stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי גרמניה–מאלי

| יחסי גרמניה–מאלי |
| --- | --- |
גרמניה: מאלי


גרמניה: מאלי
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 1,240,192
אוכלוסייה
84,431,715: 24,658,168
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 20,905
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 848
משטר
רפובליקה פדרלית: רוסיה

שגרירות מאלי בברלין
יחסי גרמניה–מאלי הם היחסים הדו-צדדיים בין מאלי לגרמניה.
סקירה כללית

היחסים בין גרמניה למאלי הם קרובים ורחבים. אנשים במאלי מודעים היטב לכך שהרפובליקה הפדרלית של גרמניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה ברפובליקה העצמאית של מאלי בשנת 1960.
ביקורים דו-צדדיים בין גרמניה ומאלי הם תכופים. הנשיא קייטה ביקר בפעם האחרונה בברלין בפברואר 2019 וקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל נסעה למאלי במאי 2019. כמה שרים ביקרו במדינה השותפה.
גרמניה תומכת במאלי במגוון דרכים. היא תומכת במשימת MINUSMA, אירופה-אימון משימת EUTM והמשימה האזרחית EUCAP Sahel במאלי המספקים חיילים וציוד צבאי (למשל מזל"טי סיור) וכן שוטרים. גרמניה מסייעת גם ל-MINUSMA בתהליך פירוק הנשק, הפירוק והשילוב מחדש וביישום צעדים לחיזוק מגזר הביטחון.
הממשלה הפדרלית מקדמת גם פרויקטים בנושא מניעת וייצוב משברים, למשל, לאגף תהליך השלום והפיוס, לקידום גישור מקומי ולחיזוק הלכידות החברתית, וכן מהלכים להקמת מבני שלטון החוק.
שיתוף פעולה בפיתוח גרמני–מאליני מתמקד בביזור, בחקלאות ובמים / תברואה. הפרויקטים הנתמכים כוללים פרויקטים לשיפור הפריון החקלאי והגישה למי שתייה נקיים ולחיזוק ההשתתפות הדמוקרטית בתהליכי קבלת החלטות ברמה העירונית והאזורית.
פעילויות התרבות הגרמניות במאלי מתמקדות בקידום השפה הגרמנית ובהקלה על הכשרה לסטודנטים ממאלי על ידי מתן מלגות חינוך אוניברסיטאיות ומקצועיות, כמו גם יישום פרויקט דיאלוג לנוער.
הסחר הדו-צדדי הוא חסר משמעות יחסית ולמרות הסכם הגנת ההשקעות הדו-צדדי שנחתם בשנת 1977, אין השקעה גרמנית גדולה במאלי. מאלי חתומה על הסכם קוטונו עם האיחוד האירופי.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה במאלי שגרירות בבמקו.
מאלי מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בדיסלדורף, פרנקפורט, המבורג ומינכן.
יחסי גרמניה–ליכטנשטיין

| יחסי גרמניה–ליכטנשטיין |
| --- | --- |
גרמניה: ליכטנשטיין


גרמניה: ליכטנשטיין
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 160
אוכלוסייה
84,431,715: 39,935
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 7,365
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 184,417
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית

בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין נסיכות ליכטנשטיין מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
היסטוריה

במהלך המאה ה-8 צורף שטחה של ליכטנשטיין לאימפריה הפרנקית, ולאחר מכן היא עברה לשליטת פרנקיה המזרחית, שהפכה בהמשך לאימפריה הרומית הקדושה, ונשארה חלק ממנה עד לשנת 1806. בשנת 1806 קיבלה ליכטנשטיין את ריבונותה, אך הצטרפה לקונפדרציה של הריין, ובשנת 2015 הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית. קרובים במיוחד היו היחסים עם האימפריה האוסטרית, ובשנת 1852 נחתם הסכם מכס ביניהם. במלחמת העולם הראשונה נותרה ליכטנשטיין נייטרלית, ולאחר המלחמה התפרקה האימפריה האוסטרו-הונגרית וליכטנשטיין הגיעה להסכם מכס עם שווייץ.
בשנת 1939 ניסו הנאצים לבצע הפיכה בליכטנשטיין, אולם נכשלו. ליכטנשטיין נותרה נייטרלית במהלך מלחמת העולם השנייה, אף על פי שהיו תוכניות לוורמאכט לספח את ליכטנשטיין, הן מעולם לא יושמו.
בתקופה שלאחר המלחמה הפכה ליכטנשטיין ממדינה חקלאית ירודה למדינה המספקת שירותי בנקאות ומסחר. התעשייה העיקרית כיום היא במגזר השלישוני: בנקים, שירותי נאמנות ושירותים פיננסיים אחרים. המיסים בליכטנשטיין נמוכים יחסית לעולם, מה שהופך אותה בין היתר על ידי ממשלת גרמניה למקלט מס. בשנת 2008 פתחה ממשלת גרמניה בחקירות רבות כלפי מעלימי מס גרמניים, ובעקבות כך פרץ משבר ביחסים הדיפלומטיים עם ליכטנשטיין. בעקבות פרשת המס של ליכטנשטיין, ההלוואות שהובטחו על ידי בית ליכטנשטיין למוזיאונים גרמניים בוטלו על ידי אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין. בשנת 2011 נחתם "הסכם בדבר סיוע מינהלי בענייני מס" בין שתי המדינות, וסוכם על הסכם מס כפול בין המדינות.
יחסים דיפלומטיים

ליכטנשטיין מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-2 קונסוליות בפרנקפורט ומינכן. מאידך, גרמניה מחזיקה בליכטנשטיין רק קונסוליה כללית בבלצרס
.
יקיר בן-משה

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 51 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2012) 
 
יקיר בן-משה (נולד ב-1973) הוא משורר, עיתונאי ועורך ישראלי.
ביוגרפיה

בן-משה, יליד תל אביב, הוא בוגר בית הספר לשירה של הליקון לשנת 1997. שיריו תורגמו למספר שפות: רוסית, אנגלית, סינית, יוונית, טורקית, ערבית, וספרדית. כמו כן השתתף בפסטיבלי שירה בישראל החל משנת 1998, בשנים האחרונות משמש כעורך פסטיבל השירה הבינלאומי "שער" - ומנחה סדנאות כתיבה רבות, בין היתר באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, הליקון - עמותה לקידום השירה בישראל, מכללת סמינר הקיבוצים, קיבוץ יטבתה ובתוכנית Israeli American Council בארצות הברית. נבחר למקום הראשון כמנחה סדנאות כתיבה מטעם מוסף "הכי טובים" של עיתון מעריב לשנת 2012.
בן-משה זכה בפרס היצירה לסופרים ומשוררים (2012), ובפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית (2003).
בן-משה ריכז בשנים 2001-1998 את תחום הכתיבה במתא"ן ("מפעל תרבות ואמנות לנוער" מיסודה של החברה למתנ"סים). הוא משמש משנת 2000 כעורך ספרותי בבית ביאליק בתל אביב, ואחראי על אירועי הספרות במוסד. במקביל, ערך יקיר את מדור הספרות במגזין הסטודנטים תזה תחת ניהולו של ליאור וייץ בין השנים 2000–2001. החל משנת 2004 נושא בתפקיד העורך הספרותי ב'שירה על הדרך', מיזם של עיריית תל אביב-יפו; במסגרת המיזם נבחרו עשרות שירים שהוצגו על תחנות אוטובוסים ובמקומות ציבוריים נוספים בעיר. בשנת 2005 הצטרף בן-משה למערכת כתב העת והוצאת הספרים הליקון, ובמסגרת זו ערך את ספריהם של אמירה הס "הבולימיה של הנשמה" (2006), רונן אלטמן קידר "סימני נשיכה" (2007), אלי אליהו "אני ולא מלאך" (2008) וליאור גרנות "והשמש - שמש" (2010) וספר שירה של מאיר הדר.
בשנים האחרונות עורך בן-משה ספרי שירה למשוררים רבים, בהם: נאוה סמל, מיה טבת דיין, לילך גליל, יוסי צברי, מעוזיה סגל, יוסי אלפי, נגה מרקמן, ענן קניג, שוקי גוטמן, יוכי פרלמן, דני נגר, תמרה לילך מזומן, וכן ערך ספרי תרגום אנתולוגיות לשירה עכשווית מאנגלית ופולנית.
בנוסף, כותב בן-משה רשימות עיתונאיות וטורי ביקורת בתחום הספרות, התיאטרון והמוזיקה בעיתונים הארץ, Time Out תל אביב, ובכתבי-עת לתרבות וספרות, הגיש פינה שבועית על מוזיקה קלאסית בתוכנית 'זמן איכות' בערוץ 2. בנוסף, היה פעיל בוועדת המפעל ליוזמות חדשות בספרות העברית מטעם מרכז ההדרכה לספריות בישראל, ושימש כשופט בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ" (2004), בתחרות 'כתוב' של מפעל הפיס (2002), בפרס שרת התרבות והספורט להוצאת ספרי ביכורים לאור (2016), בפרס שרת התרבות לקידום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער על שם דבורה עומר (2016 ו-2018), וכן בפרס רעיית הנשיא גב' נחמה ריבלין ז"ל לעידוד השירה עברית (2018, 2019). בנוסף, מנגן יקיר בהרכב המוזיקלי 'שירה על חוט תיל,' יחד עם יותם חיימוביץ (לחנים וגיטרות) ומייקל בנסון (בס), בו הם מלווים משוררים קוראים על במה.
בן-משה כותב גם לילדים, ושירים מפרי עיטו הולחנו על ידי גל זיו, ונכללים באלבום הילדים "האוצר" משנת 2016, בביצועיהם של יעל דקלבאום וגדי רונן. שירים מתוך ספרו "הדלתא של חייך" הולחנו על ידי אורי מלמד ונכללו באלבום "זמן אלבטרוס" שיצא לאור בשנת 2021. בשנת 2022 הוא ערך ספר שירה של יצחק גוילי.
בן-משה נשוי לשירלי. הוא אחיינו של המשורר רוני סומק.
ספריו

ספר השירה "בכל בוקר מקריח לפחות אדם בלונדיני אחד" ראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 2003 וזיכה אותו בפרס שר התרבות למשוררים בתחילת דרכם היצירתית לאותה שנה.
ספר השירה "תנשום עמוק, אתה נרגש", ראה אור בסדרת 'כבר' בהוצאת כרמל בשנת 2009.
ספר האגדה, "גני הזהב של סנקטאפו", ראה אור בהוצאת חרגול בשנת 2010 (ציורי הילדים: איריס איריסיה קובליו).
ספר השירה "אח, לו היה לנו קלרינט", ראה אור בסדרת 'כבר' בהוצאת מוסד ביאליק בשנת 2013 וזיכה אותו בפרס ראש הממשלה לאותה שנה.
ספר השירה "הדלתא של חייך", ראה אור בהוצאת מוסד ביאליק בשנת 2017.
ספר השירה "שריקת שומר הלילה", ראה אור בהוצאת מוסד ביאליק בשנת 2021.
הערות שוליים

↑   רו יגיל, "שריקת שומר הלילה": קובץ מרגש של משורר שאינו מפסיק להתפתח, באתר הארץ, 13 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297753305171  BnF: cb15512007t (data)  GND: 138405298  ISNI: 0000 0000 7848 4800  LCCN: no2003077948  VIAF: 89825809   WorldCat (עם VIAF): 89825809
יחסי גרמניה–מדגסקר

| יחסי גרמניה–מדגסקר |
| --- | --- |
גרמניה: מדגסקר


גרמניה: מדגסקר
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 587,041
אוכלוסייה
84,431,715: 32,158,731
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 16,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 499
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–מדגסקר הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרפובליקה של מדגסקר. שתי המדינות חברות באו"ם.
סקירה כללית

היחסים בין שתי המדינות היו באופן מסורתי ידידותיים, כפי שמעיד חוזה השלום, הידידות והסחר, שנחתם לפני למעלה מ-135 שנה. עם זאת, ההפיכה במדגסקר ב-2009 והמשבר הפוליטי והכלכלי הקשה שנמשך עד 2013 גרמו לגרמניה להשהות לזמן קצר את שיתוף הפעולה שלה, אולם הוא התחדש בשנת 2014.
לאחר חזרתה של המדינה לדמוקרטיה התאוששה הצמיחה הכלכלית ברמה צנועה יחסית. הכלכלה המשיכה לצמוח שוב בשנת 2018, בשיעור של 5.8%. עם זאת, גם גידול האוכלוסייה היה גבוה (2.7 עד 3%), שכמעט קיזז התקדמות זו. מדגסקר מעוניינת בהגברת הפעילות של משקיעים בינלאומיים ומעוניינת להעצים את היחסים הכלכליים עם גרמניה. נכון לעכשיו, גרמניה היא היבואנית השלישית בגודלה של מוצרים ממדגסקר (בשווי של 286.9 מיליון אירו בשנת 2018). היצוא למדגסקר היה מינימלי (39.5 מיליון אירו בלבד בשנת 2018). היקף סחר החוץ בסך הכל התגבר בשנים האחרונות.
לפחות 75% (או עד 90% על פי מקורות אחרים) מאוכלוסיית מדגסקר חיים מתחת לקו העוני, וכל ילד שני סובל מתת-תזונה. ל-87% מהאוכלוסייה אין גישה לחשמל. שיתוף הפעולה לפיתוח, שנהנה באופן מסורתי בעדיפות גבוהה, התחדש לפיכך לאחר סיום המשבר האחרון. שיתוף הפעולה הדו-צדדי בתחום הגנת הסביבה מתמקד בשימור המגוון הביולוגי הייחודי של מדגסקר ובשימוש בר-קיימא במשאבי הטבע בענפי האנרגיה והחקלאות. גרמניה היא התורמת הדו-צדדית השלישית בגודלה והתורמת הגדולה ביותר בתחום הסביבה, ותומכת גם במאמצי ביזור ואנטי-שחיתות. כספי שיתוף פעולה פיתוח דו צדדי בסך כולל של 29.6 מיליון אירו הועמדו לרשות שנת 2018.
נציגויות דיפלומטיות

מדגסקר מחזיקה בגרמניה שגרירותה בברלין וקונסוליית כבוד בדיסלדורף.
גרמניה מחזיקה במדגסקר שגרירות באנטננריבו.
ישיבת אור ברוך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 תקופת הפעילות:  תשל"ז, 1977 – התשפ"א 2021
 מייסדים:  הרב גבריאל טולדנו, הרב מיכאל טולדנו.
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב רפאל ברוך טולדנו
 מיקום
 מיקום:  בית וגן, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′04″N 35°10′47″E﻿ / ﻿31.767694444444°N 35.179666666667°E﻿ / 31.767694444444; 35.179666666667
  (למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת אור ברוך(למפת ירושלים רגילה) ישיבת אור ברוך(למפת הרי ירושלים רגילה) ישיבת אור ברוך(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ישיבת אור ברוך
 
ישיבת אור ברוך הייתה ישיבה גדולה וישיבה קטנה חרדית-ספרדית אשר שכנה בשכונת בית וגן בירושלים.
היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת ה'תשל"ז (1977) בשכונת בית וגן, על ידי האחים הרבנים גבריאל ומיכאל טולדנו בעידודו של רבם הרב שך. הישיבה נושאת את שמו של סבם הרב רפאל ברוך טולדנו רבה של מקנס. לאחר הקמת הישיבה חולקו התפקידים בין האחים, הרב גבריאל התמנה לראש הישיבה והרב מיכאל התמנה לנשיא. בשנות הקמתה נחשבה הישיבה ייחודית בסגנונה, כשלמרות היותה ישיבה ספרדית, הונהגה בה שיטת לימוד ליטאית.
גרעין הקמת הישיבה הראשון התבסס על קבוצת בחורים ספרדים מישיבת חברון ובהם אריה דרעי.
הישיבה כללה אף ישיבה קטנה בראשה עמד גיסם הרב אברהם עמר וכולל אברכים.
בט"ז בחשוון ה'תשע"ז, נפטר הרב גבריאל טולדנו, ובמקומו מונה בנו הרב רפאל ברוך טולדנו לראש הישיבה. בנו הרב דניאל טולדנו מכהן כר"מ בישיבה. המשגיח היה הרב מנשה דונט. נכון ל-2018 בישיבה כ-120 בחורים.
הישיבה נסגרה סופית בשנת 2021, ה'תשפ"א.
היסטוריה > ישיבת ברית יעקב

בניו של הרב מיכאל טולדנו, הקימו את ישיבת "ברית יעקב", ישיבה ספרדית ליטאית עם נטייה לסגנון בריסק. נכון ל-2018 בישיבה זו כ-200 בחורים.
ירון גיגי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בן 67 בערך) ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  מרוץ אופניים 
 
ירון גיגי (נולד בשנת 1957) הוא רוכב אופניים ישראלי בעבר, אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1976) מתגורר בנצרת עלית 
.
ביוגרפיה

גיגי התאמן בקבוצות האופניים של הפועל נצרת עילית, לצידם של אחיו יואל גיגי, יהודה גרשוני ועמוס גרי, אלופי ישראל במרוצי אופני כביש, בהדרכתו של עקיבא רזניק שהקים את הקבוצה מספר שנים קודם כשעלה מברית המועצות.
בשנת 1974 זכה גיגי באליפות ישראל לנוער ברכיבת אופני כביש.
ביוגרפיה > אלוף ישראל

בשנת 1976 זכה גיגי באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, לפני דוד בן דוד מהפועל חולון ויעיש אדרי חבר בקבוצתו.
הערות שוליים

↑  וולצקי - אלוף ישראל בפעם ה-4 ברציפות, מעריב, 10 בנובמבר 1974
↑  אופניים, דבר, 21 בנובמבר 1976
↑  אופניים, דבר, 5 בדצמבר 1976
יקיר העיר

בישראל, יקיר העיר הוא אות הוקרה (אנ') עירוני, המוענק על ידי עירייה לתושבים ותיקים, שבלטו בעשייה הציבורית ובתרומה לקהילה. הענקת התואר מביעה את הערכת העיר, תושביה והעומדים בראשה לאנשים, אשר השקיעו מאמץ והשפיעו בעשייתם על התפתחות העיר וחיי הקהילה בה. אותות מקבילים קיימים במדינות אחרות, כגון הענקת מפתח לעיר או "Freedom of the City" בארצות דוברות האנגלית.
קריטריונים

האות יוענק לתושבים המתגוררים בעיר, על פעילות ראויה לציון וייחודית שעיקרה בעיר, או לטובת העיר ותושביה או לכבודם.
כל תושב, ארגון או חבר מועצת העיר רשאי להגיש לעירייה המלצה למועמדות, כאשר לרוב מועמדים זכאים הם מעל גיל 65, שעיקר פעילותם הציבורית הייתה בעיר או למענה.
את מקבלי האות בוחרת ועדה שרוב חבריה הם חברי מועצת העיר בראשות ראש העירייה.
מרבית העיריות קובעות בתקנון תנאי סף לקבלת האות:
האות יוענק לאדם יחיד (ולא לקבוצה או ארגון)
תושב העיר בעת הגשת המועמדות והלאה
מבוגר (למשל מעל גיל 65 בירושלים, 70 בתל אביב-יפו)
מתגורר בעיר פרק זמן משמעותי. בחלק מהעיריות לא מוגדר זמן ובחלקן נקבע זמן מינימלי (למשל בחולון נדרשות 20 שנות מגורים ובגבעתיים 30 שנים).
עם זאת, יש לכך יוצאים מן הכלל, כגון האות שהוענק למרים בן-פורת ב-1982 והכרה בחסידי אומות העולם המתגוררים בעיר כיקיריה.
הענקת האות

האות מוענק בטקס חגיגי במעמד ראש העיר, לרוב ביום סמלי, כגון יום העצמאות, יום ירושלים וכדומה. האות המוענק הוא תעודת כבוד מטעם העירייה ואותות נוספים כגון סיכת זהב. קיימים אותות נוספים: עיריית באר שבע למשל מעניקה מגילת קלף בה מפורטת עילת הענקת העיטור ומדליון בצורת סמל העיר. בנוסף, מוזמנים יקירי העיר לכל אירוע חגיגי פומבי, שמם נרשם בספר יקירי העיר והם מקבלים תו לחניה חינם.
האות עשוי להינתן באחד מתחומים הבאים כגון תעשייה, אדריכלות, חינוך, תרבות, אמנות וכו'.
אם זוכה האות נפטר לפני הענקת האות, יוענק האות לקרוב משפחתו.
ראו גם

יקיר באר שבע
יקיר חיפה
יקיר ירושלים
יקיר העיר תל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  יקיר העיר חולון
↑  יקיר העיר גבעתיים
↑  עיריית באר שבע - יקיר העיר
יחסי גרמניה–מאוריטניה

| יחסי גרמניה–מאוריטניה |
| --- | --- |
גרמניה: מאוריטניה


גרמניה: מאוריטניה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 1,030,700
אוכלוסייה
84,431,715: 5,205,732
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 10,453
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 2,008
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה אסלאמית

יחסי גרמניה–מאוריטניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה.
סקירה כללית

ב-3 בספטמבר 1962 הקימה מאוריטניה את שגרירותה בגרמניה. גרמניה ומאוריטניה נהנות מיחסים דו-צדדיים טובים, אולם ביקורים רמי דרג הם נדירים. השר הפדרלי גרד מולר ביקר במאוריטניה בנובמבר 2016. בחודשים מרץ ואוקטובר 2019 נסעה משלחת הבונדסטאג למדינה, ואחריה ביקור של שר המדינה הפרלמנטרי במשרד הביטחון תומאס סילברהורן בנובמבר 2020.
שיתוף פעולה בפיתוח הוא מרכיב מרכזי ביחסים הדו-צדדיים. הדגש הוא על שלום ולכידות חברתית, חינוך והכשרה מקצועית, והגנה על מקורות החיים הטבעיים - הסביבה ומשאבי הטבע. לצד שיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי, פועלת ממשלת גרמניה לקידום יציבותה ופיתוחה של מאוריטניה באמצעות שיתוף פעולה אזורי (G5 Sahel ו-Sahel Alliance). שחקני המפתח בכל הנוגע ליישום הם Kreditanstalt für Wiederaufbau‏ (KfW) ו-Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit GmbH‏ (GIZ) שיש לה משרד בנואקשוט ומומחים בינלאומיים העובדים במדינה.
יחסי סחר

היקף הסחר הדו-צדדי הוא צנוע. היבוא העיקרי של גרמניה ממאוריטניה הוא חומרי גלם (88%) והייצוא העיקרי שלה למאוריטניה הוא מזון, כלי רכב ומכונות.
יחסי אוקראינה–בולגריה

| יחסי אוקראינה–בולגריה |
| --- | --- |
אוקראינה: בולגריה


אוקראינה: בולגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 110,879
אוכלוסייה
38,139,491: 6,746,791
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 101,584
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 15,057
משטר
רפובליקה

שגרירות בולגריה בקייב
יחסי אוקראינה–בולגריה הם יחסי החוץ בין אוקראינה והרפובליקה הבולגרית.
היסטוריה > ראשית היחסים

העמים האוקראינים והבולגרים קשורים לא רק במוצאם הסלאבי, בקרבתם האתנית והלשונית, אלא גם בגורל ההיסטורי המשותף, ביחסים בני מאות שנים בחיים הדתיים, התרבותיים, הכלכליים, החברתיים-פוליטיים.
האוקראינים השתתפו בכוחות הפולניים-הונגרים של ולדיסלב השלישי, מלך פולין והונגריה בקרב וארנה נגד הטורקים בשנת 1444.
רוח החופש הקוזקי פיתה את הבולגרים, שברחו מהעבדות הטורקית אל הסיץ' הזפורוז'י. בשנת 1762 אף הוקם גדוד הוסרים בולגרי כחלק מצבא זפורוז'י.
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית בין השנים 1806–1812, התיישבו בבודג'אק הבולגרים שמרדו בטורקיה, והיוו קבוצה אתנית של בולגרים אוקראינים. מאוחר יותר, בולגרים - ילידי אוקראינה מילאו תפקיד משמעותי בהקמתה של בולגריה העצמאית.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית בשנים 1877–1878, ששחררה את העם הבולגרי ממאות שנים של שעבוד טורקי, קשרה ההיסטוריה באופן בלתי נפרד את גורלם של שני העמים בקרבות לחירות הארץ הבולגרית.
היסטוריה > היחסים בשנים 1918–1921

היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית האוקראינית וממלכת בולגריה הוקמו לאחר החתימה על חוזה ברסט-ליטובסק ב-9 בפברואר 1918, אשר כתוצאה ממנו בולגריה הכירה באוקראינה כמדינה עצמאית. באותה השנה גם התקיימו חילופי שגרירויות בין המדינות.
לאחר חתימת השלום בין המדינות, התהליכים של חילופי שבויי המלחמה והגירת אזרחים התעצמו. בתחילת ספטמבר 1918 הוקמה ועדה מיוחדת להחזרת שבויי מלחמה אוקראינים, ובנובמבר אותה שנה פונו כל אנשי הצבא האוקראיני מבולגריה. במקביל נמשך תהליך פינוי הבולגרים שנשבו מאוקראינה. באוקטובר 1918 פינתה הספינה האוקראינית "פרת" 400–600 בולגרים.
בנוסף, היבט חשוב של היחסים בתקופה זו היה העמקת יחסי הסחר בין בולגריה לאוקראינה. לבולגריה לא היה עניין מיוחד ביחסים אלו, והיא ניסתה להגן על האינטרסים הכלכליים שלה נגד הסגת גבול קבועה של הקיסרות הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית. אך למרות מאמציה של בולגריה, בלחץ גרמניה, היחסים בין תעשיינים משתי המדינות לא הפכו שיטתיים וארוכי טווח.
בסוף 1919, שלטונות הכיבוש הצרפתיים (בולגריה הייתה חלק מאזור הכיבוש הצרפתי לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה) סירבו להכיר בשגרירות אוקראינה בבולגריה כמשלחת דיפלומטית רשמית (צרפת לא הכירה באוקראינה כמדינה עצמאית) ואסרה עליה לקיים מגעים כלשהם עם. ממשלת בולגריה, בתורה, הפסיקה למעשה להכיר בייצוג דיפלומטי זה. לאחר מכן, השגרירות הפסיקה רשמית לתפקד בשנת 1920.
היסטוריה > התקופה הסובייטית

לוחמים אוקראינים שהיו חלק מהחזית האוקראינית השלישית לקחו חלק בשחרורה של בולגריה מהפאשיזם.
במחצית השנייה של המאה העשרים, ארגונים פוליטיים אוקראינים ובולגרים היו חלק מהגוש המזרחי.
היסטוריה > התקופה המודרנית

בולגריה הייתה אחת הראשונות שהגיבו לשיקום עצמאות אוקראינה וכבר ב-5 בדצמבר 1991 הכירה באוקראינה כמדינה עצמאית, וב-13 בדצמבר אותה שנה כוננה עמה יחסים דיפלומטיים.
נושאים רבים מאגדים את אוקראינה ובולגריה כיום: יישום רפורמות מקומיות רחבות היקף, סדרי עדיפויות דומים למדיניות חוץ, שכנות הים השחור.
יחסי המדינות מאופיינים בדיאלוג פוליטי פעיל מתמיד ברמה הגבוהה ביותר. אוקראינה ובולגריה משתפות פעולה באופן פעיל ומספקות תמיכה הדדית בארגונים אזוריים ובינלאומיים, כגון BSEC‏, CEI‏, OSCE‏, CoE‏, UN.
הביקור של נשיא בולגריה באוקראינה בשנת 2003 תרם לחיזוק שיתוף הפעולה בכל התחומים. ההערכה הגבוהה של המצב הנוכחי של פיתוח היחסים המדיניים אושרה בהצהרה המשותפת של נשיאי שתי המדינות, שבה הצהירה בולגריה על תמיכתה בהצטרפות אוקראינה לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
קייב בירכה את סופיה עם הצטרפותה הרשמית לנאט"ו בשנת 2004 וחתימת ההסכם על הצטרפותה של בולגריה לאיחוד האירופי בשנת 2005. בולגריה, בתורה, הביעה נכונותה לקדם את האינטגרציה האירופית והיורו-אטלנטית של אוקראינה.
הגירה

אוקראינה הפכה למשכנה של הפזורה הבולגרית הגדולה בעולם. לפי מפקד 2001, כ-204.6 אלף איש ממוצא בולגרי חיים בשטחה.
על פי המפקד האחרון משנת 2001, התגוררו בבולגריה כ-2,489 אזרחים בולגרים ממוצא אוקראיני. בנוסף, על פי גופי המדינה הבולגרית העוסקים בנושאי הגירה, כ-5,000 אזרחי אוקראינה מתגוררים באופן קבוע או זמני בבולגריה עם אישור שהייה בבלארוס.
יחסי בוליביה–שווייץ

| יחסי בוליביה–שווייץ |
| --- | --- |
בוליביה: שווייץ


בוליביה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
1,098,581: 41,277
אוכלוסייה
12,455,579: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
45,850: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,681: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

הקונסוליה הבוליביאנית בז'נבה
יחסי בוליביה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה הרב לאומית של בוליביה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין המדינה הרב לאומית של בוליביה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה הרב לאומית של בוליביה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים.
שווייץ פתחה קונסוליה כללית בבוליביה בשנת 1935 ונציגות דיפלומטית בשנת 1962. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בוליביה לשווייץ כוננו בשנת 1946, והסוכנות השווייצרית לפיתוח פועלת במדינה החל משנת 1968.
יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים שבין בוליביה לשווייץ הם יחסים צנועים. שווייץ מייבאת מבוליביה בעיקר ציוד כרייה וציוד חקלאי. שווייץ מייצאת לבוליביה בעיקר מכונות, ציוד רפואי ומוצרי רוקחות. שווייץ משקיעה מיליוני פרנקים שווייצרים בבוליביה מדי שנה, וחברות שווייצריות מספקות כמה מאות מקומות עבודה לבוליביאנים.
שווייצרים בבוליביה

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בבוליביה תשע מאות אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ מיוצגת בבוליביה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בלה פאס. שווייץ מיוצגת בבוליביה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים סנטה קרוס וקוצ'במבה.
בוליביה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. בוליביה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
יעקב שמואלביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1967 (בן 57) 
 מדינה:  ישראל 
 אב:  רפאל שמואלביץ 
 
הרב יעקב שמואלביץ (נולד תשכ"ז,	7 בפברואר 1967) הוא מראשי ישיבת מיר בירושלים.
ביוגרפיה

נולד לרב רפאל שמואלביץ, אז ר"מ בישיבת חברון כנסת ישראל, ולעדנה בתו של הרב אברהם פרבשטין, ראש הישיבה. בצעירותו למד בישיבת חברון. בשנת 1989 נישא לרבקה, בתו של הרב יצחק מאיר יעבץ, מחבר הספרים "אור ליהודה" ו"נחלת זאב", ולאחר נישואיו עבר ללמוד בכולל האברכים של ישיבת מיר כחברותא של אביו.
במהלך השנים היה שותף לההדרת כמה מספריו של סבו הרב חיים שמואלביץ, וערך את הספר "כנסת אברהם" בענייני מצוות ומועדים של סבו הרב פרבשטיין.
ב-2004 התמנה כר"מ בישיבת דרך חכמה וכיהן במשרתו זו עשר שנים. ב-2014, לאחר שאביו שהתמודד עם טרשת אמיוטרופית צידית (ALS) הפסיק להעביר שיעורים, החל למלא את מקומו בישיבת מיר, ולאחר פטירת אביו באמצע ינואר 2016, התמנה תחתיו כאחד מראשי הישיבה. הוא מעביר את ה"שיעור כללי" בבית המדרש פרידמן כיום במרכזי אחרי שהבחורים הישראלים עברו למרכזי במקביל לראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל.
יחסי גרמניה–מוזמביק

| יחסי גרמניה–מוזמביק |
| --- | --- |
גרמניה: מוזמביק


גרמניה: מוזמביק
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 799,380
אוכלוסייה
84,431,715: 34,881,116
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 20,625
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 591
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–מוזמביק הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לרפובליקה של מוזמביק. שתי המדינות חברות באו"ם.
סקירה כללית

גרמניה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם מוזמביק כבר בשנת 1975, השנה בה קיבלה המדינה עצמאות. מוזמביקנים רבים למדו בגרמניה המערבית וכ-20,000 איש הועסקו שם כעובדי קבלן. לאחר סיום מלחמת האזרחים, גרמניה מילאה חלק בבניית מוזמביק מחדש. המספר הרב של ביקורים רמי דרג מעיד על האופי הנדיב של היחסים הדו-צדדיים. גרמניה סיפקה תמיכה רחבה בתהליך השלום, הפיוס והייצוב במוזמביק.
שיתוף הפעולה לפיתוח הוא בראש סדר העדיפויות ביחסי גרמניה–מוזמביק, כאשר גרמניה מספקת כיום למדינה כ-50 עד 60 מיליון אירו בשנה. בסך הכל, מוזמביק קיבלה כ-1.3 מיליארד אירו במימון שיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי מאז שנות השמונים. המוקד של שיתוף פעולה זה הוא בממשל תקין, חינוך, פיתוח כלכלי בר-קיימא, אנרגיה והגנה על המגוון הביולוגי. מוזמביק נהנית גם ממימון גרמניה תורמת לתוכניות תמיכה של האיחוד האירופי ולמוסדות רב-צדדיים.
יחסי סחר

מוזמביק היא שותפת הסחר השלישית בחשיבותה בקהילת הפיתוח בדרום אפריקה (SADC).
גילוי כמויות גדולות של משאבי טבע הניע את התעניינותן של חברות גרמניות במוזמביק. עם זאת, הדינמיקה הראשונית שהעניקה ליחסים הבילטרליים נפגעה בגלל המשבר הכלכלי והפיננסי החמור שהתחיל בשנת 2015 וגילוי השערורייות במדינה (אפריל 2016). ימי עסקים של מוזמביק מתקיימים באופן קבוע בגרמניה ואנשי עסקים גרמנים מבקרים לעיתים קרובות במדינה.
הסחר הדו צדדי עם מוזמביק הסתכם ב-233.7 מיליון אירו בשנת 2018. האלומיניום הוא מוצר היצוא העיקרי של מוזמביק לגרמניה. משנת 2013 ואילך, היצוא הגרמני למוזמביק גדל משמעותית לפני שירד שוב במהלך שנות המשבר הכלכלי והפיננסי. בשנת 2018, הייצוא הגרמני למוזמביק עלה משמעותית פעם נוספת.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה במוזמביק שגרירות במפוטו.
מוזמביק מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-3 קונסוליות במינכן, המבורג ושטוטגרט.