stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נייתן דאו
הערות שוליים

1 2  "Nathan Dawe | Biography & History | AllMusic". allmusic.com. ארכיון מ-8 במאי 2021. נבדק ב-15 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World-renowned DJ and Former Pupil Returns to Blessed Robert Sutton". Blessed Robert Sutton Catholic Voluntary Academy. 31 בינואר 2020. ארכיון מ-22 ביוני 2020. נבדק ב-21 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Nathan Dawe becomes Foundation Ambassador!". Aston Villa F.C. 30 באוקטובר 2020. ארכיון מ-18 בינואר 2021. נבדק ב-30 בינואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "How Burton-born DJ Nathan Dawe scored a Top 40 smash with Flowers". Official Charts Company. ארכיון מ-15 באפריל 2020. נבדק ב-15 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lighter (feat. KSI) – single". Apple Music. ארכיון מ-22 ביולי 2021. נבדק ב-1 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Publishing Briefs: Hipgnosis Acquires No I.D. Catalog; Sony/ATV Signs Jon Pardi". Billboard. 13 באוגוסט 2020. ארכיון מ-15 באוגוסט 2020. נבדק ב-16 באוגוסט 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company". Official Charts. ארכיון מ-2020-07-04. נבדק ב-2022-10-05.
↑  "Charts analysis: Harry Styles secures ninth week at the top of the singles charts | Analysis | Music Week". ארכיון מ-2022-06-04. נבדק ב-2022-10-05.
↑  "West London drill rapper Benzz drops latest track 'Je'Mappelle'". 22 באפריל 2022. ארכיון מ-2022-06-10. נבדק ב-2022-10-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Premiere: Benzz Unleashes Visuals for Highly-Anticipated Track "Je M'appelle"". 21 באפריל 2022. ארכיון מ-2022-06-04. נבדק ב-2022-10-05. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 60a5ea44-537e-4f60-867c-d7789b6d4255
סילאס אראוז'ו דה סילבה

סילאס אראוז'ו דה סילבה (בפורטוגזית: Silas Araújo da Silva; נולד ב-30 במאי 1996) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בססא.
קריירה

סילאס התחיל את הקריירה שלו באינטרנסיונל, אך לא רשם בה דקות משחק מעולם.
במאי 2017 חתם בזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית. ב-30 ביולי 2017, סילאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אולקסנדריה. ב-1 באוקטובר 2017, סילאס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 4-4 נגד דינמו קייב. ב-19 באוקטובר 2017 הבקיע בניצחון 1–2 נגד הרטה ברלין במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-29 באוגוסט 2019 הושאל לעירוני קריית שמונה מליגת העל עד לסיום העונה.
עם סיום תקופת השאלתו לקריית שמונה, סילאס שוחרר מזוריה וחתם בדינמו מינסק.
ב-15 בפברואר 2021, סילאס חתם בססא.
הערות שוליים

↑  מערכת ONE, ‏רכש נוסף לצפוניים: סילאס חתם בקריית שמונה, באתר ONE‏, 29 באוגוסט 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נורמה

ערך זה עוסק בנורמה סוציולוגית. אם התכוונתם לפירושים אחרים למילה נורמה, ראו .
נורמה (ובעברית: נוהל, נוהג, מנהג, התנהגות מקובלת או תקנה) היא אופן ההתנהגויות והמצופה מקבוצות ויחידים בחברה מסוימת, הנתפס כראוי, תקין ומקובל על פי הערכים של אותה התרבות.
נורמה אינה בהכרח חוק משפטי או כלל שאין עוררין עליו, והיא תלוית הקשר בדומה למוסר. באופן זה הנורמה חברתית מבטאת הסכמה חלקית או מלאה, אשר יכולה לבוא לידי ביטוי באופן פורמלי או בלתי פורמלי.
הנורמה החברתית משמשת גורם חשוב בשימור הזהות החברתית של הקבוצה, וכן בתפקוד התקין של החברה.
לכל חברה יש הגדרות נורמה משלה בכל שטחי החיים, אשר נלמדות ומועברות בחינוך ובמורשת התרבותית. זהו חלק מתהליך החיברות של הפרט.
צורות התנהגות טקסיות כמו נישואין או אבל, הן דוגמה לנורמה חברתית.
הסוציולוגיה (ובעברית: מדעי החברה) היא תחום דעת העוסק בין היתר בחקר הנורמות החברתיות.
הבחנה בין נורמה חברתית לנורמה סטטיסטית ולמושג הנורמליות

המושג "נורמלי" נמצא בשימוש שכיח בחיי היום יום ושיפוט נורמליות הוא חלק מחיי האדם.
ערך זה עוסק במשמעות החברתית-תרבותית של המושג נורמה.
עם זאת, למונח נורמה או נורמלי יש פירושים רבים ושונים, השאובים מתפיסות עולם ונקודות מבט שונות.
למשל, התפיסה הסטטיסטית מגדירה את הנורמה כביטוי מתמטי, הנוגע לרצף איכויות המבוטאות בצורה מספרית.
כלומר, המשמעות הסטטיסטית של המושג נורמה מתייחסת לשכיחות של תופעה מסוימת באוכלוסייה הנמדדת.
לעומת זאת הנורמה החברתית אינה מספרית, אלא איכותית.
תכונות והתנהגויות אנושיות רבות מתפלגות בצורה נורמלית, כך שרוב האנשים נמצאים בטווח הממוצע של האוכלוסייה. מסיבה זו, במקרים רבים הנורמה הסטטיסטית תואמת את הנורמה החברתית. כלומר, המאפיינים הנפוצים נוטים להיות מקובלים חברתית. עם זאת, אין הדבר מחייב ויכולים להיות מקרים שבהם התנהגות או תכונה מסוימת אינם מקובלים על אף שכיחותם או שהתנהגויות. באופן דומה גם תכונות והתנהגויות נדירות יכולות להיות מקובלות מבחינה חברתית. לכן חשוב להבדיל בין שני המובנים של המונח נורמה.
נורמליות הוא מונח בתחום הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה המשמש לתיאור אדם המבטא התנהגות ממוצעת, ללא הפרעה נפשית.
בהקשר זה ההתייחסות היא למצב הבריאותי או לפן התפקודי של האדם.
גם כאן, במקרים רבים המצב השכיח נוטה להיות גם מקובל חברתית וגם מוכר כ"נורמלי". עם זאת, גם כאן ההתאמה בין ההיבטים השונים של המושג נורמליות אינה מחייבת, כך שמצבים שנחשבים לנורמליים מבחינה פסיכיאטרית או פסיכולוגית לא בהכרח יהיו נפוצים או מקובלים חברתית. באופן דומה, מצבים שנחשבים כלא נורמליים מבחינה פסיכיאטרית או פסיכולוגית יכולים להיות שכיחים ומקובלים חברתית.
במילים אחרות, הן ההתייחסות הסטטיסטית למושג הנורמה והן ההתייחסות הרפואית-תפקודית כלפיו אינן כוללות שיפוטיות חברתית או התייחסות ערכית. עם זאת, על פי רוב, בלשון הדיבור ההתייחסות לנורמה היא במובן החברתי. משום שהמובן החברתית של הנורמה לא בהכרח תואם את המובן הסטטיסטי או הרפואי-תפקודי שלה, ההתייחסות למובנים אלו עלולה ליצור בלבול במקרים שבהם ההקשר או נקודת המבט אינם ברורים. חוסר הבנה זה עלול להיווצר במקרים שבהם אנשי מקצוע המורגלים בשימוש הסטטיסטי או הרפואי-תפקודי, פונים לציבור שמניח מראש שההתייחסות למושג היא בהקשר התרבותי-חברתי
הבדלים בין תרבותיים, תלות בהקשר ובמקום

התנהגות הנתפסת בחברה כמוסרית או מקובלת חברתית תלויה מאוד בהקשר התרבותי שלה.
היות שהנורמה החברתית משקפת את המקובל בחברה מסוימת, תפיסת הנורמה תהיה שונה בחברות שונות.
במובן זה, נורמות תלויות הקשר ומקום. כלומר, התנהגות המקובלת ונורמטיבית בחברה אחת, אינה בהכרח מקובלת בחברה אחרת. ההבדלים בין הנורמות המאפיינות חברה אחת לנורמות של חברה אחרת, מהוות חלק מן ההבדלים הבין-תרבותיים ביניהן.
למעשה, השונות הבין תרבותית של הנורמות החברתיות יכולה להיות גדולה מאוד, אפילו עד כדי כך שמה שנחשב נורמלי בחברה אחת נחשב לפתולוגי בחברה אחרת.
בעולם המודרני אפשר למצוא נורמות חברתיות שונות באותו מרחב גאוגרפי, דבר היכול להוביל לאי הבנות רבות.
התפתחות והשתנות של נורמות חברתיות

לנורמות חברתיות לא חייב להיות צידוק או מקור הגיוני.
לשם שימור הזהות של קבוצה חברתית מסוימת דרוש גרעין קבוע של ערכים נורמטיביים מצד אחד, אך מצד שני דרוש גם שינוי מתמיד בערכים אלו, כדי לאפשר תפקוד חברתי נאות.
בהתאם לכך, עם הזמן נורמות מסוימות יכולות להשתנות ולאבד את משמעותן המקורית.
קצב שינוי ערכי הנורמה בחיים המודרניים הוא גבוה במיוחד.
חשיבות לסדר החברתי

הנורמות החברתיות הן תשתית להמשך פעילותו התקינה של הסדר החברתי. מי שאינו פועל על פי הנורמות מוענש בדרך כלל על ידי פעולות ענישה חברתית כמו החרמה או תיוג שלילי.
נורמות הזוכות למעמד חשוב בחברה מסוימת, יכונו מנהגים. הפרה של אותם מנהגים יכולה אף לגרור אכיפה וענישה על פי חוק.
יש לפחות שתי סיבות ליציבותן של נורמות: ראשית, אנשים עוברים תהליך של סוציאליזציה (חִבְרוּת), חינוך לנורמות, ורוב האנשים אינם מתנגדים להן עקב תהליך זה. שנית, גם אם יחידים אינם חפצים לפעול על פי הנורמות המקובלות, בכל זאת הם יפעלו על פיהן משיקולי תועלת אישית, או עקב החשש מעונש.
נראות של נורמות

בסיטואציות חברתיות, למשל פגישות עבודה, נורמות אינן גלויות אלא מיוצגות כחוקים לא פורמליים השולטים על התנהגותו של האינדיבידואל. הנראות של נורמות היא בעיקר, כאשר הן מופרות על ידי יחידים או קבוצות. זה בולט במיוחד בעת מפגש בין אנשים מתרבויות אחרות, אשר אינם מכירים די הצורך את הנורמות והמנהגים בתרבות של האחר.
דוגמה מעניינת לנורמה היא שיתוף קבצים המוגנים בזכויות יוצרים ברשת. מצד אחד, מדובר בשבירת חוק, הגוררת גם סנקציות המופעלות כנגד הגולשים המורידים קובצי מוזיקה, סרטים וכדומה. מאידך, להוריד קבצים מסוג זה באינטרנט אינו נחשב כדבר לא נורמטיבי על ידי קבוצות גדולות של משתמשים, מה שהופך התנהגות זו לנורמה המשותפת לרבים.
נורמות תלויות הקשר

בדומה לכיצד נורמות עשויות להשתנות מתרבות לתרבות, הן יכולות להשתנות בהתאם למשתנים נוספים:
לפי סדרת ניסויים שמדדה את תפקודם של אנשים בביצוע משימות או למען תשלום, או למען ריצוי חברתי, נטען כי יש להבחין בין נורמות ב "שוק חברתי", בו מקובל "לעבוד" בחינם למען אחרים, לבין נורמות ב "שוק כספי", בו האדם המשלם מקבל רק את מה שהוא משלם עבורו, ללא תוספות חינמיות.
ראו גם

תקינות פוליטית
טאקט
רלטיביזם
תפקידי מגדר
פרדיגמה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון.
↑  הגדרת המונח "נורמלי" במילון אוקספורד (באנגלית)
↑  Rueda, M., Checa, P., & Rothbart, M. K. (2010). Contributions of Attentional Control to Socioemotional and Academic Development. Early Education And Development, 21(5), 744-764.
↑  Heyman, J., & Ariely, D. (2004). Effort for Payment: A Tale of Two Markets. Psychological Science, 15(11), 787-793. doi:10.1111/j.0956-7976.2004.00757.x
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551037105171  BnF: cb11966932n (data)  GND: 4132883-8  LCCN: sh85123980  NKC: ph203869
סילביוס לאופולד וייס

| --- | --- |

תחריט מאת ברתולומאו פולינו, סביבות 1740
 לידה:  12 באוקטובר 1687 ברסלאו, כתר בוהמיה 
 פטירה:  16 באוקטובר 1750 (בגיל 63) דרזדן 
 מקום קבורה:  בית הקברות הקתולי הישן 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  לאוטה 
 
סילביוס לאופולד וייס (בגרמנית: Sylvius Leopold Weiß;‏ 12 באוקטובר 1687 – 16 באוקטובר 1750) היה מלחין גרמני ונגן לאוטה. אחד המלחינים החשובים והמרכזיים ברפרטואר ללאוטה סולו. חלק מיצירותיו עובדו לגיטרה קלאסית ומהווים חלק מקובל ברפרטואר לכלי זה.
ביוגרפיה

נולד בגרוטקאו שליד ברסלאו. אביו, יוהאן יאקוב וייס, היה אף הוא נגן לאוטה נודע. וייס שירת בחצרות מלכים ונסיכים בברסלאו, רומא ודרזדן. כנגן הצטיין בשליטתו הטכנית וביכולת האלתור שלו, כמלחין היה פורה וכתב מעל 600 יצירות ללאוטה סולו בתבנית של סונאטה בארוקית ושל סוויטה (פרטיטה). כמו כן כתב גם קונצ'רטי ויצירות קאמריות, מרובן שרדו רק חלקי הסולו ללאוטה.
בדרזדן, שם שהה בסוף ימיו, התיידד עם וילהלם פרידמן באך דרכו הכיר את אביו, יוהאן סבסטיאן באך. יוהאן פרידריך רייכארדט דיווח שוייס איתגר את באך לנגינת מודולציות וקונטרפונקטים מורכבים, כאשר וייס מבצע אותם בלאוטה ובאך בצ'מבלו ובעוגב (הנגינה בלאוטה קשה ומסובכת יותר). יש בכתובים סוויטה בלה מז'ור לכנור ולצ'מבלו, BWV 1025 אשר יוחסה בטעות לבאך אך למעשה היא עיבוד של באך ליצירה מאת וייס, סונטה ללאוטה סולו בלה מז'ור, SC 47. יש הסוברים כי יצירותיו של באך ללאוטה (995, 996, 997, 998, 999, 1000) נכתבו עבור וייס.
סילאס וייר מיטשל

ערך זה עוסק בשחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. אם התכוונתם לרופא וסופר אמריקני הידוע בגילוי סיבתיות (תסמיני כאב אזוריים מורכבים), ראו .
| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1969  (בן 55) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 עיסוק:  מפיק
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 פרופיל ב-IMDb
 
סילאס וייר מיטשל (באנגלית: Silas Weir Mitchell; נולד ב-30 בספטמבר 1969) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי המוכר בעיקר מתפקידו בסדרת הטלוויזיה "גרים" של רשת NBC, ובתפקיד צ'ארלס פאטושיק בסדרה "נמלטים".
ראשית חייו

מיטשל נקרא על שם סילאס ווייר מיטשל שהיה רופא וסופר מהמאה ה-19.
מיטשל בוגר בית הספר סנט פול ופנימיית הכנה לקולג' בקונקורד ניו המפשייר, בשנת 1995 קיבל תואר שני באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. מיטשל הוא מייסד ונשיא של חברת ההפקה פנטום. למיטשל שלוש אחיות ואח. מיטשל נשוי[דרושה הבהרה].
קולנוע וטלוויזיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מיטשל מופיע כתפקיד אורח בסרטים שונים, ביניהם "משחק מסוכן", "הפטריוט", "תופת", "ליל כל הקדושים 2", "ללכת על הכל 2", ו"מיליונר מי שגומר ראשון".
ב-2004 הופיע כשחקן אורח בפרק של הסדרה "ג'ורדן" בתפקיד פרנק ג'ונס/אליסטר דארק, עובד בבנק הדם.
בין השנים 2005–2007 הופיע כשחקן אורח ב-13 פרקים בסדרה "נמלטים" בתפקיד צ'ארלס פאטושיק (היוואר). ב-2007 גילם את ניל בסרט "משוגע" לצד אלי לרטר. ב-2009 הופיע כאורח בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתפקיד אוון וולטרס. בשנת 2010 שיחק בדרמה הביוגרפית "גשם של גן עדן" לצידם של מייק ווגל וטארין מנינג. ב-2011 הופיע כאורח בסדרה "המנטליסט" בתפקידים ארתור קופי / ראלף מרסר.
בין השנים 2011–2017 שיחק תפקיד ראשי בסדרה "גרים" בתור מונרו - בלוטבאד צימחוני העובד כשען, בעל עבר עשיר וידע רב.
בשנת 2012 שיחק לצד ריי ליוטה בסרט הפשע "Ticket Out‏". בשנת 2018 הופיע בסרט "התיקון" בתפקיד הפושע גלן אקה.
נייתן בראונסון

נייתן בראונסון (באנגלית: Nathan Brownson;‏ 14 במאי 1742 –  6 בנובמבר 1796) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הקונגרס הקונטיננטלי ב-1777 וכמושל ג'ורג'יה ה-15 ב-1781.
ראשית חייו

נייתן בראונסון נולד בעיירה וודברי שבמושבת קונטיקט כשישי מבין עשרת ילדיהם של טימותי ואביגייל ג'נר. ב-1761 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל ועסק ברפואה בעיירת הולדתו. ב-1769 הוא נשא לאישה את אליזבת לואיס. הזוג עבר לסנט ג'ון פאריש שבג'ורג'יה והחל לעבוד על אחוזת מטעים בשטח של 500 אקרים ליד סוואנה. ב-1764 הוא התיישב במחוז ליברטי והחל לעסוק שם ברפואה. רעייתו של בראונסון נפטרה ב-1775, ובשנה שלאחר מכן הוא נשא לאישה את אליזבת מקלין, שיחד איתה נולדו לו שני ילדים.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית

ב-1774 היה סנט ג'ון פאריש חממה לפעילות מהפכנית. רבים מתושביו היו קונגרגציונליסטים מניו אינגלנד שעשו דרכם לדורצ'סטר קרוליינה הדרומית, יישוב ששכן על נהר אשלי מעל צ'ארלסטון ושנוסד על ידי פוריטנים ממסצ'וסטס. בראונסון ורופא אחר שהגיע מקונטיקט, ליימן הול, היו בין 11 הנציגים שנבחרו לייצג את הפאריש (המחוז) בקונגרס הפרובינציאלי, שהתכנס בסוואנה ביולי 1775. השניים נבחרו לייצג את ג'ורג'יה בקונגרס הקונטיננטלי השני. בראונסון שירת כנציג מינואר ועד מאי 1777 ושוב מראשית אוגוסט ועד ראשית אוקטובר באותה שנה.
הפלישה הבריטית לג'ורג'יה בימים האחרונים של 1778 הייתה חלק מהזירה הדרומית של מלחמת העצמאות של ארצות הברית, אך עם גירושם של הכוחות הבריטים מאוגוסטה ביוני 1781, איימו עימותים סיעתיים לפגום בטעם הניצחון. באותו רגע גורלי, בראונסון, אז סגן הספק לבתי החולים בדרום, נשלח לג'ורג'יה עם מינוי כבריגדיר גנרל מטעם הקונגרס. בתחילה הוא כיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ג'ורג'יה, לפני שהושגה פשרה על פיה מונה בראונסון כמושל ג'ורג'יה, וג'ון טוויגס קודם לדרגת בריגדיר גנרל. בראונסון שיבח את הגנרל נתנאל גרין על מאמציו להשיב על כנה את הממשלה האזרחית בג'ורג'יה.
תקופת כהונתו של בראונסון כמושל ג'ורג'יה בחודשים האחרונים של 1781 עמדה בסימן המשא ומתן עם שבטי המוסקוגי העוינים ועם הלויאליסטים ששוטטו ברחבי הארץ. המפקד של פנסקולה בפלורידה הספרדית, ארתורו אוניל, כתב לבראונסון ב-18 בנובמבר 1781, והביע את חששותיו בנוגע לניסיונות הסוחרים הבריטים באזור להשיג את תמיכת האינדיאנים באמצעות הענקת מנחות. בראונסון פנה לאנשי שבט המוסקוגי והאשים אותם בניסיון בלתי מוצלח לתקוף את החיילים האמריקאים ובלכידת סוחרים אמריקאים. הוא אמר להם שהאמריקאים מעוניינים בידידות, ואיים עליהם במעשי נקם אם הם לא ייכנעו.
במהלך העשור שלאחר המלחמה, שירת בראונסון את הציבור באופן כמעט רצוף כשופט שלום, כחבר הוועדה להקמת בירה חדשה לג'ורג'יה בעיר לואיוויל, כחבר הוועידה לאשרור חוקת ארצות הברית, כנציג לוועידה שניסחה את חוקת ג'ורג'יה ב-1778 וכנשיא הראשון של הסנאט של ג'ורג'יה. הוא מונה על ידי הקונגרס כסגן הספק של בתי החולים ומאחר יותר כאחראי על בית החולים בדרום. הוא היה אחד מחברי חבר הנאמנים להקמת פרנקלין קולג', לימים אוניברסיטת ג'ורג'יה.
מותו

נייתן בראונסון נפטר באחוזת המטעים שלו, ברייסבורו שבג'ורג'יה ב-6 בנובמבר 1796. הוא נטמן בבית הקברות של מידוויי שבג'ורג'יה.
נייתן דארו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביוני 1976 (בן 48) קנזס סיטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוונסוויל  תיכון שוני מישן נורת' 
 פרופיל ב-IMDb
 
נייתן דארו (באנגלית: Nathan Darrow נולד ב־21 ביוני 1976) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה

דארו נולד בקנזס סיטי, במיזורי. הוא למד לתואר הראשון באוניברסיטת אוונסוויל באינדיאנה וסיים תואר שני באוניברסיטת ניו יורק .
קריירה

דארו הופיע במחזות של ויליאם שייקספיר, רומיאו ויוליה והנרי החמישי. בשנת 2006 גילם את ויליאם רנדולף הרסט הצעיר בסרט "אמברוז בירס: סיפורי מלחמת האזרחים" של דון מקסוול, בו כיכבו גם קמפבל סקוט וויויאן שילינג.
תפקיד בהפקת המחזה ריצ'רד השלישי לצד קווין ספייסי הוביל לליהוקו לתפקיד מיצ'האם, שומר הראש של בני הזוג אנדרווד בסדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים בית הקלפים. תפקידו של דארו הורחב בעונה השנייה בגלל אהדת הקהל והמבקרים.
לאחר מכן פורסם כי דארו יופיע בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה פוקס גות'האם בתפקיד ויקטור פרייז / מר. להקפיא.
כמו כן הוא שיחק בעונה הראשונה של מיליארדים והופיע בעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה "התיקון". הוא מופיע גם כאביו של ג'סי קסטר בסדרת הטלוויזיה של ערוץ AMC פריצ'ר וכג'ונתן גרים בסדרת הטלוויזיה של NBC, הרשימה השחורה.  בשנת 2017 הוא גילם את אנדרו מיידוף בסרט "אשף השקרים". הוא שיחק בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה קוונטיקו בתפקיד פליקס פילאי.
הערות שוליים

↑  "'House of Cards': Nathan Darrow on Meechum's big [SPOILER] scene". Entertainment Weekly's EW.com.
↑  Ausiello, Michael. "Gotham Scoop: Mr. Freeze to Be Played by House of Cards' Nathan Darrow". TVLine.
↑  "Nathan Darrow". IMDb. נבדק ב-19 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scoop: Coming Up On Season Three Premiere Of Quantico on ABC - Thursday, April 26, 2018". Broadway World. 9 באפריל 2018. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1234674319  LCCN: no2015093589  VIAF: 316879392   WorldCat (עם VIAF): 316879392
נזיאה בידואן

נזיאה בידואן (בערבית: نزهة بدوان בתעתיק מדויק: נֶזְהַה בִּדְוַאן; נולדה ב-18 בספטמבר 1969) היא אתלטית עבר ממרוקו. היא בעלת מדליית ארד אולימפית (סידני 2000) ופעמיים אלופת עולם (אתונה 1997 ואדמונטון 2001) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

בידואן נולדה ברבאט.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 סיימה בידואן במקום 16 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 56.62 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 56.35 שניות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה בידואן במקום 11 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.08 שניות.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכתה בידואן במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.97 שניות, דון המינגס מג'מייקה (53.09 שניות) וקים באטן מארצות הברית (53.52 שניות).
באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכתה בידואן במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אפריקה חדש של 52.90 שניות, במאית השנייה בלבד אחרי דיימי פרניה מקובה (52.89 שניות) ולפני דון המינגס (53.16 שניות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
ביוגרפיה > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת סידני (2000) זכתה בידואן במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.57 שניות, אחרי אירינה פריבלובה מרוסיה (53.02 שניות) ודיון המינגס (53.45 שניות).
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה בידואן בפעם השנייה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.34 שניות, יוליה פצ'ונקינה מרוסיה (54.27 שניות) ודיימי פרניה (54.51 שניות).
באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה בידואן במקום 18 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.69 שניות.
בידואן נשואה לעבד אל עזיז סאהיר, אתלט שהשתתף בשתי אולימפיאדות (סיאול 1988 ובאטלנטה 1996) וסיים במקום שישי באליפות העולם באתלטיקה (טוקיו 1991) בריצת 3000 מטר מכשולים.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 11.78 שניות (1995)
ריצת 200 מטר: 23.29 שניות (1998)
ריצת 400 מטר: 51.67 שניות (1998)
ריצת 800 מטר: 2:09.8 דקות (1996)
ריצת 100 מטר משוכות: 13.55 שניות (1990)
ריצת 400 מטר משוכות: 52.90 שניות (1999) שיא אפריקה
סטומטוסוכוס

| סטומטוסוכוס |
| --- | --- |
 איור משוער של סטומטוסוכוס
תקופה
קרטיקון עליון 100–94 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: דמויי תנינאים
משפחה:: סטומטוסוכיים
סוג:: סטומטוסוכוס
מין:: Stomatosuchus inermis
שם מדעי
 Stomatosuchus inermis

סטומטוסוכוס (שם מדעי: Stomatosuchus) הוא סוג נכחד של דמוי-תנין, שחי בתור הקרטיקון באזור מצרים של ימינו לפני 100 עד 94 מיליון שנה. התנינאי הענקי הגיע לאורך גדול של מעל 10 מטרים. הסוג תואר למדע ב-1925 וכלל מין יחיד - Stomatosuchus inermis.
התנינאי הנכחד היה בעל לסת ארוכה וגדולה, אך היו בה רק שיניים חרוטיות קטנות וייתכן שהיה לו גם דלדל מתחת ללסת, בדומה למקור שקנאי. מבנה הלסתות דמה לזה של לגנוסוכוס, וכמותו הם היו חצי משוטחים. ייתכן שמבנה זה עזר לתנין לארוב לדגים קטנים מתחת למים ברגע שהם הגיעו לטווח השגה, הוא סגר בעוצמה את הלסתות על מה שעבר לצידו.
התנינאי התגלה לראשונה בידי משלחת גרמנית-מצרית בראשות החוקר ארנסט שטרומר (אנ') וממנה התגלתה רק גולגולת עבה אחת, עליה מבוססים כל המחקרים. עם זאת בעת מלחמת העולם השנייה שרידי התנין היו בתוך מוזיאון מינכן שהופצץ בידי בעלות הברית ב-1944. כיום אין כלל עצמות של תנין גדול זה, אלא רק רמזים על מבנה חייו ושרידי צילומים.
תנין זה כנראה למרות גודלו היה אוכל דגים מתמחה, אולי עם שק מתחת הגרון כמו לשקנאי, אך הוא נכחד לצד פאונה שלמה בצפון אפריקה מאחר לא התאים לחיים באזורים יבשים מדי.
סוזן מקדואל אייקינס

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1851 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בדצמבר 1938 (בגיל 87) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלנדס 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 פרסים והוקרה:  פרס מרי סמית 
 בן או בת זוג:  תומאס אייקינס 
 
סוזן מקדואל אייקינס, באנגלית: Susan Macdowell Eakins ( 21 בספטמבר 1851 - 27 בדצמבר 1938) הייתה ציירת וצלמת אמריקאית. עבודותיה הוצגו לראשונה באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, שם הייתה סטודנטית. היא זכתה בפרס מרי סמית' ב-1879 ובפרס צ'ארלס טופאן ב-1882.
אחד ממוריה היה האמן תומאס אייקינס, שלימים הפך לבעלה. היא יצרה דיוקנאות וציורי טבע דומם. היא הייתה ידועה גם בצילום שלה.
ביוגרפיה

היא הייתה החמישית מבין שמונה ילדיו של ויליאם ה. מקדואל, חרט וצלם בפילדלפיה, שגם היה צייר מיומן. הוא העביר לשלושת בניו וחמש בנותיו את התעניינותו הפילוסופית והאמנותית. גם סוזן וגם אחותה, אליזבת, גילו עניין מוקדם באמנות, ועודדו על ידי אביהם. סוזן קיבלה סטודיו בעליית גג עבור יצירות האמנות שלה. מלבד כישרונותיה האמנותיים, היא הייתה גם פסנתרנית מוכשרת.
ביוגרפיה > חינוך

היא הייתה בת 25 כשפגשה את תומאס אייקינס בגלריה שם הוצג ציורו "קליניקת גרוס" בשנת 1876. הוא הוצג גם בתערוכת המאה של פילדלפיה.  בניגוד לרבים, היא התרשמה מהציור והחליטה ללמוד אצלו באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, בה למדה במשך שש שנים.
באותה תקופה נחשבה האקדמיה לאמנויות של פנסילבניה לבית הספר הטוב ביותר לאמנות בארצות הברית. לפני שלמדה אצל אייקנס, היא למדה אצל כריסטיאן שוסלה. אצל אייקינס, היא אימצה סגנון ריאליסטי דומה לשלו. היא זכתה בפרס מרי סמית' הראשון בשנת 1879 על דיוקן של ג'נטלמן וכלב.
אחותה, אליזבת, למדה גם היא באקדמיה החל מ-1876. סטודנטיות אחרות לאמנות כללו את מרי קאסאט, ססיליה בו, אמילי סארטיין ואליס ברבר סטפנס. הן קיבלו חינוך טוב באמנות, אך הוגבלו מלצייר דוגמנים עירומים. במהלך תקופתה כסטודנטית, היא עבדה באקדמיה, ומשכה לשילובן של אמניות בשיעורי רישום החיים של דוגמניות עירומות.
ביוגרפיה > נישואים

היא נישאה לתומאס אייקינס ב-1884. כמנהל האקדמיה של פנסילבניה לאמנויות יפות, אייקינס קיבל את ההחלטה להשתמש בדוגמניות עירום לנשים ולגברים בשיעורי ציור של סטודנטים משני המינים. כתוצאה מכך הוא התבקש להתפטר שנה לאחר נישואיהם. אף שהייתה לו תמיכה מכמה משפחות וחברים, זה היה אירוע משנה חיים שהשפיע על מערכות היחסים ועל ההתלהבות של בני הזוג אייקנס מהחיים.
סוזן אייקנס בילתה את רוב זמנה בתמיכה בקריירה של בעלה, אירחה אורחים וסטודנטים, ותמכה בו בנאמנות בזמנים הקשים שלו באקדמיה, אפילו כשכמה מבני משפחתה יצאו נגדו . לבני הזוג לא היו ילדים.
ביוגרפיה > קריירה

סוזן אייקינס ציירה דיוקנאות, שרבים מהם כללו בני משפחה וסצנות מחיי הבית. בין 1876 ל-1882, הציגה סוזן אייקינס את עבודותיה באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה. בזמן שהייתה נשואה, אייקינס ציירה רק באופן ספורדי. לשניהם היו אולפנים נפרדים בביתם. היא חלקה את התשוקה לצילום עם בעלה, הן כצלמים והן כמצולמים. היא גם הצטלמה בעירום לרבות מהתמונות שלו וצילמה אותו. בשנת 1898 היא הפכה לחברה והציגה את עבודותיה בסלון הצילום בפילדלפיה, כולל ילד עם בובה, אחד מתצלומיה הטובים ביותר.  היא הציגה ב-1905 באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה.
על ציוריה, תומאס אייקינס אמר עליה שהיא יותר מיומנת בצבעים ממנו ושהיא "הציירת אישה הטובה ביותר שהוא ראה אי פעם". לאחר מותו של תומאס אייקינס ב-1916, היא חזרה לצייר, עבדה כמעט כל יום, והוסיפה במידה ניכרת לתפוקה שלה. ציוריה נעשו בסגנון שהפך לחם, משוחרר ובהיר יותר בגוון.
ביוגרפיה > מוות

היא נפטרה ב-27 בדצמבר 1938 בפילדלפיה, פנסילבניה, ולאחר מכן ערבבו את האפר שלה עם זה של בעלה. האפר של בני הזוג אייקנס נקבר בבית הקברות Woodlands בפילדלפיה בקבר לא מסומן בחלקה של משפחתה. מצבה על קברם הותקנה בשנת 1983 על ידי תורם אנונימי.
ביוגרפיה > מורשת

רק 35 שנים לאחר מותה, ב-1973, הציגו את התערוכה הגדולה הראשונה שלה באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה. ב-1976, עבודתה נכללה בתערוכת האמניות של המאה התשע-עשרה במוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית.
בספטמבר ואוקטובר 1977, נערכה תערוכה של הצילומים והציורים של סוזן, אחותה אליזבת ובעלה תומא ס ברואנוק, וירג'יניה בבית הספר נורת' קרוס.