stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדרות רגר
פיגוע ההתאבדות בשדרות רגר

ב-31 באוגוסט 2004 התרחש בנקודת מפגש של קווי האוטובוס 6 ו-12 פיגוע התאבדות כפול. בפיגוע נרצחו 16 אזרחים ישראלים ונפצעו מעל 100. הפיגוע אירע בשעה 14:45. שני מחבלים מתאבדים עלו לאוטובוס בתחנה המרכזית של באר שבע. כאשר נפגשו האוטובוסים מול רחבת בניין עיריית באר שבע, פוצצו את עצמם המחבלים בהפרש של מספר דקות.
כביש 784

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  26 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  כרמיאל
 נקודת התחלה:  מחלף יפתחאל
 נקודת סיום:  מחלף כרמיאל מערב
 
 קואורדינטות:  32°48′42″N 35°14′53″E﻿ / ﻿32.8117°N 35.2481°E﻿ / 32.8117; 35.2481
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) כביש 784(למפת הגליל המערבי רגילה) כביש 784(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 784(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 784  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מבט על היישוב רקפת מכביש 784
כביש 784 בין צומת יודפת לצומת רפאל. ברקע על הרכס מבני רפאל.
כביש 784 בקטע היורד מצומת יודפת לצומת רקפת. צילום מרקפת לכיוון מזרח
כביש 784 הוא כביש אורך אזורי בצפונה של ישראל, המשמש כעורק תחבורה ראשי לתושבי משגב ומחבר בדרך הקצרה ביותר את עמק יזרעאל עם יישובי הגליל. הכביש מתחיל במחלף יפתחאל בדרום ומסתיים במחלף כרמיאל מערב בצפון. מצומת יובלים עד צומת משגב הכביש חופף לכביש 805. אורך הכביש הוא 26 ק"מ.
תולדות הכביש

הכביש מופיע כבר בתוכנית חומש לפיתוח הגליל משנת 1966, ככביש לחיבור נצרת-כרמיאל-מעלות-בירנית. בתוכנית החומש הוצע להתחיל את הסלילה בקטעים, שהראשונים שבהם יהיו:
החיבור של כביש 79 לכפר מנדא ויודפת,
חיבור משגב לכרמיאל,
ממג'ד אל-כרום לתפן,
מתפן למעלות, קטע שבסוף 1966 כבר נפרץ והיום הוא חלק מכביש 854
מאלקוש ליקינטון.
קטעים אלו יועדו להתחבר עם קטעי כבישים קיימים.
קטע הכביש הראשון שנסלל, זה המחבר את כביש 7955 עם כביש 805, נסלל כדי לספק גישה ליודפת בשנים 1967-1968.
הקטע הדרומי של הכביש, מכפר מנדא לכביש 79, נפתח לתנועה ביולי 1970.
עבודות על הקטע הצפוני של הכביש, בין כרמיאל וכביש 805 החלו בשנת 1982.
מחלפים וצמתים לאורך הכביש

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| קילומטרים | שם | מיקום | דרכים מצטלבות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 784 מדרום לצפון
| 0 | מחלף יפתחאל | אלון הגליל |   כביש 79 כניסה לאלון הגליל |  |
| 11 | צומת מורשת | משגב |   כביש 781 כניסה למורשת |  |
| 13.5 | צומת קורנית | משגב | כביש 7933 |  |
| 14 | צומת יודפת | משגב | כביש 7955 |  |
| 17 | צומת משגב | משגב |   כביש 805 |  |
| 18 | צומת יובלים | משגב סמוך לכניסה ליישוב יובלים |   כביש 805 |  |
| 25 | מחלף מוטה גור | כרמיאל | שד' נשיאי ישראל, כרמיאל |  |
| 26 | מחלף כרמיאל מערב | כרמיאל |   כביש 85 |  |
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  עמנואל הראובני, עד 1970 אין מקום לפיתוח אמצעי תחבורה חדשים בגליל, מעריב, 27 באוקטובר 1966
↑  ייסלל כביש ליודפת, מעריב, 10 באוקטובר 1966
ש. שחורי, פיתוח רב ממדים בפעולות מע"צ, דבר, 10 ביולי 1968
1600 דונם אדמה הועברו לבעלות מושב יודפת, דבר, 19 בדצמבר 1968
↑  מנדה חובר לכביש הראשי, דבר, 29 ביולי 1970
↑  אבל יש חדש בגוש שגב, מעריב, 20 באוקטובר 1982
↑  אחיה ראב"ד, אסף זגריזק, צפון מתעורר: השלמת מחלפים, הרחבת כבישים וזכיינית חדשה למטרונית, באתר ynet, 10 בינואר 2021
צומת יודפת מבט מכיוון צומת מורשת
צומת משגב מכיוון צומת יודפת
עגלת משטחים

עגלת משטחים רגילה
עגלת משטחים היא מכונה הבנויה, על פי רוב, ממגבה הידראולי, ונועדה לסייע בשינוע משטחים למרחקים קצרים.
עגלות חשמליות מכילות מנוע עזר חשמלי כדי לאפשר שינוע והובלה של משטחים בקלות וללא מאמץ של המפעיל. הן בנויות ממזלג שנועד להיכנס תחת משטחים המתאימים למלגזות. תחת כל שן של המזלג מורכב גלגל בודד או צמד גלגלים. זוג גלגלים נוסף מורכב תחת בסיס העגלה, והוא בעל יכולת היגוי. היגוי העגלה מתבצע באמצעות זרוע מתכתית המחוברת לזוג הגלגלים. זרוע זו משמשת גם כידית הפעלה של המנגנון ההידראולי (המשאבה)(בחשמליות יש בדרך כלל משאבה חשמלית).
בדרך כלל, מזלג העגלה מתרומם לגובה נמוך יחסית – מספיק כדי להגביה את המשטח מהקרקע ולאפשר תנועה נוחה של העגלה. כושר ההרמה של העגלות עומד על מספר טונות (כ-2 טון)
אופן הפעולה

עגלת משטחים הידראולית מכילה זוג בוכנות הידראוליות המשמשות כמגבה הידראולי. כדי לדחוס שמן מבוכנה אחת לשנייה, יש להניע את זרוע העגלה מעלה ומטה. על מנת לשלוט על פעולת המגבה, ישנה ידית קטנה בעלת מספר מצבים: כאשר הידית מוסטת כלפי מטה, הנעת הזרוע תעביר שמן בין הבוכנות, ותגרום להעלאת המזלג. כאשר הידית נמשכת כלפי מעלה, השמן יתרוקן מהבוכנה, ושיני המזלג ירדו מטה. מצב אפשרי נוסף של הידית הוא מצב ביניים, בו תנועת הזרוע לא תשפיע על הבוכנות.
כאשר הבוכנה מתרוממת, היא מושכת, באמצעות מערכת של מוטות, את הגלגלים הקדמיים של העגלה, כך שכל גלגלי העגלה מתרוממים בו זמנית באופן שווה.
עגלות מתקדמות

לעגלת משטחים חשמלית יכולת הרמה הידראולית חשמלית של המזלג, והנעה חשמלית העוזרת בהזזת העגלה.
ישנן גם עגלות בעלות מערכת שקילה מובנת.
ראו גם

מלגזה
משטח
ניתן לראות את המוטות המושכים את הגלגלים הקדמיים
תחנת רכבת תחתית

תחנה ברכבת התחתית של פריז בעלת דלתות רציף אוטומטיות
תחנת קו 4 ברכבת התחתית של בודפשט
תחנת רכבת תחתית היא תחנת רכבת לרכבת תחתית, אשר לעיתים מכונה בשם "מטרו". תחנה כזאת יכולה להיות מוגבהת, מתחת לאדמה או על פני הקרקע ובהתאם למיקום המסילות. ישנן כניסות ויציאות מהרחוב, בדרך כלל עם מדרגות רגילות או נעות המובילות לרציף המוגבה או מתחת לאדמה.
בחלק מהמקרים התחנות מחוברות למבנים חשובים באמצעות מסדרונות ישירים למבנה.
חלק מתחנות הרכבת התחתית, כמו אלה של מוסקבה, סנקט פטרבורג, טשקנט, קייב, פראג מפורסמות בזכות אדריכלות יפה ואומנות ציבורית. הרכבת התחתית של פריז מפורסמת בשל האר נובו בכניסה לתחנות. לתחנות רכבת תחתית יש לעיתים קרובות מאפיינים אומנותיים אשר עוזרים לזיהוי התחנה שהרכבת עוצרת בה. לדוגמה, תחנת רחוב בייקר בלונדון מעוטרת באריחים המתארים את שרלוק הולמס. תחנת קונקורד בפריס מעוצבת באריחים המציגים את הצהרת זכויות האדם והאזרח. בכל תחנת רכבת תחתית בולנסיה שבספרד יש פסל שונה באזור הכרטיסים. כל תחנה ברכבת התחתית של מקסיקו סיטי מזוהה על ידי סמל ייחודי בנוסף לשמה, משום שרוב משתמשיה לא ידעו קרוא וכתוב בעת שהרכבת התחתית תוכננה. עם זאת, לא כל מפעילי הרכבת התחתית מתאמצים להפוך כל תחנה לייחודית. מערכת הרכבת התחתית בבילבאו שבספרד, שתוכננה על ידי נורמן פוסטר, משתמשת באדריכלות מודרנית זהה בכל התחנות על מנת להפוך את ההתמצאות בתחנה עצמה לקלה יותר עבור הנוסע.
בחלק מהתחנות, בעיקר היכן שהרכבות הן אוטומטיות לחלוטין, כל הרציף מבודד מהמסילה, לרוב באמצעות מחיצת זכוכית עם דלתות אוטומטיות. הן נפתחות כמו דלתות מעלית, אך רק כאשר הרכבת נעצרה ברציף ובכך מבטלות את הסיכון שנוסע יפול בטעות (או ינסה להתאבד במכוון) על המסילות יידרס או יתחשמל.
הדלתות מאפשרות מיזוג אוויר יעיל יותר, כך ניתן לחמם או לקרר את הרציף מבלי לעשות זאת במנהרה עצמה. התקנות הדלתות מוסיפה עלויות ומורכבות למערכת הרכבת התחתית, ולעיתים הרכבות נדרשות להיכנס במהירות נמוכה יותר לתחנה על מנת שיעצרו במקביל לדלתות הרציף.
תחנת הרכבת התחתית הגדולה והמורכבת ביותר בעולם היא תחנת שאטלה-לה האל של הרכבת התחתית של פריז - RER.
תחנת הרכבת התחתית הגבוהה ביותר בעולם היא תחנת סמית-הרחוב התשיעי ברכבת התחתית של ניו יורק שגובהה כ-27 מטר מעל לפני הקרקע. נכון ל-2015, התחנה העמוקה ביותר נמצאת כנראה ברכבת התחתית של סנקט פטרבורג, שבה עומק התחנות מגיע עד 86 מטר מתחת לפני האדמה.
ראו גם

תחנת אוטובוס
Mind the gap
מצעדי גאווה בעולם

מפגינים במצעד הגאווה בקלן, גרמניה נושאים כרזה של דגלי 70 מדינות וטריטוריות בעולם בהן פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית, 2015
מצעד הגאווה (ידוע גם כמחאת/הפגנת להט"ב, צעדה או אירועי גאווה) הוא מצעד מחאה שנתי, המתקיים בערים שונות ברחבי העולם, בו מציינים לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים באופן כללי (להט"ב) את מאבקם לקבלה חברתית בקרב הציבור ובאופן עצמי, הכשרת זכויות משפטיות ותחושת גאווה.
הזכויות המשפטיות עבורן משתתפי מצעד הגאווה מוחים למען אזרחי להט"ב בשטחי המדינות וטריטוריות העולם כוללות: מעמד חוקי של קיום פעילות הומוסקסואלית, גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים, הכרה במערכות יחסים חד-מיניות (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) נישואים חד-מיניים, אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים (משותף וחורג), שוויון הגירה, התרת שירות צבאי באופן גלוי, חקיקת חוקים נגד אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי בתעסוקה, מתן סחורות ושירותים, בתי ספר ובכלל התחומים הנוספים (אפליה עקיפה, הסתה, פשעי שנאה, דברי שטנה), הסרת לסביות, הומוסקסואליות, טרנסג'נדריות וביסקסואליות מרשימות של הפרעות נפשיות, הכרה משפטית בשינוי מגדר במסמכי זהות רשמיים והתרת גישה לניתוח להתאמה מגדרית, תרומות דם, פונדקאות והפריה חוץ-גופית בקרב להט"ב.
מאז מהומות סטונוול בניו יורק בשנת 1969 החלו להתקיים מצעדי גאווה במגוון גדול מאוד של מדינות וערים באופן בינלאומי בין היתר מדי שנה בישראל, עם ציון מצעד הגאווה הראשון בשדרות הוליווד עם כ-1,000 מפגינים בלוס אנג'לס בשנת 1970 כשנה לאחר התרחשות המהומות שסימלו שלב מכריע בתולדות המאבק למען זכויות להט"ב ברחבי העולם.
אוקיאניה > אוסטרליה

אוסטרליה מוגדרת כאחת המדינות הידידותיות ביותר כלפי להט"ב בעולם, עם היסטוריה ארוכת שנים של אקטיביזם לצד קיומו של מצעד הגאווה השנתי מאז שנת 1979, המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני, העיר נבחרה נבחרה לאחת הערים הידידותיות עבור הקהילה הגאה באוסטרליה ובעולם כולו. בשנת 1993 משך מצעד המרדי גרא מעל 500,000 מפגינים ובכך, הפך למצעד הגאווה הגדול ביותר בכלל מדינות יבשת אוקיאניה.
אוקיאניה > איי מריאנה הצפוניים

מצעד הגאווה הראשון באיי מריאנה הצפוניים נערך ביולי 2018.
אוקיאניה > גואם

מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 קיימת קהילת להט"ב בולטת, עם מועדוני לילה ואירועים חברתיים המאורגנים בגואם. מצעד הגאווה באי מתקיים בכול שנה בבירה האגטנה מאז 2017, ומושך כאלפי משתתפים עם מספר גדל במהלך השנים.
אוקיאניה > ונואטו

היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה צוין לראשונה בוונואטו בשנת 2016 ומאורגן על ידי קרן "VPride". באוקטובר 2016 קיימה הקבוצה במתאם עם קבוצות זכויות אדם אחרות ובהן מרכז נשים של ונואטו, סדנה בנושא זכויות להט"ב וזכויות נשים. שר הבריאות השתתף באירוע, ודן בסוגיות כגון גישה טובה יותר לבריאות עבור אנשים החיים עם HIV/איידס.
אוקיאניה > מיקרונזיה

בדצמבר 2018 התקיים מצעד הגאווה הראשון באי פוהנפיי (אנ'), מיקרונזיה.
אוקיאניה > ניו זילנד

ניו זילנד מכונה לעיתים קרובות אחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם וכוללת קהילה רחבה ופתוחה בעיקר בבירתה, ולינגטון. אירועי גאווה נערכו לראשונה ברחבי המדינה מאז שנות השבעים. "מצעד הגיבורים" (אנ'), אשר נערך בין השנים 1992–2001 היה מצעד גאווה בו השתתפו למעלה מ-100,000 איש מדי שנה ובשיאו, עד 200,000 בשנים 1999 ו-2001. מעמד זכויות הלהט"ב בניו זילנד החל להשתפר משמעותית מאז קיומו של המצעד, ובשנת 1999 הודיעה ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ני שיפלי שתיקח חלק בקיומו. מנהיגת האופוזיציה וראש הממשלה בין השנים 1999–2008 הלן קלארק השתתפה במצעד מספר פעמים ומתחה ביקורת רבה על חברי הממשלה על שלא השתתפו במהלכו במשך שנים קודם לכן. מצעד הגיבורים חזר להתקיים בשנת 2013 תחת הכותרת "פסטיבל הגאווה של אוקלנד" (אנ') לראשונה מזה 12 שנים. במהלכו, נערך מצעד לאורך פונסונבי רואד וכן מסיבת סיום גדולה בפארק ויקטוריה.
אירוע גאווה בולט נוסף ברחבי ניו זילנד הוא פסטיבל "Big Gay Out" (אנ'), אירוע משפחתי המתקיים מדי שנה באוקלנד בפארק קויל בפרוור המגורים של פוינט שבלייר (אנ') מאז שנת 2000. מספר המשתתפים בו עלה בהתמדה בשנים האחרונות וכלל הופעות של ראש הממשלה, מנהיגי אופוזיציה ופוליטיקאים רבים אחרים ממפלגות מרכז-ימין ומרכז-שמאל כאחד. בשיאו, משך כ-15,000 משתתפים בשנים 2013, 2014 ו-2021.
אוקיאניה > סמואה האמריקאית

ארגון הלהט"ב העיקרי בשטחי האזור המבודד הוא האגודה של הפאפאפין בסמואה האמריקאית, אוכלוסייה מסורתית שמגדירה את עצמה במגדר שלישי. הארגון מקים מדי שנה אירועי גאווה שונים בהם פסטיבל הגאווה הראשון במדינה שנערך באוגוסט 2016 בכפר אוטולי (אנ') וכולל תחרויות שירה, מחול ומצעד דמוי קרנבל.
אוקיאניה > פיגי

אף על פי שפעילי זכויות אדם מקומיים לאורך השנים ביצעו אקטיביזם תמיכה בנושא שיפור המעמד של זכויות להט"ב בפיג'י, הממשלה ביטלה היתרים לקיומם של מצעדי גאווה. עם זאת, ב-17 במאי 2013, צוין לראשונה במדינה היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה וכך במשך השנים מאז. בשנת 2017 נערך אירוע ציונו בבירה סובה וכלל פעילים רבים כמו גם אנשי דת בולטים. מצעד הגאווה הראשון של פיג'י נערך במאי 2018 במקביל לציון היום הבינלאומי. המצעד התקיים בלוטוקה, העיר השנייה בגודלה והיה למצעד הראשון שנערך במדינת אי באוקיינוס השקט (למעט ניו זילנד ומספר איים שמהווים טריטוריות של ארצות הברית). המשטרה המקומית סיפקה ליווי למשתתפים. הנשיא לשעבר, אפלי ניילטיקאו (אנ'), נאם במהלכו.
אירופה > אוסטריה

מעמד קהילת הלהט"ב מוגדר כמפותח בכל הערים הגדולות באוסטריה כגון וינה, לינץ, אינסברוק, זלצבורג וגראץ. בכל שנה, עיריית הבירה וינה משתתפת באופן פעיל בארגון מצעד הגאווה בשטחה. ארגוני הלהט"ב הגדולים במדינה כוללים את היוזמה ההומוסקסואלית וינה (אנ') שנוסד בשנת 1979 והוא הארגון הוותיק והגדול ביותר של אוסטריה בנושא, פורם הלסביות, ביסקסואלים והומוסקסואלים האוסטרי (אנ') שהיה פעיל מאז שנות ה-90 ואפרו קשת אוסטריה, ארגון שמוקדש עבור להט"ב בסיכון מאפריקה שמארגנים בכול שנה אירועי גאווה שונים.
אירופה > איטליה

בוועידה ה-16 של הארגון "InterPride" (אנ') באוקטובר 1997 בניו יורק, הוחלט לקיים את אירועי הגאווה העולמיים "WorldPride" הראשונים בבירת איטליה, רומא, בין התאריכים 1 ביולי עד 9 ביולי 2000. האירוע שולב עם ציון האירועים "Europride". הרשויות ברומא תחילה הבטיחו לספק למארגני האירועים תמיכה של כ-200,000 דולרים, אך בעקבות לחץ מהוותיקן ופוליטיקאים שמרנים, הסיר ראש עיריית רומא, פרנצ'סקו רוטלי, את התמיכה הכלכלית ב-30 במאי.
שעות לאחר ההודעה על הסרת התמיכה, הפך ראש העיר את החלטתו והחזיר את המימון והבטיח לסייע בהיתרים לקיום האירועים, אך סירב לסגת בדרישה מהמארגנים להסיר את סמליל העיר בחומרי פרסום האירועים. לקיומם, התנגד בחריפות האפיפיור יוחנן פאולוס השני בעקבות הגעתם של מאמינים קתוליים לרומא בתקופה זו לציון שנת המילניום (אנ') בכנסייה הקתולית. במהלך ציונם, מסר האפיפיור את דבריו בנאום בכיכר פטרוס הקדוש באומרו כי הם "העלבה לערכים הנוצריים של העיר שיקרה כל כך ללבות מאמינים קתוליים ברחבי העולם". על פי הערכות המארגנים, בציון האירועים השתתפו כ-250,000 איש מהקולוסיאום עד לקירקוס מקסימוס, שניים מהאתרים העתיקים המפורסמים ביותר ברומא. מספר זה היה מהקהלים הגדולים ביותר שצעדו בעיר מזה עשרות שנים. מלבד המצעד התקיימו ברחבי העיר ועידות על מעמד זכויות להט"ב ברחבי העולם, כנסים, תצוגות אופנה ומופע בהשתתפות גלוריה גיינור, וילג' פיפל, ג'רי האליוול ורופול. ב-8 ביוני 2019, נערכה המהדורה ה-25 של מצעד הגאווה השנתי בעיר מאז 1994, בהשתתפות של מעל 700,000 איש.
מצעדי גאווה המציינים את הישגי קהילת הלהט"ב האיטלקית לאורך השנים מתקיימים ביותר מ-30 ערים ברחבי המדינה מאמצע חודש מאי ועד סוף ספטמבר. טורינו עתידה לארח את הכנס הבא של איגוד מארגני "Europride" בשנת 2022, בפעם הראשונה של עיר איטלקית.
אירופה > איסלנד

מצעדי גאווה שנתיים בשטחי איסלנד נערכים בדרך כלל בחודשי אוגוסט, והם מוכתרים מציון האירועים הגדולים ביותר של המדינה. בשנת 2015 השתתפו מעל 100,000 מפגינים בקיום המצעד בבירה רייקיאוויק, שייצגו כ-30% מאוכלוסיית המדינה. בשנת 2016 נשיא איסלנד, גודני יוהאנסון השתתף במצעד הגאווה בעיר, ובכך, הפך לנשיא הראשון בכול הזמנים שלוקח חלק במצעד גאווה.
איסלנד מכונה לעיתים קרובות אחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם. למרות האנטיפתיה הציבורית כלפי אזרחי להט"ב שהייתה גבוהה עד שנות השמונים, קבלת חברי הקהילה גדלה משמעותית מאז. ארגון הלהט"ב האיסלנדי הוותיק ביותר שהוקם בשנת 1978, "Samtökin '78" (אנ') החל לארגן את הפגנותיו הפומביות הראשונות בשנת 1982, בתמיכת עמותות אחיות בדנמרק, שוודיה ונורווגיה. במהלך שנות השמונים של המאה העשרים איסלנד הוגדרה תחת לחץ ניכר מצד המדינות הנורדיות לשפר את מעמד זכויות הלהט"ב בשטחה ולהעביר חקיקה נגד אפליה. ב-1984 המועצה הנורדית דחקה במדינות החברות בה לאסור על אפליה כלפי אזרחי להט"ב. במהלך השנים הבאות החלו קבוצות שונות ופעילי זכויות אדם להיכנס לעין הציבור ולהעלות את המודעות לתנועתם.
אירופה > איי פארו

מצעד הגאווה הראשון באיי פארו התקיים בשנת 2005 ועורר מחלוקת. עם זאת, התפתחויות מאוחרות יותר הציגו קבלה רחבה יותר כלפי מצד אזרחי איי פארו כלפי קיום המצעד וסוגיות להט"ב, בין היתר לאחר הוצאת אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית מחוץ לחוק, מעשה שעודד רבים "לצאת מהארון" ועמדות שליליות התרככו. הצגת תערוכות להט"ב שונות באיי פארו כגון "?Hvat er natúrligt" ו-"Gay Greenland" סייעו גם כן להגדלת הקבלה הציבורית.
אירופה > אירלנד

בשנות השבעים החלו להופיע ולהתארגן קבוצות תמיכה למען זכויות להט"ב באירלנד, ביניהן הקמפיין לרפורמה במשפט הומוסקסואלי (אנ'), שהקים דייוויד נוריס (אנ'). מותו של דקלן פלין (אנ'), גבר אירלנדי בן שלושים שנרצח על רקע היותו הומוסקסואל הוביל ב-10 בספטמבר 1982 לקיום מצעד הגאווה הראשון של המדינה, שנערך בפארק פיירוויו בדבלין, מקום רציחתו. במהלך השנים הבאות, קבוצות להט"ב ופעילים פעלו להעלות את המודעות למטרתו ומאז, מתקיים המצעד באופן שנתי.
ברחבי אירלנד ניתן למצוא אירועים רבים שפונים לסוגיות להט"ב. מצעד הגאווה של דבלין נערך בכל שנה ביום שבת האחרון של חודש יוני ומוכתר כאירוע הלהט"ב הציבורי הגדול במדינה. בשנת 2018 השתתפו במהלכו מעל 60,000 מפגינים. אירועים נוספים כוללים את פסטיבל התיאטרון הגאה בעיר, פסטיבל סרטי הלהט"ב הבינלאומי של "GAZE" ותחרות "מיסטר גיי אירלנד". מחוץ לעיר הבירה ישנן ערים קטנות יותר שמקיימות אירועים דומים בהן קורק, גולווי, לימריק וווטרפורד.
אירופה > אלבניה

מצעדי גאווה מתקיימים בערים הגדולות באלבניה בהן הבירה טירנה משנת 2011 לצד אירועים קטנים יותר בערים רחוקות על ידי ארגוני להט"ב בהם "Pro LGBT" המתמקד בהעלאת המודעות הציבורית למעמד זכויות להט"ב באלבניה. בשנת 2014, התקיימה המהדורה הראשונה של אירוע הגאווה "Miss Trans Albania", תחרות יופי לנשים טרנסג'נדריות בטירנה.
אירופה > אנדורה

הפגנת הלהט"ב הראשונה באנדורה התקיימה ב-6 בספטמבר 2002. ב-23 ביוני 2003 העמותה "Som Com Som" קיימה את מצעד הגאווה הרשמי הראשון במדינה שהתקיים בעיר הבירה אנדורה לה ולה. ב-17 במאי 2019, היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה צוין בשטחה וכלל פסטיבל קולנוע של הקרנות סרטי להט"ב.
אירופה > אסטוניה

מצעדי גאווה נערכו בבירת אסטוניה, טאלין בין השנים 2004–2007 אם כי במהלכם המשתתפים הותקפו על ידי מפגיני נגד הומופובים. בין התאריכים 6 עד 12 ביוני 2011, אירחה אסטוניה את מצעד הגאווה הבלטית אשר עובר בין השנים בבירות המדינות הבלטיות בהן טאלין (אסטוניה), ריגה (לטביה) ווילינה (ליטא) שכלל השתתפות של מומחים לשוויון מגדרי, פעילי זכויות אדם, מזכ"לים, סגנים ומנהלים. טאלין אירחה את האירוע שוב בשנים 2014 ו-2017. בשל התפרצות מגפת הקורונה באירופה ב-2020, החליטו מארגני האירוע לבטלו באותה שנה.
לאחר התקפות אלימות נגד המשתתפים בשנת 2007, לא התקיים מצעד גאווה רשמי בעיר הבירה עד שנת 2017 אשר במהלכו, השתתפו מעל 1,800 מפגינים. מצעד הגאווה קיבל גיבוי של שגרירויות זרות רבות, בהן שגרירויות ארצות הברית, קנדה, ברזיל, קולומביה, הממלכה המאוחדת, צרפת, גרמניה, לטביה, ליטא ומדינות נוספות.
אירופה > ארמניה

בנובמבר 2018 נאלצה קבוצת להט"ב נוצרית בארמניה לבטל מספר כנסים ואירועי גאווה שתכננה עקב "איומים מתמידים" ו-"הפחדה מאורגנת" מצד מנהיגים פוליטיים ודתיים וכן חוסר מוכנות מספקת "מצד המשטרה שתגן על המשתתפים".
אירופה > בולגריה

מצעד הגאווה הראשון בבולגריה התקיים בשנת 2008 בעיר הבירה סופיה ומשך כ-150 משתתפים שהותקפו באמצעות פצצות עשן, סלעים ובקבוקי זכוכית. במהלכו יותר מ-60 מפגיני נגד נעצרו. עם זאת, מצעדי הגאווה בשנים שלאחר מכן התקיימו בשלווה והחלו למשוך מספר משתתפים הולך וגדל כמו גם את תמיכת המפלגות הפוליטיות, העסקים המקומיים והשגרירויות הבינלאומיות. בשנת 2017, השתתפו בציונו למעלה מ-3,000 איש וקיומו נתמך על ידי 18 נציגויות דיפלומטיות. שבוע הגאווה בו התרחש כלל הקרנת סרטי להט"ב ופסטיבל אמנות. בשנת 2019 לקחו חלק במצעד מעל 6,000 מפגינים בעודו נתמך על ידי 25 דיפלומטים ונציגי ארגונים בינלאומיים. מפלגות שונות בהן הדמוקרטים למען בולגריה חזקה (אנ'), המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית והתנועה הירוקה (אנ') היו לראשונות שתמכו לאורך השנים בזכותם של מארגני המצעד לציונו. גאורגי קדייב, מועמד לשעבר לראשות עיריית סופיה השתתף במהדורת המצעד בשנת 2011.
אירופה > בוסניה והרצגובינה

בספטמבר 2008 דווח כי שמונה אנשים, כולל שוטר, נפצעו לאחר שקבוצה של אסלאמיסטים תקפה מבקרים בפסטיבל להט"ב בבירת בוסניה והרצגובינה, סרייבו. הפסטיבל, שנוסד על ידי "ארגון Q" נפתח באקדמיה לאמנויות במרכז סרייבו. ההתקפות אילצו את המארגנים להפוך את שאר הפסטיבל לאירוע פרטי ולבטלו כעבור כמה ימים. אף שהארגון קיים בעבר אירועי להט"ב ציבוריים, הפסטיבל היה אירוע התרבות הראשון מסוגו בתולדות הבירה. בשנת 2014 קבע בית המשפט החוקתי של בוסניה והרצגובינה כי הרשויות לא הגנו כנדרש על חופש ההתאגדות של משתתפי הפסטיבל בשנת 2008. עם זאת, שנה לאחר מכן ב-2009, הפסטיבל אורגן שנית ללא כל התנגדות.
מצעד הגאווה הראשון במדינה נערך ב-9 בספטמבר 2019 בעיר הבירה. לפי הערכות כ-2,000 מפגינים צעדו במהלכו ובכך, הפכה בוסניה והרצגובינה למדינה האחרונה כחלק מהפדרציה היוגוסלבית לשעבר שכללה את המדינות, סלובניה, קרואטיה, מקדוניה הצפונית, מונטנגרו וסרביה שהחלה לערוך מצעד גאווה רשמי בשטחה.
אירופה > בלגיה

פעילויות למען זכויות להט"ב בבלגיה הפכו לגלויות ביותר באמצעות ציון מצעדי גאווה שמתקיימים מדי שנה בבירה בריסל מאז 1996 בעוד אירועים דומים נערכו לסירוגין בשנים קודמות בעיר וגם בערים נוספות. המצעדים מתוארים כבעלי אופי חגיגי, אך מארגניו מצהירים כי הם נועדו להצגת סדר היום המחאתי של אזרחי להט"ב בצורה של רשימת דרישות. הרשימה עצמה עודכנה מספר פעמים וכללה בין היתר דרישות לחקיקת חוקים נגד אפליה, הכללת מערכות יחסים הומוסקסואליות במערכת החינוך וגישה לאימוץ על ידי הורים חד מיניים. במצעד 2007 נראו חלק מהמשתתפים עם כרזה "תודה ורהופשטאט!" בהתייחס לעובדה שהכשרתם של נישואים חד מיניים בבלגיה ורפורמות נוספות עבור זכויות להט"ב מומשו בתקופת שתי הקדנציות הראשונות של ראש הממשלה גיא ורהופשטאט (אנ').
לפני שנת 1998 נערכו מצעדי הגאווה בשם "השבת הורודה". שמם אומץ מצעדת ההפגנה הבלגית הראשונה למען זכויות להט"ב בשנת 1979, שנלקחה מאותה סדרת הפגנות הולנדית שנערכה לראשונה ב-1977. הצעדה בשנת 1979 אורגנה ב-5 במאי בבריסל, עם צעדות בשנתיים הבאות באנטוורפן ובבריסל בהתאמה. לאחר סדרת האירועים השנתית הראשונה הזו, ב-1990 התקבלה ההחלטה לארגן מחדש את הצעדות באופן קבוע, החל מ-5 במאי באנטוורפן, כל שנתיים בגנט ושוב באנטוורפן. הבחירה האחרונה בעיר הונעה על ידי מה שכונה "יום ראשון השחור", כאשר מפלגת ולאמס בלוק (אנ') אשר הייתה ידועה בהתנגדותה לחקיקת זכויות להט"ב, השיגה ניצחון גדול בבחירות למועצת העיר אנטוורפן. בשנת 1996, ציון השבת הורודה הועבר ללא הגבלת זמן לבריסל והפך לאירוע שנתי. בשנה שלאחר מכן, רשימת הדרישות של המצעד הוצגה לראשונה באופן בולט בעשרה כרזות גדולות שנישאו על ידי המפגינים. בשנת 2009 כונה לראשונה כמצעד הגאווה הבלגית. במהדורתו בשנת 2019 השתתפו מספר שיא של מפגינים עם מעל ל-100,000 איש.
אירופה > גרמניה

"יום רחוב כריסטופר" (אנ') הראשון, הפגנה אירופאית שנתית המתקיימת בערים שונות ברחבי אירופה למען זכויות להט"ב, התרחש לראשונה בגרמניה, ברלין בשנת 1979 עם 400 משתתפים בעודם עוטים במסכות עבור הסתרת זהותם. נוכחתו גדלה לאחר מכן, עם 15,000 משתתפים בשנת 1990 והגיעה ל-100,000 איש בסוף שנות ה-90. בשנת 2005 האירוע משך מעל ל-400,000 איש. מצעד הגאווה בברלין הוא בין האירועים הגדולים ביותר בגרמניה, ובשנת 2019 משך את שיא משתתפיו עם מעל למיליון מפגינים.
מחוץ לברלין נערכים מצעדי גאווה בערים רבות, בהן ברמן וקלן שערכו את האירועים הראשונים בשטחן בשנת 1979, והמבורג ומינכן בשנת 1980. פרייבורג ארגנה את מצעד הגאווה לראשונה בשטחה בשנת 1985, ולאחר מכן פרנקפורט בשנת 1993, דרזדן בשנת 1994, דורטמונד בשנת 1996, קיל בשנת 1998 ושטוטגרט בשנת 1999. אירועים שונים נערכים גם בבון, לייפציג, קרלסרוהה, הנובר, נירנברג, דרמשטאדט, בילפלד, דיסלדורף, אסן, דויסבורג, היידלברג, וופרטל, מנהיים, זארבריקן ולובק בין ערים נוספות.
אירופה > דנמרק

הפגנת הלהט"ב הראשונה בדנמרק התרחשה בשנת 1971 לציון שנתיים למהומות סטונוול. מצעד הגאווה השנתי בבירה קופנהגן נערך לראשונה בשנת 1996 תחת השם "Mermaid Pride", אזכור לפסל בת הים הקטנה בעיר. כ-25,000 מפגינים השתתפו במהדורתו בשנת 2017 לצד 300,000 צופים. בשנת 2018 השתתפו באירוע כ-40,000 איש ביניהם גם ראש הממשלה לארס לקה ראסמוסן. לצד קופנהגן, ארהוס מקיימת מצעדי גאווה שנתיים גם כן.
לראשונה בהיסטוריה, בוועידה ה-35 של הארגון "InterPride" הוחלט כי שתי ערים, בשתי מדינות שונות במרחק נסיעה של 23 דקות יארחו את אירועי הגאווה העולמיים "WorldPride" - קופנהגן, בירת דנמרק ומאלמה, עיר בשוודיה שמחוברות יחדיו בגשר ארסונד שעובר מעל מצר ארסונד החוצץ בין שתי המדינות בעוד ציון האירועים ישולבו עם "EuroGames" (אנ'), אירועי ספורט בקרב להט"ב במדינות אירופה. ציון אירועי "WorldPride" עלו בקנה אחד עם ציון 70 שנה מאז קיום הניתוח להתאמה מגדרית הראשון בעולם בקרב טרנסג'נדרים שהתרחש בדנמרק בשנת 1951, ו-50 שנה לאחר שנוסד הפרק הדני בחזית לשחרור להט"ב בשנת 1971. מארי, נסיכת דנמרק הודיעה כי תעניק חסות מסחרית לקיום אירועים, מה שהפך אותה לבת המלוכה הראשונה בכל הזמנים שנותנת חסות לאירוע להט"ב גדול.
אירופה > הולנד

הולנד מכונה לעיתים קרובות אחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם, וכך גם עיר הבירה אמסטרדם על ידי פרסומים בהן בעיתון הבריטי אינדפנדנט. בשנת 1977 החלו קבוצות להט"ב הולנדיות לארגן לראשונה מצעדי גאווה שנתיים בשם "השבת הורודה" ברחבי המדינה.
מצעד הגאווה באמסטרדם מתקיים בכל שנה מאז 1996. המצעד מושך אליו מאות אלפי תיירים מדי שנה ומוכתר כאחד האירועים השנתיים הגדולים ביותר בהולנד. אמסטרדם הייתה גם העיר המארחת של אירועי הגאווה האירופאים "Europride" בשנים 1994 ו-2016 שמשכו מעל 560,000 משתתפים. ב-2017, היוותה את אזור הכינוס של פורום האינטרסקס הבין-לאומי אשר במהלכו, כ-40 משתתפים, כולל נציגי ארגונים אינטרסקסים ותומכים עצמאיים, הגיעו מכלל יבשות העולם. מלבד אמסטרדם, ישנם אירועי גאווה נוספים שמתקיימים ברוטרדם, אוטרכט, האג וסכוונינגן.