stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קטה דן
הערות שוליים

↑  הלם ימסור היום כתב האמנה לנשיא המדינה, דבר, 27 במאי 1949
↑   New British Ambassador To Israel 1949, בארכיון הסרטים של British Pathé (באנגלית)
קפה קטה דן, מבט לחוף הים
נטאשה קרונה בק

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1970 (בת 54) קופנהגן, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק ממלכת דנמרק
 השכלה:  Danish School of Media and Journalism 
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה, עיתונאית
 בן או בת זוג:  Lasse Sjørslev (2009–2016) Rasmus Tantholdt (2016–?) 
 צאצאים:  Noah Crone 
 
נטאשה קרונה בק (בדנית: Natasja Crone Back; נולדה ב-12 ביוני 1970) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה דנית.
ביוגרפיה

קרונה בק גדלה בפרבר של קופנהגן, ב-1996 היא סיימה בית ספר לעיתונאות, במהלך לימודיה היא השתתפה בתוכנית דיבייט הנקראת "Planet Danmark" וביצעה את החלק המעשי בעבודה בעיתון היומי "Berlingske". לאחר מכן החלה לשמש כעיתונאית ב-DR, רשת הטלוויזיה והרדיו הציבורית שבבעלות ממשלת דנמרק, מ-1998 ועד 2000 היא הנחתה תוכנית ספורט בערוץ.
היא הנחתה מטעם הטלוויזיה הדנית את אירועי המילניום בשנת 2000 בניו יורק ואת אירוויזיון 2001, שנערך בדנמרק, לצד השחקן סרן פילמרק. בנוסף, הנחתה פעמיים ב-2000 וב-2004 את "Dansk Melodi Grand Prix", תחרות מוזיקה ידועה בדנמרק, בה הזוכה נשלח לייצג את המדינה באירוויזיון.
ב-2001 הוציאה סינגל בן עשרה שירים שהקליטה כזמרת.
מ-2006 היא נמנית עם צוות ערוץ החדשות "TV 2 News".
על-פי ויקיפדיה בשפה הדנית, קרונה בק היא יהודייה מצד אמה, ילידת רוסיה הלבנה, ודודה הוא המפיק בני קורצן, אשר הפיק, בין השאר, את הסרט הדני "החגיגה של באבט", אולם הערך הדני לא מביא סימוכין רשמיים לטענה זו.
לקומב, לוסיאן

| --- | --- |

 בימוי:  לואי מאל 
 הופק בידי:  לואי מאל 
 תסריט:  פטריק מודיאנו, לואי מאל 
 עריכה:  סוזן ברון 
 שחקנים ראשיים:  Pierre Blaise Pierre Decazes ג'ין רוג'רי René Bouloc Stéphane Bouy ז'אק ריספל Jean Bousquet Holger Löwenadler אורור קלמן Jacqueline Staup Ave Ninchi תרזה גיזה Franz Rudnick 
 מוזיקה:  ג'אנגו ריינהארדט 
 צילום:  טונינו דלי קולי 
 מדינה:  צרפת צרפת  גרמניה המערבית גרמניה המערבית  איטליה איטליה
 חברה מפיצה:  Cinema International Corporation 
 הקרנת בכורה:  30 בינואר 1974 
 משך הקרנה:  137 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית, צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט מלחמה, סיפור התבגרות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לָקוֹמְבְּ, לוּסְיָאן (בצרפתית: Lacombe Lucien) הוא סרט מלחמה צרפתי משנת 1974. עלילת הסרט עוסקת בנער צרפתי שחי בתקופת מלחמת העולם השנייה.
עלילה

ביוני 1944, כאשר בעלות הברית נלחמות נגד גרמניה הנאצית במערכה בנורמנדי, לוסיאן לקומב (פייר בלייז), נער צרפתי בן 17 מנסה להצטרף למחרת, אך מסורב בידי אחד ממנהיגי המחרת. תחת השפעת משקה אלכוהולי, הוא מסגיר למשטרה את המורה שסירב לו להצטרף למחתרת. הוא נהנה מעמדת הכוח אך מתאהב בנערה יהודייה ילידת צרפת, ובמהלך הסרט עוזר לה להימלט מהנאצים.
באפילוג נכתב כי הוצא להורג.
ביקורת

הסרט זכה לביקורות טובות יחסית. וינסנט קנבי העניק לסרט ביקורת חיובית וטען כי זהו הסרט השאפתני והפרובוקטיבי ביותר של לואי מאל.
פרסים

הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר בשנת 1974. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר וכמו כן לפרס האוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  Canby, Vincent. The New York Times, film review, September 30, 1974. Accessed: August 20, 2013.
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים צרפתיים ובנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארגון המזון והחקלאות

| --- | --- |


מטה ארגון המזון והחקלאות ברומא
 התאגדות:  סוכנות של האומות המאוחדות
 תחום:  מלחמה ברעב ברחבי העולם
 מדינה:  איטליה 
 מטה הארגון:  רומא, איטליה
 סינוף בינלאומי:  כלל עולמי
 מנכ"ל:  קו דונגיו (屈冬玉)
 תקופת הפעילות:  16 באוקטובר 1945 – הווה (79 שנים)
 www.who.int
 
ארגון המזון והחקלאות (Food and Agriculture Organization, בראשי תיבות: FAO) הוא סוכנות של האומות המאוחדות המובילה מאמצים בינלאומיים למלחמה ברעב ברחבי העולם. הארגון משרת ארצות מתפתחות וארצות מפותחות גם יחד. המוטו של הארגון בלטינית הוא: fiat panis, מילולית פירושו "ינצח הלחם".
FAO משמש גם כמקור למידע בתחומי התמחותו ומסייע למדינות מתפתחות ומדינות הנמצאות בתקופת שינוי ומודרניזציה לשיפור חקלאותן, לניהול היערות והדיג, באופן שיבטיח תזונה בריאה ומזון נקי לכל.
ארגון המזון והחקלאות הוא הארגון ההומניטרי הגדול ביותר בעולם העוסק ברעב וקידום ביטחון תזונתי.
היסטוריה

הרעיון להקים ארגון בינלאומי למזון וחקלאות עלה בסוף המאה ה-19 בתחילת המאה ה-20, וקודם בעיקר על ידי עסקן החקלאות דייוויד לובין (אנ'). בסוף מאי 1905, התקיים כנס בינלאומי ברומא, שהוביל להקמת המכון הבינלאומי לחקלאות (International Institute of Agriculture) על ידי מלך איטליה, ויקטור עמנואל השלישי. ה- IIA היה הארגון הבין-ממשלתי הראשון שאאסף ופרסם נתונים על חקלאות, החל מסטטיסטיקה של תפוקה ועד קטלוג של מחלות גידולים. בין הישגיו היה פרסום המפקד החקלאי הראשון בשנת 1930. המפקד העריך משאבים חקלאיים עולמיים באמצעות אוסף נתונים סטטיסטיים גלובליים על יבולים, בעלי חיים וייצור חקלאי. במלחמת העולם השנייה נפסקה פעולתו של המכון הבינלאומי לחקלאות. במהלך המלחמה, בשנת 1943, קרא נשיא ארצות הברית פרנקלין ד' רוזוולט לוועידה בינלאומית בנושא מזון וחקלאות. בוועידה שהתקיימה בהוט ספרינגס, וירג'יניה, ארצות הברית בין התאריכים 18 במאי ל -3 ביוני השתתפו נציגים מ-44 ממשלות. מטרת הוועידה הייתה חילופי ידע בנוגע לייצור חקלאי, תזונה וצריכה מוגברת, צעדים בינלאומיים להתייעלות חקלאית והסדרים מסחריים ופיננסיים לשיווק מוצרים חקלאיים. הוועידה הסתיימה בהתחייבות להקמת ארגון קבע למזון ולחקלאות. ארגון המזון והחקלאות נוסד ב-16 באוקטובר 1945 בקוויבק סיטי, קוויבק. רק ב־27 בפברואר 1948 ה-AII פוזר באופן רשמי ו-FAO החל את פעילותו.
בשנת 1951 עבר מטה הארגון מוושינגטון, בירת ארצות הברית, לרומא, בירת איטליה.
נכון לשנת 2018 בארגון 197 חברות כולל האיחוד האירופי.
משימות הארגון

המנדט של ארגון המזון והחקלאות הוא לשפר את רמת התזונה, תנובת החקלאות וחיי האוכלוסיות הכפריות ולתרום לגידול כלכלת העולם. מהותו של הארגון בהבטחת מזון לכל אזרחי העולם, מזון זמין לכל אדם ובאיכות גבוהה דיה כדי לנהל חיים פעילים ובריאים.
הארגון עוסק גם בניטור והערכה של מדד מחירי המזון העולמיים.
מבנה הארגון

ארגון FAO מנוהל על ידי ועידת המדינות החברות, המתכנסת אחת לשנתיים כדי לסקור את עבודתו ולאשר את תוכנית העבודה והתקציב לשנתיים הבאות. הוועידה בוחרת במועצה של 49 מדינות חברות המשרתת כגוף המנהל של הארגון. חברות המועצה מתמנות לכהונה של שלוש שנים, לסירוגין. הוועידה אף בוחרת במנהל כללי לראש הארגון. FAO מורכב משמונה מחלקות: ניהול ותקציב, חקלאות, כלכלה וחברה, דיג, יערנות, יחסים כלליים ומידע, פיתוח בר קיימא ושיתוף פעולה טכני. מאז שנת 1994 עבר ארגון FAO שינוי ארגוני שהוביל לייעול בנוהלי הארגון ובהפחתת הוצאות. כתוצאה משינוי זה חסך הארגון 50 מיליון דולר בתקציבו השנתי.
תקציב

בין השנים 1994–2001 הוקפא תקציבו של הארגון, בהחלטת המדינות החברות, ל-650 מיליון דולר לשנתיים. בשנים 2002–2003 הועלה התקציב בשיעור קטן ל-651.8 מיליון דולר ובשנים 2004–2005 הועלה ל-749 מיליון דולר. אולם, שיעור העלאה נומינלי זה הוא למעשה הפחתה בתקציב בנתונים אמיתיים לאור שחיקת המטבע. בחודש נובמבר, 2005 הצביעה הוועידה של הארגון על התקציב הדו-שנתי לשנים 2006–2007 וקבעה אותו בשיעור 765.7 מיליון דולר, תקציב זה מהווה פעם נוספת ירידה ריאלית לאור האינפלציה.
תוכניות והישגים > תוכניות פיתוח למילניום

הארגון פועל במסגרת האומות המאוחדות לתרומת חלקו בהשגת שמונה תוכניות פיתוח למילניום הנוגעות במגוון נושאים, ביניהן: קיצוץ שיעור העוני הקשה בעולם במחצית, עצירת התפשטות מגפת האיידס ומתן חינוך בסיסי לכל. תאריך היעד לתוכניות אלה הוא שנת 2015 והן מוסכמות על כל מדינות העולם וכל המוסדות הבינלאומיים המובילים בעולם. תוכניות אלה מייצגות מאמץ חסר תקדים לענות לצורכי האנשים העניים ביותר בעולם ולארגון FAO תפקיד מרכזי בהשגתן.
תוכניות והישגים > תוכנית מיוחדת לביטחון בהשגת מזון

התוכנית המיוחדת לביטחון בהשגת מזון היא תוכנית הדגל של ארגון FAO המיועדת לקצץ במחצית את מספר האנשים הרעבים בעולם עד לשנת 2015 (ההערכות לשנת 2006 הן כי בעולם חיים 852 מיליון אנשים רעבים). התוכנית מיושמת ביותר ממאה מדינות בעולם ובאמצעותה הארגון מקדם פתרונות יעילים וישימים לחיסול הרעב, תת-תזונה ועוני. 102 מדינות מעורבות בתוכנית ומתוכן כשלושים מפעילות או מפתחות תוכניות לאומיות כוללות לביטחון בהשגת מזון.
תוכניות והישגים > תפקיד הארגון במצבי חירום

ל-FAO תפקיד מפתח במצבי חירום. התמקדותו של הארגון בייצור מזון ובחקלאות מייעדים לו תפקיד מרכזי באזורי אסון. הארגון מתריע על מצבים שבהם עלול להתפתח מחסור במזון, נוטל חלק במאמצים הומניטריים ומסייע בשיקום אמצעי ייצור המזון באזורי אסון. FAO מספק כלי הערכת צרכים באזורי אסון, מומחי חקלאות וייעוץ טכני, כדי להבטיח שיקום בר קיימא של אזורי ייצור המזון. FAO משקיע מאמצים במניעת התפתחות תנאי אסון בתחום המזון על ידי עידוד החקלאות. בעשר השנים האחרונות שולשו כמויות הסיוע שמספק הארגון. מעורבותו של ארגון FAO באזורי אסון החלה באזור הסאהל באפריקה בשנות השבעים המוקדמות. לארגון הייתה מעורבות עמוקה ברעב ברואנדה בשנת 1994. עוד סייע הארגון לחקלאים באנגולה, אינדונזיה סיירה לאון. הפיליפינים וטג'יקיסטן. בסודאן סייע הארגון לדייגים ובקמבודיה, אקוודור ווייטנאם לאזורי שיטפון. הארגון פעל באזורי בצורת בניקרגואה וסרי לנקה. הארגון מעורב במאמצי הסיוע לאחר אסון הצונאמי במזרח אסיה.
תוכניות והישגים > מזיקים ומחלות חוצי גבולות

FAO פעיל כבר משנת 1954 במתן סיוע למאבק במחלות בעלי חיים החוצות גבולות. כך למשל, במחלת הפה והטלפיים אשר עשתה שמות במשק החי באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה. מחלות בעלי חיים ומזיקים בחקלאות, החוצים גבולות, גורמים לעיתים לנזקים אדירים לחקלאות ובעקבות זאת אף לרעב. יכולתן של ארצות מתפתחות להגיב לאירועים כאלה מוגבלת מאוד ולשם כך FAO מספק סיוע חירום ומארגן עזרה בינלאומית. בשנת 1994 יסד הארגון "מערכת חירום למניעה" למיזעור נזקי מחלות בעלי חיים ומזיקים חוצי גבולות.
הארגון הקים תוכנית נוספת להדברת מחלת דבר הבקר מן העולם. התוכנית, שהחלה בשנות השמונים של המאה הקודמת עם חיסון בקר המוני ובוצעה בשיתוף פעולה עם הארגון העולמי לבריאות בעלי חיים (OIE), הושלמה, ובשנת 2011 הכריזו שני הארגונים במשותף על הדברתה הסופית של מחלה נגיפית זו ברחבי העולם. השימוש בתרכיב כנגדה נאסר לחלוטין. ל-FAO תפקיד מרכזי גם בניסיונות להדברת שפעת העופות, בין השאר בסיוע טכני, בפיתוח מדיניות, בהעברת ציוד מעבדה למדינות שבהן התגלו מקרי מחלה, באספקת בגדי מגן ובהכשרה לאנשי מקצוע, בגיוס תרומות, ועוד. בנושאים אלה פועל FAO בשיתוף פעולה עם הארגון העולמי לבריאות בעלי חיים וכן עם ארגון הבריאות העולמי.
תוכניות והישגים > טל-מזון

החל משנת 1997 שם לו ארגון המזון והחקלאות כמטרה להעלות את מודעות העולם לבעיית הרעב. להשגת מטרה זו החל הארגון ב"טל-מזון" (Telefood), מסע קונצרטים, אירועי ספורט ופעילויות אחרות כדי לגייס את כוח התקשורת, ידוענים ואזרחים מודאגים כדי להילחם ברעב. מאז תחילתה, הכניסה יוזמת "טל-מזון" קרוב ל-14 מיליון דולר בתרומות. התרומות שנאספו ביוזמה זו מיועדות למימון פרויקטים קטנים, בני קיימא, המסייעים לחקלאים קטנים לייצר יותר מזון למשפחותיהם ולקהילתם.
אחינועם ניני, זמרת ישראלית, השתתפה באחד הקונצרטים של ארגון המזון והחקלאות.
תוכניות והישגים > הברית הבינלאומית נגד רעב

ביוני 2002, בעת פסגת המזון העולמית, מנהיגי העולם סקרו את ההתקדמות שהושגה לקראת השגת המטרה של קיצוץ במחצית בשיעור הרעב העולמי, זאת מאז פסגת 1996, כל זאת במטרה להשיג המטרה עד לשנת 2015. בסיום הפסגה קראו המנהיגים להקמת "ברית בינלאומית נגד רעב", זאת כדי לאחד כוחות במטרה להכחיד את הרעב מן העולם. הברית נוסדה ביום המזון העולמי, 16 באוקטובר 2003.
הברית הבינלאומית נגד רעב, היא שיתוף פעולה בין ארגונים בינלאומיים שונים, ארגונים לאומיים למלחמה ברעב, ארגונים חברתיים, ארגונים דתיים והסקטור הפרטי. פעילויות הברית מתמקדות בארבעה נושאים: קידום זכויות, נשיאה באחריות, גיוס משאבים ותיאום. הארגונים הבינלאומיים החברים בברית הם: ארגון המזון והחקלאות (FAO), הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי (IFAD), ותוכנית המזון העולמית בראשותו של דייוויד ביסלי (WFP). בעשרות מדינות בעולם פועלים ארגונים מקומיים החברים בברית.
שגרירי רצון טוב

תוכנית שגרירי רצון טוב של FAO החלה בשנת 1999. מטרתה העיקרית של התוכנית הייתה להסב את תשומת לבה של דעת הקהל והתקשורת למצב הבלתי נסבל שבו למעלה משמונה מאות מיליון אנשים ברחבי תבל ממשיכים לסבול חרפת רעב מתמדת ותת-תזונה בזמנים שבהם קיים שפע בלתי רגיל בחלקי עולם אחרים. התוכנית מדגישה את הזכות למזון כזכות אנושית בסיסית, שלה זכאים כל אזרחי תבל. ההנחה בבסיס התוכנית היא כי ממשלות לבדן אינן יכולות לשים קץ לרעב וכי רק מעורבות חברתית רחבה תביא להשגת המטרה.
כל אחד משגרירי הרצון הטוב של FAO – ידוענים מתחומי האמנות, הבידור, הספורט והאקדמיה, התחייב באופן אישי לחזונו של FAO לשים קץ לרעב בעולם. עם שגרירי הרצון הטוב של FAO נמנים כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ריטה לוי מונטלצ'יני, הזמרת מרים מקבה, הכדורגלן רוברטו באג'ו, הזמרים ז'ילברטו ז'יל ודיון וורוויק ואחרים.
משרדים אזוריים

לארגון FAO חמישה משרדים אזוריים בעולם:
משרד אזורי באפריקה, בעיר אקרה בגאנה
משרד אזורי באמריקה הלטינית והקריבים בסנטיאגו, צ'ילה
משרד אזורי באסיה והאוקיינוס השקט בבנגקוק, תאילנד
משרד אזורי למזרח הקרוב בקהיר, מצרים.
בנוסף, הארגון מקיים משרדים תת-אזוריים במזרח אפריקה, איי האוקיינוס השקט, מרכז ומזרח אירופה, הקריביים וצפון אפריקה. לארגון גם משרדי קשר עם האומות המאוחדות בז'נבה, עם מדינות צפון אמריקה בוושינגטון, עם מטה האו"ם בניו יורק, עם יפן ביוקוהמה ועם האיחוד האירופאי בבריסל.
ביקורת על ארגון המזון והחקלאות

בחמש עשרה השנים האחרונות היה ארגון FAO מוקד לביקורת ציבורית במספר הזדמנויות. בשנת 1990 הושמעה נגד הארגון ביקורת מצד מחלקת המדינה של ארצות הברית על שהארגון פיגר אחר ארגונים אחרים של האו"ם בהיענות לשאיפות ארצות הברית לתוכניות ותקציבים לשיפור כוח הקנייה של המזון על ידי הצרכנים.
בשנת 1991 הקדיש הירחון The Ecologist גיליון מיוחד לארגון FAO, כלל מאמרים אשר מתחו ביקורת על מדיניות הארגון בתחום הייעור והחקלאות, באופן מיוחד בהודו, 1991.
בשנת 1996 ארגן FAO את פסגת המזון העולמית שבה השתתפו 112 ראשי מדינות או סגניהם. הפסגה ננעלה בחתימה על הצהרת רומא אשר הכילה התחייבות לקצץ במחצית את שיעור הרעב בעולם עד לשנת 2015. באותה עת נועדו נציגי 1,200 נציגי ארגונים חברתיים משמונים חברות אשר העבירו ביקורת על מדיניות ה-FAO ודרשו כי יפעל ליישום הזכות למזון של העניים ולא להבטחת הרווחים של חברות המזון והחקלאות הגדולות. פסגת המזון העולמית בשנת 2002 ספגה ביקורת כמעט מכל עבר, החל ממשתתפיה וכאלה בארגונים החברתיים. רבים טענו כי היא לא השיגה דבר והייתה בזבוז של זמן יקר.
ראו גם

אורז חינם
דירוג המדינות לפי צריכת המזון לנפש
הערות שוליים

↑  David Lubin established foundation for what would become FAO, Agweek (באנגלית)
↑  Amalia Ribi Forclaz, Agriculture, American expertise, and the quest for global data: Leon Estabrook and the First World Agricultural Census of 1930*, Journal of Global History 11, 2016/03, עמ' 44–65 doi: 10.1017/S1740022815000340
↑  Norris E. Dodd, The Food and Agriculture Organization of the United Nations: Its History, Organization, and Objectives, Agricultural History 23, 1949, עמ' 81–86
↑  "Text of the 1946 convention for the dissolution of the International Agricultural Institute". אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2012. נבדק ב-15 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Legal Office: Membership of FAO, www.fao.org
↑  רויטרס, ‏לא רק ישראל מתייקרת: מחירי המזון בעולם שברו שיא בן 10 שנים, באתר מעריב אונליין, 4 בנובמבר 2021
↑  United Nations Millennium Development Goals
↑  Home, Food and Agriculture Organization of the United Nations (באנגלית)
↑  The Ecologist 21(2), March/April
↑  World Food Summit
| סוכנויות וארגונים מתמחים של האו"ם (UN Specialized Agencies)  |
| --- | --- | --- |
| ארגוני תקינה ורגולציה | הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA)‏1 • הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) • ארגון הימאות הבינלאומי (IMO) • איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU) • איגוד הדואר העולמי (UPU) • הארגון המטאורולוגי העולמי (WMO) |  |
| ארגונים חברתיים-כלכליים, תרבותיים והומניטריים | ארגון המזון והחקלאות (FAO) • ארגון העבודה הבין-לאומי (ILO) • ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם (UNESCO) • ארגון האו"ם לפיתוח תעשייתי (UNIDO) • ארגון התיירות העולמי (UNWTO) • תוכנית המזון העולמית (WFP)‏2 • ארגון הבריאות העולמי (WHO) • הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO) |  |
| ארגונים פיננסיים | הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי (IFAD) • קרן המטבע הבינלאומית (IMF) • הבנק העולמי (WB) |  |
| הערות | 1 סוכנות בינלאומית אוטונומית, בעלת מעמד מיוחד באו"ם – מדווחת על פעילותה לעצרת הכללית, ועל פי הצורך למועצת הביטחון. 2 אינה "סוכנות מתמחה" מבחינה פורמלית אך מהווה חלק בלתי נפרד מהאו"ם בתוקף הסכם לשיתוף פעולה עמו. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261229705171  PLWABN: 9810641825905606  BIBSYS: 90062139  BNE: XX99658  BnF: cb118620937 (data)  CANTIC: a10082220  CiNii: DA01510476  GND: 2010460-1  ISNI: 0000 0000 9621 3895  LCCN: n80004214  LNB: 000038471  NDL: 00288567  NKC: kn20010710021  NLA: 35092123  NLG: 235703  NLK: KAB201909199  NSK: 000051060  RERO: 02-A010015444  SELIBR: 115422  SUDOC: 026357364  VIAF: 148396178   WorldCat (עם VIAF): 148396178
קורט הילר

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1885 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  1 באוקטובר 1972 (בגיל 87) המבורג, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
שלט זיכרון על הבית בפרידנאו שבברלין שבו חי הילר בין השנים 1921–1934
קורט הילר (בגרמנית: Kurt Hiller;‏ 17 באוגוסט 1885, ברלין – 1 באוקטובר 1972, המבורג) היה סופר, מסאי, עיתונאי ופובליציסט פציפיסט יהודי-גרמני, שלחם כל חייו למען סוציאליזם, למען השלום ולמען מיעוטים מיניים.
ביוגרפיה

הילר נולד בברלין למשפחה יהודית. דוד אמו היה פאול זינגר שהיה חבר הרייכסטאג מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. לאחר שסיים לימודים בגימנסיה בברלין בשנת 1903 הוא למד משפטים ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין ובין השאר למד אצל גאורג זימל. הוא יקבל דוקטורט על עבודתו "המשמעות הפלילית של התאבדות".
מ-1904 היה הילר מיודד עם הסטודנט לרפואה ארתור קרונפלד שהכיר לו את הגותו של הפילוסוף לאונרד נלסון. בשנת 1909 הוא יסד עם יעקב הנס דוידסון מועדון אקספרסיוניסטי בשם Der Neue Club, שאליה הצטרפו במהרה גאורג היים וארנסט בלאס. הילר כתב בביטאונים שונים, בהם דר שטורם.
בשנת 1919 הקים בברלין ארגון של אנשי רוח שנקראו "אקטיביסטים".
בשנת 1926 השתתף בקונגרס הפאן אירופי שיזם ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי.
ב-1929 ירש את מקומו של מגנוס הירשפלד כיו"ר הוועדה המדעית-הומניטרית.
בשנת 1931 כדי להאבק נגד הנאציזם, הציע הילר הקמת ועדים שיורכבו משליש סוציאליסטים, שליש קומוניסטים ושליש בלתי תלויים.
לאחר עליית הנאצים לשלטון פרצו נאצים לביתו ושרפו את אוסף ספרי הפילוסופיה שלו. הוא נעצר על ידי הגסטפו שלוש פעמים בסוף שנת 1933 עד 1934 ושהה כתשעה חודשים במספר מחנות ריכוז (קולומביה האוס, מחנה הריכוז אורניינבורג) בגרמניה הנאצית, מאוחר יותר באותה שנה ברח לפראג. ביוני 1935 נשללה אזרחותו הגרמנית ורכושו בגרמניה הוחרם וב-1938 עבר ללונדון. ב-1955 שב לגרמניה, וחי וכתב בהמבורג עד מותו.
כתיבתו ועמדותיו

חיבוריו מתאפיינים בסגנון מקורי והוא תואר: "היודע לכתוב על הכל בחריפות ובבהירות". פולמוסיו הלוחמניים הקימו עליו אויבים רבים וחזקים.
כסוציאליסט, הושפע עמוקות משופנהאואר, ותיעב את הפילוסופיה של הגל, ולכן לא היה פופולרי במיוחד בקרב המרקסיסטים. בנוסף, הילר היה סופר בעל השפעה בתנועה לזכויות ההומוסקסואלים בגרמניה בשני העשורים הראשונים של המאה ה-20 וכתביו פורסמו בירחון המעגל.
הילר הטיף לפציפיזם מוחלט.
כתיבתו ועמדותיו > אקטיביזם

הילר דרש מהאינטלקטואלים להיות מעורבים בפוליטיקה וכתב תוכנית מפורטת של לוגוקרטיה אפלטונית. הוא האשים את אנשי הרוח שנמנעו מהתערבות בפוליטיקה בצרות של גרמניה.
את מגמת האקטיביזם תיאר הילר:
בין הדברים שבקש הילר לשנות הוא מנה:
אהרן צייטלין כתב על הילר:
כתיבתו ועמדותיו > לאומיות וציונות

הילר שלל את הציונות וכתב: "אין טפשות גדולה מן הלאומיות היהודית. ... השברים השונים של העם היהודי נפרדו במשך חמשים דורות וייתר זה מזה על ידי עולמות ויש ביניהם דברים משותפים הרבה פחות לאין סוף (למרות תורת הירושה) מאשר בין כל אחד מהם לבין העם, השבט או הטפוס, שעמו הוא חי זה בצד זה." לאחר הקמת מדינת ישראל הוא כתב: "חברות תרבותית הוא הליך העובר באלכסון דרך גזעים ולאומים שונים. חברות תרבותית מקשרת הרבה יהודים עם הרבה לא־יהודים. יהודים בעלי יהדות לאומית קרובים לגרמנים־של־גויתה יותר מקרבת גרמנים של היטלר לגרמנים־של־גויתה".
הערות שוליים

1 2  אלעזר בןיועץ, אנתולוגיה של נשכחים, הארץ, 4 במאי 1962
↑  מ. אונגרפלד, רשמים מהקונגרס הפאן אירופי, הצפירה, 14 באוקטובר 1926
↑  יהודה גוטהלף, המשבר העולמי, השומר הצעיר, 1 ביוני 1931
↑  תרבות על המוקד, דבר, 25 באפריל 1933
↑  רשימה חדשה של משוללי אזרחות בגרמניה, הארץ, 13 ביוני 1935
1 2  אהרן צייטלין, רוח ופוליטיקה, הצופה, 21 במאי 1942
↑  אהרן צייטלין, האידיאה הסופוקראטית וגלגוליה, דבר, 22 באפריל 1966
↑  ר. וולטאש, עשרים שנים גורליות, הארץ, 5 בינואר 1962
1 2  בעולם - התנועה בקרב אנשי הרוח, הארץ, 14 בספטמבר 1919
↑  מ. בן אליעזר, הסופר הגרמני והעגלון היהודי, הארץ, 16 בינואר 1928
↑  ד"ר מאיר אבנר, עם או חבר תרבותי, העולם, 5 במאי 1949
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262766105171  PLWABN: 9810596499205606  BnF: cb119602897 (data)  GND: 118551132  ISNI: 0000 0001 1443 3390  LCCN: n82032913  NKC: xx0076157  NLA: 36579449  NTA: 069865981  SNAC: w6281xb7  SUDOC: 027597091  Trove: 381344  VcBA: 495/272894  VIAF: 47553949   WorldCat (עם VIAF): 47553949
אבא פוקס

| --- | --- |

אבא פוקס במדיו הצבאיים
 לידה:  5 בדצמבר 1905
 פטירה:  9 באפריל 1987 (בגיל 81)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סרן
 תפקידים בשירות
 מפקד "ההגנה" של גוש דן  מושל צבאי של העיר לוד
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 
מגדל המים ששימש כמפקדתו של פוקס
סרג'נט מייג'ור אבא פוקס (5 בדצמבר 1905, ז' בכסלו ה'תרס"ו – 9 באפריל 1987, י' בניסן ה'תשמ"ז) שירת בתפקידי פיקוד שונים כחלק מארגון "ההגנה".
קורות חיים > פעילותיו בצעירותו

אבא פוקס נולד ב-1905 בעיירה אופולה בפלך לובלין שבפולין ושנה מאוחר יותר עלה יחד עם משפחתו לירושלים. פוקס התחנך בבית דתי ודיבר עברית, ערבית, אנגלית ויידיש. במהלך 1920, במהלך אירועי "מאורעות הדמים", נחשף לראשונה פוקס לעימותים בין יהודים לערבים. בעת היותו בן 15, מונה לאיש הקשר הישיר של זאב ז'בוטינסקי בכל הנוגע להגנה על היישובים היהודיים בירושלים מפני ההתפרעויות.
כאשר היה בן 20 התחיל לעבוד פוקס כפועל דפוס ולאחר תקופה קצרה נבחר על ידי חבריו לעבודה לתפקיד מזכיר אגודת פועלי הדפוס בירושלים. כחלק מתפקידו נאבק על תנאי עבודתם של הפועלים אשר עבדו עימו. שנתיים מאוחר יותר אביו של פוקס, סופר סת"ם במקצועו, ומשפחתו העתיקו את מגוריהם למושבה הדתית בבני ברק.
קורות חיים > הצטרפות ל"הגנה"

באמצע שנות העשרים לחייו הצטרף פוקס ל"הגנה" ויצא לראשונה לראשונה לפעילות מצויד בנשק ובחבריו מהארגון במטרה להגן על היישוב היהודי בירושלים. כחלק מהפעילות פוקס ועמיתיו הגנו על בניין "ועד הצירים" ברחוב יפו ועל שכונת מאה שערים. בתחילת שנות ה-30 עבר קורס מפקדים של ארגון "ההגנה" ב"גוש דן" תחת פיקודו של אליהו כהן, לימים אלוף אליהו בן חור. עם סיום הקורס התמנה למפקד השירות הרפואי של "ההגנה" ב"גוש דן". בשנת 1937 נשלח פוקס לקורס ארצי של מפקדת פלוגות פו"ש שהתקיים בג'וערה ושנה לאחר מכן, בעיצומם של "מאורעות הדמים" יצא לקורס צבאי בבסיס סרפנד, לימים צריפין, תחת הדרכתם של קצינים בריטיים. לאחר הקורס מילא את תפקיד סרג'נט הנוטרים של גוש דן במהלכו קנה את מרבית ניסיונו המבצעי כאשר הוביל צוות לוחמים מובחר בחזיתות של ה"גוש" מול הכפרים הערבים בסביבה.
מפקדתו של פוקס ניצבה במגדל המים בראש גבעת רמב"ם בגבעתיים. מקרה זכור של פוקס במהלך תפקידו כסרג'נט "הגוש" התרחש בערב יום הכיפורים בשנת 1938. פוקס שמע יריות שהגיעו מכיוון פרדסי הטמפלרים בקרבת תל-חיים ומיד יצא ממפקדתו גבעתיים יחד עם חייליו לבחון מה התרחש. בעת הגעתם לזירה, מצאו את האופה של תל-חיים, משה זמלר, ללא רוח חיים מכוסה בדמו. התברר כי כנופיה ארבה לזמלר, גנבו את נשקו וירו בו למוות בעת הוביל עגלת חלות אשר יועדו לסעודה מפסקת. זמן לא רב לאחר מכן, התקבל דיווח במפקדתו של פוקס משכונת תל-יהודה על ירי בשכונה מכיוון פרדס המנזר. כאשר פוקס וחייליו הגיעו לזירה, מצאו מדורה ומעיל לצדה. פוקס הבין שמדובר בכנופיה שרצחה את זמלר ועל פי נראות הזירה, הסיק כי יחזרו למקום. פוקס החליט לטמון רימון בתוך המעיל וזמן לא רב לאחר מכן נשמע פיצוץ וכך פוקס וחייליו סגרו את חשבונם עם הכנופיה.
בתום שירותו כסרג'נט הגוש, מילא פוקס מגוון תפקידים שונים מטעם "ההגנה", ביניהם מפקד נפת הנגב של "משטרת היישובים העבריים", תפקיד אליו מונה בשנת 1943 על ידי משה סנה, ראש המפקדה הארצית של "ההגנה" דאז. כחלק מתפקידו, פיקד על שלושת המצפים (בית אשל, רביבים וגבולות) ובנוסף חמשת הקיבוצים במבואות עזה (ניר עם, דורות, רוחמה, גברעם ויד מרדכי). במהלך תקופתו בתפקיד זה, טיפח יחסי שכנות עם האוכלוסייה הבדואית כמו גם עם השלטונות הבריטיים, על אף שלא ראו בעין יפה את ההתיישבות היהודית בנגב. ב-1946 מונה פוקס למפקד "גוש חדרה".
קורות חיים > פרישתו הקצרה ותרומתו למדינה לאחר שחרורו

לאחר כשנה בתפקיד התפטר ופרש משירותו הביטחוני אך פרישה זו החזיקה מעמד חודשים בודדים. פוקס חזר לשירותו הביטחוני כתוצאה מפריצת מלחמת העצמאות ומונה למפקד "ההגנה" של גוש דן. חצי שנה לאחר מכן מונה למושל הצבאי הראשון של העיר הערבית לוד בתום כיבושה כחלק ממבצע "דני". לאחר כ-25 שנות פעילות צבאית, השתחרר פוקס מצה"ל בדרגת סרן בשנת 1949 ומונה לאחראי על קשרי החוץ של התעשייה הצבאית, תפקיד אותו מילא 25 שנים נוספות וכך השלים יובל בשירות המדינה.
קורות חיים > חייו האישיים

ב-23 במרץ 1932 נישא ליונה. לשניים נולדו שתי בנות, צפרירה ונירה.
ב-1934 העתיקו ופוקס ומשפחתו את מגוריהם לגבעתיים שם גר עד יומו האחרון ב-9 באפריל 1987.
בשנת 1977 הוציא פוקס ספר שירים בשם "ממאבק לחרות" אשר עוסק בתקופת המאבק להגשמת חלום הקמת מדינת ישראל.
ב-1985 קיבל אבא פוקס את תואר יקיר העיר מראש עיריית גבעתיים דאז, יצחק ירון.
ראו גם

נוקטה
הערות שוליים

↑  אבא פוקס, ממאבק לחרות, באתר הספרייה הלאומית, ‏1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008554272805171  ISNI: 0000 0000 2324 1860  LCCN: n82042821  VIAF: 50566338   WorldCat (עם VIAF): 50566338