stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטואנט בראון בלאקוול
ביוגרפיה > פעילות נגד העבדות, והסמכתה

לאחר שסיימה את לימודיה ללא הסמכה כנסייתית, בראון החליטה להשהות את תוכניות הדת שלה לטובת כתיבה בעיתונו של פרדריק דאגלס, The North Star, למען ביטול העבדות. היא הייתה בין הדוברות בכנס הלאומי הראשון לזכויות נשים בשנת 1850, והנאום שלה היה כל כך פופולרי, שהיא הוזמנה לסבב נאומים בנושאים שונים, כגון ביטול העבדות, איסור צריכת אלכוהול, וזכויות נשים. בראון המשיכה להשתתף בכנסים הלאומיים לזכויות נשים הבאים בתור נואמת.
בסופו של דבר קיבלה בראון רישיון להטיף מטעם כנסיית הקהילה בשנת 1851, והוצע לה תפקיד בכמורה בכנסייה בסאות' באטלר שבניו יורק בשנת 1852. היא לקחה הפסקה קצרה מנאומיה, משום שכפי שכתבה לחברתה (ולימים גיסתה) לוסי סטון, היא העבירה שמונה-עשרה הרצאות במספר ימים כמעט זהה, ועברה את טקס ההסמכה בידי איש הדת המתודיסטי הרדיקלי לות'ר לי, תומך נלהב של זכויות נשים בתחום התאולוגיה ומנהיגות הדת. חודש לאחר הסמכתה, בראון השתתפה כציר בכנס העולמי לאיסור האלכוהול (temperance) בניו יורק, שבו למרות מעמדה כמייצגת של שני ארגוני טמפרנס, המארגנים לא איפשרו לה לדבר. זו לא הייתה הפעם הראשונה או האחרונה שבראון עמדה בפני הקשיים המיוחדים של שילוב מטרה שמרנית בעיקרה כמו טמפרנס עם עבודתה הפרוגרסיבית בעד זכויות נשים. המתח הזה היה קיים גם בתוכה, בעיקר כאשר החלה לקרוא ולעסוק בתגליות המדעיות של התקופה, אשר עמדו בסתירה לתכתיבי הדת, ואחרי שנה היא החליטה לעזוב את תפקידה בכנסייה. העיתון Boston Investigator מיהר להכתיר אותה ככישלון בתפקיד כמורה, אך למעשה הייתה לה עדיין התמיכה הבלתי מתפשרת של מנהיגות הכנסייה, רק שהיא הרגישה שהאורתודוקסיה של הכנסייה מגבילה את העבודה האמיתית שהיא רוצה לעשות. בשנת 1857, היא חזרה לעבודתה כנואמת, והחלה לפעול למען רפורמה חוקית וחברתית יחד עם בעלה החדש, סמואל סי. בלאקוול.
ביוגרפיה > זכויות נשים

בעקבות הפרידה שלה מהכנסייה, בראון התמקדה יותר ויותר בנושא זכויות נשים. בעוד פעילות רבות למען זכויות נשים התנגדו לדת על בסיס השימש בה לדיכוי נשים, בראון הייתה נחושה באמונתה כי השתתפות פעילה של נשים בדת יכולה לשמש לקידום מעמדן בחברה. שלא כמו רבות מחברותיה, היא הייתה ממוקדת יותר בשיפור מעמדן של נשים בחברה מאשר בזכות הבחירה. היא האמינה כי הבדלים מהותיים בין גברים ונשים מגבילים את יכלתם של גברים לייצג את האינטרסים של נשים בפוליטיקה באופן אפקטיבי, ושלכן זכות הצבעה עבור נשים לא תקדם אותן אלא מעט, אלא אם כן זה יהיה בשילוב עם הזדמנויות ממשיות להשתתף במנהיגות. בראון גם נבדלה מרפורמטיות רבות אחרות בכך שהיא התנגדה לגירושים כאמצאי להקלת ההגבלות על נשים במסגרת חוקי הנישואים.
ביחס לעצמה, בראון האמינה שעדיף להיות רווקה מאשר נשואה בשל החופש והעצמאות הגדולים יותר. אך כשפגשה את סמואל בלקוול, היא שינתה אט-אט את דעתה, והשניים נישאו ב-24 בינואר 1856. היו להם שבעה ילדים, מתוכם שניים מתו בינקות.
בלאקוול המשיכה את הקריירה שלה עד אשר האחריות בבית וחילוקי הדעות עם היבטים רבים של תנועת הנשים גרמו לה להפסיק. במקום הרצאות, היא החלה לכתוב בעד שינוי חברתי עבור נשים; בעבודותיה היא עודדה נשים לפתח מקצועות גבריים, ועודדה גברים לחלוק את מטלות משק הבית, אך היא שמרה על האמונה כי תפקידן העיקרי של נשים הוא במסגרת הבית והמשפחה.
ב-1860, בכנס הלאומי לזכויות נשים האחרון לפני פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, בלאקוול ניהלה דיונים סוערים על גירושים עם עמיתותיה סוזן ב. אנטוני ואליזבת קיידי סטנטון. היא התנגדה בתוקף להקלה בגירושים, וטענה, "בני זוג נשואים אינם יכולים לבטל את התחייבויותיהם אחד לשנייה... כל גירושין הם באופן טבעי ומבחינה מוסרית בלתי אפשריים". בלאקוול, שהייתה פעילה מסורה למען ביטול העבדות וכן סופרג'יסטית מסורה, עמדה בניגוד לתקוותיהן של חברותיה הסופרג'יסטיות, ותמכה במעבר התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, אשר הכירה בזכותם של גברים שחורים להצביע, אך לא כללה את זכותן של נשים לעשות זאת. ב-1869, במהלך המחלוקת לגבי התיקון, היא ולוסי סטון התפצלו מן האקטיביסטיות האחרות והקימו את האגודה האמריקאית לזכות בחירה לנשים, כאלטרנטיבה לארגון של אנתוני, האגודה הלאומית לזכות בחירה לנשים.
בשנת 1873, בלאקוול הקימה את האגודה לקידום נשים בניסיון להתמודד עם סוגיות של נשים אשר ארגונים אחרים התעלמו מהן. היא נבחרה כנשיאת האגודה למען זכות בחירה לנשים של ניו ג'רזי בשנת 1891, וסייעה בהקמת אגודת הטוהר האמריקאית (חלק מתנועה רחבה של ארגונים שקמו באותה התקופה לקדם "מוסר נוצרי", שכלל התנגדות לזנות, תמיכה באיסור צריכת אלכוהול, ונושאים דומים).
ביוגרפיה > פילוסופיה, מדע וביקורת על דרווין

בלאקוול הפכה לאחת האינטלקטואליות המובילות של זמנה. היא שאבה השראה, וגם מתחה ביקורת על כתביהם של צ'ארלס דרווין והרברט ספנסר, אותם החשיבה להוגים המשפיעים של זמנם. בלאקוול פרסמה מספר עבודות בתחומי התאולוגיה, המדע והפילוסופיה. ספרה הראשון היה Studies in General Science, ב-1869. היא שלחה עותק לדרווין, והוא שלח לה מכתב תודה בו הוא החמיא לה על התייחסותה למספר אמירות פחות ידועות או מובנות שלו. אך בה בעת יצא מהנחה שהיא גבר, ופנה אליה בלשון זכר. היא לא התייחסה לטעות זו בזמן אמת, אך ספרה הבא, The Sexes Throughout Nature משנת 1875, התייחס ספציפית לגישתם של דרווין וספנסר למעמד נשים: דרווין טען שנשים התפתחו אבולוציונית באופן נחות לגברים, וספנסר טען שכדי שהמין האנושי יפרח, על נשים להקדיש את כל זמנן לרבייה. בלאקוול תקפה את מסקנותיהם באופן מדעי, במה שהפך לביקורת הפמיניסטית הראשונה על עבודתו של דרווין. היא האמינה שהן דרווין והן ספנסר השתמשו בגרסה פגומה של השיטה המדעית, משום שזו אימצה אך ורק נקודת מבט גברית. "מדענים גברים [...] עומדים על בסיס של עליונות גברית נלמדת, וצופים מעמדתם הגברית המבודדת דרך עדשות גבריות, ודרך ערפילי סביבה תורשתית המכושפת באותו האופן". בכך, היא הייתה בין התאורטיקניות הראשונות אשר הצביעו על הטיה מגדרית מובנית כתוצאה מחוסר ייצוג. לפיכך, היא טענה, אין ברירה אלא לשתף נשים והשקפתן של נשים בחקר המדע, כדי לקבל תמונה מלאה ונכונה יותר. בלאקוול טענה שעל מנת להבין נשים בחברה, נשים עצמן צריכות צריכים לנהל את חקר הנשים, רעיון לו קראה בלאקוול "מדעי האנושות הנשית". היא השתמשה במידע של דרווין עצמו כדי להראות את החוסרים שבמסקנותיו, למשל, שאם האריה הוא גדול וחזק יותר מהלביאה, ללביאות יש תפקיד חברתי מורכב יותר ולכן יש להן גם כישורים רחבים יותר מאשר לאריות הזכרים, ואלה מסייעים להן במרחב החברתי של הלהקה, בציד, וברבייה וגידול הגורים. היא הסיקה שהדבר הוא כך בכל ממלכת החי, שלזכרים ונקבות יש תפקידים שונים אך שווים בעוצמתם וחשיבותם.
בנוסף לספרי תאוריה, היא גם כתבה רומן, The Island Neighbors, בשנת 1871, ואוסף של שירה, Sea Drift, ב-1902.
ביוגרפיה > שנותיה המאוחרות

מכללת אוברלין העניקה לבלאקוול תוארי מאסטר ודוקטור לשם כבוד, ב-1878 ו-1908 בהתאמה.
בשנת 1878, היא חזרה אל הדת המאורגנת, בכנסייה האוניטרית. היא התקבלה כאשת כמורה על ידי האגודה האוניטרית האמריקאית. היא חידשה את עיסוקה בתור מרצה באירועים ציבוריים וכדוברת בכנסיות.
בשנת 1893 השתתפה בלאקוול בפרלמנט הדתות שנערך במהלך התערוכה העולמית של שיקגו. שם, היא אמרה, "יש צורך דחוף בנשים על בימת הכנסייה, וזאת מאותה הסיבה שיש צורך בנשים בעולם—כי הן נשים. נשים הפכו [...] לחיוניות לאבולוציה הדתית של המין האנושי."
בשנת 1902, היא הייתה בין מקימי החברה האוניטרית של אליזבת, ניו ג'רזי, ושירתה בה כאשת הכמורה.
בשנת 1920, בגיל 95, היא הייתה המשתתפת היחידה מהכנס לזכויות נשים הראשון שהתקיים ב-1850 בוורסטר, מסצ'וסטס שהייתה עודה בחיים וזכתה לראות את המעבר של התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, אשר הכיר בזכותן של נשים להצביע. היא הצביעה לוורן הרדינג בבחירות לנשיאות של 1920.
אנטואנט בראון בלקוול נפטרה בגיל 96 באליזבת, ניו ג'רזי.
בית ילדותה נרשם בהמרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-1989.
בשנת 1975, הכנסייה המאוחדת של ישו החלה להעניק את "פרס אנטואנט בראון" לנשות כנסייה מוסמכות אשר "מדגימות את הפוטנציאל לתרומה של נשים בכמורה, סיפקו שירותי כמורה מצטיינים בקהילה או מוסד כנסייתי אחר, ואשר מדגימות רגישות לגבי האתגרים והאפשרויות של נשים בכמורה ופועלות למען נשים ולקידום נשים בכנסייה."
ב-1993, הוכנסה אנטואנט בראון בלקוול להיכל התהילה הלאומי לנשים.
ספריה

Studies in General Science. New York: G.P. Putnam and Son, 1869.
The Sexes Throughout Nature. New York: G.P. Putnam and Son, 1875.
The Physical Basis of Immortality. New York: G.P. Putnam and Son, 1876.
The Philosophy of Individuality. New York: G.P. Putnam and Son. 1893.
The Making of the Universe. Boston, Massachusetts: The Gorham press, 1914.
The Social Side of Mind and Action. New York: The Neale Publishing Company, 1915.
The Island Neighbors. New York: Harper & Brothers, 1871. (Novel)
Sea Drift. New York: J.T. White & Co., 1902. (Poetry)
הערות שוליים

1 2 3  "Blackwell, Antoinette Louisa Brown". American National Biography Online. נבדק ב-2013-11-13.
↑  Wilson, J. G.; Fiske, J., eds. (1900). "Blackwell, Antoinette Louisa Brown" . Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
↑  Susan Hill Lindley. You Have Stept Out of Your Place (Louisville, Kentucky: Westminster John Knox Press, 1996), 122.
1 2  Rebekkah Rubin, The Woman Who Challenged Darwin’s Sexism, Smithsonian Magazine, ‏November 9' 2017
↑  Carol Lasser and Marlene Merrill, Friends and Sisters: Letters between Lucy Stone and Antoinette Brown Blackwell, (Chicago: University of Illinois Press, 1987), 89
↑  Boston Investigator, "Rev. Antoinette Brown, more recently Rev. Mrs. Blackwell, seems to have made a failure in her first pastorate," col. C, May 6, 1857, 19th Century US Newspapers via Gale Group, http://infotrac.galegroup.com/
↑  Blackwell, Antoinette (1875). The Sexes Throughout Nature. G. P. Putnam's Sons. p. 234.
↑  Darwin, Charles (8 בנובמבר 1869). "Letter 6976". Darwin Correspondence Project. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  John Howard Brown, ed., Lamb's Biographical Dictionary of the United States (Boston: James H. Lamb Co., 1900), 312.
↑  Kimberly A. Hamlin, From Eve to Evolution: Darwin, Science, and Women’s Rights in Gilded Age America (Chicago: University of Chicago Press, 2014), 61.
↑  Kimberly A. Hamlin, From Eve to Evolution: Darwin, Science, and Women’s Rights in Gilded Age America (Chicago: University of Chicago Press, 2014), 62-63.
↑  Unitarian Universalist Association. Antoinette Brown Blackwell.
↑  Antoinette Brown Awards
↑  National Women's Hall of Fame, Antoinette Blackwell
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432124005171  BnF: cb16766347c (data)  CiNii: DA03008858  GND: 123281172  ISNI: 0000 0000 8121 887X  LCCN: n82032500  NARA: 10569989  NDL: 01202076  NKC: ola2006329837  NLA: 35019119  RERO: 02-A023779067  SNAC: w61p8q7w  SUDOC: 085509469  Trove: 793473  VIAF: 42741758   WorldCat (עם VIAF): 42741758 
אנטואנט בלאקוול (1894)
אסמואה ג'יאן

אסמואה ג'יאן (אנגלית: Asamoah Gyan‏; נולד ב-22 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נורת'איסט יונייטד ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ג'יאן למד בבית הספר התיכון אקרה אקדמי, ושיחק בקבוצת הכדורגל שלו. בסיום לימודיו התיכוניים הצטרף לליברטי פרופשיונלס מליגת העל הגנאית, ובתום שנתו היחידה במועדון חתם באודינזה מהסרייה א' האיטלקית, ובין 2004 ל-2006 הושאל למודנה מהסרייה ב' לצורך צבירת ניסיון. לאחר ששיחק היטב במונדיאל 2006 הוא זכה לתשומת לב מצד מועדונים אחדים ברוסיה. הוא חזר לאודינזה בתחילת 2006, אך ב-17 בפברואר 2007 הודיעה הנהלת הקבוצה על כוונתה להעבירו בחלון ההעברות של ינואר. הוא היה על סף חתימה במועדון הרוסי לוקומוטיב מוסקבה, אך עסקה זו לא יצאה לפועל בגלל חוסר רצונו של השחקן שהיה אמור לעבור לאודינזה בתמורה, ובסופו של דבר נשאר ג'יאן באיטליה עד סוף העונה. ג'יאן הבקיע עשרה שערים בעונת 2006/2007, וסייע לקבוצתו לסיים במקום העשירי בסרייה א'. ב-10 באוגוסט חתם ג'יאן על הארכת חוזה משופרת לחמש שנים עד ה-30 ביוני 2012, הודות ליכולתו הטובה במשחקי ההכנה לעונת 2007/2008.
הוא נפצע במהלך 2007/2008, ולא שיחק יותר עבור אודינזה לאחר ינואר 2008, כשלזכותו 13 משחקי ליגה וארבעה שערים עד פציעתו. ב-11 ביולי 2008 חתם ג'יאן בסטאד רן מליגת העל הצרפתית על חוזה לארבע שנים תמורת סכום העברה של 8 מיליון אירו ב-2010 עבר לסנדרלנד.
ביולי 2015 עבר לשאנגחאי SIPG מליגת העל הסינית.
ב-5 ביולי 2017 חתם בקבוצת קייסריספור הטורקית.
נבחרת גאנה

ג'יאן הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בדקה ה-90 של הופעת הבכורה שלו, במשחק מוקדמות מונדיאל 2006 מול נבחרת סומליה ב-19 בנובמבר 2003, שלושה ימים לפני יום הולדתו ה-18, לאחר שעלה כמחליף בדקה ה-62, וסייע לגאנה לנצח במשחק. הוא הבקיע ארבעה שערים בשבעת משחקי המוקדמות הבאים, וסייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל. הוא הבקיע את השער המהיר ביותר במונדיאל 2006, לאחר 68 שניות, במשחק מול נבחרת צ'כיה ב-17 ביוני 2006 בריין אנרגי שטדיון בקלן שבגרמניה, שהסתיים בניצחון 2 - 0 לטובת גאנה. היה זה גם השער הראשון שגאנה הבקיעה בתולדות המונדיאלים. בהפסד של גאנה לנבחרת ברזיל בשמינית הגמר הוא הורחק בכרטיס אדום בדקה ה-81, לאחר שספג את הכרטיס הצהוב השני שלו במשחק.
הוא נמנה עם סגל נבחרת גאנה לאולימפיאדת אתונה ב-2004, שהודחה בסיבוב הראשון לאחר שסיימה במקום השלישי בבית ב' מתחת לנבחרת פרגוואי ונבחרת איטליה. הוא נטל חלק גם בגביע אפריקה לאומות 2008, בה הבקיע שער אחד וזכה עם נבחרתו במקום השלישי. בגביע אפריקה לאומות 2010 הבקיע ג'יאן שלושה מתוך ארבעת השערים בנבחרת, והוביל אותה למרות פציעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 0 - 1 לנבחרת מצרים.
ג'יאן הופיע עם הנבחרת גם במונדיאל 2010 והבקיע לזכותה 3 שערים, שסייעו לגאנה להעפיל לרבע הגמר לראשונה בתולדותיה.
ברבע הגמר מול אורוגוואי, ג'יאן החמיץ פנדל בדקה ה-120. אם היה מבקיע, גאנה הייתה עולה לחצי הגמר. גאנה הודחה בדו-קרב פנדלים.
במונדיאל 2014 רשם את הופעתו השלישית בגביע העולמי, וכבש שני שערים שהפכו אותו למבקיע האפריקאי המוביל בתולדות הגביע העולמי עם 6 כיבושים בסך הכל, כשמאחוריו ניצב החלוץ הקמרוני רוז'ה מילה עם 5 כיבושים.
בדרך לצה"ל

| --- | --- |

עטיפת הספר בדרך לצה"ל
 מידע כללי
 מאת:  יוסף אבידר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 הוצאה:  מערכות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור
 תאריך הוצאה:  1970
 מספר עמודים:  315 עמודים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001070396, 002677620, 002698309
בדרך לצה"ל, זכרונות אלוף אבידר, הוא ספר אוטוביוגרפי של האלוף יוסף אבידר.
אבידר מתאר את הצדדים ואת האירועים הביטחוניים והמדיניים של המאורעות בארץ ישראל משנת 1925 עד סיום מלחמת העצמאות בשנת 1948 מנקודת ראות אישית, אך התפקידים הבכירים שמילא בארגון ההגנה איפשרו לו זווית ראייה מקיפה וממלכתית.
תיאור האירועים אישי ומפורט כולל שמות האנשים שנטלו חלק. תיאור פעולות קרב, אימונים, התיישבות, ההעפלה והתנגדות לשלטון המנדט הבריטי. בספר מספר תמונות בשחור ולבן וצילומי מסמכים. בספר 17 פרקים, הקדמה ותוכן עניינים. אין מפתח העניינים מפורט של שמות ואתרים. הספר כולל 315 עמודים ויצא לאור בתל אביב בכריכה קשה.
יוסף אבידר התגייס לארגון ההגנה, בו התקדם במהרה והפך לאחד מראשיו. היה פעיל בזמן המנדט הבריטי בהברחה וייצור של נשק בלתי חוקי לארגון ההגנה. במאורעות 1929 (תרפ"ט) היה מפקד העיר העתיקה של ירושלים ובהמשך מונה לתפקיד סגן מפקד העיר ירושלים.
לאחר שהחלים מפציעה החל למלא תפקידים במטה ההגנה. ניהל זמן מה את מכון איילון שהיה מפעל תת-קרקעי לייצור כדורים לנשק. אבידר פיקד על קורסים שונים של ההגנה וארגן את גדוד משמר הרכבות של הנוטרים עליו גם פיקד. שימש מפקד גליל הצפון, ראש לשכת ההדרכה במטה הכללי של ההגנה ומנהל התע"ש. היה מראשוני האלופים בצה"ל.
במקור שמו היה יוסף רוכל ועם גיוסו לצה"ל החליף את שמו מרוכל לאבידר.
לקריאה נוספת

יוסף אבידר, בדרך לצה"ל: זכרונות אלוף אבידר, הוצאת מערכות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1970.
אפרים ישראל בליכר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוקטובר 1813 
 פטירה:  6 באפריל 1882 (בגיל 68) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
אפרים ישראל בליכר (בהונגרית: Blücher Ephraim Izráel גלוקסדורף, 2 באוקטובר 1813 – בודפשט, 6 באפריל 1882) היה רב הונגרי יליד אוסטריה. חוקר יהדות והבראיסט.
ביוגרפיה

הרב אפרים ישראל בליכר היה במשך תקופה מסוימת הלקטור (גם בעל מקצוע הנותן חוות דעת על כתב יד לפני פרסומו וגם מרצה) לתחום השפה העברית של אוניברסיטת לבוב (אז חלק מגליציה). אחר פעל במספר מקומות כרב. בהמשך נסע לווינה והקים גימנסיה ריאלית שלאחר זמן הפסיק לפעול. לאחר מכן התיישב קבע בממלכת הונגריה בבודפשט (כבר כחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). הוא היה חוקר עברי מצוין.
עבודותיו

מרפה לשון ארמי, יצירה הדנה בשפה הארמית של ה"תרגום" (תרגומו לשפה הארמית של התנ"ך שתורגם או חובר בשפה הארמית בתקופת בית שני או לאחר מכן בארץ ישראל או בבל) ושל התלמוד ב-18 פרקים. במבוא בליכר תרגם לעברית בשם "מגיד מראשית" את עבודתו של פרופסור יוליוס פירסט בשם Lehrgebäude der aramäischen Sprache (1839).
בלכר גם תרגם לגרמנית את מגילת רות עם הקדמה בעברית (1843).
עבודותיו האחרות: Die Synagogenfrage für deutsche Israeliten (1860).
הוא ייסד כמה כתבי עת, שעד מהרה פסקו להופיע.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
ארץ המערב הפרוע

ארץ המערב הפרוע (באנגלית: Frontierland) היא אחת מה"ארצות" או ה"אזורים" שבפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני. בדיסנילנד שבטוקיו מכונה הארץ "ארץ המערבונים" (Westernland).
דיסנילנד

בארץ המערב הפרוע שבדיסנילנד בקליפורניה נפתחה לראשונה רכבת הר הרעם הגדול בשנת 1979. כמו כן נמצאים בארץ זו נהרות אמריקה, עליו מפליגה ספינת הנהר מארק טוויין והספינה קולומביה. כמו כן נערך על גדת הנהר, המופע פנטזמיק!.
דיסנילנד > מתקנים

מטווח המערב הפרוע
אי תום סוייר
רכבת הר הרעם הגדול
נהרות אמריקה
דיסנילנד > מופעים

פנטזמיק!
סלון הפרסה המוזהבת
ממלכת הקסם

ארץ המערב הפרוע שבממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה דומה מאוד לארץ המערב הפרוע בדיסנילנד.
ממלכת הקסם > מתקנים

רכבת הר הרעם הגדול
ג'מבורי דובי הכפר
מטווח ארץ המערב הפרוע
הר הרסס
האי של תום סוייר
רכבת וולט דיסני וורלד
דיסנילנד טוקיו

ארץ המערב הפרוע בדיסנילנד שבטוקיו קרויה "ארץ המערבונים" (Westernland).
דיסנילנד טוקיו > מתקנים

רכבת הר הרעם הגדול
תיאטרון דובי הכפר
ספינת הנהר מארק טוויין
פרסת היהלום
רפסודות האי של תום סויר
מטווח ארץ המערב
דיסנילנד פריז

ארץ המערב הפרוע בדיסנילנד שבפריז ממוקמת בחלק הפארק, שבפארקים אחרים של חברת וולט דיסני נמצאת ארץ ההרפתקאות.
"ארץ" זו היא (על פי סיפור העלילה של הפארק) כפר כורים במערב הפרוע שנקרא "ת'נדר מסה" (Thunder Mesa).
דיסנילנד פריז > מתקנים

רכבת הר הרעם הגדול
גן החיות לילדים של החיות הקטנות
סאלון גוש הזהב
אחוזת רוח הרפאים
כפר האינדיאנים של פוקהונטס - גן משחקים.
נהרות המערב הרחוק - עליהם מפליגה אוניית הקיטור "מולי בראון".
דיסנילנד הונג קונג

בדיסנילנד שבהונג קונג אין "ארץ מערב פרוע" - אולם ארץ כזו מתכוננת להיבנות בשלב השני של בניית הפארק. בשל גודלו הקטן של הפארק, תהיה ארץ זה הראשונה מבין הארצות העיקריות הנמצאת מחוץ לשטח התחום על ידי קו הרכבת של הפארק.
אם תיבנה ארץ זו, היא תהיה במקום בו נמצאת עיר ההנפשה של מיקי.
|  אטרקציות בפארקי דיסני |
| --- | --- | --- |
| הרחוב הראשי של ארצות הברית | פנטזיה בשמים • התהלוכה החשמלית של הרחוב הראשי •  משאלות |  |
| ארץ הפנטזיה | טירת סינדרלה • מזחלות מטרהורן • הפילהרקסם של מיקי • המסע הפרוע של מר קרפד •  מעופו של פיטר פן • דרך השמים • טירת היפהפייה הנרדמת • זה עולם קטן • הרפתקאותיו הרבות של פו הדוב • מסעות הקסם |  |
| ארץ המחר | מסע דרך החלל הפנימי • אמריקה שרה • אוטופיה • משגרי החלל של באז שנות אור • קפטן איו • קרוסלת הקידמה • מעוף החלום של דלתא • מסע הצוללת בעקבות נמו • אם היו לך כנפיים • חדשנות • פיפלמובר / רשות התחבורה של ארץ המחר • סילוני הטילים / אסטרו אורביטר • מטות הטילים • הר החלל • סטאר טורס • הבריחה הגדולה של סטיץ' |  |
| ארץ המערב הפרוע | רכבת הר הרעם הגדול • אינדיאני עץ האורן • נהרות אמריקה • הר הרסס |  |
| ארץ ההרפתקאות | הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס • מסע בג'ונגל • שודדי הקאריביים • רוחות שוצפות / אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה • חדר הטיקי הקסום |  |
| מתקנים ואזורים נוספים | מועדון 33 • ג'מבורי דובי הכפר • ארץ החיות הקטנות • פנטזמיק! • הטירה המכושפת • כיכר ניו אורלינס • שומר הזמן • כיכר החרות • עיר ההנפשה של מיקי • משלחת אוורסט |  |
ספינת הנהר ליברטי בל
אפרים להב

| --- | --- |

 לידה:  1914 גליציה המזרחית
 פטירה:  11 בינואר 1987 (בגיל 73 בערך)
 תאריך עלייה:  1923
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:  הצבא הבריטי   הבריגדה היהודית    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1948–1958 (כ־10 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין מבצעים של חיל ההנדסה הקרבית  קצין הנדסה ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש
 תפקידים אזרחיים
 אחראי ציוד וחבר מועצת המנהלים ב"סולל בונה"
אפרים להב (1914 – 11 בינואר 1987) היה קצין הנדסה ראשי (קהנ"ר) בשנים 1954–1958, וכן לוחם בחיל ההנדסה המלכותי של צבא בריטניה, בבריגדה היהודית ובצה"ל.
ביוגרפיה

נולד ב-1914 בגליציה המזרחית, ועלה לארץ ישראל ב-1923. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס להב אל הצבא הבריטי ב-1941 ושירת בחיל ההנדסה המלכותי. בשלהי המלחמה הצטרף לבריגדה היהודית ושירת כקצין ביחידת השדה 643 של חיל ההנדסה המלכותי.
אחרי המלחמה חזר להב ארצה, ואחרי תקופה קצרה שבה עבד בשוק האזרחי, התגייס לשירות קבע בצה"ל ב-1948 ושירת כקצין המבצעים של חיל ההנדסה. בתפקיד זה היה להב שותף לתכנון כל מבצעי ופעולות חיל ההנדסה בזמן מלחמת העצמאות. בסוף 1949 התמנה לקצין ההנדסה הפיקודי של פיקוד הדרום. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר להב מספר הכשרות: ב-1951 השתתף בקורס המג"דים הראשון בצה"ל וב-1952 נשלח לארצות הברית לקורס קציני הנדסה בכירים בפורט בלוור (אנ') שבווירג'יניה, אותו סיים כחניך מצטיין.
ב-1954 התמנה לתפקיד קצין הנדסה ראשי והמשיך בבניין החיִל שהתחיל אל"ם עמנואל שחר. בתקופתו התרחש מבצע קדש (1956) בו פעל חיל ההנדסה בהצלחה: החיל פרץ שדות מוקשים ודרכים עבור חיל השריון ועסק גם בהספקת מים ליחידות בחזית. עיקר תהילתו באה אחרי המלחמה, כאשר חיל ההנדסה הצטיין בעת נסיגת צה"ל מסיני ומעזה (1956–1957) ב"מבצע לקט" בו אסף שלל של טנקים, אמצעי לחימה, תחמושת, משאיות, כלי צמ"ה וציוד ממה שהותיר אחריו צבא מצרים, וב"מבצע עמורה" בו הרס גדוד "אסף" של החיל את תשתיות הצבא המצרי בחצי האי סיני לפני החזרתו למצרים. על מבצע זה זכה גדוד "אסף" בצל"ש גדודי (הצל"ש הגדודי הראשון בצה"ל).
ב-1958 סיים את כהונתו כקהנ"ר ופרש מצה"ל. באזרחות עבד בחברת החשמל ומאוחר יותר ב"סולל בונה" כאחראי על הציוד וכחבר מועצת המנהלים של החברה.
נפטר בשנת 1987, בגיל 73. נקבר בבית עלמין הדרום.
לקריאה נוספת

דניאל אופיר (עורך), להב פלסים: דרכו של אפרים להב בהקמת חיל-ההנדסה, תל אביב: עמותת הפלס, תשנ"ב-1992.
הערות שוליים

↑  "אצלנו כל אחד עובד", דבר, 20 במרץ 1963.
↑  דף הנפטר באתר חברה קדישא ת"א והמחוז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306233405171  ISNI: 0000 0000 9307 5693  LCCN: no2017024107  VIAF: 136581877   WorldCat (עם VIAF): 136581877
אקסטרא

| --- | --- |
רקטת אקסטרא
רקטת אקסטרא
 מידע בסיסי
 ייעוד:  רקטה ארטילרית מדויקת לטווח בינוני
 ארץ ייצור:  ישראל ישראל
 יצרן:  תעש מערכות, אלביט מערכות יבשה  מפעל מלמ של התעשייה האווירית לישראל
 פיתוח:  ישראל תעש מערכות והתעשייה האווירית לישראל
 עלות יחידה:  $300,000
 תקופת השירות:  2016?–הווה (כ־8 שנים)
 משתמשים:   צה"ל
 פלטפורמת שיגור:  משגר LYNX, משגר רקטות "להב" (או כלי שיט בדגם "טריגון")
 מאפיינים כלליים
 משקל:  450 ק"ג
 ממדים
 אורך:  4 מטר
 קוטר:  306 מילימטרים (12.0 אינץ')
 ביצועים
 טווח:  30–150 ק"מ
 דיוק:  10 מטר (CEP)
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  נפיץ, 120–125 ק"ג חומר נפץ מרסק
 ניווט:  GPS ומערכת ניווט אינרציאלית
"EXTRA" (מבוטא אקסטרא, ראשי תיבות של Extended Range Artillery) היא רקטה ארטילרית ישראלית מדויקת לטווח בינוני שנועדה לפגיעה מדויקת במטרות איכות כגון מפקדות אויב, סוללות טילים וארטילריה ומתקני מכ"ם. הרקטה מוצעת במספר ראשי קרב וביניהם פצצונות רסס ורש"ק חדירה, תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות וייחודיות. האקסטרא מיוצרת על ידי תעש מערכות (ובהמשך על ידי אלביט מערכות יבשה) ומפעל מלמ של התעשייה האווירית לישראל (תע"א) בשיתוף פעולה.
קוטר הרקטה 306 מילימטרים (12.0 אינץ') ואורכה כ-4 מטר. משקלה בשיגור הוא 450 קילוגרם (990 ליברות) והיא נושאת ראש קרבי עם חומר נפץ מרסק במשקל של עד 120 קילוגרם (260 ליברות). היא בעלת טווח של 150 קילומטר ודיוק של 10 מטר. הרקטה משוגרת ממשגר ה-LYNX. לאקסטרא קיים דגם בשם "טריגון" בו הרקטה והמשגר מותאמים לירי מהים ובפרט מכלי שיט. קיים דגם נוסף בשם Rampage המשוגר ממטוסי קרב ולפי פרסומים זרים נמצא בשימוש חיל האוויר הישראלי.
ה-"EXTRA" מוגדרת כ"רקטה מתקנת מסלול". בעוד שלטיל יש מערכת ביות עצמאית ויכולת לעקוב אחרי המטרה באופן אקטיבי ולתקן את מסלולו בהתאם לתנועתה, רקטה מתקנת את מסלולה כך שהיא תפגע בנקודת ציון נייחת שהזינו לה בעת השיגור. "EXTRA" מנווטת באמצעות מערכת ניווט אינרציאלית ו-GPS ומסוגלת  לפגוע בדיוק של 10 מטר (CEP < 10 m).
מערכת "EXTRA" נרכשה על ידי צה"ל לצורך שימוש המערך הרקטי של חיל התותחנים, בו היא מכונה "נוגה". היא משוגרת ממשגר רקטות "להב" שמבוסס על ה-LYNX. לפי פרסומים זרים, ייתכן שנעשה בה שימוש בסכסוך ישראל-איראן-חזבאללה בסוריה לתקיפת מטרות איראניות, אך לא ניתן לכך אישור רשמי מצד ישראל.
ה-"EXTRA" נמצאת בשימוש גם בידי צבאות אזרבייג'ן ווייטנאם.
שיגור רקטת אקסטרא
משתמשים

ישראל ישראל: נמצא בשימוש צה"ל בו הוא מכונה "נוגה".
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
וייטנאם וייטנאם
הערות שוליים

1 2  ניר דבורי, ‏שיגור הטיל שבוצע הרחק מישראל חשף את היכולת החשאית, באתר ‏מאקו‏, 30 באוגוסט 2023.
↑  כתבה מ-25 באוגוסט 2021 מאתר 21ARR על יצוא מערכת PULS, בכתבה מוזכר שאזרבגאן יש טילי EXTRA
↑  עמי רוחקס דומבה, ‏IMI to Sell EXTRA Rocket Systems to Vietnam, באתר "IsraelDefense‏", 1 במרץ 2016.
אפרים לאור

| --- | --- |

אל"ם אפרים לאור 1985
 לידה:  1951 (בן 73 בערך) ברית המועצות
 תאריך עלייה:  1960
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1969–1991 (כ־22 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 82  מפקד חטיבה 7  ראש מחלקת התכנון המבצעי באגף המבצעים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים     מבצע שלום הגליל   האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון
 עיטורים
  צל"ש אלוף
אפרים לאור (נולד ב-1951) הוא איש צבא ישראלי לשעבר, כיהן כמפקד חטיבה 7, בדרגת אל"ם. קיבל את צל"ש אלוף פיקוד הצפון במלחמת יום הכיפורים.