stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל באולימפיאדת הלסינקי (1952)
הערות שוליים

↑  http://www.sports-reference.com/olympics/countries/ISR/summer/1952/
↑  דוח הוועדה לבירור פרשת הופעתה של משלחת ישראל באולימפיאדה ה-15 בהלסינקי באתר ארכיון המדינה.
| ישראל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | הלסינקי (1952) • מלבורן (1956) • רומא (1960) • טוקיו (1964) • מקסיקו סיטי (1968) • מינכן (1972) • מונטריאול (1976) • לוס אנג'לס (1984) • סיאול (1988) • ברצלונה (1992) • אטלנטה (1996) • סידני (2000) • אתונה (2004) • בייג'ינג (2008) • לונדון (2012) • ריו דה ז'ניירו (2016) • טוקיו (2020) • פריז (2024) |  |
| משחקי החורף | לילהאמר (1994) • נאגנו (1998) • סולט לייק סיטי (2002) • טורינו (2006) • ונקובר (2010) • סוצ'י (2014) • פיונגצ'אנג (2018) • בייג'ינג (2022) |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת הלסינקי (1952)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אוריון גלין גלר • אריה גליק • לאה זמרי • אולגה וינטנברג • דוד טבק • תמר מטל-שומכר • אריה קלינשטוב-נוה |  |
|  כדורסל | דני ארז • משה דניאל • יהודה וינר • מרסל חפץ • פרדי כהן • עמוס לין • זכריה עופרי • אליהו עמיאל • ראובן פכר • מנחם קורמן • רלף קליין • שמעון שלח • אברהם שניאור (מאמן: מוריס רסקין) |  |
|  קליעה | אלכס אלירז • דב בן-דב • שמואל לביב-לובין • צבי פנקס |  |
|  קפיצה למים | יואב רענן |  |
|  שחייה | נחום בוך |  |
סגל נבחרת ישראל בכדורסל לאולימפיאדת הלסינקי (1952). (מימין לשמאל) עומדים: דב פרוסק, זכריה עופרי, ראובן פכר, רלף קליין, משה דניאל, מוריס רסקין (מאמן), עמוס לין, מנחם קורמן, אליהו עמיאל, יהושוע רוזין.
 יושבים: יהודה וינר, פרדי כהן, אברהם שניאור, מרסל חפץ, שמעון שלח, דני ארז
סיפורי פוגי

עטיפת האלבום במהדורת התקליט, 1973
סיפורי פּוּגִי הוא אלבום הבכורה של להקת כוורת. האלבום, שיצא בשנת 1973, נחשב לאחד האלבומים החשובים ביותר במוזיקה הישראלית בכלל וברוק הישראלי בפרט, והניב להיטים רבים.
רקע

"סיפורי פוגי" היה אלבום הבכורה של להקת כוורת, שעברה גלגולים שונים לפני שהתגבשה כקבוצה. לפני הקלטת האלבום הקליטו חברי הלהקה השונים ומשתתפים נוספים שירים שלא במסגרת אלבום. רבים משירים אלו מצאו את דרכם לתקליט בסופו של דבר, בביצוע ההרכב הסופי של הלהקה.
עיקר האלבום התבסס על האופרה "סיפורי פוגי" שהקליט סנדרסון בשנת 1972 יחד עם חבריו ללהקת הנח"ל, בהם גידי גוב, אלון אולארצ'יק ואפרים שמיר שהפכו לחברי הלהקה, בנוסף למירי אלוני, מנחם זילברמן, דייוויד שאנן ותמי עזריה שלא היו חלק ממנה בסופו של דבר. אברהם דשא (פשנל) שהחתים את הלהקה והפיק את האלבום, דרש לפרק את מבנה האופרה כדי להפוך את האלבום לקליט ונגיש יותר לקהל.
רקע > שירי האלבום

את רוב השירים באלבום כתב והלחין דני סנדרסון, כאשר לעיתים הצטרפו אליו חברי להקה אחרים במילים או בלחן. סנדרסון וחברי הלהקה היו אחראים גם להפקה המוזיקלית.
השירים התאפיינו ברובם בהומור נונסנס, משחקי מילים וסיפורים לא ריאליסטיים. עם זאת נכללו בו שירי אהבה ונושאים רציניים יותר. המוזיקה באלבום נעשתה בהשראת להקות הרוק של שנות ה-60 בחו"ל, בייחוד הביטלס, האחים אולמן ומובי גרייפ.
השיר "לא ידענו מה לעשות", נלקח מתוך "אופרת פוגי". השיר "המגפיים של ברוך" הופיע מוקדם יותר ביצירה של סנדרסון שקדמה לאופרה, "הסיפור המחריד על הילד מברזיל". "יוסי מה נשמע" הוא קטע כליי שסנדרסון הלחין בתור תרגיל בגיטרה ליהודה עדר, מחליפו בלהקת הנח"ל (לימים עדר חבר אל סנדרסון להקמת להקת "דודה"). השיר "ביום ובלילה" התבסס על שיר בשם "The Cold Shoulder" שסנדרסון כתב יחד עם חברה בשם מליסה קונל בעודו בן 15. השיר בוצע בזמנו על ידי להקתם של השניים, "הקטקומבות", אותה הם הקימו בזמן לימודיו של סנדרסון בתיכון בארצות הברית.
ראשיתו של השיר "ילד מזדקן" היה ב"פינות פוגי" בתוכניתו של דורי בן זאב בגלי צה"ל, שנקרא במקור "פוגי מתחשמל". אלון אולארצ'יק טען כי הלחן יפה מכדי להתבזבז על מערכון וכתב לו מילים חדשות ורציניות, חריגות ביחס לשאר האלבום, הקליל יותר באופיו.
השירים "יו יה" ו"פה קבור הכלב", לדוגמה, מתבססים על כפל משמעות בפתגמים עבריים ויוצרים משחקי מילים המשנים את משמעותם המקובלת. השירים "המגפיים של ברוך" ו"שיר המכולת" היו למעשה המשך של המערכונים מאופרה שלא הוקלטו באלבום אך בוצעו בהופעות.
עטיפת האלבום, אשר באופן חריג לאלבומים ישראלים מהתקופה לא הציגה את חברי הלהקה (תצלום של חברי הלהקה מופיע בעטיפה האחורית), צוירה על ידי איתמר ניומן, חבר של סנדרסון.
רקע > קבלת האלבום

האלבום יצא בסוף שנת 1973, מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים. לפני המלחמה לא זכו השירים "שירות עצמי" ו"פה קבור הכלב" מתוך האלבום להצלחה ברדיו, וההומור של חברי הלהקה התקבל כיוצא דופן ובלתי מובן, אך לאחריה התקבל האלבום בהצלחה עצומה, הן מבחינה ציבורית והן מבחינה מסחרית. האווירה הקלילה וההומוריסטית של האלבום התקבלה באהדה בקרב הציבור הישראלי לאחר טראומת המלחמה, והופעות הלהקה בקרב חיילי מילואים זכו אף הן להצלחה גדולה.
עד מהרה הפכו הופעות הלהקה ללהיט והאלבום עצמו נמכר כבר בשנה הראשונה ב-70,000 עותקים, כשעד סוף שנות השמונים נמכרה גרסת התקליט ביותר מ-140,000 עותקים, מה שהפך אותו לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בתולדות המוזיקה הישראלית.
גם ברדיו זכו השירים לפופולריות רבה, בהם "המגפיים של ברוך" (שאף זכה בתואר שיר השנה של קול ישראל ושל גלי צה"ל באותה שנה), "שיר המכולת" (מקום שלישי במצעד גל"צ 1973), "ילד מזדקן", "פה קבור הכלב" (מקום 16 באותו מצעד), "יו יה", ועוד. בעקבות הצלחת האלבום וההופעות זכתה להקת כוורת בתואר "להקת השנה" של קול ישראל.
רקע > לאחר יציאת האלבום

שנה לאחר יציאת האלבום הוציאה הלהקה את האלבום "פוגי בפיתה" שכלל אף הוא שירים מתוך אופרות הרוק המוקדמות וזכה להצלחה גדולה בקהל.
בשנת 1989 יצא האלבום על גבי תקליטור. לכבוד ההוצאה המחודשת, צירפה חברת הד ארצי חמש רצועות חדשות לאלבום, אשר לא נכללו בהוצאתו המקורית. בין היתר צורף גם ביצוע של חברי הלהקה לשיר הקלאסי "היו לילות", מתוך חזרה בשנת 1973, ומערכונים הומוריסטיים כמו "מתמטיקה" ו"שיעור פסנתר" שהוקלטו על ידי סנדרסון, גוב ופניגשטיין ב-1971 ל"פינות פוגי" בגלי צה"ל.
בספטמבר 2005, האלבום דורג במקום השלישי ברשימת '100 האלבומים הישראליים של כל הזמנים' מטעם עיתון ידיעות אחרונות.
בשנת 2013, לרגל 40 שנה לצאת האלבום, התאחדה הלהקה בפעם הרביעית מאז פירוקה בשנת 1976. לרגל האיחוד נערך בגלי צה"ל פרויקט מחווה לאלבום, בו ביצעו להקות צעירות כדוגמת מרסדס בנד, קרח תשע ואחרות את שירי האלבום. הפרויקט יצא כאלבום בהוצאת גלי צה"ל בשיתוף חברת התקליטים פונוקול בשנה שלאחר מכן. הפרויקט אף זכה בפרס מפקד גלי צה"ל לתוכנית הרדיו לשנת תשע"ג (2013).
רשימת רצועות

| סיפורי פוגי> מס' | סיפורי פוגי> שם | סיפורי פוגי> מילים | סיפורי פוגי> לחן | סיפורי פוגי> משך | סיפורי פוגי>  | סיפורי פוגי>  | סיפורי פוגי>  | סיפורי פוגי>  | סיפורי פוגי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סיפורי פוגי  | דני סנדרסון | דני סנדרסון | 0:50 |  |  |  |  |  |
| 2. | שיר המכולת  | דני סנדרסון | דני סנדרסון | 3:45 |  |  |  |  |  |
| 3. | ביום ובלילה  | דני סנדרסון | דני סנדרסון מליסה קונל | 3:11 |  |  |  |  |  |
| 4. | שירות עצמי  | דני סנדרסון | דני סנדרסון | 2:45 |  |  |  |  |  |
| 5. | ילד מזדקן  | אלון אולארצ'יק | דני סנדרסון | 3:11 |  |  |  |  |  |
| 6. | למרות הכל  | דני סנדרסון | דני סנדרסון | 7:03 |  |  |  |  |  |
| 7. | פה קבור הכלב  | דני סנדרסון | דני סנדרסון | 2:45 |  |  |  |  |  |
| 8. | סיפור הארון  | דני סנדרסון |   | 2:00 |  |  |  |  |  |
| 9. | לא ידענו מה לעשות  | דני סנדרסון | אפרים שמיר דני סנדרסון | 2:20 |  |  |  |  |  |
| 10. | יוסי מה נשמע  |   | דני סנדרסון | 2:55 |  |  |  |  |  |
| 11. | המגפיים של ברוך  | אלון אולארצ'יק דני סנדרסון מנחם זילברמן | דני סנדרסון | 4:17 |  |  |  |  |  |
| 12. | נחמד  | דני סנדרסון | דני סנדרסון | 4:44 |  |  |  |  |  |
| 13. | יו יה  | אלון אולארצ'יק דני סנדרסון | דני סנדרסון יצחק קלפטר | 3:58 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 43:44 |  |  |  |  |  |
| רצועות בונוס במהדורת תקליטור> מס' | רצועות בונוס במהדורת תקליטור> שם | רצועות בונוס במהדורת תקליטור> מילים | רצועות בונוס במהדורת תקליטור> לחן | רצועות בונוס במהדורת תקליטור> מבצע(ים) | רצועות בונוס במהדורת תקליטור> משך | רצועות בונוס במהדורת תקליטור>  | רצועות בונוס במהדורת תקליטור>  | רצועות בונוס במהדורת תקליטור>  | רצועות בונוס במהדורת תקליטור>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. | פוגי 71  | דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין, מנחם זילברמן |   | דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין, מנחם זילברמן | 0:05 |  |  |  |  |
| 15. | מתמטיקה  | דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין ומנחם זילברמן |   | מאיר פניגשטיין, מנחם זילברמן | 1:31 |  |  |  |  |
| 16. | שיעור פסנתר  | דני סנדרסון ומאיר פניגשטיין |   | מאיר פניגשטיין | 4:11 |  |  |  |  |
| 17. | המגפיים של אפריים  | אלון אולארצ'יק, דני סנדרסון, מנחם זילברמן | אלון אולארצ'יק, דני סנדרסון, מנחם זילברמן | אפרים שמיר | 1:11 |  |  |  |  |
| 18. | היו לילות (אלתור חי)   | יעקב אורלנד | מרדכי זעירא | כוורת | 4:00 |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 10:58 |  |  |  |  |
משתתפים ביצירת האלבום

דני סנדרסון - שירה, גיטרה חשמלית, מילים ולחנים
גידי גוב - שירה, דקלום וכלי הקשה
אפרים שמיר - שירה וגיטרות
אלון אולארצ'יק - גיטרה בס ושירה
יצחק קלפטר - גיטרה חשמלית ושירה
יוני רכטר - קלידים ושירה
מאיר פניגשטיין - תופים, דקלום ושירה כ"פוגי"
טומי פרידמן - טכנאי הקלטה (אולפני טריטון)
אברהם דשא פשנל - מפיק
משתתפים ביצירת האלבום > הסבה לתקליטור

מפיקים: דני סנדרסון וחיים שמש.
עוזרת הפקה: הדס שוקי.
המרות: אולפני "רולי", יוני 1989.
מיקס מחודש: יעקב מורנו, טכנאי; עמי איילי, עוזר טכנאי. אולפני "המון", יוני 1989.
עריכה אנלוגית: יהודה זייתון ורזי בן עזר, אולפני "סיגמא", יוני 1989.
עריכה דיגיטלית: בן ברנפלד, ה.מ. אקוסטיקה, יולי 1989.
עדכון גרפי: רפי דייגי (על-פי עטיפה מקורית).
תודות: אברהם דשא פשנל, דורית לנץ, יאיר ניצני.
סה"כ תזמון תקליטור: 54:48.
הערות שוליים

↑  מהבלוג "זה מסתובב"
↑  מהאתר מימה
↑  ארי קטורזה, אביב רון, דני, מה נשמע?, באתר ynet, 13 בדצמבר 2001
↑  על פי נתוני מומה
↑  המגפיים של ברוך, באתר פזמונט - מצעדי פזמונים ברשת
↑  האלבומים הישראליים של כל הזמנים, 7 לילות, ידיעות אחרונות, 30 בספטמבר 2005
↑  אור ברנע, כוורת (שוב) חוזרת: "כנראה הוואלס האחרון", באתר ynet, 10 במרץ 2013
↑  "מסיפורי פוגי אפשר ללמוד", באתר גלי צה"ל
↑  אסף נבו, ‏שרים כוורת: גיא ויהל, בום פם, קרח תשע, באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2014
↑  יוסי חרסונסקי, מסיפורי פוגי אפשר ללמוד, מחווה ללהקת כוורת, ביקורת אלבום באתר יוסמיוזיק, ספטמבר 2014
↑  דוד אברהם‏, פרס גל"צ יוענק לאילנה דיין וניב רסקין, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 04011117-7b0b-3967-8a97-8a1d272c75bb 
עטיפת האלבום האחורית במהדורת התקליט, 1973
ירמיה מובילה

ירמיה מובילה או מוגילה (ברומנית: Ieremia Movilă או Ieremia Moghilă;‏ 1555 – 10 ביולי 1606) היה בויאר מולדבי, שליט נסיכות מולדובה פעמיים, בין אוגוסט 1595 למאי 1600 ובין ספטמבר 1600 ל-30 ביוני 1606
ירמיה מובילה היה נציג משפחת הבויארים מובילה או ברבים – מובילשט. הוא עלה על כס נסיכות מולדובה בעזרת הקנצלר הפולני יאן זאמויסקי אחרי שהדיח את השליט שטפאן רזבאן. הכיר את עצמו כבן חסותה של פולין אך זכה גם להכרת האימפריה העות'מאנית לה שילם מסי חסות. מיכאי האמיץ, שליט ולאכיה, הדיח אותו במאי 1600 והגשים איחוד קצר ימים של שתי הנסיכויות הרומניות תחת כתר שליט אחד. ירמיה מובילה מצא מפלט במצודת חוטין ובספטמבר 1600, כשמיכאי נוצח בקרב מירסלאו בטרנסילבניה, חזר לשלטון בסיוע פולני.
הצבא הפולני פלש בהמשך גם לוולאכיה והביס שם את מיכאי האמיץ בקרב טליאז'ן. ב-12 באוקטובר 1600. הפולנים העלו אז על כס ולאכיה את אחיו של ירמיה, סימיון מובילה. כדרגטור ואחר כך כשליט תרם ירמיה מובילה לבניית מנזר סוצ'ביצה ולהרחבתו. מנזר סוצ'ביצה הפך לימים למקום קבורתם של בני האצולה ממשפחת מובילה. ירמיה מובילה היה דודו של המיטרופוליט של קייב, פטרו מוהילה, היה אביה של ראינה מוהיליאנקה וישניובייצקה, ועל ידי כך היה סבו של הנסיך הפולני-ליטאי-אוקראיני ירמי וישניובייצקי (שנקרא "ירמי" לזכרו) וסבא רבא של מלך פולין מיכל קוריבוט וישניובייקצי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מובילה נולד בשנת 1555, ליואן מובילה מהודשט (מת ב-1580) ולאשתו השנייה, מריה מובילה ממולדובה (מתה ב-1614), בתו של השליט פטרו רארש עם מריה צ'רנאט או, פחות סביר, עם ילנה יקתרינה ברנקוביץ'. אחיו היו סימיון מובילה, לימים שליט בוולאכיה ובמולדובה, תואדר מובילה (אח למחצה), לימים פוסטלניק וגאורגה מובילה, לימים מיטרופוליט. אחיותיו היו סקיאוקה וגריאקה שהתחתנו עם בויארים מקומיים ומריאנה שנישאה לאציל הפולני איסאיה הרבוט. את השם "מובילה" (בעברית "תל") נשא לראשונה הסב, קוסמה. האב, יואן, הגיע לדרגת לוגופט גדול. בשנים 1551–1552 הוא מצא מפלט בפולין ומילא שם תפקידים ביטחוניים. המשפחה אימצה את הדעה ששיתוף פעולה עם ההבסבורגים לא יצליח לשחרר את מולדובה מתלותה באימפריה העות'מאנית ופעלה בהתאם.
ביוגרפיה > התחלת הקריירה

ירמיה מובילה התחיל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת 1579 כשהתמנה במועצת החצר של השליט יאנקו סאסול. ב-1581 עקב מפנה במדיניות השליט נמלט ירמיה מובילה לפולין יחד עם קבוצת בויארים, ביניהם, אחיו גאורגה מובילה, שהיה בישוף של רדאוץ. אחרי מרץ 1582 חזר למולדת, בעזרת הלוגופט הגדול לוקה סטרואיץ' וניסה להשיג פיוס בין השלטון לגולים בפולין. ירמיה התחתן בשנת 1587 עם אצילה הונגרייה, ארז'בט, ברומנית אליסבטה, בת של טמאש צ'ומורטאן, שהיה בעל אחוזות בלוזנה, על יד לבוב. אליסבטה הייתה נוצרייה קתולית והשפיעה על צמיחת דת זו במולדובה בתחילת המאה ה-17. ירמיה מובילה קודם שוב בתפקיד על ידי השליט יאנקו סאסול ובשנים 1583–1591 כיהן כוורניק גדול של מולדובה, תפקיד שנחשב למעין ראש ממשלה. אחרי חזרתו לשלטון של פטרו הפיסח בעזרת הטורקים, תפס מובילה את המקום השלישי בהיררכיה במועצת החצר, כוורניק גדול של "ארץ העילית". ב-1586 מעמדו התחזק זמנית על ידי מינוי אחיו גאורגה כמיטרופוליט של סוצ'אבה. אולם ב-1591 נקלע ירמיה מובילה לסבך של תככים בחצר של פטרו הפיסח שבמרכזם עמד ההרפתקן ממוצא אלבני ברטולומאו ברוטי. לפי טענות אחדות ברוטי דיווח לטורקים על מגעים חשאיים שניהלו המולדבים עם וינה ועם רומא. מובילה נאלץ שוב לברוח לפולין, כשליווה בגלות את השליט פטרו הפיסח. הוא מצא מקלט באושצ'יה ז'יילונה אצל "שר המשקאות" (שר הכלכלה) של החצר הפולנית, יאן אוסטרורוג. הוא רכש בהזדמנות זו מספר יישובים וכן שלוש טירות קטנות. תוך כדי התערותו באצולה הפולנית ובאמצעות בנותיו יצר קשרי ייחוס עם משפחות פולניות-אוקראיניות חשובות כמו וינשייובייצקי ופוטוצקי.
בשנים 1594–1595 מסעות של הקוזקים הריהורי לובודה וסוורין נליבייקה, בני ברית של הקיסר האוסטרי רודולף השני במאבקו נגד הטורקים והטטרים ומדיניותו של מיכאי האמיץ, שליט ולאכיה, שכנעו את שליט מולדובה דאז, ארון הטיראן לעבור לשורות המחנה האנטי-עות'מאני. אולם תככיו של נסיך טרנסילבניה, ז'יגמונד באטורי הביאו להדחתו של ארון וודה ולהחלפתו על ידי שטפאן רזבאן.
ביוגרפיה > שלטונו הראשון של ירמיה מובילה

עלייתו לשלטון של רזבאן זרעה בלבול בקרב הבויארים. ניצל זאת הקנצלר והמצביא הפולני יאן זאמויסקי שבקיץ 1595 התערב במולדובה עם 5,000 פרשים ו-2,300 רגלים. ההתערבות הצבאית הפולנית נדרשה אחרי שרזבאן וודה קיבל את חסות יריבה של פולין, הקיסר רודולף השני, בגיבוי נסיך טרנסילבניה, ז'יגמונד באטורי. בהיעדרו של השליט שטפאן רזבאן שיצא את המדינה כדי לסייע למיכאי האמיץ במלחמתו בטורקים, ב-27 באוגוסט 1595 הקנצלר וההטמאן הפולני יאן זאמויסקי העלה את ירמיה מובילה על כס נסיכות מולדובה ביאסי (יאש). ירמיה מובילה התחייב להחזיר את מולדובה לחסות הפולנית, לשלם לפולין מס בשווי 40,000 זהובים ולהסכים להצבת חילות מצב פולנים בחוטין ובסוצ'אבה. ב-3 בספטמבר 1595 הפולנים כבשו את יאש ושטפאן רזבאן ברח לטרנסילבניה. פולין הסמיכה את ירמיה מובילה להנפיק מטבעות דומים למטבע הפולני של שלושה גרושים או פולטרוניק.
עימות ישיר בין פולין לעות'מאנים בעניין מולדובה נמנע על ידי הסכם עם המפקד העות'מאני סינאן פאשה[דרוש מקור]. בפקודת הסולטאן הטטרים מקרים בראשות החאן גאזי השני גיראי פלשו באותה תקופה למולדובה כדי להעניש את שטפאן רזבאן. לבסוף, אחרי תבוסת הטטרים על ידי הפולנים בקרב צוצורה (19–20 באוקטובר 1595), נחתם הסכם צוצורה בין פולין לעות'מאנים שכלל הסכמה טורקית לשלטונו של ירמיה מובילה. מולדובה הפכה לבת חסות כפולה של פולין ושל הטורקים. מובילה התחייב לשלם מיסים גם לשער הנשגב ולחאן של קרים[דרוש מקור]. שטפאן רזבאן ששב למולדובה מטרנסילבניה, ניסה לכבוש את השלטון בחזרה אך נתקל בהתנגדות חזקה של כוחותיהם של מובילה ושל זאמויסקי. הוא הובס בקרב ארן (Areni), על יד סוצ'אבה, נפל בשבי והוצא להורג על שיפוד.
ירמיה מובילה ארגן מחדש את סמכויות התפקיד של "שוער סוצ'אבה" (ברומנית: פורטאר) ששמו שונה ל"הטמאן ופרקלאב" של סוצ'אבה ושהפך גם לאחראי על שרתי החצר.
ביוגרפיה > שלטונו הראשון של ירמיה מובילה > המטבעות של ירמיה מובילה

בשנים 1597–1600 הוטבעו במולדובה חיקויים של המטבע הפולני של שלושה גרושים של המלכים סטפאן באטורי (1578–1586) וזיגמונט השלישי. ניתן להבדיל אותם מהמטבעות המקוריים בגלל איכותה הנמוכה של המתכת ובזכות הופעת ראש שור הבר שהוא סמל של מולדובה. הנומיסמטים מכירים אותם כ"מטבעות מולדובו-פולניים" או כ"חיקויים" או "זיופים מולדביים".
חיקויים מולדביים של המטבע של 3 גרושים מימי מלך פולין, סטפאן באטורי
ביוגרפיה > הסכסוך עם מיכאי האמיץ

מדיניותו ההתקפית האנטי-עו'תמאנית של מיכאי האמיץ הוולאכי היווה אתגר רציני בפני שלטונו של ירמיה מובילה.
ב-1595 יחד עם השליט החדש של טרנסילבניה, הקרדינל אנדראש באטורי, קשר ירמיה וודה קשר נגד מיכאי האמיץ ושניהם תכננו להחליפו בסימיון מובילה, אחיו של ירמיה. למיכאי נודע על כך ובאוקטובר 1599 הוא כבש את טרנסילבניה, הביס בקרב שלימבר את אנדראש באטורי שנהרג. בעיר אלבה יוליה מיכאי הכתיר את עצמו כשליט טרנסילבניה ובמאי 1600 פנה לכיבוש מולדובה עם צבא של 17,000 לוחמים. מולו עמדו צבא מולדבי של 15,000 חיילים וכן 3,000 לוחמים פולנים.
בהתקרבות החיל של מיכאי רבים מאיכרי מולדובה ומתושבי עריה התקוממו ועברו לצידו. פרץ מרד גם בצבא המולדבי עצמו.[דרוש מקור] בויארים גדולים ברחו לפולין. ירמיה נמלט למצודת חוטין עם גדוד פולני של 3,000 חיילים. בסופו של דבר מיכאי האמיץ כבש את מרבית שטחה של מולדובה פרט לאותה מצודת חוטין והכריז על עצמו נסיך מולדובה. באותה עת נשא מיכאי את כתרי שלוש הנסיכויות: ולאכיה, מולדובה וטרנסילבניה. הוא פנה זמנית אל פוקוטיה אבל נאלץ לחזור מדרכו.
כיוון שהכוחות הפולנים במולדובה, בפיקודם של ההטמאנים סטניסלב ז'ולקייבסקי ויאן קרול חודקייביץ' ועוד מגנטים כמו סניאבסקי, וישניובייצקי, דנילביץ', פוטוצקי וכו' לא הספיקו קראו המלך זיגמונט השלישי ויאן זאמויסקי לעזרת הקוזקים מזפורוז'יה בראשות סמיאילו קישקה וגבריל קרוטנביץ'. הצבא הפולני-קוזקי הצליח להביס את כוחותיו של מיכאי האמיץ במולדובה ובהמשך פלשו לוולאכיה והעבירו לשם את זירת הקרבות. מיכאי הובס על ידי הפולנים והקוזקים בקרב טליאז'ן או בוקוב. בנסיבות אלה הרחיבה פולין את השפעתה עד לדנובה. ירמיה מובילה הוחזר בספטמבר 1600 לכס מולדובה, בעוד שאחיו סימיון מובילה הוכתר כשליט ולאכיה בבוקרשט. בסתיו של שנת 1600 בתמיכת ההבסבורגים, מרדו נגד שלטונו של מיכאי גם האצילים ההונגרים מטרנסילבניה והערים של הסקוסנים הטרנסילבנים.
מיכאי נרצח וטרנסילבניה הייתה באותם הימים לבת חסות של ההבסבורגים.
ביוגרפיה > שלטונו השני של ירמיה מובילה

ירמיה מובילה המשיך במדיניותו הנאמנה לפולין וכאות תודה הגביר את תלות מדינתו בממלכה זו על ידי תשלום מס שנתי. עם התחלת מלחמת פולין-שוודיה נאלצה פולין לסגת מוולאכיה. ב-1601 סימיון מובילה הודח על ידי הטורקים והוחלף בראדו שרבאן. פולין שמרה עם זאת את השפעתה במולדובה. ירמיה מובילה נודע יחד עם אחיו סימיון בבנייתו בגרסה חדשה של המנזר סוצ'ביצה. כמו כן תרם לבניית כנסיית עליית מרים בלבוב ולהקמת העיר מוגילב פודולסקי.
ירמיה מובילה נפטר ביאש ב-10 ביולי 1606. הוא נקבר במנזר סוצ'ביצה שאותו טיפח בעזרת אחיו, המיטרופוליט גאורגה השלישי מובילה. את כס המלכות הוריש לבנו הקטין, קונסטנטנין מובילה, שגורש אחרי זמן קצר על ידי דודו, סימיון מובילה אלמנתו אליסבטה לבית צ'ומוטראן מלושונץ מתה באיסטנבול ב-1617. יש אומרים שמתה בהרמון של אע'א טורקי וייתכן שהגיע לשם מאירופה בימי אחת המלחמות העות'מאניות.
ביוגרפיה > מורשתו

ירמיה מובילה לא הצטיין במדיניות החוץ. לפי ההיסטוריון קונסטנטין ק. ג'ורסקו "לא היה לא מצביא, אף לא בעל אופי נועז, שוחר עצמאות". לעומת זאת מעריכים עד היום תרומתו במישור הדתי והתרבותי. ב-15 בדצמבר 1599 הקים את בישופות הוש, בנוסף קישט והרחיב את מנזר סוצ'ביצה, על ציורי הקיר המרהיבים שלו. מיחסים לו את הקמת מנזר ויזנטיה במחוז וראנצ'ה. בתקופתו פעל אנסטסיה קרימקה בתחום קישוט כתבי היד והמיניאטורות. את מנזר גוליה בעיר יאש הקדיש למנזר ואטופדי שבהר אתוס.
צאצאיו

לירמיה מובילה ולאשתו, אליסבטה לבית צ'ומורטאן מלושונץ (מתה באיסטנבול בסביבות 1617) נולדו הילדים הבאים:
קונסטנטין מובילה – היה שליט מולדובה
אלכסנדרו מובילה – היה שליט מולדובה
בוגדן
סמפירה (מתה ב-7 במרץ 1596)
פטרו
אלכסנדרה (מתה ב-12 ביולי 1597)
סטאנה (מתה ב-12 ביולי 1597)
קיאז'נה (1588–1619) – ידועה כרגינה או ראינה מוהיליאנקה או ראינה וישניובייצקה, הנשואה החל משנת 1603 לנסיך הפולני-אוקראיני מיכל וישניובייצקי, הייתה אמו של ירמי וישניובייצקי
מריה עמליה מובילה (מתה ב-1638) – נשואה לסטפאן פוטוצקי (מת ב-1631) ואחר כך למיקולאי פירליי (מת ב-1636)
אקתרינה (קטז'ינה) (מתה ב-1618) – נשואה ב-1618 עם הנסיך סמואל קורצקי (מת ב-1622)
אנה מובילה (1579–1667) – התחתנה זה אחר זה עם ארבעה אצילים פולנים: פשרמבסקי, צ'ארנקובסקי, מישקובסקי ואחר כך סטניסלב "רוורה" פוטוצקי (ב-1658 או 1661)
לקריאה נוספת

Cristian Bobicescu - Originea lui Ieremia Movila
Ștefan S. Gorovei, Buzul pârcălab și Gheorghe pârcălab de Hotin, în „Anuarul Institutului de Istorie și Arheologie «A. D. Xenopol» din Iași”, XIX, 1982
(שטפאן גורוביי – הפרקלאב בוזול וגאורגה, פרקלאב של חוטין)
Ștefan S. Gorovei, Maria Magdalena Székely (ed.), Movileștii. Istorie și spiritualitate românească, vol. I, „Casa noastră Movilească”, Sfânta Mănăstire Sucevița, 2006;
(שטפאן ס. גורוביי ומריה מגדלנה סייקיי (עורכים) – המובילשט. היסטוריה ורוחניות רומנית, כרך א' – "ביתננו – בית מובילשט")
Stefan S. Gorovei, Maria Magdalena Szekely (ed.), Movilestii. Istorie și spiritualitate românească, vol. II, Ieremia Movila. Domnul. Familia. Epoca, Sfânta Mănăstire Sucevița, 2006.
(שטפאן ס. גורוביי, מריה מגדלנה סייקיי – המובילשט. היסטוריה ורוחניות רומנית כרך ב'. "ירמיה מובילה. השליט. המשפחה. התקופה")
Constantin C. Giurescu, Dinu C. Giurescu, Istoria Românilor vol. II (1352-1606), Editura Științifică și Enciclopedică, Bucuresti, 1976
(קונסטנטין ק. ג'ורסקו, דינו ק. ג'ורסקו – תולדות הרומנים)
Sever Zotta, Doamna Elisaveta a lui Ieremia Movilă voievod a fost fiica lui Gheorghie pârcălab de Hotin, în „Arhiva Genealogică”, II, 1913
(סוור זוטה – הגבירה אליסבטה של ירמיה מובילה הייתה בתו של גאורגה, פרקלאב של חוטין)
2009 Stănel Ion - Ieremia Movila - în Vasile Mărculeț (red) - Dicționarul Domnilor Țării Românești și ai Moldovei, Editura Meronia, București
(סטנל יון – ירמיה מובילה – בתוך: וסילה מרקולץ (עורך) – לקסיקון של שליטי ולאכיה ומולדובה, הוצאת מרוניה, בוקרשט 2009)
Nicolae Iorga, Doamna lui Ieremia Vodă, extras din „Analele Academiei Române. Memoriile Secțiunii Istorice”, s. II, t. XXXII, 1910;
(ניקולאיה יורגה – רעייתו של ירמיה מובילה)
M. M. Székely, Înrudirile doamnei Elisabeta Movilă, în vol. De potestate. Semne și expresii ale puterii în Evul Mediu românesc, Iași, 2006.
(מריה מגדלנה סייקיי – יחוסיה של הגבירה אליסבטה מובילה)
Veniamin Ciobanu, Succesiunea domnească a Movileștilor – un litigiu politic internațional, în „Anuarul Institutului de Istorie și Arheologie «A. D. Xenopol» din Iași”, XXV/1, 1988;
(בניימין צ'ובאנו – הירושה לכתר בני מובילשט – סכסוך מדיני בינלאומי)
Alexandru Dimitrie Xenopol, Histoire des Roumains de la Dacie trajane : Depuis les origines jusqu'à l'union des principautés, E Leroux Paris, 1896
(אלכסנדרו דימיטריה קסנופול – תולדות הרומנים של דאקיה טראיאנית: מהמקורות ועד איחוד הנסיכויות", הוצאת לרו, פריז 1920)
Constantin Rezachevici, Politica internă și externă a Țărilor Române în primele trei decenii ale secolului al XVII-lea (I), în „Revista de istorie”, tom 38, nr. 1, 1985
(קונסטנטין רזאקביץ' – מדיניות הפנים והחוץ של הארצות הרומניות בשלושת העשורים הראשונים של המאה ה-17)
הערות שוליים

↑  S.Gorovei 2006, כרך א'
↑  Włodzimierz Dworzaczek: Ostroróg Jan h. Nałęcz (1565–1622). [W:] Polski Słownik Biograficzny. T. XXIV/3, zeszyt 102. Wrocław – Warszawa – Kraków Gdańsk: Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich, Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1979, עמ' 507
1 2 3 4  סטנל יון, עמ' 134
↑  האתר האוקראיני רודוביד
1 2  סטנל יון, עמ' 135
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810639850805606  VIAF: 8374152684035023430001   WorldCat (עם VIAF): 8374152684035023430001 
דגל נסיכות מולדובה בימי ירמיה מובילה כדוגמת הדגל שנפל בידי האוסטרים בקרב גורוסלאו בשנת 1601
סמל משפחת מובילה בפולין
מנזר סוצ'ביצה, מראה חיצוני
השליט ירמיה מובילה עם משפחתו בפרסקו שבמנזר סוצ'ביצה
סקוט קורץ

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1971 (בן 53) וטסונוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צפון טקסס 
 סוגה:  קומיקס מקוון
 פרסים והוקרה:  פרס אייזנר, פרס איגל, פרס הארווי
 www.pvponline.com
 
סקוט ר. קורץ (באנגלית: Scott R. Kurtz; נולד ב-15 במרץ 1971) הוא קומיקסאי רשת אמריקאי. הוא מוכר בזכות יצירת רצועת הקומיקס המקוון היומי PvP. קורץ הוא בין הקומיקסאים המקצועיים הראשונים שלמעשה התפרנסו מהוובקומיקס שלהם.