stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ייעוץ פנסיוני
הסדרת הייעוץ הפנסיוני בישראל

עד רפורמת בכר היה תחום הייעוץ הפנסיוני בישראל מוסדר במידה מצומצמת, וסבל מבעיה של ניגוד עניינים מובנה, מאחר שלא נעשתה הבחנה בין פעולות השיווק ופעולות הייעוץ, אשר ניתנו על ידי בנקים, סוכני ביטוח וגורמים נוספים שעסקו בשיווק של מוצרים פנסיוניים.
בעקבות רפורמת בכר, חוקקה הכנסת בשנת 2005 את חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (עיסוק בייעוץ פנסיוני ובשיווק פנסיוני), התשס"ה-2005, בו לראשונה ניתנה הגדרה לעיסוק הייעוץ פנסיוני. "ייעוץ פנסיוני" - מתן ייעוץ ליחיד בנוגע לכדאיות החיסכון, שלו או של קרובו, כעמית-שכיר, כעמית-עצמאי או כמבוטח, באמצעות מוצר פנסיוני שאין לנותן הייעוץ זיקה אליו.
עניין הזיקה, הוא אשר מבדיל את היועץ הפנסיוני מסוכן הביטוח הפנסיוני או ממשווק פנסיוני. בעוד שהאחרונים מתוגמלים וקשורים בהסכמים עם גופים מוסדיים שונים (בתי השקעות וחברות ביטוח), היועץ הפנסיוני רשאי להיות מתוגמל אך ורק בשכר טרחה אותו ישלם לו הלקוח. הפרדת הזיקה של בעל הרישיון מן המוצר הפנסיוני מאפשרת לבעל הרישיון לתת ייעוץ אובייקטיבי ללקוח ומאפשרת לו לראות לנגד עיניו את האינטרסים הבלעדיים של הלקוח ולשאוף להשגת מטרותיו של הלקוח תוך התחשבות בצרכיו של הלקוח.
בחינת הכדאיות של החיסכון הפנסיוני על ידי היועץ הפנסיוני תעשה אך ורק לאחר בירור צרכיו של הלקוח, מצבו הכספי של הלקוח, בירור על החיסכון הקיים שלו באמצעות מוצרים פנסיונים אחרים, מצב בריאותו של הלקוח, מצבו המשפחתי והתעסוקתי ועוד נסיבות הצריכות לעניין ככל שהלקוח הסכים למסור מידע לגביהם.
היועץ הפנסיוני יתאים את סוג המוצר הפנסיוני, המוצר הפנסיוני והגוף המוסדי המתאימים ביותר ללקוח. כאשר בחירת סוג המוצר הפנסיוני, המוצר הפנסיוני והגוף המוסדי המתאימים ביותר ללקוח, תיעשה מתוך כלל המוצרים הפנסיונים של כלל הגופים המוסדיים.
חברות העוסקות בייעוץ פנסיוני מחויבות ברישיון תאגיד ייעוץ פנסיוני ומתחלקות לשני סוגים:
חברות בעלות רישיון תאגיד ייעוץ פנסיוני המותנה באי-קבלת עמלות הפצה מכל סוג שהוא ואי-ביצוע פעולות מול גופים פנסיוניים - במקרה זה מובטחת האובייקטיביות והנאמנות המלאה ללקוח וחלק מחברות אלה מורשות ומספקות גם ייעוץ ביטוחי אובייקטיבי בנושאי תשלומים לחברות ביטוח בגין ביטוחים אישיים ומשפחתיים כולל ביטוחי חיים, ביטוח אובדן כושר עבודה, ביטוח בריאות, ביטוח סיעוד וכו'.
תאגיד ייעוץ פנסיוני הרשאי ומקבל עמלות הפצה מגופים פיננסיים - עמלות אלה מוגבלות בגובהן חייבות להיות אחידות בכל הגופים עימם יש לתאגיד הסכם. מסלול זה מקובל בעיקר בבנקים בעלי רישיון ייעוץ פנסיוני אך גם בחלק קטן מהחברות הפרטיות.
החוק מגדיר מהו מוצר פנסיוני וקובע רשימה של סוגי המוצרים:
קופת גמל לקצבה שאינה קופת ביטוח;
קופת גמל לתגמולים שאינה קופת ביטוח;
קופת גמל אישית לפיצויים שאינה קופת ביטוח;
קופת גמל לקצבה שהיא קופת ביטוח;
קופת גמל לתגמולים שהיא קופת ביטוח;
קופת גמל אישית לפיצויים שהיא קופת ביטוח;
קרן השתלמות;
תוכנית ביטוח, מפני סיכון מקרה מוות או מפני סיכון אובדן כושר עבודה, שהתיר אותה המפקח על הביטוח והכלולה בקופות הגמל המנויות לעיל, או בקרן השתלמות, או הנמכרת אגב אחת מאלה;
כל סוג מוצר אחר שקבע שר האוצר.
הסדרת הייעוץ הפנסיוני בישראל > יועץ פנסיוני

יועץ פנסיוני נדרש להחזיק ברישיון ייעוץ פנסיוני מטעם משרד האוצר זאת בתנאי שהוא בגיר, אזרח או תושב ישראלי, לא הורשע בעבירה, עמד בבחינות מקצועיות, והשלים תקופת התמחות כנדרש.
היועץ הפנסיוני נדרש להציג בקיאות וידע רחב מתחומים שונים כגון: ביטוח, מיסוי, ניהול סיכונים, ניהול השקעות, דיני עבודה, דיני נזיקין ועוד.
שירות הייעוץ הניתן בידי היועץ הפנסיוני או בידי תאגיד ייעוץ פנסיוני חייב להיות מגובה בהסכם ייעוץ כקבוע בחוק. ההסכם מגדיר, בין היתר, את האופן שבו יקבל היועץ שכר הטרחה עבור שירותו, את מחויבותו לסודיות, ואת מחויבותו לבחינה מעמיקה של צרכיו והיבטים רלוונטיים נוספים של הלקוח.
חיים גבריהו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוקטובר 1914 כ"ו בתשרי תרע"ד זאדני, אוסטרו-הונגריה
 פטירה:  20 בדצמבר 1989 (בגיל 75) ירושלים
 ענף מדעי:  מקרא, בלשנות, וארכאולוגיה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מספר צאצאים:  6 
 
חיים גבריהו - קיצוני ימני בצוות שופטי חידון התנ"ך העולמי, לשנת 1986
חיים משה יצחק (חמ"י) גבריהו (כ"ו בתשרי תרע"ד / 19 באוקטובר 1914, אוסטרו-הונגריה - 20 בדצמבר 1989, ירושלים) היה יו"ר החברה לחקר המקרא בישראל, יו"ר החברה היהודית העולמית לתנ"ך, מייסד הכינוסים הארציים לתנ"ך, מייסד החידונים העולמיים לתנ"ך וחבר מועצת העיר ירושלים מטעם המפד"ל.
ביוגרפיה

נולד בשם חיים גוטסמן בכפר זאדני (כיום הכפר פריבורז'בסקה (אוק') שבאוקראינה) לשיינדל (הרשקוביץ) ואלתר גד גוטסמן והוא הבן השלישי ממשפחה בת 9 נפשות. מילדותו למד חיים בחדר ובבית ספר עממי. מהגיעו לבר-מצווה, למד בישיבותיהם של הרב יוסף צבי דושינסקי בעיר חוסט, בישיבת הרב יוסף הלוי בעיר קיראליהאזה (קורולבו (אנ')) שבקרפאטו-רוס, בישיבת הרב שמחה נתן גרינבורג בעיר קזמארק (קז'מרוק (אנ')) שבסלובקיה, בישיבת הרב מרדכי מרגליות יפה שלזינגר בעיר אייזנשטאדט שבאוסטריה וכן כמה חודשים בישיבת הרב יוסף ברויאר בפרנקפורט גרמניה.
בשנת 1933 הצטרף לפלוגות ההכשרה של "בני עקיבא" בצכ'יה ועסק בהכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל. במהלך ההכשרה פגש את לאה לנדסמן אך לא הזדמן לה לעלות לארץ איתו בשנת 1936. בהגיעו לארץ ישראל הלך להכשרה של קבוצת שח"ל ברחובות ולאחר מכן היה בין המקימים של קיבוץ טירת-צבי. השניים היו בתקשורת ענפה ביידיש וכן בעברית מנוקדת במהלך השנים 1936–1939. לאה וחיים התחתנו בבית הכנסת החורבה בשנת 1940 ולהם ארבעה ילדים; דבורה (1943 - נפטרה בגיל שלושה שבועות), בתיה (1944), ראובן (1947, קצין סיירת שריון שנהרג במלחמת יום הכיפורים בקרב החווה הסינית), וגלעד (1949).
חיים עבד בעבודות שונות; ליטוש יהלומים, גננות, הוראה ועוד. רעייתו לאה עבדה בעבודות שונות כדי שחיים יוכל להתפנות ללימודים אקדמאיים וכך הוא למד מקרא, לשון, וארכאולוגיה. בשנות ה-40 החל ללמד בבית הספר לבנות של חנה שפיצר. הוא הוסמך במדעי הרוח בשנת 1944 על ידי האוניברסיטה העברית.
חיים היה פעיל מאוד בתחום ההגנה בשכונת שמעון הצדיק בירושלים. במלחמת השחרור לחם בהגנת שער מנדלבאום פעמים רבות, ישיבותיהם של חברי ההגנה של השכונה נערכו בביתם של לאה וחיים. חיים עבד ביד ושם אך עקב מעבר המוסד לתל אביב בגלל המצור על ירושלים נאלץ להפסיק את עבודתו שם.
בקיץ 1952 עברו חיים ולאה לביתם בשיכון הסוכנות היהודית בשכונת נווה שאנן. לשכונה היה צריף תפילה קטן. בהקמת מוזיאון ישראל נהרסו חלקים רחבים מהשכונה וכן פוצו התושבים, אך לא נבנה בית כנסת חדש, וחיים גבריהו התעקש מול עיריית ירושלים שייבנה בית כנסת חדש טרם ייהרס הישן. בשנת 1955 נפטרה בטרם עת לאה, ובית הכנסת של שכונת נווה שאנן נקרא על שמה "אהל-לאה". בשנת 1962 השלים חיים את הדוקטורט שלו בנושא "מלחמת התנ"ך באלילות" באוניברסיטה העברית בהדרכת משה צבי סגל, יחזקאל קויפמן, ואנדרה נהר. בשנת 1964 הושלמה הקמת בית הכנסת החדש של השכונה ונחנך באותו השם.
בשנת 1956 התחתן חיים עם חנה דוידוביץ, איתה חי בנווה שאנן עד מותו ב-1989. חנה גדלה בכפר סמוך לחיים בהרי הקרפטים, ניצולת אושוויץ וחברת פלמ"ח. להם שתי בנות: שרה (1957), הידועה כשרי אנסקי (עיתונאית, בשלנית ומחברת ספרי בישול ישראלית) ורחל (1959), כיום רחל אור אורטרגר, דיאטנית ואחות דיאטטית.
חמ"י גבריהו הונצח בשם רחוב בשכונת פסגת זאב, ירושלים.
חידון התנ"ך

ביוזמתו של גבריהו התקיים חידון התנ"ך הבינלאומי למבוגרים בעשור למדינת ישראל (1958). ב-1963 הקים את חידון התנ"ך העולמי לנוער שהפך לאירוע שנתי קבוע המתקיים בכל שנה ביום העצמאות.
החברה לחקר המקרא

פרופ' גבריהו היה בין מייסדי החברה לחקר המקרא ושירת כיו"ר שלה. בין היתר בתפקידו זה העביר שיעורי תנ"ך שבועיים לראשי הממשלה דוד בן-גוריון ומנחם בגין, וכן לנשיא יצחק נבון. מטרתו הייתה לקרב ולאחד את כל ישראל, חילוניים ודתיים, באמצעות לימוד תורה. פעמים רבות אכן הוטחה עליו ביקורת שלימד ספרי קודש במונחים עממיים מדי.
חוג התנ"ך בבית ראש הממשלה ובבית נשיא המדינה

החוג הראשון לתנ"ך התקיים בי"ט במרחשון תשי"ח (4 לדצמבר 1958) והתכנס אחת לשבועיים בבית ראש הממשלה דוד בן-גוריון. חיים יזם את החוגים וארגן אותם, וכעבור השנים נערך החוג בבית נשיאי המדינה יצחק בן-צבי, זלמן שזר, אפרים קציר, יצחק נבון, ובבית ראש הממשלה מנחם בגין.
ההרצאות והשיח פורסמו בסדרת ספרים עיוניים "דברי חוג העיון בתנ"ך בבית ראש הממשלה".
פרסומים

אנשי גלעד : סיפור אוטופי על החיים בארץ ישראל במשך שלושת הדורות הבאים - 1942
ברכת המינים - 1949
קורס בכתב גמרא - 1952
לדמותם של צדיק ורשע בתנ״ך ואצל עמי המזרח הקדמון - 1953
פרעה מלך מצרים - 1966
אליהו הנביא לפי המקרא - 1966
על אלישע הנביא - 1988
ספר פרופ' חמ"י גבריהו - 1989
פרסומים > לאחר מותו

ספר פרופ’ חמ"י גבריהו ב - 1991
מעשה סופרים במקרא - 2000
הערות שוליים

↑  חיים גבריהו, עם העליה לטירת צבי, זרעים: ירחון בני עקיבא בארץ-ישראל י', 1937 (שנה ב'), עמ' 13-14
↑  שמואל דב גבריהו-גוטסמן, תולדות משפחת גבריהו- גוטסמן, ירושלים, ישראל, 2005
↑  שמות המוסמכים למדעי הרוח, הַבֹּקֶר, 18 בדצמבר 1944
↑  גלעד גבריהו, שכונת נוה שאנן ירושלים, ירושלים, 2013
↑  התכתבות בין רחל ינאית בן-צבי לבין ד"ר חיים משה יצחק גבריהו, יו"ר "החברה לחקר המקרא בישראל". (עמ' 41), באתר ארכיון המדינה
↑  יונתן אוריך, יוסף שער, מחבר חידוני התנ"ך העולמי, הלך לעולמו, באתר כיפה, ‏19 בנובמבר 2013
↑  חגיגות העשור - החידון התנ"כי, חיילים מצטיינים (עמ' 31), באתר ארכיון המדינה, ‏1958
↑  בן ציון לוריא (ע), עיונים בספר שמואל - חלק' א', המרכז העולמי לתנ"ך בירושלים, 1992
↑  הספריה הלאומית, [http://beta.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH001859862/NLI אנשי גלעד : סיפור אוטופי על החיים בארץ ישראל במשך שלושת הדורות הבאים
אנשי גלעד : סיפור אוטופי על החיים בארץ ישראל במשך שלושת הדורות הבאים הוא ספר אשר נכתב בשנת תש"ב על ידי גבריהו, חיים משה יצחק, 1914-1989 גבריהו, חיים משה יצחק, 1914-1989], באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261768905171  GND: 1055799745  ISNI: 0000 0001 0958 221X  LCCN: n89660618  SUDOC: 196855373  VIAF: 18833587   WorldCat (עם VIAF): 18833587
ארגנטינאים

| --- | --- |
ארגנטינה
דגל ארגנטינה
 אוכלוסייה
 כ-45 מיליון 
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ארגנטינה ארגנטינה 43,000,000 ארצות הברית ארצות הברית 215,239 ספרד ספרד 89,029–256,071 צ'ילה צ'ילה 85,202 ברזיל ברזיל 72,963 פרגוואי פרגוואי 58,535 ישראל ישראל 48,312 בוליביה בוליביה 46,609 קנדה קנדה 23,500 אורוגוואי אורוגוואי 22,743 צרפת צרפת 17,999 גרמניה גרמניה 17,141 אוסטרליה אוסטרליה 14,190 מקסיקו מקסיקו 10,214 הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 10,200
 שפות
 ספרדית
 דת
 נצרות (בעיקר קתולית)
 קבוצות אתניות קשורות
 אפרו-ארגנטינאים ארגנטינאים ולשים יהדות ארגנטינה
ארגנטינאים (בספרדית: Argentinos לגברים, או Argentinas לנשים) הם אנשים המזוהים עם רפובליקת ארגנטינה. קשר זה עשוי להיות קשר מגורים, משפטי, היסטורי או תרבותי. עבור רוב הארגנטינאים קיימים כמה קשרים אלה, והם ביחד המקור להיותם כאלה.
ארגנטינה היא חברה רב-אתנית, רב-תרבותית ורב-לשונית, ביתם של אנשים ממוצא אתני, דתי ולאומי שונים, כאשר רוב האוכלוסייה מורכבת ממהגרים מהעולם הישן וצאצאיהם. כתוצאה מכך הארגנטינאים אינם משווים את הלאום שלהם למוצא אתני, אלא לאזרחות ונאמנות לארגנטינה. מלבד האוכלוסייה הילידית, כמעט כל הארגנטינאים או אבותיהם היגרו בחמש מאות השנים האחרונות. מבין מדינות העולם שקלטו הכי הרבה מהגרים בהיסטוריה המודרנית, ארגנטינה, עם 6.6 מיליון, נמצאת במקום השני אחרי ארצות הברית (27 מיליון), ולפני מדינות שנחשבות ליעדי מהגרים כמו קנדה, ברזיל ואוסטרליה.
קבוצות אתניות > סקירה כללית

ארגנטינה היא חברה רב-אתנית, כלומר היא ביתם של אנשים מרקע אתני שונה. ארגנטינה היא כור היתוך של עמים שונים.
באמצע המאה ה-19 החל להגיע לארגנטינה גל הגירה גדול, עקב מדיניות חוקתית חדשה שעודדה הגירה ובעיות במדינות מהן הגיעו המהגרים, כגון מלחמות, עוני ורעב. מקורות ההגירה העיקריים היו מאירופה, מדינות המזרח הקרוב והמזרח התיכון, רוסיה ויפן. בסופו של דבר הפכה ארגנטינה למדינה עם מספר המהגרים השני בגודלו בתקופה, עם 6.6 מיליון, שנייה רק לארצות הברית עם 27 מיליון.
מסיבה זו, רוב הארגנטינאים הם בעלי מוצא אירופי מלא, והם צאצאים של מתיישבים מהתקופה הקולוניאלית או של מהגרים מאירופה מהמאה ה-19 וה-20.
הקבוצות האתניות הנפוצות ביותר הן ספרדים (כולל גליסיאנים ובסקים), איטלקים וילידים. ההערכה היא שלעד 30 מיליון ארגנטינאים, 62.5% מכלל האוכלוסייה, יש מוצא איטלקי, מלא או חלקי. במדינה כמה אוכלוסיות גרמאניות, סלאביות, איריות וצרפתיות. קהילות יהודיות, ערביות, אסייתיות, צועניות ואפריקניות תורמות לכור ההיתוך הארגנטינאי.
ההגירה של העשורים האחרונים לארגנטינה כוללת בעיקר פרגוואים, בוליביאנים, פרואנים ושאר עמים מאמריקה הלטינית, מזרח אירופה, אפריקה ואסיה.
קבוצות אתניות > גנטיקה

עד כה נערכו מעט מאוד מחקרים מקיפים באזורים הרבים של ארגנטינה על מנת לאפיין את התערובת הגנטית של הארגנטינאים. מחקרים עם מדגם קטן נותנים את ההרכב הבא:
הומבורגר, 2015, ב-PLOS One Genetics: ‏67% אירופים, 28% ילידים אמריקאים, 4% אפריקאים ו-1.4% אסייתים.
אוונה, 2012, PLOS One Genetics : ‏ 65% אירופים, 31% ילידים אמריקאים ו-4% אפריקאים.
פרובינציית בואנוס איירס: 76% אירופים ו-24% אחרים.
אזור דרום (צ'ובוט): 54% אירופים ו-46% אחרים.
אזור צפון-מזרח (פרובינציות מיסיונס, קוריינטס, צ'אקו ופורמוסה): 54% אירופים ו-46% אחרים.
אזור צפון-מערב (סלטה): 33% אירופים ו-67% אחרים.
אוליביירה, 2008, אוניברסיטת ברזיליה: 60% אירופאים, 31% ילידים אמריקאים ו-9% אפריקאים.
נשיונל ג'יאוגרפיק: 52% אירופים, 27% ממוצא ילידי, 9% אפריקאים ו-9% אחרים.
קוראץ', דניאל (2010): 78.5% מוצא אירופי, 17.3% אמריקאי ו-4.2% אפריקאי שחור.
פרולין, (2019): PLOS One Genetics: ‏62.1% אירופים, 35.8% ילידים אמריקאים ו-2.1% אפריקאים.
צוות בראשות דניאל קוראץ' ערך מחקר בשנת 2009, וניתח 246 דגימות משמונה פרובינציות ושלושה אזורים שונים במדינה. התוצאות היו כדלקמן: ניתוח DNA של כרומוזום Y גילה 94.1% מהתרומה האירופית, ורק 4.9% ו-0.9% מהתרומה הילידית והאפריקאית השחורה, בהתאמה. ניתוח גנום מיטוכונדרי הראה שוב תרומה ילידית גדולה מהשושלת אימהית, 53.7%, עם 44.3% מהתרומה האירופית ו-2% תרומה אפריקאית. המחקר של 24 סמנים אוטוזומליים הוכיח גם תרומה אירופית גדולה של 78.5%, לעומת 17.3% מהתרומות הילידיות ו-4.2% מהאפריקאיות.
מספר מחקרים גילו שהמוצא האירופי בארגנטינה מגיע בעיקר מחצי האי האיברי ואיטליה, ותרומה נמוכה בהרבה ממרכז וצפון אירופה. המרכיב האיטלקי חזק יותר במזרח ובמרכז-מערב ארגנטינה, בעוד ההשפעה הספרדית שולטת בצפון-מזרח ובצפון-מערב.
קבוצות אתניות > ארגנטינאים אירופאים

ארגנטינאים ממוצא אירופי מלא מהווים את רוב אוכלוסיית ארגנטינה. האירופים האתניים כוללים את צאצאיהם הארגנטינאים של מתיישבים מספרד במהלך התקופה הקולוניאלית שלפני 1810, ובעיקר של מהגרים בגל ההגירה הגדול מאירופה, מאמצע המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20. שום מפקד אוכלוסין בארגנטינה לא כלל שאלות מקיפות על מוצא אתני, אם כי מחקרים רבים קבעו שהארגנטינאים האירופיים הם הרוב במדינה מאז 1914. כמה מקורות בינלאומיים טוענים כי המרכיב האירופי באוכלוסייה הארגנטינאית עומד על כ-97%.
הקהילות האירופיות המהגרים הרבות ביותר הן: ספרדים (כולל בסקים, אסטורים וגליסיאנים), איטלקים (אנ') (62.5% מהאוכלוסייה הם בעלי מידה מסוימת של מוצא איטלקי), גרמנים, סקנדינבים (בעיקר דנים, פינים ושוודים), סלאבים (כולל רוסים, אוקראינים, פולנים, צ'כים, בולגרים, סלובנים, סרבים וקרואטים), צרפתים (כולל בסקים דוברי צרפתית), אירים, פורטוגזים, הולנדים ואחרים, במידה פחותה יותר.
בארגנטינה יש כ-300,000 צוענים.
קבוצות אתניות > ארגנטינאים מסטיסים

הערכות האוכלוסייה המסטיסים (מעורבים) בתוך סך האוכלוסייה הארגנטינאית אינן מדויקות. באחד המחקרים הגנטיים המקיפים ביותר על אוכלוסיית ארגנטינה, שכלל 441 ארגנטינאים מרחבי המדינה (במיוחד הקונגלומרט העירוני של בואנוס איירס), נצפה כי אוכלוסיית המדגם כללה בממוצע 65% אירופאים, אחריהם 31% ילידים אמריקאים, ולבסוף 4% ממוצא אפריקאי. עם זאת, מחקר זה לא היה משוקלל ונועד להיות ייצוג של המגוון של ה-DNA הארגנטינאי ולא הדגמה של ההרכב האתני הממוצע של המדינה. כמו כן, נמצא שיש הבדלים גדולים במוצא בין ארגנטינאים ברחבי המדינה. מחקר של דניאל קוראץ' שניסה למצוא את המוצא הארגנטינאי הממוצע על ידי שקלול אוכלוסיית אזורים שונים נתן הערכה גבוהה משמעותית של מוצא אירופי, עם 78.5% מה-DNA האוטוזומלי של ארגנטינאי ממוצע.
קבוצות אתניות > ארגנטינאים ילידים

בארגנטינה יש 35 קבוצות ילידים מוכרות רשמית. נכון למפקד האוכלוסין 2010, 955,032 ארגנטינאים (2.38% מאוכלוסיית המדינה) מזהים את עצמם כילידים או צאצאים מהדור הראשון של עמים ילידים.
הקבוצות הילידיות הגדולות ביותר היו הן אוניקנק, קולה, קום, ויצ'י, דיאגיטה, מוקובי, הוארפה, מפוצ'ה וגוארני. ארגנטינאים רבים מזדהים כבעלי אב קדמון יליד אחד לפחות. מחקר גנטי שנערך על ידי אוניברסיטת בואנוס איירס ב-2011 הראה שליותר מ-56% מתוך 320 הארגנטינאים שנדגמו הוכח שיש לפחות אב קדמון יליד אחד בשושלת הורית אחת, ולכ-11% היו אבות ילידים בשתי שושלת ההורים.
פרובינציית חוחוי בצפון-מערב ארגנטינה היא ביתם של האחוז הגבוה ביותר של משקי בית (15%) עם לפחות תושב יליד אחד או צאצא ישיר של יליד. לפרובינציות צ'ובוט ונאוקן בפטגוניה יש למעלה מ-12%.
קבוצות אתניות > אפרו-ארגנטינאים

על פי מפקד האוכלוסין הארגנטינאי מ-2010, 149,493 (0.37% מכלל אוכלוסיית המדינה) זוהו כאפרו-ארגנטינאים, אם כי לפי מחקרי מאגר גנים, האוכלוסייה הארגנטינאית עם מידה מסוימת של מוצא מאפריקה שמדרום לסהרה הוא בסביבות 7.5%. הערכות הבנק העולמי וממשלת ארגנטינה העלו כי אוכלוסיית הארגנטינאים עם מוצא אפריקאי משמעותי עשויה למנות יותר מ-2 מיליון איש.
אף על פי שבשנות ה-60 נמצא שארגנטינה הייתה חייבת שני שלישים מנפח אוכלוסייתה להגירה אירופית, למעלה מ-5% מהארגנטינאים מצהירים שיש להם לפחות אב קדמון שחור אחד, ו-20% נוספים מצהירים שהם לא יודעים אם יש להם אבות שחורים או לא. מחקרים גנטיים שבוצעו בשנת 2005 הראו כי הרמה הממוצעת של תרומה גנטית אפריקאית באוכלוסיית בואנוס איירס היא 2.2%, אך מרכיב זה מרוכז ב-10% מהאוכלוסייה שמציגה רמות גבוהות יותר של מוצא אפריקאי באופן ניכר. ישנה קהילה אפרו-ארגנטינאית בולטת ברבעים סן טלמו ולה בוקה בבואנוס איירס, ולא מעט ארגנטינאים ממוצא אפריקני במרלו ובסיודד אוויטה, באזור המטרופולין של בואנוס איירס.
ההגירה מכף ורדה הייתה אחד מזרמי ההגירה האפריקאים המוקדמים ביותר בעידן הפוסט-קולוניאלי, החל כבר בסוף המאה ה-19 ועד למאה ה-20. כיום ילידי כף ורדה מהווים אחת מקהילות המהגרים האפריקאיות הגדולות ביותר, המונה למעלה מ-15,000. הם חיים בעיקר בערי נמל בפרובינציית בואנוס איירס. ההגירה מסנגל, ניגריה, סיירה לאון, אנגולה ומדינות אחרות באפריקה גרמה לעלייה באוכלוסיית השחורים במדינה.
קבוצות אתניות > ארגנטינאים אסייתים

ארגנטינאים ממוצא אסייתי הם אלו שנולדו בתוך ארגנטינה או נולדו במקום אחר ומאוחר יותר התאזרחו או הפכו לתושבי ארגנטינה. ארגנטינאים אסייתים התיישבו בארגנטינה במספרים גדולים במהלך כמה גלי הגירה במאות ה-19 וה-20. במאה ה-19 הגיעו מהגרים ממערב אסיה, בעיקר מלבנון וסוריה, כתוצאה ממרד הר הלבנון ב-1860. בתחילת המאה ה-20 הגיע למדינה גל קטן של מהגרים ממזרח אסיה, במיוחד מיפן.
קבוצות אתניות > ארגנטינאים אסייתים > מזרח אסיה

הארגנטינאים הראשונים ממוצא מזרח אסייתי היו קבוצה קטנה של מהגרים יפנים, בעיקר ממחוז אוקינאווה, שהגיעו בתקופה שבין תחילת לאמצע המאה ה-20. בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלו להגיע למדינה קוריאנים, ובשנות ה-80 הגיעו גם מהגרים טאיוואנים. שנות ה-90 הביאו את גל ההגירה האסייתי הגדול ביותר שהגיע לארגנטינה וכלל מהגרים סינים, שהפכו בסופו של דבר לקהילת המהגרים הרביעית בגודלה ב-2013, אחרי פרגוואיים, בוליביאנים ופרואנים. האוכלוסייה המזרח אסייתית הקטנה בארגנטינה שמרה לרוב על פרופיל נמוך, והתקבלה בחברה הארגנטינאית הגדולה. רבים מהאסייתים, שגרים בעיקר בשכונות משלהם בבואנוס איירס, מחזיקים עסקים משלהם בגדלים שונים – בעיקר טקסטיל, חנויות מכולת ומסעדות.
קבוצות אתניות > ארגנטינאים אסייתים > מערב אסיה וערב

ערבים וארגנטינאים בעלי מוצא ערבי חלקי הם כ-3.2 מיליון בני אדם שמוצאם בכל אחד מגלי ההגירה השונים, בעיקר מאזור הלבנט של מערב אסיה, אזורים שהם כיום סוריה ולבנון, וקיליקיה וארץ ישראל במידה פחותה. בשל העובדה שמדינות ערביות רבות היו בשליטת האימפריה העות'מאנית בזמן גל ההגירה הגדול, רוב הערבים נכנסו למדינה עם דרכונים טורקיים, ולכן הם מכונים בשפת העם "לוס טורקוס" (Los turcos, הטורקים). רוב הארגנטינאים הערבים הם נוצרים, אם כי ארגנטינה היא המדינה עם האוכלוסייה המוסלמית הגדולה ביותר באמריקה הלטינית, ומכילה את המסגד הגדול ביותר באזור (מרכז התרבות האסלאמי המלך פהד (אנ') בבואנוס איירס). ישנה גם קהילה יהודית סורית-לבנונית גדולה במדינה, שמרכזה בעיקר בבואנוס איירס, רוסאריו וטוקומאן.
שפות

אף על פי שספרדית היא השפה הדומיננטית, בהיותה השפה הרשמית המדוברת בפי כמעט על ידי כל הארגנטינאים, מדוברות בארגנטינה לפחות 40 שפות. שפות המדוברות על ידי לפחות 100,000 ארגנטינאים כוללות שפות ילידי אמריקה כמו קצ'ואה, גוארני ומפודונגון, ושפות מהגרים כמו גרמנית, איטלקית או ערבית לבנטינית.
שתי שפות ילידים נכחדו (אביפון וצ'אנה), בעוד שאחרות נמצאות בסכנת הכחדה מאחר שהן מדוברות על ידי קשישים שצאצאיהם אינם דוברים את השפות (כגון ויללה, פואלצ'ה, טהואלצ'ה וסלקנאם).
ישנן גם קהילות אחרות של מהגרים הדוברות את שפות האם שלהן, כמו השפה הסינית המדוברת על ידי לפחות מחצית מ-60,000 המהגרים הסינים (בעיקר בבואנוס איירס) וקהילה דוברת אוקסיטנית בפיגווה, פרובינציית בואנוס איירס. ולשית מדוברת על ידי יותר מ-35,000 אנשים בפרובינציית צ'ובוט. זה כולל ניב בשם ולשית פטגונית, שהתפתח מאז תחילת ההתיישבות הוולשית בארגנטינה ב-1865.
אחוז גבוה מהארגנטינאים בקיאים בשפה האנגלית, שכן הוראתה מתחילה כבר בגן הילדים.
דת

רוב אוכלוסיית ארגנטינה היא נוצרית. לפי סקר CONICET על אמונות, כ-76.5% מהארגנטינאים הם רומים-קתולים, 11.3% אדישים מבחינה דתית, 9% פרוטסטנטים (עם 7.9% בזרמים הפנטקוסטליים), 1.2% עדי יהוה ו-0.9% מורמונים.
בארגנטינה נמצא המיעוט המוסלמי הגדול ביותר באמריקה הלטינית.
דת > יהדות

אף על פי שהיהודים מהווים פחות מאחוז מאוכלוסיית ארגנטינה, בבואנוס איירס נמצאת האוכלוסייה השנייה בגודלה של יהודים ביבשת אמריקה, שנייה רק לקהילה היהודית בניו יורק, והגדולה ביותר באמריקה הדרומית.
הגירה

לפי הערכות רשמיות יש 600,000 ארגנטינאים ברחבי העולם, ולפי הערכות של ארגון ההגירה הבין-לאומי היו כ-806,369 מאז 2001. ההערכה היא שצאצאיהם יהיו בסביבות 1,900,000. גל ההגירה הראשון התרחש במהלך המשטר הצבאי בין 1976 ל-1983, בעיקר לספרד, ארצות הברית, ונצואלה ומקסיקו. במהלך שנות ה-90, עקב ביטול הוויזות בין ארגנטינה לארצות הברית, היגרו אלפי ארגנטינאים לאמריקה הצפונית. גל ההגירה הגדול האחרון התרחש במהלך המשבר הכלכלי שפקד את המדינה ב-2001, בעיקר לאירופה (ובה במיוחד לספרד), אם כי חלה עלייה גם בהגירה למדינות שכנות, במיוחד ברזיל, צ'ילה ופרגוואי.
הגירה > אירופה

קצב ההגירה של ארגנטינה לאירופה (בעיקר לספרד ואיטליה) הגיע לשיאו בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. בספרד ובאיטליה נמצאות הקהילות הארגנטינאיות הגדולות באירופה. עם זאת, ישנן קהילות חשובות גם בצרפת, הממלכה המאוחדת וגרמניה.
הגירה > אמריקה

יעדי ההגירה הפופולריים ביותר ביבשת אמריקה הם: ארצות הברית וברזיל, ובמידה פחותה: אורוגוואי, קנדה, צ'ילה, פרגוואי ובוליביה. קהילות קטנות אחרות התיישבו בפרו, ונצואלה, קולומביה, אקוודור וקוסטה ריקה.
הגירה > המזרח התיכון

בישראל נמצאת הפזורה הארגנטינאית הגדולה ביותר במזרח התיכון, של יהודים שעלו לישראל.
הגירה > אוקיאניה

באוקיאניה, הקהילה הארגנטינאית הגדולה ביותר נמצאת באוסטרליה, ואחריה ניו זילנד.
ראו גם

ארגנטינה
יהדות ארגנטינה
אפרו-ארגנטינאים
ההתיישבות הוולשית בארגנטינה
שבט אפרים

בול המוקדש לשבטי יוסף: מנשה ואפריים
מפה עתיקה של שבט אפרים ובנימין משנת 1658
שֵׁבֶט אֶפְרַיִם הוא אחד משבטי ישראל המתוארים במקרא. בני השבט נקראים "אפרתים". שבט זה נודע בחשיבותו והצמיח מתוכו מספר מנהיגים מהותיים, ביניהם יהושע בן נון אשר הנהיג את העם בכיבוש הארץ וירבעם בן נבט מייסד ממלכת ישראל.
אבי השבט

השבט נקרא על שם בנו השני של יוסף, אפרים.
ברכות השבט

יעקב מברך את בניו של יוסף בנפרד, ומקדים את ברכתו לאח הצעיר אפרים על פני האח הבכור מנשה:
וַיֹּאמֶר יָדַעְתִּי בְנִי יָדַעְתִּי – גַּם הוּא יִהְיֶה לְּעָם, וְגַם הוּא יִגְדָּל; וְאוּלָם, אָחִיו הַקָּטֹן יִגְדַּל מִמֶּנּוּ, וְזַרְעוֹ יִהְיֶה מְלֹא-הַגּוֹיִם.
שבט אפרים קיבל את ברכת משה לשני בני יוסף אפרים ומנשה בפרשת וזאת הברכה:
וּלְיוֹסֵף אָמַר: מְבֹרֶכֶת ה' אַרְצוֹ,

מִמֶּגֶד שָׁמַיִם מִטָּל וּמִתְּהוֹם רֹבֶצֶת תָּחַת.

וּמִמֶּגֶד תְּבוּאֹת שָׁמֶשׁ וּמִמֶּגֶד גֶּרֶשׁ יְרָחִים.

וּמֵרֹאשׁ הַרְרֵי קֶדֶם וּמִמֶּגֶד גִּבְעוֹת עוֹלָם.

וּמִמֶּגֶד אֶרֶץ וּמְלֹאָהּ וּרְצוֹן שֹׁכְנִי סְנֶה תָּבוֹאתָה לְרֹאשׁ יוֹסֵף וּלְקָדְקֹד נְזִיר אֶחָיו.

בְּכוֹר שׁוֹרוֹ הָדָר לוֹ וְקַרְנֵי רְאֵם קַרְנָיו בָּהֶם עַמִּים יְנַגַּח יַחְדָּו אַפְסֵי אָרֶץ וְהֵם רִבְבוֹת אֶפְרַיִם וְהֵם אַלְפֵי מְנַשֶּׁה.
סמלי השבט

הדגל של שבט אפרים היה ציור של שור ושל מצרים על רקע שחור כצבע שוהם שהיא אבן החושן של יוסף.
לשבט אפרים מקושר חודש סיוון או תשרי.
השבט במדבר

משפחות השבט העיקריות היו שותלח, בכר ותחן, ומבני שותלח משפחת ערן. כך לפי מפקד בני ישראל בערבות מואב. לעומת זאת לפי הרשימה בדברי הימים אלו היו שותלח ובריעה, ואחותם שארה. יש פרשנים שקשרו את 'ברד' ו'תחת' המוזכרים שם כשמות שונים ל'בכר' ו'תחן' שנמנו בערבות מואב.
לפי מדרשי חז"ל, אחת הסיבות לכך שבני ישראל נסובו במדבר ולא עלו ישר לארץ ישראל היא מלחמה מוקדמת יותר של שבט אפרים בפלשתים, לאחר שיצאו ממצרים לפני שהוצאים משה (ראה פירוש יוב"ע על ספר שמות, פרק י"ג, פסוק י"ז). ובפרקי רבי אליעזר מובא שעוד לפני הגעתו של משה יצאו בני אפריים בעקבות משיח שקר בשם נון ונתפסו על ידי המצרים: "ר' אליעזר אומ' כל אותן השנים שישבו ישראל במצרים ישבו בטח ושאנן ושלו עד שבא נון מבני בניו של אפרים ואמ' להם נגלה לי הב"ה להוציא אתכם ממצרים. בני אפרים בגאות לבם שהם מזרע המלכות וגבורי כח במלחמה לקחו את נשיהם ואת בניהם ויצאו ממצרים ורדפו המצריים אחריהם והרגו מהם מאתים אלף כלם גבורים שנ' בני אפרים וכו'" (פרקי דרבי אליעזר, מ"ח).
עוד עולה מהמקורות כי חלק משבט אפריים כבר ישב מחוץ למצרים טרם יציאת מצרים. למשל התוספת של 20,500 במפקד השני של שבט מנשה לעומת המפקד הראשון 'במדבר' (כו, לד מול א, לה; ב, כא) מחזקת את הסברה, שמשפחות מכיר וגלעד כבר ישבו בגלעד, כשאחיהם הגיעו ממצרים. דעה נוספת רומזת שאותם אנשים שכבר ישבו מחוץ למצרים היו מאותם שנפלו בקרב בניסיון היציאה הראשון ממצרים.
בספר במדבר, פרשת נשא נזכר נשיא שבט אפרים במדבר: אֱלִישָׁמָע בֶּן עַמִּיהוּד, שהיה סבו של יהושע בן נון ואביו של נון.
בפרשת מסעי נזכר נשיא אפרים שונה בשם קְמוּאֵל בֶּן שִׁפְטָן. יְהוֹשֻׁעַ בִּן נוּן משבט אפרים היה אחד המרגלים שנשלחו לבדוק את מצבה של הארץ המובטחת. הוא מונה להיות יורשו של משה רבנו לאחר מותו ולהוביל את בני ישראל בכיבוש הארץ.
בזמן מסעם של בני ישראל במדבר, חנה שבט אפרים כראשון במחנה שהיה ממערב למשכן.
במפקד שנערך במדבר לאחר יציאת מצרים מנו הגברים מגיל 20–50 בשבט אפרים 40,500 איש אך מספרם ירד בהדרגה בשנים הבאות וכאשר בני ישראל הגיעו לארץ המובטחת, לאחר 40 שנה של נדידה במדבר, מנו 32,500 איש.