שירלי באסי
ביוגרפיה > 1979 - 1957

אלבום הבכורה של באסי, "Born to Sing the Blues", יצא ב-1957, והסינגל מתוכו "Banana Boat Song" הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי, והיה להיטה הראשון של באסי. באמצע 1958 היא הקליטה שני סינגלים שהפכו עם השנים לקלאסיקות שלה: הראשון היה "As I Love You", ששוחרר בתחילה כבי-סייד, אך בינואר 1959 הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, שהה שם ארבעה שבועות, והפך לסינגל הראשון שלה שהגיע למקום הראשון, וכן לסינגל הראשון של אמן ולשי שהגיע למקום הראשון בבריטניה. הסינגל השני היה "Kiss Me, Honey Honey, Kiss Me", שהגיע למקום השלישי במצעד הבריטי באותו זמן ש-"As I Love You" צעד במקום הראשון. מספר חודשים לאחר מכן חתמה על חוזה עם חברת התקליטים EMI, והחלה את השלב השני בקריירת ההקלטות שלה.
בראשית ובאמצע שנות ה-60 הוציאה באסי מספר סינגלים שצעדו במצעד הבריטי והפכו ללהיטים, וחמישה אלבומים שהגיעו ל-"15 הגדולים" במצעד. הביצוע שלה לשיר "As Long As He Needs Me", מתוך המחזמר של ליונל בארט "אוליבר!", הגיע ב-1960 למקום השני וצעד במצעד במשך 30 שבועות. ב-1961 הגיע להיט נוסף שלה, "Climb Ev'ry Mountain", למקום הראשון במצעד הבריטי. בשנת 1962 הוציאה קאבר לשיר Tonight אשר הגיע למקום ה-21 במצעד הבריטי. ב-1965 הגיע שיר שלה לראשונה גם ל"עשרת הגדולים" במצעד האמריקאי. היה זה שיר הנושא של הסרט "גולדפינגר" מסדרת סרטי ג'יימס בונד. בזכות הצלחת השיר הוזמנה באסי להופיע במספר תוכניות טלוויזיה ידועות בארצות הברית, דוגמת ה"טונייט שואו" של ג'וני קרסון. עם זאת, וחרף הצלחתה הרבה וארוכת השנים בבריטניה, בארצות הברית נחשבה באסי למעין זמרת של להיט אחד. רק אלבום סולו אחד שלה ("Live at Carnegie Hall") הגיע ל-"20 הגדולים" במצעד האלבומים האמריקאי, ו"גולדפינגר" היה הסינגל היחיד שלה שהגיע ל-"40 הגדולים" במצעד הסינגלים האמריקאי.
במחצית השנייה של שנות השישים חלה נסיגה בנתוני המכירות שלה גם בבריטניה. רק שניים מהסינגלים שהוציאה בתקופה זו נכנסו לרשימת "40 הגדולים", ורק שני אלבומים נכנסו לרשימת "40 הגדולים", אחד מהם אלבום אוסף. היא חתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים יונייטד ארטיסטס רקורדס, וב-1966 הוציאה אלבום ראשון בלייבל זה, "I've Got a Song for You", ששהה במצעד שבוע אחד בלבד. ב-1967 הוציאה את אחד הסינגלים הידועים ביותר שלה, "Big Spender", אם כי במצעד הוא הגיע למקום ה-21 בלבד. ב-1968 השתתפה בפסטיבל סן רמו וביצעה בו את השיר "La vita", שזכה להצלחה במצעד האיטלקי. בעקבות הצלחת השיר, שאת הפזמון שלו שרה באיטלקית, הקליטה באסי מספר שירים נוספים באיטלקית.
ב-1970 חזרה באסי להצליח בבריטניה, ובכך החלה אחת התקופות המוצלחות ביותר בקריירה שלה. היא הופיעה בסדרת הופעות חסרת תקדים באורכה במועדון הלילה הלונדוני הידוע "Talk of the Town" ("שיחת העיר"). באותה שנה הוציאה את האלבום "Something".‏ הסינגל בעל אותו השם מתוך האלבום, חידוש לשיר של הביטלס, הצליח במצעד הבריטי יותר מהביצוע המקורי של הביטלס, ובכך הפכה באסי לאמנית היחידה שזכתה להישג כזה. הסינגל זכה להצלחה מסוימת גם בארצות הברית. באותן שנים זכו להצלחה בבריטניה סינגלים נוספים שלה, דוגמת "For All We Know" ‏(1971) ו-"Never Never Never" ‏(1973). בין השנים 1970 ל-1979 צעדו במצעד האלבומים הבריטי לא פחות מ-18 אלבומים של באסי. להצלחה גדולה במיוחד זכו שני אלבומי אוסף שהוציאה: "The Shirley Bassey Singles Album" ‏(1975), שהגיע למקום השני במצעד הבריטי ולמעמד של אלבום זהב, ו-"25th Anniversary Album" ‏(1978), שהגיע למקום השלישי במצעד ולמעמד של אלבום פלטינה.
ב-1973 הופיעה מספר פעמים בקרנגי הול בניו יורק. הופעותיה הוקלטו ושוחררו כאלבום כפול בשם "Shirley Bassey: Live at Carnegie Hall". ב-1976 הנחתה באסי סדרה של שש תוכניות בשם "המופע של שירלי באסי", בהפקת ה-BBC. ב-1979 חזרה לעונה שנייה בת שש תוכניות נוספות. בסדרה אירחה באסי אמנים כגון ניל דיימונד, מישל לגראן ודאסטי ספרינגפילד. התוכניות צולמו באתרים שונים בעולם וגם באולפן.
בשנות ה-70 הקליטה פעמיים נוספות שירי נושא לסרטי ג'יימס בונד: "יהלומים לנצח" (1971) ו"מונרייקר" (1979).