stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הידרומטר
הידרומטרים מיוחדים > תרמוהידרומטר

תרמוהידרומטר הוא הידרומטר שיש בתוך החלק הצף שלו מדחום (תרמומטר) הוא משמש למדידת הצפיפות של מוצרים מבוססי נפט כגון דלקים. הדוגמה הנמדדת בדרך כלל מחוממת בכלי מיוחד עם מדחום שמחובר לכלי וזאת משום שצפיפות תלויה גם בטמפרטורה הנמדד. שמנים קלים יבדקו בכלי מקורר, בדרך כלל 15 מעלות צלזיוס. שמנים קלים מאוד, עם הרבה רכיבים נדיפים, ימדדו בכלים עם נפחים שונים ובעזרת מכשיר דגימה בוכנה צפה וזאת על-מנת להקטין ככל הניתן איבוד חומר במדידה.
בבדיקת סוללות, נמדדת הטמפרטורה בתיקון של צפיפות מסוימת וטמפרטורת המוליך.
הידרומטרים מיוחדים > יורינומטר

יורינומטר הוא הידרומטר רפואי המשמש לבדיקת שתן. כאשר הצפיפות של נוזל קשורה לאחוז המומסים (חומרי פסולת) במים. היורינומטר מאפשר האינדיקציה מהירה לעד כמה החולה מיובש.
הידרומטרים מיוחדים > בארקומטר

בארקומטר מכויל לבדוק את החוזק של חומרים המשמשים בעיבוד עורות.
הידרומטרים מיוחדים > הידרומטר סוללות

מצב הטעינה של סוללות מסוג חומצה-עופרת ניתן להערכה מצפיפות בחומצה הגופרתית המשמשת כאלקטרוליט. ההידרומטר מכויל לקרוא ערכים מסוימים של צפיפות יחסית למים ב-60 מעלות פרנהייט (15.55 מעלות צלזיוס) ומשמש ככלי סטנדרטי לטיפול במצברי כלי רכב. טבלאות משמות לתיקון הקריאה עבור טמפרטורות סטנדרטית.
הידרומטרים מיוחדים > בודק תמיסות נוגדות-קיפאון

שימוש נוסף מעולם הרכב להידרומטר הוא בדיקת האיכות של תמיסות נוגדות קיפאון המשמשות בקירור מנועים. כמות ההגנה מקירור קשורה לצפיפות (כמו גם הריכוז) של התמיסה נוגדת הקיפאון. לסוגים שונים של תמיסות נוגדות קיפאון יש יחסים שונים בין מדידות של צפיפות בנקודת הקיפאון.
הידרומטרים מיוחדים > אסידמטר

לפעמים נקרא גם אסידימטר, האסידמטר הוא הידרומטר שמודד את הצפיפות של חומצה.
שימוש באנליזת אדמה

אנליזת הידרומטר הוא תהליך בו מדרגים אדמה הטחונה דק, טין וחרסית. אנליזת הידרומטר המבוצעת עבור חלקיקים שקטנים מדי כדי לבצע עליהם אנליזת סייב. הבסיס לבדיקה זאת הוא חוק סטוקס עבור ספרות הנעות בנוזל ויסקוזי שבו המהירות הסופית של שקיעה תלוי בגודל הגרעינים וצפיפות הגרעינים שצפים ושל והנוזל. מכך גודל הגרעינים ניתן לחישוב מהתוצאות עבור זמן השקיעה. ההידרומטר בנוסף קובע את הצפיפות הציפה וזה מאפשר לחשב את אחוז החלקיקים בעלי קוטר מסוים במדגם.
הערות שוליים

↑  Female Inventors - Hypatia of Alexandria http://www.inventions.org/culture/female/hypatia.html
↑  Taken from the two-volume set of Letters, Essays and Hymns of Synesius translated by A. Fitzgerald, published by Oxford University Press in 1926 and 1930. Available on-line at: http://www.webcitation.org/query?url=http://www.geocities.com/athens/acropolis/5164/synesius.html&date=2009-10-25+12:50:58
↑  Mariam Rozhanskaya and I. S. Levinova (1996), "Statics", p. 639, in Rashed, Roshdi; Morelon, Régis (1996), Encyclopedia of the History of Arabic Science, vol. 1 & 3, Routledge, pp. 614–642, ISBN 0-415-12410-7
↑  http://chestofbooks.com/reference/Encyclopedia-Of-Practical-Receipts-And-Processes/Degrees-of-Baum-e.html
↑  The dictionary of beer and brewing - Google Books. נבדק ב-2009-10-11.
↑  Country house brewing in England ... - Google Books. נבדק ב-2009-10-11.
↑  Patisserie - Google Books. נבדק ב-2009-10-11.
↑  The Brewing Industry in England... - Google Books. נבדק ב-2012-03-16.
↑  Instruments of science: an ... - Google Books. נבדק ב-2009-10-11.
↑  Charles Thomas Davis, The manufacture of leather: being a description of all of the processes for the tanning and tawing with bark, extracts, chrome and all modern tannages in general use. H. C. Baird & co., 1897. נבדק ב-2009-10-11.
↑  "Acidometer". The Free Dictionary. Farlex. 2003. נבדק ב-18 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1162137 
עובד נאס"א מודד את צפיפות התמלחת מאגם שהתאדה.
אלכוהולמטר בודק בירה מיד לאחר הבישול ולפני ההתססה.
סכרמטר מן המאה ה-20.
קרן דייוויס (דמות בדיונית)

| --- | --- |

קרן דייוויס מגולמת על ידי שרה מישל גלר
 שם סרט:  הטינה הטינה 2
 הופעה ראשונה:  הטינה
 הופעה אחרונה:  הטינה 2
 מספר הופעות:  2
 יוצרים:  סטפן סוסקו
 גילום הדמות:  שרה מישל גלר
 מידע
 סטטוס:  מתה
 מקום לידה:  פסדינה, קליפורניה
 גזע:  בת אדם
 מין:  נקבה
 מקצוע:  סטודנטית לסיעוד
 נטייה:  טוב
 כוחות:  ללא כוחות על
 אזרחות:  אמריקאית
 מקום מגורים:  טוקיו, יפן
 תאריך פטירה:  2004
 מקום פטירה:  טוקיו, יפן
 סיבת המוות:  נרצחה על ידי קיאקו סא'אקי
 דמויות קשורות
 משפחה:  גברת דייוויס (אם, מתה) אוברי (אחות, מתה)
 חברים:  דאג (בן זוג, מת) אלכס (בוס, מת)
 אויבים:  קיאקו סא'אקי טושיו סא'אקי טאקאו סא'אקי
קרן דייוויס (באנגלית: Karen Davis) היא דמות הפרוטגוניסט הראשית בסרט "הטינה" ודמות משנה בסרט "הטינה 2". בשני הסרטים, קרן מגולמת על ידי השחקנית שרה מישל גלר. דמותה של קרן מבוססת ברפרוף על דמותה של ריקה נישינה מהסרט "ג'ו-און: הטינה".
ביוגרפיה בדיונית

קרן גדלה בפסדינה, קליפורניה לאם (מגולמת על ידי ג'ואנה קסידי ונקראת בסרט השני בפשטות "גברת דייוויס") ולאב לא ידוע. לקרן יש אחות צעירה בשם אוברי (אמבר טמבלין). במהלך ילדותן של השתיים, נראה שהאם העדיפה את קרן בבירור על פני אוברי, דבר שיצר מתיחות רבה בין השתיים. באחד הימים, קרן ניגשה אל אוברי והפצירה בה להירשם לקולג' במטרה שהאחרונה תמצא כיוון לחייה, אך אוברי רבה עם קרן והשתיים לא דיברו מאז. במהלך התבגרותה, קרן פתחה במערכת יחסים עם אדם בשם דאג (ג'ייסון בהר). בהמשך, דאג התקבל לבית ספר לאדריכלות בטוקיו שביפן והוא וקרן עברו לשם. קרן החלה ללמוד עבודה סוציאלית בטוקיו וכחלק מתנאי הויזה שלה, היא החלה להתנדב במרכז טיפולי לקשישים תחת ניהולו של אדם בשם אלכס (טד ריימי (אנ')).
ביוגרפיה בדיונית > הטינה

בשנת 2004, קרן מתבקשת על ידי אלכס להחליף מטפלת בשם יוקו (יוקו מאקי (אנ')) בטיפול באישה קשישה בשם אמה ויליאמס (גרייס זבריצקי). כאשר קרן מגיעה לבית בו אמה מתגוררת, היא מוצאת אותו מבולגן לחלוטין ואת אמה במצב של שיתוק חלקי. במהלך ניקיון הבית, קרן מגיעה לקומה העליונה ובאחד החדרים, היא מוצאת ארון נעול בסרט דביק שממנו בוקעות ייללות חתול. לאחר שקרן פותחת את הארון, היא מוצאת בתוכו ילד המזדהה בשם טושיו (יויה אוזקי) וכן יומן מסתורי. לאחר מכן, קרן חוזה באמה נהרגת על ידי רוח רפאים מסתורית. בעקבות החוויה, קרן מתושאלת על ידי בלש משטרה בשם נאקאגאווה (ריו אישיבאשי (אנ')) ונשלחת לבית החולים להשגחה.
בבית החולים, דאג מבקר את קרן ומספר לה שהמשטרה קבעה שאמה נפטרה בשנתה. קרן מפקפקת בכך וחושפת בפני דאג שמשהו נוסף היה בבית ביחד איתן. כאשר הבלש נאקאגאווה מגיע לבית החולים לתשאל את קרן בשנית, היא מספרת לו על טושיו ועל היומן שהיא מצאה בארון בו הוא נכלא. בהמשך אותו היום, קרן משתחררת מבית החולים והולכת עם דאג לביתם, אך היא ממשיכה להירדף על ידי רוח הרפאים שהיא ראתה בבית קודם לכן. בביתה, קרן מחפשת באינטרנט אחר טושיו ולומדת שהוא, אמו, קיאקו (טאקאקו פוג'י (אנ')) ואביו, טאקאו (טאקאשי מאטסויאמה (אנ')) נרצחו בבית שבו גרה אמה ויליאמס. באותו האתר, היא לומדת על מותו של פרופסור אמריקאי בשם פיטר קירק (ביל פולמן), שביקר באותו הבית וקפץ למותו ממרפסת ביתו. קרן הולכת לביתו של קירק ומקבלת ממריה (רוזה בלאסי (אנ')), אשתו קופסת תמונות בהן קרן מבחינה בקיאקו החיה עוקבת אחר הזוג לכל מקום אליו הם הולכים.
קרן ממשיכה את חקירתה ומגיעה אל תחנת המשטרה. על הגג, היא פוגשת את הבלש נאקאגאווה שמספר לה אודות קללה בשם "ג'ו-און" (למרות שבסרט הוא לא מכנה את הקללה בשמה) ואומר לה בעצבות שגורלה כבר חתום והיא תמות מכיוון שהיא ביקרה בבית ונדבקה בקללה. קרן חוזרת לביתה ומגלה מהודעה שדאג השאיר לה על מותם של אלכס ויוקו ושדאג הלך לחפש אחריה בבית (לאחר שהוא מצא את המחקר שעשתה באינטרנט). קרן מבינה שבן זוגה בסכנת חיים ויוצאת אל הבית במטרה להצילו. בהגיעה לבית, קרן מובלת על ידי חיזיון אל הקומה העליונה וחוזרת אל היום שבו פיטר הגיע אל הבית (לאחר שקיבל מכתבים מקיאקו) ומוצא את גופותיהם של קיאקו וטאקאו.
לפתע, החיזיון מסתיים וקרן מוצאת את דאג, שרוע על הרצפה בלי יכולת לזוז. קרן מנסה להוציאו מהבית, אך רוחה של קיאקו זוחלת על מדרגות הבית לכיוונם. או אז, קרן מוצאת את מכלי הבנזין שהבלש נאקאגאווה הביא אל הבית קודם לכן במטרה לשרוף אותו (אך הוא מצא את מותו על ידי טושיו וטאקאו טרם הספיק לעשות זאת). קרן שופכת את הבנזין על רצפת הבית ובעזרת המצית של דאג, היא מבעירה אותו.
ביוגרפיה בדיונית > הטינה 1.5

איסון (אדיסון צ'אן (אנ')), עיתונאי סיני שהיגר לטוקיו מהונג קונג, מגיע אל בית משפחת סא'אקי בעקבות הודעה מהבלש נאקאגאווה ומוצא את קרן בבית שעולה בלהבות. איסון מחלץ את קרן מהבית וקרן מובלת אל בית החולים.
בהגיעה לבית החולים, קרן נשלחת לזהות את גופתו של דאג ולומדת שהיא עדיין מקוללת על ידי הקללה, מבינה שזה עניין של זמן עד שגם היא תמצא את מותה.
ביוגרפיה בדיונית > הטינה 2

בסרט ההמשך, שמתרחש מספר ימים לאחר הסרט הקודם, קרן עדיין מאושפזת בבית החולים לאחר השריפה בבית. אוברי, אחותה הצעירה נשלחת על ידי אמן להחזירה הביתה לארצות הברית. כשאוברי מגיעה לבית החולים, היא מוצאת את קרן, שהפכה לפרנואידית. קרן מפצירה באוברי לשחררה מכיוון שרק היא "יכולה לעצור אותה" (בהקשר לקיאקו). אוברי, שלא מבינה למי קרן מתכוונת, נבהלת ומסולקת מהחדר על ידי צוות בית החולים, שקושר את קרן למיטה.
בהמשך הערב, קיאקו תוקפת את קרן, אך האחרונה מצליחה לברוח ומגיעה אל גג בית החולים. בדיוק כשהיא חושבת שהיא ניצלה, קיאקו מופיעה ומשליכה את קרן מגג בית החולים אל מותה. גופתה של קרן מתרסקת למול אוברי ואיסון ההמומים.
ביקורות

השחקנית שרה מישל גלר קיבלה שבחים על גילום דמותה של קרן בסרט הראשון. המבקר רוג'ר איברט ייחס את הצלחת הסרט למשחקה של גלר.
ליהוק

לפני שגלר לוהקה לתפקידה של קרן, השחקנית סלמה בלייר נשקלה לגילום הדמות. השתיים הופיעו יחדיו קודם לכן בסרט "משחקי פיתוי". לבסוף, גלר זכתה בתפקיד בעקבות הופעותיה בסרטים "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" ו-"צעקה 2".
טריוויה

דמותה של קרן מבוססת ברפרוף על דמותה של ריקה נישינה (מאגומי אוקינה (אנ')) מהסרט "ג'ו-און: הטינה". למרות זאת, מותן של שתי הדמויות שונה: בעוד קרן מושלכת מגג בית החולים על ידי קיאקו, ריקה נרצחת על ידי טאקאו סא'אקי והופכת לרוח נקמנית בעצמה. דמותה של אוברי, אחותה של קרן, מוצאת את מותה בדרך דומה לדמותה של ריקה.
בדומה לדמותה של קרן, גם דמותה של מיקי ממשחק הווידאו המבוסס על סרטי ג'ו-און מוצאת את מותה גם היא לאחר שקיאקו משליכה אותה מגג של בית חולים.
בסצנה בה קרן מתקלחת בסרט הראשון, גלר חשפה שהיא אלרגית למים ביפן והסצנה צולמה בזמן שגלר הייתה עטופה בשקיות אשפה כדי להימנע מתגובה אלרגית.
בדומה לדמותה של באפי מהסדרה "באפי ציידת הערפדים" (שגם אותה גילמה גלר), גם קרן גודלה על ידי אם חד הורית ביחד עם אחות מרדנית.
למרות שבסרטים האמריקאים נמנעו להציג דמויות עם רגישות לעל טבעי (בניגוד לסרטים היפניים), קרן עצמה מגלה רגישות כזאת בעת הגעתה לבית משפחת סא'אקי לראשונה.
בסרט "מת לצעוק 4" המהווה פרודיה לסרט "הטינה", השחקנית אנה פריס מגלמת את דמותה של סינדי קמפבל, שבסרט זה מבוססת על דמותה של קרן דייוויס. בסרט זה, סינדי מתחילה לעבוד בתור מטפלת של קשישה ונרדפת על ידי רוח של ילד המזכיר את טושיו.
הערות שוליים

↑  The Grudge :: rogerebert.com :: Reviews, web.archive.org, ‏2013-03-11
↑  The Grudge (2004) - Trivia - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-01-03
↑  Sarah Michelle Gellar’s Water Allergy, www.whedon.info
↑  Karen Davis, Ju-On Wiki (באנגלית)
שרה מישל גלר
ביוגז

ביוגז הוא גז המופק מחומר אורגני בתהליך של עיכול תאי בתנאים אנאירוביים, על ידי אוכלוסיות מיקרואורגניזמים. ביוגז משמש כדלק להנעת מנועים או כחומר בעירה.
ביוגז נחשב כמקור אנרגיה מתחדשת, מכיוון שהוא מופק מחומרים אורגניים הנחשבים פסולת וממתן את הצריכה של דלקים מאובנים. בביוגז נעשה שימוש בעולם כולו, במיוחד במדינות מתפתחות.
צינורות נושאים ביוגז (בקדמת התמונה), גז טבעי וגז מעובה
עיכול אנאירובי

תהליך העיכול האנאירובי הוא תהליך טבעי המתרחש מעצמו בתנאים המתאימים, לדוגמת מטמנות ואתרי פסולת. בתהליך זה המרכיבים האורגנים מתפרקים על ידי מיקרואורגניזמים בסביבה אנאירובית, תוך יצירת תוצרי לוואי שונים, ביניהם תערובת ביוגז. תערובת זו מכילה אחוזים גבוהים של מתאן (CH4) – גז פחמימני דליק.
המצע המשמש לתהליכי עיכול תאי צריך להיות ממקור אורגני, המכיל אנרגיה אצורה הניתנת לניצול על ידי פירוק מיקרואורגניזמים. מקור מצע אורגני זה, יכול להיות:
מגידול ייעודי כגון גזם יערות או גידולי שדה.
פסולת מתעשיות מזון או מתעשיות בעלות פסולת אורגנית פריקה.
פסולת חקלאית - כגון בוצה מחיות משק או שאריות מגידול צמחי.
פסולת עירונית כגון בוצה מביוב וממתקני טיפול בשפכים.
עיכול אנאירובי > שלבי העיכול האנאירובי

תהליך פירוק החומר האורגני משלב בתוכו מספר אוכלוסיות שונות של חיידקים שונים, אשר התוצר של אוכלוסייה אחת יכול להיות המצע של אוכלוסייה אחרת.
הידרוליזה: חיידקים מפרקים מולקולות אורגניות מורכבות כמו פחממות, שומנים וחלבונים למונומרים פשוטים, זאת על ידי הוספת מולקולת מים בין קישרי המולקולות. לעיתים, מצעים קשים לפירוק כגון צלולוז, מפורקים בדרכים פיזיקליות או כימיות, כגון לחץ אדים או חומר מחזר חזק.
אסידוגנזה: בשלב זה, תוצרי ההידרוליזה מהשלב הקודם מפורקים על ידי חיידקים אנארוביים ואנארובים פקולטטיבים. בתהליך הפירוק משתחררים פחמן דו-חמצני, גז מימן, אלכוהול, חומצות אורגניות וכמה חומצות חנקן וגופרית אורגנים. חלק מהתוצרים והחומצות האורגניות משמשות את השלב הבא.
אצטוגנזה: החומצות והכהלים הופכים לאצטטים. פחמן דו-חמצני ומימן יכולים להפך על ידי אוכלוסיות מסוימות ישירות לאצטט.
מתאנוגנזה: בתהליך זה מופק מתאן מאצטט, פחמן דו-חמצני ומימן. המיקרואורגניזמים המתאנוגנים אינם משתמשים ברכיבים הנותרים כגון: חומצות, כהלים, ומרכיבים אורגנים המכילים חנקן. בשלב זה, חומרים אלו מצטברים ודורשים טיפול.
שלבי האצטוגנזה והמתאנוגנזה יכולים להתקיים על ידי חיידקים תרמופיליים, אוהבי חום (50–60 מ"צ) או על ידי חיידקים מזופיליים (30–40 מ"צ). בחירת התנאים והטמפרטורה יאפשרו לבחור עם איזה סוג אוכלוסייה מעוניינים לעבוד, כאשר קיימים יתרונות וחסרונות לכל אחד מסוגי האוכלוסיות.
עיכול אנאירובי > טמפרטורה

תנאי הטמפרטורה מהווים גורם קריטי בהצלחת התהליך ושינויים גדולים מידי בטמפרטורה עלולים לעכב את התהליך או לגרום לנזק לאוכלוסיות החיידקים.
טווח הטמפרטורה האידיאלי לאוכלוסיות תרמופיליות, הוא בין 50–60 מעלות צלזיוס (ראשי תיבות: מ"צ), כאשר תנודתיות של ±2 מ"צ עשוי להוריד את התפוקות הגז בכ-30%. חיידקים מזופיליים צריכים להישמר בטווח של בין 30–40 מ"צ, כאשר חיידקים אלו רגישים פחות לתנודת בטמפרטורה. תנודה של ±3 מ"צ, הנה בגדר טווח פעולה סביר. זמן העיכול בתהליך תרמופילי קצר עד כדי מחצית מזמן העיכול בתהליך מזופילי.
בהשוואה לאירופה האקלים בישראל מקנה יתרון בעלות הפקת ביוגז. טמפרטורת הסביבה בישראל גבוהה באופן יחסי, ובהתאמה פחות אנרגיה נדרשת לחימום הריאקטור. טכנולוגיה פסיבית של קליטת חום השמש (כמו דוד שמש) מסייעת לשמירה על הטמפרטורה האופטימלית בריאקטור.
עיכול אנאירובי > פוטנציאל חמצון - חיזור

מאחר שעל התהליך להישמר בתנאים אנארוביים, הכניסה של סוכני חמצון כל שהם, לדוגמת: חמצן, ניטראט, ניטריט או סולפט, יפגעו בתהליך ויגרמו לעיכובו. לכן, במהלך הפקת ביוגז יש להימנע מחשיפת המערכת לאוויר או למצעים לא מאוזנים מבחינת פוטנציאל חימזור בכל שלבי התהליך.
עיכול אנאירובי > יחס פחמן - חנקן ועיכוב על ידי אמוניה

יחס פחמן-חנקן גבוה מ-30 יכול לגרום להאטה בגידול אוכלוסיית מיקרואורגניזמים עקב מחסור בחלבון, חומרים לבניית בתא ואנרגיה החשובים למטבוליזם של המיקרו אורגניזמים. יחס גבוה זה יכול להוביל להאטה בפירוק הסובסטרט. לעומת זאת, יחס נמוך בין פחמן לחנקן (בסביבות 3), יכול להסתיים בעיכול מוצלח, אך גם עלול לגרום לשחרור רב של אמוניה אשר יכולה לגרום לעיכוב בתהליך (בדרך כלל קורה עם פסולות של בעלי חיים העתירה בחנקן). גורם נוסף שיכול להוביל ליחס נמוך ולעודף חנקן, הוא סחרור לא מבוקר של תשטיפי התהליך בין הריאקטורים, אשר עלול לגורם להצטברות אמוניה.
עיכול אנאירובי > חומציות (pH)

בדרך כלל, ערך החומציות של חומר אורגני עם מוצקים מרחפים, נע בין pH 7.3 – 7.5. כאשר החומציות עולה לערך מתחת pH 6.9, יש לנקוט בפעולות על מנת למנוע את כישלון התהליך המתאנוגנזה. אם יש מעט מאוד מוצקים מרחפים, כגון שפכים, ערך החומציות האופייני יהיה בין pH 6.9 – 7.1, כאשר הערך המינימלי יהיה pH 6.7.
באופן טבעי בתמיסות אורגניות, מתקיימת מערכת באפר (Buffer) של יון האמוניום – אמוניה ושל המערכת הקרבונטית. מערכות באפר אלו מאפשרות לסבילות מסוימת לשינויים בחומציות ותורמים ליציבות התהליך. שינויים קיצוניים יאלצו שימוש במלחים חיצוניים לאיזון החומציות או שיגרמו להפסקת תהליך העיכול.
עיכול אנאירובי > מתכות כבדות

מתכות כבדות יכולות לשמש כחומרי קורט החיוניים להתפתחות המיקרואורגניזמים אך גם לגרום לעיכוב. ישנו טווח אופטימלי לחלק מהמתכות הכבדות, אך גם חלקם אינן נחוצות כלל.
עיכול אנאירובי > טיפול מקדים

תהליך העיכול מצריך שלושה שלבים עיקריים: טיפול מקדים, העיכול עצמו וטיפול סופי.
באופן עקרוני, כל חומר אורגני ניתן לעיכול. ניתן להשתמש בפסולות חקלאיות ותעשייתיות שונות כאשר בהגדרתן לתהליך העיכול יכיל:
פסולת מוצקה - מוגדרת כ-10-20% מסה מוצקה.
ופסולת נוזלית - מוגדרת כ-2-8% מסה מוצקה.
על מנת לקצר את התהליך, ניתן להכין את המצע (ביומסה) אותו רוצים לעכל על ידי מספר אפשרויות - יש להגדירן בהתאם סוג המצע.
בשלב הראשון יש להפריד גורמים העלולים להפריע בתהליך העיכול כגון: חומרים אנרטים (אדמה, זכוכית, אבנים וכדומה), חומרים ביולוגים לא רצויים (חתיכות עץ או עורות ונוצות), שאר חומרים סינתטיים ומתכות (ברזלים, סוללות ופלסטיק לדוגמה).
לאחר ההפרדה הפיזית ניתן להפעיל תהליכים אשר יעזרו להנגיש את החומר האורגני למיקרואורגניזמים, זאת ניתן לעשות על ידי תהליכים פיזיים, כימיים, תרמיים וביולוגיים. על מנת ששלב ההכנה יהיה כדאי אין הוא יכול להיות יקר אנרגטית יותר מאשר תרומתו.
עיכול אנאירובי > עיכול אנאירובי תעשייתי

בעקרון, לא ניתן לדעת מראש איזה סוג של מעכל (Digester) יהיה האידיאלי ביותר עבור החומר האורגני אותו בוחרים לעכל. יש ללמוד את אופי הפסולת באופן קפדני על מנת לתכנן את סוג מערכת העיכול שתיבנה. לעיתים, יש להתחשב גם באקלים האזור בו נעשה העיכול והיתכנות השפעותיו על טמפרטורת המעכל, לכן מומלץ לערוך ניסויים מקדימים (ניסויי מעבדה ופיילוט), לפני הקמת המתקן.
עיכול יבש הוא למעשה קומפוסט אנארובי. בתהליך זה הביומסה מושרית בטיפול המקדים עד להכלה של 80% מים ו-20% חומר יבש. לתהליך כזה יש מספר יתרונות, כאשר העיקרי מתוכם הוא הפחתת נפח הריאקטור (המכל בו מתרחש תהליך העיכול) עקב נפח מים יחסית קטן במערכת. בעיכול יבש, הסובסטרט מרוכז פי 4 יותר מעיכול רטוב ושווה באופן יחסי לגודל ריאקטור הקטן פי 4. בנוסף, לעיכול יבש בריכוז סובסטרט גבוה יכול להיות יתרון באדישות לריכוזים גבוהים של חומרים מעכבים (לדוגמת אמוניה), עקב יכולת באפר של הסובסטרט. חסרון המרכזי בתהליך עיכול יבש הוא בהובלת המצע, מאחר שלא ניתן להזרימו.
עיכול רטוב מאפשר מגוון רחב יותר של תהליכים לעומת עיכול יבש. תהליך זה מתקיים לרוב בריכוזים של עד 5% חומר מוצק מרחף. ישנם מספר טכנולוגיות של ריאקטורים המאפשרים לעיכול רטוב. באופן כללי ניתן לחלק את התהליכים לתהליך מנתי ותהליך מתמשך, כאשר האחרון יכול גם הוא להתחלק לתהליך חד-שלבי או דו-שלבי. ברוב תהליכי העיכול הרטוב, מיקרואורגניזמים מרחפים ומעורבבים עם הסובסטרט בתוך הריאקטור ובלתי ניתן להפרידם לאחר התהליך.
עיכול אנאירובי > טיפול סופי בתוצרים

ייצור ביוגז תלוי לחלוטין ביעילות העיכול האנאירובי בריאקטור וביכולת הפקת הגז של המיקרואורגניזמים שבו. יכולת אופטימלית של מיקרואורגניזמים נעה בין 80%-90% ייצור ביוגז מתוך יכולת פוטנציאלית. ערכי קצב ייצור ביוגז לעיכול מזופילי נעים בין 0.9-1.3 מ"ק גז למ"ק ריאקטור ליום (m3m-3d-1). ערכים נמוכים מאלו יעידו על גודל ריאקטור גדול מדי, כאשר ערכים גבוהים מאלו הם נדירים ואף בלתי אפשריים. עבור עיכול תרמופילי או דו-שלבי, קצב ייצור ביוגז יהיה 1.3, 2.1 [m3m-3d-1], בהתאמה. ריאקטור מסוג (Upflow Anaerobic Sludge Blanket (UASB, צורך פחות נפח ויכול להגיע לקצב ייצור ביוגז של עד 10 [m3m-3d-1], ריאקטור זה מיועד למצעים מימיים ביותר כגון שפכים ממתקני טיפול שפכים, ייחודיות ריאקטור זה הוא בהפרדה מתמדת של שלוש פאזות: מוצקים בתחתית, נוזל במרכז וגז בראש הריאקטור, המאפשרים טיפול רציף ללא הפסקה.
לרוב, תכולת המתאן בביוגז הנוצר בתהליך נע בין 40%-70% תכולה לפי נפח כאשר השארית בעיקרה פחמן דו-חמצני. בגז הנוצר ישנם רכיבים נוספים המופיעים בכמויות קטנות (פחות מאחוז), כגון: אדי מים, מיקרו-חלקיקים של המצע וגזי עוקבה. על כן, טיפול בביוגז הכרחי על מנת לשמר את הציוד המשמש לאחסון, הובלה וחלוקה. חלקיקי מוצקים יכולים להיות מסוננים בעזרת פילטר (Candle filters), שאריות בוצה או קצף יכולים להיות מופרדים על ידי שימוש בציקלון. להסרת גזי עוכבה, כאשר מימן גופריתי (H2S) הוא הגז הבעייתי ביותר עקב השפעתו הקורסיבית על ציוד, נעשים תהליכים כמו קרצוף, ספיחה וספיגה. להתמודד עם אדי מים, לעיתים נחוץ ייבוש כאשר תחולת הרטיבות גבוהה מ-80%.
לאחר הניקוי, משמש הביוגז להפקת אנרגיה, כאשר השימוש בנפוץ הוא בהפקה של חום וחשמל בעת ובעונה אחת. באופן זה ניתן להפיק מקסימום חשמל ומספיק חום עודף על מנת לחמם את המעכל (ריאקטור). החום הדרוש לחימום המערכת נקראת אנרגיה פרזיטית ויש לקחת אותה בחשבון עוד בשלב התכנון. חימום הראשוני של הסובסטרט הוא הצרכן העיקרי, כאשר הפיצוי על הפסדי חום בתהליך משני ודורש פחות חום, 90% ו-10%, בהתאמה.
אנרגיה חשמלית גם היא נחוצה בתהליך העיכול, לצורך שאיבה, בחישה, ותהליכים של בקרה ותיקון. ניתן לומר כי אין להשתמש ביותר מ-10% על 15% מהחשמל המיוצר לשימוש פנימי-תפעולי. ככלל אצבע, על שלב הטיפול הסופי בתוצרים אסור לצרוך יותר אנרגיה מאשר הוא עוזר להפיק. משמע, ניקוי יתר עלול להפוך ללא כלכלי.
הקמת מתקן לעיכול אנארובי להפקת ביוגז, מצריך תסקיר השפעה על הסביבה, על המסמך לקחת בחשבון גם את פליטות הגזים מהמתקן, כאשר הגורם העיקרי הוא שטף הגז והריחות הנפלטים מהמתקן. על הגזים הנפלטים להיות מנוטרים ולעמוד בערכי פליטה המותרים בחוק. במידה ואמוניה וגופרית דו-חמצנית מוסרים בתהליך, המתקן יעמוד בדרישות ללא בעיה. ריחות לא נעימים יכולים לנבוע מאחסון, שינוע או העברות בתוך המתקן של פסולת אורגנית. על כן, יש לבצע פעולות אלו באזור מקורה, עם איסוף האוויר וסינונו.
נושא הבוצה והשפכים הנותרים בתהליך יכולים לשמש כדשן וקומפוסט לחקלאות. כאשר אלו עברו פירוק מלא ונחשבים איכותיים ללא פתוגניים. במידה והמצע מכיל מתכות כבדות או מלחים יש לשקול שימושים אחרים מדשן בשל פגיעה בבריאות הקרקע.
בישראל > מטמנות

המטמנות בישראל, חייבות על פי חוק למנוע פעפוע של גז המתאן לחלל האוויר ולמנוע תשטיפים שיחלחלו למי התהום. תופעת היווצרות גז זה נגרמת מאחר שהפסולת הנטמנת כלואה בתנאים אנאירוביים. כאשר, תרומתה של מולקולת מתאן אחת לאפקט החממה, היא בין 28–36 מאשר מולקולה של פחמן דו-חמצני לאורך מאה שנה.
טיפול אפשרי בגז המתאן הנוצר, הוא על ידי הפקת חשמל או קיטור, היכול להחליף את הצורך בשריפת גז המתאן בלפיד. הוצאת הגז נעשית על ידי קדיחת בארות לעומק המטמנה, כאשר הגזים היוצאים מתפלגים פי ההרכב הבא: 60%-40% מתאן, 40%-60% פחמן דו-חמצני, 1% גזים נוספים. שיא תפוקת הגז בבאר היא לאחר שנתיים מהקידוח ולאחר מכן התפוקה יורדת בקצב של 5% לשנה.
הפקת חשמל מגז המתאן נעשית באתר ההטמנה על ידי גנרטור, כאשר, תחמוצת הגופרית, סילוכסן (Siloxane) ואדי מים שהמצויים גם הם בגז, יוצרים עלויות יקרות להפעלת גנרטורים חשמליים אלו. מחיר ההסדרה למטמנה הוא: 40 אגורות לקוט"ש. מחיר מכירת גז מתאן לקיטור לתעשייה עומד על לפי שווי מחיר מזוט/גז טבעי בשוק. מטמנות המפיקות חשמל בישראל הן: דודאים, גני הדס, עברון ואפעה.
נוסחת אצבע ביחס מתאן לקוט"ש: 500 קוב/שעה של ביוגז בריכוז של 65% מתאן יניבו 1000 קוט"ש.
בישראל > פסולת עירונית

בשנת 2016 יוצרו במדינת ישראל 5.3 מיליון טון של פסולת עירונית. אחוז המיחזור בשנה זו היה 21% כאשר שאר הפסולת הועברה להטמנה. למרות שישנה עליה הדרגתית באחוזי המחזור, שיעור זה נחשב נמוך מאוד ביחס לרוב מדינות המערב וזאת למרות קיומו של היטל הטמנה בישראל, שנועד לשמש ככלי סביבתי ורגולטיבי לצמצום ההטמנה. כמות הפסולת בישראל גדלה מדי שנה בשיעור של כ-3%-5%.
שנה לפני כן, בשנת 2017 המדינה יוזמה הקמת מתקן במתחם השפד"ן אשר יכלול מתקני מיון פסולת, יצירת גז מתאן מפסולת אורגנית ויצור קומפוט לדישון חקלאי. במתקן צפויים להיות מטופלים כ-1,000 טון פסולת עירונית מדי יום, המורכבים מזרם פסולת פריקה ביולוגית שמקורה בתחנות מעבר ומיון, מפסולת מופרדת במקור, וכן מזרם פסולת מעורבת. במתקן יופק חשמל מביוגז בהיקף משוער של עד 12 מגה וואט. לאחר סיום התהליך האנאירובי והפקת החשמל תעבור הבוצה הביולוגית לשלב משלים – הפקת קומפוט בתהליך אירובי. מתקן זה עדיין אינו פעיל.
בישראל > גידול ביומסה

בשנת 2014, התנגד המשרד להגנת הסביבה להפקת דלקים מסוג ביו-דיזל וביו-אתנול מגידולי ביומסה ייעודיים, הן משום שלרוב מדובר בגידולים שבאים על חשבון גידולים חקלאיים המיועדים למזון והן משום שגידול אקטיבי של ביומסה לאנרגיה דורש השקעה גדולה יחסית במים, בדשנים, בקרקע ובאנרגיה.
בישראל > פסולת חקלאית

מבחינת ענף החקלאות, שימוש בזבל בעלי חיים לצורך הפקת אנרגיה נמצא בעדיפות משנית לשימושים חוזרים בענף עצמו. שימוש בזבל בע"ח להפקת ביוגז בעיכול אנאירובי רטוב, מותיר את התוצר הסופי (לאחר הפקת הביוגז) עני יחסית ופחות מבוקש על ידי חקלאים לזיבול שדות.
הכמות השנתית של זבל בעלי חיים בישראל נאמדת בכ-5.6 מיליון טונות. עיקר זבל בעלי החיים מגיע מענף הבקר לחלב (כ-2.4 מיליון טונות) ומענף הלול (כ-0.9 מיליון טונות). מתוך כלל זבל בעלי החיים, מוערכת הכמות הפוטנציאלית להפניה למתקני טיפול במעל ל-2 מיליון טונות זבל. מחצית מכמות זו עשויה לעבור למתקני הפקת אנרגיה כדוגמת ביוגז.
בישראל קיימים כיום ארבעה מתקנים אזוריים - תל יוסף שטאנג אקו, מיצר ברמת הגולן, עמק חפר ובאר טוביה. הם משמשים להפקת ביוגז מזבל רפתות. מתקנים אלו מנצלים כשליש מכלל זבל רפת החלב. מחיר ההסדרה בהפקת ביוגז מזבל בע"ח הוא 0.61₪.
אחת הבעיות בהקמת מתקני אזוריים אלו היא העדר אכיפה מספקת של משרד הגנת הסביבה, המאפשר לבעלי הרפתות והלולים לפזר את הרפש בשדות בניגוד לחוק. בנוסף קיימת ההתנגדות של התושבים אשר חוששים ממפגעי תברואה וריח ואינם רוצים לראות מתקנים אלו קמים לצדם אלא אם המעכלים סגורים. בנוסף, מתקן ביוגז המופק מזבל פרות נאלץ לטפל בעודפי הנוזלים שנוצרים בתהליך ונקראים דשן מעכלים. מים אלו מכילים מלחים וזרחן ומחייבים את סילוקם לאתרים מיוחדים או מועברים לטיפול לפני השבתם לשדות.