stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריטה אבאדזי

| --- | --- |

צילום מסביבות שנת 1935
 לידה:  1914 איזמיר (סמירנה), טורקיה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  17 ביוני 1969 (בגיל 55 בערך) אגאלאו, אתונה,  יוון (ממלכת יוון) 
 מוקד פעילות:  יוון, האימפריה העות'מאנית 
 סוגה:  רמבטיקו 
 שפה מועדפת:  יוונית מודרנית 
 
ריטה (איריני) אבאדזי (ביוונית: Ρίτα Αμπατζή, בטורקית: Rita Abaci - ריטה אבאג'י;‏ 1906 איזמיר (סמירנה) – 17 ביוני 1969 אגאלאו, אתונה) הייתה זמרת וזמרת -יוצרת
 יוונייה ילידת אסיה הקטנה, הידועה כנציגה של מוזיקת הדימוטיקו, רמבטיקו-וסמירנאיקו בשנות ה-30 של המאה ה-20.
ביוגרפיה

ריטה אבאדזי נולדה בשנת 1906 על יד איזמיר או סמירנה, בסנג'ק איידין של האימפריה העות'מאנית כבתם של גאורגיוס וסטלה אבאדזי. לפי מקורות אחדים נולדה מוקדם יותר, ב-1904.
בשנת 1922 הגיעה לאתונה יחד עם אמה ואחותה כפליטה בעקבות אסון הקהילות היווניות באסיה הקטנה והתיישבו בקוקיניה, הקרויה כיום ניקאיה או ניקיאה אטיקיס, פרבר של פיראוס. האב נספה באירועי הדמים.
כשרונה כזמרת התגלה באמצע שנות ה-1920 בעת חתונת המוזיקאים סטלאקיס פרפיניאדיס, קוסטאס נורוס ודימיטריס קונסטנטינידיס.
התחילה את הקריירה האמנותית בשנת 1929 במועדון הריקודים "פטאלודה" (הפרפר) ברובע פאלירוס של פיראוס כשהיא ששרה שירי רבטיקו בסגנון סמירנאיקה.
בשנות ה-30 פתחה בקריירה המוזיקלית כזמרת רמבטיקו (לפי מסורת אסיה הקטנה), סמירנאיקו (זמרת יווני סמירנה - מסורתית ועירונית), שירי עם (דמוטיקה) מיוון היבשתית ומהאיים, שירי מוזיקה קלה אנדכני וסוגות מוזיקה אחרות וביצועיה הוקלטו על גרמופון.
באותו עשור יריבתה היחידה בפופולריות ובמספר ההקלטות בתחום הרמבטיקו הייתה רוזה אשכנזי היהודיה.
ריטה אבאדזי שיתפה פעולה עם מוזיקאים ידועים בזמנו כמו פניוטיס טונדס, וסיליס פפזולו, קוסטס סקרוולויס, יקובוס מונטנאריס, ספירוס פריסטריס, דימיטריוס סמסיס, מרקוס ומוואקאריס ווסיליס ציצאניס.
הקריירה שלה הסתיימה אחרי מלחמת העולם השנייה.
אבאדזי נפטרה בשנת 1969 באגאלאו באתונה, מסיבוכים של סרטן הגרון. הובאה לקבורה בבית הקברות 3 של אתונה.
חייה הפרטיים

ריטה אבאדזי התחתנה פעמיים: לראשונה בשנת 1930 עם יאניס ציפאריס איתו ילדה את בתם, אנה; ובפעם השנייה עם בן דוד שלה, נגן הסנדורי, סטליוס קריטיקוס, איתו ילדה את בנה, דימיטרי.
אחותה, סופיה (פופוס) אבאדזי-קאריוולי, הייתה גם היא זמרת רמבטיקו מוערכת מהזרם של פיראוס.
דיסקוגרפיה

הוצאו לאור שני אוספי הקלטות של ריטה אבאדזי:
Rita Abatzi 1933–1938, Heritage
Rita Abatzi, Minos-Arkheio
הקלטות שלה מופיעות גם באנתולוגיה:
Women of Rembetika
Women of Rembetika 1908-1947
הערות שוליים

↑  V.Kanelatou 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13984065b (data)  GND: 13538690X  ICCU: DDSV069843  ISNI: 0000 0000 5552 8823  LCCN: no2008032457  MusicBrainz: 6e8114ff-9c0a-40b2-bfd7-c9964a0577b0  SUDOC: 224086049  VIAF: 51492262   WorldCat (עם VIAF): 51492262
רבי בנימין בר יפת

| --- | --- |
 מקום קבורה:  צפת, ישראל
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  שלישי תקופת האמוראים
 רבותיו:  רבי יוחנן, רבי אלעזר בן פדת
 בני דורו:  רבי חייא בר אבא
 
רבי בנימין בר יפת היה אמורא ארץ ישראלי, מהדור השלישי של התקופה (סוף המאה השלישית). היה מתלמידי רבי יוחנן וכן היה תלמידו של רבי אלעזר בן פדת.
חייו

כתלמידו של רבי יוחנן מסופר עליו שליווה את רבו בביקור בצור או צידון. עם זאת, בהשוואה לגדולי תלמידיו של רבי יוחנן היה רבי בנימין בר יפת נחשב לפחות מוסמך במסירת שמועותיו של רבו. כאשר התגלתה סתירה בין מאמר שמסר רבי בנימין בשם רבי יוחנן לבין מאמר שמסר רבי חייא בר אבא, הכריע רבי זירא לטובת רבי חייא בר אבא, מפני שהיה דייקן יותר וגם היה נוהג לחזור על תלמודו בפני רבי יוחנן לעיתים תכופות, בניגוד לרבי בנימין.
על מקומו ומשפחתו לא ידוע דבר. בעל ספר יוחסין השלם מזכיר את אביו ברשימת האמוראים, ונראה שהחשיבו לאמורא.
מאמריו

רבי בנימין בר יפת מוזכר כחמש עשרה פעמים בתלמוד בבלי, ופעמים ספורות בתלמוד ירושלמי (בדרך כלל בכתיב 'בנימן').
כל מאמריו בתלמוד אינם משל עצמו אלא בשם רבותיו; מאמריו בשם רבי יוחנן עוסקים בדרך כלל בענייני הלכה, ואלו שבשם רבי אלעזר בן פדת - בדרך כלל באגדה.
ממאמריו בהלכה: גם מי שאומר הבדלה ("אתה חוננתנו") במוצאי שבת בתפילת העמידה - צריך לשוב ולהבדיל על כוס יין. (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ג, עמוד א').
ממאמריו באגדה: יעקב אבינו השתחווה ליוסף בנו, על פי הפתגם המקובל: "תעלא בעידניה - סגיד ליה" (אפילו שועל, בזמן שהוא המושל - השתחווה לו).
רפאל קובליק

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1914 Býchory, צ'כיה 
 פטירה:  11 באוגוסט 1996 (בגיל 82) Kastanienbaum, שווייץ 
 מקום קבורה:  Slavín 
 מוקד פעילות:  ברנו 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של פראג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, אופרה 
 שפה מועדפת:  צ'כית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס 
 בן או בת זוג:  לודמילה ברטלובה (1943–1961) אלסי מוריסון (1963–?) 
 צאצאים:  מרטין קובליק 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1974)  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1995)  אזרחות כבוד של פראג (1990)  אזרחות כבוד של ברנו (1990)  פרס לאוני סונינג למוזיקה (1983)  מסדר טומאש מסריק, דרגה 1  מסדר ההצטיינות הבווארי  אביר מסדר האמנויות והספרות  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מסדר דנבורג 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
רפאל ירונים קובליק (בשם מלא בצ'כית: Rafael Jeroným Kubelík; ‏29 ביוני 1914 – 11 באוגוסט 1996) היה מנצח ומלחין צ'כי.
קורות חיים

קובליק היה בנו של הכנר יאן קובליק. נולד בביכורי, אוסטרו-הונגריה, כיום בצ'כיה. למד בקונסרבטוריון בפראג. משנת 1936 עד 1939 ושוב משנת 1942 עד 1948 היה מנצח התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. עם עליית הקומוניסטים אחרי מלחמת העולם השנייה, גמלה בלבו ההחלטה לעזוב את צ'כוסלובקיה.
ההזדמנות נקרתה בדרכו כאשר נסע לבריטניה להופיע בפסטיבל אדינבורו. קובליק ורעייתו הורשעו בעריקה במשפט שהתנהל בהיעדרם. בשנת 1967 קיבל אזרחות שווייצרית.
קובליק היה מנצח התזמורת הסימפונית של שיקגו משנת 1950 עד 1953 (לפי השמועה, ניסיון מתסכל הן לו והן לתזמורת), מנהל מוזיקלי של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן משנת 1955 עד 1958, של תזמורת רדיו בוואריה משנת 1961 עד 1979 ושל המטרופוליטן אופרה, ניו יורק, משנת 1972 עד 1974. כמנצח, הקליט את מחזור הסימפוניות של רוברט שומאן בשתי הזדמנויות (בשביל דויטשה גרמופון ב-4–1963 ולסוני קלאסיקל ב-1979). המחזור השלם של סימפוניות מאהלר (שהוקלט בין השנים 1967 - 1970) עודנו זוכה להערכה רבה.
בין יצירותיו חמש אופרות, כמה סימפוניות ומוזיקה קאמרית.
לאחר מותו בשנת 1996 בלוצרן, שווייץ, נקבר קובליק בבית הקברות וישהראד בפראג.
רכבת לקוטב

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "רכבת לקוטב" מאת כריס ואן אלסברג
 בימוי:  רוברט זמקיס
 הופק בידי:  סטיב סטארקי רוברט זמקיס גארי גוצמן וויליאם טייטלר
 תסריט:  רוברט זמקיס
 עריכה:  ארתור שמיט 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס
 מדבבים:  ג'ימי בנט טום הנקס דריל סברה (Hero Boy) פיטר סקולרי מייקל ג'טר סטיבן טיילר ג'וש האצ'רסון 
 מדבבים בעברית:  תמיר גינזבורג לני כהן גל שמי עידו מוסרי אוהד שחר אלברט כהן דביר בנדק שרית וינו אלעד רועי רביב נועה שמי גל ענבי יונתן מזרחי אסף פריינטא יגאל מזרחי עדי רז יורם יוספסברג
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי
 צילום:  דון בורץ
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט, ImageMovers, Playtone, ImageMovers, האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בנובמבר 2004
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט שמבוסס על ספרים, סרט לכל המשפחה, סרט ילדים, סרט חג המולד, סרט הרפתקאות, סרט מונפש 
 תקציב:  165 מיליון דולר
 הכנסות:  313.5 מיליון דולר (1 באוקטובר 2007)
 הכנסות באתר מוג'ו:   polarexpress
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רכבת לקוטב (באנגלית: The Polar Express) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי מסוגת הרפתקאות משנת 2004, המבוסס על ספר הילדים בשם זה מאת כריס ואן אלסברג משנת 1985. ואן אלסברג שימש גם כאחד המפיקים בפועל בעיבוד הקולנועי. הסרט נכתב, הופק ובוים על ידי רוברט זמקיס ומציג דמויות אנושיות המונפשות באמצעות לכידת תנועה. בסרט מככב טום הנקס, שהיה גם אחד המפיקים בפועל, במספר תפקידים בולטים שונים, לצד דריל סברה, נונה גיי, ג'ימי בנט ואדי דיזן בתפקידי משנה. בסרט מופיעה גם הזמרת טינשיי בגיל 9 כמודל ההנפשה הממוחשבת עבור הדמות הנשית הראשית.
הסרט הופק בתקציב שעמד על $165 מיליון, שהיה סכום שובר שיאים עבור סרט הנפשה באותם ימים.
"רכבת לקוטב" הוקרן בבתי קולנוע רגילים ובתלת ממד בקולנועי IMAX ב-10 בנובמבר 2004. הסרט הכניס $311.3 מיליון ברחבי העולם ולימים נכנס למהדורת 2006 של ספר השיאים של גינס בתור הסרט הראשון שהופק כולו בלכידת תנועה ובעיבוד דיגיטלי. כמו כן השתתף בו מייקל ג'טר בתפקיד המשחק האחרון שלו לפני מותו, והסרט הוקדש לזכרו מחמת עובדה זו.
עלילה

בעיר גרנד ראפידס בערב חג המולד מתחיל ילד להטיל ספק בקיומו של סנטה קלאוס. הילד המתקשה להירדם מבחין בקטר קיטור הנכנס לרחוב, ויוצא מביתו להתבונן בו. כרטיסן הרכבת מציג אותה בפניו בשם "הרכבת לקוטב", הנוסעת לעבר הקוטב הצפוני. הילד מהסס תחילה אבל עולה לרכבת בזמן יציאתה.
באחד מהקרונות פוגש הילד ילדה נלהבת וילד מתחכם. הרכבת אוספת ילד אחר בשם בילי, שאף הוא מחליט שלא לעלות אך משנה את דעתו. גיבור הסרט רואה את ניסיונו לעלות על הרכבת ומפעיל את הבלמים כדי לאפשר לו לעלות, למורת רוחו של הכרטיסן. בזמן שבילי יושב לבדו בקרון התצפית של הרכבת מוגש שוקו חם בקרונות הנוסעים והילדה מביאה כוס גם לבילי. בזמן שהיא והכרטיסן נכנסים לקרון המסעדה מבחין הילד שהיא שכחה את כרטיסה הלא נקוב, אבל מאבד את הכרטיס בין הקרונות כשהוא מנסה להשיבו. הכרטיס נכנס חזרה לקרון הנוסעים, אך הכרטיסן מבחין בהיעדרו ומדחיק את הילדה חזרה לקרון האחורי.
כשהילד המתחכם טוען שהכרטיסן יגרש את הילדה מן הרכבת, משיג הילד הראשי את הכרטיס בחזרה וממהר לקרון המסעדה לחפש את הכרטיסן, תוך שהוא מטפס על גג הרכבת. הוא פוגש נווד שיצא למחנאות על הגג, המציע לו קפה ומנהל איתו שיחה על קיומם של סנטה קלאוס ושל רוחות רפאים. הנווד גולש יחד עם הילד לאורך הקרונות לעבר קרון העזר של הקטר, שם הנווד נעלם בראש מנהרת פלאט טופ.
בתא הנהג של הקטר מגלה הילד שהילדה לא סולקה מהרכבת, אלא נתבקשה להשגיח על נסיעתה בזמן שהנהג והמסיק סמוקי וסטימר מחליפים את פנס הקטר.
הילד מפעיל את הבלמים והרכבת נעצרת מול עדר איילי צפון החוסם את המסילה. הכרטיסן מושך בזקנו של סמוקי וגורם לו להשמיע קולות חייתיים, ובכך הם מפנים את עדר איילי הצפון.
הרכבת ממשיכה במהירות גבוהה ומחבר המצערת נופל, ובכך הרכבת מאיצה ללא שליטה במורד 179 מעלות לעבר אגם קפוא. בעוד הרכבת מחליקה על הקרח משתמש סמוקי בסיכת שיער לתיקון המצערת על מנת לחזור למסילה שניות ספורות לפני הישברות הקרח.
הילד משיב את הכרטיס הלא נקוב של הילדה לכרטיסן, ובזמן ששלושתם חוזרים לקרון הנוסעים משתמש הנווד בבובת אבנעזר סקרוג' על מנת להתגרות בילד ולכנותו ספקן.
הרכבת מגיעה לקוטב הצפוני, שם מכריז הכרטיסן שאחד הנוסעים יבחר לקבלת מתנת חג המולד הראשונה מסנטה בעצמו.
הילד והילדה רואים שבילי עדיין לבדו בקרון התצפית ומשכנעים אותו להצטרף אליהם, אך הילד הראשי מנתק את הקרון בטעות והוא מגיע לסובבן רכבות בבית המלאכה של סנטה.
הילדים עושים את דרכם דרך מרכז פיקוד של אֶלפים ומשרד מיון מתנות טרם הם מושלכים לתוך שק מתנות ענק. שם, הם מוצאים את הילד המתחכם והאֶלפים מוציאים אותם בהגיעו של סנטה.
פעמון נופל מן המושכות של אחד מאיילי הצפון הדוהרים; הילד לא מצליח תחילה לשמוע את צלצולו, עד שהוא אוזר עוז מתוך עצמו להאמין. הוא מראה את הפעמון לסנטה, הבוחר בו לקבל את מתנת החג הראשונה. סנטה מתיר לו לשמור את הפעמון לעצמו, והילד מכניס אותו לכיס גלימתו.
הקרון האחורי מוחזר אל הרכבת כשהילדים עולים לנסיעה הביתה, אך הילד מגלה שהפעמון אבד בגלל חור בכיסו.
הוא חוזר הביתה ומתעורר ביום חג המולד למראה מתנה ובה הפעמון. הילד ואחותו הקטנה שרה מצלצלים בו בהנאה ואילו הוריהם, שאינם מאמינים בסנטה, טוענים שהפעמון מקולקל.
הילד משפיע על חבריו ועל אחותו שהחלו שלא לשמוע את הפעמון ככל שאמונתם דעכה. עם זאת, הפעמון עדיין מצלצל עבורו כפי שעושה ל"כל מי שמאמין באמת".
מדבבים

ג'ימי בנט - בילי הבודד (דיבוב)
דריל סברה - הילד הגיבור (דיבוב)
טום הנקס - הילד הגיבור (לכידת תנועה) / מספר / אבא / הכרטיסן / נווד / בובת סקרוג' / סנטה קלאוס
מייקל ג'טר - סמוקי / סטימר
פיטר סקולרי - בילי הבודד (לכידת תנועה)
סטיבן טיילר - אלפים
ג'וש האצ'רסון - הילד הגיבור (לכידת תנועה שנייה)
מדבבים > מדבבים בעברית

תמיר גינזבורג - גיבור הסרט
לני כהן - ילדה
גל שמי - בילי הבודד
עידו מוסרי - הידען
אוהד שחר - כרטיסן / נווד / סנטה קלאוס / אבא / מספר
אלברט כהן - סמוקי / סטימר
דביר בנדק - מנהיג האֶלפים
שרית וינו אלעד - אמא
רועי רביב - ילד גיבור הצעיר
נועה שמי - שרה
גל ענבי - ילדים
יונתן מזרחי - ילדים
אסף פריינטא - משרת / אֶלף
יגאל מזרחי - משרת / אֶלף
עדי רז - משרת / אֶלף
יורם יוספסברג - אֶלף
רבי עוירא

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  דור שני לאמוראי בבל
 רבותיו:  רבי יוחנן
 בני דורו:  רבי אבהו
 
רבי עוירא היה אמורא בדור השלישי והרביעי לאמוראי ארץ ישראל, תלמידו של רבי יוחנן, וחבירו של רבי אבהו.
רבי עוירא מוזכר בתלמוד כשהוא דן עם רבי יוחנן בהלכה, וכחבירו של רבי אבהו ורבי חלבו, גם הוא תלמידו של רבי יוחנן. מרבה להביא דרשות בשם רבי אמי ורבי אסי.
יש להבדיל בינו לבין רב עוירא אחר, מאוחר יותר, אמורא בבלי, שהיה בר פלוגתא של רבינא ומסר מאמרים בשם רבא.
מדרשותיו

דרשותיו המוזכרות בתלמוד, נפתחות תמיד במילים הבאות: דרש רבי עוירא, לפעמים אמר בשם רבי אמי, ולפעמים בשם רבי אסי
”אמרו מלאכי השרת לפני הקב"ה: רבונו של עולם, כתוב בתורתך: "אשר לא ישא פנים ולא יקח שוחד", והלא אתה נושא פנים לישראל, שנאמר: ישא ה' פניו אליך?! - אמר להם, וכי לא אשא פנים לישראל, שכתבתי להם בתורה "ואכלת ושבעת וברכת", והם מדקדקים על עצמם עד כזית ועד כביצה”
”מאי דכתיב כה אמר ה' אם שלמים וכן רבים וכן נגוזו ועבר וגו' אם רואה אדם שמזונותיו מצומצמין יעשה מהן צדקה, וכל שכן כשהן מרובין.”
”כל אדם שיש בו גסות הרוח לסוף מתמעט שנאמר רוֹמּוּ מְּעַט, ושמא תאמר ישנו בעולם תלמוד לומר וְאֵינֶנּוּ ואם חוזר בו נאסף בזמנו כאברהם אבינו, שנאמר וְהֻמְּכוּ כַּכֹּל יִקָּפְצוּן, כאברהם יצחק ויעקב דכתיב בהו  וּכְרֹאשׁ שִׁבֹּלֶת יִמָּלוּ”
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ט, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ב, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קל"א, עמוד ב'.
↑  במאמרים הבאים מוזכרים המילים הבאים: ”דרש רב עוירא זימנין א"ל משמיה דרב אמי וזימנין אמר לה משמיה דרב אסי”. משמעות המילים - לפעמים אמר בשם רבי אמי, ולפעמים בשם רבי אסי.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ', עמוד ב'.
↑  נחום א, יב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ז', עמוד א'
↑  ספר איוב, פרק כ"ד, פסוק כ"ד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף ה', עמוד א'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
ראש עיריית סוצ'י

ראש עיריית סוצ'י (ברוסית: Глава города Сочи) היא המשרה הרמה בעיר סוצ'י והוא בעצם האישיות הבכירה שמנהלת את ענייני העיר ומייצג אותה בפני הממשל הפדרלי. המינהל הציבורי בעיר הוצג לראשונה בשנת 1874 עם ריינהולד גארבה כראש העיר הראשון.
ראש עיריית סוצ'י > מאז 1991

| # | ראש העיר | תחילת כהונה | סוף כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ניקולאי קרפוב | דצמבר 1991 | 2000 | תחילה מונה על ידי מושל מחוז קרסנודאר, נבחר בבחירות הראשונות לראשות העיר סוצ'י ב-1 בדצמבר 1996. |
| 2 | לאוניד מוסטובוי | 2001 | 2003 | נבחר בסיבוב הבחירות השני ב-13 במאי 2001. |
| 3 | ויקטור קולודיאז'ני | 2004 | 17 באפריל 2008 | נבחר בבחירות מה-25 באפריל 2004. |
| 4 | ולדימיר אפנאסנקוב | 29 ביוני 2008 | 30 באוקטובר 2008 | מה-16 באפריל ועד 29 ביוני 2008 - שימש כממלא מקום. |
| - | דשמבולאט חטובוב | 30 באוקטובר 2008 | 20 בינואר 2009 | שימש באופן זמני כראש העיר. |
| 5 | אנטולי פחומוב | 12 במאי 2009 | 9 בספטמבר 2019 | מ-20 בינואר עד ל-12 במאי 2009 שימש כממלא מקום; ניצח בבחירות 26 באפריל, נכנס לתפקידו ב-12 במאי. |
| 6 | אלכסיי קופאיגורודסקי | 11 בספטמבר 2019 | מכהן | מ-9 בספטמבר עד ל-11 בספטמבר 2019 היה ממלא מקום. חברי מועצת העיר סוצ'י בחרו בו ב-10 בספטמבר. נכנס לתפקידו ב-11 בספטמבר. |
הערות שוליים

↑  Лентапедия/Афанасенков, Владимир — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
↑  Ольга Десятова (2019-08-29). "Мэр Сочи не будет баллотироваться на третий срок" (ברוסית). Эфкате. נבדק ב-2019-09-17.
↑  Мэр Сочи Пахомов покинул свой пост
↑  "Алексей Копайгородский официально вступил в должность главы города Сочи" (ברוסית). Администрация города Сочи. נבדק ב-2019-09-18.
| ראשי סובייקטים פדרליים של רוסיה |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| ראשי רפובליקות | אדיגיה • אלטאי • בשקורטוסטן • בוריאטיה • צ'צ'ניה • צ'ובשיה • דאגסטן • אינגושטיה • קברדינו-בלקריה • קרליה • חקסיה • קומי • קלמיקיה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • מארי אל • מורדוביה • צפון אוסטיה - אלניה • סאחה-יקוטיה • טטרסטן • טובה • אודמורטיה • קרים |  |
| מושלי חבלים מנהליים | אלטאי • קמצ'טקה • חברובסק • קרסנודאר • קרסנויארסק • פרם • פרימוריה • סטברופול • עבר הבאיקל |  |
| מושלי מחוזות | אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • צ'ליאבינסק • אירקוטסק • איוואנובו • קלינינגרד • קלוגה • קמרובו • קירוב • קוסטרומה • קורגן • קורסק • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • ניז'ני נובגורוד • נובגורוד • נובוסיבירסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • סחלין • סמרה • סראטוב • סמולנסק • סברדלובסק • טמבוב • טומסק • טולה • טבר • טיומן • אוליאנובסק • ולדימיר • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ירוסלבל |  |
| ראשי ערים פדרליות וערים גדולות | יקטרינבורג • ולדיווסטוק • סוצ'י • קאזאן • מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול |  |
| ראשי מחוז וחבלים אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי • קמצ'טקה • חנטי ומנסי • צ'וקוטקה • ניינץ • ימלו-ננץ |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| נציגי הנשיא במחוזות הפדרליים | מרכז • המזרח הרחוק • סיביר • צפון-מערב • דרום • אורל • וולגה • צפון קווקז |  |
קיקויו

גבר משבט הקיקויו, 1910
הקיקויו הם הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בקניה. אנשי הקיקויו דוברים את שפת הקיקויו, שהיא שפת בנטו.
המונח "קיקויו" הוא הצורה הסוואהילית של ההגייה המקורית "גקויו" (Gĩkũyũ). הקיקויו מכונים בשמות נוספים כגון "אגקויו" (Agĩkũyũ), "ניומבה יה",(Nyũmba ya) ו"מומבי" (Mũmbi). השם "קיקויו" מקורו בעץ השקמה הענק, ששמו דומה, בעוד שהשם השני של השבט - "אגקויו", מתייחס לילדים של עץ השקמה הענק.
על פי מפקד האוכלוסין של קניה משנת 2009, יש כ-6,622,576 אנשים בשבט הקיקויו, המהווים כ-16.9% מאוכלוסיית המדינה.
מקור

לפי המיתולוגיה, מקור שבט הקיקויו הוא משני הורים אשר נוצרו על ידי אלוהים, שמות ההורים היו קיקויו ומומבי. פירוש המילה קיקויו הוא 'עץ שקמה ענק'. אנשי הקיקויו מחזיקים באמונה כי ישנו בורא כל יכול בשם נגאי (Nagai) אשר ברא את עץ השקמה, העץ הקדוש שמתוכה גדלה האומה. הקיקויו משתייכים למשפחת אנשי הבנטו (Banto) המהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בקניה. המקום המדויק של אבות הקיקויו אשר היגרו לאחר ההרחבה הראשונית של אנשי הבנטו באזור מערב אפריקה אינו ברור. יש הטוענים כי הם הגיעו לאזור הר קניה כיום לאחר שאבותיהם התמקמו בהתנחלויות קודמות יותר מצפון וממזרח, בעוד אחרים טוענים כי הקיקויו, יחד עם שכניהם ממוצא הבנטו - אמבו (Embu), מרו (Meru), קמבה (Kamba) מברה (Mbeere), עברו לגור בקניה מהתיישבויות נוספות באזור הצפוני.
האומה ועיסוקיה

לפני שנת 1888, הגיעו אנשי מדינות ערב לשטחם בקצוות הדרומיים של אנשי הקיקויו, שם היו מעורבים בסחר עבדים, בעוד שלא התקיימה עבדות ממוסדת בקרב אנשי הקיקויו. אנשי הקיקויו הביעו התנגדות לניסיון הערבים לפלוש לשטחם, כך שכאשר ניסו לחדור אל אדמתם הם הומתו באופן מיידי. בהמשך, כתוצאה משילוב של רכישת קרקע, שותפויות ונישואי תערובת התרחשה התפשטות טריטוריאלית. כוחם הגאוגרפי והפליטי של אנשי הקיקויו נשמר לאורך דורות, עד להגעת הבריטים. סביב שנת 1888 הגיעו הבריטים לשטחם של אנשי הקיקויו במטרה להכניע את האוכלוסייה המקומית, ליישב ולהשתלט על הקרקע החלקית העשירה שלהם. הוקם שלטון בריטי על אף ניסיונות ההתנגדות מצד אנשי הקיקויו אשר הגיע לסופו בשנת 1963.
מבחינה כלכלית, אנשי הקיקויו היו איכרים טובים ואנשי עסקים ממולחים. מלבד חקלאות ועסקים, אנשי הקיקויו היו מעורבים בבניית מבנים, יצירת מחרוזות, הכנת חוטי משיכה ושרשראות ברזל.
החיים החברתיים והפוליטיים

עם הקיקויו היה מחולק לתשעה שבטים. לכל אחד מן השבטים היה קשר דם הייחודי לו. השבטים השונים חיו זה לצד זה, ללא הפרדה גאוגרפית לפי קשר דם. 
לחלק מהשבטים היה מנהיג מוכר, בעוד שלאחרים לא היה. 
עם זאת, בשני המקרים הכוח הפוליטי של השבט הונהג על ידי מועצת השלטון אשר הייתה מורכבת מזקני השבט ובראשם עמד המנהיג, הצ'יף של השבט.
רוחניות ודת > נגאי – הבורא העליון

שבט הקיקויו היו ועדיין מאמינים באלוהים אשר הוא כל יכול, המכונה בשם נגאי. 
השבטים- קיקויו, קמבה (Kamba) ו- אמבו (Embu)משתמשים בשם זה. נגאי היה ידוע גם בשם מורונגו (Mũrungu) בקרב שבטי המרו ואמבו, או בשם מולונגו (Mũlungu) (נגזרת של מילה שמשמעותה אלוהים אשר שוכן דרומית לזמבזי). השמות מוואד'ני (Mwathani) או מוואד'י (Mwathi) (שמשמעותן השליט הגדול ביותר) נובעות מהמילה גוואד'ה (gwatha) שמבטאת שליטה וסמכות, היו בשימוש ונשארו עד היום בשפה של השבט. 
כל הקורבנות שהוקרבו לאל נגאי, בוצעו תחת עץ שקמה ענק (Mũkũyũ), אם לא היה עץ שקמה זמין, היו מקריבים את הקורבנות תחת עץ תאנה (Mũgumo). עץ הזית (Mũtamaiyũ) היה עץ אשר קדוש לנשים.
נגאי הוא הבורא העליון והמעניק של כל הדברים. הוא יצר את הקהילה הראשונה של אנשי הקיקויו, סיפק להם את כל המשאבים הדרושים לחיים: קרקע, גשם, צמחים ובעלי חיים. נגאי אינו אל גשמי ולכן לא ניתן לראותו, אך הוא בא לידי ביטוי בשמש, ירח, כוכבים, מטאורים, רעמים וברקים, גשם, קשת בענן, וכן בעצי התאנה הגדולים (Mugumo). עצי התאנה שימשו כמקומות לפולחן והקרבה וסימנו את האזור של אנשי הקיקויו ואנשי המומבי- אבותיהם של אנשי הקיקויו, כאשר לראשונה התמקמו בו. לנגאי יש מאפיינים אנושיים, אך יש אומרים שהוא חי בשמיים או בעננים. על פי תורת הקיקויו, נגאי מגיע מדי פעם לכדור הארץ כדי לבדוק את המתרחש, להעניק ברכות, ולתת גזרות עונש במידת הצורך. כאשר נגאי מגיע הוא שוכן בהר קניה. תנועותיו של נגאי מזוהות כרעמים, בעוד שהברקים הם הכלים שבהם נגאי משתמש כדי לעבור ממקום קדוש אחד לאחר. אנשי הקיקויו מאמינים כי נגאי בחר בהר קניה למקום מנוחתו בזמן שהוא מגיע לבדוק את כדור הארץ, לאחר מכן בחר באדם הקיקויו כאדם הראשון, כדי לציין את יופייה של הארץ שהוא נתן לו.