stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל
הצהרת טראמפ (נאום ירושלים) > תגובות מנהיגים לנאום > ישראל, הפלסטינים ומדינות שפעלו בעקבות הכרת ארצות הברית

ישראל ראש הממשלה בנימין נתניהו כינה את ההצהרה "יום היסטורי", וקרא למדינות נוספות להכיר בירושלים וללכת בעקבות ארצות הברית. הוא הוסיף כי כל הסכם שלום יתבסס על ההכרה כי ירושלים היא בירת ישראל. נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בירך על ההכרזה ואמר ש"אין מתנה יפה וראויה מזו במלאת 70 שנים להקמת מדינת ישראל". ההכרזה התקבלה בברכה ובשמחה בכלל המערכת הפוליטית, למעט מרצ והרשימה המשותפת.
הרשות הפלסטינית נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס הגיב להחלטה ואמר כי "הממשל האמריקני, בהחלטתו בעניין ירושלים, החליט להפר את כל ההחלטות הבין-לאומיות ולהתעלם מהקונצנזוס הבין-לאומי. הצעדים המגונים האלה למעשה ממוטטים את כל המאמצים של תהליך השלום. ארצות הברית למעשה הודיעה על נסיגתה מתפקידה כנותנת חסות למשא ומתן. הצעדים האלה תורמים לארגונים הקיצוניים שמעוניינים לגרור את האזור למלחמת דת. זה יוביל למלחמות שלא יהיה להן סוף. אנו מזהירים מפני כך כבר זמן רב". בהמשך השווה בין הנאום להצהרת בלפור, הגדיר אותו כ"סטירת המאה" לפלסטינים והצהיר כי לארצות הברית לא יהיה תפקיד בתהליך השלום. סאיב עריקאת, מבכירי הרשות הפלסטינית ומי שאחראי מטעמה על ניהול המשא ומתן עם ישראל, הגיב להחלטה באופן חריף וטען כי "הכרזת טראמפ סיימה את תפקידה של ארצות הברית בתהליך השלום".
גואטמלה שרת החוץ של גואטמלה סנדרה חוב אמרה כי גואטמלה תומכת בהצהרת טראמפ בכך שירושלים היא בירת ישראל. ב-16 במאי, יומיים לאחר העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים, העבירה גואטמלה את שגרירותה לירושלים.
הצהרת טראמפ (נאום ירושלים) > תגובות מנהיגים לנאום > מדינות אירופה

האיחוד האירופי שרת החוץ של האיחוד האירופי, פדריקה מוגריני, הביעה את דאגתה מהצהרתו של טראמפ והביעה חשש כי ההכרזה "עלולה להחזיר אותנו לימים אפלים".
רומניה יו"ר הפרלמנט הרומני הצהיר על תמיכתו בהעברת השגרירות לירושלים.
רוסיה משרד החוץ של רוסיה הזהיר לפני הנאום שהחלטת ארצות הברית להכיר בירושלים כבירת ישראל עלולה להוביל להסלמה בסכסוך הישראלי-פלסטיני.
צ'כיה ממשלת צ'כיה הודיעה כי היא מכירה בירושלים המערבית כבירת ישראל, ונשיאה מילוש זמאן הודיע על תמיכתו בנאום ובצעד העברת השגרירות ואמר כי גם צ'כיה תפעל כך. לעומתו, ראש ממשלת צ'כיה אנדריי באביש אמר כי "רעיון העברת השגרירות לא טוב". בחודש מאי 2018, הייתה צ'כיה, בין המדינות האירופיות שהתנגדו ליוזמה הצרפתית לפרסום הודעת גינוי מטעם כל 28 המדינות החברות באיחוד האירופי נגד העברת השגרירות האמריקנית לירושלים. ובכך סוכלה הכוונה להוציא את הודעת גינוי.
צרפת נשיא צרפת עמנואל מקרון אמר כי "ההחלטה הזו היא החלטה מצערת שהולכת נגד החוק הבין-לאומי ונגד מועצת הביטחון של האו"ם" וכי "הסטטוס של ירושלים הוא עניין של ביטחון בין-לאומי שישפיע על הקהילה הבין-לאומית כולה."
גרמניה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל אמרה שהיא מתנגדת להחלטתו של טראמפ, ושמעמדה של ירושלים צריך להיקבע כחלק ממשא ומתן בין ישראל לפלסטינים.
הממלכה המאוחדת ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי טענה כי "אנחנו לא מסכימים עם ההחלטה האמריקנית להעביר את השגרירות לירושלים ולהכיר בירושלים כבירת ישראל לפני הסכם קבע".
הונגריה ראש ממשלת הונגריה, ויקטור אורבן, אמר כי האפשרות להעביר את השגרירות בישראל "כלל לא עלתה על הפרק". עם זאת הונגריה הייתה בחודש מאי 2018, בין המדינות האירופיות שהתנגדו ליוזמה הצרפתית לפרסום הודעת גינוי מטעם כל 28 המדינות החברות באיחוד האירופי נגד העברת השגרירות האמריקנית לירושלים. ובכך סוכלה הכוונה להוציא הודעת גינוי.
הצהרת טראמפ (נאום ירושלים) > תגובות מנהיגים לנאום > העולם הערבי והמוסלמי

מדינות מוסלמיות רבות, הביעו מחאה על הודעתו של טראמפ.
טקס העברת השגרירות > אירועים נלווים

יום לפני הטקס, ב-13 במאי ערך משרד החוץ אירוע לכבוד המשלחת האמריקאית לטקס. באירוע השתתפו נציגי 23 מדינות נוספות, בהם נציגי 4 מדינות האיחוד האירופי: אוסטריה, הונגריה, רומניה וצ'כיה. ראש ממשלת ישראל האיץ בנציגי המדינות הזרות ללכת בעקבות ארצות הברית ולהעביר את שגרירויותיהן בישראל לירושלים.
אוסטריה – אוסטריה
אלבניה – אלבניה
אנגולה – אנגולה
אתיופיה – אתיופיה
בוסניה והרצגובינה – בוסניה והרצגובינה
גואטמלה – גואטמלה
גאורגיה – גאורגיה
הונגריה – הונגריה
הונדורס – הונדורס
הרפובליקה הדומיניקנית – הרפובליקה הדומיניקנית
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
זמביה – זמביה
טנזניה – טנזניה
מיאנמר – מיאנמר
מקדוניה – מקדוניה
ניגריה – ניגריה
פרגוואי – פרגוואי
צ'כיה – צ'כיה
הרפובליקה של קונגו – הרפובליקה של קונגו
קמרון – קמרון
קניה – קניה
רואנדה – רואנדה
רומניה – רומניה
באותו יום התקיים במלון וולדורף אסטוריה ירושלים כנס מיוחד של ארגון הקהילה היהודית האורתודוקסית בארצות הברית (OU (Orthodox Union לרגל העברת השגרירות. בכנס נכחו גם המשלחת האמריקאית לטקס. הרב הראשי לישראל יצחק יוסף ביטא בכנס את רחשי ליבו: ”במשך שנים נלחמת ישראל על הצדק, על האמת, מלחמה לא קלה מול עולם של שנאה ורשע, מול אנטישמיות בלתי פוסקת, אבל סופה של אמת לצאת לאור.”
בבוקרו של יום העברת השגרירות התכנסו בירושלים כ-200 בכירים אמריקאים וישראלים, בהם מושל פלורידה ריק סקוט, מגיש פוקס ניוז מארק לוין, השר אורי אריאל וסגנית שר החוץ ציפי חוטובלי, "לחגוג את היום ההיסטורי של העברת השגרירות האמריקאית לירושלים, בתקווה שיהודה ושומרון יקבלו גם הם הכרה רשמית כחלק בלתי נפרד ממדינת ישראל". מושל פלורידה הכריז על תמיכתו בהעברת השגרירות ועל הידידות העמוקה של מדינת פלורידה ומדינת ישראל.
משלחת הקונגרס לטקס, שכללה את הסנטורים לינדזי גרהאם מייק לי דין הלר וטד קרוז, ערכה מסיבת עיתונאים במלון המלך דוד. הסנאטור גרהאם הדגיש כי "העברת השגרירות משרתת אינטרסים ביטחוניים: גבולות מתפוררים סביבנו. על הישראלים לראות זאת כאילו חיל הפרשים מגיע לעזרתם."
סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי העניקה לאחר הטקס לאיוונקה טראמפ "עגילי הלני המלכה" מעיר דוד ומסרה לה מכתב הוקרה על פועלה בהעברת השגרירות לירושלים. שגריר ישראל באו"ם דני דנון העניק לשגרירת ארצות הברית באו"ם ניקי היילי העתק של מטבע מתקופת המרד הגדול עליו הוטבעו המילים "חירות ציון", והודה על תמיכתה בהעברת השגרירות לירושלים.
השר לענייני ירושלים, זאב אלקין, הכריז לאחר הטקס, בכנסת, כי יוענק לדונלד טראמפ אות "מגן ירושלים".
כעבור יומיים, ב-16 במאי, התקיים בירושלים טקס חנוכת שגרירות גואטמלה לירושלים בהשתתפות נשיא גואטמלה, ג'ימי מוראלס ובכירים בממשלתו.
טקס העברת השגרירות > סיקור תקשורתי

בתקשורת הישראלית טקס העברת השגרירות עמד בראש הכותרות. העיתונים "ישראל היום", "ידיעות אחרונות" ו"מעריב השבוע" הקדישו לטקס את כותרותיהם הראשיות ביום הטקס ולמחרת הטקס.
על סיקור הטקס בישראל ובעולם העיבו המהומות בגבול רצועת עזה, שהגיעו לשיא באותו יום, בו נמנו 61 הרוגים פלסטינים מאש צה"ל, מספר רשתות טלוויזיה ברחבי העולם שידרו משני המוקדים בו זמנית באמצעות מסך מפוצל. גם בעיתונות העולמית הכתובה ציינו מספר עיתונים את שני האירועים בכותרות ראשיות.
פוקס ניוז מתח ביקורת על אופן הסיקור של כלי תקשורת אחרים את חנוכת השגרירות והעימותים בגבול רצועת עזה ב-14 במאי. רשת פוקס עצמה שיגרה לירושלים את הכתבת הבכירה ג'נין פירו שסיקרה את התמיכה הרבה של תושבי ירושלים בהעברת השגרירות.
שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן התראיין לאחר הטקס לרשת NPR ואמר, בין היתר, כי ”העובדות הן שישראל כבשה את השטח מידי ירדן. לא שלטו כאן פלסטינים. גם שליטתה של ירדן בירושלים וביהודה ושומרון הוכרה רק על ידי בריטניה ופקיסטן, כך שמבחינה בין-לאומית לא ממש היו לירדן זכויות משפטיות. מבחינה זו, זכויותיה של ישראל בירושלים באותה עת, היו גבוהות לאין ערוך”. פרידמן הוסיף ש”הפלסטינים תמיד החזיקו ב'זכות וטו' על החלטות של ארצות הברית ומדינות אחרות להכיר בירושלים כבירת ישראל. הנשיא טראמפ ביטל את המצב הזה, כי הוא פשוט לא נכון ולא הגיוני”.
ראו גם

הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן
תוכנית השלום של הנשיא טראמפ
הסכמי אברהם
מעמדה הבין-לאומי של ירושלים
יוסף הלוי

ערך זה עוסק במזרחן ובלשן יהודי צרפתי. אם התכוונתם לצייר ישראלי, ראו .
| --- | --- |

הלוי ב-1886
 לידה:  15 בדצמבר 1827 אדירנה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1917  (בגיל 89 בערך) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  מזרחנות, ארכאולוגיה, בלשנות
 מקום מגורים:  צרפת, טורקיה
 מוסדות:  סורבון  אקול פראטיק דה אוטז אטיד 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 תרומות עיקריות
 חקר ביתא ישראל, חקר כתובות שבאיות בתימן, חקר המקרא והחייאת השפה העברית
 
פרופסור יוסף הלוי (בצרפתית: Joseph Halévy;‏ 15 בדצמבר 1827 – 7 בפברואר 1917) היה יהודי-צרפתי ממוצא טורקי ששימש כמחנך ומורה לעברית, משורר, חוקר מקרא, בלשן, מזרחן, ארכאולוג ונוסע נודע, מראשוני המכירים ביהדותם של יהודי אתיופיה ומבין אלו שקדמו לאליעזר בן-יהודה בהחייאת השפה העברית.
אישיותו ותחומי פעילותו > אישיותו

בספרו "שלושה שקדמו לבן יהודה", כותב שלמה הרמתי כי יש לראות בהלוי אבי ההשכלה העברית והכללית של יהדות טורקיה. עוד כותב הרמתי כי תמוה בעיניו מדוע לא זכה הלוי להוקרה והערכה כפי שהיה ראוי להן.
על אישיותו יעידו מה שכתבו עליו ראובן בריינין ונחום סוקולוב, שעליהם הותיר הלוי רושם רב. בריינין, שנפגש עמו בפריז מספר פעמים, כתב עליו: ”אחד החכמים המצוינים אשר התוודעתי אליהם בימי שבתי בפריז, ואשר השאירו רושם ברור ועמק בזיכרוני הוא יוסף הלוי”. סוקולוב, שנפגש אף הוא עם הלוי מספר פעמים, כתב עליו: ”הגאון הזה, היחיד בין חכמי הספרדים ברוחב חכמתו, העולמית. זה היה בוצינא דנהורא! זה היה פרופסור מורה הדור ויהודי לאומי חובב ציון, שאין דוגמתו! בכל פעם שהייתי בפריז, ביקרתיו ולמדתי ממנו הרבה”.
אישיותו ותחומי פעילותו > חינוך והנחלת השכלה

הלוי היה חלוץ שיפור וחידוש ה"חדרים המסורתיים" והפיכתם ל"חדרים מתוקנים", ופעילותו זו התבטאה ביצירת תוכנית לימודים חדשה לתלמוד תורה שניהל באדירנה, וכללה מיזוג בין תורה לדרך ארץ, השכלה עברית ולאומית. מלבד חינוך הצעירים, עסק רבות גם בהפצת השכלה כללית בקרב המבוגרים באדירנה.
כשהחל ללמד בבית המדרש למורים בפריז, התעקש ללמד את תלמידיו (מורים לעתיד) בשפה העברית ובשיטת "עברית בעברית", אף על פי שכי"ח לא דרשו זאת כדי לקבלם כמורים ברשת. בשל רצונו להנחיל את השפה העברית להמונים כשפה המשמשת לדיבור ולא רק לכתיבה וקריאה, אפילו בשיעורי היסטוריה הורה לתלמידים לבצע תרגילי תרגום בעברית, אף על פי שבפועל לא נצרכו לה. בתחילה לא גילו התלמידים אהדה רבה להתעקשותו להורות בשפה העברית, אך הוא לא התייאש והמשיך ללמד את שיעוריו בשפה זו, ולאחר תקופה הצליח למשוך אהדה רבה.
על השפעתו של הלוי על אליעזר בן-יהודה באותה תקופה ששימש כמורה בפריז, כתב יוסף קלוזנר: ”אין כמעט ספק בדבר, שבן יהודה תלמידו שמע מפיו את השקפותיו על שיבת ציון ועל תחיית הלשון העברית, והוא שזרע בנפשו של בן יהודה את הגרעין הראשון של ההכרה, שאפשר לדבר עברית ולחדש מילות בעברית”.
אישיותו ותחומי פעילותו > חיבת ציון וציונות

זיקתו לרעיון התחייה הלאומית התבטאה בהשתתפותו באספות רבות לטובת יישוב הארץ. בתרומתו לתחייה הלאומית במאה ה-19, הקדים בדעותיו הלאומיות והציוניות בנוגע לחיבת ציון את יהודה לייב פינסקר, פרץ סמולנסקין, משה לייב ליליינבלום ומשה הס. שמואל אברהם פוזננסקי כתב עליו כי ”היה מן חובבי ציון הראשונים... בכל מקום שיכול, בא בהצעותיו בדבר תחיית השפה ותחיית העם, בדבר יסוד בתי ספר עבריים”.
אישיותו ותחומי פעילותו > שירתו וכתביו

את ביכורי יצירתו בשירה ובפרוזה החל לפרסם כשניהל את בית הספר באדירנה. מוטיב מרכזי בשיריו היה שיבת ציון והחייאת השפה העברית, בהם אף ניתן לראות את זיקתו לרעיון התחייה הלאומית, ועם זאת הושפע משירת ספרד. ראובן בריינין הדגיש את מקוריות שירתו: ”סגולה מיוחדת יש לשירי הלוי, כי כולם מקוריים הם... אין בהם חיקוי”.
בשירו "תחי העברית", עוסק הלוי בהחייאת השפה וכותב:
שפה נעימה, עורי לחיים!

באהבה יקראוך בנייך

וכמו במבחר עת נעורייך

לבשי עדיים!

יגון ועצב נפשך בל יפחיד

עוד באפינו רוח נושבת

באל נשבענו כי רק המוות

בינינו יפריד.
אישיותו ותחומי פעילותו > חקר השפות והמקרא

לחוד מעיסוקו בשפות, עסק גם בחקר המקרא, ובהתבסס על מחקר בלשני שביצע, הציע פירושים חדשים למילים לא מובנות במקרא ופירוש משלו ל-25 הפרקים הראשונים של ספר בראשית. בשל בקיאותו בשפות שמיות, נלחם רבות באנשי אסכולת תורת התעודות. פרסומי אסכולה זו עוררו את התנגדותו החריפה, והוא ראה בתנועה של ביקורת המקרא מגמה אנטישמית מובהקת שמטרתה להשפיל את העם היהודי ותרבותו, וגורמת להשפעה שלילית רבה על הדור הצעיר. בפרסומיו בתחום זה הוכיח לחוקרים הגרמנים את השיבושים והסתירות במחקריהם. הוא מתח עליהם ביקורת וחשד כי רצונם היה להשפיל את כבוד הברית הישנה על ידי הפרכה, בעוד הם לא הפריכו את הברית החדשה, והמשיכו לקדש אותה בעיניהם. דבריו עשו רושם, והכריחו את מתנגדיו להתמודד עם הדברים.
הלוי התפרסם גם בגישתו העיקשת לפיה הלשון השומרית לא הייתה שפה בפני עצמה אלא כתיב מלאכותי שהומצא בידי כהני אשור ובבל, כדי לשרת רק אותם. המתנגד העיקרי לעמדה זו היה יוליוס אופרט. בוויכוח ארוך שהשניים ניהלו ידו של אופרט הייתה על העליונה.
רוב מחקריו ובכללם מחקרי המקרא פורסמו בחמישה כרכים בין השנים 1895–1914.
כתביו

פרסומיו העיקריים:
Mission archéologique dans le Yemen (1872).
Essai sur la langue Agaou, le dialect des Falachas (1873).
Voyage au Nedjrân (1873).
Études berbères, Epigraphie Lybique (1873).
Mélanges d'épigraphie et d'archéologie sémitiques (1874).
Études sabéennes (1875).
Études sur la syllabaire cunéiforme (1876).
Recherches critiques sur l'origine de la civilisation babylonienne (1877).
Essai sur les inscriptions du Safa (1882).
Mélanges de critique et d'histoire relatifs aux peuples sémitiques (1883).
La Prétendue Langue d'Accad, Est-Elle Touranienne? (1875).
La Nouvelle Évolution de l'Accadisme (1876–78).
Documents Religieux de l'Assyrie et de la Babylonie (1882). טקסט עם תרגום וביאור
Essai sur les Inscriptions du Safã (1882).
Aperçu Grammatical sur l'Allographie Assyro-Babylonienne (1885).
Essai sur l'Origine des Écritures Indiennes (1886).
La Correspondance d'Amenophis III. et d'Amenophis IV. Transcrite et Traduite (1891–93).
Les Inscriptions de Zindjirli, 1893, 1899. שני מחקרים
Nouvelles Observations sur les Écritures Indiennes (1895)
Recherches Bibliques (1895). סדרת מאמרים שראשיתם ב-REJ, ושלאחר שנת 1893 המשיכו להתפרסם ב-Revue Sémitique d'Épigraphie et d'Histoire Ancienne מיסודו של הלוי, ובשנת 1895 כונסו וראו אור כספר
Tobie et Akhiakar (1900).
Le Sumérisme et l'Histoire Babylonienne (1900).
Taazaze Sanbat, Ethiopic text and translation, (1902).
Le Nouveau Fragment Hébreu de l'Ecclésiastique (1902).
Les Tablettes Gréco-Babyloniennes et le Sumérisme (1902).
Essai sur les Inscriptions Proto-Arabes (1903).
Études Evangéliques (1903).
כתביו > פרסומיו בעברית

סדר תפלות הפלשים / נעתק מחבשית לעברית על ידי יוסף הלוי, פריז: J. Baer, תרל"ו 1877. (עברית וגעז; בצרפתית: Prières des Falachas)
ספר חנוך / מתרגם משפת כושית בעברית עם באור נרחב מאת יוסף הלוי, פריז: דפוס משה מרדכי צוקערמאנן, תרנ"ב.
מאמר על שמות ערי ארץ ישראל, ירושלים: דפוס א"מ לונץ, תר"ן.
מחברת מליצה ושיר - מסות ושירים, ירושלים: א"מ לונץ, ה'תרנ"ד
"ספורים תפעיליים בכתבי הקדש", בתוך: דוד גינצבורג ויצחק דובער מארקאן (עורכים), זיכרון לאברהם אליהו: קבוצת מאמרים בחכמת ישראל. לכבוד הרב אברהם אליהו הרכבי לזיכרון היום אשר בו מלאו שבעים שנה לימי חייו, פטרבורג – ברלין: דפוס צ"ה איטצקאווסקי, תרס"ט, עמ' 1–16.
ראו גם

ברוך בן יצחק מיטרני
נסים בכר
לקריאה נוספת

שלמה הרמתי, שלושה שקדמו לבן יהודה, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשל"ח 1978 (ספריה לתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל).
מאמרים:
שלמה הרמתי, "יוסף הלוי: בלשן וחובב ציון", לשוננו לעם, כז (תשל"ו), 195–236.
יוסף טובי, "הדין-וחשבון של יוסף הלוי על מסעו לתימן (1869–1870)", בתוך: יוסף דחוח-הלוי (עורך), מכתם ליונה: מחקרים בתרבות יהודי תימן ובסוגיות חברתיות וחינוכיות, תל אביב: אפיקים, תשס"ד, עמ' 209–239. (כולל תרגום לעברית של תיעוד ביקורו בצנעא על פי שני הדו"חות שפרסם)
ג'ורג' מנדל, "אליעזר בן-יהודה ופרופסור יוסף הלוי", ברית עברית עולמית, כנס 6 (תשמ"ח).
יהודה ניני, "מיוסף הלוי ושליחותו לגילוי כתבות שבאיות ועד מחלוקת "עקשים ודרדעים" בשנת תרע"ד, בתוך: ישראל ישעיהו, יוסף טובי (עורכים), יהדות תימן: פרקי מחקר ועיון, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשל"ו, עמ' 95–114.
שלמה שבא, "משני עברי ים סוף: יוסף הלוי, חוקר נודע, ערך מסעות בחבש ובתימן, גילה את הפלשים וכתב שירים עבריים", עת־מול: עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, ו, 1 [33] (תשמ"א), 18–20.
Moses Schorr, "Joseph Halévy 1827-1917", Deutsche Literaturzeitung, 1917, Nr. 19 (12. Mai), pp. 595–601; Nr. 20 (19. Mai), pp. 627–633. (בגרמנית)
לקריאה נוספת > על מסעותיו

מסעות חבשוש: ספורו של ר’ חיים בן יחיא חבשוש על מסעותיו עם יוסף הלוי בתימן המזרחית ועל חיי היהודים והערבים שם / תורגם מערבית עם הערות ומבוא על ידי שלמה דב גויטיין, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ט.
חזיון תימן, רויא אלימן: תצניף אלמתרגי לכרם אללה חיים ן’ יחיא ן’ סאלם אלפתיחי חבשוש תרנ"ד ... / יוצא לאור על ידי שלמה דב גויטיין (באנגלית: Travels in Yemen: an account of Joseph Halevy’s journey to Najran in the year 1870 / written in San’ani Arabic by his guide Hayyim Habshush; edited with a detailed summary in English and a glossary of vernacular words by S. D. Goitein), ירושלים: חברה להוצאת ספרים על ידי האוניברסיטה העברית, תש"א 1941. (בערבית יהודית ואנגלית)
חיים בן יחיא חבשוש, מסעות חבשוש: חזיון תימן - רויא אלימן: תרגום עברי ומקור ערבי; ההדיר, תרגם והקדים מבוא: שלמה דב גויטיין, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשמ"ג (1983 (מהדורת צילום: צילום התרגום העברי משנת תרצ"ט, והחלק הערבי הכתוב באותיות עבריות מתוך המהדורה העברית-אנגלית שהוצאה לאור על ידי האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת תש"א, בתוספת שערים חדשים ומפתחות)
Yémen / Hayîm Habshûsh; récit traduit de l’arabe yéménite et présenté par Samia Naïm-Sanbar, Arles: Actes sud, 1995. (בצרפתית)}
Bernard Nantet, Édith Ochs, À la découverte des Falasha: le voyage de Joseph Halévy en Abyssinie (1867), Paris: Editions Payot & Rivages, 1998 (Petite bibliothèque Payot. Voyageurs; P351). (בצרפתית)
הערות שוליים

↑  השניים האחרים היו ברוך בן יצחק מיטרני (1847–1915) ונסים בכר (1848–1931); ראו שלמה הרמתי, שלושה שקדמו לבן יהודה, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשל"ח 1978 (ספריה לתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל).
↑  שלמה דוב גוייטיין ההדיר והוציא לאור את הספר, גם במהדורה מקוצרת בשם "מסעות חבשוש".
↑  יוסף שטרית, רבי דוד אלקיים - משורר ומשכיל עברי במרוקו, באתר מורשת מרוקו
↑  האשכול, ד' ה'תרס"ב, עמ' 257
↑  אישים - כתבים נבחרים, ירושלים ה'תשי"ח, עמ' 329; ובאתר פרויקט בן-יהודה
↑  המגיד ה', גיליון 18, עמ' 93 - 94
↑  המגיד ו', גיליון 21, עמ' 166
↑  מוסדות לימוד לנערים שקמו ברוסיה באמצע המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ושימשו כמוסדות מעבר בין ה"חדר" הישן לבית הספר החדש
↑  י' קלוזנר, אליעזר בן-יהודה - סדרה לנוער, חוברת ע', עמ' 25 - 26
↑  י' קלוזנר, אליעזר בן-יהודה - סדרה לנוער, חוברת ע', עמ' 25
↑  ש"א פוזננסקי, ציון לשלושת חכמי ישראל, הצפירה 1917, גיליון 9 עמ' 2
↑  ראובן בריינין, פרופסור יוסף הלוי, האשכול ד', ה'תרס"ב, עמ' 261
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311165405171  BNE: XX1300181  BnF: cb135357215 (data)  GND: 116405309  ISNI: 0000 0000 6629 6191  LCCN: n84190371  Léonore: 179874  NKC: jo20211104892  NLA: 35857403  NTA: 073437468  RERO: 02-A003343515  SUDOC: 057470170  Trove: 1118510  VcBA: 495/133855  VIAF: 24763420   WorldCat (עם VIAF): 24763420 
יוסף הלוי
וויצ'ך סדורסקי

| --- | --- |

וויצ'יץ' סדורסקי בשנת 2017
 לידה:  5 ביוני 1950 (בן 74) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  אוסטרליה, פולין 
 השכלה:  הפקולטה למשפטים ומנהל באוניברסיטת ורשה  המכללה האוניברסיטאית ללימודי פדרליזם באאוסטה  המרכז הבינלאומי להכשרה אירופאית 
 
וויצ'ך סדורסקי (בפולנית: Wojciech Sadurski; נולד ב-5 ביוני 1950) הוא חוקר משפט חוקתי פולני ואוסטרלי. נכון לשנת 2023, הוא פרופסור למשפטים באוניברסיטת סידני ופרופסור במרכז לאירופה באוניברסיטת ורשה. מומחה בעל שם עולמי לחקר הפופוליזם ושחיקת הדמוקרטיה.
קריירה אקדמית

סדורסקי נולד ב-5 ביוני 1950 בוורשה; אביו היה חקלאי. סדורסקי היגר לאוסטרליה ב-1981 ומחזיק באזרחות כפולה. לפי סוכנות הידיעות Associated Press, סדורסקי הוא "פרופסור למשפטים בעל שם בינלאומי". הוא כתב מספר ספרים על משפט חוקתי ושימש כפרופסור אורח בבית הספר למשפטים של ייל, בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק, בית הספר למשפטים קרדוזו ואוניברסיטת טרנטו. תחילה הוא קיבל קביעות במחלקה למשפטים באוניברסיטת סידני, ולאחר מכן תחת אליס ארה-סון טיי. בין השנים 1999 ל-2009 הוא היה פרופסור במכון האוניברסיטה האירופי בפירנצה, ובין 2003 ל-2006, דיקן הפקולטה למשפטים של המכון האירופי האוניברסיטאי. החל משנת 2020, הוא פרופסור למשפטים באוניברסיטת סידני באוניברסיטת יל בארצות הברית ופרופסור במרכז לאירופה באוניברסיטת ורשה.
סדורסקי חבר בוועדות המערכת של European Law, כתב העת Politics Philosophy and Economics, ו-Law and Philosophy Library. מאז 2011, הוא משמש כיושב ראש הוועדה המייעצת האקדמית של קהילת הדמוקרטיות.
בשנת 2019 פרסם סדורסקי ספר בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד שכותרתו "ההתמוטטות החוקתית של פולין". הספר תורגם לפולנית על ידי אנה וויצ'יק. המהדורה הפולנית יצאה לאור באוקטובר 2020. ספר נוסף בשם "מגפת הפופוליסטים" יצא ב-2022 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. בספרו זה הוא מונה סדרת צעדים בהם נוקט האוטוקרט כדי להנציח את שלטונם - השלב הראשון הוא השתלטות על מערכת המשפט. שלבים נוספים הם השתקת התקשורת העצמאית, השתלטות על השרות הציבורי ומינויי מקורבים נאמנים ולעיתים קרובות בלתי כשירים לתפקיד הציבורי, והגדרת היריב הפוליטי כאויב העם והסתה נגדו ועוד. הוא מסביר כי מנהיגים אלה לומדים זה מזה על פעולות אלו. ניתן לנצח את הפופוליזם הסמכותני אך הדבר תלוי במידה בה הצליחו השליטים לשנות את המערכת באופן שתנציח את שלטונם באמצעות שלבים אלו.
ביקורת על ממשלת פולין

סדורסקי הוא מבקר בולט של מפלגת חוק וצדק (PiS) בפולין, אותה הוא מתאר כאוטוקרטית וסמכותנית.
נגד סדורסקי הוגשו שלוש תביעות על ידי מפלגת השלטון והמזוהים עמה. לדבריו, התיקים "מונעים באופן מוחלט וחד משמעי ממניעים פוליטיים. יתרה מכך, אני מאמין שהם מתואמים ומסונכרנים". מפלגת חוק וצדק הגישה תביעות דיבה דיבה גם נגד מבקרים אחרים של הממשלה.
חבר בוועדת המשמעת של בית המשפט העליון בפולין פתח בחקירה נגד סדורסקי באוניברסיטת ורשה משום שכינה את חברי ועדת המשמעת "לוזרים".
המפלגה תבעה את סדורסקי משום כינה אותה "קבוצת פשע מאורגנת" שקישרה את עצמה עם נאו-נאצים, בהתייחס לצעדת יום העצמאות הלאומי 2018 שהייתה בה השתתפות משמעותית של הימין הקיצוני. סדורסקי הגיב, "מפלגת השלטון נהנית מכוח כמעט בלתי מוגבל ומהטבות חומריות רחבות מאוד. חסר לה רק דבר אחד - הזכות להשתיק את מבקריה. התביעה הזו היא ניסיון להשתלט גם על הזכות הזו". הוא ציין כי "השתמשתי במונח קבוצת פשע מאורגן כמטאפורה כדי לתאר פעולות הדורשות סנכרון ותיאום בין ישויות פוליטיות וממלכתיות שונות, אשר על פי החוקה צריכות להיות נפרדות זו מזו, אך לדעתי הובילו לפעולות מתואמות שהובילו להפיכת השיטה הדמוקרטית לשיטה אוטוריטרית". הוא גם טען שאם יפסיד בתביעה, "זה יאשר באופן פרדוקסלי את נכונות האבחנה שלי". במשפט נכחו עשרות עיתונאים, חברי אופוזיציה ופעילי זכויות אדם.התיק נדחה על ידי בית המשפט אך המפלגה ערערה על פסק הדין.
המקרה השלישי כרוך בהתייחסותו של סדורסקי לתקשורת " גבלסיאנית " לאחר ההתנקשות בפאבל אדמוביץ'. למרות שלא הוזכרה בשמה על ידי סדורסקי, הגישה נגדו חברת התקשורת הממשלתית Telewizja Polska תביעות פליליות ואזרחיות בגין לשון הרע. החל מאוקטובר 2020, התיק אמור היה להידון בדצמבר 2020. (לפי הערכת כתבים ללא גבולות משנת 2020, "שיח מפלגתי ודיבורי שטנה הם עדיין הכלל המקובל בתקשורת שבבעלות המדינה, שהפכו לשופרי תעמולה ממשלתיים")
ביקורת על ממשלת פולין > תגובות

מאות פרופסורים למשפטים חתמו על מכתב תמיכה בסדורסקי, וקבעו כי "קיים מסע הטרדות מתואם של מפלגת השלטון הפולנית נגד אקדמאי ידוע ומכובד שברור שנגע בעצב חשוף בביקורת החזקה שלו על המצב במדינתו". על פי מכתב התמיכה, לתיקים יש סיכוי הצלחה מעטים במידה ויוגש ערעור לבית הדין האירופי לזכויות אדם או לבית משפט של האיחוד האירופי, מכיוון שחופש הביטוי מובטח באמנות שפולין היא חלק מהן. שאלות לגבי המקרה של סדורסקי הועלו בפרלמנט האירופי ובפרלמנט ההולנדי. גם המכון לזכויות אדם של לשכת עורכי הדין הבינלאומית קרא לבטל את ההאשמות נגד סדורסקי. שופט בית המשפט העליון האוסטרלי לשעבר, מייקל קירבי, הגיב בנוגע לכך: "על אזרחי פולין, כולל פרופסור סדורסקי, להיות בכל עת בעלי יכולת לבקר את הממשלה ללא חשש מגמול או מאסר". חוקרים בסיכון מאפיינים את העמדתו לדין של סדורסקי כ"תגמול לכאורה על מימושה של הזכות לחופש הביטוי בדרכי שלום" וקובעים כי דיכוי המדינה את חופש הביטוי גורם ל"אפקט צינון על החופש האקדמי בפרט ומערער את החברה הדמוקרטית בכלל".
עבודותיו

Sadurski, Wojciech (1980). Neoliberalny system wartości politycznych (בפולנית). Państwowe Wydawn. Naukowe. ISBN 978-83-01-01545-9.
Sadurski, Wojciech (1985). Giving Desert Its Due: Social Justice and Legal Theory (באנגלית). Springer Science & Business Media. ISBN 978-90-277-1941-6.
Sadurski, Wojciech (1989). Moral Pluralism and Legal Neutrality (באנגלית). Springer Science & Business Media. ISBN 978-0-7923-0565-1.
Sadurski, Wojciech (2014). Freedom of Speech and Its Limits (באנגלית). Springer. ISBN 978-94-010-9342-2.
Sadurski, Wojciech (2014). Rights Before Courts: A Study of Constitutional Courts in Postcommunist States of Central and Eastern Europe (באנגלית). Springer. ISBN 978-94-017-8935-6.
Sadurski, Wojciech, ed. (2006). Political Rights Under Stress in 21st Century Europe (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-929602-6.
Sadurski, Wojciech (2012). Constitutionalism and the Enlargement of Europe (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-969678-9.
Sadurski, Wojciech (2019). Poland's Constitutional Breakdown (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-884050-3.
Sadurski, Wojciech (2022) A Pandemic of Populists. Cambridge University Press(באנגלית)
לקריאה נוספת

Belavusau, Uladzislau; Gliszczyńska-Grabias, Aleksandra, eds. (2020). Constitutionalism Under Stress: Essays in Honour of Wojciech Sadurski (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-886473-8.