stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיכו 4: ההתחלה
הפקה והפצה

הסרט צולם באולפני יוניברסל מ-4 ביולי 1990 עד 13 ביולי 1990, לאחר עיכובים רבים בהפקה. צ'ארלס אדוארד פוג ואנתוני פרקינס היו אמורים לשמש, בהתאמה, תסריטאי ובמאי הסרט. לבסוף הוחלפו על ידי ראשי האולפנים במיק גאריס, במאי סרטי אימה טלוויזיוניים, וג'וזף סטפנו, תסריטאי הסרט הראשון.
השחקנית אוליביה האסי לוהקה לתפקיד אמו של נורמן בייטס כדי להדגיש את העובדה כי בינה לבין בנה לא היו פערי גיל גדולים. הנרי תומאס, שהיה בן תשע עשרה בעת הסרטת הסרט, לוהק לתפקיד נורמן בייטס הצעיר. תומאס זכה להדרכה מאנתוני פרקינס. במהלך הצילומים אובן פרקינס כנשא HIV, וקיבל טיפול תוך כדי עבודת צילומי הסרט.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, והודפס על קלטות VHS פיראטיות ויצא על DVD באופן חוקי פעמיים, ב-2007 וב-2008 במהדורה מורחבת.
אחרית דבר

אחרי "פסיכו 4: ההתחלה", ניסתה רשת שואוטיים לרכוב על הצלחת הסרט ויצרה סדרה בשם "מלון בייטס" שהיוותה מעין פריקוול טלוויזיוני. סדרה זו, שלא הייתה בהשתתפות אנתוני פרקינס, נכשלה והורדה לאחר פרקים ספורים בלבד; הבמאי גאס ואן סנט ביים רימייק ל"פסיכו", שנכשל מכל בחינה אפשרית; ב 2013 שודרה בטלוויזיה האמריקאית בכבלים גרסה מחודשת של "מלון בייטס", שהצלחתה יפה.
ליפופיליות

ליפופיליות (בעברית: אהבת שומן) היא תכונה כימית של תרכובות המסיסות בשומנים, שמנים וליפידים. פעמים רבות, במיוחד בהתייחס למולקולות אורגניות, נהוג להתייחס אל ליפופיליות כזהה להידרופוביות, הגם שקיימות תרכובות הידרופוביות שאינן ליפופיליות, כמו סיליקון ופחמן פלואורי. חומרי גלם לתעשייה לעיתים מסומנים כ-LP כדי לזהותם כליפופילים, בניגוד ל-HP.
הערות שוליים

↑  Thomas L. Lemke, Review of Organic Functional Groups: Introduction to Medicinal Organic Chemistry, page 1
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קארין בריו לארסון

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1859 ארברו, שוודיה 
 פטירה:  17 בפברואר 1928 (בגיל 68) Sundborns, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 השכלה:  école d'art d'August Malmström  Fruntimmersavdelningen vid Kungliga Akademien  Franska Skolan 
 תקופת הפעילות:  1879–1928 (כ־49 שנים) 
 בן או בת זוג:  קארל לארסון (1884–1919) 
 חתימה:   
 
קארין בריו לארסון (בשוודית: Karin Bergöö Larsson; ‏3 באוקטובר 1859 – 18 בפברואר 1928) הייתה אמנית ומעצבת שוודית, אשר עבדה ויצרה יחד עם בעלה קארל לארסון ושימשה בנוסף כמודל העיקרי לציוריו.
ביוגרפיה

קארין בריו נולדה בארברו וגדלה בהאלסברג (אנ'). אביה אדולף בריו (Adolf Bergoo) היה איש עסקים מוצלח. אמה הילדה (Hilda) הייתה רוקמת מיומנת וכן חובבת ספרות והיא עודדה את ילדיה להשכיל בכיוונים אלה. דודתה מצד אמה, אליז סאלקויסט (Elise Sahlquist) הקימה את אחד מבתי החרושת הגדולים לכובעים בשוודיה. אחותה הצעירה סטינה (Stina) נישאה לגאולוג הבריטי פרנסיס ארתור באזר. קארין גילתה כישרונות אמנותיים כבר מגיל צעיר ואחרי שלמדה בבית הספר הצרפתי (אנ') בסטוקהולם למדה בבית הספר למלאכות (Slöjdskolan). משנת 1877 ועד שנת 1882 למדה באקדמיה השוודית המלכותית לאמנויות (Royal Swedish Academy of arts). לאחר סיום לימודיה היא נסעה ל־Grez-Sur-Loing, דרומית לפריז, שם הייתה קבוצה של אמנים סקנדינביים, כדי להמשיך לצייר.
ביוגרפיה > חייה עם קארל לארסון

ב־Grez-Sur-Loing פגשה את קארל לארסון, הם התאהבו, וב-1883 שבו לשוודיה נישאו ונסעו יחד ל-Grez-Sur Loing. בשנת 1884 לאחר שנולדה בתם הבכורה סוזאנה הם שבו לשוודיה.
בשנת 1888 הזוג נסע שוב לפריז על פי הזמנתו של אספן האמנות היהודי השוודי פונטוס פירסטנברג [Pontus Furstenberg] שרצה ציור גדול של קארל עבור האוסף שלו. הם השאירו את שני ילדיהם אצל הוריה של קארין ועם שובם לאחר שנה הם קישטו את הבית החדש של משפחת בריו. לאחר מכן עברו לגור ב"לילה היטנס קוטג'" בסונדברון (Sundborn) שבשולי פאלון, עיר הולדתו של אבי קארין. הם הגדילו את הבית שיתאים להתרחבות משפחתם, והמקום נודע כ"משק לארסון".
קארל התיעץ ושוחח עם קארין על כל יצירותיו היא נהגה לבקר אותן. כמו כן הייתה הדוגמנית הראשית שלו. את הדחפים האמנותיים שלה כיוונה לעיצוב. היא עיצבה וארגה את רוב האריגים שהשתמשו בהם בבית. רקמה ועיצבה את בגדיה שלה ושל ילדיה, תכננה ועיצבה ריהוט שנבנה על ידי נגר מקומי. למשל הסינרים שהיא ושאר הנשים שעבדו בסונדבורן, הידועים בשם karinförkläde בשוודית, היו עיצוב מאוד שימושי שלה. הבית שקושט ורוהט, על פי עיצוביה של קארין, מופיע בציוריו של קארל וכך נפוץ ויצר סגנון שוודי חדיש בעל סימני היכר אפיינים. בניגוד לסגנון הישן של רהיטים כהים וכבדים, קארין עיצבה סגנון של צבעוניות בהירה בתערובת חדשנית של מורשת שוודית עממית, השפעות סגנון יפני [ Japonisme] ותנועת האמנויות והאומנויות הבריטית.
בעשור האחרון של המאה ה-19 קארין המציאה תלבושות עבור בנותיה קירסטי ובריטה, בשנת 1902 התקבלו הבגדים הללו כ'תלבושת לאומית' שוודית.
ביוגרפיה > הכרה ציבורית בקארין כאמנית בזכות עצמה

בשנת 1913, לקראת יום הולדתו ה-60 של קארל, הוציא השבועון השוודי Idun חוברת מיוחדת שבה ברכו את קארל רבים מאנשי התרבות החשובים בשוודיה. אחת מהן הסופרת אלין ואגנר (Elin Wagner), בחרה להקדיש את מאמרה דווקא לקארין. היא כותבת שם כיצד דיוקנה של קארין מוכר יותר מאשר דיוקנן של נשות אמנים אחרות, כי קארל צייר אותה ככלה צעירה, כאשה בהריון וכאם מטפלת היא כותבת "את נושאת אותם, מלבישה אותם, מגישה להם מזון ומתקנת את בגדיהם הקרועים בערבים. ביתך בסונדבורן אינו רק היצירה של עקרת בית טובה אלא גם של אמנית טובה, ואת אמנית. ישנם פריטים בבית לארסון שגבר לא היה מסוגל להעלות בדעתו. את לא רק מכניסה אמנות לביתך אלא את גם מכניסה את ביתך לתוך האמנות. היות שאת מקלפת אפונים ומתקנת את מכנסי הבנים בתוך הסטודיו." בזמן ההוא קארין כבר ארגה כ־10 שנים את הטפטין המודרניסטיים שלה עבור ביתה. היא לבשה דגם מאוד אישי של שמלת הרפורמה (Reform Dress)‏ ויצרה אופנה חדשה עבור ילדים, הרעיונות העיצוביים שלה נפוצו ברבים דרך ציוריו קארל בהם נראו חיי הבית. אבל הוא היה ה'כוכב' והיא הייתה השוליים.
בשנת 1997 הוצגה במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון התערוכה "קארל וקארין לארסון, יוצרי הסגנון השוודי" שבה הוכרה קארין כיוצרת שוות זכויות לקארל.
תרומתה לעיצוב פנימי

קארין הייתה חדשנית ומקורית בעיצוב טקסטילים ורהיטים. היא שילבה בהם את מה שספגה בשנות לימודיה ואת רשמיה מהחיים בצרפת. היא התחילה לארוג בגיל 40 לאחר שילדה את שמונת ילדיה. בחדר הציורים של בעלה העמידה את הנולים שלה, והוסיפה שולחן לילדים שעליו הם הכינו שיעורים וציירו. היא ציירה לעצמה דוגמאות על נייר אריזה, חיברה אותו מתחת לנול וככה ארגה. הרבה פעמים היא ארגה ליד קארל בזמן שצייר והייתה אומרת לו מתי לדעתה הציור גמור. היא שילבה באריגים שלה פרחים, פירות וחיות בצורה מסוגננת. איקאה יצרה העתקים מדוגמאות האריגים שלה, ב'משק לארסון' אפשר לראות את הדוגמאות שהיא הכינה לאיקאה. הצבעים היו נועזים הרהיטים שעיצבה היו בסגנון כפרי, נוחים, לא כבדים, הרבה רהיטים ממוחזרים שירשו או קבלו מהוריהם, ועל ידי צבע או ריפוד חדשים הם הפכו אותם מתאימים לצרכיהם. אפשר לומר שהם היו מראשוני תנועת "עשה זאת בעצמך". חלק מהרהיטים שעיצבה קארין מופיע בין המוצרים של איקאה. למשל המעצבת האנה דארלוט השתמשה בעיצובים של קארין לקישוט מראות עכשוויות. קארין נחשבת לאשה שהותירה את חותמה על עיצוב בתים בכך ששינתה את הרעיון הוויקטוריאני של חדרים חשוכים, לחדרים מוארים, בהירים, מלאי אור וצבע. בראיון ללן ליר [Len Lear] אומרת מרג' טורל מחברת הספר "Karin Bergoo Larsson and the Emergence of Swedish Design": "קארין היא הגורו של העיצוב המודרני".
בתחילת שנת 2020, החליט "בית העיצוב סטוקהולם" (Design House Stockholm) לעדכן את מוצגיו ולשים דגש על תרומתה של קארין לשינוי היסודי שהיא יצרה בעיצוב השוודי. במקביל לכך מראה המוזיאון הלאומי של סטוקהולם תערוכה על צבעים "Launch for Color".
ראו גם

אריגה
הערות שוליים

↑  How to pronounce Karin Bergöö, Forvo.com (באנגלית)
1 2  Tina Ignell, Karin Larsson, VAV (באנגלית)
↑  Marge Thorell, Karin Bergöö Larsson: Mother, muse and artist, THE LOCAL, ‏9/12/2008 (באנגלית)
1 2 3  Michael Snodin and Elisabet Stavenow-Hidemark (ע), Karin Larson, Karin`s Textiles, CARL AND KARIN LARSSON Creators of The Swedish Style, 2001, New York: Bulfinch, 1997, עמ' 160-161,170, ISBN 0-8212-2713-0. (באנגלית)
↑  Dress reform, The Gilded Hour (באנגלית)
↑  Tina Manoli, [.ac.uk/content/journals/conservation-journal/issue-25/preparations-for-carl-and-karin-larsson-creators-of-the-swedish-style/ Preparations for 'Carl and Karin Larsson: Creators of the Swedish Style'], Victoria and Albert Museum, ‏October 1997 (באנגלית)
1 2  Karin Larsson – A trendsetting designer long before her time, C.L. Garden Sundborn (באנגלית, שוודית)
↑  Barara Miller, Housing and Dwelling: Perspectives on Modern Domestic Architecture, ספרים (באנגלית)
↑  Meranda Devan, Carl Larsson, SWEDISH (באנגלית)
↑  Quotations and Sources on Design and the Decorative Arts (עמ' 100), ספרים (באנגלית)
↑  alextimmerm3, The Thinking Housewife ? The Home of Carl and Karin Larsson, alextimmerm3, ‏2/8/2012 (באנגלית)
↑  SÄLLSKAP collection inspired by designer Karin Bergöö Larsson, IKEA, ‏28.1.2016 (באנגלית)
↑  Len Lear, Hill author/professor’s new book could make a great movie, Chestnuthill Local, ‏27/2/1019 (באנגלית)
↑  Color Accent inspired by Karin & Carl Larsson, Design House Stockholm, ‏2/4/2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349765805171  PLWABN: 9811344806705606  BIBSYS: 90315978  BnF: cb13492391k (data)  GND: 119000385  ISNI: 0000 0001 2278 1176  KulturNav: f8bb2562-c71f-4a44-a28d-ee303aff6b5d  LCCN: n97052220  NKC: jn20040219004  NTA: 162339755  RKD: 303066  SELIBR: 221952  SUDOC: 058551263  ULAN: 500255633  VIAF: 32797076   WorldCat (עם VIAF): 32797076 
"טבע דומם עם פירות וטנקארד", ציורה משנת 1877
כיסא נדנדה שעוצב על ידי לארסון
קארין ניתבה את הדחפים האמנותיים שלה לעיצוב בביתה
זעקות ואז שתיקה

| --- | --- |

אמה של עמית סוסנה מחכה לחזרתה משבי החמאס
 בימוי:  ענת סטלינסקי
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  7 במאי 2024
 משך הקרנה:  60 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
  Screams Before Silence, סרטון בערוץ "Screams Before Silence", באתר יוטיוב (אורך: 56:55)
 דף הסרט ב־IMDb
 
זעקות ואז שתיקה (באנגלית: Screams Before Silence) הוא סרט תיעודי של הבמאית ענת סטלינסקי שהופק על ידי שריל סנדברג. הסרט מתעד את האלימות המינית של מחבלי חמאס במהלך טבח שבעה באוקטובר, ובפרט במהלך הטבח בפסטיבל נובה, וכן אונס ועינויים של שבויות יהודיות-ישראליות שנחטפו לרצועת עזה.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בעקבות האלימות המינית הרבה שאירעה כחלק ממעשי הטבח והחטיפה, עלתה היוזמה להפיק סרט דוקומנטרי המתעד את הפגיעות.
הפקת הסרט

הסרט צולם בפברואר 2024, בבימויה של ענת סטלינסקי ובהובלתה של שריל סנדברג. אחת המשתתפות בסרט היא עמית סוסנה שנחטפה לעזה ושוחררה בעסקת שחרור החטופים בנובמבר 2023, שתיארה את הפגיעות המיניות שעברה בעודה בשבי החמאס. כמו כן בסרט ישנן עדויות רבות על מעשי אונס ותקיפות מיניות במהלך הטבח בפסטיבל נובה ובמקומות נוספים.
הסרט זמין לצפייה ביוטיוב. ב-7 במאי 2024 שודר הסרט בישראל במגוון פלטפורמות, בהן HOT ,yes, סלקום TV ופרטנר tv.
ב-8 במאי אירחה מיכל הרצוג, רעיית נשיא המדינה יצחק הרצוג, הקרנת בכורה בישראל של הסרט, בנוכחותם של דיפלומטים ונשותיהם, ובמהלכה נשאה דברים עמית סוסנה. ביוני 2024 סיפרה עמית סוסנה את סיפור חטיפתה ותקיפתה המינית בנאום בבית הלבן.
ב-24 ביוני פרסם דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית לשעבר ומועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות בבחירות 2024, פוסט ברשת החברתית שבבעלותו, Truth Social, ובו פירט שהסרט קשה לצפייה בשל התיאורים הגרפיים של המוות וההרס שביצע חמאס במתקפה, וקרא לאנשים לצפות ולתמוך בסרט.
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023
↑  ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו)
↑  רועי אבן, ‏"זעקות ואז שתיקה" הופך את עמית סוסנה לגיבורת ישראל, באתר ‏מאקו‏, 26 באפריל 2024
↑  הסרט התיעודי "זעקות ואז שתיקה" על פשעי המין של מחבלי החמאס ישודר בפרטנר TV, באתר מעריב אונליין, 1 במאי 2024
↑  מאיה כהן, לאחר שזכה לצפיות רבות ביוטיוב: הסרט על האלימות המינית של חמאס מגיע לטלוויזיה, באתר ישראל היום, 2 במאי 2024
↑  החטופה שחזרה מהשבי: "אשא את הצלקות האלה כל חיי", באתר "סרוגים", 8 במאי 2024
↑   "יותר קשה לשתוק": עמית סוסנה ששוחררה משבי חמאס בעדות אמיצה בבית הלבן, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 02:45)
↑  דונאלד טראמפ, Screams before Silence, truthsocial, ‏24/06/24
שריל סנדברג, מפיקת ומנחת הסרט
אדגר רייט

| --- | --- |

 לידה:  18 באפריל 1974 (בן 50) פול, דורסט, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Edgar Howard Wright Jr. 
 סוגה מועדפת:  קומדיה, סרט אימה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקום לימודים:  Arts University Bournemouth  The Blue School, Wells 
 בן או בת זוג:  אנה קנדריק (2009–2013) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אדגר האוורד רייט (באנגלית: Edgar Howard Wright; נולד ב-18 באפריל 1974) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אנגלי. הוא מוכר כאוטר בעל סגנון מובחן, המפורסם בזכות פרודיות על סרטי ז'אנר, ציטוטים מסרטים אחרים, עריכה מהירה ותזיזיתית, הומור ויזואלי, ושימוש ייחודי במוזיקה פופולרית.
קריירה

רייט החל את הקריירה שלו בבימוי סרטים קצרים עצמאיים לפני סרטו העלילתי הראשון "בעבור חופן אצבעות" (1995). רייט יצר וביים את סדרת הקומדיה "Asylum" בשנת 1996, שנכתבה עם דייוויד ואליאמס. לאחר שביים כמה תוכניות טלוויזיה אחרות, ביים רייט את הסיטקום "מחוקים" ‏ (1999–2001), ובו כיכבו סיימון פג ניק פרוסט שהמשיכו לשתף עימו פעולה.
בשנת 2004 ביים רייט את קומדיית-הזומבים "מת על המתים" בכיכובם של פג ופרוסט, הסרט הראשון ב"טרילוגיית הקורנטו". הסרט נכתב בשיתוף עם פג, כמו גם שני הסרטים הבאים בטרילוגיה; סרט החבר'ה המשטרתי "שוטרים לוהטים" (2007) וקומדיית המדע הבדיוני "סוף העולם" (2013). בשנת 2010, רייט ביים את סרט קומדיית האקשן "סקוט פילגרים נגד העולם", וכתב את התסריט יחד עם מייקל באקול, כעיבוד לסדרת הרומנים הגרפיים "סקוט פילגרם". יחד עם ג'ו קורניש וסטיבן מופאט, הוא עיבד את התסריט עבור "הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן" (2011) שביים סטיבן ספילברג. רייט וקורניש כתבו יחד את התסריט לסרט "אנטמן". רייט אמור היה לביים את הסרט אך יצא מהפרויקט בשל "חילוקי דעות יצירתיים". סרטו "בייבי דרייבר", המתאר שוד בנק, יצא לאקרנים בשנת 2017. בשנת 2021 יצא סרט הדוקו האחים ספארקס(אנ') אותו רייט ביים, וכן המותחן הפסיכולוגי אתמול בלילה בסוהו.
רייט ביים קליפים רבים, ביניהם "Gust of wind" של פארל ויליאמס (2014), ו"Colors" של בק (2018).
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | במאי | תסריטאי | מפיק | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | בעבור חופן אצבעות | כן | כן | כן |  |
| 2004 | מת על המתים | כן | כן | לא | כתב יחד עם סיימון פג |
| 2007 | שוטרים לוהטים | כן | כן | לא | כתב יחד עם סיימון פג |
| 2010 | האקסים של החברה שלי | כן | כן | כן | כתב יחד עם מייקל באקול |
| 2011 | הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן | לא | כן | לא | כתב יחד עם ג'ו קורניש וסטיבן מופאט |
| 2013 | סוף העולם | כן | כן | בפועל | כתב יחד עם סיימון פג |
| 2015 | אנטמן | לא | כן | בפועל | כתב יחד עם ג'ו קורניש אדם מקיי ופול ראד |
| 2017 | בייבי דרייבר | כן | כן | בפועל |  |
| 2021 | האחים ספארקס | כן | לא | כן | דוקומנטרי על להקת ספארקס |
| 2021 | אתמול בלילה בסוהו | כן | כן | כן | נכתב יחד עם קריסטי וילסון-קיירנס |
| 2025 | הנרדף | כן | כן | כן | נכתב יחד עם מייקל באקול |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מחוקים (1999–2001)
הערות שוליים

↑  "9 Reasons Why Edgar Wright Is the Most Inventive Filmmaker Working Today". Focus Features. נבדק ב-4 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Romano, Nick (24 ביוני 2017). "Edgar Wright explains how Ant-Man departure led to Baby Driver". Entertainment Weekly. אורכב מ-המקור ב-26 ביוני 2017. נבדק ב-21 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009046276705171  PLWABN: 9810574057005606  BnF: cb15076094x (data)  GND: 137584849  ISNI: 0000 0001 1448 0234  LCCN: no2005003689  MusicBrainz: ace21561-4677-4ab9-a2f8-af63b2f533c7  NDL: 001095452  NKC: mzk2011670200  NLK: KAC201228725  NTA: 306173603  SNAC: w6bt3jrt  SUDOC: 121469182  VIAF: 74142949   WorldCat (עם VIAF): 74142949 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שדה התעופה הרצליה

תבנית:שדה תעופה
שדה התעופה כפי שנראה ממסלול 28
ססנה 172 בשדה התעופה הרצליה
מטוסים בשדה התעופה
מגדל המים במתקן "כנפי נשרים" של מקורות בשדה התעופה
שרוול רוח בשדה התעופה הרצליה
שדה התעופה הרצליה על-שם מודי אלון ("כנף 3" בעבר) הוא שדה תעופה אזרחי לתעופה קלה השוכן בצפון הרצליה, בין שכונת גן רש"ל בעיר לנתיבי איילון. לאור הכוונה להעתיק את מקומו של השדה, הוא מסומן בתוכנית המתאר המחוזית כשדה זמני. השימוש בשדה החל ב-2 ביוני 1948 במלחמת העצמאות. שדה תעופה זה היה המשכן הקבוע הראשון של טייסת 101, טייסת הקרב הראשונה של חיל האוויר הישראלי ושדה זה הוקם במיוחד עבורה, וכונה "כנף 3".
היסטוריה צבאית

ארבעת המטוסים הראשונים של הטייסת, מסוג אוויה S-199 (גרסה צ'כית למטוס הקרב הגרמני מסרשמיט), הורכבו בבסיס חיל האוויר הבריטי לשעבר "RAF Aqir", הוא שדה עקרון, דרומית לרחובות (היום בסיס תל נוף של חיל האוויר הישראלי). המקום היה קרוב מדי לחזית בימים הראשונים של מלחמת העצמאות והיווה מטרה להפצצות מן האוויר והפגזות מן הקרקע. הוחלט להקים מנחת זמני בהרצליה לטייסת החדשה, שדה חדש ולא מוכר לאויב. השטח שכן בלב פרדסים והמטוסים הוסתרו בין העצים. עצם קיומה של הטייסת טרם נודע משום שנוסדה ימים ספורים לפני שהתמקמה בהרצליה. במהלך כל המלחמה לא הותקף הבסיס.
ישראל עמיר, מפקד חיל האוויר הישראלי הראשון, סיפר לימים על הדרך שבה נערך החיל להקמת הבסיס בהרצליה:
צפונית-מערבית לשכונת בני-בנימין בהרצליה, אנו מוצאים שכונה חדשה ההולכת ונשלמת. במקום כבר עומדים עשרה בתים דו-משפחתיים… מיועדים לשיכון עולים. אנחנו יוצאים לשטח ומוצאים לפנינו את מישור הבסה, שטח אידאלי למסלול הדרוש. סביבו שטח נטוע ובתוכו שכונה חדשה. הרעיון היה פשוט: העצים - ישמשו מקום מסתור מצוין לאווירונים. בתי האריזה בסביבה ייהפכו למחסנים ולהאנגרים. מגדל-המים שבקרבת מקום, יהיה בינתיים מגדל פיקוח.
ישראל עמיר ויהודה בורר, מפקד "ההגנה" בהרצליה, בקשו מעפרה קינן (קוצנוק), בעלת בית בקרבת הבסיס, שתמסור להם את הבית עבור מפקדת חיל האוויר. בבית התמקמו "מפקדת חיל האוויר" וכן הטייסים עזר ויצמן, מודי אלון, חבריהם וכן "תחנת הרדיו". את בית "מפקדת חיל האוויר" ניהלה עפרה קינן-קוצנוק ששימשה אם הבית. יותר מאוחר הגיעה גם קבוצת טכנאים צ'כים עם מהנדס מטוסים והם השתכנו בבית קוצנוק-קינן ועסקו בהרכבת המטוסים, הטייסים הועברו למקום אחר.
שדה הרצליה של מלחמת העצמאות כלל מסלול של כ-800 מטר בכיוון כללי 06/24, מצפון למקום בו נמצא כיום שדה הרצליה. משדה זה הופעלו בתקופה יוני-נובמבר 1948 מטוסי הקרב של טייסת 101, וזאת על מנת להפעילם מחוץ לטווח הארטילריה המצרית (שכיסתה את חצור ועקרון) ובסמוך לגוש דן עליו הגנו מפני הפצצות חיל האוויר המצרי. השדה הוקם בפרדסי הרצליה שכן היה זה מקום שומם יחסית, רחוק ממרכזי יישוב ובין עצים ושבילים שסיפקו הסוואה מיטבית למטוסים.
ב-3 ביוני 1948 המריא מודי אלון מפקד הטייסת משדה התעופה הרצליה ובמטוסו, אוויה S-199 (מסרשמיט), הפיל שתי דקוטות מצריות אשר הפציצו את תל אביב במשך שבועיים כמעט בכל יום.
 ב-16 באוקטובר 1948 נהרג מודי אלון כשמטוסו התרסק בגישה לנחיתה בשדה התעופה הרצליה.
בנובמבר 1948, לאחר מבצע יואב, עבר קו החזית בדרום לאזור עזה וטייסת הקרב 101 הועברה משדה הכורכר בהרצליה אל מסלולי הבטון בשדה התעופה שהוקם לפני המלחמה עבור חיל האוויר הבריטי בחצור. לאחר פינוי הטייסת נשאר ליד השדה בסיס קטן של חיל האוויר שבו בין השאר פעל עד שנות ה-90 בית הספר לנ"מ (ביסנ"מ) (ראו חורשת הנ"מ). הבסיס פורק ב-1994 ועל אדמתו הוקם המרכז הבינתחומי הרצליה.
ראו גם

חורשת הנ"מ
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, סיפורי הרצליה – 50 פרשיות בתולדות הרצליה, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2013, הפרק "טייסת הקרב הראשונה - בהרצליה", עמ' 129–133
עזר ויצמן, לך שמים לך ארץ, ספרית מעריב, 1975
אליעזר (צ'יטה) כהן, צבי לביא, השמים אינם הגבול סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, ספרית מעריב, 1990
בוריס סניור, שמים חדשים, זמורה ביתן, 1998
הערות שוליים

1 2  אריאל רוזנברג, ‏האישור לשדה-התעופה בהרצליה הוארך ל-5 שנים נוספות, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2009;
כתב כלכליסט, שדה התעופה בהרצליה ימשיך ויסומן כ"שדה זמני" בתוכנית המתאר המחוזית, באתר כלכליסט, 15 באוקטובר 2009
↑  הבחירה בהרצליה נבעה כנראה מכך שמפקד חיל האוויר, ישראל עמיר, היה תושב הרצליה ומשנת 1928 עד 1937 היה מפקד "ההגנה" בהרצליה והסביבה. הוא הכיר היטב את המקום וקיבל גם סיוע מתושבי המקום.
↑  רס"ן אבי כהן, "המסרשמיט" - מאמר על קליטת המסרשמיטים בחיל האוויר ב-1948 עמ' 31, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  ריאיון עם עפרה קינן בביתה
↑  "מודי אלון כבר לא המריא לקראת המטוסים מתל-נוף אלא משדה חדש שנסלל בהרצליה" אליעזר (צ'יטה) כהן, השמים אינם הגבול, עמ' 56
1 2  עע"ם 3882/04 עיריית הרצליה נ' אויה נתיבי אויר, ניתן ב־16 באפריל 2012
↑  צבי לביא, עסקי מטוסים - "שדה הרצליה עמוס יותר מלוד", מעריב, 11 בדצמבר 1970
↑  בג"ץ 5744/00 עריית הרצליה נ' המועצה הארצית לתכנון ולבנייה
↑  ועדה מיוחדת תגבש תוכנית אב לשדות התעופה, באתר ynet, 10 בספטמבר 2007
הצעה: שדה דב יעבור לאי מלאכותי בים, באתר ynet, 1 בפברואר 2009
↑  דו"ח מסכם של הוועדה הציבורית לבחינת תוכנית אב לשדות תעופה בישראל, עמוד 3
↑  בג"ץ 839/10, רשות שדות התעופה נ' עיריית הרצליה ואח'
↑  בג"ץ 1235/15 עמותת משתמשי שדה התעופה הרצליה נ' המועצה הארצית לתכנון ולבנייה
↑  נמרוד בוסו, בתום מו"מ ממושך: הסכם ענק לפינוי בסיס הטכני בחיפה ושדה התעופה בהרצליה, באתר כלכליסט, 24 באוקטובר 2017
↑  בני קימרון, לא כל כך מהר: סגירת שדה התעופה בהרצליה נדחתה בשלוש שנים, באתר mynet‏ הרצליה, 8 באוגוסט 2018
↑  אשר אטדגי, שדה התעופה בהרצליה ייקרא על שם הטייס מודי אלון ז"ל: "לא מעבירים אותו לשום מקום", באתר mynet‏ הרצליה, 5 בפברואר 2019
↑  מיטל ליאור-גוטמן, הבנייה בשדה התעופה: נותר כשבוע להגשת התנגדויות. התושבים מארגנים דוכני החתמה, 5 בפברואר 2020, באתר צומת השרון הרצליה
↑   גילי מלניצקי, שדה התעופה בהרצליה ימשיך לפעול עד תחילת 2025 – מכרזי הקרקע למגורים יצאו רק בעוד שנתיים, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2021
↑  רשות התעופה האזרחית, עדכון פמ"ת 1/23, ‏18 במאי 2023
קטע ממסלול הטיסה ומגדל הפיקוח
| נמלי תעופה ומנחתים אזרחיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| נמלי תעופה בין-לאומיים | חיפה • בן-גוריון • רמון |  |
| שדות תעופה | ראש פינה • הרצליה |  |
| מנחתים | קריית שמונה • פיק • שמרת • אסיף • מגידו • הבונים • עין שמר • תנובות • ראשון לציון • בר-יהודה • ערד • באר שבע • שדה בוקר • קציעות • מצפה רמון • מישר • ספיר • קדמה |  |
| לא פעילים | דלתון • ציקלון • עטרות • דימונה • עובדה (צבאי בלבד) • יטבתה |  |
| נהרסו או פונו | בצת • שדה דב • קרני • קטיף • נווה זוהר • אילת |  |
| מנחתים מאולתרים | מנחת עמק המצלבה • מנחת גבעת שאול |  |
תבנית:ניווט קבוצות
אריאן קאוילי

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1986 מנילה, הפיליפינים 
 נהרגה:  30 במרץ 2020 (בגיל 33) ירוואן, ארמניה 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמנית בינלאומית לנשים 
 מד כושר מרבי:  2309 (אוקטובר 2002)
 מד כושר נוכחי:  2137 (בפטירתה)
 מקצוע נוסף:  זמרת 
 מדינה:  הפיליפינים, אוסטרליה, ארמניה
 
אריאן קאוילי (משמאל) דורכת ענבים בפסטיבל היין השנתי שמתקיים בנגורנו קרבאך, שנת 2016.
אריאן בו קאוילי (באנגלית: Arianne Bo Caoili;‏ 22 בדצמבר 1986 – 30 במרץ 2020) הייתה שחמטאית אוסטרלית ילידת הפיליפינים בדרגת אמן בינלאומי לנשים. זכתה באליפות השחמט באוקיאניה שהתקיימה בשנת 2009 והשתתפה בשבע אולימפיאדות שחמט.
קריירת שחמט

קאוילי נולדה במנילה שבפיליפינים והחלה לשחק שחמט בגיל 6. ב-22 בדצמבר 2000 היא זכתה באליפות אסיה מתחת לגיל 16 בתחרות שהתקיימה בבגאק, שבפיליפינים. בשנה לאחר מכן, צברה 5.5 נקודות מ-9 אפשריות בתחרות "קונקה דלה פרסולה" שבאיטליה. ברשימת הדירוג של פיד"ה באוקטובר 2002, השיגה קאוילי את ניקוד השיא שלה - מד כושר של 2309.
בשנת 2004 עברה קאוילי להתגורר באוסטרליה, והחלה לייצג אותה בתחרויות השחמט. בשנת 2009, היא זכתה בתחרות השחמט הקלאסית של לונדון לנשים לאחר שצברה 8 נקודות מ-9 אפשריות, שתי נקודות לפני המקום השני. באותה שנה, זכתה קאוילי באליפות שחמט לנשים באוקיאניה וכתוצאה מזכייה זו העפילה לאליפות העולם לנשים בשנת 2010. עם זאת, בחרה שלא להשתתף בתחרות זו.
הפסיקה להיות שחמטאית פעילה בספטמבר 2015.
באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1984 ל-2014 השתתפה אריאן קאוילי ב-7 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 2000 | 1 | הפיליפינים | 2113 | 5 מ-11 | 4+ 2= 5- | 45.5 | 40 קבוצתי, 59 אישי |
| 2002 | 1 | הפיליפינים | 2309 | 7.5 מ-13 | 7+ 1= 5- | 57.7 | 64 קבוצתי, 27 אישי |
| 2004 | 2 | אוסטרליה | 2250 | 3 מ-10 | 2+ 2= 6- | 30.0 | 47 קבוצתי, 51 אישי |
| 2006 | 3 | אוסטרליה | 2169 | 4 מ-9 | 4+ 0= 5- | 44.4 | 54 קבוצתי, 69 אישי |
| 2008 | 1 | אוסטרליה | 2170 | 5 מ-10 | 4+ 2= 4- | 50.0 | 63 קבוצתי, 46 אישי |
| 2010 | 1 | אוסטרליה | 2243 | 6 מ-11 | 5+ 2= 4- | 54.5 | 46 קבוצתי, 52 אישי |
| 2012 | 1 | אוסטרליה | 2204 | 4 מ-9 | 3+ 2= 4- | 44.4 | 50 קבוצתי, 47 אישי |