stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאן אמריקן וורלד איירווייז
תולדות החברה > השנים הראשונות

פאן אם נוסדה במרץ 1927 על ידי חלוץ התעופה האמריקאי חואן טריפ. בתחילה לא היו לחברה מטוסים. ביולי אותה שנה רכשה פאן אם חברת תעופה קטנה, והחלה להשתמש במטוסיה. בתחילה הפעילה החברה שירות דואר אוויר בין קי וסט (פלורידה) להוואנה (קובה), בקו זה גם בוצעה טיסת הנוסעים הראשונה של החברה.
באוקטובר 1927 הקים הבנקאי הניו יורקי ריצ'רד הויט שתי חברות תעופה. ביוני 1928 מוזגו שלוש החברות לתוך חברת החזקות בשם חברת התעופה של אמריקה.
בשנת 1929 החלה פאן אם לטוס לברזיל, ארגנטינה, קולומביה, וצ'ילה. באותה שנה הוקמה חברת פאן אמריקן-גרייס איירוויז בשיתוף פעולה עם חברת המשלוחים גרייס (W.R. Grace and Company). הסכם זה אפשר לפאן אם להשיג דריסת רגל משמעותית בטיסות לדרום אמריקה. בהמשך הייתה חברת התעופה של אמריקה, חברת ההחזקות של פאן אם, אחת המניות המבוקשות בבורסה האמריקאית לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 1937 פתחה פאן אם במשא ומתן על שיתוף פעולה עם חברת התעופה הנורווגית Norwegian Air Lines. בתוכנית, נוסעי שתי החברות יחליפו מטוס ברייקיאוויק (איסלנד) לשם פאן אם הייתה טסה מניו יורק, והחברה הנורברגית מאוסלו. תוכנית זו נגנזה משום שחברת התעופה הצרפתית Aeropostale והחברה הבריטית אימפיריאל איירווייז החלו להפעיל גם הן טיסות מאירופה לארצות הברית. בסופו של דבר, הגיעה פאן אם להסכם עם שתי החברות, במסגרתו טסה פאן אם מנורפוק (וירג'יניה) לברמודה, משם הפעילה אימפריאל איירוויז טיסות לאירופה דרך האיים האזוריים, באמצעות המטוס הימי סיקורסקי S-40.
באמצע שנות השלושים החלה פאן אם לטוס להונולולו, הונג קונג, גואם, גואנגג'ואו, ומנילה. זמן הטיסה למנילה היה כשבוע, בעוד שזמן הנסיעה בספינות הקיטור היה יותר מחודש, הטיסות ליעדים אלו בוצעו במטוסי מרטין M-130 וסיקורסקי S-42.
באוגוסט 1937 קיבל מייסד החברה חואן טריפ מהנשיא רוזוולט את גביע קולייר (פרס שנתי הניתן לממציאים בתחום התעופה).
בשנת 1939 רכשה החברה שישה מטוסי בואינג 314, ובשנת 1941 החלה לטוס לסינגפור.
במהלך מלחמת העולם השנייה טסה פאן אם מעל לתשעים מיליון קילומטרים ברחבי העולם כדי לתמוך בפעולות צבאיות, אף על פי שרוב הטייסים גויסו לצבא האמריקאי.
תולדות החברה > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר המלחמה החלו בחברה להחליף את המטוסים הישנים במטוסים מהירים יותר ובעלי טווח ארוך יותר. נרכשו מטוסי בואינג 377, דאגלס DC-6, ולוקהיד קונסטליישן.
ביוני 1947 הייתה פאן אם החברה הראשונה שהקיפה את העולם בטיסה סדירה. הטיסה שארכה שבוע יצאה מניו יורק ועצרה בסן פרנסיסקו, הונולולו, טוקיו, הונג קונג, בנגקוק, מנילה, כלכותה, דלהי, ביירות, איסטנבול, פרנקפורט, ולונדון.
בתחילת שנות החמישים נקלעה פאן אם לתחרות עם מספר חברות תעופה אמריקאיות בהן TWA, אמריקן איירליינס, ויונייטד איירליינס.
בשנת 1955 הוזמנו מטוסי DC-8 ובואינג 707. באוקטובר 1958 טס לראשונה מטוס ה-707 בטיסה מסחרית של החברה מניו יורק לפריז, זמן הטיסה במטוס החדש היה 8.5 שעות ולבקשת פאן אם הוגדל מספר המושבים בשורה לשישה.
בשנת 1960 חנכה פאן אם בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי (שאז עדיין נקרא "איידלווילד") את טרמינל "הנמל העולמי פאן אם". הטרמינל תוכנן עם סככה בולטת לכיוון המטוסים, כדי לאפשר לנוסעים לעלות ולרדת על המדרגות מבלי להירטב. לאחר פשיטת הרגל נרכש הטרמינל על ידי חברת דלתא איירליינס, וכיום הוא מיועד להריסה.
בשנת 1962 הזמינה פאן אם מחברת IBM מערכת ממוחשבת גדולה שתטפל באופן אוטומטי בהזמנות. המערכת הוצבה בקומה הרביעית של בניין פאן אם, והיה בה מידע מפורט על ערים, מדינות, שדות תעופה, מלונות, ומסעדות.
במרץ 1963 נחנך בניו יורק בניין פאן אם (כיום בניין מט לייף), אשר שימש כמטה הראשי של החברה עד שנת 1991.
משנת 1964 הפעילה חברת התעופה שירות מסוקים בין שדות התעופה הגדולים בניו יורק למנהטן. שירות זה הופסק בשנת 1968.
בשנת 1970 הייתה החברה לקוח ההשקה של בואינג 747. בינואר אותה שנה טס המטוס לראשונה בטיסה מסחרית בה נסעה גם הגברת הראשונה פט ניקסון. מספר ימים טסו ברחבי ארצות הברית כמה מטוסי 747 של פאן אם כחלק מיחסי הציבור של החברה.
בשנת 1971 הייתה פאן אחת משלוש חברות התעופה הראשונות שהזמינו את מטוס הקונקורד. בהמשך הייתה החברה הראשונה שהזמינה את מטוס הבואינג 2707, ו-15 מטוסים מדגם זה הוזמנו.
בתחילת שנות השבעים טסה החברה לכ-160 מדינות. רוב קוויה היו בין ניו יורק לאירופה, דרום אמריקה, ואסיה. החברה גם הייתה מעורבת בעסקים אחרים, שכללו בין היתר את רשת מלונות אינטרקונטיננטל.
המשבר

משבר האנרגיה העולמי ב-1973 השפיע באופן משמעותי על עלויות התפעול של החברה. בנוסף למחירי הדלק הגבוהים, הסירה ממשלת ארצות הברית את המונופול שהיה לפאן אם על מספר קווים. כמו חברות התעופה הגדולות האחרות, פאן אם רכשה מספר גדול של מטוסי בואינג 747, בציפייה שהביקוש לטיסות ימשיך לעלות, מה שהתברר לאחר מכן כטעות.
בספטמבר 1974 קבוצה של עובדים בחברה פרסמו מודעה בניו יורק טיימס, בה נאמר כי פאן אם משלמת על נחיתה בסידני אגרה של 4,200 דולר, וחברת התעופה האוסטרלית קוואנטס משלמת על נחיתה בלוס אנג'לס אגרה של 178 דולרים. במודעה נטען גם ששירות הדואר האמריקאי מפעיל חברות תעופה זרות למרות שהן יקרות מפאן אם פי חמישה.
בשנת 1980 רכשה את חברת התעופה National Airlines, למרות שפאן אם עצמה הייתה בקשיים כלכליים כתוצאה מרכישת מטוסי ה-747 שלה. באותה שנה החמיר מצבה הפיננסי של החברה והיא החלה למכור נכסים. בתחילה נמכרו מניותיה בתאגיד פלקון, בנובמבר מכרה פאן אם את בניין המשרדים שלה בניו יורק לחברת הביטוח מטרופוליטן לייף בסכום של 400 מיליון דולר, ובספטמבר 1981 מכרה את רשת המלונות אינטרקונטיננטל.
בפברואר 1986 מכרה פאן אם את חטיבת האוקיינוס השקט (25% מפעילותה) לחברת יונייטד איירליינס. הכסף מהעסקה שימש לרכישת מטוסי איירבוס A310 ו-A320 (האיירבוס A320 לא נמסרו לחברה). מספר חודשים לאחר מכן רכשה את החברות רנסום איירליינס ששינתה את שמה לפאן אקספרס, וניו יורק אייר.
לאחר חטיפת טיסה 73 ב-5 בדצמבר 1986 בפקיסטן, הוחלף מנהל החברה במנהלה לשעבר של קונטיננטל איירליינס. בתחילת שנת 1988 החלה החברה להיות רווחית שוב (הרבעון השלישי של 1988 היה הרווחי ביותר בתולדות פאן אם) אולם הפיגוע בטיסה 103 ב-21 בדצמבר 1988 החמיר שוב את מצבה הכלכלי של החברה. רבים החשיבו את פאן אם כחברה לא בטיחותית, בנוסף יותר מ-100 משפחות הנספים בפיגוע תבעו את החברה על פיצויים של 300 מיליון דולרים. מנגד טענה פאן אם שהפיגוע התרחש בעקבות מחדלים של הרשויות, בהן מחלקת המדינה של ארצות הברית, DEA, וה-CIA, שהייתה בידם התראה על פיגוע אפשרי והם לא העבירו אותו לחברה.
ביוני 1989 הציעה חברת נורת'ווסט (כיום דלתא) לרכוש את פאן אם בסכום של 2.7 מיליארד דולר. המיזוג בין החברות היה יכול להביא לחיסכון של 240 מיליון דולר בשנה. בסוף אותה שנה מכרה פאן אם את מערכת הקווים שלה בגרמניה לחברת התעופה הגרמנית לופטהנזה.
מלחמת המפרץ שפרצה באוגוסט 1990 הביאה לירידה חדה בתנועת הנוסעים בעולם. בחודש ספטמבר הודיעה כי תפטר 2,500 מעובדיה (8.6% מכוח העבודה שלה), ובאוקטובר אותה שנה מכרה את הקו להית'רו שהיה הקו הרווחי ביותר שלה ליונייטד איירליינס.
המשבר > פירוק

החברה הכריזה על הליך פירוק ב-8 בינואר 1991, דלתא איירליינס רכשה את הנכסים הריווחים של פאן אם, ביניהם את הטרמינל של פאן אם ב-JFK.
דלתא הפעילה את כל קוויה הבינלאומיים של פאן אם, מלבד לפריז ולונדון, ופתחה מחדש את פאן אם כחברה מקומית שהפעילה טיסות ממיאמי לאיים הקריביים, מרכז, ודרום אמריקה.
ב-4 בדצמבר 1991 החליטו מנהלי חברת דלתא להפסיק את התשלום לנושים, והחברה הפסיקה את פעילותה סופית. באותו יום נחתה במיאמי הטיסה האחרונה של החברה, טיסה 436 מברידג'טאון (ברבדוס). 7,500 עובדי פאן אם פוטרו, אלפים מהם עזבו את ניו יורק ועברו למיאמי בעקבות מקום עבודתם.
ב-9 בדצמבר הגישו נושי פאן אם וקבוצה גדולה של עובדים תביעה נגד דלתא על סך של יותר מ-2.5 מיליארד דולר. בשנת 1995 פסק שופט פדרלי לטובת דלתא וקבע שפשיטת הרגל של פאן אם לא התרחשה באחריותה. פאן אם הייתה חברת התעופה השלישית שפשטה את הרגל באותה שנה, קדמו לה החברות מידווי איירליינס, ו-Eastern Air Lines.
המשבר > שימוש חוזר בשם

ארבע חברות תעופה השתמשו משנת 1991 בשם פאן אם:
חברת תעופה זולה שהפעילה טיסות בין מיאמי לאיים הקריבים בין השנים 1996-1998.
חברת תעופה אזורית שהפעילה טיסות מפורטסמות' (ניו המפשייר) בין השנים 1998-2004.
חברת תעופה שפעלה בארצות הברית בין השנים 2004-2008.
חברת תעופה אזורית ברפובליקה הדומיניקנית פועלת בשם פאן הדומניקית.
פאן אם בתרבות

אחת התמונות המפורסמות של להקת הביטלס, צולמה בשנת 1964 בנמל התעופה JFK בניו יורק. בתמונה חברי הלהקה יורדים ממטוס של החברה.
בסרט "תפוס אותי אם תוכל" שמבוסס על סיפור אמיתי, פרנק אבגנייל מתחזה לטייס של פאן אם ומפקיד בחשבונות שונים תלושי משכורת מזויפים של החברה; תוך זמן קצר הוא גונב כ-2.8 מיליון דולר.
מטוסים של פאן אם הופיעו בסרטים רבים, בהם: ד"ר נו, מרוסיה באהבה, חיה ותן למות, רישיון להרוג ובלייד ראנר.
בשנים 2011 - 2012 שידרה רשת ABC את סדרת הטלוויזיה Pan Am העוסקת באנשי צוות החברה בשנות השישים.
תאונות ותקריות

בתאונות ופיגועים שאירעו במטוסי פאן אם נהרגו כ-1450 איש:
ביולי 1932 התרסק מטוס פורד טרימטור לתוך הר בצ'ילה תשעת הנוסעים נהרגו.
ב-21 בינואר 1943 התרסק בצפון קליפורניה מטוס מרטין M-130 שהטיס חיילים מהצי האמריקני, 19 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-22 ביוני 1951 התרסק בליבריה מטוס לוקהיד קונסטליישן בטיסה 151, 31 הנוסעים ו-9 אנשי הצוות נהרגו.
ב-11 באפריל 1952 התרסק מטוס DC-4 לאחר ההמראה מפוארטו ריקו 52 איש נהרגו ו-17 נפצעו.
ב-28 באפריל 1952 התרסקה טיסה 202 סמוך לחופי ברזיל, 41 הנוסעים ו-9 אנשי הצוות נהרגו.
ב-26 במרץ 1955 נפל מטוס בואינג 377 לאוקיינוס השקט 56 ק"מ מחופי אורגון, 4 נוסעים שלא ידעו לשחות טבעו.
ב-8 בנובמבר 1957 התרסקה טיסה 7 לאוקיינוס השקט, כל 44 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-8 בדצמבר 1963 פגע ברק במטוס בואינג 707 סמוך למרילנד, 73 הנוסעים ו-8 אנשי הצוות נהרגו.
ב-17 בספטמבר 1965 התרסקה טיסה 292 סמוך לאי מונטסראט, 21 הנוסעים ו-9 אנשי הצוות נהרגו.
ב-15 בנובמבר 1966 התרסק מטוס מטען ליד ברלין, שלושת אנשי הצוות נהרגו.
ב-12 בדצמבר 1968 התרסקה טיסה 217 סמוך לקראקס, 42 הנוסעים ותשעת אנשי הצוות נהרגו.
ב-6 בספטמבר 1970 נחטפה טיסה 93 במטוס בואינג 747. המטוס נחת בתחילה בביירות והמשיך לקהיר. שם פוצץ, שניות לאחר שכל הנוסעים ירדו ממנו.
ב-22 ביולי 1973 התרסקה טיסה 816 לאחר ההמראה מטהיטי (פולינזיה הצרפתית), 78 נהרגו ונוסע אחד ניצל.
ב-17 בדצמבר 1973 נחטפה ברומא טיסה 110, 20 נוסעים נהרגו ו-30 נפצעו.
ב-30 בינואר 1974 התרסקה טיסה 806 סמוך לפאגו פאגו (סמואה האמריקנית), 97 נהרגו ו-4 נפצעו.
ב-22 באפריל 1974 התרסקה טיסה 812 סמוך לבאלי (אינדונזיה), הטיסה בוצעה במטוס בואינג 707 107 איש נהרגו.
ב-27 במרץ 1977 בטיסה 1736 התנגש מטוס בואינג 747 של החברה עם מטוס דומה של חברת KLM באי טנריפה, 335 מנוסעי פאן אם ו-248 נוסעי KLM נהרגו.
ב-9 ביולי 1982 התרסקה טיסה 759 בקנר (Kenner) לואיזיאנה, 138 הנוסעים, שבעת אנשי הצוות ו-8 איש על הקרקע נהרגו.
ב-11 באוגוסט 1982 ניסה מחבל לפוצץ את טיסה 830 מטוקיו למיאמי, אדם אחד נהרג ו-15 נפצעו.
ב-5 בספטמבר 1986 נחטפה בקראצ'י טיסה 73 של פאן אם, 20 נוסעים נהרגו ו-120 נפצעו.
ב-21 בדצמבר 1988 התפוצצה טיסה 103 מעל לוקרבי (סקוטלנד), 259 איש ששהו במטוס ו-11 על הקרקע נהרגו.
צי המטוסים

פאן אם הפעילה את המטוסים הבאים:
| דגם | מספרם בצי | הערות |
| --- | --- | --- |
| איירבוס A300-B4 | 13 | פעלו עד פשיטת הרגל |
| איירבוס A310 | 21 | פעלו עד פשיטת הרגל |
| איירבוס A320 |  | 50 בהזמנה |
| ATR 42 | 12 | הופעלו בשירות סאן אקספרקס |
| Handley Page Jetstream | 10 | הופעלו בשירות סאן אקספרקס |
| בואינג 307 | 3 |  |
| בואינג 314 | 9 |  |
| בואינג 377 | 28 |  |
| בואינג 707 | 128 |  |
| בואינג 720 | 10 |  |
| בואינג 727 | 151 | פעלו עד פשיטת הרגל |
| בואינג 737 | 16 | פעלו עד פשיטת הרגל |
| בואינג 747-100 | 44 | פעלו עד פשיטת הרגל |
| בואינג 747-212 | 7 | פעלו עד פשיטת הרגל |
| בואינג 747-273C | 1 | מטען |
| בואינג 747-221F | 2 | מטען |
| בואינג 747SP | 11 |  |
| Consolidated Commodore | 14 |  |
| קונבאייר CV-240 | 26 |  |
| C-46 Commando | 12 |  |
| דאש 7 | 8 | פעלו בשירות פאן אקספרקס |
| דאגלס דולפין | 2 |  |
| דאגלס DC-2 | 9 |  |
| דאגלס DC-3 | 90 |  |
| דאגלס DC-4 | 22 |  |
| דאגלס DC-6 | 49 |  |
| דאגלס DC-7 | 37 |  |
| דאגלס DC-8 | 22 |  |
| דאגלס DC-10 | 16 |  |
| פיירצ'יילד FC-2 | 5 |  |
| פיירצ'יילד 71 | 3 |  |
| פיירצ'יילד 91 | 2 |  |
| פוקר F.VII | 15 |  |
| פורד Trimotor | 11 |  |
| לוקהיד 9 אוריון | 2 |  |
| לוקהיד 10 אלקטרה | 4 |  |
| לוקהיד קונסטליישן | 33 |  |
| לוקהיד L-1011 | 12 |  |
| מרטין M-130 | 3 |  |
| סיקורסקי S-36 | 5 |  |
| סיקורסקי S-38 | 24 |  |
| סיקורסקי S-40 | 3 |  |
| סיקורסקי S-42 | 10 |  |
| סיקורסקי S-43 | 10 |  |
ראו גם

בניין מט לייף
פלורידה (SSGN-728)

| --- | --- |


 תיאור כללי
 סוג אונייה:  צוללת טילים בליסטיים 
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ג'נרל דיינמיקס אלקטריק בוט 
 הוזמנה:  28 בפברואר 1975
 הושקה:  14 בנובמבר 1981
 תקופת הפעילות:  21 בינואר 1983 – הווה (41 שנים)
 מלחמות וקרבות:  התקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב (2011)  המתקפה האווירית בתימן (2024)
 מידות
 אורך:  170 מ' 
 רוחב:  13 מ' 
 שוקע:  12 מ' 
 נתונים טכניים
 הנעה:  הנעה ימית גרעינית 
 אמצעי לחימה
 חימוש:  Mark 48 torpedo, UGM-133 Trident II, BGM-109 טומהוק 
 
פלורידה (SSBN-728/SSGN-728; באנגלית: USS Florida), היא צוללת גרעינית מסדרת אוהיו בצי השישי של צי ארצות הברית והיא נקראת על שם מדינת פלורידה.
בנייה

החוזה לבנייתה הוענק לחטיבת כלי השייט החשמליים של ג'נרל דיינמיקס בגרוטון, קונטיקט, ב-28 בפברואר 1975 והשדרית שלה הונחה ביום המאתיים לעצמאות ארצות הברית, 4 ביולי 1976.
שמה ניתן לה על ידי מזכיר הצי ב-19 בינואר 1981. פלורידה הושקה ב-14 בנובמבר 1981. ב-21 בינואר 1983 הצוללת נכנסה לשירות והצוות עלה לסיפונה.
הצוללת יכולה לשאת 154 טילי טומהוק, לטווח של 2,500 ק"מ ועם ראש נפץ של 450 ק"ג.
הפעלה

ב-2011 הצוללת השתתפה בתקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב שיגרה יותר מ-100 טילי טומהוק ליעדים בלוב, במלחמה שבה הופל משטר מועמר קדאפי - וזו הייתה הפעם הראשונה שבה צוללת "אוהיו" השתתפה במלחמה.
ב-6 בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל הצוללת נשלחה לאזור המזרח התיכון לקרבת ישראל, שטח הנמצא בתחום אחריותו של פיקוד מרכז האמריקאי.
ב-12 בינואר 2024 לאחר שהחות'ים בתימן פגעו בספינות סחר ואיימו על נתיבי השייט הבינלאומיים בים סוף השתתפה הצוללת בתקיפה האווירית בתימן לצד חיל האוויר המלכותי בתקיפה של עשרות מטרות בבירה צנעא, כולל שדה התעופה, וכן בחודיידה ובערים נוספות.
הערות שוליים

↑  אסף רוזנצוייג, ‏המסר של ארה"ב לאיראן וחיזבאללה: נתערב צבאית אם תפתחו במתקפה, באתר ‏מאקו‏, 6 בנובמבר 2023
↑  איתמר אייכנר, בתעלת סואץ, עם 154 טילי טומהוק: צוללת גרעינית אמריקנית הגיעה לאזור, באתר ynet, 5 בנובמבר 2023
פוקימון הסרט: סודות הג'ונגל

| --- | --- |

כרזת הסרט ביפנית
 מבוסס על:  פוקימון
 בימוי:  טטסו יאג'ימה
 תסריט:  טטסו יאג'ימה אטסוירו טומיוקה
 מוזיקה:  Taiiku Okazaki, שינג'י מיאזאקי 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  OLM 
 חברה מפיצה:  טוהו
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 2020 (יפן)
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט אנימה 
 סרט קודם:  פוקימון: מיוטו מכה שנית - התפתחות
 דף הסרט ב־IMDb
 
פוקימון הסרט: סודות הג'ונגל (יצא לאור במקור ביפן כ-"מפלצות כיס הסרט: קוקו" 劇場版ポケットモンスター ココ) הוא הסרט ה-23 בסדרת סרטי פוקימון, אשר מבוססים על האנימה "פוקימון" שמבוססת על זיכיון מדיה בעל אותו שם. זהו הסרט השלישי שפורסם תחת הכותרת "מפלצות כיס - הזמן החלופי" ביפן. הסרט חזר להנפשה מסורתית ומציג את זארוד, פוקימון מיתי מהדור השמיני וסלבי נוצץ.
הסרט עלה לאקרנים ב-25 בדצמבר 2020 ביפן. הדיבוב האנגלי לסרט הופק על ידי החברה "The Pokemon Company". הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-10 ביולי 2020, אולם נדחה עקב מגפת הקורונה.
ב-8 באוקטובר 2021, הסרט עלה בשאר רחבי העולם על ידי נטפליקס.
תקציר העלילה

הילד האנושי קוקו גדל בג'ונגל בחיק שבט הזארוד המבודד. כאשר הוא פוגש את אש ואת פיקאצ'ו ומתיידד איתם, הוא מגלה את עולם בני האדם – וחושף מזימה שמאיימת על ביתו האהוב!
דיבוב

| דמות | ביפנית | באנגלית | בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| אש קטצ'אם | ריקה מאטסומוטו | שרה נאטוצ'ני | דניאל מגון |
פיקאצ'ו: איקואה אוטאני
| מספר | קניו הוריוצ'י | רודג'ר פרסונס | עמי מנדלמן |
| ג'סי | מגומי היאשיברה | מישל נוטס | נעה קשפיצקי |
| ג'יימס | שיניצ'ירו מיקי | קרטר קאת'קארט | גילן שחף |
| מיאו | אינוקו אינויאמה | קרטר קאת'קארט | דור סרוגו |
| קוקו | מוקה קמישיראשי | קימלין טראן | יהונתן מגון |
| זארוד | קאנקורו נאקאמורה | אדוארד בוסקו | אליעזר וייס |
| דוקטור זד | קואיצ'י יאמאדרה | בילי קמץ | דן שצברג |
הפצה > הפצה בקולנוע

הסרט עלה לאקרנים ב-25 בדצמבר 2020 ביפן. הדיבוב האנגלי לסרט הופק על ידי החברה "The Pokemon Company". הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-10 ביולי 2020, אולם נדחה עקב מגפת הקורונה.
הפצה > סטרימינג

הסרט עלה בשאר רחבי העולם על ידי נטפליקס ב-8 באוקטובר 2021, ביניהם בישראל בדיבוב לעברית.
פיתה סורית

פיתה סורית היא סוג של לחם מסורתי מהמטבח הסורי, המתאפיין בטעם עדין ומרקם רך. הפיתה נאפית מתערובת של קמח חיטה מלא וקמח לבן, והיא ידועה בכך שהיא נפוחה מאוד, מה שהופך אותה למתאימה למילוי במגוון תוספות או לטבילה בממרחים וברטבים. הפיתה הסורית משמשת באופן נרחב לאורך הדורות כלחם הבסיסי לצד מאכלים כמו שווארמה, קובה ומחמרה ונהנית ממקום של כבוד בכל ארוחה סורית.
היסטוריה ותרבות

הפיתה הסורית, נחשבת לחלק בלתי נפרד מהמטבח הערבי ובמיוחד מהמטבח הסורי, שורשיה של הפיתה מוטבעים עמוק בתולדות האזור ובמיוחד בעיר דמשק, אשר נחשבת לאחת מהערים העתיקות בעולם שבה נמצאו ראיות ליישוב אנושי החל מהמאה ה-15 לפנה"ס. הלחם הסורי הוא פרי התפתחות ארוכת שנים של שיטות אפייה מסורתיות, שהתמקדו בשימוש בחיטה כגון חיטה מלאה וקמח לבן, מה שהעניק לפיתה את טעמה המובחן ואת מרקמה הרך.
מאפיינים והכנה

הפיתה הסורית היא לחם עגול ונפוח שמכיל שילוב של קמח חיטה מלא וקמח לבן, הנותן לה את טעמה העדין ומרקמה הרך. היא נאפית במיוחד בתנורים חמים מאוד ובמהירות, תהליך שגורם לה להתפוח ולהיות אידיאלית למילוי או לטבילה בממרחים. חלק מהמצרכים הכוללים בהכנתה הם מים פושרים, שמרים יבשים פעילים, סוכר, קמח מלא, קמח לבן, מלח כשר ושמן זית. בתהליך ההכנה, מתחילים בערבוב השמרים עם המים והסוכר, מוסיפים את הקמחים ולאחר מכן נותנים לתערובת לתפוח. הבצק מורדד לדיסקיות ונאפה על אבן חמה בתנור, מה שמבטיח את נפיחותו המאפיינת. בשימוש היום יומי, הפיתה הסורית מוגשת לצד מגוון רחב של מאכלים כמו שאוורמה וממרח מוחמרה, והיא נחשבת ללחם הבסיסי בכל ארוחה סורית.
ראו גם

פיתה
לאפה
הערות שוליים

1 2 3  Darlene at International Cuisine, Syrian Pita Bread, International Cuisine, ‏2021-02-18 (באנגלית אמריקאית)
פאן (ירח)

| --- | --- |
הירח פאן כפי שצולם על ידי הגשושית קאסיני
הירח פאן כפי שצולם על ידי הגשושית קאסיני
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  שבתאי
 תאריך גילוי:  22 באוגוסט 1981 
 מגלה:  מרק שוואלטר, וויאג'ר 2 
 על שם:  פאן 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  133,584 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.0000144±0.0000054
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  16.89 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  0.0001°±0.0004°°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  34.4 × 31.4 × 20.8 ק"מ ק"מ
 שטח פנים:  2500 קמ"ר
 מסה:  ‎4.95×1015‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  0.42±0.15 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.0001–0.0018 מטר/שנייה2
 נטיית ציר הסיבוב:  0°
 אלבדו:  0.50
 בהירות נראית:  19.4
 מהירות מילוט:  0.006 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  78 K
 
פאן הוא הירח שני בקרבתו לכוכב הלכת שבתאי (הירח הקרוב ביותר הוא S/2009 S 1).
פאן התגלה על ידי מארק שולטר בשנת 1990 אשר זיהה אותו באחת מתמונותיה הישנות של וויאג'ר 2.
לאחר גילויו הוא קוטלג בשם S/1981 S 13 מכיוון שהתמונה שבעזרתה הוא התגלה צולמה על ידי הוויאג'ר 2 בשנת 1981.
חיזוי קיומו של הירח

קיומו של הירח נחזה כבר בשנת 1985 על ידי ג'פרי קוזי וג'פרי סקרגל, חיזוי קיומו התבסס על הפרעות כבידה בטבעת שפרד אשר הצביעו על קיומו של גוף גדול נוסף בטבעת.
ב 1986 הסיק שולטר מה אמורה להיות המסה של הגוף ומה אמור להיות מסלולו סביב שבתאי בעזרת מודלים כבידתיים. הוא שיער השערה אשר התבררה כמדויקת מאוד אשר אמרה שרדיוס מסלולו סביב שבתאי הוא 10 ± 133,603 ק"מ (רדיוס מסלולו האמיתי הוא 0.1 ± 133,584 ק"מ) ומסתו היא 10-12 8.6x מסות שבתאי.
רדיוס המסלול האמיתי הוא 0.1 ± 133,584 ק"מ והמסה האמיתית היא 10-12 8.6x מסות שבתאי (המסה אשר שוערה על ידי שולטר).
לבסוף הירח נמצא במרחק של 1° מהמקום אשר בו נחזה שיהיה.
החיפוש נערך בהתחשב בכל התמונות של הוויאג'ר 2 באמצעות מחשב לחזות האם הירח יהיה גלוי בתנאים נוחים.
בכל תמונה אשר צולמה על ידי הוויאג'ר 2 והרזולוציה שלה עלתה על 50 ק"מ לפיקסל היה ניתן לראות את הירח בבירור.
הוא נצפה ב-11 תמונות של הוויאג'ר 2.
שם

את שמו, קיבל פאן ב-16 בספטמבר 1991 על שם פאן אשר היה אל הרועים לפי המיתולוגיה היוונית. הירח פאן גם נקרא לעיתים בשם Saturn XVIII.
מבנה

הירח מתואר בצורת אגוז. מתמונות ניתן לראות כי יש לו רכס הרי גדול באזור קו המשווה. זהו מאפיין הזהה למבנה של עוד שני ירחים של שבתאי - אטלס ויאפטוס. ההשערה היא שהרכס נובע מחומר שנאסף אל הירח מרווח אנקה.
מסלול

מסלול הירח כמעט מעגלי, והמרחק שלו משבתאי משתנה בכ-4 ק"מ בין הנקודה הקרובה ביותר לרחוקה ביותר. מזווית מהתצפיות הנוכחיות לא ניתן לדעת אם האינקלינציה שלו שונה מאפס.
הערות שוליים

↑  תמונה זו צולמה על ידי מצלמת הISS (narrow-angle Imaging Science Subsystem) של הגשושית קאסיני בתאריך 7 במרץ 2017. ניתן לראות את החצי הצפוני של הירח עם הבליטה באזור קו המשווה המסתירה את החלק הדרומי
↑  תמונה זו צולמה על ידי מצלמת הISS (narrow-angle Imaging Science Subsystem) של הגשושית קאסיני בתאריך 7 במרץ 2017. ניתן לראות את החצי הצפוני של הירח עם הבליטה באזור קו המשווה המסתירה את החלק הדרומי
| 146 ירחי שבתאי |
| --- | --- | --- |
| ירחים רועי הטבעת | S/2009 S 1 • הירחים הקטנים • פאן • דפניס • אטלס • פרומתאוס • (S/2004 S 6 • S/2004 S 4 • S/2004 S 3) • פנדורה |  |
| שותפי מסלול | אפימתאוס • יאנוס |  |
| טבעת G | אגיאון |  |
| אלקיאונידס | מתונה • אנתה • פאליני |  |
| הירחים הפנימיים הגדולים (עם הטרויאנים) | מימס • אנקלדוס • טתיס • (טלסטו • קליפסו) • דיוני • (הלנה • פולידפקיס) |  |
| ירחים גדולים אחרים | ריאה • טיטאן • היפריון • יאפטוס |  |
| הירחים האינואיטיים | S/2019 S 1 ‏ • קיוויאוק • S/2005 S 4 ‏ • S/2020 S 1 ‏ • איג'ירק • פאליאק • S/2004 S 31 ‏ • טרקק • סיארנק • S/2019 S 14 ‏ • S/2020 S 3 ‏ • S/2020 S 5 ‏ |  |
| הירחים הגליקיים | אלביוריקס • בווין • S/2007 S 8 ‏ •Saturn LX ‏ • אריאפוס • טארבוס • S/2020 S 4 ‏ |  |
| הירחים הנורדיים | פיבי • S/2006 S 20 ‏ • S/2006 S 9 ‏ • סקאד'י • S/2007 S 5 ‏• S/2007 S 7 ‏ • S/2007 S 2 ‏ • S/2004 S 37 ‏ • S/2004 S 47 ‏ • S/2004 S 40 ‏ • S/2019 S 2 ‏ • S/2019 S 3 ‏ • S/2020 S 7 ‏ • סקול • S/2020 S 2 ‏ • S/2019 S 4 ‏ • S/2004 S 41 ‏ • S/2004 S 42 ‏ • הירוקין • גרייפ • S/2004 S 13 ‏ • S/2007 S 6 ‏ • מונדילפארי • S/2006 S 1 ‏ • S/2004 S 43 ‏ • S/2006 S 10 ‏ • S/2019 S 5 ‏ • גרידר • ברגלמיר • ג'רנסאקה • נארווי • סוטונגר • S/2007 S 3 ‏ • S/2004 S 44 ‏ • S/2004 S 45 ‏ • האטי • S/2004 S 17 ‏ • S/2006 S 11 ‏ • S/2004 S 12 ‏ • אגת'ר • S/2006 S 13 ‏ • S/2007 S 9 ‏ • S/2019 S 7 ‏ • S/2019 S 8 ‏ • פרבאוטי • ת'רימר • בסטלה • S/2019 S 9 ‏ • S/2004 S 46 ‏ • אנגרבודה • S/2019 S 11 ‏ • אגיר • בלי • S/2019 S 10 ‏ • S/2019 S 12 ‏ • גרד • S/2019 S 13 ‏ • S/2006 S 14 ‏ • גונלוד • S/2019 S 15 ‏ • S/2020 S 6 ‏ • S/2004 S 7 ‏ • S/2006 S 3 ‏ • S/2005 S 5 ‏ • סקריימיר • S/2006 S 16 ‏ • S/2006 S 15 ‏ • S/2004 S 28 ‏ • S/2020 S 8 ‏ • אלוולדי • קארי • S/2004 S 48 ‏ • גיירוד • פנריר • S/2004 S 50 ‏ • S/2006 S 17 ‏ • S/2004 S 49 ‏ • S/2019 S 17 ‏ • סורטור • S/2006 S 18 ‏ • לוגי • יימיר • S/2019 S 19 ‏ • S/2004 S 21 ‏ • S/2019 S 18 ‏ • S/2004 S 39 ‏ • S/2019 S 16 ‏ • S/2004 S 53 ‏ • S/2004 S 36 • ת'יאזי • S/2019 S 20 ‏ • S/2006 S 19 ‏ • Saturn LXIV • פורנג'וט • S/2004 S 51 ‏ • S/2020 S 10 ‏ • S/2020 S 9 ‏ • Saturn LVIII • S/2019 S 21 ‏ • S/2004 S 52 ‏ |  |
| מסלול חיצוני | S/2006 S 12 ‏ • S/2019 S 6 ‏ • S/2004 S 24 |  |
הירח פאן בתוך טבעות שבתאי
פלוגת הנדסה 745

סמל היחידה. בצד ימין למעלה מופיעות האותיות סוב - סולל בונה. בצד שמאל למטה, על הנזר, מופיעות האותיות RE - Royal Engeneers
פלוגת הנדסה 745 (באנגלית: 745 Artisan Works Coy.,R.E) הייתה יחידת חיל ההנדסה המלכותי של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה שכללה חיילים יהודיים מארץ ישראל, רובם ככולם עובדי "סולל בונה". היחידה פעלה בין השנים 1942–1946 ועסקה בבניית ביצורים, שדות תעופה וגשרים. על היחידה פיקד, בדרגת קפטן, שמואל "מולה" וילנסקי.
הפלוגה הוקמה בספטמבר 1942 והתגייסו אליה כ-270 איש ממנהלי חברת "סולל בונה", מנהלי עבודה ופועלים שעברו את גיל הגיוס. בסיסה הראשון היה בפורט תאופיק, על תעלת סואץ והיא פעלה במסגרת המערכה במדבר המערבי בבניית קו הביצורים באל עלמיין במדבר המערבי. לאחר מכן נפרסה מטוברוק ועד טריפולי. הפלוגה הקימה את הנמל החדש בעיר ביזרטה שבתוניס כהכנות לפלישת בעלות הברית לאיטליה. במרץ 1944 הגיעה הפלוגה לאיטליה ועסקה בשיקום דרכים, הקמת גשרים ובניית מחנות צבא.
עם תום המלחמה חברו אנשי הפלוגה בחשאי לשאול אביגור, מפקד המוסד לעלייה ב' וסייעו בהעפלה.
ב-1946 הוחזרה הפלוגה לארץ ישראל ופורקה.
הערות שוליים

↑  פלוגת "סולל בונה" יצאה למחנה האימונים, דבר, 16 בספטמבר 1942
| התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| כללי | התנדבות היישוב לצבא הבריטי • היישוב במלחמת העולם השנייה • הבריגדה היהודית • לוי בנימין - מפקד הבריגדה • הפלמ"ח • צנחני היישוב • מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי • שבויי היישוב במלחמת העולם השנייה • הרבנים הצבאיים • אות ההתנדבות |  |
| היחידות | פלוגת ההובלה 462 • פלוגת הנדסה 745 ("סולל בונה") • מתנדבי היישוב בחיל החפרים  •  מתנדבי היישוב בבאפס • הרגימנט הארץ-ישראלי • חיל העזר לנשים • פלוגת מובילי המים 148 • יחידת הקומנדו 51 • קבוצת החקירה המיוחדת |  |
| אתרים | פיוג'י • טרוויזיו • בריזיגלה • המערכה על נהר סניו • בית הקברות הצבאי ברוונה |  |
| אישים | משה שרת • יוסף אלמוגי • יצחק בן-אהרן • מרדכי מקלף • עזר ויצמן • חיים הרצוג • אהרן רמז • חיים לסקוב • מאיר זורע • שלמה שמיר |  |
ראו גם פורטל היישוב