stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוז לוריא הלפרין
משפחה

בשנת 1914 נישאה לאיש עסקים בשם סמואל הלפרין, והזוג קבע את מושבו יחד עם שני ילדיהם בברוקלין. ילדיה, לורנס הלפרין, מאדריכלי הנוף הבולטים במאה העשרים, נפטר בשנת 2009. אחותו, רות קסלוב-הלפרין, דור שני להנהגת הדסה ונציגתה לארגון האו"ם, נפטרה אף היא באותה שנה, מעט לפניו.
רוז נפטרה בבית החולים סיני בעיר הולדתה ב-8 בינואר 1978. בת 82 במותה. גופה הוטס לישראל, כאן נערך לה טקס הלוויה בבית החולים הדסה עין כרם, וכן טקס רשמי בבניין הסוכנות היהודית בירושלים. היא נקברה במרחק לא רב מקברה של הנרייטה סאלד בבית הקברות שעל הר הזיתים. בין הסופדים לה הייתה נשיאתו של ארגון הדסה באותם ימים, ברניס טננבאום:
היא הייתה לוחמת מלאת תשוקה אשר האמינה בעקרונות על פיהם חיה – היא לחמה לצדק, היא לחמה עבור היהודים, היא לחמה למען פלשתינה, היא לחמה למען ישראל. לא היה יום אחד במהלך חייה בו היא הייתה חופשייה מהצרכים הנוקבים והמעוררים של היהודים.
לקריאה נוספת

מרים גטר, "העלייה מגרמניה בשנים 1933–1939: קליטה חברתית-כלכלית מול קליטה חברתית-תרבותית," קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה12 (1979):125.
מירה קצבורג-יונגמן, החוויה היהודית האמריקנית: אסופת מאמרים. האוניברסיטה הפתוחה, מרכז זלמן שזר, 2007
Edward, Tivnan. "The lobby: Jewish political power and American foreign policy". Simon & Schuster, New York 1987
Jewish Telegramic Agency, "Rose Halprin Dead at 82", http://www.jta.org/1978/01/10/archive/rose-halprin-dead-at-82 (May 15, 2016)
Obituary. NYTimes, January 9, 1978, IV 7:3
Ruth Halprin Kaslove. "Memories of Rose Luria Halprin" American Jewish Women and the Zionist Enterprise, eds. S. Reinharz and M. A. Raider (UPNE, 2005)
Schlesinger, Yaffa. "Hadassah: the national women’s zionist organization of america." Contemporary Jewry 15.1 (1994)
הערות שוליים

1 2 3  מירה קצבורג – יונגמן, החוויה היהודית האמריקנית: אסופת מאמרים, האוניברסיטה הפתוחה, מרכז זלמן שזר, 2007
1 2 3 4 5 6  Rose Luria Halprin | Jewish Women's Archive, jwa.org
1 2 3 4  Rose Halprin Dead at 82, Jewish Telegraphic Agency, ‏1978-01-10
1 2 3  Schlesinger, Yaffa, Hadassah: the national women’s zionist organization of america, Contemporary Jewry 15:1, 1994
↑  אריך מנדלסון, האדריכל שחלם על אחוות העמים השמיים, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2012
1 2  Rose Luria Halprin | Jewish Women's Archive, jwa.org
↑  מרים גטר, "העלייה מגרמניה בשנים 1933–1939: קליטה חברתית-כלכלית מול קליטה חברתית-תרבותית," קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה12 (1979):125.
↑  Ruth Halprin Kaslove. "Memories of Rose Luria Halprin" American Jewish Women and the Zionist Enterprise, eds. S. Reinharz and M. A. Raider (UPNE, 2005) 329.
↑  Edward, Tivnan. "The lobby: Jewish political power and American foreign policy". Simon & Schuster, New York 1987, p.23.
↑  Fowle, Farnsworth (1978-01-09). "ROSE HALPRIN DIES; LEADING U.S. ZIONIST; Twice President of Hadassah, She Took Part in the Diplomatic Effort to Establish Israel She Became a Linguist Hebrew University Honored Her". The New York Times. ISSN 0362-4331.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007779976305171  VIAF: 1762158070742808780008   WorldCat (עם VIAF): 1762158070742808780008
מסע אל תום האלף

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אברהם ב. יהושע
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  צרפתית, איטלקית, אנגלית, גרמנית, הולנדית, ספרדית, פורטוגלית, רוסית, סרבית, צ'כית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הספריה החדשה
 תאריך הוצאה:  1997
 מספר עמודים:  318
מסע אל תום האלף הוא רומן היסטורי מאת אברהם ב. יהושע שיצא לאור בשנת 1997, לקראת סוף האלף השני, ועלילתו מתרחשת בשנים שלפני סוף האלף הראשון, ועוסקת במפגש בפריז הנידחת בין יהודים ספרדים מצפון אפריקה ומספרד ליהודים אשכנזים שמוצאם מוורמייזא.
כמרבית ספריו של יהושע, גם ספר זה יצא לאור בסדרת "הספריה החדשה".
הרומן תורגם לשפות אחדות, ובשנת 2005 עובד על ידי יהושע לאופרה שעלתה באופרה הישראלית החדשה. בשנת 2010 הספר יצא לאור מחדש בסדרת "עם הספר" של "הוצאת ידיעות אחרונות".
עיבוד לאופרה

בשנת 2005 עיבד יהושע את הרומן לאופרה שעלתה באופרה הישראלית. הליברית של האופרה יצאה לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד. את המוזיקה לאופרה הלחין יוסף ברדנשווילי, ובמאי האופרה היה עמרי ניצן.
פרשנות > רומן מסע

בנוסף להיותו רומן היסטורי, זהו סיפור מסע: מטנג'יר לפריז וממנה לוורמייזא, וממנה חזרה לפריז (המשך המסע, חזרה לטנג'יר, אינו מתואר). כסיפור מסע, בצד הפנימי של כריכת הספר מוצגות שתי מפות של דרום-מערב אירופה במאה העשירית: האחת מתארת את המסע הימי מטנג'יר לפריז לאורך חופיה המערביים של אירופה ובנהר הסיינה, והאחרת מתארת את המסע היבשתי מפריז לוורמייזא. ברומן עצמו מתוארות נקודות יישוב רבות שבהן עוברים הנוסעים במסעם.
אירית אהרני הציגה את מטרת המסע:
פרשנות > עד כמה היסטורי הרומן ההיסטורי?

"מסע אל תום האלף" הוא רומן היסטורי, המתאר עולם שהתקיים אלף שנה לפני כתיבתו. לבירור פרטים היסטוריים נעזר יהושע בהיסטוריונים, המוזכרים בדברי תודתו: "כמה נפלאה וחשובה הייתה העזרה הנלהבת של החוקרים – מנחם בן-ששון, ישראל יובל, אברהם גרוסמן, שמואל ספראי וסופיה מנשה ואחרים בכתיבת 'מסע אל תום האלף'. הם נתנו, בלי להכביד עלי בחומר מחקרי רב מדי, אותם קרסים שאליהם יכול הייתי לקשור את עגלת הסיפור שלי".
עם זאת, יהושע ציין כי:
על מידת הדיוק ההיסטורי העיר ידידיה יצחקי:
פרשנות > המספר

על המספר ברומן זה אמר יהושע:
נסים קלדרון ציין כי
שרה שגיא עמדה אף היא על מאפייני המספר ברומן זה:
פרשנות > בין ספרדים לאשכנזים

נושא מרכזי ברומן הוא הפער שנפתח לקראת סוף האלף בין ספרדים לאשכנזים, ובאופן ממוקד יותר: בין היהודים שמדרום לפירנאים (יהדות ספרד וצפון אפריקה, שחייתה בקרב המוסלמים), לבין היהודים שמצפון לפירנאים (יהדות צרפת ואשכנז, שחייתה בקרב הנוצרים). הרומן נמנע מלהשתמש במושגים מזרח ומערב המקובלים בימינו, ויהושע העיר על כך: "אני חושב שהמושגים הנכונים הם דרום-צפון. אלו גם המושגים בספר, והמושגים הנכונים עד עצם היום הזה."
בתקופה שבה מתרחש הרומן, רוב עם ישראל היה בארצות האסלאם, ומיעוט קטן שלו בקרב הנוצרים באירופה. רק במאות שלאחר מכן עברה הדומיננטיות ליהדות מזרח אירופה. הרומן מדגיש פער זה ורומז לשינוי המגמה, כשהוא מציין, למשל, את "העיר שפייר, שאין בה אף יהודי אחד" כידוע, במאה ה-12 הפכה קהילת יהודי שפייר לקהילה בולטת ביהדות אשכנז, אחת משלוש קהילות שו"ם.
שתי העדות נבדלות זו מזו בנוסח התפילה שלהן, אך עדיין מסוגלות להתפלל ביחד, תוך פשרות משני הצדדים, כפי שמלמדת תפילת יום הכיפורים המשותפת של בן־עטר והרב אלבז מחד ויהודי מץ מאידך. שתי העדות נבדלות גם בלבושן – בני הדרום בלבוש צבעוני וקל לעומת בני הצפון שלבושם שחור וכבד. וכמובן סלע המחלוקת שהוא לב הרומן: אצל בני הדרום, בדומה למוסלמים שבקרבם הם חיים, מקובל ריבוי נשים, ואילו בני הצפון שוללים זאת מכל וכל, לפי חרם דרבנו גרשום שנוצר באותה עת.
פרשנות > ביגמיה

סוגיית הביגמיה היא הנושא המניע את עלילת הספר: היא הגורמת לרתיעה של אסתר־מינה, היא הדוחפת את בן־עטר למסע הארוך והיא הנמצאת במרכזם של שני המשפטים המתוארים ברומן.
בראיון התייחס יהושע לנושא זה:
להוכחה שאין מקום לביקורת על הביגמיה, בן־עטר לוקח למסע את שתי נשותיו, "שכן סבור היה שדווקא נוכחות שלווה והרמונית של אשה אחת לצד רעותה עשויה להוכיח לאשה החדשה והדעתנית של אבולעפיה, יותר מכל דיבור נמלץ, עד כמה היא רחוקה מלהבין במהות האהבה השופעת על חופו הדרומי של הים התיכון".
הרב אלבז אינו מסתפק בדוגמה שמביא בן־עטר, והוא מוסיף עליה שני נימוקים. הנימוק הראשון הוא הפניה לתורה, שבה "תמצאו את האבות הגדולים, אברהם יצחק ויעקב, כפולי, משולשי ומרובעי נשים", והוא מציין שזכות זו אינה רק לגדולי האומה, שהרי בסוף ספר דברים נאמר "כי תהיינה לאיש שתי נשים" – איש כלשהו. הנימוק השני הוא פסיכולוגי:
הנימוקים בזכות הביגמיה, שהביאו לניצחונו של בן־עטר במשפט הראשון, קורסים כאשר במשפט השני האישה השנייה מציינת שמפריעה לה רק היחידות, ויש לה עניין בבעל שני. הניצחון המשפטי של המונוגמיה על הביגמיה מושלם במותה של האישה השנייה, ההופך את נישואיו של בן־עטר למונוגמיים.
יוסף אורן רואה את המחלוקת על הביגמיה כמרכיב בצופן הריאליסטי של הרומן, וטוען שבצופן האלגורי-סימבולי היא משקפת מאבק בין שתי הקהילות על מעמד הבכורה בעם היהודי, מעמד שבמשך אלף שנות הגלות הראשונות היה בידי יהדות המזרח, ובתחילת האלף השני עבר ליהדות האשכנזית. אורן טוען שהספר כתוב בצופן שהוא גם נבואי בבסיסו ומטרתו היא להביא לידיעתנו כי: "הולך ומתקרב המועד של התפנית החוזרת בתולדות העם היהודי, אשר תשיב את הבכורה מידי היהדות האשכנזית הנחלשת לידיה של היהדות המזרחית המתחזקת." זה יקרה בתום האלף השני, שבו הגלגל יסתובב על צירו ויחזור למקורותיו.
פרשנות > המשפטים

ב"מסע אל תום האלף" מנסה בן־עטר להשתמש בהליך משפטי לשם החזרת השותפות עם אחיינו אבולעפיה, שותפות שנותקה מחמת רתיעתה של אשתו החדשה של אבולעפיה מהביגמיה של בן־עטר. בהגיעו לפריז הוא מצהיר על כוונתו זו בפני מארחיו, אבולעפיה, אשתו אסתר־מינה ואחיה מר לווינאס: "באנו לתבוע דין־שמיים נגדכם ונגד הרתיעה שלכם מאיתנו." שולמית אלמוג מציינת כי "למרות התקוות הגדולות שתולים הכול במשפט, ולמרות האמצעים הרבים והמאמצים העצומים המושקעים בו, כושל המשפט ומכזיב את הצדדים המעורבים ואחרים שתלו בו יהבם. בסופו של המסע, לאחר שהמשפט עשה את שלו, הגיבורים רחוקים משהיו אי־פעם מפתרון מלא ומספק לקונפליקט שבגינו יצאו למסע."
היא מפרטת:
כישלון זה מוביל את אלמוג למסקנה: "לקראת סיומו של המסע אשר הניף את נס המשפט על דגלו, מתחוור לנו שוב כי לא כל פעולה נתפסת בעולם המשפט, כי מלוא כל הארץ אינו משפט, כי המשפט איננו חזות הכול, וכי אין המציאות המשפטית עשויה להכיל בתוכה את מלוא ההוויה האנושית."
לקריאה נוספת

זיוה שמיר ואביבה דורון (עורכות), מסות על תום האלף : עיונים ברומן של א"ב יהושע "מסע אל תום האלף", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999.
אברהם ב. יהושע, אחיזת מולדת - עשרים מאמרים ורישום אחד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008, הפרק: "לעיין בראש סיכה", עמ' 196–203. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
עדיה מנדלסון-מעוז, הספרות כמעבדה מוסרית: קריאה במבחר יצירות בפרוזה העברית של המאה העשרים, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תש"ע, פרק עשירי: "השיבו כקדם את השותפות" – מסע אל תום האלף ליהושע, עמ' 223–239.
יוסף אורן, רבי-מכר ורבי-ערך בסיפורת הישראלית, הוצאת יחד, 2000, הפרק "מסע אל תום האלף"- אברהם ב. יהושע, עמ' 44–79.
ברנרד הורן, "האם היהודים הם עם אחד? – צורה ותוכן מוסרי במסע אל תום האלף", בתוך: אמיר בנבג'י, ניצה בן-דב, זיוה שמיר (עורכים), מבטים מצטלבים - עיונים ביצירת א"ב יהושע, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010.
ישראל יעקב יובל, "שתיקת ההיסטוריון ודמיון הסופר: ר׳ אמנון ממגנצא ואסתר-מינה מוורמייזא", אלפיים, 15, 1997, עמ׳ 132–141.
אבנר הולצמן, מפת דרכים - סיפורת עברית כיום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005, הפרק "המסע המופרך מטנג׳יר לוורמייזא", עמ׳ 167–168.
הערות שוליים

1 2  אברהם ב. יהושע, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
↑  חדש בעם הספר: מסע אל תום האלף, באתר ynet, 16 באפריל 2010
↑  גם יתר הנשים המופיעות ברומן, מלבד אסתר־מינה, אינן מוצגות בשמן
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 196-197
↑  בניגוד לחרם דרבנו גרשום, שהתקבל באותן שנים באשכנז ובצרפת
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 101
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 166
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 217
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 317
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 317-318
↑  אלה הן למעשה מילות הפתיחה של שיר הקינה "הים ביני ובינך" מאת רבי שמואל הנגיד,  בן המאה ה-11.
↑  מסע אל תום האלף, באתר האופרה הישראלית החדשה
↑  אירית אהרני, מסע אל תום האלף או מעשיות אלף לילה ולילה: הרהורים על שחרזדה ויהושע, מאזנים, אוקטובר 1998, באתר JSTOR
↑  אברהם ב. יהושע, אחיזת מולדת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008, עמ' 121–122
1 2 3  יעקב בסר, ‏אברהם ב. יהושע: מה לנו ולאדריאנוס?, עתון 77 גיליון 205, מרץ 1997, עמ' 14–17, 44, בארכיון הדיגיטלי של כתב העת בספריית אוניברסיטת טקסס באוסטין - ראיון עם אברהם ב. יהושע
↑  ידידיה יצחקי, ‏אחדות מתוך ריבוי, עתון 77 גיליון 205, מרץ 1997, עמ' 18–20, בארכיון הדיגיטלי של כתב העת בספריית אוניברסיטת טקסס באוסטין
↑  אברהם ב. יהושע, "לעיין בראש סיכה", בתוך: זיוה שמיר ואביבה דורון (עורכות), מסות על תום האלף : עיונים ברומן של א"ב יהושע "מסע אל תום האלף", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999
↑  נסים קלדרון, שתי שפות: על "מסע אל תום האלף", זמנים, סתיו 1997, באתר JSTOR
↑  שרה שגיא, "מסע אל תום השיח ובחזרה: תחנות בהתפתחות דפוסי השיח בסיפורת של א"ב יהושע", בתוך: אמיר בנבג'י, ניצה בן-דב, זיוה שמיר (עורכים), מבטים מצטלבים - עיונים ביצירת א"ב יהושע, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010
↑  גרשון שקד, "ניצחון המנוצחים", בתוך: זיוה שמיר ואביבה דורון (עורכות), מסות על תום האלף : עיונים ברומן של א"ב יהושע "מסע אל תום האלף", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 228
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 30
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 139
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 141
↑  יוסף אורן, רבי-מכר ורבי-ערך בסיפורת הישראלית, הוצאת יחד, 2000, הפרק "מסע אל תום האלף"- אברהם ב. יהושע, עמ' 44–79
↑  יוסף אורן, ""מסע אל תום האלף" – אברהם ב. יהושע" בפרויקט בן-יהודה
↑  מסע אל תום האלף, עמ' 99
1 2 3  שולמית אלמוג, "כשל המשפט ככישלון המסע", בתוך: זיוה שמיר ואביבה דורון (עורכות), מסות על תום האלף : עיונים ברומן של א"ב יהושע "מסע אל תום האלף", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999
| --- | --- |
ערך טוב: 
| כתבי אברהם ב>  יהושע |
| --- | --- | --- |
| סיפורים קצרים | מות הזקן • שלושה ימים וילד • מול היערות • בתחילת קיץ • עד חורף 1974 • כל הסיפורים • מסע הערב של יתיר |  |
| רומנים | המאהב • גירושים מאוחרים • מולכו • מר מאני • השיבה מהודו • מסע אל תום האלף • הכלה המשחררת • שליחותו של הממונה על משאבי אנוש • אש ידידותית • חסד ספרדי • ניצבת • המנהרה • הבת היחידה |  |
| מחזות | מאי - ערב, לילה ושחר • לילה במאי • חפצים • הילכו שניים יחדיו |  |
| ספרי ילדים | העכבר של תמר וגאיה • חיית המחמד של עפרי |  |
| ספרי עיון | בזכות הנורמליות • הקיר וההר • כוחה הנורא של אשמה קטנה • אחיזת מולדת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602036205171  VIAF: 312360474   WorldCat (עם VIAF): 312360474
בית הקברות מאונט סיני

| --- | --- |

פסיפס המורשת בבית הקברות הר סיני בגבעות הוליווד
 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 אתר רשמי
 
 מיקום:  הוליווד הילס, ארצות הברית
 קואורדינטות:  34°09′00″N 118°18′54″W﻿ / ﻿34.15°N 118.315°W﻿ / 34.15; -118.315
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) בית הקברות מאונט סיני(למפת לוס אנג'לס רגילה) בית הקברות מאונט סיני
 
בית הקברות מאונט סיני (באנגלית: Mount Sinai Memorial Parks and Mortuaries, גני הזיכרון הר סיני) הוא בית הקברות היהודי הגדול ביותר בקליפורניה, מקום מנוחתם האחרונה של יהודים רבים מאנשי תעשיית הבידור האמריקאית.
בית הקברות בבעלותה ובניהולה של הקהילה הקונסרבטיבית ב"סיני טמפל" (אנ') שבלוס אנג'לס.
בין הידוענים הקבורים בבית הקברות: אנטון ילצ'ין, ברנדון טרטיקופף (אנ'), בוב סאגט, הלל סלובק, סידני סקולסקי (אנ'), פיל סילברס, טיבור רובין, מארק רובסון (אנ'), העיתונאי דניאל פרל, לאונרד כצמן, ג'ק קלוגמן, המתמטיקאי סולומון גולומב, בוני פרנקלין, טוטי פילדס (אנ'), פריץ פלד (אנ'), נורמן פל, קאס אליוט, לי ג'יי. קוב, סיד סיזר, שרה בֶּרנר (אנ'), הרשל ברנרדי, דני ארנולד (אנ'), ונדי ג'ו ספרבר (אנ'), מרטין כהן (אנ'), קלודט נווינס (אנ'), ג'ון לארץ' (אנ'), דיק טופלד (אנ'), דייוויד רוז (אנ'), אירווין אלן (אנ') ורבים אחרים.
יחידות מידה בבישול

סט כלי מדידה אשר משתמש בשיטה המטרית
יחידות המידה שבהן נעשה שימוש לצורכי בישול משתנות מארץ לארץ, והן משמשות לשם תיאור כמויות של מצרכים שבהן יש להשתמש במתכונים השונים.
בישראל, כמו במרבית יבשת אירופה, נהוג להשתמש בשיטה המטרית (גרם עבור מוצקים וליטר עבור נוזלים).
הכמויות של הרכיבים השונים במתכונים מצוינות לרוב לפי משקל, לפי נפח או לפי מספר יחידות.
לאורך רוב ההיסטוריה נהגו ספרי הבישול לציין כמויות לא מדויקות ובמקום זאת השתמשו בניסוחים כלליים. בספרי הבישול האירופיים נהגו להשתמש ביחידות משקל ולא בנפח, אם כי השתמשו במידות לא פורמליות כגון "pinch" ("קומץ"), או "drop" ("טיפונת"). בשנת 1896 הציגה לראשונה פאני פארמר בארצות הברית מידות מדויקות יותר של כמויות לפי נפחים בספרה "Boston Cooking-School Cook Book".
כיום, ברוב האזורים בעולם נוהגים להשתמש ביחידות מידה לפי משקל, למרות שבצפון אמריקה עדיין נוהגים להשתמש ביחידות מידה לפי נפח.
מצרכים שונים נמדדים בדרכים שונות:
נוזלים נמדדים כיום בדרך כלל לפי נפח ברוב העולם.
מצרכים יבשים בכמויות גדולות כמו סוכר וקמח נמדדים כיום לפי משקל ברוב העולם (250 גרם קמח), ועל ידי נפח בצפון אמריקה (½ כוס קמח). כמויות קטנות של מלח ותבלינים בדרך כלל נמדדים לפי נפח ברוב העולם משום שלרוב משקי הבית אין מאזניים מדויקים מספיק למדידת כמויות קטנות לפי משקל.
בשר בדרך כלל נמדד כיום לפי משקל או לפי כמויות ברוב העולם: "2 ק"ג עוף", "ארבעה נתחי בשר כבש" וכדומה.
ירקות עשויים להימדד לפי משקל או לפי מספר יחידות, למרות אי הדיוק הטבעי בכמויות השונות אשר נובע מהגדלים המשתנים של הירקות.
ירקות ובשר קצוצים או טחונים בדרך כלל נמדדים לפי משקל, חוץ מאשר באזור צפון אמריקה, שם הם נמדדים לפי נפח.
מידות לפי השיטה המטרית

ברוב העולם, נהוג להשתמש בשיטה המטרית לצורך מדידה של ליטרים ומיליליטרים (מ"ל), גרמים וקילוגרמים (ק"ג), וכן מעלות צלזיוס (במקום מעלות פרנהייט).
ברוב המדינות דוברות האנגלית בעולם נהוג למדוד משקל בפאונד ובאונקיה, כאשר יחידות הנפח מבוססות על כלי בישול סטנדרטיים המיועדים למדידה ונפוצים באזורים הללו ועל מידות שונות אשר אינם מבוססות על השיטה המטרית. בפועל הכמויות עצמן לעיתים קרובות חורגות במעט מהכמות בה השתמשו בכלי המקורי עליו הם מבוססים וזאת משום שכלי הבישול עצמם נוטים להשתנות מעט ממדינה למדינה.
השוואה של כמויות נפח של השיטה המטרית מול מערכת היחידות הבריטית (המידות אשר נפוצות בעיקר במטבח האמריקאי והאנגלי):
המרה ממערכת היחידות הבריטית לשיטה המטרית:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  נפח  |  נפח  |  משקל  |  משקל  |
| 1/5 כפית | 1 מ"ל | 1 אונקייה | 28 גרם |
| 1 כפית | 5 מ"ל | 1 פאונד | 454 גרם |
| 1 כף שולחן | 15 מ"ל |  |  |
| 1 אונקיית נוזל | 30 מ"ל |  |  |
| 1/5 כוס מדידה | 47 מ"ל |  |  |
| 1 כוס מדידה | 237 מ"ל |  |  |
| 2 כוסות מדידה | 473 מ"ל |  |  |
| 4 כוסות מדידה | 0.95 ליטר |  |  |
| 1 גלון | 3.8 ליטר |  |  |
המרה מהשיטה המטרית למערכת היחידות הבריטית:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  נפח  |  נפח  |  משקל  |  משקל  |
| 1 מ"ל | 1/5 כפית | 1 גרם | 0.035 אונקייה |
| 5 מ"ל | 1 כפית | 100 גרם | 3.5 אונקייה |
| 15 מ"ל | 1 כף שולחן | 500 גרם | 1.10 פאונד |
| 100 מ"ל | 3.4 אונקיות נוזל | 1 ק"ג | 2.205 פאונד = 35 אונקיות |
| 240 מ"ל | 1 כוס מדידה |  |  |
| 1 ליטר | 34 אונקיות נוזל = 4.2 כוסות מדידה = 2.1 פיינט = 1.06 רבעי גלון = 0.26 גלון |  |  |
יחידות משקל של נוזלים

עם הופעתם של המאזניים האלקטרוניים המדויקים מדידת משקל הנוזלים הפך נפוץ לצורך שימוש במתכונים ומונעת את הצורך בכלי מדידת נפח מדויקים. הנוזלים הנפוצים ביותר בשימוש בבישול הם מים וחלב. חלב זהה במשקלו למים בכמויות הקטנות יחסית בהם נעשה שימוש לצורכי בישול.
1 מ"ל מים שוקל כמעט גרם אחד ומשום כך אם מתכון מסוים משתמש ב-300 מ"ל מים ניתן להמיר מידה זו בפשטות ל-300 גרם מים.
אונקיית נוזל אחת של מים שוקלת בקירוב 1 אונקיות ומשום כך ניתן להמיר ממתכון בריטי בו כתוב פיינט (20 אונקיות נוזל) מים בפשטות ל-20 אונקיות מים.
יחידות משקל מדויקות יותר הופכות חשובות כאשר משתמשים במידות גדולות יותר כגון בעת ייצור מזון בכמויות מסחריות. להלן טבלה מדויקת יותר:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
יחידת המדידה:  משקל (מים) 
| יחידת המדידה |  גרם  | אונקיות |
| 1 מ"ל | 1.0000 | 0.0353 |
| 1 אונקיות נוזל (בריטניה) | 28.413 | 1.0022 |
| 1 אונקיות נוזל (ארצות הברית) | 29.574 | 1.0432 |
| 1 פיינט (ארצות הברית) | 473.18 | 16.691 |
| 1 פיינט (בריטניה) | 568.26 | 20.045 |
| 1 ליטר | 1000.0 | 35.275 |
יחידות מידה בארצות הברית

בארצות הברית נוהגים להשתמש כיום בפאונד ובאונקיות עבור משקל, ויחידות המידה הסטנדרטיות האמריקאיות עבור נפח. על מנת לראות יחידות מידה בהם משתמשים במדינות אחרות ראו מערכות מדידה מסורתיות.
יחידות המידה מסווגות או כיחידות מוצקות או כיחידות נוזלים. לחלק מיחידות המידה של המוצקים והנוזלים שמות דומים, אך בפועל הוא נמדדים בנפחים שונים למדי. המתכונים בדרך כלל מציינים אילו יחידות מידה נדרשות. המתכונים בארצות הברית משתמשים בעיקר ביחידות מידה של נוזלים.
לצורך בישולים ביתיים, הכמויות של מצרכים מוצקים, כגון קמח וסוכר, מצוינים על גבי האריזות לפי הנפח שלהם, לעיתים לפי כוסות מדידה (cups) אם כי הם נמכרים לפי משקל נטו בחנויות עצמם. מידות משקל משמשים גם למצרכים נוספים כגון בשר או חמאה.
| --- | --- |
 מידות נוזלים 
 יחידה :  מ"ל 
Drop: 0.05
Dash: 0.62
Teaspoon: 4.93
Tablespoon: 14.79
Fluid ounce: 29.57
Jigger: 44.36
Gill: 118.29
Cup: 236.59
Pint: 473.18
Fifth: 750
Quart: 946,35
Gallon: 3,785.41
 מידות מוצקים 
 יחידה :  מ"ל 
Pinch: 0.31
Pint, dry: 550.61
Quart, dry: 1,101.22
Peck: 8,809.77
Bushel: 35,239.07
מספר כמויות נפח אשר משותפות למדינות דוברות האנגלית:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יחידת המדידה | באוסטרליה | בבריטניה | בארצות הברית | לפי מנהל המזון והתרופות האמריקאי |
| כפית (Teaspoon) | 5 מ"ל | 5 מ"ל | 4.93 מ"ל | 5 מ"ל |
| כפית קינוח (Dessertspoon) |  | 10 מ"ל | — | — |
| כף שולחן (Tablespoon) | 20 מ"ל | 15 מ"ל | 14.79 מ"ל | 15 מ"ל |
| כוס מדידה (Cup) | 250 מ"ל | 285 מ"ל | 236.59 מ"ל | 240 מ"ל |
| אונקיות נוזל (Fluid ounce) | 28.41 מ"ל | 28.41 מ"ל | 29.57 מ"ל | 30 מ"ל |
| פיינט (Pint) | 568.26 מ"ל | 568.26 מ"ל | 473.18 מ"ל | — |
| רבע גלון (Quart) | 1,136.52 מ"ל | 1,136.52 מ"ל | 946.35 מ"ל | — |
| גלון (Gallon) | 4,546.09 מ"ל | 4,546.09 מ"ל | 3,785.41 מ"ל | — |
שרגא פרידמן

| --- | --- |

שרגא פרידמן, 1961
 לידה:  25 בפברואר 1924 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  12 ביולי 1970 (בגיל 46) תל אביב-יפו, ישראל 
 תאריך עלייה:  1941
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1945–1970 (כ־25 שנים)
 עיסוק:  שחקן, יוצר, קריין, במאי, מתרגם
 בת זוג:  שושנה רביד
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
שרגא פרידמן (משמאל) ושושנה רביד פרידמן בחברת רפאל קלצ'קין בהצגה "שלושה שברחו" בתיאטרון הבימה, 1954
לוחיות זיכרון לשושנה רביד פרידמן ולשרגא פרידמן ברחוב איינשטיין 75 בתל אביב
שרגא פרידמן (25 בפברואר 1924 – 12 ביולי 1970) היה יוצר מגוון בעולם התיאטרון, הקולנוע והרדיו הישראלי: שחקן אופי, מנחה, מחבר של יצירות רבות לבמה הזעירה, כוכבם של מאות תסכיתי רדיו, במאי תיאטרון וקולנוע ומתרגם.
פרסים

בשנת 1965 זכה בפרס מילוא עבור תפקיד "סם הזקן" בהצגה "סוף המירוץ".
חתן פרס "כינור דוד"
שחקן השנה לשנת 1970.
הצגות בהשתתפותו (רשימה חלקית)

כחבר קולקטיב תיאטרון "הבימה" היה שרגא פרידמן נאמן לתיאטרון הבית שלו, פרט למספר הפקות בהשתתפותו שהועלו במסגרות אחרות :
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אדון פונטילה ומאטי משרתו  אדיפוס המלך  אהבת ציון  אוליבר! (משחק ותרגום במשותף עם צבי רוזן)  אופרה בגרוש  אותלו  אי אפרודיטה  איי לייק מייק  אילוף הסוררת |  אכזר מכל המלך (בימוי ומשחק)  אמא טבע  אמא קוראז' וילדיה  אני רב חובל  בית הלל  בלוז למיסטר צ'רלי  בני ערובה  בערבות הנגב |  ביקור הגברת הזקנה  בקץ הימים  דירה להשכיר  הביצה  הדיבוק  המלך ליר  המרד על הקיין  המשרת והלורד |  הלו דולי - תיאטרון גיורא גודיק  המלט  הפיזיקאים  זעקי ארץ אהובה  חג הסנדלרים  חליל הכשפים  חתונת פיגארו  טוביה החולב  טנגו |  יוליוס קיסר  יום ולילה  יתוש בראש  ליל הקסמים/כובע  מדיאה  מותו של סוכן  מלחמה ושלום  מסע לנינוה |  מעיינה  מעשה בחייל  מקבת'  מרד המתים  משפחת היינה  משפט הקופים  נוח  סוף המירוץ  עיר הכתריאלים (די קליינע מענטשעלעך) - הפקה פרטית |  עלילת דרייפוס  פאוסט  פר גינט  קדוש השם  שאול  שירי החומש (חומש לידער) - התיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל) פרידמן אמור היה לגלם בהפקה את דמותו של אברהם אבינו אך נפטר סמוך לבכורה. שלושה שברחו  שנים עשר המושבעים |
פילמוגרפיה

שלומית (1952) - קופרודוקציה ישראלית אמריקאית
גבעה 24 אינה עונה (1955)
בעל החלומות (1962) - סרט הנפשה (קריינות)
אלדורדו (1963)
רק בלירה (1963)
דליה והמלחים (1964)
משפחת שמחון (1964)
סאלח שבתי (1964)
יהודית (1966) - קו-פרודוקציה לצדה של סופיה לורן
ארבינקא (1967)
הוא הלך בשדות (1967)
אסירי החופש (1968)
שלוש שעות ביוני (1968) - סרט תיעודי (קריינות)
שבת המלכה (1968) - קופרודוקציה ישראלית גרמנית שפרידמן השתתף בהפקתה (תסריט ובימוי)
הדיבוק (1968) - קופרודוקציה ישראלית גרמנית שפרידמן השתתף בהפקתה (תסריט ובימוי)
הגלולה – (1968) - הושלם ב-1972 אחרי מותו של שרגא פרידמן. השחקן אברהם רונאי דיבב את קטעי הדיבור של הדמות בגילומו של פרידמן.
תעלת בלאומילך (1969).
בלומפילד (1971) - קו-פרודוקציה אנגלית ישראלית.
הצגות ומופעים בבימויו (רשימה חלקית)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אגדת שלושה וארבעה - תיאטרון "הבימה"  אדון בידרמן - תיאטרון "הבימה"  אכזר מכל המלך - תיאטרון "הבימה"  בגל קצר" - רביעית מועדון התיאטרון  בריא טרי ומטורף - תיאטרון שמעון דז'יגן (ביידיש)  גברתי הנאווה - תיאטרון גיורא גודיק (בימוי במשותף עם סמואל ליף) |  הכל אודות חוה - רביעית בנות התיאטרון (חיפה)  הכתובה - משפחת בורשטיין (ביידיש)  הצחוק יפה לבריאות - תיאטרון שמעון דז'יגן (ביידיש)  השקיעה - תיאטרון "הבימה"  זעקי ארץ אהובה - תיאטרון "הבימה" (חידוש ההצגה על פי הבימוי המקורי של יוליוס גלנר)  חולון ליל קיץ - מופע ליובל העיר חולון  חזרו בשלום - תיאטרון שמעון דז'יגן (ביידיש) |  חכמי חלם - רביעית מועדון התיאטרון  כנר על הגג - תיאטרון גיורא גודיק (ביידיש, יחד עם קרנדל דיל)  משפט פיתגורס - תיאטרון "הבימה"  סילונים - תיאטרון "הבימה"  סנונית בחוף מיומבה - תיאטרון "הבימה"  סיפורי המקרא - רביעית מועדון התיאטרון (ובימוי וכתיבה במשותף עם דן אלמגור) |  ערב אברהם שלונסקי  פנס כיס - להקת זרקור  צעירה בת 100 - מופע לכבוד חגיגות המאה לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל"  תל אביזיה - מועדון התיאטרון חיפה |
תקליטים בהשתתפותו (רשימה חלקית)

רביעית מועדון התיאטרון (דברי קישור)
פטר והזאב (קריינות)
הלו דולי (פסקול ההצגה)
מכתבים למארק שאגאל (תרגום וקריינות לצד חנה מרון)
מעשה בחייל (קריינות)
שרגא פה שרגא שם (מתוך תוכנית הרדיו "שלכם לשעה קלה")
שוליית הקוסם/"דוד וגוליית" (קריינות)
"הרפתקאות דוקטור דוליטל"
ערב איציק מאנגר.
אופרה בגרוש - פסקול ההצגה בביצוע תיאטרון "הבימה"
הערות שוליים

↑   שרגא פרידמן בליווי התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין, סרטון באתר YouTube, שנות השישים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499218505171  BnF: cb16544339h (data)  GND: 1061426157  ISNI: 0000 0003 5807 0573  LCCN: n96040908  MusicBrainz: 9b71850d-66d1-450f-bc54-09dbefad18fa  NTA: 292182058  VIAF: 187273123   WorldCat (עם VIAF): 187273123