stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאלב טוואטחה
קריירת מועדונים > מכבי חיפה

ב-21 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של מכבי חיפה בליגת העל, בניצחון 4–1 על מכבי אחי נצרת. עונת 2010/2011 הייתה עונת הפריצה שלו, אחרי שהחליף את המגן הזר פיטר מסיללה שנפצע לפרק זמן ארוך. טוואטחה הצטיין בעונה זו, כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 3–0 על מכבי תל אביב, בישל שלושה שערים, זכה עם מכבי חיפה באליפות, נבחר לתגלית העונה וזכה למקום בנבחרת העונה של "מעריב".
בעונת 2011/2012 הושאל מסיללה, וטוואטחה תפס את מקומו בהרכב הפותח של מכבי חיפה. טוואטחה הציג יכולת טובה בתחילת העונה, אך חלה אצלו נסיגה ביכולת ככל שהתקדמה העונה. בפברואר 2012 נפצע ועבר ניתוח, ועקב כך נעדר לזמן ממושך, ובסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם פתח בהרכב בהפסד 2–1 להפועל תל אביב. בעונת 2012/2013, תחת הדרכתו של המאמן אריק בנדו, חזר טוואטחה להרכב הראשון של מכבי חיפה. בסיום העונה, בה חיפה סיימה במקום השני, טוואטחה נבחר פעם נוספת לנבחרת העונה של "מעריב".
במהלך עונת 2013/2014 התעמת בצורה אלימה עם אוהדי קבוצתו שלו, עת טוואטחה הנסער זרק על אוהדים של מכבי חיפה אשר מחו נגדו – משענת כיסא מרכבו, כל זאת מייד לאחר משחק ליגה בו הפסידו לבני סכנין. בעקבות זאת, חלק מאוהדי הקבוצה דרשו את עזיבתו, אך טוואטחה קיבל גיבוי מנשיא הקבוצה יעקב שחר, והאריך את חוזהו במועדון בחמש שנים נוספות.
בעונת 2015/2016 זכה עם מכבי חיפה בגביע המדינה לאחר 18 שנים שבהן לא זכתה הקבוצה בגביע. טוואטחה פתח ושיחק תשעים דקות בניצחון 1–0 על מכבי תל אביב במשחק הגמר.
קריירת מועדונים > איינטרכט פרנקפורט

ב-5 ביולי 2016 חתם טוואטחה לארבע שנים בקבוצה הגרמנית, איינטרכט פרנקפורט. במהלך הקיץ נפצע טוואטחה והחמיץ את תחילת העונה. ב-20 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה הגרמנית, כאשר החליף בדקה ה-90 את מרקו פביאן בניצחונה של איינטרכט פרנקפורט 2–0 על אינגולשטאדט 04, ובסף הכל ערך 14 הופעות ליגה בעונת 2016/2017. ב-25 באפריל 2017 כבש שער בחצי גמר הגביע הגרמני בניצחון קבוצתו על בורוסיה מנשנגלדבך, ובמשחק הגמר מול בורוסיה דורטמונד נכנס טוואטחה כמחליף בדקה ה-56, אך קבוצתו הפסידה 1–2. בעונת 2017/2018 שותף ב-13 משחקי ליגה, ושוב הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע. טוואטחה לא שיחק במשחק הגמר מול באיירן מינכן, אך היה שותף לזכייה בגביע החמישי בתולדות הקבוצה.
ב-29 באוגוסט 2019 התירה פרנקפורט את חוזהו של טוואטחה, שהיה עד שנת 2020, והוא הפך לשחקן חופשי.
קריירת מועדונים > לודגורץ ראזגרד

ב-10 בספטמבר 2019, חתם טוואטחה בלודגורץ ראזגרד מהליגה הבולגרית, על חוזה לשלוש שנים. ב-24 בספטמבר 2019, ערך טוואטחה את הופעת הבכורה שלו בלודגורץ לאחר שפתח בהרכב במשחק הגביע נגד נפטוצ'ימיק בורגאס, אותה ניצחה לודגורץ 4–1.
קריירת מועדונים > חזרה למכבי חיפה

ב-16 באוקטובר 2020 חזר לקדנציה שנייה במכבי חיפה, וחתם לשלוש שנים.
קריירת מועדונים > בני סכנין

ב-3 ביולי 2022 חתם לשנתיים בבני סכנין מליגת העל הישראלית.
קריירת מועדונים > פרישה

ב-20 בנובמבר 2024, לאחר שנה בה לא שיחק בשל פציעה בשריר התאומים, הודיע טוואטחה על פרישה מכדורגל בגיל 32.
קריירת נבחרות

טוואטחה שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל, ובשנת 2010 החל לשחק בנבחרת הצעירה עד גיל 21, במדיה ערך בסך הכל 18 הופעות וכבש שני שערים.
בינואר 2011 זומן על ידי המאמן הצרפתי-ספרדי לואיס פרננדס לסגל הבוגרים של נבחרת ישראל, למשחק האימון הלא-רשמי מול קבוצת דינמו קייב האוקראינית, אך טוואטחה לא-שותף במשחק לאחר שהודיע על פציעה. ב-26 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל בהרכב הפותח בניצחון הביתי 2–1 על לטביה, במסגרת מוקדמות יורו 2012.
במקביל המשיך לשחק גם בנבחרת הצעירה, וב-2013 היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21 שהתקיים בישראל.
ב-15 בנובמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ישראל, בניצחון במשחק הידידות הביתי 7–0 על גואטמלה.
חיים אישיים

לטוואטחה גם אזרחות סודאנית – זאת בזכות כך שמקור משפחת טוואטחה הבדואית-מוסלמית בדומה לחלק ניכר מאנשי ג'סר א-זרקא הוא מסודאן. הוא נאלץ לעשות זאת על מנת להשתתף עם קבוצתו הגרמנית בזמנו איינטרכט פרנקפורט במחנה אימונים שנערך באיחוד האמירויות הערביות, שלא-הרשתה כניסת לבעלי דרכון ישראלי לשטחה בשנת 2016, טרם הסכמי אברהם.
תארים

אליפות: 2010/2011, 2020/2021, 2021/2022
גביע המדינה: 2015/2016
גביע הטוטו: 2021/2022
אלוף האלופים: 2021
אליפות ליגת העל הבולגרית: 2019/2020
הגביע הגרמני: 2018
תגלית העונה: 2010/2011
הערות שוליים

1 2  https://www.worldfootball.net/player_summary/taleb-tawatha/
1 2  https://footballfacts.ru/person/119966
1 2  https://www.footballdatabase.eu/en/player/details/82538-taleb-tawatha
1 2 3 4 5  https://web.archive.org/web/20160706135047/http://www.eintracht.de/news/artikel/eintracht-frankfurt-verpflichtet-taleb-tawatha-55651/
1 2 3  ערוץ ליגת על - חדשות nrg - ...מצטיין עם תעודות: ריאיון עם, באתר nrg
1 2  https://www.dw.com/en/kres-meets-taleb-tawatha/av-42356329
↑  דורון בן דור, ‏אוכל טאלב: האוהדים מסרבים לסלוח לטוואטחה, באתר ONE‏, 10 במאי 2014
↑  מוטי פשכצקי, ‏המסר של מכבי חיפה: טוואטחה סיכם ל-5 שנים, באתר ערוץ הספורט, 7 באוגוסט 2014
↑  איציק יצחקי‏, טאלב טואטחה חתם לארבע שנים באיינטרכט פרנקפורט, באתר וואלה, 5 ביולי 2016
↑  שחקן חופשי: טאלב טוואטחה שוחרר מפרנקפורט, באתר ערוץ הספורט, 29 באוגוסט 2019
↑  רז אמיר ומאור רחמני, ‏מושבה ישראלית: טאלב טוואטחה חתם בלודוגורץ, באתר ONE‏, 10 בספטמבר 2019
↑  ליגיונרים: שלושער לשון וייסמן בגביע האוסטרי, שלושער למאוויס צ'יבוטה בגביע הבולגרי, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2019
↑  דורון בן דור, רשמית: טאלב טוואטחה חתם במכבי חיפה, באתר ONE, ‏16 באוקטובר 2020
↑  דורון בן דור, בית חדש: טאלב טוואטחה חתם לשנתיים בסכנין, באתר ynet, 3 ביולי 2022
↑  מערכת ספורט 5, ‏בגיל 32: טאלב טוואטחה פרש מכדורגל, באתר ערוץ הספורט, 20 בנובמבר 2024
↑  Israel vs. Latvia - 26 March 2011 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  איציק יצחקי‏, טאלב טואטחה מתכוון להוציא דרכון סודני, באתר וואלה, 9 בנובמבר 2016
↑  יעקב זיו, ‏‏טוואטחה יוציא דרכון סודני כדי להיכנס לאבו דאבי, באתר ספורט1, 9 בנובמבר 2016
טוואטחה במדי מכבי חיפה, 2015
וליד דקה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  18 ביולי 1961 באקה אל-גרבייה
 פטירה:  7 באפריל 2024 (בגיל 62) באר יעקב
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה הפתוחה 
 מפלגה:  בל"ד
 
וליד נימר אסעד דקה (בערבית: وليد دقة;‏ 18 ביולי 1961 – 7 באפריל 2024) היה מחבל ערבי-ישראלי שהיה מעורב בחטיפתו ורציחתו של החייל משה תמם ב-1984 ונידון למאסר עולם. דקה, שהיה מוותיקי האסירים הביטחוניים הכלואים בישראל, שימש דובר ונציג האסירים בבתי כלא בהם ריצה את עונשו, במהלך שנות כליאתו ואף לאחר מותו היה לסמל לארגוני הטרור ובהם החמאס. היה פעיל פוליטי בתנועת בל"ד.
ראשית חייו

דקה נולד וגדל בבאקה אל-גרבייה ולמד בבית ספר יסודי ותיכון מקומי. היו לו שישה אחים ושלוש אחיות. בנעוריו היה חבר בארגון אסלאמי. לאחר סיום לימודיו בתיכון ב-1979 עבד באתרי בנייה, במסעדות בתל אביב וכצבע בתל אביב ובאילת.
פעילות טרור

לאחר מלחמת לבנון הראשונה הצטרף לארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין. הוא נסע לקפריסין ונשלח בזהות בדויה למחנה אימונים של החזית העממית בסוריה, שם עבר אימונים במטעני חבלה ובאיסוף מודיעין. בישראל עסק באיסוף אמצעי לחימה ובתכנון מעשי טרור.
ב-1984 היה שותף בחוליה שתכננה את חטיפתו לצורכי מיקוח של החייל משה תמם, במטרה להבריחו לסוריה. משלא הצליחו בכך רצחו חבריו לחוליה את תמם. גופתו נמצאה על ידי חקלאי ערבי, עם סימני חבלה קשים שהעידו על התעללות בסכין.
דקה וחברי החוליה נתפסו ב-1986. בזמן מעצרו הודה דקה כי ידע על הכוונה לרצוח את החייל. במרץ 1987 הורשע בבית המשפט הצבאי בלוד, בגין עבירות של ירי לעבר אנשים, אימונים צבאיים, חבלה גופנית חמורה וחברות בארגון עוין. הוא נידון למאסר עולם, בנימוק שהיה שותף שווה לרצח שבוצע בפועל בידי שניים מחבריו לחוליה. בפסק הדין נקבע כי וליד דקה שימש כאחראי ומעביר ההוראות לחוליה וכי הורה לחבריה לרצוח את משה תמם ובשל כך נגזר עליו מאסר עולם.
תקופת המאסר

דקה ריצה את עונשו בין השאר בבתי הסוהר שאטה, שקמה, באר שבע, נפחא, באיילון, בגלבוע והדרים.
בקשותיו לקציבת עונשו נדחו על ידי הרמטכ"ל ונשיא המדינה, עד שב-2012, בעקבות המלצת משרד המשפטים, קצב הנשיא שמעון פרס את עונשו ל-37 שנים.
תקופת המאסר > פעילות אקדמית ופוליטית

במהלך תקופת כליאתו סיים לימודי תואר ראשון ושני במדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה. ב-1993 הצטרף למפלגת בל"ד ובשנת 2000 נבחר לחבר בוועד ההנהגה הארצית של המפלגה.
במסגרת לימודיו בכלא חקר את המניעים של מחבלים שתכננו לבצע פיגועי התאבדות.
בעתירה שהגיש לבית המשפט בשנת 2008 בבקשה לקיצור עונשו הצהיר כי הוא מתנגד לאלימות ודוגל בדו-קיום. כמו כן תיאר פיגועי התאבדות כ"לא מוסריים" ו"מזיקים לעניין הפלסטיני".
לאורך השנים פרסם מאמרי דעה קבועים בביטאון מפלגת בל"ד "פסל אל-מקאל", וכן מאמרים ב"הארץ". כמו כן חיבר ספר לבני הנעורים בשם "סיפור סוד שמן הזית" שיצא לאור ברמאללה העוסק במציאת פתרון בלתי-אלים למאבק הפלסטיני. הוא התכתב באופן קבוע עם ענת מטר ועם גדעון לוי, ולדברי מטר "הוא הביע חרטה מלאה ופומבית, חוזרת ונשנית, על מעשיו". הוא התיידד עם הסופר סמי מיכאל וזכה לביקורים ממנו. ההצגה "הזמן המקביל", שנכתבה בהשראת סיפורו, מוצגת על ידי תיאטרון אל-מידאן. שם ההצגה מתייחס למה שמכנה דקה בכתביו "הזמן המקביל", שהוא תקופת המאסר שלו, מקום שבו הזמן עומד מלכת. ההצגה מציגה את חייהם של האסירים.
תקופת המאסר > חיי משפחה

באוגוסט 1999 נישא לסנאא סלאמה, פעילה למען זכויות אסירים ביטחוניים, אותה הכיר לראשונה בעת ביקורה בבית הכלא ב-1996. הוא עתר ב-2008 וב-2011 לבית המשפט המחוזי נגד שירות בתי הסוהר, שסירב משיקולים ביטחוניים לאפשר לו התייחדות עם רעייתו. עתירותיו נדחו לאחר שבית המשפט החליט לא להתערב בשיקולי שירות בתי הסוהר, וזאת על סמך חוות דעת של שירות הביטחון הכללי, לפיה דקה לא ניתק את קשריו עם החזית העממית, ארגון עוין לישראל. בית המשפט קבע לאור הראיות שהוגשו לו כי:
עולה גם עולה הזדהות אידאולוגית עם ארגון עוין באופן שיש בו כדי לסתור את טענת העותר כי שינה את האידאולוגיה בה החזיק בעבר בהיותו חבר הארגון העוין ויותר מכך, לא ניתן להשתחרר מן הרושם כי בהתנהלות העותר יש גם ניסיון להשגת רווח אישי.
בקשת רשות ערעור שהגיש לבית המשפט העליון הסתיימה בהודעה של שירות בתי הסוהר כי הוא נכון לבחון מחדש את עניינו של דקה.
ב-2020 הצהירה רעייתו של דקה כי נולדה לה בת, פרי זרעו של דקה שהוברח מהכלא. עם זאת משרד הפנים סירב לרשום את דקה כאביה של הילדה.
תקופת המאסר > אירועים נוספים

במהלך 2004 היה דקה משובתי הרעב בקרב האסירים הביטחוניים כמחאה על תנאי מעצרם. בתקופת היותו בכלא גלבוע שימש דובר ונציג האסירים בפני שלטונות הכלא. לדבריו, הוא ניתק את קשריו עם ארגון החזית העממית ב-1995, ולכן עתר ב-2006 לשנות את סיווגו הארגוני בכלא. הבקשה התקבלה על ידי שירות בתי הסוהר ומאז הוא הוגדר על ידי השב"ס כחסר שיוך ארגוני.
בשנת 2007 הופיע שמו ברשימת האסירים הביטחוניים אזרחי ישראל שארגון חמאס דרש לשחרר במסגרת עסקת שליט. במסגרת המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2013–2014) דרשה הרשות הפלסטינית את שחרורם של 14 אסירים ביטחוניים אזרחי ישראל, בהם דקה.
בשנת 2016, בעודו כלוא בבית הסוהר קציעות, נתפסו בכליו טלפונים ניידים ומסרים מוצפנים שהוברחו על ידי חבר הכנסת באסל גטאס. בעקבות האירוע הוארך מאסרו של דקה בשנתיים נוספות וכן הוטל עליו עונש מאסר על תנאי. בהתאם לכך היה צפוי להשתחרר במרץ 2025. אחיו של דקה, שהעביר את הטלפונים לגטאס, הורשע ונידון לעבודות שירות וקנס.
תקופת המאסר > מחלתו ומותו

ב-2023 אושפז דקה תחת אבטחה בבית החולים אסף הרופא בצריפין, כשהוא חולה בסרטן ועל פי חוות דעת של מערך הרפואה של שב"ס (מר"ש): "ימיו קצרים ונשקפת סכנה ממשית לחייו". בחוות דעת נוספת של מר"ש, שיצאה שבוע לאחר מכן, נקבע כי תוחלת חייו פחתה לשנתיים לכל היותר בשל מחלתו, אך הוא אינו על ערש דווי.
בקשתו מוועדת השחרורים הרגילה של השב"ס לשחררו מטעמים רפואיים עוררה מחאה ציבורית ואת התנגדות הפרקליטות. הבקשה לא התקבלה מאחר שהוועדה קבעה כי היא צריכה לעלות לדיון בפני ועדת שחרורים מיוחדת לאסירים ביטחוניים. ב-26 ביוני דחתה ועדת השחרורים המיוחדת באופן סופי את בקשת השחרור המוקדם.
בנובמבר 2023, דקה העיד על התעללות בכלא גלבוע, לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל: "המכות היו מכוונות לאזור הבטן. תוך כדי המכות תפסו את פניי. הייתי ללא שמיכה ובגדים, וקיבלנו בקושי שלוש כפות אורז לאדם. על הירקות היו שמים מלח בכמויות שהפכו אותם בלתי אכילים. לאחר כשבוע, כשמצבי הידרדר, הועברתי לבית חולים".
ב-7 באפריל 2024 הוא מת ממחלת הסרטן. לאחר מותו ספדו לו פעילות השמאל הרדיקלי ענת מטר ועינת ויצמן.
שירות בתי הסוהר נמנע מלמסור את גופתו למשפחתו, ולכן הוא לא הובא לקבורה. המשפחה עתרה לבג"ץ נגד החלטה זו. המדינה נימקה החלטה זו ברצון שגופתו תשמש קלף מיקוח לצורך עסקת חטופים עם חמאס, בג"ץ דחה את העתירה וקבע כי מדובר בהחלטה סבירה ומידתית, ושלמפקד הצבאי נתונה סמכות להורות על החזקת גופות מחבלים לצורכי משא ומתן, לרבות גופות של מחבלים שהם אזרחי ישראל.
ראו גם

רצח משה תמם
לקריאה נוספת

כוח אדם - רב"ט משה תמם ז"ל, תיק מספר 89/1987/8, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
מישל סלואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  גן יאשיה בעמק חפר, ישראל
 ידועה בשל:  בניית כלי לכימות ומדידה של טראומה - Political Life Events Scale יצירת מודל לאיתור גורמי סיכון ועמידות לאחר חשיפה טראומטית
 השכלה:  אוניברסיטת ויטווטרסראנד אוניברסיטת דרום אפריקה אוניברסיטת תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב, בית-הספר למדעי הפסיכולוגיה, אוניברסיטת תל אביב 
 https://social-sciences.tau.ac.il/profile/mich
 
מישל סלואן (באנגלית: Michelle Slone) היא פרופסור מן המניין במגמה לפסיכולוגיה קלינית-מחקרית בבית הספר למדעי הפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. היא עומדת בראש המעבדה לחקר חוסן בתנאי חסך, טראומה ואלימות פוליטית וכן חברה במועצת המנהלים של מרכז אדלר לחקר התפתחות ופסיכופתולוגיה של הילד. בעבר שימשה כראש המגמה הקלינית של הילד באוניברסיטת תל אביב. פרופסור סלואן היא חוקרת מובילה ברמה עולמית בתחום ההשפעות הרגשיות של חשיפה לטראומה על ילדים במגוון הקשרים, כגון טרור ומלחמה, פליטים ומבקשי מקלט, אימוץ בינלאומי, נוער בסיכון, ועוד. בעבודתה המחקרית סלואן פיתחה מודל לאיתור גורמי חוסן וגורמי סיכון הממתנים השלכות של חשיפה טראומטית, וכן כלי לכימות ולמדידה של חשיפה טראומטית. בנוסף לכך, סלואן מרצה ומדריכה במגמה לפסיכולוגיה קלינית-מחקרית באוניברסיטת תל אביב.
סלואן פעילה למען זכויות בעלי החיים. הייתה מעורבת בהקמת ארגון "תנו לחיות לחיות" וכן בהקמתו של ארגון דומה בדרום אפריקה.
ביוגרפיה

מישל סלואן גדלה ביוהנסבורג בדרום-אפריקה, ולמדה בבית ספר יהודי. בשנת 1970 החלה את לימודי התואר הראשון בפסיכולוגיה ולימודי יהדות באוניברסיטת ויטווטרסראנד בדרום אפריקה. בשנת 1975 החלה את לימודי התואר שני בפסיכולוגיה התפתחותית באוניברסיטת דרום אפריקה, וב-1981 החלה את לימודי הדוקטורט בפסיכולוגיה התפתחותית באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן, סלואן חזרה לתקופה לדרום אפריקה, שם השלימה התמחות בפסיכולוגיה קלינית. בהמשך הייתה מרצה ומדריכה קלינית בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת קייפטאון ומנהלת יחידת המחקר של המרפאות ההתפתחותיות בבית החולים לילדים של הצלב האדום בקייפטאון. החל משנת 1994 סלואן היא חברת סגל בית הספר למדעי הפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2008 קיבלה את דרגת הפרופסורה.
סלואן מתגוררת במושב גן יאשיה בעמק חפר. הייתה נשואה לד"ר זאב סלואן, שנפטר, ולהם 4 ילדים.
מחקר

סלואן חוקרת את השלכות החשיפה לטרור ומלחמה, תוך ניסיון לאתר את גורמי העמידות הממתנים את התוצאות הפסיכולוגיות וההתפתחותיות של חשיפה שכזו. מטרת מחקרים אלה היא לזהות את גורמי החוסן אשר חיזוקם, באמצעות תוכניות התערבות, מאפשרת לילדים ולמבוגרים להתמודד עם חשיפה טראומטית. סלואן בנתה מספר רב של תוכניות התערבות שהועברו בבתי ספר רבים בארץ ונמצאו כיעילות בהגברת עמידותם של הילדים. לאחר תוכנית ההתערבות, ילדים הראו ירידה במצוקה הפסיכולוגית ובסימפטומים הפוסט-טראומטיים ותפקוד בית ספרי טוב יותר. כיום סלואן עומדת בראש מחקר רחב היקף המשותף לארגון ג'וינט אשלים ולמשרד החינוך, ומטרתו לגבש תוכנית התערבות מיטבית אשר תשמש פרוטוקול למענה טיפולי ראשוני ומידי בכל בתי הספר בארץ בעתות מלחמה וטרור.
סלואן משתפת פעולה עם חוקרים רבים מרחבי העולם ופרסמה מעל 60 פרסומים (נכון לשנת 2018).
תחומי העניין של סלואן כוללים את חקר ההשלכות של חשיפה טראומטית במגוון הקשרים: גדילה בסביבה של קונפליקט פוליטי, חשיפה לטרור באופן ישיר ובאופן עקיף דרך המדיה, גדילה בתנאי חסך, עיסוק בזנות בקרב נוער בסיכון, נשירה בית ספרית, ועוד. מחקריה מתמקדים באיתור גורמי עמידות וחוסן בקרב אנשים הנחשפים לטראומה ובבניית תוכניות התערבות לחיזוק גורמי חוסן אלה. בנוסף, סלואן עוסקת בסוגיות בין-תרבותיות הקשורות באבחון ובטיפול פסיכולוגי.
תרומה

תרומתה של פרופסור סלואן לחקר ההשלכות הרגשיות והקוגניטיביות של חשיפה טראומטית היא משמעותית וזוכה להכרה ברמה העולמית. תרומתה המרכזית היא בשני מודלים שפיתחה לחקר טראומה והשלכותיה. האחד הוא מודל לאיתור גורמי סיכון ועמידות לאחר חשיפה טראומטית, הממתנים את השפעות החשיפה. מודל זה אפשר זיהוי של גורמי עמידות רבים, כגון דימוי עצמי, תמיכה חברתית, מסוגלות עצמית, מורכבות עצמית, ייחוס משמעות, אופטימיות ועוד. מעבר לכך, המשגה זו של סלואן קידמה את בניית תוכניות ההתערבות על פי ממצאים אלה, באופן שהוביל להטבה במצוקה הפסיכולוגית של ילדים שנחשפו לטראומה. תוכניות ההתערבות של סלואן מועברות בבתי ספר רבים עד היום.
המודל השני שפיתחה הוא כלי לכימות ולמדידה של חשיפה טראומטית, באמצעות שאלון שבנתה הנקרא Political Life Events Scale, בקיצור PLE. כלי זה סיפק מענה לסוגיה מורכבת בתחום חקר הטראומה, שעיקרה הוא הקושי בכימות חשיפה טראומטית, הן כשמדובר בחשיפה בודדת והן כשמדובר בחשיפה מצטברת. המודל שפיתחה מאפשר כימות למדד אובייקטיבי ולמדד סובייקטיבי של חומרה. כלי זה נמצא בשימוש במחקרים בתחום בכל העולם והביא להתפתחות מחקרית משמעותית.
הערות שוליים

1 2 3 4  מישל סלואן, Michelle Slone CV, אוניברסיטת תל אביב
1 2 3 4  אוניברסיטת תל אביב, פרופסור מישל סלואן, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  מישל סלואן, Michelle Slone, Linkedin(הקישור אינו פעיל)
↑  טל זלמנוביץ', [https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=810507 סטריאוטיפים ילדותיים -
הטלוויזיה בונה דימויים, וגם מחסלת אותם], באתר גלובס, ‏01/07/2004
1 2 3  דליה מזורי, אנטי-טראומה: "חיסון פסיכולוגי" לילדי עוטף עזה, באתר nrg
1 2  רותי סיני, "עידוד ילדים לדבר רק לאחר פיגוע מגביר החרדה", באתר וואלה! חדשות, ‏24/11/2003 (ארכיון)
↑  אסופת הפרסומים של סלואן, [https://scholar.google.co.il/citations?user=gtknx2sAAAAJ&hl=en Michelle Slone
Professor of Psychology
Verified email at post.tau.ac.il]
↑  ד"ר יעל מאיר ופרופ' מישל סלואן, דוח מחקר: מיפוי התנאים ההתפתחותיים ב"מחסני הילדים", באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  דן אבן, ילדים שחשופים בבית לחוויות מאירועי טרור – בסיכון ל-PTSD, באתר כמוני - חברים לבריאות, ‏12/10/2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357963205171  VIAF: 15150380467313371957   WorldCat (עם VIAF): 15150380467313371957
לאון שניידרובסקי

| --- | --- |
שניידרובסקי, 2018
שניידרובסקי, 2018
 לידה:  17 באוגוסט 1986 (בן 38) לנינגרד, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  ישראל ישראל
 ידוע בשל:  משתתף "האח הגדול"
 תקופת הפעילות:  מ-2008
לאון שניידרובסקי (ברוסית: Леон Шнайдеровский; נולד ב-17 באוגוסט 1986) הוא סטייליסט, בלוגר ויוטיובר, ישראלי. פיינליסט העונה הראשונה של האח הגדול, ומנחה סדנאות סטייל ואופנה, מגיש תוכניות ובעלים ומייסד של סוכנות טאלנטים המייצגת כוכבי רשת.
ביוגרפיה

שניידרובסקי נולד בלנינגרד שברוסיה הסובייטית, לאם מורה לפסנתר ולאב טכנאי מחשבים. לו אח תאום בשם בוריס. כשהיה בן שנתיים החליטה משפחתו לעלות לישראל. לאחר עלייתה, התגוררה המשפחה ברחובות, ולאחר מכן ברעננה. בילדותו למד במערכת החינוך של הוד השרון ולאחר מכן בתיכון "מור מטרו ווסט" רעננה. לאחר סיום לימודי התיכון עבד כסטייליסט אישי, ויזם הפקות אופנה בתחומים שונים.
ביוגרפיה > השתתפות בתוכנית "האח הגדול"

שניידרובסקי נכנס כמתחרה לבית האח הגדול בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי בישראל, מלווה באחיו התאום בוריס. בוריס היה המודח הראשון בתוכנית. שניידרובסקי יצא כעבור 107 ימים, במקום החמישי, וזכה בפרס כספי של 10,000 שקלים חדשים.
קריירה

בשנת 2008 שניידרובסקי התפרסם כשנכנס לתוכנית המציאות ״האח הגדול״ בעונה הראשונה, וסיים במקום ה-5 בגמר.
כאשר נכנס לבית האח הגדול עבד שניידרובסקי כמוכר בחנות בגדים בהרצליה, אך הצהיר על עצמו שברצונו לפתח קריירה בתחום עיצוב האופנה, להיות סטייליסט מוביל וזמר נשמה פופולרי.
בשנת 2009 הנחה את מצעד הגאווה בתל אביב, במסגרת חגיגות 100 שנים לעיר תל אביב. והשתתף בתוכנית יום בחיי.
בשנת 2013, כאשר השתתף בשעשועון "101 דרכים לעוף משעשועון" בערוץ 2, הכיר את מעצב האופנה יואב מאיר, והשניים החלו בשיתוף פעולה מקצועי. השניים פתחו ערוץ יוטיוב משותף בשם "נכנסים לארון", והחלו ביצירת תוכניות עשה זאת בעצמך.
בסוף שנת 2016 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית הדוקו-ריאליטי הישראלית "גולסטאר" מבית הוט.
ב-2015 הצטרף שניידרובסקי לסוכנות תוכן ושיווק לצעירים הנקראת "טינק" בבעלות הפרסומאי יניב ויצמן. שניידרובסקי הקים את סוכנות הטאלנטים של טינק בשם "טאלנטין", המייצגת כוכבי רשת.
ב-2018 הצמד לאון ויואב מאיר פתחו ערוץ חדש ביוטיוב שנקרא "לאון ויואב". ב-2020, בפינת ה־DIY (עשה זאת בעצמך) בערוץ שלהם, הם החלו להעלות רעיונות ליצירה בדרך קלילה ומשעשעת שעוסקת במיחזור לתאגיד תמיר. גם בערוץ היוטיוב של תמיר - תאגיד מיחזור האריזות בישראל מופיעים הסרטונים הללו. בפינה זו הם נותנים רעיונות פשוטים ליצירה מחומרים שיש בכל בית ושמיועדים למיחזור, ובסוף כל סרטון הם מסירים את ההדבקות השונות של היצירה ומניחים בשקית כתומה של תאגיד תמיר. בתוכנית הבוקר של פאולה וליאון הועלתה הפינה הזו כנישה בשם "עידוד בבידוד" על מנת לעודד תעסוקה, יצירתיות ומחזור לאנשים הנמצאים בביתם ובבידוד כתוצאה מהתפרצות נגיף הקורונה בישראל.
ב-25 ביוני 2020 הנחה שניידרובסקי את טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE", יחד עם דלית רצ'שטר.
בספטמבר 2020 הופיע על שער העיתון "פנאי פלוס".
הערות שוליים

1 2  הדס בשן, ‏הכל אודות אמא, באתר ‏מאקו‏, 30 במאי 2018
1 2  nrg מעריב, עדכון חי: לאון שניידרובסקי עזב את בית "האח הגדול", באתר nrg‏, 16 בדצמבר 2008
↑  לאון שניידרובסקי יצא במקום ה-5, באתר nrg
↑  ערן בר-און, מכל הארץ בגאווה, באתר ynet, 26 באפריל 2009
↑  מצעד הגאווה בסימן 100 שנה לתל אביב, באתר הבמה, 2 ביוני 2009
↑  יום בחיי (2007-2016), באתר אישים
↑  עינב לוגסי, "זה כבר לא עניין של נשים": לאון שניידרובסקי ויואב מאיר בשיחה כנה על עולם האופנה, באתר rosh1.co.il, ‏6 באפריל 2018(הקישור אינו פעיל)
↑  Mako גאווה, ‏אתם בחרתם: אלו הזוכים בטקס פרסי איגי LOVE הראשון, באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2020
↑  מלי זיידמן, בר זגה, מלי זיידמן, לאון שניידרובסקי: "חשבתי שאסי עזר יהיה המנטור שלי, והוא התעלם ממני באירועים", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 2 בספטמבר 2020
יצחק דמיאל

| --- | --- |

 לידה:  1892 רדומישל, אוקראינה 
 פטירה:  24 בינואר 1972 (בגיל 80 בערך) רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  יצחק שוויגר 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופר, מורה
 תחום כתיבה:  ספרות עיון, ספרות ילדים
 
יצחק שווייגר-דמיאל (תרנ"ב, 1892 – ח' בשבט תשל"ב, 24 בינואר 1972) היה סופר ומורה עברי. כתב את סיפור הילדים המפורסם שמלת השבת של חנה'לה.
ביוגרפיה

יצחק דמיאל נולד בשם יצחק שוַוייגֶר, בראדומישל להוריו נחמה וצבי אריה. קיבל חינוך מסורתי בחדר ובישיבה, וכן לימודים כלליים בגימנסיה באודסה ובאוניברסיטת מוסקבה. לפני עלייתו ארצה עסק בהוראה בוורשה, בצ'נסטוכוב, בגימנסיה של מאיר בלבן בלבוב ובלודז'. בלודז' ערך את העיתון לנוער "צפרירים" עד הגיליון הארבעה עשר.
דמיאל עלה לישראל ב-1920, ובתחילת ימיו בארץ שימש כמורה בין פועלי "גדוד-העבודה" בכביש טבריה-צמח, אחר כך עבד בחברת החשמל.
ממייסדי קבוצת עין חרוד, ואז היה עורך כתב העת מחיינו.
התחתן בשנת 1931 עם חנה (לבית הרשברג). לימים הועלתה ההשערה כי בהשראת שם אשתו העניק דמיאל לגיבורת הסיפור שמלת השבת של חנה'לה את שמה, על שם רעייתו.
ממקימי סמינר המורים על-שם שיין בגבעת השלושה, ומראשי המורים בו.
בין מייסדי ההסתדרות ובין מניחי היסודות לזרם העובדים בחינוך.
דמיאל פרסם מאמרים, הגיגים ועיונים בעיתונות העברית מלפני מלחמת העולם הראשונה ובארץ, בעיקר בעיתונות הפועלים. עיוניו האחרונים עסקו בעמדת הדת בתקופתנו.
בערוב ימיו קיים מצוות באורח מלא והתפלל בקביעות בבית הכנסת חב"ד ברמת גן.
יצחק דמיאל נפטר בתל אביב ב-24 בינואר 1972 ונקבר בבית העלמין הדרום.
ספרים

במחנק, קיוב, 1913
השפיפון, 1921
על המפתן, 1927
אשר ספרתי לילדתי, ח"א 1937 ח"ב 1941
אני קורא בתורה, 1944
בית נחמן, 1945
מפה ומשם, 1946
ספורי הניסים במקרא והוראתם, 1952
להליכתנו, 1954
ישראל ליחדו, 1958
על הסף (בהוצאת עם עובד), 1960
הערות שוליים

↑  NRG מעריב, באתר nrg
↑  יצחק דמיאל באתר GRAVEZ
↑  מנחם מענדל שניאורסון, אגרות קודש חלק יח, ישראל כפר חב"ד: קה"ת, תש"ן, עמ' שפח-שצג תיג-תטו תעז-תעט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310197105171  CiNii: DA11447820  ISNI: 0000 0000 8159 7128  LCCN: n94037714  NDL: 00690016  VIAF: 79488573   WorldCat (עם VIAF): 79488573
אשליות מתוקות

אשליות מתוקות הוא אלבומה התשיעי של הזמרת שרית חדד שיצא באפריל 2001.
האלבום נחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל, לאחר שמכר יותר מ-180,000 עותקים.
השיר הראשון מתוכו, "יאללה לך הביתה מוטי", הפך מיד לשיר המושמע ביותר ברדיו, השיר השני "כשהלב בוכה" שכתב יוסי גיספן ללחן של שמואל אלבז זכה להצלחה רבה, והפך לאחת הקלאסיקות של חדד. מילות השיר נכתבו לאחר הלינץ' המזעזע בשני חיילי מילואים של צה"ל שנכנסו בשגגה אל העיר רמאללה באוקטובר 2000.
בין להיטי האלבום: "תלך כפרה עליי", "תזהרי ממנו" (דואט עם קובי אוז), "זה הסוד שלי", "אשליות מתוקות".
מצורף לאלבום קליפ "כשהלב בוכה" לצפייה במחשב.