stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וינאר
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודים מוינאר שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת פאפה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פאפה • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • פרקשגייפי • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמשסאלוק • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר |  |
השירות הפדרלי להידרומטאורולוגיה ופיקוח על הסביבה

| --- | --- |
לוגו
 
 סמל רשמי
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 משרד אחראי:  ממשלת רוסיה
 סוכנות אם:  המשרד למשאבי טבע
 סוכנות בת:  Arctic and Antarctic Research Institute 
 תאריך הקמה:  1847
 ראש:  מקסים יאקובנקו
 מטה מרכזי:  מוסקבה
 www.meteorf.gov.ru
 קואורדינטות:  55°45′32″N 37°34′06″E﻿ / ﻿55.7589°N 37.5682°E﻿ / 55.7589; 37.5682
 he
 
השירות הפדרלי להידרומטאורולוגיה ופיקוח על הסביבה (ברוסית: Федеральная служба по гидрометеорологии и мониторингу окружающей среды, ידוע בקיצור בשם "רוסהידרומט" = Росгидромет) הוא יחידת סמך במשרד למשאבי טבע של רוסיה האחראי לחיזוי מזג האוויר, אספקת מידע מטאורולוגי וחקר האקלים ברוסיה. ראשיתו בשנת 1847 במסגרת ממשלת האימפריה הרוסית והוא חבר בארגון המטאורולוגי העולמי. השירות מפעיל אלפי תחנות מדידה ברחבי רוסיה.
נכון לשנת 2009 רמת הדיוק של חיזוי מזג האוויר של השירות המטאורולוגי הגיע לכדי 96%.
מבנה

השירות מפעיל 17 מכוני מחקר, שניים מהם מהווים מרכזי מחקר ממלכתיים (המרכז ההידרומטאורולוגי, Гидрометцентр России, שבשנים 2001-2018 עמד בראשו רומן וילפאנד והמרכז לחקר ארקטיקה ואנטארקטיקה).
היסטוריה

הגוף המטאורולוגי הראשון ברוסיה הוקם בשנת 1849 בשם המצפה הפיזי הראשי (ברוסית: Главной физической обсерватории) שפעל בתור הגוף המטאורולוגי העיקרי עד מהפכת אוקטובר בשנת 1917.
בעקבות מלחמת האזרחים ברוסיה המצפה חדל להוות גוף מטאורולוגי מרכזי. ב-21 ביוני 1921 הסובנרקום הוציא צו להקמת השירות המטאורולוגי של רוסיה (Метеорологическая служба РСФСР) שהחליף את המצפה שפעל לפני המלחמה. עד שנת 1923 כבר פעלו למעלה מ-600 תחנות מדידה.
עד 1929 הגוף המטאורולוגי עבר הליכי הקמה מחדש ובשנת 1932 כבר הוקם המינהל המרכזי של השירות המטאורולוגי המאוחד של ברית המועצות ( Центральное управление Единой гидрометеорологической службы СССР, ЦУЕГМС) שהפך לגוף העיקרי לענייני אקלים בברית המועצות.
נכון לשנת 1941 פעלו 3,947 תחנות מטאורולוגיות, 190 תחנות לחקר האוויר, 240 תחנות מטאורולוגיות ואוויריות ו-4,463 עמדות ותחנות הידרולוגיות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה השירות המטאורולוגי הוכפף לצבא האדום.
השירות המשיך להתפתח אחרי המלחמה ונכון לשנת 1946 רשת הפיקוח המטאורולוגית הגיעה ל-9,532 תחנות מדידה ועד שנת 1967 הגיע מספרן לכדי 11,039.
בשנת 1978 הוקמה הוועדה הממלכתית להידרומטאורולוגיה ובקרת הסביבה (Государственный комитет по гидрометеорологии и контролю природной среды, Госкомгидромет СССР) שהפך לגוף המטאורולוגי העיקרי בשני העשורים האחרונים שלפני התפרקות ברית המועצות.
בשנת 1991 הוועדה הפכה לשירות ההידרומטאורולוגי הרוסי (Гидрометеорологическая служба России) והוכפף למשרד האקולוגיה.
בשנת 2004 השירות הפך לשירות פדרלי ממשלתי והיה לחלק מהמשרד לאיכות הסביבה.
בספטמבר 2019 במהלך הפורום הכלכלי המזרחי השר למשאבי טבע הודיע על ארגון מחדש בתוככי הארגון, במטרה לייעל את יכולות החיזוי שלו באמצעות פתיחת תחנות מדידה חדשות וקליטת ציוד חדש ומודרני.
בשנת 2020 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין Roshydromet ו-Rostec על יצירת מערכת מידע משולבת המתעדת את מצב הסביבה בפדרציה הרוסית. המערכות המטאורולוגיות Polus-S שפותחו על ידי חברת הבת KRET של Rostec כבר הותקנו בתחנות Roshydromet.
פעילויות

תחומים עיקריים בהם פועל השירות המטאורולוגי:
חיזוי מזג האוויר - השירות מספק באופן שוטף את תחזיות מזג האוויר בפדרציה הרוסית ומפרסם אזהרות בעת תנאי מזג אוויר קיצוניים. התחזיות מיועדות גם לתחום התעופה, השיט, החקלאות ולמגזרים נוספים דוגמת מפעלי תעשייה ואנרגיה. מחשבים המקושרים לרשת מטאורולוגית בינלאומית ומערכות נוספות כדוגמת מכ"ם לחיזוי גשם מסייעים בהכנת התחזית.
ניהול מאגר נתונים היסטורי - השירות אוסף את הנתונים האקלימיים ההיסטוריים כחלק מהמחקר וההבנה של מגמות אקלימיות וההצבעה על תופעות מזג אוויר חריגות.
ניטור זיהום האוויר - השירות מפעיל מערכת מעקב אחר מזהמי אוויר גדולים (כתחנות כוח ובתי זיקוק) ומספק נתוני זיהום אוויר תוך התחשבות בתנאים המטאורולוגיים המשפיעים על זיהום האוויר. כמו כן, מתבצע מעקב אחר רמות הקרינה העל-סגולה.
תחזיות אקלימיות - השירות מפרסם תחזית עונתית לחודשי החורף (דצמבר עד פברואר).
חקר ימים ונהרות וניהול מחקר באזורי הקוטב הצפוני.
ראו גם

השירות המטאורולוגי הישראלי
אלכסנדר בדריצקי
התאחדות הטיפוס הספורטיבי והאתגרי בישראל

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  טיפוס
 השתייכות:  בהתאגדויות הבינלאומית: International Climbing and Mountaineering Federation (UIAA); International Federation of Sport Climbing (IFSC)
 יושב ראש:  גדעון [גידי) הולנדר
 מנכ"ל:  ארז הראלי
 תאריך ייסוד:  1939
 https://ilca.org.il/
התאחדות הטיפוס הספורטיבי והאתגרי בישראל (בעבר: מועדון המטפסים הישראלי ולפני כן המועדון האלפיני הישראלי) היא עמותה רשומה, שמטרתה קידום ספורט הטיפוס בישראל. במועדון חברים מאות מטפסים, ביניהם מטפסים ספורטיביים, מטפסי סלע ואלפיניסטים[דרוש מקור].
המועדון הוא הגוף היציג של ספורט הטיפוס ומוכר על ידי מינהל הספורט ככזה. הוא פועל כיום בעיקר בטיפוס צוקים, ופחות בטיפוס אלפיני. המועדון חבר בהתאגדות הבינלאומית של האיגודים האלפיניים.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1939 ונקרא במקור "המועדון האלפיני הארץ-ישראלי". המועדון נוסד על ידי משה (מוסא) חבצלת (1904–1981), שהיה גם הנשיא הראשון של המועדון, ויועד בעיקר לעולי מרכז אירופה, ששאפו להקים מועדון סקי. בהיעדר אתרי סקי בארץ ישראל, עברו לעסוק בטיפוס אלפיני, שבתורו הפך לטיפוס סלע. האמיר עבדאללה, סבו של המלך חוסיין, ואבי סבו של המלך עבדאללה, היה חבר במועדון האלפיני הארץ-ישראלי.
המועדון נרשם כעמותה בשנת 1987 ופועל כמוסד ללא כוונת רווח. מטרות המועדון הן להרחיב את חוג המטפסים ואת המתקנים לטיפוס בישראל תוך הנחלת ערכי טבע והשמירה עליו, מקצועיות ובטיחות. המועדון מעודד את חבריו להיפתח לסוגים שונים של טיפוס.
בשנת 2011 שינה המועדון את שמו ל"מועדון המטפסים הישראלי". השינוי התבצע במטרה לפנות לכל המטפסים בישראל, ולא רק לאלו המגדירים עצמם "מטפסים אלפיניים". למעט השם, מטרות המועדון נותרו כשהיו. התאחדות היא הגוף היחידי בישראל המפיק את אליפויות ישראל ושולח מטפסים לתחרויות בין לאומיות. כתוצאה מהכרה זו שונה שוב השם בשנת 2019 להתאחדות הטיפוס בישראל, וכך הוא מוכר כיום בישראל ובעולם.
פעילויות

בין הפעילויות הבולטות של המועדון: פיתוח אתרי טיפוס ומסלולים חדשים, הוספת מסלולים לאתרים קיימים, שיפור הבטיחות במסלולי הטיפוס השונים ותמיכה במשלחות טיפוס בעולם. כמו כן, עורך המועדון פעילויות היכרות, קורסי טיפוס, וכינוס מפגשים ובהם הרצאות לקידום הידע המקצועי והבטיחותי של המטפסים. המועדון התקין ציוד ומינה אחראים לתחזוקתם של מספר אתרי טיפוס: שילת, אתר בית אריה, מצוק גיתה ורכס רמים. בנוסף לכל אלו, מספק המועדון שירותים לחבריו כדוגמת תיקון נעלי טיפוס וביטוח המכסה תאונות טיפוס. המועדון מפרסם עלון ומקיים אתר אינטרנט ופורום פעיל בנושא טיפוס, ובו סיפורים, מאמרים, מידע מקצועי ועדכונים על אתרי טיפוס חדשים ומתחדשים.
ראו גם

האיגוד הישראלי לטיפוס ספורטיבי
הערות שוליים

↑  על שינוי שם המועדון, באתר הרשמי
↑  אודות המועדון, באתר הרשמי
ויקונט

כתר של ויקונט אנגלי
ויקונט (באנגלית: Viscount) או רוזן משנה הוא תואר אצולה אירופאי נמוך מרוזן וגבוה מברון. המילה "ויקונט" היא הלחם בסיסים של המילים הלטיניות Vice (משנה, מיופה כוח) ו-Comte (רוזן) ויחד יצרו את ה-Vicomte הצרפתית. המקבילה האנגלית, Viscount, מקורה ב-Visconte מהצרפתית העתיקה וידוע על השימוש בה כבר ב-1387.
התואר מציין מיופה כוח של רוזן שניהל חלק מוגדר מנחלותיו ולעיתים רוזנים העניקו לבני משפחה צעירים מבצר בתחום הטריטוריה שלהם ואת התואר ויקונט. עם הזמן הפך התואר לתואר העובר בירושה.
הערות שוליים

↑  רוֹזֵן מִשְׁנֶה במילון דיפלומטיה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4316878-4 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זיאד הב אל-ריח

זיאד הב אל-ריח (בערבית: زياد محمود محمد هب الريح) הוא פוליטיקאי ואיש ביטחון פלסטיני המכהן כשר הפנים של הרשות הפלסטינית.
זיאב הב אל-ריח נולד ב־1960 בג'נין. הוא בעל תואר ראשון בתקשורת ומדיניות באוניברסיטת א-נג'אח, ובעל תואר שני בלימודים ישראליים באוניברסיטת אל-קודס הפתוחה.
במהלך האינתיפאדה הראשונה נעצר וישב מספר שנים בבתי הכלא בישראל על רקע פעילותו בפת"ח.
בין השנים 2004–2022 שימש אל-ריח כמפקד מנגנון הביטחון המסכל של הרשות הפלסטינית, בדרגת לואא' (מקביל לאלוף). הב אלריח נחשב כאיש פת"ח בכיר ומשמש כחבר המועצה המהפכנית של התנועה.
בינואר 2022 מונה לשר הפנים של הרשות הפלסטינית בממשלת מוחמד אשתייה. לאחר התפטרותו של אשתייה ב־2024 הושבע לתפקיד פעם נוספת בממשלת מוחמד מוסטפא.
הערות שוליים

1 2 3  קווים לדמותה של ממשלת הרשות הפלסטינית החדשה, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 18 באפריל 2024
↑   חילופי תפקידים במסגרת קרבות הירושה ברשות הפלסטינית, בעיתון מקור ראשון, 10 בינואר 2022
זיאפלטה

| זיאפלטה |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 72 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: אנקילוזאוריה
משפחה:: אנקילוזאוריים
סוג:: זיאפלטה
מין:: Ziapelta sanjuanensis
שם מדעי
 Ziapelta

זיאפלטה (שם מדעי: Ziapelta)‏ הוא סוג של דינוזאור במשפחת אנקילוזאוריים - הדינוזאורים המשוריינים. זיאפלטה חי כ-72 מיליון שנה לפני זמננו, בשלהי תקופת הקרטיקון. הוא חי בדרום אמריקה הצפונית והיה אוכל צמחים. בסוג זה יש מין טקסונומי יחיד: Ziapelta sanjuanensis. פירוש שמו הוא "מגן הזיא", pelta = מגן ביוונית עתיקה ואילו ה-Zia הם שבט עתיק שחי באזור ושידוע בסמל השמש שלו (חוליות הצוואר של זיאפלטה מזכירות את סמל השמש הזה).
הזיאפלטה היה כנראה אנקילוזאור טיפוסי. הוא היה מכוסה במעטפת שריון עצם וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על גבו. זנבו הכיל שתי בליטות עצם כבדות ואף דוקרנים שהפכו אותו לאלה אפקטיבית וכלי נשק כנגד טורפים. הזיאפלטה היה הרביבור ואכל צמחייה נמוכה על פני הקרקע.
מאובנים שלו נמצאו בתצורת קירטלנד באגן סן חואן שבניו מקסיקו, ארצות הברית וכללו גולגולת כמעט שלמה, מספר אוסטאודרמים ו-3 טבעות שמקיפות את הצוואר. הוא נתגלה ב-2011 ותואר ב-2014.
הגולגולת
טבעות הצוואר
הערות שוליים

1 2 3  Arbour, Victoria M.; Burns, Michael E.; Sullivan, Robert M.; Lucas, Spencer G.; Cantrell, Amanda K.; Fry, Joshua; Suazo, Thomas L. (24 בספטמבר 2014). "A New Ankylosaurid Dinosaur from the Upper Cretaceous (Kirtlandian) of New Mexico with Implications for Ankylosaurid Diversity in the Upper Cretaceous of Western North America". PLOS ONE. PLOS. 9 (9). doi:10.1371/journal.pone.0108804. נבדק ב-25 בספטמבר 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
ויליאם הראשון, מלך אנגליה

ויליאם הראשון, הידוע כוויליאם הכובש או ויליאם הממזר (לטינית: Willelmus או Willielmus, אנגלית עתיקה: Willelm, אנגלית מודרנית: William the Conqueror, צרפתית: Guillaume ("גיום"),‏ 1027? – 9 בספטמבר 1087) היה דוכס נורמנדיה משנת 1035 ומלך אנגליה לאחר ניצחונו על הרולד גודווינסון בקרב הייסטינגס ב-1066. ויליאם היה הראשון בשושלת המלכים הנורמנים שמשלה באנגליה עד 1154. תקופת שלטונו סימנה את קץ התקופה האנגלו-סקסונית, ופתחה עידן חדש בתולדות הארץ.
חייו > ראשית חייו

ויליאם נולד בטירת פָאלֶז הסמוכה לקלבדוס שבנורמנדי כבנו הלא-חוקי של רובר, דוכס נורמנדיה, ושל הרלבה (Herleva), בתו של בורסקאי; הוא היה מצאצאיו של רולו מנורמנדי.
ויליאם נאלץ להיאבק על קבלת התואר דוכס נורמנדי, גם בגלל היותו ממזר וגם בגלל מוצאה הנחות של אמו. ב-1034 עלה אביו לרגל לירושלים ולפני יציאתו קבע שבנו ויליאם יירש אותו, במקרה שימות בדרך; בחזרתו הוא אכן מת ממחלה, וב-1035 ירש ויליאם את כיסא אביו והוכתר כדוכס בעודו נער. הוא הותקף מיד על ידי הווסאלים שלו, ונאלץ להיעזר באנרי הראשון, מלך צרפת כדי להביסם. המאבק נמשך שנים, ורק ב-1047 השיג את מלוא השליטה על נורמנדי, כשהביס את הברונים המורדים בקרב ואל-אס-דון סמוך לעיר קן.
ויליאם נשא את מתילדה מפלנדריה ב-1050 או 1051, בקתדרלת נוטרדאם של העיר אה (אנ') שבנורמנדי, כשהוא בן 23 והיא בת 21. נישואיהם הניבו ארבעה בנים ושש בנות (ראו רשימה להלן). אף על פי שאלה היו נישואים פוליטיים שנועדו להכניס טריז בין אויבי נורמנדי העיקריים (צרפת, אנז'ו ופלנדריה), האהבה שררה בין בני הזוג ונראה ששמרו אמונים זה לזה במשך כל חייהם.
חייו > מותו

לאחר הקרב בצרפת נפטר ויליאם ב-9 בספטמבר 1087 עקב מחלה או מפציעה שספג בקרב. הוא נקבר בכנסיית סטפאן הקדוש בעיר קן שבנורמנדי. הידע על האירועים שקדמו למותו מבולבל מכיוון שיש כמה תיאורים שונים. ויליאם הוריש את נורמנדי לרוברט, והמשמורת על אנגליה ניתנה לבנו השני, שנקרא גם הוא ויליאם, בהנחה שיהפוך למלך. הבן הצעיר, הנרי, קיבל כסף. לאחר שהפקיד את אנגליה בידי בנו השני, שלח ויליאם הבכור את ויליאם הצעיר בחזרה לאנגליה ב-7 או 8 בספטמבר, כשהוא נושא מכתב ללנפרנק המורה לארכיבישוף לסייע למלך החדש. עזבונות אחרים כללו מתנות לכנסייה וכסף שחולק לעניים. ויליאם גם הורה לשחרר את כל אסיריו, כולל אחיו למחצה אודו.
כאוס בא עם מותו של ויליאם; בני ביתו השאירו את הגופה ברואן ומיהרו לעסוק בענייניהם. בסופו של דבר החליטו אנשי הדת של רואן לשלוח את הגופה לקאן, שם ביקש ויליאם להיקבר. ההלוויה, בה השתתפו הבישופים ואבות המנזר של נורמנדי וכן בנו הנרי, עוררה את טענתו של אזרח קאן על כך שמשפחתו נושלה באופן בלתי חוקי מהאדמה עליה נבנתה הכנסייה. לאחר התייעצויות נמהרות, הוכח שהטענה נכונה והאיש פוצה. עלבון נוסף התרחש כאשר הגופה הונמכה לתוך הקבר. הגופה הייתה בתהליכי ריקבון ונצבר בה גז, לכן הייתה גדולה מדי עבור חלל הסרקופג וכשהמלווים ניסו לדחוס את הגופה לתוך הקבר היא התפוצצה והפיצה סרחון בלתי נסבל שתקף את כל הנוכחים בטקס הקבורה.
בימינו מסומן קברו של ויליאם על ידי לוח שיש עם כתובת לטינית מתחילת המאה ה-19. הקבר נפתח מספר פעמים מאז 1087, הפעם הראשונה בשנת 1522 כאשר הקבר נפתח בהוראת האפיפיור. הגופה נחנטה והוחזרה לקבר באותה תקופה, אך בשנת 1562, במהלך מלחמות הדת בצרפת, נפתח הקבר מחדש והעצמות התפזרו ואבדו, למעט עצם ירך אחת. שריד בודד זה נקבר מחדש בשנת 1642 עם סמן חדש, שהוחלף 100 שנים מאוחר יותר במצבה מפוארת יותר. קבר זה נהרס שוב במהלך המהפכה הצרפתית אך בסופו של דבר הוחלף באבן הנוכחית.
כאמור, את כתר אנגליה הוריש ויליאם לבנו השלישי, ויליאם רופוס, ואת תוארו כדוכס נורמנדי הוריש לבנו הבכור, רובר השני, דוכס נורמנדיה, על אף שזה מרד בו קודם לכן. בנו הצעיר, הנרי ביוקלרק, נעשה אף הוא מלך אנגליה מאוחר יותר, לאחר מותו של ויליאם השני, שלא הותיר יורשים.
אישיותו ומראהו

לא נמצא דיוקן אותנטי של ויליאם; התיאורים העכשוויים שלו על שטיח באיה על חותמותיו ומטבעותיו הם ייצוגים קונבנציונליים שנועדו לבסס את סמכותו. ישנם כמה תיאורים כתובים של היותו חסון וחזק (הוא ירה בקשתות שאחרים לא היו מסוגלים לדרוך) וקול גרוני. הוא נהנה מבריאות מצוינת עד גיל מבוגר, אם כי השמין לעת זקנה. ג'פרי מרטל תיאר אותו כלוחם וכפרש שאין שני לו. בדיקה של עצם הירך של ויליאם, העצם היחידה ששרדה כששאר שרידיו הושמדו, הראתה שגובהו היה כ-5 רגל ו-10 זרתות (1.78 מ'). ישנם תיעודים של שני מורים לוויליאם בסוף שנות ה-1030 ותחילת שנות ה-40, אך היקף השכלתו אינו ידוע. הוא לא היה ידוע כפטרון של משכילים, ויש מעט עדויות לכך שפרש חסותו על אינטלקטואלים. מתועד שוויליאם ניסה ללמוד לקרוא אנגלית עתיקה בשלב מאוחר בחייו, אך לא התמיד בכך. נראה שהתחביב העיקרי של ויליאם היה ציד. נראה כי הוא רחש חיבה לאשתו מתילדה, ואין סימנים לכך שהוא לא היה נאמן לה - תופעה שכיחה בקרב מלכים בימי הביניים. סופרים מימי הביניים מתחו ביקורת על ויליאם על תאוות הבצע והאכזריות שלו, אך אדיקותו האישית זכתה לשבחים על ידי בני זמנו.
ילדיהם של ויליאם הכובש ומתילדה מפלנדריה

ישנו ויכוח לגבי מספר הבנות של ויליאם ואשתו, מתילדה מפלנדריה; הרשימה כוללת כמה שמות המוטלים בספק:
רובר השני, דוכס נורמנדיה (מ-1054 לערך עד 1134), דוכס נורמנדיה, נישא לסיביל מקונברסנו, בתו של ג'פרי מקונברסנו.
אלדליזיה (או אליס) (1055–1065 לערך), נטען כי היא אורסה להרולד גודווינסון, אך קיומה מוטל בספק.
ססיליה (1054 לערך - 1126), נזירה ראשית של האחווה הקדושה בקן.
ויליאם רופוס "האדום" (1056–1100), מלך אנגליה.
ריצ'רד (1057–1081 לערך), נהרג בתאונת צייד.
אדלה (1067 לערך - 1138), נישאה לסטפן, רוזן בלואה. בנה, סטפאן יהיה המלך האנגלי האחרון של שושלת הנורמנים.
אגתה (1064 לערך - 1080 לערך), אורסה הן להרולד מווסקס והן לאלפונסו השישי, מלך קסטיליה.
קונסטנס (1066 לערך - 1090), נישאה לאלן הרביעי פרגנט, דוכס ברטאן. היא הורעלה, ככל הנראה על ידי משרתיה.
מתילדה (קיומה מוטל בספק ומעורפל)
הנרי ביוקלרק (מ-1068 ועד 1135), מלך אנגליה. נישא (1) למתילדה (או אדית) מסקוטלנד, בתו של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד, (2) לאדלייד מלאוביין, בתו של ג'פרי מלאוביין, דוכס ברבנט.
לקריאה נוספת

David Bates, William the Conqueror
The lives of the Kings & Queens of England, Antonia Fraser Ed., University of California press, 1998
הערות שוליים

↑  Nicholas Harris Nicolas, The Chronology of History, Green, & Longman and John Taylor, 1838. עמ' 364.
| מלכי אנגליה |
| --- | --- | --- |
| שושלות מלוכה | ממלכת מרסיה • בית וסקס • המלכים הנורמנים • בית פלנטג'נט • בית לנקסטר • בית יורק • בית טיודור • בית סטיוארט • בית הנובר • בית סקסה-קובורג-גותה • בית וינדזור |  |
| מלכים | ויליאם הראשון • ויליאם השני • הנרי הראשון • מתילדה • סטיבן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270079405171  PLWABN: 9810624619105606  BnF: cb12215746f (data)  GND: 118643347  ISNI: 0000 0004 4467 8198  LCCN: n50017273  LNB: 000235623  NDL: 01120040  NKC: jn20000701901  NLA: 56568114  NTA: 071467440  RERO: 02-A008908504  SELIBR: 245124  SNAC: w6xx92s2  SUDOC: 02738229X  TePapa: 66143  Trove: 1676745  ULAN: 500328143  VcBA: 495/56466  VIAF: 88049597   WorldCat (עם VIAF): 88049597 
ויליאם ושני אחיו בשטיח באייה. ויליאם (באמצע), אודו (משמאל) ורוברט (מימין)
ויליאם הראשון, מלך אנגליה
הסכם וינצ'סטר, חתום בידי ויליאם הראשון ואשתו
השמורה הביוספרית דאנא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שמורה ביוספרית
 נתונים ומידות
 שטח:  308 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  ירדן ירדן
 מיקום:  טפילה 
 קואורדינטות:  30°41′15″N 35°34′31″E﻿ / ﻿30.6875°N 35.575277777778°E﻿ / 30.6875; 35.575277777778
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהשמורה הביוספרית דאנא(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהשמורה הביוספרית דאנא
 
השמורה הביוספרית דאנא (בערבית: محمية ضانا للمحيط الحيوي) היא מערכת של הרים וואדיות המשתרעת מראש בקעת הירדן המזרחית ויורדת עד לשפלה המדברית של ואדי ערבה. שטחה כ-300 קמ"ר, והיא נמצאת ליד העיר טפילה, בירת המחוז בשם זה. סמוך לשמורה נמצא הכפר דאנא.
זוהי שמורת הטבע הגדולה ביותר בירדן. ממרום מצוק ההרים של בקעת הירדן, ליד רמת קאדסיה (Quadesiyya) שגובהם כ-1,500 מטר, יורדים ואדיות רבים, בשבילים תלולים למישור הנמוך של ואדי ערבה, שהוא הקצה המערבי של השמורה.
השמורה > התיישבות אנושית

השמורה הוקמה בשנת 1993 והיא הגדולה ביותר בממלכת ירדן. בשנת 1994 רשות שמורות הטבע הירדנית (The Royal Society for the Conservation of Nature - RSC) החלה להפעיל תוכנית רשמית לניהול ושימור ערכי השמורה ופיתוח סוציו-אקונומי של תושבי המקום.
מוקד השמורה הוא הכפר דאנא, הנמצא על המדרון המערבי של ג'בל עטאטאה (1,641 מ'). אל הכפר מוביל כביש שמתפצל מדרך המלך. רוב תושביו של הכפר המקורי, נטשו אותו ועלו במעלה ההר, מרחק 2.5 מהכפר דאנא ושם ייסדו עיירה שנקראת עטאטא. לידה נמצאים בית חרושת למלט ומתקן מכ"ם של צבא ירדן.
הכפר בנוי בתי אבן בעלי גגות שטוחים הצמודים זה לזה מהם מתאפשר מראה של העמק שמתחתיו. הארכיטקטורה מזכירה את זו הנבטית, בשל השימוש באבן ובעצים מקומיים, אולם הוא הוקם במאה ה-15. הכפר ניצב על שלוחה הררית של אבן גיר הצמודה מאחורה לסלעים אדומים של אבן חול. מהשלוחה יורדים מדרונות תלולים אל נחל דאנא שמתחת. ליד הכפר יער בן אלפי שנים של אורנים וברושים, המאוכלס גם ביעלים וצבועים מפוספסים. כ-500 מטר מצפון ומעל לכפר, נמצא מעיין, קירותיו עשויים משושי בזלת שנוצרו בשל התפרצות געשית קדומה דרך סלע הגיר שבמקום. בכפר דאנא מספר בתי מלון, כולל בית ההארחה של RSCN ומלון דאנא המופעל על ידי ולמען טובת הקהילה המקומית.
מכפר דאנא מתפתלת לאורך כ-17 ק"מ, דרך עפר לפינאן. במקום היה בעבר היישוב הביזנטי פונון, ובחירבת פינן ניצבים כיום שרידי היישוב, כנסיות ומפעל מים.
בפתחו של ואדי ערבה ליד חירבת פינן, נמצאים שרידי מכרות נחושת קדומים שנחשבים למכרות הגדולים ביותר במזרח הקרוב
הם ניכרים בצבע השחור של הגבעות שנובע מהסיגים שהשאירו אחריהם הכורים לאורך כל תקופות הכרייה, וכן נשארו גם חלקים של אבנים בגוונים של טורקיז, עדות להימצאותה של נחושת. במקום נשארו שרידים לשלושה פירי כרייה עתיקים, שניים כנראה מסביבות המאה ה-10 לפנה"ס והשלישי כנראה מהתקופה הרומית.
אוסביוס מקיסריה, מתאר את פאינו כמושבת עונשין של אסירים, שבויים ועבדים, שעבדו בפרך בהפקת הנחושת. פונון איבדה את חשיבותה כמרכז הפקת נחושת אחרי שנת 500, אך המשיכה להתקיים כיישוב בעל חשיבות מסוימת ובתקופה הממלוכית אף התחדשו הכרייה וההפקה באזור, אולם בהיקפים נמוכים.
בנוסף מכילה השמורה כ-100 אתרים ארכאולוגיים שעדין נחפרים בידי משלחות ארכאולוגיות מבריטניה. אחד האתרים באתר הוא המצודה האדומית שאג-ריש, מתקופת הברזל.
השמורה > מערכות אקולוגיות

השמורה הביוספרית דאנא מכילה מגוון של תצורות קרקע: למין סלעי אבן חול שגובהם מעל 1,500 מטר, סלעי גיר ובזלת ועד לדיונות, שנמצאות בנקודה הנמוכה ביותר בשמורה בוואדי ערבה, 50 מטר מתחת לפני הים. המדרונות החרוצים בוואדיות גדולים כקטנים מהווים קרקע נוחה למגוון רחב של מערכות אקולגיות. כל הגורמים האלה יוצרים מספר בתי גידול, ומגוון ביולוגי גדולים ביותר שמקנים לשמורה את חשיבותה הגדולה.
ארבעה אזורים פיטוגאוגרפיים מצויים בשמורה: האזור הסהרו-ערבי, האזור הסודאני, האזור האירנו-טורני, האזור הים-תיכוני.
המספר הכללי של מינים שזוהו עומד על כ-800 מיני צמחים, ו-449 מינים של בעלי חיים. מבין מסוגי הצמחים בשמורה יש לציין את הערער הפיניקי, והסוג החשוב ביותר הוא ברוש מצוי, בשמורת דאנא מצויים העצים האחרונים של מין זה ששרדו באזור. כן גדלים בשמורה גם אלונים ירוקי עד וצמחי חולות כמו שיטה וגם מספר צמחי סלע שמקורם בסודאן. זהו הקו הדרומי ביותר לחברת הברוש המצוי. שלושה מיני צמחים נצפו על ידי בוטנאים רק בשמורה ולשמם הלטיני נוספה המילה "דאנא".
למרות המספר הרב של מיני בעלי חיים באזור, 25 מתוכם מצויים בסכנת הכחדה. מבין בעלי חיים יצוינו חתול חולות, זאב סורי, חרדון צב, יעל נובי ושועל צוקים. מבין מיני הציפורים זהו בית גידולם של בזבוז לבנון ובז אדום. מושבת בזבוזי לבנון באזור היא הגדולה ביותר בעולם. סכנה גדולה לחי ולצומח בשמורה עדיין מהווים רעיית יתר, כריתה בלתי מבוקרת של עצים וציד בעלי חיים בעיקר יעלים וחוגלות סלעים.
בשמורה מספר שבילים המתאימים לטיולים רגלים בדרגות קושי שונות, ומדריכים רשמיים של RSCN מתושבי המקום מתקיימים מהדרכות אלו.
מבחר תמונות

12 באפריל 2010 שמורת דאנא
איילים ויעלים בשמורת דאנא
נוף של השמורה הביוספרית דאנא
ורדית סיני
שועל צוקים
שמורת דאנא, 13 באפריל 2010 צילום מאת ברנרד ג'אנון
מניפנית אילתית
סלעי אבן חול בשמורת דאנא