stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יולימאר רוחאס
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לרוחק: 6.59 מטר (2020), שיא ונצואלה
קפיצה משולשת: 15.74 מטר (2022), שיא עולם
הערות שוליים

↑  Triple Jump Women - Final (באנגלית)
↑  מכה: יולימאר רוחאס לא תגיע לפריז 2024, באתר ערוץ הספורט, 12 באפריל 2024
↑  ליאור ברטל, ‏גדולה ביפן: יולימאר רוחאס שברה את שיא העולם בקפיצה משולשת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14436431
בטי טיילור

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1919 סיאטל, ארצות הברית 
 פטירה:  4 ביוני 2011 (בגיל 91) קופוויל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פארק ההנצחה של וואשלי אוורגרין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1934–1998 (כ־64 שנים)
 עיסוק:  שחקנית, זמרת, רקדנית
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (1995) 
 פרופיל ב-IMDb
 
בטי טיילור (באנגלית: Betty Taylor;‏ 7 באוקטובר 1919 – 4 ביוני 2011) הייתה שחקנית, זמרת ורקדנית אמריקאית. היא זכורה בעיקר בתור גילומה של סלו-פוט סו בסלון פרסת הזהב הממוקם בארץ המערב הפרוע שבדיסנילנד. בין השנים 1956–1986 היא גילמה תפקיד זה כ-45,000 פעמים, ובזכותו היא הוכרה כאגדת דיסני בשנת 1995.
ביוגרפיה > חיים מוקדמים

טיילור נולדה ב-7 באוקטובר 1919 בסיאטל, וושינגטון, ארצות הברית. החלה ללמוד ריקוד בגיל שלוש, ובמהלך ילדותה והתבגרותה היא הופיעה בהפקות בימתיות מקצועיות ושרה ורקדה במועדני לילה. בגיל 18 היא הקימה את הלהקה "Betty and Her Beaus" ("בטי והמחזרים שלה"), אשר כללה, בנוסף אליה, 16 מוזיקאים, כולם גברים, איתם הופיעה בקביעות ב-Trianon Ballrooms. בהמשך השתתפה בתוכנית רדיו של להקת סונס אוף דה פיונרס, ואף הופיעה במספר מופעים עם זמרי הג'אז לס בראון, הנרי בוסי, רד ניקולס ופרנק סינטרה. טיילר שיחקה גם בסרטי הקולנוע "דפוק על כל דלת", "הנקמה היא שלי" ו"איסט סייד, ווסט סייד" שיצאו לאקרנים בשנת 1949, ובסרט "הרוכב העליז" שיצא לאקרנים בשנת 1950.
ביוגרפיה > קריירה בדיסני

ב-17 ביולי 1955 עלה המופע "Golden Horseshoe Revue" ("רווי פרסת הזהב") בסלון פרסת הזהב הממוקם בארץ המערב הפרוע שבדיסנילנד. במופע כיכבו הדמויות פקוס ביל וסלו-פוט סו, זוג הבוקרים המאוהבים מסרט ההנפשה של אולפני ההנפשה של וולט דיסני "עת הזמיר" משנת 1948. תחילה ג'ודי מארש גילמה את סלו-פוט סו, אך בשנת 1956 הוחלט שצריך לעצב מחדש את הדמות, לכן החלו אודישנים לגילומה. טיילור נבחנה באודישן ובסופו התקבלה לגילום הדמות למשך ארבעה שבועות. וולט דיסני העריץ את עבודתה של טיילור, והיא נשארה בתפקיד במשך שלושים שנה, עד שנת 1986, בה החליטו להוריד את המופע. ברוב המופעים בהם הופיעה טיילור, גילם את פקוס ביל השחקן וולי בוג.
מדי פעם המופע הוצג מחוץ לסלון. בשנת 1968 הופק סיבוב הופעות למופע ברחבי גרינלנד וניופאונדלנד. בשנת 1970 המופע נעשה בבית הלבן עבור נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ומשפחתו. טיילור הופיעה בתור הדמות כ-45,000 פעמים, כאשר המופע זכה בשיא גינס עבור מספר ההצגות הגדול ביותר. ההופעה ה-10,000 צולמה עבור פרק הבכורה של העונה התשיעית של "עולמו המופלא של דיסני". בנוסף להשתתפות של טיילור במופע, היא גם לקחה חלק באירועי צדקה של חברת וולט דיסני, כמו כן קולה נשמה באטרקציה "אמריקה שרה", שגם נמצאת בדיסנילנד.
בשנת 1995 הוכרה טיילור כאגדת דיסני, כאשר באותה שנה הוכר גם בוג בתואר.
ביוגרפיה > שנים אחרונות והוקרה

בשנותיה האחרונות טיילור המשיכה לשיר, ומדי פעם הייתה עושה הופעות שירה בבית האבות בו התגוררה. ב-4 ביוני 2011, בהיותה בת 91, נפטרה טיילור בביתה. היא נקברה בפארק ההנצחה של וואשלי אוורגרין. יום לפני פטירתה של טיילור, נפטר בוג ממחלת אלצהיימר. חודשיים לאחר פיטרתם של השניים, ב-18 באוגוסט, עלה בדיסנילנד מופע לזכרם בשם "The True Legends of the Golden Horseshoe" ("האגדות האמיתיות של פרסת הזהב"). באותו אירוע נתרם על ידי ג'ורג' קלוגרידיס עבור בית הספר לאמנויות אורנג' קאונטי 10,000 דולר לכבודם של השניים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  בטי טיילור, באתר D23
1 2 3 4 5 6 7 8 9  סקוט וולף, Remembering Betty Taylor, באתר Walt Disney Family Museum‏, 9 ביוני 2011
↑   בטי טיילור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  The History of the Golden Horseshoe Saloon, באתר Jan's World
1 2 3 4 5 6  Disney Legends - Wally Boag & Betty Taylor (The Golden Horseshoe Revue), באתר The Disney Classics‏, 2 באפריל 2022
1 2  Disneyana Fan Club's Disney Legend Betty Taylor, באתר Disneyana Fan Club
1 2  ארין גלובר, Remembering Wally Boag and Betty Taylor at Disneyland Park, באתר Disney Parks Blog‏, 1 ביוני 2016
1 2  ג'ורג' סאבאס, Disneyland Resort Remembers Disney Legend Betty Taylor, באתר Disney Parks Blog‏, 6 ביוני 2011
↑  וולי בוג, באתר D23
↑  בטי טיילור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
1 2  ארין גלובר, A Tribute to Betty Taylor & Wally Boag at Disneyland Park, באתר Disney Parks Blog‏, 19 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0e577d5e-977e-467c-8e8a-cfd9f4f587b4
המוות הקטן

ערך זה עוסק בביטוי. אם התכוונתם לסרט הקצר משנת 1995, ראו .
המוות הקטן (בצרפתית: La petite mort) הוא ביטוי המתייחס לאובדן הכרה קצר או היחלשות התודעה, ובשימוש מודרני מתייחס ספציפית לתחושה שלאחר אורגזמה כמשולה למוות.
השימוש הראשון המתועד בביטוי באנגלית היה בשנת 1572 במשמעות של "התקף התעלפות". מאוחר יותר פירושו היה גם "עווית עצבית". השימוש הראשון המאושר במשמעות "אורגזמה" היה בשנת 1882. בשימוש מודרני, מונח זה פורש בדרך כלל כדי לתאר את המצב הפוסט-אורגזמי של חוסר הכרה שאנשים מסוימים תופסים לאחר כמה חוויות מיניות.
המונח "La petite mort" לא תמיד חל על חוויות מיניות. זה יכול לשמש גם כאשר משהו לא רצוי קרה לאדם והשפיע עליו כל כך ש"חלק ממנו מת בפנים". דוגמה ספרותית לכך נמצאת בספרו של תומאס הרדי, טס לבית דרברוויל כאשר הוא משתמש בביטוי כדי לתאר כיצד טס מרגישה לאחר שנתקלה במבשר מזעזע במיוחד לאחר פגישה עם האנס שלה:
היא הרגישה את ה"מוות הקטנטן" לנוכח המידע הנורא הבלתי צפוי הזה, והשאירה את הגבר הבודד מאחוריה.
המונח "מוות קטן", תרגום ישיר של La petite mort, ניתן להשתמש גם בעברית לאותו אפקט בעצם. באופן ספציפי, זה מוגדר כ"מצב או אירוע הדומים או מקדימים את המוות היחלשות או אובדן הכרה, במיוחד בשינה או במהלך אורגזמה", הגדרה כמעט זהה לזו של הצרפתית המקורית. כמו עם La petite mort, השימושים המוקדמים יותר לא קשורים למין או לאורגזמה.
הערות שוליים

1 2  "petite mort". Oxford English Dictionary (Third ed.). Oxford University Press. 2005. נבדק ב-21 באוגוסט 2015. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  "little". Oxford English Dictionary (Third ed.). Oxford University Press. 2014. נבדק ב-21 באוגוסט 2015. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
איזמיט

| --- | --- |

מראה בעיר
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  מרמרה
 נפה:  קוג'אלי
 ראש העיר:  פאטמה קפלן הירייט (מפלגת העם הרפובליקאית)
 שפה רשמית:  טורקית 
 תאריך ייסוד:  712 לפנה"ס
 שטח:  781.7 קמ"ר
 גובה:  100 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  378,656 (2023)
  ‑ במטרופולין:  1,192,170 (2023)
  ‑ צפיפות:  776.3 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  40°46′19″N 29°56′59″E﻿ / ﻿40.7718818°N 29.9497846°E﻿ / 40.7718818; 29.9497846 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראיזמיט(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראיזמיט(למפת נפת קוג'אלי רגילה) איזמיט(למפת נפת קוג'אלי מוגדלת) איזמיט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
איזמיט (בטורקית: İzmit או Kocaeli - קוג'אלי) היא בירת הנפה המטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") קוג'אלי במחוז מרמרה בצפון-מערב טורקיה. בעבר נקראה העיר ניקומדיה (ביוונית: Νικομήδεια). לפי אומדן רשמי משנת 2023 התגוררו בעיר 378,656 בני אדם. העיר משמשת כמרכזו של מטרופולין קוג'אלי שאוכלוסייתה נאמדה באותה עת בכ-1.19 מיליון בני אדם.
גאוגרפיה ותיחום

העיר נמצאת בקצהו של מפרץ איזמיט במזרחו של ים השיש, 86 ק"מ מזרחית לאיסטנבול. חלק מהעיר יושב במישור הסמוך למפרץ, בו נמצאים מרכז העיר ואזורי התעשייה שמקיפים אותה. חלקה האחר של העיר שוכן על גבעות נמוכות וכולל שכונות מגורים ומבנים עות'מאנים היסטוריים רבים. בשל כך, ובשל העובדה כי גם העיר עצמה מכונה לעיתים "קוג'אלי", קיימים בלבול וגרסאות שונות באשר לשטחה ולמספר תושביה. באזור, הניצב בפתחו המזרחי של גשר היבשה הצר בין אסיה לאירופה, עוברים כל צירי התחבורה היבשתית (כבישים ומסילות ברזל) בין אנטוליה ואיסטנבול, והלאה ממנה לתראקיה ולאירופה.
היסטוריה > העת העתיקה

החל משנת 712 לפנה"ס יושב האזור ונשא את השם אולביה או אסטקוס, אך היישוב נינטש. לפי אוזביוס מקיסריה ייסד ניקומדס הראשון, מלכה השני של ביתיניה, את העיר בשנית בשנת 264 לפנה"ס וקרא לה "ניקומדיה" על שמו. לא זו בלבד שהעיר הייתה לבירת ביתיניה ונישלה את ניקאה שכנתה מחשיבותה, אלא שהפכה לאחת הערים החשובות בצפון-מערב אסיה הקטנה עד שקונסטנטינוס הראשון ייסד את "רומא החדשה" בביזנטיון בשנת 330. לאחר סכסוכים ומלחמות על השליטה בביתיניה בין מיתרידטס השישי, מלך פונטוס לבין הרפובליקה הרומית, השתלטה רומא על ניקומדיה ועל ביתיניה כולה לקראת אמצע המאה ה-1 לפנה"ס.
בעיר נולד גאורגיוס הקדוש בין שנת 275 ל-281, בה שירת במשמר האישי של הקיסר דיוקלטיאנוס, ועל חומותיה עונה וראשו נערף ב-23 באפריל 303. בשנת 286 התעצמה חשיבותה של ניקומדיה כאשר דיוקלטיאנוס הפכה לבירת האימפריה הרומית המזרחית. העיר שמרה על מעמדה זה עד שהביס קונסטנטינוס הראשון את ליקינוס בשנת 324, והחל בהכנתה של ביזנטיון לתפקיד בירתו הבאה. בשש השנים הבאות עד להעברת הבירה לביזנטיון, המשיכה ניקומדיה ושימשה כבירה זמנית. למרות אובדן מעמדה כבירה, המשיכה העיר לשמור על חשיבותה כמרכז מסחרי וכצומת דרכים עד שנת 358. רעידת אדמה קשה הכתה בעיר היושבת ממש על קו השבר של צפון אנטוליה אור ליום 24 באוגוסט 358. ברעידת אדמה זו חרבה העיר, ובתיה, שהיו בנויים על מורדות הגבעות, התמוטטו וקרסו על אלה שניצבו תחתיהם. בעקבות רעידת האדמה פרצה בעיר שרפה אשר במשך חמישה ימים כילתה אותה לחלוטין.
היסטוריה > ימי הביניים

שש שנים לאחר קרב מנזיקרט ב-1071, החלו הסלג'וקים מתפשטים מערבה לרוחבה של אסיה הקטנה. מנהיג סלג'וקי מקומי, סולימאן בן קוטלמיש (Kutalmışoğlu Süleyman Şah), כבש ב-1075 את העיר ואת ניקאה הסמוכה. שנתיים לאחר מכן התמרד סולימאן כנגד מליק שח (Melikşah), סולטאן האימפריה הסלג'וקית. הוא הקים את סולטנות רום והכריז על עצמו סולטאן. עם זאת, מסע הצלב הראשון דחק את רום ממערב אסיה הקטנה ב-1097, והצלבנים השתלטו על העיר בדרכם לירושלים. העיר עברה לידי האימפריה הביזנטית עד שנכבשה על ידי העות'מאנים ב-1338, ושמה נודע לאחר מכן כ"איזמיט".
היסטוריה > רעידת האדמה של 1999

בליל 17 באוגוסט 1999 בשעה 03:01 פקדה את איזמיט רעידת אדמה. במשך 45 שניות זעה האדמה בעוצמה של 7.4 בסולם ריכטר. מוקד הרעידה היה בגלג'יק, עיר קטנה ופרוור של איזמיט מדרום-מערב. כשפסק הרעש, שהורגש עד איזמיר ואנקרה מרחק מאות קילומטרים, נסוגו מימיו של מפרץ איזמיט, וגל צונאמי הכה בחופיו. לאורך קו השבר של צפון אנטוליה נמדדו תזוזות וקרעים באורך של 2.5 עד 4 מטר ושיא של 5.7 מטר.
בסיום פעולות החילוץ קבעו הרשויות כי מספר ההרוגים כתוצאה מרעידת האדמה עמד על 17,480 בני אדם ו-505 נעדרים. מספר הפצועים עמד על 43,953 בני אדם, ואילו מספרם של חסרי קורת גג הוערך בכ-600,000. גם הנזק לרכוש היה עצום. למעלה מ-100,000 בנינים, רובם בתי מגורים, קרסו במהלך רעידת האדמה ולאחריה, או שהרשויות נאלצו להרסם בשל הנזק הרב שנגרם להם. מספר גדול יותר של מבנים נפגע באורח קל יותר. גם מבנים ומתקני התעשייה המרוכזים בצפיפות סביב העיר ספגו נזקים כבדים. נזק קשה נגרם לתשלובת בתי הזיקוק של "טיפרש" (Tüpraş), שאחראית על שליש מעיבוד הנפט במדינה, ובין היתר, התמוטטו מבנים, מגדלי קירור ומנופים באתר וצנרת הנפט נפגעה באורח קשה. אש שפרצה במקום בערה משך מספר ימים והביאה לפינוי כל האוכלוסייה ברדיוס של כ-5 ק"מ מהאתר. רובם של 1200 מתקני התעשייה האחרים העוסקים בין היתר בייצור מכוניות, צמיגים וגומי, ספגו פגיעה כלשהי.
העיר התאוששה מהאסון הכבד אך באופן חלקי, והצלקות עדיין נראות בנופה וחרוטות בלבבות תושביה.
הקהילה היהודית

ב-1899 פנו נציגי משפחות יהודיות מבורגס לקונסול העות'מאני בעיר בבקשה להקצאת קרקעות עבורם כדי להתיישב באזור איזמיט. הקרקעות הוקצו וכמה מאות יהודים הגיעו לאזור העיר. בתחילה עסקו בביעור היער הסמוך לעיר ואחר כך בהקמת צריפי מגורים. לבני הקהילה החדשה לא היו מקורות פרנסה. עד מהרה הם נקלעו למצוקה כלכלית קשה ונאלצו להסתמך על תרומות. בהמשך הגיעו מספר משפחות מפאזארדז'יק, ובראשית המאה ה-20 נמנו במקום 280 משפחות ובסך הכל 800 נפשות. בהמשך ניתן אישור התיישבות נוסף ל-100 משפחות מסופיה ו-20 מווארנה. בשל המצב הכלכלי הקשה עזבו בהדרגה חלק מהמתיישבים וחזרו לבולגריה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה עזבו מרבית המתיישבים את העיר ושבו לבולגריה. חלק נכבד מאוכלוסייה זו, שאיבד את אזרחותו הבולגרית וחלקה גם את העות'מאנית, גורש בספטמבר 1939 מבולגריה במסגרת המסע לגירוש נתינים זרים.
ערים תאומות

גרמניה קאסל, הסן, גרמניה
קוריאה הדרומית אולסן, קוריאה הדרומית
הרפובליקה העממית של סין ג'ינאן, שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין
טורקיה אדירנה, טורקיה
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  רומנו, אלברט.א, מערכות יהודי בולגריה, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 269-270.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548175905171  GND: 4109182-6  LCCN: n81009727  MusicBrainz: d575c8ce-4942-4f53-b3e6-44e15eab7a6f  SUDOC: 034619615  VIAF: 152449471   WorldCat (עם VIAF): 152449471 
נזק למבנים כתוצאה מרעידת האדמה
החוש השישי

ערך זה עוסק בסרט "החוש השישי". אם התכוונתם לתפישה על-חושית, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  מ. נייט שאמלאן 
 הופק בידי:  קתלין קנדי, פרנק מרשל, בארי מנדל 
 תסריט:  מ. נייט שאמלאן 
 עריכה:  אנדרו מונדשיין 
 שחקנים ראשיים:  ברוס ויליס היילי ג'ואל אוסמנט טוני קולט אוליביה ויליאמס
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  טאק פוג'ימוטו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Spyglass Media Group, חברת קנדי/מרשל, Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה אינטרנשיונל (וולט דיסני)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 באוגוסט 1999
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן פסיכולוגי
 מקום התרחשות:  פנסילבניה, פילדלפיה 
 תקציב:  40 מיליון דולר
 הכנסות:  672,806,292 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   sixthsense
 פרסים:  מועמד לשישה פרסי אוסקר 2 פרסי סאטורן לשחקן המשנה ולסרט האימה הטוב ביותר לשנת 1999
 דף הסרט ב־IMDb
 
"החוש השישי" (באנגלית: The Sixth Sense) הוא מותחן פסיכולוגי קלאסי שיצא לאקרנים ב-2 באוגוסט 1999. הסרט נכתב ובוים על ידי מ. נייט שאמלאן, בכיכובם של ברוס ויליס והיילי ג'ואל אוסמנט.
ביוני 2022 דורג הסרט במקום השני ברשימת עשרת סרטי האימה המצליחים ביותר בכל הזמנים לפי אתר Box Office Mojo, עם הכנסה שהסתכמה ב-672,806,292 דולר, אחרי "זה", משנת 2017.
הסרט התפרסם בעיקר בשל התפנית המפתיעה בסופה של העלילה, מאפיין שהיווה השראה למספר סרטים שנעשו אחריו, כמו 'האחרים' מ-2001.
עלילה

העלילה מתרחשת בעיר פילדלפיה שבמדינת פנסילבניה, ארצות הברית. ד"ר מלקולם קרואו (ברוס ויליס), פסיכולוג ילדים מוערך, נמצא בביתו לאחר קבלת פרס, יחד עם אשתו (אוליביה ויליאמס). לביתו פורץ וינסנט, בחור שהיה מטופל שלו בילדותו. וינסנט נוקם על כך שלא הצליח לטפל בו בכך שהוא יורה בו, וגם מתאבד.
חודשים לאחר מכן ד"ר מלקולם מתחיל לטפל בקול סיר (היילי ג'ואל אוסמנט), ילד צעיר שסובל מאותם תסמינים שסבל אותו מטופל, כדי להבין היכן טעה באבחנה שלו וכדי לנסות לעזור לקול. קול הוא בן לאם חד-הורית (טוני קולט). הוא סובל מחרדות ומבעיות חברתיות, ואינו מוכן לספר לאימו ולחבריו את אשר באמת חווה שמא יחשבו שהוא "פריק".
במסע של ד"ר מלקולם אחר הסיבות לחרדות הקיצוניות של קול הוא מבין כי אין מדובר בילד שסובל מהפרעות נפשיות, אלא בילד שמצליח לתקשר ולראות רוחות רפאים, אנשים המסתובבים כמו אנשים חיים, ללא מודעות להיותם מתים. ככל שהוא מעמיק הוא מבין כי הרוחות צריכות את עזרתו של קול, ואין לו סיבה לפחד מהן. נוסף על כך, הוא מבין את הסיבה לכך שהקשר בינו לבין אשתו דעך מאותו הרגע שבו נורה שנה לפני כן, וזאת משום שהוא בעצמו רוח רפאים שצריכה את העזרה של קול כדי להשלים עם המצב ולעבור לעולם הבא.
צוות שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
ברוס ויליס: ד"ר מלקולם קרואו
טוני קולט: לין סיר
היילי ג'ואל אוסמנט: קול סיר
אוליביה ויליאמס: אן קרואו
דוני וולברג: וינסנט גריי
גלן פיצג'רלד: שון
מישה ברטון: קיירה קולינס
הפקה

את התסריט קנתה ראשונה חברת וולט דיסני תמורת שלושה מיליון דולר ובתנאי שהתסריטאי מ. נייט שאמלאן גם יהיה זה שיביים את הסרט. לאחר שינויים בהנהלת חברת דיסני, זכויות ההפקה נמכרו לחברת הפקות אחרת (ספייגלאס אנטרטיינמנט), תוך שמירה על זכויות הפצה ו־12.5% מהכנסת הסרט בקופות. במהלך תהליך הליהוק לתפקידו של קול סיר, שאמלאן הבמאי/תסריטאי של הסרט ראה את אודישן הווידאו של אוסמנט ואמר למנהל הליהוק, "אני לא יודע אם ארצה לעשות את הסרט הזה ללא הילד הזה (אוסמונט)". אוסמנט, לטענת שאמלאן הכניס לדמות רובד של "פגיעות ואנושיות".
הצילומים התרחשו בעיקר ברחובות העיר פילדלפיה ובתוך כנסיית סנט אוגוסטין, במהלך עונת הסתיו בשנת 1998.
קבלת הסרט וביקורות

"החוש השישי" קיבל באופן כללי ביקורות חיוביות. באתר Rotten Tomatos דירוג המבקרים עומד על 86% וגם הדירוג המשוקלל של כ-250 אלף גולשים עומד על 90%. בוושינגטון פוסט נכתב: "סרט מרתק שמתעסק בחשיפת אופי מעמיקה... אוסמנט בן ה-11 מעורר את האימה והמצוקה הנוראה של דמות הילד בצורה בלתי נשכחת", ב־CNN נכתב ש"שווה לראות את הסרט ולו רק בגלל הסיום המרגש שלו".
קבלת הסרט וביקורות > הכנסות

תקציב הסרט הסתכם בכ-40 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון של הסרט באקרנים, הוא הצליח לגרוף בקופות יותר ממחצית מהסכום שהושקע בו - כ-26.6 מיליון דולר. זהו סכום חסר תקדים שסרט הצליח לגרוף בסוף השבוע הראשון שלו, בהשוואה לחודשי אוגוסט עד אותה השנה. השיא נשבר שנתיים לאחר מכן ב-2001, כאשר יצא הסרט 'שעת שיא 2'.
קבלת הסרט וביקורות > פרסים

הסרט זכה בשני פרסי סאטורן לשחקן המשנה ולסרט האימה הטוב ביותר. כמו כן, הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר - לסרט הטוב ביותר, שחקן המשנה והשחקן הראשי הטובים ביותר, הבמאי הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס העריכה.
סוגת הסרט

אביבה בריפל, פרופ' לאנגלית וללימודי קולנוע מאוניברסיטת מיין, סיווגה את הסרט כסרט אימה, היא הסבירה את הסיווג וניתחה את הסרט במאמר שסוקר סרטי אימה שיצאו לאקרנים לאחר פיגועי 11 בספטמבר, ובהם 'החוש השישי'. המאמר מסביר שבסרטי אימה, בניגוד לסרטים מז'אנרים אחרים, מודל ההזדהות שונה: הצופים לא מזדהים רק עם הדמות הראשית של מלקולם, אך גם עם הנרטיב. הצופים הופכים לפעילים בתהליך של חשיפת האמת מאחורי הסיפור. העיסוק הזה מאפשר לצופים להתעלות מעל ההזדהות עם דמות אחת ובמקום זאת לפתח קשר עמוק עם הסיפור הכולל.. גם מגזין "פורבס" סיווג את הסרט בז'אנר האימה, אך יוצר הסרט הגדיר אותו כמותחן פסיכולוגי קלאסי. בריאיון לדיילי מייל הסביר שאמלאן ש"לא אכפת לי מפחדים, אבל זה לא הדבר השולט בסרט... לקחתי את מה שבדרך כלל נעשה בז'אנר האימה, אבל עשיתי את זה במותחן פסיכולוגי. וזו הבחנה חשובה כי בעוד שלז'אנר האימה יש מטרה להפחיד, מותחן פסיכולוגי הוא תעלומה".
הערות שוליים

1 2  M. Night Shyamalan doesn't think he makes horror films, New York Daily News, ‏2019-11-29
↑  Korngut, Josh (June 20, 2022). The 10 Most Successful Horror Films Ever Made, Ranked By Box Office Mojo. Dread Central, retrieved June 26, 2022
↑  James B. Stewart, DisneyWar: The Battle for the Magic Kingdom, Simon & Schuster, 2006, ISBN 978-0-7434-9600-1. (באנגלית)
↑  Susan King, “I Wasn’t Bluffing”: M. Night Shyamalan Recalls ‘Sixth Sense’ Pitch and Frenzy That Followed, The Hollywood Reporter, ‏2019-08-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  'The Sixth Sense,' one of the great Philadelphia movies, turns 20, PhillyVoice, ‏2019-07-29 (ב־)
↑  The Sixth Sense - Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏1999-08-06 (באנגלית)
↑  'The Sixth Sense' (PG-13), www.washingtonpost.com
↑  CNN - Review: 'Sixth Sense' takes time delivering thrills - August 5, 1999, edition.cnn.com
↑  The Sixth Sense, Box Office Mojo
↑  Rush Hour 2, Box Office Mojo
↑  Aviva Briefel, Faculty and Staff Profiles (באנגלית)
↑  Aviva Briefel, What Some Ghosts Don't Know: Spectral Incognizance and the Horror Film, Narrative 17, 2009, עמ' 95–110
↑  Travis Bean, The Highest-Grossing Horror Movies Of All Time, Forbes (באנגלית)
| פרס בחירת הקהל לסרט השנה |
| --- | --- | --- |
| 1975‏-1990 | העוקץ (1975) ‏•‏‏ מלתעות (1976) ‏•‏‏ קן הקוקייה (1977) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים (1978) ‏•‏‏ גריז (1979) ‏•‏‏ רוקי 2 (1980) ‏•‏‏ האימפריה מכה שנית (1981) ‏•‏‏ שודדי התיבה האבודה (1982) ‏•‏‏ אי.טי. - חבר מכוכב אחר (1983) ‏•‏‏ שובו של הג'דיי (1984) ‏•‏‏ השוטר מבוורלי הילס (1985) ‏•‏‏ בחזרה לעתיד (1986) ‏•‏‏ אהבה בשחקים (1987) ‏•‏‏ באטמן (1990) |  |
| 1992‏-2010 | שליחות קטלנית 2: יום הדין (1992) ‏•‏‏ בחורים טובים (1993) ‏•‏‏ פארק היורה (1994) ‏•‏‏ פורסט גאמפ (1995) ‏•‏‏ אפולו 13 (1996) ‏•‏‏ טיטניק (1999) ‏•‏‏ החוש השישי (2000) ‏•‏‏ גרין מייל (2001) ‏•‏‏ שרק (2002) ‏•‏‏ שר הטבעות: אחוות הטבעת (2003) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה (2004) ‏•‏‏ פרנהייט 9/11 (2005) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' (2006) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (2007) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: סוף העולם (2008) ‏•‏‏ האביר האפל (2009) ‏•‏‏ דמדומים (2010) |  |
| 2011‏-היום | דמדומים 3: ליקוי חמה (2011) ‏•‏‏ הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 (2012) ‏•‏‏ משחקי הרעב (2013) ‏•‏‏ איירון מן 3 (2014) ‏•‏‏ מליפיסנט (2015) ‏•‏‏ מהיר ועצבני 7 (2016) ‏•‏‏ מוצאים את דורי (2017) ‏•‏‏ הנוקמים: מלחמת האינסוף (2018) ‏•‏‏ הנוקמים: סוף המשחק (2019) ‏•‏‏ בחורים רעים לתמיד (2020) ‏•‏‏ האלמנה השחורה (2021) ‏•‏‏ דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף (2022) ‏•‏‏ ברבי (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 11036896  BnF: cb16943378v (data)  CANTIC: a12019963  GND: 7693767-7  LCCN: no2003012786  SUDOC: 162481306  VIAF: 316751908   WorldCat (עם VIAF): 316751908
הוברט קוש

הוברט קוש (באנגלית: Hubert Kós; נולד ב-28 במרץ 2003) הוא שחיין הונגרי, אלוף העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-200 מטר גב, אלוף אירופה (רומא 2022) ושיאן עולם לנוער במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה

הוא מתאמן באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
ביוגרפיה > 2021 > שיאן עולם לנוער

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.12 דקות, בשלב חצי הגמר קבע שיא עולם חדש לנוער של 1:56.99 דקות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט הוא סיים במקום 20 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.47 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.91 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.94 שניות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני 2022 הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.26 דקות ובמקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.44 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.22 דקות, לפני אלברטו רצטי מאיטליה (1:57.82 דקות) וגבריאל לופס מפורטוגל (1:58.34 דקות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.33 שניות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:13.77 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.84 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 1:54.14 דקות, לפני האלוף היוצא ראיין מרפי מארצות הברית (1:54.83 דקות) ורומן מיטיוקוב משווייץ שקבע שיא לאומי חדש של 1:55.34 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 53.11 שניות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.83 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר פרפר: 51.33 שניות (2022)
100 מטר גב: 53.11 שניות (2023), שיא הונגריה
200 מטר גב: 1:54.14 דקות (2023), שיא הונגריה
200 מטר מעורב אישי: 1:56.99 דקות (2021), שיא עולם לנוער
400 מטר מעורב אעישי: 4:13.50 דקות (2022)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר גב: 51.81 שניות (2022)
200 מטר גב: 1:52.45 דקות (2022)
100 מטר מעורב אישי: 52.82 שניות (2022), שיא הונגריה
200 מטר מעורב אישי: 1:52.87 דקות (2021)
400 מטר מעורב אישי: 4:03.16 דקות (2021)
היילי קופ

היילי קופ-קלארק (באנגלית: Haley Cope-Clark; נולדה ב-11 באפריל 1979) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופת עולם (פוקואוקה 2001), בעלת מדליית כסף אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-50 מטר גב בבריכת 25 מטר.
ביוגרפיה

קופ נולדה בצ'יקו שבקליפורניה. בשנים 1998–2001 היא למדה ושחתה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

באליפות המכללות בשחייה (NCAA) שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה ב-18 במרץ 2000, קבעה קופ במשחה ל-50 מטר גב, במסגרת משחה שליחות 4x50 מטר מעורב, שיא עולם חדש של 27.25 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה ושלושה חודשים של סנדרה ווקר מגרמניה (27.27 שניות). שיא זה החזיק מעמד שנה ו-9 חודשים ונשבר על ידי לי הוי מסין (26.83 שניות).
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, שביפן בשנת 2001, זכתה קופ במדליית זהב במשחה 50 מטר גב בתוצאה של 28.51 שניות, לפני אניה בושולטה מגרמניה (28.53 שניות) ונטלי קוגלין בת ארצה (28.54 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.25 שניות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.61 דקות.