stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלנג'ין
קבוצות הגילים של הקלנג'ין - איפינדה (Ipinda)

המערכת החברתית חילקה את זכרי אנשי הקלנג'ין לילדים, לוחמים וזקנים, בעוד שהנשים התחלקו לילדות ולנשים נשואות. השלב הראשון מתחיל בלידה ונמשך עד לטקס הקבלה. כל הבנים שנימולו באותו הזמן משתייכים לאותה קבוצת גיל - איבינדה. לקבוצות גילים אלה היה חלק מרכזי בחברת הקלנג'ין המסורתית כיוון שהן שימשו לתיעוד הזמן. כאשר הילדים של איבינדה מסוימת מגיעים לבגרות, הם מקבלים משימות הגנה על השטחים השבטיים והחברה.
במקביל לחלוקה הגברית לקבוצות האיבינדה, קיימת חלוקה דומה באוכלוסייה הנשית. הבנות עוברות את טקס ברית המילה במקביל לבנים. בהגיען לבגרות, גם הן לוקחות חלק במטלות השבט אך אופי המטלות הוא בהחלט שונה. בניגוד לקבוצות הגילים הגבריות, אצל הנשים החלוקה לשמות היא בהתאם לאירועים המתרחשים בשבט באותם הימים.
עד שנות 1900 המוקדמות, שבטי הקלנג'ין המרכזיים חלקו את אותה איבינדה בו זמנית, בעוד שהמיעוטים מאנשי הקלנג'ין נשארו שלב או שניים מאחור.
היסטוריה

בעשורים המאוחרים של המאה ה-19, בימים בהם חוקרים אירופאים החלו לגלות את קניה, הם הגיעו לראשונה לשטחים הנמצאים בשליטת אנשי הלמבוס (Lembus People) שם הם נתקלו בהתנגדות עזה מצידם, כאשר אנשי הלמבוס לחמו בבריטים במטרה להגן על הקרקעות בכלל ועל יערות הלמבוס בפרט. התנגדות העזה הובילה בסופו של דבר לחתימה על הסכם שלום בין הבריטים לאנשי הלמבוס בטקס שהתרחש ב-קרקווני, אלדמה רבין (Kerkwony, Eldama Ravine).
במקביל לאנשי הלמבוס גם תת-השבט של הקלנג'ין "נאנדי" התנגד לבריטים באותם הימים, ובהנהגת קויטלאל אראפ סאמי (Koitalel Arap Samoei), הם נערכו למלחמה קשה ועיקשת. מאבקים אלה התרחשו לאורך למעלה מעשור.
ממשל

בקרב אנשי הקלנג'ין לא היו ראשי שבטים משום צורה. בדרך כלל, לכל כפר נבחר ראש כפר הידוע בחכמתו או עושרו. מרגע בחירת ראש הכפר הוא התפרסם בשם "קי רואוק אין" ("Ki-ruwok-in").
בתחילת המאה ה-19, הנאנדים אימצו את מערכת הממשל של שבט המסאי, שבט נוסף המשתייך למשפחת השבטים שמקורם בנהר הנילוס. מערכת זו הביאה לבחירת אורקויוט (Orkoiyot), אדם בעל עמדה זהה לעמדת הלייבון בשבט המסאי, כלומר הצ'יף העליון של כל שבט הנאנדי. שבט הקיפסיגים אימצו את מערכת ממשל זו מהנאנדים בסוף המאה ה-19 ודוגלים בה עד ימים אלה.
סיפור הבריאה

סיפור הבריאה משתנה מעט בין תתי השבטים של הקלנג'ין, הסיפור שמובא כאן הוא סיפור הבריאה לפי שבט הנאנדי (Nandi).
הפילוסופיה המקורית של הקלנג'ין טוענת כי כל הדברים נבראו על ידי איחוד של השמיים והארץ. בימי קדם, השמש, שנישאה לירח התקדמה לעבר כדור הארץ על מנת לטפל בסדר הדברים הנוכחי.
בכדור הארץ, השמש מצאה את אילט (Ilet) שחי שם בימים אלה, יחד עם פיל - כאשר הקלנג'ין האמינו שהפיל הוא אבי כל החיות. השלישי שהשמש מצאה על כדור הארץ הוא אוקיאק (Okiek), והאמונה הרווחת בקרב הקלנג'ין הייתה כי הוא אב האנושות כולה. השלושה נחו בשלווה על צדם למשך זמן מה, עד שיום אחד אילט הבחין באדם שהניד בראשו. אילט חשד אך לא נקט בשום פעולה. זמן קצר לאחר מכן, שוב שמו לב השלושה כי האדם מזיז את ראשו לצד השני. אילט לא עמד בסקרנותו ואמר לפיל, "איזה מין יצור הוא זה שיכול לסובב את ראשו בשנתו? זוהי חיה מסוכנת". הפיל הסתכל על האיש וצחק, "זהו יצור כל כך קטן, זעיר מכדי לדאוג לגביו". אך אילט חשש מהאיש, לכן רץ וברח לשמיים.
האיש, שראה את אילט בורח, שמח בליבו וחשב: "אילט, שחששתי ממנו ברח. הפיל לא מפחיד אותי". האיש קם והלך ליער, שם הכין רעל ובתוכו טבל חץ. אחרי שהכין קשת, האיש חזר לעבר הפיל וירה בו. הפיל ייבב ועלה לגן העדן, זועק לאילט שייקח אותו למעלה.
אילט סירב לפיל ואמר, "לא אקח אותך למעלה, כיוון שכאשר הזהרתי אותך מאיש זה לעגת לי ואמרת שהוא קטן". הפיל זעק שנית והתחנן בפני אילט שייקח אותו לגן עדן, בזמן שהיה קרוב למוות. אך אילט המשיך לסרב וענה לפיל שימות לבדו. כך, הפיל מת והאדם הפך לשליט על הארץ.
היסטוריה מודרנית > תתי קבוצות

הקלנג'ין מחולקים לתשעה שבטים שונים:
קיפסיגיס - עיסוקים המסורתי של בני הקיפסיגיס הוא מרעה צאן ובימי קדם גם עסקו בלחימה. כיום מגדלים בני הקיפסיגיס תירס, חיטה, תה ועשבים שונים.
נאנדי - באופן מסורתי היוו בני השבט את מרבית האוכלוסייה באזור ההררי בעמק השבר, וכך גם כיום. לצד רצים מצליחים שיצאו מבני השבט, ניתן למצוא גם מדענים, אקדמאים ורופאים, כמו ד״ר אלי קיבט צ'רוואן (Dr.med. Elly Kibet Cherwon), אשר עומד כיום בראשו של בית חולים בגרמניה.
קייו - בני השבט מתקיימים בעיקר מדגן, חלב, דם ובשר אשר מקורו בצאן שהם מחזיקים.
מאראקוות - גודל שבט זה מוערך בכ-200,000 נפשות. בני המאראקוות ידועים באמונתם שאין סמכות גבוהה יותר מאשר ה-אסיסהו (באנגלית: asiswo), מועצת השבט המורכבת מהגברים שבחברה.
סבאות - בני שבט זה נחשבים ל״שומרי מסורת הקלנג'ין העתיקה״. הם והאזור אותו הם מאכלסים נקראים קפקוגו (באנגלית: Kapkugo) בקרב אנשי הקלנג'ין. כלומר האבות הקדומים של האזור.
טוגן - מספרם של בני הטוגן מוערך בכ-350,000 תושבים. המפורסם מבני שבט זה הוא דניאל אראפ מוי (באנגלית: Daniel arap Moi), אשר כיהן כנשיא קניה השני, בין השנים 1978 - 2002.
פוקוט
טריק
אוגייק / דורובו
היסטוריה מודרנית > תרבות

אנשי הקלנג'ין הושפעו רבות מהאינטראקציה עם תושבי אזור דרום סודאן. השפעה זו ניכרה בלבוש, בשפה המדוברת, ובאימוץ מנהגים שונים, כמו ברית מילה.
היסטוריה מודרנית > שפה

בני הקלנג'ין מדברים שפות קלנג'יניות כשפת אם. השפות הקלנג'יניות כוללות 12 שפות המדוברות באזור קניה, מזרח אוגנדה וצפון טנזניה. שפות אלו מחולקות לארבעה ענפים, אשר החלוקה וההבדלים ביניהם אינם וודאיים: אלגון (Elgon), נאנדי-מארקווטה (Nandi–Markweta), אוקייק - מוסירו (Okiek–Mosiro) ופוקוט (Pökoot).
היסטוריה מודרנית > פולקלור

כמו כל חברה המקיימת קשרים מילוליים, בני הקלנג'ין פיתחו תרבות פולקלור עשירה. מסופר על העברת הודעות ומספרים בצירוף כמוסיט (Chemosit) - דב-נאנדי, המפלצת אשר בלעה את מוחם של ילדים בעלי בעיות התנהגות. למפלצות בסיפורי הקלנג'ין שמות שונים, בהתאם לחלוקה ה-תת אתנית. לדוגמה, בקרב בני המאראקווט, המפלצת מכונה צ'בוקרי (chebokeri).
מעשייה מפורסמת נוספת בקרב הקלנג'ין היא סיפור נפילתו של לונגול קלאן היא אשר מקורה בשבט הפוקוט, ומטרתה היא להזהיר מפני חטא הגאווה. במעשיה מסופר על לוחמים בני שבט פוקוט, אשר ממעיטים בערך יריבם, בני המסאי (Maasai). לפי הסיפור, בני שבט פוקוט ראו בעצמם כלוחמים הדגולים ביותר באזור, אך יהירותם הובילה למפלתם ברגע שבני המסאי החליטו לתקוף אותם.
היסטוריה מודרנית > ספרות מודרנית

באופן מסורתי, ספרות אנשי הקלנג'ין התבטאה בעיקרה בפולקלור. בבוא התקופה הקולוניאלית החלו בני הקבוצה לאמץ את השפה הלטינית לשם העלאת היסטוריית ותורת הקלנג'ין על הכתב. מספר כותבים בולטים התמקדו בתיעוד היסטוריית ותרבות אנשי הקבוצה, בייחוד בי.אי קיפקורי (B. E. Kipkorir), פול קיפצ'ומבה (Paul Kipchumba) וסיארונג'י צ'סאינה (Ciarunji Chesaina). קיפצ'ומבה מוכר כגדול כותבי הקלנג'ין החיים כיום.
היסטוריה מודרנית > מטבח ואוכל

בין המאכלים המסורתיים הבולטים ניתן למצוא את מנת הקימייט או אוגאלי (Kimyet, Ugali). מנה זו מורכבת מקמח תירס וקמח דוחן, אשר מבושלים בנוזל (מים או חלב) רותח עד קבלת צורת בצק, ומוגשת לצד סלט. מנות בולטות נוספות במטבח הקלנג'ין הן תבשילי ירקות למיניהם וצלי בשר (בדרך כלל פרה או עז) וחלב, אשר מעורבבים לפעמים עם דם פרה.
גם דגים היו מנת חלקם של אנשי הקלנג'ין, בעיקר בשבטים הקרובים יותר לנהר הנילוס.
עם השינויים התרבותיים שחלו בתחילת המאה ה-19, ניכרה גם ההשפעה על המטבח הקלנג'יני. בייחוד בלטה כניסת התירס לתפריט כמרכיב משמעותי במנות השונות, בין היתר במנת הקימייט.
בנוסף לכך, שבטים מסוימים מבני הקלנג'ין היוו חלק משמעותי בביסוסה של קניה כמובילה עולמית בתחום ייצוא התה. בשטחי שבטים אלו, כמו הנאנדי, מטעי תה היו פרוסים על אזורים נרחבים, וכך הפך התה גם למרכיב משמעותי במטבח הקלנג'ין. בדרך כלל, היו שותים תה בארוחת הבוקר, וכן בשעה ארבע אחר הצהריים. זאת ועוד, בעת הכנסת אורחים, נהוג להציע תה בנוסף לחטיף מסורתי.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי

בני הקלנג'ין הם מהרצים הטובים בעולם. לשם השוואה, לאורך ההיסטוריה רק 13 אמריקאים השיגו תוצאה טובה מ־2:10 שעות בריצת מרתון, כאשר יותר מ־32 בני קלנג'ין עשו זאת רק בחודש אוקטובר 2011. קניה נחשבת למעצמה בתחום הריצות הארוכות, ורוב הרצים הגדולים בהיסטוריה של קניה משתייכים לבני הקלנג'ין.
חוקרי ריצה רבים עסקו במציאת הסבר לכך שאזור קטן בקניה שרוב תושביו משויך לקבוצה אתנית המהווה חלק קטן מאוכלוסיית קניה – מייצר כמות כה גדולה של רצים הישגיים למרחקים בינוניים וארוכים. אחת הסברות הייתה כי הסיבה מושתתת בתבשיל ה-ugali, תבשיל התירס הדייסתי המהווה מרכיב מרכזי בתפריט בני הקלנג'ין. כמו כן מחקרים רבים עסקו במבנה הגנטי של רצי הקלנג'ין.
בזה אחרי זה ניסו חוקרים לבודד גורם גנטי מסוים המסביר את יכולתם יוצאת הדופן של הקלנג'ין בתחום הריצה. המחקרים התמקדו בעיקר במדדי מערכת הלב-ריאה ובמבנה הגוף האידיאלי לריצה – מבנה המאופיין בגפיים תחתונות ארוכות באופן יחסי ומשקל נמוך. מחקרים אלו לא הצליחו להוכיח כי המבנה הגנטי הוא הגורם היחידי והישיר להצטיינותם של בני הקלנג'ין בריצות בינוניות וארוכות.
בשונה מחוקרים אלה, ד״ר מייק בויט סבור כי מקור הצלחת בני הקלנג'ין הוא בהרגליהם ובתרבות הריצה, ומייחס את עיקר ההבדל בינם לבין רצים אחרים לפן המנטלי, שכן רצים אלה גדלו אל תוך מסורת ארוכת שנים של ריצה וסביבה התומכת בכך.
ואמנם, הסברה הרווחת מצביעה כי לא נכון לדבר על משתנה מסוים המוביל לעליונות זו, אלא על מכלול של גורמים (גנטיים וסביבתיים) המצטברים ליתרון יחסי על פני המתחרים.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > הגורמים להצטיינותם של בני הקלנג'ין בריצות בינוניות וארוכות > החיים בתנאי הגובה

בני שבט הקלנג'ין חיו בהרים, ועל כן הם ניחנים ביכולות של ניצול החמצן, ואף מורגלים למאמץ קשה. ואולם, מדינות כמו בוליביה ופרו (אשר מצויות בגובה רב ואינן נמנות עם מדינות הצמרת של הריצות הארוכות) מצביעות על כך שלסביבה ההררית יש חלק קטן בדומיננטיות של בני שבט הקלנג'ין בריצות הארוכות.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > הגורמים להצטיינותם של בני הקלנג'ין בריצות בינוניות וארוכות > הרגלי החיים מגיל צעיר

הרצים הקנייתים, בעודם ילדים צעירים, נחשפים לריצה מתוך הסביבה ואורח חיים, הרבה לפני שהם מתחילים באימונים מסודרים מכל סוג שהוא. בני הקלנג'ין נהגו לרוץ לבית הספר מדי יום מפני שזו הייתה דרך ההגעה המקובלת. על פי פרופסור בנגדט סאלטין, רצי הצמרת אף נהגו לרוץ בהרים ולכן ניחנים ביכולת ניצול חמצן טובה מאשר זו של רצים אחרים.
כך, בשנות העשרה הם נחשפים לריצה באופן מקצועי ורבים מהם מתנסים באימונים. רמת החשיפה גבוהה ומרבית הכישרונות מתגלים. מכאן, בתרגול יומיומי שיטתי נרכשים ההרגלים – שגרת החיים של הריצה, ההתפתחות האירובית, והרגלים תנועתיים.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > הגורמים להצטיינותם של בני הקלנג'ין בריצות בינוניות וארוכות > מבנה גוף

לבני שבט הקלנג'ין מבנה גוף אידיאלי לריצות ארוכות. גובהם הממוצע הוא 1.70 מטר, ומשקלם הממוצע הוא 56 ק"ג. בנוסף, לבני השבט שוקיים דקות במיוחד (על פי מחקרים, משקל רגליהם נמוך ב-3.6 ק"ג מהכלל). השוקיים הדקות מעניקות להם יתרון גדול ואולי מפתיע בריצות ארוכות. על פי מחקרים של חברת מוצרי הספורט "אדידס", כל תוספת של 4 גרם למשקל מעלה את המאמץ בריצה באחוז אחד[דרוש מקור]. על כן ניתן לומר כי בני השבט אכן נהנים מיתרון בתחום הזה. שבטים אחרים באפריקה, אשר מצטיינים גם הם בתחום הריצות הארוכות, כדוגמת שבט האורומו מאתיופיה ושבט הסבאיי מאוגנדה, מאופיינים במבנה גוף דומה. מחקרים מצביעים כי לאחד מכל ארבעים אנשים מבין שבטים אלו מבנה גוף אידיאלי לריצה.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > הגורמים להצטיינותם של בני הקלנג'ין בריצות בינוניות וארוכות > הסביבה התומכת והנגישות לאלופים המקומיים

בני הקלנג'ין נולדו לתוך עולם הריצה והספורט. בתוך כך, הסביבה תומכת מגיל צעיר בספורטאי השבט ויוצרת רצון ומוטיבציה מצידם להצטיין, שכן האלופים המקומיים זוכים לכבוד רב.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > הגורמים להצטיינותם של בני הקלנג'ין בריצות בינוניות וארוכות > ציפיות הסביבה

מעצם הצטיינותם, הצפייה מבני הקלנג'ין גדולה ובכך גורמת למוטיבציה גבוהה לשיפור תמידי ולשבירת שיאים.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > הגורמים להצטיינותם של בני הקלנג'ין בריצות בינוניות וארוכות > זיקה ואהבה לתרבות הריצה

תחום הריצה הפך לחלק בלתי נפרד מעולמם של בני הקלנג'ין, מצעירותם ועד בגרותם. החל מגיל צעיר למדו הרצים המתחילים לאהוב את התחום ופיתחו זיקה אליו, וכיום ניכר שהם עוסקים בו מרצון ומאהבת העשייה בתחום.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > עקרונות ומאפייני האימון של רצי הקלנג'ין

שגרה של 2-3 אימונים ליום - רוב הרצים הצעירים רצים באופן קבוע שתי ריצות ליום. יחידות האימון עצמן אינן ארוכות. למעשה, "הריצה הארוכה" עבור הרצים הצעירים היא ריצה של שעה אחת בלבד. אך בשגרה כזו נפח הקילומטרים המצטבר – מדי שנה ועד גיל 18 – מקנה בסיס אירובי עשיר. סוגי האימון הם מגוונים ונוגעים בקצבים השונים באופן קבוע.
אימונים בתנאי גובה - הצלחת הרצים הקנייתים והאתיופיים סיפקה ההמחשה הברורה ביותר ליתרונות של חיים ואימונים בתנאי גובה. רצים אירופאים ואמריקאים רבים הושפעו מעובדה זו, ונוהגים להעביר מספר חודשים בשנה בשהייה ואימונים בתנאי גובה.
האימון הקבוצתי - אחד העקרונות המאפיינים את האימונים הקנייתים הוא חשיבות האימון הקבוצתי. "מחנות הריצה" ו"קבוצות הרצים" הוא אלמנט אשר הוטמע גם באירופה ובארצות הברית.
עבודה קבועה על יסודות התנועה - הרצים מבצעים באופן קבוע תרגילי חימום דינמיים (קפיצות, דילוגים, מתיחות בתנועה) אימונים רבים מוקדשים לא למהירות אלא לתרגול רגוע של התנועה, התחושה והיציבה. לתרגילים הללו משמעות רבה במיוחד ברכישת ההרגלים בגיל צעיר, ואלו תורמים משמעותית ליעילות הריצה.
מוכנות לאימונים קשים - כאשר הרצים מגיעים לשלבים המתקדמים ולרמות הגבוהות, אימוניהם קשים ומאתגרים במיוחד. נפחי אימון גבוהים, אימוני אינטרוולים ארוכים וריצות ארוכות בקצבים מהירים. הרצים הקנייתים מגיעים לשלב זה של הריצה התחרותית לאחר הכנה ממושכת במשך רוב חייהם, וכך מגיעים מוכנים ובשלים לעמוד בעומסי האימונים הגבוהים במיוחד.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > השפעתו של האח קולם או'קונל על רצי הקלנג'ין

בשנת 1976 הגיע האח קולם או'קונל מאירלנד לעיירה איטן שבקניה. העיירה שוכנת ברום של 2,400 מטר מעל פני הים באזור רמתי בקניה, בשטחי הקלנג'ין. או'קונל הגיע ככומר צעיר בן 28 ומורה לגאוגרפיה שחיפש שינוי בחייו. הוא הגיע בשליחות זמנית, שתוכננה במקור לשלושה חודשים, אל בית הספר "סנט פטריקס" (St. Patrick's). או'קונל הגיע מאירלנד ללא ידע על ריצה למרחקים ארוכים ומעולם לא היה אתלט או מאמן, אך קיבל את שרביט האימון מהאח פיטר פוסטר, אחיו של הרץ האנגלי ברנדן פוסטר, שאימן שם לפניו.
כיום, מאות רצים מגיעים מרחבי העולם בניסיון להבין את סוד ההצלחה ולספוג מהשפעתו של או'קונל, שאימן ועיצב בין היתר את שני רצי 800 המטרים הגדולים בעשרים השנים האחרונות, וילסון קיפקטר ודייוויד רודישה, המשתייכים לקבוצת הקלנג'ין.
גישתו של או'קונל דוגלת בטיפוח הרגלים, ושמה דגש מרכזי על תנועת הגוף, ריכוז ובניית העצמה פנימית. גישה זו עיצבה את שלטונם הבלתי מעורער של בני הקלנג'ין בריצות הארוכות ושינתה את פני הענף כולו. כמו כן, קידם או'קונל את שילובן של נשים בספורט באופן שווה לגברים, והיווה פורץ דרך גם בתחום זה. פעילותו בתחום באה לידי ביטוי בהקמת מחנות אימונים לנשים בלבד בבית הספר "סנט פטריקס" (St. Patrick's) וטיפוחן של רצות בולטות. כיום אחראי או'קונל לפעילותם של כמאה ועשרים מחנות ריצה ברחבי קניה.
בני הקלנג'ין כרצים בולטים בקנה מידה עולמי > השפעתו של האח קולם או'קונל על רצי הקלנג'ין > גישתו של קולם או'קונל לאימון

ריצה רגועה ומתונה - חלק נכבד מהריצות, בייחוד של הרצים הצעירים, מתבצעות בקצב קל עד קל מאוד, עם דגש על התחושה, הריכוז, הטכניקה והסגנון. או'קונל מאמין שיש ללמד ריצה נכונה ותחושה נכונה בריצה, וזאת לא באמצעות אימונים קשים, אלא להפך, באמצעות תרגילים במאמץ נמוך המכוונים לפתח את הריכוז, היציבה ותזמון הריצה.
התבוננות והקשבה לרצים - בסוף כל שנה יושב או'קונל עם כל אחד מהרצים ומקיים איתו שיחת סיכום/ משוב. בשיחה זו הרץ מסכם ומסביר והמאמן מקשיב. או'קונל מאמין שתפקידו כמאמן הוא לייצר סביבה התומכת באתלטים, לווסת, להקשיב ולהבין כיצד כל אחד מהם חווה את התהליך והיכן נמצאות בעיות הדורשות התייחסות. בנוסף לכך, מקרין או'קונל רוגע פנימי וביטחון שקט, אותו הוא מנסה להעביר אל הרצים.
לקריאה נוספת

Evans-Pritchard, E.E. (1965) 'The political structure of the Nandi-speaking peoples of Kenya', in The position of women in primitive societies and other essays in social anthropology, pp. 59–75.
Entine, Jon. (2000) 'The Kenya Connection', in TABOO: Why Black Athletes Dominate Sports And Why We're Afraid to Talk About It.
Kipchumba Foundation (2017) Aspects of Indigenous Religion among the Marakwet of Kenya, Nairobi: Kipchumba Foundation, ISBN 978-1-9732-0939-3 ISBN 1-9732-0939-X [4]
Omosule, Monone (1989) 'Kalenjin: the emergence of a corporate name for the 'Nandi-speaking tribes' of East Africa', Genève-Afrique, 27, 1, pp. 73–88.
Sutton, J.E.G. (1978) 'The Kalenjin', in Ogot, B.A. (ed.) Kenya before 1900, pp. 21–52.'
Noble, Kate. 2000. [null "Talent May Run in the Blood]" in: Time Europe; 6/19/2000, Vol. 155 Issue 24, p24, 2/3p, 1 Color Photograph
Wirz, Jurg, 30.4.2013. " “STAYING FOCUSED IS A HUGE CHALLENGE,” SAYS RUDISHA’S COACH, COLM O'CONNELL", IAAF, (נסקר ב-3.3.2018)
Williams, Isaac, 25.4.2016. "Running Icon: Colm O'Connell", Men's Running, (נסקר ב-2.3.2018)
הערות שוליים

↑  Census: Here are the numbers. Retrieved 25 October 2012
↑  Ehret, Christopher. An African Classical Age: Eastern & Southern Africa in World History 1000 B.C. to A.D.400, University of Virginia, 1998, p.7
↑  Clark, J., & Brandt, St, From Hunters to Farmers: The Causes and Consequences of Food Production in Africa, University of California Press, 1984, p.234
↑  Ehret, Christopher. An African Classical Age: Eastern & Southern Africa in World History 1000 B.C. to A.D.400, University of Virginia, 1998, p.178
↑  Hollis A.C, The Nandi – Their Language and Folklore, The Clarendon Press, Oxford, 1909, p.11
↑  Hollis A.C, The Nandi – Their Language and Folklore, The Clarendon Press, Oxford, 1909, p. 40
↑  Hollis A.C, The Nandi – Their Language and Folklore, The Clarendon Press, Oxford, 1909, p. 113-115
↑  Kipchumba, P., Oral Literature of the Marakwet of Kenya, Nairobi: Kipchumba Foundation, ISBN 978-1-9731-6006-9 ISBN 1-9731-6006-4
↑  Chesaina, C. Oral Literature of the Kalenjin, Heinmann Kenya Ltd, 1991, p.39
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534366305171  LCCN: sh87006688  SUDOC: 030874572 
האזורים שסביב אגם ברינגו (Baringo) שהיוו את ביתם של מספר תתי שבטים של הקלנג'ין
אוגאלי עם בשר ורוטב
פול קיבי טרגאט קובע את שיא העולם במרתון ברלין, 2003
קרסנודאר (כדורגל נשים)

מועדון כדורגל נשים קרסנודאר (ברוסית: «Женский Футбольный клуб «Краснодар») הוא מועדון כדורגל נשים רוסי מהעיר קרסנודאר, שהוקם ב-4 בפברואר 2020 כמחלקה של מועדון הכדורגל קרסנודר. המועדון משתתף באליפות רוסיה.
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – קובאנוצ'קה
ב-4 בפברואר 2020 החליטה ממשלת מחוז קרסנודר והנהגת מועדון הכדורגל קרסנודר להקים קבוצת נשים חדשה על בסיס מועדון קובאנוצ'קה שפורק והתקיים בעבר. המועדון נרשם לליגת העל בכדורגל נשים ברוסיה החל מעונת 2020.
הישגים לפי עונה

| עונה | ליגה> # | ליגה> מיקום | ליגה> משחקים | ליגה> ניצחונות | ליגה> שוויונות | ליגה> הפסדים | ליגה> שערי זכות | ליגה> שערי חובה | ליגה> יחס שערים | ליגה> ניקוד | גביע | מפעלים אירופיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | 1 | ‏5 | ‏10 | ‏3 | ‏3 | ‏4 | ‏14 | ‏14 | ‏1+ | ‏12 | רבע גמר | ‏— |
| 2021 | 1 | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ | ‏ |  | רבע גמר | ‏— |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ‏— |
מאמנים

2020 — רוסיה טטיאנה זייצבה
ינואר 2021 — ואילך — רוסיה גמאל בבאייב
הערות שוליים

↑  «Краснодар» создаёт женскую футбольную команду
↑  В Краснодаре появится новая женская футбольная команда
רוברטו רוסליני

| --- | --- |

רוסליני לצד אשתו, אינגריד ברגמן, 1951.
 לידה:  8 במאי 1906 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  3 ביוני 1977 (בגיל 71) רומא, איטליה 
 מקום קבורה:  קמפו ורנו 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1936 
 בן או בת זוג:  אינגריד ברגמן (1950–1957)  Assia Noris (1934–1936)  Marcella De Marchis (1936–1950) 
 צאצאים:  איזבלה רוסליני, רנצו רוסליני, Isotta Ingrid Rossellini, גיל רוסליני 
 פרסים והוקרה:  פרס רצועת הכסף (1947)  פרס אריה הזהב  פרס דקל הזהב  פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר 
 http://www.robertorossellini.it/
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברטו רוסליני (באיטלקית: Roberto Rossellini; ‏8 במאי 1906 – 3 ביוני 1977) הוא אחד הבמאים החשובים בתולדות הקולנוע האיטלקי, מחלוצי המסורת הקולנועית שנוצרה באיטליה לאחר מלחמת העולם השנייה, הנאו-ריאליזם האיטלקי.
ביוגרפיה

נולד למשפחה בורגנית ברומא. התבגרותו עברה עליו בצל משטר הפאשיזם האיטלקי, ובשנות ה-30 לחייו החל לעשות סרטים. ב-1938 הכין יחד עם חברו ויטוריו מוסוליני (בנו של בניטו מוסוליני), סרט תעמולה בשם Luciano Serra Pilota שהראה סימנים ראשונים של נאו ריאליזם. ב-1945 ביים את רומא עיר פרזות. הסרט הפך לסנסציה בעולם כולו, בהמשך ביים, כחלק מ"טרילוגיית המלחמה" שלו, את "פאיזה", ואת "גרמניה שנת אפס". רוסליני שילב בסרטיו גם מלודרמה ולכן מעולם לא נחשב לבמאי "נאו ריאליסטי" לחלוטין. היומרה שלו הייתה לתאר את האנשים כפי שהם, להבין מציאות ולא ליצור אותה. ב-1950 התחתן עם הכוכבת ההוליוודית אינגריד ברגמן. סרטיהם המשותפים נחלו כישלון קופתי. משנות ה-60 הקדיש את מרצו לסרטי טלוויזיה על מדע והיסטוריה. נפטר ב-1977 מדלקת קרום המוח.
פילמוגרפיה חלקית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רומא עיר פרזות (1945)
פאיזה (1946)
גרמניה שנת אפס (1948)
סטרומבולי (1950)
אירופה 51' (1952)
מסע לאיטליה (1954)
סוקרטס (1971)
אוגוסטינוס מהיפו (1972)
קרטזיוס (1974)
בלז פסקל (1972)
קרב אל-מנצורה (1221)

קרב אל מנצורה הוא שם של קרב שנערך בשלבים המכריעים של מסע הצלב החמישי. הקרב התחולל מיום 24 ביולי 1221 עד ליום 27 באוגוסט בין צבא מאוחד של הנסיכים האיוביים בראשות סולטאן מצרים אלמלך אל כאמל, לצבא הצלבני של מסע הצלב החמישי. לאחר הקרב, אף על פי שלא הושגה הכרעה צבאית, הבינו הצלבנים כי אבדה תקוותם לכבוש את מצרים והם נאלצו לחתום על הסכם כניעה ביום 30 באוגוסט, שסיים את מסע הצלב.
רקע

מסע הצלב החמישי הוא מסע צלב שנערך משנת 1217 על 1221, במהלכו יצאו גדודי צלבנים אירופאים בניסיון להשלים את כיבוש ארץ ישראל וביסוס ממלכת ירושלים, שהחלו במסע הצלב השלישי. המסע עמד בסימן הניסיון לתקן את המעוות של מסע הצלב הרביעי ולכוון את המאמצים הצלבניים בארץ הקודש.
למסע היו שני שלבים עיקרים: בשלב הראשון נערכו מספר מבצעים צבאיים מוגבלים בהיקפם בתחומי ארץ ישראל – בעיקר באזור הגליל והגולן, שתועלתם והישגיהם היו מזעריים. חלק זה של המסע התאפיין במקום המרכזי אותו תופסות מדינות אירופאיות קטנות יחסית – דניה, והונגריה ואוסטריה. בשלב השני יצא צבא צלבני לכיבוש ערי מפתח במצרים מתוך תקווה לחלץ את ארץ ישראל מאחיזת הסולטאן האיובי המצרי. לאחר מצור ממושך שערך שנה וחצי נכבשה העיר דמיאט. הצעות להסכם שלום שהועברו על ידי הסולטאן נדחו על ידי נציג האפיפיור, שנטל את הפיקוד על המסע.
בעת המערכה הצבאית במצרים השתוללו בארץ ישראל, שנותרה חסרת כוחות מגן, גדודים מוסלמיים, כשהם מחריבים ערים ומבצרים ושמים מצור על מבצר עתלית. את עיקר הזעם ספגה ירושלים שחלקים גדולים ממנה נחרבו לחלוטין.
הפלישה למצרים

באביב של שנת 1218 הופיעו בערי החוף הצלבניות עולי רגל וצלבנים מאירופה, ובהם גייסות מפריזיה, גרמניה והצטרפו לצבא הצלבני שנותר בארץ. לאחר סדרת דיונים הוחלט שלא לעלות ישירות על ירושלים אלא להתקיף את מצרים, שנשלטה על ידי הסולטאן האיובי אלמלך אל עאדל, אחיו של צלאח א-דין, מתוך שיקול כי כיבוש נקודות מפתח יביא להכרעה צבאית שנמנעה בארץ ישראל ויפיל את ירושלים כפרי בשל לידי הנוצרים.
ומצטט ההיסטוריון Ernoul מדבריו של ז'אן דה בריין:
”נראה לי שלא נוכל לעשות הרבה בארץ הזאת נגד הסאראצנים ואם נראה הדבר טוב בעיניכם אעלה על ארץ מצרים ואשים מצור על אלכסנדריה או דמיאט. אם נוכל לקבל אחת מהן סבור אני שנוכל לקבל את ממלכת ירושלים”
במסגרת ההכנות לפלישה למצרים הוצבו חילות מצב בערים והמבצרים הצלבניים בארץ ישראל ונקבע כי מפקד המסע ונקבע כי כיבושים עתידיים ימסרו לריבונות מלך ירושלים – ז'אן דה בריין.
הפלישה למצרים > המצור על דמיאט

ביום 24 במאי 1218 יצא הצבא הצלבני מעכו ובמהלך השבועות הבאים נחתו הצלבנים בסמוך לעיר דמיאט, שהצלבנים הגדירו אותה כמפתח של מצרים. הנחיתה על החוף המצרי לא נתקלה בכל התנגדות והצבא הנוצרי שם את העיר תחת מצור.
הצלבנים נאלצו להתמודד בפעם הראשונה במערכה זו עם עליית מפלס הנילוס בקיץ. המחנה העיקרי של הצבא הנוצרי הוצף וציוד, סוסים ולוחמים נשטפו לים. ההצפות גרמו גם לעליית התחלואה במחנה ומגפה גבתה קורבנות בקרב הצלבנים.
ביום 24 באוגוסט הצליחו הצלבנים, בראשות צי של פריזלנד לכבוש את מגדל השרשרת – ביצור מאסיבי שהגן על הכניסה מנמל העיר לנילוס. הצלבנים בנו אסדה משוריינת ועליה הוקם מגדל מצור ובאמצעות גשר שהותקן בראשו הצליחו להיכנס אל תוך מגדל השרשרת. בהגיע הידיעה על כיבוש המגדל נפטר הסולטאן אלמלך אל עאדל מהתקף לב. עם מותו התחלקה האימפריה האיובית בן שני בניו אלמלך אלקאמל – שהוכתר כשליט מצרים ואלמלך אל מועטם שליט דמשק.
במקביל להתקפה הצלבנית עמדו השליטים האיוביים בפני התקפה של הסולטאן הסלג'וקי של קוניה שכוונה נגד חלב, תוך שהוא מנצל את ריתוק הכוחות האיוביים במצרים, ככל הנראה תוך תיאום מוקדם עם הצלבנים.
לאחר כיבוש המגדל התייצבה החזית, כאשר הצלבנים מול דמיאט והמצרים במחנה באל-עאדליה, דרומית מדמיאט. בפברואר 1219 נאלץ הסולטאן המצרי להתמודד עם ניסיון מרד מצרי שהביא להתמוטטות החזית בדמיאט ונטישת המחנה המוסלמי. הצלבנים ניצלו הזדמנות זו, תפסו את המחנה המוסלמי וניתקו סופית את דמיאט. בעוד הסולטאן שוקל להימלט לתימן הופיע במצרים אלמלך אלמועאטם, איחד את הצבא המצרי והקים מחנה חדש בפארסכור דרומית לאל-עאדליה.