ראג'פוטים
היסטוריה > היסטוריה של ממלכות הראג'פוטים

ממלכות הראג'פוטים היו נפרדות זו מזו: נאמנות לקלאן הייתה חשובה יותר מנאמנות לקבוצה החברתית הרחבה יותר של הראג'פוטים, וקלאנים נלחמו זה בזה. עובדה זו והמאבקים הפנימיים ההרסניים לקבלת תפקיד השליט שהתרחשו כאשר מת מנהיג הקלאן (ראג'ה) הביאו לכך שהפוליטיקה של הראג'פוטים הייתה נזילה ומנעה היווצרות של אימפריה ראג'פוטית קוהרנטית.
המונח "ראג'פוט" שימש כינוי אנכרוניסטי לשושלת לוחמים מובילה במאות ה-11 וה-12 שהתעמתו עם הפולשים העז'נוויים והע'ורידיים, אף על פי שהזהות הראג'פוטית לשושלות לא הייתה קיימת בשלב זה, שושלות אלו סווגו כקלאנים ראג'פוטיים אריסטוקרטיים בזמנים מאוחרים יותר.
עם זאת, דעות חוקרים אחרות שהופעתם של קלאנים של ראג'פוטים התחילה כבר במאה השביעית לספירה. כאשר הם מתחילים להפוך את עצמם לאדונים של יישובים שונים ולשלוט באזור בצפון הודו של ימינו. השושלות הללו היו גורג'ארה-פרטיהארה (אנ'), הצ'המאנאס (של שקמבהארי (אנ'), נאדולה (אנ') וג'לור (אנ')), שושלת טומארה (אנ'), שושלת צ'לוקייה, שושלת פראמארה (אנ'), שושלת גהדאוואלה (אנ'), צ'נדלה של ג'ג'קאבהוקטי (אנ'), שושלת גוהילה (אנ') ועוד.
הממלכות שעליהן שלטו הראג'פוטים בלמו פלישות מוקדמות של מפקדים ערבים לאחר שמוחמד איבן אל-קאסם (אנ') כבש את סינד (אנ') והוציא להורג את המלך ההינדי האחרון של הממלכה, הראג'ה דאהיר (אנ'). ממלכת מיוור (אנ') בפיקודו של הראג'פוט באפה ראוול (אנ') ומאוחר יותר בפיקודו של חומאן נלחמה בפלישות של מצביאים ערבים והגבילה אותן רק עד לגבול ראג'סטאן אך לא הצליחה לכבוש מחדש את סינד. ברבע הראשון של המאה ה-11, הכובש הטורקי מחמוד מע'זנה שלח כמה משלחות צבאיות מצליחות לשטחי הראג'פוטים, הביס אותם בכל פעם ועד שנת 1025 לספירה, הוא הרס ובזז את מקדש סומנאת (אנ') המפורסם, והשליט הראג'פוטי בהימדב סולאנקי ברח מבירתו. השליטים הראג'פוטים בגוואליור ובקלינג'אר הצליחו לעצור את התקפות מצד מחמוד, אף ששתי הערים העלו לו מס כבד. ברבע האחרון של המאה ה-12, הביס מוחמד ע'ורי והוציא להורג את אחרוני השליטים מהשושלת הע'זנווית וכבש את אזורם יחד עם ביזה של ע'זנה, בירת השושלת הע'זנווית. לאחר שכבש את הגבול הצפון-מערבי, הוא פלש לתחומי הראג'פוטים. בשנת 1191 הוביל פריטביראג' צ'והאן (אנ') מאג'מר (אנ') קואליציה של מלכים ראג'פוטים והביס את ע'ורי ליד טאראורי (אנ'). עם זאת, ע'ורי חזר שנה לאחר מכן עם צבא של קשתים רכובים טורקים (אנ') והביסו כוחות ראג'פוטים באותו שדה קרב של טאראורי (אנ'), פריטביראג' ברח משדה הקרב אך נתפס ליד סירסה והוצא להורג על ידי הע'ורידים.
הראג'פוטים נלחמו נגד הסולטאנים של דלהי מראג'סטאן ומאזורים סמוכים אחרים. ברבע הראשון של המאה ה-14, בזז עלאא א-דין אל-ח'לג'י את מבצרי הראג'פוטים של צ'יטורגר (1303), רנתמבור (1301) וממלכות אחרות של ראג'פוטים כמו סיוואנה (אנ') וג'לור (אנ'). עם זאת, התאוששות של הראג'פוטים התרחשה תחת המיר סינג (אנ') שהביס את צבא שושלת טוגלאק (אנ') של מוחמד אבן טוגלאק בקרב סינגולי (אנ') בשנת 1336 לספירה וכבש מחדש את ראג'סטאן מסולטנות דלהי. במאה ה-15, הסולטאנים המוסלמים של סולטנות מאלווה (אנ') וסולטנות גוג'ראט (אנ') עשו מאמץ משותף להתגבר על שליט מיוור ראנה קומבה (אנ'), אך שני הסולטאנים הובסו. נכדו הנודע של קומבה, ראנה סנגה (אנ'), ירש ממלכה במצב מעורער לאחר מותם של אחיו, אך באמצעות שלטונו המוכשר הפך את הממלכה המסורתית של מיוור לאחת המעצמות הגדולות בצפון הודו בתחילת המאה ה-16. סנגה הביס את הסולטאנים של גוג'ראט, מאלווה ודלהי מספר פעמים בקרבות שונים והרחיב את ממלכתו. סנגה הוביל ברית גדולה של שליטים ראג'פוטים והביס את הכוחות המוגוליים של באבור בקרב מוקדם (אנ') אך הובס בקרב חנווה (אנ') באמצעות שימוש של המוגולים באבק שריפה שלא היה ידוע בצפון הודו באותה תקופה. באוטוביוגרפיה שלו הכיר בו באבור, יריבו החזק ביותר, כמלך ההינדי הגדול ביותר של אותה תקופה יחד עם קרישנאדוואריה (אנ') מאימפריית ויג'איאנגר. לאחר כמה שנים עלה לשלטון מלדו ראתור (אנ') ממארוור (אנ') ושלט כמעט על כל החלקים המערביים והמזרחיים של ראג'סטאן.
משנת 1200 לספירה, קבוצות ראג'פוט רבות נעו מזרחה לעבר המישורים המזרחיים של הגנגס (אנ') ויצרו נסיכויות משלהן. ממלכות ראג'פוט קטנות אלו היו פזורות בכל מישורי הגנגס באוטר פרדש ובביהר של ימינו. במהלך תהליך זה התרחשו התנגשויות קטנות עם האוכלוסייה המקומית ובמקרים מסוימים נוצרו בריתות. בין המנהיגים הראג'פוטיים הללו היו הזמינדרים מבהוג'פור (אנ') והטאלוקדרים (אנ') של אווד.
ההגירה של הצ'יפים של הקלאנים הראג'פוטים לחלקים אלה של מישורי הגנגס תרמה גם היא לחקלאות של אזורים מיוערים בעבר, במיוחד בדרום ביהר. יש שקישרו את ההתרחבות הזו מזרחה עם תחילתה של פלישת הע'ורידיים במערב.
מהמאה ה-16 גויסו חיילי פורביה (אנ') ראג'פוטים מהאזורים המזרחיים של ביהר ואווד כשכירי חרב עבור ראג'פוטים במערב, במיוחד באזור מאלווה.