stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כשבילי פגשה את ליסה

| --- | --- |

 מבוסס על:  "משפחת סימפסון" מאת מאט גריינינג
 בימוי:  דייוויד סילברמן
 הופק בידי:  ג'יימס ל. ברוקס מאט גריינינג אל ג'ין מאט סלמן
 תסריט:  אליזבת קירנן אווריק ברוטי גופטה אל ג'ין סזאר מזריגוס דייוויד מירקין
 שחקנים ראשיים:  ירדלי סמית' בילי אייליש פיניאס או'קונל ננסי קרטרייט
 מוזיקה:  בלידינג פינגרס מיוזיק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי גרייסי 20th Television Animation
 חברה מפיצה:  Disney Platform Distribution
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באפריל 2022
 משך הקרנה:  3 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה
 דף הסרט ב־IMDb
 
"כשבילי פגשה את ליסה" (באנגלית: When Billie Met Lisa) הוא סרט מונפש קצר אמריקאי המבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" בהפקת סרטי גרייסי ו-20th Television Animation, אשר הופץ לראשונה בשירות הסטרימינג דיסני+. זהו הסרט הקצר השישי בזיכיון "משפחת סימפסון", ואמצעי הקידום הרביעי עבור דיסני+. בדומה לסרטים הקצרים הקודמים, הוא בוים על ידי דייוויד סילברמן והיה זמין לצפייה ב-22 באפריל 2022.
עלילה

כשהתרגול של ליסה עם הסקסופון שלה מעצבן את שאר בני המשפחה, היא מתגלה על ידי האמנים המובילים בילי אייליש ופיניאס או'קונל בעת שהם מחפשים מקום שקט. לאחר מכן, בילי מזמינה את ליסה לאולפן ההקלטות שלה לג'אם סשן מיוחד. הם מקליטים וריאציה של נעימת נושא סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון".
הפקה

המפיק ג'יימס ל. ברוקס הגה את הרעיון לעשות סרט עם הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש במהלך שיחה עם אל ג'ין. הם עבדו עם דיסני כדי לארגן את זה, כיוון שהם כבר שיתפו פעולה עם אייליש במהלך צילומי הסרט "מאושרת מתמיד: מכתב אהבה ללוס אנג'לס" שהיה זמין צפייה בשנת 2021. הסרט היה זמין לצפייה בדיסני+ ב-22 באפריל 2022.
ביקורות

ריץ' נייט מ-"Cinema Blend" דירג את "כשבילי פגשה את ליסה" במקום הרביעי בפסגת הסרטים הקצרים של "משפחת סימפסון", ושיבח את ההומור של הסרט הקצר והחמיא להתייחסויות לבילי אייליש וליצירותיה. פול בראדשו מ-"NME" מצא שהסרט הקצר מספק קטעים שבמרכזם אייליש ואו'קונל, שיבח את הביצוע החדש של נעימת נושא הסדרה המקורית. מייק סלסטינו מ-"LaghingPlace.com" העניק ביקורת חיובית וכתב, "בסך הכול, "כשבילי פגשה את ליסה" יוצר הסחה מהנה שבטוח תשמח את המעריצים של "משפחת סימפסון" ואייליש".
ג'ון שוורץ מ-"Bubbleblabber" העניק ל"כשבילי פגשה את ליסה" ציון של שמונה מתוך עשר. סטייסי הנלי מ-"TheGamer" החמיאה להומור של "כשבילי פגשה את ליסה", והכירה בהתייחסויות של אייליש ויצירותיה, אך הצהירה שהסרט הקצר היה צריך לספק סיפור מלא ויותר זמן מסך עבור אייליש ואו'קונל. ג'רמי בראון מ-"What'sOnDisneyPlus.com" מתח ביקורת על הסרט, העניק לו ציון של 2 מתוך 5, וכתב, "אני פשוט לא בטוח מה הייתה הפואנטה של זה מלבד לשים את בילי אייליש לצד "משפחת סימפסון". הכול טוב מבחינת ההנפשה בסרט. הביצוע הקולי נפלא. אובייקטיבית, אין בזה שום דבר רע, אבל, סובייקטיבית, אני עדיין לא מבין למה זה היה צריך להיעשות".
הסרט היה מועמד לפרס אמי לאמנות יצירתית בקטגוריית "תוכנית אנימציה קצרה יוצאת מן הכלל".
לוקה מיטרוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1993 (בן 31) נובי סאד, סרביה
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטרים
 דראפט:  60, 2015 פילדלפיה 76'
 קבוצות כשחקן
 2012-2011   2012–2017   2017–2018   2019   2020-2019   2020   2020–2021   2021–:  המופארם ורשאץ   הכוכב האדום בלגרד  ברוזה במברג   מורסיה  באסקט מנרסה   הפועל ירושלים   בודוצ'נוסט פודגוריצה   הכוכב האדום בלגרד
 הישגים כשחקן
 אליפות סרביה (3)  אליפות הליגה האדריאטית (3)  גביע המדינה הסרבי (4)
 
לוקה מיטרוביץ' (בסרבית: Luka Mitrović; נולד ב-21 במרץ 1993 בנובי סאד) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת הכוכב האדום בלגרד. מיטרוביץ' החל את הקריירה בקבוצת הנוער של קאדט (Kadet) מהעיר נובי סאד.
בעונת 2009/2010, חתם בקבוצת המופארם ורשאץ מליגת העל הסרבית.
בעונת 2011/2012, חתם בקבוצת הכוכב האדום בלגרד, שיחק במדיה בליגת היורוליג וזכה עמה בליגה האדריאטית, בגביע רדיבוי קוראץ' ובאליפות סרביה.
בשנת 2015 העמיד את עצמו לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-60 על ידי קבוצת פילדלפיה 76'.
בעונת 2017/2018, חתם בקבוצת ברוזה במברג מההבונדסליגה בגרמניה.
בתאריך 10 בינואר 2019 חתם במורסיה מליגת העל הספרדית.
בעונת 2019/2020 חתם בקבוצת באסקט מנרסה מליגת העל הספרדית.
בעונת 2020/2021 חתם בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.
הערות שוליים

↑  ONE: הכוכב האדום - לוקה מיטרוביץ', באתר ONE.co.il
↑  Vesti, web.archive.org, ‏2015-06-26
↑  Bamberg boosts frontcourt with Mitrovic, Welcome to EUROLEAGUE BASKETBALL (באנגלית)
↑  אבי סגל, חריג בנוף: על לוקה מיטרוביץ', הרכש החדש של ירושלים, באתר ישראל היום, 24 באוגוסט 2020
↑  ספורט הארץ, חיזוק לפיינל 8: לוקה מיטרוביץ' חתם בהפועל ירושלים. צפו בביצועיו, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2020
↑  רועי כהן, ‏חיזוק לפיינל 8: לוקה מיטרוביץ' חתם בירושלים, באתר ערוץ הספורט, 23 באוגוסט 2020
לינגוויני

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  קמח 
 
לינגוויני או לינגווינה (באיטלקית: Linguine; מילולית, לשונות קטנות) הוא צורה של פסטה שטוחה כמו פטוצ'יני, ורחבה יותר מספגטי, בעלת מרקם חלק.
גרסה דקה יותר של לינגוויני נקראת לינגווטין (linguettine).
מקורו של הלינגוויני באזור קמפניה שעל רצועות החוף הדרום מערבית באיטליה. האזור עשיר בדגה ובפירות ים של הים הטירני (מובלעת של הים התיכון). ובעוד שספגטי מסורתי מלווה מנות של בשר ועגבניות, לינגוויני מוגש בדרך כלל עם פירות ים, דגים או פסטו המתאימים לאזור בו נוצר. "לינגוויני עם צדפות" (Linguine alle vongole) הוא השימוש הנפוץ ביותר של פסטה זו.
לינגוויני קיים בשתי גרסאות: מקמח לבן או מחיטה מלאה; האחרונים עשויים בדרך כלל באיטליה. מכיוון שהלינגוויני עבה יותר מהספגטי, יש לבשלו זמן מעט ארוך יותר.
לופר (מסובב צלילים)

לוּפֵּר (באנגלית: Looper, ובתרגום חופשי "מייצר לולאות") הוא מכשיר אלקטרוני המשמש לצורכי מוזיקה.
לופר חדיש
המכשיר מאפשר הקלטה קולית למשך זמן קצר (למשל, של כמה תיבות), והשמעת הקטע המוקלט בלולאה, כלומר השמעה חוזרת של הקטע הקצר שוב ושוב. מצד המוזיקאי המפעיל, פעולות ההקלטה וההשמעה מבוצעות על ידי תפעול מינימלי ובאופן מיידי, וכך מאפשרות שימוש במכשיר בזמן אמת של ביצוע מוזיקלי, ובאמצעותו להעשיר את הצלילים המופקים תוך כדי הביצוע.
מאפיינים מוזיקליים

יצירה מוזיקלית המתבססת על לופרים או סאמפלרים לסוגיהם בדרך כלל נבנית בשכבות על גבי שכבות של קול, עם עומק וגוון שבהם שולט האמן דרך הכלי.
הכלי פופולרי בקרב זמרים, אמני ביטבוקס ותקליטנים. ייחודו של הכלי הוא האפשרות של מוזיקאים יוצרים להפוך ללהקה של איש אחד.
חשיפה תקשורתית

בישראל זכה הלופר לחשיפה תקשורתית במהלך העונה החמישית של התוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון כשנעשה בו שימוש בידי הזמרת נטע ברזילי, שזכתה בתחרות ובזכות להיות נציגת ישראל בתחרות אירוויזיון 2018. נטע השתמשה בלופר גם במהלך החידוש שלה לשיר "הורה היאחזות" בטקס הדלקת המשואות במסגרת חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל.
תקנון האירוויזיון אוסר על שימוש בקולות רקע מוקלטים בזמן התחרות. תאגיד השידור הישראלי קיבל תחילה מאיגוד השידור האירופי אישור לחוקיות הלופר וזו הייתה אמורה להיות הפעם הראשונה שתושמע באירוויזיון יצירה מוזיקלית הנוצרת על הבמה בעזרת לולאות צליל, אולם במהלך החזרות לאירוויזיון הוחלט כי השיר יבוצע ללא הלופר, למעט הופעתו על הבמה כאלמנט ויזואלי המפיק אורות, לבסוף זכתה נטע במקום הראשון בתחרות האירוויזיון 2018.
אמני לופר ישראלים

יש בישראל מספר אמני לופר מוכרים. מהבולטים שבהם הם:
אסף עדן - המכונה "רייסקינדר"
זיו בראשי - הוכתרה ב-2016 על ידי מגזין ווג כ"קול הכי משוחרר מינית"
נטע ברזילי - זוכת הכוכב הבא לאירוויזיון וזוכת אירוויזיון 2018
נעם הלפר - הפועל בכינוי AGE
איציק פצצתי - מפיק מוזיקלי שמשתמש בלופר בהופעותיו כ"להקה של איש אחד"
Ice Hokku - צמד אינדי פופ ישראלי
הערות שוליים

↑  DigiTech JML2 JamMan Stereo Review By Michael Ross: Up To 6 Hours Of Looping At The Touch Of A Button
↑  נטע ברזילי – אירוויזיון 2018 | Netta - TOY | Israel Eurovision 2018, באתר ערוץ כאן 11 ביוטיוב
↑  הלופר ששיגע את המדינה - מה זה בכלל?, באתר ערוץ כאן ביוטיוב
↑  Google Trends עבור חיפושי הביטוי "לופר"(הקישור אינו פעיל)
↑  סתיו זיו, נטע ברזילי כאן! - הכירו את המועמדת שלנו לאירוויזיון, באתר כאן תאגיד השידור הישראלי
↑  רן בוקר, הלופר על מיוט באירוויזיון: רק אורות, בלי סאונד, באתר ynet, 30 באפריל 2018
↑   בר פלג, אז מה זה לופר, מה זה לופר, זה לופר?, באתר הארץ, 18 בפברואר 2018
↑  אלכס פרנק, The Most Sexually Liberated New Voice of 2016 Is a 20-Year-Old in Tel-Aviv, מגזין ווג העולמי
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לופר (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ריאן ג'ונסון 
 הופק בידי:  רם ברגמן   ג'יימס ד. סטרן
 תסריט:  ריאן ג'ונסון 
 עריכה:  בוב דוקסי 
 שחקנים ראשיים:  ברוס וויליס   ג'וזף גורדון לוויט   אמילי בלאנט
 מוזיקה:  נתן ג'ונסון 
 צילום:  סטיב ידלין 
 מדינה:  ארצות הברית, הרפובליקה העממית של סין 
 חברת הפקה:  סרטי טריסטאר 
 חברה מפיצה:  TriStar Pictures Alliance Films
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 2012
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי, סרט פעולה, מותחן פשע, סרט דרמה 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  176,506,819 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   loopers
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 www.loopermovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
לופר (באנגלית: Looper) הוא סרט מדע בדיוני הכולל מוטיב של מסע בזמן, שבוים על ידי ריאן ג'ונסון בשנת 2012. בסרט מככבים ברוס ויליס, ג'וזף גורדון-לוויט ואמילי בלאנט. הסרט מושפע מאלמנטים הקשורים לארגוני פשע, טכנולוגיית המסע בזמן וז'אנר הפילם נואר המתבטא בחזות חשוכה, מגורענת ומדממת.
שחקנים ודמויות

ג'וזף גורדון לוויט - ג'ו בן ה-25
ברוס וויליס - ג'ו "המבוגר"
אמילי בלאנט - שרה
פירס גאגנון - סיד
ג'ף דניאלס - אייב
פול דנו - סת'
נוח סיגן - קיד בלו
גארט דילגונט - ג'סי
הפקה

את לופר כתב וביים ריאן ג'ונסון, לאחר סיים הפקת הסרט "הנוכלים בלום" בשנת 2008, הוא חבר מחדש למפיק רם ברגמן, שהפיק את שני סרטיו הקודמים של ג'ונסון, במטרה להתחיל בהפקתו של לופר בשנת 2009. במאי 2010 לוהק ג'וזף גורדון-לויט לאחד התפקידים הראשיים, בהמשך החודש לוהק גם ברוס ויליס. באוקטובר שלאחר מכן הצטרפה אמילי בלאנט לגורדון-לויט וויליס.
תקציב ההפקה היה 30 מיליון דולר. הצילומים החלו בלואיזיאנה ב-24 בינואר 2011. הקרנת הבכורה של לופר נערכה ב-6 בספטמבר 2012, בערב הפתיחה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-28 בספטמבר 2012.
במהדורה הסינית של הסרט שולבו מחדש מספר משמעותי של סצנות המתרחשות בשנגחאי. המהלך התבקש על ידי חברת ההפקה הסינית DMG Entertainment במטרה לפנות לקהל הסיני. כמה מסצנות אלה קוצרו או נחתכו בגרסה האמריקנית.
הערות שוליים

↑  אמיר קמינר, ראיון עם המפיק הישראלי הכי מבטיח בהוליווד, באתר Xnet‏, 1 בדצמבר 2011
↑  נירית אנדרמן, ברגמן, רם ברגמן, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
ליאור פריד

| --- | --- |
פריד באוגוסט 2014
פריד באוגוסט 2014
 לידה:  31 ביולי 1983 (בן 41) טירת כרמל, ישראל 
 סוגה מועדפת:  קומדיה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאור פריד (נולד ב-31 ביולי 1983) הוא תסריטאי ופרסומאי ישראלי העוסק ביצירותיו בעיקר בסאטירה וקומדיה.
ביוגרפיה

פריד נולד בטירת כרמל. למד תסריטות וכתיבה יוצרת בקמרה אובסקורה והחל את דרכו כתסריטאי וכפרסומאי בתוכניתו של יאיר לפיד בפינתו הקומית של הסטנדאפיסט שלום אסייג, דודו מצד אמו.
בספטמבר 2006 יצר פריד את פינת המערכונים של צמד הקומיקאים "עידן וטירן" בתוכנית "הכול 10 עם דודו טופז". במקביל, שימש כותב לתוכנית הטלוויזיה "מועדון לילה" בהנחיית ארז טל.
בשנת 2007 שימש פריד כתסריטאי בתוכנית "כישלון או כישרון" ששודרה בזכיינית השידור רשת והחל משנת 2008 עסק כתסריטאי בתוכנית הבידור "צחוק מעבודה".
באפריל 2010 שימש פריד כתסריטאי בסדרת המערכונים "הפרויקט הירוק", אשר הייתה מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה לתוכנית הבידור הטובה לשנת 2012.
בשנת 2012, ייסד פריד יחד עם לירן כהן את משרד הפרסום "Quicklead".
בשנת 2013 שימש פריד, לצד התסריטאי מני אסייג, כתסריטאי בסדרה "שנות ה-80".
בשנת 2015 כחלק משיתוף פעולה בין חברת Quicklead יחד עם פריד ושלום אסייג פיתחו הצוות את פורמט התוכנית "מלחמת המינים" שהופקה ושודרה בערוץ 2 בשידורי הזכיינית רשת.
פריד מתגורר בעתלית, נשוי ואב לשניים.
לוקה טוני

לוקה טוני (באיטלקית: Luca Toni; נולד ב-26 במאי 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ במספר קבוצות בסרייה א' ובבונדסליגה.
קריירה

טוני החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת הכדורגל מודנה מהליגה האיטלקית השלישית בעונת 1994/1995. בעונה זו הבקיע שני שערים בשבעת המשחקים בהם שיחק. בעונתו הבאה במודנה הוא כבש חמישה שערים ב-25 הופעות, והקבוצה נאבקה על העלייה לליגה השנייה.
בקבוצת לציאלה מהליגה השלישית הבקיע טוני 15 שערים, ובכך עורר עניין בקבוצת טרוויזו. טוני עבר לטרוויזיו מהסרייה ב' בעונת 1999/2000, והבקיע 15 שערים ב-35 משחקים. הצלחתו סללה את דרכו להחתמתו בקבוצת הכדורגל ויצ'נצה מהסרייה א', ולאחר מכן בקבוצת הכדורגל ברשה, שם שיחק למשך שתי עונות יחד עם רוברטו באג'ו.
בעונת 2003/2004 הצטרף טוני לקבוצת הכדורגל פלרמו ועזר לקבוצה לזכות באליפות הסרייה ב' ולעלות ליגה, כשהבקיע 30 שערים בעונתו הראשונה וזכה בתואר מלך השערים של הליגה במשותף עם כריסטיאן לוקרלי. בעונה שלאחר מכן כבש טוני 20 שערים ב-35 משחקים ועזר לקבוצתו להשיג מקום בגביע אופ"א.
בזכות יכולתו המרשימה בפאלרמו, טוני זכה להופעה ראשונה בנבחרת הלאומית, וביולי 2005 חתם טוני בפיורנטינה תמורת 10 מיליון אירו. ב-7 בספטמבר 2005 הפך לשחקן פיורנטינה הראשון אשר הבקיע שלושער במשחק של הנבחרת האיטלקית, במוקדמות מונדיאל 2006.
בעונת 2005/2006 כבש לוקה טוני 31 שערים, שהקנו לו את תואר מלך השערים באירופה כולה - נעל הזהב האירופית. בכך היה טוני לשחקן הראשון מאז שנת 1958 שכבש מעל 30 שערים בעונה אחת בסרייה א'.
בשנת 2007 עזב טוני את פיורנטינה לבאיירן מינכן הגרמנית תמורת 11 מיליון אירו. במינכן שימש טוני כחלוץ העיקרי של הקבוצה, ועזר לקבוצה לזכות באליפות הבונדסליגה ובגביע הגרמני, עם 24 שערים בליגה. ב-31 בדצמבר 2009, לאחר שהסתכסך עם לואי ואן חאל, מאמן באיירן מינכן, הושאל טוני לרומא עד סוף העונה. בעונת 2010/2011 עבר לגנואה, אך בחלון ההעברות בחודש ינואר 2011 עזב את הקבוצה וחתם על חוזה לעונה וחצי ביובנטוס. בשנת 2012 חתם טוני בקבוצת א-נסר מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ביולי 2013 חתם בהלאס ורונה מהליגה האיטלקית.
ב-6 בדצמבר 2015 הודיע על פרישה בסיום העונה.
במשחקו האחרון בהלאס ורונה הבקיע טוני נגד יובנטוס שער בפנדל אשר העניק לקבוצתו ניצחון.
כשאתה נשבר

"כשאתה נשבר" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום הבכורה שלה, סיפור מכור. השיר יצא לאור באוקטובר 2004, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום וכסינגל השישי של בוסקילה. קודם לכן, הוציאה את השיר "חופים" כסינגל מתוך אלבום אחר, ימים של אהבה.
השיר זכה להצלחה בישראל כאשר הגיע למקום השביעי ברשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אהוד מנור, הולחן על ידי פבלו רוזנברג והופק על ידי יעקב קמחי. "כשאתה נשבר" הוא בלדת פופ, במסגרתה שרה בוסקילה במערכת יחסים שתלויה בשני הצדדים. כלומר, בוסקילה מתארת מצב בו שני הצדדים צריכים להסתדר אחד עם השני על מנת שהם יישארו יחד.
את "כשאתה נשבר" הוציאה בוסקילה כסינגל האחרון מתוך סיפור מכור, על מנת לעזור בקידום שלו.
וידאו קליפ והצלחה

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 בפברואר 2014, עשור לאחר צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את בוסקילה מטיילת לבדה בעיר בלילה. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות סצנה של גברים היושבים סביב שולחן. הקליפ מתרכז בעיקר בבוסקילה ובאחד מאותם הגברים.
נכון ליוני 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-35,000 צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 7 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | אוקטובר 2004 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | הד ארצי |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מאיה בוסקילה - כשאתה נשבר / Maya Buskila - When You Are Broken, נבדק ב-2021-06-15
1 2  סיפור מכור, נבדק ב-2021-06-13
↑  ימים של אהבה, נבדק ב-2021-06-15
↑  27.1.2005 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
1 2 3  מאיה בוסקילה - כשאתה נשבר Maya Buskila - Kshe Ata Nishbar, נבדק ב-2021-06-15
| מאיה בוסקילה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סיפור מכור • ימים של אהבה • שוברת שתיקה • נושמת |  |
| ערכים קשורים | ימים של אהבה • חי ב-LA LA לנד • הכוכב הבא לאירוויזיון |  |
| מאיה בוסקילה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סיפור מכור | "יש בליבי כינור" • "סיפור מכור" • "הלב" • "זה רק בינינו" • "כשאתה נשבר" |  |
| ימים של אהבה | "חופים" • "רק אותך רוצה" • "רק אל תגיד" • "בלעדיך" • "ימים של אהבה" |  |
| שוברת שתיקה | "שוברת שתיקה" • "לנשום" • "שלום" • "רכבת אקספרס" |  |
| נושמת | "מה שהיה היה" • "מצפן" • "לעבור את היום" • "תקשיבי לי" • "מגדל" • "זיכרון ישן" • "השתגעתי" • "באמצע יום" • "נושמת" |  |
| אלבום חדש | "הלב שלי עומד למכירה" • "אני רואה אותך" • "ממך וממני" • "חד קרן" • "עם ישראל חי (יש לנו אור)" • "עד אחרי הנצח" • "לא לבד" • "2 דקות" |  |
| סינגלים אחרים | "נשמתי" • "לא מתביישת לאהוב" • "הזמן שלך" • "אל תוותר עלי" • "אהבה אחרת" • "חי ב-La La לנד" • "סלח לי" • "לראות אותך מאושר" • "פרידום" |  |
| השתתפות בסינגלים | "חברים בכל מיני צבעים" • "בוא נראה" • "הדרך אל הכפר" |  |
לוקה מחיידזה

לוּקָה מְחֶיידְּזֶה (בגאורגית: ლუკა მხეიძე, בצרפתית: Luka Mkheidze; נולד ב-5 בינואר 1996) הוא ג'ודוקא צרפתי ממוצא גאורגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. זוכה מדליית הארד באולימפיאדת טוקיו (2020), וסגן האלוף האולימפי באולימפיאדת פריז (2024).
קריירה

מחיידזה נולד בינואר 1996 בטביליסי. הוא הגיע לצרפת בתור פליט בשנת 2010. באפריל 2021 זכה במדליית הכסף באליפות אירופה, שהתקיימה בליסבון, זאת לאחר שהפסיד בגמר לפרנסיסקו גאריגוס הספרדי. בפברואר 2023 זכה במדליית זהב בטורניר גראנד סלאם תל אביב 2023 במשקל 60 ק"ג.
באולימפיאדת טוקיו (2020) הצליח לנצח את פרנסיסקו גאריגוס בשלב שמינית הגמר והתקדם עד לשלב חצי הגמר, כשבדרך גבר על ארטם לסיוק האוקראיני ברבע הגמר. בשלב חצי הגמר, הוא נחל הפסד ליאנג יונג-ווי, שייצג את הוועד האולימפי של טאיפיי הסינית וכתוצאה מכך הוא נשר לקרב על מדליית הארד במסגרת בית הניחומים. בקרב זה הוא גבר על קים וון-ג'ין הדרום קוריאני ובעקבות זאת זכה במדליית הארד.
הערות שוליים

↑  מטביליסי לטוקיו, המסע הבלתי סביר של לוקה מחיידזה
כשהגברים רוקדים

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"כשהגברים רוקדים" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית ירדנה ארזי, ביחד עם הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. השיר יצא לאור ב-7 ביולי 2012, בהוצאת חברות התקליטים הליקון ו-NTE, כסינגל שלא מתוך אלבום וכדואט הראשון של השתיים.
השיר כבש את פסגות המצעדים של רשת ג', רדיו אמצע הדרך ומדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי יואב גינאי, הולחן על ידי יהודה פוליקר והופק על ידי דור דקל. על שיתוף הפעולה עם ירדנה ארזי אמרה דנה אינטרנשיונל כי: "לאורך השנים חשבתי שירדנה היא יפהפייה ומתנשאת, אבל אני חייבת להודות שהמפגש באולפן היה אחד המפתיעים שחוויתי בקריירה".
יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית ואף העניק לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ

טרם הוציאו השתיים את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה ירדנה ארזי לערוץ היוטיוב שלה את האודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ואת אורכו. נכון לספטמבר 2018, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-130 אלף צפיות.
עם השיר הופיעו השתיים בתל אביב-יפו, וההופעה עלתה ליוטיוב בשנת 2014.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 33 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 7 ביולי 2012 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטור | הליקון • NTE |  |
לייל, מלך בריטניה

לייל (באנגלית: Leil; נפטר בשנת 929 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי לקיומו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מציין כי לייל היה בנו של ברוטוס ירוק המגן, וכי תקופת מלכותו הייתה שלווה, ולייל עשה משפט צדק לתושבי הממלכה. ליל בנה את העיר קארלייל (מצודת לייל) הקרויה על שמו, ושלט 25 שנים.
בזקנתו הוא איבד את רסן השלטון והחלה מלחמת אזרחים במהלכה הוא מת.
לאחר מותו עלה לשלטון בנו, ראד האד האדיבראס.
ג'פרי מציין כי לייל מלך בתקופת שלטונו של המלך שלמה ובניית בית המקדש הראשון בירושלים.
לואי שפור

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1784 בראונשווייג, נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל 
 פטירה:  22 באוקטובר 1859 (בגיל 75) קאסל, נסיכות הבוחר מהסן 
 מקום קבורה:  Hauptfriedhof Kassel 
 מוקד פעילות:  דוכסות בראונשווייג 
 תקופת הפעילות:  1797–1859 (כ־62 שנים) 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 בן או בת זוג:  מריאנה פייפר (1836–1859) 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1853)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פור לה מריט 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואי שפור (בגרמנית: Louis Spohr;‏ 5 באפריל 1784 – 22 באוקטובר 1859) היה מלחין, כנר ומנצח גרמני. שמו המקורי היה לודוויג שפור, אך מחוץ לגרמניה הוא מוכר בהגייה הצרפתית של שמו.
ביוגרפיה

שפור נולד בבראונשווייג בדוכסות ברונשוויק-לינבורג, לקרל היינריך שפור ויוליאנה ארנשטין לואיזה הנקה. מילדות גילה כישרון לנגינה בכינור. בגיל 15 הצטרף לתזמורת הדוכס וכעבור שלוש שנים נשלח, בתמיכת הדוכס מברונשוויק, למסע לימודים של שנה בסנקט פטרבורג, עם הכנר הווירטואוז פרנץ אנטון אק. יצירותיו הראשונות הראויות לציון של שפור, כולל הקונצ'רטו הראשון שלו לכינור, מקורן בתקופה זו. אחרי שובו הביתה, שחרר אותו הדוכס מעבודתו כדי שיוכל לצאת למסע קונצרטים בגרמניה הצפונית. קונצרט בלייפציג בדצמבר 1804 הביא עמו תגובה נלהבת ביותר מצד מבקר המוזיקה רב-ההשפעה, פרידריך רוכליץ, לא רק מנגינתו של שפור אלא גם מיצירותיו. קונצרט זה פרסם בן לילה את שמו של המוזיקאי הצעיר בכל העולם דובר הגרמנית. אחרי מותם של בטהובן ושוברט בשנים 1827 ו-1828 ועד לעלייתם אל מודעות הקהל של שומאן ומנדלסון, נחשב שפור לגדול המלחינים.
ב-1805 התקבל שפור למשרת כנר ראשי בחצר של גותה, שם נשאר עד 1812. בתקופת שהותו בגותה פגש את הנבלנית בת ה-18 דורטה שיידלר, בתו של אחד מזמרי החצר, והתאהב בה. השניים נישאו כעבור שנה והופיעו יחד בהצלחה כצמד כינור ונבל, בסיורי קונצרטים באיטליה (1816 - 1817), באנגליה (1820) ובפריז (1821), אבל בהמשך ויתרה דורטה על קריירה של נבלנית והתרכזה בגידול ילדיהם. מותה, בשנת 1834, הסב לשפור צער עמוק.
בשנים 1813 - 1815 עבד שפור כמנצח בתיאטר אן דר וין בווינה, שם התיידד עם בטהובן; לאחר זאת היה מנהל בית האופרה של פרנקפורט (1817 - 1819), שם התאפשר לו להעלות את האופרות שלו עצמו - הראשונה בהן, "פאוסט", נדחתה בווינה. תקופת עבודתו הממושכת ביותר של שפור, משנת 1822 עד מותו בקאסל, הייתה כמנהל מוזיקלי בחצר של קאסל, משרה שהוצעה לו בהמלצת ובר. בקאסל, ב-3 בינואר 1836, נשא את אשתו השנייה, מריאנה פפייפר בת ה-29, שהאריכה ימים אחריו, עד 1892.
שפור היה חבר פעיל, בדומה להיידן, מוצרט, בטהובן ובן זמנו המבוגר ממנו מעט, הומל, במסדר הבונים החופשיים.
יצירות

שפור, שהיה מלחין פורה, חיבר יותר מ-150 יצירות הנושאות מספרי אופוס, נוסף ליצירות רבות שאינן ממוספרות. הוא כתב מוזיקה בכל הסוגות. בתשע הסימפוניות שלו (הייתה עשירית, שלא הספיק לסיים, אך היא הושלמה בידי אז'ן מינו ונוגנה בביצוע בכורה על ידי תזמורת הנוער של ברגן ) ניכרת התקדמות מן הסגנון הקלאסי של קודמיו אל המוזיקה התוכניתית של הסימפוניה התשיעית, Jahreszeiten ("עונות השנה"). בין 1803 ל-1844 כתב שפור יותר קונצ'רטי לכינור מכל מלחין אחר בן זמנו, בסך הכול שישה עשר. אחדים מהם יוצאי דופן מבחינה צורנית, כמו הקונצ'רטו השמיני בן הפרק היחיד, הכתוב בסגנון של אריה אופראית ועודנו מבוצע מדי פעם (בעידוד יאשה חפץ). לאחרונה הקליטה אותו הילרי האן ב-2006. עוד כתב שני קונצ'רטי כפולים לשני כינורות. כיום מוכרים יותר ארבעת הקונצ'רטי לקלרינט, שנכתבו כולם למען הווירטואוז יוהאן סימון הרמשטדט ומקומם מובטח ברפרטואר של כלי זה.
במכלול המוזיקה הקאמרית של שפור יש סדרה של 36 רביעיות מיתר, לצד ארבע רביעיות כפולות, להרכב של שתי רביעיות מיתר. כמו כן כתב מבחר רביעיות אחרות, דואטים, שלישיות, חמישיות ושישיות, שמינייה אחת ותשיעייה אחת, יצירות לכינור סולו ולנבל סולו ואחרות לכינור ולנבל, שנועדו לנגינה משותפת שלו ושל אשתו.
כיום אין משמיעים עוד את האופרות של שפור, אך הטובות בהן, "פאוסט" (1816), "זמירה ואזור" (1819) ו"יסונדה" (1823) נכללו ברפרטואר הפופולרי במשך כל המאה ה-19 ואל תוך המאה ה-20, עד שהנאצים אסרו על השמעתה, משום שתיארה אהבת גיבור "אירופי לנסיכה הודית. שפור כתב גם עשרות שירים, שרבים מהם נאספו בקובץ "שירים גרמניים" (Deutsche Lieder) וכן מיסה ויצירות כוראליות אחרות. האורטוריות שלו, בייחוד Die letzten Dinge משנת 1825, התקבלו בהתפעלות רבה במשך המאה ה-19. שפור היה פופולרי כל כך בתקופה הוויקטוריאנית, שגילברט וסאליבן מזכירים אותו בנשימה אחת עם באך ובטהובן במערכה השנייה של "המיקאדו" בשיר של גיבור המחזמר.
שפור היה כנר נודע והמציא את משענת הסנטר של הכינור בסביבות 1820. כמו כן עשה לו שם כמנצח, בהיותו אחד הראשונים שהשתמש בשרביט ניצוח ובאותיות בדפי התווים המשמשים לחזרות, כך שהמנצח יכול להורות לנגנים או לזמרים להתחיל ממקום מוגדר בציון האות המבוקשת.
נוסף למוזיקה, כתב שפור אוטוביוגרפיה משעשעת ומחכימה, שיצאה לאור לאחר מותו ב-1860. בקאסל יש מוזיאון המוקדש לזכרו.
לקריאה נוספת

Brown, Clive. Louis Spohr: A Critical Biography. Cambridge University Press. 1984. ISBN 0-521-23990-7.