stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול נבון
מחקריו > פרסומים בולטים > מאמרים מובילים

Navon, S. (2005). The illness/non-illness treatment model: Psychotherapy for physically ill patients and their families. The American Journal of Family Therapy, Vol. 33, 103-116.
Navon, S. (2005). Listening to Illness/Nonillness Motifs: A Case of Fibromyalgia. Families, Systems, & Health, Vol. 23, No. 3, 358–361.
Waxman, D. (2005). Don’t Just Do Something, Stand There. Families, Systems, & Health, Vol. 23, No. 3, 362–363. Navon, S, (2014). The Illness/Non-Illness Model: Hypnotherapy for Physically Ill Patients. American Journal of Clinical Hypnosis, Vol. 57, No. 1, 68-79.
Navon, S. (2015). The Dual-Dialectical Conceptualization in Psychotherapy. American Journal of Psychotherapy, Vol. 69, No.1, 53-63.
Navon, S. (2015). The Dual-Dialectical Conceptualization: A case of Crohn's disease. Journal of Psychotherapy Integration, Vol. 26, No. 4 (Dec), 247-352.
Navon, S., Meyerson, J., Lahav. Y. (2018). The Differentiation Intervention Paradigm in Psychotherapy. Journal of Contemporary Psychotherapy. Vol. 48, Issue I, 27–32.
(מאמר זה מציע שיטה חדשה בתוך הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי לטיפול במצבי תקיעות של מטופלים)
Navon, S. (2018). Two Are Better than One: Dual-Track Interventions in Hypnotherapy. American Journal of Clinical Hypnosis. Vol. 60, No. 4, 348–356.
Navon, S. (2021). Stuck Situations in Therapy: The Dual-Track Paradigm in Hypnosis. In M.P. Jensen (Ed.). Handbook of Hypnotic Techniques, Vol. 2: Favorite Methods of Master Clinicians (pp. 150-169). Denny Creek Press.
בנוסף, כותב נבון דרך קבע במדור הבריאות של עיתון "הארץ".
פעילות ציבורית ומקצועית

נבון היה חבר באגודה הישראלית להיפנוזה ושימש כמזכיר שלה בין השנים 2013-2010. נבון היה חבר בוועדה למבחני הרישוי להיפנוזה של מטפלים חדשים לקבלת רישיון להיפנוזה. בין השנים 2018 - 2020 שימש בתפקיד היוקרתי של חבר באגודה האירופית להיפנוזה וכמבקר התקציבי שלה: The Board of Directors of the European Society of Hypnosis
נבון השתתף באופן קבוע בכנסים של האגודה הישראלית להיפנוזה והאגודה האירופית להיפנוזה והציג בכנסים אלו את מחקריו ומודלים חדשים בתחום ההיפנוזה. נבון הוזמן לקיים סדנאות אומן באגודות להיפנוזה באירופה ובארצות הברית ולימד אנשי מקצוע בטיפול בהיפנוזה.
פרסים

מאמרו "The Illness/Non-Illness Model: Hypnotherapy for Physically Ill Patients" זכה בפרס המאמר הטוב ביותר לשנת 2014 של כתב העת American Journal of Clinical Hypnosis.
בשנת 2016 זכה בפרס מיוחד לקידום ההיפנוזה בישראל מטעם האגודה הישראלית להיפנוזה.
סיפור אהבה ארץ ישראלי (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה סיפור אהבה ארץ ישראלי של פנינה גרי
 בימוי:  דן וולמן
 הופק בידי:  דן וולמן
 תסריט:  דיתה גרי
 עריכה:  שוש וולמן
 שחקנים ראשיים:  עדי בילסקי אביב אלוש
 מוזיקה:  אורי וידיסלבסקי
 צילום:  רן אביעד
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2017
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפור אהבה ארץ ישראלי הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2017 בבימויו של דן וולמן, עם עדי בילסקי ואביב אלוש בתפקידים הראשיים.
התסריט של דיתה גרי נכתב בהשראת המונודרמה סיפור אהבה ארץ ישראלי של פנינה גרי המתאר את רומן האהבה בינה (אז - פנינה דרומי) לעלי בן צבי, בנו של יצחק בן צבי. סיפור אהבתם נקטע זמן קצר לפני חתונתם כשעלי נפל בקרב בית קשת. בסרט היא מופיעה בשם מרגלית.
צאלה קירשנבאום ואורה מונטיליו היו מועמדת לפרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2017.
הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הסיני "Golden Rooster & Hundred Flowers"‏ (אנ')(אנ'), בו זכתה בילסקי בפרס השחקנית הזרה הטובה ביותר.
תקציר העלילה

נהלל 1947, מרגלית (עדי בילסקי) ומיכליק (מאיה ורטהיימר) הן חברות ילדות. מרגלית עוזרת לאביה יוסף (יצחק חזקיה) ולאמה ציפורה (אסתי כץ) במשק המבוסס בעיקר על דבוראות. מרגלית חובבת תיאטרון ונוסעת עם מיכליק להצגת אדיפוס המלך של הבימה בחיפה. באוטובוס מאחוריהם יושבים שני בחורים מבית קשת, דודיק (גל לב) ועלי (אביב אלוש). מרגלית "נדלקת" מיד על עלי.
לאחר ההצגה בחיפה נפגשת מרגלית עם אחד מהשחקנים הבולטים בהצגה נחום בוכמן (עידן ברקאי) ששיחק את השליח מקורינת והוא מתרשם ממנה ומזמין אותה לבחינות כניסה לסדנת השחקנים של הבימה.
הרכב של עלי "נתקע" בנהלל והוא מקבל את הצעת מרגלית לישון בנהלל. הוא מוצא חן בעיני ההורים ולמחרת הוא חוזר לבית קשת. מרגלית מארגנת הצגה של דקלום ותנועות של שירו של אברהם שלונסקי "הרכבת". ראש המציגים הוא עוזי (ליאור סורוקה) והוא נהרג בפעולת תגמול עליה מפקד עלי בתגובה לרצח שתי צעירות מקיבוץ גבת.
מרגלית ומיכליק משתתפות בפעולה להורדת מעפילים אבל הקשר עם עלי אינו מתפתח. לאחר שנודע לה שעלי הפסיק את קשריו עם חברתו דבוריק (מעין וינשטוק), הן עוברות לעזור בעבודה באופן זמני בבית קשת ושם פורחת האהבה בין עלי ומרגלית.
חילוקי הדעות ביניהם הם על רקע אידאולוגי. מרגלית היא מושבניקית ואינה אוהבת את חוסר הפרטיות והתחלקות ברכוש עם כולם. היא מקבלת הזמנה לאודישן בהבימה בתל אביב ולאחר זמן היא מקבלת מכתב ובו נכתב כי נתקבלה. היא חוזרת לעלי ולאור חילוקי הדעות הם מחליטים להיפרד זמנית.
היא עוברת לתל אביב ונחום מחניף לה ומתכונן להזמינה לדירתו אך ברגע האחרון היא עוזבת אותו בריצה וחוזרת לזרועותיו של עלי בבית קשת שמציע לה נישואים.
לאחר קבלת תוכנית החלוקה מורע היחס עם הערבים בסביבה והפועל הערבי עאדל (מוסא זחאלקה) נאלץ לעזוב את עבודתו אצל הוריה של מרגלית לאחר שקיבל איומים על חייו.
עלי יוצא עם שמונה חברים לגרש את כבשי הערבים משטחם. הם נתקלים במארב מתוכנן ועלי וששה מחבריו נהרגים.
בנהלל מתכוננים לחתונה וכל משפחה מביאה מטעמים משלה. מרגלית מנסה את הינומת הכלה עד שמגיעה הידיעה על נפילת עלי. בהלוויה משתתף גם יצחק בן צבי (אלכס אנסקי) ורחל ינאית בן צבי (נחמי דרוק).
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| עדי בילסקי | מרגלית | במציאות-פנינה דרומי |
| אביב אלוש | עלי בן צבי |  |
| מאיה ורטהיימר | מיכליק |  |
| יצחק חזקיה | יוסף | אבא של מרגלית |
| אסתי כץ | ציפורה | אמא של מרגלית |
| עידן ברקאי | נחום בוכמן | שחקן הבימה |
| אלכס אנסקי | יצחק בן צבי |  |
| גל לב | דודיק |  |
| ליאור סורוקה | עוזי |  |
| מעין וינשטוק | דבוריק | חברת בית קשת |
| נמרוד דגן | רוז'ה | פליט |
| מוסא זחאלקה | עאדל | פועל ערבי |
| צבי סלטון | בוחן בהבימה |  |
סוף שבוע בגליל

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הדוד וניה של אנטון צ'כוב
 בימוי:  משה מזרחי
 הופק בידי:  משה מזרחי, מיכל בת-אדם
 תסריט:  משה מזרחי, מיכל בת-אדם
 עריכה:  אסף קורמן
 שחקנים ראשיים:  עודד תאומי מרינה שויף שרון אלכסנדר שירי גדני יגאל שדה פיני טבגר חנה מרון
 מוזיקה:  דניאל מזרחי
 צילום:  אמנון זלאיט
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2007
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  1,957,000 ש"ח
 הכנסות:  7000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
סוף שבוע בגליל הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2008 בבימויו ובהפקתו של משה מזרחי שזה היה סרטו האחרון.
התסריט של משה מזרחי ומיכל בת-אדם מבוסס על המחזה הדוד וניה של אנטון צ'כוב עם התאמה למציאות הישראלית.
הנושאים בהם עוסק הסרט כמו ב"דוד וניה" הם תקוות שהתבדו, "חיים מבוזבזים" ודמויות אומללות עם אווירה מלנכולית שעוטפת אותן.
תקציר העלילה

סתיו 1996, אבנר (עודד תאומי), פרופסור להיסטוריה של האמנות, מגיע עם אשתו הצעירה והיפה אילנה (מרינה שויף) לסוף שבוע בחוה החקלאית של המשפחה בגליל. אשתו הראשונה חווה נפטרה והוא עזב את החווה והשאיר בה את ילדיו רחל (שירי גדני) ושוקי (פיני טבגר). בחווה גרים גם הסבתא מניה (חנה מרון) ומנחם (שרון אלכסנדר) אחיה של חווה המנוחה שעזב בזמנו קריירה צבאית כדי לחזור ולנהל את החווה שעמדה לקרוס.
אבנר מבוגר מאילנה ב-30 שנים, הוא מתוסכל ממצבו הרפואי ומתלונן כל הזמן על כאבים שונים. הרופא הכפרי יואל (יגאל שדה) מוזעק לטפל בהתקף המיגרנה שלו ומזריק לו זריקה לשיכוך כאבים. יואל מכיר את אילנה מביקורים קודמים ומאוהב בה היא נענית לו והם מגשימים את אהבתם במחבוא בשדה. יואל מתוסכל מעבודתו כרופא כפרי ומחוסר יכולתו להגשים את עצמו.
מנחם מאוהב גם הוא באילנה אבל היא מסרבת לו. רחל מאוהבת ביואל אבל הוא אינו מעוניין. שוקי הוא פצוע קרב, מתוסכל מחוסר בת זוג. הסבתא מניה מנותקת מכל הלחצים במשק. חמישה צעירים מגיעים לישון בצימר בחווה ובראשם תומר הגיטריסט (אסף אברבוך). עולמם המבולבל שונה מעולמה של מניה המושתת על קודש לעבודה. שוקי מתאהב באחת מהם, יעל (אדווה בולה).
מנחם מוצא את יואל ואילנה מתעלסים בשדה וזה מדכא אותו.
לבסוף מכנס אבנר את המשפחה ומודיע להם כי בכוונתו למכור את החווה או להפכה לאתר תיירות מכיוון שהיא מפסידה. בני המשפחה מופתעים ובעיקר מנחם שפותח בצעקות תוכחה על אבנר שרוצה להרוס את המשק לאחר שהוא השקיע בו 15 שנות עבודה. מנחם תופס אקדח ויורה לעבר אבנר אך מחטיא.
ביום ראשון נפרדים אבנר ואילנה מהמשפחה. אבנר קבל הצעת עבודה באוניברסיטת פרינסטון וייסע לשם עם אילנה. מנחם רחל ושוקי נשארים בחווה ותוהים על עתידם.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
עודד תאומי: אבנר
מרינה שויף: אילנה
שרון אלכסנדר: מנחם
שירי גדני: רחל
יגאל שדה: יואל
פיני טבגר: שוקי
חנה מרון: מניה
אדווה בולה: יעל
אסף אברבוך: תומר
הערות שוליים

1 2  נעם בוקסבאום, עכבר העיר, שמחת חיים ודיכאון קיומי, באתר הארץ, 1 ביוני 2008
תרז צ'ילאג

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1862 אדוני, הונגריה 
 פטירה:  9 ביולי 1925 (בגיל 62) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Stern Rebeka Szidónia 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1879) 
 
תרז צ'ילאג (במקור רבקה סידוניה שטרן, בהונגרית: Csillag Teréz;‏ אדוני, 17 באוגוסט 1859 – בודפשט, 9 ביולי 1925) הייתה שחקנית תיאטרון יהודייה-הונגרייה, מן הבולטות והאהובות על הבמה ההונגרית, חברה לנצח בתיאטרון הלאומי של בודפשט, מורה למשחק באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע במשך 24 שנים.
ביוגרפיה

רבקה שטרן נולדה במשפחה יהודית כבתם של הרמן שטרן ושל יוהנה (חני) וימר. מ-1875 הייתה תלמידה ב"בית הספר לדרמה" שכיום שמה האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, היא קיבלה תואר ודיפלומה ב-1879 והצטרפה ישר ללהקת התיאטרון הלאומי של בודפשט, שם זכתה להצלחה תחילה בעיקר בהצגות עממיות. ב-29 ביוני 1883 נישאה לריכרד גריל, סוחר ספרים וסגן מילואים שלא היה יהודי. עד החתונה שלה היה אדה פאולאי, מנהל הדרמה של התיאטרון הלאומי. מנישואים אלו נולדו שתי בנות. עקב הסכסוך של צ'ילאג עם המפקח על עבודת תיאטרון בשם קגלביץ', היא עזבה והצטרפה ללהקת תיאטרון הקומדיה של בודפשט בין השנים 1898 לבין 1901, אבל אז שוב חזרה, עד לפרישתה, לתיאטרון הלאומי. מחזאים רבים כתבו עבורה מחזות. ב-1901 הפכה גם למורה באקדמיה לאמנויות, ולימדה עד 1925. היא השיגה הצלחה רבה בחינוך הדור החדש של השחקנים, תלמידיה העריצו אותה. בשנת 1909 קיבלה את התואר "חברה לנצח" בתיאטרון הלאומי. תפקידיה היו תחילה נאיביים, ואחר כך שיחקה גם את תפקידים של נשים צעירות בקומדיות של שייקספיר ושל מולייר. היא ניסתה גם תפקידים קומיים. ב-1925 תקף אותו מחלה קשה. היא נאלצה לעבור ניתוח רציני, שלבה לא עמד בו. הלווייתו התקיימה בפאר רב ויצאה מבניין התיאטרון הלאומי. הספדים נוגעי לב נאמרו ליד הקבר על ידי ד"ר שאנדור הבשי, מנהל התיאטרון הלאומי, אדוריין נאג', שאנדור גות ואנדרה אלמשי.
אלדאר שופפלין (מבקר אמנות הונגרי, היסטוריון ספרותי, סופר, מתרגם ספרותי) כתב עליה את הדברים הבאים:
"היא הייתה מסוג האמניות שלא שיחקה רק בחסדי כלי המשחק שעמדו לרשותה, באמצעות בשכלול סגנונה, בטכניקות המודעות שלה לאמנות, אלא הביאה למשחקה גם את החביבות והקסם האנושי שלה. משעלתה על הבמה, למעשה, היא פשוט המשיכה שם מה שעשתה בחייה. היא נולדה כנאיבית והיא שיחקה בתמימות ובאופן אינסטינקטיבי. היא נשאה את הטבע הזה איתה גם לעת זיקנתה: היא הצליחה לעצב היטב את הנשים הזקנות במשחק, ששמרו על הרבה מרעננות נעוריהן גם בזקנתן ויכלו להישאר תמימות. לא הייתה לה את התשוקה, הקול הטרגי, היא הייתה שחקנית קומדיה מטבעה, אבל היא הטובה מסוגה שראינו על הבמה ההונגרית. בהצגות צרפתיות היא הייתה אשת סלון עדינה וקלאסה, בהצגות הונגריות היא הייתה גברת ונערה הונגרייה כפרית - אלו היו ההצלחות הגדולות ביותר שלה".
תפקידיה בתיאטרון (חלקי)

סיפריאן (Victorien Sardou – Émile de Najac: בוא נתגרש!)
ברנג'ר (סרדו: אודט)
מרתה (גרגיי צ'יקי: הסבתא)
בריגיטה אנרי מיילהק – לודוביק הלוי: אמא קטנה)
ביאטריקס (שייקספיר: מהומה רבה על לא דבר)
קטלין (של שייקספיר: אילוף הסוררת)
הרמיה (שייקספיר: חלום ליל קיץ)
איזבלה (מולייר: בית ספר לבעלים – בצרפתית: L'École des maris)
אגנס (מולייר: בית ספר לנשים)
גבר סנטאירמאי (פרנץ הרצג: בתו של הטייקון מדולובה)
אומנת (שייקספיר: רומיאו ויוליה)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונרי. 1929. עורך פטר אוייווארי. גישה מקוונת
Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון הונגרי לאמנות התיאטרון)
Magyar Színművészeti Lexikon (1929-1931, szerk. Schöpflin Aladár) (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה)
Schöpflin Aladár: Csillag Teréz Nyugat, 1925. 14-15. szám, Figyelő
קארוי סאס: שחקניות. בודפשט, 1927.
קלמן צ'אטו: ראיתי אותם כך. בודפשט, 1957.
הערות שוליים

↑  Születése bejegyezve az adonyi izr. egyházközség anyakönyvében 2/1859. folyószám alatt.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. I. ker. állami halotti akv. 1589/1925. folyószáma alatt.
↑  "Archivált másolat". אורכב מ-המקור ב-2018-07-22. נבדק ב-2017-09-05.
↑  Corvina, 1883. június 30.
↑  Budapesti Hírlap, 1883. június 30.
↑  A Deák téri ev. egyházközség magyar házassági anyakönyve, 43/1883. folyószám.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169627068 (data)  VIAF: 316453697   WorldCat (עם VIAF): 316453697 
בצעירותה
אמיל פניוושי בתפקיד לאסלו אוצ'קאי ותרז צ'ילאג בתפקיד אילונה טיסה במחזה ההיסטורי של פרנץ הרצג בריגדיר אוצ'קאי (1901)
עלים אדומים

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  בזי גטה
 הופק בידי:  חגי ארד, אלעד פלג (דרומהפקות)
 תסריט:  בזי גטה
 עריכה:  לב גולצר
 שחקנים ראשיים:  דבבו אשטו מאיר דסה סולומון מרשה
 מוזיקה:  דרור חי שימן
 צילום:  עידן ששון
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2014
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אמהרית, עברית
 דף הסרט ב־IMDb
עלים אדומים הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2014 בכתיבתו ובימויו של בזי גטה, עם דבבה אשטו, מאיר דסה וסולומון מרשה בתפקידים הראשיים.
הסרט דובר ברובו אמהרית והעלילה מתארת התנגשות בין התרבות והערכים האתיופים עליהם שומר ראש המשפחה באדיקות, אל מול המציאות שטופחת על פניו.
הסרט זכה בפרס "נמר הזהב" לשחקן ראשי (דבבה אשטו) בפסטיבל הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי בקנדה.
אשטו הוא שחקן ידוע באתיופיה והוטס לישראל לתפקיד הראשי בסרט הזה מכיוון שלא נמצא בישראל שחקן אתיופי בגיל מבוגר.
הסרט הופק בתמיכה ומימון של: קרן הקולנוע הישראלי; מועצת הכבלים והלוויין; קרן גשר לקולנוע רב תרבותי; קרן אבי חי; yes; ומפעל הפיס.
בזי גטי זכה בפרס הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI)‏ במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים 2014 ובפרס ע"ש ענת פרחי לסרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 2014.
תקציר העלילה

מסגניו טדלה (דבבה אשטו), הוא אלמן קשיש שעלה לפני שנים מאתיופיה לישראל עם אשתו ושלושת ילדיו - ברוך (מאיר דסה), משה (סולומון מרשה) ובוסנה (רותי אסרסאי).
הסרט מתחיל בטקס גילוי המצבה לסוף השלושים לזכר אם המשפחה ובארוחה המשפחתית שבסופה מודיע מסגניו כי החליט למכור את הבית תמורת מיליון שקל ולגור אצל ברוך ומשה. המשפחה מתנגדת לכך בחריפות אך ללא הועיל.
מסגניו נוסע לבנו ברוך במגדל העמק ומתקבל על ידי כלתו זהבה (חנה היילה) ונכדתו לי (אורית ואסה). בסעודת ליל שבת הוא מתרעם על הנכדים שמדברים בטלפון בשבת. בסעודת נוכחת גם בתו בוסנה (רותי אסרסאי) שהוא מתנגד לקשריה עם בן זוגה ורוצה לכפות עליה את רצונו כמו שנהוג היה בחברה הפטריארכית באתיופיה. בוסנה מסרבת והוא מכנה אותה "זונה" וגורם לה לברוח מהדירה.
הוא הולך לבקר אצל אחיו אצ'נפ (מולא מנגיסטו) שיש לו חוות עזים כמו באתיופיה ונהנה שם. בשובו לדירה הוא שומע את זהבה משוחחת בטלפון עם חברתה ומספרת לה על התנהגות מסגניו ועל רצונה שימות. הוא מגלה זאת לברוך שפוקד על זהבה שתבקש סליחה ותנשק את ברכיו של מסגניו. היא מסרבת בתחילה אבל לבסוף מסכימה כדי לשמור על שלום בית. מסגניו מסב לחרטה שלא באה מהלב ועוזב לביתו של בנו משה.
משה נשוי לאורלי (שולה מולא) ולהם בן, מתן (דוד גתהון). תוך זמן קצר מגלה מסגניו שמשה בוגד באשתו והוא נאלץ להתערב בסכסוך של הזוג שגולש לעימות מילולי בצעקות.
לבסוף מציעים ברוך ומשה לאביהם, מעבר לדיור מוגן. מסגניו נעלב עד עמקי נשמתו, צועק על בניו, בורח לרחובות העיר, נתקל בנערים שיכורים שחובטים בו ונעצר על ידי שוטר ושוטרת ממשטרת ההגירה.
נלקחת ממנו טביעת אצבעות והוא מצולם. בבוקר הוא משוחרר אך איש לא בא לקחתו והוא ממשיך בנדידה ברחובות לקראת עתיד לא ברור.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דבבה אשטו | מסגניו טדלה | ראש המשפחה |
| מאיר דסה | ברוך טדלה |  |
| חנה היילה | זהבה טדלה |  |
| אורית ואסה | לי טדלה |  |
| עדיאל זמרו | טייטו טדלה | בנו של ברוך |
| סולומון מרשה | משה טדלה |  |
| שולה מולא | אורלי טדסה |  |
| דוד גתהון | מתן טדלה | במ של משה |
| רותי אסרסאי | בוסנה טדלה |  |
| מולא מנגיסטו | אצ'נפ טדלה | אחיו של מסגניו |
עיניים של אבא (סרט, 2021)

| --- | --- |

כרזת הסרט ״עיניים של אבא״
 בימוי:  גולן רייז שרון יעיש
 הופק בידי:  דרומהפקות אלעד פלג חגי ארד
 תסריט:  גולן רייז שרון יעיש
 מוזיקה:  שרון רייז
 צילום:  רחלי רוסניק עידו ברלד
 מדינה:  ישראל ישראל רומניה רומניה
 חברת הפקה:  סינמטק תל אביב יס דוקו סינמטק ירושלים
 חברה מפיצה:  yes דוקו, סינמטק תל אביב, סינמטק ירושלים 
 שיטת הפצה:  טלוויזיה, בית קולנוע 
 הקרנת בכורה:  12 ביולי 2021
 משך הקרנה:  53 דק׳
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה דוקומנטרי
 דף הסרט ב־IMDb
 
עיניים של אבא (באנגלית: Blind Spot) הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה דוקומנטרית משנת 2021. את הסרט כתב וביים גולן רייז בהפקת דרומהפקות.
עלילת הסרט

אבות לילדים חולי סרטן יוצאים למסע ברומניה עם עמותת חיים. הסרט עוסק בשאלה מה קורה לגבר שרגיל להדחיק רגשות ברגע שהוא נאלץ להתמודד עם דרמה.
הערות שוליים

↑  גלי לויטה ליבוביץ, באבחנה על הגידול של בני הסתגרתי וניסיתי להחזיק, ידיעות אחרונות
↑  יהונתן קליין, "היום אני כבר לא מפחד להיות גבר פגיע", מגזין ״תרבות״, מקור ראשון, 2021
ציון ואחיו

| --- | --- |
כרזת הסרט באנגלית
כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  ערן מירב 
 הופק בידי:  אסף אמיר
 תסריט:  ערן מירב
 עריכה:  שרי עזוז
 שחקנים ראשיים:  עופר חיון ראובן בדלוב רונית אלקבץ צחי גראד
 מוזיקה:  בלייק ויליאמס, מרי לאגו ויליאמס
 צילום:  איציק פורטל
 מדינה:  ישראל, צרפת 
 הקרנת בכורה:  2009 
 משך הקרנה:  84 דק' 
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סיפור התבגרות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ציון ואחיו הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2009 שנכתב ובוים על ידי ערן מירב, עם עופר חיון, ראובן בדלוב, רונית אלקבץ וצחי גראד בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר משפחה לא מתפקדת בשכונה בדרגה סוציו אקונומית נמוכה בקריית ים, אם גרושה שגרה עם שני בניה הבעייתיים ביחד עם בן זוג שעוזר לה כלכלית אך לא מסתדר עם הילדים.
הסרט היה מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס 2009 וזכה בפרס התסריט ומועמד לפרס הגדול בפסטיבל גנט 2009.
זכה בפרס הסרט הישראלי הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע דרום והוקרן בפסטיבל הסרטים חיפה ובפסטיבלים רבים נוספים.
תקציר העלילה

אילנה (רונית אלקבץ) היא אם גרושה המגדלת את בניה, מאיר בן ה-17 (עופר חיון) וציון בן ה-14 (ראובן בדלוב). איתם גר בדירה גם בן זוגה אלי (צחי גראד), בעל מכון לשטיפת מכוניות התומך בה כלכלית. אב המשפחה לא עוזר והקשר אתו הוא באמצעות שיחות עם מאיר בטלפון ציבורי.
מאיר הוא נער אלים המבלה את רוב זמנו עם חבריו האלימים ומתייחס בזלזול ובאלימות לחברתו מישל (ליה ליין) שגרה בשכונה עם סבתה. הוא גם מתעב את אלי למרות שזה מנסה לעזור לו ומעסיק אותו בשטיפת מכוניות במכון שלו.
ציון ומאיר נמצאים ביחד ורבים כמעט כל הזמן. נעלי הספורט של ציון נגנבו כשהתרחץ בים וכעבור זמן הוא מגלה אותם על נער אתיופי בשם סולומון (מאיר סמו). סולומון מסרב להשיב את הנעליים וציון מגייס את מאיר לשם כך. מאיר תוקף קשות את הנער האתיופי שלבסוף בורח ונדרס על ידי רכבת דוהרת.
מישל עוזבת את מאיר וכאשר הוא מגלה אותה עם ציון הוא מאיים עליה ברצח.
אביו של סולומון (מאיר דסה) שואל את התלמידים אם ראו את בנו וציון לא עונה. מאיר מאיים עליו שלא יגלה דבר. הריב בין מאיר לאלי גובר, מאיר מחבל במכוניתו של אלי והם מכים אחד את השני. אלי עוזב את הבית אבל חוזר לבקשתו של ציון. אילנה ואלי מחליטים לשלוח את ציון לפנימייה עד שאלי יסיים את בניית הדירה שלו על הכרמל. ציון אורז את חפציו אבל אז מגיע מאיר והם מתחילים לריב. מאיר רודף אחרי ציון, משיג אותו ליד פסי הרכבת ומתחיל לחנוק אותו עד שהוא שומע את הרכבת מגיעה והוא מרפה ממנה לאחר שנזכר במה שקרה לסולומון.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
עופר חיון: מאיר
ראובן בדלוב: ציון
רונית אלקבץ: אילנה
צחי גראד: אלי
מאיר סמו: סולומון
מאיר דסה: דוד
ליה ליין: מישל
עד סוף הלילה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  איתן גרין
 הופק בידי:  מיכה שרפשטיין
 תסריט:  איתן גרין
 עריכה:  ערה לפיד
 שחקנים ראשיים:  אסי דיין יוסף מילוא
 מוזיקה:  יצחק קלפטר
 צילום:  אמנון סלומון
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  תם הפקות
 הקרנת בכורה:  1985
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית גרמנית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  400,000 דולר
 הכנסות:  11,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
עד סוף הלילה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1985 בבימויו של איתן גרין, שגם כתב את התסריט. בתפקידים הראשיים - אסי דיין, יוסף מילוא אורנה פורת וחיה פיק-פרדו.
בתחילת הסרט מושמע שיר הנושא של הסרט "עד סוף הלילה" מפי גידי גוב למילותיו של עלי מוהר ולמוזיקה של יצחק קלפטר שהלחין את פסקול הסרט.
העלילה היא דרמה משפחתית – מערכת יחסים סבוכה בין אב לבנו הבוגר. שניהם נקלעים למבוי סתום בחיי הזוגיות, אך ההתמודדות עם המשברים המשותפים מקרבת אותם מחדש.
יוסף מילוא מופיע בסרט לאחר 15 שנים שגר בגרמניה. הוא משחק את אביו של אסי דיין כמו ששיחק בסרט הוא הלך בשדות ב-1967. בחלק מהתפקיד הוא מדבר גרמנית.
הסרט יצג את ישראל בפסטיבל קאן 1985 והוצג במסגרת "מבט מסוים". הוצג בפסטיבל מינכן 1985, נבחר לפתוח את פסטיבל הקולנוע הישראלי בקופנהגן ב-1986. כיום, מחזיק בציון הנמוך 5.7 במסד הנתונים IMDb.
תקציר העלילה

גיורא גטר (אסי דיין) הוא קצין צה"ל לשעבר שמנהל פאב בתל אביב. הוא בן 35, נשוי לשרי (חיה פיק-פרדו) ואב לילדה. הוא היה קצין קרבי מוערך עד שהודח מהצבא באשמה שגרם להיתקלות בלבנון בה נהרגו ונפצעו אנשיו ואחד נפל בשבי. הוא יודע כי התנגד להחלטת האוגדונר להיכנס לשטח אבל רק עדות נמרוד השבוי (רפי אדיר) תוכל לעזור לו.
גיורא עסוק כל הזמן בפאב וכך בורח מזיכרון ההדחה. הוא שותה הרבה ומנהל יחסי מין עם קארן (לאשה רוזנברג) שעובדת אצלו ובחורות נוספות, למורת רוחה של אשתו שמודעת לזה. גדעון (עמוס לביא) הוא עבריין שדורש מגיורא דמי חסות ומאיים עליו אך גיורא מסרב.
לילה אחד מגיע לפאב אביו של גיורא, ברנרד (יוסף מילוא) ומודיע לו כי עזב את ביתו בנהריה לאחר שאשתו רות מצאה לה מאהב, עיתונאי אמריקאי שמסקר את מלחמת לבנון. ברנרד הוא רופא במקצועו ופרט לזה הוא מתעסק בחממה בביתו. הוא אוסטרי נוצרי ואשתו רות (אורנה פורת) היא יהודייה. הם גרים בנהריה ופרט לגיורא הם הורים לדודי (דני רוט) שלומד באיטליה. גיורא מביא את ברנרד לביתו ומתכונן לנסוע לנהריה עם אחיו דודי שחזר לארץ, כדי לשוחח עם אמו.
רות אומרת להם כי היא נשואה 30 שנה וכי ברנרד הוא אדם קר ועצור המתעסק רק במרפאה שלו ובחממה וכי החליטה להיפרד ממנו. גם שרי וברנרד מגיעים לנהריה ומתבוננים במאהב של רות מגיע. הם נוסעים לחוף הים. ברנרד מנסה להתאבד בטביעה ושרי מצילה אותו ברגע האחרון. ברנרד חוזר לשורשיו הנוצריים, מבקר בכנסייה ומטפל בחברי הכנסייה.
גדעון ממשיך לאיים על גיורא. גיורא מזמין את חבריו לצבא וכאשר גדעון שולף סכין הם מאיימים עליו בנשק. גדעון עוזב בהבטחה שינקום בגיורא. בינתיים עוזבת שרי את הבית. ברנרד יושב עם גיורא ומסביר לו על הבדלי השקפת העולם ביניהם. גדעון שולח עבריינים לחסל את גיורא אבל הם מוצאים בדירה את ברנרד ורוצחים אותו. ברנרד נקבר בטקס נוצרי.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אסי דיין | גיורא גטר |  |
| יוסף מילוא | ברנרד גטר | אבא של גיורא |
| אורנה פורת | רות גטר | אמא של גיורא |
| חיה פיק-פרדו | שרי גטר | אשתו של גיורא |
| דני רוט | דודי גטר | אח של גיורא |
| עמוס לביא | גדעון | עבריין |
| לאשה רוזנברג | קארן | עובדת בפאב |
| עירית שלג | ברוריה | עובדת פאב |
| אילנה בדש | נעמי | עובדת בפאב |
| רפי אדיר | נמרוד | שבוי מלחמה |
| שמואל טנא | עידו | חבר של גיורא |
הערות שוליים

↑  "עד סוף הלילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אף-על-פי-כן (אוניית מעפילים)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מעפילים 
 ציוני דרך עיקריים
 הושקה:  23 ספטמבר 1941
 תקופת הפעילות:  1941–1958 (כ־17 שנים)
 מיקום:  32°49′48″N 34°58′15″E﻿ / ﻿32.830028335564°N 34.970771553612°E﻿ / 32.830028335564; 34.970771553612 
 מידות
 אורך:  48.8 מ' 
 רוחב:  9.1 מ' 
 
"אף-על-פי-כן"
מסלול ההפלגה של "אף-על-פי-כן"
על גשר הפיקוד של הספינה
מעפילי הספינה מועברים לגירוש
אף-על-פי-כן הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב'. נקראה "אף על פי כן" בתגובה לכישלון הורדת מעפילי אקסודוס בארץ, וגירושם להמבורג.
תולדותיה > נחתת טנקים - TlC 147

הספינה נבנתה על ידי מספנת Stockton Construction בת'ורנביי שבאנגליה ונועדה לשאת ולהנחית טנקים. היא הושקה ב-23 ספטמבר 1941, מספר הדופן שלה היה TLC 147 ; אורכה 47 ורוחבה 9; הנעה: 3 מנועי דיזל (16 צילינדרים) 150 כוח סוס 850 סל"ד; תפוסה: 300 טון, דחי כולל – 700 טון; מהירות 9 קשר. השתתפה בפלישת בעלות הברית לסיציליה לאחר בלימת התקדמות גייסותיו של ארווין רומל בצפון אפריקה. לאחר המלחמה הוצעה למכירה כעודפי מלחמה ונקנתה על ידי חברת ספנות איטלקית.