stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בודוצ'נוסט פודגוריצה (כדורגל)
היסטוריה

בודוצ'נוסט פודגוריצה הוקמה בשנת 1925. בשנותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בליגות אזוריות שונות במונטנגרו, כשזו הייתה עוד חלק מממלכת יוגוסלביה.
בתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, חנכה הקבוצה את אצטדיון פודגוריצה סיטי, אצטדיון הבית החדש של הקבוצה. שנה אחר כך הייתה הקבוצה לנציגה הראשונה של הרפובליקה הסוציאליסטית של מונטנגרו בליגת העל היוגוסלבית, הליגה הבכירה ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. הקבוצה פעלה במשך שנים תחת השם בודוצ'נוסט טיטוגרד, כאשר שם העיר בה פעלה הוחלף. תחת שם זה הגיעה הקבוצה פעמיים להישג השיא שלה בעידן היוגוסלבי - העפלה לגמר הגביע היוגוסלבי, אך בשני המקרים כשלה להשיג את התואר, לאחר שהפסידה ב-1965 לדינמו זאגרב בתוצאה 1–2 (בעונה בה שיחקה בליגת המשנה), וב-1977 הפסידה 0–2 לאחר הארכה להיידוק ספליט.
בעונת 1990/1991 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה בזירה הבינלאומית, כשהעפילה לגמר גביע הבלקנים. בודוצ'נוסט הדיחה בדרך את טירנה האלבנית ואת גלאטסראיי הטורקית, אך הפסידה בגמר 0–1 בהארכה לאינטר סיביו הרומנית והחמיצה את ההזדמנות לזכות בתואר. ב-1992, עם החזרת שמה של העיר טיטוגרד לפודגוריצה, חזרה הקבוצה להיקרא בודוצ'נוסט פודגוריצה. תחת השם החדש, השתתפה הקבוצה בעונת 1995/1996 לראשונה במפעל רשמי של אופ"א, ושיחקה בגביע האינטרטוטו. כעשור אחר כך, במהדורת 2005 של אותו המפעל, רשמה הקבוצה את אחד מניצחונותיה הגדולים, כשגברה על דפורטיבו לה קורוניה הספרדית בתוצאה 1–2.
בעונת 2006/2007 עברה הקבוצה לשחק בליגת העל של מונטנגרו, שחגגה את עונת הבכורה שלה. על אף שרשמה הפסד ליגה בודד לאורך כל העונה, סיימה בודוצ'נוסט במקום השני בלבד אחרי זטה בפער של שתי נקודות. עונה אחר כך, בעונת 2007/2008, חגגה הקבוצה את התואר הראשון בתולדותיה, כשזכתה באליפות מונטנגרו. בודוצ'נוסט, זטה ומוגרן בודווה סיימו עם מאזן נקודות זהה, אך פער שערים עדיף של בודוצ'נוסט העניק לה את התואר. בעקבות הזכייה, השתתפה הקבוצה לראשונה במוקדמות ליגת האלופות עונה אחר כך, אך סיימה את דרכה לאחר סיבוב אחד בלבד, בו הודחה על ידי טמפרה יונייטד הפינית. באותה העונה העפילה הקבוצה לגמר הגביע המונטנגרי, אך הפסידה למוגרן בדו-קרב בעיטות עונשין.
מאז עונת האליפות סיימה הקבוצה כסגנית במשך שלוש עונות רצופות, ובעונת 2009/2010 אף העפילה פעם נוספת לגמר הגביע, שם נוצחה 1–2 על ידי רודאר פלייבליה. בעונת 2011/2012 החזירה לעצמה את תואר האליפות, לאחר שהקדימה בראש הטבלה את רודאר בשלוש נקודות. עונה אחר כך זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בגביע, לאחר שגברה בגמר על המחזיקה המכהנת צ'ליק ניקשיץ' 1-0 משער דרמטי בתוך תוספת הזמן.
קבוצת הנוער של המועדון הצמיחה במרוצת השנים כישרונות רבים שזכו להצלחה מקומית ובינלאומית. בין השמות ניתן למנות את פרדראג מיאטוביץ', סימון ווקצ'ביץ', דיאן סביצ'ביץ' וברנקו ברנוביץ'.
אצטדיון ואוהדים

בשנת 1945 חנכה בודוצ'נוסט את אצטדיון פודגוריצה סיטי בעיר פודגוריצה. האצטדיון הוא הגדול ביותר במונטנגרו, ומכיל כ-17,000 מקומות ישיבה, ומלבד היותו אצטדיון הבית של בודוצ'נוסט, האצטדיון מארח גם את משחקי נבחרת מונטנגרו.
במקור מנה האצטדיון כ-15,000 מקומות, אך הקמת יציע צפוני ויציע דרומי שדרגו את גודלו. היציע המזרחי המתוכנן להיבנות עשוי להגדיל את תכולת האצטדיון לכ-20,000 מקומות.
ארגון האוהדים הרשמי של בודוצ'נוסט נקרא ורווארי (ברברים), והוא פועל החל משנת 1987. היציע הצפוני באצטדיון הבית של הקבוצה שמור לארגון האוהדים, הנחשב למאורגן ולגדול ביותר במונטנגרו. בשנותיו הראשונות שמר הארגון על קשר קרוב עם הדלייה, ארגון האוהדים של הכוכב האדום בלגרד. הקשר הטבעי ההיסטורי והתרבותי בין מונטנגרו לסרביה עמד במרכז החיבור בין המועדונים. עם זאת, לקראת סוף שנות ה-90 הופסק הקשר בין הארגונים על רקע המתח הפוליטי בין שתי המדינות.
באותה התקופה היה הארגון מעורב יותר במחלקת הכדורסל של המועדון, בודוצ'נוסט פודגוריצה, וזאת על רקע ההשקעה הרבה בקבוצה לעומת דשדושה של קבוצת הכדורגל בחלקה התחתון של הטבלה.
תארים

ליגת העל המונטנגרית:
אליפות (6): 2007/08, 2011/12, 2016/17, 2019/20, 2020/21, 2022/23
סגנות (8): 2006/07, 2008/09, 2009/10, 2010/11, 2012/13, 2015/16, 2017/18, 2018/19
הגביע המונטנגרי:
זכייה (5): 2012/13, 2018/19, 2020/21, 2021/2022, 2023/2024
סגנות (3): 2007/08, 2009/10, 2015/16
הגביע היוגוסלבי:
סגנות (2): 1964/65, 1976/77
גביע הבלקנים:
סגנות: 1990/91
אוהדי בודוצ'נוסט באצטדיון פודגוריצה סיטי, 2007
ההפיכה הצבאית במיאנמר (2021)

ההפיכה הצבאית במיאנמר החלה ב-1 בפברואר 2021 בשעות הבוקר המוקדמות, כאשר יועצת המדינה של מיאנמר (אנ') (ראש הרשות המבצעת) אונג סן סו צ'י, נשיא מיאנמר וין מיין, ומנהיגים אחרים של מפלגת השלטון, הליגה הלאומית לדמוקרטיה, נעצרו ונכלאו על ידי טטמדאו, הכוחות המזוינים של מיאנמר. שעות לאחר מכן, הכריז צבא מיאנמר על מצב חירום למשך שנה, והודיע כי השלטון הועבר למפקד הכוחות המזוינים, מין אונג הלינג.
רקע

השלטון הצבאי במיאנמר (ששמה הרשמי עד 1989 היה "בורמה"), החל לאחר ההפיכה ב-1962 (אנ'). שנים לאחר מכן הפכה אונג סן סו צ'י, בתו של המייסד המודרני במדינה, אונג סן, לפעילה פרו-דמוקרטית בולטת. בשנת 1990 נערכו בחירות (אנ') חופשיות באישור הצבא, שהביאו לניצחון מוחץ של מפלגתה של סו צ'י, הליגה הלאומית לדמוקרטיה (NLD). עם זאת, סירב הצבא למסור לה את השלטון, ושם אותה במעצר בית. בשנת 1991 זכתה סו צ'י בפרס נובל לשלום על פעילותה לקידום הדמוקרטיה במדינה.
בין 2011 ל-2015 החלו רפורמות דמוקרטיות (אנ') בתהליך איטי, והבחירות שהתקיימו בשנת 2015 הביאו לניצחון של מפלגתו של סו צ'י, הליגה הלאומית לדמוקרטיה. עם זאת, שמר הצבא על כוח משמעותי, כולל הזכות למנות רבע מחברי הפרלמנט.
ההפיכה בשנת 2021 הגיעה לאחר הבחירות הכלליות במיאנמר 2020 (אנ') שנערכו ב-8 בנובמבר 2020, בהן זכתה הליגה הלאומית לדמוקרטיה ב-396 מתוך 476 המושבים בפרלמנט, והניצחון היה בפער גדול יותר בהשוואה לפער בבחירות 2015. המפלגה הממונה על הצבא, מפלגת האיחוד לפיתוח סולידריות (אנ'), נחלה מפלה בבחירות, כאשר זכתה ב-33 מושבים בלבד.
הצבא חלק על תוצאות הבחירות, וטען כי הייתה הונאת בחירות. שמועות על ניסיון ההפיכה היו במשך כמה ימים, מה שגרם להצהרות דאגה מצד מעצמות המערב בהן, צרפת וארצות הברית.
אירועים

דובר הליגה הלאומית לדמוקרטיה, מיו ניונט, אמר כי סו צ'י, ווין מינט, האן ת'ה מינט ומנהיגי מפלגה אחרים "נעצרו" בפשיטה בשעות הבוקר המוקדמות. ניונט הוסיף כי גם הוא צפוי להיעצר בקרוב. ערוצי תקשורת רבים הפסיקו לעבוד, קווי הטלפון לבירה נייפידאו שובשו, ה-MRTV (אנ') הממשלתי הודיע כי אינו מסוגל לשדר בגלל "בעיות טכניות", והפרעות נרחבות באינטרנט דווחו משעה 3 לפנות בוקר חיילים נראו בנייפידאו ובעיר הגדולה ביותר, יאנגון.
לאחר מכן הודיע הצבא באמצעות רשת הטלוויזיה Myawaddy שבשליטת הצבא כי הוא השתלט על המדינה למשך שנה אחת. הצהרה עליה חתם ממלא מקום הנשיא מינט סווי (אנ') הכריזה כי האחריות ל"חקיקה, למינהל ולמשפט" הועברה למין אונג הלינג. המועצה הלאומית לביטחון וביטחון, בראשות הנשיא בפועל מיינט סווי ובהשתתפות קציני צבא בכירים, פרסמו הצהרה לפיה ייערכו בחירות חדשות, והשלטון יימסר רק לאחר מכן.
המחאות

לאחר מכן, יצאו עשרות אלפים לרחובות במחאה נגד ההפיכה ובדרישה לשחרור ההנהגה האזרחית. שגרירות ארצות הברית במדינה אמרה כי היא קיבלה דיווחים על עוצר ביאנגון ומנדליי החל מ-20:00 ועד 4:00. הצבא פרס כלי רכב משוריינים בערים הגדולות בניסיון לדכא את המחאה. בקאצ'ין שבצפון המדינה נפרסו חיילים בתחנות חשמל, ובאחד מהם הם פתחו באש לעבר מפגינים.
ב-8 במרץ 2021 דיווח הערוץ הממשלתי MRTV שמשרד המידע שלל את הרישיון של חמישה ערוצים. ב-9 במרץ 2021 נדרש השגריר המיאנמרי בבריטניה לשוב לארצו לאחר שגינה את הצבא.
ב-16 במרץ 2021 נהרגו יותר מ-90 מפגינים במהלך הפגנה נגד הההפיכה הצבאית.
תגובה בינלאומית

כמה מדינות הביעו דאגה בתגובה להפיכה, שרבות מהן עודדו דיאלוג בין הממשלה והצבא על מנת לפתור את הנושא. אוסטרליה, ישראל, ניו זילנד וארצות הברית מצדן גינו את ההפיכה וקראו לשחרור פקידים עצורים. קמבודיה, הרפובליקה העממית של סין, תאילנד והפיליפינים סירבו במפורש לתמוך בצד שמאפיין את ההפיכה כעניין פנימי.
האו"ם, באמצעות מזכירו הכללי, אנטוניו גוטרש, גם גינה בחריפות את מעצרם של מנהיגים אזרחיים, ותיאר את ההתפתחויות כ"מכה קשה לרפורמות הדמוקרטיות במיאנמר", והוסיף כי תוצאות הבחירות הכלליות בנובמבר מספקות "מנדט חזק" עבור ה-NLD.
ראייה מלאכותית

ראייה מלאכותית היא טכנולוגיה המאפשרת תפיסה חזותית באמצעים מלאכותיים, על מנת לעקוף בעיות ומחלות ראייה, בכללם עיוורון. החל ממאה ה-18 החלו הדיווחים המוקדמים של זרחות (=נקודות אור) שנגרמו באופן מלאכותי על ידי גירוי ישיר של קליפת המוח. מאז פותחו מכשירים שמיועדים לאתרים שונים במסלול החזותי. ניתן לסווג מכשירים אלה על פי אתר הפעולה לאורך המסלול החזותי לקליפת המוח, קורטיקליים, עצבי הראייה ורשתיות תותבות.
עם התפתחות ההנדסה הביוטכנולוגית - הרשתית המלאכותית הפכה לתותב החזותי המתקדם ביותר. ניסויים קליניים עדיין מתבצעים בנושא זה.
היסטוריה

הרעיון נוסה לראשונה על ידי לירוי בשנת 1755, לשחזר ראייה פונקציונלית בעיוור באמצעות גירוי חשמלי עם אלקטרודות מסביב לראש. על פי הדיווחים, החולה ראה הבזקי אור והשמיע זעקות כאב.
בשנת 1929 גילה פורסטר, נוירולוג ונוירוכירורג גרמני, כי על ידי גירוי חשמלי של האונה העורפית, מושא הניסוי שלו תיאר זרחות.
בשנת 1933, שני מדענים גרמנים נוספים בשם קראוס ושהם, ערכו ניסוי על חולה המופוניה (אנ') באמצעות גירוי חשמלי של האונה העורפית. החולה דיווח על זרחות. מצאו כי גם אחרי שנים של אי-שימוש בקלט החזותי - קליפת המוח הראייתית אינה מאבדת את היכולת התפקודית שלה.
בשנת 1956, אוסטרלי בשם גורהם טאסיקר (Graham Tassicker), הוציא פטנט של מכשיר תותב אלקטרוני, שתיאר כיצד תא סלניום רגיש הביא זרחות אם ממוקם מאחורי רשתית של חולה עיוור.
בשנות השישים והשבעים, בריינדלי ודובל היו חלוצים בתחום הראייה המלאכותית על ידי השתלת אלקטרודות לקליפת הראייה והוכיחו כי הם הצליחו לגרום לזרחות עקבית.
בשנת 1974, אומסטו (Uematsu) חקר את ההיתכנות של תותבת חזותית והצליח לעורר זרחות שהייתה חלקה מרפרפת וחלקה יציבה בעמידה. הזרחות שעורר הובדלה מרקע לבן פשוט לתבניות מלבניות מורכבות.
התפתחות נוספת בתחום הייתה מוגבלת עד 1990 כאשר ההתקדמות בביו-חומרים, microfabrication, אלקטרוניקה וניתוח הרשתית הובילו למפל של התפתחויות בתחום הראייה המלאכותית: לא רק בפיתוח הרשתית המלאכותית, אלא גם במזעור של מכשירי גירוי קליפת המוח.
בשנות ה-2000 יותר מ-20 קבוצות חוקרים ברחבי העולם מעורבות בפיתוח שתלי עיניים אך רק שתיים מהן קיבלו אישור להשתלה בבני אדם: Argus II ו־Alpha IMS. המוצרים עדיין אינם מחזירים ראייה לתפוקה תקינה, עם זאת הם משפרים את ראייתם ותפקודם של האנשים החולים.
רשתית מלאכותית

ישנם שלושה סוגים של תותבות רשתית המסווגים על פי בסיס מיקומם: epiretinal ,subretinal או suprachoroidal.
רשתית מלאכותית > אופן הפעולה

כל התותבות החזותיות הכוללות מכשירי רשתית מלאכותית צריכות לבצע כמה פעולות בסיסיות. ראשית הן חייבות לזהות וללכוד את התמונה "מבוססת האור". לאחר מכן תמונה זו צריכה להפוך לגירוי חשמלי. התמרה זו נעשית על ידי מכשיר עיבוד חזותי או בצורת תא פוטואלקטרי. במקרה של תא פוטואלקטרי הגירוי יכול להיות מוגבר באופן משני על מנת ליצור גירוי גדול יותר ולעבור לתאי הרשתית הנותרים הסמוכים.
הצלחת ההשתלה תלויה במסלול החזותי הבא: האות חייב לעורר תגובה פעילה בתאי הגנגליון. תאי הגנגליון מפעילים באמצעות האקסונים שלהם אזורים בקליפת המוח ודרך עצב הראייה גורמים לזרחות. מסיבה זו, הניסויים הקליניים הראשונים של תותבת רשתית היה מוגבל למחלות תורשתיות כמו רטיניטיס פיגמנטוזה.
רשתית מלאכותית > שתלי epiretinal

שתלי Epiretinal יושבים במשטח הפנימי של הרשתית, מגרים ישירות את תאי הגנגליון ועוקפים את כל שכבות הרשתית האחרות. שתלים כאלו מורכבים ממערך אלקטרודות פלטינה סיליקון על גבי שכבת הרשתית הפנימית. המערך מתייצב באמצעות מיקרו נעצים, יחד עם הלחץ מכני הקל הניתן על ידי הזגוגית. שתל כזה דורש מצלמת וידאו חיצונית לרכוש תמונות. המצלמה קולטת ומעבדת תמונות מהסביבה, ומקשרת את המידע למערך האלקטרודות של השתל באמצעות טלמטריה. מערכת כזו דורשת אספקת חשמל רציפה, והיא מקבלת זאת באמצעות סלילי השראה בתדר רדיו או לייזרי אינפרא-אדום. הסלילים מחוברים לסקלרה, והם יוצרים פולסים חשמליים שמגרים את הרשתית הפגועה עם השתל.
המצלמה מחוברת למשקפי המטופל. עיבוד התמונה כרוכה בהפחתת הרזולוציה של התמונה והמרת התמונה לדפוס מרחב ובזמן של גירוי כדי להפעיל את התאים המתאימים ברשתית. שבב העיבוד צריך לזהות תנועה, פרטים, ניגודיות ועוד. מערכת השתל צריכה להיות מסוגלת לעבד תמונות בזמן אמת על מנת למנוע עיכוב מורגש בין קלט המצלמה וגירוי הרשתית. עיכוב כזה יכול לגרום לבלבול של תפיסה חזותית.
רשתית מלאכותית > שתלי subretinal

שתלי subretinal יושבים על החלק החיצוני של הרשתית, בין שכבת קולטני האור (פוטורצפטורים) ואפיתל הפיגמנט ברשתית( retinal pigment epithelium(אנ')). מיקום השתל מוגבל מכנית על ידי המרחק הזה. גירוי הרשתית הוא ישיר משום שאופן הפעולה של שתלים אלו מסתמך על העיבוד הרגיל של שכבות הרשתית והמסלול החזותי.
שתלים אלו מורכבים מפרוסות סיליקון דקות המכילות מיקרו פוטו-דיודות שממירות מיד את האור הנקלט לתוך תאי הרשתית הבסיסיים באמצעות מערכים של מיקרו אלקטרודות שעשויות מזהב או מטיטניום. הדפוס של הפוטו-דיודות מופעל על ידי אור, לכן השיטה מכוונת להפעלת תאי הרשתית הביפולריים (retinal bipolar cells) ותאי הגנגליון ומשם למוח - לתפיסה חזותית של תמונת האירוע המקורית. שתלים אלו אינם דורשים חומרה חיצוניים מעבר למערך הפוטו-דיודות המושתלות. עם זאת, חלק משתלי ה-subretinal דורשים כוח ממעגל חיצוני על מנת לשפר את אות התמונה.
ראו אמצעי בשלבי ניסוי קליניים Photovoltaic retinal prosthesis(אנ')
רשתית מלאכותית > שתלי suprachoroidal

שתלי suprachoroidal יושבים בין הלובן העין לדמית העין. שתלים מסוג זה מיועדים לטיפול בחולי גלאוקומה. השתל בנוי ממערך אלקטרודות על מצע סיליקון דק ומקובע באמצעות אלקטרודות פלטינה. שתלים אלו פועלים כמו שתלי הרשתית האחרים, הם מסתמכים על המסלול החזותי ובתאי העצב אשר עדיין מתפקדים.
תותבים קורטיקליים

סוגים מסוימים של שתלים בקליפת המוח יכולים באופן חלקי לשחזר את חוש הראייה ישירות על ידי גירוי קליפת המוח החזותית (קליפת הראייה).
שיטה זו עוקפת נוירונים רבים של המסלול החזותי שנפגע, לכן יכולה לספק פתרון לא רק לחולים במחלות העיניים אלא גם לעיוורים. בשיטה זו משתילים את השתל, יחד עם אלקטרודות, לאזור קליפת המוח החזותית. אזור זה מגורה חשמלית באופן ישיר. כיוון שגירוי ישיר של החלק הזה של המוח אינו מספק תמונות שלמות לחולים (ישנם אזורים אחרים במוח שגם כן עובדים ומעבדים ראייה), יש צורך ביחידה חיצונית לקליטת האות ועיבודו. מערכת תותבת חזותית בקליפת המוח תהיה מורכבת ממצלמת וידאו ממוזערת בזוג משקפיים, מקודד עיבוד אותות כמו רשתית ומערכים של מיקרו-אלקטרודות המושתלים בקליפת המוח החזותית.
הגישה של תותבים קורטיקליים טומנת בחובה סיכוני תחלואה ותמותה עקב נוכחות השתל. המרחק הפיזי בין האלקטרודות לקליפת המוח מחייב שימוש בזרם חזק יותר, שיוצר נזק גם לרקמה שכנה. ההבנה של תהליכי הראייה (כמו צבע, עומק או תנועה) מוגבלת מאוד, לכן ניסיונות רבים לפיתוח שתל בגישה הקורטיקלית לא צלחו ולא הרבה חוקרים המשיכו את הפיתוח בכיוון זה.
טיפול ביוטכנולוגי

גישה נוספת לטיפול בעיוורון, הבא לידי ביטוי בלקות ברשתית, הוא טיפול ביוטכנולוגי. צורה אחת היא של הזרקת גורמים ליצירת חלבונים רגישים לאור (אופטוגנטיקה). צורה שנייה היא של ריפוי גנטי כנגד לקות בביטוי חלבונים הקשורים למסלול ה-phototransduction(אנ'), והיא מתבססת על כך שגורמי לקות ראייה רבים קשורים לבעיה בביטוי חלבוני.
ראו גם

לקות ראייה
מחלות עיניים
עיוורון
מוח
עין אנושית
לוקסטורנה - תרופה גנטית לטיפול ברטיניטיס פיגמנטוזה (גן RPE65) ובתסמונת לבר (אנ')
לקריאה נוספת

http://www.journals.elsevier.com/experimental-eye-research/
http://www.iser.org/
שרון דוידוביץ' (איש תקשורת)

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1986 (בן 38) רחובות
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי, עורך ושדרן ספורט
 מעסיק:  ספורט 1
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  sharon.davidovitch
 טוויטר:  sDavidovitch
שרון דוידוביץ' (נולד ב-5 באפריל 1986) הוא שדרן, עיתונאי, במאי טלוויזיה ומגיש ספורט ישראלי.
ביוגרפיה

דוידוביץ' נולד וגדל בשכונת מרמורק ברחובות, ולמד בבית הספר התיכון ע"ש אהרון קציר.
ב-2004 התגייס לצה"ל ואת שירותו עשה בגלי צה"ל, שם שימש כמפיק חדשות, כתב ספורט ומפיק ועורך התוכנית "עושים ספורט". מיד עם שחרורו, ב-2007, הצטרף לערוצי צ'רלטון, שם שימש בהתחלה כשדרן קווים, מגיש פינות ביורו 2008 ובהמשך שדרן של משחקי כדורגל, כדורסל, טניס וענפי ספורט נוספים המשודרים בערוץ. בנוסף דוידוביץ' מגיש אולפנים ומביים ומקריין כתבות צבע. במסגרת יורו 2008, 2012 ו-2016 עבד גם עם ערוץ 10.
בין 2011 ל-2014 שידר גם בטלוויזיה החינוכית את אליפויות התיכונים בכדורגל, כדורעף, קט-רגל וכדוריד.
במקביל לעבודתו בטלוויזיה, בשנים 2010–2017, עבד דוידוביץ' במערכת הספורט של ynet ובידיעות אחרונות. בשניהם הוא שימש כפובליציסט וכתב, בעיקר בתחום הספורט.
ב-2014 הגיש תוכנית לילית בגלי צה"ל יחד עם הקריין עודד דוידוב.
ביולי 2017 החל להגיש פינת ספורט שבועית בתוכנית "הבוקר עם טל ואביעד" בתחנת "אקו 99 FM". החל משנת 2022 החל להשתתף בתוכנית גם כמגיש אורח כשאחד מהמגישים העיקריים נעדר. לאחר ירידתה של התוכנית המשיך להגיש את פינת הספורט גם בתוכנית שהחליפה אותה, "בוקר חדש" עם טל ברמן, אביה פרחי ותם אהרון.
ב-2017 הוציא בצוותא עם אלעד זאבי ספר בשם "נבחרת החלומות", העוסק בליגת ה-NBA ובכדורסל וסוקר את 50 השחקנים הגדולים ביותר בשנים 1992 - 2017.
ב-2019 הוציא בצוותא עם אסף כהן ספר בשם "אגדות דשא", העוסק בכדורגל עולמי וסוקר את 50 השחקנים הגדולים ביותר בדור האחרון - מאז חקיקתו של חוק בוסמן. ב-2021 יצא הספר השלישי בסדרת "50 הגדולים", כאשר הוציא יחד עם אלעד זאבי את "סיפור אולימפי", על 50 הרגעים הגדולים בתולדות המשחקים האולימפיים. ב-2022 הוציא ספר ראשון לבדו, "פלאי מונדיאל" על 50 הרגעים הגדולים בתולדות גביע העולם. ב-2024 פרסם עם אסף כהן את "אגדות דשא 2.0" עם דירוג 50 הכדורגלנים הגדולים במאה ה21.
ביוני 2021 נבחר להיות המגיש הראשי של "יורו 2020" ששודר בערוצי ספורט 1 וברשת 13. ביוני 2022 נבחר לצוות השדרים מטעם כאן 11 למשחקי מונדיאל 2022 שנערכו בקטר. בקיץ 2024 הוא נבחר להגיש את אולפן היורו של ספורט 1.
לדוידוביץ' יש ערוץ פייסבוק בלעדי ששמו "שרון דוידוביץ'/אוי דוידוביץ'", שם הוא נוהג להעלות את כל הכתבות שעורך בנושאים האקטואליים לספורט. מתחילת עונת 2018/19, החל להקליט פודקאסט אודות הפרמייר ליג, בשם "בשירות הוד מלכותה", בשיתוף עם בן פורגס ואסף כהן. בתחילת 2020 החל להקליט את הפודקאסט "עושים NBA", בשיתוף עם ערן סורוקה, משה דוידוביץ' ועידן לוצקי. בתחילת 2023, החל להגיש יחד עם טל ברמן את הפודקאסט ״לא כוחות״ המדבר על ספורט מזווית אחרת.
דוידוביץ' נשוי לדנה ואב לשלושה. הוא מתגורר בהוד השרון.
ספרים שכתב

נבחרת החלומות: דירוג 50 הכדורסלנים הגדולים ביותר בדור האחרון (2017). ביחד עם אלעד זאבי. מהדורה מעודכנת יצאה ב-2021.
אגדות דשא: 50 הכדורגלנים הגדולים בדור האחרון (2019). ביחד עם אסף כהן
סיפור אולימפי: 50 הרגעים הגדולים בתולדות האולימפיאדה (2021) ביחד עם אלעד זאבי
פלאי מונדיאל: 50 הרגעים הגדולים בתולדות גביע העולם (2023)
אגדות דשא 2.0: 50 הכדורגלנים בדור המילניום (2024) ביחד עם אסף כהן
ריקי מרטין

| --- | --- |
ריקי מרטין, 2013
ריקי מרטין, 2013
 לידה:  24 בדצמבר 1971 (בן 53) סן חואן, פוארטו ריקו
 שם לידה:  אנריקה חוסה מרטין מוראלס
 שם במה:  Ricky Martin 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 סוגה:  פופ, ג'אז לטיני
 שפה מועדפת:  אנגלית, ספרדית 
 חברת תקליטים:  Sony Music/Columbia
 בן או בת זוג:  חואן יוסף (2017–2023) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  איש השנה של האקדמיה הלטינית (2006)  Latin Grammy Award for Best Pop Vocal Album (2020)  פרס הגרמי הלטיני לזמר פופ (2007)  פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה (2016)  פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה (1999)  Lo Nuestro Excellence Award (2004)  Billboard Spirit of Hope Award (2002)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.rickymartin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנריקה חוסה מרטין מוראלס (בספרדית: Enrique Martín Morales; נולד ב־24 בדצמבר 1971) הוא זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ושחקן פוארטו ריקני המוכר בשם הבמה ריקי מרטין (Ricky Martin).
ביוגרפיה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: מערכות היחסים בפסקאות האחרונות.
ריקי מרטין נולד וגדל בסן חואן שבפוארטו ריקו. כבר בהיותו ילד גילה כישרון מוזיקלי. בגיל 6 החל להופיע בפרסומות בטלוויזיה, והופיע בהצגות בית הספר, כמו גם במקהלת בית הספר. אז החל לקחת שיעורים בפיתוח קול ובמשחק במטרה לנצל את כישרונו לטובת קריירה בתחום.
בשנת 1984, כשהוא בן 12 בלבד, התקבל ללהקת הבנים הלטינית "Menudo", אשר זכתה להצלחה רבה בשנות השמונים. מרטין, שהיה הסולן הראשי בלהקה הפך למושא הערצה ברחבי אמריקה הלטינית עוד בטרם סיים את לימודיו התיכוניים.
בשנת 1989, לאחר חמש שנים כחבר הלהקה, פרש ממנה וחזר לפוארטו ריקו כדי לסיים את לימודיו. לאחר מכן נסע לניו יורק, למספר חודשים של מנוחה, שלאחריהם החל לפתח קריירת סולו. הוא עבר להתגורר במקסיקו, שם הופיע בהצגות ובסרטים.
מרטין משמש כיום כשגריר של רצון טוב מטעם ארגון יוניצ"ף של האו"ם.
באוגוסט 2008 הפך מרטין לאב לתאומים, מטאו וולנטינו, שנולדו מאם פונדקאית. ב-29 במרץ 2010 החליט מרטין לצאת מהארון וכתב באתר האינטרנט שלו: "אני גאה לומר שנפל בחלקי המזל להיות גבר הומוסקסואל, בורכתי מאוד להיות מי שאני".
באפריל 2014 החל לצאת עם חואן יוסף (אנ'), צייר סורי-שוודי ממוצא כורדי וארמני. ב-16 בנובמבר 2016 הודיעו על אירוסיהם. בינואר 2018 הודיע מרטין כי הם נשואים. ב-31 בדצמבר 2018 הודיעו מרטין ויוסף על הולדת בתם לוסיה.
ב-30 באוקטובר 2019 הודיעו מרטין ויוסף על הולדת בנם הרביעי רן מרטין-יוסף שהצטרף למשפחה 10 חודשים לאחר הולדת בתם לוסיה.
קריירה

אלבום הבכורה שלו, Ricky Martin, יצא לחנויות בנובמבר 1991. שנה וחצי אחר כך יצא אלבומו השני, "Me Amarás(אנ')". שני האלבומים יצאו בחברת "סוני" העולמית וביססו את מרטין ככוכב לטיני מן השורה הראשונה. בשלב זה החליט כי הגיע הזמן לנסות לפרוץ אל השוק הבינלאומי. לשם כך הגיע לארצות הברית, שם התקבל לאופרת הסבון "בית חולים כללי", וגילם על במות ברודוויי את מריוס ב"עלובי החיים".
ב-1996 יצא אלבומו השלישי,
"A Medio Vivir(אנ')", שכלל את הלהיט העולמי "María", שהיה לסינגל הראשון של מרטין בארצות הברית.
בפברואר 1998 יצא אלבומו הרביעי, "Vuelve", שכלל את הלהיט "The Cup of Life", שהיה לשיר הרשמי של מונדיאל 1998 ועל כן זכה לחשיפה כלל-עולמית.
במאי 1999 יצא לחנויות אלבומו דובר האנגלית הראשון של מרטין, הנקרא "Ricky Martin" (כשם אלבומו הראשון), שכלל את להיטו הגדול ביותר, "Livin' la Vida Loca". הסינגל הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובבריטניה והיה לאחד הלהיטים הגדולים של שנת 1999. באלבום שילב מרטין בין מוזיקת הפופ למוזיקה הלטינית, ז'אנר אשר זכה להצלחה רבה בשלהי שנות התשעים. האלבום נמכר מעל ל-17 מיליון עותקים ברחבי העולם ומרטין היה לאחד האומנים הבולטים של תעשיית המוזיקה העולמית.
בדצמבר 2000 יצא אלבומו דובר האנגלית השני, "Sound Loaded", שנחשב לכישלון מסחרי בהשוואה לקודמו. האלבום, שכלל את הלהיט המצליח "She Bangs", הגיע למקום הרביעי בלבד במצעד האמריקני, וסך מכירותיו בעולם היה 5.4 מיליון עותקים. האלבום כלל גם את הלהיט "Nobody Wants to Be Lonely", שהיה דואט מצליח עם הזמרת כריסטינה אגילרה. הלהיט השלישי מהאלבום, "Loaded" (יולי 2001) היה ללהיט הגדול האחרון של מרטין, כשלאחריו שב לפנות לקהל באמריקה הלטינית. באותה השנה, השתתף בשיר "El Ultimo Adios (The Last Goodbye)".
במאי 2003 חזר מרטין לאור הזרקורים, שהוציא את אלבומו "Almas del Silencio", אלבום דובר ספרדית בלבד, שכלל את הלהיט "Jaleo", שנמכר בארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם. באוקטובר 2005 יצא אלבומו העשירי, "Life", והראשון מזה חמש שנים שדובר אנגלית. הלהיט הראשון ממנו, "I Don't Care", שהיה דואט עם הראפר פאט ג'ו וזמרת הרית'ם אנד בלוז, אמרי, זכה להצלחה מינורית, והיה המשך לקריירה המדשדשת של מרטין.
לאחר פעמיים בהן היה אמור להופיע בישראל אך ההופעות בוטלו, ב-2006 וב-2010, ב-14 בספטמבר 2016 הופיע מרטין בהיכל מנורה מבטחים לעיני כ-6,500 צופים.
ב-2 בנובמבר 2010, הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'וס סטון, את הסינגל "The Best Thing About Me Is You".
ב-5 באפריל 2011, הוציא את הסינגל "Más".
בשנת 2018 הופיע בתפקיד אנטוניו ד'אמיקו בסדרה "הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי".
בשנת 2020 שיחק בסרט "ההמצאה הקסומה של ג'רוניקוס ג'אנגל".
בשנת 2024 כיכב מרטין בסדרה "פאלם רויאל" (אנ') מבית אפל TV פלוס, דרמה קומית תקופתית שם גילם את רוברט דיאז לצדה של קריסטן ויג.
דיסקוגרפיה > אלבומים

1991: Ricky Martin
1993: Me Amarás
1995: A Medio Vivir
1998: Vuelve
1999: Ricky Martin
2000: Sound Loaded
2003: Almas del Silencio
2005: Life
2011: Música + Alma + Sexo
2015: A Quien Quiera Escuchar
דיסקוגרפיה > אלבומים אחרים

2001: La Historia
The Best of Ricky Martin :2001
2008: 17
2011: 17: Greatest Hits
דיסקוגרפיה > אלבומי DVD

1999: The Ricky Martin Video Collection
1999: (One Night Only (video
2001: La Historia
2001: Europa: European Tour
2006: MTV Unplugged
2007: Ricky Martin Live: Black and White Tour
2011: 17
דיסקוגרפיה > אלבומי לייב

2006: MTV Unplugged
Ricky Martin Live: Black and White Tour :2007
פרסים > פרסי גראמי

מקור:
1999: פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה עבור האלבום Vuelve
2015: פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה עבור האלבום A Quien Quiera Escuchar (גרסת הדלוקס)
פרסים > פרסי המוזיקה האמריקאית

Favorite Latin Artist - 2000
פרסים > פרסי המוזיקה של MTV אירופה

הזמר הטוב ביותר - 2000
פרסים > פרסי המוזיקה של MTV אסיה

הזמר האהוב (Favorite Male Artist) - בשנים 2002 ו-2006