stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית השעווה

| --- | --- |

 מבוסס על:  בית השעווה 
 בימוי:  ז'אומה קולייט-סרה 
 הופק בידי:  רוברט זמקיס, ג'ואל סילבר, סוזן דאוני 
 תסריט:  צ'ארלס בלדן צ'אד האייס קרי האייס
 עריכה:  ג'ואל נגרון
 שחקנים ראשיים:  אלישה קאת'ברט צ'אד מייקל מוריי בריאן ואן הולט פריס הילטון ג'ארד פדלקי
 מוזיקה:  ג'ון אוטמן 
 צילום:  סטיבן פ. וינדון 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Village Roadshow Pictures Dark Castle Entertainment
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 6 במאי 2005 ישראל 2 ביוני 2005
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט סלאשר, סרט אימה 
 תקציב:  $40,000,000
 הכנסות:  $68,766,121
 הכנסות באתר מוג'ו:   houseofwax
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בית השעווה (באנגלית: House of Wax) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2005 שבוים על ידי ז'אומה קולייט-סרה. הסרט הוא רימייק רופף על סרט בעל אותו שם משנת 1988 שהיה רימייק לסרט שיצא ב-1953 אשר הוא עצמו רימייק של סרט משנת 1933, "מסתורין במוזיאון השעווה". הסרט עלה לאקרנים לבתי הקולנוע ב-6 במאי 2005.
עלילה

קרלי ובן זוגה וייד יוצאים לדרך עם קבוצת חברים במטרה להגיע למשחק אליפות פוטבול מקומי; לשניים מצטרפים חברתה הטובה של קרלי - פייג', בן זוגה של פייג' - בלייק, אחיה התאום והבעייתי של קרלי - ניק, חברו הטוב - דלטון ובת זוגו - ג'ניפר (מופיעה רק בגרסת ה-DVD של הסרט). בשעת לילה החבורה מחליטה לעצור ולהקים מחנה בצד הדרך, באמצע יער שומם, שם הם פוגשים תושב מקומי מסתורי. בבוא הבוקר לא מצליח וייד להתניע את מכוניתו, ובזמן שהשאר ממשיכים בדרכם למשחק, וייד וקרלי עושים את דרכם לעיירה הסמוכה על מנת לתקן את המכונית. הם מגיעים לעיירה קטנה בשם אמברוז ומוצאים אותה נטושה לחלוטין, מלבד אתר תיירות אחד ויחיד - "מוזיאון בית השעווה". מהר מאוד הם מגלים מדוע פסלי השעווה נראים כל כך אמיתיים, וכי שני אחים רוצחים מעוניינים להפוך אותם למוצג הבא במוזיאון.
מנקודת זמן זו והלאה הצעירים בורחים מרוצחיהם אשר לוכדים אותם בהדרגה. ראשית ג'ניפר נרצחת בכך שהרוצח מכה את ראשה דרך השמשה של המכונית (רק בגרסת ה-DVD). לאחר מכן וייד נרצח בכך שכולו צופה בשעווה. דאלטון נרצח כאשר ראשו נערף על ידי שני פגיונות. בלייק שוסף בגרון ובסוף פייג' משופדת במצח על ידי מוט ברזל. קרלי וניק הם היחידים שניצלו. סצנת הסיום מתרחשת במוזיאון, ובשיאה קרלי וניק הורגים את שני הרוצחים, והמוזיאון מושמד. כאשר מחולצים שני הניצולים, המשטרה מגיעה ומדווחת כי אמברוז נטושה כבר עשר שנים מאז שנסגר מפעל הסוכר כשניק וקרלי נלקחים לבית חולים, לשריף נודע שלבני זוג סינקלייר היה בן שלישי. כלומר אחד האחים עדיין חופשי. כשאר הניצולים מפונים באמבולנס, קרלי רואה את האח השלישי עם כלבו, מנופף להם לשלום.
צוות שחקנים

אלישה קאת'ברט – קרלי ג'ונס
צ'אד מייקל מאריי – ניק ג'ונס
בריאן ואן הולט – בו סינקלייר/וינסנט סינקלייר
פריס הילטון – פייג' אדוארדס
ג'ארד פדלקי – וייד
ג'ון אברהמס – דלטון צ'פמן
רוברט ריצ'רד – בלייק
אמה לאנג – ג'ניפר
מכירת כרטיסים

הסרט הוצג ב-3,111 בתי קולנוע וגרף 12 מיליון דולר בשלושת הימים הראשונים להצגתו. על אף שמרבית המבקרים לא התרשמו מהסרט, הכנסותיו ברחבי העולם הסתכמו ב-$68,766,121. על פי האתר Rottentomatoes.com, הסרט הכניס עוד 42 מיליון דולר בשל השכרות DVD וקלטות וידאו.
תביעה משפטית

בינואר 2006 הכריזו בעליו של אולפן Warner Roadshow, Village Theme Park Management ו-Warner World Australia, על תביעת 7 מיליון דולר ממומחה האפקטים המיוחדים דייוויד פלטצ'ר ו-Wax Productions בשל שרפה שפרצה במהלך הפקת הסרט. על פי טענת התובעים, השניים התרשלו בעבודתם וגרמו בכך לשרפה שהחריבה אולפן שהיה בבעלותם. עילת הרשלנות נובעת מהבערת אש על יד אביזרי במה עשויים עץ ומאי-שימוש בכבאים בכוננות.
הערות שוליים

↑  "Metacritic entry on House of Wax (2005)". Metacritic. נבדק ב-2010-06-25.
1 2  "House of Wax (2005)". Box Office Mojo. נבדק ב-2007-06-17.
↑  CineAction, 68th issue, 2006, page 8. "Joel Silver remarks 'So, we had gotten the clearance for the name "House of Wax", which had been the title of a previous film released in the 1950s. We were getting ready to finish work on advertising when someone said "stop, we can't call it that." I thought I had missed a meeting, or that the licensing office had made an error. In actuality, the crewmember didn’t know we had clearance for the name, and had been an avid fan of the original "House of Wax". [...] We finished production on the posters and commercials and billboards that read "Wax House, Baby" when we found out we had the proper naming rights, so we had to start over again.'"
↑  "House of Wax Box Office & Rental Numbers". Rotten Tomatoes. נבדק ב-2007-06-17.
↑  "House of Wax burns down Warner Bros sound stages".
בנימין אלקוצר

הרב בנימין אלקוצר (ה'תרכ"ו - י"ד בטבת ה'תש"ג, 22 בדצמבר 1942) היה רב, דיין ושד"ר ספרדי-ירושלמי, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים ומועצת הרבנות הראשית לישראל מיום הקמתה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת ה'תרכ"ו למשפחה עשירה ומכובדת. למד בישיבת תפארת ירושלים. היה חבר ועד העדה הספרדית בירושלים ודיין בבית הדין שלה. בשנת ה'תרנ"ד יצא כשד"ר לסוריה ולבנון. בשנת תרס"ז, כשהתעוררה המחלוקת על זהות הראשון לציון, היה בין תומכי הרב חיים משה אלישר, ואף יצא בשליחות לבירה קושטא כדי לסכל את מינוי הרב יעקב מאיר. בשנת ה'תרס"ח סייע לרב בן ציון אברהם קואינקה ואחרים לייסד את "בית זקנים וזקנות הכללי". היה ממשתפי כנס היסוד של הרבנות הראשית לישראל בי"ב בשבט ה'תרע"ט, ובשנת ה'תרפ"א, נבחר לחבר מועצת הרבנות הראשונה, ואף מילא את מקומו של הרב יעקב מאיר כרב הראשי בעת שהאחרון נסע לשליחות באירופה. בשנת 1930 חתם על כרוז הקורא לתמיכה כלכלית בקרן היסוד. בערוב ימיו פרש מתפקידו והתמסר ללימוד התורה. את שארית ימיו חי בבית מושב הזקנים והזקנות הספרדי, עד לפטירתו  בי"ד בטבת ה'תש"ג (22 בדצמבר 1942). נקבר בחלקת הספרדים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
הערות שוליים

↑  אברהם אלמאליח, זכרונות בן ירושלים, בתוך: ר. מלכו (עורך), אוצר יהודי ספרד חלק ז, ירושלים ה'תשכ"ד, עמ' 91
↑  אריה מורגנשטרן, הרבנות הראשית לארץ ישראל, ירושלים ה'תשל"ג, עמ' 107
↑  גיורא פוזיילוב, חכמיהם של ארבע ערי הקודש חלק ב, עמ' 667.
↑  רחל שרעבי, המאבקים על הרבנות הספרדית ונושאי המישרה, תרס"ו-תרע"ד קתדרה 37, עמ' 97 הערה 15.
↑  אברהם אלמאליח, "הראשונים לציון: תולדותיהם ופועלם"  הוצאת ראובן מס, ירושלים ה'תש"ל, עמ' 354 הערה 8.
↑  אליהו אלישר, לחיות עם יהודים, ירושלים ה'תשמ"א, עמ' 623.
↑  אבינועם קאהן, "אנשי שם" עמ' 211
↑  איתמר ורהפטיג, ושמואל כץ, הרבנות הראשית לישראל - 70 שנה להיווסדה, ירושלים תשס"ג, עמ' 1195
↑  אל כל ישראל!, The Australian Jewish Chronicle⁩, 30 ינואר 1930⁩
↑  החכם בנימין אלקוצר ז"ל, הצופה, 23 בדצמבר 1942
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברמחה

האי ברמחה במפה משנת 1846
ברמחה (Bermeja) הוא אי תעתוע השוכן במפרץ מקסיקו, מול החוף הצפוני של חצי האי יוקטן, והיה רשום במפות של מפרץ מקסיקו במשך כארבע מאות שנה, מהמאה ה-16 עד ה-20.
מאפייני האי

מדובר באי שהיה אמור להיות קטן מאוד, בגודל של עד עשרות מטרים, שאיש לא גר בו ודבר לא צמח עליו. התגלה על ידי הנוסע אלונסו דה סנטה קרוז שסימן את האי במפות כבר ב-1539, ולפי תיאורים שונים ייתכן שהופיע גם בהמשך, אף כי הדבר לא ודאי. האי הופיע בכל המפות של מפרץ מקסיקו עד המאה ה-20.
למרות היותו ממוקם באופן מדויק ביחס לאיים שכנים על ידי קרטוגרפים ספרדים בולטים מהמאה ה-16, האי לא נמצא בסקר משנת 1997, וגם לא במחקר נרחב משנת 2009 שנערך על ידי האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) מטעם לשכת הצירים המקסיקנית. ההתעניינות באי התעוררה בסוף 2008, ונבעה מהעובדה שבמפרץ מקסיקו התגלו מחצבי נפט גדולים. אילו אי זה היה קיים, הדבר היה מאפשר למקסיקו לדרוש בעלות על קידוחי נפט במפרץ מקסיקו, בכל המרחב הימי המקיף אותו.
האי הוזכר לראשונה על ידי אלונסו דה סנטה קרוז ב-El Yucatán e Islas Adyacentes, שהיא רשימה של איים של האזור שפורסמה במדריד בשנת 1539. מיקומו המדויק נמסר ב-Espjo de navegantes (סביליה, בערך 1540) על ידי אלונסו דה צ'אבס, שכתב כי מרחוק, האי הקטן נראה "בלונדיני או אדמדם" (בספרדית : bermeja).
קידוחי נפט באזור האי

האי עדיין נחשב כקיים בתחילת המאה ה-20. מאחר שהיה אי קטן מאוד, למעשה גל אבנים בולט באמצע האוקיינוס, לא היה בו עניין עד למאה ה-21, אז הובהר סופית שאינו קיים. השאלה האם היה קיים בעבר ונעלם, או שלא היה קיים כלל, נותרה פתוחה. בשנת 2009 הודיע תאגיד הנפט BP כי באזור שבו אמור להיות האי, בעומק של למעלה מקילומטר, נמצא מרבץ נפט גדול, שבכוונתה להתחיל בקידוחו. אישור הקידוח היה לכאורה בגבולות המרחב הימי של מקסיקו, שהאי ברמחה בבעלותה, ואילו היה האי קיים היו הקידוחים באזור נחשבים אזור כלכלי בלעדי מקסיקני. תאגיד הנפט האמריקאי, מנגד, הבהיר כי האי לא קיים, ולכן החברה המוצאת את המחצב היא הבעלים שלו, בהתאם לחוק הימי.
סיבות להיעלמות האי

ייתכן שהאי לא היה קיים מעולם, ומדובר בטעות העתקה מתמשכת, שמקורה בתצפית שגויה של קרטוגרפים מוקדמים. אלה הגורסים כי האי מעולם לא היה קיים מציינים כי כבר ב-1997 יצאה משלחת שלא מצאה את האי; וכן שהאי לא הופיע מעולם ב-Google Earth, תוכנת המיפוי העולמית של גוגל שהחלה לפעול בשנת 2000.
עם זאת, העובדה כי במשך 400 שנה לא היה ערעור של ממש על קיומו, ויש אזכורים שלו מצד יורדי ים במהלך ההיסטוריה, מאפשרים להניח גם אפשרות אחרת, והיא שהאי היה קיים ונעלם. יש שתי תיאוריות המסבירות את ההיעלמות:
ההסבר הראשון הוא שינויים בגאוגרפיה של קרקעית האוקיינוס, או עליית מפלס פני הים שהביאו לשקיעתו.
התיאוריה האחרת שהועלתה, בעיקר על ידי לאומנים מקסיקנים, היא תאוריית קונספירציה הגורסת כי סוכנות הביון האמריקאית המרכזית הטביעה את האי כדי להרחיב את האזור הכלכלי שהוקצה לארצות הברית לקידוחי נפט. הטענה היא שבאזור עמוס בנפט וחשוב כל-כך מבחינה כלכלית, המכיל על-פי אומדנים מעל לשלושה מיליארד חביות נפט, כלומר שווי של מעל ל-200 מיליארד דולרים, ומהווה מוקד משיכה כלכלי, היה אינטרס אמריקאי להפציץ את האי הקטן באישון לילה ולהעלימו, והאמריקאים הוכיחו בעבר (לדוגמה, ההתערבות האמריקאית בייסוד פנמה, והלאמת תעלת פנמה), שכאשר מדובר ברווחים כספיים הם עשויים לפעול ללא גבולות.
הערות שוליים

↑  Shannon Collins, The mysterious case of an island that ‘vanished’ in the Gulf of Mexico, Mexico News Daily, ‏June 28, 2021
↑  Samantha Wilson, Mexico's missing island, Lonely Planet, ‏Feb 24, 2010
↑  "No existe la isla Bermeja en coordenadas disponibles: investigadores de UNAM" (בספרדית). La Jornada. 2009-06-23. אורכב מהמקור ב-2009-06-26.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link)
↑  "Mexico claims to Gulf shrink with island's loss". AFP. 2009-06-23. אורכב מ-המקור ב-2013-01-03. נבדק ב-2009-06-24.
↑  Méndez, Enrique; Garduño, Roberto (2009-06-24). "No encuentran la Isla Bermeja" (בספרדית). La Jornada. ארכיון מ-2018-09-19. נבדק ב-2009-06-24.
↑  Missing Mexican island fuels mystery, Space Daily, ‏Feb 11, 2009
↑  Mexico’s Lost Island of Bermeja‏, סרטון, ערוץ היוטיוב של Soliloquy‏, 2019, (באנגלית)
↑  דרור פויר, ‏שני נעלמים, דרור פויר, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2009
בנפיקה ליסבון (כדורסל)

בנפיקה ליסבון (בפורטוגזית: Sport Lisboa e Benfica, ידוע גם בקיצור כבנפיקה), הוא מועדון כדורסל מקצועני מליסבון, פורטוגל, המשחק בליגת העל הפורטוגלית ובליגת האלופות בכדורסל. המועדון הוקם בשנת 1927, והוא משמש כמחלקת הכדורסל של בנפיקה ליסבון.
בנפיקה היא המועדון הפורטוגלי המצליח ביותר, עם שיא של מרבית האליפויות, הגביעים, גביעי הליגה, הסופר קאפ ותחרויות לאומיות אחרות, עם 80 תארים מקומיים בסך הכל. היא גם הקבוצה הפורטוגלית שהגיעה הכי רחוק באליפות אירופה למועדונים, הידועה כיום בשם יורוליג.
כמה מהרגעים הזכורים ביותר שלהם היו ניצחונות אירופיים מול מועדונים שזכו ביורוליג, כמו וירטוס בולוניה, ריאל מדריד, פלקנסטרו קאנטו, ציבונה זאגרב, חובנטוד בדאלונה, פנאתינאיקוס, פרטיזן בלגרד וצסק"א מוסקבה. אף על פי שכדורסל אינו פופולרי כמו כדורגל בקרב האוכלוסייה הפורטוגלית, לבנפיקה יש יריבות גדולה עם פורטו בספורט זה, יריבות שנקטעה מ-2012 עד 2015 כשפורטו שיחקה בליגת המשנה.
לצד מספר הקבוצות הצעירות שלה שמשחקות באליפויות הליגה הבכירה שלהן, יש לבנפיקה גם קבוצת מילואים, בנפיקה ב', שמשחקת בליגה השנייה.
היסטוריה > שנים מוקדמות

המועדון הוקם ב-20 במרץ 1927, וכמו כל קבוצות המועדון זכתה להצלחה מהר מאוד. הקבוצה ביססה את עצמה כמועמדת ראשית לאליפויות בשנות ה-40 ובמהלך כל שנות ה-60 זכתה במעמד של חביבת הקהל וכבר הייתה המועדון עם הכי הרבה תארים. בשלב זה זכה המועדון בשמונה אליפויות ושמונה גביעים. הצלחת המועדון ירדה בעשור הבא עד לתחילת שנות ה-80. בטווח הזמן הזה בנפיקה זכתה רק בשתי אליפויות, בעונת 1969/70 ובעונת 1974/75, אך זכתה בארבעה גביעי מדינה. לאחר שנות השפל האלו, בנפיקה שוב שלטה בזירה המקומית.
היסטוריה > שנות הזהב

התקופה המוצלחת ביותר של המועדון הייתה בין 1985 ל-1995. באחת עשרה עונות זכתה הקבוצה בעשרה תארים לאומיים, שבעה מהם ברציפות, חמישה גביעי מדינה, חמישה גביעי ליגה ושישה גביעי סופר קאפ, והשיגה את העונה הטובה ביותר אי פעם של קבוצת כדורסל פורטוגזית בשנים 1994/95 כשזכתה בליגה הפורטוגלית, פורטוגזית. גביע הליגה, הסופר קאפ הפורטוגלי, הגביע הפורטוגלי בכדורסל וסיימה בטופ 16 בעונת 1994/1995 בליגה האירופית של פיב"א. אחד מרגעי השיא מאותה עונת גביע אירופה לאלופות היה ניצחון 102–80 על צסק"א מוסקבה בליסבון ב-12 בינואר 1995. בנפיקה עשתה גם קמפיינים בינלאומיים מוצלחים בעונות האחרות בהתחשב בתקציב שהיה לקבוצה בהשוואה לקבוצות גדולות אחרות באירופה. חלק מהקמפיינים המוצלחים ביותר כוללים את עונת 1993/1994, אז בנפיקה הייתה קרובה להגיע ל-8 האחרונות, ובעונה השלישית ברציפות בה הצליחה בנפיקה להגיע שוב לטופ 16 בגביע אירופה לאלופות, ב-1995/1996, היא ניצחה את פנאתינאיקוס, האלופה בסופו של דבר.
היסטוריה > ירידה בסוף שנות ה-90

לאחר שנות הזהב הגיעה תקופה שבה בנפיקה הייתה בצל של פורטוגל טלקום, אוברנסה ופורטו. אף על פי שהתקופה הזו נחשבת לאפלה, בנפיקה אכן הצליחה להגיע פעם אחת לגמר הליגה וכן לזכות בסופר קאפ ולסיים כסגנית בגביע המדינה ובגביע הליגה. בעונת 1996/1997 ביורוקאפ אירע ניצחון חוץ מול ריאל מדריד, באותה עונה שהספרדים זכו בתחרות. הקבוצה החליטה לבסוף לפרוש מהליגה הבכירה והגישה בקשה לליגה השנייה, הפרוליגה, שהייתה הליגה הגבוהה ביותר שניהלה על ידי פדרציית הכדורסל הפורטוגלית. עם זאת, הליגה נסגרה וליגת העל שוב הייתה חלק מהפדרציה הלאומית. זה אפשר לקבוצה לעשות קאמבק לליגת העל.
היסטוריה > התעוררות בסוף שנות ה-2000

לאחר יותר מעשור ללא תארים ובאותה עונה בה חזרה בנפיקה לליגה הראשונה, עונת 2008/09, הקבוצה זכתה בליגה הפורטוגלית, עם מאזן מושלם של 100% ניצחונות במהלך העונה הסדירה, והפכה הקבוצה השנייה בעולם שעשתה זאת, אחרי מכבי תל אביב בשנות ה-70, וניצחה את אוברנסה 4–0 בגמר בשיטת הטוב מ-4. בנפיקה זכתה שוב באליפות בעונה שלאחר מכן עם מאזן ניצחונות של 91% בעונה הסדירה ובגמר ניצחה 4–1 את פורטו. ההצלחה האחרונה הביאה את הקבוצה להשתתף ביורוצ'לנג', ובכך סימנה את סופה של הפסקה ארוכה של מועדונים פורטוגזיים בתחרויות כדורסל אירופיות. בשנה שלאחר מכן, בנפיקה זכתה בגביע הליגה ובסופרקאפ אך לא הגנה על האליפות כשהפסידה 4–3 בגמר לפורטו.
היסטוריה > השנים האחרונות

בעונה הבאה בנפיקה החזירה לעצמה את תואר אלופת פורטוגל לאחר שניצחה את פורטו במגרשה הביתי, הדרגאו, 53–56 במשחק האחרון של סדרת הטוב מ-5 לאחר שוויון 2–2 בגמר הפלייאוף. בנפיקה שמרה על התואר בעונה שלאחר מכן, לאחר שהפסידה רק שני משחקים (שניהם בהארכה), אחד בעונה הסדירה, והשני בגמר הפלייאוף, בו ניצחה 3–1 את אקדמיקה דה קוימברה. בסך הכל זכתה בנפיקה בכל תואר מלבד הגביע, כשהפסידה לוויטוריה דה גימארייש בגמר, וצברה רק שלושה הפסדים בכל המסגרות. ב-23 במאי 2014 ניצחה בנפיקה את ויטוריה דה גימארייש 3–0 וזכתה באליפות ה-25 בתולדותיהה (שלישית ברציפות), והשלימה את הטרבל המקומי של הליגה, הגביע הפורטוגלי וגביע הוגו דוס סנטוס. בעונה זו זכתה הקבוצה בארבעה תארים (כולל הסופר קאפ 2013).
בעונת 2014/15 חזרה בנפיקה חזרה לתחרויות האירופיות, ושיחקה ביורוצ'לנג', שם סיימה במקום השלישי של בית E. ברמה המקומית זכתה בנפיקה בכל חמש התחרויות. בעונת 2015/16 זכתה הקבוצה בגביע אנטוניו פראטס החמישי של המועדון והרביעי ברציפות, וקבעה שיא מועדון של עשרה גביעי פורטוגל רצופים. בנפיקה זכתה בטרבל המקומי של גביע הליגה, הגביע הפורטוגלי ואליפות הליגה בעונה הבאה.
תארים והישגים > תחרויות מקומיות

הליגה הפורטוגלית
הגביע הפורטוגלי
גביע הליגה/גביע הוגו דוס סנטוס
הסופר קאפ הפורטוגלי
גביע אנטוניו פרטאס (ליגת העל)
גביע אנטוניו פרטאס (הליגה השנייה)
תארים והישגים > תחרויות בינלאומיות

הסופר קאפ הלוסופוני
תארים והישגים > מספרים שהוצאו לגמלאות

| מספרים שהופרשו בבנפיקה ליסבון> מס' | מספרים שהופרשו בבנפיקה ליסבון> מדינה | מספרים שהופרשו בבנפיקה ליסבון> שחקן | מספרים שהופרשו בבנפיקה ליסבון> עמדה | מספרים שהופרשו בבנפיקה ליסבון> שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 | פורטוגל | אנריקה ויירה | PG | 1981–1992 |
| 7 | פורטוגל | קרלוס לישבואה | SG / SF | 1984–1996 |
הערות שוליים

↑  "Benfica vs Virtus Bologna final score". פיב"א אירופה.
1 2  "Real Madrid vs Benfica final score". פיב"א אירופה.
↑  "Benfica vs Pallacanestro Cantù final score". פיב"א אירופה.
↑  "Benfica vs Cibona final score". פיב"א אירופה.
↑  "Joventut Badalona vs Benfica final score". פיב"א אירופה.
1 2  "Benfica vs Panathinaikos final score". פיב"א אירופה.
↑  "Benfica vs Partizan final score". פיב"א אירופה.
1 2  "Benfica vs CSKA final score". פיב"א אירופה.
↑  "SL Benfica B". פדרציית הכדורסל הפורטוגלית (בפורטוגזית).
↑  "Semi-final round 1993–94". פיב"א אירופה.
↑  "Semi-final round 1995–96". פיב"א אירופה.
↑  "Basquetebol é Tetracampeão!". בנפיקה ליסבון. 30 במאי 2015. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Benfica derrota V. Guimarães e sagra-se tetracampeão nacional" [בנפיקה מנצחת את ו. גימארייש והופכת לאלופת המדינה בפעם הרביעית ברציפות]. A Bola (בפורטוגזית). 30 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Troféu António Pratas vem para a Luz" [גביע אנטוניו פראטס מגיע ללוש]. בנפיקה ליסבון (בפורטוגזית). 29 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "SL Benfica dethrone FC Porto to complete triple crown in Portugal". FIBA. 10 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  "Honours". בנפיקה ליסבון (בפורטוגזית). נבדק ב-25 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| ליגת האלופות בכדורסל 2024/2025 – שלב הבתים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית א'  ישראל הפועל חולון  בוסניה והרצגובינה איגוקאה  צרפת נאנטר  גרמניה ס.אוליבר וירצבורג | בית ב'  ספרד אוניקאחה מאלגה  בלגיה אוסטנדה  פולין קינג שצ'צ'ין  טורקיה פטקים ספור | בית ג'  ספרד לנובו טנריפה  טורקיה פינאר קרשיאקה  צרפת סן-קנטן  יוון קולוסוס רודוס | בית ד'  טורקיה גלאטסראיי  יוון פרומיתאס פטרס  גרמניה רסטה פכטה  צ'כיה נימבורק | בית ה'  יוון א.א.ק. אתונה  לטביה VEF ריגה  ישראל מכבי עירוני רמת גן  גרמניה טלקום בון | בית ו'  ליטא ריטאס וילנה  הונגריה פלקו סומבטהי  איטליה פלקנסטרו רג'אנה  פולין שלונסק ורוצלב | בית ז'  ספרד באסקט מנרסה  איטליה דרטונה באסקט  גרמניה ניינרס קמניץ  פורטוגל בנפיקה ליסבון | בית ח'  ספרד UCAM מורסיה  יוון פריסטרי אתונה  טורקיה מניסה  סרביה FMP בלגרד |  |  |  |  |  |  |
בתרונות

הפארק הלאומי "בדלנדס" בדרום דקוטה, ארצות הברית
בתרונות בארי
בִּתְרוֹנוֹת או אדמת זִיבּוּרִית הוא אזור בעל מדרונות תלולים אשר נחרץ ובותר על ידי מים.
בתרונות נוצרים באזורים אשר הסלעים המרכיבים אותם הם סלעי משקע רכים וחוליות שאינם מלוכדים היטב, נוטים לבליה ואין עליהם די צמחייה שתעגן את הקרקע. מקומות אלה הם בדרך-כלל צחיחים ונוטים לשיטפונות, ומעט הגשמים היורדים עליהם הם גשמי זעף.
בתרונות קיימים באזורים נרחבים בקנדה ובארצות הברית. אחד המקומות הידועים ביותר הוא הפארק הלאומי בדלנדס במדינת דרום דקוטה שבארצות הברית (ראו תמונה), ובו 982 קילומטר רבוע של הרים חרוצים ופסגות חדות.
בארץ ישראל ניתן למצוא בתרונות בערבה ובאזור ים המלח, וכן במישור החוף הדרומי. באזור זה נמצאות שמורת בתרונות רוחמה בסמוך לקיבוץ רוחמה ושמורת בתרונות בארי בסמוך לקיבוץ בארי.
ראו גם

בתרונות רוחמה
בתרונות בארי
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "אפר געשי", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 5), הוצאת יבנה, תשס"א
ברנו (כדורגלן)

ברנו ויניסיוס רודריגז בורז'ס (בפורטוגזית: Breno Vinicius Rodrigues Borges, נולד ב-13 באוקטובר 1989 בקרוזיירו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בסאו פאולו בעמדת הבלם. ברנו התפרסם בכך שנעצר ונאסר בעוון הצתה מכוונת של ביתו במינכן כאשר שיחק בבאיירן מינכן.
לברנו מדליית ארד מאולימפיאדת בייג'ינג (2008), בה זכה עם הנבחרת האולימפית של ברזיל.
קריירת מועדונים

ברנו גדל במועדון הכדורגל סאו פאולו, העביר בו את שנות נעוריו, ונחשב אז לאחד מבלמי העתיד של הכדורגל הברזילאי. בשנת 2007 זכה באליפות עם סאו פאולו, לאחר שהיה אחד מעמודי התווך בהגנת הקבוצה. כמו כן, זכה ברנו בתואר כדור הזהב הברזילאי, בתואר תגלית השנה בברזיל, ונכלל בנבחרת העונה של ליגת העל הברזילאית. בדצמבר 2007 חתם ברנו בבאיירן מינכן, שזכתה בשירותיו תמורת 12 מיליון אירו ששולמו לסאו פאולו, לאחר שגברה על קבוצות אחרות כריאל מדריד, יובנטוס, מילאן ופיורנטינה. ברנו בחר בבאיירן מינכן מאחר שסירב לבצע בדיקת עצמות לאימות גילו הצעיר כפי שנדרש על ידי ריאל מדריד, ולאחר שבאיירן מינכן קיבלה המלצות עליו מכדורגלן העבר הברזילאי שלה, ג'ובאני אלבר. את הופעת הבכורה שלו במשחק תחרותי בבאיירן מינכן ערך ברנו בהפסד של באיירן מינכן 2-1 לאנדרלכט בגביע אופ"א 2008, במשחק שהיה חסר חשיבות לאור ניצחונה של באיירן מינכן בתוצאה 5-0 במשחק הראשון. בתום אותה עונה זכה ברנו עם באיירן מינכן בדאבל בגרמניה.
על אף הפוטנציאל הגדול, ברנו לא קיבל הזדמנויות רבות בהרכב של באיירן מינכן, ובפגרת החורף של עונת 2009/10 נשלח לחצי עונת השאלה בנירנברג, שם שיחק שמונה משחקים ונפצע לתקופה ארוכה, והחמיץ את חלקה הראשון של עונת 2010/11, אותה החל שוב בבאיירן מינכן לאחר סיום ההשאלה לנירנברג. בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה המחודשת בבאיירן מינכן בניצחון 3-0 על נירנברג, אך המשיך לשחק באותה עונה בעיקר כמחליף להולגר באדשטובר. ברנו קיבל הזדמנות ממאמנו לואי ואן חאל בליגת האלופות של עונת 2010/11 בשמינית הגמר מול אינטר מילאנו, כאשר החליף במשחק הראשון בסן סירו, בו ניצחה באיירן מינכן בתוצאה 1-0, את דניאל פראניץ' שנפצע בדקה ה-38, ופתח בהרכב בגומלין, בו נוצחה באיירן מינכן 2-3 והודחה בשערי חוץ. ברנו ספג ביקורות רבות על הופעתו במשחק זה.
המעצר והמאסר

ב-20 בספטמבר 2011 אושפז ברנו בבית חולים במינכן בגין שאיפת עשן, לאחר שדירתו נשרפה כליל, כשלמרבה המזל, אשתו ושלושת ילדיו לא היו בדירה. חקירה משטרתית העלתה שברנו הצית באופן מכוון את הדירה, וניסה לרמות את חברת הביטוח כאשר טען שלא הוא הצית את הדירה, ובכך לזכות בפיצויים גבוהים. במהלך המשפט התברר כי ברנו היה נוהג לשתות כמויות אלכוהול גדולות וסבל מבעיות נפשיות שנגרמו לטענת גורמים רבים כתוצאה מחוסר הצלחתו וריבוי הפציעות שסבל מהן כשחקן באיירן מינכן, וכך הצית ברנו את ביתו כאשר היה בגילופין. ביולי 2012 החל לרצות את עונשו, 45 חודשי מאסר. עונשו של ברנו קוצר, וביולי 2013 שוחרר ברנו מהכלא.
לאחר המאסר

לאחר שחרורו מהכלא, ברנו החל לעבוד בבאיירן מינכן כעוזר מאמן באחת מקבוצות הנוער, תפקיד אותו מילא כשנה. בדצמבר 2014 שב ברנו לברזיל, למועדון נעוריו סאו פאולו, שם חזר לשחק כדורגל.
קריירה בינלאומית

ברנו השתתף עם נבחרת ברזיל האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וזכה עם הנבחרת במדליית ארד, לאחר הפסד בחצי הגמר לנבחרת ארגנטינה בתוצאה 3-0, וניצחון באותה תוצאה מול נבחרת בלגיה בקרב על מדליית הארד. עם זאת, ברנו לא שיחק ולו משחק אחד בנבחרת ברזיל הבוגרת.
תארים

עם סאו פאולו:
אליפות ליגת העל הברזילאית: 2007
עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה: 2007/08
הגביע הגרמני: 2007/08
עם נבחרת ברזיל האולימפית:
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): מדליית ארד
תארים אישיים:
כדור הזהב הברזילאי: 2007
תגלית השנה בברזיל: 2007
נבחרת העונה של ליגת העל הברזילאית: 2007
ג'יימס קווין

ג'יימס "ג'ימי" קווין (באנגלית: James Quinn; ‏9 בספטמבר 1906 – 12 ביולי 2004) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי.
ב-1928, כשהיה סטודנט, זכה קווין באליפות המכללות בריצת 100 יארד. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית הזהב בריצת שליחים 4x100 מטר, לצידם של פרנק ויקוף, צ'ארלס בורה והנרי ראסל, בשיא עולם חדש של 41.0 שניות, לפני גרמניה (41.2 שניות) ובריטניה (41.8 שניות).
ב-2004 בגיל 97 נפטר קווין ברוד איילנד.
בית ספר נזירות נצרת

| --- | --- |
המבנה המרכזי במתחם בית הספר
המבנה המרכזי במתחם בית הספר
 מוסד חינוכי
 תקופת הפעילות:  1858–הווה (כ־166 שנים)
 שכבות לימוד:  א' - יב'
 בעלי תפקידים
 סגל:  כ-150 מורות ומורים
 תלמידים
 :  כ-1,000
 מיקום
 מיקום:  רחוב עבאס 7, חיפה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°48′54″N 34°59′23″E﻿ / ﻿32.815109033566°N 34.989757884633°E﻿ / 32.815109033566; 34.989757884633
  (למפת חיפה מוגדלת) בית ספר נזירות נצרת(למפת חיפה רגילה) בית ספר נזירות נצרת(למפת הגליל המערבי רגילה) בית ספר נזירות נצרת(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית ספר נזירות נצרת
 
בית הספר בשנת 1934 (בצידה הימני של התמונה)
אולם התפילה של בית הספר
בית ספר נזירות נצרת הוא מתחם חינוכי בחיפה, בשטח של כ-17 דונם שכולל גן ילדים, בית ספר יסודי, בית ספר תיכון, פנימייה, כנסייה ומנזר לנזירות. בית הספר מדורג כאחד מבין עשרים בתי הספר התיכונים המצטיינים בישראל. אחוז בוגרי בית הספר הזכאים לתעודת בגרות התקרב ל-97% בשנת 2020.
היסטוריה

בית הספר נוסד בצרפת ב-1822, וכעבור כמה עשורים נפתח בנצרת סניף של בית הספר. ב-1858 נבנה הסניף החיפאי של בית הספר לנזירות ברחוב קינג ג'ורג בקרבת נמל חיפה של אותה תקופה. בתחילת המאה ה-20 עבר בית הספר לבניין גדול ממדים (שבזמנו היה אחד מבתי הבטון הראשונים בחיפה) ברחוב עבאס.
תקציב בית הספר ממומן מתשלומי ההורים, מתמיכה של הקהילה הקתולית ובחלקו על ידי משרד החינוך. בספטמבר 2015 החליט שר החינוך נפתלי בנט לקצץ בכ-50% את התקציב שנותן משרד החינוך לבתי הספר הכנסייתיים בישראל, כולל "נזירות נצרת". בנוסף הטיל הגבלות על אחוז מימון ההורים, והגבלות על תקצוב השתלמויות המורים.
באפריל 2019, השתתפו תלמידים מבית הספר יחד עם תלמידים מבית הספר ליאו בק בתוכנית בינלאומית להבנה ולהידברות בארצות הברית.