stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרקולה (סרט, 1931)
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר עורך הדין רנפילד, מהרגע שבו הוא מגיע לטרנסילבניה כדי לדון עם הרוזן דרקולה בעניין נכס שהרוזן מעוניין לשכור באנגליה. כבר בערב הראשון לפגישתם דרקולה תוקף את רנפילד והופך אותו לערפד לפני שהשניים מפליגים ביחד לאנגליה, ומוצצים את דמם של כל צוות הספינה.
לאחר שדרקולה מגיע ללונדון הוא מוצץ את דמן של שתי נשים נוספות שהוא פוגש בנסיבות חברתיות בתיאטרון. רנפילד מתוודע לפרופסור ון הלסינג, שחוקר ערפדים ואת אמצעי ההגנה בפניהם. ון הלסינג הוא זה שמבין כי דרקולה הוא ערפד, לאחר שהוא מגלה שבבאותו של דרקולה אינה משתקפת במראה. בעימות בין השניים דרקולה מנסה להפנט את ון הלסינג אך נכשל, והפרופסור משתמש בצלב כדי להדוף את התקפתו של הרוזן, ובסוף הסרט מצליח גם להרוג אותו באמצעות יתד עץ שהוא תוקע בליבו.
רקע להפקה

הרומן של בראם סטוקר כבר עובד לקולנוע ללא רשותו בשנת 1922 לסרט נוספרטו על ידי הקולנוען האקספרסיוניסט הגרמני פרידריך וילהלם מורנאו. אלמנתו של סטוקר, פלורנס בלקומב, תבעה על גנבה ספרותית והפרת זכויות יוצרים, ובתי המשפט פסקו לטובתה וקבעו כי יש להשמיד כל העותקים של נוספרטו. קארל למל ג'וניור, מפיק הוליוודי צעיר ונלהב, ראה את הפוטנציאל הקופתי של המותחן הגותי של סטוקר, ורכש כחוק את זכויות הסרט של הרומן. הוא רצה תחילה לצלם את דרקולה כיצירה קולנועית שתשתווה לסרטים האילמים הגרנדיוזיים הגיבן מנוטרדאם (1923) ופנטום האופרה (1925).
אולפני יוניברסל שילמו 40,000 דולר עבור הזכויות על הרומן ועל מחזות התיאטרון, כך שיהיו להם הזכויות הבלעדיות על דמותו של דרקולה. יוניברסל הביאה גם את הסופר זוכה פרס פוליצר, לואיס ברומפילד לעבד את התסריט שיתאים לחזון בקנה מידה גדול זה. ברומפילד ניסה לשלב את הרומן והצגת התיאטרון ובטיוטה שלו הציע שדרקולה יהיה שני אנשים - זקן מפלצתי בתחילת הסרט, שלאחר הנסיעה ללונדון ומציצת דמם של קורבנותיו הופך לדרקולה הצעיר של גרסת התיאטרון. ברומפילד הוחלף במהרה בגארט פורט, שהתבסס בעיקר על המחזה שכבר היה להיט ענק בברודוויי. התסריטאים גם בחנו את הגרסה האילמת והפירטית של מורנאו, ממנה שאבו כמעט בשלמותה את אחת הסצנות המוקדמות בה רנפילד דוקר את עצמו בטעות ודרקולה מוקסם מהדם אך נרתע בשל צלב שנופל על יד האצבע המדממת.
הדמויות > הרוזן דרקולה

במקור היה אמור השחקן לון צ'ייני לגלם תפקיד כפול - גם את הרוזן וגם את הפרופסור - פעלול שביצע בכמה סרטים אילמים. עם מותו הפתאומי, ליהוק התפקיד הראשי התגלה כבעייתי. למל שקל שורה של שחקנים אחרים, כולל פול מוני, צ'סטר מוריס, איאן קיית, ג'ון ריי, ג'וזף שילדקראוט, ארתור אדמונד קארו, וויליאם קורטנאי, ג'ון קאראדין וקונרד ויידט, ולבסוף בחר לתפקיד את לו איירז. אלא שאז לוהק איירז לסרט אחר של יוניברסל והוא הוחלף רוברט איימס. איימס עצמו הוחלף בדייוויד מנרס, שבסופו של דבר גילם את דמותו של ג'ון הארקר. לוגוסי, ששיחק את התפקיד בברודוויי, כלל לא נכלל ברשימת השחקנים הפוטנציאליים של למל, אלא שאז הגיע במקרה ללוס אנג'לס בסיבוב הופעות של המחזה, והפעיל מכבש לחצים עד ששכנע את הנהלת האולפן, בין היתר משום שהסכים לעבוד בשכר של 500 דולר לשבוע למשך שבעה שבועות עבודה. עוד לפני שהסרט יצא לאקרנים, לוגוסי חשש שהתפקיד יגרום לטייפקאסטינג שלו. הוא לא הסכים לחזור לגלם את דמותו של דרקולה בהפקה נוספת של המחזה, והצהיר: "לא! לא בעד שום הון. כשאסיים עם הסרט הזה אני מקווה שלעולם לא אשמע על דרקולה שוב. אני לא יכול לסבול את זה... אני לא מוכן שזה ישתלט עלי".
הדמויות > מינה סוורד

טוד בראונינג זכר את השחקנית הלן צ'נדלר מהצגת תיאטרון אחרת שראה ב-1928 ובחר בה לתפקיד הגיבורה שהופכת למאהבת של דרקולה. היא השתכרה 750 דולר לשבוע, השכר הגבוה ביותר מבין השחקנים. בזמן הצילומים היא התמודדה עם אלכוהוליזם, והייתה מלגלגת על הטקס של לוגוסי מול המראה. כמו כמה מחבריה להפקה, למרות שהתפקיד הזה הפך למזוהה ביותר עימה, היא לא החשיבה אותו במיוחד: "זה יהיה נורא, למשל, להמשיך להיות הילדה הקטנה והחיוורת בטראנס עם ידיים מושטות קדימה כמו ב'דרקולה' למשך כל הקריירה הקולנועית שלי!"
הדמויות > רנפילד

ברנרד ג'וקס, שגילם את התפקיד של רנפילד בהצגה בברודוויי ובסיבוב ההופעות של 1928, רצה לגלם את התפקיד גם בסרט, אך במקומו לוהט לתפקיד דווייט פריי.
הדמויות > פרופסור ון הלסינג

אדוארד ואן סלואן, שגילם את ון הלסינג במחזה בברודוויי, גילם את אותו התפקיד גם בסרט. למרות שון הלסינג הפך לאחד מהתפקידים המזוהים ביותר עימו, ואן סלואן לא העריך במיוחד את הסרט.
הדמויות > דמויות נוספות

ג'ון הארקר (דייוויד מאנרס)
ד"ר סוורד (הרברט בונסטון)
לוסי ווסטון (פרנסס דייד)
האחות בריגס (ג'ואן סטנדינג - בכתוביות הפתיחה נכתב בטעות כי היא מגלמת "משרתת")
מרטין (צ'ארלס ק. ג'רארד)
הוקינס (הליוול הובס)
שחקנים נוספים שהשתתפו אך ללא קרדיט: הבמאי והמפיק-שותף טוד בראונינג כקולו של מנהל הנמל; קרלה למל, בת דודתו של המפיק קארל למל, כאישה היושבת לצידו של רנפילד בכרכרה; וג'רלדין דבורק, קורנליה ת'ו דורותי טרי בתור הכלות של דרקולה.
הפקה

צילומי הסרט החלו ב-29 בספטמבר 1930 ביוניברסל סיטי בתקציב של 355,050 דולר ועם 36 ימי צילום מתוכננים. הבמאי טוד בראונינג יצר סרטים אילמים מאז 1915, כולל עשרה שוברי קופות, אך מעולם לא התאקלם לעידן הסרטים המדברים. על פי דיווחים רבים, ההפקה לא הייתה מאורגנת ובראונינג, שנחשב למפיק קפדן בדרך כלל, איפשר לצלם קרל פרוינד להשתלט על הצילומים ולהפוך לבמאי הלא רשמי של הסרט. כך, למשל, סצנות שבהן צוות הספינה נאבק בסופה נלקחו מסרט אילם שהפיקו אולפני יוניברסל ב-1925. מכיוון שהסרטים האילמים צולמו במהירות הקרנה שונה, הסצנות הללו נראות קופצניות וחתוכות, כשהן משולבות עם פריימים של דרקולה ורנפילד. האפקטים המיוחדים נלקחו מגרסת התיאטרון, ולכן כללו רק ערפל, תאורה ועטלפים גדולים. המעבר של דרקולה מעטלף לאדם נעשה תמיד מחוץ למצלמה. הסרט גם כלל שתיקות ארוכות וצילומי תקריב של דמויות ליצירת דרמה. לאורך הסרט שולבו שתי שקופיות כתובות ותקריב של כתבה בעיתון כדי לקדם את העלילה, שארית מימי הסרטים האילמים. הסרט הושלם בעלות כוללת של $341,191.20, מתחת להערכה המקורית של $355,050.
הפקה > פסקול

לסרט לא נכתב פסקול מקורי בשל העלויות הגבוהות. את כותרות הפתיחה מלווה קטע מתוך המערכה השנייה של אגם הברבורים של צ'ייקובסקי, שבו השתמשו ב-1932 גם בסרט אימה אחר של יוניברסל, "המומיה". במהלך סצנת התיאטרון שבה דרקולה פוגש את ד"ר סוורד, הארקר, מינה ולוסי, מושמע הפתיח ל-אמני השירה מנירנברג של וגנר, ואת הפתיחה לסימפוניה הבלתי גמורה של שוברט.
בשנת 1998 הוזמן המלחין פיליפ גלאס להלחין פסקול לסרט הקלאסי. את הפרטיטורה ביצעה רביעיית קרונוס בניצוחו של מייקל רייזמן, המנצח הקבוע של גלאס. הסרט, עם הפסקול החדש, הופץ על ידי יוניברסל בשנת 1999 בפורמט VHS. במהדורות ה-DVD של הסרט אפשר לבחור בין הפסקול המקורי והפסקול של גלאס. במקביל להפצת הסרט יצא הפסקול גם כאלבום של Nonesuch Records. גלאס ורביעיית קרונוס ביצעו את הפסקול בהופעה חיה במהלך הקרנות של הסרט ב-1999, 2000 ו-2017.
הפקה > הפצה

דרקולה נחשב להימור עבור האולפנים הגדולים בהוליווד. למרות ההצלחה של היצירה המקורית, לא היה ברור אם הקהל האמריקאי היה מוכן לסרט אימה על-טבעי רציני באורך מלא. הקהל האמריקני אומנם נחשף לסרטי אימה קודם לכן כמו החתול והקנרי (1927), אך דרקולה לא כלל אתנתחות קומיות או סוף מפתיע שהפחיתו את העל-טבעיות. למרות זאת, דרקולה הוכיח את עצמו בקופות. הקרנת הבכורה נערכה בתיאטרון רוקסי בניו יורק ב-12 בפברואר 1931 והסרט יצא לאקרנים ברחבי ארצות הברית יומיים לאחר מכן. דיווחים בעיתונות טענו כי היו בקהל אנשים שהתעלפו מהאימה שעל המסך. הפרסום היה מוזמן מטעם אולפן הסרטים, והבטיח שצופים יגיעו לסרט ולו בשל הסקרנות. בתוך 48 שעות מהבכורה בניו יורק נמכרו 50,000 כרטיסים, ורווח שיא של 700,000 דולר, הגבוה ביותר מבין הסרטים של יוניברסל ב-1931.
הפקה > צנזורה

אורכו של הסרט בהפצה המקורית היה 85 דקות; ב-1936 הוא הופץ מחדש לאחר כניסתו לתוקף של קוד הייז ושתי סצנות מתוכו צונזרו:
סצנת האפילוג מההפצה המקורית של הסרט, שבה פונה אדוארד ואן סלואן לקהל: "רק רגע, גבירותיי ורבותיי! מילה לפני שאתם הולכים. אנו מקווים שהזיכרונות של דרקולה ורנפילד לא יעניקו לכם חלומות רעים, אז רק מילת הרגעה. כשתחזרו הביתה הלילה והאורות יכבו ותפחדו להסתכל מאחורי הווילונות - ותחרדו לראות פרצוף מופיע בחלון - הרי עליכם להתעודד ולזכור שאחרי הכל, ערפדים קיימים!". הסצנה נמחקה מחשש לעודד אמונה בעל-טבעי. קטע מהסצנה שולב בסרט התיעודי "הדרך לדרקולה", אך ייתכן שהיא בלתי שמישה ולא ניתן לשחזר אותה.
"גניחות המוות" של דרקולה בסוף הסרט הושתקו בחלקן, וכך גם הצרחות של רנפילד כשהוא נהרג; קטעי הקול הללו שוחזרו עבור גרסאות הלייזרדיסק וה-DVD שלאחר מכן, אך לא נכללים במהדורת ה-"Legacy Collection" מ-2004.
הפקה > גרסאות חלופיות

בימים הראשונים של סרטי הקול, היה מקובל שאולפני הוליווד הפיקו גרסאות בשפות זרות של הסרטים תוך שימוש באותן תפאורות, תלבושות וכו'. עבור "דרקולה" הפיק ג'ורג' מלפורד בזמן אמת גרסה בספרדית בכיכובו של קרלוס ויאריס כדרקולה. לאחר שנים שבהן נחשבה גרסה זו לאבודה, עותק שלה התגלה בשנות ה-70, אך חלקים גדולים ממנו היו רקובים. בתחילת שנות ה-90 נמצא עותק שלם בקובה. הסרט נשמר בארכיון הסרטים הלאומי של ספריית הקונגרס בארצות הברית.
גרסה שלישית של הסרט, אילמת, הופצה גם היא במקביל, מכיוון שבעת הפצת הסרט ב-1931 עדיין היו בתי קולנוע ללא מערכות סאונד. הגרסה האילמת כללה כותרות ביניים.
מורשת

ב-1999, מבקר הקולנוע רוג'ר איברט משיקגו סאן-טיימס העניק לסרט ארבעה מתוך ארבעה כוכבים, תוך שבחים לביצועיו של לוגוסי ולצילום של פרוינד. הוא ציין את ההשפעה המתמשכת של הסרט, וכלל אותו ברשימת הסרטים הגדולים שלו. אנג'י אריגו ממגזין אמפייר העניקה לסרט ארבעה מתוך חמישה כוכבים, ושיבחה את הופעתו של לוגוסי בתור "ה[דרקולה] שלפיה כל האחרים נמדדים", וכתבה שבסרט יש "רגעים נפלאים ובלתי נשכחים". ג'ון אוליבר ממכון הסרטים הבריטי שיבח את הסרט ביצירת הבסיס ל"דמות הקולנועית המוכרת של הערפד" וכתב כי "ז'אנר האימה הקולנועי נולד עם הפצתו של דרקולה". מאז שיצא נחשב דרקולה לקלאסיקה של התקופה והז'אנר שלו. מלבד הכללתו בארכיון הסרטים הלאומי בארצות הברית הוא גם דורג במקום ה-79 במצעד 100 הרגעים המפחידים ביותר בקולנוע של ערוץ בראבו.
מורשת > סרטי המשך והשפעה

לאחר ההצלחה המסחרית ובביקורות של דרקולה, יוניברסל הפכה למובילה בתחום סרטי האימה והוציאה את פרנקנשטיין (1931) המומיה (1932), הרואה ואינו נראה (1933), כלתו של פרנקנשטיין (1935) ואיש הזאב (1941).
חמש שנים לאחר הסרט המקורי הוציאה יוניברסל את בתו של דרקולה (1936), סרט המשך שמתחיל מיד לאחר סיום הסרט הראשון. סרט המשך שני, בנו של דרקולה (1943), בכיכובו של לון צ'ייני ג'וניור יצא שבע שנים לאחר מכן. הרוזן דרקולה כיכב גם בשלושה סרטי יוניברסל נוספים מאמצע שנות ה-40: בית פרנקנשטיין (1944); בית דרקולה (1945); והקומדיה "אבוט וקוסטלו פוגשים את פרנקנשטיין" (1948). בלה לוגוסי כיכב כדרקולה רק בגרסה עם אבוט וקוסטלו, 17 שנים אחרי הסרט המקורי, ובשאר הגרסאות גילם את התפקיד ג'ון קארדין שדמה יותר לתיאור הפיזי מספרו של סטוקר.
מורשת > השפעה על דרקולות בולטים אחרים

שחקנים רבים גילמו את דרקולה אחרי לוגוסי והתפרסמו בתפקיד זה. כריסטופר לי גילם את דרקולה בסדרת סרטים אך בראיון עימו סיפר כי היה מאוכזב כשצפה בדרקולה של לוגוסי, והרגיש שהוא מגלם אותו כדמות נחמדה מדי, לא מאיימת ולא מפחידה מספיק, ועם חיוך שלא היה מרושע מספיק. הוא אומנם סבר שבצעירותו לוגוסי נראה טוב והיה בעל נוכחות ואישיות אדירים, אבל לי גם חשב שלוגוסי "לא היה האיש המתאים לגלם את דרקולה מבחינת הלאום. כי טרנסילבניה נמצאת ברומניה והוא היה הונגרי מהעיר לוגוס, ומכאן שמו". אלא שבזמן שבראם סטוקר כתב את הרומן, טרנסילבניה הייתה חלק מממלכת הונגריה וולאד דראקול, ההשראה ההיסטורית המקורית לרומן, היה מטרנסילבניה.
עבור גארי אולדמן, שגילם את דרקולה בעיבוד של פרנסיס פורד קופולה, לוגוסי היה הדרקולה האהוב עליו, ואולדמן ביסס את קולו של דרקולה על קולו של לוגוסי.
מורשת > כרזות

על חלוקת הכרזות שהודפסו לקראת הסרט פיקח הארט דיירקטור של יוניברסל קארוי גרוס. כרזות מקוריות של הסרט מ-1931 נחשבות נדירות ובעלות ערך רב לאספנים. בשנת 2009 מכר ניקולס קייג' במכירה פומבית את אוסף כרזות הוינטג' שלו, וקיבל עבור כרזה של דרקולה $310,700 - אחד הסכומים הגבוהים ביותר ששולמו עד אז עבור כרזת סרט. בקיץ 2017 גיטריסט מטאליקה קירק האמט השאיל את הכרזה שהייתה ברשותו למוזיאון פיבודי אסקס בסאלם, מסצ'וסטס לתערוכה על כרזות סרטי אימה. בדצמבר אותה שנה כרזה נדירה נוספת של הסרט נמכרה במכירה פומבית תמורת 525,000 דולר, וקבעה שיא עולמי חדש לכרזת הסרט היקרה ביותר.
כרזות מקוריות מ-1931
כרזה A - כרזת סרט הקולנוע היקרה ביותר בעולם
כרזה B
כרזת "אינסרט" בעיצוב של קרולי גרוש
כרזה C - הכרזה שבבעלותו של קירק האמט
כרזה D - הכרזה שהייתה בבעלותו של ניקולס קייג'
לאורך השנים עוצבו פוסטרים חדשים להפצות מחודשות של הסרט.
כרזות להקרנות מחודשות של הסרט
כרזה של יוניברסל מ-1938
כרזה של יוניברסל מ-1947
כרזת שלושה גיליונות מ-1947
כרזה של RealArt מ-1951
כרזה של יוניברסל משנות ה-60
מורשת > איקונוגרפיה

הסרט והצגת התיאטרון של שנות ה-20 של דין ובלדרסטון עיצבו חלק גדול מהאיקונוגרפיה של דרקולה, שחלק גדול ממנה שונה מאוד מהרומן של סטוקר. ברומן ובסרט האילם הגרמני נוספרטו דמותו של דרקולה היא דוחה, בעוד שלוגוסי מגלם רוזן אציל נאה ומקסים. המחזה של דין ובלדרסטון והסרט הציגו לראשונה את דמותו של דרקולה שנכנס לחדרי השינה של הקורבנות שלו דרך דלתות וחלונות, כורך את הגלימה המבריקה שלו סביב קורבנותיו, והופך לעטלף. ברומן של סטוקר, הוא הפך לסירוגין לעטלף, לזאב, לערפל או לאבק.
האימרה הקלאסית של דרקולה, "אני אף פעם לא שותה ... יין", היא מתוך הגרסה הקולנועית, ולא הופיעה ברומן של סטוקר או בהפקה המקורית של המחזה. כשהמחזה הועלה מחדש בברודוויי ב-1977 בכיכובו של פרנק לנגלה, נוספה השורה לתסריט.
צמוקי מינסק

לוגו הקבוצה בשנים 2012-2022.
מינסק (בבלארוסית: «Мінск», בעבר "צמוקי מינסק", Цмокі-Мінск) הוא מועדון כדורסל בלארוסי מהעיר מינסק, שהוקם ב-2006. בעונת 2010/2011 הצטרף המועדון לליגה המאוחדת של VTB והתמודד בה עד 2024. עד 2012 נקרא בשם "מינסק-2006". מינסק, אחת הקבוצות המובילות בבלארוס והקבוצה המעוטרת ביותר במדינה, זכתה ב-16 תוארי אליפות לאומיים בשנים 2009 עד 2024. בנוסף היא זכתה 14 פעמים בגביע בלארוס בשנים 2009 עד 2022.
הספונסר הראשי של הקבוצה הוא חברת הרכבות הבלארוסית.
שמות הקבוצה

2006—2012 — מינסק-2006
2012—2022 — צמוקי מינסק
2022— — מינסק
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשם "מינסק-2006" בשנת 2006. בשנת 2006/2007 הקבוצה החלה להשתתף באליפות הליגה הבלארוסית. כבר בעונת הבכורה המועדון העפיל לשלב חצי גמר פלייאוף הליגה והפסיד רק לקבוצת "ויטאליור", שמאוחר יותר הוכתרה לאלופת בלארוס. בעונת 2007/2008 "מינסק" שוב העפילה לחצי הגמר, הפעם הפסידה לקבוצת OSAA אוסיפוביצ'י. הקבוצה סיימה לבסוף במקום הרביעי לאחר שהפסידה במשחק על המקום השלישי למועדון "גרודנו-93". בעונה ההיא בוצע שינוי קיצוני בהרכב. בהרכב הקבוצה הבלארוסית שיחקו כדורסלנים אמריקאים כדוגמת: דנטה סטיגרס ותומאס בלאנט.
בעונת 2008/2009 הקבוצה בהדרכת המאמן אנדריי קריבונוס זכתה בפעם הראשונה באליפות בלארוס. עונת 2009/2010, הייתה אחת המוצלחות בתולדות הקבוצה עם רצף של ניצחונות עד לזכייה באליפות השנייה בתולדותיה ובהמשך גם זכתה בגביע הבלארוסי. בנוסף, בעונת 2009/2010, "מינסק-2006" התמודדה ביורוצ'אלנג' והייתה לקבוצה הבלארוסית הראשונה זה שנים רבות שהשתתפה תחרויות אירופיות. ברם, לא הצליחה להעפיל משלב הבתים של הטורניר.
בעונת 2010/2011 "מינסק" זכתה שוב באליפות בלארוס. בעונה זו המועדון גם התחיל לשחק בליגה המאוחדת של VTB. ב-14 בספטמבר 2012 המועדון שינה את שמו ל-"צמוקי מינסק". לפי המיתולוגיה הבלארוסית "צמוקום" הוא שמו של נחש שהביא כסף לאדונו והפרה את שדותיו. המועדון שב וזכה באליפות הבלארוסית עוד 3 פעמים רצופות והפך לאחד ממועדוני הכדורסל המעוטרים בבלארוס. בעונת 2019/2020 הקבוצה העפילה לרבע גמר היורופקאפ.
באוגוסט 2022 הקבוצה שינתה את שמה ל"מינסק", במסגרת מיתוג מחדש. ביוני 2024, הודיעה על הפסקת השתתפותה בליגת VTB.
הישגים לפי עונה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| עונה | ליגה | דירוג ליגה | מיקום בעונה הסדירה | מיקום בפלייאוף | ליגת VTB | מפעלים אירופיים | מאמן הקבוצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/07 | ליגת העל | 1 | 4 | 4 | לא השתתפה | לא השתתפה | בלארוס אלכסנדר פופקוב |
| 2007/08 | ליגת העל | 1 | 2 | 4 | לא השתתפה | לא השתתפה | בלארוס איגור קורניינקוב |
| 2008/09 | ליגת העל | 1 | 1 | אלופה | לא השתתפה | לא השתתפה | בלארוס אנדריי קוריבונוס |
| 2009/10 | ליגת העל | 1 | 1 | אלופה | לא השתתפה | שלב הבתים ביורוצ'אלנג' | בלארוס אנדריי קריבונוס |
| 2010/11 | ליגת העל | 1 | 1 | אלופה | שלב הבתים בליגת VTB | מוקדמות היורוצ'אלנג' | בלארוס אנדריי קריבונוס |
| 2011/12 | ליגת העל | 1 | 1 | אלופה | 9 בליגת VTB | שלב הבתים ביורוצ'אלנג' | בלארוס אנדריי קריבונוס |
| 2012/13 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | 9 בליגת VTB | טופ 16 ביורוצ'אלנג' | בלארוס אנדריי קריבונוס |
| 2013/14 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | 9 בליגת VTB | רבע גמר היורוצ'אלנג' | ליטא דונלדאס קייריס   בלארוס אנדריי קריבונוס |
| 2014/15 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | 15 בליגת VTB | שלב הבתים ביורוצ'אלנג' | בלארוס אנדריי קריבונוס   בלארוס איגור גרישצ'וק |
| 2015/16 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | 12 בליגת VTB | שלב הבתים השני ביורופקאפ | בלארוס איגור גרישצ'וק |
| 2016/17 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | 12 בליגת VTB | שלב הבתים השני ביורופקאפ | בלארוס איגור גרישצ'וק   בלארוסאלכסנדר קרוטיקוב |
| 2017/18 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | 9 בליגת VTB | טופ 16 ביורופקאפ | בלארוסאלכסנדר קרוטיקוב |
| 2018/19 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | 14 בליגת VTB | מוקדמות ליגת האלופות בכדורסל שלב הבתים הראשון ביורופקאפ | בלארוסאלכסנדר קרוטיקוב   בלארוס רוסטיסלב ורגון |
| 2019/20 | ליגת העל | 1 |  | אלופה | הליגה הופסקה בשל הקורונה | רבע גמר היורופקאפ | בלארוס רוסטיסלב ורגון   בלארוס אנדריי קריבונוס |
קבוצת מילואים

קבוצת המילואים של צמוקי מינסק הייתה צמוקי מינסק ב', המתמודדת אף היא בליגת העל הבלארוסית בכדורסל ובליגה הבלטית. הישגי השיא שלה הם סגנות אלופת בלארוס בעונות 2011/2012, 2013/2014 וזכייה באליפות ליגת המשנה בכדורסל בעונות 2007/2008, 2009/2010. בעונת 2022 הפכה למינסק ב'.
תארים

אליפות בלארוס
זכייה (16): 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024
הגביע הבלארוסי:
זכייה (14): 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022
הערות שוליים

↑  Теперь мы будем называться «Цмокi-Мiнск»!
פורטונה ארנה

| --- | --- |
האצטדיון במהלך משחק של סלביה פראג
האצטדיון במהלך משחק של סלביה פראג
 שמות קודמים:  אצטדיון סינובו עדן ארנה סינוט טיפ ארנה
 כתובת:  lavie 1540, Vršovice Prague, Czech Republic
 מיקום:  פראג, צ'כיה
 קואורדינטות:  50°04′03″N 14°28′17″E﻿ / ﻿50.0675°N 14.4715°E﻿ / 50.0675; 14.4715
 אבן יסוד:  15 בספטמבר 2006
 תקופת הפעילות:  7 במאי 2008 – הווה (16 שנים)
 עלות הבנייה:  1 מיליארד קרונות צ'כיות
 בעלים:  עדן ארנה
 מפעיל:  סלביה פראג
 משטח:  דשא
 אדריכל:  מרטין קוטיק  דניאל דבוז'אק לאוש זמן
 קבוצות:  סלביה פראג נבחרת צ'כיה
 מושבים:  19,370
 ממדי משטח:  אורך: 105 מ'  רוחב: 68 מ'
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פראג מוגדלת) פורטונה ארנה(למפת פראג רגילה) פורטונה ארנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פורטונה ארנה (בצ'כית: Fortuna Arena), או לשעבר אצטדיון סינובו (Sinobo Stadium), עדן ארנה (Eden Arena), וסינוט טיפ ארנה (Synot Tip Area), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בפראג בירת צ'כיה. האצטדיון מכיל 19,370 מקומות והוא האצטדיון הגדול ביותר בצ'כיה.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של סלביה פראג המשחקת בליגת העל הצ'כית ולעיתים מארח את משחקיה של הנבחרת הלאומית של צ'כיה. בעונות 2010/2011 ו-2011/2012 שימש האצטדיון גם כמגרשה הביתי של בוהמיאנס 1905. במהלך עונת 2011/2012 אירחה קבוצת ויקטוריה פלזן את משחקיה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות באצטדיון זה. כמו כן, אירח האצטדיון את משחק הסופר קאפ האירופי 2013 בין באיירן מינכן לצ'לסי, ואת גמר הקונפרנס ליג 2023 בין וסטהאם יונייטד לפיורנטינה.
היסטוריה

בתחילת שנות ה-50, נאלצה סלביה פראג לעזוב את אצטדיונה הביתי באזור לטנה (אנ') ולעבור לאצטדיון עדן שבאזור ורשוביצה (אנ') בפראג. הקיבולת שלו הייתה כ-50,000 מקומות, בעיקר ביציעי עמידה. יציע העץ המערבי נלקח מהאצטדיון הישן בלטנה, שאר היציעים היו עשויים בטון. האצטדיון כלל גם מסלול אתלטיקה. והמשחק הראשון באצטדיון זה התקיים ב-27 בספטמבר 1953.
היסטוריה > מעבר

בסוף שנות ה-70 החל תכנון של אצטדיון חדש לאור העובדה שאצטדיון עדן לא היה ידידותי מספיק ולא סיפק חווית צפייה איכותית למבקרים בו. עם זאת, תחת המשטר הקומוניסטי, התכנון התקדם לאט. והבנייה הייתה אמורה להתחיל לקראת שנת 1990. לאור זאת, בשנת 1989 עברה סלביה באופן זמני לאצטדיון דוליצ'ק הסמוך שהיה אצטדיונה הביתי של בוהמיאנס פראג הידועה כיום כבוהמיאנס 1905, והיציע המזרחי נהרס. עם זאת, נפילת המשטר הקומוניסטי ב-1989 עיכבה את הבנייה. בינתיים, סלביה עברה לאצטדיון אבז'נה רושיקהו, אצטדיון הממוקם על גבעת סטראחוב, שהיה גדול אך לא נוח ולא נגיש.
בתחילת שנות ה-90 בוטלה הבנייה של האצטדיון החדש, ואצטדיון עדן הישן חזר לשמש כביתה של סלביה פראג. במקום היציע המזרחי שנהרס נבנה יציע זמני, אך היה ברור שהאצטדיון מיושן ושסלביה זקוקה למגרש ביתי חדש. תוכננו מספר תוכניות, אך סלביה לא הצליחה לגייס את הכספים הדרושים להוצאתן לפועל בנוסף למספר בעיות משפטיות שצצו, שכן השטח היה בבעלות הממשלה ונדרשו מאמצים רבים כדי להעביר אותו לבעלותה של סלביה. בשנת 2000 הוכרז שאצטדיון עדן בו מארחת סלביה את משחקיה לא כשיר יותר לארח משחקים במסגרת ליגת העל הצ'כית, וסלביה חזרה לארח את משחקיה באצטדיון הלא פופולרי שבגבעת סטראחוב.
היסטוריה > אצטדיון חדש

סלביה הציגה תוכנית עבור אצטדיון חדש, אך הבנייה לא החלה, ובדצמבר 2003 אצטדיון עדן הישן נהרס וסלביה הודיעה כי האצטדיון החדש ייפתח ב-19 באוקטובר 2005, אולם עד אוקטובר 2005 הבנייה לא החלה, מפני שהיה צורך בצמצום הפרויקט כדי להוריד את עלות הבנייה מ-1.8 מיליארד קורונות צ'כיות לפחות ממיליארד קרונות. תהליך התכנון לקח שנה נוספת והבנייה החלה בסופו של דבר באוקטובר 2006.
למרות שהאצטדיון לא הושלם במלואו, ב-7 במאי 2008 נפתח האצטדיון במשחק ראווה של סלביה נגד קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת אוקספורד, בו ניצחה סלביה 5–0.
המשחק התחרותי הראשון באצטדיון החדש נערך ב-17 במאי 2008 נגד פ.ק. יבלונץ, משחק שהסתיים בתוצאה 2–2, ובו הבטיחה סלביה את האליפות של עונת 2007/2008 בליגת העל הצ'כית.
היסטוריה > שמות וחסויות

כבר במהלך הבנייה התנהל משא ומתן על מכירה אפשרית של הזכויות על שם האצטדיון, אולם לקח כמעט שנה עד שהחוזה נחתם ושמו בתקופה שמפתיחת האצטדיון ועד לחתימת ההסכם היה עדן ארנה (Eden Arena). ב-1 באפריל 2009 נחתם הסכם עם חברת סינוט ושם האצטדיון שונה לסינוט טיפ ארנה (Synot Tip Arena). בשנת 2011 הוכרזה נטלנד גרופ כבעלים החדשים של האצטדיון.
החוזה על השם האצטדיון הסתיים ב-30 ביוני 2012, ולא חודש. על כן, החליטו הבעלים החדשים לקרוא לאצטדיון שוב עדן ארנה, על סמך סקר אוהדים שבוצע.
ב-2013 הושגה הסכמה מחודשת עם חברת סינוט, והאצטדיון חזר להיקרא סינוט טיפ ארנה.
עם זאת, בתום עונת 2014/2015 בליגה הצ'כית פג תוקפו של החוזה, והאצטדיון חזר שוב לשם עדן ארנה. ב-2016, CEFC China Energy, שרכשה קודם לכן את רוב המניות בסלביה פראג, ביקשה לרכוש 70% מהאצטדיון והודיעה על תוכניות להשקיע כ-50 מיליון אירו, כדי להגדיל את קיבולת האצטדיון ולהפוך אותו לאצטדיון הלאומי הראשי של נבחרת צ'כיה. באפריל 2017, פורסם כי חל שינוי בפרטי העסקה ו-CEFC China Energy תרכוש את האצטדיון במלואו.
בנובמבר 2018, הודיעה סלביה כי מרבית הבעלות על המועדון וחברת עדן ארנה שבבעלותה האצטדיון נקנתה על ידי החברה הסינית Sinobo Group, ועל כן שם האצטדיון שונה לאצטדיון סינובו (Sinobo Stadium). ביולי 2022, חברת ההימורים פורטונה נכנסה לשותפות עם סלביה והאצטדיון קיבל את שם החדש פורטונה ארנה (Fortuna Arena).
משחקים בינלאומיים

הפורטונה ארנה אירח 13 משחקים תחרותיים של נבחרת צ'כיה ועוד 4 משחקי ידידות.
| # | תאריך | מארחת | תוצאה | אורחת | מסגרת | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 27 במאי 2008 |  צ'כיה | 2 – 0 |  ליטא | ידידות | 14,220 |
| 2 | 14 באוקטובר 2009 |  צ'כיה | 0 – 0 |  צפון אירלנד | מוקדמות מונדיאל 2010 | 8,002 |
| 3 | 8 באוקטובר 2010 |  צ'כיה | 1 – 0 |  סקוטלנד | מוקדמות יורו 2012 | 14,922 |
| 4 | 6 בספטמבר 2013 |  צ'כיה | 1 – 2 |  ארמניה | מוקדמות מונדיאל 2014 | 17,628 |
| 5 | 5 במרץ 2014 |  צ'כיה | 2 – 2 |  נורווגיה | ידידות | 17,039 |
| 6 | 28 במרץ 2015 |  צ'כיה | 1 – 1 |  לטביה | מוקדמות יורו 2016 | 13,722 |
| 7 | 5 ביוני 2016 |  צ'כיה | 1 – 2 |  דרום קוריאה | ידידות | 16,490 |
| 8 | 11 בנובמבר 2016 |  צ'כיה | 2 – 1 |  נורווגיה | מוקדמות מונדיאל 2018 | 16,411 |
| 9 | 1 בספטמבר 2017 |  צ'כיה | 1 – 2 |  גרמניה | מוקדמות מונדיאל 2018 | 18,093 |
| 10 | 19 בנובמבר 2018 |  צ'כיה | 1 – 0 |  סלובקיה | ליגת האומות 2018/2019 | 16,623 |
| 11 | 26 במרץ 2019 |  צ'כיה | 1 – 3 |  ברזיל | ידידות | 19,116 |
| 12 | 11 באוקטובר 2019 |  צ'כיה | 2 – 1 |  אנגליה | מוקדמות יורו 2020 | 18,651 |
| 13 | 27 במרץ 2021 |  צ'כיה | 1 – 1 |  בלגיה | מוקדמות מונדיאל 2022 | 0 |
| 14 | 8 באוקטובר 2021 |  צ'כיה | 2 – 2 |  ויילס | מוקדמות מונדיאל 2022 | 16,856 |
| 15 | 2 ביוני 2022 |  צ'כיה | 2 – 1 |  שווייץ | ליגת האומות 2022/2023 | 12,236 |
| 16 | 5 ביוני 2022 |  צ'כיה | 2 – 2 |  ספרד | ליגת האומות 2022/2023 | 18,245 |
| 17 | 24 בספטמבר 2022 |  צ'כיה | 0 – 4 |  פורטוגל | ליגת האומות 2022/2023 | 19,322 |
שימושים נוספים

האצטדיון משמש לעיתים לאירוח אירועים נוספים מלבד כדורגל, כגון קונצרטים או משחקי ספורט אחרים.
האצטדיון שימש לאירוח משחקי הגמר ברוגבי של הליגה הצ'כית של עונת 2008 והגמר של האקסטרה ליגה ב-2009/2010.
שימושים נוספים > רשימת קונצרטים

| תאריך | אומן/להקה |
| --- | --- |
3 ביוני 2008: מטאליקה
8 באוגוסט 2008: איירון מיידן
17 באוגוסט 2008: R.E.M
25 ביוני 2009: דפש מוד
20 ביולי 2010: פינק
7 במאי 2012: מטאליקה
11 ביולי 2012: ברוס ספרינגסטין
16 בספטמבר 2012: קולדפליי
24 ביוני 2013: בון ג'ובי
23 ביולי 2013: דפש מוד
29 ביולי 2013: איירון מיידן
5 ביולי 2016: איירון מיידן
24 במאי 2017: דפש מוד
28 במאי 2017: רמשטיין
29 במאי 2017: רמשטיין
19 ביוני 2019: קיס
16 ביולי 2019: רמשטיין
17 ביולי 2019: רמשטיין
20 ביוני 2022: איירון מיידן