stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוזי
מבנה והנדסה > מפרט טכני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נתון | עוזי | מיני-עוזי | מיקרו-עוזי | אקדח-עוזי | עוזי-פרו |

קליבר: 9 מ"מ פרבלום
| פעולה | רתע, מכנס פתוח | רתע, מכנס פתוח או סגור | רתע, מכנס סגור | רתע, מכנס סגור | רתע, מכנס סגור |
| אורך כולל   (קת פתוחה) | 650 מ"מ | 600 מ"מ | 486 מ"מ | 240 מ"מ | 539 מ"מ |
| אורך כולל   (קת סגורה) | 470 מ"מ | 360 מ"מ | 282 מ"מ | 240 מ"מ | 317 מ"מ |
| אורך קנה | 260 מ"מ | 197 מ"מ | 134 מ"מ | 115 מ"מ | 170 מ"מ |
| משקל | 3.5 ק"ג | 2.65 ק"ג | 2 ק"ג | 1.7 ק"ג | 2.4 ק"ג |
| מהירות לוע | 400 מטר לשנייה | 375 מטר לשנייה | 350 מטר לשנייה | 345 מטר לשנייה |  ? |
| קצב אש תאורטי | 600 כדורים לדקה | 950 (מכנס פתוח),   1700 (מכנס סגור) | 1700 כדורים לדקה | חצי אוטומטי בלבד | 1000-1,150 כדורים לדקה |
הזנה: מחסנית חיצונית של 20, 25 ו-32 כדורים
| כוונות | כוונות ברזל | כוונות ברזל מתקדמות, ניתנות לכוונון באמצעות קפיץ | כוונות ברזל מתקדמות, ניתנות לכוונון באמצעות קפיץ | כוונות ברזל מתקדמות, ניתנות לכוונון באמצעות קפיץ | כוונות ברזל, ניתן להתקין גם כוונות אופטיות, כגון מפרולייט |
| שימוש | תמ"ק לכוחות צבא | תמ"ק ללש"ב, משטרה ויחידות מיוחדות | תמ"ק להגנה עצמית, אבטחה ויחידות מיוחדות | אקדח להגנה עצמית | תמ"ק לכוחות מיוחדים |
תקלות

בתכנונו המקורי סבל העוזי ממספר בעיות בטיחות. בדגמים מתקדמים יותר בוצעו שינויים במבנה הנשק, כדוגמת הוספת משבת בידית האחיזה והוספת מנגנון מניעת החזרת מכלול במקרה של דריכה לא מלאה, על מנת למנוע את התקלות ולשפר את הבטיחות. טרם הכנסת מנגנוני הבטיחות, התקלות הנפוצות היו:
ירי ללא דריכה או ללא לחיצה על ההדק, עקב מכה חזקה בחלקו האחורי של הנשק: במצב בו העוזי קיבל מכה חזקה בחלקו האחורי, כמו במקרה שבו נפל ועקב הקת נחבט בעוצמה בקרקע, עלול היה להיוצר מצב בו המכלול נע לאחור מספיק כדי לגרוף כדור מהמחסנית אך לא מספיק כדי להיתפס על ידי מנגנון ההדק. במצב זה, בתנועתו חזרה קדימה (נדחף על ידי הקפיץ המחזיר) גרף המכלול כדור מהמחסנית ונקר אותו, כך שהנשק פלט כדור.
פליטת צרור או זוג כדורים במקום אחד: עקב שחיקה פנימית במנגנוני הנשק עלול היה להיווצר מצב בו לאחר ירי כדור בודד המכלול לא נע מספיק לאחור, כך שמנגנון ההדק יתפוס אותו, או שנע מספיק לאחור אך מנגנון ההדק היה שחוק מדי כך שלא הצליח לתופסו. במצב זה היה עלול המכלול לנוע קדימה, לגרוף כדור, לנוקרו ואז שוב לנוע לאחור וחוזר חלילה. במצב זה נוצרה פליטת צרור, למרות הכוונה ליריה בודדת.
פליטת כדור עקב דריכה חלקית, ללא לחיצה על ההדק: דריכה חלקית של הנשק, כך שהמכלול עבר את פתח המחסנית אך לא הגיע עד מנגנון ההדק, ואז שחרור מהיר של ידית הדריכה עלולים היו להביא למצב בו בשחרור ידית הדריכה נגרף כדור, ננקר ונורה.
תקלות אלו אופייניות לכלי נשק הפועלים בשיטת "מכנס פתוח" והן תורמות לעובדה ששיטה זו נפוצה פחות בכלי נשק חצי-אוטומטיים אישיים, בהשוואה לכלי נשק הפועלים בשיטת "מכנס סגור".
המדינות המשתמשות

ישראל ישראל :
צה"ל - העוזי המקורי שימש את צה"ל בשנים 1955–2003. מיני, מיקרו עוזי ועוזי פרו משמשים יחידות מובחרות בצה"ל עד היום.
ימ"מ - מיני, מיקרו עוזי ועוזי פרו משמשים את הימ"מ.
שירות הביטחון הכללי - בשימוש היחידות המבצעיות והמאבטחים.
משמר הכנסת - העוזי נמצא בשימוש משמר הכנסת ומשמש גם כנשק ייצוגי עבור לוחמות המשמר.
אוגנדה אוגנדה
אוסטרליה אוסטרליה
אורוגוואי אורוגוואי
איטליה איטליה - המיני עוזי נמצא במלאי של המשטרה האיטלקית. דגם מקומי שנקרא Type 821-SMG, פותח ויוצר בין השנים 1984–1989.
איי בהאמה איי בהאמה - בשימוש גדוד התערבות מהירה.
אינדונזיה אינדונזיה
איראן איראן - הצבא האיראני קנה את הרובים לפני המהפכה האיסלמית. נעשה בהם שימוש נרחב במלחמת איראן עיראק.
אירלנד אירלנד - כוחות המשטרה הלאומיים באירלנד ויחידות מיוחדות. הוחלף על ידי ההקלר וקוך MP7.
אל סלוודור אל סלוודור - היה בשימוש על ידי המשטרה הצבאית בזמן מלחמת האזרחים של אל סלבדור.
אלג'יריה אלג'יריה
אנגולה אנגולה
אסטוניה אסטוניה - מיני עוזי.
אקוודור אקוודור
אריתריאה אריתריאה
ארצות הברית ארצות הברית - יחידות מיוחדות והשירות החשאי, מוחלף בהדרגה.
אתיופיה אתיופיה
בולגריה בולגריה
בוליביה בוליביה
בלגיה בלגיה - מיוצר ברישיון על ידי Fabrique Nationale.
בנגלדש בנגלדש - בשירות ה-Rapid Action Battalion, יחידת עילית נגד פשיעה וטרור של משטרת בנגלדש.
ברזיל ברזיל - מיני עוזי.
גבון גבון
גואטמלה גואטמלה
גרמניה גרמניה - מוחלף בבונדסוור על ידי ההקלר וקוך MP7.
דרום אפריקה דרום אפריקה
האיטי האיטי
הודו הודו - היה בשירות הסוכנות הממשלתית לאבטחת אישים (SPG) עד ל-2008, אז הוחלף ב-FN P90.
הולנד הולנד - מיוצר תחת רישיון.
הונגריה הונגריה - בשירותן של כמה יחידות אנטי טרור.
הונדורס הונדורס - עוזי, ומיני עוזי.
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
הפיליפינים הפיליפינים
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
וייטנאם וייטנאם - יחידות דאק קונג כוח מיוחד משתמשות בעוזי, מיני עוזי, ומיקרו עוזי.
ונצואלה ונצואלה
זימבבואה זימבבואה
טאיוואן טאיוואן
טוגו טוגו
טונגה טונגה
יוון יוון - משטרה, חיל הים.
לוקסמבורג לוקסמבורג
ליבריה ליבריה
ליטא ליטא - בשימושו של הצבא הליטאי.
מיאנמר מיאנמר - מיוצר ברישיון על ידי חברת Ka Pa Sa בשם BA-94.
מלטה מלטה
ניגריה ניגריה
ניז'ר ניז'ר
ניקרגואה ניקרגואה
סודאן סודאן
סווזילנד סווזילנד
סומליה סומליה
סוריה סוריה
סורינאם סורינאם - בשימוש של הכוחות מיוחדים.
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין - מיוצר שכפול של העוזי בידי Norinco בשם Norinco 320.
סרי לנקה סרי לנקה - כוחות מיוחדים ומשמר הנשיא.
פורטוגל פורטוגל - הצבא הפורטוגזי
פנמה פנמה - כוחות ההגנה של פנמה, וכוחות אנטי טרור עד ל-1989.
פרגוואי פרגוואי
פרו פרו - מיקרו עוזי היה בשימושו של הצבא הפרואני, חיל האוויר, חיל הים וכוחות מיוחדים.
צ'אד צ'אד
צ'ילה צ'ילה - בשימוש כוחות המשטרה הצ'ליאנית.
צרפת צרפת
קולומביה קולומביה
קוסטה ריקה קוסטה ריקה
קמבודיה קמבודיה
קניה קניה
קרואטיה קרואטיה - העתקים של העוזי והמיקרו עוזי מיוצרים ברישיון תחת השמות ERO ו-Mini ERO בהתאמה.
רואנדה רואנדה
רודזיה רודזיה - מיוצר ברישיון.
רומניה רומניה - מיני עוזי בשימוש המשטרה הצבאית.
תאילנד תאילנד
תוניסיה תוניסיה
ראו גם

התפתחות כלי הירי
M1 תומפסון
רוגר MP9 - מקלע שתכנן עוזי גל ונחשב ל"עוזי משופר" אך נכשל מסחרית
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "קל יותר, זול יותר, מדויק יותר", עמ' 38–41
הערות שוליים

↑  Kovačević Nenad V., Lazić Goran M., Đorđević Igor Z., Submachine Guns in the Armed Forces of the NATO Countries, Military Technical Courier, גיליון 2 כרך 67, 2019, עמ' 452 doi: 10.5937/vojtehg67-10205
IMI Mini Uzi, באתר WeaponSystems.net (באנגלית)
↑  אורה קורן, ה"תבור" של סמי קצב יורה בלבנון, באתר הארץ, 26 ביולי 2006
↑  דייויד סלע, השבוע לפני 70 שנה: ה"עוזי" מוכרז כתת-מקלע של צה"ל, באתר ישראל היום, 23 במאי 2023
↑  צל"ש הרמטכ"ל שהוענק לסרן גל עוזיאל, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל;

סרן גל עוזיאל, באתר הגבורה
↑  חולקו פרסי בטחון ישראל, הארץ, 16 במאי 1958
↑  ארבעה כלי נשק חדשים, חרות, 28 באפריל 1955
↑  במחנה, ‏איזה פריט צה"לי היה הכי משמעותי עבורכם?, באתר ‏מאקו‏, 26 בספטמבר 2011
↑  מעדויות מהקרבות על המעוזים במלחמת יום הכיפורים התברר שחיילים ירו בעוזי, אך המצרים המשיכו להתקדם עד מאות מטרים בודדים מהמעוזים. רובי ה-M-16 הגיע לישראל במסגרת המשלוח האווירי האמריקני, החל מהיום השלישי למלחמה.
↑  בכתבה במעריב משנת 1985 יהונתן גפן סיפר שבטירונות החיילות במחנה 80 הבנות מקבלות עוזי בלי מחסנית. הן מזהירות את המתקרב שלש פעמים "עצור או שאני יורה", ואם החשוד ממשיך להתקרב מותר להן לשקשק בנשק. בבדיחות, הוא סיפר שחיילת אחת עצרה חשוד בקריאה: "עצור או שאני משקשקת!"
1 2  ראו #תקלות
↑  צה"ל חוזר לעוזי: דגם חדש של הרובה המיתולוגי ייכנס לשימוש ביחידות מיוחדות, במחנה ו-mako-פז"ם, 24.11.2011
↑  ישראל מכרה 212 אלף עוזי'ם ל-17 מדינות, ב-8 מיליון דולר, למרחב, 26 באוקטובר 1962
↑  תום שגב, המיליון השביעי: הישראלים והשואה, ה, 5, עמ' 301.
↑  עוזי בשמוש צבא־בון, על המשמר, 4 בספטמבר 1959
|  נשק קל עכשווי של צה"ל |
| --- | --- | --- |
| נשק אישי/רובה סער | רובה M16 • רובה M16A1 מקוצר • CAR-15‏ • רובה M4A1 • מיקרו-תבור X-95 ו-X-95L • תבור X-95 פלאט-טופ • IWI ערד |      |
| מקלעים | נגב 5.56 מ"מ • נגב קומנדו • נגב NG7‏ • מאג 7.62 מ"מ • בראונינג 0.3 • M2 בראונינג (מק"כ 0.5) |      |
| רובי צלפים | חיל הרגלים: רמינגטון M24‏ • SR-25 Mk 11 • ברק (H-S Precision HTR 2000)‏ • בארט M82A1   יחידות מיוחדות: רמינגטון M24 • מאוזר 86SR‏ • בארט MRAD‏ • בארט REC10‏ • SR-25 Mk 11‏ • רובה צלפים דרגונוב • מקמילן TAC-338 • מקמילן TAC-50 |      |
| רימונים | רימון יד מדגם רימון רסס 26 • מטול רימונים M203 • מטול רימונים M320 |      |
| רקטות כתף | M72 לאו "זרזיר מתכלה" • RPG-7‏ • מטאדור "מפצח האגוזים" ו"מפצח קל משקל" |      |
| כלי נשק נוספים | תת-מקלע מיקרו-עוזי • קלשניקוב AK-47 • רוגר SR-22 • אקדחי גלוק 17 וגלוק 19 • אקדח זיג זאואר SIG P228 |      |
| ראו גם | נשק קל של צה"ל • אמצעי הלחימה של צה"ל • נשק קל • חיל הרגלים • צבא הגנה לישראל |      |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531864305171  LCCN: sh85141679 
חייל מחטיבת הצנחנים יורה בעוזי מעל גבי זחל"ם בכניסה לעיירה כראמה בפעולת כראמה בירדן, 1968.
עוזי-פרו
עוזי עם קת מתקפלת פתוחה
מיני עוזי
לוחם ימ"מ חמוש בתת-מקלע עוזי-פרו עם משתיק קול
סוכנים של השירות החשאי האמריקני מגינים על הנשיא רונלד רייגן במהלך ניסיון ההתנקשות של ג'ון הינקלי ב-30 במרץ 1981
כוחות מיוחדים של חיל הים הברזילאי חמושים במיני עוזי
חייל ניז'רי נושא עוזי, 1988
יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית

פלוויוס פטרוס סאבטיוס איוסטיניאנוס (ביוונית: Ιουστινιανός), הידוע יותר בתור יוסטיניאנוס הראשון ויוסטיניאנוס הגדול (11 במאי 483 – 14 בנובמבר 565), היה קיסר האימפריה הביזנטית החל מ-1 באוגוסט 527 ועד מותו. הוא היה אחד השליטים החשובים של האימפריה הביזנטית וידוע בעיקר בזכות הקורפוס יוריס קיוויליס, רפורמה שערך בקוד החוקים הביזנטי ובזכות ההתפשטות הביזנטית שהגיעה לשיאה תחת שלטונו אשר נמשך 38 שנים. האיה סופיה המודרנית בקונסטנטינופול נבנתה בהוראתו של יוסטיניאנוס ולאורך שלטונו הוא פעל בניסיון לא מוצלח לגשר את פילוג הכנסייה הנוצרית. תקופת שלטונו של יוסטיאנוס ניכרת היטב גם בירושלים ששני השרידים הבולטים המאפיינים אותה הם הקארדו הביזנטי וכנסיית הניאה.
לאורך שלטונו שלח יוסטיניאנוס הראשון את גנרל צבאו, בליסאריוס, לסדרת מסעות כיבושים שמטרתם הייתה השבת השטחים שנשלטו בעבר בידי האימפריה הרומית המערבית לידי שליטת הביזנטים. במהלך מסעות אלו נכבשו חופי צפון אפריקה, דרום-מזרח חצי האי האיברי וחצי האי האפניני. הוא נמנה עם קדושי הכנסייה האורתודוקסית ויומו הוא 14 בנובמבר. יוסטיניאנוס נחשב לאחד מגדולי הקיסרים של האימפריה הרומית המזרחית, לצד קונסטנטינוס הגדול ובסיליוס השני בולגרוקטונוס.
ביוגרפיה > קודם עלייתו לכס

יוסטיניאנוס נולד בכפר בשם טאורסינה (במקדוניה הצפונית של ימינו) באיליריה לסבטיוס ולויגלטייה, שהייתה אחותו של המצביא הידוע בשם יוסטיניוס הראשון, אשר עלה משורות הצבא והצליח, ברבות השנים, להפוך לקיסר. דודו אימץ אותו ודאג לחינוכו ובעת הזמן השניים עברו לבירת האימפריה, קונסטנטינופול. יוסטיניאנוס סיים את מסלול הלימודים הרגיל, שכלל בעיקר משפט ופילוסופיה לצד אימונים גופניים. הוא התקדם במהירות בסולם הדרגות. יוסטיניוס מצידו עלה בדרגות הצבא וכאשר החל משבר ירושה עקב מותו של הקיסר אנסטסיוס הראשון הוא צלח בעלייה לשלטון והפך לקיסר הביזנטי הראשון מהשושלת היוסטיניאנית.
משתפס דודו את השלטון בשנת 518, נפתחו הזדמנויות רבות בפני הצעיר השאפתן. בשנת 521 התמנה יוסטיניאנוס למשרת הקונסול ולאחר מכן מונה למפקד הכוחות המזוינים של האימפריה במזרח. הוא שימש כעוצר בפועל זמן רב לפני שיוסטיניוס חלק עמו את השלטון באפריל 527. בשנת 523 נישא יוסטיניאנוס לתאודורה, שחקנית תיאטרון לשעבר. באותה תקופה שחקני תיאטרון היו נתונים ללעג בציבור ושחקניות רבות אף עסקו בזנות. טרם תקופתו של יוסטיניאנוס נחשבו נישואים בין מעמדות לדבר לא ראוי אולם היות שיוסטיניוס העביר חוק המאפשר לזוגות אוהבים ממעמדות שונים להינשא התאפשרו הנישואים. תאודורה כיהנה כקיסרית עם בעלה והייתה רבת השפעה על הנעשה באימפריה.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית

משנפטר יוסטיניוס ארבעה חודשים מאוחר יותר, הפך יוסטיניאנוס לשליט יחיד על האימפריה רחבת הידיים. שלטונו הותיר את חותמו בתולדות העולם, ומהווה תקופה נפרדת בהיסטוריה של האימפריה הביזנטית והכנסייה האורתודוקסית. הוא היה הקיסר האחרון שניסה לשקם את האימפריה הרומית וזאת בעיקר ב-4 מישורים: כיבושים, חיזוק מעמדה של הדת הנוצרית האורתודוקסית, תשתיות בנייה נרחבות וחידוש קוד החוקים הלאומי.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית > רפורמה פנימית

באלף השנים שקדמו ליוסטיניאנוס נוספו חוקים והורדו חוקים לפי מערכת המשפט הרומאית שהשפיעה על הרפובליקה הרומית, האימפריה הרומית והאימפריה הביזנטית. עקב אי סדירות ברישום חוקים אלו, מחסור בקוד חוקים לאומי מוסדר ושחיתות מרובה בדרג המשפטי, יעילותה של המערכת המשפטית הצטמק והנושא הוזנח על ידי רוב הקיסרים שקדמו ליוסטיניאנוס. על כן גייס יוסטיניאנוס את המשפטן הפגאני טריבוניאנוס לחצר המלוכה שלו. בתוך 14 חודשי עבודה הצליח טריבוניאנוס להסדיר קוד חוקים לאומי שהופץ תחת הכותרת קורפוס יוריס קיוויליס; "גוף החקיקה האזרחית". בתמיכתו של יוסטיניאנוס כל מערכות המשפט האחרות ורישומי החוקים האחרים הוצאו מן החוק במטרה ליצור מערכת משפטית אחידה.
מזה זמן רב הייתה האימפריה הרומית, המערבית והמזרחית כאחת, בבעיה ממושכת של איסוף מיסים שהוזנחה גם היא על ידי רוב השליטים הקודמים. במהלך המאה ה-4, רוב האצולה הרומאית ובני המעמד הגבוהה הפסיקו לשלם מיסים. לטיפול בבעיית המיסים נעזר יוסטיניאנוס בפוליטיקאי יוחנן הקפאדוני. יוחנן יצא במדיניות שהעבירה את המס האזורי מידיהם של פקידים אזוריים לממשל המרכזי וביצע טיהור נגד השחיתות בתוך הדרג הפוליטי. מלבד זאת, יוחנן פעל באכזריות נגד האצולה וכאשר התגלה על בני אצולה שלא שילמו מיסים הם סבלו עינויים פומביים שהוצאו לפועל בהוראותיו של יוחנן ונועדו ראשית כל להרתיע את מעמד האצולה.
שלטונו הבלעדי של יוסטיניאנוס התאפיין במאמצים עמוקים לחזק את האימפריה ולהשיב את האומה לתפארתה הקדומה. לשם כך יוסטיניאנוס וידא כי המעגל הקרוב אליו יהיה נאמן לשלטונו ומינה יועצים, מנהלים וביורוקרטים שלא בהכרח היו במקורם ממעמד האצולה. עובדת מוצאו הצנוע של יוסטיניאנוס, לצד בחירתם של חברי חצר המלוכה שלא היו מהמעמד הגבוהה, תרמו למתיחות מתמשכת אל מול האצולה הביזנטית. מצב זה הוחמר על ידי גישתו הסמכותית של יוסטיניאנוס לממשל. הצהרתו כי צוואת הקיסר היא שווה בערכה לחוק משפטי ערערה עוד יותר את סמכותו של הסנאט, כמו גם את הפלגים בתוכו.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית > מרידת ניקה

במסגרת חיי התרבות הביזנטים הייתה השפעה רבה למשחקי מרוצי מרכבות. מאחורי הקבוצות של הכרכרות היו ארגונים שניהלו כספים, ביצעו תעמולה לקראת משחקים ומאחורי הקלעים ניהלו גם הונאות כספים וארגנו קשרים פוליטיים שהביאו להשפעתם בקביעות חוקיות של הממשל הביזנטי. ארגונים אלו נכנסו לקטטה שהביאה למותם של מספר תושבים והוכיחה לממשל הביזנטי את האלימות שבה הם משתמשים. במטרה לסיים מצב זה ואת השפעת הארגונים הללו על החברה הביזנטית נתפסו ונאסרו חלק ממנהיגי הארגונים וגורלם נקבע להיות הוצאה להורג בתלייה פומבית. מתוך שבעה מהאזוקים, שניים מהם ברחו בעזרתם של כמרים מקומיים.
הדבר גרר אחריו תסיסה אזרחית ובתחילת ינואר 532 החל מרד עממי נגד הקיסר יוסטיניאנוס על פעילותו נגד הארגונים שפעלו בחסות קבוצות מרוצי המרכבות. למרד עממי זה ניתן הכינוי מרידת ניקה, משמע "מרידת הניצחון", על שם זעקות המורדים שהיו זעקות הניצחון במהלך מרוצי המרכבות. המרידה נמשכה יותר מחודש והדפה את מוצב הצבא הקיסרי בבירה. המרידה הביאה לאלימות ופרעות וחצי מהעיר הועלתה באש. יוסטיניאנוס נעזר ביועצו נרסס, סריס ממוצא ארמני בחצר הקיסרית, במטרה להסיט את המרד לכדי מאבק בין קבוצות המרוצים, הכחולים והירוקים, שעד אז פעלו יחדיו נגד ממשל יוסטיניאנוס. המורדים כשלו להכתיר את אחיינו של הקיסר המנוח אנסטסיוס ועם הגעת כוחות הצבא הביזנטי תחת פיקודו של הגנרל בליסאריוס אל תוך הבירה, המרד נפל. חלק נרחב מהמאבק נגד המרד וההכנות להפלתו בוצעו בידי הקיסרית תאודורה, רעייתו של יוסטיניאנוס, מה שהביא להאדרת שמה ויוקרתה.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית > מלחמה בוונדלים

יוסטיניאנוס תכנן זה זמן רב להשיב לשליטה הביזנטית את השטחים שנשלטו בעבר על ידי האימפריה הרומית המערבית קודם נפילתה. בעוד הוא העביר רבים מכוחותיו למאבקי הכיבוש, לא יכול היה לרכז את כל כוחותיו מכיוון שהיה צורך להגן בצורה הדוקה על הגבול המזרחי של האימפריה הביזנטית עם האימפריה הסאסאנית. הוונדלים שלטו בצפון אפריקה וריכזו את כוחם בקרתגו מאז כבשו את השטחים בצפון אפריקה מידי האימפריה הרומית המערבית בשנת 439 לספירה, ולאחר מכן הפיצו את השפעתם על חופי צפון אפריקה כולל טריפוליטניה וכבשו את קורסיקה, סרדיניה והאיים הבלאריים. בשנת 533 לספירה יוסטיניאנוס פתח במאמץ לכבוש מחדש את צפון אפריקה שמטרתו לתבוע אזורים אלה עבור האימפריה הביזנטית שהייתה היורשת החוקית של רומא. מסע כיבוש זה החל בהנהגתו של הגנרל הביזנטי בליסאריוס באביב 533 לספירה עם תחילתו של מרד עממי נגד הוונדלים בטריפוליטניה, שנתמך בידי הצבא הביזנטי. זמן קצר לאחר מכן הוביל הגנרל בליסאריוס את החיילים שברשותו לחופי צפון אפריקה דרך הים האגאי. תחילה עצרו הכוחות בסיציליה ובהמשך חנו באפריקה. סדרת קרבות החלה בעקבות הגעתם, ובחורף 534 לספירה נכנע מלך הוונדלים גלימר והשאיר את צפון אפריקה בידי השלטון הביזנטי לאחר כמעט מאה שנים של שלטון ונדלי.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית > מלחמת שתי חזיתות

הגותים שלטו באיטליה ובסיציליה מאז שנת 476 לספירה, כאשר הקיסר הרומי האחרון במערב, רומולוס אוגוסטולוס, הודח. מלך איטליה הגותי, אודואקר, הודח בעצמו זמן קצר מאוחר יותר על ידי האוסטרוגותים אשר תחת ההנהגה של תיאודריך הגדול הכירו בסמכותו של הקיסר בקונסטנטינופול, אך אף על פי כן, המשטר האוסטרוגותי החל ליזום מדיניות בלתי תלויה בהשפעה הביזנטית עליה. האצולה הרומית של איטליה נותרה בעמדת מותרות גם לאחר הכיבוש הגותי, אך סכסוך וחוסר הסכמה התגלעו בשנת 524 לספירה עם הוצאתו להורג של הפוליטיקאי הרומאי האיטלקי המוביל בוטיוס. בהקשר זה של חוסר שביעות רצון במשטר הגותי, יוסטיניאנוס פעל לכבוש מחדש את איטליה וסיציליה. הכיבוש המהיר של אפריקה עודד את הקיסר, והוא שלח את בליסאריוס עם כוח קטן לתקוף את סיציליה, שנפלה במהירות לרומאים בשנת 535 לספירה. בשנת 540 לספירה, לאחר סדרת ניצחונות ותבוסות נגד הגותים ובעלי בריתם באיטליה כמו גם בדלמטיה, איטליה הובטחה לביזנטים והעיר רומא עצמה נכבשה. כיבושה של רומא האדיר את סמכותו והשפעתו של הקיסר יוסטיניאנוס והעניק לקיסרות הביזנטית סמכות רחבה על מוסד האפיפיורות.
כיבוש דרומה ומרכזה של איטליה לא סימן את סוף המלחמה האוסטרוגותית. אף על פי שחלק גדול מאיטליה היה בשליטה ביזנטית, הצפון ואזור הרי האלפים נותרו תחת השפעת הממשל האוסטרוגותי. אף שהובס קשות, שארית הצבא האוסטרוגותי הוסדר מחדש תחת הנהגתו של טוטילה. בסתיו 541 הוא הוכרז כמלך האוסטרוגותים, זמן קצר לאחר שהוביל לכיבוש מחדש של מרכז איטליה. אף על פי שעמד בראשו של כוח קטן יחסית. בערך באותה תקופה נפתחו פעולות איבה חדשות בין יוסטיניאנוס לאימפריה הסאסאנית, מה שאומר שהיה על הביזנטים לפצל משאבים בין מזרח למערב. האימפריה הסאסאנית חוזקה תחת הנהגתם של קבאד הראשון וח'וסרו הראשון והצליחו להביס את קיסרות אקסום הפרו-ביזנטית ולכבוש את אזור תימן בחצי האי ערב. הכוחות הסאסאנים הפתיעו את הביזנטים שלא ציפו לחזית מלחמה נוספת והצליחו להגיע עד לחופי הים התיכון אך כשלו בניסיון התקדמות לעבר ירושלים הביזנטית.
עם התפרצותה של מגפת דבר לנוכח המאבק הביזנטי-סאסאני טוטילה יכול היה לבלום את מתקפות הנגד הביזנטיות וכבש את נאפולי לאחר מצור בשנת 543. רומא עצמה החליפה ידיים שלוש פעמים ברצף, ובסופו של דבר, בשנת 549, נפלה לידי טוטילה. בליסאריוס ניסה להביס את טוטילה בכמה הזדמנויות לפני כן, אך כוחותיו נפגעו מחוסר אספקה ותמיכה מצד יוסטיניאנוס. מסע כיבוש חדש נערך על ידי אחיינו של יוסטיניאנוס, יוסטיניוס, אך הוא נפטר בשנת 551, והוחלף על ידי הסריס נרסס. בשנת 553 הביס נרסס את טוטילה ואיטליה שבה לידי השלטון הביזנטי.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית > מגפת הדבר

עוד בשנות השלושים של המאה ה-6 החלה התפרצות של מגפת דבר קטלנית, מקורה מוערך בנהר הנילוס. המגפה התפשטה ברחבי האימפריה הביזנטית והאימפריה הסאסאנית וכאמור השפיעה על הליך המלחמה בין שתי המעצמות. גם יוסטיניאנוס הראשון וגם ח'וסרו הראשון, שליט האימפריה הסאסאנית, נדבקו במגפה, מה שהוביל לכינוי המגפה בשם "המגפה היוסטיניאנית". לאורך תקופת החולי של יוסטיניאנוס השליטה בפועל על האימפריה הביזנטית עברה לידי תאודורה. יוסטיניאנוס נפגע קשות מהמחלה והעובדה ששרד בסופו של דבר הייתה בגדר נס לפי חצר המלוכה.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית > כיבוש איבריה

מאז נפילתה של האימפריה הרומית המערבית היה חצי האי האיברי מחולק בין ממלכות שונות שנאבקו לסמכות והשפעה, הגדולה שבהם הייתה הממלכה הוויזיגותית, ששלטה גם בחבל אקיטן בגאליה (צרפת המודרנית). עוד בשנת 534 השתלט מוצב ביזנטי על סאוטה וממנה כבש את צפון מאוריטניה. עקב משבר ירושה וסדרת מרידות נחלשה הסמכות הוויזיגותית בחצי האי האיברי, מה שאפשר לכוחות הביזנטים להתחיל ולכבוש שטחים, תחילה באיים הבלאריים לחופי חצי האי ומאוחר יותר החלו בפלישה לתוך היבשת עצמה. תחילה נכבשה רצועת חוף בדרום-מערב חצי האי ועם סיום המלחמה באיטליה הגיעה משלחת צבאית ביזנטית שנייה בשנת 554 שהביאה לכיבוש נרחב של שטחים בחצי האי. גבולות הכיבוש הביזנטי הוסדרו בשנות השישים של המאה ה-6, לאחר ניסיון מתקפת נגד כושלת מצדם של הוויזיגותים. בנקודה זאת הקים הממשל הביזנטי את מחוז ספניה "פרובינציית ספרד", מתוך השטחים שנכבשו. עם כיבוש חלקים נרחבים בחצי האי האיברי הגיעה האימפריה הביזנטית לשיא גודלה והתרחבותה הטריטוריאלית לאורך כל שנותיה. יוסטיניאנוס צלח בכיבוש שטחים נרחבים מהאימפריה הרומית לשעבר אך כשל בהסדר שלטון מלא שכן פשיטות רבות המשיכו להגיע מאזור גאליה והצפון אל תוך איטליה והממלכה הוויזיגותית לא ויתרה על השטחים שנלקחו מידיה והמשיכה לנסות ולכבוש אותם.
ביוגרפיה > קיסר האימפריה הרומית המזרחית > סוף ימיו

תאודורה נפטרה ב-548, עקב סרטן ומותה השפיע קשות על יוסטיניאנוס, למרות זאת, יוסטיניאנוס האריך ימים ונפטר כ-17 שנה לאחר מכן, בשנת 565. ליוסטיניאנוס לא היו ילדים ואת תפקיד הקיסר ירש אחיינו, יוסטינוס השני. רוב המקורבים ליוסטיניאנוס נפטרו לפניו ובמותו נותר רק נרסס מבין אנשי סודו, אשר הגיע לגיל המופלג של 95 במותו שנים מאוחר יותר.
מקורות על חייו

כתביו של פרוקופיוס הם מקור המידע העיקרי על יוסטיניאנוס, אך גם כתביו של יוחנן מאפסוס (אנ') תורמים פרטים חשובים. לשני ההיסטוריונים יחס שלילי כלפי יוסטיניאנוס ואשתו. לצד חיבוריו, שהאדירו את הקיסר, כמזכירו האישי של בליסאריוס כתב פרוקופיוס ספר נוסף, שנקרא "אנקדוטה" ומכונה, ההיסטוריה הסודית אשר עותקו המקורי ממוקם בספריית הוותיקן. בחיבור זה ריכז את דעתו ובה דברי רכילות וסיפורי השערוריות שהיו בחצרו של יוסטיניאנוס.
מורשת

יוסטיניאנוס שלט על האימפריה הביזנטית כמעט 40 שנה. הוא זכור בתור אחד מגדולי הקיסרים בהיסטוריה הרומית המאוחרת ובהיסטוריה הביזנטית. הישגיו בתחומי האמנות, האדריכלות, הרפורמה המשפטית וסדרת כיבושיו קנו לו מקום של כבוד בין שליטי האימפריה הרומית ממבט ראיה היסטורי. עבודותיו של פרוקופיוס תרמו רבות להבנה זו וכן גם לביקורת על משטרו. אמונתו הנוצרית ניכרה בכל תחומי מפעלו, וסימנה צעד במעבר של קיסרים ממנהיגים במלחמה ופוליטיקה גם למנהיגי אמונה ופטרונים של תרבות.
מורשת > מדיניות דתית

יוסטיניאנוס היה נוצרי אדוק ומדיניותו הדתית נחשבה להיות מבין הקשות שבהיסטוריה הביזנטית אך לא התקרבה ברמת הקיצוניות והכפייה הדתית שלה לממשל תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית.
כבר בתחילת שלטונו יוסטיניאנוס ראה לנכון להפיץ על פי החוק את אמונת הנצרות היוונית-אורתודוקסית ברחבי האוכלוסייה הכללית; ולאיים על כל הכופרים בעונשים מחמירים ואילו בהמשך הצהיר כי הוא מתכוון לשלול מכל הכופרים את הזכות לקבל הגנה משפטית בעת הליך חוקתי. אף על פי שפעל מבחינת מדיניות החוץ שלו כאחד שמטרתו לאחד את פילוג הכנסייה הנוצרית, בפועל חיזק יוסטיניאנוס את הזרם היווני של הנצרות בארצו אשר מאוחר יותר הפך לנצרות האורתודוקסית. יתרה מזאת הוא העניק כוח משפטי לידי ארבע מועצות דתיות. בו בזמן, יוסטיניאנוס לא נתן חופש פעולה למועצות דת אלו ונהג להתערב בתוך קבלת ההחלטות ובדיוניהם. יוסטיניאנוס הגן על טוהר הכנסייה על ידי דיכוי הכופרים. הוא לא הזניח שום הזדמנות להבטיח את זכויות הכנסייה והכמורה, להגן ולהרחיב את סמכויות ומותרות הנזירות. קודקס החוקים של יוסטיניאנוס העניק מותרות רבות לידי הכנסייה. בתקופת שלטונו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון הופסק מינוי הקונסולים ועקב כך מניין השנים הוחלף למניין השנים מבריאת העולם, על-פי האמונה הנוצרית.
מאז מינויו של לאו הראשון לאפיפיור ולבישוף של רומא, קיסרי האימפריה הביזנטית היו בעלי סמכות נרחבת בכל הנוגע למינויים של האפיפיורים שמשלו מהעיר רומא. בתקופת שלטונו של יוסטיניאנוס הוא מינה מספר אפיפיורים אשר עם חלקם נכנס ביחד עם הכמורה בקונסטנטינופול למאבקים תאולוגים חריפים. עם כינוס ועידת קונסטנטינופול השנייה הוחלט לאחד את הפלג הדתי של ה'מונופיזיטיזם' ביחד עם הכנסייה הממסדית (פעולה שנתמכה בידי הקיסרית תיאודורה, מונופיזיטית בעצמה). למרות ההחלטה, הסמכה ופיוס בין הפלגים בנצרות לא הושגה. האפיפיור, ויגיליוס, אשר הוחזק בידי יוסטיניאנוס כאסיר, סירב לחתום על החלטות הוועידה ללא ייצוג מתאים של הפלג המערבי בכנסייה. לבסוף, מאמציו של יוסטיניאנוס להביא לפיוס כשלו והפילוג בכנסייה הנוצרית המשיך להעמיק עד אשר בוצע פילוג רשמי בין הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית.