פהרניק

תמונת הפהרניק קונסטנטין אובדיאנו שחי בקראיובה בסביבות שנת 1750 - הציור משנת 1860 מאת הצייר קונסטנטין לקה, שהוא עצמו כיהן בזמנו כפהרניק
פַּהַרְנִיק (ברומנית: paharnic . ברבים:paharnici - פַּהַרְנִיץ', באותיות קיריליות ברומנית בימי הביניים: Пъхарникȣ), ידוע בעבר גם כ păharnic או păharnec, לפעמים בנסיכות מולדובה גם כ- ceașnic - צ'אשניק היה תפקיד בכיר או תואר שאינו עובר בירושה - (דרגטור)- בהיררכיה של אצולת החצר בנסיכויות הרומניות מולדובה ולאכיה. הבויאר שמילא את התפקיד של "פהרניק גדול" (ול-פהרניק vel-paharnic) היה מעין "שר המשקאות", אחראי על הגביע של השליט, שטעם מהמשקאות לפני השליט. הפהרניק דאג לאספקת המשקאות הדרושים לחצר ולמזיגתם לכוסות ולגביעים של אנשי החצר. עם הזמן מילא תפקיד מנהלי חשוב, ובוולאכיה גם תפקידים צבאיים .
בשתי הנסיכויות הייתה קיימת בתקופות מסוימות יחידה צבאית פרטית של "פהרניצ'יי" (păhărnicei) ("פהרניץ'" קטנים)
תפקיד זה תועד לראשונה בוולאכיה בשנת 1392 בימי השליט מירצ'ה הזקן ובנסיכות מולדובה בשנת 1408 בימי השליט אלכסנדרו הטוב.
היו ידועות שלוש דרגות של פהרניק:
א. הפהרניק הגדול (ול-פהרניק - vel-paharnic או mare paharnic) שדאג לאספקת היינות והמשקאות לשליט ולחצר, ומזג יין לשליט. לפהרניק הגדול היו גם משימות צבאיות. בעידן הפנריוטים, השליטים היונים שמונו בנסיכויות הרומניות על ידי הסולטן הטורקי, תפקיד הטעימה והמזיגה במסיבות החצר היה סמלי, ושימש בחגים ובטקסים מיוחדים.
בנסיכות מולדובה הוא כיהן גם כפרקלאב של קוטנאר וחרלאו, יישובים ידועים בכרמים וביקבים שבסביבתם.
בתקופה מאוחרת יותר הוחלף הפהרניק על ידי "הקופּאר הגדול" ( mare cupar - מהמילה cupă שמשמעותה היא "גביע"). הפהרניק הגדול היה אחראי על גביית המיסים על הכרמים ועל סחר ביינות, שנקרא căminărit -קמינריט. שליש מהסכומים שנגבו על ה"קמינריט" היוו את הכנסת הפהרניק הגדול.
בנסיכות מולדובה הפהרניק הגדול היה אחד משמונת הבויארים החשובים שישבו במועצת החצר של הנסיכות, לצד הלוגופט הגדול (ול-לוגופט), הוורניק של "הארץ העליונה", ההטמאן, הפוסטלניק הגדול והוויסטיירניק.
במסיבות הגיש הפהרניק הגדול לשליט את כוס היין הראשונה. והוא גם פיקח על כרמי השליט ועל העבודות בהם. איש לא יכול היה לקטוף את הענבים לפני שנתן הפהרניק רשות לעשות זאת ביום הצלב - 14 בספטמבר. על מתן הרשות להתחיל בקטיף זכה מהעם במתנות מיוחדות,
כמו כן הוא קבע את ה"דסיאטינה", סוג של מעשר על היין שנגבה למען השליט.
ב. פהרניק שני (paharnic al doilea - vtori paharnic) - תפקידו היה לעיתים זהה או מקביל לזה של ה"פיבניצ'ר" (pivnicer) או ה"קופאר" (cupar) . יחד עם ה"רושי" וה"פהרניציי" מהסביבה הכפרית, היו כפופוים לפהרניק הגדול.
ג. פהרניק שלישי. (treti paharnic - paharnic al treilea)
במאה 15 ואחר כך במאות 16–17 הפהרניקים הגדולים עמדו בקדמת החיים הפוליטיים בנסיכות ולאכיה. כיהנו אז בתפקיד במיוחד בני משפחת קראיובשט (Craiovești) ופלורשט (Florești). עם הפהרניקים נמנו דמויות כמו לופו מהדינציאנו, שרבאן מקויאן ומאתיי בסאראב, לימים שליט ולאכיה. הם נודעו בהתנגדותם להגדלת השפעתם של היוונים מפנר בחיי המדינה. שליט ולאכיה, קונסטנטין ברנקוביאנו, פהרניק גדול לשעבר, העניק מעמד מיוחד ליחידה הצבאית של הפהרניצ'יי אולם בסופו של דבר הוציא להורג את מפקדה, הפהרניק סטאיקו בוקשאנו.
החל משנת 1720 עם התחלת עידן הפנריוטים מספר ה"פהרניקים" עלה וחשיבותם הפוליטית ירדה. מאז ואילך הם, כולל הפהרניק הגדול, נחשבו לחלק מהמעמד השני של הבויארים
צאצאיהם הוכרו כענף של האצולה הקטנה, לצד ה"פהרניצ'יי". בעוד שהפהרניצ'יי הפכו למעמד בינוני כפרי, התארים של פהרניק נפתחו גם בפני נציגי הסוחרים שבערים. עם הפהרניקים המפורסמים במאות ה-18–19 בלטו שמות כמו של יאנקה האפטה ומנוק ביי שתרמו להתפתחות העיר בוקרשט, ושל גבריל איסטראטי שטיפח את הזהות הלאומית הרומנית תוך כדי התעמתות עם היוונים.