stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינקרסרון
הדמויות > דמויות משנה

ג'ארד – המורה של קלודיה, חולה מאוד.
המלכה סיאה – המלכה של הממלכה, מאוד זקנה, אך משתמשת בטכנולוגיה כדי לשוות לעצמה מראה צעיר.
קיירו – אחיו של פין, שחצן ואימפולסיבי.
אטיאה – משרתת שיוצאת עם פין וקיירו למסע לחיפוש היציאה מהכלא.
קספר – בנה של המלכה סיאה. מאורס לקלודיה ששונאת אותו. הוא שחצן ואגוצנטרי.
גילדאס – האדם הרביעי במסעם של פין וקיירו (יחד עם אטיאה). הוא מאוד מבוגר אבל חכם. הוא מת בסוף הספר.
הסרט

פוקס המאה העשרים תכננו להוציא את הסרט לאקרנים ב-2013, אך עקב בעיות בהפקה, העבודה על הסרט נעצרה. בשנת 2012 הופצה שמועה שאת פין ישחק טיילור לאוטנר ושאת קלודיה תשחק אמה ווטסון, והשמועה אושרה על ידי גורמים בכירים בהפקה. במאי 2013 החלה העבודה על הסרט מחדש ובאתר IMDb נכתב כי אמה ווטסון, ג'ניפר לורנס ובלייק לייבלי קיבלו הצעה לגלם את דמותה של קלודיה.
לקריאה נוספת

קתרין פישר, אינקרסרון, כתר, 2012
אנסטסיה (סרט, 2020)

| --- | --- |

 בימוי:  בלייק הריס 
 הופק בידי:  ארמנדו גוטיירז אלי ליפניק
 תסריט:  בלייק הריס 
 שחקנים ראשיים:  ברנדון ראות'  אמילי קארי  אמיה מילר
 מוזיקה:  ג'רמי רובולינו
 צילום:  דין קונדי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Conglomerate Media
 חברה מפיצה:  Freestyle Digital Media
 הקרנת בכורה:  17 במאי 2020
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה, דרמה היסטורית
 מקום התרחשות:  רוסיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנסטסיה, או אנסטסיה: היו זמנים (באנגלית: Anastasia: Once Upon a Time) הוא סרט לייב אקשן אמריקאי מז'אנר הפנטזיה וההרפתקאות המבוסס על אגדת הדוכסית אנסטסיה רומנובה.
עלילה

אנסטסיה בורחת דרך שער מכושף כאשר משפחתה מאוימת על ידי ולדימיר לנין. עם מעברה, אנסטסיה מוצאת את עצמה בשנת 1988 ומתיידדת עם נערה אמריקנית צעירה.
צוות השחקנים

אמילי קארי כאנסטסיה
אמיה מילר, כמייגן
ברנדון ראות כניקולאי השני
אלייה מולדן, כבליס
ארמנדו גוטיירז כרספוטין
קנדל ורטס
דוני מרפי כיארה הקוסמת.
ג'ו קוי כולדימיר לנין
לי מין-הו כנסיך לי
קלייר ריאן קרוסבי כילדה יתומה
הפקה

הסרט תוכנן במקור להיקרא "אנסטסיה: היו זמנים" (באנגלית: Anastasia: Once upon a time)‏.
ההפקה העיקרית החלה בקיץ 2017 בלואיוויל כשהכוכבים הצעירים מצלמים את חלק העלילה של שנת 1988. צילומי חלק העלילה על שנת 1917 החלו באפריל 2018.
הערות שוליים

↑  McNary, Dave (20 ביוני 2017). "Young Wonder Woman Emily Carey Set for 'Anastasia: Once Upon a Time'". נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (19 ביוני 2017). "Ivanna Sakhno Joins 'The Spy Who Dumped Me,' Emily Carey Is Young Lead In 'Anastasia: Once Upon a Time'". נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Amiah Miller joins Anastasia". נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aliyah Moulden Interview - Talks "Anastasia: Once Upon A Time" And "The Thundermans"". www.bsckids.com. נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anastasia (2018)". נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  News, Blasting. "Kendall Vertes on the set of her new film". נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://deadline.com/2018/03/chazz-palminteri-vault-movie-live-action-anastasia-jo-koy-donna-murphy-1202338674/
↑  "Young 'Wonder Woman' Actress Emily Carey to Star as Young Anastasia". 19 ביוני 2017. נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Anastasia: Once Upon a Time' will be filmed in Old Louisville this weekend". נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Young Wonder Woman Actress Joins Anastasia: Once Upon a Time". 19 ביוני 2017. נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://deadline.com/2018/01/robbie-jones-shaft-sequel-brandon-routh-anastasia-remake-1202273401/
תחנת הרכבת להבים – רהט

תחנת הרכבת להבים – רהט היא תחנת רכבת ישראל במועצה המקומית להבים הסמוכה לעיר רהט. התחנה ממוקמת בסמוך למחלף עידן הנגב.
היסטוריה

המכרז להקמת התחנה, בנקודה שבה כבר הייתה תחנת רכבת תפעולית, פורסם בשנת 2004. לאחר שהועלו במועצה בקשות רבות להקמת תחנת רכבת לנוסעים במקום. בניית התחנה החלה בשנת 2005. התחנה נפתחה ב-24 ביוני 2007.
בחודש הראשון להפעלת התחנה קיימו תושבי העיר רהט הסמוכה הפגנות למען שינוי שם התחנה מ"להבים" ל"להבים – רהט".
רכבת ישראל נענתה לבקשת התושבים ושינתה את שם התחנה ללהבים – רהט בתאריך 27 באוגוסט 2007.
מבנה התחנה

בתחנה יש שלוש מסילות ושני רציפי צד: שתי מסילות צמודות לרציפים ומסילה שלישית לא פעילה שהייתה אמורה לשמש למעקף של רכבות משא ורכבות מהירות אך לא הושלמה.
שירות רכבות בתחנה

בתחנה זו עוצרות רכבות בקו נהריה - חיפה - תל אביב - באר שבע מרכז פעם בשעה בכל כיוון.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת באר שבע מרכז — נהריה   באר שבע – מרכז • באר שבע – צפון / אוניברסיטה • להבים – רהט • קריית גת • קריית מלאכי – יואב • מזכרת בתיה • רמלה • לוד • תל אביב – ההגנה • תל אביב – השלום • תל אביב – סבידור מרכז • תל אביב – אוניברסיטה • הרצליה • חיפה – חוף הכרמל • חיפה – בת גלים • חיפה מרכז – השמונה • מרכזית המפרץ • קריית מוצקין • עכו • נהריה |  |
קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה

ישנם מספר קווי אוטובוס העוברים בסמוך לתחנה המקשרים אותה עם להבים עצמה, רהט וישובי האזור. כל הקווים מלבד קו 400 אינם נגישים לנכים.
| קו | מפעיל | מסלול | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- |
| 41 | גלים | רכבת להבים רהט - רהט - שובל |  |
| 42 | גלים | רכבת להבים רהט - רהט - משמר הנגב |  |
| 47 | דן בדרום | רכבת להבים רהט - להבים - באר שבע |  |
| 57 | דן בדרום | באר שבע - רכבת להבים רהט - דביר - להב - שומריה - מחנה שומריה |  |
| 400 | מטרופולין | רכבת להבים רהט - צומת להבים - צומת חורה - צומת כסייפה - צומת ערד - תחנה מרכזית ערד - נווה זוהר - עין בוקק |  |
| 423 | גלים | רהט - רכבת להבים רהט - מחלף לקיה - מחלף מיתר - חורה - כסייפה |  |
| 425 | גלים | רהט - רכבת להבים רהט - מחלף לקיה - לקיה - מחלף מיתר - תל שבע |  |
הערות שוליים

1 2  גדי גולן, ‏רכבת ישראל תקים תחנה בלהבים ב-20 מיליון שקל, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2004
↑  מיכל גרינברג, התושבים דרשו: להחזיר את שם העיר לתחנה, באתר הארץ, 25 ביוני 2007
↑  הקו מתואם עם זמני הגעת הרכבת
התחנה בבנייתה (מבט מכביש 31)
תחנת הרכבת והישוב להבים, דצמבר 2020
תרשים התחנה
תחנת הרכבת והישוב להבים, יוני 2022
בריחה (סיפור קצר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  אוגוסט 1945 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Astounding Science Fiction גיליון אוגוסט 1945
 סדרה
 סיפור קודם:  לתפוס ארנבת 
 סיפור עוקב:  הוכחה 
 
בריחה! (באנגלית: !Escape) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם לראשונה תחת השם "בריחה פרדוקסלית" ("Paradoxical Escape", שם אותו בחר המוציא לאור) ב-1945. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1970 בספר אני, רובוט.
עלילה

ארגוני מחקר רבים עובדים על פיתוח הנעה היפר-אטומית. בחברת 'יו אס רובוטים ואנשים מכניים' מגלים כי החברה המתחרה מתכננת מנוע שיאפשר לבני אנוש לשרוד את הקפיצה ההיפר אטומית, אך מסיבה בלתי-ברורה קורס המחשב שלהם במהלך עיבוד המידע והתכנון. מאחר שסיבת הקריסה אינה ברורה לאשורה, נזהרים אנשי החברה בעודם מזינים את מחשב הפוזיטרוני שלהם, המכונה 'המוח', במידע. 'המוח', שאינו רובוט במובן הצר של המילה אך כפוף לשלושת חוקי הרובוטיקה, מצליח להשלים את תהליך תכנון ובניית הספינה העל-מרחבית.
אנשי המחקר והבדיקה-בשטח של החברה, פאואל ודונובן, עולים על החללית ומגלים ש'המוח' בנה את הספינה בצורה מוזרה מאוד: אין פקדים ידניים לחללית (כך שהשליטה בה נתונה אך ורק ל'מוח'), אין מיטות ומקלחות, והמזון היחיד במטבח הוא חלב וקופסאות שימורים של שעועית. בעודם על החללית, 'המוח' מניע אותה ומטיס אותה אל החלל.
'המוח' משתגע ומתחיל להתנהג בילדותיות ואנשי החברה, ובראשם ד"ר סוזן קלווין, מנסים להרגיע אותו. בעת הקפיצה ההיפר-אטומית פאואל ודונובן חווים חזיונות מאיימים וחושבים שהם מתו. לבסוף מחזיר 'המוח' את הספינה לכדור הארץ, וסוזן קלווין מבינה שהוא השתגע מאחר שבמהלך הקפיצה ההיפר-אטומית, נמצאים נוסעי החללית במצב זמני של מוות והמוח הפוזיטרוני של המחשב לא מסוגל היה לסבול את הפגיעה הזו בחוק הראשון של הרובוטיקה וכדי לא להתפרק בחר בבריחה לילדותיות כתגובת הגנה.
ראו גם

סדרת הרובוטים
אסיה לוקין

| --- | --- |
 לידה:  סנקט פטרבורג
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האקדמיה לאמנויות היפות  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון  האקדמיה לאומנות ותעשייה של סנקט פטרבורג על שם שטיגליץ  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  בית הספר המלכותי לרישום 
 אתר רשמי
 
אסיה לוקין (ברוסית: Ася Лукина) היא ציירת, פסלת ויוצרת סרטים ישראלית. עבודותיה עוסקות בדרך כלל באירועי חיי היומיום, המאופיינות בסגנון פיגורטיבי, צבעוניות חזקה, והבעות פנים אינטנסיביות של הדמויות אותן היא מציירת.
ביוגרפיה

לוקין נולדה בלנינגרד, ברית-המועצות (כיום רוסיה), ועלתה לישראל ב-1990. בלנינגרד למדה בבית הספר לאמנויות שליד האקדמיה ע"ש מוחין בלנינגרד (היום האקדמיה ע"ש שטיגליץ בסנט פטרבורג) ש במקביל למדה אצל הצייר סולומון רוסין.
כאשר עלתה ארצה התגוררה עם משפחתה בירושלים, שם לא למדה בבית ספר לאמנויות, אלא בבית ספר עממי. לאחר סיום לימודיה בבית הספר לתיכון התגייסה לשירות בצה"ל. למרות שלא למדה רשמית בבית ספר לאמנויות המשיכה לוקין ללמוד ציור, בעיקר אצל הצייר אלכסנדר (סשה) אוקון, שתמך בה בזירה האמנותית גם בהמשך הדרך.
לאחרי סיום שירותה הצבאי התקבלה למחלקה לאמנות בבצלאל, ולמדה שם עד שנת 2000. בתקופה זו החלה לוקין לעסוק במיצבים ופיסול מופשט ועכשווי, על אף שעד אותה עת עסקה בציור בלבד: "בבצלאל היה תמיד פולחן של חידוש, של עכשוויות. כל זה ממש עניין אותי. התחלתי לעסוק במיצבים, בפיסול מופשט סופר־עכשווי". בשנת 1999, שנתה השלישית בבצלאל, נשלחה דרך בצלאל לבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות, הבוז'אר, פריז, צרפת, לתוכנית חילופי סטודנטים, שם עסקה לרוב בפיסול. כשחזרה מפריז, לוקין פסקה מעיסוקה בפיסול, ושבה לצייר דיוקנאות בסגנון אקספרסיבי־ריאליסטי.
בין השנים 2005–2007 למדה אנימציה באקדמיה המלכותית לאמנות, לונדון, בריטניה. שם עבדה על סרט האנימציה הראשון שלה, שהוקדש למשורר האבסורדיסט הרוסי דניאיל חארמס, שגווע מרעב בכלא הסובייטי בשנות ה–40 של המאה הקודמת. בין השנים 2008–2009 למדה לוקין בבית הספר הממלכתי לרישום, לונדון, בריטניה.
השכלה

1989-1985 בית ספר לאמנות מס' 1 ליד אקדמיה שטיגליץ, סנט פטרבורג, ברית-המועצות
2000-1995 בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, בוגרת, BFA
1999 בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות, הבוז'אר, פריז, צרפת, תוכנית חילופי סטודנטים עם בצלאל
2007-2005 האקדמיה המלכותית לאמנות, לונדון, בריטניה, MFA
2009-2008 בית הספר הממלכתי לרישום, לונדון, בריטניה
אמנות

בשנים 2010-2018 חברה לוקין לקבוצה של חמש אמניות ישראליות, כולן ילידות ברית המועצות לשעבר שעלו לישראל בשנות ה-90, אשר התחנכו באקדמיות לאמנות בברית המועצות ומאוחר יותר בישראל ובאירופה, בשם הברביזון החדש. הקבוצה כללה את זויה צ'רקסקי, נטליה זורבובה, אנה לוקשבסקי ואולגה קונדינה, אשר יצאו יחד אל מחוץ לסטודיו לצייר מתוך התבוננות, בדרך כלל בסביבה עירונית אשר סבבה אותן. שם הקבוצה מתייחס לאסכולת ברביזון הצרפתית שהייתה פעילה מאמצע המאה ה-19, בה היו חברים הציירים ז'אן-בטיסט קאמי קורו, תיאודור רוסו, ז'אן-פרנסואה מייה ונוספים, אשר היו פעילים באזור הכפר ברביזון וציירו את הטבע בחיק הטבע (אנ'), בצעידה לקראת תנועת הריאליזם. בדומה לתנועת הברביזון הצפרתי, גם אמניות הברביזון החדש היו בעלות בעלות שפה ציורית ברורה ועמדה חברתית מגובשת:
"ממש כמו הציירים מאסכולת ברביזון, יצאנו מחללי הסטודיו שלנו אל תוך הג'ונגל העירוני. בעבודות שלנו אנחנו שבות למציאות, אשר במשך שנים לא קיבלה תשומת לב באמנות העכשווית וקוראת עכשיו לפרשנות חדשה".
קבוצת "הברביזון החדש", ביניהן גם לוקין, הציגה תערוכות במוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, במוזיאון לאמנות עכשווית בעיר פרם שברוסיה, במוזיאון הנגב לאמנות, במוזיאון חיפה לאמנות, במוזיאון בר דוד שבקיבוץ ברעם, בגלריה רוזנפלד, במשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, קיבוץ עין חרוד, ובפרויקטים רבים שערכה הקבוצה במקומות ציבוריים וחללים אלטרנטיביים זמניים.
פרסים

Prince of Wales Residency, Dumfries House, Scotland 2021
Schustermann Visiting Artist Program, Austin University, USA, 2017
Asylum Grant, USA, 2016
Film Funding, Ostrovsky Family Fund, 2016
Studio Grant, Mamuta Center for Art and Media, Jerusalem, 2011
Winsor Newton Prize for the Best Drawing, London, 2009
Prince's Bursary in Drawing, Prince of Wales Foundation, London 2009
Diploma for the Best Direction, Multivision Fim Festival, St.Petersburg, 2008
Best Puppet Animation, London International Animation Festival, UK. 2008
Award for the Best International Puppet Animation Stoke Your Fires, UK. 2008
Nominated for British Animation Awards, UK. 2008
Passion Pictures Prize, UK 2006
1999 פרס בצלאל לתוכנית חילופי סטודנטים עם בית הספר הלאומי הגבוהה לאמנויות יפות (L'ECOLE DES BEAUX ARTES) פאריס, צרפת
תערוכות יחיד נבחרות

2024 ציורים מתוך "סדרת בית החולים 2020-2024", גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב, ישראל
2015 רישומים בעיר, גלריה לבניין ההיסטורי בצלאל, ירושלים, ישראל
2013 ציורים, גלריה נורה, ירושלים, ישראל
2012 ארבע ערים, גלריה בינט, תל אביב, ישראל
2008 ציורים וסרטים, בית פושקין, לונדון, בריטניה
2003 ציורים 2001–2002, גלריה נורה, ירושלים, ישראל
2002 יומן סנט פטרבורג, גלריית המרכז היהודי, סנט פטרסבורג, רוסיה
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2019 Ways of Drawing, קרן הנסיך מוויילס, לונדון, בריטניה
2018 80 שנה לאמנות ישראלית, מוזיאון עין חרוד לאמנות, עין חרוד, ישראל
2017 חלום אמריקאי. גלריית UT, אוסטין, ארצות הברית
2017 הילדים רוצים קומוניזם, Kunstlerhause Bethenian, ברלין, גרמניה
2016 חזרה לחיים, מוזיאון עין חרוד, עין חרוד, ישראל
2016 לגבי אפריקה, מוזיאון תל אביב, תל אביב, ישראל
2016 ילדים רוצים קומוניזם, מוזיאון מובי, בת ים, ישראל
2016 מטרופולין, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה, ישראל
2015 תערוכת ברביזון, גלריה רוזנפלד, תל אביב, ישראל
2015 Around Charms, גלריית Kultproject, מוסקבה, רוסיה
2014 פורטרטים ונופים, גלריה C1, ברלין, גרמניה
2014 משולש שיקגו, מוזיאון חיפה לאמנות, ישראל
2014 New Barbizon Open Studio, תחנת האוטובוסים החדשה, תל אביב, ישראל
2014 רק אמת, גלריה "בית האדום", תל אביב, ישראל
2014 רישומים בחורה, מרכז הקהילה חורה, ישראל
2014 חיים בסרט, מרכז האמנות הנסן, ירושלים, ישראל
2014 רישום בחוץ, מוזיאון בר-דוד לאמנות, ישראל
2013 צנטריפוגה, קרן ניית'ן קאמינגס, ניו יורק, ארצות הברית
2013 לילות לבנים בפרם, PERMM, מוזיאון פרם, רוסיה
2013 שוק באר שבע, מוזיאון הנגב לאמנות, ישראל
2012 Cargo-cult, מובי, מוזיאון בת-ים לאמנות, ישראל
2012 Pretty Gritty City, קרן הנסיך מוויילס, לונדון, בריטניה
2011 נופי הגירה, גלריית Kultproject, מוסקבה, רוסיה
2011 לתרבות אין עונה, ממותה, ירושלים, ישראל
2011 סגור את הפה ותגיד מילה אחת, גלריה רוטשילד, תל אביב, ישראל
2009 דיאלקטים 2, בית פושקין, לונדון, בריטניה
2008 Uncut, המכון לאמנות עכשווית, לונדון, בריטניה
2007 סיביר לילות", Siberia Project Space, לונדון, בריטניה
2007 Animacity, Whitechapel Art Gallery, לונדון, בריטניה
2005 חפצים וחמלה, גלריה 33, תל אביב, ישראל
2005 ביאנלת רישום 2, בית האמנים, ירושלים, ישראל
2004 מבט מהחלון, גלריית "פרבדה 6", סנט פטרסבורג
2002 מכירה פומבית של Sotheby's, לונדון, בריטניה
2001,2002 תערוכה שנתית, מנז', סנט פטרסבורג, רוסיה
1998 ארבעה אמני ירושלים, בית האמנים, ירושלים, ישראל
הערות שוליים

1 2   ליזה רוזובסקי, האמנית אסיה לוקין: "אין לך מושג כמה סטריאוטיפים על רוסים האכילו אותי בבצלאל", באתר הארץ, 18 בינואר 2022
↑  מוזיאונים – עמוד 3, באתר מֵעֵבֶר לַמַּרְאָה
1 2  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
↑  קבוצת הברביזון החדש: ריאליזם-חברתי דהיום, באתר ערב רב Erev Rav
↑  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
↑  דניאל ראוכוורגר ויובל סער, שיח גלריה ותערוכות חדשות, באתר הארץ, 5 בינואר 2012
↑  קורות חיים, באתר אסיה לוקין (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280619  NLI: 987007525031605171  LCCN: no2017082899  ULAN: 500481935  VIAF: 308269110   WorldCat (עם VIAF): 308269110
אפקט קולשוב

לב קולשוב (1917)
אפקט קולשוב (מכונה גם ניסוי קולשוב או אפקט מוז'וקין על שם השחקן שהופיע בניסוי) הוא ניסוי מונטאז' שנערך על ידי לב קולשוב (1899 -1970) בשנת 1918 בקירוב, אשר מדגים כיצד צימוד שוטים שאין בהם בהכרח קשר, יוצר משמעות כאשר נצפה על ידי הצופים. ניסוי זה מצוטט על ידי יוצרי סרטים, תאורטיקנים, ופסיכולוגים עד היום.
רקע הניסוי

בשנות העשרים של המאה ה-20 ביצע יוצר הסרטים והבמאי הסובייטי לב קולשוב ניסוי מונטאז' (עריכה) מכונן שהפך לחלק משמעותי בהיסטוריה הקולנועית. הניסוי נוצר על ידי חיבור קטעים מסרט קיים מתעשיית הקולנוע הצארי כך שלמעשה, קולשוב לא צילם כלל שוטים חדשים אלא רק חיבר קטעים מוכנים - זה היה ניסוי מונטאז' אמיתי. קולשוב שילב צילום תקריב של השחקן הרוסי איוון מוז'וקין בפנים נייטרליות עם שלושה שוטים שונים: אישה, ילדה בארון מתים וקערת מרק. היות שמוז'וקין היה שחקן מוביל בקולנוע הצארי וייתכן כי הקהל הכיר את מראה פניו על מסך הקולנוע, קולשוב בחר בכוונה בשוטים שבהם הבעת פניו של מוז'וקין הייתה נייטרלית.
מהלך הניסוי ותוצאותיו

צירופי השוטים הוצגו בפני הקהל והתברר כי הקהל היה סבור שהבעת הפנים של מוז'וקין הייתה שונה. יתר על כן, נאמר כי הקהל דיבר בהתפעלות על המשחק: הם תיארו את מבטו המהורהר כשהסתכל על המרק, התפעמו מהצער העמוק שבו הביט בילדה המתה, והבחינו בתשוקה שבה הביט באישה, למרות שבכל שלושת המקרים היו פניו של השחקן בדיוק אותו הדבר. בכך הראה קולשוב כי המניפולציה של ההקשר יכולה לשנות את תפיסת הקהל לגבי הבעות פנים, מחשבות ורגשות של שחקן. העבודה האמפירית שבוצעה לאחר מכן אישרה שהמסגור ההקשרי המתאים יגרום לצופה לתפוס פנים נייטרליות כשמחה או עצב, פרצופים זועמים כמפחדים, וצרחות כמלאות שמחה.
כשנשאל על הניסוי שלו, קולשוב הצהיר בפשטות:
יצרתי ניסוי עריכה שהפך ידוע בשם "אפקט קולשוב": החלפתי את אותו שוט של מוז'וקין עם כמה שוטים אחרים (צלחת מרק, אישה, ילדה בארון מתים), והתצלומים האלה קיבלו משמעות אחרת. התגלית הדהימה אותי - הייתי כה משוכנע בכוח העצום של העריכה
[דרושה הבהרה]
ניסיון שחזור הניסוי

ההתייחסויות הרבות לאפקט קולשוב הן בעולם הקולנוע והן בפסיכולוגיה מרמזות כי האפקט הוא תופעה מבוססת ולא שנויה במחלוקת. עם זאת, לא ברור אם אפקט זה אכן קיים. ראשית, קטעי הקולנוע המקוריים של קולשוב אבדו. יתר על כן, היו רק שני ניסיונות קודמים[דרושה הבהרה] לשחזר את הניסוי והם הניבו תוצאות סותרות או לא אמינות.
אפקט קולשוב בעולם הסרטים

הדוגמה הבסיסית לשימוש באפקט קולשוב היא סרטו הנודע של אלפרד היצ'קוק "חלון אחורי" ("Rear Window"). היצ'קוק ציין שמבנה העריכה העיקרי של הסרט מבוסס על אפקט קולשוב שכן הצימות[דרושה הבהרה] של דמותו של ג'יימס סטיוארט (ג'ף) אשר מוצגת בפנים מעורפלות מבחינה רגשית (אם כי נייטרליות), עם צילום הנוף מבעד לחלון הדירה של הדמות יוצר הקשר רגשי ספציפי לתמונה.
הערות שוליים

1 2  GARDINER, MICHAEL, . Modern Scottish Culture. Edinburgh: Edinburgh University Press, 2005. 218 pp. 15.99. ISBN 0-7486-2027-3, Forum for Modern Language Studies 42, 2006-06-19, עמ' 319–319 doi: 10.1093/fmls/cql032
↑  Dean Mobbs, Nikolaus Weiskopf, Hakwan C. Lau, Eric Featherstone, The Kuleshov Effect: the influence of contextual framing on emotional attributions, Social Cognitive and Affective Neuroscience 1, 2006-08-16, עמ' 95–106 doi: 10.1093/scan/nsl014
↑  Daniel Barratt, Anna Cabak Rédei, Åse Innes-Ker, Joost van de Weijer, Does the Kuleshov Effect Really Exist? Revisiting a Classic Film Experiment on Facial Expressions and Emotional Contexts, Perception 45, 2016-04-06, עמ' 847–874 doi: 10.1177/0301006616638595
תרשים המדגים את האפקט
בזמן שגנבת

| --- | --- |

 בימוי:  ביל בנט 
 הופק בידי:  ג'יימס ג. רובינסון 
 תסריט:  דניס לירי 
 עריכה:  ברוס גרין 
 שחקנים ראשיים:  סנדרה בולוק מייקל בדלוקו ויין רובסון ג'ונתן טאקר דניס לירי יפת קוטו מייק סטאר סטיבן דיליין קלייר רנקין 
 מוזיקה:  ניק גלני-סמית' 
 צילום:  אנדרו לסני 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 באפריל 1996 
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   twoifbysea
 דף הסרט ב־IMDb
 
בזמן שגנבת (באנגלית: Two If by Sea; בבריטניה: Stolen Hearts) היא קומדיה רומנטית אמריקאית משנת 1996, שבוימה על ידי ביל בנט, וכוכביה הם סנדרה בולוק ודניס לירי. התסריט שנכתב על ידי דניס לירי ומייק ארמסטרונג מבוסס על סיפור מאת לירי, ארמסטרונג ואן למבק. הסרט צולם בנובה סקוטיה באזורים כגון: צ'סטר, לוננברג, מפרץ מאהון וריברפורט.
תקציר העלילה

לאחר שגנב ציור של מאטיס בשווי 4 מיליון דולר, הגנב הקטן פרנק אובראיין וחברתו היהודייה רוז, נמלטים לכיוון האי בו יפגשו עם הקונה, כשהמשטרה והמעסיק המאפיונר של פרנק בעקבותיהם. הם פולשים לבית שדייריו אינם נמצאים, ומערכת היחסים של רוז ופרנק מתערערת, כאשר רוז, השואפת ליותר מחיים בבריחה כל הזמן מתחילה להתרועע עם אוון מארש, השכן העשיר מהבית הסמוך, למורת רוחו של פרנק. סוכני ה־FBI מצליחים בקלות לפענח את שובל הראיות הנרחב שמשאירים הפושעים, ופרנק, רוז והבוס נתפסים. פרנק מתוודה שהוא גנב את הציור כדי שרוז תשוחרר, ומוביל לבסוף את המשטרה לגנב הציורים האמיתי- אוון מארש. לאחר שפרנק נשבע לרוז לנטוש את דרך הפשע, הם חוזרים זה לזה.
צוות השחקנים

סנדרה בולוק - רוז
דניס לירי - פרנסיס "פרנק" אובראיין
סטפן דילאן - אוון מארש
יפת קוטו - סוכן ה־FBI אומאלי
מייק סטאר - פיצי
ג'ונתן טאקר - טוד
ויין רובסון - בינו קלאהן
מייקל בדלוקו - קווין
לני קלארק - קלי
קופות

בזמן שגנבת יצא לאקרנים ב-12 בינואר 1996, הרוויח 4,656,986 דולר, ודורג עשירי בסוף השבוע הראשון בו יצא לאקרנים. בסה"כ גרף הסרט 10,658,278 דולר.
עד 2015, אז יצא לאקרנים הסרט משברים בע'"מ שגרף $3,238,433, החזיק הסרט בזמן שגנבת בשיא הפתיחה הגרועה ביותר לסרט בו מככבת סנדרה בולוק.
מבין סרטיה של בולוק, ממוקם בזמן שגנבת כתשיעי מהסוף בגריפת רווחים.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות מהמבקרים. אתר הביקורות האמריקאי Rotten Tomatoes נתן לסרט 11% רייטינג בהתבסס על 28 ביקורות שממוצען היה 3.8/10
אלף לילה ולילה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה רומנטיקה
 כותבים:  יילדיז טונץ' מהמט בילאל מוראט לוטפו 
 בימוי:  קודרט סבנצ'י
 שחקנים:  האליט ארגנץ' ברגוזאר קורל טרדו פלורדון צ'יידה דובנצ'י ארגון דמיר מטין צ'קמז מרט פיראט
 ארץ מקור:  טורקיה
 שפות:  טורקית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  90
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ארול אבצ'י
 חברת הפקה:  TMC
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  איסטנבול, טורקיה
 מוזיקה:  Kıraç 
 אורך פרק:  90 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Kanal D
 רשת שידור בישראל:  ויוה פלוס
 תקופת שידור מקורית:  7 באוקטובר 2006 – 12 במאי 2009
 קישורים חיצוניים
 www.binbirgecetmc.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אלף לילה ולילה (בטורקית: Binbir Gece) היא סדרת טלוויזיה טורקית שעלתה לשידור ב-7 באוקטובר 2006 בערוץ Kanal D. הסדרה מספרת את סיפור האהבה של שהרזאד ואונור דרך 1001 לילות, והיא מבוססת באופן רופף על הדמויות של סיפורי אלף לילה ולילה, שאהריאר ושהרזאד. בסדרה מככב השחקן הטורקי האליט ארגנץ' בתור אונור, ואשתו ברגוזאר קורל בתור שהרזאד (השניים נישאו בתום הסדרה).
משמעות השם

אלף לילה ולילה; לילה אחד מתוך 1001 לילות הוא הלילה השחור בו שהרזאד שכבה עם אונור בשביל 150,000 דולר שהייתה צריכה עבור טיפוליה של בנה, קאאן.
עלילה

שהרזאד היא ארכיטקטית יפה ומוכשרת, שעובדת בחברת בנייה גדולה. היא התאלמנה מבעלה לא מכבר והיא מגדלת לבד את קאאן, בנם הקטן. קאאן חולה בלוקמיה וזקוק להשתלת מח עצם דחופה ויקרה. שהרזאד מצליחה לגייס חלק קטן מהכסף, אולם היא זקוקה לעוד 150,000 דולר והזמן אוזל. שהרזאד מבקשת עזרה ממשפחתו העשירה של בעלה המנוח, שם מעולם לא הייתה רצויה, אך הם מסרבים לעזור לה. בייאושה, היא פונה לאונור, הבוס שלה, ומבקשת הלוואה. הוא מסכים לתת לה את הכסף הדרוש ובתנאי שתבלה איתו לילה אחד. שהרזאד ההמומה מסרבת בתחילה, אך לבסוף מסכימה בלית ברירה.
אחרי אותו הלילה, אונור מתקשה לכבוש את משיכתו הגוברת לשהרזאד. הוא מארגן נסיעת עסקים לדובאי כדי שיוכל להיות איתה שוב ביחידות ושם, הוא מבקש ממנה לבלות איתו לילה נוסף. הוא מציע לה סכום כפול מבעבר, אך הפעם שהרזאד מסרבת בזעם ומחליטה לחפש מקום עבודה אחר. זמן מה חולף ואונור נמלא חרטה וייסורי מצפון על מה שעשה לשהרזאד. הוא מבין שהשפיל אותה ופגע בה עמוקות, והוא מתקשה לסלוח לעצמו. אונור גם מבין שהתאהב בה נואשות והוא מחליט לעשות הכול כדי להיות ראוי למחילתה ואולי אף לאהבתה.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | שידור מקורי> שידור ראשון | שידור מקורי> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 29 | 7 באוקטובר 2006 | 19 ביוני 2007 |
|  | 2 | 37 | 11 ספטמבר 2007 | 3 ביוני 2008 |
|  | 3 | 24 | 16 בספטמבר 2008 | 12 במאי 2009 |
דמויות

אונור אקסל (האליט ארגנץ'): אונור הוא איש עסקים מצליח ונאה, שאיבד מזמן את האמון בנשים ואהבה. הוא נמשך מאוד לשהרזאד, דבר שגורם לו לעשות דבר שלא עשה מעולם: להציע לאישה כסף תמורת לילה אחד. הוא מתמלא חרטה לאחר המעשה, ומתאהב באישה שהשפיל על לא עוול בכפה. אונור יעשה הכול כדי ששהרזאד תסלח לו ואולי אף תתאהב בו בחזרה.
שהרזאד אבלייאולו (ברגוזאר קורל): שהרזאד הצעירה והיפהפייה היא ארכיטקטית מתחילה. היא אלמנה טרייה ואמא מסורה לבנה הקטן והחולה, קאאן. היא תעשה הכול כדי להציל את חייו ולכן היא מסכימה להצעתו המגונה של אונור, ומבלה איתו לילה אחד תמורת כסף לניתוח של בנה. אחרי אותו הלילה, היא מנסה לשכוח את שאירע ואף להתרחק מאונור, אך עם הזמן, היא תגלה שהוא גבר שונה לגמרי ממה שחשבה.
בנו אטאמן (צ'יידה דובנצ'י): חברתה הטובה ביותר של שהרזאד, מתאהבת בקרם.
קרם אינג'אולו (טרדו פלורדון): חברו הטוב ביותר של אונור ושותפו העסקי. מתאהב בשהרזאד ומסתכסך בעקבות זה עם אונור.
ביקורת

אלף לילה ולילה הייתה הלהיט של השנה בצ'ילה. ההצלחה הגדולה שלה פתחה את השערים של סדרות טורקיות לאמריקה הלטינית. היא הייתה גם להיט השנה בפקיסטן בקטגוריית דרמות טורקית. הסדרה משודרת בארצות הברית, ארגנטינה, ברזיל ורוסיה, שם היא מובילה מצעדי הדירוג.
הסדרה הפכה ללהיט בפריים טיים בבוסניה, מונטנגרו ומקדוניה, כמו כן ברומניה, אלבניה ויוון, והגדילה את הפופולריות של איסטנבול כיעד תיירותי בקרב קרואטים, והובילה לעניין רב יותר בלמידת השפה הטורקית.