stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבנית
הרבנית כאשת הרב

לאורך הדורות הכינוי "רבנית" שימש ברוב הקהילות לתיאור אשת הרב, שבאופן מסורתי פעלה בקרב נשים, לצד הרב. לרוב תפקיד זה היה ייצוגי כמו תפקיד הרב (למשל בשמחות, בניחום אבלים וכדומה), אך גם מעשי – כאשר לעיתים אשת הרב הורתה הלכה לנשים, בעיקר בעניינים אינטימיים. העובדה שאשת רב כמוה כרב עצמו, מבחינת ההתייחסות אליה בכבוד כמנהיגת הקהילה, מקורה כבר בתלמוד: ”דְּבִיתְהוּ דְּרַב הוּנָא הֲוָה לָהּ דִּינָא קַמֵּיהּ דְּרַב נַחְמָן. אָמַר, הֵיכֵי נַעֲבִיד? אִי אֵיקוּם מִקַּמָּהּ – מִסְתַּתְּמָן טַעֲנָתֵיהּ דְּבַעַל דִּינָא; לָא אֵיקוּם מִקַּמָּהּ – אֵשֶׁת חָבֵר הֲרֵי הִיא כְּחָבֵר. אָמַר לֵיהּ לְשַׁמְעֵיהּ: צֵא וְאַפְרַח עָלַי בַּר אַוָּוזָא וְשָׁדֵי עִלָּוֵואי” [תרגום חופשי: אשת רב הונא הגיעה לדין בפני רב נחמן. התלבט רב נחמן כיצד לנהוג: אם יקום לכבודה, הצד השני בדין יאבד את הביטחון ולא יוכל לשטוח את טענותיו כראוי, כי הוא רואה שהדיין מכבד אותה; אבל הוא לא יכול שלא לחלוק לה כבוד – הרי "אשת חבר הרי היא כחבר". לבסוף הורה לשמשו להפריח אווז לתוך בית הדין בזמן שאשת רב הונא תיכנס, וכך כשרב נחמן יקום לא יהיה ניכר שזה לכבודה].
רש"י במקום מפרש שהסיפור אירע לאחר פטירת רב הונא, כלומר זוהי הדגשה שהכבוד לאשת הרב כחלק בלתי נפרד מההנהגה התורנית קיים גם כאשר היא בפני עצמה, ולא רק כאשר הרב והרבנית נשואים.
היו רבניות רבות במהלך הדורות שעיקר הנהגתן הייתה כמנהיגות לצד אישיהן רבני הקהילה, ובתרומתן להתפתחות הקהילה, כמו הרבנית מלכה רוקח (נפטרה בשנת 1853), שידועה בתמיכתה בהתפתחותו הרוחנית של אישהּ רבי שלום רוקח, מייסד חסידות בעלז, ובהשתתפותה הפעילה בניהול החסידות ופיתוחה.
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק ד', פסוק ד'
↑  תרגום יונתן על אתר; הרב שמעון גולן תפקידי שררה לנשים, בתוך: יעקב ארזוני (עורך), שירת עלמות: פרקי הגות והלכה בענייני חינוך בת ישראל, קריית ארבע: מכון לרבני ישובים קריית ארבע – חברון, תשס"ד, עמ' 519–547. ראו עוד תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ט"ו, עמוד א' ובתוספות שם, ד"ה אשר.
↑  למשל: תוספתא למסכת כלים מציעא א' הלכה ג'; תוספתא כלים קמא ד', הלכה ט'; תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף נ"ג, עמוד ב'.
↑  אורי מלמד ורינה לוין מלמד, "הרבנית אסנת – ראש הישיבה בכורדיסתאן", פעמים  82,‏ 2000, עמ' 163–178.
אריה שביט, זרה בתוכם, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2001
↑  עמיה ליבליך, רבות וטובות- הפמיניזם פוגש את היהדות, חבל מודיעין: כנרת זמורה, 2023, עמ' 37, 92, 139, 153, 174,218,283
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף ל', עמוד ב', רש"י ד"ה דביתהו דרב הונא.
רסטורציה (אמנות)

גירוש אדם וחוה מגן עדן מאת מזאצ'ו. עלי התאנה, המוצגים בגרסה שמשמאל, נוספו כ-300 שנה לאחר שנוצר הפרסקו המקורי, כנראה לבקשת קוזימו דה מדיצ'י בשלהי המאה ה-15. בשנות ה-80 של המאה העשרים נערכה רסטורציה, שהחזירה את הפרסקו למצבו המקורי, המוצג בגרסה שמימין.
רסטורציה של סוסי מרקוס הקדוש, (ונציה).
רסטורציה (שִחזור) היא השבתו של חפץ למצב בו התקיים ברגע מסוים בעבר.
שלא כשימור (Conservation) שמשמעו שמירה על המצב הקיים של חפץ אמנותי לבל יתדרדר, מתבצעת ברסטורציה התערבות של ממש במראה או בפונקציונליות של החפץ לצורך החזרתו לכדי שלמות של סגנון, תקופה היסטורית וכדומה.
על מלאכת הרסטורציה אחראי הרסטורטור וההתמחות המקצועית נעשית לפי חומרים (ולא כפי שמקובל בטעות לחשוב, לפי תקופות). לדוגמה: ציורים, אובייקטים מעץ, מתכת, ציורי קיר, אבן, נייר וכדומה.
מקצוע הרסטורציה התפתח בו זמנית כענף של מקצוע האדריכלות וכהמשך המדעי למקצועות האומנות כגון צייר הכנסיות (Kirchenmaler) שהקדים את משמר ציורי-הקיר, הנגר שהקדים למשמר העץ, או החרט שהקדים את משמר המתכת.
המושג נטבע על ידי אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק (Eugène Viollet-le-Duc) למרות שבזמנו (המחצית הראשונה של המאה ה-19) הייתה משמעותו קרובה יותר למשמעות העכשווית של בנייה מחדש (reconstruction). תאורטיקנים חשובים אחרים בעולם השימור-שיחזור הם קארל פרידריך שינקל, ג'ון ראסקין, גאורג דהיו וצ'זרה בראנדי (Cesare Brandi).
לקריאה נוספת

Cesare Brandi, Theory of Restoration, Istituto centrale per il Restauro, Nardini Editore, english edition 2005.
שאטנבורג

הטירה
שאטנבורג (בגרמנית: Schattenburg) היא טירה בעיר פלדקירך שבמדינת פורארלברג, אוסטריה.
הטירה נמצאת על הר ממנו ניתן להשקיף על הסביבה. יש בה מוזיאון היסטורי והיא מהווה מוקד תיירותי חשוב. הטירה הוקמה במאה ה-12 על ידי הרוזן הוגו פון מונטפורט ושימשה את שושלתו עד שנת 1390.
רשם הקבלנים

פנקס הקבלנים, באתר משרד הבינוי והשיכון
עמית גריידי
רשם הקבלנים הוא אגף במשרד הבינוי והשיכון הממונה על ניהול רישום קבלנים בפנקס הקבלנים.
היסטוריה וסמכויות

רשם הקבלנים פועל מכוח חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, התשכ"ט-1969. במסגרת זו מאשר או פוסל הרשם קבלנים לפי סיווג סוג העבודה.
על פי החוק בישראל, החובה על קבלן להיות רשום, היא רק אם מבצע עבודה ב"ענף ראשי" ביותר מ-90,471 שקל חדש לעבודה, או עבודה ב"ענף משנה" העולה על סך 47,255 שקל חדש לעבודה.
ע"פ סעיף 7 לחוק, חייב הרשם להיוועץ בוועדה המייעצת לפני כל רישום קבלן. ע"פ פרשנות בית המשפט חובת היוועצות קיימת לפני כל החלטה ולא רק לפני החלטה חריגה. הוועדה המייעצת מונה 6 חברים המומחים בתחומים שונים, ומגיעים בעיקר מהאקדמיה.
רוב ככול הרשמים הפועלים מכוח חוק יושבים תחת סמכות משרד המשפטים, שונה מכך רשם זה הנמצא תחת סמכות שר הבינוי והשיכון.
נכון לשנת 2023, הרשם הוא עמית גריידי, המנהל את האגף.
הערות שוליים

↑   עדי כהן, המפקח של ענף הבנייה: עמית גריידי ימונה לרשם הקבלנים, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2022
↑  הממשלה אישרה את המלצת שר הבינוי והשיכון הרב יצחק גולדקנופף, למנות את עמית גריידי לרשם הקבלנים, 4 בפברואר 2024, אתר משרד הבינוי והשיכון
קרחון שקלטון (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ארנסט שקלטון 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  84°35′00″S 176°20′00″W﻿ / ﻿84.583333333333°S 176.33333333333°W﻿ / -84.583333333333; -176.33333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון שקלטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון שקלטון
 
קרחון שקלטון (באנגלית: Shackleton Glacier) הוא קרחון גדול באנטארקטיקה.
הקרחון, שאורכו מעל 96 קילומטרים, ורוחבו בין 8 ל-16 קילומטרים.
קרחון פורמן הוא קרחון יובלי שנשפך אל קרחון שקלטון.
הקרחון זורם מרמת הקוטב, בסמוך למאסיב רוברטז, וזורם צפונה דרך הרי המלכה מוד, ונשפך אל מדף הקרח רוס בין הר ספיד וצוקי וולדרון.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1939–1941).
היסטוריה > מתן השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם סר ארנסט שקלטון, חוקר אנטארקטיקה.
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , PP 167, 316-317, 347, 709
• Fitzgerald, Paul & Baldwin, Suzanne & Miller, Scott & Dingle, Graeme. (1996), , Antarctic journal of the United States / National Science Foundation. 31. 20-22
שאטרסטוק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (SSTK) 
 מייסדים:  ג'ון אורינגר 
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־21 שנים) 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 ענפי תעשייה:  stock photography, production music, stock footage 
 שווי שוק:  1.10 מיליארד דולר (10 באוקטובר 2024)
  
 www.shutterstock.com
 
שאטרסטוק (באנגלית: Shutterstock) היא חברת תוכן אמריקאית, ספקית צילומים, תמונות, גרפיקה וקטורית, איורים, קטעי וידאו ומוזיקה, כמו גם כלי עריכה. היא נסחרת בבורסה של ניו יורק מאז 2012.
החברה נוסדה בשנת 2003 על ידי המתכנת והצלם ג'ון אורינגר והמטה שלה ממוקם בניו יורק.
שאטרסטוק מחזיקה ספרייה של כ-200 מיליון תמונות זמינות לשימוש ללא תמלוגים, וכן כ-10 מילון קטעי וידאו ומוזיקה ברישוי מתאים למשתמשי הקצה (מנויים ורוכשים) של החברה.
שאטרסטוק שהחלה את דרכה כאתר אינטרנט למנויים בלבד, התרחבה ב-2008 והוסיפה את האפשרות לרכישת מוצרים בודדים (א לה קארט).
רוזה קאופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1868 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1939 (בגיל 71 בערך) 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  לאוניד פסטרנק 
 צאצאים:  בוריס פסטרנק, לידיה פסטרנק סלייטר, ג'וזפין פסטרנק, אלכסנדר פסטרנק 
 
רוזה-רוזליה איזידורה קאופמן (ברוסית: Розалия Исидоровна Кауфман;‏ 1868–1939) הייתה פסנתרנית יהודייה רוסייה שעשתה את הופעת הבכורה שלה על במת הקונצרטים כבר בגיל 13. אימו של בוריס פסטרנק.
קורות חיים

רוזליה קאופמן נולדה באודסה כבתו של תעשיין יהודי אמיד, יצרן של מים מוגזים, בשם איזידור קאופמן (אין לבלבל בינו לבין הצייר היהודי המפורסם איזידור קאופמן, כפי שרבים טועים לחשוב).
בשנת 1889 נישאה לצייר היהודי המפורסם לאוניד פסטרנק, ובשנת 1890 נולד בכורם בוריס, שנודע כסופר היהודי-רוסי המפורסם בוריס פסטרנק. לזוג נולדו שלושה ילדים נוספים - אלכסנדר, יוספינה ולידיה. הילדים התחנכו בבית ספון תרבות שבו התארחה האליטה התרבותית של רוסיה. מבין באי ביתם של רוזה וליאוניד פסטרנק היו הסופר לב טולסטוי, המשורר ריינר מריה רילקה והמלחין סרגיי רחמנינוב.
בוריס שהוקסם מנגינתה של אמו נהה אחר מוזיקה ובגיל 13 הוא התחיל ללמוד קומפוזיציה אצל אלכסנדר סקריאבין. גם בשנות התבגרותו כאשר פנה לפילוסופיה ולכתיבה, הדהדה המוזיקה ביצירתו של מי שהיה לאחד המשוררים הגדולים של ראשית המאה ה-20.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה (ברוסית)
↑  ענבל חייט, בוריס פסטרנק: גוגל מצדיעה לזוכה פרס נובל הרוסי-יהודי, באתר ישראל היום, 10 בפברואר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רדזין פודלסקי

| --- | --- |
סמל רדזין פודלסקיסמל רדזין פודלסקי

ארמון משפחת פוטוצקי בעיר
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  רדזין פודלסקי
 שטח:  19.31 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  14,806 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°47′00″N 22°37′00″E﻿ / ﻿51.78333°N 22.61667°E﻿ / 51.78333; 22.61667 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.radzyn-podl.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטירדזין פודלסקי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטירדזין פודלסקי(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהרדזין פודלסקי(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהרדזין פודלסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רדזין פודלסקי (בפולנית: Radzyń Podlaski) היא עיר מחוז בפרובינציית לובלין שבפולין, על גדות נהר ביאלקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

זכויות עיר הוענקו לרדזין בשנת 1468, אשר הייתה מיושבת עוד שנים רבות קודם לכן. במהלך המאה ה-17 הייתה העיר לאחד ממרכזי הפרוטסטנטים בפולין, ובאמצע אותה מאה ניזוקה קשות בידי השוודים.
במחצית השנייה של המאה ה-18 הייתה העיר בבעלות משפחת פוטוצקי, ונכללה בתחומי נסיכות פולין קטן. בתקופה זו נבנה בעיירה ארמון גדול, הקיים עד ימינו. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בשטחי השליטה של אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 העניקו הרוסים לעיר מעמד של עיר מחוז.
יהודי רדזין

יהודים נזכרים בעיר מהמאה ה-16, ובמאה ה-17 כבר התקיימה בעיר קהילה עצמאית, ששלחה נציגים לוועד ארבע הארצות. מאמצע המאה ה-19 נעשו היהודים לרוב בקרב תושבי העיר, תוך שנטלו חלק מרכזי בכלכלתה, ותוך שהעיר הפכה למרכז תורני חשוב ליישובי הסביבה, בו פעלו מספר אדמו"רים משושלת ראדזין.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,900 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות הציוניות ושל הבונד. כמו כן, פעלו בעיר בתי ספר מרשת בית יעקב ומרשת תרבות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.
יהודי רדזין > בשואה

עם כניסת הגרמנים לעיר בספטמבר 1939, לאחר שהופצצה מהאוויר על ידם, החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך אילוץ יהודים חרדים לרקוד בגשם ולרמוס ספרי תורה קרועים. כמו כן, יהודים מגיל 15 נצטוו להתגייס לעבודות כפייה משפילות, תוך ביצוע מעשי התעללות בהם, ותוך הטלת סכומי כופר על הקהילה. בדצמבר 1939 הגיעו לעיר יהודים שגורשו מלוברטוב, ובהמשך החודש גורשו רוב יהודי העיר באופן זמני לסלווטיצ'ה הסמוכה. עד שובם, הוחרם כל רכוש היהודים בעיר. ביולי 1940 נלקחו כ-300 יהודים מהעיר למחנות עבודה.
בסוף שנת 1940 רוכזו היהודים שנותרו בעיר בגטו שהוקם בה. ב-1 בינואר 1941 רצחו הגרמנים כמה יהודים מהגטו, בהאשמה שהיודנרט המקומי לא מסר לגרמנים די פרוות. בסתיו 1941 ננעלו שערי הגטו שבעיר, ובמאי 1942 עוד נמנו בו 2,071 יהודים. בתקופה זו פעלה בגטו שבעיר מחתרת יהודית, שהוקמה בידי תנועות נוער ציוניות, והתארגנה לבריחה ליערות. במטרה זו תמך האדמו"ר שמואל שלמה ליינר, מייסד ישיבת "סוד ישרים" בעיר, אשר קרא לחסידיו להצטרף למרי. במאי 1942 הוצא הרב להורג. ב-22 בספטמבר 1942 הוציאו אנשי גסטאפו להורג כ-200 יהודים מהגטו.
בין תחילת אוקטובר 1942 ל-16 בחודש חוסל גטו רדזין, כאשר אנשי ס"ס ושוטרים גרמנים ופולנים שילחו את בין 1,800 ל-2,000 יושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך מעבר בגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי. כ-1,000 מהמגורשים ניסו להסתתר בגטו לפני האקציה, אך נתפסו. בשל הדוחק הרב בקרונות המשא מתו רבים מהיהודים עוד לפני שהגיעו למחנה ההשמדה, ורבים מהקופצים מהחרכים הוסגרו לגרמנים בידי איכרי הסביבה. לאחר הגירוש הוכרזה רדזין רשמית כ"נקייה מיהודים".
כמה עשרות יהודים שהצליחו להימלט מהגטו שבעיר לפני האקציה, התארגנו ליחידת פרטיזנים שפעלה באזור העיר, בראשות יצחק קליינמן. רוב חברי הקבוצה נרצחו לבסוף בעינויים בידי הגרמנים, לאחר שהוסגרו להם בידי איכרי הסביבה.
ערים תאומות

הונגריה אגייק, הונגריה
פולין נובי טומישל, פולין
הערות שוליים

↑  אגייק, באתר עיריית רדזין פודלסקי (בפולנית).
↑  נובי טומישל, באתר עיריית רדזין פודלסקי (בפולנית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559793905171  GND: 4394153-9  LCCN: n84203059  MusicBrainz: 327ab6f2-3e00-40e3-a388-515e2a49e5e6  VIAF: 134923338   WorldCat (עם VIAF): 134923338
רסטנבורג

| --- | --- |

 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 פרובינציה:  הפרובינציה הצפון-מערבית
 תאריך ייסוד:  1851
 שטח:  282.42 קמ"ר
 גובה:  1,170 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  104,612 (2011)
  ‑ צפיפות:  370 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  25°40′0″S 27°15′0″E﻿ / ﻿25.66667°S 27.25000°E﻿ / -25.66667; 27.25000
 אזור זמן:  UTC +2
 www.rustenburg.gov.za
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודירסטנבורג(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודירסטנבורג(למפת הפרובינציה הצפון מערבית רגילה) מייפקינג קלרקסדורפ שווייצר-רנקרסטנבורג(למפת הפרובינציה הצפון מערבית מוגדלת) מייפקינג קלרקסדורפ שווייצר-רנקרסטנבורג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רסטנבורג (באנגלית ובאפריקאנס: Rustenburg – "עיר המנוחה" באפריקאנס; נהגה באפריקאנס "רסטנברח"), או בכינוייה "עיר הפלטינה"[דרוש מקור], היא עיר בפרובינציה הצפון-מערבית של דרום אפריקה. העיר ממוקמת למרגלות רכס ההרים מחאליסברג, במרכז שטח חקלאי נרחב.
מסביב לעיר שטחי חקלאות נרחבים, לרבות חוותו של פול קרוגר, מתושביה הראשונים ונשיא רפובליקת הרפובליקה הדרום-אפריקאית. באזור מספר מכרות פלטינה, שניים מהם הגדולים בעולם, ושמורות טבע. לפני ההתיישבות המודרנית בעיר האזור שימש את האפריקאנרים, הידועים גם בשם בורים, ובמהלך מלחמת הבורים השנייה האזור היה לשדה קרב. כמו כן, העיר ממוקמת בסמוך לשטחם של בני שבט הרויאל בפוקנג.
הערות שוליים

↑  מפקד 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554952705171  GND: 4307904-0  LCCN: n79023004  MusicBrainz: 5dcbccdc-41f9-4c00-9025-b45a50fd561e  VIAF: 153590385   WorldCat (עם VIAF): 153590385 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכס באטסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,305 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  68°05′00″S 66°53′00″W﻿ / ﻿68.0833°S 66.8833°W﻿ / -68.0833; -66.8833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס באטסון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס באטסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס באטסון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס באטסון
 
רכס באטסון (באנגלית: Butson Ridge) הוא רכס הרים סלעי, ובו מספר פסגות המכוסות קרח, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס בגובה של 1,305 מטרים מעל פני הים.
הרכס מהווה את הדופן הצפונית של קרחון נורת'איסט.
הרכס ממוקם בין קרחון מקקלארי וקרחון נורת'איסט שבחוף פאלייר.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס מופה לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, תחת הנהגתו של ג'ון ריימיל.
הרכס מופה בשנית על ידי סקר שטחי החסות של איי פוקלנד בין השנים 1948–1946.
היסטוריה > מקור השם

הרכס נקרא על שמו של דוקטור ארתור ריצ'רד ססיל באטסון (Dr Arthur Richard Cecil Butson), רופא משלחת סקר החסות של איי פוקלנד, אשר ביולי 1947 הציל אחד מחברי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה אשר נפל לבקע קרחוני.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האוסטרלי
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע גאוגרפי
↑  קורות חייו של באטסון
רחל הולצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1899 קרקוב, גליציה
 פטירה:  14 בנובמבר 1998  (בגיל 99 בערך) אוסטרליה
 מדינה:  פולין, אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  1905–1977 (כ־72 שנים)
 עיסוק:  שחקנית ובמאית ביידיש
 מקום לימודים:  בית הספר לדרמה הפולנית של קרקוב
 בן זוג:  חיים רוזנשטיין
 פרופיל ב-IMDb
 
רחל הולצר (ביידיש: רחל האָלצער, באנגלית: Rachel Holzer; ‏1899 – 14 בנובמבר 1998) הייתה שחקנית ובמאית תיאטרון יהודייה, פולניה-אוסטרלית מוערכת ובין-לאומית.
חיים אישיים

הולצר נולדה בקרקוב, פולין. הוריה היו אנה הולצר (ילידת בלאט) ובעלה איגנסי (אייזק) הולצר. אמה הייתה עקרת בית ואביה היה צייר בתים שהוביל את איגוד פועלי היידיש המקומי. בית ילדותה היה מלא במוזיקה ובפוליטיקה.
בגיל 6 הופיעה ב"הכוח האמיתי" (Di Emese Kraft) מחזה מאת המחזאי הרוסי-אמריקאי יעקב גורדין. אומרים שהחוויה הזו יצרה את שאיפותיה להיות שחקנית.
הייתה נשואה למחזאי חיים רוזנשטיין.
קריירה

הולצר למדה בבית הספר הפולני לדרמה בקרקוב, וסיימה את לימודיה ב-1925. ב-1925 הצטרפה לתיאטרון הפולני בניהולו של אנתוני פיקרסקי. בשנים 1926 עד 1928 היא הופיעה עם תיאטרון היידיש האמנותי של קראקאו (Krakow Yiddish Art Teater), התיאטרון הראשון של קהילת היידיש שסובסד על ידי המדינה, בפולין המשוחררת. תיאטרונים רבים, בכל רחבי פולין, רצו לעבוד איתה. היא הייתה שחקנית מרכזית בתיאטרוני יידיש רבים באירופה שלפני המלחמה, ועבדה עם שחקנים ובמאים אגדיים, כמו, דוד הרמן, אידה קמינסקה וזיגמונט טורקוב. בשנת 1936 היא שיחקה באחד מהסרטים המדברים ביידיש, הראשונים שנעשו על אדמת פולין "אל צ'ט" (אני חטאתי).
בשנת 1939 הגיעו הולצר ובעלה למלבורן כחלק מסיבוב הופעות עולמי. הם תכננו לבלות שישה חודשים במלבורן. בזמן שהופיעה באוסטרליה, פלשו הגרמנים לפולין והולצר נשארה באוסטרליה, אליה היגרה גם אחותה דוסיה אחרי המלחמה.
להולצר הייתה קריירה מצליחה בתיאטרון באוסטרליה כשחקנית ובמאית. ב-1939 היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בבימוי, עם פרוי אדבוקט, במחזה "מאדאם עורכת דין" בו גם שיחקה בתפקיד הראשי. מדובר בקומדיה צרפתית שרוזנשטיין, בעלה, תרגם ליידיש,
בשנת 1940 היא הופיעה ברדיו מלבורן עם רסיטל של קטעים מתוך "ברח ממני לעולם" (Escape Me Never 1935) סרט בכיכובה של אליזבת ברגנר. היא הופיעה גם בטלוויזיה האוסטרלית ובתיאטרון בשפה האנגלית.
בשנת 1940 הפיקה עם ינקב ויסליץ קומדיה בשם " תורת החלומות של פרויד" ומאז המשיכו לעבוד יחד. בין היתר הם ניהלו את תיאטרון דויד הרמן. היא ביימה שם יותר מעשרים וחמש הצגות והופיעה בהצגות רבות נוספות.
בשנת 1950 יצאה לסיבוב ההופעות העולמי בו החלה לראשונה ב-1939. היא ביצעה כמעט שישים קונצרטים ואינספור שידורי רדיו בפריז, בריסל, לונדון, ז'נבה, סטוקהולם, חיפה ותל אביב. מושפעת עמוקות מהשואה. כל רסיטל שלה החל עם שיר הפרטיזנים מאת הירש גליק.
בשנת 1951 חזרה למלבורן והמשיכה לשחק ולביים.
בשנת 1966 התקיימה אחת ההופעות החשובות שלה, כשהיא דקלמה את "באבי יאר" בשירה (אנ') מאת יבגני יבטושנקו. הוא היה שם כשהיא הציגה מול 6,000 איש, את שירו המספר כיצד נטבחו אלפי יהודים על ידי הנאצים. היא השתמשה בכישוריה, כדי לדבר בקולה של אם שילדיה נהרגו. היא ריגשה מאוד את הקהל האוסטרלי.
בשנת 1977 שיחקה הולצר בסרט האחרון שלה "קערת העץ" של אדמונד מוריס, ביידיש מאת ד"ר צימרמן. הבמאי שיא טיגל עיבד את הסיפור, כדי שהולצר תוכל לשחק את התפקיד הראשי, עיבד הבמאי שיא טיגל את הסיפור ושינה את הדמות המרכזית מאב קשיש לאם מבוגרת כדי שהולצר תוכל לשחק את התפקיד הראשי.
בשנת 1977, בגיל 78 פרשה הולצר מהופעות. היא נפטרה במלבורן ב-14 בנובמבר 1998 בגיל 99.
הערות שוליים

↑  Shain, Milton (1999). "Australia". American Jewish Year Book, 1999. The American Jewish Committee.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  הינד אנה ברסטין, רחל הולצר, באתר ארכיון נשים יהודיות (באנגלית)
1 2  רייצ'ל הולצר (1899–1998), באתר אוניברסיטת מונאש (באנגלית)
↑  "Yiddish Theatre in Australia". Australian Centre for Jewish Civilisation (באנגלית). נבדק ב-18 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rachel Holzer (1899-1998)". Australian Centre for Jewish Civilisation (באנגלית). נבדק ב-18 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810676931905606  ISNI: 0000 0004 0830 9619  VIAF: 301104429   WorldCat (עם VIAF): 301104429
קרב פרייבורג (1644)

קרב פרייבורג (נקרא גם קרב שלושת הימים) התרחש ב-3, 5 ו-9 באוגוסט 1644 כחלק ממלחמת שלושים השנים. הקרב התרחש בין הצרפתים, שהכליו צבא של 20,000 איש, בפיקודו של לואי השני, דוכס ד'אנג'יין (אנ'), והנרי דה לה טור ד'אוברן (אנ'), וצבא בווארי-אימפריאלי של 16,800 איש בפיקודו של פילדמרשל פרנץ פון מרסי. ב-3 וב-5 באוגוסט, ספגו הצרפתים אבדות כבדות למרות מספר גדול יותר של אבדות מהצד השני. ב-9 באוגוסט, צבאו של הנרי ניסה לאגף את הבווארים על ידי נסיעה לגלוטרטל (אנ') דרך בצנהאוזן (אנ') וניתק את האספקה שלהם, בעוד פון מרסי עבר לסנט פיטר (אנ') שם הם התמודדו זה מול זה. הבווארים הדפו את התקפת החלוץ הצרפתי ונסוגו תוך שהם משאירים מאחור חלקים מהמטען והארטילריה שלהם. לאחר שהביא לאבדות כבדות משני הצדדים, הצד הצרפתי טען לניצחון בגלל הנסיגה הבווארית אך הקרב נתפס לעיתים קרובות גם כתיקו או ניצחון טקטי של בוואריה שכן הצבא הצרפתי ספג אבדות כבדות בהרבה ונכשל במטרתם להקל על פרייבורג או לכבוש אותה מחדש. עם זאת, צרפת השיגה יתרון אסטרטגי במערכה שלאחר מכן על ידי השארת פרייבורג בהמתנה והגיעה לאזור הריין העליון המוגן בדלילות לפני וכתוצאה מכך כבשה חלקים גדולים ממנו.
העימות בין צרפת לבוואריה נמשך, והוביל לקרבות הבאים של הרבסטהאוזן (אנ') ונורדלינגן (אנ') ב-1645. סדרת קרבות זו שנמשכה מאז קרב טוטלינגן (1643) סימנה את התקרבות סופה של מלחמת שלושים השנים. האבדות העצומות שספגו בקרב פרייבורג החלישו את שני הצדדים והיוו גורם עצום שהוביל לקרב נורדלינגן, שם נהרג פון מרסי. ממשיכי דרכו של מרסי לא היו מיומנים ויעילים כמוהו, מה שהוביל לכך שבוואריה ספגה פלישות מרובות בשנים הבאות. מקסימיליאן, בעקבות הפלישה ההרסנית של 1646, נסוג זמנית מהמלחמה במהלך ההפוגה של אולם (1647) (אנ').
רקע

המלחמה המתמשכת בגרמניה שככה לזמן מה לאחר קרב ברייטנפלד ב-1642 (אנ'). במהלך תחייתה, הוביל ז'אן-בטיסט בוד, הרוזן דה גובריאן (אנ'), את הצבא הצרפתי לעבר וירטמברג, אך מת בעת כיבוש רוטווייל. לאחר מכן, תחת הנהגתו החדשה של המרשל יאסיאס פון רנצאו (אנ'), החלו הכוחות לצאת לכיוון טוטלינגן (אנ'), שם הותקפו על ידי הצבא הקיסרי-בווארי. כך, ב-24 בנובמבר 1643, נערך קרב טוטלינגן בין הצרפתים, בפיקודו של המרשל יאסיאס רנצאו לבין ברית הכוחות הבוואריים, האימפריאליים והספרדים בראשות פרנץ פון מרסי ויוהאן פון וורת. המארב של הבווארים הפתיע את החיילים הצרפתים והוא הושמד על ידי צבא קטן יחסית של 18,000 בווארים. הצרפתים ספגו אבדות עצומות, שכן כ-4,000 גברים נהרגו ו-7,000 נפצעו. הם איבדו ארטילריה ומטען וגברים רבים מתו לאחר מכן מרעב לאחר שברחו מהקרב, בעוד השאר נסוגו מעבר לנהר הריין אל אלזס. יוסיאס רנצאו נפל אז בשבי, ורוטווייל שוחררה מהצרפתים.
בעקבות קרב זה, נאלצו הצרפתים להחזיר את פילדמרשל הנרי דה לה טור ד'אוברן (אנ'), שכן לחיילים היה חסר מפקד בגרמניה. בנוסף, מעוזם בגרמניה החל להיחלש מאז שבעלי בריתם השוודים בראשות לנארט תורסטנסון נכבשו בביצוע מתקפה נגד דנמרק. בעוד שמהצד שני, פרנץ פון מרסי החל לתבוע דומיננטיות בגרמניה על ידי השתלטות על הריין העליון (אנ'), שוואביה וברייסגאו (אנ').
הימים לפני הקרב

דוכס בוואריה, מקסימיליאן הראשון, החליט לנצל את הכוח המוחלש של הצרפתים על ידי שליחת פון מרסי וחייליו, ב-15 באפריל 1644, דרך היער השחור לעבר ד'אוברן, על הריין ליד פרייבורג. בתחילה, ב-11 במאי, צבאו של פון מרסי כבש את העיר איברלינגן שעל אגם קונסטנץ. לאחר שהשאיר חלק מכוחו כדי לשמור על העיר, המשיך והגיע לפרייבורג ב-16 ביוני. בשל הכוחות העליונים של הבווארים בהיקף של כ-16,000 איש, והצרפתים לא היו במדינה לקרב, זה הביא לכך שפון מרסי אילץ את חיל המצב הצרפתי למסור את העיר ב-28 ביולי, בעוד שלצרפתים לא הייתה אפשרות. אלא לצפות בחוסר אונים בהתרחשות. כדי לנסות למנוע מהדבר הזה לקרות, הקרדינל מאזארן שלח את הדוכס מאנגיין ואת צבאו שהכיל כ-10,000 חיילים לעזור לצרפתים להגן על פרייבורג, אבל זה לא הואיל עד שהבווארים מוקמו היטב בהרים מסביב לעיר, בשונברג ובלורטוברג (אנ').
הקרב

ב-2 באוגוסט הגיעה תגבורת לצרפתים בדמות לואי השני וצבאו בעקבות הצלחתם בקרב רוקרוי. הבווארים כבר כבשו את פרייבורג כשהדוכס מאנגיין הגיע. הדוכס הצעיר שתפס את הפיקוד החליט לתקוף את הבווארים למחרת.