stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבן קיסר
ביצועים פיננסיים

הביצועים של אבן קיסר מושפעים בעיקר ממגמות השוק בתחומי השיפוץ והבניה. בשנת 2016 היוותה תעשיית משטחי הקוורץ העולמית כ-16% מסך תעשיית המשטחים העולמית שמוערכת בכ-95 מיליארד דולר.
בשנת 2016 היו נתחי אבן קיסר בשוק משטחי הקוורץ בשווקים המובילים שלה כדלקמן: ישראל 84%, אוסטרליה 55%, קנדה 36% וארצות הברית 19%.
בפברואר 2012 הגישה אבן קיסר בקשה להנפקה ראשונה בשווי 115 מיליון דולר לוועדה לניירות ערך ולבורסה בארצות הברית ולהיסחר בבורסת נאסד"ק. בין החברות אשר לקחו חלק בהנפקה נמצאות ג'יי. פי. מורגן וברקליס. 6.7 מיליון המניות של אבן קיסר החלו להיסחר ברשימת הנאסד"ק ב-22 במרץ במחיר של 11 דולר למניה. באפריל 2013 מכרו קרן טנא וקיבוץ שדות ים מניות תמורת 181 מיליון דולר, לפי שער של 23.25 דולר למניה. לאחר המכירה החזיקה קרן טנא 1.7% ממניות החברה, וקיבוץ שדות ים החזיק ב-51% ממניות החברה.
בשנים 2015–2016 חוותה אבן קיסר אתגרים שכללו מתח בין בעלי המניות וחברי הקיבוץ, עזיבה של חברי דירקטוריון ומנכ"ל יוס שירן, ודוח של קרן הגידור ספרוס פוינט, שבו טענה כי משטחי הקוורץ של החברה מכילים פחות קוורץ מהמקובל ולמרות זאת נמכרים במחירי פרימיום. בשנת 2016 ירד מחיר המניה לעומת השיא שבו הייתה, כך ששוויה של אבן קיסר עמד על כ-1.4 מיליארד דולר. בשנת 2016 נכנסה שוב קרן טנא לחברה בעקבות הסכם עם קיבוץ שדות ים, המקנה לה אחזקה של 4% ויכולת למנות שניים מתוך שלושת הדירקטורים שממנה הקיבוץ. בנוסף, מונה אריאל הלפרין, אחד הדירקטורים שהתמנה על ידי קרן טנא, לשמש כיו"ר החברה.
בשנת 2016 רשמה אבן קיסר הכנסות של 539 מיליון דולר, סכום הגבוה ב-1.7% מהתחזיות. הרווח הנקי של החברה עמד על 74.6 מיליון דולר. בשנת 2017 עלו ההכנסות ל-588 מיליון דולר אך הרווח הנקי ירד ל-27.6 מיליון דולר, בין השאר בעקבות התגברות התחרות שגרמה להורדת שולי הרווח והליכים משפטיים כנגד החברה. בשנים 2018-2020 חלה ירידה הדרגתית בהיקף ההכנסות והרווח של החברה עד להכנסות של 486 מיליון דולר ורווח של 7.6 מיליון דולר בשנת 2020
סיליקוזיס אבן מלאכותית

במרץ 2010 התפרסם תחקיר של התוכנית "עובדה" בקשר למחלת הסיליקוזיס בקרב מעבדי שיש אבן קיסר בישראל. בשנת 2012 פרסמה קבוצת חוקרים רפואיים מחקר בכתב העת הרפואי Chest בו נאמר כי עובדי שיש המעבדים אבן מלאכותית, נמצאים בסיכון גבוה פי 14 ללקות במחלת ריאות חסימתית קשה, בשם סיליקוזיס. המחלה כונתה במאמר בשם "סיליקוזיס אבן קיסר" (CaesarStone Silicosis), מאוחר יותר תיקנה מערכת כתב-העת Chest את המאמר בהשמטת המילה Caesarstone משמו.
בדצמבר 2013 ניתן פסק דין ראשון בתביעת מעבד שיש נגד אבן קיסר ומדינת ישראל. בפסק הדין נקבע כי החברה התרשלה באי אזהרת מעבדי השיש ”...כי האבק המשתחרר בתהליך עיבוד הלוחות עלול לגרום למחלות קשות ביותר, ואף למוות.” (אולם נקבע כי החל מ-2010 מזהירה אבן קיסר כנדרש), כי המדינה כשלה בפיקוח ובאכיפת תקנות הבטיחות וכי לתובע עצמו אשם תורם מאחר שידע על הסיכונים בעבודתו ועל אמצעי הבטיחות והזהירות שצריך לנקוט בהם. בשנת 2015, לאחר שאבן קיסר הגיעה להסכמה עם מדינת ישראל באשר לאחריותן היחסית לתשלום פיצויים לנפגעי מחלת סיליקוזיס בעשרות תביעות בבתי משפט שונים בישראל, בוטל פסק הדין על ידי בית המשפט העליון והוחלף בהסכם שבין אבן קיסר למדינת ישראל.
הערות שוליים

↑  מה מקור שמות המותגים הישראליים?, באתר ynet, 25 ביוני 2012
↑  נווית זומר, אבן קיסר מפטרת 200 עובדים, מרביתם בארה"ב, באתר ynet, 24 בדצמבר 2022
↑  מצגת משקיעים אבן קיסר(הקישור אינו פעיל)
↑  כתבה על אבן קיסר, באתר israelilifeusa, ‏2014(הקישור אינו פעיל)
↑  דף על המפעל בארה"ב, באתר אבן קיסר (ארכיון)
↑  נווית זומר, אחרי 35 שנים: מפעל אבן קיסר נסגר, באתר ynet, 10 במאי 2023
↑   ערן בן שושן, איך הפכה אבן קיסר ממניית "צמיחה" למניית "ערך", באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2016
↑   יורם גביזון, קרן טנא וקיבוץ שדות ים מכרו מניות אבן קיסר ב-180 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 12 באפריל 2013
↑   יורם גביזון, קרן טנא רוכשת מקיבוץ שדות ים 2.8% מאבן קיסר ומקבלת שליטה משותפת, באתר TheMarker‏, 11 בספטמבר 2016
↑  הדס מגן, ‏אריאל הלפרין וקרן טנא חוזרים לסיבוב שני באבן קיסר, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2016
↑  דרור רייך, אבן קיסר נאלצה לשלם פיצויים של 48 מיליון שקל ועברה להפסד, באתר כלכליסט, 7 בפברואר 2018
↑  יגאל מוסקו שרית מגן, ‏אנשי השיש, באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2010
↑  Correction to Text and Title in CHEST 2012;142(2):419-424, CHEST. 2012,142(4):1080-1080
↑  ת"א (מחוזי מרכז-לוד) 35017-03-10 שמעון אמור נגד אבן קיסר שדות-ים בע"מ ואח'. ניתן ביום 22 בדצמבר 2013.
↑  יעקב דרומי, אבן קיסר: מפעל השיש הקיבוצי יפצה עוסק שחלה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 21 בינואר 2014
↑  הדס מגן, ‏עובדי שיש שלקו במחלת ריאות קשה תובעים את אבן קיסר, באתר גלובס, 15 במרץ 2014
↑  ע"א 1014/14 מדינת ישראל (משרד הכלכלה) נ' שמעון אמור ואח', ניתן ב־4 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009828070805171 
מפעל אבן קיסר סמוך לתיאטרון הרומי בקיסריה
חגיגה (שיר)

"חגיגה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור במרץ 2004, כסינגל הראשון וכשיר הנושא מתוך אלבומה ה-12 חגיגה, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השני במצעד של רשת ג', והשני במצעד של גלגלצ.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי הנרי, הולחן על ידי הנרי והופק על ידי הנרי, איתי זילברשטיין וביג אם. השיר נכלל באלבומה ה-16, האוסף הקצבי, שיצא בשנת 2008.
בנוסף לכך, השיר הוקלט על ידי הזמרת דיאנה גולבי בשנת 2010, ונכלל באלבומה "דיאנה גולבי – הרגעים הגדולים".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר בוים על ידי טל פיטל, ופורסם לראשונה ביוטיוב ב-24 בספטמבר 2009. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את חדד יושבת מסביב לשולחן, ואת אמה כביכול, גילה אלמגור צועקת עליה. בין לבין ניתן לראות את חדד במועדון לילה, כשהיא רוקדת שם על הבמה.
נכון ל-16 באוגוסט 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1.2 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 13 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 29 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | מצעד שירי שרית חדד | 7 |  |
גוסטב לוון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1914 פריז, צרפת 
 פטירה:  29 ביולי 2008 (בגיל 94) קאן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאסי 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  קצין בלגיון הכבוד  מפקד בלגיון הכבוד 
 
גוסטב לוון (בצרפתית: Gustave Leven;‏ 7 במרץ 1914 – 29 ביולי 2008) היה יהודי צרפתי, אשר היה מעשירי צרפת ועמד בראש חברת פרייה, מותג המים המינרליים הצרפתי, ולאחר רכישת החברה בידי נסטלה המשיך לכהן כנשיא כבוד של Source Perrier. לוון היה מן התורמים הגדולים ביותר למדינת ישראל לאורך עשרות שנים, אולם הקפיד תמיד כי תרומותיו יעשו בעילום שם, או באמצעות קרן רש"י אותה הקים.
מקור הונו

לוון נולד בפריז למשפחה יהודית מבוססת. סבו היה נרסיס לוון. אביו ז'ורז' היה סוחר בבורסה ועם התבגרותו הוא הצטרף לחברת הברוקרים שניהל אביו. בתחילת שנת 1946 ביקשו אביו למצוא קונה למעיין קטן בדרום צרפת, אשר בעליו הבריטי ביקש למוכרו. לוון פנה לידיד המשפחה סמואל ברונפמן, אשר עמד בראש ענקית המשקאות סיגראם, ובירר האם הוא מעוניין ברכישת המעיין. כאשר ברונפמן הודיע כי יגיע לצרפת רק בסתיו והוא מבקש לחכות עם העסקה עד אז, נסע לוון בעצמו למעיין בעיר ורג'ז (Vergeze) ומצא במקום מפעל ביקבוק ישן מוזנח ולא ממוכן. הוא החליט מיד לרכוש את המפעל בעצמו ודאג למודרניזציה של שיטות העבודה והכנסת מכונות מתקדמות לעבודת הביקבוק. בעוד שבשנת 1946 מכר המפעל 10 מיליון בקבוקי מים מינרליים בשנה, עד לשנת 1952 עלו המכירות ל-150 מיליון בקבוקים בשנה. לוון הפך את פרייה למותג מוכר ואהוד בצרפת ובאמצע שנות ה-70 כבר שלט במחצית משוק המים המינרליים במדינה. בשנת 1974 הקים לוון מפעל ענק בסמוך למעיין פרייה, בהשקעה של 160 מיליון דולר, בסוף שנות ה-80 ייצר המפעל 1.2 מיליארד בקבוקי מים מינרליים בשנה. בשנת 1976 הוא החל משווק את פרייה בארצות הברית וממכירות של 3 מיליון בקבוקים בשנה הראשונה, הגיע ל-200 מיליון בקבוקים בתוך שלוש שנים. בתנופת הפיתוח הוא רכש מספר חברות מים מינרליים גדולות בארצות הברית, אשר אף אותן הפך להצלחה כלכלית. בשנת 1989 מכרה פרייה יותר מים מינרליים בארצות הברית מכל חברה אחרת והכנסותיה הגיעו ליותר מ-2 מיליארד דולר בשנה. בשנת 1992 נרכשה חברת פרייה על ידי תאגיד המזון נסטלה.
תרומותיו של לוון לישראל

לוון היה מן התורמים הגדולים למדינת ישראל מאז הקמתה. למשפחתו מסורת ארוכה של פעילות נדבנית למען העם היהודי. סבו היה אחד ממייסדי רשת החינוך כל ישראל חברים. רגשי הזדהותו של לוון עם העם היהודי התעוררו בעת שנרדף, עם יתר יהודי צרפת, בעת שלטון וישי בימי מלחמת העולם השנייה.
לוון הרים תרומות בתחומים רבים ומגוונים, ביניהן בלטו תרומותיו בתחומי הביטחון, החינוך והבריאות בישראל. במשך עשרות שנים תרם מכספו למוסדות לילדים ולבני נוער בישראל ובזכותו זכו ילדים רבים ביישובי הפריפריה הגאוגרפית והחברתית ליום לימודים ארוך ולארוחה חמה. תמיד עמד על כך שתרומותיו יהיו בגדר "מתן בסתר", מבלי לציין את מקור התרומה ומבלי לקרוא על שמו את המוסדות להם תרם. פעם אחת בלבד הסכים שאחת ממפעלותיו, מחלקה בבית חולים בישראל, תשא את שם אמו. גוסטב לוון עמד על כך שהוא ותרומותיו לא יהיו קשורים בכל צורה שהיא עם תורמים אחרים שעשו את הונם בעסקים ביבשת אפריקה וזאת ככל הנראה משום שבעיניו עשיית רווחים באפריקה על חשבון מצוקתם המשוועת של אוכלוסייה הייתה פסולה.
תרומה מכרעת לביטחון ישראל הייתה תרומתו בסך 30 מיליון דולר להקמת הקריה למחקר גרעיני בדימונה בראשית שנות השישים. שגריר ישראל בצרפת לשעבר, אשר בן נתן סיפר בריאיון ליומן השבוע של הערוץ הראשון כי בהזדמנות אחת תרם לוון חצי מיליון דולר במזומן לצורך בניית הכור הגרעיני, בעת שבן נתן היה נציג משרד הביטחון בפריז בשנות ה-50.
קרן רש"י אותה הקים והעמיד בראשה את אחיינו הוברט לוואן, היא בין הקרנות הפרטיות הגדולות בישראל. היא פועלת בעיקר בתחומי החינוך והרווחה ומשקיעה בתחומים אלה יחד עם שותפיה מאות מיליוני ש"ח בשנה. גוסטב לוון הסדיר עוד בחייו כי מרבית ההון שצבר בעסקיו השונים יעמוד לרשות הקרן וימשיך לתרום לחברה הישראלית עוד שנים רבות.
כהוקרה על תרומותיו למוסדות חינוך בישראל קיבל לוון תוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות להשכלה גבוהה בישראל. בשנת 1991 הוענק לו תואר דוקטור מן הטכניון, בטקס פרטי לפי בקשתו. ב-21 בנובמבר 2001 העניקה לו אוניברסיטת בן-גוריון את התואר, בטקס בו הוענק תואר זה לאנשים אחדים וביניהם אברהם סרוסי, מנכ"ל הקריה למחקר גרעיני בגמלאות, שגם לו יד בכינון עוצמת ההרתעה המדעית-ביטחונית של מדינת ישראל וכן ראש ממשלת ישראל אריאל שרון. אך בטקס הענקת התארים לא צוינו תרומותיו הכספיות והוא תואר בו כ-"איש החינוך והמחקר המדעי, חלוץ בשדה הידע ומעמיד תלמידים לדורות הבאים".
גוסטב לוון היה בבחינת אלמוני בתודעה הישראלית ורק לאחר מותו בשנת 2008, כאשר הערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית שידר כתבה אודותיו, נודע לציבור בישראל לראשונה על גודל תרומתו למדינה.
לקריאה נוספת

יאיר שלג, רש"י נוגס בש"ס, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2001.
גוסטב לוואן, באתר קרן רש"י.
The History of Perrier, באתר חברת פרייה.
הערות שוליים

↑  Décès de Gustave Leven, ancien PDG de Perrier. Le Parisien, 9.8.2008.
↑  Steven Greenhouse, Perrier's New American Assault. The New York Times, October 30, 1988.
↑  שודר בשידור חוזר ב"יומן השבוע" בערוץ הראשון, 3.10.2008.
↑  Honorary Degrees and Awards
↑  סמדר שמואלי, שרון: השביתות והעיצומים חייבים להיפסק מיד, באתר ynet, 21 בנובמבר 2001
הכניסה לקמפוס גוסטב לוואן, בית יציב
אריק סלוויג (היקום הקולנועי של מארוול)

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  תור 
 גילום הדמות:  סטלאן סקושגורד
 מידע
 מקצוע:  אסטרופיזיקה יועץ של .S.H.I.E.L.D
 תואר:  דוקטור
 שיוך:  .S.H.I.E.L.D הנוקמים
 דמויות קשורות
 חברים:  ג'יין פוסטר דרסי לואיס תור ברוס באנר
 אויבים:  לוקי
 
אריק סלוויג (באנגלית: Erik Selvig) הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי סטלאן סקושגורד בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
אריק סלוויג הוא אסטרופיזיקאי אשר מסייע לתור האסגארדי ולארגון הממשלתי .S.H.I.E.L.D.
נכון לשנת 2023, סלוויג הופיע בחמישה סרטים: "תור", "הנוקמים", "תור: העולם האפל", "הנוקמים: עידן אולטרון" ו"תור: אהבה ורעם".
ביוגרפיה בדיונית > ראשית חייו

אריק סלוויג, ממוצא סקנדיבי, שמע בילדותו אגדות על אסגארד, תור וגשר הביפרוסט. בבגרותו, הפך לפרופסור באסטרופיזיקה תאורטית באוניברסיטת קולוור, שם הכיר את ברוס באנר ואת אביה של ג'יין פוסטר. במהלך עבודתו כפרופסור באוניברסיטה, הוא פגש את ג'יין פוסטר ולקח אותה תחת חסותו.
ביוגרפיה בדיונית > סיוע לתור

בשנת 2011, סלוויג, פוסטר ודרסי לואיס (המתמחה של פוסטר) מסיירים בניו מקסיקו במהלך מחקר על חריגה אסטרונומית. הם עדים לתופעה חריגה במזג האוויר במהלך בדיקה במדבר, ונתקלים בתור. השלושה לוקחים את תור לבית החולים המקומי, אך הוא בורח ונתפס מאוחר יותר על ידי סוכנות .S.H.I.E.L.D. סלוויג מגיע לסוכנות ואומר להם שתור הוא אדם בשם דונלד בלייק, והסוכנות משחררת את תור.
לוקי, אחיו של תור, שולח את המשמיד לכדור הארץ על מנת להרוג את תור. לאחר הקרב בו תור מנצח, נפרד מסלוויג ועוזב לאסגארד. לאחר התקרית, ניק פיורי מגייס את סלוויג לחקור את הטסרקט, בזמן שסלוויג נתון ללא ידיעתו תחת שליטתו של לוקי.
ביוגרפיה בדיונית > נשלט על ידי לוקי

בשנת 2012, בזמן שסלוויג חוקר את הטסרקט, לוקי פותח פורטל לכדור הארץ ומגיע אליו. לוקי הורג מספר סוכני .S.H.I.E.L.D, ומשתלט על מוחם של סלוויג וקלינט ברטון. סלוויג עובד על ייצוב הטסרקט במיקום סודי. לאחר מכן, הוא לוקח את הטסרקט לנקודה הגבוהה ביותר במגדל סטארק, ופותח פורטל שדרכו מגיע צי הצ'יטאורי שמתחיל לפלוש לעיר ניו יורק.
טוני סטארק מתעמת עם סלוויג וגורם לו לאבד את ההכרה. סלוויג, כעת חופשי משליטתו של לוקי, אומר לנטשה רומנוף שהם יכולים לנטרל את הפורטל בעזרת השרביט של לוקי. רומנוף מנטרלת את הפורטל בזמן ששאר הנוקמים עוצרים את פלישת הצ'יטאורי.
לאחר מכן, תור מנחם את סלוויג אשר נותן לו את הטסרקט.
ביוגרפיה בדיונית > עצירת ההתכנסות

בשנת 2013, סלוויג חווה התמוטטות נפשית כתוצאה מהשליטה המוחית של לוקי. תור מבקש את עזרתו כשמלקית', מנהיג האלפים האפלים, מתכונן להפיץ חורבן באירוע הנקרא "ההתכנסות". סלוויג עובד עם פוסטר ולואיס והם מפתחים מכשירי התעתקות, על מנת לעזור בקרב נגד מלקית'. תור מביס את מלקית' ושב לאסגארד.
ביוגרפיה בדיונית > המשך חייו

בשנת 2015, סלוויג מאושש לחלוטין מהתמוטטות שחווה. לאחר שיצא משיעור שהעביר, תור מבקש את עזרתו בהבנת משמעות העתיד האפוקליפטי שראה בחזיון אשר ונדה מקסימוף הראתה לו. השניים הולכים לבאר מיסטית, בה לתור יש חיזיון על שש אבני האינסוף. כשתור מאבד שליטה על גופו, סלוויג מציל אותו והשניים עוזבים את המקום. לאחר שהנוקמים עוצרים את תוכניתו של אולטרון להשמדה עולמית, סלוויג מצטרף למתחם הנוקמים החדש ומתחיל בעבודתו לסייע לנוקמים בשמירה על בטיחון העולם.
בשנת 2018, סלוויג נופל קורבן להתפוררות שנגרמה על ידי תאנוס, והושב לחיים כעבור 5 שנים.
בשנת 2024, פוסטר מתייעצת עם סלוויג בנוגע לטיפול הרפואי במחלת הסרטן שלה, אך הוא אומר לה שהטיפול אינו יעיל.
יצירה

באוקטובר 2009, סטלאן סקושגורד הצטרף לצוות השחקנים של הסרט תור. על הצטרפותו לצוות השחקנים הסביר: "בחרתי בתור בגלל [הבמאי] קנת בראנה... אני מנסה לבחור סרטים שונים, אני הולך ועושה את הגדולים האלה ואחרי שעשיתי את זה אני בדרך כלל יכול להרשות לעצמי ללכת ולעשות כמה סרטים קטנים ומעורפלים ולהתנסות קצת".
ביאורים

↑  כפי שמתואר בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
הערות שוליים

↑  Stellan Skarsgard Cast In 'Thor' Movie, MTV (באנגלית)
↑  Stellan Skarsgard cast in 'Thor', EW.com (באנגלית)
↑  Cheney, Alexandra. "Stellan Skarsgard on 'Thor,' 'The Girl with the Dragon Tattoo,' and Swedish Films". WSJ (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-03-13.
הרי האפנינים

| --- | --- |
מבט על הרי האפנינים מאזור אמיליה
מבט על הרי האפנינים מאזור אמיליה
 מידע כללי
 גובה:  2,912 מטר (גראן סאסו)
 מדינה:  איטליה איטליה סן מרינו סן מרינו
 מיקום:  לאורך מרכז חצי האי האפניני
 אורך הרכס:  1,200 קילומטר
 קואורדינטות:  43°16′54″N 12°34′55″E﻿ / ﻿43.28167°N 12.58194°E﻿ / 43.28167; 12.58194
 
הרים מתוך הרכס, בשטחי הפארק הלאומי שבמחוז אברוצו
הר גראן סאסו
הרי האפּנינים (איטלקית: Appennini, לטינית: Appenninus, יוונית: Απεννινος) הם רכס הרים המשתרעים לאורך חופה המזרחי של איטליה, מצפונה לדרומה, אורכם 1,200 קילומטרים והם מהווים את "עמוד השדרה" הגאוגרפי של המדינה. המסלע העיקרי של ההרים הוא אבן גיר.
היווצרות

הרכס הוא רכס עתיק בן לפחות 65 מיליוני שנים על פי ההערכות. על פי השערות של מדענים הרכס עלה והתגבש לקראת סוף תור הקרטיקון. תהליך זה התרחש כשהלוח האפריקאי החל להתנגש בעדינות בלוח האירו-אסיאתי. באותו אירוע טקטוני נוצרו גם הרי האלפים. הרי הרכס מורכבים בעיקר משכבות שמקורן בתור השלישון ובעידן המזוזואיקון.
מקור השם

מקור השם "אפנינים" עשוי לנבוע מהשורש הלטיני "penne" שמשמעותו היא נוצת קולמוס. מקור נוסף לשם עשוי להיות שמו של רכס הרים הקרוי הרי הפניין (אנגלית: Pennines), רכס הרים נמוך המשתרע מדרום סקוטלנד לצפון אנגליה, במרכזו של האי בריטניה הגדולה.
עד המאה ה-3 לפני הספירה השם התייחס לחלקו הצפוני של הרכס בלבד, המשתרע מהאלפים הדרום-מערביים ועד לאנקונה. פוליביוס היה הראשון כנראה שהגדיר את כל הרכס בשם זה.
גאוגרפיה

חצי האי האפניני, המהווה את מרבית שטחה של איטליה, נקרא על שם ההרים האלה. ההרים מיוערים וירוקים ברובם, אך בימים עברו היו ירוקים ומיוערים עוד יותר. פליניוס הזקן מספר בעיקר על עצי אלון, אורן ואשור. הגורם לצמצום משמעותי בכמות הוא כריתת עצים אך הממשלה האיטלקית החלה במהלכים של ייעור מחדש בהרים אלה. הפסגה הגבוהה ביותר נקראת הר גראן סאסו (2,912 מטרים), והיא מכוסה בחלקה בקרחון הדרומי ביותר באירופה. הפסגות הגבוהות ביותר מכוסות קרח כמעט כל השנה. הפסגה המוכרת הנמוכה ביותר היא בגובה של 1,525 מטרים ושמה הוא הר נרון.
המורדות המזרחיים של ההרים, הפונים לכיוון הים האדריאטי, הם תלולים, בעוד שהמורדות המערביים מהווים מישור שעליו שוכנות מרבית הערים ההיסטוריות של איטליה.
בעלי חיים

בהרים היו נפוצים בעבר דובים וזאבים. כמו כן היו נפוצים בהרים, כנראה בימי האימפריה הרומית, יעלים או עזי בר. היום אין זכר לעזים או יעלים, הדובים נכחדו מהאזור כמעט כליל אך יש עדיין להקות זאבים באזור. לכן, נכון להיום, יש שימוש נרחב בכלבי-רועים להגנה על העדרים בהרים.
גבעת ניל"י

| --- | --- |
בניין מזכירות המושב בגבעת ניל"י
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: אלונה
גובה ממוצע: ‎136 מטר
תאריך ייסוד: 1953
תנועה מיישבת: חרות בית"ר
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 639 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) גבעת ניל"י(למפת הכרמל רגילה) גבעת ניל"י(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת ניל"י(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת ניל"י32°32′52″N 35°02′29″E﻿ / ﻿32.5478007490531°N 35.0414455635484°E﻿ / 32.5478007490531; 35.0414455635484  heמפת היישובים של מועצה אזורית אלונה באדום - גבעת ניל"י בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

גִּבְעַת נִילִ"י הוא מושב בצפון ישראל ליד זכרון יעקב וליד ואדי עארה הנמצא בתחומי המועצה אזורית אלונה.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1953 על ידי עולים מעיראק, טורקיה, מרוקו ותוניסיה על אדמות הכפר הנטוש אום אל-שוף. בשנת 1956 חובר היישוב לרשת החשמל הארצית.
היישוב קרוי על שם המחתרת ניל"י שפעלה בארץ בתחילת המאה ה-20.
ביישוב מתגוררות (נכון ל-2008) כ-120 משפחות. החקלאים, בעיקר בני דור המייסדים, עוסקים בגידול ענבים ליין ולמאכל, חקלאות פירות וגידול בקר.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ברק מאייר, אום אל-שוף, באתר מקומות שהזמן שכח, ‏21 בדצמבר 2021
↑  מפה ומשם - המשקים דורות ורוחמה בדרום חוברו לרשת החשמל, דבר, 24 באוקטובר 1956
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588160205171  VIAF: 317286938   WorldCat (עם VIAF): 317286938 
מראה כללי של גבעת ניל"י מכביש 6533
אל ארצי

| --- | --- |
רחל המשוררת
רחל המשוררת
 שיר
 יצא לאור:  1926 
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 כתיבה:  רחל המשוררת
 לחן:  יהודה שרת פאול בן-חיים אברהם פררה מרק לברי פאול בן-חיים דניאל סמבורסקי
 
"אֶל אַרְצִי" הוא שירה של רחל המשוררת על ארץ ישראל. נכתב בתל אביב בשנת תרפ"ו 1926.
השיר נעשה אהוד ביישוב ובחברה הישראלית לאחר הקמת המדינה, ונהוג לשיר ולהשמיע אותו בטקסים ממלכתיים ובימי זיכרון וחגים.
פרקי השיר ותכניו

"אל ארצי" הוא מסכת דברים שנשאה המשוררת אל ארץ ישראל. הוא נחשב לאחד מהביטויים הפואטיים הנחשבים של ערכי תנועת העבודה במחצית הראשונה של המאה ה-20, ומטיף לערכים של צניעות והסתפקות במועט, עבודה ועמלנות ושאיפה מתמדת אל השלום.
השיר המחורז כולל שני בתים.
בבית הראשון הדוברת פונה באופן מטפורי אל ארץ ישראל, ופותחת בהודעה שלילית לכאורה, כי "לא" שרה לה שירים, ולאחר ההודעה הזאת מפרטת מה עשו ידיה, או מה הייתה עבודתה כחקלאית בארץ ישראל. ובכך מודיעה הדוברת על העדפתה את חיי העמל המאומצים והסדורים, מאשר את סיפורי התהילה של עלילות פאר, מערכות הצבא ודברי שבח והלל על תולדותיה. ומילותיה של הדוברת בשיר מבטאים את עולמה הפנימי הכן של המשוררת, שעל פי תולדות חייה, חפצה היה להיות "עובדת אדמה ובילדותה רצתה להיות ציירת". היא מביעה התנצלות בפני הארץ, הנדמית לה כ"אֵם", דימוי שכיח ומקובל בספרות העברית לדורותיה, על שאינה שרה לה שירי תהילה. אולם ההתנצלות עצמה היא שיר "אל ארצי".
בבית השני, כמו בשיריה האחרים, המשוררת מתארת רגשות ומבעי הזדהות עם ארץ ישראל: עצב על השממה ("עָנְיֵךְ") שבה, ושמחה על הצמיחה שבה.
לחן וביצועים לשיר

השיר הולחן על ידי יהודה שרת, שזכה לעיבודים רבים והושר, בין השאר, על ידי הזמרת נתנאלה, וחבורת שוהם. לחנים נוספים לשיר חוברו על ידי פאול בן-חיים, אברהם פררה, מרק לברי ועל ידי דניאל סמבורסקי. גרסה המשלבת בין לחנים של יהודה שרת ואברהם פררה בוצעה על ידי קובי אלדר. המלחין הצעיר דניאל פגיס הלחין את השיר בלחן בעל אופי קלאסי.
לקריאה נוספת

רחל בלובשטיין, אל ארצי, שירת רחל, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' נה.
פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי

הממלכה המאוחדת  האיחוד האירופי
פרישתה של הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי (מכונה גם: ברקזיט או ברקסיט; מאנגלית: Brexit, הלחם בסיסים של: Britain Exit) יצאה לפועל ב-31 בינואר 2020 בשעה 23:00 (לפי שעון לונדון; חצות לפי שעון בריסל) והביאה לסיומן של 47 שנות חברות הממלכה המאוחדת במוסדות האירופיים.
הממלכה המאוחדת הייתה חברה במוסדות האירופיים החל מ-1973, אז הצטרפה לקהילה הכלכלית האירופית, הארגון שהפך מאוחר יותר לאיחוד האירופי. תהליך הפרישה החל ב-29 במרץ 2017 עם הפעלתו של סעיף 50 באמנת ליסבון, לאחר שבמשאל עם שהתקיים ב-23 ביוני 2016 הצביעו רוב תושבי הממלכה המאוחדת בעד פרישה מן האיחוד והכרעתם אושרה על ידי פרלמנט הממלכה המאוחדת. התהליך היה אמור להסתיים ב-29 במרץ 2019, אך המועצה האירופית אישרה, לבקשת הממלכה המאוחדת, דחייה של המועד ל-31 בינואר 2020. הסדרי הפרישה מעוגנים בהסכם שאושר על ידי מדינות האיחוד והממלכה המאוחדת. עם כניסת הפרישה לתוקף ב-1 בפברואר 2020, החלה תקופת מעבר עד סוף השנה. ב-24 בדצמבר נחתם הסכם סחר מקיף בין בריטניה לאיחוד, שנכנס לתוקף עם סיום תקופת המעבר ב-31 בדצמבר 2020, בשעה 23:00 שעון לונדון, אז פרשה בריטניה סופית ומעשית מהאיחוד האירופי, ואינה כפופה יותר למוסדות האיחוד ולחוקיו.
משאל העם ב-1975

בשנת 1975 נערך בממלכה המאוחדת משאל עם על שאלת הישארותה של הממלכה המאוחדת בשורות הקהילייה האירופית. המפלגות הגדולות התייצבו כאחת לצד ההישארות. במפלגת הלייבור היו רבים שהסתייגו מהאיחוד – ובמיוחד בסיעה שהשתייכה לצד השמאלי של המפה במפלגה. באפריל 1975 נערכה הצבעה פנימית בה הורו התוצאות על יחס של 1:2 לטובת התומכים ביציאה מהקהילייה האירופית. הרולד וילסון, ראש הממשלה, העניק לחברי הקבינט חופש להביע את דעתם האישית באופן פומבי, ולא חייב אותם להתייצב מאחורי עמדתו שלו, שתמכה בהישארות. שבעה מתוך 23 חברי הקבינט התנגדו לחברות בקהילייה האירופית. מרגרט ת'אצ'ר, מנהיגת המפלגה השמרנית שבאופוזיציה, התייצבה בעד המשך החברות בארגון, וסחפה אחריה רבים במפלגתה.
ב-5 ביוני 1975 התבקש הבוחר הבריטי להשיב "כן" או "לא" על השאלה:
Do you think the UK should stay in the European Community (Common Market)?
"האם לדעתך הממלכה המאוחדת צריכה להישאר בקהילייה האירופית (השוק המשותף)?"
בכל אחד ממחוזות הבחירה בממלכה המאוחדת, מלבד איי שטלנד והאיים המערביים, השיבו רוב הבוחרים "כן" לשאלה, בתמיכה בהמשך החברות בקהילייה האירופית. התמיכה הייתה נמוכה יחסית בסקוטלנד ובצפון אירלנד.
בעקבות משאל העם נותרה הממלכה המאוחדת חברה בקהילייה האירופית.
| קולות "כן" | כן (%) | קולות "לא" | לא (%) | הצבעה (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17,378,581 | 67.2  בעד | 8,470,073 | 32.8  נגד | 64.5 |