stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פדקס
היסטוריה

החברה נוסדה בשם "פדרל אקספרס" בשנת 1971 על ידי פרדריק וו. סמית בעיר ליטל רוק בארקנסו. בשנת 1973 העבירה החברה את מרכזה העסקי לעיר ממפיס בטנסי, לאחר שרשויות נמל התעופה של ליטל רוק סירבו לספק שירותים למטוסי החברה. המילה "פדרל" בשמה נועדה להדגיש את פעילותה של החברה בכל רחבי ארצות הברית, ולסייע בגיוס חוזים ממשלתיים. החברה החלה לפעול באופן רשמי ב-17 באפריל 1973, עם 14 מטוסי דאסו פלקון 20, אשר טסו ל-25 ערים בארצות הברית. פדקס הייתה הראשונה מבין חברות התעופה למטענים אשר השתמשה במטוסי סילון. היא צמחה מאוד לאחר הדה-רגולציה של שוק הטסת המטענים בארצות הברית. בזכות שיטת הפצת המטענים שלה הפכה פדקס למובילה עולמית בתחומה. רוב פעילות החברה בארצות הברית, בהובלת מטענים בין-לילה, נעשית דרך מרכז המבצעים של החברה בממפיס. לחברה מרכזים נוספים באינדיאנפוליס, ניוארק, אוקלנד, אנקורג' ואליאנס (טקסס). מרכז החברה בקנדה פועל בנמל התעופה הבינלאומי של טורונטו, באירופה פועלת החברה במרכזים: קלן ופריס. מרכז החברה במזה"ת הוא בדובאי ובמזרח הרחוק (אסיה פסיפיק) בגואנגג'ואו שבסין.
באוגוסט 1989 רכשה פדקס את חברת פליינג טייגרס (Flying Tigers), חברת תעופה בינלאומית למטענים. מחברת "פליינג טייגרס" ירשה פדקס את החוזה של צבא ארצות הברית, שנמשך עד אוקטובר 1992, להטסת מטענים ונוסעים בין ארצות הברית לבין בסיסי הצבא מעבר לים. לאחר רכישת חברות נוספות בתחום המטענים והלוגיסטיקה, בשנת 1998, שינתה החברה את שמה באופן רשמי ל"פדקס", אף כי שם זה כבר שימש שנים כשמה הלא-רשמי וכמותג לשירותיה. בשנת 2000 נעלם לחלוטין השם הישן מכל רישומי החברה והיא אימצה את סיסמתה "העולם בזמן" ("The World On Time").
בשנת 2001 רכשה פדקס את חברת אמריקן פרייטוויס (American Freightways), חברה מובילה בארצות הברית בתחום המטענים הקטנים (פחות ממטען משאית שלמה) היא שילבה את פעולותיה של חברה זו עם חברה נוספת בשם ויקינג ויצרה את חברת "פדקס פרייט". בחודש פברואר 2004 רכשה פדקס, במחיר של 2.4 מיליארד דולר, את "קינקוס" (Kinko's), רשת חנויות כלל-ארצית מדאלאס המספקת שירותי הדפסה, שכפול ושירותי משרד.
כמה מסיסמאות הפרסום של החברה השתרשו בתרבות הצרכנית האמריקאית, בהן הסיסמה "בלי פאניקה" שאותה נושאים עובדי החברה בכפתורים על דש בגדם. באירופה סיסמת החברה היא "(נעשה) כל מה שצריך", המתייחסת למאמצים שמתחייבים עובדי החברה לעשות כדי שהחבילה תגיע בזמן.
ב-2016, רכשה פדקס תמורת 4.8 מיליארד דולר את חברת המשלוחים הגלובלית T.N.T שמרכזה בהולנד במטרה לחזק את פעילותה באירופה, בעקבות כך הודיעה פדקס על העברת משרדי המטה האירופי מבריסל להופדורף בהולנד, כמו כן הודיעה החברה על מעבר צפוי למרכז המיון של T.N.T בליאז'.
מתחרותיה העיקריות של פדקס הן DHL, ו-UPS.
יחידות תפעוליות בחברה וסימנים מסחריים

פדקס מאורגנת ביחידות תפעוליות, לכל אחת מהן לוגו משלה. בכל הגרסאות של הלוגו, האותיות Fed הן בצבע סגול. האותיות Ex מופיעות בצבע שונה לכל יחידה תפעולית. בלוגו של החברה כולה מופיעות האותיות Ex בצבע אפור. בלוגו המקורי של החברה האותיות Ex הופיעו בצבע כתום, היום משמש לוגו זה את יחידת "פדקס אקספרס". הלוגו של פדקס, אשר זיכה את מעצביו בפרס על עיצובו, נודע בזכות העובדה כי בין האותיות E ו-x מסתתר סימן חץ המצביע ימינה, עובדה שרבים לא מבחינים בה.
פדקס אקספרס (FedEx Express) – חברת שילוח מטענים מהיר. לרשות החברה צי של 671 מטוסים ו- 22,000 משאיות הובלה כדי לשנע כ-10 מיליון משלוחים מידי לילה. צבע הלוגו: כתום.
פדקס קרקע (FedEx Ground) – שירות משלוח מטענים איטי יותר, במחירים זולים יותר בהשוואה למחירי פדקס אקספרס. עיקר השירות ניתן לעסקים. לרשות היחידה מספר גדול של משאיות הנמצאות בבעלות מפעילים מקומיים שהם קבלנים של פדקס. הלוגו: ירוק.
פדקס משלוחים לבית  (FedEx Home Delivery) – חטיבה בתוך "פדקס קרקע" המבצעת משלוחים לבתים פרטיים ומציעה שירות לכל כתובת בארצות הברית. הלוגו זהה לזה של "פדקס קרקע" אבל לעיתים קרובות כולל ציור של כלב הנושא חבילה. חטיבה זו פועלת בארצות הברית בלבד ואינה כוללת שירות בקנדה.
פדקס דואר חכם (FedEx SmartPost) – תפקידה איחוד משלוחים, חטיבה זו היא חברת "פרסל דיירקט" (Parcel Direct) לשעבר.
פדקס מטענים (FedEx Freight) – היחידה עוסקת בשילוח מטענים שגודלם פחות ממטען משאית ובשירותי מטען אחרים. צבע לוגו: אדום.
פדקס מטענים מזרח (FedEx Freight East) – חברת אמריקן פרייטווייס לשעבר.
פדקס מטענים מערב (FedEx Freight East) – חברת ויקינג לשעבר.
פדקס מטענים לאומית (FedEx Freight National LTL) – חברת ווטקינס קווי מטען לשעבר.
פדקס מטענים קנדה (FedEx Freight Canada) – חברת ווטקינס קנדה אקספרס לשעבר.
שירותי הובלה קריביים  (Caribbean Transport Services) – עד לשנת 2003, חלק מחברת "פדקס רשתות מסחר". מספקת שירותי הטסת מטענים בין ארצות הברית לפוארטו ריקו, הרפובליקה הדומיניקנית ואיים אחרים בקריבים.
פדקס משרדים (FedEx office) – הזרוע הקמעונאית של חברת פדקס. צבע הלוגו כחול, זהה לזה של "פדקס קסטום קריטיקל", אבל כולל את השם "אופיס" בסגול לאחר שמה של פדקס.
פדקס אופיס מרכזי משרד והדפסה (FedEx Office and Print Centers) – מספק מגוון שירותי מידע, כולל הדפסה, שכפול, גישה לאינטרנט ועוד.
פדקס משרדים (FedEx office Ship Centers) – מרכזי שילוח שבהם לקוחות החברה יכולים להפקיד חבילות למשלוח, כמו כן במקום שירותי שכפול בשירות עצמי, שירותי פקס, מבחר קטן של אביזרי משרד הקשורים לאריזה ומשלוח, מבחר קופסאות לאריזה, שירותי אריזה, וכמעט כל אביזר הנחוץ לצורך שימוש בשירותי השילוח של פדקס. בעבר נקראו מרכזים אלה בשם "פדקס מרכזי שירות עולמי".
פדקס בהול ומיוחד (FedEx Custom Critical) – מספק שירותי שליחים לפריטים יקרים, או מסוכנים. לרשות שירות זה צי גדול של משאיות ומטוסים חכורים. כמו בשירות "פדקס קרקע" אף בשירות זה הנהגים הם קבלנים עצמאיים. צבע הלוגו: כחול.
פספורט הובלות (Passport Transport) – כלי רכב להובלות, באופן מיוחד למטענים יקרים.
פדקס רשתות מסחר (FedEx Trade Networks) – מספק שירותי עמילות מכס, ביטוח וייעוץ בנושא משלוחים. צבע הלוגו: צהוב.
פדקס שירותי רשתות אספקה (FedEx Supply Chain Services) – מספק שירותים לוגיסטיים. צבע הלוגו: פלטינה, נראה זהה ללוגו החברה.
פדקס שירותים (FedEx Services) – מספק שירותי שיווק וטכנולוגיות מידע לשאר יחידות החברה. צבע הלוגו: פלטינה, זהה ללוגו החברה. מטה היחידה בממפיס.
תקריות

ב-7 באפריל 1994, מטוס DC-10 שהיה בטיסה מממפיס לסן חוזה, קליפורניה, נחטף על ידי אחד מאנשי הצוות, אך תודות לקור הרוח של טייס המשנה, הם חזרו לממפיס בשלום, טיסה "אקספרס 705".
ב-22 במרץ 2009, התרסקה טיסה 80 של פדקס אקספרס בנמל התעופה טוקיו נריטה ושני אני הצוות שהיו על מטוס המקדונל דאגלס DC-10 נהרגו.
בתרבות

סרט הקולנוע להתחיל מחדש, בכיכובו של טום הנקס, מספר על עובד חברת פדקס אשר נסחף לאי בודד לאחר שמטוס החברה התרסק באוקיינוס השקט. מקום מרכזי בעלילת הסרט תופסים דברי הדואר המשונעים במטוס והתרבות הארגונית של החברה. החברה תרמה להפקת הסרט ציוד רב וגישה למרכזים הלוגיסטיים שלה.
משאית של FEDEX ישראל
מטוס איירבוס A310-200 של פדקס
משאית משלוחים אופיינית לפדקס קרקע
פטרוברז

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית;  נסחרת ב-NYSE ובבורסה של סאו פאולו
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (11 באוגוסט 2000–PBR)  בורסת סאו פאולו (1 ביולי 2000–PETR3, PETR4)  הבורסה של מדריד (XPBR, XPBRA) 
 מוטו:  אין
 מייסדים:  ז'טוליו ורגאס
 תקופת הפעילות:  1953–הווה (כ־72 שנים)
 מיקום המטה:  ריו דה ז'ניירו 
 קואורדינטות:  22°54′49″S 43°11′04″W﻿ / ﻿22.9136095°S 43.1844011°W﻿ / -22.9136095; -43.1844011 
 משרד ראשי:  ריו דה ז'ניירו, ברזיל
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנפט, gas industry 
 מוצרים עיקריים:  נפט ומוצריו
 שווי שוק:  85.60 מיליארד דולר (10 בפברואר 2025)
 הכנסות:  56.324 מיליארד דולר (2004)
 נשיא:  ז'וזה סרז'יו גבריאלי דה אסוודו
 יו"ר:  José Mauro Ferreira Coelho 
 עובדים:  50,000
  
 www.petrobras.com.br
 he
 
חנוכת אסדת קידוחים של פטרוברז באוקיינוס האטלנטי, בנוכחותו של נשיא ברזיל לולה
תחנת דלק של פטרוברז בבוליביה
בתי זיקוק של חברת פטרוברז במדינת סאו פאולו
פטרוברז (בפורטוגזית: Petrobras, קיצור ל"Petróleo Brasileiro") היא חברת נפט בבעלות ממשלת ברזיל. מושב החברה הוא בריו דה ז'אנירו.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1953 על ידי נשיא ברזיל ז'טוליו ורגאס, והייתה בעלת מונופול בתעשיית הנפט בברזיל עד לסוף שנות ה-90. בשנת 1997 נפתח שוק הנפט בברזיל לחברות זרות, ונוצרה "הסוכנות הלאומית לנפט" (ANP) שתפקידה לשלוט בשוק האנרגיה. כיום מייצרת החברה יותר מ-2 מיליון חביות נפט ליום, כמו גם מוצרי נפט שונים. החברה היא בעלת בתי זיקוק לנפט, ומכליות. פטרוברז ידועה ביכולתה לניצול טכנולוגיה מתוחכמת לכריית נפט תת-מימית במעמקים. בערך 30% ממניות החברה הן בבעלות ממשלת ברזיל. המניות הפרטיות נסחרות בבורסת סאו פאולו (BOVESPA), ובבורסת ניו יורק (NYSE).
פטרוברז עוסקת החל מ-1953 גם בעיבוד פצלי שמן, תוך שימוש בטכנולוגיה פטרוסיקס (Petrosix) שפיתחה להפקת קרוגן מפצלי שמן. ב-1982 החלה פעילותו של מתקן נסיוני, וב-1992 החלה פעילות להפקה מסחרית מאותו המתקן. כיום, מפעילה החברה שני מתקני זיקוק מעין אלו. הגדול מביניהם מעבד 260 טונות פצלי שמן לשעה.
פטרוברז הפעילה את אסדת הקידוח הגדולה בעולם, פטרוברז 36, עד שפיצוץ הביא לטביעתה ב-15 במרץ 2001.

פטרוברז הרחיבה את טווח פעולתה אל מעבר לגבולות ברזיל. כיום פטרוברז שולטת בתעשיות נפט ותחנות כוח ב-16 מדינות באפריקה, אמריקה הצפונית, דרום אמריקה ואסיה.
ב-19 בדצמבר 2005 הכריזה פטרוברז על שיתוף עסקי עם חברת "ניפון אלכוהול חנבאי" שמושבה ביפן, לייצוא אתנול מברזיל. החברה המשותפת "ברזיל - יפן אתנול" מתעתדת ליצור ביפן שוק למוצרי אתנול.
ב-21 באפריל 2006 הכריז נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה על אי תלותה של ברזיל בייבוא מוצרי נפט, על סיפון האסדה P-50 של פטרוברז, המשמשת לאחסון ופריקה של מוצרי נפט.
בשנת 2007 התגלה לחופי ברזיל שדה נפט בממדים עצומים, גילוי העשוי להפוך אותה למעצמת נפט ולאחת מיצרניות הנפט הגדולות בעולם, בסדר גודל של ניגריה וונצואלה.
ב-2013 דורגה פטרוברז במקום ה-20 ברשימת החברות הציבוריות הגדולות בעולם, על-פי כתב העת פורבס.
משנת 2014 המשטרה הפדרלית של ברזיל חוקרת את מעורבותם של בכירים בחברה, שוטרים ומדינאים ברזילאים בפרשיית הלבנת הון בקנה מידה ענק.
שם החברה

עד 1993 נקראה החברה Petrobra's, שם שאינו נכון מבחינת השפה הפורטוגזית, על מנת למשוך משקיעים מבחוץ. לאחר מכן שונה השם לשם הנוכחי - Petrobras. בשנת 2000 שונה השם ל"petrobrax", אך לאחר מספר חודשים נזנח השינוי, שכן נמתחה ביקורת רבה על נטישת הסיומת "Bras" המזוהה עם ברזיל.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, שדה נפט גדול שנתגלה בחופי ברזיל עשוי להפוך אותה למעצמת נפט, באתר TheMarker‏, 9 בנובמבר 2007
↑  אתר פורבס, דירוג 2000 החברות הגדולות בעולם, כפי שהוצג ב-10.9.2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007320423005171  ICCU: UFIV043066  ISNI: 0000 0001 2192 4294  LCCN: n80079693  NKC: ko2010565516  SUDOC: 070280363  VIAF: 156628761   WorldCat (עם VIAF): 156628761
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט

| --- | --- |


התמונה המסורתית של בוגרי י"ב וצוות המחנכים על מדרגות בית סלוצקין, בניין המנהלה, של קריית החינוך. בתמונה מחזור פ', המחזור ה-80 של בית הספר.
 בית ספר תיכון
 מוטו:  "וְאָהַבְתָּ לְרֵעֲךָ כָּמוֹךָ:", ויקרא י"ט, יז'
 תקופת הפעילות:  1938–הווה (כ־87 שנים)
 שכבות לימוד:  ז'-י"ב
 מספר כיתות:  55
 בעלי תפקידים
 מנהל:  אבי קיש
 באחריות:  רחובות
 סגל:  כ-200 מורים
 תלמידים
 :  כ-2,500
 מיקום
 מיקום:  מנוחה ונחלה 58,  רחובות
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°53′58″N 34°48′59″E﻿ / ﻿31.89933889°N 34.81651111°E﻿ / 31.89933889; 34.81651111
 https://deshalit.co.il/
 he
 
בית ספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות, או כפי שנקרא בראשיתו, הגימנסיה, נוסד ב־1938 המחזור הראשון סיים בשנת 1942. ראשיתו הייתה בבית ברחוב גורודיסקי, ואחרי התערבותו של ד"ר הברשיים, שאליו הצטרפו, בכור לוי, טוביה מילר, ב.צ. הורביץ, ברק ואחרים, עבר בית הספר למשכנו הקבוע בבית סלוצקין, בו שוכנת כיום הנהלת הקריה. במקור היה זה בית פרטי של משפחה אוסטרלית, ברחוב מנוחה ונחלה, לימים שונה שמו לתיכון מאוחד רחובות (ת.מ.ר), ולאחר מכן נקרא ע"ש עמוס דה-שליט.
המנהל הראשון של בית הספר היה ד"ר משה ירדני-זקהיים שכיהן בתפקיד כשנה.
כיום בית הספר הוא קריית חינוך המונה שלושה בתי ספר, שתי חטיבות ביניים וחטיבה עליונה הנמצאים כולם בקמפוס אחד.
בשנת הלימודים תשפ"ג, 2023, זכה בית הספר בפרס החינוך הארצי המוענק על ידי שר החינוך. ב-2018 זכה בפרס החינוך המחוזי.
היסטוריה > בית סלוצקין

בראשית דרכו שוכן בית הספר בבית סלוצקין שנבנה בשנת 1908 על ידי משפחת סלוצקין שעלתה לארץ מאוסטרליה באותה שנה. את השטח קנה אב המשפחה אלעזר סלוצקין, אב המשפחה, שנטע בו מטעי שקדים והקים את הבית.
אלעזר סלוצקין התגורר ברחובות עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה וכאשר פלשו העות'מאנים לארץ הוא גורש לאלכסנדריה. לאחר הגירוש מישראל משפחת סלוצקין חזרה לאוסטרליה שם אלעזר פגש את הנרי שובל, גנרל אוסטרלי שהיה בדרך למסע צבאי לארץ. אלעזר נתן לגנרל את מפתחות הבית ואמר לו: "קח את מפתחות ביתנו וכשתגיע לארץ – שב שם". כיום משמש המבנה כמנהלת "תיכון דה שליט" על שם הפרופסור עמוס דה שליט ז"ל.
בית סלוצקין היה בית קיץ למשפחה. כאשר הגיעו העות'מאנים לארץ, גורשה המשפחה לאלכסנדריה, ומאז עברה גלגולים רבים: המקום שימש בית לגנרל טורקי במהלכה של מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 - 1918, בית לגנרל אוסטרלי בסיום מלחמת העולם הראשונה משנת 1918, ובית תצפית במאורעות תרפ"א.
כיום בית סלוצקין הוא מבנה לשימור המשמש כמבנה המנהלה של בית הספר.
מנהלי הקריה

| שם | תקופת פעילות |
| --- | --- |
ד"ר משה ירדני זקהיים): 1938–1939
ד"ר לודוויג (נחמן) פוזנר: 1942-
ד"ר בונים אשכנזי: ,
אריה נוימן: 1966-1979
בן עמי שמר: 1980-2000
לאה דסקלוביץ: 2000-2009
חיים בדש: 2009-2012
אבי קיש: 2012-מכהן
מורים בולטים לאורך ההיסטוריה

יגאל חבזה - מורה למתמטיקה. החל ללמד בת.מ.ר (תיכון מאוחד רחובות), לימים קריית החינוך ע"ש עמוס דה-שליט בשנת 1951. חבזה יצא לפנסיה בשנת 1986, אך המשיך ללמד בחוזה מיוחד עד לשנת 1992 עת סיים 41 שנות הוראה וחינוך בישראל
מאיר בוסאק - מניצולי שינדלר. לימד תנ"ך וספרות בבית הספר התיכון המאוחד רחובות (לימים תיכון דה שליט) במשך שנים רבות. בנוסף, עסק בפעילות ספרותית ענפה.
יזהר סמילנסקי - לימד ספרות תקופה קצרה.
נעמי סמילנסקי - לימדה אמנות ותולדותיה במשך שנים ארוכות.
מירון אברמסון - לימד חינוך גופני ובנוסף גם שחיה בבריכה פרטית בביתו.
יונה להב, מורה ללשון ותנ"ך, נחשבה אחת הבולטות בתחום זה.
בוגרי בית הספר

בין בוגרי בית הספר ניתן למצוא דמויות רבות בעולם המדע והתרבות שהשפיעו ותרמו לחברה הישראלית, ביניהם ד"ר מיכאל פייגה מאוניברסיטת בן-גוריון, הדוגמנית שלומית מלכה, סולנית להקת המכשפות ענבל פרלמוטר, השחקן דניאל מורשת, הזמר דני רובס, איש התיקשורת עודד בן עמי, מפקד חיל האוויר דוד עברי, הרמטכ"ל מוטה גור והמשוררת אגי משעול שהנציחה את חוויותיה מבית הספר בשירה "אווזים". גם הכדורגלן הישראלי אוסקר גלוך למד בבית ספר הזה.
ראו גם

רשימת בוגרי בית הספר
הערות שוליים

↑  הודעת שר החינוך, באתר משרד החינוך
↑  אלעד חיימוביץ', בתי הספר "דה שליט" ו"לוטם" זכו בפרסי חינוך מחוזיים מתוך מאות בתי ספר, באתר SchokenGroup, ‏10 בדצמבר 2018
1 2 3 4  קראו בכותר - כאלה היינו: נעורים והתבגרות בישראל של העשור הראשון - סיפור אישי, באתר kotar.cet.ac.il
↑  “רחובות שלי“ סיפורי נוסטלגיה רחובותיים עם הסופרת הרחובותית יונה דורון והשבוע על ימי התיכון בשנות השישים, באתר BE106.NET רחובות
↑  אורי הלל, רחובות: כנס מחזורים ענק בדה שליט, באתר ynet, 13 באוקטובר 2003
↑  יגאל חבזה באתר ארכיון רחובות https://www.rehovotarchive.org.il/cgi-webaxy/item?1014
↑  ניר שועלי, כל הפנים והשמות: רחובות זוכרת את המורה יונה להב, באתר nrg‏, 17 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309294105171  VIAF: 137744647   WorldCat (עם VIAF): 137744647
פיוצ'ר מיט טכנולוגיות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  פברואר 2018 – הווה (כ־7 שנים) 
 מיקום המטה:  רחובות 
 משרד ראשי:  רחובות
 מוצרים עיקריים:  בשר מתורבת
 נשיא:  פרופ' יעקב נחמיאס - נשיא ומדען ראשי
  
 future-meat.com
 
פיוצ'ר מיט טכנולוגיות בע"מ (באנגלית: Future Meat Technologies), המוכרת במותג Believer ועד שנת 2022 הייתה מוכרת במותג Future Meat, היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור של בשר מתורבת שמגודל במעבדה.
סמליל Believer
היסטוריה

החברה נוסדה בפברואר 2018 על ידי פרופ' יעקב נחמיאס, ראש המרכז לביו הנדסה באוניברסיטה העברית בירושלים שמכהן כנשיא החברה וכמדען הראשי שלה. הבשר המתורבת של החברה מגודל מרקמות חיבור, בתהליך המבוסס על מחקריו של פרופ' נחמיאס. מנכ"ל החברה עד לשנת 2021 היה רום קשוק. מטה החברה ומפעל הייצור שלה שוכנים ברחובות. למפעל ברחובות כושר ייצור של 500 ק"ג ביום.
ביולי 2021 הודיעה חברת נסטלה על שיתוף פעולה עם פיוצ'ר מיט לפיתוח בשר מתורבת.
החברה מתכננת להקים מפעל נוסף בארצות הברית ולשווק את תוצרתה שם החל מסוף 2022.
היסטוריה > גיוסי הון

במאי 2018 גייסה החברה 2.2 מיליון דולר. באוקטובר 2019 גייסה החברה 14 מיליון דולר. בפברואר 2021 גייסה החברה גייסה 26.75 מיליון דולר.
בדצמבר 2021 גייסה החברה 347 מיליון דולר, הסכום הגבוה ביותר שגויס עד אז בתחום הבשר המתורבת בעולם. שווי החברה לאחר הגיוס הוא יותר מ־900 מיליון דולר. עם המשקיעים בחברה נמנות שתי חברות מזון אמריקאיות גדולות: טייסון פודס (אנ'), יצרנית הבשר השנייה בגודלה בעולם, וארצ'ר דניאלס מידלנד (אנ').
הערות שוליים

1 2  גולן חזני, יצרנית הבשר המתורבת פיוצ'ר מיט מרחובות מגייסת 320 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2021
↑  מערכת ישראל היום, סטארט-אפ ישראלי חובר לענקית מזון כדי לפתח בשר מתורבת, באתר ישראל היום, 18 ביולי 2021
↑  יניב אביטל, ‏בדרך להמבורגר מהמעבדה: Future Meat מגייסת 2.2 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 6 במאי 2018
↑  רפאל קאהאן, Future Meat גייסה 14 מיליון דולר לפיתוח בשר מעבדה, באתר כלכליסט, 10 באוקטובר 2019;
עידן בן טובים, ‏בשר מעבדה שתוכלו לאכול בקרוב: Future Meat גייסה 14 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 10 באוקטובר 2019
↑  מאיר אורבך, חברת הפודטק Future Meat גייסה 26.75 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 2 בפברואר 2021
↑  שני אשכנזי, ‏הכי הרבה אי פעם עבור בשר מתורבת: פיוצ'ר מיט הישראלית גייסה 347 מיליון דולר, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2021
סדרת קושי

רצף האיברים של סדרת הקושי  מוצגים בנקודות כחולות. אם המרחב שמכיל את הסדרה הוא שלם, אזי לסדרה יש גבול במרחב.
סדרה שאינה סדרת קושי. איברי הסדרה אינם מתקרבים זה לזה ככל שמתקדמים בסדרה.
באנליזה מתמטית, סדרת קוֹשי היא סדרה שאבריה הולכים ומצטופפים ככל שמתקדמים בסדרה. באופן מדויק יותר, סדרה  \left\{a_{n}\right\}_{n=1}^{\infty } נקראת סדרת קושי אם לכל  \varepsilon >0 קיים  N מתאים לו, כך שלכל  n,m>N מתקיים  |a_{n}-a_{m}|<\varepsilon . כלומר, לכל מרחק חיובי  \varepsilon , קטן ככל שיהיה, יש איבר בסדרה שממנו והלאה ההפרש בין כל שני איברים קטן מ- \varepsilon . הגדרה זו תקפה לא רק עבור מספרים, אלא בכל מרחב מטרי  \left(X,d\right), כשמחליפים את התנאי האחרון  d\left(a_{n},a_{m}\right)<\varepsilon .
סדרת קושי נקראת על שם המתמטיקאי הצרפתי אוגוסטן לואי קושי.
מרחב מטרי

השימושיות של סדרות קושי נובעת מכך שבמרחבים מטריים שלמים (מרחבים בהם כל סדרות קושי מתכנסות לגבול) הקריטריון להתכנסות סדרה תלוי אך ורק באיברי הסדרה, בניגוד להגדרת ההתכנסות שתלויה גם באיברי הסדרה וגם בגבול עצמו. תכונה זו מנוצלת באלגוריתמים, בהם ניתן להראות כי תהליך איטרטיבי מייצר סדרת קושי.
בכל מרחב מטרי, כל סדרה מתכנסת היא סדרת קושי. מאידך ישנם מרחבים מטריים בהם יש סדרות קושי שאינן מתכנסות. מרחב מטרי שלם הוא כזה שבו לכל סדרת קושי בו קיים גבול. המספרים הממשיים הם דוגמה למרחב מטרי שלם. דוגמה למרחב מטרי שאינו שלם היא הקטע הפתוח  \left(0,1\right) עם המטריקה המושרית מהמספרים הממשיים, שכן הסדרה  \left\{1/n\right\}_{n=1}^{\infty } היא סדרת קושי שאין לה גבול בקטע.
הבהרה

לא מספיק לדרוש שההפרש בין כל שני איברים עוקבים הולך וקטן, לדוגמה בסדרה  a_{n}={\sqrt {n}}, ההפרש בין כל שני איברים עוקבים נעשה קטן יותר ככל שמתקדמים בסדרה:  a_{n+1}-a_{n}={\sqrt {n+1}}-{\sqrt {n}}={\frac {1}{{\sqrt {n+1}}+{\sqrt {n}}}}<{\frac {1}{\sqrt {2n}}}
אך עם זאת, ככל שערכי n גדלים, כך גם ערכי  a_{n} גדלים באופן שרירותי. ולכן, לכל אינדקס n ומרחק d, קיים אינדקס m גדול מספיק שעבורו  a_{m}-a_{n}>d (מתקיים עבור:  m>{({\sqrt {n}}+d)}^{2}). לכן, לא משנה כמה נתקדם בסדרה, איברי הסדרה לעולם לא יתקרבו זה אל זה, ולכן סדרה זו אינה סדרת קושי.
ראו גם

אפיון התכנסות לפי קושי
הגדרת הגבול לפי קושי
ברוך לאווסקי

| --- | --- |

רבי ברוך לאווסקי, מחבר מנחת ברוך
 לידה:  ה'תר"א
 פטירה:  ה'תרס"ג (בגיל 62 בערך)
 כינוי:  "מנחת ברוך"
 השכלה:  ישיבת וולוז'ין 
 רבותיו:  נפתלי צבי יהודה ברלין, רפאל שפירא 
 
רבי ברוך לאווסקי (ה'תר"א, 1841, לומז'ה - ה'תרס"ג, 1903, קריניק) היה רב ולמדן ליטאי, רבה של קריניק. נודע על שם ספרו, ה"מנחת ברוך".
ביוגרפיה

נולד בלומז'ה לרב שמואל מאיר לאווסקי, בצעירותו למד אצל אביו, ועמד בקשרים תורניים עם רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין, שכיהן אז כרבה של לומז'ה. בהמשך למד בישיבת וולוז'ין אצל הנצי"ב מוולוז'ין ורבי רפאל שפירא.
לאחר נישואיו בלומז'ה, התמנה בשנת תרמ"ג (1883) לכהן כרבה של קריניק, בהמלצת ידידו רבי זלמן סנדר כהנא שפירא שכיהן אז כרבה של קוברין.
הוא נחשב למומחה בדיני ממונות, במשפט העברי ובמשפט הכללי ושימש כבורר במקרים משפטיים סבוכים רבים, והיה מקובל על אנשי עסקים ועשירים גדולים כמו חרשתן הטבק שרשבסקי מהורדנה.
ספרו הראשון והיחיד שיצא בחייו, "מנחת ברוך", הוא ספר שאלות ותשובות בהלכות חלק אורח חיים, ובו גם חידושים על הלכות קרבן פסח ושיעורי תורה. הספר היה פופולרי בין למדני ליטא מיד עם צאתו בוורשה בשנת תרנ"ו, הקנה למחברו שם בקהילה הלמדנית והוא קיבל כתבי רבנות מקהילות נחשבות כמו קהילת פוניבז', אך שמר אמונים לקהילתו, וכיהן בקריניק במשך עשרים שנה עד פטירתו בחורף תרס"ג. הוא נקבר בקריניק במעמד קהל רב מהעיירות הסמוכות. וידידו רבי זלמן סנדר כהנא שפירא בא למלא את מקומו ברבנות קריניק.
לאחר פטירתו, הופיע בוורשה בשנת תרס"ד ספר שני מעזבונו, בשם "נחלת ברוך" המכיל 22 פרקים מחידושיו וקטעי שו"ת על חלק יורה דעה. שאר כתביו אבדו.
הערות שוליים

↑  ראו: רבי אברהם ישעיהו קרליץ, "חזון איש", או"ח סי' ל"ט. המסתמך על עמדתו בענייני שיעורי תורה וכותב עליו: "אשר הוא מרי דכולי תלמודא ולבו כלב הארי".
↑  בתשנ"א פרסם מכון ירושלים הודעה לפיה: "נודע לנו כי כתביו של גאון ישראל רבי ברוך לאווסקי זצ"ל רבה של קרינק ומח"ס "מנחת ברוך" היו בארה"ק [=בארץ הקודש] לפני שנים אחדות". (מוריה, שנה יז גיליון רא-רב, שבט תשנ"א, עמ' צא).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308038905171  LCCN: no2013076355  VIAF: 305040190   WorldCat (עם VIAF): 305040190
ועידת סנקה פולס

| --- | --- |

 מיקום:  Seneca Falls 
 תאריכים:  19 ביולי 1848 – 20 ביולי 1848 (יומיים) 
 
לוקרישה מוט, ממארגנות הכנס ודוברת מרכזית
ועידת סנקה פולס (אנגלית: Seneca Falls Convention) הייתה הכינוס הראשון שעסק בזכויות נשים ועיקר הדוברות והמשתתפות בו היו נשים. בפרסומיו הרשמיים הוגדר הכנס "ועידה שמטרתה לדון במצב החברתי, האזרחי והדתי ובזכויות של נשים". הוועידה נערכה בסנקה פולס, ניו יורק, במהלך יומיים, 19–20 ביולי 1848. לאחר הכינוס התקיימו, כינוסים שנתיים של National Women's Rights Convention (הוועידה הלאומית לזכויות נשים) החל מ-1850.
נשים קווייקריות מקומיות ארגנו את הכינוס בשיתוף עם אליזבת קיידי סטנטון ולוקרישה מוט, קווייקרית שהתפרסמה בזכות היכולות הרטוריות שלה, בתקופה בה נשים, לעיתים קרובות, לא הורשו לדבר בפומבי.
הכינוס כלל שישה מושבים: הרצאה בתחום המשפט, הצגה הומוריסטית ודיונים בנושא תפקידן של נשים בחברה. סטנטון והנשים הקוויקריות הכינו שני מסמכים לכינוס: הצהרת ההמלצות (Declaration of Sentiments) ורשימה נלוות של החלטות שיעלו לדיון בסיום הכינוס, יחתמו על ידי המשתתפות ויפורסמו.
בכינוס, התפתח דיון ער בנוגע לזכות ההצבעה של נשים, שרבות מהן, כולל מוט, קראו להוריד דרישה זו. אולם פרדריק דאגלס, שהיה המשתתף האפרו-אמריקאי היחידי בכינוס, טען בנחרצות שיש לשלב את הדרישה לזכות הבחירה. הדרישה לזכות הבחירה הפכה לחלק מהמסמך. בדיוק 100 מתוך 300 משתתפים חתמו על המסמך. עיקר החותמות היו נשים.
אליזבת קיידי סטנטון ממארגנות הכינוס
הכינוס והנאום של מוט, נחשבו על ידי חלק מבני התקופה, כצעד חשוב, במאמץ של נשים לקבל לעצמן חלק מהזכויות החברתית והאזרחיות. סטנטון החשיבה את ועידת סנקה פולס כאירוע המכונן של התנועה לזכויות האישה והיא ביססה זאת בספר ההיסטוריה של הנשים הסופרזיסטיות (History of Woman Suffrage) שכתבה עם סוזן ב. אנתוני ואחרות.
הצהרת ההמלצות הפכה ל"מחולל החשוב ביותר בהפצת חדשות על התנועה לזכויות האישה ברחבי ארצות הברית החל משנת 1848, ובשנים שלאחר מכן", לטענת ג'ודית וולמן, היסטוריונית של ועידת סנקה פולס. החל מוועידת זכויות הנשים הארצית ב-1851, נושא זכות ההצבעה לנשים הפך לנושא המרכזי במאבק של תנועת הנשים בארצות הברית. הוועידות היו לאירועים שנתיים עד פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית ב-1861.
רקע > תנועת הרפורמה (נצרות)

בעשורים שקדמו לוועידת סנקה פולס, החלו להתרחש שינויים ראשוניים בהגבלות שהוטלו על נשים על ידי החברה. גל התעוררות דתית בקרב נוצרים אוונגליסטים ופרוטסטנטים הוביל גם לקריאה לביטול העבדות, למתן זכויות לנשים ולהקמת תנועת המתינות לריסון צריכת אלכוהול. בשנת 1831, הכומר צ'ארלס גרנדיסון פיני החל לאפשר לנשים להתפלל בקול רם בהתכנסויות מעורבות של גברים ונשים.
רקע > התנועה לביטול העבדות

החל משנת 1832, עודדו פעילים בתנועה לביטול העבדות, והעיתונאי ויליאם לויד גאריסון בראשם, השתתפות מלאה של נשים בתנועה. רעיונותיו של גאריסון לא התקבלו בברכה על ידי פעילים אחרים ואילו שלא היו מוכנים לכלול נשים עזבו והקימו ארגונים משלהם.
מספר נשים בלטו ככותבות ודוברות בתנועה לביטול העבדות. בשנת 1830, עודדה לידיה מריה צ'יילד נשים לכתוב צוואה ופרנסס רייט כתבה ספרים על זכויות נשים ורפורמה חברתית. שרה ואנג'לינה גרימקה פרסמו את תפיסתן בנוגע לעבדות בסוף השלושים והחלו לדבר מול קהל מעורב (גברים ונשים) בכנסים של האגודה האמריקאית נגד העבדות. גם אבי קלי (Abby Kelley) הייתה דוברת ותורמת מרכזית לתנועה. אומנם, נשים אלו הרצו בעיקר על עוולות העבדות, אך העובדה כי אישה נאמה בציבור היה עצמו מעמד ראוי לציון. ארנסטין רוז, החלה ב-1836, להרצות לפני קבוצות של נשים בנושא "מדעי ממשל", והתייחסה גם להענקת זכות הצבעה של נשים.
בשנת 1840, נסעו לוקרשיה קופין מוט ואליזבת קיידי סטנטון בליווי הבעלים שלהן ועוד תריסר האמריקאים, נשים וגברים, מתנגדים לעבדות, ללונדון לכינוס הראשון בעולם נגד העבדות. הבקשה לכלול נשים כמשתתפות בכנס הייתה שנויה במחלוקת. בלונדון, ההצעה נדחה לאחר יום שלם של דיונים; נשים הורשו להקשיב מהגלריה אבל לא הורשו לדבר או להצביע. מוט וסטנטון הפכו לחברות בלונדון, ועם חזרתן תכננו יחד כנס בנושא זכויות נשים בנפרד מהפעילות לביטול העבדות.
הקהילה הקוויקרית ברוצ'סטר אספה אליה פעילים מרכזים בתנועה לביטול העבדות כדוגמת תומאס ומרי אן מקלינטוק (M'Clintock), פרדריק דאגלס ואיימי ואייזיק פוסט ואחרים. אלה היו גם תומכים נלהבים גם של התנועה לזכויות לנשים.