stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרך הניצוץ
הערות שוליים

↑  עמנואל רוזן, מיכל קפרא, קריקטורה של עצמם, מעריב, 24 באוגוסט 1984
חלקה הראשון של הכתבה - עמנואל רוזן, מיכל קפרא, תתחילו את המהפכה בלעדיהם, מעריב, 24 באוגוסט 1984
↑  מקור השם "דרך הניצוץ", חדשות, 6 במאי 1988
↑  משה הורביץ, מה שיותר אדום, כותרת ראשית, 30 ביולי 1986
↑  תום שגב, כתב זר - עם תומרקין בכיכר, כותרת ראשית, 22 בספטמבר 1987
↑  צבי גילת, עקשנים, חדשות, 3 במאי 1988
↑  אורן כהן, אסף אדיב נחקר על נסיעתו לז׳נבה, חדשות, 30 בספטמבר 1987
↑  זאב אופירי, בוטל הרשיון ל"דרך הניצוץ", חדשות, 19 בפברואר 1988
↑  אורן כהן, אורון מאירי, אדי גל, טאיז עבאם, אורי שרון, אתמול בשטחים: שקט יחסי, חדשות, 11 במרץ 1988
↑  יודעים הכול, דייקנים ומהימנים, חדשות, 3 במאי 1988
↑  אורן כהן, אגודת העיתונאים: לבטל את סגירת "דרך הניצוץ"', חדשות, 29 בפברואר 1988
↑  אורן כהן, דרישה לבטל את סגירת "דרך הניצוץ", חדשות, 7 במרץ 1988
↑  רונית אנטלר, נעצרה גם מיכל שוורץ עורכת "דרך הניצוץ", חדשות, 28 באפריל 1988
↑  אורון מאירי, נעצרה עוד עורכת ב״דרך הניצוץ", חדשות, 8 במאי 1988
↑  אילנה באום, 'שומר הניצוץ' ־ במחאה על סגירת 'דרך הניצוץ', מעריב, 20 במאי 1988
נתן זך ופרופסורים במערכת עיתון חדש, "שומר הניצוץ", חדשות, 20 במאי 1988
יזהר באר, ניצוץ אלטרנטיבי, כל העיר, 20 במאי 1988
↑  רן לוי, הבוקר החלטה בערעור של 3 מעורכיי העיתון "דרך הניצוץ", חדשות, 15 ביוני 1988
↑  גביזון תוקפת את ברק, "העולם הזה", גיליון 2655 מ-20 ביולי 1988, עמוד 10
↑  עצורי "דרך הניצוץ" שובתים רעב, חדשות, 18 ביולי 1988
↑  ברוך מאירי, עורכי דרך הניצוץ נידונו למאסר בעקבות הסכם של עיסקת טיעון, מעריב, 26 בינואר 1989
↑  שני ליטמן, "דקארט פירק לי הכל", באתר הארץ, 3 בפברואר 2009
הידרוליזה

תגובת הידרוליזה גנרית. (החץ הדו-כיווני מציין שיווי משקל שבו ההידרוליזה והדחיסה הפיכים)
הידרוליזה (מכונה גם תהליך הידרוליטי; לפי האקדמיה ללשון: הִדְרוּל) היא תגובה או תהליך כימי בו מולקולה נחלקת לשני חלקים (יונים) כשהיא מגיבה עם מולקולת מים. מולקולת המים (H2O) מתחלקת גם היא לשני יונים: H (פרוטון) ו-OH (הידרוקסיד) כאשר יון אחד של המולקולה מתחבר ל-H והיון השני ל-OH.
אחד השימושים בהידרוליזה הוא בפירוק פולימרים טבעיים או מלאכותיים.
לדוגמה, בתהליך ייצור סבון, ספוניפיקציה, משתמשים בהידרוליזה כדי לפרק קשר אסטרי, לכוהל ולקרבוקסיל. כאשר מתרחשת הפעולה ההפוכה, דהיינו, דחיסת כוהל וקרבוקסיל, מתקבלת מולקולת מים.
סוגים

בכימיה אורגנית, הידרוליזה יכולה להיחשב כתגובה ההפוכה לתגובת דחיסה, שבה שני מקטעים מולקולריים חוברים יחד תוך יציאת מולקולת מים. כיוון שהידרוליזה יכולה להיחשב כתגובה הפיכה, דחיסה והידרוליזה יכולות להתרחש באותו הזמן, כשקבוע שווי המשקל קובע את הכמות של כל תוצר (תוצר ההידרוליזה ותוצר הדחיסה).
ראו גם

ג'לטין
הערות שוליים

↑  הִדְרוּל במילון כימיה אורגנית (תשנ"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533736205171  BnF: cb119814852 (data)  GND: 4160918-9  LCCN: sh85063464  NDL: 00565138  NKC: ph733803 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האקדמיה הרומנית

| --- | --- |
סמל האקדמיה הרומנית

בניין האקדמיה הרומנית בדרך הניצחון (אנ'), בוקרשט
 אקדמיה למדעים
 תקופת הפעילות:  1866–הווה (כ־158 שנים)
 מייסדים:  Vincențiu Babeș, וסילה אלכסנדרי, Ştefan Gonata, Ioan Străjescu, Constantin Stamati, Ion G. Sbiera, Nicolae Ionescu, טיטו מאיורסקו, August Treboniu Laurian, קוסטקה נגרוצי, I. C. Massim, קונסטנטין א. רוסטי, Alexandru Roman, Andrei Mocioni, Timotei Cipariu, Dimitrie Cozacovici, Ioan D. Caragiani, George Bariț, Gavriil Munteanu, Ambrosiu Dimitrovici, יון הליאדה רדולסקו, Alexandru Hâjdeu, Alexandru Hurmuzaki, Iosif Hodoșiu, V. A. Urechia 
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  יונל ולנטין ולאד 
 מיקום
 מיקום:  בוקרשט, רומניה רומניה
 מדינה:  רומניה רומניה
 קואורדינטות:  44°26′47″N 26°05′24″E﻿ / ﻿44.446305555556°N 26.09°E﻿ / 44.446305555556; 26.09
 academiaromana.ro
  (למפת בוקרשט מוגדלת) האקדמיה הרומנית(למפת בוקרשט רגילה) האקדמיה הרומנית
 
האקדמיה הרומנית (ברומנית: Academia Română) היא המוסד הרומני הגבוה ביותר בתחום התרבות והמדע.
האקדמיה נוסדה ב-1 באפריל 1866 בבוקרשט, רומניה ונקראה תחילה "החברה הספרותית הרומנית" (Societatea Literară Română), מ-1867 "החברה האקדמית הרומנית" (Societatea Academică Română) ומ-1879 האקדמיה הרומנית.
ייסוד האקדמיה הרומנית התרחש באותה שנה בה עלה לשלטון ברומניה מייסד המלוכה הרומנית, קרול הראשון, מלך רומניה, שהיה מ-1867 חבר כבוד של האקדמיה הרומנית ומ-1879 עד 1914 נשיא כבוד ופטרון של האקדמיה.
מטרות האקדמיה

בהתאם לתקנון שלה, התפקיד העיקרי של האקדמיה מתמצה בטיפוח השפה והספרות הרומנית, קביעת הנורמות המחייבות באורתוגרפיה של השפה הרומנית, לימוד ההיסטוריה הלאומית הרומנית וחקירת תחומי המדע החשובים ביותר.
היצירות האקדמיות המייצגות ביותר הן: "מילון השפה הרומנית" (Dicţionarul limbii române), "המילון המבואר של השפה הרומנית" (Dicţionarul explicativ al limbii române), "המילון הכללי של הספרות הרומנית" (Dicţionarul general al literaturii române), "המילון האקדמי הקטן" (Micul dicţionar academic) ו"סקירת ההיסטוריה של הרומנים" (Tratatul de istoria românilor).
חברי האקדמיה

חברי האקדמיה יכולים להיות חברי כבוד, חברים מתכתבים או חברים מלאים. החברות היא לכל החיים, אך ניתן להעניק את החברות גם למי שהלך לעולמו. החברים המלאים והחברים המתכתבים יכולים להמליץ על מועמדים לחברים מתכתבים. המלצה למועמדות לחברות מלאה יכולים לתת רק חברים מלאים.
המספר המרבי של חברים מלאים וחברים מתכתבים הוא 181, והמספר המרבי של חברי כבוד מרומניה ומחוץ לה הוא 135, מתוכם לא יותר מ-40 מרומניה.
חברי האקדמיה הרומנית נבחרים מתוך מדענים ואנשי תרבות, אשר התבלטו באמצעות יצירות התורמות להתקדמות הרוחנית של המדינה, בעלות ערך תאורטי ומעשי רב. את התואר אקדמאי יכול לשמש רק חברים מלאים באקדמיה הרומנית.
על פי סיכום משנת 1999 היו במהלך השנים לאקדמיה 1,494 חברים, 980 אזרחים רומנים ו-514 זרים. בין הרומנים היו 25 מייסדים, 375 חברים מלאים, 361 חברים מתכתבים ו-178 חברי כבוד - 41 נבחרו לאחר מותם. בין הזרים היו 109 חברים מתכתבים ו-404 חברי כבוד - אחד נבחר לאחר מותו.
אלנה צ'אושסקו הייתה חברה מלאה באקדמיה וגם בעלה, ניקולאה צ'אושסקו, שהיה גם נשיא כבוד - השניים סולקו משורות האקדמיה בישיבה שנערכה ב-26 בדצמבר 1989, יום לאחר הוצאתם להורג. היו מקרים נוספים של סילוק משורות האקדמיה, בגלל הרשעות פליליות או הימלטות ממשפט.
פעילות

האקדמיה ממומנת מתקציב המדינה, אך יש לה אוטונומיה ניהולית. בנוסף למימון התקציבי יש לאקדמיה הכנסות מפעילותה ומניצול מקורות פנימיים והיא גם זוכה לתרומות.
האקדמיה מנוהלת על ידי משרד הנשיאות של האקדמיה שכוללת שישה אנשים, הנשיא, 4 סגנים ומזכיר. נשיא נבחר פעם ב-4 שנים ולא יותר מפעמיים.
רשת המחקר של האקדמיה הרומנית מורכבת מ-70 מכוני מחקר ומרכזי מחקר, בתיאום ובפיקוח המדורים המדעיים, ומכסה את כל שטחה של המדינה, מבוקרשט, ועד קלוז'-נפוקה, יאשי, טימישוארה, קראיובה, סיביו וטרגו מורש. להלן המדורים המדעיים של האקדמיה:
המחלקה לפילולוגיה וספרות
המדור למדעים היסטוריים וארכאולוגיה
המחלקה למדעי המתמטיקה
המחלקה למדעי הפיזיקה
המחלקה למדעי הכימיה
המחלקה למדעי הביולוגיה
המחלקה למדעי הגאונומיה
המדור למדעים טכניים
המחלקה למדעי החקלאות והיערנות
המדור למדעי הרפואה
המדור למדעי הכלכלה, המשפט והסוציולוגיה
המחלקה לפילוסופיה, תאולוגיה, פסיכולוגיה ופדגוגיה
המדור לאמנות, אדריכלות ואודיו-ויזואלי
המחלקה למדע וטכנולוגיית מידע
תרומות לאקדמיה

חלק מעשירי רומניה ציוו מרכושם לאקדמיה בעודם בחיים או בצוואתם. בין הנדבנים נמנו כמה פילנתרופים יהודים, דוגמת ז'ק אליאס ויעקב נוישוץ.
ספרייה

לספריית האקדמיה הרומנית, שהוקמה בשנת 1867, יש אוסף של למעלה משבעה מיליון ספרים ואוספים של רישומים, תחריטים, מפות ומטבעות. האקדמיה מפעילה גם הוצאה לאור משלה.
החברים המייסדים של האקדמיה הרומנית - תצלומים מאוגוסט 1867
לוח הנצחה ממוקם על בניין מטה האקדמיה הרומנית בדרך הניצחון
בניין ספריית האקדמיה הרומנית
דרך המלך (שיר)

"דרך המלך" הוא פזמון שבוצע על ידי הצמד גילי וגלית (גילי נתנאל וגלית בורג) והנציג של ישראל לאירוויזיון 1989, שנערך באותה שנה בלוזאן שבמערב שווייץ.
השיר זכה ב-50 נקודות והגיע בעקבות כך למקום ה-12 מתוך 22 מתמודדים.
היסטוריה

בשנת 1989 הגיש המוזיקאי שייקה פייקוב את שירו "דרך המלך" לתחרות הקדם אירוויזיון. הוא גילה את הילד גילי נתנאל מראשון לציון שהיה אז בן 12, ולאחר שעמד על כישרונו המוזיקלי בחר בו לבצע את שירו בתחרות. זמן קצר לפני התחרות הוחלט על ידי מפיקי הקדם אירוויזיון להצמיד לו זמרת בוגרת. האמרגן והמפיק שלמה צח, שהכיר את גלית בורג שהייתה אז בת 21, הציע אותה וכך נוצר הצמד "גילי וגלית".
לאחר שזכו במקום הראשון בתחרות הקדם אירוויזיון הם נשלחו לייצג את ישראל באירוויזיון, שהתקיים בלוזאן שבשווייץ. השיר הגיע למקום ה-12 מתוך 22 מתמודדים. למקום הראשון הגיעה נציגת יוגוסלביה ריווה.
לאחר התחרות הקליט הצמד גרסה אנגלית לשיר בשם "Shine For Tomorrow" ולאחר מכן התפרק.
השיר הגיע למקום ה-20 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשמ"ט.
בשנת 2006 הקליטו חברי להקת "כלא שש" גרסה מחודשת לשיר "דרך המלך", שבה נעשה שימוש בהקלטות מביצועו המקורי של השיר.
בסדרה הקומית הפרלמנט הופיעה גרסה פארודית של השיר בשם "הקטור המלך", אותה מקדישים החברים לדמותו של הרופא הקטור (מריאנו אידלמן) ליום הולדתו.
הערות שוליים

↑  אור ברנע, מאמינה בדרך. ולא של המלך, באתר ynet, 7 באוגוסט 2005
↑  סמדר פלד, ‏החזרה בתשובה וממנה: השנים שאחרי "גילי וגלית", באתר ‏מאקו‏, 27 ביולי 2012
↑  מוריה קרסגי, ‏גלית עלתה על "דרך המלך", באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2009
↑  חוזרים לכלא 6, באתר ynet, 12 במאי 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 28495312-2038-4f18-9774-eecd4bb5adf5
היפון

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־5 לפנה״ס Rhegion, איטליה 
 פטירה:  המאה ה־5 לפנה״ס כנראה 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, רופא 
 מדינה:  Rhegion 
 
היפון או היפו (מיוונית: Ἵππων) היה פילוסוף יווני שחי במחצית השנייה של המאה החמישית לפני הספירה. איש סאמוס (ויש אומרים רגיום, קרוטונה או מטפונטום; קיימת השערה כי מדובר על יותר מאדם אחד). כפילוסוף חזר אל הרעיון שהמים הם ראשית כל הדברים, רעיון שהגה לראשונה תאלס ממילטוס כמאה שנה קודם לכן. בעיקר טען שהנשמה עשויה מים, בדומה לזרע של כל דבר. הוא ניסה לְהָזֵם את הדעה שהנשמה עשויה דם, שכן הזרע איננו עשוי דם.
אריסטו במטאפיזיקה אלפא מזכיר את היפון כ"זול מחשבה" וטוען שאין למנות אותו בשל כך בין ההוגים החשובים שסברו שהיסוד כל הדברים הוא מים.
לקריאה נוספת

G.Kirk, J. Raven and M. Schofiekd, The Presocratic Philosophers, Cambridge University Press, 1988, p. 91, note 1.
דניאל דרונדה (מיני-סדרה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  דניאל דרונדה 
 סוגה:  דרמה תקופתית
 כותבים:  אנדרו דייוויס
 בימוי:  טום הופר
 שחקנים:  יו דאנסי רומולה גאראי יו בונוויל ג'ודי מיי
 ארץ מקור:  בריטניה ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  3 
 הפקה
 מפיק:  לואיס מרקס
 חברת הפקה:  BBC WGBH Boston
 הפצה:  הולו 
 אתר צילומים:  אדינבורו 
 אורך פרק:  210 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One 
 תקופת שידור מקורית:  24 בנובמבר 2002 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דניאל דרונדה (באנגלית: Daniel Deronda) היא מיני-סדרה טלוויזיונית בריטית משנת 2002, עיבוד של התסריטאי אנדרו דייוויס לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט. את הסדרה ביים טום הופר והפיק לואיס מרקס. הסדרה שודרה בערוץ BBC One בין התאריכים 23 בנובמבר ועד 7 בדצמבר 2002. בתפקידים הראשיים כיכבו יו דנסי בתפקיד דניאל דרונדה, רומולה גראי בתפקיד גוונדלין הרלט, יו בונוויל בתפקיד הנלי גרנדקורד וג'ודי מיי בתפקיד מירה לפידות. הסדרה הופקה בשיתוף WGBH Boston.
במקור רצה לואיס מארקס להפיק עיבוד קולנוע לרומן, אבל אחרי תהליך ליהוק ארוך ולא מוצלח ויתר על הרעיון. העיבוד למסכי הטלוויזיה לקח חמש שנים נוספות. הצילומים נערכו במשך 11 שבועות ממאי ועד אוגוסט באתרי צילומים באנגליה, סקוטלנד ומלטה. סדרה זו היא ההפקה האחרונה של מארקס לפני מותו ב-2010.
צוות השחקנים

יו דאנסי - דניאל דרונדה
רומולה גאראי - גוונדלין הרלט
יו בונוויל - הנלי גרנדקורט
ג'ודי מיי - מירה לפידות
אדוארד פוקס - סר הוגו מלינגר
אמנדה רוט - גברת דאווילו
דייוויד באמבר - לאש
סיליה אימרי - גברת מייריק
ג'יימי באמבר - האנס מייריק
גרטה סקאקי - לידיה גלאשר
דניאל אוונס - מרדכי
אלן קורדונר - הר קלזמר
ג'ורג'י גלן - ליידי מלינגר
פרסים

סאונד - בקטגוריית סרטים / בידור - זכייה
עריכה - בקטגוריית סרטים / בידור - זכייה
צילום ותאורה - בקטגוריית סרטים / בידור - מועמדות
איפור ועיצוב תסרוקות - מועמדות
עיצוב תלבושות - מועמדות
סדרת הדרמה הטובה ביותר - זכייה
המיני-סדרה הטובה ביותר - זכייה
הערות שוליים

↑    Chloe Fox, ‏High drama, The Telegraph, 31 December 2001
↑  Hayward, Anthony (7 October 2010). "Louis Marks obituary". guardian.co.uk (Guardian News & Media). Retrieved on 17 October 2010.
↑  "Craft Nominations 2002". British Academy of Film and Television Arts.
↑  "2003". Broadcasting Press Guild. Retrieved 17 October 2010.
דלית שטאובר

דלית שטאובר (נולדה ב-6 ביוני 1959) היא אשת חינוך ישראלית שכיהנה כמנכ"לית משרד החינוך. היא כיהנה בתפקיד בשנים 2011–2013 תחת השרים גדעון סער ושי פירון ומונתה בשנית ב-14 בדצמבר 2021 על ידי השרה יפעת שאשא-ביטון. בינואר 2023 סיימה את תפקידה עם כניסתו של אסף צלאל לתפקיד מנכ"ל המשרד. שטאובר היא זוכת פרס מנכ"ל משרד החינוך, מרצה בקריה האקדמית אונו, ובין השנים 2016–2021 שימשה כחברת מועצת תאגיד השידור הישראלי.
ביוגרפיה

שטאובר נולדה בתל אביב, סיימה תיכון עירוני ה' בעיר. בשנת 1980 השלימה תואר ראשון בספרות ובלשנות אנגלית באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1996 סיימה בהצטיינות תואר מוסמך בחינוך מטעם אוניברסיטת בר-אילן. שטאובר בוגרת בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית בתוכנית בכירי משרד החינוך ותוכנית אלכא לבכירים בשרות הציבורי.
משנת 1980 ועד שנת 2000 מלאה תפקידי ניהול, הדרכה והוראה במסגרת החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, בין היתר בבית הספר הגבוה לעובדי הוראה, ובבית ספר תיכון אלון ברמת השרון, ומחנכת כיתה ומרכזת מקצוע בתיכון עירוני י"א בתל אביב. בין השנים 2000–2009 כיהנה כמפקחת בחינוך העל יסודי במחוז תל אביב, הובילה את המיזם "מנהלים יוזמי עתיד" והייתה מיוזמי ומובילי מבנה "צוות עיר". בשנים 2009–2011 שימשה מנהלת מחוז תל אביב במשרד החינוך והובילה את המהלך לעבודה מבוססת נתונים במערכות החינוך. בשנת 2011 שימשה במקביל גם כממלאת מקום מנכ"ל הטלוויזיה החינוכית וניהלה את המהלך לסיום סכסוך העבודה של עובדי החינוכית.
במקביל לתפקידיה המקצועיים מילאה שטאובר תפקידים ציבוריים, וביניהם יו"ר ועדת שטאובר לקידום נשים בשרות המדינה, יו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה, נציגת החינוך בוועדה הבין משרדית של מדינת ישראל בוועדת cedaw באו"ם, חברה בוועדה הבין משרדית המקצועית לקביעת מעמד ילדי השוהים הבלתי חוקיים בישראל מטעם משרד החינוך, חברת דירקטוריון של חברת "רימון מוזיקלי", חברת הנהלת מוסד יד ושם, חברת הפורום המייעץ לקצין חינוך ראשי, חברת האספה המייעצת הבינלאומית לקרן "טראמפ", חברת הוועד המנהל של המרכז להעצמת האזרח, חברת הוועד המנהל של מוזיאון המדעטק, חברת הוועד המנהל של המכללה האקדמית בית ברל, חברת הצוות הבין משרדי לגיבוש אסטרטגיה לפתוח עתודות הון אנושי לשירות הציבורי וחברת הוועדה לכתיבת קוד אתי לעובדי המדינה.
בשנת 2011 מונתה לתפקיד מנכ"לית משרד החינוך על ידי שר החינוך גדעון סער והחליפה את ד"ר שמשון שושני. במהלך כהונתה בתפקיד הייתה שותפה בין היתר ליישום פרק החינוך בדו"ח טרכטנברג, להשלמת יישום רפורמת הסתדרות המורים "אופק חדש", ליישום "עוז לתמורה" ולמיצוב ותיקוף שיתופי פעולה עם המגזר השלישי. בתקופת כהונתה נערכו שינויים רבים במערכת החינוך ותוכננה אסטרטגיה להתאמת מערכת החינוך למאה ה-21. היא המשיכה בתפקידה במשך מספר חודשים תחת שר החינוך שי פירון, ובספטמבר 2013 ביקשה לסיים את תפקידה כמנכ"לית משרד החינוך ובסוף אוקטובר הוחלפה על ידי מיכל כהן.
החל משנת 2016 מכהנת שטאובר בנוסף גם כחברת מועצת תאגיד השידור הישראלי, כדירקטורית במועצה הישראלית לצרכנות, מרצה וחברה בחבר הנאמנים של הקריה האקדמית אונו ודירקטורית במרכז "מיטיב" לפסיכולוגיה חיובית במרכז הבינתחומי הרצליה.
ב-14 בדצמבר 2021 מינתה שרת החינוך, יפעת שאשא-ביטון את שטאובר למנכ"לית המשרד בשנית. שטאובר כיהנה בתפקיד עד לינואר 2023.
נשואה ואם לשלושה. מתגוררת ברמת השרון.
פרסים ועיטורי כבוד

בשנת 2004 קיבלה תעודת הערכה לראש צוות עיר מצטיין מטעם גב' אורלי פרומן, מנהלת מחוז ת"א
בשנת 2005 הייתה לעובדת מצטיינת של משרד החינוך וקבלה את פרס מנכ"ל משרד החינוך.
בשנת 2006 קיבלה את פרס העובדת המצטיינת ע"ש נח מוזס
בשנת 2008 הייתה שותפה לקבלת פרס החינוך לעיר תל אביב-יפו מטעם משרד החינוך
בשנת 2014 קיבלה עיטור מופת מטעם "תנועת אומץ" על תרומה מיוחדת לקהילה ולחברה
הערות שוליים

↑  מיכאל שמש, שרת החינוך מינתה מנכ"לית חדשה: דלית שטאובר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 בדצמבר 2021
↑  המשקיענית, באתר מגזין המושבות
↑  תעודת זהות דלית שטאובר, באתר בית ספר אוסישקין, רמת השרון
↑  ערן בר-און, דלית שטאובר במקום ויגודסקי כמנכ"ל החינוכית, באתר ynet, 15 במאי 2011
↑  ועדת איתור ציבורית בחרה את חבר הנאמנים ואת הוועד המנהל של המכללה, באתר אורט בראודה
↑   טלי חרותי-סובר, ניצחון למל"ג על אורט: דורון כהן ודלית שטאובר נבחרו לעמוד בראש המוסדות המנהלים, באתר TheMarker‏, 21 בינואר 2015
↑  מרצים אורחים ופאנליסטים, באתר מכללת לוינסקי
↑  מגזין יד ושם, באתר יד ושם
↑  הזוכים בפרס טראמפ להוראה איכותית, באתר קרן טראמפ
↑  דלית שטאובר מונתה לתפקיד מנכ"לית משרד החינוך, באתר כלכליסט, 18 בספטמבר 2011
↑  ענת שלו‏, משרד החינוך: "הכנות מואצות ליישום חינוך חינם", באתר וואלה, 21 במרץ 2012
↑  כניסת חטיבות הביניים לרפורמת "אופק חדש" -התייחסות למכתבו של מר רן ארז באתר "ארגון המורים", באתר הסתדרות המורים
↑   ליאור דטל, מנכ"לית משרד החינוך דלית שטאובר פורשת מתפקידה, באתר TheMarker‏, 29 בספטמבר 2013
↑  אלירן מלכי, עשרה מתוך 12 חברי מועצת תאגיד השידור הציבורי החדש אושרו, באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2016
↑  מהמועצה הישראלית לצרכנות, באתר רשות החברות הממשלתיות
↑  מרצי הקריה האקדמית אונו, באתר הקריה האקדמית אונו
↑  חברי הוועדה המייעצת, באתר מרכז מיטיב, בית הספר לפסיכולוגיה בבינתחומי הרצליה
↑  גב' דלית שטאובר, מנכ"לית משרד החינוך, באתר כנס בוגרי מנדל לחינוך ולחברה
↑  יוענקו עיטורי כבוד, מטעם יו"ר הנהלת אומ"ץ, באתר הזווית השלישית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477265605171  VIAF: 308259795   WorldCat (עם VIAF): 308259795
היפוסטיל

מודל של ההיפוסטיל בכרנכ, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
באדריכלות, היפוסטיל הוא אולם בעל גג אשר תקרתו נתמכת על ידי עמודים. מקור השם היפוסטיל הוא מהמילה ביוונית עתיקה hypóstȳlos שמשמעותה "מתחת לעמודים"" (כש-hypó משמעותו מתחת ו-stŷlos משמעותו עמודים). חללים היפוסטיליים נפוצים באדריכלות מצרים העתיקה, הפרסית, היוונית והאסייתית. היפוסטיל מפורסם מהעת העתיקה נמצא בכרנכ שבמצרים במקדש לאל אמון-רע הכולל 134 עמודים.
הקורה, ״ארכיטרב״ (גם "אפיסטיל") המקשרת בין העמודים יכולה להיבנות ממגוון חומרים כמו אבן, עץ או חומר קשיח אחר כמו ברזל, פלדה ובטון מזוין. העמודים יכולים להיות בגובה זהה או כמו בכרנכ שבו העמודים בחלל המרכזי גבוהים מהעמודים במעברים הצדדיים, ובכך מאפשרים יצירת פתחים בקיר מעל העמודים הקטנים, הנותנים לאור יום להיכנס ולהאיר את האולם.
במצרים העתיקה נעשה שימוש בצורת בנייה זו במקדשים רבים, כמו מקדש רעמסס השלישי במדינת האבו, מקדש מנתוחותפ בדיר אל-בחרי, הרעמסאום, מקדש לוקסור, מקדש אדפו, מקדש דנדרה ומקדשים נוספים, לעיתים נעשה בו גם שימוש בבנייה חילונית. ההיפוסטיל היה בשימוש גם במקדשים יוונים עתיקים, כנזכר לעיל גם באסיה, במיוחד בבנייה בעץ.
באדריכלות של מסגדים רבים, באולם התפילה המרכזי, נעשה שימוש בצורת בנייה זו תוך שילוב של קשתות בין העמודים. דוגמה ידועה הוא המסגד הגדול של קירואן הנמצא בתוניסיה. גם באדריכלות המודרנית נעשה שימוש בהיפוסטיל, דוגמה לכך הוא אולם מקבלי הפנים בקומה G בטרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון. שימוש בהיפוסטיל נעשה גם במוזיאון החדש בברלין בעיצוב החצר המצרית.
ראו גם

פילון (אדריכלות)
ההיפוסטיל בכרנכ.
ההיכל האולימפי (אתונה)

| --- | --- |

היכל האולימפי באתונה
 כינוי:  O.A.K.A
 מיקום:  מרוסי, אתונה, יוון
 קואורדינטות:  38°02′16″N 23°47′05″E﻿ / ﻿38.037862°N 23.784676°E﻿ / 38.037862; 23.784676
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 שופץ:  2004-2003
 עלות הבנייה:  5 מיליון אירו (שיפוץ 2004)
 בעלים:  משרד התרבות והספורט היווני
 מפעיל:  מתחם הספורט האולימפי אתונה (O.A.K.A)
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  דומיניק פרו 
 קבוצות:  פנאתינייקוס (1995-2003, 2004-כיום)   א.א.ק. אתונה (1995-2002, 2006-2008, 2014-כיום)   נבחרת יוון בכדורסל
 מושבים:  18,989 (כדורסל) 17,600 (התעמלות מכשירים)  
 ממדי משטח:  40 על 70 מ'
 Olympic Indoor Sports Center
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתונה מוגדלת) ההיכל האולימפי(למפת אתונה רגילה) ההיכל האולימפי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ההיכל האולימפי הסגור (ביוונית: Ολυμπιακό Κλειστό Γυμναστήριο), הידוע בשמו בראשי תיבות O.A.K.A (מתחם הספורט האולימפי אתונה, ביוונית Ολυμπιακό Αθλητικό Κέντρο Αθηνών), הוא היכל ספורט רב-תכליתי אשר נחנך בשנת 1995 וממוקם בפרבר מרוסי שבאתונה, בירת יוון. להיכל יש קיבולת של 18,989 מקומות ישיבה והוא אחד מחמשת מוקדי ספורט המרכיבים את מתחם הספורט האולימפי המרכזי ששימש את אולימפיאדת אתונה שנערכה ב-2004.
היסטוריה

ההיכל והמתחם שמסביבו, בו המוקד המרכזי בדמות האצטדיון האולימפי תוכנן בסוף שנות ה-80 כמתחם הספורט המרכזי בהצעת יוון לארח את אולימפיאדת 1996. העיר אשר זכתה באירוח בסופו של דבר הייתה אטלנטה אך בכל זאת האולם נחנך בשנת 1995 וזמן קצר לאחר מכן אירח את טורניר הגמר של אליפות אירופה.
קבוצת פנאתינייקוס, אחת הקבוצות החזקות והעשירות באירופה אשר באותו זמן שיוועה לאולם ספורט גדול שיוכל להכיל את אוהדיה הרבים, אירחה את משחקיה באולם ספורט קטן בן כ-3,000 מקומות. עם בניית ההיכל האולימפי הקבוצה עברה לשחק בו באופן קבוע מאז ועד היום, מלבד הפסקה בת שנה לצורך שיפוצים לקראת אולימפיאדת 2004. בשנת 1998 אירח ההיכל את השלבים הסופיים של אליפות העולם בכדורסל בה זכתה יוגוסלביה, אשר ניצחה את הנבחרת המקומית בחצי הגמר לאחר הארכה.
ההיכל הוא אולם הבית של "טורניר ינאקופולוס".
שימוש באולימפיאדת 2004

באולם נערכו שיפוצים קלים לקראת האולימפיאדה ב-2004 שבה הוא אירח את שלבי הגמר של טורניר הכדורסל ואת תחרויות ההתעמלות המכשירים והטרמפולינה.
לאחר האולימפיאדה

לאחר האולימפיאדה חזרה פנאתינייקוס לארח את משחקיה הביתיים בהיכל, בו זכתה הקבוצה בתואר היורוליג הרביעי שלה לאחר ניצחון 91–93 על צסק"א מוסקבה. שלב הגמר של אירוויזיון 2006 נערך במקום, בו זכתה הלהקה הפינית לורדי.
הטורניר הקדם אולימפי בכדורסל 2008 אף הוא נערך בהיכל
, כאשר אחת משלוש המעפילות לטורניר הגמר בבייג'ינג הייתה הנבחרת המקומית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Venue: Olympic Athletic Center of Athens
1 2 3  Olympic Sports Hall
↑  Panathinaikos is Euroleague champ!
↑  2008 FIBA OLYMPIC QUALIFYING TOURNAMENT FOR MEN
↑  GRE/PUR – Greece overpower Puerto Rico to clinch Olympic place
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ההיכל האולימפי מינכן | גמר אליפות אירופה בכדורסל האולם המארח  1995 | הבא: פלאו סן ז'ורדי ברצלונה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סקיידום טורונטו | גמר אליפות העולם בכדורסל האולם המארח  1998 | הבא: קונסקו פילדהאוס אינדיאנפוליס |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סידני סופרדום סידני | גמר טורניר הכדורסל האולימפי לגברים האולם המארח  2004 | הבא: האצטדיון המקורה ווקסונג בייג'ינג |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: היכל הספורט קייב | גמר האירוויזיון האולם המארח  2006 | הבא: אולם הארטוואל הלסינקי |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סאזקה ארנה פראג | פיינל פור היורוליג האולם המארח  2007 | הבא: פלאסיו דה דפורטס מדריד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a41d51ab-4502-471d-9914-74108b356065 
ההיכל האולימפי בזמן משחק בגמר הפלייאוף של הליגת העל היוונית, 2008
הכרזת עצמאות

הכרזת עצמאות היא הכרזה על עצמאותה של מדינה שהייתה נתונה לשלטון זר עד להכרזה זו. הכרזת עצמאות נעשית פעמים רבות באופן חד-צדדי, ללא הסכמה של השלטון הקודם. לעיתים הכרזות עצמאות יכולות להביא למלחמה, אך לא תמיד עצם ההכרזה מביא לעצמאות ממשית. הממלכה הראשונה אשר הכריזה עצמאות היא סקוטלנד בשנת 1320.
בשנת 2008 הכריזה הישות קוסובו עצמאות מסרביה, אשר סירבה להכיר בהכרזה ופנתה לאו"ם. תשובת האו"ם ב-2010 הייתה כי "המשפט הבין-לאומי אינו מכיל איסור על הצהרות עצמאות".
ראו גם

הכרזת העצמאות של מדינת ישראל
הכרזת העצמאות של ארצות הברית
הוגו לופס מרטינס

הוגו לופס מרטינס (בספרדית: Hugo López Martínez; נולד ב-15 במאי 1988) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בט'ופר קלאב בעמדת הקשר.
קריירה

לופס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ברצלונה אליה הצטרף בגיל 14. לאחר שסיים את גיל הנוער הצטרף לקבוצת המילואים של אלמריה, כעבור שנה הושאל ממנה לקבוצת המילואים של ספורטינג חיחון. בשנת 2010 הצטרף לנוחה. בעונת 2011/2012 הצטרף לאתלטיקו פורטוגל הפורטוגזית. בסיום העונה חתם בסלביה סופיה הבולגרית במדיה התקשה להשתלב ובדצמבר 2012 חתם בהפועל ניר רמת השרון. ב-26 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי רמת השרון בניצחון 0-4 נגד בני סכנין לופס היה שותף לעלייה של המועדון לפלייאוף העליון שנחשב להישג השיא של המועדון אי פעם. בתום העונה עזב את ישראל וחתם באנוסיס נאון פראלימני הקפריסאית. בינואר 2014 חתם לשנה וחצי באפולון לימסול. ב-30 ביולי 2015 חתם בהפועל כפר סבא. ב-11 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי כפר סבא בתיקו 0-0 נגד מכבי נתניה במסגרת גביע הטוטו. ביוני 2016 חתם באתלטיקו סלאיה מהליגה המקסיקנית השנייה.
הערות שוליים

↑  אופיר סער‏, עירוני רמת השרון: הוגו לופס חתם עד סוף העונה, באתר וואלה, 30 בדצמבר 2012
↑  גל ברקן, ‏זר רביעי לנעים: הוגו לופס מרטינס חתם בכפר סבא, באתר ONE‏, 30 ביולי 2015
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הוגו לופס מרטינס".
דרך המלך הפרסית

מפה של האימפריה הפרסית ודרך המלך
דרך המלך הפרסית (בפרסית: راه شاهی) היא דרך עתיקה, שנסללה בתקופתו של דריווש מלך האימפריה הפרסית במאה החמישית לפנה"ס. דריווש הורה לסלול את הדרך על מנת לאפשר תקשורת מהירה בין קצות האימפריה הגדולה שלו משושן לסרדיס. הודות לדרך יכלו שליחי המלך לעבור את המרחק בן ה-2,700 הקילומטרים בשבעה ימים. ההיסטוריון היווני הרודוטוס כתב כי: "אין דבר בעולם הנוסע מהר יותר מהשליחים הפרסיים". השבחים שהעניק הרודוטוס לשליחים אלה: "לא שלג, אף לא גשם או חום, גם לא חשכת הלילה תימנע מהם להשלים את המשימה שהופקדה בידיהם במהירות הגבוהה ביותר", מהווים השראה למוטו הבלתי־רשמי של שליחי הדואר.