בג"ץ מנאע נגד רשות המסים
פסק הדין > השופט פוגלמן

טרם מתן פסק הדין, השופט מפרש את עקרון חוקיות המנהל ואת סמכות הרשות לפעול ברשות הרבים:
עיקרון חוקיות המנהל – מתייחס לשאלה האם מה שלא הותר הוא מבחינת אסור ויוצר חריגה מסמכות. השופט קובע כי לא ניתן להצביע על הוראת חוק כללית שתתפרש כמקור ההסמכה. הדרישה לקיום הסמכה מפורשת קדמה לחוק יסוד כבוד האדם וחירותו. הפגיעה בזכות זו תהיה רק מכוח הסמכה מפורשת בו כפי שנקבע בבג"ץ העינויים. ככל שמתקיימת פגיעה בזכות יסוד מרכזית יותר, כך תפורש ההסמכה בהקפדה יתרה ותידרש בחוק "הסמכה מפורשת".
סמכות הרשות לפעול ברשות הרבים – השופט ביקש לבחון האם נכונה טענת המדינה ופקודת המיסים מהווה מקור הסמכה לביצוע פעולות גבייה ועיקול במחסומים. קרי, ברשות הרבים. לפי פרשנות המדינה, עת שנתונה בידי רשות המיסים סמכות להיכנס לחצרו הפרטית של החייב או לחצרותיהם של אחרים לשם עיקול, קל וחומר כי ניתן להם האישור לעשות זו גם ברשות הרבים. המחוקק בחר לציין חלק מסמכויות הפגיעה באופן מפורש ואילו חלק מהן כלל אינן מצוינות. עניין זה מהווה פתח לפרשנות קונקלוסיבית. על מנת להכריע מהי כוונת המחוקק במקרה זה, פוגלמן בוחן את תכלית החקיקה סובייקטיבית ואובייקטיבית. לפי התכלית הסובייקטיבית עולה כי המחוקק ביקש הייתה להעמיד כלים נוספים בידיו של גובה המס. היות שהסמכות לכניסה לחצרו של אדם הייתה קיימת גם לפני תיקון פקודת המיסים. לכן, לא ניתן להצביע על תכלית סובייקטיבית של המחוקק. התכלית האובייקטיבית היא גביית מס לצרכים ציבוריים. מי שמתחמק מתשלום כזה פוגע בציבור. שמירה על שלטון החוק מחייב את אכיפת החוק באופן שוויוני תוך גביית מס גם באמצעים כפי שנקטה המדינה. הפרשנות המרחיבה והלשונית של החוק נותנת סמכות לאפשרות לעקל כלי רכב במחסום ועל אם הדרך. גביית מיסים עלולה להיעשות על ידי שימוש באמצעים חריגים תוך פגיעה בזכויות של אנשים.
הכרעת הדין
אפליה פסולה – השופט דחה את טענת ד"ר מנאע לגבי אפליה פסולה וקבע כי מטרת המחסומים היא ביטחונית.
חוקיות המנהל: מקור הסמכות :
משטרת ישראל – היות שנקבע כי המחסומים הוקמו לצורכים מבצעיים וביטחוניים, בית המשפט לא דן בסוגיית סמכות משטרת ישראל לבקשת פרטי הזדהות ועיכוב חייבים במחסומים.
רשות המיסים – פקודת המיסים מעניקה סמכויות נרחבות לגובי המס וביניהן פעולות המתירות פגיעה בזכויות יסוד. לאור ריבוי סמכויות זה ואופיין הפוגעני, קיימת חובה לקיום תנאי הסמכות כלשונם וללא הרחבתן או חריגה מהן. על פי פרשנות בית המשפט, פקודת המיסים אינה מקנה סמכויות גבייה במחסומי דרכים אשר מוקמים על ידי משטרת ישראל לצורכים מבצעיים.
פגיעה בזכויות אדם – השופט קובע כי פעולת גביית מיסים במחסומים משטרתיים המוקמים לצורך מבצעי, מהווה פגיעה בזכויות האדם לכבוד, חופש תנועה ופרטיות. חומרת הפגיעה בזכויות האדם, הנה בעלת משקל רב יותר מן האינטרס הציבורי לגביית מיסים שוויונית:
הזכות לכבוד – כאשר בוחנים את תכליתה של זכות זו, עולה כי יש להגן על הפרט מפני פגיעה בכבוד, שבהיעדרו, אין משמעות להיות האדם יצור חופשי. חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו קובע כי לאדם קיימת הזכות להגנה מפני ביוש, השפלה, ביזויו של אדם או להעמדתו במצב של חוסר אונים ולטובת רצונותיהם של האחרים. הליך גבייה המבוצע על אם הדרך, לעיני כל, תוך עיכוב אזרחים במחסום שהוקם לצרכים ביטחוניים, פוגע בזכותם של האזרחים לכבוד. בית המשפט קובע כי שיטת אכיפה זו עלולה ליצור עוול כפי שנגרם לד"ר מנאע. ד"ר מנאע בויש והועמד על ידי נציגי רשות המיסים במצב של חוסר אונים.
הזכות לפרטיות – השופט בחן את הפגיעה לזכות בפרטיות בשני מישורים: המישור הראשון בוחן האם העברת מספר הזהות של האזרח מן השוטרים לנציגי רשות המיסים מהווה פגיעה בזכות. לגבי סוגיה זו, בית המשפט ביקש להימנע מהכרעה והשאלה המשפטית נותרה בצריך עיון. המישור השני בוחן האם עיקול הרכב ועיכוב הנהג ברשות הרבים מהווים פגיעה בזכות לפרטיות. פוגלמן קובע כי בדרך זו נחשף האדם לציבור, בלי יכולת להתגונן והפגיעה בפרטיותו חורגת מעצם הליך הגבייה.
הזכות לחופש תנועה – לאדם עומדת הזכות לחופש תנועה. זכות זו, עומדת בשורה הראשונה של זכויות האדם. גם במקרה זה, כמו הזכות לפרטיות, קובע השופט כי הזכות לחופש תנועה גובר על האינטרס הציבורי לגביית מיסים. השופט מוסיף ומדגיש כי מדובר בפגיעה ממשית בחופש התנועה וכי עיכוב הרכב מהווה מגבלה ממשית על יכולתו של ד"ר מנאע לנוע ממקום למקום. בהתאם לסעיפים 67–69, 71 לחוק המעצרים, לא ניתן להגביל את חירות התנועה של אדם ללא בחינת חשד לביצועה של עבירה בת מעצר וזו אינה כוללת גביית מס.
זכות הטיעון להליך הוגן וגישה לערכאות – על רשות מנהלית להימנע מהחלטה הפוגעת בזכות או באינטרס מוגן של אדם. לרשות יש חובה להתייחס בהגינות והזדמנות להשמיע גרסתו. קיימת גם זכות לביקורת שיפוטיות אשר בדרך פעולה זאת נמנעים מהנישום אפשרות להגן על עצמו במיוחד מול רשות ממנהלית להבדיל מהחלטה שיפוטית.
חוק יסוד משק המדינה – החוק מעניק זכות חוקתית שלא לשלם מיסים דרישת ההסמכה המפורשת אם כך חייבת להתפרש בקפדנות.