stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החצר האחורית של אמריקה

קריקטורה בעיתון משנת 1912 המדגישה את תפקידה של ארצות הברית כמגינה על שכנותיה ב"חצר האחורית" שלה מפני ההתפשטות הקולוניאלית האירופאית במאה השנים מאז דוקטרינת מונרו.
החצר האחורית של אמריקה (באנגלית: America's Backyard) הוא מושג שלעיתים קרובות נעשה בו שימוש בתחומי מדע המדינה ויחסים בין-לאומיים ביחס לאזורי ההשפעה של ארצות הברית, אזורים בהם יש לה עליונות באופן מסורתי, בעיקר באמריקה הלטינית.
במידה זו או אחרת, מקביל מושג זה למונח הרוסי "חו"ל הקרוב" (ברוסית: ближнее зарубежье), שמתייחס למדינות מרכז אסיה שהיו תחת שלטון ברית המועצות.
לאחרונה, המושג שולט בתקשורת הפופולרית בהתייחס לאיומים על הביטחון הלאומי של ארצות הברית, יחד עם התרגילים הצבאיים הרוסיים והטרור במזרח התיכון, וזאת כדי להמחיש את הניגוד בין איומים אלו על שטחי המולדת של ארצות הברית עם החזיתות המסורתיות באירופה ובמזרח התיכון.
בהקשר שמנותק לחלוטין מהתחום הגאופוליטי, נעשה לעיתים שימוש במושג החצר האחורית של אמריקה בהתייחס לפארקים הלאומיים של ארצות הברית ולקרקעות ציבוריות בארצות הברית, וכן ל"לב הארץ" (Heartland) ברמה הכללית יותר.
טרמינולוגיה > "החצר האחורית" מול "חו"ל הקרוב"

בהשראת השימוש במונח "החצר האחורית" שמתייחס לאזור הסובב את אזור מגוריו של אדם, או את שכונת מגוריו, המושג "החצר האחורית של אמריקה" מתייחס לאזור שבו ארצות הברית, כ"בעל הבית", טענה לזכות קניינית כלשהי, או ביקשה להגביל כל השפעה חיצונית בו. לעומת זאת, המונח "החצר האחורית של אמריקה" מתייחס לאזור שבו פעולות מצד גורמים עוינים או מעצמות מתחרות עלולות להיחשב למעשי התגרות. למונח יש מכנים משותפים רבים עם המונח הרוסי "חו"ל הקרוב", שבו נעשה שימוש בעיקר בהתייחס למדינות ברית המועצות לשעבר. המונח "חו"ל הקרוב" מסמן ש"רוסיה [טוענת] לזכויות באזור שמתעלות מעל המוסכמות הדיפלומטיות המסורתיות".
בין שני המושגים הללו קיימים הבדלים בכך שהמונח "חו"ל הקרוב" מתייחס לארצות שבעבר היו באיחוד פוליטי עם רוסיה עד להתפרקות ברית המועצות, ולאחר קבלת עצמאותן היו חלק של חבר המדינות, בעוד שלארצות אמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית, שנחשבות לחצר האחורית של אמריקה, מעולם לא היו קשרים פוליטיים עם ארצות הברית (למעט פנמה). בנוסף, במושג "החצר האחורית של אמריקה" נעשה גם שימוש בהקשר פנימי בהתייחס לפארקים הלאומיים של ארצות הברית ולשטחים פתוחים אחרים, בעוד שהמושג "חו"ל הקרוב" מתייחס אך ורק להקשרים גאופוליטיים, ולא בהקשר האמור של המונח האמריקאי.
טרמינולוגיה > שימושים נוספים במושג

קיימים שימושים נוספים למונח בהתייחס לשטחים ציבוריים וביטחון הפנים.
ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק משתמש גם הוא במונח "החצר האחורית של אמריקה" בהתייחס לקרקעות הציבוריות של אמריקה. לדוגמה, הפארקים הלאומיים, היערות, שמורת טבע ופארקים עירוניים. במכלול זה כלולים גם דרכי נוף ודרכים העוברות לצד נהרות, וכן אתרים היסטוריים. הקרקעות הציבוריות או "החצר האחורית של אמריקה" בהקשר זה משתרעות על כשליש משטחה של ארצות הברית.
במונח "החצר האחורית של אמריקה" כמקום של ביטחון ושלווה, שלא כמו אזורי עימות במקומות אחרים, נעשה שימוש בהקשר לחלקים המרכזיים של ארצות הברית. לדוגמה, לאחר הפיגוע באוקלהומה סיטי, דיברו האמריקאים בגילוי לב על ההלם שלקו בו כשמתקפה כזאת יכולה להתרחש בעיר במרכז ארצות הברית ולא באחת הערים הידועות או המרכזים הפוליטיים או הכלכליים של הארץ, או מחוצה לה. רבים הביעו את הפתעתם שמעשה טרור שכזה התרחש ממש במרכז של ארצות הברית, "עמוק בתוך ליבה של אמריקה". יותר מכך, המונח "החצר האחורית של אמריקה" הופיע לסירוגין עם המונח "לב הארץ" (heartland) בכתביהם של עיתונאים, סופרים, ותיקי מלחמה, ובלוגרים.
היסטוריה > דוקטרינת מונרו

בראשית המאה ה-19 ניסו מושבות ספרדיות רבות באמריקה הלטינית לנצל את ההזדמנות של נפילת האימפריה הספרדית ועשו מאמצים להשיג את עצמאותן. אף על פי כן, בראשית שנות ה-20 של המאה ה-19, הייתה ספרד על סף השבת כוחה. ארצות הברית ובריטניה הגדולה לא היו מעוניינות שספרד תשיב לעצמה את כוחה באמריקה הלטינית, שכן הן שאפו שמושבות אלו יהיו עצמאיות. עם קבלת העצמאות של המושבות הללו, הן יכלו לסחור עם ארצות הברית ועם בריטניה באופן שיועיל לכל הצדדים ולא יהיה מוגבל על ידי ספרד המרקנטיליסטית ששאפה להפיק רווחים לטובת כלכלת המולדת שלה על חשבון הדרום אמריקאים. לאור כל זאת, הציג הנשיא ג'יימס מונרו את הדוקטרינה הקרויה על שמו ב-2 בדצמבר 1823. בדוקטרינת מונרו הובהר שכל מאמץ עתידי של ארצות אירופה לרכוש לעצמן מושבות או להתערב בענייניהן של מדינות יבשת אמריקה יראו על ידי ארצות הברית של אמריקה כצעד תוקפני שיחייב התערבות של ארצות הברית, וקבע שחצי הכדור המערבי לא יהיה עוד שטח לקולוניזציה של ארצות אירופה, ושארצות הברית לא תתערב בנעשה במושבות אירופאיות קיימות ולא בעניינים הפנימיים של ארצות אירופה. בשל העובדה שארצות הברית לא הייתה ידועה אז כמעצמה, לא זכתה דוקטרינת מונרו להתייחסות רצינית ברמה הבינלאומית. על כל פנים, מאחר שבריטניה הגדולה הסכימה עם הדוקטרינה, אף אחת מהארצות לא קראה עליה תיגר.
המונח "החצר האחורית של אמריקה" נטבע במהלך תקופה זו בהתייחס לאמריקה הלטינית. ארצות הברית תמכה בעצמאותן של המושבות הספרדיות בשל העובדה שהן שאפו להרחיק את ספרד וארצות אירופאיות אחרות מחצי הכדור המערבי, הרחק מ"החצר האחורית של אמריקה".
גישה זו התבטאה ברכישת לואיזיאנה (מצרפת), רכישת אלסקה (מרוסיה), מלחמת 1812 (נגד בריטניה), מלחמת ספרד-ארצות הברית, אידאולוגיית המקל הגדול (Big stick ideology) ועוד.
היסטוריה > אמריקה הלטינית כחצר האחורית של אמריקה

מאז ייסודה של ארצות הברית, יחסים בין-לאומיים היו חשובים מבחינה פוליטית להבטחת שלומה של הדמוקרטיה וכוח השפעתה של האומה המתפתחת. על רקע הקרבה של אמריקה הלטינית לארצות הברית, היבשת השכנה תויגה כ"חצר האחורית של אמריקה". בניסיון להרחיב את התפתחות כלכלתה, יישמה ממשלת ארצות הברית אסטרטגיות רבות כלפי אמריקה הלטינית, במיוחד במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, כולל במסגרת "ברית הקידמה" (Alliance for Progress).
הבחינה והניתוח של היחסים בין אמריקה הלטינית ובין ארצות הברית במהלך השנים התרחבו במהלך השנים האחרונות. הסרת החיסיון ממסמכים רשמיים שנוגעים לאמריקה הלטינית על ידי ממשלו של ביל קלינטון אפשרה למידע ציבורי נוסף בנושא להיחשף. כתוצאה מכך, נחשף הציבור בהדרגה למגוון רחב יותר של פרספקטיבה ומידע על החצר האחורית של אמריקה ועל תפקידה של ארצות הברית באמריקה הלטינית.
פרסומים פופולריים שיצאו לאחרונה חשפו מבט מפורט יותר על התפתחות היחסים בין ארצות הברית לבין אמריקה הלטינית. מהלך ההיסטוריה הוביל לחקירה כוללת על השאלה אם ארצות הברית צריכה להיחשב כשכן טוב או כ"זאב רע". המחקר הפופולרי ביותר הוא זה של גרייס ליווינגסטון, "החצר האחורית של אמריקה: ארצות הברית ואמריקה הלטינית מדוקטרינת מונרו ועד המלחמה העולמית בטרור", שמפרט את האסטרטגיה של ארצות הברית כלפי אמריקה הלטינית במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20, ובמיוחד חושף את החולשות המהותיות שלה ואת הבורות והדעות הקדומות של קובעי המדיניות בארצות הברית. אף על פי שליווינגסטון מודה בדעה קדומה שלילית, זו שמתמקדת בהיבטים השליליים של מדיניות ארצות הברית כלפי אמריקה הלטינית על חשבון המאמצים החיוביים, כמו ברית הקידמה, היא טוענת שיש לחשוף את האמת.
אף על פי שאמריקה הלטינית היא לא האזור העני ביותר בעולם, היא האזור שהכי סובל מחוסר שוויון. מבחינה היסטורית שלטה אליטה קטנה ברוב העושר בה. באופן מסורתי, התעסקה ארצות הברית עם אליטה זו, אף על פי שהיא הייתה מדכאת או ריאקציונרית, בשל העובדה שהיא שלטה על הממשלה ועל כלכלת השוק. ההמונים החלשים, היו לעיתים קרובות אנאלפביתים, לא דוברי ספרדית, וחיו על סף קיום כלכלי. עובדה אחרונה זו מסבירה את ההתפתחות הבלתי שוויונית של אמריקה הלטינית. ליווינגסטון סבורה שלמרות שבארצות הברית ובאירופה המהלך המהפכני או המלחמה היו לפעמים המבשר ההכרחי לשינוי, ממשלת ארצות הברית פעלה כמשקל נגד לרפורמה, והתייחסה למהפכים, למחאות ולמהפכות כאיום על היציבות ולכן גם על האינטרסים שלה.
על כל פנים, על תפקידה המסורתי של ארצות הברית כמעצמה ההגמונית היחידה ביבשת אמריקה נקרא תיגר על ידי קובה במהלך המלחמה הקרה (משבר הטילים בקובה) וכן במהלך המשבר המתחולל בשנים האחרונות בוונצואלה.
היסטוריה > המזרח התיכון כחצר האחורית החדשה של אמריקה

מספר פרשנים אירופאים טענו שלמדיניות ארצות הברית במזרח התיכון יש (במתכוונן או שלא במתכוון) את ההשפעה להפיכת המזרח התיכון כ"חצר האחורית החדשה של אמריקה", מוקד חדש שבו ארצות הברית מנסה להאיץ את השפעתה על ההתפתחויות הפוליטיות באמצעות שינויי משטר ולחץ פוליטי שמזכיר את צעדיה באמריקה הלטינית בעבר.
העיתונאי הבריטי מרטין ז'ק רואה במזרח התיכון כאזור שנמצא תחת אזור ההשפעה של ארצות הברית. אף על פי כן, על מהלך זה נקרא תיגר על ידי איראן, רוסיה וסין. יותר מכך, מאמציה של ארצות הברית להרחיב את השפעתה אל המזרח התיכון, במיוחד בהקשר של מלחמת האזרחים בסוריה, מלחמת עיראק ומלחמת אפגניסטן, כשלו והשיגו תוצאות הרות אסון.
חצרות אחוריות של מדינות אחרות

במונח "החצר האחורית" ובמונח "חו"ל הקרוב" נעשה יותר ויותר שימוש לתיאור אזורי ההשפעה הקרובים של מעצמות אחרות, כמו סין והודו.
חצרות אחוריות של מדינות אחרות > סין

דרום-מזרח אסיה נחשבה באופן מסורתי כחצר האחורית של סין, אך לאחרונה היא הורחבה לתחומי "חו"ל הקרוב" של רוסיה במרכז אסיה, ואף לחלקים של דרום אסיה עם הקמת מיזמי תשתיות במקומות כמו קזחסטן, אירן ופקיסטן. בזמנים מסוימים מרכז אסיה הייתה תחת אזור ההשפעה של סין, במיוחד בתקופת שושלת האן ושושלת טאנג.
חצרות אחוריות של מדינות אחרות > צרפת

צרפת מקיימת יחסים עם מושבותיה לשעבר באפריקה שנחשבות ל"חצר האחורית של האומה" (pré carré). זהו חלק מהאידאולוגיה הקרויה Françafrique.
ראו גם

אזור השפעה
דוקטרינת מונרו
מלחמות הבננה
מדיניות השכן הטוב
מבצע קונדור
הערות שוליים

↑  Bernd Debusmann (2008-09-17). "The Russian bear in America's backyard: Bernd Debusmann". Reuters.
↑  Vladislav Inozemtsev, The 'Near Abroad' – A Key Explanatory Concept In Russian Foreign Policy, MEMRI, January 7, 2021.
↑  "Public Lands--America's Backyard". National Geographic Society. 1996–2010. Archived from the original on 5 April 2010.
↑  Mathieu Deflem, The Globalization of Heartland Terror: International Dimensions of the Oklahoma City Bombing.
↑  "Monroe Doctrine". Online Highway. 2010.
↑  Livingstone, Grace (2009). America's backyard : the United States and Latin America from the Monroe Doctrine to the War on Terror. London; New York
1 2  Alain Gresh (2007-11-03). "The United States' new backyard". Le Monde Diplomatique.
↑  Almaty (2010-01-28). "China in Central Asia: Riches in the near abroad". The Economist. Archived from the original on 11 February 2010.
↑  Noubel, Filip (5 February 2020). "'Françafrique': A term for a contested reality in Franco-African relations". Global Voices.
↑  Fröhlich, Silja (3 August 2020). "Africa and France: An unfulfilled dream of independence?". Deutsche Welle.
מדיניות "המקל הגדול" של תאודור רוזוולט שטענה לשליטה אמריקאית בקריביים.
הנערים הספנים

"הנערים הספנים" הוא שיר שכתב נתן אלתרמן והלחין משה וילנסקי. אלתרמן כתב את השיר ב־1950 לתוכנית מס' 18 של תיאטרון לי־לה־לו, וביצעה אותו מרים פריש. אהלה הלוי הקליטה את השיר לראשונה ב־1957. לעיקר פרסומו זכה השיר בביצועה של עפרה חזה, שהקליטה אותו, בעיבודו של שם טוב לוי, לאלבומה "שירי מולדת ב'", שהתפרסם ב־1985. השיר בביצוע חזה זכה להצלחה ודורג במקום ה־36 במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשמ"ו) של רשת ג'.
על השיר

אלתרמן כתב את השיר לתוכנית מס' 18 של תיאטרון "לי־לה־לו", "תשבץ: פתרון אקטואלי ב־9 משבצות", תוכנית שעמדה בסימן חיפושים: קצין בצבא מחפש בחורה מהפלמ"ח שהצילה את חייו וילד עזוב מחפש את אחיו מהגולה. הצגת הבכורה של התוכנית נערכה ב־2 בנובמבר 1950 באולם "יאשה חפץ" (שבהמשך הפך ל"קולנוע מתמיד"). השיר לקוח מתמונה ח' המתרחשת במכביה. תאריך ההלחנה לפי כתב היד של וילנסקי הוא 25 באוקטובר 1950. השיר נדפס בשם "שיר הספנים". מרים פריש (לימים מרים פריש־הלר. היגרה לברזיל) ביצעה את השיר. ביצועהּ זכה לשבחים: בעיתון "הבקר" השיר בביצועהּ תואר כ"יפה" ו"נוגע עד הלב", וב"דבר השבוע" נכתב: "ראוי שייקלט ויהדהד על פני המים".
אהלה הלוי הקליטה את השיר לראשונה ב־1957. לעיקר פרסומו זכה השיר בביצועה של הזמרת הישראלית עפרה חזה, שהקליטה אותו בעיבודו של שם טוב לוי לאלבומה "שירי מולדת ב'", שהתפרסם ב־1985. אהלה הלוי ועפרה חזה שרו שתיהן גרסה זהה ומקוצרת של השיר, בדילוג שני בתים.
אלתרמן אהב את הים אהבה עזה ועסק בו ביצירתו. הוא אף קבע פעמיים את ביתו בקִרבת הים: לאחר נישואיו הוא התגורר ברחוב הגליל (כיום מאפו) בתל אביב, ממש על חוף הים, ואחר-כך ברחוב נורדאו 30 היורד אל הים. הוא תרגם את הרומן לבני הנעורים "רֶדי הזקן" (אנ') מאת פרדריק מריאט (אנ') על קורותיו של ימאי ותיק. הוא כתב שירים רבים על הים ועל יורדי הים, לרבות שירי ילדים ופזמונים. אפילו יצירתו הגדולה האחרונה – "המסכה האחרונה" (1968) – מתרחשת בחלקה על סיפון של אונייה.
אלתרמן הרבה גם לכתוב על תל אביב, אולם בשיר הזה (בגרסתו המלאה) מוזכרת דווקא חיפה.
שירים אחרים בשמות ובנושאים דומים שכתב אלתרמן

אין להתבלבל בין "הנערים הספנים" ("שיר הספנים") בלחן של וילנסקי לשני שירים אחרים שכתב אלתרמן בשמות דומים או זהים ב־1936 וזכו ללחנים אחרים. אלתרמן כתב את השיר "הספנים" (מוכר גם בשמות "דוב המים" ו"דוב הים"), שהלחין וביצע יוסף גולנד. השיר חודש למופע "צץ וצצה", שהועלה ב־1969. בנוסף כתב אלתרמן שיר בשם
"שיר הספנים" עם לחן מאת יואל ולבה. אלתרמן כתב את השיר לכבוד תחילת הפעילות בנמל תל אביב ב־1936, אירוע שגרם להתרגשות רבה והוליד "שירי נמל" רבים (של לאה גולדברג, אלתרמן, לוין קיפניס, מנחם ברגר ואחרים). השיר נועד לעודד את האוחזים בהגה הספינה לצאת לדרכם ללא מורא. השיר בלחן של ולבה זכה לביצועו של מרדכי רוט עוד ב־1936. השיר בביצוע יהודה שתיל היה גם שיר הנושא של סרטו התיעודי של נתן גרוס "הדיג בישראל" (על דיג בארץ ישראל), שהתפרסם ב־1954. השיר זכה לביצועים נוספים ומאוחר יותר גם לביצועו של שלמה ארצי.
הצלחה במצעדים

"הנערים הספנים" בביצוע עפרה חזה הוצג ב"פינה לשיפוטכם" כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־10 בדצמבר 1985 והגיע בשיאו למקום השני ב־11 בפברואר 1986. בסך הכל צעד השיר במשך 14 שבועות, עד 25 במרץ 1986‏. במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשמ"ו) של התחנה השיר דורג במקום ה־36.
הצלחה במצעדים > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985–1986)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985–1986)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985–1986)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985–1986)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ו)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ו)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ו)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ו)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 36 |  |
ביאורים

↑  המופע נקרא לראשונה "ערב שירי אלתרמן", אך שמו שונה ל"צץ וצצה" מסיבות שיווקיות. סדר השירים שוּנה והוסרו ממנו ונוספו לו שירים נוספים. "דוב הים" ככל הנראה נכלל במופע המקורי ולא בגרסתו המחודשת.
הספרייה העירונית - כפר סבא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 קואורדינטות:  32°10′37″N 34°54′19″E﻿ / ﻿32.176926653357°N 34.90513914281°E﻿ / 32.176926653357; 34.90513914281
 https://www.kfar-saba.muni.il/%D7%A1%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%99%D7%94-%D7%9E%D7%A8%D7%9B%D7%96%D7%99%D7%AA/
  (למפת נתניה מוגדלת) הספרייה העירונית - כפר סבא(למפת נתניה רגילה) הספרייה העירונית - כפר סבא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הספרייה העירונית - כפר סבא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הספרייה העירונית - כפר סבא
 
הספרייה העירונית - כפר סבא היא ספרייה הפועלת בשני מבנים המצויים בקריית ספיר במדרחוב שבמרכז כפר סבא, ובנוסף על כך מפעילה שבעה סניפים ברחבי העיר: המרכז הקהילתי ע"ש זאב גלר (רח' מור), המרכז קהילתי ע"ש אלי כהן (רח' ויצמן), בית הנוער והקהילה לזרוס (רח' רמז), בית הנוער והקהילה עציון (רח' הרב גולד), בית הנוער והקהילה קפלן (רח' ירמיהו), בית הספר רחל המשוררת (רח' נעמי שמר) ובית הספר ש"י עגנון (רח' ספיר)
היסטוריה > ספריות שפעלו בכפר סבא לפני הקמת הספרייה העירונית ובמקביל לקיומה

בשנות ה-30 של המאה ה-20, הספרייה היחידה שפעלה בכפר סבא הייתה ספרייה שהשתייכה לוועדת התרבות של מועצת פועלי כפר סבא. בספרייה היו כ-1000 ספרים, וכ-50 קוראים קבועים.
בשנת 1963, ההסתדרות הכללית של העובדים בישראל הפעילה בכפר סבא שתי ספריות: ספרייה מרכזית בבית ההסתדרות, וסניף נוסף של ספרייה שפעל בשכונת סירקין ונקרא על שם אהרן אמיר. בשנת 1973 הפעילה ההסתדרות שלוש ספריות: ספרייה אחת במרכז כפר סבא, ספרייה בשכונת עלייה וספרייה בשכונת יוספטל.
היסטוריה > הספרייה העירונית בכפר סבא

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, עם הדיונים על הפיכת כפר סבא ממושבה לעיר, הוחלט על הקמת היכל תרבות עירוני שיכלול ספרייה למבוגרים ולנוער. התוכניות הבשילו לבניית בית יד לבנים שכלל, בין היתר, אולם לספרייה, בשנים 1970–1973.
יואל כהן, המנהל הראשון של הספרייה, עסק בהקמת אוספי הספרייה השונים ובבנייתם, וניהל את הספרייה עד שנת 2007.
באוקטובר 2009 הספרייה העירונית של כפר סבא זכתה בציון לשבח ארצי עבור הפעילות שהתקיימה בה במהלך אותה שנה.
אוספי הספרייה

בספרייה העירונית בכפר סבא ספרי קריאה בעברית, אנגלית, רוסית וצרפתית  וכן אוסף של ספרי עיון וכתבי עת. כמו כן, קיימים בה ספרים לפעוטות, לילדים ולנוער.
בספרייה מדף ספרים בין-לאומי של ספרי ילדים מאוירים ממדינות העולם השונות, מדף "ספרים של פעם" של ספרי ילדים מוקדמים ואוסף ספרי משחק.
נגישות בספרייה

בספרייה קיימים עזרים לאנשים בעלי מוגבלויות: כבדי ראייה ולקויי קריאה המבקרים בספרייה יכולים להיעזר במכשיר הגדלה שולחני, המשמש לצילום המסמך אשר רוצים להכירו, ולהגדלתו בעזרת מסך מחשב. כמו כן, באפשרותם להיעזר בתכנת הקראה ממוחשבת, המאפשרת לבחור את המסמך שאותו רוצים להכיר, ולשמוע אותו דרך אוזניות.
האזנה לטקסטים כתובים מתאפשרת גם באמצעות שאילת תקליטורים שבהם הקלטות של ספרים שונים, ועבור מנויי הספרייה - גם דרך התחברות לתוכנה המאפשרת להאזין להקלטות של ספרים בעזרת גלישה ישירה (streaming).
הערות שוליים

↑  קריית ספיר היא מרכז בכפר סבא אשר בו ממוקמים מוסדות תרבות שונים. למידע נוסף ראו כאן.
↑  סניפי הספרייה, באתר עיריית כפר סבא
↑  כפר סבא, דבר, 3 במרץ 1933
↑  כפר סבא - הפעולה התרבותית, דבר, 23 במרץ 1934
↑  פעולות תרבות, ההסתדרות - זרוע נאמנה בבנין העיר, דבר, 6 במאי 1963
↑  חנוכת ספריה ע"ש א. אמיר ז"ל, מעריב, 9 ביולי 1962
↑  ספרים וחדר קריאה ע"ש אהרן אמיר בכ"ס, דבר, 13 ביולי 1962
↑  ע. פרי פז, כפר־סבא - עיר פועלים, דבר, 20 ביוני 1973
↑  גבריאל אליהו, כפר שהוא מרכז נפתי, חרות, 28 בנובמבר 1961
↑  מרץ נעורים לפיתוח כפר סבא, חרות, 8 במאי 1962
↑  ישעיהו אביעם, אדריכלים רבים מתעניינים ב"היכל התרבות" של כפר־סבא, מעריב, 16 ביוני 1963
↑  מרדכי אלקן, כפר סבא: הבטחות מעטות, פעילות רבה, מעריב, 9 בדצמבר 1970
↑  יוסי ביילין, כפר־סבא - סבתא, דבר, 9 במאי 1973
1 2  12 באפריל 2017 (IDT)Card27 אודות הספריות, באתר הספרייה העירונית כפר סבא(הקישור אינו פעיל, 14.8.2021)
חדר הקריאה של ספריית מועצת פועלי כפר סבא ב-1933.
הסדר האיוני

| --- | --- |

ראש עמוד איוני בארכתאון, האקרופוליס באתונה, יוון.
 מידע כללי
 אזור גאוגרפי:  יוון העתיקה
 תקופה:  אדריכלות יוון העתיקה
 טווח תאריכים:  מהמאה ה-6 לפנה"ס
 מבנים עיקריים:  ארכתאון
 סגנון אדריכלות קודם:  אדריכלות מצרים העתיקה
 סגנון האדריכלות הבא:  אדריכלות רומית
העמוד האיוני
ראש עמוד איוני מתוך עמוד מהמרפסת המזרחית של הארכתאון מהמאה ה-5 לפנה"ס שהועבר בשלמותו למוזיאון הבריטי
עמודים איונים נאו-קלאסיציסטיים במבנה בסינסינטי, ארצות הברית
הסדר האיוני הוא אחד משלושת הסדרים הקלאסיים באדריכלות יוון העתיקה. כמו הסדר הדורי והקורינתי, הסדר האיוני הוא סגנון בנייה אשר מגדיר את רכיבי המבנה לפרטי פרטים ואת הפרופורציות ביניהם על מנת להגיע לשלמות אסתטית ומבנית.
מקורו של סגנון זה הוא ממזרח יוון ומאזור איוניה שבאסיה הקטנה במאה ה-6 לפנה"ס ונעשה בו שימוש גם ביוון היבשתית החל מהמאה ה-5 לפנה"ס, במקביל לסדר הדורי. המקדש האיוני הראשון שנבנה הוא מקדש הרה בסאמוס, אך זה נחרב ברעידת אדמה רק כמה שנים לאחר שבנייתו הושלמה. מקדש איוני נוסף (שחרב גם הוא, אך מאוחר יותר) הוא מקדש ארטמיס אחד משבעת פלאי עולם.
המאפיין הבולט ביותר בו הוא הכותרת בעלת שתי הספירלות (נקראות גם וולוטות) המזכירות קרניים של כבש שנראות כמתגלגלות נוכח העומס הנשען עליהן. בסדר האיוני הקלאסי הופיעו תמיד שתי וולטות הנראות בכיוון החזית הראשית ואילו בגרסאות מתקדמות יותר של הכותרות מופיעות 4 וולטות קטנות יותר מתחת לאלכסונים של האבקוס. העמוד האיוני יושב מעל בסיס קטן וסביבו מגולפים 24 חריצים.
האנטבלטורה האיונית היא פשוטה באופן יחסי. מעל הארכיטרב נמצא אפריז חלק, ללא הפרדות אופקיות שלעיתים רחוקות מעוטר בתבליטים.
האדריכל הרומי ויטרוביוס אשר תיעד בספרו "De architectura" על הסדרים באדריכלות היוונית הגדיר את הסדר האיוני כ"נשי" לעומת הסדר הדורי אשר הוגדר כ"גברי" בצורתו. לפיכך היחס בין קוטר בסיסו של העמוד לגובהו צריך להיות 1:8, כגוף האישה.
הסדר האיוני דומה במיוחד לסדר האיאולי שקדם לו, אך הם נבדלים בצורת הכותרת. בין שני הוולווטות, הסדר האיאולי כולל מוטיב נוסף בצורת עץ הדקל. השימוש בסדר האיאולי פסק בשלהי התקופה הארכאית.
הסדר האיוני בממצא הארכאולוגי בישראל

בחפירות ארכאולוגיות שנערכו ברובע היהודי בראשות נחמן אביגד לאחר מלחמת ששת הימים נמצאו עמודים איוניים וכותרות במספר אתרים. האחד נמצא בסמוך לקארדו, ומתוארך לתקופה החשמונאית, ובנוסף נמצא עמוד איוני וכותרת בסמטת בית אל המתוארך לתקופה הרומית המוקדמת.
בארץ ישראל נמצאו כותרות הכוללות אלמנט מסולסל בחצור, בעיר דוד בירושלים, ברמת רחל ובאתרים נוספים מתקופת בית ראשון. כותרות אלו, מכונות לרוב פרוטו-איאוליות או פרוטו-איוניות, מתוארכות למאה ה-9 וה-8 לפני הספירה וקדמו לכותרת האיוניות ביוון. כותרות אלה נקראות גם כותרות 'תימורה' על פי ההבנה שהם מדמות כפות תמרים. ישנם חוקרים שראו בשמות הללו שמות שגויים ודחו אותם.
פרטים

| --- | --- |
 [1] טימפנון  [2] אקרוטריון(אנ')  [3] קרניז עליונה  [4] קורונה (Corona)  [7] אפריז  [13] ארכיטרב  [14] כותרת  [17] עמוד  [18] חריצים (Flutes)  [19] סטילובטה (או פודיום)  [20] וולוטה (Volute)  [21] קישוט  [23] בסיס  [24] טורוס:
הערות שוליים

↑  נחמן אביגד, העיר העליונה של ירושלים, 1980, עמ' 151-165
↑  יגאל שילה, The Proto-Aeolic capital and Israelite ashlar masonry, כרך 11, ירושלים: האוניבריסטה העיברית, 1979, QEDEM - Monographs of the Institute of Archaeology
↑  עודד ליפשיץ, זמנן ומקורן של כותרות האבן המעוטרות מיהודה, ממואב ומעמון, קתדרה 131, עמ' 5-24
| הסדרים הקלאסיים |
| --- | --- | --- | --- |

| הסדר הדורי | הסדר האיוני | הסדר הקורינתי |  |
מונחים באדריכלות קלאסית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284730205171  BnF: cb119655460 (data)  GND: 4162364-2  LCCN: sh85028770
הפדרציה הבין-לאומית לסקי

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  סקי אלפיני, קפיצות סקי, סקי למרחקים סקי נורדי משולב, סנובורד, סקי חופשי, טלמרק, סקי מהירות
 תחום השיפוט:  בינלאומי
 מיקום המטה:  אוברהופן אם תונרזה, שווייץ
 נשיא:  שווייץ ג'אן פרנקו קספר
 יושב ראש:  Johan Eliasch 
 מזכיר:  בריטניה שרה לואיס
 תאריך ייסוד:  1924
 מספר חברות:  123
 www.fis-ski.com
 
הפדרציה הבין־לאומית לסקי (בצרפתית: Fédération Internationale de Ski, בראשי תיבות: FIS) היא הגוף העליון המנהל את ענף הסקי בעולם. היא נוסדה ב-2 בפברואר 1924, במהלך אולימפיאדת החורף הראשונה שנערכה בשאמוני צרפת, ועם ייסודה היו חברות בה 24 מדינות. חברות בפדרציה 123 מדינות, לרבות ישראל.
נשיא הפדרציה הבין־לאומית לסקי הוא ג'אן פרנקו קספר, לשעבר המזכיר הכללי, והמזכירה הכללית הנוכחית היא שרה לואיס.
כיום מושבו של הארגון הוא בשווייץ.
הפדרציה הבין־לאומית לסקי מארגנת את אליפויות העולם לסקי, המתקיימות בדרך כלל פעם בשנתיים, ואת סבב הגביע העולמי בענפי הסקי השונים, וכמו כן אחראית על הארגון המקצועי של תחרויות הסקי באולימפיאדת החורף.
ענפי הסקי שמאורגנים על ידי FIS

סקי אלפיני
קפיצות סקי
סקי למרחקים (קרוס קאנטרי)
סקי נורדי משולב
סנובורד
סקי חופשי (Freestyle)
טלמרק
סקי מהירות
סקי דשא
הפדרציה הבין-לאומית לשיכון ותכנון עירוני ואזורי

הפדרציה הבין-לאומית לשיכון ותכנון אורבני (IFHP) היא ארגון בין-לאומי של אנשי מקצוע המייצגים את התחום הרחב של דיור ותכנון אורבני. הפדרציה הפועלת בחסות האומות המאוחדות מארגנת מגוון רחב של פעילויות ויוצרת הזדמנויות לחילופים בין-לאומיים של ידע וניסיון בתחום המקצועי של תכנון עירוני. בין פעילויות אלה, האירוע הבולט ביותר הוא הקונגרס השנתי שהפדרציה מקיימת לנושא אקטואלי מסוים.
היסטוריה

הפדרציה נוסדה בשנת 1913 על ידי מתכנן הערים האנגלי אבנעזר הווארד. הווארד היה הוגה רעיון "עיר גנים" שהתבטא בשילוב של דיור ותפיסה תכנונית ירוקה שנועדה לפתור את הבעיות של ערי מטרופולין הרחבות אי פעם וליצירת תנאי חיים טובים יותר לאנשים. הווארד הקים העיר וגם את האגודה הבריטית לתכנון ארצי בשנת 1899 כדי לקדם את האידיאלים של רעיון "עיר גנים".הקמת הפדרציה עם העיקרון של חילופים בין-לאומיים של ידע וניסיון שהייתה צעד משמעותי קידמו עבורו התמקצעות בתכנון ושיפור הקידום של דיור ותכנון ושיפור הרמה הכללית של המקצוע ומאז התרחב לכלול מגוון כמעט בלתי מוגבל של נושאי דיור ותכנון.
היטמן (סרט, 2007)

| --- | --- |

 מבוסס על:  סדרת משחקי מחשב הנושאת את אותו שם
 בימוי:  קסבייה ז'ן 
 הופק בידי:  לוק בסון צ'אק גורדון אדריאן אסקריה דניאל אלטר
 תסריט:  סקיפ וודס 
 עריכה:  Carlo Rizzo, Antoine Vareille 
 שחקנים ראשיים:  ראו פירוט
 מוזיקה:  ג'ף זאנלי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 2007
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  רוסית, אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח, סרט דרמה 
 תקציב:  33 מיליון דולר (מוערך)
 הכנסות:  99,965,815 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hitman07
 סרט הבא:  היטמן: סוכן 47 
 www.hitmanmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
היטמן (באנגלית: Hitman) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 2007 המבוסס על סדרת משחקי מחשב הנושאת את אותו שם. סדרת המשחקים מגוללת את סיפורו המתמשך של סוכן 47, רוצח שכיר מטעם ארגון ממשלתי סודי ביותר. את הסרט ביים זבייר ג'נס, ווין דיזל שימש מפיק בפועל. מככבים בו טימותי אוליפנט ודאגריי סקוט בתפקידים הראשיים. סרט אתחול מחודש הנקרא "היטמן: סוכן 47" עלה לאקרנים ב-21 באוגוסט 2015 ומככבים בו רופרט פרנד כסוכן 47, לצד זאכרי קווינטו, תומאס קרצ'מן כנבל של הסרט, קירן הינדס והאנה וייר.