אלפבית עברי
הגיית אותיות האלפבית העברי > אי-התאמות בין ייצוג אורתוגרפי והגייה

| ייצוג> ייצוג.ייצוג | הגייה> ישראלית.ישראלית | הגייה> אשכנזית.אשכנזית | הגייה> ספרדית.ספרדית | הגייה> תימנית.תימנית | הגייה> טברנית.טברנית | הגייה> משוחזר.משנאית (לשון חז"ל) | הגייה> משוחזר.מקראית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| א | [ʔ, -] | [ - ] | [ʔ, -] | [ʔ, -] | [ʔ, -] | [ʔ, -] | ʔ |
בּ: b
| ב | v | [v~v̥] | [b~β~v] | v | v | β | b |
| גּ | ɡ | [ɡ~ɡ̊] | ɡ | dʒ | ɡ | ɡ | ɡ |
| ג | ɡ | [ɡ~ɡ̊] | [ɡ~ɣ] | ɣ | ɣ | ɣ | ɡ |
| דּ | d | [d~d̥] | [d̪~ð] | d̪ | d̪ | d̪ | d̪ |
| ד | d | [d~d̥] | [d̪~ð] | ð | ð | ð | d̪ |
| ה | [h~ʔ, -] | [h, -] | [h, -] | [h, -] | [h, -] | [h, -] | h |
| ו | v | [v~v̥] | v | w | w | w | w |
| ז | z | [z~z̥] | z | z | z | z | z |
| ח | [χ~ħ] | x | ħ | ħ | ħ | ħ | [ħ, χ] |
| ט | t | t | [t̪] | [t̴̪] | [t̴̪] | [t̪ˤ] | [t̪ʼ] |
י: j
כּ ךּ: k
| כ ך | χ | χ | χ | χ | χ | χ | k |
| ל | l | [l~ɫ] | l | l | l | l | l |
מ ם: m
| נ ן | n | n | n̪ | n̪ | n̪ | n̪ | n̪ |
ס: s
| ע | [ʔ~ʕ, -] | [ - ] | [ʕ, ŋ, -] | ʕ | ʕ | ʕ | [ʕ, ʁ] |
פּ ףּ: p
| פ ף | f | f | f | f | f | ɸ | p |
| צ ץ | t͡s | t͡s | t͡s | [s̴] | [s̴] | [sˤ] | [sʼ, ɬʼ, θʼ] |
| ק | k | k | k | ɡ, ɢ, q | q | q | kʼ |
| רּ | לא קיים | לא קיים | לא ידוע | קיים (נדיר) | קיים (נדיר) | לא ידוע | לא ידוע |
| ר | ʁ | ɹ~ʀ | r~ɾ | r~ɾ | ɾ | ɾ | ɾ |
שׁ: ʃ
| שׂ | s | s | s | s | s | s | ɬ |
| תּ | t | t | t̪ | t̪ | t̪ | t̪ | t̪ |
| ת | t | s | θ | θ | θ | θ | t̪ |
הגיית העברית הישראלית שונה מהגיית העברית בתקופת התקבעות האלפבית העברי וכמה מן ההבחנות המיוצגות בו נעלמו ואינן קיימות יותר, מלבד בהגייה ניבית של מיעוטים המשמרים חלק מהבחנות אלה:
האות ג רפה (בימינו: [g], בעבר: [ɣ] כפי שכיום נהגית האות ר)
האות ד רפה (בימינו: [d], בעבר: [ð] ונשמעה כפי שהאותיות th נהגות באנגלית במילה the)
האות ו (בימינו: [v], בעבר: [w] כפי שכיום הוגים באנגלית את האות w במילה wow)
האות ח (בימינו: [χ], בעבר: [ħ])
האות ט (בימינו: [t], בעבר: [tˤ] הנשמע כתּי"ו דגושה וגרונית)
האות כ רפה (בימינו: [χ], בעבר: [x])
האות ע (בימינו: [ʔ], בעבר ובימינו בפי דוברי עברית צחה ובהיגוי יוצאי ארצות האסלאם: [ʕ])
האות צ (בימינו: [ʦ], בעבר: [sˤ] הנשמע כסמ"ך גרונית).
האות ק (בימינו: [k], בעבר: [q] כלומר קו"ף גרונית)
האות ר (בימינו: [ʀ] או [ʁ], בימינו אצל דוברי עברית צחה ובפי דוברי שפות רומיות כאיטלקית וספרדית וכן בעבר: [ɾ])
האות שׂ שמאלית (בימינו: [s] בעבר: [ɬ])
האות ת רפה (בימינו: [t], בעבר: [θ] שנהגתה כמו אותיות th במילה think באנגלית)
תרגום השבעים מרמז שהאותיות חי"ת ועי"ן ייצגו במקרא פונמה נוספת כל-אחת, בדומה לאות שי"ן: ח' ו-ע'. פונמות אלה אבדו לפני המצאת הניקוד, אך נשמרו בשפות שמיות אחרות, למשל בערבית. בלשון המקרא שׂ ו-ס מייצגות פונמות שונות (למשל, הזוג המינימלי שָׂר – סָר מבחין ביניהן), אולם בלשון חז"ל התבטלה הפונמה המיוצגת ב-שׂ והתמזגה ב-ס.
ישנן קהילות הדוברות עברית ההוגות הגייה קלאסית של השפה ובהגייתן יש הבחנה בין האותיות "ו" (כ-"w") ו"ב" שאינה דגושה (כ-"v"), וכמו כן בין "ק" ל"כ". בקהילה התימנית למשל (למעט יהודי דרום תימן – מן העיר שרעב וסביבותיה), "ג" דגושה נהגית כ-"j". לפי סידור "עבודת השם", ברוב קהילות עדות המזרח דוגמת מרוקו, עיראק, תוניס, אלג'יר, מצרים, לוב, במיוחד בקרב הקהילה התימנית, הוגים את האות "ג" הרפויה בהיגוי מיוחד הדומה מעט ל-"ר" המשובשת שנמצאת בשימוש כיום בידי הצברים דוברי העברית בישראל והיא כמו ר' צרפתית (הגדרה מדויקת: כ קולית) (rimel-chimel).