stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זינגרה
צוות שחקנים

אנדריאה דל בוקה - סיבינקה סטבנוביץ'/פלומה פרס קמפנה
גבריאל קוראדו - חוליאן ארגואז'ו
מריה רוזה גאלו - מיטרה סטבנוביץ'
לידיה למיסון - הילדה פרס קמפנה
חואן פלומינו - סטייבה סטבנוביץ'
הנרי זאקה - קוליה סטבנוביץ'
אדוארדו ספאק - אדריאן ארגואז'ו
אלפרדו זמה - ארסיירו מורטי
קלריבל מדינה - מימי פומפום
מרסלה רואיז - דורה ויסקונטי
מוניקה גלאן - ברברה ארגואז'ו
אדריאנה סלוניה - קורינה ארגואז'ו
מריקנה ריירה - נורמה פרס קמפנה
חורחה ברריו - חואקין  ארגואז'ו
פקונדו ארנה - רודי מורטי
פטריסיה קאסל - אבליה מורטי.
דיאגו אולייברה - פנצ'ו.
ג'ינו ריני - אובידו.
פול דיקא

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1865 הרובע הראשון של פריז, צרפת 
 פטירה:  17 במאי 1935 (בגיל 69) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Paul Abraham Dukas 
 מקום קבורה:  קרמטוריון-קולומבריום דו פר-לאשז 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  Lycée Turgot, הקונסרבטואר של פריז 
 זרם:  מוזיקה אימפרסיוניסטית 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה, impressionist music 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Suzanne Pereyra (11 בספטמבר 1916–?) 
 צאצאים:  Adrienne Thérèse Dukas 
 פרסים והוקרה:  פרס רומא (1888)  קצין בלגיון הכבוד (6 באוגוסט 1928)  אביר בלגיון הכבוד (22 ביולי 1906) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
פול דיקא (בצרפתית: Paul Dukas‏; 1 באוקטובר 1865 – 17 במאי 1935) היה מלחין יהודי-צרפתי.
קורות חיים

דיקא נולד בשם פול אברהם דיקא למשפחה יהודית בפריז ולמד בקונסרבטואר של פריז. בין מוריו היו תאודור דובואה וארנסט גירו. הוא התיידד שם עם קלוד דביסי. לאחר סיום לימודיו מצא עבודה כמתזמר וכמבקר.
אף כי כתב כמות לא קטנה של מוזיקה, השמיד דיקא רבות מיצירותיו משום שלא היה מרוצה מהן, ורק מעטות נותרו לפליטה. יצירתו הראשונה הראויה לציון, מאלה ששרדו, היא הסימפוניה הנמרצת בדו מז'ור משנת 1896, השייכת למסורת של בטהובן וסזר פרנק. אחריה נכתבה עוד יצירה תזמורתית – "שוליית הקוסם" משנת 1897 – המבוססת על הפואמה בשם זה מאת גתה. יצירה זו נכללה בסרטו של וולט דיסני, פנטזיה, עם מיקי מאוס בתפקיד השוליה, והיא תרמה רבות לפרסומו. מיומנותו הריתמית ותזמורו הססגוני ומלא החיים של דיקא ניכרים היטב בשתי היצירות.
לפסנתר כתב דיקא שתי יצירות רחבות יריעה, מורכבות ותובעניות טכנית, סונאטה (1901) ו"וריאציות, אינטרלוד ופינאלה על נושא של ראמו", (1902), שגם הן מזכירות באופיין את בטהובן ופרנק. יצירה חשובה שחיבר לקרן היא ה"וילנל" לקרן ולפסנתר, אשר לה גם גרסה מתוזמרת. את האופרה "אריאן וכחול הזקן", שעליה עבד משנת 1899 עד 1907, משווים לעיתים קרובות ל"פליאס ומליסנד" של דביסי, בחלקו עקב נקודות דמיון מוזיקליות ובחלקו, משום ששתי האופרות מבוססות על ליבריות מאת מוריס מטרלינק. הבלט האוריינטלי המפואר La Péri משנת 1912 הוא יצירתו הגדולה האחרונה של דיקא.
בעשורים האחרונים של חייו יצא שמו של דיקא כמורה לקומפוזיציה, שהעמיד תלמידים מפורסמים רבים כמו חואקין רודריגו ואוליבייה מסייאן. הוא מת בפריז וקבור, כמו אנשי שם רבים אחרים, בבית הקברות פר לשז.
יצירותיו > יצירותיו שפורסמו

פוליוקט, אוברטורה לתזמורת (1891)
סימפוניה בדו מז'ור (1895–1896)
שוליית הקוסם, פואמה סימפונית (1897)
סונטה לפסנתר במי-במול מינור (1899–1900)
וריאציות, אינטרלוד ופינאלה על נושא של ראמו, לפסנתר (1899–1902)
Ariane et Barbe-bleue (בעברית: אריאדנה וכחול הזקן), אופרה (1899–1907)
Villanelle, לקרן ופסנתר (1906)
פרלוד מקונן לשמו של היידן, לפסנתר (1909)
אטיוד קולי, לזמר ופסנתר (1909)
La Péri, בלט (1911)
La plainte, au loin, du faune..., לפסנתר (1920)
Amours, סונטה לזמר ופסנתר (1924)
אלגרו, לפסנתר (1925)
Modéré, לפסנתר (1933, פורסם לאחר מותו ב-1936)
רון הווארד

| --- | --- |

הווארד, 2011
 לידה:  1 במרץ 1954 (בן 70) ארצות הברית דאנקן, אוקלהומה, ארצות הברית
 שם לידה:  Ronald William Howard 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1956
 עיסוק:  במאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה  תיכון ג'ון בורוז  Desilu 
 צאצאים:  ברייס דאלאס הווארד, פייג' הווארד 
 פרסים והוקרה:  שני פרסי אוסקר  פרס גלובוס הזהב  פרס אמי  רשימה מורחבת
 פרופיל ב-IMDb
 
רון הווארד כ"ריצ'י" והנרי וינקלר כ"פונזי" בסדרה "ימים מאושרים"
רונלד ויליאם "רון" הווארד (אנגלית: Ronald William "Ron" Howard; נולד ב-1 במרץ 1954) הוא שחקן, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי. זוכה שני פרסי אוסקר על "נפלאות התבונה": לסרט הטוב ביותר ולבימוי.
ביוגרפיה

הווארד נולד באוקלהומה שבארצות הברית במשפחה קתולית ונוצרית לשחקנים ג'ין ספיגל הווארד (אנ') וראנץ' הווארד (אנ'). גם אחיו קלינט הווארד (אנ') הוא שחקן. הווארד החל את קריירה המשחק שלו בגיל 5 ובין השאר שיחק בסרטים "המסע" של הבמאי אנטול ליטבק ב-1959, "איש המוזיקה" בשנת 1962, "הארץ הפראית" בשנת 1970 ותפקידו הבולט ביותר היה בסרט "אמריקן גרפיטי" בשנת 1973.
הווארד הופיע גם במספר סדרות טלוויזיה שהבולטת שבהן הייתה "ימים מאושרים". כמו כן, ביים וקריין לסדרת הטלוויזיה הקומית "משפחה בהפרעה".
בשנת 1977, בעודו משחק בסדרה "ימים מאושרים", ביים הווארד את סרטו הראשון Grand Theft Auto (אנ') שהיה קומדיה דלת תקציב. לאחר שעזב את תפקידו ב"ימים מאושרים" בשנת 1980 ביים האוורד מספר סרטי טלוויזיה. בשנת 1982 ביים הווארד את הסרט בעל התקציב הגדול הראשון שלו, "משמרת לילה" (אנ'). משנה זו החלה הקריירה של הווארד לנסוק, והוא ביים מספר סרטים שזכו להצלחה ולתהודה, כגון "ספלאש", "קוקון" ו"אפולו 13".
בשנת 2001 ביים האוורד את הסרט "נפלאות התבונה", סרט שעל בימויו זכה בשני פרסי אוסקר: לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר. מאוחר יותר ביים את הסרטים על פי ספריו של דן בראון, "צופן דה וינצ'י" (2006) ו"מלאכים ושדים" (2009), שניהם ממוקמים ברשימת 100 שוברי הקופות של כל הזמנים, נכון ל-2011. בשנת 2013 ביים הווארד את דרמת הספורט הביוגרפית "Rush", בכיכובם של כריס המסוורת' ודניאל בריהל. הסרט מספר את סיפור היריבות האמיתי בין שני ענקי מרוץ הפורמולה 1 בשנות השבעים, ניקי לאודה וג'יימס האנט. הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב. באוקטובר 2016 יצא לאקרנים הסרט "התופת" המבוסס על ספרו של דן בראון.
ב-2018 השלים הווארד את בימוי הסרט סולו: סיפור מלחמת הכוכבים, במקומם של פיל לורד וכריסטופר מילר שפוטרו בשל "חילוקי דעות יצירתיים".
כמו כן ביים האוורד את הסרטים התיעודיים "הביטלס: שמונה ימים בשבוע" (2016) ו-"פאברוטי" (אנ') (2019) על חייו של לוצ'אנו פבארוטי.
בשנת 2021, פורסם כי הווארד ישמש כמפיק ראשי של המיני-סדרה "Under the Banner of Heaven", המבוססת על ספר באותו שם מאת ג'ון קראקאוור. במיני-סדרה מככבים בין היתר השחקנים אנדרו גארפילד וסם וורת'ינגטון, והיא עתידה לעלות לשידור ברשתות הולו וFX Networks במהלך 2022
חיים אישיים

ב-1975 נישא לסופרת שריל אלי, ולהם ארבעה ילדים, ביניהם השחקניות ברייס דאלאס הווארד ופייג' הווארד.
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > שחקן

המסע (1959)
המופע של אנדי גריפית' (1968-1960) – סדרת טלוויזיה
חמש דקות לחיות (1961)
איש המוזיקה (1962)
אבא, עליך להתחתן (1963)
הנמלט (1964) – סדרת טלוויזיה
כפר הענקים (1965)
הארץ הפראית (1970)
אמריקן גרפיטי (1973)
ימים מאושרים (1984-1974) – סדרת טלוויזיה
תאכל את האבק שלי! (אנ') (1976)
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > במאי

Grand Theft Auto‏ (1977) - גם תסריטאי
צמר גפן מתוק (אנ') (1978) - גם תסריטאי
משמרת לילה (1982)
ספלאש (1984)
קוקון (1985)
היפנים באים (1986) - גם מפיק
ווילו והנסיכה (1988)
הורים במשרה מלאה (1989)
מלכודת אש (1991)
הרחק מכאן (1992) - גם מפיק
העיתון (1994)
אפולו 13 (1995)
כופר (1996)
החיים בשידור חי (1999) - גם מפיק
הגרינץ' (2000) - גם מפיק
נפלאות התבונה (2001) - גם מפיק
הנעדרת (2003) - גם מפיק
סינדרלה מן (2005) - גם מפיק
צופן דה וינצ'י (2006) - גם מפיק
פרוסט/ניקסון (2008) - גם מפיק
מלאכים ושדים (2009) - גם מפיק
הדילמה (2011) - גם מפיק
Rush‏ (2013) - גם מפיק
בלב ים (2015) - גם מפיק
התופת (2016) - גם מפיק
הביטלס: שמונה ימים בשבוע (אנ') (2016)
גאון (מיני-סדרה) (2017) - גם מפיק
סולו: סיפור מלחמת הכוכבים (2018)
פאברוטי (סרט) (אנ') (2019)
יומני האפלצ'ים (2020) - גם מפיק
Thirteen Lives‏ (2022) - גם מפיק
Eden‏ (TBA) גם מפיק
The Shrinking of Treehorn ‏ (TBA) - גם מפיק
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > מפיק

שכנים (1989)
הורות 1991-1990)
פליסיטי (2002-1998)
משפחה בהפרעה (2006-2003, 2013, 2018)
ג'ורג' הסקרן (2015-2006)
חסר מנוחה (2011)
מאדים (2016-הווה)
וויסקי 68 (2020)
טיק, טיק... בום! (2021)
The Beanie Bubble‏ (2023)
Wedding Season‏ (טרם פורסם)
פרסים והוקרה

פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (2002)
פרס גילדת הבמאים האמריקנית לבימוי מצטיין - סרט באורך מלא (2001)
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (2001)
פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר (2004)
פרס אמי לבידור בשעות היום לתוכנית אנימציה לילדים (2010)
פרס אמי לבידור בשעות היום לתוכנית אנימציה לילדים (2008)
כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (19 באוגוסט 1981)
פרס איגוד עיתונאי הברודקאסט לבמאי הטוב ביותר (2001)
פרס גילדת הבמאים האמריקנית לבימוי מצטיין - סרט באורך מלא (1995)
המדליה הלאומית לאומנויות (2003)
פרס אמי לבידור בפריים טיים למיני-סדרה (1998)
פרס אגודת מבקרי הקולנוע של דלאס-פורט וורת' לבמאי הטוב ביותר (2001)
פרס סאטורן לבמאי הטוב ביותר (1986)
פרס גילדת הבמאים האמריקנית
פרס אמי לבידור בשעות היום
הערות שוליים

↑  מקור: מוג'ו בוקס אופיס
| פרס אוסקר לבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1927–1940 | פרנק בורזייגי (1927) • לואיס מיילסטון (1928) • פרנק לויד (1929) • לואיס מיילסטון (1930) • נורמן טאורוג (1931) • פרנק בורזייגי (1932) • פרנק לויד (1933) • פרנק קפרה (1934) • ג'ון פורד (1935) • פרנק קפרה (1936) • לאו מקארי (1937) • פרנק קפרה (1938) • ויקטור פלמינג (1939) • ג'ון פורד (1940) |  |
| 1941–1960 | ג'ון פורד (1941) • ויליאם ויילר (1942) • מייקל קורטיז (1943) • לאו מקארי (1944) • בילי ויילדר (1945) • ויליאם ויילר (1946) • איליה קאזאן (1947) • ג'ון יוסטון (1948) • ג'וזף ל. מנקייביץ' (1949) • ג'וזף ל. מנקייביץ' (1950) • ג'ורג' סטיבנס (1951) • ג'ון פורד (1952) • פרד זינמן (1953) • איליה קאזאן (1954) • דלברט מאן (1955) • ג'ורג' סטיבנס (1956) • דייוויד לין (1957) • וינסנט מינלי  (1958) • ויליאם ויילר (1959) • בילי ויילדר (1960) |  |
| 1961–1980 | רוברט וייז/ג'רום רובינס (1961) • דייוויד לין (1962) • טוני ריצ'רדסון (1963) • ג'ורג' קיוקור (1964) • רוברט וייז (1965) • פרד זינמן (1966) • מייק ניקולס (1967) • קרול ריד (1968) • ג'ון שלזינגר (1969) • פרנקלין שפנר (1970) • ויליאם פרידקין (1971) • בוב פוסי (1972) • ג'ורג' רוי היל (1973) • פרנסיס פורד קופולה (1974) • מילוש פורמן (1975) • ג'ון ג. אבילדסן (1976) • וודי אלן (1977) • מייקל צ'ימינו (1978) • רוברט בנטון (1979) • רוברט רדפורד (1980) |  |
| 1981–2000 | וורן בייטי (1981) • ריצ'רד אטנבורו (1982) • ג'יימס ברוקס (1983) • מילוש פורמן (1984) • סידני פולאק (1985) • אוליבר סטון (1986) • ברנרדו ברטולוצ'י (1987) • בארי לוינסון (1988) • אוליבר סטון (1989) • קווין קוסטנר (1990) • ג'ונתן דמי (1991) • קלינט איסטווד (1992) • סטיבן ספילברג (1993) • רוברט זמקיס (1994) • מל גיבסון (1995) • אנתוני מינגלה (1996) • ג'יימס קמרון (1997) • סטיבן ספילברג (1998) • סם מנדס (1999) • סטיבן סודרברג (2000) |  |
| 2001–2020 | רון הווארד (2001) • רומן פולנסקי (2002) • פיטר ג'קסון (2003) • קלינט איסטווד (2004) • אנג לי (2005) • מרטין סקורסזה (2006) • האחים כהן (2007) • דני בויל (2008) • קתרין ביגלו (2009) • טום הופר (2010) • מישל הזנוויציוס (2011) • אנג לי (2012) • אלפונסו קוארון (2013) • אלחנדרו גונסלס איניאריטו (2014) • אלחנדרו גונסלס איניאריטו (2015) • דמיאן שאזל (2016) • גיירמו דל טורו (2017) • אלפונסו קוארון (2018) • בונג ג'ון-הו (2019) • קלואי ז'או (2020) |  |
| 2021–היום | ג'יין קמפיון (2021) • הדניאלס (2022) • כריסטופר נולאן (2023) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1994: רוברט זמקיס (פורסט גאמפ) 2000: אנג לי (נמר, דרקון) | פרס גילדת הבמאים של אמריקה – במאי בסרט קולנוע   1995: רון הווארד (אפולו 13) 2001: רון הווארד (נפלאות התבונה)  | הבא: 1996: אנתוני מינגלה (הפצוע האנגלי) 2002: רוב מרשל (שיקגו) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455170505171  PLWABN: 9810639704905606  BIBSYS: 90840607  BNE: XX1109583  BnF: cb13948573g (data)  CANTIC: a11884149  CiNii: DA10436206  GND: 119265478  ICCU: RAVV099442  ISNI: 0000 0001 2141 1413  LCCN: n92004956  LNB: 000194725  MusicBrainz: aa70ea39-4bf1-4901-a75f-f2541b77c0e3  NKC: js20051003004  NLK: KAC200610147  NSK: 000446254  NTA: 071345094  RERO: 02-A005824495  SELIBR: 280645  SNAC: w65x6nzc  SUDOC: 056853610  VIAF: 79169932   WorldCat (עם VIAF): 79169932
נאופלאטוניזם

נאופלטוניזם הוא מונח מודרני לאסכולה פילוסופית, דתית ומיסטית שהתגבשה במאה ה-3 לספירה. המונח הוטבע על ידי תומאס טיילור בתרגומו לשש האנאדות של פלוטינוס. הסיבה שהוגים אלה נקראו נאופלטונים, על אף שהם כינו את עצמם אפלטוניים, היא המחשבה לפיה הפילוסופיה של הוגים אלה שונה באופן מהותי מהפילוסופיה של אפלטון.
הנאופלטוניות יצרה סינתזה בין מגוון אסכולות פילוסופיות, בהן האסכולה הפיתגוראית, האסכולה הסטואית והפילוסופיה של אפלטון. כמו כן, היא קלטה לתוכה אמונות, פולחנים ומנהגים מהפוליתאיזם היווני והמזרחי, כולל אלכימיה ומאגיה.
פלוטינוס נחשב כאביו של הנאופלטוניזם משום שהיה הראשון שניסח בצורה בהירה ונרחבת תורה זו. קדמו לו הפילוסופים מאסכולות הביניים שהכינו את הקרקע לעליית האסכולה הנאופלטונית. מבין האסכולות הנאופלוטיניות המאוחרות, הבולטת ביותר הייתה האסכולה האתונאית שהייתה למעשה האקדמיה האפלטונית שהפכה לפלוטינית. בניגוד לאסכולה האלכסנדרונית, שחלק מאנשיה קיבלו על עצמם את הנצרות, אסכולה זו נשארה אחד מהמבצרים האחרונים של הפוליתאיזם עד לסופה.
המטאפיזיקה הנאו-אפלטונית

המטאפיזיקה הנאופלטונית מבוססת על שלוש ישויות (היפוסטזות): ה"אחד העליון", השכל והנפש. כל ישות נגזרת מהישויות הקודמות לה. עם זאת, הקשר בין הישויות אינו קשר זמני של סיבה ותוצאה אלא קשר של תלות: פרט ל"אחד", שקיומו לא תלוי באף ישות, הקיום של כל ישות תלוי בישות גבוהה ממנה.
ה"אחד" הוא הסיבה הראשונית לכל מה שנמצא ביקום. לפי פלוטינוס, ה"אחד" מתחייב מהאקסיומה הפרה-סוקרטית, לפיה דברים מורכבים נגזרים מדברים פשוטים יותר. מכאן שהמקור לתופעות מורכבות שונה מהתופעות עצמן (אחרת היה מורכב כמותן). אמנם ייתכן, כי המקור לתופעות הנקלטות בחושים יהיה מורכב ברמה כלשהי, אך שוב, לפי האקסיומה הפרה סוקרטית, קיים מקור פשוט יותר שממנו הוא נגזר. אם נחזור אחורה בשרשרת הגזירות, נגיע לסיבה הראשונית, דהיינו ל'אחד', שהיא שיא הפשטות.
הישות הראשונה שנגזרת מה"אחד" היא האינטלקט. ישות זו מזוהה עם עולם האידאות האפלטוני, אשר בו קיימות כל הצורות שמהן נגזרות הישויות בעולם הנתפס על ידי החושים. לפי פלוטינוס, התפקיד של האינטלקט הוא להבחין בין הצורות, אשר קיימות באופן לא מובחן ב'אחד'.
מתוך האינטלקט נובעות הנשמות, שהן ייצוגים של הצורות הקיימות באינטלקט. הנשמות שואפות לחזור לאחד דרך האינטלקט. עם זאת תהליך הנביעה לא נפסק בנשמות, אלא ממשיך לחומר שהוא חסר צורה. בשלב זה מסתיים תהליך הנביעה שהתחיל ב'אחד', באופן דומה לאור שהולך ומתמעט ככל שאנחנו מתרחקים מן המקור.
פלוטינוס מזהה את החומר עם הרוע. עם זאת, כדי לשמור על המסגרת המוניסטית הוא מסביר את החומר כאי-טוב. כלומר, קיומו של הרוע מותנה בקיומו של הטוב.
נאופלטוניזם נוצרי

למרות המגמות האנטי־נוצריות של נאופלטוניסטים רבים, דוגמת פורפיריוס, מקרוביוס וסימאכוס, הייתה לפילוסופיה הנאופלטונית השפעה רבה על הוגי הדעות הנוצריים בימי הביניים.
ביאורים

↑  האנאדות - כתביו של פלוטינוס, מגדולי הפילוסופים בעת העתיקה הנחשב למייסד אסכולת הניאופלטוניזם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565536105171  BnF: cb11945147t (data)  GND: 4041862-5  LCCN: sh85090807  NKC: ph123345 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערב טוב עם גיא פינס

| --- | --- |

סמליל התוכנית
 סוגה:  בידור
 יוצרים:  גיא פינס
 בימוי:  אלון אלוש
 מנחים:  גיא פינס דנה גרוצקי שלמור שטרוזמן
 פרסים:  פרס האקדמיה לטלוויזיה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  24
 מספר פרקים:  כ-4,250 (נכון לפברואר 2020)
 הפקה
 חברת הפקה:  פינס גלעדי תקשורת (עד המעבר ל"קשת") פיים גיים תקשורת בע"מ
 טכניקת צילום:  HDTV (נובמבר 2017 ואילך)
 אורך פרק:  35 דקות (עד 2011)   כ–50 דקות (2011–2017)   כ–24 דקות (2017–הווה)
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 3 (2 במרץ 1997–27 בינואר 2010) הוט בידור ישראלי (2005–27 בינואר 2010) ערוץ 10 (1 בפברואר 2010–27 ביולי 2017) ערוץ 2 (קשת) (10 בספטמבר 2017–31 באוקטובר 2017) קשת 12 (1 בנובמבר 2017–הווה) ערוץ 24 (ש.ח, אוקטובר 2017–הווה)
 תקופת שידור מקורית:  2 במרץ 1997 – הווה
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"ערב טוב עם גיא פינס" (החל ממאי 2020: "לילה טוב עם גיא פינס") היא תוכנית טלוויזיה ישראלית יומית בהנחייתו של גיא פינס, העוסקת בענייני הבידור, התקשורת והרכילות בישראל ובעולם. התוכנית שודרה בין השנים 1997–2010 בחברת הכבלים HOT בערוץ הוט 3, ובחלק מהזמן גם בערוץ הוט בידור ישראלי, בשנים 2010–2017 שודרה בערוץ 10, עד סוף אוקטובר 2017 שודרה בימי השידור של שידורי קשת בערוץ 2 וכיום משודרת בקשת 12. בסך הכל, שודרו עד היום למעלה מ–4,250 מהדורות של מגזין טלוויזיה זה.
במהלך התוכנית מסקר פינס, בעזרת צוות כתביו, את אירועי היום החולף בענייני הבידור, התקשורת והרכילות בישראל ובעולם. התוכנית זוכה להצלחה, והייתה אחת מתוכניות המקור הבולטות של ערוץ הוט 3 ולאחר מכן של ערוץ 10. רוב כתביה של התוכנית התפרסמו והתגלו בעקבותיה. התוכנית זכתה שמונה שנים רצופות בפרס האקדמיה לטלוויזיה למגזין הטלוויזיה הטוב ביותר ושבע פעמים רצופות בפרסי מסך הזהב לתוכנית מגזין.
אחד האלמנטים שהתוכנית ידועה בה היא הביטוי "היי גיא". במהלך הראיונות השונים לאורך השנים ביקשו כתבי התוכנית מהמרואיינים, שבהם גם כוכבים אמריקאיים, לומר ביטוי זה בזמן השידור. במהלך התוכניות נראים המרואיינים הידוענים בזמן אמירת הביטוי, ובהם מפורסמים ברמה עולמית, כמו ג'וליה רוברטס, בראד פיט, אנג'לינה ג'ולי, מדונה וג'וני דפ, ומפורסמים מישראל כמו יעל בר זוהר, נינט טייב ויהודה לוי. לעיתים, ביטוי זה נאמר ונשמע במהלך התוכניות כאשר הוא מודבק על רקע דמויות מצוירות כגון הדרדסים וסקובי-דו.
היסטוריה > הוט (1997–2010)

התוכנית עלתה לשידור לראשונה ב-2 במרץ 1997 בערוץ 3 בכבלים (לימים "הוט 3") ותחילה שודרה מדי יום לפנות ערב. מאז הועברה התוכנית למספר שעות שידור שונות בערוץ. עם עליית ערוץ הוט בידור ישראלי בשנת 2005, שודרה בו התוכנית בשידורים חוזרים. החל מהתאריך 4 בינואר 2009, שידור הבכורה של התוכנית עבר לערוץ הוט בידור ישראלי מדי יום בשעה 19:30 וערוץ הוט 3 המשיך לשדרה בשידורים חוזרים. כמו כן, התוכנית הייתה זמינה לצפייה בשירות ה-VOD של הוט.
במהלך שנת 2009 נפוצו שמועות כי התוכנית צפויה לסיים את דרכה ב–HOT עקב עלותה הגבוהה. שמועות אלו התבררו כנכונות, וב-27 בינואר 2010 שודרה התוכנית האחרונה במסגרת HOT לאחר 13 עונות, ובהוט עלתה במקומה זמן קצר לאחר מכן התוכנית "חדשות הבידור".
היסטוריה > ערוץ 10 (2010–2017)

ימים ספורים לאחר השידור האחרון ב"HOT", ב-1 בפברואר 2010 עברה התוכנית לערוץ 10, שם שודרה תחילה מדי יום בסביבות השעה 22:00. באוקטובר 2010 עברה התוכנית לשעה 19:30, כאשר מהדורה מסכמת ומקוצרת שלה משודרת מאוחר יותר באותו ערב. במאי 2011 הוקדמה התוכנית לשעה 19:10 והוארכה לכ-50 דקות. כמו כן עברה התוכנית לשידור חי, לאחר שנים בהן הוקלטה מראש בסמוך לשעת השידור. לאחר שינוי זה שודרה התוכנית בנוסף במהדורת לילה מקוצרת בת 30 דקות, ששודרה בדרך כלל בין השעות 22:00–22:30.
במהלך שנת 2014 עברה התוכנית לתבנית של ארבע מהדורות בשבוע ולקט בימי חמישי. באפריל 2015 בוטלה מהדורת הלילה המקוצרת, והחלו שידורים חוזרים של התוכנית המלאה בכל לילה בחצות. באוגוסט 2015 שבה התוכנית לתבנית של 5 מהדורות בשבוע, כולל מהדורה חדשה בימי חמישי אשר לעיתים מוקלטת מראש. בינואר 2016, הועבר השידור החוזר הלילי לסביבות השעה 00:30 ולאחר מספר חודשים שב לחצות.
המהדורה האחרונה של התוכנית בערוץ 10 שודרה ב-27 ביולי 2017, ולאחר מכן שודרו שתי מהדורות עם כתבות עבר נבחרות בשידור חוזר ב-30 וב-31 ביולי 2017.
ב-9 בספטמבר פורסם ב-"דה מרקר" כי ערוץ 10 ניסה לבצע "מחטף" לכאורה על עמוד הפייסבוק של התוכנית (הנושאת את שמו של גיא פינס) לאחר שזה הודיע על מעברו לשידורי קשת. כמו כן, במהלך חודש אוקטובר 2017, לאחר המעבר לזכיינית קשת, משודרים מדי יום פרקים מן התוכנית (בתקופה בה שודרה בערוץ 10) בשידורים חוזרים, מדי יום בשעה 09:05 בבוקר ובשידור נוסף בסביבות השעה 14:20 בצהריים.
היסטוריה > קשת (2017–הווה)

ב-23 במאי 2017 פורסם כי התוכנית צפויה לעבור ל"שידורי קשת" בספטמבר 2017. התוכנית עלתה לשידור ב-10 בספטמבר 2017 ושודרה שלוש פעמים בשבוע בימי השידור של הזכיינית בערוץ 2 ולאחר מכן, החל מ־1 בנובמבר, עברה הזכיינית לפעול בערוץ העצמאי קשת 12, במסגרתו שבה התוכנית לתבנית של חמש מהדורות בשבוע ומשודרת בסמוך לשעה 18:50 בערב. עם המעבר ל"קשת" שודרה התוכנית לראשונה בתולדותיה במסך רחב, ולאחר מכן ב-HDTV עם המעבר לערוץ קשת 12. בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל החל ממאי 2020 עד יוני ולאחר מכן בחודש אוקטובר, עברה התוכנית להיות משודרת בשעות הערב המאוחרות (בסביבות 22:30-23:00) ושמה הוחלף זמנית ל"לילה טוב עם גיא פינס".
תוכניות נלוות

לתוכנית נוצרו חמש תוכניות בת:
עשר – התוכנית שודרה בערוץ 10 בשעה 22:00 בשבת, בהגשת לירון ויצמן ומציגה את 10 אירועי הבידור המובילים שהיו במהלך השבוע.
שעת הדרקון – התוכנית שודרה בערוץ 10 בשעה 19:15 בשבת, בהגשת דורין אטיאס, ומהווה למעשה הרחבה של פינת משטרת האופנה המשודרת במהדורת ערב.
ערב טוב ספורט – התוכנית שודרה בשנת 2012 בערוץ הספורט בהגשת לירון ויצמן.
אחת שיודעת – שודרה בימי חול בערוץ 2 של קשת (ולאחר מכן בקשת 12) מ-22 באוקטובר 2017 בהנחיית לירון ויצמן וכוללת פאנל שבין חבריו מרינה קבישר ולירון שמם. התוכנית ירדה במרץ 2018 לאחר שפורסם שלירון ויצמן תעזוב את התוכנית ואת הערוץ לטובת הנחיית "האח הגדול" (לצדם של אסי ישראלוף ועפר שכטר) ברשת 13.
הכל טוב עם גיא פינס – שודרה בערוץ הילדים בשנת 2009, מעין "גרסה צעירה" לתוכנית הראשית.
מבנה התוכנית

התוכנית מתחלקת למספר פינות עיקריות:
חדשות חמות: פינה בה מדווחים העניינים העדכניים והחשובים בעולם הבידור הישראלי.
סיפור הערב: כתבה מיוחדת על הנושא הבולט ביותר בבידור. לרוב מוקדשת לפרשה חשובה או אירוע בולט.
חדשות הבידור מחו"ל: פינה בה מדווח על המתרחש בזירת הבידור והתרבות בחו"ל, ובעיקר בארצות הברית. פינה זו כוללת את "המבזק", שבמשך זמן רב פתח את התוכנית והוגש על ידי פינס עצמו.
כתבה מיוחדת: כתבה, בהגשת אחד מהכתבים, הנוגעת בנושא בוער בעולם הבידור בישראל ומחוצה לה.
כתבות נִלוות: שלוש או ארבע כתבות, המוגשות על ידי כתבי השטח, כל אחת נושאת את אחת הכותרות הבאות: אופנה, טלוויזיה, מוזיקה, טקס ("השטיח האדום"), קולנוע, פרסומת וכתבת "הדבר הבא", כתבה על כוכב עולה חדש.
פינות מיוחדות: פינות המופיעות בסיום התוכנית, ומוגשות על ידי כתבים. בין הפינות; "המזפזפת", "משטרת האופנה", ו"יונתן גל אוכל סרטים" (המבקר).
ספיישלים: מדי שנה מוקדשות תוכניות מיוחדות לאירוע מסוים, למשל פסטיבל קאן או טקס האוסקר. כמו כן מוקדשות תוכניות להפקות אופנה או למצעדים מיוחדים.
צוות התוכנית

בין צוות המנחים, מגישים והכתבים בתוכנית לאורך השנים היו דמויות מוכרות מתחום התקשורת והבידור בישראל. עבור חלקם ההופעה בתוכנית היוותה את פריצת הדרך לעולם הטלוויזיה:
צוות התוכנית > בהווה

גיא פינס – יוצר ומנחה התוכנית (החל מ–1997)
דנה גרוצקי – כתבת שטח, ומגישה לצד פינס (החל מ–2009)
שלמור שטרוזמן - מגישה לסירוגין לצד גיא פינס (החל מ–2018)
יונתן גל – מגיש ומדבב פינת ביקורת הקולנוע המונפשת
אסף גולן - כתב שטח
עמית שאטו - כתבת מוזיקה
לירון שמם – כתבת שטח (החל מ–2007)
בל אגם – כתבת שטח (החל מ–2021)
עידו גרינברג - כתב אורח (החל מ–2018)
צוות התוכנית > בעבר

דורין אטיאס – מגישת פינת "משטרת האופנה", ומנחת התוכנית הנלוות "שעת הדרקון" (2003–2021)
לירון ויצמן – מגישה לצד פינס, כתבת שטח, עורכת ראשית ומגישת התוכנית הנלוות "אחת שיודעת" (2007–2018)
יונתן ריגר – כתב שטח בחו"ל (1998–2005)
זוהר ישראל – כתב שטח ומגיש פינת "חדשות הבידור" מחו"ל (2004–2008)
איה קרמרמן ושירלי גליק – כתבות שטח (2002–2003)
בקי גריפין – כתבת שטח (2002–2003)
שחר סגל – כתבת שטח, ומגישת הפינה "המזפזפת" (2002–2004)
איתן שוורץ – כתב שטח בישראל ובחו"ל (2003–2004)
קרין מגריזו – כתבת שטח (2003–2005)
רז מאירמן – כתב שטח (2004–2005)
חיים אתגר – כתב שטח (2001–2005)
שירה וילנסקי – כתבת שטח (2007)
אסי עזר – כתב שטח (2006–2007)
רותם סלע – כתבת שטח (2006–2009)
לוסי אהריש – כתבת (2008)
איריס שטיבלמן – כתבת שטח (2010–2017)
חן ליברמן – מגישת פינת "חדשות הבידור" (2005)
שירלי ברנר – כתבת שטח
סיוון קליין – כתבת שטח
ג'ייסון דנינו-הולט – כתב שטח
אורלי וילנאי – כתבת שטח
דני סירקין – כתב שטח ובמאי כתבות (1998–2000)
עמית אהרונסון – מגיש פינת חדשות הבידור מחו"ל ומאוחר יותר מגיש פינת "חדשות האוכל"
אור סיט – כתב שטח
ענבל שלוי – כתבת שטח
קורין גדעון – מגישה וכתבת שטח (2013–2015)
שי-לי שינדלר – כתבת בניו יורק (2017)
נועה רוזין – הגישה את פינת "חדשות האוכל" (2014)
מרינה קבישר – פאנליסטית בתוכנית הנלוות "אחת שיודעת" (2017–2018)
אורטל עמר – כתבת שטח (2014–2021)
הערות שוליים

↑  שם זמני של התכנית עקב התפרצות נגיף הקורונה בה הוחלפה התוכנית לשעת שידור בלילה
↑   נתי טוקר, אחרי גיא לרר ו"הצינור": האם ערוץ 10 ישתלט גם על דף הפייסבוק של גיא פינס?, באתר TheMarker‏, 9 בספטמבר 2017
↑  כפי שניתן לראות באתר "הרשות השנייה"
↑  אחת שיודעת: התוכנית החדשה של לירון ויצמן בקשת 12, באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2017
↑  שגיא בן נון‏, גיא פינס לוואלה! תרבות: "ל'אח הגדול' יש משיכה למי שגדל אצלנו", באתר וואלה, 29 במרץ 2018
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ? | פרס מסך הזהב - תוכנית מגזין   2000–2005 – ערב טוב עם גיא פינס | הבא: אין, הפרס בוטל |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אין | פרס האקדמיה לטלוויזיה - מגזין הטלוויזיה הטוב ביותר  2003–2013 – ערב טוב עם גיא פינס | הבא: 2014 – צינור לילה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014 – צינור לילה | פרס האקדמיה לטלוויזיה - מגזין הטלוויזיה הטוב ביותר  2015 – ערב טוב עם גיא פינס | הבא: 2016 – הצינור |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2016 – צינור לילה | פרס האקדמיה לטלוויזיה - מגזין הטלוויזיה הטוב ביותר  2017 – ערב טוב עם גיא פינס | הבא: 2018 – הצנרת |
סמליל התוכנית בעת השידור בהוט