stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יבנאל
היסטוריה > ההקמה והתפתחות המושבה עד קום המדינה

ב־1901 רכשה יק"א קרקעות במימון הברון רוטשילד בסמוך לח'רבת ימא, בה שכנה לפי הסברה העיירה התלמודית כפר ימה, אשר זוהתה על ידי חז"ל עם העיר המקראית יַבְנְאֵל שבנחלת שבט נפתלי, כמתואר בספר יהושע: ”וַיְהִי גְבוּלָם מֵחֵלֶף מֵאֵלוֹן בְּצַעֲנַנִּים וַאֲדָמִי הַנֶּקֶב וְיַבְנְאֵל עַד לַקּוּם”, ובהתאם לזיהוי שבתלמוד הירושלמי: ”מחלף – חלף, מאלון - איילון, בצעננים - אגנייא דקדש, ואדמי – דמין, הנקב – ציידתה, ויבנאל - כפר ימה, עד לקום - לוקים”.
הקרקעות שנרכשו הוצעו ל"אנשי סאחאם ג'ולן" וב־1901 עלו עשר משפחות מצפת, ראש פינה, ומטולה לקרקע. ראשוני המתיישבים ביבנאל מאנשי סאחאם ג'ולן היו: שבתאי סאחין, יחיאל ברקוביטש, יעקב ואלוביטש, א. אלכסנדר, שמואל צבי מייזל, ניסים לוי, דוד יוסף לוי, פסח מקארוב, יצחק לוי, עזריאל לוי, יחזקאל לוי, משה בנימין, יעקב אליהו, משה וינגר, משה פורטר, משה לבקוביטש, אליהו גוטרמן, יעקב לייבוש מאירוביטש. מאנשי ראש פינה: יעקב דב מגידוב, שמואל פיקוביטש, מאיר כץ. מאנשי מטולה: אברהם רזניק, אריה לייב שמואלביטש, אליעזר שיינוק, יוסף צוקרמן, משה כהן, יצחק ששון, אברהם ימני (קירה), זבולונוביטש, אשר נחומובסקי, אליעזר סגל, מאיר זילברשטיין, חיים יצחק מרגלית, יולס ברקוביטש, אנשל שיינוק, אברהם קוסטיצקי.
ב־1902 החלו בעבודות להרחבת המושבה לכדי 40 משפחות, תוך הקצאת 300 דונמים לכל משפחה. בשנה זו החלו עימותים עם ערביי הסביבה ובמקביל פרצה מגפת כולרה שגבתה קורבן ראשון מקרב עולי רומניה. ב־1903 מנה היישוב 39 משפחות. ארבע־עשרה מעולי רומניה, עשר מעולי בולגריה, אחת מעולי כורדיסטן וארבע־עשרה משפחות נוספות שהגיעו ממטולה. למוח'תאר המושבה מונה עזריאל לוי מיוצאי בולגריה שנודע באזור בקשיחותו ובכוחו הפיזי הרב.
ב־1909 הואשם לוי על ידי כפריים ערבים ברצח אחד מחבריהם שהסתנן ליבנאל לביצוע גנבה חקלאית. מחשש         לנקמת דם עזב לוי את הארץ והיגר לבולגריה. גם לאחר שהוברר שהערבי נרצח על רקע סכסוך פנים שבטי, סירבו השלטונות העות'מאנים לאשר ללוי לחזור והוא נותר בבולגריה. ב־1910 עזבה גם משפחתו של לוי את יבנאל וחזרה לבולגריה. כעבור מספר חודשים עזבו שאר תשע המשפחות מעולי בולגריה את המושבה.
ב-1912 הגיע שמואל יבנאלי מאגודת השומר לחדרה והציע לעולי תימן ששהו בחדרה לעבור לחוות כנרת, תוך הבטחה שהיחס אליהם יהיה טוב, שעבודה לא תחסר להם, וכי יסופקו להם מגורים שם. בדרכם לכנרת השתקעו מספר משפחות ביבנאל.
בשנת 1917, בעקבות גירוש תל אביב, כ-7,000 מהתושבים שגורשו התיישבו במושבות זכרון יעקב, חדרה, פתח תקווה וכפר סבא. חלקם אף עלו להתגורר בירושלים. מעטים בלבד היו בעלי אמצעים שיכלו לשכור דירות או חדרים ולכלכל עצמם מכספם. שאר המגורשים יצאו לצפון הארץ, אל מושבות הגליל התחתון. תושבי הצפון, למרות יכולתם המוגבלת, התגייסו לעזרת המגורשים באמצעי הובלה ובשטחים שהקצו למגורשים. בטבריה נקלטו כ-1,200 מגורשים, צפת כ-700, ביבנאל כ-130 וביתר המושבות הגליליות כ-200.
בשנים 1919–1912 היה אהרון קרון מנהל בית הספר במושבה יבנאל, וכן מפקח על בתי הספר ומדריך למורים במושבות הגליל התחתון. סביב החינוך ביבנאל התנהל מאבק בין אלה שחפצו בחינוך דתי לאלה שחפצו בחינוך חילוני, ובשלב מסוים הוקם ביישוב תלמוד תורה, אך בית הספר שבניהולו של קרון גבר עליו. ביוזמתו של קרון הועברו בתי הספר של פיק"א בגליל לרשת החינוך של ההנהלה הציונית. קרון גם טיפל במגורשי תל אביב שהגיעו ליבנאל. בשנת 1921 עזב קרון את יבנאל, ועבר לנהל את בית הספר חביב בראשון לציון.
היסטוריה > ביסוס המושבה לאחר קום המדינה

לאחר מלחמת העולם הראשונה חל פיתוח חקלאי מואץ במושבה, גודלו גידולי שדה, ירקות ופירות וכן נבנו לולים.
ב־6 באפריל 1944 נערך במושבה יבנאל, קרב, הקרב ביבנאל, בין חיילים בריטים ובין שני לוחמי לח"י, מנחם לונץ ושבתי דרוקר, שהתבצרו באחד הבתים במושבה וסירבו להיכנע. הקרב נגמר במותם של שני לוחמי הלח"י.
בסוף תקופת המנדט נחתו במושבה מטוסי ההעפלה האווירית מעיראק ב"מבצע מייקלברג".
ביבנאל הוקמה המעברה הראשונה כפי שמובא בארכיון יבנאל:
1948 – ראשוני העולים, מניצולי השואה ומכל קצוות תבל, נקלטו ביבנאל. בתחילה שוכנו באוהלים ובצריפים – במעברה הראשונה.
ביבנאל נוסדו התאחדות האיכרים, התאחדות הפועלים החקלאיים, טייסת הגליל וחטיבת גולני.
היסטוריה > התיישבות חסידי ברסלב בשנות השמונים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בתחילת שנות השבעים, התמנה לרב המקומי הרב סיני מאיר פרנקל, צאצא לחסידות בוצ'צ'אה-בוטושאן, שנבחר לתפקיד בהיותו צעיר ביותר, בן 21 בלבד.
משנת 1986 ואילך התיישבה במקום קבוצת חסידי ברסלב בראשות הרב אליעזר שלמה שיק - המכונה גם "הצדיק מיבנאל" או "מוהרא"ש", בהשראת ביקורו של רבי נחמן מברסלב בשנת 1798. זאת למרות התנגדותה של המועצה המקומית יבנאל.
נכון לעשור השני של המאה ה־21 מתגוררות ביבנאל כ־400 משפחות של חסידי ברסלב והם מהווים כ־45% מהאוכלוסייה במקום. הקהילה מפעילה מערכת חינוך משלה, הכוללת פעוטונים, גני ילדים, תלמוד תורה לבנים, בית ספר לבנות, ישיבה וכוללי אברכים, וכן ארגוני צדקה וחסד. חסידי ברסלב מכנים את המקום בפרסומיהם "יבנאל עיר ברסלב".
בשנת 2012 (תשע"ב) הסתיימה בניית בית הכנסת היכל הקודש דחסידי ברסלב. בנוסף לבית הכנסת הגדול בו נהוג נוסח תפילה אחיד, ישנם שלושה בתי כנסת נוספים, בהם נהוג נוסח עדות המזרח או מרוקו.
בי"ז בשבט תשע"ה (2015) נפטר בניו יורק הרב שיק, ונקבר לבקשתו בבית העלמין ביבנאל. מאז, נערכת בבית העלמין בכל שנה ביום פטירתו הילולה גדולה בהשתתפות אלפי אנשים.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים ביבנאל 4,753 תושבים, מתוכם 4,626 תושבי ישראל (מקום 230 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+0.8% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 36.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,439 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
המושבה בספרות העברית

בקעת יבנאל והמושבה יבנאל מוזכרות במרומז בספרו של מאיר שלו 'עשו' ככפרה של אם הגיבור:
משם הלך לטבריה... הוא עלה על שדרת הרכס וראה בקעה רחבת ידיים, משופעת במתינות ממזרח ומצפון, וקיר של הרים תלולים ומסורגי ערוצים בדרומה. נחל דל חצה את אדמתה, נקודות מקנה שחורות רעו בשדות הקצורים... באחת המשבצות המוארות הללו ראה בתים של מושבה וכיוון אליה את פעמיו מתוך תקווה שימצאו לו שם מאכל ומקום לינה.
הנחל המדובר הוא נחל יבנאל הזורם בסמוך למושבה.
יש המזהים את בקעת יבנאל עם אלון בצעננים, אתר מקראי בדרום נחלת שבט נפתלי, בין הירדן ובין הר תבור, הנזכר מספר פעמים בתנ"ך ובכתבי חז"ל.
המושבה בספרות העברית > פרשת הצלת חייו של בן-גוריון

גורקוז (גרכד) דאות (באדיגית: Дауыт ГъоркIожъ) היה אחראי השומרים הצ'רקסים בחוות סג'רה (אילניה). הוא היה רגיל לסייר בחווה, כדי לוודא שהאורות כובו ושהשקט נשמר. בספר "עולם הצ'רקסים" מסופר שערב אחד הותקפה החווה ודוד בן-גוריון נפצע. דאות נשא אותו על גבו והעבירו לביתו של משה קוראקין. מאחר שנשקפה סכנה לחיי בן-גוריון, דאות רכב על סוס על מנת להביא את הרופא מיבנאל. הרופא ייצב את מצבו של בן-גוריון והוא נלקח ברכב אל בית החולים לטבריה להמשך טיפול. במשך האירוע בן-גוריון היה מחוסר הכרה וכשהחלים ושמע שדאות הציל את חייו, בן-גוריון הגיב כי הוא חב לו את חייו.
המושבה בספרות העברית > הספר "בטרם האיר הבוקר"

אברהם קוסטיצקי, אחד ממקימי המושבה, תיעד את כל תקופת הקמת המושבה ואת החיים בה במהלך 10 שנותיה הראשונות. נכדו, יוסף ארגמן, ערך ועיבד את מאות העמודים של היומן וב-1988 יצא היומן כספר בשם "בטרם האיר הבוקר".
אתרים

בסמוך למושבה נמצאים מספר רב של אתרים ארכאולוגיים, כמו תל ינעם שבו אותרו ממצאים מתקופת המקרא, וכן אתרים מתקופת התלמוד, ובהם חורבת בית גן, חורבת כפר ימה, חורבת עטוש, חורבת אבצם, חורבת סרגונה, חורבת ציידתה, חורבת שרונה, תל אדמי וחורבת דמין.
נחל עין חרצית זורם בקרבת היישוב.
בית סבתא צילה שנבנה בשנת 1905 משמש מרכז לשימור מורשת המושבה.
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, יבנאל: מעשים ומראות, תרס"ב-תשמ"ב / 1901-1981, יבנאל - המועצה המקומית, תשמ"ב/1982.
שבתאי גל-און, "יבנאל ובית גן - שילוב מוצלח", בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי מושבות: סיפורן של חמישים ושתיים המושבות בא"י, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996 (הספר בקטלוג ULI).
אברהם קוסטיצקי, "בטרם האיר הבוקר", מסיפורי הגליל", הוצאת משרד הביטחון, 1988
אטלס ההתיישבות בישראל, אטלס שמות היישובים והמקומות בישראל, 2004. כתבה וערכה חנה ביתן, המרכזת המדעית של ועדת השמות הממשלתית.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  חיים קשלס, ראשית הפעילות הציונית, עלייה והתיישבות בארץ ישראל, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות־יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 100-104.
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956.
↑  יואל אליצור, מקום בפרשה - גאוגרפיה ומשמעות במקרא, הוצאת ידיעות אחרונות, 2014 עמ' 120-119.
↑  יהושע י"ט ל"ג.
↑  תלמוד ירושלמי, מגילה, פ"א ה"א.
↑  אברהם קוסטיצקי, בטרם האיר הבוקר. מסיפורי ראשונים בגליל. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור. 1988. עמודים 68-69.
↑  קשלס, חיים, ראשית הפעילות הציונית, עליה והתיישבות בארץ ישראל, עמודים 104-106.
1 2  מנחם רהט, לא ניתן להפוך את יבנאל למאה שערים, מעריב, 24 בינואר 1986
↑  יהודה גורן, בת יבנאל וחסיד ברסלב יקימו ביתם במושבה, מעריב, 29 בינואר 1987
1 2  יהודה גורן, מתיחות ביבנאל עם בואם של חסידי ברסלב למושבה, מעריב, 5 בנובמבר 1986
↑  מנחם רהט, רבם של חסידי ברסלב: "רכשתי בית ביבנאל", מעריב, 30 בינואר 1986
↑  בת יבנאל וחסיד ברסלב, מעריב, 29 בינואר 1987
↑  אורי אס, חשד: בקהילת ברסלב במושבה יבנאל חיתנו עשרות קטינים, באתר הארץ, 24 במרץ 2003
↑  ראה אתר ברסלב סיטי
↑  פרטים ומידע באתר ברסלב סיטי
↑  פרופיל יבנאל באתר הלמ"ס
↑  "עולם הצ'רקסים", מאת: שומאף אצ'מוס, הוצאה פרטית, שנת 2000,
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540488605171  LCCN: nr93014343  VIAF: 131795913   WorldCat (עם VIAF): 131795913 
בית העלמין יבנאל
הידוענים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  גיורא חמיצר   יובל פרידמן
 שחקנים:  איל קיציס  טל פרידמן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ לוגי HOT
 תקופת שידור מקורית:  9 בספטמבר 2007 – 27 בספטמבר 2007
 
הידוענים היא סדרה קומית ישראלית לילדים ונוער ששודרה בערוץ לוגי בשנת 2007 בשידורי HOT. בסדרה מככבים צמד הקומיקאים, אייל קיציס וטל פרידמן, בשלל דמויות, כאשר מדי פרק הם מציגים את סיפור חייהם של שני אנשים חשובים בחברה שתרמו והשפיעו רבות על העולם בתחומים שונים ומגוונים. הקטעים הביוגרפיים אודות הידוענים מומחשים באמצעות אנימציה ובליווי ראיונות עם דמויות פיקטיביות וקומיות הקשורות, כביכול, בחייהם של הידוענים.
תקציר העלילה

דותן פרומר הוא מפיק בתוכנית "הידוענים" אשר מעסיק בחורה בשם סוּף אלקובי בתפקיד תחקירנית, זאת לאחר שפיטר את גזית ממן מתפקיד זה עקב קשר רומנטי בין השניים שהגיע אל קיצו. דותן נאלץ להסתגל לסוּף השלומיאלית והגמלונית ולרוח החדשה שהיא מביאה עימה למשרד, וכשזו נכשלת ומאכזבת את דותן, היא מוצאת את עצמה מפוטרת (גם לאחר ניסיונות כושלים של שוחד באמצעות מאכלים מפתים), אמנם בתחילת כל פרק היא מועסקת מחדש במשרד. כל פרק בסדרה נסגר כשהנוכחים במשרד מפזזים לצלילי שירים משנות השמונים.
הדמויות > אנשי המשרד

דותן פרומר (אייל קיציס) - מפיק בתוכנית "הידוענים". מעריץ נלהב בכל רמ"ח איבריו של שנות ה-80 שמרבה להאזין לשירים מאותו העשור ושבפיו שגורים מילים ומושגים רבים מאותה התקופה. על אף שפיטר את גזית ממן מעבודתה כתחקירנית בשל זוגיות שהייתה ביניהם ונגמרה, גזית ממשיכה להוות חולשה אצלו. כמו כן דותן ידוע כקמצן. נוהג לומר "אחסן של רעיון" על כל דבר הנראה ראוי בעיניו.
מריטה (דני סירקין) - מנקה גרמנייה במשרד. בעלת מבטא כבד ואופי גרמני קשה. מתאגרפת לשעבר. מתה מכוס התרעלה שהכינה סוף, התרעלה הוגשה לה בטעות על ידי גושן שחשבה שזה מיץ.
הדמויות > אנשי המשרד > משפחת אלקובי

סוּף אלקובי (טל פרידמן) - תחקירנית פמיניסטית, שמנמנה, מגושמת ומפוזרת אך חיננית בתוכנית "הידוענים" שעבדה בעבר כתחקירנית ב"שומר מסך" ו"ששטוס" וכנערת מים בקונצונים. היא אכפתית וטוטלית באשר לעבודה שלה ואחת שרגילה לתנאי עבודה ושכר עגומים. ברוב הפרקים דותן מפטר אותה בסוף הפרק. עוד בילדותה הייתה למושא לעג בעיניי התלמידים בבית ספרה בשל המראה החיצוני שלה. היא בעלת שנאה עזה לגזית ממן, התחקירנית הקודמת, בשל קנאה ביופייה וחולשתו של דותן לגזית. יש לה אחות תאומה זהה בשם גושן (אשר מגולמת גם היא על ידי טל פרידמן), או כפי שסוּף נוהגת לכנותה: "גושן, אחותי המוצלחת יותר, גושן".
גושן אלקובי (טל פרידמן) - אחותה התאומה זהה היותר מוצלחת של סוף. גרושה עם ילד בשם ניק על שם הזמר ניק קרשו. מעריצה של שנות ה-80. בינה לבין סוף יש יחסי שנאה. דותן מאוהב בה וביקש מסוף את מספר הטלפון שלה.
הדמויות > דמויות משניות

גזית ממן (מלי לוי) - תחקירנית בתוכנית "דוקוסלב", לשעבר תחקירנית ב"הידוענים" שפוטרה והוחלפה בסוּף, לאחר שקשר רומנטי שהיה בינה לבין דותן הסתיים. היא בלונדינית יפהפייה ומצליחה, ולכן סוּף בזה לה עד שהצליחו להתפייס.
רביב (אורי גוטליב) - חבר ילדות של דותן שהפך לרופא. מאוהב בסוף.
יונית שפר (מיכל ינאי) - אשת ביטוח שבילדותה למדה עם סוּף בבית הספר היסודי ונהגה להציק וללעוג לה.
חנוך - קבצן שאסף דותן מהרחוב ושיקר לסבתו שהיה פקיד שהחתים את תעודת העלייה שלה.
עידן - קצין מבחן של סוף שמציגה אותו בתור החבר שלה שאוהב טטריס.
הדמויות > המקורבים לידוענים

דמויות אלו הן דמויות בעלי קווי אופי קבועים לאורך כל הפרקים אשר תפקידן ומעמדן הקבועים מותאמים ליחסם בחייהם של הידוענים.
ההורים - ההורים של הידוען. האם (פרידמן) ברוטלית, פטפטנית, שנואה על ידי שכניה, חסרת סובלנות שמרבה ללעוג ולהביע חוסר שביעות רצון באשר לידוען יוצא חלציה. האב (קיציס) כנוע לאופיה הצעקני של אשתו ונאלץ להסכים עם דבריה, אדיש למתרחש סביבו, מרבה להירדם. מביעים באופן קבוע את מורת רוחם על שהילד פנה לעסוק במקצועות ה"זניחים", לדבריהם, ולא לקח חלק בעסק הפמוטים המשגשג שמנהל אב המשפחה.
רפי חדש וגילה - נהגו של הידוען ואשת החברה הגבוהה. רפי (פרידמן) הוא נהג מכונית ונדורה הנוהג לשבח את הידוען במילים "עשר של בן אדם". גילה (קיציס) שמחה לתמוך כלכלית ולתרום ב"סתר" לידוען (ולדבר על כך בפרהסיה), כל עוד יש מצלמות שמתעדות זאת.
ד"ר וינר וסולי - רופאו של הידוען שטוען להיות דוקטור וטבחו של הידוען שטוען להיות שף. ד"ר וינר (קיציס) הוא רופא כושל ולא מקצועי שמאבחן אצל מטופליו מחלות שלא קיימות. חלומו הוא להיות ספר כלבים. סולי (פרידמן) הוא טבח שמנמן שכל רצונו הוא לקבל הבעת הערכה או מילה טובה מהסועדים, דברים שלעולם אינו זוכה להם. כמו כן סובל סולי מאסתמה.
רועי זרמון ונדב זקרון- יועצי תדמית ותקשורת של הידוען ממשרד הפרסום "זרמון-זקרון", ששמם מהווה קריצה לשמו של הפרסומאי אילון זרמון. רועי (קיציס) הוא הוגה הרעיונות הטובים, בעוד שנדב (פרידמן) ידוע בזכות רעיונותיו הגרועים שנדחים על הסף ושלפיכך גורמים להעפתו מהישיבות.
יין ויאנג - צמד משרתים פיליפינים (קיציס ופרידמן) אשר דואגים לנקות את הלכלוך ואי-הסדר אשר השאיר מאחוריו הידוען ברגעים שונים בחייו.
מאיה ורדית ואלדד שפיגל - בת ובן בגיל ההתבגרות, כביכול גותים, לבושים שחורים, מעריצים גדולים של הידוען ורודפים אחריו במטרה להשיג חתימה ותצלום שלו. מאיה (קיציס) היא ה"מגניבה" מבין השניים שמרבה להשתמש בסלנג ובמילים מאנגלית, בעלת שיער גולש המסתיר תמיד את עינה השמאלית. אלדד (פרידמן) מעריץ את מאיה ונוהג לפאר את יכולתה להתבטא "במין ביטחון כזה". תמיד הם הולכים לבקש חתימה מהידוען. אלדד בעל שיער עגול ומתולתל עם נטייה למעלה.
הדמויות > יחידים

גבעונה קרמר - הפסיכולוגית של הידוען (פרידמן). אשר מתקשה לשמור על חיסיון מטפל-מטופל וכתוצאה מכך חווה את דעתה וחושפת בפני הצופים את מצבו הנפשי המעורער של הידוען המטופל.
טל (אנטוליה) פרי (אנדרופוב) - שכנה רוסיה של הידוען (פרידמן) שנכחה באסונות, טרגדיות ופיצוצים שקרו בחייו. היא נוהגת להעיד על עצמה ועל רגעי האסון, בעזרת העברית הקלוקלת והמבטא הכבד שלה: "אני מסתכלתי בדי.וי.די. אני נהנתי!".
מיקי בן-שושן - סטייליסט ומעצב שיער של הידוען (פרידמן). על אף שברורה לעין נטייתו ההומוסקסואלית ואופיו הנשי, הוא מתעקש שהוא "גבר שאוהב נשים" ודואג להזכיר זאת בכל משפט שיוצא מפיו. שמו הוא שילוב של מיקי בוגנים (ספר) ורוברטו בן שושן (סוכן דוגמניות).
סגן-אלוף קיש - מצביא וסגנו של הידוען (קיציס), במידה והיה קשור בצבא. נוהג לברך אנשים שפוגש ב"בוקר טוב". משמיע קולות כדי להמחיש את האירועים.
פרופ' הר-תבור - פרופסור מבוגר (פרידמן) המבאר ומפרש מושגים קשים להבנה תוך כדי הבעת חוסר שביעות רצון מהסנדוויצ'ים שהוא מקבל מההפקה. שמו נגזר משמו של ההיסטוריון מיכאל הרסגור.
מוטיבים חוזרים בסדרה

העכבר - בכל קטעי האנימציה המציגים את הדמויות ההיסטוריות ישנה דמות של עכבר. בכול פעם הוא מופיע בהקשר אחר (בפרק על לאנס ארמסטרונג, הוא מופיע בתור רוכב בטור דה פראנס).
פיטורים - בסוף כל פרק, כאשר דותן מפטר את סוף, היא משחדת אותו עם עוגה או מאכל מפתה כדי שתישאר בעבודתה ולרוב מצליחה.
שיר משנות השמונים - בסוף כל פרק, דותן וסוף רוקדים לצלילי שיר משנות השמונים (שהם למעשה השירים האהובים על דותן).
שמות חיבה - דותן וסוף מעניקים זה לזה שמות חיבה בהתאם למצבם הנפשי. לדוגמה: כאשר דותן איבד את קולו (בפרק "גיבורות על") הוא נתן לעצמו את הכינוי "עוזי שבוזי".
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, עשרה דברים לראות הערב בטלוויזיה, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2007
↑  גילי איזיקוביץ, טל פרידמן: "תרבות הסלבס בארץ עלובה ופאתטית", באתר הארץ, 15 באוקטובר 2010
פנרבחצ'ה (כדורסל)

"אולקר ארנה"
פנרבחצ'ה (בטורקית: Fenerbahçe - פנרבאצ'ה) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר איסטנבול, המתמודדת בליגת העל הטורקית וביורוליג.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-1913 ונחשב לאחד ממועדוני הספורט הוותיקים באירופה. הוא זכה ב-16 אליפויות ובשבעה גביעים. בנוסף על כך זכה ב-7 אליפויות איסטנבול בין השנים 1955–1966.
פנרבחצ'ה אולקר זכתה לראשונה באליפות טורקיה בעונת 1956/1957. הישגי השיא של הקבוצה באירופה היא הזכייה ביורוליג בשנת 2017 ומקום שני בעונות 2016 ו-2018, והמקום הרביעי ביורופליג ב-2005.
בסיום עונת 2005/2006 הבעלים של קבוצת הצמרת "אולקרספור" הכריז על פירוק המועדון ועבר לתמוך בקבוצת "פנרבחצ'ה", מאז ועד 2015 הקבוצה נקראה בשם "פנרבחצ'ה אולקר".
בעונת 2014/2015 העפילה לראשונה בתולדותיה לפיינל פור היורוליג לאחר שהדיחה 3-0 בסדרת ההצלבה את מכבי תל אביב. בסיום אותה עונה פג ההסכם עם חברת "אולקר", והשם "אולקר" הושמט משמה של הקבוצה.
בעונת 2015/2016 העפילה בפעם השנייה ברציפות לפיינל פור לאחר שהדיחה 3-0 בסדרת ההצלבה את ריאל מדריד.
במאי 2016 העפילה לגמר היורוליג לאחר ניצחון בחצי הגמר על קאחה לבורל ויטוריה והפכה בכך למועדון הטורקי הראשון שמגיע להישג זה. בגמר נוצחה הקבוצה על ידי צסק"א מוסקבה.
בעונת 2017/2018 העפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר היורוליג, בו נוצחה על ידי ריאל מדריד.
תארים והישגים

הליגה הטורקית:
אליפות (14): 1957, 1959, 1965, 1991, 2007, 2008, 2010, 2011, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022, 2024
מקום שני (16): 1954, 1956, 1958, 1963, 1964, 1967, 1968, 1970, 1971, 1983, 1985, 1993, 1995, 2009, 2019, 2021
הגביע הטורקי:
זכייה (8): 1967, 2010, 2011, 2013, 2016, 2019, 2020, 2024
גמר: 1994, 1997, 1999, 2000, 2006, 2015, 2022
גביע הנשיאים:
זכייה (7): 1990, 1991, 1994, 2007, 2013, 2016, 2017
גמר (10): 1985, 1988, 1998, 2000, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014, 2018, 2019, 2022
יורוליג :
אליפות היורוליג (1): 2017
סגנית אלופת אירופה (2): 2016, 2018
יורופליג :
מקום רביעי: 2005
שחקנים בולטים בעבר

טורקיהאבי מוסטפא
טורקיהסרדר אפיידין
טורקיהאזרבייג'ןראסים באסאק
טורקיההוסנו קאקירגיל
טורקיהסמיח ארדן
טורקיהאלבניהארמאל קוגו
טורקיהגאורגיהזזה אנדן
טורקיהאיברהים קוטלואי
טורקיהסנק רנדה
טורקיהבוסניה והרצגובינהדאמיר מרסיץ'
טורקיהארצות הבריתהנרי טרנר
ליטאשארונאס יאסיקביצ'יוס
טורקיהאנס קאנטר
ארצות הבריתאנדרו גאודלוק
צרפתננדו דה קולו
ארצות הבריתניגריהאפיי יודו
צ'כיהיאן וסלי
סרביהבוגדן בוגדנוביץ'
הערות שוליים

↑  סגל הקבוצה באתר היורוליג
| זוכות היורוליג |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1958: א.ס.ק. ריגה • 1959: א.ס.ק. ריגה • 1960: א.ס.ק. ריגה • 1961: צסק"א מוסקבה • 1962: דינמו טביליסי • 1963: צסק"א מוסקבה • 1964: ריאל מדריד • 1965: ריאל מדריד • 1966: אולימפיה מילאנו • 1967: ריאל מדריד • 1968: ריאל מדריד • 1969: צסק"א מוסקבה • 1970: פלקנסטרו וארזה 1971: צסק"א מוסקבה • 1972: פלקנסטרו וארזה • 1973: פלקנסטרו וארזה • 1974: ריאל מדריד • 1975: פלקנסטרו וארזה • 1976: פלקנסטרו וארזה • 1977: מכבי תל אביב 1978: ריאל מדריד • 1979: בוסנה סרייבו • 1980: ריאל מדריד • 1981: מכבי תל אביב • 1982: פלקנסטרו קאנטו • 1983: פלקנסטרו קאנטו • 1984: פלקנסטרו וירטוס רומא • 1985: ציבונה זאגרב • 1986: ציבונה זאגרב • 1987: אולימפיה מילאנו • 1988: אולימפיה מילאנו • 1989: ק.ק. ספליט • 1990: ק.ק. ספליט • 1991: ק.ק. ספליט |  |
| אליפות אירופה לקבוצות | 1992: פרטיזן בלגרד • 1993: לימוז' • 1994: חובנטוד בדאלונה • 1995: ריאל מדריד • 1996: פנאתינאיקוס |  |
| הליגה האירופית | 1997: אולימפיאקוס • 1998: וירטוס בולוניה • 1999: ז'לגיריס קובנה • 2000: פנאתינאיקוס |  |
| סופרוליג | 2001: מכבי תל אביב |  |
| יורוליג | 2001: וירטוס בולוניה • 2002: פנאתינאיקוס • 2003: ברצלונה • 2004: מכבי תל אביב • 2005: מכבי תל אביב • 2006: צסק"א מוסקבה • 2007: פנאתינאיקוס • 2008: צסק"א מוסקבה • 2009: פנאתינאיקוס • 2010: ברצלונה • 2011: פאנתינייקוס • 2012: אולימפיאקוס • 2013: אולימפיאקוס • 2014: מכבי תל אביב • 2015: ריאל מדריד • 2016: צסק"א מוסקבה • 2017: פנרבחצ'ה • 2018: ריאל מדריד • 2019: צסק"א מוסקבה • 2020: התחרות בוטלה • 2021: אנאדולו אפס • 2022: אנאדולו אפס • 2023: ריאל מדריד • 2024: פנאתינאיקוס |  |
הערה: עד שנת 2001, גביע אירופה לאלופות בכדורסל נוהל על ידי מפעל הסופרוליג, תחת ארגון פיב"א אירופה. בשנה זו חדל מלהתקיים, וטורניר היורוליג החליפו בפועל.
פרטיזן בלגרד (כדורסל)

אוהדי הקבוצה במשחק יורוליג
פרטיזן איגוקאה בלגרד (בסרבית: КК Партизан Игокеа) היא קבוצת כדורסל סרבית מעיר הבירה בלגרד, המתמודדת בליגת העל הסרבית, ביורוליג ובליגה האדריאטית.
היסטוריה

פרטיזן בלגרד זכתה בתואר אלופת אירופה לשנת 1992, למרות שלאורך רוב העונה שיחקה את משחקיה הביתיים בעיר פואנלברדה בספרד. לקבוצה לא התאפשר להגן על התואר שלה בעונת 1993, מאחר שהאו"ם הפעיל סנקציות על יוגוסלביה הפדרלית. כמו כן, הקבוצה זכתה שלוש פעמים בגביע קוראץ', וארבע פעמים באליפות הליגה האדריאטית. פרטיזן בלגרד מגינה על תואר אלופת סרביה מזה שש שנים. בסך הכל, זכתה הקבוצה בשלוש עשרה אליפויות יוגוסלביה.
בקבוצה שיחקו גדולי השחקנים של יוגוסלביה בעבר, ביניהם חבר היכל התהילה דראז'ן דליפאגיץ', ושחקני ה-NBA לשעבר ולאדה דיבאץ, אלכסנדר ג'ורג'ביץ', פרדראג דנילוביץ', ז'ארקו פספלי, וז'ליקו רברצה.
הקבוצה משתייכת לאגודת פרטיזן בלגרד. אולם הבית של הקבוצה הוא היכל פיוניר, אם כי משחקים בהם צפוי להגיע קהל רב מתקיימים בבלגרד ארנה.
תארים והשגים

ליגת העל הסרבית:
אליפות (8): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014
הגביע הסרבי בכדורסל:
זכייה (8): 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2018, 2019, 2020
הליגה היוגוסלבית :
אליפות (13): 1976, 1979, 1981, 1987, 1992, 1995, 1996, 1997, 2002, 2003
, 2004, 2005, 2006
גביע יוגוסלביה
זכייה (8): 1979, 1989, 1992, 1994, 1995, 1999, 2000, 2002
הליגה האירופית של פיב"א
זכייה (1): 1992
גביע קוראץ'
זכייה (3): 1978, 1979, 1989
הליגה האדריאטית
אליפות (7): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2023
שחקנים בולטים בעבר

סרביה מילוש וויאניץ'
סרביה אלכסנדר ג'ורג'ביץ'
סרביה פרדראג דנילוביץ'
סרביה ז'ליקו אובראדוביץ'
סרביה ולאדה דיבאץ
סרביה ננאד קרסטיץ'
אוסטרליה סרביה אלכס מאריץ'
ארצות הברית מקדוניה בו מקאלב
מאמנים בולטים בעבר

דושאן איבקוביץ'
ז'ליקו אובראדוביץ'
רנקו ז'ראביצה
דושקו וויושביץ'
ראו גם

פרטיזן בלגרד
פרטיזן בלגרד (כדורגל)
פרטיזן בלגרד (כדוריד)