stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנגורו אילני סרי
תפוצה

קנגורו אילני סרי אנדמי לאי גינאה החדשה. הוא נפוץ לאורך רכס מאוקי במרכז האי שנופל ברובו בשטחה של אינדונזיה, ומצוי במידה פחותה גם בפפואה השכנה. בקצה המזרחי של תפוצתו הוא מוחלף באיפולה, ובקצה המערבי, ישנה אוכלוסייה ייחודית שמעמדה הטקסונומי לא היה ברור במשך שנים רבות, עד שקיבלה בשנת 2019 מעמד של מין נפרד הקרוי קנגורו אילני הוזר. בית הגידול של קנגורו אילני סרי הוא ביערות עננים בגבהים יוצאי דופן של 4,000-2,600 מטר מעל פני הים. סביבת מחיה זו נבדלת ממרבית קנגוריי העצים השוכנים בבתי גידול נמוכים יותר; לא ברורה הסיבה לכך, ובייחוד עם מתחשבים בכך שקרובו האיפולה שכיח באזורים נמוכים בהרבה. סיבה אפשרית, היא צפיפות האוכלוסייה האנושית על המדרונות הנמוכים בצד האינדונזי אשר גורמת לקנגורו אילני סרי לנדוד למרומי הרכס במטרה להתחמק מהציד האינטנסיבי לבשרו.
סביבת המחיה של קנגורו אילני סרי מתאפיינת באדמה בוצית ורטובה, בשפע של טחב, אפיפיטים וחזזיות, ובטמפרטורות קרות למדי. בגבהים מתחת ל-2,600 מטר, הטחב והחזזיות הופכים לנדירים יחסית, כך שהקנגורו אינו יורד מתחת לגובה זה. אף על פי שקנגורו אילני סרי חי באזורים גבוהים, הוא נראה לעיתים רחוקות באחו התת-אלפיני שמעל קו העצים חרף הצמחייה הנמוכה והמגוונת שבו. על פי הזואולוג האוסטרלי טים פלנרי (אנ'), ייתכן שקנגורו אילני סרי נמנע במכוון מאזורים הללו כדי לא להתחרות עם הדינגיסו על מקורות המזון; בצד הפפואני של הרכס שבו הדינגיסו נעדר, ניתן לצפות בקנגורו אילני סרי גם באחו תת-אלפיני. אין עדיין בנמצא מידע אודות האקולוגיה והרבייה של קנגורו אילני סרי, אך מאחר שכל הפרטים שניצודו היו בגפם, נראה שהוא פעיל בגפו בניגוד לקנגורו דוריה החי בקבוצות משפחות. הרבייה ומחזור החיים דומים למינים אחרים בסוג.
מצב

קנגורו אילני סרי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), על בסיס ההערכה שהוא חווה ירידה בשיעור של 30% במספריו בשלהי המאה ה-21, כתוצאה מציד וירידה באיכות בית הגידול. האיום העיקרי על קנגורו אילני סרי הוא ציד על ידי האדם למזון, שנעשה בסיועם של כלבי ציד. האוכלוסיות בטווח התפוצה המזרחי הושפעו לרעה משריפות שפרצו על ההרים כתוצאה מתופעת אל-ניניו בשנת 1998. קנגורו אילני סרי מצוי בלפחות שני אזורים מוגנים, ובית גידולו ההררי והבלתי נגיש מגן עליו באזורים רבים מפני הציד. נדרשים מחקרים נוספים אודות האקולוגיה, טווח התפוצה וגודל האוכלוסייה שלו.
הערות שוליים

↑  קנגורו אילני סרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
רוי מרסדן

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1941 (בן 83) סטפני, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Roy Anthony Mould 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1961) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוי מרסדן (באנגלית: Roy Marsden; נולד ב-25 ביוני 1941) הוא שחקן בריטי. ידוע ביותר על שום שגילם את הבלש אדם דלגליש, גיבור סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרי המתח של פ.ד. ג'יימס, ואת ניל ברנסייד, ראש אגף המבצעים בביון הבריטי בסדרה המובחרים.
ביוגרפיה

מרסדן נולד בשכונת סטפני שבעיר לונדון. למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. ניסיון שלו לאגד את התלמידים לא עלה יפה.
ביוגרפיה > תיאטרון

בשנות השישים המוקדמות, עבד מרסדן עם הלהקה השייקספירית המלכותית והחל לצבור קרדיטים בתיאטרון הכוללים מגוון גדול של תפקידים, החל מאנטון צ'כוב והנריק איבסן ועד אלכסנדר ומפילוב, מחזאי סובייטי בן זמננו. הוא העדיף את התיאטראות הניסיוניים של גלאזגו, אדינבורו, ברמינגהאם וקיימברידג' על התיאטרון המסחרי של לונדון.
הופעותיו כללו את התפקידים של קריספן במחזה "The Friends"‏ (1970), קסקה ולוקיליוס ב"יוליוס קיסר" (1972), פול שיפל ב-"Schippel" ‏(1974), היינריך קריי ב-"The Plumber's Progress" ‏(1975). כמו כן גילם את דמות ג'ון לונג סילבר ב"אי המטמון" בתיאטרון מרמייד בלונדון, ואת הנרי היגינס ב"פיגמליון" בתיאטרון אלברי. ב-2008 הופיע מרסדן בשתי הפקות, "Murder on Air" ו-"Happy Jack" בתיאטרון רויאל בווינדזור.
ביוגרפיה > טלוויזיה

מרסדן גילם את דמותו של הבלש אדם דלגליש בסדרות הטלוויזיה של Anglia TV לפי ספריה של פ.ד. ג'יימס במשך כ-15 שנה. בתחילה הסדרות היו בנות חמישה או שישה פרקים באורך שעה, שהוקלטו כפי שהיה נהוג אז בווידאו ולא בסרט.
הסדרות הראשונות היו:
מותו של עד מומחה (1983)
תכריכים לזמיר (1984)
כסו את פניה (1985)
המגדל השחור (1985)
(1988) A Taste for Death
(1991) Devices and Desires
ב-1991 עם שידור הסדרה "Devices and Desires" נפטר המפיק ג'ון רוזנברג. עם מותו שונה הפורמט של הסדרה, חברת אנגליה העדיפה את הפורמט הפופולרי של סדרת המפקח מורס ושני העיבודים הבאים היו סרט טלוויזיה באורך שעתיים.
(1993) Unnatural Causes
(1995) A Mind to Murder
שני העיבודים האחרונים צולמו כסדרה של שלושה פרקים באורך שעה.
(1997) Original Sin
(1998) A Certain Justice
אחר כך ה-BBC רכשו את הזכויות על ספרי פ.ד. ג'יימס ואת מרסדן החליף השחקן מרטין שו.
בין השנים 1978 - 1980 כיכב מרסדן בסדרת הריגול המובחרים שעסקה במלחמה הקרה. הוא גילם את ניל ברנסייד, האיש המופקד על כלל מבצעי הביון בארגון. כאיש שטח לשעבר משקיע ברנסייד את כל מרצו במתן גיבוי ותמיכה לאנשיו בשדה, ועל כן הוא נתון לאורך הסדרה במאבקים כנגד פוליטיקאים המפעילים בציניות את שירות הביון וסוכניו. הסדרה רצה במשך שלוש עונות ו-20 פרקים, עד להיעלמותו של איאן מקינטוש, יוצר הסדרה, ב-1979.
ב-1984 לוהק לסדרה "Airline" של יורקשייר טלוויז'ן בו גילם את ג'ק רסקין טייס ממלחמת העולם השנייה אשר מנסה להפעיל חברת תעופה משלו. בסדרה שחקה לצידו אשתו השחקנית פולי המינגוויי שהייתה אז בהריון עם ילדם הראשון.
תפקידים בולטים נוספים היו של ג'ורג' אוסבורן בעיבוד מ-1967 לרומן יריד ההבלים וכארתור צ'יפינג ב"היה שלום מר צ'יפס" משנת 1987.
כמו כן הופיע מרסדן בתפקידי אורח בסדרות שונות כמו "הנוקמים החדשים", "Space: 1999", ,"על טפשים וסוסים", "המלחמה של פויל" ו- "Tales of the Unexpected". הוא השתתף בפרק הפותח של העונה השלישית של דוקטור הו (2007) בתפקיד יועץ רפואי. ב-2008 שיחק בסדרה "הארמון" בתפקיד המזכיר הפרטי של המלך ריצ'רד. ב-2009 שב וגלם את דמות אחד האחים דריסקול בסדרה "על טפשים וסוסים" ובסדרת הספין אוף "הדשא הירוק יותר". ב-2010 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "תחבולות חדשות" ו-2011 הופיע בסדרה "עדות אילמת".
ביוגרפיה > קולנוע

בקולנוע השתתף בסרט "The Squeeze" מ-1977, בסרט "הנשר נחת" (1976) בתפקיד קצין נאצי, וב-2005 שיחק בתפקיד אוברון בסרט מבוכים ודרקונים 2.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל‏, טקטיקה על חשבון אסטרטגיה: על הקבינט להציב לצה"ל יעדים ברורים, באתר וואלה, 27 במרץ 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4677866  BnF: cb14631565k (data)  ISNI: 0000 0001 1560 274X  LCCN: no97076005  NTA: 072533749  VIAF: 12561131   WorldCat (עם VIAF): 12561131
קתדרלה פרימאדה דה אמריקה

| --- | --- |
חזית הקתדרלה
חזית הקתדרלה
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 מיקום:  סנטו דומינגו
 מדינה:  הרפובליקה הדומיניקנית
 מייסדים:  יוליוס השני 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1512–1541 (כ־29 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1514 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 מידות
 גובה:  16 מטר
 קואורדינטות:  18°28′22″N 69°53′2″W﻿ / ﻿18.47278°N 69.88389°W﻿ / 18.47278; -69.88389
 אתר רשמי
  (למפת סנטו דומינגו מוגדלת) קתדרלה פרימאדה דה אמריקה(למפת סנטו דומינגו רגילה) קתדרלה פרימאדה דה אמריקה
 
קתדרלה פרימאדה דה אמריקה (בספרדית: Catedral Primada de América ובשמה המלא: Basílica Catedral Metropolitana Santa María de la Encarnación Primada de América; ידועה גם בשמות קתדרלת סנטו דומינגו (Catedral de Santo Domingo) ובזיליקה מנור דה סנטה מריה (Basilica Menor de Santa María)) היא קתדרלה באזור הקולוניאלי של סנטו דומינגו, בירת הרפובליקה הדומיניקנית. זוהי הקתדרלה העתיקה ביותר ביבשת אמריקה, והיא מקום מושבו של הארכיבישוף של סנטו דומינגו.
היסטוריה

האפיפיור יוליוס השני הורה על הקמת הקתדרלה ב-1504, ובנייתה החלה ב-1512. ב-1519 הוחלט לשנות את התוכניות, כך שהקתדרלה תהיה מפוארת יותר. בנייתה הושלמה ב-1541. לבקשת קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הכריז האפיפיור פאולוס השלישי ב-12 בפברואר 1546 כי הקתדרלה היא הפרימאט של יבשת אמריקה כולה.
ב-1586, במהלך מלחמת אנגליה-ספרד, הצליח פרנסיס דרייק לכבוש את סנטו דומינגו ולהחזיק בה במשך כחודש. הוא השתמש בקתדרלה כמפקדתו, וכך נמנע חורבנה.
ב-1920 העניק לקתדרלה האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר את התואר בזיליקה מינור.
עד להקמת מזבח המולדת בקתדרלה שוכנו עצמותיהם של אבות האומה הדומיניקנית.
אדריכלות

הקתדרלה בנויה אבן גיר. יש לה שלוש כניסות, אחת מהן מכיוון כיכר קולון שמצפון לה. היא מורכבת מ-12 קפלות (כולן תוספות מאוחרות) ואולם מרכזי עם שלושה מעברים בין המושבים. אורכה 54 מטרים, ואורך כל אחד מהמעברים 23 מטרים. גובהה המרבי 16 מטרים, ושטחה 3,000 מ"ר. אוצרות הקתדרלה כוללים ציורים ופסלים איקונוגרפיים אופייניים לנצרות הקתולית, ועבודות עץ ואבן.
בעבר, נטמנו בקתדרלה עצמות שנטען כי שייכות לכריסטופר קולומבוס, אך הן הועברו למגדלור קולומבוס עם חנוכתו ב-1992, במסגרת האירועים לציון 500 שנה לגילוי אמריקה.
הערות שוליים

↑  שרידי גופה נוספים נטמנו בסביליה, ובדיקת סמני DNA מצאה קשר בינם לבין בני משפחה אחרים של קולומבוס. ממשלת הרפובליקה הדומיניקנית לא התירה עריכת בדיקה דומה לשרידי הגופה שבקתדרלה.
רוברט זילר

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1914 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  17 ביולי 2010 (בגיל 96) ליצ'פילד, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  סרט תיעודי 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט זילר (בגרמנית: Robert Ziller, נהגה בגרמנית צילר;‏ 24 בינואר 1914 – 17 ביולי 2010) היה צלם וצלם קולנוע אמריקאים ממוצא יהודי-גרמני. עבד באולפני "אוּפא" (UFA) בברלין עם חשובי הקולנוענים האקספרסיוניסטים של שנות ה-30. עלה לארץ ישראל בשנת 1934 וצילם סרטים דוקומנטריים עבור הקרן הקיימת לישראל. אך עבר לארצות הברית.
קורות חיים

רוברט זילר נולד בברלין. לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל לשמש כעוזר-צלם באולפני "אוּפא" (UFA) בברלין, שם עבד עם חשובי הקולנוענים האקספרסיוניסטים של התקופה, ביניהם הבַּמָּאִים האוסטרים פריץ לאנג, גיאורג וילהלם פאבסט (Pabst), האנס שוורץ (Schwartz), צלם הקולנוע היהודי-גרמני אויגן שיפטן (Schüfftan), ועם אנשי קולנוע אחרים.
בשנת 1933, לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון ובשל היותו יהודי, עזב זילר את ברלין ועבר לפריז, שם עבד על סרטים באורך מלא עם אויגן שיפטן (שנמלט אף הוא לצרפת באותה שנה, בשל היותו יהודי), אך כיוון שלא הצליח להשיג אַרְכָּה לרישיון העבודה שלו, עזב את צרפת בשנת 1934 ועבר לארץ ישראל.
בתצלומיו של זילר מראשית שנות ה-30 ניכרת השפעת הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני של התקופה וכן השפעות האסתטיקה האוונגרדית של תנועות "הראייה החדשה" (New Vision) ו"האובייקטיביות החדשה" (New Objectivity), הבאות לידי ביטוי בהדגשת איכויותיו האמנותיות העצמאיות של הצילום כמדיום טכנולוגי-מודרני.
בן עשרים היה זילר כשהגיע לארץ ובראשית דרכו בה עבד כחקלאי. בהמשך חזר לעיסוקו המקצועי ועבד כצלם עיתונות. במהלך שנות ה-40 שב לעבודה קולנועית וצילם גם סרטים דוקומנטריים עבור הקרן הקיימת לישראל. בין היתר, עבד עם הלמר לרסקי על הסרט "אדמה" (הסרט הראשון באורך מלא שצולם בארץ ישראל), על סרטיו "ילדי השמש", "מנגינה עברית" ו"קופת חולים", עם הבמאי הרברט קליין על סרטו "בית אבי" וכן עם הצלם פלויד קרוסבי (Crosby).
בזמן מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל האוויר המלכותי הבריטי ושירת כצלם צבאי באפריקה, איטליה, צרפת, אנגליה וגרמניה. בשנת 1947 היגר לאנגליה והתגורר בלונדון, שם עסק בעיקר בקולנוע דוקומנטרי, ובשנת 1951 עבר לארצות הברית והתיישב בניו-יורק. צילם לאלפרד היצ'קוק את הסצנות האירופאיות לסרטו "המסך הקרוע" (Torn Curtain) ועבד משך שנים רבות כצלם עבור האו"ם; במסעותיו ברחבי העולם מטעם האו"ם הרבה בצילום סרטים וסטילס. זילר נפטר בליצ'פילד, קוֹנֶטִיקֵט (Litchfield, Connecticut) בארצות הברית ביולי 2010.
הסרטים שצילם בארץ שמורים בארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג; כיוון שֶׁהִרְבָּה בנסיעות ובנדודים בין ארצות, עותקים מתצלומיו נדירים ואף התשלילים - במיוחד אלה של תצלומיו המוקדמים - אבדו.
עשרה מתצלומיו נדפסו בספר If I Forget Thee, a picture story of modern Palestine, by Meyer Levin. The Viking Press, New York, 1947.
קתדרלת אוסר

| --- | --- |

קתדרלת אוסר
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  place de la Cathédrale 
 מיקום:  אוסר
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1215–1550 (כ־335 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1215 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  68 מטר
 גובה פנימי:  30 מטר
 קואורדינטות:  47°47′52″N 3°34′22″E﻿ / ﻿47.7979°N 3.5729°E﻿ / 47.7979; 3.5729
 he
 
קתדרלת אוסר המוקדשת לסטפנוס הקדוש (בצרפתית: Cathédrale Saint-Étienne d'Auxerre) היא קתדרלה קתולית באוסר, בירת מחוז יון שבצרפת. הקתדרלה ידועה בחלונות הויטראז' שלה.
בניית הקתדרלה הגותית

חלקה הגדול של הקתדרלה נבנה בשנים 1215–1233 בסגנון גותי  מעל קריפטה מהמאה ה-11, אך הבנייה עצמה נמשכה עד שנות הארבעים של המאה ה-16 (הקופולה הרנסאנסית התופסת את מקומו של אחד הצריחונים על המגדל הצפון-מערבי). בתנופת הבנייה הראשונה הוקם ה"שֶוֶוה" (זר קפלות סביב האפסיס) במזרח, ואחריו הוקמו החזית המערבית ובסיס המגדלים המערביים, שחוברו לאפסיס באמצעות הספינה הראשית של הקתדרלה הישנה. בניית הספינה הראשית מחדש והקמת בית הרוחב המשיכו באיטיות אל תוך המאה ה-14 והמאה ה-15.
היסטוריה מוקדמת

אוסר עצמה הייתה דיוקסיה חשובה בגאליה, עם בישוף עוד מהמאה ה-3. הדיוקסיה לבסוף בוטלה ב-1821 והוכפפה לדיוקסיה אחרת. באוסר התקיימה מועצה בשנת 585 (או 578) תחת הבישוף אנאכאריוס (Annacharius) ובה נוסחו 45 קנונים, הקשורים מאוד לקנונים של מועצות ליון ומקון בנות זמננו. "הם חשובים כממחישים את החיים והנהגים בקרב השבטים הטבטוניים שלא מכבר הומרו לנצרות ובקרב הגאלו-רומים של אותה תקופה. רבים מהצווים מכוונים כנגד שרידים של ברבריות כופרת ואמונות טפלות; אחרים מהווים עדות להמשך קיומם של מנהגים נוצרים עתיקים מסוימים בימי הביניים המוקדמים בצרפת. הקנונים של המועצה מ-695 או 697 עוסקים בעיקר ב"טקס האלוהי" ובטקסים כנסייתיים." (האנציקלופדיה הקתולית)
גלריה

החזית המערבית, בעלת המגדל הבודד
מבט מדרום
הספינה הראשית, מבט מזרחה
ויטראז' בקפלת נוטרדאם
קתדרלת אולליה הקדושה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  Pla Seu, 3, Comtes, 1, Pietat, 1, Bisbe, 10 i Santa Llúcia, 2 
 מיקום:  ברצלונה
 מדינה:  ספרד ספרד
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1298–1420 (כ־122 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1298 
 חומרי בנייה:  אבן מונז'ואיק 
 אדריכל:  Jaume Fabre, Bartolomé Gual, Andreu Escuder, Josep Oriol Mestres i Esplugas, Jaume Solà, Bernat Roca, ארנו ברגואס, Bertran Riquer, August Font i Carreras 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 אורך:  90 מ' 
 רוחב:  40 מ' 
 גובה:  53 מטר
 גובה מעל פני הים:  12 מ' 
 קואורדינטות:  41°23′02″N 2°10′35″E﻿ / ﻿41.383888888889°N 2.1763888888889°E﻿ / 41.383888888889; 2.1763888888889
 www.catedralbcn.org
  (למפת ברצלונה מוגדלת) קתדרלת אולליה הקדושה(למפת ברצלונה רגילה) קתדרלת אולליה הקדושה
 
קתדרלת אֶוּלָליה הקדושה (בספרדית: Catedral de Santa Eulalia) או הקתדרלה של ברצלונה (המכונה גם "לה סאו" - La Seu) היא קתדרלה בברצלונה שבספרד שהיא מקום מושבו של הארכיבישוף של העיר. בנויה ברובה בסגנון גותי.
הקמת המבנה

במקום בו עמדה הקתדרלה ניצבו כנסיות מהמאה החמישית לספירה בתקופה הרומית של העיר ברצלונה. מבנה הקתדרלה הנוכחי נבנה בין 1298 עד למאה ה-15 על יסודותיה של כנסייה ויזיגוטית שעמדה במקום. החזית הנאו-גותית של הכנסייה הוקמה במאה ה-19 וכוללת שער עם גמלון צר וגבוה ושלושה צריחי תחרה. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 בוצעו עבודות שיפוצים נרחבות בקתדרלה. ב-2012 הוסרו הפיגומים מהחזית הנאו-גותית.
הכנסייה מוקדשת לאולליה מברצלונה - הקדושה המגינה על העיר ברצלונה (שעל פי האגדה הוצאה להורג ברחבה שליד הקתדרלה), הקבורה על פי האמונה המקומית בקריפטה של הכנסייה.
מבנה הקתדרלה מורכב מ-28 קפלות שונות המחולקים לחמישה אגפים שונים שווי גובה ככנסיית אולם,  כאשר שני האגפים החיצוניים הם קפלות המופרדות בקירות. קירות אלה תומכים בקמרונות הספינה הראשית. האפסיס מסתיים בשווה וסביבו אמבולטוריום עם 9 קפלות קורנות. המזבח הראשי מוגבה על מנת לאפשר מבט אל תוך הקריפטה.
בקתדרלה יש העתק מוגדל של פסל המדונה השחורה - הדומה לפסל השמור במונטסראט. אחת האטרקציות החביבות על התיירים הבאים לבקר בכנסייה היא מערכת מושבי העץ הייחודיים של המקהלה.
לצד הכנסייה מצוי קלויסטר גותי, בו שמורים 13 אווזים לבנים המסמלים את היותה של אולליה בת 13 בעת הירצחה על ידי החיילים הרומיים על רקע אמונתה הנוצרית.
גלריה

מבט על מקום המצלב בתוך הקתדרלה
אווזי הקתדרלה
מושבי המקהלה
מדונה שחורה בקתדרלה
גן הקתדרלה
פנים הקתדרלה
מבט מבחוץ
מבט על האפסיס מבחוץ
החזית הנאו-גותית
ראו גם

כנסיית סנטה מריה דל מאר (ברצלונה)
כנסיית סנטה מריה דל פי
רוי נויברגר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1903 ברידג'פורט, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בדצמבר 2010  (בגיל 107) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  תיכון דוויט קלינטון 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית לאומנויות 
 
רוי רוטשילד נויברגר (בגרמנית: Roy Rothschild Neuberger 21 ביולי 1903 - 24 בדצמבר 2010) היה איש כספים ופילנתרופ אמריקאי שתרם כסף כדי להעלות את המודעות הציבורית לאמנות מודרנית באמצעות רכישת יצירות שנראו לו ראויות. הוא היה מייסד שותף של חברת ההשקעות נויברגר ברמן. נויברגר שימש במשך כמה עשורים כנאמן כבוד, מיטיב וחבר בוועדת הביקור של המחלקה לאמנות מודרנית במוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
ביוגרפיה

רוי רוטשילד נויברגר (לא קשור למשפחת רוטשילד המפורסמת) נולד בברידג'פורט, קונטיקט, ובילה את ילדותו בעיר ניו יורק. נולד למשפחה יהודית עשירה, הוא התייתם בגיל 12 לאחר מות אביו לואיס נויברגר. נויברגר תיאר את עצמו כמי שהתעניין במהלך התיכון בטניס. הוא סיים בגרות באוניברסיטת ניו יורק, במקור כדי ללמוד עיתונאות, אבל הפך להיות חסר מנוחה ונשר מבלי להשיג תואר.
רוי רוטשילד נויברגר, שהחל את דרכו המקצועית בעבודה בחנות כלבו במנהטן, נחשף לעולם האמנות דרך הציורים שנמכרו בחנות, תוך כדי טיפוח אהבתו לתחום. בגיל 20, לאחר שירש כספים מהוריו, הוא הפליג לאירופה ובחר להתיישב בפריז. שם, נהנה נויברגר מאורח חיים בוהמייני, והפך למבקר קבוע במוזיאון הלובר, אותו ביקר שלוש פעמים בשבוע. במהלך אחת מביקורותיו בלובר, נפגש עם מאייר שפירו, היסטוריון אמנות מהמאה ה-20, שהפך לחברו לכל החיים.
רוי רוטשילד נויברגר, שעסק בציור ולימודי אמנות עד שנת 1928, חווה התעוררות רוחנית לאחר קריאתו בביוגרפיה של פלורנט פלס על וינסנט ואן גוך. הוא הופתע לגלות כי ואן גוך מכר ציור אחד בלבד במהלך חייו, והתמודד עם כאב, עוני ובדידות. התגובה החריפה של נויברגר למציאות בה רבים מהאמנים נתפסים כחשובים רק לאחר מותם, הובילה אותו לנשוא נשיאה לתמוך באמנים חיים. הוא טען כי "העולם המודרני צריך לרכוש יצירות של אמנים עכשוויים", מתוך רצון לשנות את המציאות הזו. נויברגר התמקד ברכישת עבודות מאמנים שנאבקו כלכלית, כמו גג'קסון פולוק, וילם דה קונינג ומארק רותקו, באמונה שהתמיכה הכספית שלו תאפשר להם להמשיך במסלול האמנותי שלהם.
הוא חזר לארצות הברית ונכנס לוול סטריט ב-1929, שבעה חודשים לפני יום שלישי השחור. הוא התחיל בקניית מניות של Halle & Stieglitz ומכר מניות RCA קצרות, דרך התמוטטות הבורסה ועד לשפל הגדול. הוא הקים את נויברגר ברמן ב-1939 עם רוברט ברמן. בשנת 1950, המשרד של נויברגר הקים את אחת מקרנות הנאמנות הראשונות בארצות הברית, ה-Guardian Fund, שעדיין פועלת כיום.
ביוגרפיה > פטרון אמנות

עד 1939, נויברגר הרוויח מספיק כסף כדי לקנות את הציור הראשון שהוא ישאיל לקידום האמן: הילד של פיטר הורד מהמישורים . הוא אפשר לנלסון רוקפלר, אספן אמנות נלהב נוסף, להשתמש ב-Boy from the Plains בתערוכת אמנות אמריקאית נודדת. התערוכה של רוקפלר נסעה לדרום אמריקה, ואנשים רבים הן בדרום והן בצפון אמריקה נחשפו כך לאמנותו של הרד.
בין שאר האמנים שאת יצירותיהם אסף נויברגר ניתן למנות את ג'קסון פולוק, בן שאן, וויליאם בזיוטס, אלכסנדר קלדר, סטיוארט דייוויס, לואי איילשמיוס, אדוארד הופר, ג'ייקוב לורנס, ג'ק לוין, דייוויד סמית' ובעיקר מילטון אייברי. אייברי הראשון שרכש אי פעם היה Gaspé Landscape, שקנה במהלך סופת שלגים ועטף בקפידה לפני שיצא, נחוש לשמור על הציור שלם כדי להפוך את האיש למפורסם.  לנויברגר עדיין היה Gaspé Landscape על קיר בדירתו בזמן מותו. נויברגר החל גם לתרום יצירות למוסדות, ביניהם מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, המוזיאון לאמנות מודרנית ומוזיאון וויטני, כמו גם מוזיאונים רבים של מכללות ואוניברסיטאות.
רוקפלר הפך מאוחר יותר למושל ניו יורק ויצר את מערכת אוניברסיטת המדינה של ניו יורק. בעזרתו של האדריכל פיליפ ג'ונסון, מוזיאון נויברגר לאמנות נבנה בקמפוס SUNY Purchase College ונפתח ב-1974. נויברגר תרם יותר מ-500 מציוריו לאוסף.
ב-15 בנובמבר 2007 העניק הנשיא ג'ורג' וו. בוש לנויברגר בן ה-104 אז את המדליה הלאומית לאמנויות לשנת 2007.  נויברגר טען כי מעולם לא מכר יצירת אמנות, וקבע כי "זה יהיה מעשה פלילי עבורי למכור", וכי "אני קונה כי אני אוהב את העבודה".
ביוגרפיה > פטרון אמנות > אוסף אמנות תאגיד

בנוגע לחברה שהקים הוא אמר כי "אמנות במקום העבודה היא חלק מהתרבות הארגונית של נויברגר ברמן מאז נוסדה חברת ההשקעות ב-1939. ב-1990 החלה נויברגר ברמן לפתח אוסף אמנות משלה.
משפחה

נויברגר היה נשוי במשך כמעט 65 שנים למארי סלנט,  אף היא פטרונית מכובדת של האמנויות, ובוגרת ברין מאוור קולג';  ביחד נולדו להם שלושה ילדים:אן אסבס, רוי נויברגר וג'יימס נויברגר.
ב-1997 פרסם את ספר הזיכרונות שלו, עד כה, כל כך טוב - 94 השנים הראשונות. חייו כאספן אמנות מתועדים בספרו "האספן התשוקה: שמונים שנים בעולם האמנות" משנת 2003. בשנותיו המאוחרות יותר נראה נויברגר לעיתים קרובות בחברת קיטי קרלייל הארט. נויברגר נפטר ב-24 בדצמבר 2010, בגיל מאה ושבע ונקבר בבית העלמין הר נבו (Mount Neboh Cemetery) בניו יורק, שם נקברו שאר בני משפחתו.
הערות שוליים

1 2 3  Roy R. Neuberger Dies at 107; Applied a Stock Trader’s Acumen to Art, nytimes
↑  "The Metropolitan Museum of Art archives".
1 2 3  20th century financial titan Neuberger dies at 107, reuters
↑  "Neuberger Berman Inc. - Company Profile, Information, Business Description, History, Background Information on Neuberger Berman Inc".
↑  Fitzpatrick, Tracy (2014). When Modern Was Contemporary: Selections from the Roy R. Neuberger Collection. Purchase, New York: Purchase College State University of New York. ISBN 9780979562990.
↑  where he met his future wife as a fellow employee
↑  nb.com:Guardian Fund
1 2  "Roy Neuberger, Money Manager and Art Collector, Dies at 107". Bloomberg.com (באנגלית). 2010-12-24. נבדק ב-2024-03-26.
↑  Neuberger, Roy R. (2003). The Passionate Collector: Eighty Years in the World of Art. Hoboken: John Wiley & Sons. p. 29. ISBN 0471273430. נבדק ב-28 בנובמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  National Endowment for the Arts Recipients:Roy R. Neuberger (אורכב 09.05.2009 בארכיון Wayback Machine)
↑  http://www.tfaoi.com/aa/4aa/4aa282.htm The Tampa Museum of Art - Crosscurrents at Century's End: Selections from the Neuberger Berman Art Collection
↑  June 1932 to May 1997,
a month short of 65 years
1 2  http://isaacs-salant-familytree.org/obits.htm#Marie (אורכב 02.07.2010 בארכיון Wayback Machine) May 11, '97. Age 88. Married nearly 65 years. Fourteen Paid Notices were inserted in the May 13 & 14 NY Times.
↑  their son (author of "From Central Park to Sinai") wrote: "The fact that my mother majored in economics, unusual for a woman in those days, led directly to her job at the Wall Street firm of Halle and Steiglitz, where she met my father in 1930."
↑  "20th century financial titan Neuberger dies at 107". Reuters. 25 בדצמבר 2010. .. met .. Marie Salant, an economics graduate of Bryn Mawr College, at .. Halle & Stieglitz Co {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wiley Publishers, Dec. 2002, 192 pages מסת"ב 978-0-471-27343-1
↑  Neuberger Family Cemetery Plot at Mount Neboh Cemetery
↑  "Deaths, ROY ROTHSCHILD NEUBERGER" New York Times, December 25, 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456550305171  GND: 120191245  ISNI: 0000 0001 2100 4682  LCCN: n79023267  SNAC: w62233vq  SUDOC: 172351448  ULAN: 500323149  VIAF: 32820938   WorldCat (עם VIAF): 32820938
קתדרלת אוורה

| --- | --- |

קתדרלת אוורה - מבט מדרום מזרח
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  rue Charles Corbeau 
 מיקום:  אוורה
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  Gautier de Vainfroy 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  78.15 מטר
 גובה פנימי:  21.75 מטר
 קואורדינטות:  49°01′27″N 1°09′03″E﻿ / ﻿49.024166666667°N 1.1508333333333°E﻿ / 49.024166666667; 1.1508333333333
 he
 
הקתדרלה, מבט מצפון
מבט על בית הרוחב הצפוני, בסגנון גותי לוהב
קתדרלת אוורה (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame d'Évreux) היא קתדרלה קתולית ומונומנט לאומי בצרפת השוכנת בעיר אוורה שבנורמנדי.