טרילוגיית משחקי הרעב
העולם של משחקי הרעב

משחקי הרעב – משחקים שהומצאו על ידי הקפיטול בעקבות מרד שקם 74 שנים לפני תקופת הספר הראשון. בכל שנה ביום האסיף נבחרים מכל מחוז נער ונערה בגיל 12 – 18 על ידי הגרלה באמצעות פתקים. אדם יכול להגדיל את מספר הפתקים ששמו רשום עליהם תמורת אספקת דגן ושמן. כללי המשחק: 24 הנערים והנערות (12 בנים ו-12 בנות) נשלחים לזירה שאיננה ידועה להם מראש, שם הם נלחמים אחד בשני עד המוות. המתמודד היחיד שנותר חי ושורד – מוכתר כמנצח. כאשר המנצח מגיע למחוז שלו מורעפים עליו (ועל המחוז) פרסים ומתנות למיניהם, והוא עובר לגור בבית חדש שנמצא ב"שכונת המנצחים" בכל מחוז (שכונה בה המנצחים במשחקי הרעב משנים קודמות מתגוררים).
גמול רבעוני – כמו כן, אחרי כל 25 שנה של משחקי הרעב מתקיים משחק מיוחד הנקרא "הגמול הרבעוני". בכל גמול רבעוני יש חוק מיוחד, שאיננו קיים ביתר משחקי הרעב. החוקים נקבעו מראש עם תחילתם של משחקי הרעב. בגמול הרבעוני הראשון (בשנה ה-25 למשחקי הרעב) תושבי המחוז היו צריכים לבחור את המיועדים בעצמם במקום השיטה הרגילה בה הם נבחרים על ידי הגרלה. בגמול הרבעוני השני (בשנה ה-50 למשחקי הרעב) נבחר מספר כפול של מיועדים, כך שמספר המיועדים הכולל היה 48. בתחרות זו היימיטץ' היה המנצח. בגמול הרבעוני השלישי (בשנה ה-75 למשחקי הרעב) נבחרו המיועדים ממאגר המנצחים הקיים של כל מחוז, מה שאומר שמיועדים שניצחו במשחקי הרעב הקודמים חוזרים לזירה.
פאנם – המדינה שבה מתרחשת עלילת הספר. פאנם נוצרה בעקבות אסונות טבע על הריסות של אמריקה הצפונית. בפאנם יש שלושה עשר מחוזות, השנים עשר הראשונים נשלטים ביד קשה על ידי הקפיטול, ומחוז 13 נהרס במרד ונשאר כדוגמה למה שיקרה אם המחוזות ימרדו שנית בקפיטול, עיר הבירה ששולטת ביד רמה על כל המחוזות. פרוש השם "פאנם" הוא קיצור של המשפט המפורסם בלטינית "Panem et circenses", כלומר "לחם ושעשועים". הכוונה היא ללחם ושעשועים לתושבי הקפיטול על חשבון אנשי המחוזות.
הקפיטול – הקפיטול היא עיר הבירה של פאנם. מתארים אותה בספר כעיר מאוד "זוהרת", שבה כל האנשים רוצים להיראות מושלמים ומשיגים זאת בעזרת ניתוחים פלסטיים לעיתים אף בדרכים מוגזמות כגון הפיכת עורם לירוק או לשנות את מראם לכשל חיה. האנשים במחוזות רואים את האנשים בקפיטול כברברים, מפני שבקפיטול מחייבים את כל אנשי פאנם להתייחס למשחקים כמו חגיגה, והם נהנים לראות את ילדי המחוזות מתחרים זה בזה למוות. הם רואים זאת כתוכנית מציאות לכל דבר ועניין. בנוסף לכך, הקפיטול מדכאת באופן ממושך את כל המחוזות, וכל המחוזות בעצם כפופים אליה. תהליך הדיכוי הזה התחיל בעצם מהמהומות שהתחוללו בפאנם נגד הקפיטול, שבמאורעות הללו מחוז 13 הושמד כליל – כסימן הרתעה לשאר המחוזות.
מחוזות – במדינת פאנם ישנם 12 מחוזות. בהמשך הסדרה מתגלה שיש מחוז 13, אף על פי הדעה הרווחת שנחרב במרד המחוזות שגרם לקיום משחקי הרעב. לכל מחוז ישנו משאב או עיסוק שמייחד אותו, ומרבית תושבי המחוז עובדים בייצורו, הכנתו וכדומה. רוב המוצרים שיוצרו על ידי המחוזות עוברים לקפיטול. לדוגמה, מחוז 12 אחראי על ייצור הפחם, מחוז 11 בחקלאות, מחוז 8 בתעשיית טקסטיל, מחוז 7 בתעשיית עץ ונייר וכדומה. המחוזות חיים בעוני רב ובפחד מתמיד ממה שהקפיטול עלול לעולל להם. בכל שנה נשלחים מכל מחוז שני נציגים – נער ונערה – אל משחקי הרעב.
מחוז 13 – מחוז שלוש עשרה הוא מחוז נוסף שהיה קיים לפני המרד של המחוזות נגד הקפיטול, ובמרד הקפיטול הפציצו והרסו את המחוז עד היסוד והשאירו אותו כך כדי שישמש תזכורת לבני שאר המחוזות לכך שזה יכול לקרות גם להם אם יעזו לפתוח במרד נוסף. תפקידו של מחוז 13 היה לספק לקפיטול נשק גרעיני, לאחר "החרבת" המחוז מחוז 2 ממלא את תפקידו. בספר השני קטניס פוגשת בבוני וטוויל, פליטות ממחוז 8, שחושבות שמחוז 13 היה קיים כל הזמן מתחת לפני האדמה וכי הקפיטול הסתיר עובדה זאת. בספר השלישי מתגלה שהדבר אכן נכון, ושם קטניס גרה, במקום במחוז 12 ההרוס. תפקידו של מחוז 13 הוא יצירת כורים אטומים וכריית גרפיט כפי שמצוין בספר הראשון
טציות- מוטציות שהקפיטול יצר במהלך המרד הגדול לצרכים מלחמתיים כגון ציפורים שמחקות את הקולות שהם שומעות כדי להאזין לאוכלוסייה ולמורדים וצרעות שגורמות לכאב רב ולהזיות בעת עקיצתן.
עורבני מלשן – ציפור טציה שנוצרה על ידי הקפיטול וידעה בקלות ובדייקנות לחקות קול של אדם או כל עצם אחר. תפקידם של העורבנים המלשנים היה לרגל אחרי אנשי המחוזות, ולגלות מידע לקפיטול בתקופת "הימים החשוכים". אך במהרה אנשי המחוזות הבינו שמרגלים אחריהם אז הם התחילו לנהל שיחות עם מידע מוטעה כדי להערים על אנשי הקפיטול. לאחר שבקפיטול הבינו שהאנשים מהמחוזות לא דוברים אמת, מחליט הקפיטול לשחרר את העורבנים ליער, שם יכחדו.
עורבני חקיין – ציפור שנמצאת על סיכתה של קטניס, ובהמשך נהפכה לסמל מרד המחוזות נגד הקפיטול. העורבני החקיין הוא צאצא של עורבני מלשן שהזדווגו עם ציפורים חקייניות ויצרו זן חדש של ציפור, עורבני חקיין. עורבני חקיין מסוגלים לחקות קולות ורעשים טוב יותר מציפורים חקייניות טבעיות אבל פחות טוב מהעורבני מלשן.
ברית הקרייריסטים – ה"קרייריסטים" הם ברית חזקה המתקיימת בכל משחקי רעב, המורכבת לרוב ממחוזות 1, 2 ו-4. הם נקראים כך מכיוון שיש להם "קריירה" ארוכה של רציחות מיועדים במהלך המשחקים. לקרייריסטים יש לרוב מנהיג, לדוגמה, במשחקי הרעב ה-74, קייטו היה מנהיג הקרייריסטים, שכללו אז את מארוול, גלימר וקלוב. ברוב המשחקים, חבר בברית הקרייריסטים ניצח, לדוגמה פיניק אודייר, במשחקים ה-65.
צרעות ציד – צרעות טציות שתוכנתו גנטית לגרום כאב רב, הזיות ובמקרים קיצוניים גם מוות. צרעות ציד מופיעות בספר הראשון כאשר קטניס משתמשת בהן כדי להשיג את הקשת מידי הקרייריסטים על ידי זה שהיא מנסרת ענף שעליו נמצא קן צרעות ציד והוא נופל על המחנה הקרייריסטי. הצרעות הורגות שתי קרייריסטיות ומגרש את הקרייריסטים האחרים ובכך מאפשר לקטניס לקחת את הקשת מאחת הקרייריסטית המתות ולרדת מהעץ.
אווקס – אדם, בדרך כלל מאחד המחוזות, שנתפס על ידי הקפיטול לאחר שהפר חוק, וכורתים את לשונו כעונש והוא הופך להיות משרת אילם. הבולטת ביותר היא אווקס אדמונית שהייתה המשרתת של קטניס ופיטה במשחקי הרעב, ומאוחר יותר דאריוס – אוכף שקט חביב יותר מהאחרים, שנענש על כך שניסה להגן על גייל ממלקות.
אוכפי השקט – הכינוי לשומרים מטעם הקפיטול שמוודאים שהשקט נשמר ברחבי המחוזות, ושאין הפרות משמעת ועבירות על החוקים. אוכפי השקט במחוז 12 היו פחות קשוחים מאוכפי השקט שבמחוזות האחרים, עד אשר הם הוחלפו באוכפי שקט קשוחים יותר, שאף הענישו את גייל במהלך הספר השני מכיוון שנתפס עם תרנגול הודו מת. לפני כניסתה לזירה קטניס מגלה כי אחד מאוכפי השקט הראשונים והפחות קשוחים, דאריוס, הפך לאווקס. בספר השלישי מגלה קטניס שרוב אוכפי השקט נולדו וגדלו במחוז 2, ולא בקפיטול.
הכירה – הכירה הוא השוק השחור של מחוז 12 שם ממוקם הדוכן של סיי "שומן" ושם קטניס נוהגת לסחור בשלל הציד שלה יחד עם גייל.
התפר – התפר הוא החלק העני ביותר של מחוז 12. ילידי התפר ידועים בעיניהם האפורות, בשיערם הכהה ובצבע השחום של עורם. משפחותיהם של קטניס וגייל גרות בתפר, זאת עד לפני שניצחה קטניס במשחקי הרעב ה-74 ועברה עם אמה ואחותה להתגורר בשכונת המנצחים, בסמוך לפיטה והיימיטץ'.
קרן השפע – בכל אחד ממשחקי הרעב ישנה קרן שפע הממוקמת במקום כלשהו בזירה תמיד באמצע מעגל נקודות ההתחלה. בתוך קרן השפע ישנו ציוד שהמיועדים זקוקים לו: נשק, מזון, ציוד הישרדותי וכדומה. בכל שנה מתים מספר מיועדים במה שנקרא "מרחץ הדמים" שמתקיים בקרן השפע בקרב על הציוד.
הזירה – המקום שבו מתרחשים משחקי הרעב בכל שנה. הזירה משתנה כל שנה, אך נשארת מקום גדול מאוד עם מגוון אפשרויות מחבוא ומסתור למתמודדים. כל שנה, במרכז הזירה ממוקמת "קרן השפע", בה אפשר להשיג את הציוד בתחילת המשחק, ושם גם נערכים המשתים. בספרים מסופר על זירות בסוגים שונים: זירות שבהן יש יער, כמו במשחקי הרעב ה-74, וגם זירות מדבריות, שמהן הקפיטול נמנע בעקבות חוסר ב"אקשן". במשחקי הרעב ה-75, הזירה הייתה בנויה כמו שעון, שמרכזו אגם גדול ובשוליו ג'ונגל. בכל גזרה בזירה התרחש אסון שונה בשעה שונה, כגון: ברק הפוגע בעץ, ערפל רעיל, קופים אוכלי אדם, גשם של דם ועוד. ידוע גם שלפעמים מתרחשים אסונות טבע בזירות, כגון רעידת האדמה וההצפה שהייתה במשחקי הרעב בהם ניצחה אנני קרסטה, אהובתו של פיניק. מסופר גם שבגמול הרבעוני השני, הזירה נראתה לכאורה כמו גן עדן, אבל התגלה שכל הצמחים והמים בזירה מורעלים, החיות מסוכנות, וגם הר הגעש הנמצא בזירה התפרץ. בזירה מעורבים קברניטי המשחק, ולעיתים רבות הם מייצרים מוטציות מסוכנות ושותלים אותן בזירה או משנים תנאי טבע כדי להשפיע על מהלך המשחק.
רחפת – כלי טיס דמוי מטוס שעובד על שני מנועים שמסובבים רוטורים בתוך חורים בכנפיים וגורמים לרחפת לעוף. בשימוש הקפיטול כדי לקחת את המיועדים לזירה וגם לשימוש צבאי (הפצצות, הצנחת אספקה וכדומה). היחידים שהם בעלי רחפת הם הקפיטול ומחוז 13.