stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אספירין
היסטוריה

הרופא היווני היפוקרטס (אבי הרפואה, על שמו נקראת שבועת היפוקרטס) הזכיר פעם אחת בכתביו את סגולותיה הרפואיות של קליפת עץ הערבה עבור יולדות, כבר במאה ה-5 לפנה"ס. אזכורים דומים ניתן למצוא אצל השוּמֵרים, האשורים, המצרים והאינדיאנים באמריקה[דרוש מקור]. החומצה הסליצילית נקראת כך על שם עץ הערבה, ששמו הטקסונומי הוא סַליקס אָלבּה (Salix alba, מלטינית).
את החומצה הצליחו לבודד לראשונה הרוקח הצרפתי אנרי לרו (Henry Leroux) והכימאי האיטלקי רפאלה פיריה ב-1828. גם כימאים גרמניים הצליחו לבודדה ב-1839 מפרחי העוקצנית; על שם פרח זה קרוי האספירין (שמו הטקסונומי של הפרח - Spiraea ulmaria; התחילית "א" מסמלת את קבוצת האצטיל). החומצה שווקה החל מ-1874 כתרופה משככת כאבים במשך כמה עשרות שנים, אך היו לה תופעות לוואי לא נעימות: טעם מר במיוחד, אי-נוחות במערכת העיכול ושלשול. במנות גבוהות גרמה התרופה לעיתים אף למוות.
ב-1853 הצליח הכימאי הצרפתי שרל פרדריק גרהרדט (אנ') (Charles Frédéric Gerhardt) לסנתז נגזרת של חומצה סליצילית, אשר שימרה את הסגולות הרפואיות וביטלה את רוב תופעות הלוואי: חומצה אצטילסליצילית. החומר שהפיק גרהרדט (אשר מת שלוש שנים לאחר מכן) היה בלתי יציב ולא היה טהור מספיק.
רק למעלה מארבעים שנה לאחר מכן עלה בידי כימאי חברת באייר הגרמנית (פליקס הופמן Felix Hoffmann או היהודי ארתור אייכנגרין (אנ') Arthur Eichengrün - ראו בהמשך) לסנתז גרסה טהורה ויציבה של האספירין (11 ימים לאחר סינתוז האספירין, הצליח הופמן לסנתז חומר נוסף: דיאצטילמורפין, הידוע יותר כהרואין). חברת באייר (Bayer), שבה עבד הופמן, החלה לשווק את האספירין ב-1899 (שנה לפני כן החלה לשווק גם את ההרואין, ששווק עד 1924, עת התגלו סכנותיו והוא נאסר לשיווק).
האספירין, המיוצר כיום בכמות שנתית של כ-10,000 טון בארצות הברית לבדה (שווה ערך לכמות יומית של 30 מיליון טבליות), הפך את חברת באייר, שמרכזה בעיר לברקוזן (Leverkusen) שליד קלן שבגרמניה, לאחת מחברות התרופות הגדולות בעולם.
ב-1949 פרסם הכימאי היהודי-גרמני ארתור אייכנגרין (Arthur Eichengrün) מסמך הטוען כי הוא זה שסינתז את האספירין לראשונה, בעת שעבד אף הוא בחברת באייר. הופמן, כך טען אייכנגרין, השתמש בתהליך שהוא (אייכנגרין) עצמו פיתח, ותפקידו היה בסך הכול לבחון את התרופה החדשה. אייכנגרין, ניצול השואה ששרד במחנה הריכוז טרזיינשטט, נפטר באותה השנה. במשך 50 שנה זכו טענותיו להתעלמות, עד שב-2000 פורסמו תגליות ועדויות חדשות על ידי הכימאי הסקוטי וולטר סניידר (Walter Sneader) מאוניברסיטת סטראת'קלייד שבגלאזגו, המראות שאכן היה זה אייכנגרין שהפיק את האספירין. חברת באייר הכחישה טענה זו בהודעה לעיתונות; לטענתה הופמן היה ממציא התרופה, ואייכנגרין היה אחד החוקרים בחברה, ללא קשר להמצאתו של הופמן.
השם המסחרי "אספירין" נרשם על ידי חברת באייר בשנת 1899. כיום הוא משמש בציבור הרחב כעין שם גנרי לתרופה, המיוצרת על ידי יצרנים רבים בעולם.
פעילות רפואית

האספירין הוא בעיקרו משכך כאבים (תרופה אנלגזית). בנוסף, האספירין מסוגל להוריד את חום הגוף (אנטי-פּירֵטי), לדלל את הדם (אנטי-קרישתי) ולהילחם בדלקות ובכאבי מפרקים - ראומטיזם.
אחרי אוטם שריר הלב ("התקף לב") נהוג ביחידות טיפול נמרץ לתת לחולה מנה גדולה במיוחד של אספירין; טיפול זה מקטין את הסיכוי למוות. התרופה ניתנת גם לחולים שעברו ניתוח מעקפי לב או פתיחת עורקים חסומים באמצעות בלון; חסימה חוזרת של העורקים שנפתחו היא בעיה שכיחה לאחר פרוצדורות אלו, ואספירין מקטין את הסיכוי לכך. צריכה של גלולת אספירין אחת ליום מקטינה את הסיכוי ללקות בהתקף לב ושבץ מוחי כתוצאה מעיכוב הצמתת טסיות דם, אך בו בזמן מגדילה את הסיכון לדימומים ולתופעות לואי אחרות. לאור תופעות הלואי - ובעיקר הסיכון לדימום קשה, הוסרה בישראל ההמלצה להשתמש באספירין לכלל האוכלוסייה כתרופה למניעה ראשונית (כלומר למניעת אוטם ראשון) ב-2013.
למרות חשיבותו הכימית הגדולה ושלל השפעותיו על גוף האדם, דרך פעולתו של האספירין בגוף פוענחה רק בשנת 1970. הרוקח הבריטי ג'ון ר. ויין (John Robert Vane) גילה, במחקר שזיכה אותו בפרס נובל ובתואר אבירות, באמצעות ניסויים בבעלי חיים, שהאספירין "מעניק" את קבוצת האצטיל שלו לאנזים הנקרא ציקלואוקסיגנאז (COX) (אנ'). דבר זה מדכא לחלוטין את פעילותו של האנזים, והיא - ייצור פרוסטגלנדינים ותרומבוקסאנים בגוף[דרוש מקור].
תרומבוקסאנים הם שומנים הנמצאים בטסיות הדם (תרומבוציטים). הם תורמים להצטברותן של הטסיות ועל ידי כך לקרישת הדם, וכן להצרת כלי הדם (וזוקונסטריקציה, Vasoconstriction), דבר שגם הוא תורם לקרישת הדם. דיכוי ייצורם על ידי האספירין תורם, אם כך, לדילול הדם. רוב התקפי הלב נגרמים כתוצאה מקרישי דם תועים, הנתקעים בעורקים צרים וחוסמים את מעבר הדם לשריר הלב.
במקרה של חשד לשבץ מוחי ובאירוע מוחי, אסור לתת אספירין כטיפול ראשוני לפני שהחולה מגיע לבית חולים, כיוון שאין אפשרות לדעת האם האירוע הוא מדימום (שבץ המורגי) או מחסימה (שבץ איסכמי) בעורקי המוח של החולה. החשש הוא שבמקרה של דימום, הדבר יגביר את הדימום, ועלול לגרום לבצקת קשה ובהמשך אף למוות.
פרוסטגלנדינים הם קבוצת הורמונים שומניים בעלי תפקידים מגוונים בגוף, שחלקם עדיין לא התגלו. בין השאר הם משתתפים בתהליך פיענוח הכאב על ידי המוח, גורמים להצרה או הרחבה של כלי הדם, לקרישה או דילול של הדם, להתכווצויות הרחם, לבקרה על טמפרטורת הגוף, לייצור הריר המגן על הדופן הפנימית של הקיבה מאנזימים מאכלים ומהחומציות החזקה השוררת באיבר זה, וכן להיווצרות דלקות במקרה של זיהום. דיכוי יצורם של הפרוסטגלנדינים תורם, אם כך, לשיכוך כאבים, לדילול הדם ולמניעת דלקות.
כאבי מפרקים כרוניים, למשל, נגרמים לעיתים קרובות כתוצאה מדלקת בסחוס שבין העצמות. האספירין מעכב את האנזים ציקלואוקסיגנאז מלסנתז פרוסטגלנדינים ובכך מונע היווצרות דלקת בסחוס.
האספירין נמכר ללא מרשם רופא. חברות רבות, ובראשן באייר, מנסות להחיות את המותג, אשר זוהרו דעך מעט במשך מאה שנות קיומו, ומשווקות כיום טבליות אספירין המכילות רכיבים נוספים, המשמשים להקלה בשיעול, הצטננות וכדומה.
תופעות לוואי

פירוט תופעות הלוואי המוכרות מופיע בעלון לצרכן של התרופה. במשך השנים התברר שהאנזים ציקלואוקסיגנאז קיים בשתי גרסאות, הזהות זו לזו ב-65% מרצף חומצות האמינו המרכיבות אותן. האנזים הראשון, COX-1, אחראי לייצור הפרוסטגלנדינים שמווסתים את ייצור המוצין (Mucin), הריר המגן על דופן הקיבה; האנזים השני, COX-2, מייצר את הפרוסטגלנדינים שמווסתים את חום הגוף, את הכאב ואת הדלקות. אספירין מעכב את שני האנזימים בצורה שווה; לפיכך, תופעת הלוואי השכיחה ביותר של האספירין היא אי-נוחות במערכת העיכול, המגיעה עד כדי כיב קיבה (אולקוס) ודימום בקיבה (בדרך-כלל בנטילת מנות גדולות).
בשנים האחרונות הוקדש מחקר רב למציאת תרופות שיעכבו באופן ספציפי את COX-2, מבלי לפגוע בפעילותו של COX-1. מספר תרופות כאלו כבר משווקות כיום. סלקוקסיב (סלברקס - Celebrex, סלקוקס ועוד), למשל, משמשת נגד שגרון פרקים וראומטיזם. התרופה מעכבת את COX-2 פי 1,000 מאשר את COX-1; האנזים האחרון ממשיך, אם כן, לייצר את ריר הקיבה, ותופעת אי-הנוחות בקיבה כמעט ואינה קיימת. עם זאת, מעכבי COX-2 רבים נמצאו מגבירים סיכון לאירועי לב ושבץ. לדוגמה: תרופה בשם ויאוקס התפרסמה בעקבות פרשת טיוח מידע בנושא והשימוש בה הופסק.
עקב פעילותו של האספירין למניעת קרישה ("דילול דם"), עלול להיווצר מצב של דימום מוגבר בכל אחד מאברי הגוף, כולל למשל שבץ מוחי המורגי, או דימום מוגבר בזמן הווסת אצל נשים וכן שטפי דם בעור. איבוד דם כתוצאה מנטילת אספירין עלול לגרום לחסר ברזל ולאנמיה.
תופעת לוואי נוספת, נדירה יותר, היא טיניטוס - "צלצול באוזניים". לעיתים מלווה התופעה באובדן שמיעה זמני, הנעלם כשמפסיקים ליטול את התרופה, ובמקרים קיצוניים עלול המצב להידרדר עד לכדי אובדן שמיעה קבוע.
נטילת אספירין עלולה לגרום התקפים קשים אצל חולי אסתמה, במיוחד עקב תגובה בין-תרופתית עם איבופרופן (Iboprufen), משכך כאבים מאותה משפחה. תופעה דלקתית נוספת העלולה להיגרם מאספירין היא תעוקת לב על שם פרינצמטאל (Prinzmetal's angina), שבה נוצר ספאזם (היצרות לא קבועה) של עורק כלילי עם פגיעה בשריר הלב.
סינדרום ריי (Reye's syndrome), מחלה נדירה הגורמת נזק חמור לכבד ולמוח, נגרמת כנראה עקב נטילת אספירין בזמן מחלה נגיפית, כגון אבעבועות רוח או שפעת. במבוגרים המחלה חולפת בדרך-כלל אחרי כשבועיים, מבלי להותיר נזק. אצל ילדים עלול להיווצר נזק תמידי למוח. קיימת אף סברה, שאחד הגורמים לתמותה המוגברת במגפת השפעת הספרדית, היה שימוש נרחב באספירין במינונים גדולים מאד. מחקר אחר הראה שאף על פי ש-90% מהלוקים במחלה אכן נטלו אספירין לפני כן, רק 0.1% מהילדים שנטלו אספירין לקו במחלה[דרוש מקור]. בנוסף, נראה שאחד הגורמים למחלה הוא תורשתי, שכן הסיכוי ללקות בה גובר אם קרוב משפחה כבר לקה בה בעבר.
חברות התרופות ממליצות על נטילת אספירין לבוגרים בני 18 ומעלה בלבד. במדינות מסוימות (בריטניה, למשל) אסור לנערים ולילדים מתחת לגיל 16 ליטול אספירין.
כשני אנשים מתוך 1,000 אלרגיים לאספירין, ועלולים לחוות פריחה והתנפחות באזור הפנים, וכן התקפים נשימתיים.
במחקר משנת 2011 נטען כי עיכוב של ציטוקינים על ידי משככי כאבים מסוג NSAIDs, ובהם אספירין, עשוי לפגוע בפעילות האנטי-דיכאונית של תרופות ממשפחת ה-SSRI.
בניסוי קליני מבוקר הקצאה אקראית בשם ASPREE, שהסתיים בשנת 2014, נמצא כי אספירין (במינון נמוך) גרם לשיעור מוגבר של נפילות חמורות אצל בני ובנות 70 שנים ומעלה.
אספירין בצמחים וכיוון מחקר עתידי

לאור העובדה שהחומצה הסליצילית התגלתה בצמחים, נעשו ניסיונות לברר את השפעת מתן החומר לצמחים, ממקור חיצוני. התגלה שריסוס בחומצה אצטיל סליצילית על עלי שעועית מעלה את עמידות הצמח לקור. מחקר נוסף בוצע בזרעים של צמחי בר המשמשים לשיקום מחצבות ושטחי מרעה טבעי. המחקר הראה שהשרית זרעים בתמיסת אספירין גרם להתפתחות צמחים עמידים יותר, ולכן מתאימים יותר להתחדשות אקולוגית. מחקרים קודמים הצביעו על מעורבות החומצה הסליצילית במנגנוני הגנה של צמחים כנגד גורמי מחלות. הזרקת תמיסת אספירין לצמחי טבק מנע התפתחות של וירוס מוזיקת הטבק בצמחים אלה.קבוצת מחקר מחברת סיבה גאיגי גילתה עליה ביצור חומצה סליצילית בצמחי מלפפון עמידים למחלות, כאשר אלה הותקפו על ידי פתוגנים. בעקבות זאת עלתה השערה כי החומצה הסליצילית היא הורמון צמחי המסייע להגנה מפני מחלות בצמחים, ונעשים ניסיונות לפתח חומרים ממשפחת האספירין אשר יפעילו את העמידות הטבעית כנגד מזיקים שונים.
אליהו יהושע לבנון

אליהו יהושע לבנון (5 במאי 1903, ח' באייר ה'תרס"ג–10 במרץ 1985, י"ז באדר ה'תשמ"ה) היה עיתונאי, פקיד ציבור ופעיל ציבור ישראלי. שניים מבניו, יעקב ומשה, נהרגו במלחמת העצמאות.
ביוגרפיה

לבנון נולד ב-5 במאי 1903 בירושלים לאברהם דב לבנון (לבית קוסובסקי) ולמרים רבקה (לבית ריבלין). בילדותו למד במוסדות חינוך של היישוב הישן ולאחר מכן למד הוראה בבית מדרש למורים מזרחי, אותו סיים בשנת 1924. לאחר סיום לימודיו עסק בהוראה בבתי ספר בירושלים. בשנת 1930, במסגרת חידוש היישוב היהודי בחברון לאחר מאורעות תרפ"ט, נשלח לחברון על ידי הוועד הלאומי לשמש שם מורה בבית הספר היהודי בעיר. במקביל שימש גם כעיתונאי הכותב טורים על העיר בעיתונים עבריים שונים, טורים אלו הודפסו לאחר מכן גם בספרו "ילקוט חברון". לאחר חיסול היישוב היהודי בחברון על ידי הבריטים בשנת 1936, בזמן המרד הערבי הגדול, חזר לירושלים.
בירושלים פעל לבנון בנושאים שונים, רובם קשורים לפעילות במסגרת הוועד הלאומי. בוועד היה חבר בוועדות שונות, בעיקר כאלו הקשורות לנושאי דת, כך למשל היה אחראי על אפיית ואספקת מצות לפסח. בנושאי אספקת מצות לציבור היה פעיל גם אחרי קום המדינה, בתפקידו כממונה על המצות במשרד הדתות. כחלק מפעילותו בנושאי דת בוועד הלאומי, שימש במחצית השנייה של שנות הארבעים כרב של מחנה המעצר בלטרון ב', והיה נוהג לשבות מפעם לפעם במחנה בשבתות וחגים.
לאחר הקמת מדינת ישראל המשיך בפעילותו הציבורית בתחום הדת, תחת כנפיו של משרד הדתות. לבנון היה מנהל לשכתו של שמואל זנוויל כהנא מנכ"ל משרד הדתות וריכז את פעילותן של ועדות ואגודות שונות שהפעיל המשרד כגון ועדת הר ציון וטיפול בקברי צדיקים.
ביוגרפיה > המאבק על "עמוד ירושלים"

ביוני 1962 פורסמה בעיתונים ההחלטה על דבר חקיקת המילה "נזכור" על יד הזיכרון למגיני ירושלים. האנדרטה, שתוכננה על ידי האדריכל אשר חירם, עמדה באותה עת כבר כשנתיים ללא כתובת בכניסה לירושלים. הידיעה בישרה לקהל הקוראים שסוף סוף תושלם "מצבת הזיכרון לחללי מלחמת הקוממיות בירושלים" ההחלטה של עיריית ירושלים על הכיתוב שכולל מילה אחת בלבד נקבעה על פי הצעתו של האב השכול הסופר ראובן אבינעם.
כשלבנון קרא את העיתונים באותו בוקר הבשורה החרידה אותו עד מאוד, וכבר למחרת הוא שלח מכתב בהול בנושא לראש הממשלה דוד בן-גוריון: ”כאב שכול שזכר בני יעקב בעיר העתיקה אינו מש ממני יומם ולילה, בהקיץ ובחלום – הנני זועק אליך: גנוז החלטה זאת, יחרתו בראש המצבה "יזכור אלהים" ונר תמיד באותיות אז יוצב על גולת המצבה.”. לבנון הצליח לרתום לנושא גם עיתונים שונים ולדחות את ההחלטה הסופית בנושא במשך כשנתיים בהם שלח עשרות מכתבים לכל אישיות בכירה במדינה. באפריל 1964 נחנכה לבסוף האנדרטה כשהכתובת "נזכור" מתנוססת בראשה, תוך כישלון המאבק של לבנון. גם אחרי שהמאבק על הכיתוב הסתיים לכאורה, המשיך לבנון להיאבק על שינוי הכתובת עוד שנים ארוכות. את מכתביו, כמו גם את מכתבי התשובה שקיבל וקטעי העיתונות שדיווחו על המאבק, הוציא לבנון לאור בארבעה ספרים קטנים שהדפיס בין השנים 1962–1972.
ביוגרפיה > המאבק על "עמוד ירושלים" > בתרבות

מאבקו של לבנון באשר למילה שתכתב בראש האנדרטה הייתה השראתו של המחזאי יוסף בר-יוסף לכתיבת המחזה "הנון של ראש העיר ירושלים" בשנות השבעים, המחזה הוצג בתיאטרון החאן בשנת 2011. בשנת 2022 פיסל האמן דוד (דוּכי) כהן פסל אבן בשם "למה מצבות מהודרות של שיש" המבוסס על קטע מתוך אחד ממכתביו של לבנון לדוד בן-גוריון, הפסל הוצג בתערוכה ב"גלריה גאולה" שבבית אורי צבי בירושלים.
ספריו

במשעולי המולדת, ירושלים תרצ"ד
ילקוט חברון, ירושלים תרצ"ז
שערי קרב, ירושלים תש"ד
מירושלים לטבריה (רשמי מסע), הצדקה בישראל, ירושלים תש"ו
שיחי"ם בארזים, תל אביב תש"ט
המסדר דום (לכבוד ירושלים והמחוזות), ירושלים תשט"ו
עמוד ירושלים, ירושלים תשכ"ג
אבן הבחן, ירושלים תשכ"ג
יזכור די ירושלם, ירושלים תשכ"ה
משקוף המנורות בעיר האבות, ירושלים תשכ"ו
ברום המור והמכפל (פואמה), ירושלים תשכ"ו
איכה אבדה ירושלים (קנ"ג נתיבות), ירושלים תשכ"ו
קונטרס שמות פרשות התורה, ירושלים תשכ"ט
תהילים עם ילקוט לענקים, ירושלים תשכ"ט
שׂעיפים, ירושלים תשל"ב
טורי ירושלים, ירושלים תשל"ה
ירושלים ותבל: מנדודי השנירי, ירושלים תשמ"א
שכחת חברון, ירושלים תשס"ו (מהדורת צילום של "במשעולי המולדת" ו"ילקוט חברון", הובא לבית הדפוס על ידי ביתו יונה אבן)
הערות שוליים

↑  דיון מוקדם על אספקת מצות לפסח, המשקיף, 20 בדצמבר 1946
↑  החלו באפיית מצות, הצופה, 20 בפברואר 1956
↑  שלום לעצירי לטרון ב', הארץ, 17 ביולי 1947
↑  התכתבויות לבנון עם נשיא המדינה יצחק בן צבי, תיק ארכיון המדינה, עמ' 82
↑  אל יהיה הדבר בכיה לדורות, מעריב, 20 ביוני 1962
↑  הנון של ראש העיר ירושלים באתר תיאטרון החאן
↑    אביגיל זית, ‏מאבק יוצא דופן נגד אנדרטת זיכרון הפך ליצירת אומנות בעלת אמירה משמעותית, בעיתון מקור ראשון, 16 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306694005171  ISNI: 0000 0000 6692 8195  LCCN: n95041634  VIAF: 43547003   WorldCat (עם VIAF): 43547003
אולפני ואן ביורן

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  Amadee J. Van Beuren 
 תקופת הפעילות:  1920–1936 (כ־16 שנים) 
 מיקום המטה:  ארצות הברית 
 
אולפני ואן ביורן הייתה חברת אנימציה שהפיקה סרטונים מצוירים בין השנים 1928–1936. החברה הפסיקה את פעילותה בשנת 1936 מאחר שהמפיצים שלהם, חברת RKO, ויתרו על הפקותיהם ועברו לעבוד עם חברת ההפקות של וולט דיסני.
בין סרטוניהם המוכרים היו סדרת טום וג'רי (אנ') (על שתי דמויות אנושיות, להבדיל מסדרת טום וג'רי של MGM המאוחרת יותר על החתול והעכבר) וכמה מסרטוני פליקס החתול.
ואן ביורן הפיקו בנוסף גם מספר סרטוני פעולה.
בשנת 1932 הם רכשו כמה מסרטי הראינוע של צ'ארלי צ'פלין והפיצו אותם מחדש בתוספת פסקול.
ביצת קינדר

| --- | --- |


 
 מאכלים
 סוג:  ביצת שוקולד 
 מוצא:  איטליה 
 יצרן:  פררו 
 ממציא:  ויליאם סליצ'ה 
 
ביצת קינדר חצויה ובתוכה קופסת הצעצוע
ביצת קינדר, (באיטלקית: Kinder Sorpresa או Ovetto Kinder; נקראת גם ביצת הפתעה), היא ממתק שוקולד לילדים בצורת ביצה המכילה צעצוע קטן להרכבה. ביצת הקינדר הומצאה על ידי החברה האיטלקית פררו (Ferrero) והיא מיוצרת על ידה מאז 1974.
ויליאם סליצ'ה, אשר הגה את רעיון ביצי הקינדר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, הפך לחבר עבודה קרוב של בעלי החברה "פררו", מישל פררו, וביחד הם ייצרו את ביצי הקינדר שיצאו לאור לראשונה בשנת 1974. מאז, 30 מיליארד ביצי קינדר נמכרו ברחבי העולם.
היסטוריה

ביצת ההפתעה נקראה כך על שם ביצי הפסחא, שנוצרים נהגו להסתיר ולבקש מילדים למצאם.
ביצת הקינדר הומצאה באיטליה על ידי ויליאם סליצ'ה, עובד ביצרנית השוקולד "פררו", שנוסדה בעיר אלבה (פיימונטה). ביצי השוקולד הראשונות יצאו לשוק בשנת 1974. הצעצועים מעוצבים ומיוצרים בעיקר על ידי "פרודוציוני אדיטוריאלי אפרילה", חברה קטנה הנמצאת בטורינו שבאיטליה, ומנוהלת על ידי האחים ולריו ורוגרו אפרילה.
ביצי קינדר מכילות צעצועים שלא מתאימים לילדים מתחת לגיל שלוש, בגלל החלקים הקטנים אותם הם עלולים לבלוע או לשאוף. בארצות הברית, ה־FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי) אסר את מכירת ביצי ההפתעה לאור סכנת החנק לילדים עד גיל 3, וכיוון שבארצות הברית חל איסור למכור מוצר המכיל חלקים בלתי-אכילים בתוך מעטפת מזון (על פי חוק המזון, התרופות והקוסמטיקה).
באירופה, הפופולריות של ביצי קינדר התפשטה אל מעבר לקהל היעד, ונהפכה לתופעת קאלט בין מבוגרים רבים. קיים אפילו שוק משגשג של אספני צעצועים של ביצי קינדר, במיוחד בגרמניה, שם היצרנים כוללים צעצועים איכותיים יותר מאשר במקומות אחרים. הנושא העיקרי של איסוף הצעצועים הוא סדרות מתחלפות של דמויות קטנות (לא בהכרח להרכבה), שאמורות להמצא בכל ביצה שביעית. דמויות תקופתיות מופיעות בסביבות החגים הנוצריים, כדוגמת מהדורה מוגבלת של דמויות מסיפור לידתו של ישו, שהופיעו בסביבות חג המולד, וביצי ענק שיצאו בחג הפסחא.
חידוש שנוסף בעקבות הופעת האינטרנט, הוא "הפתעות אינטרנט". עם הצעצוע מצורף פתק קטן המכיל "קוד קסם".
ביצי ההפתעה נמכרות בכל העולם, והן מיובאות לישראל החל משנת 1994. בשנת 2007 הפסיקה חברת "ליימן שליסל" לייבא אותן לארץ משום שהחום בקיץ היה ממיס את השוקולד וביצת ההפתעה הייתה מאבדת את צורתה, במקומה הוחלט לייבא מוצר חליפי בשם "Kinder Joy". בשנת 2013 הוחזרו ביצי ההפתעה לחנויות ממתקים על ידי ייבוא מקביל, ובשנת 2015 החל ייבוא קבוע של ביצי ההפתעה אל רשתות השיווק. מאז נמכרות בישראל גם ביצי ההפתעה וגם קינדר ג'וי.
Applaydu

בשנת 2021 שיווקה החברה משחק בשם אפלדו (באנגלית: Applaydu) באותו המשחק יצאו צעצועים בדמות חיות, או אמצעי תחבורה.
באפליקציה נוספו דמויות מסדרות רבות ואפשרות לעוד סוגי חיות. בשנת 2022 באפליקציה חדשה בשם "Applaydu & Friends" ניתן לשחק משחקי מרוץ. בשנת 2023 הופץ קינדר מקסי לסרט אווטאר: דרכם של המים, כמו כן לכבוד חג פורים ובאביב בחג הפסח נוצרו ביצי קינדר מקסי כמו בחג הפסחא עליהם מצוירים החיות אפרוח הביצה הייתה בצבע צהוב חיפושית הביצה הייתה בצבע אדום וכבשה הביצה הייתה בצבע כחול הצעצועים היו בדמות דבורה.
אי חוקיות בארצות הברית

על פי חוק אמריקאי משנת 1938, חל איסור על יבוא ועל שיווק מוצרי אוכל ובתוכם צעצועים. החוק שימש למניעת יבוא ביצי קינדר. לאורך השנים חברת מארס פעלה להשארת חוק זה על כנו. בשנת 1977, מינהל הבטיחות בארצות הברית קבע שמוצרים דומים לביצי ההפתעה של קינדר נועדו גם לילדים מתחת לגיל שלוש ובכך עוברות על תקנות הבטיחות. בעקבות זאת הופקעו אישורי היבוא ויבואנים נקראו להחזיר את הסחורה ולהפסיק לשווקה. בשנת 2012 מינהל המזון והתרופות האמריקאי חזר והתרה בעניין אי החוקיות של היבוא והשיווק של מוצרים אלו.
בשנת 2017 בתוכנית רדיו של ארי שפירו בערוץ הרדיו האמריקאי NPR, דובר על ההברחות הרבות של המוצר לארצות הברית, ודיווח על כך שהמוצר קינדר ג'וי, אשר בו הצעצוע אינו מוטמע בתוך חלל המצופה שוקולד, ישווק בארצות הברית בהתאם לחוקים שם.
בתחילת 2017 פורסם שחיקוי של ביצי קינדר, הכולל בניגוד לביצה המקורית חישוק פלסטי לפתיחת השוקולד, ישווק בארצות הברית על ידי חברת שוקו טרז'ור (אוצר השוקו). החיקוי כולל גם חלוקה ברורה של הצעצועים עם התאמה לגילאים שונים, וביניהם רק קבוצות גיל הגדולות מגיל שלוש.
ביצת הפתעה

קינדר סורפרייז (Kinder Surprise) הידועה בישראל גם כ"ביצת הפתעה" או ביצת קינדר, הוא חטיף בצורת ביצת תרנגולת. ה"קליפה" של הביצה עשויה משכבה חיצונית של שוקולד חלב ושכבה פנימית של שוקולד לבן. פנים הביצה חלול ומכיל ביצת פלסטיק קטנה וצהובה, כצבע החלמון לדברי מנהל חטיבת פררו בחברת ליימן שליסל השוקולד של ביצת הקינדר נמס בקלות רבה מדי בקיץ הישראלי והחברה נאלצה לאסוף בחזרה את המוצר מהחנויות. בתחילה ניסו בחברה לשווק את קינדר הפתעה רק בחורף או רק בחנויות ממוזגות אך לאחר שקבוצת פררו פיתחה את קינדר ג'וי הוחלט להפסיק לייבא את ביצי הקינדר ולהחליפה במוצר זה שעמיד יותר לחום וקל יותר למיתוג לאור מספר החיקויים מסין ומטורקיה של הביצה המקורית. בשנת 2013 ייבאה חברת פרימיום שיווק את ביצת קינדר הפתעה באופן חד פעמי. בסוף 2014 החלה חברת בראל אלון לייבא את המוצר באופן סדיר. בעקבות כך הכריזה חברת פררו שתתחיל שוב לשווק את קינדר הפתעה ברשתות החל מ-2015.
במאי 2015 התחילה ליימן שליסל לייבא מחדש באופן רשמי את הביצים. באוגוסט באותה שנה עלו פרסומות לקדם את חזרת המוצר בטלוויזיה ובאינטרנט תחת המשפט "ביצת ההפתעה חוזרת!".
מאז 2016 מייבאת את המוצר חברת פרימיום - חברה לדברי מתיקה ולמסחר בע"מ, לאחר שהייבוא של מוצרי פררו נלקח מליימן שליסל על ידי חברת פררו העולמית.
סמליל של ביצת קינדר בשנים 2004–2007
סמליל ביצת קינדר תחת הייבוא של ליימן שליסל, בשנים 2015–2016
סמליל ביצת קינדר תחת הייבוא של פרימיום, החל מ-2016
קינדר ג'וי

קינדר ג'וי (באנגלית: Kinder Joy) הוא חטיף קטן עם הפתעה הדומה בצורתו לצורת הביצה המקורית אך בעל עטיפת פלסטיק (ולא עטיפת נייר כסף כמקובל) שנחצה לשני חצאים כשבאחד ישנה הפתעה ובחצי השני שני כדורי ופל בתוך קרם אגוזים, כשבאמצע מודבקת כפית פלסטיק לאכילת הממתק. הרעיון של החטיף נוצר כשהובחן שיש בעיה עם החטיף המקורי בארצות חמות. ההובלה של השוקולד בביצה המקורית בעייתי, וכמות הנפל הייתה גדולה מאוד. חטיף זה אינו רגיש להובלה בחום ולכן מתאים לארצות חמות. החטיף נמכר בארצות הבאות: אוסטריה, צ'כיה, סרביה, בולגריה, הונגריה, צרפת, גרמניה, יוון, הודו, אינדונזיה, ישראל, פולין, איטליה, רומניה, רוסיה, סלובניה, סלובקיה, ספרד, סרי לנקה, טאיוואן, טורקיה, הונג קונג, פורטוגל, קולומביה, דרום אפריקה, סינגפור, מלזיה, ארגנטינה, בלארוס, אוקראינה, אזרבייג'ן, קמרון, המזרח התיכון, אקוודור, ארצות הברית ומדינות דרום אמריקאיות נוספות. בחלק מהמדינות נמכרות שתי הגרסאות של החטיף. קינדר ג'וי מיוצר באיטליה.
בתרבות ובחדשות

דן לסרי, הוגה הדעות ומוביל זרם החינוך הדיאלוגי בישראל פרסם ספר בשם "חינוך בביצת הפתעה", ובו כל צמד דפים פתוח דן בקצרה בנושא מעניין בתחום הצמיחה וההעצמה האנושית, והחינוך הרצוי לעומת המצוי.
ישנם משחקי מרשתת לילדים רבים ששמם או נושאם הוא ביצת הפתעה ובה צעצועים שיש להפעילם או להשיגם, על שם ביצת הקינדר. רשתות שונות השתמשו ברעיון ביצת ההפתעה משוקולד ובו צעצוע לקידום מבצעים שלהם.
בשנת 2016 נחשף כי את הצעצועים של ביצי קינדר מייצרים ילדים ברומניה הנמצאים בתנאי עבדות קשים.
באותה שנה בגרמניה, נעשה ניסיון בידי הארגון פוד וואטש ליצור בהלה סביב רכיבים מסוכנים או מסרטנים שהיו לדעת אנשי הארגון, בשוקולד.
היו דיווחים על מציאת תרופות ואף סמים בביצי הפתעה, בעיקר מתוצרת חברות חקייניות וכן דווחו ניסיונות הברחה באמצעות ביצי קינדר.
הערות שוליים

↑  "È morto William Salice, "esecutore materiale" dell'Ovetto Kinder". Il Sole 24 Ore (באיטלקית).
↑  È morto William Salice, «esecutore materiale» dell’Ovetto Kinder, Il Sole 24 ORE (באיטלקית)
↑  איסור יבוא ביצי קינדר (באנגלית, אתר מינהל המזון והתרופות האמריקאי)
↑  על האיסור לייבא ביצי קינדר לארצות הברית, סרגיו מַי, 21 בפברואר 2015, (באנגלית, אתר עיתון האינדיפנדט)
↑  קריאה להשבת מוצרים ולהפסקת שיווקם, בארכיון האינטרנט
↑  התרעה חוזרת בעניין יבוא ביצי קינדר משנת 2012 (באנגלית, אתר מינהל המזון והתרופות האמריקאי)
↑  אחרי שהוחרמו, ביצי קינדר מגיעים לאמריקה (באנגלית, אתר ערוץ הרדיו האמריקאי NPR)
↑  החרם בארצות הברית על ביצי ההפתעה הוסר סופסוף - בערך (אתר גוקר)
↑  בתחילת 2015 פורסמה שאלה באתר רדיט אם צבע הקופסה אמור לייצג חלמון של ביצה. ביולי 2017 הופץ הדבר בעיתונים רבים באנגלית כחידה ופתרונה, תחת כותרת המכילה את המלים: just realised why Kinder Surprise toy cases are yellow
↑  מירב קריסטל, המוצרים שהיו ואינם עוד - שלב ההסברים, באתר ynet, 20 בפברואר 2009
↑  מירב קריסטל, ביצת קינדר "הפתעה" חזרה. הפעם לתמיד?, באתר ynet, 19 בינואר 2015
↑  חינוך בביצת ההפתעה, 1998, הוצאת אנסופיה; 2004, הוצאת ליאור שרף - הפצות (חלק ראשון של הספר באתר בית הספר הדיאלוגי)
↑    בנימין טוביאס, קינדר מציגה: ביצת הפתעה בטעם רע, באתר "ידיעות אחרונות", 24 בנובמבר 2016
↑  ניסיון ליצור קריאה להשבת ממתקי שוקולד, עקב בהלה בדבר מרכיבים קטלניים (באנגלית, עיתון הסאן)
↑  ייתכנו חומרים מעוררי סרטן בממתקי שוקולד של קינדר בגרמניה (באנגלית, אתר עיתון האינדיפנדנט)
↑    Adam Boult, ‏Young boy finds crystal meth in his Kinder Surprise egg, The Telegraph, 1 June 2016
↑  הארכת מאסר לאסיר שהבריח סמים בביצת הפתעה (באנגלית, עיתון הבלפסט טלגרף, מצפון אירלנד)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4519741-6
מואנה (דמות)

| --- | --- |

תחפושת של מואנה
 שם סרט:  דמות ראשית מואנה מואנה 2 דמות משנית ראלף שובר את האינטרנט לשבור את הקרח
 יוצרים:  רון קלמנטס ג'ון מוסקר
 גילום הדמות:  קתרין לאגאיה
 דיבוב:  אאולי'אי קרוואליו
 דיבוב בשפה העברית:  משי קלינשטיין
 מידע
 שם אמיתי:  מואנה ווייאליקי
 כינויים:  ויאנה מואנה לואיז בוש מינו הקטן מתולתלת ילדה קטנה נורית צהובה נסיכה גיבורה בתו של המפקדת הנבחר תינוקת מו אחות גדולה (על ידי סימה) טאוטאי
 גיל:  16
 מין:  נקבה
 מקצוע:  חוקרת ארצות
 שיוך:  נסיכות דיסני
 אזרחות:  פולינזית
 דמויות קשורות
 משפחה:  מוני צ'יף טוי סינה טאלה לוטו טואי סימה קלי מטאי ואסה
 חברים:  חברים מסרטי מואנה מאווי היי-היי פא ים מטנגי קקיבורה חברים מהסרט ראלף שובר את האינטרנט שלגיה סינדרלה אורורה אריאל בל יסמין פוקהונטס מולאן רפונזל מרידה אלזה אנה ונלופי ואן שווייץ ראלף ההורס
 אויבים:  מאווי (לשעבר) קקיבורה (לשעבר) ים (לשעבר) מטנגי (לשעבר) מטאי ואסה (לשעבר) נאלו
מואנה היא הדמות והגיבורה הראשית של סרט ההנפשה ה-56 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, מואנה. הדמות נוצרה על ידי הבמאים רון קלמנטס וג'ון מוסקר. מואנה מדובבת במקור על ידי השחקנית אאולי'אי קרוואליו. מואנה תשוב כגיבורת סרט ההמשך מואנה 2 בנובמבר 2024.
מואנה היא נסיכת דיסני השתים עשרה והפולינזית היחידה. היא גם הנסיכה השנייה של דיסני אחרי מרידה, שלא מפתחת זוגיות במהלך הסרט.
פיתוח > קונספט וכתיבה

הצוות היצירתי החליט ליצור עבור מואנה מודל מציאותי שבעזרתו בנות יוכלו לזהות את עצמן, חזקות מספיק כדי להיות טובות בפעילויות כמו שחייה, טיפוס על עץ וקפיצה מצוק. כדי להפוך את השיער ליותר מציאותי ואקספרסיבי, נוצרה תוכנית חדשה, Quicksilver. כשנבחרה המדבבת של מואנה, הופעתה ואישיותה של הגיבורה כבר הושלמו, כך שהדמיון בין קרוואלהו לדמות היה צירוף מקרים. יתר על כן, במהלך תהליך ההנפשה, האנימטורים של דיסני הצליחו לשלב כמה מהגינונים של קראוולהו בהתנהגותה של מואנה.