stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורני רומא
פרקי הפואמה > "I Pini del Gianicolo"

הפרק השלישי הוא נוקטורן על גבעת ג'אניקולו לאור ירח מלא המאיר על האורנים הגדלים על הגבעה. רספיגי קרא להשמיע את סולו הקלרינט בתחילתו "בוא בסוגנו" ("כאילו בחלום"). הפרק ידוע בעיקר בזכות צליל של זמיר שרספיגי ביקש לנגן על פונוגרף במהלך סיומו, שנחשב לחדשני באותה תקופה ולמופעו הראשון שכזה במוזיקה. בתקליטור המקורי, רספיגי קורא לנגן תקליט פטיפון ספציפי - "Ill canto dell'Usignolo" ("שיר הזמיר, מס' 2") מתוך דיסק מס' R. 6105, ההדפס האיטלקי של הדיסק שיצא לאור. ברחבי אירופה על ידי חברת התקליטים גרמופון בין 1911 ל-1913. ההדפס המקורי יצא בגרמניה ב-1910, והוקלט על ידי קרל רייך ופרנץ האמפ. זוהי ההקלטה המסחרית הראשונה אי פעם של ציפור חיה. רספיגי קרא גם להשמיע את הדיסק בחברת התקליטים ברונסוויק פנאטרופ ישנן טענות שגויות כי רספיגי הקליט את הזמיר בעצמו, או שהזמיר תועד בחצר בניין מקקים של האקדמיה האמריקאית ברומא, הממוקם אף הוא על גבעת ג'אניקולו.
פרקי הפואמה > "I Pini della Via Appia"

רספיגי נזכר בתפארת העבר של האימפריה הרומית בייצוג של שחר בדרך הצבאית הגדולה המובילה לרומא. הפרק האחרון מציג עצי אורן לאורך דרך ויה אפיה (בלטינית ובאיטלקית: Via Appia) עם שחר הערפילי, כשלגיון מנצח מתקדם לאורך הדרך בזוהר השמש הזורחת. רספיגי רצה שהאדמה תרעד מתחת לצעדים של צבאו והוא מורה לעוגב לנגן B♭ תחתון על דוושות העוגב 8′, 16′ ו-32′. הניקוד דורש שישה בוצ'ין - חצוצרות עגולות עתיקות המיוצגות בדרך כלל על ידי פלוגלהורנים מודרניים, ולעיתים מנוגנים חלקית מחוץ לבמה. חצוצרות קולות והצבא הקונסולרי עולה בטריומף אל גבעת הקפיטולין. יום אחד לפני החזרה האחרונה, רספיגי גילה לרעייתו אלזה שהקרשנדו של "I Pini della Via Appia" גרם לו להרגיש כהגדרתו "'אני-לא-יודע-מה' בבור הבטן שלו", והראשון. פעם שיצירה שהוא דמיין התבררה איך שהוא רצה אותה.
תזמור

הפרטיטורה של אורני רומא מזמינה איתה תזמורת גדולה המורכבת משלושה חלילים (פיקולו הכפיל השלישי), שני אבובים, קרן אנגלית, שני קלרינטים ב-B♭ ו-A, קלרינטי בס ב-B♭ ו-A, שני בסונים, קונטרה-בסון; ארבע קרנות ב-F ו-E, שלוש חצוצרות ב-B♭, שני טרומבונים טנור, טרומבון בס, טרומבון קונטרבס, שש בוצ'ין ב-B♭ (שני סופרן, שני טנורים, שני בסים; בדרך כלל מנגנים על פלוגלהורן וסקסהורן); קטע כלי הקשה עם טימפני, תוף בס, תוף סנר, מצלתיים, שתי מצלות קטנות, טם-טם, משולש, רעשן, תוף מרים, גלוקנשפיל; עוגב, פסנתר, צ'לסטה; נבל; פונוגרף; ומיתרים.
הופעות והקלטות

הבכורה של אורני רומא נערכה ב-14 בדצמבר 1924 בתיאטרון אוגוסטאו ברומא, מקום שנבנה מעל המאוזוליאום של אוגוסטוס, הקיסר הרומי הראשון. ברנרדינו מולינריניצח על תזמורת דל'אוגוסטאו לקבלת פנים חיובית. אלזה סיפרה שהצעדים האחרונים של היצירה "טובעו במחיאות כפיים תזזיתיות" מהקהל, והופעה שנייה אורגנה ב-28 בדצמבר למקום סולד-אאוט. הבכורה האמריקאית התקיימה ב-14 בינואר 1926, במהלך הקונצרט הראשון של ארטורו טוסקניני כמנצח הפילהרמונית של ניו יורק. טוסקניני ניצח על היצירה גם בהופעתו האחרונה עם התזמורת ב-1945. רספיגי, שהגיע לארצות הברית כדי לערוך סיבוב הופעות בדצמבר 1925, ניצח על היצירה עם תזמורת פילדלפיה יום לאחר הבכורה האמריקאית של טוסקניני.
אורני רומא היא בוודאות הרשומה הפורה ביותר מכל יצירותיו של רספיגי, שפורסמו לעיתים קרובות כחלק מטרילוגיית היצירות שלו בהשראת רומא, אך לא פחות. נכון לשנת 2018, יותר מ-100 הקלטות של היצירה זמינות כעת במדיה הפיזית בלבד.
לורנצו מולאג'ולי ואטורה פניצה הקליטו שניהם עם תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו; ההקלטה של מולאג'ולי הופצה על ידי קולומביה רקורדס וההקלטה של פניצה יצאה על ידי אודיאן רקורדס ו-דקה רקורדס. בשנת 1935, פיירו קופולה והקונסרבטואר של פריז הקליטו את המוזיקה ל-EMI, שיצאה בבריטניה על ידי HMV ובארצות הברית על ידי RCA Victor על דיסקים של 78 סל"ד. טוסקניני הקליט את המוזיקה עם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית בקרנגי הול בשנת 1953. המוזיקה הוקלטה בסאונד סטריאופוני על ידי פריץ ריינר והתזמורת הסימפונית של שיקגו באולם התזמורת בשנים 1959–1960, גם עבור RCA לצד לה מר של קלוד דביסי.
שימושים בסרטים ובדברים אחרים

היצירה שימשה בסרט זיקוקים (1947), סרט אוונגרד בבימויו של קנת אנגר.
קטעים מהיצירה שימשו לאורך כל הסרט סרט (1958) מאת ברוס קונר.
עצם הפתיחה של היצירה שימשה בתחילת השיר "City of Love" "עיר האהבה" מ-1983 שיצא באלבום 90125 על ידי להקת הרוק יס.
סידור של הפרק הראשון ביצירה שימש בביצוע DCI של כוכב התופים והבוגל של אינדיאנה מ-1991 "Roman Images" "תמונות רומיות".
גרסה ערוכה של היצירה שימשה לליווי לווייתנים מעופפים ומשתובבים בסרט "פנטסיה 2000". הפרק השני הושמט, יחד עם שיר הזמיר בפרק השלישי וסולו הקרן האנגלית בפרק הרביעי.
לקריאה נוספת

Brody, Martin (2014). Music and Musical Composition at the American Academy in Rome. Boydell & Brewer. ISBN 978-1-580-46245-7.
Ferguson, Donald N. (1968). Masterworks of the Orchestral Repertoire: A Guide for Listeners. University of Minnesota Press. ISBN 978-0-816-65762-9.
Borowski, George P. Upton Felix; Upton, George Putnam (2005). The Standard Opera and Concert Guide Part Two. Kessinger Publishing. ISBN 978-1-41918-139-9.
Frank, Mortimer H. (2002). Arturo Toscanini: The NBC Years. Amadeus Press. ISBN 978-1-57467-069-1.
Rehding, Alexander; Dolan, Emily (2021). The Oxford Handbook of Timbre. Oxford University Press. ISBN 978-0-190-63722-4.
הערות שוליים

↑  Ferguson 1968, p. 458.
1 2 3  Rehding & Dolan 2021, p. 448.
1 2 3 4 5  Dotsey, Calvin (7 בינואר 2020). "The March of Time: Respighi's Pines of Rome". Houston Symphony. נבדק ב-19 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Ferguson 1968, p. 459.
↑  Rehding & Dolan 2021, p. 454.
↑  Rehding & Dolan 2021, p. 450.
1 2  Rehding & Dolan 2021, p. 443.
↑  Brody 2014, p. 17.
↑  "What's On / Programme Notes - Pines of Rome (1923–4)". BBC Proms 2009. נבדק ב-25 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frank, p. 75
↑  Borowski and Upton, p. 391
↑  Presto Classical
↑  "0x61.com". נבדק ב-2 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Respighi: Pines of Rome & Fountains of Rome and Debussy: La mer|Presto Classical
↑  Respighi: Pines of Rome; Fountains of Rome; Debussy: La Mer - Fritz Reiner|AllMusic
↑  SHINE A LIGHT: THE ART OF BRUCE CONNER-Artfourm International
↑  The Creepy World of Bruce Conner-by J. Hoberman-NYR Daily-The New York Review of Books
↑  City Of Love by Yes on official YouTube channel
↑  Spotlight of the Week: 1991 Star of Indiana, 'Roman Images'
↑  Places in Time: The Pines of Rome-San Diego Symphony
↑  Fantasia/2000 (film) - D23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007315706005171  BnF: cb139178785 (data)  GND: 300128983  LCCN: n81140241  MusicBrainz work: 51fa49f1-d58f-4ec1-b5f0-308c3f7547da  VIAF: 174990021   WorldCat (עם VIAF): 174990021 
בסוף הפרק השלישי מופיעה הקלטה זו של שירו של זמיר שרספיגי שילב בתווים.
אורנים בדרך ויה אפיה
אהבה לשלושה תפוזים

אהבה לשלושה תפוזים (ברוסית: Любовь к трём апельсинам - ליובוב ק טריום אפלסינאם) היא אופרה קומית, שהולחנה בשנת 1919 על ידי המלחין סרגיי פרוקופייב (אופוס 33), לפי ליברית, המבוסס על המחזה מאת קרלו גוצי: L'Amore delle tre melarance.
רקע

האופרה נכתבה בעקבות הזמנה בשנת 1918, במהלך ביקורו המוצלח של פרוקופייב בארצות הברית. במהלך סדרת הקונצרטים אשר ניצח עליה בשיקגו, ואשר זכתה להצלחה רבה, פנה לפרוקופייב מנהל איגוד האופרה של שיקגו, קלאופונה קאמפאניני וביקש ממנו לכתוב אופרה. פרוקופייב השתמש בליברית המבוסס על מחזהו של גוצי, ואשר החל לעבוד עליו עוד קודם לכן, במהלך המסע לאמריקה. מחזהו של גוצי עצמו היה מבוסס על סיפור מאת ג'אמפבטיסטה באזילה באותו שם. הליברית בה עשה פרוקופייב שימוש עובדה מתוך התרגום של וסוולוד מירהולד לרוסית של מחזהו של גוצי, וכללה את כל יסודותיה של הקומדיה דל ארטה אך גם מעט יסודות סוריאליסטיים. מאחר שפרוקופייב ידע אנגלית מועטה, ומאחר ולא ניתן היה להציג אופרה רוסית בארצות הברית, נכתבה האופרה בצרפתית.
הופעת הבכורה של האופרה נערכה ב-30 בדצמבר 1921, בניצוחו של פרוקופייב עצמו, בבית האופרה בשיקגו (Chicago Civic Opera).
תפקידים

| תפקיד | קול | משתתף בהופעת הבכורה, 30 בדצמבר 1921 (מנצח: סרגיי פרוקופייב) |
| --- | --- | --- |
| מלך התלתן, מלך הממלכה | בס | ג'יימס פרנסיס |
| הנסיך, בנו של מלך | טנור | חוזה מויקה |
| הנסיכה קלריצ'ה, אחייניתו של המלך | אלט | אירנה פבלובסקה |
| ליאנדרו, ראש הממשלה | בריטון | ויליאם בק |
| טרופאלדינו, ליצן החצר | טנור | אוקטבה דואה |
| פאנטאלונה, יועץ המלך | בריטון | דזירה דפררה |
| טקילו, מכשף | בס | הקטור דופריין |
| פאטה מורגנה, מכשפה | סופרנו | נינה קושץ |
| הנסיכה נינטה | סופרן | ג'ין דוסו |
| הנסיכה לינטה | אלט | פילין פאלקו |
| הנסיכה ניקולטה | מצו סופרן | פרנסס פפרטה |
| סמרלדינה, משרתה של פטה מורגנה | מצו סופרן | ז'ין שניידר |
| פארפארלו, שד | בס | ג'יימס וולף |
| הטבח הענק, שומר שלושת התפוזים | בס | קונסטנטין ניקולי |
| שר הטקס | טנור | לודוויקו אוליביירו |
| הכרוז | בס | ג'רום אול |
בדחנים, מצדדי הטרגדיה, מצדדי הקומדיה, מצדדי הדרמה הלירית ומצדדי הפארסה, השדים הקטנים, חצרנים, מפלצות, שיכורים, זללנים, משרתים וחיילים.
תקציר העלילה > מבוא

מצדדיה של הטרגדיה, מצדדיה של הקומדיה, מצדדיה של הדרמה הלירית ומצדדיה של הפארסה מתווכחים ביניהם איזה אופרה הם רוצים לראות עוד בטרם עולה המסך על הבמה (לרוב הם יושבים במושבי הקהל). הבדחנים מגיעים ומספרים להם כי הם יראו את האופרה "אהבה לשלושה תפוזים" העונה על דרישות כולם.
תקציר העלילה > מערכה 1

מלך התלתן ויועצו פאנטאלונה מצרים על מחלתו של הנסיך, הנובעת מקריאה רבה מדי של שירה טרגית. הרופאים סבורים שהנסיך היפוכונדר וכי יוכל להרפא ממחלתו רק באמצעות צחוק. פאנטאלונה מזמין את ליצן החצר טרופאלדינו ואת ראש הממשלה ליאנדרו לארגן בידור עבור הנסיך.
המכשף טקליו התומך במלך, והמכשפה פאטה מורגנה, התומכת בליאנדרו משחקים בקלפים לראות מי ינצח. טקליו מפסיד שלוש פעמים ברציפות ולכן מתקדמת תוכניתם של ליאנדרו וקלאריצ'ה (אחייניתו של המלך) לרצוח את הנסיך על מנת שקלאריצ'ה תוכל לרשת את כס המלוכה. מצדדי הטרגדיה שמחים על התקדמות העלילה.
המשרתת סמראלדינה מגלה כי היא משרתת את פאטה מורגנה, וכי היא תתמוך בליאנדרו.
תקציר העלילה > מערכה 2

כל הניסיונות להצחיק את הנסיך נכשלו (על אף קריאות העידוד של מצדדי הקומדיה), עד שבטעות טרופאלדינו מפיל את פאטה מורגנה, וגורם לה להראות את תחתוניה. הנסיך צוחק מזה, וכך גם כל הנוכחים (למעט ליאנדרו וקלאריצ'ה), והמכשפה מקללת אותו שיאהב מאותו רגע שלושה תפוזים.
הנסיך שהבריא יוצא עם טרופאלדינו לחפש את שלושת התפוזים.
תקציר העלילה > מערכה 3

טקליו מגלה לנסיך ולטרופאלדינו את מיקום שלושת התפוזים ואומר להם כי עליהם להביא עימם מים למקרה בו ימצאו את התפוזים. בנוסף, הוא נותן לטרופאלדינו סרט קסום על מנת לפתות את הטבח הענק השומר על שלושת התפוזים המצויים בארמונה של המכשפה קראונטה. השד פארפארלו יוצר רוח המעיפה אותם אל הארמון. טרופאלדינו משתמש בסרט להסיח את דעתו של הענק והנסיך גונב את שלושת התפוזים ולוקח אותם עמו אל המדבר.
בשעה שהנסיך נרדם, טרופאלדינו פותח שנים מהתפוזים ומוצא בתוכם שתי נסיכות המתות מצמא לאחר פתיחת התפוז. הבדחנים נותנים לנסיך, שהתעורר, מים, על מנת להציל את הנסיכה השלישית, נינטה. הנסיך ונינטה מתאהבים, והוא הולך לחפש בגדים עבור הנסיכה. בהיעדרו הופכת פאטה מורגנה את הנסיכה לחולדה ענקית, ונותנת לסמראלדינה את מראיה של הנסיכה.
תקציר העלילה > מערכה 4

כולם שבים לארמון המלך, בו לוחצים על הנסיך להתחתן עם הנסיכה (שהיא סמראלדינה המחופשת). טקליו ופאטה מורגנה נפגשים, כל אחד מאשים את השני במרמה. הבדחנים מופיעים וחוטפים את פאטה מורגנה, ובהיעדרה טקליו מחזיר את נינטה לצורתה הטבעית. ליאנדרו וקלריצ'ה נידונים למוות אולם פאטה מורגנה מצילה אותם ומבריחה אותם באמצעות פתח ברצפת הבמה. האופרה מסתיימת בחתונת הנסיך והנסיכה.
ביקורות והצלחת האופרה

בפעמים הראשונות בו הוצגה לא זכתה האופרה להצלחה רבה, והמבקרים ביקרו אותה על כך שאינה מצליחה. לימים זכתה האופרה להצלחה והוצגה בבתי אופרה רבים ברחבי העולם. מארש שלושת התפוזים הוא הידוע שבקטעי האופרה. מארש זה שימש כמוזיקת הפתיחה של תוכניתה של רשת CBS‏ "The FBI in Peace and War" ששודרה בין השנים 1944–1958.
סוויטה מתוך "אהבה לשלושת התפוזים", אופוס 33bis

פרוקופייב יצר סוויטה קונצרטית מתוך האופרה, שאורכה כ-20 דקות ובה 6 פרקים:
הבדחנים
הקוסם טקליו והמכשפה פאטה מורגנה משחקים קלפים
מארש שלושת התפוזים
סקרצו
הנסיך והנסיכה
מעוף
איגור שסטאקוב

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1962 (בן 62) לבוב, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  הפקולטה לעיתונות של אוניברסיטת מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  מדליית מגן רוסיה החופשית  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור הידידות (רוסיה)  עיטור אלכסנדר נבסקי 
 
איגור לאונידוביץ' שסטאקוב (ברוסית: И́горь Леони́дович Шестако́в; נולד ב-27 בינואר 1962, מוסקבה) הוא איש טלוויזיה רוסי, מפיק, מנהל מדיה, כתב, סופר ומנחה מספר תוכניות טלוויזיה.
מכהן בתור המפיק הראשי של ערוץ הטלוויזיה רוסיה-1 (מאז 2015), המנכ"ל (משנת 2011) והעורך הראשי (מאז 2012) של חברת התקשורת מוסקבה מדיה, העורך הראשי של ערוץ הטלוויזיה רוסיה-2 (2013— 2015). הוא מיתג בהצלחה את הערוץ העירוני "סטוליצה" והפך אותו לערוץ החדשות המודרני מוסקבה 24.
הערות שוליים

↑  "Город счастливых людей". Вечерняя Москва. 2016-09-04. אורכב מ-המקור ב-2018-11-06. נבדק ב-2018-11-05.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איגור שטימץ

איגור שטימץ (בקרואטית: Igor Štimac; נולד ב-6 בספטמבר 1967, במטקוביץ') הוא כדורגלן עבר קרואטי, כיום מאמן נבחרת הודו. הוא נודע במהלך הקריירה שלו כשחקנה של הקבוצה הקרואטית היידוק ספליט, ושחקן זר מצליח בקבוצת דרבי קאונטי האנגלית.
קריירה

שטימץ החל את הקריירה שלו בהיידוק ספליט. ב-1992 עבר שטימץ לקדיס שבה שיחק שנתיים. שטימץ הגיע לדרבי קאונטי ב-31 באוקטובר 1995, תמורת 1.5 מיליון פאונד מהמועדון הקרואטי היידוק ספליט. הוא כבש את שאר הבכורה שלו עבור דרבי במשחק חוץ נגד טרנמיר רוברס, בו הובסה קבוצתו 1–5. העונה הראשונה של שטימץ בקבוצה הייתה מוצלחה, שבסופה הצליחה דרבי לזכות בעלייה לפרמייר ליג.
איגור שטימץ שיחק כמעט 4 שנים בדרבי קאונטי, אולם הקדנציה שלו בקבוצה הסתיימה אחרי שהואשם על ידי מספר גורמים בכך שלא שיחק היטב במספיק משחקים. כרטיס-השחקן שלו נמכר תמורת 600,000 פאונד לווסטהאם יונייטד ב-29 באוגוסט 1999. בסך הכל, שטימץ שיחק 84 משחקי ליגה במדי דרבי, בנוסף ל-9 משחקים בגביעים השונים.
שטימץ חזר לקרואטיה מולדתו, לקבוצת נעוריו היידוק ספליט, ובמהרה התמנה למאמנה. באביב 2006, הוא גם אימן במשך חודשיים את קבוצת ליגת העל הקרואטית קיבליה. במהלך טורניר יורו 2008 שימש שטימץ בתקשורת הקרואטית כפרשן.
שטימץ הופיע עבור הנבחרת הקרואטית ב-53 משחקים בינלאומיים, שבהם כבש 2 שערים. הוא היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1998, בו זכתה קרואטיה במקום השלישי.
איגור שאלימוב

איגור מיכאילוביץ' שאלימוב (ברוסית: Игорь Михайлович Шалимов; נולד ב-2 בפברואר 1969) הוא כדורגלן עבר סובייטי-רוסי, ששיחק בקבוצות: ספרטק מוסקבה, אינטר מילאנו, בולוניה ונאפולי ובנבחרת ברית המועצות. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן.
תארים > כשחקן

מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1990
אליפת ברית המועצות - 1989
גביע אופ"א - 1994
איסאייס אפוורקי

אִיסָאיָס אַפְוֶרְקִי (בתיגרינית: ኢሳይያስ ኣፍወርቂ, נהגה: [isajas afwɐrkʼi]; נולד ב-2 בפברואר 1946) הוא נשיא אריתריאה, המכהן בתפקידו מאז קבלת העצמאות ב-1993. לפני כן עמד בראש החזית העממית לשחרור אריתריאה.
משפחתו

אפוורקי נולד בעיר עדווה בתיגראי המרכזית, והוא נוצרי-אוריינטלי-אורתודוקסי. בנו של אפוורקי אברחה, ונכדו של דאג'זמץ אברהה חגוס. בתקופה בה הבריטים שלטו באריתריאה. איסייאס נולד למשפחה תיגראינית בעלת שש נפשות והוא עצמו היה הילד השני, אב סבו היה ראס חגוס מירצ'ה, מירצ'ה עצמו היה בנו של שום תמביין דאג'זמץ מירצ'ה וולדה קידן, מכאן שאיסייאס משתייך לשושלת התיגראינית של השושלת הסולומונית.
ביוגרפיה

איסייאס למד הנדסה באוניברסיטת היילה סלאסי. ב-1962 עזב את הלימודים והצטרף לכוחות שנאבקו לעצמאות אריתריאה. ב-1966 הצטרף לשורות ארגון החזית לשחרור אריתריאה, ב-1970 קיבל דרגת פיקוד. היה בין מנהיגי הפילוג בחזית לשחרור אריתריאה וממייסדי החזית העממית לשחרור אריתריאה (EPLF) והפך למנהיגו. יצר ברית עם שני פלגים קיצוניים אחרים - ה-PLF1 וה"אובל".
ב-1992 כמה חודשים לפני עצמאות אריתראיה, סבל אפוורקי ממלריה קשה. הוא הוטס לישראל בתרדמת, וטופל על ידי אלי שוורץ בבית החולים שיבא. בתקופה זו פיתח קשרי ידידות עם אפרים סנה.
באפריל 1993 האומות המאוחדות יזמו משאל עם בדבר עצמאות, בעקבותיו הכריזה אריתריאה על עצמאות. איסאייס שינה את שם הארגון ל"חזית העממית לדמוקרטיה ושלום" (PFDJ) וקבע אותו כמפלגה החוקית היחידה באריתריאה ואת עצמו מינה כנשיא.
ב-2000 חמישה עשר שרים, בהם גם סגן הנשיא, פנו אליו במכתב פתוח וביקשו ממנו לפרוש. בספטמבר 2001 סגר את כלי התקשורת הממשלתיים, ועצר את מנהיגי האופוזיציה.
באמצע 2018 הגיע להבנות עם ראש ממשלת אתיופיה אבי אחמד בנוגע לסכסוך הגבול בין המדינות, בעקבות זאת חודשו היחסים בין המדינות. לאחר חתימת ההסכם, מדינות נוספות החלו לקיים יחסים עם אריתראיה בהן סומליה וג'יבוטי. בנובמבר 2020 החזית העממית לשחרור תיגראי תקפה בסיסים של כוחות ההגנה של אתיופיה. בעקבות זאת התפתחה מלחמת תיגראי, שבה לקחו חלק גם כוחות אריתראים נגד החזית העממית לשחרור תיגראי.
הערות שוליים

↑  Biography of Isaias Afwerki באתר Madote
↑    פזית רבינא, ‏הזדמנות לישראל: זירת ים סוף משתנה, בעיתון מקור ראשון, 23 ביולי 2018
↑  שינויים בסביבה האסטרטגית של ישראל | אתיופיה ואריתריאה| יצחק דגני | jokopost, באתר JOKOPOST | עיתון המאמרים והבלוגים המוביל בישראל, ‏4 ביולי 2017
↑  "Eritrea's 'ice bucket' bid to oust Isaias Afwerki". BBC News (באנגלית בריטית). 2019-06-12. נבדק ב-2023-09-02.
↑  אלדד בק, בוקר טוב אריתריאה, באתר ישראל היום, 15 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811724254205606  GND: 1164469541  ISNI: 0000 0000 3204 2249  LCCN: n96900755  NTA: 202102475  SELIBR: 404722  SUDOC: 256365415  VIAF: 70668367   WorldCat (עם VIAF): 70668367
אורין ג'ולי

| --- | --- |

אורין ג'ולי
 לידה:  28 בפברואר 1994  (בת 30) ישראל רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 מקצוע:  דוגמנית נשק, קצינת מילואים בצה"ל
 בן זוג:  גל עמנואל
אורין ג'ולי (עמנואל) (נולדה ב-28 בפברואר 1994) היא דוגמנית נשק ישראלית, בעלת חברה לשיווק כלי נשק וקצינת מילואים בפיקוד העורף.
ביוגרפיה

אורין נולדה בישראל. היא למדה ב"תיכון חדש" ברמת גן, וסיימה את לימודיה התיכוניים עם תעודת בגרות בהצטיינות. בילדותה עברה התעללות מינית ורגשית מצד אביה.
היא התגייסה לצה"ל בשנת 2012, ושירתה תחילה בפרקליטות הצבאית עקב פרופיל רפואי נמוך. עם זאת, בהמשך הצליחה להעלות את הפרופיל בין היתר לאחר שהגישה בקשה לראשת אגף כוח האדם, האלופה אורנה ברביבאי. באוגוסט 2013 החלה לשרת כלוחמת בחטיבת החילוץ (פלח"צ) של פיקוד העורף. היא שובצה כקשרית מג"ד והייתה האישה הראשונה בחטיבה ששירתה בחפ"ק מג"ד.
ג'ולי למדה ייעוץ נדל"ן במכללת "אנגלו-סכסון", וניהול בסיסי נתונים במרכז ההדרכה של "ג'ון ברייס". בהמשך השלימה גם קורס מדריכי כושר במכון וינגייט ולימודי רכיבה מערבית על סוסים.
קריירה

במהלך שירותה הצבאי החלה להעלות לרשתות החברתיות תמונות שלה נושאת נשק, בעיקר לחשבון האינסטגרם. בעקבות כך פנו אליה חברות נשק בבקשה שתפרסם את כלי הנשק והאביזרים שלהם, ולאחר שחרורה החלה לעבוד כדוגמנית עבור מספר חברות נוספות לכלי נשק וציוד לחימה, וכמו כן להשתתף בתערוכות נשק ברחבי העולם. חשבון האינסטגרם של ג'ולי מונה כ-571 אלף עוקבים וחשבון הפייסבוק כ-22 אלף עוקבים. בפברואר 2019 חשבון האינסטגרם שלה נפרץ על ידי האקרים טורקים.
ג'ולי מייצגת חברות כלי נשק ישראליות בתערוכות נשק וציוד קרבי ברחבי העולם. בין היתר דגמנה בשנת 2017 את רובי הגלבוע של חברת סילבר שאדו (Silver Shadow) בתערוכת הנשק הגדולה בלאס וגאס, תערוכת Shot Show (אנ') של הקרן הלאומית לירי ספורטיבי (אנ'). בשנת 2018 ייצגה באותה תערוכה את חברת מפרולייט. עוד בשנת 2018 ייצגה את חברת CAA במסגרת אירוע ה-IWA (אנ') בגרמניה. היא גם דגמנה בעבור חברת Ideal Conceal (אנ'), חברת סטארט אפ אמריקנית שמשווקת אקדחים קומפקטיים, בעיקר בעבור נשים.
ג'ולי מתחרה בספורט הירי המעשי במסגרת מועדון הקליעה הפועל כפר סבא.
ג'ולי היא בעלת חברה בשם Alpha Gun Angels - A.G.A, העוסקת בשיווק במדיה החברתית עבור חברות כלי נשק.
היא השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הריאליטי "הישרדות VIP", המשודרת ברשת 13, והייתה למודחת החמישית (מקום 13).
באוקטובר 2022, 7 שנים לאחר שחרורה מצה"ל, התגייסה לקורס קצינים במילואים, ובסיומו תהפוך למפקדת מחלקה בחטיבת החילוץ וההצלה.
בשנת 2023 בעקבות מלחמת חרבות ברזל החלה להתנדב במשמר הגבול כקצינה בדרגת מפקח (עקב היותה כבר קצינה בצה״ל החלה מיד בדרגת קצונה שנייה).
חיים אישיים

נכון ל-2019, מתגוררת ברמת גן. ב-2018 פורסם בתקשורת כי ג'ולי יצאה עם אבנר נתניהו, בנו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, אך ג'ולי הכחישה.
בספטמבר 2022 נישאה לאיש העסקים גל עמנואל.
הערות שוליים

↑   דוגמנית הנשק חושפת את האלימות המינית שחוותה: "החיים היו כאוס", סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 12:28)
1 2  אושיית האינסטגרם הפכה למודל לחיקוי ללוחמות, באתר ‏מאקו‏, 24 באוגוסט 2016
↑  אלון סין משה, אור לגויים: הלוחמת שהפכה לאושיית אינסטגרם, באתר nrg
↑  מייקי לוי‏, יורה לכל הכיוונים: החיילת הישראלית שהפכה לכוכבת רשת בכל העולם, באתר וואלה, 10 ביולי 2017
↑  דניאל אלרם סיטי, ‏האקרים טורקים פרצו לאינסטגרם של אורין ג'ולי, באתר ‏מאקו‏, 14 בפברואר 2019
↑  Andrew Tobin, A female Israeli combat soldier proudly models for weapons companies, ‏17 באוקטובר 2017 (באנגלית)
↑  לירון שרון, ‏‏דוגמניות הנשק הישראליות שישאירו אתכם פעורי פה, באתר ספורט1, 26 בנובמבר 2018
↑  סמדר שילוני, אורין ג'ולי הודחה מ"הישרדות": "אחת התקופות הכי הקשות שהיו לי בחיים", באתר ynet, 4 באפריל 2019
↑  שרה מאשרת? הדייט הלילי של אבנר נתניהו ודוגמנית הנשק, באתר וואלה, 9 ביולי 2018
↑  ליהי עטר בכר‏, דוגמנית הנשק של נתניהו לא מבינה על מה המהומה: "הרגשתי כמו גוש בשר", באתר וואלה, 10 ביולי 2018
אחד ושלושה כיסאות

| --- | --- |

 מידע כללי
 אמן:  ג'וזף קוסות
 תאריך יצירה:  1965
 טכניקה וחומרים:  מיצב (כיסא, תצלום וטקסט על קיר)
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אמנות מושגית, אמנות ושפה 
 מספר יצירה:  393.1970.a-c (המוזיאון לאמנות מודרנית) 
 
"אחד ושלושה כיסאות" (באנגלית: One and Three Chairs) הוא שמו של מיצב משנת 1965 מאת האמן האמריקאי ג'וזף קוסות (Joseph Kosuth). היצירה מורכבת מכיסא, תצלום של הכיסא וכתובת מוגדלת ובה הגדרה מילונית של המילה "כיסא". היצירה נחשבת לאחת מן הדוגמאות הידועות של האמנות המושגית.
העבודה היא מיצב המשתנה בכל מקום תצוגה. על פי ההוראות שחיבר קוסות למייצב ניתן לשחזר אותו בכל פעם עם כיסא אחר המלווה בתצלום שלו. האלמנטים הקבועים במיצב הם ההגדרה המילונית וכן הסידור של האלמנטים, אשר נעשה לפי תרשים מפורט.
העבודה של קוסות מעמתת בין ייצוגים סמיוטים שונים, של מה שנדמה כאובייקט אחד - כיסא. בהצמדתם זה בסמוך לזה מתעוררת שאלה אסתטית לגבי ה"מקור" של הכיסא. על פי האסכולה ה"אפלטונית" הכיסא ה"ממשי" מהווה תחליף וייצוג של האידאה של הכיסא, אולם, גישות פוסט-מודרניות יראו בכל אחד מן הייצוגים של הכיסא כתחליף.
ראו גם

בגידת הדימויים
אטומיק בטי

| --- | --- |
 סוגה:  אנימציה, ילדים
 מדבבים:  Tajja Isen 
 ארץ מקור:  קנדה, צרפת
 שפות:  אנגלית, צרפתית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  78
 הפקה
 חברת הפקה:  Breakthrough Entertainment, M6, אטומיק קרטונס, Télé Images Productions, טלטון 
 הפצה:  Distribution 360 
 אורך פרק:  25 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  Teletoon (קנדה)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  29 באוגוסט 2004 – 4 באוגוסט 2008
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אטומיק בטי (באנגלית: Atomic Betty) היא סדרה מצוירת לילדים אשר משודרת במקור בקנדה ובצרפת החל מ-29 באוגוסט 2004. הסדרה שודרה בישראל בין השנים 2004-2008 בערוץ הילדים.
עלילה

בטי בארט היא נערה מתבגרת טיפוסית שלומדת בבית ספר, ושרה בלהקה. היא גרה במוס ג'ו הייטס, חבריה ובני משפחתה לא יודעים זאת אך היא שוטרת גלקטית, שתפקידה לשמור על השלום בגלקסיה ולאכוף את החוק. בעזרת ספארקי העוזר שלה, ורובוט בשם X-5, היא נלחמת במקסימוס אדון רשע ומינימוס העוזר שלו, למרות היותה ילדה רגילה על פני כדור הארץ, אטומיק בטי היא גיבורה גדולה ברחבי הגלקסיה ואפילו יש לה מועדון המעריצים.
בכל פרק, משבר מתרחש אי שם בגלקסיה, בדרך כלל תוך כדי שבטי נהנית מפעילות כלשהי עם חבריה. צמידה מתחיל לצפצף, והיא בורחת כדי להציל את הגלקסיה יחד עם צוותה בחללית.
דמויות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. השלמת הרשימה.
אטומיק בטי (טליה ברקאי) - כוכבת הסדרה, נערה צעירה שנבחרה להציל את העולם. סובלת מהזנחה הורית, שכן אימה מעדיפה את החתול שלה על פניה.
X-5 (עמי מנדלמן) - הרובוט העוזר של בטי. בעונה החמישית משמש כמורה של בטי בתור מסווה.
ספארקי (דור צויגנבום) - חברה הטוב והעוזר של בטי. לומד בכיתה של בטי בעונה החמישית.
אדמירל דגיל (מיכה אוזין סליאן) - המנהל של בטי, נותן לה משימות והוראות. בעונה החמישית, אחרי האירועים בסוף העונה הרביעית, העתיק את המפקדה לכדור הארץ.
פנלופה (נעה קשפיצקי) - בריונית שנוהגת להתעמר בבטי בכל הזדמנות. חבורת חייזרים דמויי דבורים בחרה בה בתור השליטה שלהם, בהמשך יצרה שיבוט דמוי דבורה שלה.
נוח (איל כהן) - חברה הטוב של בטי, שמאוהב בה סתר. לאחר שהוא מגלה את זהותה הסודית, הוא מצטרף לחבורה שלה.
מקסימוס (יורם יוספסברג) - הנבל הראשי בסדרה. חפץ למצוא את כוכב הבית של בטי ולהשמיד אותו. דומה באופן חשוד לחתול של אמא של בטי, דבר המרמז על קנאתה העזה של בטי באותו חתול. בסוף העונה הרביעית גילה שבטי באה מכדור הארץ, ובתחילת העונה החמישית התקיף אותו, עד שבטי שקרה לו לגבי זה.
מינימוס (גיורא קנת) - יד ימינו של מקסימוס. חייזר דמוי קוף בעל שני פרצופים: המרושע והפחדן.
אימרה דוצי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1882 ניטרה, סלובקיה 
 פטירה:  6 בדצמבר 1943 (בגיל 61) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Dukesz Ármin 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (העשור של 1900) 
 
אימרה דוצי (בהונגרית: Dóczi Imre;‏ 16 ביולי 1882 – 6 בדצמבר 1943) היה רופא יהודי-הונגרי לוחם חשוב ומרכזי באלכוהוליזם ומנהל הספרות בהונגריה נגד צריכת משקאות אלכוהולים. ייתכן שנספה בשואה.
קורות חיים

לא ידוע כמעט דבר על קורות חייו, למעט מרכזיותו במלחמה באלכוהוליזם בהונגריה, כמו כן ערך את ספריית הספרים נגד אלכוהול. כתב חוברות רבות, עבודת גמר ומחקרים בנושא האלכוהול. הוא היה העורך של כתב העת Alcoholism - The Central Bulletin of Abstinent Associations in Hungary.