stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גשר להולכי רגל
עיצוב

גשרים להולכי רגל עוקבים ברוב המקרים אחר אותם עקרונות תכנון כשאר סוגי הגשרים. עם זאת, עקב משקלם הנמוך יחסית לגשרים אחרים, גשרים אלו פגיעים יותר לנזקי תנודות ולכן מושמת חשיבות רבה יותר לדינמיקה בזמן תכנונם. גשרים כדוגמת גשר המילניום בלונדון משכו תשומת לב רבה לעניין זה בשנים האחרונות.
על מנת להבטיח כי גשרים להולכי רגל יהיו נגישים לנכים ובעלי מגבלות ניידות אחרות, גשרים רבים כיום כוללים מעליות ורמפות ואלה אף מחויבים בחוק במדינות מסוימות.
סוגים

סוגי גשרים להולכי רגל כוללים:
גשר קורות
טיילת
גשר קלפר
גשר הירח
גשר תלוי פשוט
מסבך פשוט
אבני מדרך
גשר זיגזג
ניתן לבנות גשרים להולכי רגל באותה הדרך בה בונים גשרי כביש או גשרי רכבת; בייחוד גשרים תלויים וגשרי קורות. ישנם מקרים בהם גשרים המיודעים לרכבים מומרים לגשרים להולכי רגל, לדוגמה גשר הברזל בבריטניה.
רוב הגשרים להולכי רגל מצוידים במעקות שמטרתם להפחית את הסיכון לנפילה. כאשר גשרים אלה עוברים מעל כבישים סואנים או מסילות ברזל, הם עשויים לכלול גדר או מחסום התאבדות על מנת למנוע מהולכי רגל לקפוץ או לזרוק עצמים על התנועה למטה.
סוגים > פסי רכבת

בעבר, חציית פסי רכבת ברגל ומעבר ממפרץ אחד למשנהו היה מעשה נפוץ, אך מאמצע המאה ה־19 ואילך נהיה פחות שכיח בעקבות עלייה בדרישות בטיחות. עם זאת, באזורים שקטים יותר, חציית הקו על ידי הליכה על הפסים עדיין אפשרית.
במדינות מתפתחות

מאז שנות ה־80 המוקדמות, מספר ארגוני צדקה פיתחו עיצובים ברי קיימא של גשרים להולכי רגל לשימוש במדינות מתפתחות. ארגון הצדקה הראשון שפיתח עיצובים כאלה היה Helvetas, הממוקם בציריך, שווייץ. עיצובים כאלו בדרך כלל זמינים לציבור בחינם.
הערות שוליים

↑  Schlaich, Mike, et al., Guidelines for the Design of Footbridges, International Federation for Structural Concrete, 2005, ISBN 2-88394-072-X
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543326505171  GND: 4124881-8  LCCN: sh85050425  NARA: 10664089  NDL: 00563327  NKC: ph412817 
גשר פשוט להולכי רגל
תחנת Tilak Nagar במומבאי
רנה לקוסט

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1904 פריז, צרפת
 פטירה:  12 באוקטובר 1996 (בגיל 92) סן-ז'אן-דה-לוז, צרפת
 מדינה:  צרפת צרפת
 בן או בת זוג:  Simone de la Chaume 
 צאצאים:  Michel Lacoste, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 גובה:  1.75 מטר
 יד חובטת:  ימין (חבטת גב היד ביד אחת)
 פעילות כמקצוען:  ?–1932 
 יחידים
 מאזן קריירה:  76–10 
 דירוג שיא:  1 (1926)
 זכיות בטורנירים:  7 (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 זכיות בטורנירים:  3 (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 7
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1925, 1927, 1929)
 וימבלדון:  זכייה (1925, 1928)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1926, 1927)
 
ז'אן רנה לקוסט (Jean René Lacoste; ‏ 2 ביולי 1904 - 12 באוקטובר 1996), היה טניסאי ואיש עסקים צרפתי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, כשלזכותו 7 זכיות בטורנירי גראנד סלאם ושתי זכיות בגביע דייוויס במדי נבחרת צרפת. כונה "התנין".
כאיש עסקים הוא ידוע בעיקר כמייסד חברת ההלבשה "לקוסט", שלוגו התנין המסמל אותה עד היום נגזר מכינויו על מגרש הטניס. כמו כן היה מהפכן בתחום טכנולוגיית מחבטי הטניס, כשפיתח את המחבט הראשון שהיה עשוי מתכת.
קריירת טניס

לקוסט ניצח לראשונה בטורניר טניס ב-1921, בהיותו בן 17. הוא הפך לחלק מדור זהב של הטניס הצרפתי, כשיחד עם אנרי קושה, ז'אן בורוטרה וז'ק ברוניון כונו "ארבעת המוסקיטרים", אשר שלטו בטניס העולמי במהלך אותו עשור ובתחילת העשור הבא אחריו. עם בורוטרה זכה לקוסט בהישג בינלאומי משמעותי ראשון, כשבאולימפיאדת פריז (1924) זכו השניים במדליית ארד בטורניר הזוגות.
ב-1925 ניצח לראשונה באליפות צרפת הפתוחה, והוסיף לכך את תואר אליפות וימבלדון זמן קצר לאחר מכן. אלה היו שתי זכיותיו הראשונות בטורניר גראנד סלאם, ובסופו של דבר זכה בשבעה תארים כאלה - שלושה בצרפת, שניים בווימבלדון ושניים באליפות ארצות הברית הפתוחה. לתוארי היחידים שלו הוסיף גם שלושה תוארי גראנד סלאם בזוגות - שניים בצרפת (1925 ו-1929) ואחד בווימבלדון (1925). באליפות אוסטרליה בחר שלא להשתתף, ואכן לא השתתף מעולם, בשל העלויות הגבוהות והמסע המתיש והארוך באותה תקופה, שהפך את הטורניר - בסבב שעדיין לא היה מקצועני - לבלתי משתלם לדעתו.
לקוסט זכה לכינוי "התנין", כאשר הדעות על מקור הכינוי חלוקות. גרסה אחת טוענת כי זכה לכינוי בשל סגנון משחקו האינטנסיבי והבלתי מתפשר, וגרסה שנייה טוענת כי זכה לכינוי עקב התערבות עם חבר שדלפה לאוזני עיתונאי, ושהפרס בה היה מזוודה מעור תנין. הכינוי שימש אותו מאוחר יותר בלוגו חברת ההלבשה שהקים, לוגו המסמל אותה עד היום.
עם נבחרת צרפת זכה פעמיים ברציפות בגביע דייוויס (1927 ו-1928). הוא פרש ממשחק ב-1932 והפנה את מרצו לחברת ההלבשה שהקים.
ב-1976 התקבל לקוסט, יחד עם שלושת חבריו ל"ארבעת המוסקיטרים", להיכל התהילה של הטניס. יציע במגרש פיליפ שאטרייה, האצטדיון הראשי במתחם רולאן גארוס שבו נערכת אליפות צרפת הפתוחה, נקרא על שמו (שלושת היציעים האחרים נקראים על שם חבריו ל"ארבעת המוסקיטרים").
קריירת טניס > ביצועים בטורנירי גראנד סלאם לאורך הקריירה

| טורניר | 1922 | 1923 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1928 | 1929 | 1930 | 1931 | 1932 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אליפות אוסטרליה הפתוחה: לא השתתף
| אליפות צרפת הפתוחה | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | זכייה | גמר | זכייה | גמר | זכייה | לא השתתף | לא השתתף | סיבוב 4 |
| ווימבלדון | סיבוב 1 | סיבוב 4 | גמר | זכייה | לא השתתף | חצי גמר | זכייה | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | לא השתתף | סיבוב 2 | רבע גמר | רבע גמר | זכייה | זכייה | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף |
קריירת טניס > גמרי גראנד סלאם - יחידים

| תוצאה | שנה | טורניר | יריב בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גמר | 1924 | אליפות וימבלדון | צרפת ז'אן בורוטרה | 6-1, 3-6, 6-1, 3-6, 6-4 |
| זכייה | 1925 | אליפות צרפת הפתוחה | צרפת ז'אן בורוטרה | 5-7, 1-6, 4-6 |
| זכייה | 1925 | אליפות וימבלדון | צרפת ז'אן בורוטרה | 3-6, 3-6, 6-4, 6-8 |
| גמר | 1926 | אליפות צרפת הפתוחה | צרפת אנרי קושה | 6-2, 6-4, 6-3 |
| זכייה | 1926 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | צרפת ז'אן בורוטרה | 4-6, 0-6, 4-6 |
| זכייה | 1927 | אליפות צרפת הפתוחה | ארצות הברית ביל טילדן | 4-6, 6-4, 7-5, 3-6, 9-11 |
| זכייה | 1927 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | ארצות הברית ביל טילדן | 9-11, 3-6, 9-11 |
| גמר | 1928 | אליפות צרפת הפתוחה | צרפת אנרי קושה | 5-7, 6-3, 6-1, 6-3 |
| זכייה | 1928 | אליפות וימבלדון | צרפת אנרי קושה | 1-6, 6-4, 4-6, 2-6 |
| זכייה | 1929 | אליפות צרפת הפתוחה | צרפת ז'אן בורוטרה | 3-6, 6-2, 0-6, 6-2, 6-8 |
קריירת טניס > גמרי גראנד סלאם - זוגות

| תוצאה | שנה | טורניר | שותף | יריבים בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1925 | אליפות צרפת הפתוחה | צרפת ז'אן בורוטרה | צרפת אנרי קושה צרפת ז'ק ברוניון | 5-7, 6-4, 3-6, 6-2, 3-6 |
| זכייה | 1925 | אליפות וימבלדון | צרפת ז'אן בורוטרה | ארצות הברית ג'ון הנסי ארצות הברית ריימונד קייסי | 4-6, 9-11, 6-4, 6-1, 3-6 |
| גמר | 1927 | אליפות צרפת הפתוחה | צרפת ז'אן בורוטרה | צרפת אנרי קושה צרפת ז'ק ברוניון | 2-6, 6-2, 6-0, 1-6, 6-4 |
| זכייה | 1925 | אליפות צרפת הפתוחה | צרפת ז'אן בורוטרה | צרפת אנרי קושה צרפת ז'ק ברוניון | 3-6, 6-3, 3-6, 6-3, 6-8 |
כאיש עסקים

עוד במהלך קריירת הטניס שלו נודע לקוסט בחולצות שלבש במשחקים, חולצות שעיצב בעצמו ושנחשבו למהפכניות בעיצובן ונוחותן. ב-1933, לאחר פרישתו מטניס, ייסד לקוסט את חברת ההלבשה שלו, "חברת החולצות לקוסט", יחד עם אנדרה ז'ילייה, תעשיין הביגוד הגדול בצרפת באותה תקופה. החברה החלה לשווק את החולצות שעיצב לקוסט, עם סמל התנין המלווה את החברה עד היום. בנוסף לחולצות טניס, עיצב ושיווק לקוסט גם חולצות לגולף ושיט.
ב-1951 החלה החברה בשיווק פריט נוסף שהפך מזוהה עימה, כשהחלה לשווק את חולצות לקוסט במגוון צבעים. עד אז מכרה החברה חולצות לבנות בלבד, כפי שהיה מקובל בענפי הספורט אליהם כיוונה. שנה לאחר מכן יוצאו החולצות לראשונה לארצות הברית והפכו במהרה ללהיט.
ב-1963 פרש לקוסט מניהול החברה והעביר אותה לידי בנו, ברנאר, שהרחיב את מגוון מוצרי החברה לנעלי ספורט, בשמים, מוצרי עור, משקפי שמש ומוצרי ספורט ופנאי נוספים.
לקוסט פנה לענף עיסוק חדש - טכנולוגיית מחבטי טניס. באותה שנה ייצר את המחבט הראשון שהיה עשוי פלדה חלולה, והביא למהפכה בטכנולוגיית ייצור המחבטים שעד אז היו עשויים כמעט כולם מעץ. המחבט המהפכני שווק באירופה תחת המותג "לקוסט" ובארצות הברית תחת המותג של חברת מוצרי הספורט הגדולה "וילסון" וזכה לשם Wilson T-2000. המחבט הפך ללהיט גדול בין השאר כיוון שאומץ על ידי כוכב הטניס ג'ימי קונורס.
חיים אישיים

לקוסט היה נשוי מאז 1930 לסימון דה-לה-שום, שהייתה אז אחת הגולפאיות הטובות בעולם. השניים נפגשו כשדה-לה-שום צפתה בלקוסט באחד ממשחקי גביע דייוויס של נבחרת צרפת. בתם המשותפת, קתרין לקוסט, הייתה גם היא גולפאית צמרת ברמה העולמית הגבוהה.
לוקאס אנגלנדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בספטמבר 1992 (בן 32) וינה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 פרופיל ב-IMDb
 
לוקאס אנגלנדר (בגרמנית: Lucas Englander l; נולד 21 בספטמבר 1992) הוא שחקן אוסטרי.
ביוגרפיה

אנגלנדר נולד בווינה, אוסטריה ב-21 בספטמבר 1992. אימו, היא עורכת הסרטים ג'ונו סילבה אנגלנדר (י. 1949), ילידת צ'כיה.
אנגלנדר למד משחק בסטודיו למשחק של סטלה אדלר (אנ') בניו יורק, אך עזב לאחר שנה ועבר ללונדון.
קריירה

בשנת 2018 גילם את דניאל-הנרי כהנוויילר בסדרה ההיסטורית "גאון" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
בשנת 2019 ביצע הופעת אורח במיני-סדרה ההיסטורית "יקטרינה הגדולה" בתור וסילי מירוביץ' של רשת Sky Atlantic (אנ') בבריטניה ושל רשת HBO בארצות הברית, וגילם את קרידן בסדרת הפנטזיה האמריקאית "המכשף" של נטפליקס.
בשנת 2020 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט העלילתי הצרפתי "כפי שזה נראה" שביים מארק פיטוסי בו הוא שיחק לצד קארין ויארד ובנג'מין ביוליי. הוא נבחר כאחד מעשרים וארבעה המועמדים לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בטקס פרסי הסזאר לשנת 2021 על משחקו.
בשנים 2020–2023 הופיע אנגלנדר בסדרת הטלוויזיה "הפרלמנט".  בסדרה הוא מגלם את התפקיד של טורסטן, העוזר של אינגבורג, בגילומה של כריסטיאנה פאול. בשנת 2022, גילם את דמותו של הורסט בסרט הפנטזיה האמריקאי "חיות הפלא: הסודות של דמבלדור" המבוסס על סדרת הספרים באותו השם של ג'יי קיי רולינג.
בשנת 2023 גילם את דמותו של אלברט הירשמן במיני-סדרה "אל מעבר האוקיינוס" מבית נטפליקס. בהמשך השנה שיחק בסרט הדרמה ההיסטורי "רוזלי" (אנ') של הבמאית סטפני די גוסטו (אנ') שעלילתה מתרחשת בצרפת של 1870.
בשנת 2024 גילם את אליאס פסט במותחן הריגול הבריטי "התן" (אנ') של רשת Sky Atlantic (אנ') ושל שירות הסטרימינג האמריקאי "Peacock"; המבוסס על הספר "נשיא על הכוונת" מ-1971 מאת פרדריק פורסיית'.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Planet Ottakring | סקייטר |  |
| 2016 | Der lichte Grund | בחור צעיר |  |
| 2017 | Tiger Girl | איש עירום |  |
| 2019 | A Gschicht über d’Lieb | ורנר |  |
| 2020 | כפי שזה נראה (צר') | יונס קארז |  |
| 2020 | Le Silence Est Lourd | IBI | סרט קצר במאי, תסריטאי ועורך |
| 2022 | חיות הפלא: הסודות של דמבלדור | הורסט |  |
| 2022 | Le Parfum vert | קורט |  |
| 2022 | La maison | איאן |  |
| 2022 | Distanz | גארת' |  |
| 2023 | רוזלי (אנ') | קמיליוס |  |
| 2023 | Taurins Senior | מנהל כלבים |  |
| TBA | Truth or Consequences |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Karl der Grosse | פפין האמצעי | פרק: "Kaiser Europas" |
| 2014 | The Quest | חייל | פרק: "The Quest Begins" |
| 2014 | Wienerland | ג'וניור | 3 פרקים |
| 2015 | SOKO Leipzig | קולין | פרק: "Doppelmord" |
| 2017 | Schnell ermittelt | שוטר | פרק: "Einsamkeit" |
| 2017 | Raising Hitler | ג׳סי ווגנון | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2018 | גאון | דניאל-הנרי כהנוויילר | 4 פרקים |
| 2019 | Der Bergdoktor | ארנו מוסבך | פרק: "Ein ganzes Leben" |
| 2019 | יקטרינה הגדולה | וסילי מירוביץ' | פרק: "#1.1" |
| 2019 | המכשף | קרידן | פרק: "Bottled Appetites" |
| 2020–2023 | Parlement | טורסטן מוקנסטרום | 21 פרקים |
| 2021 | Die Toten von Marnow | לאון רינק | 5 פרקים |
| 2021 | Loin de chez moi | מאת'יס | סרט טלוויזיה של TF1 |
| 2021 | Totems | קצין של השטאזי | פרק: "#1.1" |
| 2021 | Missions | פיטר קמינסקי | 5 פרקים |
| 2022 | Cuisine interne | לוקאס | 5 פרקים |
| 2023 | אל מעבר האוקיינוס | אלברט הירשמן | 7 פרקים |
| 2024 | התן (אנ') | אליאס פסט | 2 פרקים |
| 2025 | תשעה זרים מושלמים | מרטין | תפקיד מרכזי בעונה השנייה |
הערות שוליים

↑  It's not about me, ritzlfilm.at (באנגלית אמריקאית)
↑  Brigitte Baronnet: César 2021 : qui sont les révélations de l'année?. In: allocine.fr, 30. November 2020 (abgerufen am 8. Januar 2021).
↑  Seepferdchen im Haifischbecken faz.net
↑  Nellie Andreeva, Deadline, Deadline, ‏1 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1119759447  ISNI: 0000 0004 9411 0373  VIAF: 2445148037699388350003   WorldCat (עם VIAF): 2445148037699388350003
חברת קוקה-קולה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, NYSE
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (20 בפברואר 1929–KO)  מדד דאו ג'ונס  S&P 500  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מייסדים:  אייסה גריגס קאנדלר, ג'ון פמברטון 
 תקופת הפעילות:  1892, ארצות הברית ארצות הברית – הווה
 חברות בנות:  קפה קוסטה  Coca-Cola Bottling Co. Consolidated  Coca-Cola Beverages Africa  Coca-Cola İçecek  Equatorial Coca-Cola Bottling Company  Coca-Cola Bottlers Japan Holdings  Coca-Cola Hellenic Bottling Company  Coca-Cola Andina  Minute Maid  Energy Brands  Odwalla  Coca-Cola Amatil  FUZE tea  Chi Limited  Coca-Cola Europacific Partners  Coca-Cola Beverages Philippines  Coca-Cola Norge AS 
 מיקום המטה:  אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית המשקאות, תעשיית המזון, מוצרי צריכה שוטפים 
 מוצרים עיקריים:  משקאות קלים
 שווי שוק:  269.54 מיליארד דולר (26 בדצמבר 2024)
 הכנסות:  43,004,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  10,909,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  9,542,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 הון עצמי:  16,980,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2018) 
 מנכ"ל:  James Quincey 
 עובדים:  82,500 (נכון ל־2022) 
  
 www.coca-colacompany.com
 
משרדי החברה בלונדון
חברת קוקה-קולה (באנגלית: The Coca-Cola Company) היא תאגיד רב-לאומי אמריקאי ויצרן של משקאות קלים ותרכיזים ליצירת משקאות מסוג זה. המוצר הנפוץ ביותר שלה הוא המשקה קוקה-קולה.
מטה החברה הבינלאומית, שהתאגדה בשנת 1892, נמצא באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית.
הסימן המסחרי של חברת קוקה-קולה נרשם בעקבות העיצוב של בקבוק המשקה קוקה-קולה ששונה ב-1960.
היסטוריה

חברת קוקה-קולה נוסדה ב-22 בינואר 1892 בידי אסא גריגס קנדלר, לאחר שרכש את הזכויות לייצור המשקה קוקה-קולה מהרוקח ג'ון.ס. פמברטון, שהחל בייצור המשקה כשש שנים קודם לכן.
בשנת 1960 רכשה החברה את יצרנית המשקאות הקלים Minute Maid (אנ'), שהיא המשווקת הגדולה בעולם של מיצים.
בשנת 1982 רכשה החברה את חברת הסרטים סרטי קולומביה תמורת 692 מיליון דולר, וכעבור שבע שנים מכרה אותה לתאגיד היפני סוני תמורת שלושה מיליארד דולר.
ב-1982 השיקה החברה את המשקה דיאט קוקה-קולה, וב-21 במרץ 2005 הוציאה משקה חדש - קוקה-קולה זירו. שני המשקאות דלי קלוריות (בערך קלוריה אחת בפחית משקה, בהשוואה ל-142 קלוריות בפחית קוקה-קולה רגילה).
ב-23 באפריל 1985 ניסתה החברה לשנות את המתכון ל-New Coke, אבל לאור התנגדות ציבור הלקוחות חזרה ב-1 ביולי 1985 למתכון הקודם, ששמו Coca-Cola Classic.
בשנת 1993 רכשה החברה את יצרן הקולה ההודי Thums Up (אנ'), על מנת להתחרות בהודו במשקה הקולה פפסי. בשנת 2001 רכשה החברה את יצרן המשקאות והחטיפים Odwalla (אנ') תמורת 181 מיליון דולר.
בשנת 2007 רכשה החברה את יצרן המשקאות Fuze.
באוגוסט 2018 הודיעה החברה על רכישת רשת בתי הקפה "קפה קוסטה" תמורת כ-5 מיליארד דולר.
בראשית 2022, לאחר השלמת רכישת טוויטר על ידי אילון מאסק והפיכתה לחברה פרטית, הודיע מאסק כי הוא מתעתד לרכוש את חברת קוקה קולה ואף הוסיף בהומור כדי "להחזיר למשקה את הקוקאין".
באפריל 2022 הגיע ערך מניית החברה לשיא כל הזמנים, והחברה נסחרה בסכום עתק של 284 מיליארד דולר, זאת עקב עליית האינפלציה המואצת בארצות הברית והנהירה של המשקיעים למניות. החברה הגיעה לשווי שוק היסטורי של למעלה מפי שבעה מההכנסות השנתיות.
בפברואר 2023 השיקה החברה, בשיתוף עם חברת Realme, גרסה ממותגת של הטלפון Realme 10 Pro. מחירו של המכשיר, הנמכר באופן בלעדי דרך אתר החברה, הוא $255 . חברת רילמי מתכננת לייצר רק 1,000 יחידות של מהדורה זו, שצפויה להפוך מהר מאוד לפריט אספנים בקרב מעריצי המותג.
ביוני 2024 פרסמה החברה את פלסטין כמקום שמייצרים בו קוקה קולה.
מוצרי החברה

לבד ממוצר הדגל של החברה, קוקה-קולה, מייצרת החברה - בעצמה או בשותפות עם חברות נוספות - למעלה מ-400 משקאות שונים, בכלל זה משקאות קלים מוגזים בטעמי קולה, פירות, או קפה, מים מינרליים, מיצי פירות ומשקאות קלים לא מוגזים, משקאות אנרגיה, וכן בירה ומשקאות קלים המכילים אלכוהול. בשנת 2018 נכנסה החברה לתחום המשקאות החמים, עם רכישת חברת קפה קוסטה תמורת כ-5 מיליארד דולר.
חלק מהצלחתה של החברה נובע ממדיניותה העמומה לגבי נוסחת הייצור של הקוקה-קולה. הנוסחה היא סוד מסחרי ושמורה בכספת בעיר אטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. הגישה לנוסחה מוגבלת ומצומצמת, למרות שהחברה עצמה מזמינה את כל מי שמעוניין לצפות בכספת.
לחלק מן המשקאות יש גם גרסאות מופחתות-קלוריות. בין מותגי החברה נמנים:
מוצרי החברה > משפחת טעמי הקולה

קוקה-קולה (באנגלית Coca Cola או Coke) הוא מוצר הדגל והמוצר הראשון של החברה. זהו משקה מוגז ממותק בטעם קולה שייצורו החל בשנת 1886. זהו משקה הקולה הפופולרי ביותר בעולם כיום.
דיאט קוקה-קולה (אנגלית Diet Coca-Cola או Diet Coke) הוא משקה מוגז נטול סוכר בטעם קולה שייצורו החל בשנת 1982. זהו המותג החדש הראשון של החברה מאז השקת הקוקה-קולה, אם כי לא משקה הקולה הדיאטטי הראשון.
קוקה-קולה זירו או קוק זירו (באנגלית Coke zero) היא משקה מוגז בטעם קולה שייצורו החל בשנת 2005. זוהי גרסה נטולת סוכר של המשקה הפופולרי קוקה-קולה. מקור שמו בערכו הקלורי הנמוך (0 קלוריות לכוס).
קוקה-קולה בלק (באנגלית Coke BlāK) הוא משקה מוגז עם תמציות קפה שיוצר למן שנת 2006. מדובר, למעשה, במשקה נסיוני הן מבחינת סוגו והן מבחינת ערכו הקלורי. מבחינת הסוג מדובר במשקה שהוא גם משקה מוגז קל, גם משקה אנרגיה וגם משקה מבוסס קפה. מבחינת הערך התזונתי הוגדר המשקה כבעל ערך קלורי "אמצעי" (mid calorie drink) בשל תכולת קלוריות המצויה בתווך בין משקאות ממותקים רגילים ומשקאות דיאטטיים המבוססים על ממתיקים מלאכותיים.
קולה דובדבן או צ'רי קוק (באנגלית Cherry coke) הוא משקה מוגז בטעם קולה בשילוב טעם דובדבן.
מצו מיקס (באנגלית mezzo mix) הוא משקה מוגז בטעם קולה עם תוספת טעם תפוז.
מוצרי החברה > משפחת טעמי הפירות

פאנטה (באנגלית Fanta) הוא משקה מוגז בטעמי פירות שונים כגון תפוזים, אשכוליות, אקזוטי, תות וענבים. במקור המשקה הוכן מתוצרי לוואי של גבינה וסיידר, ושווק ב-1939 על ידי הסניף הגרמני של קוקה-קולה. אחרי מלחמת העולם השנייה ייבאה חברת קוקה-קולה את פאנטה אל ארצות הברית שם הוא זכה להצלחה.
ספרייט (באנגלית Sprite) הוא משקה מוגז ללא קפאין בטעם לימון-ליים. המשקה הגיע לארצות הברית מגרמניה בשנת 1961 תחת השם Fanta Klare Zitrone ("פאנטה לימון צלול"). רק לאחר מכן זכה למותג הנפרד "ספרייט".
FUZE tea הוא משקה תה קר שנוצר לאחר פירוק השותפות בין קוקה-קולה לנסטלה בשיווק משקה נסטי.
קוקה-קולה בישראל

חברת קוקה-קולה ביקשה לפתוח מפעל בישראל בשנת 1949, אך לא הצליחה לקבל רישיון. בשנים שלאחר מכן, נמנעה קוקה-קולה מלהפיץ את מוצריה בישראל בגלל רתיעתה מהחרם הערבי. ב-1961, העניין עלה לדיון ציבורי, בגלל טעות של פקיד מצרי[דרוש מקור]. הפקיד ראה כיתוב באמהרית על בקבוק קוקה-קולה, טעה וחשבו לעברית, והאשים את קוקה-קולה בקיום יחסים מסחריים עם ישראל. דובר המפעל המצרי מיהר והצהיר בתקשורת כי קוקה-קולה לעולם לא תעשה עסקים בישראל בגלל גודלו הקטן של השוק הישראלי.
בשנת 1966 יצא איש העסקים הישראלי משה בורנשטיין בהאשמות ציבוריות כנגד חברת קוקה-קולה, על כניעתה לחרם הערבי. בעקבות כך, יצאה הליגה נגד השמצה בהתקפה על חברת קוקה-קולה, והסבירה כי התרוץ על "גודלו של השוק" אינו הגיוני, שכן לקוקה-קולה לא הייתה בעיה לפעול באותו זמן בקפריסין, שגודל השוק שלה היה כ-10% מהשוק הישראלי. הלחץ הציבורי בארצות הברית על החברה הלך וגדל, וחברת קוקה-קולה עמדה בפני סכנה של חרם צרכנים בארצות הברית. הלחץ עשה את שלו, וחברת קוקה-קולה יצאה בהצהרה כי תפתח מפעל בתל אביב.
עם פתיחת המפעל בישראל הגיבו מדינות ערב בחרם על קוקה-קולה. החרם נמשך משנת 1968 ועד 1991, ובמצרים בין השנים 1968–1979.
החברה המרכזית לייצור משקאות קלים בע"מ היא הזכיינית להפצת המשקה בישראל. החברה משמשת כמבקבקת המקומית של קוקה-קולה, כלומר תפקידה לקבל את סירופ הקוקה-קולה מִחברת האם ולעבדו למשקה המוגמר. המשקה הגיע לישראל בשנת 1966 ונמכר בבקבוקי זכוכית. ב-1980 החלה מכירת המשקה גם בפחיות, ומ-1982 הוא נמכר גם בבקבוקי פלסטיק. משקאות קוקה-קולה לסוגיהם, נמכרים בישראל בבקבוקים בגודל של 250 מ"ל (קוקה-קולה מיני), 330 מ"ל, 500 מ"ל, 750 מ"ל, 1 ליטר (החל משנת 2015), ליטר וחצי ו-2 ליטר (החל משנת 2015).
בגדה המערבית וברצועת עזה נמצא הזיכיון של קוקה-קולה בידיו של סניף "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" ברמאללה. המשקאות מופצים באמצעות מרכזי הפצה הנמצאים בחברון, שכם ועזה. במפעל ברמאללה מועסקים כ-200 פועלים.
המשקה פאנטה הופץ בישראל לראשונה בשנת 1976, תחת השם קינלי, כיוון שהזכויות לסימן המסחרי "פאנטה" היו בידי מפעל משקאות ישראלי קטן מטבריה שייצר משקה בשם "פֶּנְטָה", וחברת קוקה-קולה לא הגיעה איתו להסכמה על מחיר סימן המסחר. במהלך השנים נסגר המפעל, ובסוף שנות ה-90 חברת קוקה-קולה יכלה להשתמש בשם "פאנטה" לקו זה שלה בישראל. עם השם "קינלי" חברת קוקה-קולה מייצרת ומשווקת לאורך השנים מי סודה.
בשנת 2020, נקנסה החברה המרכזית למשקאות על ידי רשות התחרות בסכום של 39 מיליון שקל, משום שניצלה את מעמדה כמונופול בקטגוריית הקולה לקידום מותגים אחרים. במקביל לחברה המרכזי פעלו מספר יבואנים קטנים יותר.
מחלוקות

קוקה-קולה היא אחת החברות המוכרות ביותר בעולם והיא מוכרת בלמעלה מ-200 מדינות אך ישנן מחלוקות רבות הסובבות את החברה, מוצריה ומנהגי המסחר שלה. בבריטניה חברת קוקה-קולה הוקעה[דרושה הבהרה] עקב הרגלת ילדים לג'אנק פוד. בהודו החברה הוחרמה מספר פעמים ועוררה מחאות עקב הסטנדרטים הנמוכים של ההיגיינה והפגיעה בסביבה[דרוש מקור].
בשנת 2004 זכתה קוקה-קולה בפרס איג נובל לכימיה, על כך שמפעל שלה בבריטניה הצליח להפוך מי שתייה למים שמסוכן לשתות אותם.
בשנת 2023 נקבע שקוקה קולה עומדת בראש החברות הגלובליות המזהמות בפלסטיק.
לקריאה נוספת

קונסטנס ל. הייס, טעם החיים - סיפורה האמיתי של קוקה-קולה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2006.
הערות שוליים

1 2  קוקה קולה רוכשת את רשת בתי הקפה הבריטית COSTA תמורת 5.1 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 31 באוגוסט 2018
↑  ענבל חייט, על רקע קריאות לחרם: קוקה קולה הוציאה פרסומת שמנתקת אותה מישראל, באתר ישראל היום, 17 ביוני 2024
↑  Andrew Pourciaux, The Mystery of Coca Cola’s Secret Formula, The Vintage News, ‏Aug 10, 2018
↑  Who knows the secret formula of Coca-Cola?, חברת קוקה קולה
↑   יובל אליצור, כך ניצחתי את החרם הערבי והבאתי את קוקה קולה לישראל, באתר הארץ, 11 ביוני 2015
↑  מרתה מיידלס, מה טעם בייבוא תרכיז הדרים לארץ ההדרים, דבר, 25 באוגוסט 1976
↑   ביני אשכנזי, מונופול בחסות הכשרות: כך סיכלה הרבנות את הוזלת קוקה קולה, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2020
↑  שני מוזס, ‏כך נראית המלחמה של קוקה קולה ישראל ביבוא המקביל | בלעדי, באתר גלובס, 29 באוקטובר 2020
↑  אלעד איבס, מזל טוב לקוקה קולה, אתר גרינפיס ישראל, 8 בפברואר 2023
↑  אתר הדירוג. ברשימה גם נסטלה ודנונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462695105171  BIBSYS: 90672346  BNC: 000104175  BNE: XX100389  BnF: cb12098235f (data)  CANTIC: a11039061  GND: 5155961-4  ISNI: 0000 0004 0504 2170  LCCN: n80020347  MusicBrainz: 22d537df-7f52-4157-a7bb-2566c2ac3297  NCL: 021735046  NDL: 00628489  NKC: kn20050512065  NLA: 35770311  NSK: 000438761  RERO: 02-A003113076  SNAC: w6gz53fs  SUDOC: 029333814  Trove: 1079424  VIAF: 144240631   WorldCat (עם VIAF): 144240631 
סמליל "קוקה קולה" בעברית
מפעל קוקה-קולה בבני ברק, ישראל
בקבוק קוקה-קולה מזכוכית, 200 מ"ל
הסוס בעל פרסת הזהב

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של אריק האץ'
 בימוי:  נורמן טוקר
 הופק בידי:  וינסטון היבלר
 תסריט:  גורדון ומילדרד גורדון, ביל וולש
 עריכה:  רוברט סטאפורד
 שחקנים ראשיים:  דין ג'ונס דיאן בייקר
 מוזיקה:  ג'ורג' ברנס
 צילום:  ויליאם סניידר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  3 בדצמבר 1968
 משך הקרנה:  116 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 מקום התרחשות:  קונטיקט 
 הכנסות:  3,300,000 דולר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הסוס בעל פרסת הזהב (באנגלית: The Horse in the Gray Flannel Suit) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1968 בבימויו של נורמן טוקר, עם דין ג'ונס ודיאן בייקר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "The Year of the Horse" של אריק האץ' (אנ') משנת 1965.