stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם (סרט)
צוות השחקנים

| דמות | שחקן | מדבב בעברית |
| --- | --- | --- |
| הארי פוטר | דניאל רדקליף | גומא פריד |
| אלבוס דמבלדור | מייקל גמבון | אלברט כהן |
| רון ויזלי | רופרט גרינט | דניאל מגון |
| הרמיוני גריינג'ר | אמה ווטסון | עינת אירונשטיין |
| סוורוס סנייפ | אלן ריקמן | אוהד שחר |
| בלטריקס לסטריינג' | הלנה בונהם קרטר | עדי קוזלובסקי |
| ארגוס פילץ' | דייוויד בראדלי | אלברט כהן |
| רובאוס האגריד | רובי קולטריין | אריה צ'רנר |
| פיליוס פליטיק | וורוויק דייוויס | אבי חדש |
| דראקו מאלפוי | טום פלטון | מורן סופר |
| מינרווה מקגונגל | מגי סמית' | רבקה מיכאלי |
| נימפדורה טונקס | נטליה טנה | הדר שחף-מעיין |
| מולי ויזלי | ג'ולי וולטרס | שרית וינו-אלעד |
| רמוס לופין | דייוויד ת'יוליס | צביקה שוורצברג |
| לונה לאבגוד | אוונה לינץ' | שירה נאור |
| נוויל לונגבוטום | מתיו לואיס | רועי ויינברג |
| ג'יני ויזלי | בוני רייט | לני כהן |
| לבנדר בראון | ג'סי קייב | ספיר דרמון |
| נרקיסה מאלפוי | הלן מקרורי | עדי טופול |
| הוראס סלגהורן | ג'ים ברודבנט | אברהם סלקטר |
| טום רידל בן 11 | הירו פיינס טיפין |  |
| טום רידל בן 16 | פרנק דילן | עמוס שוב |
| פרד ויזלי | ג'יימס פלפס | יגאל מזרחי |
| ג'ורג' ויזלי | אוליבר פלפס | זיו מאיר |
| ארתור ויזלי | מארק ויליאמס | יגאל שדה |
| קורמק מקלאגן | פרדי סטרומה |  |
| קייטי בל | ג'ורג'ינה לאונידס |  |
| שיימוס פיניגן | דוון מארי | אסף קורמן |
| דין תומאס | אלפרד אנוך | לירון לב |
| גרגורי גויל | ג'ושוע הרדמן |  |
| וינסנט קראב | ג'יימי ויילט | דור סרוגו |
| ליאן | איסבלה לוגהלנד |  |
| פנריר גרייבק | דייב לגנו |  |
הערות שוליים

↑  "הארי פוטר" השישי נדחה ליולי, באתר ynet, 15 באוגוסט 2008
↑  תיאור הסרט ותמונות רשמיות ראשונות (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009115972  VIAF: 175280488   WorldCat (עם VIAF): 175280488
רוברט קורבים

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1962 (בן 62) בולטימור, ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוטית בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  האקדמיה הימית של ארצות הברית  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי  בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים  Woodlawn High School 
 תקופת השירות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 דרגה:  קפטן בצי ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  37 ימים 14 שעות ו-33 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  ‏ 7
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  45 שעות ו-34 דקות
 עיסוק נוכחי:  אסטרונאוט
 ביוגרפיה בנאס"א:  רוברט קורבים
 משימות
 STS-85, STS-98, STS-116
   
 
רוברט קורבים (באנגלית: .Robert Lee Curbeam, Jr;‏ נולד ב-5 במרץ 1962, בולטימור) הוא אסטרונאוט אמריקאי, טייס לשעבר בצי ארצות הברית. הוא טס שלוש פעמים לחלל במסגרת משימות שהות בתחנת החלל הבינלאומית.
רוברט קורבים נולד בבולטימור. לאחר סיום אקדמיה של הצי הוא הוצב במשימות שונות של הצי, לרבות משימות בים התיכון והים הקריבי ומשימות שונות על סיפון של נושאת מטוסים Forrestal.
במהלך שרות בצי הוא סיים לימודי תואר ראשון ותואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה.
בשנת 1991 רוברט קורבים סיים בית ספר לטייסי ניסוי של הצי והי המעורב בפרויקט F-14 טומקט.
בדצמבר 1994 הוא נקלט בNASA והוצב במרכז החלל ג'ונסון. רוברט קורבים השתתף ב-3 משימות חלל. בשנת 1997 במשימה STS-85 (קרטיס בראון היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה ביצוע ניסויים בעזרת CRISTA-SPAS. ‏ בשנת 2001 הוא היה מומחה משימה במשימה STS-98 של מעבורת החלל אטלנטיס (קנת קוקרל היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה להביא לתחנת החלל הבין-לאומית מודול חדש. בשנת הוא היה מומחה משימה ב-STS-116 של מעבורת החלל דיסקברי (מארק פוליאנסקי היה מפקד צוות). במשימה זו לתחנת החלל הבין-לאומית הובא מודול נוסף. במהלך משימות אלו הוא פעל מחוץ לחללית במשך 45 שעות.
בשנת 2007 רוברט קורבים עזב את NASA ועבר לעבוד במגזר הפרטי. הוא עבד מספר שנים במרכז מחקר של נורת'רופ גראמן בווירג'יניה. החל משנת 2017 הוא עובד בריית'יאון ומכהן כסגן-נשיא של החברה.
רוברט קורבים חבר פעיל באיגוד העורבים הישנים.
הערות שוליים

↑  https://www.latimes.com/business/la-fi-himi-curbeam-20171126-htmlstory.html
דיטר בורדנסקי

דיטר בורדנסקי (בגרמנית: Dieter Burdenski,‏ 26 בנובמבר 1950 – 9 באוקטובר 2024) היה כדורגלן גרמני ששיחק ברוב שנות הקריירה שלו בוורדר בעמדת השוער, ונחשב לשיאן הופעות הליגה של ורדר ברמן עם 479 הופעות ליגה, מתוכן 444 בבונדסליגה. לבורדנסקי 12 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. בורדנסקי, על אף קומתו הנמוכה יחסית לשוער (1.81 מטר), נחשב לאחד מטובי השוערים בתולדות הכדורגל הגרמני, וניחן באתלטיות, יכולת תגובה מהירה במיוחד, וכושר מנהיגות, שהתבטא בכך ששימש קפטן בורדר ברמן במשחקים רבים.
אביו, הרברט בורדנסקי, היה אף הוא כדורגלן מצליח והופיע חמש פעמים במדי נבחרת גרמניה, והתפרסם בכך שהבקיע את השער הראשון של נבחרת גרמניה המערבית לאחר מלחמת העולם השנייה.
קריירת מועדונים

בורדנסקי נולד בברמן שבגרמניה המערבית. הוא שיחק כנער במועדון הורסט-אמשר, ובשנת 1966 הצטרף לנוער של שאלקה 04. בשנת 1969 עלה לקבוצה הבוגרת, אך שימש כשוער המשנה לרוברט ניגבור, וכמעט שלא קיבל הזדמנויות בהרכב, ושיחק במשך שנתיים בשלושה משחקים בלבד. אחד מהמשחקים הללו, הפסד של שאלקה 1-0 לארמיניה בילפלד באפריל 1971, הועמד בהמשך תחת חקירה של התאחדות הכדורגל הגרמנית במסגרת פרשת הטיית משחקים שהתרחשה בשנת 1971, בה נחשד כי הועברו כספים בין קבוצות מסוימות על מנת שתפסדנה משחקים. בעוד ששחקנים כמו קלאוס פישר ורולף רוסמן ספגו עונשים כבדים בגין פרשה זו, הצליח בורדנסקי, שאף הוא נחשד במכירת המשחק, לצאת זכאי, ולא נענש. בקיץ 1971 עזב בורדנסקי את שאלקה 04 ועבר לאותה ארמיניה בילפלד, ששיחקה אז בבונדסליגה, ותפס מיד את אפודת השוער הראשון. בורדנסקי ובילפלד הציגו בעונה זו את ההגנה הגרועה בליגה, ונשרו לליגה השנייה מהמקום האחרון לאחר שספגו 83 שערים.
בקיץ 1972, לאחר שנשר עם ארמיניה בילפלד לליגה השנייה, חתם בורדנסקי בוורדר ברמן. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1972/73, שימש כשוער המשנה לגינטר ברנרד, אך החל מעונת 1973/74 תפס את אפודת השוער הראשון, תפקיד אותו מילא במשך 14 עונות רצופות בוורדר ברמן. בעונת 1975/76 אימן את ורדר ברמן אביו של דיטר בורדנסקי, הרברט בורדנסקי. האיחוד בין האב לבין בנו בוורדר ברמן לא נמשך זמן רב, שכן הרברט בורדנסקי פוטר עקב חוסר הצלחה, והוחלף באוטו רהאגל. נקודות ציון עיקריות נוספות בקריירה הארוכה של בורדנסקי בוורדר ברמן הן הבקעת השער היחיד בקריירה שלו בעונת 1979/80, בפנדל שבעט בהפסד 2-3 לשטוטגרט, ירידת הליגה באותה העונה, לאחר שהקבוצה ספגה 93 שערים וסבלה מההגנה הגרועה ביותר בבונדסליגה, והחזרה לבונדסליגה כעבור עונה אחת בלבד. עונתו האחרונה של בורדנסקי בוורדר ברמן הייתה עונת 1987/88. בעונה זו העדיף המאמן אוטו רהאגל את השוער הצעיר אוליבר רק, ובורדנסקי ערך שלוש הופעות בלבד, אך הקבוצה זכתה בסיום עונה זו באליפות הבונדסליגה. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל, אך לאחר פרישתו שיחק משחקים בודדים בא.י.ק סולנה ובויטסה ארנהם.
החל משנת 1997 הועסק בורדנסקי כמאמן שוערים בוורדר ברמן, ובשנת 2002, כאשר היה בן 52, הוזעק לשחק כשוער מחליף במשחק אחד בקבוצת המילואים ששיחקה בליגה השלישית בגרמניה, מאחר שכל השוערים היו פצועים. במשחק זה, הפסידה קבוצת המילואים של ורדר ברמן בתוצאה 3-1 לפ.צ. קמניצר. בשנת 2005 מונה בורדנסקי לקפטן של כבוד בוורדר ברמן.
קריירה בינלאומית

בשנת 1977 זומן בורדנסקי לראשונה לסגל נבחרת גרמניה המערבית, והיה מיועד לרשת את השוער הוותיק ספ מאייר במדים הלאומיים. בורדנסקי זומן למונדיאל 1978, אך לא שיחק בו כלל, והיווה גיבוי מהספסל לספ מאייר. בורדנסקי שיחק שלושה משחקים במוקדמות יורו 1980, אך לא זומן ליורו 1980 עצמו, בו זכתה נבחרת גרמניה המערבית. במאי 1984 ערך בורדנסקי את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים, במשחק ידידות מול נבחרת איטליה. לאחר מכן, זומן לסגל הגרמני ליורו 1984, אך לא שותף בו, ושימש מחליף לטוני שומאכר.
נפטר ב-9 באוקטובר 2024.
תארים

עם ורדר ברמן:
אליפות הבונדסליגה השנייה: 1980/81
אליפות הבונדסליגה: 1987/88
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות של ורדר ברמן בבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1978 |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 רוסמן •  5 קאלץ •  6 בונהוף •  7 אברמצ'יק •  8 צימרמן •  9 פישר •  10 פלוהה •   11 רומניגה •  12 שוורצנבק • 13 קונופקה •  14 ד.מילר • 15 ביר • 16 קולמן • 17 הולצנביין • 18 צווה • 19 וורם • 20 ה.מילר • 21 קארגוס • 22 בורדנסקי • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 דיץ •  4 רוסמן •  5 קאלץ •  6 בונהוף •  7 אברמצ'יק •  8 צימרמן •  9 פישר •  10 פלוהה •   11 רומניגה •  12 שוורצנבק • 13 קונופקה •  14 ד.מילר • 15 ביר • 16 קולמן • 17 הולצנביין • 18 צווה • 19 וורם • 20 ה.מילר • 21 קארגוס • 22 בורדנסקי • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – יורו 1984 |
| --- | --- | --- |
|  1 שומאכר •  2 בריגל •  3 שטראק •  4 ק.פורסטר •  5 ב.פורסטר •  6 רולף •  7 ברמה •  8 אלופס •  9 פלר •  10 מאייר •   11 רומניגה •  12 בורדנסקי • 13 מתאוס •  14 פלקנמאייר • 15 שטיליקה • 16 ברונס • 17 ליטבארסקי • 18 בוכוואלד • 19 בומר • 20 רולדר • מאמן: דרוואל |  1 שומאכר •  2 בריגל •  3 שטראק •  4 ק.פורסטר •  5 ב.פורסטר •  6 רולף •  7 ברמה •  8 אלופס •  9 פלר •  10 מאייר •   11 רומניגה •  12 בורדנסקי • 13 מתאוס •  14 פלקנמאייר • 15 שטיליקה • 16 ברונס • 17 ליטבארסקי • 18 בוכוואלד • 19 בומר • 20 רולדר • מאמן: דרוואל | מערב גרמניה |
דייוויד באק

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1986–2018 (כ־32 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף החלל ה-30  ראש אגף מבצעי אוויר, חלל וסייברספייס בפיקוד החלל  סגן מפקד פיקוד החלל של חיל האוויר  מפקד חיל האוויר ה-14  מפקד הפיקוד המשותף לחלל
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של חיל האוויר   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה   לגיון ההצטיינות (3)   כוכב הארד
 
דייוויד ג'. באק (באנגלית: David J. Buck) (נולד ב-10 במרץ 1956) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. שירת כמפקד חיל האוויר ה-14 בפיקוד החלל של חיל האוויר, ומפקד הפיקוד המשותף לחלל בפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
ביוגרפיה

ב-1986 סיים לימודי תואר ראשון והתגייס לחיל האוויר. שירת כקצין בכנף הטילים האסטרטגיים ה-44, המפעילה טילים בליסטיים בין יבשתיים. שימש קצין פיתוח בטייסת הניסויים 576 ועוזר למפקד חיל האוויר העשרים של ארצות הברית. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצי שימש ראש ענף וכותב נאומים במפקדת פיקוד החלל של חיל האוויר.
בשנים 2000–2002 פיקד על טייסת השיגורים לחלל הראשונה בנמל החלל קייפ קנוורל. בשנים 2003–2005 שימש ראש מחלקה באגף התכנון של המטות המשולבים. ביוני 2005 מונה למפקד להק בסיס האוויר 821 בבסיס חיל האוויר תול בגרינלנד. ביוני 2006 מונה לסגן קצין תכנון בפיקוד החלל. באוגוסט 2007 מונה לסגן מפקד כנף החלל ה-50. ביוני 2008 מונה למפקד כנף החלל ה-30. במאי 2010 מונה לראש אגף כוחות החלל במפקדת כוחות האוויר של פיקוד מרכז. קודם לדרגת בריגדיר גנרל וביוני 2011 מונה לסגן מפקד מרכז הלוחמה של חיל האוויר בבסיס נליס שבנבדה. במאי 2013 מונה לראש אגף מבצעי אוויר, חלל וסייברספייס בפיקוד החלל. באוגוסט 2014 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לסגן מפקד פיקוד החלל של חיל האוויר.
באוגוסט 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-14 ולמפקד הפיקוד המשולב לחלל של הפיקוד האסטרטגי בבסיס ונדנברג. שירת בתפקיד עד דצמבר 2017. הוא צפוי לסיים את שירותו בחיל האוויר בפברואר 2018.
לבאק תואר ראשון בניהול אוניברסיטת קנזס ניומן בויצ'יטה, תואר שני בניהול מאוניברסיטת דקוטה הדרומית, תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי, תואר שני באסטרטגיית ניהול משאבים לאומיים מהמכללה לתעשייה של הכוחות המזוינים. הוא בוגר תוכניות פיתוח מנהיגות באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת וירג'יניה ובאוניברסיטה לביטחון לאומי.
מיכאל וייכרט

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1890 פודהייצה, אוקראינה 
 פטירה:  11 במרץ 1967 (בגיל 76) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  פולין 
 שם עט:  Michał Brandt 
 מקום לימודים:  Firths Stanislaviv Imperial and Royal gymnasium, אוניברסיטת וינה, אוניברסיטת לבוב, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 שפות היצירה:  יידיש, עברית, פולנית 
 
מיכאל וייכרט (בכתיב יידי: וויַיכערט; 5 במאי 1890 – 12 במרץ 1967) היה סופר ומחזאי בתיאטרון יידיש, יהודי-אוקראיני יליד גליציה, שנשפט על שיתוף פעולה עם השלטון הגרמני הנאצי בשנות השואה. הוא עלה לישראל כעשור לאחר הקמתה.
ביוגרפיה

וייכרט נולד בפודהייצה, במזרח גליציה, אז תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית; בהיותו בן שלוש עברה משפחתו לעיר סטניסלבוב, שם למד בחדר, אחר כך בבית ספר ציבורי פולני ובתיכון. בגיל 18 השתתף בועידת צ'רנוביץ לקידום שפת היידיש. אחריה היה ממארגני מסע סופרי יידיש בערי גליציה ובוקובינה.
הוא למד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת וינה וסיים את לימודיו בהצטיינות. בהמשך למד בברלין באקדמיה לאמנויות הבמה של מקס ריינהרדט. בתום מלחמת העולם הראשונה חזר לפולין והתיישב בורשה, שם הקים ב-1929 סטודיו לתיאטרון ניסיוני צעיר, שהתפתח בהדרגה ל"תיאטרון היהודי הצעיר" ("יונג-טעאטער"), תיאטרון אידישאי מצליח. לצד זאת נטל וייכרט חלק מרכזי בחיי התרבות היהודית בפולין.
לפרנסתו שימש כיועץ משפטי למוסדות צדקה ותרבות יהודיים. בתפקידו זה הוא קשר קשרים עם הג'וינט באמריקה, עזר בהקמת ארגון גג לענייני צדקה ומלאכה ליהודי פולין והפך ליועץ המשפטי של הארגון.
מספריו

טעאַטער און דראַמע, וילנה: קלעצקין, 1926 (ביידיש)
זכרונות , תל אביב: (מנורה), 1960-ה'תש"ל 1970
ווארשע זכרונות (ורשה: 1918–1939; מבוא מאת דב סדן), 1961
זכרונות: מלחמה, 1963
זכרונות: נאכן חורבן, 1970
יידישע אליינהילף 1939–1945, תל אביב: מנורה, ה'תשכ"ב-1962 (ביידיש)
מסילת חיים ומשעוליה: גליציה, וינה, ברלין (מבוא: פרופ' דב סדן; מיידיש: שמאי מנדל), תל אביב: המנורה, ה'תשכ"ה, 1964 (263 עמודים)
טרופע טאנענצאפ: אַ גאָלדפאַדען-שפיל אין אַ גאַליציש שטעטל, תל אביב: המנורה, ה'תשכ"ז-1966. (ביידיש)
הערות שוליים

↑  מיכאל וייכרט באתר GRAVEZ
↑  ארכיון מיכאל ויכרט, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520918005171  PLWABN: 9810684766605606  GND: 117234923  ISNI: 0000 0001 1065 1155  LCCN: no00035913  NTA: 353003743  VIAF: 265144647703170462774   WorldCat (עם VIAF): 265144647703170462774
קת'לין רובינס

| --- | --- |

קת'לין רובינס
 לידה:  14 באוקטובר 1978 (בת 46) פרמינגטון, קונטיקט, ארצות הברית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוטית בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאית
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד  Vintage High School  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 עיסוקים נוספים:  מיקרוביולוגית
 תקופת השירות:  2009–הווה (כ־15 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  300 יום
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  2
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  12 שעות, 46 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  קת'לין רובינס
 משימות
 סויוז MS-01 (משלחת 48 / 49 לתחנת החלל הבינלאומית) סויוז MS-17 (משלחת 63 / 64 לתחנת החלל הבינלאומית)
 , , ,, , 
 
קת'לין רובינס (באנגלית: Kathleen Rubins; נולדה ב-14 באוקטובר 1978) היא מיקרוביולוגית ואסטרונאוטית בנאס"א. עם שיגורה לחלל בשנת 2016, היא הפכה לאישה ה-60 שטסה בחלל ושהתה בחלל יותר מ-115 ימים כמהנדסת טיסה במשלחת 48 / 49 לתחנת החלל הבינלאומית. באוקטובר 2020 חזרה לחלל כמהנדסת טיסה במסגרת משלחות 63 / 64 לתחנת החלל.
ביוגרפיה > חיים אישיים

רובינס נולדה בפרמינגטון, קונטיקט וגדלה בנאפה, קליפורניה. בילדותה חלמה להיות אסטרונאוטית, ובכיתה ז' היא ביצעה מטלות כדי לגייס מימון להשתתף במחנה חלל.
רובינס מתגוררת בפרינדזווד, טקסס.
ביוגרפיה > השכלה אקדמאית

רובינס סיימה את לימודיה בית הספר התיכון וינטג' בשנת 1996, וקיבלה תואר ראשון במדע בביולוגיה מולקולרית מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנת 1999.
כמו כן היא קיבלה תואר דוקטור (תואר שלישי) בביולוגיה של הסרטן בשנת 2005 באוניברסיטת סטנפורד לרפואה (ממהחלקה הביוכימית, מחלקת המיקרוביולוגיה ומחלקת האימונולוגיה).
קריירה > כחוקרת

במהלך התואר הראשון, רובינס ביצעה מחקר על ההשתלבות של נגיף הHIV-1 במעבדה למחלות זיהומיות במכון סאלק למחקרים ביולוגים (אנ').
במסגרת לימודיה לתואר שלישי, היא הייתה מעורבת בפיתוח מודל להתפשטות אבעבועות שחורות בסיוע המכון הצבאי למחלות מידבקות והמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, ופיתחה גם מודל להתפשטות הנגיף.
בשנת 2009, קת'לין הייתה עמיתה וחוקרת במכון וייטהד (whitehead) למחקר ביו-רפואי במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס . והובילה מעבדה שחקרה התפשטות מחלות נגיפיות במרכז ומערב אפריקה. רובינס עבדה בשיתוף עם צבא ארצות הברית לפיתוח טיפול בנגיפים כמו אבולה וLassa mammarenavirus.
קריירה > קריירה בנאס"א

רובינס נבחרה ביולי 2009 למחזור האסטרונאוטים ה-20 של נאס"א. הכשרתה כללה תדריכים מדעיים וטכניים, הדרכה אינטנסיבית במערכות תחנת החלל הבינלאומיות, מטיילים בחלל, רובוטיקה, אימונים פיזיולוגיים, אימוני טיסה ואימוני הישרדות במדבר.
קריירה > משלחות 48/49 לתחנת החלל הבינלאומית

רובינס המריאה לחלל במסגרת משלחות 48/49 לתחנת החלל הבינלאומית, שם שימשה כמהנדסת טיסה. היא המריאה לחלל על סויוז MS-01 ב־6 ביולי 2016.
במהלך שהותה בחלל, רובינס ביצעה למעלה מ-275 ניסויים על תחנת החלל, כולל ניסויים ביולוגים, ניסויים בפיזיקה והנדסת חומרים, ומחקר מיקרוביולוגי ועל השינויים בגוף האדם. רובינס הייתה האדם הראשון שרצף דנ"א (DNA), בחלל, ובסופו של דבר רצפה יותר מ-2 מיליארד זוגות בסיס של דנ"א במהלך סדרת ניסויים לניתוח רצף בתנאי מיקרוכבידה.
רובינס גידלה גם תאי לב (קרדיומיוציטים) בתרבות תאים וביצעה ניסויים בתגובת שרשרת של פולימראז (PCR) ומיקרוביומה כמותיים בתנאי המיקרוכבידה בחלל.
בנוסף למחקר ביולוגי, היא ביצעה שתי הליכות חלל, בשהות מצתברת של 12 שעות ו-46 דקות.
בהליכת החלל הראשונה שלה, יחד עם האסטרונאוט ג'ף ויליאמס, הם התקנו את מתאם העגינה הבינלאומי הראשון, נמל עגינה חדש לחללית המסחרית האמריקאית. במהלך הליכת החלל השנייה, הם ביצעו תחזוקה של מערכת הבקרה התרמית החיצונית של התחנה והתקנו מצלמות בחדות גבוהה, מה שאיפשר תמונות שלא נראו בעבר על פני כדור הארץ ותחנת החלל,
רובינס חזרה לכדור הארץ ב־30 באוקטובר 2016 בחללית סויוז MS-01. לאחר שהות מצטברת של 115 יום, 12 שעות ו-46 דקות.
קריירה > משלחות 63/64 לתחנת החלל הבינלאומית

רובינס שוגרה למשימתה השנייה בחלל ב-14 באוקטובר 2020 (ביום הולדתה ה-42) יחד עם הקוסמונאוטים הרוסיים סרגיי ריז'יקוב וסרגיי קוד-סברדצ'וק על גבי החללית סויוז MS-17.
פרסים ואותות הוקרה

| השנה | הפרס/ההצטינות |
| --- | --- |
1998: פרס מלגה למלגת אגודת כבוד אומגה
1998: המנהיג העולה של השנה אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
2000: מלגת בוגרי סטנפורד - עמית גבילן
2000: מלגת טרום דוקטורט במוסד הלאומי למדעים
2009: עשרת המבריקים של המדע הפופולרי
תחביבים, תחומי עניין וכישרונות מיוחדים

רובינס הייתה בקבוצת הטריאתלון של סטנפורד, והיא מתמקדת במרוצי ספרינט, מרחק אולימפי וריצת מרתונים.
כמו כן היא מטיסה מטוסים וביצוע צניחה חופשית, כאשר למדה טיסה וצניחה חופשית יחד עם בעלה, מייקל מגנני.
לקריאה נוספת

Carlson, H. A., Masukawa, K. M., Rubins, K., Bushman, F. D., Jorgensen, W. L., Lins, R. D., ... & McCammon, J. A. (2000). Developing a dynamic pharmacophore model for HIV-1 integrase. Journal of medicinal chemistry, 43(11), 2100-2114
Reddy, M. V. R., Rao, M. R., Rhodes, D., Hansen, M. S., Rubins, K., Bushman, F. D., ... & Faulkner, D. J. (1999). Lamellarin α 20-sulfate, an inhibitor of HIV-1 integrase active against HIV-1 virus in cell culture. Journal of medicinal chemistry, 42(11), 1901-1907
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Melanie Whiting, Kathleen "Kate" Rubins (PH.D.) NASA Astronaut, NASA, ‏2016-02-21
1 2  Robert Z. Pearlman 06 July 2016, Station-Bound NASA Astronaut is the 60th Woman to Fly into Space, Space.com (באנגלית)
1 2  Becker, Joachim (14 באוקטובר 2020). "Soyuz MS-17". Space Facts. נבדק ב-14 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Meet the Tremendous 12! Space Camp's Astronaut Alumni, www.spacecamp.com, ‏2019-09-06 (באנגלית)
↑  A. B. C. News, NASA Astronaut Kate Rubins Ready for First Trip to Space, ABC News (באנגלית)
↑  Calla Cofield 30 October 2016, Soyuz Space Capsule Lands Safely with Crew of 3, Space.com (באנגלית)
↑  "Press Release: NASA Assigns Astronaut Kate Rubins to Expedition 63/64 Space Station Crew". NASA. NASA. נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jerry Wright Johnson Space Center, NASA - In Their Own Words: Kathleen (Kate) Rubins, www.nasa.gov (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2017180667  VIAF: 3148631372830411645   WorldCat (עם VIAF): 3148631372830411645 
קת'לין רובינס ורצוף הDNA בתחנת החלל
רובינס בהליכת חלל, 2016
רובינס ליד "תא הבוחר" בתחנת החלל, היכן שהיא הצביעה במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020
מוחסן מח'מלבאף

| --- | --- |

מוחסן מח'מלבאף
 לידה:  29 במאי 1957 (בן 67) טהראן, איראן
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 תחום יצירה:  כתיבה 
 יצירות ידועות:  The Cyclist, ליקוי חמה בקנדהאר 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד (2010, 2011)  Sitges Film Festival Best Director award (1996)  Freedom to Create Prize (2009)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פריז נאנטר (2010) 
 בן או בת זוג:  מארזייה משכיני (1987–?) 
 צאצאים:  סמירה מח'מלבאף, Hana Makhmalbaf 
 www.makhmalbaf.com
 
מוחסן מח'מלבאף (בפרסית: محسن مخملباف, תעתיק מדויק: מחסן מח'מלבאף; נולד ב-29 במאי 1957) הוא במאי ומפיק סרטים איראני השייך לתנועת הגל החדש בקולנוע האיראני.
סרטיו הוצגו בפסטיבלי סרטים בינלאומיים רבים וזכו בפרסים. ב-2001 בחר המגזין "טיים" את סרטו "ליקוי חמה בקנדהאר" לאחד ממאה הסרטים הטובים בכל הזמנים. ב-2006 הוא נמנה עם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים של ונציה וב-2007 שימש כנשיא האקדמיה לקולנוע של אסיה.
מח'מלבאף עזב את איראן ב-2005, זמן קצר לאחר בחירתו של מחמוד אחמדינז'אד לנשיא איראן, עבר להתגורר בפריז ולאחר שהתקבלו איומים על חייו עבר ב-2011 להתגורר בלונדון. החל מיוני 2009 ובעקבות אירועי הבחירות לנשיאות בשנה זו, הכריז מח'מלבאף כי מונה לדוברו הרשמי של מיר-חוסיין מוסאווי בחו"ל.
ביולי 2013 הגיע כאורח הכבוד של פסטיבל הקולנוע ירושלים (ה-30 במספר) והציג את סרטו "הגנן" (אנ'), אשר צולם בישראל בגנים הבהאיים בחיפה וברחבי הארץ.
בספטמבר 2015 התארח בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה (ה-31 במספר), הוא שימש כיו"ר חבר השופטים. בפסטיבל הוקרן סרטו הקצר "הדייר", ולאחריו הסרט "בית ספר של אבא" בהשתתפותו ובהשתתפות משפחתו, המספר על בית הספר לקולנוע שהוא הקים ובו לימד את בני משפחתו ליצור סרטים.
ביוגרפיה

מוחסן מח'מלבאף נולד בטהראן ב-29 במאי 1957. הוא החל לתמוך באמו החד-הורית בגיל 8. עד הגיעו לגיל 17 הספיק לעבוד כנער מעלית, כפועל חקלאי וכן בעבודות שונות נוספות. כצעיר מן השכונות הדרומיות של טהראן, הוא הקים מיליציה אסלאמית מחתרתית, ובגיל 17 נורה ונעצר בעת שניסה לחטוף נשק משוטר. הוא שוחרר מהכלא זמן קצר לאחר מהפכת 1979. ארבע וחצי השנים בכלא חידדו את השקפתו על החיים ועל החברה האיראנית, ובסיומן התרחק מן הפוליטיקה לטובת עיסוק בספרות ובאמנות, ובמיוחד בקולנוע, מתוך אמונה כי החברה האיראנית סובלת מעוני תרבותי יותר מכל דבר אחר.
מח'מלבאף הפך לסופר ויוצר קולנוע באיראן של בתר-המהפכה. הוא כתב נובלות, סיפורים קצרים ותסריטים, אשר חלקם תורגמו לשפות רבות. הוא כתב וביים 18 סרטים עלילתיים ו-6 סרטים קצרים, וכן כתב תסריטים וביצע עבודות עריכה עבור יוצרי קולנוע איראנים אחרים. סרטיו הוקרנו יותר מ-100 פעמים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים ברחבי העולם, והוא זכה בפרסים רבים. בשנת 1996 הוא נטש באופן זמני את הקריירה הקולנועית שלו כדי ללמד. הוא הקים את בית הספר לקולנוע "מח'מלבאף", שבו לימד קולנוע לקבוצה נבחרת של תלמידים ובהם שלושת ילדיו.
המחקר לסרט "ליקוי חמה בקנדהאר" כלל נסיעה חשאית לאפגניסטן בימי שלטון הטליבאן. הוא הושפע מאוד מן המצב הקשה במדינה, ולאחר השלמת הסרט קיבל על עצמו את ניהולם וביצועם של פרויקטים באפגניסטן שעסקו בחינוך להיגיינה ובשיפור תנאי החיים של פליטים אפגנים באיראן.
רבות מיצירותיו עברו צנזורה באיראן וכמעט שלא הוצגו בה. כיום הוא עורך מחקר עבור סרטו הבא לאחר מספר שנים של שתיקה קולנועית.
בתו, סמירה, ביימה ב-2003 את הסרט "חמש אחר הצהריים", שצולם אף הוא באפגניסטן.