stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפיטליזם
כלכלות קפיטליסטיות, הצלחה וביקורת > אי-שוויון כלכלי-חברתי בחלוקת ההון

| --- | --- |
 :  ראו גם – קפיטליזם מאוחר, אנטי-קפיטליזם
אחת הביקורות החריפות ביותר על הקפיטליזם, שהועלתה באופן מפורסם על ידי קרל מרקס בספרו "הקפיטל" ובמנשרו "המניפסט הקומוניסטי", היא שבחברות בהן הקפיטליזם בולט קיים אי-שוויון גדול בעושר וברמת החיים בין עניים לעשירים. חלק קטן מאוד באוכלוסייה, המאיון העליון, מחזיק בחלק גדול מאוד מההכנסות וההון, ואילו רוב האזרחים האחרים מחזיקים בהרבה פחות מכפי שראוי שיהיה מקובל. מבחינה אובייקטיבית, בכל כלכלה קפיטליסטית קיימים הבדלים עצומים בין האנשים העניים ביותר לעשירים ביותר בחברה.
בחינה של התפלגות ההכנסות בחברות שונות, בעלות מידה שונה של משטר קפיטליסטי, אינה נותנת חיזוק לטענה העובדתית שבשורש טיעון זה. בממוצע עולמי, נהנה העשירון התחתון מבחינת הכנסה מ-2.26 אחוז מכלל ההכנסות. הממוצע במדינות הקפיטליסטיות יותר הוא 2.5 ובקפיטליסטיות פחות 2.1. לפיכך, אין למעשה קשר בין סוג השיטה הכלכלית הנהוגה, קפיטליסטית או לא, לגובה הכנסותיהם של העניים כחלק מכלל ההכנסות. השוואה של עשר המדינות הראשונות והאחרונות (שלגביהן יש נתונים) לפי מידת החופש הכלכלי בהן מעלה הפרש קטן (2.6 לעומת 2.1 אחוז) לטובת המדינות הפחות קפיטליסטיות.
מבדיקת גובה ההכנסות של העשירון העליון בעשר המדינות היותר והפחות קפיטליסטיות עולה כי במדינות היותר קפיטליסטיות נהנה העשירון העליון מ-28.54 אחוז מההכנסות, לעומת 32 אחוז בפחות קפיטליסטיות. בדיקה של עשר מדינות מאמצע הטבלה (מקום שמונים ואילך) מעלה נתון של 36.76 אחוז לעשירון העליון.
תשובה אחרת לטיעון שעושרם של העשירים הוא "אי צדק" היא, שהטענה מבוססת על ההנחה שהזירה הכלכלית היא "משחק סכום אפס", בו מחלקים עוגה שגודלה נתון וקבוע לחלקים, כך שהנתח הגדול יותר ממנו נהנים העשירים בא על חשבון חלקם של העניים יותר. בפועל, נטען, השוק פועל כ"משחק סכום אפס" רק לעיתים נדירות ולמעשה, פעולת מנגנוני ההיצע והביקוש תלויה בכך שכל הצדדים הפועלים בשוק יניחו כי מדובר במשחק שאינו משחק סכום אפס: בכל עסקה נדרשים שני צדדים המניחים כי שניהם יוצאים נשכרים מהעסקה והדבר שקיבלו עולה בערכו על הדבר שנתנו. אשר לפעולת המתעשרים בשוק, אלו צוברים ברוב המקרים את הונם בזכות יזמות ונטילת סיכונים, שאחרים אינם מוכנים ליטול, ובתוצר הסופי של פעולתם – הרחבת השוק או העוגה הכוללת – חולקים כל המשתתפים בשוק. לדוגמה, לפי נתוני הבנק העולמי, ההכנסה השנתית הממוצעת של העשירון התחתון במדינות הפחות קפיטליסטיות היא 823 דולר. הכנסתו השנתית של אותו עשירון במדינות היותר קפיטליסטיות היא 6,877 דולר (פי 8.3).
כלכלות קפיטליסטיות, הצלחה וביקורת > תנודתיות ומשברים כלכליים

| --- | --- |
 :  ראו גם – כשל שוק, שוק (כלכלה), פוסט-קפיטליזם, משבר כלכלי
קיים ויכוח אקדמי בשאלה האם מחזור העסקים הוא חלק טבעי מהשוק החופשי או שמא הוא נגרם מהתערבות ממשלתית בכלכלה (בין אם באופן ישיר או באמצעות הבנק המרכזי). הגישה המרקסיטית והקיינסיאנית גורסות כי משברים הם חלק טבעי מהקפיטליזם, בעוד שהאוסטרים והמוניטריסטים גורסים כי משברים הם תוצאה ישירה של התערבות ממשלתית.
אחת האפיזודות הבולטות בהקשר זה הוא השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית ובעולם בשנות השלושים. בעקבות המשבר, ומסיבות נוספות, הוקמו במדינות רבות מנגנונים אנטי-משבריים שהיו מנוגדים לגישות קפיטליסטיות. משבר זה הביא להיווצרה של התערבות ממשלתית רבה יחסית בכלכלת ארצות הברית במסגרת הניו דיל.
החל מאמצע שנות השבעים, עם היווצרות הסטגפלציה, מאורע שלא היה יכול להתרחש על פי התאוריה הקיינסיאנית, סר במידת מה חינו של טיעון זה נגד הקפיטליזם וחלו תמורות בתורה הקיינסיאנית. בין הסיבות לכך היו הצטברות עדויות רבות לכך שהנטייה המשברית שאובחנה בקפיטליזם אינה נובעת למעשה ממנגנוני שוק אלא ממנגנונים רגולטוריים בשווקים (טיעון זה נכון במיוחד ביחס לשפל הגדול).
בעקבות המשבר הכלכלי שהחל ב-2007 ניצת הדיון בשנית כשהשמאל הכלכלי טוען כי שורש המשבר בתכונה טבעית של השוק או דה-רגולציה והימין הכלכלי מצביע על מדיניות הריבית הנמוכה שהונהגה בארצות הברית בשנות ה-90 והאלפיים לצד תוכניות עידוד משכנתאות רחבות היקף של הממשל הפדרלי כשורשו של המשבר.
כלכלות קפיטליסטיות, הצלחה וביקורת > קפיטליזם ואימפריאליזם

| --- | --- |
 :  ראו גם – קפיטליזם מאוחר, קפיטליזם מדיני
כלכלות קפיטליסטיות, הצלחה וביקורת > קפיטליזם ואימפריאליזם > נאו-אימפריאליזם

| --- | --- |
 :  ראו גם – נאו-קולוניאליזם
ג'יי. איי. הובסון, העלה בראשית המאה העשרים את התאוריה שהאימפריאליזם של סוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים (במיוחד "המרוץ לאפריקה") הוא תוצר של הקפיטליזם. לפי הובסון, בגלל תהליך ריכוז העושר בידיים מועטות יותר ויצירת מונופולים תחת המשטר הקפיטליסטי נוצרה תת-צריכה באירופה ובצפון אמריקה, והצריכה התפשטות של הקפיטליזם לשווקים חדשים מעבר לים וכיבוש אימפריאלי.
על הרעיון עט כמוצא שלל רב לנין בספרו: "אימפריאליזם, השלב האחרון של הקפיטליזם". חסידי המרקסיזם התלבטו אז בקשיים שנבעו מכישלון חוק הדלות הגוברת של מרקס. לטענתו של מרקס היה מצבו של מעמד אמור להחמיר בהדרגה עם התפתחות הקפיטליזם. בפועל, מצבו הלך והשתפר. לפי לנין, ההסבר לכך הוא האימפריאליזם. כך הוא כותב בפרק שבע של "אימפריאליזם":
כנגד תאוריה זו של לנין והובסון הועלו מספר הסתייגויות. ראשית, נטען[דרושה הבהרה] כי שאיפות אימפריאליסטיות אפיינו לא רק מדינות בשלב "קפיטליזם מתקדם" אלא גם מדינות מפותחות פחות כמו איטליה, רוסיה או יפן, שעל פי התאוריה לא היו אמורות להידרש לכך בשלב זה.
שנית, אם השאיפה האימפריאלית נועדה למצוא שווקים חדשים של צרכנים בגלל תת-הצריכה במערב, היינו צריכים להבחין בשתי תופעות: עוני הולך ומתגבר במערב, והתעשרות גוברת בעולם האימפריאלי, שכן בלי התעשרות אין צרכנים. התופעה הראשונה נסתרה כבר בשלב הקודם (כשל חוק הדלות הגוברת של מרקס[דרוש מקור]) ואילו השנייה לא תאמה את אופן הפעולה של המעצמות האימפריאליסטיות, שכוון לניצול פשוט של משאבי הטבע במדינות עליהן השתלטו.
אם המטרה הייתה ניצול משאבים בגלל העלות הפחותה של הפקתם או היצע גדול יותר של חומרי גלם במדינות האימפריה, הרי שהאימפריאליזם סתר כל הגיון כלכלי קפיטליסטי, שכן ברוב המקרים הייתה עלות הכיבוש האימפריאלי והניהול האדמיניסטרטיבי גבוהה מהרווחים שהופקו ממנו.[דרוש מקור]
ברמה עקרונית יותר, נטען כי הכיבוש האימפריאלי בוצע על ידי מדינות ותוך הרחבה של כוח הממשלה והפרת הכלל הקפיטליסטי של סחר חופשי מרצון. קפיטליסטים וליברלים התנגדו לאימפריאליזם בדיוק מסיבות אלו[דרוש מקור] ולמעשה, נטען, עצם הכיבוש האימפריאלי על ידי המדינה ובחסותה מעיד על היעדר קפיטליזם או היחלשותו. אם בכלל, שיקף האימפריאליזם תפישות בתר-קפיטליסטיות מרקנטליסטיות, שראו ערך בצבירת "בוליון" בדמות משאבי טבע ושטחי אדמה, רעיון שהקפיטליזם מנוגד לו לחלוטין.
כלכלות קפיטליסטיות, הצלחה וביקורת > קפיטליזם ואימפריאליזם > גלובליזציה

| --- | --- |
 :  ראו גם – גלובליזציה
החל מראשית שנות התשעים זכו רעיונותיו של לנין לתחיה מחודשת במסגרת תנועות האנטי-גלובליזציה. תנועות אלו טוענות כי חברות גדולות במערב, בתמיכה ובגיבוי ממשלתי או דמוי-ממשלתי (כמו באמצעות הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית) מכוננות במסגרת הגלובליזציה הגוברת כיבוש אימפריאלי כלכלי של העולם השלישי.
כיבוש זה מתבטא בכך שהחברות מוזילות את הייצור של מוצרים שונים באמצעות פתיחת מפעלים בעולם השלישי והעסקת עובדים בעלות נמוכה יותר ובתנאים ירודים יותר בהשוואה למפעלים מקבילים במערב. מפעלים אלו מושכים את אזרחי המדינות העניות בעולם השלישי מאחר שהשכר והתנאים בהם טובים מאלו הזמינים להם באופן אחר והם מוכנים, תמורת הפיתוי הכספי, לזנוח את דרכי החיים המסורתיות שלהם.
תומכי הקפיטליזם טוענים כאן כי תנועות האנטי-גלובליזציה טועות פעמיים. הן טועות פעם ראשונה בסברתן כי פעילי התנועות האנטי-גלובליות יודעים טוב יותר מתושבי העולם השלישי מה נכון וטוב עבורם. הן טועות פעם נוספת כאשר הן מבלבלות בין תופעות של קורפורטיזם ובמיוחד כזה שבין חברות גדולות לממשלות בעולם השלישי, לפעולה קפיטליסטית. בין השתיים אין קשר ולמעשה, הן סותרות זו את זו.
אידאולוגיות הקשורות לקפיטליזם

| --- | --- |
 :  ראו גם – אובייקטיביזם, דיריגיזם, ליברטריאניזם, שמרנות
ישנן כמה אידאולוגיות פוליטיות הרואות עצמן נשענות על עקרונות קפיטליסטיים וקוראות למימושם בפועל.
ליברטריאניזם וליברליזם: אידאולוגיות אלו תומכות בחופש הפרט הן במישור הכלכלי והן במישור האזרחי, כיוון שהן שוללת יזימת כפייה באופן כללי. הזכות של אדם לעשן קנאביס היא לפיכך זכות קניינית ממש כפי זכותו למכור ולקנות כל דבר אחר. בין חברי התנועה מינארכיסטים ואנרכו-קפיטליסטים. בעוד שהמינארכיסטים מעוניינים במדינה קטנה, או מדינת שומר לילה המגינה על האזרחים מפני אלימות, גנבה, ורמייה, האנרכו-קפיטליסטים מעוניינים בחברה ללא מונופול על הכוח בה כל השירותים, ובכללם שירותי הגנה, יסופקו על ידי התאגדות חופשית של פרטים.
שמרנות: מתייחס בעיקר לגישה לפעולת השוק של כמה גורמים שמרניים, בפרט שמרנות אמריקאית. רובם של השמרנים, עם זאת, תומכים במעורבות ציבורית ברמה מסוימת וכן רואים מקום לחקיקה ממשלתית שמטרתה לתפיסתם מניעת התדרדרות מוסרית.
אובייקטיביזם: מיעוט מבין תומכי הקפיטליזם מחזיק בפילוסופיית האובייקטיביזם של איין ראנד אשר קוראת לאגואיזם רציונלי, וכך טוענת כי מסחר, בו ניתן ערך אחד תמורת ערך אחר לטובת שני הצדדים הוא הדרך המוסרית היחידה לנהל חברה צודקת, וקיומה של זו תלוי בקיומם של אנשים חופשיים הפועלים באופן רציונלי במסגרת זכויותיהם.
קפיטליזם מרקנטליסטי או קורפורטיזם: תומך בכינון שוק חופשי בתוך המדינה, אך תומך בהגנה פרוטקציוניסטית ממתחרות מבחוץ.
דיריגיזם: תומך בכינון שוק חופשי ברובו בתוך המדינה, לצד מעורבות של המדינה להכוונת התעשייה בכיוונים החשובים יותר או לייעולה.
תורות כלכליות המנוגדות לקפיטליזם

| --- | --- |
 :  ראו גם – סוציאליזם, סוציאל-דמוקרטיה, סוציאליזם ליברטריאני, דיסטריביוציניזם, קומוניזם, טוטליטריזם, דיקטטוריזם
סוציאליזם:
שיטה כלכלית הגורסת כי ביטול הבעלות הפרטית על אמצעי-הייצור (אדמה, תעשייה וכיוצא בזה) יוביל לחירות רבה יותר לכל אדם. לשם כך על החברה להפקיע את הבעלות הפרטית על אמצעי הייצור מידי בעלי ההון, ולהעבירה לבעלות משותפת-ציבורית. בתוך הסוציאליזם ישנה מחלוקת על האופן שבו יש לבצע מהלך כזה, על מעורבות המדינה בתהליך ועל ההשלכות שלו. עם הזרמים המצויים בתוך הסוציאליזם ניתן למנות את: האנרכיזם, הסינדיקליזם, הסוציאל-דמוקרטיה ועוד:
סוציאליזם ליברטריאני או אנרכיזם: תנועת המעמד הבינוני בספרד במלחמת האזרחים. חברה לגופים אנטי-פשיסטיים שונים, ביניהם אנרכיסטים וסוציאליסטים. טוען כי נדרשת שליטה קולקטיבית בכלכלה בלי בעלות פרטית על אמצעי-ייצור כלשהם או מעורבות של המדינה.
סוציאל-דמוקרטיה: טוענת בזכות רגולציה נרחבת של המדינה ומעורבות עמוקה שלה בתחומים שונים כדי ליצור יותר שוויוניות. תומכת בדרך כלל בהלאמת תעשיות מסוימות. יש המשייכים אותה לקפיטליזם בגלל תמיכתה בקניין פרטי ובהסתמכות משמעותית על מנגנוני שוק.
דיסטריביוציניזם: מטיף לחלוקה שוויונית של כל הרכוש וחזרה לכלכלה קיומית בסיסית.
טוטליטריזם: משטר טוטליטרי הוא סוג מסוים של דיקטטורה, בו האזרחים משועבדים למדינה וחייהם כפופים לרשות השלטון. כפועל יוצא מכך, גם אם יש במדינה רכוש פרטי, זכותו של הממשל להפקיע אותו מהאזרחים לפי שיקול דעתו. משטרים טוטליטריים מטפחים אתוס של אזרח אידיאלי – מודל שהאזרחים צריכים לשאוף אליו – על פיו האזרח יהיה נכון להקריב מטובתו האישית לטובת הכלל או הלאום. רעיונות אלו מצדיקים מדיניות כלכלית ריכוזית, בה הממשל יכול לנהל את הכלכלה כראות עיניו מבלי להתחשב בזכויותיהם של האזרחים כמו זכות הקניין.
קומוניזם או מרקסיזם טוען כי הקפיטליזם סופו לקרוס, ובמקומו תקום חברה שוויונית ללא מסחר או רכוש פרטי.
פשיזם או נאציונל-סוציאליזם: שיטות ממשל שהונהגו בפועל בתחילת ובאמצע המאה ה-20. על פי השיטות, הלאום נעלה על הפרט ולמנהיגי הלאום צריכה להיות זכות בלתי מעורערת לפעול בהתאם לשיפוטם לטובת הלאום. בני האדם לא נולדו שווים. הנאציונל-סוציאליזם קידם ודגל בתורת הגזע.
ראו גם

קפיטליזם מדיני
קפיטליזם וחירות
השילוש הבלתי אפשרי
סוציאליזם
קפיטליזם מאוחר
הפולמוס סביב השוק
לקריאה נוספת

אדם סמית, עושר העמים: ספרים א-ג, הוצאת מוסד ביאליק והוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
קרל מרקס, הקפיטל - ביקורת הכלכלה המדינית, הוצאת ספרית פועלים-הקיבוץ המאוחד, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
מילטון פרידמן, קפיטליזם וחירות, הוצאת שלם, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
איין ראנד, קפיטליזם - האידיאל, הוצאת סלע מאיר, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
אווה אילוז, תרבות הקפיטליזם, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ג 2002 (הספר בקטלוג ULI)
הא-ג'וֺֹּן צ'אנג, 23 דברים שלא מגלים לנו על קפיטליזם, הוצאת כנרת-זמורה-ביתן, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
טום קרגנבילד, "מדד החופש הכלכלי או כמה קפיטליזם יש במדינה שלך", באתר כלכלה קלה, 2017
רוברט מרפי, מדריך לא פוליטיקלי קורקט לקפיטליזם, הוצאת סלע מאיר, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
פרנן ברודל, הדינמיקה של הקפיטליזם, רסלינג, 2005
ערן פישר, קפיטליזם בעידן התקשורת הדיגיטלית: הכלכלה החדשה ושיח הטכנולוגיה, רסלינג, 2011
אודי מנור, השקפה אופטימית, תל אביב, מכון מופת, 2014.
סילביה פוטי

| --- | --- |
סילביה פוטי
סילביה פוטי
 לידה:  3 בספטמבר 1961 (בת 63) שיקגו, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן, National Louis University, אוניברסיטת MSU 
 שפות היצירה:  אנגלית
 נושאי כתיבה:  סיפורת ומאמרים וספרי עיון
 יצירות בולטות:  "נכדתו של נאצי (אנ')
 https://silviafoti.com/ "
 
סילביה פוטי (בליטאית: Silvia Kučėnaitė Foti); נולדה ב-3 בספטמבר 1961 היא סופרת, עיתונאית ומורה אמריקאית. ספרה "נכדתו של נאצי" המתאר את עלילות חייו של יונאס נורייקה (אנ'), סבה, עורר סערה בדעת הקהל בליטא.
קורות חיים

סילביה נולדה בצד הדרומי של שיקגו בשכונה שכונתה "ליטה הקטנה" מכיוון שהייתה מאוכלסת ברובה ממהגרים מליטא. אביה היה John Casimir Kucenas ואמה Dalia Maria (Noreika) Kucenas שהייתה בתו של יונאס נורייקה מי שנחשב לגיבור מלחמה בעיני בני עמו.
סילביה דיברה ליטאית בבית, היא הייתה חברה בכמה ארגוני נוער, תנועת נוער, למדה בבית ספר ליטאי בשבת והשתתפה במחנות קיץ של הקהילה. סילביה נהנתה בצעירותה מיחס אוהד בקרב הקהילה מכיוון שהייתה נכדתו של יונאס נורייקה, שנחשב לגיבור לאומי בליטא, שעל שמו נקראו בתי ספר ורחובות ולוח להנצחתו תלוי בעיר הבירה של ליטא.
לסילביה פוטי שני ילדים. ב-2015 נפטרה בתה בת ה-21 ממנת יתר של סמים.
קריירה

לאחר שקיבלה תואר שני בעיתונאות מ-אוניברסיטת נורת'ווסטרן (אנ') עברה פוטי לבואנוס איירס, שם עבדה עיתונאית עצמאית עבור הבואנוס איירס הראלד (אנ') וגרה עם דודתה, אחותו של יונאס נורייקה, שממנה שמעה ותיעדה רבות על נורייקה. לאחר חזרתה לשיקגו, היא החלה בקריירה רחבה בעיתונאות, בתחילה כעורכת הירחון של האקדמיה לרפואת שיניים (אנ') ואחר כך כעיתונאית וכותבת תוכן עצמאית. היא פרסמה שני ספרי רומן מיסטורי.

וזכרתה על אחד מהם בפרס לוואי. לאחר קבלת תואר שני בחינוך, היא החלה בקריירה בהוראה אך לא פסקה מלכתוב וללמוד (תואר שני בכתיבת ספרי עיון).
הערות שוליים

1 2 3  My Lithuanian wartime grandfather was a hero, a collaborator and a murderer, The Jewish Chronicle, 2 December 2018
1 2 3 4 5  She thought her grandfather was a Lithuanian hero. Research leads her to ask, was he a patriot or a Nazi?, Chicago Tribune, Ron Grossman, 14 January 2019
↑  Silvia Foti, prabook.com (ב־)
↑
↑
↑  http://awards.omnimystery.com/mystery-awards-loveys.html
1 2  After US teacher exposes her grandfather as Nazi collaborator, Lithuania listens, Times of Israel, Cnaan Lipshiz, 6 October 2018
1 2  [https://www.timesofisrael.com/war-hero-or-nazi-collaborator-family-partners-with-victims-kin-to-expose-truth/
↑  Mindaugas Jackevicius, Professor on Jewish massacre participants in Lithuania: it was not just a handful of degenerates, but also part of the intelligentsia, the Lithuania Tribune, ‏2017-11-28 (באנגלית בריטית)
↑  תמיר הוד, 'נכדתו של נאצי': על הלבנת העבר האפל בליטא, באתר ynet, 14 במרץ 2021
↑  אנטישמיות והכחשת שואה – איגוד יוצאי וילנה והסביבה בישראל
↑  יהודי מולטאי – הפצע שליטא מתקשה להחלים ממנו, באתר מגפון ניוז Megafon News, ‏2019-10-21
↑  https://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201155.pdf
↑  המלחמה ורצח יהודי ליטא, באתר lib.cet.ac.il
↑  רצח יהודי המדינות הבלטיות, באתר www.yadvashem.org
↑  https://www.ybook.co.il/book/7199/מסע-עם-האויב
↑  Silvia Foti, Best of 2018: My grandfather wasn't a Nazi-fighting war hero — he was a brutal collaborator, Salon, ‏2018-12-30 (באנגלית)
↑  רוברט פילפוט, הגיבור הלאומי של ליטא מואשם ברצח אלפי יהודים, באתר זמן ישראל, 6 ביולי 2019
↑   עופר אדרת, 70 שנה אחרי מותו, נכדתו של גיבור ליטאי מאשימה אותו ברצח המונים בשואה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2019
↑   https://www.amazon.co.uk/Nazis-Granddaughter-Discovered-Grandfather-Criminal/dp/1684511089
↑  JTA, Jewish groups in Lithuania say national hero killed Jews, should not be honored, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  JTA, Vilnius removes plaque honoring alleged Nazi collaborator, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Higgins, Andrew (2018-09-11). "Nazi Collaborator or National Hero? A Test for Lithuania". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-01-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 392154381011330291595   WorldCat (עם VIAF): 392154381011330291595 
לוח זיכרון לכבוד יונאס ניורקה באקדמיה למדעים בוילנה
School at Šukioniai, named for Jonas Noreika
מזנון (רשת מסעדות)

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  אייל שני, שחר סגל 
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים) 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המסעדות 
  
 miznon.com
 
מזנון היא רשת מסעדות ישראלית שהוקמה על ידי השף אייל שני והמשקיע שחר סגל. הרשת מתמחה בהכנת מנות דמויות מאכלי רחוב המוגשות בתוך פיתה.
הסניף הראשון נפתח בתל אביב בינואר 2011 ברחוב אבן גבירול פינת רחוב דיזנגוף/קפלן, תל אביב. בהמשך נפתחו סניפים נוספים בתל אביב, ברחוב המלך ג'ורג' ובאזור התעשייה רמת החייל.
באוגוסט 2013 נפתח לראשונה סניף של הרשת מחוץ לישראל, בשכונת המארה בפריז. בהמשך נפתחו סניפים נוספים של הרשת במקומות רבים ברחבי העולם: ארבעה סניפים בארה״ב (שניים בניו יורק, אחד בטקסס ואחד בלאס וגאס), סניף בטורונטו שבקנדה, שני סניפים נוספים בפריז שבצרפת, סניף בווינה שבאוסטריה, שני סניפים במלבורן שבאוסטרליה, סניף בסינגפור ושני סניפים בבירת אנגליה, לונדון. בכל סניף מוגשות מנות הייחודיות לעיר ולאזור בו הן ממוקמות.
בינואר 2022 נפתח סניף במתחם הביג פאשן באשדוד, אולם הוא נסגר.
ביקורות

מסעדות המזנון זכו לביקורות חיוביות.
האנה גולדפילד, מבקרת האוכל של כתב העת הניו יורקר טענה כי ”נראה שזה לא הוגן להשוות את הפיתות של "מזנון" לכל פיתה אחרת. הפיתות של "מזנון" הן קטיפתיות ורכות – הייתי בשמחה נופלת על ערימה של פיתות של "מזנון"”.
ריצ'רד ויינס, מבקר המסעדות של בלומברג תיאר את האוכל בסניף המזנון בתל אביב כ”מעולה וזול ... הפיתה עצמה רכה ומרופדת, דומה יותר לפנקייק מקופל מאשר ללחם”, וכן שלבשר העטוף בתוך הפיתה ”יש עומק רב”.
באוגוסט 2019 דורגה המזנון על ידי סוכנות הידיעות בלומברג כאחת מ-12 מסעדות הרחוב הטובות ביותר בניו יורק.
הערות שוליים

↑  עכבר העיר אונליין, נפתח המקום החדש של אייל שני: 50 שקלים לפיתה, באתר הארץ, 2 בפברואר 2011
↑  Dai, Serena (30 בינואר 2018). "Miznon, Now Open in Chelsea, Dreams of Capturing New York in a Pita". New York Eater. נבדק ב-24 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  מיכאל צ'רני, פריז, בונז'ור עגבניה: אייל שני פותח את המזנון בפריז, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2013
↑  לוקיישנים - Miznon
↑  Hannah Goldfield, Miznon Secures Pita Primacy at Chelsea Market, ‏20 באפריל 2018
↑  Richard Vines, Israel Is the World’s New Dining Hotspot, ‏18 באפריל 2018
↑  רעות ברנע ו-ynet, "המזנון" של אייל שני בין 12 מסעדות הרחוב הטובות בניו יורק, באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2019
חמרון ספרטנס

מועדון הכדורגל חמרון ספרטנס (במלטית: Ħamrun Spartans Football Club) הוא מועדון כדורגל מלטזי מהעיר חמרון (אנ') שבמלטה, המשחק בליגת העל המלטזית.
המועדון נוסד בשנת 1907, נחשב לאחד מהמועדונים שהקימו את הליגה המלטזית בכדורגל, וזכה ב-8 אליפויות הליגה בהכירה, 6 גביעים מלטזים, 5 גביעי סופר-קאפ מקומיים, 4 גביעי יורוצ'לנג' וגביע "סופר פייב" אחד.
אחד השחקנים בהיסטוריה של המועדון, סטפן סולטנה, כבש בסך הכל 252 שערים בקריירה שלו (225 מהם במדי המועדון), מה שהופך אותו למלך השערים של הליגה של מלטה (נכון ל-12 במאי 2007).
תארים

אליפות מלטה: 10
1913/1914, 1917/1918, 1946/1947, 1982/1983, 1986/1987, 1987/1988, 1990/1991, 2020/2021, 2022/23, 2023/24
הגביע המלטזי: 6
1982/1983, 1983/1984, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1991/1992
הסופר קאפ המלטזי' : 6'
1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1990/1991, 1991/1992, 2022/2023
גביע היורו-צ'לנג': 4
1985, 1988, 1991, 1992
גביע קאסאר: 2
1947/1947, 1948/1949
גביע הסופר-פייב: 1
1991/1992
הגדת האחות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  עברית 
 
הגדת האחות היא כתב יד מאויר של הגדה של פסח שנוצר בברצלונה במחצית השנייה של המאה ה-14.
אודות ההגדה

כנהוג בכתבי יד שנוצרו בימי הביניים בספרד, שם הסופר, שם המאייר ושם המזמין אינם מצוינים על ההגדה.
על פי הערה הרשומה בעמוד האחרון, כתב היד נרכש על ידי הספרייה הבריטית בלונדון ב-13 ביוני 1885 מאדם בשם אוג'ן פון מילר. ההגדה שמורה בספרייה הבריטית בלונדון תחת המספר הקטלוגי Or.Ms.2884. בצלאל נרקיס כינה את ההגדה בעבודתו Hebrew Illuminated Manuscripts "הגדת האחות להגדת הזהב", כינוי שקוצר בהמשך ל"הגדת האחות", בשל הדמיון בין שתי ההגדות בכל הקשור למחזורי האיורים שמקורם בתנ"ך, בחירת הנושאים והאיקונוגרפיה, אם כי טכניקת הציור בהגדת האחות פחות מקצועית, השימוש בזהב מועט יותר ותנועת הדמויות מגושמת יותר.
תיאור ההגדה

ההגדה כוללת 64 דפי קלף. גודל העמוד 230x190 מ"מ.
תיאור ההגדה > מחזור התמונות התנ"כיות

כמו בכל ההגדות שמקורן בספרד של המאה ה-14 ובמיוחד בקטלוניה, גם בהגדת האחות רוכזו מחזורי התמונות מספר בראשית ומספר שמות בסדרות רצופות בשמונה עשר הדפים הראשונים של ההגדה, כאשר בכל עמוד שתיים או ארבע תמונות מלוות בכותרת הסבר. המחזורים מתחילים בבריאת אדם וחוה ומסתיימים בתיאור קריעת ים סוף ומרים ובנות ישראל היוצאות בתופים ובמחולות.
האיורים כוללים אלמנטים בסגנון גותי ואיטלקי. ההשפעה האיטלקית בולטת במיוחד בפריטים האדריכליים ובכיסויי הראש של הדמויות.
בהמשך לאיורי התנ"ך, באות תמונות המציגות משפחה יהודית בספרד של המאה ה-14 העוסקת בהכנות לחג הפסח: ניקוי הבית, שחיטת כבש ועריכת השולחן, בני המשפחה מסבים לשולחן עליו מונחים מאכלים שונים.
תמונות אלו מאפשרות הצצה לחלק מהאופנים בהם יהודי ספרד התכוננו לחג.
בין תמונות אחרונות אלה משולבת תמונה ייחודית המתארת קהל שהתאסף בבית הכנסת סביב אדם העומד על במה אופיינית לבתי-כנסת של ימי הביניים בספרד וקורא את ההגדה. כותרת התמונה היא "בעל הבית ובני ביתו שאומרים ההגדה". סבורים שהתמונה צוירה בהשראת מנהג שרווח בספרד באותה עת: קריאת ההגדה בבית הכנסת לטובת אלה שלא ידעו לקרוא או שלא הייתה להם אפשרות לרכוש הגדה.
תיאור ההגדה > עמודי הטקסט

טקסט ההגדה כתוב בכתב ספרדי מרובע מנוקד. ההוראות לניהול ליל הסדר וכותרות האיורים אינן מנוקדות.
טקסט ההגדה מתחיל במצוות בדיקת חמץ ומסתיים במשפט "בשנה הבאה בירושלים אמן".
הקישוט האופייני לכתבי היד היהודיים בימי הביניים היה עיטור מילות הפתיחה. גם בהגדת האחות מילות הפתיחה מוגדלות, מעוטרות בעלי זהב ומוצבות בתוך תיבות ממוסגרות בצבעים שונים.
טכניקה זאת שימשה גם להדגשת מילים מיוחדות, בתוך הטקסט עצמו, למשל שמם של רבי עקיבה ושל רבן גמליאל, או המילים "פסח", "מצה", ו"מרור". במקרים אלה המילים מעוטרות גם בעלי כסף.
בעמודים מסוימים, להמחשת הכתוב, מופיעות דמויות אדם המחזיקות בידיהן פריט מאפיין: לדוגמה הבן החכם קורא ספר, הרשע מניף חרב, אדם מציג את המרור או את המצה.
בשולי העמודים בין העלים והפרחים, מסתתרים לעיתים דרקונים ואנשים זעירים.
השפעת אמנות האסלאם מורגשת בתשלובות של שריגים, עלווה ופרחים, המעטרות את שולי העמודים. העמוד האחרון של ההגדה מעוצב בצורת שטיח בעל צבעוניות עזה בו המילים "בשנה הבאה בירושלים אמן" משולבות בצורות גאומטריות ובמוטיבים מעולם הצומח. בין גדילי השטיח מסתתר ארנב.
הערות שוליים

↑  Bezalel Narkiss, Hebrew Illuminated Manuscripts. Jerusalem, 1969, p. 58. 2. Bezalel Narkiss, Hebrew Il
↑  Evelyn M. Cohen, the "Sister Haggadah" and Its "Poor Relation", Proceedings of the World Congress of Jewish Studies יא, 1993, עמ' 17–24.
↑  קטרין קוג'מן-אפל, חג הפסח בקטלוניה במאה ה-14, באתר הספרייה הבריטית. (הקישור אינו פעיל, ח' בניסן ה'תשפ"ד)
↑  קטלוג הספרייה הבריטית, הגדת האחות, באתר www.bl.uk
↑  עמוד 17 בהגדת האחות, באתר cja.huji.ac.il
↑  פרופ' מירה פרידמן, העיטור והאיור בכתבי היד היהודיים, מחנים 10 (סיוון תשנ"ה), באתר מט"ח.
↑  עמוד 88 בהגדת האחות, באתר cja.huji.ac.il
| הגדות של פסח |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-9 | סדר רב עמרם גאון |  |
| המאה ה-10 | סידור רב סעדיה גאון |  |
| המאה ה-11 | הגדה של פסח מגניזת קהיר |  |
| המאה ה-14 | הגדת הזהב (קטלוניה) • הגדת שאלתיאל (קטלוניה) • הגדת ריילנדס (קטלוניה) • הגדת ראשי הציפורים (גרמניה) • הגדת פובלט (קטלוניה) • הגדת סרייבו (קטלוניה) • הגדת וולף (צרפת) • הגדת קאופמן (קטלוניה) • הגדת האחות (קטלוניה) • הגדת ברצלונה (קטלוניה) • הגדה היספנית-מורסקית • הגדת פראטו (קטלוניה) • הגדת ששון (קטלוניה או דרום צרפת) • הגדת מודנה־בולוניה (קטלוניה) • הגדת גרציאנו (קטלוניה) • הגדת מוקטה (קטלוניה) • הגדת קיימברידג' (קטלוניה) • הגדת לומברד |  |
| המאה ה-15 | הגדת רוטשילד (צפון איטליה) • הגדת נירנברג הראשונה (גרמניה) • הגדת נירנברג השנייה (גרמניה) • הגדת וושינגטון (גרמניה) • הגדת דרמשטאדט • הגדת ארנה מיכאל (גרמניה) • סידור הרבי מרוז'ין (מזרח אירופה) • הגדת פארמה • הגדת יהודה (גרמניה) • סידור גאליקו (איטליה) • הגדת וואדי אל חגארה (וואדי אל חגארה) • הגדת לונדון של יואל בן שמעון • הגדת סינסינטי הראשונה • הגדת חילק ובילק • הגדת טגרנזי (גרמניה או אוסטריה) • הגדת ריילנדס האשכנזית |  |
| המאה ה-16 | הגדת פראג (פראג) • הגדת מנטובה (איטליה) • הגדת פריסול • הגדת מחזור רומא (בולוניה) |  |
| המאה ה-17 | הגדת ונציה (איטליה) • הגדת אמסטרדם (הולנד) |  |
| המאה ה-18 | הגדת המבורג • הגדת סינסינטי השנייה • הגדת לייפניק |  |
| המאה ה-19 | הגדת ניו יורק |  |
| המאה ה-20 | הגדת שיק (פולין) • הגדת פרחי (מצרים) • הגדת מקסוול האוס (ארצות הברית) • הגדת הרבי מחב"ד • הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח (ישראל) |  |
| הגדות שונות | הגדה קיבוצית לפסח • הגדות קטלוניה |  |
תמונה עליונה:...מכה איש עברי מאחיו ויך את המצרי ויטמנהו בחול. תמונה תחתונה: ויקם משה ויושיען.
קריאת ההגדה בבית הכנסת.
הא לחמא עניא, הדגשת המילה הראשונה והצגת לחם העוני.
יואל בן שמעון

איור של יואל בן שמעון בהגדת נירנברג הראשונה
איור מתוך הגדת וושינגטון
יואל בן שמעון המכונה וייבש אשכנזי (נולד ככל הנראה בקלן, לפני 1424. נפטר בסביבות 1492) היה סופר ומאייר יהודי בן המאה ה-15 שפעל בגרמניה ובצפון איטליה. שרדו עשרות כתבי יד שכתב ניקד ואייר (או שנטל חלק ביצירתם לצד סופרים וציירים אחרים), 12 מהן חתומות בידו ורבות נוספות זהו לפי הסגנון. בין כתבי היד שיצר מצויות הגדות של פסח נודעות, כמו הגדת וושינגטון והגדת נירנברג הראשונה.