stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להקת פיקוד הדרום
היסטוריה > שנות ה-80 ואילך

בשנת 1978 פורקו הלהקות הצבאיות בהוראת הרמטכ"ל רפאל איתן. איתן עשה זאת בטענה שהן כבר לא משמשות את ייעודן המקורי.
בשנת 1985 חזרו הלהקות הצבאיות, בהן להקת פיקוד דרום שהפיקה את התוכנית "הלהקה חוזרת". להיטי התוכנית היו "לדרום", "שיר נולד ללהקה" ו"המנון גבעתי". בין חברי ההרכב היו ליליאן ברטו, רותי מנור, גילי כרמיאל, בת-אלה כהן, יורם לוי, ארנון יערי, הדר הלוי, מנן דיין ואדי גרימברג. מפקד הלהקה היה דאז יאיר סרור. לתוכנית זו יצא לאור את תקליטה השביעי והאחרון של הלהקה.
להקת פיקוד הדרום המשיכה להעלות תוכניות ולבצע שירים שחלקם זכו להצלחה גדולה, אך בעצם היו שירת הברבור שלה.
בשנת 1986 הופיעה הלהקה על במת יום העצמאות ביחד עם ישראלה קריבושי עם השיר "אולי אולי מחר", שנכתב על ידי שייקה פייקוב.
בשנת 1987 זכתה הלהקה עם שירה "יונה עם עלה של זית" במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1987, את השיר כתבה והלחינה תלמה אליגון-רוז ועיבד אילן גלבוע. שיר זה הופיע על גבי תקליט שדרים. באותה תקופה ביים את הלהקה מאיר סוויסה במסגרת התוכנית "חלום בדרום". בלהקה שרתו ירון כפכפי, חיה סמיר, איל בוחבוט, רמה מסינגר, עינת ארליך, רחלי יאיר, יוסי מאיר, ניצן זיצר ונועה ארד.
בשנת 1989 זכתה הלהקה להצלחה גדולה עם השיר "הצגה", אותו ביצעו אייל בוחבוט וירון כפכפי. להיט זה חתם את תקופת הזוהר המחודשת של הלהקה.
בשנת 2014 הפזמונאי והמשורר יורם טהרלב, הוסיף בית לשירו הקלאסי "הוא פשוט שריונר", ואת השיר המחודש ביצעה הלהקה.
כמו שאר הלהקות הצבאיות, איבדה הלהקה את פופולריותה בשנים האחרונות, וכיום היא מופעלת במסגרת צוות הווי ובידור בבסיסי צה"ל.
תוכניות הלהקה > שנות ה-50

קזבלנקה עלה בדרגה - 1952
קריינית גלי צה"ל - 1952
בדרום אין כל חדש - 1953
ארץ בלי בנות - 1954
זהו הג'וב - 1954
תוכניות הלהקה > שנות ה-60

זמר בדרום - 1968
מסביב לסיבוב - 1969
תוכניות הלהקה > שנות ה-70

מעוז א'-א' - 1970
נשרים בערבה - 1971
מדרום תיפתח הטובה - 1972
חול בקפה - 1973
פגישת מחזור - 1975
תוכניות הלהקה > שנות ה-80

הלהקה חוזרת - 1985
חלום בדרום - 1987
אלבומים

זמר בדרום - 1968
מעוז א"א - 1970
נשרים בערבה - 1971
מדרום תפתח הטובה - 1972
חול בקפה - 1973
פגישת מחזור - 1975
הלהקה חוזרת - 1985
בשנת 2005 הוציאה חברת "מבראשית" של "הד ארצי" אוסף שירים של להקת פיקוד דרום, עם שירים מתוכניותיה השונות של הלהקה בשנות ה-60 וה-70, כשהתוכניות "זמר בדרום" ו"מעוז א-א'" הובאו במלואן לצד שירים נוספים מהתוכניות "מסביב לסיבוב", "נשרים בערבה", "מדרום תפתח הטובה", "וחול בקפה". ההמרה מתקליטים לתקליטורים נעשתה באופן דיגיטלי ומושגח.
הערות שוליים

↑  זמר בדרום, באתר "סטריאו ומונו"
| להקות צבאיות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העצמאות | הצ'יזבטרון • חישטרון • הלהקה הצבאית הארצית • להקת הכרמל • להקת איילון  הרכבים קטנים: להקת אלכסנדרוני • להקת חיל הים • הצמד עדה וניניו • להקת צלילי הקסם • להקת תל ליטוינסקי |  |
| להקות צבאיות | להקת הנח"ל • להקת פיקוד הצפון • להקת פיקוד המרכז • להקת פיקוד הדרום • להקת חיל הים • להקת גייסות השריון |  |
| צוותי הווי | צוות הווי הנח"ל • צוותי הווי פיקוד מרכז • צוותי הווי פיקוד צפון • צוות הווי פיקוד דרום • להקות חיל האוויר • צוותי הווי גייסות השריון • להקת חיל התותחנים • מקהלת הרבנות הצבאית • צוות הווי הנדסה קרבית • צוות הווי פיקוד ההדרכה • להקת הגדנ"ע • להקת חינוך מיוחד • להקת קיטבג • להקת חילות השדה • להקת החמ"ניות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308033205171  LCCN: no2006017699  MusicBrainz: 34c62de5-1f72-46f1-8bb2-573a5f64fd1e  VIAF: 141259675   WorldCat (עם VIAF): 141259675 
הופעה בסיני, אוקטובר 1973. רמי רודן ושמעון ברק במערכון
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן

| --- | --- |

המטוס שהיה מעורב בתאונה
 תאריך:  15 באפריל 1969
 מיקום:  שמי ים יפן
 גורם:  הפלה מכוונת על ידי מטוסי קרב של קוריאה הצפונית
 קואורדינטות:  41°12′N 131°48′E﻿ / ﻿41.2°N 131.8°E﻿ / 41.2; 131.8
 הרוגים:  31
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  מטוס לוקהיד EC-121D
 שייכות:  צי ארצות הברית
 מוצא:  אצוגי, יפן
 יעד:  אוסן, קוריאה הדרומית
 אנשי צוות:  31
 הרוגים:  31
 ניצולים:  0
 he
 
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן התרחשה ב-15 באפריל 1969. מטוס מדגם EC-121 של צי ארצות הברית, שהיה במשימת איסוף מודיעין אותות מעל ים יפן, הופל על ידי מטוס מיג-21 של חיל האוויר של קוריאה הצפונית וכל יושביו, 31 במספר, ניספו. הייתה זו התקרית מרובת הנספים ביותר של כלי טיס אמריקאי במהלך המלחמה הקרה.
ארצות הברית הגיבה על ההפלה בקיום תמרון צבאי ימי גדול בים יפן.
התקרית

מטוס המודיעין שהיה מעורב בתקרית היה גרסה צבאית של מטוס נוסעים מתוצרת חברת לוקהיד, שנשא מערכת מכ"ם מוטסת. הוא נועד לשמש כמטוס סיור, שליטה ובקרה וביון. הוא השתייך לטייסת VQ-1 של הצי האמריקאי ואות הקריאה שלו היה Deep Sea 129. בעת האירוע היו במטוס שמונה קצינים ו-23 חוגרים. הוא לא נשא כלי נשק ולא היה לו ליווי של מטוסי קרב.
המטוס המריא מבסיס הצי באצוגי (אנ') שביפן ב-15 באפריל בשעה 07:00 לפי השעון המקומי. בין אנשי צוותו היו מספר מומחי מודיעין דוברי רוסית וקוריאנית. משימתו הייתה איסוף מודיעין תוך טיסה במרחב אווירי בינלאומי מעל ים יפן, שבסיומה נועד לנחות בבסיס חיל האוויר אוסן (אנ') שבקוריאה הדרומית. פקודת המבצע אסרה על המטוס להתקרב למרחק של פחות מ-90 קילומטר מחוף קוריאה הצפונית. היה זה נתיב סיור שגרתי ותכוף עבור משימות ביון אמריקאיות והסיכון שבו נחשב למינימלי. המשימה נוהלה על ידי הצי בהנחיית הסוכנות לביטחון לאומי. יחידות מכ"ם ומודיעין אמריקאיות עקבו במהלך המשימה אחרי תנועת כלי טיס ופעילות מכ"ם ורדיו של קוריאה הצפונית וכן פעילות מכ"ם של ברית המועצות.
בשעה 12:34 זוהתה המראה של שני מטוסי מיג-21 צפון קוריאניים מבסיס הסמוך לעיר החוף וונסן. בשעה 13:00 העביר המטוס האמריקאי דיווח שגרתי אחרון על מצבו. ב-13:22 איבד המכ"ם הקרקעי האמריקאי מגע עם מטוסי המיג, וכאשר הוא חודש בשעה 13:37 נראו שני המיגים מצמצמים את המרחק בינם לבין המטוס האמריקאי במה שנראה כנתיב יירוט. בשעה 13:44 הזהירה טייסת VQ-1 את המטוס כי אפשר שהוא תחת התקפה. מפקדו אישר את קבלת ההודעה וסטה מנתיבו המתוכנן על מנת לשוב לבסיסו, אך מהירות מטוסי המיג הייתה עדיפה והם סגרו עליו והפילו אותו, ככל הנראה באמצעות ירי טיל אוויר-אוויר. בשעה 13:49 נעלם המטוס מתמונת המכ"ם האמריקאית. הוא התרסק בים כ-170 קילומטר מחוף קוריאה הצפונית וכל יושביו ניספו.
הכוחות האמריקאיים לא הבינו מיד כי המטוס הופל, שכן הוא לא השמיע קריאת מצוקה ולפי פקודות הקבע היה עליו במקרה של ניסיון יירוט להנמיך מתחת לגובה קליטת המכ"ם. לאחר עשר דקות מההיעלמות ביקשה טייסת האם שלו להזניק מטוסי F-106 להגנתו. כחצי שעה לאחר ההתקפה התריעה סוכנות הביטחון הלאומי על היעלמות המטוס וכעבור כחצי שעה נוספת הוציאה התראה דחופה יותר, שנשלחה גם אל נשיא ארצות הברית והיועץ לביטחון לאומי.
לאחר התקרית

המוטיבציה של קוריאה הצפונית להפלת המטוס האמריקאי במרחב אווירי בינלאומי לא הובהרה מעולם. הועלתה ההשערה כי ההתקפה נערכה לכבוד יום ההולדת של שליט המדינה קים איל-סונג, שחל ב-15 באפריל, אך אין לכך תימוכין מספיקים. ההשערה שהמטוס הופל עקב טעות איננה מתיישבת עם התגובה התקשורתית המהירה של קוריאה הצפונית להפלה (ראו להלן).
כלי התקשורת של קוריאה הצפונית הגיבו על התקרית כבר לאחר שעתיים מהתרחשותה, הציגו את משימת המטוס כמזימה של האויבת האימפריאליסטית ארצות הברית, טענו שהמטוס חדר לעומק המרחב האווירי של קוריאה הצפונית והיללו את הפלתו כהצלחה מבריקה. ברית המועצות, בת בריתה של קוריאה הצפונית, לא ראתה את ההפלה בחיוב והביעה זאת על ידי משלוח מהיר של שתי משחתות לשם סיוע בפעולות החיפוש וההצלה בזירת ההפלה.
הנשיא האמריקאי החדש ניקסון וממשלו הטרי לא ציפו לתקרית והופתעו הפתעה גמורה מההפלה של המטוס במרחב האווירי הבינלאומי, הגם שהיה בה מן הדמיון לפעולתה של קוריאה הצפונית בפרשת פואבלו שהתרחשה כשנה ורבע קודם לכן. בימים שלאחר התקרית שקלה המועצה לביטחון לאומי דרכי תגובה אפשריות שונות, שכללו גם התקפה של כלי טיס צפון קוריאניים ואף התקפת מטרות יבשתיות בקוריאה הצפונית מהקרקע, מהים או מהאוויר, וכן הטלת מצור עליה או מיקוש מימי החופין שלה. דבר מזה לא נעשה, ויש טענה כי כך היה בשל תקשורת לקויה של ממשל ניקסון עם כוחות ארצות הברית בדרום מזרח אסיה. לימים הודה הנרי קיסינג'ר, היועץ לביטחון לאומי של הנשיא ניקסון, שניהול המשבר של הפלת המטוס על ידי ארצות הברית היה חלש, בלתי החלטי ובלתי מאורגן.
התגובה האמריקאית להפלה לבשה לבסוף צורה של תמרון ימי - הפעלת כוח המשימה 71 של הצי לשם הגנת הטיסות האמריקאיות בשמיים הבינלאומיים בים יפן. כוח המשימה היה רב עוצמה וכלל ארבע נושאות מטוסים ועמן קבוצת קרב שכללה ארבע אוניות מערכה וסיירות ו-16 משחתות. כלי השיט רוכזו מאתרי משימה שונים בדרום מזרח אסיה. הייתה זו הפגנת כוח מהגדולות שנערכו בזירה מאז תום מלחמת קוריאה. טיסות המודיעין האמריקאיות מעל ים יפן חודשו שבוע לאחר התקרית.
יונה אבן ג'נאח

| --- | --- |
 לידה:  995? קורדובה, חליפות קורדובה 
 פטירה:  1050?  (בגיל 55 בערך) סרגוסה, טאיפת סרגוסה 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ספרד
 תרומות עיקריות
 ספר השורשים (כתאב אלאצול), שהוא מילון מלא של השורשים שבמקרא, וספר הרקמה (כתאב אללמע), שהוא תיאור מקיף של הדקדוק המקראי לפי תפיסתו.
 
שער ספרו של ר' יונה בן ג'נאח – ספר השרשים, כפי שהודפס בברלין תרנ"ו
רבי יונה אבן ג'נאח (בקיצור: ריב"ג), בשמו הערבי אַבּוּ אלְוַלִיד מַרְוַאן בן ג'נאח (כוּנה רבי מרינוס על ידי אברהם אבן עזרא), היה בלשן, פילולוג ורופא. הוא חי ופעל בקורדובה ובסרגוסה שבספרד במאות ה-10 וה-11, ונחשב לגדול המדקדקים העבריים בימי הביניים.
תולדותיו

אבן ג'נאח נולד בקורדובה או בסביבתה בתחילת הרבע האחרון של המאה העשירית. שנת לידתו ושנת מותו אינן ידועות בוודאות. הוא חי בתחילת תור הזהב של יהדות ספרד, ופעל על רקע עולם השירה שהצמיחה יהדות זו. על פי הערות אוטוביוגרפיות המצויות בספריו מתברר כי בצעירותו רצה להיות משורר, ואף למד שירה אצל המשורר רבי יצחק אבן מר שאול בעיר אליסאנה. אולם אמנות השירה לא עלתה יפה בידו, ולימים אף העיד על עצמו כי "השיר אינו ממלאכתי והפיוט איננו מעסקי, ואינני מתייחס אליו... אך אמרתי בימי הבחרות חרוזים, הם נמצאים אצלי ונודעים לי". לאחר ניסיונות הבוסר שלו בחיבור שירים פנה לעסוק בדקדוק ובמילון של השפה העברית, ועד מהרה הוכר כסמכות בלתי מעורערת בתחום זה.
בתורת הדקדוק המשיך את דרכו של רבי יהודה חיוג', ואחז בשיטתו בעניין השורש השלָשי, בניגוד לתפיסה ששלטה בדקדוק העברי עד חיוג', שלפיה מספר העיצורים בשורש איננו קבוע ויכול לנוע מאחד ועד שבעה. הוא אף קיבל את כשרותם של השורשים התנייניים (כמו שורש תר"מ שמקורו בגזירה משנית מן המילה תרומה ששורשה רו"ם), ובכך הצדיק את השימוש שעושה בהם לשון חז"ל.
עם הזמן הפך לפוסק החשוב ביותר בענייני "צחות הלשון" בשירה, וקבע כללים שבהם רשאי המשורר לחרוג מכללי הדקדוק המקראי המקובל בגלל אילוצי "דוחק השיר". ככל הנראה ניסיונו המוקדם כמשורר תרם לנטייה שלו להקל על המשוררים ולהתיר חריגות דקדוקיות מסוימות שלא היו מקובלות על כל המדקדקים בתקופתו.
לאבן ג'נאח הייתה מחלוקת חריפה עם שמואל הנגיד, בגלל ספר השגות שכתב על ספריו של ר' יהודה חיוג', ששניהם (אבן ג'נאח ושמואל הנגיד) היו תלמידיו.
חיבוריו

אבן נג'אח חיבר כנראה עשרה ספרים בערבית, בענייני חקר הלשון העברית, ובפירושי המקרא על דרך הפשט. רוב ספריו אבדו, ונותר רק ספרו מחברת הדקדוק, על שני חלקיו, ספר הרקמה וספר השרשים (ראו להלן).
ספרו הראשון, כתאב אלמֻסְתַלְחַק (ספר ההשגה), עוסק בהשלמות ותיקונים לשני חיבוריו של ר' יהודה חיוג', ספר הפעלים בעלי אותיות הרפיון וספר פועלי הכפל.
רסאלה אלתַנְבִּיהּ (איגרת ההערה) היא חיבור קטן, 'איגרת', שבו ענה ריב"ג על חיבור מאת מחברים אנונימיים ובו הם ביקרו את ריב"ג על טעויות שלו בספר ההשגה מצד אחד, ועל חיסורים בהשלמותיו לחיוג' מן הצד השני. ריב"ג מתייחס אל דבריהם פסקה פסקה, מפריך את טענותיהם ומבהיר את דעתו.
רסאלה אלתַּקְרִיבּ וַאלתַּסְהִיל (איגרת הקירוב והיישור) הוא חיבור מעין דידקטי, ובאופן פורמלי הוא ביאור לעניינים בשני חיבוריו של חיוג'. כך הוא פותח: "ביקשת ממני, ה' ישמרך, שאחבר ספר שֶׁיְּקָרֵב [לשכל] מה שעלול להיות רחוק מתפיסתו של הלומד המתחיל וְיָקֵל מה שייתכן שהבנתו תהיה קשה למתקדם, בשני ספרי ר' יהודה חיוג', ספר אותיות הרפיון וספר בעלי הכפל". בפועל חורג חיבור זה במקומות רבים מביאור דברי חיוג' גרידא, ומפליג לדיונים בלשניים ארוכים.
כתאב אלתַּסְוִיה (יש לקרוא תַּסְוִאַה, تَسْوِئَة – ספר התוכחת) הוא חיבור דקדוקי פולמוסי נוסף. אדם מדרום אנדלוסיה מבני חוגו של שמואל הנגיד השתתף במושב חכמים שהתקיים בסרגוסה בבית אחד מידידיו של ריב"ג. הוא הודיע לריב"ג על ביקורת מצד בני חוגו על פרטים בספר ההשגה שבהם חלק על מורָם ר' יהודה חיוג' שבדעתם להעלות על הכתב. בכתאב אלתסויה פירט ריב"ג אותן ההשגות שהשיגו עליו כפי ששמע מאותו אדם ואת תשובותיו עליהן.
בכתאב אלתַּשְׁוִיר (ספר ההכלמה) הגיע הפולומוס הדקדוקי לשיאו. ספר זה בנוי בארבעה חלקים, וכל אחד כולל תגובות לאחת מארבעת האיגרות שנכתבו נגדו על ידי שמואל הנגיד ובני חוגו וכונו "איגרות החברים". את חיבורו זה החשיב ריב"ג יותר משאר חיבוריו, ובמקומות רבים שבהם הזכירוֹ הפליג בשבחו. החיבור אבד ברובו.
ספרו המפורסם והחשוב ביותר הוא מחברת הדקדוק, ובו שני חלקים: ספר השורשים (כתאב אלאצול), שהוא מילון מלא של השורשים שבמקרא, וספר הרקמה (כתאב אללמע), שהוא תיאור מקיף של הדקדוק המקראי לפי תפיסתו. בספר הרקמה הוא גם מעיר מפעם לפעם על טעויות דקדוקיות וסגנוניות של פייטנים ומשוררים, בהם דונש בן לברט, יצחק אבן מר שאול ואחרים. הספרים נכתבו במקור ערבית יהודית, ותורגמו לעברית בידי רבי יהודה אבן תיבון. מכיוון שנכתבו ערבית, לא יכול היה רש"י, שחי אחרי אבן ג'נאח, לקרוא את הספרים, ולכן ביסס את פירושו לתורה על שיטת הדקדוק המיושנת של דונש ומנחם בן סרוק. על חיבוריו מסתמכים כל חכמי ימי הביניים שעסקו בדקדוק ובפרשנות המקרא אחריו, ובראשם רבי אברהם אבן עזרא (שמכנה אותו "רבי מרינוס"), והוא אף מוזכר בספר מורה נבוכים של הרמב"ם, ובספר חובות הלבבות של רבנו בחיי.
אבן ג'נאח כתב גם חיבור אחד שאינו עוסק בדקדוק, כתאב אלתלכ'יץ (ספר התמצות). זהו מעין מילון רפואי המפרט בתמציתיות את שמותיהם ותיאורם של תרופות וצמחי מרפא רבים. חיבור זה הרים תרומה נכבדת למדע הפרמקולוגיה הכללי של אותה התקופה והוא נזכר וצוטט על ידי רופאים והיסטוריונים ערבים, ואף הרמב"ם עשה בו שימוש נרחב בכתביו הרפואיים. חיבור זה היה נחשב אבוד עד למאה העשרים. כתב יד יחיד של החיבור נתגלה באיה סופיה שבאיסטנבול, ובשנת 2020 יצא החיבור לראשונה באותיות ערביות ובתרגום לאנגלית.
מהערות בחיבורו הראשון עולה כי בראשית ימיו חי בקורדובה, עד למצור הבֶּרְבֵּרים על העיר בשנת 1013. בעקבות המצור ברח יחד עם רבים אחרים ועבר לעיר סרגוסה.
מדבריו

בעל המאור מביא בהקדמת חיבורו (ביחס למחלוקותיו שלו עם הרי"ף) מדברי אבן ג'נאח במחלוקתו עם רבי יהודה חיוג':
כתב החכם המורה אבן גנא"ח בהשיבו על המורה הגדול בעל הדקדוק רבי יהודה ז"ל. הזכיר דברי הפילוסוף שהשיב על רבו ואמר: "ריב לאמת עם אפלטון ושניהם אהובינו, אך האמת אהוב יותר". ואמר עוד: אני לא באתי לגרוע מעלת האיש הזה ולהשפילה, אך להפליאה ולהגדילה, כי כולנו משדי חוכמתו הניקנו, ומעושר בינתו העניקנו, ומפרי פי שכלו אנחנו לוקטים, ובים דעתו אנחנו שטים, והוא אשר פקח עינינו ולמדנו, והועילנו וגידלנו והשכילנו בחכמה הזאת, וכאשר למדנו מפיו אנחנו משיבים מדבריו על דבריו.
לקריאה נוספת

דוד טנא, ענייני התחביר שבכתאב אלתנקיח (ספר הדקדוק) לר' יונה אבן ג'נאח, הוצאת האקדמיה ללשון העברית, 2016
זהר עמר וירון סרי, ליקוטים ממילון שמות הרפואות של ר' יונה אבן ג'נאח, לשוננו כרך 63, חוברת 3–4, תש"ס–תשס"א, עמ' 280–291.
הערות שוליים

↑  כך כתב בספרו, הריקמה. מהד' פרנקפורט 1856 עמ' 185–186. אבן ג’נאח, יונה, 995–1050, הרקמה, באתר היברובוקס
1 2  אהרון בן אור (א.אורינובסקי), תולדות השירה העברית בימי הבינים., תל אביב: יזרעאל, 1962, עמ' 54-56
↑  אלנתן חן, "רסאלה אלתקריב ואלתסהיל – איגרת הקירוב והיישור לר' יונה אבן ג'נאח", ספונות כז, תשפ"ב, עמ' 175
↑  נזכר בשמו "אבן ג'נאח" (ללא כינויים נוספים) במורה נבוכים, חלק ראשון פרק מג.
↑  בתחילת ההקדמה לספרו.
↑  "לשם בירור השמות הללו [= שמות הרפואות] הנני מסתמך על ספרו של אבן ג'לגל [...] על ספרו של אבו אל וליד (מרון) אבן ג'נאח" וכו' (ביאור שמות הרפואות, בתרגום זיסמן מונטנר, עמ' 16).
↑  Gerrit Boss et al. (eds.), Marwān ibn Janāḥ: On the Nomenclature of Medicinal Drugs (Kitāb al-Talkhīṣ): Edition, Translation and Commentary, with Special Reference to the Ibero-Romance Terminology, Leiden/Boston, 2020
↑  בעל המאור, הקדמה לחיבורו
| פרשני המקרא בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| פרשני המזרח | רס"ג • שמואל בן חפני הכהן גאון • אברהם בן הרמב"ם • תנחום הירושלמי |  |
| פרשנים פילולוגיים מספרד והמגרב | יהודה אבן קריש • מנחם • דונש • דוד בן אברהם אלפאסי • חיוג' • שלמה פרחון • אבן ג'נאח • משה הכהן אבן ג'יקטילה • יהודה אבן בלעם |  |
| פרשני ספרד | יצחק אבן גיאת • ראב"ע •  רמב"ן • רבנו בחיי • בעל הטורים • בעל העקידה • אברבנאל |  |
| פרשני צרפת | מנחם בן חלבו • רש"י • יוסף קרא • רשב"ם • אהרן בן יוסי הכהן • בכור שור • אליעזר מבלגנצי • חזקוני |  |
| פרשני פרובאנס | יוסף קמחי • משה קמחי • רד"ק • מנחם בן שמעון • יוסף אבן כספי • רלב"ג |  |
| פרשני אשכנז | יהודה החסיד • מנחת יהודה • אביגדור כ"ץ • רא"ש |  |
| פרשני איטליה | הרי"ד • עובדיה המון • רקנאטי • ספורנו |  |
| פרשני תימן | נתנאל בן ישעיה • אברהם בן שלמה • זכריה הרופא • סעדיה עדני • דוד הלוי חמדי |  |
| פרשני המגרב | רבנו חננאל • יהודה אבן קריש • יוסף בן יהודה אבן עקנין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262906505171  BNE: XX1733256  BnF: cb134807345 (data)  GND: 104278137  ISNI: 0000 0001 1862 5197  LCCN: n84008524  NKC: ola20231202470  NLA: 35703345  NTA: 074270885  RERO: 02-A000084629  SELIBR: 62933  SUDOC: 117621366  Trove: 1049887  VcBA: 495/32161  VIAF: 305114808   WorldCat (עם VIAF): 305114808
משפחת כדורי

אחוזת "אולם השיש" בשאנגחאי, שהייתה בבעלות משפחת כדורי
פנינסולה, הונג קונג
משפחת כדורי (באנגלית: Kadoorie, בערבית: خضوري) היא משפחה בריטית עשירה, במקור יהודים מבגדאד. מאמצע המאה ה-18 בה התמקמה במומבאי (שנקראה אז בומביי), והפכה לאחת המשפחות העשירות באסיה; מאמצע המאה ה-19 התרכזו עסקיהם בשאנגחאי, ומשנת 1949 ואילך בהונג קונג.
ב-1842, המשפחה החלה את עסקיה בהונג קונג ושלטה לצד משפחת ששון בעסקים רבים ובבתי מלון. שתי המשפחות הקפידו על מדיניות העסקת עובדים ומנהלים יהודיים, בעיקר ממוצא בגדדי כדי לסייע לקליטת המהגרים היהודים ולעודד את צמיחתן הכלכלית. בזכות שליטתן בכלכלה, ופעילויות צדקה רבות, כונו "הרוטשילדים של המזרח הרחוק". המשפחה תרמה לקהילה היהודית בהונג קונג וגם למוסדות שאינם יהודיים ברחבי העולם. בישראל תרומותיהם הקימו את בית הספר החקלאי כדורי, והיו בין התורמים להקמת האוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1882 מנתה הקהילה היהודית בהונג קונג 60 אנשים בלבד. ב-1902, תרמה משפחת ששון את בית הכנסת "אוהל לאה" ובשנת 1905 תרמה משפחת כדורי את המרכז היהודי שנבנה ליד בית הכנסת. מעשי המשפחה סייעו לאלפי פליטים יהודים במלחמת העולם השנייה עד שהאח הצעיר אליעזר כדורי נעצר בידי היפנים ורכושו הוחרם. במהלך המלחמה כבשה יפן את העיר ויהודים רבים נשבו במחנות שבויים. בית הכנסת לא ניזוק באופן רציני אך המרכז היהודי נהרס ושנת 1949 נבנה שוב במימון משפחת כדורי.
אחרי המלחמה, עלו להונג קונג אלפי יהודים שהגיעו מסין וחלקם גם היגרו ממנה לאוסטרליה, ארצות הברית וישראל.
נכון לתחילת המאה ה-21, מונה הקהילה היהודית כ-4,000 איש.
משפחת כדורי כוללת מספר אנשים בולטים:
סר אליס כדורי (1865–1922), נדבן ואיש עסקים
סר אליעזר כדורי (1867–1944), נדבן ואיש עסקים
לורנס כדורי (1899–1993), הברון כדורי מקולון בהונג קונג והעיר ווסטמינסטר, מפקד במסדר האימפריה הבריטית, תעשיין, מלונאי ופילנתרופ מפורסם.
ריטה לורה מקולאי, התחתנה עם רונלד מקולאי
אנדרו מקאיולאי (נולד ב-1967)
סר מייקל כדורי (נולד ב-1941), איש עסקים ופילנתרופ
בטינה מיוריאל כדורי (נולדה בשנת 1984)
נטלי לואיז כדורי (נולדה בשנת 1986)
פיליפ לורנס כדורי (נולד בשנת 1992)
סר הוראס כדורי (1902–1995) (אנ'), תעשיין, מלונאי ופילנתרופ
רוזה כדורי הייתה נשואה להרפתקן האמריקני הילייר דו-בריר (אנ').‏
חברות שהוקמו על ידי המשפחה:
קבוצת CLP‏
מלונות פנינסולה
ראו גם

בית הספר החקלאי כדורי
מכון כדורי בטולכרם
גטו שאנגחאי
הערות שוליים

↑  "Lawrence Kadoorie, 94, Is Dead; A Leader in Hong Kong'g Growth". nytimes.com. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kadoorie family 2016 Asia's Richest Families". Forbes.com. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הקשר היהודי: מה להונג קונג וליהודים?
↑  "Michael Kadoorie". philanthropies.org.(הקישור אינו פעיל)
↑  http://www.thefreelibrary.com/Passing+of+a+patriot%3A+Hilaire+du+Berrier+--+daredevil+pilot,...-a094510547
↑  "Board of Directors". clpgroup.com. אורכב מ-המקור ב-2020-06-14. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bermant, Yoel. "Sir Michael Kadoorie Brings His Peninsula Hotel Group to Europe for the First Time". Jewishbusinessnews.com. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מלכי שנגחאי, ג'ונתן קאופמן, מטר - הוצאה לאור, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008743487005171  NKC: jo20221139863
Ofra Haza

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
Ofra Haza (בעברית: עפרה חזה) הוא אלבומה השבעה עשר והאחרון של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור ב-24 בנובמבר 1997, על ידי חברת התקליטים ברטלסמן מיוזיק גרופ. מתוך האלבום יצאו הסינגלים: "Show Me" ו-"Give Me a Sign".
האלבום כולל בתוכו שירים בשתי שפות; אנגלית, עברית.
רקע והפקה

בשנת 1994 עזבה חזה את חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, חברת התקליטים שהפיקה את אלבומיה הבינלאומיים וביניהם את האלבום Kirya, שהיה מועמד לפרס גראמי 1993 בקטגוריית אלבום השנה במוזיקת העולם. במקביל החליטו חזה ואלוני למתן את הקריירה הבינלאומית לאחר שבע שנות קריירה, לחזור לארץ ולהקליט את האלבום הישראלי "כל הנשמה".
עם החתימה בחברת התקליטים BMG, החלו חזה ובצלאל אלוני לעבוד על האלבום הבא Queen in Exile בהפקתו של יזהר אשדות יחד עם ה-Tom Tom Club ׁ(כריס פרנץ וטינה ווימאות' מ-Talking Heads). במרץ 1995, יצא הסינגל הראשון "Mata Hari" שזכה להצלחה ב-MTV, אך בשלהי אותה השנה החליטה חזה לגנוז את האלבום. עם גניזת האלבום החלה חזה להקליט את האלבום Ofra Haza.
את האלבום הפיק פרנק פיטרסון (מי שאחראי בין השאר על להקת "אניגמה" ועל הפקה אלבומיה ושיריה של שרה ברייטמן). רוב האלבום הוקלט בהמבורג שבגרמניה וכן באולפני אבי רוד בלונדון. עפרה חזה השתתפה בכתיבת כמה שירים מתוך האלבום כדוגמת השירים "You",‏ "Amore",‏ "My Ethiopian Boy" וכדומה.
הלחן של "Sixth Sense" נכתב לראשונה ב-1995 כג'ינגל לתוכנית הרדיו השבועית של חזה ברדיוס 100FM, "החוש השישי".
חזה הקליטה מחדש את "Im Nin'alu" ואת "You've Got a Friend" של קרול קינג עבור האלבום. האלבום יצא לאחר נישואיה ומיד לאחר יום הולדתה ה-40. לאור השינוי בחייה האישיים, קידום המכירות של האלבום התמקד בעיקר בישראל. לאחריו חזה התמסרה לחיי הנישואין והמשפחה והתרחקה מהעין הציבורית עד למותה בפברואר 2000.
בעת העבודה על האלבום Harem של הזמרת הבריטית שרה ברייטמן, המפיק פיטרסון שילב מספר סקיצות שהקליטה עפרה בעת עונת ההקלטות של האלבום הזה באלבומה של ברייטמן. ברייטמן שימשה אף כזמרת ליווי של חזה בשיר "No Time to Hate".
הפצה

בהפצתו הראשונה הופץ האלבום בישראל על ידי חברת הד ארצי, אך עם סיום הזיכיון שלה להפיץ את אלבומי חברת BMG בישראל, לא היה האלבום זמין בארץ למשך תקופה ארוכה עד שהופץ האלבום מחדש בישראל על ידי חברת הליקון.
בשנת 2023 הוחלט לראשונה על הוצאה בלעדית ומצומצמת של האלבום בגרסת תקליט.
רשימת רצועות

| Ofra Haza> מס' | Ofra Haza> שם | Ofra Haza> כותב(ים) | Ofra Haza> משך | Ofra Haza>  | Ofra Haza>  | Ofra Haza>  | Ofra Haza>  | Ofra Haza>  | Ofra Haza>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Show Me  | עפרה חזה, בצלאל אלוני, פרנק פיטרסון | 4:12 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Amore  | חזה, אלוני | 4:31 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Im Nin'alu  | שלום שבזי | 3:38 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Sixth Sense  | חזה, אלוני, פיטרסון | 4:12 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | My Ethiopian Boy  | חזה, אלוני | 4:37 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ahava  | חזה, אלוני, פיטרסון | 6:56 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | No Time to Hate  | חזה, אלוני, פיטרסון | 4:24 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | You've Got a Friend  | קרול קינג | 5:16 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | You  | חזה, אלוני, פיטרסון | 5:06 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Give Me a Sign  | חזה, אלוני, פיטרסון | 4:20 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | One Day  | חזה, אלוני, פיטרסון | 4:17 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 51:29 |  |  |  |  |  |  |