stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אונס ג'אבר

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1994 (בת 30) Ksar Hellal, תוניסיה 
 מדינה:  תוניסיה 
 בן או בת זוג:  כרים כמון (29 באוקטובר 2015–?) 
 גובה:  1.67 מטרים
 פעילות כמקצוענית:  2010–הווה (כ־14 שנים) 
 סה"כ פרסים שצברה:  12,379,307 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  429–232 
 זוגות
 מאזן קריירה:  30–30 
 
אוֹנְס גַ'אבִּר (בערבית: أُنْس جابر; נולדה ב-28 באוגוסט 1994) היא טניסאית תוניסאית. היא דורגה במקום השני בעולם על ידי התאחדות הטניס לנשים (WTA), ב-27 ביוני 2022. ג'אבר מדורגת מספר 1 בתוניסיה, והיא הטניסאית האפריקאית והערבייה בעלת הדירוג הגבוה ביותר בהיסטוריה של דירוג ה-ATP וה-WTA. היא זכתה בשלושה תוארי יחידים בסבב ה-WTA, וב-11 תוארי יחידים ותואר זוגות אחד בסבב הנשים של הפדרציה הבין־לאומית לטניס (ITF).
ג'אבר החלה לשחק טניס בגיל שלוש. היא הגיעה לגמר הרולנד גארוס לנערות ב-2010, ובשנה לאחר מכן אף זכתה בו. היא הייתה השחקנית הערבית הראשונה שזכתה בתואר גראנד סלאם ליחידים לנוער מאז זכה אסמאעיל א-שאפעי (אנ') בתואר וימבלדון לנערים ב-1964.
ב-2017, לאחר כמעט עשור ששיחקה בעיקר בסבב ה-ITF, ג'אבר התחילה להתחרות באופן קבוע יותר בסבב ה-WTA. בשנת 2020 באליפות אוסטרליה הפתוחה, ג'אבר הייתה האישה הערבייה הראשונה שהגיעה לרבע הגמר של גראנד סלאם, הישג שחזרה עליה באליפות ווימבלדון 2021. היא זכתה בתואר ה-WTA הראשון שלה בטורניר ברמינגהאם 2021, ובכך הייתה האישה הערבייה הראשונה שזוכה בתואר בסבב ה-WTA. התואר הגדול ביותר שלה עד כה היה באליפות מדריד הפתוחה 2022, אירוע WTA 1000, והיא השחקנית האפריקאית והערביה הראשונה שזוכה בתואר ברמה זו.
באליפות וימבלדון 2022 היא הגיעה לגמר בו הפסידה לילנה ריבאקינה. לפני כן היא ניצחה את מארי בוזקובה (אנ') ברבע הגמר ואת טטיאנה מריה (אנ') בחצי הגמר, והפכה לאישה הערבייה או צפון אפריקאית הראשונה שהגיעה אי פעם לחצי הגמר ולגמר של גראנד סלאם. באליפות ארצות הברית הפתוחה של 2022 העפילה עד לגמר הטורניר, שם הפסידה לאיגה שוויונטק. באליפות וימבלדון 2023 היא שוב הגיעה לגמר והפסידה שם למרקטה וונדרואושובה.
הערות שוליים

↑  "Ranking Reaction: Ons Jabeur makes historic rise to new career-high ranking of No. 2". Tennis.com. נבדק ב-2022-06-29.
↑  "History Made: Jabeur defeats Kasatkina to win first singles title in Birmingham". ארכיון מ-20 ביוני 2021. נבדק ב-20 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wimbledon - Ons Jabeur makes history to reach first Grand Slam semi-final with win over Marie Bouzkova, Eurosport, ‏2022-07-05 (באנגלית)
↑  Jabeur rallies past Bouzkova for historic berth in Wimbledon semifinals, Women's Tennis Association (באנגלית)
↑  Ons Jabeur becomes first Arab player to reach a grand slam final at Wimbledon, the Guardian, ‏2022-07-07 (באנגלית)
↑   אמיר ענבר, הערבייה הראשונה בגמר גראנד סלאם: אונס ג'אבור עלתה לגמר ווימבלדון, תפגוש את ריבאקינה, באתר הארץ, 7 ביולי 2022
הבחירות לכנסת השש עשרה

פילוח תוצאות הבחירות בדיאגרמת עוגה. מקרא (בסדר כיוון השעון): בגוונים הכחולים – מפלגות הימין, בגוונים האפורים – המפלגות החרדיות, בגוונים הסגולים – מפלגות המרכז, בגוונים האדומים – מפלגות השמאל, ובחום המפלגות הערביות.
הבחירות לכנסת השש-עשרה התקיימו ב-28 בינואר 2003, כ"ה בשבט ה'תשס"ג, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת השש עשרה. בחירות אלו נערכו על רקע האינתיפאדה השנייה, ההדלפות על חקירותיו הפליליות של ראש הממשלה אריאל שרון ופרסומים אודות שחיתויות בליכוד. הבחירות התקיימו תשעה חודשים לפני מועדן, ביוזמת ראש הממשלה, בתוקף סמכות שהוענקה לו עם קבלת חוק הבחירה הישירה ב-1992. הבחירות הוקדמו ממועדן המקורי, שנועד להיות ב-28 באוקטובר 2003, ב' בחשוון ה'תשס"ד.
המנצחות הגדולות של הבחירות היו הליכוד, שזכתה ל-38 מנדטים, ומפלגת שינוי, שזינקה ל-15 מנדטים ונהפכה למפלגת לשון מאזניים של כל קואליציה. גם מפלגת האיחוד הלאומי זכתה להישגים נאים (7 מנדטים). המפסידות הגדולות של הבחירות היו מפלגת העבודה (ירדה מ-26 ל-19 מנדטים), ש"ס (ירדה מ-17 ל-11) ומרצ (ירדה מ-10 ל-6). הירידה הכללית בכוחן של מפלגות השמאל נבעה בעיקר מהלך הרוח הניצי בעקבות הפיגועים שביצעו הפלסטינים ומחוסר מוכנותן לבחירות שהוקדמו ב-9 חודשים[דרוש מקור].
רקע היסטורי > האינתיפאדה השנייה

בדומה לבחירות הקודמות לראשות הממשלה גם בחירות אלו הושפעו מהאינתיפאדה. למרות העובדה כי במרבית התקופה מאז הבחירות הקודמות חלה הידרדרות משמעותית במצב הביטחוני, הרי מאז מבצע חומת מגן במאי ומבצע דרך נחושה ביוני 2002 חל שיפור במצב הביטחוני. גם נאום בוש ב-24 ביוני 2002 נחשב להצלחה מדינית של הממשלה משום שהנאום כלל דרישות מיידיות בעיקר מהפלסטינים.
העובדה כי בנימין בן אליעזר היה שר הביטחון במרבית התקופה (עד לפירוק ממשלת האחדות) לא איפשרה לעבודה להציב אלטרנטיבה למדיניות הממשלה בשל הקושי להציג עמדה מנוגדת לזו שנתמכה עד כה על ידה. תרמה לכך הנטייה המיליטריסטית בחלקים נרחבים מהציבור שתמכה בצעדים קשים אף יותר מאלו שננקטו בפועל כלפי הפלסטינים. מצב זה גרם לכך שההבדלים המשמעותיים בהצעות לטיפול באינתיפאדה לא היו בין העבודה לבין הליכוד אלא דווקא בין הפלג היוני בעבודה (שתמך בעמדות מרצ בקירוב) לבין הפלג הניצי (שעמדתו הייתה קרובה מאוד לזו של הליכוד).
באופן עקרוני, אף על פי שאהוד ברק לא התמודד בבחירות אלו (ואף נמצא כמעט שנתיים מחוץ לפוליטיקה) ומפלגת העבודה טרחה רבות על מנת להעלים אותו מההיסטוריה שלה (כולל ביטול שינוי השם לישראל אחת), הציבור ראה בו ובמפלגתו את האחראים הישירים לפרוץ האינתיפאדה.
באופן כללי, בדומה לבחירות הקודמות, גם אם במינון נמוך יותר, גרמה האינתיפאדה ליצירת פער משמעותי בדעות הציבור, תוך שהציבור שבעבר זיהה את עצמו כשמאל מתון נסחף ימינה בצורה משמעותית והותיר למעשה חלל ריק בינו לבין השמאל הקיצוני שהקצין אף הוא. מצב זה פגע משמעותית בקהל היעד הפוטנציאלי של מפלגת העבודה, שמאז 1977 הפכה למפלגה שמסתמכת בעיקר על השמאל המתון.
כמו כן, הקדמת הבחירות על ידי ראש הממשלה, ימים ספורים אחרי יציאת העבודה מהממשלה, תפסה את העבודה במצב בו טרם בחרה את ראש המפלגה. כשנבחר לבסוף עמרם מצנע, נותר לו מעט יותר מחודש להביא את עצמו לידיעת הציבור ולשכנע בדבר עמדותיו – הבולטת ביניהן הייתה הטענה שאין אינטרס ישראלי להמשיך לשהות בעזה ובערי הגדה המערבית.
רקע היסטורי > המאבק על הנהגת העבודה

לאחר פרישתו של אהוד ברק בסוף פברואר 2001, הוקמה ממשלת אחדות לאומית עם הליכוד, בה ייצג שמעון פרס את העבודה כבכיר שריה. במקביל התמודד בן אליעזר מול מתן וילנאי על תפקיד שר הביטחון בממשלת האחדות (שמעון פרס מונה לשר החוץ). נקבעו פריימריז במפלגת העבודה ל-4 בספטמבר 2001. בפריימריז אלו זכה לכאורה אברהם בורג (יושב ראש הכנסת דאז), אולם ההפרש הקטן (1000 קולות בלבד לטובת בורג) הביא לטענות רבות על זיופים, במיוחד במגזר הדרוזי. לאחר שורה ארוכה של דיונים והאשמות לגבי אפליה עדתית של הדרוזים הוחלט על עריכת פריימריז חוזרים ב-51 קלפיות (רובן במגזר הדרוזי) ב-26 בדצמבר, בבחירות חוזרות אלו נרשמו אחוזי הצבעה נמוכים (שכל צד פירש כחיזוק לעמדתו) ובסופן זכה בן אליעזר בראשות המפלגה בפער קטן של 1900 קולות.
אף על פי שזכייתו של בן אליעזר בראשות המפלגה הבטיחה לכאורה את מועמדותו לראשות הממשלה מטעם העבודה, הרי שבפועל תהליך הבחירות הבעייתי גרם לרינונים רבים בנושא זה. גם חוסר ההתלהבות של הפלג היוני בעבודה ממדיניות בן אליעזר כשר ביטחון תרם לכך. לאחר שהטיח האשמות קשות על אפליה עדתית כלפיו מכיוון שהוא ספרדי, הסכים בן אליעזר להתמודדות נוספת. בזמן שחלף בין ההחלטה על הפריימריז הנוספים לבין הפריימריז עצמם שנקבעו ל-19 בנובמבר 2002 פרשה מפלגת העבודה מהממשלה, מה שהביא לשמועות כי הפרישה נובעת משיקולי פריימריז. בפריימריז עצמם זכה עמרם מצנע, עד אז ראש עיריית חיפה, בראשות המפלגה תוך שהוא זוכה ב-53% מהקולות וגובר בכך על בן אליעזר שזכה ב-38% ועל חיים רמון (שנתמך על ידי בורג) שזכה ב-7% בלבד.
הפריימריז האחרונים, בהם נבחר מנהיג מהקצה היוני של המפלגה, גרמו לטענות של האגף הניצי של המפלגה שטענו כי בחירה זו תהפוך את העבודה ל"מרצ ב'" ותרחיק מצביעים. לעומת זאת, האגף היוני קיבל בשמחה את הבחירה וטען כי האגף הניצי הופך את העבודה ל"ליכוד ב'" ויש ליצור בידול. האשמות אלו, כמו גם תהליכי הפריימריז הארוכים והתכופים (שלוו כאמור בהאשמות זיוף רבות) גרמו לפגיעה ממשית במעמד העבודה ואף לטענות כי העבודה מתפוררת אשר נשמעו מכל קצוות הקשת הפוליטית.
מכיוון שהבחירות הכלליות הוקדמו באופן מפתיע, לא הספיק מאבק הפריימריז לשכוך וגרם כנראה נזק נוסף למפלגה בבחירות.
רקע היסטורי > התפוררות ממשלת האחדות

מבצע חומת מגן ועוד יותר מבצע דרך נחושה, אשר סיימו את מדיניות האיפוק של ישראל, אמנם הצליחו להביא להורדה משמעותית של רמת הטרור, אולם הביאו להתפוררות של ממשלת האחדות שבמידה רבה ההצדקה לקיומה (לפחות רשמית) הייתה הטיפול במצב הביטחוני החמור. מצב המשק הידרדר משמעותית ואחרי מבצע חומת מגן, אף הוצגה ב-25 באפריל 2002 תוכנית חירום כלכלית שכונתה חומת מגן כלכלית.
הרגיעה היחסית בתחום הביטחוני הייתה בין הסיבות לכך ששרי ש"ס התנגדו לתוכנית החירום ואף הצביעו נגדה בכנסת. מצב זה הביא את ראש הממשלה שרון לפטר את שרי ש"ס ב-20 במאי. ש"ס חזרה אמנם לממשלה ב-3 ביוני, אך צעד זה היווה את תחילת הסוף של ממשלת האחדות. ב-28 ביולי פרשו דוד לוי וסיעתו גשר מהקואליציה עקב התנגדות לתקציב, צעד שאמנם לא היה משמעותי באותה עת אולם בהמשך הקשה על המשך קיומה של הממשלה.
פרישת העבודה בספטמבר, שנומקה על רקע המדיניות הכלכלית ותקציב המדינה ועל רקע אי-הנוחות הפנימית במפלגה מהמדיניות הביטחונית החדשה, הביאה את שרון לבצע סבב תיקים בממשלתו. בנימין נתניהו מונה לשר החוץ ב-1 בנובמבר ושאול מופז מונה לשר ביטחון למחרת (בצעד שעורר ביקורת רבה בשל העיתוי – 4 חודשים בלבד לאחר שחרורו מצה"ל). למרות רענון הממשלה, החליט שרון לנצל את שעת הכושר הפוליטית ולפזר את הכנסת.
רקע היסטורי > חוק טל והשלכותיו

ב-23 ביולי 2002 אושר חוק טל בכנסת. חוק זה הוא השאריות של רפורמת טל שהתקבלה בממשלת ברק (ב-2 ביולי 2000), כניסיון פשרה מול התביעה להשוות את חובות האזרחים החרדים לחובות האזרחים החילונים במדינה. התהפוכות הקואליציוניות עיכבו את קבלתו בכנסת עד לתאריך זה, ואף בקווי היסוד של הממשלה החדשה לא נקבע דבר לגבי התמיכה בחוק.
קבלת החוק, שלמעשה הכשיר את אי גיוסם של החרדים לצה"ל (תוך מתן אפשרות לצאת ל"שנת הכרעה" שבה יוכלו לעבוד, ושאחריה יוכלו לבחור האם להתגייס לשירות צבאי או אזרחי, או לחזור לישיבה) גרמה להתחזקות משמעותית של השנאה כלפי החרדים. תנועת "התעוררות" שהובילה את המאבק נתמכה על ידי שינוי ומרצ. ההשפעה העיקרית של חוק טל על הבחירות הייתה כנראה התחזקות משמעותית של שינוי.
רקע היסטורי > התוכנית המדינית של העבודה

לאחר בחירתו של מצנע לראשות מפלגת העבודה, קיבלה העבודה מצע בו הציעה יציאה חד צדדית מרצועת עזה ומחברון, פינוי התנחלויות ובנייתה של גדר ההפרדה. אף על פי שתוכנית זאת (למעט חברון) היא למעשה התוכנית שאותה מימשה ממשלת שרון שהוקמה לאחר הבחירות הרי בזמן הבחירות לא קנתה לה התוכנית תומכים רבים, והותקפה חזור והתקף על ידי מפלגות הימין בראשות שרון. עוד יותר מכך ספג ביקורת החלק במצע העבודה המדבר על "משטר מיוחד" ב"אגן הקדוש", קרי (לפי ועידת טאבה) חלוקה בפועל של הריבונות על העיר העתיקה ועל הר הבית בין ישראל והפלסטינים.
רקע היסטורי > חקירות שרון

במהלך הקמפיין לבחירתו של שרון לראשות הליכוד בסוף 1999 אסף אריאל שרון תרומות בהיקף של 6 מיליון ש"ח בדרכים שהיו אסורות לפי חוק מימון המפלגות. דו"ח מבקר המדינה שפורסם בתחילת ספטמבר 2001 קבע כי תרומות אלו מהוות עבירה על החוק (לאחר שתלונות קודמות לגבי נתניהו הביאו לאזהרות ולגבי ברק אף לפתיחת חקירה כנגד העמותות שסייעו לבחירתו). כתוצאה מכך החזיר שרון לתורמים מיליון וחצי שקלים ב-4 באוקטובר, אולם נתקל בקשיים בגיוס יתרת הכסף. בנו, גלעד, הצליח להשיג הלוואה שבועית בריבית גבוהה יחסית מבנק לאומי ב-22 באוקטובר ולאחר מכן יצר קשר עם סיריל קרן, איש עסקים דרום אפריקאי שנתן לו הלוואה על יתרת הסכום ב-30 בנובמבר (אף על פי שהכסף הועבר בפועל רק ב-17 בינואר 2002). הכסף של סיריל קרן הועבר לבנק דיסקונט ב-30 באפריל 2002 והושב לו (ממקורות לא ברורים) ב-17 בדצמבר אותה שנה.
עובדות אלו, בצירוף חוסר הבהירות לגבי היקף עסקיו של סיריל קרן בישראל (שרון טען כי אין לו כאלו, אולם הצהרה נסתרה על ידי אחרים) היוו חומר נפץ פוליטי ונמצאו בתקופת מערכת הבחירות בהשלמות חקירה בפרקליטות המדינה. ב-6 בינואר 2003 נחשפה חקירת הפרשה (בדיעבד הסתבר שעו"ד ליאורה גלט-ברקוביץ', הפרקליטה הממונה על החקירה, הדליפה את הפרטים) בעיתון הארץ.
חשיפת הפרשה גרמה לסערה פוליטית גדולה ולקריאות להתפטרותו של שרון מצד אנשי האופוזיציה. גם העובדה כי חקירת ההדלפה שנוהלה על ידי אליקים רובינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה דאז, כללה חקירה של העיתונאי ברוך קרא תרמה להגברת המהומה. מצד שני האשימו אנשי הליכוד כי ההדלפה הייתה מכוונת פוליטית ונועדה לפגוע בשרון, טענה שלאחר הבחירות התגלתה כנכונה (על פי הצהרת גלאט-ברקוביץ' עצמה), אף על פי שהנתונים עצמם היו נכונים.
רקע היסטורי > ההתמודדות בליכוד

בליכוד, ההתמודדות העיקרית הייתה בין בנימין נתניהו לאריאל שרון (גם משה פייגלין התמודד), במהלך מערכת הבחירות הפנימיות נתניהו פנה לימין האידאולוגי ואף הצליח להעביר החלטה במרכז הליכוד ב-12 במאי 2002 שאוסרת על הקמת מדינה פלסטינית. לעומת זאת שרון פנה למרכז המפה הפוליטית והצהיר כי "תמורת שלום לדורות (ורק עבור שלום לדורות) אני מוכן לעשות גם ויתורים כואבים".
הפריימריז בליכוד נערכו ב-28 בנובמבר. באותו יום התרחשו שני פיגועי טרור כנגד ישראלים, האחד במומבסה, שבו נרצחו 3 ישראלים, והשני בסניף הליכוד בבית שאן, שם נרצחו 5 אזרחים. הפיגועים גרמו לשרון לחשוש מאחוזי הצבעה נמוכים, שלפי הפרשנות המקובלת היו אמורים לפגוע בסיכוייו להיבחר. הוא ערך לפיכך מסיבת עיתונאים, בה הוא קרא למצביעי הליכוד ללכת להצביע. מסיבת העיתונאים עוררה ביקורת רבה, בשל העובדה כי דן חלוץ, מפקד חיל האוויר דאז, עמד מאחורי שרון בזמן נאומו. חלוץ טען מאוחר יותר כי לא היה לו מושג כי מדובר במסיבת עיתונאים פוליטית. בסופו של יום, שרון ניצח את נתניהו בבחירות המקדימות ונבחר שנית ליו"ר המפלגה.
הבחירות במרכז הליכוד של המועמדים לכנסת נערכו ב-8 בדצמבר. לפי התקנון מ־1999, כל חבר במרכז היה מסמן 15 מועמדים ואחד ממחוזו והתוצאות היו לפי מספר קולות (המקום השני היה משוריין לבנימין נתניהו). הבחירות זכו לגל חריף של ביקורת תקשורתית והאשמות לגבי שחיתות. ההאשמות התמקדו עד מהרה בסגנית השר נעמי בלומנטל, שנחשדה כי אירחה חברי מרכז במלון שרתון סיטי טאואר ונחקרה במהלך חודש דצמבר. ב-1 בינואר 2003 פוטרה בלומנטל על ידי שרון בשל סירובה לענות לשאלות חוקרי המשטרה. בעקבות עתירות של חברי מרכז שטענו שההצבעות לשינוי התקנון, שהיו אמורות להתקיים בוועידה, לא התקיימו בעקבות פיזורה המהיר, הוחלט להצביע על השינוי (שלא התקבל) ולדחות את הבחירות לאחר הצהריים.
הביקורת הציבורית הביאה את שרון להקים ועדה פנימית בראשות מאיר שטרית, הוועדה הגישה את המלצותיה ב-5 בינואר והן כללו בעיקר את החזרת הפריימריז. ההמלצות אמנם התקבלו ב-3 באוגוסט (לאחר הבחירות) אך הן לא יושמו.
ההיערכות לבחירות > הסכמי עודפים

הסכמי העודפים על פי חוק בדר-עופר שנחתמו היו:
העבודה - מרצ
שינוי - הירוקים
האיחוד הלאומי - ישראל בעלייה
המפד"ל - עם אחד
ש"ס - יהדות התורה
חד"ש-תע"ל - בל"ד
לאחר הבחירות

מיד לאחר הבחירות הצטרפה מפלגת ישראל בעלייה לליכוד, וכתוצאה מכך גדל כוחה ל-40 מנדטים.
הגידול העצום בכוחה של שינוי השיג במידה רבה את מטרתו, כאשר הצליחה המפלגה לדחוק את ש"ס מהממשלה, אולם למרות זאת לא הוקמה ממשלה חילונית בשל ויכוח על הנסיגה מעזה. ב-3 בפברואר נערכה פגישה בין מצנע ושרון ובה הודיע שרון כי לדעתו נצרים חשובה אסטרטגית וכפר דרום הוא סמל להתיישבות היהודית ולכן איננו מוכן לדון בפינויים, והודעה זו הביאה את ועידת מפלגת העבודה לסרב לכניסה לממשלה ב-6 בפברואר. אי כניסתה של העבודה הביא להתקפות של שינוי על העבודה בשל החמצת ההזדמנות, תוך נסיגה מהאוליטמטום ששינוי לא תיכנס ללא העבודה. מצד שני הצליחה שינוי להביא לחתימה על הסכם בינה לבין המפד"ל שסוכם בו על דיונים משמעותיים בנושאי דת ומדינה, דיונים שהופסקו בשלביהם האחרונים בעקבות פרישת המפד"ל מהממשלה ב-2004.
הממשלה שהוקמה אחרי הבחירות כללה את הליכוד, שינוי, האיחוד הלאומי-ישראל ביתנו והמפד"ל.
במפלגת העבודה הואשם מצנע בתבוסה ולאחר מאבקים פנימיים בני חצי שנה פרש מראשות המפלגה, תוך שהוא מביע תמיכה ביוזמת ז'נבה ונותר בקצה היוני של המפלגה. שמעון פרס התמנה במקומו כיו"ר זמני לשנה ומאז הוארכה תקופת כהונתו עד לפריימריז בנובמבר 2005. במרצ, התפטר יוסי שריד מראשות המפלגה, המפלגה פוזרה בהתאם להבטחתו לפני הבחירות ובמקומה הוקמה מפלגת יחד שיוסי ביילין נבחר לראשה.
מבחינה מדינית-צבאית, הניצחון של שרון בבחירות היה בין הגורמים להודנה (שביתת האש) בקיץ 2003, לקבלת מפת הדרכים ולוועידת טאבה ב-24 ביוני. מבחינה כלכלית התגלה מינויו של נתניהו לשר האוצר כהצלחה והמשק הישראלי הצליח להתאושש מהמיתון החריף החל מסוף 2003. שרון, על אף דבריו במערכת הבחירות ואף על פי שהיה זה מצעה של מפלגת העבודה, הביא לכדי אישור הממשלה את תוכנית ההתנתקות, שבוצעה בסופו של דבר בקיץ 2005. בממשלה זו חילופי השרים ברוב משרדי הממשלה היו תכופים ומרובים לאור תוכנית ההתנתקות. רוב הסיעות שנכנסו לכנסת כיהנו באותה ממשלה, בשלבים שונים ומסיבות שונות.
שינויים פוליטיים נוספים בכנסת ה-16 היו התמזגותה של מפלגת "עם אחד", חוץ מח"כ דוד טל, עם מפלגת העבודה, פרישתו של ח"כ מיכאל נודלמן מהאיחוד הלאומי וההתפלגות-למעשה של סיעת הליכוד ל"שרוניסטים" ול"מורדים" שהביאה לבסוף להקמת קדימה.
לקריאה נוספת

אשר אריאן ומיכל שמיר, הבחירות בישראל – 2003, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2004.
XAML

XAML (קיצור של Extensible Application Markup Language; מבוטאת "זאמל") היא שפת תגיות דקלרטיבית מבוססת XML שפותחה ב-2006 על ידי מיקרוסופט לייצוג והגדרה של ערכים ועצמים היררכיים. השפה זמינה תחת OSP (נוסח רישוי חדש שעוטף מספר טכנולוגיות מבית החברה). ראשי התיבות המקוריים היו Extensible Avalon Markup Language כאשר Avalon מתייחס לשם הקוד המקורי של WPF, בו נעשה שימוש מורחב בשפת התגיות כחלק מתשתית דוט נט החל מגרסה 3. כמו כן השפה היא חלק אינטגרלי מטכנולוגיות אחרות מבית מיקרוסופט כמו סילברלייט, Windows Workflow וכן Windows Runtime XAML Framework. בסביבת הפיתוח WPF השפה משמשת לייצוג אלמנטים ויזואליים של ממשק המשתמש, ביניהם הרחבה של תגיות לתמיכה בקישור לנתונים, אירועים והנפשה. באופן דומה משמשת שפה זו בסילברלייט ובכך ניתן לשלבה ביישומי מובייל ו-Windows Phone.
האלמנטים בשפת XAML ממופים ישירות לאובייקטים המתאימים בדוט נט, ואילו התכונות (Attributes) ממופים למאפייניהם. הרחבות השפה (Extensions) כוללות סגנונות, "התנהגויות", משאבים, תבניות, קישור לנתונים, אירועים מנותבים, אנימציה וכדומה. כמו כן מאפשרת השפה קישור לקוד התוכנה הפועל מאחורי הקלעים (מה שמכונה "Code behind"). מיזוג מאוחר של שפת התגיות עם קוד התוכנה מאפשר שינויים בממשק מבלי לגרום לשינוי בקוד. ניתן לכתוב בשפה זו באמצעות ויז'ואל סטודיו ו-Expresion Blend או בתוכנת Vector Architect. אפשר לכתוב תגיות XAML גם באמצעות כתבן או פנקס רשימות. עורך ויזואלי התומך בגרירה פוטר מהצורך לכתוב תגיות באופן ידני, במקום זאת כאשר גוררים אלמנט לתוך החלון, העורך מעדכן את קובץ ה-XAML אוטומטית.
כל מה שנכתב ומיוצג באמצעות XAML ניתן לכתיבה בדרך המסורתית באמצעות C#‎ או VB. אולם המטרה העיקרית ב-XAML היא צמצום משמעותי של הקוד הדרוש לייצוג הממשק על מנת לשחרר את המתכנת מהמטלות הסיזיפיות של "חיווט" כל חלקי הממשק וכן לאפשר שליטה טובה יותר בתחזוקת הממשק. יכולת הקישור לנתונים (ראה בהמשך) מאפשרת לבצע עדכון אוטומטי של מצב הכפתורים והתפריטים בהתאם למצב התוכנית. הסתמכות על XML מקטינה את הסיכון של אי תאימות בין מפתחים. התקן מאפשר שיתוף והעברה בטוחים של קטעי קוד ושילובם בתוכניות אחרות.
קיימות כמה תתי מחלקות של שפה זו:
WPF XAML: מכיל את המידע הדרוש לייצוג תכולת חלון יישום.
XPS XAML: מגדיר ייצוג XML למסמכים מעוצבים בדומה ל-PDF.
Silverlight XAML: מיועד לשימוש בדפדפנים כתוסף חוצה פלטפורמות.
WF XAML: תשתית עבודה בחלונות (Windows Workflow).
ל-XAML כמה יתרונות בולטים:
שפת התגיות מאפשרת כתיבת קוד מצומצם. בכל תגית ניתן ליצור אלמנט ולקבוע ערכים. כתיבה של ה-UI בקובץ בשפה עילית (דוגמת C#‎) יכול להכפיל ואף לשלש את כמות הקוד הדרוש על מנת להציג את אותם הדברים.
השפה כוללת הרחבות רבות להעשרת מראה החלון והתנהגותו.
השפה פשוטה להבנה וללמידה (לעומת שפות תכנות) ועל כן מעצבי אפליקציות או אתרים יכולים להיעזר בה.
תגיות השפה מתאימות לתקן XML שהוא ידוע ומוכר למעצבי אתרים ומתחזקי אתרים.
ישנה הפרדה ברורה בין האלמנטים המוצגים בחלון לבין הלוגיקה של התוכנית שיכולה להיות אף בקובץ אחר ולמעצב אין חובה שתהיה לו גישה אליו.
השפה אינה תומכת בבקרת זרימה ואין אפשרות ליצור הסתעפות מותנית. מסיבה זו יש צורך בקוד הכתוב בשפת תכנות אימפרטיבית, שיחדיו יוצרים תוכנית שלמה.
דוגמת קוד

דוגמה של חלון WPF המכיל שלושה לחצנים בצבעים שונים, הכתוב כולו בשפת C#‎ ללא שימוש ב-XAML:
public MainWindow()
 {
 InitializeComponent();
 this.Height = 600;
 this.Width = 800;
 Button B1 = new Button();
 B1.Background = Brushes.Red;
 B1.Height = 200;
 Button B2 = new Button();
 B2.Background = Brushes.Yellow;
 B2.Height = 200;
 Button B3 = new Button();
 B3.Background = Brushes.Green;
 B3.Height = 200;
 StackPanel SP = new StackPanel();
 SP.Orientation = Orientation.Vertical;
 SP.Children.Add(B1);
 SP.Children.Add(B2);
 SP.Children.Add(B3);
 this.Content = SP;
 }
דוגמה של קטע קוד בשפת XAML שיוצר חלון זהה:
<Window x:Class="WpfApplication1.MainWindow"
 xmlns="http://schemas.microsoft.com/winfx/2006/xaml/presentation"
 xmlns:x="http://schemas.microsoft.com/winfx/2006/xaml"
 Title="MainWindow" Height="600" Width="800">
 <StackPanel Orientation="Vertical">
 <Button Height="200" Background="Red"></Button>
 <Button Height="200" Background="Yellow"></Button>
 <Button Height="200" Background="Green"></Button>
 </StackPanel>
</Window>
בכל אחד מקטעי הקוד נקבע שרוחב החלון הוא 800 פיקסלים, וגובה החלון הוא 600 פיקסלים. בכל חלון קיים פקד שיכול להכיל בתוכו אלמנטים שונים והוא מסדר אותם אחד מתחת לשני. גובהו של כל לחצן 200 פיקסלים, הראשון אדום, השני צהוב והשלישי ירוק.
כפי שניתן להיווכח, פיתוח יישומים בעלי ממשקים עשירים בסביבת WPF קל יותר באמצעות XAML. בדוגמה הראשונה הקוד מסורבל וקשה לזהות את מבנה החלון רק מהתבוננות בו. הקוד מכיל הצהרות של טיפוסים והגדרות בנפרד, זאת בשל העדר בנאים עם פרמטרים לרוב האובייקטים ב-WPF. כלומר, לא ניתן בשורת קוד אחת ליצור מופע של לחצן וגם להגדיר את מאפייני הייצוג השונים שלו. בקוד ה-XAML ההיררכיה ניכרת לעין, ניתן לראות בבירור שישנם שלושה אלמנטים (פקדים) במכולה אחת. הקוד נקי יותר כיוון שניתן להגדיר מופע של האלמנט ויתר מאפייניו בשורה אחת. ההיררכיה של האלמנטים כתובה באופן אחיד, קצר וברור. לעומת הקוד בדוגמה הקודמת, שבו יש יותר מדרך אחת לסדר אותו ובשל כך פחות מובן.
כמו בכל שפת XML הקוד מורכב מאלמנט שורש (Root) יחיד אשר בתוכו ניתן להוסיף אלמנטים אחרים. ניתן להגדיר תגיות סגנון כלליות לשימוש חוזר בדומה לקבועים בשפות תיכנות הנפוצות. ב-WPF נוספו פקדי מכולה חדשים שתפקידם העיקרי סידור אוטומטי של האלמנטים בחלון, ללא צורך בקביעת קואורדינטות מפורשות. למעשה כל אלמנט מסוגל להכיל אלמנט יחיד אחר, אולם ייחודם של פקדי המכולה הוא ביכולתם להכיל מספר רב של אלמנטים ולסדרם בסדר מסוים בהתאם לאופי המכולה. כך שכאשר משנים את גודל החלון או מציגים/מסתירים אלמנטים, המכולה תתאים את עצמה ואת כל הפקדים המוכלים בתוכה אוטומטית למצב החדש. הנפוצים ביותר בהם:
Grid - מכולת סידור החשובה ביותר. ביכולתה לחלק את שטחה לתאים לוגיים כמו טבלה המכילה עמודות או שורות ולקבוע את מיקומם היחסי של האלמנטים המוכלים בתוכה בהתאם.
Canvas - פקד מכולה בעל קואורדינטות X ו-Y שלפיהם ניתן לסדר פקדים על המסך. דומה לחלון Form הישן.
StackPanel - מחסנית שמסדרת באופן דינאמי את האלמנטים המוכלים בה אחד מתחת לשני או מימין לשמאל.
UniformGrid - פקד שמסדר את האלמנטים שבו, כך שלכל אחד מהם יהיה את אותו גובה ואותו רוחב.
לא ניתן לקבוע לתוכן של חלון 2 מופעים של כל אחד מהנ"ל, אבל הם יכולים להיות מוכלים אחד בתוך השני.
מנגנון קישור לנתונים

מאפיין חשוב בשפת ה-XAML הוא מנגנון Data binding המאפשר לבצע צימוד בין שדה של פקד לבין שדה של אובייקט אחר, או צימוד בין מבנה נתונים כלשהו בזיכרון התוכנית ואף מבני נתונים עצמיים למאפיין או תכונה של פקד כלשהו כמו צבע רקע או תוכן טקסטואלי. ניתן לקשר ערך של אלמנט אחד לאלמנטים אחרים ובלבד שיכילו מאפיינים ובנאי ברירת מחדל ללא ארגומנטים (פרמטרים). אם למשל קיימת מחלקה Person בעלת שני שדות FirstName ו-LastName, ניתן ליצור בחלון התוכנית שני פקדים מסוג TextBlock (פקד טקסטואלי) ולקשר את שדה הטקסט שלהם לשדות של האובייקט מסוג Person. אם ישתנו שדות אלו בזיכרון השינוי ישתקף מיידית בחלון ולהפך. הקוד הבא ממחיש את התהליך. נתונה המחלקה Person הכוללת שני מאפיינים FirstName ו-LastName:
public class Person
{
 public string FirstName {get; set;}
 public string LastName {get; set;}
}
בקוד התוכנית יוצרים מופע של המחלקה, אובייקט בשם Israel אותו מציבים כמקור לנתונים כדלהלן:
public MainWindow()
{
 InitializeComponent();
 Person Israel = new Person();
 this.DataContext = Israel;
}
כעת נותר לבצע את הקישור עצמו ב-XAML, שדות האובייקט Israel מקושרים לתיבות הטקסט כדלהלן:
<TextBlock Text="{Binding FirstName}" />
 <TextBlock Text="{Binding LastName}" />
ניתן לבצע עד אינסוף צימודים בין שדות של פקדים לבין שדות של אובייקטים בקטע הקוד הלוגי של החלון. יתרון נוסף של מאפיין זה, הוא שאם הצימוד נכתב בצורה שגויה לא תיזרק שגיאה על ידי התוכנה בזמן ריצה. כלומר, גם אם באחד מן האלמנטים היה נרשם
Text="{Binding FistName}"
התוכנה עדיין הייתה עובדת, אבל מאחר שלאובייקט Person אין שדה בשם FistName לא יוצג דבר.
הנפשה

לשפה נוספה יכולת מובנית של הנפשה בכל היבט של התצוגה; שינוי הדרגתי בתוכן, צבע רקע, או גודל. ההנפשה יכולה להתרחש בתזמון קבוע או לפי פונקציות האטה והאצה (Easing) לפי חוקיות מסוימת. כל תהליכי ההנפשה מתבצעים באמצעות לוח תכנון (Storyboard), שמהווה אוסף כללי שיכול להכיל מספר הנפשות כל אחת לפי תזמון עצמאי או עם טריגר שונה. הדוגמה הבאה מבצעת הגדלה הדרגתית של גודל כפתור מ-200 פיקסל ל-300 פיקסל במשך זמן של שלוש שניות, כאשר הטריגר הוא לחיצה על הכפתור:
<Button Name="button" Height="30" Width="200">
 <Button.Triggers>
 <EventTrigger RoutedEvent="Button.Click">
 <BeginStoryboard>
 <Storyboard> 
 <DoubleAnimation Storyboard.TargetName="button"
 Storyboard.TargetProperty="Width" From="200" To="300" Duration="0:0:3" />
 </Storyboard>
 </BeginStoryboard>
 </EventTrigger>
 </Button.Triggers>
</Button>
הנפשות מסייעות בשיפור חוויית השימוש בחלון והפקדים שבו. קיימות כמעט אין ספור אפשרויות כמו שינוי צבע הרקע בזמן המעבר עם סמן העכבר, תנועה סיבובית של אלמנט, המתריעה על פעולה ארוכה המתבצעת ברקע, אפקט דעיכה (Fade) של אלמנט כאשר מאבד מיקוד (Focus), שורות בטבלה שמקבלות דגש לפי מיקום סמן העכבר או מתקרבות (Zoom) הדרגתית וכדומה.
הערות שוליים

↑  ynet, מיקרוסופט משחררת גירסה מוקדמת של Avalon, באתר ynet, 17 בינואר 2005
↑  PC Magazine, לונגהורן: נסיעת מבחן, באתר ynet, 25 באוקטובר 2004