stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתיאס סוארס
תארים > אישיים

* כדורגלן השנה בבלגיה: 2012
מלך השערים בליגת העל הבלגית (1): 2011
נג'יה בן מברוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1949 (בת 75) תוניסיה 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית, תוניסיה 
 מקום מגורים:  בריסל 
 השכלה:  אוניברסיטת תוניס 
 
נג'יה בן מברוק (בצרפתית: Néjia Ben Mabrouk; נולדה ב-1 ביולי 1949) היא תסריטאית ובמאית קולנוע תוניסאית, הידועה בשל סרטה זוכה הפרסים "Sama" וסרטה התיעודי "The Gulf War... What Next?".
ביוגרפיה

בן מברוק נולדה באל עודיאן, תוניסיה, בשנת 1949, היא למדה בפנימייה ב ספקס. בגיל צעיר, היא למדה להכיר את הקולנוע האירופאי והצטרפה למועדון הקולנוע המקומי. בהתחלה, לדבריה, לא עלה בדעתה לייצר סרטים משלה:
בן מברוק התחילה את לימודיה באוניברסיטת תוניס, שם למדה צרפתית בין 1969 ל-1971, אך נאלצה לעזוב לאחר מספר סמסטרים מסיבות כלכליות. היא פנתה במקום זאת ללמוד קולנוע ב-INSAS, מכון הקולנוע בבריסל, בשנת 1972. הכשרתה הקולנועית נשענה במידה רבה על תעודה ביקורתית. היא כתבה וביימה את הסרט Pour vous servir (לשירותך) כפרויקט גמר ב-1976, ולאחר מכן עבד בתור מתמחה ברשות השידור RTBF, ולאחר מכן כעוזרת במאי. ”באותו הזמן, לא רציתי לעשות סרטים משלי, אולי כי לא היו מודלים לחיקוי שהיו נשים יוצרות סטרים. כל הבמאים היו גברים; עבורי, כאישה צעירה, לפיכך, הבחירה הברורה יותר הייתה לספר סיפורים באמצעות כתיבה. חלמתי לכתוב רומנים.”
ב-1979, בן מברוק התחילה לכתוב את התסריט הראשון שלה לסרט באורך מלא, Sama (עקבות). הסרט הושלם ב-1982, אך מחלוקת עם חברת ההפקה SATPEC עיכבה את צאת הסרט עד 1988. הסרט זכה בפרס קליגארי ב-1989 בברלין פסטיבל הסרטים הבינלאומי. Sama מכיל אלמנטים אוטוביוגרפיים מחייה של בן מברוק, ומספר את סיפורה של צעירה תוניסאית המבקשת לרכוש השכלה, אותה היא משיגה בסופו של דבר בגולה באירופה.
היא כתב וביימה סרט קצר בשם Fil al bahti 'an Shaïma (החיפוש אחר שאימה) שנכלל כקטע בסרט תיעודי The Gulf War... What Next? (1991), החוקר את ההשפעה של המלחמה על נשים וילדים. לאחר מכן היא כתבה את התסריט השני שלה באורך מלא, שכותרתו Nuit à Tunis (לילה בתוניס).
הערות שוליים

1 2  Hillauer, Rebecca (2005). "Ben Mabrouk, Néjia (1949–)". Encyclopedia of Arab Women Filmmakers. Cairo: American University in Cairo Press. pp. 379–384. ISBN 9789774249433.
↑  Leaman, Oliver, ed. (2001). "Ben Mabrouk, Neija (b. 1949, El-Oudiane, Tunisia)". Companion Encyclopedia of Middle Eastern and North African Film. London: Routledge. p. 505. ISBN 9780415187039.
1 2  Shafik, Viola (2007). "Cultural Identity and Gender". Arab Cinema: History and Cultural Identity. Cairo, Egypt: The American University in Cairo Press. p. 204. ISBN 9789774160653.
↑  Sloan, Jane (2007). Reel Women: An International Directory of Contemporary Feature Films about Women. Lanham, MD: Scarecrow Press. ISBN 9780810857384.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16582784s (data)  GND: 1061939928  ISNI: 0000 0003 5914 8133  SUDOC: 094589771  VIAF: 216210172   WorldCat (עם VIAF): 216210172
נג'טבל

נג'טבל (בהונגרית: Nagytevel) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בנג'טבל מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 556 ובשנת 2020 רק 505 תושבים.
יהודי נג'טבל

בנג'טבל חיו יהודים בתקופות זמן שונות. וחלק מתושביה נרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 21 |  |
| 1880 | 7 | 866 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי הכפר שנרצחו בשואה, באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת פאפה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פאפה • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • פרקשגייפי • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמשסאלוק • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר |  |
משה פינטו

ערך זה עוסק ברב ישראלי מפתח תקווה. אם התכוונתם לסופר ישראלי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1961 (בן 63 בערך) מרקש, מרוקו 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת נחלת דוד  בית מדרש לתורת ארץ ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס הרב קוק לספרות תורנית  פרס ירושלים לספרות תורנית 
 
הרב משה פינטו (נולד בשנת תשכ"א, 1961) הוא ראש ישיבת פאר משה לצעירים בפתח תקווה, ראש ישיבת "נחלת אשר" הגבוהה, ונשיא תלמוד תורה והמכינה לישיבה "פאר משה" ורב השכונות בצפון פתח תקווה. נשיא רשת מעיין החינוך התורני בפ"ת. מיוזמי ומקימי קריית "חזון עובדיה" בפתח תקווה.
ביוגרפיה

נולד במרקש שבמרוקו לרב מסעוד אשר פינטו. בשנת 1968 עלתה משפחתו לישראל והשתקעה בפתח תקווה. למד בישיבת הרמב"ם בתל אביב, בראשות הגאון הרב אברהם חפוטא, ולימים נישא לבתו. כמו כן למד בישיבת נחלת דוד פתח תקווה בראשות הגרב"ש סלומון זצ"ל, ובישיבת חברון ירושלים. בשנת תשמ"א זכה בפרס מטעם הקרן של צעירי אגודת ישראל על שם הרב מבריסק. בשנת תשמ"ג זכה בפרס מטעם הקרן על שם רבי מנחם זמבה. זכה בפרס מטעם קרן אור המזרח בנשיאות הרב עובדיה יוסף.  זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית על ספרו "אמרי שפר", ובפרס ירושלים לספרות תורנית על סדרת ספריו "אמרי משה" ו"דרש משה".
לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה.  קיבל סמיכה לרבנות  וכושר לרב עיר.
היה ממייסדי בית הכנסת "שבת אחים" בפתח תקווה, שימש כרב בית הכנסת ליוצאי אפגניסטן וממייסדיו "מטה יהודה" ולאחר מכן שימש רב בית הכנסת המרכזי הספרדי "בית אברהם" ברחוב נחלת צבי  פתח תקווה משך 14 שנה. ייסד ובנה  את בית הכנסת "משכן כדורי" לעדה הבוכרית,  ובית הכנסת המרכזי הספרדי "נחלת משען שבשכונת נוה גן בעיר פתח תקווה, וכן מייסד כוללים  משכן ירון אור מנחם, ואור יוסף.
בשנת תשס"א נבחר פה אחד על ידי הגוף הבוחר במועצה הדתית בפתח תקווה לשמש כרב השכונות בצפון פתח תקווה.
בשנת תשמ"ו (1986) הקים את ישיבת פאר משה בשכונת קרול. מוסדות הישיבה כוללים תלמוד תורה, מכינה לישיבה, ישיבה קטנה, ישיבה גבוהה "נחלת אשר" וכולל אברכים.
הרב פינטו הוא יו"ר עמותת בינה לעיתים ונשיא ארגון שערים לתורה. כמו כן הוא ממייסדי רשת החינוך התורני בפתח תקווה ונשיאה, וכן חבר ההנהלה הרוחנית של רשת החינוך הארצית בני יוסף.
ספריו

ספר הדרכה לבן תורה, תשנ"ד
אמרי שפר - על התלמוד, תשס"ג
אמרי משה - שיחות מוסר (שני חלקים), תשס"ד
דרש משה - דרשות לפי סדר פרשת השבוע, שני חלקים על בראשית, תשס"ז, ושני חלקים על שמות
ברכת משה - שיעורים על מסכת גיטין
ויגד משה - הגדה של פסח, התשע"ג
וידבר משה - מועדי ישראל בהלכה ובאגדה, התשע"ה
ורעה אמונה - תיקון ולימוד לליל המימונה כמנהג יהדות מרוקו ומאמרים בעניין מעלת האמונה, התשע"ד
קובץ בכורי פאר משה - שיעורים על מסכת בבא מציעא
קובץ נחלת אשר - חבורות  על מסכת בבא מציעא
מתיאס נורמן

מתיאס אנטונסן נורמן (בנורווגית: Mathias Antonsen Normann; נולד ב-28 במאי 1996) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר האחורי במועדון הכדורגל א-ראיד (Al Raed FC) בליגת העל הסעודית. כמו כן, הוא שיחק בנבחרת נורווגיה.
קריירת מועדונים

נורמן נולד בעיירה הנורווגית סבולבר (Svolvær). ב-24 באפריל 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בוגרת, כאשר שיחק במועדון הכדורגל בודה/גלימט במשחקו נגד טוורלנדט (אנ') במסגרת גביע נורווגיה בכדורגל (אנ'); המשחק הסתיים בניצחון 0–5 לטובת בודה/גלימט. לפני שהצטרף לבודה/גלימט שיחק במועדון הכדורגל לופוטן (אנ').
ב-16 באוגוסט 2017 הושאל למועדון הכדורגל מולדה, עד לסוף עונת 2017 של ליגת העל הנורווגית. ב-26 בינואר 2018 הודיע המועדון כי חוזה ההשאלה של נורמן הוארך עד לקיץ 2018.
ב-28 בינואר 2019 חתם במועדון הרוסי רוסטוב, המשחק בליגת העל הרוסית.
ב-29 באוגוסט 2021 הושאל למועדון האנגלי נוריץ' סיטי, עבור עונת 2021/2022 של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, עם אפשרות לרכישה.
ב-16 באוגוסט 2022 הושאל למועדון האיטלקי לצ'ה. ב-18 באוגוסט 2022 הודיע המועדון כי נורמן לא יהיה חלק מהקבוצה, מטעמים בירוקרטיים.
ב-6 בספטמבר 2022 הושאל למועדון הרוסי דינמו מוסקבה, עם אפשרות לרכישה.
באוגוסט 2023 סיים באופן חד-צדדי את החוזה שלו ברוסטוב ובדינמו מוסקבה, ועזב את רוסיה. הוא ציין כי סיבה אחת לכך הייתה החשש לביטחונו בעקבות תקיפות מל"טים על מוסקבה סיטי במסגרת מלחמת אוקראינה–רוסיה.
ב-20 באוגוסט 2023 הצטרף למועדון הסעודי א-ראיד (אנ'), המשחק בליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-5 בספטמבר 2019 ערך נורמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה בכדורגל, במהלך משחק נגד נבחרת מלטה במוקדמות יורו 2020, בו עלה בדקה ה-76 כחילוף לשחקן סטפן יוהנסן.
בשנת 2022, בעקבות חתימתו במועדון הרוסי דינמו מוסקבה, השעתה התאחדות הכדורגל הנורווגית את נורמן ממשחק עבור נבחרת נורווגיה. מנהל קבוצות הכדורגל סטאלה סולבאקן (אנ') אמר כי "נראה אם מתיאס ישוב יום אחד לנבחרת הלאומית הנורווגית, אך כרגע הדבר לגמרי לא בא בחשבון", כאשר התייחס לכאורה לפלישה הרוסית לאוקראינה.
חיים אישיים

בשנת 2023 היה מאורס לדוגמנית עדן פינס. באפריל 2024 השניים נפרדו.
סטטיסטיקות > מועדונים

נכון ל-21 ביולי 2023
| מועדון | עונה | לִיגה> ליגה | לִיגה> הופעות | לִיגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | טורניר יבשתי> הופעות | טורניר יבשתי> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לופוטן (אנ') | 2012 | הליגה הנורווגית השלישית (אנ') | 5 | 1 | 0 | 0 | – | – | – | – | 5 | 1 |
| בודה/גלימט | 2013 | הליגה הנורווגית הראשונה (אנ') | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | 0 | 0 |
| בודה/גלימט | 2014 | ליגת העל הנורווגית | 0 | 0 | 1 | 0 | – | – | – | – | 1 | 0 |
| בודה/גלימט | 2015 | ליגת העל הנורווגית | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | 0 | 0 |
| בודה/גלימט | 2016 | ליגת העל הנורווגית | 27 | 0 | 6 | 3 | – | – | – | – | 33 | 3 |
| בודה/גלימט | 2017 | הליגה הנורווגית הראשונה | 7 | 0 | 1 | 0 | – | – | – | – | 8 | 0 |
| בודה/גלימט | סך הכול | סך הכול | 34 | 0 | 8 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 42 | 3 |
| אלטה (השאלה) (אנ') | 2015 | הליגה הנורווגית השנייה (אנ') | 16 | 2 | 1 | 0 | – | – | – | – | 17 | 2 |
| ברייטון אנד הוב אלביון | 2017/2018 | פרמייר ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | 0 | 0 |
| ברייטון אנד הוב אלביון | 2018/2019 | פרמייר ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | 0 | 0 |
| ברייטון אנד הוב אלביון | סך הכול | סך הכול | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| מולדה (השאלה) | 2017 | ליגת העל הנורווגית | 5 | 0 | 2 | 0 | – | – | – | – | 7 | 0 |
| מולדה (השאלה) | 2018 | ליגת העל הנורווגית | 10 | 1 | 1 | 0 | – | – | – | – | 11 | 1 |
| מולדה (השאלה) | סך הכול | סך הכול | 15 | 1 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 18 | 1 |
| רוסטוב | 2018/2019 | ליגת העל הרוסית בכדורגל | 9 | 0 | 2 | 0 | – | – | – | – | 11 | 0 |
| רוסטוב | 2019/2020 | ליגת העל הרוסית בכדורגל | 23 | 1 | 1 | 0 | – | – | – | – | 24 | 1 |
| רוסטוב | 2020/2021 | ליגת העל הרוסית בכדורגל | 15 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | – | – | 17 | 1 |
| רוסטוב | 2021/2022 | ליגת העל הרוסית בכדורגל | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 4 | 0 |
| רוסטוב | סך הכול | סך הכול | 51 | 2 | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 56 | 2 |
| נוריץ' סיטי (השאלה) | 2021/2022 | פרמייר ליג | 23 | 1 | 1 | 0 | — | — | – | – | 24 | 1 |
| דינמו מוסקבה (השאלה) | 2022/2023 | ליגת העל הרוסית בכדורגל | 14 | 0 | 2 | 0 | — | — | – | – | 16 | 0 |
| דינמו מוסקבה (השאלה) | 2023/2024 | ליגת העל הרוסית בכדורגל | 1 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | 1 | 0 |
| דינמו מוסקבה (השאלה) | סך הכול | סך הכול | 0 | 2 | 0 | – | – | – | – | 17 | 0 |  |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 159 | 7 | 19 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 179 | 10 |
סטטיסטיקות > בינלאומי

נכון ל-28 במרץ 2022
| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| נורווגיה | 2019 | 2 | 0 |
| נורווגיה | 2020 | 5 | 1 |
| נורווגיה | 2021 | 4 | 0 |
| נורווגיה | 2022 | 1 | 0 |
| סך הכול | סך הכול | 12 | 1 |
הערות שוליים

↑  "Mathias Normann: Overview". Premier League. נבדק ב-18 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mathias Antonsen Normann" (בנורווגית). Norwegian Football Federation. נבדק ב-18 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mathias Normann". altomfotball.no. TV2. נבדק ב-13 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MATHIAS NORMANN PÅ LÅN TIL MOLDE FK". moldefk.no (בנורווגית). Molde FK. 16 באוגוסט 2017. נבדק ב-16 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NORMANN FORLENGER!". moldefk.no (בנורווגית). Molde FK. 26 בינואר 2017. נבדק ב-2 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Матиас Норман — игрок "Ростова"" [Mathias Normann is a Rostov player] (ברוסית). FC Rostov. 28 בינואר 2019. אורכב מ-המקור ב-7 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "City complete deal for Mathias Normann". Norwich City F.C. 29 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MATHIAS NORMANN È UN NUOVO CALCIATORE DEL LECCE" (באיטלקית). Lecce. 16 באוגוסט 2022. נבדק ב-16 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Calciomercato Lecce, clamoroso: salta l'acquisto di Mathias Normann quando era ormai fatto" (באיטלקית). Calcio247.it. 18 באוגוסט 2022. נבדק ב-18 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Динамо" арендовало Матиаса Норманна" (ברוסית). FC Dynamo Moscow. 6 בספטמבר 2022. נבדק ב-6 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Пивоваров: «Норманн решил разорвать контракты с «Ростовом» и «Динамо», он уехал из страны»". Sport Express (ברוסית). 2023-08-09.
↑  "رسمياً.. الرائد يضم النرويجي ماتياس نورمان".
↑  "Norway v Malta game report". UEFA. 5 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Normann not considered for Norway selection after Russia move". www.insidethegames.biz. 7 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רוני טרנובסקי‏, עדן פינס ובן הזוג נפרדו כחצי שנה אחרי שהתארסו, באתר וואלה, 29 באפריל 2024
↑  "Mathias Normann". altomfotball.no (בנורווגית). TV 2. נבדק ב-17 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
נג'יב עזורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1873 לבנון 
 פטירה:  1916 (בגיל 43 בערך) קהיר, סולטנות מצרים 
 מדינה:  לבנון 
 השכלה:  בית הספר החופשי למדעים פוליטיים 
 השקפה דתית:  הכנסייה המרונית 
 
נג'יב עזורי (בערבית: نجيب عازوري; סביבות 1870? - 1916) היה מחלוצי התנועה הלאומית הערבית. בספר שפרסם ב-1905 חזה שהסכסוך בין התנועה הלאומית הערבית לתנועה הציונית עתיד לארוך דורות וישפיע על הדיפלומטיה העולמית.
ביוגרפיה

עזורי נולד למשפחה ערבית-נוצרית בדרום לבנון וכיהן מספר שנים כפקיד ממשל בירושלים, הוא נטש את משרתו ועזב לקהיר, ממנה נסע לצרפת.
הוא למד בפריז בעת פרשת דרייפוס ונחשף שם ללאומיות המודרנית ולאנטישמיות, בעיקר הושפע מכתביו של מוריס בארס. בשנת 1904 הקים את "ליגת הפטריוטים הערבים" (בצרפתית: "Ligue de la Patrie Arabe").
הליגה פעלה בקהיר ובפריז, וקראה לסלק את האימפריה העות'מאנית משטחי "סוריה הגדולה" ועיראק משום שהיא מהווה כובש זר, לא-ערבי, על אדמה ערבית. עקב כך נידון למוות שלא בפניו בעוון בגידה.
בספרו משנת 1905 "התעוררות הלאומיות הערבית" (בצרפתית: "Le réveil de la nation arabe"), שנחשב לספר הראשון המנסח את הפאן-ערביות, חזה אימפריה ערבית שתשלוט בחצי האי ערב, מסופוטמיה, הלבנט (סוריה, לבנון, ארץ ישראל) וצפון אפריקה. האימפריה, כך חזה, תזכה לחסות צרפת, שתגן על האינטרסים של הנוצרים קתולים באזור. כאויבת האימפריה סימן עזורי את רוסיה, שנשלטה, כפי שנטה להאמין על סמך הפרוטוקולים של זקני ציון, על ידי יהודים.
בספרו כתב: "שתי תופעות חשובות בעלות אופי דומה ובכל זאת מנוגדות, שעדיין לא משכו את תשומת לבו של איש, נגלות כעת בטורקיה האסיאנית, ואלה הן: ההתעוררות של האומה הערבית, והמאמץ הנזכר של היהודים לבנות מחדש ובקנה מידה גדול את הממלכה העתיקה של ישראל. שתי התנועות הללו נועדו להיאבק ביניהן ארוכות עד שאחת מהן תגבר".
ב-1908 חזר לארץ ישראל לאחר שקיבל חנינה.
לקריאה נוספת

אליעזר בארי, ראשית הסכסוך ישראל-ערב, המכון לחקר המזרח התיכון, אוניברסיטת חיפה, ספרית פועלים, 1985, עמוד 119
הערות שוליים

1 2  יוסף לונץ, המגעים הדיפלומטיים בין התנועה הציונית והתנועה הערבית הלאומית עם סיום מלחמת העולם הראשונה, בתוך: התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה? (עורכים: משה מעוז וב"ז קדר), משרד הביטחון 1996, עמ' 62.
↑  יוסף לונץ, שורשיה ומקורותיה של התנועה הלאומית הערבית בארץ ישראל ערב מלחמת העולם הראשונה, בתוך: התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה?, עמ' 39.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461108505171  BnF: cb13012328g (data)  GND: 142856150  ISNI: 0000 0001 0765 6916  LCCN: no2001070245  SUDOC: 260007625  VIAF: 51343559   WorldCat (עם VIAF): 51343559
מרי אדוארדס ווקר

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1832 אוסווגו, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בפברואר 1919 (בגיל 86) אוסוויגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Rural Cemetery 
 השכלה:  בית ספר לרפואה ז'נבה 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (2000)  מדליית הכבוד 
 
ווקר לובשת בגדי אחות
ווקר לובשת בגדי גברים
מרי אדוארדס ווקר (באנגלית: Mary Edwards Walker‏; 26 בנובמבר 1832 - 21 בפברואר 1919) הייתה פעילה פמיניסטית אשר פעלה לביטול העבדות ובעד זכויות נשים. היא קיבלה הכשרה כרופאה, ובמהלך מלחמת האזרחים האמריקנית התגייסה כמנתחת לצבא האיחוד. לאחר שחצתה את הגבול אל הקונפדרציה כדי לטפל באזרחים פצועים, הואשמה כמרגלת בידי שלטונות הקונפדרציה ונשלחה למאסר. היא שוחררה במסגרת הסכם חילופי שבויים.
נכון לשנת 2016, ווקר היא האשה היחידה שקיבלה את מדליית הכבוד - העיטור הצבאי הגבוה ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית. בשנת 1917 הוסר שמה מרשימת מקבלי העיטור (יחד עם עוד 900 אחרים), לאחר שנקבע שרק חיילים שלחמו בפועל יוכלו לקבל את העיטור. ב-1977 החזיר נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר את המדליה שלה לתוקפה.
ביוגרפיה > המאבק על הלבוש

ווקר נולדה ב-26 בנובמבר 1832, בעיירה אוסווגו בניו יורק, ארצות הברית. היא הייתה הצעירה ביותר מבין שבעת בניהם של וסטה ואלווה ווקר. היו לה חמש אחיות ואח. הוריה חינכו את ילדיהם לפעול למען הצדק, אך גם לגלות עצמאות. בחווה של משפחתה שרר שוויון מגדרי - וסטה והבנות השתתפו בעבודות המשק בדיוק כמו הגברים. בילדותה לא לבשה מרי בגדי נשים, שלטעמה היו מגבילים מדי עבור עבודות היום יום. אמה תמכה בה בכך, וסברה שהדבר טוב לבריאות. וסטה ואלווה רצו שבנותיהן תהיינה משכילות כמו בנם, אולם בתי הספר היסודיים של אז לא אפשרו זאת. לפיכך, ב-1830 פתחו בית ספר חדש אשר העניק שוויון מגדרי ובו למדו בנותיהם ובנם. מגיל צעיר גילתה מרי התעניינות ברפואה, והתריסה כנגד סטנדרטים נשיים מסורתיים כאשר אלו התנגשו בעיקרון הצדק. בשל מנהגה ללבוש בגדי גברים, היא הותקפה פעם בידי קבוצת נערים ואיכר שכן, שרדפו אחריה מבית הספר עד ביתה והשליכו עליה ביצים סרוחות.
לאחר שסיימה את לימודיה היסודיים, לימדה בבית ספר עד שחסכה די כסף כדי ללמוד רפואה באוניברסיטה הרפואית בני יורק (State University of New York Upstate Medical University). היא הייתה האשה היחידה במחזורה. היא סיימה את לימודיה בהצטיינות ב-1855 והושבעה כרופאה. זמן קצר לפני שמלאו לה 23, ב-16 בנובמבר 1855, היא נישאה לתלמיד באוניברסיטה לרפואה שלמד עמה, אלברט מילר. ווקר התעקשה לשמור על שם משפחתה ולא לאמץ את השם מילר, וסירבה לכלול את המילה "לציית" בנדרי החתונה. הם התגרשו זמן קצר לאחר מכן בגין בגידה של מילר.
בהשראת הוריה, היא החלה לפעול כנגד הגבלת הלבוש הנשי למלתחה המסורתית, וטענה שיש להעדיף את הנוח והבריא על פני המסורתי. כרופאה, היא טענה שחצאיות ארוכות לא רק לא נוחות ומגבילות את הניידות של הלובש, אלא גם רעות לבריאות ומפיצות אבק ולכלוך. היא עצמה התנסתה במגוון אורכים וגדלים של חצאיות ושמלות, עד שאימצה לבוש שכלל מכנסיים עם כתפיות תחת שמלה באורך ברך עם מותנים הדוקים וחצאית מלאה. היא פרסמה מאמרים בכתבי עת פמיניסטיים, שהפכו אותה לדמות אהודה מאוד בקהילה הפמיניסטית.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים האמריקנית ואחריתה

במקביל למאבקה על הלבוש הנשי, פעלה ווקר גם לביטל העבדות בארצות הברית, ועם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861 התנדבה לשרת בצבא האיחוד. היא רצתה לשרת כמנתחת, אולם הצבא לא הסכים לקבל נשים, והיא שרתה כאחות ללא תשלום. היא השתתפה בקרב בול ראן הראשון, קרב פרדריקסברג, וקרב צ'יקמוגה. היא הייתה זו שחשפה לעיתונות את סיפורה של פרנסס הוק (Frances Hook), אשה שהתחזתה לגבר ולחמה בצבא האיחוד. הוק נפלה בשבי הקונפדרציה, וקיבלה הצעה אישית מג'פרסון דייוויס לשרת בצבא הקונפדרציה בדרגת לוטננט. הוק סרבה ואמרה שהיא מעדיפה להיות טוראית בצבא האיחוד ולא לוטננט בצבא הקונפדרציה. היא הוסיפה שהיא בוחרת להיתלות ולא להילחם כנגד הברית. לאחר שהוק שוחררה במסגרת חילופי שבויים, הגיע סיפורה אל ווקר אשר העבירה אותו לעיתונות, וקראה להעניק להוק דרגת לוטננט בצבא האיחוד. קריאותיה לא נשמעו. בספטמבר 1862 הגישה ווקר בקשה למשרד המלחמה וביקשה תעסוקה כמרגלת, בקשותיה נדחו, אולם שנה לאחר מכן היא מונתה כמנתחת בצוות הרפואי של ארמיית קמברלנד, ובכך הייתה למנתחת הראשונה בהיסטוריה של צבא ארצות הברית. לעיתים קרובות היא לא טיפלה רק בחיילים פצועים, אלא גם באזרחים משני צידי המתרס.
ב-10 באפריל 1864 היא חצתה את הגבול, טיפלה באזרחים פצועים של הקונפדרציה וסייעה לרופא צבאי של הקונפדרציה לבצע קטיעה. היא הואשמה כמרגלת, ונלקחה למעצר. היא הוחזקה בריצ'מונד, וירג'יניה, וסרבה ללבוש את הבגדים שנתנו לה הסוהרים שלה. ב-12 באוגוסט של אותה שנה היא הוחלפה תמורת מנתח של הקונפדרציה מטנסי. בשל תקופת השבי, היא סבלה מאוחר יותר בחייה מניוון שרירים, ולפיכך קיבלה קצבת נכות. היא הפכה לסופרת ומרצה, והמשיכה לפעול בעד מתינות וזכויות נשים. היא נעצרה מספר פעמים בגלל לבישת בגדי גברים, ותמיד נהגה להשיב "אני לא לובשת בגדי גברים, אני לובשת את הבגדים שלי".
לאחר המלחמה הציעו הגנרלים ויליאם שרמן וג'ורג' תומאס לנשיא אנדרו ג'ונסון להעניק לווקר את "מדליית הכבוד" - העיטור הצבאי הגבוה ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית. ב-11 בנובמבר 1865 חתם הנשיא על ההצעה, ובכך הייתה לאשה היחידה בהיסטוריה שקיבלה את המדליה נכון לשנת 2016. הנימוק הרשמי למדליה היה שהיא: "הקדישה את עצמה עם הלהט הפטריוטי לחיילים הפצועים והחולים... על חשבון הבריאות שלה, וגם סבלה כשבוית מלחמה ארבעה חודשים". ווקר עצמה סברה שהמדליה מגיעה לה דווקא כי יצאה לטפל באזרחים הפצועים של הקונפדרציה אף על פי שאף גבר לא העז לעשות זאת מחשש שיתפס. ב-1917 נעשו שינויים בתנאי הזכאות למדליה ונקבע כי רק חיילים שלחמו בפועל יקבלו אותה בשל כך, נמחק שמה של ווקר מרשימת המעוטרים, יחד עם עוד 911 נוספים, אשר ביניהם נמנה בין היתר באפלו ביל. עם זאת, היא לא נדרשה להחזיר את המדליה והמשיכה לענוד אותה עד מותה. זמן רב לאחר מותה, בשנת 1977, החזיר הנשיא ג'ימי קרטר את שמה לרשימת מקבלי העיטורים, יחד עם עוד חמישה נוספים.
ווקר הייתה פעילה גם בתנועה למתן זכות הצבעה לנשים. ווקר טענה שלמעשה חוקת ארצות הברית מאפשרת לנשים להשתתף בבחירות, והדבר רק זקוק לאישור רשמי מצד הקונגרס. עמדותיה לא היו מקובלות בקרב שאר הנשים החברות בתנועה, והיא נכשלה בניסיון להיבחר כראש שלה. היא נפטרה לאחר מחלה ממושכת ב-21 בפברואר 1919, בגיל 86, שנה לפני שנכנס לתוקפו התיקון התשיעי בחוקת ארצות הברית אשר מעניק זכויות הצבעה לנשים. היא נקברה בבית הקברות המקומי בעיירת הולדתה, כשהיא לבושה בחליפת גבר שחורה במקום בשמלה.
ראו גם

פרנסס הוק
מלינדה בלקוק