stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין קלמנזון
הערות שוליים

↑  יהונתן גוטליב, בישיבת עתניאל החליפו ראשי ישיבה, באתר ערוץ 7, 22 באוגוסט 2022
↑  תם עידן: הרב בני קלמנזון פורש מראשות ישיבת עתניאל, באתר מקור ראשון, ‏2021-10-07
↑  הרב בני קלמנזון בישר לתלמידיו: בני הגדול נפל בקרב, באתר "סרוגים", 8 באוקטובר 2023
↑  הספד הרב קלמזון על בנו
↑  סיפור הגבורה המדהים של צוות אלחנן קלמנזון | חרבות ברזל ברגע של חכמה, נבדק ב-2023-10-31
↑  "סיפור הגבורה המדהים של צוות אלחנן קלמנזון", יוטיוב, 23 אוקטובר 2023
↑  מאיה הורודניצאנו‏, שלוש שנים אחרי רצח אביו בפיגוע: שלומי מרק נהרג בתאונה בכביש 6, באתר וואלה, 31 במרץ 2019
↑  מידע על הרב קלמנזון באתר ישיבת עתניאל
↑  ח"כ כהנא ניחם את משפחת קלמנזון: "הצילו חברי קיבוץ רבים מהתופת", באתר ערוץ 7, "אבא שלי בוורשה לא ראה כאלה זוועות" - 16 באוקטובר 2023
↑  יואל יעקובי, מסע אל הגורל היהודי, באתר ערוץ 7, 5 בינואר 2006
 דברים שלא ידעתם על הרב בני קלמנזון,  באתר כיפה, 17 באפריל 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404527405171  ISNI: 0000 0000 7761 5215  LCCN: no2010045431  VIAF: 108079004   WorldCat (עם VIAF): 108079004
אלברטו חמזי

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1898 Kasaba, טורקיה 
 פטירה:  8 באוקטובר 1975 (בגיל 77) פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  טורקיה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מילאנו 
 שפה מועדפת:  טורקית 
 
אלברטו חמזי (או אלברטו חמסי, באנגלית: Alberto Hemsi;‏ 27 ביוני 1898 – 8 באוקטובר 1975 פריז) היה מלחין, מנצח, מוזיקולוג.
קורות חיים

נולד בקסאבה (כיום טורגוטלו), טורקיה, למשפחה יהודית נצר למגורשי ספרד. עוד בילדותו בקסאבה גילה חמזי עניין רב במוזיקה של בתי הכנסת בעירו. הוא נהג לשמוע חזנים בבתי כנסת שונים והכיר מנגינות רבות. בגיל 10 עבר עם משפחתו לאיזמיר ובגיל 11 החל ללמוד בקונסרבטוריון ונחשב לילד פלא.
בגיל 16 התחיל ללמוד בקונסרבטוריון ע"ש ורדי במילנו אצל המוזיקאי דזאמפיירי. במסגרת לימודיו חיבר עיבודים לשירים ופיוטים ששמע בילדותו. דזאמפיירי עודד אותו להמשיך והדריך אותו לכתוב את העיבודים באופן שישקף נאמנה את האופי המודָלי של המנגינות (רוב המנגינות העממיות בלדינו אינן כתובות במז'ור או מינור אלא בסולמות מזרחיים, שההיגיון הטונלי שלהם שונה מההיגיון המערבי).
אחרי מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה שירת בצבא האיטלקי ונפצע בקרב, חזר חמזי לאיזמיר ומצא שהקהילה היהודית כמעט התחסלה, ועימה תרבות המוזיקה העשירה.
יצירתו ותרומתו

חמזי הבין שמשימת חייו היא להציל את הפולקלור והמוזיקה של תרבות הלדינו – לאסוף ולחקור אותה באופן שיתאים לתקופה המודרנית. לא רק שימור הקיים, אלא התאמתו לדורות הבאים. עשייה זו הפכה למפעל חייו.
בשנת 1923 עבר אלברטו חמזי לרודוס והמשיך את מחקרו בקרב הקהילה הקטנה של היהודים באי. ב-1927 הגיע לאלכסנדריה בהזמנתו של הרב הראשי של העיר וחי שם במשך שלושים שנה.
בין השנים 1930–1957 כיהן כמנהלו המוזיקלי של בית הכנסת הראשי "אליהו הנביא" אלכסנדריה והיה מנצח המקהלה והתזמורת של בית הכנסת ומורה בקונסרבטוריון של העיר.
בשנת 1957, בעקבות מבצע סיני, עזב את מצרים עם אשתו ושלוש בנותיו כרבים מיהודי מצרים. עד מותו בשנת 1975 חי בפאריס וניהל שם שני בתי כנסת ספרדיים: "יצחק אברבנאל" ו"ברית שלום". בשני המקומות עסק חמזי בהוראה, ניצוח, עיבוד והלחנה.
את שירי הקהילה היהודית הספרדית שאסף ריכז בחמישה כרכים בכתב ידו – El Cancionero Sefardi – המכילים 230 שירים (מנגינות וטקסטים) ונמצאים בארכיון של הספרייה הלאומית בירושלים. שישים מתוך שירים אלה עובדו על ידיו לקול ולפסנתר ופורסמו בעשרה כרכים, וכותרתם Coplas Sefardies.
אליפות צרפת הפתוחה 1993

| --- | --- |

פרסי התחרות
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  24 במאי 1993 – 6 ביוני 1993 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  92 
 כספי זכייה:  4.163 מיליון $
 עיר מארחת:  פריז 
 אצטדיון:  אצטדיון רולאן גארוס
 זוכה:  גברים:סרז'י ברוגרה (ספרד) נשים:שטפי גראף (גרמניה) זוגות גברים: לוק ג'נסן/מרפי ג'נסן (ארצות הברית) זוגות נשים: ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית)/נטליה זברבה (בלארוס) זוגות מעורבים:יבגניה מניוקובה/אנדריי אולחובסקי (רוסיה)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1992 אליפות צרפת הפתוחה 1994 ← 
 
אליפות צרפת הפתוחה 1993 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-24 במאי והסתיימו ב-6 ביוני. זו הייתה האליפות ה-92 מאז ייסודה.
הפרסים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | גברים | 2,920,000 פ"צ | 1,460,000 פ"צ | 730,000 פ"צ | 385,000 פ"צ | 206,200 פ"צ | 119,000 פ"צ | 73,000 פ"צ | 43,600 פ"צ |
| בודדים | נשים | 2,700,000 פ"צ | 1,350,000 פ"צ | 675,000 פ"צ | 340,000 פ"צ | 176,000 פ"צ | 98,000 פ"צ | 57,750 פ"צ | 36,500 פ"צ |

סך הפרסים היה 4.163 מיליון $ (הפרסים הוענקו בפרנק צרפתי).
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
ג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה אוסטרליה) ואנדרס יאריד (שוודיה שוודיה), מנצחי תחרות 1991, הודחו בסיבוב השלישי
מארק קרנצמן וּוֹלי מסור (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
יאקו אלטינג ופול הארהאוס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
פטריק מקנרו וג'ונתן סטארק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
גראנט קונלי (קנדה קנדה) ופטריק גלברייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
דני ויסר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ולורי וורדר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
דייוויד אדמס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ואנדריי אולחובסקי (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השני
סטיב דה-וריס ודייוויד מקפרסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
יאקוב חלסק ומארק רוסה (שווייץ שווייץ), מנצחי תחרות 1992, הודחו בסיבוב הראשון
קן פלאק וריק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
סרז'יו קזל ואמיליו סאנצ'ס (ספרד ספרד), מנצחי תחרות 1990, הודחו ברבע הגמר
טום ניסן (הולנד הולנד) וסיריל סוק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
שלבי קנון וסקוט מלוויל (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
ריצ'י רנברג ודייוויד ויטון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
גלן מיצ'יבטה (קנדה קנדה) ודייוויד פייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
מנצחי תחרות 1992 יאקוב חלסק ומארק רוסה (שווייץ שווייץ) הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר נפגשו זוגות שלא זכו בדירוג. לוק ג'נסן ומרפי ג'נסן (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם מארק-קווין גלנר ודוויד פרינוסיל ((גרמניה גרמניה) וניצחו ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) ונטליה זברבה (בלארוס (1991–1995) בלארוס), מנצחות תחרות 1992, ניצחו בתחרות
יאנה נובוטנה (צ'כיה צ'כיה) ולריסה ניילנד (לטביה לטביה), הפסידו במשחק הגמר
קונצ'יטה מרטינס וארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד), הודחו ברבע הגמר
לורי מקנייל (ארצות הברית ארצות הברית) ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
מרי ג'ו פרנאנדס וזינה גריסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
פם שרייבר (ארצות הברית ארצות הברית) ואליזבת סמיילי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השני
ג'יל התרינגטון (קנדה קנדה) וקתי רינלדי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
קטרינה אדמס (ארצות הברית ארצות הברית) ומנון בולגראף (הולנד הולנד), הודחו ברבע הגמר
מרי פירס (צרפת צרפת) ואנדראה סטראדנובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב הראשון
מגדלנה מלייבה (בולגריה בולגריה) ומנואלה מלייבה-פראנייר (שווייץ שווייץ), הודחו בסיבוב השלישי
איזבל דמונז'ו (צרפת צרפת) ואלנה ריינך (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השלישי
יבגניה מניוקובה (רוסיה רוסיה) וליילה מסחי (גאורגיה (1990–2004) גאורגיה), הודחו בסיבוב השלישי
אמנדה קוצר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ואינס גורוצ'טגי  (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בחצי הגמר
דבי גרהם (ארצות הברית ארצות הברית) וברנדה שולץ (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
פלורנסיה לבאט ומרסדס פאס (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב הראשון
לינדה פרנדו (איטליה איטליה) ופטרה לנגרובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב הראשון
מנצחות תחרות 1992 ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) ונטליה זברבה (בלארוס (1991–1995) בלארוס) נפגשו במשחק הגמר עם יאנה נובוטנה (צ'כיה צ'כיה) ולריסה ניילנד (לטביה לטביה) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) וטוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
נטליה זברבה (בלארוס (1991–1995) בלארוס) ומארק קרנצמן (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
ג'יל התרינגטון (קנדה קנדה) ופול הארהאוס (הולנד הולנד), הודחו ברבע הגמר
זינה גריסון וריק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
לריסה ניילנד (סבצ'נקו) (לטביה לטביה) וסיריל סוק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
אליזבת סמיילי וג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
פטי פנדיק וסטיב דה-וריס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
קתי רינלדי (ארצות הברית ארצות הברית) וגראנט קונלי (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב השני
אלנה ריינך ודני ויסר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הפסידו במשחק הגמר
פם שרייבר ומארק קלי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
יבגניה מניוקובה ואנדריי אולחובסקי (רוסיה רוסיה), ניצחו בתחרות
מנון בולגראף וטום ניסן (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
אמנדה קוצר ומרקוס אונדורסקה (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השני
רנה סטאבס וסנדון סטולי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
רוזלין פיירבנק ודייוויד אדמס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השני
סנדי קולינס וסקוט מלוויל (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
מזוג מנצחי תחרות 1992 רק טוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה) השתתף בתחרות. במשחק הגמר יבגניה מניוקובה ואנדריי אולחובסקי (רוסיה רוסיה) נפגשו עם אלנה ריינך ודני ויסר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) וניצחו ב-3 מערכות.
שטפי גראף, מנצחת התחרות
אינגה השני, מלך נורווגיה

אינגה בורדסון (בנורדית עתיקה: Ingi Bárðarson, בנורווגית: Inge Bårdsson;‏ 1185 – 23 באפריל 1217) היה מלך נורווגיה במהלך השלבים המאוחרים של התקופה הידועה בהיסטוריה של נורווגיה כמלחמת האזרחים הנורווגית. הוא מלך משנת 1204 ועד מותו. אינגה היה המלך מטעמה של סיעת ה"בירקביינר" (Birkebeiner). התוצאה של הסדר קביטסוי, שהושג ב-1208 בין סיעת הבירקביינר לבין סיעת ה"בגלר" (Bagler), הייתה תקופת שלום שנמשכה בתשע שנות מלכותו האחרונות של אינגה, במחיר ההכרה של אינגה והבירקביינרים בשליטתם של הבגלרים במחוז ויקן (אזור הפיורד של אוסלו של ימינו).
רקע

אביו של אינגה, ברוד, היה אציל נכבד מאזור טרונדלג וצאצא של טוסטיג גודווינסון. הוא היה מוותיקי תומכיו של המלך סבר, שהעלה את כוחה של סיעת הבירקביינר בסוף המאה ה-12 לאחר שנים של מלחמה כנגד מגנוס החמישי. אמו של אינגה, ססיליה, הייתה בתו של זיגורד השני. היא נישאה לפולקביד "שומר החוק", אציל שוודי. לאחר שאחיה החורג, סבר, זכה בכס המלוכה הנורווגי, היא עזבה את בעלה ויצאה לנורווגיה בטענה שהיא אולצה להינשא לפולקביד. נישואיה בוטלו על ידי הארכיבישוף וסבר שידך אותה לתומכו הנאמן, ברוד גוטורמסון. אינגה היה בנם היחיד של ברוד וססיליה.
עלייתו למלוכה

לאחר מותו של סבר ב-1202, ולאחר מותם של בנו, הוקון השלישי ושל נכדו, גוטורם, תוך שנתיים, נותרה סיעת הבירקביינר ללא יורש ישיר לסבר. קיומו של נכד אחר של סבר, הוקון הוקונסון, לימים הוקון הרביעי, לא היה ידוע באותה עת. יריביו הוותיקים של סבר, סיעת הבגלר, ניצלו את המצב לשגר פלישה נוספת לוויקן, בהנהגת מלכם החדש, ארלינג סטיינווג. לאחר שהמלך הינוקא, גוטורם מת באוגוסט 1204, נזקקו הבירקביינר למנהיג חזק כדי שיהווה משקל נגד לאיום של הבגלרים. מנהיגי סיעת הבירקביינר רצו שהרוזן הוקון "המשוגע", שקודם מונה להיות העוצר של גוטורם, יוכרז כמלך. הוקון "המשוגע" היה אחיו למחצה של אינגה ובנם של ססיליה ופולקביד. אף על פי כן, אריק, הארכיבישוף של נידארוס והאיכרים של טרונדלג, עמדו על כך שאינגה, שעד אז משל על טרונדלג בשם גוטורם, ייבחר לכס המלוכה. הושגה פשרה, על פיה אינגה הוכרז כמלך והוקון, שנותר עם התואר רוזן, היה למפקד הצבא וקיבל מחצית מההכנסה המלכותית.
מלך

ארבע השנים הבאות עמדו בסימן של לחימה אינטנסיבית בין הבירקביינר לבין הבגלר. הטוען לכתר מטעם הבגלר, ארלינג, מת ב-1206, אך סיעתו המשיכה להילחם גם תחת מנהיגותו של הטוען לכתר החדש, פיליפ סימונסון. הבגלרים שלטו על אזור ויקן, כולל הערים טונסברג ואוסלו, אינגה שלט על טרונדלג ונידארוס ומערב נורווגיה, כולל ברגן, עברה מיד ליד מספר פעמים. ב-22 באפריל 1206 תקפו הבגלרים את נידארוס במהלך חגיגות הנישואים של זיגריד, אחותו של אינגה, ואינגה עצמו נמלט בקושי בעור שיניו כאשר הוא שחה במימיו הקפואים של נהר נידלבה. בשנה שלאחר מכן תקפו הבירקביינרים בהצלחה את המעוז של הבגלרים בטונסברג, אך המלחמה התמשכה מבלי שאף אחד מהצדדים מצליח להשיג ניצחון החלטי. בסתיו 1207 פתחו הארכיבישוף תור מנידארוס והבישוף ניקולס מאוסלו, מהבולטים שבמנהיגי סיעת הבגלר, במשא ומתן על יישוב הסכסוך. בסתיו 1208 הם הצליחו לכנס פגישה בעיר קביטסוי בה השתתפו אינגה, פיליפ והרוזן הוקון. בהסדר שהושג, הסכים פיליפ לוותר על תואר המלוכה ובידו הושארה השליטה על מזרח נורווגיה, כולל ויקן ולא כולל בוהוסלן. כמו כן הוענק לו התואר של רוזן הכפוף למלך אינגה. לרוזן הוקון ניתנה השליטה על מערב נורווגיה, כולל ברגן. אינגה היה המלך היחיד, האדון של פיליפ והוקון והשליט הישיר של טרונדלג ונידארוס. כדי להעניק תוקף להסכם, נשא פיליפ לאישה את בתו של המלך סבר ודודניתו של אינגה, כריסטינה.
הסכם השלום החזיק מעמד עד לסוף תקופת מלכותו של אינגה. אף על פי כן, פיליפ לא כיבד את התחייבויותיו והמשיך לעשות שימוש בתואר מלך. מערכת היחסים בין אינגה לבין אחיו הוקון נותרה מתוחה. כאשר היה ברור שפיליפ ממשיך לכנות את עצמו מלך, עשה הוקון ניסיונות להכריז גם על עצמו כמלך, אך אינגה סירב להכיר בכך. תחת זאת, נוסח הסכם שעל פיו האח שיאריך ימים על פני אחיו יירש את אדמותיו של השני, בעוד שבן בלתי חוקי של כל אחד מהם יירש את שניהם. להוקון היה בן חוקי, בעוד שלאינגה היה בן בלתי חוקי, גוטורם, שנולד ב-1206 מפילגש ושמה גיריד. ב-1214 דיכא אינגה מרידת איכרים בטרונדלג. הוקון נחשד במעורבות בעידוד המרידה. בכל מקרה עימות גלוי לא פרץ מעולם בין שני האחים והוקון מת בנסיבות טבעיות בברגן זמן קצר לאחר חג המולד של 1214. אינגה קיבל את השליטה בחלקו בממלכה.
ב-1217 נפל אינגה למשכב בנידארוס. במהלך תקופת מחלתו הוא מינה את אחיו למחצה הצעיר, סקול ברודסון, כרוזן וכמפקד הצבא. ב-23 באפריל 1217 מת אינגה השני. הוא נקבר בקתדרלת נידארוס. לאחר מותו ירש אותו הוקון הוקונסון בן ה-13, נכדו הבלתי חוקי של המלך סבר. הוקון גודל בחצרם של אינגה ושל הרוזן הוקון לאחר שהם היו מודעים לקיומו החל מ-1206. סקול המשיך להיות הרוזן והשליט למעשה של נורווגיה במשך כמה שנים נוספות.
הערכת דמותו

היסטוריונים רבים ראו באינגה כמלך חלש. הוא מעולם לא הצליח להשיג את השליטה על כל שטחי נורווגיה והוא הסכים לחלוקת השליטה עם הבגלרים, עקרון שבו הוא דבק למרות הפרת ההסכם על ידי פיליפ שכינה את עצמו מלך. כמשקל נגד לדעות אלו טוענים היסטוריונים אחרים שאינגה היה שליט חזק בשל העובדה שהוא הצליח לעמוד בלחצם של הקיצוניים ומחרחרי המלחמה בקרב חברי סיעת הבירקביינר והביא לקיצן של מלחמות האזרחים ההרסניות.
הסאגות של הבגלר, מקור בן התקופה, מתארות את אינגה כאדם שקט ורגוע, שנרתע מהשתתפות בחגיגות והעדיף לבלות את זמנו באגפי המגורים שלו יחד עם חבריו הקרובים, תכונת אופי שחלק מאנשיו עשו בהן שימוש נגדו. לאחר ההתקפה על נידארוס ב-1206 נעשתה בריאותו רופפת מאוד.
חאתם אלחמיד

חאתם עבד אלחמיד (בערבית: حاتم عبد الحميد; נולד ב-18 במרץ 1991) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הבלם והמגן בבני סכנין מליגת העל.
קריירת מועדונים

אלחמיד נולד בכפר מנדא, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. החל לשחק כדורגל כחלוץ במחלקת הנוער של בני סכנין. כשהיה בן 18 עבר לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, וב-8 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1–1 נגד בני סכנין במסגרת גביע הטוטו. ב-1 בפברואר 2011 הושאל לשרלרואה הבלגית עד לסיום העונה. ב-12 במרץ 2011 ערך את הופעתו היחידה במועדון, במשחק נגד סטנדרד לייז'.
ב-1 בספטמבר 2011 חזר לישראל וחתם במועדון ספורט אשדוד במסגרת עסקת העברתו של רחמים צ'קול שעשה את הדרך ההפוכה למכבי תל אביב. באשדוד הוסט אלחמיד לעמדת המגן הימני, וב-23 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0–2 נגד הפועל תל אביב. בעונתו הראשונה נכנס לרוב כמחליף, ובתשעה משחקים פתח בהרכב. בעונת 2012/2013 הצליח לתפוס מקום בהרכב, וב-6 בינואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–4 נגד מכבי חיפה.
ב-8 בינואר 2015 הושאל לקבוצת דינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית. עד תום העונה ערך 13 הופעות במדי הקבוצה בליגה, ורשם שלושה שערים ושני בישולים. ב-8 ביולי 2015 רכשה גנט מליגת העל הבלגית את כרטיסו ממ.ס אשדוד והוא הצטרף לקבוצה, אך לא הצליח להשתלב במועדון ושותף רק במשחק ליגה אחד. ב-15 ביולי 2016 הושאל בחזרה למ.ס. אשדוד.
ב-20 ביוני 2017 נרכש בחזרה על ידי אשדוד ששילמה לגנט חצי מיליון יורו. חודשיים לאחר מכן, ב-15 באוגוסט, נמכר להפועל באר שבע, ששילמה עבורו 5.5 מיליון שקלים ובמקומו הגיע לקבוצה ויקטור גנב. בעונת 2017/2018 שותף ב-23 משחקי ליגה וכבש שער אחד, ובסופה זכה עם הפועל באר שבע באליפות. בעונת 2018/2019 כבש שלושה שערים ב-26 הופעות בליגת העל.
ב-24 ביולי 2019 חתם לשלוש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית, ששילמה להפועל באר שבע 1.8 מיליון אירו, תמורת שכר של 370 אלף פאונד לעונה. ב-3 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–7 על סט. ג'ונסטון, אך נפצע והוחלף בדקה ה-51.
בפברואר 2021 חזר להפועל באר שבע וחתם בה לשלוש שנים וחצי.
ב-24 בספטמבר 2022 הושאל להפועל חיפה לעונה אחת. ב-20 בספטמבר 2023 חתם בהפועל חיפה על חוזה קבוע לעונה אחת. ב-26 באפריל 2024 אלחמיד רב עם מאמן הפועל חיפה רוני לוי ועזב את הקבוצה באמצע העונה.
ב-19 באוגוסט 2024 חתם בעירוני טבריה.
ב-27 בדצמבר 2024 חתם בבני סכנין.
קריירה בינלאומית

אלחמיד שיחק בנבחרת הנוער של ישראל, בה שיחק 15 משחקים וכבש שלושה שערים. השתתף במשחקי המכביה השמונה עשרה וזכה עם הנבחרת בטורניר, במהלכו כבש שני שערים.
ב-30 בספטמבר 2014 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, לקראת משחקה הראשון במוקדמות יורו 2016, אך את הופעת הבכורה שלו ערך כמעט חמש שנים מאוחר יותר, ב-11 ביוני 2019, בהפסד 0–4 לנבחרת פולין במסגרת מוקדמות יורו 2020.
חיים אישיים

ב-2008 נהרג בתאונת דרכים אחיו הצעיר, מוחמד.
במאי 2021 עשה לייק לפוסט של עמיתו להרכב בנבחרת ישראל, מואנס דבור, שתמך בפורעים המוסלמים במהומות בירושלים בהר הבית זמן מה לפני תחילת מבצע שומר החומות של צה"ל, ובו צוטט פסוק מהקוראן: “אל תחשבו שאללה מעלים עין ממבצעי העוולה, הוא רק ממתין ליום הדין". הפוסט עורר הדים בתקשורת ובציבור הישראלי בעיקר כלפי דבור אך שמו של אלחמיד צוין גם כן כתומך בעמדה זו.
תארים

אליפות: 2017/2018
גביע המדינה: 2021/2022
אלוף האלופים: 2022
גביע הליגה הסקוטית: 2019/2020
הערות שוליים

↑  Hatem Abd Elhamed signs w/Gent,Twitter, 8 July 2015
↑  ליאור טימור ואסף מרגלית, ‏צ'קול ופונצ'ץ חתמו במכבי, יוכלו לשחק באירופה, באתר ONE‏, 1 בספטמבר 2011
↑  נדב צרפתי, ‏אלחמיד הושאל לאשדוד, שהפסידה במשחק אימון, באתר ONE‏, 15 ביולי 2016
↑  אלחמיד חתם בסלטיק תמורת 1.8 מיליון אירו, באתר ערוץ הספורט, 24 ביולי 2019
↑  הופעת בכורה לאלחמיד בסלטיק, באתר ערוץ הספורט, 3 באוגוסט 2019
↑  איציק כלפי, ‏עסקת אלחמיד סוכמה: השחקן ישוב להפועל ב"ש, באתר ONE‏, 6 בפברואר 2021
↑  ליאב נחמני, אלחמיד הוצג בהפועל חיפה: "הייתי צריך להיות קרוב לבית, אדע לעשות את הסוויץ'", באתר ישראל היום, 29 בספטמבר 2022
↑  דורון בן דור, ‏רשמית: חאתם עבד אלחמיד חזר להפועל חיפה, באתר ONE‏, 20 בספטמבר 2023
↑  מערכת ONE, ‏מפתיע: חאתם עבד אלחמיד חתם בעירוני טבריה, באתר ONE‏, 19 באוגוסט 2024
↑  מוטי פשכצקי, ‏בניון ובן בסט לא בסגל נבחרת ישראל, שמונה חלוצים זומנו, באתר ערוץ הספורט, 30 בספטמבר 2014
↑  Correspondent, Michael Grant Scottish Football. "Hatem Abd Elhamed: My late brother is with me when I play". נבדק ב-2021-05-07.
1 2  ליאן וילדאו וערן זינגר, מונס דאבור: "אללה לא מעלים עין - הוא ממתין ליום הדין", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 8 במאי 2021
אליפות צרפת הפתוחה 1997

| --- | --- |

פרסי התחרות
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  26 במאי 1997 – 8 ביוני 1997 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  96 
 כספי זכייה:  5.544 מיליון $
 עיר מארחת:  אצטדיון רולאן גארוס 
 אצטדיון:  אצטדיון רולאן גארוס
 זוכה:  גברים:גוסטבו קוורטן (ברזיל) נשים:איבה מאיולי (קרואטיה) זוגות גברים: יבגני קפלניקוב (רוסיה)/דניאל ואצק (צ'כיה) זוגות נשים: ג'יג'י פרנאנדס ({ארצות הברית)/נטליה זברבה (בלארוס) זוגות מעורבים:ריקה היראקי (יפן)/מאהש בהופאטי (הודו)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1996 אליפות צרפת הפתוחה 1998 ← 
 
אליפות צרפת הפתוחה 1997 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-26 במאי והסתיימו ב-8 ביוני. זו הייתה האליפות ה-96 מאז ייסודה.
סך הפרסים היה 5,544 מיליון דולר (הוענק בפרנק צרפתי).
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
יאקו אלטינג ופול הארהאוס (הולנד הולנד), מנצחי תחרות 1995, הודחו ברבע הגמר
מארק נוולס (איי בהאמה איי בהאמה) ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב השני
יבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה) ודניאל ואצק (צ'כיה צ'כיה), מנצחי תחרות 1996, ניצחו בתחרות
סבסטיאן לארו (קנדה קנדה) ואלכס או'בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
אליס פריירה (דרום אפריקה דרום אפריקה) ופטריק גלברייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
ריק ליץ' וג'ונתן סטארק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
לואיס לובו (ארגנטינה ארגנטינה) וחבייר סאנצ'ס (ספרד ספרד), הודחו בסיבוב השני
יונס ביורקמן וניקלס קולטי (שוודיה שוודיה), הודחו בסיבוב השני
מארק פיליפוסיס ופטריק ראפטר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
מרטין דאם (צ'כיה צ'כיה) ואנדריי אולחובסקי (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השני
סנדון סטולי (אוסטרליה אוסטרליה) וסיריל סוק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב הראשון
נייל ברוד (בריטניה בריטניה) ופייט נורבל (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השני
דונלד ג'ונסון ופרנסיסקו מונטנה (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
ליבור פימק (בלגיה בלגיה) וביירון טלבוט (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב הראשון
טרבור קרונמן (ארצות הברית ארצות הברית) ודייוויד מקפרסון (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השני
זוג מנצחי תחרות 1996 יבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה) ודניאל ואצק (צ'כיה צ'כיה) נפגשו במשחק הגמר עם טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) ונטליה זברבה (בלארוס בלארוס), מנצחות תחרויות 1992–1995, ניצחו בתחרות
לינדזי דבנפורט (ארצות הברית ארצות הברית) ויאנה נובוטנה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השלישי
מרטינה הינגיס (שווייץ שווייץ) וארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד), הודחו בחצי הגמר
לריסה ניילנד (לטביה לטביה) והלנה סוקובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השלישי
מרי ג'ו פרנאנדס וליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
ניקול ארנדט (ארצות הברית ארצות הברית) ומנון בולגראף (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
יאיוק בסוקי (אינדונזיה אינדונזיה) וקרולין ויס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
אלכסנדרה פיסה ונטלי טוזיאה (צרפת צרפת), הודחו בחצי הגמר
קטרינה אדמס ולורי מקנייל (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
קונצ'יטה מרטינס (ספרד ספרד) ופטריסיה טרביני (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו ברבע הגמר
נאוקו קיג'ימוטה ונאנה מיאגי (יפן יפן), הודחו בסיבוב השלישי
סבין אפלמנס (בלגיה בלגיה) ומרים אורמנס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
איימי פרייזר וקימברלי פו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
כריסטי בוגרט (הולנד הולנד) ואירינה ספירלאה (רומניה רומניה), הודחו בסיבוב השני
אנה קורניקובה (רוסיה רוסיה) וילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השלישי
רוכסנדרה דרגומיר (רומניה רומניה) ואיבה מאיולי (קרואטיה קרואטיה), הודחו בסיבוב השלישי
מנצחות תחרות 1996 לינדזי דבנפורט ומרי ג'ו פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) השתתפו בתחרות עם פרטנרים חדשים. במשחק הגמר ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית) ונטליה זברבה (בלארוס בלארוס) נפגשו עם מרי ג'ו פרנאנדס וליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
ליזה ריימונד ופטריק גלברייט (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
לריסה ניילנד (לטביה לטביה) ואנדריי אולחובסקי (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השני
מנון בולגרף (הולנד הולנד) וריק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
הלנה סוקובה וסיריל סוק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בחצי הגמר
קרולין ויס (הולנד הולנד) וביירון טלבוט (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השני
אלכסנדרה פיסה (צרפת צרפת) ודייוויד אדמס (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השלישי
ברנדה שולץ-מקארתי (הולנד הולנד) ופייט נורבל (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו ברבע הגמר
דבי גרהם (ארצות הברית ארצות הברית) ואליס פריירה (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השלישי
אנה קורניקובה (רוסיה רוסיה) ומארק נוולס (איי בהאמה איי בהאמה), הודחו ברבע הגמר
אירינה ספירלאה (רומניה רומניה) ודונלד ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
כריסטי בוגרט ומנו אוסלינג (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השני
ריטה גרנדה (איטליה איטליה) וליבור פימק (בלגיה בלגיה), הודחו בסיבוב השלישי
מרים אורמנס והנדריק יאן דאווידס (הולנד הולנד), הודחו ברבע הגמר
ילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה) וג'ף טרנגו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
מרסדס פאס ופבלו אלבנו (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב השלישי
ריקה היראקי (יפן יפן) ומאהש בהופאטי (הודו הודו), ניצחו בתחרות
מנצחי תחרות 1996 פטריסיה טרביני וחבייר פרנה (ארגנטינה ארגנטינה) הודחו בסיבוב השלישי. במשחק הגמר ריקה היראקי (יפן יפן) ומאהש בהופאטי (הודו הודו) נפגשו עם ליזה ריימונד ופטריק גלברייט (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשתי מערכות.
גוסטבו קוורטן, מנצח התחרות
איבה מאיולי, מנצחת התחרות