stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע דייוויס 1999
ישראל בגביע דייוויס

בתחרות שנת 1999, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת פינלנד.
| פינלנד   פינלנד   3 | פינלנד   פינלנד   3 | הלסינקי, פינלנד   4-2 באפריל 1999  שטיח באולם | הלסינקי, פינלנד   4-2 באפריל 1999  שטיח באולם | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | פינלנד | תומאס קטולה |  | 3 | 2 | 4 |  |  |
| 1 | ישראל | אייל רן |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | פינלנד | וילה ליוקו |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | ישראל | איל ארליך |  | 1 | 1 | 3 |  |  |
| 3 | פינלנד | תומאס קטולה/וילה ליוקו |  | 0 | 7 | 6 | 6 | 8 |
| 3 | ישראל | אמיר חדד/הראל לוי |  | 6 | 5 | 7 | 4 | 4 |
| 4 | פינלנד | וילה ליוקו |  | 4 | 7 | 6 | 6 |  |
| 4 | ישראל | אייל רן |  | 6 | 6 | 4 | 4 |  |
| 5 | פינלנד | טאפיו טורמינן |  | 2 | 4 |  |  |  |
| 5 | ישראל | איל ארליך |  | 6 | 6 |  |  |  |
בעקבות ההפסד נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת אוקראינה.
| אוקראינה   אוקראינה   3 | אוקראינה   אוקראינה   3 | קייב, אוקראינה   24-22 בספטמבר 1999  חימר | קייב, אוקראינה   24-22 בספטמבר 1999  חימר | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | אוקראינה | אנדריי ריבלקו |  | 2 | 1 | 2 |  |  |
| 1 | ישראל | הראל לוי |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | אוקראינה | אנדריי מדבדב |  | 6 | 6 | 7 |  |  |
| 2 | ישראל | נעם אוקון |  | 0 | 4 | 6 |  |  |
| 3 | אוקראינה | אנדריי מדבדב/אנדריי ריבלקו |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ישראל | הראל לוי/איל ארליך |  | 3 | 4 | 4 |  |  |
| 4 | אוקראינה | אנדריי מדבדב |  | 7 | 4 | 6 | 6 |  |
| 4 | ישראל | הראל לוי |  | 5 | 6 | 3 | 2 |  |
| 5 | אוקראינה | אורסט טרשצ'וק |  | 3 | 5 |  |  |  |
| 5 | ישראל | נעם אוקון |  | 6 | 6 |  |  |  |
בעקבות ההפסד הנבחרת ירדה לבית אירופה-2.
גביע דייוויס 1995

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  3 בפברואר 1995 – 3 בדצמבר 1995 (304 ימים)
 מספר תחרות:  84 
 מספר מתמודדים:  115
 מדינה מארחת:  מוסקבה, רוסיה (משחק הגמר)
 אצטדיון:  קומפלקס הספורט אולימפיסקי
 זוכה:   ארצות הברית (31)
 → 1994 1996 ← 
 
גביע דייוויס 1995 הייתה התחרות ה-84 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 115 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
מחזיקת הגביע נבחרת שוודיה הודחה בחצי הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת רוסיה לבין ארצות הברית במוסקבה. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת ארצות הברית שניצחה בתחרות בפעם ה-31 בסך הכול.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| רוסיה   רוסיה   2 | רוסיה   רוסיה   2 | קומפלקס הספורט אולימפיסקי, מוסקבה, רוסיה   3-1 בדצמבר 1995  חימר באולם | קומפלקס הספורט אולימפיסקי, מוסקבה, רוסיה   3-1 בדצמבר 1995  חימר באולם | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | רוסיה | אנדריי צ'סנוקוב |  | 6 | 4 | 3 | 77 | 4 |
| 1 | ארצות הברית | פיט סמפרס |  | 3 | 6 | 6 | 65 | 6 |
| 2 | רוסיה | יבגני קפלניקוב |  | 77 | 7 | 6 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | ג'ים קורייר |  | 61 | 5 | 3 |  |  |
| 3 | רוסיה | יבגני קפלניקוב/אנדריי אולחובסקי |  | 5 | 4 | 3 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | טוד מרטין/פיט סמפרס |  | 6 | 6 | 7 |  |  |
| 4 | רוסיה | יבגני קפלניקוב |  | 2 | 4 | 64 |  |  |
| 4 | ארצות הברית | פיט סמפרס |  | 6 | 6 | 77 |  |  |
| 5 | רוסיה | אנדריי צ'סנוקוב |  | 61 | 7 | 6 |  |  |
| 5 | ארצות הברית | ג'ים קורייר |  | 77 | 5 | 0 |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת שנת 1996

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
בלגיה, צ'כיה, דנמרק, צרפת ושווייץ נותרו בבית העליון
הונגריה, הודו ומקסיקו עלו לבית העליון
אוסטרליה, קרואטיה, וספרד ירדו לבתים האזוריים
ישראל בגביע דייוויס

בתחרות שנת 1995, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת סלובניה.
| ישראל   ישראל   5 | ישראל   ישראל   5 | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל   23-21 בספטמבר 1994  משטח קשה | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל   23-21 בספטמבר 1994  משטח קשה | סלובניה   סלובניה   0 | סלובניה   סלובניה   0 | סלובניה   סלובניה   0 | סלובניה   סלובניה   0 | סלובניה   סלובניה   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | אייל רן |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | סלובניה | בורוט אורח |  | 1 | 3 | 4 |  |  |
| 2 | ישראל | איל ארליך |  | 4 | 6 | 6 | 5 | 6 |
| 2 | סלובניה | איזטוק בוז'יץ' |  | 6 | 4 | 3 | 7 | 4 |
| 3 | ישראל | נועם בר/גלעד בלום |  | 7 | 7 | 6 |  |  |
| 3 | סלובניה | יאקה בוז'יץ'/זיגה יאנסקובץ' |  | 5 | 6 | 1 |  |  |
| 4 | ישראל | נועם בר |  | 6 | 7 |  |  |  |
| 4 | סלובניה | איזטוק בוז'יץ' |  | 3 | 6 |  |  |  |
| 5 | ישראל | איל ארליך |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | סלובניה | בורוט אורח |  | 6 | 7 | 0 |  |  |
בעקבות ניצחון זה נבחרת ישראל עלתה למשחק מול נורווגיה. המנצח היה עולה למשחקי העברה לבית העליון, אך נבחרת ישראל הפסידה.
| נורווגיה   נורווגיה   4 | נורווגיה   נורווגיה   4 | אוסלו, נורווגיה   31 במרץ - 2 באפריל 1995  משטח קשה באולם | אוסלו, נורווגיה   31 במרץ - 2 באפריל 1995  משטח קשה באולם | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | נורווגיה | הלגה קול-פראפיורד |  | 3 | 4 | 6 |  |  |
| 1 | ישראל | גלעד בלום |  | 6 | 6 | 7 |  |  |
| 2 | נורווגיה | כריסטיאן רוד |  | 7 | 3 | 6 | 6 |  |
| 2 | ישראל | אייל רן |  | 5 | 6 | 3 | 3 |  |
| 3 | נורווגיה | בנט-אובה פדרסן/כריסטיאן רוד |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ישראל | נועם בר/איל ארליך |  | 4 | 4 | 4 |  |  |
| 4 | נורווגיה | כריסטיאן רוד |  | 6 | 3 | 6 | 6 |  |
| 4 | ישראל | גלעד בלום |  | 1 | 6 | 1 | 4 |  |
| 5 | נורווגיה | הלגה קול-פראפיורד |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | ישראל | אייל רן |  | 7 | 4 | 3 |  |  |
ג'ייק וייטמן

ג'ייק וייטמן (באנגלית: Jake Wightman; נולד ב-11 ביולי 1994) הוא אתלט סקוטי המייצג את הממלכה המאוחדת. אלוף העולם (בלגרד 2022) בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה

וייטמן נולד בנוטינגהאם וגדל באדינבורו, בן למשפחה של ספורטאים מצטיינים. אמו, סוזן טובי-וייטמן, ספורטאית אולימפית, מקום 12 בריצת מרתון (סיאול 1988) ואביו, ג'ף וויטמן, המשמש כמאמנו האישי, סיים במקום שישי בריצת מרתון באליפות אירופה (ספליט 1990). בשלוש אליפויות העולם האחרונות משמש האב ככרוז של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית וכך קרה ששידר את הריצה שבה זכה בנו כאלוף עולם. בסיום השידור הריצה איבד האב את קולו.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער עד גיל 20 שנערכה ברייטי, איטליה ב-2013 הוא זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:44.14 דקות.
ביוגרפיה > 2014

במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד ב-2014 הוא סיים במקום 16 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:43.87 דקות.
ביוגרפיה > 2016

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד ב-2016 הוא סיים במקום שביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:47.68 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 3:39.32 דקות ועלה ראשון לריצת הגמר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון ב-11 באוגוסט 2017 הוא סיים במקום 20 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:41.79 דקות
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בתחילת מרץ 2018 הוא סיים במקום שישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:58.91 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד באפריל אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.97 דקות וסיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.82 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בברלין ב-10 באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:38.25 דקות, אחרי יקוב אינגבריגטסן מנורווגיה (3:38.10 דקות) ומרצ'ין לבנדובסקי מפולין (3:38.14 דקות).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-6 באוקטובר 2019 הוא סיים במקום חמישי בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:31.87 דקות. בשלב חצי הגמר הוא היה אחרון העולים לשלב הגמר מהמקום 12 בתוצאה של 3:36.85 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום עשירי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.09 דקות. בשלב חצי הגמר הוא סיים ראשון את המקצה הראשון בתוצאה של 3:33.48 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > אלוף עולם

באליפות העולם  שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-19 ביולי 2022 זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:29.23 דקות, לפני יקוב אינגבריגטסן (3:29.47 דקות) ומוחמד קטיר מספרד (3:29.90 דקות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 800 מטר: 1:44.18 דקות (2020)
ריצת 1500 מטר: 3:29.23 דקות (2022)
ריצת מייל: 3:50.00 דקות (2021)
הערות שוליים

↑  רענן וייס, "זה הבן שלי! הוא אלוף עולם!": האבא שידר את הסנסציה הענקית באתלטיקה, באתר ynet, 20 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14522654
גביע העולם בכדורסל

| --- | --- |


תחילת משחק גביע העולם בכדורסל 2014 בין הפיליפינים (בכחול) לקרואטיה
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1950
 ארגון מפעיל:  פיב"א
 מספר מתמודדים:  32
 זוכה:   גרמניה
 הכי הרבה זכיות:   ארצות הברית    יוגוסלביה (5)
 www.fiba.basketball
גביע העולם בכדורסל (ידוע גם בכינוי מונדובאסקט; נקרא אליפות העולם בכדורסל בין השנים 1950 ו-2012) הוא תחרות כדורסל בינלאומית מטעם פיב"א, המיועדת לנבחרות כדורסל גברים מכל העולם. הטורניר נערך כל ארבע שנים, ובאותה השנה נערך גם גביע העולם בכדורסל נשים. במתכונתו הנוכחית משתתפות בטורניר 32 נבחרות.
לזוכה בטורניר מוענק מאז 1967 גביע נייסמית', הקרוי על שמו של ממציא הכדורסל ג'יימס נייסמית'.
היסטוריה

אליפות העולם נוסדה ומאורגנת על ידי פיב"א, ונערכה לראשונה בארגנטינה בשנת 1950. מאז 1970 האליפות נערכה בקביעות בשנה השנייה שלאחר האולימפיאדה. מספר המשתתפות נע בין 10 ל-14 עד 1982. ב-1986 השתתפו 24 נבחרות, מ-1990 עד 2002 השתתפו באליפות 16 נבחרות, ב-2006 הורחב שוב הטורניר ל-24 נבחרות, וב-2019 הוא הורחב ל-32 נבחרות.
בשנים הראשונות שלטו באליפות נבחרות מיבשת אמריקה, כאשר נבחרות ארגנטינה, ארצות הברית וברזיל (פעמיים) זכו בארבעת הטורנירים הראשונים.
מ-1967 עד 2002 חלקו ביניהן את מרבית התארים נבחרות ברית המועצות (שלוש פעמים) ויוגוסלביה (חמש פעמים), כאשר גם ארצות הברית זכתה פעמיים נוספות בתואר. האלופה המכהנת היא גרמניה שזכתה באליפות שהתקיימה בפיליפינים 2023. בהחל משנת 1990 משתתפים באליפות שחקני NBA.
ב-26 בינואר 2012 הודיעה פיב"א רשמית על שינוי שמה של התחרות לגביע העולם בכדורסל. התחרות נערכה לראשונה תחת שמה החדש ב-2014 בספרד. הטורניר שאחריו נערך בשנת 2019 בסין, ומספר הנבחרות המשתתפות גדל לראשונה ל-32.
היסטוריה > ישראל באליפות העולם בכדורסל

ישראל השתתפה פעמיים באליפות העולם. ב-1954 השתתפה ישראל באליפות בזכות המקום החמישי שהשיגה באליפות אירופה ב-1953. את האליפות הזו סיימה ישראל במקום שמיני. ב-1986 השתתפה ישראל באליפות לאחר שהדיחה במוקדמות את סגנית אלופת אירופה צ'כוסלובקיה, בזכות סל ניצחון דרמטי של מיקי ברקוביץ'. באליפות עצמה סיימה ישראל במקום שביעי.
טורנירי אליפות העולם

עד אליפות העולם בכדורסל 1978 השלב הסופי נערך בשיטת בית גמר, ולא בשיטת המפסיד יוצא כמקובל. התוצאות לעיל הן בין הנבחרות במשחקים ביניהן בשלב הסופי בשיטת הליגה.
טבלת מדליות

16 נבחרות זכו עד היום במדליה באליפות העולם. פיב"א מכירה בהישגים של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ושל ברית המועצות, בנפרד מההישגים של יוגוסלביה/סרביה ומונטנגרו/סרביה ושל רוסיה, בהתאמה. סרביה היא ממשיכת דרכה של סרביה ומונטנגרו, שזכתה בשתי מדליות.
| דירוג | נבחרת | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  ארצות הברית | 5 | 3 | 4 | 12 |
| 2 |  יוגוסלביה | 5 | 3 | 2 | 10 |
| 3 |  ברית המועצות | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 4 |  ברזיל | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 5 |  ספרד | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 6 |  ארגנטינה | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 7 |  גרמניה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 8 |  סרביה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 8 |  רוסיה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 10 |  טורקיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 |  יוון | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 |  צ'ילה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 12 |  צרפת | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14 |  קנדה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  הפיליפינים | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  ליטא | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  קרואטיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
השחקן המצטיין

| שנה | שם |
| --- | --- |
1950: ארגנטינה אוסקר פורלונג
1954: ארצות הברית ג'ו סטראטון
1959: ברזיל וולימיר מרקס
1963: ברזיל אמאורי פאסוס
1967: יוגוסלביה איבו דנאו
1970: ברית המועצות סרגיי בלוב
1974: יוגוסלביה דראגן קיצ'נוביץ'
1978: יוגוסלביה דראז'ן דליפאגיץ'
1982: ארצות הברית רולנדו פרייסר
1986: יוגוסלביה דראז'ן פטרוביץ'
1990: יוגוסלביה טוני קוקוץ'
1994: ארצות הברית שאקיל אוניל
1998: סרביה ומונטנגרו דיאן בודירוגה
2002: גרמניה דירק נוביצקי
2006: ספרד פאו גאסול
2010: ארצות הברית קווין דוראנט
2014: ארצות הברית קיירי אירווינג
2019: ספרד ריקי רוביו
2023: גרמניה דניס שרדר
ראו גם

גביע נייסמית' (פרס)
הגביע הבין-יבשתי בכדורסל
אליפות אירופה בכדורסל
הערות שוליים

↑  תומר גנור, כשהמורל הלאומי הגיע לשיא בהיכל, באתר ynet, 13 בפברואר 2016
ברלינגטון אינגליש

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  2013[דרוש מקור] – הווה
 חברת אם:  ECB - Eric Cohen Books
 מיקום המטה:  רעננה
 ענפי תעשייה:  לימוד אנגלית
 מוצרים עיקריים:  ספרי לימוד אנגלית, קורסים בלימוד אנגלית,  תוכנת BurlingtonEnglish
  
 www.burlingtonenglish.co.il
 
ברלינגטון אינגליש בע"מ (באנגלית: Burlington English) היא רשת בתי ספר להוראת השפה האנגלית למבוגרים בישראל. הרשת היא חלק[דרושה הבהרה] מקבוצת Burlington English הבינלאומית.
לברלינגטון אינגליש 34 סניפים בישראל, הפרוסים מקריית שמונה בצפון ועד באר שבע בדרום. 
שיטת הלימוד בברלינגטון אינגליש מורכבת מלימודים פרונטאליים בכיתת לימוד, לימודי אונליין ולימודים בתוכנת הלימוד BurlingtonEnglish.
היסטוריה

ברלינגטון אינגליש היא חלק מקבוצת ECB - Eric Cohen Books, חברה שהוקמה ב-1980 ומתמחה בהוראת האנגלית. הקבוצה כותבת ועורכת ספרי לימוד להוראת האנגלית בישראל ובמדינות באירופה כגון ספרד, יוון וקפריסין.
בשנת 2009 השיקה הקבוצה את תוכנת BurlingtonEnglish, אשר מציעה כלי למידה ממוחשבים, כגון מנוע לזיהוי דיבור (SpeechTrainer), המאפשר לתוכנה לבחון את ההגייה של התלמיד, לתקן ולשפר אותה בעזרת אימון ותרגול.
בשנת 2013 הוקמה בישראל, כחלק מהקבוצה, רשת בתי הספר ברלינגטון אינגליש ללימודי אנגלית. עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, התאימה הקבוצה את עצמה למצב, והחלה להציע קורסי אונליין וגם קורס המשלב לימודים פרונטליים ולימודים אונליין.
מיליוני תלמידים ומעל 100,000 מורים, ביותר מ-30 מדינות, השתמשו בחומרי הלימוד של קבוצת Burlington English הבינלאומית.
הקבוצה מקיימת שיתופי פעולה שונים בתחום לימוד האנגלית עם משרדי ממשלה ברחבי העולם, חברות עסקיות (הכשרות באנגלית לעובדי החברה), מכללות, אוניברסיטאות וגופי חינוך.
בישראל, לרשת ברלינגטון אינגליש 34 סניפים.
שיטת הלימוד של ברלינגטון אינגליש

שיטת הלימוד היא שיטת לימוד מעורבת, המשלבת למידה מסורתית - עם מורה, יחד עם למידה מקוונת (E-learning).
הלימודים מתקיימים אונליין או בכיתה, בהנחיית מורים דוברי אנגלית שפת אם ובקבוצות קטנות של 3–9 תלמידים בעלי רמת אנגלית זהה. הלמידה נעשית באמצעות ספרים, אפליקציה ותוכנת BurlingtonEnglish, המותאמת אישית לרמת התלמיד ולתחום עיסוקו.
תוכנת BurlingtonEnglish היא מערכת מודולרית ללמידה ממוחשבת של השפה האנגלית, בעלת יחידות לימוד רבות, המדמות מצבים מחיי היומיום כגון: היכרות, אינטראקציה חברתית, הצגת מידע ורעיונות, סמול טוק, הכנה לראיון עבודה ועוד. לכל יחידה אוצר מילים, קטעי קריאה, דקדוק ותרגול אנגלית מדוברת, באמצעות השתתפות פעילה בדיאלוגים הקיימים בתוכנה. 
המערכת מאפשרת לתלמיד תרגול אישי ומתבססת על ארבעת מאפייני השפה ללמידת אנגלית:
שמיעה - אלפי תסריטי שיחה מחיי היומיום להבנת אנגלית שימושית
דיבור - הגייה נכונה והרחבת אוצר המילים באמצעות מערכת זיהוי הדיבור
קריאה - אלפי טקסטים וספרים ברמות שונות
כתיבה - תרגול איות נכון של מילים באנגלית, תוך התמקדות במילים מורכבות
בתוכנה קיימת מערכת ייחודית לזיהוי הדיבור. המערכת "מקשיבה" לאופן בו התלמיד הוגה את המילים ומתקנת אותו תוך שימוש בסרטוני הסבר תומכים. 
בנוסף, ישנה מערכת דו"חות מקיפה, העוקבת אחר התקדמות התלמיד, בכל עת לאורך תהליך הלמידה.
הערות שוליים

↑  אודות הרשת הבינלאומית Burlington English, באתר הבינלאומי
↑  ynet ספורט, ספונסר חדש להפועל ב"ש: ברלינגטון אנגליש, באתר ynet, 11 בספטמבר 2019
↑  על ברלינגטון אינגליש ברשת פוקס
↑  ספונסר חדש להפועל ב"ש: ברלינגטון אנגליש, באתר ‏מאקו‏, 11 בספטמבר 2019
1 2  על ברלינגטון אינגליש, באתר זה לימודים
↑  מערכת BurlingtonEnglish, באתר גוגל פליי
מערכת BurlingtonEnglish, באתר App Store
↑  ECB - Eric Cohen Books
↑  ברלינגטון אינגליש ספרד
↑  ברלינגטון אינגליש יוון
↑  ברלינגטון אינגליש קפריסין
1 2  אתר ברלינגטו אינגליש
↑  רשימת קורסים ברשת הבינלאומית, באתר Burlington English
↑  על ברלינגטון אינגליש, באתר מכללות
↑   מהי השיטה הטובה ביותר ללימוד אנגלית – פרונטלית או ממוחשבת?, באתר הארץ, 6 ביוני 2016
↑  על ברלינגטון אינגליש, באתר לימודים בישראל
↑  על ברלינגטון אינגליש, באתר Best School
↑   Learn English with Burlington English, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 7:55)
↑   Burlington English featured on Worldwide Business with kathy ireland®, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:12)
בל UH-1 אירוקוי - דגמים וגרסאות

השוואה בין דגמי A,‏ B ו-C
בל UH-1 אירוקווי (שם מלא: Bell UH-1 Iroquois) הידוע יותר בשם יואי (Huey), הוא מסוק סער בעל מנוע טורבו-ציר יחיד מתוצרת חברת בל האמריקאית.
המסוק פוּתח בשנת 1952 כדי למלא את כל דרישות צבא ארצות הברית לפינוי רפואי ושימוש כללי. הטיסה הראשונה הייתה ב-20 באוקטובר 1956, והמסוק הייצור הסדרתי החל במרץ 1960. היה זה המסוק הסדרתי הראשון שהונע על ידי מנוע טורבינה בצבא ארצות הברית, ועד היום יוצרו יותר מ-16,000 מסוקים מסוג זה, יותר מכל מסוק אחר בעולם. סימונו המקורי של המסוק באותיות UH הוביל לכינוי החיבה שלו HUEY (יואי). בספטמבר 1962, שונה סימונו ל-UH-1, אך הכינוי "יואי" נשאר בשימוש נפוץ. כ-7000 מסוקי יואי היו בשירות צבא ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם. למטוס גרסאות אזרחיות, בל 204 ובל 205.
מעל 20 דגמים וגרסאות של המסוק פותחו במשך השנים, והן מפורטות להלן.
אבות טיפוס > XH-40 ו-YH-40

המסוק הראשון מתוצרת בל שהונע במנוע טורבינה היה מדגם בל 47 שהותאם לשימוש במנוע זה, וסומל מחדש XH-13F. טיסתו הראשונה של דגם זה הייתה באוקטובר 1954. צבא ארצות הברית הכריז על תחרות לייצור מסוק חדש למשימות תובלה כללית וחילוץ רפואי ב-1955. ביוני אותה שנה הוכרז על זכייתה של חברת בל במכרז לפיתוח מסוק תובלה כללית חדש בעל מנוע טורבינה עבור הצבא. הדגם שיוצר נקרא בחברת בל בל 204, וסומל XH-40 על ידי הצבא. טיסתו הראשונה של דגם זה הייתה ב-22 באוקטובר 1956. שני אבות טיפוס נוספים נבנו ב-1957, ושישה מסוקי קדם ייצור, בסימול YH-40, סופקו ב-1958. תא הלוחמים של ה-YH-40 הוארך ב-12 אינץ' (30.5 ס"מ), והמרחק מהקרקע הוגדל. הצבא היה מרוצה מאבות הטיפוס, והוחלט על מעבר לייצור סדרתי.
דגמים קצרי גוף > UH-1A

דגם HU-1A (שסימולו שונה מאוחר יותר ל-UH-1A) היה המסוק הסדרתי הראשון המונע במנוע טורבינה בשירות אחת מהזרועות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. היחידות הראשונות בצבא ארצות הברית שבהן נכנס המסוק לשירות מבצעי היו הדיוויזיה המוטסת ה-82, הדיוויזיה המוטסת ה-101 ויחידת הרפואה ה-57. אף על פי שהמטרה הראשונית הייתה הערכת ביצועי המסוק, בפועל הוכנס המסוק במהירות לפעילות מלאה. מסוקים של יחידת הרפואה ה-57 הגיעו לווייטנאם במרץ 1962. היחידה הבאה שהגיעה לווייטנאם מצוידת במסוקים אלה הייתה יחידת ניסוי שנקראה פלוגת התובלה הכללית הטקטית (Utility Tactical Transport Company, בראשי תיבות: UTTCO). ליחידה זו היו 20 מסוקי "אלפא" (UH-1A), ואלו הגיעו לווייטנאם בסתיו 1962. המסוקים פעלו במשימות ליווי חמוש למסוקים שפעלו שם עד אז, פיאסצ'קי H-21 שאוני וH-34 צ'וקטאו שפעלו במשימות תובלת גייסות.
כאמור, הסימול המקורי למסוק היה HU-1A, ומכאן נגזר כינויו של המסוק – יואי. הכינוי הרשמי למסוק היה 'אירוקוי (Iroquois) על שם השבט האינדיאני בעל אותו שם, אך כמעט ולא נעשה בו שימוש.
ארבעה עשר מסוקים מדגם זה סומלו TH-1A ושימשו לאימון צוותי אוויר. מסוק יחיד סומל XH-1A ושימש לניסויים במטול רימונים.
במהלך פעילות המסוקים בווייטנאם הסתבר כי מנועיהם, מדגם לייקומינג T53-L-1, שסיפקו 860 כוח סוס, לא היו מספקים, וכי יש צורך במנועים חזקים יותר בדגמים הבאים.
דגמים קצרי גוף > UH-1B

דגם UH-1B היה דגם משופר עם מנוע לייקומינג T53-L-5 שסיפק 960 כוחות סוס. להבי הרוטור העיקרי שופרו והוארכו לקוטר של 13 מטרים ומיתר של 530 מ"מ, וגובה התורן שעליו הותקן הרוטור הוגבה ב-33 ס"מ. תא הלחימה הוארך כך שיוכל לשאת שבעה נוסעים. גרסאות מאוחרות יותר של דגם זה הונעו במנוע לייקומינג T53-L-9 ו-L-11, בעלי הספק של 1,100 כוח סוס. המשקל הטעון של גרסאות אלו היה 3,900 ק"ג, והמשקל הריק היה 2,047 ק"ג.
הצבא החל בבחינת דגם B בנובמבר 1960, והמסוקים הסדרתיים סופקו החל ממרץ 1961. בסך הכל סופקו לצבא ארצות הברית 1,010 מסוקים מדגם זה. בנובמבר 1963 נפרסו לראשונה מסוקים מדגם זה לווייטנאם.
מסוק אחד מדגם זה סומל NUH-1B' ושימש לניסויי טיסה.
דגם אזרחי של מסוק זה נקרא על ידי חברת בל דגם 204B, והותקנו בו כמה שינויים קטנים, בעיקר בתחום הבטיחות, כמו מנעולי דלתות משופרים.
דגמים קצרי גוף > UH-1C

דגם UH-1C פותח במיוחד כדי שישמש כמסוק חמוש (Gunship), עד ליום פיתוחו של מסוק התקיפה הראשון מסוגו, בל AH-1G קוברה. כינוי של דגם C היה "חזיר" (Huey Hog).
מנועו של דגם C היה מנוע לייקומינג T53-L-9 או L-11, שנועד לספק את הכוח הנוסף הנדרש למסוק החמוש, הכבד יותר. הרוטור שופר, ומיתר הלהבים היה ברוחב 690 מ"מ. הכוח שנוסף למסוק הביא את מהנדסי בל לתכנן מנור זנב מחודש, ובין השיפורים ששולבו בו היה רוטור זנב בעל מיתר רחב יותר, מנור זנב ארוך יותר, ומשטחי היגוי מוגלים. חידוש נוסף בדגם C היה מערכת היגוי הידראולית כפולה, לצורך יתירות בעת קרב, ומערכת מסנני אוויר משופרת בכונסי האוויר של המנוע כדי להתאים את המסוק לפעילות בתנאים מלאי האבק בדרום-מזרח אסיה. קיבולת הדלק הוגדלה ועמדה על 242 גלון (916 ליטר), המשקל המלא עלה ל-4,300 ק"ג, כולל מטען מועיל שמשקלו עלה ל-2,120 ק"ג.
פיתוח דגם C החל ב-1960, והייצור הסדרתי ב-1966. בסך הכל נבנו 766 מסוקים מדגם זה. חמישה מסוקים סופקו לצי המלכותי האוסטרלי וחמישה לנורווגיה. כל השאר סופקו לצבא ארצות הברית.
מסוקים רבים מדגם זה שודרגו בהמשך ומנועם הוחלף למנוע לייקומינג T-53-L-13 בעל הספק של 1,400 כוח סוס. ההספק הגבוה יותר סייע למסוקים מדגם זה לשמש במשימות מסוק חמוש (gunship) וכן היה נוח מבחינה תחזוקתית, כאשר היה מנוע זהה לסוגי מסוקים רבים יותר. מסוקים שעברו שדרוג זה סומלו כדגם UH-1M.
דגמים קצרי גוף > UH-1E

ב-1962 ערך חיל הנחתים של ארצות הברית מכרז לבחירת מסוק סער שיחליף את כלי הטיס שהיו אז ברשות החיל, מטוס הקישור והתצפית ססנה O-1 בירד דוג ומסוק החילוץ קאמאן HH-43 האסקי. המסוק שזכה במכרז היה הUH-1B, שכבר היה בשירות פעיל בצבא. המסוק שנבחר סומל מחדש UH-1E והותאם לדרישות חיל הנחתים. השינויים העיקריים כללו מבנה שהיה עשוי כולו מאלומיניום כדי למנוע שיתוך (קורוזיה), מערכות קשר שהותאמו לתדרי חיל הנחתים, מעצור רוטור שנועד להפסיק את פעילות הרוטור במהירות בעת הפעלה מסיפון אוניות, ומנוף חילוץ שהותקן בגג המסוק.
המסוק טס לראשונה ב-7 באוקטובר 1963, ומסוקים ראשונים נמסרו לחיל הנחתים ב-21 בפברואר 1964. יוצרו 192 מסוקים. בשל העומס ואילוצי קו הייצור בחברת בל, היו למעשה שתי גרסאות של ה-UH-1E, שתיהן בעלות אותו סימול. 34 המסוקים הראשונים היו מסוקים מדגם UH-1B, עם מנועי לייקומינג T-53-L-11, עם 1,100 כוח סוס. עם המעבר לייצור דגם UH-1C יוצרו מסוקי UH-1E על פי הסטנדרט של הדגם החדש, עם יחידת זנב מוארכת. בשלב מאוחר יותר שדרג חיל הנחתים את כל המסוקים למנועי T53-L-13, שייצרו 1,400 כוח סוס, לאחר שהצבא הכניס לשירות את דגם UH-M ושדרג את מסוקי UH-1C שלו.
חיל הנחתים הפעיל גם גרסת אימון של דגם UH-1E שהייתה מבוססת על דגם C, וסומלה TH-1E‏. 20 מסוקים מדגם זה סופקו ב-1965.
בדצמבר 1968 זכתה חברת בל במכרז של צי ארצות הברית לייצור מסוק חדש למשימות חיפוש והצלה. המסוק החדש היה דגם E שבו הותקנו מערכות אוויוניקה חדשות ומנוע לייקומינג T53-L-13 בעל הספק של 1,400 כוח סוס. הסימול שניתן למסוק החדש היה HH-1K, ואספקתו לצי החלה במאי 1970 ובנובמבר אותה שנה נשלחו שלושה מסוקים ראשונים לשירות בווייטנאם. בסך הכל יוצרו 27 מסוקים מדגם זה.
תוך כדי אספקת המסוקים מ דגם E לחיל הנחתים בחן צי ארצות הברית את המסוק, ומצא שיוכל לשמש למשימות תובלה כללית. ב-16 במאי 1968 הזמין הצי שמונה מסוקים, שסומלו UH-1L. מסוקים אלה היו מסדרת הייצור השנייה של המסוק שהייתה מבוססת, כאמור, על דגם C. המסוקים היו מצוידים במנוף לחילוץ ומסנן אוויר בכונסי האוויר למנוע. דגמי L סופקו ללא מיגון או חימוש, והיו מצוידים במנוע לייקומינג T53-L-13 בעל הספק של 1,400 כוח סוס. ארבעת המסוקים הראשונים סופקו בנובמבר 1969 ונשלחו לווייטנאם, שם הותקן עליהם חימוש ומיגון, וכן התקנה לנשיאת פצצות שימוש כללי אופצצות דלק אוויר במשקל 230 ק"ג.
צי ארצות הברית הפעיל גם גרסה לאימון, שסומלה TH-1L‏. 45 מסוקים מגרסה זו סופקו לצי החל מנובמבר 1969, ושימשו גם לאימוני נחיתה על נושאות מטוסים.