stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון
תפקידים

סגן נשיא הנציבות האירופית - בניגוד ליתר סגני נשיא הנציבות, הממונים לתפקיד זה על פי שיקול דעת הנשיא, הנציג העליון הוא סגן נשיא מתוקף תפקידו (ex-officio), בכפוף לאישור הפרלמנט האירופי.
תפקידים האופייניים לשרי חוץ:
נציג האיחוד האירופי בנושאי חוץ - הנציג העליון מוסמך לייצג את האיחוד האירופי בעניינים בהם הושגה הסכמה בין המדינות החברות, בפרט במסגרת פורומים בינלאומיים.
ראש שירות פעילות החוץ האירופי (European External Action Service), משרד החוץ של האיחוד, לרבות  המשלחות הדיפלומטיות. מחזיק בסמכויות ניהול התקציב ועריכת מינויים.
אחראי על הנציגים המיוחדים של האיחוד האירופי (European Union Special Representative) - נציגים דיפלומטיים אשר מבצעים תפקידים החורגים מרמת שגרירי מדינות, בפרט באזורי עימות או בהתייחס לקבוצה של מדינות (דוגמאות: בעבר מונה נציג מיוחד לגאורגיה עקב המלחמה בדרום אוסטיה, וכיום ישנם נציגים מיוחדים למזרח התיכון ולאיחוד האפריקאי).
תפקידים ייחודיים בתחום ענייני החוץ:
נשיא מועצת שרי החוץ (תצורת ענייני החוץ של מועצת האיחוד האירופי) - הייחוד הוא בכך שבכיר ברשות המבצעת (הנציבות) מחזיק גם בתפקיד בכיר ברשות המחוקקת (המועצה). מצב זה מנוגד לעקרון הפרדת הרשויות, ומשול לשר חוץ המשמש גם כיו"ר ועדת החוץ של הסנאט. עם זאת, התפקיד תואם את הרכב מועצת ענייני החוץ, שחבריה הם שרי החוץ של 28 מדינות האיחוד (בשונה מוועדת חוץ רגילה).
משתתף בפגישות המועצה האירופית - נוכחות זאת מסייעת לתיאום מדיניות החוץ של האיחוד האירופי, אשר נקבעת על ידי אישים רבים המחזיקים בעמדות שונות ואף סותרות.
תפקידים בתחום מדיניות הביטחון:
אחראי על מתאם המלחמה בטרור של האיחוד ובעלי תפקידים אחרים בתחום זה.
מתאם את נושאי החוץ והביטחון של האיחוד על בסיס המדיניות הרשמית - מדיניות החוץ והביטחון המשותפת (Common Foreign and Security Policy) ומדיניות הביטחון וההגנה המשותפת (Common Security and Defence Policy) הכלולה בה.
נשיא סוכנות ההגנה האירופית (European Defence Agency), אשר פועלת מכוח מדיניות החוץ והביטחון המשותפת ואחראית על תיאום גופי הביטחון של מדינות האיחוד מבחינת רכש, פעילות וקשר לנאט"ו.
המזכיר הכללי של האיחוד המערב אירופי (אנ') - איחוד זה הוא ארגון בינלאומי לשיתוף פעולה ביטחוני, שהוקם על ידי מדינות מערב-אירופיות בזמן המלחמה הקרה, ועם סיומה הוכפף למדיניות הביטחון וההגנה המשותפת (שהיא אחד משלושת "עמודי התווך" עליהם הוקם בהמשך האיחוד האירופי). זוהי אחת הצורות בה משולב האיחוד המערב אירופי באיחוד האירופי.
יו"ר דירקטוריון המכון ללימודי ביטחון של האיחוד האירופי (The European Union Institute for Security Studies), הפועל תחת מדיניות החוץ והביטחון המשותפת ומחליף את המכון שפעל במסגרת האיחוד המערב אירופי.
משלחות דיפלומטיות

כאמור לעיל, הנציג העליון אחראי על שירות פעילות החוץ האירופי, הכולל את המשלחות הדיפלומטיות של האיחוד. מבנה ארגוני זה הוא תוצאה של אמנת ליסבון, וכך גם שינוי שמות המשלחות מ"משלחות הנציבות האירופית" ל"משלחות האיחוד האירופי".
ראש משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל משנת 2021 הוא השגריר דימיטר טזאנצ'ב.
ראו גם

הנציבות האירופית
מועצת האיחוד האירופי
אמנת ליסבון
שירות החוץ האירופי
משלחות דיפלומטיות של האיחוד האירופי (לחצו להגדלה)   מדינות האיחוד האירופי
  מדינות בהן מוצבות משלחות דיפלומטיות של האיחוד האירופי
עינב קאבלה

עינב קאבלה (נולדה ב-27 בספטמבר 1979, ז' בתשרי ה'תש"ם) היא עורכת דין ישראלית, חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת "חוסן לישראל" ברשימת "כחול לבן", כיהנה כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה, וכן הייתה חברה בוועדת חוקה, חוק ומשפט וועדת הכנסת. כמו כן הייתה יו"ר הוועדה המשותפת לוועדות המדע והטכנולוגיה וחוקה לפי חוק הסדר הדין פלילי (סמכויות אכיפה מעצרים) וכן חברה בוועדה המשותפת לחוקה, פנים ומדע לפי חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים.
ביוגרפיה

קאבלה נולדה וגדלה באשקלון, ולמדה באולפנת צביה בעיר. שירתה בשירות לאומי בסוכנות היהודית.
בעלת תואר ראשון ושני במשפטים (בהצטיינות) מאוניברסיטת בר-אילן. התמחתה במשרד עורכי הדין כספי ושות׳. עבדה במשרד עורכי הדין ד"ר הר זהב, ניסנקורן ושות׳ בתחום המשפט המינהלי ודיני עבודה וכן במשרד עורכי הדין ניסנקורן ושות׳ בתחום יחסי עבודה, גמל ופנסיה.
בשנת 2010 מונתה למנכ"לית האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות ובשנת 2014 מונתה בנוסף לראשת המטה של יו"ר ההסתדרות, אבי ניסנקורן.
כיהנה כחברה בוועדה המייעצת לעניין נציגי ציבור בבתי הדין לעבודה.
שובצה במקום ה-37 ברשימת "כחול לבן" בבחירות לכנסת ה-21, ה-22 וה-23, אך לא נבחרה. נכנסה לכנסת ה-23 ב-19 ביוני 2020 לאחר התפטרותו של השר אסף זמיר במסגרת "החוק הנורווגי". ב-29 ביוני 2020 נבחרה לעמוד בראשות ועדת המדע והטכנולוגיה.
בכהונתה כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה העבירה במסגרת הוועדה את החוק למתן שירותים חיוניים מרחוק (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התש"פ-2020; הארכת תוקפו של חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רביה) (תיקון מס' 4), התש"פ-2020. ותיקון לחוק פנייה לגופים ציבוריים באמצעי קשר דיגיטליים (תיקון), התשפ"א-2020.
במסגרת כהונתה כיושבת ראש ועדת המדע והטכנולוגיה יזמה וקיימה דיוני ועדה בנושאים הקשורים להגנת הפרטיות ושמירת מידע רגיש ומידע עודף. כמו כן פעלה קאבלה במסגרת הוועדה לקידום הצורך לצמצם את הפער הדיגיטלי וההנגשה הטכנולוגית לאנשים עם מוגבלות, כך בנוגע להנגשת אתרי אינטרנט והנגשת טכנולוגיות לאנשים עם מוגבלות.
לאחר התפזרותה של הכנסת ה-23 ולקראת הבחירות לכנסת ה-24, הצטרפה קאבלה למפלגתו של רון חולדאי, "הישראלים". ב-3 בינואר 2021 התפטרה מהכנסת. ב-4 בפברואר 2021 הודיע חולדאי על פרישתו מהמרוץ וקאבלה הודיעה גם היא על פרישה מהפוליטיקה.
חיים אישיים

קאבלה היא תושבת תל אביב-יפו, נשואה ואם לשניים.
הערות שוליים

↑  חזי שטרנליכט, מינויים: ראש מטה חדש בהסתדרות - עו"ד עינב קאבלה, באתר ישראל היום, 19 באוקטובר 2014
↑  מיקי פלד, ניסנקורן ממשיך לאייש את הכוורת: מינה ראש מטה, באתר כלכליסט, 19 באוקטובר 2014
↑  יובל קרני, החוק הנורבגי: 5-4 ח"כיות חדשות ממפלגתו של גנץ בדרך, באתר ynet, 21 באפריל 2020
↑  ח"כ יוסף ג'בארין נבחר ליו"ר הוועדה לזכויות הילד, באתר ערוץ 7, 29 ביוני 2020
↑  דני זקן, ‏שם ראשון בכוורת של חולדאי: שר המשפטים אבי ניסנקורן עובר מכחול לבן למפלגה החדשה, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברקוד (תוכנית טלוויזיה)

ערך זה עוסק בתוכנית צרכנות ישראלית. אם התכוונתם לקוד בדמות סדרת קווים, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  מגזין צרכנות
 מנחים:  נגה ניר נאמן
 משתתפים:  כתבי "ברקוד" וחדשות 13
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 תוכנית המשך:  שווה כסף
 הפקה
 חברת הפקה:  חדשות 13
 עורכים:  ישראל טוויטו
 אתר צילומים:  אולפן חדשות 13, גבעתיים
 בעלי תפקידים נוספים:  רכזת מערכת: ליאור ורוצלבסקי
 מוזיקה:  עירד אישל
 אורך פרק:  34-37 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10 (2016)   רשת 13 (2019)
 פורמט (תמונה):  16:9
 תקופת שידור מקורית:  11 באוגוסט 2016 – 7 בנובמבר 2016   16 בינואר 2019 – 7 בנובמבר 2019
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
סמל ברקוד הקודם
ברקוד היא תוכנית אקטואליה, תחקירים וצרכנות ישראלית בהגשת נגה ניר נאמן. התוכנית שודרה החל מ-11 באוגוסט עד ה-7 בנובמבר 2016 בערוץ 10. בהמשך, התוכנית חזרה לשידור ברשת 13 בין ה-16 בינואר ל-7 בנובמבר 2019.
מבנה התוכנית

בכל פעם הציגה נגה ניר נאמן תחקירים שעשתה בנושאי צרכנות. התחקירים עסקו, בין היתר, בשאלה מה כדאי לצרכנים לקנות ומה לא. התחקירים עסקו באיכות המוצר ועוד. אחת ממטרות התחקירים היא לסייע לצרכנים לחסוך כסף על ידי קנייה חכמה יותר.
פעם בשבוע ליאור קינן, כתבת הכלכלה והתחבורה של "חדשות 13", החליפה את נגה ניר נאמן בהגשת התוכנית.
היסטוריה

לפני עליית התוכנית שודרה במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 10 הפינה "ברקוד".
בעבר ערוץ 10 ביקשו מהרשות השנייה להרחיב את המהדורה שלהם, אך מהלך זה לא אושר. בעקבות זאת, החליטו להוציא את המגזינים מהמהדורה ולהפוך אותם לתוכנית שמשודרת מיד אחרי המהדורה המרכזית.
ב-11 באוגוסט 2016 החל שידורה של תוכנית נפרדת בנושא צרכנות, שאת התוכנית הגישה נגה ניר נאמן. אורך התוכנית היה כ-30 דקות.
ב-7 בנובמבר 2016 ירדה התוכנית מהאוויר לאחר כמעט 4 חודשים בהם שודרה בעקבות התנגדות לשידורה מצד הרשות השנייה.
ב-16 בינואר 2019 חזרה התוכנית לאוויר בערוץ 13. משונה מבעבר, משודרת התוכנית לפני המהדורה המרכזית ולא אחריה.
ב-22 בספטמבר 2019 פורסם שנגה ניר נאמן (מגישת התוכנית) הודיעה על רצונה לעזוב את תפקידה. עוד פורסם שהיא תמשיך להגיש את התוכנית עד למציאת מחליף.
ב-4 בנובמבר 2019 שודרה התוכנית האחרונה בהנחיית נגה ניר נאמן, וב-7 בנובמבר 2019 שודרה התוכנית האחרונה בהחלט.
הערות שוליים

↑  רן בוקר, נגה ניר נאמן עוזבת את "ברקוד", באתר ynet, 22 בספטמבר 2019
פיצול האימפריה המונגולית

האימפריה המונגולית לאחר הפיצול הסופי בשנת 1294.
  שושלת יואן

  אורדת הזהב
  החאנות של צ'אגאטאי
  האילח'אנאת
פיצול האימפריה המונגולית החל בשנת 1259 עם מותו של מונגקה חאן ללא יורש מתוכנן, באופן שגרם לתחילתה של מלחמת אזרחים בין שני אחיו הצעירים על תואר הח'אן הגדול. מלחמת האזרחים הזו חפפה עם מלחמה בין הולאגו חאן שהסתכסך עם ברקה (אנ') על אידאולוגיה דתית ועל שטחים באזור הקווקז, במלחמת הולאגו-ברקה (אנ'). אותן מלחמות יחד עם מלחמות נוספות בין אצילים מונגולים החלישו את כוחו של הח'אן הגדול על האימפריה המונגולית כולה, עד שבשנת 1294 היא התפצלה לארבע חאנויות נפרדות: שושלת יואן בסין, השושלת האילח'אנית בדרום-מערב אסיה, החאנות של צ'אגאטאי במרכז אסיה, ואורדת הזהב במזרח אירופה.
כבר בימי חייו של ג'ינגיס חאן הוא הקצה טריטוריות שנכבשו לאחרונה לארבעת בניו האהובים. ההקצאות נודעו כ־"אולוס" (Ulus) ופירושה "אומה" או "שבט" בטורקית, כשהכוונה בפועל לשטח שניתן למישהו כמתנה לשלוט עליו. ארבעת בניו היו: ג'וצ'י, אוגדיי חאן, טולוי, וצ'אגאטאי חאן. ג'וצ'י, הבן הבכור, קיבל את הטריטוריה בצפון-מערב האימפריה שמאוחר יותר תתפתח לאורדת הזהב; אוגדיי חאן הפך לשליט באזור צפון שינג'יאנג של היום ומערב מונגוליה; טולוי, הבן הצעיר, קיבל את החלק המזרחי של מונגוליה ועוד חלקים גובלים בצפון סין; וצ'גאטאי חאן קיבל את כל מרכז אסיה, מה שיתפתח מאוחר יותר לחאנות של צ'גאגטאי. שניים מבניו של טולוי לקחו חלק בהקמת שתיים ממדינות הירושה, אלו היו קובלאי חאן, שהקים את שושלת יואן בסין, והולאגו חאן, שהקים את המדינה האילח'אנית בפרס ודרום-מערב אסיה.
גם אחרי שנת 1294 קיסרי שושלת יואן הוכתרו כח'אנים גדולים על כל האימפריה, אך זה היה תואר סמלי בלבד, והאימפריה חולקה לארבע חאנויות שונות, שכל אחת עלתה ונפלה בזמנים שונים, רדפה אחרי האינטרסים האישיים שלה והתמודדה עם הבעיות שלה. כך, נוצרו מדינות הירושה של האימפריה המונגולית.
ארבע מדינות הירושה (חאנויות) > אורדת הזהב

בשנת 1237, פתח באטו חאן במסע כיבוש מונגולי במזרח אירופה. צבא מונגולי בראשות באטו חאן זרע הרס נרחב במזרח אירופה והחריב ערים רבות. רק שתי ערים ראשיות בצפון שרדו ולא נכבשו, נובגורוד ופסקוב. בשנת 1240 נכבשה רוס של קייב על ידי המונגולים והפכה לווסאלית שלהם. באותה שנה העיר קייב, שהייתה בירתה, נפלה למונגולים. כמחצית מאוכלוסיית רוס של קייב נהרגה במהלך הכיבוש המונגולי. מאוחר יותר המונגולים התקדמו לעבר הונגריה ופולין, והמסע נמשך עד 1242, כשנגמר בניצחון מונגולי ונוסדה אורדת הזהב. באטו חאן מונה כאחראי על החלק הצפון מערבי של האימפריה המונגולית, וירש את האולוס של אביו ג'וצ'י בצפון מערב האימפריה, ובכך הקים את אורדת הזהב.
אף על פי שאורדת הזהב נוסדה כמדינה יורשת של האימפריה המונגולית, היא הורכבה מעמים רבים, וחיו בה מונגולים מעטים בלבד שהיוו את האצולה (אריסטוקרטיה).
אורדת הזהב הורכבה משני ענפים: ענף מערבי שנקרא ”האורדה הכחולה“, שנשלטה על ידי באטו חאן וצאצאיו; והענף המזרחי שנודע כ-"האורדה הלבנה", שנשלטה על ידי אורדה חאן (אנ'), שהיה אחיו של באטו חאן. לכל ענף היה חאן אחד ששלט בו, ולעיתים היו חאנים ששלטו בשני הענפים במקביל.
אורדת הזהב קיבלה את האסלאם, ועם השנים עברה תהליך אסלאמיזציה איטי. בשנת 1313 אוזבק חאן הפך את האסלאם רשמית לדת המדינה. הוא הפיץ את האסלאם ברחביהּ, ואסר על קיום דתות אחרות בתוך המדינה. אוזבק חאן היה החאן ששלט למשך הזמן הארוך ביותר באורדת הזהב, ותחתיו המדינה הגיעה לשיא כוחה. בירת אורדת הזהב הייתה העיר סראי. סראי תחת אורדת הזהב הייתה לעיר משגשגת מבחינה כלכלית. וכמו בשאר חלקי האימפריה המונגולית, המסחר המשגשג הביא איתו סובלנות דתית רבה בקרב הסוחרים אשר באו ממקומות שונים.
בשנת 1380, טוכטמיש תפס את השלטון באורדת הזהב בעזרתו של טימור לנג, בן בריתו. טוכטמיש איחד לתקופה קצרה בשנים 1380–1396 את האורדה הכחולה והאורדה הלבנה למדינה אחת ששלט בה. אך, השאיפות שלו להרחיב את החאנות שלו לתוך פרס (שהייתה בשליטת טימור), פירקו את הידידות בינו לבין טימור לנג. טוכטמיש וטימור לנג הפכו ליריבים ונאבקו אחד בשני במשך עשר שנים. בסופו של דבר טימור גבר על טוכטמיש, אחרי שניצח אותו בקרב נהר הטרק (אנ') בשנת 1395. באותה שנה הצבאות של טימור בזזו והחריבו את סראי, בירת אורדת הזהב, יחד עם עוד מספר ערים חשובות.
עד סוף שנת 1399 טימור לנג כבש את אורדת הזהב, הדיח את טוכטמיש ושם על הכס במקומו את אידיגו (אנ'), אחד מהגנרלים שלו. טוכטמיש, שנמלט לסיביר, נרצח בשנת 1406 בהוראתו של טימור לנג.
מתחילת המאה ה-15, אורדת הזהב החלה לרדת בכוחה. כוחם של החאנים ירד לאט לאט, וחאנויות שונות דוברות טורקית פרשו ממנה. משנת 1466 אורדת הזהב נקראה בפשטות "האורדה הגדולה (אנ')". המכה הסופית לאורדת הזהב הייתה התבוסה של החאן האחרון למנגלי הראשון גיראי (אנ') שהיה החאן של חאנות קרים. החאן האחרון של האורדה הגדולה הובס בשנת 1502. באותה שנה מנגלי הראשון גיראי החריב והשמיד את סראי הבירה, ובכך חדלה אורדת הזהב להתקיים לחלוטין. היא התפרקה לתוך מספר חאנויות קטנות יותר כשהיורשות הראשיות שלה היו: חאנות קרים, חאנות אסטרחן, החאנות הקזחית, חאנות סיביר וחאנות קאזאן.
ראו גם

מלחמת האזרחים הטולויית
שושלת יואן
אורדת הזהב
ח'אנות צ'אגאטאי
השושלת האילח'אנית
ביאורים

↑  שם נוסף לאורדת הזהב הוא "האולוס של ג'וצ'י" או באנגלית "Ulus of Jochi"
↑  זאת אומרת, סוחרים טורקיים-מוסלמים למשל, יכלו לסחור בקלות עם נוצרים או מונגולים שמאמינים בדת אחרת בלי לחשוש על חייהם.
↑  למלחמה הכוללת בין טימור לנג וטוכטמיש קראו "Tokhtamysh–Timur war".

אפשר לראות את הערך בוויקיפדיה האנגלית אבל אין בעברית.
↑  ראו בוויקיפדיה האנגלית:
Battle of the Vorskla River
↑  כמו Uzbek khanate, Qasim khanate, חאנות אסטרחן וחאנות קרים.
↑  האורדה הגדולה הייתה בערך מדינת ירושה של אורדת הזהב אבל עדיין נחשבת לחלק ממנה. זאת אומרת, אורדת הזהב מעתה והלאה המשיכה להתקיים בשם "האורדה הגדולה" ("The Great Horde")
↑  ראו בוויקיפדיה האנגלית על הח'אנות: Chagatai Khanate
↑  הכוונה ב"עוצרת" היא שאבוסקון הייתה השליטה דה פקטו בעוד שקארה הולגו היה השליט דה יורה. זאת אומרת, הוא הוכתר כח'אן של הח'אנות של צ'אגאטאי אך הכוח האמיתי היה אצל אבוסקון.
↑  שם הבן היה Chapar
↑  תחת שלטונו של דואה, הח'אנות הגיעה לשיאה.
ראו בוויקיפדיה האנגלית על הח'אן דואה: Duwa
↑  לאחר מותו של דואה בשנת 1307, חלק גדול מבניו, היו בשלב כלשהו ח'אנים של ח'אנות צ'אגאטאי. בנים רבים היו לו שתפקדו כח'אנים: Esen Buqa I, Kebek, Konchek, Eljigidey, Duwa Temür וגם טרמאשירין חאן (Tarmashirin). גם מספר מנכדיו של דואה תיפקדו כח'אנים.
↑  ראו רשימה של כל הח'אנים בוויקיפדיה האנגלית: Khans of the Western Chagatai Khanate and the Eastern Chagatai Khanate (Moghulistan))
↑  (באנגלית: Eastern Chagatai Khanate), ראו הסבר בוויקיפדיה האנגלית: List of Chagatai khans
↑  ממוקמת במונגוליה הפנימית של ימינו.
↑  חאנבאליק, שמכונה גם דאדו, זו בעצם בייג'ינג המודרנית.
↑  בערך כמו הרוב המוחלט של השושלות הסיניות.

סין מאז ומתמיד הייתה מעצמה עולמית, גם היום.

ראו כאן דוגמה על מספר מהישגיה הטכנולוגיים והתרבותיים:Yuan Dynasty, Mongol China History, Facts & Achievements, www.chinahighlights.com (באנגלית)
↑  אף על פי שכן נהרו אליה מוסלמים רבים הודות לכיבושים הנרחבים של המונגולים במערב.

ראו הסבר:

Yuan Dynasty, Mongol China History, Facts & Achievements, www.chinahighlights.com (באנגלית)
↑  מאחר שקיסרי שושלת יואן הוכתרו כח'אנים גדולים כביכול (דה יורה בלבד), טוגון טימור, קיסר סין נחשב לח'אן הגדול האחרון על כל האימפריה המונגולית למרות הפיצול הסופי בשנת 1294 (עם מותו של קובלאי חאן).
↑  ראו בוויקיפדיה האנגלית, המצור על חלב (שנת 1260): en:Siege_of_Aleppo_(1260)
↑  קורילטאי הייתה אספה של נסיכים וח'אנים מובילים, בדרך כלל קבעו בה דברים בנוגע לניהול האימפריה והמשך ההתרחבות הטריטוריאלית.
↑  אחת הסיבות לכך שהכוח שהולאגו השאיר עם כתבגא היה קטן, היא הערכה שגויה של אויביו, דבר שנבע ממודיעין שגוי של המונגולים. הם לא חישבו נכון את הכֹח שעל הולגו להשאיר, מפני שחשבו שהכוח הממלוכי קטן יותר. כמו כן, הולגו לקח עמו חיילים לפרס בכמות הגדולה מן הנחוץ, מפני שחשש מעימות עם אורדת הזהב, אך לא נראה שחשש זה היה מבוסס. ניתן לומר, שמותו של מונגקה, אחיו של הולגו, הציל את הממלוכים. אם הולגו היה נשאר עם כל צבאו, המונגולים היו מנצחים.
↑  הן בוויקיפדיה העברית הן באנגלית חסר את הערך על קרב נהר הטרק של שנת 1262 בין אורדת הזהב לאילח'אנאת.
↑  תקופה שנמשכה בשנים 1282–1295
↑  שמו הוא "Öljaitü" שפירושו במונגולית "מבורך" או "ברוך". באנגלית "Blessed"
רק רוצים לרקוד

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית מציאות
 בימוי:  יואב צפיר
 מנחים:  רותם סלע   אסי עזר
 שופטים:  אנה ארונוב   דוד דביר   עדן שבתאי   עידן שרעבי
 משתתפים:  ראו בהמשך הערך
 זוכים:  סימור דניאל
 פרסים:  מלגה בסך 150,000 ש"ח (עונה 1)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  21
 הפקה
 מפיק:  לימור אבקסיס
 חברת הפקה:  טדי הפקות
 עורכים:  יואב צפיר
 אורך פרק:  90 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (קשת)   קשת 12
 פורמט (תמונה):  16:9
 תקופת שידור מקורית:  19 ביוני 2017 - 12 בספטמבר 2017 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית
רק רוצים לרקוד היא תוכנית מציאות ישראלית המשודרת במסגרת הזכיינית קשת. התוכנית עלתה לשידור ביוני 2017 בערוץ 2. מנחי התוכנית הם אסי עזר ורותם סלע, ומנהלי הלהקות הם אנה ארונוב, דוד דביר, עדן שבתאי ועידן שרעבי.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 21 | 21 | 19 ביוני 2017 | 12 בספטמבר 2017 |
פורמט

שלב האודישנים - בשלב האודישנים כל רקדן או קבוצת רקדנים רוקד לפני ארבעת השופטים כשלפניהם מסך בחירה. בעזרת מסך זה השופטים מצביעים בזמן הריקוד האם הם רוצים רקדן זה בלהקתם או לא. במידה והם רוצים את הרקדן בלהקתם הם לוחצים על הלחצן הכחול, ובמידה והם לא רוצים אותו בלהקתם הם לוחצים על הלחצן האדום. אם בסוף הריקוד היה לרקדן או לקבוצת הרקדנים יותר מהצבעה אחת (לחצן כחול), הם יכולים לבחור לאיזה להקה הם רוצים להיכנס, ואם יש להם רק הצבעה אחת הם נכנסים ללהקה שמנהלה הוא היחיד שבחר בה. אם הרקדן או קבוצת הרקדנים לא קיבלו אף לא הצבעה אחת הם אינם ממשיכים בתוכנית.
שלב הצמצום - בשלב הצמצום מחליט כל מנהל להקה אילו שישה רקדנים או קבוצות רקדנים ממשיכים הלאה ללהקה המצומצמת מתוך כל הרקדנים שהעביר לנבחרת שלו בשלב האודישנים. ששת הרקדנים הנבחרים ממשיכים הלאה לשלב הדו-קרב.
שלב הדו-קרב - בכל תוכנית בשלב הדו-קרב מתנהלים קרבות זוגיים המכונים 'דואטים' וקרבות קבוצתיים. בדו-קרב הזוגי מתחרה זוג רקדנים שנבחר על ידי מנהל הלהקה מול זוג רקדנים מלהקה אחרת, על פי נושא שנקבע מראש. בשלב זה, החלטת הקהל מהווה 90% מההחלטה הסופית, כשעשרת האחוזים הנותרים מתחלקים בין שני מנהלי הלהקה שרקדניהם לא התחרו בשלב זה (אם יש מנהל להקה אובייקטיבי שפירק את להקתו הוא זה שמעניק את עשרת האחוזים). הזוג/סולן שניצח מעניק למנהל הלהקה שלו נקודה אחת. לאחר שלב הדו-קרב הזוגי מגיע שלב הדו-קרב הקבוצתי, בו מתחרות שתי להקות אחת נגד השנייה. גם כאן החלטת הקהל מהווה 90% מההחלטה הסופית. בשלב זה, הלהקה המנצחת מעניקה למנהל הלהקה שלה שתי נקודות. בסוף כל תוכנית, שני מנהלי הלהקות עם הניקוד הנמוך ביותר מדיחים רקדן מלהקתם, ובמקרה ויש שוויון נקודות בין שתי להקות או שלוש עם הניקוד הנמוך ביותר מתקיים שלב שובר שוויון בו בודקים לאיזה מהלהקות היה ממוצע רייטינג גבוה יותר במהלך התוכנית. כאשר נמצאים בלהקה שני רקדנים בלבד, היא מתפרקת ובכך שני הרקדנים הנותרים עוברים ללהקות אחרות, ומנהל הלהקה הופך להיות שופט נייטרלי ואובייקטיבי.
עונה 1 (2017) > הלהקות

| רקדן/רקדנית | מנהל/ת להקה | הדחה/מקום בגמר |
| --- | --- | --- |
| סימור דניאל | עדן שבתאי | המקום ה-1 בגמר |
| רותם ברוך | אנה ארונוב (2) | המקום ה-2 בגמר |
| רותם ברוך | עידן שרעבי (1) | המקום ה-2 בגמר |
| יענקל'ה פילצר | עדן שבתאי | המקום ה-3 בגמר |
| איתי קורן | אנה ארונוב (2) | המקום ה-4 בגמר |
| איתי קורן | דוד דביר (1) | המקום ה-4 בגמר |
| אופק שובל | עדן שבתאי | המקום ה-5 בגמר |
| אורין יוחנן | אנה ארונוב | המקום ה-5 בגמר |
| מור חממי | אנה ארונוב | המודחת השמונה עשרה |
| גל טופולנסקי | אנה ארונוב | המודח השבעה עשר |
| מוריאל דבי | אנה ארונוב | המודח השישה עשר |
| דין פרטוש | עדן שבתאי (2) | המודח החמישה עשר |
| דין פרטוש | דוד דביר (1) | המודח החמישה עשר |
| גל זוסמנוביץ' | עדן שבתאי (2) | המודחת הארבע עשרה |
| גל זוסמנוביץ' | עידן שרעבי (1) | המודחת הארבע עשרה |
| רפאל בנימין | עידן שרעבי | המודח השלושה עשר |
| צ'ולקן מקנאב | עידן שרעבי | המודח השנים עשר |
| עינת בלנובסקי | עדן שבתאי | המודחת האחת עשרה |
| מאור לוי | אנה ארונוב | המודח העשירי |
| שיינה היידי | עידן שרעבי | המודחת התשיעית |
| ויקטור נובוג'ילוטסקי | עדן שבתאי | המודח השמיני |
| ליקה וסיימון בזאלי | דוד דביר | המודחים השביעיים |
| אליסיה שריקי | אנה ארונוב | המודחת השישית |
| ספיר יצחק | דוד דביר | המודחת החמישית |
| אריאל איסקוביץ | דוד דביר | המודחת הרביעית |
| יסמין גנדיס | עדן שבתאי | המודחת השלישית |
| נופר פוני | עידן שרעבי | המודחת השנייה |
| הגר ממן | דוד דביר | המודחת הראשונה |
עונה 1 (2017) > פירוק להקות

בתוכנית הרביעית הודחו ליקה וסיימון בזאלי ובכך פורקה להקתו של דוד. דין פרטוש עבר ללהקתה של עדן, ואיתי קורן עבר ללהקתה של אנה.
בתוכנית השמינית הודחו צ'ולקן ורפאל ובכך פורקה להקתו של עידן. גל זוסמנוביץ' עברה ללהקתה של עדן, ורותם ברוך עבר ללהקתה של אנה.
ראו גם

נולד לרקוד
לא נפסיק לרקוד
רוקדים עם כוכבים
הערות שוליים

↑  בתוכנית זו, לאחר ארבע הדחות רצופות, הלהקה של דוד פורקה. דין עבר ללהקה של עדן, ואיתי עבר ללהקה של אנה.
↑  סולו ההדחות בין הנבחרות המפסידות בתוכנית זו נערך בתוכנית 8. בסוף תוכנית זו נערך גלגל הצלה.
↑  בתוכנית זו, פורקה הלהקה של עידן. גל עברה ללהקה של עדן, ורותם עבר אוטומטית ללהקה של אנה.
1 2  בסוף קרבות הסולו היו 5 פיינליסטים בגמר: 3 מהנבחרת של אנה ו-2 מהנבחרת של עדן. אסי ורותם הודיעו שלגמר יגיעו מספר שווה של מתמודדים מכל נבחרת, מה שאומר שעדן הייתה צריכה לבחור רקדן שהודח בשלב חצי הגמר ויעפיל כפיינליסט האחרון לגמר. עדן הייתה צריכה לבחור בין דין לבין אופק והיא בחרה באופק.
↑  בשלב רבע הגמר הראשון, יכל כל מנהל להקה לבחור במתמודד שילחם על החזרה למשחק. עדן בחרה בדין, עידן בחר בשיינה, ואנה בחרה במאור. בסוף התלת קרב הוכרז שדין חוזר למשחק היישר לחצי הגמר, תוכנית אחת בלבד אחרי שהודח.
1 2 3  הנבחרת של עדן ניצחה בתוכנית אך החסינות שזכתה בה מומשה בתוכנית 8, עקב ביטול ההדחה וספיישל גלגל ההצלה שבמסגרתו חזר דין למשחק. כך גם לגבי ההפסד של הנבחרות של אנה ועידן והתמודדותם בסולו הדחות (במקום מעמד הדחה).
הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל

| --- | --- |

 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  2021
 ארגון מפעיל:  מנהלת הליגה הבלגית בכדורסל, איגוד הכדורסל ההולנדי
 מספר מתמודדים:  20
 מדינות משתתפות:  בלגיה והולנד
 זוכה:  בלגיה אוסטנדה (זכייה ראשונה)
 הכי הרבה זכיות:  הולנד ליידן   (2 זכיות)
 https://bnxtleague.com/en
 
הליגה הבלגית-הולנדית או בשמה הנפוץ BNXT היא ליגת הכדורסל המאוחדת של בלגיה והולנד. ליגה זו החליפה את הליגות הבכירות בשתי המדינות.
מבנה הליגה

בשלב הראשון של העונה הליגה מורכבת משתי ליגות המחולקות לפי שתי המדינות, כאשר כל קבוצה משחקת בשני סבבים נגד כל קבוצה במסגרת הליגה המקומית, ובסיומם הליגה מפוצלת לשתי ליגות: א) ליגת הזהב הכוללת 10 קבוצות - 5 קבוצות מכל ליגה שסיימו במקומות 1-5; ב) ליגת הכסף הכוללת 10 קבוצות - 5 מכל ליגה שסיימו במקומות 6–10.
בליגת הזהב ובליגת הכסף משחקות הקבוצות סבב בודד ובסיומו עוברות הקבוצות לשחק בפלייאוף הצלבה לפי מדינה, כאשר הקבוצות במקומות 1–2 בבית הזהב מעפילות אוטומטית לשלב חצי הגמר ושתי קבוצות אחת מכל מדינה מבית הכסף מצטרפות. שלב הפלייאוף מתקיים בשיטת הטוב מ-3 ברבע והטוב מ-5 בחצי הגמר והגמר.
שמונה הקבוצות מליגת הכסף שלא סיימו במקומות הראשונים מעפילות לסדרת פלייאוף מורחבת של הטוב מ-2 בעלת 4 סבבים ובסיומן שתי המנצחות (ללא תלות מדינה) מעפילות לפלייאוף האליפות יחד.
בכל עונה אלופת הליגה היא הקבוצה שזכתה בפלייאוף המשותף, ו-2 קבוצות, אחת מכל מדינה, מקבלת את תואר האליפות המקומי.
מבנה הליגה > קבוצות הליגה

| קבוצה | עיר | מושבים באולם | תאריך הקמה |
| --- | --- | --- | --- |
| אפולו אמסטרדם | אמסטרדם | 1,500 | 2011 |
| אריס לייוורדן | לייוורדן | 1,700 | 2004 |
| באקסט אקדמיה לימבורג | וירט | 1,000 | 2013 |
| דן הלדר סונס | דן הלדר | 1,000 | 2016 |
| דונר חרונינגן | חרונינגן | 4,350 | 1951 |
| פיינורד רוטרדם | רוטרדם | 2,500 | 1954 |
| דן בוס | דן בוס | 2,800 | 1952 |
| לנדסטדה האמרס | זוולה | 1,200 | 1995 |
| יוסט יוניטד | במל | 650 | 2020 |
| ליידן | ליידן | 2,000 | 1958 |
| קבוצה | עיר | מושבים באולם | תאריך הקמה |
| --- | --- | --- | --- |
| אנטוורפ ג'יינטס | אנטוורפן | 5,128 | 1995 |
| קנגורו מכלן | מכלן | 1,500 | 2009 |
| לוון ברס | לוון | 3,400 | 1999 |
| לייז' באסקט | לייז' | 5,600 | 1967 |
| לימבורג יוניטד | האסלט | 1,970 | 2014 |
| בלפיוס מונס-אנו | מונס | 4,000 | 1959 |
| אוקפי אלסטר | אלסט | 2,800 | 1949 |
| אוסטנדה | אוסטנדה | 5,000 | 1970 |
| בריסל בסקטבול | בריסל | 1,200 | 1957 |
| ספירו שרלרואה | שרלרואה | 6,200 | 1989 |
אלופות

| עונה | אלופה | תוצאה בסדרת הגמר | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021/22 | דן בוס | 3–2 | ליידן |
| 2022/23 | ליידן | 3–2 | דונר חרונינגן |
| 2023/24 | ליידן | 3–1 | דן בוס |
| עונה | אלופה | תוצאה בסדרת הגמר | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021/22 | אוסטנדה | 3–1 | קנגורו מכלן |
| 2022/23 | אוסטנדה | 3–1 | אנטוורפ ג'יינטס |
| 2023/24 | אוסטנדה | 3–1 | אנטוורפ ג'יינטס |
| עונה | אלופה | תוצאה בגמר הטוב מ-2 | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021/22 | הולנדליידן | 146–142 | הולנד דונר חרונינגן |
| 2022/23 | הולנדליידן | 233–222 | בלגיה אוסטנדה |
| 2023/24 | בלגיה אוסטנדה | 164–124 | הולנדליידן |
↑  כל קבוצה ניצחה משחק 1 ביתרון 13 ולכן התקיים משחק שלישי