stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוד שבור
עלילה

רב-סרן ויק דיקנס (בגילומו של ג'ון טרבולטה) וסרן ריילי הייל (כריסטיאן סלייטר) הם טייסים בחיל האוויר האמריקני היוצאים לתרגיל סודי ביותר על המפציץ B-3 Stealth (גרסה מתקדמת ובדיונית של מפציץ חמקן בפועל B-2 ספיריט) עם שתי פצצות גרעיניות. במהלך הטיסה, ואחרי שהם מתרחקים מהמכ"ם, שולף דיקנס אקדח ומנסה לירות בהייל ללא הצלחה ואחרי קרב קצר הוא מפעיל את כיסא המפלט של חברו. כשהוא לבד על המטוס הוא משחרר את שתי הפצצות. כשחוזר הקשר עם מגדל הפיקוח צועק דיקנס כי היילי ניסה לתקוף אותו, מפעיל את כיסא המפלט שלו ומרסק את המטוס על צלע ההר בקניון ביוטה.
צוות כוחות מיוחדים של חיל האוויר נשלח למצוא את ראשי הנפץ, ואחרי שהם לא מוצאים דבר הם מדווחים על "קוד שבור", מצב שבו נשק גרעיני חסר. צוות נוסף מצליח לאתר את הנשק אך הוא נורה ונהרג על ידי שכירי חרב. דיקנס מגיע מאוחר יותר למקום מפגש עם אנשים כדי להשלים את קבלת הכסף על התחמושת.
בינתיים, הייל שורד את הפליטה מהמטוס ונמצא על ידי טרי קרמייקל (סמנתה מאתיס) מפקחת שמורת טבע. הייל מצליח לשכנע את קרמייקל להצטרף אליו בסיכול המזימה של דיקנס. השניים מצליחים לאתר את שיירת רכבי השטח של דיקנס, להשתלט על הרכב שנושא את שתי הפצצות ולברוח מדיקנס. הם מגיעים למכרה נחושת נטוש שטרי מכירה במטרה להחביא את הפצצות, אך מגלים כי דיקנס בעצמו בדרכו לשם וכי הוא מלכתחילה הכין את המקום להסתרת הפצצות. הייל מנסה לנטרל את הפצצות על ידי הקשת קוד הפעלה שגוי שלוש פעמים, אך דיקנס צפה את התסריט מראש וביטל את האפשרות הזאת עוד לפני ההמראה ומחמש את אחת מהפצצות מרחוק כחלק מתוכניתו לפוצצה כהדגמה לכוחו. כאשר הייל וטרי מנסים להסתיר את שתי הפצצות במעמקי המכרה כדי לקבור את הפצצה השנייה ביחד עם זו העתידה להתפוצץ, מגיעים דיקנס ואנשיו ולאחר קרב יריות מצליחים לחלץ את הפצצה הנותרת, בעוד הייל וטרי מצליחים להתחמק בקושי מהפיצוץ התת-קרקעי של הפצצה הראשונה.
לאחר שטרי מזהה הזדמנות לעלות לבדה על הרכבת של דיקנס כנוסעת סמויה, הייל מחולץ על ידי כוחותיו של קולונל מקס ויקינס, אך מצליח לשכנע אותו לחזור לרכבת במטרה לחלץ את טרי ולעצור את דיקנס. בינתיים דיקנס תופס את טרי על הרכבת ומשגר דרישת כופר לממשל האמריקאי על סך 270 מיליון דולר בתמורה לניטרול הפצצה. כשהוא עומד להרוג את טרי מגיע הייל על מסוק ומצליח להצילה והשניים בחיפוי של ויקינס על המסוק מצליחים להתגבר על אנשיו של דיקנס.
טרי מצליחה לנתק את הקרון הנושא את הפצצה אך במאבק בינה לבין נהג הקטר, טרי יורת בו ובטעות הנהג נופל על הבלם וגורם לקטר לעצור מה שמוביל למסלול התנגשות עם הקרון. בינתיים, כאקט אחרון של ייאוש מפעיל דיקנס את שעון העצר של הפצצה להתפוצצות בעוד מספר דקות כשהייל מופיע מולו. השניים נאבקים ביניהם על מתג ההפעלה של הפצצה כשהייל מצליח לקחת בכוח את מתג ההפעלה ולקפוץ מבעוד מועד מהרכבת כשהוא לוחץ על כפתור הביטול, בעוד שדיקנס נלכד בקרון ונהרג בהתנגשות עם הקטר.
שחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
ג'ון טרבולטה: ויק דיקנס
כריסטיאן סלייטר: ריילי הייל
סמנתה מאתיס: טרי קרמייקל
דלרוי לינדו: מקס ויקינס
בוב גנטון: פריצ'ט
ביקורות

למרות האפקטים הרבים בסרט, הוא לא הצליח להרשים את המבקרים שהעניקו לו ציון של 53% מתוך 30 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
הצופים דווקא אהבו את הסרט שהכניס בקופות סכום של 70 מיליון דולר בארצות הברית ועוד כ-80 מיליון ברחבי העולם.
150 מיליון הדולר שהרוויח הסרט דירגו אותו במקום ה-20 באותה שנה בטבלת הסרטים המרוויחים. טרבולטה הגיע גם למקום ה-19 באותה שנה עם הסרט "פנומן".
הערות שוליים

↑  Broken Arrow (1996) (1996) - Box Office Mojo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015088187   WorldCat (עם LCCN): no2015-088187
צבי גרשוני

צבי גרשוני (1915, בסרביה – 1 בספטמבר 1976), היה מחלוצי ההתיישבות היהודית בנגב ופוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בין השנים 1969–1976.
נולד בעיר בלצי בבסרביה (אז באימפריה הרוסית, כיום ברפובליקת מולדובה), שם למד  בגימנסיה העברית המקומית. היה פעיל בתנועות נוער ציוני "מכבי הצעיר" ואחר כך "גורדוניה" ברומניה. עלה לישראל בשנת 1936, עבד בפרדסים ברחובות, ולאחר מכן בנמל חיפה בשנים 1937–1940. בשנת 1943 נמנה עם מייסדי הקיבוץ ניר עם בנגב.
בין השנים 1946–1947 מילא תפקידים בארגון העלייה של שארית הפליטה מאירופה לישראל.
בעת מלחמת העצמאות היה ראש ועד יישובי הנגב. כיהן כמזכיר פנים של איחוד הקבוצות והקיבוצים והשתייך להנהגתו.
למד כלכלה באוניברסיטה העברית.
כיהן בכנסת השביעית והשמינית מטעם המערך עד לפטירתו בשנת 1976. הוא הובא למנוחות בקיבוצו ניר עם.
פסק דין חצור

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  6 במאי 1985
 החלטה
 הערעור נדחה פה אחד, לאחר שפרשנות החוק נקבעה בהתאם לתכלית החקיקה
 חברי המותב
 חברי המותב:  אהרן ברק, שושנה נתניהו, אליעזר גולדברג
 
ע"א 165/82 קיבוץ חצור נ' פקיד שומה רחובות הוא פסק דין של בית המשפט העליון שניתן ב-1985, והמהווה נקודת מפנה בפרשנותם של דיני המיסים בישראל, בהעבירו את מרכז הכובד בפרשנות דיני המיסים מהיצמדות ללשון החוק ("פירוש דווקני") להגשמה של תכלית החקיקה.
המחלוקת המשפטית

פסק הדין עסק בערעור של קיבוץ חצור, שבבעלותו מפעל מאושר, על החלטתו של פקיד השומה לחייבו במלווה ביטחון על הכנסתו בשנת המס 1975, שהוטל על-פי חוק מילווה ביטחון (מפעלים מאושרים) (תיקון), תשל"ה-1975. ערעור הקיבוץ לבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו נדחה, והקיבוץ ערער לבית המשפט העליון. הערעור עסק בשאלה האם על הכנסתו של קיבוץ חל סעיף 47(ג) לחוק לעידוד השקעות הון, תשי"ט-1959, ולכן הכנסתו היא "הכנסה מוטבת" והקיבוץ חייב במלווה ביטחון, או שעל הכנסת קיבוץ חל סעיף 46(א) לחוק זה, ולכן הכנסתו אינה מוטבת, והקיבוץ אינו חייב במלווה ביטחון.
רקע: הפרשנות שנהגה עד לפסק דין חצור

פרשנות דיני המיסים התבססה במידה רבה על המשפט האנגלי, לפיו יש להיצמד ללשון החוק, ללא התחקות אחר כוונת המחוקק, שלא באה לידי ביטוי בלשון החוק. לכוונת המחוקק ניתן היה להתייחס רק כאשר לשון החוק לא הייתה ברורה, או שמשמעות המעוגנת בלשון מביאה לאבסורד. גישה זו הובעה על ידי שופט בית המשפט העליון שמעון אגרנט כציטוט מדבריו של השופט האנגלי סידני ראולט (Sidney Rowlatt):
עוד היה מקובל שבמקרה של ספק יש לפרש הוראות של חיוב במס לטובת משלם המס. כך, למשל, ציין השופט חיים ה' כהן: "רק כשחיוב לשלם מס מוטל על פי לשון החוק בספק, מפרשים את החוק לטובת משלם המס, ואין מחייבים אותו מספק."
עם זאת, עוד בשנת 1970 ציין ד"ר אלפרד ויתקון כי:
פסק הדין

את פסק הדין התחיל השופט ברק בהתייחסות כללית לפרשנות החקיקה:
מכאן המשיך השופט ברק להתייחסות ספציפית לדיני המיסים:
בהתאם לכך ציין השופט ברק:
השופט ברק הוסיף והציג מתי בכל זאת נכנס לפעולה הפירוש הדווקני:
עו"ד חן אבידוב סיכם את מהלכו של פסק הדין:
לאחר דיון עקרוני זה בכללי הפרשנות של דיני המיסים ניגש השופט ברק לדון בערעור הספציפי שהוגש לבית המשפט, והגיע למסקנה, המעוגנת בדברי ההסבר להצעת החוק, כי "מטרת ההוראה החדשה הייתה להטיל מלווה ביטחון על קיבוץ". חיזוק לכך הוא מצא בכך שבשנת 1976 תוקן סעיף 47 לחוק עידוד השקעות הון כך שסולקה הבעיה הפרשנית שביסוד פסק דין זה, והעיר על כך:
בהתאם לכך נקבע שקיבוץ חייב במלווה ביטחון, ועל כן נדחה ערעורו של קיבוץ חצור.
שני שופטי המותב האחרים, שושנה נתניהו ואליעזר גולדברג, הסכימו עם פסק דינו של השופט ברק.
בעקבות פסק הדין

פסק דין חצור הפך לפסק דין מנחה בפרשנות דיני המיסים, וצוטט במאות פסקי דין וביותר ממאה מאמרים. עם זאת, בהרצאה שנשא באפריל 1997, כתריסר שנים לאחר שניתן פסק דין חצור, העריך ברק (אז נשיא בית המשפט העליון) כי "הפרשנות הדווקנית והפרשנות לטובת הנישום טמונות עמוק בחינוכם של רבים מהמשפטנים שלנו, חושש אני, כי יעבור זמן עד שפרשנות זו תעקר לא רק מהרטוריקה אלא גם מהמנטליות." בהרצאה זו ציין ברק בקצרה מדוע נדרש יחס מיוחד לפרשנות דיני המיסים: "ייחודם של דיני המס הוא בכך שהם בגדר אמצעי כופה, שעל־פיו ניטל רכושו של הפרט ומועבר לרשות הכלל, כדי להגשים מטרות פיסקליות וחברתיות. ייחוד זה של דיני המס מחייב רגישות מיוחדת בפרשנות דיני המס."
ד"ר אבי נוב חלק על הגישה שנקבעה בפסק דין חצור, משום שלדבריו יש בה בעיות רבות. הוא אף ציין שהחל משנת 2008 התקיימה "נטייה של כמה שופטים לזנוח את שיטת הפרשנות התכליתית ולחזור לשיטת הפרשנות המילולית". גם ד"ר רפעאת עזאם זיהה פסקי דין אחדים של בית המשפט העליון שבהם "מסתמנות כמה אינדיקציות המצביעות על חזרתה ההדרגתית של הפרשנות המילולית". עו"ד חן אבידוב חלק על עמדתם של נוב ועזאם וציין כי "הפסיקה בעשורים האחרונים שלאחר פסק-הדין בעניין קיבוץ חצור מאוזנת. היא אינה מתעלמת מלשון החוק אלא נובעת ממנה, כשמטרתהּ היא לפרשהּ באופן המגשים באופן מיטבי את תכליתו של החוק. העקרונות שהותווּ בפסק-הדין בעניין קיבוץ חצור עומדים על מכונם ולא השתנו."
הערות שוליים

↑  עמ"ה 226/80 קיבוץ חצור נ' פקיד שומה רחובות, ניתן ב-27 בינואר 1982
↑  ע"א 120/52 דוד קומרופסקי נ' מנהל מס שבח מקרקעים, ניתן ב-5 בפברואר 1953
↑  בר"ע 41/80 מנהל מס רכוש וקרן פיצויים, חיפה נ' אלפידה פרוסקאואר, פ"ד לד(3) 579
↑  אלפרד ויתקון, ‏בעית הפרשנות בדיני מסים, משפטים ‏ג, תש"ל
1 2  חן אבידוב,  1985 - פרשנות חקיקת המס – בעקבות פסק-הדין בעניין קיבוץ חצור, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 10 במרץ 2019
↑  הצעת חוק מילווה ביטחון (מפעלים מאושרים) (תיקון), התשל"ה-1975, ה"ח 1187 מ-9 ביוני 1975
↑  חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 14), התשל"ו-1976, ס"ח 827 מ-23 באוגוסט 1976
↑  אהרן ברק, ‏פרשנות דיני המסים, משפטים ‏כח, תשנ"ז
↑  אבי נוב, פרשנות חקיקת מס: בחזרה ללשון החוק, המשפט, טו(2), תשע"א
↑  רפעאת עזאם, פרשנות דיני המיסים: מס-אמת וזכויות האדם בפסיקת בית-המשפט העליון, משפט ועסקים יח, תשע"ה
צב כוכב בורמזי

| צב כוכב בורמזי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
על־משפחה:: צבי יבשה
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב כוכבי
מין:: צב כוכב בורמזי
שם מדעי
 Geochelone platynota ‏בליית, 1863

צב כוכב בורמזי (שם מדעי: Geochelone platynota) הוא מין של צב אסייתי מוגן ממשפחת הצבים היבשתיים, המצוי בסכנת הכחדה חמורה.
מאפיינים

אורכו של צב בוגר הוא 26 ס"מ בממוצע. שריונו אפור עד שחור כהה, ונושא עיטורים שצורתם מזכירה כוכב צהוב. רגליו וצווארו ארוכים וקרובים לשריון.
הצב ייחודי ליערות הטרופיים של בורמה, וניצוד לצורכי מאכל בשוק המקומי והסיני. הציד איננו חוקי, והוביל לכך שבטבע נותרו ממין זה פרטים בוגרים מועטים.
הערות שוליים

↑  צב כוכב בורמזי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קורבייה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגייה
 מוצא:  טורקיה טורקיה
 אופן הגשה:  קר
 מרכיבים עיקריים:  שקד
קורבייה (בערבית: غريبة, נכתב גם קורביה) הן עוגיות מטיפוס שורטברד המכילות בדרך כלל שקדים טחונים. גרסאות לעוגיות אלו קיימות בעיקר במטבח הטורקי, במטבח הערבי ובמטבח היהודי ספרדי, בהבדלים במתכון ובצורה. הצורות הנפוצות הן עיגול, חצי עיגול וסהר. בגרסאות רבות העוגיות מקושטות עם שקד או אגוז אחר.
בצפון אפריקה נהוג להגישן לצד תה לובי, קפה ערבי או תה מנתה מגרבי.
מתכון לעוגיות הדומות לקורבייה אך אינן מכילות שקדים נמצא בספרו מהמאה ה-10 של אבן סיאר אל-וראק "כיתאב אל-טביח", ספר הבישול הערבי הקדום ביותר הידוע. יש הטוענים כי הקורבייה מוזכרת במטבח הטורקי במאה ה-15. מקור השם אינו ידוע, ויש המייחסים אותו לטורקית, ערבית או פרסית.
העוגיות מוכרות בשמות שונים גם במטבחים האלבני, הארמני, הבולגרי, והפרסי. מתכונים שונים מוסיפים לעוגיות בוטנים, אגוזי מלך, פיסטוק, מי ורדים, הל, זעפרן ועוד.
קונקורדיה

ערך זה עוסק באלת במיתולוגיה הרומית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תרבות:  דת רומא העתיקה, פולחן הקיסר 
 אלים מקבילים:  הרמוניה, Homonoia 
 
פסל קונקורדיה בשטוטגרט
האלה קונקורדיה עומדת, ולצידה פאטרה ושתי קרנות שפע. מטבע שהונפק לכבוד אקוויליאה סוורה.
קונקורדיה (בלטינית: Concordia) הייתה אלת ההסכמה, ההבנה וההרמוניה בחיי הנישואים על פי המיתולוגיה הרומית. האלה היא המקבילה של האלה היוונית הרמוניה, ומהווה האנשה של המושג "הסכמה" או "הרמוניה" וההפך של האלה היוונית אריס (המאנישה "העדר הסכמה והרמוניה"), שמקבילתה הרומית הייתה "דיסקורדיה".
קונקורדיה הייתה גם מושג פוליטי, בתקופת הרפובליקה משמעות המושג שעל כל הגורמים במדינה להתנהל בהרמוניה ובהסכמה תוך הימנעות ממחלוקות. בתקופת שיאה של הקיסרות הייתה חשיבות רבה לפולחן האלה קונקורדיה, המסמלת את שלמות האימפריה, ורבים מהקיסרים הרומים ובני משפחת הקיסר הקדישו כתובות רבות לאלה.
המקדש העיקרי של האלה - מקדש קונקורדיה ניצב בקצהו המערבי של הפורום הרומאי, לרגלי גבעת הקפיטולין.
תיאורי האלה

האלה מתוארת לרוב כדמות ישובה, הלובשת גלימה ארוכה ואוחזת פאטרה (כד פולחני), קרן שפע המסמלת שפע וקאדוקאוס (המסמל שלום). האלה מצוירת לרוב כעומדת בין שתי דמויות היסטוריות, ומסמלת את ההסכמה והיחסים הטובים בין שתי דמויות אלה.
לעיתים מופיעה האלה לצד שתי אלות נוספות - לרוב פאקס וסאלוס או סקוריטאס ופורטונה.
על שמה

האסטרואיד 58 Concordia (אנ') שהתגלה ב-24 במרץ 1860 על ידי האסטרונום רוברט לות'ר, נקרא על שמה.
צרעות עכבישים

| צרעות עכבישים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: Apocrita
משפחה:: צרעות עכבישים
תת-משפחות
 Ceropalinae  Ctenocerinae  Pepsinae  Pompilinae
שם מדעי
 Pompilidae

צרעה ששיתקה עכביש מעבירה אותו לקן שהקימה, שם תטיל בו ביצה
צרעות עכבישים או צרעכבישיתיים (שם מדעי: Pompilidae; באנגלית: spider wasps, pompilid wasps) היא משפחת צרעות בתפוצה עולמית ובה כ-5,000 מינים בשש תת-משפחות. כל המינים הם יחידאיים ורובם תופסים ומשתקים את טרפם. חלק מהם נוקטים חומסנות, כלומר ניזונים ממזון שצדו צרעות אחרות, וחלקם פרזיטואידים.
בדרום אמריקה נקראים כל מיני הצרעות האלה "מרבונטה" (marabunta) או "מרימבונדו" (marimbondo), ובחלקים של ונצואלה וקולומביה הם קרויים "matacaballos", כלומר "הורגי סוסים". מין בהיר וגדול של הצרעות בברזיל נקרא "fecha-goela", כלומר "נועל גרון", כשהכוונה היא לאפקט של העקיצה.
מורפולוגיה

כמו מעופפים חזקים גדולים אחרים, לצרעות העכביש יש בית חזה מפותח. יש להם רגליים ארוכות ורבות מפרקים. הרגל ארוכה מספיק כדי להגיע מעבר לקצה הבטן. הבטן צרה. הגוף בדרך כלל שחור או כחול, לעיתים בעל השתקפות כסופה, אך קיימים גם מינים בהירים רבים. לרוב המינים כנפיים ארוכות, אך ידועים גם מינים קצרי כנפיים וחסרי כנפיים.
הנקבות גדולות במקצת מהזכרים אם כי מחושיהן מורכבים מעט פחות. הרגליים שעירות ובעלות דורבנות. נקבות וזכרים דומים אלה לאלה (אין דו-צורתיות זוויגית, אך הנקבות מעט גדולות יותר). על הכנפיים השחורות יש במקרים רבים צבעי אזהרה כתומים, אדומים, צהובים או לבנים.
רבייה, הטלת ביצים וגדילה

צרעות העכביש הן יחידאיות, ומשתמשות בדרך כלל בעכביש יחיד כבית גידול לפגיותיהן. הן משתקות אותו בעוקצן הרעיל וגוררות את העכביש המשותק למקום שבו הן מקימות לאחר מכן את הקן (אם כי יש צרעות שמקימות את הקן לפני שיתוק העכביש). ביצה בודדת מוטלת בבטן העכביש והקן נחתם. צרעות עכבישים מגינות על קיניהן בכך שהן מניחות נמלים מתות בכניסה, והכימיקלים המופרשים מהנמלים המתות מרתיעים טורפים. גודל העכביש המשותק קובע את המין שאליו תתפתח הצרעה הפגית, וכן את גודלה. בעכביש משותק גדול מתפתחת צרעה נקבה גדולה. כשבוקעת פגית הצרעה, היא מתחילה לאכול את העכביש מפנימו, בעודו חי. אחרי שהיא אוכלת את החלקים האכילים של העכביש היא מתגלמת ובוקעת כבוגרת בקיץ הבא.
חלק ממיני צרעות העכביש מטילות ביצים בעכביש שעדיין פעיל חלקית, והצרעות שבוקעות ניזונות מנוזלי העכביש (נוזלי הלימפה, ה-Hemolymph (אנ'), המקבילים לדם ביונקים).
אקולוגיה והתנהגות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Pitts, James P.; Wasbauer MS & von Dohlen CD (2005). "Preliminary morphological analysis of relationships between the spider wasp subfamilies (Hymenoptera: Pompilidae): revisiting an old problem". Zoologica Scripta. 35 (1): 63–84.
↑  Spider wasps,Australian Museum, 29 July 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565807905171  NKC: ph820608
קוראסאו (ליקר)

| --- | --- |

 סוג:  ליקר
 אחוז אלכוהול:  27.5 אחוז נפח אלכוהול 
 יצרן:  (יצרנים שונים)
 מוצא:  קוראסאו
 מועד הכנה ראשוני:  המאה ה-19
 צבע:  שקוף, כחול, ירוק, כתום, אדום
 טעם:  תפוז, מר
 
קוראסאו (Curaçao) הוא ליקר המיוצר מקליפות יבשות של פרי הלאראהא - (חושחש) פרי ממשפחת ההדרים בעל טעם מר הגדל באי קוראסאו. המשקה מתובל גם בציפורן וקינמון.
המשקה יוצר והופץ לראשונה על ידי משפחת סניור - משפחה יהודית שהתגוררה באי, במאה ה-19. כיום הליקר מיוצר מחומרים סינתטיים בכל רחבי העולם.
ליקר זה משתייך לקטגוריית הליקרים בטעם תפוזים וטעמו מר. הוא בעל צבע שקוף, אשר לו לעיתים מוסיפים צבעי מאכל כחול (לרוב E133), ירוק, כתום או אדום. הצבע המקובל ביותר הוא כחול, וליקר זה משמש מרכיב בקוקטיילים רבים, למשל לגונה כחולה. עם זאת, ניתן לשתות אותו גם כמשקה בפני עצמו.
קורנליוס גאלוס

| --- | --- |

 לידה:  69 לפנה״ס האימפריה הרומית 
 התאבד:  26 לפנה״ס (בגיל 43 בערך) 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית 
 יצירות בולטות:  elegia 
 בן או בת זוג:  וולומניה סית'ריס 
 
קורנליוס גאלוס (בלטינית: Gaius Cornelius Gallus;‏ 70 לפנה"ס בערך – 26 לפנה"ס) היה משורר ופוליטיקאי בתחילת תקופת הפרינקיפט.
ביוגרפיה

קורנליוס גאלוס נולד למשפחה לא אצילה וגדל ברומא העתיקה. הוא היה בין תומכיו של אוגוסטוס קיסר וקיבל ממנו מעמד הפרשים.
עוד בהיותו בחור צעיר התחבר עם ורגיליוס וגאיוס ולריוס קאטולוס.
הוא לקח חלק פעיל במלחמות האזרחים ברפובליקה הרומית. הוא מונה למפקד הכוחות באפריקה ופלש למצרים. הכוחות בפיקודו כבשו את מרסא מטרוח והיו להם הצלחות נוספות. על תרומתו במלחמה קורנליוס גאלוס מונה לפרפקט הראשון של מצרים. בניגוד לאזורים אחרים, הוא היה כפוף ישירות לאוגסטוס ולא לסנאט הרומי. הוא השלים את כיבוש מצרים. בכל רחבי האזור הוקמו פסלים עם דיוקנו. ככל הנראה אוגוסטוס התחיל לחשוד בנאמנותו וקורנליוס גאלוס איבד את משרתו תוך הלאמת כל רכושו. הוא חזר לרומא והתאבד במטרה למנוע את תחילת משפטו.
הוא היה נחשב למשורר ונואם בולט. עד היום שרדו רק שני נאומים שלו. ידוע שהוא פרסם מספר ספרי שירה. קיימות ביקורות חיוביות רבות, אך השירים עצמם לא שרדו. בשנת 1978 נמצא פפירוס עם קטע של שיריו. בשנת 1501 פורסמו שירים ששויכו לקורנליוס גאלוס, אך בהמשך התברר שהם נכתבו על ידי מכסימיאנוס.
הערות שוליים

↑  סויטוניוס, חיי שנים-עשר הקיסרים, אוגוסטוס, 66; דיו קסיוס, היסטוריה רומאית, ספר 53, פרק 23, סעיפים 5–7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261573405171  PLWABN: 9810538580405606  BIBSYS: 7028981  BNC: 000223694  BNE: XX5343978  BnF: cb131693349 (data)  CANTIC: a10879535  GND: 118716247  ICCU: CUBV070785  ISNI: 0000 0001 1678 2148  LCCN: n85379942  NKC: ola2010577420  NLA: 35780256  NLG: 236360  NTA: 345872312  RERO: 02-A024183615  SELIBR: 187895  SUDOC: 03083841X  Trove: 1065210  VcBA: 495/64053  VIAF: 79139886   WorldCat (עם VIAF): 79139886
קוצר נשימה לילי התקפי

| --- | --- |
 תחום:  רפואת ריאות 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D004418
 סיווגים
 ICD-10:  R06.0
 
קוצר נשימה לילי התקפי (באנגלית: paroxysmal nocturnal dyspnea, ובראשי תיבות: PND) הוא מצב של התקפים חריפים של קוצר נשימה חמור ושיעול, אשר בדרך כלל מתרחשים בלילה ומעירים את האדם שחווה אותם משינה, על פי רוב כשעה עד שלוש שעות מעת שהאדם הלך לישון. להבדיל מנשמת השכיבה המוקלת בישיבה זקופה, השיעול והצפצופים אצל חולים עם קוצר נשימה לילי התקפי נמשכים גם לאחר המעבר משכיבה לישיבה.
קוצר נשימה לילי התקפי יכול להיגרם בחלקו עקב דיכוי של מרכז הנשימה בגזע המוח בזמן השינה, דיכוי אשר יכול להפחית את לחץ החמצן בעורקים, במיוחד בחולים עם מחלות ריאה אינטרסטיציאליות והיענות ריאתית נמוכה. בנוסף, מצב השכיבה המאוזן מביא למעבר של נוזלים ממחזור הדם הסיסטמי בבטן ובגפיים התחתונות אל מחזור הדם הריאתי, ובכך הוא מביא לקוצר נשימה. אולם, בעוד שבאופן תקין לדבר אין השפעה של ממש, בחולים שהחדר השמאלי שלהם אינו דוחף מספיק דם בשל מחלה, ישנה ירידה משמעותית בקיבולת החיונית ובהיענות הריאתית, אשר מביאה בסופו של דבר לקוצר הנשימה. כמו כן, בחולים עם אי-ספיקת לב מחזור הדם הריאתי ממילא גדוש בשל כישלונו של החדר השמאלי, והדבר מביא לבצקת ריאות.
קופרה טבסקאן

| --- | --- |

דגם הקונספט
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קופרה
 שנות ייצור:  2019 - קונספט 2024 - גרסת ייצור
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכונית שטח/פנאי חשמלית
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  קבוצת פולקסווגן MEB
קופרה טבסקאן (באנגלית: Cupra Tavascan) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר קופה, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שתיוצר על ידי קופרה משנת 2024. היא הוצגה כמכונית קונספט בתערוכת הרכב הבנילאומית של פרנקפורט בספטמבר 2019 ונחשפה בגרסת ייצור ב-8 ביוני 2022.
עיצוב

דגם הקונספט מעוצב בעיצוב חדש שלא נמצא בשאר דגמי קופרה, היא מציגה בעיקר מראה ספורטיבי הקבוע של החברה ומזכירה בכך מעט את הטויוטה bZ4X קונספט. תא הנוסעים מציג עיצוב עתידי, וכולל מסך מגע מולטימדיה מרכזי בקוטר 13.0 אינץ' ולוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ'.
מפרט טכני

בתחום ההנעה קופרה לא חושפת פרטים עד לתחילת השיווק.
גלריה

מבט אחורי
מבט קדמי
מבט לגלגל
הערות שוליים

↑  לפס הייצור בשנת 2024: קופרה טווסקאן, באתר קארטיוב, ‏22 במרץ 2021
↑  קופרה טווסקאן: קונספט לקרוסאובר חשמלי, באתר קארטיוב, ‏02 בספטמבר 2019
↑  cartube, קופרה טווסקאן החשמלי נחשף בגרסת ייצור, באתר cartube
↑  קופרה מספקת לנו הצצה לתא הנוסעים של הקרוסאובר החשמלי, באתר קארטיוב, ‏22 באוגוסט 2019
| קופרה |
| --- | --- | --- |
| אישים | וויין גריפית' - מנכ"ל החברה • חורחה דיאז - מעצב החברה |  |
| כלי רכב | קופרה לאון • קופרה איביזה • קופרה אטקה • קופרה פורמנטור • קופרה בורן • קופרה טבסקאן • קופרה אורבן-רבל |  |
| אחר | סיאט (החברה בה נוסד המותג) • קבוצת פולקסווגן (תאגיד הרכב שהחברה היא חלק ממנו) |  |
קונקורדט וורמס

קונקורדט וורמס (בלטינית: Concordatum Wormatiense), המכונה גם Calixtinum Pactum, היה הסכם שנחתם ב-23 בספטמבר 1122, סמוך לעיר וורמס, בין האפיפיור קליקסטוס השני לבין היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. קונקורדט זה הביא לסיום השלב הראשון של מאבק האינווסטיטורה בין האפיפיורות לקיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
שני הצדדים לא הצליחו למצוא נוסח מוסכם ששניהם יחתמו עליו, וההסכם יצא בשתי הצהרות נפרדות, האחת של הקיסר והאחרת של האפיפיור, כאשר בכל אחת מהן מצהיר הדובר על התחייבויותיו כלפי הצד השני.
על פי תנאי ההסכם, בחירתם של בישופים ואבות מנזרים בשטחי גרמניה צריכה להתקיים בנוכחות של הקיסר (או נציגו) כבורר עבור המועמד הראוי ביותר בין צדדי מחלוקת אפשרית, ללא סימוניה, ובכך נשמר לקיסר תפקיד מכריע בבחירת בעלי שליטה טריטוריאלית גדולים באימפריה.
בממלכת בורגונדי (אנ') ובממלכת איטליה (האימפריה הרומית הקדושה) היה על הקיסר להעביר את סמלי השלטון בתוך שישה חודשים, ובכך איבד את השפעתו על מינוי בישופים.
אחת התוצאות של הסכם זה היא הנאמנות הכפולה של הבישופים שהיו תחת שלטון הקיסר. מבחינה דתית נאמנותם נתונה לאפיפיור (וכך גם מבחינת שמירה על האינטרסים הארציים שלו) ועל כך מעידים טבעת הכמורה ומטה הכהונה שלהם, ומבחינה מדינית כשליטי טריטוריות נאמנותם היא לקיסר וכן עליהם כווסאלים של הקיסר לעמוד לרשותו ככוח צבאי ועל כך מעיד השרביט שקיבלו מהקיסר או נציגו. קיסרים מאוחרים יותר ראו בהסכם זה הרשאה לגבות מיסים מדיוקסיות שנוהלו על ידי בישופים והצהרה כי האפיפיור אינו סמכות עבורם בנושאים מדיניים.
ההסכם אושרר על ידי ועידת לטראנו הראשונה ב-1123.
ראו גם

ועידת לטראנו הראשונה
הערות שוליים

↑  שני הטקסטים (מתורגמים לאנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009624482705171  BNE: XX534812  BnF: cb11972583p (data)  GND: 4190271-3  LCCN: no2023027721  NLA: 64739533  SUDOC: 027749738  VcBA: 492/3000  VIAF: 193919130   WorldCat (עם VIAF): 193919130
קול דודי דופק

ערך זה עוסק במאמר מפורסם שכתב הרב סולובייצ'יק. אם התכוונתם לניגון חב"די, ראו .
| --- | --- |
 תאריך:  ו' באייר ה'תשט"ז, יום העצמאות השמיני של מדינת ישראל
 נואם:  הרב סולובייצ'יק
 מקום:  ישיבת רבי יצחק אלחנן
 תמליל:  קול דודי דופק, באתר "דעת"
 
"קול דודי דופק" הוא מאמר מפורסם שכתב הרב יוסף דב סולובייצ'יק, המבוסס על נאום פרו-ציוני שנשא ביום העצמאות השמיני של מדינת ישראל בישיבת רבי יצחק אלחנן בניו יורק.
תוכן המסה > האדם אל מול הסבל

את מאמרו מתחיל הרב סולובייצ'יק בהתייחסות לשאלת הרוע והסבל שבעולם. אין הוא מוכן לכפור בקיום הרע:
ישנו רע, ישנו סבל וישנם יסורי שאול ותופת בעולם. מי שרוצה להטעות את עצמו על ידי היסח דעת מן הקרע שבהוויה ועל ידי רומנטיזציה של חיי האדם, אינו אלא שוטה והוזה הזיות. אי אפשר להתגבר על מפלצת הרע במחשבה פילוסופית-ספקולטיבית.
את התשובה לרע מוצא הרב סולובייצ'יק בהבחנה בין גורל ליעוד. האדם הקיים "קיום גורלי, קיום מאונס בבחינת 'על כרחך אתה חי'", הוא חסר אונים מול הרע, אולם לאדם הקיים "קיום ייעודי, קיום פעיל, כשאדם ניצב לעומת הסביבה שהושלך בה" יש תקווה.
בתארו את יכולתו של האדם לחיות קיום פעיל, הרב סולובייצ'יק מנסח אקזיסטנציאליזם יהודי הלכתי:
האדם נולד כאובייקט, מת כאובייקט, אבל ביכולתו לחיות כסובייקט, כיוצר ומחדש, המטביע על חייו את חותמו האינדיבידואלי, והחורג מן האוטומטיות אל הפעילות היצרנית.
הקיום הפעיל הראוי ליהודי, הקיום שאליו הוא צריך לפנות בהתמודדותו עם הסבל, הוא, בעיני הרב סולובייצ'יק, שכלול האישיות ועבודת אלוהים טובה יותר.
שאלת השאלות היא: מה מחייבים הייסורים את האדם... התשובה ההלכתית לשאלה זו פשוטה מאוד. הייסורים באים כדי לרומם את האדם... תפקידם לתקן את הפגום באישיותו של האדם. ההלכה מלמדת אותנו כי עוון פלילי הוא בידי בעל הייסורים להרשות את מכאוביו ללכת לאיבוד ולהישאר ללא משמעות ומטרה.
כך מפרש הרב סולובייצ'יק את תשובת האלוהים לאיוב:
אמר לו הקב"ה: איוב! אמנם לעולם לא תבין את סוד ה"מדוע", סיבת הייסורים ותכליתם, אבל דבר אחד מחובתך לדעת: את סוד תיקון הייסורים. אם תוכל להתרומם על ידי הייסורים לדרגה שעד עכשיו לא הגעת אליה, תדע שנועדו להיות אמצעי לתיקון הנפש והרוח.
את חטאיו של איוב מוצא הרב סולובייצ'יק בהתנערותו מאחריות לגורל הציבור. איוב היה כצופה פסיבי בתקופה הרת גורל לעם ישראל. "הנשאת אף פעם תחינה בעד איש זר מתוך השתתפות בצערו? לא!" קורא הרב סולובייצ'יק על איוב. כאן רומז הרב סולובייצ'יק אל יהדות ארצות הברית האורתודוקסית, מה חמור הוא עוון הפסיביות אל מול הקמת מדינת ישראל הזקוקה לסיוע ולתמיכה.
בהמשך דבריו הוא מוכיח את היהדות הדתית בארצות הברית בחריפות. הוא מלין על העדר ההשתתפות ביישוב הארץ, על מיעוט התרומות, לעומת יהודים לא דתיים: "קמצנים אנו כולנו!".
לסיכום מוסיף הוא דברי וידוי נוקבים על פעילות היהדות האמריקנית בזמן השואה, על חטא השתיקה מול רצח המיליונים. "חסרים היינו אותה מידת החסד שנטולה הייתה לכתחילה גם מאיוב".