stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיזם פריינגפן-ארקנסו

מים ממנהרת בוסטיד (למטה משמאל) נשפכים וממלאים את מאגר טורקיז
מיזם פריינגפן-ארקנסו (באנגלית: Fryingpan-Arkansas Project בקיצור "Fry-Ark") הוא מיזם להטיית מים, אגירתם והובלתם לדרום-מזרח מדינת קולורדו בארצות הברית. המיזם אושר ב-1962 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי במטרה לייצר חשמל לשירות יישובים ותעשייה, לספק מים להשקיה ולקדם אתרי נופש, ותנאי הדגה וחיות הבר. הבנייה החלה ב-1964 והסתיימה ב-1981. המיזם כולל חמישה סכרים ומאגרי מים, תחנת כוח הידרואלקטרית פדרלית אחת (שתי תחנות כוח פרטיות המפוקחות על ידי הממשל הפדרלי), ו-22 מנהרות ותעלות באורך כולל של 140 קילומטרים. לשכת הטיוב של ארצות הברית, סוכנות פדרלית הפועלת במסגרת מחלקת הפנים של ארצות הברית בנתה את המיזם ומנהלת אותו.
בדומה למיזם המקביל מיזם קולורדו-ביג תומפסון מעביר מיזם זה מים זמינים מהמורדות המערביים של הרי הרוקי למורדות המזרחיים, הצחיחים יותר והמאוכלסים בצפיפות עבור אוכלוסייה של מעל ל-720,000 תושבים ולהשקיית שדות בשטח של 1,136 קילומטרים רבועים ביישובים קולורדו ספרינגס, פואבלו, לה חונטה (La Junta), לאמר (Lamar) ויישובים נוספים בדרום מזרח קולורדו.
תפעול

המיזם מטה ומעביר בממוצע 64 מיליון מטרים מעוקבים של מים מדי שנה. עם זאת, זכויות המים של המיזם מרשות להעביר 2.9 מיליארד מטרים מעוקבים של מים בסך הכול בתקופה של 34 שנים רצופות, אבל לא לחרוג מ-150 מיליון מטרים מעוקבים של מים בשנה בודדת כלשהי. ב-2011 כאשר היה שפע של שלג בקולורדו העביר המיזם 121 מיליון מטרים מעוקבים של מים מהמורדות המערביים, הכמות השנייה בגודלה ב-50 שנות תפעול המיזם. שנה אחר-כך ב-2012, ירד מעט שלג והבצורת שבה למדינה. עקב כך, המיזם היה מסוגל להעביר רק 17 מיליון מטרים מעוקבים של מים.
לפני שאפשר היה להתחיל בבנייה היה צריך להגיע לפשרה בין צורכי המים של המורדות המערביים והמזרחיים. התוצאה הייתה הקמת מאגר רואדי (Ruedi Reservoir), כ-24 קילומטרים במעלה הזרם של הנהר פריינגפן מהיישוב בזלת. המאגר מספק מים למורדות המערביים של קולורדו, פיצוי חלקי על המים המוטים מהנהר במעלה הזרם.
המים מוטים מאגן הניקוז של הנהר פריינגפן השוכן על המורדות המערביים. סדרה של מנהרות מחוברות מובילים מים מ-16 סכרי הטיה קטנים, כולם מעל לגובה של 3,000 מטרים, אוספים מי הפשרת שלגים ומובילים אותם בכוח המשיכה למנהרת צ'ארלס ה. בוסטיד (Charles H. Boustead Tunnel). המנהרה מובילה מים מתחת לקו פרשת המים של אמריקה לאורך של קרוב ל-9 קילומטרים לפני שהם נפלטים לאגם טורקיז (Turquoise Lake) מעט מערבית ללידוויל (Leadville). המים יוצאים ממאגר המים של אגם טורקיז דרך תעלת הר אלברט (Mt. Elbert Conduit), תעלת מים באורך 18 קילומטרים עד למאגר המים של הר אלברט (Mt. Elbert Forebay) שבו המים נאגרים על מנת לבנות עומד הידראולי לפני שהמים זורמים מגובה 800 מטרים לתחנת הכוח הר אלברט (Mt. Elbert Powerplant). ומשם ל"אגמים התאומים" (Twin Lakes).
תחנת הכוח קרויה על שם הר אלברט, הפסגה הגבוהה ביותר בהרי הרוקי, ושוכנת בבסיסו. פועלים בה שתי יחידות הכוח והיא תחנת הכוח ההידרואלקטרית הגדולה ביותר בקולורדו. התחנה מסוגלת לייצר 220 מגוואט. במהלך הלילה כשתעריפי החשמל נמוכים יותר מופסקת פעולת הגנרטורים ומופעלים משאבות המחזירות את המים מהאגמים התאומים, שכבר שימשו להפקת חשמל, במעלה ההר אל מאגר המים של הר אלברט על מנת ששוב יהיה ניתן להשתמש בהם להפקת חשמל בשעות השיא. החשמל המיוצר בתחנה משווק על ידי מנהל החשמל של האזור המערבי (Western Area Power Administration).
כאמור, מים היוצאים מתחנת הכוח ממלאים את מאגר המים "האגמים התאומים", אגם טבעי שהורחב באמצעת סכר טווין לייקס (Twin Lakes Dam) שנבנה בשנים 1980-1978. המאגר שוכן על נחל לייק קריק (Lake Creek) הזורם ממעבר אינדפנדנס (Independence Pass). מים מהמאגר ממשיכים במורד לייק קריק אל נהר הארקנסו, שהוא מוביל המים העיקרי של מיזם Fry-Ark.
מאגר פואבלו, האלמנט המרכזי בפארק המדינתי אגם פואבלו (Lake Pueblo State Park), הוא המאגר האחרון במיזם והוא סוכר את נהר הארקנסו מעט מערבית לפואבלו. מרבית המים המשמשים לשתייה ולחקלאות נלקחים ממאגר פואבלו, לפני שהמים ממשיכים דרכם מזרחה לקנזס דרך אוקלהומה וארקנסו אל נהר המיסיסיפי.
משרד לשכת הטיוב בפואבלו
אחר הצהריים באגם פואבלו
תחנת הכוח הר אלברט על האגמים התאומים
מאגר המים של הר אלברט כשהר אלברט ברקע
הערות שוליים

1 2 3 4  Department of the Interior: Water and Power Resources Service, Project Data, page 485–506. United States Government Printing Office, 1981.
מים ממיזם פריינגפן-ארקנסו תומכים בחקלאות בעמק ארקנסו התחתון
מטרו 2035

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דמיטרי גלוכובסקי 
 שפת המקור:  רוסית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  הרכבת התחתית של מוסקבה 
 הוצאה
 הוצאה:  AST
 תאריך הוצאה:  12 ביוני 2015 
 סדרה
 ספר קודם:  מטרו 2034 
 
מטרו 2035 (רוסית: Метро 2035) הוא רומן מדע בדיוני פוסט-אפוקליפטי בסדרת מטרו של הסופר הרוסי דמיטרי גלוכובסקי. במקור פורסם בשנת 2015, ומהווה המשך לספריו הקודמים של גלוכובסקי מטרו 2033 ומטרו 2034, והוא שואב השראה חלקית ממשחק הווידאו Metro: Last Light.
עלילה

זו שנת 2035 והחברות השונות של מערכת המטרו הפוסט-אפוקליפטית ברכבת התחתית של מוסקבה חווה שינויים רבים. הסיעה הנאו-נאצית, הרייך הרביעי, עברה רפורמה במטרה ליצור תדמית פחות קשה, אך העניינים הסודיים שהיא מסתירה מעיני הציבור מעולם לא היו כה מחרידים. אימפריית המחתרת הסטליניסטית של הקו האדום מתמודדת עם הרעב הגדול ביותר שלה עד כה בשל התפרצות שהופכת את מלאי המזון שלהם לא אכיל. בינתיים, ברית המסחר בין הנזה והמסדר נעשים חשודים זה כלפי זה לאחר שהראשונים סיפקו לאחרונים מגויסים חדשים בעקבות הפסדים כבדים שסבלו בקרב נגד הקו האדום על השליטה בבונקר חשוב.
שנה עברה מאז הגיבור ארטיום עזב ברצון את המסדר, התחתן עם אנה אף על פי שמפקדו (וכעת חמיו) מילר התנגד לרעיון. בני הזוג עוברים לנהל חיים שקטים בתחנת הבית של הצעיר, VDNKh . אבל ארטיום לא מוכן להמשיך כך. כשהוא חוזר במחשבותיו לתקופה בה עמד על ראש מגדל אוסטנקינו, הוא בטוח שהוא הצליח בקושי לשמוע שידור מעיר אחרת. מתודלק על ידי תקווה בלתי פוסקת, ארטיום עוזב את המטרו מספר פעמים בשבוע כדי לעלות על בניין סמוך, מנסה ליצור קשר רדיו עם כל מי שעלול היה לשרוד את המלחמה הגרעינית באזורים אחרים של הפדרציה הרוסית ומחוצה לה. אף על פי שהוא הועלה לדרגת גיבור על השמדת האפלים - שגיאה שרק הוא מודע לה באמת - ארטיום זוכה עתה להתעלמות מתושבי VDNKh ונתפס כמטורף הנאחז בחזונו הלא-מציאותי לכאורה. נסיעותיו המסוכנות מחוץ לרכבת התחתית חושפות אותו לעיתים קרובות למנות קרינה לא בטוחות. גם הנישואים שלו בסכנת הכחדה, מכיוון שאנה רק מבקשת שבעלה יתחיל לתפקד שוב כרגיל; היא חולמת על יום אחד שבו היא תוכל להוליד ילד בריא.
למרות זאת, ארטיום ממשיך בעקשנות בשגרה הבלתי הגיונית לכאורה. נראה כאילו מסירותו זוכה לתשובה עם הגעתו של הומר (אחת הדמויות הראשיות במטרו 2034) לתחנת הבית שלו. השניים מסתבכים במהרה בפרשיות שמתעלות על הידע שלהם. הם יוצאים למסע ברחבי המטרו בחיפוש אחר תשובות ומצטרפים אליהם דמויות חדשות וישנות לאורך הדרך, כולל פרסומות שכבר הופיעו בספריו הקודמים של גלוכובסקי מהזיכיון. המסע הארוך והמסוכן של ארטיום מגיע לשיאו בגילוי הסודות האפלים ביותר של המטרו.
היסטוריה

Joystiq הזכירה לראשונה את שם הספר במאמר שפורסם ב-1 במרץ 2013. במאמר נטען כי הספר ייכתב על ידי דמיטרי גלוכובסקי והוא יהיה זמין גם מחוץ לרוסיה. ב-23 במרץ 2013, במהלך PAX East 2013, גלוכובסקי עצמו פירט כמה מההיבטים הסיפוריים של משחק הווידאו Metro: Last Light וחשף כי הוא כותב ספר חדש שמתרחש ביקום "מטרו", תחת הכותרת מטרו 2035, המאשר את החדשות שפורסמו קודם.
הרומן תואר כמי שמספר את אותו סיפור כמו במשחק Metro: Last Light - ובכך שוב הוצג ארטיום כגיבור ראשי - אך בפירוט ובאורך גדול יותר מהמשחק עצמו. הכותב הצהיר כי תוך כדי כתיבת העלילה והדיאלוגים למשחק, הסיפור צמח מחוץ למסגרת של משחק וידאו ולכן החליט לכתוב עליו ספר. באפריל 2014 הצהיר גלוכובסקי באמצעות טוויטר: "הגיע הזמן להודות: מטרו 2035 נמצא בעבודה וייתכן שייצא בשפה הרוסית בהמשך השנה", אולם הספר לא פורסם בשנת 2014 ותאריך השחרור הסופי אמור היה להיות להיחשף בשנה שלאחר מכן. במארס 2015 פרסם גלוכובסקי תמונה באינסטגרם של כריכת מטרו 2035 ואמר למעריציו כי גרסת הדפוס המלאה של הרומן עתידה להגיע ביוני 2015. חודשיים לאחר מכן פרסם גלוכובסקי את הגרסה הסופית של הכריכה באינסטגרם והודיע שהרומן סוף סוף הושלם.
החל ממרץ 2015 פורסמו מדי יום פרקים של מטרו 2035 בעיתון החינמי Metro המופץ ברכבת התחתית של שבע הערים הרוסיות הגדולות ביותר - תחילה בעיר סנקט פטרבורג.
ב-12 ביוני 2015 (עם פרסום הספר סוף סוף ברוסיה), האתר הרשמי לקוראים הפולנים מטרו יוניברסום 2033 חשף כי העבודה על התרגום הפולני לספר כבר בשלב מתקדם מאוד. אינסיגניס, המו"ל הפולני, כיוון לשחרר את הגרסה המתורגמת בסתיו 2015 והסתפק בהבטחה שמטרו 2035 יגיע למדפי חנויות הספרים הפולניות ב-4 בנובמבר 2015 - כמו פיטר, הרומן שתורגם מרוסית לפולנית מאת פאוול פודמיוטקו. בסוף אותו חודש הודפס תרגום הונגרי מאת יוזף גורטיוט על ידי הוצאת יורופה קוניווקיאדו. זמן קצר לאחר מכן, הכותב הצהיר כי גרסת הספר לאנגלית לא תצא לפני שנת 2016 לכל המוקדם. המהדורה האנגלית הגיעה לבסוף בתחילת דצמבר 2016.
הערות שוליים

↑  Metro 2035, p. 89: "Remember last year's events, with the bunker!? [...] This, this is why Miller's tied to a wheelchair!"
1 2  Christ, Joseph. "PAX East 2013: Metro Last Light Interview". 4Player Network.
↑  Kubba, Sinan. "Metro: Last Light flickers in NA May 14, EU May 17". Joystiq.
↑  Glukhovsky, Dmitry. "June 2015 release date". Instagram.
↑  Glukhovsky, Dmitry. "Дописал! // finished!". Instagram.
↑  Glukhovsky, Dmitry. "Metro 2035 will come in daily chapters in the free newspaper Metro". Instagram.
↑  "Dziś urodziny Dmitrija Głuchowskiego". Insignis. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2019-08-24.
↑  "Glukhovsky wywraca świat Metra do góry nogami". Insignis. אורכב מ-המקור ב-2017-09-24. נבדק ב-2019-08-24.
↑  "Metro 2035". Insignis.
↑  "Könyv: Metró 2035". Libri.hu.
↑  Glukhovsky, Dmitry. "Metro newspaper started to publish the chapters of 2035 in St. Petersburg". Instagram.
↑  Glukhovsky, Dmitry. "Cover design of Metro 2035 in English has arrived! The novel is getting translated. Aiming to publish and release by the Christmas!". Instagram.
| "מטרו" מאת דמיטרי גלוכובסקי | "מטרו" מאת דמיטרי גלוכובסקי | "מטרו" מאת דמיטרי גלוכובסקי |  |
| --- | --- | --- | --- |
| מטרו 2033 משחק וידאו, סרט | מטרו 2034 | מטרו 2035 |  |
‏Metro: Last Light‏ • ‏Metro Exodus
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1868159521679933070002   WorldCat (עם VIAF): 1868159521679933070002
מיזם משותף

מיזם משותף (באנגלית: Joint venture או בקיצור JV) הוא גוף עסקי שנוצר על ידי שני צדדים או יותר, המאופיין בדרך כלל בבעלות משותפת, תשואות וסיכונים משותפים וניהול משותף. בדרך כלל מצטרפות חברות למיזמים משותפים מאחת מארבע סיבות: גישה לשוק חדש, במיוחד שווקים מתעוררים; כדי להשיג התייעלות של יתרון לגודל על ידי שילוב נכסים ופעולות; לחלוק את הסיכון עבור השקעות או פרויקטים גדולים; או כדי לקבל גישה למיומנויות ויכולות של שותף המחזיק בהם.
מרבית המיזמים המשותפים מוקמים כחברה בע"מ, אם כי חלקם, כמו בענף הנפט והגז, הם שותפויות מוגבלות. לעיתים נפגשים יחידים כדי ליצור שותפות זמנית לצורך מיזם מסוים, ניתן לכנות שותפות כזו גם מיזם משותף בו הצדדים הם "שותפים משותפים".
התאגדות ומבנה חוקי

ניתן להשיג מיזם משותף בדרכים רבות, העיקריות שבהן:
משקיע זר קונה החזקה בחברה מקומית
חברה מקומית הרוכשת עניין בחברה זרה קיימת
יזמים זרים ומקומיים המקימים יחד מיזם חדש
כל היזמים יחד מקימים מיזם חדש עם הון ציבורי ו/או חוב בנקאי
בבריטניה, בהודו ובמדינות רבות בהם השיטה המשפטית היא של המשפט המקובל, על מיזם משותף (או חברה שהוקמה על ידי קבוצת אנשים) להגיש לרשות המתאימה את מזכר ההתאגדות. זהו מסמך סטטוטורי המודיע לציבור החיצוני על קיומו. הציבור יכול לראות את זה במשרד שאליו הוא מוגש. יחד עם תקנון, הוא מהווה "חוקה" של המיזם המשותף במדינות אלה. התקנון מסדיר את היחסים בין בעלי המניות לדירקטורים בחברה ויכול להיות מסמך ארוך ביותר. הוא עוסק בסמכויות שהועברו על ידי בעלי המניות לדירקטורים ואלו המוחזקות על ידם, המחייבות קבלת החלטות רגילות, החלטות מיוחדות וקיום אסיפות כלליות חריגות כדי להביא להחלטת הדירקטורים.
עם הקמתו, הופך המיזם המשותף לישות משפטית חדשה עם המשמעות ש:
היא נפרדת רשמית ממייסדיה, שאחרת עשויים להיות תאגידי ענק, אפילו בקרב המדינות המתפתחות
המיזם המשותף יכול להתקשר בשמו, לרכוש זכויות (כגון הזכות לרכוש חברות חדשות)
יש לה חבות נפרדת מזו של מייסדיה, למעט הון מושקע
היא יכולה לתבוע (ולהיתבע) בבתי משפט.
פירוק המיזם המשותף

בדרך כלל המיזם המשותף אינו קבוע, ויכול להיות מפורק כאשר:
מטרות המיזם המקוריות הושגו
מטרות המיזם לא הושגו, והמיזם מחליט להתפרק
אחד או שני הצדדים אינם מסכימים עוד עם מטרות המיזם המשותף
משך הזמן שהוסכם על המיזם המשותף פג
סוגיות משפטיות או פיננסיות מביאות לפירוקו
התנאים שהתפתחו בשוק השתנו כך שהמיזם המשותף כבר אינו מתאים או רלוונטי
צד אחד רוכש את השני
מורגן פלוס 4 פלוס

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Morgan Motor Company
 שנות ייצור:  1964–1967
 יחידות שיוצרו:  26 
 הרכבה:  אנגליה
 סיווג:  מכונית ספורט - קופה
 מרכב:  2 דלתות
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,785 מ"מ
 רוחב:  1,600 מ"מ
 גובה:  1,295 מ"מ
 משקל:  816 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,438 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2,138 סמ"ק (מנוע מתוצרת חברת טריומף דגם Triumph TR4A)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  185 קמ"ש
 קשר:  Triumph TR4A
 
מורגן פלוס 4 פלוס
מורגן פלוס 4 פלוס
מורגן פלוס 4 פלוס (אנגלית: Morgan Plus 4 Plus) היא מכונית ספורט - קופה, דו מושבית שיוצרה על ידי יצרנית הרכב "Morgan Motor Company" הבריטית בין השנים 1964–1967. נבנו 26 יחידות.
גוף הגג של דגם ה- "מורגן פלוס 4 פלוס" נבנה מ- פיברגלס, וגרם להפחתה במשקל הרכב.
מנוע דגם ה- "מורגן פלוס 4 פלוס" נלקח מחברת טריומף הבריטית, מדגם "Triumph TR4A" (ברישיון).
חברת מורגן מוטור

"חברת מורגן מוטור" היא חברה בריטית בבעלות משפחתי, אשר נוסדה בשנת 1910 על ידי הנרי פרדריק סטנלי מורגן. מקום מושבה של החברה ב- Malvern, אשר במחוז ווסטרשייר באזור מערב המידלנדס אחת מתשעה אזורי אנגליה.
החברה מעסיקה 177 עובדים. כל המכוניות מיוצרות בעבודת יד.
תמונות

מורגן פלוס 4 פלוס
מורגן פלוס 4 פלוס, שנת 1965
מורגן פלוס 4 פלוס
מורגן פלוס 4 פלוס
מורגן פלוס 4 פלוס
ראו גם

מורגן Aero-Sports
מורגן סדרת F תלת אופן
מורגן 3-וילר
מורגן Aero 8
מורגן פלוס 4
מורגן פלוס 6
מורגן פלוס 8
לקריאה נוספת

GoMoG Workshop Manual
מורגן פלוס 4 פלוס (The Plus 4 Plus and Morgan SLR - Morgan Motor Company)
מלון דן תל אביב

| --- | --- |


 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 גובה:  82
 חדרים:  280
 קומות:  7 
 בעלות:  מלונות דן 
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1964 
 אדריכל:  היינץ פנחל 
 קואורדינטות:  32°04′47″N 34°46′04″E﻿ / ﻿32.079722°N 34.767778°E﻿ / 32.079722; 34.767778
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מלון דן תל אביב(למפת תל אביב רגילה) מלון דן תל אביב(למפת גוש דן רגילה) מלון דן תל אביב(למפת גוש דן מוגדלת) מלון דן תל אביב  he מלון דן תל אביבhe מלון דן תל אביבמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מלון דן תל אביב הוא בית מלון של רשת מלונות דן הממוקם בתל אביב, ברחוב הירקון. המלון, בעל 325 חדרים, והוא אחד המלונות הוותיקים בעיר. במלון נוהגים להתארח על בסיס קבוע אישים חשובים.
היסטוריה

בשנות ה-30 הוקם ליד חוף הים פנסיון "קטה דן", שהיה בית המלון הראשון לחוף ימה של תל אביב, בתכנונה של לוטה כהן. במלון זה, אשר שימש גם כמפקדה של ההגנה, נהגו לקיים בין השאר ישיבות מטה של הארגון. מלון זה נודע גם כמקום מפגש של מנהיגי התקופה, וידוע בין השאר כמקום האחרון בו ישב חיים ארלוזורוב לפני הירצחו. ב-1947 רכשו האחים יקותיאל ושמואל פדרמן את המלון ובצמוד אליו החלו ב-1950 להקים את "מלון דן" אשר נחנך ב-1953.
המלון נבנה במספר שלבים, בשלב הראשון נבנו 130 חדרים, האגף המקביל לחוף הים היה בן שלוש קומות והושלם חלקית עם פתיחתו. ב-1959 הרסו את מבנה מלון "קטה דן" הסמוך, לטובת אגף חדש למלון דן כך שיכיל 335 חדרים בסך הכל. תחילה הורחב האגף הפונה המקביל לרחוב הירקון וב-1962 קיבל המלון אישור להרחיב האגף המקביל לחוף הים, כך שלאחר שנבנו לו שתי תוספות מכל צד הוא הפך לבעל חזית רחבה הפונה לים.
בשנת 1989 החלה הקמתו של "מגדל המלך דוד" בצמוד למלון דן מדרום. מלון דירות בן 23 קומות, המתנשא לגובה 95 מטר מעל פני הים שבתחתיתו נבנה מרכז בריאות הכולל בריכה חיצונית ובריכה פנימית. במגדל 60 דירות ודייריו מקבלים שירותים ממלון דן.
ביולי 2019 מונתה לראשונה אישה למנכ"לית המלון, רמה אורם נכנסה לתפקיד לאחר שניהלה מלון אחר של הרשת בירושלים.
מבנה

המלון שוכן ברחוב הירקון 99, פינת רחוב פרישמן. תכנן אותו האדריכל היינץ פנחל, שהמשיך מאוחר יותר בתכנון פרויקטים נוספים של רשת מלונות דן. המבנה בנוי משלושה אגפים בצורת האות "H": אגף המקביל לחוף הים, אגף המקביל לרחוב הירקון ואגף מרכזי המחבר ביניהם. הפרשי הגבהים בין מפלס הרחוב ומפלס הטיילת ניכרים בתכנון המבנה. המבנה כולל מספר מפלסים פנימיים ומעברים בין האולמות המצויים בו. אחד האלמנטים הנחשבים למעניינים בתכנון המלון הוא המדרגות היורדות מהכניסה הראשית למלון לכיוון האולם התחתון המשקיף אל הים, שאותו ניתן לראות "ממוסגר" בחלון פנורמי. חלק זה של האולם הכולל מרפסת המשקיפה אל הים הוא אלמנט יוצא דופן בחזית המלון המערבית.
ב-1986 הושלם שיפוץ של המלון, ובמסגרתו עיטר האמן יעקב אגם את החזית המערבית שחופתה בפסיפס צבעוני, בצבעי הקשת, היוצר מראה שונה מכל זווית הסתכלות. ביום חנוכת החזית חדשה, חנכה הרשת מלון נוסף ברשת ושני בתל אביב: דן פנורמה תל אביב. המלון עבר שיפוץ יסודי בשנת 2000 כולל כל חדרי המלון והחזית המערבית, שהפסיפס הצבעוני שלה חודש, יחד עם יתר חלקי חיפוי המעטפת החיצונית של המלון.
חשיבותו האדריכלית של מבנה המלון בתולדות תל אביב היא בהיותו המלון הראשון בחוף הים אשר הגדיר מחדש את קו החוף כרצועה תיירותית. אחריו הוקמו גם מלון שרתון הישן, מלון הילטון תל אביב ואחרים אשר הפכו את רצועת החוף על פניה. בניגוד לשאר בתי המלון הקיימים כיום הבנויים כמגדלים, המלון בנוי לרוחב ולא לגובה, וגובהו 7 קומות.
הכניסה למלון
מלון דן מהאוויר
הערות שוליים

↑  מלונות דן בע"מ -דוח תקופתי ושנתי לשנת 2023, עמוד 5
↑  לוטה כהן, סיפור על הפנסיון קטה דן, הארץ, 6 בנובמבר 1959
↑  פרשת צו העיכוב של בניית בית המלון *דן* בתל־אביב, הארץ, 11 בספטמבר 1951
1 2  נפתח בית המלון <<דן>> בתל־אביב, הארץ, 3 בנובמבר 1953
↑  הוחל בהריסת מלון "קטה־דן", על המשמר, 22 באוקטובר 1959
שרגא הר-גיל, "קטה דן" סיפורו ומותו של בית מלון, דבר, 20 בנובמבר 1959
↑  מלון "דן" יכיל 335 חדר, למרחב, 9 באפריל 1959
↑  עמוס אילון, מלונות צרים על תל-אביב, הארץ, 1 ביוני 1962
↑  נווית זומר, מיון דירות מעל הים, חדשות, 3 במאי 1989
↑  נמכרו 14 דירות במגדל המלר דוד בתל אביב, חדשות, 24 בספטמבר 1990
↑  אריאל רוזנברג, ‏התעשיין סטף ורטהיימר רכש דירה במגדלי קינג דיוויד בתל-אביב בתמורה ל-3.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 9 בינואר 2008
↑  דוד רוזנטל‏, אילן בן חקון ישמש מנכ"ל שני מלונות מרשת דן, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2021
↑  צידו האחורי של מלון דן תל־אביב נחשף וגילה את החזית החדשה, המעוטרת, של הבניין, מעשה־ידיו של יעקב אגם, חדשות, 18 במאי 1986
↑  דן ארקין, מלון "אסטוריה" בתל-אביב ייקרא "דן פנורמה" וייפתח ב15" במאי, מעריב, 3 באפריל 1986
↑  אביבה קרול, ‏הסתיים שיפוץ מלון דן תל אביב, באתר גלובס, 17 בספטמבר 2000
מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא (רוסיה)

מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא (Всеросси́йский нау́чно-иссле́довательский институ́т лека́рственных и аромати́ческих расте́ний) הוא מוסד מדעי ממלכתי במערכת האקדמיה הרוסית למדעי החקלאות, ארגון המחקר המוביל ברוסיה בתחום גידול צמחי מרפא ופיתוח מוצרים רפואיים מחומרי גלם רפואיים חדשים. אחת הפעילויות העיקריות של VILAR היא המחקר הכימי והפרמקולוגי של צמחי מרפא, זיהוי חומרים פעילים ביולוגיים חדשים ויצירת טכנולוגיה לייצור מוצרים רפואיים, כמו גם הצגת, בחירת וייצור זרעים של צמחי מרפא, פיתוח שיטות חקלאיות לגידולן ומאבק במזיקים והדברת מחלות, מחקר פעולות של דשנים ורגולציה על הורמונים צמחיים וקוטלי עשבים.
היסטוריה

מכון המחקר הוקם בשנת 1931 על בסיס לשכת המחקר לצמחי מרפא וארומטיות והפך לחלק מהאקדמיה למדעי החקלאות על שם לנין. בשנת 1951 הוקם במכון גן בוטני.
בשנת 1991 המכון הפך לחלק מהאקדמיה החקלאית הרוסית. מאז 2013 נוהל המכון על ידי הסוכנות הפדרלית לארגונים מדעיים (FANO), עד לפירוקה של הסוכנות. מאז מותו של לנין, המרכז השיטתי הלימודי לטכנולוגיות ביו-רפואיות (Учебно-методический центр биомедицинских технологий) עוסק בשימור גופתו של לנין במאוזוליאום.
אישים מפורסמים

אלכסיי שרטר (1918–2002) - בוטנאי, פרופסור, דוקטור למדעים ביולוגיים, היה ראש המעבדה למשאבי צמח בר.
איוואן גובאנוב (2005-2005) - גאו-בוטניסט סובייטי-רוסי, מגדל פרחים וטקסונום.
ולדימיר וורושילוב (1908–1999) - גיאו-בוטניסט וטקסונום.
הערות שוליים

↑  Шретер Алексей Иванович — Биологический факультет МГУ в Великой Отечественной войне
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305980351   WorldCat (עם VIAF): 305980351
מיקי דורסמן

| --- | --- |

מיקי דורסמן, 2010
 לידה:  29 בינואר 1965 (בן 59) 
 
מיקי דורסמן (נולד ב-29 בינואר 1965 בחולון) הוא מאמן כדורסל ואיש עסקים ישראלי.
ביוגרפיה

בילדותו למד בבית הספר היסודי על שם א.ד. גורדון בחולון ושיחק במחלקת הנוער של הפועל חולון. בצעירותו החל ללמוד מנהל עסקים, ותוך כדי לימודיו השתלב בכדורסל הישראלי. דורסמן נשא את אשת העסקים שרי אריסון בשנת 1988 ולשניים נולד בן אחד. בשנת 2002 הזוג התגרש.
ביוגרפיה > מאמן כדורסל

מיקי דורסמן החל את קריירת האימון שלו בקבוצות מהליגות הנמוכות. לאחר שנים בודדות פרש מאימון פעיל, כדי להשקיע יותר בלימודיו. לאחר ארבע עשרה שנים (2002), הוא רכש את הפועל חולון תמורת מיליון שקלים. מאז הפך דורסמן את הקבוצה, שהייתה אז קבוצה שולית בליגה הלאומית, לאחת הקבוצות הבכירות בליגת העל. דורסמן אימן את הקבוצה החל משנת 2006, והספיק לזכות איתה פעמיים באליפות הליגה הלאומית. בפעם הראשונה, הקבוצה לא עלתה לליגת העל בשל בעיות תקציב, ובפעם השנייה עלתה הקבוצה לליגת העל, והפכה לאחת הקבוצות המובילות בישראל. ב-2008 זכה דורסמן עם הפועל חולון באליפות ראשונה בתולדות הקבוצה. חולון הדיחה את מכבי תל אביב מהתואר לאחר רצף של 14 אליפויות (מאז עשתה זאת הפועל גליל עליון בעונת 1992/93). דורסמן וקבוצתו ניצחו את תל אביב בניצחון דרמטי - 72:73.
ב-23 ביוני 2008 פרש מאימון הפועל חולון ומבעלות עליה לאחר שלא הצליח לגייס כספים למימון הקבוצה. בנוסף, מהלך איחוד הקבוצה עם מכבי ראשון לציון שניסה להוביל נכשל.
באמצע עונת 2008–2009 התמנה דורסמן למאמן מכבי ראשון לציון במקום זיו ארז שהתפטר, אך משחקים ספורים לאחר מכן התפטר גם הוא מאימון הקבוצה.
בסוף שנת 2009 הסכים דורסמן, אחרי שכנוע מצד הנהלת הפועל חולון, לחזור ולאמן את הקבוצה.
ביוגרפיה > איש עסקים

דורסמן מחזיק בבעלותו נדל"ן, בין השאר את מטה בנק אמריקאי ישראלי לשעבר בשדרות רוטשילד בתל אביב. בשנת 2000 רכש כ-11% ממניות חברת נייר חדרה ובינואר 2005 מכר אותם ברווח של 45 מיליון שקל.
מיקי דורסמן הפסיד ממון רב בשנת 2009 כשנפל קורבן לתרגיל עוקץ לאיש העסקים הבריטי ניק לוין.
בשנת 2016 הקים את חברת "מיט אין פלייס", הפועלות בתחום חללי העבודה ומשכירה חדרי ישיבות.
בשנת 2018 נמנה עם המשקיעים בחברת הביטוח החדשה ליברה.
הערות שוליים

↑  רן דגוני, ‏מיקי דורסמן מכחיש את טענת שרי אריסון לפיה הציע "למכור" לה את בנם המשותף, באתר גלובס, 8 בפברואר 2004
↑  טל וולק, ‏למיקי דורסמן נמאס: סירב להוציא מכיסו כ-225 אלף דולר - הפועל חולון בכדורסל לא תשחק בליגת העל, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2006
↑  ורד כהן, כדורסל: הפועל חולון תישאר בליגה הלאומית, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2006
↑  הפועל חולון אלופת המדינה לעונת 2007/8, באתר ONE‏, 30 במאי 2008
↑  מיקי דורסמן עוזב את הפועל חולון, באתר הארץ, 23 ביוני 2008
↑  הקאמבק: מיקי דורסמן מונה למאמן מכבי ראשל"צ, באתר גלובס, 18 בנובמבר 2008
↑  שנה וחצי אחרי האליפות ההיא, מיקי דורסמן חזר לחולון, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2009
↑  סמי פרץ, הפועלים מכר לבעלה לשעבר של שרי אריסון בניין בשדרות רוטשילד בת"א - ב-6.5 מ' ד, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2002
אלעזר לוין , ‏עו"ד ברץ עמד לרכוש בניין בנק אמריקאי-ישראלי ב-5.55 מיליון דולר - וחזר בו, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2002
↑  עמי גינזבורג,ניצן כהן, רווחי הנייר של דורסמן נכנסים לחשבון הבנק, באתר הארץ, 3 בינואר 2005
↑  שוקי שדה, מיקי דורסמן: "הפסדתי את כספי אצל איש העסקים הבריטי ניק לוין", באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2009
↑   ערן אזרן, בזמן ש-WeWork נכשלה: מיקי דורסמן מגייס עוד 30 מיליון דולר למיט אין פלייס, באתר TheMarker‏, 10 באוקטובר 2019
↑  רון שטיין,יונתן כיתאי, ‏מה לשידורי קשת ולחברת הביטוח הדיגיטלית החדשה?, באתר גלובס, 21 במאי 2018
מנחם פיינרו

אין תמונה חופשית
מנחם פיינרו הוא פרופסור חבר בפקולטה לרפואה שבאוניברסיטת תל אביב, דקאן הפקולטה לשעבר, העומד מאז שנת 2007 בראש הוועדה הממשלתית להרחבת סל הבריאות הפועלת לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
פרופסור פיינרו כיהן בעבר כיו"ר החברה הישראלית לרפואה פנימית כיו"ר ועדת התרופות בשרותי בריאות כללית, וכמנהל חטיבת הבריאות של קופת חולים מכבי שירותי בריאות. כן כיהן במשך למעלה מ-20 שנה כמנהל מחלקה לרפואה פנימית בבית החולים בילינסון. כיום משמש הפרופ' פיינרו כחבר ההנהלה וכחבר במועצה המדעית המייעצת של האגודה לזכויות החולה בישראל.
הוא הנחה כמה דוקטורנטים לרבות מונה בועז.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנהל הימים של ארצות הברית

מנהל הימים של ארצות הברית (באנגלית: The United States Maritime Administration) היא סוכנות הכפופה למחלקת התחבורה של ארצות הברית.
הסוכנות אחראית בין היתר על קיום פעילות מחקר ופיתוח בתחום הימי, תחזוק ציוד ימי ועל פיתוח ותחזוקה של סחר חוץ מארצות הברית.
היסטוריה

כאשר בוטלה הוועדה הימית של ארצות הברית במאי 1950, חולקו תפקידה בין המועצה הימית הפדרלית (שהייתה אחראיית בין היתר על הסדרת ענף הספנות וענק סובסידיות לבנייה והפעלה של ספינות מסחר) לבין המינהל הימי, שהיהי אחראי על ניהול הסבסוד ועל הפעלת האקדמיה הימית לסוחרים של ארצות הברית.
ב-1961 נלקחו הסמוכיוית של המועצה הימית הפדרליתותפקידי הסבסוד שהיו לה הוקצו לוועדת הסבסוד הימי של מינהל ימים האמריקאי.
באוגוסט 1981, הסוכנות הוכפפה למחלקת התחבורה של ארצות הברית.