stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסקר בלומנר
ראשית החיים

בלומנר נולד כפרידריך יוליוס אוסקר בלומנר בפרנצלאו, גרמניה, ב-21 ביוני 1867. הוא למד ציור ואדריכלות באקדמיה המלכותית לעיצוב בברלין.
בלומנר עבר לשיקגו בשנת 1893, שם היה פרילנסר כשרטט בתערוכה הקולומביאנית העולמית. לאחר סיומה, הוא ניסה למצוא עבודה בשיקגו. בשנת 1901 עבר להתגורר בעיר ניו יורק, שם גם לא הצליח למצוא עבודה קבועה. בשנת 1903 הוא יצר את העיצוב הזוכה עבור בית המשפט ברונקס בורו בניו יורק, אם כי את הקרדיט קיבל מייקל ג'יי גרווין. השערורייה שהתעוררה סביב עניין זה הפילה את נשיא הרובע לואי האפן בגין שחיתות והונאה.
ציור

בשנת 1908 פגש בלומנר את אלפרד סטיגליץ, שהציג בפניו את החידושים האמנותיים של האוונגרד האירופי והאמריקאי. ב-1910 החליט בלומנר להמשיך לעסוק בציור במשרה מלאה ולא באדריכלות.
הוא הציג בתערוכת הארמורי 1913. לדבריו, תרומתם של האמריקנים לא תואמת את זו של האירופאים מכיוון שתהליך הבחירה האמריקאי משקף יריבות ופשרות ולא שיפוט נכון, וכתוצאה מכך נוצרת "שיטה של דוגמאות אנטגוניסטיות". ואז בשנת 1915 ערך לו שטיגליץ תערוכת יחיד בגלריה שלו. למרות השתתפותו בכמה תערוכות, כולל תערוכות יחיד, במשך עשר השנים הבאות בלומנר לא הצליח למכור ציורים רבים וחי עם משפחתו כמעט בעוני.
הוא יצר ציורים עבור פרויקט האמנויות הפדרליות בשנות השלושים.
חיים מאוחרים יותר

לאחר מות אשתו בשנת 1926, עבר בלומנר לדרום בריינטרי, מסצ'וסטס. משם בשנת 1932 הוא תרם מכתב לדיון מתמשך ב"ניו יורק טיימס" בשאלה "מהי אמנות אמריקאית?". הוא כתב:
אמריקה מוכרת את הנעליים, המכונות, קופסאות שמורים וכדומה באירופה ובכל רחבי העולם לא משום שיש להן סגנון אמריקאי או עטופות בדגל אמריקה, אלא פשוט מפני שהן טובות. כך גם הצרפתים מייצאים את ציוריהם ואת אמצעי המניעה שלהם, והגרמנים מייצאים כרוב כבוש, כי הדברים האלה, כל אחד מהם, הם הטובים ביותר. באיכות, לאומנות, כתכונת גזע, אינה אומרת דבר: כימיה, אסטרונומיה או הנדסה אינם נמדדים בשום מקום בהיבט לאומי כלשהו, וגם לא דברים גבוהים יותר כמו דת או פילוסופיה.
הבה, כאן, נעשה ציור פרוגרסיבי והטוב ביותר, כל אחד כפי שהוא יכול לעשות, ונשאל רק: מה ומתי הציור טוב במובן הביקורתי ... איך העם יכול להסכים מה זה סגנון אמריקאי, אם הציירים עצמם בעבודתם לא מסכימים לגבי מהו ציור אמריקאי אמיתי. אין דבר מבוזה יותר, או מגוחך באומנות, והרסני יותר מאשר פטריוטיות, שהיא מסווה דק לרווחים.
באופן אידיאלי, אמנות, טהורה, היא של כלל האנושות ולא של שום מדינה. האמנים האמיתיים הראשונים, תמיד ובכל מקום, היו יבואנים או מהגרים שהביאו איתם את האור. אל גרקו, היה מהגר ... התריס נגד המלומדים הספרדים ... אנו מכנים כעת את עבודתו ספרדית יותר מזו של בני דורו המקומיים. ובאותו מובן, העתיד לא יצליח להחתים את עבודתנו כאמריקאית באופן מיוחד מפני שהצייר חי כאן. הוא לא הכניס שום מחשבה מודעת בדבר מוצאו האמריקאי, ורק שוקל שיקולים אמנותיים של זמנו.. בהתאם לאיכות שהוא עשוי לצייר.
לבלומנר הייתה תערוכת יחיד מצליחה בשנת 1935 בגלריה מארי הרימן בעיר ניו יורק. בניו יורק טיימס נכתב: "... תמונות מדהימות אלה בונות הרמוניות ומקצבים התלויים ככלל באמירה פשוטה. כאן אנו לא מוצאים אף אחד מהצלילים שהשתמשו אמנים אחרים בהצגת מוזיקה חזותית. בלומנר מסתמך על השפעתו באקורדים מהודרים....בהחלט יש משהו בסגנון הקריאה החדש, הנועז, הזה".
בלומנר התאבד ב-12 בינואר 1938.
מורשת

אוניברסיטת סטטסון מחזיקה ביותר מ-1,000 יצירות מיצירותיו של אוסקר בלומנר שהורישה ביתו ורה בלומנר קובה ב-1997.
לעיתים קרובות התעלמו ממנו בחייו, אך כעת מוכר בלומנר כ"שחקן מפתח" ביצירת המודרניזם האמנותי האמריקני, עם עמיתים ידועים יותר כמו ג'ורג'יה אוקיף וג'ון מרין.
בשנת 2013 הציג המוזיאון לאמנות מונטקלייר בניו ג'רזי תערוכה של עבודותיו של בלומנר המתארות את נופיה ואזורי התעשייה של פטרסון, שצוירה בין השנים 1910–1917.
ציור שמן של בלומנר, "אשליה של ערבה", ניו ג'רזי (1915) נמכר בכריסטי'ס, ניו יורק, תמורת 5,346,500 דולר ב-30 בנובמבר 2011.
הערות שוליים

↑  Haskell, Barbara (2005). Oscar Bluemner: A Passion for Color. New York: Whitney Museum of American Art.
1 2  More Information | A Finding Aid to the Oscar Bluemner papers, 1886-1939 | Digitized Collection, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  WHAT IS AMERICAN ART?; A Readers' Forum of Opinion -- More Comment on This Controversial Subject, timesmachine.nytimes.com (באנגלית)
↑  Anthony Holiday, Practices, Powers and the Populace of Kant’s Kingdom of Ends, Theoria 44, 1997-01-01 doi: 10.3167/th.1997.449004
↑  O. J. BLUEMNER A SUICIDE; Artist Known for Vermilion Studies Dead in Braintree, Mass., timesmachine.nytimes.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447920605171  BNC: 000492387  GND: 118894625  ISNI: 0000 0000 6629 7450  LCCN: n79113814  MusicBrainz: ec35f6d4-09dc-4bcd-93b5-903a173b3256  NTA: 068918488  RERO: 02-A003015348  RKD: 9365  SNAC: w64f1x5b  SUDOC: 084532963  ULAN: 500027801  VcBA: 495/134838  VIAF: 35254736   WorldCat (עם VIAF): 35254736
ZiS-30

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  משחית טנקים
 מדינה מייצרת:  ברית המועצות ברית המועצות
 שנת ייצור:  1941
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה,
 יחידות שיוצרו:  100 
 מידע טכני
 אורך:  3.45 מ'
 רוחב:  1.86 מ'
 גובה:  2.44 מ' 
 מהירות:  40 קמ"ש
 טווח פעולה:  250 ק"מ
 מנוע:  GAZ-M, 4 צילינדרים,  50 כוחות סוס
 שריון:  7–10 מ"מ
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח ZiS-2,‏ 57 מ"מ
 חימוש משני:  מקלע DT‏ 7.62 מ"מ
 
ה-ZiS-30 היה משחית טנקים קל, אשר פותח ויוצר עבור הצבא האדום בשנת 1941. הכלי נבנה כהסבה של טרקטור משוריין מסוג "קומסומולץ" אשר שימש לגרירת תותחים נגררים. ZiS-30 נחשב למשחית טנקים מוצלח, אך יצורים הכלים הוגבל מאוד בגלל הזמינות הנמוכה של טרקטורי קומסומולץ ששימשו לייצורם.
היסטוריה

ZiS-30 היה אחד מהכלים המשוריינים אשר תוכננו ויוצרו בדחיפות על ידי התעשייה הסובייטית כתגובה לפלישה הגרמנית של 1941. הכלי נוצר על ידי משרד התכנון של וואסלי גרבין, על ידי הרכבת תותח נגד טנקים על מרכב של טרקטור משוריין קומסומולץ. השילוב הוכיח את עצמו מוצלח, אך עקב בעיות בזמינות המרכבים והתותחים, עמד ייצור הכלים על כמאה יחידות בלבד. הוא היה מיוצר במפעל בעיר גורקי ובסך הכול נבנו כ-100 יחידות.
ביבליוגרפיה

Steven J. Zaloga, James Grandsen, (1984), Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two, Arms and Armour Press, ISBN 0-8536-8606-8
Ziggy Stardust - The Motion Picture

Ziggy Stardust - The Motion Picture הוא DVD המתעד הופעה של הזמר דייוויד בואי משנת 1973 באנגליה.
לאחר הוצאת האלבום "Ziggy Stardust" יצא בואי לסיבוב הופעות עולמי בו הציג את עלייתו ונפילתו של כוכב הרוק החייזרי – זיגי סטארדסט. בתום המסע חזר בואי ללונדון להופעה המסיימת של הטור. הופעה זו זכורה במיוחד היות שלקראת סיומה אמר בואי "מכל ההופעות שבמסע הזה, הופעה ספציפית זו תישאר בזיכרוננו בעיקר, לא רק כי זו האחרונה שבו, אלא כי זו ההופעה האחרונה שאי פעם נבצע. תודה לכם."
אמירה זו הדהימה את הקהל ואף את הלהקה וגרמה למהומה בעולם הרוק.
זמן קצר לאחר מכן חזר בואי מהודעתו ושב לבמות.

הופעה זו הופצה לראשונה ב-1983 על גבי קלטות וידאו, ובשנת 2003 יצאה מהדורת ה-DVD, במלאת 30 שנה להופעה.
רשימת השירים

Opening Credits / Intro
Hang on to Yourself
Ziggy Stardust
Watch That Man
Wild Eyed Boy from Freecloud
All the Young Dudes
Oh! You Pretty Things
Moonage Daydream
Changes
Space Oddity
My Death
Cracked Actor
Time
The Width of a Circle
Band introduction - spoken word
Let's Spend the Night Together
Suffragette City
White Light / White Heat
Farewell Speech - spoken word
Rock 'n' Roll Suicide
End / Credits
נגני המופע

דייוויד בואי – שירה, גיטרה, מפוחית
מיק רונסון – גיטרה, קולות
טרבור בולדר – באס
מיק "וודי" וודמנסי – תופים
רובין לאומלי – פסנתר
אורך

בגאומטריה תלת־ממדית, אורך (length) הוא אחד משלושת ממדי המרחב, יחד עם גובה ורוחב, כפי שמודגם בתיבה שבאיור
אורכים שונים ביחס להספקטרום האלקטרומגנטי
אורך הוא גודל פיזיקלי המתאר ממד של אובייקט. השימוש במונח זה נפוץ בתחומים רבים בהם: מתמטיקה, פיזיקה, אדריכלות, כימיה וכמו כן בתחומים יום יומיים, כגון נהיגה. בפיזיקה ובהנדסה אורך משמש לעיתים כמילה נרדפת למרחק.
האורכים מיוצגים בשלושת הממדים על פני שלושה צירים, שלרוב מסומנים כציר X, כציר Y וכציר Z.
כאשר אומרים שיש למלבן אורך ורוחב. אורך הוא הצלע הארוכה יותר, והרוחב הוא הצלע הקצרה יותר מבין השניים.
יישנם סוגים שונים של מערכות יחידות אורך, למשל:
שיטת מטר: סנטימטר – דצימטר – מטר – קילומטר. שימושית יותר בתחום הפיזיקה שכן ההמרות בין הגדלים פשוטות מבחינה מתמטית: 1 דצימטר = 10 סנטימטר, 1 מטר = 10 דצימטר, 1 ס"מ = 10 מ"מ
השיטה האנגלית: אינץ' – רגל – יארד – מייל. שיטה זו מתבססת על גדלים יום יומיים: אינץ' אורכו כגודלה של זרת, רגל (פוט) אורכה כאורך רגל של אדם וכן הלאה.
השיטה האסטרונומית: מיועדת למדידת אורכים עצומים והיחידות בהתאם – יחידה אסטרונומית – שנת אור – פרסק ועוד.
בתקופת התנ"ך נהגו למדוד אורך ביחידת מידה בשם "אמה" ואורכה כאורך אמה ממוצעת של אדם. כמו כן היו היחידות טפח וזרת. ניתן לראות כי בתקופה זו הסתמכו על אמות מידות אנושיות, למרות שכבר בעולם העתיק נמצאו עדויות לסרגלים (במידות עתיקות), אשר מהווים אמת מידה תקנית.
ראו גם

יחידות מידה לאורך
מידת לבג (הכללה של מושג האורך על הישר הממשי)
סדר גודל
אה"מ סייאן (1806)

| --- | --- |
דגם מודרני של אה"מ "סייאן"
דגם מודרני של אה"מ "סייאן"
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית-קו מדרגה שישית
 צי:  הצי המלכותי הבריטי (1815-1807)  צי ארצות הברית (1827-1815)
 דגל הצי:  
 סדרה:  בנטרר (Banterer-class)
 אוניות בסדרה:  6 אוניות
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  John Bass, Topsham, Exeter
 הוזמנה:  30 בינואר 1805
 תחילת הבנייה:  אוגוסט 1805
 הושקה:  14 באוקטובר 1806
 תקופת הפעילות:  מרץ 1807 – 1827 (כ־19 שנים)
 אחריתה:  נגרטה ב-1836
 מלחמות וקרבות:  מלחמת 1812
 מידות
 תפוסה:  539 39/94 טון לפי מידת התפוסה הבריטית הישנה
 אורך:  אורך כללי: "118-2 רגל (36 מ') אורך השדרית: "¼98-7 רגל (30.1 מ')
 רוחב:  "½-32 רגל (9.8 מ')
 עומק הספנה:  "10-6 רגל (3.2 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  155 איש (לימים 175) בצי הבריטי 180 איש בצי האמריקאי
 מספר תרנים:  3 תרנים
 סוג המעטה:  מעטה רוחבי שלם
 הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  בצי הבריטי • 22 תותחי 9 ליטראות על הסיפון העליון (לימים הוחלפו ב-22 תותחי 32 ליטראות (קרונדות) • 6 תותחי 18 ליטראות על סיפון האחרה • 2 תותחי 6 ליטראות ו-2 תותחי 18 ליטראות על סיפון הקדמה בצי האמריקאי • 20 תותחי 32 ליטראות על הסיפון העליון •8 תותחי 18 ליטראות על סיפון האחרה • 4 תותחי 12 ליטראות על סיפון הקדמה
אוניית הוד־מלכותו "סייאן" (באנגלית: HMS Cyane) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מדרגה שישית (22 תותחים) של הצי המלכותי הבריטי. היא הושקה ב-1806 בשם "קולומביין" (Columbine), אך ב-6 בדצמבר אותה שנה הוחלף שמה ל"סייאן". לאונייה הייתה קריירה רבת השגים בצי המלכותי, וב-1847 נתכבדה בצירוף שתי סיכות הנושאות את שמה והקרבות בהם השתתפה ב-1809 וב-1814 למדליית השירות הימי הכללי (Naval General Service Medal). ב-20 בפברואר 1815, במהלך סיור יחד עם אה"מ "לבנט" ליד מדיירה, נתקלו השתיים בפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן". בקרב שנתלקח הכניעה "קונסטיטושן" בעלת עוצמת האש העדיפה את שתי האוניות ושבתה אותן. "סייאן" צורפה לצי האמריקני באותו שם, עסקה בין היתר במשימות שיטור להדברת הסחר בעבדים, וב-1836 הוצאה מן השירות ונגרטה.
אורך חיים ממוצע

אורך חיים ממוצע (mean lifetime) הוא הממוצע החשבוני של משך הקיום של חלקיקים במערכת פיזיקלית. באופן כללי יותר, אורך חיים ממוצע הוא הממוצע החשבוני של משכי זמן הנוכחות של איברים בקבוצה.
קיים הבדל בין אורך חיים ממוצע לבין זמן מחצית חיים. זמן מחצית החיים הוא הזמן שנדרש לדעיכת חצי מהחלקיקים או המרכיבים של מערכת. לעומת זאת, אורך חיים ממוצע הוא ממוצע הזמן שנדרש לכל החלקיקים או המרכיבים של מערכת כדי לדעוך. השימוש בנתון זמן מחצית החיים נפוץ בתחום הפיזיקה הגרעינית; השימוש בנתון אורך החיים הממוצע נפוץ בתחום פיזיקת החלקיקים. זאת, בין היתר, מכיוון שמשך החיים של חלקיקים תת-אטומיים בלתי-יציבים הוא, לרוב, קצר בהרבה מזה של אטומים בלתי-יציבים. יתר על כן, פיזיקת החלקיקים מרבה לעסוק במערכות המכילות מספר קטן של חלקיקים תת-אטומיים – לעיתים, רק אחד – כך שאין טעם או אפשרות של ממש לדון בזמן הנדרש לדעיכת חצי מהחלקיקים.
אורכי החיים הממוצעים של חלקיקים שונים משתרעים על פני טווח רחב. כך, לדוגמה, אורך החיים הממוצע של בוזוני W הוא כ-‎3×10-25‎ שניות, אורך החיים של נייטרון חופשי (כזה שאינו חלק מגרעין) הוא כ-881.5 שניות ואורך החיים של חלקיקים יציבים הוא אינסופי, או אינסופי מבחינה תצפיתית (observationally stable).
ראו גם

דעיכה מעריכית
פיזיקת חלקיקים
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגן ניקוז

אגן ניקוז ואגני הניקוז המשניים שלו
קווי פרשת המים העולמיים המראים את אגני הניקוז לאוקיינוסים והימים הגדולים. אזורים צבועים באפור אינם מתנקזים לאוקיינוס
קווי פרשת המים באירופה
אגן ניקוז או אגן היקוות של נהר, הוא כל האזור שמימיו מנוקזים על ידי הנהר, הקו המפריד בין שני אגני ניקוז נקרא קו פרשת המים. אגני ניקוז רבים מחולקים לאגני ניקוז קטנים יותר, שכל אחד מהם מזין יובל אחר של הנהר, או שני פלגים הנשפכים לאותו הנהר. קו פרשת מים המחלק בין שני נהרות הנשפכים למקום אחד, נקרא קו פרשת מים מקומי. לכל אגן ניקוז יש בסיס ניקוז, המקום בו מסתיימת זרימת הנהר. בסיס הניקוז הראשי הוא מפלס ים, ימה או אוקיינוס.
במקרים בהם נהר מתחתר לאחור ופורץ את קו פרשת המים, מים שזרמו בעבר לנהר אחד, מתחילים לזרום בנהר אחר. תהליך זה, נקרא כיבוש נהר. אפשר להבחין בקלות בנהרות שנכבשו על ידי מקום הכיבוש, שבו נוצרת בדרך כלל "ברך" – זווית חדה (למשל ברך הליטני ליד מבצר הבופור ובנוסף ברך הירקון ליד תחנת הרכבת פתח תקווה – קריית אריה). צורה אחרת המרמזת על כך שנהר זה נכבש, היא אפיק עמוק ומפותח, המנקז אגן קטן במיוחד, שלא סביר שמימיו יכלו ליצור אגן כזה. במקרים אלו, סביר שהיה לנהר אגן גדול יותר, אלא שהוא נכבש לאחר עיצוב האפיק.
ניקוזו של אגן ההיקוות נעשה על ידי חרצים, ערוצים או בתרונות. החרצים הם תעלות רדודות בקרקע, שנוצרות בדרך כלל מיד אחרי הגשמים ומפסיקות להוליך מים עם תומם. הערוצים, עמוקים יותר, ארוכים יותר, ומוליכים מים זמן רב, ביניהם מים שחלחלו מעט, ויוצאים חזרה אל פני הקרקע בערוץ. הבתרונות הם ערוצים עמוקים וצפופים, וביניהם גבעות קטנות, שמדרונותיהן תלולים לרוב.
לָמושג "אגן ניקוז" ישנו פירוש נוסף, והוא כל גופי המים שדרכם או בהם עוברים מים אשר בסופו של דבר יגיעו לגוף מים כגון אגם, ימה, או ים (דוגמה: נהר הירדן הוא אחד מאגני הניקוז של ים המלח)
צפיפות הניקוז

צפיפות הניקוז הוא מדד הקובע את כמות הערוצים ביחס לשטח. חישוב צפיפות הניקוז, מתבצע על ידי חילוק האורך הכולל של הערוצים בשטח. מדד אחר, המאפיין את עומק הערוצים מפני השטח, נקרא תבליט זמין. מכפלת התבליט הזמין בצפיפות הניקוז, נקראת עיזוז תבליט. צורה אחרת לביטוי צפיפות הניקוז נקראת מסכת ניקוז, המבטאת את המרחק הממוצע בין שני ערוצים סמוכים. גודלה של מסכת הניקוז, הוא ביחס הפוך לצפיפות הניקוז.
הגורמים המשפיעים במיוחד על צפיפות הניקוז הם כמות המשקעים והמסלע. ככל שעולה כמות המשקעים – עולה צפיפות הניקוז, אך היא תלויה גם במידת החלחול ובקשיות הקרקע – גורמים התלויים בליתולוגיה.
סיעוף

ראשו של הנהר מסתעף לכיוונים שונים, וסעיפיו, הנקראים יובלים מנקזים אגני ניקוז משניים שונים. מקובל לדרג את יובלי הנהר בסדר יורד; הנהר הראשי הוא מדרגה 1, הנהרות הנשפכים אליו – דרגה 2, הנהרות הנשפכים אליהם הם בעלי דרגה 3, וכן הלאה. לעיתים, יש המשתמשים באותו העיקרון, אך מדרגים את יובלי הנהר בסדר הפוך – ערוץ אליו לא נשפך שום ערוץ אחר הוא מדרגה 1, ערוץ המורכב מערוצים כאלה הוא בעל דרגה 2, וכן הלאה. בין יובלים אלו, קיים יחס הנקרא יחס סיעוף, המבטא את היחס בין אורכם הכולל של כל הנהרות מדרגה 1 ביחד, (מספר הנגזר מצפיפות הניקוז), לבין גודל זה בנהרות מדרגה 2. באופן כללי ניתן לומר, שככל שמדובר בנהרות קטנים יותר, עולה מספרם ואורכם הכולל, ויורד אורכם הממוצע.
דגם הניקוז

דגם הניקוז, הוא צורתו הכללית של אגן הניקוז, על חרציו, ערוציו ויובליו. דגם הניקוז מושפע רבות מטקטוניקה, ליתולוגיה, ומגורמים נוספים. מבחינים במספר רב של דגמי ניקוז, להלן הידועים והנפוצים שבהם.
סעיפי – היובלים ללא סדר מסוים, גודלם בינוני, מתפשטים לכיוונים שונים, ויוצרים בדרך כלל במקום מפגשם עם היובל הראשי, זוויות קטנות מ־90°.
נוצתי – יובלים ראשיים ארוכים, יובלים משניים בינוניים באורכם, מקבילים אחד לשני והמרחקים ביניהם דומים, יוצרים גם הם זוויות חדות מעט.
מקבילי – היובלים הראשיים והמשניים, מקבילים פחות או יותר אחד לשני, כך שכל הניקוז הוא בכיוון אחיד. לדגם זה, ישנם שני תת־דגמים:
תת מקבילי – צורתו דומה, אך יובליו פחות מקבילים.
קולינארי – יובליו מקבילים, אך הם ארעיים, ועתידים להיעלם עם תום הגשמים.
סריגי – היובלים הראשיים ארוכים, המשניים קצרים, מתחברים לראשיים בזווית ישרה.
מלבני – נקרא גם רקטאנגולרי, דומה לסריגי בזוויותיו הישרות, אך יובליו המשניים ארוכים.
ווִי – היובלים המשניים זורמים בכיוון הפוך מהיובל הראשי, ומתחברים אליו בזווית קהה.
רדיאלי – דגם בו מספר ערוצים היוצאים ממקום אחד, למשל פסגת הר, נשפכים לכיוונים שונים.
צנטריפטלי – מספר ערוצים היורדים מצדדים שונים, נשפכים למקום אחד במרכז.
טבעתי – הערוץ הראשי עקום בצורת קשת או חצי עיגול. בעיקר למרגלות הרים.
פיצולי – דגם בו הנהר מתפצל לערוצים קטנים. אופייני לשפך הנהר.
מעוות – דגם בו משנה הנהר כולו עם יובליו את כיוון הזרימה, ומתחיל לזרום לכיוון ההפוך.
א־סימטרי – נהר שכמות היובלים היורדת אליו מצדו האחד, גדולה משמעותית מהכמות בצידו השני.
בלתי סדיר – דגם בו ביצות ואגמים המפוזרים באי סדר, כשביניהם מחברים ערוצים ונחלים שונים.
חסר חוקיות – הוא דגם שבו סוגים שונים של ערוצים, בצורות סידור שונות ולא עקביות. דגם זה נדיר למדי.
לקריאה נוספת

נחלים וניקוז – תהליכים, הנדסה ותכן בעריכת אריה בן צבי, נחמיה שחף ואורי צדקה, בהוצאת רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור, עומר 2008, מהדורה ראשונה – 2010.
אגן ויטווטרסראנד

עפרת זהב מוויטווטרסראנד בסמוך ליוהנסבורג
אגן ויטווטרסראנד (באנגלית: Witwatersrand Basin) הוא מבנה גאולוגי שרובו מתחת לקרקע שנחשף על פני הקרקע במתלול ויטווטרסראנד בפרובינציית חאוטנג שבדרום אפריקה. באגן אצורות עתודות הזהב הידועות הגדולות ביותר בעולם, שמהן הופקו למעלה מ-1.5 מיליארד אונקיות (למעלה מ-40,000 טונה) זהב, המייצגים כ-50% או כ-31% מכלל הזהב שנכרה בעולם משחר ההיסטוריה.
מאפיינים

האגן מתפרש על פני הפרובינציות לשעבר טרנסוואל ומדינת אורנג' החופשית, ובנוי משכבה בעובי של 5,000 עד 7,000 מטרים מעידן הארכאיקון, בעיקר סלעי משקע שהורבדו על פני תקופה של כ-260 מיליון שנים, החל מלפני כשלושה מיליארד שנים. מקבץ שכבות הסלע המכונה "חבורת-העל ויטווטרסראנד" ("Witwatersrand Supergroup") מכיל קוורציט, תצורת ברזל הפסים, אבני בוץ, טילים, קונגלומרטים ומעט משקעי לבה ימיים. מרבית האגן קבורה עמוק מתחת לסלעים צעירים יותר, אבל מחשופים נגלים בפרובינציות חאוטנג והמדינה החופשית, כמו גם בפרובינציות סביבן. המחשוף בחאוטנג יצר את רכס ויטווטרסראנד, שממנו נטלו האגן וסלעיו את שמם. בחלקו הדרומי של הרכס נתגלה זהב לראשונה ב-1885, בחוות לנגלאחטה (Langlaagte), חמישה קילומטרים מערבית ליוהנסבורג. כיוון שזהב זה היה משובץ בקונגלומרט הניחו תחילה שמקור הזהב בסחף על קרקעית נחל עתיק, שהוסט עקב תנועות האדמה. אבל לאחר חפירה שבה התברר ששכבת הקונגלומרטים לא התפתחה לרוחב צר של נהר בלבד, אלא היא נמשכת לעומק, הגיעה ההבנה שאזור קונגלומרטי זה הוא חלק משכבות של סלעי משקע רציפים. הקונגלומרט נמשך מזרחה ומערבה לאורך כולל של 50 קילומטרים, אזור שכונה מאז "שדה הזהב סנטרל רנד" ("Central Rand Gold Field").
מאז נקבע שהסלעים הבונים את רכס ויטווטרסראנד נוטים כלפי מטה ודרומה. סלעים אלו הם חלק מ"אגן ויטווטרסראנד", התת-קרקעי ברובו, והמכסה שטח סגלגל. הציר העיקרי של האגן הוא באורך 300 קילומטרים, מאוונדר (Evander) בצפון מזרח ועד תוניסן (Theunissen) בצפון מערב. הציר המאונך לו אורכו 150 קילומטרים, מסטיינסרוס (Steynsrus) בדרום-מזרח, לקוליני (Coligny) בצפון מערב, בתוספת אגן משני בקינרוס (Kinross). זהב מופיע רק לאורך השוליים המערביים והצפוניים של אגן זה, אבל לא ברצועה רציפה. הסלעים המכילים זהב מוגבלים לשישה אתרים שבהם הנהרות מעידן הארכאיקון מהצפון ומהמערב יצרו דלתה בצורת מניפה, עם ערוצים רבים מתפתלים, לפני שהמים זרמו לתוך "ים ויטווטרסראנד" בדרום, שם משקעים מוקדמים יותר יצרו את הסלעים העתיקים יותר של חבורת-העל ויטווטרסראנד. כמה מדלתאות המניפה מכילות הזהב הן כיום בעומקים של 4 קילומטרים מתחת לפני השטח. אף שרבים מהמכרות הישנים סביב יוהנסבורג ניצלו את פוטנציאל הזהב עד תום, מפיק עדיין אגן ויטווטרסראנד את מרבית הזהב של דרום אפריקה. כמות שהיא גם מרבית התפוקה העולמית של מתכת זו. בתהליך זיקוק הזהב מהעפרה מופקים גם כסף, אורניום ואירידיום.
מקור הזהב

מרבית הזהב והמתכות הכבדות האחרות מרוכזים בגלעין כדור הארץ. עדויות המבוססות על מחקרים באיזוטופים של טונגסטן הוכיחו שמרבית הזהב המצוי בקרום כדור הארץ מקורו במעטפת כדור הארץ לשם הגיע לפני כ-3.9 מיליארד שנים (בערך בזמן בו נוצר קראטון קאפוואל) כתוצאה מהפגזת כדור הארץ במטאוריטים. הפגזה זו של המטאוריטים מכילי הזהב התרחשה מיליוני שנים לאחר שנוצר הגלעין כשהברזל ואיתו המתכות הכבדות האחרות שקעו למרכז הכדור. הזהב באזור אגן ויטווטרסראנד הושקע בדלתאות של נהרות הארכאיקון לאחר שנשטף מהחגורות הירוקות העשירות בזהב מצפון וממערב. מחקרים על איזוטופ רניום-אוסמיום מלמדים שהזהב במרבצי מינרלים אלו הגיעו ממחדרים בני 3 מיליארד שנים יוצאי דופן שמקורם במעטפת המכונים קומטיט המופיעים בחגורות ירוקות.
הערות שוליים

1 2 3 4  Norman, N., Whitfield, G. (2006) ‘’Geological Journeys’’ . p. 38-49, 60-61. Struik Publishers, Cape Town
1 2 3  McCarthy, T., Rubridge, B. (2005). ‘’The Story of Earth and Life.’’ p. 89-90, 102-107, 134-136. Struik Publishers, Cape Town
↑  באנגלית braided-river deltas, שלמה שובאל מגדיר זאת כ"תנועת מים באפיק נהר שנראית כרשת של נתיבים רדודים המתאחדים ומתפלגים חליפות בשעה שהם מתפתלים בין שרטונות."
↑  Meteorites delivered gold to Earth
↑  Kirk, Jason; Joakin Ruiz; John Chesley and Spencer Titley; The Origin of Gold in South Africa, American Scientist, Vol 91, Nov.-Dec 2003, pp. 534–531,
לוח זמנים של ההיסטוריה הגאולוגית של כדור הארץ בדגש על המאורעות בדרום אפריקה. W מציין את התקופה שבה הושקעה חבורת-העל ויטווטרסראנד, C התקופה שבה הושקעה חבורת-העל קייפ (Cape supergroup), ו-K חבורת העל קארו (Karoo Supergroup). הגרף גם מציין את התקופה שבמהלכה נוצרו תצורות ברזל הפסים על פני כדור הארץ, באטמוספירה נטולת חמצן. במהלך עידן האדן היה קרום כדור הארץ במצב מותך למחצה, ולכן גילם של הסלעים העתיקים ביותר על פני כדור הארץ הוא פחות מ-4 מיליארד שנים. קראטון קאפוואל (Kaapvaal Craton) היה אחד מהמיקרו יבשות הראשונות שנוצרו אז
באדום דיאגרמה המייצגת את מיקומו וגודלו של קראטון קאפוואל ביחס לדרום אפריקה של ימינו. השטח הכחול מתאר את החלק של הקראטון ששקע מתחת ל"ים ויטווטרסראנד" לפני כ-3 מיליארד שנים. בים זה הצטברו המשקעים שיצרו בסופו של דבר את סלעי "חבורת וסט רנד" של "חבורת-העל ויטווטרסראנד". הסלעים הצעירים יותר של "חבורת סנטרל רנד" הצטברו על מישור החוף הנמוך והשטוח לאחר שים ויטווטרסראנד נסוג דרומה כתוצאה מהתרוממות הקראטון, בייחוד בצפון. CT – מסמן את קייפטאון, D – דרבן, B – בלומפונטיין, J – יוהנסבורג ו-K – קימברלי
מאפרה מגולפת מסלע רך של תצורת ברזל הפסים. שימו לב לשכבות המתחלפות בגוונים של לבן ואדום. השכבות האדומות הושקעו בשעות היום כאשר כחוליות מעידן הארכאיקון הפיקו חמצן בתהליך הפוטוסינתזה. החמצן הגיב מיד עם הברזל שהיה מומס במים על מנת ליצור תחמוצת ברזל (חלודה), תרכובת שאיננה מסיסה. השכבות הלבנות נוצרו בלילה כשלא היה חמצן במים. האטמוספירה של כדור הארץ הייתה נטולת חמצן עד לפני כ-2 מיליארד שנים, כאשר קצב יצירת החמצן בתהליכי הפוטוסינתזה היה גבוה יותר מקצב ההתחמצנות שלו עם חומרים מתחמצנים.
דיאגרמה סכמטית של האזור סביב כיפת פרדפורט, שבו יצר מטאוריט מכתש פגיעה בקוטר של 300 קילומטרים לפני 2,020 מיליון שנים. הנקודה האדומה מסמנת את מרכז הפגיעה. רדיוס המעגל החיצוני הוא כ-150 קילומטרים והוא מציין את המיקום היחסי של שפת המכתש. המעגל הפנימי מציין מרחק של 100 קילומטרים מהמרכז. שימו לב שהמחשופים של סלעי ויטווטרסראנד (האזורים הצהובים) שוכנים כ-25 קילומטרים ממרכז הפגיעה ושוב במרחק של 80–120 קילומטרים מהמרכז. המיקום של ערים ועיירות חשובים באזור מסומן במקומות המתאימים.
Ziggy Stardust

| --- | --- |

 שיר בביצוע דייוויד בואי
 מתוך האלבום The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars - 1972
 יצא לאור:  16 ביוני 1972  11 ביוני 1990 (תקליטור)
 תאריך הקלטה:  נובמבר 1971
 סוגה:  גלאם רוק
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  3:13
 חברת תקליטים:  RCA
 כתיבה:  דייוויד בואי
 לחן:  דייוויד בואי 
 הפקה:  דייוויד בואי, קן סקוט
 
"Ziggy Stardust" הוא שיר שנכתב והוקלט על ידי המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי עבור אלבום הקונספט שלו "The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars" משנת 1972.
השיר מתאר את האלטר אגו של בואי, Ziggy Stardust, כוכב רוק פרוע שמתפקד כשליח של חוצנים בכדור הארץ. בשנת 2010 השיר דורג במקום ה-282 ברשימת מגזין הרולינג סטון "500 השירים הגדולים בכל הזמנים". השיר הוא אחד מארבעת שיריו של בואי שכלולים ברשימת "500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול" של היכל התהילה של הרוק אנד רול.
האלבום כולו והשיר בפרט בוצעו בז'אנר שבואי היה מבשרו, גלאם רוק. התמה היא סיפורו המעורפל של זיגי, חוצן אדרוגני ממאדים המבקר בכדור הארץ בתקופה בה הגיעה לבני האדם הבשורה כי כוכבם יושמד כליל תוך חמש שנים. זיגי מגיע על מנת לשחרר את בני האדם מהשעמום בו הם אחוזים באמצעות מוזיקת הרוקנ'רול. זיגי הוא כוכב הרוק האולטימטיבי: הוא בעל מיניות מתירנית ומוחצנת, צורך סמים ואלכוהול דרך קבע ובעל מסר של שלום ואהבה, אך הוא הורס את עצמו בשל התמכרותו לכל אלו ונקרע ממעריציו.
גרסת הדמו המקורית של השיר שהוקלטה בפברואר 1971 שוחררה בתור רצועת בונוס בהוצאת התקליטור של "Ziggy Stardust" בשנת 1990. גרסת האלבום של השיר הוקלטה בנובמבר 1971.
סגל

דייוויד בואי - שירה, גיטרה אקוסטית
מיק רונסון - גיטרה חשמלית
טרבור בולדר - גיטרה בס
מייק וודמנסי - תופים
מצעדי פזמונים

| מצעד | מקום |
| --- | --- |
יפן (100 השירים החמים): 75
בילבורד הוט 100 (בילבורד): 17
גרסאות כיסוי

להקת הרוק הגותי הבריטית באוהאוס הקליטה קאבר של "Ziggy Stardust" כסינגל השמיני שלהם. הסינגל פורסם בשנת 1982, והגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים הבריטי.
גרסת כיסוי של השיר, הכולל סולו אחרי הפזמון השני, הופיע במשחק המחשב המוזיקלי המצליח "גיטאר הירו" בשנת 2005.