stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכפפה הזהובה
הפקה > פסקול

פסקול הסרט הורכב בעיקרו משירי אהבה סנטימנטליים שיצאו בראשית שנות ה-70, הנשמעים לאורך הסרט דרך מכשיר הג'וקבוקס בפאב הכפפה הזהובה, או באמצעות הפטיפון בדירתו של הונקה.
| הכפפה הזהובה> מס' | הכפפה הזהובה> שם | הכפפה הזהובה> כותב(ים) | הכפפה הזהובה> משך | הכפפה הזהובה>  | הכפפה הזהובה>  | הכפפה הזהובה>  | הכפפה הזהובה>  | הכפפה הזהובה>  | הכפפה הזהובה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הלב של סנקט פאולי  | הנס אלברס (אנ') | 02:12 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | הדמעה יוצאת למסע  | סלבטורה אדמו | 03:01 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | הספינה תבוא  | דליה לביא | 03:33 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | אל תבכה  | היינצ'ה | 03:04 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | לילה טוב ילדי  | רוקו גרנטה | 03:05 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | כשאת איתי  | רוי בלאק (אנ') | 03:51 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | מדונה השחורה  | באטה איליק | 03:21 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ילדי, חזור שוב בקרוב  | פרדי קווין | 03:27 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | תחת כוכבים זרים (ספינה לבנה מפליגה להונג קונג)  | פרדי קווין | 02:48 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | רכבת לשום מקום  | כריסטיאן אנדרס (אנ') | 04:43 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | אם אינך מכיר אף אחת  | לאלה אנדרסן | 03:09 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | לילה שלם  | הנר הויאר (גר') | 03:10 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | יחף בגשם  | מיכאל הולם (אנ') | 02:42 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | פעם אחת מסביב לעולם  | קרל גוט | 03:00 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | היום שבו קוני קרמר מתה  | יוליאן ורדינג (אנ') | 03:25 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | מונג'ה  | אורכסטרת סטארלייט והזמרים |   |  |  |  |  |  |  |
| 17. | להתראות חברים  | סשה דיסטל | 02:26 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 00:50:57 |  |  |  |  |  |  |
הפצה

הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-9 בפברואר 2019 כחלק מהטקס ה-69 של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. הפצתו לבתי הקולנוע בגרמניה התרחשה כעבור מספר ימים, ב-21 בפברואר. הסרט הופץ בהמשך באוסטריה, ב-1 במרץ, וכן בארץ הולדתו של הבמאי, טורקיה, ב-12 באפריל, ולאחר מכן בשאר מדינות אירופה. הפצתו בארצות הברית נערכה רק לקראת סוף אותה שנה, ב-27 בספטמבר.
הפצה > הגבלת גיל

המוסד לאסדרת תעשיית הקולנוע (אנ') בגרמניה, האחראי על דירוגי גילאים לסרטים, לא העניק לסרט אישור המאפשר צפייה חופשית לילדים ובני נוער והגדירו כ-FSK-18, כלומר ניתן לצפייה מגיל שמונה עשרה ומעלה בלבד, בהסבר ”בהתאם לוועדת ההערכה נקבע כי לסרט המתואר יש השפעה שלילית על אנשים צעירים”.
ביקורת > מסכמי ביקורות

אתר האינטרנט עגבניות רקובות העניק לסרט ציון מבקרים שלילי של כ-54 אחוזים מתוך סיכום של שלושים וחמש ביקורות, ציון קהל חיובי של כ-74 אחוזים מתוך סיכום של יותר מחמישים דירוגי משתמשים, וניקוד ממוצע סופי של כ-5.60 מתוך 10 נקודות. הקונצנזוס הכללי שהביע צוות המבקרים של האתר הוא: ”בעוד שהצפייה בו מחרידה עד כדי דופי, הכפפה הזהובה מציג ירידה בנויה היטב אך דוחה במלוא מובן המילה לתוך נבכי נפשו המושחתת, המבאישה והברוטאלית של רוצח סדרתי”. דבר הקהל, עם זאת, לא נכתב.
אתר האינטרנט מטקריטיק העניק לסרט ציון שלילי של כ-38 מתוך 100 נקודות על פי סיכום של כ-15 ביקורות, כאשר ציון המשתמשים עמד על כ-6.9 מתוך 10 נקודות על בסיס 20 דירוגי משתמשים.
ביקורת > עיתונים

קרלוס אגילר מהלוס אנג'לס טיימס טען כי הסרט בוחן את גבולותיהם של הצופים לחוש סלידה וגועל, ותיאר את חוויית הצפייה במילים ”תמונות דוחות השטופות בדם וזיעה מציירות הצהרה של מוסר חלוד בחברה אשר עדיין נרדפת בידי רוחות המלחמה”. אקין, לדבריו, ניסה לגייס לידיו את כל העגמומיות המצויה בסיפור על מנת לדחוף את הצופים לקצה הסיבולת שלהם. הסרט, במילותיו המדויקות, הוא ”סימפוניה אדירה של שחיתות החושפת רצח מעורר-הקאה ורעשי קריעה של בשר אנושי”.
בן קניגסברג מהניו יורק טיימס פתח את ביקורתו בטענה כי במאי קולנוע מתקשים לעיתים ליצור סרטים מיוחדים או בולטים בסוגת הרוצחים הסדרתיים. אקין, כך נראה, מצא פתרון לבעיה המתוארת באמצעות הפקת סרט מבחיל ככל האפשר. קניגסברג זיהה צד הומוריסטי בדמותו של הרוצח הסדרתי הונקה, אשר לדבריו נעלם רק כאשר נתקף הלה בהתפרצות כעס ורוצח את קורבנותיו. הוא מסכם את דעתו בטענה כי יש להעריך את אקין על כך שלכל אורך הסרט לא סטה אף לרגע מדרכו הגרוטסקית, כאשר מנגד סרטים כגון שתיקת הכבשים או זודיאק מתרכזים יותר בפן הקרימינולוגי של הפשעים, על אף שגרוטסקיות לבדה אינה מלמדת את הצופים דבר.
פיטר בראדשו (אנ') מהגרדיאן כתב ביקורת מעורבת במקצת אודות הסרט, בה הדגיש את חשיבותו של צבעו החום, אשר לטענתו מופיע לכל אורכו, ומשרה מעין אווירה של דיכאון עמוק. בראדשו תהה האם הונקה מוכר בגרמניה כרוצח סדרתי בדומה לדניס נילסן בממלכה המאוחדת או לג'פרי דאהמר בארצות הברית, ומשבח את הסרט על כך שלא האליל אותו כפי שחברת נטפליקס עשתה בסדרתה דאהמר - מפלצת. ”הבנאליות, אשר יש לומר גם מקבילה לרשע, נמצאת שם”, כתב, וציין כי האלימות והמיזוגניה מעוררות החרדה המוצגות בסרט מעוררות תחושה אמיתית של אותנטיות. הוא סיכם את ביקורתו בדברי שבח ליונאס דאסלר, אשר לטענתו עשה עבודה מוצלחת בתור הונקה, וכתב כי על אף שמבחינה טכנית הסרט הושלם, עדיין נותר בו דבר-מה דל ועקר.
ביקורת > כתבי עת ומגזינים

סטפני זכרק מטיים שיבחה את הסרט על כישורי הבימוי שהושקעו בבנייתו המוצלחת, אך טענה שהוא ”חסר לב” וכי ייתכן שבסופו יחוש הקהל חרטה על כך שצפה בו. מבין כל הסרטים המועמדים שהשתתפו בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין, לדבריה, היה זה הסרט בעל הפוטנציאל הגדול ביותר, ”עד שהקהל צפה בו”. שיפוטו של אקין, לדעתה, נטש אותו ללא כל הודעה מוקדמת.
הערות שוליים

↑   פרסום עיתונאי אודות פסטיבל הסרטים הבין-לאומי ה-69 בברלין, אתר פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין, אורכב מהמקור ב-26 במרץ 2019. (בגרמנית)
↑   מועמדי וזוכי טקס פרסי הקולנוע הגרמני ב-2019, אתר פרס הקולנוע הגרמני, אורכב מהמקור ב-15 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑   מועמדי וזוכי טקס פסטיבל הסרטים ספלאט ל-2019, אתר פסטיבל הסרטים ספלאט, אורכב מהמקור ב-15 בפברואר 2023. (בפולנית)
↑  זוכי טקס פרסי איגוד מבקרי הקולנוע הגרמני ל-2019, אתר איגוד מבקרי הקולנוע הגרמני, פורסם במקור ב-24 בפברואר 2020, אורכב מהמקור ב-15 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  זוכי פרס המשחק הגרמני ל-2019, פרויקט זוקונפט, פורסם במקור ב-14 בספטמבר 2019, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2023.
↑  הכפפה הזהובה, קרן מימון הקולנוע המבורג שלזוויג-הולשטיין (גר'), אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  סוכנות מימון הקולנוע הגרמנית תעניק כ-2.8 מיליון אירו ל-11 פרויקטים, קינו צייט, אנדראס קוהנמן, פורסם במקור ב-2 במאי 2018, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  השרה מוניקה גרוטרס תעניק תמיכה כלכלית לפרויקט הסרטים העלילתיים בסכום הנאמד בכ-4.7 מיליון אירו, משרד הממשלה הפדרלית לתרבות ותקשורת, פורסם ב-24 ביולי 2018, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  המקומות בהם פגש רוצח הנשים את קורבנותיו, די ולט, פורסם במקור ב-23 ביולי 2018, אורכב מהמקור ב-15 בפברואר 2023. (בגרמנית)
1 2 3 4 5 6 7  פאטי אקין: איני יכול לצפות בכפפה הזהובה בעודי פיכח, המבורגר אבנדבלט (אנ'), וולקר ברנס, מיכאל טוטברג, פורסם במקור ב-9 בפברואר 2019, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  התחלת צילומי סרטו של פאטי אקין "הכפפה הזהובה", זידדויטשה צייטונג, פורסם במקור ב-29 ביוני 2018, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  הצצה ראשונה לצילומים מתוך הסרט "הכפפה הזהובה" המתחרה בפסטיבל ברלין, וראייטי, ליאו ברקלאו, פורסם במקור ב-31 בינואר 2019, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2023. (באנגלית)
↑  הכפפה הזהובה, המוסד לאסדרת תעשיית הקולנוע (אנ'), אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  הכפפה הזהובה, עגבניות רקובות, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (באנגלית)
↑  הכפפה הזהובה, מטקריטיק, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (באנגלית)
↑  ביקורת: סאגת הרצח הסדרתי של פאטי אקין "הכפפה הזהובה" דוחפת את הצופים לקצות יכולותיהם לחוש רתיעה, לוס אנג'לס טיימס, קרלוס אגילר, פורסם במקור ב-3 באוקטובר 2019, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (באנגלית)
↑  ביקורת "הכפפה הזהובה": הונקה, דיוקן של רוצח סדרתי, הניו יורק טיימס, בן קניגסברג, פורסם במקור ב-26 בספטמבר 2019, אורכב מהמקור ב-16 בפברואר 2023. (באנגלית)
↑  ביקורת הסרט "הכפפה הזהובה" – סיפור מחריד אך חסר טעם אודות רוצח סדרתי אמיתי, הגרדיאן, פיטר בראדשו (אנ'), פורסם במקור ב-10 בפברואר 2019, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2023. (באנגלית)
↑  ביקורת פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין: פאטי אקין מאבד את הקסם שלו עם הסרט הברוטאלי והמעניש "הכפפה הזהובה", טיים, סטפני זכרק, פורסם במקור ב-11 בפברואר 2019, אורכב מהמקור ב-20 בפברואר 2023. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn20201091000 
פאב הכפפה הזהובה בריפרבאן (אנ'), סנקט פאולי (אנ'), המבורג, בו נהג פריץ הונקה לבלות ולתור אחר זונות. כמה מהן אף הפכו בהמשך לקורבנותיו.
סט הצילומים בו צולמו הסצנות המתרחשות בפאב הכפפה הזהובה. במאי הסרט פאטי אקין ביקר בפאב האמיתי אך החליט כי לא יהיה מסוגל לצלם בתוכו, ונאלץ לבנות אותו מחדש באולפן.
אקס-מן 2

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  אקס-מן (קומיקס)
 בימוי:  בריאן סינגר 
 הופק בידי:  לורן שולר דונר, ראלף וינטר 
 תסריט:  מייקל דוהרטי דן האריס דייוויד הייטר לפי דמויות מאת: סטן לי וג'ק קירבי
 עריכה:  אליוט גראהם 
 שחקנים ראשיים:  פטריק סטיוארט יו ג'קמן איאן מקלן האלי ברי פמקה ינסן ג'יימס מרסדן רבקה רומיין בריאן קוקס אלן קאמינג אנה פקווין
 מוזיקה:  ג'ון אוטמן 
 צילום:  ניוטון תומאס סיגל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 2 במאי 2003
 משך הקרנה:  134 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מדע בדיוני, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט גיבורי-על, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, קנדה, וושינגטון די. סי., בוסטון 
 תקציב:  110 מיליון דולר
 הכנסות:  $407,711,549
 הכנסות באתר מוג'ו:   x2
 פרסים:  פרס סאטורן
 סרט קודם:  אקס-מן 
 סרט הבא:  אקס-מן 3: המפלט האחרון
 דף הסרט ב־IMDb
 
אקס-מן 2 (באנגלית: X2: X-Men United) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2003, המבוסס על אקס-מן מבית פוקס ומארוול קומיקס. הסרט הוא השני בסדרת סרטי "אקס-מן", וביים אותו בריאן סינגר. בסרט מככבים פטריק סטיוארט, יו ג'קמן, איאן מקלן, ג'יימס מרסדן, פמקה ינסן, האלי ברי, רבקה רומיין, אנה פקווין, שון אשמור, בריאן קוקס ואלן קאמינג.
הסרט מבוסס בחלקו על הרומן הגרפי "אקס-מן: האל אוהב, האדם הורג", ומביא לשיתוף פעולה בין אחוות המוטאנטים לבין האקס-מן נגד אויב משותף ורצחני, קולונל ויליאם סטרייקר. סטרייקר מוביל מתקפה על בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר כדי לבנות גרסה משלו למתקן איתור המוטאנטים סרברו ולמחות את כל המוטאנטים מעל פני האדמה במטרה להבטיח את הישרדותה של האנושות.
הסרט זכה לביקורות חיוביות ולשמונה מועמדויות לפרס סאטורן, מהן זכה בקטגוריית סרט המדע בדיוני הטוב ביותר לשנת 2003. הסרט הפך לשובר קופות כאשר הכניס יותר מכ-407 מיליון דולר ברחבי העולם. עם הצלחתו, הסרט נחשב על ידי מגזין "אמפייר" לאחד מבין סרטי הקומיקס הטובים בכל הזמנים.
צוות השחקנים

פטריק סטיוארט - צ'ארלס אקסבייר/פרופסור אקס, מוטאנט טלפת חזק ביותר שמרותק לכיסא גלגלים. מייסד בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר. פציפיסט שמאמין שבני אדם רגילים ומוטאנטים יכולים לחיות בשלום זה לצד זה. המציא ביחד עם מגנטו את מחשב-העל סרברו, שמאפשר לו לגלות מוטאנטים ברחבי העולם ומגביר את עוצמת יכולותיו. המומחה העיקרי למוטציה גנטית.
יו ג'קמן - ג'יימס ג'ימי "לוגאן" האולט/וולברין, מתבודד אגרסיבי ולוחמני שחי ללא זיכרון מעברו לפני ששלדו אוחד עם מתכת האדמנטיום הבלתי שבירה. משמש כדמות אב לרוג ובעל עניין רומנטי בג'ין גריי. בעל טופרים נשלפים, חושים חייתיים מחודדים ויכולת ריפוי מהיר.
איאן מקלן - אריק לנשר/מגנטו, מוטאנט יהודי-גרמני, ניצול שואה שאיבד את כל משפחתו. בן ברית לשעבר של אקסבייר, שמאמין שהמוטאנטים נעלים יותר מבני האדם הרגילים. בעל יכולות המקנות לו שליטה רחבה במתכות וכן יצירת שדות כוח מגנטיים. חובש קסדה מיוחדת שמונעת מאקסבייר להשפיע עליו באופן טלפתי. אחרי שנכלא בעקבות מעשיו הנפשעים בסרט הראשון, הוא מסומם בידי סטרייקר לצורך מסירת מידע על סרברו, מה שמאלץ אותו להימלט מכלאו ולכרות ברית זמנית עם האקס-מן כדי לעצור את סטרייקר. מפגין ידע נרחב במניפולציה גנטית ובהנדסה גנטית.
האלי ברי - אורורו מונרו/סטורם, מורה בבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר, ובעלת יכולות שליטה במזג האוויר. מתיידדת עם נייטקרולר.
פמקה ינסן - ג'ין גריי, מורה ורופאה בבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר. מאז שהמתקן של מגנטו נהרס בסוף הסרט הקודם, היא החלה להפגין יכולות טלפתיות וטלקינטיות נרחבות. ארוסתו של סייקלופס.
ג'יימס מרסדן - סקוט סאמרס/סייקלופס, המנהיג בשטח של קבוצת אקס-מן וכן מורה בבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר. מפיק אנרגיה קינטית חסרת שליטה מעיניו, מה שמאלץ אותו ללבוש משקפי מגן. נלקח בשבי בידי סטרייקר. מאורס לג'ין גריי.
אנה פקווין - מארי/רוג, נערה שמסוגלת לספוג את זיכרונותיהם ואת יכולותיהם של אחרים באמצעות נגיעה. אינה יכולה לשלוט בכוח זה, ובשל כך היא מרוחקת מאחרים. מושא אהבתו של בובי דרייק.
רבקה רומיין - מיסטיק, סגניתו של מגנטו, בעלת היכולת המוטאנטית של שינוי צורה. מארגנת את בריחתו מהכלא של מגנטו.
בריאן קוקס - ויליאם סטרייקר, מדען צבאי בן אנוש שמתכנן רצח עם של הגזע המוטאנטי באמצעות אקסבייר וסרברו. ערך ניסויים במוטאנטים בעבר, ביניהם בוולברין, ומשתמש בנסיוב מיוחד כדי לשלוט בהם.
אלן קאמינג - קורט וגנר/נייטקרולר, מוטאנט גרמני חביב בעל אמונה בדת הקתולית, אך באופן אירוני בעל חזות של שד כחול. שימש ככלי משחק בידי סטרייקר כדי להתנקש בחייו של נשיא ארצות הברית, ומעניק לאקס-מן סיוע. כוחו המוטאנטי מאפשר לו להשתגר לכל מקום שיחפוץ בו. על גופו סימני צילוק רבים, אחד לכל חטא.
שון אשמור - בובי דרייק/אייסמן, מוטאנט בעל יכולת להקפיא אובייקטים וליצור קרח. חבר של רוג.
ארון סטנפורד - ג'ון אלרדייס/פיירו, צעיר חמום מוח ולא חברותי במיוחד עקב שנאתו הרבה לדרך בה בני אדם מתייחסים למוטאנטים. בעל היכולת המוטאנטית להפעיל מניפולציה על אש.
קלי הו - יוריקו, מוטאנטית שנשלטת בידי סטרייקר, בעלת יכולות ריפוי כמו וולברין. מחזיקה בציפורניים ארוכות מצופות אדמנטיום.
צוות השחקנים > הופעות אורח

ברוס דוויסון שב לגלם את תפקידו כסנאטור קלי בסצנות בהן מיסטיק משתמשת בדמותו כדי להסתנן לבניין ממשלתי. קיאה וונג מופיעה בתור ג'ובילי, קייטי סטיוארט מופיעה בתור קיטי פרייד/שאדוקאט, נערה שמסוגלת להלך דרך קירות, שאונה קיין מופיעה כסיירין, נערה שמסוגלת להפיק צלילים גבוהים מאוד ובכך להזהיר את התלמידים מפני ההתקפה על אחוזת אקסבייר. דניאל קדמור הופיע בדמותו של קולוסוס. כותבי הסרט, מייקל דוהרטי ודן האריס, מופיעים כמנתחים בקטעי הפלשבק של וולברין במתקן נשק אקס. בריאן סינגר, במאי הסרט, מופיע כמאבטח בכלא הפלסטיק כאשר אקסבייר וסייקלופס מבקרים את מגנטו.
ביקורות

הסרט זכה לציון 87% באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 224 ביקורות (195 מתוכן "טריות", בעוד 29 מתוכן "רקובות"). האתר מציין את העובדה ש"הסרט מתוסרט בקפידה, משוחק כיאות ושאפתני באופן מרשים, גדול יותר וטוב יותר מקודמו ואבן דרך לסרטי גיבורי על".
הערות שוליים

↑  Empire's 20 Greatest Comic Book Movies
↑  X2: X-Men United, Rotten Tomatoes
| אקס-מן |
| --- | --- | --- |
| גיבורי-על | אומגה סנטינל • אורורה • אייסמן • אינק • איש אקס • אליקסיר • אם • אנג'ל • אנול • ארמור • באנשי • בולט • בום-בום • בישופ • בלינג! • בלינק • בטסי בראדוק • ג'ובילי • ג'ין גריי • גמביט • דאזלר • דאסט • דרווין • דומינו • האבוק • האסק • הליון • המשוכפל • וולפסביין • וורפאת' • חיה • חפציבה • לונגשוט • מאגמה • מארוול גירל • מג'יק • דניאל מונסטאר • ליילה מילר • מסווה ופגיון • מרקורי • נורת'סטאר • נייטקרולר • הופ סאמרס • סאן-ספוט • סאנפייר • סברה • סורג' • סטורם • סטרונג גאי • סייג' • סייפר • סייקלופס • סיירין • פולאריס • פורג' • פיקסי • פנטומאקס • פרודיג'י • פרופסור אקס • אמה פרוסט • קיטי פרייד • פרנזי • צ'יימבר • קאנונבול • קארמה • קוואנון • קולוסוס • קוקיות סטפורד • קייבל • רוג • רוקסלייד • ריקטור • שאטרסטאר • ת'אנדרבירד |  |
| נבלי-על | אוולאנש • אומגה • אונסלוט • אפוקליפס • אקסודוס • באסטיון • בלה דונה בודרו • בלוב • ג'אגרנוט • דארק ביסט • הוד התפתחותו • ויד'ר • וולקן • טואד • לגיון • מאסטרמיינד • מגנטו • מימיק • מיסטיק • מיסטר סיניסטר • מכשפת השני • מלך הצללים • סאורון • סטרייף • סלנה • עזאזל • פיירו • מדלין פריור • טום קאסידי השחור • קוויקסילבר • קיווי בלאק • מיקאיל רספוטין • סבסטיאן שו |  |
| קבוצות גיבורי-על | אקס-מן החדשים (2004) • אקס-מן החדשים (2012) • אקס פורס • אקס פקטור • אקסקליבר • ג'נריישן אקס • המוטאנטים החדשים • אקס-טרמינייטורז |  |
| קבוצות נבלי-על | אחוות המוטאנטים • אקס-מן האפלים • הבוזזים • המטהרים • המשוטטים • השוליות • מועדון הלפייר • זקיפי הסנטינל • פלנקס • פרשי אפוקליפס |  |
| סיפורים ביקום אקס-מן | סאגת הפניקס האפלה • ימי עבר עתידי • האל אוהב, האדם הורג • טבח המוטאנטים • נפילת המוטאנטים • אג'נדת ההכחדה • שירת התליין • משיכות קטלניות • אמנת הפלנקס • עלייתו של אפוקליפס • עידן אפוקליפס • מבצע אפס סובלנות • התריסר • ערב ההשמדה • בית אם • עשירית • זן בסכנת הכחדה • תסביך משיח • אנו עומדים מופרדים • הייעוד הגלוי • מלחמת המשיח •  אוטופיה • אומת אקס • הביאה השנייה • פילוג • בריאה מחדש • אוונג'רס נגד אקס-מן • קרב האטום • מותו של וולברין • אוונג'רס ואקס-מן: הציר • מותו של אקס • הבלתי אנושיים נגד אקס-מן • המצוד אחר וולברין • אקס-מן: השמדה • שובו של וולברין • עידן איש האקס • בית אקס וכוחות אקס • אקס של חרבות • גאלת הלפייר • החיים והמיתות של וולברין • יום הדין • החטאים של סיניסטר |  |
| שונות | אדמנטיום • אימפריית השי'אר • החוק לרישום המוטאנטים • וירוס הירושה • כוח הפניקס • מוטאנטים • מורלוקים • משפחת סאמרס • נשק אקס • סטארג'אמרס |  |
| וולברין | ג'ון ריית' • לוגאן הזקן • לורה קיני • מאווריק (•) אומגה רד • גורגון • דאקן • הסמוראי הכסוף • ויילד צ'יילד • ליידי דת'סטרייק • סייברטות' |  |
| דדפול | אאוטלו • אלתיאה העיוורת • בוב, סוכן הידרה • ילדת הסנאי • סוכן אקס • סמור • קופיקאט (•) אג'קס • ברבור שחור |  |
| סרטי אקס-מן | אקס-מן • אקס-מן 2 • אקס-מן 3: המפלט האחרון • אקס-מן המקור: וולברין • אקס-מן: ההתחלה • וולברין • אקס-מן: העתיד שהיה • דדפול • אקס-מן: אפוקליפסה • לוגאן - וולברין • דדפול 2 • אקס-מן: הפניקס האפלה • המוטנטים החדשים |  |
| סדרות טלוויזיה | אקס-מן: סדרת האנימציה • אקס-מן: הדור הבא • וולברין והאקס-מן • לגיון • בעלי היכולות • אקס-מן 97 |  |
מעמד הפרשים

מעמד הפרשים (לטינית: Ordo equester) היה אחד משני המעמדות העליונים ברפובליקה הרומית ובראשית ימי האימפריה הרומית. שמו של המעמד נובע מהדרישה המוקדמת להשתייכות אליו: סכום כסף מספיק להחזקת סוס. למרות הקרבה בשם, אין למעמד זה קשר לאבירים של ימי הביניים.
תקופת המלוכה וימי הרפובליקה

על-פי המסורת הרומית, מעמד הפרשים הוסדר עוד בתקופת המלוכה על ידי המלך סרוויוס טוליוס במהלך המאה השישית לפנה"ס. מספרם נקבע על 1800 אנשים, סופקו להם סוסים אשר מומנו על ידי מס מיוחד שהוטל על אלמנות ויתומים בעלי אמצעים, והם חולקו ל-18 קנטוריות (Centuria). רישום הפרשים, הקצאתם, והביקורת על התנהגותם הצבאית והמוסרית נמסרה לידי הקונסולים.
את הפרש היה ניתן לזהות בנקל: הוא לבש טוניקה עם פס ארגמן צר (angustus clavus), מעיל עם רקמת ארגמן (trabea) וסוסו קושט בדיסקוס כסף (phalera).
משנת 400 לפנה"ס לערך, אזרחים בעלי אמצעים, שלא היו מהמעמד, ביקשו לשרת בצבא כפרשים עם סוסם האישי. הוחלט כי יותר לאזרח לשרת כפרש רק אם יעמוד בשומת הרכוש שנקבעה, משמע, מעמד הפרשים נפתח לבעלי הממון בלבד. פוליביוס (Polybius) מוסר כי בשנת 225 לפנה"ס עמד מספרם של הכשירים לשרת כפרשים - על-פי שומת הרכוש, על 23,000 מתוך כלל ציבור האזרחים ברומי שמנה 273,000. אלו שהיו כשירים לשרת כפרשים נחשבו כבני המעמד הראשון.
מעמד הפרשים התאפיין בהטרוגניות: סוחרים, בנקאים, בעלי עסקים ופובליקאנים (אותם קבלני-על שביצעו את העבודות הציבוריות ברומא), אשר פעלו בעיקר מתוך שיקולים אינטרסנטיים ודאגה להצלחה הכלכלית האישית, לא התארגנו לכדי גוף חברתי או פוליטי ולא זכו ליצוג מעמדי כלשהו. אולם רבים מבני המעמד נטלו חלק במשחק הפוליטי כסנאטורים - פוליביוס מוסר כי רק מי ששירת עשר שנים כפרש היה יכול לשמש כסנאטור, ואילו ליוויוס (Livius) טען כי השירות כפרש הכשיר אנשים לכניסה לסנאט. עם זאת, הצליחה האצולה הפטריקית (patricii), בתקופה זו, לשמר את משרת הקונסול לאנשיה. על-אף האקסקלוסיביות המעמדית של האצולה, התפתחו קשרים הדוקים בינם לבין מעמד הפרשים: קשרי ידידות, קשרי נישואין ואולי גם קשרים עסקיים. על-כן, מבחינה סוציו-אקונומית, נראה כי הפרשים והסנאטורים היוו שכבה חברתית מגובשת, ובאספקט זה, הייתה אחדותם חשובה לשמירת יציבות המשטר ברומא.
תקופת הרפובליקה המאוחרת

בתקופת הגראקכים, כחלק מהרפורמות שערך גאיוס סמפרוניוס גרקכוס בשנות העשרים של המאה השנייה לפנה"ס, הופרדו הסנאטורים עצמם (קבוצה המונה 300 איש) ממעמד הפרשים ונקבע להם מעמד גבוה יותר, בני סנאטורים שלא נבחרו בעצמם לסנאט התקבלו למעמד הפרשים. חלק מסמכויות השיפוט של הסנאטורים עברו למעמד הפרשים - פעולה אשר תרמה להעצמת הכרתם הציבורית ויוקרתם החברתית של האחרונים וגרמה לוויכוח מתמשך בינם לבין הראשונים. גם במינוי של ה"איש החדש" (novos homo) גאיוס מאריוס (Marius), הרפורמטור הצבאי, לקונסול בשנת 104 לפנה"ס ניתן לראות את חוסר האמון של חוגים הולכים וגדלים בציבור הרומי כלפי הסנאט, ובכלל זה גם הפרשים. מאז ההפרדה בין מעמד הפרשים למעמד הסנאטורים היו בין שתי קבוצות אלו מאבקי כוח ויוקרה.
היה זה לוקיוס קורנליוס סולה (Sulla) אשר הוסיף בשנות השמונים של המאה הראשונה לפנה"ס לסנאט 300 אנשים ממעמד הפרשים בעת כיבושו את העיר, אולם הוא גם החזיר את זכות השיפוט לסנאטורים כחלק מהרפורמה שערך במוסדות המשפט ברומי. רק לאחר מלחמת האזרחים וכתוצאה ממשברים כלכליים הולכים ומחריפים כאשר עמדו מקבלי ההחלטות ברומי בפני שוקת שבורה, השכיל קיקרו (Cicero) לאחד את מגיני הסדר הקיים ולהביא לשיתוף פעולה בין מעמד הפרשים למעמד הסנאטורים כדי לסלק את האיום שריחף על מוסדות המדינה.
השתלטותו של יוליוס קיסר, בתחילת שנות הארבעים של המאה הראשונה לפנה"ס, לוותה ברפורמה אשר הטיבה עם מעמד הפרשים והעניקה להם מספר נוסף של מושבים בסנאט. עם זאת, לא כל הפרשים תמכו במפלגתו של קיסר ובתקופת הטריומווירט הראשון של פומפיוס, קיסר וקראסוס נחלקו הפרשים למחנות השונים.
תקופת הקיסרות

גם בתקופת הפרינקפס, או לפחות בתחילתה, העלה אוגוסטוס רבים מבני מעמד הפרשים לעמדות כוח. את מעמדם הרם של הפרשים באדמיניסטרציה הקיסרית של אוגוסטוס, ניתן לראות בתפקידם המרכזי בטקס חגיגי שהוקדש לגאיוס קיסר, בו הוא הוכרז על-ידם כ"נסיך הנעורים" (princeps iuventitus) בשנת 5 לפנה"ס. אוגוסטוס הרחיב את המעמדות הרומים ופתח אותם בפני איטלקים שאינם בהכרח בני העיר. כתוצאה מכך, במשך הדורות הראשונים של הפרינקפט רוב הפרשים חברי הסנאט, חיילי הלגיונות, חיילי המשמר הפרטוריאני, הגיעו מקרב בני איטליה. גם כחלק מהרפורמה המנהלתית שערך אוגוסטוס בעיר רומא, חולקו משרות הניהול המוניציפליות בין אנשי מעמד הפרשים ובין הסנאטורים, כך לדוגמה, בראש "יחידות שומרי הלילה" (cohortes vigilum)הוצב ה־praefectus vigilum כמפקד עליון מטעם הפרשים וגם על אספקת התבואה היה ממונה פרש ה־praefectus annonae. בנוסף, אוגוסטוס מינה נוספים מאנשי הפרשים שנועדו לעמוד בראש הלגיונות בפרובינקיות, שניים מאנשי הפרשים הוצבו, בדרך-כלל, כמפקדי גדוד פרטוריאני (היה זה התפקיד הרם ביותר אליו היה יכול להגיע איש ממעמד הפרשים) ואף הוענקה להם טבעת זהב כסמל סטטוס. עם זאת, אוגוסטוס נטל מהפרשים את שארית סמכויות השיפוט והעבירם לסנאט, כחלק מרצונו לזכות באהדת המוסד האריסטוקרטי המסורתי של האימפריה.
בתקופת שלטונו של קלאודיוס (Claudius), נמסרו תפקידים נוספים לפרשים והם הפכו למעמד החשוב ביותר מבחינת כוח-אדם אדמיניסטרטיבי בקיסרות. הפרש הצעיר התחיל את תפקידו כפרייפקטוס של קוהורטה (חיל-רגלים), משם התקדם לפרייפקטוס של כנף (מפקד יחידת פרשים) ובהמשך מונה לטריבון של לגיון. עם תום תפקידיו הצבאיים היה באפשרותו להשתלב במערך האדמיניסטרטיבי האדיר של האימפריה: נוסף לשתי הפרייפקטורות הגדולות - נציבות מצרים ופיקוד על החיל הפרייטוריאני, הפרש יכול היה להתמנות לפרוקורטור (procurator)- מאז קלאודיוס נתמנו פרוקורטורים כנציבים בפרובינקיות כמו יהודה, מאוריטניה ותרקיה. גם הפיקוד על הציים הועבר בימי קלאודיוס לידי הפרשים, הוא ביטל את המשרה של ה-quaestores classici שהייתה בידי הסנאט ובמקומה מינה שני פרייפקטים ממעמד הפרשים. אולם, הכנסת עבדים משוחררים רבים לאדמיניסטרציה הקיסרית על ידי קלאודיוס, יצרה מרירות בחוגי הסנאטורים והפרשים אשר הפגינו בוז גמור לשילובם של המשוחררים במערך האימפריאלי. ה"מזכירויות" שהקים קלאודיוס מעולם לא זכו למעמד רשמי והעבדים המשוחררים שירתו את הקיסר כ"אנשי צללים" כשתפקידם אינו מעוגן בחוק הרומי. רק בתקופת שלטונו של אדריאנוס (Hadrianus) במאה השנייה, הועברו תפקידי המזכירויות לידי הפרשים, ובכך הפכו לחלק אינטגרלי מן המנגנון המלכותי.
הקיסר אנטונינוס פיוס (Antoninus), בנו המאומץ של אדריאנוס, האריך את תקופת כהונתם של הפרייפקטוס השונים (שכאמור נבחרו מבין מעמד הפרשים) ובכך הגדיל את עוצמתם הפוליטית. הארכה זו מסבירה את נטייתו של אנטונינוס להעדיף את היציבות המבוססת על אנשי שלומו, על-פני הדבקות במסורת הרומית של הגבלת משך הכהונה.
חשיבותו של ההשתייכות למעמד הפרשים רק גדלה בתקופת הקיסרות התיכונה והמאוחרת. אנשים שהטביעו את חותמם בהיסטוריה הקיסרית הגיעו ממעמד זה. כך לדוגמה, אווידיוס קסיוס (Avidius Cassius), שהכריז על עצמו קיסר בשנת 175 היה בן למשפחה ממעמד הפרשים וכמוהו גם ספטימיוס סוורוס (Septimus Severus), בן הפרובינקיה אפריקה, אשר היה לקיסר בין השנים 193–211. אך עלייתו לקיסרות של מקרינוס, (Macrinus) כבן למשפחת פרשים, מסמלת אולי יותר מכל את העצמה הפוליטית שנגזרה מן ההשתייכות המעמדית שכן הייתה זו הפעם הראשונה שאדם תופס את כס הקיסר מבלי לשמש תחילה כסנאטור.
הערות שוליים

↑  עבודות ציבוריות גדולות ברומא נוהלו בחסות הקנסורים (censores) שמסרו את ביצועם  לקבלנים אשר זכו במכרז.
↑  שצמן ישראל, תולדות הרפובליקה הרומית
↑  עמית משה, תולדות הקיסרות הרומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553017605171  LCCN: sh85044534
ספר האן המאוחרת

ספר האן המאוחרת (בסינית מסורתית: 後漢書; בסינית מפושטת: 后汉书; בפין-יין: Hòu Hàn Shū, תעתיק עברי: חוֹאוּ הָאן שׁוּ), הידוע גם בשם "ההיסטוריה של האן המאוחרת", הוא ספר ההיסטוריה הרשמי העוסק בהיסטוריה של שושלת האן בין השנים 6-189. היצירה נכתבה על ידי פָאן יֵה (סי') ואחרים במאה החמישית במהלך שלטונה של שושלת ליו סונג (סי'), תוך התייעצות במספר ספרי היסטוריה מוקדמים יותר, ובמסמכים אחרים.