stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלישבע מזי"א
ביוגרפיה

אלישבע היא בתם של יואב, טייס, חקלאי ומורה דרך; ועדנה מזי"א, מחזאית, סופרת, תסריטאית ובמאית. יש לה אח בכור. גדלה בנהלל ובתמרת. למדה בתיכון "העמק המערבי" שבקיבוץ יפעת.
שירתה בצה"ל ביחידה 8200. בוגרת תואר ראשון בתוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה בהצטיינות ובעלת תואר שני בתקשורת פוליטית - שני תאריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הייתה ממייסדי עמותת רוח חדשה, וכיהנה מטעמה כסגנית יושב ראש התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל. בין השנים 2007–2016 שימשה כמנכ"לית העמותה. בשנת 2017, הייתה במשך תשעה חודשים בתפקיד ראש המטה של מנכ"ל משרד האוצר.
מסוף 2017 עד אוגוסט 2022 ניהלה את תיאטרון החאן. פרשה לאור מעבר משפחתה לתמרת. לאחר מכן מונתה למנהלת המינהלת להתחדשות יהודית.
מפרסמת מאמרים בידיעות אחרונות.
בשנת 2018 נכללה ברשימת 70 הצעירות המבריקות של ישראל של העיתון גלובס.
חיים אישיים

נשואה לאסף מרגלית, מנהל בחברת היי-טק, ומתגוררת במוצא. לשניים ילדה משותפת.
הערות שוליים

↑  אלישבע מזי"א, באתר Maoz
1 2  מאיה כהן, לאחר 5 שנים מאתגרות: מנכ"לית תיאטרון החאן עוזבת, באתר ישראל היום
↑  אלישבע מזי"א ברשימת 70 הצעירות המבריקות, באתר גלובס, 8 באפריל 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר דיוקוב

| --- | --- |
דיוקוב, 2013
דיוקוב, 2013
 לידה:  13 בדצמבר 1967 (בן 56) לנינגרד, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  רוסיה 
 מקום מגורים:  סנקט פטרבורג, רוסיה רוסיה
 ידוע בשל:  תפקידו כנשיא גזפרום נפט ויו"ר דירקטוריון זניט
 השכלה:  Saint Petersburg State Marine Technical University (1991) 
 מקצוע:  כלכלן
 השקפה דתית:  פרבוסלבי
 פרסים והוקרה:  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה 
 
אלכסנדר ואלרייביץ' דיוקוב (ברוסית: Александр Валерьевич Дюков; נולד ב-13 בדצמבר 1967 בלנינגרד, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כלכלן ועסקן ספורט רוסי, מכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית מ-22 בפברואר 2019.
משמש כמנכ"ל חברת גזפרום נפט, ובמשך כמה שנים כיהן גם כנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג.
קריירה

דיוקוב סיים את לימודיו בשנת 1985 ולמד במכון הלנינגרדי לבניית ספינות.
בשנים 1996–1998 כיהן כמנהל פיננסי בחברת מסוף הנפט הפטרבורגי (Петербургский нефтяной терминал) ובשנת 2000 חזר לחברה ועמד בראש הדירקטוריון. בשנים 1998–1999 ניהל את נמל סנקט פטרבורג.
בפברואר 2003 מונה למנהל חברת ההחזקות "סיבור" (SIBUR) ומונה בהמשך ליו"ר הדירקטוריון.
בנובמבר 2006 מונה לנשיא חברת גזפרום נפט ולאחר מכן היה למנכ"ל ויו"ר דירקטוריון החברה. תחת ניהולו החברה הפכה לחברה השלישית בגודלה ברוסיה (אחרי רוסנפט ולוקאויל) בתפוקת הנפט.
במרץ 2008 מונה לנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, תפקיד שמילא במשך 9 שנים עד שבמאי 2017 הוחלט למנותו ליו"ר דירקטוריון הקבוצה ובמקומו מונה סרגיי פורסנקו לנשיא קבוצת הכדורגל. בתקופתו הקבוצה זכתה באליפות רוסיה 3 פעמים, 2 פעמים בגביע הרוסי וזכתה לראשונה בגביע אופ"א (עונת 2007/2008) ובסופרקאפ האירופי (2008).
על פי נתוני פורבס לשנת 2018 הוא ממוקם במקום 191 ברשימת עשירי רוסיה והונו מוערך ב-500 מיליון דולר.
באוקטובר 2018 הוזכר כמועמד לכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית וב-22 בפברואר 2019 נבחר באופן רשמי לכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית, בתמיכת 63 פדרציות כדורגל אזוריות. בפברואר 2021 נבחר לקדנציה שנייה.
הערות שוליים

1 2  ‏Александр Дюков - президент РФС
↑  Почему Сергей Фурсенко возвращается на пост президента "Зенита", dp.ru
↑  Новым президентом РФС должен стать Александр Дюков
אמפולה

אמפולת הספד המייצגת את סנט מנאס וסנט תקלה (טרקוטה, המאה ה-6, מוזיאון הלובר )
אמפולה (בלטינית: ampullae) הייתה כלי עגול וקטן ברומא העתיקה שהיה עשוי בדרך כלל מזכוכית, עם שתי ידיות, ושימש לעיתים למטרות פולחן. צלוחיות מאוחרות יותר היו לעיתים קרובות חסרות ידית ושטוחות יותר, ובהן נעשה שימוש עבור מים קדושים או שמן קדוש בימי הביניים. הן נרכשו לעיתים קרובות כמזכרות של עלייה לרגל, כמו אמפולות המתכת של מונזה מהמאה ה-6 החומרים מהן מיוצרות האמפולות כוללים זכוכית, קרמיקה ומתכת. אונגואנטריום (Unguentarium) הוא כינוי לבקבוק שמאמינים ששימש לאחסון בושם, ויש חפיפה ניכרת בין שני המונחים, האחד (אמפולה) מוגדר לפי צורה והשני - לפי מטרה.
האמפולה הקדושה מזכוכית הייתה חלק מטקס ההכתרה הצרפתי והאמינו שיש לה מקורות אלוהיים. אמפולה דומה ועדכנית היא האמפולה שבין תכשיטי הכתר של המלכה המאוחדת,  שהיא כלי חלול, מוזהב, בצורת נשר, שממנו יוצק את שמן המשחה הארכיבישוף מקנטרברי בעת משיחת ריבון בריטי חדש בעת טקס הכתרת מלכי בריטניה. האמפולה הדנית, ששימשה במהלך משיחת המלך בתקופת האבסולוטיזם, היא בצורת גליל, עשויה זהב ומעוטרת במוטיבים של פרחים מאמייל ויהלומים.
הערות שוליים

↑  "The Ampulla - The Royal Danish Collection". The Royal Danish Collection.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529837805171  LCCN: sh87005530 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רומא העתיקה ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמפארו מוניוס

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1954 ספרד 
 פטירה:  27 בפברואר 2011 (בגיל 56) מאלגה, ספרד 
 שם לידה:  Amparo Muñoz Quesada 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  1973–2011 (כ־38 שנים) 
 בן או בת זוג:  פצ'י אנדיון 
 פרסים והוקרה:  מיס תבל (1974)  Miss Spain (1973) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמפארו מוניוס (בספרדית: Amparo Muñoz; ‏21 ביוני 1954 – 27 בפברואר 2011) הייתה שחקנית ספרדייה.
ביוגרפיה

מוניוס נולדה בעיר ולס-מאלגה שבאנדלוסיה לאם עקרת בית ואב נפח.
לאחר סיום התיכון היא הועסקה בעבודה אדמיניסטרטיבית במשרדים של עיתון מקומי בעירה. במהלך עבודתה המנהל שלה דרבן אותה ללכת ולהשתתף בתחרות היופי "מיס קוסטה דל סול" (El Certamen de Belleza de Costa del Sol), מה שהוביל אותה להשתתף בתחרות מיס ספרד 1973, שם הגיעה למקום הראשון.
היא הייתה הנציגה הספרדית בתחרות מיס תבל 1974, בה ניצחה. שישה חודשים לאחר זכייתה היא החליטה לפרוש מתפקידה ולא לסיים את שנת כהונתה, אך עם זאת ארגון מיס תבל החליט שהיא תמשיך להחזיק בתוארה וסגניתה מיס ויילס לא קיבלה את התואר במקומה.
לאחר מכן היא החלה להשתלב בתעשיית הקולנוע וב-1973 שיחקה לראשונה בסרט.
ב-1975 שיחקה בתפקיד בראשי בסרט "Clara es el precio", שם גילמה את קלרה, אשתו של אדריכל המנהלת חיים כפולים, ועל מנת להרוויח כסף משל עצמה עובדת כשחקנית פורנו ללא ידיעת בעלה.
ב-1976 שיחקה בסרט "La otra alcoba", שם גילמה אישה של איש עסקים עשיר ועקר המתחילה לנהל רומן מחוץ לנישואים על מנת לממש את רצונה לילד ביולוגי.
ב-1979 שיחקה בסרט "Mamá cumple cien años", שהיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר שם גילמה את מאהבת בעלה של הדמות הראשית, ג'רלדין צ'פלין.
ב-1981 שיחקה בסרט "La mujer del ministro", העוסק במעבר של ספרד מדיקטטורה לדמוקרטיה.
ב-1986 שיחקה בסרט "Lulu by Night", המבוסס על המחזה "לולו" של פרנק ודקינד.
ב-1996 הופיעה בסרט האימה "Licántropo".
ב-1997 שיחקה תפקיד משני בסרט "Elles", לצד כרמן מאורה.
ב-1976 הכירה את הזמר פצ'י אנדיון, לו נישאה. ב-1978 השניים התגרשו. לאחר מכן ניהלה מספר מערכות יחסים נוספות.
אמנות קונספט

דוגמה לשימוש באומנות קונספט (בכחול), כאשר התוצאה היא מודל תלת־ממדי (באדום).
אמנות קונספט (באנגלית: Concept art) היא אמנות, אשר מטרתה להעביר רעיון, להדגים סגנון מסוים, לתת השראה ומושג, ולהוות מעין אב טיפוס ליצירה הסופית.
אמנות זאת מתאפיינת בעיקר באיורים זריזים אך לא בהכרח, לדוגמה איור קונספט למודל תלת-ממדי עלול לדרוש ציור מאוד מפורט, או אפילו מודל תלת־ממדי מקדים ופשוט יותר, אך האיור/המודל עדיין יחשבו קונספטואלים.
העוסקים בתחום נקראים "אמני קונספט".
חשיבות

חשיבותה של אמנות זאת היא גדולה, וקיים בה בדרך כלל דגש אומנותי יותר ופחות טכני, מכיוון שאינה דורשת ליטושים סופיים.
האמנות לרוב חוסכת זמן יקר בכך שהיא מאפשרת לאמן או לצוות להחליט על כיוון אומנותי שנחשב בעינייהם חיובי לפני הקדשה של יותר משאבים ליצירה הסופית, ובכך גם מאפשרת ליצור מספר גרסאות שונות כדי לדייק את הכיוון האומנותי.
אף על פי שאין בה לרוב דגש טכני, ניתן במהלך ההכנה של קונספטים שלא רק באיור (כמו תלת מימד או אנימציה) לשים דגש על בעיות טכניות שעולות, או לעשות חזרה על הצעדים החשובים כדי לראות שהם עובדים יחד. ניתן בהליך זה לבדוק קונספט של סגנון חדש, אפילו אם התוצאה בעלת דרישה יותר טכנית (כגון סגנון רנדר חדש).
אומנות קונספט כיום משומשת כמעט בכל שלב אמנותי בתעשיות הקולנוע, המשחקים, העיצוב ועוד.
היסטוריה

תחילתה של האמנות באופן רשמי (כתפקיד) החל בשנת 1930 באולפני ההנפשה של וולט דיסני.
ראו גם

איור
אומנות
מידול תלת־ממדי
אלכסנדר דנילוב

אלכסנדר דנילוב (נולד ב-10 בנובמבר 1969) הוא קלע אקדח ישראלי-רוסי. הוא השתתף ב-3 אולימפיאדות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא ייצג את רוסיה ואת ישראל ייצג בשתי אולימפיאדות (סידני 2000 ואתונה 2004). דנילוב הוא בכיר קלעי האקדח של ישראל.
ביוגרפיה

דנילוב נולד במוסקבה. הוא זכה במקום שני באליפות אירופה 1995 בתרגיל 50 מטר באקדח חופשי. ב-1997 דנילוב, שייצג את רוסיה, סיים חמישי בתחרות אקדח אוויר בגביע העולם במינכן.
ב-1999 זכה במקום הראשון (ייצג את ישראל) באליפות אירופה שנערכה בארנהם, הולנד, בתרגיל 10 מטר (אקדח אוויר). ב-2000 זכה במקום ראשון באליפות אירופה במינכן בתרגיל אקדח אוויר. באולימפיאדת סידני (2000) הוא נפסל מהשתתפות בתרגיל אקדח אוויר. בבדיקה נמצא שמשקל ההדק (כוח הלחיצה) נמוך מהמשקל הסטנדרטי (500 גרם). הוא קבע תוצאה של 574 שלא הספיקה לעלייה לגמר. בתרגיל באקדח חופשי קבע תוצאה של 556 נקודות, תוצאה שלא הספיקה לעלייה לגמר. ב-2001 זכה במדליית ארד בגביע העולם באטלנטה. בטורניר סבב הגביע העולמי של 2002 שנערך בפינלנד, סיים רביעי בתרגיל אקדח חופשי ושני בתרגיל אקדח אוויר. באליפות אירופה ב-2003, סיים במקום התשיעי בתרגיל אקדח חופשי. ב-2004 זכה במדליית ארד בגביע העולם בבנגקוק. ב-5 באוגוסט 2004, זכה בגראנד פרי הצ'כי עם 668.7 נקודות, ובכך קבע שיא ישראלי חדש.
באולימפיאדת אתונה (2004), הגיע למקום 15 בתרגיל אקדח חופשי. בתרגיל אקדח אוויר סיים במקום 20 ולא עלה לגמר.
בתחרות שנערכה במינכן מאי 2008 השיג דנילוב את הקריטריון הבינלאומי לאולימפיאדת בייג'ינג אך לא את הקריטריון הישראלי. ערעורו לוועד האולימפי הישראלי בנושא זה נדחה.
אשתו, אולגה דנילוב, היא ספורטאית בענף החלקה מהירה במסלול קצר וייצגה את ישראל באולימפיאדת החורף ב-2002. השניים מתגוררים עם בתם ניקול במטולה.
הערות שוליים

↑  SHOOTING - Two Americans in Free Pistol Finals at Atlanta World Cup (באנגלית)
↑  תוצאות רשמיות, 50 מטר באקדח חופשי, אליפות אירופה בקליעה 2003 (באנגלית)
↑  דני בורשבסקי‏, קליעה: דנילוב עלה לגמר גביע העולם במינכן, באתר וואלה, 17 במאי 2008
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |  |
|  היאבקות | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות אמנותית | אור טוקייב |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  קיאק | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור •  מיכאל קולגנוב |  |
|  שחייה | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |  |
|  שיט | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אתונה (2004)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • נילי אברמסקי • אסף בימרו • אירנה לנסקי • היילה סטאין |  |
|  ג'ודו | אודי וקס •  אריק זאבי • גל יקותיאל • מיכל פיינבלט • יואל רזבוזוב |  |
|  היאבקות | יורי יבסייצ'יק • יאשה מנשרוב • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות מכשירים | פבל גופמן |  |
|  התעמלות אמנותית | קטיה פיסצקי |  |
|  טאקוונדו | מאיה ערוסי |  |
|  טניס | יוני ארליך • אנה סמשנובה • אנדי רם |  |
|  טניס שולחן | מרינה קרבצ'נקו |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קיאק | רועי ילין • לריסה פסחוביץ' • מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  שחייה | ורד בורוכובסקי • אניה גוסטומלסקי |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | ורד בוסקילה • אודי גל •  גל פרידמן • לי קורזיץ • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
אליעזר רובינשטיין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  5 במאי 1926
 פטירה:  29 ביולי 1989 (בגיל 63)
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ישראל
 תרומות עיקריות
 ניתח סמנטית ותחבירית בעזרת טכניקות עבודה מודרניות את שפת המקרא
אליעזר רובינשטיין (5 במאי 1926 – 29 ביולי 1989) היה פרופסור לבלשנות באוניברסיטת תל אביב.
חייו

אליעזר רובינשטיין נולד בליטא ב־1926, ובגיל שבע עלה לארץ ישראל עם הוריו. למד בישיבה ואחר כך בגימנסיה אהל שם ברמת גן. למד לימודי תעודת הוראה במכללת לוינסקי לחינוך. החל ללמד בבנימינה, לחם במלחמת העצמאות ואחריה לימד בבית הספר יהלום שברמת גן, שם הורה עשר שנים.
ב־1958 החל ללמוד בחוג החדש ללשון עברית של אוניברסיטת תל אביב, ששכנה באותם ימים באבו כביר. ב־1962 סיים את התואר הראשון. ב־1965 קיבל תואר שני מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
פועלו ומחקרו

בשנת 1968 קיבל תואר דוקטור. הדיסרטציה, "המשפט השמני בעברית של ימינו", ראתה אור בשנת תשכ"ט כספר, שנהפך לנכס צאן ברזל להכרת התחביר בעברית המודרנית.
לימד באוניברסיטת תל אביב מ־1968. ב־1985 היה לפרופסור מן המניין. כיהן כראש החוג ללשון עברית בשנים 1975–1979, 1983–1985 וב־1989.
אליעזר רובינשטיין היה הראשון שניתח סמנטית ותחבירית בעזרת טכניקות עבודה מודרניות את שפת המקרא. הוא הצביע על התמורות שחלו בה וגלגולה לעברית בת ימינו. מאמריו בנושא הם מסד לבלשנות המקראית. את רעיונותיו העלה על הכתב במאמרים רבים בכתבי עת שונים ובספרו משנת 1980: "העברית שלנו והעברית הקדומה".
החל משנת 1971, עם צאת ספרו "הצירוף הפועלי", עסק רובינשטיין בהבניית תחביר פורמלי לתבניות השכיחות של המשפטים הפועליים בעברית הכתובה בת ימינו. הוא עשה זאת תוך שהוא נסמך על תיאוריות שהיו חדשניות לזמנן - תאוריית הבלשנות הגנרטיבית-טרנספורמטיבית של נעם חומסקי ותאוריית היחסות הסמנטיות של פילמור. ברוח תיאוריות אלו גיבש רובינשטיין מחקר שידע לשלב בין סמנטיקה לתחביר. בקורפוס ששימש בסיס למחקריו תפסה העברית של העת החדשה שהתהוותה בישראל את מקומה לצד רבדים עתיקים של השפה, בעיקר לשון המקרא. בעבודותיו הוא חשף דקויות סמנטיות במשמעויות של פעלים וכן התנהגויות תחביריות בהקשר סמנטי. רובינשטיין תרם תרומה בעלת ערך בתחום משמעות הפועל באמצעות הבחנה בשלוש רמות של משמעות של כל פועל בהתאם להקשר הופעתו: בסיסית, ספציפית ונספחת.
ספר לזכרו

אהרן דותן, אברהם טל (עורכים), מחקרים בלשון העברית: ספר זיכרון לאליעזר רובינשטיין, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, הקתדרה לתולדות הלשון העברית ע"ש יעקב ושושנה שריבר, הוצאת רמות, תשנ"ה.
ספריו

המשפט השמני – עיונים בתחביר ימינו, הוצאת הקיבוץ המאוחד ואוניברסיטת תל אביב, תשכ"ט.
הצירוף הפועלי – עיונים בתחביר ימינו, הוצאת הקיבוץ המאוחד ואוניברסיטת תל אביב, תשל"א.
העברית שלנו והעברית הקדומה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תל אביב, 1980.
מתרגומיו

מיין היימלאנד ליטע (ליטא מכורתי מאת אברהם קריב), הוצאת מנורה, תל אביב, 1962, מעברית ליידיש.
לקריאה נוספת

"אליעזר רובינשטיין ז"ל", בתוך מחקרים בלשון העברית: ספר זיכרון לאליעזר רובינשטיין, עמ' ט–יב.
בורוכובסקי, א. וטרומר, פ. (1980). מעיון תחבירי-פורמלי לעיון תחבירי-סמנטי: פועלו המדעי של אליעזר רובינשטיין. בלשנות עברית, 45, 36-5.
רובינשטיין, א. (1979). ערכיות תחבירית וערכיות סמנטית. לשוננו, מג, 19-3.
רובינשטיין, א. (1980). פעלים המביעים מצב רגשי – עיון תחבירי-סמנטי. לשוננו, מז, 154-147.
רובינשטיין, א. (1998). תחביר ומשמעות: עיונים בלשון המקרא ובעברית החדשה. (א. בורוכובסקי, ופ. טרומר, עורכות). אוניברסיטת תל אביב.
הערות שוליים

↑  רובינשטיין, א. (1971). הצירוף הפועלי: עיונים בתחביר ימינו. הקיבוץ המאוחד.
↑  בורוכובסקי-בר אבא, א. (2001). הפועל: תחביר משמעות ושימוש – עיון בעברית בת זמננו. אוניברסיטת בן-גוריון. (7-4).
↑  Chomsky, N. (1972). Studies on Semantics in Generative Grammar. The Hague.
↑  Fillmore, C. J. (1968). The Case for Case. In: E. Bach, & R. t. Harms (Eds.), Universals in Linguistic Theory. New York: Holt Reinhart & Winston.
↑  רובינשטיין, א. (1977). משמעות בסיסית, משמעות ספציפית ומשמעות נספחת. הספרות, 24, 69-63.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306916005171  PLWABN: 9811288849605606  BnF: cb15004687c (data)  GND: 173341330  ISNI: 0000 0000 7845 4185  LCCN: n82137060  NTA: 171938917  SUDOC: 105646490  VIAF: 2745757   WorldCat (עם VIAF): 2745757
אן רו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1904 דנוור, ארצות הברית 
 פטירה:  29 במאי 1991 (בגיל 87 בערך) טוסון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכואנליזה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת דנבר  טיצ'רס קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת אריזונה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1951) 
 
אן רו סימפסון (באנגלית: Anne Roe Simpson;‏ 20 באוגוסט 1904 – 28 ביוני 1991) הייתה פסיכואנליטיקאית וחוקרת אמריקאית.
ביוגרפיה

אן רו, שנהגה להשתמש בשם נעוריה "רו" כשם משפחה, קיבלה את תואר הדוקטור בשנת 1933 באוניברסיטת קולומביה. מ-1959 עבדה כמרצה וחוקרת באוניברסיטת הרווארד, וב-1967 עברה לאוניברסיטת אריזונה, שם לימדה בפקולטה לפסיכולוגיה עד פרישתה ב-1984.
במחקריה עסקה בפסיכולוגיה של אנשים בעלי אינטליגנציה גבוהה, אלכוהוליזם והשפעתו על יצירתיות, ויצירתיות במדע. כן פיתחה תאוריה לגבי התפתחות קריירה בהתאם למאפייני אישיות ומקצועות שונים. רו כתבה יותר ממאה מאמרים וספרים, הידוע בהם הוא ספרה "The Making of a Scientist", שפורסם ב-1952.
רו נישאה לג'ורג' גיילורד סימפסון, מדען במקצועו, שמת ב-1984. היו לה שלוש בנות חורגות.
רו מתה בגיל 87 בביתה בטוסון שבאריזונה.
איסוזו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (7202) 
 מייסדים:  יושיסוקי אייקאווה
 תקופת הפעילות:  30 במרץ 1934 – הווה (90 שנה) 
 חברות בנות:  איסוזו מוטורס (ארצות הברית) 
 מיקום המטה:  יוקוהמה 
 משרד ראשי:  טוקיו, יפן יפן
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
 הכנסות:  13,880,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2005) 
 רווח:  558,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2005) 
 עובדים:  8,111 (נכון ל־פברואר 2017) 
  
 www.isuzu.co.jp/world/
 
איסוזו (ביפנית: いすゞ自動車株式会社, באנגלית: Isuzu Motors Ltd) היא חברה יפנית לייצור כלי רכב ומנועי דיזל. החברה נוסדה בשנת 1916. המטה שלה נמצא בטוקיו, ומפעלי הרכבה וייצור בפוג'יסאווה, טוצ'יגי והוקאידו. השם איסוזו ניתן לכבוד אחד הנהרות של יפן.
מאז הקמתה יצרה החברה למעלה מ-23 מיליון מנועי דיזל הנמצאים בשימוש בכלי רכב ברחבי העולם.
מדגמי "איסוזו"

איסוזו הילמן מינקס
איסוזו פלורין
איסוזו 117 קופה
איסוזו באלאט
איסוזו טראגה
איסוזו פיאצה
מדגמי "איסוזו" > משאיות

איסוזו 810
איסוזו גיגה
מדגמי "איסוזו" > אוטובוסים

איסוזו BU
איסוזו C
איסוזו קיובק
איסוזו ג'ורני K
איסוזו גאלה מיו
איסוזו סופר קרוזר
בישראל

יבואנית איסוזו בישראל היא חברת יוניברסל מוטורס ישראל, שהחלה ביבוא לישראל בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. בתחילת שנות ה-2000 מכר המותג כ-2,500 רכבים בישראל מדי שנה, אך מאז חלה ירידה במכירות.
בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 1,512 | 23 | 8.9 |
| 2018 | 1,389 | 26 | -10.7 |
| 2017 | 1,555 | 24 | -22.0 |
| 2016 | 1,993 | 24 | 25.3 |
| 2015 | 1,591 | 24 | 2.2 |
| 2014 | 1,556 | 23 | 19.9 |
| 2013 | 1,298 | 23 | 3.1 |
| 2012 | 1,259 | 23 | -14.9 |
| 2011 | 1,479 | 23 | -15.8 |
| 2010 | 1,757 | 21 | 37.7 |
תמונות

הלוגו הראשון של "איסוזו" בין השנים 1949–1974
לוגו "איסוזו" בין השנים 1974–1991
לוגו "איסוזו" משנת 1991 ואילך
לקריאה נוספת

המכוניות הראשונות שנבנו ביפן - איסוזו (isuzu.co.jp/world/corporate/truck)
איסוזו - היסטוריה (isuzu.co.jp/world/corporate/engine/history)
הערות שוליים

↑  דגמי חברת איסוזו ranker.com/list/full-list-of-isuzu-models
↑  http://www.isuzu.co.jp/world/corporate/engine/worldclass.html
↑  מבחן דרכים: איסוזו טרופר דיזל מלך האריות, באתר גלובס, 12 ביולי 1998
↑  יואב קווה, כיצד תסתדר UMI בלי מותג איסוזו?, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2004
↑  מכירות איסוזו בישראל, קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1754 9016  Trove: 1222250 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יצרני רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אזור השימור נגורונגורו

מכתש נגורונגורו
אזור השימור נגורונגורו (באנגלית: Ngorongoro Conservation Area) משתרע על פני 8,288 קמ"ר בצפון טנזניה, כ-180 ק"מ מערבית לארושה. אזור השימור ייחודי לטנזניה בכך שהוא נועד להגן לא רק על ערכי הטבע שבו, אלא גם על אורח חייהם של 52,000 המסאים המתגוררים בו. לשם כך, קבעה הרשות המנהלת את אזור השימור כללים שנועדו לאזן בין מטרות אלה. כך, למשל, נאסר על המסאים לצוד חיות בר, אך הם רשאים לרעות את חיות המשק שלהם בכל מקום ולגדל גידולים חקלאיים שלא למטרות מסחר.
נגורונגורו הוכרז כאזור שימור ב-1959, עוד בזמן השלטון הבריטי בטנגניקה. ב-1979 הכריז עליו אונסק"ו כעל אתר מורשת עולמית, וב-1981 – כעל שמורה ביוספרית.
גאוגרפיה

אזור השימור הוא חלק מהמערכת האקולוגית סרנגטי, ובצפון-מערבו משתרעים שוליהם של המישורים הגדולים המאפיינים אותה, והמצויים ברובם בתחומי הפארק הלאומי סרנגטי. את גבולותיו הדרומי והמזרחי של אזור השימור מתווה השבר הסורי אפריקני.
בדרומו ובמערבו של אזור השימור משתרעות רמות געשיות, הכוללות הר געש פעיל אחד - אוֹל דוֹיִנְיוֹ לֶנְגָאִי (בשפת המסאים - "הר האלוהים"), שגובהו 2,878 מ' - ושישה הרי געש כבויים: לוֹאוֹלְמָסָאנִי (3,648 מ'), אֶמְפָּקָאָאִי (3,262 מ'), אוֹלְדֶאָנִי (3,216 מ'), מָקָרוֹט (3,132 מ'), אוֹלְמוֹטִי (3,100 מ') ונגורונגורו (2,200 מ').
גאוגרפיה > מכתש נגורונגורו

האתר הידוע ביותר באזור השימור, והוא שהעניק לו את שמו, הוא מכתש נגורונגורו. מכתש זה, שהוא הקלדרה השלמה הגדולה בעולם, נוצר עם קריסתו של הר געש לפני כ-2 מיליון שנים. עומקו 610 מ' ושטחו 260 קמ"ר. מורדותיו התלולים יוצרים מתחם סגור, ובעלי חיים כמעט שלא נכנסים ויוצאים ממנו.
מקור המים העיקרי במכתש הוא נחל מוּנְגֶה, שזורם בצפונו לאגם המלוח מָגָאדִי. בדרום המכתש זורם נחל לֶרָאִי, שמגיע אף הוא לאגם מגאדי, אך רק כאשר יורד מספיק גשם. בנוסף, נובעים לדפנותיו של המכתש מספר מעיינות, שחלקם משמשים את המסאים.
פאונה

בשטחו הקטן יחסית של מכתש נגורונגורו חיים כ-25,000 בעלי חיים גדולים, וניתן למצוא בו את רוב בעלי החיים המאפיינים את מזרח אפריקה. עם בעלי החיים הנמצאים במכתש נמנים קרנפים צרי-שפה, שמספרם הידלדל מ-108 בשנות ה-60 ל-14 בלבד ב-1995, וב-2007 עמד על 23. במכתש מספר רב של פרסתניים, ובהם גנו כחול, זברות, אילנדים מצויים, צביי תומסון, דאמאליסקי הסהר ותאואים אפריקנים. אוכלוסיית הטורפים כוללת, בין היתר, אריות, נמרים וצבועים. כמו כן יש במכתש פילים והיפופוטמים.
במישורי הסרנגטי שבצפון אזור השימור עוברים מדי קיץ עדרים עצומים של גנו (כ-1.7 מיליון), זברות (כ-260 אלף) וצבאים (כ-470 אלף).
ברדלס דרום אפריקני, זאב טלוא ונמר אפריקאי נצפים במקום לעיתים נדירות.
ערוץ אולדובאי

אזור השימור כולל גם את ערוץ אולדובאי, השוכן צפונית מערבית למכתש נגורונגורו. אורכו של הערוץ כ-48 ק"מ ועומקו כ-90 מ'. החל משנת 1959 גילו בערוץ הפליאואנתרופולוגים לואיס ומרי ליקי מאובנים של הומינינים ובהם שרידי הומו הביליס בני כ-1.8 מיליון שנים.
תיירות

ריכוזם של בעלי חיים רבים בשטחו הקטן יחסית של מכתש נגורונגורו, וקרבתו לעיר ארושה הם גורמים מרכזיים בהפיכתו לאחד מאתרי התיירות החשובים בטנזניה. רוב התיירים מגיעים למכתש במסגרת טיול ספארי.
מוקדי משיכה נוספים לתיירים הם כפרי המסאים שברחבי אזור השימור והמוזיאון הפרה-היסטורי הסמוך לקניון אולדובאי, וכן אזור הרמה הוולקנית, המתאים לטרקים ולטיפוס הרים.
הערות שוליים

↑  השמורה הביוספרית כוללת את הפארק הלאומי סרנגטי.
↑  "The historical ecology of the large mammal populations of Ngorongoro Crater, Tanzania, east Africa", Mammal Review, authored by Louise Oates and Paul A. Rees, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb120988891 (data)  LCCN: no98111583  NKC: ge690937  VIAF: 156256413   WorldCat (עם VIAF): 156256413
אלישבע נדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1920 לבוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  8 באוגוסט 1994 (בגיל 74) מודיעין-מכבים-רעות, ישראל 
 מקום לימודים:  Ivan Trush Lviv State College of Decorative and Applied Arts 
 תחום יצירה:  איור 
 
אלישבע נַדֶל-לנדאו (בשמה הלועזי אליזבט ובפולנית: Elżbieta Nadel;‏ 1 ביוני 1920 - 8 באוגוסט 1994) הייתה מאיירת ישראלית, ניצולת השואה, השאירה בלבוב בירת גליציה (כיום אוקראינה) 18 איורים על השואה שהתפרסמו אחר מותה, ובחייה הייתה מאיירת ספרי ילדים ועיתון הילדים "הארץ שלנו".
חייה

נולדה בלבוב לזוג הרופאים אהרון נאדל ורגינה לבית רייכנשטיין ולמדה במחלקת העיצוב הגרפי במכון לאמנויות של לבוב.
עם כניסת הגרמנים בשנת 1941, נכלאה עם היהודים האחרים בגטו לבוב, אך שנה או שנתיים אחר כך הצליחה להימלט עם אמא שלה לוורשה בירת פולין, בעזרת חבר פולני תלמיד מכון האמנות בשם קזימיר מוז'דז'ירז. היא והאם שרדו את המרד הפולני בוורשה, וברחו לצ'כיה, משם עלו אחרי המלחמה לישראל, ב-1948.
בישראל נישאה לנפתלי לנדאו ולזוג נולדו שני בנים, רוני ומיכאל (מיקי). איירה יותר ממאה ספרים ועיתונים, וכן יצרה איורונים - כלומר קריקטורות. בהיותה בגטו לבוב בשנת 1942 ציירה 18 רישומים עשויים דיו על חיי היום יום בגיטו, אותם השאירה אצל קרובתה בעיר קרקוב, בירתה הישנה של פולין. האיורים נשמרו תחת הכותרת "אליזביטה נאדל, תמונות הבית, 18 רישומים, לבוב 1942". מאחור היה מגן דוד עם ראשי התיבות של הציירת. בשנת 2019 נרכשו האיורים בידי המוזיאון לתולדות יהודי פולין שבפולין, והוצגו לציבור, בלי שדמותה קושרה למאיירת הישראלית שהייתה לאחר מכן.
נפטרה ב-8 באוגוסט 1994 והובאה לקבורה בבית הקברות ירקון.
עבודותיה > על השואה

מתוך התיקיה השחורה - על חיי היומיום בצל הנאציזם 1939–1945 (על פי אתר האמנים הפולנים. לא ידועים פרטים נוספים)
תמונות הבית - 18 רישומי טבע, 1942 לבוב.
איורים לספר "מן המצר" של אסתר שטרייט-וורצל
הגטו בוער - עבור הארץ שלנו
עבודותיה > איורים לספרות ילדים ואיורים נוספים

בין היתר איירה:
מעשה בלולי ה של דבורה עומר וספרים נוספים שלה (צוללים קדימה, אני אתגבר ועוד)
לולו של יעקב אשמן
מקראה לשנה החמישית (כיתה ט') מקראות ישראל תשי"ז 1957
הגדה של פסח קיבוצית - תש"ט 1949
לפחות 8 שערי העיתון הארץ שלנו
בבלוג של אשד אפשר לראות רשימה מלאה עם רבים מהסיפורים הקצרים לילדים, מאת הסופר פנחס שדה בשמות עט שלו.