stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של הפיזיקה עד המאה ה-20
המאה ה-19 > אלקטרודינמיקה

סוף המאה ה-18 והמאה ה-19 ראו את הולדת וההתפתחות המהירה של תורת החשמל והמגנטיות. את הכוח החשמלי הקושר שני גופים גילה שארל-אוגוסטן דה קולון (1736–1806), בשנת 1784. בשנת 1800 המציא אלסנדרו וולטה (1745–1827), פיזיקאי איטלקי, את הסוללה החשמלית, וזאת איפשרה מעתה לבצע ניסויים מעמיקים בחשמל. מעבר לחשיבות היישומית הרבה שלה, הסוללה גם הראתה כיצד ניתן להפוך אנרגיה כימית לאנרגיה חשמלית, ומעתה הגלגולים השונים של אנרגיה חשמלית, הקשרים בין חשמל למגנטיות, לחום, ולאפקטים כימיים ולאור ימשיכו לרתק את העולם המדעי. את המונחים מתח, זרם והתנגדות ניסח גאורג אוהם (1789–1854), שעל שמו קרוי היום חוק אוהם. הנס כריסטיאן ארסטד (1777–1851) היה הראשון להבחין בקשר בין חשמל למגנטיות. ארסטד הבחין שכאשר הוא מעביר זרם בקרבת מגנט, הזרם גורם למחט של המגנט לסטות הצידה.
פריצות הדרך המשמעותיות ביותר בתחום באו בעקבות עבודותיו של המדען האנגלי מייקל פאראדיי (1791–1867). חסר השכלה גבוהה רשמית בתחום, החל פאראדיי להתעניין בחשמל לאחר ששמע על הניסויים של ארסטד הקושרים חשמל עם מגנטיות. הוא גילה בצורה אמפירית כי זרם חשמלי יוצר סביבו שדות מגנטיים. פאראדיי היה אחד המדענים הראשונים שהשתמש ברעיון של שדות על מנת לתאר את חוקי החשמל. הוא המציא את המנוע החשמלי הראשון, וניסח את חוק ההשראה הנושא את שמו.
ג'יימס קלרק מקסוול (1831–1879) החל את דרכו כתלמיד של פאראדיי. מקסוול היה מצויד בהשכלה מתמטית אקדמית טובה יותר מזאת של מורהו, וזאת איפשרה לו לנסח את חוקי החשמל שגילו פאראדיי ואחרים בעזרת ארבע משוואות דיפרנציאליות, אשר נושאות את שמו, משוואות מקסוול. התוצאה המפתיעה ביותר של המשוואות היא המסקנה כי שדה חשמלי משתנה יוצר שדה מגנטי, ומכיוון ששדה מגנטי משתנה יוצר שדה חשמלי, אזי ישנו פתרון למשוואות בצורה של גל אלקטרומגנטי, הנע במהירות האור. מכאן הסיק מקסוול שלמעשה האור הוא גל אלקטרומגנטי. הישג זה היה התגלית המדעית הגדולה של התקופה: איחוד של כל חוקי החשמל, המגנטיות והאופטיקה לתוך ארבע משוואות. התורה של מקסוול זכתה לאישוש ניסיוני עם המצאת הרדיו ב-1888 על ידי היינריך רודולף הרץ (1857–1894), וגילוי קרני ה-X על ידי וילהלם רנטגן (1845–1923) ב-1895.
לתגליות בתחום האלקטרודינמיקה הייתה השפעה עצומה על ההתפתחויות הטכנולוגיות, שהביאו לשינוי פניה של החברה, עם המצאות כגון המנוע החשמלי, הנורה החשמלית, הרדיו, הפטיפון ועוד.
המאה ה-19 > המכניקה ההמילטונית

המכניקה ההמילטונית פותחה על ידי סר ויליאם רואן המילטון (1805–1865), מתמטיקאי ואסטרונום אירי. הוא המשיך את עבודותיו של לגראנז' בתחום המכניקה האנליטית והראה שניתן לנסח את חוקי המכניקה בדרך נוספת, על בסיס מה שקרוי היום משוואות המילטון, הנגזרות ממושג ההמילטוניאן שהכניס לשימוש. המשוואות היוו ניסוח מתמטי שונה בלבד, ולא הוסיפו שום דבר מהותי לגבי הבעיות שלפתרונן שמשו. עם זאת, תפקידן ההיסטורי היה מכריע, שכן שפכו אור חדש לגבי הדרך בה ניתן להכליל את המכניקה הקלאסית, ובכך ניתן לראות גם את משוואות המילטון בתור הקו המקשר מהמכניקה הקלאסית אל מכניקת הקוונטים המאוחרת יותר.
המאה ה-19 > החיפוש אחר האתר

ניסוי שני הסדקים ב-1801 הראה מעל לכל ספק שהאור הוא גל. נותרה השאלה מהו התווך שנושא את האור, באותו אופן שתווך (למשל, האוויר) נושא את גלי הקול. התווך הזה זכה לשם אתר ונעשה מאמצים רבים על מנת למדוד תנועה של גופים יחסית לתווך זה. הניסוי המפורסם ביותר היה ניסוי מייקלסון-מורלי. הרעיון של הניסוי התבסס על ההנחה שרווחה באותם זמנים, לפיה כדור הארץ נע ביחס לאתר. על סמך תנועה יחסית זו, כך חשבו, ניתן יהיה למדוד את ההבדלים בין מהירות האור בכיוון תנועתו של כדור-הארץ לבין מהירותו בכיוון הניצב. הניסוי לא הצליח למדוד כל הבדל ביניהם. ניסיונות נוספים התבססו על תצפיות אסטרונומיות של הירחים של צדק וגם הם לא הצליחו להבחין בקיומו של האתר.
המאה ה-19 > גאומטריות לא אוקלידיות

עד המאה ה-19 רווחה האמונה שהגאומטריה מייצגת תיאור של העולם ואמת בסיסית שאין אחרת לה. רבים ראו פגם אחד מרכזי בגאומטריה, והוא האקסיומה החמישית של אוקלידס, אקסיומת המקבילים, שנראתה מסורבלת ולא הכרחית. בתחילת המאה ה-19, שורה של מתמטיקאים החלו לבנות בנפרד ובאופן בלתי תלוי גאומטריות שבהן האקסיומה הזאת איננה מתקיימת; כלומר, גאומטריות שבהן דרך נקודה שלא על קו נתון, או שלא ניתן להעביר כלל מקבילים לקו, או שניתן להעביר קווים מקבילים רבים לקו הנתון. תורות אלו נקראות היום גאומטריה לא-אוקלידית. ככל הנראה, הראשון שפיתח גאומטריות אלו היה קרל פרידריך גאוס, מגדולי המתמטיקאים בכל הזמנים, ובמקביל לו פיתחו את הגאומטריות הללו גם המתמטיקאי הרוסי ניקולאי איוונוביץ' לובצ'בסקי וקצין הצבא ההונגרי יאנוש בויאי. את אחת התרומות החשובות ביותר לנושא הניח תלמיד של גאוס, ברנהרד רימן. תורות אלו שינו לגמרי את תפיסת המחשבה בקשר למהות של תורות מתמטיות, והייתה להן השפעה חשובה על התפתחות הפיזיקה. תורות אלו עתידות לשחק תפקיד מרכזי בתורת היחסות הכללית. השאלה האם היקום הוא שטוח שמתנהג על פי חוקי אוקלידס ממשיכה להעסיק קוסמולוגים עד ימינו.
המאה ה-19 > קרניים קתודיות וגילוי האלקטרון

כאשר מופעל מפל מתח גדול בין שתי אלקטרודות סמוכות נוצרת פריצה חשמלית ביניהן, תופעה הנראית דומה לברק (למעשה ברק הוא פריצה בין עננים הצוברים מתח רב יחסית לאדמה). כבר במאה ה-18 היו תצפיות לפיהן הסתבר כי ככל שהאוויר דליל יותר, כך מתח יכול לפרוץ מרחקים גדולים יותר. בשנת 1838 הבחין לראשונה מייקל פאראדיי בתופעה של קרניים קתודיות: פאראדיי הרכיב שפופרת זכוכית, אשר בכל קצה שלה ישנה אלקטרודה. כאשר העביר זרם בין האלקטרודות (הנקראות אנודה וקתודה) הוא הבחין שנוצרת קרן אור המתחילה באנודה, עוברת דרך הריק, ומגיעה עד הקתודה. כיום ידוע שהקרן נוצרת מכך שאלקטרונים נפלטים על ידי הקתודה, מואצים ומגיעים לבסוף אל האנודה, ובדרכם מתנגשים בגז המועט שנותר בשפופרת ומעוררים את האטומים, ואלו פולטים קרינה. ג'יי ג'יי תומסון הצליח להראות שהוא מסוגל להטות את הקרניים בעזרת שדות חשמליים, וגם בעזרת שדות מגנטיים. מתוך מדידת הטיות אלו, הצליח תומפסון למדוד את היחס בין מטען החלקיקים בקרניים הקתודיות לבין המסה שלהם. תומפסון גילה שהקבוע שהתקבל קטן מאוד (מרמז על חלקיק מאוד קטן), ואוניברסלי: כלומר, איננו תלוי בתנאים ניסיוניים כמו הרכב הגז בשפופרת, הרכב האלקטרודות וכדומה. תומפסון הסיק את קיומו של חלקיק בסיסי בטבע, האלקטרון.
שפופרות קתודיות זכו למגוון גדול של שימושים. התופעה הבסיסית משמשת עד היום בנורות פלואורסצנטיות. שפופרות קתודיות עומדות בבסיסם של מסכי טלוויזיה מסוג CRT (מסכי הטלוויזיה המקוריים), ושל שפופרות הריק הראשונות. בנוסף, ניסויים בשפופרות קתודיות הביאו לגילוי האפקט הפוטואלקטרי.
המאה ה-19 > התורה האטומית

בתחילת המאה ה-19 החל ג'ון דלטון לבסס את התורה האטומית, שלפיה כל החומרים עשויים מאבני יסוד אטומיות, להן משקלים שונים. דלטון החל למדוד ולסווג את היסודות על פי משקליהם כאשר המימן הוא היסוד הקל ביותר. בעקבות עבודותיו של דלטון ושל אחרים התגלו במהלך המאה ה-19 יסודות חדשים רבים ותכונותיהם נחקרו לעומק.
באמצע המאה ה-19, הכימאי הרוסי דמיטרי מנדלייב החל לכתוב ספר כימיה; לצורך הכתיבה הוא ניסה לעשות סדר במגוון העצום של הידע שנצבר. מנדלייב החל לסדר את היסודות הידועים על פי המשקלים האטומיים שלהם מצד אחד, ומצד שני לארגן אותם בטורים לפי תכונות משותפות. בסופו של דבר נוצרה הטבלה המחזורית, לה תהיה השפעה אדירה על התפתחות הכימיה והפיזיקה.
המאה ה-19 > תגליות חשובות נוספות

אפקט דופלר – בשנת 1842 ניסח לראשונה המתמטיקאי האוסטרי כריסטיאן אנדראס דופלר את אפקט דופלר, שלפיו התדירות של גל תלויה במהירות היחסית שבין מקור הגל לבין הצופה. דופלר ניסח את החוק עבור גלי קול, אך החוק נכון למגוון רחב של גלים, ובפרט אפקט דופלר האופטי שלו היה תפקיד חשוב בהתפתחות הפיזיקה. אדווין האבל השתמש באפקט זה על מנת למדוד את המהירות של גלקסיות יחסית לגלקסיה שלנו שהובילה אותו לחוק האבל. באפקט דופלר נעשה שימוש בקירור של אטומים על ידי לייזר, וכן במדידות המדויקות ביותר של תורת היחסות.
מכניקת הזורמים - הפיזיקאים קלוד לואי מארי נווייה וגבריאל סטוקס חקרו את השפעת הצמיגות על תנועת הנוזלים, וניסחו את משוואת נווייה-סטוקס הקרויה על שמם. הפיזיקאי אוסבורן ריינולדס הראה שישנם שני סוגים של זרימה - זרימה למינרית (זרימה חלקה), וזרימה טורבולנטית. הוא הראה שהמעבר בין סוגי הזרימה נקבע לפי מנה של גדלים פיזיקליים הקרויה היום על שמו: מספר ריינולדס.
המאה ה-19 > סוף המאה ה-19: סוף הפיזיקה?

בסופה של המאה ה-19 בזכות הגילויים הגדולים של חוקי התרמודינמיקה, ובעיקר בזכות גילוי חוקי מקסוול, רווחה בקרב הפיזיקאים האמונה שלמעשה התגלו כבר כל החוקים הבסיסיים של הטבע, וכל מה שנותר לפיזיקאים לעשות למעשה הוא להבין את המשמעות של החוקים האלו עבור מקרים פרטיים.
אלא שהיו פיזיקאים שהיו מודעים לכך שהמלאכה לא לגמרי שלמה. בהרצאה מפורסמת בשנת 1900 טען לורד קלווין (ויליאם תומסון) כי ישנם שני עננים המעיבים על השמים היפים של הפיזיקה של המאה ה-19: ניסוי מייקלסון-מורלי (הבעיות במדידת תכונותיו של האתר), וכן הקושי להבין את תופעת קרינת הגוף השחור. הוא אמנם צפה את הבעיות אך המעיט כנראה בערכן משום שבאותה הרצאה אף טען כי "אין שום דבר חדש לגלות בפיזיקה כעת, כל הנותר הוא לבצע מדידות מדויקות יותר ויותר" ואף כי "קרני רנטגן הן תרמית". מה"ענן" הראשון שציין לורד קלווין נולדה תורת היחסות, ומה"ענן" השני נולדה מכניקת הקוונטים. שתי תאוריות אלו עתידות לשנות את הדרך שבה האדם מבין את העולם. בנוסף על כך, גילוי האלקטרון, הרדיואקטיביות ומבנה האטום תרמו לביסוסם של ענפים חדשים בפיזיקה: פיזיקה גרעינית ופיזיקה של חלקיקים אלמנטריים.
ראו גם

התפתחות המדע בעת העתיקה
היסטוריה של שיטות המדידה
היסטוריה של המתמטיקה
המהפכה הקופרניקאית
היסטוריה של האסטרונומיה
היסטוריה של התרמודינמיקה
היסטוריה של הכימיה
לקריאה נוספת > מקורות ראשוניים בהיסטוריה של הפיזיקה

אלמגסט / תלמי (המאה ה-2 לספירה). הגרסה הערוכה על ידי יוהאן לודוויג הייברג לספרו של תלמי ניתנת להורדה כאן.
ספר האופטיקה / אבן אל-היית'ם (המאה ה-11 לספירה)
שיחות על שני ענפי מדע חדשים / גלילאו גליליי (1638). גרסה מקורית באיטלקית ניתנת להורדה כאן, ותרגום אנגלי כאן.
עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע / אייזק ניוטון (1687). גרסה מלאה מתוך ‏גוגל ספרים.
לקריאה נוספת > מקורות משניים אקדמיים בהיסטוריה של הפיזיקה

שמואל סמבורסקי, המחשבה הפיזיקאלית בהתהוותה: מן הפילוסופיה הקדם סוקראטית עד הפיזיקה של הקוואנטים, מוסד ביאליק, 1987, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
יואב בן דב. 1991. פיזיקה: תורות ומושגים. ת"א: משרד הביטחון, ההוצאה לאור. (הטקסט המלא זמין באינטרנט כאן).
Bernard I. Cohen. 1985. The Birth of a New Physics. New York: Norton.
Gerald J. Holton & Stephen G. Brush. Physics, the Human Adventure: From Copernicus to Einstein and Beyond. New Brunswick, N.J.: Rutgers University Press.
לקריאה נוספת > מקורות משניים פופולריים בהיסטוריה של הפיזיקה

טימותי פריס, מילדות לבגרות בשביל החלב, ספרית מעריב, תל אביב, 1991.
טימותי פריס, היקום וכל אשר בו, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 2000.
Great Physicists - William H. Cropper
Subatomic Paricles - Steven Weinberg
הערות שוליים

↑  נירה ניסקי, סטונהנג': סוד האבנים השואבות, באתר ynet, 21 ביוני 2006
↑  חוגגים את היום, באתר הארץ, 21 ביוני 2005
אלוהים בורא את האור, ביום הראשון לבריאה. תחריט של גוסטב דורה
ארכימדס: "תנו לי נקודת אחיזה ואוכל להזיז את העולם"
איור של תלמי
פסלו של אריאבהטה בפונה
קמרה אובסקורה
אצטרולב מהמאה ה-16
דף מספרו של עבד אל-רחמן א-סופי "ספר כוכבי השבת". הספר מתאר מעל אלף כוכבים בפירוט רב, כולל התיאורים הכתובים הראשונים לגלקסיית אנדרומדא וענני מגלן. הדף שבתמונה מתאר את קוסנטלציית הקשת
ניקולאוס קופרניקוס, מחולל המהפכה הקופרניקאית
מערכת השמש (לא בקנה מידה)
יוהאנס קפלר
גלילאו גליליי
אייזק ניוטון
שרטוט של טלסקופ המבוסס על החזרת אור, כמו זה שפיתח ניוטון
ויליאם גילברט
חוק הוק
ז'וזף לואי לגראנז'
דניאל ברנולי
חתך של מנוע קיטור מסוף המאה ה-19
מייקל פאראדיי
ג'יימס קלרק מקסוול
פרידריך רוגה

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1894 לייפציג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  3 ביולי 1985 (בגיל 90) טיבינגן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  בית הספר ע"ש תומאס בלייפציג 
 השתייכות:  דויטשה מרינה 
 דרגה:   ויצה-אדמירל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1961)  צלב האבירים של צלב הברזל  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר 
 
פרידריך אוסקר רוגה (בגרמנית: Friedrich Oskar Ruge‏; 24 בדצמבר 1894 – 3 ביולי 1985) היה קצין בצי הגרמני ומעוטר צלב האבירים של צלב הברזל של גרמניה הנאצית. הוא שירת כמפקד הראשון (מפקח חיל הים) של הצי הגרמני לאחר המלחמה.
ביוגרפיה > ראשית חיים וקריירה צבאית

פרידריך רוגה נולד ב-24 בדצמבר 1894 בלייפציג, והיה בנם ונכדם של מחנכים גרמנים. הצטרף לצי הגרמני הקיסרי כצוער במרץ 1914, עד מהרה השתתף במבצעי הים הבלטי ב-1914, 1915 ו-1916. בשנים 1917 ו-1918 הפליג עם פשיטות המשחתות בים הצפוני ובתעלת למאנש.
לאחר שביתת הנשק, רוגה היה קצין על סיפון המשחתת SMS B112, שנשבתה בסקפה פלו וביוני 1919, הוא מילא תפקיד בהטבעת הצי הגרמני.
לאחר מכן חזר לגרמניה כדי להמשיך את הקריירה הימית שלו בשירות רפובליקת ויימאר, ובמשך שני העשורים הבאים התרכז במוקשים ובלוחמת מוקשים. מ-1921 עד 1923 פיקד על שולת מוקשים. בבריטניה במהלך שנות ה-30 הוא פגש מלח בריטי לשעבר בריגטה, סגן אוברי גריי, שספינתו, HMS Partridge, הוטבעה בשנת 1917 על ידי ה-SMS V100, הספינה שרוגה שירת בה. ה-"V100" הייתה הספינה שחילצה את גריי מהמים לאחר הטביעה והזוג התיידד לאחר שנפגשו, ידידותם נקטעה רק במלחמת העולם השנייה. לאחר לימודיו במכון הטכנולוגי של ברלין, הוא היה הקצין הבכיר של שייטת של שולי מוקשים, ובשנת 1937 הגיע לתפקיד העליון בחטיבה זו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הוא נטל חלק במערכה הפולנית ב-1939 ובפעילות בים הצפוני ובתעלת למאנש במהלך 1940. מ-1940 עד 1943, הוא הוצב בצרפת, והועלה לדרגת ויצה-אדמירל ב-1943. נשלח לאיטליה ב-1943, שם שירת כקצין בכיר בחיל הים הגרמני עד אמצע הקיץ. בנובמבר 1943 הוא מונה ליועץ הימי של פילדמרשל ארווין רומל כדי לפקח על ההגנה על צפון צרפת מפני פלישת בעלות הברית הצפויה. הוא לא האמין במוקשים ובפגזי ארטילריה שנטמנו מתחת למים, אבל המוקשים הימיים שרצה לא היו זמינים. באוגוסט 1944 הוא הפך למנהל בניית ספינות של הקריגסמרינה, תפקיד בו כיהן עד סוף מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בסוף מלחמת העולם השנייה נשבה רוגה בידי בעלות הברית. בשנת 1946, הוא התחיל חיים חדשים כמתרגם, סופר ומחנך ב-קוקסהאפן. הוא היה אחד מארבעה קציני דגל שהרכיבו את הצוות ההיסטורי הימי בברמרהאפן, בחסות הצי של ארצות הברית. הוא נכנס לפוליטיקה כעצמאי פוליטי במועצת העיר קוקסהאפן.
בשנת 1950, רוגה היה חלק מקבוצה נבחרת של קצינים בכירים לשעבר בוורמאכט שהוזמנו על ידי הקנצלר קונראד אדנאואר לקחת חלק בוועידה כדי לדון בחימוש מחדש של מערב גרמניה. הוועידה הניבה את תזכיר הימרוד שתרם ליצירת המיתוס של "הוורמאכט הנקי".
במהלך שנות החמישים המוקדמות, הוא ייעץ כיצד ניתן יהיה לבנות מחדש את הצי בונדסמרינה החדש, כפי שמפורט ב"גנרלים של הוורמאכט" של סרל. לאחר שגרמניה הפכה לחלק מנאט"ו, מונה רוגה למפקח הצי (תפקיד דומה לראש המבצעים הימיים של ארצות הברית), תפקיד שמילא עד 1961.
לאחר מכן, הוא הפך לחבר בפקולטה באוניברסיטת טיבינגן, ובסופו של דבר הפך שם לפרופסור חבר ב-21 ביולי 1967. הוא היה מרצה אורח באוניברסיטאות רבות, כולל מכללת המלחמה הצי האמריקאית בניופורט.
אדמירל רוגה היה אחד השופטים במשחק המלחמה בסנדהרסט ב-1974 במבצע ארי-הים.
הוא נפטר ב-3 ביולי 1985.
יצירות ספרותיות

רוגה היה מחברם של מספר ספרים, כולל "הסובייטים כמתנגדים ימיים, 1941–1945", שנכתבו עבור המכון הימי של אנאפוליס ב-1979, "ורומל בנורמנדי", שנכתב ב-1959.
בסרט "היום הארוך ביותר" (1962), הוא שיחק את עצמו, והיה יועץ לסרט.
הערות שוליים

↑  Jasper Copping (15 בספטמבר 2013). "How WW1 sailor saved his life by laying it down for a friend". The Daily Telegraph. אורכב מ-המקור ב-18 בספטמבר 2013. נבדק ב-5 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272471005171  PLWABN: 9810549619405606  BnF: cb12650864z (data)  GND: 118604031  ISNI: 0000 0001 2027 1092  LCCN: n79083955  LNB: 000043643  NARA: 10582658  NKC: jo2013771388  NLG: 97721  NTA: 120600668  SELIBR: 344841  SUDOC: 050587218  VIAF: 62823922   WorldCat (עם VIAF): 62823922
פטר בצ'ו

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1928 קושיצה, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  11 במרץ 2009 (בגיל 81) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Böhm Péter 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1950) 
 תקופת הפעילות:  מ-1947 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1985)  פרס SZOT (1973)  אמן דגול של הונגריה (1983)  צלב המפקדים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית (1998)  אמן מצטיין של הונגריה (1972)  Master of Hungarian Motion Picture (2004)  אזרחות כבוד של בודפשט (2006)  פרס בלה באלאז' (1968)  מפקד עם כוכב של מסדר ההצטיינות של הונגריה (2002) 
 מספר צאצאים:  3 
 
פטר בצ'ו (במקור בֶּהְם-Böhm, בהונגרית: Bacsó Péter; קושיצה, 6 בינואר 1928 – בודפשט, 11 במרץ 2009) היה במאי קולנוע ופרופסור באוניברסיטה הונגרי-יהודי זכה בפרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל) - ובפרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה), הוא קיבל הן את פרס האמן המצטיין והן את הפרס האמן הדגול.
קורות חיים

בצ'ו הוא יליד קושיצה, אמו הייתה סופרת הילדים והנוער בוריש פלוטאי, אביו היה אלפרד בהם, פקיד. בשנת 1940 עבר עם משפחתו, ביוזמת אמו לבודפשט, כדי להציל את המשפחה מגירוש יהודי הונגריה מערי השדה שאכן התרחש מאוחר יותר. כ-450,000 יהודים אכן נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ. בצ'ו סיים בבודפשט את לימודיו בתיכון ועבר שם את השואה. בשנת 1946 התקבל לאוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, שהיא מוסד להשכלה גבוהה בבודפשט למתן הכשרה לאמנים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. שם סיים את לימודיו בשנת 1950. בתחילה עבד כמחזאי (דרמטורג) וכתסריטאי. הבימוי הקולנועי הראשון שלו היה בקיץ 1963 של סרט בשם "בקיץ פשוט" (Nyáron egyszerű). ההצלחה האמיתית שלו הגיעה בשנת 1967 עם סרטו "ירייה בראש" (Fejlövés), ששיחזר סיפור אמיתי. המיוחד בסרט היה כי התפקידים העיקריים לא בוצעו על ידי שחקנים, אלא על ידי קטי קובאץ', הזמרת האייקונית והמפורסמת של תקופת הביטלס ועל ידי המוזיקאי צ'ארלי הורבאט. בשנת 1969 ביים את הסרט האגדי "העד", שהחיה את משפטי הראווה של שנות החמישים. הסרט היה נועז מדי למדיניות התרבותית של אותה תקופה בהונגריה ולא הוצג עד 1979, אך הוא זכה להצלחה גדולה בפסטיבל קאן בשנת 1981 וכיום הוא סרט פולחן בהונגריה.
בצ'ו כתב מילות שירים רבים כפזמונאי, בעיקר לסרטים משלו. אחד הלהיטים הגדולים שלו היה עם המוזיקה של סבולץ' פנייש "תאהב אותי לפחות". בין השאר, אוה מיקש וז'וּזַ'נָה קוֹנץ זכו איתו להצלחה גדולה. הוא כתב גם את "אחר הצהריים הגשום של יום ראשון", שוב יחד עם סבולץ' פנייש. למרות מחלתו, עבד כמעט עד יום מותו. בשנת 2005, ביים את הקומדיה "אך מי הן האחיות לומניצר?" וב -2008 ביים את הסרט "כמעט בתולה". ב-2009 זכה בפרס על מפעל חיים והתנצל על שהכין סרטים עצובים מדי.
סרטיו > כבמאי

2008 Majdnem szűz (rendező, forgatókönyvíró)
2005 De kik azok a Lumnitzer nővérek? (rendező)
2001 Hamvadó cigarettavég (rendező, forgatókönyvíró)
2001 A tigriscsíkos kutya - TV-film (rendező)
1997 Helló, Doki - tv-sorozat (rendező, író)
1996 Balekok és banditák (rendező, forgatókönyvíró)
1994 Kis Romulusz tv-sorozat (rendező)
1994 Megint tanú (rendező, forgatókönyvíró)
1992 Live Show (rendező)
1991 Sztálin menyasszonya (rendező)
1988 Titánia, Titánia, avagy a dublőrök éjszakája (rendező)
1987 Banánhéjkeringő (rendező, író)
1985 Hány az óra, Vekker úr? (rendező, forgatókönyvíró)
1983 Te rongyos élet (forgatókönyvíró, rendező)
1983 Sértés (rendező, forgatókönyvíró)
1982 Tegnapelőtt (forgatókönyvíró, rendező)
1980 A svéd, akinek nyomaveszett (rendező, forgatókönyvíró)
1979 Ki beszél itt szerelemről?! (forgatókönyvíró, rendező)
1979 Áramütés (rendező, forgatókönyvíró)
1977 Riasztólövés (forgatókönyvíró, rendező)
1976 Zongora a levegőben (rendező, forgatókönyvíró)
1975 Ereszd el a szakállamat! (forgatókönyvíró, rendező)
1974 Szikrázó lányok (rendező, forgatókönyvíró)
1973 Harmadik nekifutás (forgatókönyvíró, rendező)
1972 Forró vizet a kopaszra! (rendező, forgatókönyvíró)
1971 Jelenidő (forgatókönyvíró, rendező)
1971 Kitörés (rendező, forgatókönyvíró)
1969 A tanú (rendező, forgatókönyvíró)
1968 Fejlövés (forgatókönyvíró, rendező)
1967 Nyár a hegyen (rendező, forgatókönyvíró)
1965 Szerelmes biciklisták (forgatókönyvíró, rendező)
1963 Nyáron egyszerű (rendező, forgatókönyvíró)
1960 Útinapló (rendező, forgatókönyvíró)
סרטיו > כשחקן

2003 Lili tv-sorozat (forgatókönyvíró)
1991 Magyar rekviem (producer)
1977 Egy erkölcsös éjszaka (forgatókönyvíró)
1972 Macskajáték (forgatókönyvíró, dramaturg)
1971 Szerelem (forgatókönyvíró, dramaturg)
1969 Isten hozta, őrnagy úr! (dramaturg)
1969 Virágvasárnap (forgatókönyvíró)
1964 Nyáron egyszerű (forgatókönyvíró)
1961 Két félidő a pokolban (forgatókönyvíró)
1961 Megszállottak (dramaturg)
1961 Katonazene (forgatókönyvíró)
1960 Fűre lépni szabad (forgatókönyvíró)
1959 Merénylet (forgatókönyvíró)
1959 Gyalog a mennyországba (forgatókönyvíró)
1958 Ház a sziklák alatt (dramaturg)
1958 Édes Anna (forgatókönyvíró)
1956 Mese a 12 találatról (forgatókönyvíró)
1955 Dandin György, avagy a megcsúfolt férj (dramaturg)
1955 A 9-es kórterem (dramaturg)
1954 Fel a fejjel (forgatókönyvíró)
1954 Liliomfi (dramaturg)
1954 Simon Menyhért születése (dramaturg)
1953 Ifjú szívvel (forgatókönyvíró)
1953 A harag napja (dramaturg)
1952 Erkel (dramaturg)
1952 Nyugati övezet TV-film (forgatókönyvíró)
1951 Déryné (forgatókönyvíró)
1949 Szabóné (forgatókönyvíró)
ספריו

Édes Anna. Magyar film. Dialóglista; Kosztolányi Dezső regénye n yomán írta Bacsó Péter, rend. Fábri Zoltán; Jegyzetsokszorosító, Bp., 1958
Jelenidő; Szépirodalmi, Bp., 1975; Bacsó Péter–Zimre Péterː Jelenidő; rend. Bacsó Péter, bev. Rényi Péter / Bacsó Péter–Konrád Györgyː Kitörés / Bacsó Péter–Zimre Péterː Harmadik nekifutás ISBN 963150381X
Áramütés. Bacsó Péter filmje; szerk., interjúk Újhelyi János; Magvető, Bp., 1979 (Ötlettől a filmig) ISBN 9632709942
A tanú; Magvető, Bp., 1980 (Rakéta regénytár) ISBN 9632709616
Krunski svedok. Roman (A tanú); szerbre ford. Radoszlav Miroszavljev; Narodna knjiga, Beograd, 1984
Megint tanú. Filmregény, 1992 – Társszerző: Fábry Sándor (Pelikán Kiadó, 1992) ISBN 9637955984
A Tanú. Filmregény, 1969; 3. bőv. kiad.; Pelikán–Pannon, Bp., 1992
Csendes kiáltás. Bacsó Péter beszélgetései Jancsó Miklóssal; Pelikán, Bp., 1994
A tanú / Megint tanú – Társszerző: Fábry Sándor (Pelikán Kiadó, 1995) ISBN 9638095237
3 tanú / A Tanú / Megint Tanú / Te rongyos élet...!; karikatúrák Lehoczky Károly; Kossuth, Bp., 2001 ISBN 9630942550
Hamvadó cigarettavég. Filmregény (CD-melléklettel) (Kossuth Kiadó, 2003) ISBN 9630944227
פרסים

Balázs Béla-díj (1968)
Érdemes művész (1972)
SZOT-díj (1973)
Kiváló művész (1983)
Kossuth-díj (1985)
A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje (1998)
A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje a csillaggal (2002)
Magyar Mozgókép Mestere (2004)
Budapest díszpolgára (2006)
Hazám-díj (2008)
a Magyar Filmszemle életműdíja (2009)
פרס בלה באלאז' (1968)
פרס האמן המצטיין (1972)
פרס SZOT (1973)
פרס האמן הדגול (1983)
פרס קושוט (1985)
הצלב האמצעי של מסדר הרפובליקה ההונגרית (1998)
הצלב האמצעי של מסדר הרפובליקה ההונגרית עם כוכב (2002)
מאסטר של הקולנוע ההונגרי (2004)
אזרחות כבוד של בודפשט (2006)
פרס מולדתי (2008)
פרס מפעל חיים של פסטיבל הסרט ההונגרי (2009)
לקריאה נוספת

הסרט ההונגרי
פטר בצ'ו הלך לעולמו
העד. שחרור DVD, פרשנות הבמאי
שאנדור פייה: חוויות של הערכת השפעה של קומדיה קולנועית. פסנתר באוויר ; המכון ההונגרי ללימודי קולנוע וארכיון קולנוע - MOKÉP, בודפשט, 1978 (קולנוע וקהל)
ז'ולט קהטי: פטר בצ'ו ; המכון ההונגרי ללימודי קולנוע וארכיון הסרטים - NPI, 1981 (ספריית ידידי הקולנוע)
Zoltán Gyöngyösi: כך חי פיטר Bacsó . סדנת יוניקוס, עמ '2016.
הערות שוליים

↑  "SZFE". אורכב מ-המקור ב-2014-08-19.
↑  "FamilySearch: szüleinek házassági anyakönyi lapja".
↑  The Witness (1969 Hungarian film)
↑  Virtually a Virgin
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325128205171  PLWABN: 9812406068505606  BnF: cb13930111p (data)  CiNii: DA11406561  GND: 12306886X  ISNI: 0000 0001 1462 1447  LCCN: n82099906  NKC: ola2002150638  NLK: KAC2020R8589  NSK: 000166272  NTA: 144073889  SUDOC: 195698444  VIAF: 84962278   WorldCat (עם VIAF): 84962278
פקח העמסה

פקח העמסה בזמן טיסה, על מטוס קרנף. ברקע ים המלח
פקח העמסה (באנגלית: Loadmaster) הוא איש צוות אוויר במטוס תובלה כבדה האחראי על תא המטען ומשימותיו.
תפקידיו של פקח העמסה

פקח העמסה אחראי על ביצוע ופיקוד משימות תא המטען בטיסות ייעודיות, על הקרקע ובאוויר (כגון הטסת כוחות, כלי רכב, הצנחת מטענים ולוחמים).
אחריות הפקח מתחילה בתכנון העמסת המטען למטוס, כך שינוצל חלל תא המטען במלואו וישמרו מרכז הכובד המתוכנן של המטוס והאיזון הדרוש למטוס לצורך טיסה יציבה, תוך התייחסות לשינויים שעלולים להתרחש באוויר.
בנוסף אחראי הפקח על העמסת המטען למטוס, בעזרת סדרה של כלים כבדים (מלגזות, טרקטורים ועוד), ואבטחתו לטיסה על מנת למנוע נזקים לציוד, לנוסעים ולמטוס בזמן הטיסה, כל זאת תוך התחשבות בכוחות ה-G הפועלים בזמן טיסה בתמרונים שונים של המטוס.
במהלך הטיסה ועל הקרקע, אחראי הפקח על תפעול מצבי חירום שונים במטוס יחד עם שאר הצוות, בדגש על חירומים המתרחשים בתא המטען (אש, עשן, תקלות שונות).
בחיל האוויר הישראלי

פקחי העמסה בחיל האוויר הישראלי משרתים כסדירים בטייסות התובלה 103 ו-131 ביחידה 757 ובטייסת 120 המוצבות בבסיס נבטים, במטוסי קרנף, שמשון וראם. הם מוגדרים כלוחמי חוד בצה"ל.
במטוסי הקרנף והשמשון פקחי העמסה מהווים צוות טיסה הכרחי. במטוס הראם פקחי העמסה טסים כצוות במשימות הטסת מטען ונוסעים.