stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קימברה

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1990 (בת 34) המילטון, ניו זילנד
 שם לידה:  Kimbra Lee Johnson 
 שם במה:  Kimbra 
 מוקד פעילות:  מלבורן 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 סוגה:  אינדי, ג'אז, מוזיקת נשמה, מוזיקה אלקטרונית
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, תוף מרים
 חברת תקליטים:  האחים וורנר (Warner Bros)
 שיתופי פעולה בולטים:  "Somebody That I Used to Know" עם גוטייה
 פרסים והוקרה:  פרסי ECHO (2012)  תקליט השנה  New Zealand Music Award for Best Solo Artist 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
קימברה לי ג'ונסון (באנגלית: Kimbra Lee Johnson; נולדה ב-27 במרץ 1990) היא זמרת-יוצרת, גיטריסטית, מפיקה מוזיקלית, שחקנית ודוגמנית ניו זילנדית.
קימברה הוציאה את אלבומה הראשון "Vows" באוגוסט 2011, האלבום זכה להצלחה רבה ואף הגיע ל-5 האלבומים הטובים ביותר בניו זילנד ובאוסטרליה. ב-22 במאי 2011 האלבום יצא לאור גם בצפון אמריקה. ב-2012 זכתה בסינגל פלטינה לסינגל "Somebody That I Used to Know" שהשתתפה בו עם גוטייה.
ביוגרפיה > ילדותה

קימברה לי ג'ונסון נולדה ב-27 במרץ 1990 בעיר המילטון שבניו זילנד. אביה קן ג'ונסון היה הרופא הראשי במרכז לרפואת הסטודנט באוניברסיטת וואיקאטו, ואמה הייתה אחות אורתופדית. בגיל 10 החלה קימברה לכתוב שירים, ובגיל 12 אביה קנה לה גיטרה ו"לאחר כמה שנים של שיעורים ואימונים החלה להופיע עם המורים שלה.(לעולם לא לימדו אותה לשיר)."
כאשר הייתה בתיכון השתתפה בתחרויות מוזיקליות במשך כמה שנים ובגיל 14 זכתה במקום השני. לאחר מכן הוציאה את הקליפ הראשון שלה, "Smile", לתוכנית הילדים הטלוויזיונית "What now". כמו כן, הייתה חברה במקהלת הג'אז של התיכון שלה.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

אחת מהופעותיה הראשונות הייתה בגיל 12 כאשר שרה את ההמנון הלאומי של ניו זילנד מול 27,000 איש בגמר תחרות הרוגבי הלאומית-מחוזית. ב-2005 הוציאה סינגל בשם "Deep For You". ב-2007 לאחר זכייתה בערוץ המוזיקה הטלוויזיוני JuiceTV בפרס על קליפ פורץ הדרך הטוב ביותר, הפכה למקור תשומת לב של מארק ריצ'רדסון מנהל חברת ההקלטה אקס-אינדיפנדיאנטה רקורדס (פאולה עבדול, ג'מירוקוואי), היא חתמה איתו על חוזה ועברה לאוסטרליה.
ביוגרפיה > Vows

ביוני 2010 הוציאה את הסינגל "Settle Down", אותו התחילה לכתוב עוד ארבע שנים לפני כן - וסיימה לכתוב אותו עם פרנסואה טטאז. הקליפ לשיר היה מבוים על ידי גיא פרנקלין. ב-10 בדצמבר להקת מוזיקה אינדי-אלקטרונית בשם Miami Horror הוציאה סינגל- "I Look To You" עם קימברה בתור סולנית, כמו כן היא משתתפת בקליפ של הסינגל.
בתחילת 2011 השיר "Cameo Lover" של קימברה הגיע לגמר בתחרות הכתיבה "Vanda & Young Songwriting Competition", ובסופו של דבר גם זכה במקום הראשון. במרץ החליטה קימברה להוציא את השיר הזה כסינגל והוציאה באפריל עבורו קליפ בבימויו של גיא פרנקלין. ב-15 במאי 2011 זכה השיר בתחרות הכתיבה במקום הראשון, ולעומת זאת במקום השלישי זכה השיר "Somebody That I Used to Know" של הזמר והיוצר הבלגי-אוסטרלי גוטייה, שלאחר מכן יוציא בשיתוף פעולה עם קימברה את השיר הזה בתור סינגל. ב-5 ביוני חתמה קימברה על חוזה עם חברת ההקלטות של האחים וורנר בניו זילנד.
ב-5 ביולי השתתפה ושרה עם גוטייה בסינגל שלו "Somebody That I Used to Know", שהולחן על ידי פרנסואה טטאז. טטאז הוא זה שהמליץ על שיתוף הפעולה בין גוטייה לקימברה.
ב-29 באוגוסט 2011 הוציאה לאור קימברה את אלבומה הראשון Vows בניו זילנד, וב-2 בספטמבר באוסטרליה. בשבוע שבו האלבום יצא לאור, זכה להיות מס' 3 בניו זילנד, מספר 5 באוסטרליה, ומס' 14 בארצות הברית. בשבוע השני האלבום היה מקום 4 בטבלת האלבומים של ARIA. המפיק האוסטרלי "M-Phazes" הפיק את השיר "Call Me" שלה. היא זכתה בתואר הזמרת הטובה ביותר ובתואר השיר הטוב ביותר (Cameo Lover) בפרסי המוזיקה של ARIA. בפרסום האמריקאי של Vows הופיעו שירים חדשים שלא הופיעו בגרסאות הניו זילנדית והאוסטרלית של האלבום.
בינואר 2012 זכתה בפרס "One To Watch" (אחת לצפות בה -בתרגום חופשי) בפרסי רולינג סטון. ב-2 באפריל הוציאה סינגל חדש בשם "Warior" בשיתוף פעולה עם מארק פוסטר (מההרכב Foster the People) ועם הדיג'יי A-Trak.
ב-14 באפריל הופיעה יחד עם גוטייה עם השיר "Somebody That I Used to Know" בתוכנית סאטרדיי נייט לייב.
סגנון והשפעות מוזיקליות

המוזיקה של קימברה מעמיקה מעבר ל"קלישאה של ארבעת האקורדים, אך עדיין אפשר למצוא בה קרסים חדים ומנגינות קליטות שלעיתים בלתי צפויות אך בהחלט מספקות" (ע"פ האתר music.net.nz). בריאיון עם המגזין 'American Songwriter' מנתה את דניאל ג'ונס, פרינס, רופוס ויינרייט ,Guided By Voices, מייק פאטון, מייקל ג'קסון, מיני ריפרטון וסטיבי וונדר כהשפעות על המוזיקה שלה.
הסגנון המוזיקלי שלה נחשב כג'אז-מושפע מאלקטרופופ.
דיסקוגרפיה

2011 - "Vows"
2014 - "The Golden Echo"
2018 - "Primal Heart"
2005 - "Deep for You"
2007 - "Simply on My Lips"
2010 - "Settle Down"
2011 - "Cameo Lover"
2011 - "Good Intent"
2012 - "Warrior"
2012 - "Two Way Street"
2012 - "Come Into My Head"
2014 - "90s Music"
2014 - "Miracle"
2015 - "Goldmine"
2017 - "Everybody Knows"
2017 - "Top of The World"
2018 - "Human"
2018 - "Version of Me"
2018 - "Like They Do on the TV"
2019 - "Lightyears"
2009 - "Asleep in the Sea" עם As Tall As Lions
2010 - "I Look to You" עם Miami Horror
2011 - "Somebody That I Used to Know" עם גוטייה
רוברט טלבוט קלי

| --- | --- |

 לידה:  1861 בירקנהד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1934 (בגיל 73 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה הגאוגרפית המלכותית 
 צאצאים:  Richard Barrett Talbot Kelly 
 
רוברט טלבוט קלי (באנגלית: Robert Talbot Kelly;‏ 1861 – 1934) היה צייר נוף וז'אנר (אנ'), סופר ומאייר אנגלי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קלי נולד בבירקנהד (אנ'), צ'שייר, בנו של צייר הנוף והדיוקנאות האירי, רוברט ג'ורג' קלי. הוא עזב את בית הספר בשנת 1876 כדי להתחיל לעבוד במשרד של סוחרי כותנה, אך קיבל גם חינוך לאמנות מאביו.
ביוגרפיה > במצרים

בתחילת שנות ה-1880, בהשראת המקומות שראה בזמן חופשה על ספינת שייט, החליט טלבוט קלי לאמץ את המקצוע של אביו. הוא עזב את עבודתו ב-1882, נסע לצפון אפריקה, והתיישב במצרים ב-1883, רכש סטודיו בקהיר ולמד את השפה הערבית.  הוא הסתובב ברחבי מצרים, כתב וצייר את האנשים והמקומות שעבר. הוא בילה זמן לא מבוטל עם השבטים הבדואים אותם תיאר ואייר בספרו משנת 1902. עם פרסומו הוא גם הרוויח מעבודות פרטיות שקיבל. הוא שהה במצרים עד 1915 ושמסיבות של בריאות וגיל חזר ללונדון - אם כי המשיך לצייר ללא הרף.
כאמור ספר המסעות המאויר הראשון שלו, ראה אור ב-1902 היה תיאור של רשמיו וחוויותיו במהלך שהותו הארוכה במצרים. באותה שנה התקיימה גם תערוכה של רישומיו במצרים באגודה לאמנות יפה (אנ'). ציוריו וכתיבתו גילו אמפתיה וכבוד רב לאנשים ולתרבות המקומיים, במיוחד לזו של הבדואים המדבריים.
לפני פרסום ספרו על מצרים, קלי סיפק איורים לספר "אש וחרב בסודאן" של רודולף קרל פון סלטין (אנ') (1896).
ביוגרפיה > בבורמה

קלי נסע לבורמה, עליה כתב וצייר בשני ספרים בהוצאת א אנד ס בלאק (אנ'), לונדון (1909). הספר הראשון הכיל רפרודוקציות של 73 מציוריו של קלי והשני 12 רפרודוקציות, שכולם הופיעו גם בספר הראשון.
בנסיעה שלו בבורמה ובציורים שהשאיר מהמסע, הייתה השפעה משמעותית לקלי על התפתחות המוקדמת של הציור הבורמזי. מאמינים שהוא פגש ולימד את יסודות הציור המערבי לכמה מציירי בורמה המקומיים, כמו מאונג מאונג גי (אנ') (1890–1942) ובא און (בערך 1877–1924) שמראים השפעה ברורה של סגנונו של קלי ביצירות מסוימות שלהם.
יצירתו

טלבוט קלי עבד בעיקר בצבעי מים ובשחור-לבן. הוא היה חבר בחברה המלכותית לציירים בצבעי מים (אנ') (RI), בחברה המלכותית של אמנים בריטיים (אנ') (RBA), בחברה המלכותית הבריטית הקולוניאלית לאמנים (אנ') (RBC) ובחברה הגאוגרפית המלכותית (RGS).
הוא היה נשיא מועדון הרישום בליברפול ב-1917 וגם חבר במועדון האמנים ליברפול, שאביו, רוברט ג'ורג' קלי, היה בין מייסדיו.
מותו

קלי נפטר בלונדון בשנת 1934.
הוא היה נשוי והיה לו בן, ריצ'רד בארט טלבוט קלי (אנ') (1896–1971), שהיה גם אמן, שהתמחה בציור ציפורים ובנושאים היסטוריים והיה מאייר צבאי במלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

↑  Thornton, Lynne. The Orientalists - Painter-Travellers, 1828-1908 (ACR Edition, 1995) pp. 168–169.
↑  Ackerman, Gerald M. Les Orientalistes De L'Ecole Britannique (ACR Edition, 2010) pp. 138–140.
↑  Khatib, H., Palestine and Egypt Under the Ottomans: Paintings, Books, Photographs, Maps and Manuscripts, I.B.Tauris, 2003, pp 110
↑  Ranard, Andrew. "Early Pioneers of the Western School: British and Burmese." Burmese Painting: A Linear and Lateral History. (Silkworm Books, 2009) pp. 47–69.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263630605171  PLWABN: 9810681432105606  AAG: 667  AGSA: 2517  CiNii: DA07401804  GND: 1055203958  ISNI: 0000 0001 0219 1582  LCCN: nb2006006073  NLA: 36425584  NTA: 072211024  RKD: 43824  SNAC: w62z2jmj  SUDOC: 063815591  Trove: 1255700  ULAN: 500005212  VIAF: 100974216   WorldCat (עם VIAF): 100974216 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוברט טלבוט קלי".
ריאד אל סונבאטי

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1906 פארסכור, מצרים 
 פטירה:  10 בספטמבר 1981 (בגיל 74) קהיר, מצרים 
 מוקד פעילות:  מצרים 
 תקופת הפעילות:  מ-1928 
 סוגה:  מוזיקה מצרית, מוזיקה ערבית 
 שפה מועדפת:  ערבית 
 כלי נגינה:  עוד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריאד מוחמד א-סונבאטי (בערבית: رياض السنباطي; 30 בנובמבר 1906–1981) מוזיקאי ומלחין מצרי, הנחשב לאחד המוזיקאים המצריים הבולטים ביותר ולזמר ערבי ייחודי.
חייו

נולד בעיר פארסכּוּר שבמחוז דֻמְיַ֫אט שבמצרים, כבן הראשון והיחיד לאחר 8 בנות במשפחה. אביו, מוחמד א-סונבאטי היה מוזיקאי ונגן עוד מפורסם, שהיה לוקח את ריאד לקונצרטים השונים וממנו קיבל א-סונבאטי השראה לנגינה ושירה.
לאחר לידתו עברה משפחתו לעיר אל-מנסורה בה הלך א-סונבאטי לבי"ס ולמד לימודי קריאה, כתיבה וקוראן. אביו שלח אותו ללמוד אצל המורה הידוע מוחמד שעבאן.
פעמים רבות א-סונבאטי נמלט מבית הספר למקום שבו המבוגרים ניגנו עוד בשל אהבתו למוזיקה.
רוב עבודתו הייתה עם הזמרת אום כולת'ום אותה פגש בשנת 1922. א-סונבאטי כתב את השיר הראשון שלו בשנת 1928 ועבר לקהיר שם החל לעבוד כמורה לעוד בבית ספר למוזיקה.
בשנת 1936 כתב את אחד מהשירים המפורסמים ביותר שלו שפרסמו את אום כולת'ום בסרט "קח אותי לעירך אהובי".
א-סונבאטי הכניס רוח חדשה במוזיקה של אותה תקופה, כמו שילוב יחד של הזמר והפזמון, הוא גם הציב את האקורדיון במקהלה, הפסנתר, מנדולינה, וכתב והלחין שירים לפי מקצבים אירופאיים ואמריקאים, כמו רומבה, ולרו, ואלס וטנגו.
א-סונבאטי הביא את המוזיקה הערבית הקלאסית לפסגות ורמות חדשות, הוא נתן תרומה והשראת מיוחדת למיליוני אנשים בכל רחבי העולם עם ויצירותיו.
א-סונבאטי נפטר בשנת 1981.
רב יחזקאל

רב יחזקאל היה אמורא בדור הראשון לאמוראי בבל, המוזכר לעיתים נדירות בתלמוד הבבלי. ידוע בעיקר בזכות בנו, רב יהודה.
רב יחזקאל היה חכם בתורה, אך גדלותו העיקרית הייתה במצוות ומעשים טובים שעשה, ולכן שמואל היה קם בפניו. היו לו שני בנים אמוראים, המפורסם ביניהם הוא רב יהודה שהיה גדול בתורה יותר מאביו, אך שמואל הורה לרב יהודה לקום בפניו כיוון שהיה גדול ממנו במעשים טובים. הבן השני הוא רמי בר יחזקאל. שני האחים למדו בנפרד אצל שמואל, ופעמים רבות הם סתרו זה את דבריו של זה. בפיו של רמי בר יחזקאל שגור היה המשפט "לא תצייתו להני כללי דכייל יהודה אחי משמיה דשמואל" - אל תשמעו לאותם הכללים שכולל יהודה אחי בשם שמואל.
בתלמוד הירושלמי מוזכרת הנהגה הלכתית שמסר רב יהודה בשם אביו: ”אבא מברך על ירידת גשמים יתגדל יתקדש יתברך יתרומם שמך מלכינו על כל טיפה וטיפה שאת מוריד לנו, שאת ממניען זו מזו”.
בתלמוד הבבלי מוזכרת ברייתא שנמסרה על ידי רב יחזקאל.
רוברט טיילור ג'ונס

רוברט טיילור ג'ונס (באנגלית: Robert Taylor Jones;‏ 8 בפברואר 1884 –  11 ביוני 1958) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מאריזונה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אריזונה השישי בשנים 1939–1941.
ראשית חייו

רוברט טיילור ג'ונס נולד בראטלדג', טנסי, כבנם של סמואל ג'וזף ושרה אליזבת' (לבית לג) ג'ונס. אביו היה ותיק מלחמת האזרחים האמריקאית שלחם בשורות צבא האיחוד והיה פעיל בפוליטיקה ובענייני הקהילה. ג'ונס התחנך בבתי הספר הציבוריים שבטנסי. הוא החל את הקריירה שלו כמהנדס בהכשרה עצמית, עוד בימי נעוריו. הוא היה מעורב בסלילת מסילות ברזל במזרח טנסי. חוויה זו הועילה לו כאשר הוא נכנס לעולם העסקים בזכות עצמו כקבלן זוטר. ג'ונס השתתף בכריית תעלת פנמה במשך שנה אחת כמהנדס אזרחי.
קריירה עסקית

כששב ג'ונס לארצות הברית, הוא עבר לחיות בלוס אנג'לס. מאוחר יותר הוא היה מעורב בסלילת מסילת הברזל מלאס וגאס לסולט לייק סיטי.
ב-1909 הגיע ג'ונס לטריטוריית אריזונה ועבד עם חברת מסילת הברזל גלוב ועמק חילה. באותה שנה הוא הכיר את אילון ארמסטרונג מהעיירה וינקלמן שבאריזונה, בתו של ו. ט. ארמסטרונג, מחלוצי גידול הבקר באריזונה, שכיהן כשריף של מחוז חילה. ב-1911 נישאו השניים ורכשו בית ברחוב הראשי של העיירה סופיריור, ושם הם השתקע ונולדו להם בת ובן.
קריירה פוליטית

בשנים -1931–1934 ובשנים 1937–1938 כיהן ג'ונס כחבר הסנאט של אריזונה.
קריירה פוליטית > מושל אריזונה

בספטמבר 1938 ניצח ג'ונס בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית על משרת מושל אריזונה. בבחירות הכלליות ב-8 בנובמבר אותה שנה הוא ניצח לאחר שגרף 80,350 קולות מול 32,022 שקיבל המועמד הרפובליקני ג'רי ו. לי. ב-2 בינואר 1939 הושבע ג'ונס לכהונתו. את מסע הבחירות שלו הוא ניהל על בסיס הבטחה על יצירת ממשל בדגם עסקי לממשלת המדינה. על כל פנים, ידידותו כלפי כמה מחברי הסנאט המדינתי עוררה את חמתם של חברי בית הנבחרים של אריזונה עד שרק מעטות מבין הצעות החוק שלו עברו. אף על פי כן, במהלך תקופת כהונתו עבר חוק שכר מינימום לעובדי עבודות ציבוריות, ונושא החנינה הוסדר על ידי כללים קפדניים יותר. בנוסף, שולבו תפקידי ההיסטוריון המדינתי והספרן המדינתי. ג'ונס בחר שלא להתמודד על תקופת כהונה שנייה.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל שב ג'ונס לעסקיו הפרטיים בפיניקס וניהל בית מרקחת. ב-1953 הוא סגר את בית המרקחת, ובאותו מקום הוא הקים חנות הלבשה. הוא גם החזיק חוות בקר ליד צ'נדלר.
רוברט טיילור ג'ונס נפטר בפיניקס ב-11 ביוני 1958. הוא נטמן בבית הקברות גרינווד שבעיר. במרץ 1994 הוסב ביתו בסופיריור למוזיאון בוב ג'ונס. המוצגים במוזיאון מתמקדים בחפצים מקומיים וכוללים תמונות, ציוד כרייה ודגימות גאולוגיות.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 53-54.
רואוד טאון

| --- | --- |
מראה כללי של רואוד טאון
מראה כללי של רואוד טאון
 טריטוריה:  איי הבתולה הבריטיים איי הבתולה הבריטיים
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,603 (2012)
 קואורדינטות:  18°26′00″N 64°37′00″W﻿ / ﻿18.433333333333°N 64.616666666667°W﻿ / 18.433333333333; -64.616666666667 
 אזור זמן:  UTC -4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איי הבתולה הבריטיים מוגדלת) אנגאדה וירג'ין גורדה  איי הבתולה האמריקניים פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי רואוד טאון(למפת איי הבתולה הבריטיים רגילה) אנגאדה וירג'ין גורדה  איי הבתולה האמריקניים פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי רואוד טאון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רואוד טאון (באנגלית: Road Town) היא בירת איי הבתולה הבריטיים.
העיר ממוקמת על חופו הדרומי של האי טורטולה. אוכלוסיית רואוד טאון מונה כ-21,000 נפשות (נכון ל-2021).
רואוד טאון מהווה את עיר הנמל העיקרית של איי הבתולה והיא המרכז הגדול ביותר באיים הקריביים לתיירות היאכטות.
ריי ויליאמס

| --- | --- |
 לידה:  14 באוקטובר 1954 מאונט ורנון, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  22 במרץ 2013 (בגיל 58) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטרים
 מספר:  1, 11, 13, 20, 25
 מכללה:  אוניברסיטת סן ג'סינטו אוניברסיטת מינסוטה
 דראפט:  בחירה עשירית, 1977 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 1977–1981 1981–1982 1982–1983 1983–1984 1985 1985 1986 1986–1987:  ניו יורק ניקס ניו ג'רזי נטס קנזס סיטי קינגס ניו יורק ניקס בוסטון סלטיקס אטלנטה הוקס סן אנטוניו ספרס ניו ג'רזי נטס
תומאס ריי ויליאמס (באנגלית: Thomas Ray Williams;‏ 14 באוקטובר 1954 – 22 במרץ 2013) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1987. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 15.5 נקודות, 5.8 אסיסטים, 3.6 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות למשחק.
קריירת מכללות

ויליאמס נולד וגדל בעיר מאונט ורנון שבמדינת ניו יורק, ובשנת 1973 החל ללמוד ב"אוניברסיטת סן ג'סינטו" אשר ביוסטון, טקסס. לאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת מינסוטה, אשר בקבוצת הכדורסל שלה שיתף פעולה עם קווין מקהייל, פליפ סונדרס ומייקל תומפסון. בשתי עונותיו במינסוטה רשם ויליאמס ממוצעים של 18.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 1977 נבחר ויליאמס בבחירה העשירית, על ידי ניו יורק ניקס. לאחר עונת רוקי סולידית (9.3 נקודות למשחק), פרץ בעונתו השנייה ב-NBA, כשקלע 17.3 נקודות ומסר 6.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בשתי העונות הבאות נותר אחד השחקנים המובילים של הניקס, לצדם של ביל קרטרייט ומייקל ריי ריצ'רדסון, והעמיד ממוצעים של 20.3 נקודות, 5.9 אסיסטים, 4.6 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות למשחק.
באוקטובר 1981, לאחר 4 עונות עם הניקס, הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס בתמורה למוריס לוקאס. בעונת 1981/1982 הוליך את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (20.4), אסיסטים (6.0) וחטיפות (2.4) למשחק. במשחק האחרון של אותה עונה, ב-17 באפריל 1982, קלע שיא קריירה של 52 נקודות בניצחון קבוצתו מול דטרויט פיסטונס.
לקראת עונת 1982/1983 הועבר בטרייד לקנזס סיטי קינגס, בתמורה לפיל פורד, ושנה לאחר מכן נשלח בטרייד נוסף בחזרה לניקס, תמורת בילי נייט. בפלייאוף 1984 סייע לניקס להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי, לצדם של קרטרייט וברנרד קינג.
בעונת 1984/1985 שיחק עבור בוסטון סלטיקס, כמחליפו מהספסל של דניס ג'ונסון, והעפיל עם הקבוצה לגמר ה-NBA, לראשונה בקריירה. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הסלטיקס מול לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 2–4. ויליאמס שותף ב-19 מתוך 21 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ותרם 6.3 נקודות ו-3.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
בשנים 1985–1987 שיחק עבור אטלנטה הוקס, סן אנטוניו ספרס וניו ג'רזי נטס, בטרם פרש ממשחק, בגיל 32.
חייו האישיים

לאחר פרישתו ממשחק נכנס ויליאמס לקשיים כלכליים, ובשנת 1994 הגיש בקשה לפשיטת רגל. ביולי 2010 פורסם כי ויליאמס הוא חסר בית ומובטל, וכי הוא מתגורר ברכבו שבפומפנו ביץ', פלורידה. מספר חודשים לאחר מכן החל לעבוד במחלקת התרבות של עיריית מאונט ורנון, בה נולד וגדל.
ב-22 במרץ 2013 נפטר ויליאמס במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג שבניו יורק, כתוצאה מסרטן המעי הגס, בגיל 58.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ויליאמס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של ויליאמס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1977, באתר basketball-reference.com
↑  היום בהיסטוריה: הניקס שולחים את ויליאמס לניו ג'רזי, באתר knicksfilmschool.com,‏ 25 באוקטובר 2019
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הנטס לפיסטונס, באתר basketball-reference.com
↑  ויליאמס נשלח בטרייד לקינגס, באתר הניו יורק טיימס, 30 ביוני 1982
↑  ויליאמס נשלח בטרייד לניקס, באתר ניו יורק טיימס, 18 בספטמבר 1983
↑  ריי ויליאמס מוצא בית ועבודה, באתר סן פרנסיסקו כרוניקל, 17 בדצמבר 2010
↑  ההודעה על פטירתו של ויליאמס, באתר וושינגטון פוסט, 23 במרץ 2013
ריאד אע'א

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בן 77 בערך) 
 מדינה:  הרפובליקה הסורית הראשונה, הרפובליקה הסורית השנייה, סוריה 
 השכלה:  אוניברסיטת דמשק 
 
 
ריאד נעסאן אע'א (בערבית: رياض نعسان اغا; תעתיק מדויק: ריאצ' נעסאן אע'א; נולד ב-1947) הוא איש ציבור סורי.
ביוגרפיה

אע'א נולד בסוריה וסיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת דמשק. לאחר מכן הוא הורה בנושאי ספרות ערבית, שימש מנהל התוכניות והאחראי על הפקות הדרמה בטלוויזיה הסורית ולאחר מכן כיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הסורית.
בשנת 1990 נבחר אע'א לבית הנבחרים. לאחר כניסתו לחיים הציבוריים הוא מונה ליועץ מדיני לנשיא חאפז אל-אסד. אע'א כיהן כשגריר סוריה בעמאן ובאיחוד האמירויות הערביות. בשנת 2006 הוא מונה על ידי הנשיא בשאר אל-אסד לשר התרבות. בתפקיד זה כיהן אע'א מ-21 בפברואר 2006 עד 3 באוקטובר 2010 כאשר הוחלף על ידי ריאד איסמט
אע'א נשוי ואב לארבעה.
ריאד ביידס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 64 בערך) שפרעם, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  ערבית, עברית 
 
ריאד ביידס (בערבית: ريـاض بـيـدس נולד ב-1960) הוא סופר ערבי-ישראלי, מחברם של מספר רומנים וסיפורים קצרים.
ביוגרפיה

ביידס נולד בשפרעם ולמד ביסודי ובתיכון בעיר. למד ספרות, היסטוריה, פילוסופיה והיסטוריה של האמנות באוניברסיטת חיפה. בסוף שנות ה-70 החל לפרסם את סיפוריו. בעברית פורסמו סיפוריו בכתבי עת ובעיתונים. בשנת 1998 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובתרגום של גדעון שילה, קובץ הסיפורים הקצרים פרי עטו, 'הרעב וההר'.
מספריו

קובצי סיפורים קצרים:
'הרעב וההר', ירושלים 1980.
'השביל', ירושלים 1985.
'פילפל שחור', ביירות 1986.
'הרוח', ניקוסיה 1987.
'סקיצות ראשונות', מרוקו 1988.
'קול עמום'
ניקוסיה 1990.
'השריקה', ירושלים 1992.
'החלון הצהוב של ון - גוך', תרשיחא 1994.
רומנים:
'איש שוליים', ירושלים 1991
'המגף', נצרת 1993.
רב יעקב מנהר פקוד

ערך זה עוסק באמורא בבלי. אם התכוונתם לגאון סורא, ראו .
רב יעקב מנהר פקוד היה אמורא בבלי בן הדור השישי. תלמידו של רבינא, ובשמו מסר בתלמוד הבבלי הערות, קושיות ותשובות.
מוצאו של רב יעקב הוא מנהר פקוד שבבבל, ואין פרטים רבים שידועים על משפחתו ועל חייו. למד אצל רבינא. במספר מקומות בתלמוד מסר רב יעקב בשמו של רבינא הערות למהלך התלמוד, קושיות ותירוצים, ובין היתר נזכר שמו בסוגיית מי שהיה נשוי שלוש נשים שבמסכת כתובות:
מתורתו

רב יעקב מסר מאמר אחד בשם רבא, ואחד בשם רב הונא בריה דרב יהושע. רוב הדברים שמובאים בשמו בתלמוד הם קושיות והערות למהלך סוגיות, ומיעוטן מאמרים הלכתיים.
לרב יעקב מנהר פקוד יוחסה תקנה להחזיק כלי (נטלא) לנטילת ידיים, שמכיל רביעית:
קלוטיאפין

| --- | --- |

 
 שמות מסחריים בישראל
 אנטומין
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C18H18N3ClS 
 מסה מולרית:  343.87
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם. בישראל התרופה כלולה בסל הבריאות
 סיכון לתלות:  נמוך
 דרכי מתן:  אוראלי, ורידי, שרירי
 מזהים
 קוד ATC:  N05AH06 
 מספר CAS:  2058-52-8
 PubChem:  16351
 ChemSpider:  15510
 
קלוטיאפין (Clotiapine) היא תרופה אנטי פסיכוטית טיפוסית ממשפחת הדיבנזותיאזפינים. התרופה משווקת בישראל בשם אנטומין ומכונה גם לפעמים אטומין.
שימושים רפואיים

קלוטיאפין משמשת בעיקר לטיפול בסכיזופרניה או בפסיכוזה ללא סכיזופרניה שמקורה בשימוש בתרופות או סמים ובמחלות נפש נוספות המלוות בפסיכוזה. התרופה משמשת גם לטיפול במאניה[דרוש מקור]. בזכות השפעתה המרדימה החזקה, התרופה משמשת פעמים רבות גם להרגעה והקלה במצבים פסיכוטיים אקוטיים, במצבי חרדה חריפים, באגיטציה חריפה ואף כקו משני לטיפול באינסומניה אקוטית חריפה.
תופעות לוואי

בדומה לשאר התרופות האנטי-פסיכוטיות, לקלוטיאפין תופעות לוואי רבות. תופעות הלוואי השכיחות ביותר של התרופה כוללות טשטוש ראייה, נמנום, קשיים במתן שתן, יובש בפה, סחרחורות והפרעות שונות בתפקוד המיני. במקרים נדירים התרופה עלולה לגרום לצהבת ולטרדיב דיסקינזיה.
כימיה

המבנה הכימי של מולקולת קלוטיאפין דומה מאד למבנה הכימי של מולקולת לוקסאפין (אנ') כאשר ההבדל היחיד ביניהן הוא שאטום הגופרית (S) בתחתית הטבעת המרכזית של קלוטיאפין, מוחלף באטום חמצן (O) בלוקסאפין.
הן קלוטיאפין והן לוקסאפין דומות בהרכבן הכימי לקלוזאפין, אולנזפין, קווטיאפין ואמוקסאפין (אנ').
הערות שוליים

↑  קלוטיאפין באתר infomed
↑  Seminara, G.; Trassari, V.; Prestifilippo, N.; Chiavetta, R.; Calandra, C. (1993). "Atypical tricyclic neuroleptics for treatment of schizophrenia. Clothiapine and clozapine". Minerva psichiatrica. 34 (2): 95–99. PMID 8105359.
↑  נכון לשנת 2023 התרופה לוקסאפין לא משווקת בישראל (אך משווקת בארצות הברית).
רב יימר

| --- | --- |
 מקום פעילות:  בבל
 תקופת הפעילות:  הדור השישי לאמוראי בבל. אמוראים
 השתייכות:  ישיבת סורא
 רבותיו:  רב כהנא מפום נהרא
 בני דורו:  רב אשי
 
רב יימר היה אמורא בבלי בדור השישי. חברו היה רב אשי, איתו נשא ונתן רבות בהלכה, ושניהם למדו תורה אצל רב כהנא מפום נהרא. על פי אגרת רב שרירא גאון רב יימר היה ממלא מקומו של רב אשי במשך 5 שנים (427–432) כראש ישיבת סורא. בסדר תנאים ואמוראים מסופר כי בעת מותו נראה עמוד אש בשמים שעמד שלושים יום.
לקריאה נוספת

מרדכי מרגליות (עורך), הערך "רב יימר", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יבנה וספרי חמד, מהדורה מחודשת בידי יהודה איזנברג, 2006, כרך ב, עמ' 225.
קלוטייפ

קברו של רוברט דניסטון, בתצלום קלוטייפ של דייוויד אוקטביוס היל ורוברט אדמסון
נגטיב קלוטייפ של מקדש יופיטר שצולם בידי ג'ורג' וילסון ברידג'ס ב-1848
קלוטייפ, או טלבוטייפ הוא תהליך צילום מוקדם שהוצג לציבור בשנת 1841 בידי הנרי פוקס טלבוט, ובו נוצר התצלום בעזרת נייר שצופה בכסף יודי. מקור המונח קלוטייפ ביוונית, מהמילה καλό, שפרושה "יופי", ומהמילה τύπος שפרושה "הטבעה" או "רישום". השם טלבוטייפ הודבק לתהליך כמחווה לממציאו. הקלוטייפ מבוסס על עקרון צילום  הפוזיטיב/נגטיב, והוא הבסיס עליו התפתח רוב הצילום האנלוגי.
גילוי ופרסום

בשלהי ספטמבר 1840, במהלך ניסויים שונים שערך הנרי פוקס טלבוט לשכלול שיטות הצילום שהמציא, הוא הבחין בהתנהגות לא רגילה של ניירות הצילום שלו. הוא גילה שציפוי של הניירות בתערובת של כסף חנקתי וחומצה גאלית (Gallic acid) הופך אותם לרגישים מאוד לאור, גם אם לא אחידים ולא יציבים. בניגוד לחומרי הצילום איתם עבד עד אז, שדרשו חשיפה ממושכת לאור, על ניירות אלו הוטבעו דימויים ברורים כבר לאחר חשיפה של חמש דקות בגב הקמרה ביום מעונן. בעקבות תצפיות אלו הגיע ב-23 בספטמבר לפריצת הדרך הגדולה שלו; עד אותו יום, אור השמש גרם לדימויים להופיע ישירות על גבי הנייר. כעת גילה שחשיפה קצרה בקמרה, בת מחצית הדקה, מספיקה כדי לרשום דימוי לא נראה - דמות סמויה - אותה ניתן לחשוף באמצעים כימיים מאוחר יותר. עקרון הדמות הסמויה הוא אחד מבסיסי תהליך הצילום. טלבוט גילה, ראשית, שאם הוא מותיר את הנייר החשוף בחדר חשוך למספר דקות, הדימוי מופיע על גבי הנייר באופן ספונטני. כמו כן גילה שתמונות על ניירות שדהו לפני זמן רב ניתנים לשחזור אם טובלים את הנייר הדהוי בחומצה גאלית. בתוך שבוע לערך הבין טלבוט את מרכיבי ההליך; תמיסת החומצה הגאלית פעלה כמפתח; החשיפה הקצרה לאור יצרה שינוי בלתי נראה לעין במבנה החומר הרגיש לאור ו"לכדה אנרגיה" במקומות שבהם פגע האור, שאפשרה לפתח את אותם אזורים בשלב מאוחר יותר ולהפוך בהם את מלחי הכסף לכסף מתכתי, כך שהדימוי נגלה לעין.
בפברואר 1841 חשף טלבוט לציבור את התהליך החדש, אותו כינה "קלוטייפ רישום (פוטוגני)" (Calotype [Photogenic] Drawing), אך תוך זמן קצר קיצר את השם המסורבל ל"קלוטייפ" בלבד.  ידידיו של הממציא החלו לכנות את התהליך "טלבוטייפ", הן כמחווה לטלבוט, והן משום שלא כולם הכירו את מקור השם היווני.