בועז טל
ביוגרפיה

טל היה בנה של הציירת שולה טל (1919-2005), שנמנתה על מייסדי כפר האמנים עין-הוד והייתה חברת קבוצת העשרה (1960-1951). שולה טל למדה אמנות וציור בפריז בשנות החמישים, עבודותיה התאפיינו בקו פיגורטיבי, שהציע אלטרנטיבה לאמנות המופשטת וניסח קו אמנותי בעל סממנים מקומיים ישראלים. השפעתה ניכרת על יצירתו של בנה. טל התמקד בצילום אישי של משפחתו וקרוביו ובייחוד של אשתו, זהבה. דמותה המצולמת של זהבה טל הייתה תמיד חלק מהותי ביצירתו של בעלה והייתה המוזה המרכזית עבורו. זהבה טל כך העיד טל לאורך השנים, הייתה המבקרת המשמעותית, הנוקבת והנחרצת ביותר של יצירותיו, היא נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 2006.
בנוסף, צילם טל קרובים נוספים, ביניהם, שלוש בנותיו, הוריו וחברים. הצילומים המשפחתיים של טל אינם תיעוד של רגעים משפחתיים מקוריים אלא בנייה של סצנות מבוימות של חיי משפחה בורגניים ישראליים. בחלק מסדרות הצילומים של טל כל בני המשפחה מופיעים בערום ביחד דבר שגרר גם ביקורת. הצעירה מבין שלוש בנותיו של טל, נופר, הייתה חולה במחלה גנטית נדירה. המחלה פגעה בכל מערכות הגוף והייתה מוקד לטיפול אינטנסיבי ויומיומי של בני המשפחה. עובדה זו מאירה פן נוסף בעיסוקו של טל בגוף החולה, הפגום והלא-מושלם.
במהלך השנים, טל הציג ביותר מ-200 תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה. יצירותיו פורסמו ביותר מ-70 קטלוגים ועבודותיו מצויות באוספים מוזיאליים ופרטיים כדוגמת אוסף משרד החוץ, מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, המוזיאון היהודי בניו-יורק, המוזיאון לאמנות מודרנית בסן-פרנסיסקו, המוזיאון הבינלאומי לצילום רוצ'סטר בניו-יורק, המוזיאון לאמנות ביוסטון טקסס, המרכז לצילום יצירתי טוסון באריזונה, הספרייה הלאומית בפריז, מוזיאון לודוויג בקלן גרמניה, המוזיאון הלאומי לצילום בקופנהגן דנמרק, מוזיאון לאמנות הצילום אודנסה בדנמרק, מוזיאון הצילום שארלרואה בבלגיה, המוזיאון לאמנות הצילום קיוסאטו ביפן ובאוספים פרטיים רבים.
טל, בוגר תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת חיפה (1977), שנה לאחר מכן למד במדרשה למורים לציור ובשנת 1982 סיים תואר נוסף בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיו למד צילום ואמנות ב"מדרשה לאמנות" ברמת השרון. בשנת 2000 סיים לימודי דוקטורט בצילום ואמנות אוניברסיטת ניו יורק, ארצות הברית ואוניברסיטת דרבי, אנגליה. עבודת המחקר לדוקטורט, והמחקר החזותי של טל עסק בייצוגים של סרטן השד בצילום.הוא מצא כי מעבר לפחד המיסטי מפני המחלה ומה שקשור בה, אחר כריתת השד קיימת פגיעה פסיכולוגית. טל שאף להרחיב את מאגר הדימויים החזותיים להם הורגלנו של אישה ו"נשיות", ולכלול בתוכו גם דימויים של נשים כרותות שד כדי שהצופה לא יחווה זאת כאנומליה ונושא סרטן השד ייכלל בשיח.
טל היה פרופסור לצילום. במהלך השנים כיהן כראש המחלקה לצילום ומרצה במכללת ויצו חיפה, כראש המחלקה לצילום במדרשה לאמנות בית ברל, כמפקח ארצי מטעם המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע, וכדיקאן בית הספר לעיצוב, במכון טכנולוגי חולון. במהלך כהונתו במכון הטכנולוגי בחולון הקים בין שאר פעילויותיו את גלריית ויטרינה ופתח את התוכנית לתואר שני ללימודי עיצוב ואמנות.
עבודתו של טל זיכתה אותו במשך השנים בפרסים ובמלגות ממוסדות וקרנות בארץ, ביניהן מלגה מטעם קרן תרבות אמריקה ישראל 1992; פרס אנריקה קבלין לצילום, מוזיאון ישראל, ירושלים 1992; מלגת מחקר באמנות, משרד החינוך והתרבות1992; פרס השלמת ביצוע עבודה באמנויות פלסטיות, משרד החינוך והתרבות 1992; מלגה מטעם משרד החינוך והתרבות 1997; מלגת מחקר מטעם הקרן למחקר של בית ברל 1999; מלגת שהייה ב"סיטה", פריז 2000; מלגה מטעם מועצת הפיס לאמנות 2003; מלגה מטעם הסניף הישראלי של אונסקו, משרד החינוך והתרבות 2003; ובשנת 2008 זכה בפרס שר התרבות והספורט לאמנות ועיצוב. בין שאר תפקידיו בארץ היה חבר בוועדת שיפוט מלגות מטעם קרן תרבות אמריקה ישראל לאמנות ומלגות לתואר שני וחבר ועדת שיפוט לפרס עידוד היצירה באמנות מטעם משרד המדע, התרבות והספורט.
ב-7 באפריל 2012, נפטר בועז טל לאחר מחלה קשה ונקבר לצד זהבה טל בבית העלמין בעין הוד.