stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב אל-מנצורה (1250)
תיאור הקרב > קרב ראשון > הקרב בתוך מנצורה

שיכור מהצלחה ורדוף על ידי הרצון להנציח את שמו בדפי ההיסטוריה המשיך רוברט מארטואה במרדף אחר שרידי הצבא המצרי אל תוך העיר אל-מנצורה. מפקד גדוד הטמפלרים ניסה לעצור את הדהרה אל תוך העיר אך ללא הצלחה.
על פי מקורות ההיסטוריון האנגלי מתיה פאריס, לאחר ההתקפה על המחנה המצרי וההרג שנעשה ביושביו התלקח ויכוח בין רוזן ארטואה לבין ויליאם מסונאק - מפקד הטמפלרים במהלכו התלהטו הרוחות. מפקד הטמפלרים טען כי עליהם להישאר במחנה ולשמור על כלי הארטילריה שנתפסו בעוד הרוזן מארטואה טען כי עליהם להתקיף את העיר. במהלך הוויכוח טענו הצרפתים כי אבירי המסדרים הצבאיים הם פחדנים המוזמנים להישאר מאחור. מפקד מסדר הטמפלרים ענה כי הוא ואנשיו אינם מפחדים וכי הם יצטרפו אל האבירים הצרפתיים למרות הידיעה כי איש מהם לא יחזור. הצבא המצרי איבד את יכולתו להתנגד ופתח במנוסה וברח אל תוך העיר. ובעקבותיו רוברט מארטואה, ועימו הטמפלרים וגדוד אנגלי בפיקוד ויליאם, הרוזן מסולסברי.
בתוך העיר גופה תפס גדוד ממלוכים אלבחריה אלצאלחיה, בפיקוד ביברס, אז ידוע בשם אל-בונדקדארי, עמדות בתוך הסמטאות הצרות ותוקף את הכוח הצלבני. על פי ההיסטוריון המוסלמי קאסם המצוטט במאמר בוויקיפדיה האנגלית מונה ביברס להגן על אל-מנצורה ועל פי פקודתו נפתחו שערי העיר על מנת לפתות את הצלבנים אל תוך המלכודת.
הפרשים הצלבנים נלכדו באש צולבת של חיצים ואבנים שנורו מהבתים, התקשו לתמרן בסמטאות הצרות של העיר ונהרגו. מעטים הצליחו להיחלץ מהמלכודת. בין ההרוגים היה גם רוברט מארטואה שניסה להילחם מתוך מחסה של אחד מהבתים בעיר, ועוד כשלוש מאות אבירים צרפתים. גדוד הטמפלרים נמחק אף הוא, ומתוך מאתיים ותשעים פרשים רק חמישה ניצלו, מתוכם מנהיג המסדר אשר איבד את עינו. האבירים האנגלים ומפקדם הרוזן מסולסברי נהרגו. אי אלו מהצלבנים אשר הצליחו לברוח מהעיר טבעו בנהר.
על פי ההיסטוריון מתיה פאריס מהקרב שרדו שני אבירים טמפלרים, אביר הוספיטלרי אחד וחייל "עלוב" נוסף.
לאחר הקרב, לאחר תום מסע הצלב, בעוד הוא חונה בארץ הקודש הקדיש המלך לואי התשיעי תפילות וטקסי זיכרון לאחיו רובר שנהרג בקרב בתוך אל מנצורה בהם הוא העלה על נס את גבורתו ואומץ ליבו. עם זאת, חלקו בקרב ובתבוסה שנגרמה בעקבות פזיזותו מנעו משמו מלהיות מוזכר בסיפורי גבורה, עממים ומיתוסים - להם זכה הלוחם האנגלי הרוזן מסולסברי שסיפורים רומנטיים - מיתיים נקשרו סביב נסיבות מותו.
חלקו של רוברט מארטואה הוצג בכרוניקה הצרפתית של התקופה כהקרבה עילאית המסמלת את התפקיד של האומה הצרפתית כשבט יהודה החדש - המוביל באמונה ודוגמה להתנהגות נוצרית, אומה הרואה עצמה כנציגי ההשגחה האלוהית.
תיאור הקרב > מותו של הרוזן מסולסברי

ויליאם השני לונגספיי (Sir William II Longespée) הרוזן מסולסברי (Earl of Salisbury) נכנס אל תוך העיר מנצורה בעקבות הצבא הצרפתי ובה מצא את מותו בקרב. לאחר מותו הוא הפך לגיבור לאומי. אימו, אלה לונגספיי - אם מנזר באנגליה ראתה חיזיון ביום לאחר מותו של בנה במנצורה ובו עולה ויליאם לונגספיי, לבוש בשריון אבירים מלא, אל עבר השמיים. משהגיעו אליה הידיעות על מותו היא קיבלה את החדשות הקשות בשמחה שהדהימה את כל הסובבים אותה. בשנת 1252 הועברו עצמותיו לעכו לידי לואי התשיעי על ידי הסולטאן הממלוכי של מצרים - כעצמות של קדוש נוצרי.
תיאור הקרב > מותו של הרוזן מסולסברי > הקרב מחוץ למנצורה

הגדוד הממלוכי, משסיים את הקרב בתוך העיר יצא אל מחוץ לחומות על מנת להדוף את התקפת הגדודים שבפיקוד המלך לואי שסיימו את חציית הנהר והחלו בצעידה במבנה קרבי אל כוון המחנה המצרי מחוץ לחומות העיר. ההתקפה הממלוכית דחפה את הצבא הצרפתי אל הנהר. בקרב האכזרי שהתפתח התרכזו הצרפתים סביב דמותו של המלך אותו מתאר ז'ואנוויל:
”מעולם לא ראתי את המלך כה נפלא, משכמו ומעלה מעל כל מי שמסביבו על ראשו קסדה מקושטת וחרב גרמנית בידו”
הקרב נמשך לאורך כל היום ואופיין בלחימה עיקשת ונואשת לאורך כל קו החזית. הטקטיקה שנקט הצבא הצלבני בראשות המלך התמקדה בתנועה לאורך גדת הנהר על מנת להגיע לנקודה הנמצאת מול המחנה הצלבני - מתוך תקווה כי כך יוכלו תגבורות לזרום מעבר לנהר ולאפשר הכרעה בקרב. כך נשבר הקרב לסדרת עימותים במהלכם הצבא צרפתי הולך ונחלש והקשתים הממלוכים קוצרים בו מרחוק. ז'ואנוייל מציין בסיפרו כי הוא נפגע מחמשה חיצים וסוסו מחמשה עשר. עוצמת ההתקפה הממלוכית וטווחי המגע המשתנים מנעו מהפרשים הכבדים הצלבנים להשתמש בטקטיקת ההסתערות החביבה עליהם ועיקר הלחימה נשא אופי של לחימה פנים אל פנים או כפי שז'ואנוייל מתאר "אלה כנגד חרב". ומוסיף ומשתפך בסנטימנטליות "היה זה קרב אצילים אמיתי ואיש לא השתמש בקשת או רובה קשת". כלי נשק אלו נחשבו על ידי האבירים הצרפתיים כראויים להמון העם הפשוט אך לא לשימוש בקרב מכובד.
בסוף היום הצבא הנוצרי לא נשבר תחת משקל ההתקפה הממלוכית. הדוכס מבורגונדי הצליח לחצות את הנהר על גבי גשר של קורות צפות (ככל הנראה מחלקי עץ של הבליסטראות המצריות) הקשתים במחנה הנוצרי הצליחו להתאחד עם צבא המלך ולהדוף את הצבא המצרי שנסוג אל תוך חומות העיר אל מנצורה. הצבא הצרפתי והמלך לואי התשיעי בראשו חנו למשך הלילה במחנה המצרי הכבוש - כמנצחים.
למרות הרגשת הניצחון לא הצליחו הצלבנים להשתלט על העיר מנצורה עצמה, ולא הצליחו לכתר או להשמיד את הצבא המצרי. עמדתם והמחנה בו חנו היו נחותים מבחינה טקטית וחשפו את הצבא הצלבני לסכנת ניתוק וכיתור. עובדה זו היא שהביאה בהמשך - משהצליחו המצרים לאסוף כוחות - להפיכת הקערה על פיה.
קרב שני

ב-11 בפברואר פתח הצבא המצרי במתקפת נגד נמרצת. פרשים מצרים חמושים בקשתות התקיפו גל אחר גל את המחנה הצלבני בעוד ארטילריה מצרית יורה אש יוונית על שטח המחנה עצמו. עוצמת ההתקפה הדהימה את הצלבנים ששריונם דמה לגבות קיפודים מרוב החיצים מצריים בעוד סוסיהם מתים תחתם. כך הפך חיל הפרשים הצלבני לחיל רגלים מאונס ועוצמת התקפת המחץ הצלבנית נעלמה. עם שוך ההתקפה דנו הצלבנים על המשך המסע והוחלט כי הצבא יישאר במחנה במנצורה.
במשך חודשיים חנה הצבא הצלבני במנצורה, מבלי נכונות לסגת ולוותר על ההישגים המפוקפקים שנרכשו בקורבנות רבים ביום הקרב 8 בפברואר - יום ה"ניצחון" במנצורה בעוד כוחותיו הולכים וכלים, האספקה אוזלת ומגפות פושטות במחנה כתוצאה מחשיפה לגופות הרקובות והמים המזוהמים.
סוף דבר

הקרב באל-מנצורה הסתיים במצב בו הצלבנים עומדים במחנה קשה להגנה. במצב עדין מבחינת קווי אספקה. כאשר כוחם הצבאי הולך ואוזל מול צבא מצרי ההולך ומתחזק.
כשלושה שבועות לאחר קרב אל-מנצורה, ב-28 בפברואר, תפס את הפיקוד על הצבא יורש כס הסולטנות אלמלך אלמועטם תוראן שאה ופעולתו הראשונה הייתה ניתוק הצלבנים באל-מנצורה מבסיסם בדמיאט על ידי צי מצרי ששט במורד הנילוס.
אקורד הסיום לקרב אל-מנצורה החל בתבוסה המוחלטת של הצבא הצלבני בקרב פארסכור וסופו בכניעתו ונפילתו בשבי של לואי התשיעי.
במצרים, יצר העימות הצבאי בשילוב עם חילופי השלטון גלי הדף שזעזעו את הח'ליפות של השושלת האיובית. זמן קצר לאחר קריסתו של מסע הצלב השביעי נרצח הסולטאן ולשלטון עלו - בסיכומו של דבר - הממלוכים והחלו תקופה שנמשכה כ-250 שנה של שלטון ממלוכי במצרים.
לקריאה נוספת

יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; פראוור זכה על ספרו בפרס ישראל ועבור תרגומו לצרפתית זכה בפרס האקדמיה הצרפתית למדעים.
הערות שוליים

↑  יהושע פראוור. תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל כרך ב', מוסד ביאליק תשכ"ג עמוד 314
↑  יהושע פראוור. תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל כרך ב', מוסד ביאליק תשכ"ג עמוד 316
↑  http://etext.lib.virginia.edu/toc/modeng/public/WedLord.html כרך ב' פרק 9 פסקה 97
↑  http://etext.lib.virginia.edu/toc/modeng/public/WedLord.html כרך ב' פרק 9 פסקה 101
↑  Malcolm Barber. The new knighthood: a history of the Order of the Temple. Cambridge University Press 1994 ISBN 0521420415, 9780521420419 p148
↑  יהושע פראוור. תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל כרך ב', מוסד ביאליק תשכ"ג עמוד 318
↑  על פי ז'ואנוויל מפקד הטמפלרים ביקש מד'ארטואה לעצור על מנת לאפשר לטמפלרים להוביל את ההתקפה אך האביר הסגן של ד'ארטואה היה "אביר טוב" אבל אמחר והיה חירש לא שמע את הטמפלרים http://etext.lib.virginia.edu/toc/modeng/public/WedLord.html חלק שני פרק 10 פסקה 103
↑  Matthew Paris, " Chron. Majorca;.," Vol. V, pp. 150-3
↑  Malcolm Barber. The new knighthood: a history of the Order of the Temple. Cambridge University Press 1994 ISBN 0521420415, 9780521420419 p150
↑  נושא את שמו של האציל המצרי ששחרר אותו מעבדות ופירוש שמו - האוחז בקשת
↑  http://etext.lib.virginia.edu/toc/modeng/public/WedLord.html חלק שני פרק, פסקה 104
↑  http://crusades.boisestate.edu/7th/08.shtml מאמר על מסעי הצלב מאת סקיפ נוקס
↑  Matthew Paris, LOUIS IX`S CRUSADE. Vol. 5
↑  Tyerman, Christopher (2006). God's War: A New History of the Crusades. Cambridge: Belknap Press of Harvard University Press עמוד 794
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548463405171  LCCN: sh85080636
ריטה קארין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1919 וילנה, ליטא 
 פטירה:  10 בספטמבר 1993 (בגיל 73) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  פולין, ארצות הברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריטה קארין (נולדה בשם ריטה קרפינוביץ', Rita Karpinowicz‏; 24 באוקטובר 1919 – 10 בספטמבר 1993) הייתה שחקנית אמריקאית ילידת פולין הידועה בעיקר בזכות תפקידה כאמו של ג'קי מייסון בסדרת הטלוויזיה "מרק עוף" משנת 1989. היא הופיעה גם כבעלת הבית של מריל סטריפ בברוקלין, המופיעה בתחילת הסרט "בחירתה של סופי". ניתן לשמוע את קולה שרה שירי ילדים מהמחנות במוזיאון השואה בוושינגטון.
ביוגרפיה

קארין נולדה למשה קרפינוביץ' ורחל לויתן בווילנה שבפולין (היום בליטא). ריטה ובעלה, נורברט הורוביץ (Horowitz), בוגר התיאטרון היהודי הממלכתי של מוסקבה, יצרו תיאטרון יידיש שהופיע בפני ניצולי השואה ברחבי אירופה. בני הזוג היגרו ב-1948 לארצות הברית, שם שיחקה קארין בתיאטרון היידיש בניו יורק. היא ושחקנים נוספים קראו את יצירותיו של שלום עליכם בביתה של בל קאופמן, נכדתו של שלום עליכם, מדי שנה ביום השנה למותו של הסופר.
קארין הותירה אחריה את בנה ד"ר מיכאל הורוביץ, בתה רושל אקסלרוד וחמישה נכדים.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1971 | The Gang That Couldn't Shoot Straight | גברת גולדפרב |  |
| 1972 | Up the Sandbox | גברת גרוסברד | ללא קרדיט |
| 1978 | מטילדה | צופה |  |
| 1978 | The Big Fix | דודה סוניה |  |
| 1982 | בחירתה של סופי | יטה |  |
| 1989 | שונאים, סיפור אהבה | גברת שרייר |  |
| 1991 | He Said, She Said | גברת ספפק |  |
| 1991 | Age Isn't Everything |  |  |
| 1993 | The Pickle | סבתא |  |
| 1994 | Full Cycle | גראם | (תפקיד אחרון בסרט) |
הערות שוליים

↑  Profile, emory.edu; accessed February 12, 2016.
↑  Obituary, nytimes.com; accessed February 10, 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14192350m (data)  GND: 1061650014  ICCU: DDSV366514  ISNI: 0000 0000 0137 710X  VIAF: 71603129   WorldCat (עם VIAF): 71603129
ריאד שראחילי

ריאד מוחמד שראחילי (בערבית: رياض محمد شراحيلي בתעתיק: ריאצ' מחמד שראחילי; נולד ב-28 באפריל 1993 בריאד שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אבהא מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

שראחילי גדל במחלקת הנוער של א-נסר.
ב-5 ביולי 2015 חתם שראחילי על חוזה לשלוש עונות באל-פתח מליגת העל הסעודית. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על אל-ח'ליג' במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2015/2016. בסך הכל ערך 40 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-10 ביולי 2018 חתם בא-טאא'י מליגת המשנה הסעודית. הוא ערך 18 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-3 במרץ 2019 חתם באל-פייסלי מליגת העל הסעודית.
ב-12 ביולי 2019 חתם שראחילי באל-עדאלה מליגת העל הסעודית. ב-29 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על דמכ במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2019/2020. ב-10 באוגוסט 2020 הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 1–2 על אל-חזם במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל ערך 16 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-9 בספטמבר 2020 חתם שראחילי על חוזה לשתי עונות באבהא מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-23 בספטמבר 2022 ערך שראחילי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אקוודור במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  الفتح يدعم صفوفه بلاعب خط وسط النصر באתר Arabs Today, ‏ 5 ביולי 2015 (בערבית)
↑  الطائي يوقع مع لاعب الفتح رياض شراحيلي באתר Sport KSA, ‏ 10 ביולי 2018 (בערבית)
↑  الفيصلي يعزز صفوفه برياض شراحيلي באתר אל-ערביה, 3 במרץ 2019 (בערבית)
↑  العدالة يضم رسمياً رياض شراحيلي באתר Al Riyadh, ‏ 12 ביולי 2019 (בערבית)
↑  أبها يضم رياض شراحيلي حتى 2022 באתר Al Mowaten, ‏ 9 בספטמבר 2020 (בערבית)
↑  قائمة الأخضر في كأس العالم FIFA قطر בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ערב הסעודית, 11 בנובמבר 2022 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר |  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר | ערב הסעודית |
רחמנא אידכר לן

רחמנא אידכר לן, היא תפילה בארמית הנאמרת על ידי שליח ציבור, והקהל עונים אחריו "בדיל ויעבור", שפירושה שיזכור לנו הקב"ה את זכויות אבותינו, בגלל הפסוק "ויעבור ד' על פניו ויקרא", המרמז על שלוש עשרה מידות הרחמים שהבטיח הקב"ה שבכל עת שאומרים אותם בציבור, הקב"ה מושיעם.
זמני אמירתה

בחלק מקהילות האשכנזים אומרים אותה בתפילת יום כיפור קטן, ובני עדות המזרח והתימנים אומרים אותה בימים נוראים, בתוספת בתים נוספים.
תוכן הפיוט

בפיוט מבקשים מאלוהים, כי יזכור את זכותיהם של אבות האומה והצדיקים, בזכות אמריתנו את י"ג מידות של רחמים:
| בתי הסליחה | תרגום לעברית |
| --- | --- |
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן קְיָמֵהּ דְּאַבְרָהָם רְחִימָאבְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את בריתו עם אברהם אהובו בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן קְיָמֵהּ דְּיִצְחָק עקֵידָא בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את בריתו עם יצחק הנעקד בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן קְיָמֵהּ דְּיַעֲקֹב שְׁלַימָא בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את בריתו עם יעקב השלם בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן זְכוּתֵהּ דְיוֹסֵף צַדִּיקָא בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את זכותו של יוסף הצדיק  בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן קְיָמֵהּ דְּמֹשֶׁה נְבִיָא בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את בריתו עם משה הנביא בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן קְיָמֵהּ דְּאֵהֲרֹן כַּהֲנָא בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את בריתו עם אהרן הכהן  בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן קַנָּאוּתֵהּ דְּפִינְחָס קֵנָּאָה בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את קנאתו של פינחס הקנאי בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן קְיָמֵהּ דְּדָוִד מְשִׁיחָא בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את בריתו עם דוד המשיח בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא אִידכַּר לָן צְלוֹתֵהּ דִּשְׁלֹמֹה מַלְכָּא בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים יזכור לנו את תפילתו של שלמה המלך בזכות "וַיַעֲבוֹר"
רַחֲמָנָא תּוּב מֵרֻגזָךְ, וְלָא נֶהְדַּר רֵיקָם מִן קֳדָמָךְ בְּדִיל וַיַעֲבוֹר: אלוהים שוב מרגזך, ולא נשוב ריקם מפניך בזכות "וַיַעֲבוֹר"
ארמית

בספר בית יוסף כתוב שסליחה זו נאמרת בלשון ארמית, כיוון שזו שפה שאין המלאכים מבינים, ולכן מבקשים שהקב"ה יזכור לנו את זכותו של אברהם אפילו שביקש "במה אדע", וזכותו של יצחק אפילו שכבר הצילו בעבור זה הקב"ה מעקידתו, וזכותו של יעקב אף על פי שכבר הביאו הקב"ה שלם אל אביו, וזכותו של דוד המלך למרות המעשה של בת שבע, וכיון שכל אלו היו מוכרחים להיכתב בלשון ארמית, כתבו את כולם בלשון ארמית.
בימים נוראים

התוספת שנאמרת בקהילות התימנים בימים נוראים היא:
| --- | --- |
 רַחֲמָנָא אָרֵים יְמִינָךְ וְאַצְמַח פֻּרְקָנָךְ:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא בְּכִסּוּפֵי אַפִּין אָתֵינָא לְמִקְרֵי קַמָּךְ רַחֵם עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא גַּלֵּי גְבֻרְתָּךְ וּפְרֻק לָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא דִּינָן אַפֵּיק לִנְהוֹרָא:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא דִּינָא דְחַיֵּי טָבֵי גְּזֹר עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא הַדְרָךְ שַׁוִּי עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא וְלָא תִּתְפְּרַע כְּעוֹבָדָנָא בִּישִׁין מִנָּן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא זִיוָךְ אַשְׁרֵי עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא חֲשׁוֹב עֲלָן טַבְוָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא טַבְוָן סַגִּיאָן אַיְיתֵי עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא יִתְגַּלְגְּלוּן רַחֲמָךְ עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא חַתְּמִינָּן בְּסִפְרָא דְחַיֵּי:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא חַתְּמִינָּן בְּסִפְרָא דְרַחֲמֵי:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא חַתְּמִינָּן בְּסִפְרָא דְצַדִּיקֵי וַחֲסִידֵי:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר::  רַחֲמָנָא חַתְּמִינָּן בְּסִפְרָא דִישָׁרֵי וּתְמִימֵי:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא חַתְּמִינָּן בְּסִפְרָא דְפַרְנָסָתָא טַבְתָּא וּמְזוֹנֵי טָבֵי:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא כְּבשׁ חֶמְתָּא וְרֻגְזָא מִנָּן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא לָא תַעְבֵּיד גְּמִירָא לָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא מְחל וּשְׁבֹק לְחוֹבִין וְלַעֲוָיָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא נְהוֹר טוּבָךְ אַנְהַר עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא סְעִיד וּסְמִיךְ הֱוֵי לָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא עֲבֵיד עִמָּנָא אָתָא לְטַב:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא פְּתַח שְׁמַיָּא לִצְלוֹתִין:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא צְלוֹתָנָא קַבֵּל בְּרַעֲוָא:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא קַבֵּל צְלוֹתִין וּבָעוּתִין בְּעִדָּן עַקְתִּין:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא רַחֵם עַל נִשְׁמָתִין:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:  רַחֲמָנָא שַׁתָּא טַבְתָּא אַיְיתֵי עֲלָן:	בְּדִיל וַיַּעֲבֹר:
הערות שוליים

↑  יש הגורסים גם כאן קְיָמֵהּ במקום קַנָּאוּתֵהּ
↑  יש שאינם גורסים כאן בדיל ויעבור"
ריסון (פיזיקה)

מערכת מסה-קפיץ מרוסנת
ריסוּן הוא הגורם למערכת לעבור ממצב מעבר למצב יציב. לכן הריסון קובע את משך תהליך המעבר. במערכת פיזיקלית בה מתרחשת תנודה, הריסון גורם להתיצבות משרעת התנודה לאורך זמן, ובכלל זה חוסר תנודות, הנחשב לתנודה עם משרעת בעוצמה אפס, ואף של תנודה במשרעת מחזורית. במקרים בהם תהליך המעבר אינו מורגש, אפשר לומר שהריסון מתקים בתנאים רחבים, והוא אינסופי בעוצמתו. במקרים אלו נהוג לא לדון בכלל בתהליך המעבר.
הגדרת הריסון

בפיזיקה ובהנדסה, ריסון מוגדר מתמטית ככוח המתכונתי בגודלו למהירותו של עצם, והפוך בכיוונו לתנועתו. לדוגמה, בריסון מכני פשוט, הכוח, F, כתלות במהירות, v, יהיה:
כאשר c הוא מקדם הריסון.
קשר זה אנלוגי לחוק אוהם, המקשר בין המתח, הזרם וההתנגדות. כוח זה הוא למעשה חיכוך, הנובע מגרר.
במיתרים בכלים מוזיקליים, לריסון יש תפקיד בדעיכת הצליל ובהפסקת התנודה. בכלי מיתר, הריסון הוא תת-קריטי (ראו בהמשך). ניתן למדל את מערכות המיתר כרצף של אלמנטי מסה אינפיניטסימליים, אשר בכל אחד מהם חל ריסון.
מערכת מסה-קפיץ מרוסנת

נדון במערכת מסה-קפיץ בעלת מסה m, קבוע קפיץ k, וגורם ריסון בעל מקדם c. כאשר המסה מוסטת במרחק x מנקודת שיווי המשקל שלה, נובע כוח אלסטי מהקפיץ בגודל:
הכוח אשר משרה המרסן על המסה הוא:
על ידי שימוש בחוק השני של ניוטון, נוכל לקבל משוואה דיפרנציאלית על המיקום כתלות בזמן:
\Sigma F=m{\ddot {x}}
 m{\frac {d^{2}x}{dt^{2}}}=-kx-c{\frac {dx}{dt}}
 {\frac {d^{2}x}{dt^{2}}}+{\frac {c}{m}}{\frac {dx}{dt}}+{\frac {k}{m}}x=0
שאנדור אדלר (רופא)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1897 רובע II בודשפט, הונגריה 
 פטירה:  28 באפריל 1950 (בגיל 52) בודפשט מחוז XIII, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת ארז'בט 
 תפקידים:  רופא, כירורג 
 
שאנדור אדלר (בהונגרית: Adler Sándor; בודפשט, 24 באוקטובר 1897 – בודפשט, 28 באפריל 1950) היה דוקטור לרפואה כירורג יהודי-הונגרי ידוע ופורץ דרך, בנו של הרב הראשי אילש (אליהו) אדלר.
קורות חיים

שאנדור אדלר נולד במשפחה יהודית כבנם של הרב אילש (אליהו) אדלר (1868–1924) ושל ינקה (חני) קרמר. הוא למד באוניברסיטת ארז'בט למדעים בעיר פץ', שם קיבל את התואר שלו ברפואה ב-1921. מ-1921 עד 1924 עבד כמנתח בבית החולים סנט רוקוש. בין השנים 1924–1932 היה המנתח של בית החולים סנט מרגיט, משנת 1932 היה המנתח הראשי של מרפאות החוץ של בית החולים היהודי ברחוב סבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט. הוא הצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה ואחרי מלחמת העולם השנייה משנת 1945 היה ראש ומנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים. בתחילה עסק בטיפול כירורגי בכיבים ברגליים ובדליות, ולאחר מכן התמקדו פעולותיו והתעניינותו בכריתת סימפטקטומיה (כריתת סימפטקטומיה היא הליך בלתי הפיך שבמהלכו מוסר לפחות גנגליון סימפתי אחד) ובואגוטומיה (ואגוטומיה היא הליך כירורגי הכולל הסרת חלק מעצב הוואגוס). מאוחר יותר זכה להישגים יוצאי דופן בתחום הפתרונות הניתוחיים ובניסויים ובניתוחים מעשיים בכירורגיה אורולוגית. הוא היה אחד ממייסדי הנפרולוגיה בהונגריה, הישגיו בתחום ניתוחי הכליה הם משמעותיים גם ברמה בינלאומית.
אשתו הייתה מרגיט קלנר (1905–1998), בתם של אדולף קלנר ושל פרנציסקה רוזנברג. הם שנישאו ב-21 במרץ 1930 בבודפשט. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
מחקריו ופרסומיו העיקריים

על מורסות סביב הכליות (סקירה אורולוגית, 1930, מס' 3-4); (Urológiai Szemle, 1930, 3-4. szám)
Polyposis intestini (רפואה-Gyógyászat, 1931)
ניקוז לאחר Cholecycstectonia (רפואה, 1931)
Neues Verfahren zur Verhinderung der Rezidive bei Bruchoperationen (Zentral­blatt für Chirurgie, 1931)
Eine seltene Fraktur der ersten Rippe durch Muskelzug (Zentralblatt für Chrirurgie, 1932)
Über ein Verfahren zur Verhütung der Bauchwandeiterung (Zentralblatt für Chrirurgie, 1932)
A gonorrheás ízületi gyulladás saját vizelettel (Gyógyászat-רפואה, 1933)
Heilbarkeit des durch Leberruptur entstandenen schweren Nierenleidens in Tierexperimenten (Zentralblatt für Chirugie, 1937, no. 3.
טיפול בשבץ גפיים עם כימוסימפתוקטומיה (רפואה, 1934)
Die Heilbarkeit des durch Leberruptur entstandenen schweren Nierenleidens in Tierexperimenten (Zentralblatt für Chrirugie, 1937)
Über einen Fall von seiten grosser Gynäkomastie. Plastische Operation. (Zentralblatt für Chrirurgie, 1937)
טיפול רדיקלי בדליות ובסימפטומים הנלווים אליהן בניתוח משולב במרפאה (רפואה, 1938).
לקריאה נוספת

פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I - XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944.
Magyar életrajzi lexikon II. (L – Z). (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969)
נקודת שם
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári születési akv. 1159/1897. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 507/1950. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 426/1930. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7943 5189  VIAF: 121449463   WorldCat (עם VIAF): 121449463
שאנדור אנטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בנובמבר 1882 אוראדיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 נרצח:  1944 (בגיל 61 בערך) 
 מדינה:  רומניה 
 שפות היצירה:  רומנית 
 
שאנדור אנטל, (במקור אדלר; בהונגרית: Antal Sándor;‏ 28 בנובמבר 1882, אוראדיה – 1944, מחנה ריכוז לא ידוע בגרמניה) היה עיתונאי, עורך עיתון, משורר, מתרגם, פסל, צורף מטבעות יהודי-הונגרי שנרצח בשואה.
קורות חיים

הוא למד משפטים ופילוסופיה בבודפשט בין השנים 1902–1903, ואחר כך פיסול. משנת 1904 היה עורך היומון "יומן נאג'ווארד" (Nagyváradi Napló), ומשנת 1908 עד 1913 התגורר בגרמניה ובסקנדינביה. באמצעות הכשרתו כפסל, התקבל לסטודיו של אריקסון, שם יצר יותר ממאה לוחיות ופרסם את כתביו בעיתונים השוודים. משנת 1913 שוב התגורר באוראדיה, וכאחד מהתעמלנים העיקריים של הספרות המודרנית הפך לחבר של המשורר אנדרה אדי. אנטל ערך את הכרך הראשון של האנתולוגיה הספרותית (כתב עת) "המחר" (A Holnap) וכתב לה הקדמה.
ביולי 1914, במקום שכונה "מרתף הקרח" באוראדיה, ניהל אנטל דו-קרב עם קארוי ר. רונאי, סגן העורך של העיתון סבדשאג (Szabadság-החרות), תחילה באקדחים ולאחר מכן בחרבות. שאנדור אנטל היה אז העורך האחראי של יומן נאג'ווארד, וינה זולטאן ובלה אוטווש, היו עובדי העיתון. רונאי לחם תחילה בדו-קרב אקדח עם שאנדור אנטל. הדו-קרב הסתיים ללא פציעה. בדו-קרב לאחר מכן רונאי פצע את ינה זולטאן בזרועו בדו-קרב בחרב, ובסוף בדו-קרב אקדחים בשתי יריות עם בלה אטווש ממרחק 25 צעדים אף צד לא נפגע. לאחר מכן בדו-קרב בחרבות הוא פתע את אטווש בפניו שנזקק לטיפול רפואי בבית חולים. הסיבה לדו-קרב הייתה ויכוח.
בשנת 1917 היה אנטל עורך "השבוע של וואראד", ובשנת 1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הפך לעובד "העיתון האדום". לאחר נפילת הרפובליקה ברח לצ'כוסלובקיה, שם התגורר בברטיסלבה והשתתף בחיי התרבות ההונגרית. בשנת 1921 מונה לעורך העיתון "המיעוטים הלאומיים" (Nemzeti Kisebbségek), ומשנת 1923 עד 1938 היה העורך הראשי של "עיתון העם" (Népújság) ברטיסלבה. בשנת 1942, הופיע עליו מאמר בעיתון מקומי בשפה הגרמנית ובעקבות זה נאסר על ידי הגרמנים יחד עם משפחתו. על פי כמה דיווחים, הוא מת במחנה ריכוז בגרמניה, על פי גורמים אחרים, הוא נהרג בעת שחצה את הגבול.
בשל ידיעתו את השפה השוודית, תרגם אנטל להונגרית הרבה יצירות משוודית, למשל את הרומנים של סלמה לגרלף ומספר יצירות מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג. כתבותיו העיתונאיות הופיעו לפני מלחמת העולם השנייה גם בעיתוני בודפשט (נפסבה, סוציאליזם, וילאג). הוא עסק בעיקר בספרות סוציאליסטית. בשיריו השתמש בצורות השירה ההונגרית של המאה ה-16 והמאה ה-17.
עבודותיו העיקריות

פסיפס. סיפורים קצרים, אוראדיה, 1904.
אלה שחיים היום. שירים, אוראדיה, 1905.
בפמליתו של נסיך טרונדהיים. רומן, אוראדיה, 1913.
סיפורו של ירנו. רומן, 1913.
המאסטר. מחזה, בודפשט, 1914.
החייל בעל העיניים הפלא. סיפורים קצרים, אוראדיה, 1917
עתידה של יהדות הונגריה. תגובה לפטר אגושטון (אנ'), מרצה למשפטים; אוראדיה, 1917 מקוון
שירה גאראבונציאנית. שירים, ברטיסלבה, 1924
אדי ווואראד; הזמנת עיתונות, הערות אנדור צ'אבה; האגודה הספרותית של מדאץ', 2004