stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
למור במבוק ענק
מאפיינים

למור במבוק ענק גדול יותר מלמורי הבמבוק (ומכאן שמו) ושוקל עד 2.5 עד 5 ק"ג ואורכו 40-48 ס"מ. הפרווה אפורה-חומה עם ראש זהוב. הפנים שחורות עם לחיים חומות. זנבו עבה מאוד.
למור זה חי רק בכמה חלקים במזרח מדגסקר ביערות הגשם. הוא שוכן עצים המסוגל לקפץ במהירות ביניהם וכך להתחמק מטורפים כמו הפוסה וכמה עופות דורסים. תזונתו מורכבת מפירות, פטריות ועלים.
למור זה נדיר מאוד עקב שריפות לצורך חקלאות, מרעה לא מבוקר, ציד למסחר ואזור חיות קטן מאוד.
הערות שוליים

↑  למור במבוק ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
| למוריים |
| --- | --- | --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |  |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |  |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |  |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |  |
למור במבוק מוזהב

| למור במבוק מוזהב |
| --- | --- |
 למור במבוק מוזהב
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור עדין
מין:: למור במבוק מוזהב
שם מדעי
 Hapalemur aureus
תחום תפוצה


למור במבוק מוזהב (שם מדעי: Hapalemur aureus) הוא מין של למור מהסוג למור עדין שבמשפחת הלמוריים החי בטבע ביערות הגשם של דרום-מזרח מדגסקר והוא מצוי בסכנת הכחדה חמורה.
תיאור

למור הבמבוק המוזהב הוא יונק הפעיל בין הערביים. גודלו כשל חתול בית באורך 28 עד 45 סנטימטרים, אורך הזנב 24 עד 40 סנטימטרים ומשקלו 1.6 קילוגרם בממוצע.
הלמור ניזון בטבע כמעט אך ורק מנצרים של במבוק, בעיקר מהמין Cathariostachys madagascariensis הנפוץ במדגסקר, בתוספת של עלים טריים וזחלים, והוא בעל התמחות מיוחדת המאפשרת לו להיזון מהנצרים המכילים 0.015% של ציאניד קטלני, אך הלמור בעל יכולת עמידות לציאניד פי 12 מהכמות שיכולה להרוג בעל חיים בגודלו. בשל כך הוא יכול להתבסס על הבמבוק הרעיל ללא מתחרים כמעט.
הלמורים חיים בקבוצות קטנות ביערות וסבכי הבמבוקים, לרוב בין שניים עד שישה פרטים. הנקבות מתרבות בתחילת עונת הגשמים שבאזור נובמבר או דצמבר. לאחר היריון של 138 ימים היא ממליטה גור או שניים בצמחייה הסבוכה, שם היא מסתירה אותם מטורפים למשך שבועיים עד התבגרותם.
למור זה התגלה לראשונה בתוך הפארק הלאומי רנומפאנה (Ranomafana National Park) ב-1986 והפארק נפתח ב-1991 כדי לשמור על אוכלוסיית הלמורים הקטנה. הוא נפוץ בעיקר בתחומי הפארק, וכן ביערות הפארק הלאומי אנדרינגיטרה (Andringitra National Park). מחוץ לפארקים האוכלוסיות שלו קטנות מאוד והן פוחתות בהדרגה עקב ציד ועקב אובדן בתי גידולו המיוערים לצורכי חקלאות, תעשיית במבוק או כריית נהרות וסכרים.
הערות שוליים

↑  למור במבוק מוזהב באתר הרשימה האדומה של IUCN
| למוריים |
| --- | --- | --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |  |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |  |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |  |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |  |
למור חום

| למור חום |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור
מין:: למור חום
שם מדעי
 Eulemur fulvus ‏סנט-אילר, 1796
תחום תפוצה
 אדום - תת-מין למור חום מצוי ירוק - תת-מין למור חום מיוט

למור חום (שם מדעי: Eulemur fulvus), הוא מין של למור, תפוצתו ביערות הגשם בצפון-מערב מדגסקר.
משקלו של למור חום 3 קילוגרם, אורכו 40 סנטימטרים, אורך זנבו כאורך גופו. משך חייו יכול להגיע ל-15 שנה. הלמור החום ניזון מעלים, פירות וזרעים.
הלמור החום חי בקבוצות המונות בין 3 ל-12 למורים ללא מנהיג. להקות הלמור החום נמצאות ליד להקות למוריים אחרים, ובעת ריב הם יימנעו ממגע וקשר אחד מן השני.
לאחר הריון של שלושה עד שלושה חודשים וחצי בסוף הקיץ, ממליטה נקבת הלמור שני גורים שנשארים בצמוד לאמם. לאחר כשבועיים הם מתחילים את צעדיהם הראשונים ולאחר כחודש הם הופכים לעצמאיים.
כמו שאר הלמוריים גם אוכלוסיית מין זה נמצאת בירידה עקב גיזום היערות וציד לצורך מסחר והכנת בגדים.
מיון

עד לשנת 2000 במין למור חום היו 6 תת-מינים:
תת-מין למור חום מצוי (Eulemur fulvus fulvus)
תת-מין למור חום-סנפורד (Eulemur fulvus sanfordi)
תת-מין למור לבן-ראש (Eulemur fulvus albifrons)
תת-מין למור אדום (Eulemur fulvus rufus)
תת-מין למור חום-צוואר (Eulemur fulvus collaris)
תת-מין למור אפור-ראש (Eulemur fulvus albocollaris)
בשנת 2001 העלה האנתרופולוג קולין גרובס (Colin Groves) את כל תת-המינים לרמת מינים. היום המין כולל שני תת-מינים: למור חום מצוי (Eulemur fulvus fulvus) ותת-המין למור חום מיוט (Eulemur fulvus mayottensis) האנדמי לאי מבוזי.
הערות שוליים

↑  למור חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  למור חום, באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  למור חום בסכנת הכחדה גן החיות התנכ"י ירושלים
| למוריים |
| --- | --- | --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |  |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |  |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |  |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |  |
למור חום-צוואר

| למור חום-צוואר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור
מין:: למור חום-צוואר
שם מדעי
 Eulemur collaris ‏סנט-אילר, 1817
תחום תפוצה


למור חום-צוואר (שם מדעי:  Eulemur collaris) הוא מין של פרימט מהסוג למור שחי באי מדגסקר.
מאפיינים

אורכו של הלמור חום הצוואר 39 עד 40 סנטימטרים בתוספת זנב שאורכו 50 עד 55 סנטימטרים ומשקלו 2.2 עד 2.5 קילוגרמים. למור זה בעל פרווה וצוואר בצבע חום (זה מקור שמו של הלמור). הלמור חום הצוואר דומה מאוד למינים למור אפור-ראש (Eulemur cinereiceps) וללמור חום (Eulemur fulvus). בעבר הלמור חום הצוואר היה תת-מין של המין למור חום אך הופרד למין עצמאי. הלמור חום הצוואר חי ביערות לא צפופים בדרום-מזרח מדגסקר וניזון בעיקר מפירות. הלמור חום הצוואר עוזר להפיץ את הזרעים של צמחים אנדמיים למדגסקר. הלמור חום הצוואר פעיל גם ביום וגם בלילה. הטורפים של הלמור חום הצוואר הם טורפי מדגסקר כמו הפוסה, עקב מדגסקר, ינשופיים וחנק קרקע מלגשי. לא ידוע הרבה על אורח חיו של הלמור חום הצוואר אך כמו מרבית הלמורים והחי במדגסקר הוא נמצא בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות נרחב באי וציד.
הערות שוליים

↑  למור חום-צוואר באתר הרשימה האדומה של IUCN
| למוריים |
| --- | --- | --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |  |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |  |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |  |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לואקר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אלפונס לואקר
 תקופת הפעילות:  3 באפריל 1925 – הווה (99 שנים)
 מיקום המטה:  איטליה
 משרד ראשי:  אונה די סוטו, איטליה
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון 
 מוצרים עיקריים:  ופלים
  
 www.loacker.com
 
לואקר (באיטלקית: Loacker) היא חברה איטלקית, שממוקמת בדרום טירול, המייצרת ופלים, שוקולד ומוצרי נגזרת נוספים. לואקר הוקמה בשנת 1925 כחברה משפחתית על ידי אלפונס לואקר.
ללואקר מתקני ייצור באיטליה, בבולצנו ובאוסטריה, בהיינפלס. החברה ידועה במיוחד בממתקים שהיא מייצרת, ובפרט במוצר "קואדרטיני": קוביות דקיקות המורכבות משכבות של וופלים וקרם. מוצרי החברה נמכרים ברחבי העולם.
באיטליה חברת לואקר היא גם המפיצה של מוצרי חברת התה טווינינגס.
היסטוריה

החברה הוקמה ב-3 באפריל 1925 על ידי אלפונס לואקר. תחילתה של החברה הייתה כבית קפה קטן ומאפייה. לואקר התמחתה בתחילה ביצירת מוצרי מאפה אירופאים אופייניים, כמו עוגות מסוגים שונים וטורטים מיוחדים, אך לאחר מכן התמקדה בסוגים של מאפים שישמרו על טריותם לאורך תקופות זמן ארוכות יותר. ההחלטה לעבור להתמקד במוצרים מסוג זה הייתה למעשה תוצר לוואי של האובססיה שהייתה למייסד החברה לואקר למשחק הכדורגל. מאחר שהוא לא רצה לעבוד בלילות כדי לייצר מוצרי מאפה שיהיו טריים בבוקר לאחר מכן, הוא החליט להתמחות בוופלים שהטריות שלהם יכולה להישמר לפרק זמן ארוך יותר מכמה שעות. עם חלוף השנים החברה הפכה את עצמה במהירות למומחית ברמה האזורית ולאחר מכן ברמה לאומית, ודורות חדשים ממשפחת לואקר השתלטו על העסק.
בשנת 1974 החברה גדלה ומתקני הייצור שלה בבולצנו לא הספיקו. אז העבירו כריסטין וארמין, ילדיו של מייסד החברה, את מטה החברה לאונה די סוטו. בסופו של דבר מתקני הייצור בבולזנו הורחבו בשנת 1990.
בשנת 1999 הקימה החברה גם אתר ייצור במזרח טירול, במתקן המתמחה בייצור ופלים ושמנת, כמו גם במוצרי שוקולד אחרים בהם מתמחה החברה בנוסף.
כיום, חברת לואקר מופעלת על ידי נכדיו של המייסד.
בשנת 2015 זכתה לואקר בפרס Randstad על היותה המעסיק האטרקטיבי ביותר באזור צפון מזרח איטליה וזכתה גם בבפרס מקום העבודה בעל האווירה, הביטחון התעסוקתי והיציבות הפיננסית הטובים ביותר.
כיום מעסיקה חברת לואקר כ־662 עובדים, מהם 367 באתר המרכזי שלה. בסך הכל, פעילותה של החברה הניבה הכנסות בסך 329.3 מיליון אירו בשנת 2016. מוצרי החברה נמכרים בכמאה מדינות בעולם.
בתי הקפה של לואקר

החל משנת 2017 החליטה החברה להרחיב את פעילותה ובנוסף לייצור מוצריה השונים היא החלה גם בהפעלה של רשת בתי קפה. בית הקפה הראשון של לואקר נפתח באיטליה ב-2017 ולאחר מכן נפתחו בתי קפה נוספים במקומות שונים בעולם, כמו למשל דובאי.
התפריט בבתי הקפה מבוסס על חומרי הגלם של החברה. במקום מגישים מנות אחרונות כמו: ופלים טריים בצורת לבבות עם גלידה, מאפים שונים, קינוחי שוקולד ועוד. מנה אופיינית המוגשת בבתי הקפה של רשת לואקר היא "לואקר דנסה": מעין פודינג שוקולד קרמי שנאכל עם כפית. הגלידות המוגשות בבתי הקפה מוכנות במקום ומוגשות בתוספת של רטבים חמים בטעמים של הוופלים שמייצרת החברה, כמו למשל: אגוזי לוז (נפוליטנר), שוקולד (קרמקקאו) וקרם וניל. כמו כן מוגשים במקום קפה איטלקי חם וקר ומאפים עם רכיבי לואקר: טארטלטים, עוגות שונות (שטרודל ועוד), ומאפים בסגנון אמריקני כמו מאפין וחומיות. בנוסף לישיבה במקום בבתי הקפה יש גם חנות עם מוצרי החברה, חלקם מסדרות ייחודיות שאינם נמכרים במקומות אחרים.
בסוף שנת 2019 פורסם כי לואקר החלה לבדוק מיקומים לפתיחת סניפי בית הקפה בירושלים ובתל אביב. במרץ 2020 פורסם כי במהלך השנה ייפתח ליד שוק הכרמל, בפינת הרחובות אלנבי ונחלת בנימין בתל אביב, בית הקפה הראשון של לואקר בישראל.
מוצרי החברה נמכרים בישראל החל משנת 1987, והמותג רושם עלייה מתמשכת בנתח השוק שלו. ישראל היא המדינה מספר אחת בעולם בצריכה לנפש של מוצרי החברה וממוקמת במקום השלישי בטבלת המכירות האבסולוטיות של החברה. המותג גם מוביל את שוק הוופלים בישראל עם 32% נתח שוק כספי לעומת 28% לעלית (שטראוס גרופ). שוק הוופלים כולו בישראל היה בירידה בשנת 2019, וגילגל כ־214 מיליון שקלים בלבד לעומת 217 מיליון שקלים בתקופה המקבילה בשנת 2018. בשנתיים האחרונות נעשו פיתוחים במותג כדי שיתאים לטעם הישראלי.
הערות שוליים

↑  "Loacker". DiPI Online. נבדק ב-5 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Twinings of London - Distributors - Italy Archived copy
↑  "Le nostre origini - radici regionali, presenza mondiale" (באיטלקית). Loacker. נבדק ב-10 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  המותגים שלנו - לואקר, באתר www.l-s.co.il
1 2 3  לראשונה בישראל ובעולם: מוצרי לואקר בכשרות מהודרת - בחדרי חרדים, באתר חדרי חרדים
↑  Loacker Company Website
↑  ריטה גולדשטיין, ‏סוף סוף: בית קפה של לואקר נפתח בישראל, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2020
↑  לא רק וופלים: רשת בתי הקפה של לואקר בדרך לישראל, באתר ynet, 22 בדצמבר 2019
בניין של חברת לואקר בהיינפלס, מזרח טירול
לאן נעלם דניאל וקס?

| --- | --- |

עטיפת הדיוידי של הסרט "לאן נעלם דניאל וקס?", חתומה על ידי אברהם הפנר.
 בימוי:  אברהם הפנר
 הופק בידי:  ביל גרוס
 תסריט:  אברהם הפנר
 שחקנים ראשיים:  ליאור ייני ישי שחר יעל הפנר אסתר זבקו
 מוזיקה:  אריאל זילבר
 צילום:  אמנון סלומון
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1972
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לאן נעלם דניאל וקס? הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של אברהם הפנר, משנת 1972. הסרט נחשב על ידי מבקרים ויוצרים לאחד מסרטי הקולנוע הטובים והחשובים ביותר שנוצרו בישראל.
תקציר העלילה

במרכז הסרט עומדת דמותו של בני שפיץ (ליאור ייני), זמר בשנות השלושים לחייו, המגיע לביקור מולדת בישראל לאחר שחי כמה שנים בארצות הברית, שם זכה להצלחה, נישא לאישה אוסטרלית ושינה את שמו לבני זיו (דמותו של שפיץ מבוססת על זו של הזמר רן אלירן, חבר ילדות של הבמאי הפנר). שפיץ מגיע לפגישת מחזור של בני כיתתו בחיפה, שבה הוא פוגש את חברו מיכה ליפקין (ישי שחר) ומנסה לברר מה עלה בגורלו של בן כיתתם דניאל וקס ("וקסי"), מי שבנעוריו היה מלך הכיתה הכריזמטי, אליל הבנות ומודל לחיקוי עבור חבריו. כאשר אינו זוכה לתשובה, הוא מחליט להקדיש את שהותו בישראל לאיתורו של וקס, ונוסע ברחבי הארץ (לחיפה, לירושלים ולסיני) כדי לפגוש כמה מחבריו לשעבר, שעל פי השמועות נותרו בקשר עם וקס, אך אלה מספקים לו מידע חלקי בלבד, ואף אחד מהם אינו יודע לאן "נעלם" דניאל וקס. לאורך הסרט מספרות הדמויות השונות על יחסיהן עם וקס והשפעתו עליהן ומדברות עליו בהערצה. לקראת סופו של הסרט פוגש שפיץ באקראי את חברתו ללימודים סילביה (עליזה רוזן), עליה סיפרו כי התאבדה, והיא מספרת לו שהיא נשואה לדניאל וקס (אמנון מסקין). נרגש מהגילוי, נוסע שפיץ, יחד עם אשתו ועם ליפקין וגרושתו, לבאר שבע, שם חיים בני הזוג. חבריו של וקס מאוכזבים לגלות כי אלילם חי בדירת שיכון דלה, והפך לאדם אפור, טרחן ומשעמם שזוהרו ויופיו נמוגו. בסיום הסרט חוזר שפיץ לארצות הברית, ומסכם את המפגש בקריאה "כוס אמק וקס".
שחקנים ודמויות

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
ליאור ייני: בני זיו (לשעבר שפיץ), זמר ישראלי שעשה חיל בארצות הברית ועתה חוזר לביקור מולדת
ישי שחר: ד"ר מיכה ליפקין, חברו של בני שפיץ מתקופת התיכון שהפך עם חלוף הזמן למנהל מחלקה בהדסה (בכרזת הסרט מופיע שמו של השחקן כ"מיכאל ליפקין", כשם הדמות שהוא מגלם, משום שישי שחר בחר שלא לגלות את שמו)
אסתר זבקו: ננסי, אשתו האוסטרלית והמשועממת של בני שפיץ
יעל הפנר: גילה ("הגי"), גרושתו של מיכה ליפקין
זיוית אברמסון: מירל'ה ברגמן (האוזר), אהובת נעוריו של בני שפיץ מימי התיכון
מרים גבריאלי: מירה קיפניס, חברתם של שפיץ וליפקין מימי התיכון
יוסף כרמון: אלקלעי
אמנון מסקין: דניאל וקס
עליזה רוזן: סילביה, אשתו של דניאל וקס
אריאל זילבר: מלחין העובד עם בני שפיץ
פסקול הסרט

את פסקול הסרט הלחין אריאל זילבר, אז מוזיקאי אלמוני בתחילת דרכו. זילבר ואהוד מנור כתבו עבור הסרט שלושה שירים מקוריים, אותם מבצע ייני: "מן הקומה ה-40", "היום השני" ו"אגדה יפנית". האחרון הפך עם השנים לאחד השירים המזוהים ביותר עם זילבר, שהקליט אותו בעצמו לאלבומו הראשון "רוצי שמוליק". בנוסף הלחין זילבר עבור הפסקול קטע אינסטרומנטלי שנקרא "ננסי", והוא אף מופיע בסרט עצמו, בתפקיד מלחין עמו נפגש הזמר בני שפיץ. את תפקיד החליל המוביל בהקלטה ניגן ידין טננבוים, שנחשב בזמנו לאחד החלילנים המבטיחים בישראל ונהרג במלחמת יום הכיפורים. שיר נוסף אותו מבצע ייני בסרט הוא "השמלה הסגולה", במקור של להקת התרנגולים.
ז'אנר ומסרים

הסרט נחשב לאחד מסמלי הז'אנר שהתפתח בקולנוע הישראלי בשנות ה-60 וה-70 וכונה "הרגישות החדשה". את המונח טבע הבמאי ג'אד נאמן, ומלבד הפנר, לזרם השתייכו במאים כמו אורי זוהר, דן וולמן ואיתן גרין. הסרטים שיצרו היוו אנטיתזה לסרטי הבורקס העממיים שפרחו במקביל - הם היו בעל אופי אמנותי אירופי-אוונגרדי, נושאי העלילה היו לרוב אוניברסליים ולאו דווקא ישראליים במובהק וגיבורי הסרטים היו צעירים עירוניים עצורים, מלנכוליים ומנוכרים לחברה המסואבת, שלא גרמו לצופה להזדהות עמם ועמדו בניגוד גמור לדמותו המיתולוגית של ה"צבר". על התפנית שיצר סרט זה עמד עלי מוהר: "רק לאחר זמן שמתי לב, שאני חושב על הסרט כאילו הוא סרט, ולא מין דבר מתוצרת הארץ, שמצווה לקבלו ולקנותו, אף כי בלונדון מייצרים טובים ממנו".
גיבורי הסרט, בני שפיץ וחבריו המחפשים את דניאל וקס, עומדים בפני פרשת דרכים בחייהם: הם הפכו לבורגנים מלנכוליים ומחוסרי אהבה, החשים ריקנות ואיבדו את האידיאלים שבהם האמינו בנעוריהם. וקס, ה"צבר" היפה והנערץ, חדור האידיאלים ואליל הבנות, מסמל את הציונות האידיאליסטית, את הנעורים ואת הצורך במנהיג, והחיפוש אחריו מסמל עבור חבריו את הרצון למצוא שוב את הערכים הנעלים ואת השאיפה "לשנות את העולם", מה שמתבטא גם בשירים נוסטלגיים כמו "השמלה הסגולה". מציאתו של וקס בסוף הסרט, כשהוא רחוק מאוד מהאידיאל הזכור לחבריו, מסמל את השבר של החזון הציוני, את אובדן הנעורים ומותם של הערכים, שאולי מעולם לא הייתה בהם אמת רבה. שפיץ מסכם את האכזבה הזו בקריאה: "כוס אמק וקס", המסיימת את הסרט.
הסרט נוצר בשנת 1972, כשנה לפני מלחמת יום הכיפורים, שסימלה בעיני רבים בחברה הישראלית את אותו שבר ציוני ואובדן תמימות הנעורים של החברה.
הפצה

לדברי הפנר, איש מהמפיצים לא היה מעוניין בסרט. לבסוף ב-1974 הוא הוקרן בקולנוע גורדון בתל אביב, ומכר 9,300 כרטיסים בלבד. הופץ בצפייה ביתית באיכות משופרת ב-DVD, בהוצאת האוזן השלישית.
ביקורת והשפעה

הסרט נחשב על ידי מבקרי קולנוע ויוצרים לאחד הסרטים הטובים שהופקו בישראל. מבקר הקולנוע של העיתון "הארץ", אורי קליין, בחר בו ב-2008 במקום השני בין הסרטים הישראליים הטובים בכל הזמנים, ונימק את הבחירה:
כאלה היינו, כאלה אנחנו. זהו הסרט הישראלי הגדול על החילוניות הישראלית, על היומיומיות הישראלית, על החיפוש אחר ערכים שאבדו ועל מציאות שצרה מכדי להכיל אותם. ואברהם הפנר הצליח לשזור הכל בחוכמה, בהומור, בשילוב עדין של זעם, עצבות והשלמה.
במאמר נוסף ציין קליין כי על שער הגיליון הראשון של כתב העת לקולנוע "קלוזאפ", שהיה בין מייסדיו, הופיעה תמונה מתוך הסרט, שלדבריו סימן, יחד עם "אור מן ההפקר" של נסים דיין, "את הקולנוע הישראלי שרצינו שיהיה פה".
הבמאי רנן שור, שהיה תלמידו של הפנר, כתב על הסרט:
כשהייתי חייל ראיתי את "לאן נעלם דניאל וקס" והרגשתי שהוארתי. שאני הוא שנמצא על המסך, שזה סרט המייצג את המפלגה המתהווה שלי. "לאן נעלם דניאל וקס" נתן לבני דורי תקווה לקולנוע אחר, שונה. מהמגדלורים הבודדים בים קולנוע ישראלי עלילתי פולקלוריסטי, ממוסחר ועממי מדי.
הבמאי והתסריטאי דורון צברי כתב כי "מגילת העצמאות של הסרט הישראלי נכתבה על הצלולואיד של 'מציצים' ושל 'לאן נעלם דניאל וקס' ב-1972" (שניהם חלק מתנועת "הרגישות החדשה").
הערות שוליים

↑  "מגמות בחברה הישראלית", גוגל ספרים
↑  עלי מוהר, לאן נעלם דניאל וקס, דבר, 10 בנובמבר 1972
↑  ריאיון עם אברהם הפנר
↑  ספר הקולנוע הישראלי
↑  עכבר העיר אונליין, מהו הסרט הישראלי הטוב ביותר?, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2008
↑  אורי קליין מברר איך התגבש טעמו בקולנוע הישראלי, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2011
↑  רנן שור, פוסט אורח: רנן שור כותב על אברהם הפנר, באתר "סינמסקופ", 25 דצמבר 2012
לקוטה (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  ארצות הברית, קנדה
 אזורים:  דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית בעיקר, אולם גם צפון נברסקה, דרום מינסוטה וצפון מונטנה
 דוברים:  בני הלקוטה
 שפת אם:  כ-2,000
 כתב:  אלפבית לטיני 
 משפחה:  סו סו מערביות סו של עמק נהר מיסיסיפי דקוטה סו לקוטה
 קוד שפה:  lkt 
 קוד ISO 639-3:  lkt
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
לקוטה (באנגלית: Lakota, בלקוטה: Lakȟótiyapi), המכונה גם טטון וטטון סו, היא שפת סו שמדוברת בידי בני הלקוטה, אחד מענפי שבט הסו. ישנה מובנות הדדית (אנ') רבה בין לקוטה לניבים האחרים של שפת סו (אנ'), המכונים "דקוטה" (אנ').
לקוטה היא אחת השפות המדוברת ביותר של ילידי אמריקה בארצות הברית, ויש לה יותר כ-2,000 דוברים שחיים בעיקר במישורים של דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית. ישנן מספר תוכניות להטמעת השפה אצל מבוגרים ובני נוער.
לקוטה היא שפת SOV, כלומר סדר המילים בה הוא נושא-מושא-פועל, אולם ניתן לשנות את סדר המילים לצורך הבעת רגשות והדגשת רעיונות.
הגייה > תנועות

בלקוטה חמש תנועות אוראליות – /i e a o u/, ושלוש תנועות מאונפפות (נאזאליות) – /ĩ ã ũ/. התנועות /e/ ו-/o/ בלקוטה הן כנראה יותר פתוחות מתנועות הבסיס (הקרדינליות) (אנ') המקבילות, ואולי הן יותר קרובות ל-[ɛ] ו-[ɔ]. מבחינת צורת הכתיבה, האותיות המאונפפות נכתבות כשלאחריהן ⟨ƞ⟩, ⟨ŋ⟩ או ⟨n⟩, ובעבר הן נכתבו עם זנבון – כלומר, ⟨į ą ų⟩.
|  |  | קדמי | מרכזי | אחורי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סגור/גבוה | אוראלי | i ⟨i⟩ |  | u ⟨u⟩ |
| סגור/גבוה | מאונפף | ĩ ⟨iŋ⟩ |  | ũ ⟨uŋ⟩ |
| אמצעי |  | e ⟨e⟩ |  | o ⟨o⟩ |
| פתוח/נמוך | אוראלי |  | a ⟨a⟩ |  |
| פתוח/נמוך | מאונפף |  | ã ⟨aŋ⟩ |  |
תנועת שווא נוספת בין עיצורים מסוימים באופן אוטומטי, למשל בצמדי העיצורים ⟨gl⟩, ⟨bl⟩ ו-⟨gm⟩. כך הפך שם השבט אוגְללה (Oglala) לשם המקום אוגָללה (Ogallala).
הגייה > עיצורים

|  |  | דו־שפתי | שיני | מכתשי | בתר־מכתשי | וילוני | ענבלי | סדקי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפי | אפי | m ⟨m⟩ |  | n ⟨n⟩ |  | ŋ ⟨ň⟩ |  |  |
| סותם ומחוכך | אטום | p ⟨p⟩ | t ⟨t⟩ |  | tʃ ⟨č⟩ | k ⟨k⟩ |  | ʔ ⟨’⟩ |
| סותם ומחוכך | קולי | b ⟨b⟩ |  |  |  | ɡ ⟨g⟩ |  |  |
| סותם ומחוכך | מנושף | pʰ ⟨ph⟩ / pˣ ⟨pȟ⟩ | tʰ ⟨th⟩ / tˣ ⟨tȟ⟩ |  | tʃʰ ⟨čh⟩ | kʰ ⟨kh⟩ / kˣ ⟨kȟ⟩ |  |  |
| סותם ומחוכך | מסודק | pʼ ⟨p’⟩ | tʼ ⟨t’⟩ |  | tʃʼ ⟨č’⟩ | kʼ ⟨k’⟩ |  |  |
| חוכך | אטום |  |  | s ⟨s⟩ | ʃ ⟨š⟩ |  | χ ⟨ȟ⟩ | h ⟨h⟩ |
| חוכך | קולי |  |  | z ⟨z⟩ | ʒ ⟨ž⟩ |  | ʁ ⟨ǧ⟩ |  |
| חוכך | מסודק |  |  | sʼ ⟨s’⟩ | ʃʼ ⟨š’⟩ |  | χʼ ⟨ȟ’⟩ |  |
| מקורב | מקורב | w ⟨w⟩ |  | l ⟨l⟩ | j ⟨y⟩ |  |  |  |
כתב

השפה הועלתה על הכתב לראשונה בידי מיסיונרים אירופיים-אמריקאים במחצית הראשונה של המאה ה-19, ויש מספר מערכות כתב שונות שמשמשות לכתיבת השפה. מערכת הכתב שפיתח אלברט וייט הט (אנ') משמשת את בני הסו בשמורת האינדיאנים רוזבאד (אנ'), וכך גם אוניברסיטת סינטה גלסקה (אנ') שבתוך השמורה. לעומת מערכת הכתב הזו, קיימת מערכת כתב "צ'כית", שבשימוש ה-Lakota Language Consortium (‏LLC); פעילי לקוטה דחו את מערכת הכתב של ה-LLC, תוך זיהויה עם נאו-קולוניאליזם אירופי.
מערכת הכתב הסטנדרטית של לקוטה היא פונמית, בכך שכל אות (גרפמה) מסמלת צליל ייחודי אחד (פונמה), מלבד ההבחנה בין נישוף סדקי לווילוני, שהיא פונטית בלבד.
התנועות הקיימות בכתיבת הלקוטה הן a, e, i, o, u, וכן התנועות המאונפפות aŋ, iŋ, uŋ. לסימון גובה הצלילים הדומיננטיים במילים (ראו טון) משמש הסימן ◌́: á, é, í, ó, ú, áŋ, íŋ, úŋ.
לעיצורים הבאים הגייה קרובה לערכיהם ב-IPA: b, g, h, k, l, m, n, ŋ, p, s, t, w, z. האות Y נהגית כהגייתה האנגלית – /j/. עיצור סדקי, סותם, אטום נכתב באמצעות אפוסטרוף, '.
הסימן ◌̌ (וי קטן) מופיע מעל עיצורים שאינן מסומלות באותיות לטיניות ב-IPA: č /tʃ/, ǧ /ʁ/, ȟ /χ/, š /ʃ/, ž /ʒ/. עיצורים מנושפים נכתבים עם h: ‏čh, kh, ph, th, ועיצורים חוככים וילוניים עם ȟ: ‏kȟ, pȟ, tȟ. עיצורים מסודקים נכתבים עם אפוסטרוף: č', ȟ', k', p', s', š', t'‌.
פעמים רבות נכתבים טקסטים מודרניים בלקוטה בלי ניקוד דיאקריטי, דבר שמקשה על הבחנה בין הגאים ועל זיהוי ההטעמה.
הערות שוליים

1 2  לקוטה באתר Endangered Languages Project
↑  John, Sonja (2018). "Orality Overwritten: Power Relations in Textualization".  In Fink, Sebastian; Lang, Martin; Schretter, Manfred (eds.). Mehrsprachigkeit. Vom Alten Orient bis zum Esperanto (PDF). Zaphon, Münster www.zaphon.de. p. 98. ISBN 978-3-96327-004-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph562353
פרייזר (קולורדו)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קולורדו קולורדו
 מחוז:  מחוז גרנד
 תאריך ייסוד:  1871 
 שטח:  8.966 קמ"ר
 גובה:  2,613 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,400 (2020, 1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  39°56′39″N 105°48′47″W﻿ / ﻿39.9442°N 105.813°W﻿ / 39.9442; -105.813 
 אזור זמן:  UTC -7
 http://www.frasercolorado.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פרייזר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פרייזר(למפת קולורדו רגילה) דנוור קולורדו ספרינגס  פורט קולינס פואבלו גרילי גראנד ג'נקשן י ו ט ה  ויומינג נברסקה ק נ ז ס  אוקלהומה ניו מקסיקו א.פרייזר(למפת קולורדו מוגדלת) דנוור קולורדו ספרינגס  פורט קולינס פואבלו גרילי גראנד ג'נקשן י ו ט ה  ויומינג נברסקה ק נ ז ס  אוקלהומה ניו מקסיקו א.פרייזר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרייזר (אנגלית: Fraser) היא עיירה במדינת קולורדו שבארצות הברית. בשנת 2020 התגוררו ביישוב 1,400 תושבים, גידול של 15% לעומת מפקד של שנת 2010.
היסטוריה

תחנת דואר במקום פועלת משנת 1876. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 ביישוב פעלה סוזן אנדרסון ובמשך 49 שנים היא הייתה הרופא היחידה באזור. על פעילותה המסורה היא נכללה בהיכל התהילה של קולורדו לנשים.
לאחר מלחמת העולם השנייה בעיירה הוקם מחנה שבויים.
היישוב הוסדר וקיבל זכויות רק בשנת 1953. בשנת 1960 התגוררו ביישוב 253 תושבים בלבד.
האזור מתאפיין באקלים תת-ארקטי, טמפרטורת בקיץ יכולה להגיע ל-36 מעלות אך בחורף נרשם שיא של 47.2- בינואר 1962.
העיירה קשורה למסילת רכבת על ידי קו "קליפורניה זפר". התחנה שפועלת בקרבת העיר היא תחנת רכבת הגבוהה בארצות הברית היא משרתת גם אתר סקי הקיים באזור.