stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרב על מונטה קאסינו
הקרב > קרב שלישי - מבצע דיקנס

בין 15 ל-23 במרץ, התקיימה המתקפה השלישית של בעלות הברית. לאחר שני הקרבות הראשונים הוחלט בפיקוד בעלות הברית כי אין לנסות להתקדם לאורך נהר הרפידו לעבר מונטה קאסינו במהלך החורף. נדחו גם הצעות להגיע לעיירה באמצעות טיפוס על צוקי ההרים בשל ניסיונות קודמים שנחלו כישלון חרוץ וגם אבדות רבות. הוחלט כי יש להתקדם מצפון דרך אפיק נהר הרפידו בשני ראשים: הראשון לעבר מונטה קאסינו והשני לעבר גבעת מונסטרי. דיוויזיית החי"ר הבריטית ה-78 שהגיעה למקום בסוף פברואר נבחרה להתקדם לעבר מונטה קאסינו תחת פיקוד ניו זילנדי. לאחר הפצצה של 575 מפציצים ו-200 מפציצי קרב, ומטח של 746 תותחים, התרכז כל כוח ההפצצה נגד גזרת התקיפה הצרה. רגימנט הצנחנים הגרמני השלישי שהיה פרוס בפיקודו של קולונל היילמן הושמד כמעט לחלוטין. התקפה של הדיוויזיה ה-4 ההודית נגד רוקה ג'נולה, כעת בפיקודו של לוטננט גנרל אלכסנדר גאלאוויי, שנתמכה על ידי חטיבת השריון הניו זילנדית ה-4, כבשה לבסוף את גבעה 193. הגנרל היידריך פרש את עתודותיו והצליח לאבטח רק שליש מהעיר קאסינו לאחר התקפת בעלות הברית. התקפות הנגד הגרמניות ב-17 וב-19 במרץ נגד חדירות אויב במונטה קלוואריו ובתחנת קאסינו לא צלחו והביאו רק לאבדות כבדות. הדיוויזיה הבריטית ה-78, שהתקדמה ב-20 במרץ, לא הצליחה לשבור את ההתנגדות של הצנחנים הגרמנים.
ב-23 במרץ הפסיק הגנרל אלכסנדר את ההתקפות חסרות הטעם. הבריטים איבדו כ-3,000 איש והניו זילנדים 1,600 איש. הגרמנים גם הם סבלו אבדות כבדות. בנוסף, תקופה של שלושה שבועות של גשם אילצה את נטישת המבצע לחלוטין, וב-24 במרץ חזר החורף לדרום אברוצו. הזמן נוצל על ידי בעלות הברית לארגון מחדש נרחב של אזורי הפיקוד. מרבית הארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של לוטננט-גנרל אוליבר ליס, תפסה את הפיקוד על שני הצדדים של קאסינו. מבצע דיאדם המתוכנן היה אמור להתחיל לפני הפלישה לנורמנדי על מנת לרתק את הכוחות הגרמניים באיטליה.
הקרב > קרב רביעי - מבצע נזר

ב-11 במאי 1944, בשעה 23:00 שעון מקומי, החלה המתקפה הסופית המכריעה של בעלות הברית. המתקפה תוכננה מהים ועד קאסינו ורוחבה היה 32 ק"מ עם ארבעה קורפוסים. מטח ארטילריה מאסיבי עם 1,060 תותחים מהארמייה הבריטית השמינית ו-600 תותחים מהארמייה האמריקנית החמישית הקדים את פעולת החי"ר שהחלה בשעה 23:45. גזרת עמק לירי היווה את גבול הגזרה בין הארמייה האמריקנית החמישית לארמייה הבריטית השמינית: פולנים ואנגלים ניצבו בקטע הצפוני משני צידי קאסינו על הראפידו, צרפתים (אלג'יראים ומרוקאים) ואמריקאים מדרום לו עד מינטרנו על ההר, הגדה הימנית של הגאריגליאנו.
הקורפוס הבריטי ה-13 בפיקודו של גנרל קירקמן שכלל את הדיוויזיות הבריטיות ה-4, ה-78 וההודית ה-8 הצליח לעקוף את ההר מדרום ובכך לפרוץ לקו גוסטב, שהצנחנים הגרמנים לא יכלו עוד להחזיק בו. בעוד שגוף היחידות העיקרי החל לעקוף את ההר משמאל ומימין, הקורפוס הפולני השני בפיקודו של לוטננט גנרל ולדיסלב אנדרס קיבל את ההוראה לכבוש את חורבות המנזר בהתקפה חזיתית. כאן הדוב החום הסורי וויטק, אשר נתפס באיראן ואומץ על ידי תותחנים מהקורפוס הפולני השני וליווה את הכוחות מאז 1942, נשא ארגזים של פגזי מרגמה על פני שדה הקרב הקשה.
בבוקר 17 במאי, הדיוויזיה ה-5 הפולנית שתקפה מצפון לקאסינו כבשה את קולה סנט' אנג'לו, בעוד הדיוויזיה הפולנית ה-3 כבשה את הר 593.
הקורפוס האמריקאי ה-2 שכלל את הדיוויזיות האמריקניות ה-85 וה-88 וחיל המשלוח הצרפתי בפיקודו של גנרל ז'ואן פרצו בינתיים את החזית של דיוויזיות הרגלים הגרמניות ה-71 וה-94 באגף הדרומי. הדיוויזיה האלג'יראית ה-3 בפיקודו של גנרל גויסלארד דה מונסברט כבשה את קסטלפורטה ופרצה לאוסוניה עד 14 במאי.
עקב ההתקדמות הבלתי פוסקת (והיקרה) של הפולנים והאבדות הקיצוניות של היחידות הגרמניות וכן השינוי במצב הצבאי הכללי באיטליה, המפקד הגרמני העליון קסלרינג נתן ליחידת הצנחנים שנותרה פקודה לוותר על מונטה קאסינו ב-17 במאי. כ-100 צנחנים נכנעו לבריטים, אחרים ניסו לפרוץ מכיתור בעלות הברית. בבוקר ה-18 במאי הניפו הגרמנים את הדגל הלבן. לאחר שהפולנים כבשו את חורבות המנזר ללא קרב, הרים סגן קז'ימייז' גורביאל את דגל פולין בשעה 9:50 בבוקר. במתקפה האחרונה שנמשכה שלושה ימים נהרגו 281 קצינים ו-3,503 חיילים בצד הפולני.
בעמק לירי, לאחר פריצת הדרך הטקטית של הדיוויזיה הבריטית ה-78, שהובילה לכיבוש פיגנאטארו ב-15 במאי ופיומרולה ב-17 במאי, התקדם הקורפוס הקנדי ה-1 בפיקודו של גנרל ברנס לכיוון פונטקורבו. ב-23 במאי תקפו ארבעת הקורפוסים של בעלות הברית את הגרמנים בקו היטלר ועוד באותו היום הצליחו לפרוץ אותו. כוחות הארמייה העשירית הגרמנית החלו לסגת צפונה על כביש 6.
לאחר הקרב

הקרב הארוך, היקר מאוד, עצר את התקדמות בעלות הברית. לאחר התגברותם על מכשול מונטה קאסינו, נמשכה התקדמות בעלות הברית עם מבצע שינגל. ב-25 במאי, הקורפוס האמריקאי ה-2, שהגיע ממזרח, התחבר לקורפוס האמריקני ה-6 שהתקדם מראש הגשר באנציו. ב-4 ביוני, דיוויזיית השריון האמריקנית ה-1 והדיוויזיה האמריקנית ה-36 נכנסו לרומא, שהוכרזה כעיר פרזות, ללא קרב.
בקרב על העיר וההר של קאסינו, שבו השתתפו 105,000 חיילי בעלות הברית, כולל אמריקנים, בריטים, צרפתים, פולנים, אנגלו-הודיים, ניו זילנדים, אלג'יראים, מרוקאים, גורקה ו-80,000 חיילים גרמנים, נהרגו 20,000 גרמנים ו-55,000 חיילי בעלות הברית נפצעו או נהרגו.
למעלה מאלף חיילי הצבא הפולני, אשר נפלו בקרבות קאסינו, קבורים בבית הקברות הצבאי הפולני בקאסינו.
לאחר סיום הקרבות התרחשו שורה של מעשי ביזה, רצח ואונס באוכלוסייה האיטלקית שהתגוררה בשטחים שנכבשו. המעשים בוצעו על ידי חיילים מרוקאים ששירתו בצבא הצרפתי, במשך שבועיים. כ-800 איש נרצחו וכ-2,000 נשים נאנסו באירועים אשר נודעו בשם ההשתוללות במונטה קאסינו.
בעקבות התנסותו בהפצצת המנזר כתב וולטר מ' מילר את ספרו היחיד הימנון ללייבוביץ, ספר פוסט אפוקליפטי מהנחשבים בסוגה.
ראו גם

ההשתוללות במונטה קאסינו
בית הקברות הצבאי הפולני בקאסינו
ווייטק
לקריאה נוספת

בריגדיר הרגלים, הווארד קיפנברגר (תרגום - מנחם אבירם), הוצאת מערכות, 1964.
מונטה קאסינו, דייוויד הפגוד ודייוויד ריצ’רדסון (תרגום - פז שריג), הוצאת מערכות, 1990
הערות שוליים

↑  Ford, Ken. Cassino 1944: Breaking The Gustav Line, Osprey Publishing 2004. עמ' 11
↑  ‏ The Battles For Monte Cassino Central Italy 12 January – 5 June 1944, ‏ Dr Christopher Pugsle, 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284871505171  BNE: XX558061  BnF: cb120981684 (data)  LCCN: sh85020631  NARA: 10645844  NKC: ph311298 
חיילים אמריקאים בקרבות בסביבות מונטה קאסינו
חייל בריטי עם מקלע ברן בהריסות מונטה קאסינו
התקפה על הגאריגליאנו ועל הראפידו ב-17 בינואר 1944
מבצע דיקנס בין 15 ל-23 במרץ 1944
צנחנים לאחר החורבן במנזר
צנחנים גרמנים עם מטול רימונים
מבצע נזר בין 11 ל-18 במאי 1944
צנחנים גרמנים שנתפסו
ונציסלב חריסטוב

ונציסלב חריסטוב (בבולגרית: Венцислав Христов; נולד ב-9 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה

חריסטוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לוקומוטיב סופיה. כאשר עבר את גיל הנוער, עבר לספורטיסט סבוגה מהליגה הבולגרית השנייה. בין היתר שיחק גם בנסבר, מונטנה. ב-15 ביוני 2011 חתם בצ'רנומורץ בורגס. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון שהיה גם שער ניצחון במשחק נגד קליאקרה קווארנה.
בינואר 2013 סיים את חוזהו בבורגס והוא חתם בברואה סטארה זאגורה. ב-2 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד בוטב וראצה. כעבור שבועיים הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בברואה בניצחון 0-2 נגד אטאר 1924. ב-10 ביולי 2013 זכה עם המועדון בסופר קאפ הבולגרי. בינואר 2014 נקשר שמו של חריסטוב לצסק"א סופיה, אך בסופו של דבר הוא הושאל למטאלורג דונייצק עד לסיום העונה. ב-29 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 3-1 לווהלין לוצק. בתום העונה חזר לברואה. ב-13 בספטמבר 2014 הבקיע את השלושער הראשון בקריירה שלו בניצחון 0-4 נגד לוקומוטיב פלובדיב.
ב-23 בינואר 2015 חתם ברייקה הקרואטית לשנתיים וחצי. ב-8 ביולי 2015 הושאל לסקנדרבו קורצ'ה האלבנית עימה עלה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-5 באוגוסט 2017 חתם בסק"א חברובסק מליגת העל הרוסית.
בספטמבר 2020, חריסטוב חתם בסלביה סטפיה ובמהלך העונה שוחרר ממנה.
במרץ 2021, חריסטוב חזר לנפטוצ'ימיק בורגס.
קריירה בינלאומית

ב-15 באוקטובר 2013 חריסטוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה נגד צ'כיה. ב-9 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לאזרבייג'ן.
ויו פארקה טורה

| --- | --- |

 לידה:  1981 (בן 43 בערך) ניאפונקה, מאלי 
 מוקד פעילות:  מאלי 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  זמר, גיטריסט
 סוגה:  בלוז • ג'אז • פולק • עולם • רוק • רגאיי • נשמה
 שפה מועדפת:  צרפתית, במברה
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קומבנצ'ה • מודיבה • סיקס דגריס
 שיתופי פעולה בולטים:  עידן רייכל, עלי פארקה טורה, טואומני דיאבטה, דייב מת'יוס, קרואנגבין
 www.vieuxfarkatoure.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויו פארקה טורה (בצרפתית: Vieux Farka Touré; נולד ב-1981) הוא זמר וגיטריסט מאלי. בנו של המוזיקאי זוכה פרס גראמי עלי פארקה טורה.
ביוגרפיה

טורה נולד בניאפונקה שבמאלי בשנת 1981 לעלי פארקה טורה. בשנת 2006 הוציא פארקה טורה את אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו, באמצעות הלייבל "מודיבה". האלבום כלל הופעת אורח של אביו המנוח, ונגן הקורה טומני דיאבטה (אנ').
בשנת 2008 הוציא אלבום רמיקס בשם "UFOs Over Bamako". שנה לאחר מכן, ב-2009, הוציא את אלבומו השני, "Fondo". האלבום הגיע למקום החמישי במצעד אלבומי העולם של הבילבורד ונבחר על ידי וילג' ווייס כאחד ממאה האלבומים הטובים ביותר של אותה השנה.
ביוני 2010, הוזמן פארקה טורה להופיע בפתיחת אירוע מונדיאל 2010 לצדם של אמנים אחרים, בהם שאקירה, אלישה קיז וקיינאן. באותו החודש, הוציא את אלבום ההופעה הראשון שלו, "LIVE". באותה השנה, הקים יחד עם המוזיקאי הישראלי עידן רייכל את ההרכב "טורה-רייכל קולקטיב", תוך שהקליטו השניים יחד ג'אם סשן, שהפך לאלבום אולפן.
באוקטובר 2010 התארח בסינגל של הפרויקט של עידן רייכל, "Say God", שנכלל באלבומו של ההרכב "הביתה, הלוך חזור".
ב-24 במאי 2011 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, "The Secret". האלבום כולל דואט של פארקה טורה עם אביו המנוח.
בשנת 2012 הוציא ההרכב טורה-רייכל קולקטיב את אלבום הבכורה שלו, "The Tel Aviv Session" שהוקלט בתל אביב. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי העולם של אייטונס.
בשנת 2013, הוציא את אלבומו הרביעי, "Mon Pays". באותה השנה, התארח באלבום של הפרויקט של עידן רייכל "רבע לשש", בשיר "Mon Amour". בשנת 2014 הוציאו רייכל ופארקה טורה את האלבום השני של טורה-רייכל קולקטיב, "The Paris Session", שזכה לביקורות חיוביות.
בשנת 2017 הוציא את האלבום "Samba" בו מתארח עידן רייכל בשני שירים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2007: Vieux Farka Touré
2009: Fondo
2011: The Secret
2013: Mon Pays
2017: Samba
2022: Les Racines
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

2010: LIVE
דיסקוגרפיה > אלבומי רמיקס

2008: Vieux Farka Touré Remixed: UFOs Over Bamako
2009: Other Roads: Fondo Remixed
דיסקוגרפיה > אלבומים משותפים

2012: The Tel Aviv Session (בהרכב טורה-רייכל קולקטיב)
2014: The Paris Session (בהרכב טורה-רייכל קולקטיב)
2015: Touristes (עם ג'וליה איסטרלין)
2022: Ali (עם Khruangbinׂ)
הערות שוליים

↑  Vieux Farka Touré, Vieux Farka Touré (באנגלית)
↑  Rock Paper Scissors - Vieux Farka Toure, Vieux Farka Toure (World Village) - Press Release, archive.rockpaperscissors.biz
↑  Ilka Schlockermann, BBC - Music - Review of Vieux Farka Touré - Remixed: UFOs Over Bamako, www.bbc.co.uk (באנגלית)
↑  World Albums Chart, Billboard
↑  Vieux Farka Touré: World Cup Performance & April US Tour (ארכיון)
1 2  Vieux Farka Touré, Vieux Farka Touré (באנגלית)
↑  CMJ, CMJ.com (באנגלית)
↑  The Toure-Raichel Collective: 'Two Chefs In The Kitchen', NPR.org (באנגלית)
1 2  עידן רייכל מקדיש לביתו שיר בשפת הבמברה, עם ויו פארקה טורה, באתר ‏מאקו‏, 5 בנובמבר 2014
↑  Rohter, Larry (2014-11-17). "From Mali to Israel, a Musical Bridge". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-06-27.
↑  ניר גורלי, ויו פארקה טורה ועידן רייכל משתפים פעולה באלבום אולפן חדש, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2014
↑  Our Daily Bread 245: Vieux Farka Touré ‘Samba’, Monolith Cocktail Blog, ‏2017-05-04 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409063605171  PLWABN: 9810677679505606  BIBSYS: 9048220  BnF: cb157088962 (data)  GND: 138710872  ISNI: 0000 0000 7992 4150  LCCN: no2007025234  MusicBrainz: 7682d624-9e0b-45b2-b7d0-d1b18b3ebd05  NKC: xx0061793  SUDOC: 193453320  VIAF: 41612392   WorldCat (עם VIAF): 41612392
הרפובליקה האיטלקית (1802–1805)

הרפובליקה האיטלקית (באיטלקית: Repubblica Italiana – שם זהה לרפובליקה האיטלקית של ימינו שקמה ב-1946) הייתה רפובליקה קצרת ימים שהתקיימה בין השנים 1802–1805 בצפון שטחה של איטליה כיום – באזורי לומברדיה ורומאניה (כיום חלק מאמיליה-רומאניה). הרפובליקה הוקמה על ידי נפוליאון בונפרטה ונתמכה על ידי הרפובליקה הצרפתית הראשונה.
סקירה כללית

הרפובליקה האיטלקית הייתה יורשתה של הרפובליקה הציסאלפינית, אשר שינתה את חוקתה על מנת לאפשר לקונסול הראשון של צרפת – נפוליאון בונפרטה להפוך לנשיא הרפובליקה.  הרפובליקה כלל את אותם אזורים שהרכיבו את הרפובליקה הציסאלפינית, בעיקר לומברדיה ורומאניה.
לרפובליקה הייתה שטח של יותר מ-42,500 קמ"ר, ואוכלוסייה של 3,840,000 ב-12 מחוזות. מילאנו הייתה עיר הבירה, המרכז המרכזי עם 124,000 תושבים בשנת 1764. המדינה הייתה משגשגת למרות הביזה שחוותה במאות הקודמות. כלכלתה התבססה על חקלאות דגנים וגידול בקר, בתוספת תעשיות קטנות משגשגות, בעיקר ייצור משי.
דגל הרפובליקה האיטלקית שמר על שלושת הצבעים הלאומיים האיטלקים-מילאנזיים, אך עם דפוס חדש, פחות מהפכני. סמל הרפובליקה צוין בצו ב-13 במאי 1802. הסכם ידידות ומסחר עם הרפובליקה של סן מרינו נחתם ב-10 ביוני 1802, וקונקורדאט עם הכס הקדוש ב-16 בספטמבר 1803.
הממשלה הקימה את המשמר הלאומי של איטליה, ז'נדרמריה לאומית ומשטרת כספים; השיטה המטרית הונהגה ותוכנן מטבע לאומי, אם כי מעולם לא הוטבע בעידן הרפובליקאי.
בשנת 1805, לאחר מתן התואר "קיסר צרפת" לנפוליאון, הוכתר נפוליאון גם כמלך איטליה והרפובליקה נהייתה לחלק מממלכת איטליה בה מלך נפוליאון כמלך, ובנו החורג אז'ן דה בוארנה כמשנה למלך.
הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה (ברוסית: Молда́вская Автоно́мная Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика; במולדובנית: Република Аутономэ Советикэ Cочиалистэ Молдовеняскэ) הייתה רפובליקה אוטונומית בתחום הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בין שתי מלחמות העולם.
היסטוריה

אחרי מלחמת העולם הראשונה, החליטה בֵּסָרַבְּיָה על איחוד עם רומניה חרף תביעותיה של ברית המועצות. ברית המועצות, שרצתה לאותת על תביעותיה לשטח בסרביה, הקימה ב-7 במרץ 1924, בתחום אוקראינה, ישות אוטונומית מולדובנית מתוך שאיפה שבבוא היום הישות תאוחד עם בסרביה. לפי הגרסה הסובייטית, העם המולדובני דיבר שפה שונה מהשפה הרומנית, השפה המולדבית. לפי הגרסה הרומנית המולדובנים הם רומנים שמדברים תת-ניב של רומנית.
החבל האוטונומי כלל את חבלי טרנסניסטריה של רפובליקת מולדובה ועוד שמונה נפות מאזור אודסה. בירת החבל הייתה העיר באלטה, שטחו היה 8,100 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו, בשנת 1926, 572,339 תושבים, 277,515 אוקראינים, 172,419 מולדובנים, 48,868 רוסים, 48,564 יהודים ומספרים קטנים יותר של פולנים, גרמנים, בולגרים ואחרים.
בשנת 1940, בעקבות האולטימטום הסובייטי לרומניה סופחה בסרביה לברית המועצות. הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה פורקה כשהחלק המערבי יחד עם בסרביה יוצרים את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית, והחלק המזרחי, כולל הבירה באלטה, סופח ללא אוטונומיה לאוקראינה.
ולטר גרמטה

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1897 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  9 בפברואר 1929 (בגיל 32) המבורג, רפובליקת ויימאר 
 מקום קבורה:  Rahnsdorf-Wilhelmshagen Cemetery 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם, ריאליזם קסום 
 בן או בת זוג:  Sophie Carmen Eckhardt-Gramatté (1920–9 בפברואר 1929) 
 
ולטר גרמטה (בגרמנית:  Walter Gramatté‏;8 בינואר 1897 – 9 בפברואר 1929) היה צייר אקספרסיוניזם גרמני, שהתמחה בריאליזם קסום. הוא עבד בברלין, המבורג, וברצלונה. לעיתים קרובות הוא צייר נוף מיסטי של הטבע. רבות מיצירותיו קיבלו השראה מחוויותיו במלחמת העולם הראשונה ומחלתו.
ביוגרפיה

אביו היה אופה. הוא התגייס בתחילת המלחמה, אך לעיתים קרובות מצבו הבריאותי הלקוי שחרר אותו מתפקיד קרבי. לימודיו היו בעיקר בבית ספר לאומנות ומלאכה בברלין. הוא פתח סטודיו משלו בשנת 1917.
בשנת 1920 הוא התחתן עם הפסנתרנית הרוסייה, סוניה פרידמן, והתאגד עם Die Brücke - "הגשר" קבוצת אמני אקספרסיוניזם.
למרות בריאותו הרעועה, הוא נסע רבות, ביקר בצרפת, באיטליה ובספרד. הוא בילה זמן רב בבתי מרפא ואושפז במספר הזדמנויות ומת ב -9 בפברואר 1929 מדלקת מעיים.
אנדרטת הקבר שלו תוכננה על ידי חברו, קרל שמידט-רוטלוף.
יצירותיו סווגו כ"אמנות מנוונת" על ידי הממשלה הנאצית בשנת 1933 ולא הוצגו שוב רק לאחר המלחמה. הוא היה ההשראה לדמות הצייר ברומן Die Stadt hinter dem Strom מאת הרמן קסאק.
הוקרה

אשתו, סוניה, נישאה שוב, להיסטוריון האמנות, פרדיננד אקהרדט (1902–1995), וחיה בקנדה כמוזיקאית ומלחינה ידועה. כדי להנציח אותה ואת בעלה לשעבר, הוקמה "קרן אקהרדט-גרמטה" בוויניפג, קנדה.
המסמכים האישיים של ולטר גרמטה נשמרים במוזיאון הלאומי הגרמני.
תערוכה מיוחדת של ציוריו, שכותרתה "גילוי מחדש: וולטר גראמט 1897-1929," התקיימה בהורנסט ברלאך האוס בהמבורג בין התאריכים 26 באוקטובר 2008 עד 1 בפברואר 2009.
תערוכה זו אורגנה על ידי מוזיאון קירשנר בדאבוס, שווייץ והארנסט ברלאך האוס.
גלריה

השתיין
יריד
רוזה ספיר
נער חולם
נערה עייפה
סוניה
ליד הפסנתר
ברצלונה בלילה
הערות שוליים

↑  Walter Gramatté und Hamburg | Hamburger Kunsthalle, www.hamburger-kunsthalle.de
↑  Oettrich, Marcel P. Gramatté, Walter. In Allgemeines Künstlerlexikon. 2019. Berlin, Boston: K. G. Saur. Retrieved 16 Nov. 2019, from
↑  Klassika: Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté (1899-1974): Lebenslauf, www.klassika.info
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307149705171  BNE: XX896582  BnF: cb124881031 (data)  GND: 118541439  ISNI: 0000 0000 8358 2501  KulturNav: c2c06445-d5d4-4102-8459-6ab746919634  LCCN: n82032912  NLA: 36515141  NTA: 074876597  RKD: 33278  SUDOC: 034089470  TePapa: 915  Trove: 1266408  ULAN: 500009265  VIAF: 13098903   WorldCat (עם VIAF): 13098903
וסת השעות

וסת השעות לפי ההלכה הוא אחד מהווסתות האוסרים את הבעל והאישה בתשמיש המיטה, מחשש שמא תראה האישה באותו הזמן דם נידה, ותטמא.
בניגוד לשאר הווסתות, וסת זו אינה נזכרת במפורש בתלמוד, והיא נזכרת רק בראשונים. וסת זו אף אינה מוסכמת על כל הראשונים, ויש מי שדחה בדבריו את קיומה של וסת זו.
וסת זו נעקרת, אפילו על ידי פעם אחת שלא ראתה באותה שעה, אף אם לא בדקה.
מקור הוסת

וסת זו נזכרת לראשונה בדברי הראב"ד בספרו בעלי הנפש, הוא מוכיח מדברי התלמוד את קיומה של וסת זו.
בתלמוד במסכת נידה נזכרה מחלוקת רבי יוסי ורבי יהודה באישה שקבעה וסת להפלגה, אך היא רואה בזמן ההפלגה רק בשעה שישית מהיום, לדעת רבי יוסי יש לה לחוש רק להפלגת 20 יום ורק לשעה השישית, אך לדעת רבי יהודה יש לה לחוש לכל יום ה-20, ולא מתחשבים בשעות.
הראב"ד סבור שהטעם שרבי יהודה אינו מתחשב בשעות הוא מפני שלדעתו במקרה וקבעה ליום מסוים, אנו תולים שהיום גורם, וייתכן שתראה גם קודם השעה השישית או אף לאחריה ולכך אסורה כל היום. אך במקרה שאין לה יום קבוע, אין לנו לתלות את הראיה ביום מסוים, אזי אנו תולים את הראיה בשעה שרגילה לראות, ולכך אף לדעת רבי יהודה צריכה לחוש רק לשעה שרגילה לראות בה.
בספר פרדס רימונים סבור שאף שאין שעה קבוע משעות היום, וכגון שרגילה לראות בשעה שנכנסת לעיר, אף שכל פעם הוא בשעה אחרת, נחשב אף זה בכלל וסת השעות, ומותרת קודם שתכנס לעיר.
מקור הוסת > החולקים

רבי זרחיה הלוי, בהשגותיו על הספר בעלי הנפש ("סלע המחלוקת") כותב שדברי הראב"ד אינם מובנים, שאם כוונתו שאישה קובעת וסת לשעות לבד, מלבד שלא מצינו וסת כזו בכל דברי הראשונים, גם מסברא לא ייתכן לאסור את האישה באותם השעות לעולם ועד.
להלכה

בשולחן ערוך הזכיר בדבריו את 'וסת השעות', אך לא ביאר את כוונתו:
אם קבעה וסת לשעות ולא לימים, אינה חוששת אלא שעתה בלבד,
הרב יעקב לורברבוים בספרו חוות דעת סבור שכוונת השולחן ערוך לאישה שיש לה וסת שאינה קבועה כגון וסת החודש או וסת ההפלגה, שאינה צריכה לחוש לכל יום החודש או ההפלגה אלא די שתחוש לשעה שרגילה לראות.
אמנם בספר סדרי טהרה, ועוד אחרונים הבינו שכוונתו שאישה שאין לה יום קבוע לראייתה, הרי היא צריכה לחוש כל יום לאותה השעה שרגילה לראות בה. יש שאף למדו כן בדברי הרז"ה שכן באחת מטענותיו על הראב"ד העיר שלדבריו אישה שאין לה וסת קבוע תצטרך לחוש כל ימיה לשעה שרגילה, דבר שאינו מסתבר.
הערות שוליים

↑  שער תיקון הוסתות
↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף י"א, עמוד א'.
↑  אות ז. אמנם אינו זהה בכל המהדורות.
| נידה |
| --- | --- | --- |
| סוגי ראיות ודמים | נידה • זבה קטנה-שומרת יום כנגד יום • זבה גדולה - שבעה נקיים • כתם (נידה) • הרגשת נידה • דם בתולים • דם חימוד • דם קישוי • דם טוהר |  |
| דיני הוסתות | פרישה סמוך לווסת • וסת קבוע • וסת שאינו קבוע • עונה בינונית • וסת ההפלגה • וסת החודש • וסת השבוע • וסת השעות • וסת הדילוג • וסת הגוף • וסת הסירוג • וסת האונס • רואה מחמת תשמיש • ימי המבוכה |  |
| דיני הנידה | איסור משכב עם נידה • הרחקות הנידה • בועל נידה |  |
| פרישה סמוך לווסת | עונת אור זרוע • עונת חוות דעת • עונת אבי עזרי |  |
| טהרת הנידה | בדיקת עד • הפסק טהרה • מוך דחוק • שבעה נקיים • ליל טבילה • חפיפה לפני טבילה • טבילה • סתירת שבעה נקיים • פולטת שכבת זרע • חומרא דרבי זירא |  |
| שונות | חופת נידה • מסולקת דמים • עד בדיקה • מסכת נידה • ברייתא דמסכת נדה • בודקת טהרה |  |
ויטלי חלופין

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1890 (יוליאני) פרם, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 ביולי 1950 (בגיל 60) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 ענף מדעי:  רדיוכימיה 
 מקום קבורה:  בית העלמין טיחווין 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מוסדות:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 תלמידי דוקטורט:  Zinaida Ershova, Boris Nikitin, יוסיף סטאריק, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  גיבור העמל הסוציאליסטי  עיטור לנין  מדען כבוד של ברית המועצות 
 
ויטלי חלופין (ברוסית: Виталий Григорьевич Хлопин‏; 26 בינואר 1890 - 10 ביולי 1950) היה כימאי סובייטי. הוא היה מומחה בתחום חקר רדיואקטיביות.
קורות חיים

ויטלי חלופין נולד בשנת 1890 בפרם. אביו היה פרופסור בתחום רפואה וכיהן בתפקיד זה במספר אוניברסיטאות. בשנת 1897 חלופין החל ללמוד בגימנסיה בעיר דרפט ובשנת 1908 סיים לימודים בגימנסיה בסנקט פטרבורג בו משפחה התגוררה משנת 1905. הוא נסע לגרמניה ובשנת 1911 סיים לימודי כימיה באוניברסיטת גטינגן. הוא עבד במספר מוסדות להשכלה גבוהה בעיר.
בשנת 1915 בהזמנת ולדימיר ורנדסקי חלופין החל לעסוק בחקר רדיואקטיביות. כמו כן הוא עסק בפיתוח שיטות ליצירת חומרים בעלי חשיבות ביטחונית. בשנת 1916 הוא נסע לאזור הקווקז כחלק של משלחת מדעית.
בשנת 1921 חלופין הוביל הקמת מפעל ראשון לייצור רדיום ברוסיה.
בשנת 1922 עם הקמת מכון לחקר רדיואקטיביות חלופין החל לעבוד במכון ובמקביל היה מלמד באוניברסיטת לנינגרד.
על הישגיו בתחום בשנת 1933 חלופין נבחר כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות, בשנת 1934 מונה לפרופסור באוניברסיטת לנינגרד ובשנת 1936 מונה למנהל המכון בו עבד. בשנת 1939 מעמדו באקדמיה שונה לחבר בפעול.
החל משנת 1940 חלופין היה מעורב בפרוקיטים קשורים לאוראניום. בשנת 1943 הוא קיבל פרס ברית המועצות על פיתוח שיטה לייצור טוריום. הוא השתתף בפרויקט ייצור פצצה גרעינית סובייטית בתחום של ייצור פלוטוניום.
בשנת 1945 חלופין הקים קתדרה ראשונה בברית המועצות בתחום כימיה רדיואקטיבית והועמד בראשה.
חלופין נפטר בשנת 1950 בלנינגרד ונטמן בבית העלמין טיחווינסקויה.
לאחר פטירות מכון לחקר רדיואקטיביות נקרא על שמו.
הקספרוטודון

| הקספרוטודון |
| --- | --- |
 גולגולת של Hexaprotodon sivalensis
תקופה
מיוקן-הולוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: היפופוטמיים
סוג:: הקספרוטודון
שם מדעי
 Hexaprotodon

הקספרוטודון (שם מדעי: Hexaprotodon) הוא סוג של יונקים נכחדים ממשפחת ההיפופוטמיים אשר חיו במהלך תקופת המיוקן ועד הפליסטוקן באפריקה.
המין היפופוטם ננסי שויך בעבר לסוג זה בהמשך הועבר לסוג היפו (Choeropsis) ב-2005 בידי. מספר חוקרים רואים בו עדיין מין בסוג זה, כך שסוג זה לא נכחד.
משמעות השם המדעי הוא: "בעל שש שיניים חותכות", שם שניתן עקב מאובנים רבים של מינים בעלי שלושה זוגות של שיניים חותכות.
מיני היפופוטם אלה היו קטנים יחסית לבני משפחתם ואף לא עברו גמדיות איים. הם חיו ברחבי אפריקה ובאירואסיה ונכחדו בתחילת ההולוקן (זאת בהנחה שההיפו הננסי לא שייך לסוג).
מינים

Hexaprotodon bruneti
Hexaprotodon crusafonti
Hexaprotodon hipponensis
Hexaprotodon imagunculus
Hexaprotodon iravticus
Hexaprotodon karumensis
Hexaprotodon mingoz
Hexaprotodon namadicus
Hexaprotodon palaeindicus
Hexaprotodon pantanellii
Hexaprotodon primaevus
Hexaprotodon protamphibius
Hexaprotodon siculus
Hexaprotodon sinhaleyus
Hexaprotodon sivajavanicus
Hexaprotodon sivalensis
היפופוטם מיינמאר (.Hexaprotodon sp)
הרפובליקה האוסטרית הראשונה

הרפובליקה האוסטרית הראשונה היא התקופה שבה הייתה אוסטריה רפובליקה דמוקרטית, והתקיימה לאחר נפילתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בסוף מלחמת העולם הראשונה ועד מלחמת האזרחים האוסטרית, עת הפכה למדינה פשיסטית. עם האנשלוס חדלה להתקיים כמדינה עצמאית.
היסטוריה

תקופה זו אופיינה במאבקים עזים בין השמאל והימין, בהם התקוממות יולי 1927. בתקופה זו נחקקה חוקת אוסטריה (ב-1920), ושונתה ב-1929. לאחר האנשלוס הקיץ הקץ על הרפובליקה, או, לפי אמות-מידה אחרות, עם ייסוד הדיקטטורה האוסטרופשיסטית בעקבות פיזור הפרלמנט בידי הקנצלר אנגלברט דולפוס ופרוץ מלחמת האזרחים.
חוזה טריאנון (Trianon) שנחתם בין מדינות ההסכמה המנצחות והמדינות הנלוות אליהן לבין הונגריה, היה אחד ההסדרים מרחיקי הלכת לפירוקה של קיסרות הבסבורג, שעליהם הוחלט בשיחות השלום בפריז בגין תבוסתה לצד הקיסרות הגרמנית. הוא בא בעקבות חוזה סאן-ז'רמן (Saint-Germain-en-Laye), אשר תחם את גבולותיה של הרפובליקה האוסטרית החדשה כך שתכלול את רוב החבלים דוברי הגרמנית של ציסלייתנייה (Cisleithania) – החלק האוסטרי של אוסטרו־הונגריה למעט חבל הסודטים ודרום טירול (10 בספטמבר 1919). על־פי המעצמות המנצחות, הסיבה העיקרית לפרוץ המלחמה הגדולה הייתה המיליטריזם הגרמני, ולכן מנסחי ההסדר בגמר המלחמה ביקשו ליצור מאזן כוחות חדש במרכז אירופה, כזה שימנע מגרמניה לשוב ולהפוך למעצמה. עקב כך נמנעה מאוסטריה האפשרות להתאחד עם הרפובליקה הגרמנית החדשה ובאופן סמלי אף נאסר עליה להיקרא בשם שבחרה לעצמה – "אוסטריה הגרמנית".