stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמצ'יטקה
הניסויים "מילרואו" ו"קאניקין" > ניסוי "מילרואו"

אף על פי שהניסויים בוצעו כחלק מ"תוכנית הניסויים לנשק גרעיני", הוגדרה מטרת ניסוי מילרואו (Milrow), כ"ניסוי לבדיקת אי, ולא ניסוי לבדיקת נשק". הייתה זו "יריית כיול" שנועדה להפיק מידע שממנו ניתן יהיה לחזות את כלל ההשפעות של פיצוץ גרעיני חזק על סביבת הניסוי, ובפרט, כדי להגדיר אם ניתן יהיה לבצע באופן בטוח את הניסוי הבא - ניסוי קאניקין. הפיצוץ התבצע ב-2 באוקטובר 1969, פיר הקידוח היה בעומק של 1,220 מטרים, והפיצוץ היה בעוצמה של כ-1.2 מגהטון.
גלי הרעד מהפיצוץ הגיעו לפני השטח בתאוצה של מעל 35 ג'י, ויצרו כיפה ברדיוס של כ-3 ק"מ ובגובה של כ-5 מטר. הפיצוץ גם יצר גלי קצף באוקיינוס הסובב את האי, והרים מהאגמים ומהנחלים שעל פני האי גייזרים של בוץ ומים עד לגובה של כ-15 מטר. בפני השטח נוצרה תופעת קריסה קרקעית, הידועה גם כ"מכתש משוקע", שנוצר כתוצאה מקריסת חומרי הקרקע אל תוך החלל שנוצר בפיצוץ.
הניסויים "מילרואו" ו"קאניקין" > מחלוקת וביקורת לקראת ניסוי קאניקין

מספר ימים לאחר ניסוי מילרואו, התארגנה ועדה בשם "אל תיצור גל" ("Don't Make A Wave") בוונקובר שבקנדה, כשעל סדר יומה השאלה האם להתנגד ולהיאבק כנגד ביצוע ניסוי גרעיני נוסף באי, או האם להרחיב את מאמציהם למאבק כולל בכל האיומים כנגד איכות הסביבה. ועדה זו, ופעולות המחאה שארגנה נגד הניסויים, היוו את ראשיתו של ארגון "גרינפיס".
שם הוועדה נקבע בשל הקביעה שקבע בוב האנטר, עיתונאי מוונקובר, שכתב שהניסוי המתוכנן הבא יגרום לרעידות אדמה ולצונאמי. הוועדה לאנרגיה אטומית, מצידה, העריכה את הסיכוי שהניסוי יגרום לרעידת אדמה משמעותית כ"מאוד בלתי סביר", ואת הסיכוי לצונאמי כ"עוד פחות סביר".
אחרים לא הסכימו לקביעה זו. יושב ראש הוועדה לאיכות הסביבה, ראסל טריין, טען ש"לא ניתן להסיק מתוצאות ניסוי מילרואו מסקנות חותכות לגבי הניסויים הנוספים ..."
ביולי 1971 תבעה קבוצה בשם "הוועדה לאחריות בנושאי גרעין" את הוועדה לאנרגיה אטומית, ובקשה מבית המשפט לעצור את המשך הניסויים. התביעה נדחתה בבית המשפט, ובית המשפט העליון של ארצות הברית, בהרכב של 7 שופטים, דחה צו מניעה בעניין זה ברוב קולות. נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון עצמו אישר תקציב בסך 200 מיליון דולר לביצוע הניסוי השלישי, וזאת למרות התנגדות מצד מדינות כמו יפן, פרו ושוודיה. ועדת "אל תיצור גל" חכרה ספינה בכוונה להפליג עמה לחופי האי להפגנת מחאה, וכדי למנוע את ביצוע הניסוי, אך בשל תנאי מזג אוויר קשים התבטלה פעולתם.
הניסויים "מילרואו" ו"קאניקין" > ניסוי "קאניקין"

ניסוי "קניקין" היה מיועד לבדוק את תכנונו ואת יכולתו המבצעית של הטיל האנטי-בליסטי האמריקני ספרטן LIM-49, שהיה בעל ראש נפץ גרעיני רב עוצמה. הטיל תוכנן להפקת כמות גדולה של קרני X, וזאת כדי למזער את תגובת הביקוע הגרעיני ואת ההרס הפיזי שנגרם ממנו, וכדי למנוע מהיריב את נטרול מכ"ם הטיל. הניסוי נועד למדוד את תפוקת הפצצה, את מידת קרינת קרני ה-X, את ספקטרום הקרינה, ולהבטיח תכנון מיטבי לראש הנפץ הגרעיני.
הניסוי התבצע ב-6 בנובמבר 1971 בקרקעית פיר קידוח בעומק של 1,860 מטרים. עוצמתו הייתה מעט פחות מ-5 מגהטון, עוצמה החזקה פי 400 מעוצמת פצצת האטום שהוטלה על הירושימה. ניסוי קאניקין היה הניסוי הגרעיני התת-קרקעי הגדול והחזק ביותר שביצעה ארצות הברית אי פעם. כתוצאה מהפיצוץ התרוממו פני השטח באזור הפיצוץ בכ-6 מטר, וכתוצאה מהשקיעה ומהפגיעה שגרם הפיצוץ נוצר מכתש ברוחב של כ-1.5 ק"מ, שהפך לאגם מים. הפיצוץ גרם לגלי רעד סייסמיים בעוצמה של 7.0 בסולם ריכטר, שגרמו למפולות סלעים ולסדקי אדמה בשטח של כ-3.5 קמ"ר באזור הפיצוץ. אף שלא נגרמו רעידות אדמה קשות או גלי צונאמי, כפי שחששו אנשי איכות הסביבה, עדיין אירעו מספר אירועים טקטוניים במהלך השבועות שלאחר הניסוי, ככל הנראה כתוצאה מפעולת גומלין בין הפיצוץ עצמו והלחצים הטקטוניים הטבעיים שמצויים באזור האי.
משנת 1973

משרד האנרגיה האמריקני החליט לנטוש את האי החל משנת 1973, אך מדענים המשיכו לבקר בו למטרות בדיקה וניטור. ב-2001 ביצע משרד האנרגיה מספר פעולות לטיהור האי מפסולת גרעינית. פירי הקידוח יוצבו ונוקו על ידי ערבוב הבוץ שבהם באדמה בלתי מזוהמת, וכוסו ביריעות פוליאסטר שכוסו באדמה.
היה חשש שסדקים תת-קרקעיים חדשים שעלולים להיווצר, יאפשרו לנשורת רדיואקטיבית לדלוף אל פני השטח ואל מי האוקיינוס. במחקר שהתבצע על ידי ארגון גרינפיס ב-1996, נמצא שאזור ניסוי קאניקין ממשיך לשחרר פלוטוניום ואמריציום אל פני השטח, אך מחקר שהתבצע על ידי אוניברסיטת אלסקה קבע שאין סימנים לדליפה רדיואקטיבית, ובבדיקה שהתבצעה ב-2006 נקבע שכמות הפלוטוניום שנפלטת מהמקום קטנה מאוד, ואינה מהווה סיכון ביולוגי משמעותי לסביבה הטבעית.
משרד האנרגיה האמריקני ממשיך לנטר את האי עד היום, כחלק מתוכנית הטיהור והשיקום של המקום. פעולה זו מתוכננת להימשך עד שנת 2025, כשאז מתוכנן האי להפוך לשמורת טבע שהגישה אליה מבוקרת ומוגבלת.
האי אמצ'יטקה ומקום שלושת אתרי הניסויים הגרעיניים שבוצעו בו
פצצת "קאניקין" מורדת אל תוך פיר הקידוח בעומק 1,860 מטרים
ארמיית המזרח (יפן)

| --- | --- |

סמל הארמייה
 פרטים
 מדינה:  יפן יפן
 שיוך:   צבא יפן
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  14 בינואר 1960 – הווה (64 שנים)
ארמיית המזרח (ביפנית: 東部方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.
הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת קאנטו וצ'ובו. מטה הארמייה נמצא במחנה אסאקה, שבשכונת נרימה שבטוקיו, והיא כוללת את הדיוויזיה הראשונה ואת הבריגדה ה-12 לצד יחידות נוספות קטנות יותר, הכפופות ישירות למפקדת הארמייה.
מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל נאוטאדה מוריאמה.
ארמיית המרכז (יפן)

| --- | --- |

סמל הארמייה
 פרטים
 מדינה:  יפן יפן
 שיוך:   צבא יפן
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  14 בינואר 1960 – הווה (64 שנים)
ארמיית המרכז (ביפנית: 中部方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.
הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת צ'וגוקו, קנסאי, שיקוקו והחצי הדרומי של אזור צ'ובו. מטה הארמייה נמצא בעיר איטאמי שבמחוז היוגו, והיא כוללת את הדיוויזיה השלישית, הדיוויזיה העשירית, הבריגדה ה-13, ה-14 ובריגדת ההנדסה ה-4.
מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל ג'ונג'י סוזוקי.
אסן (כדורגל נשים)

מועדון הספורט אס. גי. אס. אסן (בגרמנית: SGS Essen) הוא מועדון ספורט גרמני מהעיר אסן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. המועדון ידוע בשל קבוצת כדורגל הנשים שלו המשחקת בבבונדסליגה לנשים. המועדון הוקם בשנת 2000, ומשחק את משחקיו הביתיים באצטדיון על האפנשטראסה(אנ').
היסטוריה

ב-21 במרץ 1973, הוקמה מחלקת כדורגל נשים במועדון גרן-ווייס שונבק. ב-1976, עלתה הקבוצה לליגה ההתאחדות התחתונה, מה שאז הייתה ליגת הנשים הבכירה בגרמניה. לאחר התדרדות זמנית, תחייה מחודשת נעשתה במועדון ב-1992. חמש שנים מאוחר יותר, עלתה הקבוצה לראשונה לרגיונליגה, ממנה ירדה לאחר עונה אחת בלבד. עם קבוצה שהתחדשה בצורה מסיבית, עלתה הקבוצה שוב לרגיונליגה והפכה לסגנית האלופה בתום העונה שלאחר מכן. אחרי עוד עונה בה סיימו במקום השני בליגה ירדה הקבוצה למרכז הטבלה, ובמהלך 2003 נאלצה הקבוצה לעבוד קשה כדי להישאר ברגיונליגה.
שנה לאחר מכן, הפתיעה הקבוצה כשהפכה לאלופת הרגיונליגה המערבית(גר'). לקבוצה, תחת המאמן ראלף אגולי(גר'), היה את האפשרות להתחזק במספר כדורגלניות מהמועדון דואיסבורג(אנ'), והחלה את העונה במטרה לעלות לבונדסליגה השנייה(אנ') שזה עתה נוסדה. לאחר שעלה בידה לעלות לבונדסליגה השנייה, הקבוצה עלתה לבסוף לבונדסליגה, שם היא ביססה את מקומה בשתי העונות הראשונות, עם ממוצע הצופים הגבוה ביותר אחרי מועדוני העל איינטרכט פרנקפורט וטורבינה פוטסדאם.
ב-2007, הקבוצה עלתה לראשונה לחצי גמר הגביע הגרמני. בחצי הגמר שיחקה הקבוצה מול היריבה המקומית דואיסבורג(אנ'), לנגד 3,750 צופים, המספר הגבוה ביותר בתולדות המועדון. במשחק עצמו עמדה הקבוצה במשך זמן רב, אך נכנעה 5:1 לאחר הארכה. בעונת הבונסדליגה לא הצליח המועדון להגיע להישגים כתוצאה מפציעות רבות.
אחרי שהגיעה להישג שיא בעונת 2008/09(אנ'), כשסיימה במקום החמישי בבונדסליגה, נאלצה הקבוצה בעונה שלאחר מכן להילחם במאבקי הירידה עד המחזור האחרון של העונה. תיקו 1:1 נגד היריבה הישירה פרייבורג(אנ'), הבטיח את הישארותה בליגה של אסן, כשהמאמן ראלף אגולי עוזב את המועדון בהסכמה משותפת. בעונת 2010/11 דשדשה שוב הקבוצה במאבקי הירידה, הפעם תחת המאמן מרקוס הגנר(גר'), שהוביל את הקבוצה לסיום במקום התשיעי בבונדסליגה, שיפור של מקום אחד מהעונה הקודמת. בעונה שלאחר מכן, הוביל הגנר את הקבוצה לסיום במקום החמישי בליגה. בתחילת עונת 2017/18 הצטרף למועדון המנהל המקצועי פיליפ זימנציק, לאחר שהמנהל המקצועי הקודם, וילי וייזינג, פרש מניהול לאחר 14 שנה בהן ניהל את המועדון. עד לאותו הזמן, וייזינג היה פעיל במועדון במשך תקופה של קרוב ל-50 שנים, כשהוא משמש בתפקידי-מפתח בפיתוח המועדון בכלל ובקידום קבוצת הנשים בפרט. באותה העונה, תחת המאמן דניאל קראוס(אנ'), רשמה הקבוצה שיא חדש במספר הנקודות אליו הגיעה במהלך עונת הבונדסליגה. בנובמבר 2018 הודיע המועדון על עזיבתו של קראוס וחתימתו כמאמן החדש של פרייבורג(אנ'). ביולי 2019 חזר הגנר לאמן את הקבוצה.
הישג נוסף אליו הגיעה הקבוצה היה כשעלתה לגמר הגביע הגרמני ב-2014, בו הפסידה 3:0 לאיינטרכט פרנקפורט. שש שנים לאחר מכן, בעונת 2019/20, עלתה הקבוצה שוב לגמר הגביע לאחר שניצחה 3:1 את באייר לברקוזן בחצי הגמר. בגמר הפסידה הקבוצה לוולפסבורג, 5:7 בפנדלים.
תארים

הגביע הגרמני; מקום שני: 2014, 2020
אצטדיון ומתקנים

מאז עלתה לבונדסליגה, שיחקה קבוצת הנשים הראשונה את משחקיה הביתיים בפארק הספורט שעל הלו(אנ'). מתקן הספורט הלמוט-ראהן(גר') משמש כמתקן האימונים של קבוצת הבונדסליגה. הקבוצות הנותרות משחקות את משחקיהן הביתיים במתקן הספורט של מחוז אסן-שונבק. מאז עונת 2012/13 משחקת הקבוצה את משחקיה הביתיים באצטדיון על האפנשטראסה(אנ') באסן-ברגבורבק.
קבוצות בת > קבוצת מילואים

קבוצת המילואים של אסן הגיעה לרגיונליגה המערבית(גר') בשנת 2006. כיוון שהמועדון פועל בעיקר כמועדון לפיתוח כדורגלניות, הצליחה קבוצת ה-U20 של המועדון לעלות לבונדסליגה השנייה. לאחר עונה אחת בלבד בבונדסליגה השנייה, ירדה הקבוצה לרגיונליגה לקראת עונת 2019/20.
קבוצות בת > קבוצות נוער

מסיבות כלכליות, המועדון מייחס חשיבות גדולה למחלקות הנוער שלו. החל מעונת 2007/08, ישנו שיתוף פעולה בין המועדון לבין בית הספר המחוזי בוקמולה. שתי קבוצות מבחן שכללו נערות מוכשרות הוקמו בבית הספר. קבוצת ה-U17 משחקת בבונדסליגה הצעירה(גר') החל מעונת 2012/13. בעונות 2013/14 ו-2018/19 הייתה הקבוצה לאלופת הבונדסליגה הצעירה, אך נכשלה בחצי הגמר של אליפות גרמניה. בעונת 2019/20 שבוטלה עקב מגפת הקורונה, הוכרזה אסן כאלופה, אך אליפות גרמניה לא שוחקה באותה עונה.
קבוצות בת > קבוצת גברים

קבוצת הגברים הראשונה משחקת תחת השם אסן-שונבק, והחלה את קיומה בליגה המחוזית א'. ב-2006, סיימה הקבוצה כסגנית האלופה הלנה אסן(אנ') בליגה המחוזית. שנה מאוחר יותר עלתה הקבוצה לליגת המדינה התחתונה(אנ'), בה שיחקה במשך שתי עונות. שתי ירידות ליגה רצופות הובילו את הקבוצה חזרה לליגה המחוזית א' ב-2012. ב-2020 עלתה הקבוצה שוב לליגה המחוזית, ושנתיים לאחר מכן סיימה במקום השני בליגה.
עם סאשה מולדרס(אנ'), פיתח המועדון כדורגלן שהפך בבוא העת לכדורגלן מקצועי. בנוסף, כדורגלני העבר ג'ורג ליפינסקי(גר') ואלאסנה אודראוגו(גר') עבדו כמאמנים במועדון.
הלוגו של אסן עד לקיץ 2012
אמאדו דיאוורה

אמאדו דיאוורה (בצרפתית: Amadou Diawara; נולד ב-17 ביולי 1997) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הקשר ההגנתי באנדרלכט ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת

בשנת 2014, דיאוורה הצטרף לשורות סן מרינו מהליגה פרו (הליגה השלישית בטיבה במדינה), שבה שיחק עונה אחת.
קריירת מועדונים > בולוניה

בזמן ששיחק בסן מרינו, הוא היה על הכוונת של המנהל הספורטיבי של בולוניה 1909, פנטאלו קורבינו, והאחרון אכן החתים אותו בבולוניה ביולי 2015 תמורת 420 אלף יורו. ב-22 באוגוסט 2015, דיאוורה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במשחק חוץ נגד לאציו, כשנכנס כמחליף של לורנצו קריסטיג' בדקה ה-84.
קריירת מועדונים > נאפולי

ב-26 באוגוסט 2016, דיאוורה חתם בשורות נאפולי. ב-17 באוקטובר 2017, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה מפנדל נגד מנצ'סטר סיטי במסגרת ליגת האלופות. ב-8 באפריל 2018, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה נגד קייבו ורונה.
קריירת מועדונים > רומא

ב-1 ביולי 2019, דיאוורה חתם בשורותיה של רומא עד שנת 2024. ב-1 בספטמבר 2019, דיאוורה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הזאבים, כשנכנס כמחליף של אלסנדרו פלורנצי בדקה ה-89 במסגרת הדרבי של רומא נגד לאציו, משחק שנגמר בתוצאת תיקו אחת.
קריירת מועדונים > אנדרלכט

ב-31 באוגוסט 2022 חתם באנדרלכט.
קריירה בינלאומית

דיאוורה נולד בגינאה, אך שיחק כדורגל באיטליה מאז שנת 2014, וכתוצאה מכך קיבל אזרחות איטלקית. מאמן נבחרת איטליה לשעבר, ג'מפייארו ונטורה, ניסה לגייס אותו לשורות הנבחרת בשנת 2018. לעומת זאת, הוא נשבע אמונים לנבחרת גינאה בחודש של מרץ של אותה השנה, ואף קיבל זימון לנבחרת בחודש אוקטובר. ב-12 באוקטובר 2018, דיאוורה ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים בניצחון 0–2 על נבחרת רואנדה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
נכלל בסגל נבחרת גינאה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של גינאה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
תארים > קבוצתיים

קונפרנס ליג (1): 2021/22
הערות שוליים

↑  קשרה החדש של בולוניה על הכוונת של צ'לסי
↑  נאפולי הודיעה על רכישת דיאוורה
↑    Jason Burt; JJ Bull, ‏Man City 2 Napoli 1: Sensational City survive late pressure to pass first real test of the season, The Telegraph, 17 October 2017
↑  רומא משלימה את מעברו של אמאדו דיאוורה לשורותיה
↑  אמאדו דיאוורה: "זה תמיד היה גינאה ולא איטליה"
↑  דיאוורה יכול להוות פתרון לנבחרת האיטלקית
↑  נבחרת גינאה זימנה את אמאדו דיאוורה
↑  Liste des 25 pour la CAN 2023 בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגינאית, 23 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
↑  18 joueurs, 4 réservistes, voici le groupe retenu par le sélectionneur Kaba Diawara en vue des JO Paris 2024 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל הגינאית, 4 ביולי 2024 (בצרפתית)
| נבחרת גינאה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 ע. קייטה •  2 מ. סילה •  3 א. סילה •  4 א. קונטה II •  5 סו •  6 א. דיאוורה •  7 סיסה •  8 נ. קייטה •  9 ז'. קאנטה •  10 גילאבוגי •   11 באיו •  12 א. קונטה I • 13 מ.ע. קמארה •  14 מוריבה • 15 דירסטאם • 16 מ. קמארה • 17 ע. קאנטה • 18 סומה • 19 קאנה • 20 פ. קונאטה • 21 קאבה • 22 קונה • 23 א. קמארה • 24 מ. קונאטה • 25 דיאלו • 26 פ. קמארה • 27 יוסוף • מאמן: ק. דיאוורה |  1 ע. קייטה •  2 מ. סילה •  3 א. סילה •  4 א. קונטה II •  5 סו •  6 א. דיאוורה •  7 סיסה •  8 נ. קייטה •  9 ז'. קאנטה •  10 גילאבוגי •   11 באיו •  12 א. קונטה I • 13 מ.ע. קמארה •  14 מוריבה • 15 דירסטאם • 16 מ. קמארה • 17 ע. קאנטה • 18 סומה • 19 קאנה • 20 פ. קונאטה • 21 קאבה • 22 קונה • 23 א. קמארה • 24 מ. קונאטה • 25 דיאלו • 26 פ. קמארה • 27 יוסוף • מאמן: ק. דיאוורה | גינאה |
| נבחרת גינאה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה |  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה | גינאה |
| נבחרת גינאה – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סילה •  2 אולארה •  3 סיסה •  4 סומה •  5 דוקורה •  6 א. דיאוורה •  7 בלדה •  8 נ. קייטה •  9 ה. קמארה •  10 מוריבה •   11 ע. קמארה •  12 בה • 13 מא. קייטה •  14 דיאלו • 15 א. קמארה • 16 מו. קייטה • 17 טורה • 18 באנגורה • מאמן: ק. דיאוורה |  1 סילה •  2 אולארה •  3 סיסה •  4 סומה •  5 דוקורה •  6 א. דיאוורה •  7 בלדה •  8 נ. קייטה •  9 ה. קמארה •  10 מוריבה •   11 ע. קמארה •  12 בה • 13 מא. קייטה •  14 דיאלו • 15 א. קמארה • 16 מו. קייטה • 17 טורה • 18 באנגורה • מאמן: ק. דיאוורה | גינאה |
אפאצטורנה

אפאצטורנה (בהונגרית: Apácatorna) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם באפאצטורנה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 217 תושבים, ובשנת 2019 רק 137 תושבים.
יהודי אפאצטורנה

באפאצטורנה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 8 |  |
| 1880 | 20 | 401 |
| 1910 | 6 |  |
| 1920 | 11 |  |
| 1930 | 9 |  |
| 1941 | 11 | 429 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת דווצ'ר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | דווצ'ר • אדוריאנהאזה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • אגראליה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה • ויד • טישקוואר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אפקט ההרמון (מדע)

בסוציולוגיה ובהיסטוריה של המדע, אפקט ההרמון במדע מתייחס לתופעה לפיה גבר מדען, הנמצא בעמדת כח, כראש מעבדה, שוכר נשים לצוות המחקר שלו. שתי דוגמאות בולטות לאפקט ההרמון הם הצוותים המדעיים של הפיתופתולוג, ארווין פרינק סמית (אנ'), והאסטרופיזקאי אדוארד צ'ארלס פיקרינג.
לארווין פרינק סמית שעבד וחקר במשרד החקלאות האמריקאי, הייתה תרומה מרכזית בהוכחה כי חיידקים עלולים לגרום למחלות אצל צמחים. הצוות שלו כלל עשרים עוזרות מחקר שחקרו בעיות חקלאיות שונות מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. 
 צ'ארלס אדוארד פיקרינג, אסטרופיזיקאי ומנהל מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, ניהל צוות של חוקרות שנודע בשם מחשבות הרווארד. כל נשות הצוות, מעל לשמונים לאורך ארבעה עשורים, עסקו בעיבוד נתונים אסטרונומיים למחקר של פיקרינג. כחלק ממכון סמית'סוניאן, פעלה החל מסוף המאה ה-19, לשכת האתנולוגיה האמריקאית (Bureau of American Ethnology) שעסקה בחקר הילדים בארצות הברית. הלשכה העסיקה אנתרופולוגיות רבות במחקרי שדה.
מספר סיבות אפשריות לאפקט ההרמון ובניהן עלויות שכר נמוכות יותר לנשים שאפשרו באותו התקציב להעסיק יותר עוזרות מחקר. נשים חוקרות לא היוו תחרות לראשי המעבדה לעומת, עוזרי מחקר שציפו מהם לממש את יכולותיהם. כן, נשים היו עוזרות מחקר קבועות שנשארו לעבוד שנים רבות. גורם נוסף הבולט במקרה של סמית הוא הדרה מובנת של נשים במשרד החקלאות האמריקאי שלא איפשר לנשים לגשת לבחינות לקידום למשרות בכירות.
הערות שוליים

↑  Margaret W. Rossiter, Women Scientists in America before 1920: Career patterns of over five hundred women scientists of the period reveal that, while discrimination was widespread, many women were working hard to overcome it, American Scientist 62, 1974, עמ' 312–323
1 2 3  Margaret W. Rossiter, "Women's Work" in Science, 1880-1910, Isis 71, 1980, עמ' 381–398
↑  Bianca Nogrady, Best Australian science writing 2015, Coogee, N.S.W: University of New South Wales Press, 2016
↑  מרגרט וו רוסיסטר, נשים מדענים באמריקה: מאבקים ואסטרטגיות כדי 1940.
↑  Rossiter, Margaret W., Women scientists in America : struggles and strategies to 1940, Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1982, עמ' 63
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסמרה

קולנוע ה-Cinema Impero שנבנה ב-1937 בסגנון האר דקו
אסמרה (בגעז: ኣስመራ; בערבית: أسمرا, תעתיק מדויק: אסמרא) היא בירת אריתריאה והגדולה שבעריה. העיר שוכנת במרכז המדינה בגובה 2,325 מטרים מעל פני הים על קצה המתלול הצפון-מערבי של הבקע הסורי-אפריקני ושל הרמה האתיופית. לפי הערכות משנת 2024 אוכלוסיית העיר מונה כ-1.1 מיליון תושבים.
ב-2017 העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשל ריכוז האדריכלות המודרנית בה.
היסטוריה

אסמרה נוסדה מאיחוד של ארבעה כפרים שנלחמו זה בזה עד שהנשים בכל אחד מהכפרים שכנעו את הגברים שכדי לשמר את השלום, ארבעת הכפרים חייבים להתאחד. תחילה קראו למקום "ארבעתה אסמֵרה" שמשמעותו בתיגרינית הוא "הארבע שאיחדום" ובסופו של דבר המילה "ארבעתה" נשרה מהשם ונשארה המילה "אסמרה", אם כי יש אזור שעדיין נקרא "ארבעתה אסמרה". משמעות השם "אסמֵרה" בתיגרינית הוא "הן איחדו אותם". השם השתנה לאחר מכן בהשפעה איטלקית ל"אסמַרה". כיום בעיקר האנשים שאינם אריתראים משתמשים בשם השגוי, ואילו האריתראים ושכניהם משתמשים בשם המקורי.
אסמרה, שהייתה חלק מממלכת "מדיר בהר", נכבשה תוך זמן קצר על ידי המצרים, בתמיכה וגיבוי בריטי. לאחר מכן יוהנס הרביעי, קיסר אתיופיה כבש את האזור ונתן לאלולה אנגדה את תואר המושל בו. אנגדה העביר את בירת המחוז לאסמרה, כשבאותו זמן היו בה 150 תושבים. תוך ארבע שנים, מנתה אוכלוסיית העיר למעלה מ-3,000 תושבים, והחשיבות הכלכלית שלה, עם גידול הסחר עם מאסאווה, גדלה בהדרגה.
ב-1889 כבשה איטליה את אריתריאה ובעקבות החשיבות שנוצרה בתקופתו של אנגדה, נבחרה העיר לבירת אריתריאה האיטלקית על ידי המושל מרטיני ב-1897. האיטלקים בנו את העיר בסגנון מודרני והיא זכתה לכינוי "רומא הקטנה" ("Piccola Roma"). האיטלקים עסקו בבנייה בנו מסילת ברזל מעיר הנמל מאסאווה לחוף הים האדום לאסמרה (המסילה היחידה הקיימת במדינה עד היום). העיר נפגעה קלות ברעידות אדמה ב-1913 וב-1915. כמו כן הם בנו את העיר בסגנון הארכיטקטוני המודרני. בימינו, חלק משמעותי מהמבנים בעיר הם ממקור איטלקי, ויש חנויות שעדיין יש להן שם איטלקי.
בעיר התפתחה קהילה איטלקית, ובמפקד אוכלוסין בעיר ב-1939 מתוך 98,000 תושבים בעיר 53,000 מתוכם היו איטלקים. עובדה זו הפכה את העיר לעיר האיטלקית המרכזית של האימפריה האיטלקית באפריקה. באותה שנה, באריתריאה כולה היו 75,000 איטלקים.
לאיטלקים היו השקעות רבות בתעשייה בעיר, אבל הן פסקו עם תחילת מלחמת העולם השנייה והפריחה התעשייתית של האזור נעצרה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 השלטון האיטלקי בנה את ארמון המושל החדש שכיום משמש בית העירייה.
בשנת 1938 הסתיימה בניית המסגד הגדול באסמרה.
באפריל 1941 נפלה אסמרה בידי כוחותיו של הגנרל הבריטי ויליאם פלאט שהסתערו על אריתריאה מסודאן במסגרת המערכה במזרח אפריקה. הבריטים שלטו באריתריאה עד 1952. במהלך הזמן הזה הבריטים העבירו את רוב התעשיות לקולוניות שלהם בהודו וקניה. הבריטים ניסו לשמר את השלטון האיטלקי, אבל בשנת 1949 החלו פעולות טרור כנגד האירופאים, וכן של נוצרים תומכי אתיופיה כנגד המוסלמים תומכי שלטון איטליה.
לאחר סיום השלטון הבריטי ב-1952, האו"ם החליט לצרף את הקולוניה לשעבר תחת שלטון פדרטיבי לאתיופיה בראשות היילה סלאסי. בפדרציה, אסמרה לא הייתה עוד הבירה אלא אדיס אבבה, במרחק של יותר מ-1000 קילומטר משם, והשפה הלאומית שונתה מתיגרינית לאמהרית. ב-1961 החליט הקיסר סלאסי לסיים את ההסכם ה"פדרטיבי" ולהפוך את אריתריאה למחוז ה-14 של האימפריה האתיופית. בעלת הברית הגדולה ביותר של אתיופיה אז הייתה ארצות הברית. בשנים 1943–1977 שכן בעיר מתקן של צבא ארצות הברית. מלחמת העצמאות של אריתריאה פרצה ב-1961 והסתיימה ב-1991 ותוצאתה הייתה עצמאות אריתריאה. אסמרה לא סבלה מנזק במהלך המלחמה בהשוואה לרוב האזורים הגבוהים במדינה. העיר הפכה בחזרה להיות בירת המדינה כאשר אריתריאה זכתה בעצמאותה.
כלכלה

בגלל היותה בירת המדינה והיישוב הכי גדול באריתריאה, רוב אנשי העסקים האריתריאים ממקמים את הבסיסים שלהם באסמרה. העיר הייתה פעם עיירת מפעל.
במהלך התקופה הקולוניאלית, אסמרה הייתה המרכז השלטוני והכלכלי של מזרח אפריקה האיטלקית. כשהבריטים נכנסו למדינה ב-1941, עסקים רבים נסגרו או עברו אל מחוץ לעיר. מנהג זה נמשך גם תחת השלטון האתיופי.
תחבורה

בעיר פועלות מוניות מ-7:00 עד 21:00 ויכולות להיות צפופות מאוד בשעות עומס. בנוסף יש מוניות הנוסעות לערים וכפרים באזור. אוטובוסים ארוכי טווח באריתריאה אינם עמוסים בגלל האיסור לעמוד במעברים באוטובוס. לעיתים יש גם ארוחות בוקר או צהריים מאורגנות בנסיעות ארוכות.
יש בעיר תחנת רכבת שמקשרת את העיר עם העיר מאסאווה דרך המסילה האריתראית, שנבנתה על ידי האיטלקים בשנים 1887–1932. רשות הרכבות האריתראית ביקשה תקצוב כדי להמשיך בתוכנית האיטלקית להרחבת המסילה עד לעיר טסניי, וכך להעניק הזדמנות לסודאן השכנה להשתמש ביותר יעילות בנמל של מאסאווה.
נמל התעופה הבינלאומי אסמרה משרת את האזור. בנוסף בעיר נמצאים הבסיסים של חברת התעופה הלאומית אריתריאן איירליינס.