stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן מצינגר
תרומתו לאמנות ולתיאוריה הקוביסטית

מצינגר מילא תפקיד מרכזי בהתפתחות הקוביזם, לא רק כאמן אלא גם כהוגה דעות וכמתווך בין קבוצות אמנים שונות בפריז. במהלך מלחמת העולם הראשונה פיתח את שלב "הקוביזם הקריסטלי", שהתאפיין בצורות גאומטריות בהירות ומובנות יותר. הוא הדגיש את השימוש במתמטיקה באמנות ועסק בארגון צורות בחלל באופן מתוחכם יותר.
הוא האמין כי הראייה המסורתית של העולם היא חלקית בלבד, וכי יש לבטא את הדינמיות של המציאות ואת השינוי המתמיד שלה. תפיסותיו אלו השפיעו גם על התפתחות התאוריות הפיזיקליות במאה ה-20, כפי שניתן לראות בהשפעתו על נילס בוהר, שתלה ציור של מצינגר במשרדו.
שנותיו המאוחרות

לאחר מלחמת העולם הראשונה החל מצינגר לשלב בעבודותיו יסודות של ריאליזם לצד השפעות קוביסטיות. בשנות ה-20 וה-30 עסק בציורים בעלי נושאים אורבניים ובטבע דומם, תוך שימוש בצבעים חיים ובהשראת ההתפתחויות הטכנולוגיות של התקופה. בשנות ה-50 לימד אמנות בפריז, והמשיך לצייר עד מותו בשנת 1956. עבודותיו מוצגות במוזיאונים מרכזיים ברחבי העולם, ונחשבות לאבני דרך באמנות המודרנית.
מורשת והשפעה

מצינגר נחשב לאחד מהאבות המייסדים של הקוביזם ולדמות מפתח במעבר בין האמנות המסורתית למודרנית. השפעתו ניכרת הן ברמה התאורטית והן בצדדים האסתטיים של האמנות. ספרו "Du Cubisme" היה נקודת מפנה חשובה בהבנת האמנות המודרנית, ועבודתו ממשיכה להיות נושא למחקר ולעניין בקרב חוקרי אמנות עד היום.
הערות שוליים

↑  Chilvers, Ian. The Oxford Dictionary of Art and Artists. Oxford University Press, 2009.
↑  Antliff, Mark, and Patricia Leighten. Cubism and Culture. Thames & Hudson, 2001.
1 2 3  Gleizes, Albert, and Jean Metzinger. Du Cubisme. Paris: Figuière, 1912.
↑  Antliff, Mark, and Patricia Leighten. Cubism and Culture. Thames & Hudson, 2001.
↑  Pais, Abraham. Niels Bohr's Times. Oxford University Press, 1991.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507792705171  PLWABN: 9810644494705606  BnF: cb12625390q (data)  CiNii: DA07230676  GND: 118893092  ISNI: 0000 0000 8104 7484  KulturNav: a5fc27e1-a17c-4fc4-9853-0c802eccf31b  LCCN: n82013115  NDL: 00652586  NGV: 1114  NKC: xx0213953  NLA: 36011851  NTA: 244616345  RERO: 02-A003588264  RKD: 55574  SNAC: w64t6mdf  SUDOC: 035290048  Trove: 1184899  ULAN: 500001079  VcBA: 495/319013  VIAF: 25400846   WorldCat (עם VIAF): 25400846 
יצירה בסביבות 1905, מתרחצות, שתי ערומות בנוף אקזוטי (Baigneuses, Deux nus dans un jardin exotique), שמן על בד, 116 × 88.8 ס"מ, מוזיאון תיסן-בורנמיסה, מדריד.
רועי אזולאי

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1986 (בן 38) דימונה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
 עיסוק:  מנצח
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית, צרפתית
 www.roiazoulay.com
 
רועי אזולאי (נולד ב-28 באפריל 1986) הוא מוזיקאי רב-תחומי, מנצח, מעבד ומרצה ישראלי-צרפתי.
ביוגרפיה

רועי אזולאי נולד בדימונה. החל בלימודי מוזיקה בגיל שש בקונסרבטוריון העירוני בנגינה על חליליות וסקסופון. בגיל 15 התקבל ללימודים בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים וסיים כבוגר מצטיין של מגמת המוזיקה. בין מוריו בתיכון היו פרופ' אנדרה היידו, פרופ' מיכאל וולפה וד"ר בת-שבע רובינשטיין. אזולאי גם בוגר הקונסרבטוריון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ללימודי כלי בכיתת הסקסופון של פרופ' גרש גלר, שהגיש אותו לרסיטל הבגרות. סיים בהצטיינות יתרה.
בגיל 18 השתתף כנגן סקסופון בהקלטת האלבום עומד על נייר של הזמר והיוצר אביתר בנאי. מאוחר יותר השתלם בארצות הברית אצל נגן הסקסופון ג'ון סמפן (אנ'), ובעקבות זאת החל לבצע גם מוזיקה בת-זמננו, כולל יצירות המשלבות טכניקות כתיבה מתקדמות ואלקטרוניקה. בה בעת למד פסנתר, תורת המוזיקה ופיתוח שמיעה באופן פרטי.
אזולאי סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון ושני בניצוח תזמורת באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, שם למד אצל ד"ר יבגני צירלין והיה תלמידו האחרון של פרופ' מנדי רודן. לאחר מכן המשיך את לימודיו בהדרכת המנצח הישראלי דורון סלומון. במהלך השנים השתלם אצל המנצחים הפינים יורמה פאנולה ואטסו אלמילה (אנ'), המנצח השווייצרי יוהנס שלפלי (רו'), המנצח הישראלי יואל לוי ואצל המנצח ההונגרי גאבור הולרונג (הו'). הוא גם למד תקופה ארוכה אצל המנצח האוסטרי-קנדי אלקסיס האוזר (אנ') באוניברסיטת מקגיל.
ביוגרפיה > כמנצח תזמורת

ב-2017 נבחר לשמש כאסיסטנט של המנצח הקנדי בוריס ברוט (אנ') בתזמורת האקדמיה הלאומית של קנדה, (אנ') וניצח בעשרות תוכניות שונות, שכללו בין היתר את הסימפוניה מס. 2 של גוסטב מאהלר, כרמינה בוראנה מאת אורף, הים של דביסי והאופרה כרמן מאת ביזה.
כמנצח אורח עבד עם התזמורת הסימפונית של מונטריאול, הקאמרטה הישראלית ירושלים, תזמורת דוהנני-בודפוק בבודפשט, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקלאסית של מונטריאול, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הקאמרית הישראלית, קאמרטה אנטוניו סולר (ספרד), תזמורת סימפונט רעננה תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית והתזמורת האנדלוסית הישראלית.
החל משנת 2015, משמש אזולאי בקביעות כמנצח אורח של התזמורת הקלאסית של מונטריאול.
אזולאי ניצח על יצירות תזמורתיות של מלחינים מהמאה ה-20 ומלחינים בני זמננו מהארץ ומחוצה לה, וביניהם של המלחינים צבי אבני, פאול בן-חיים, אלכסנדר ברוט (אנ'), אפרת גרליך, תומר הדדי, מיכאל וולפה, ז'אן ואלראן (אנ'), אלכס וסרמן, תום זילברשטיין, אלון טריגר, דוד יצחקי, טובי משולם, אקטרינה ניקולובה, אורי נתנאל, ג'יימס סטיבנסון, אברהם עילם-אמזלג, מנחם צור, מתי קובלר, שחר רגב, רוני רשף וישראל שרון.
ביוגרפיה > כמוזיקאי רב-תחומי

עוד בהיותו סטודנט, גילה עניין רב בשירת מקהלה והיה תחילה לזמר במקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים תחת ניצוחו של סטנלי ספרבר, ולמד פיתוח קול אצל זמרת הסופרן מרינה לויט. לאחר מכן שר במקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים אצל המנצח אלי יפה, שממנו למד ניצוח באופן פרטי. לאחר לימודים אצל החזנים נפתלי הרשטיק ועזי שוורץ (אנ') והפסנתרן והמוזיקולוג ריימונד גולדשטיין, החל רועי אזולאי להופיע בארץ ובעולם בפרויקטים מקהלתיים ותזמורתיים שונים, אשר הוקדשו לליטורגיה יהודית ממערב אירופה. כמו כן הרצה על נושא זה בפסטיבל לבנדובסקי (גר') בברלין בשנת 2012.
בין השנים 2011–2014 שימש כמנהל אמנותי ומנצח ראשי של מקהלת בית הכנסת הגדול של שטרסבורג, צרפת.
באוגוסט 2014 התמנה רועי אזולאי למנהל המוזיקלי של בית הכנסת שער השמיים במונטריאול, קנדה. מוסד בן 175 שנה שהוא מרכז בינלאומי למוזיקה ותרבות יהודית. במסגרת זו ניצח בקביעות על המקהלה המקצועית של בית הכנסת וערך סדרת קונצרטים והרצאות, שבה נכללו קונצרטים סימפוניים ומופעים מקוריים שזכו להצלחה רבה, ומשכו קהל מהעיר מדתות ומקהילות שונות.
ביוגרפיה > פרויקטים מיוחדים > מברלין לפריז

בספטמבר 2013 יצר בהזמנת בית אבי חי את המופע ״מברלין לפריז״, אשר נכלל במסגרת פסטיבל הפיוט. בתוכנית הוצגו יצירות מופת מאת מלחיני בתי הכנסת הגדולים בגרמניה וצרפת של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, המייצגים את תור הזהב של חזנות מערב אירופה. המופע נערך פעמיים במרכז למוזיקה ירושלים-משכנות שאננים וכלל אנסמבל ווקאלי שהורכב מטובי הזמרים הישראלים מהדור הצעיר, החזן מיכאל אזוגי מבית הכנסת הגדול של ציריך (אנ') והפסנתרן ניזאר אלכאטר. את המופע הנחה אברהם בורג והוא נערך בשיתוף עם ארגון יוצאי מרכז אירופה.
ביוגרפיה > פרויקטים מיוחדים > Sacred Echoes – קונצרט מולטימדיה לזכר ליל הבדולח

בשנת 2012 יצר ביחד עם החזן נתנאל ברעם מבוורלי הילס את המופע "Sacred Echoes" – קונצרט מולטימדיה לזכר ליל הבדולח ובו שיתוף פעולה עם פרויקט בן 30 שנה של המחלקה לאדריכלות של האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט. בשיתוף פעולה בין הפרופסורים לתלמידים, פותחו שחזורים וירטואליים מדויקים של בתי כנסת בגרמניה אשר נחרבו בפוגורם ליל הבדולח. המופע הוצג לראשונה בגרסת פיילוט מקהלתית ביום הזיכרון לליל הבדולח (9 בנובמבר 2013) במוזיאון הסובלנות בלוס-אנג'לס, מול קהל של 400 איש. המופע הורחב לגרסה הסימפונית והוצג שנה לאחר מכן ב-Wallis Annenberg Center for the Performing Arts (אנ') שבבוורלי הילס. לאחר הצלחת המופע הסימפוני עבד אזולאי כשנה שלמה על פיתוח ושיפור האלמנטים השונים במופע ורתם לפרויקט את החזן גדעון צלרמאייר ואת המרכז לזכר השואה במונטריאול. המופע בוצע בגרסתו הסופית בנובמבר 2015 מול קהל של 1400 איש.
ביוגרפיה > פרויקטים מיוחדים > The Unsung – Women Wartime Heroes

ב-2016 הפיק את קונצרט המולטימדיה "The Unsung", המספר את סיפורן הלא מסופר של נשים גיבורות מלחמות העולם. במופע שולב וידאו ארט המוקרן על קירות בית הכנסת ובתוכנית המוזיקלית נכללה יצירה מקורית באנגלית וצרפתית של המלחין האמריקאי ג'יימס סטיבנסון: קנטטה לסופרן, טנור, מקהלת ילדים ותזמורת קאמרית. בנוסף, נכתבה והולחנה תפילה באנגלית לזכר אותן נשים גיבורות, שכתב המלחין הבריטי סטיבן גלאס. במופע בוצעו יצירות ידועות אשר הותאמו לדרמה: אדג׳יו למיתרים של בארבר, סוויטת בעל שם של בלוך והעפרוני הנוסק של רייף וון ויליאמס. הקונצרט בוצע בניצוחם של אזולאי עם בוריס ברוט כמנצח אורח, ביחד עם התזמורת הקלאסית של מונטריאול, וכלל את הכנרת הקנדית-אמריקאית לארה סנט ג'ון (אנ'), זמרת הסופרן שרון עזריאלי והחזן גדעון צלרמאייר. המופע בוצע במונטריאול ב-10 בנובמבר 2016.
ביוגרפיה > פרויקטים מיוחדים > שיתוף הפעולה עם לאונרד כהן

ב-2015 הפיק, עיבד וניצח על מקהלתו בשני שירים שנכללו באלבומו האחרון של הזמר לאונרד כהן, זמן קצר לפני מותו. השיר הראשון שעיבד וניצח "You Want It Darker" זכה בפרס הגראמי לשנת 2017 בקטגוריית ביצוע הרוק הטוב ביותר, והאלבום כולו זכה בפרס ג'ונו הקנדי בקטגוריית האלבום הטוב ביותר. השיר השני שעיבד וניצח באלבום זה הוא "It Seemed the Better Way".
באוגוסט 2017 לקח אזולאי חלק במופע המרכזי לרגל חגיגות 375 שנה לעיר מונטריאול, ובו הופיעו אמנים בני העיר, וביניהם רופוס ויינרייט, פטריק ווטסון (אנ'), Cœur de pirate (אנ') ואיזבל בולה (אנ') בליווי התזמורת הסימפונית של מונטריאול. במופע ביצע אזולאי, ביחד עם מקהלת בית הכנסת שער-השמיים, את השיר "You Want It Darker" כשקולו של לאונרד כהן מתנגן ברקע.
בנובמבר 2017, הופיע במופע המחווה Tower of Song: A Memorial Tribute to Leonard Cohen (אנ') לרגל ציון שנה למותו של לאונרד כהן, אשר הופק על ידי משפחתו ורשות השידור הקנדית. המופע התקיים באצטדיון ההוקי של מונטריאול, עם ההרכב אשר ליווה את לאונרד כהן בסיבוב ההופעות העולמי האחרון שלו ותזמורת מיתרים גדולה. כמו כן הופיעו אמנים ידועים רבים, וביניהם סטינג, אלביס קוסטלו, לאנה דל ריי, קיי די לאנג, קורטני לאב, דמיאן רייס, פטריק ווטסון (אנ'), הווב סיסטרס (אנ'). את החלק השני של המופע פתחו אזולאי ומקהלת שער השמיים בביצוע השיר Tower of Song (אנ') ונעלו את המופע בביצוע השיר "You Want It Darker". הקונצרט הונחה על ידי השחקן סת' רוגן, כלל נאום משותף של ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו ורעייתו, ובוים על ידי הבמאי האמריקאי ג'ק בנדר (אנ').
אזולאי שיתף פעולה עם המוזיאון לאמנות בת זמננו של מונטריאול (אנ') בתערוכה Leonard Cohen: A Crack in Everything המתפרסת על שתי קומות ובה מוצגות עבודותיהם של 40 אמנים, בהם ג'נט קרדיף, קארה בלייק, ארי פולמן וקנדיס ברייץ (אנ'). בשיתוף פעולה בין ברייץ, אזולאי ומקהלת שער השמיים, שולבה המקהלה בתוך מיצג היחיד שלה המבוסס על אלבומו של כהן משנות ה-80: I'm Your Man. התערוכה הוצגה במונטריאול בין השנים 2017–2018, ולאחר מכן בניו יורק (2019), קופנהגן (2020-2019), סן פרנסיסקו (2021-2020) ובאוקלנד, ניו זילנד (2020).
אזולאי השתתף כמנצח וכמעבד באלבום נוסף, שהופק על ידי אדם כהן, בנו של לאונרד כהן, "Thanks for the Dance", ובו נכלל השיר "Puppets". אלבום זה היה מועמד לפרס הגראמי לשנת 2019 ופרס הג'ונו הקנדי לשנת 2020.
ביוגרפיה > פרויקטים מיוחדים > Tonight, Tonight – קונצרט מחווה ללאונרד ברנשטיין לרגל חגיגות מאה שנה להיוולדו

ב-2019 יצר והפיק אזולאי את המופע Tonight, Tonight, אשר הוקדש למלחין, המנצח והפסנתרן ליאונרד ברנשטיין, במסגרת חגיגות מאה שנה להיוולדו. התוכנית כללה סגנונות שונים אשר מייצגים את האקלקטיות של ברנשטיין כמלחין ומנצח. הרפרטואר שבוצע כלל בין היתר את מזמורי צ’יצסטר, קטעים נבחרים מתוך קנדיד וסיפור הפרברים, האדג’טו מתוך הסימפוניה החמישית של מאהלר ואביב בהרי האפלצ’ים (אנ') של קופלנד. לקטעי הקישור הזמין אזולאי את בתו של ברנשטיין, השחקנית, הבמאית והסופרת ג’יימי ברנשטיין, אשר הנחתה את הקונצרט, תוך שהיא מספרת סיפורים מספרה החדש: Famous Father Girl: A Memoir of Growing Up Bernstein. לצד התזמורת הסימפונית שרה מקהלה של 60 זמרים, שנבנתה משיתוף פעולה בין-דתי שיצר אזולאי בין מקהלת בית הכנסת שער השמיים ומקהלת כנסיית St. Matthias האנגליקנית, הממוקמת ממול לבית הכנסת.
ביוגרפיה > קונצרטים בולטים

ב-27 בינואר 2016 הופיע רועי אזולאי עם מקהלתו ממונטריאול במליאת האו"ם בניו יורק, במסגרת טקס לרגל ציון יום הזיכרון הבין-לאומי לשואה. את דברי הפתיחה לטקס נשא מזכ"ל האו"ם באן קי-מון והנואמת הראשית באירוע זה הייתה ביאטה קלרספלד. בעונת 2021–2022 ניצח בסדרת הקונצרטים ״סולנים בסערה״ על תזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים, ביחד עם אנסמבל מולטיפיאנו, בתוכנית המוקדשת ליצירות למספר פסנתרים ותזמורת. בתוכנית נכללו יצירות מאת מוצרט, מנדלסון שופן וגריג. באותה השנה הופיע איתם גם בפסטיבל פסנתרים בירושלים, במסגרת ביצועי המכלול של הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט. בקונצרט זה נכלל גם הקונצ'רטו לפסנתר מס' 17 בסול מז'ור, K.453 (אנ'). הסולן היה פרופ' תומר לב, מנהל בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, המשותף לאוניברסיטת תל אביב.
בעונת הקונצרטים 2022–2023 ניצח על התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד במופע השלישי בסדרת המינויים של התזמורת. הקונצרט ״אהלן וסהלן״ אירח את סולני להקת שפתיים, חיים אוליאל וסמי לזמי, וכלל עיבודים חדשים לקלאסיקות של הלהקה, לצד קטעים מקוריים של מנהלה האמנותי של התזמורת, נגן הקמנג'ה אלעד לוי.
יוסף דה פיצ'וטו ביי

סנטור יוסף אלי דה פיצ'וטו "ביי" (15 באפריל 1872 - 12 בפברואר 1938) היה איש עסקים ואיש ציבור יהודי-מצרי, ממנהיגי קהילת יהודי אלכסנדריה, אשר היה פעיל הן בתנועה הלאומית המצרית והן בתנועה הציונית. היה הסנטור היהודי הראשון במצרים.
קורות חיים

דה פיצ'וטו נולד בשנת 1872 באלכסנדריה למשפחה שמוצאה מחלב. במשך מרבית צעירותו הועסק בחברת יבוא ויצוא. בשנת 1892 הוא נשא לאישה את ג'ודית[דרושה הבהרה], בת למשפחת הבנקאים קוריאל, ובאותה תקופה ייסד פירמת מסחר שזכתה להצלחה רבה. בנוסף הוא היה מומחה לכלכלה, וחבר דירקטוריון של מספר חברות, בהן "Bank Cassa di Sconto e di Risparmio". בשנת 1920 הוא נבחר כנשיא אגודת מסחר מצרית (l’Association du Commerce d’Importation) ולאחר מכן מונה כחבר ה"מועצה הכלכלית של מצרים". באותה שנה הוא קיבל מהמלך פואד הראשון את תואר הכבוד ביי. בשנת 1921 הוא קיבל תואר כבוד (Officier de l’Instruction Publique) גם ממשלת צרפת.
דה פיצ'וטו היה פעיל במפלגה הלאומית המצרית מפלגת אל-ופד ולאחר מכן במפלגת אל-אתחאד. בשנת 1924 מונה על ידי המלך פואד הראשון לחבר הסנאט המצרי. כך היה לסנטור היהודי הראשון במצרים. לבקשת דה פיצ'וטו, החליט הסנאט במצרים, על פי דיווחים בעיתונות, לא לקיים ישיבות ביום השבת. הוא כיהן כסנטור מצרי עד שנת 1930.
באותה תקופה, לא היה נדמה שקיימת סתירה בין תמיכה בלאומיות מצרית לבין תמיכה בלאומיות יהודית. דה פיצ'וטו תמך בציונות ובשנת 1918 היה ממקימי הארגון הציוני "המועצה פרו-פלשתינה" באלכסנדריה, ושימש בתור סגן הנשיא של הארגון תחת הברון פליקס דה מנשה.
הוא היה בין המנהיגים הבולטים בקהילת יהודי אלכסנדריה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. הוא היה מעורב במוסדות החינוך של הקהילה, ושימש כגבאי של "בית הכנסת אליהו הנביא" באלכסנדריה (1914-1932).
בשנותיו האחרונות הוא היה פעיל פוליטית כנגד התנועה הפשיסטית ותעמולתה במצרים. הוא נפטר בשנת 1938 באלכסנדריה.
ארטיום גברליאנוב

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1987 (בן 38) אוליאנובסק, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטת מוסקבה (2009) 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 תפקיד:  מנכ"ל (2015)  עורך תורם (2007) 
 
ארטיום ארמוביץ' גאברליאנוב (נולד ב-9 בפברואר 1987) הוא יזם רוסי, מייסד באבל קומיקס, תסריטאי, עיתונאי, מפיק, כותב קומיקס ורומנים גרפיים כמו מייג'ור גרום, קוטל השדים ואחרים.
ביוגרפיה

ארטיום נולד באוליאנובסק, במשפחה של העיתונאים ארם גברליאנוב וגלינה קולסובה. ב-1996 עבר למוסקבה עם משפחתו. הוא אחיו הבכור של איש העסקים הרוסי אשוט גברליאנוב. בשנת 2009 סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה בפקולטה לעיתונאות. עבד כעיתונאי מאז כיתה י"א וכתב למגזינים FHM ו-Men's Health, כמו גם עבור סוכנות הידיעות Life ועבור האתר Spidermedia.ru. גברליאנוב רצה להיכנס ללימודים במכון גרסימוב לקולנוע כדי להיות במאי קולנוע, אבל הוא לא התקבל. עם זאת, גברליאנוב עדיין רצה ליצור סיפורים משלו והחל לעסוק בתעשיית הקומיקס. הבחירה בקומיקס נבעה מהעובדה שכאומנות הם דומים במובנים רבים לקולנוע, אך עם זאת אין צורך בתקציב גדול.
ביוגרפיה > באבל קומיקס

הוא הקים את Bubble Comics ב-2011 כחטיבה של ניוז מדיה אחזקות (News Media Holdings). באותה שנה הוא הוציא לאור את מגזין Bubble, שהכיל קומיקס סאטירי על חיי החברה, הפוליטיקה והשואו ביזנס ברוסיה. אביו, ארם גברליאנוב ומייסד ניוז מדיה אחזקות, השקיע במגזין, אך המגזין לא זכה לפופולריות רבה וראה אור במשך פחות משנה. בהמשך נימק ארם את הכישלון במגזין ב"ניסיון חיים". לאחר מכן, ארטיום גברליאנוב החליט כי על בית ההוצאה לנטוש את כיוון הקומיקס ההומוריסטי לטובת הרפתקאות וגיבורי על.
לאחר יציאת הקומיקס מייג'ור גרום, שכתב גברליאנוב, כמה מבקרים החלו להאשים את באבל בתעמולה פרו-קרמלינית, שכן הנבל הראשי של קשת הסיפור הראשונה של הקומיקס, הרוצח הסדרתי רופא המגפה, הורג פקידים מושחתים. אנשי עסקים, משאיר סרטים לבנים (שהיה סמל ההפגנות נגד הממשלה) באתרי הרצח שלו, ובתוך הפגנות המבוססות על המחאות ברוסיה בשנים 2011–2013, הציבור בקומיקס מתחיל לראות בו גיבור. אפילו ארם גברליאנוב, הידוע בעמדתו הפרו-קרמלינית, חשש אז שבנו מבזה את האופוזיציה הרוסית בקומיקס. ארטיום, בתגובה להאשמות, אמר שכאשר פיתח את דמותו של רופא המגפה, הוא לא תכנן להפוך אותו לנבל כל כך ידוע לשמצה, והסרט הלבן נוסף לעלילה "במקרה, בשביל הכיף, ובשביל פרובוקציה, כמובן". לדבריו, הוא שם לב שהקוראים אוהבים את רופא המגפה יותר מאשר את איגור גרום, גיבור הסדרה והרגיש שהוא "לוקח את הקורא לכיוון הלא נכון" ולכן החליט להפוך אותו לנבל מטורף שרצה לנצל הפגנות שלוות ולבצע הפיכה עקובה מדם. בגיליונות מאוחרים יותר של גרום, הוא בחר שלא לגעת בנושאים פוליטיים.
ביוגרפיה > אולפני באבל ועיבודים לקולנוע

ארטיום גברליאנוב, יחד עם העורך הראשי של Bubble Comics, רומן קוטקוב, תכננו ליצור עיבודים קולנועיים לקומיקס שלהם. החברה החלה בתהליך של פיתוח העיבוד הקולנועי הראשון המבוסס על קומיקס שלה. לדברי גברליאנוב, הוא קיבל הצעות מחברות טלוויזיה ומפיקים, אם כי באבל החליטה ליצור את הסרט בכוחות עצמה כדי לקבל שליטה מלאה על תהליך היצירה. גברליאנוב גם ציין את הניסיון של מארוול: לפני שיצרה חטיבת סרטים משלה, מארוול קומיקס מכרה רישיונות עבור הדמויות שלה לאולפני קולנוע של צד שלישי, אך מאוחר יותר הם החליטו לעסוק ביצירת עיבודים קולנועיים בעצמם והקימו אולפני מארוול. באבל תכננה לעשות את אותו הדבר.
כהשראה ממארוול, החליטה באבל להקים חטיבת סרטים משלה, Bubble Studios, שתהיה אחראית ליצירת סרטים המבוססים על הקומיקס של ההוצאה לאור. החברה פיתחה לוח זמנים למספר שנים קדימה, שלפי תוצאותיו היה על אולפן הקולנוע לצלם שבעה עיבודים לקומיקס בעשר שנים. לפני שהתחיל ליצור סרטים באורך מלא, גברליאנוב ראה צורך, קודם כל, לנסות את היכולות של האולפן ביצירת הסרט הקצר, שהפך לפרויקט הראשון של האולפנים: מייג'ור גרום, שתוכנן במקור כסרט באורך שבע דקות, אך התארך לחצי שעה.
פילמוגרפיה

מייג'ור גרום (2017) - סרט קצר
מייג'ור גרום: רופא המגפה (2021) - סרט עלילתי
פוריה (2023) - סדרה
הערוות שוליים

↑  "Артём Габрелянов". FantLab.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
↑  "Ашот Габрелянов уходит из LifeNews". Ведомости (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
1 2  Антонов, Евгений (2021-04-02). "«Мы решили абсолютно абстрагироваться от политики». Продюсер «Майора Грома» Артем Габрелянов — о главном герое-силовике, перезапуске картины и съемках в Петербурге" (ברוסית). Бумага.
↑  "Габрелянов: «Кому нужен комикс про милиционера-убийцу?» - ВОС". w-o-s.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-04-14.
↑  "Артем Габрелянов — автор Life.ru". Life.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
↑  "Артём Габрелянов". FantLab.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
↑  Башурина, Евгения (2021-03-23). "«Мы знатно повеселились»: как Артем Габрелянов заработал миллионы на комиксах и не встретился с Харви Вайнштейном". Forbes.
↑  "Кто пишет, рисует и продает комиксы про русских супергероев". Look At Me. 2014-06-25. נבדק ב-2021-04-12.
↑  "Габрелянов: «Кому нужен комикс про милиционера-убийцу?» - ВОС". w-o-s.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
1 2  "Интервью с главным редактором издательства BUBBLE". IGN Russia (ברוסית). 2015-06-26. נבדק ב-2021-04-12.
1 2  "Габреляновы и российская империя комиксов". GQ Россия (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
1 2  "Главред издательства комиксов Bubble: "Хотим, чтобы нас читали даже кондукторы"". m24.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
↑  "SDCC 2016 Preview: BUBBLE Comics and Building a Comic Book Industry". Den of Geek (באנגלית). 2016-07-19. נבדק ב-2021-04-12.
1 2  Стёпин, Дмитрий (2018-04-23). "Павел Дуров — Чумной Доктор? Почему его акции сравнивают с действиями злодея из «Майора Грома»". אורכב מ-המקור ב-2018-05-02. נבדק ב-2018-04-30.
↑  Мартемьянов, Максим (2014-05-06). "ГАБРЕЛЯНОВЫ И РОССИЙСКАЯ ИМПЕРИЯ КОМИКСОВ". GQ.ru. אורכב מ-המקור ב-2018-02-11. נבדק ב-2018-01-12.
↑  Савинов, Кирилл (2012-10-09). "Православные. Самодержавные. Супергерои". «ВОС». אורכב מ-המקור ב-2021-07-26. נבדק ב-2021-07-26.
↑  Стрепетилов, Александр (2017-11-13). "3 вопроса к тизеру «Майора Грома»". Мир фантастики. אורכב מ-המקור ב-2018-01-06. נבדק ב-2018-01-12.
↑  Рудич., Ксения. "Майор Гром: со страниц комиксов на киноэкран". Синемафия (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
↑  "Кинобизнес / В ближайшие годы о киновселенной BUBBLE заговорят во всем мире, поверьте!". Кинобизнес (ברוסית). נבדק ב-2021-04-12.
↑  Лена Очкова (2015-10-19). "Создатели Bubble о разработке игры по мотивам комиксов и онлайн-платформы для читателей — Офтоп на vc.ru". vc.ru. נבדק ב-2021-04-12.
↑  "Артем Габрелянов: «Мне говорили, что в России нельзя делать комиксы, а теперь мы экранизируем «Майора Грома»". Life.ru (ברוסית). 2015-10-05. נבדק ב-2021-04-12.
ניקוקדו אבוקדו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במאי 1992 (בן 32) חרסון, אוקראינה
 מידע אישי
 שם:  ניקולס פרי
 שם בשפת המקור:  Nicholas Perry
 מקום מגורים:  קולומביה
 מידע יוטיוב
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 ז'אנר:  מוקבאנג
 רשומים:  3.7 מיליון 
 צפיות:  761 מיליון 
 שם הערוץ:  Nikocado Avocado
 http://nikocadoavocado.com
ניקולס פרי (באנגלית: Nicholas Perry; נולד ב-19 במאי 1992), אשר נודע ברשת בעיקר בשם ניקוקדו אבוקדו (Nikocado Avocado), הוא יוטיובר ואושיית רשת אמריקאי, יליד אוקראינה. הוא נודע בעיקר בשל סרטוני המוקבאנג (אנ') שלו ביוטיוב. נכון לנובמבר 2022 היו לששת ערוצי היוטיוב שלו מעל ל-7 מיליון עוקבים וכ-1.8 מיליארד צפיות בסך הכל.
ראשית חייו

ניקולס פרי נולד בשנת 1992 בעיר חרסון שבאוקראינה. בהמשך הוא אומץ על ידי משפחה אמריקאית ועבר לארצות הברית, שם הוא גדל במדינת פנסילבניה.
בין השנים 2011 ל-2012 פרי התפרנס ככנר ועבד בנוסף בהום דיפו. בשנת 2013 הוא עבר לניו יורק במטרה להגשים את חלומו לנגן בתזמורת בברודוויי. עם זאת, הוא התקשה להתפרנס מכך בניו יורק אשר מוצפת במוזיקאים מוכשרים רבים במיוחד.
קריירה כיוטיובר

פרי הקים את ערוץ היוטיוב שלו במהלך 2014. הערוץ של פרי, לו הוא קרא "Nikocado Avocado", כלל בתחילה ולוגים העוסקים בטבעונות, תוכן שקשור לחייו האישיים, חוויות טיול, וכמו גם סרטונים שהתמקדו בהופעות מוזיקליות. במהלך שנת 2016 פרי בחר לעבור להתמקד בפיתוח סרטוני מוקבאנג, במסגרתם אנשים צורכים כמויות גדולות במיוחד מזון, וזה היה הדבר שתרם בסופו של דבר לכך שהוא יזכה לפרסום רב במיוחד באינטרנט. פרי נוהג להפיק סרטוני מוקבאנג בהם הוא לעיתים רבות משלב אנקדוטות אישיות, אתגרים שונים, ושיתופי פעולה עם יוטיוברים אחרים.
משנת 2016 ואילך החל פרי לצלם סרטוני מוקבנג, והפך לאחד מהגברים האמריקאים הראשונים שנטלו חלק בטרנד, כאשר סרטון המוקבאנג הראשון של פרי זכה ל-50 אלף צפיות תוך שבועיים ממועד פרסום הסרטון. בסרטוני המוקבאנג הראשונים של פרי תוכי המחמד שלו נהג לשבת על כתפו בזמן שהוא אוכל.
בשנת 2018 פרי הופיע בתוכנית הקומית של קומדי סנטרל "Tosh.0".‏ פרי פעיל גם בפלטפורמות מקוונות נוספות מלבד יוטיוב - Cameo, טיקטוק, טוויטר, פייסבוק, אינסטגרם, Patreon, ו-OnlyFans. לטענתו הוא חווה מעת לעת אפיזודות מאניות בשל התזונה הגרועה שלו, וכי הוא מנצל את הרגעים שהוא בתחתית על מנת לגרום לכמות גדולה בהרבה של אנשים לצפות בסרטונים שלו. סיפורו של פרי מהווה דוגמה ללכידת קהל, בו תגובות הקהל עודדו אותו להקצין את ההתנהגות שלו.
בריאות

בשל העלייה החדה של פרי במשקל בשנים האחרונות, מעריצים ויוטיוברים רבים הביעו דאגה אמיתית למצב בריאותו של פרי. בראיון שנערך ב-2019 פרי ציין שהוא מתכנן ליצור סרטוני מוקבנג רק "עוד כמה שנים ספורות" וש"זה מאוד לא בריא". בנוסף לכך לאורך השנים העלה פרי גם מספר רב של סרטונים בהם הוא נראה בסערת רגשות והדבר הוביל אנשים רבים להטיל ספק במצב בריאותו הנפשית של פרי.
בשנת 2019, פרי ציין בראיון למגזין "Men's Health" שהוא סובל מהפרעה בזקפה ואובדן חשק מיני כתוצאה מזלילות היתר שלו. ב-18 בספטמבר 2021 פרי טען שהוא שבר את צלעותיו לאחר חודשים של "שיעול מוגזם ועוצמתי". בשנת 2021 פרי ציין בפני צופיו שהוא מוגדר כנכה ושהוא רוכב על קלנועית.
ב-7 בספטמבר 2024 פרי העלה סרטון חדש לערוץ היוטיוב שלו שחשף כי הוא רזה כעת והוא סיפר בו שלקח לו שנתיים לרדת 110 ק"ג במשקל. הוא הסביר גם שהסרטונים שהועלו בשנים האחרונות צולמו לפני שהוא החל להרזות, והוא תיאר את ערוץ היוטיוב שלו כ"ניסוי חברתי".
חיים אישיים

בתחילת 2014 עבר לקולומביה על מנת לחיות יחד עם חברו אורלין הום. הזוג התחתן ב-10 באפריל 2017. לאורך השנים בני הזוג שיתפו חוויות רבות ואתגרים שונים מחייהם כזוג נשוי בסרטונים שונים בערוץ היוטיוב של ניקוקדו אבוקדו.