stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה השמרנית (נורווגיה)
הערות שוליים

↑  Slomp, Hans (2011). Europe, A Political Profile: An American Companion to European Politics. ABC-CLIO. ISBN 978-0-313-39182-8. נבדק ב-13 באוגוסט 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Norway - Political parties" (אורכב 05.01.2013 בארכיון Wayback Machine). Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.
↑  "Høyre" (אורכב 26.08.2014 בארכיון Wayback Machine). Store norske leksikon. "Høyre er et norsk konservativt politisk parti... Høyres politikk bygger på tankegods fra konservatismen og liberalismen."
↑  Nordsieck, Wolfram (2017). "Norway". Parties and Elections in Europe. ארכיון מ-24 אוגוסט 2013. נבדק ב-13 אוגוסט 2018.
↑  "Information about Høyre in English". Høyre.
↑  "Høyre" (אורכב 26.08.2014 בארכיון Wayback Machine). Store norske leksikon. "Ved EF/EU-avstemningene i 1972 og 1994 var Høyre det klareste ja-partiet."
↑  "Høyre" (אורכב 01.06.2019 בארכיון Wayback Machine) Høyre's Politikk. "Høyre ønsker å erstatte EØS-avtalen med full deltagelse i EU."
↑  "Valgomaten: Riksdekkende 2007". Aftenposten. 2007. אורכב מ-המקור ב-27 ביולי 2011. נבדק ב-29 באפריל 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wayne C. Thompson (2012) Nordic, Central and Southeastern Europe 2012, p.54.
↑  Tvedt, Knut Are (31 באוקטובר 2009). "Høyre".  In Pettersen, Henrik (ed.). Store norske leksikon (בנורווגית). Oslo: Kunnskapsforlaget. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
1 2  Helljesen, Vilje; Bakken, Laila Ø. "Høyre - skatter, skole og frihet". Norwegian Broadcasting Corporation. אורכב מ-המקור ב-17 בספטמבר 2009. נבדק ב-4 באוגוסט 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Partienes historie". Eidsvoll 1814. אורכב מ-המקור ב-21 באפריל 2014. נבדק ב-20 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 217186-7  LCCN: n80017550  VIAF: 124932376   WorldCat (עם VIAF): 124932376 
יו"ר המפלגה וראשת הממשלה ארנה סולברג.
ראש הממשלה לשעבר ויו"ר הסיעה יאן פ. סיס.
ראש הממשלה לשעבר ויו"ר המפלגה קרה וילוך.
המצור על ברצלונה (1651)

המצור על ברצלונה התרחש בין יולי 1651 לאוקטובר 1652 במהלך המרד הקטאלוני כאשר צבא ספרדי גדול הגיע אל ברצלונה וצר על חיל המצב שהורכב מחיילים קטאלונים (אנ') וצרפתים בפיקודו של פיליפ דה לה מוטה-הודנקור (אנ').
המצור בן 15 החודשים הסתיים בסופו של דבר בניצחון ספרדי, ובתבוסה של המרד הקטלוני שנמשך מאז 1640. למרות שהחיילים הצרפתיים נשארו בחלקים של קטלוניה במשך שבע שנים נוספות, לא התרחשו קרבות גדולים בתקופה זו. בשנת 1659 נחתם הסכם הפירנאים במטרה להביא לסיום רשמי של הסכסוך.
הערות שוליים

↑  Parrott, David (2020-08-06). "The Cost of Civil War". doi:10.1093/oso/9780198797463.003.0005.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'תשכ"ב

ה'תשכ"ב (5,722) ובקיצור תשכ"ב – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 1961, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 28 בספטמבר 1962.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 12 שעות ו-691 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחה. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 3 במחזור העיבור ה-302. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 10 (סימנה ילאז) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,893 לחורבן הבית, ושנת 2,273 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשכ"ב 14 שנות עצמאות.
אירועים

י"ח בתשרי - הפיכה צבאית בסוריה שמה קץ לאיחוד בינה לבין מצרים, הרפובליקה הערבית המאוחדת
כ"ג בחשוון - דוד בן-גוריון מציג את ממשלתו השמינית (העשירית במניין הממשלות) בפני הכנסת
כ' בכסלו - תחילת מבצע יכין, העלייה ההמונית המאורגנת  של יהודי מרוקו  שהקיפה בשנים 1961–1964 כ־76,000 נפש
ח' בטבת - אדולף אייכמן נמצא אשם בפשעי מלחמה, בבית משפט בישראל
כ"ח בטבת - בניו יורק מתחילה הפעלתה של רכבת הנוסעים האוטומטית הראשונה
ה' באדר א' - פיחות חד בשער הלירה הישראלית מביא לגל שביתות ולעליות מחירים
כ"ה באייר - בית המשפט העליון דוחה את ערעורו של אדולף אייכמן על עונש המוות שנגזר עליו
כ"ח באייר - אדולף אייכמן מוצא להורג
נולדו

כ"ו בתשרי - משה ליאון, ראש העיר ירושלים
ד' בחשוון - שרית סרי, שחקנית ישראלית
כ' בטבת - לאה נס, חברת הכנסת מטעם הליכוד
כ"ח בטבת - הרלן קובן, סופר יהודי-אמריקאי
י"ז באדר א' - אליעזר זנדברג, שר וחבר הכנסת מטעם צומת ושינוי
כ"ד באדר א' - צחי גראד, שחקן ובמאי קולנוע ישראלי
י"א באדר ב' - גיל חובב, מגיש טלוויזיה ועיתונאי
י"ח באדר ב' - ריטה, זמרת ישראלית
ז' בסיוון - יובל בנאי, מוזיקאי וסולן להקת משינה
י"ז בסיוון - פאולה עבדול, זמרת
ד' באלול - ירמי קפלן, זמר רוק ומתופף ישראלי
נפטרו

י"ח בטבת - אוטו לוי, פרמקולוג יהודי-גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, מגלה האצטילכולין (נולד ב-ה'תרל"ג)
י"ג באדר א' - ברונו ולטר, מנצח אוסטרי-יהודי (נולד ב-ה'תרל"ו)
ד' בסיוון - אב"א אחימאיר, ממנהיגי ברית הציונים הרוויזיוניסטים
ט' בתמוז -  הרב יהודה לייב פישמן מימון - ממקימי תנועת המזרחי, מחותמי מגילת העצמאות ושר הדתות הראשון של ישראל
פרסי ישראל

מקבלי פרסי ישראל לשנת תשכ"ב הם:
חנוך ילון - מדעי היהדות
יוסף בנטואיץ' - חינוך
יצחק קנב - מדעי החברה
זאב לב - מדעים מדויקים
צבי סליטרניק - רפואה
אריה שרון - אדריכלות
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
ה'תשכ"ח

ה'תשכ"ח (5,728) ובקיצור תשכ"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 באוקטובר 1967, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 1968.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 7 שעות ו-766 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-302. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 16 (סימנה יויאז) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,899 לחורבן הבית, ושנת 2,279 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשכ"ח 20 שנות עצמאות.
אירועים

י"ח בתשרי - המשחתת "אח"י אילת" טובעה באמצעות טילים שנורו אליה מספינות טילים מצריות, 47 מאנשי צוותה נהרגו
י"ט בחשוון - החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם, הקובעת עקרונות לשלום במזרח התיכון
ח' בטבת - הצוללת אח"י דקר יוצאת מנמל פורטסמות' שבאנגליה לנמל חיפה, הפלגה שבמהלכה אבדה הצוללת
כ' בטבת - מפא"י, אחדות העבודה - פועלי ציון ורפ"י מתאחדות ומקימות את מפלגת העבודה הישראלית
כ"ד בטבת - הקשר האחרון עם הצוללת אח"י דקר
כ"ד בטבת - נעלמה הצוללת אח"י דקר במימי הים התיכון
ז' בשבט - נוסד המושב מחולה, היישוב הראשון בבקעת הירדן
כ"א באדר - כוח צה"ל מבצע את פעולת כראמה בירדן
י"א באלול - פיגוע בתחנה המרכזית בתל אביב, על ידי מחבלים שהניחו חומר נפץ, הרוג אחד וחמישים פצועים
נולדו

ט' בתשרי - עליזה בלוך, ראשת עיריית בית שמש
ט"ו בכסלו - הרצי הלוי, הרמטכ"ל ה-23 של צה"ל
כ"ז בכסלו - לימור גולדשטיין, שחקנית ישראלית
א' בסיוון - רשף חן, חבר הכנסת מטעם שינוי
כ"א באב - דבורה מסינג, שחקנית
נפטרו

כ' בכסלו - יעקב כ"ץ חבר הכנסת מטעם פועלי אגודת ישראל (נולד ה'תרס"ז)
כ"ה באדר - ד"ר ברוך מרדכי מרגליות, מחשובי חוקרי הספרות התלמודית ותקופתה
ב' בניסן - רבי יעקב יוסף טוורסקי, האדמו"ר השלישי בשושלת סקווירא
יב באלול - חכם מנחם מנשה, מייסד חברת אהבת חיים.
פרסי ישראל

מקבלי  פרס ישראל לשנת תשכ"ח הם:
עובדיה הדייה - ספרות תורנית
משה יחיאל הלוי אפשטיין - ספרות תורנית
שמואל ייבין - מדעי היהדות
בנימין מזר - מדעי היהדות
דב סדן - מדעי היהדות
שמואל סמבורסקי - מדעי הרוח
שלמה פינס - מדעי הרוח
אביגדור המאירי - ספרות יפה
נתן אלתרמן - ספרות יפה
יעקב ברמן - חינוך
אלכסנדר מרדכי דושקין - חינוך
שושנה פרסיץ - חינוך
דוד הורוביץ - מדעי החברה
שמעון אגרנט - מדעי המשפט
עמנואל גולדברג - מדעים מדויקים
ארנסט דוד ברגמן - מדעי החיים
חיים שיבא - רפואה
חנן אופנהיימר - חקלאות
יצחק דנציגר - פיסול
יוסף מילוא - תיאטרון
גרטרוד קראוס - מחול
בנימין אידלסון - אדריכלות
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
האימפריה של סלוניקי

| --- | --- |

 
 כיבושים של שושלת קומננודוקאס של אפירוס עד לקרב קלוקוטניצה
 ממשל
 שפה נפוצה:  יוונית 
 עיר בירה:  סלוניקי
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1224 
 תאריכי פירוק:  1246 
 ישות קודמת:  נסיכות אפירוס   ממלכת סלוניקי
 ישות יורשת:  נסיכות אפירוס   האימפריה של ניקאה
 
האימפריה של סלוניקי הוא מונח היסטוריוגרפי המשמש כמה חוקרים מודרניים בהתייחס למדינה היוונית הביזנטית קצרת הימים, שבמרכזה העיר סלוניקי שהתקיימה בין 1224 ל-1246 (או עד 1242) ונשלטה על ידי שושלת קומננודוקאס של אפירוס. בזמן הקמתה, האימפריה של סלוניקי, תחת תאודורוס קומננוס דוקאס המוכשר, התחרתה באימפריה של ניקאה ובאימפריה הבולגרית השנייה כמדינה החזקה ביותר באזור, ושאפה לכבוש את קונסטנטינופול, לשים קץ לאימפריה הלטינית, ושיקום האימפריה הביזנטית שנכבשה ב-1204.
עלייתה של סלוניקי הייתה קצרה, והסתיימה עם קרב קלוקוטניצה מוכה האסון נגד בולגריה בשנת 1230, שם נלכד תאודורוס קומננוס דוקאס. כשהוא הופך לווסאל בולגרי, אחיו ויורשו של תאודורוס מנואל קומננוס דוקאס לא הצליח למנוע את אובדן רוב הכיבושים של אחיו במקדוניה ובתראקיה, בעוד הגרעין המקורי של המדינה, אפירוס, השתחרר תחת מיכאל השני קומננוס דוקאס. תאודורוס כבש מחדש את סלוניקי בשנת 1237, ומינה את בנו יוחנן קומננוס דוקאס, ואחריו דמטריוס אנג'לוס דוקאס, כשליטים של העיר, בעוד מנואל, בתמיכת ניקאה, כבש את תסליה. שליטי סלוניקי נשאו את התואר הקיסרי מ-1225/1227 עד 1242, אז נאלצו לוותר עליו ולהכיר בעליונות של האימפריה של ניקאה היריבה. בני קומננודוקאס המשיכו לשלוט כדספוטים של סלוניקי במשך ארבע שנים נוספות לאחר מכן, אך בשנת 1246 סופחה העיר לניקאה.
רקע

לאחר שלוחמי מסע הצלב הרביעי כבשו את קונסטנטינופול באפריל 1204 התמוססה האימפריה הביזנטית וחולקה בין המנהיגים הצלבנים לבין הרפובליקה של ונציה. האימפריה הלטינית הוקמה בקונסטנטינופול עצמה, בעוד שרוב צפון ומזרח יוון היבשתית הלכו לממלכת סלוניקי בפיקודו של בוניפאס ממונפראט. במקביל, קמו שתי מדינות ילידיות יווניות ביזנטיות גדולות כדי לקרוא תיגר על הלטינים ולתבוע את הירושה הביזנטית, מה שמכונה האימפריה של ניקאה בפיקודו של תאודורוס הראשון לסקריס באסיה הקטנה, ומה שנקרא דספוט של אפירוס במערב יוון תחת מיכאל הראשון קומננוס דוקאס, בעוד מדינה שלישית, האימפריה של טרביזונד, כוננה שלטון נפרד על החופים הנידחים של הפונטוס. מיכאל הראשון קומננוס דוקאס הרחיב עד מהרה את מדינתו לתוך תסליה, ויורשו תאודורוס קומננוס דוקאס כבש את סלוניקי בשנת 1224.
עלייה וירידה

לכידת סלוניקי, באופן מסורתי העיר השנייה של האימפריה הביזנטית אחרי קונסטנטינופול, אפשרה לתאודורוס לערער על הטענות הניקאיות על התואר הקיסרי הביזנטי. בתמיכת הבישופים של תחומיו, הוא הוכתר לקיסר בסלוניקי על ידי הארכיבישוף של אוכריד, דמטריוס כומאטנוס. התאריך אינו ידוע, אך הוא התרחש ב-1225 או ב-1227/1228. לאחר שהצהיר בגלוי על שאיפותיו האימפריאליות, תאודורוס הפנה את מבטו אל קונסטנטינופול. רק הקיסר הניקאי יוחנן השלישי דוקאס וטאציס, והקיסר הבולגרי איוואן אסן השני היו חזקים מספיק כדי לאתגר אותו. בניסיון להקדים את תאודורוס, תפסו הניקאים את אדריאנופול מידי הלטינים בשנת 1225, אך תאודורוס צעד במהירות לתוך תראקיה ואילץ את הניקאים להשאיר לו את נחלותיהם האירופאיות. תאודורוס היה חופשי לתקוף את קונסטנטינופול, אך מסיבות לא ידועות עיכב את ההתקפה הזו. בינתיים, הניקאים והלטינים יישרו את המחלוקות ביניהם, ולמרות שהיה בעל ברית רשמית עם תאודורוס, גם איוואן השני אסן נכנס לשיחות למען ברית שושלתית בין האימפריה הלטינית לבולגריה. ב-1230 צעד תאודורוס לבסוף נגד קונסטנטינופול, אך הפנה במפתיע את צבאו צפונה לבולגריה במקום זאת. בקרב קלוקוטניצה שלאחר מכן הושמד צבאו של תאודורוס והוא עצמו נלקח בשבי ומאוחר יותר עוור.
תבוסה זו צמצמה בפתאומיות את כוחה של סלוניקי. המדינה שנבנתה על התרחבות צבאית מהירה ונשענה על יכולת שליטתה, הממשל שלה לא הייתה מסוגלת להתמודד עם תבוסה. שטחיה בתראקיה, כמו גם רוב מקדוניה ואלבניה נפלו במהירות בידי הבולגרים, שהתגלו כמעצמה הבלקנית החזקה ביותר. את תאודורוס ירש אחיו מנואל קומננוס דוקאס. הוא עדיין שלט בסביבות סלוניקי כמו גם באדמות השושלת בתסליה ובאפירוס, אך נאלץ להכיר בעצמו כווסאל של אסן. על מנת לשמור על חופש תמרון מסוים, מנואל אפילו פנה ליריביו לשעבר של אחיו בניקאה, והציע להכיר בעליונותם של וטאציס ושל הפטריארך של קונסטנטינופול, שהתגוררו בניקאה. מנואל גם לא הצליח למנוע ממיכאל השני קומננוס דוקאס, בנו הממזר של אחיו למחצה הממזר הגדול, מיכאל הראשון, לשוב מהגלות לאחר קלוקוטניצה ולהשתלט על אפירוס, שם נהנה ככל הנראה מתמיכה ניכרת. בסופו של דבר נאלץ מנואל לקבל את העובדה המוגמרת, והכיר במיכאל השני כשליט אפירוס תחת ריבונותו שלו. כאות לכך, הוא העניק למיכאל את התואר דספוט. מלכתחילה, סמכותו של מנואל הייתה תאורטית למדי, ובשנים 1236–1237 פעל מיכאל כשליט עצמאי, השתלט על קורפו והוציא צ'רטרים וחתם הסכמים בשמו שלו.
שלטונו של מנואל נמשך עד 1237, אז הודח בהפיכה על ידי תאודורוס. האחרון שוחרר מהשבי וחזר בחשאי לסלוניקי לאחר שיוחנן השני אסן התאהב ונשא לאישה את בתו אירנה. לאחר שעוור, תאודורוס לא יכול היה לתבוע לעצמו את כס המלכות והכתיר את בנו יוחנן קומננוס דוקאס, אך נשאר הכוח האמיתי מאחורי כס המלכות בידי העוצר. עד מהרה נמלט מנואל וברח לניקאה, שם התחייב בנאמנות לווטאציס. כך בשנת 1239 הורשה מנואל להפליג לתסליה, שם החל להרכיב צבא כדי לצעוד לסלוניקי. לאחר שלכד את לאריסה, תאודורוס הציע לו הסדר, לפיו הוא ובנו ישמרו על סלוניקי, מנואל ישמור על תסליה, בעוד שאח אחר, קונסטנטינוס קומננוס דוקאס, ישלוט על אטוליה ואקארנאניה, שבהן החזיק כאפאנאז' מאז שנות ה-1220. מנואל הסכים ושלט בתסליה עד מותו ב-1241, ואז היא נכבשה במהירות על ידי מיכאל השני מאפירוס.
כניעה לניקאה

בשנת 1241, בהבטחת מעבר בטוח, נסע תאודורוס לניקאה, אך שם החזיק אותו וטאציס בשבי, ובשנה הבאה הוא יצא עם צבאו לאירופה וצעד לסלוניקי. וטאציס נאלץ להפסיק את המערכה ולחזור לניקאה כשקיבל ידיעות על פלישה מונגולית לאסיה הקטנה, אך הצליח להביא את יוחנן לכניעה: בתמורה לוותר על התואר הקיסרי והכרה בסמכותו הניקאית, הורשה יוחנן להישאר כשליט של סלוניקי עם התואר דספוט.
בשנת 1244, יוחנן מת והוחלף על ידי אחיו הצעיר דמטריוס אנג'לוס דוקאס. דמטריוס היה שליט קל דעת שהפך את עצמו במהירות ללא פופולרי בקרב נתיניו. בשנת 1246 חצה וטאציס שוב לאירופה. במערכה של שלושה חודשים הוא הוציא מבולגריה את רובה של תראקיה כמו גם את רוב מקדוניה, שהפכה כעת לווסאלית שלו, בעוד מיכאל השני מאפירוס הרחיב את שטחו למערב מקדוניה. לאחר ההצלחה המדהימה הזו, פנה וטאציס לסלוניקי, שם אזרחים מובילים כבר קשרו קשר להפיל את דמטריוס ולמסור לו את העיר. כשהופיע וטאציס לפני העיר, דמטריוס סירב לצאת ולחלוק כבוד לריבון שלו, אך תומכי ניקאה בתוך העיר פתחו שער והכניסו את הצבא הניקאי. סלוניקי שולבה במדינת ניקיאה, עם אנדרוניקוס פלאיולוגוס כמושל שלה, בעוד דמטריוס נשלח לגלות נוחה באחוזות שהוענקו לו באסיה הקטנה. לעומת זאת אביו הוגלה לוודנה.
לאחר מכן

למרות סופה של המדינה הסלוניקאית, מיכאל השני מאפירוס נטל כעת את הטענות של משפחתו. מיכאל ניסה לכבוש את סלוניקי ולהקים מחדש מדינה מערבית יוונית חזקה המסוגלת לקרוא תיגר על ניקאה על עליונות ועל הירושה הקיסרית הביזנטית. תקיפה ראשונה בשנים 1251–1253, בעידודו של תאודורוס קומננוס דוקאס הזקן, נכשלה, ומיכאל נאלץ להשלים. זה לא הרתיע זמן רב את מיכאל, שאחרי 1257 חיפש בריתות עם מעצמות אחרות נגד האיום הגובר של ניקאה, כולל נסיכות אכאיה הלטינית ומנפרד מסיציליה. שאיפותיו של מיכאל התנפצו עם זאת בקרב פלגוניה ב-1259. לאחר הקרב, אפילו אפירוס ותסליה נכבשו לזמן קצר על ידי הניקאים. חשוב מכך, הניצחון פתח את הדרך לכיבוש מחדש של קונסטנטינופול על ידי ניקאה ב-15 באוגוסט 1261, ושיקום האימפריה הביזנטית תחת שושלת פלאיולוגוס.
שליטים

רשימת שליטי קומננוס דוקאס של סלוניקי:
תאודורוס קומננוס דוקאס (1224–1230, שלט כקיסר 1225/1227)
מנואל קומננוס דוקאס (1230–1237, שלט כקיסר 1235/1237)
ג'ון קומננוס דוקאס (1237–1242 כקיסר; 1242–1244 כרודן)
דמטריוס אנג'לוס דוקאס (1244–1246 בתור דספוט)
מטבע הטראשי בילון של תאודורוס קומננוס דוקאס כקיסר סלוניקי
מטבע טראשי של מנואל קומננוס דוקאס
מטבע טראשי של ג'ון קומננוס דוקאס
האימפרסיוניסטים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 מבוסס על:  סיפור אמיתי
 סוגה:  דוקו-דרמה 
 בימוי:  Tim Dunn 
 שחקנים:  ריצ'רד ארמיטאג' ג'וליאן גלובר
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 חברת הפקה:  BBC 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  2006–2007 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האימפרסיוניסטים (באנגלית: The Impressionists) היא מיני-סדרה בת שלושה חלקים, דוקו-דרמה של ה-BBC המשחזרת את תחילת תנועת האימפרסיוניזם. הסדרה מבוססת על ארכיון של מכתבים, רשומות וראיונות מאותה תקופה, והיא מתעדת את חייהם של האמנים ששינו את פני עולם האמנות.
עלילה

"האימפרסיוניסטים" הוא סיפור של עוני, תקווה ושל מאבק להכרה, על רקע של מלחמה, מהפכה ותנועות אמנותיות בפריז.
בלב הסיפור עומדת אחוות האמנים, המלכודים בידידות מתמשכת ובמחויבויותם לסוג חדש של אמנות. את הסיפור מובילים הציורים. כמה מיצירות האמנות הבלתי נשכחות משוחזרות מחדש, תוך שימוש באותן טכניקות שבהן השתמשו האמנים עצמם.
הסדרה מגלה כיצד קלוד מונה, במרוץ נגד הזמן כדי ללכוד את האור, צייר במשך 40 דקות בלבד את יצירתו "התרשמות, זריחה"; מדוע הציור "אולימפיה" של אדואר מאנה, שבו המודל שלו מישירה מבט חצוף מתוך הבד, כל כך הכעיס את החברה הפריזאית; ואיך 60 הציורים של הר סן-ויקטואר של פול סזאן, הביאו להנחת היסודות עבור הקוביזם והאמנות המודרנית.
השחקן ג'וליאן גלובר מגלם את דמותו של מונה בן השמונים, "אבי האימפרסיוניזם", והוא המספר בסדרה. הוא יוצא למסע נוסטלגי ולעיתים כואב, כשהוא מביט לאחור על חייו בריאיון עם עיתונאי שנערך בגן ביתו שבז'יברני.
מונה נזכר כיצד הגיע לפריז ב-1862 מלא בחלומות על סוג חדש של אמנות. קלוד מונה הצעיר, בגילומו של ריצ'רד ארמיטאג', מוביל קבוצה של חברים עם חזון לציורים שלוכדים את הדמויות, האנרגיה והאור של העולם המודרני.
בסדרה מתאר מונה את עמיתיו הציירים, את חבריו ותומכיו איתם צייר, נאבק בדלות, ושיתף בחוויותיו, מחשבותיו ואמנותו. ביניהם היו פרדריק באזיל, בגילומו של ג'יימס לאנס, שמת צעיר מדי מכדי ליהנות מהצלחתה של התנועה, אבל הוא זה שנתן השראה לקיום תערוכה משלהם; פייר-אוגוסט רנואר, בגילומו של צ'ארלי קונדו, שאהב נשים ואהב לצייר אותן; אדואר מאנה, בגילומו של אנדרו האוויל, שיצירתו שימשה מקור השראה למונה; אדגר דגה, בגילומו של איידן גילט, שצייר מאחורי הקלעים של עולם רקדניות הבלט; ופול סזאן, בגילומו של ויל קין, שיצירתו החדשנית קבעה את דרכה של האמנות המודרנית. אמנדה רוט מגלמת את דמותה של אליס הושד, אהבתו הגדולה של מונה.
צוות השחקנים

ג'וליאן גלובר – קלוד מונה הזקן
ריצ'רד ארמיטאג' – קלוד מונה הצעיר
ג'יימס לאנס – פרדריק באזיל
צ'ארלי קונדו – פייר-אוגוסט רנואר
אנדרו האוויל – אדואר מאנה
איידן גילט – אדגר דגה
ויל קין – פול סזאן
אמנדה רוט – אליס הושד (אנ')
סבסטיאן ארמסטו – מבקר אמנות
כריספין בונהם-קרטר – אמברואז וולאר
אנתוני קאלף – אמיל זולא
ג'ון צ'אליס
מייקל קאלבר – אביו של סזאן
אלה קניון – סוזן מאנה
קלייב מריסון – שארל גלר
טומי נייט – פול סזאן הבן
הפקה

הסדרה צולמה באתרים בפרובאנס ובנורמנדי, בביתו ובגנו של מונה בז'יברני ובאתרים נוספים בממלכה המאוחדת.
אמנים שלא מופיעים בסדרה

בדרמה לא מופיעים כמה אמנים אימפרסיוניסטים בולטים כגון גוסטב קייבוט, מארי קאסאט, ארמנד גיום, ברת מוריזו ואלפרד סיסלי.
הערות שוליים

↑  The Impressionists (2006– ) Full Cast & Crew
החברה לחקר המקרא בישראל

| --- | --- |
סמליל החברה
 פעילות:  הנחלת ועידוד לימוד המקרא בישראל ובעולם
 התאגדות:  עמותה (מלכ"ר)
 תחום:  חינוך
 שפה רשמית:  עברית, אנגלית
 מדינה:  ישראל
 משרד ראשי:  רמת גן
 מייסדים:  חיים גבריהו, דוד בן-גוריון
 מנכ"ל:  ישראל קריסטל
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־72 שנים)
 https://www.hamikra.org/
 
החברה לחקר המקרא בישראל היא חברה שנוסדה בשנת ה'תש"י (1950) על ידי פרופסור חיים גבריהו, וקיימה את כנס היסוד שלה בכינוס תנ"ך שהתקיים בתחילת אפריל 1952. מטרת החברה היא הפצת לימוד וחקר התנ"ך בישראל. בין היתר מקיימת החברה כינוסי תנ"ך, עשרות חוגים ברחבי הארץ ללימוד התנ"ך וכן טיולים וסיורים באתרי עתיקות ובחפירות ארכאולוגיות.
בראשות החברה עמדו בעבר נשיאי המדינה יצחק בן צבי וזלמן שזר. כנשיא החברה והרוח החיה בה כיהן ראש הממשלה דוד בן-גוריון.
בין המיזמים שהגתה החברה ופרופסור גבריהו נמצאים גם: החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה, חידון התנ"ך למבוגרים ולנוער והקמת בית התנ"ך. כמו כן הוציאה החברה עשרות ספרים של מחקר-התנ"ך, ואת כתב-העת "בית מקרא".
כיום עומד בראשות החברה ישראל קריסטל (מנכ"ל).
היסטוריה

ניתן לחלק את התפתחותה של החברה לחקר המקרא לארבעה שלבים:
היסטוריה > שלב היסוד

החברה לחקר המקרא בישראל נוסדה בשנת 1950 על ידי ראשי החוגים לתנ"ך בערים הגדולות, הם בחרו ליו"ר את ד"ר (לימים פרופ') חיים משה יצחק גבריהו, ראש המחלקה לחינוך בגולה בסוכנות היהודית. משרדו של גבריהו שכן בסמוך למשרדו של דוד בן-גוריון (שכיהן עד להקמת המדינה כיו"ר הסוכנות). מתוך היכרותם הציע גבריהו לבן-גוריון הקמת חוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה, מה שזירז את הקמת החברה. בשנת העשור למדינה קיימה החברה את חידון התנך הראשון. וכן ייסדה את הרבעון 'בית מקרא'. והקימה את מוזיאון בית התנ"ך
בבית דיזנגוף.
היסטוריה > שלב הסניפים

גבריהו וחבריו להנהגת התנועה יזמו הקמת סניפים ברחבי הארץ, שמספרם הגיע בשיא ל-50. בהדרגה התמעטו הסניפים, כשבין הסניפים האחרונים ששרדו ניתן לציין את סניף טבעון (בניהולו של שמואל בן ארצי) וסניף ת"א (בניהולו של עו"ד ברוך קפלינסקי). במותו של קפלינסקי בשנת 2008 חדל להתקיים הסניף האחרון של החברה.
היסטוריה > שלב השיתוף עם בית התנך

מספר חברים בסניף ת"א (דליה אגמון, בלהה הלפרין ודני אופיר) שכיהנו במקביל גם כמנהלי מוזיאון בית התנך, נטלו על עצמם את האחריות לעתידו של הסניף והסדירו את החייאת העמותה על בסיס נכסי סניף ת"א.
החברים הנ"ל בהיותם מנהלי בית התנך העמידו לרשות החברה משרד במוזיאון. וכוננו יחסים ידידותיים ושיתוף פעולה (במקום יחסי תחרות עד עוינות ששררו עד אז) בין שתי העמותות האחיות. הפעילות המשותפת כללה הרצאות, סיורים לימודיים, הענקת פרסים ומלגות והוצאה לאור של פרסומים שונים.
היסטוריה > שלב ההנהלה החדשה

בשנת 2017 מונה למנכ"ל החברה לחקר המקרא ישראל קריסטל, ביוזמתו נתקבלו להנהלה חברים חדשים, והועברו לידיהם באופן מסודר כלי הניהול (גזברות, הנהלת חשבונות וראיית חשבונות) ביחד עם נכסי החברה (מזומנים וני"ע בבנקים, יחד עם נדל"ן מניב).
חזון החברה לחקר המקרא

"החברה לחקר המקרא בישראל תיזום, תתניע ותלווה תהליכים חברתיים ארציים להעצמת חוויית עולם התנך בקרב כלל האוכלוסיות היהודיות בישראל ובעולם. החברה תפעל ללא לאות לאור חזונם של הנביאים ורועי המקרא כדי להנחיל את ספר הספרים על עושר ידיעותיו במגוון כלים וערוצים. החברה תאגם את המשאבים הקיימים ותרתום לעגלתה, תחת קורת גג אחת את כלל האגודות והעמותות למנף את לימודי התנך באהבת הארץ והעם."
פעילויות החברה בעבר

חוג התנך בבית ראש הממשלה - החברה הקימה את החוג בבית ראש הממשלה דוד בן-גוריון ולאחר התפטרותו עבר החוג לבית הנשיא. בין שאר האישים הבולטים שארחו את החוג ניתן לציין את מנחם בגין (כראש הממשלה) ועזר ויצמן (בשבתו כנשיא). במאי 2012 חידש ראש הממשלה בנימין נתניהו את החוג מחדש ובספטמבר 2013 התקיים מפגש עם הרבנים הראשיים לישראל.
הוצאה לאור שעסקה בהדפסת הרצאות שהועברו בחוג.
חידון התנ"ך העולמי לנוער ולמבוגרים - מיסוד החברה לחקר המקרא, מופעל כיום על ידי משרד החינוך.
ארגון נח"ת - נוער חובב תנ"ך.
בית התנ"ך - הוקם ב-1978 בבית דיזנגוף בת"א.
בית התנך העולמי בירושלים - החברה לחקר המקרא הייתה יוזמת ופעילה בהנחת אבן הפינה לבית התנ"ך העולמי בירושלים באוקטובר 1970, הנהלת החברה לחקר המקרא ממשיכה להצהיר על כוונתה להוציא לפועל את התוכנית על פי התוכנית המקורית שהוגשה בשעתו על הקרקע אשר הוקדשה על ידי מוסדות המדינה למטרה זו.
פעילות החברה כיום

תנ"כי פתוח - החברה מקיימת תוך שיתוף פעולה עם אוניברסיטת בר-אילן את תוכנית ההרצאות 'תנכי פתוח' באופן רצוף זו השנה החמישית (2018) מדי שלושה שבועות באולם מינץ באוניברסיטה, בו משתתפים מאות אנשים, חילונים ודתיים כאחד.
תוכנית מלגות - החברה מחלקת מלגות בסכום שנתי של 15,000 ש"ח, לסטודנטים באוניברסיטאות בר-אילן וחיפה ולתלמידי תיכון מצטיינים. התוכנית צפויה להתרחב, הן לאוניברסיטאות אחרות והן בסכומים המחולקים.
מסע בעקבות התנ"ך - סדרת הרצאות במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בהוד השרון.
מפגשים מכונני דרך במקרא - סדרת הרצאות בסמינר הקיבוצים.
החברה מקיימת סדרות תנ"ך בקרב המכינות הקדם צבאיות.
שת"פ עם ארגון נח"ת.
שיתוף פעולה עם שדולת התנ"ך בכנסת.
סדרת הרצאות לציבור הרחב על נושאים בהגותו המקראית של הרב יונתן זקס.
החברה פועלת לעידוד תלמידי תיכון לגשת למגמה מורחבת (5 יח"ל) בבחינות הבגרות בתנ"ך.
החברה השיקה פרויקט בשם "תנ"ך על הגובה - ימי שיא במקרא" שמיועד לבתי ספר מהזרם הממלכתי ונועד לחבר בני נוער ללימוד באופן חוויתי. בשנתו הראשונה (2022) הפרויקט יפעל כפיילוט בחמישה בתי ספר לדוגמה.
הקמת "תנ"ך יומי" במסגרת מיזם קול הלשון שמיועד לציבור החרדי. שמועבר על ידי רב חרדי בתוספת פרשנות מהמקורות.
מבנה החברה לחקר במקרא

מנכ"ל החברה החל משנת 2017 הוא ישראל קריסטל. משרדי החברה שוכנים כיום באוניברסיטת בר-אילן.
חברי ההנהלה הם:
ד"ר עליזה בלוך
יובל בן יונה
פרופ' גרשון גליל
ד"ר עדנה הילביץ
בועז חדד
הרב אהד טהרלב
הרב חיים אריה כהנא
עו"ד מנחם נבנצאל
רו"ח דב נווה
ד"ר זאב (ווה) פרידמן
ד"ר אתי שילה-בן ישר
הרב ערן דאום
ראו גם

בית התנ"ך העולמי
בית התנ"ך
החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה
נח"ת
לקריאה נוספת

בלהה הלפרין- תנ"ך לעם - בחברה לחקר המקרא - בהוצאת החברה לחקר המקרא, תל אביב תשע"ב - 2012.