stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם בארלו
ביוגרפיה

בארלו נולד באיזלינגטון (Islington), שכונה ברובע איזלינגטון שבלונדון. אביו התעשר מעסקי קבלנות בניין וביצוע מדידות עבור ענף הבניין, ואיפשר לוויליאם חינוך פרטי. לאחר שאביו מת ב-1875 ירשו ויליאם ואחיו את הונו, דבר שאיפשר לו לעסוק בתחום שעניין אותו, קריסטלוגרפיה, מבלי שהצטרך לעבוד על מנת להתפרנס.
המאמר הראשון שלו "טבע סביר לסימטריה הפנימית של גבישים" ("Probable Nature of the Internal Symmetry of Crystals") התפרסם ב-1883 והתבסס על הידע שצבר על מבנה תרכובות פשוטות הבנויות משני אטומים הקרויות הלידים אלקליים (תרכובת של מתכת אלקלית והלוגן) כדוגמת NaCl וCsCl. ובו הגיע למסקנה כי יש חמישה סידורים אפשריים שהם הסימטריים ביותר: קובייתי ממורכז גוף, קובייתי פשוט, קובייתי ממורכז פאה, משושה ממורכז גוף ומשושה כפול. הפיזיקאי הגרמני לאונרד זונקה שעסק באותו תחום ביקר אותו, ובצדק, לגבי קבוצה אחרונה זו. במאמר זה זיהה בארלו את האפשרות שהמבנה הקובייתי ממורכז גוף והמבנה הקובייתי הפשוט מאפשרים אריזה של שני סוגי כדורים (המקבילים לאטומים השונים) ולכן מתאימים להיות המבנה של הלידים אלקליים, וב-1897 הציג תאוריה זו בפני החברה המלכותית של דבלין. ויליאם ג'קסון פופ (William Jackson Pope ‏ 1939-1870), ששיתף פעולה עם בארלו במחקר הקשרים הכימיים, הציע מבנה זה לויליאם לורנס בראג שאישר אותו ב-1913 בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, המבנה הראשון שנבחן באמצעות טכנולוגיה זו.
ב-1867 העלה לאונרד זונקה את רעיון החבורות הסימטריות המרחביות, וב-1879 יצא לאור בלייפציג ספרו "Entwicklung der Theorie einer Kristallstruktur" (התפתחותה של תאוריית מבנה הגביש), ובו פירט את 65 החבורות הסימטריות המרחביות שגילה. מדענים שונים שקראו את ספרו, ובהם בארלו, הגיעו למסקנה כי הרשימה של זונקה היא חלקית משום שלא לקח בחשבון אלמנטים של סימטריה. בארלו בחן את הצורות של הגבישים השונים והגיע למסקנה שיש 230 צורות של סידורים סימטריים של הגביש (כלומר חבורות סימטריות מרחביות). לרוע מזלו התפרסמו תוצאות מחקריו ב-1894, שלוש שנים אחרי שכבר התפרסמו באופן בלתי תלוי קודם לכן על יד שני מדענים אחרים, יבגראף פיודורוב הרוסי וארתור מוריץ שנפליס הגרמני, אם כי גישתו הציגה חדשנות מה.
ב-1897 יצא לאור ספרו על מבנה הגביש ובו כלל את עבודותיו על חבורות סימטריה מרחביות. במשך חמש עשרה השנים הבאות הוא עבד בשיתוף פעולה עם הכימאי ויליאם ג'קסון פופ. בסדרת מאמרים שפרסמו בכתב העת של החברה לכימיה (Journal of the Chemical Society) בין 1906 ל-1910 הם קבעו את החוק המכונה "כלל בארלו" (Barlow’s Rule), על פיו נפח האטומים במולקולה מסוימת נמצא ביחס ישר לערכיות של האטומים, כאשר נעשה שימוש בערכים הנמוכים של הערכיות. התוצאות הראשונות של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן הראו כי הכלל שגוי, ונפח האטומים קשור לגודל המטען השלילי.
בארלו שירת כנשיא החברה המינרלוגית האנגלית מ-1915 עד 1918.
בארלו מת בסטנמור, כיום ברובע הארו שבלונדון.
מחוות והוקרות

בארלו היה עמית בחברה מלכותית מ-1908.
"דורסה בארלו" (Dorsa Barlow), רכס-קמט (wrinkle-ridge) על הירח קרוי על שמו.
הערות שוליים

↑  Barlow's rule (1906) Chemistry
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116058463  SUDOC: 255546300  VIAF: 42579540   WorldCat (עם VIAF): 42579540
חייו הסודיים של וולטר מיטי (2013)

ערך זה עוסק בסרט שיצא לאקרנים בשנת 2013. אם התכוונתם לגרסה קולנועית קודמת של אותו סרט, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  "חייו הסודיים של וולטר מיטי" מאת ג'יימס ת'רבר
 בימוי:  בן סטילר 
 הופק בידי:  סמואל גולדווין הבן ג'ון גולדווין סטיוארט קורנפלד בן סטילר
 תסריט:  אנדרו סטיבן קונראד 
 עריכה:  גרג היידן 
 שחקנים ראשיים:  בן סטילר קריסטן ויג  שירלי מקליין אדם סקוט קתרין האן שון פן
 מוזיקה:  תיאודור שפירו 
 צילום:  דריי בורג
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 באוקטובר 2013
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט קומדיה, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  90 מיליון דולר
 הכנסות:  $188,133,322
 הכנסות באתר מוג'ו:   waltermitty
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 סרט קודם:  חייו הסודיים של וולטר מיטי (1947) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
"חייו הסודיים של וולטר מיטי" (באנגלית: The Secret Life of Walter Mitty) הוא סרט אמריקאי דרמה-קומי-רומנטי המשלב הרפתקנות ופנטזיה משנת 2013. הסרט בוים על ידי בן סטילר שגם משחק את הדמות הראשית. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם שפורסם בשנת 1939. גרסה קולנועית נוספת לספר יצאה להקרנה בבתי הקולנוע כבר בשנת 1947.
תקציר העלילה

וולטר מיטי הוא מנהל אגף עריכה ופיתוח סרטי צילום במגזין "לייף". במהלך היום הוא מרבה לחלום בהקיץ על הרפתקאות. כמו כן, הוא מאוהב בעמיתה שלו לעבודה - שריל (קריסטן ויג). צלם מפורסם בשם שון אוקונול (שון פן) העובד בצמוד עם מיטי, שלח לו סרט צילום המכיל 25 שקופיות, ארנק ופתק ובו נאמר שהתמונה בשקופית 25 מהווה "תמצית החיים" של מגזין "לייף" והיא צריכה להופיע בעמוד השער של העיתון. עקב הפיכת "לייף" לעיתון אינטרנטי, המנהל החדש האחראי על החילוף, טד הנדריקס, דורש שהתמונה תופיע בשער האחרון של העיתון. לצערו של מיטי, שקופית 25 אבדה, אך מיטי לא מספר על כך להנדריקס.
הוא יוצר קשר עם שריל והיא מעודדת אותו לחפש אחר התמונה החסרה באמצעות הרמזים שבשאר התמונות. באמצעות הממצאים בשאר השקופיות הוא מגלה שאוקונל נמצא בגרינלנד והוא מחליט לצאת במסע אחריו להשבת התמונה.
בגרינלנד הוא מגיע לפאב ומבין כי אוקונול נמצא בספינה בלב ים. הוא פוגש בטייס מסוק שתוי שמטיס אותו לעבר הספינה. המסוק אינו יכול לנחות בים ולכן מיטי נדרש לקפוץ לעבר הספינה. במקום זאת הוא נופל ללב הים ומתעמת עם כריש, עד שחברי הספינה מצילים אותו. בשלב זה הוא מתחיל להפנים שאין מדובר בחלום בהקיץ וכי הוא חווה את ההרפתקה במציאות. בספינה הוא מבין כי אוקונול נמצא בהר געש באֶיְיַאפְיָאטְלָאיֶיקוּטְל אשר באיסלנד. בשלב זה הר הגעש מתפרץ ומיטי נדרש לסגת ולחזור לניו יורק.
עם הכישלון במציאת אוקונול הוא גם מגלה כי פוטר מעבודתו ושריל כנראה חזרה לגרוש שלה. הוא חוזר מאוכזב לביתו וזורק את הארנק שקיבל. במסגרת שיחה תמימה עם אמו הוא מצליח שוב להתחקות אחר דרכו של אוקונול הנמצא הפעם בהרי ההימלאיה בחיפוש אחר נמר שלג. שם אוקונול מסביר למיטי כי כתב במפורש שהשקופית נמצאת בארנק. מיטי חוזר לביתו ומגלה כי אמו שמרה לו על הארנק. מבלי להסתכל בשקופית הוא מעניק אותה להנדריקס. בשיחה עם שריל הוא לומד שבעלה לשעבר היה בביתה אך ורק כדי לתקן את המקרר. הוא מזמין אותה לדייט, והם נחשפים לפרסום הגיליון האחרון של "לייף". בעמוד השער תמונה של מיטי יושב מחוץ לבניין ה"לייף" ובוחן מול אור השמש סרט צילום.
שחקנים

בן סטילר- וולטר מיטי, מנהל אגף עריכה ופיתוח סרטי צילום במגזין "לייף"
קריסטן ויג - שריל מלהוף, אהובתו ועמיתה לעבודה של מיטי
שירלי מקליין - אדנה מיטי, אמו של וולטר
אדם סקוט - טד הנדריקס, המנהל החדש של וולטר
קתרין האן - אודסה מיטי, אחותו של וולטר
שון פן - שון אוקונול - צלם עיתונות
פאטון אוזוולט - טוד מאהר, נציג שירות לקוחות של חברת שידוכים "eHarmony"
קלפור דארי קלפסון - טייס גרינלנדי
ג'ון דאלי - טים נוטון, עמית לעבודה של וולטר
טרנס בארני היינס - גארי מנהיים, עמית לעבודה של וולטר
אדריאן מארטינס - הארנדו, מתלמד ועמית לעבודה של וולטר
קאי לינוקס - פיל מלהוף, הגרוש של שריל
קונאן או'בריאן - כעצמו
אנדי ריצ'טר - כעצמו
ג'וי סלוטניק - מנהל בית אבות
ויליאם באפין

| --- | --- |

נווט (ויליאם באפין?) מחזיק גלובוס ומחוגה בציורו מ-1624  של ההולנדי הנדריק ואן דר בורכט (אנ')
 לידה:  1584 בערך לונדון, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  23 בינואר 1622 מצר הורמוז, המפרץ הפרסי 
 לאום:  אנגלי
 תקופת הפעילות:  ? – 23 בינואר 1622 
 מספר מסעות:  מסעות לגילוי המעבר הצפון-מערבי  מיפוי חופי ים סוף והמפרץ הפרסי
 פרסים והוקרה:  על שמו נקראים מפרץ באפין, האי באפין והרי באפין בטריטוריית נונאווט בצפון קנדה
 חתימה:   
 
ויליאם באפין (William Baffin; בסביבות 1584 – 23 בינואר 1622) היה נווט ימי וחוקר ארצות אנגלי. נודע במסעות לגילוי המעבר הצפון-מערבי בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. באחריתו עסק במיפוי חופי ים סוף והמפרץ הפרסי מטעם חברת הודו המזרחית הבריטית.
חייו ופועלו

אין מידע מהימן על מוצאו ועל חינוכו של ויליאם באפין. ככל הנראה נולד בלונדון למשפחה ממעמד נמוך. הוא נזכר לראשונה במסמכים כאשר שירת ב-1612 כנווט הראשי במשלחת הרביעית של ג'יימס הול (אנ') לגרינלנד. אחרי שובו הועסק באפין בספינות ציד לווייתנים סמוך לשפיצברגן בשירות חברת הסחר המוסקבאית (Muscovy Company).
ב-1615 שימש באפין כנווט של ה"דיסקברי" (אנ'), הספינה שתרה את מצר הדסון בחיפוש המעבר הצפון-מערבי מהאוקיינוס האטלנטי אל המזרח הרחוק. המסע נערך מטעם "חברת הסוחרים של לונדון, מגלי המעבר הצפון-מערבי" שנוסדה ב-1612. במהלך ההפלגה ביצע באפין תצפיות אסטרונומיות ומדידות גאות ושפל שאושרו ברבות הימים, כאשר החוקר ויליאם פּארי (אנ') עבר ב-1821 באותו נתיב. המשלחת של 1615 הגיעה עד לפתח מפרץ הדסון אבל נאלצה לחזור על עקבותיה בשל הקרח שחסם את דרכה. ב-1616 שוב הפליג באפין כנווט על סיפונה של ה"דיסקברי" שחדרה אל תוך הארכיפלג הארקטי הקנדי. הספינה עברה בחופי מערב גרינלנד עד למצר דייוויס וכך התגלה הים השולי הגדול של האוקיינוס הארקטי, שייקרא בעתיד על שמו – מפרץ באפין. בהפלגה זו הגיע באפין כ-480 ק"מ צפונה מעבר למה שהגיעו קודמיו באזור זה. מכיוון שלא אותר נתיב ימי חופשי מקרח בצפון קנדה אל המזרח הרחוק, לא נמשכו הפעולות למציאתו במשך 200 השנים הבאות, וקו הרוחב שאליו הגיע באפין ('45 77°) בצפון קנדה לא נחצה אלא רק ב-1852, בתקופת החיפושים אחרי המשלחת האבודה של פרנקלין.
משנזנחו המיזמים לגילוי המעבר הצפון-מערבי, פנה באפין לשירות בחברת הודו המזרחית הבריטית, אולי מתוך כוונה להגיע למעבר הימי בצפון אמריקה מצדו השני, ממערב למזרח. ב-1617 הפליג בדרגת רב-חובלים לסוראט שבהודו הבריטית, ובדרך הגיע למוח'א שבתימן ולנמלים אחרים בים סוף ובמפרץ הפרסי. בשובו ללונדון בספטמבר 1619 זכה להערכה מיוחדת בשל המפות שיצר במהלך מסעו. ב-1620 הפליג שוב למזרח. ב-22 בינואר 1622, במהלך העימותים של הבריטים והפרסים מול הפורטוגזים במפרץ הפרסי, נשלח באפין לחוף לביצוע מדידות של ביצורי קשם שבמצר הורמוז ונהרג מפגיעת כדור שנורה מידי חיל המצב הפורטוגזי הנצור באי שבמצר.
פרטי מסעותיו של ויליאם באפין מוכרים מתוך יומניו שלוקטו בידי הגאוגרף ריצ'רד האקלוט וראו אור בדפוס ב-1625 על ידי סמיואל פרצ'ס (Purchas), אולם המפות והנתונים ההידרוגרפיים הושמטו ככל הנראה בשל יוקר ההפקה בדפוס. היו שהטילו ספק במהימנות דיווחיו של באפין מן המסעות באזור הארקטי, אולם הם אושרו כמאתיים שנים אחרי מותו על ידי החוקר ג'ון רוס (אנ'), מפקד המשלחת מטעם האדמירליות הבריטית שחידשה ב-1818 את החיפושים אחרי המעבר הצפון-מערבי. הגאוגרף קלמנטס מרקהם פרסם ב-1881 בהוצאת אגודת האקלוט מהדורה מוערת של פרטי מסעותיו של באפין בשנים 1612–1622 המבוססת על מצאי יומניו וכוללת מסמכים שונים ומפתח נושאים.
מלבד הגילויים הגאוגרפיים, באפין מוערך בשל מדידותיו ותצפיותיו. הוא נחשב לראשון שניסה לחשב קו אורך בלב ים לפי אקולטציה של כוכב לכת מאחרי הירח (26 באפריל 1615). כמו כן ניסה לחשב את קו האורך לפי גובה הירח בשיאו (ב-8 ביולי 1612) ולפי המרחק בין הירח לבין השמש (21 ביוני 1615).
על שמו נקראים מפרץ באפין, האי באפין והרי באפין בטריטוריית נונאווט בקנדה.
הערות שוליים

↑  "החברה המוסקבאית" הייתה אגודת סוחרים אנגלים שחלשה על הסחר בין אנגליה לרוסיה בכוח מונופולין, שהוענק לה מידי הצאר איוון האיום ב-1555, עד לפקיעתו בימי פיוטר הגדול ב-1698; החברה המשיכה בקשרי המסחר עם רוסיה עד המהפכה ב-1917
↑  "The Company of Merchants of London, Discoverers of the North-West Passage"
↑  פרצ'ס היה איש כנסייה אנגלי שליקט, ערך והוציא לאור ספרי מסעות; מת ב-1626
↑  Hakluytus Posthumus or Purchas His Pilgrimes: containing a history of the world in sea voyages and lande travells by Englishmen and others, Vol XIV, Glasgow, 1906
↑  דודו של חוקר הקטבים ג'יימס קלארק רוס
↑  
The voyages of William Baffin, 1612–1622
↑  לפי הכתוב בדף
מגלי הארצות שפעלו בקנדה במאה ה-17
 באתר הספריות והארכיונים של ממשלת קנדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 11013336  BnF: cb151286481 (data)  CiNii: DA1798986X  GND: 100852254  ISNI: 0000 0000 7368 175X  LCCN: no2013104797  NTA: 073156922  RERO: 02-A002959999  SUDOC: 220906432  VIAF: 15125064   WorldCat (עם VIAF): 15125064 
מפת באפין המסמנת את נתיב ההפלגה ב-1615 דרך מצר הדסון
זכויות להט"ב בדרום סודאן

| --- | --- |

דרום סודאן
 מעמד בחוק:  פלילי מאז 1899 כחלק מסודאן האנגלו-מצרית, עונש: 10 שנות מאסר
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית, קיימת הגבלה בחוקה של דרום סודאן שמכירה בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מאז 2011
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  (לא הייתה מדינה חברה באו"ם בעת הגשת ההצהרה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בדרום סודאן כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית במדינה מוגדרת כעבירה פלילית ועלולה לשאת עונש של עד 10 שנות מאסר מאז 1899 כחלק מסודאן האנגלו-מצרית, מדינת חסות משותפת של הממלכה המאוחדת ומצרים בין השנים 1899–1956, שהייתה בפועל בשליטה מלאה של האימפריה הבריטית בעוד שמצרים קיבלה השפעה במקרים ספציפיים.
לאחר קבלת עצמאותה של דרום סודאן מסודאן בשנת 2011, חוק העונשין שאומץ על ידי הממשלה האוטונומית של דרום סודאן לפני קבלת העצמאות בשנת 2008 שהפליל פעילות הומוסקסואלית עם עונש של 10 שנות מאסר, נותר במקומו.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית הוגדרה כעבירה פלילית בסודאן עוד מימי שלטונה של סודאן האנגלו-מצרית משנת 1899. דרום סודאן, שהיוותה בעבר ממשלה אוטונומית כחלק מסודאן עד קבלת עצמאותה מהמדינה ביולי 2011, הייתה כפופה לפרשנות דין השריעה האסלאמי שהוחל בשטח סודאן לפיו פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה המשיכה להוות עבירה פלילית בשטח המדינה והייתה עלולה להטיל עונש מאסר, ענישה גופנית של הלקאות (אנ') ועונש מוות למורשעים. עם זאת, בשנת 2008 הממשלה האוטונומית של דרום סודאן שעוד לא הייתה עצמאית באופן רשמי מסודאן, אימצה חוק עונשין משלה אשר כולל איסור על "משכב גשמי נגד סדרי הטבע" שהתייחס לקיום פעילות הומוסקסואלית וקבע עונש של 10 שנות מאסר למורשעים בשטחה, שנותר במקומו לאחר קבלת עצמאותה. בשנת 2020 ביטלה סודאן את עונשי המוות והענישה הגופנית על ביצוע פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בשטחה לאחר שחוק העונשין במדינה שהתבסס על דין השריעה הדתי בוטל והוחלף בדין אזרחי חילוני, והטיל מאתה ואילך עונש של 5 שנות מאסר למורשעים בעבירה ראשונה עד מאסר עולם בעבירה שלישית.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

דרום סודאן אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). לצד אי הכרתה של דרום סודאן במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקה של המדינה שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 2011. בכך, קיימת הגבלה חוקתית להכרה בנישואים חד-מיניים במדינה.
תנאי מחיה

בשנת 2006, אברהם מאיום אתיאאן, בישוף דרום סודני, הוביל לפיצול בכנסייה האפיסקופלית של סודאן (אנ') בעקבות מה שהוא כינה כ-"כישלון של הנהגת הכנסייה לגנות הומוסקסואליות בתוקף מספק".
ביולי 2010 נשיא דרום סודאן (אנ') סאלווה קיר מאיארדיט המכהן משנת 2011 הצהיר לרדיו הולנד העולמי כי "הומוסקסואליות אינה באופי של תושבי דרום סודאן. זה אפילו לא משהו שמישהו יכול לדבר עליו כאן בדרום סודאן במיוחד. זה לא שם ואם מישהו רוצה לייבא או לייצר את זה, הוא לא יקבל תמיכה וזה תמיד יהיה מגונה על ידי כולם".
דו"ח מעמד זכויות האדם בדרום סודאן לשנת 2010 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית מצא "אפליה חברתית נפוצה נגד הומוסקסואלים ולסביות" וקבע כי לא היו נוכחים "ארגוני זכויות להט"ב ידועים" במדינה.
להט"ב דרום סודאנים ידועים

אוונג אדה-צ'ול (אנ'), שחקנית, דוגמנית ואמנית לסבית דרום-סודאנית-אוסטרלית.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (פלילי, עונש: עד 10 שנות מאסר)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד-מיניים:  (קיימת הגבלה חוקתית שמכירה בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מאז 2011)
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר:  (ישנם חוקים שאוסרים על ביצוע קרוס-דרסינג)
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
זכויות להט"ב בחבר העמים הבריטי
הערות שוליים

↑  THE PENAL CODE ACT, 2008, swap.stanford.edu
↑  "'Great first step' as Sudan lifts death penalty and flogging for gay sex". Reuters (באנגלית). 2020-07-16. נבדק ב-2021-12-05.
↑  South Sudan Anglican Church rejects tribalism and homosexuality - Sudan Tribune: Plural news and views on Sudan, web.archive.org, ‏2018-08-27
↑  "Referendum on South Sudan's secession will be held" | Radio Netherlands Worldwide, web.archive.org, ‏2012-10-17
↑  Country Reports on Human Rights Practices for 2011, 2009-2017.state.gov
↑  The South Sudanese Model Who Always Defies Expectations, The Cut, ‏2020-09-22 (באנגלית אמריקאית)
חוג קוהרנטי

בתורת החוגים, חוג קוהרנטי (משמאל) הוא חוג שלכל אידיאל שמאלי נוצר סופית שלו יש ייצוג סופי.
לחוגים קוהרנטיים יש אפיון הומולוגי: חוג הוא קוהרנטי אם ורק אם כל מכפלה ישרה של מודולים שטוחים היא שטוחה. כל חוג קומוטטיבי נתרי הוא קוהרנטי, אבל יש גם דוגמאות נוספות, כגון חוג הפולינומים באינסוף משתנים  k[x_{1},x_{2},\dots ] מעל שדה  k.
חוג קומוטטיבי הוא קוהרנטי אם ורק אם החיתוך של כל שני אידיאלים נוצרים סופית הוא נוצר סופית ובנוסף המאפס של כל איבר הוא נוצר סופית. בחוג קומוטטיבי קוהרנטי, כל המנות  (a:b)=\{x\in R\mid xb\in Ra\} נוצרות סופית (תכונה זו נכונה גם בתחומי gcd). כל חוג תורשתי למחצה קומוטטיבי הוא קוהרנטי; למעשה החוגים התורשתיים למחצה הקומוטטיביים הם בדיוק החוגים הקוהרנטיים הקומוטטיביים, בעלי ממד גלובלי חלש = 1.
התקפת גלוי-ידוע

בקריפטואנליזה, התקפת גלוי-ידוע או תְּקִיפַת תַּמְלִיל פָּשׁוּט יָדוּעַ (לפי האקדמיה ללשון העברית; באנגלית: Known Plaintext Attack) היא מודל התקפה שבו למתקיף יש גישה לזוגות של טקסט גלוי וטקסט מוצפן מתאים שהוצפנו באמצעות אלגוריתם ההצפנה אותו הוא מנסה לפצח. עם מידע זה הוא מנסה לחשוף מידע מוצפן אחר או לחשוף את מפתח ההצפנה איתו המידע הוצפן. הטקסט הגלוי בדרך כלל מושג בדרכים לא קריפטוגרפיות כמו בדרך של גנבה לכן אומץ על ידי צוות המנתחים של בלצ'לי פארק הכינוי "crib" שהוא "פילוח" או "גנבה" בלשון הדיבור. הרעיון מאחורי מודל זה שיותר קשה לנתח טקסט משפה זרה או רצף סימנים חסרי משמעות במקרה של צופן, ללא רמז כלשהו כמו מילה או ביטוי שעשויים להימצא בטקסט המקורי שהוצפן. אם בהתקפה כנגד טקסט מוצפן כלשהו ידוע מראש חלק מהטקסט הגלוי קל יותר יהיה למצוא נקודות תורפה בצופן. כל תבנית בטקסט המוצפן הנגרמת כתוצאה מהימצאותו של טקסט גלוי ספציפי, יכולה לשמש סימן לתוקף שהוא בדרך הנכונה.
התקפה דומה אחרת נקראת התקפת גלוי-נבחר. בשתיהן קיימת גישה הן לטקסט מוצפן והן לטקסט המקור המתאים. ההבדל העיקרי הוא שבהתקפת גלוי-נבחר התוקף הוא זה שבוחר את הטקסט הגלוי שעבורו הוא מעוניין לקבל טקסט מוצפן מתאים. יכולת הבחירה עשויה להיות חשובה עבור התוקף שיכול לבצע בחירה מושכלת של טקסטים על מנת למטב את ההתקפה. יתרון שאינו קיים בהתקפת גלוי ידוע, כיוון שבהתקפה זו אין לו שליטה על הטקסט הגלוי, שמושג בדרך פסיבית.
היסטוריה

מנתחי הצפנים בבלצ'לי פארק יישמו התקפת גלוי-ידוע בפענוח האניגמה. בעוד שבכירי המפקדות של הצבא הגרמני היו קפדניים בכל הקשור לנוהלי ביטחון שדה, אנשי השטח היו הרבה פחות. כך עלה בידי המנתחים לשער מספר מילים או ביטויים שהיוו חלק מהשגרה הגרמנית היומומית כמו דיווחי מזג אוויר, חילופי ברכות, סימנים מוסכמים וכדומה. מסתבר שהדייקנות הגרמנית הייתה להם לרועץ, המפעילים הקפידו להעביר מסרים קבועים בעלי מבנה קבוע פחות או יותר ובשעות קבועות לפי נוהל צבאי קפדני. עובדה זו הקלה רבות על המנתחים כיוון שבכך התאפשר להם לעבוד עם טקסט מוצפן בידיעה של לפחות חלק מהמקור. אחד מהפעילים בשטח היה נוהג לשלוח הודעה מוצפנת שמקורה היה "אין דווחים נוספים" אחת לזמן קבוע. טריק נוסף בו נקטו הבריטים כאשר אזל מלאי המילים הצפויות, היה לבקש מחיל האוויר המלכותי "לשתול" מוקשים ימיים באזור מסוים בים הצפוני (תהליך שכונה על ידם "גינון" מסיבה ברורה), פעולה זו גררה כמעט מיידית תשדורות מוצפנות מצד הגרמנים שלבריטים לא היה קשה לנחש שמן הסתם בחלקן הכילו נקודות ציון או שמות המקומות בהם פעלו הבריטים, בכך השיגו טקסט גלוי נוסף ללא עלות.
צפנים מודרניים

הצפנים הקלאסיים היו בעיקר פגיעים להתקפת גלוי ידוע. קל לראות למשל שאפשר לנחש צופן החלפה פשוט כמו צופן קיסר כלאחר יד, בידיעה של אות מקורית אחת בלבד, כיוון שאפקטיבית יהיה קל לחשב את ההיסט או במילים אחרות את מפתח ההצפנה. באופן דומה, די ברצף מקור קצר יחסית כדי לפענח צפנים קלאסיים אחרים מורכבים יותר. גם סוגים מסוימים של צפני זרם עשויים להיות רגישים להתקפה כזו. בגרסה מוקדמת של PKZIP שכללה אפשרות הצפנה, ייושם צופן זרם מאולתר שהייתה בו נקודת תורפה שאיפשרה לפענח מספר קבצים שהוצפנו במפתח אחד בידיעה של קובץ מקור בודד בסיבוכיות של  2^{37} ואף פחות עם טקסט-גלוי בכמות גדולה. מאידך צפנים מודרניים כמו AES עמידים באופן כללי בפני התקפה כזו. אנליזה דיפרנציאלית וליניארית מסתמכות לרוב על כמות נכבדה של טקסט גלוי ידוע. אולם בשל מורכבות האלגוריתמים הסימטריים המודרניים ובשל גודל הבלוקים, כדי להשיג תוצאה משמעותית חייב התוקף לנתח כמות טקסט אסטרונומית, כמעט מעבר ליכולת הטכנולוגית. למשל איסוף של  \ 2^{256} טקסטים גלויים בגודל של 128 סיביות (כמו באלגוריתם AES) מצריך שטח אחסון גדול הרבה מעבר למצוי כיום בעולם (נכון ל-2013).
ראו גם

התקפת גלוי-נבחר
הערות שוליים

↑  תְּקִיפַת תַּמְלִיל פָּשׁוּט יָדוּעַ במילון טכנולוגיית המידע: בקרה, כלילות ואבטחה (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
חנה מלוטק

אין תמונה חופשית
חנה מְלוֹטֶק (בשם נעוריה: גורדון; ביידיש: מלאָטעק; באנגלית: Eleanor (Chana) Mlotek;‏ 9 באפריל 1922 – 4 בנובמבר 2013, שם) הייתה מוזיקולוגית, מלחינה וחוקרת שהתפרסמה בעיקר בחקר השיר העממי ביידיש.
ביוגרפיה

מלוטק נולדה בניו יורק. ומגיל 22 ועד סמוך לפטירתה עבדה בייוו"א כארכיונאית וכחוקרת שפת היידיש, בעיקר בתחום שירי העם ביידיש. במסגרת זו היא פרסמה מספר ספרים ואסופות של שירי יידיש. בעלה, יוסף מלוטק, היה שותף לחיבור חלק מספריה.
היא פרסמה בשני כרכים אסופה של שירי יידיש מתקופת השואה, וכן מחקר מקיף על השירה ביידיש ב-500 השנים האחרונות. כן פרסמה מאמרים רבים בעיתונים ובכתבי עת.
משנת 1970 פרסמה יחד עם בעלה בעיתון "פארווערטס" מדור לאיתור שירים נשכחים.
פרסומיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
זיארה

זיארה (בערבית: زِيارة; באופן מילולי: "ביקור", "מקום פגישה") היא ביקור באתרים מקודשים לשם תפילה או לצורך עבודה פולחנית אחרת.
באסלאם, "זיארה" הוא כינוי לעלייה לרגל לאתרים שאינם הכעבה במכה, שעלייה לרגל אליה מכונה "חג'". האתרים לזיארה קשורים לחייו של הנביא מוחמד, מלוויו, צאצאיו ודמויות חשובות אחרות בהיסטוריה האסלאמית, כדוגמת האימאמים השיעים והקדושים הסופים. האתרים השונים כוללים מסגדים, קברים, ומקומות בהם התרחשו קרבות מפורסמים. הזיארה נפוצה במיוחד בקרב השיעה, וסונים רבים רואים בה כפירה ו"סגידה לקברים".
בקרב יהדות ארצות האסלאם השתרש המושג "זיארה" ככינוי לעלייה לרגל והשתטחות על קברי צדיקים.
אטימולוגיה

מקור השם זיארה הוא בשורש הערבי ז.ו.ר (زور) שמשמעותו "לבקר". המילה נהגית ziyārah, עם תא מרבוטה (ة), שאינה נשמעת בסוף המילה. הגייה מקובלת נוספת של המילה היא "זיארת" (על פי הפרסית: زیارت, וגם בטורקית: ziyaret).
מוסלמים באיראן ואף בחלקים של דרום-אסיה משתמשים במילה "זיארה" ככינוי לעליית הרגל למכה (הח'ג) וגם ככינוי לעלייה לרגל למקומות אחרים הקשורים לנביא. האתרים אליהם מבוצעת העלייה לרגל מכונים "זיאראטגאה".
היסטוריה של הזיארה באסלאם

ריבוי אתרי הזיארה נובע מעניינם של משטרים רבים בעבר לקדם את אתרי הזיארה שהיו בשטחם, בשל מספר סיבות. אחת מהן היא רצונם של המשטרים להבטיח שתושביהם יוכלו לבקר באתרים קדושים, בעת בה הם אינם יכולים להגיע למכה, מדינה או אתרים קדושים משמעותיים יותר, בשל סכסוכים בין-שלטוניים ומלחמות (לדוגמה, בתקופת שלטון האימפריה הספווית באיראן במאה ה-16 שלחמה בעות'מאנים שמנעו מהשיעים לבצע את העלייה לרגל לאתרים בעיראק), או בשל סכנות בדרכים (שודדים, פגעי הטבע). כמו כן, היה גם מניע כלכלי משמעותי, לקיומם ובנייתם של אתרים חדשים לזיארה, שעודדו תיירות ומסחר.
למיקומם של אתרי הזיארה הייתה השפעה רבה על התפזרות האוכלוסייה במדינות המוסלמיות. אתרי הזיארה משכו אליהם מאמינים שרצו לחיות בצל המקדשים, שהקימו בתי מדרש, שמשכו אליהם תלמידים חדשים; האתרים גם משכו אליהם עוליי רגל, שמצידם הביאו סוחרים למקום. ערים רבות החלו כמסגד או קבר והורחבו לאחר מכן, עם הגעת התושבים החדשים.
היסטוריה של הזיארה באסלאם > הזיארה לעומת החג'

הזיארה אינה מצווה על המוסלמים, בניגוד לחג', שהוא אחד מחמשת עמודי האסלאם. עם זאת, העלייה לרגל למקומות שאינם מכה הייתה לעיתים הדבר היחיד שהתאפשר למאמינים. חלק מהמוסלמים מאמינים כי אם אין ביכולתם לבצע את החג', הזיארה למקדש או קבר מפורסם יכולה להוות תחליף לחג'. על כן, מכונה לעיתים הזיארה בשם "החג' של העני".