stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגביע הסרבי
זוכות הגביע

| --- | --- |
‏(R): משחק חוזר
: שיטת משחק בית וחוץ
*: המשחק הוכרע בהארכה
: המשחק הוכרע בבעיטת עונשין
: הקבוצה המנצחת זכתה בדאבל
כתב נטוי: קבוצה מהליגות הנמוכות של הכדורגל הסרבי
| עונה | מנצחת | תוצאה | פיינליסטית | אצטדיון | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/2007 | הכוכב האדום בלגרד  | 2–0 | וויבודינה נובי סאד | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 25,000 |
| 2007/2008 | פרטיזן בלגרד  | 3–0 | זמון | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 13,950 |
| 2008/2009 | פרטיזן בלגרד  | 3–0 | סבוינו | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 13,434 |
| 2009/2010 | הכוכב האדום בלגרד | 3–0 | וויבודינה נובי סאד | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 23,000 |
| 2010/2011 | פרטיזן בלגרד | 3–0 (ת"ר1)‏ | וויבודינה נובי סאד | אצטדיון הכוכב האדום, בלגרד | 25,000 |
| 2011/2012 | הכוכב האדום בלגרד | 2–0 | בוראץ צ'אצ'אק | אצטדיון מלודוסט, קרושבץ | 11,000 |
| 2012/2013 | יגודינה | 1–0 | וויבודינה נובי סאד | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 15,000 |
| 2013/2014 | וויבודינה נובי סאד | 2–0 | יגודינה | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 8,000 |
| 2014/2015 | צ'וקאריצ'קי | 1–0 | פרטיזן בלגרד | אצטדיון ראג'ו מיץ', בלגרד | 10,000 |
| 2015/2016 | פרטיזן בלגרד | 2–0 | יאבור איבניצה | אצטדיון מטאלאק, גורני מילאנובץ | 4,500 |
| 2016/2017 | פרטיזן בלגרד  | 1–0 | הכוכב האדום בלגרד | אצטדיון פרטיזן, בלגרד | 20,000 |
| 2017/2018 | פרטיזן בלגרד | 2–1 | מלאדוסט לוצ'אני | אצטדיון סורדוליצה, סורדוליצה | 3,500 |
| 2018/2019 | פרטיזן בלגרד | 1–0 | הכוכב האדום בלגרד | אצטדיון ראג'ו מיץ', בלגרד | 20,000 |
| 2019/2020 | וויבודינה נובי סאד  | 2–2 (4–2 בבעיטת עונשין) | פרטיזן בלגרד | אצטדיון צ'אייר, ניש | 5,000 |
| 2020/2021 | הכוכב האדום בלגרד  | 0–0 (4–3 בבעיטת עונשין) | פרטיזן בלגרד | אצטדיון ראג'ו מיץ', בלגרד | ללא קהל |
| 2021/2022 | הכוכב האדום בלגרד | 2–1 | פרטיזן בלגרד | אצטדיון ראג'ו מיץ', בלגרד | 30,000 |
| 2022/2023 | הכוכב האדום בלגרד | 2–1 | צ'וקאריצ'קי | אצטדיון ראג'ו מיץ', בלגרד | 12,371 |
| 2023/2024 | הכוכב האדום בלגרד | 1-2 | וויבודינה | אצטדיון לגטור, לוז'ניקה | 8,000 |
זוכות הגביע > סטטיסטיקה לפי מועדון

| מועדון | זכיות | גמר | שנות זכייה | שנות גמר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרטיזן בלגרד | ‏7 | ‏3  | 2008, 2009, 2011, 2016, 2017, 2018, 2019 | 2015, 2020, 2021, 2022 |
| הכוכב האדום בלגרד | ‏7 | ‏2 | 2007, 2010, 2012, 2021, 2022, 2023, 2024 | 2017, 2019 |
| וויבודינה נובי סאד | ‏2 | ‏5 | 2014, 2020 | 2007, 2010, 2011, 2013, 2024 |
| יגודינה | ‏1 | ‏1 | 2013 | 2014 |
| צ'וקאריצ'קי | ‏1 | ‏1 | 2015 | 2023 |
| זמון | ‏- | ‏1 |  | 2008 |
| סבוינ | ‏- | ‏1 |  | 2009 |
| בוראץ צ'אצ'אק | ‏- | ‏1 |  | 2012 |
| יאבור איבניצה | ‏- | ‏1 |  | 2016 |
| מלדוסט לוצ'אני | ‏- | ‏1 |  | 2018 |
ראו גם

הסופרליגה הסרבית
נבחרת סרביה בכדורגל
הגביע של סרביה ומונטנגרו
גביע יוגוסלביה
הערות שוליים

↑  Kup menja ime
| טורנירי גביע לאומיים בכדורגל (אירופה) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • ליכטנשטיין • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | ברית המועצות • הגביע היוגוסלבי  • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
הודו ההולנדית

הודו ההולנדית הוא מונח גאוגרפי, המתאר את כלל היישובים ותחנות המסחר שבשליטת חברת הודו המזרחית ההולנדית בתת-היבשת ההודית.
בניגוד לישויות פוליטיות אחרות תחת שלטון האימפריה ההולנדית, כגון איי הודו המזרחיים ההולנדיים (אינדונזיה של ימינו) ואיי הודו המערביים ההולנדיים (סורינאם של ימינו והאנטילים ההולנדיים לשעבר), חולקה הודו ההולנדית למחוזות וליחידות מנהליות או פיקוד צבאי שנקראו ציילון ההולנדית, קורומנדל ההולנדית, מאלאבר ההולנדית (באזור קוצ'י של ימינו), בנגל ההולנדית וסוראט ההולנדית, שמעולם לא היוו יחידה פוליטית אחת.
היסטוריה

הנוכחות ההולנדית בתת-היבשת ההודית נמשכה בין 1605 ל-1825. סוחרים הולנדיים מחברת הודו המזרחית הקימו תחנת מסחר ראשונה בקורומנדל, בעיקר בעיר הנמל של פוליקאט, במטרה לסחור במוצרי טקסטיל בתמורה לתבלינים אותם רכשו באיי הודו המזרחיים. סוראט ובנגל הוקמו ב-1616 וב-1627, בהתאמה. לאחר שכבשו ההולנדים את ציילון מידי הפורטוגלים ב-1656, השתלטו בנוסף גם על המצודות הפורטוגליות לאורך חוף מאלאבר, במטרה להגן על ציילון מפלישה. רק לאחר החתימה על הסכם שלום בהאג ב-1669 פסקו העימותים בין ההולנדים לפורטוגלים על השליטה בתת-היבשת והאחרונים נסוגו ממנה.
מלבד טקסטיל, נסחרו בהודו ההולנדית גם אבנים יקרות, אינדיגו ומשי ברחבי חצי האי, מלחת ואופיום בבנגל ופלפל שחור במאלאבר. עבדים הודים יובאו לאיי התבלינים ולמושבת הכף.
בקרב קולאצ'ל (Battle of Colachel) שנערך ב-1741 הכניע צבאו של מלך טרבאנקור כוח של חברת הודו המזרחית ההולנדית, והחל תהליך שהביא בסופו של דבר לסיומה של הנוכחות הצבאית ההולנדית במאלאבר. במחצית השנייה של המאה ה-18 החלו ההולנדים לאבד בהדרגה את כוחם והשפעתם. במכתבי קיו ב-1795 ויתרה הולנד על נכסיה בתת-היבשת לטובת בריטניה, במטרה למנוע השתלטות צרפתית עליהן. אף על פי שבנגל וקורומנדל הוחזרו להולנד לאחר החוזה האנגלו-הולנדי של 1814, הן הועברו שוב לבריטניה לאחר החוזה האנגלו-הולנדי של 1824. על פי תנאי החוזה, הועברו כל נכסיה לידי בריטניה עד 1 במרץ 1825, וכתוצאה מכך איבדה הולנד את תחנות המסחר האחרונות שלה בהודו.
מטבעות

בתקופה בה הייתה פעילה מסחרית בהודו, הפעילה הולנד מספר מטבעות בקוצ'י, במאסוליפאטם (Masulipatnam), בנאגאפטינאם (Nagapattinam), בפודוצ'רי (במהלך חמש השנים, 1693–1698, בהן כבשה הולנד את המקום מידי צרפת) ופוליקאט. כל המטבעות הוטבעו על בסיס המטבעות המקומיים.
לקריאה נוספת

Dijk, Wil O. Seventeenth-century Burma and the Dutch East India Company, 1634-1680. NUS Press, 2006. ISBN 9971693046
Koshy, M. O. The Dutch Power in Kerala, 1729-1758. Mittal Publications, 1989. ISBN 8170991366
הערות שוליים

↑  Coromandel. The VOC site
↑  Suratte. The VOC site
↑  Bengal. The VOC site
↑  Ceylon. The VOC site
↑  Malabar. The VOC site
↑  Dijk, עמודים 56-58
פגודה מוזהבת בליווי דמותו של הלורד ונקטסווארה, אחת מצורות התגלמותו של האל ההודי וישנו, על גבי מטבע הולנדי מפוליקאט. המאה ה-17 או ה-18 לערך.
הייקו מאס

הייקו יוזף מאס (בגרמנית: Heiko Josef Maas; נולד ב-19 בספטמבר 1966) הוא פוליטיקאי גרמני שכיהן כשר החוץ של גרמניה וחבר הקבינט. קודם לכן, מ-17 בדצמבר 2013 עד 14 במרץ 2018, כיהן כשר המשפטים הפדרלי להגנת הצרכן.
מאס הוא חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מאס נולד בסארלואי למשפחה קתולית. לפני מינויו לממשל הפדרלי היה פעיל בפוליטיקה של חבל הסאר, שם כיהן כשר לאיכות הסביבה, אנרגיה ותחבורה (1998–1999), שר הכלכלה, העבודה, האנרגיה והתחבורה (2012–2013) וסגן שר-נשיא של זארלנד (2012–2013).
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בפגישת עבודה מדינית עם שר החוץ של גרמניה, הייקו מאס, שביקר בישראל, מרץ 2018
המתאבדים (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  יגור בראנוב 
 הופק בידי:  Nadezhda Gorshkova 
 שחקנים ראשיים:  יבגני סטיצ'קין גושה קוצנקו וילה האאספאלו Viktor Suprun מראט בשארוב אלכסיי ורוביוב אוקסנה אקינשינה Danil Lavrenov 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 הקרנת בכורה:  2012 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המתאבדים (ברוסית: «Самоуби́йцы») הוא סרט קומדיה רוסי, שיצא ב-1 במרץ 2012 בבימויו של יגור בראנוב ובכיכובם של אלכסיי וורוביוב, יבגני סטיצ'קין ואוקסנה אקינשינה.
עלילה

העלילה מגוללת את סיפורם של שלושה חברים: אלכסיי, טוליק ומרינה. מאוכזבים בחיים, הם מחליטים לסיים את קיומם חסר המשמעות לכאורה והם מקבצים סביבם קבוצה של אנשים בעלי דעות דומות. החברים החדשים מציגים להם רעיון מקורי - להגשים משאלה אחרונה אחת של כל אחד מהם לפני שהם שולחים יד בנפשם. תשוקה לא מזיקה למדי זו, כך נראה, הופכת את חייהם לסדרת אירועים קסומים והרצונות של "המתאבדים" הפוטנציאליים הם לפעמים הכי לא צפויים, וככל שהחברים באופן פעיל יותר מנסים להגשים אותם, כך המצבים המדהימים הופכים מהנים יותר.
שחקנים ודמויות

יבגני סטיצ'קין - טוליק
אלכסיי וורוביוב - אלכסיי
אוקסנה אקינשינה - מרינה
מאראט בשארוב - מפעיל כדור פורח
ויל האפסלו - חוטב עצים
גושה קוצנקו
פאבל פרילוצ'ני
הדיוויזיה ה-101 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 במאי 1915 – 6 בפברואר 1918 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-101 (בגרמנית: 101. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה בינואר 1918.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-9 במאי 1915, ולמפקדה מונה רודולף רייזר. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית, ולאחר מכן לחמה במהלך המערכה על סרביה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים של החזית המקדונית כחלק מהארמייה ה-11, וב-6 בפברואר 1918 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

רודולף רייזר (9 במאי 1915 - 16 בספטמבר 1915)
ריכרד פון קראוול (17 בספטמבר 1915 - 18 בנובמבר 1915)
אדולף פון דר אש (19 בנובמבר 1915 - 22 במאי 1917)
תיאודור מנגלביר (23 במאי 1917 - 6 בפברואר 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דמויי כריש

.
| דמויי כריש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
תת־מחלקה:: מחויצי זימים
קבוצה:: דמויי כריש
שם מדעי
 Selachimorpha ‏Nelson, 1984
כריש שונית קריבי
כריש טיגריסי
עמלץ לבן
כריש לווייתני
פטישן כד-חרטום
עמלץ כחול
מלאך-ים יפני
דמויי כריש (שם מדעי: Selachimorpha) היא אולטרה-סדרה בתוך מחלקת דגי הסחוס (סחוסיים) של מינים שונים החיים בימים ובאוקיינוסים והם מהטורפים הבולטים בהם.
בשימוש היומיומי המונחים כריש וכרישים מציינים מינים של על-סדרה זו (למרות שיש סוג טקסונומי ספציפי הנקרא כריש ומשפחה הנקראת כרישיים). בין מיני הקבוצה ידועים ביותר המינים: כריש לווייתני - הדג החי הגדול ביותר, עמלץ לבן - הדג הטורף הגדול בעולם, עמלץ כחול, פטישן כד-חרטום, כריש טיגריסי, כריש כחול וכריש שורי.
הקבוצה מחולקת ל-2 על-סדרות גדולות: כרישים גלניים ובעלי קוץ.
מאפיינים כלליים

דמויי הכריש (להלן ייקראו רק כרישים, כדי למנוע סרבול) הם דגי סחוס, כלומר: השלד שלהם עשוי מסחוס ולא מעצם גרמית. הגוף של רובם בנוי בצורה הידרודינמית ורבים מהם הם שחיינים טובים. רבים ממיני הכרישים הם טורפים פעילים שתוקפים דגים ויצורים ימיים אחרים, כולל יונקים ימיים, אך יש ביניהם גם מסנני פלנקטון הניזונים מסינון הפלנקטון שנסחף במים. הכרישים נמצאים בדרך כלל בראש מארג המזון הימי, הן בשל גודלם והן בשל היותם ציידים קטלניים. לגדולים שבהם אין אויבים טבעיים מלבד האדם, הלווייתן הקטלן, תנין הים, הראשתן ומיני כרישים אחרים.
לרוב הכרישים חושים חדים מאוד עם דגש על ריח וראייה, ולחלקם יש גם איברים הנקראים אמפולות לורנציני המאפשרים להם לחוש בשינויים בשדה אלקטרומגנטי וזרמים חשמליים. הזימים שלהם אינם מכוסים וחריצי הזימים בולטים בצידי ראשם, מעל סנפירי החזה. מספר החריצים במינים השונים של דמויי הכריש נע בדרך כלל בין 5 ל-6. לעומת זאת, בבטאים הזימים נמצאים בגחון, לצד הפה ומתחת לסנפירי החזה.
דמויי הכריש הגדולים ביותר

| דירוג | שם מדעי | שם עברי | משפחה | אורך ממוצע | אורך מרבי | משקל ממוצע | משקל מרבי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Rhincodon Typus | כריש לווייתני | כרישים לווייתניים | 10–12 מטר | 12.65 מטר | 10–20 טון | 21.5 טון | הדג הגדול ביותר כיום |
| 2 | Cetorhinus maximus | כריש ענק | כרישים ענקיים | 10–12 מטר | 12.27 מטר | 10 טון | כ-16 טון |  |
| 3 | Carcharodon carcharias | עמלץ לבן | עמלציים | 3–5 מטר | 6 מטר | 1 טון | 2 טון | הדג הטורף הגדול ביותר |
| 4 | Somniosus microcephalus | ישנונן גרינלנדי | קוצנאים, ישנוניים | 2.5–4.8 מטר | 6.4 מטר | 400 ק"ג | 1400 ק"ג | בעל תוחלת חיים ארוכה מאוד |
| 5 | Galeocerdo cuvier | כריש טיגריסי | כרישיים | 3–5 מטר | 5.5 מטר | 385–635 ק"ג | 900 ק"ג | הגדול במיני משפחת הכרישיים |
| 6 | Hexanchus griseus | שש-זים אפור | שש-זימאים | 3–4 מטר | 8 מטר |  ? ק"ג | 600 ק"ג | ארוך יותר מהעמלץ הלבן והכריש הטיגריסי אך שוקל פחות |
| 7 | Sphyrna mokarran | פטישן פגום-חרטום | פטישניים | 3.5 מטר | 6 מטר | 300–500 ק"ג | 580 ק"ג |  |
| 8 | Isurus oxyrinchus | עמלץ כחול | עמלציים | 3.2 מטר | 4.5 מטר | 135 ק"ג | 600 ק"ג | דווח שנתפס פרט במשקל 1,000 ק"ג |
מיון

אולטרא-סדרה דמויי כריש (Selachimorpha)
על-סדרה כרישים גלניים (Galeomorphii)
סדרה כרישאים (Carcharhiniformes)
משפחה כרישיים (Carcharhinidae)
משפחה כרישי סמור (Hemigaleidae)
משפחה כרישכלביים שפמתניים (Leptochariidae), בה סוג ומין יחיד כרישכלב שפמתן (Leptocharias smithii)
משפחה כרישחתוליים (Proscylliidae)
משפחה קטנשיניים (Pseudotriakidae)
משפחה גלדניים (Scyliorhinidae)
משפחה פטישניים (Sphyrnidae)
משפחה כרישוניים (Triakidae)
סדרה דמויי עמלץ (Lamniformes)
משפחה עמלציים (Lamnidae)
משפחה כרישועליים (Alopiidae)
משפחה כרישים ענקים (Cetorhinidae) בה מין יחיד כריש ענק (Cetorhinus maximus)
משפחה כרישי חול (Odontaspididae)
משפחה כרישים גדולי פה (Megachasmidae), בה מין יחיד כריש גדול פה (Megachasma pelagios)
משפחה כרישי גובלין (Mitsukurinidae), בה מין יחיד כריש גובלין (Mitsukurina owstoni)
משפחה כרישי תנין (Pseudocarchariidae), בה מין יחיד כריש תניני (Pseudocarcharias kamoharai)
סדרה זנבתנאים (Orectolobiformes)
משפחה כרישים עיוורים (Brachaeluridae)
משפחה מפרקתניים (Ginglymostomatidae)
משפחה כרישי במבוק (Hemiscylliidae)
משפחה כרישטיחיים (Orectolobidae)
משפחה כרישי צווארון (Parascylliidae)
משפחה כריש לווייתניים (Rhincodontidae) בה מין יחיד כריש לווייתני (Rhincodon Typus)
משפחה זנבתניים מנומרים (Stegostomatidae) בה מין יחיד זנבתן (Stegostoma fasciatum)
סדרה הטרודונטאים (Heterodontiformes)
משפחה הטרודונטיים (Heterodontidae)
על-סדרה בעלי קוץ (Squalea)
סדרה מגרנאים (Pristiophoriformes)
משפחה מגרנים (Pristiophoridae)
סדרה קוצנאים (Squaliformes)
משפחה כרישי גולפר (Centrophoridae)
משפחה כרישי עפיפון (Dalatiidae)
משפחה כרישפיים (Echinorhinidae)
משפחה כרישי פנס (Etmopteridae)
משפחה טריזניים (Oxynotidae)
משפחה ישנוניים (Somniosidae)
משפחה קוצניים (Squalidae)
סדרה מלאך ימיים (Squatinidae)
משפחה מלאך ימיים (Squatinidae)
סדרה שש זימאים (Hexanchiformes)
משפחה חסחוסניים (Chlamydoselachidae)
משפחה שש זימיים (Hexanchidae)
סדרה Protospinaciformes - נכחדה
סדרה Cladoselachiformes - נכחדה. בה הקלדוסלאכה
סדרה קסנקנתידה (Xenacanthida) - נכחדה
סדרה היבודונטים (Hybodontiformes) - נכחדה
גלריה

כריש ענק
פטישן כד חרטום מתנקה
כריש גלאפגוס
עמלץ כחול
Heterodontus japonicus
Chiloscyllium griseum
שש זימי אפור
Squalus cubensis
.
הערות שוליים

↑  שם לפי החלטה בדף השיחה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536438505171  BnF: cb11946997t (data)  GND: 4022957-9  LCCN: sh85121141  NDL: 00570080  NKC: ph136714
הדיוויזיה ה-100 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 באוקטובר 1940 – 8 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-100 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד סוף המלחמה.
היסטוריה > הקמה ראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 באוקטובר 1940, והועמדה תחת פיקוד ורנר זאנה. הדיוויזיה לחמה במבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן ובקרב חרקוב הראשון. ב-6 ביולי 1942 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-100, ובמתקפת הקיץ הגרמנית לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית. ולאחר מכן לחמה עמה הדיוויזיה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוס ה-51, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.
היסטוריה > הקמה שנייה

ב-17 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בקרואטיה, וביוני אותה שנה הועברה הדיוויזיה לאלבניה. באפריל 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות בפולין כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה במבצע לבוב-סנדומייז'. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-17, ולחמה עמה בקרב על שלזיה עד סוף המלחמה.
מפקדים

| שם | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- |
| ורנר זאנה | 10 באוקטובר 1940 - 31 בינואר 1943 |  |
| ויליבאלד אוץ | 25 באפריל 1943 - 1 בינואר 1945 | הקמה שנייה |
| הנס קרפל | 1 בינואר 1945 - 1 בפברואר 1945 | הקמה שנייה |
| אוטו שורי | 1 בפברואר 1945 - 8 במאי 1945 | הקמה שנייה |
הדיוויזיה ה-103 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  דיוויזיית קקטוס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1921–1945 (כ־24 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-103 (באנגלית: 103rd Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה, והיא פעילה כיום המפקדת תמיכה של יחידות המילואים.
היסטוריה > הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה ב-24 ביוני 1921 בדנוור, קולורדו, והיחידות הכפופות של הדיוויזיה התפזרו בין המדינות קולורדו, אריזונה וניו מקסיקו. הדיוויזיה כללה בעיקר קצינים דרך קורפוס ההכשרה לקציני מילואים ממכללות ואוניברסיטאות במדינות המוקצות לה, והיא נותרה בעצם קאדר קצינים עם מעט מתגייסים, ולא מילאה תפקיד משמעותי עד מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-15 בספטמבר 1942 הופעלה הדיוויזיה תחת פיקודו של צ'ארלס הפנר הבן במחנה קלייבורן, לואיזיאנה, והיא כללה את הרגימנטים ה-409, ה-410 וה-411. ב-20 באוקטובר 1944 נחתה הדיוויזיה במרסיי, צרפת, ובסוף אוקטובר החלה בפעילות באזור הרי הווז'. בהמשך לחמה הדיוויזיה בבלימת המתקפה הגרמנית באלזס, שהתנהלה במקביל לקרב על הבליטה. הדיוויזיה נטלה חלק בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש אזור ריינלנד. בהמשך התקדמה הדיוויזיה לעבר וירטמברג וכבשה את שטוטגרט, וב-26 באפריל 1945 חצתה את הדנובה ליד אולם. ב-3 במאי 1945, רגימנט הרגלים ה-409 של הדיוויזיה כבש את אינסברוק, אוסטריה, כמעט ללא קרב. רגימנט הרגלים ה-411 המשיך לקחת את מעבר ברנר ולזכות בכבוד לחבור עם הדיוויזיה ה-88 של הארמייה החמישית, שנלחמה בדרכה צפונה במעלה חצי האי האיטלקי. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 720 הרוגים ו-3,329 פצועים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לארצות הברית, שם הושבתה ב-22 בספטמבר 1945 בניו ג'רזי.
היסטוריה > לאחר המלחמה

הדיוויזיה ה-103 הופעלה מחדש כדיוויזיית מילואים ב-7 במאי 1947 בדה מוינס, איווה. בפברואר 1963, מרכיבי הלחימה שלה אורגנו מחדש כחטיבת חי"ר 205 ומפקדה מבצעית 103. ביוני אותה שנה, מפקדה זו הוגדרה מחדש כמפקדת הפיקוד ה-103 (דיוויזיונית). בדצמבר 1965, היא אורגנה מחדש כחטיבת התמיכה ה-103.
חטיבת התמיכה ה-103 אורגנה מחדש כמפקדת התמיכה ה-103 של הקורפוס (COSCOM) בספטמבר 1977. ה-COSCOM ה-103 הייתה פיקוד התמיכה הראשון של הצבא במילואים של צבא ארצות הברית.
ב-15 בספטמבר 1993, ה-COSCOM ה-103 הושבתה. מתוך השבתת ה-COSCOM ה-103 הוקמו שתי יחידות מילואים חדשות: פיקוד אזור ארמיית הזירה ה-19 (CONUS) וה-COSCOM ה-3 (CONUS).
ב-14 בפברואר 2006 ה-103 סומנה מחדש לפלוגת המטה והמפקדה, פיקוד המשלוח ה-103. פיקוד המשלוח ה-103 הופעל מחדש כמפקדת מילואים החל מה-16 בספטמבר 2006.
למרות שהחטיבה הועברה רשמית לאזור איווה ומינסוטה ב-1947, סמל הקקטוס שלה עדיין משקף את המיקומים הגאוגרפיים המקוריים של היחידה. ה-103 הפכה מחטיבת חי"ר, לחטיבה תומכת, למפקדת תמיכה בצבא, לפיקוד קיום משלחת.
הודו הצרפתית

| --- | --- |


 
 מפה כללית של המאחזים הצרפתיים בהודו (מסומנים בלבן)
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1668 
 תאריכי פירוק:  1 בנובמבר 1954 
 ישות יורשת:  פודוצ'רי 
 אוכלוסייה בעבר:  332,045 (נכון ל־1948)
 
הודו הצרפתית (בצרפתית: Établissements français dans l'Inde) הוא כינוי למושבה הצרפתית בהודו, שהתקיימה ממחצית המאה ה-17 ועד מחצית המאה ה-20. היא בעיקרה מספר מובלעות לאורך חופי הודו.
היסטוריה

צרפת הייתה האחרונה לחדור להודו מבין המעצמות הימיות האירופיות במאה ה-17. מספר כלי שיט צרפתיים יצאו למסע להודו במהלך המחצית הראשונה של המאה, ורובם לא שבו. חברת הודו המזרחית הצרפתית שלחה ב-1667 משלחת סחר, אשר הקימה בשנה שלאחר מכן בסוראט את תחנת הסחר הצרפתית הראשונה בהודו.
ב-1673 נוסדה המושבה הצרפתית בפונדיצ'רי. לפרנסואה מרטין, המושל הראשון שלה, היו תוכניות שאפתניות לפיתוח מסחרי של המקום. תוכניות אלו הביאו לעימותים בין צרפת לבין אנגליה והולנד. ב-1693 השתלטו ההולנדים על פונדיצ'רי, אך הצרפתים זכו בה מחדש ב-1699 במסגרת הסכם השלום של רייסוויק (אנ').
עד 1741 הקימו הצרפתים ללא מלחמה את המושבות ביאנאם, מאהה וקאריקאל. במקביל התרחבה פונדיצ'רי מאוד ועושרה גדל. ב-1741 הגיע להודו המושל הידוע ביותר של הודו הצרפתית, ז'וזף פרנסואה דופלה (Joseph François Dupleix). שאיפתו להרחיב את האחיזה הצרפתית בהודו עלתה על זו של הממונים עליו בצרפת, שלא היו מעוניינים בעימות עם בריטניה, והביאה להתנגשות עם האינטרסים הבריטיים בהודו. בעימות שהשתלב במלחמת הירושה האוסטרית, השתלט צבאו על שטח נרחב בדרום-מזרח הודו, אך סולק משם בהמשך על ידי הבריטים בהנהגתו של רוברט קלייב והייתרה הושבה לבריטניה במסגרת הסכם אקס-לה-שאפל. ב-1754 סולק דופלה ממשרתו והוחזר לצרפת.
למרות הסכם בין בריטניה לבין צרפת אודות אי התערבות הדדית של המעצמות בענייניה של כל אחת מהן בהודו נמשכו החיכוכים ביניהן שם, והתעצמו במהלך מלחמת שבע השנים. צרפת הרחיבה את פעילות הסחר שלה בבנגל והגדילה את השפעתה בחצרו של סיראג' אוד-דאולה (Siraj ud-Daulah), הנאוואב (השליט המקומי) של בנגל. ב-1756 התקיף צבאו בעידודה של צרפת את מושבת פורט ויליאם הבריטית בכלכותה. ב-1757 התחולל קרב פלסי, שבו הביסו הבריטים את הנאוואב והצרפתים המסייעים לו. בעקבות הקרב התפשטה ההשפעה הבריטית על פני בנגל כולה.
לאחר התבוסה שיגרה צרפת להודו ב-1758 את תומאס ארתור (אנ') בניסיון לגרש את הבריטים מהודו. למרות הצלחות מסוימות שנחל הביאו טעויות אסטרטגיות מצידו לתבוסה ולאובדנה ב-1761 של המושבה בפונדיצ'רי, שהוחרבה על ידי הבריטים. היא עמדה בחורבנה במשך ארבע שנים עד שהוחזרה לידי הצרפתים מכוח חוזה פריז, והחלה להיבנות מחדש.
ב-1769 קרסה חברת הודו המזרחית הצרפתית מבחינה כלכלית, והמלוכה הצרפתית נטלה את השלטון על מאחזיה בהודו. בחמישים השנים הבאות נמשכו העימותים בין צרפת לבין בריטניה ומושבת פונדיצ'רי החליפה ידיים ביניהם מספר פעמים נוספות. ב-1816, לאחר תום המלחמות הנפוליאוניות, הוחזרו פונדיצ'רי ומושבות צרפתיות נוספות לשעבר בהודו לידי צרפת. במהלך המאה ה-19 ניסתה צרפת לכונן מערכת ממשל מקומי במושבותיה בהודו, לרבות פרלמנט נבחר ובתי משפט.
קבלת עצמאותה של הודו בשנת 1947 הובילה לשילובן ההדרגתי של המושבות הצרפתיות בהודו הבריטית לשעבר. מספר מושבות נמסרו להודו באוקטובר 1947. על פי הסכם בין צרפת להודו נדרשו תושבי מושבות אחרות לבחור בעתיד הפוליטי הרצוי להם. בשנים הבאות נמשך מיזוגן של מושבות עם הודו העצמאית. בנובמבר 1954 הפכו המושבות בפונדיצ'רי, ינאון, מאהה וקאריקאל דה פקטו לטריטוריית האיחוד של פונדיצ'רי. שילובן בהודו דה יורה הסתיים ב-1962, כאשר הפרלמנט הצרפתי אשרר את האמנה שנעשתה עם הודו לעניין זה.
המאחזים הצרפתיים בהודו

בחוף הדרום-מזרחי:
פונדיצ'רי (Pondicherry) ושטחים סמוכים לה
קאריקאל (Karaikal)
בחוף הצפון-מזרחי:
ינאון (Yanaon)
תחנת המסחר מצ'יליפאטנאם (Machilipatnam)
בחוף הדרום-מערבי:
מאהה (Mahé)
תחנת המסחר קליקוט (Calicut)
בחוף הצפון-מערבי:
סוראט
בבנגל (כיום בעיקר בשטח בנגלדש):
צ'נדנגאר (Chandannagar) - היחידה שהייתה מובלעת באופן מוחלט בשטח הודו, פרוור של קולקטה.
תחנות המסחר קאסימבזאר (Cassimbazar), ג'וגדיה (Jugdia), דאקה (Dacca), בלאסור (Balasore) ופאטנה (Patna)
שטחן הכולל של המושבות הצרפתיות עמד על כ־507 קילומטר רבוע, וב־1948 עמדה האוכלוסייה בה על 332,045.
ממשל

הודו הצרפתית שלחה נציג אחד למועצת האיחוד הצרפתי, שניים למועצת הרפובליקה ושניים להאספה הלאומית.
הערות שוליים

1 2 3 4  Fifield, Russell H., The Future of French India, Far Eastern Survey vol. 19, no. 6, 1950, עמ' 62–64‏, JSTOR 3024284
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554837805171  BnF: cb12072386r (data)  GND: 5072189-6  LCCN: n50000933  SUDOC: 029007089  VIAF: 127393704   WorldCat (עם VIAF): 127393704
הדיוויזיה ה-102 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  אוזרק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1921 –  קיימת
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-102 (באנגלית: 102nd Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום. מטה הדיוויזיה שוכן בפורט לאונרד ווד, מיזורי, והיא מהווה יחידת הכשרה ליחידות המילואים.
היסטוריה > הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה ב-24 ביוני 1921 בסנט לואיס, מיזורי, והיחידות הכפופות של הדיוויזיה התפזרו בין המדינות ארקנסו ומיזורי. הדיוויזיה כללה בעיקר קצינים דרך קורפוס ההכשרה לקציני מילואים ממכללות ואוניברסיטאות במדינות המוקצות לה, והיא נותרה בעצם קאדר קצינים עם מעט מתגייסים, ולא מילאה תפקיד משמעותי עד מלחמת העולם השנייה.
בשנות ה-20 וה-30 הארי טרומן פיקד על הגדוד ה-1, רגימנט הארטילריה ה-379 של הדיוויזיה, ולאחר קידומו לדרגת קולונל פיקד על הרגימנט במשך תקופה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-15 בספטמבר 1942 הופעלה הדיוויזיה תחת פיקודו של ג'ון אנדרסון במחנה מקסי, טקסס, והיא כללה את הרגימנטים ה-405, ה-406 וה-407. ב-23 באוקטובר 1944 נחתה הדיוויזיה בשרבור, צרפת, ובסוף אוקטובר הוצבה הדיוויזיה בגבול הולנד-גרמניה. הדיוויזיה נטלה חלק בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, ובכלל זה במבצע רימון, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש אזור ריינלנד. בהמשך התקדמה הדיוויזיה לעבר נהר האלבה, שם עצרה ופגשה את הדיוויזיה ה-156 הסובייטית בתחילת מאי 1945. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 932 הרוגים ו-3,668 פצועים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לארצות הברית, שם הושבתה ב-15 במרץ 1946 בניו ג'רזי.