stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנחם מנדל פבזנר
ביוגרפיה

מנחם נולד לאביו הרב שלום דב בר פבזנר בקראון הייטס, ניו יורק באפריל 1968. הוא דור שביעי לרב מרדכי פויזנר, אחיו של  אדמו"ר הזקן מתנועת חב"ד. אמו הרבנית רחל לאה היא בתו של המשפיע הרב ניסן נמנוב.
הוא למד בישיבת אהלי תורה בניו יורק. בהיות בן 20 התייתם מאביו שנפטר בפתאומיות ולמד בישיבת תומכי תמימים בבית 770.
בשנת 1992 מונה כשליחו של הרבי  מלובביץ׳ לעיר פטרבורג. בהגיעו הוא החל בפיתוח תוכניות קהילתיות ושימש כרב וכאב בית הדין בבית הכנסת הכוראלי הגדול בעיר. בשנת 1996 מונה לרב הראשי של פטרבורג. חלק חשוב בפעילותו מוקדש להקמת תשתית לחינוך יהודי ולתוכניות לנוער יהודי והוא רב הקהילה היהודית בסנקט פטרבורג.
פבזנר הוא חבר בועידת רבני אירופה, מכהן כרבה הראשי של אזור צפון-מערב רוסיה מטעם איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה, חבר במועצה הרבנית של איגוד הקהילות היהודית ברוסיה וחבר בוועדת שלוחי הרבי מלובביץ׳ בחבר המדינות.
ב־2004, קיבל מדליית זהב מנשיא רוסיה ולדימיר פוטין שהוענקה לו על ידי מושל סנקט פטרבורג אלכסנדר בגלוב, לרגל 300 שנה לעיר וכהוקרה על הפעילות היהודית בעיר.
חיים אישיים

הוא נשוי לשרה מישולובין. לשניים חמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  https://col.org.il/news/93521
מלכודת מגנטית

מלכודת מגנטית (באנגלית: Magnetic trap) היא יישום בפיזיקה שנועד ללכוד חלקיקים נייטרליים בעזרת שדה מגנטי המשפיע על המומנט המגנטי של חלקיקים אלו. מומנט מגנטי הוא הגודל הפיזיקלי שמגדיר את עוצמת השדה המגנטי, כוונו נוצר על ידי חלקיקים נטראליים בעלי תכונות מגנטיות והוא משמש כאפיון לאותם החלקיקים. המלכודת המגנטית כדרך ללכידת אטומים קרים הוצעה לראשונה על ידי דייוויד פריצ'רד (David E. Pritchard).
בתמונה ניתן לראות מלכודת מגנטית המורכבת משתי טבעות מגנטיות. המגנטים אשר מפעילים על החלקיק שדה מגנטי שגורם לחלקיק להישאר "כלוא" בתוך המלכודת.
המלכודת המגנטית היא מעין ספל אשר מחזיק את האטומים או המולקולות בתוכו לכל אורך תהליך הקירור, ההאטה. המלכודת בנויה משני סלילים מגנטיים שבתוכם עובר זרם חשמלי בכיוונים מנוגדים. באופן זה נוצר "בור פוטנציאל" אשר מגביל את תנועת המולקולות, ואינו מאפשר להן לצאת. כדי שהמלכודת תתפקד כראוי - כפי שיודע כל מי שניסה לרוץ כשהוא אוחז בספל קפה - ההאטה צריכה להתרחש באופן הדרגתי, שכן בלימה פתאומית תגרום למולקולות "להישפך" מתוך המלכודת, המלכודת המגנטית אינה זזה במרחב, התהליך ההדרגתי הוא הקירור לאחר הלכידה כיוון שדרוש זמן בשביל התרמליזציה. אמנם מלכודות מסוג זה נמצאות בשימוש נרחב במחקר בפיזיקת חלקיקים, אך הן ידועות בעיקר כשלב האחרון בקירור אטומים (קירור בעזרת לייזר הגורם להאטת האטומים למהירויות נמוכות מאוד עד אפסיות ובכך מקרר אותם- מקטין את הטמפרטורה שלהם) על מנת להשיג עיבוי בוז-איינשטיין.
עקרונות הפעולה

על פי חוקי מכניקת הקוונטים, המומנט המגנטי הוא גודל בדיד - מקוונטט - כלומר, הוא יכול לקבל ערך אחד ממספר ערכים בדידים. אם אטום ממוקם בשדה מגנטי חזק, כיוון המומנט המגנטי שלו יהיה תואם לכיוון השדה המגנטי.
אם גרדיאנט השדה המגנטי מורכב על גבי שדה מגנטי אחיד, אותם אטומים שהמומנטים המגנטיים שלהם בעלי אותו כיוון כמו השדה המגנטי וממוקמים באותו שדה, יחלקו את הערכים המותרים השונים של מספר קוונטי מגנטי עבור אותו אטום.
כאשר השדה גבוה, יהיו לו אנרגיות נמוכות. עקרון התנועה של האטומים בפוטנציאל המגנטי דומה לכדור המתגלגל במורד גבעה, אטומים אלו נוטים לתפוס מקומות עם שדות גבוהים וידועים כאטומים "מחפשי שדה גבוה". לעומת זאת, לאותם האטומים בעלי מומנט מגנטי המיושר מול השדה יהיו אנרגיות גבוהות יותר בשדה גבוה, ויטו לתפוס מקומות בעלי שדות נמוכים יותר, אטומים אלה יקראו "מחפשי שדה נמוך".
אי אפשר לייצר מקסימום מקומי של גודל השדה המגנטי במרחב חופשי; עם זאת, מינימום מקומי עשוי להיות מיוצר. המינימום הזה יכול ללכוד אטומים מחפשי שדה נמוך אם אין להם מספיק אנרגיה קינטית כדי לברוח מהמינימום. בדרך כלל, למלכודות מגנטיות יש שדה מינימלי יחסית חלש והם מסוגלים ללכוד רק אטומים שהאנרגיה הקינטית שלהם מתאימה לטמפרטורות של שבריר קלווין. השדה המינימלי הנדרש ללכידה מגנטית יכול להיות מיוצר במגוון דרכים כגון מלכודות מגנטיות קבועות, מלכודת QUIC (מלכודת בעלת תצורת סליל פשוטה יותר, מלכודת זו פותחה על ידי קבוצת הנש, Hänsch group) ועוד.
מלכודת מיקרו-שבב אטום

הגודל המינימלי לשדה מגנטי ניתן להשגה באמצעות "מיקרו-שבב של אטום". המוליך בצורת ה-Z (ה-Z המוזהב עם הפסים הצבועים על הפני המיקרו שבב) ממוקם בתוך השדה המגנטי האחיד (מקור השדה אינו נראה לעין בתמונה). רק אטומים עם אנרגיית שדה-ספין חיובית יכולים להילכד. כדי למנוע התערבבות של מצבי הספין, השדה המגנטי החיצוני כלול בתכנון השבב, דבר המספק סיבוב ללא שינוי בחום של הספין בתנועה של האטום. באומדן הראשון, הגודל (אך לא הכיוון) של השדה המגנטי אחראי על יעילות האנרגיה של האטום הלכוד. השבב המוצג הוא בגודל 2 ס"מ x‏ 2 ס"מ; גודל זה נבחר על מנת להקל ביצור. בעיקרון, גודל של מיקרו-שבבי המלכודות יכול להיות הרבה יותר קטן. מערך של מלכודות מסוג זה יכול להיווצר באמצעות שיטות ליתוגרפיות שגרתיות; מערך כזה נחשב אב טיפוס לסיבי תא זיכרון של מחשבים קוונטים. דרכים להעברת אטומים או סיבי תא זיכרון בין מלכודות עוברות התפתחות ומחקרים.
הלייזרים של וימן

בניסוי של וימן, הוא ניסה להגיע לאפס המוחלט ועושה זאת על ידי קירור אטומי צזיום (מפני שהם המתאימים ביותר לבליעת אור לייזר). הקירור נעשה על ידי לייזרים. הרעיון היה לקרר ולצופף את האטומים בתא הלייזר, ואז להעבירם לתא המגנטי לאחסון זמני. כאשר המטרה היא להכניס עוד ועוד אטומים לאחסון כך שתהיה צפיפות מספקת על מנת לבצע קירור באידוי. ככל שהאטומים אטיים יותר, כך הטמפרטורה שלהם נמוכה יותר. בטמפרטורת החדר מהירות האטומים היא 300 מטר לשנייה, לאחר הקירור בעזרת הלייזר מהירותם יורדת לסנטימטר לשנייה. כדי ללכוד ולקבץ את האטומים המקוררים נעשה שימוש במלכודת מגנטית. המלכודת דוחפת אטומים תועים בחזרה אל המרכז כך שלא יתחממו מהדפנות החמות שלה.
היישום בעיבוי בוז-איינשטיין

עיבוי בוז-איינשטיין (Bose–Einstein condensate, ‏BEC) דורש תנאים של צפיפות גבוהה מאוד בטמפרטורה נמוכה מאוד בתוך גז של אטומים. קירור לייזר במלכודת מגנטו-אופטית
Magneto-optical trap (‏MOT) משמש בדרך כלל כדי לקרר אטומים עד טווח מיקרו-קלווין. עם זאת, קירור לייזר מוגבל על ידי העצירה הרגעית שאטום מקבל מפוטונים בודדים. השגת BEC דורשת קירור אטומים מעבר לגבולות קירור לייזר, כלומר לייזרים המשומשים במלכודת מגנטו-אופטית חייבים להיות כבויים ויש לתכנן שיטה חדשה של כליאה. מלכודות מגנטיות שמשו להחזיק אטומים קרים מאוד וברגע שהמלכודת המגנטית הושגה, התברר כי הקמת מלכודת "עמוקה" ולאחר מכן הורדת קירות המלכודת תאפשר לאלקטרונים המצויים ברמות האחרונות של האטומים להימלט מהם, ותהפוך את האטום ליון שלילי בעל טֶמפֶּרָטוּרָה נמוכה. זה היה כפי שתואר קירור על ידי אידוי, והייתה לו השפעה כפולה של הורדת הטמפרטורה והעלאת הצפיפות של האטומים הלכודים שנותרו. שתי תופעות אלה עזרו לעבר המטרה של פיתוח תהליך העיבוי בוז-איינשטיין (BEC), בעוד שהקירור באידוי צמצם את הטמפרטורה של האטומים מספיק כדי להגיע לעיבוי בוז-איינשטיין.
קירור באמצעות לייזרים: טכניקה לקירור אטומים לטמפרטורה נמוכה מאוד באמצעות אור וקרני לייזר בפרט.
משנת 1985 בעזרת עבודתו של סטיבן צ'ו ועוד החל הקירור באמצעות מלכודת מגנטית והשימוש בלייזר על מנת להגיע לטמפרטורות נמוכות מאוד - עד כדי כך שטמפרטורות של 10-9K הושגו. הצעד המשמעותי הראשון לקראת טמפרטורות ננו-קלווין היה קירור לייזר. עם התקדמותה של הטכנולוגיה וטכניקות בשלל צבעים שזכו לכינוי "קירור סיזיפוס" ו"מולסה האופטי", התקבלו טמפרטורות נמוכות כמו 35 מילי-קלווין לנתרן ו-3 מילי-קלווין לצזיום.
הטכניקה שלמעשה מאטה את האטומים למהירויות אפסיות וכך מקררת אותם, מהווה פתרון לבעיה הנוצרת בלכידה של חלקיקים לא טעונים. על חלקיקים טעונים חשמלית מופעלים כוחות משיכה ודחייה כאשר הם נעים בשדות חשמליים או מגנטיים, ואילו על חלקיקים נטראליים לא. לכן לפני טכניקת קירור הלייזר לא הייתה ידועה אפשרות ללכוד או בכלל להשפיע על חלקיקים כאלו, ולכן היא מהווה מרכיב הכרחי במלכודות חלקיקים.
בניסוי מסורתי (רגיל) של BEC משתמשים במלכודת מגנטית בעלת עוצמה גדולה ועומק גדול כדי ללכוד אטומים מתוך ה-MOT לפני שהאידוי ל-BEC מתחיל. אף ששבבי אטום יכולים ליצור מגוון רחב של פוטנציאל מגנטי לתפעול אטומים, מלכודות מגנטיות מיוצרות מהמוליכים הקטנים שעל השבב, בעלות נפח אחסון מגנטי קטן מאוד ובמרחק של רק מאות מיקרונים מפני השטח של השבב. הנפח של המלכודת יכול להיות גדול, אבל אז המלכודת לוכדת באופן חלש מאוד והיא בעלת עומק רדוד.
ראו גם

סרטון לכידה מגנטית, סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  מגזין מכון ויצמן, פגישה, חצי פגישה, באתר מכון ויצמן למדע, ‏1.12.2010
↑  דיוויד פרידמן, המרוץ אל האפס המוחלט, באתר סנונית, ‏יולי-אוגוסט 1994
1 2  HyperPhysics, Cooling by Magnetic Trapping, HyperPhysics
"העיקרון דומה לכדור המתגלגל במורד גבעה": אטומים בעלי אנרגיות גבוהות ייטו לתפוס מקומות בעלי שדות נמוכים יותר.
אחד המיקרו שבבים למלכודת מגנטית
מנהג ירושלים

תזמורת בחתונה בירושלים. בהתאם למנהג ירושלים, יש רק תופים וזמרים.
מנהג ירושלים מתייחס למנהגים שונים שהונהגו בירושלים ולרוב הם שונים מהמנהגים במקומות אחרים. ההתייחסות ל"מנהג ירושלים" מופיעה רבות בספרי הלכה ומנהג ונוגעת למגוון תחומים בהלכה. מנהגים שונים נהגו בעדות שונות ולרוב "מנהג ירושלים" של עדה אחת אינו מקובל אצל עדות אחרות.
כבר במשנה ובגמרא מוזכרים מנהגים מיוחדים שנהגו בירושלים. עם זאת, המונח מנהגי ירושלים מתייחס בדרך כלל למנהגים שנהגו העדות הירושלמיות החל מהתקופה שלאחר גירוש ספרד, עת שבה התגבשו מספר קהילות בירושלים.
מנהג הספרדים בירושלים

מהתקופה שלאחר גירוש ספרד ייסדו הספרדים קהילות מסודרות בירושלים. הרבנים וטובי הקהל הנהיגו מנהגים, הסכמות ותקנות שונות. למרות שבחלק מן המנהגים היה קונצנזוס, בנושאים שונים התגלעו חילוקים בין בתי הכנסת הספרדיים אשר לכל אחד מהם היו מנהגים משלו, ובין אלו לבין ישיבת המקובלים בית אל, אליה השתייך חלק ניכר מן הרבנים. במהלך המאה ה-19 ניכרו הבדלים מסוימים בין הקהילות לבין גלי ההגירה מארצות צפון אפריקה, שבמהלך המאה נפרדו מן הספרדים והקימו את קהילת המערביים. מי שהוביל את העדה המערבית וביסס את מנהגיה היה רבה של העדה רבי רפאל אלעזר בן-טובו.
מנהג הספרדים בירושלים > ספרות מנהגי הספרדים

במהלך השנים הופיע המידע על המנהגים במסורת שבעל פה, בכתבי יד ובעיקר, בפיזור בספרות ההלכתית שחוברה על ידי רבנים ירושלמיים, כרבי חזקיה די סילוה, החיד"א ואחרים. בשנת ה'תר"ב (1842) הוציא לאור הראשון לציון רבי חיים אברהם גאגין, את "ספר התקנות וההסכמות", המכנס באופן שיטתי את המנהגים וההסכמות של קהילות הספרדים בירושלים. משנת ה'תרמ"א (1881) הוציאו תלמידיו של רבי רפאל אלעזר בן-טובו את ספרו המקיף על השולחן ערוך בשם "פקודת אלעזר", המייצג את מנהגי העדה המערבית בירושלים. משנת ה'תרס"ח (1908) הוציא רבי רפאל אהרן בן שמעון סדרת ספרים בשם "שער המפקד" המביאה את מנהגי ירושלים לפי סדר הנושאים שבשולחן ערוך. ספר נוסף בנושא הוא "נתיבי עם" (שני כרכים), שהתחבר על ידי רבה של העיר פתח תקווה רבי עמרם אבורביע.
מנהג האשכנזים בירושלים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במהלך המאה ה-19 התגבשה הקהילה האשכנזית בירושלים, ורבניה תיקנו תקנות שונות.
ממנהגי ירושלים > תפילה

נפילת אפיים - בתחנון, נופלים אפיים רק במקום שיש בו ספר תורה, אולם בירושלים נהוג שעושים נפילת אפיים אף במקום שאין בו ספר תורה. טעם מנהג זה הוא מפני קדושתה של ירושלים. הרב שלמה זלמן אוירבך טען שבמנהג זה יש לנהוג רק בעיר העתיקה, אולם רבים נוהגים בו בכל ירושלים.
נוהגים לומר ברכה מעין שבע גם במניין שאינו קבוע.
מנהג ירושלים שבאים עשרה גברים להתפלל בבית היולדת מספר ימים לאחר הלידה והיולדת מברכת ברכת הגומל לפניהם.
מברכים ברכת כהנים גם בבית האבל.
ממנהגי ירושלים > נישואין

נהגו לקיים את החתונה ביום ולא בלילה.
נהגו שהחתן מחזיק ביד הכלה ומוליכה לחדר ייחוד
נהגו שהקהל עומד בשעת החופה
החתן אינו הולך לבית הכנסת בימי שני וחמישי כדי שלא למנוע מהציבור אמירת תחנון
לא מנגנים בכלי נגינה בחתונה. ויש שנהגו לנגן בכלי נגינה אחד בלבד ולא בתזמורת. ולמנהג זה נתנו טעמים שונים, בהם שזה נועד למנוע תערובת של נשים וגברים ושבירושלים נדמים היהודים כמי שמתו מוטל לפניו
ממנהגי ירושלים > קבורה ואבלות

קבורה - מנהג ירושלים שצאצאי נפטר זכר אינם משתתפים במסע ההלוויה. וכן נהוג להכריז בחרם (יש שנהגו להכריז "בחרם יהושע בן נון") לפני הוצאת המת מהבית שצאצאיו לא ילווהו ולא ילכו אחר מיטתו
בחול המועד עושים סעודת הבראה רק לאבל על אביו או אמו.
מעמידים מצבה על הקבר מיד לאחר תום השבעה אך חוקקים עליה רק לאחר השלושים.
בירושלים המנהג שאפילו לכבוד המת (כלומר כדי להכין לו תכריכים וארון או כדי להודיע לקרוביו) אין מלינים את המת.
ממנהגי ירושלים > שבת

זמן כניסת שבת - בירושלים נהוג שזמן כניסת שבת והדלקת נרות הוא ארבעים דקות קודם לשקיעה, בניגוד לכל הארץ בה זמן כניסת שבת הוא 20 דקות קודם לשקיעה. בפתח תקווה שנוסדה על ידי בני ירושלים נהוג גם כן שזמן כניסת שבת הוא 40 דקות קודם לשקיעה. הרב עובדיה יוסף היה ידוע בהתנגדותו למנהג זה.
לקריאה נוספת

עיר הקודש והמקדש, הרב יחיאל מיכל טיקוצינסקי, ח"ג פרקים כ"ד-כ"ה
הערות שוליים

↑  משה שטרנבוך, שו"ת תשובות והנהגות ח"ד, סי' מא, באתר היברובוקס
↑  חיים גולדברג, פני ברוך - אבלות בהלכה, סימן קטן ל', באתר היברובוקס
↑  משה שטרנבוך, שו"ת תשובות והנהגות ח"ד, סי' נג, באתר היברובוקס
↑  נפתלי הופנר, הלכה - נשיאת כפיים ותחנון, סימן כז, באתר היברובוקס
↑  משה שטרנבוך, שו"ת תשובות והנהגות ח"ד, סי' רפו, באתר היברובוקס
↑  מורדכי יהודה ליב זקש, מנהגי ארץ-ישראל, 1967
↑  תקנת עיה"ק ירושלים ת"ו, קובץ בית אהרן וישראל, ס"ה, באתר היברובוקס
↑  חיים גולדברג, פני ברוך - אבלות בהלכה, באתר היברובוקס
↑  חיים גולדברג, פני ברוך - אבלות בהלכה, סימן כח יא, באתר היברובוקס
↑  חיים גולדברג, פני ברוך - אבלות בהלכה, סימן לו סימן קטן ה', באתר היברובוקס
חתן מוביל את הכלה בידו לחדר הייחוד
מעמד האישה בחסידות

מעמד האישה בתנועת החסידות עבר תמורות ושינויים במהלך הדורות, והושפע הן מתהליכים פנימיים בחסידות והן מתהליכים חיצוניים, כמו גם מהשינוים במעמד האישה ביהדות בכלל. במעמד האישה בפועל קיימים הבדלים בין החסידויות השונות, כאשר בכל חסידות מעמד הנשים שונה.
מעמד האישה בחסידות

לפי שמואל אבא הורודצקי לאורך הדורות שרר בחסידות שוויון מוחלט בין גברים לנשים. הוא טען כי אמנם ב"יהדות השכל", כלומר הרבנות, היה יתרון מובנה לגברים, השכליים בעיקרם. אולם "יהדות הרגש", היסודות המיסטיים משיחיים שמהם השתלשלה החסידות, נגישה יותר מעצם טבעה לנשים. לדבריו "היהודיה הפולנית עמדה תחת השפעת תנועה זו בכל רגשות ליבה". הוא זיהה שלושה דברים בהם לטענתו התבטא השוויון השורר בין גברים לנשים בחסידות. לטענתו החסידות שיפרה את מעמד האישה בקהילה ואת חיי המשפחה בכך שיצרה דבק חדש בין הבעל לאשה - זיקתם המשותפת לאדמו"ר. החסידות גם פתחה בפני האישה את הספרות התורנית, כאשר נכתבו ספרים בשפת היידיש. היא גם אפשרה לנשים מסוימות לעלות לדרגת מנהיגי התנועה, "אם היא ראויה לכך, אין מעצור על דרכה זו". לטענת הורודצקי האשה היהודית קיבלה בחסידות "שוויון גמור בחיים הדתיים, חיי דת רגישים, מסתוריים".
לעומתו, חוקרים אחרים מסתייגים מדעה זו. עדה רפפורט-אלברט טענה כי רוב חברי תנועת החסידות בשנותיה הראשונות גויסו מקרב חסידים נשואים שהתפתו לנטוש את נשותיהם וילדיהם לפרקי זמן שונים. הם הפקירו את נשותיהם ללא פרנסה ונעדרו מבתיהם בשבתות ומועדים בכדי לעלות לרגל אל חצרו של הצדיק. החסידות, לדעתה, נתנה לבעלים חלופה לחיי המשפחה, בדמות "אגודת אחים" הפתוחה לגברים בלבד שהתגבשה סביב הצדיק. אמנם בחצרות בודדות נתנו לנשים גישה אל הצדיק, אולם למעמד החשוב ביותר, הטיש, נאסרה עליהן הכניסה. לפי רפפורט-אלברט, סיפור הבתולה מלודמיר לא רק שאינו מוכיח כי החסידות אימצה את השוויון בין נשים לגברים, אלא מראה כי החסידות קיבלה את התפיסה הרבנית הקלאסית בנוגע לאשה. בהיעדר לגיטימיות לדתיות פרושה של נשים, נאלצה הבתולה לקבל עליה "זהות גברית", וראו בה כמי שנטלה נשמה גברית. שילוחיה לארץ ישראל היו בבחינת גירושיה לקרן זווית, כפי שהתנועה נהגה בדמויות מביכות אחרות.
רק אישה אחת כיהנה באדמו"רות, ציזיא חנה מזל מילאה את מקום בעלה. מסופר כי כאשר ביקר בעיר רבי מרדכי מטשרנוביל הוא השתתף בסעודה שלישית שערכה.
לאחר מלחמת העולם השנייה

רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם טען כי בעקבות הכלל של כל כבודה בת מלך פנימה יש לשלול את קיומם של הנשים ברשות הרבים. הוא שלל מטעם זה קיום טיולים לנשים.
בקבלת וקידום תפקידיהם המסורתיים כאישה ואימהות, רוב החסידים מתנגדים לכל מודרניזציה של תפקידים מגדריים, מעבר לחינוך מוגבר לנשים ונערות. אמון על צניעות ציבורית, נשים חסידיות יכולות לקבל עבודה מחוץ לבית ואף כן. בקהילת ליובאוויטש המבוססת על ההסברה, נשים גם ממלאות תפקידים דינמיים כפעילות בקמפוסים של המכללות, ומביאות אותן לחיים חילוניים, בניגוד לכתות נוקשות יותר כמו סאטמר.
לאורך המאה התשע-עשרה, מעולם לא ציפו מנשים ונערות לעבור אוריינות בסיסית בתפילות יומיות וחגים. רק בתחילת המאה העשרים, כשהתברר שלנשים רעב לאוריינות היו לרכוש השכלה דרך בתי ספר ממלכתיים חילוניים (או תנועות אסור הציונות והסוציאליזם), פתחו מוסדות חינוך לנערות לפתח במזרח אירופה, למשל את בית יעקב, שנוסד על ידי שרה שנירר בפולין.
בחסידויות השונות > בחסידות חב"ד

האדמו"ר החמישי, רבי שלום דובער שניאורסון, האשים את הנשים במשיכה לחינוך מודרני ובהורדת רמת קיום המצוות עם זאת הוא טען כי מקומה של האישה מכריע ברמת יהדותו של הדור הצעיר.
האדמו"ר האחרון, רבי מנחם מנדל שניאורסון הדגיש את עניין לימוד תורת החסידות לנשים.
ויסד ארגון לנשים בשם 'נשי ובנות חב"ד'.
בחסידויות השונות > בחסידות גור

מאז הדור החמישי לחסידות גור, היא ידועה בהקפדתה על הפרדה בין המינים במגבלות על היחסים בין בני הזוג ובהקפדה על "שמירת הברית". ההפרדה באוטובוסים החלה במידה רבה בהשפעת חסידי גור.
האדמו"ר החמישי, רבי ישראל אלתר, קבע תקנות מחמירות בנושא היחסים בין הבעל ואשתו (המכונות "תקנות ל"ט", ראשי תיבות: ליל טבילה). התקנות מכונות בחסידות גור "יידישקייט" (תרגום מילולי: יהודיוּת). בין התקנות: חסיד לא ילך או יעמוד לצד אשתו ברחוב העיר ולא ישיח עמה בפומבי; לא יקראו אחד לשני בשמם; יש לקצר ככל הניתן ביחסי אישות; אין לקיימם אלא פעמיים בחודש, אחת מהן בליל הטבילה והשנייה בליל שבת; הימנעות מקיום יחסי אישות מספר חודשים לאחר הלידה; איסור על בני הזוג לגעת זה בזה או ליצור קרבה גופנית שלא לצורך קיום יחסים ואיסור על העברת חפצים מיד ליד בין בני הזוג.
תקנות אלו נתפשו כדיכוי נשים. הם עוררו התנגדות גם בקרב רבנים, כמו הרב יעקב ישראל קניבסקי (הסטייפלר). הוא כתב מכתב בנושא באמצע שנות ה-60. בעקבות התקנות המחמירות בתחום האישות נמנעו בנות מסמינרים בבני ברק להינשא לבחורים מחסידות גור, ובעיה זו הייתה אחד הגורמים להקמת סמינר מיוחד לבנות החסידות בעיר. בשנות השמונים כתב אמנון לוי שקיום התקנות נמצא בנסיגה, ושחסידים בגור אומרים שהן נועדו בעיקר ליחידים שיכולים לעמוד בהן ולא לכלל החסידות.
בשנת 2016 עלה לכותרות מעמד הנשים בחסידות גור בעקבות פרסום הספר "עושה כרצונו" המתאר את סיפורה של אסתי וינשטיין, חסידת גור שיצאה בשאלה והתאבדה.
בחסידויות השונות > חסידות תולדות אהרן

הדרישה לשמירת העיניים הופיעה כבר בכתביו של רבי אהרן ראטה, מייסד חסידות תולדות אהרן, שהדגיש את האיסור להסתכל ולהרהר בנשים, וטען שחומרת כל דבר הקשור לכך רבה לאין שיעור שמא יבוא לידי "הרהורים רעים".
בחסידות קיים פיקוח הדוק על הנשים. הן נדרשות ללבוש שמלה ארוכה ופשוטה שאינה מבליטה את איברי הגוף הנשיים, לגרוב גרביונים שחורות ואטומות, לגלח לחלוטין את שיער ראשן מאז נישואיהן ולכסותו במטפחת שחורה בלבד. לנערות אסור ללכת בשיער פזור והן נדרשות לקולעו בצמות.
על הדרתן של בנות החסידות מתהליך השתדכותן, סיפר בכיר בחסידות: "כמעט לא קורה שבת תגיד להורים שהיא רוצה בחור מסוים, כי כשהרגש עובד השכל נודד, וזה לא טוב".
לקריאה נוספת

עדה רפפורט-אלברט, על הנשים בחסידות. בתוך: חסידים ושבתאים אנשים ונשים, מרכז זלמן שזר לתולדות העם היהודי, ירושלים 2015, עמ' 223–254.
סימה זלצברג, "קולה של הבת ומעורבתה בתהליך ההשתדכות בחסידות תולדות אהרון", בתוך: להיות אשה יהודיה, 4, תשס"ז, עמ' 185–206.
סימה זלצברג, הגאולה על כתפיהן: על אופנת ה'שאלים' (השכמיות) בקרב נשים חרדיות.
נאוה וסרמן, מימי לא קראתי לאשתי: זוגיות בחסידות גור, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות של אוניברסיטת בן-גורין בנגב, 2017
ניר מנוסי, מי זאת עולה - נשים בתורה על פי הקבלה והחסידות, מגיד, 2019.
משה שילת, את עלית - אוצר שיחות מהרבי מליובאוויטש לנשים ונערות, כפר חב"ד, תשע"ו.
משה שילת, על כלנה - אוצר מכתבים מהרבי מליובאוויטש לנשים ונערות, כפר חב"ד, תשע"ז.
הערות שוליים

↑  שמואל אבא הורודצקי, החסידות והחסידים, ברלין תרפ"ג, ד, עמ' סז-סח
↑  שמואל אבא הורודצקי, החסידות והחסידים, ברלין תרפ"ג, ד, עמ' סט
↑  שמואל אבא הורודצקי, החסידות והחסידים, תל אביב תרפ"ג, ד, עמ' סח
↑  עדה רפפורט-אלברט, "על הנשים בחסידות", בתוך: חסידים ושבתאים אנשים ונשים, מרכז זלמן שזר לתולדות העם היהודי, ירושלים 2015, עמ' 227
↑  רפפורט-אלברט, "על הנשים בחסידות", עמ' 229
↑  רפפורט-אלברט, "על הנשים בחסידות", עמ' 244
↑  תמיר גרנות, מעמד האישה וחינוך הבנות במשנתו של האדמו"ר ר' יקותיאל יהודה הלברשטם מקלויזנבורג-צאנז, הגות: מחקרים בהגות החינוך היהודי ח, 2008, עמ' 42
↑  שלום דובער שניאורסון, אגרות קודש, ברוקלין תשמ"ב, א, עמוד 279
↑  שלום דובער שניאורסון, אגרות קודש, ברוקלין תשמ"ב, א, עמוד 274
↑  מנחם מנדל שניאורסון, תורת מנחם התוועדויות חלק כ"ז, באתר היברובוקס
1 2  תמר רותם, אבירי השולחן הכפול, באתר הארץ, 11 ביוני 2011
↑  אמנון לוי, החרדים, עמודים 127-126
↑  משה כהן, ‏בתה של אסתי וינשטיין בהלוויה: "תמיד עזרת לכולם וחייכת", באתר מעריב אונליין, 28 ביוני 2016
↑   יאיר אטינגר, אסתי וינשטיין, חרדית לשעבר שהתאבדה, הותירה ספר שמעיר שדים בחסידות גור, באתר הארץ, 27 ביוני 2016
↑  אהרן ראטה, פגם עניים. בתוך: טהרת הקודש, ירושלים ה'תשי"ח, פרא א
↑  סימה זלצברג, "קולה של הבת ומעורבתה בתהליך ההשתדכות בחסידות תולדות אהרון", בתוך: להיות אשה יהודיה 4 (תשס"ז), עמ' 189.
↑  סימה זלצברג, "קולה של הבת ומעורבתה בתהליך ההשתדכות בחסידות תולדות אהרון", עמ' 193.
קבר של ציזיא חנה מזל בטבריה
מערך חכות

ספינת דיג במערך חכות במצר קוק בניו זילנד
מערך חכות (בערבית: שארק, באנגלית: Longline) היא שיטת דיג מסחרי שבה מאות ואף אלפי קרסים ועליהם פתיונות, מחוברים בעזרת חוטים קצרים במרחקים שווים לחוט מרכזי ארוך. שיטת דיג זו נפוצה במיוחד לדיג דגי חרב, טונה, פוטית, ומיני דגים רבים נוספים. באזורי דיג שבהם קיימת הידלדלות בדגה המקומית, יש והרשויות מגבילות את מספר הקרסים אותם ניתן לחבר לחוט המרכזי. מנגד, באזורים עשירים בדגה, כך למשל בים ברינג ובצפון האוקיינוס השקט, פורסות ספינות דיג מערכי חכות המכילים יותר מ-2,500 קרסים על חוט בודד שאורכו קילומטרים רבים.
ניתן לשלוט על עומקו של מערך החכות בעזרת מצופים ומשקולות. מערכי חכות אשר נועדים לדיג דגים הנמצאים קרוב לפני הים (כגון טונה, או דג חרב) יהיו רדודים מאוד ואילו מערכים לדיג דגי קרקעית (כגון, פוטית, או בקלה), נחים על קרקע הים, לעיתים אף בעומק העולה על 600 פאתום (כ-1,100 מטרים).
שלל לוואי

שיטת הדיג במערך חכות היא שיטה מעוררת מחלוקת, כיוון שלעיתים קרובות היא כרוכה בשלל לוואי, דהיינו לכידת בעלי חיים שאינם מטרת הדיג והריגתם. באזורים בהם חיים עופות ימיים רבים, עטים אלה על הפתיונות במערך החכות ולעיתים קרובות בולעים את הקרס יחד עם הפתיון, דבר המביא למותם. באזורים שונים פותחו שיטות יעילות לצמצום שלל הלוואי, אולם אלה כרוכות בהשקעת משאבים נוספים. בין השיטות הללו ניתן למנות: הצמדת משקולות לחוטי הקרסים המבטיחים שקיעה מהירה של הקרס מפני המים, הצמדת סרטים צבעוניים לחוט המרכזי, המתעופפים ברוח ומפחידים עופות ים מלנגוס בפתיונות, פריסת מערך החכות בשעות הלילה בלבד והקפדה על תאורה נמוכה בספינת הדיג (כדי שלא למשוך עופות למקום), והגבלת השימוש בשיטה זו לעונות שנה בהן קיימים באזור פחות עופות ים. בחודש מרץ 2006 הוכרז על הפסקת עונת הדיג במערכי חכות בהוואי, לאחר חודשים ספורים בלבד, לאחר שצבי ים חומים רבים נלכדו ומתו.
עופות ים הנקבצים סביב ספינת דיג במערך חכות. עופות ים רבים נידוגים מדי שנה כשלל לוואי
מסע הצלב השמיני

מסע הצלב השמיני היה מסע צלב בתוניס שהתרחש בשנת 1270. מסע צלב זה אורגן על ידי לואי התשיעי, מלך צרפת, במטרה להילחם בסולטאן הממלוכי ביברס, שכבש חלקים נרחבים משרידי ממלכת ירושלים.
רקע

בשנת 1263 הסולטן הממלוכי ביברס התחיל לכבוש ערים ולייסד ממלכה ממלוכית בארץ ישראל. בדרכם הרגו צלבנים רבים והשמידו מבצרים רבים שלהם כולל מבצר מונפור.
הדבר נגע במיוחד ללואי התשיעי, שהשקיע זמן וכוחות רבים בממלכת ירושלים במהלך מסע הצלב השביעי.
ההכנות למסע

לואי התשיעי יצא ביחד עם נסיך אנגליה, אדוארד, לאחר שהפרלמנט הבריטי הטיל מס חסר תקדים בשיעור חמישה אחוזים על כספם ורכושם של כל אנשי הממלכה, כדי לממן את מסע הצלב. לואי תכנן לכבוש את תוניסיה ואז את מצרים ומשם לארץ ישראל כדי להציל בחזרה את השטחים שנכבשו  ממלכת ירושלים.
מהלך המסע

ביולי 1270 הפליגו לואי ואדוארד לסיציליה ומשם לתוניסיה, אבל אנשיו לא עמדו בחום הגדול, ורבים מתו משתיית מים מזוהמים כולל המלך לואי עצמו.
הנסיך אדוארד החליט להמשיך במסע הצלב, אשר נקרא מסע הצלב התשיעי, והפליג לעכו ביחד עם  כ-230 אבירים. הוא ניצח מספר קרבות קטנים, אבל בסוף חתם על הפסקת אש עם ביברס.
מורשת

עקב מסע צלב זה הוכרז המלך לואי התשיעי כקדוש נוצרי.
| מסעי הצלב |
| --- | --- | --- |
| תשעת המסעות הגדולים | מסע הצלב הראשון • מסע הצלב השני • מסע הצלב השלישי • מסע הצלב הרביעי • מסע הצלב החמישי • מסע הצלב השישי • מסע הצלב השביעי • מסע הצלב השמיני • מסע הצלב התשיעי |  |
| מסעי הצלב האחרים | מסע הצלב העממי • מסע הצלב של 1101 • מסע הצלב של הילדים • מסע הצלב הליבוני (אנ') • מסע הצלב של 1197 • מסע הצלב האלביגנזי • מסע הצלב הפרוסי • מסעי הצלב הצפוניים |  |
מפל התנור

| --- | --- |
מפל התנור
מפל התנור
 מידע כללי
 מיקום:  שמורת נחל עיון, הגליל העליון
 נהר:  נחל עיון 
 גובה כולל:  30 מטר
 עונה שופעת:  חורף ותחילת האביב
 קואורדינטות:  33°16′11″N 35°34′48″E﻿ / ﻿33.26973°N 35.58006°E﻿ / 33.26973; 35.58006
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) מפל התנור(למפת אצבע הגליל רגילה) מפל התנור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מפל התנור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מפל התנור
 
מפל התנור הוא מפל מים בגליל העליון, ליד מטולה. נקרא גם "מפל נחל עיון". שמו מגיע מהמילה הערבית "תנורה" تنورة, שמשמעה חצאית. גובהו של המפל כ-30 מטרים, המפל מקבל את מימיו מנחל עיון, והוא נמצא בתחומי שמורת נחל עיון.