stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עטיפה (תקליט)

תקליטים עשויי ויניל חשופים לשריטות ולנזקים נוספים. לפיכך מראשית ההפצה המסחרית של תקליטים, בתחילת המאה ה-20, הם נמכרו בעטיפה ריבועית, עשויה נייר או קרטון דק, שאורך צלעו גדול אך במעט מקוטרו של התקליט. בנוסף להגנה על התקליט שימשה העטיפה למתן מידע על התקליט – שמו ושמות יוצריו, רשימת השירים וקטעי המוזיקה שבו וכו'. עיצוב העטיפה בא לתרום למסר האמנותי שבתקליט ולקידום מכירתו, וכלל פעמים רבות את תמונת מבצעי התקליט.
עם המעבר מתקליטים לתקליטורים כאמצעי להפצת מוזיקה, נשמרו עקרונות העיצוב הוויזואלי של העטיפה, אף שמבחינה פיזית היא השתנתה לקופסת פלסטיק שאורך צלעה קטן יותר (בהתאם לגודל התקליטור).
לעיתים עטיפות של אלבומים מסוימים נהפכו אייקוניות ביחד איתם והיוו מושא לתיאוריות ופארודיות רבות או שאתר צילומם הפך לנקודת עלייה לרגל עבור המעריצים. דוגמאות לכך הן אלבומי הביטלס, ובמיוחד Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, ו-Abbey Road (אשר תרמו רמזים לתאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני), Hotel California של האיגלס, אשר הציג את המלון המסתורי מהשיר המפורסם, Queen II של קווין, אשר היווה השראה לקליפ המפורסם של שירם Bohemian Rhapsody ו-The Dark Side of the Moon, של פינק פלויד.
לעיתים מכונים אלבומים על פי צבע עטיפתם. דוגמאות בולטות לכך הן האלבום הלבן של הביטלס (כמה שנים לאחר מכן הוציאה הלהקה 2 אלבומים נוספים באותו האופן – אדום וכחול) והאלבום השחור של מטאליקה.
פאבלה, נסיך יוגוסלביה

פָּאבְלֶה קָארָאג'וֹרְגֶ'בִיץ' (בסרבו-קרואטית: Pavle Karađorđević, בסרבית קירילית: Павле Карађорђевић‏; 27 באפריל 1893, סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית – 14 בספטמבר 1976, פריז, צרפת) היה עוצר המלוכה בממלכת יוגוסלביה בין 1934 ל-1941. הוא התמנה לתפקידו לאחר רציחתו של המלך אלכסנדר הראשון מאחר שבנו ויורשו של המלך, פטר השני, היה בן 11 שנים. ב-25 במרץ 1941 חתמה יוגוסלביה על ההסכם התלת-צדדי. צעד זה הוביל להפיכה צבאית בחסות בריטית, הדחתו של פאבלה קאראג'ורג'ביץ', והמלכתו של פטר השני. בחלוף ימים אחדים פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה.
ביוגרפיה

פאבלה קאראג'ורג'ביץ' נולד ב-27 באפריל 1893 בסנקט פטרבורג לארסן, נסיך יוגוסלביה (אחיו של המלך פטר הראשון) ולאאורורה פאבלובה דמידובה, בת למשפחת אצולה מהאימפריה הרוסית. הוא רכש השכלה אקדמית באוניברסיטת אוקספורד.
ב-1923 נשא בבלגרד לאישה את אולגה, נסיכת יוון ודנמרק, שהייתה נכדתו של גאורגיוס הראשון, מלך יוון, ובאירוע נכח הנסיך ג'ורג', דוכס יורק, אשר היה שושבינו של פאבלה.
ב-9 באוקטובר 1934, לאחר רציחתו של המלך אלכסנדר הראשון ובהתאם לצוואתו, מונה פאבלה ליושב ראש מועצת עוצרי המלוכה ולשליט בפועל של יוגוסלביה. יחד עמו כיהנו במועצת העוצרים הפרופסור ראדנקו סטאנקוביץ'(אנ'), שכיהן כשר החינוך של הממלכה, ואִיבוֹ פטרוביץ'(אנ'), אשר כיהן כסגן שר הפנים. פאבלה נקט במדיניות ליברלית יותר מקודמו, התיר חופש עיתונות מסוים ופעל לפתרון הבעיה הקרואטית באמצעות משא ומתן תוך הענקת אוטונומיה לחבל.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה הכריזה יוגוסלביה על נייטרליות מדינית, אך ככל שהורע מצבן של בעלות הברית, ובעיקר לאחר כיבוש צרפת, נטתה המדיניות היוגוסלבית לכיוון מדינות הציר. ב-25 במרץ 1941 חתמה יוגוסלביה על ההסכם התלת-צדדי ויומיים לאחר מכן פרצה בממלכה הפיכה צבאית בתמיכת מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית. פאבלה קאראג'ורג'ביץ', מועצת העוצרים וממשלת יוגוסלביה הודחו ופטר השני הומלך למלך יוגוסלביה. פאבלה ומשפחתו הוגלו לקניה והושמו במעצר בית עד תום המלחמה. בראשית אפריל פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים.
פאבלה קאראג'ורג'ביץ' הלך לעולמו בפריז ב-14 בספטמבר 1976 והוא בן 83, ונקבר בשווייץ. ב-2012 הועברו עצמותיו לקבורה באחוזת משפחת קאראג'ורג'ביץ, הסמוכה לטופולה שבסרביה.
פאבלה קאראג'ורג'ביץ' והקהילה היהודית

במפקד האוכלוסין שנערך ביוגוסלביה ב-1931 נמנו 68,405 יהודים ב-117 קהילות מאורגנות. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו ליוגוסלביה פליטים יהודים בעיקר מגרמניה ואוסטריה וב-1941 נמנו בממלכה כ-82,000 יהודים. השלטונות הכירו ביהדות כאחת משלוש הדתות הרשמיות במדינה ואף תמכו כספית באופן מצומצם במוסדות הקהילה. יהודי יוגוסלביה היו מעורים בחברה ופעילים בחיים הציבוריים. רובם היו בני המעמד הבינוני, 57 אחוזים היו אשכנזים כ-38 אחוזים ספרדים ו-5 אחוזים היו חרדים. כאמור, בפרוץ מלחמת העולם השנייה הכריזה יוגוסלביה על נייטרליות, אך בהמשך התקרבה לגרמניה הנאצית עד להצטרפותה להסכם התלת-צדדי. תהליך זה לווה גם בחקיקה אנטישמית. באוגוסט 1940 החלו מגבלות לא רשמיות על רישום יהודים למוסדות חינוך.
שר החינוך היוגוסלבי אנטון קורושץ, אשר כיהן קודם לכן גם כראש ממשלה ושר הפנים של יוגוסלביה והיה ידוע בדעותיו האנטישמיות, הוביל את תהליך החקיקה להגבלת כניסת היהודים למוסדות החינוך. ראשי הקהילות נפגשו עם שרי ממשלת יוגוסלביה ואף עם הנסיך פאבלה ונמסר להם כי זהו תהליך שנועד לרצות את גרמניה הנאצית והוא זמני. ב-4 באוקטובר 1940 פורסמו תקנות רשמיות שהגבילו את הפעילות הכלכלית של יהודי יוגוסלביה וקבעו נומרוס קלאוזוס במוסדות להשכלה גבוהה. האליטה האינטלקטואלית היוגוסלבית מתחה ביקורת נוקבת על החלת החוקים. בהמשך, הוגבלו גיוסם של יהודים לצבא וקבלתם לקורסי קצינים. הרב הראשי של יהדות יוגוסלביה ד"ר יצחק אלקלעי אולץ להתפטר מתפקידו. במקביל, החלו להתפרסם בעיתונות היוגוסלבית מאמרי שטנה אנטישמיים. עם פרוץ ההפיכה הצבאית שהובילה להדחתו של פאבלה קאראג'ורג'ביץ', פסקו הלימודים והפעילות הקהילתית ברחבי הממלכה.
הערות שוליים

↑  ג'ני לבל, שואת יהודי יוגוסלאביה - הקהילות במאקדוניה, פירוט וחבל קוסובו, פורסם ב"פעמים", 27, תשמ"ו 1986, עמ' 72–75. חוברת שהוקדשה לנושא יהדות ספרד והמזרח בתקופת השואה. באתר מה-יא"ה, אוחזר ב-30 במרץ 2014.
1 2  יהדות יוגוסלביה, באתר יד ושם, אוחזר ב-31 במרץ 2014.
↑  מנחם שלח, יהודי יוגוסלאביה בין שתי מלחמות העולם, באתר יד יצחק בן-צבי, אוחזר ב-1 באפריל 2014.
↑  ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגרד 1521 - 1942, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, באתר דעת, אוחזר ב-30 במרץ 2014.
| מנהיגי מדינות הציר ובנות בריתם במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית | אדולף היטלר |  |
| איטליה הפשיסטית איטליה הפשיסטית | בניטו מוסוליני |  |
| האימפריה היפנית האימפריה היפנית | הירוהיטו |  |
|  ממלכת הונגריה | מיקלוש הורטי |  |
| רומניה ממלכת רומניה | יון אנטונסקו |  |
|  הרפובליקה הסלובקית הראשונה | יוזף טיסו |  |
| בולגריה ממלכת בולגריה | בוריס השלישי • קיריל |  |
|  המדינה העצמאית של קרואטיה | אנטה פאבליץ' |  |
| תאילנד תאילנד | פלק פיבונסונגרם |  |
| פינלנד פינלנד | ריסטו רייטי |  |
|  ממלכת יוגוסלביה | פאבלה, נסיך יוגוסלביה |  |
|  ממלכת עיראק | רשיד עאלי אל-כילאני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15512936w (data)  GND: 119386399  ISNI: 0000 0001 0963 9677  LCCN: n81007910  NARA: 10568031  NKC: jx20110128013  NTA: 128869089  SUDOC: 243122721  ULAN: 500448612  VcBA: 495/201280  VIAF: 34742163   WorldCat (עם VIAF): 34742163
סיפורו המופלא של פטר שלומיאל

פטר שלומיאל וצלו, איור של ג'ורג' קרוקשנק לתרגום אנגלי מ-1827
סיפורו המופלא של פטר שלומיאל (בגרמנית: Peter Schlemihls wundersame Geschichte) הוא נובלה מאת המשורר הגרמני-צרפתי וחוקר הטבע אדלברט פון שאמיסו, שנכתבה בגרמנית בקיץ 1813, והוא יצירתו המפורסמת ביותר.
הנובלה מספרת את סיפורו של בחור צעיר החסר את מה שיש לאחרים בטבעיות גמורה. שאמיסו תיאר זאת כך:
המאורעות בעולם בשנת 1813, שבהם לא הייתי רשאי להשתתף בצורה פעילה - הרי לא הייתה לי עוד מולדת, או שמא מולדתי לא נולדה עדיין – הטרידו את נפשי שוב ושוב במגוון דרכים, מלבי להסיט אותי ממסלולי. כדי לתת מזור לנפשי וכדי לשמח את ילדיו של חבר, כתבתי באותו הקיץ את המעשייה של פטר שלומיאל, אשר התקבלה היטב בגרמניה והייתה באנגליה לפולקלור עממי.
המאורעות שאליהם מתייחס שאמיסו הם מלחמות השחרור נגד נפוליאון, שכיליד צרפת שהתגורר בפרוסיה, בן למשפחת אצולה, לא יכול היה לקחת בהן חלק.
דמותו של פטר שלומיאל נטולת הצל הופיעה מאוחר יותר גם כדמות משנה באחת מאגדותיו של א.ת.א הופמן, "אגדות ליל סילבסטר" (Abenteuer der Sylvesternacht), אותה אימץ המלחין ז'אק אופנבך באופרה האחרונה שלו, "סיפורי הופמן", כבסיס לאחת משלוש מערכותיה.
תקציר העלילה

לאחר הפלגה מתישה פוגש פטר שלומיאל, ביש-גדא באופיו, בסוחר העשיר תומאס ג'ון, ובגינתו הוא נתקל באיש אפור משונה, המשכנע אותו למכור לו את צִלו בתמורה לשק מטבעות זהב, שבדומה לקרן השפע אינו כלה לעולם.
במהרה מגלה פטר שלומיאל כי עסקה זו שעשה מביאה להרחקתו מחברת בני האדם. ברגע שהם מבחינים כי אין לו צל, הם נחרדים, מתרחקים וממנו ולועגים לו. משום כך הוא מרחיק נדוד עד מעבר להרים לעיר מרחצאות, ובעזרת משרתו הוא מצליח לארגן את מלבושו כך שלא יבחינו בהיעדר הצל שלו.
שם המשפחה של הגיבור, "שלומיאל", במקור Schlemihl (שלמיל), הוא שם המעיד על בעליו. את משמעות הכינוי, שמקורו ביידיש, הסביר פון שאמיסו במכתב לאחיו: "בדיאלקט היהודי, אנחנו קוראים בשם הזה לאנשים חסרי מזל ומגושמים שלא מצליחים בדבר".
תרגומים לעברית

ספורו הפלאי של פטר שלומיאל / מאת א. שמיסו; תרגם ועבד אברהם סלומון), תל אביב: רודין, תש"ה.
פטר שלומיאל / תרגם מ' טמקין; מבוא מאת יעקב פיכמן, תל אביב: עם עובד, תשי"א.
פטר שלומיאל / תרגם מרדכי טמקין (בתי-שיר מתוך מנגינות עבריות / היינריך היינה; תרגם יעקב כהן).
שלומיאל מצא צל / יהודה יערי, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (ספריית תרמיל), תשמ"ה-1985.
הצל, או, המעשה המופלא בפטר שלמיל / אדלברט פון שאמיסו; (תרגמה מגרמנית: אילנה המרמן; הוסיף אחרית דבר: יורגן ניראד), תל אביב: עם עובד, תשנ"ח-1998.
הערות שוליים

↑   אילון גלעד, מי היה השְׁלוּמִיאֵל הראשון?, באתר הארץ, 13 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb124814631 (data)  GND: 4139803-8  MusicBrainz work: 954648db-7f52-43a9-94dc-74c5193de427 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטפן ליכטשטיינר

סטפן ליכטשטיינר (בגרמנית: Stephan Lichtsteiner; נולד ב-16 בינואר 1984) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת המגן הימני במספר ליגות בכירות ובנבחרת שווייץ.
קריירת המשחק

ליכטשטיינר החל את הקריירה בקבוצת גראסהופרס ציריך כאשר עלה מקבוצת הנוער בעונת 2000/2001, אך בעונת הבכורה שלו שותף במשחק ליגה בודד. בעונות הבאות, ביסס ליכטשטיינר את מעמדו כבורג מרכזי בהרכב הקבוצה, ואף זכה עימה באליפות בעונת 2002/2003.
בעונת 2004/2005 עבר ליכטשטיינר לקבוצת ליל הצרפתית. הוא הפך במהרה לשחקן הרכב במועדון, ואף עזר לו לסיים את העונה במקום השלישי בליגה המזכה בכרטיס לליגת האלופות. בעונתו האחרונה במועדון כבש ליכטשטיינר ארבעה שערים, אך סיים עם קבוצתו רק במקום השביעי בליגה, והקבוצה נותרה מחוץ למפעלים האירופאים בעונה שלאחר מכן.
לאחר טורניר יורו 2008 הצטרף ליכטשטיינר לקבוצת לאציו תמורת סכום משוער של כ-1.5 מיליון אירו בחוזה לארבע שנים. הוא הגיע לקבוצת הסרייה א' כמחליפו של חברו לנבחרת שווייץ ואלון בהראמי שעבר לוסטהאם יונייטד. בחודש אפריל כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה בדרבי נגד רומא.
בשנת 2005 זומן ליכטשטיינר לסגל נבחרת שווייץ, אך נותר על הספסל במשחקים בהם זומן. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך במשחק הידידות נגד נבחרת ברזיל ב-11 באוקטובר 2006. הוא שותף בכל משחקי נבחרתו בטורניר יורו 2008, ובשמונה מעשרת משחקיה במוקדמות מונדיאל 2010.
בשנת 2011 עבר השחקן ליובנטוס תמורת 10 מיליון יורו, איתה זכה באליפות לאחר עונה שלמה ללא הפסד.
בשנת 2012 ליכטשטיינר זכה עם יובנטוס בסופרקאפ האיטלקי ובגביע ברלוסקוני.
ב-5 ביוני 2018 חתם בארסנל מהפרמייר ליג.
ב-19 באוגוסט 2019 חתם ליכטשטיינר באאוגסבורג מהבונדסליגה לעונה אחת.
ב-12 באוגוסט 2020 הודיע על פרישה מכדורגל.
תארים > קבוצתיים

אליפות שווייץ: 2002/2003
קופה איטליה: 2008/2009
הסופרקאפ האיטלקי: 2009
אליפות איטליה (7) : 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
הסופרקאפ האיטלקי (3) : 2012, 2013, 2015
הגביע האיטלקי (4) : 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
תארים > אישיים

כדורגלן השנה בשווייץ: 2015
סוף.

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  Jay and Seth vs. The Apocalypse 
 בימוי:  סת' רוגן, אוון גולדברג 
 הופק בידי:  סת' רוגן 
 תסריט:  סת' רוגן, אוון גולדברג 
 עריכה:  זין בייקר 
 שחקנים ראשיים:  סת' רוגן ג'יי בארושל ג'יימס פרנקו קרייג רובינסון ג'ונה היל דני מקברייד
 מוזיקה:  הנרי ג'קמן 
 צילום:  ברנדון טרוסט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי סוני, Mandate Pictures, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית3 ביוני 2013 ישראל3 באוקטובר 2013
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט חבר'ה, סרט אסונות, סרט קומדיה, סרט אפוקליפטי 
 תקציב:  32,000,000 דולר
 הכנסות:  $126,041,322
 הכנסות באתר מוג'ו:   rogenhilluntitled
 www.thisistheend.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סוף. (באנגלית: This Is the End) הוא סרט קומדיה אמריקאי, הסרט הראשון שבוים על ידי סת' רוגן ואוון גולדברג. הסרט יצא לאקרנים ב-12 ביוני 2013. הסרט היה לשובר קופות כבר בסוף השבוע הראשון להקרנתו והוא רווחי ביותר ביחס לתקציבו.
תקציר העלילה

לאחר סדרה של אירועים קטסטרופליים משונים שהרסו את לוס אנג'לס, שישה חברים נלכדים בביתו של חברם, ג'יימס פרנקו, אחרי מסיבה פרועה שערכו. כעת, כשהעולם בחוץ מתפרק, האספקה האוזלת והדיכאון בבית מאיימים לקרוע את החברות מבפנים, נאלצת בסופו של דבר החבורה לעזוב את הבית ולהתמודד עם המציאות.
צוות השחקנים

השחקנים ברשימה מגלמים גרסאות מוקצנות של עצמם.
צוות השחקנים > בתפקידים ראשיים

ג'יימס פרנקו
ג'יי בארושל
סת' רוגן
ג'ונה היל
דני מקברייד
קרייג רובינסון
צוות השחקנים > בתפקידים משניים

אמה ווטסון
מייקל סרה
צ'נינג טייטום
כריס מינץ-פלאס
קווין הארט
ג'ייסון סיגל
ריהאנה
פול ראד
עזיז אנסרי
דייוויד קרומהולץ
הבקסטריט בויז
ביקורות

באתר של המבקר רוג'ר איברט ניתן לסרט 3.5 כוכבים מתוך 4 ונכתב שהסרט מצחיק, כיפי, מותח ומשוחק היטב.
גם בישראל הסרט התקבל בביקורות חיוביות. באתר seret כתב המבקר יאיר הוכנר כי הסרט פרוע וכייפי, בעיתון הארץ נכתב שזהו הסרט "המרענן" של הקיץ. באתר ynet נכתב כי הסרט הוא מאוד מצחיק ועם השנים הוא יקבל מעמד של סרט פולחן. מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות הכתיר את הסרט כאחת מקומדיות הטובות והחכמות של העשור.
פרסים

טקס פרסי הקומדיה האמריקני: הסרט המצחיק ביותר – זכייה
טקס פרסי הקומדיה האמריקני: הבמאים הטובים ביותר לסרט קומדיה (סת' רוגן ואוון גולדברג) – זכייה
טקס פרסי הקומדיה האמריקני: התסריט הטוב ביותר לסרט קומדיה (סת' רוגן ואוון גולדברג) – מועמדות
טקס פרסי הקומדיה האמריקני: השחקן הקומי הטוב ביותר (סת' רוגן) – מועמדות
טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקן המשנה הקומי הטוב ביותר (ג'ונה היל) – מועמדות
טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקן המשנה הקומי הטוב ביותר (דני מקברייד) – מועמדות
טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקנית המשנה הקומית הטובה ביותר (אמה ווטסון) – מועמדות
טקס פרסי ה-mtv: הרגע המוזיקלי הטוב ביותר (הבקסטריט בויז, סת' רוגן, קרייג רובינסון וג'יי בארושל) – זכייה
טקס פרסי ה-mtv: הקרב הטוב ביותר (ג'יימס פרנקו, סת' רוגן וג'ונה היל) – מועמדות
הערות שוליים

1 2  נתוני תקציב והכנסות, סוף., מתוך אתר Box Office Mojo, כניסה אחרונה 09/4/14
↑  הכנסות הסרט בארצות הברית ובעולם, באתר Box Office Mojo
↑  אבנר שביט‏, "הסוף": האפוקליפסה מעולם לא הייתה כיפית יותר, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2013
↑  ארז דבורה, "סוף": משפילים את עצמם, מצחיקים אותנו, באתר ynet, 7 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 311430888   WorldCat (עם VIAF): 311430888
פאבל רוטמיסטרוב

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1901 סקובורובו, מחוז קלינין, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  6 באפריל 1982 (בגיל 80) מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1919–1968 (כ־49 שנים)
 דרגה:   מרשל כוחות השריון
 תפקידים בשירות
 ראש מטה הקורפוס הממוכן ה-3 מפקד ארמיית המשמר המשוריינת החמישית מפקד הכוחות הסובייטים המשוריינים בגרמניה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים ברוסיה  המלחמה הפולנית-סובייטית  מלחמת העולם השנייה מבצע אורנוס  קרב קורסק - קרב פרוחורובקה  מבצע רומיאנצב  מבצע הדנייפר התחתון  מבצע בגרטיון
 עיטורים
  גיבור ברית המועצות    6 עיטורי לנין    4 עיטורי הדגל האדום    עיטור סובורוב מדרגה ראשונה    עיטור סובורוב מדרגה שנייה    עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה   עיטור הכוכב האדום   עיטור מהפכת אוקטובר
 
פאבל אלכסייביץ' רוטמיסטרוב (ברוסית: Павел Алексеевич Ротмистров;‏ 6 ביולי 1901 - 6 באפריל 1982) היה ממפקדי השריון הבכירים של הצבא האדום, התפרסם בהשתתפותו בקרב קורסק.
קריירה מוקדמת

ב-1919 התגייס לצבא האדום. הוא השתתף במלחמת האזרחים ברוסיה, בדיכוי מרד קרונשטאדט ובמלחמה הפולנית -סובייטית.
ב-1928 החל ללמוד באקדמיה הצבאית על שם פרונזה במוסקבה. בשנים 1937–1940 שימש כמורה באקדמיה הצבאית הגבוהה במוסקבה. במאי 1941 מונה לראש מטה הקורפוס הממוכן ה-3.
מלחמת העולם השנייה

רוסטמירוב השתתף במבצע אורנוס שבו כותרה הארמייה השישית של הוורמאכט בקרב סטלינגרד.
ב-22 בפברואר 1943 התמנה למפקד ארמיית המשמר המשוריינת החמישית שהייתה כפופה לחזית הערבה בפיקודו של איבן קונייב.
מלחמת העולם השנייה > קרב קורסק

ב-5 ביולי 1943 פתחו הגרמנים בהתקפה אדירה על המבלט הרוסי שבמרכזו העיר קורסק שמטרתה לכתר בתנועת מלקחיים את הכוח הסובייטי שם. הסובייטים ידעו על ההתקפה עיבו את מערך ההגנה וריכזו כוחות רבים במבלט. הגרמנים היו מצוידים בטנקי טיגר שעלו בטיבם על טנקי ה-T-34 הסובייטים מבחינת מיגון וכוח אש אך יותר מסורבלים מהם.
רוטמיסטוב היה עם הארמייה שלו ככוח עתודה, 350 ק"מ מזרחית למבלט קורסק. התקדמות הגרמנים הייתה איטית. מדרום תקף גנרל הרמן הות והתקרב לעיירה פרוחורובקה.
ב-6 ביולי 1943 טלפן סטלין לרוטמיסטרוב והורה לו לנוע לעבר פרוחורובקה. לא היו אמצעי שינוע והארמייה החלה במסע על שרשראות לעבר החזית לשם הגיעה ב-10 ביולי 1943. היו בה 826 רכבים משוריינים בעיקר טנקי T-34 ו-T-70 וכן תותחים מתנייעים. מולם היו 500 טנקי טיגר.
ב-12 ביולי 1943 החל ליד פרוחורובקה קרב השריון הגדול בהיסטוריה. הטנקים היו כה צמודים עד ששני הצדדים נאלצו להפסיק את ירי התותחים והסיוע האווירי. טנקי ה-T-34 נאלצו להתקרב במהירות לטנקי הטייגר ולתקוף אותם בנקודות התורפה בצדדים ומאחור. כשאזלה תחמושתם הם יצאו מהטנקים ותקפו ברימונים ובפצצות תבערה. הקטל היה איום, רוסטמיסטוב איבד מחצית מכוחו אבל גם לגרמנים היו אבדות כבדות אך לא היו להם עתודות להמשך הקרב. ב-13 ביולי 1943 הם ביטלו את המתקפה וב-15 ביולי 1943 חזרו לנקודת המוצא.
רוטמיסטרוב המשיך עם הארמייה שלו במבצע רומיאנצב שבו נכבשו בלגורוד וחרקוב ובקרב דנייפר. ב-2 בפברואר 1944 הועלה לדרגת מרשל של כוחות השריון. במבצע בגרטיון נלחם על כיבוש מינסק אבל בגלל האבדות הרבות שהיו לו, הועבר מתפקידו ושוב לא פיקד על חיילים בקרב.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התמנה למפקד הכוחות הסובייטים המשוריינים בגרמניה. לאחר מכן מונה לחבר בסובייט העליון ועוזר לשר ההגנה. ב-28 באפריל 1962 קיבל את דרגת מרשל כוחות השריון. בשנת 1968 פרש רוטמיסטרוב מהשירות, וב-6 באפריל 1982 מת בביתו שבמוסקבה.
סמדר כרמי-גיברמן

סמדר כרמי-גיברמן היא מנצחת מקהלות, מורה למוזיקה ומרצה בנושאי מוזיקה.
ביוגרפיה > לימודים

סמדר כרמי-גיברמן נולדה וגדלה בעין חרוד. היא למדה בתל אביב, נגינה בצ'לו אצל עוזי ויזל וניצוח מקהלות אצל גארי ברתיני. היא המשיכה ללימודי עוגב אצל קארל ריכטר במינכן ואחר בארצות הברית, לימודי תעודה בפסנתר אצל גרגורי טאקר בבית ספר לונגי למוזיקה בבוסטון ותואר מוסמך במוזיקה באוניברסיטת ניו יורק.
ביוגרפיה > קריירה

סמדר כרמי-גיברמן מרצה במכון כרם להכשרת מורים בירושלים ובאקדמיה למוזיקה בירושלים. כמו כן, היא מרצה ברחבי ישראל.
כרמי-גיברמן מנצחת על מקהלת הבית של מכון כרם, "מקהלת כרמים". הייתה אחראית לכתיבה, עריכה והגשה של תוכניות מוזיקליות ברדיו וכן הפיקה הצגות ילדים מוזיקליות, שאותן גם כתבה וביימה. היא מנחה קונצרטים של מוזיקה ווקאלית, מוזיקה קאמרית ומקהלה.
סמדר היא ביתו של המלחין משה כרמי ואחותה של המוזיקולוגית דליה כהן.
ננו חלקיקי זהב

תמיסות ננו חלקיקי זהב. גודל החלקיק קובע את צבע התמיסה.
ננו חלקיקי זהב הם חלקיקים של זהב שגודלם ננומטרים מועטים הנמצאים לרוב בתרחיף בתוך נוזל. לרוב, צבעה של תמיסת החלקיקים הוא אדום עז (גודל של 20~ ננומטר). הצבע משתנה כתלות בגודל ובצורת הגביש. תמיסת ננו-חלקיקי זהב יכולה להיות בעלת צבע כחול, סגול, ורוד, ירוק ועוד. השינוי בצבע של תמיסות ננו חלקיקי זהב נגרם כתוצאה מכך שהחומר מגיב עם האור בצורה שונה בממדו הננומטרי מאשר בממדו המאקרוסקופי (כאשר החומר הוא בגודל שנראה לעין בלתי מצוידת). השינוי בצבע נובע מתופעה הנקראת תהודה פלסמונית מקומית. כאשר יורדים לגדלים ננומטרים האינטראקציה בין המתכת לאור משתנה. בשל תכונותיהם האופטיות, האלקטרוניות ותכונותיהם המולקולריות הייחודיות חלקיקי הזהב הפכו לחלק אינטגרלי מנושאי המחקר כיום. בנוסף, לחלקיקים אלו מגוון רחב של יישומים בתחומים שונים (כגון: אלקטרוניקה, ננוטכנולוגיה ומדע חומרים) התלויים בגודלם וצורתם של חלקיקי הזהב.
היסטוריה

הסינתזה של ננו חלקיקי זהב הייתה ידועה עוד מימי קדם, הסינתזה שמשה כשיטה לצביעת זכוכיות אשר התגלתה על ידי מייקל פאראדיי בשנת 1850. חלקיקי הזהב נמצאו בשימוש עוד בימי רומא העתיקה לצביעת הזכוכיות בכנסיות בצבעים של אדום וסגול. במאה ה-16, אלכימאי בשם פאראצלסוס טען שיצר שיקוי בשם "Aurum Potabile" (בתרגום מלטינית- חלקיקי זהב הראויים לשתייה). במאה ה-17 התחיל תהליך של צביעת זכוכית על ידי אנדראוס קסיוס ויוהאן קונקל (Andreus Cassius and Johann Kunckel). בשנת 1842, ג'ון הרשל המציא תהליך צילום הנקרא "Chrysotype" (מהמילה היוונית זהב) חלקיקים אלו שימשו להדפסת תמונות על נייר. בשנת 1857, בהשראת עבודתו של פאראצלסוס, מייקל פאראדיי הכין תמיסה של חלקיקי זהב נקיים, אותה כינה "activated gold". הוא השתמש בזרחן על-מנת לחזר תמיסה של זהב כלורידי.
במשך זמן רב הרכבו של הזהב האדום לא היה ברור. כימאים רבים חשדו כי מדובר בתרכובת של זהב, בשל אופן הכנתו. פאראדיי היה הראשון להכיר בכך שהצבע נבע מגודלו המזערי של חלקיקי הזהב. בשנת 1898, ריכרד אדולף ז'יגמונדי היה הראשון שהכין ננו חלקיקי זהב בתמיסה מדוללת. בנוסף, תאודור סוודברג, אשר המציא את האולטרה-צנטרפוגה, וגם גוסטב מיי שסיפק את התאוריה לפיזור חלקיקים כדוריים מאוד התעניינו באופן הסינתזה של ננו חלקיקי הזהב ובמאפייניהם.
שיטות סינתזה

יצירתם של ננו-חלקיקים מתכתיים אפשרית במגוון רחב של שיטות. אלו ניתנות לחלוקה לפי מסלול היווצרות החלקיקים, עיצוב מלמעלה-למטה (Top-Down) ומלמטה-למעלה (Bottom-Up). המסלול מלמעלה-למטה מבוסס על חלוקת צבר מתכתי גדול למקטעים שהולכים וקטנים עקב השקעת האנרגיה המתבקשת בניתוק הקשרים בסריג המתכתי (הפעלת כוחות, נידוף, סוניקציה וכדומה). לעומת זאת, במסלול מטה-מעלה החלקיק נבנה בתהליך הדרגתי שבו אטומי מתכת מתחברים יחדיו ליצירת חלקיקים. בנוסף לחלוקה בהתאם למסלול יצירת החלקיקים, מקובל לחלק את שיטות ההכנה לשיטות כימיות ופיזיקליות. שיטות כימיות מוגדרות כשיטות המסתמכות על חיזור כימי וכדומה. לעומת זאת, שיטות פיזיקליות עושות שימוש בכלים פיזיקליים כגון פוטוליתוגרפיה או נידוף באמצעות קרן לייזר.
באופן כללי, חלקיקי זהב מיוצרים בנוזל ("שיטות כימיות נוזליות") על ידי חיזור של חומצה כלורואורית chloroauric acid H[AuCl4]. לאחר המסת H[AuCl4], התמיסה עוברת ערבוב במהירות כאשר מוסיפים גורם מחזר תוך כדי הערבוב. זה גורם ליוני ה- Au3+‎ להיות מחוזרים לאטומי זהב נייטרליים. ככל שנוצרים יותר ויותר חלקיקים של אטומי זהב, התמיסה הופכת רוויה והזהב מתחיל לשקוע בהדרגה בצורה של חלקיקים ננומטרים. שאר אטומי הזהב הנדבקים לחלקיקים הקיימים בתמיסה מעורבבים בחוזקה על מנת לקבל חלקיקים בהתפלגות זהה ובגודל הרצוי.
כדי למנוע את התלכיד של החלקיקים, צריך בדרך כלל להוסיף ריאגנט פעיל שטח הנדבק לפני השטח של הננו חלקיקים ובכך מייצב אותם. לחלופין, ננו חלקיקי הזהב יכולים להיות מסונתזים ללא מייצבים על ידי כריתה בלייזר ("Laser ablation") בנוזלים.
ניתן לקשור על פני שטח חלקיקי הזהב ליגאנדים אורגניים שונים על מנת ליצור תרכובות כלאיים אורגניות ואנאורגניות עם פונקציונליות מתקדמת.
שיטות סינתזה > שיטת Turkevich

השיטה החלוצית שפותחה על ידי ג'יי טורקביץ (J. Turkevich) ושותפיו בשנת 1951 ואשר חודשה על ידי G. Frens בשנת 1970, היא השיטה הזמינה והפשוטה ביותר. באופן כללי, השיטה משמשת ליצירת חלקיקי זהב כדורי אשר נמצאים בדיספרסיה בתוך נוזל שהוא לרוב מים, כאשר החלקיקים המתקבלים הם בקוטר של כ- 10-20 ננומטר. ניתן לייצר חלקיקים גדולים יותר, אך זה בא על חשבון התפלגות הגדלים וצורתם של החלקיקים. שיטה זו כוללת את התגובה של כמויות קטנות של חומצת chlorauric חמה עם כמויות קטנות של תמיסת נתרן ציטרט. חלקיקי הזהב ייווצרו משום שיוני הציטראט פועלים גם כראגנט מחזר וגם כראגנט אשר שומר על גודל אחיד של החלקיקים ועוזר בייצובם.
שיטות סינתזה > שיטת Brust

שיטה זו התגלתה על ידי Brust ו- Schiffrin בתחילת שנות ה-1990. שימוש בשיטה זו יכולה להניב ננו חלקיקי זהב בתמיסות אורגניות שהן בדרך כלל לא מסיסות במים (כמו טולואן). שיטה זו כוללת את התגובה של תמיסת חומצת chlorauric עם תמיסה של טטרא-אצטילאמוניום ברומיד (TOAB) הנמצאת בתוך טולואן וסודיום בורוהידריד (NaBH4) כראגנט חיזור.
בשיטה זו חלקיקי הזהב המתקבלים הם בגודל של 5-6 ננומטר. NaBH4 משמש כראגנט חיזור וה- TOAB משמש גם כזרז למעבר פאזה (phase transfer catalyst) וגם כראגנט המייצב את החלקיקים.
חשוב לציין כי ה- TOAB לא נקשר לחלקיקי הזהב בצורה חזקה, ולכן תגובה זו תתרחש בהדרגה במשך כשבועיים. כדי לקצר את זמן התגובה, ניתן להוסיף ראגנט חזק יותר, כמו תיול (למשל, alkanethiols). חלק מהראגנטים אשר נמצאים בתמיסה עשויים להישאר מחוברים לחלקיקים המטוהרים, דבר העשוי להשפיע על תכונות פיזיקליות כגון מסיסות. על מנת להסיר כמה שיותר מראגנט זה, החלקיקים חייבים להיות מטוהרים עוד יותר על ידי תהליך הנקרא soxhlet extraction.
שיטות סינתזה > שיטת Perrault

שיטה זו, שהתגלתה על ידי פרו וצ'אן בשנת 2009, משתמשת בהידרוקינון (hydroquinone) לחיזור HAuCl4 בתמיסה מימית המכילה ננו חלקיקי זהב. שיטה זו מבוססת על סינתזה של seed-based והיא דומה לשיטה המשמשת לפיתוח סרטי צילום, שבו יש גרגרי כסף בתוך סרט הצילום והם גדלים באמצעות הוספת כסף מחוזר על פני השטח שלהם. בדומה לכך, חלקיקי זהב יכולים לפעול בשילוב עם הידרוקינון כדי לזרז את החיזור של יוני זהב על פני השטח שלהם. נוכחותו של מייצב כגון ציטראט גורם לגדילת החלקיקים בצורה מבוקרת. השיטה זו של הידרוקינון משלימה את השיטה שפיתח Frens, ואיתה ניתן לקבל התפלגות גדלים מגוונת של חלקיקים כדוריים. שימוש בשיטת Frens אידיאלית עבור קבלת חלקיקים בגדלים של 12-20 ננומטר, ואילו שיטת ההידרוקינון יכולה להניב חלקיקים של לפחות 30-250 ננומטר.