stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארון שוורץ
הערות שוליים

↑  מדובר בשלב אחד מני כמה בהליך החקיקה האמריקאי.
↑  AaronSw - Wikipedia (en.wikipedia.org) - Edit Counter - XTools, xtools.wmcloud.org
↑  http://www.aaronsw.com/weblog/whowriteswikipedia
↑  "Commons man". The Economist. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2024-09-09.
↑  http://pubrecord.org/nation/10676/aaron-swartzs-requests-light-struggle/
↑  Records related to Bradley Manning, MuckRock, ‏2011-02-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Timothy B. Lee, The inside story of Aaron Swartz’s campaign to liberate court filings, Ars Technica, ‏2013-02-08 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5  http://www.nytimes.com/2009/02/13/us/13records.html
1 2 3 4 5  http://www.wired.com/threatlevel/2009/10/swartz-fbi/(הקישור אינו פעיל, 9.9.2024)
↑  Johnson, Bobbie (2009-11-11). "Recap: cracking open US courtrooms". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-11-05.
↑  https://public.resource.org/aaron/army/index.html
↑  Granick, Jennifer, Towards Learning from Losing Aaron Swartz: Part 2, The Center for Internet and Society at Stanford Law School blog, 15 January 2013.
↑  כתב האישום המקורי, ארצות הברית של אמריקה נגד ארון שוורץ, שלימים הוחלף בכתב אישום חדש
↑  Cohen, Noam (2013-01-21). "How M.I.T. Ensnared a Hacker, Bucking a Freewheeling Culture". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-11-05.
↑  http://www.slate.com/articles/technology/technology/2013/02/aaron_swartz_he_wanted_to_save_the_world_why_couldn_t_he_save_himself.6.html
↑  http://mitcrimeclub.org/11pologDec15Jan20.pdf
↑  http://www.politico.com/blogs/joshgerstein/0711/MIT_also_pressing_charges_against_hacking_suspect.html
↑  http://www.wickedlocal.com/cambridge/news/x1655830732/Reddit-co-founder-indicted-in-connection-with-breaking-into-MIT-server-room
1 2  http://masslawyersweekly.com/2013/01/23/the-swartz-suicide-and-the-sick-culture-of-the-doj/
↑  CNET: Product reviews, advice, how-tos and the latest news, CNET (באנגלית)
↑  http://tech.mit.edu/V132/N12/swartz.html
↑  http://www.techdirt.com/articles/20120917/17393320412/us-government-ups-felony-count-jstoraaron-swartz-case-four-to-thirteen.shtml
↑  http://www.boston.com/yourcampus/news/mit/2013/01/us_district_court_drops_charges_against_aaron_swartz.html
↑  http://boingboing.net/2013/01/12/rip-aaron-swartz.html
↑  http://abclocal.go.com/wls/story?section=news/local&id=8955254
↑  http://www.fsf.org/events/20130118-aaron-swartz-memorial-ice-cream-social-hour
↑  http://www.huffingtonpost.com/2013/01/19/aaron-swartz-tribute_n_2512503.html
1 2  http://online.wsj.com/article/SB10001424127887324581504578238692048200404.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007360426305171  BIBSYS: 1470399605852  BnF: cb17135357x (data)  dblp: 51/3799  GND: 104371300X  ISNI: 0000 0004 0183 9430  LCCN: no2013012100  MusicBrainz: 26467fed-1c0b-4039-926a-b5879da6ea90  NKC: jo2017947426  NTA: 402092414  RERO: 02-A026876303  SUDOC: 181263181  VIAF: 296671122   WorldCat (עם VIAF): 296671122 
ארון שוורץ בכנס Creative Commons, דצמבר 2008
שוורץ במפגש ויקיפדים בבוסטון בשנת 2009
שוורץ מוחה ב-2012 נגד הצעת החוק נגד הפיראטיות
ציור קיר של ארון שוורץ
תזמורת כלי נשיפה כנסייתית

תזמורת כלי הנשיפה של כנסיית Emmaus ברובע קרויצברג, ברלין, גרמניה
תזמורת כלי נשיפה כנסייתית (בגרמנית: Posaunenchor) היא הרכב מוזיקלי של כלי נשיפה ממתכת המנגן לרוב בכנסיות אוונגליסטיות-לותרניות, הנפוץ במיוחד בגרמניה ובמדינות השכנות לה (אוסטריה, לוקסמבורג, שווייץ, הולנד). תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות נוהגות ללוות את הטקס בכנסייה בנגינת מזמורי תפילה וכוראלים, וכן מנגנות באירועים מיוחדים של הכנסייה.
המשמעות המילולית של המונח Posaunenchor היא, מסיבות היסטוריות (ראו בהמשך), "מקהלת טרומבונים". עם זאת, תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות מורכבות כיום מכלי נשיפה נוספים כגון חצוצרות, קרנות וטובות. אין הגדרות מדויקות לסוגי כלי הנגינה בתזמורת או למספר הנגנים בה (גודלן של תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות נע בין 6–8 נגנים לכמה עשרות), ועל כן המונח הגרמני Posaunenchor אינו מתייחס בהכרח להרכב התזמורת או לגודלה, אלא באופן כללי יותר לתזמורת כלי נשיפה ממתכת הפעילה במסגרת הכנסייה.
הרפרטואר המוזיקלי של תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות מורכב ברובו המוחלט מכוראלים (מזמורי תפילה) פשוטים ושירי עם, אך לשם הגיוון והעניין מנגנות תזמורות אלו גם יצירות מסוגות נוספות כגון סווינג, רוק קל, רגטיים, בלוז ועוד.
בשל מקומן הייחודי בתרבות ובהיסטוריה הגרמניות הוכרו בשנת 2016 תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות כ"מורשת תרבותית בלתי מוחשית" על ידי ארגון אונסק"ו.
היסטוריה > תקופת הרנסאנס והבארוק

תיעודים של תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות הופיעו לראשונה כבר בסביבות תחילת המאה ה-16, באופן לא מקרי במקביל לראשיתה של הרפורמציה הפרוטסטנטית, אשר ביקשה בין היתר לשנות מן היסוד את האופן בו מתנהלים הטקסים בכנסייה. בכך נפתחה הדרך לשילובם של כלי נגינה נוספים (חוץ מהעוגב) בפולחן הדתי. בראשית דרכן נחשבו תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות כתחליף לעוגב בטקסים שנערכו מחוץ למבנה הכנסייה (למשל בבית הקברות) או במצעדים, או בקהילות קטנות ודלות אמצעים, אשר לא היה ביכולתן לרכוש ולהתקין עוגב בכנסייה המקומית.
התפתחותן של התזמורות הכנסייתיות צועדת יד ביד גם עם התפתחותה של המוזיקה הכנסייתית. ככל שזו נעשתה עשירה ומורכבת יותר, כך הפכו גם התזמורות לגדולות ומגוונות יותר. הכוראלים המושרים בכנסיות הם לרוב שירים פשוטים הכתובים בקו מלודי יחיד ובמבנה סטרופי (מנגינה אחידה לכל הבתים). חלק ניכר מהם הולחן על ידי מרטין לותר בעצמו, ובהמשך עברו השירים הרמוניזציה ועובדו למספר קולות על ידי מלחינים שונים, שהבולט בהם הוא יוהאן סבסטיאן באך.
על פי ציורים ומקורות כתובים מהמאות ה-16 וה-17, ובהתאם לשמן הגרמני, היו התזמורות הכנסייתיות בתקופה זו מורכבות ממספר קטן יחסית (4–5) של טרומבונים מסוגים שונים, ולעיתים משילוב של טרומבונים עם כלי נשיפה נוספים כגון קורנטו (Zink), קלמית וחלילית, אשר ניגנו את הקולות הגבוהים ביצירה. לרוב שימשו התזמורות הכנסייתיות כליווי לשירת הקהל בכנסייה.
יש לציין כי בתקופת הבארוק והרנסאנס נחשבו הטרומבונים והחצוצרות לשתי משפחות כלים נפרדות, והשילוב ביניהן בהרכבים מוזיקליים נעשה לעיתים רחוקות יחסית. בנוסף, קולן החזק והצורמני יחסית של החצוצרות נחשב כ"לא הולם" ובלתי מתאים לכנסייה (המלחין הגרמני יליד המאה ה-16 מיכאל פרטוריוס המליץ כי שילוב של חצוצרות בטקסים ייעשה אך ורק מחוץ למבנה הכנסייה). בתקופה זו, בהרכבים אשר התבססו על חצוצרות, הקולות הנמוכים נוגנו על ידי תופי טימפני ולא על ידי טרומבונים.
היסטוריה > 1800 ואילך

השיפור המתמיד באיכותם של כלי הנשיפה, והפיכתם לפשוטים יותר לנגינה באמצעות שכלול מנגנוני השסתומים שלהם, הביאו לגידול משמעותי במספר הנגנים החובבים. במאה ה-19 הופיעו ברחבי אירופה יותר ויותר הרכבים חובבניים שונים של כלי נשיפה - כולל שילובים של כלי נשיפה ממתכת עם כלי נשיפה מעץ וכלי הקשה. עם זאת, בתזמורות של הכנסיות האוונגליסטיות והלותרניות בגרמניה, נשמרה פחות או יותר הבלעדיות של כלי הנשיפה ממתכת, אך השילוב של חצוצרות וכלים ממשפחת הקרנות דחק את הטרומבונים לעמדה פחות מרכזית בתזמורת.
המונח הגרמני Posaunenchor מציין אפוא באופן בלעדי תזמורת של כלי נשיפה ממתכת הפועלת במסגרת הכנסייה, ואין לבלבל אותו עם סוגים אחרים של תזמורות כלי נשיפה כגון ביג-בנד.
כיום פעילות בגרמניה כ-7,000 תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות שבהן מנגנים באופן סדיר כ-100 אלף נשפנים, רובם המוחלט חובבים. מאז 1994 מאוגדות כל התזמורות של הכנסייה האוונגליסטית-לותרנית תחת "ארגון הגג של התזמורות האוונגליסטיות בגרמניה" (EPiD).
התזמורת הכנסייתית הפעילה הוותיקה ביותר שייכת ל"קהילת האחים" בעיר הרנהוט בלאוסטיה עילית (Oberlausitz), ופועלת כמעט ברציפות מאז 1731.
תיזמור

תזמורת כלי נשיפה כנסייתית טיפוסית מנגנת לרוב בארבעה קולות - סופרן, אלט, טנור ובס. רוב הכוראלים הכנסייתיים כתובים לארבעה תפקידים בארבעה קולות, אך ביצירות מודרניות מורכבות יותר, ייתכנו גם תפקידים רבים יותר (לרוב עד 8 לכל היותר).
פשטותן היחסית של רוב היצירות המנוגנות על ידי התזמורות הכנסייתיות מעניקה גמישות בעת הביצוע, ואינה מחייבת איוש מדויק של התפקידים השונים, וכל תזמורת יכולה לנגן אותן בהתאם לכמות הנגנים וסוגי הכלים העומדים לרשותה.
תזמורת כלי נשיפה כנסייתית מורכבת לרוב משילובים שונים של הכלים הבאים:
סופרן: חצוצרות מסוגים שונים, קורניתות, קרנות מי-במול.
אלט: חצוצרות, קרנות מי-במול, קורנטים, טרומבוני-אלט, פלוגלהורן, בוגלהורן.
טנור: טרומבונים, קרנות יער, קרנות טנור.
באס: טובות, טרומבוני-בס, קרנות בריטון, קרנות ואגנר.
לעיתים רחוקות יותר, ולרוב ביצירות מודרניות יותר, ישולבו בהרכב כלים נוספים, כגון תופי טימפני או עוגב, או ינוגנו בשילוב של שירת מקהלה.
תחומי פעילות

תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות מנגנות לרוב באירועים המאורגנים על ידי הכנסייה - טקסי פולחן, חגיגות קהילתיות, מצעדים וכדומה, וכן במוסדות שנמצאים תחת חסות הכנסייה כגון בתי חולים, מוסדות סיעודיים, בתי אבות וכו'. בחלק מהכנסיות מלוות התזמורות את הטקס בכל יום ראשון, ובאחרות הן מנגנות רק בחגים ואירועים מיוחדים.
ארגונים אזוריים של תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות בגרמניה נוהגים לקיים באופן סדיר אירועים רבי משתתפים ופסטיבלים של מוזיקה כנסייתית, שבהם מנגנים יחדיו מאות נשפנים מעשרות תזמורות שונות.
במסגרת התזמורות הכנסייתיות מוצעים גם שיעורי נגינה לילדים בחינם או בתשלום סמלי, והן נוהגות גם להשאיל כלי נגינה וספרי תווים לילדים ממשפחות שידן אינה משגת לרכשם.
תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות נוספות

תזמורות כנסייתיות המבוססות באופן בלעדי על כלי נשיפה ממתכת אינן נפוצות במיוחד מחוץ לכנסייה האוונגליסטית-לותרנית. עם זאת, ניתן לציין את תזמורות ה-Brass Band של צבא הישע, שהרכבן שונה במקצת (למשל: חצוצרות וקרנות אינן מקובלות בהן, וכן משולבים בהן גם כלי הקשה).
בכנסייה הקתולית פועלות מעט מאוד תזמורות המבוססות בלעדית על כלי נשיפה. בגרמניה פועלות רק כמה עשרות תזמורות כלי נשיפה חובבניות במסגרות שונות של הכנסייה הקתולית, ומנגנים בהן כמה אלפים בודדים של נשפנים.
בכמה מן הקתדרלות הגדולות בגרמניה, למשל בברלין, במיינץ ובמינסטר, מנגנים מעת לעת הרכבים מקצועיים של כלי נשיפה.
קורנטי וטרומבונים 1623
תזמורת כלי נשיפה כנסייתית בבארקו (Barkow), גרמניה
דייוויד וושינגטון

דייוויד וושינגטון דה סוזה אאוז'ניו (בפורטוגזית: Deivid Washington de Souza Eugênio; נולד ב-5 ביוני 2005 באיטומביארה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סנטוס.
קריירת מועדונים

דייוויד נולד באיטומביארה שבמדינת גויאס, ברזיל. הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של גרמיו, ובהמשך עבר למחלקת הנוער של סנטוס. בגיל 16 חתם על חוזה מקצועני ראשון בסנטוס. בשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית, ובסך הכל ערך תשע הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים, והוסיף שלוש הופעות בגביע הברזילאי וארבע הופעות בגביע סודאמריקנה.
ב-24 באוגוסט 2023 חתם דייוויד על חוזה לשבע שנים בצ'לסי מהפרמייר ליג. ב-28 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בכשהחליף את מארק קוקורייה בדקה ה-81 הפסד 0–2 לברנטפורד במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת 2023/2024.
ב-20 בפברואר 2025 חזר לסנטוס והושאל לעונה אחת.
קריירה בינלאומית

דייוויד בסגל נבחרת ברזיל עד גיל 20 לקראת טורניר אליפות אמריקה הדרומית עד 20 בשנת 2025.
הערות שוליים

↑  Da Redação, Jovem de Itumbiara com multa de R$ 100 milhões é a nova aposta do Santos, Sagres Online, ‏2023-01-10 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Conheça Deivid, atacante do Santos citado em lista inglesa como promessa mundial, ge, ‏2022-09-29 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  VAVEL.com, Atacante Deivid é uma das boas promessas do Santos no Brasileirão Sub-17, VAVEL, ‏2022-06-08 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Christenson, Marcus; Bloor, Steven; Blight, Garry (2022-09-28). "Next Generation 2022: 60 of the best young talents in world football". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2025-01-25.
↑  Laura Marcello, Deivid é citado em tradicional lista dos melhores talentos do mundo de jornal inglês, Diário do Peixe (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Lance!, Atacante de R$ 100 milhões, Deivid brilha na equipe Sub-17 do Santos - Lance!, Atacante de R$ 100 milhões, Deivid brilha na equipe Sub-17 do Santos - Lance! (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Destaque no sub-17 do Santos, atacante com multa de R$ 100 milhões mira time profissional, ge, ‏2021-10-15 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Jornal coloca três brasileiros em lista de jovens promessas, www.uol.com.br (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Guilherme Lesnok, No sub-20 com apenas 17 anos, promessa assina contrato milionário com o Santos, Diário do Peixe (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Lance!, Santos embarca para duelo da Sul-Americana neste domingo, Santos embarca para duelo da Sul-Americana neste domingo (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Lucas Lima marca, Santos bate Botafogo-SP e abre vantagem na Copa do Brasil, www.uol.com.br (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Promessa da base, Deivid estreia no profissional do Santos e dá mais um passo em busca de sonho, ge, ‏2023-04-12 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Santos FC, Santos FC oficializa transferência de Deivid Washington ao Chelsea, Santos Futebol Clube, ‏2023-08-24 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Washington completes Chelsea switch, www.chelseafc.com (באנגלית בריטית)
↑  Chelsea v Brentford, 2023/24 | Premier League, www.premierleague.com (באנגלית)
↑  Seleção Brasileira é convocada para Sul-Americano Sub-20 | Confederação Brasileira de Futebol, www.cbf.com.br (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Com destaque do Corinthians, seleção brasileira sub-20 é convocada para o Sul-Americano, Estadão (ב־Brazilian Portuguese)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דייוויד וושינגטון".
אליעזר ז'ורבין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1924 רוסיה 
 פטירה:  1 ביוני 2013 (בגיל 89 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית עלמין סביון 
 בן או בת זוג:  מינה צמח  רחל טימור 
 
אליעזר ז'ורבין (1924 - 1 ביוני 2013) היה פרסומאי ישראלי, ממייסדי וחלוצי ענף הפרסום בישראל, בעל משרד הפרסום ומכון הסקרים "דחף". בין השאר הביא לישראל ופרסם את קוקה-קולה וג'ינס ליוויס, טבע את הסיסמאות "קוקה-קולה טעם החיים", "הגידו כן לזקן" ו"המחנה הלאומי" ועמד מאחורי מסע תעמולת הבחירות של הליכוד ב-1977 שהוביל למהפך השלטוני. היה יועצם, ידידם ואיש אמונם של רבים בצמרת השלטון והכלכלה של מדינת ישראל. בנעוריו היה חבר מחתרת לח"י.
פעם... אף אחד לא היה זז בלעדיו: לא בפרסום, לא בפוליטיקה, לא במערכות העיתונים. ידו הייתה בכל - מעין מושך בחוטים עם גוף גדול ושיער משוך לאחור, שניווט את המדינה וקברניטיה מאחורי הקלעים, בדיסקרטיות ובנאמנות שרכשו להן מעריצים. כולם עלו אליו לרגל. האנשים והתקופות התחלפו, והוא נשאר.
תולדות חייו > שנים ראשונות והחברות בלח"י

נולד למשפחה מסורתית ברוסיה ובגיל שנה עלה יחד עם משפחתו לשכונת מאה שערים בירושלים, המשפחה מנתה שמונה אחים ואחיות. למד בסמינר "המזרחי" והיה חבר תנועת בני עקיבא ו"ברית הנוער הלאומי (בית"ר)" שלחמה בתקופת היישוב נגד חברי המפלגה הקומוניסטית הישראלית ו"ברית שלום". באפריל 1938 השליך אחיו, שלום ז'ורבין, יחד עם שלמה בן-יוסף ואברהם שיין רימון יד על אוטובוס ערבי ליד ראש פינה כנקמה על מעשי רצח של יהודים על ידי ערבים במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. השלושה נתפסו על ידי משטרת המנדט, ז'ורבין הוכרז כבלתי שפוי, עונשו של שיין נקבע למוות, אך הומתק בשל גילו הצעיר ובן-יוסף הוצא להורג.
ב-1940 הצטרף ז'ורבין ללח"י ירושלים, בשל גילו הצעיר הועסק בהדבקת כרוזים ותצפיות-אזהרה. בשנת 1942 נעצר על ידי המשטרה בגבעת שאול עקב החזקת נשק לא חוקי ונכלא במחנה המעצר בלטרון. ב-19 באוקטובר 1944 היה בין 251 אסירי המחתרות שגורשו למזרח אפריקה, תחילה לאריתראה ולאחר מכן לסודאן ולקניה. ב-29 ביוני 1946 נמלט יחד עם 54 גולים מהמחנה בקניה, הבורחים נתפסו כעבור שלושה חודשים ונכלאו שנית. מיד לאחר קום המדינה הוחזרו הגולים לישראל.
ב-12 ביולי 1948 נטל חלק, עדיין במסגרת לח"י, במבצע קדם, ניסיון הפריצה הכושל לעיר העתיקה בירושלים. לאחר רצח ברנדוט (17 בספטמבר 1948) ופירוק לח"י נעצר על ידי המשטרה הצבאית והוחזק במעצר בשייח' מוניס, ממנו נמלט. לאחר סיכום עם שלטונות הצבא גויס לצה"ל ושירת כקצין ניהול בבה"ד 4.
ב-1951 התחתן עם שולמית הלוי, חברת לח"י לשעבר אף היא. בני הזוג עברו להתגורר בתל אביב, לאחר מכן עברו לסביון ונולדו להם שלושה ילדים, בועז ליאורה ואורנה, שנפטרה ממחלה בגיל חמש, לאחר מותה נולד אורן, שנקרא על שמה.
תולדות חייו > איש הפרסום

בשנת 1953 הקים את משרד הפרסום "דחף1", מראשוני משרדי הפרסום בישראל והגדול שבהם לאורך שנים רבות. המשרד טיפל במשך שנים רבות בתקציבי הפרסום של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (קוקה-קולה ישראל), ג'ינס ליוויס, קרייזלר, סוזוקי ועוד. בנוסף שימש "דחף" כמשרד הגדול ביותר לפרסום מודעות-לוח לבודדים, פרס רשת סניפים ארצית לפרסום מקומי ושלט בתחום סקרי דעת קהל באמצעות מכון המחקר "דחף". בסוף שנות השישים הקים ז'ורבין את "הלוח הכפול", שבו פורסמו מודעות (יד שנייה, "דרושים" וכדומה) במקביל בעיתונים "הארץ" ו"ידיעות אחרונות".
בינואר 1976 הקים, יחד עם מוזי ורטהיים וחגי בר־כוכבא, עיתון ערב מתחרה ל"מעריב" ו"ידיעות אחרונות", בשם "היום הזה" עם משה דיין כעורך ראשי. השקת העיתון התארכה מאחר שגיוס עיתונאים מנוסים למיזם והקמת המערכת לקחה חודשים רבים. העיתון הושק לבסוף בספטמבר 1976 וביומו הראשון הודפס ב-40,000 עותקים, אולם התפוצה ירדה אחר כך, הוא סבל מתחרות קשה. אחרי שלושה חודשים הודיעו שיהפוך לשבועון, אך לאחר מספר ימים נסגר העיתון, עקב חובות שצבר וקושי לגייס מימון נוסף.
ז'ורבין עבד תקופה ממושכת במערכות הבחירות עם אנשי מפא"י כלוי אשכול ויוסף אלמוגי ורפ"י (עבורה הגה את הסיסמה "הגידו כן לזקן"). ב-1977 עבר לעבוד עם עזר ויצמן ויצחק שמיר, ידידו מימי הלח"י, בשירות הליכוד. ז'ורבין ניהל את מסע התעמולה של הליכוד בבחירות לכנסת התשיעית וטבע את הסיסמה "הליכוד – כוח 1". בבחירות אלה עלה הליכוד לשלטון לראשונה לאחר 29 שנות המדינה. עם זאת, ארבע שנים מאוחר יותר עבר לעבוד דווקא עם שמעון פרס והמערך. ב{{|הבחירות לכנסת האחת עשרה}}, בהן שב לעבוד עבור הליכוד, טבע את הסלוגן "המחנה הלאומי". לאחר שהליכוד ניצח בדוחק, ניצל ז'ורבין את חברותו והאמון שרחשו לו הן שמעון פרס והן יצחק שמיר ודחף לממשלת אחדות לאומית.
ז'ורבין הפך עקב כך ליועץ אישי לענייני מיתוג ותדמית לרבים מראשי המדינה ולידיד אישי קרוב של רבים מהם, בהם משה דיין, עזר ויצמן, יצחק שמיר, שמעון פרס, יצחק מודעי, יצחק ולאה רבין ועוד. ז'ורבין קידם ותמך בפעילים פוליטיים צעירים, בהם אהוד אולמרט, בנימין נתניהו, רוני מילוא, ראובן ריבלין, יוסי שריד ודן מרידור. כן היה מקורב לעיתונאים אורי פורת, רפי גינת, יואל מרקוס ואיתן הבר ולאנשי כלכלה בכירים כדב לאוטמן ובייגה שוחט.
לאחר מות רעייתו ב-1981 היה לבן-זוגה של מינה צמח, אותה העסיק ב"דחף". אולם השניים מעולם לא נישאו והחזיקו שני משקי בית נפרדים. לאחר מכן, היה בן זוגה של רחל טימור.
בשנת 2009 זכה ז'ורבין בפרס "קקטוס הזהב", פרס מפעל חיים מאיגוד חברות הפרסום, שהוענק לו על החדרת מותגים רבים לישראל והובלת מסעות פרסום בולטים.
הערות שוליים

↑  העתון בראשות דיין החל בגיוס עובדים, דבר, 13 בינואר 1976
מדוע "היום הזה", על המשמר, 16 בינואר 1976
העתון של דיין המקורות של פרס, עמדה, 1 באוגוסט 1976
1 2  אלי קינן, היה היה 'היום הזה', כותרת ראשית, 2 בנובמבר 1983
↑  העתון של "קוקה קולה", עמדה, 1 במאי 1976
↑  "היום הזה" ייסגר, במקומו ייצא שבועון, דבר, 24 בנובמבר 1976
"היום הזה" ייסגר .ויופיע בשבועון, על המשמר, 25 בנובמבר 1976
↑  "היום הזה" חדל להופיע, מעריב, 29 בנובמבר 1976
↑  עתי"ם, דיין, בר-כרכבא, ז'ורבין וורטהיים: איננו אחראים לחובות "היום הזה", על המשמר, 21 בדצמבר 1976
עיקול זמני , על "היום הזה', מעריב, 2 בדצמבר 1976
↑  ענת ביין-לובוביץ, ‏תחרות קקטוס הזהב 2009 בחסות "גלובס" אליעזר ז'ורבין, מייסד דחף, יקבל פרס מפעל חיים, באתר גלובס, 25 במאי 2009
קברם של שולה ואליעזר ז'ורבין בבית הקברות בסביון
גיא לוזון

גיא לוזון (נולד ב-7 באוגוסט 1975) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, המאמן את נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
קריירה > כשחקן

גיא לוזון הוא בוגר מחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, בה שיחק מגיל 10. לוזון החל לשחק בקבוצת הבוגרים בגיל 18, והופעת הבכורה שלו הייתה נגד קבוצת בית"ר תל אביב בשנת 1992. את שירותו הצבאי עשה כמדריך כושר בבה"ד 10. הוא הספיק לשחק כשלוש שנים, לפני שנפצע עקב תיקול עם ז'אן טלסניקוב בגיל 19.
קריירה > כמאמן בליגה הישראלית

לאחר פציעתו, קיבל לוזון את משרת מאמן קבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה. בעונת 2001/2002 החליף לוזון את אלי אוחנה כמאמן הקבוצה הבוגרת. הישגיו המרכזיים כמאמן הקבוצה היו זכייה בגביע הטוטו לעונת 2003/2004, סגנות אליפות המדינה לעונת 2004/2005 והעפלה לשלב הבתים של גביע אופ"א בעונת 2005/2006. בתקופתו כמאמן הקבוצה נהנה לוזון מגיבוי משפחתי. דודו, אבי לוזון, ניהל את הקבוצה, ובני משפחה אחרים מילאו בה תפקידים שונים.
בעונת 2007/2008 מונה לוזון למאמן הפועל תל אביב. עם הגעתו לקבוצה אילץ את יוסי אבוקסיס לפרוש ממשחק פעיל ולהפוך לסקאוט, ובכך הוכיח שבידיו הסמכות המקצועית במועדון. לוזון הצליח להוביל את הקבוצה בפעם השנייה ברציפות לשלב הבתים בגביע אופ"א. אף על פי כן, במשחקי ליגת העל השיגה הקבוצה תוצאות מאכזבות ולאחר עשרה מחזורים דורגה במקום האחרון עם 6 נקודות מתוך 30 אפשריות, כאשר את הניצחון הראשון שלה השיגה הקבוצה רק במחזור התשיעי, בדרבי מול מכבי תל אביב. בעקבות תוצאות אלה הודיע לוזון על התפטרותו מאימון הקבוצה ב-25 בנובמבר 2007, לאחר הפסד למכבי חיפה.
לוזון חזר לאמן את מכבי פתח תקווה באמצע העונה, בניגוד להבטחת יו"ר הקבוצה ודודו, עמוס לוזון, שאמר כי גיא לא יחזור לאמן את מכבי פתח תקווה בעונה זו. ב-6 באפריל 2008, לאחר רצף הפסדים, התפטר מתפקידו.
ב-12 ביוני 2008 מונה לוזון למאמן בני יהודה תל אביב. את עונת 2008/2009 סיימה הקבוצה בהדרכתו במקום החמישי. עקב חוסר יכולתה של בית"ר ירושלים להשתתף במפעלים אירופאיים קיבלה בני יהודה את ההזדמנות, והעפילה בתחילת עונת 2009/2010 לסיבוב הרביעי במוקדמות הליגה האירופית, שם הודחה על ידי פ.ס.וו. איינדהובן. את עונה זו סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה, והעפילה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה 1–3 להפועל תל אביב.
קריירה > כמאמן הנבחרת הצעירה

ב-4 באוגוסט 2010 מונה לוזון למאמן הנבחרת הצעירה של ישראל. תחת הדרכתו התמודדה הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2013, אליה העפילה באופן אוטומטי כמארחת, שם סיימה את שלב הבתים במקום השלישי בבית שכלל את איטליה, אנגליה ונורווגיה. לוזון ספג ביקורת כאשר חגג את ניצחון הנבחרת מול אנגליה בצורה שנתפסה בעיני רבים כמוגזמת, על אף שלא מנע את הדחתה מהטורניר.
קריירה > כמאמן באירופה

ב-27 במאי 2013 חתם לוזון על חוזה לעונה אחת בקבוצת סטנדרד ליאז' מליגת העל הבלגית. מינויו לווה במחאה מצד האוהדים. אף על פי כן, לוזון פתח את העונה ב-13 ניצחונות רצופים בכל המסגרות, ובכך שבר שיא מועדון בן 14 שנים. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון, אך לאחר שלב הפלייאוף סיימה את העונה כולה במקום השני. ב-26 במרץ 2014 הודיע המועדון על הארכת חוזהו לשנתיים נוספות. ב-20 באוקטובר 2014 פוטר בעקבות תוצאות מאכזבות של הקבוצה בתחילת העונה.
ב-13 בינואר 2015 החליט בעליה המשותפים של ליאז' וצ'רלטון אתלטיק מליגת המשנה האנגלית להעבירו לאמן את צ'רלטון. ב-24 בינואר 2015, במשחקו הראשון כמאמן צ'רלטון נפרדה קבוצתו בתיקו 0–0 עם וולברהמפטון וונדררס. ב-14 בפברואר 2015 רשם ניצחון בכורה כמאמן צ'רלטון, 3–0 על ברנטפורד. ב-24 באוקטובר 2015, לאחר תשעה משחקי ליגה ללא ניצחון, פוטר לוזון מתפקידו.
קריירה > חזרה לליגה הישראלית

ב-20 בספטמבר 2016, שב לוזון לקדנציה שנייה כמאמן הפועל תל אביב כשהחליף את אלי גוטמן שעבר לתפקיד המנהל המקצועי במועדון. ב-12 בינואר 2017 התפטר מתפקידו לאחר שהקבוצה נכנסה לפירוק ובעליה התחלפו.
כחודש לאחר שעזב את הפועל תל אביב, לוזון מונה למאמן מכבי חיפה במקום רנה מלנסטיין שפוטר, תחת מוחמד אלאך שמונה למנהל הספורטיבי. לאחר שבסיבוב הראשון השיגה הקבוצה 16 נקודות בלבד מ-13 משחקים, ב-9 בדצמבר 2017 פוטר לוזון מתפקידו.
ב-27 במאי 2018 מונה לוזון למאמנה של בית"ר ירושלים, אך פוטר ב-22 באוקטובר, לאחר שבעה מחזורים, כאשר הקבוצה ניצבת במקום הלפני אחרון בטבלה עם 5 נקודות בלבד.
ב-20 בינואר 2019 שב למכבי פתח תקווה וחתם לעונה וחצי. ב-12 במאי 2019, הקבוצה בהדרכתו ירדה לליגה הלאומית, לאחר שבע שנים בליגת העל. אך הוא העלה את הקבוצה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בלבד בליגה הלאומית. ב-28 בדצמבר 2021, לאחר הפסד למכבי תל אביב, כשהקבוצה במקום האחרון בליגה עם 10 נקודות בלבד, הודיע המועדון על סיום תפקידו, בהסכמת שני הצדדים.
קריירה > חזרה לנבחרת הצעירה

ב-12 במאי 2022 מונה בשנית למאמן נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21. איתה העפיל לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2023 לאחר ניצחון על נבחרת אירלנד בבעיטות עונשין. באליפות זו צלחה הנבחרת, באופן חסר תקדים, את שלב הבתים, בו הוגרלה עם גרמניה, האלופה הקודמת, אנגליה וצ'כיה, והעפילה לרבע-הגמר. ב-1 ביולי 2023, לאחר שחלפה ברבע הגמר על פני גאורגיה המארחת בבעיטות 11, לוזון הצעיד את הנבחרת הצעירה לשלב חצי-גמר היורו עד גיל 21. הישג זה הבטיח את השתתפות הכדורגל הישראלי באולימפיאדת פריז (2024), לראשונה לאחר 48 שנים. עם זאת, הופעת הנבחרת האולימפית בפריז ביולי 2024 הייתה כישלון מהדהד: תיקו אחד ושני הפסדים, ביחס שערים של 3 זכות (מהם אחד בבעיטת עונשין גבולית) ו-6 חובה. ולמעשה מבין כל נציגי ישראל באולימפיאדה השיגה את המאזן הנמוך ביותר
בקמפיין המוקדמות לאליפות אירופה עד גיל 21 2025 הוביל את הנבחרת לקמפיין הכושל בתולדותיה עם תשעה הפסדים וניצחון אחד וסיום במקום האחרון בבית.
ביקורת

בקריירה של גיא לוזון ידועים מספר מקרים של התנהגויות בעייתיות שלא פעם גרמו לביקורות נוקבות, זועמות ושליליות כלפיו.
לאחר ניצחון נבחרת ישראל הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 ב-2013 על אנגליה במשחק שהיה לפרוטוקול בלבד, לוזון חגג את הניצחון בצורה מוגזמת מה שהביא לביקורת כלפיו ברשתות החברתיות.
לוזון נודע בחגיגות מוגזמות גם כשאימן את סטנדרד ליאז' בבלגיה, ואת צ'רלטון אתלטיק באנגליה.
במשחק הפלייאוף מול אירלנד, בו העפילה הנבחרת הצעירה של ישראל לאליפות אירופה עד גיל 23 ב-2023 תחת אימונו של לוזון, הוא סטר לזיו מורגן שחקן הנבחרת, דבר אשר הביא לגינויים רבים ולביקורות זועמות כלפיו בתקשורת וברשתות החברתיות. בנוסף לוזון אמר בריאיון בסוף אותו המשחק "סידרתי לישראלים חופשה בבוקרשט עם אליבי" (הטורניר נערך ברומניה ובגאורגיה) אמירה שזכתה לגינויים בין היתר מצד השרה לשוויון חברתי, מירב כהן. באופן אירוני, בסופו של דבר לא הוגרלה הנבחרת במשחקים שרומניה אירחה, אלא רק בגאורגיה.