stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלווין ברייס
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > סנאטור אמריקאי

ב-1890 זכה בריס במועמדות על ג'ון א. מקמהון כמועמד מפלגתו להחליף את הנרי ב. פיין, הסנאטור האמריקני היוצא מאוהיו. ברייס היה נתון לביקורת תקשורתית, כולל על טענות שהוא לא תושב אוהיו, לאחר שהתגורר בניו יורק בשנים הקודמות. הוצאה כבדה לקמפיין הבטיחה את בחירתו של רוב דמוקרטי לאספה הכללית של אוהיו, מה שאיפשר את בחירתו של ברייס. עם זאת, בגלל נסיבות חשודות שנבעו מהבחירה הראשונית של פיין, ברייס נבדק על ידי הסנאט לפני כניסתו לתפקיד.
למרות שברייס נקט כמה צעדים בלתי נשכחים כסנאטור, הוא צבר מוניטין של חבר חרוץ ואינטליגנטי, שכיהן כיו"ר הוועדה למסילות ברזל באוקיינוס השקט וחבר בוועדת ההיגוי הדמוקרטית ובוועדת ההקצאות.
המהפך של ברייס בנושא הקריטי של רפורמת התעריפים עלה לו בתמיכה של רבים בבסיס הדמוקרטי שלו. קשריו החזקים של ברייס לעסקים בניו יורק הביאו כמה באוהיו לקרוא לו "הסנאטור השלישי של ניו יורק". אף על פי שברייס הרחיק הצעה לגינוי בוועידת המפלגה הדמוקרטית ב-1894, הוא הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש לרפובליקני ג'וזף ב. פורקר שלוש שנים מאוחר יותר. לאחר תבוסתו, ברייס נשר מהפוליטיקה באוהיו.
ביוגרפיה > מותו

הוא מת באופן פתאומי ובלתי צפוי בעיר ניו יורק מהתקף חריף של דלקת ריאות ב-15 בדצמבר 1898.
מורשת

על שמו נקראת עיירת הכורים ברייסוויל, טנסי, אשר הוכיחה כי היא עוזרת להתחבר לשירותי הרכבת.
ברייס היה בוגר מסור של אוניברסיטת מיאמי מאוחר יותר בחייו. מאמציו בשנים 1885 ו-1888 לספק מימון לאוניברסיטה היו אחראים במידה רבה להישרדותה, ומבנה מדעי, ברייס הול נקרא לכבודו. מאז הוא נהרס.
סנטור קלווין ברייס מאת ג'ון סינגר סרג'נט, 1898
בן בסט (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אלון אולארצ'יק בהשתתפות שפתיים, מיטל טרבלסי
 מתוך האלבום תגיד לי מה אתה מרגיש
 יצא לאור:  1993
 סוגה:  מוזיקה מזרחית 
 שפה:  עברית
 אורך:  4.12 דק' 
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  אלון אולארצ'יק
 לחן:  אלון אולארצ'יק 
 הפקה:  אלון אולארצ'יק
 
הכתובת פעמונית 9 ביפו ד'
"בן בסט" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק בהשתפות להקת שפתיים ומיטל טרבלסי. את השיר הוציאה לאור בשנת 1993 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה השלישית באלבום האולפן השלישי של אולארצ'יק, "תגיד לי מה אתה מרגיש".
כתיבה והשמעה

את השיר כתב, הלחין והפיק אולארצ'יק. השיר מתאר מפגש רומנטי בין גבר לבין ירדנה המתגוררת ברחוב הפעמונים תשע ביפו. השיר מתאר את השלבים הראשונים של המפגש בין זוג האוהבים, ורומז להמשכו של המפגש במילות הסיום: "רגע, רגע, רגע כדי להימנע מפגע / לא לשכוח כובע שיגן ולא משמש". על כתיבת השיר סיפר אולארצ'יק:
נסעתי על אופניים ברחוב סלמה בת"א כשפני מועדות לאודיטוריום של יפו ד' (השתתפתי בפסטיגל). כדי לא לשכוח איפה לפנות שמאלה שיננתי באוזניי עצמי את הוראות ההגעה: "יפו ד' שמאלה הפעמונים 9", וגם כן ראיתי חנות בשם "בן בסט חלקי חילוף למכוניות" בדרכי. זיהום האוויר בגוש דן גורם לדברים להתערבב בצורה בלתי נצפית והזויה ומצאתי את עצמי שר בתוך הווקמן שאני מסתובב איתו תמיד את הפזמון: "יפו ד' שמאלה הפעמונים 9 בן בסט". שתי הערות: 1. מסתבר שזה בכלל רחוב הפעמונית 9, ולא כמו שחשבתי. 2. לבעל החנות קוראים בן-BEST ולא בן-BASAT הוא אחר כך התלונן על זה בתוכנית רדיו.
השיר מורכב משבעה בתים בני שורה אחת כל אחד, שאחריהם שני בתים בני שתי שורות כל אחד. לאחר כל בית מושמע הפזמון החוזר, הכולל את השם "בן בסט" ארבע פעמים. בביצוע השיר מושמע כל בית שלו פעמיים, תחילה בפי אולארצ'יק ואחר כך בפי להקת "שפתיים". כך גם הפזמון החוזר.
השיר הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-6 ביוני 1993. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-12 (הכניסה הגבוהה לשבוע). ב-27 ביוני עלה למקום הרביעי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-15 באוגוסט, לאחר תשעה שבועות צעידה, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים של שנת ה'תשנ"ג דורג במקום ה-34.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1993)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 34 |  |
הערות שוליים

↑  אלון אולארצ’יק – בן בסט (1993), סטריאו ומונו
↑  אלון אולארצ'יק בפורום ynet,‏ 9 באוקטובר 2002
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 6 ביוני 1993, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 13 ביוני 1993, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 27 ביוני 1993, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 15 באוגוסט 1993, פזמונט
↑  מצעד השנתי תשנ"ג (1993), פזמונט
| אלון אולארצ'יק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אולארצ'יק • שעשועי כאילו • תגיד לי מה אתה מרגיש • בואי נגיד שאני שלך • אולארצ'יק בשקט • פעם בגליל - מבט מוזיקלי • רוק & רוך • אולארצ'יק סטייל • יום אחד • תה בשניים • אולארצ'יק. עכשיו |  |
| מיני-אלבומים | מתקרבים הכוכבים |  |
| אלבומי הופעה | אולארצ'יק ג'אז • נפגשנו Live • אולארצ'יק הלהקה ואני LIVE |  |
| אלבומי אוסף | האוסף • המיטב |  |
| סינגלים | "בא לשכונה בחור חדש" • "מאיר ואלון" • "היא הולכת בדרכים" • "גלים גלים" • "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה" • "כולם כולם" • "שלום סלאם" • "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" • "בן בסט" • "החיים קשים" • "בואי נגיד (משחק המונופול)" • "נערה במשקפיים" • "בואי נתחבק" • "מסטיק" • "מחפש אותך" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אני לא רוקד כשעצוב" • "מוכר הפרחים" • "מאחורי השער" • "בתוך עינייך" |  |
ישי סוויסה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1992 (בן 32) תל אביב, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי, די.ג'יי, קלידן, מלחין
 סוגה:  היפ הופ, פופ, רוק
 
ישי סוויסה (נולד ב-5 באוקטובר 1992) הוא מפיק מוזיקלי, די.ג'יי, קלידן, מלחין וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

ישי אליהו סוויסה הוא בנו של השחקן מאיר סויסה ושל רותי, בתה של הזמרת יפה ירקוני. אחיו הוא הראפר הישראלי מיכאל סוויסה. הוריו התגרשו בילדותו, ולאחר מכן אימו עברה עמו ועם שני אחיו לארצות הברית למספר שנים, לאחר מכן שבו לגור בתל אביב.
בשנת 2012 הוציא שתי גרסות כיסוי לשיריה של סבתו יפה ירקוני, "פרח בר" ו"כל היונים", בהפקתה של קורין אלאל. בשנת 2013, הוציא את סינגל הבכורה שלו, "גן עדן".
ב-2018 סוויסה השתתף בתוכנית גוט טאלנט ישראל בתור דמותו, זמר החתונות "בנאביסר".
ב-2019 הפיק מוזיקלית וניהל אומנותית את אלבומו של רביד פלוטניק, "ועכשיו לחלק האומנותי", מתוכו הסינגל "נתראה בגלגול הבא" שהפיק יחד עם יאיא כהן אהרונוב. האלבום זכה לשבחים רבים. עוד באותה השנה, הוציא את הסינגל "מה זה בכלל משנה", בו השתתפו רביד פלוטניק, אחיו מיכאל סוויסה, עדן דרסו וטל טירנגל.
ב-2020 הפיק מוזיקלית את סרטו של הקומיקאי תמיר בר, "עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי", ושיחק בו בתור אבנר, שכנו של שם טוב האבי. מתוך הסרט השירים "סם הרדמה", בו השתתף, שהגיע למקום ה-12 במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל והמקום השישי במצעד השנתי של מאקו ורדיו תל אביב, ו"האזרח הקטן", שהגיע למקום ה-13 במצעד השנתי של מאקו ורדיו תל אביב. סוויסה קיבל על הפקת הפסקול פרס אקו"ם להישג השנה לאלבום.
בספטמבר 2020, השתתף בפרויקט "צו השעה" יחד עם אחיו מיכאל סוויסה והקומיקאי רועי כפרי, וביצעו את השיר "אני אדם פשוט" של סבתו, הזמרת יפה ירקוני.
ביולי 2021 לקח חלק בתור המפיק המוזיקלי ב-Live Session של הלהקה עודד פז והקסדות המבוססת על שירים מהסדרה הפיג'מות והמשיך להופיע איתם על הבמות גם לאחר מכן. בספטמבר של שנה זו יצא אלבומו של רביד פלוטניק, "תוך כדי תנועה" אותו הפיק.
במאי 2023 יצא אלבומה של יסמין מועלם, "אין עולם", בהפקתו המוזיקלית.
באוגוסט הוציא יחד עם אחיו, מיכאל סוויסה את אלבומם המשותף, "מיטת קומותיים". ובספטמבר 2024 הוציאו יחד את השיר "מרגלית"
בינואר 2025 יצא אלבומו של רביד רביד פלוטניק, "הדרך לשביל הזהב", שאת הפקתו הוביל סוויסה.
חיים אישיים

סוויסה בזוגיות עם שדרנית הרדיו שיר הדס מאיר. מתגורר במרכז תל אביב.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2023: מיטת קומותיים (ביחד עם מיכאל סוויסה)
דיסקוגרפיה > סינגלים

2019: "מה זה בכלל משנה" (בהשתתפות עדן דרסו, מיכאל סוויסה, רביד פלוטניק וטל טירנגל)
2023: "שיש" (ביחד עם מיכאל סוויסה)
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏ישי סוויסה בשירים של סבתו יפה ירקוני, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2012
↑  בכורה: ישי סוויסה בקליפ "גן עדן", באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2013
↑  סינגל לבן של מאיר סוויסה, באתר ‏מאקו‏, 28 במאי 2013
↑  הרכב החתונות שיעשה לכם הכי שמח: קבלו את בנאביסר, באתר חדשות 13, 19 בפברואר 2018
↑  גדי סולומון, מסרים וגרוב: "שם טוב האבי" מצחיקה בטירוף, באתר ישראל היום, 5 ביולי 2020
↑  שיר השנה תש"פ: "מיליון דולר" של נועה קירל, באתר ‏מאקו‏, 17 בספטמבר 2020
↑  רן בוקר, פרסי אקו"ם: חנן בן ארי "מחבר השנה" עם השיר המושמע ביותר; מפעל חיים למירית שם אור ואתי אנקרי, באתר ynet, 20 ביולי 2021
↑   בן שלו, לראפרים יש פה גדול ורלוונטי, והם מוכיחים זאת גם ב"צו השעה", באתר הארץ, 12 בספטמבר 2020
↑  אסף נבו, סוויסה, הדור הבא, באתר ישראל היום, 8 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413184805171
לאמצ'ה גירמה

לאמצ'ה גירמה (באנגלית: Lamecha Girma; נולד ב-26 בנובמבר 2000) הוא אתלט אתיופי. סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), פעמיים ברציפות סגן אלוף העולם (דוחה 2019 ויוג'ין 2022) ושיאן העולם בריצת 3000 מטר מכשולים, סגן אלוף עולם באולם (בלגרד 2022), שיאן העולם בריצת 3000 מטר מכשולים ושיאן העולם באולם בעבר (2023–2025) בריצת 3000 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 הוא זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא לאומי חדש של 8:01.36 דקות, מאית שנייה בלבד אחרי קונססלוס קיפרוטו מקניה (8:01.35 דקות) ולפני סופיאן אל-בקאלי ממרוקו (8:03.76 דקות).
ביוגרפיה > 2021 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:10.38 דקות, אחרי סופיאן אל-בקאלי (8:08.90 דקות) ולפני בנג'מין קיגן מקניה (8:11.45 דקות).
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 7:41.63 דקות, אחרי בן ארצו סלמון ברגה (7:41.38 דקות) ולפני מארק סקוט מהממלכה המאוחדת (7:42.02 דקות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:26.01 דקות, אחרי סופיאן אל-בקאלי (8:25.13 דקות) ולפני אלוף העולם היוצא קונססלוס קיפרוטו (8:27.92 דקות).
ביוגרפיה > 2023 > שיאן עולם באולם

בתחרות שנערכה באולם בלייווה, צרפת ב-15 בפברואר 2023 קבע בריצת 3000 מטר שיא עולם חדש של 7:23.81 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן 25 השנים של דניאל קומן מקניה (7:24.90 דקות). הוא ניצח את מוחמד כתיר מספרד שאף הוא שיפר את שיא העולם וקבע שיא אירופה חדש של 7:24.68 דקות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 1500 מטר: 3:33.77 דקות (2020)
ריצת 2000 מטר: 4:57.87 דקות (2020)
ריצת 3000 מטר מכשולים: 7:52.11 דקות (2023), שיא עולם
שיאים אישיים > אולם

ריצת 1500 מטר: 3:35.60 דקות (2021)
ריצת 3000 מטר: 7:23.81 דקות (2023), שיא עולם בעבר
ורדה וירט לבנה

טקס השבעתה לתפקיד נשיאת בית הדין לעבודה, בית הנשיא, מרץ 2018
ורדה וירט לבנה (נולדה ב-1957) היא שופטת ישראלית, נשיאת בית הדין הארצי לעבודה.
ביוגרפיה

היא נולדה בשנת 1957 בישראל. למדה בבית הספר התיכון העירוני הדתי צייטלין בתל אביב וסיימה אותו בשנת 1975, ואחר כך פנתה לשנת שירות לאומי בבית החולים איכילוב.
בשנת 1980 קיבלה תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1981 הוסמכה כעורכת דין.
בשנים 1981–1982 שימשה יועצת משפטית ב"אגד". בשנים 1982–1986 עבדה כעורכת דין שכירה. בין היתר ייצגה את ארגון נשות השוטרים בתביעה בעקבות הפרה של התחייבות המדינה להשוות את שכר השוטרים לשכר חיילי הקבע - הליך שנדחה על ידי השופט סטיב אדלר בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, אולם ערעור נתקבל על ידי נשיא בית הדין הארצי השופט צבי בר-ניב. בעקבות פסק דין זה גייס אותה חיים הברפלד למחלקה המשפטית של האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות הכללית, בה עבדה בשנים 1986–1989.
באוקטובר 1989 מונתה לשופטת בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב. באפריל 1999 מונתה לשופטת ראשית שם. בין היתר הכירה ביחסי העובד-מעסיק בין הנהלת בתי המשפט לקלדניות בתי המשפט, שהועסקו באמצעות חברות קבלניות. בעקבות פסיקה זו נקלטו הקלדניות להעסקה ישירה ואף נוהל מולם משא ומתן ונחתם עבורן הסכם קיבוצי. בהליך אחר, הכירה בזכאותם של דיילי אל-על לשכר וזכויות סוציאליות גם בגין שמונת שבועות ההכשרה שנדרשו להם - פסיקה שסללה את הדרך להכרה בחובת התשלום בגין ימי הכשרה. כשופטת ראשית בבית הדין האזורי קידמה גם הליכי הידברות וגישור בבית הדין.
ביוני 2000 - דצמבר 2000 וביוני 2002 - אוקטובר 2002 כיהנה כשופטת בפועל בבית הדין הארצי לעבודה. במאי 2004 מונתה לשופטת בית הדין הארצי לעבודה. בדצמבר 2013 מונתה לסגנית נשיא בית הדין הארצי לעבודה. כשופטת בבית הדין הארצי ליוותה את תהליכי הרפורמה בחברת החשמל, סכסוכי עבודה של ארגון המורים ואת שביתת הרופאים בשנת 2011. כמו כן הייתה חלק מהרכב השופטים בעניין התאגדות עובדי הסינמטק, במסגרתו נקבעה לראשונה חובת המעסיק למשא ומתן עם ארגון העובדים היציג - פסק דין בעקבותיו תוקן בהמשך חוק ההסכמים הקיבוציים באופן שחובה זו עוגנה בו
בפברואר 2018 נבחרה לנשיאת בית הדין הארצי לעבודה, וב-27 במרץ החליפה בתפקיד זה את יגאל פליטמן.
במהלך כהונתה בנובמבר 2018 מתח נציב תלונות הציבור על שופטים, השופט בדימוס אליעזר ריבלין, ביקורת על מנגנון ההידברות בלשכת השופטים בסכסוכי עבודה קיבוציים במטרה לסייע בפתרונן ולמנוע שביתות - פרקטיקה הנהוגה בבתי הדין לעבודה מאז כהונתו של הנשיא לשעבר סטיב אדלר. בעקבות פרסום ביקורת זו מינתה וירט-ליבנה ועדה בראשות נשיאת בית הדין הארצי לעבודה בדימוס נילי ארד שהגישה מסקנותיה בפברואר 2019. בספטמבר 2021 אימצה וירט-ליבנה את המלצות הוועדה, והסדירה את מנגנון ההידברות בבתי הדין באמצעות נוהל אחיד וקבוע.
היא נשואה ואם לשתי בנות.
פסקי דין בולטים

באוקטובר 2003 פסקה בפרשת הפנסיות במפעל הפיס, וקבעה שיש לצמצם במידה ניכרת את הפנסיות שנקבעו לשלושה מבכירי מפעל הפיס.
באפריל 2010 השתתפה בהרכב של פסק דין דן בהט, שבו קבעה כי הזכות לתשלום בגין "שעות עודפות" לאימהות בשירות המדינה אינה בגדר "זכות בקשר להורות" כמשמעה בסעיף 4 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, דהיינו התשלום הנוסף בגין שעות עודפות הוא בגדר זכות יתר לאימהות עובדות, המותרת לפי סעיף 3(ב)(3) לחוק הנ"ל. על פי פסיקה זו, אב עובד אינו זכאי לתשלום הנוסף בשיעור 100% בגין השעות העודפות מעבר ליום העבודה המקוצר ועד להשלמת שעות תקן משרתו.
בפסק דין ממרץ 2008 קבעה כי במקרים שבהם ממונה מקיים עם עובדת הכפופה לו יחסי מין מזדמנים תוך ניצול יחסי מרות באופן המוגבל למסגרת יחסי העבודה בלבד ומבלי שהוכחו סממנים אמיתיים המעידים על רצון הדדי לפיתוח מערכת יחסים, קמה זכות לפיצוי בגין הטרדה מינית. במקרה כזה לא תתקבלנה טענות הגנה בדבר הסכמה של העובדת או פיתוי.
פסק דין נוסף שלה ממרץ 2008 קובע כי חל איסור על מעסיק לפדות בכסף את "התקופה המוגנת" שלאחר חופשת לידה (שבה יש איסור על פיטורים, נהוג לכנותה "תקופת לידה והורות"), כיוון שהדבר מנוגד לתכלית חוק עבודת נשים. כמו כן קבעה, כי אי קבלת העובדת חזרה לעבוד מהווה הפליה על פי חוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
בינואר 2011 קבעה כי ניתן להגיש תובענה ייצוגית כנגד חברה לקבלת סכומים שלא הפרישה לעובדיה לקופת גמל ופיצויים בהתאם לצו ההרחבה בענף מפעלי השמירה, המחייב הפרשה לפנסיה לכל עובדי ענף השמירה. נקבע כי ככלל אין להגיש תובענות ייצוגיות במקום עבודה מאורגן בו יש הסכם קיבוצי, (כפי שנקבע בסעיף 10(3) לתוספת השנייה לחוק תובענות ייצוגיות). עם זה, במקרים מסוימים ניתן לשקול בחיוב אישור תובענה ייצוגית גם במקום עבודה מאורגן. כך למשל, במקרה בו ארגון העובדים אינו פועל לאכיפה מלאה של זכויות העובדים בענף.
בינואר 2013 קבעה בפסק דין תקדימי כי יש להכיר ברשת החנויות "מחסני חשמל", השייכת לחברת אלקטרה מוצרי צריכה, כיחידה עצמאית נפרדת ("יחידת מיקוח") שבה ההסתדרות רשאית לארגן את העובדים ולהקים ועד שייצג אותם. פסק דין זה צוטט אחרי כן בהליכים רבים הנוגעים לסוגיית התארגנות עובדים ויחידות מיקוח, והיה בין הגורמים שסייעו לגל ההתארגנויות בשנים שלאחריו.
באוגוסט 2018 קבעה כי עקרון חופש הבחירה המלא שניתן לעובד לקביעת סוג המוצר הפנסיוני המועדף עליו הוא עקרון יסוד בדיני הפנסיה, וכי גם הבחירה של עובד בביטוח פנסיוני המכונה "ביטוח מנהלים" ללא כיסוי של אובדן כושר עבודה היא אפשרית, ולמעסיק אין אפשרות להתערב בבחירה שכזו.
מאמרים שכתבה

"הגישור בבתי הדין לעבודה", שערי משפט ג(1), תשס"ב, עמ' 89–109.
"הזכות לפרטיות אל מול האחריות הניהולית במיון מועמדים לעבודה – ההיבט המשפטי", ספר שמגר חלק ג', תשס"ג-2003, עמ' 775- 816.
הערות שוליים

1 2 3 4  ניצן צבי כהן, ‏נשיאת ביה"ד לעבודה, ורדה וירט-ליבנה: "לעבור מ'שפיטה במקום שביתה', לשיחה במקום שפיטה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 בפברואר 2025
↑  תלם יהב, נכד ראשון ומינוי באותו יום: הנשיאה החדשה של בית הדין לעבודה, באתר ynet, 22 בפברואר 2018
↑  ניצן צבי כהן, ‏״לסייע לצדדים להגיע לפתרון מוסכם״: פורסם נוהל חדש לביצוע הליכי הידברות בסכסוכי עבודה קיבוציים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 בספטמבר 2021
↑  גל ניסים, ‏פס"ד של ביה"ד לעבודה: גדעון גדות יחזיר לפיס 874 אלף שקל; המנכ"ל לשעבר - 973 אלף, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2003
↑  ע"ע 361/08 מדינת ישראל נגד דן בהט, ניתן ב-18 באפריל 2010
↑  ע"ע 274/06 פלונית נ' אלמוני. ניתן ב-26 במרץ 2008
↑  ע"ע 627/06 אורלי מורי נ' מ.ד.פ ילו בע"מ. ניתן ב-16 במרץ 2008
↑  ע"ע 629/07 יגאל וירון נ' תבל אבטחה ניקיון ושירותים בע"מ. ניתן ב-3 בינואר 2011
↑  עס"ק 41357-11-12 הסתדרות העובדים הכללית החדשה - אלקטרה מוצרי צריכה (1951) בע"מ. ניתן ב-15 בינואר 2013
↑  שוקי שטאובר, המאבק על הוועד - התארגנויות עובדים בשנות ה-2000, הוצאת יהושוע שטאובר ספרי ניהול ועסקים, 2018. עמ' 244–246
↑  ע"ע 7243-10-15 ליליאן לנדסברג- גל-רוב יועצים בע"מ. ניתן ב-20 באוגוסט 2018
| שופטי בית הדין הארצי לעבודה |
| --- | --- | --- |
| שופטים קבועים מכהנים | נשיאה: ורדה וירט לבנה • סגן הנשיאה: אילן איטח חנה אופק-גנדלר • לאה גליקסמן • סיגל דוידוב-מוטולה • אילן סופר • רועי פוליאק |  |
| נשיאים בדימוס | יגאל פליטמן • נילי ארד • סטיב אדלר • מנחם גולדברג • צבי בר-ניב |  |
| סגני נשיאים בדימוס | אלישבע ברק-אוסוסקין • יצחק אליאסוף • שאול קובובי • ישראל לוין |  |
| שופטים קבועים בדימוס | צבי טרלו • זאב נגבי • עדינה פורת • שמואל צור • עמירם רבינוביץ' • רונית רוזנפלד • מרטין אלטס • יוסף רייך |  |
ראו גם נציגי ציבור בבית הדין הארצי לעבודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308952405171  ISNI: 0000 0004 0248 2760  VIAF: 298449865   WorldCat (עם VIAF): 298449865
תחנת הרכבת פתח תקווה – קריית אריה

#invoke:תבנית מידע
מראה הרציפים
תחנת הרכבת קריית אריה פתח תקווה, היציאה מרציף 1
תחנת הרכבת פתח תקווה – קריית אריה היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל, הממוקמת בצפון-מערב העיר פתח תקווה, באזור התעשייה קריית אריה, ובסמוך לשכונת אם המושבות ותוכננה על ידי האדריכל שלמה גרטנר. התחנה נמצאת על מסילת הירקון בין תחנת הרכבת בני ברק ותחנת הרכבת פתח תקווה סגולה ומשמשת כתחנת ביניים בקו אשקלון - הרצליה.
היסטוריה

הרעיון להקמת תחנת הרכבת באזור התעשייה קריית אריה עלה לראשונה בשנת 1972, במסגרת תוכנית "המטרו של תל אביב רבתי" שהגישה ועדת ממומחים שמינה שר התחבורה שמעון פרס. על פי התוכנית, תוכנן שמסילות רכבת קיימות ישלבו עם מנהור במרכזי הערים, ליצירת מערכת מטרו למטרופולין תל אביב. מתחנת קריית אריה הייתה אמורה לצאת שלוחה לתחנת רכבת תת-קרקעית נוספת במרכז פתח תקווה (בסמוך לתחנת הרכבת ההיסטורית של פתח תקווה).
ב-1973 הוצגה תוכנית נתיבי איילון לכביש מהיר, רב־נתיבים, שיחצה את האזור המטרופוליטני של תל אביב רבתי מצפון לדרום לאורך נחל איילון, ויחבר את רשתות הכבישים הבין־עירוניים לירושלים, לחיפה ולאשדוד. במסגרת הפרויקט הציגה החברה גם תוכנית לבניית מסילות במקביל לכביש - מסילות שיועדו לקשר את רשת המסילות הצפונית בישראל עם רשת המסילות הדרומית של ישראל. כמו כן תוכננו המסילות לשמש כרכבת פרוורית, מערכת תעבורה להסעת המונים לכל האזור המטרופוליטני של תל אביב עם שלוחות בין-עירוניות. העבודות על מסילת איילון החלו רק ב-1987, עם העתקת תחנת הרכבת תל אביב מרכז ממקומה המקורי אל ערוץ נחל איילון; הקו הראשון שתוכנן היה שירות רכבת פרוורית עד פתח תקווה, בדומה לתוכנית מ-1972 (אך ללא שלוחה תת-קרקעית למרכז פתח תקווה).
קידום התוכנית בפועל החל רק בשנת 1997, במסגרת פרויקט קו הרכבת תל אביב - פתח תקווה - כפר סבא, שהיה מבוסס כולו על שימוש במסילת הירקון הקיימת והמסילה המזרחית ההיסטורית, שהייתה לה שלוחה לכפר סבא שנבנתה כבר ב-1961. במסגרת תוכנית זו תוכננו שבע תחנות (כולל תחנה חדשה בקריית אריה). העבודות על הפרויקט כללו בשלב הראשון חידוש ושדרוג המסילה והתחנות הקיימות עד תחנת הרכבת ראש העין דרום; השירות בקו זה החל לפעול בשנת 2000. המכרז לבניית תחנת קריית אריה פורסם בסוף שנת 2002, אך הוא בוטל עקב החלטה של הנהלת הרכבת לאחד את העבודות על התחנה עם העבודות להכפלת מסילת הירקון והמשך הקו לתחנת הרכבת כפר סבא. המכרז להקמת התחנה פורסם מחדש ב-2004 והעבודות במקום החלו רק בתחילת 2005. אף על פי שעל פי תנאי המכרז העבודות היו צריכות להסתיים בתוך שנה, פתיחת התחנה נדחתה לשנת 2007, והיא אף הופיעה בלוחות הזמנים שפורסמו בשנה זו. בפועל פתיחת התחנה נדחתה בכל פעם ולבסוף היא נפתחה במוצאי שבת ה-3 במאי 2008.
בין תחנת הרכבת לבין תחנת הנוסעים שתפעל בדפו קריית אריה של הקו האדום של הרכבת הקלה מתוכנן מעבר תת-קרקעי שיאפשר מעבר נוסעים בין התחנות. בכך תהיה קריית אריה אחת ממספר נקודות קישור, הפזורות ברחבי גוש דן, בין שתי המערכות.
ברבעון השני של 2021 בוצעו עבודות להגבהת המבנה העליון של המסילות בתחנה במטרה לשנות את גובה הרציפים ולהתאימו לשימוש בציוד הנייד החדש - קרונועים חשמליים מדגם Desiro HC. לאחר העבודות גובה רציפי התחנה הוא 76 ס"מ. לפניו היה 96 ס"מ.
ב-25 בדצמבר 2021 החל לפעול בתחנה קו נוסעים חשמלי מהרצליה לאשקלון במקום קו הנוסעים שפעל מהרצליה ועד באר שבע מרכז דרך קו הנגב המערבי.
מבנה התחנה

בתחנה שני רציפי צד משני צידי המסילה הכפולה, והמעבר ביניהם מתבצע בעזרת מעבר תת-קרקעי. צמוד לאולם הנוסעים נמצא הרציף הדרומי, רציף 1, וממנו יוצאות הרכבות לכיוון תל אביב. מרציף 2 יוצאות הרכבות לכיוון רעננה.
מחוץ לתחנת הרכבת יש עמדת חניון הולנדי לאופניים ומשאבה לניפוח גלגלים.
בין אוגוסט 2020 ל-19 בנובמבר 2021 הותקנה בתחנה מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
ב-27 בנובמבר 2022 נחנך מבנה התחנה המשופץ לאחר שנתיים של עבודות הרחבה, שכללו חיבור לתחנה הסמוכה של הרכבת הקלה באמצעות מעבר תת-קרקעי, ושיפורים במבנה התחנה עצמו.
שירות הרכבות בתחנה

תחנה זו משמשת כתחנה ביניים בקו אשקלון - הרצליה. בשעות השיא עוצרות בתחנה ארבע רכבות בשעה לכל כיוון; ארבע לכיוון הרצליה, שתיים לאשקלון, אחת לאשדוד עד הלום ואחת לראשון לציון משה דיין. בשעות השפל עוצרות בתחנה שתי רכבות בשעה בכל כיוון.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת אשקלון — הרצליה (קו השרון - אשקלון)  אשקלון • אשדוד – עד הלום • יבנה – מערב • ראשון לציון – משה דיין • בת ים – קוממיות • בת ים – יוספטל • חולון – וולפסון • צומת חולון • תל אביב – ההגנה • תל אביב – השלום • תל אביב – סבידור מרכז • תל אביב – אוניברסיטה • בני ברק – רמת החייל • פתח תקווה – קריית אריה • פתח תקווה – סגולה • ראש העין – צפון • כפר סבא – נורדאו • הוד השרון – סוקולוב • רעננה – דרום • רעננה – מערב • הרצליה |  |
גלריה

דפו ותחנת הרכבת קריית אריה, דצמבר 2022
דפו ותחנת הרכבת קריית אריה, דצמבר 2022
דפו ותחנת הרכבת קריית אריה, דצמבר 2022
שירות רכבות בעבר

בעבר יצאו גם 3 רכבות בקו כפר סבא - ת"א - הראשונים, הקו היה יוצא מכפר סבא, עובר דרך תחנות הירקון, בני ברק ותחנות ת"א, והיה עוצר בכפר חב"ד ובלוד, ומשם היה ממשיך כקו ישיר עד לתחנת הראשונים (ללא עצירה בתחנת באר יעקב). שירות הקו עד להוד השרון מצפון הופסק מ-2011, עם החלטה על קיצור הקו מצפון לתחנת ההגנה. בהמשך הזמן הקו שוב קוצר מצפון עד לתחנת לוד ב-2018, עם פתיחת קו ת"א- י"ם החדש.
קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה > הקו האדום של הרכבת הקלה

R3 - קריית אריה - גשר אם המושבות - אהרונוביץ - בן-גוריון - ביאליק - אבא הלל - ארלוזורוב - שאול המלך - יהודית - קרליבך - אלנבי - אליפלט
ראו גם

תחנת הרכבת פתח תקווה סגולה
הערות שוליים

↑  יאיר שטרן, "מתכנני "המטרו" של תל־אביב רבתי בשנת 2000 מחכים ל"אור ירוק, מעריב, 28 במאי 1972
↑  י אבנון, נתיבי איילון פרויקט התחבורתי הגדול בישראל, דבר, 1 באוקטובר 1973
↑  דניאל מולד, חשמלית ושמה תקווה לתל אביב, מעריב, 24 במרץ 1987
זאב אופירי, רכבת הפרברים דוהרת לתל אביב, חדשות, 26 בינואר 1987
↑  דוד חיון, ‏קטר הנדל"ן יציל את הרכבת, באתר גלובס, 5 במאי 1997
↑  פזקר: הרכבת שינתה מיכרז ת"א ראש העין משיקולים זרים; נדחתה - בקשתה לצו מניעה, באתר גלובס, 14 ביוני 1999
↑  מאת דוד חיון, ‏הרכבת: מספר הנוסעים גדל ב-2000 ב-46% - ל-13 מיליון איש, באתר גלובס, 15 בינואר 2001
↑  ענת ג'ורג'י, קטר זמני בהנהלת הרכבת, באתר הארץ, 12 בינואר 2004
↑  אבי בר-אלי, נחנכה תחנת רכבת בקרית אריה בפ"ת, באתר TheMarker‏, 4 במאי 2008
↑  דליה טל, ‏המינהל מתנגד לשינויים באזה"ת קרית אריה צפון, באתר גלובס, 29 בינואר 2001
↑  שיפור השירות בתחנות אשדוד, משה דיין, בני ברק, פ, באתר רכבת ישראל
↑  נסיעת המבחן של הרכבת החשמלית בטבעת השרון, בעמוד הפייסבוק של שבתשתיות, 19 בנובמבר 2021
↑  מתן דויטש, כמו באירופה: תחנת הרכבת קריית אריה המשודרגת נפתחה לנוסעים, באתר mynet‏ פתח תקוה, 27 בנובמבר 2022
↑  ימי ראשון בבוקר בלבד
ג'ורג' בנדר

ג'ורג' הריסון בנדר (באנגלית: George Harrison Bender‏; 29 בספטמבר 1896 – 18 ביוני 1961) היה פוליטיקאי אמריקאי רפובליקני מאוהיו. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1939 עד 1949 ומ-1951 עד 1954, וכחבר הסנאט של ארצות הברית מ-1954 עד 1957.