ישיבת הר המור
היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ח (1997) על ידי קבוצת רבנים, בראשם הרב טאו, שפרשה מישיבת מרכז הרב. שורשי הפילוג היו עמוקים: במחצית השנייה של שנות ה-60 התהווה ריק במרכז הרב, כשרבים מהר"מים הוותיקים עזבו לפעילויות משלהם. הרב טאו הצעיר, חביבו של ראש הישיבה הרב צבי יהודה קוק, עלה אז לגדולה וסומן כסגן וכיורש. הוא גיבש סביבו חוג גדול שהתאפיין בהערצה ובהתבטלות כלפי ראש הישיבה, ובעיסוק אינטנסיבי ועתיר שעות בתורה הקבלית שלו ושל אביו, תוך פירוש המציאות האקטואלית לפיה, וראיית ההיסטוריה של מדינת ישראל כתהליך גאולי דיאלקטי סבוך. התפתחויות אלה היו למורת רוחם של החוגים האחרים במוסד: הן של תלמידי הרצי"ה הראשונים והן של אנשי הרב אברהם שפירא, שנחשב לאחד מראשי הישיבה והחזיק בסמכויות נרחבות, והיה תלמיד חכם סטנדרטי שרחק ממשנת הרבנים קוק והתמקד בש"ס. בשנות ה-70 עבר הרב טאו להתגורר במושב קשת המרוחק, וב-1978 גזר על עצמו מעין גלות לאחר שתלמיד שהתייעץ עימו רצח את אשתו; השפעתו נחלשה. פטירת הרצי"ה ב-1982 ללא צוואה אפשר לרב שפירא, בתמיכת הרב שאול ישראלי החשוב, לתבוע לעצמו את ראשות הישיבה, על אף שרוב הסגל והתלמידים תמכו ברב טאו. הלה הציב אולטימטום ודרש מעמד שווה בהנהגה, נדחה, אך העדיף שלא להתפלג. במשך 15 השנים הבאות קיים הרב טאו מעין ישיבה בתוך ישיבה כשהוא מלמד מביתו הפרטי. הוא ואנשיו הוסיפו להעמיק בתורת הרבנים קוק ולראות את המציאות כמונחית על ידה, בעוד שהרב שפירא ביקש להפוך את מרכז הרב לישיבה מן המניין, טיפח למדנות וקידם את תלמידיו למשרות רבנות. המתח בין המחנות התפוצץ בבת אחת בקיץ 1997, כשראש הישיבה הרב שפירא הסכים להקים מכון להכשרת מורים במוסד ולקבל תקציבים ממשלתיים בעבורו. הרב טאו ומקורביו תיארו את המכון המוצע, ברוח משנתם הקבלית, כמזימה שטנית של הסטרא אחרא לטמא את התורה הנלמדת במקום. הרב שפירא נדהם מכך, והשעה את המתנגדים. הפעם החליט הרב טאו לפרוש ולהקים מוסד נפרד, ועימו יצאו רבים מהר"מים והתלמידים.
הישיבה החדשה, ישיבת הר המור, הוקמה בתחילת השנה הבאה, ה'תשנ"ח, ולראשותה מונו הרב מרדכי שטרנברג (שעמד בראשה עד פטירתו בכסליו ה'תשפ"ג) והרב עמיאל שטרנברג. לר"מי אמונה מונו הרב עודד ולנסקי והרב יעקב לבנון. הרב אריאל אדרי מונה לר"מ, והרב יהושע צוקרמן – לר"מ בוגרי צבא.
מקור שם הישיבה הוא בפסוק: ”עַד שֶׁיָּפוּחַ הַיּוֹם וְנָסוּ הַצְּלָלִים, אֵלֶךְ לִי אֶל הַר הַמּוֹר וְאֶל גִּבְעַת הַלְּבוֹנָה.” (שיר השירים, ד', ו'). השם "הר המור" מקובל גם ככינוי להר הבית. ייתכן שברקע לבחירת שם הישיבה עמד גם השם "צרור המֹר" שבו השתמשו גרעיני יוצאי מרכז הרב באבן שמואל, בחיפה ובבית אל, שנוסדו בשנות השבעים-שמונים, כאשר המילה "המֹר" שימשה כראשי תיבות של "המשך מרכז הרב".
בתחילת דרכה שכנה הישיבה בבית כנסת בשכונת קריית מנחם בירושלים, וכעבור מספר שנים עברה לבניין בשכונת בית וגן. בשנים ה'תשס"ח (2008) – ה'תשע"ז (2017) הייתה הישיבה במתחם הסמוך לשכונת קריית היובל שבירושלים, ב"דרך כרמית". הישיבה עברה למבנה הקבע בשכונת חומת שמואל (הר חומה) בל' באב תשע"ז (22 באוגוסט 2017).
בישיבה לומדים כ-700 תלמידים, שמתוכם כ-350 הם אברכים נשואים וכ-320 בחורים. הישיבה מתאפיינת בגילם הממוצע הגבוה של התלמידים, יחסית לישיבות אחרות מהזרם הדתי לאומי.[דרוש מקור: מקור לעניין הגיל המבוגר.]
הישיבה מוציאה לאור עלון לבוגרים הנקרא "במעלה ההר". כמו כן יוצאת לאור מדי כמה שנים חוברת בשם "ערוגות הבושם" ובה חידושים בגמרא, בהלכה ובאגדה מפרי עטם של רבני ותלמידי הישיבה.
מדי שנה מתקיימות בישיבה במוצאי שמחת תורה הקפות שניות המוניות עד עלות השחר, שבהן משתתפים אלפים רבים.
החל משנת ה'תשפ"ב מקיימת הישיבה מדי שנה שני כנסים בשם 'חיי עולם' בהשתתפות אלפי אנשים, שבהם רבנים מהישיבה ומחוצה לה מעבירים שיעורי תורה: כנס אחד נערך בתחילת חודש ניסן, ובו עוסקים בענייני פסח, וכנס שני נערך אחרי תשעה באב, ובו עוסקים בענייני חינוך.