stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי טרומן
לאחר הנשיאות

בצאתו מן הנשיאות, חזר טרומן לאינדפנדנס שבמיזורי, והתגורר יחד עם אשתו בס בבית בו חלק במשך שנים רבות יחד עם חמותו. עם סיום תפקידו כנשיא, גרס טרומן כי אין זה ראוי עבורו לעבוד בחברה ולהשתכר בה, בתואנה כי ניצול של הזדמנות כלכלית כזו יפגע ביושרת התפקיד החשוב ביותר במדינה. הוא גם ויתר על הצעות רבות להעניק חסויות מסחריות. הואיל ועסקיו טרם שירותו הציבורי היו לא מוצלחים, נותר טרומן ללא חסכונות ממשיים לאחר שעזב את הבית הלבן, ומשכורתו היחידה הייתה הפנסיה הצבאית הישנה שלו, בסך 112.56 דולר בחודש. על אף שחברי קונגרס ובתי משפט פדרליים זכו לחבילת פנסיה בעת שסיימו את תפקידם באותה עת, ואף על פי שטרומן בעצמו דאג להבטיח שמשרתים לשעבר ברשות המבצעת יקבלו חבילה דומה, לא הייתה ב-1953 חבילה כזו לנשיאים לשעבר, והוא גם לא קיבל פנסיה על שירותו בסנאט.
טרומן לקח הלוואה אישית מבנק במיזורי עם סיום נשיאותו, וקבע תקדים שישומש רבות בקרב נשיאים עתידיים: ספר זכרונות הסוקר באופן מקיף את תקופת נשיאותו. ספר זכרונותיו, שפורסם בשני כרכים ב-1955 ו-1956, זכה להצלחה מסחרית וכן קיבל ביקורות חיוביות, אם כי הביא לטרומן רווחים זעומים, עקב מיסוי ותשלום לעוזריו. ב-1958 העביר הקונגרס האמריקאי חוק הנקרא "Former Presidents Act", הקובע כי נשיאים לשעבר ישתכרו בפנסיה בסך 25,000 דולר לשנה, וסביר מאוד כי למצבו הכלכלי הרעוע של טרומן בו היה שרוי לאחר נשיאותו היה קשר לחקיקת החוק. הנשיא לשעבר היחיד שחי באותה עת מלבד טרומן, הרברט הובר, הסכים לקבל את הפנסיה, אך לא נזדקק לה מבחינה כלכלית בניגוד לטרומן.
קודמו של טרומן בתפקיד, פרנקלין דלאנו רוזוולט, יזם בעצמו את בניית הספרייה הנשיאותית על שמו, אך לא הונחה חקיקה המאפשרת לנשיאים עתידיים לעשות זאת. טרומן אסף תרומות על מנת לבנות את הספרייה הנשיאותית על שמו, והעניק אותן לממשלה הפדרלית על מנת שתנהל ותשמור על המקום – וזו יוזמה שהתקבלה לאחר מכן על ידי יורשיו עם חקיקת חוק ב-1957. טרומן עצמו היה מלומד, בעיקר בנושאים היסטוריים.
עם עזיבתו את התפקיד המשיך לתמוך במועמדים דמוקרטים לנשיאות ולקונגרס, ואף השתתף בקמפיינים עבור מועמדים דמוקרטים רבים לסנאט. בגיל שמונים ב-1964, נסע לוושינגטון ונאם בפני הסנאט. לאחר נפילה בביתו בסתיו של 1964, מצבו הגופני התדרדר. ביולי 1965, חתם הנשיא לינדון ג'ונסון על חוק המדיקר בספרייה הנשיאותית על שמו של טרומן, במעמדו ובמעמד אשתו בס, והעניק את שני הכרטיסים הראשונים של התוכנית לזוג טרומן, כדי להוקיר את מאבקו של הנשיא לשעבר למען תוכנית בריאות ממשלתית בעת כהונתו.
מותו

ב-5 בדצמבר 1972, נשלח טרומן לבית החולים בקנזס סיטי בשל גודש ריאתי הנגרם מדלקת ריאות. הוא סבל מכשל מערכתי ומת ב-7:50 בבוקר לפי שעון מיזורי, ב-26 בדצמבר, כשהוא בן 88. אשתו, בס, ביקשה לערוך עבורו טקס אשכבה צנוע ופרטי בספרייה הנשיאותית על שמו, במקום הלוויה ממלכתית בוושינגטון. כשבוע לאחר ההלוויה, נכחו נכבדים ממדינות זרות וגורמי ממשל רשמיים בטקס זיכרון שנערך לכבודו בקתדרלה הלאומית של וושינגטון. רעייתו בס נפטרה ב-1982. שניהם קבורים בספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם הארי טרומן באינדפנדנס, מיזורי.
דמותו ומורשתו

טרומן נחשב לאדם עממי, חרוץ ומחובר לעם. הוא נחשב לפוליטיקאי חריף במיוחד, שהיה נאמן למפלגתו ללא שום ספק.
דמותו ומורשתו > מורשתו

הארי טרומן היה אדם נוח מזג ונעים הליכות ובעל אישיות עממית. הוא לא נהג להפגין הומור, ובזיכרון האמריקאי הוא נודע כ"Give'em hell Harry" ("כסח אותם, הארי"), עקב אישיותו הישירה, כנותו והעובדה שלעיתים השתמש בשפה בוטה, כשהנסיבות הצדיקו זאת, גם בעת מגעים דיפלומטיים, ובעיקר כאשר התעמת מול אישי ממשל סובייטיים בכירים. ערכי העבודה הקשה והאחריות הציבורית היו נר לרגליו, בעיקר כלקח מעשר שנות חייו כחקלאי באינדפנדנס, מיזורי, בחווה של אביו, וכמפקד גדוד ארטילריה במלחמת העולם הראשונה, חוויות שאחד הביוגרפים שלו, רוברט פרל (Ferrell) טען כי עיצבו את אישיותו.
עם סיום כהונתו ב-1952, המחלוקת הפנים מפלגתית, המלחמה הקרה והמצב הכלכלי הובילו לטענה שלא קידם את המדינה. בתחילת כהונתו של טרומן, רבים ניבאו לו תחזיות לא מוצלחות ביחס לכהונתו, בטענה כי הגיע לתפקיד כמעט במקרה וללא הכנה – באחת התקופות הסוערות ביותר בתולדות ארצות הברית ובעולם בכלל. עם זאת, הוא התעלה על הציפיות הנמוכות שהושמו לו והוכיח עצמו מנהיג נחוש שניהל את ענייני המדינה ביעילות. מידת אהדתו לא הייתה גבוהה כשפרש מנשיאותו ב-1953, והוא החליט שלא להתמודד על קדנציה שלישית, על אף שחוקת ארצות הברית אפשרה זאת באותו הזמן. הוא זכה לתמיכת 22% מהציבור, פחות אף מ-24% של ריצ'רד ניקסון באוגוסט 1974, החודש בו התפטר, אולם כמו מידת האהדה לניקסון בינואר 1974, שפל של כל הזמנים.
ברם, עם השנים גדלה האהדה הציבורית כלפיו, כשהוא זכה לראות זאת עוד בחייו; כבר בסקר ב-1962, שנערך בידי 75 היסטוריונים בעלי שם, דורג טרומן בסמוך לנשיאים "הטובים ביותר". לאחר מותו גובש שיקום חלקי של מורשתו בקרב המומחים והציבור. במבט לאחור מקובל בקרב היסטוריונים וחוקרי מדע המדינה לציינו כאחד מגדולי הנשיאים שקמו לארצות הברית. בסקרים עצמאיים שנערכו, בקרב אנשי מקצוע ליברלים ושמרנים כאחד, דורג תמיד טרומן בין תשעת הנשיאים הטובים שהיו לארצות הברית בכל הזמנים. טרומן הלך לעולמו כשארצות הברית הייתה שקועה במלחמת וייטנאם ובפרשת ווטרגייט, ומותו הביא גל של תשומת לב לקריירה הציבורית שלו. הוא כבש את דעת הציבור בראשית ואמצע שנות השבעים כמעט כמו במהלך נשיאותו ב-1948, כאשר בעת זו הסתמן כגיבור עממי פוליטי, וכנשיא שנחשב למי שהדגים יושרה ואחריות שנעדרו מנשיאותו של ריצ'רד ניקסון. הערכתו של הציבור מחדש על טרומן התעצמה גם בשל ספר זכרונות שנכתב בשנת 1961 על ידי העיתונאית מרל מילר, איתה הוא סיכם על יציאתו לאור רק לאחר מותו.
טרומן היה האחרון מבין נשיאי ארצות הברית שלא החזיקו בתואר אקדמאי, והוא זכור גם בזכות השלט שנח על שולחנו בחדר הסגלגל, בו נכתב: "The Buck Stops Here" – "גלגול האחריות נעצר כאן". הביטוי מתייחס לעובדה כי על הנשיא לקבל החלטות והכרעות חשובות, וכך גם עליו מוטלת בסופו של דבר האחריות בשל החלטות אלה.
לטרומן היו מבקרים גם לאחר מותו. רבים טענו שהוא התעלם מהסכנה במרגלים קומוניסטים והוא נחשב לנשיא שנוי במחלוקת. נפילת ברית המועצות הובילה להתעוררות תמיכה בטרומן, בכך שהצליח למנוע מלחמה גרעינית עם תחילת המלחמה הקרה.
דמותו ומורשתו > הנצחתו

ב-1953, קיבל טרומן פרס על שירות לציבור מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, מכון טרומן באוניברסיטה העברית קרוי על שמו. בישראל נקרא על שמו המושב כפר טרומן, וכן רחובות בשכונת רמות שבירושלים, רמת גן, נתניה, קריית אונו ובקרית-חיים שבחיפה.
במהלך ביקור באירופה בשנת 1956 לצד רעייתו, נפגש טרומן באנגליה עם וינסטון צ'רצ'יל והוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במשפט אזרחי מאוניברסיטת אוקספורד. לאחר מותו הוענקה לו מדליית הזהב של הקונגרס ב-1984, והוא זכה לאותות כבוד רבים ולמבנים הקרויים על שמו במדינתו, מיזורי. מוסדות, מבנים ומתקנים קרויים של שמו גם ברחבי ארצות הברית. המשרד הראשי של מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון קרוי על שמו. בית הספר לעניינים ציבוריים של אוניברסיטת מיזורי קרוי גם כן על שמו. נושאת המטוסים הארי ס. טרומן (USS Harry S. Truman CVN-75) קרויה על שמו. המרפסת בקומה השנייה של הבית הלבן מעל למרפסת הדרומית נבנתה בעת נשיאותו, ועל כן קרויה על שמו – "מרפסת טרומן" (Truman Balcony). ביתו שבקנזס סיטי הוא אתר היסטורי המופעל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
כתביו

הארי ס. טרומן, זכרונותיו של הארי טרומן – שנת הכרעות, כרך א', הוצאת עיינות, 1957
הארי ס. טרומן, זכרונותיו של הארי טרומן – שנות מסה ותוחלת, כרך ב', הוצאת עיינות, 1957
הארי ס. טרומן - זכרונות - בתרגום א.ש. שטיין, ש. גלאי, ד. סיון, אל. קרמר. תל אביב - 1955.
ראו גם

הקבינט של ארצות הברית בממשל הארי טרומן
לקריאה נוספת

David McCullough, Truman. New York: Simon & Schuster. (1992) ISBN 978-0-671-86920-5
Margaret Truman, Harry S. Truman. New York: William Morrow. (1973) ISBN 978-0-688-00005-9
Robert Hugh Ferrell, Harry S. Truman: A Life. Columbia, Missouri: University of Missouri Press. (1994) ISBN 978-0-8262-1050-0
Robert Dallek, Harry S. Truman. New York: Times Books. (2008) ISBN 978-0-8050-6938-9
David Pietrusza, 1948: Harry Truman's Improbable Victory and the Year That Transformed America. New York: Union Square Press. (2011) ISBN 978-1-4027-6748-7
ביאורים

↑  טרומן כיהן כסגן נשיא ארצות הברית תחת פרנקלין דלאנו רוזוולט והפך לנשיא עם מותו ב-12 באפריל 1945. מכיוון שהדבר אירע לפני אימוץ התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית ב-1967, משרת סגן הנשיא הייתה פנויה ולא אוישה עד לבחירות הבאות ולהשבעה.
↑  הוריו של טרומן החליטו להעניק לבנם את האות S כשם אמצעי, כך ששני סביו (שיפ וסולומון) יאמינו שהוא נקרא על שמם.
קסאנדר סברינה

קסאנדר דוד סברינה (בהולנדית: Xander David Severina; נולד ב-12 באפריל 2001) הוא כדורגלן קוראסאואי המשחק בעמדת הקיצוני במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת קוראסאו.
קריירת מועדונים

סברינה החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של סמפר אלטיוס ובגיל שמונה הצטרף לזו של ספרטה רוטרדם, ממנה התקדם לכל קבוצות הילדים והנערים של המועדון. בשנים 2018–2020 שיחק בקוויק דן האג וכעבור שנתיים הצטרף לדן האג. ב-4 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–4 לאוטרכט. ב-28 באוגוסט 2023 הבקיע צמד בניצחון 0–4 על צעירי אייאקס.
ביולי 2023 חתם בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית. ב-29 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד TSC באצ'קה טופולה. ב-13 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 על רדניצ'קי ניש.
ב-15 בספטמבר 2024 חתם לשלוש שנים במכבי חיפה, תמורת דמי העברה של כ-1.5 מיליון אירו.ב-28 באוקטובר כבש את שערו הבכורה במדי הקבוצה בניצחון 4-2 על הפועל חדרה במסגרת המחזור השמיני של ליגת העל לעונת 2024/2025.
קריירה בינלאומית

סברינה נולד בהולנד להורים שמוצאם מקוראסאו ולכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות. במרץ 2023 זומן לסגל נבחרת קוראסאו וב-28 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–7 לארגנטינה. ב-8 ביוני 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 על ארובה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏הקיצוני הגיע: סברינה חתם רשמית במכבי חיפה, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2024
לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II

לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II (באנגלית: F-35 Lightning II; מכונה "מטוס תקיפה משותף", ובקיצור JSF) הוא מטוס קרב חמקן מהדור החמישי, מתוצרת חברת לוקהיד מרטין האמריקאית. המטוס פותח ביוזמת ארצות הברית ובריטניה במטרה להחליף את מטוסי הקרב של הדור הרביעי, נבחר בתוכנית Joint Strike Fighter וטס לראשונה ב-15 בדצמבר 2006.
כמו מטוסי קרב אחרים מסוגו, ה-F-35 נועד להיכנס ולפעול בתוך שטח רווי-איומים, לבצע תקיפות וכן לשתף במידע מודיעיני.
המטוס מיוצר בשלושה דגמים עיקריים – דגם A להמראה ונחיתה רגילה, דגם B להמראה קצרה ונחיתה אנכית, ודגם C לפעולה מנושאות מטוסים. מלבד ארצות הברית שמיועדת לרכוש 2,443 מטוסים, ובריטניה שהיא שותפה בדרגה ראשונה, מדינות נוספות השותפות בפיתוח הן איטליה והולנד – בדרגה שנייה, אוסטרליה, קנדה, דנמרק, נורווגיה וטורקיה – בדרגה שלישית, ישראל וסינגפור – בשותפות ביטחונית.
העלות הגבוהה של המטוס יחד עם טענות לביצועים לקויים וחריגה ניכרת מלוח הזמנים הובילו לביקורת נרחבת על המיזם. מטוסי ה-F-35 מתוכננים בעתיד לשדרוג לארכיטקטורה פתוחה, על מנת שניתן יהיה להתקין במטוס מערכות נשק, תוכנות וטכנולוגיות משתנות מבלי לבצע התאמות ארוכות. האסטרטגיה מאחורי תכונה זו של המוצר נועדה לאפשר את הארכת חיי המדף, וכן שדרוג בזמן אמת, מתוך הבנה שמערכות אלו ישתדרגו לאורך חיי המטוס.
ב-2018 ביצע ה-F-35 את התקיפה המבצעית הראשונה שלו (בעולם), בידי חיל האוויר הישראלי, ככל הנראה במסגרת העימותים עם איראן בסוריה באפריל ומאי 2018. ב-2021 ביצע ה-F-35 את הפלת הבכורה (העולמית) שלו, גם היא בידי חיל האוויר הישראלי, כאשר יירט שני כטב"מים איראניים.
ב-2024 נעשה שימוש במטוס (בין היתר) כדי ליירט את מאות הכטב"מים וטילי השיוט ששיגרה איראן לעבר ישראל במתקפה מסיבית.
ב-26 אוקטובר 24 נעשה שימוש במטוסים בכדי לבצע תקיפה מאסיבית באיראן במסגרת מבצע "ימי תשובה".
פיתוח ותכונות

תוכנית "מטוס תקיפה משותף" החלה בנובמבר 1996, במטרה לבחור מטוס קרב חדש לארצות הברית ולבעלות בריתה, כתחליף בעיקר ל-F-16, ל-F-18, להארייר II ול-A-10. באוקטובר 2001 נבחר לוקהיד מרטין X-35, שגבר על הבואינג X-32. המטוס נועד להיות רב-משימתי – לתקיפה, ליירוט, לסיור וצילום אווירי, לביון וללוחמה אלקטרונית, ויעיל מבחינה כלכלית. הוא מיועד לשמש כמטוס קרב מוביל עד שנת 2040, ולהיות שני ביכולת עליונות אווירית רק ל-F-22. כל דגמי המטוס הם חד-מושביים, ומדמי טיסה מתקדמים מיועדים לחסוך את הצורך בדגם אימון דו-מושבי, ולצמצם את טיסות האימון בכלל. עיצוב המטוס מבוסס על ה-F-22, ועלות פיתוחו המשוערת היא מעל 40 מיליארד דולר, רובם במימון ארצות הברית.
ב-2009 פורסם כי חלק מתוכניות המטוס נגנבו במבצע סייבר.
בין תכונותיו הבולטות של המטוס:
בבנייתו נעשה שימוש של 35 אחוז בחומרים מרוכבים, לרבות ביסמלימיד (BMI) וחומר אפוקסי מרוכב (CEM).
הוא המטוס הראשון בייצור נרחב, שבבנייתו נעשה שימוש בננו-חומרים – אפוקסי מחוזק בננו-צינורית פחמן.
יכולת חמקנות עמידה ופשוטה לתחזוקה, שלא כמו ה-B-2 ספיריט.
מכ"ם מערך סריקה אקטיבי מדגם AN/APG-81 המאפשר למטוס לאתר מטרות וכלי טיס אחרים ממרחק רב.
מערכות אוויוניקה וחיישנים משולבות המאפשרות שיתוף נתונים בין כל מערכות המטוס. לדוגמה אם מערכת התרעת מכ"ם מזהה איום, אותו מידע יכול אוטומטית לשמש למערכת המכ"ם והנשק לנעילה ושיגור של נשק נגד האיום.
מערכות לניהול תחזוקה שנועדו לחסוך עלויות.
תקשורת נתונים במהירות גבוהה, כולל FireWire 800 וערוץ סיב (FC (אנ')).
מערכת בקרת טיסה מתקדמת nonlinear dynamic inversion, אשר שולבה לראשונה בהיסטוריה באופן מלא להטסת כלי טיס. מערכת זו מנתקת בין מדידת פקודות הטייס ותרגום דינמיקת המטוס הרצויה לבין סימולציה אווירודינמית שמשולבת במטוס ומייצרת באופן מיטבי את הדינמיקה המבוקשת על ידי הטייס. אופן פיתוח זה יעיל מאוד עבור פיתוח שלושת דגמי מטוס ה-F-35 בבקרת טיסה עם מרכיבים משותפים רבים.
ניהול מפעילים אלקטרו-הידרוסטטיים – תחליף למפעילים הידראוליים.
מנוע אחד – פראט אנד ויטני F135, המסוגל לייצר דחף בעוצמה של מעל 43 אלף פאונד, ונחשב למנוע החזק ביותר שהותקן במטוס קרב.
הפעלת המטוס התקדמה משלב הניסויים לשלב האימונים בשנת 2012, והוא נכנס לשירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובכוחות המזוינים של בריטניה משנת 2015. הוא מטוס הקרב השני מהדור החמישי שנכנס לשירות בארצות הברית, והראשון מדור זה שנכנס לשירות בשאר המדינות הרוכשות. לפי הערכות בענף התעופה, ה-F-35 יהיה מטוס הקרב המאויש האחרון, ואחריו יפותחו למטרות קרב כלי טיס בלתי מאוישים בלבד.
פיתוח ותכונות > מדינות שותפות בפיתוח

| מדינה | דרגת שותפות | סכום השקעה בפיתוח | מספר הזמנות מתוכנן |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית ארצות הברית | עיקרית | מעל 40 מיליארד דולר | 2,443 – 1,763 לחיל האוויר – דגם A ‏, 420 לחיל הנחתים – דגמים B ו-C‏, 260 לחיל הים – דגם C |
| בריטניה בריטניה | ראשונה | 2.5 מיליארד דולר | 138 – דגם B |
| איטליה איטליה | שנייה | 1 מיליארד דולר | 90 – דגמים A ו-B |
| הולנד הולנד | שנייה | 800 מיליון דולר | 85 – דגם A |
| טורקיה טורקיה | שלישית – סולקה מהתוכנית | 195 מיליון דולר | 100 – דגם A – בוטלה |
| קנדה קנדה | שלישית | 160 מיליון דולר | 65 – דגם A |
| אוסטרליה אוסטרליה | שלישית | 144 מיליון דולר | 100 – דגם A |
| נורווגיה נורווגיה | שלישית | 122 מיליון דולר | 52 – דגם A |
| דנמרק דנמרק | שלישית | 110 מיליון דולר | 39 – דגם A |
| ישראל ישראל | שותפות ביטחונית | 20 מיליון דולר | 50 – דגם I‏ |
| סינגפור סינגפור | שותפות ביטחונית | 120 מיליון דולר | – |
| יפן יפן | - | 200 מיליון דולר | 42 – דגם A |
מדינות נוספות ששוקלות לבצע הזמנות – בלגיה, ברזיל, פינלנד, יוון, רומניה, קוריאה הדרומית, פולין, ספרד, איחוד האמירויות הערביות וערב הסעודית. טאיוואן ביקשה לבצע הזמנה, אך בקשתה נדחתה בעקבות התנגדות חריפה מצד סין.
פיתוח ותכונות > דגמים

המטוס מיוצר בשלושה דגמים עיקריים:
F-35A – בעל יכולת המראה ונחיתה רגילה, מיועד בעיקר לחיל האוויר האמריקני. טס לראשונה ב-15 בדצמבר 2006, מחירו 79–89 מיליון דולר.
F-35B – בעל יכולת המראה קצרה ונחיתה אנכית, כולל מערכת הנעה וקטורית שפותחה בשיתוף חברת רולס-רויס הבריטית. מיועד בעיקר לחיל הנחתים האמריקני, ביצע טיסת בכורה ב-11 ביוני 2008. מחירו 115 מיליון דולר.
F-35C – בעל כנפיים מוארכות, כשההארכה כוללת מכלול קיפול כנף כדי לפעול מנושאות מטוסים, מיועד בעיקר לחיל הים האמריקני. טס לראשונה ב-7 ביוני 2010, מחירו 107 מיליון דולר.
F-35D – שדרוג ל-F-35, מתוכנן ל-2035.
איור של F-35A
איור של F-35B
איור של F-35C
דגם F-35A
דגם F-35B
דגם F-35C
בנוסף, שני דגמים לייצוא:
F-35I – מיועד לחיל האוויר הישראלי. מבוסס על דגם A, עם אמצעי לחימה ומערכות אוויוניקה מתוצרת ישראל. החל להיקלט בחיל בדצמבר 2016 בשם "אדיר".
CF-35 – מיועד לחיל האוויר הקנדי, מבוסס על דגם A.
הפולמוס סביב תוכנית ה-F-35

פרויקט ה-F-35 עורר מחלוקת רבה, בעיקר בשל עלותו הגבוהה, אך גם עקב טענות לכשלים בפיתוח ופגמים במטוס. פיתוח ה-F-35 חרג הן מהתקציב והן מלוח הזמנים שנקבע למיזם. על פי הערכות הפנטגון מ-2010, מחירו של המטוס האמיר ביותר מ-50% מהתוכניות המקוריות. כמו כן, נמתחה ביקורת רבה על תקלות במטוס ובעיקר על באגים בתוכנה המפעילה את המטוס, ונטען שעקב התקלות הללו המטוס לא בשל מבצעית ויכול להתרסק בעת פעילותו.
בישראל נמתחה ביקורת רבה על רכישת המטוס, בעיקר עקב המחיר הגבוה של כל מטוס. נטען שהמטוס נרכש בעיקר כיוון שחיל האוויר הישראלי רצה "צעצוע חדש ומתוחכם" ולא בגלל צורך מבצעי אמיתי, שכן כבר היום לחיל האוויר הישראלי יש עליונות אווירית מוחלטת במזרח התיכון. לדברי המבקרים, את הכסף הרב שהושקע ברכישת טייסות בודדות (50 מטוסים) היה אפשר לנצל יותר טוב בשיפור כלל צה"ל ובפרט של זרוע היבשה. מנגד אנשי צבא אמרו שמדובר במטוס בעל טכנולוגיות מתקדמות ויכולות חסרות תקדים, ושהוא הטוב מסוגו בעולם. מפקד חיל האוויר הישראלי אמר שברגע שהוא עולה למטוס וטס הוא רואה בקוקפיט את כל המזרח התיכון.
שירות בעולם > שירות בחיל האוויר המלכותי ובצי המלכותי

ה-F-35 לייטנינג II נמצא בשירות חיל האוויר המלכותי וזרוע האוויר של הצי המלכותי, בשירות בריטי הוא מכונה בפשטות "לייטנינג" והוא יועד להחליף את מערך מטוסי הבריטיש אירוספייס הרייר II.
הטייסת המבצעית הראשונה לקלוט את הלייטנינג הייתה טייסת 617 שהוקמה מחדש באפריל 2018 ומוצבת דרך קבע בבסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם. מספר חודשים אחריה הוקמה מחדש גם טייסת 207 על בסיס הלייטנינג, גם היא במרהאם. לצד שתי הטייסות המבצעיות, נקלטו מטוסי לייטנינג גם בטייסת הבחינה וההערכה 17 (מילואים) כבר ב-2013 כחלק ממהלך הקליטה של המטוס ליחידות המבצעיות. בדצמבר 2023 הוקמה מחדש טייסת אוויר ימית 809 שקלטה את הלייטנינג והפכה ליחידה המבצעית הראשונה של הצי המלכותי לעשות שימוש במטוס המתקדם.
בנובמבר 2021 התרסק מטוס F-35C שהמריא מנושאת המטוסים אה"מ קווין אליזבת (R08) בים התיכון.
שירות בחיל האוויר הישראלי > הליך הרכישה

ישראל הוזמנה להשתתף בפרויקט פיתוח המטוס כחלק מתוכנית Joint Strike Fighter כבר בשנת 1999, אך ההחלטה על ההצטרפות נדחתה עקב העלות שלה (שותפה בדרג ראשון נדרשה להשקיע כשני מיליארד דולר בעלות הפיתוח). בפברואר 2003, חתם לבסוף ראש משלחת משרד הביטחון בניו-יורק עם משרד ההגנה האמריקני על מזכר הבנות לשיתוף ישראל בפרויקט. ביולי ישראל שילמה 20 מיליון דולר, תמורת קבלת מעמד זוטר של משקיפה. במקביל התקבלה הסכמה עקרונית למכירת המטוס לישראל במהלך הסלון האווירי בפריז ביוני 2003 בעת מפגש בין ראש מטה חיל האוויר תא"ל אליעזר שקדי ומנכ"ל לוקהיד מרטין. באותה עת דובר על מסירת המטוס לישראל החל מ-2012. בשלב זה עוד שווק המטוס כתחליף זול ולכן מספר המטוסים שביקש חיל האוויר לקנות היה גדול יחסית, כ-100, תמורת מחיר של 35 מיליון דולר ליחידה.
ביוני 2006 הודיע ראש להק ציוד תא"ל זאב שניר כי ישראל תרכוש כ-100 מטוסים במטרה להחליף את ה-F-16 הישנים (נץ). בשלב זה מחיר המטוס נאמד ב-50 מיליון דולר.
שירות בחיל האוויר הישראלי > הליך הרכישה > ההזמנה הראשונה

במאי 2008 פנתה ישראל רשמית לארצות הברית בבקשה לרכוש את המטוס. ובאוקטובר 2008 הסוכנות לשיתוף פעולה צבאי וביטחוני (DSCA), גוף של הפנטגון הממונה על מכירת נשק למדינות זרות, הכריז על אישור העסקה למכירת עד 75 מטוסים לישראל. ישראל הודיעה שברצונה לרכוש לפחות 25 מטוסי F-35, שמבוססים על הגרסה המיועדת לחיל האוויר האמריקני (F-35A), עם אופציה לרכוש 50 מטוסים נוספים, שחלקם עשויים להיות מבוססים על גרסת חיל הנחתים של המטוס.
בנובמבר 2012 סוכם עם לוקהיד מרטין לוח הזמנים לקליטת המטוסים החל מסוף 2016. גם רכש הגומלין סוכם והגיע לכ-1.75 מיליארד דולר עד סוף 2019. בפברואר 2015 נחתמה עסקת השלמה נוספת בהיקף של כשני מיליארד דולרים, הכוללת 14 מטוסים, תמורת 110 מיליון דולר למטוס.
המטוסים נקלטו בבסיס נבטים של חיל האוויר מסוף שנת 2016. סימונו של המטוס בתצורה הישראלית הוא F-35I, ושמו העברי "אדיר". שילוב מערכות ישראליות ייחודיות במטוס התאפשר, לאחר שמשרד ההגנה האמריקני הוסיף לתקציב הפיתוח 450 מיליון דולר לשיפור ציוד הלוחמה האלקטרונית, ובמסגרתו הותקנו גם המערכות הנדרשות מתוצרת ישראל, כך שמחיר כל מטוס הגיע לבסוף ל-120 מיליון דולר.
שירות בחיל האוויר הישראלי > הליך הרכישה > הזמנות המשך

ב-27 בנובמבר 2016 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני רכש של 17 מטוסי F-35I נוספים, ובכך עלה סך מטוסי ה-F-35I שתרכוש ישראל ל-50. באוגוסט 2017 חתמה ישראל על העסקה ומשרד הביטחון הודיע, בעת חתימת העסקה, כי המחיר ליחידה בהזמנה זו היה פחות מ-100 מיליון דולר.
בפברואר 2021 אישרה הממשלה רכש של 25 מטוסים נוספים, על ידי מיחזור ההלוואה שניטלה ב-2015 מחוץ לתקציב המדינה עבור הרכש הקודם של המטוסים. שר האוצר ישראל כ"ץ גם התנגד למתווה המימון, ועתירה לבג"ץ בנושא נדחתה. למרות זאת, נכון לנובמבר 2022 העסקה טרם נחתמה.
ב-2 ביולי 2023 אישר שר הביטחון יואב גלנט את הזמנתה של טייסת F-35 שלישית, בעלות 3 מיליארד דולר מכספי הסיוע האמריקני בעסקה שתכלול גם רכש גומלין.
שירות בחיל האוויר הישראלי > שילוב רכיבים ישראלים במטוס

שלושה מרכיבים עיקריים מבדילים את התצורה הישראלית – מערכות C4ISTAR (מודיעין, תקשוב, קשר ופיקוד, שליטה ובקרה), חימוש ומערכות לוחמה אלקטרונית (ל"א). מערכות התקשורת והשו"ב יתבססו על מערכות ישראליות הפועלות בחיל האוויר, כך שהמטוס ישתלב ברשת הצבאית עם הגעתו. במערכת הל"א חיל האוויר ישלב במטוס מערכות ייחודיות, ויכולת עצמאית בתחום תאפשר לחיל לעדכן את המערכות באופן מיידי. בשונה ממטוסים אחרים, פיתוח התצורה הישראלית מתבצע במקביל לפיתוח הכללי של המטוס. בנוסף יכול המטוס לשאת ולשגר תחמושת ישראלית כגון טיל האוויר-אוויר פיתון 5 ופצצות מונחות.
מספר חברות ישראליות נבחרו לקחת חלק בפרויקט הבין-לאומי הכללי, בהן חברת אלביט מערכות שמייצרת את כוונת קסדת הטייס (שנבחרה כבר ב-1999) וצג מתקדם לתא הטייס, וחברת תדיראן קשר המספקת מגברי רדיו. בנוסף, במסגרת הסכם רכש גומלין עם ישראל, התעשייה האווירית מייצרת את הכנפיים לחלק מהמטוסים, חברת סאיקלון מוצרי תעופה מספקת תת-מערכות שונות, וחברת סימיגון מספקת תוכנת סימולציה למטוס.
ביוני 2023 בוצע ניסוי טיסה ראשון בישראל לנשיאת חימוש "ברד כבד" חיצוני (כלומר מחוץ לתא הפנימי לנשיאת חימוש). בניסוי זה נבחנה יכולת המטוס לנשיאת פצצה במשקל טון מסוג JDAM. ישראל היא המדינה הראשונה לאחר ארצות הברית שמבצעת ניסוי טיסה לשילוב חימוש במטוס. הניסוי הוכתר כהצלחה ומהווה הוכחת יכולת לביצוע ניסויי טיסה שיאפשרו בעתיד שילוב מגוון פצצות וחימושים במטוס האדיר.
שירות בחיל האוויר הישראלי > הליך הקליטה

שני המטוסים הראשונים הגיעו לישראל ב-12 בדצמבר 2016, בשעה 20:30 בערב (לאחר עיכוב של מספר שעות באיטליה, תחנת ביניים בטיסתם מארצות הברית). למחרת, ערכו שני המטוסים את טיסת הבכורה בחיל האוויר הישראלי. הטייסת הראשונה שקלטה את ה-F-35I היא טייסת 140 ("טייסת נשר הזהב"). שלושה מטוסים נוספים נחתו בארץ ב-23 באפריל 2017 והצטרפו רשמית לטייסת החדשה. ביום העצמאות בשנת 2017 השתתפו מטוסי ה-F-35I לראשונה במטס חיל האוויר.
מטוס F-35I מספר זנב 901 בטקס נחיתת המטוס בישראל.
מטוס F-35I מספר 913 בדיר תת-קרקעי בבסיס נבטים.
ב-6 בדצמבר 2017 הוכרזו טייסת נשר הזהב ותשעת מטוסי ה-F-35I שברשותה כמבצעיים. ב-14 במרץ 2018 פורסם שה-F-35I רשם טבילת אש מבצעית, אך לא פורט מתי ומהי מהות הפעילות.
ב-16 בינואר 2020 נחנכה טייסת ה-F-35I השנייה, טייסת 116 "אריות הדרום".
ב-11 בנובמבר 2020 נקלטה במרכז ניסויי טיסה בבסיס תל נוף גרסה יחידה מסוגה בעולם לניסויי טיסה של ה-F-35.
ב-1 ביולי 2021, נפתחה טייסת 117 כטייסת הכשרה ואימון של מטוסי ה-F-35I.
שירות בחיל האוויר הישראלי > פעילות מבצעית

ב-22 במאי 2018 אמר מפקד חיל האוויר האלוף עמיקם נורקין ש”אנחנו מטיסים את ה-F-35 מעל לכל המזרח התיכון וזה נהיה חלק מהיכולת המבצעית שלנו. אנחנו היינו הראשונים לתקוף על ידי F-35. ביצענו משימות מבצעיות ותקפנו כבר בחזיתות שונות”. בכך אישר שחיל האוויר הישראלי ביצע את התקיפה המבצעית הראשונה של ה-F-35 בעולם.
ב-11 במאי 2021 השתתפו 8 מטוסי F-35I בתקיפת 150 מטרות טרור במערך הרקטי של חמאס, בהן 50–70 בורות שיגור בצפון רצועת עזה, כחלק ממבצע שומר החומות.
ב-6 במרץ 2022 הותר לפרסום שחיל האוויר הישראלי רשם את ההפלה הראשונה בעולם לזכות ה-F-35, כאשר מטוסי F-35I ישראליים הפילו זוג מל"טים איראניים שניסו להעביר מטען של אקדחים לרצועת עזה ב-15 במרץ 2021.
מטוסי F-35I השתתפו במבצע עלות השחר באוגוסט 2022, כולל בתקיפת הפתיחה נגד הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה.
ה-F-35I "אדיר" השתתף גם במלחמת חרבות ברזל, שפרצה ב-7 באוקטובר 2023. ב-31 באוקטובר יירט מטוס "אדיר" מעל הים האדום טיל שיוט ארוך-טווח ששיגרו החות'ים לעבר אילת וזו הייתה הפלת בכורה עולמית של טיל באמצעות ה-F-35. מטוסי F-35I ביצעו את התקיפות בעומק לבנון, במעוזי חזבאללה בבעלבכ, שם הפציצו מתקנים אסטרטגיים ומתקנים של המערך האווירי של חזבאללה. בנוסף השתתפו מטוסי ה-F-35I בלחימה ברצועת עזה כאשר סיפקו סיוע אווירי ואש חיפוי לכוחות היבשה ולמסוקי הפינוי של יחידה 669. לפי מקורות זרים, מטוסי F-35I ביצעו את תקיפת הקונסוליה האיראנית בדמשק בה נהרג בסיכול ממוקד מוחמד רזא זאהדי, מפקד כוח קודס בסוריה ולבנון.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, פותחה במרכז ניסויי הטיסה בחיל האוויר בשיתוף פעולה עם חברת לוקהיד מרטין ותוכנית ה-F-35 בפנטגון יכולת חדשה לנשיאת חימושים חיצוניים מסוג JDAM על כנפי המטוס בכדי להגביר את הספקי התקיפה. מטוס ה"אדיר" הישראלי הוא המטוס היחיד בעולם שביצע תקיפות מבצעיות עם תצורת חימוש חיצוני.