stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חשמלן
מינים

בסוג חשמלן קיימים 13 מינים:
Torpedo adenensis
Torpedo alexandrinsis
חשמלן פלורידה (Torpedo andersoni)
Torpedo bauchotae
Torpedo fuscomaculata
Torpedo mackayana
חשמלן משויש (Torpedo marmorata)
Torpedo microdiscus
חשמלן מנומר (Torpedo panthera)
Torpedo semipelagica
חשמלן הכתמים (Torpedo sinuspersici)
Torpedo suessii
חשמלן עינוני (Torpedo torpedo)
מינים > מינים שייתכן ששייכים לסוג

חשמלן פסיפי (T. californica)
T. cowleyi
T. fairchildi
T. formosa
T. macneilli
חשמלן סגול (T. nobiliana)
T. peruana
T. puelcha
T. tokionis
T. tremens
הערות שוליים

↑  הערך Torpedo במילון Merriam-Webster.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532984605171  GND: 4190981-1  LCCN: sh2007005427
טאי פו

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 רשות מחוקקת:  המועצה המחוזית של טאי פו 
 על שם:  טאי פו 
 שטח:  148.05 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתחום מנהלי:  307,900 (2020)
 קואורדינטות:  22°27′03″N 114°09′50″E﻿ / ﻿22.4508°N 114.164°E﻿ / 22.4508; 114.164 
 http://www.districtcouncils.gov.hk/tp/english/welcome.htm
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טאי פו (בסינית: 大埔區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם בשטחי הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 148.05 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2006 ל-293,542 איש, וצפיפות האוכלוסין היא ביחס של 2,156 איש לקמ"ר.
הקמת העיר טאי פו החדשה הייתה על קרקע מיובשת באזור הנהרות לאם צואן וטאי פו. על גבול המחוז עם מחוז שא טין ממוקם פארק המדע של הונג קונג.
רכבת הKCR עוצרת בתחום בשתי תחנות - שוק טאי פו וטאי וו.
אזורים

שוק טאי פו 大埔墟
מרכז טאי פו 大埔中
צ'וֹנְג טִינְג 颂汀
טַאי יוּאֶן 大元
פוּ הֶנְג 富亨
גֶ'רְדַיין פְלֶמִינְג 怡富
פוּ מִינְג 富明新
קְווֹנְג פוּק 广福
טִיבוֹלִי 宏福
קַאו 大埔滘
וַואן טָאו טוֹנְג 运头塘
נְיוּ רִיצ' 新富
כפר לַאם צוּאֶן 林村谷
פּוֹ נְגַה 宝雅
ווֹ 太和
השוק הישן וטַאיְהוּ 旧墟及太湖
קַנְג פרדייז 康乐园
שׁוּאֶן וַואן 船湾
צפון סאי קונג 西贡北
טוגה

אזרח רומי לבוש בטוגה
הטוֹגָה, היא סוג של בגד שלבשו הרומאים. הטוגה לא הייתה אלא חתיכת אריג צמר דק בצורת אליפסה, שנלבשה מעל לטוניקה. 
הטוגה נתלתה מעל כתף שמאל, הקיפה את הגב, ומשם הובאה מתחת לזרוע ימין ונזרקה שוב מעל הכתף והזרוע השמאלית.
הטוגה הייתה לבוש אופייני לאזרחים רומיים ממין זכר, תושבי רומא שלא קיבלו אזרחות לא הורשו ללבוש את הטוגה, ומקורה כנראה באטרוסקים. הנשים לבשו בגד מקביל בשם סטולה.
בימי המלוכה הרומית והרפובליקה הרומית, הייתה הטוגה לבגד מלחמה, אולם הוכחה כלא נוחה לשימוש בעת קרב ולכן ננטשה כבגד קרבי. כתוצאה זוהתה הטוגה עם השלום. הטוגה הפכה במהרה לצורת לבוש הכרחית למכהנים במשרות ציבוריות, והמשיכה להיות כזאת גם בימי האימפריה הרומית, כאשר הפכה הטוגה לצורת לבוש ארעית. כתביו של מרקוס טוליוס קיקרו מכילים את האימרה "קֵדַנט אַרמַה טוגה" ("ייפול הנשק לטובת הטוגה"), משמע "יהי והשלום יחליף את המלחמה". האימרה הפכה למוטו מדינת ויומינג בארצות הברית.
מינים שונים של טוגות נלבשו על ידי בעלי תפקידים שונים, לדוגמה:
טוגה וִירִילִיס: טוגה לבנה פשוטה שנלבשה על ידי מרבית הרומאים שהגיעו לבגרות. נקראה גם טוגה פורה או טוגה אלבה.
טוגה פּוּלַה: טוגה שחורה שנלבשה על ידי בני המעמדות הנמוכים או על ידי אבלים.
טוגה פּרַאֵטֵקְסטַה: טוגה עם שוליים סגולים, נלבשה בידי קנסורים, כהנים, קיסרים, נערים שטרם הגיעו לבגרות ושחקנים בטרגדיות.
טוגה טרַבֵאַה: טוגה מפוספסת לאורכה בפסים אדומים ופסים סגולים, נלבשה על ידי חוזי עתידות.
טוגה פּיקטַה: טוגה סגולה או ארגמן, עדויית כוכבים, נלבשה על ידי מצביאים במצעדי ניצחון, קונסולים וקיסרים בימי חג.
טוגה קַנדִידַה: טוגה שהולבנה בעזרת אבקת גיר, נלבשה על ידי מועמדים לתפקיד ציבורי בהופעתם בפני הסנאט.
ראו גם

מסיבת טוגה
יגאל כרמי

| --- | --- |

יגאל כרמי בטקס הזיכרון לנרצחי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, 2013
 לידה:  24 בינואר 1954 (בן 70) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סגן נשיא בכיר של חברת סאפט
 תפקיד:  יו"ר הוועד האולימפי בישראל
 תקופת כהונה:  2013–2021
 פרסים והוקרה:  יקיר מכבי
 
יגאל כרמי (נולד ב-24 בינואר 1954) הוא מנהל ישראלי, מכהן כסגן נשיא בכיר של חברת סאפט (אנ') לייצור סוללות. במקביל כיהן כיושב ראש הוועד האולימפי בישראל עד 2021.
ביוגרפיה

נולד בחולון בן להורים ניצולי השואה, ממקימי קבוצת שורש. בצה"ל שירת בחיל השריון ולחם במלחמת יום הכיפורים בחזית המצרית ובחזית הסורית. בשירות המילואים עבר קורס קצינים והתקדם לדרגת אלוף-משנה.
סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפסיכולוגיה תעשייתית באוניברסיטת ניו יורק. ב-1984 החל לעבוד בקבוצת תדיראן, תחילה בתחום משאבי האנוש ולאחר מכן בתפעול ושיווק. לאחר לימודים בתוכנית המנהלים של אוניברסיטת הרווארד מונה ב-1994 למנכ"ל תדיראן סוללות, הוא הוביל את החברה במהלך מכירתה לקבוצת סאפט. ב-2015 מונה לסגן נשיא בכיר של סאפט עם אחריות על שבע חברות ברחבי העולם.
כרמי פעיל לאורך שנים בתנועת מכבי העולמית. ב-1985 היה יו"ר העמותה וחבר גרעין ההתיישבות הראשון של מכבים. הוא כיהן כגזבר מכבי, ויושב ראש התנועה בשנים 2002–2010. ב-2013 נבחר לראש הוועד האולימפי בישראל, הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת ב-2016, ולהארכת כהונה ב-2020 עד 2021 בה החליפה אותו יעל ארד.
נשוי לאורה ואב לשלוש בנות.
יגאל כרמי עם מפקד חיל האוויר עמיקם נורקין, 2020
טריפי רד

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1999 (בן 25) קאנטון (אנ'), אוהיו, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Michael Lamar White IV 
 שם במה:  Trippie Redd 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  Canton McKinley High School, Groveport Madison High School 
 עיסוק:  ראפר, זמר, פזמונאי
 סוגה:  היפ הופ • טראפ • אימו ראפ • רוק אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ
 שיתופי פעולה בולטים:  6ix9ine, XXXTentacion, ג'וס וורלד, ליל יאכטי
 מספר צאצאים:  1 בן או בת 
 https://trippieredd.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל לאמאר וייט הרביעי (באנגלית: Michael Lamar White IV; נולד ב-18 ביוני 1999), ידוע בשם הבמה טריפי רד (Trippie Redd), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
קריירה

במאי 2017, הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, A Love Letter to You. האלבום זכה במעמד "אלבום זהב" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. זמן קצר לאחר מכן, באוקטובר 2017, הוציא את מיקסטייפ ההמשך, A Love Letter to You 2. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-34 בבילבורד 200 וזכה להצלחה רבה, אך לא הצליח לשחזר את הצלחתו של האלבום הקודם.
ב-10 באוגוסט 2018, הוציא את אלבום הבכורה שלו, Life's a Trip. האלבום כולל הופעות אורח של דיפלו, יאנג ת'אג, טראוויס סקוט ועוד. האלבום זכה במעמד "אלבום זהב" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-9 בנובמבר 2018, הוציא את המיקסטייפ השלישי שלו, A Love Letter to You 3 אשר מהווה המשך לשאר המיקסטייפים הקודמים שלו. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-9 באוגוסט 2019, הוציא את אלבומו השני, !. האלבום כלל בתוכו שיר בשיתוף פעולה עם הראפר פלייבוי קרטי, "They Afraid of You", אך יום לאחר יציאתו, גנז טריפי את השיר מתוך האלבום בעקבות סכסוך עם הראפר.
ב-22 בנובמבר 2019, הוציא את המיקסטייפ הרביעי שלו, A Love Letter to You 4. האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 והפך לאלבום הראשון של טריפי רד לעשות זאת.
בשנת 2021 הוציא סינגל "Miss the Rage" ביחד עם פלייבוי קרטי ובהמשך הוא נכלל באלבום החדש.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: Life's a Trip
2019: !
2020: Pegasus
2021: Trip At Knight
2023: Mansion Musik
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2017: A Love Letter to You
2017: A Love Letter to You 2
2018: A Love Letter to You 3
2019: Old Self
2019: A Love Letter to You 4
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2016: Awakening My InnerBeast
2016: Beast Mode
2016: Rock the World, Trippie
2017: White Room Project
2017: A Love Letter You'll Never Get
2017: Angels and Demons
2018: TR666+!$ 1400/800
הערות שוליים

1 2  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Trippie Redd, Billboard
↑  Trippie Redd’s New Playboi Carti Collab “They Afraid Of You” Disappears From Streaming Services, Genius (באנגלית)
↑  Trippie Redd Rules With First No. 1 Album on Billboard 200 Chart, Billboard, ‏2019-12-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1174749806  LCCN: n2019001272  MusicBrainz: 8032cf05-d916-4b2a-9c53-6e75d4a24bd8  VIAF: 7591154741661653110001   WorldCat (עם VIAF): 7591154741661653110001
טיבור מראי

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1924 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  12 בנובמבר 2020 (בגיל 96) פריז, צרפת 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1946)  Pázmány Péter Catholic University 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1953)  אימרה נוג' (2002)  מפקד עם כוכב של מסדר ההצטיינות של הונגריה (2009)  Pro Cultura Hungarica Award (2004)  גונדל (2004)  צלב המפקדים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית (1994)  פרס לזכר ג'וזף פוליצר (1992)  לגיון הכבוד (1997)  פרס אטילה יוז'ף (1951)  פרס אטילה יוז'ף (1952) 
 
טיבור מראי (בהונגרית: Méray Tibor; בודפשט, 6 באפריל 1924 – פריז, 12 בנובמבר 2020) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט, ופרס אטילה יוז'ף חבר מייסד של האקדמיה לספרות דיגיטלית.
ביוגרפיה

מראי נולד במשפחה יהודית. אביו היה מורה. בילדותו התגורר בבית ברחוב ושלני 13 עם הוריו. הוא סיים את לימודיו בתיכון בגימנסיה על שם אימרה מדאץ'. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). לאחר הכיבוש הגרמני של הונגריה בשנת 1944 הוא התגורר עם משפחתו בבנייני הטלאי הצהוב ושרד את שלטון מפלגת צלב החץ בבריחה והסתתרות בעיר סגד. הוא קיבל תעודת הוראה לתיכון במקצועות הונגרית-לטינית בשנת 1946 באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט. משנת 1945 היה חבר במפלגה הקומוניסטית ההונגרית.
בשנת 1946 הפך לעיתונאי של היומון "סבאד נאפ" (Szabad Nép) ומאוחר יותר הפך לכתב העיתון בצפון קוריאה. הוא קשור להתפשטות בהונגריה של התעמולה הקומוניסטית על "מלחמת החיידקים" האמריקאית שבשנת 1957, לאחר הגירתוכינה מופרך לחלוטין. בשנת 1953 הוענק לו דרגת הכסף של פרס קושוט על "דיווחים בעלי ערך ספרותי פוליטי על מאבק הגבורה של העם הקוריאני". מאוחר יותר הפך לכתב העיתון בברלין.
הוא היה העורך האחראי של כתב העת הספרותי צ'ילאג (Csillag - פירושו: כוכב) משנת 1947 עד 1949. הוא כיהן כמזכיר המפלגה ב"אגודת הסופרים ההונגרית" בשנים 1953–1954. בין השנים 1954 עד 1955 עבד בוועדת העורכים של מערכת היומון. הוא סולק בשנת 1955 בגין תמיכתו במדיניותו של אימרה נאג'. בשנת 1956 הפך לחבר במערכת של "שלום וחופש". לאחר פרוץ המרד ההונגרי ב-23 באוקטובר במאמר שכתב ב-26 באוקטובר 1956 הצדיק ותמך במדיניותו של אימרה נאג' בעיתון נפסבה. בשנת 1957 היה עליו לברוח מהנקמה שהייתה צפויה ונסע לפריז דרך יוגוסלביה. הוא היגר עם אשתו וילדם, הם לא יכלו לחזור להונגריה במשך עשרות שנים.
עבודתו

טיבור מראי בגלות היה תחילה עיתונאי של "הסקירה של בריסל". בשנת 1962 הפך לאחד העורכים ובשנים 1971–1989 בפריז הפך לעורך הראשי של כתב העת הספרותי בשפה ההונגרית של "עיתון ספרותי" (Irodalmi Újság), ולסדרה השייכת של הספרים של כתב העת. בשלבים הראשונים של הגירתו פרסם את כתביו בשם אלמר אשבוט ותחת שמות בדויים אחרים. הוא פעל רבות כדי להשאיר את זיכרון מהפכת 1956 ער, רבים מכתביו וספריו עסקו במרד ההונגרי. ספרו "חייו ומותו של אימרה נוג'" במהדורה הראשונה יצאה לאור בהונגרית במינכן בשנת 1978, בשנת 2006 הגיע למהדורה השמינית. מספר פעמים יצא לאור גם ספרו "סערה מחטאת, תוספות להיסטוריה של תקופה (1949–1956)".
הוא כתב גם תסריטים, רומנים ועבד בעיתונות עד מותו. כתביו הופיעו גם בעיתון הפריסאי לה מונד, כמו גם בגופים צרפתיים מובילים רבים אחרים.
חברות ארגונית

אגודת הסופרים ההונגרית (מאז 1945)
האגודה הלאומית של עיתונאים הונגרים (MÚOSZ) (חבר מאז 1946, חבר לנצח מאז 1997)
מועדון PEN ההונגרי (מאז 1957)
PEN קבוצת גלות צרפת (מזכ"ל ואחר כך סגן נשיא)
מייסד מוזיאון פיזארו בפונטואס
אגודת פיזארו הבינלאומית (סגן נשיא מאז 1975)
הליגה ההונגרית לזכויות אדם ואזרח (בפריז) (נשיא מאז 1985, 1997)
נשיא קרן הבית ההונגרי בפריז (מאז 1998)
פרסים

פרס אטילה יוז'ף (1951, 1952)
פרס קושוט (1953)
פרס זיכרון ליוזף פוליצר (1992)
הצלב האמצעי של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה ( 1994 )
לוח זיכרון אימרה נוג' (1994)
פרס פרפר הזהב (אוקטובר 1996 לרגל המפגש העולמי של יוצרי הסרטים ההונגרים)
לגיון הכבוד של הרפובליקה הצרפתית (1997)
עט הזהב (2000)
עיטור אימרה נוג' (2002)
פרס גונדל לאמנות (2004)
פרס (Pro Cultura Hungarica) (2004)
הצלב האמצעי של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה עם הכוכב (2009)
אזרח כבוד של בודפשט (2009)
לקריאה נוספת

ביוגרפיה של טיבור מיראי מאת גאבור מוראני
חוג מיקש קלמן ההולנדי
30 שנה לסדרת הראיונות של שינוי המשטר, מידע גם על כך
לקסיקון ספרותי הונגרי
הערות שוליים

↑  Méray Tibor emlékére (2020. november 13.) Népszava .)
↑  Méray Tibor: az élet tele van véletlenekkel (2014. április 5.) Népszava 3.)
↑  "Egy és más Méray Tibortól". Irodalmi Jelen. 2012-10-18.
↑  A Kossuth-díj hőskora - Az alkotómunka frontján, Magyar Narancs, 2008/10
↑  a Magyar Írók Szövetségének folyóirata, megjelenés: 1.1947:1(december 1.)--10.1956:10(okt.)
↑  Az Irodalmi Újság könyvsorozata rövidítve: I.U.S., e könyvsorozatnak egy másik sorozata volt a Politikai perek c. sorozat
↑  Újváry "Griff" K. 388 o.
↑  Budapest, Noran Könyvek Kft. 438 o. ISBN 9637416757
↑  Aczél Tamással írta. Budapest, Noran Könyvek Kft. 456 o. ISBN 9637416838. Első kiadása Londonban jelent meg angol nyelven, 1960-ban.
↑  pld. 9-es kórterem, rendezte Makk Károly, 1955
↑  pld. Búcsúlevél, Párizs, 1965.
↑  A párizsi vártán : írások a Szajna mellől. Marosvásárhely, Mentor, 2000. ISBN 9738002346
↑  Le Figaro, Franc-Tireur, L’Express, Paris-Match, Les Temps Modernes, l’Esprit, Nouvelle Revue Française, Les Cahiers d’Histoire Sociale, Les Cahiers de l’Est, Miroir de l’Histoire
↑  koreai tudósításaiért
↑  Életműve elismeréseként kapta
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265205105171  PLWABN: 9810698859905606  BIBSYS: 98026361  BnF: cb119156060 (data)  CiNii: DA07920084  GND: 127170804  ICCU: IEIV012254  ISNI: 0000 0003 7420 2222  LCCN: n84052924  LNB: 000012177  NDL: 00524011  NKC: skuk0004059  NTA: 072139676  SUDOC: 027023389  VIAF: 3487516   WorldCat (עם VIAF): 3487516
טאיאסו לבן-שפתיים

| טאיאסו לבן-שפתיים |
| --- | --- |
 טאיאסו לבן-שפתיים
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי חזיר
משפחה:: פקאריים
סוג:: פקארי
מין:: טאיאסו לבן-שפתיים
שם מדעי
 Tayassu pecari ‏לינק, 1795
תחום תפוצה


טאיאסו לבן-שפתיים (שם מדעי: Tayassu pecari) הוא מין יחיד בסוג פקארי (Tayassu) ממשפחת הפקאריים. הטאיאסו לבן-השפתיים נפוץ באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית, והוא מין הפקארי הגדול ביותר.
מאפיינים

חרטומו של הטאיאסו לבן-השפתיים ארוך, צווארו עבה, ראשו גדול והוא בעל זנב קטן שאורכו מגיע ל-15 עד 55 מילימטרים. אורך גופו של הטאיאסו לבן-השפתיים הוא בין 75 סנטימטרים עד מטר, גובהו 44 עד 58 סנטימטרים ומשקלו 14 עד 40 קילוגרם. לטאיאסו לבן-שפתיים בלוטות ריח גביות המשמשות לסימון הטריטוריה ולזיהוי חברי קבוצתו.
היריון נקבת הטאיאסו לבן-השפתיים נמשך 169 יום, ובסופו נולדים בין 1 ל-4 גורים. הגורים לומדים לרוץ מספר שעות לאחר לידתם וכבר ביום שלמחרת מסוגלים להתלוות לאמם.
הטאיאסו לבן-השפתיים פעיל גם ביום וגם בלילה. הוא נוהג לחיות בעדרים שמורכבים מ-50 עד ליותר מ-300 פרטים של זכרים ונקבות מכל הגילאים. הם נודדים יחדיו במטרה לתור אחר מזון ומים ביתר יעילות והתנהגות זו של נדידה בעדרים מגנה עליהם מטורפים שונים כגון היגואר.
הטאיאסו לבן-השפתיים הוא אוכל-כול וניזון מפירות, שורשים, פקעות, עשבים וחסרי חוליות.
הערות שוליים

↑  טאיאסו לבן-שפתיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ע"פ החלטות האקדמיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1141391147
טוגו במשחקים האולימפיים

טוגו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה מאולימפיאדת מונטריאול (1976), לאחר שהצטרפה לחרם שהובילו מדינות אפריקה על המשחקים בשל סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי הפרה את הסנקציות שהוטלו על דרום אפריקה וקיימה משחק מול נבחרתה. ב-1980 שוב נעדרה מהמשחקים, לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), משתתפת טוגו במשחקים ברציפות. במשחקי החורף השתתפה טוגו לראשונה באולימפיאדת סוצ'י (2014), אליה שלחה שתי נציגות.
הטוגולזי היחיד שזכה במדליה אולימפית הוא חותר הקיאק בנז'מן בוקפטי, שזכה במדליית הארד במקצה הסלאלום באולימפיאדת בייג'ינג (2008). בוקפטי, יליד צרפת, ייצג את טוגו בהיותו בעל אזרחות טוגולזית, אף שביקר בה רק פעם אחת קודם לכן, בילדותו. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים בוקפטי במקום העשירי.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת מינכן (1972): 0
אולימפיאדת מונטריאול (1976): לא השתתפה
אולימפיאדת מוסקבה (1980): לא השתתפה
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
אולימפיאדת סיאול (1988): 0
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת לונדון (2012): 0
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| סך הכל | 0 | 0 | 1 | 1 |
טוגאי ביי

| --- | --- |

דיוקן דמיוני; פרט מתוך הציור "חמלניצקי וטוגאי ביי לפני לבוב" מאת יאן מטייקו, 1885
 לידה:  1601 
 פטירה:  30 ביוני 1651 (בגיל 50 בערך) ווהלין, כתר ממלכת פולין 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
טוּגָאי בֵּיי (בכתיב ערבי: طوغاي بگ; 1601 – 30 ביוני 1651) היה נסיך ומצביא טטרי קרימאי.
חייו

המִירזַא (נסיך) טוגאי היה בן לאַרְגִינִים, אחד מארבעת השבטים הנאצלים של חאנות קרים. בינואר 1644 הוביל חיל טטרים גדול לפשיטה על נחלות האיחוד הפולני-ליטאי. ב-30 בחודש הושג בידי צבאות הכתר בראשות ההטמאן סְטַניסְלַב קוֹנְייֶצְפּוֹלְסְקִי והמגנאט ירמי וישניובייצקי, באוֹחְמָטיב הסמוכה לצ'רקאסי. בקרב שהתחולל ספגו הטטרים את התבוסה הכבדה ביותר בתולדות פשיטותיהם על האיחוד. הסיים הפולני-ליטאי התעודד והורה על הפסקת תשלום הכופר השנתי. ההתמרמרות שעורר הכישלון בקרב המירזות, לצד זעם מצד השער הנשגב בקושטא, הביאה להדחת הח'אן מחמט הרביעי ולהכתרת אסלאם השלישי גיראי. השליט החדש עמד על כך שהשלום יישמר. השקט הכפוי הביא את הח'אנות לסף מלחמת אזרחים ב-1645. את התואר ביי קיבל טוגאי עם מינויו למושל אוֹר קָאפּי, שאירע בערך ב-1646. הוא איבדו במהרה, כנראה עקב זיהויו עם הנוטים למרד, אך זכה בו שוב לאחר שהושגה רגיעה והווזיר הגדול סַפְר עַאזִי חזר למשרתו בנובמבר 1647.
במרץ 1648 הגיע לחצר הח'אן בבָּחְצִ'יסַרָאי הקוזאק בוגדן חמלניצקי, שביקש תמיכה במרד שתכנן נגד האיחוד. אסלאם, שהיה נתון בלחץ כבד מכל הצדדים – העות'מאנים דרשו שקט כדי לאפשר להם להתמקד במלחמתם נגד הרפובליקה של ונציה, ומאידך פרץ רעב בקרים והמירזות תבעו היתר לבוז ביזה – היסס. לבסוף לא ערך הכרזת מלחמה או כל הצהרה רשמית אלא שלח את טוגאי ביי בראשות 4,000 פרשים לסייע לחמלניצקי. המהלך הוצג על ידי היסטוריונים שונים ככניעה למושל אור קאפי העצמאי-למחצה, או לחלופין כמהלך מחושב מצד הח'אן שנועד לאפשר לו להתנער מאחריות במקרה והיוזמה תתגלה ככישלון. בתמורה לשיגור הכח הותר לאנשיו ליטול שלל ולשבות עבדים ככל שיחפצו.
מעורבות החיל הטטרי הפכה את מרד חמלניצקי להצלחה מעל ומעבר לכל התקוממות קוזאקים בעבר. הפרשים שיחקו תפקיד מכריע בניצחון הגדול בקרב קורסון, ב-26 במאי 1648, בו הודבר צבא הכתר. לידי הביי נפלו שני הטמני (מצביאי) פולין-ליטא, מִיקוֹלָאי פּוֹטוֹצְקִי ומָרְצִ'ין קָלִינוֹבְסְקִי, שנפדו שנתיים לאחר מכן תמורת הון גדול. בנוסף לאצילים והחיילים, שבו הטטרים מכל הבא ליד בקרב האוכלוסייה ובזזו רכוש רב. מיד לאחר קורסון שב טוגאי ביי לקרים עם חילו, כדי למכור את אלפי העבדים שתפס; אומדן מופרז של בן הזמן נקב ב-40,000 איש שהגיעו לשווקים בח'אנות. הצלחותיו דרבנו את אסלאם השלישי ואת העות'מאנים לתמוך בהמשך מעשי האיבה. ביולי שב טוגאי לזירה בראש כח משולש, 11,000 פרשים. ב-23 בספטמבר נחלו הוא וחמלניצקי ניצחון גדול בפילאבצי, ולא נותר כל צבא של ממש בינם לבין הבירה ורשה. אנשיו המשיכו בנטילת שלל במרץ. בקרב היהודים, שסבלו מעשי טבח רבים מהקוזאקים, היה מקובל לראות את הטטרים כהצלה מאחר ששמרו על שבוייהם בחיים. עם זאת, הם היו מעוניינים בעבדים רווחיים, ולעיתים שרפו חיים זקנים וחולים שהיו עלולים להכביד על השיירות. בספר יוון מצולה שחיבר נתן נטע הנובר אודות גזירות ת"ח-ת"ט הוא נזכר פעם אחת כ"טוהאי בֵיא". חמלניצקי רכש לו הערכה רבה, ובין השניים שררו יחסי אמון מלאים: באחד ממכתביו התייחס אליו כ"אחי, נשמתי, הבז היחיד בעולם!"
הביי הוסיף ונטל חלק בקרבות האחרים נגד פולין-ליטא. ב-28 ביוני 1651 נפגשו צבאות שני הצדדים בסמוך לברסטצ'קו, במה שהיה לקרב הגדול ביותר של המרד. הוא מת בלחימה ביום הראשון או השני של המערכה, לפי גרסה אחת מפגיעת פגז סמוך לח'אן אסלאם עצמו. דמותו הופיעה בספר "אש וחרב" של הנריק סנקביץ' וביצירות ספרותיות וקולנועיות אחרות אודות המאורעות.
הערות שוליים

↑  Dariusz Kolodziejczyk, The Crimean Khanate and Poland-Lithuania: International Diplomacy on the European Periphery (15th-18th Century), BRILL, 2011. עמ' 154, 158, 161.
↑  Zygmunt Abrahamowicz, Historia Chana Islam Gereja III, Naukowe, 1971. עמ' 162-163.
↑  Davies, Brian L. Warfare, State and Society on the Black Sea Steppe: 1500-1700. Routledge (2007). עמ' 97, 104 311;
↑  Mykhailo Hrushevsʹkyi, History of Ukraine-Rus': The Cossack Age, 1626-1650, Canadian Institute of Ukrainian Studies Press, 2002. עמ' 264.
↑  Magocsi, Paul Robert, A History of Ukraine: The Land and Its Peoples, University of Toronto Press, 2010. עמ' 218.
יהודה גלאנץ

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1958 (בן 66) בואנוס איירס, ארגנטינה
 מוקד פעילות:  ארגנטינה, ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 סוגה:  מוזיקה יהודית
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  J.M.N
 http://www.yehudaglantz.net/
 
יהודה חוליו גלאנץ (נולד ב-19 במרץ 1958, בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא מוזיקאי, מלחין, זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי ישראלי. גלאנץ הוא אחד היוצרים הבולטים של מוזיקה יהודית דרום אמריקאית. גלאנץ הוא רב-נגן: הוא מנגן על צ'רנגו, פסנתר, אקורדיון, סיקו, פינקויו, כינור, חליל פאן, כלי הקשה, גיטרות, מפוחית פה וקוואטרו. יהודה קיבל פעמיים את פרס המקום הראשון בפסטיבל הכליזמרים בצפת על הביצועים והיצירות שלו. בשנת 2008 יזם והקים את פסטיבל רגלים בשכונת נחלאות בירושלים, פסטיבל שהתקיים במשך שלוש שנים בחגים סוכות ופסח ומשך אליו אלפי מבקרים.
קורות חיים

גלאנץ נולד וגדל בארגנטינה למשפחה חילונית. כשהיה בגיל 5 התחיל ללמוד אקורדיון עם מורה פרטי ולאחר מכן כשאביו ראה שיש לו כישרון מוזיקלי, החליט להכניס אותו לבית ספר למוזיקה.
בגיל 6 הוא החל לשיר במקהלה של בית הכנסת על-שם מקס נורדאו בבואנוס איירס עם בני דודיו, התחיל ללמוד כינור בקונסרבטוריון ובמקביל ניגן על פסנתר וגיטרה. בגיל 16 החל להופיע עם להקה של צעירים '"אל קנטו דה טודוס"' (el canto de todos), בגיל 17 נסע לברזיל שם למד לנגן במשך שנתיים בוסה-נובה וסמבה ורכש מיומנות בגיטרה וכלי הקשה שונים, שם הושפע רבות מהמוזיקאים אנטוניו קרלוס ז'ובים וז'ילברטו ז'יל. בגיל 21 הגיע לארץ לביקור והחליט להישאר. הוא קיבל מלגה מהאקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים, ולמד פסנתר וקומפוזיציה עם המורה נחום פרפרקוביץ. בגיל 22 החל לנגן על צ'רנגו וחלילים מבמבוק. גלאנץ הלחין וכתב מוזיקה בסגנון מקורי והופיע עם מוזיקת פיוז'ן יהודי דרום אמריקאי, בוסה נובה וג'אז בפאבים ומקומות קטנים.
השהייה בארץ עוררה אצלו שאלות רבות על יהדותו והוא החל תהליך של חזרה בתשובה וכך שילב בלחניו מקצבים דרום-אמריקאים ומילים מהמקורות. השילוב עורר התעניינות רבה בארץ ובעולם ומאז הוא מופיע בקהילות רבות ברחבי העולם בארצות הברית, קנדה, דרום אפריקה, אוסטרליה, אירופה, דרום אמריקה וישראל.
אב לעשרה ילדים וסב לשלושה עשר נכדים.