חילוניות יהודית
הערות שוליים

↑  ראו למשל: Yirmiyahu Yovel, The Other Within: The Marranos : Split Identity and Emerging Modernity, Princeton University Press, 2009. עמ' 352-358.
↑  Steven Bayme, Jewish Arguments and Counterarguments: Essays and Addresses, KTAV Publishing House, 2002. עמ' 172-173; Steven Nadler, A Book Forged in Hell: Spinoza's Scandalous Treatise and the Birth of the Secular Age, Princeton University Press, 2011. עמ' 166-168.
↑  על נקודה זו ראו במיוחד: Alan T. Levenson, Roger C. Klein, An Introduction to Modern Jewish Thinkers: From Spinoza to Soloveitchik, Rowman & Littlefield, 2006. עמ' 121.
↑  מיכאל מאיר, Judaism Within Modernity: Essays on Jewish History and Religion, Wayne State University Press, 2001. עמ' 138; הציטוט במקור מ: גוטהולד וייל, "מוריץ שטיינשניידר",יידישה רונדשאו, 8 בפברואר 1907, עמ' 54.
↑  ראו למשל: מיכאל מאיר, The Origins of the Modern Jew: Jewish Identity and European Culture in Germany, 1749-1824,‏. Wayne State University Press, 1979. עמ' 115-123.
1 2 3  Jonathan D. Sarna, The Rise, Fall, and Rebirth of Secular Judaism, Center for Cultural Judaism, 2007.
↑  Michael Stanislawski, For Whom Do I Toil?: Judah Leib Gordon and the Crisis of Russian Jewry, Oxford University Press, 1988. עמ' 92–99 וכו'.
↑  Laurence J. Silberstein, The Postzionism Debates: Knowledge and Power in Israeli Culture, Routledge, 2013. עמ' 34.
1 2  לוונסון, קליין, עמ' 119-127; הציטוט מ: אחד העם, תחיה ובריאה.; Zvi Gitelman, Jewish Identities in Postcommunist Russia and Ukraine: An Uncertain Ethnicity, Cambridge University Press, 2012. עמ' 75.
↑  על היפוך התפישה המסורתית שהעם קיים למען התורה, ראו בפירוט: Eli Lederhendler,  Who Owns Judaism?: Public Religion and Private Faith in America and Israel, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2001. עמ' 5.
↑  ראו למשל: דוד ביאלה, Not in the Heavens: The Tradition of Jewish Secular Thought, Princeton University Press, 2010. עמ' 158–160, 174-175 וכו'.
↑  Jaff Schatz, Jews and the Communist Movement in Interwar Poland, בתוך: Dark Times, Dire Decisions : Jews and Communism, Avraham Harman Institute of Contemporary Jewry. Oxford University Press, 2005. עמ' 35.
↑  מרדכי קפלן, Judaism as a Civilization,  עמ' xii.
↑  Alan T. Levenson, The Making of the Modern Jewish Bible: How Scholars in Germany, Israel, and America Transformed an Ancient Text, Rowman & Littlefield Publishers, 2011. עמ' 47, 115-125.
1 2  David Shneer, Yiddish and the Creation of Soviet Jewish Culture: 1918-1930, Cambridge University Press, 2004. עמ' 13-14.
↑  שניר, עמ' 52-55.
↑  Steven Zipperstein, Elusive Prophet: Ahad Ha'am and the Origins of Zionism, University of California Press, 2014. עמ' 114.
↑  Michael Stanislawski, Zionism and the Fin de Siècle: Cosmopolitanism and Nationalism from Nordau to Jabotinsky, University of California Press, 2001. עמ' 4.
↑  Medding, Peter Y.; Goldstein, Israel. Sephardic Jewry and Mizrahi Jews : Vol XXII. Oxford University Press, 2008. עמ' 48; רפאל פטאי, The Jewish Mind, Wayne State University Press, 1977. עמ' 429.
↑  ראו למשל:  Stephen Sharot, Comparative Perspectives on Judaisms and Jewish Identities, Wayne State University Press, 2011, 2011. עמ' 170-173;‏ David Beale, Not in the Heavens: The Tradition of Jewish Secular Thought. הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, 2015. עמ' 180-182.
↑  The Language of the Sword”: Alexksandr Bek, The Writers Union and Baurdzhan Momysh-uly in Battle for the memory of Volokolamskoe shosse. עמ' 2, הערת שוליים 10.
↑  גיטלמן, Jewish Identities, עמ' 121.
1 2  Dana Evan Kaplan, The New Reform Judaism: Challenges and Reflections, University of Nebraska Press, 2013. עמ' 262.
↑  Arnold M. Eisen, The Chosen People in America: A Study in Jewish Religious Ideology, Indiana University Press, 1983. עמ' 52-58.
↑  אורי רם, Israeli Nationalism: Social Conflicts and the Politics of Knowledge.‏ Routledge, 2010. עמ' 56-58.
↑  Eva Etzioni-Halevy, The Divided People: Can Israel's Breakup be Stopped?, Lexington Books, 2002, עמ' 13.
↑  Nissim Leon, Secular Jews: From Proactive Agents to Defensive Players, Israel Studies Review, 27,1 (2012), pp. 21–26, in JSTOR.
↑  Guy Ben-Porat, Between State and Synagogue: The Secularization of Contemporary Israel, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2013. עמ' xi-xviii, 219-228.
↑  אנשיל פפר, הגיע הזמן שיכירו בזרם החילוני ביהדות - איש העסקים היהודי הבריטי פליקס פוזן, המבקר כעת בישראל, הוא אחד התורמים המרכזיים להפצת תרבות יהודית חילונית בעולם, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2003
כרזת תעמולה נגד החינוך המסורתי בחדר ובעד בתי-הספר בברית המועצות: (משמאל) "החדר מוביל לרוכלות, בית-המדרש ושנאת עמים..." (מימין) "בית-הספר הסובייטי מוביל למפעל, לאדמה ולאחוות עמים". המילים "חדר", "שנאה" ו"אחוות" מאויתות באופן פונטי "כיידער", "סינע" ו"אכועס", לפי האורתוגרפיה שנועדה לעקור את הרכיב העברי מן היידיש.
מצעד צבאי ישראלי, 1966. הממלכתיות, שהייתה דתה האזרחית החילונית-למחצה של מדינת ישראל עד שנות ה-80, שילבה לאומיות יהודית, קולקטיביזם סוציאליסטי ומיליטריזם.