stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירוק ביולוגי מיקרוביאלי
תרכובות נפוצות בתהליכי פירוק מיקרוביאלי

תרכובות פחמימניות, כגון ממיסים אורגניים (Organic solvent).
תרכובות ביפניליות מכלורנות.
תרכובות ארומטיות פחמימניות, הידועות כגורמי סיכון ברמה גבוהה בגלל אפשרות לקרצינוגניות, מוטגניות וטרטוגנייות.
תרכובות הטרוציקליות, כמו פירידין וקינולון.
חומרים פרמצאוטיים (pharmaceutical substances): הורמונים, תרופות הרגעה, תרופות הרדמה, חומרים אנטיביוטיים וחומרי חיטוי רדיונוקלידים (radionuclides).
חומרי הדברה המשמשים כקוטלי חרקים, קוטלי עשבים (herbicides) וקוטלי עובשים (fungicides), הכלולים בקבוצת הביוצידים המיועדים לקטילה של אצות, חיידקים, נגיפים, חד-תאיים, עובשים ושמרים, וקוטלי תולעים נימיות.
מתכות כבדות אינן ניתנות לפירוק ולכן הטיפולים הביולוגיים נועדו למנוע את זליגתן למים ולקרקע ומקלים על תהליכי מיצוין ממי-השפכים (bioremediation).
תהליכים ביולוגיים ממלאים תפקיד מרכזי בפירוק מזהמים אלה, תוך ניצול הרבגוניות הקטבולית של מיקרואורגניזמים, במטרה לפרק או להמיר תרכובות כאלה לתוצרים פחות רעילים. מחקרים גלובליים במיקרוביולוגיה סביבתית המבוססים על פיענוח הגנום המיקרוביאלי, מחזקים את ההבנה של רשתות מטבוליות ומספקים מידע חדש על התפתחות מסלולי הפירוק ואסטרטגיות הסתגלויות מולקולריות לתנאים סביבתיים משתנים.
פירוק ביולוגי של נפט

פירוק ביולוגי מיקרוביאלי של נפט באמצעות קהילות מיקרוביאליות מתבצע על ידי מספר מיקרואורגניזמים, כמו החיידק Alcanivorax borkumensis, המסוגל להשתמש בפחמימנים כמקור לפחמן. החיידק מסוגל לחמצן את הפחמימנים המזיקים לסביבה תוך הפקת מוצרים בלתי מזיקים. חילוף חומרים זה מאפשר לחיידקים אלה לשגשג באזורים שנפגעו מזליגת נפט, כמו אזורים ימיים, ולסילוק המזהמים הללו מהסביבה.
הראקציה הכימית לפירוק הפחמימנים היא CnHn+O2 → H2O+CO2.
הנפט מכיל תרכובות ארומטיות הרעילות לרוב בעלי-החיים. זיהום מקרי או מתמשך של הסביבה על ידי נפט גולמי גורם להפרעה גדולה בסביבה האקולוגית המקומית. סביבות ימיות פגיעות במיוחד, שכן דליפות נפט ליד אזורי חוף ובים הפתוח קשות להכלה, והופכות את מאמצי הטיפול בחומרים אלה למסובכים יותר. בנוסף לזיהום מפעילות אנושית, כ-250 מיליון ליטר נפט נכנסים לסביבה הימית מדי שנה כתוצאה מחלחול טבעי. למרות רעילותו, חלק ניכר של הנפט הנכנס למערכות ימיות מנוטרל על ידי פעילות קטבולית של פחמימנים על ידי הפלורה המיקרוביאליות הטבעית, בפרט על ידי קבוצת חיידקים המכונים הידרוקרבונוקלסטיים אובליגטוריים (Obligate oil-degrading marine bacteria), השייכים לסוגים Alcanivorax, Cycloclasticus, Oleiphilus, Thalassolituus. חיידק האלקניוורקס (Alcanivorax borkumensis) הוא חיידק אווירני, הלופילי החי במי-ים, הוא הראשון מהקבוצה שריצפו את הגנום שלו. בנוסף לפחמימנים, נפט גולמי מכיל לרוב גם תרכובות הטרוציקליות שונות למשל פירידין, שמתפרקים במנגנונים דומים לפחמימנים.
פירוק ביולוגי של פלסטיק

חומרים העשויים מפלסטיק, המכונים חומרים סינתטיים, נפוצים מאוד בעולם המודרני. חומרי הפלסטיק משמשים למגוון צרכים: בניין, חקלאות, אריזות לתעשיות שונות. השימוש הנרחב בפלסטיק נובע ממשקלו הנמוך יחסות לחומרים אחרים, היותו גמיש ונוח, עמיד לקורוזיה, חזק וזול יחסית. חסרונותיו העיקריים מתבטאים בכך שאינו ידידותי לסביבה בגלל קשיי פירוק, וכן היותו בעל פוטנציאל לשחרור חומרים רעילים במזון ומים כתוצאה מחימום. הפלסטיק נאגר בכמויות גדולות על פני היבשה ובימים.
בעידן המודרני פותחו גם חומרים פלסטיים לא-סינתטיים קלים לפירוק, המיוצרים מרבי סוכר שונים: תאית, עמילן ופולימרים מאצות שונות.
פירוק ביולוגי של כולסטרול

תרכובות על בסיס סטרואיד סינתטי כמו הורמוני מין מופיעות לעיתים קרובות בשפכים עירוניים ותעשייתיים. מקורם של סטרואידים אלה מזליגת מי שפכים בקרבת מרכזים לגידולי בהמות בית ועופות, מכונים וטרינריים ובתי חולים, תרכובות אלה מוגדרות כמזהמים סביבתיים עם פעילות מטבולית גבוהה המשפיעה לרעה על המערכות האקולוגיות. תרכובות אלו הן מקורות פחמן מתאימים לשימוש על ידי מיקרואורגניזמים רבים בתהליכים אווירניים ואל-אווירניים. מחקרים אלה התבססו על יישומים ביוטכנולוגיים של אנזימים המשנים סטרולים בתעשיית הייצור של הורמוני מין ושל קורטיקואידים. הקטאבוליזם של הכולסטרול הפך לרלוונטי לתהליכים הללו מכיוון שהוא מעורב בזיהום של חיידק השחפת (Mycobacterium tuberculosis). הוכח שניתן לייצר אנזימים חדשים מפרקי סטרואידים כמו כולסטרול על יד חיידק זה וחיידקים אחרים בהשתמשם בסטרואידים כמקור לפחמן.
ספיחת מתכות כבדות על ידי חיידקים המצויים בבוצה

תהליכי טיהור מי שפכים מתחלקים לשלושה שלבים עיקריים שמטרתם להפריד בין מי-הקולחין המיועדים להשבה לצורכי השקיה, לבין הבוצה המוצקה העשירה בחומרים אורגניים ובמיקרואורגניזמים (Sewage sludge). הבוצה עלולה להיות רעילה בגלל ריכוזים גבוהים של חומרים רעילים, אולם עשויה להפוך לחומר מיטבי למטרות לדישון קרקעות לאחר טיפולים כימיים, פיזיקליים וביולוגיים.
מחקרים שונים שנעשו בריכוזי מתכות כבדות בבוצה הראו שהמתכות המצטברות במי שפכים תעשייתיים נעות לפי סדר יורד של  {\ce {Zn > Cu > Cr > Ni > Pb > As > Hg > Cd}}. מחקרים אלה הוכיחו כי ריכוזי המתכות נחושת, אבץ וכספית מושפעים ממידת הטיפול במי השפכים על ידי מפעלים תעשייתיים ואילו המתכות כרום, ארסן, עופרת, קדמיום וניקל אינן מושפעות מאופני הטיפול במי שפכים אלה. הטיפול השניוני במי שפכים הוא טיפול ביולוגי ואילו הטיפול הראשוני והשלישוני הוא טיפול פיזיקלי. גם הטיפול בבוצה הוא טיפול פיזיקלי. אחת המשימות החשובות ביותר בטיפול בבוצה הוא מיצוי המתכות הכבדות הנספחות על פני החיידקים המצויים בפלורה המיקרוביאלית של הבוצה. תהליך זה קרוי ספיחה ביולוגית (Biosorption). הוא מתבסס על יכולת הספיחה של המתכות הכבדות על ידי דפנות התאים המיקרוביאליים, בהיות הדפנות טעונות במטען שלילי בגלל קבוצות אניוניות של פוספאטים וקרבוקסילים ואילו יוני המתכות טעונים מטען חיובי. הפרדת מתכות אלה נעשית בשיטות כימיות שבאמצעותן מתקבלת בוצה המתאימה לדישון קרקעות, המכילה ריכוזים נמוכים של מתכות כבדות. ספיחת המתכות הכבדות מן הבוצה אינה תהליך של פירוק ביולוגי על ידי חיידקים המצויים בפלורה של הבוצה, אלא כימי-פיזיקלי של דפנות תאי החיידקים.
חיידקים השייכים לקבוצת הארטרובקטר A. crystallopoietes ו-A. chlorophenolicus מסוגלים לחזר מולקולות רעילות של 4-chlorophenol וכרום הקסה-ולטיהמצוי בקרקעות ועל ידי כך לבצע תהליך של ניקוי ביולוגי bioremediation/
פירוק ביולוגי של חומרי הדברה

חומרי הדברה מקבוצת האורגנוכלורינים נחשבים לחומרים עמידים מאוד בפני פירוק סביבתי. לעומת זאת, חומרי הדברה השייכים לקבוצת האורגנופוזרחתיים נגישים הרבה יותר לפירוק מיקרוביאלי. החיידק הנפוץ ביוצר בקרקעות, המסוגל לפרק חומרי הדברה הוא Pseudomonas putida. חיידק זה מסוגל לפרק גם ביספנול A, חומר רעיל שמשתחרר ממוצרי פלסטיק.
יכולת הפלורה המיקרוביוטית לפרק חומרי הדברה תלויה בתנאים הפיזיקליים של הקרקע. תכונות כמו pH, לחות, אוורור וטמפרטורה כמו גם מקורות חנקן וזרחן, משפיעות באופן משמעותי על יכולת הפירוק המיקרוביאלי בקרקעות השונות. אוכלוסיית החיידקים, עובשים ואקטינומיצטים הן הפעילות ביותר בפירוק חומרי הדברה בקרקעות. הוכח שחיידקים השייכים לקבוצת ה-Acinetobacter sp. XB2 מסוגלים לפרק חומרי הדברה שונים. כמו כן, נמצא שעובשים רבים מקבוצת האספרגילוס מסוגלים לפרק מגוון רחב של חומרי הדברה קוטלי עשבים. בתהליכים הטבעיים המתרחשים בקרקעות, משנים העובשים שינוי קל את חומרי ההדברה ועל ידי כך הופכים אותם ללא רעילים. המשך פירוק התוצרים שהתקבלו לאחר פעילות העובשים נעשה על ידי חיידקי קרקע המנצלים את תוצרי הלוואי כמקור לפחמן אורגני. הפעילות האנזימטית לפירוק חומרי ההדברה על ידי עובשים וחיידקים מתבצעת על ידי אנזימים חוץ-תאיים extracellular enzymes (Exoenzyme) המופרשים על ידם אל סביבת הקרקע. בתהליכי הפירוק של חומרי הדברה פעילים שלושה סוגי אנזימים: אסטרזות (esterases), הידרולאזות (hydrolases) ואוקסידזות (Mixed-function oxidase).
פירוק ביולוגי על ידי פטריות

במערכת האקולוגית מפורקים חומרים שונים בקצב שונה על ידי אוכלוסיות של אורגניזמים השייכים למגוון ממלכות. העובש אספרגילוס (Aspergilus) ועובשים אחרים ממלאים תפקיד חשוב באוכלוסיות אלה בגלל יכולתם לפרק מכלול רב של מולקות בעלות משקל מולקולרי גבוה, כמו עמילנים, המיצלולוזות, תאית, פקטין ורבי-סוכר נוספים המצויים בטבע. חלק מהעובשים השייכים למשפחת האספרגילוס מסוגלים לפרק תרכובות הידועות כקשות לפירוק במיוחד, כמו שומנים ושמנים, כיטין וקראטין. הפירוק של חומרים אלה משמש כאמצעי להשגת מקורות מזון. פירוק מרבי של חומרים אלה מתרחש כשיש מקורות מתאימים של חנקן, זרחן ומינרלים. עובשי האספרגילוס מסוגלים לבצע תהליכים קטאבוליים של פירוק נייר, טקסטיל, כותנה, יוטה ופשתן וכך למחזר חומרים אלה בטבע.
אנליזה של תהליכי הטיפול הביולוגי בפסולת

הטיפול הביולוגי בפסולת מחייב שימוש בטכנולוגיות חדשות לטיפול בכמויות גדולות של פסולת שנוצרת כתוצאה מפעילות סביבתית (Anthropogenic processes) מוגברת של העולם המודרני. עיבוד פסולת באמצעות אורגניזמים חיים הוא אלטרנטיבה ידידותית לסביבה. התהליך פשוט וחסכוני בהשוואה לאפשרויות של ניקוי בשיטות כימיות ופיזיקליות, והוא מתאפשר הודות לשימוש בביוריאקטורים מבוקרים ויעילים, תוך כדי שימוש במיקרואורגניזמים בעלי מגוון רחב של גנומים. המיקרואורגניזמים מפרקים את החומרים הרעילים תוך כדי הפקת אנרגיה ושימוש בחומרי הפירוק כאבני בנין לסינתזה של חומרים הנחוצים לגדילתם. באמצעים סטטיסטיים ניתן ליישם מספר טכניקות להגדלת התפוקה שפותחו במקור עבור מחקרים רפואיים המאפשרות טיפול ביולוגי בסביבות מוגבלות.
ראו גם

שיקום ביולוגי (Bioremediation)
ביוטכנולוגיה
מיקרוביולוגיה סביבתית (Environmental microbiology)
מיקרוביולוגיה תעשייתית (Industrial microbiology)
מדעי הקרקע
זיהום קרקע
זיהום אוויר
איכות הסביבה
קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה

קוזימו הראשון דה מדיצי, דוכס גדול של טוסקנה ודוכס פירנצה (באיטלקית: Cosimo I de' Medici, granduca di Toscana e duce di Firenze‏; 12 ביוני 1519 – 21 באפריל 1574) היה שליט פירנצה בין 1537 ועד מותו. קוזימו ביצר את מעמד בית מדיצ'י לאחר שזה התערער בעקבות רצח קודמו, אלסנדרו דה מדיצ'י, והבטיח את שלטון בית מדיצ'י בפירנצה לדורות. בהתאם למסורת משפחתו היה פטרון של האמנות והקים את גלריית אופיצי, אחד המוזיאונים העתיקים והחשובים ביותר בעולם.
תולדות חייו

היה נינו של ראש שושלת בית מדיצ'י בפירנצה, קוזימו דה מדיצ'י (נכד בתו מריה) ובן-נינו של פרנצ'סקו ספורצה (נין בנו ויורשו גונזגו מריה ספורצה).
בעקבות רצח אחיינו דוכס פירנצה, אלסנדרו דה מדיצ'י, הפך קוזימו לדוכס ולשליט העיר כשהיה בן 17. ביוני אותה שנה הוכרה ריבונותו החוקית כדוכס פירנצה על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
כאשר שמעו מתנגדי בית מדיצ'י הגולים, ובראשם פיליפו סטרוצי, על הירצחו של אלסנדרו, הם פתחו במסע נגד העיר בסיוע צבא צרפת. בסוף יולי 1537 נכנסו כוחות הגולים לטוסקנה וקוזימו, הדוכס הצעיר, שלח את צבאו לפגוש אותם ולהתעמת עמם. כוחות הגולים הובסו ליד טירת מונטמורלו וראשי מנהיגיהם נערפו בכיכר העיר של פירנצה (או בארמון ברג'לו), דבר שהעניק לדוכס הצעיר מעמד של ביטחון בשלטונו.
בריתו עם הקיסרות הרומית הקדושה אפשרה לטוסקנה מידה של עצמאות. כמו כן חיזק הדבר את שליטת בית מדיצ'י בפירנצה, שנשלטה עד מות אחרון המדיצ'ים (ב-1737) על ידי בית זה.
על מנת לבצר את שלטונו בטוסקנה פעל קוזימו להפלת כל ערי המדינה העצמאיות במרחב. העיר האחרונה ששמרה על עצמאותה עד 1554 הייתה סיינה. בשנה זו יצא קוזימו, בתמיכת הקיסר ועם צבא שכירי חרב שווייצריים לשים מצור על העיר. העיר נפלה ב-17 באפריל 1555, לאחר 15 חודשי מצור, שבמהלכם קטנה אוכלוסייתה מכ-40,000 תושבים לכ-8,000. ב-1559 נפל המעוז האחרון שהיה שייך לסיינה.
קוזימו היה שליט קשוח, הוא השקיע רבות בביצור ערי טוסקנה והקים מבצרים בארצו, סיינה וערים נוספות ובנה חומה חדשה ומבוצרת סביב פיזה. כמו כן הקים את העיר המבוצרת טרה דל סולה (Terra del Sole), ביצר את האי אלבה והקים בו מבצר.
על מנת לממן את פעילותו הצבאית הטיל על נתיניו עול מס כבד, עם זאת לא חסך בפטרונות האמנות.
ב-1565 פרש מהשלטון ומסר את השלטון לבנו, פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. ב-1569 הכתיר אותו האפיפיור פיוס החמישי כ"דוכס גדול של טוסקנה". את עשר שנות חייו האחרונות בילה בווילה די קסטלו, מחוץ לפירנצה.
משפחתו

עם עלייתו לכס הדוכסות, נולדה לקוזימו בת מחוץ לנישואין בשם ביה (קיצור של "ביאנקה" או "לה במבינה" לאמור, הילדה). שנפטרה בעודה צעירה לימים (Bia‏; 1537–1542). בת זו נודעה בזכות דיוקן מפורסם שלה, מעשה ידי אניולו ברונזינו, הנמצא היום בגלריית אופיצי. עם נישואיו של קוזימו היא נשלחה לווילה די קסטלו, מחוץ לפירנצה, מקום שבו בילו רוב ילדי המשפחה את ילדותם, שאך לעיתים רחוקות הגיעו לארמונות בעיר פירנצה. לאחר פטירתה ממחלת חום נקברה בבזיליקת סן לורנצו המשפחתית.
ב-1539 נשא קוזימו לאשה את לאונור דה טולדו (Eleonora di Toledo;‏ (1522 – 1562), בתו של דון פדרו אלברס, שליט נאפולי. לרגל חתונתו הוזמן לעיר הצייר אניולו ברונזינו, שנשאר בעיר והיה לצייר החצר. הוא צייר דיוקנאות רבים של המשפחה וסיפק את אחת הדוגמאות הראשונות בהיסטוריה לציור ילדים וציורים משפחתיים משותפים של שליטים. הוא גם עיטר את הקפלה הפרטית של לאונור בפאלאצו וקיו (ארמון הסיניוריה) בפירנצה.
בין 1537 ו-1540 היה בית המשפחה פאלאצו מדיצ'י, ב-1540 העביר קוזימו את משכן המשפחה לפאלאצו וקיו ואיחד את בית המגורים עם מרכזו השלטוני. ב-1549 רכשה לאונור את ארמון פיטי והפכה אותו לארמון המשפחתי. לכבודה חנך קוזימו את גני בובולי מאחורי הארמון. לה ולקוזימו נולדו אחד-עשר ילדים משותפים. ב-1562 נסעה עם בניה ג'ובאני (שהיה בן 19 וכבר קרדינל) וגארציה (שהיה בן 15) לפיזה, שהייתה שרויה במגפת מלריה. השלושה נספו במגפה, דבר שהותיר את קוזימו שבור והאיץ את החלטתו לפרוש מן השלטון.
לאחר מותה של לאונור די טולדו חי ללא נישואין עם אלאונורה דלי אלבריצי (Eleonora degli Albrizzi), שילדה לו שני ילדים לא-חוקיים, בן בשם ג'ובאני (1562 - 1621), שהוכר על ידו מאוחר יותר ובת שמתה בילדותה.
ב-1570 נשא לאשה את קמילה מרטלי (Camilla Martelli) שילדה לו בת אחת.
משפחתו > ילדיו עם לאונור

| תמונה | שם הילד | שנת לידה | שנת מוות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מריה | 1540 | 1557 |  |
|  | פרנצ'סקו | 1541 | 1587 | ירש את אביו כדוכס פירנצה וטוסקנה. נשא לאשה את יוהאנה מאוסטריה, אחותו של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. אביה של מארי דה מדיצ'י. |
|  | איזבלה | 1542 | 1576 | נרצחה על ידי בעלה פאולו אורסיני |
|  | ג'ובאני | 1544 | 1562 | בישוף פיזה וקרדינל בגיל 17 |
|  | לוקרציה | 1545 | 1561 | נישאה ב-1620 לאלפונסו השני ד'אסטה, דוכס פרארה ומודנה |
|  | פייטרו | 1546 | 1547 |  |
|  | גארציה | 1547 | 1562 |  |
|  | אנטוניו | 1548 | 1548 |  |
|  | פרדיננדו | 1549 | 1609 | יורשו של פרנצ'סקו |
|  | אנה | 1553 | 1553 |  |
|  | פייטרו | 1554 | 1604 |  |
תרבות ואמנות

פרט לאמן החצר שלו, ברונזינו, תמך קוזימו דה מדיצ'י באמנים כג'ורג'ו וזארי, שאף הקדיש לו את ספרו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר" ובנוונוטו צ'ליני, באדריכל בלדסרה לאנצ'י (Baldassarre Lanci) ובהיסטוריונים, אלכימאים והוגים הומניסטיים.
ג'אמבולוניה פיסל פסל רכוב על סוס של קוזימו, הניצב עד היום בכיכר הסיניוריה בפירנצה.
בניין האופיצי, שהוקם כבניין משרדי שלטון, הוסב על ידי קוזימו דה מדיצ'י למוזיאון אמנות. גם פאלאצו פיטי הוקדש מקום לגלריות לאמנות עוד בימיו של קוזימו. בין יצירות האומנות שנמצאו באוספיו היו של האמן דזידריו דה סטיניאנו. הוא הנחה את וזארי להקים את מסדרון וזארי, מעבר על קרקעי המקשר בין ארמון פיטי לבין הפאלאצו וקיו, מעל הפונטה וקיו ודרך האופיצי ובכך העניק לעיר פירנצה את אחד מסמליה הייחודיים. הוא ביקש להעשיר את המסדרון הארוך ביצירות אמנות והחל במסורת רכש ציורים לתלייה ב"גלריה" (מסדרון בלטינית).
לקריאה נוספת

Eisenbichler, Konrad, editor (2001), The Cultural Politics of Grand Duke Cosimo I de' Medici
Eisenbichler, Konrad, editor (2004), The Cultural World of Eleonora of Toledo, Duchess of Florence and Siena
הערות שוליים

↑  יורם גינצבורג, ממחנה לגיון לעיר פתוחה בתוך "מטרופוליס" חורף 2006 עמוד 65
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260126805171  PLWABN: 9810586640105606  BIBSYS: 14042850  BNE: XX1122022  BnF: cb11941260b (data)  CANTIC: a11558660  CiNii: DA13984026  GND: 118638521  ICCU: BVEV272482  ISNI: 0000 0001 2284 6240  LCCN: n79043917  NDL: 00912161  NKC: ntk20191056094  NLA: 35135526  NLG: 222030  NSK: 000044923  NTA: 070634165  RKD: 420370  SELIBR: 283166  SNAC: w6mp51pk  SUDOC: 027352056  Trove: 837594  ULAN: 500125867  VcBA: 495/7109  VIAF: 121802096   WorldCat (עם VIAF): 121802096 
פסל רכוב על סוס בכיכר הסיניוריה, מעשה ידי ג'אמבולוניה
פרוטומה מעשה ידי בנוונוטו צ'ליני במוזיאון הלאומי ברג'לו
דיוקנה של ביה
רעייתו, לאונור ובנם ג'ובאני. דיוקן מאת אניולו ברונזינו, 1545
קוזימה פון בונין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1962 (בת 62 בערך) מומבסה, קניה 
 תקופת הפעילות:  1993–2011 (כ־18 שנים) 
 זרם באמנות:  אמנות מושגית 
 
קוזימה פון בונין (בגרמנית: Cosima von Bonin; נולדה בשנת 1962) היא אמנית עכשווית רב תחומית גרמניה. קוזימה עוסקת, בין היתר, ביצירות טקסטיל, פיסול, יצירות סאונד, סרטים ומיצגים. את השראתה היא שואבת מהתרבות האינטלקטואלית, האמנותית והמוזיקלית מהשכונה בה היא חיה ועובדת, בעיר קלן.
ביוגרפיה

קוזימה פון בונין נולדה במומבסה, קניה. כשהייתה בת שש חזרה משפחתה לאוסטריה. פון בונין סיימה את לימודיה באוניברסיטת המבורג לאמנות. בעבודתה המשמעותית הראשונה כסטודנטית, שבה שיתפה פעולה עם יוזף שטראו, הציגה את עצמה בחלון של גלריה בהמבורג, בשנת 1990.
ביוגרפיה > קריירה

פון בונין מעלה את הקשר בין יצירות אמנות לבין עולם האופנה, המוזיקה, האדריכלות ותחומים נוספים. היא בוחנת את תפקידה כאמנית ועל כן לעיתים קרובות היא מתמקדת ביצירה אמנותית קולקטיבית, הכוללת שיתופי פעולה עם אמנים אחרים; יוזמת מסיבות, הופעות די ג'יי, מופעים מוזיקליים ותערוכות וידאו ואודיו. התערוכות של פון בונין הן בעלות אופי חולף שנועד לדחות את הרעיון הקלאסי של האמן–היוצר היחיד.
תערוכות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: ויקיזציה, סידור וארגון.
תערוכות > תערוכות יחיד נבחרות

Cosima von Bonin: Roger and Out, המוזיאון לאמנות עכשווית, לוס אנג'לס :2008)
The Fatigue Empire, [Kunsthaus Bregenz] :2010)
Cosima von Bonin, מוזיאון לאמנות מילדרד ליין קמפר :2011)
Hippies use side door, :2014-2015)
2019: אוקיינוס וקפאין, מגזין III, תל אביב יפו
תערוכות > תערוכות קבוצתיות נבחרות

דוקמנטה 12 :2007
Home Sweet Home, [Deichtorhallen] :1997)
First Graz Fan Fest :1995
Glockengeschrei nach Deutz - das Beste aller Seiten) The Bell Screams Towards Deutz - the Best of all Sides :1996)
אוספים ציבוריים

האמנות של פון בונין נמצאת במספר אוספים ציבוריים וביניהם:
מוזיאון לאמנות מודרנית, MoMA.
מוזיאון סטיידלק אמסטרדם.
מוזיאון לאמנות עכשווית, לוס אנג'לס.
מוזיאון טייט בריטניה
מוזיאון לאמנות חדשה, קרלסרוהה גרמניה
הערות שוליים

1 2 3  Grosenick, Uta, ed. (2001). Women artists: in the 20th and 21st century. Köln [etc.]: Taschen. ISBN 3-8228-5854-4.
↑  Holzwarth, Hans W. (2009). 100 Contemporary Artists A-Z (Taschen's 25th anniversary special ed.). Köln: Taschen. p. 62. ISBN 978-3-8365-1490-3.
↑  "Cosima von Bonin: The Juxtaposition of Nothings". Petzel Gallery. אורכב מ-המקור ב-2014-02-03. נבדק ב-1 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  "גלריה פצל - קוזימה פון בונין", גלריה פצל, 4 באוקטובר 2014.
↑  Eleanor Heartney, COSIMA VON BONIN with Eleanor Heartney, The Brooklyn Rail, ‏2018-04-04 (באנגלית)
↑  Princenthal, Nancy. "Cosima Von Bonin". Art in America. נבדק ב-6 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grosenick, Uta (2001). Women Artists in the 20th and 21st Century. Italy: Taschen. pp. 54. ISBN 3-8228-5854-4.
↑  Cosima von Bonin, AWARE Women artists / Femmes artistes
↑  "Cosima von Bonin: Roger and Out", MoCA, Retrieved 4 October 2014.
↑  "Cosima von Bonin: The Fatigue Empire", eflux, Retrieved 4 October 2014.
↑  "Cosima von Bonin", Kemper Art Museum, Retrieved 4 October 2014.
↑  "Cosima von Bonin", mumok, Retrieved 22 January 2015.
↑  Cosima von Bonin, Magasin III Jaffa, Magasin III
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119283328  ISNI: 0000 0000 7861 7247  LCCN: nr98044770  NTA: 181032619  RERO: 02-A020181344  RKD: 132922  SUDOC: 08952229X  ULAN: 500116122  VIAF: 96542230   WorldCat (עם VIAF): 96542230 
תערוכה ב-mumok, וינה
קטסיאס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־5 לפנה״ס קנידוס, טורקיה 
 פטירה:  המאה ה־4 לפנה״ס קנידוס, טורקיה 
 תקופת הפעילות:  המאה ה־5 לפני הספירה – המאה ה־4 לפני הספירה 
 
קטסיאס מקנידוס (אנ') (ביוונית: Κτησίας) היה רופא והיסטוריון יווני, אשר שירת בחצרו של ארתחששתא השני (מופיע במקרא כאַרְתַּחְשַׁסְתְּא) מלך פרס בין השנים 404 - 397 לפנה"ס.
פעילותו הספרותית

הוא כתב ספר בן 23 כרכים אשר נקרא "פרסיקה" (Persica). חלק הארי של ספרו הוא על פרס (חלק אחר מוקדש לאשור). ספרו אבד  במהלך הדורות, אך חלקים ממנו צוטטו אצל סופרים מאוחרים יותר (למשל דיודורוס ופלוטרכוס). כמו כן נותר תמצות שנעשה על ידי פוטיוס הבישוף של קונסטנטינופול במאה התשיעית לספירה.
בחיבור שכותרתו "אינדיקה" תיעד קטסיאס את השקפתם של הפרסים על הודו. הספר שרד רק בפרגמנטים ובדיווחים על הספר על ידי סופרים מאוחרים יותר.
פעילותו הספרותית > אמינות כתביו

דיודורוס ציטט את קטסיאס, אשר טען כי הוא השתמש ברשומות מבית המלוכה. אולם הגם ששירת בחצר המלך, ספק אם הייתה לו גישה לארכיונים רשמיים (מדובר בנוכרי גמור). על כן נראה כי מקורות המידע העיקריים שלו הם שיחות בעל פה, ובעיקר שיחות שולחן ורכילות חצר. 
אמינותו לוקה בחסר, וחלק מהעובדות המצוינות בכתביו סותרות מידע המגיע ממקורות אחרים. למשל, לדבריו מגביזוס (אנ') נשא את בתו של חשיארש הראשון (הלא הוא קסרקסס) טרם הפלישה ליוון. אולם בפועל הם התחתנו אחריה.
גם פלוטרכוס, אשר נעזר בקטסיאס ביד רחבה בספרו "חיי אישים", בפרק הנוגע לארתחששתא השני, הדגיש את אי האמינות של קטסיאס: "אף על פי שסיפורו סר תכופות מדרך האמת ופנה אל הבדיה וההזיה", או "אך ברי הוא שקטסיאס שיקר". כנגד חסרונות אלו עומד היתרון שהוא לעיתים המקור היחיד לתיאור אירוע זה או אחר.
לקריאה נוספת

א"ד מומיליאנו, "היסטוריוגרפיה פרסית, היסטוריוגרפיה יוונית והיסטוריוגרפיה יהודית", בתוך: ד' אשרי (עורך), לא לשם שעשוע בלבד - היסטוריוגרפיה יוונית. ירושלים, מוסד ביאליק, 2005. עמ' 29-48.
פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי יוון ורומי. תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות א' א' הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ג.
Brown T.S., “Suggestion for Vita of Ctesias of Cnidos”. Historia 27\1 (1987) pp. 1–19.
Briant  P., From Cyrus to Alexander – A History of the Persian Empire. Winona Lake, 2002.
הערות שוליים

↑  פלוטרכוס, חיי אישים: ארתחשסתא, ו'; שם, י"ג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260095405171  PLWABN: 9810552555905606  BIBSYS: 90586294  BNC: 000937117  BNE: XX4771244  BnF: cb120075297 (data)  CiNii: DA06806924  GND: 119379295  ICCU: TO0V056315  ISNI: 0000 0003 9808 0418  LCCN: n82006134  LNB: 000049100  NDL: 001317697  NKC: ola2005262658  NTA: 069899657  RERO: 02-A003146303  SELIBR: 182574  SUDOC: 028189876  VcBA: 495/40558  VIAF: 192092583   WorldCat (עם VIAF): 192092583
קמרינו

| --- | --- |
סמל קמרינוסמל קמרינו

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 בירת העיר:  קמרינו 
 שטח:  129 קמ"ר
 גובה:  661 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,150 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  55 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  43°08′00″N 13°04′00″E﻿ / ﻿43.133333333333°N 13.066666666667°E﻿ / 43.133333333333; 13.066666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.camerino.sinp.net/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקמרינו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקמרינו(למפת מארקה רגילה) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי קמרינו(למפת מארקה מוגדלת) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי קמרינו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קמרינו (באיטלקית: Camerino) היא עיר בת כ-7,000 תושבים במחוז מארקה באיטליה כ-65 ק"מ מאנקונה.
העיר נמצאת במקום בו שכנה קמרינום העתיקה שסופחה לרומא העתיקה בשנת 309 לפנה"ס. חיילי העיר לחמו לצד גאיוס מריוס. לאחר התפרקות האימפריה, העיר הייתה חלק של נציבות רוונה ובשנת 592 נכבשה על ידי הלומברדים. בערך בשנת 1000 העיר הפכה לעצמאית. בשנת 1336 הוקמה בעיר אוניברסיטה שפועלת גם כיום. החל משנת 1545 העיר נוהלה על ידי האפיפיור.
בין האתרים החשובים בעיר נמנית קתדרלה מהמאה ה-19. בתוך המבנה נמצא קבר של אנזובינוס הקדוש שפעל בעיר. בארמון הבישוף ממוקם מוזיאון שכולל יצירות של ג'ובאני בטיסטה טייפולו ולוקה סיניורלי. במרכז העיר קיים רובע יהודי עתיק.
קלוד ז'וזף ורנה

| --- | --- |

דיוקן של ורנה מעשה ידי אליזבט ויז'ה-לה ברן
 לידה:  14 באוגוסט 1714 אביניון, צרפת 
 פטירה:  3 בדצמבר 1789 (בגיל 75) פריז, ממלכת צרפת 
 שם לידה:  Claude Joseph Vernet 
 תחום יצירה:  ציור, תחריט 
 הושפע על ידי:  אדריאן מנגלארד, Bernardino Fergioni 
 יצירות ידועות:  The Cascade at Tivoli 
 בן או בת זוג:  Virginie Cecil Parker 
 צאצאים:  Carle Vernet, Marguerite Émilie Chalgrin 
 
קלוד ז'וזף ורנה (בצרפתית: Claude Joseph Vernet;‏ 14 באוגוסט 1714 – 3 בדצמבר 1789) היה צייר צרפתי.