stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Hanging Tree
רקע ושחרור

"The Hanging Tree" נכתב על ידי סוזן קולינס ובמקור הופיע ברומן שלה "משחקי הרעב - עורבני חקיין" משנת 2010; ג'רמיה פרייטס ווסלי שולץ מלהקת האינדי פולק האמריקאית "הלומינירז" שהלחינו את הרצועה בזמן שההפקה טופלה על ידי ג'יימס ניוטון הווארד.
שולץ גילה שהבמאי פרנסיס לורנס (אנ') הורה לו ליצור מנגינה שאפשר "לזמזם או לשיר על ידי אדם אחד" או "על ידי אלף איש"; ובנוסף הויע לשולץ לא להפוף את השיר ל"מסובך מדי". לשולץ השיר הרגיש כמו שיר ילדים תמים למרות נימותיו האפלות. לאחר מכן שחררו שולץ ופרייטס "מנגינות זוגיות תוך יום וחצי-יומיים בערך" במהלך חודש ספטמבר 2013. מאוחר יותר יצר לורנס קשר עם שולץ ופרייסט באמצעות הודעת טקסט ובו הלחן נבחר לסרט, ואמר: ”בידיוק צילמנו את הסצנה וג'ניפר הייתה עצבנית, אך זה הסתדר מצוין בסרט”.
הפרוטגוניסטית בזיכיון זו קטניס אוורדין שמבצעת את השיר בסרט, וציינה את החשש שלה מ"לשיר מול אנשים אחרים" כסיבה משלה; היא חשפה בנוסף שהיא בכתה על הסט כשצילמה את הסצנה. פרנסיס התוודה בפני הגיבורה הראשית קטניס אוורדין מבצעת את השיר בסרט, שנשמע גם על כתוביות הסיום. ג'ניפר לורנס חשפה ב־Late Night עם דייוויד לטרמן שהיא חרדה לשיר את השיר בסרט, וציינה את החשש שלה מ"לשיר מול אנשים אחרים" כסיבה שלה; היא גם חשפה שהיא בכתה על הסט כשצילמה את הסצנה. פרנסיס התוודה בפני המגזין ניו יורק שג'ניפר הציעה לזמרת הניו זילנדית לורד במקום זאת לספק שירה לרצועה שאליה תוכל לסנכרן ליפ סינק; פרנסיס דחה את הרעיון הזה. כהכנה, פרנסיס שלח את ג'ניפר למאמן ווקאלי המאמץ לספק לשחקנית ביטחון; היא גם התאמנה בשירה "כל היום" עבור הסצנה. השיר יצא לאור לצד עליית הסרט לאקרנים וכחלק מפסקול הסרט ב-24 בנובמבר 2014; הוא מלווה בצד א' וצד ב' שכותרתו היא "The Mockingjay" - "עורבני חקיין", הרצועה אינה מופיעה במהדורה המקורית של פסקול הסרט. עם זאת, בשל הצלחתו של השיר "The Hanging Tree", הוא נוסף מאוחר יותר למהדורה הדיגיטלית המורחבת של הפסקול כרצועה ה-15. ב-9 בדצמבר 2014, השיר שוחרר כסינגל שני מהפסקול. מייקל גאזו הוציא לאור רמיקס לשיר שכותרתו "The Hanging Tree" (Rebel Remix) ב-15 בדצמבר 2014. בראיון ל-Yahoo! Music, גאזו העיר שלמרות הטונאליות האפלה של הרצועה, הוא ראה בעיני רוחו את השיר: "מרימה קבוצה אנשים לקום, ולהתאחד".
חיבור ושימוש בספרים

מבקרי מוזיקה השוו את "The Hanging Tree" ל"פרי מוזר" מאת בילי הולידיי (מצד ימין) ואת כתביו של פרדריק דאגלס.
הרדיו "WBUR" ציין שהנושאים של השיר מייצגים ערבוב של המוזיקה אפלאצ'ית. "The Hanging Tree" זכה להשוואות לשירים אחרים כמו "Tom Dooley (אנ'), והבלדה "פרי מוזר" של בילי הולידיי מ-1939, המראה מחאה לזכויות האזרח.
בהקשר של הרומן, זהו שיר שהדמות הבדיונית קטניס אוורדין למדה מאביה, ומשמש כזעקת קרב. אמה של קטניס אסרה על השימוש בשמע השיר בביתה לאחר ששמעה את קטניס ואחותה פרים מזמרות את השיר. הדמות פיטה מלארק, מושא האהבה של קטניס, מקשר את השיר לאביו; לאחר ששמע את אביו שר את השיר כשסידר את סחורות המאפייה.
לפי הדמות היימיטץ' אברנת'י, השיר היה הזיכרון הראשון; שפיטה היה בן-זוגה של קטניס, שלא עורר "התמוטטות נפשית" לאחר שהקפיטול הפיץ זאת. לאחר שרטניס הבינה, היא משתמשת בשיר כתרופ ל"שנאתה לקפיטול". היא מזכירה לעצמה לשיר את השיר פעם נוספת לאחר שפיטה מורה לה להרוג אותו, במאמץ למנוע מעצמו לפגוע בחברי צוות החילוץ שלהם בגלל האופן שבו הקפיטול "תכנת" אותו מחדש. בעיבוד לעומת זאת, פלוטארך הוונסבי בשירה של קטניס כתעלומה נגד הקפיטול, ומשנה את מילות השיר מ"necklace of rope" ל-"necklace of hope". לאחר פלוטארך משתמש בשיר כהמנון המורדים.
בספר משחקי הרעב, הגיבורה, קטניס אוורדין למדה מאביה, פני שהבינה כי מילות השיר מסוכנות ומביעות התנגדות למשטר. פיטה מלארק, מושא האהבה של קטניס, מקשר את השיר לאביו; לאחר ששמע את אביו שר את השיר כשסידר את סחורות המאפייה.
בספר עורבני חקיין, כחלק מניסיונות השיקום של פיטה ממאסרו בקפיטול ותכנותו מחדר, משמעים לו את השיר והקליפ שקטניס עשתה, וזה היה הזיכרון הראשון שלא עורר בו התמוטטות ותגובות קיצוניות.
(לעומת זאת, בסרט "משחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א'" פלוטארך הוונסבי משתמש בשיר כקריאה לעורר את המורדים ומשנה את מילות השיר מ"necklace of rope" ל-"necklace of hope".
השיר מהווה מוטיב עיקרי בספר "בלדה לנחשים וציפורי שיר".
ביקורות

"The Hanging Tree" זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, כשכמה מהמבקרים החמיאו ליעילותו כבלדת רצח. ג'ף בייקר כינה את השיר כהחלק הטוב ביותר בסרט. בייקר החמיא ללורנס על כך שהפכה את השיר לבלדת רצח שקוראת את חזרותיה לשורשיה של קנטקי. סטפני מרי מוושינגטון פוסט, שיבחה את השירה של לורנס, והעירה ש"קולה הצרוד תואם את הסיפר האפל והסגנון האפלצ'י של המוזיקה.
השיר הופיע לראשונה והגיע במקום ה-12 במצעד בילבורד הוט 100 של ארצות הברית. ב-String Songs ב-13 בדצמבר 2014 הופיע מחוץ למקום ה-50 (22.1 מיליון סטרימינג בארצות הברית), ובמקום השני (200,000 הורדות נמכרו) בשירים הדיגיטליים וקיבל שמונה ספינים ברדיו האמריקאי. "The Hanging Tree" הפך לשיר הגבוה ביותר בזיכיון "משחקי הרעב" במצעד, והתעלה על "Eyes Open" של טיילור סוויפט, שהגיע לשיא במקום ה-19. לורנס הפכה לאחת מ-13 זוכי פרסי האוסקר למצעד הוט 100; הזמרת שר זכתה בפרס אוסקר עם אותו הישג עם השיר "Believe". השיר הגיע למקום הראשון באוסטריה, גרמניה והונגריה. הוא קיבל את מעמדו כפלטינה ופלטינה כפולה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה (RITAA).
ב-20 בספטמבר 2023, "The Hanging Tree" חודש לגרסתה של הדמות הבדיונית "לוסי גריי ביירד" בביצוע השחקנית רייצ'ל זגלר (שגם מגלמת את הדמות) מבצעת את השיר כסינגל ראשון מתוך הפסקול "The Hunger Games: The Ballad of Songbirds & Snakes" מתוך העיבוד הקולנועי בעל אותו שם.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 5 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 29 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 20 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 12 |  |
|  בלגיה | מצעד שירי בלגיה | 8 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 36 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 14 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 30 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 9 |  |
|  סלובניה | SloTop50 | 32 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 10 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 39 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 25 |  |
|  צרפת | SNEP | 23 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 14 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 29 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 4 |  |
היסטורית שחרורים

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 9 בדצמבר 2014 | רדיו להיטים עכשוויים | ריפבליק |  |
| ארצות הברית | 15 בדצמבר 2014 | רדיו עכשווית למבוגרים | ריפבליק |  |
| גרמניה | 19 בדצמבר 2014 | תקליטור | ריפבליק |  |
קרטיס בראון

| --- | --- |

קרטיס בראון, 1997
 לידה:  11 במרץ 1956 (בן 68) אליזבת'תאון, קרולינה הצפונית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית 
 עיסוק בעבר:  טייס
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1987–2000 (כ־13 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  57 ימים, 17 שעות ו-7 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  קרטיס בראון
 משימות
 STS-47,‏ STS-66,‏ STS-77 ,‏ STS-85,‏ STS-95 ,‏ STS-103
      
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה    מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה  מדליית השירות הראוי לשבח (פעמיים)  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (6 פעמים)
 
קרטיס בראון (באנגלית: Curtis Lee "Curt" Brown;‏ נולד ב-11 במרץ 1956, אליזבת'תאון, קרולינה הצפונית) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה

קרטיס בראון נולד בעיירה בקרולינה הצפונית. בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. באותה שנה הוא סיים קורס טיס והחל לשרת כטייס של מטוס מדגם "A-10 ת'נדרבולט II". ביוני 1986 לאחר סיום קורס בבסיס חיל האוויר אדוארדס הוא קיבל הסמכה של טייס ניסוי. בראון הוצב בבסיס החיל בפלורידה והיה טייס ניסוי של "ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון".
בסך הכול הוא עשה 6,000 שעות טיסה.
שירות בתחום החלל

בשנת 1987 בראון נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים במערכות קרקעיות. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-47 כמומחה משימה של מעבורת החלל אנדוור (רוברט גיבסון היה מפקד צוות). הטיסה הייתה שיתוף פעולה בין סוכנות החלל היפנית ונאס"א. מתוך 44 הניסויים שבוצעו במשימה, 35 היו בחסות הסוכנות היפנית ו-7 בחסות נאס"א (כשהשאר בחסות משולבת). במשימת STS-66 בשנת 1994 (דונלד מקמונגל היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל אטלנטיס. צוות המעבורת עסק בחקר כדור הארץ. בשנת 1996 בראון היה טייס צוות של STS-77 במעבורת החלל אנדוור (ג'ון קספר היה מפקד צוות). במהלך המשימה הצוות ביצע ניסויים שונים במודול "Spacehub 4", החל להפעיל אנטנה חדשה מסוג IAE ובדק מערכת ניווט חדשה. באוגוסט 1997 בראון טס לחלל בפעם הרביעית כמפקד צוות של STS-85 על מעבורת החלל דיסקברי. צוות עסק בניסויים בעזרת מערכת CRISTA-SPAS. באוקטובר 1998 בראון טס לחלל בפעם החמישית כמפקד צוות של STS-95 על מעבורת החלל דיסקברי. צוות פעל לפי תוכנית תחזוקה של טלסקופ החלל האבל ושחרר לוויין מדגם Spartan. בדצמבר 1999 בראון טס לחלל בפעם השישית כמפקד צוות של STS-103 על מעבורת החלל דיסקברי. צוות פעל לפי תוכנית תחזוקה של טלסקופ החלל האבל.
לאחר פרישה מנאס"א

בשנת 2000 בראון פרש מנאס"א. הוא השתלב בחברת אמריקן איירליינס כטייס.
סידני גוטיירס

| --- | --- |

סידני גוטיירס
 לידה:  27 ביוני 1951 (בן 73) אלבקרקי
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  אוניברסיטת ובסטר  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית  תיכון ואלי 
 עיסוק בעבר:  טייס
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1984–1994 (כ־10 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  20 ימים, 8 שעות ו-3 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  סידני גוטיירס
 משימות
 STS-40,‏ STS-59
  
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (פעמיים)
 
סידני גוטיירס (באנגלית: Sidney McNeill Gutierrez;‏ נולד ב-27 ביוני 1951, אלבקרקי) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
קורות חיים

סידני גוטיירס נולד בעיר אלבקרקי שבמדינת ניו מקסיקו. בשנת 1973 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בהמשך הוא עשה תואר שני במנהל באוניברסיטת ובסטר. גוטיירס השתתף בתחרויות צניחה רבות.
לאחר סיום הלימודים גוטיירס סיים קורס טיס. עד לשנת 1977 הוא היה מדריך במטוס "T-38 טאלון". בשנת 1978 הוא הועבר ליחידת מבצעית והיה טייס מקדונל דאגלס F-15 איגל. בשנת 1981 גוטיירס סיים קורס טייסי ניסוי. הוא היה מעורב בבדיקות של מטוס ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון. בסך הכל הוא ביצע כ-4500 שעות טיסה בכ-30 סוגי כליי טייס.
שירות בתחום החלל

בשנת 1984 גוטיירס נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-40 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (בריאן או'קונור היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית שכללה בעיקר ניסויים בתחום ביולוגיה. במשימת STS-59 בשנת 1994 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות פעל לפי תוכנית שכללה בעיקר בחקר כדור הארץ.
לאחר פרישה מנאס"א

בשנת 1994 גוטיירס פרש מנאס"א, חזר לעיר בה נולד והצטרף לצוות של Sandia National Laboratories שהיא מעבדה לאומית למחקרים בתחומים שונים. הוא כיהן במעבדה בתפקידים ניהוליים שונים. בשנת 2015 הוא פרש מ-SNL ומונה ליושב ראש של Rocket Crafters.
אלמנך

ערך זה עוסק בכרונולוגיה או לוח שנה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אלמנך עתיק מקרקוב לשנת 1474, המתאר לוח שנה אסטרונומי.
לוח אסטרונומי מאלמנך ניווט, Almanach Perpetuum של אברהם זכות
אַלְמָנָךְ (אולי מערבית: المناخ. תעתיק מדויק: אלמנאח') או ספר שנה הוא כרונולוגיה או לוח שנה עם תוספת מידע בתחומים שונים. האלמנך מתאר בדרך כלל את המתרחש בתחום מסוים בתקופה קצובה וערוך בטבלאות. האלמנך כולל מראי מקומות, קטעי פרשנות וניתוחים סטטיסטיים בתחום שהוא סוקר בהרחבה. אלמנך יכול להכיל מידע אסטרונומי כמו זמני הזריחה והשקיעה של השמש או הירח, ליקוי חמה או ירח וכן זמני גאות ושפל, רשימות מסוגים שונים, "קוי הזמן" בתחומים שונים ועוד.
אטימולוגיה

השימוש הראשון הידוע במילה אלמנך הוא בכתבי רוג'ר בייקון בלטינית משנת 1267. מקור המילה הוא לטינית, mānǎchus. התחילית ״אל-״ נפוצה במילים שמקורן בשפה הערבית כמו אלגברה ואלכוהול, אך מילה זו אינה קיימת בערבית הספרותית ואין הסבר אטימולוגי ברור שמקשר את המשמעות המקובלת למילה דומה בערבית.
קיימים הסברים משוערים למקור ערבי, אך גם השערות למקור ספרדי, יווני או למילה שהומצאה באירופה עם צלצול ערבי מכוון (בימי הביניים ערבית הייתה שפתם של מתמטיקאים ומדענים ידועים במערב).
אלמנכים מוקדמים

Almanach Perpetuum, האסטרונום וההיסטוריון היהודי אברהם זכות חיבר אלמנך ניווט ובו לוחות אסטרונומיים.
אלמנכים מודרניים

החל משנת 1938 חברת אנציקלופדיה בריטניקה מפרסמת בכל שנה אלמנך המסקר את אירועי השנה החולפת. האלמנכים זמינים ברשת האינטרנט החל ממהדורת שנת 1994 (המסקרת את אירועי שנת 1993).
האלמנך האסטרונומי (אנ'): מתפרסם על ידי המצפה הימי של ארצות הברית (USNO) (אנ') ומשרד האלמנך הימי של הוד מלכותו (HMNAO) (אנ'). הוא כולל נתונים נוספים שמספקים מדענים רבים מרחבי העולם ונחשב למקור עולמי לנתונים אסטרונמיים יסודיים. לעיתים קרובות הוא הראשון שמפרסם את החלטות האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
אלמנך GPS: אלמנך המערכת GPS מכיל – כחלק מן המידע המשודר מכל לוויין GPS – נתוני מסלול ומצב עבור כל לווייני המערכת הפרושים, מודל יונוספירה ומידע לגבי זמן GPS כדי לסנכרן עם זמן UTC. בכך הוא עונה על צרכים דומים לאלו שעבורם נבנה האלמנך הבבלי הקדום, אשר איפשר לאתר גרמי שמיים. מידע נוסף על אלמנך GPS בערך אותות GPS.
אלמנכים מודרניים > אלמנכים היוצאים לאור בישראל

לוח דבר בעתו: מתמקד בענייני הלכה ומנהג, אסטרונומיה וימי שנה של רבנים. יוצא לאור בבני ברק החל משנת ה'תשמ"ו (1986) בעריכת מרדכי גנוט. לדעת מומחים הלוח הוא המרשים והמקיף בלוחות היוצאים לאור בישראל. במהדורתו הנוכחית הלוח מחזיק כ-1500 עמודים מדי שנה.
ספר השנה האסטרונומי: ספר אלקטרוני המתעד אירועים אסטרונומיים הניתנים לצפייה מישראל, מידע על פעילויות ומוסדות אסטרונומיים ציבוריים בישראל, וכן מילון, פרקי מבוא ומידע אסטרונומי כללי, בעריכת יגאל פת-אל. עד שנת 2012 הספר יצא לאור בשם "אלמנך שמי ישראל" על ידי האגודה הישראלית לאסטרונומיה. החל משנת 2012 יוצא הספר לאור באופן פרטי על ידי היל"א – המרכז הישראלי למידע אסטרונומי ויבואן הטלסקופים "קוסמוס".
ראו גם

ספרי השנים
טונאלמאטל
אלמנך (ניווט)
ספר העובדות העולמי
סדר הדורות
ספר היובלים
הערות שוליים

↑  "אלמנח", האנציקלופדיה העברית, כרך ג', עמ' 695.
↑  פרסום האלמנך האסטרונומי ל 2015 ISBN מספר 9780707741499
↑  ד"ר אהרן ארנד, המחלקה לתלמוד, דף שבועי מספר 755 פרשת אמור ויום העצמאות, ה'תשס"ח, אוניברסיטת בר-אילן, הפקולטה למדעי היהדות, לשכת רב הקמפוס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294077105171  BnF: cb11945287b (data)  GND: 4141983-2  HDS: 011207  LCCN: sh85003744  NARA: 10633660  NKC: ph166540
ג'ו פוס

ג'וזף ג'ייקוב פוס (באנגלית: Joseph Jacob Foss;‏ 17 באפריל 1915 –  1 בינואר 2003) היה קצין בדרגת מייג'ור בחיל הנחתים של ארצות הברית, ואלוף הפלות מוביל במלחמת העולם השנייה. כאות הערכה לתפקידו במערכה האווירית בקרב גוודלקנל הוא עוטר במדליית הכבוד. בשנים שלאחר המלחמה הוא היה בריגדיר גנרל במשמר הלאומי האווירי של דקוטה הדרומית. פוס, איש המפלגה הרפובליקנית, כיהן כמושל דקוטה הדרומית ה-20 בשנים 1955–1959, היה נשיא איגוד הרובאים הלאומי ונציב ליגת הפוטבול האמריקאית. הוא גם היה שדרן טלוויזיה.
ראשית חייו

ג'ו פוס נולד בחווה שלא הייתה מחוברת לחשמל ליד סו פולס שבדקוטה הדרומית כבנם הבכור של מרי אסתר (לבית לייסי) ופרנק אולה פוס, זוג ממוצא נורווגי וסקוטי. בגיל 12 הוא ביקר בשדה תעופה ברנר שבדקוטה הדרומית כדי לראות את צ'ארלס לינדברג שערך מסע עם מטוסו ספיריט אוף סנט לואיס. ארבע שנים לאחר מכן, שילמו פוס ואביו דולר וחצי כל אחד כדי לטוס את טיסתם הראשונה במטוס פורד טרימוטור בשדה התעופה של הגבעות השחורות שהטיס הטייס הידוע מדקוטה הדרומית, קלייד אייס.
במרץ 1933, כשעשה אביו של פוס את דרכו מהשדות לביתו במהלך סופה, הוא נהרג כאשר הוא נהג מתחת לכבל חשמל שהתרופף והתחשמל כאשר יצא מרכבו. פוס הצעיר, שעדיין לא מלאו לו אז 18, השתלב בניהול החווה יחד עם אמו ואחיו קליף. עבודת החקלאות הפכה לקשה בשל סופות האבק, שבמשך השנתיים הבאות גבו מחיר ביבולים ובמשק החי.
לאחר שצפה בצוות אווירי של חיל הנחתים של ארצות הברית בהובלתו של קפטן קליטון ג'רום, שביצע תרגילי אווירובטיקה במטוסים דו-כנפיים בעלי תא טייס פתוח, היה פוס נחוש בדעתו להיות טיס בחיל הנחתים. הוא עבד בתחנת דלק כדי לממן את ספריו ואת לימודיו בקולג', וכדי להתחיל בשיעורי טיס שקיבל ב-1938 מרוי לנינג בשדה התעופה סו סקייויי, וצבר סכום של 65 דולר כדי לשלם על השיעורים. אחיו הצעיר של פוס לקח על עצמו את ניהול החווה ואפשר לפוס לשוב לספסל הלימודים ולסיים את לימודיו בבית הספר התיכון וושינגטון בסו פולס. ב-1939 סיים פוס את לימודיו באוניברסיטת דקוטה הדרומית עם תואר במנהל עסקים.
בעת לימודיו באוניברסיטה, שכנעו פוס וסטודנטים שהיו שותפיו לדעה את רשויות המוסד לפתוח קורס טיס של מועצת האווירונאוטיקה האזרחית. עד לתום לימודיו צבר פוס מאה שעות טיסה. הוא הצטרף לסניף המקומי של אחוות סיגמא-אלפא-אפסילון, והצטיין בענפי הספורט באוניברסיטה, כולל חברות בנבחרת האגרוף של המוסד בנבחרת הריצה, ובנבחרת הפוטבול.
בשנים 1939–1940 שירת פוס כטוראי ברגימנט הארטילריה ה-147 של המשמר הלאומי של דקוטה הדרומית בסו פולס. ב-1940, כאשר הוא כבר החזיק ברישיון טיס ובתואר בוגר קולג', הוא יצא בטרמפים בדרכו למיניאפוליס כדי להתגייס לכוחות המילואים של חיל הנחתים, מתוך כוונה להצטרף לתוכנית צוערי הטיס הימיים ולהיות לטייס ימי.
שירות צבאי > הכשרתו כטייס קרב

לאחר שיועד להיות טייס ימי, סיים פוס את הכשרתו בבסיס האוויר של הצי בפנסקולה, פלורידה והוצב כלוטננט משנה. לאחר מכן הוא שירת כמדריך בפנסקולה. בגיל 27, הוא נחשב אז למבוגר מדי כדי לשרת כטייס קרב, ותחת זאת הוא נשלח לבית הספר לצילום אווירי של הצי. עם השלמת הצבתו הראשונית, הוא הועבר לטייסת הצילום הימי הראשונה שהוצבה בבסיס האוויר הימי האי הצפוני בסן דייגו. מתוך אי-שביעות רצונו מהצבתו ביחידת צילום, הגיש פוס בקשות חוזרות ונשנות להעברה לתוכנית הכשרה לטייסי קרב. הוא טס במטוסי F4F ויילדקט עוד כאשר היה מוצב בטייס הצילום, וצבר יותר מ-150 שעות טיסה ביוני וביולי 1942, ובסופו של דבר הועבר לטייסת הקרב הימית ה-121 כקצין מפקד. על אף היותו בן 27, העניקו לו חבריו לטייסת את הכינוי "פוס הזקן". ביוני 1942 נשא פוס לאישה את חברתו מימי בית הספר התיכון, ג'ון שקסטד.
שירות צבאי > אלוף הפלות בגוודלקנל

באוקטובר 1942 נשלחו טייסי הטייסת ה-121 על מטוסיהם לגוודלקנל כחלק מקרב גוודלקנל כדי להחליף את אנשי טייסת 223, שלחמו על השליטה באוויר מעל האי מאז אמצע אוגוסט. ב-9 באוקטובר המריאו פוס ואנשי הלהק שלו מסיפון נושאת המטוסים המלווה "קופהי" (USS Copahee), וטסו 560 ק"מ מצפון כדי להגיע לגוודלקנל. הלהק, ששם הקוד שלו היה "קקטוס" התבסס בשדה הנדרסון, ונודע בשם חיל האוויר קקטוס, ונוכחותם בזירה הייתה בעלת תפקיד מרכזי בקרב גוודלקנל. עד מהרה רכש פוס מוניטין כטייס קרב שהחזיק בטקטיקות אגרסיביות לטווח קצר ובעל מיומנויות ירי. בטיסה הקרבית הראשונה שלו ב-13 באוקטובר, הפיל פוס מטוס זירו יפני, אך גם מטוס הויילדקט שלו נורה, ועם מנוע אחד שאבד, וכששלושה מטוסי זירו נוספים ישבו על זנבו, הוא נחת במהירות מלאה, ללא דשים, ועם שליטה מינימלית במטוסו בשדה הנדרסון, וכמעט התנגש בחורשת דקלים סמוכה. ב-7 בנובמבר נפגע מטוסו פעם נוספת, והוא שרד לאחר שנחת על פני המים מול חופי האי מלייטה.
בזכות היותו טייס מוביל בגף של שמונה מטוסי ויילדקט, נודע הלהק עד מהרה בכינוי "הקרקס המעופף של פוס", שחולק לשני צוותים שכונו על ידי פוס בשמות "נערי החווה" ו"החלקלקים העירוניים". בדצמבר 1942 לקה פוס במלריה. הוא נשלח לסידני, אוסטרליה לצורך החלמה, שם הוא פגש את אלוף ההפלות האוסטרלי, קלייב קולדוול, והעביר כמה הרצאות בנושאי טיס מבצעי לטייסי חיל האוויר המלכותי, שהוצבו אז בזירה. ב-1 בינואר 1943 שב פוס לגוודלקנל, כדי להמשיך במשימות קרביות שנמשכו עד 9 בפברואר אותה שנה, אף על פי שהמתקפות של היפנים התמעטו לאחר השיא שנרשם בנובמבר 1942. במהלך שלושה חודשי לחימה ממושכת, הפיל הקרקס המעופף של פוס 72 מטוסים יפנים, כולל 26 שהוא הפיל בעצמו. עם השוואת השיא האישי של 26 הפלות שהוחזק על ידי אלוף ההפלות האמריקאי ממלחמת העולם הראשונה, אדי ריקנבקר, זכה פוס בכבוד להיות "אלוף האלופים" האמריקאי הראשון במלחמת העולם השנייה. אחד הטייסים היפנים שהוא הפיל היה אלוף ההפלות קנאמה הראדה, שהיה לפעיל שלום ונפגש עם פוס שנים רבות לאחר מכן.
במרץ 1943 שב פוס לארצות הברית. ב-18 במאי הוענקה לו מדליית הכבוד על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט. הטקס שנערך בבית הלבן סוקר במגזין לייף כשקפטן פוס הופיע בניגוד לרצונו על שער המגזין. לאחר מכן הוא התבקש להשתתף במסע איגרות חוב מלחמה שנמשך עד ל-1944.
שירות צבאי > שובו לחזית

בפברואר 1944 שב פוס לזירה הפסיפית כדי להוביל את טייסת התקיפה הימית ה-115 שהטיסה מטוסי ווט F4U קורסייר. הטייסת התמקמה באזור הקרבות סביב לשדה התעופה אמיראו. היה זה במהלך סבב הלחימה השני הזה כאשר הכיר פוס את עמיתו ואלוף ההפלות מריון קרל והתיידד עמו. נקרתה בדרכו גם ההזדמנות להכיר ולטוס עם אליל נעוריו צ'ארלס לינדברג, שהוצב בזירת האוקיינוס השקט כיועץ תעופה. לאחר שמונה חודשי פעילות מבצעית, אך ללא שום הזדמנות להגדיל את מאזן ההפלות שלו, סיים פוס את שירותו הקרבי כאחד מהטייסים המצטיינים של אמריקה.
שוב לקה פוס במלריה, ונשלח למרכז החלמה בקלאמת פולס שבאורגון. בפברואר 1945 הוא היה לקצין מבצעים והדרכה בבסיס האוויר של חיל הנחתים בסנטה ברברה.
לאחר המלחמה > המשמר הלאומי האווירי

באוגוסט 1945 שוחרר פוס משירות פעיל, ופתח את "ג'ו פוס שירותי טיסה", שירות טיסות שכר ובית ספר לטיסה בסו פולס, שבסופו של דבר כלל 35 מטוסים. יחד עם חברו, דואן "דוק" קורנינג, הוא החזיק מאוחר יותר בסוכנות למכירת רכבי פקארד.
באוקטובר אותה שנה התבקש פוס להופיע בטקסי יום הצי בארבע ערים, ובדצמבר הוא שוחרר מהשירות באופן סופי, אך נותר בשירות מילואים בלתי פעיל עד 1947. ב-1946 הוא מונה כלוטננט קולונל בכוחות המילואים של המשמר הלאומי האווירי של דקוטה הדרומית והיה למפקד טייס הקרב ה-175 של המשמר. במהלך שנות ההקמה של היחידה, היה פוס מעורב באופן פעיל בתפקידי ניהול וטיסה של הטייסת, ואף היה לחבר בצוות ההדגמה שלהם למטוסי P-51 מוסטנג. במהלך מלחמת קוריאה, נקרא פוס, אז בדרגת קולונל, לשירות פעיל בחיל האוויר של ארצות הברית, ויתר על הפיקוד על טייסת 175, ושירת כראש המבצעים וההדרכה של פיקוד המרכז האווירי. בסופו של דבר הוא התקדם עד לדרגת בריגדיר גנרל.
לאחר המלחמה > קריירה פוליטית

לאחר שניהל את מסע הבחירות שלו בטיסה במטוס קל, כיהן פוס שתי תקופות כהונה מטעם המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של דקוטה הדרומית בשנים 1949–1950 ובשנים 1953–1954. ב-1954 הוא נבחר כמושל דקוטה הדרומית, צעיר מושלי המדינה עד היום, וכיהן בתפקיד מ-6 בינואר 1955 ועד 6 בינואר 1959. במהלך תקופת כהונתו כמושל, הוא ליווה את טום ברוקו, אז תלמיד תיכון ומושל נערי דקוטה הדרומית של הלגיון האמריקאי לניו יורק, להופעה משותפת בשעשועון הטלוויזיה Two for the Money, שבו הופיע פוס בשל עברו הצבאי. קודם לכן הופיע פוס בשעשועון הוותיק ?What's My Line.
ב-1958 התמודד פוס ללא הצלחה בבחירות למושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, והובס על ידי גיבור מלחמה אחר, מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ורג' מקגוורן. ב-1962 ניסה פוס להיכנס שוב לפוליטיקה במסע בחירות לאיוש מושבו בסנאט של ארצות הברית של הסנאטור פרנסיס קייס שנפטר. יחד עם מועמדים נוספים, נוצח פוס על ידי ג'וזף בוטום שכיהן בשארית תקופת כהונתו של קייס.
קריירות מאוחרות > ליגת הפוטבול האמריקאית

לאחר תום כהונתו כמושל, עבד פוס זמן קצר בחברה לחקלאות מדייקת ראוון תעשיות (אנ'), ובאותה שנה היה לנציב הראשון של ליגת הפוטבול האמריקאית (American Football League) שהוקמה אז. הוא פיקח על הקמתה של הליגה כליגת פוטבול מקצוענית ראשונית. במהלך שבע השנים הבאות, סייע פוס להרחיב את הליגה ויצר חוזי שידור מכניסים, כולל החוזה הראשון לחמש שנים בהיקף של 10.6 מיליון דולר עם רשת ABC לשידור משחקי הליגה שנחתם ב-1960. חוזה השידור הבא היה גם הוא לחמש שנים, ונחתם ב-1965 עם רשת NBC בהיקף גדול יותר של 36 מיליון דולר.
פוס פרש מתפקידו כנציב ליגת הפוטבול האמריקאית באפריל 1966, חודשיים לפני ההסכם ההיסטורי למיזוגה עם ליגת הפוטבול הלאומית NFL ויצירת משחקי הסופרבול. במקומו התמנה לתפקיד אל דייוויס, שהתנגד לאישור, ולאחר שלושה חודשים וחצי התפטר.
קריירות מאוחרות > קריירה טלוויזיונית

כמי שפיתח חיבה במשך חייו לציד ולפעילות חוץ, הנחה פוס בשנים 1964–1967 את תוכנית הטלוויזיה של רשת ABC "הספורטאי האמריקאי" (The American Sportsman), שבה הוא צילם תוכניות ברחבי העולם על מסעות דיג וציד. לאחר מכן ועד 1974 הוא הנחה והפיק סדרה בשם The Outdoorsman: Joe Foss. ב-1972 הוא גם החל לשמש במשך שש שנים כמנהל יחסי הציבור של KLM.
קריירות מאוחרות > איגוד הרובאים הלאומי

החל מ-1988 נבחר פוס לשתי תקופת כהונה בנות שנה כנשיא איגוד הרובאים הלאומי. בשנות חייו האחרונות הוא נשא מספר רב של נאומים לטובת המטרות השמרניות ובנושא מה שנראה לדעתו כהחלשות זכויותיהם של המחזיקים בכלי נשק. במהדורת 29 בינואר 1990 של המגזין טיים הוא הופיע על השער כשהוא חובש כובע סטסון שהיה סימן ההיכר שלו ואוחז ברובה.
קריירות מאוחרות > פעילות התנדבותית

פוס, שבתו סבלה משיתוק מוחין, היה נשיא האגודה הלאומית לילדים ומבוגרים נכים (אנ'). פעילויות הצדקה הנוספות שלו כללו את מסע הצלב של הקמפוס למשיח (אנ') ואת תוכנית אריזונה למען נוער טעון טיפוח.
ב-2001 יסדו פוס ורעייתו השנייה, דונה "דידי" וילד פוס, את מוסד ג'ו פוס (Joe Foss Institute), מוסד ללא כוונת רווח. הארגון עובד עם ותיקי מלחמות ומחנכים ברחבי ארצות הברית למען חינוך הנוער בהיסטוריה וממשל, וכדי להשרות עליהם להיות אזרחים בעלי מודעות ומעורבות. באמצעות מצגות בכיתות, תוכניות לימודים ומלגות, שיתף הארגון בפעילותו יותר ממיליון ילדים ברחבי ארצות הברית. כיום מפעיל הארגון שלוש תוכניות עיקריות: ותיקי מלחמה הנותנים השראה לפטריוטיות, סדרת אתם האזרחים האמריקאים, ותחרות שנתית לקבלת מלגות. פוס קיים רבים ממפגשים אלו בבתי הספר בעצמו, ושוחח עם ילדים בכל הגילים על שירות, אחריות, פטריוטיות, יושרה ומחויבות.