stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר גרצ'אנינוב
קורות חייו > ילדות וצעירות

אלכסנדר גרצ'אנינוב נולד בשנת 1864 בעיר קלוגה ברוסיה, אז באימפריה הרוסית, במשפחת סוחרים. זמן קצר אחרי לידתו עברה המשפחה לגור במוסקבה, בה הוא בילה את ילדותו ואת נעוריו. הוא למד בגימנסיה חמש שנים בלבד ובחמש השנים הבאות לא פקד שום בית ספר. התחיל לעסוק במוזיקה מגיל מוקדם מאוד. בספר האוטוביוגרפיה שכתב ציין שהתחיל את לימודי הפסנתר ה"אמיתיים" רק בגיל 14. עד אז שלט רק בגיטרה ובסוג של כלי נגינה אוטומטי דמוי-אורגן והקרוי "אורכסטריון".
המנגינה הראשונה שניגן באצבע אחת בפסנתר הייתה מתוך תפילות האקטניה של הליטורגיה האורתודוקסית.
הורי היו בעלי כשרון טבעי למוזיקה. אמי לא שרה שירי עם רוסיים  מסורתיים אלא רומנסות סנטימנטליות הנהוגות בחוגי הבורגנים כמו Над серебряной рекой, на златом песочке (על נהר הכסף, בחול הזהבהב)  או Под вечер осенью ненастной (בערב הסתיו הגשום ). הרפרטואר של אבי היה טוב יותר. לעיתים קרובות כשנמצא בבית הוא נהג לשיר שירים כנסייתיים, ולדברי אמי, זימר כמו  "דיאקון". בתפילות כל הלילה בשבתות ובתפילות אשמורת בוקר של יום ראשון הצטרפנו כשגדלנו גם אנחנו הילדים. אני שרתי במקהלת הגימנסיה והייתי אף לסולן. מאוחר יותר התחלתי לשיר בקלירוס של הכנסייה במקהלת חובבים. כך בבית הצטרפתי לאבא כ"דיאקון" שני ושרנו כבר בשני קולות
יחד עם זאת אביו ציפה שבנו יישאר בעסק שהוא ניהל ולא רצה שיפנה לקריירה מוזיקלית, אולם בשנת 1881 בגיל 17 נכנס גרצ'אנינוב, בלי ידיעת אביו, לקונסרבטוריון של מוסקבה. בו למד למשך תשע שנים. מוריו היו ניקולאי קשקין בכיתה לפסנתר, גרמן לרוש וניקולאי גוברט (הוברט), ואחר כך סרגיי טאנייב בכיתה לקונטרפונקט ואנטון ארנסקי בכיתה להלחנה, הרמוניה ותזמור. טאנייב, שהבחין בכשרון ההלחנה של הצעיר, העניק לו גם שיעורים פרטיים ללא תמורה. באותה תקופה התחיל גרצ'אנינוב לחבר כעשר רומנסות, ששתיים או שלוש מתוכן נפוצו בכלל הציבור. יותר מכולן התפרסם שיר הערס «Колыбельная» על חרוזי מיכאיל לרמונטוב.
גם חמישים שנה מאוחר יותר הזכירו רבים את גרצ'אנינוב כ"מלחין שיר הערש הידוע".
ב- 1890 סיים גרצ'אנינוב קורסים להוראה בכיתתו של וסילי ספונוב שניהל אז את הקונסרבטוריון.
ככל הנראה אחרי ריב עם ארנסקי, הוא עבר בהמשך לקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, שהיה מפורסם יותר בלימודי ההלחנה. עד 1893 למד גרצ'אנינוב הלחנה ותזמור אצל ניקולאי רימסקי קורסקוב שהיה אז המלחין והמורה הנערץ ביותר.
גרצ'אנינוב היה תלמידו של רימסקי-קורסקוב למשך שלוש שנים וקישר ידידות משמעותית איתו, אם כי לדבריו לא זכה למגע אנושי חם מצידו ולא נמנה אף פעם עם "תלמידיו האהובים" של המאסטרו. גרצ'אנינוב קבל על "הקור והמרחק" שהרגיש בקשר עם רימסקי-קורסקוב ועד סוף חייו חרה לו על כך. ייתכן שזאת הייתה גם אחת הסיבות לשובו למוסקבה ב-1895.
ב-1893 הוא סיים את בחינת הגמר בהלחנה עם הקנטטה "שמשון".
השפעת רימסקי קורסקוב ניכרת ביצירות המוקדמות שלו כגון רביעית כלי הקשת מס. 1 שזכתה בפרס.
במוסקבה לימד גרצ'אנינוב בבית הספר למוזיקה של האחיות גנסין ואחר כך ניצח את מקהלת הילדים בבית הספר הפרטי של ט.ל.ברקמן.
באותן השנים היה גרצ'אנינוב צעיר בעל מראה חסר חן, כמו של פקיד או דיאקון, עם זקן תיש ועם אספלנית שחורה על עין אחת (איבד עין אחת בהתבגרותו המוקדמת ואף פעם לא סיפר באילו נסיבות)...
(לאוניד סבנייב "על גרצ'אנינוב")
קורות חייו > המשך הקריירה המוזיקלית

בסביבות 1896 חזר גרצ'אנינוב למוסקבה ועסק בקדחתנות בכתיבת מוזיקה לתיאטרון, כמו כן בתחום האופרה והמוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית. יצירותיו הקוליות, קנו לו שם ברחבי רוסיה, ויצירותיו הכליות עוד יותר. הן פורסמו בהוצאה לאור בליאייב. ב-1910 העניק לו הצאר קצבה שנתית בזכות המוזיקה הכנסייתית שהלחין. 
אחרי 1903 פעל גרצ'אנינוב בסגן יושב ראש הוועדה לאתנומוזיקולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה וכחבר בוועדה לזמרה בלארוסית. 
פרט לחקר המוזיקה העממית הרוסית, הטטרית, הבשקירית וכו' באותה תקופה התוודע גרצ'אנינוב לפולקלור הבלארוסי. והתרשם מצביונו בתחום המודאלי והאינטונאציה. הוא כתב עיבודים לשירי עם בלארוסים, רפסודיה בלארוסית לתזמורת סימפונית ובגלותו בפריז הלחין גם את הקטע "מתנת בלארוס" לכינור ופסנתר על נושא עממי.. אחרי 1910 הופיע בקונצרטים פובמיים כמלווה בפסנתר זמרים ששרו את הרומנסות שלו.
להבדיל ממלחינים כמו פרוקופייב, מטנר ורחמנינוב גרצ'אנינוב נשאר ברוסיה אחרי המהפכה .
התלהב מנפילת המשטר הקיסרי ואף הלחין המנון של רוסיה החופשית, על מלים של בלמונט . הוא המשיך להופיע בקונצרטים כמנצח ופסנתרן וניצח מקהלות ילדים.
ב-1925 עוטר בתואר אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית, אך באותה שנה החליט להגר לצרפת. כעבור 14 שנה ב-1939 היגר לארצות הברית, בה בילה את שאר חייו.
ב-1946 קיבל אזרחות אמריקאית.
גרצ'אנינוב נפטר בגיל 91 בניו יורק ונקבר בבית הקברות ולדימיר הקדוש על יד הכנסייה בעלת אותו השם במובלעת הרוסית ברובה פארמס -Rova Farms (כיום פארק רובה) ברשות המקומית ג'קסון (אנ') (Jackson Township), מחוז אושן, מדינת ניו ג'רזי.
קורות חייו > המוזיקה הכנסייתית

גרצ'אנינוב היה איש מאמין וכתב יצירות כנסייתיות רבות, כולל מוזיקה לליתורגיה של יוחנן כריסוסטומוס ולחגים. הן נחשבות עד היום לנכסי צאן ברזל של הרפרטואר המקהלתי הרוסי. הוא ניסה ללא הצלחה להכניס כלי נגינה במוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית יצירות כמו ליטורגיה דמוסטיקה הכתובה לתזמורת לא יכלה לעולם להתבצע בעת עבודת הקודש אלא רק במסגרת קונצרטית.
פרסים ואותות הוקרה

1910 הצאר ניקולאי השני העניק לו קצבה שנתית
1925 תואר "אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית"
1954 לכבוד יום הולדתו ה-90 אורגן קונצרט בעיריית ניו יורק
מבחר יצירות > לתזמורת > סימפוניות

5 סימפוניות:
1894 – הסימפוניה הראשונה ב סי מינור אופוס 6 – ביצוע בבכורה בסנקט פטרבורג תחת שרביטו של ניקולאי רימסקי-קורסקוב ב־26 בינואר 1895
1908 – הסימפוניה השנייה "הפסטורלית" ב לה מז'ור אופוס 27, בוצעה בבכורה בקייב ב-1909 בניצוח המלחין
1923 – הסימפוניה השלישית במי מז'ור אופוס 100 – בוצעה בבכורה במוסקבה ב-1923 או 1924 בניצוחו של גרצ'אנינוב
1927 – הסימפוניה הרביעית בדו מז'ור אופוס 102, בוצעה בבכורה ב-9 באפריל 1942 על ידי הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של ג'ון ברבירולי
1936 – הסימפוניה החמישית בסול מינור אופוס 153, בוצעה בבכורה ב-5 באפריל 1939 על ידי תזמורת פילדלפיה בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי
שנות ה-1940 – קטעים מהסימפוניה השישית
מבחר יצירות > לתזמורת > קונצ'רטי

1895 – קונצ'רטו לצ'לו אופוס 8
1918 – קונצ'רטו In modo antico אופוס 81 לכינור
1932 – קונצ'רטו אופוס 132 לכינור
1938 – קונצ'רטו אופוס 159 לחליל, נבל וכלי קשת
מבחר יצירות > לתזמורת > יצירות תזמורתיות אחרות

1892 – פתיחה קונצרטית ברה מינור
1893 – אלגיה לזכרונו של צ'ייקובסקי
1898 – מוזיקת במה למחזה "הצאר פיודור יואנוביץ'" מאת אלכסיי טולסטוי
1899 – מוזיקת במה למחזה "מותו של איוואן האיום" מאת אלכסיי טולסטוי
(שני המחזות האחרונים הוצגו בתיאטרון האמנותי הציבורי במוסקבה (כיום התיאטרון האמנותי של מוסקבה על שם אנטון צ'כוב
1899 – מוזיקת במה למחזה "בחלומות" מאת ולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו
1900 - מוזיקת במה למחזה "סנגורוצ'קה" מאת אלכסנדר אוסטרובסקי
1905 – מארש אבל
1926 - מוזיקת במה למחזה מאת ששלביץ'
1940 – רפסודיה על נושאים רוסיים אופוס 147
1944 או 1945 – פואמה אלגית אופוס 175
1946 – פתיחה חגיגית גדולה אופוס 178
1948-1947 – פואמה לירית אופוס 185
Кроме того Г. написал оригинальную по замыслу и выполнению музыку к „Снегурочке“ Островского, „Царю Федору“ и „Иоанну Грозному“ А. Толстого (для Художественно-Общедоступн. театра в Москве)
מבחר יצירות > אופרות

1901-1895 – אופרה "דובריניה ניקיטיץ'" לפי סיפור הבוגטיר דובריניה ניקיטיץ' – מופע בכורה ב-1903 בתיאטרון בולשוי במוסקבה הקדיש אותה לפיודור שליאפין
1910-1908 -Сестра Беатриса "אחות ביאטריס" Soeur Béatrice אופוס 50 – לפי מוריס מטרלינק – מופע בכורה ב-1912 בתיאטרון האופרה זימין – נאסרה בהמשך על ידי הצנזורה מכיוון שכללה הופעה של זמרת שגילמה את הבתולה מרים
1911 – אופרת ילדים "חלום העץ לחג המולד" אופוס 55
1924 – אופרת הילדים "החתול, התרנגול והשועל" אופוס 103
1946 – האופרה "החתונה" אופוס 180 – לפי גוגול
מבחר יצירות > מוזיקה מקהלתית ושירים חילוניים

1899 "4 מלודיות" – 4Mélodies לקול ממוצע ולפסנתר אופוס 20
1910 – מחזור השירים Снежинки "פתיתי שלג" לקול אישה או מקהלה ותזמורת או פסנתר אופוס 47
1909 – Les Fleurs du mal (פרחי הרוע) 5 שירים לפי שארל בודלר
1914 – ששה שירי ילדים "הדבורה" אופוס 66
1925 – "תחת הירח הגדל" – 4 שירים מעולם הילדים לפי טקסט מאת רבינדרנת טאגור
אופוס 95
1939 – Sonetti romani – סונטות רומאיות לקול ופסנתר – על טקסטים מאת ויאצ'סלב איוואנוב אופוס 160
Piazza di Spagna, אופוס 160, מס. 1
Fontana della Tartaruga, אופוס.160, מס. 2 מזרקת הצב
Triton, אופוס 160, מס. 3 מזרקת הטריטון
Il tramontare del sole al Pincio שקיעת החמה בפינצ'ו, אופוס 160, מס. 4
Fontana di Trevi, אופוס. 160, מס. 5 מזרקת טרווי
Vers la victoire, הפואמה הסימפונית "אל הניצחון" (1943)
אמא רוסיה -  על מלים מאת ניקולאי נקרסוב
המנון אבל
זכור את אלו שנפלו למען החירות
מבחר יצירות > מוזיקה קולית כנסייתית

גרצ'אנינוב יצר בעיקר מוזיקה כנסייתית אורתודוקסית אבל גם יצירות עבור הכנסייה הקתולית ושירי מקהלה דתיים באנגלית.
1897 – ליטורגיית יוחנן כריסוסטומוס מס. 1, אופוס 13
1898 – ליטורגיית ערב חג המולד לשתי מקהלות מעורבות- אופוס 19
1902 – ליטורגיית יוחנן כריסוסטומוס מס. 2, אופוס 29 1902
1911 – Страстная седмица השבוע הקדוש, אופוס. 58
1912 – Всенощное бдение תפילת כל הלילה, אופוס 59
Хвалите Бога – 1915 (חוואליטה בוגה) שבחו את האל אופוס 65
1917 – ליטורגיה ביתית Liturgia Domestica (ליטורגיית יוחנן כריסוסטומוס מס. 3) אופוס 79
Missa Oecumenica – 1936 מיסה אקומנית אופוס 142
1937 – מיסה חגיגית Missa Festiva 1937 אופוס 154
1940 – Missa Sancti Spiritu ,מיסת הרוח הקודש אופוס 169
1942 – Et in Terra Pax מיסת ושלום על הארץ אופוס 166
1943 – ליטורגיית יוחנן כריסוסטומוס מס. 4, אופוס 177
Autumn (סתיו)
Bless the Lord, O my soul, מס. 1 אופוס 59 (ברכי נפשי את ה')
Cantate Domino (שירו לה')
χερουβικὸς ὕμνος) Cherubic Hymn) בדו מז'ור אופוס 29
Nunc dimittis (עתה הרשה)
O be joyful in the Lord מס. 2, אופוס 19 (תהלים ק' – הריעו לה' כל הארץ)
Φῶς Ἱλαρόν) O gladsome Light או Lumen Hilare)
O praise the name of the Lord, מס. 2 אופוס 34
Only-begotten Son (בנו יחידו -לפי הברית החדשה, יוחנן, ג,ט"ז)
The Creed (אני מאמין)
מבחר יצירות > מוזיקה קאמרית

1894 – רביעיית כלי קשת מס. 1 בסול מז'ור, אופוס 2
1897 – שני קטעים לכינור ולפסנתר אופוס 14
1906 – שלישייה עם פסנתר מס. 1 בדו מינור, אופוס 38
1913 – רביעיית כלי קשת מס.2 ברה מינור אופוס 70
1915 – רביעיית כלי קשת מס. 3 בדו מינור, אופוס 75
1919 – סונטה לכינור מס. 1 ברה מז'ור, אופוס 87
1927 – סונטה לצ'לו במי מינור, אופוס 113
1929 – רביעיית כלי קשת מס. 4 בפה מז'ור, אופוס 124
1931 – שלישייה עם פסנתר מס. 2 בסול מז'ור, אופוס 128
1933 – סונטה לכינור מס. 2 בדו מינור, אופוס 137
1940-1935 – סונטה לקלרנית מס.1 (סונטה לקלרנית או וויולה עם פסנתר, מס.1 אופוס 161
1943 – סונטה לקלרנית מס. 2, אופוס 172א
מבחר יצירות > מוזיקה לפסנתר

1894- חמשה פסטלים לפסנתר Pastelles: Plainte, Méditation, Chant d'automne, Orage, Nocturne, אופוס 3 (קינה, מדיטציה, שיר סתיו, סערה, נקטיורן)
שני קטעים : פואמה, תהלוכה, Cortège, Poème, אופוס 18
2 קטעים: פרלוד, אימפרומפטו – Pieces: Impromptu, Prélude, אופוס 37
1911 – ארבע מזורקות Mazurkas, אופוס 53
1913 Pastelle No. 2, פסטל מס.2 שמונה קטעים לפסנתר, אופוס 61
שלושה מומנטים ליריים – פרלוד, ברסז, מזורקה Moments lyriques (Prélude, Berceuse, Mazurka), אופוס. 78 (פורסם ב־1950)
1923 – Livre d'enfants' ספר ילדים – 15 קטעים לפסנתר, אופוס 98
1924 – באחו הירוק, אופוס 99
1927 – שתי סונטינות לפסנתר, אופוס 1100
הספר של סבא, אופוס 119
1929 – גולות זכוכית, אופוס 123
1931- סונטה לפסנתר מס.1 בסול מינור, אופוס 129
1944 – סונטה לפסנתר מס.2 בסול מז'ור, אופוס 174
Petite Suite for Piano- 1944 – סויטה קטנה לפסנתר אופוס 176
מבחר יצירות > מוזיקה לפסנתר > המנון הרוסיה החופשית

גרצ'אנינוב הלחין על מילים של קונסטנטין בלמונט את "המנון רוסיה החופשית" שהפך לימים לאות המוזיקלי של תחנת הרדיות רדיו חירות (רדיו סבובדה)
ספרים

Alexander Gretchaninov ; NicolasSlonimsky, My Life. New York: Coleman-Ross Co. 1952 (כולל קטלוג היצירות, עמ' 175–204)
לקריאה נוספת

Л. Л.Сабанеев . Воспоминания о России. – «О Гречанинове» М.: Классика-XXI, 2005 – לאוניד סבנייב – זיכרונות על רוסיה – בכתב העת "קלאסיקה" כרך כ"א,  2005 "על גרצ'אנינוב"
הערות שוליים

↑  מוזיקה משכילה
↑  מלים מאת אלכסנדר פושקין
↑  מתוך "חיי" מאת גרצ'אנינוב
1 2  פרטים ביוגרפיים באתר האוסטרלי לתרבות move
1 2  האנציקלופדיה הסובייטית הבלארוסית על שם פטרוס ברואוקה, 1982 עמ' 170
1 2 3 4  הערך "גרצ'אנינוב" בלקסיקון האנציקלופדי הסובייטי למוזיקה, 1990
1 2 3 4  באתר קרוגוסווט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261898205171  PLWABN: 9810650387805606  BIBSYS: 2036471  BNE: XX1502471  BnF: cb121920975 (data)  CiNii: DA09755841  GND: 118863533  ISNI: 0000 0001 2022 291X  LCCN: n79145180  LNB: 000038964  MusicBrainz: b1f170dd-cd12-4148-90f2-1e58aa5400f1  NDL: 01053366  NKC: jn20011210121  NLA: 35478190  NSK: 000054611  NTA: 138489831  RERO: 02-A000074411  SELIBR: 57269  SNAC: w6n29xdc  SUDOC: 129320331  Trove: 967411  VcBA: 495/68005  VIAF: 22422211   WorldCat (עם VIAF): 22422211 
צילום בגיל 30
ויקטור ווטן

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1964 (בן 60) מאונטיין הום, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  Denbigh High School 
 סוגה:  בלוגראס, ג'אז, ג'אז-פאנק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, גיטרה, בס 
 חברת תקליטים:  ונגארד רקורדס 
 www.victorwooten.com
 פרופיל ב-IMDb
 
וויקטור וווטן בהופעה ב-2006
ויקטור ווטן (באנגלית Victor Lemonte Wooten, נולד ב-11 בספטמבר 1964) הוא בסיסט אמריקאי, מלחין, מפיק מוזיקלי וזוכה חמישה פרסי גראמי.
ווטן זכה בתואר "בסיסט השנה" של המגזין "Bass Player" שלוש פעמים ברציפות. והיה הראשון שזכה בפרס יותר מפעם אחת. ב-2011 נמנה במקום ה-10 ברשימת "עשרת הבסיסטים הטובים של כל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון.
בנוסף לקריית הסולו שלו ושיתופי הפעולה שלו עם אמנים רבים, ווטן הוא הבסיסט של הרכב הפולק-פיוז'ן Béla Fleck and the Flecktones מאז הקמתו ב-1988.
ב-2008 חבר ווטן לבסיסטים סטנלי קלארק ומרקוס מילר להרכב משותף בשם SMV (השם מורכב מאותיות שמותיהם הפרטיים).
ווטן הופיע חמש פעמים בישראל: ב-2008 במסגרת סיבוב ההופעות העולמי של SMV. ב-2011 במסגרת סיבוב הופעות הסולו שלו, ב-2012 עם ההרכב Béla Fleck and the Flecktones, ב-2013 ביחד עם הגיטריסט מייק סטרן וב-2017 עם הבסיסט סטיב ביילי.
דיסקוגרפיה > סולו

A Show of Hands 1996
What Did He Say? 1997
Yin-Yang 1999
Live in America 2001
Soul Circus 2005
Palmystery 2008
A Show of Hands 15 2011
Words & Tones 2012
Sword & Stone 2012
2017 Trypnotyx
דיסקוגרפיה > עם Béla Fleck and the Flecktones

Béla Fleck and the Flecktones 1990
Flight of the Cosmic Hippo 1991
UFO Tofu 1992
Three Flew Over the Cuckoo's Nest 1993
Live Art 1996
Left of Cool 1998
Greatest Hits of the 20th Century 1999
Outbound 2000
Live at the Quick 2002
Little Worlds 2003
Ten From Little Worlds 2003
The Hidden Land 2006
Jingle All the Way 2008
Rocket Science 2011
דיסקוגרפיה > עם Bass Extremes

Cookbook 1998
Just Add Water 2000
דיסקוגרפיה > עם With Vital Tech Tones

Vital Tech Tones 1998
Vital Tech Tones 2 2000
דיסקוגרפיה > עם The Wootens

The Wootens 1985
דיסקוגרפיה > עם גרג האו

Extraction 2003
דיסקוגרפיה > עם SMV

Thunder 2008
הערות שוליים

↑  http://www.victorwooten.com/bio.html
↑  http://www.rollingstone.com/music/pictures/rolling-stone-readers-pick-the-top-ten-bassists-of-all-time-20110331
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012503267205171  BIBSYS: 4023618  BNE: XX6112161  BnF: cb142400973 (data)  GND: 13494139X  ISNI: 0000 0000 5517 4121  LCCN: no98097551  MusicBrainz: 1d0ae4e0-384f-4854-a1b4-ebb4cc81414b  NKC: xx0191509  NLK: KAC201005610  NTA: 142839027  RERO: 02-A003985826  SUDOC: 156388189  VIAF: 37128431   WorldCat (עם VIAF): 37128431 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ווטן עם סטנלי קלארק
הקיץ הארוך והלוהט

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם לסדרת מהומות בארצות הברית, ראו .
| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסרט
 בימוי:  מרטין ריט 
 הופק בידי:  ג'רי וואלד 
 תסריט:  ויליאם פוקנר, הרייט פרנק 
 עריכה:  לואיס ר. לופלר 
 שחקנים ראשיים:  פול ניומן ג'ואן וודוורד אנתוני פרנציוזה אורסון ולס
 מוזיקה:  אלכס נורת' 
 צילום:  ג'וזף לאשל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  מרץ 1958 
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מיסיסיפי 
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקיץ הארוך והלוהט (באנגלית: The Long, Hot Summer) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 1958, שביים מרטין ריט, ובו מככבים פול ניומן, אורסון ולס וג'ואן וודוורד. הסרט מבוסס על סיפורים מאת זוכה פרס נובל, ויליאם פוקנר ובייחוד על ספרו "הכפר" (The Hamlet).
עלילה

בן קיוק (ניומן) תפס טרמפ לעיירה במיסיסיפי.
וויל וורנר, האיש החזק בעיירה, רואה בבחור החדש והחצוף גרסה צעירה של עצמו: שתלטן, אכזרי ושאפתני, תכונות אשר, לצערו, חסרות בבנו ג'ודי (אנתוני פרנציוזה). ויל מאוכזב גם מהמחזר של בתו, קלרה (ג'ואן וודוורד), ומעוניין לשדך את בן לקלרה כדי להזרים דם חדש וגברי יותר למשפחה. קלרה, לכאורה, לא מתרשמת מניסיון השידוך, למרות שבן רואה בה מעבר לכספו ולכוחו הרב של אביה. בינתיים, נכנסת לתמונה הפילגש לשעבר של בן, שאינה מרוצה מן הסיטואציה, כשכל הקלחת הזאת מגיעה לנקודת רתיחה בקיץ ארוך ולוהט. 
לי רמיק משתתפת בתפקיד אולה, אחותה של קלרה וורנר.
במציאות, ניומן ווודוורד (שכאמור, מגלמת את קלרה) התחתנו לאחר סיום צילומי הסרט.
עיבודים מחודשים לסרט

לסרט צולמה גרסה טלוויזיונית בת 26 פרקים ששודרה בין השנים 1965–1966. בסדרה השתתפה דורותי מלון. ב־1985 צולם סרט טלוויזיה בכיכובם של ג'ייסון רוברדס, מלאני גריפית, דון ג'ונסון וסיביל שפרד.
זכיות

פרס השחקן הטוב ביותר לפול ניומן בפסטיבל קאן 1958
השקיעה האחרונה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של הווארד ריגסבי
 בימוי:  רוברט אלדריץ'
 הופק בידי:  יוג'ין פרנק
 תסריט:  דלטון טרמבו
 עריכה:  מייקל לוצ'יאנו
 שחקנים ראשיים:  רוק הדסון קירק דאגלס דורותי מלון קרול לינלי ג'וזף קוטן
 מוזיקה:  ארנסט גולד
 צילום:  ארנסט לסלו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Bryna Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 הקרנת בכורה:  8 ביוני 1961
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מערבון 
 מקום התרחשות:  מקסיקו 
 תקציב:  3,000,000 ‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
השקיעה האחרונה (באנגלית: The Last Sunset) הוא מערבון אמריקאי משנת 1961 בבימויו של רוברט אולדריץ', עם קירק דאגלס, רוק הדסון, דורותי מלון וקרול לינלי בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי דלטון טרמבו והוא מבוסס על הרומן "Sundown at Crazy Horse" של הווארד ריגסבי.
תקציר העלילה

ברן או'מאלי (קירק דאגלס) נמלט מטקסס למקסיקו לאחר שרצח אדם. הוא מגיע לחוות בקר גדולה של ג'ון ברקנברידג' (ג'וזף קוטן) שחי שם עם אשתו בל (דורותי מלון), אהובתו לשעבר של ברן ועם בתם מליסה "מיסי" (קרול לינלי).
למקום מגיע השריף דיינה סטריבלינג (רוק הדסון) הרודף אחרי ברן כדי להביאו לדין בטקסס.
ג'ון מציע לשניהם לעזור לו להעביר את העדר הגדול לטקסס והם מסכימים למרות היריבות ביניהם. במהלך הדרך הם מותקפים על ידי אינדיאנים וסטריבלינג מצליח להציל אותם על ידי מתן חמישית מהעדר לאינדיאנים. שלושה בוקרים מצטרפים אליהם בדרך ומנסים לשדוד אותם אך מחוסלים על ידי ברן וסטריבלינג.
ג'ון נהרג בדרך בקטטה באחר הברים בדרך.
ברן מחזר אחרי בל אך היא דוחה אותו, סטריבלינג מצליח איתה יותר. במשך הדרך הם מתעמתים פיזית. סטריבלינג מגלה לברן כי האדם שהוא רצח היה גיסו וכי אחותו תלתה את עצמה לאחר מכך. באחד המקומות שוקע סטריבלינג עם סוסו בחול טובעני וברן מחלץ אותו למרות היריבות ביניהם.
מיסי הצעירה מתאהבת בברן המבוגר לדאבונה של בל. לבסוף הם מגיעים לגבול, חוצים את הריו גרנדה ומגיעים לעיירה "Crazy Horse". בל מבקשת מברן שיפסיק את קשריו עם מיסי ומגלה לו לבסוף שמיסי היא למעשה בתו.
זה שובר את ברן. לאור השקיעה האחרונה בעיירה, הוא הולך לדו-קרב אקדחים עם סטריבלינג. בכוונה אינו טוען את אקדחו אך האקדח וסטריבלינג הורג אותו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוק הדסון | דיינה סטריבלינג |  |
| קירק דאגלס | ברנדן "ברן" או'מאלי |  |
| דורותי מלון | בל ברקנברידג' |  |
| קרול לינלי | מליה "מיסי" ברקנברידג' |  |
| ג'וזף קוטן | ג'ון ברקנברידג' | חוואי |
הפילה של הקוסם

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "הפילה של הקוסם" של קייט די-קמילו
 בימוי:  ונדי רוג'רס
 הופק בידי:  ג'וליה פיסטור
 תסריט:  מרטין היינס
 עריכה:  Robert Fisher Jr. 
 מדבבים:  נואה ג'ופ מנדי פטינקין נטסיה דמטריו בנדיקט וונג מירנדה ריצ'רדסון אסיף מנדבי
 מוזיקה:  מארק מות'רסבו 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית אוסטרליה אוסטרליה
 חברת הפקה:  Pistor Productions
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 במרץ 2023
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפילה של הקוסם (באנגלית: The Magician's Elephant) הוא סרט הרפתקאות אמריקאי-אוסטרלי, מסוגת הרפתקאות ופנטזיה בהנפשה ממוחשבת, המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת קייט די-קמילו. הסרט בוים על ידי ונדי רוג'רס על פי תסריט שנכתב על ידי מרטין היינס, והופק על ידי ג'וליה פיטור.
תקציר העלילה

נער בשם פיטר מחפש אחר אחותו האבודה, בדרכו, מגדת עתידות מספרת לו שעליו למצוא את הפילה של הקוסם.
צוות המדבבים

נואה ג'ופ - פיטר, נער יתום אשר אומץ בידי שומרו וילנה.
מנדי פטינקין - וילנה לוץ, חייל לשעבר אשר הפך לשומר של פיטר.
בריאן טיירי הנרי - ליאו מטיאן, שכנו של פיטר ובעלה של גלוריה.
שאן קליפורד - גלוריה מטיאן, שכנתו של פיטר ואשתו של ליאו.
נטסיה דמיטריו - מגדת עתידות, המספרת בסרט.
בנדיקט וונג - הקוסם
מירנדה ריצ'רדסון - גברת לאוון
קירבי האוול-בפטיסט - הרוזנת
אסיף מנדבי - המלך
פיקסי דייוויס - אדל, אחותו האבודה של פיטר.
דון פרנץ' - האחות מרי
צוות המדבבים > מדבבים בעברית

רפאל בוזגלו - פיטר
אוהד שחר - וילנה לוץ
לירון ברנס - ליאו מטיאן
לורן סביר - גלוריה מטיאן
דדי זהר - המלך
נועה ברוך - הרוזנת
יהויכין פרידלנדר - הקוסם
נורית בנאי קורן - גברת לאוון
מאיה בר שלום - מגדת עתידות
מיה אלון - האחות מרי
נעמי פוקס - אדל
אודי רצין - דה שמט
ניר רון - שר ההגנה
אסף דגני - מוכר דגים
גבריאלה לואיס - גברת טיילור
עמי מנדלמן - שומר זקן / דמויות שונות
הערות שוליים

↑  McNary, Dave (15 בדצמבר 2020). "Noah Jupe, Pixie Davies, Sian Clifford Board Animated Film Magician's Elephant for Netflix". Variety. ארכיון מ-15 בדצמבר 2020. נבדק ב-15 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Giardina, Carolyn (15 בדצמבר 2020). "The Magician's Elephant Animated Feature In the Works at Netflix". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-15 בדצמבר 2020. נבדק ב-15 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
וינצנץ פטמילך

| --- | --- |

וינצנץ פטמילך
 לידה:  שנות ה־70 של המאה ה־16 בודסהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הוצאה להורג:  9 במרץ 1616 פרנקפורט, האימפריה הרומית הקדושה 
 מדינה:  גרמניה 
 
ציור של וינצנץ פטמילך (שמאלי) יחד עם שני מורדים נוספים
יהודי פרנקפורט חוזרים לבתיהם
וינצנץ פטמילך (בגרמנית: Vinzenz Fettmilch‏; 1565 או 1570 – 28 בפברואר 1616) היה אופה גרמני מהעיר פרנקפורט דמיין, אשר הנהיג מרד כושל (גר') כנגד האימפריה הרומית הקדושה. כחלק מהמרד הוא גירש את תושביה היהודים של העיר, ובעקבות דיכוי המרד שאפשר להם לשוב לביתם, נהגו קהילת יהודי פפד"מ לחגוג את "פורים וינץ".
ביוגרפיה

פטמילך נולד בשנת 1565 או בשנת 1570 בבודסהיים (כיום בגרמניה). הוא שרת זמן קצר בצבא האימפריה הרומית הקדושה, וב-1593 התיישב בעיר החופשית פרנקפורט, בה ניסה להיבחר למשרות עירוניות שונות, אך בסופו של דבר החל לעבוד כאופה. ב-22 באוגוסט 1614 הוביל פטמילך את "התקוממות הגילדות" כנגד מועצת העיר פרנקפורט, אשר ניהלה את העיר בצורה כושלת, וסיבכה אותה בחובות כבדים. המועצה הורכבה בעיקר מבני אצולה ולגילדות היה ייצוג מועט יחסית. מלכתחילה נשאו טענות ההמונים אופי אנטישמי. המוחים טענו שהיהודים משתפים פעולה עם האצילים, ושהם מלווים בריבית גבוהה (בפועל אחוזי הריבית שלקחו היהודים והנוצרים היו זהים). הם דרשו להפחית את שיעורי הריבית שגבו היהודים, ולצמצם את מספרם בעיר.
מהלך המרד

לאחר שהקיסר מתיאס סירב להיענות לדרישות ולהתערב בענייניה הפנימיים של עיר קיסרית חופשית, תקפו אנשיו של פטמילך את שכונת היהודים. היהודים ניסו להתגונן, ושניים נהרגו. רבים נמלטו לבית הקברות היהודי, או לחלק הנוצרי של העיר שם הוסתרו חלקם בידי תושבים שלא תמכו בפטמילך. אנשיו של פטמילך בזזו את בתי היהודים, גרמו נזק בשווי מוערך של 170,000 פלורין, ונבלמו בעקבות התנגדות המשמר האזרחי. פטמילך עצמו לא נראה לאורך כל הביזה, ויש הטוענים שהוא איבד שליטה על חסידיו. למחרת הורה פטמילך ליהודים לעזוב את העיר בחוסר כל. רובם מצאו מקלט בערים הסמוכות.