-ecc-concept-car
↑  "וולוו ECC" - תמונות cars--reviews.com/content/volvo-ecc
↑  "וולוו ECC" teslaclubsweden.se/volvo-ecc
↑  "וולוו ECC" Lithium-Ion Batteries: Fundamentals and Applications
↑  וולוו ECC בסרטים וסרטי טלוויזיה imcdb.org/vehicles_make-Volvo_model-ECC
↑  וולוו ECC בסרטים וסרטי טלוויזיה imcdb.org/vehicle_380578-Volvo-ECC-1992
המצור על קאפואה

המצור על קאפואה נערך בין השנים 214 ל-211 לפנה"ס, והיה חלק מהמלחמה הפונית השנייה, בזירה האיטלקית שלה. את המצור הטילו על העיר הרומאים בפיקודם של הקונסולים אפיוס קלאודיוס פולכר וקווינטוס פולוויוס פלאקוס, מפני שבגדה ברומא והצטרפה לצד הקרתגי. חניבעל, המצביא הקרתגי, ניסה להציל את העיר בשיטות שונות ללא הצלחה. לבסוף נפלה העיר בידי הרומאים.
רקע

המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס, כאשר חניבעל כבש את העיר סגונטו, ופלש דרך הרי האלפים לאיטליה. באיטליה הביס חניבעל את הרומאים במספר קרבות כאשר האחרון והגדול שבהם היה קרב קאנאי, בו הכה חניבעל בתכסיס מבריק צבא הכפול כמעט מגודל צבאו. לאחר קרב קאנאי הצטרפו אל חניבעל ערים רבות, בעיקר בדרום ומזרח איטליה.
העיר קאפואה הייתה בירת מחוז קאמפאניה, מדרום לרומא, ונחשבה העיר השנייה בכוחה ובעושרה באיטליה, אחרי רומא עצמה. בעקבות קרב קאנאי שינתה קאפואה את נאמנותה והצטרפה אל חניבעל בתנאי שלא יוכל לגייס בה חיילים בכפייה. הייתה זו אחת מהצלחותיו הגדולות של חניבעל שמטרתו במסעו לאיטליה הייתה למוטט את השליטה הרומאית על איטליה, ביחד עם הצטרפותה של העיר סירקוסאי אל הצד הקרתגי והברית שכרת עם פוליפוס החמישי מלך מוקדון.
לאחר קרב קאנאי דגלו הרומאים באסטרטגיה הפביאנית, הם נמנעו מקרבות ישירים עם חניבעל, כי הכירו בגאונותו האסטרטגית של חניבעל, ונקטו מדיניות של מלחמת התשה. הרומאים ניצלו את יתרונם העצום בכוח אדם כדי להחליש את חניבעל שלא יכול היה לפצל את צבאו בבטחה.
מהלך המצור

החל משנת 214 לפנה"ס הציקו הרומאים לעיר קאפואה. בשנת 212 לפנה"ס הקצו הרומאים שישה לגיונות להתקפה על העיר. מצב האספקה של העיר היה קשה בשל הקושי לגדל את התבואה כרגיל תחת לחץ הלגיונות הרומאיים, ולכן שלח חניבעל את חנון, קצינו, לשלוח אספקה לקאפואה, אבל הקונסול קוונטיוס פולוויוס פלאקוס התקיף את שיירת האספקה של חנון בדרכה, והכה אותה. חניבעל עצמו נסע לקאמפאניה להצלת קאפואה והביס בדרכו את הפרוקונסול טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס שניסה לחסום את דרכו, לאחר מותו של טיבריוס גרקכוס וניצחון קרתגי בקרב פרשים קטן, הסירו הרומאים את המצור מן העיר, לא הייתה אפשרות להמשיך לצור על קאפואה בלא להיכנס לקרב גדול כנגד חניבעל.
חניבעל חזר לאפוליה, שם שכן באותה תקופה, מיד שהסירו הרומאים את המצור, כדי לא להכביד על מצב האספקה הקשה ממילא  באזור, ואז חזרו הרומאים והטילו שוב מצור על קאפואה. בשנה הבאה (211 לפנה"ס) ניסה חניבעל לפרוץ שוב לקאמפאניה בתקווה להסיר שוב את המצור, אבל הרומאים הכינו מבעוד מועד ביצורים למחנותיהם שסביב לעיר, בתוכם הסתתרו והמצור על קאפואה נמשך. חניבעל ניסה להסיר את המצור בדרך אחרת, הוא פנה, הלך הישר אל העיר רומא ועצר רק כ-6 קילומטרים מרומא, מתוך כוונה שהכוחות הצרים על קאפואה  יפנו להצלת הבירה ומתוך כך יפול המצור, אך תקוותיו נתבדו, ארבעת הלגיונות שנועד להגנת רומא נשארו במבצריהם או על חומות העיר והכוחות הצרים על קאפואה נשארו לצור על העיר. לאחר מכן הניח חניבעל את קאפואה לגורלה מחוסר בררה, והיא נפלה באותה שנה.
תוצאות המצור

מצור קאפואה מראה על איבוד היוזמה של חניבעל באיטליה, ונטילתה על ידי הרומאים. בכיבוש קאפואה הוכיחו הרומאים לעצמם ולבעלות בריתם, שכוחם באיטליה גדול מכוחו של חניבעל ושהשליטה על איטליה חזרה לידיהם, פה נגמרה התאוששותה של רומא מן ההתקפה של חניבעל בתחילת המלחמה, והיא החלה לתקוף את קרתגו על מנת להשיג יתרון עליה.
התלוי (קלף טארוט)

התלוי או "הקורבן" הוא קלף מספר 12 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.
קלף התלוי
יש המזהים את הדמות שבקלף עם אודין, בעוד אחרים מזהים את הדמות עם יהודה איש קריות. הקלף מתאר דמות תלויה במהופך ,לרוב עם רגל אחת בעוד שהשנייה מצטלבת מאחורי הראשונה, על גרדום (בחבילות העתיקות), במערה עם מים (בחבילת "השחר המוזהב") או על צלב הטאו (בחבילת הריידר), וראשו לעיתים מוקף הילה והוא אוחז לעיתים בזוג שקיקים שיוצאים מהם מטבעות של זהב וכסף.
משמעות הקלף

הקלף מסמל ויתור שנעשה מרצון. ויתור על האגו, שחרור. כמו כן הקלף מזמין את האדם לשנות פרספקטיבה על הדברים.
התלוי מייצג אדם שמוכן, או נאלץ, להקריב את החופש והעיסוקים שלו תמורת מבט שונה על העולם. קלף התלוי כולו משדר ריסון והגבלה של הגוף, אבל תוך כדי גם שחרור של התודעה והדמיון. תהליך הענישה, או ההגבלה מרצון של התלוי גורמים לו לראות את העולם מזווית אחרת, ועל ידי כך להבין דברים שלכאורה אחרים לא מסוגלים.
ארתור אדוארד וייט גרס כי הקלף מסמל בין היתר חכמה, נבואה, אינטואיציה והקרבה.
הערות שוליים

↑  The Hanged Man: Major Arcana Card Number 12 | Tarot Articles, www.sunnyray.org
↑  Reddit - hyperlightdrifter - The Hanged Man, Crystals, Judas and Odin, reddit (באנגלית)
↑  הילה טארוט, פשוטארוט
↑  קלף התלוי בטארוט - פירוש, משמעויות ומסרים, באתר טאו TAO
↑  Arthur Edward Waite, The pictorial key to the tarot; being fragments of a secret tradition under the veil of divination, New York, S. Weiser, 1975, ISBN 978-0-87728-218-1
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
וולוו B8R

| --- | --- |

Volvo B8R
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו אוטובוסים
 שנות ייצור:  2013 ועד היום
 הרכבה:  שוודיה שוודיה  ברזיל ברזיל  הפיליפינים הפיליפינים
 מודל קודם:  וולוו B7R
 אורך:  10.5–13.6 מטר (דגמי 4x2 גלגלים)  12.2–15.0 מטר (דגמי 6x2 גלגלים)
 רוחב:  2,436 מ"מ (דגם B250R)
 משקל:  19.5 טון (משקל כולל לדגם B250R)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי D8K מיוצרים משנת 2013 ועד היום 6 צילינדרים, בטור, 7,698 סמ"ק, המפיק 280 כ"ס, מסוג "D8K280" דיזל טורבו  6 צילינדרים, בטור, 7,698 סמ"ק, המפיק 320 כ"ס, מסוג "D8K320" דיזל טורבו  6 צילינדרים, בטור, 7,698 סמ"ק, המפיק 350 כ"ס, מסוג "D8K350" דיזל טורבו מנועי D8C מיוצרים משנת 2017 ועד היום 6 צילינדרים, בטור, 7,698 סמ"ק, המפיק 250 כ"ס, מסוג "D8C250" דיזל טורבו  6 צילינדרים, בטור, 7,698 סמ"ק, המפיק 330 כ"ס, מסוג "D8C330" דיזל טורבו
 הילוכים:  תמסורת ידנית  – 6 מהירויות מסוג "ZF EcoLife" (אנ')  תמסורת אוטומטית מסוג "Volvo I-Shift" (אנ')
וולוו B8R (בשוודית: Volvo B8R) היא סדרת אוטובוסים המיוצרת במגוון שלדות, מתוצרת וולוו אוטובוסים השוודית, אשר מיוצרת משנת 2013 ועד היום.
"וולוו B8R" שווק בישראל, לשימוש חברת קווים.
מאפיינים

דגמי "וולוו B8R" מיוצרים בשוודיה, ברזיל והפיליפינים
מדרגה ליד דלת הכניסה
מנועי דיזל טורבו
תמונות

"וולוו B8R" דגם "9500"
"וולוו B8R" דגם "8900"
"וולוו B8R" דגם "9700S"
"וולוו B8R"
"וולוו B8R"
ראו גם

וולוו B7R
הערות שוליים

↑  "וולוו Volvo B8R" volvobuses.com/en-en/news/2017/apr/volvo-buses-launches-the-volvo-b8r-globally
↑  "וולוו Volvo B8R" busandcoachbuyer.com/volvo-b8r-plaxton-leopard
↑  "וולוו Volvo B8R" volvobuses.co.uk/en-gb/our-offering/coaches/volvo-b8r/specifications
↑  "וולוו B8R" - מפרט טכני volvobuses.com.br/content/dam/volvo/volvo-buses/markets/brazil/especificacoes/b250r
וולוו F88

| --- | --- |

Volvo F89
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו משאיות
 שנות ייצור:  1965–1977
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  וולוו טיטאן
 מודל אחריו:  וולוו F10, F12, F16 (אנ')
 חברת אם:  וולוו
 משקל:  17.0–26.5 טון  34–52.5 טון (כולל גורר+נגרר בדגמי ""וולוו F88" בתצורת משאית סמי-טריילר)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 9,602 סמ"ק המפיק 200 כ"ס, יוצר בין השנים 1965–1977 (מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 9,602 סמ"ק המפיק 260–312 כ"ס, יוצר בין השנים 1965–1967 (מנוע טורבו דיזל)  6 צילינדרים, 11,979 סמ"ק המפיק 330 כ"ס, יוצר בין השנים 1970–1977 (מנוע טורבו דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית: 8–16 מהירויות
וולוו F88 (בשוודית: Volvo F88) היא סדרת משאיות כבדות מתוצרת וולוו משאיות, בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1965–1977.
דגמי "וולוו F88" כוללים דגמי משאית סמי-טריילר כבדה (ראו תמונה), כאשר החלק העיקרי בה הוא הגורר אליו ניתן לחבר נגרר. עם ציר נגרר המשקל הגולמי יכול להגיע ל-52.5 טון.
יוצרו 61,200 יחידות.
דגמים

"F88" – הורכב מנוע דיזל, בין השנים 1965–1977.
"F88" – הורכב מנוע טורבו-דיזל, בין השנים 1965–1977.
"F89" – הורכב מנוע טורבו-דיזל, בין השנים 1970–1977.
סוגי הנעות

4x2.
6x4.
תמונות

"וולוו F88", שנת 1968
"וולוו F88", שנת 1968
"וולוו F88", שנת 1970
"וולוו F88", שנת 1970
"וולוו F88"
"וולוו F88", שנת 1970
"וולוו F88"
"וולוו F88", שנת 1966
"וולוו F88" – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

וולוו
וולוו ויקינג
וולוו טיטאן
וולוו F10, F12, F16
הערות שוליים

↑  סדרת "וולוו F88" (כולל תמונות) favcars.com/volvo/volvo-f88
↑  Olsson, Christer (1987). Volvo - Lastbilarna igår och idag. Malmö, Sweden: Förlagshuset Norden AB. ISBN 91-86442-76-7.
↑  Knebel, Fritz, ed. (December 2015). "Magazin: Schweden-Kippsattelzug" [Magazine: Tipper semi-trailer from Sweden]. Last & Kraft (in German). Vol. 24 no. 1 (December/Januar 2016). Mainz, Germany: Vereinigte Fachverlage. p. 7. ISSN 1613-1606.
↑  "וולוו F88" - תמונות swedishbrasscar.com/volindex
וולוו B6BLE

| --- | --- |

Volvo B6BLE
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו אוטובוסים
 שנות ייצור:  1999–2001
 יחידות שיוצרו:  346
 הרכבה:  שוודיה שוודיה  סקוטלנד סקוטלנד
 מודל קודם:  וולוו B6LE
 מודל אחריו:  וולוו B7RLE
 אורך:  10.1–10.7 מטר
 רוחב:  2.4 מטר
 גובה:  2.7 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים 5,478 סמ"ק המפיק 180 כ"ס (דיזל טורבו, מנוע וולוו מסוג "D6A180")  6 צילינדרים 5,478 סמ"ק המפיק 210 כ"ס (דיזל טורבו, מנוע וולוו מסוג "D6A210")
וולוו B6BLE (בשוודית: Volvo B6BLE) הוא אוטובוס מתוצרת וולוו אוטובוסים השוודית, אשר יוצר בין השנים 1999–2001.
ביו השנים 1999–2000 הדגם יוצר בסקוטלנד. בין השנים 2000–2001 הדגם יוצר בשוודיה.
מאפיינים

יוצרו 346 יחידות.
דלתות כניסה: 1–2 דלתות (ראו תמונות), ללא מדרגה (Low-floor).
תצורות מושבים: 31, 33 (אוסטרליה), 35, 37, 38, 39, 40, 41, 43
דגם "וולוו B6BLE" נבנה עם מסגרת שלדה תחתונה חדשה עם שטח רצפה נמוך מוגבר.
בדגם הורכב מתלה קדמי עצמאי שנותן מסלול מעבר רחב יותר מ-10 ס"מ בין קשתות הגלגלים הקדמיים.
מספר רב של יחידות יוצאו לבריטניה, 2 יחידות יוצאו לאוסטרליה, 9 יחידות יוצאו לנורווגיה, 2 יחידות שנבנו בסקוטלנד יוצאו לשוודיה.
גלריה

"וולוו B6BLE"
"וולוו B6BLE", שנת 1999 בתצורת 2 דלתות כניסה
"וולוו B6BLE" בתצורת דלת כניסה אחת
"וולוו B6BLE"
"וולוו B6BLE"
"וולוו B6BLE"
"וולוו B6BLE"
ראו גם

וולוו B78
וולוו B13R
הערות שוליים

↑  "וולוו B6BLE" web.archive.org/web/19990915101814
↑  "וולוו B6BLE" בתצורה 1 דלת - תמונות ipernity.com/tag/davidslater-spoddendale
↑  "וולוו B6BLE" buslistsontheweb.co.uk/list
↑  "וולוו B6BLE"  באוסטרליה fleetlists.busaustralia.com
המצור על קאנפור

המצור על קאנפור (באנגלית: Siege Of Cawnpore) היה מצור שהתרחש ביוני 1857 של כוחות מורדים בפיקודו של ננה סאהיב, כנגד חיל המצב והאזרחים הבריטים שבעיר קאנפור, הודו, כחלק מהמרד ההודי הגדול. המצור הסתיים עם כניעתם של הבריטים לאחר שהובטח להם שיוכלו להימלט על מחוץ לעיר, אך כשהגיעו לגדות הנהר המורדים טבחו בהם. הבריטים ששרדו את הטבח (בעיקר נשים וילדים) הוחזקו במבנה בעיר ומספר ימים לאחר מכן נטבחו גם הם.
בשלב השני של הקרב, הגיע כוח בריטי והביס בשדה הקרב מחוץ לעיר את כוח המורדים, בכך שוחררה לבסוף העיר.