stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגניפיקט
הטקסט

אף כי הטקסט המקורי (כמו כל הברית החדשה) הוא ביוונית, הגרסה הנהוגה בכנסייה הקתולית היא הטקסט הלטיני מתוך תרגום הוולגטה, או לחלופין בשפת המקום.
יש קווי דמיון בין תפילתה של מרים לאחר שהתבשרה על ישוע, לתפילתה של חנה לאחר הולדת בנה שמואל (ספר שמואל א', ב' 1-10).
| --- | --- |
 רוממה נפשי את ה'  ותגל רוחי באלוהי ישעי  אשר ראה בעוני אמתו  כי הנה מעתה ברוכה יקראוני כל-הדורות.  כי גדולות עשה לי שדי וקדוש שמו.  וחסדו לדור דורים על יראיו.  בזרועו פיזר גאים במזימות לבם.  בעלי-זרוע הוריד מכיסאם וענווים רומם.  על הרעבים הרעיף חסדו, ואת העשירים שילח ריקם.  עזר לעבדו ישראל וזכר לו חסדו  כאשר דיבר אל-אבותינו לאברהם ולזרעו עד-עולם.:  Magnificat anima mea Dominum Et exultavit spiritus meus Deo salutari meo. Quia respexit humilitatem ancillæ suæ Ecce enim ex hoc beatam me dicent omnes generationes. Quia fecit mihi magna qui potens est, et sanctum nomen eius. Et misericordia eius a progenie in progenies timentibus eum.  Fecit potentiam in bracchio suo, dispersit superbos mente cordis sui. Deposuit potentes de sede et exaltavit humiles.  Esurientes implevit bonis et divites dimisit inanes,  Suscepit Israel puerum suum recordatus misericordiæ suæ,  Sicut locutus est ad patres nostros, Abraham et semini eius in sæcula. 
לאחר הטקסט מקובל להוסיף את הדוֹקְסוֹלוֹגיָה הקטנה, שאותה מוסיפים, לפי המנהג הנוצרי, גם לאחר פרקי תהילים:
| --- | --- |
תהילה לאב, ולבן ולרוח הקודש כפי שהיה בראשית, ועתה ולעולמי עולמים. אמן.:  Gloria Patri, et Filio, et Spiritui Sancto. Sicut erat in principio, et nunc, et semper, et in sæcula sæculorum, Amen.
ראו גם

כנסיית הביקור
בנדיקטוס
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007379345205171  GND: 4037041-0  LNB: 000291590  NKC: ph224391  VIAF: 185926175   WorldCat (עם VIAF): 185926175 
נוסח עברי של תפילת המגניפיקט, על קיר כנסיית הביקור בעין כרם.
מבצע חצב עדין

מבצע חצב עדין היה פשיטה בדרום לבנון שבוצעה על ידי שייטת 13 (הקומנדו הימי) ב-26 ביולי 1987.
רקע

לאור התגברות פעילות ארגוני המחבלים כנגד כוחות צה"ל בדרום לבנון הורה הרמטכ"ל, דן שומרון, על הכנת פשיטה לפגיעה במחבלים בעומק לבנון. מטרת הפעולה הייתה לפגוע ברכבי מחבלים שנעו בקרבת החוף הלבנוני בפאתי העיר צידון. הפעולה הוטלה על שייטת 13 בפיקוד אורי טאיץ. על הכוח הפושט, אשר מנה כ-26 לוחמים פיקד רס"ן יואב גלנט, מפקד פלגת הלוחמים של השייטת. במסגרת המבצע תוכננה גם הפעלת מסוקי קרב מסוג קוברה שישמשו כפתיון לרכבי המחבלים הנוסעים בחוף.
מהלך המבצע

הלוחמים שטו ללב ים בסטי"לים. חפ"ק מפקד שייטת 13 נותר בסטי"ל והוא היה אמון על תיאום הסיוע האווירי והימי. עם רדת הלילה עלו הלוחמים על גבי סירות גומי ושטו לעבר חוף לבנון. לאחר שהגיעו לקרבת החוף הותירו הלוחמים את הסירות במים ושחו את שארית המרחק לחוף. לוחמי השייטת נעו לנקודות המארב בתנועה חרישית. הם נערכו למארב בשתי נקודות לאורך הציר כאשר בנקודה אחת התמקמו שני צוותים, בהם צוות בפיקוד טל שאול, ובנקודה השנייה צוות בפיקוד ארז צוקרמן ומפקד הכוח כולו, רס"ן גלנט. זמן קצר לאחר מכן הגיע רכב מחבלים נושא תול"ר לקרבת נקודת המארב של צוות צוקרמן. לפקודת גלנט, הרכב הושמד על נוסעיו. זמן קצר לאחר מכן השמיד הצוות בפיקוד צוקרמן רכב מחבלים נוסף שנע לנקודה. לאחר מכן הכוח נסוג למים, שחה לעבר הסירות והתפנה לעבר ישראל. עם הלוחמים שהשתתפו במבצע נמנו גם רם רוטברג ויוסי קורקין.
למחבלים היו שבעה הרוגים וארבעה פצועים מארגון "צבא השחרור העממי" שבראשות מוסטפא סעד.
לקריאה נוספת

מייק אלדר, שייטת 13, ספרית מעריב, 1993, עמודים 649–650.
אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 235–248.
הערות שוליים

↑  אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 235–239.
↑  חן קוטס-בר, חיבוק של מח"ט, באתר nrg‏, 19 באוגוסט 2005.
↑  שפי גבאי ועמנואל רוזן, הפשיטה הימית של לוחמי הקומנדו בצידון - ראשונה מסוגה מאז יוני 85, מעריב, 28 ביולי 1987, המשך.
לואיס ארון

| --- | --- |

לואיס ארון
 לידה:  21 בדצמבר 1952
 פטירה:  28 בפברואר 2019 (בגיל 66) ניו-יורק, ארצות הברית
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 עיסוק:  הגישה ההתייחסותית
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו-יורק
 www.lewaron.com
 
לואיס (לוּ) ארון (באנגלית: Lewis Aron; 21 בדצמבר 1952 - 28 בפברואר 2019) היה פסיכולוג קליני ופסיכואנליטיקאי יהודי אמריקאי, בין התאורטיקנים הבולטים של הגישה ההתייחסותית בפסיכולוגיה. ארון היה מטפל, מרצה, כותב ועורך ספרות פסיכואנליטית, ומעורב מאוד בקהילה הטיפולית בישראל.
קורות חיים

ארון היה בן יחיד למשפחה יהודית אמריקאית מרובע קווינס שבניו-יורק. אביו היה בעליו של אטליז. בצעירותו למד בישיבה אורתודוקסית-מודרנית בירושלים במשך חמישה חודשים, ולתקופה מסוימת קיים אורח חיים דתי ושקל לעבור מסלול הסמכה לרבנות. ארון הושפע משיטת הלימוד היהודית, המעודדת לשאול שאלות ואף לערער על הסמכות בגבולות האפשר.
ארון רכש את השכלתו בניו-יורק. הוא למד לתואר ראשון בקווינס-קולג', קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניבסיטת סנט ג'ונס, ולמד פסיכואנליזה בבית הספר למוסמכים באומנויות ומדעים של אוניברסיטת ניו-יורק.
ארון טופל בפסיכואנליזה בשיטה פרוידיאנית קלאסית מגיל 20 ועד גיל 31, ובדיעבד חש שמשהו חסר לו בשיטה הקלאסית, הממוקדת במטופל, ולא במטפל או במרקם היחסים בין המטפל והמטופל. במהלך הכשרתו פגש פסיכואנליטיקאים נוספים שהשפיעו על תפיסתו. מפגשו עם הפסיכואנליטיקאי הרולד סירלס הטביע בו חותם עמוק: הוא שחרר אותו להגמיש את הכללים הפסיכואנליטיים המקובלים ולהנכיח את עצמו כמטפל וכאדם.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 חבר ארון לקבוצת פסיכואנליטיקאים מניו-יורק, שהחלו לכנות את עצמם "פסיכואנליטיקאיים התייחסותיים", ביניהם סטיבן מיטשל וג'יי גרינברג, מייסדי הגישה ההתייחסותית. ב-1991 ייסד עם מיטשל ואחרים את כתב העת של הזרם ההתייחסותי - "דיאלוגים פסיכואנליטיים" (באנגלית: Psychoanalytic Dialogues).
במהלך שנות עבודתו, ארון פרסם 14 ספרים ו-112 מאמרים ופרקי ספרים. הוא מילא תפקידים שונים במוסדות פסיכואנליטיים. שנים אחדות כיהן כנשיא החטיבה לפסיכואנליזה של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה. החל משנת 1998 ובמשך 21 שנים עמד בראש תוכנית הפוסט־דוקטורט של לימודי הפסיכותרפיה והפסיכואנליזה באוניברסיטת ניו־יורק. בנוסף כיהן כנשיא האיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה ופסיכותרפיה התייחסותית (IARPP).
ארון ביקר בישראל תכופות, ניהל קשרי עבודה פורים עם מטפלים ישראלים, וכן העביר סדנאות קריאה למטפלים באמצעות פגישות וידאו ממקום מושבו בניו יורק. בשנים 2015-2019 היה חבר בסגל האקדמי של התוכנית לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת רייכמן בהרצליה (בזמנו - המרכז הבינתחומי).
תרומתו לפסיכואנליזה > פיתוח התיאוריה והפרקטיקה ההתייחסותית > חווית המטופל את הסובייקטיביות של המטפל

ארון היה מזוהה עם הגישה האינטרסובייקטיבית, והאמין כי הפסיכואנליזה הקלאסית שגתה כשהזניחה את הסובייקטיביות של המטפל. לטענתו, מטופלים מבקשים להתחבר למטפל שלהם ולהכירו מתחת לפסאדה המקצועית שלו, כפי שילדים מבקשים להכיר את עולמם הפנימי של הוריהם. בניגוד לעקרונות הפסיכואנליזה הקלאסית, מטפל לעולם אינו יכול לשמור על אנונימיות מוחלטת, משום שתגובותיו מנכיחות את אישיותו ומספרות עליו. כל אמירה, תגובה או פירוש, הניתנים על ידי המטפל, חושפים משהו מהסובייקטיביות שלו. ארון טען כי ככל שהמטפל חושף את הסובייקטיביות שלו, ומאפשר למטופל להתוודע להלך החשיבה שלו, לספקות ולבטים שהביאו אותו להגיב כך או אחרת, כך הוא מספק למטופל מודלינג של תהליכי מנטליזציה ואינטרוספקציה.
תרומתו לפסיכואנליזה > פיתוח התיאוריה והפרקטיקה ההתייחסותית > הדדיות

ארון הירבה לכתוב על ההשפעה ההדדית של המטפל והמטופל זה על זה. השפעה הדדית בטיפול היא כורח בלתי נמנע, משום שאין למטפל דרך להימנע מהנכחת עצמו, ולכן בהכרח היחסים הנוצרים בטיפול הם אינטראקטיביים. המפגש הטיפולי הוא מפגש בין מטפל ומטופל, ששניהם הם גם בני אדם, ולכן זהו מפגש בין שתי תודעות חיות ופועמות, שאנושיותן עושה את מפגשן למורכב מאוד. בין מטפל ומטופל מתחוללים בכל עת אינסוף אינטראקציות בינאישיות סמויות לא מודעות. גם מטפל רגיש עלול להיות עיוור ולא מודע לאופן שבו התנהלותו בטיפול מושפעת מהמטופל. עם זאת, ארון מדגיש, שלמרות ההשפעה ההדדית בטיפול, היחסים הטיפוליים אינם סימטריים מבחינת תפקידים ואחריות, שכן המטפל מחויב כלפי המטופל, אך לא להפך.
תרומתו לפסיכואנליזה > חקירת הפסיכואנליזה

ארון חקר רבות את התפתחות הפסיכואנליזה ואת גלגוליה, ועסק בגורמים חברתיים ותרבותיים אשר השפיעו עליה. הוא כתב על השפעת רוח היהדות ומחשבת ישראל על הפסיכואנליזה ועל רעיונות התייחסותיים. הוא עסק בשינוי שעברה הפסיכואנליזה מ"פסיכולוגיה של אדם אחד" ל"פסיכולוגיה של שני אנשים" (לגישה האינטרסובייקטיבית), ועל תרומתם של הפמינזם והפוסטמודרניזם לכך.
ארון ערך השוואות בין פסיכותרפיה לבין פסיכואנליזה. הוא התבטא בנוגע למחלוקות הקיימות במוסדות ההשכלה הפסיכואנליטיים. בנוסף, הציע כי על הפסיכואנליזה לעבור שינוי ל'פסיכואנליזה מתקדמת' (באנגלית: Progressive Psychoanalysis), שתהיה גמישה יותר, זמינה לכל שכבות האוכלוסייה ומכבדת את כל זרמיה.
חייו האישיים ומותו

ב-1984 נשא ארון לאישה את ג'יין אדס, עובדת סוציאלית קלינית, ולזוג נולדו 3 ילדים. לאחר גירושיו מאדס, היה בזוגיות עם הפסיכואנליטיקאית הישראלית-אמריקאית גלית אטלס.
ארון נפטר בגיל 66, בשנת 2019, לאחר מאבק של 5 שנים במחלת הסרטן.
פרסומים בולטים > ספרים שיצאו בעברית

המפגש, הדדיות ואינטרסובייקטיביות בפסיכואנליזה. לואיס ארון, 2013, הוצאת 'עם עובד'. (באנגלית: A meeting of minds, 1996).
פסיכואנליזה התייחסותית, צמיחתה של מסורת. סטיבן מיטשל ולואיס ארון, עורכים, 2013, הוצאת 'תולעת ספרים'. (באנגלית: Relational psychoanalysis: The emergence of a tradition, 1999).
פרסומים בולטים > פרסומים באנגלית

Atlas, G., & Aron, L. (2017). Dramatic dialogue: Contemporary clinical practice. London: Routledge.
Aron, L. (2014). Analytic impasse and the third: Clinical implications of intersubjectivity theory. Relational Psychoanalysis, Volume 5, 2014
Aron, L., & Starr, K. (2012). A Psychotherapy for the People: Toward a Progressive Psychoanalysis. New York, NY: Routledge.
Aron, L. (1991). The patient's experience of the analyst's subjectivity, Psychoanalytic Dialogues, 1:1, 29-51, DOI: 10.1080/10481889109538884.
מוחמד תווחידי

| --- | --- |

 לידה:  1983 (בן 41 בערך) קום, איראן 
 מדינה:  איראן איראן
 השכלה:  Al-Mustafa International University  חווזה עלמיה בקום  Australian Islamic College 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  imamofpeace
 www.tawhidi.com
 
מוחמד תווחידי (באנגלית: Mohammad Tawhidi, בפרסית: محمد توحیدی; נולד ב-1983) הוא אושיית רשת אוסטרלי ממוצא איראני, אשר נודע בשל ביקורותיו השליליות על האסלאם הרדיקלי. הוא מכהן גם כאימאם רפורמי.
ביוגרפיה

תווחידי נולד בשנת 1983 בעיר קום, איראן למשפחה עיראקית מוסלמית שיעית. הוא עבד בתחנות הטלוויזיה של שיראזי בעיר כרבלא.
בשנת 2015, היגר לאוסטרליה וכרגע מתגורר באדלייד.
דעות פוליטיות

תווחידי הגדיר את סדיק א-שיראזי כמודל חיקוי שלו, אך משנת 2015, תווחידי טוען כי אינו מביע אמונים במנהיג דתי מוסלמי כלשהו. תווחידי הוא הנשיא של האגודה האיסלאמית בדרום אוסטרליה, אותה הקים בשנת 2016. הוא מגדיר את עצמו כ"אימאם השלום".
באוגוסט 2019, כאשר שללו את הלגיטימציה של קשמיר כמדינה, הוא טען כי קשמיר שייכת להודו ותמיד הייתה ארץ ששייכת לעם ההודי ואף אמר שפקיסטן היא גם חלק מהודו.
תווחידי הביע סולדריות כלפי ישראל וטען שמדינת ישראל תמיד הייתה שייכת ליהודים ושפלסטינים צריכים לקבל את ישראל כמדינה יהודית.
אסלאם

תווחידי מאמין שדת האסלאם צריכה לעבור רפורמציה כפי שעשו דתות אחרות כדי לשרוד ולהיות מקובלות לפי הנורמה החברתית בעולם. הוא סבר כי צריך לגנות את כל מעשי הטרור שמופיעים בקוראן, והגדיר את המדינה האסלאמית כגוף קיצוני ורדיקלי שלא מייצג את האסלאם. ביוני 2017, אחרי מתקפת הטרור בלונדון, הוא הגדיר אותם כ"גידול סרטני" בדת האסלאם. היה גם ביקורתי בנוגע לזכויות הנשים בעולם המוסלמי וקרא למינוי נשים למועצת האימאים באוסטרליה, והתנגד ללבישת חיג'אב במקומות ציבוריים באוסטרליה. תווחידי מתנגד לאלימות במשפחה, לפוליגמיה ולרצח כופרים שעוזבים את האסלאם. תווחידי תומך בהגבלת בניית מסגדים, ובלהוציא את צחיח אל-בוח'ארי מחוץ לחוק, כיוון שהוא טוען כי יש שם רעיונות אשר מעודדים מעשי טרור ואלימות, ובפינוי מהגרים מעודדי טרור מאוסטרליה אשר מגיעים מהמזרח התיכון. הוא אינו פופולרי בקהילתו המוסלמית כיוון שהוא ביקורתיו על האסלאם, ולכן, כפי שטוען, הוא הולך תמיד בליווי מאבטחים ושוטרים מיתוך חשש ואיומים לחייו, אמנם דובר המשטרה באוסטרליה טוען כי לא קרתה עדיין תקרית שגרמה לחשש כלשהו, אף על פי שתווחידי הותקף בידי דתי רדיקלי בעיר מגוריו ב-2017.
הערות שוליים

↑  Ed Weintrob, Rock star imam affirms love of Israel, The Jewish Star, ‏2019-05-21 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009899377405171  VIAF: 7162478947337462373   WorldCat (עם VIAF): 7162478947337462373
מחנה ורנה

| --- | --- |

דגם מחנה ורנה
 מידע כללי
 מדינה:  צרפת
 מחוז:  Le Vernet, Saverdun 
 תאריכים
 תאריך הקמה:  1940
 תאריך שחרור:  1944
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  בעלות הברית
 השתייכות האסירים:  בני אומות רבות, ובכלל זאת יהודים
 נתונים
 קואורדינטות:  43°11′42″N 1°36′28″E﻿ / ﻿43.195°N 1.60777777°E﻿ / 43.195; 1.60777777
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ורנה(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ורנה(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) רגילה) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פ.א. קד.  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדורנה(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) מוגדלת) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פרובאנס-אלפ קוט ד'אזור  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדורנה
 
מחנה ורנה (בצרפתית: Vernet d'Ariège) היה מחנה מעצר ומחנה מעבר בלה ורנה שבהרי הפירנאים בצרפת.
היסטוריה

המחנה נבנה ביוני 1918 למען הכוחות הקולוניאליים הצרפתים ששרתו במלחמת העולם הראשונה. כאשר חדלו פעולות האיבה, הוא שימש להחזיק אסירים גרמנים ואוסטרים בעת המלחמה.
בין שתי מלחמות העולם המקום שימש כמחסן צבאי. לקראת סוף מלחמת האזרחים בספרד בפברואר 1939, היה לו שימוש חדש כמחנה קליטה עבור הרפובליקנים שנמלטו מצבאו של פרנסיסקו פרנקו לאחר קריסתה של הרפובליקה הספרדית השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, תפקידו של המחנה הורחב ואוכלס בזרים "לא רצויים" שהגיעו לצרפת, באינטלקטואלים אנטי-פשיסטים וחבריה לשעבר של הבריגדות הבינלאומיות. לאחר נפילת צרפת ב-25 ביוני 1940, הוא יושב על ידי שלטונות וישי הפרו-נאצים, כבית כליאה עבור "כל הזרים שנחשבים חשודים או מסוכנים לסדר הציבורי".
משנת 1942 שימש לה ורנה כמחנה מעבר עבור משפחות יהודיות, קורבנות שואת יהודי צרפת, שהמתינו לגירוש למחנות עבודה והשמדה.
המשלוח האחרון התרחש ביוני 1944 ולקח את האסירים הנותרים למחנה הריכוז דכאו. בכל שנות פעולתו נכלאו בו כ-40,000 בני אדם מ-58 לאומים.
המחנה שוחרר על ידי בעלות הברית ב-1944.
מור ארדיאי (צלם)

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1866 נובה זמקי, סלובקיה 
 פטירה:  11 במרץ 1934 (בגיל 67) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Grünwald Mór 
 מדינה:  הונגריה 
 
מור ארדיאי, (במקור גרינוואלד, בהונגרית: Erdélyi Mór; שוראני, 3 בדצמבר 1866 – בודפשט, 11 במרץ 1934) היה צלם, צלם עיתונות יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

מור גרינוולד נולד במשפחה יהודית כבנם של יאקאב גרינוולד (1835–1920) סוחר אמיד ושל מריה קורצווייל. את לימודיו החל בגימנסיה בארשקאויוואר, אך בשל התרוששות המשפחה נסע לבודפשט ללמוד צילום. בין השנים 1884 לבין 1891 בילה את שנות החניכות אצל אדה אלינגר, צלם יהודי-הונגרי בעל שם וחבר מייסד באיגוד הצלמים ההונגרים. ארדיאי פתח את הסטודיו העצמאי הראשון שלו בשנת 1891 בכיכר ארז'בט 18. דיוקנאותיו זכו להצלחה כבר מההתחלה, ולכן בשנת 1894 הוענק לו תואר "צלם חצר", ובמשך שנה צילם את בני משפחת המלוכה בעיר גדלה. במהלך חגיגות האלף שנה להונגריה (התיישבות המדיארים במרכז אירופה) בשנת 1896 הוא נכח בכל האירועים הפוליטיים והחברתיים הגדולים, וצילומיו הופיעו בעיתונים. בזכות הצלחתו, פתח את הסטודיו השני שלו בשנת 1896 בבית דירות בן חמש קומות פינת רחוב לאיוש קושוט ורחוב אויווילאג (Újvilág, כיום רחוב זמלווייס-Semmelweis). כתב העת "סלון הונגרי" פרסם מאמר על סטודיו זה כ"מכון הצילום המודרני ביותר בעיר". אשתו הייתה אנה לורד, עמה התחתן בבודפשט ב-25 ביוני 1903.
נסיעותיו ברחבי הונגריה

עבודתו עד אותה עת הוכרה בהענקת מדליית זהב בתערוכה העולמית של פריז (1900). ארדיאי צילם יותר ויותר מבנים, כאלה שניבנו לאחרונה וגם אנדרטאות. יחד עם אנשי הצילם שלו הוא טייל בכל רחבי הארץ וצילם טירות, ציוני דרך אתנוגרפיים ואדריכליים. באמצעות תמונות אלה פרסם בשנת 1909 אלבום בשם "הונגריה", שהוזמן על ידי המדינה, הכיל 680 תמונות ותורגם למספר שפות. בנוסף לכל הפעילות הזו, הוא צילם בחריצות את חלקי בבודפשט שנועדו להריסה וגם את הבניינים החדשים שלה. ארדיאי זכה בהזמנות ממשלתיות רבות עבור משימות צילום. כך, במהלך פעולת "בית העובדים החקלאיים", הוא צילם שורות רחובות ופנים במחוז בקש וכמה יישובים של המישור ההונגרי הגדול.
חינוך

החל מתחילת המאה ה-20, ארדיאי חיפשה אפשרויות חדשות ליישום צילומיו והציעה שאלה ישמשו כציוני דרך היסטוריים ואמנותיים בספרי הלימוד של המדינה וישמשו במערכת החינוך. לשם כך ייסד בשנת 1908 את "מפעל ציוד ההוראה אוראניה", שהתמחה בייצור ומכירה סיטונאית של שקופיות, תמונות המחשה ועזרי הוראה, וכן בייצור צילומים מרגשים אתנוגרפיים והיסטוריים. העסק הולאם בשנת 1919, אך לאחר מכן הוא התחיל מחדש.
תפקידים ציבוריים

ארדיאי מילא גם תפקיד מוביל בחיים הציבוריים של הצילום. בשנת 1911 הוא הפך לנשיא "האיגוד הלאומי של הצלמים ההונגרים", ואחר כך משנת 1926 היה נשיא הכבוד שלו. משנת 1921 - יחד עם אדן אוהר ואלדאר סקיי (מקודם: אהרון בלייר) - הוא היה יו"ר הכבוד של התאחדות התעשייה של צלמי בודפשט. בשנת 1926 נשלח לפרנקפורט לקונגרס הצלמים הבינלאומי.
פרסומים

ארדיאי פרסם לעיתים קרובות בכתבי עת מסחריים. הוא ראה במשימה העיקרית של הצילום תקשורת של ידע, ולדעתו התפתחות התיירות נבעה, בין היתר, משימוש נרחב בצילום. הוא עבד גם במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק.
תמונות

מרבית תצלומיו שנותרו הם אלה שהוא הכין בהזמנה, מכר או תרם למוסדות ואוספים ציבוריים שונים. התמונות והרשומות שלו (כמעט 150,000 תשלילים) שנצברו וקוטלגו בסטודיו שלו נהרסו או אבדו במידה רבה.
לקריאה נוספת

סטודיו לצילום מור ארדיאי - סלון הונגרי, 1900.
יהודית בארוטי: חייו ויצירתו של מור ארדיאי - צילום, 1997. 5-6
גאבור סילאדי: תולדות הצילום ההונגרי, 1996.
מאגר הלקסיקון הביוגרפי לאיוש גיורי: מיהו מי בצילום הונגרי - המוזיאון הלאומי ההונגרי, גלריית תמונות היסטורית.
כתב העת בודפשט, 2008. מס' 11–14.
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 74905/1891. Névváltoztatási kimutatások 1891. év 2. oldal 19. sor
↑  Születési bejegyzése a nagysurányi izraelita hitközség születési akv. 1044/1866. folyószáma alatt
↑  Halálesete bejegyezve a Budapest VI. ker. állami halotti akv. 479/1934. folyószáma alatt.
↑  "Grünwald Jakab halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 1054/1920. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 261/1903. folyószáma alatt".
↑  Ennek diapozitív-albumát a Magyar Mezőgazdasági Múzeum, egyes felvétel-sorozatait az Országos Pedagógiai Múzeum őrzi.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810584831305606  GND: 1031413308  ISNI: 0000 0004 0167 9131  LCCN: nb2012025996  PIC: 390235  VIAF: 296144927   WorldCat (עם VIAF): 296144927
מוחמדו ג'ייטה

מוחמדו ג'ייטה (בצרפתית: Mouhammadou Jaiteh; נולד ב-27 בנובמבר 1994) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בקבוצת מונקו.
ביוגרפיה

ג'ייטה נולד בפנטין, פרבר של פריז בצרפת, בן לאב סנגלי ואם מגמביה. הוא למד באקדמיית הספורט הצרפתית INSEP.
ביוגרפיה > קריירת מועדונים

ב-2012 החל לשחק במועדון הכדורסל בולון-סור-מר מהליגה השנייה בצרפת. הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 16.2 נקודות (מלך הסלים של הליגה), 9.7 ריבאונדים (מקום שני בליגה) למשחק ומדד יעילות משוקלל של 21.1 נקודות (מקום שני בליגה). בתום העונה נבחר ל-MVP של הליגה.
ביולי 2013 חתם על חוזה בקבוצת נאנטר מהליגה הראשונה בצרפת. בעונת 2013/2014 רשם ממוצע של 6.7 נקודות ו-4.1 ריבאונדים בממוצע למשחק. הוא זכה עם נאנטר בגביע הצרפתי. בעונת 2014/2015 קלע בממוצע 12.1 נקודות וקטף 6.5 ריבאונדים למשחק. הוא זכה עם נאנטר ביורוצ'לנג'. את עונת 2015/2016 סיים עם ממוצע של 12.6 נקודות ו-8.1 ריבאונדים. ביולי 2016 עבר לשחק בקבוצת שטרסבורג IG ושנה אחר כך עבר ללימוז'. ב-2018 עבר לשחק באוקסיליום טורינו האיטלקית. ב-2019 עבר לאבטודור סראטוב.
ביוגרפיה > קריירה בנבחרות צרפת

ג'ייטה היה חבר בסגל נבחרת הקדטים של צרפת לאליפות אירופה לקדטים עד גיל 16 ב-2010. הוא קלע באליפות 7 נקודות בממוצע וקטף 6.1 ריבאונדים. ב-2011 היה חבר בסגל נבחרת הנוער של צרפת לאליפות אירופה עד גיל 18. הוא קלע באליפות 11.7 נקודות בממוצע למשחק ולקח 9.8 ריבאונדים (רביעי באליפות). באליפות אירופה לנוער עד גיל 18 ב-2012 רשם 16.6 נקודות (רביעי בטורניר) ו-11.6 ריבאונדים למשחק (ראשון בטורניר). ב-2013 השתתף באליפות אירופה לעתודה עד גיל 20, הוא קלע 12 נקודות וקטף 7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-2014 שיחק באליפות אירופה לעתודה עד גיל 20, הוא רשם 11.7 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק.
הוא נכלל בסגל נבחרת צרפת הבוגרת לאליפות אירופה בכדורסל 2015.
הערות שוליים

↑  FRANCE PRO B : MOUHAMMADOU JAITEH MVP FRANÇAIS, אתר bebasket.fr
↑  מוחמדו ג'ייטה באתר האליפות
↑  מוחמדו ג'ייטה באתר האליפות
↑  מוחמדו ג'ייטה באתר האליפות
↑  מוחמדו ג'ייטה באתר האליפות
מיכאיל קנטקוזינו

| --- | --- |

 לידה:  1650
 פטירה:  1716  (בגיל 66 בערך) 
 
מיכאיל קנטקוזינו (ברומנית: Mihail Cantacuzino;‏ 1650–1716), היה ספטאר של נסיכות ולאכיה, אחי השליט ומייסד מנזר סינאיה.
ביוגרפיה

מיכאיל קנטקוזינו נולד ב-1650 למשפחת בויארים חשובה בנסיכות ולאכיה. אביו היה הפוסטלניק קונסטנטין קנטקוזינו ואחיו היה שליט ולאכיה, שרבאן קנטקוזינו.
בסוף המאה ה-17 מיכאיל עלה לרגל כצליין, בליווי אמו אלנה ואחותו סטנקה, אל המקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל (נצרת, ירושלים ועוד) והגיע עד למנזר סנטה קתרינה שבחצי האי סיני והתפלל בו.
לאחר שובו לנסיכות ולאכיה, ייסד לזכר מסעו את מנזר סינאיה. שם המנזר מזכיר את הר סיני והוא נבנה לפי דוגמת מנזר סנטה קתרינה. בניית המנזר ארכה חמש שנים, מ-1680 עד 1685.
מחנה הריכוז ריימסדורף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מחנה עבודה
 מדינה:  גרמניה
 מחוז:  סקסוניה-אנהלט
 תאריכים
 תאריך סגירה:  אפריל 1945
 אוכלוסייה
 השתייכות האסירים:  יהודים
 נתונים
 שימור היסטורי:  חלקי
 קואורדינטות:  51°3′30″N 12°12′56″E﻿ / ﻿51.05833°N 12.21556°E﻿ / 51.05833; 12.21556
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניריימסדורף(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניריימסדורף(למפת סקסוניה-אנהלט רגילה) מגדבורג האלה דסאו ויטנברג ביטרפלד-וולפן הלברשטאדט שטנדאל וייסנפלס ברנבורג מרסבורג ברנדנבורג ב. סקסוניה תורינגיה סקסוניה התחתונה ריימסדורף(למפת סקסוניה-אנהלט מוגדלת) מגדבורג האלה דסאו ויטנברג ביטרפלד-וולפן הלברשטאדט שטנדאל וייסנפלס ברנבורג מרסבורג ברנדנבורג ב. סקסוניה תורינגיה סקסוניה התחתונה ריימסדורף
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
מחנה הריכוז ריימסדורף הוקם בסמוך לכפר ריימסדורף (Rehmsdorf), השוכן בדרום-מערב שפלת לייפציג, במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה.
היסטוריה

במחנה עבדו כ-4,000 אסירים יהודים, רובם מהונגריה. האסירים עבדו במפעל לייצור בנזין סינתטי.
תפקיד עובדי הכפייה במחנה היה לעשות את כל העבודות הקשות במפעל: חפירות, מילוי חצץ במכונות לערבוב בטון, והובלת שקי מלט. העבודה נמשכה 12 שעות בלי ימי מנוחה. כמות האוכל ליום הייתה בערך 500 קלוריות, כאשר עובד עבודות קשות צריך כ-2,000 קלוריות ביום. במקום הנפטרים הגיעו עובדי כפייה חדשים.
המפעל הופצץ על ידי חיל האוויר האמריקאי והאנגלי ארבע פעמים, ובהפצצות אלו נהרגו גם אסירים.
באפריל 1945 התחילו לפנות את האסירים לכיוון של מחנה הריכוז טרזיינשטט. יצאו 2,200 אסירים לדרך, והגיעו 900. הנאצים ירו באסירים שלא יכלו ללכת וכך הם מתו.
האסירים הגיעו ביום השחרור של המחנה, ב-8 במאי 1945, שהוא גם יום סיומה הרשמי של מלחמת העולם השנייה באירופה.
לאחר המלחמה הוקם מוזיאון בכפר ריימסדורף, על יד מחנה העבודה לשעבר. מנהל המוזיאון הוא ההיסטוריון לותר שוסק.