stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אה"מ אנדוור
המשך קורות האונייה

בניגוד לקוק, שזכה לפרסום ולאהדה ציבורית בעקבות הפלגתו המוצלחת, "אנדוור" נשכחה מלב. שבוע ימים לאחר שובה לאנגליה נשלחה למספנת וולוויץ', שם הוסבה לאוניית תובלה. תחת פיקודו של לוטננט ג'יימס גורדון ביצעה האונייה שלוש הפלגות סֶבֶב אל איי פוקלנד.
מטרת ההפלגה הראשונה הייתה להוביל "אספקת מזון שתספיק למחייתם של 350 אנשים עד סוף שנת 1772". האונייה יצאה מפורטסמות ב-8 בנובמבר 1771, אך בשל תנאי מזג האוויר הגרוע הגיעה אל פורט אגמונט (הבסיס הבריטי באיי פוקלנד) רק ב-1 במרץ. "אנדוור" עזבה את פורט אגמונט ב-4 במאי והטילה עוגן בפורטסמות לאחר הפלגה רצופה של שלושה חודשים.
ההפלגה השנייה נועדה להחזיר חלק מחיל המצב ולהחליף את סלוף הוד מלכותו "האונד", בפיקוד ג'ון בר, בכלי שיט קטן יותר – השאלופ "פינגווין" בן 36 הטונות בפיקודו של סמיואל קלייטון. הספינה פורקה לחלקיה ונטענה על "אנדוור". "אנדוור" הפליגה בנובמבר עם הצוות הנוסף של "פינגווין" וארבעה נגרי-אוניות, עליהם הוטל להרכיב את חלקי הספינה המפורקת, והגיעה ליעד ב-28 בינואר 1773. ב-17 באפריל שבו "אנדוור" ו"האונד" לאנגליה. סמיואל קלייטון וכמוהו גם ברנרד פנרוז, אחד מאנשי צוותה של "פינגווין", העלו על הכתב את קורות ההפלגה.
ההפלגה השלישית יצאה לדרכה בינואר 1774, כשמשימתה פינוי מוחלט של איי פוקלנד. באותם ימים הייתה בריטניה טרודה בדיכוי המרד של מושבותיה בצפון אמריקה, והיה חשש כי ספרד אויבתה תנצל זאת, תשתלט על האיים, תיקח בשבי את חיל המצב הקטן בפורט אגמונט ואולי אף תחסלו כליל, מה שיצית מחאה ציבורית נגד הממשלה. "אנדוור" יצאה מאנגליה בינואר 1774 והפליגה חזרה מאיי פוקלנד ב-23 באפריל עם כל תושביהם הבריטיים.
בספטמבר 1774 הוצאה "אנדוור" משירות פעיל, ובמרץ 1775 נמכרה לבעל האוניות ג'יימס מאתר (Mather) במחיר של 645 ליש"ט. בבעלותו היא ערכה הפלגה מסחרית אחת לפחות אל ארכנגלסק שברוסיה.
עם פרוץ מלחמת העצמאות האמריקאית נזקקה הממשלה הבריטית לאוניות כדי להוביל חיילים ואספקה אל מעבר לאוקיינוס. ב-1775 הציע מאתר לצי המלכותי לחכור את "אנדוור" כאנית תובלה, אך הצעתו נדחתה. הוא שינה את שם האונייה ל-"לורד סנדוויץ'", כדי לנסות להערים על מספנת דפטפורד, והגיש שוב את הצעתו. גם הפעם נדחה, בנימוק כי האונייה "אינה תקינה לשירות. הוצאה מן הצי ונמכרה. נקראה הבארק אנדוור. נדחתה כבר". מאתר ביצע את התיקונים הדרושים, ובניסיון השלישי הצעתו נתקבלה. האונייה נרשמה בשם "לורד סנדוויץ' 2", מאחר שהייתה כבר אוניית תובלה אחרת בשם זה.
"לורד סנדוויץ' 2", בפיקודו של רב החובל ויליאם אָוּתוֹר, הפליגה ב-5 במאי 1776 מפורטסמות כחלק מצי של 100 כלי שיט, 68 מהם היו אוניות תובלה. משימתם הייתה לסייע לגנרל האו במערכה לכיבוש ניו יורק. על סיפונה נמצאו 206 חיילים, בעיקר מהרגימנט Hessian du Corps של חילות העזר ההסים. בעת חציית האוקיינוס פרצה סערה עזה ואוניות צי המשלוח התפזרו לכל עבר. הן שבו ונאספו בהָליפקס, ומשם הפליגו אל מקום הכינוס בסֶנְדִי הוּק, אליו הגיעה "לורד סנדוויץ'" ב-15 באוגוסט. באותו צי משלוח נמצאה גם "אדוונצ'ר", שהפליגה עם "רזולושן" במסע השני של קוק, וכעת שימשה אוניית אספקה בפיקודו של קפטן ג'ון הֶלוּם. אונייה אחרת בצי המשלוח הייתה אה"מ "סירן", בפיקודו של טוביאס פֶרְנוֹ, מי שפיקד על "אדוונצ'ר" בהפלגת החקר השנייה של קוק.
ניו יורק נפלה בסופו של דבר לידי הבריטים, אך מאחר שניופורט נותרה בידי האמריקנים והיה חשש כי תשמש בסיס כדי להשיב לידיהם את ניו יורק, שלחו הבריטים בנובמבר 1776 צבא לכיבושה של רוד איילנד. בצי המשלוח הייתה גם "לורד סנדוויץ' 2", שהובילה חיילים הסים. אחרי ההשתלטות על ניופורט שימשה "לורד סנדוויץ' 2" כאוניית כלא.
מקום מנוחתה האחרונה

בעקבות כניעת הצבא הבריטי בסרטוגה הצטרפה צרפת למלחמה לצד ארצות הברית, ובקיץ 1778 נערכו השתיים לכיבוש בתנועת מלקחיים של ניופורט: הצבא הקונטיננטלי מצד היבשה וצי צרפתי מצד הים. כדי לסכל את ההתקפה הימית, הורה המפקד הבריטי, קפטן ג'ון בריסביין, להטביע בפתח המפרץ אוניות שאין צורך בהן. בין ה-3 ל-6 באוגוסט הוטבעו במכוון במקומות שונים במפרץ מספר לא מבוטל של אוניות-מלחמה ואוניות שכורות של הצי המלכותי. ביניהן הייתה גם "לורד סנדוויץ' 2", שהוטבעה ב-4 באוגוסט 1778.
בעלי האוניות שהוטבעו קיבלו פיצוי מן הממשלה הבריטית. ממסמכי האומדנה של האדמירליות מתברר כי רבים מכלי השיט נבנו ביורקשייר; הפרטים אודות "לורד סנדוויץ" תואמים את נתוניה של "אנדוור" לשעבר, ומציינים כי נבנתה בוויטבי, תפוסתה 71/94 368 טון, וכי הוחזרה לשירות בצי ב-10 בפברואר 1776.
ב-1834 התפרסם מכתב בעיתון "פרובידנס ג'ורנל" ברוד איילנד, אשר הצביע על האפשרות כי "אנדוור" לשעבר נחה על קרקעיתו של המפרץ. הקונסול הבריטי ברוד איילנד מיהר לחלוק על כך, וכתב בתגובה כי הצרפתים קנו את "אנדוור" מידי מַאתר ב-1790 והחליפו את שמה ל-Liberté. מאוחר יותר הודה הקונסול, כי הדבר נודע לו מאמירת אגב של בעליה הקודמים של האונייה הצרפתית ולא מן האדמירליות. לימים הועלתה סברה כי "ליברטה", שטבעה בחופי ניופורט ב-1793, הייתה לאמתו של דבר אונייה אחרת של קוק, אה"מ "רזולושן" לשעבר, או "אנדוור" אחרת, סקונר-מלחמתי שהוצא מן השירות ונמכר ב-1782. במכתב נוסף שנשלח אל "פרובידנס ג'ורנל" נאמר, כי מלח אנגלי בגמלאות ערך סיורים לתיירים באונייה ישנה בתמזה עד 1825 לכל המאוחר, אשר לדבריו הייתה "אנדוור" לשעבר של קוק.
האגודה לארכאולוגיה ימית של רוד איילנד (Rhode Island Marine Archaeology Project, RIMAP) החלה ב-1991 לחקור את זהותן של שלוש-עשרה מובלות-חיילים שהוטבעו במהלך ההסגר הימי על ניופורט ב-1778, וביניהן גם "לורד סנדוויץ'". ב-1999 מצאה RIMAP מסמכים בארכיון הלאומי הבריטי בלונדון (Public Record Office), המאשרים כי שמה של "אנדוור" הוחלף ל"לורד סנדוויץ'", כי שרתה כמובלת-חיילים אל צפון אמריקה, וכי הוטבעה במכוון בניופורט ב-1778 עם מובלות-חיילים נוספות.
צוות מחקר משותף של RIMAP והמוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה בדק ב-1999 מספר טרופות בנמל שמיקומן היה ידוע. ב-2000 חקר הצוות אתר ובו כלי שיט שהוטבע כנראה במכוון, והיה מכוסה חלקית על ידי טרופת של אסדה מן המאה ה-20. השרידים הישנים יותר היו של אוניית עץ שגודלה וכפי הנראה גם מאפייני המבנה שלה היו כשל "לורד סנדוויץ'", היא "אנדוור" לשעבר. הידיעה כי אונייתו הקודמת של קוק אכן נמצאת בנמל ניופורט עוררה את עניין הציבור במציאת הטרופת. ברם, בהמשך פעולות המיפוי של האתר התברר כי בנמל ניופורט מצויות עוד 8 טרופות מן המאה ה-18, שאחדות מהן דומות גם הן בגודלן ובמאפייניהן ל"אנדוור". ב-2006 הודיעה RIMAP כי לא צפוי שהטרופות יימשו מקרקעית הנמל. ב-2016 פרסמה RIMAP ששרידי "אנדוור", ככל הנראה, נמצאו על קרקעית נמל ניופורט, חלק מקבוצה של חמש טרופות נוספות, וכי בכוונתה לגייס כספים ולחקור את האוניות והממצאים שבתוכן.
בספטמבר 2018 פורסם בנשיונל ג'יאוגרפיק, כי ארכאולוגים מ-RIMAP הצליחו לאתר במדויק את מקום קבורתה של האונייה. הידיעה עוררה התלהבות רבה בקרב הציבור באוסטרליה, אבל חוקרים צננו את הרוחות בהדגישם כי קיימים עדיין ספקות באשר לזהות הטרופת שהתגלתה.
חפצים מ"אנדוור" ששרדו לימינו

בנוסף לחיפוש אחר שרידי האונייה עצמה, התעורר באוסטרליה עניין רב במציאת חפצים שהיו שייכים לאונייה בעת הפלגתה לדרום האוקיינוס השקט. ב-1886 תכנן איגוד פועלים בקוקטאון למשות מן הים את ששת התותחים שהושלכו מן האונייה כאשר עלתה על שרטון בשונית המחסום הגדולה. פרס של 300 לירות הובטח למי שיוכל לאתר ולמשות את התותחים, אך החיפושים שנערכו באותה שנה ובזו שלאחריה לא הניבו דבר ואיש לא דרש את הפרס. ב-1913 התגלו פרטי ציוד של האונייה שהושארו בנהר אנדוור, וב-1913 טען צוות של אוניית קיטור מסחרית כי משה תותח של "אנדוור" מהמים הרדודים ליד הריף, אך הדבר התגלה כטעות. הנדבן צ'ארלס וייקפילד, שכיהן כנשיא יד הזיכרון לאדמירל ארתור פיליפ, מסר ב-1937 לממשלת אוסטרליה חלק קטן מן השדרית של "אנדוור".
החיפושים אחר תותחי "אנדוור" בשונית האלמוגים התחדשו, אך המשלחות שיצאו ב-1966, 1967 ו-1968 לא מצאו דבר. הם נמשו לבסוף ב-1969 על ידי צוות מחקר של האקדמיה למדעי הטבע של פילדלפיה,, שהשתמש במגנטומטר מתוחכם, באמצעותו אותרו התותחים, כמות של מטילי ברזל ששימשו כנֶטֶל ועוגן החרטום האבוד. מלאכת השימור נעשתה על ידי המוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה, שני תותחים הוצגו לראווה במשרדי המוזיאון בנמל דרלינג ליד מרכז סידני, ואחר כך הועברו לתצוגה במפרץ בוטני ובמוזיאון הלאומי של אוסטרליה בקנברה (רפליקה אחת נשארה במוזיאון). תותח שלישי ועוגן החרטום הוצגו במוזיאון ג'יימס קוק בקוקטאון, ושלושת הנותרים במוזיאון הימי הלאומי בלונדון, באקדמיה למדעי הטבע בפילדלפיה, ובמוזיאון ניו זילנד טה פאפה טונגרווה בוולינגטון.
הפלגת "אנדוור" לאוקיינוס השקט הונצחה על צדו האחורי של מטבע ניו זילנדי בן 50 סנט, וב-1988 קראו על שמה את מעבורת החלל אנדוור.
רפליקות של "אנדוור"

בינואר 1988, במסגרת הפעולות לציון 200 שנים לראשית ההתיישבות האירופית באוסטרליה, החלו בונים בפרימנטל שבאוסטרליה המערבית רפליקה של "אנדוור". הבנייה הושלמה ב-1993 והאונייה נחנכה באפריל 1994. הרפליקה יצאה להפלגת הבכורה שלה באוקטובר אותה שנה; היא הפליגה אל נמל סידני ומשם בנתיב הפלגתו של קוק ממפרץ בוטני צפונה אל קוקטאון. בין השנים 1996–2002 ביקרה האונייה בנמלים ברחבי העולם אותם פקד קוק במהלך הפלגתו, ואל נמל הבית של "אנדוור" המקורית בוויטבי הגיעה במאי 1997 וביוני 2002. תצלומי הגלים בשעת הקפתה את כף הורן בהפלגה זו שולבו לימים בסרט הקולנוע Master and Commander: The Far Side of the World ‏(2003).
הרפליקה "אנדוור" ביקרה בכמה נמלים באירופה ושבה לנמל סידני ב-8 בנובמבר 2004. בדרכה הביתה עלתה על שרטון, מרחק קצר מן המקום בו הניח קוק לראשונה את רגלו על אדמת אוסטרליה 235 שנים קודם לכן. אל נמל סידני נכנסה הרפליקה "אנדוור" ב-17 באפריל 2005, לאחר שהקיפה פעמיים את העולם וגמאה מרחק של 170,000 מיילים ימיים (310,000 ק"מ). הרפליקה נמסרה לבעלות המוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה ב-2005, והיא עוגנת דרך קבע ופתוחה למבקרים בנמל דרלינג בסידני.
רפליקה נוספת במלוא גודלה של "אנדוור" עוגנת כיום בוויטבי. היא משקפת אמנם את מראה וממדיה החיצוניים של "אנדוור" המקורית, אך בעלת צלעות פלדה במקום צלעות עץ, חסר בה סיפון פנימי אחד והיא אינה מסוגלת להפליג.
במוזיאון ראסל במפרץ האיים בניו זילנד עוגנת רפליקה של "אנדוור" בקנה מידה 1:5 הכשירה לשוט. היא נבנתה באוקלנד ב-1969, הועלתה על משאית והוצגה בכל רחבי ניו זילנד ואוסטרליה, וב-1970 הועברה לידי המוזיאון.
ה"בארק אנדוור ויטבי" בויטבי שבאנגליה היא רפליקה מוקטנת, מעט פחות ממחצית גודלה של "אנדוור" המקורית. היא מצוידת במנועים להנעתה, ועורכת הפלגות לתיירים לאורך החוף אל כפר הדייגים סַנְסֶנְד.
לקריאה נוספת

Abbass, D.K. (2006). Rhode Island in the Revolution:Big Happenings in the Smallest Colony. Rhode island Marine Archaeology Project (RIMAP).
Baines, Stephen (2015). Captain Cook's Merchant Ships: Freelove, Three Brothers, Mary, Friendship, Endeavour, Adventure, Resolution and Discovery. The History Press. ISBN 978-0-7509-6214-8.
Beaglehole, J.C., ed. (1968). The Journals of Captain James Cook on His Voyages of Discovery, vol. I:The Voyage of the Endeavour 1768–1771. Cambridge University Press. OCLC 223185477.
Blainey, Geoffrey (2008). Sea of Dangers: Captain Cook and his rivals. Penguin Group (Australia). ISBN 978-0-670-07223-1.
Davis, J.; Edson, Merritt (1985). The Seaman's Speculum, Or Compleat School-master. Nautical Research Guild. ISBN 0-9603456-1-2.
Hosty, Kieran; Hundley, Paul (June 2003). "Preliminary Report on the Australian National Maritime Museum's participation in the Rhode Island Marine Archaeology Project's search for HMB Endeavour" (PDF). Australian National Maritime Museum. Retrieved 1 December 2014.
Hough, Richard (1995). Captain James Cook. Hodder and Stoughton. ISBN 978-0-340-82556-3.
Macgregor, Tom; O'Brian, Patrick (October 2003). The Making of Master and Commander: The Far Side of the World. Harper Collins. ISBN 0-00-715771-1.
Marquardt, K H (1995). Captain Cook's Endeavour. Naval Institute Press. ISBN 1-55750-118-1.
Parkin, Ray (2003). H. M. Bark Endeavour. Miegunyah Press. ISBN 0-522-85093-6.
Penrose, Bernard (1775). An Account of the Last Expedition to Port Egmont, in Falkland's Islands, in the Year 1772, Together with the Transactions of the Company of the Penguin Shallop During Their Stay There. London.
Winfield, Rif (2007). British Warships of the Age of Sail 1714–1792: Design, Construction, Careers and Fates. Seaforth. ISBN 978-1-84415-700-6.
A table of the crew of Cook's three voyages 1768-1779. The Captain Cook Society.
חמוש במשקפיים

"חמוש במשקפיים" הוא אלבום האולפן ה-18 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי מיקי גבריאלוב, שיצא בנובמבר 1980.
זהו שיתוף הפעולה השלישי של איינשטיין וגבריאלוב, לאחר האלבומים המצליחים "בדשא אצל אביגדור" ו"סע לאט" מראשית שנות ה-70.
את שירי האלבום הלחין גבריאלוב, למעט השיר "ילדי ההפקר" שהלחין מחדש יוני רכטר, ובוצע קודם לכן כשיר בבלט "אגדה בחולות", של להקת המחול "ענבל", לו הלחין רכטר את המוזיקה (לשיר "ילדי ההפקר" היה לחן קודם, עממי-רוסי), והשירים "תל אביב, גדות הירקון, 1950", "סן פרנסיסקו על המים" ו"עצים" שהלחין שלום חנוך. הלחן של גבריאלוב לשיר "הכניסיני תחת כנפך" היה גם לחן חדש שנכתב עבור האלבום, וקדמו לו הלחן העממי והישן (ששרה נחמה הנדל ואחריה גם ריטה) והלחן של נורית הירש (ששרו יהורם גאון, שלישיית המעפיל ואבנר גדסי). את השיר "תוף בודד" הקליט איינשטיין גם בגרסה רוקיסטית, שיצאה בתקליט שדרים שנה לאחר יציאת האלבום יחד עם עיבוד דומה לשיר "קפה טורקי".
איינשטיין חיבר את המילים לארבעה משירי האלבום, ואת מילות שאר השירים חיברו נתן אלתרמן, חיים נחמן ביאליק ולאה גולדברג.
רשימת רצועות

| חמוש במשקפיים> מס' | חמוש במשקפיים> שם | חמוש במשקפיים> מילים | חמוש במשקפיים> לחן | חמוש במשקפיים> משך | חמוש במשקפיים>  | חמוש במשקפיים>  | חמוש במשקפיים>  | חמוש במשקפיים>  | חמוש במשקפיים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סיום  | נתן אלתרמן | מיקי גבריאלוב | 04:40 |  |  |  |  |  |
| 2. | היא יושבה לחלון  | חיים נחמן ביאליק | מיקי גבריאלוב | 03:15 |  |  |  |  |  |
| 3. | ילדי ההפקר  | נתן אלתרמן | יוני רכטר | 03:27 |  |  |  |  |  |
| 4. | סן פרנסיסקו על המים  | אריק איינשטיין | שלום חנוך | 05:56 |  |  |  |  |  |
| 5. | תל אביב, גדות הירקון, 1950  | אריק איינשטיין | שלום חנוך | 04:16 |  |  |  |  |  |
| 6. | הכניסיני תחת כנפך  | חיים נחמן ביאליק | מיקי גבריאלוב | 03:27 |  |  |  |  |  |
| 7. | תאמר אהיה רב  | חיים נחמן ביאליק | מיקי גבריאלוב | 03:56 |  |  |  |  |  |
| 8. | עצים  | אריק איינשטיין | שלום חנוך | 04:05 |  |  |  |  |  |
| 9. | תוף בודד  | לאה גולדברג | מיקי גבריאלוב | 05:45 |  |  |  |  |  |
| 10. | חמוש במשקפיים  | אריק איינשטיין | מיקי גבריאלוב | 03:30 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 42:17 |  |  |  |  |  |
כל השירים באלבום עובדו על ידי מיקי גבריאלוב, למעט "ילדי ההפקר" שעובד על ידי יוני רכטר, "סן פרנסיסקו על המים" שעובד על ידי אילן מוכיח, ו"תל אביב, גדות הירקון, 1950" שעובד על ידי אילן מוכיח.
קרדיטים

אריק איינשטיין: שירה
מיקי גבריאלוב: גיטרה אקוסטית, קולות רקע
מורדי פרבר: גיטרות, סולו גיטרה חשמלית ב"הכניסיני תחת כנפך" ו"היא יושבה לחלון", קולות רקע
גרי אקשטיין: גיטרות, קולות רקע
חיים קריו: גיטרות
שלום חנוך: גיטרה ב"סן פרנסיסקו על המים", "עצים" ו"תל אביב, גדות הירקון, 1950", קולות רקע
אלי מגן: גיטרה בס, קונטרה בס
שם טוב לוי: חליל
מיקי שביב: גיטרה בס
אלונה טוראל: פסנתר, קלידים
יוני רכטר: פסנתר, קלידים
אילן מוכיח: פסנתר, קלידים, סקסופון
רמי לוין: פסנתר, קלידים
מאיר ישראל: תופים, כלי הקשה
אלון הלל: תופים, כלי הקשה
אהרון קמינסקי: תופים, כלי הקשה
אילן וירצברג: קולות רקע, גיטרות, פסנתר
פטר ורטהיימר: סקסופון
ירוסלב יעקובוביץ: סקסופון
מורטון קם: סקסופון
איתמר ארגוב: חצוצרה
יהודית רביץ: קולות רקע
דפנה ארמוני: קולות רקע
יואל לרנר: קולות רקע
יושי שדה: עוזר טכנאי הקלטה, קולות רקע
מיכאל תפוח: מפיק
אלי ישראלי: צילום עטיפה
דוד טרטקובר: עיצוב עטיפה
יעקב מורנו: טכנאי הקלטה
טומי פרידמן: טכנאי הקלטה
רשימת תפוצה

רשימת תפוצה היא רשימה של נמענים (שמות וכתובות) שמנהל אדם, גוף או הנמענים עצמם, לשם משלוח דואר לנמענים אלו.
נמענים

הנמענים ברשימות התפוצה הם בעלי מכנה משותף, אשר משייך אותם לרשימת התפוצה. המכנה המשותף יכול להיות חברות או הכרות עם מחזיק רשימת התפוצה, ברשימות תפוצה לשימושים אישיים (כמו רשימת המכרים שיש להזמין לחתונה), תכונה או מספר תכונות המעניינות גופים מסחריים או נותני שירותים מסוימים. רשימות פופולריות יכולות לכלול:
נשים שילדו בתקופה מסוימת
אנשים שתרמו בעבר
לקוחות של חברה מסוימת
בעלי רמת שכר מסוימת
אנשים שהזדהו עם מפלגה או קבוצה סוציולוגית.
לעיתים אותו אדם או גוף מנהלים מספר רשימות תפוצה שונות במקביל, למטרות שונות, כגון רשימת תפוצה הקשורה לעבודה, למשפחה וכדומה.
שימושים

חלק מרשימות התפוצה לצרכים מסחריים משתדלות להחזיק מספר מוגבל של נמענים בעלי מאפיינים ייחודיים כדי לאפשר לשלוח הודעות ממוקדות לפלח אוכלוסייה ספציפי מבלי לבזבז משאבים על נמענים לא רלוונטיים. אולם כאשר רשימת תפוצה משמשת למשלוח חינם של הודעות, כמו במקרה של דואר אלקטרוני, רשימת התפוצה יכולה להכיל כמה שיותר נמענים ללא קשר למאפיינים של הנמענים.
רשימת תפוצה באיכות טובה יכולה להמכר בסכומים גבוהים לצורכי פרסום ושיווק.
ניהול הרשימה

ניהול רשומות תפוצה מתקיים בכל הצורות המקובלות למשלוח דואר: דואר מכתבים, פקס, דואר אלקטרוני וכדומה. בניהול רשימות אלה נהוגה הבחנה בין שני סוגי נמענים:
מכותבים לפעולה: אלה שהמכתב נשלח אליהם על-מנת שיפעלו בהתאם לכתוב בו.
מכותבים לידיעה: אלה שהמכתב נשלח אליהם על-מנת שידעו את הכתוב בו, בתוקף אחריותם הניהולית, אך בדרך כלל אינם נדרשים לפעולה בעטיו.
רשימות תפוצה באינטרנט

במקרים רבים מטרתו של אתר אינטרנט תהיה לגייס רשימת נמענים אליהם ניתן לשלוח תפוצה מסחרית בדואר אלקטרוני. לרוב, ניתן למצוא טופסי הרשמה כאלה בתפריטים צדדיים באתרים ואף כאלמנט אליו מכוונים בדפי נחיתה.
היות שהמדיה האינטרנטית מאפשרת משלוח וניהול תפוצה בצורה נוחה וקלה, הודות לממשקי משתמש מתקדמים, מדובר באפשרות זמינה וזולה בהרבה ממקבילותיה הפיזיות.
הנרשמים לרשימת תפוצה אינטרנטית יצפו לרוב לתמורה כלשהי עבור רישומם - דוגמת הנחות והטבות, מידע עדכני ועדכונים חמים, תוכן ייחודי ועוד.
מבחינה טכנית, גוף התפוצה ייבנה לפי רוב לפי עקרונות בסיסיים ביותר (קרי, תקן HTML4) וללא שימוש באלמנטים מתקדמים, היות ששיקולי אבטחת מידע מונעים מתוכנות דואר אלקטרוני להציג תכנים עשירים.
דואר זבל

האפשרות ליצור רשימת תפוצה מופיעה במרבית תוכנות הדואר האלקטרוני, כגון אאוטלוק, אאוטלוק אקספרס, הוטמייל, ג'ימייל ועוד. יתרונה של רשימת התפוצה מצוי באפשרות לשלוח מסר דואר אלקטרוני מסוים למספר גדול של נמענים, ובכך לחסוך זמן ועבודה.
אחת הבעיות הקשורות לרשימת תפוצה היא השימוש שעושות בה חברות מסחריות המפיצות באינטרנט דואר זבל המאט את עבודות המחשב וממלא את תיבת הדואר האלקטרוני של המשתמשים. לעיתים חברות תוספנה לדוא"ל שלהן את אפשרות ההסרה מרשימת התפוצה.
הרשת החברתית המקוונת זורפיה, ידועה לשימצה בשליחת "מסרים אישיים" חוזרים ונשנים לאנשים שאינם רשומים באתר, על ידי שימוש לא הוגן ברשימות תפוצה, הנאספות על ידי לחיצה על קישורים בהודעות, המזמינות את הנמען לקרוא הודעה שנשלחה לו כביכול על ידי אדם המופיע ברשימת התפוצה שלו.
ראו גם

דואר זבל אלקטרוני
אנטי-ספאם
דיוור אלקטרוני
דף נחיתה
דיוור אוטומטי
אבירם כץ

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה קומית בלשית
 יוצרים:  דנה מודן איתן צור
 בימוי:  איתן צור
 שחקנים:  יחזקאל לזרוב דנה מודן ששון גבאי ג'וי ריגר יניב ביטון אורנת למפרט
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  8
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  22 בינואר 2023 – 14 בפברואר 2023 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
אבירם כץ היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה קומית בלשית, שעלתה לשידור ב-22 בינואר 2023 בערוץ כאן 11. הסדרה מבוססת על ספרו של אשר קרביץ "לכתוב כמו אלוהים". היא נוצרה על ידי דנה מודן ואיתן צור, ובבימויו של האחרון.
עלילה

הסדרה מגוללת את סיפורו של אבירם כץ (יחזקאל לזרוב), סופר מתח מצליח. נטע אשל (דפנה לוין), עורכת בעיתון מוביל, מציעה לאבירם לכתוב סיפור בהמשכים שיתפרסם בעיתון, אך הוא נתקל במחסום כתיבה. אחד השכנים שלו, ד"ר ויקטור גואטה (ששון גבאי), מבקש ממנו לחוות דעה על פרקים ראשונים של סיפור שכתב (רבים פונים אל אבירם בבקשה דומה). אבירם, שנתון בלחץ זמנים לפרסום בעיתון, גונב את הסיפור של שכנו ומוסר אותו לעיתון. ויקטור גואטה נפצע אנושות בתאונת דרכים, שוכב מורדם במחלקה לטיפול נמרץ, ואינו מודע לגנבה הספרותית.
הסיפור של גואטה, שמתגלה כמעוגן במציאות, הופך את אבירם לחשוד בחטיפה וברצח. בחקירה עוסקים רב-פקד לינדה אבן גל (דנה מודן) ופקד אלי אזולאי (יניב ביטון), שבעקבות קריאת הסיפור של גואטה, שנמסר להם כסיפור של אבירם כץ, חושדים שאבירם מעורב בהיעלמותה של ד"ר אלישבע רומנו.
בשלב זה העלילה מתפצלת, חלקה מציג את ההווה של אבירם כץ, המנסה להוכיח את חפותו וגם למצוא את יתר הפרקים בסיפורו של גואטה, וחלקה מציג את קורותיה של אלישבע רומנו, כפי שהם מתוארים בסיפורו של גואטה, שאותו אבירם קורא. שתי העלילות מתלכדות בסיום הסדרה, שבו נפתרות התעלומות שעלו בה. הסדרה מסתיימת בסצנה קומית המתרחשת בשבוע הספר העברי, שבה כל מי שביקשו מאבירם את חוות דעתו על כתבי היד שלהם חותמים על ספריהם שיצאו לאור, וגם אבירם כץ חותם על ספרו של ויקטור גואטה, "קורבן ראוי", ואשר קרביץ חותם על ספרו "לכתוב כמו אלוהים", ששימש בסיס לסדרה.
דמויות ושחקנים > דמיות ראשיות

| שם הדמות | שחקן/ית | תיאור | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אבירם כץ | יחזקאל לזרוב | סופר מצליח |  |
| לינדה אבן גל | דנה מודן | חוקרת משטרה |  |
| אביטל שביט | ג'וי ריגר | שכנתם של ויקטור ואבירם |  |
| ד"ר ויקטור גואטה | ששון גבאי | פרוקטולוג בגמלאות |  |
| אלי אזולאי | יניב ביטון | חוקר משטרה |  |
| רועי כרמון | עלא דקה | בן זוגה של ד"ר אלישבע רומנו בדמיונו של אבירם כץ |  |
| ד"ר אלישבע רומנו הדמיונית | מיטל רז | פרוקטולוגית, בדמיונו של אבירם כץ |  |
| ד"ר אלישבע רומנו האמיתית | הגר בן-אשר |  |  |
| שלומית "הקילרית" | סמדר ברנר |  |  |
| ריקי זמנהוף | עדנה בליליוס | דיירת בבניין הסמוך לאבירם |  |
| נטע אשל | דפנה לוין | עורכת |  |
| מושיק | טום באום | העוזר של נטע אשל |  |
| רמי | שי אביבי | אחיו של בעל הסוכה במדבר |  |
|  | אודליה מורה-מטלון | מטפלת זוגית |  |
| שולה | גילה אלמגור | מארחת |  |
| זאביק | יוסי סגל |  |  |
|  | אורנת למפרט | פקידת ביטחון |  |
דמויות ושחקנים > דמויות משניות/ אורחות

דניאל סטיופין (בתפקיד יואל קוגן, שוטר) עמי סמולרצ'יק אורי הוכמן וגור קורן (שוטרים), מרסל מוסרי (כרמל, קונה את ספרו החדש של אבירם בשבוע הספר העברי). בנוסף משחקים בסדרה הלנה ירלובה, שירי גולן, מאיה עסיס, ערן קולירין, שרי אנסקי, אילנית בן-יעקב, נטע שפיגלמן.
כתוביות הסיום

כתוביות הסיום של כל פרק בסדרה מוקרנות כשמעליהן יד נשית מטופחת מעלעלת באחד מספריו של אבירם כץ. מתברר שרק עטיפת הספר מציגה אותו כספר של אבירם כץ, ואילו דפי הספר הם של ספר נודע אמיתי. הספרים המוצגים, לפי סדר הפרקים בסדרה, הם: "יוליסס" מאת ג'יימס ג'ויס, "חוות החיות" מאת ג'ורג' אורוול, "האודיסאה" מאת הומרוס, "חיי נישואים" מאת דוד פוגל, "אנה קרנינה" מאת לב טולסטוי, "עלי עשב" (Leaves of Grass) מאת וולט ויטמן, "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה אליגיירי ו"תמונתו של דוריאן גריי" מאת אוסקר ויילד. דנה מודן ציינה שאלה "ספרים של סופרים שמתו לפני 70 שנה ויותר ואז זכויות היוצרים שייכות לעולם, ואפשר להשתמש בהם", אך מרבית הספרים מוצגים בתרגומם לעברית, שעליו טרם פגו זכויות היוצרים.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | סדרת דרמה קומית וקומדיות מצבים | "אבירם כץ" – עונה 1 | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | שחקן ראשי בסדרת בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | יחזקאל לזרוב | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | שחקן משנה בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | ששון גבאי | זכייה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | שחקנית משנה בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | דנה מודן | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | תסריט בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | דנה מודן | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | בימוי בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | איתן צור | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | ניהול אמנותי | אולין טרדימן | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | מוזיקה מקורית | אסף אמדורסקי | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  סדרות מומלצות לחודש אוקטובר 2023, באתר ‏מאקו‏, 27 בספטמבר 2023
1 2 3 4 5 6 7 8  שגיא בן נון‏, סתיו בטלוויזיה הישראלית: דרמות עם יהודה לוי וריאליטי על דנה אינטרנשיונל, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2022
↑  תרבות ואמנות: מי השחקנים שלוהקו החודש לסדרות וסרטים מהסוכנות של גדי בר לביא שמייצג שחקנים וטאלנטים, באתר ניוזים, ‏19 ביוני 2022
1 2  סמדר שילוני, "חשבתי שרק חמישה צופים ישימו לב": מה חבוי בכותרות הסיום של "אבירם כץ"?, באתר ynet, 9 בפברואר 2023
↑  תכניית גמר פרסי הטלוויזיה 2023.pdf
שלטון המיעוט

שלטון המיעוט, המכונה גם "שלטון אליטה", הוא מצב שבו קיימת קבוצה בעלת עליונות פוליטית, כלכלית או תרבותית, השולטת במדינה או באזור מסוים, אף על פי שהיא מייצגת רק חלק קטן מהאוכלוסייה הכללית. בדרך כלל קבוצה כזו היא קבוצה אתנית בעלת מאפייני גזע, לאום, דת או תרבות, והיא מחזיקה בכמות בלתי מידתית של מוקדי כוח.
במחקרים אחדים נטען שקיים שלטון מיעוט של האדם הלבן בתוך המערכת הבינלאומית, והם מכנים תופעה זו  "אפרטהייד עולמי". האנתרופולוג ויליאם הבילנד ערך מחקר בשנת 1993 על פערי ההכנסות והכוח הכלכלי בין לבנים ושחורים ברחבי העולם, ומצא ש-71% מכלל הרווחים הכלכליים בעולם נעשים על ידי אירופאים ממוצא לבן. נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי השתמש במונח "אפרטהייד עולמי" בנאום מפורסם משנת 2002.
תופעת שלטון המיעוט באפריקה לא מוגבלת ללבנים. הדוגמה המפורסמת ביותר של שלטון מיעוט באפריקה היא שלטון שבט הטוטסי ברואנדה ובבורונדי.
ישנם מקרים נוספים של מצבים בהם קבוצת מיעוט תופסת את רוב העמדות הכלכלית, ומשיגה עוצמה כלכלית גבוהה יותר מרוב האוכלוסייה. הדוגמאות הבולטות הן של יוצאי דרום אסיה במזרח אפריקה, והסינים באינדונזיה ומלזיה.