stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרינקפס

פְּרִינְקֶפְּס (בלטינית: princeps, ברבים – principes, פּרִינקִיפֶּס) הוא התואר הרשמי שבו החזיק הקיסר הרומי.
מקור התואר הוא ברפובליקה הרומית, שבה הוכרז מדי 5 שנים (על ידי הקנסורים) פרינקפס סנאטוס – "הראשון בסנאט". בשנת 27 לפנה"ס החליט אוגוסטוס קיסר ליטול תואר זה מתוך כוונה ליצור מראית עין של המשכיות בין שלטונו המוחלט למעשה ובין תקופת הרפובליקה.
מן המילה 'פרינקפס' נגזרה המילה 'נסיך' בכמה שפות אירופיות מודרניות: באיטלקית Principe, באנגלית ובצרפתית Prince, בגרמנית Prinz וכו', וכן המילה "ראשון" או "עיקרי" בשפות רומאניות (למשל principle באנגלית, שהגיעה מ-principle בצרפתית).
| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • טריבון הפלבאים • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |  |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |  |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |  |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |  |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פועל (אופניים)

בקדמת הדבוקה נמצאים "פועלים" השוברים את הרוח למובילי קבוצותיהם. במרכז (משקפיים לבנים) רוכב ג'ורג' הינקאפי לפני לאנס ארמסטרונג בחולצה הצהובה
"פועל" מקבל בקבוקים ממכונית הליווי של הקבוצה הנמצאת בשיירת המכוניות המתנהלת אחרי דבוקת הרוכבים. על הרוכב להעביר עתה את הבקבוקים לחברי קבוצתו הנמצאים בדבוקה
פועל (מכונה גם דומסטיק בחלק מהשפות) הוא כינוי לרוכב אופניים (במרוץ אופני כביש או במרוץ אופני מסלול) שהתפקיד העיקרי שהגדירה לו קבוצתו אינו לנצח במרוץ, אלא לסייע לקבוצה ובמיוחד לרוכב שהוגדר כמוביל הקבוצה במרוץ. הפועלים אינם זוכים לפרסום, לתהילה ולשכר להם זוכים הכוכבים עבורם הם עובדים. עם זאת, נהוג כי כספי הפרסים בהם זוכים המובילים מתחלקים שווה בשווה בין כל רוכבי הקבוצה (וגם בקרב הצוות המסייע). חלק מהפועלים נשארים בתפקיד זה ברוב הקריירה שלהם ורק לעיתים רחוקות זוכים להוביל את הקבוצה, בדרך כלל במרוצים בדרגה נמוכה יותר. אולם, חלק מהרוכבים המשמשים כפועלים בתחילת הקריירה שלהם מתפתחים והופכים לרוכבים מובילים בקבוצותיהם. דוגמה לאחרונים הם גרג למונד שהיה פועל של ברנאר אינו וכריסטופר פרום שהיה פועל של ברדלי ויגינס.
המאמץ העיקרי של רוכב אופניים במרוץ, בעיקר בתווי מישורי, הוא התמודדות עם הגרר הנגרם מהתנגדות האוויר במהירות של 40–50 קמ"ש. רכיבה בעקבות רוכב אחר (דראפטינג) מקלה באופן מהותי על הרוכב העוקב. כבר מתחילת מרוצי האופניים, בתחילת המאה ה-20, הייתה ידועה תופעה זו והביאה חיש מהר להעסקת רוכבים שירכבו לפני הרוכב הבכיר. במשך השנים התפתחו טקטיקות מתוחכמות יותר בנוגע להעסקת רוכבים במטלות נוספות במרוץ.
חשיבות הפועלים לניצחון במרוצי האופניים רבה. בכל הראיונות שנערכים אחרי המרוצים עם המנצח, כמעט תמיד, הוא דואג בראש ובראשונה להודות לחברי קבוצתו. מאמן האופניים הישראלי, אילן אולמן, אמר: "אני רואה באופני כביש ספורט קבוצתי ממש כמו בכדורגל שכדי להגשים את המטרות הקבוצתיות צריך שיהיו הרבה אנשים שמעורבים בתהליך. אלוף, גדול ככל שיהיה בלי קבוצה, גם במרוץ חד יומי וגם בטור, לא יכול לנצח. ... זה לא רק הבאת מים, זה גם שבירת רוח, שמירה עליו במהלך קטעים קריטיים, הבאה שלו קדימה, החזרה מפנצ'רים."
סיוע פיזי

מלבד הגנה על הרוכב המוביל מהתנגדות הרוח: אם ברכיבה לפניו ואם ברכיבה לצידו כדי להגן עליו מרוח צד, תפקידיהם הפיזיים הנוספים של הפועלים הם: הבאת מים ומזון ממכונית הליווי של הקבוצה הנמצאת בשיירת מכוניות הליווי הממוקמת אחרי הדבוקה העיקרית במרוץ. הרוכב אוסף מהמכונית בקבוקים רבים ונושא אותם בתאים מיוחדים התפורים בחולצתו אל חברי קבוצתו המפוזרים ברחבי הדבוקה. במקרה של תקלה מכנית או נפילה של הרוכב המוביל, על הפועל להמתין לרוכב המוביל ולסייע לו לחזור לדבוקה. בדרך כלל קפטן הקבוצה על הכביש, או המנהל הספורטיבי יורו ל-2–3 רוכבים להאט את רכיבתם, להמתין למוביל ולהובילו במהירות חזרה לדבוקה. במקרים קיצוניים, כאשר אופני (או גלגל באופניים) הרוכב המוביל ניזוקו, ומכונית הליווי הקבוצתית עם האופניים החלופיים נמצאת הרחק מאחור, נותן הפועל את אופניו למוביל והוא נותר בצד הדרך וממתין למכונית הליווי. מנהלי הקבוצות מקפידים שבכל מרוץ יהיה רוכב המוגדר כ"פועל" שאופניו מתאימים במידתם למוביל הקבוצה, כך שבמקרה הצורך החלפת האופניים כמעט ולא תשפיע על ביצועי הרוכב המוביל.
סיוע טקטי

הפועלים רוכבים במרוץ כשמטרות הקבוצה לנגד עיניהם. במרוצים מישוריים, בחלק הראשון של המרוץ הם מנסים להיכנס לבריחות ועל ידי כך לאלץ קבוצות אחרות לרדוף אחרי הבריחה, ולהפך: הם רודפים בראש הדבוקה אחר בריחות המסכנות את מטרות קבוצתם. בחלק האחרון של המרוץ הפועלים מובילים את הספרינטר של קבוצתם בתצורה טקטית המכונה "רכבת" עד כמה מאות מטרים לפני קו הסיום.
גם במרוצים הרריים יש לפועלים תפקיד טקטי. השפעת הגרר (דראפטינג) בטיפוס וברכיבה במורד היא פחותה, אך עדיין קיימת ובעלת השפעה. כמו כן, יש חשיבות רבה להכתבת קצב הטיפוס. גם במרוצים הרריים יש קבוצות הנוקטות בשיטת ה"רכבת", כאשר הקבוצה הנוטלת על עצמה את הובלת הדבוקה יוצרת טור עורפי של רוכביה בראש הדבוקה. בדרך כלל הרוכבים הראשונים ברכבת הם רוכבים המכונים Rouler המסוגלים לרכוב בצורה טובה בתווי גבעי ומישורי. הרוכבים האחרונים ברכבת הם כבר רוכבים המתמחים בטיפוס, כשהפועל האחרון הוא בדרך כלל מטפס ברמה גבוהה ביותר, כמעט כמו מוביל הקבוצה במרוץ.
מקור הכינוי בשפות שונות

מקור השם הוא הכינוי בצרפתית "דומסטיק" (Domestique) שפירושו משרת. את הכינוי הדביק ב-1911 מארגן ומנהל הטור דה פראנס, אנרי דגראנז', ככינוי גנאי לרוכב מוריס ברוקו שלאחר שאיבד סיכוי לנצח במרוץ, סייע לרוכב מתחרה כחלק מעסקה שסיכמו. סיוע בין רוכבים היה אסור באותה עת בטור דה פראנס, אף על פי שהיה כבר מקובל במרוצי אופניים אחרים. דגראנז' חשש לפסול את ברוקו מחשש שזה יערער לאיגוד האופניים הצרפתי ולכן בחר לגנותו בעיתונו לוֹטוֹ וכתב בדיווח היומי: "הוא אינו ראוי, הוא לא יותר ממשרת". הכינוי דומסטיק עבר לשפה האנגלית והתקבע בה ואף בשפות אחרות כגון גרמנית ופורטוגזית. לעומת זאת, בצרפת השם המקובל הוא: Équipier שמשמעותו חבר קבוצה.
באיטלקית ובספרדית מקובל המונח "גרגריו" (Gregario) שמשמעותו חייל בלגיון הרומאי או חבר בקבוצה. בבלגיה ובהולנד מקובל הכינוי "קנכט" (Knecht) שמשמעותו בהולנדית היא משרת או עוזר.
הערות שוליים

↑  Wild dedicates Chongming sprint victory to her team, באתר cyclingnews.com, ‏28 באפריל 2018
↑  דגנית מקא-קראוז, מי הוא הדומסטיק ומה תפקידו בפלטון?, באתר "שוונג", 22 ביולי 2014
↑   לאנס ארמסטרונג מנתח את מרוץ אמסטל גולד 2018, ראיון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547020905171  LCCN: sh2005002592
שיר הדס מאיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1997 (בת 27) אשקלון, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן זוג:  ישי סוויסה
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  shir.xd.1
 טוויטר:  shirhadasmeir
 
שיר הדס מאיר (נולדה ב-19 באוגוסט 1997) היא שדרנית רדיו, קריינית פרסומות ועיתונאית ישראלית. משדרת בתחנות הרדיו גלי צה"ל וגלגלצ.
ביוגרפיה

שיר הדס מאיר נולדה באשקלון, ולמדה בבית הספר לאמנויות בעיר במגמות תיאטרון, פיזיקה, פילוסופיה וכן ביולוגיה במכון ויצמן למדע. היא קיבלה את פרס ראש העיר למצוינות בשנת 2014, על הישגיה הלימודיים ופועלה בצופים, במד"א ובמסגרות התנדבותיות נוספות.
ב-2015 התקבלה לשירות צבאי בגלי צה"ל כקריינית ומגישה. הגישה את התוכניות "קולות החיילים" ו"קבלת שבת" בגלגלצ, את התוכניות "הקשב" ו"התחלנו" בגלי צה"ל, הפיקה את תוכניתו של אהוד בנאי "זה המקום", ושידרה מהדורות חדשות בשתי התחנות.
ב-2017 קיבלה את פרס מפקד גלי צה"ל ואות הצטיינות במחלקת הקריינים בתחנה. ההצטיינות כמעט נשללה ממנה, לאחר שצחקה במבזק חדשות חי שעסק ב"שודדי הטודו בום". הקטע הפך מפורסם ואף נכנס ל"מצעד הוויראלי של כל הזמנים" שערכה התוכנית "הצינור".
עם שחרורה ב-2018 החלה לערוך ולהגיש את התוכנית היומית "מה הלו"ז", ששודרה מדי ערב ב-18:00 בגלי צה"ל. ממשיכה לשדר את "קבלת שבת" ומראיינת את האורחים בה ברדיו ובדיגיטל. משדרת תוכניות נוספות בגלגלצ כמו "עשורים" (שנות העשרה), ועורכת ומגישה מהדורות חדשות בתחנה. מנחה את קרייני גלגלצ הצעירים ומכינה אותם לשידור.
ביולי 2020 החלה מאיר לנהל את צוות התוכן לרשתות החברתיות של גלי צה"ל. במרץ 2022 סיימה את תפקידה בתור המנהלת האחראית על הרשתות החברתיות של גלי צה"ל, והמשיכה לשדר בתחנה.
בדצמבר 2020 הגישה וערכה את "טקס פרסי הפשוטע בגלי צה"ל" - השידור החי הראשון בגלי צה"ל שהועבר במקביל באינסטגרם, בפייסבוק וברדיו ובו צפו בשידור חי כ-300,000 איש. לאחר ההצלחה ברשתות ובתקשורת, נולד משדר נוסף וגם בו התארחו האמנים המובילים בארץ.
שיתוף הפעולה בין עמוד הפשוטע לשיר הדס מאיר המשיך גם מחוץ לכותלי התחנה. שיר הגאווה שהוציאה הפשוטע עם אגם בוחבוט - "בשורות טובות", הופק והולחן על ידי סתיו בגר, ונכתב והולחן על ידי בר אלמליח, שיר הדס מאיר ורון ביטון. השיר יצא לכבוד חודש הגאווה של שנת 2022, ובמהרה הפך ויראלי (2M צפיות ביוטיוב בשבועיים הראשונים), סוקר בכל ערוצי התקשורת ושובץ במצעדים של תחנות הרדיו השונות, כולל גלגלצ.
ב-27 במאי 2021 השתתפה בשירו של הראפר ג'ימבו ג'יי "תביאו חטיפים", כחלק מאלבומו השלישי "עובדי נמל", ואף הופיעה איתו באמפי שוני בהשקת האלבום, והמשיכה להופיע איתו בכל סיבוב ההופעות שבא אחריו.
באוגוסט 2021 החלה להגיש את סדרת הרשת "נכנסו לבר" בגלי צה"ל.
באוגוסט 2022 יצרה עם בר אלמליח את "ההסכט של הפשוטע" - פודקאסט בן שמונה פרקים בהגשתם שהתעסק בסוגיות שונות בעולם הרשת ובתרבות הפופ. השניים מעבירים גם הרצאות על פועלם במסגרת "הפשוטע".
הדס מאיר משמשת קריינית פרסומות, ונתנה את קולה למותגים כמו סנפרוסט, "נוק ספייס", "חבר" ו"מעדנות". היא תרמה את קולה לפתיח לאלבומו של אלון עדר "השמרנים שוב באופנה" וקריינה בסרט "סיפור אחר" של הבמאי אבי נשר.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל החלה להוביל משדרים בגלגלצ מדי יום שישי בכיכר החטופים בתל אביב בהם ראיינה משפחות חטופים שסיפרו והקדישו שירים, במשדרים התארחו אמנים שונים והם נמשכו במתכונת זו עד מאי 2024 ומאז המשפחות מתארחות באולפן גלגלצ ומשפחה אחת מגיעה להתראיין במשך שעה.
בנובמבר 2024 הוציאה סינגל בכורה ביחד עם אלון עדר בשם "פאסון"  שכתבה הדס מאיר בעצמה והלחינה לצד עדר ומתן אגוזי.
למדה משחק בבית הספר "טכניקה" ואצל ערן פסח.
בן זוגה הוא המפיק ישי סוויסה.
הערות שוליים

↑  תעודת הצטיינות לשדרנית האשקלונית, באתר כאן דרום – אשקלון, ‏2017-09-27
↑  רן בוקר, באמצע מבזק החדשות: קריינית גלי צה"ל לא הפסיקה לצחוק, באתר ynet, 30 באוגוסט 2017
↑  103FM - מועדון ארוחת הבוקר - שיחת טלפון מפתיעה, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  המצעד הויראלי של כל הזמנים, נבדק ב-2019-11-08
↑  אלכסנדר כץ, יורם סוויסה ושיר הדס מאיר מחליפים את 'המילה האחרונה', באתר אייס, 21 במרץ 2018
↑  "קבלת שבת" עם שיר הדס מאיר, באתר omny.fm, בדיקה אחרונה ב־17 באפריל 2022
↑  "קבלת שבת" עם שיר הדס מאיר – הבחירות של גלעד כהנא, באתר יוטיוב, 19 בפברואר 2021, בדיקה אחרונה ב־17 באפריל 2022
↑  ערן סויסה, מפגש פסגה: הפשוטע, מילעיל ואילנית, באתר ישראל היום, 29 בדצמבר 2020
↑  "אחרי הזכייה נראה איך נחלק את הכסף": שאלון זוגי עם "הפשוטע" ושיר הדס מאיר, באתר חדשות 13, 1 בספטמבר 2021
↑  תביאו חטיפים, באתר יוטיוב, 27 במאי 2021, בדיקה אחרונה ב־17 באפריל 2022
↑  טבעוני וקרניבור נכנסו לבר | פרק 3, באתר יוטיוב, 17 בנובמבר 2021, בדיקה אחרונה ב־17 באפריל 2022
↑  שיר הדס מאיר, "סיפור אחר", 2018, באתר cinemaofisrael.co.il, בדיקה אחרונה ב־17 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012093974905171  VIAF: 2470167265487772610004   WorldCat (עם VIAF): 2470167265487772610004
רולאן מאזר

רולאן מאזר (בצרפתית: Roland Mazère; נולד ב-1946) הוא שף צרפתי והבעלים של מסעדת "לה סנטנר" השוכנת בפריגור, צרפת.
ביוגרפיה

רולאן מאזר התייתם מאביו בהיותו ילד ואמו התחתנה עם המורה של הכפר והמשיכה לנהל את בית המלון המשפחתי. למד בפנימייה עם אחותו ז'נבייב ובגיל 14 החל לעבוד בחופשות במטבח המסעדה. בגיל 24 הצטרף לעסק המשפחתי, ממנו התפתח מלון רלה א שאטו והמסעדה הנוכחית. ב-1973 זכה בכוכב ראשון במדריך מישלן האדום, אחרי קבלתו למד אצל האחים טרואגרו ואצל פול האברלן באוברז' דה ל'איל. ב-1981 זכה בכוכב השני במישלן.
מסעדת "לה סנטנר" (Le Centenaire) שוכנת בכפר לז אזי-דה-טאיאק. פירוש שמה הוא "מאה" והסיבה לכך היא מכיוון שנפתחה ב-1964, מאה שנה אחרי שהתגלו האתרים הפרהיסטוריים הראשונים בפריגור, סמוך ללז אזי.
מאזר מנהל את המסעדה והמלון ביחד עם אחותו ז'נבייב ועם בעלה, אלן שולי. במלון 20 חדרים ו-4 דירות. המסעדה פתוחה שמונה חודשים בשנה. מטבחו של מאזר קליל, הוא מחדש את המטבח הפריגורי המסורתי ומוסיף לו אלמנטים אותם הוא רוקח מהמטבח העולמי ומשתמש במוצרים מקומיים ובנוסף להם גם במוצרים זרים.
לה סנטנר מחזיקה כיום (2016) בשני כוכבים במישלן וב-17 נקודות בגו מיו.
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, התענוגות של דרום-מערב צרפת, הוצאת כתר, ירושלים, 2005, עמ' 99–103, 141.
רלה דה לה פוסט

רלה דה לה פוסט (בצרפתית: Le Relais de la Poste) היא מסעדה בכפר מאז'סק (Magesq) במחוז לאנד בצרפת. המסעדה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן האדום והיא שוכנת במלון בוטיק, החבר ברשת רלה א שאטו.
המסעדה נמצאת באכסניה העומדת על תילה משנת 1782 ושימשה בעבר כתחנה להחלפת כרכרות דואר, שף  המסעדה הוא ז'אן קוסו (Coussau). אביו החל לעסוק במסעדנות בכפר הסמוך ארם ב-1952. הוא הקים מוסד שהיה רווח באותה עת בצרפת: מכולת ששימשה גם כמסעדה וכמזנון. בחלוף השנים המקום השתפר בטיבו עד שהמסעדה עוטרה בשני כוכבי מישלן בשנת 1971, עליהם היא שומרת מאז ועד היום, תחת בנו ז'אן (2024). היא גם נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
ז'אן קוסו התלמד ב"קפה דה פארי" בביאריץ, משם עבר להתמחות במלונות "ריץ" ו"פלזה אתנה" (אנ') בפריז. ז'אן הצטרף לעסק המשפחתי בשנת 1973, הוא הפך את האכסניה למלון בוטיק שהצטרף ב-1973 לרשת "רלה א שאטו". במקום מגרשי גולף, מגרש טניס, בריכה וספא.
מטבח המסעדה מבוסס כמעט כולו על טהרת מוצרי חבל הלאנד וסביבתו והוא כולל שפע של בשר ציד, שימוש בעשבים ופטריות הגדלים בר ונקטפים מדי בוקר ודגים מהסביבה. מנת הדגל של המסעדה היא כבד ברווז חם המוקפץ עם ענבי שאסלה.
ז'אק, אחיו של ז'אן, הוא שותפו לעסקים, ומתפקד כאוצר היין של המסעדה ומנהלה. ז'אן נטע כרם ובנה יקב וב-2002 החל לשווק את הבציר הראשון של יינותיו.
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, התענוגות של דרום-מערב צרפת, ירושלים: הוצאת כתר, 2005, עמ' 151-149, 163, 170.
הערות שוליים

↑  המסעדה במדריך מישלן
↑  המלון, באתר רלה א שאטו
↑  המסעדה, באתר השולחנות הגדולים בעולם
פוינולוס

| --- | --- |
 כתיבה:  טיטוס מאקיוס פלאוטוס
 דמויות:  אגורסטוקלס   מילפיו   אדלפאסיום   אנטרסטילוס   ליקוס   אנטמונידס   יועצים   קוליביסקוס   סיקרסטוס   חנא   גדנעם   נער עבד
 מקום ההתרחשות:  רומא, קרתחדשת
 תקופת ההתרחשות:  המאה השנייה או השלישית לפנה"ס
 סוגה:  fabula palliata, קומדיה 
 מספר מערכות:  5
 שפה:  לטינית, פיניקית
 
פוינולוס (בלטינית: Poenulus; נקרא גם הקרתחדשתי הקטן, הקרתגני הקטן או הפּוּני הקטן; בעברית מוכר גם בצורה פינולוס), הוא מחזה קומי לטיני לתיאטרון רומי קדום מאת טיטוס מאקיוס פלאוטוס, שנכתב כנראה בין השנים 195 ל־189 לפנה"ס. המחזה משך את תשומת הלב הבלשנית השמית משום שהוא מכיל טקסט בפיניקית קרתחדשתית (פונית), שנאמרת על ידי הדמות חנא (Hanno) במערכה החמישית. המחזה מציג את הדמות הקרתחדשתית חנא באופן סימפתי מעניין, בהתחשב באבדות הקשות שספגו הרומאים מספר שנים קודם לכן במלחמה הפונית השנייה.
פלאוטוס כתב במבוא שמחזה יווני בשם "הקרתחדשתי" (רו') (ביוונית (משוחזר): Καρχηδόνιος), שמחברו לא ידוע (היו שהציעו את מנאנדרוס), ויש הסוברים שפלאוטוס צירף בעבודתו שני מחזות שונים.
עלילה

אגורסטוקלס מאוהב באישה בשם אדלפאסיום, שהיא שפחה השייכת לסרסור ליקוס. אגורסטוקלס, אדלפסיום ואחותה אנטרסטילוס נחטפו בילדותם מקרתחדשת. אגורסטוקלס נרכש כבן מאומץ, בעוד הבנות נמכרו כשפחות כדי להפוך לזונות.
מילפיו, עבדו של אגורסטוקלס, מנסה לעזור לאדונו להשיג את אדלפאסיום. תוכניתם היא להערים על ליקוס ולהכניס אותו לצרות משפטיות. קוליביסקוס, הפקיד המשפטי של אגורסטוקלס, מתחפש לזר ועובר לגור בבית ליקוס. לאחר מכן, אגורסטוקלס וכמה עדים מאשימים את ליקוס בכך שהוא נותן מחסה לעבד שלו. בסופו של דבר, חנא מגיע מקרתחדשת, ועד מהרה מתגלה שהוא בן דודם של הוריו המתים של אגורסטוקלס, וכן אביהן של שתי הבנות. בסופו של דבר, הבנות נלקחות מליקוס, שנענש, והסיפור מסתיים במפגש משפחתי משמח. חנא נותן לאגורסטוקלס את ברכתו לשאת את בתו.
הטקסט הפוּני

המערכה החמישית של המחזה נפתחת במונולוג של חנא, המובא בפיניקית מאוחרת (בשלב המכונה "פּוּני") באותיות לטיניות, ובתרגום הטקסט ללטינית. חוקרים זיהו בטקסט הפיניקי משפטים שלמים וכן מילים כגון:
| המקור הפיניקי (באותיות לטיניות) | התרגום הלטיני | משמעות התרגום הלטיני | תעתיק הפיניקית לעברית | תרגום לעברית מודרנית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Yth alonim ualonuth sicorathi symacom syth | deos deasque veneror, qui hanc urbem colunt | אני מפציר באלים ובאלות המוקירים את העיר הזאת | את אלנים ואלנות סכרתי שמקום זאת | אני מזכיר את האלים והאלות של מקום זה |
| ys sidobrim chi fel yth chyl is chon chen liful | eum fecisse aiunt, sibi quod faciundum fuit. | הם אומרים שהוא עשה מה שהיה לו הכרחי לעשות | יש שדוברים כי פעל את כל אש כָּן כֵּן לפעול | יש שאומרים שהוא עשה את כל אשר היה כן לפעול |
| byn ui | mei fratris filium | בן אחי | בן חוי | בן־אחי |
| iusim | qui hinc egrediuntur foras | אלה שיוצאים מכאן | יוצאים | יוצאים |
גם בחלקים אחרים במחזה מפוזרים מילים וביטויים פיניקיים. לאחר שחנא מופיע לראשונה, מילפיו מציע לאגורסטוקלס לפנות אליו ב"פונית". חנא אומר Avo, כלומר "חֲווֹ", ומילפיו עונה לו Salutat. חנא אומר Donni, כלומר "אדוני", ומילפיו לא מבין וחושב שחנא אומר Doni (מתנה בלטינית) ואומר לאגורסטוקלס "הוא רוצה לתת לך מתנה, אינני יודע מה." משחק המילים הקומי מראה שבעת כתיבת המחזה, בתחילת המאה ה־2 לפנה"ס, היו בקהל הרומי מספיק מביני פיניקית כדי להפוך את הבדיחה לאפקטיבית.
לקריאה נוספת

גד בן-עמי צרפתי, ביקורת – הקטעים הפוניים שב"פינולוס", לשוננו לג, 1968, עמ' 48–59
יחזקאל קוטשר, כנענית – עברית – פניקית – ארמית – לשון חז"ל – פונית, לשוננו לג, 1969, עמ' 83–110
Ferri, R. (2014). "The Reception of Plautus in Antiquity," pp. 767–81 in: Fontaine and Scafuro (2014), The Oxford Handbook of Roman Comedy. Oxford.
הערות שוליים

↑  בלטינית Giddenis או Giddeneme, ראו: נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 272
1 2 3  גד בן-עמי צרפתי, ביקורת – הקטעים הפוניים שב"פינולוס", לשוננו לג, 1968, עמ' 48
1 2  שלמה יזרעאל, את = אל בעברית המקראית, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום ג, 1978, עמ' 207
↑  Gregor Maurach, Der Poenulus des Plautus (Carl Winter, 1988; ISBN 3533038939), p. 33.
↑  Sznycer, Maurice (1967). Les passages puniques en transcription latine dans le Poenulus de Plaute. Paris: Librairie C. Klincksieck.
↑  George Fredric Franko, The Characterization of Hanno in Plautus' Poenulus, The American Journal of Philology 117, 1996, עמ' 425–452
↑  Cf., H. J. Rose, A Handbook of Latin Literature (London: Methuen 1936; 3d ed. 1954, reprint Dutton 1960) at 51-52.
↑  שורות 930–949: 
Yth alonim ualonuth sicorathi symacom syth
chy mlachthi in ythmum ysthyalm ych-ibarcu mysehi
li pho caneth yth bynuthi uad edin byn ui
bymarob syllohom alonim ubymysyrthohom
byth limmoth ynnocho thuulech-antidamas chon
ys sidobrim chi fel yth chyl is chon chen liful
yth binim ys dybur ch-innocho-tnu agorastocles
yth emanethi hy chirs aelichot sithi nasot
bynu yid ch-illuch ily gubulim lasibithim
bodi aly thera ynnynu yslym min cho-th iusim
Ythalonimualoniuthsicorathiisthymhimihymacomsyth
combaepumamitalmetlotiambeat
iulecantheconaalonimbalumbar dechor
bats... hunesobinesubicsillimbalim
esseantidamossonalemuedubertefet
donobun.huneccilthumucommucroluful
altanimauosduberithemhuarcharistolem
sittesedanecnasotersahelicot
alemusdubertimurmucopsuistiti
aoccaaneclictorbodesiussilimlimmimcolus
↑  שורות 950–960: 
 deos deasque veneror, qui hanc urbem colunt,

ut quod de mea re huc veni rite venerim,

measque hic ut gnatas et mei fratris filium

reperire me siritis, di vostram fidem.

[quae mihi surruptae sunt et fratris filium.]

sed hic mihi antehac hospes Antidamas fuit;

eum fecisse aiunt, sibi quod faciundum fuit.

eius filium esse hic praedicant Agorastoclem:

ad eum hospitalem hanc tesseram mecum fero;

is in hisce habitare monstratust regionibus.

hos percontabor qui hinc egrediuntur foras.
1 2  Cyrus H. Gordon, Northwest Semitic Texts in Latin and Greek Letters, Journal of the American Oriental Society 88, 1968, עמ' 285–289 doi: 10.2307/597203
הערות שוליים > ביאורים

↑  כלומר חֲיוּ. בפיניקית שורשי נעו"י נוטים עם ו' בע' הפועל, בעוד בעברית דרומית הנטייה הנפוצה יותר עם י'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592865605171  PLWABN: 9810683694105606  BNE: XX3076551  BnF: cb137362759 (data)  GND: 4198926-0  LCCN: n97027947  NLA: 56963794  SUDOC: 030182115  VcBA: 492/19214  VIAF: 302991400   WorldCat (עם VIAF): 302991400
ASUS

ערך זה עוסק בASUS חברת מחשבים. אם התכוונתם לasos חברת אופנה, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  בורסת טייוואן (2357) 
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 1989 – הווה (35 שנים) 
 חברות בנות:  ASMedia  ASUS (סין)  ASUS ROG  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מיקום המטה:  טאיפיי, טאיוואן טאיוואן
 ענפי תעשייה:  חומרה, אלקטרוניקה
 מוצרים עיקריים:  מחשבים אישיים, מחשבים ניידים, נטבוקים, צגים, טלפונים סלולרים, כרטיסי מסך, לוחות אם, אמצעים לאחסון נתונים, שרתים ועוד.
 הכנסות:  351,330,000 דולר טאיוואני חדש (נכון ל־2019) 
 עובדים:  5,831 (נכון ל־2019) 
  
 www.asus.com
 
ASUS ‏(אסוס; בשמה המלא: ASUSTeK Computer) היא חברה טאיוואנית ותאגיד רב-לאומי, המייצרת חומרת מחשבים ואלקטרוניקה. מוצרי החברה כוללים לוחות אם, מחשבים אישיים, מחשבים ניידים, צגים, מחשבי לוח, שרתים, כרטיסים גרפיים, וטלפונים סלולריים. ASUS בעיקר משווקת מוצרים תחת המותג שלה, אך גם מייצרת רכיבים עבור יצרנים אחרים, הכוללים את אפל, דל ו-HP.
מקור השם

השם ASUS ("אסוס" או "אייסוס") לקוח מן השם פגאסוס, הסוס המכונף מהמיתולוגיה היוונית. ארבע האותיות האחרונות של השם יצרו את שם החברה, על מנת לתת לה דירוג גבוה בסידור אלפביתי.
היסטוריה

חברת ASUS נוסדה בטאיפיי בירת טאיוואן, בשנת 1989 על ידי ארבעה עובדי חברת Acer שעבדו כמהנדסי מחשבים. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 טרם ביססו יצרני לוחות אם טאיוואנים את מעמדם בתחום חומרת המחשבים. אינטל סיפקה את מעבדיה החדשים לחברות מבוססות כגון IBM, בעוד החברות הטאיוואניות נאלצו להמתין. עם השנים חל שיפור במעמד החברות הטאיוואניות ומשנת 2009 החלה ASUS לקבל מאינטל מעבדים לפני מתחרותיה.
בינואר 2007 התחלקה החברה לשלוש יחידות, כחלק מייעול החברה: ייצור מחשבים ממותגים, חלקי מחשב כגון לוחות אם ומוצרים מתחומים נלווים.
מוצרים

ASUS היא יצרנית המחשבים האישיים (PC) החמישית בגודלה בשנת 2022:  Lenovo, HP, Dell, Apple, ASUS
מוצרי אסוס כוללים מחשבים ניידים (סדרת ZenBook), מחשבי לוח, טלפונים ניידים, מחשבי כף יד, שרתים, צגי מחשב, לוחות אם, כרטיסי מסך, כרטיסי קול, כונן תקליטורים, התקנים לתקשורת נתונים, מארזי מחשב, רכיבים אלקטרונים ומערכות קירור.
גלריה

לוח אם למעבד 486
לוח אם לפנטיום 4 בתושבת 775 מדגם P5WD2 Premium
לוח אם למעבדי AMD בתושבת AM3 מדגם M4A7BT-E
כרטיס גרפי מסדרת NVIDIA GeForce 210 שמיוצר על ידי ASUS
טלפון חכם (פאבלט) מדגם "ZenFone 6"
מחשב נייד אולטרה בוק מדגם X21
עכבר של חברת ASUS
הערות שוליים

↑  Origin of the Name ASUS, מקור השם ASUS, באתר הרשמי של החברה.
↑  Gartner Says Worldwide PC Shipments Declined 28.5% in Fourth Quarter of 2022 and 16.2% for the Year, Gartner, ‏11.1.2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6360 0900  VIAF: 561159474325727662238   WorldCat (עם VIAF): 561159474325727662238 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות ובנושא טאיוואן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנות של ASUS בהונג קונג
שלמה זלמן אולמן (זכרון מאיר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 תש"ח אוראדיה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  23 באוקטובר 2019 (בגיל 72 בערך) כ"ד בתשרי תש"פ 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז'
 תקופת הפעילות:  ? – 23 באוקטובר 2019 
 
הרב שלמה זלמן אולמן (חשוון ה'תש"ח, 22 באוקטובר 1947 – כ"ד בתשרי תש"ף, 23 באוקטובר 2019) היה ראש בתי הדין בעיר מודיעין עילית, חבר בית דין צדק זכרון מאיר של הרב שמואל הלוי ואזנר ובית הדין של "חוג חתם סופר" בבני ברק, וראש כולל אברכים "עצי חיים - מהרי"ט" של חסידות סאטמר בבני ברק.
ביוגרפיה

נולד בגרוסוורדיין ברומניה ללאה לבית נייהויז (בתו של הרב שלמה זלמן נייהוז מפרשבורג, נכדת הרב עקיבא שטרסר אב"ד טוקאי) ולרב גרשון אולמן, ממשפחת רבנים צאצאי הרב שלמה זלמן אולמן, מחבר "יריעות שלמה", ונקרא על שמו.
למד בישיבת פוניבז' לצעירים ולאחריה בישיבה הגדולה. נישא למיילא, בתו של הרב משה שלאס, מנהל ישיבת "עץ חיים" בטנג'יר שבמרוקו. לאחר נישואיו שהה תקופה בלונדון, ולאחריה שב לבני ברק. בבני ברק למד בכולל פוניבז' ואחר כן בכולל בית דוד.
בשנת תשמ"ב החל לשמש כדיין בבית ההוראה שהקים הרב שמואל הלוי ואזנר בזיכרון מאיר, ובהמשך נמנה עם הרכב הדיינים הבכיר של בית הדין של הרב וואזנר, עם קבוצה מצומצמת מתלמידי הרב. בשנת תשמ"ד החל לכהן כראש כולל האברכים של חסידות סאטמר בבני ברק "עצי חיים - מהרי"ט".
בשנת ה'תשנ"ב–1992 מינה אותו הרב ברוך שמעון סלומון לרב פוסק לקהילה החרדית של מרכז פתח תקווה.
ב־1994, עם אכלוסה של העיר החרדית החדשה מודיעין עילית, נוצר צורך ברב לעיר. מינויו של הרב שלמה זלמן גרוסמן היה נתון במחלוקת בין הרב שך שתמך בו, ובין הרבנים יוסף שלום אלישיב ואהרן יהודה ליב שטינמן שהתנגדו למינויו. כתוצאה מכך התעכב מינוי רב לעיר ובינתיים מונה הרב אולמן כרב פוסק לעיר וראש בית הדין. בסופו של דבר נבחר מועמד שלישי – הרב שמחה קסלר – בהמלצתו של הרב אולמן. לאחר מינויו של הרב קסלר המשיך הרב אולמן לכהן כראש בתי הדין במודיעין עילית, לצד רבני העיר שמחה קסלר ולאחר מכן בנו, מאיר קסלר.
עם הקמת "ועדת הרבנים לענייני תקשורת שע"י בד"צ בני ברק", מונה לחבר בית הדין של הוועדה לצד הרבנים נתן גשטטנר, יצחק זילברשטיין ושריאל רוזנברג. בית דין זה אחראי לאיסור הגורף המקובל בחלק מהקהילות החרדיות על שימוש באינטרנט ובמחשב שלא למטרות פרנסה.
נפטר בכ"ד בתשרי תש"ף, לאחר שהתמוטט חודשים ספורים לפני כן.