stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אושה

ערך זה עוסק בקיבוץ בישראל. אם התכוונתם לאוושה, ראו .
| --- | --- |
הכניסה לקיבוץ אושה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: זבולון
גובה ממוצע: ‎31 מטר
תאריך ייסוד: 1937
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 628 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎6.6% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אושה(למפת הגליל המערבי רגילה) אושה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אושה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אושה32°47′46″N 35°06′53″E﻿ / ﻿32.7960264000653°N 35.1146579124942°E﻿ / 32.7960264000653; 35.1146579124942  heמפת היישובים של מועצה אזורית זבולון (in English: Zevulun Regional Council) באדום - אושה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

אוּשָׁה הוא קיבוץ בעמק זבולון, מדרום לקריית אתא. בעבר השתייך לחבר הקבוצות, לאיחוד הקבוצות והקיבוצים ולתנועה הקיבוצית, וכיום הוא משתייך לתנועה הקיבוצית. הקיבוץ נכלל במועצה אזורית זבולון.
מקור השם הוא העיר הקדומה אושא, שבה ישבה הסנהדרין לאחר מרד בר כוכבא, והשם נשתמר בכפר הערבי הושה. תחילה, בראשית שנות השלושים, ניתן השם לקיבוץ הנקרא היום רמת יוחנן. משניתן לקיבוץ רמת יוחנן שמו, 'התפנה' השם, וניתן, כאמור להלן, לקיבוץ סמוך.
היסטוריה

קיבוץ אושה נוסד בקיץ 1937, והיה לקיבוץ הראשון של תנועת הנוער הציוני. הגרעין המייסד שהורכב מחניכי תנועת הנוער הציוני בפולין, התארגן עוד ב-1930 בפתח תקווה והכשירו את עצמם להתיישבות במושבות השרון כפר סבא, מגדיאל ופתח תקווה. לאחר שכוונה להתיישב באזור קריית ענבים התבטלה, עברו שני פלגים של הגרעין, שבינתיים התפצל לארבע, לכפר אתא, בהמתנה לעלייה לקרקע לאדמות הקרן הקיימת באושא, כאשר כל אחד משני הפלגים דורש להתיישב באדמות אושא. באוגוסט 1937 נמצאה פשרה, כאשר שטח האדמה שיועד להתיישבות באושא הוכפל ושני הפלגים עלו להתיישבות במרחק של כמה מאות מטרים זה מזה. אחד הפלגים נשא את השם "כפר אושה", והשני, שכונה תל יצחק, עזב את המקום בקיץ 1938 והתיישב בנקודת הקבע שלו בשרון. הגם שהעלייה להתיישבות של אושא לא לוותה בבניית חומה ומגדל, נחשבת אושה לאחד מיישובי חומה ומגדל. באוקטובר 1938 הונחה אבן פינה לשלושה בתים ראשונים של יישוב הקבע, עם תקווה להשלמת הבנייה תוך מספר חודשים.
במלחמת העצמאות הותקפו אושה ורמת יוחנן הסמוכה בידי הגדוד הדרוזי של "צבא ההצלה" של פאוזי אל קאוקג'י, אולם תושבי היישובים הצליחו להדוף את ההתקפות.
במקום היה מפעל לעדשות פלסטיות ("אופטיפלס").  כיום קיימים מספר ענפי משק הכוללים חוות סוסים, מטעי אבוקדו, נגריה, גידולי שדה ועוד.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  "הנוער הציוני" עלה לאושא, דבר, 6 באוגוסט 1937
↑  אבן פינה לבית ראשון באושה, דבר, 9 באוקטובר 1938
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467835605171  VIAF: 316747190   WorldCat (עם VIAF): 316747190 
מראה נוף באושה, 28 באוגוסט 1946
איילוזאורוס

| איילוזאורוס |
| --- | --- |
איור משוער של איילוזאורוס 
תקופה
קרטיקון עליון, 72–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
סוג:: איילוזאורוס
מינים
 A. rionegrinus  A. colhuehuapensis  A. maximus
שם מדעי
 Aeolosaurus

איילוזאורוס (שם מדעי: Aeolosaurus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהענף טיטאנוזאוריה שחי באמריקה הדרומית שהשתייך לקבוצה אילוזאוריני. הוא התגלה בתצורת "Angostura Colorada Formation" שבריו נגרו בארגנטינה ותואר בידי החוקר הארגנטינאי חיימה פאוול (אנ') ב-1987. מעריכים שישנם 3 מינים בסוג זה, רובם ידועים רק משרידים בודדים של חוליות שונות וחלקי גפיים.
הדינוזאור נקרא על שם דמויות האיולוס, שומרות הרוחות מהמיתולוגיה היוונית בסיומת "saurus" - לטאה/זוחל. את השם קיבל עקב הרוחות החזקות של פטגוניה בה התגלו ממצאיו. ממצאים נוספים שלו התגלו בכמה מכרות בברזיל.
זה היה זאורופוד קטן באורך של 14 מטרים ומשקל של מעל 6 טונות, על פי החוקר גרגורי ס. פאול. חוקרים אחרים העריכו את אורכו באורך של 18.1 מטרים ומשקל 14.7 טונות. ייתכן שהיה מכוסה גבשושיות קשיחות בדומה לסלטזאורוס הקרוב.
למרות דמיונו לרוב הטיטאנוזאורים הוא משויך לקבוצה פנימית בשם אילוזאוריני.
אגם תון

| --- | --- |
אגם תון וסביבתו במבט ממערב. בקצה השמאלי אפשר להבחין בתון, ובקצה הימני באינטרלאקן ובשוליו המערביים של אגם ברינץ
אגם תון וסביבתו במבט ממערב. בקצה השמאלי אפשר להבחין בתון, ובקצה הימני באינטרלאקן ובשוליו המערביים של אגם ברינץ
 מידע כללי
 על שם:  תון 
 מיקום:  הרמה הברנית, ברן (קנטון) ברן
 סוג:  ימה קרחונית
 מידות
 שטח:  48.3 קמ"ר
 נפח:  6.5 קמ"ק
 גובה:  558 מטר מעל לפני הים
 אורך מרבי:  17.5 ק"מ
 אורך:  17.5 קילומטר
 רוחב מרבי:  3.5 ק"מ
 רוחב ממוצע:  3.5 ק"מ 
 עומק מרבי:  217 מטר
 ‏עומק ממוצע:  136 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  ארה, קנדר
 מקור לנהר:  האלפים הברניים
 ‏אגן ניקוז:  2,500 קמ"ר
 מדינות באגן הניקוז:  שווייץ שווייץ
 ערים:  תון, אינטרלאקן, שפיץ
 תחלופת המים:  2 שנים
 קואורדינטות:  46°41′N 7°43′E﻿ / ﻿46.683°N 7.717°E﻿ / 46.683; 7.717
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אגם תון(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אגם תון(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץאגם תון(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץאגם תון
 
אגם תון (בגרמנית: Thunersee) הוא אגם בנמצא באזור הרמה הברנית שבקנטון ברן בשווייץ, בין הערים תון בצפון-מערב, ואינטרלאקן בדרום-מזרח.
האגם קרוי על שם העיר תון השוכנת על חופו הצפוני.
גאוגרפיה

האגם מנקז שטח של למעלה מ-2,500 קמ"ר ומקבל את מימיו ממספר נהרות, בעיקר על ידי נהר ארה הזורם לתוכו מאגם ברינץ הגבוה ממנו ב-6 מטרים. נהר הארה ממשיך מצידו השני של האגם לעבר העיר ברן ומשם לנהר הריין, אל ולעיתים לאחר גשמים כבדים נגרמות הצפות מקומיות באזור האגם, מכיוון שנהר הארה לא עומד בעומס המים.
מאז שנת 1835 קיימים קווי תחבורה קבועים על ידי ספינות בין הערים תון ואינטרלאקן, ותעלות קטנות בערים אינטרלאקן ותון מחברות את קווי השייט למסילת הרכבת.
לאחר מלחמת העולם השנייה ועד שנת 1964 השתמשה הממשלה השווייצרית באגם להשלכת כלי נשק שיצאו משימוש, ומשערים כי נזרקו למימי האגם למעלה מ-9,000 טונות של נשק.
ראו גם

אגם ברינץ
תון
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536581105171  GND: 4059993-0  HDS: 008647  LCCN: sh85135112  VIAF: 242088849   WorldCat (עם VIAF): 242088849 
מפת אגם תון והרשויות המקומיות בסביבתו
אל-ואקדי

| --- | --- |
 לידה:  10 בספטמבר 747 אל-מדינה, ח'ליפות אומיה 
 פטירה:  27 באפריל 823 (בגיל 75) בגדאד, בית עבאס 
 מדינה:  בית עבאס 
 השקפה דתית:  אסלאם שיעי 
 
אל-ואקדי (בערבית: الواقدي; בעברית נקרא גם: אל-ואקידי), או בשמו המלא אבו עבדאללה מוחמד בן עומר בן ואקד אל-אסלאמי (أبو عبد الله محمد بن عمر بن واقد; 747 – 823), היה היסטוריון ערבי מוסלמי שפעל בסוף המאה השמינית ותחילת המאה התשיעית.
מעט ידוע על חייו של אל-ואקדי. הוא נולד והתחנך באל-מדינה ועלה לגדולה כאשר שימש כמורה דרך לח'ליף הארון א-רשיד - הח'ליף העבאסי החמישי. הוא ליווה את הח'ליף בחזרה לחצרו בבגדאד, ושם חי ועבד כקאדי עד מותו.
אל-ואקדי היה אספן בלתי נלאה של סיפורים, סיפורי עם, אגדות ומיתוסים אסלאמיים. מעבודתו הענפה נותר ספרו ספר ההיסטוריה והמלחמה – אוסף של מסורות וסיפורים המתייחסים לימים המוקדמים של האימפריה האסלאמית. היסטוריונים מוסלמים מאוחרים יותר התייחסו בביטול אל עבודתו בתור גיבוב של אגדות עם ושקרים, אך דבר זה לא מנע מהם מלהסתמך על כתביו בכתיבת ההיסטוריה של האסלאם.
אל-ואקדי היה אחד הביוגרפים הקדומים ביותר של הנביא מוחמד. ספרים של אל-ואקידי היו מקור לספרי היסטוריה שנכתבו על ידי אחמד אבן אעת'ם.
הערות שוליים

↑  מאליס רות'וון (אנ'), אסלאם (מתוך סדרת המבואות של הוצאת אוקספורד, 1997), ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2007. פרק 2: הקוראן והנביא, עמ' 50.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269498505171  PLWABN: 9812392501505606  BIBSYS: 90338223  BnF: cb15506017w (data)  CiNii: DA11587193  GND: 102372179  ISNI: 0000 0001 2127 6733  LCCN: n88605196  NLG: 166586  NTA: 073071641  RERO: 02-A013554409  SELIBR: 33921  SUDOC: 083886672  TDVİA: vakidi  VcBA: 495/30601  VIAF: 34759771   WorldCat (עם VIAF): 34759771
אגם רטבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  חצי האי קאפ-ור
 סוג:  אגם מלח
 מידות
 שטח:  כ-3 קמ"ר
 אורך:  3.85 קילומטר
 רוחב ממוצע:  1 ק"מ 
 עומק מרבי:  כ-3 מטר
 מידע נוסף
 מליחות:  400 פרומיל 
 מדינות באגן הניקוז:  סנגל סנגל
 קואורדינטות:  14°50′18.02″N 17°14′41.36″W﻿ / ﻿14.8383389°N 17.2448222°W﻿ / 14.8383389; -17.2448222
  (למפת סנגל מוגדלת) דקר סן-לואי טמבאקונדה קאולק קולדה זיגינשור גמביה גינאה ביסאו גינאה מאלי מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי אגם רטבה(למפת סנגל רגילה) דקר סן-לואי טמבאקונדה קאולק קולדה זיגינשור גמביה גינאה ביסאו גינאה מאלי מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי אגם רטבה he
 
אגם רטבה (בצרפתית: Lac Retba, נקרא גם Lac Rose, "אגם ורוד") הוא אגם השוכן מצפון לחצי האי קאפ-ור בסנגל, כ-35 ק"מ צפונית-מזרחית מעיר הבירה, דקר. שמו מגיע מצבע מימיו הוורודים כתוצאה מנוכחות אצות מסוג Dunaliella salina. האגם היה פעמים רבות נקודת הסיום של ראלי פריז-דקר, עד שמסלול הראלי עבר מאפריקה לדרום אמריקה מסיבות ביטחוניות בשנת 2009.
אגם רטבה מועמד להפוך לאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
תיאור

האגם מופרד מהאוקיינוס האטלנטי רק על ידי מסדרון דיונות צר ברוחב כמה מאות מטרים, והוא נקרא על שם מימיו הוורודים הנגרמים על ידי אצות Dunaliella salina. האצות מייצרות פיגמנט אדום שמסייע להן בקליטת אור, ושמספק להן אנרגיה. הצבע ניכר במיוחד בעונה היבשה (מנובמבר עד יוני) ונראה פחות בעונה הגשומה (יולי עד אוקטובר).
האגם ידוע בתכולת המלח הגבוהה שלו, המגיעה עד ל-40% באזורים מסוימים. הסיבה המרכזית למליחות היא חדירת מי ים מהאוקיינוס האטלנטי ואידויים לאחר מכן. בדומה לים המלח, ריכוז המלח באגם גבוה מספיק על מנת לאפשר לאנשים לצוף בו בקלות. החל משנות ה-70 של המאה ה-20 מופק מהאגם מלח ומיוצא למדינות רבות באפריקה המערבית.
ראו גם

אגם הילייר
הערות שוליים

1 2 3  על אגם רטבה באתר אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו(בצרפתית)
1 2  שחה באגם ורוד בסנגל, ג'ודי אדי, 14 במרץ 2014, וול סטריט ג'ורנל
1 2  אגם רטבה בסנגל נראה כמו מילקשייק תות ענק, 5 ביוני 2012, האפינגטון פוסט
↑  על אגם רטבה באתר אגם רטבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315164849   WorldCat (עם VIAF): 315164849
אל-ואת'ק הראשון

אל-ואת'ק באללה הראשון (מילולית: האדוק באל), אבו ג'עפר הארון בן מחמד אל-מעתצם (בערבית: الواثق بالله, ابو جعفر هارون بن المعتصم بالله) נולד בשנת 816 והיה הח'ליף העבאסי שמשל בסאמרא משנת 842 עד מותו בשנת 847. אל-ואת'ק עלה לח'ליפות ביום מותו של אל-מעתצם אביו, ב-26 בדצמבר 841.
ביוגרפיה

אל-ואת'ק היה בן לשפחה ביזנטית בשם קרטיס, אשר לא האריכה ימים לאחר עלייתו לשלטון ונפטרה ב-16 באוגוסט 842 במהלך העלייה לרגל למכה אליה היא יצאה עם אחיו של אל-ואת'ק, ג'עפר (לימים הח'ליף אל-מתוכל הראשון). היא נקברה בכופה.
בשנת 843 עצר אל-ואת'ק כמה מפקידי החצר הבולטים ועינה אותם בשל חשד שמעלו בכספי האוצר. בשנת 844 שלח אל-ואת'ק גיס בפיקודו של העבד הטורקי בוע'א אל-אכבר לדכא התקוממות שבטית בחצי האי ערב. שבט זה הצליח למחות קודם לכן כוח בראשותו של חמאד בן ג'ריר א-טברי. בוע'א לכד מספר רב של מורדים, והמשיך במסעותיו במדבר גם בשנה העוקבת. כאשר מספר רב של מורדים ניסו להימלט מהשבי, הם נלכדו והוצאו להורג.
בשנת 845 הסכים אל-ואת'ק על פדיון שבויים מוסלמיים מידי הביזנטים. מסופר ש-4,362 נפשות נפדו בעסקה זו, בפעם הראשונה מאז ימי אל-מאמון (809/810). בבגדאד, מרד מאורגן בראשות אחמד בן נאצר בן מאלכ סוכל כשהקריאה אליו הוכרזה בטעות יום קודם למועד המיועד (במקור- ה-4 באפריל 846). אחמד נלכד ונחקר בידי הח'ליף, אשר השתתף גם בהוצאתו להורג.
בשנים 846-847 ניהל בוע'א מערכה כנגד שבט הבַנוּ-נֻמַיְר בערב. ב-4 בפברואר 847 נפלו כוחותיו של בוע'א למארב בקרבת ימאמה אך ניצלו כשכוחות העתודה נחלצו לעזרתם בזמן. בשנים אלו פרצו מספר מרידות מקומיות בסוריה ובארץ ישראל בשל התחזקות השפעתם של הצבאות הטורקיים שגויסו למן ימי אל-מעתצם, אביו של אל-ואת'ק. הניכור בין שתי האוכלוסיות המשיך, ואף התגבר בעשורים הבאים והפך למקור חיכוך מתמשך עת נפלה אף הח'ליפות עצמה להשפעת הטורקים שגויסו במקום להבטיח את ביטחונה כנגד הפיכות פנימיות.
כמו אביו, גם אל-ואת'ק היה ידוע בתור חובב שירה ופטרון של האומנויות וההשכלה. אל-ואת'ק נודע בכישוריו המוזיקליים ונטען שהוא חיבר למעלה מ-100 שירים. אל-ואת'ק היה ידוע גם במראהו: הוא היה בעל גובה בינוני, מבנה מוצק ועור אדמדם. מבחינה חזותית הוא בלט במיוחד בשל עינו השמאלית שהייתה משותקת.
אל-ואת'ק נפטר מקדחת ב-10 באוגוסט 847. ירש אותו אחיו אל-מתוכל הראשון.
אל-ואת'ק השלישי

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־14 
 פטירה:  1386 
 
תהפוכות הירושה בבית עבאס, לחצו על התמונה לשם הגדלתה למסך מלא
אל-ואת'ק באללה (מילולית: הבוטח באל), אבו חפץ עמר בן אבראהים בן אל-מסתמסכ באללה בן אל-חאכם באמר אללה השני (בערבית: الواثق بالله, ابو حغص عمر بن ابراهيم بن المستمسك بن الحاكم بامر الله الثاني) היה ח'ליף עבאסי שמשל בקהיר תחת חסות הממלוכים לאחר הדחתו של אל-מתוכל עלא אללה השני בין השנים 1383 ו-1386. בימיו מלך הסולטאן ברקוק.
ראו גם

אל-מתווכל השני
| בית עבאס  ★  العبّاسيّون |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אל-עבאס • אבן אל-עבאס •  ההאשמיה והמהפכה העבאסית • בית עבאס •  רשימת הח'ליפים |  |
| הח'ליפים המוקדמים בבגדאד (750–833) | א-ספאח • אל-מנסור • אל-מהדי • אל-האדי • הארון א-רשיד • אל-אמין • אל-מאמון |  |
| הח'ליפים בסאמרא   (833–892) | אל-מעתצם • אל-ואת'ק I • מתוכל  I • אל-מנתצר •  אל-מסתעין I • אל-מעתז • אל-מהתדי • אל-מעתמד •  מופק (בפועל) |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הטורקים (892–946) | אל-מעתדד I • אל-מכתפי • אל-מקתדר • אל-קאהר • א-ראדי • אל-מתקי • אל-מסתכפי I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הבויהים (946–1065) | אל-מטיע • א-טאאע • אל-קאדר • אל-קאאם I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הסלג'וקים ויורשיהם (1065–1258) | אל-מקתדי • אל-מוסתזהר • אל-מסתרשד • א-ראשד • אל-מקתפי • אל-מסתנג'ד I • אל-מסתדא • א-נאצר • א-זאהר • אל-מסתנצר I • אל-מסתעצם I |  |
| הח'ליפים הסמליים בקהיר תחת הממלוכים   (1261–1517) | אל-מסתנצר II • אל-חאכם I  • אל-מסתכפי II • אל-ואת'ק II • אל-חאכם II • אל-מעתדד II • אל-מתוכל II • אל-ואת'ק III • אל-מסתעצם II • אל-מסתעין II • אל-מעתדד III • אל-מסתכפי III • אל-קאאם II • אל-מסתנג'ד II • אל-מתוכל III • אל-מסתמסכ • אל-מתוכל IV |  |
| בירות הח'ליפות העבאסית | בגדאד • סאמרא • א-רקה • קהיר |  |
| אחרים | קרב הזב (750) • ח'יזוראן • אל-מאייד • ברמכים • נפילת בגדאד (1258) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אל-מתווכל השני | הח'ליפים לבית עבאס  1383–1386 | הבא: אל-מסתעצם השני |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוטה אבה

אוטה אבה (ביפנית: 阿部詩; נולדה ב-14 ביולי 2000) היא ג'ודוקא יפנית המתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג, האלופה האולימפית מטוקיו 2020 וארבע פעמים אלופת עולם מהשנים 2018, 2019, 2022 ו-2023.
ביוגרפיה

אבה נולדה בשנת 2000 בעיר קובה שביפן. בגיל חמש החלה אבה להתאמן בג'ודו. אף שהתאמנה בילדותה גם בשחייה, היא בחרה מאוחר יותר להתמקד בג'ודו. אחיה, היפומי אבה, הוא גם ג'ודוקא מצליח.
קריירה מקצועית

בדצמבר 2016, בגיל 16 בלבד, זכתה אבה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי.
באליפות העולם לנוער 2017 אשר נערכה בזאגרב, זכתה אבה במדליית הזהב לאחר שניצחה בגמר את בת-ארצה שישימה מדיאה היפנית.
באליפות העולם 2018, שנערכה בבאקו, זכתה אבה במדליית הזהב. בגיל 18 בלבד, היא הפכה לשלישית הצעירה ביותר, שזוכה בתואר העולמי. היא החלה בסיבוב השני, בו ניצחה באיפון את קרולינה פינקובסקה הפולנייה. בשמינית הגמר היא ניצחה את פביאן קושר השווייצרית, וברבע הגמר גברה באיפון על ג'סיקה פריירה הברזילאית דקה ו-20 שניות מפתיחת הקרב, לאחר תרגיל ריתוק בשם קוזורה-קסה-גטאמה. בחצי הגמר ניצחה באיפון תוך 23 שניות את אמנדין בושאר הצרפתייה, לאחר תרגיל בשם אודה-גראמי. בגמר, התמודדה אבה מול בת-ארצה איי שישימה היפנית, ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, נכנס הקרב לזמן ניקוד זהב, במהלכו ניצחה אבה באיפון לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח.
באליפות העולם 2019, שנערכה בטוקיו, זכתה אבה בתואר העולמי בפעם השנייה ברציפות. היא החלה בסיבוב השני, בו ניצחה את לריסה פימנטה הברזילאית. בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את דיורה קלדיורובה האוזבקית, וברבע הגמר ניצחה בווזארי את צ'לסי ג'יילס הבריטית לאחר תרגיל אוצ'י-גרי. בחצי הגמר ניצחה באיפון את מאילינדה קלמנדי הקוסוברית שלוש דקות ו-15 שניות אל תוך זמן ניקוד זהב, לאחר תרגיל ריתוק בשם יוקו-שיהו-גטאמה. בגמר, התמודדה אבה מול נטליה קוזיוטינה הרוסייה, וניצחה באיפון תוך 29 שניות לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח, שהטיל את יריבתה בעוצמה על גבה.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה אבה בתואר האולימפי בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. היא החלה את דרכה בסיבוב השני בו ניצחה באיפון את לריסה פימנטה הברזילאית. ברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את צ'לסי ג'יילס הבריטית ובחצי הגמר גברה בווזארי על אודט ג'יופרידה האיטלקייה לאחר יותר משלוש דקות בתוך זמן ניקוד זהב. בגמר אבה התמודדה מול אמנדין בושאר הצרפתייה ובחלוף ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לתוך זמן ניקוד זהב. לאחר כשמונה וחצי דקות של קרב, הצליחה אבה לרתק את יריבתה למזרן במשך 20 שניות, וניצחה באיפון. באותו היום, ניצח גם אחיה היפומי, בקטגוריית המשקל של עד 66 ק"ג. שני האחים הפכו לאלופים אולימפיים מאחר שאחיה זכה גם הוא. בנוסף למדליה בתחרות האישית, אבה זכתה גם במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.
באולימפיאדת פריז 2024 הפסידה אבה לדיורה קליידורובה מאוזבקיסטן כבר בשמינית הגמר והודחה מהתחרות. היה זה הפסדה הראשון מזה כ-5 שנים. לאחר ההפסד פרצה בבכי והתמוטטה בזרועות מאמנה לצד תשואות הקהל.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2017 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2018 | גראנד סלאם | פריז | צרפת צרפת |
| 2018 | גראנד פרי | חוחחוט | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2018 | גראנד סלאם | אוסקה | יפן יפן |
| 2019 | גראנד פרי | חוחחוט | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2020 | גראנד סלאם | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2021 | גראנד סלאם | טשקנט | אוזבקיסטן אוזבקיסטן |
| 2021 | גראנד סלאם | קאזאן | רוסיה רוסיה |
| 2022 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיה קרואטיה |
הערות שוליים

↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  ‏ "Uta Abe Makes Miracles Come True With World Title",‏ 21 בספטמבר 2018,‏ JudoInside
↑  אליסף דעואל, היסטוריה: באותו היום - האחים היפנים הפכו לאלופים אולימפיים, באתר ynet, 25 ביולי 2021
|  אלופות אולימפיות בג'ודו – משקל חצי קל (נשים) |
| --- | --- | --- |
| עד 52 ק"ג | 1992: ספרד אלמודנה מוניוס   •   1996: צרפת מארי קלייר-רסטו   •   2000: קובה לגנה ורדסיה   •   2004: הרפובליקה העממית של סין שיאן דונגמיי   •   2008: הרפובליקה העממית של סין שיאן דונגמיי   •   2012: קוריאה הצפונית אן קום-א   •   2016: קוסובו מאילינדה קלמנדי   •   2020: יפן אוטה אבה   •   2024: אוזבקיסטן דיורה קלדיורובה |  |
אולג נוביצקי

| --- | --- |

אולג נוביצקי, 2012
 לידה:  12 באוקטובר 1971 (בן 53) צ'רוון, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  רוסי רוסיה
 השכלה:  Borisoglebsk Higher Aviators School 
 עיסוק בעבר:  טייס קרב
 תקופת השירות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  531 ימים, 6 שעות ו-58 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  3
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  22 שעות ו-38 דקות
 משימות
 סויוז TMA-06M סויוז MS-03 סויוז MS-18
 / / /
 עיטורים
  גיבור הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 2,3,4  לגיון הכבוד
 
אולג נוביצקי (ברוסית:Олег Викторович Новицкий ‏, נולד ב-12 באוקטובר 1971 בצ'רוון) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.
ביוגרפיה

אולג נוביצקי נולד בעיר צ'רוון בבלארוס הסובייטית שאז הייתה חלק של ברית המועצות. לאחר סיום בית ספר, בשנת 1988 הוא התחיל ללומד טיס. הוא סיים את הלימודים עם תואר "מהנדס-טייס" בשנת 1994. לאחר סיום הלימודים נוביצקי שירת ביחידות של חיל האוויר הרוסי. הוא שירת בבסיס בקווקז והשתתף בטיסות במצעיות במהלך המלחמות בצ'צ'ניה כטייס "סוחוי Su-25".
בשנים 2004–2006 הוא למד באקדמיה של חיל האוויר.
בפברואר 2007 נוביצקי החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות.
באוקטובר 2013 נוביצקי היה מפקד טיסה סויוז TMA-06M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (סוניטה ויליאמס הייתה מפקדת המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת נוביצקי עבר למשלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של קווין פורד. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 143 ימים בחלל.
בנובמבר 2016 נוביצקי היה מפקד טיסה סויוז MS-03 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (שיין קימברו היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת נוביצקי עבר למשלחת מס' 51 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של פגי ויטסון. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימים בחלל.
באפריל 2021 נוביצקי היה מפקד טיסה סויוז MS-18 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 64 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (סרגיי ריז'יקוב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת נוביצקי עבר למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של שאנון ווקר, אקיהקו הושידה ותומא פסקה). במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 190 ימים בחלל ו-כ-23 שעות בפעילות חוץ רכבית.
אוניברסיאדת טורינו (1959)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  איטליה טורינו, איטליה
 מדינות משתתפות:  45 במספר
 ספורטאים משתתפים:  985
 תחרויות:  7 ענפים
 טקס הפתיחה:  26 באוגוסט 1959
 טקס הנעילה:  7 בספטמבר 1959
 נפתח רשמית על ידי:  ג'ובאני גרונצ'י
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון אולימפי של טורינו
אוניברסיאדת הקיץ הראשונה נערכה בטורינו, איטליה ב-1959, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון האולימפי בטורינו. במשחקים השתתפו 985 ספורטאים.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בשבעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות אמנותית, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף ושחייה.
סך הכול הוענקו 181 מדליות, מתוכן 38 לאיטליה.
אירועים מיוחדים

ליביו ברוטי מאיטליה זכה ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
טבלת המדליות (חלקית)

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איטליה איטליה | 18 | 10 | 10 | 38 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 11 | 8 | 5 | 24 |
| 3 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 6 | 9 | 10 | 25 |
| סך הכל | סך הכל | 60 | 60 | 61 | 181 |
אולג מקארוב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 בינואר 1933 מחוז טבר
 פטירה:  28 במאי 2003 (בגיל 70) מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה (1957) 
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1965–1986 (כ־21 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  20 ימים, 17 שעות, 44 דקות
 משימות
 סויוז 12, סויוז 1–18, סויוז 27, סויוז T-3
 עיטורים
  (פעמיים)   (4 פעמים)
 
אולג גריגורייביץ' מקארוב (ברוסית: Макаров Олег Григорьевич; 6 בינואר 1933 –  28 במאי 2003) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במשימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.
חייו

אולג מקארוב נולד בעיירה אודומלה במחוז טבר למשפחת פקידים. בשנת 1951 הוא סיים את בית הספר בעיר רובנו ובשנת 1957 סיים תואר בהנדסה מהאוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. הוא נקלט לעבודה במחלקת תכנון מס' 1.
בשנת 1966 מקארוב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת החלל. הוא היה אמור להשתתף במשימות לכיוון הירח שבוטלו.
בשנת 1973 מקארוב טס לחלל בחללית סויוז 12 לצד וסילי לאזארב. במסגרת אותו צוות, בשנת 1975 הם שוגרו בחללית "סויוז 1–18" אך השיגור נכשל.
בשנת 1978 אולג מקארוב ביצע את הטיסה השנייה שלו על סיפון חללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות). החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6 בה כבר פעלה משלחת מס' 1. דז'ניבקוב ומקארוב חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 26.
בשנת 1980 מקארוב ביצע את הטיסה השלישית בחללית סויוז T-3 (לאוניד קיזים היה מפקד צוות).  החללית עגנה בתחנת חלל סאליוט 6 וצוות ביצע מספר רב של ניסויים.
בשנת 1986 מקארוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים. במשך כל התקופה, הוא המשיך לעבוד בתכנון חלליות והתקדם לתפקידי ניהול בכירים.
בשנת 1980 מקארוב סיים את עבודת הדוקטורט והחל משנת 1983 החל ללמד במכון לפיזיקה והנדסה במוסקבה. זאת במקביל לעבודתו בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה
אולג מקארבו נפטר ממחלת לב בשנת 2003.
איירה אולדרידג'

| --- | --- |

איירה אולדרידג', בתפקיד אהרן במחזה "טיטוס אנדרוניקוס"
 לידה:  24 ביולי 1807 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  7 באוגוסט 1867 (בגיל 60) לודז', האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Łódź Old Cemetery - Evangelical-Augsburg section 
 סוגה מועדפת:  תיאטרון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר האפריקאי החופשי 
 בן או בת זוג:  Amanda von Brandt  מרגרט גיל 
 צאצאים:  לוראנה אולדרידג', אמנדה אולדרידג', איירה דניאל אולדרידג' 
 מספר צאצאים:  6 
 
איירה פרדריק אולדרידג' (באנגלית: Ira Frederick Aldridge;‏ 24 ביולי 1807, ניו יורק – 7 באוגוסט 1867, לודז', פולין הקונגרסאית) היה שחקן תיאטרון אמריקאי, שהופיע בעיקר בלונדון ובאירופה, ובמיוחד בתפקידים שייקספיריים. הוא השחקן האפרו-אמריקאי היחיד, מבין 33 השחקנים האנגלים, שזכו בטבלת ארד בלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד אפון אייבון. כמו כן, הוא היה פופולרי במיוחד בפרוסיה ורוסיה, שם הוא קיבל אותות כבוד גבוהים ביותר מראשי המדינה.