stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כאן דיגיטל
סדרות רשת

סדרות הרשת של החטיבה מפורסמות בערוץ היוטיוב "כאן דיגיטל" ובפלטמורמות דיגיטליות נוספות.
אנדרגראונד מאה שערים - סדרה בת 6 פרקים המספרת על ארבעת חברי להקת הראפ החיפאית "בלאדי ואדי", 12 שנים לאחר שחזרו בתשובה מנסים להשתלב בשכונת מאה שערים ובמקביל לבצע קאמבק ללהקה.
"אליה מסביר דברים בעזרת צעצועים" – סדרת רשת בה אליה גרינפלד מסביר תשובות לשאלות שונות בעזרת צעצועים.
״אל הפחד״ - סדרת רשת בה תומר לוין, יוצא במסע של חקירה עצמית דרך ספורט אקסטרים במטרה להבין איזה תפקיד משחק פוסט הטראומה בחיים שלו?
"עובר על החוק" – סדרת רשת בה עקיבא נוביק מסקר חוקים ותקנות שונים בישראל.
"כאן סקרנים" – סדרת רשת העוקבת אחר נושאים שונים.
"כאן מקשיבים" – סדרת רשת-דוקומנטרית בה אורית נבון משוחחת שיחות אינטימיות עם אנשים שונים.
"תעלומות" – סדרת רשת העוקבת אחר ענת קורול-גורדון שיוצאת בעקבות תעלומות.
״עושים ירוק״ - סדרת רשת של תומר לוין העוקבת אחר יזמי סביבה המנסים לעשות את העולם למקום טוב יותר.
"על הגוף" – סדרת רשת העוקבת אחר דניאל מורס שפוגש אנשים שונים.
"ילדי פלא" – סדרה העוקבת אחר ילדי פלא ישראליים.
"כאן לרגע" – סדרת רשת העוקבת אחר אנשים שונים.
"לאבד את הדרום" – סדרת רשת העוקבת אחר עודד הרוש, תושב דימונה, שיוצא למסע בדרום בו הוא נפגש עם תושבים מהמגזר הבדואי, חקלאים ואקטיביסטים מהמגזר היהודי שהחליטו לא לשתוק יותר ומצטרף אליהם למחאות.
"הספינרים" – סדרה העוקבת אחר לאה לב, אליה גרינפלד ואהוד עזריאל מאיר.
לוחמים היא סדרת רשת תיעודית, פרי יצירתו ובימויו של תומר לוין, המלווה בזמן אמת את שירותם הצבאי של ארבעה לוחמים בחטיבת גבעתי.
"כאן לא מאמינים" – סדרת רשת העוקב אחר אנשים ישראליים בעלי יכולות מיוחדות.
"מה קרה עם זה בסוף?" – סדרה העוקבת אחר סופם של טרנדים שונים.
"דוקותיים" – סדרת רשת דוקומנטרית השמה במרכזה ישראלים שסיפורם לרוב לא נשמע בתקשורת.
"כאן חיים" – סדרת רשת בהגשתה של לוסי איוב, הסוקרת את שימור חיי הטבע בישראל.
"הכל סביבה" – סדרת רשת בה לוסי איוב מסבירה על בעיות סביבתיות בעולם.
"מיוצר בישראל" – סדרת רשת בה ויקטוריה דולינסקי מסבירה על תהליך הייצור של מוצרים המיוצרים בישראל.
"הדיקטטורים" – סדרת רשת בה טמיר אהרוני מסביר על החיים וכהונה של דיקטטורים במהלך ההיסטוריה.
"משפחת פנסטה" – סדרת רשת קומית-מופשת העוקבת אחרי התחרות בין בני משפחת פנסטה על ירושת הסב, נח.
"מדינת ירושלים" – מיני-סדרת רשת בת שלושה פרקים אשר מתארת את היחסים בין קהילות שונות בירושלים.
"היה היה פה ים" – מיני-סדרת רשת בת שלושה פרקים שצולמה ב-360 מעלות ומתארת את יחסי הגומלין בין האדם לים המלח.
"המהפכה הגאה שלי" – סדרת רשת שנוצרה לרגל עלייתה של הסדרה "המהפכה הגאה" בכאן 11, ובה אורנה בנאי, אסי עזר, עברי לידר, דנה אינטרנשיונל ונדב אבוקסיס חולקים את המהפכה הפרטית שלהם עם גל אוחובסקי.
"ערכים מוויקיפדיה מומחזים על ידי גרביים" – סדרת רשת בה מוצגים ערכים מוויקיפדיה העברית באמצעות בובות גרב, בצורה הומוריסטית.
"חוות החופש" – סדרת רשת העוסקת בסיפורי חיים של מתנדבים בחוות החופש המטפלים בבעלי חיים שניצלו מתעשיית המזון.
"בר סמכא" – סדרת רשת בה תמיר בר מתייעץ עם מומחים לגבי נושאים שנויים במחלוקת.
"יום סידורים עם תמיר" – סדרת רשת בה תמיר בר יוצא ליום סידורים כשכל פרק מתמקד בידוען אחר.
"מטיילים בישראל" – סדרת רשת בה האחים פרל יוצאים לטיולים ברחבי הארץ.
"חברו הטוב של..." – סדרת רשת בה מופיעים בכל פרק אנשים המגדלים חיות מחמד לא שגרתיות כמו עורב ועטלף.
"סוף הדרך" – סדרת רשת מונפשת סאטירית פוסט-אפוקליפטית
סרטי רשת

"עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי" – סרט קצר סאטירי בכיכובו של תמיר בר, ששודר ב-30 ביוני 2020.
פעילויות אינטראקטיביות

"כאן הכסף" – בשנת 2015 פיתח התאגיד משחק דיגיטלי המנגיש לאזרחים את תקציב המדינה בצורה יצירתית וחווייתית, ומטרתו להעלות את המודעות לעניינים תקציב וכספים אצל תושבי המדינה.
"סקר הסקרים" – עלה בשנת 2019 לקראת הבחירות, הציג שקלול של כלל הסקרים שפורסמו מדי יום. בנוסף, הציע גם משחק להרכבת כנסת, בו בוחרים את מספר המנדטים לכל מפלגה.
הערות שוליים

↑  בלוג ההקמה
↑  סתיו זיו, כאן נפרדים מהבלוג (עם מתנת סיום אדירה), באתר בלוג כאן תאגיד השידור, ‏13 במאי 2018
↑  הורידו עכשיו את יישומון כאן לטלוויזיות החכמות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 באוקטובר 2020
↑  טלוויזיה ללא פרסומות: התאגיד משנה את חוקי המשחק במהלך ענק, באתר אייס, 16 בנובמבר 2022
↑  כאן ברכב | יישומון הרכב שלנו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 בפברואר 2022
↑  עינת שחק, ערוץ היוטיוב של "כאן" – הנצפה ביותר ב-2019, באתר אייס, 10 בדצמבר 2019
↑  כאן הכסף, באתר כאן הכסף
↑  בואו לשחק: לאן הכסף שלכם הולך באמת?, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑
סמליל היישומון לשעבר "כאן OD".
סמליל ״כאן BOX״
בניין תאגיד השידור בירושלים
התקוממות קוואנגג'ו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תנועה חברתית, סכסוך 
 מדינה:  קוריאה הדרומית 
 מיקום:  קוואנגג'ו 
 קואורדינטות:  35°10′00″N 126°55′00″E﻿ / ﻿35.166666666667°N 126.91666666667°E﻿ / 35.166666666667; 126.91666666667
 משתתפים:  צ'ון דוהוואן‎, Yun Sang-won 
 תקופה:  18 במאי 1980 – 27 במאי 1980 (10 ימים) 
 נפגעים
 הרוגים:  606 
 פצועים:  3,139 
 נעדרים:  76 
 
 he
 
התקוממות קוואנגג'ו (באנגלית: The Gwangju Uprising) המוכר גם בשם של אונסק"ו, "התקוממות הדמוקרטית ב-18 במאי", היה התקוממות עממית בעיר קוואנגג'ו שבדרום קוריאה, בין 18 ל-27 במאי 1980. ההערכות מראות כי למעלה משש מאות אנשים נהרגו באירוע. במהלך תקופה זו, אזרחי העיר לקחו נשק לידם (על ידי שוד תחנות משטרה), וסטודנטים מקומיים שהפגינו נגד הממשל הצבאי נורו, נהרגו, נאנסו והוכו על ידי כוחות הממשלה. ההתקוממות הסתיימה ב-27 במאי 1980.
חלק מהמבקרים את האירוע מצביעים על כך שהדבר קרה לפני שצ'ון דו-הוואן נכנס לתפקידו באופן רשמי, ולכן טוענים כי לא הייתה זו רק מחאת סטודנטים נגדו שהתחילה את ההתקוממות; עם זאת, צ'ון דו-הואן הפך למנהיג בפועל של דרום קוריאה באותה עת מאז עלה לשלטון ב-12 בדצמבר 1979, לאחר שהוביל הפיכה צבאית מוצלחת על ממשלתה הקודמת של דרום קוריאה.
בתקופת נשיאותו של צ'ון דו-הואן הגדירו השלטונות את התקרית כמרד שהתרחש על ידי אוהדים קומוניסטים ומתפרעים. ב-1997 הוקם בית עלמין לאומי ונקבע יום זיכרון (18 במאי), יחד עם פעולות שבאו לפצות ולהחזיר כבוד לקורבנות.
רקע

פעילות של תנועות דמוקרטיות בדרום קוריאה החלה עם ההתנקשות בחייו של הנשיא פארק צ'ונג-היון ב-26 באוקטובר 1979. ההתנקשות הפסיקה את שלטון הנשיא שנמשך שמונה עשרה שנים, והותירה וואקום של כוח מרכזי, והובילה לחוסר יציבות פוליטית וחברתית. בעוד שהנשיא צ'וי קיו-חה, יורשו של הנשיא לאחר מותו של פארק, לא היה בעל כוח דומיננטי בממשלה, תפס את השלטון צ'ון דו-הואן, אלוף בצבא דרום קוריאה, באמצעות הפיכה צבאית ב 12 לדצמבר וניסה להתערב בנושאים פנימיים. אולם הצבא לא יכול היה לחשוף במפורש את שאיפותיו הפוליטיות ולא היה לו כל השפעה ברורה על המינהל האזרחי לפני התסיסה האזרחית ההמונית במאי 1980.
באותה העת התחדשו התנועות לדמוקרטיזציה בדרום קוריאה, שדוכאו בתקופת כהונתו של פארק. עם תחילתו של סמסטר חדש במרץ 1980, חזרו לאוניברסיטאות הפרופסורים והסטודנטים שגורשו עקב פעילותם הפרו-דמוקרטית, ונוסדו איגודי סטודנטים. איגודים אלה הובילו להפגנות ארציות למען רפורמות, כולל סיום המשטר הצבאי. כמו כן דרשו דמוקרטיזציה, זכויות אדם, דרישות שכר מינימום וחופש העיתונות. פעילות זו הגיעה לשיאה בהפגנת החוק האנטי-צבאי בתחנת הרכבת סיאול ב-15 במאי 1980, בה השתתפו כ-100,000 סטודנטים ואזרחים.
בתגובה, נקט צ'ון דו-הואן כמה צעדים מדכאים. ב-17 במאי הוא אילץ את הממשלה להרחיב את המשטר הצבאי על המדינה כולה. המשטר הצבאי המורחב הביא לסגירת האוניברסיטאות, אסר על פעילויות פוליטיות והקטין עוד יותר את חופש העיתונות. כדי לאכוף את החוק הצבאי, נשלחו כוחות הצבא לחלקים שונים של הארץ. באותו יום פשטו כוחות הביטחון על ועידה ארצית של מנהיגי התאחדות הסטודנטים מ-55 אוניברסיטאות, שנאספו כדי לדון במהלכים הבאים בעקבות ההפגנה מ-15 במאי. עשרים ושישה פוליטיקאים, ביניהם קים דה-ג'ונג, נעצרו גם הם באשמת ליבוי ההפגנות.
התפשטות המאבק הייתה במחוז דרום ג'אולה, בייחוד בבירה המחוזית, קוואנגג'ו, מסיבות פוליטיות וגאוגרפיות מורכבות. גורמים אלה היו עמוקים: אזור ג'אולה הוא אסם המזון של קוריאה. עם זאת, בשל המשאבים הטבעיים השופעים שלו, האזור שימש כמטרה היסטורית לשליטה על ידי כוחות מקומיים וזרים.
הדיקטטורה של פארק צ'אנג הי העניקה טובות כלכליות ופוליטיות לפרובינציית האם שלו גייאנגאנגאנג בדרום-מזרח המדינה, על חשבון אזור ג'אולה בדרום-מערב. לכן האזור הזה הפך לחממה אמיתית של התנגדות פוליטית לדיקטטורה, שהובילה לאפליה מטעם המרכז הפוליטי. לבסוף, במאי 1980, "התפוצצה" העיר קוואנגג'ו שבמחוז דרום ג'אולה בהתקוממות עממית נגד הגנרל צ'ון דו הואן, שהגיב במרחץ דמים והרג מאות אזרחים של קוואנגג'ו.
ציר זמן > 21-18 במאי

בבוקר 18 במאי התכנסו סטודנטים בשער האוניברסיטה הלאומית של צ'ונאם. בתשע וחצי בבוקר הגיעו כ־200 תלמידים. הם נעצרו על ידי 30 צנחנים. בסביבות השעה 10:00 התנגשו החיילים והסטודנטים: החיילים טענו שהסטודנטים זרקו אבנים. המחאה עברה למרכז העיר. שם התרחב הסכסוך, לכ-2,000 משתתפים בשעות אחר הצהריים. בתחילה טיפלה המשטרה במחאות במרכז העיר, אבל בשעה ארבע הגיעו שני גדודי צנחנים, מהחטיבה המוטסת השביעית, להשתלט על מרכז העיר. הגעתם סימנה שלב חדש ואלים יותר שנודע לשמצה בשל כוח הדיכוי שלו.
עדי ראייה אמרו שהחיילים הכו את המפגינים והצופים. עדויות, תצלומים ורשומות פנימיות מעידות על שימוש בכידונים. ההרוג הידוע הראשון היה אדם חרש בן 29 בשם קים גיונג-צ'ול, שנהרג ב-18 במאי בזמן שעבר ליד המקום. כאשר האזרחים זעמו על האלימות, מספר המפגינים גדל במהירות ועלה על 10,000 עד 20 במאי.
עם התגברות הסכסוך, החל הצבא לירות על אזרחים, והרג מספר בלתי ידוע ליד תחנת קוואנגג'ו ב-20 במאי. באותו יום שרפו מפגינים זועמים את תחנת השידור המקומית, אשר דיווחה בצורה לא נכונה על המצב שהתפתח אז בקוואנגג'ו (כשהודיעה רק על נפגע אזרחי אחד). ארבעה שוטרים נהרגו במחסום משטרה ליד בניין הממשלה המחוזית, לאחר שמכונית פגעה בהם.
בליל 20 במאי הובילו מאות מוניות תהלוכה גדולה של אוטובוסים, משאיות ומכוניות לעבר משרדי המחוז כדי לתמוך במחאה. אלה "נהגי הדמוקרטיה" שהופיעו כדי לתמוך באזרחים, וכהפגנה נגד אכזריות כוחות הביטחון שהיו עדים להם מוקדם יותר באותו יום. כשהנהגים הצטרפו להפגנה, החיילים השתמשו בגז מדמיע, ומשכו אותם מכלי הרכב והכו אותם. הפעולה הזאת בתורה הובילה שנהגים נוספים הגיעו למקום, מלאי זעם לאחר שנהגי מוניות רבים הותקפו כאשר ניסו לסייע לפצועים ולקחת אותם לבית החולים. חלקם נורו לאחר שהנהגים ניסו להשתמש בכלי רכב כנשק או כאמצעי לחסימת החיילים.
האלימות הגיעה לשיאה ב-21 במאי. בסביבות השעה 13:00 ירה הצבא לעבר קהל מפגינים שנאסף מול משרד המחוז של צ'ונאם וגרם לנפגעים. בתגובה, כמה מפגינים פרצו לתחנות משטרה בערים הסמוכות ולקחו מהם כלי נשק. מאוחר יותר באותו יום פרצו קרבות דמים בין מיליציות אזרחיות לצבא בכיכר משרד המחוז. לפנות בערב, השיגו המיליציות שני מקלעים קלים והשתמשו בהם נגד הצבא, שהחל לסגת מאזור מרכז העיר.
ציר זמן > 22–25 במאי > המצור בקוואנגג'ו

בשלב זה, כל הכוחות נסוגו לשטחים פרבריים לחכות לתגבורת. הצבא חסם את כל הדרכים והתקשורת המוליכות אל העיר ומחוצה לה. אף על פי שהייתה רגיעה בלחימה בין המיליציות לצבא, נפצעו יותר ב-23 במאי כאשר החיילים ירו באוטובוס שניסה לפרוץ אל העיר ביו-דונג והרג 17 מתוך 18 הנוסעים. מאוחר יותר באותו יום ספג הצבא את הנפגעים הכבדים ביותר כאשר חיילים ירו בטעות אחד על השני בסונגם-דונג.
בינתיים, בעיר קוואנגג'ו "המשוחררת", הוקם ועד של אזרחים למען הסדר ורגיעה. הוועד האזרחי היה מורכב מעשרים אנשי דת, עורכי דין ופרופסורים. הם ניהלו משא ומתן עם הצבא ודרשו שחרור אזרחים עצורים, פיצוי לקורבנות, ואיסור על פעולות תגמול, תמורת פירוק המיליציות. במקביל הוקמה ועדה של סטודנטים באוניברסיטה, שנטלה על עצמה את הלוויות, קמפיינים ציבוריים, בקרת תנועה, נסיגת הכוחות הצבאיים וסיוע רפואי.
הסדר בעיר נשמר, אך המשא ומתן הגיע למבוי סתום, כשהצבא דחק במיליציות להתפרק מנשקן. בעיה זו גרמה לחלוקה בתוך ועדת ההסדר; כמה רצו להיכנע מיידית, בעוד שאחרים קראו להמשך ההתנגדות עד שיתמלאו דרישותיהם. לאחר ויכוחים סוערים, השתלטו אלה הקוראים להמשך ההתנגדות.
ציר זמן > 22–25 במאי > מחאות באזורים אחרים

כאשר התפשטה הידיעה על דיכוי הדמים, פרצו מחאות נוספות נגד הממשלה באזורים הסמוכים, כולל הוואסון, נאג'ו, האנם, מוקפו, יונגאם, גנגג'ין ומואן. בעוד שהמחאות הסתיימו בשלווה ברוב האזורים, בהאנאם היה קרב יריות בין מפגינים חמושים לבין חיילים. ב-24 במאי, רוב ההפגנות הללו הסתיימו במחוז מוקופו נמשכו ההפגנות עד 28 במאי.
ציר זמן > 27-26 במאי

ב־26 במאי היה הצבא מוכן לחזור לקוואנגג'ו. חברי ועדת ההסדר של האזרחים ניסו ללא הצלחה לחסום את התקדמות הצבא בשכיבה ברחובות. כאשר התפשטו הידיעות על ההתקפה הממשמשת ובאה, התכנסו מיליציות אזרחיות במשרדי המחוז, והתכוננו לקרב אחרון. ב-27 במאי בשעה 4:00 בבוקר, כוחות מחמש אוגדות עברו לאזור מרכז העיר והביסו את המיליציות האזרחיות בתוך 90 דקות.
נפגעים

אין מספר מוסכם של מספר הנפגעים בהתקוממות. נתונים רשמיים שפורסמו על ידי הצבא מונים 144 אזרחים, 22 חיילים וארבעה שוטרים שנהרגו. בנוסף אליהם 127 אזרחים, 109 חיילים ו־144 שוטרים פצועים. אנשים שניסו לערער על נתונים אלה הוכנסו למעצר בגין "הפצת שמועות שווא".
על פי "איגוד משפחות השכול של 18 במאי", לפחות 165 בני אדם נהרגו בין 18 ל-27 במאי. עוד 76 נעדרים ונחשבים כמתים. במהלך ההתקוממות נהרגו 23 חיילים וארבעה שוטרים, בהם 13 חיילים שנהרגו בתקרית הירי הידידותי בין חיילים בסונג-דונג. נתונים על נפגעים משטרתית עשויים להיות גבוהים יותר, בשל דיווחים על מספר שוטרים שנהרגו בידי חיילים, משום ששחררו מתפרעים שנלכדו.
ישנם שטוענים כי מספרים אלה נמוכים מדי. על פי דיווחים של מקורות עיתונאיים זרים ומבקרי ממשל צ'ון דו-הוואן, מספר ההרוגים בפועל היה בטווח של 1,000-2000.
לאחר המהומות

הממשלה גינתה את ההתקוממות כמרד שיזם קים דה-ג'ונג ואנשיו. במשפטים שנערכו להם הורשע קים ונידון למוות, אם כי עונשו הופחת מאוחר יותר בתגובה לזעם בינלאומי. בסך הכל נעצרו 1,394 איש על מעורבותם בתקרית קוואנגג'ו, ונגד 437 הוגש כתב אישום. מתוכם, 7 קיבלו עונשי מוות ועל 12 נגזרו עונשי מאסר עולם.
להתקוממות הייתה השפעה עמוקה על הפוליטיקה וההיסטוריה של דרום קוריאה. לצ'ון דו-הואן כבר הייתה בעיית פופולריות עקב השתלטותו על המדינה בהפיכה הצבאית, והוא גם אישר את העברת כוחות הצבא המיוחדים שיפעלו נגד אזרחים - פקודה שפגעה עוד יותר בלגיטימיות שלו. התקוממות האזרחים גם סללה את הדרך לתנועות מאוחרות יותר בשנות השמונים שהביאו בסופו של דבר את הדמוקרטיה לדרום קוריאה. התקוממות קוואנגג'ו הפכה לסמל למאבקם של אזרחי דרום קוריאה נגד משטר אוטוריטרי ובעד משטר דמוקרטי.
החל משנת 2000, "קרן הזיכרון למאורעות 18 במאי" מחלקת את פרס קוואנגג'ו השנתי לזכויות האדם, לאיש המגן על זכויות אדם, לזכר ההתקוממות.
הערכה מחדש

בבית הקברות של מאנגוול-דונג בקוואנגג'ו, שבו נקברו הקורבנות, קיימו ניצולי תנועת הדמוקרטיזציה ומשפחות השכולות טקס זיכרון שנתי ב-18 במאי בכל שנה מאז 1980, המכונה תנועת "מאי". הפגנות פרו-דמוקרטיות רבות בשנות השמונים ביקשו הכרה רשמית באמיתות ההתקוממות והענשת האחראים.
הערכה רשמית החלה לאחר החזרת הבחירות הישירות לנשיאות בשנת 1987. בשנת 1988, האספה הלאומית קיימה שימוע פומבי על ההתקוממות, ושינתה רשמית את שם האירוע התקוממות קוואנגג'ו". אמנם זהו שינוי שם רשמי בשנת 1987, שיכול להיות מתורגם לאנגלית כ״התקוממות העממית בקוואנגג'ו״
ב-1995, בלחץ ציבורי, העבירה האספה הלאומית את החוק המיוחד שאיפשרה להעמיד לדין את האחראים להפיכה הצבאית ב-12 בדצמבר ואת אלה שחוללו את התקוממות קוואנגג'ו למרות העובדה כי חל עליהם חוק ההתיישנות. לאחר מכן, ב-1996, הוגש כתב אישום נגד שמונה פוליטיקאים שנאשמו בבגידה ובטבח. עונשם נגזר בשנת 1997, כולל שינוי עונש המוות למאסר עולם עבור צ'ון דו-הואן. הנשיא לשעבר רוה טאי-וו, יורשו של צ'ון ומשתתף נוסף בהפיכה ב-12 בדצמבר, נידונו למאסר עולם. אבל כל הנאשמים זכו לחנינה בשם הפיוס הלאומי ב -22 בדצמבר על ידי הנשיא קים יאנג-סם, בהתבסס על עצתו של הנשיא קים דיי-יונג.
ב-1997 הוכרז יום הזיכרון הרשמי ל-18 במאי. ב-2002 נכנס לתוקפו חוק שמקובל על המשפחות השכולות, ובית הקברות מאנגוול-דונג הועלה למעמד של בית עלמין לאומי.
הערכה מחדש > חקירה ב-2017

במאי 2017 הבטיח נשיא דרום קוריאה, מון ג'יאה-אין, לפתוח בחקירה מחדש על תפקיד ממשלת דרום קוריאה בדיכוי ההתקוממות. בחודש פברואר 2018 נחשף לראשונה כי הצבא השתמש במסוקים ונשק כבד על מנת לירות על אזרחים. שר ההגנה סונג יאנג-מו התנצל. ב-7 בנובמבר 2018, פרסם שר ההגנה ג'ונג קיונג דו התנצלות על תפקידו של הצבא הדרום קוריאני בדיכוי ההתקוממות והודה כי חיילים עסקו בפעולות של אלימות מינית במהלך דיכוי המהומות.
קלמר

ערך זה עוסק בכלי לכלי כתיבה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קלמר בד עם רוכסן
קלמר הוא תיק להחזקת כלי כתיבה המשמש בעיקר תלמידים.
מקור המילה במילה היוונית καλαμαριον ‏(kalamarion), שפירושה כלי לעטים או קסת דיו. בלשון חז"ל השתמשו במילה "קלמרין"
קלמרים עשויים מגוון חומרים – עץ, מתכת, פלסטיק, בד, קרטון וכדומה – המשמשים לאחסון חפצים במגוון צבעים ובעיצובים שונים, באמצעות הדפסים, אפליקציות ורקמה.
בימינו קלמרים משמשים פעמים רבות כאמצעי שיווקי ופרסומי, כאשר מודפסות עליהם דמויות המוכרות לילדים מסרטי קולנוע ומתוכניות טלוויזיה. בחברת הילדים עשוי סוג הקלמר ועיצובו, כמו פרטי ציוד אחרים של התלמיד, להוות סמל סטטוס.
קלמר מורה

קלמר מורה הוא בדרך כלל גדול יותר מקלמר רגיל ומשמש את המורה לאחסון כלי כתיבה שונים.
הערות שוליים

↑  ראו למשל: משנה, מסכת כלים, פרק ב', משנה ז'; משנה, מסכת מקואות, פרק י', משנה א' ועוד
מבצע תפילין

חסידי חב"ד במבצע תפילין בשנותיו הראשונות
מבצע תפילין הוא המבצע הראשון מעשרת המבצעים של הרבי מלובביץ'. המבצע הוכרז ימים ספורים לפני מלחמת ששת הימים בשנת ה'תשכ"ז ובמסגרתו נתבקשו חסידי חב"ד לצאת מדי יום ולזכות יהודים במצוות תפילין, כסגולה לניצחון במלחמה.
תחילת המבצע

בשנת ה'תשכ"ז (1967), יומיים לפני תחילת מלחמת ששת הימים, הכריז הרבי מלובביץ' על המבצע הראשון "מבצע תפילין". אותה תקופה הייתה תקופת טרום המלחמה, שהורגשה באווירת ההמתנה ברחוב הישראלי. הרבי, שבאותה עת השמיע תחזיות אופטימיות לגבי תוצאות המלחמה, נשא שיחה במהלך התוועדות בשבת פרשת במדבר כ"ד באייר תשכ"ז, בהם קרא לחסידיו לצאת לרחובות ולהשפיע על יהודים אחרים להניח תפילין ובעיקר על החיילים שיצאו לקרב.
הרבי נימק את בחירתו במצוות תפילין, בכך שהיא "מצווה כללית" שלדברי חז"ל "הוקשה כנגד כל התורה". הרבי גם ציטט מקורות ביהדות הרואים במצוות תפילין סגולה לאריכות ימים ולהטלת פחד על אויבי היהודים, ונימק בכך את בקשתו להניח תפילין עם כל יהודי ובמיוחד עם חיילי צה"ל היוצאים לשדה הקרב.
בעקבות הקריאה הניחו תפילין בימי המלחמה ובימים שלאחריה, מאות אלפי אזרחים וחיילים. קריאה זו היא המקור לתופעה בה חסידי חב"ד מציעים ליהודים להניח תפילין, בדוכני רחוב, משרדים ומרכזי קניות, בישראל וברחבי העולם.
הרבי מלובביץ' הציע בקשר למבצע, לבדוק את התפילין פעם בשנה ואם אפשר בחודש אלול, ולבדוק שנכתבו על ידי סופר סת"ם ירא שמים.
לאחר מלחמת ששת הימים המשיכו החסידים לצאת להניח תפילין בעידוד הרבי. גם כיום, ממשיכים חסידי חב"ד להציע ליהודים להניח תפילין. בהוראת הרבי, על תלמידי ישיבות חב"ד לצאת למבצע תפילין רק בשעות הפנאי ולא בשעות הלימודים.
אחד הדוכנים הפעילים ביותר מאז מלחמת ששת הימים ועד היום הוא ברחבת הכותל המערבי.
היחס למבצע בציבור החרדי

רבנים ואדמו"רים פרסמו מכתבי עידוד למבצע עם תחילתו.
במשך השנים יצאו רבנים ואדמו"רים בקריאה שכל אחד ישתדל לזכות יהודים במצוה.
ומנגד עורר התנגדות מצד רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסטמאר ורבנים אחרים, שהצביעו על בעיות הלכתיות המתעוררות לדעתם בהנחת תפילין בדוכני רחוב. הרבי השיב לטענות, בהתוועדויות ובמכתבים.
התכתבות ארוכה הייתה בין הרבי לרב יצחק הוטנר. הרבי שב והדגיש שאין זה חידוש של חסידות חב"ד, אלא דין מפורש בשולחן ערוך - מצוות "הוכח תוכיח את עמיתך" הכולל בו את מצות אהבת ישראל, ואין להגיע בטענות על דברים שנעשים על פי השולחן ערוך.
מתחילת המאה העשרים הפעילות במבצע חצתה את גבולות הציבור החב"די ומגזרים נוספים מתעסקים במבצע זה.
תקריות ציבוריות בעקבות המבצע

במהלך השנים היו מפעם לפעם התנגדויות למבצע מגורמים שונים וניתנו דוחות מעיריות שונות נגד מבצעי המבצע אך ברוב המקרים בוטלו הדוחות וחסידי חב"ד המשיכו במבצע.
בתחילת 2020 פורסם כי במסגרת מתן אישור להצבת דוכני הנחת תפילין, אסרה עיריית תל אביב על הצבתם במרחק של מאה מטרים ממוסדות ציבוריים המשרתים קטינים. פרסום זה הוביל לדיון תקשורתי נרחב, ורבים בישראל ובעולם הניחו תפילין בעקבות הסערה.
בעקבות כך עיריית כפר סבא הצטרפה לעיריית תל אביב ואסרה גם היא את דוכני התפילין ומנגד קמו קבוצה של עיריות ודאגו שיהיו דוכני תפילין ברחבי העירייה. אגודת הסטודנטים הקימו דוכני תפילין ברחבי העיר תל אביב ואנשים ידועים נוספים פרסמו תמונות שלהם כשהם מעוטרים בתפילין.
בעקבות האירועים טענה מירי רגב כי ראש עיריית תל אביב, רון חולדאי, הודיע שלא יאשר הצבת דוכני תפילין ברחוב. בתגובה ענה חולדאי והסביר כי התקן העירוני אוסר על הצבת כל דוכן שהוא במרחק מאה מטרים ממוסדות חינוכיים והזמין בשידור חי את שליחי חב"ד לבוא להרצות בכל בתי הספר של תל אביב. ב-18 במאי באותה שנה הגיש רון חולדאי תביעה כנגד מירי רגב בסך חצי מיליון שקל בגין הוצאת דיבה על כך שלא מסכים להניח תפילין בשטח תל אביב. כן הודיע שיתרום את כספי התביעה לישיבת בינ"ה בתל אביב-יפו.
לקריאה נוספת

התפילין - (500 עמ') מכתבים, סגולות וברכות בזכות הנחת תפילין, סיפורים על מצווה זו, בר מצווה, תשובה ותפילין וכו', וסיפורים ותמונות על מבצע תפילין, נערך על ידי הרב זאב ריטרמן, ויצא לאור בהוצאת "תורה אור".
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ה, עמוד א'.
↑  "כל המניח תפילין מאריך ימיו" - תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף מ"ד, עמוד א'. וכן מאמר הגמרא המפרש את הפסוק "וראו כל עמי הארץ כי שם ה' נקרא עליך ויראו ממך" - "תניא, רבי אליעזר הגדול אומר: אלו תפילין שבראש". שם ל"ה ע"ב.
↑  בהם האלופים עזר ויצמן ואריאל שרון - תמונות
↑  "תהיה בקשר": הקמפיין הענק של חב"ד תל אביב יצא לדרך, באתר col
↑  נדפס בחוברת הגבלה עצמית, בהוצאת ועד חיילי בית דוד 770
↑  המבצעים, מהפכת הגאווה היהודית, סיקור קצר של תפילין, כשרות ומזוזה
↑  האדמו"ר מאוז'רוב חתם על מכתב קריאה לעידוד המבצע, (נשיאי חב"ד ובני דורם עמ' 129).
↑  בחודש מנחם אב תשס"ו חתמו על עצומה להניח תפילין
↑  קריאה של אגודת הרבנים בארצות הברית התומכת במבצע תפילין, באתר חב"ד אינפו
↑  ראו לקוטי שיחות, חלק ו, הוספות לפרשת בא, עמוד 271 ואילך.
↑  הרב שריה דבליצקי קורא לעסוק ב'מבצע תפילין', אתר לדעת
↑  מנחם קולודצקי, בהוראת הרב פינטו: "מבצע תפילין" בכל העולם, באתר אקטואליק
↑  שמעון יעיש, תופעה: התנכלויות לדוכני חב"ד, באתר ישראל היום
↑  משה ניסנבוים, ניצחון לחב"דניק: הדו"ח בוטל, דוכן התפילין ישאר, באתר ישראל היום
↑  הקרב על התפילין: "צדים את הילדים שלנו בדרך לבית הספר", באתר ynet, 12 בפברואר 2020. עיריית ת"א אוסרת הצבת דוכני תפילין ליד בתי ספר, באתר סרוגים, ‏2020-02-11
1 2  יאיר אוריאל, בזכות רון חולדאי: גל הנחות התפילין הגיע עד לקצה העולם, באתר ערוץ 20
↑  איציק אוחנה, ‏'סערת הדוכנים' בתל אביב: המונים הניחו תפילין ברחובות, באתר כיכר השבת
↑  גם באר שבע, עכו, יקנעם, צפת, עפולה ורחובות הצטרפו למבצע התפילין של בועז גולן, באתר חדשות 0404‏, 16 בפברואר 2020
↑  מבצע רון – ראשי הערים מתגייסים למען התפילין, באתר קול ברמה
↑  בועז גולן, הצל,⁦ ועוד.
↑  דנה ירקצי, דניאל דולב‏, חולדאי נגד רגב: "לא אסרתי הנחת תפילין בעיר, התנצלי או שאתבע אותך", באתר וואלה, 20 בפברואר 2020
↑  אבי כהן, סערת התפילין: חולדאי תובע את רגב, באתר ישראל היום
| תפילין |
| --- | --- | --- |
| סוגי התפילין | תפילין של רש"י • תפילין של רבנו תם • תפילין דשימושא רבא |  |
| הנחת תפילין | תפילין של ראש • תפילין של יד • ברכת לשמור חוקיו |  |
| הפרשיות | קדש לי כל בכור • והיה כי יביאך • שמע ישראל • והיה אם שמוע |  |
| חלקי התפילין | קשר של תפילין • ארבע פרשיות (תפילין) • בית התפילין • רצועות התפילין |  |
| שונות | חינוך קטן לתפילין • כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות • מבצע תפילין • חבש פאר • בדיקת תפילין |  |
מטייל ישראלי מניח תפילין בהודו עם פעילי בית חב"ד
דוכן תפילין בתל אביב.
הנחת תפילין למטיילים ישראלים למרגלות הר בנטל
פאנטה

ערך זה עוסק במשקה קל. אם התכוונתם לפוליטיקאי שכיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית, ראו .
| --- | --- |

 סוג:  משקה מוגז
 יצרן:  חברת קוקה-קולה
 מוצא:  גרמניה
 מועד הכנה ראשוני:  1940
סמלילו הקודם של המשקה, שהיה בשימוש בשנים 2010–2016
פאנטה היא מותג משקה קל מוגז המיוצר על ידי חברת קוקה-קולה.
היסטוריה

המשקה הוכן לראשונה על ידי מפעל קוקה-קולה בגרמניה בתחילת מלחמת העולם השנייה. עקב האמברגו שהוטל על גרמניה, שמנע את ייבוא תרכיז הקולה, הפסיק המפעל לחלוטין את ייצור הקולה בשנים 1942-1949.
מנהל המפעל חיפש מוצר חלופי כדי שלא לסגור את המפעל.
הפאנטה יוצרה מחומרי גלם זמינים שכללו תוצרי לוואי של מפעלי ייצור, כולל מי גבינה, סיידר, ושאריות של פירות אחרים. בתחילה כלל המשקה סכרין, בהיעדר סוכר, אולם משנת 1941 הצליח המפעל לזכות במכסות של סלק סוכר לצורך ייצור המשקה. הרכב הפאנטה השתנה בהתאם לשאריות הפרי שהיו זמינים במהלך הייצור.
השם "פאנטה" נוצר כקיצור המילה "פנטזיה".
אחרי מלחמת העולם השנייה יבאה חברת קוקה-קולה את המשקה לארצות הברית, שם הוא זכה להצלחה.
בשנות ה-50, יצר המעצב הצרפתי ריימונד לוי, את בקבוק הטבעת הידוע מזכוכית עם טבעות אופקיות לאחיזה קלה יותר. על מנת להגן על מרכיבי הפאנטה מאור, החליטו להשתמש בזכוכית חומה.
כיום יש מעל 70 סוגים שונים של פאנטה, הפופולרי בהם בטעם תפוזים, המופץ ביותר מ-180 מדינות שונות. בישראל פאנטה נמכרת בטעמי תפוז, תפוז דיאטטי, אקזוטי (מבוסס על מספר פירות טרופים), תות, ענבים ולימונדה. בעבר נמכרו גם טעמי שוקטה (מבוסס על מיץ אוסטרי מפרי עץ הסמבוק Holundersaft), אשכולית ומלון. כמו כן, יצאו שני טעמים נוספים (מיקסים) בישראל: אורנג'-מנגו, אננס-אשכוליות, טעמים אחרים כוללים תות, דובדבן, בננה, אננס, טרופי וכו'.