stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבן טין
תיאור

אבן טין היא סלע משקע קלאסטי. כפי ששמו מרמז הוא בנוי בעיקר (למעלה משני שלישים) מגרגירי טין, המוגדרים כגרגרים שגודלם בין 1/16 מ"מ (0.063 מ"מ) ל-1/256 מ"מ (0.002 מ"מ) על פי סולם ונטוורת, או בין 4 ל-8 על פי סולם פי (φ). גודל זה לא מאפשר לראות את הגרגירים בעין בלתי מזוינת, אבל ניתן לחוש בהם. אבני טין שונים בצורה משמעותית מאבני חול בשל הנקבוביות הקטנות יותר שלהם והנטייה שלהם להכיל כמות משמעותית של חרסית. טעות מקובלת היא לזהות אבן טין כפצלים, אבל אין באבן טין את תכונת הפצילות והלוחות הדקים הנוצרים ממנה האופייניים לפצלים. אבני טין יכולות להכיל תרכיזים. השיכוב באבני טין נוטה לעבור בליה בזוויות שאינן קשורות לשיכוב ועקב כך קשה לראות בעין בלתי מזוינת את השכבות המרכיבות את הסלע. סלע טין נוצר לרוב בסביבה צחיחה למחצה ומורכב בעיקר מקוורץ ופצלת השדה, ובנוסף, תחמוצות ברזל, כלוריט, אלומינה ואשלג. מינרלים אלו מקנים לסלע גוון כהה: אפור עד שחור או חום. תפוצת סלע אבן הטין היא עולמית, אבל הוא נפוץ בעיקר באזורים טרופיים.
אבן בוץ או פצלים הם סוגי סלעים שהכילו במקור בוץ, חומר שבו יש הן טין והן חרסית. אבני טין נבדלות משני סוגי סלעים אלו בכך שהן מכילות בעיקר טין ולא חרסית.
תהליכים

סלעי הטין מתפוררים במגוון של תהליכים פיזיקליים המפרקים גבישי קוורץ בגודל של גרגרי חול קטנים מתוך הסלעים. תהליכים אלה כוללים בליה כימית של סלע ורגוליט ובליה מכנית כגון:
קפיאה-הפשרה – הסודקת את הסלע עם התרחבות מים בשלבי קפיאה.
צמיחת גבישי מלח – יצירת סדקים עם צמיחתם של גבישי מלח שנותרו לאחר התאדות מים בתמיסה מלוחה.
סחיפה – יצירת תזוזת של סלעים או גרגרים בהם באמצעות זרמי מים, רוח, תנועת קרחונים או כבידה.
סחיפה – צירוף של בליה, הובלה ושיקוע.
לאחר בליה מוסעים הגרגרים על ידי זרמי מים בנחלים ושוקעים באגמים, בשפכי נהרות ובחופים, או שהם מוסעים כאבק וחוברים לחרסית ולגיר ליצירת לס.
תחת לחץ וחום עוברים אבני הטין התמרה והופכים ללווחה או לגנייס.
הערות שוליים

↑  צ'סטר ונטוורת (Chester K. Wentworth) הציע את השיטה למיון גרגירים של סלעי משקע ב-1922
↑  ויליאם קרומביין (William Krumbein) הציע לפשט את סולם ונטוורת בעזרת שימוש בערך השלילי של הלוגריתם על בסיס 2. סיכום הגדלים על פי שתי השיטות מצוי ב-Sediment Grain Size Categories
↑  ריכוז מקומי עגלגל של מינרל או סלע, שהצטבר בתוך סלע שהרכבו אחר
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
אגודת הספורט של האס-אס בשטרסבורג

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1940 
 תאריך פירוק:  1944 
 
אגודת הספורט של האס-אס בשטרסבורג (בגרמנית: Sportgemeinschaft SS Straßburg) הייתה מועדון כדורגל גרמני שפעל בעיר שטרסבורג, אלזס (חבל ארץ שכיום נמצא בצרפת).
תולדות המועדון

הקבוצה נוסדה בשנת 1900 בשם "מועדון כדורגל פרנקוניה 1900 שטרסבורג (FC Frankonia 1900 Straßburg) על שם האזור שהיה בשליטה גרמנית. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה הוחזר שטח אלזס לצרפת והקבוצה הפכה לחלק מהליגה בצרפת, בשם "מועדון הספורט הכוכב האדום שטרסבורג" (Sport-Club Red-Star Straßbourg - כך במקור הגרמני). באוגוסט 1940, לאחר כיבוש המחוז בידי גרמניה הנאצית, קבוצת פרנקוניה התמוטטה, אך מיד הוקמה מחדש עקב חברותה קודם לכן בליגה הגרמנית, והפעם הוקמה תחת השם "אגודת הספורט של האס-אס בשטרסבורג" (Sportgemeinschaft Schutzstaffel Straßburg) בספטמבר.
הקמת מועדוני ספורט צבאיים הייתה נפוצה בגרמניה באותה תקופה, אך יצירת מועדון אס-אס דרשה את אישורו של מנהיג האס-אס היינריך הימלר. מועדון זה הפך לחלק מליגת הגאו אלזס (Gauliga Unterelsass), חטיבה מנהלית אזורית ראשונה שהוקמה בשטח אלזס, מבלי שתצטרך להעפיל תחילה אל הליגה במשחקי הכרעה. הקבוצה התחזקה במהירות על ידי צירופם של חברי אס-אס אחרים שנדרשו לעזוב את המועדונים המקוריים שלהם כדי לעטות את מדי הלבן-שחור הנושאים את סמל האס-אס (ראו Esoteric insignia of the Schutzstaffel, (אנ')).
בעונתה השנייה של הקבוצה, שהפכה ל"אגודת ספורט" (Sportgemeinschaft) בליגה של הגאו אלזס (Gauliga Elsaß), זכתה הקבוצה בקלות בראשות הליגה ועלתה דרך הפלייאוף הלאומי לרבע הגמר, שם הודחה על ידי שאלקה 04, שבהמשך זכתה באליפות והייתה הקבוצה הדומיננטית בהמשך התקופה. אגודת הספורט של האס-אס בשטרסבורג גם השתתפה בטורניר צ'מרפוקל ב-1942, קודמה ל-DFB-Pokal של היום (הגביע הגרמני), והגיעה עד לסיבוב השלישי לפני שנמחצה 1:15 על ידי מינכן 1860 בדרכה של זו האחרונה לזכייה בגביע. מסעה של אגודת הספורט של האס-אס בשטרסבורג בפלייאוף הלאומי היה נקודת השיא בהיסטוריה של קבוצה זו. בעונות הבאות זכו רק במקום השלישי והשני. ליגת הגאו אלזס המשנית (Gauliga Unterelsass) לא החלה בעונת 1944–1945, כאשר צבאות בעלות הברית החלו את התקדמותם דרך אירופה אל גרמניה. אגודת הספורט של האס-אס בשטרסבורג התפרקה ב-1944.
אותות כבוד

אלופי גאוליגה אלזס (I): 1942
הערות שוליים

↑  Grüne, Hardy (1996). Vom Kronprinzen bis zur Bundesliga. Kassel: AGON Sportverlag מסת"ב 3-928562-85-1
↑  Grüne, Hardy (2001). Vereinslexikon. Kassel: AGON Sportverlag מסת"ב 3-89784-147-9
אבי כץ

ערך זה עוסק באיש עסקים ישראלי. אם התכוונתם לצייר ולמאיייר הישראלי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1962 (בן 62) בני ברק, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  ממקימי רשת בתי הקפה קופיקס
 ידוע בשל:  המיזמים "קופיקס" ו"הגשמה" שהקים
 צאצאים:  חגית שינובר
 
אבנר (אבי) כץ (נולד ב-22 באוגוסט 1962) הוא איש עסקים ישראלי, אשר התפרסם בעיקר בשל פיתוח מיזמי קמעונאות מוזלים במיוחד.
חייו

כץ נולד בבני ברק למשה ודבורה כץ, ובגיל 7 התייתם מאביו. הוא למד בתלמוד תורה עד כיתה ח' ובישיבה פנימייתית בכרמל מכיתה ט' עד י"א. במקום כיתה י"ב התגייס לחיל השריון במסגרת ישיבת ההסדר בימית.
בגיל 25 הקים חברה לסחר בעודפים בישראל ומחוצה לה. בשנת 1993 הקים, יחד עם אחיו שמואל כץ ושותפם רונן לוי, את רשת כפר השעשועים, ש-50% ממניותיה נמכרו לאחר מספר שנים לקואופ הריבוע הכחול. בשנת 1995 הביא לישראל את רשת הכל בדולר. ב-1998 הקים את רשת חנויות בגדי הילדים והתינוקות פיפו, שהתמזגה לבסוף עם חברת דוקטור בייבי למוצרי תינוקות. בשנת 2000 הקים יחד עם יצחק לאופר את רשת כלי הבית ששת, שהתמזגה בשנת 2006 יחד עם נעמן פורצלן וורדינון לחברת בי קמעונאות. החברה נמכרה בשלבים עד 2010 לקו-אופ הריבוע הכחול. בשנת 2009 הקים את חברת ההשקעות הקבוצתית קרן הגשמה, שהיקף נכסיה כיום נאמד בכ-8 מיליארד שקלים[דרוש מקור]. ביוני 2020 הודיעו אבי כץ ובתו חגית שינובר על הקמת רשת תכשיטים תחת השם "אקס לאב דיאמונדס" (X Lab Diamonds) אשר עוסקת במכירת יהלומים מלאכותיים ופרוסה בשלושה ברחבי הארץ. בשנת 2021 הכריז אבי כץ יחד עם רמי לוי על השקת רשת מיני־סופרים ללא קופות, המותג יקרא Q.
קופיקס

בשנת 2013 פרץ כץ לתודעה הציבורית כשהקים, יחד עם בני פרקש, גיל אונגר, חגית שינובר (בִתו) וחנן שמש, את רשת בתי הקפה קופיקס. הרשת מציגה מחירון אחיד וקבוע, העומד כיום על 5 שקלים לכלל המוצרים הנמכרים בסניפיה (למעט מוצרי פרימיום הנמכרים במחיר מעט גבוה יותר). הרשת הגיעה בספטמבר 2016 ל-127 סניפים ברחבי הארץ. במרץ 2014 נפתח הסניף הראשון של תת-הרשת "קופיקס בר", שבה נמכרים גם יינות ומשקאות אלכוהוליים במחיר אחיד של 5 שקלים.
כניסתה של הרשת לענף הקפה עוררה סערה שגרמה להורדת מחירים משמעותית ברשתות מתחרות. בשנת 2015 הקים כץ את רשת הסופרמרקטים סופר קופיקס, המוכרת כ-700 מוצרים, חלקם במחיר אחיד של 5 שקלים וחלקם במחירים גבוהים יותר. הרשת משתמשת בסניפים ששטחם קטן יותר בהשוואה למרכולים האחרים. דבר זה נעשה כדי להקטין את העלויות שלה ולאפשר לה מבחר גדול יותר של חנויות אפשריות, לצד התפיסה שהצרכן שאליו היא פונה לא מחפש אריזות גדולות ואינו צריך מבחר גדול מאוד של מוצרים דומים. ב-19 בפברואר 2017 כץ הכניס לתוקף עלייה במחירי הרשת ב-20% ל-6 שקלים למוצר במגוון הרשת. בדצמבר 2017, בעקבות ירידה במכירות הורידה הרשת את המחיר חזרה ל-5 שקלים, ובנוסף הוסיפה מוצרים חדשים בעלות גבוהה יותר.
באפריל 2018 רכש רמי לוי 20% ממניות החברה ובחודש יולי הגדיל את החזקותיו ל-50.01% והפך לבעל השליטה ברשת. במאי 2020 הגדיל לוי את אחזקותיו בקופיקס גלובל ל-42%. קופיקס גלובל המרכזת את הפעילות של הרשת ברוסיה ולה כ-300 סניפים.
קרן הגשמה

חברת השקעות אשר הוקמה בשנת 2009 על ידי אבי כץ וחנן שמש ומציעה הזדמנויות השקעה בפרויקטים של נדל"ן, היי-טק ותחומי השקעות נוספים. נכון לחודש יולי 2016 התבצעו בחברה מעל ל-250 השקעות, כשבכל קבוצת השקעה יכולים להשתתף עד 35 משקיעים.
בשנת 2014 הקימה הגשמה את השלוחה הלונדונית תחת השם Cogress, ובשנת 2016 את השלוחה האמריקאית, אף היא תחת השם Cogrress.
בשנת 2019 הרשות לנירות ערך פתחה בחקירה כנגד הקרן בחשד על הטעיית משקיעים באי־פרסום מידע מהותי על היקלעותו של יזם בכמה פרויקטים שלה בארצות הברית לקשיים, זאת לאחר הגשת תביעה בבית המשפט המחוזי בת"א של עשרות ממשקיעי הקרן בסך של 8.7 מיליון ש"ח. החקירה הסתיימה בהסדר אכיפה מנהלי, ללא אישום פלילי.
עוד באותה השנה, הקרן נמכרה למשקיעים אחרים, אליהו קנפלר מוטי פלד ויוג'ין מנדלוביץ איש עסקים חרדי־אמריקאי. לפי ההסכם 50.1% מהחברה נמכרה תמורת 45 מיליון ש"ח, המשקפים להגשמה שווי של 90 מיליון שקל, המהווים ירידה של 72% לעומת הערכת שווי לקרן שביצעה חברת הערכת השווי פרומתאוס בשנת 2015.
בשנת 2021, 83 משקיעים בפרויקט בנייה של קרן הגשמה בלונדון הגישו נגדה תביעה של 19.5 מיליון שקל, בטענה שהקרן ושומרי הסף שלה התרשלו בפיקוח והטעו אותם בשלב תשקיף ההשקעה ובדיווחי ההמשך, מה שהביא לירידת כל השקעתם לטמיון.
הקואליציה לשבת שוויון

מיזם שהוקם על ידי כץ, יהודה לניאדו - מנכ"ל רשת "אושר עד", וצביקה אורן - נשיא התאחדות התעשיינים ובעלי עסקים מכל הארץ, שמטרתו היא ביטול פעילות מסחרית ביום שבת בלי לפגוע בעסקים שפעילותם משתייכת לתרבות ולפנאי כגון בתי קפה. כץ פועל למען החלת חוק שעות עבודה ומנוחה ושמירת השבת במרחב הציבורי בישראל מתחילת קריירת העסקים שלו.
חיים פרטיים

כץ גרוש, אב לשישה ילדים, ונמצא בזוגיות עם נטעלי אייזנברג. בתו חגית שינובר שימשה כמנהלת הרכש של חברת קופיקס, וכיום שותפה ומנכ"לית ברשת התכשיטים.
הערות שוליים

↑  אקס לאב דיאמונדס - יהלומי מעבדה
↑  גולן חזני, רמי לוי נכנס לשותפות עם אבי כץ בהקמת רשת סופרים ללא קופות, באתר כלכליסט, 6 ביולי 2021
↑  קופיקס מחשבת מסלול מחדש: חוזרת למחירים של 5 שקלים, באתר ynet, 17 בדצמבר 2017
↑  אביב לוי, ‏רשת קופיקס השלימה את העסקה עם השותף החדש רמי לוי, באתר גלובס, 1 באפריל 2018
↑  בעל השליטה החדש בקופיקס: רמי לוי, באתר וואלה, 24 ביולי 2018
↑  נורית קדוש, "תוכניות גדולות בלי לסכן שקל": קופיקס מרחיבה את פעילותה בחו"ל, באתר כלכליסט, 20 במאי 2020
↑  אבישי גרינצייג, ‏הסדר בפרשת קרן הגשמה: היו"ר ישלם בכיסאו ובכיסו, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2021
↑  עמיר קורץ, תביעת ענק נוספת נגד קרן הגשמה ושומרי הסף שלה, באתר כלכליסט, 14 ביולי 2021
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏לי לוי ביקרה בכלא חרמון. מה היא עשתה שם?, באתר מעריב אונליין, 12 בינואר 2018
↑  יעל ולצר, אני מאמינה שצריך להפריד בין עסקים ליחסים, אבל לא במקרה שלנו, באתר ynet, 14 במאי 2021
אבו עגילה

מפקד חטיבת הנגב, נחום שריג (מימין) ועוזי נרקיס (משמאל) באבו עגילה במבצע חורב, דצמבר 1948
חיילי צה"ל על גשר אבו עגילה מעל סכר הרואיפה הסוכר את ואדי אל-עריש במבצע חורב
אַבּוּ עַגֵילַה (בערבית: أبو عجيلة) הוא צומת דרכים במזרח חצי האי סיני שבמצרים, הסמוך לגבול הבין-לאומי עם ישראל ונמצא כ-30 קילומטרים מערבית לניצנה וכ-45 קילומטרים דרומית מזרחית לאל-עריש. גובה השטח הוא 150 מטר מעל פני הים ובסמוך אליו נמצא ואדי אל-עריש. הצומת והמשלטים הסמוכים אליו עמדו במוקד קרבות חשובים במלחמת העצמאות, במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים.
הצומת

הצומת הוא למעשה צומת מדורג וההסתעפות צפונה נמצאת כ-10 קילומטר ממערב להסתעפות דרומה. מן הצומת מסתעפות דרכים:
מזרחה אל ניצנה
לדרום מזרח אל קוסיימה (סמוך לקדש ברנע)
צפונה לאל-עריש
מערבה לתעלת סואץ
מקור השם אינו ברור. יש המבטאים "אַבּוּ עֻגֵילַה", ופירושו בערבית: אבי העקאל הקטן. על פי יצחק ביילי, שם המקום נגזר מהשם הבדואי לצמח הגה מצויה – "עגול".
היסטוריה צבאית

עקב חשיבותו האסטרטגית של הצומת וקרבתו לגבול הישראלי, הוקמו על ידי הצבא המצרי משלטים בסביבותיו. במלחמת העצמאות, במסגרת מבצע חורב (מבצע עי"ן), נכבשו הצומת והמשלטים סביב על ידי כוחות צה"ל ב-29 בדצמבר 1948. לחץ מדיני בין-לאומי על ממשלת ישראל הביא לפקודת נסיגה מהאזור לאחר מספר ימים. לאחר מלחמת העצמאות שיפרו המצרים את ביצורי המתחמים שסביב לצומת.
במבצע קדש הותקף אזור הצומת על ידי חטיבה 7. על אחד ממשלטיו, משלט סכר הרואיפה הנמצא על ואדי אל-עריש, נערך אחד מהקרבות המכריעים במבצע – קרב סכר הרואיפה. מערכת אום כתף - אבו עגילה הייתה הכבדה ביותר במערכת סיני ונהרגו בה 61 חיילי צה"ל. לאחר השלמת המבצע, ביצע הרב שלמה גורן, שהיה אז הרב הראשי לצה"ל, טקס הקדשה שנועד להגדיר אזור זה, הלכתית, כ"ארץ ישראל".
במלחמת ששת הימים פעל כוח אוגדתי משולב שכלל כוחות רגלים, שריון, ארטילריה והנדסה בפיקודו של אריאל שרון במטרה לכבוש את מתחם אום כתף הנמצא ממזרח לאזור הצומת. יש הטוענים, כי ניצחון הצבא הישראלי על הצבא המצרי בקרב אום-כתף היה נקודת ההכרעה בקרב היבשה בחצי האי סיני במלחמה.
שימוש במונח אבו עגילה

בשנות ה-60 ובשנות ה-70 של המאה ה-20 רווח בישראל הכינוי "אבו עגילה" לתסרוקת נשית שנועדה ליישר שיער מתולתל ודרשה שימוש במוצרי שיער, ברולים ובסיכות, למשך שעות מספר.
ראו גם

אום-כתף
מערכת אום כתף - אבו עגילה (1956)
קרב אום-כתף
לקריאה נוספת

מאיר פעיל, "שלוש מערכות אבו עגילה - 1948, 1956, 1967", בספר: אריה שמואלביץ' (עורך), זירת קרב - קרבות הכרעה בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007.
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, סיני עבר והווה, הוצאת אחיעבר, 1969
↑  יצחק ביילי, יסודות של שימור הטבע בקרב הבדואים, באתר "סנונית", 1976
↑  ירון זילברשטיין, Sanctification and “Sacred Sites” in a Jewish Democratic State: A Study of Rabbi Shlomo Goren’s Halakhic Rulings, https://jcpa.org/article/sanctification-and-sacred-sites-in-a-jewish-democratic-state/, ‏6/12/2021
↑  Frank N. Schubert, (אנ'), Book Review - George Walter Gawrych, Key to the Sinai: the battles for Abu Ageila in the 1956 and 1967 Arab-Israeli wars, Army History: The Professional Bulletin of Army History, Issues 13-23, 1989, p. 37
↑  הגר אנוש, תסרוקת "אבו עגילה", דבר, 24 במאי 1972
↑  אריאנה מלמד, מה שאין בה, חדשות, 23 בנובמבר 1990
↑  טלי רוזין, הייתי ברווזון, חדשות, 14 במרץ 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4606546-5
אדוארד פישר (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1848 ג'מייקה, ארצות הברית 
 פטירה:  31 במאי 1913 (בגיל 65) טורונטו, קנדה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט פלזנט 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
אדוארד פישר (באנגלית: Edward Fisher;‏ 11 בינואר 1848 - 31 במאי 1913) היה מנצח, מורה ונגן עוגב קנדי, המייסד והמנהל המוזיקלי הראשון של הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה.
חייו

פישר נולד בורמונט ולמד בקונסרבטוריון של בוסטון בשנת 1867. מוריו היו יוליוס אייכברג, ג'וזף בנט שארלנד וויטני יוג'ין תאייר. הוא המשיך את לימודיו בברלין אצל קרל אוגוסט האופט וקרל אלברט לשהורן. בשנת 1875 עבר לאוטווה והיה למנהל המוזיקלי של הקולג' לבנות של אוטווה. במקביל ניצח על החברה הכוראלית של אוטווה. בהמשך עבר לטורונטו והיה שם לנגן העוגב של כנסיית סנט אנדרו הפרסביטריאנית משנת 1879 עד 1899. כמו כן היה המנהל המוזיקלי של הקולג' לבנות של אונטריו בוויטבי. בשנת 1886 פתח את הקוטנסרבטוריון למוזיקה של טורונטו ומונה למנהלו המוזיקלי.
פישר מת בשנת 1913. את מקומו תפס אוגוסטוס סטפן פוגט.
We

.
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
We (מעוצב באותיות גדולות: WE) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי בשיתוף הזמרת הישראלית מירי מסיקה. השיר יצא לאור ב-20 בפברואר 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי סטטיק, ג'ורדי ומירי מסיקה, הולחן על ידי סטטיק וג'ורדי והופק על ידי ג'ורדי. השיר הוא בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנונות הראפ והים-תיכוני. כמו כן, השיר משלב בתוכו מילים בשפה הצרפתית.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי רומן בוצ'אצקי והועלה לערוץ היוטיוב של סטטיק ותבורי ב-20 בפברואר 2020.
בפחות מיממה, צבר הקליפ של השיר למעלה מ-100 אלף צפיות.
ביקורת

דודי פטימר ציין לטובה את ההפקה המוזיקלית של השיר והפזמון הקליט. אך עם זאת הביע אכזבה מחלקה של מסיקה בשיר. לדבריו "התוספת של מסיקה נתפסה בעיניי די מיותרת ומינימליסטית". בסיום הביקורת ציין כי לדעתו השיר הוא "להיט תורן נטול משמעות וחשיבות מוזיקלית". יוסי חרסונסקי ציין לטובה את ההשקעה בקליפ, אך כתב כי "לא מדובר בשיר, אלא בשרבוט מילים". חרסונסקי ביקר גם הוא את מסיקה בחומרה וקבע כי "היא עוד גימיק בהפקת הפעלולים של הצמד".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | Noise Chart | 4 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 7 |  |
הערות שוליים

↑  רז ישראלי, זה לא רגיל: סטטיק ובן-אל ומירי מסיקה, באתר ישראל היום, 20 בפברואר 2020
1 2  סטטיק ובן אל תבורי מארחים את מירי מסיקה – WE (Prod. by Jordi), באתר YouTube
↑  דודי פטימר, ‏[https://www.maariv.co.il/749332 
בונים על קריירה בצרפת? סטטיק ובן אל מאכזבים בשיר עם מירי מסיקה], באתר מעריב אונליין, 20 בפברואר 2020
↑  WE, יוסמיוסיק, ‏2020-02-21
| סטטיק ובן-אל תבורי |
| --- | --- | --- |
| סטטיק • בן-אל תבורי   דיסקוגרפיה | סטטיק • בן-אל תבורי   דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | שבעה ירחים |  |
| מיני-אלבומים | לכאורה |  |
| סינגלים | "ברבי" • "כביש החוף" • "סלסולים" • "סתם" • "זהב"  • "טודו בום" • "הכל לטובה" • "נמסטה" • "קאוואי" • "גומיגם" • "Broke Ass Millionaire" • "יאסו" • "Tudo Bom" • "בננות" • "אמאלה" • "Further Up (Na, Na, Na, Na, Na)" • "We" • "חביב אלבי" • "Milli" • "קוביות" • "Shake Ya Boom Boom" • "קקטוס" • "כוסות ריקות" • "אפס מאמץ" • "אהבתי לך" • "מנגלים" • "אחלה גבר" • "קרנבל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "דוביגל" |  |
| מירי מסיקה |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | מירי מסיקה • שלום לאמונות • חדשות טובות • מלך • סימנים על החול • אלוהי הדברים הקטנים • אוקיינוס |  |
| אלבומי הופעה | הופעה אקוסטית בזאפה • הופעות במפעל הפיס |  |
| חברות תקליטים | הד ארצי • הליקון • התו השמיני • עננה |  |
| מירי מסיקה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מירי מסיקה | "טיפה טיפה" • "נובמבר" • "לשם" • "אף אחת" • "באה אליכם" • "שיר לשירה" • "תן לי סימן" |  |
| שלום לאמונות | "שלום לאמונות" • "ממי" • "עכשיו אתה חוזר בחזרה" • "אם זאת האהבה שלך" • "שירה" • "הוא" |  |
| חדשות טובות | "חדשות טובות" • "פנינים בנהרות" • "יום ראשון" • "מה עשית" • "אהובי" |  |
| מלך | "מלך" • "ואולי" • "אני לא שם" • "יריות באוויר" • "אישה חרסינה" |  |
| סימנים על החול | "עזור לי" • "דמעות" • "שתדע" • "סוף טוב" • "סימנים על החול" |  |
| אלוהי הדברים הקטנים | "תשים תשים" • "אלוהי הדברים הקטנים" • "חייאתי" • "זהרה" • "לב מול לב" |  |
| אוקיינוס | "בכרם תימן" • "מפחד עלייך" • "אוקיינוס" •  "כמה כמה" • "חוה" • "משה" • "יש לך אותך" • "אמא" • "מרק צח" |  |
| סינגלים נוספים | "כלוב של זהב" • "האביב שלי יגיע" • "ברכת המלך" • "ככה זה (לאהוב אותך)" • "ערב חג" • "האור יזרח גם בנפרד" • "קולות הלב" • "למה למה ככה" • "תודה לחיים" • "בודדה" • "זוכרת את הים" • "קרקע יציבה" • "תן בי אור" • "שורפים ת'יום" • "ממרחק נשימה" • "מרחק הזמן" • "נשארנו ביחד" • "אחת בלילה" • "אבל אהבה" • "מפל" • "שתי גדות" • "הו ארצי מולדתי" |  |
אברהם סרוסי

אין תמונה חופשית
אברהם (רוברטו) סרוסי (1921 – 2010) היה מנהל הקריה למחקר גרעיני.
ביוגרפיה

סרוסי נולד באלכסנדריה שבמצרים ובצעירותו עבר לאורוגוואי, שם גדל והיה יושב ראש הסתדרות הנוער הציוני. בשנת 1951 עלה לישראל והתגייס לחיל המדע. בשנת 1957 החל לעבוד בקריה למחקר גרעיני ויצא להשתלמות ממושכת בצרפת, בסיומה ריכז את הקמת המעבדות בקריה. בשנת 1968 התמנה לסגן מנהל הקריה, ובשנת 1973 התמנה למנהלה השלישי, אחרי יוסף טוליפמן. באותן שנים כבר היה חבר הוועדה לאנרגיה אטומית.
בראש הקריה למחקר גרעיני עמד עד 1986, כאשר בשנות עבודתו האחרונות נענה לדרישות שירותי הביטחון והשאיר את מרדכי ואנונו לעבוד במקום לשם מעקב אחר פעולותיו. בשנת 1985 הסתיימה העסקתו של ואנונו ובתקופת פרישתו מהתפקיד ב-1986 נתגלו בציבור פרטים שחשף ואנונו על אודות הפעילות במקום.
בהיותו בגמלאות ייעץ סרוסי לוועדה לאנרגיה אטומית ויזם את הקמת החממה הטכנולוגית בפארק רותם.
בשנת 1997 היה שותף לרעיון הקמת פארק טכנולוגי בדרום הארץ.
היה נשוי ואב לשלושה.
קיבל על עבודתו את תואר יקיר התעשייה בנגב ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון.
הערות שוליים

↑  אתר השטחים הפתוחים בישראל.
אדובי קריאייטיב סויט

| --- | --- |

 מפתח:  אדובי מערכות
 גרסה אחרונה:  Creative Suite 6 (7 במאי 2012) 
 מערכת הפעלה:  חלונות, Mac OS X
 סוג רישיון:  קנייני
 קטגוריה:  עריכת מדיה דיגיטלית
 http://www.adobe.com/products/creativesuite
 
אדובי קריאייטיב סויט (באנגלית: Adobe Creative Suite) היא חבילה של תוכנות מחשב, הכוללת יישומים לעיצוב גרפי, עריכת וידאו ופיתוח אתרי אינטרנט. התוכנה כוללת יישומים שונים מבית היוצר של אדובי מערכות, כגון פוטושופ לעיצוב של תמונות וגרפיקה וקטורית, דרימוויבר ליצירה ועריכה של דפי אינטרנט, פלאש ליצירת אפליקציות פלאש (כמו משחקים וסרטונים), פרמייר פרו לעריכת וידאו ומגוון תוכנות נוספות.
הגרסה הראשונה של אדובי קריאייטיב סויט יצאה ב-2003.
ב-6 במאי 2013 הודיעה אדובי כי CS6 תהיה הגרסה האחרונה של הקריאטיב סויט, וכי הגרסאות העתידיות יהיו זמינות רק דרך המינוי לשירות הענן שלהם. אדובי גם הודיעה כי היא תמשיך לתמוך ב-CS6, תספק תאימות למערכות ההפעלה ותספק תיקוני באגים ועדכוני אבטחה במידת הצורך.
אדוארד פנק אדאמי

אדוארד (אדי) פנק אדאמי (באנגלית: Edward Fenech Adami; נולד ב-7 בפברואר 1934) היה ראש ממשלת מלטה ונשיאה השביעי.
ביוגרפיה

פנק אדאמי הצטרף למפלגה השמרנית במלטה לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מלטה, והיה לאחד ממנהיגיה הבולטים. תקופת כהונתו הראשונה כראש ממשלת מלטה (1987-1996) התאפיינה ביישום הפרטה מקיף במשק המלטזי בתחומי התקשורת, הפיננסים והתשתית. בשנת 1990 הגישה הממשלה בראשותו בקשה להצטרף לאיחוד האירופי, והחלה בביצוע הרפורמות המבניות כדי להתאימם לתקינה האירופית.
בבחירות בשנת 1996 הפסידה המפלגה השמרנית ופנק אדאמי הפך למנהיג האופוזיציה בפרלמנט. מפלגת הלייבור שניצחה בבחירות באותה שנה החליטה להקפיא את תהליך הצטרפותה של מלטה לאיחוד האירופאי בטענה שצעד זה יביא לאובדן זהותה הייחודית של המדינה. בשנת 1998 ניצחה המפלגה השמרנית בבחירות ופנק אדאמי נבחר שוב לתפקיד ראש הממשלה. תקופת כהונתו השנייה של פנק אדאמי כראש ממשלת מלטה התאפיינה בהשלמת המהלך להצטרפות מלטה לאיחוד האירופאי. לאחר משא ומתן מואץ אושר ההסכם ההצטרפות ואושר ברוב גדול במשאל עם שנערך במלטה במרץ 2003. חודש לאחר מכן הכריז פנק אדאמי על קיום בחירות חדשות, בהן הוא ניצח ברוב גדול. בחודש מרץ 2004 החליט פנק אדאמי להתפטר מתפקידו כראש ממשלת מלטה ולהתמודד על תפקיד הנשיאות. את מקומו כראש ממשלת מלטה ירש לורנס גונצי. פנק אדאמי הוא ראש הממשלה שכיהן תקופת כהונה הארוכה ביותר, מאז מלטה קיבלה את עצמאותה בשנת 1964.
באפריל 2004 נבחר פנק אדאמי לתפקיד הנשיא השביעי של מלטה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2009 כאשר הוחלף על ידי ג'ורג' אבלה. בשנת 2004 העניק העיתון "קול אירופה", שמקום מושבו בבריסל, את התואר "אירופאי השנה" לפנק אדאמי על נחישותו ותרומתו הרבה להצטרפות מלטה לאיחוד האירופי.
אברהם סקורקה

| --- | --- |

הרב אברהם סקורקה, ינואר 2015
 לידה:  5 ביולי 1950 (בן 74) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 השכלה:  אוניברסיטת בואנוס איירס  בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 השתייכות:  יהדות קונסרבטיבית 
 תחומי עיסוק:  כתיבה ביופיזיקה
 מעסיק:  אוניברסיטת סלמנקה 
 תפקידים נוספים:  רקטור בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית רב קהילת "בני תקווה" בבואנוס איירס פרופסור לספרות רבנית ותנ"כית
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד  Man of Reconciliation 
 
אברהם סקורקה (Abraham Skorka; נולד ב-5 ביולי 1950 בבואנוס איירס) הוא רב קונסרבטיבי, סופר וביופיזיקאי ארגנטינאי. שימש כרקטור בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית בבואנוס איירס.
ביוגרפיה

אברהם סקורקה נסמך לרבנות בשנת 1973. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור לכימיה מאוניברסיטת בואנוס איירס. הוא פרסם מאמרים מדעיים בתחומי הביופיזיקה וגם בנושאי תנ"ך ותלמוד.
סקורקה קיבל תואר דוקטור גם מבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק, וכן תואר דוקטור לשם כבוד שהוענק לו בשנת 2010 מטעם האוניברסיטה הקתולית של ארגנטינה, הפעם הראשונה באמריקה הלטינית שאוניברסיטה קתולית מעניקה תואר כזה לרב.
סקורקה ידוע בעיקר בשל יחסיו האישיים הקרובים, אך גם בשל הוויכוחים התאולוגיים שניהל עם הארכיבישוף של בואנוס איירס, חורחה מריו ברגוליו, לימים האפיפיור פרנציסקוס. השניים פרסמו ספר משותף, "Sobre el Cielo y la Tierra", שתורגם לעברית בשם "על רומא וירושלים: שיחות בין אפיפיור לרב". הספר כולל סדרה של שיחות ביניהם בנושאי דת ואמונה וההקשר שלהם לחיים המודרניים, כגון: קיומו של אלוהים, מוות, הומוסקסואליות, השואה, וקפיטליזם.
במאי 2017, פרסם הרב סקורקה הסכמה בנוגע להצהרה הרבנית האורתודוקסית בנושא הנצרות הקרויה "לעשות רצון אבינו שבשמיים: לקראת שותפות בין יהודים לנוצרים" שפורסמה כשנתיים לפני כן על ידי המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי (CJCUC) בישראל.