stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארתור פלפס
ביוגרפיה > מותו

ב-21 בספטמבר 1944, הוזמן פלפס לפגישה עם היינריך הימלר בברלין. הוא החליט לבקר בדרך במוצבים באזור ארד. לאחר שקיבל מידע על כוחות של הצבא האדום שהגיעו לאזור, החליט הנהג לסטות לכפר הסמוך סימאנד. אלא שגם שם כבר היו חיילים סובייטיים, ופלפס יחד עם שלישו ונהגו נעצרו והובאו לחקירה. עוד באותו היום, המבנה שבו הוחזקו הותקף על ידי מטוס גרמני אקראי, והאסירים ניסו לנצל את ההזדמנות כדי לברוח ונורו למוות. פלפס היה בן 62 במותו. משלא הגיע לפגישה עם הימלר, הוצא עליו למחרת היום צו מעצר. ב-29 בספטמבר חפציו האישיים נמצאו בידי חיילים הונגריים, אשר העבירו אותם לגרמנים. ב-24 בנובמבר של אותה שנה הוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו, אשר נמסר לבנו ריינהרט אשר שרת באס אס בדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר. הרגימנט ה-13 של דיוויזיית האס אס ה-7 נקרא מאז ואילך על שמו.
בוכרית

| --- | --- |
 מדינות:  ישראל, ארצות הברית, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן, אפגניסטן
 אזורים:  מרכז אסיה, דרום אסיה, בוכרה, ישראל, המזרח התיכון, טורקיה
 דוברים:  כ-110,000
 שפת אם:  45,000
 כתב:  אלפבית עברי, אלפבית קירילי, אלפבית ערבי
 משפחה:  הודו-אירופית הודו-איראנית איראנית מערבית דרום-מערבית פרסית טג'יקית בוכרית
 קוד ISO 639-3:  bhh 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
בוכרית או בוכורית (אלפבית ערבי بخاری  - "בוכרי"` אלפבית קירילי бухори - "בוכורי") או טג'יקית-יהודית היא שפה יהודית, ניב  של הטג'יקית שהיא בתורה ממשפחת הלשונות הפרסיות. הבוכרית מדוברת בפי יהודים יוצאי אוזבקיסטן וסביבתה, ומספר דובריה כיום מוערך בכ-110,000‏. 50,000 מהם מתגוררים בישראל וכ-10,000 נוספים עדיין גרים בבוכרה ובסביבתה. יתר דובריה מתגוררים בעיקר בארצות הברית.
כיתר הניבים הפרסיים המודרניים הבוכרית מבוססת על הפרסית הקלאסית, והיא שאלה מספר מילים גדול מעברית, ובמידה קטנה יותר גם מאוזבקית ורוסית. קיימים קווי דמיון בין בוכרית וג'ידי (פרסית-יהודית; Judæo-Persian), ודוברי בוכרית וטג'יקית יכולים להבין אלה את אלה. בוכרית מכונה גם "טג'יקית-יהודית" (רוסית Еврейско-таджикский диалект; אנגלית Judæo-Tajik).
באופן מסורתי וכשפות יהודיות אחרות, נכתבה השפה באלפבית עברי. בלחץ השלטונות הסובייטיים היא החלה נכתבת, כטג'יקית, באלפבית לטיני, החל בשנות ה-20 של המאה ה-20, והחל מ-1940 באלפבית קירילי. באותו מועד נסגרו בתי הספר היהודיים במרכז אסיה הסובייטית ותיאטרון שפעל כ-10 שנים, והשימוש באלפבית העברי התייחד רק לתפילה ולשימושי קודש. רוב הפרסומים בבוכרית החל משנות ה-40 של המאה ה-20 נעשו באלפבית קירילי, ורוב דוברי הבוכרית לא שלטו שוב בקריאת אות עברית.
הערות שוליים

↑  Ethnologue
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531918405171  LCCN: sh87005872
אר. ג'יי. בארט

| --- | --- |

בארט, 2023
 לידה:  14 ביוני 2000 (בן 24) טורונטו, אונטריו, קנדה
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מספר:  9
 מכללה:  אוניברסיטת דיוק
 דראפט:  בחירה שלישית, 2019 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 2019–2023 2023–:  ניו יורק ניקס טורונטו ראפטורס
רואן אלכסנדר "אר. ג'יי." בארט הבן (באנגלית: .Rowan Alexander "RJ" Barrett Jr; נולד ב-14 ביוני 2000) הוא כדורסלן קנדי המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. כמו כן חבר בארט בנבחרת קנדה בכדורסל.
אביו, רואן בארט, היה אף הוא כדורסלן, אשר שיחק בין היתר בקבוצות מכבי ראשון לציון והפועל רמת השרון/חיפה מליגת העל הישראלית.
נעורים וקריירת תיכונים

בארט נולד בטורונטו שבקנדה, ועד גיל 8 גדל בצרפת בזמן שאביו הכדורסלן רואן בארט שיחק ברחבי אירופה. סנדקו של בארט היה הכדורסלן סטיב נאש, חברו הטוב של אביו. עם סיום קריירת המשחק של רואן בשנת 2008 עברה המשפחה להתגורר בעיר מיסיסוגה שבקנדה.
בשנת 2014 החל בארט ללמוד ב"תיכון סנט מרצ'לינוס" המקומי, ושנה לאחר מכן עבר ל"אקדמיית מונטוורדה" אשר בפלורידה, בה למדו בעבר כדורסלנים רבים, בהם דיאנג'לו ראסל, בן סימונס וג'ואל אמביד. בפברואר 2017 השתתף בארט במחנה הבינלאומי של ארגון כדורסל ללא גבולות, וזכה בתואר ה-MVP של המחנה. כמו כן באותה שנה השתתף במשחק נייקי הופ סאמיט כשחקן "נבחרת העולם". לאורך עונתו השלישית בתיכון קלע כ-22 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השלישית של העונה בליגת התיכונים כולה (All-American Third Team). במרץ 2018 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, והוביל את קלעי קבוצתו עם 26 נקודות.
את עונת 2017/2018 סיימה מונטוורדה עם מאזן מושלם 36–0, וזכתה באליפות התיכונים של ארצות הברית. במשחק גמר התיכונים מול "אקדמיית פורט לודרדייל" קלע בארט 25 נקודות והוריד 15 ריבאונדים, בניצחון קבוצתו בתוצאה 76–58. בסיום העונה זכה בפרסי "מר כדורסל בארצות הברית" ו"שחקן העונה על שם נייסמית'", המוענקים לשחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית. באפריל 2018 השתתף בשנית במשחק נייקי הופ סאמיט, וזכה בתואר ה-MVP לאחר שרשם במשחק 20 נקודות, 9 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-5 חטיפות.
קריירת מכללות

בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, שאליה הצטרף יחד עם שלושה שחקני תיכונים מצטיינים נוספים – זאיון ויליאמסון, קאם רדיש וטרה ג'ונס. במשחקו הראשון בקבוצת הכדורסל של דיוק קלע 33 נקודות מול אוניברסיטת קנטקי, ובכך שבר את שיא הקבוצה לנקודות במשחק בכורה. ב-17 בפברואר 2019 קלע 23 נקודות, אסף 11 ריבאונדים וחילק 10 אסיסטים במשחק מול אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובכך רשם את הטריפל דאבל הרביעי בתולדות קבוצת דיוק. על אף הציפיות הגבוהות ממנה, הודחה הקבוצה כבר בשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), כאשר הפסידה מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן בתוצאה 67–68.
לאורך עונתו היחידה בדיוק העמיד בארט ממוצעים של 22.6 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד חברו זאיון ויליאמסון.
קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2019 נבחר בארט על ידי ניו יורק ניקס בבחירה השלישית. בבחירה ה-47 של הדראפט צירפו הניקס את איגנאס בראזדייקיס, חברו של בארט בנבחרת קנדה. במשחק הבכורה שלו ב-NBA קלע בארט 21 נקודות, בהפסד הניקס מול סן אנטוניו ספרס. לאורך עונת הרוקי שלו שימש כשחקן חמישייה קבוע, ותרם 14.3 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-30 בדצמבר 2023 עבר בארט, יחד עם עמנואל קוויקלי ובחירת דראפט בסיבוב השני ב-2024, מהניקס לטורונטו ראפטורס, תמורת 3 משחקני טורונטו.
נבחרת קנדה

בשנת 2015 השתתף בארט בטורניר אליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 16, כשחקן נבחרת קנדה, ועל אף שהיה השחקן הצעיר ביותר בנבחרתו הוביל את קלעיה עם ממוצע של 14.6 נקודות למשחק והוליך אותה לזכייה במדליית הכסף. בגביע העולם בכדורסל עד גיל 17 לשנת 2016 סיימה קנדה במקום החמישי, ובארט נבחר לחמישייה השנייה של הטורניר לאחר שקלע 18.4 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2017 השתתף בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19, וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שהוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב. במשחק חצי הגמר מול נבחרת ארצות הברית הציג יכולת מצוינת עם 38 נקודות, 13 ריבאונדים ו-5 אסיסטים, בניצחון נבחרתו בתוצאה 99–87. במשחק הגמר מול נבחרת איטליה קלע בארט 18 נקודות ואסף 12 ריבאונדים, בדרך לניצחון בתוצאה 79–60. על אף שהיה בן 17 בלבד, ובכך צעיר ממרבית השחקנים בכשנתיים, הוביל את כל קלעי הטורניר עם 21.6 נקודות בממוצע למשחק.
ביוני 2018 הצטרף בארט לנבחרת קנדה הבוגרת, לקראת משחקה מול נבחרת סין במסגרת משחק ה-"Pacific Rim Classic".
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | % מהשדה | % משלוש | % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | דיוק | 38 | 38 | 35.3 | 0.454 | 0.308 | 0.665 | 7.6 | 4.3 | 0.9 | 0.4 | 22.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | ניו יורק | 56 | 55 | 30.4 | 0.402 | 0.320 | 0.614 | 5.0 | 2.6 | 1.0 | 0.3 | 14.3 |
| 2020/2021 | ניו יורק | 72 | 72 | 34.9 | 0.441 | 0.401 | 0.746 | 5.8 | 3.0 | 0.7 | 0.3 | 17.6 |
| 2021/2022 | ניו יורק | 70 | 70 | 34.5 | 0.408 | 0.342 | 0.714 | 5.8 | 3.0 | 0.6 | 0.2 | 20.0 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 73 | 73 | 33.9 | 0.434 | 0.310 | 0.740 | 5.0 | 2.8 | 0.4 | 0.2 | 19.6 |
| קריירה |  | 271 | 270 | 33.6 | 0.422 | 0.343 | 0.709 | 5.4 | 2.8 | 0.7 | 0.3 | 18.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ניו יורק | 5 | 5 | 32.3 | 0.388 | 0.286 | 0.800 | 7.2 | 3.0 | 0.8 | 0.4 | 14.4 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 11 | 11 | 34.3 | 0.433 | 0.328 | 0.769 | 4.5 | 2.8 | 0.8 | 0.2 | 19.3 |
| קריירה |  | 16 | 16 | 33.7 | 0.420 | 0.315 | 0.775 | 5.9 | 2.9 | 0.8 | 0.3 | 17.8 |
הערות שוליים

↑  איתי שנקמן, רמה"ש/חיפה החתימה את רואן בארט, באתר ynet, 4 בדצמבר 2002
↑  רואן בארט, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
1 2  יהונתן אליהו‏, אטרקציה לכל המשפחה: אר ג'יי ורואן בארט בחוד החנית של הכדורסל הקנדי, באתר וואלה, 19 ביולי 2017
↑  Canada rising, באתר theathletic.com,‏ 8 בנובמבר 2017
↑  כדורסל ללא גבולות 2017, באתר ה-NBA,‏ 16 בפברואר 2017
↑  חמישיות העונה של ליגת התיכונים 2017, באתר naismithtrophy.com,‏ 8 במרץ 2017
↑  סיכום משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן 2018, באתר 247sports.com,‏ 28 במרץ 2018
↑  אקדמיית מונטוורדה זוכה באליפות התיכונים, באתר maxpreps.com,‏ 31 במרץ 2018
↑  בארט מוביל את נבחרת העולם לניצחון במשחק נייקי הופ סאמיט, באתר basketball.ca,‏ 16 באפריל 2018
↑  בארט שובר את שיא הנקודות למשחק בכורה בדיוק, באתר cbc.ca,‏ 7 בנובמבר 2018
↑  בארט רושם טריפל דאבל נדיר, באתר 247sports.com,‏ 17 בפברואר 2019
↑  אוניברסיטת המדינה של מישיגן מפתיעה את דיוק ומעפילה לפיינל פור, באתר !Yahoo,‏ 1 באפריל 2019
↑  סטטיסטיקות המכללות של בארט, באתר sports-reference.com
↑  כצפוי: זאיון וויליאמסון נבחר ראשון על ידי ניו אורלינס, באתר וואלה, 21 ביוני 2019
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2019, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום המשחק בין הניקס לספרס, באתר ESPN,‏ 24 באוקטובר 2019
↑  גביע העולם בכדורסל עד גיל 17 לשנת 2016, באתר eurobasket.com
↑  בארט זוכה בתואר ה-MVP של גביע העולם עד גיל 19, באתר פיב"א, 9 ביולי 2017
↑  בארט מוביל את נבחרת קנדה במשחק הבכורה שלו, באתר cbc.ca,‏ 23 ביוני 2018
בארט (משמאל) עם זאיון ויליאמסון, 2019
אסטפול

אסטפול (בנורווגית: Østfold) הוא אחד ממחוזות נורווגיה. למחוז גבול משותף עם המחוזות אקשהוס, הדמרק ומדינת שוודיה. אסטפול הוא המחוז ה-6 המאוכלס ביותר עם כ-284,000 תושבים. מנהל המחוז נמצא בסארפסבורג.
באזור אסטפול נמצאו תחריטי סלע רבים המעידים על יישובים היסטוריים שהיו קיימים בו. בתקופה הוויקינגית היה האזור נתון תחת שליטה שוודית במשך זמן מה.
המחוז הפך לחלק ממחוז ויקן שהוקם ב-1 בינואר 2020.
גאוגרפיה

אסטפול יושב בין פיורד אוסלו לשוודיה. יש בו נוף מישורי עם הרבה יערות בצפון ולאורך הגבול השוודי, מערכת אגם מרכזית בחלק המרכזי, ואזור שפלה מאוכלס בצפיפות לאורך החוף, עם ארכיפלג גדול יחסית.
הנהר הארוך ביותר של נורווגיה, הגלומה, זורם דרך המחוז ויוצא אל פיורד אוסלו בפרדריקסטאד.
דמוגרפיה

מרבית אוכלוסיית המחוז ממוקמת באזור החוף. הערים מוס, סרפסבורג, פרדריקסטאד והאלדן נמצאות כאן, יחד עם כמה נפות כפריות מאוכלסות יחסית. כולל ערי חוף אלה, לאסטפול יש גם שתי ערים נוספות, אסים ומייסן.
היסטוריה

אסטפול הוא אחד האזורים העתיקים המיושבים בנורווגיה, עם פטרוגליפים (רישומי סלע) ותלוליות קבורה ברחבי האזור.
בעידן הוויקינגים, האזור היה חלק מווינגולמרק (אנ'), שבתורו היה חלק מוויקן וכלל את בוהסלן (שהוא כיום הפרובינציה השוודית שנקראת בוהוסלאן). זה היה בחלקו תחת שלטון דנמרק עד זמנו של הרלד יריד.
מאוחר יותר, כשנורווגיה הייתה בשליטת דנמרק, מלך דנמרק חילק את האזור לברונים רבים.
תחבורה

אסטפול מהגבול הדרומי עם שוודיה והגבול עם מחוז אקשהוס. הכביש המהיר הראשי E18 בין אוסלו לסטוקהולם עובר דרך המחוז מגבול שוודיה בכיוון דרום-מערב-מערב. הרכבת מאוסלו לגטבורג עוברת במקביל בערך ל-E6, ויש גם מסילה בין סקי לסרפסבורג המכסה את החלק הפנימי. אין שדה תעופה ציבורי במחוז. שדה התעופה מוס היה אחד אך כעת הוא סגור. שדה התעופה הראשי של אטספול הוא נמל התעופה של אוסלו, גרדרמון, עם אוכלוסייה של יותר מ-2 מיליון אנשים במרחק שעתיים.
נפות

לאסטפול היו 18 נפות:
| --- | --- |
 ארמרק  אסקים  איידסברג  פרדריקסטאד  הולדן  הובול  לווייתנים  סַמָן  אֵזוֹב  רקסטאד  חזור  רומסקוג  לייעץ עצה  סרפסבורג  Skiptvet  ספידברג  טרוגסטאד  וולר:
ארוחת עשר

ארוחת עשר בבית ספר יסודי בגבעת עדה, בסביבות 1946
כריך איטלקי
ארוחת עשר היא ארוחת ביניים קלה הנאכלת בין ארוחת הבוקר לארוחת הצהריים. בישראל נהוג לאכול ארוחה זו במוסדות חינוך ובמקומות עבודה שבהם מתחיל יום הלימודים או העבודה בסביבות 7:00-8:00 בבוקר או מוקדם יותר. היא נקראת כך משום שהיא מתקיימת בשעה 10:00 בבוקר או בזמן סמוך.
בתי ספר

בבתי הספר הפסקה זו נקראת גם "הפסקת אוכל" מורכבת הארוחה ברוב המקרים מכריכים, שהתלמידים מביאים עמם מהבית. לעיתים מדובר גם בפרי, בירק או בחטיף. בחלק מגני הילדים מובאת ארוחת העשר מהבית, באותה מתכונת כמו בבתי הספר. במקרים אחרים היא מוכנה בגן, וכוללת פרוסות לחם, ירקות פרוסים, מספר ממרחים כגון גבינה לבנה, חומוס וממרח שוקולד ולעיתים גם חביתה.
בתי ספר > היסטוריה

עד סוף שנות ה-70 נשאו התלמידים את ארוחתם ב"תיק אוכל" - תיק קטן, עם רצועה לתלייה על הכתף, שהכיל את הארוחה ומפית בד, אותה נהוג היה לפרוש על השולחן בכיתה כדי לא ללכלך אותו בפירורים.
בשנות ה-50 תיק האוכל המקובל בבתי הספר היסודיים היה עשוי בד, לפעמים תפור על ידי האימהות משאריות אריג. מפית הבד המצורפת לארוחה נתנה הזדמנות לאימהות להפגין את כישורי הרקמה שלהן. היו מפיות עם שמות הילדים, היו פרחים, פרפרים וכדומה. נוסף למפית, נדרשו הילדים להביא גם מגבת קטנה וסבונייה בתיק האוכל. הבדלי מסורת והשכלה ניכרו גם בנוהגי עטיפת הכריך - היו שעטפו בנייר פרגמנט, ששימש קודם לעטיפת גבינה, נרחץ ויובש לשימוש חוזר, והיו שלא ראו פגם בעטיפת הכריך בנייר עיתון. הכריכים בשנות הצנע היו מוגבלים בגיוונם - לחם שחור או לבן, מרוח בגבינה לבנה או במרגרינה, בחלבה או בלקרדה - זה בערך כל מה שהיה בשנים ההן, והמהדרין הוסיפו גם פרי - תפוח, בננה או קלמנטינה, לפי העונה.
בשנות ה-70 תיק האוכל היה מוצר תעשייתי עשוי חומר פלסטי רך, לעיתים דמוי עור, מפיות הבד כבר לא נרקמו על ידי האמהות אלא נרכשו מודפסות בשלל הדפסים, כבר לא צורפו לתיק סבוניה ומגבת והכריך נעטף במפית או שקית פלסטיק, הלחם הוחלף לעיתים בלחמנייה ומגוון מילויי הכריכים התעשר.
מקומות עבודה

ישנם מקומות עבודה, בעיקר כאלו הפועלים בסגנון ההסתדרותי שהיה נפוץ יותר בעבר, שבהם נהוגה הפסקת עשר, לאכילת ארוחה שהעובד הביא עמו. בחלקם קיים עדיין גם מוסד "חלוקת התה" - משקאות חמים מוכנים עבור העובדים, בעיקר עובדים העוסקים בקבלת קהל, על ידי עובדת המכונה "מחלקת התה" ומוגשים אל שולחנם. בחלק ממקומות העבודה קיימת מכירת כריכים ומשקאות על ידי ספק פרטי, המקבל אישור למכירת תוצרתו בין המשרדים או במזנון המנוהל בתוך מקום העבודה.
בחלק ממקומות העבודה, בעיקר במרכזי הערים, קונים העובדים ארוחת עשר של כריך, בייגלה או עוגות בוקר בחנויות מכולת או מזנונים בקרבת מקום, אם לפני הגיעם לעבודה או בגיחה למספר דקות תוך כדי יום העבודה. למקומות עבודה שאינם בקרבת אזור מסחרי (למשל, בסיסי צבא) מגיעים לעיתים מזנונים ניידים - כלי רכב החונים ונהגיהם מוכרים כריכים, חטיפים וכדומה, דרך חלון בחזיתם. בסלנג ישראלי מכונים "גזלן".
במקומות עבודה שבהם לא נהוגה הפסקת עשר, אם בשל תחילת עבודה מאוחרת (בסביבות 9:00 בבוקר) או בשל אי רצון ההנהלה בכך, מתאפשר לרוב לעובדים לצאת להפסקת אוכל לסירוגין.
במקומות שבהם עובדים במשמרות, מתחילים לעבוד מוקדם מאוד או עובדים שעות רבות, כמו במפעלים ובבתי חולים, קיימים לפעמים חדרי אוכל שבהם מוגשת ארוחת בוקר לעובדים. ארוחה זו דומה בהרכבה לארוחת עשר המוגשות בגני ילדים.
הערות שוליים

| ארוחות |
| --- | --- | --- |
| בוקר | ארוחת בוקר (ישראלית • אנגלית • קונטיננטלית) • ארוחת עשר |  |
| צהריים | בוהריים • ארוחת צהריים • שעת התה |  |
| ערב | ארוחת ערב • ארוחת לילה |  |
| ראו גם | ארוחת ביניים • ארוחת טלוויזיה • ארוחת טיסה • גורמה • מזנון • פיקניק |  |
ארקהם (ה. פ. לאבקרפט)

ארקהם (באנגלית: Arkham) היא עיר בדיונית, אשר הומצאה בידי הסופר האמריקאי ה. פ. לאבקרפט. היא נמצאת במסצ'וסטס, ארצות הברית, ומהווה חלק אינטגרלי מעולמו הספרותי לאחר שהופיעה ברבים מסיפוריו וכן ביצירות רבות אשר נכללות תחת סוגת המיתוסים של קת'ולהו.
הוצאת ארקהם, הוצאת פרסום ספרים אשר הוקמה בידי שניים מחבריו הקרובים של לאבקרפט, אוגוסט דרלת' ודונלד וואנדרי, שאלה את שמה מעירו של לאבקרפט כמחווה. המוסד ארקהם לחולי נפש על שם אליזבת', מוסד בדיוני מסיפורי הקומיקס של באטמן, לקח גם הוא את שמו מעיר זו.
עולמו של ה. פ. לאבקרפט

ארקהם היא ביתה של אוניברסיטת מיסקטוניק, המופיעה ברבות מעבודותיו של לאבקרפט. המוסד האקדמי מממן מסעות שונים בסיפורים "בהרי הטירוף" (1936) ו"הצל מחוץ לזמן" (1936); דמותו של וולטר גילמן מ"החלומות בבית המכשפה" (1933) משתתפת בשיעורים באוניברסיטה. מוסדות אחרים הנמצאים בעיר שראוי לציין הם החברה ההיסטורית של ארקהם והסנטוריום של ארקהם. בסיפור "הרברט ווסט - מחיה המתים" (1922) נכתב כי העיר הותקפה על ידי התפרצות קשה של טיפואיד ב-1905.
עיתונה הראשי של העיר נקרא "פרסומי ארקהם" ששלוחותיו מגיעות עד העיר הבדיונית דאנוויץ'. בשנות השמונים של המאה התשע עשרה, שם העיתון היה "רשומות ארקהם".
העיר ידועה בעיקר בשל גגותיה הפרסתיים והמעשיות האפלות שהתרחשו בה לאורך מאות השנים האחרונות. היעלמותם של ילדים (אשר נרצחו לכאורה בהקרבות טקסיות) בערב מאי ודברים אחרים מהסוג הזה נחשבים כחלק רגיל מחייהם של תושביה האומללים של העיר.
עולמו של ה. פ. לאבקרפט > מיקום

המיקום המדויק של העיר מעולם לא נכתב במפורש, אולם מקובל לחשוב שהיא נמצאת בין אינסמאות' לבין דאנוויץ'. כמו כן סיפוריו של לאבקרפט מרמזים על כך שהיא נמצאת היכן שהוא מצפון לבוסטון, ככל הנראה במחוז אסקס, מסצ'וסטס.
מיפוי מאוחר יותר של עולמו של לאבקרפט מציע שארקהם נמצאת לא הרחק מקולג' גורדון, אם כי בספרותו של לאבקרפט ייתכן שמוסד אמיתי זה הוחלף בידי המוסד הבדיוני אוניברסיטת מיסקטוניק. המודל האמיתי עליו מושתתת ארקהם היא ככל הנראה העיר סיילם, אשר הייתה ידועה לשמצה בשל פרשת ציד המכשפות שהתרחשה בה ב-1692.
הסנטוריום של ארקהם מופיע בסיפור הקצר "הדבר שעל סף הדלת" מ-1937 וייתכן שהוא תואם לבית החולים של דנברס הנמצא בעיר דנברס, מסצ'וסטס. בית החולים עצמו הופיע בשני סיפורים אחרים של לאבקרפט, "המודל של פיקמן" מ-1927 ו"הצל מעל אינסמאות'" מ-1936.
עולמו של ה. פ. לאבקרפט > סיפוריו של ה. פ. לאבקרפט

ארקהם הופיעה לראשונה בסיפור הקצר "התמונה שבבית" מ-1920, שבו אף מוזכרת לראשונה אוניברסיטת מיסקטוניק. סדר הופעותיה מוצג להלן לפי השנים בהן נכתבו הסיפורים:
"התמונה בבית" (1920)
"הרברט ווסט - מחיה המתים" (1923)
"זה שאין לו שם" (1923)
"מפתח הכסף" (1926)
"הצבע מחוץ לחלל" (1927)
"הזוועה בדאנוויץ'" (1928)
"הלוחש בחשכה" (1930)
"בהרי הטירוף" (1931)
"הצל מעל אינסמאות'" (1931)
"החלומות בבית המכשפה" (1932)
"דרך שערי מפתח הכסף" (1932-1933)
"הדבר על מפתן הדלת" (1933)
"הצל מחוץ לזמן" (1934-1935)
הופעות אחרות

ביקום הקולנועי של DC, "המוסד לחולי נפש ארקהם" הוא מתקן בדרגת בטיחות גבוהה עבור פסיכופתים מסוכנים המשכן רבים מנבליה של העיר "גות'האם סיטי" וביניהם הג'וקר. השם נבחר על ידי העורך ג'ק סי. האריס והיוצר דניס אוניל כמחווה ללאבקרפט.
ארקהם היא מקום ההתרחשות בסרט "הארמון הרדוף" מ-1963 של הבמאי רוג'ר קורמן, המבוסס על סיפורו של לאבקרפט "המקרה של צ'ארלס דקסטר ווארד" מ-1941.
ארקהם היא מקום ההתרחשות של כל הסיפורים באנתולוגיה "סיפורי ארקהם" אשר פורסמה בידי הוצאת כאוסיום.
ארקהם מופיעה בשניים מספריו של הסופר צ'ארלס סטרוס. ב"ארכיוני הזוועות" מ-2004, פילוסוף מחפש אחר העיר בשל "ספרייה ייחודית" הנמצאת בה, וב"חדר המתים ג'ניפר" מ-2006, ענף המתמחה בתורת הנסתר של קהילת המודיעין האמריקאית פועל מתוך מפקדתו שבעיר.
לקריאה נוספת

לאבקרפט, ה. פ. בהרי הטירוף וסיפורים אחרים (המהדורה המתוקנת השביעית); ס. טי. ג'ושי, סאוק סיטי: הוצאת ארקהם האוס, 1985 (מסת"ב: 0-87054-038-6)
לאבקרפט, ה. פ. דגון וסיפורים מפחידים אחרים; ס. טי. ג'ושי, סאוק סיטי: הוצאת ארקהם האוס, 1987 (מסת"ב: 0-87054-039-4)
לאבקרפט, ה. פ. הזוועה בדאנוויץ' וסיפורים אחרים (המהדורה המתוקנת התשיעית); ס. טי. ג'ושי, סאוק סיקי: הוצאת ארקהם האוס, 1984 (מסת"ב: 0-87054-037-8)
אריה רמות-שיפמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בן 76 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין המבצעים של פיקוד הדרום  מפקד סיירת שקד  מושל עזה  מפקד חטיבה 27  ראש מחלקת מבצעים במטכ"ל  סגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, סמנכ"ל למינהל בארגון נתיב, מנכ"ל נתיבי הגז הטבעי לישראל
 
אריה רמות-שיפמן (נולד ב-1948 ברמת גן) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שימש כסגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים, ולאחר שחרורו משירות צבאי כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים.
שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1967 התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר רמות-שיפמן מסלול הכשרה כלוחם וקורס סיור. בהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר אותם סיים בהצטיינות. עם סיום הקורס שב לסיירת ושימש כמפקד צוות. שיפמן שימש כמפקד פלוגה בסיירת. בשנת 1970 לחם רמות-שיפמן בראש פלוגתו במבצע ויקטוריה, בו צלחו לוחמי הסיירת את תעלת סואץ וביצעו פשיטה על מוצבי הצבא המצרי שבגדה המערבית של התעלה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של הסיירת. לאחר מלחמת יום הכיפורים שימש רמות-שיפמן כקצין המבצעים של פיקוד הדרום. בשנת 1975 מונה למפקד סיירת שקד. לאחר מכן שימש כמושל עזה במשך כחמש שנים. בהמשך פיקד על חטיבה 27. במלחמת לבנון הראשונה היה רמ"ח מבצעים במטה הכללי. ב-1987 הועלה לדרגת תת-אלוף ושימש ראש המנהל האזרחי ברצועת עזה.
רמות-שיפמן הוא בוגר בית הספר הגבוה למלחמה בפריז. לאחר לימודיו במוסד שימש נספח צה"ל בצרפת.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש רמות-שיפמן כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים, תחת השר שלמה בן עמי. לאחר מכן כיהן כסמנכ"ל למינהל בארגון נתיב ולאחר מכן כמנכ"ל נתיבי הגז הטבעי לישראל. כיום (2024) משמש מנכ"ל לשכת המסחר ישראל-צרפת.
הערות שוליים

↑  אורי מילשטיין ודב דורון, סיירת שקד, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994, עמוד 333.
↑  יוסי מלמן, "אוטוביוגרפיה של ריצה", הוצאת ידיעות ספרים, 2011, עמוד 109.
↑  אורי מילשטיין ודב דורון, סיירת שקד, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994, עמוד 214, אריה רמות-שיפמן: "לבסוף נכנסנו לתוך הבוץ הסמיך, חצינו את התעלה בעזרת חבלים, עלינו על סוללת מסילת- הברזל והמשכנו לנוע צפונה, לפני פלוגתו של אברהמי ובמקביל לה, וסייענו לה באש".
↑  אבי בר-אלי, על רקע ביקורת קשה: דירקטוריון נתג"ז יבחר היום את המנכ"ל הבא, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008
↑  ליאור ברון, ‏פואד ניצח למרות הביקורת: דירקטוריון נתיבי גז החליט למנות את אריה רמות שיפמן למנכ"ל החברה, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2008
אריק אדלמן

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1951 (בן 72) בולטימור, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת ייל 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 
אריק אדלמן (באנגלית: Eric Steven Edelman; נולד בשנת 1951) הוא דיפלומט אמריקאי אשר כיהן כתת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית למדיניות ושגריר ארצות הברית בטורקיה ופינלנד.
קריירה ממשלתית

אריק אדלמן סיים אוניברסיטת קורנל בשנת 1972 בהיסטוריה וממשל. בשנת 1981 הוא סיים דוקטורט באוניברסיטת ייל.
את הקריירה הדיפלומטית אריק אדלמן החל בינואר 1980, כאשר הוא היה חבר במשלחת ארצות הברית לשיחות במזרח התיכון. בהמשך הוא עבד במטה של משרד החוץ של ארצות הברית תחת ג'ורג' שולץ. בשנים 1984–1987 הוא עבד במחלקת ברית המועצות, ובשנים 1987–1989 בשגרירות ארצות הברית במוסקבה. בהמשך הוא כיהן במספר תפקידים במערך של שירות החוץ של ארצות הברית. התפקידים היו קשורים למדיניות מול רוסיה ומדינות נוספות באזור מזרח אירופה. בשנים 1995–1996 הוא שירת בשגרירות בפראג.
בשנת 1998 מונה לראשונה לתפקיד של שגריר. הוא שירת במשך שלוש שנים בפינלנד. בשנים 2003–2005 הוא היה שגריר בטורקיה.
בשנת 2005 הוחזר אדלמן לארצות הברית ומונה לתת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית למדיניות. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 2009, כאשר עזב את השירות הממשלתי, ובמקומו מונתה מישל פלורנוי.
החל משנת 2009 הוא מלמד במוסדות פרטיים ומייעץ.
אריק אדמס (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1952 (בן 72) אובורן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Louis Marullo 
 שם במה:  Eric Adams 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1965 
 סוגה:  הבי מטאל, מטאל קלאסי, פאוור מטאל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.manowar.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק אדמס, 2002
אריק אדמס (אנגלית: Eric Adams; נולד כלואיס מרולו ב־12 ביולי 1954) הוא סולן של להקת ההבי מטאל האמריקאית מנוור משנת 1980.
קריירה

אדמס, יליד אובורן שבניו יורק, היה חברו של ג'ואי דימאיו, שותפו ללהקה עוד לפני הקמתה, ומטפל בענייניה הכספיים של הלהקה. הוא מספר שהושפע מאוד מאיאן גילן (סולן הלהקה דיפ פרפל).
אדמס התעניין במוזיקה מגיל תשע. הוא ניגן בגיטרה ובגיל 11 הקים להקה בשם The Kids.
הצטרף ללהקת Manowar בשנת 1980. שם הבמה שלו מורכב מהשמות הפרטיים של שני בניו, אריק ואדם.
ביולנטה

ביולנטה (ביפנית: ビオランテ, באנגלית: Biollante) היא קאייג'ו מוטאנטית המופיעה בסדרת סרטי גודזילה. ביולנטה הופיעה לראשונה במהלך 16 בדצמבר 1989, בסרט גודזילה נגד ביולנטה, מבית היוצר של טוהו. ביולנטה מתוארת כבת כלאיים מפלצתית בין ה-DNA של גודזילה ל-DNA של צמח ולכן בניגוד לגודזילה שנוצר כמטפורה עבור חששות מנשק גרעיני, ביולנטה נוצרה כמטפורה עבור חששות מהנדסה גנטית.
היסטוריה > גודזילה נגד ביולנטה

5 שנים לאחר שובו של גודזילה ב-1984, בסרדיה הערבית - מנסה ד"ר גנשירו שיראגמי להשתמש ב-DNA של גודזילה (המכונים בפיו כ"תאי G") כדי להעצים גנטית את יכולותיהם של צמחים שונים על מנת ליצור יבולים עמידים בפני מזג אוויר קשה. ניסיונותיו נכשלים כאשר פצצה מחרבת את מעבדתו והורגת את בתו אריקה. שיראגמי משלב בין DNA של ורד לבין ה-DNA של בתו, אך בגלל רעידת אדמה הניסוי כמעט נגמר באסון. בתקווה לעשות את הצמח כאלמותי, הוא מחבר בינו לבין תאי G וכתוצאה מכך נוצרת מוטציה היברידית שאותה הוא מכנה כ"ביולנטה". היצור משרש את עצמו לאגם אשינו, שם הוא קורא לגודזילה. גודזילה מגיע ושורף את ביולנטה באמצעות הקרן האטומית שלו, אך נבגיה מתפוררים באוויר ונוחתים מאוחר יותר באוסקה, שם ביולנטה משנה לצורה יותר מפלצתית להפחיד ונלחמת בגודזילה עד שהאחרון שורף אותה והיא נמלטת לחלל.