stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב קרסי
הערות שוליים

↑  Ayton, "The English Army at Crécy" in Ayton & Preston (2005), p. 189; Rogers (2000), p. 423
↑  Ayton, "The Battle of Crécy: Context and Significance" in Ayton & Preston (2005), p. 18
1 2  Schnerb, "The French Army before and after 1346" in Ayton & Preston (2005), p. 269
↑  Sumption (1990), p. 526
↑  Geoffrey (eds. & trans.), Martin (1995). Knighton's Chronicle, 1337-1396. Oxford: Clarendon Press. p. 63
↑  Devries (1996), p. 164
1 2  Devries (1996), p. 174
↑  Froissart, Jean. The Chronicles of Froissart, John Bourcher [Lord Berners], tr., G.C. Macaulay, ed. (London : Macmillan, 1908), pp. 99-107
↑  Christopher Rothero, The armies of Cre'cy and Poitiers, Osprey, 1981 p 7
↑  Jonathan Sumpton, vol 1 p.490
↑  Andew Ayton & Philip Preston, The battle of Cre'cy, p15
↑  Burne, Crecy war p.138
↑  המספרים הגבוהים לפי Christopher Rothero, The armies of Cre'cy and Poitiers, Osprey, 1981 p 7, המספרים הנמוכים לפי Andew Ayton & Philip Preston, The battle of Cre'cy. p 168
↑  Christopher Rothero, The armies of Cre'cy and Poitiers, Osprey, 1981 p 8
1 2  Jonathan Sumption, the hundred years war vol I, p526
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531260105171  BNE: XX5366721  BnF: cb119932589 (data)  LCCN: sh85033854  LNB: 000322059  NKC: ph312534 
שדה הקרב ופריסת הכוחות בתחילת הקרב; מקרא:מרובע מלא - חיל רגלים, מרובע עם אלכסון - פרשים, נקודות - קשתים
קתדרלת סגוביה

קתדרלת סגוביה (או בשמה המלא בספרדית Catedral de Santa María de Segovia) היא קתדרלה הניצבת במרכז העיר סגוביה שבספרד.
הקתדרלה היא אחת הדוגמאות האחרונות באירופה לאדריכלות גותית קלאסית, והיא נבנתה בשנים 1525-1577, כאשר במרבית אירופה עברו לבנות בסגנון הרנסאנס. הקתדרלה נבנתה במקום קתדרלה קודמת שניצבה במקום ונהרסה במהלך מלחמת הקהילות של קסטיליה. בזכות גודלה ועיצובה המרשימים, מכונה לעיתים הקתדרלה "גבירת הקתדרלות" (הספרדיות).
אורכה של הספינה הראשית הוא 105 מטרים, רוחבה 50 מטרים והיא כוללת שלושה קמרונות בגובה של 33 מטרים, המדגישים את העיטורים המרשימים ואת חלונות הויטראז'. פנים הקתדרלה מעוצב בסגנון גותי מאוחר, פרט לכיפה שהושלמה בשנת 1630. צריח הקתדרלה מתנשא לגובה של כ-90 מטרים, והוא נבנה בשנת 1614, לאחר שהצריח הקודם עלה באש כתוצאה מפגיעת ברק.
הקתדרלה כוללת מעל עשר קפלות הממוקמות בצדי הקמרונות הצפוני והדרומי, ובהן קפלות לכבודם של אנדראס הקדוש, יעקב הקדוש, ברברה הקדושה, גרגוריוס הראשון וקוסמאס ודמיאנוס הקדושים.
קריליה סובייטוב מוסקבה (הוקי קרח)

סמל הקבוצה עד שנת 2011
קרילייה סובייטוב מוסקבה (ברוסית: ПХК Крылья Советов, פירוש השם "כנפיים סובייטיות") הייתה קבוצת הוקי קרח רוסית מוסקבאית מקצועית - אחת מקבוצות העילית של ההוקי קרח הסובייטי בתקופת ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים שנמשכו מספר שנים ולבסוף פורקה ב-2011 והוקמה מחדש בשנת 2016 כקבוצת נוער.
הקבוצה נוסדה ב-1947 על ידי אגודת הספורט קריליה סובייטוב, שייצגה את תעשיית המטוסים הסובייטית. לאורך שנות קיומה בברית המועצות היא נחשבה לאחת הקבוצות החזקות של המדינה, ובמהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 אף סיירה בצפון אמריקה ושיחקה מול קבוצות NHL. הקבוצה זכתה בתקופת ברית המועצות בפעמיים באליפות ברית המועצות בהוקי קרח, ב-3 גביעים סובייטיים ובגביע אירופי אחד.
בתקופה שלאחר פירוק ברית המועצות דעכו הישגיה של הקבוצה. הישג השיא שלה היה מקום שלישי בליגה ב-1993.
ב-2008 סולקה הקבוצה מאולמה הביתי, "היכל הקרח קריליה סובייטוב", לאחר שקשיים כספיים אליהם נקלעה הביאו לאיחור בתשלומי השכירות. הקבוצה עמדה בסכנת קיום, ובעקבות התערבות נשיא ליגת ה-KHL חזרה הקבוצה לפעול זמנית, ושיחקה עונה אחת בליגת העל הרוסית בהוקי קרח שנחשבת לליגה השנייה בטיבה ברוסיה, בעונת 2010/11.
בסיום אותה עונה הכריעו את הקבוצה בעיותיה הכספיות, והיא פורקה באופן סופי.
בעונת 2016 הוקמה מחדש וממומנת על ידי חברת האנרגיה TNS Energo.
תארים

אליפות רוסיה בהוקי קרח:
מקום 3: 1993
אליפות ברית המועצות בהוקי קרח (2): 1957, 1974
גביע ברית המועצות בהוקי קרח (3): 1951, 1974, 1989
הגביע האירופי (1): 1974
גביע שפנגלר (1): 1980, 1988
טורניר אַהֶרְן: 1961, 1968
קרל ורניקה

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1848 טרנוביץ, שלזיה עילית, ממלכת פרוסיה  (כיום טרנובסקי גורי בפולין) 
 פטירה:  15 ביוני 1905 (בגיל 57) דרברג, האימפריה הגרמנית 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה, נוירולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב 
 מוסדות:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  אוניברסיטת ורוצלב 
 תלמידי דוקטורט:  קורט גולדשטיין 
 
קרל ורניקה
קרל ורניקה (בגרמנית: Carl Wernicke;‏ 15 במאי 1848 - 15 ביוני 1905) היה רופא נוירולוג ופסיכיאטר גרמני, פרופסור באוניברסיטאות ברסלאו (בימינו - ורוצלב) והאלה
ורניקה גילה בשנת 1874 את מרכז הדיבור הסנזורי - הידוע כאזור ורניקה במוח, שבניגוד לאזור המוטורי של הדיבור (אזור ברוקה), הוא אחראי על הבנת הדיבור.
ביוגרפיה

קרל ורניקה נולד בעיירה טרנוביץ בחבל שלזיה עילית, אז חלק מממלכת פרוסיה, בימינו טרנובסקיה גורי, בפולין. אביו היה מפקח בחברת מכרות. ורניקה למד בגימנסיה המלכותית באופלן ואחר כך בגימנסיה "מריה מגדלנה" בברסלאו, בה סיים את בחינות הבגרות בשנת 1866. לאחר מכן הוא למד רפואה באוניברסיטת ברסלאו עד שנת 1870. אחרי שעבד כרופא סטאז'ר, עוזרו של היינריך נוימן (1884-1814) בבית החולים "כל הקדושים" (Allerheiligenhospital) של ברסלאו. ורניקה הוסמך כרופא בשנת 1870 ובמלחמת צרפת–פרוסיה עבד ורניקה לצד הכירורג פישר. פישר סייע לו לסדר השתלמות באנטומיה בת שישה חדשים בקליניקה של תאודור מיינרט בווינה. ורניקה שמר כל חייו הערצה רבה למיינרט, אותו הזכיר תכופות בהרצאותיו. בהוראתו דיוקנו של מיינרט היה היחיד שקישט את קיר האולם הגדול בקליניקה שלו..בשובו לברסלאו פרסם ורניקה את תגליתו על האזור במוח האחראי להבנת הדיבור והנפגע האפזיה הסנזורית. אחרי שבשנת 1875 סיים את עבודת הדוקטורט, כיהן ורניקה בשנים 1878-1876 כמדריך בקליניקה הנוירו-פסיכיאטרית של בית החולים "שאריטה" בברלין, תחת ניהולו של קארל וסטפאל (1890-1833). באותה תקופה במקביל לעבודתו הקלינית והמחקרית בבית החולים התחיל ורניקה את עבודתו כמטפל במחלות עצבים (נוירולוגיות ופסיכיאטריות) בקליניקה פרטית ברלין.
בשנת 1885 הוא התמנה, במקומו של נוימן, פרופסור שלא מן המניין לפסיכיאטריה ולנוירולוגיה באוניברסיטת ברסלאו ובשנת 1890 היה לפרופסור מן המניין ומנהל בית החולים הפסיכיאטרי בעיר. 
בשנת 1904 כשעיריית ברסלאו דחתה את ההצעה לבנות בית חולים פסיכיאטרי חדש, נענה ורניקה חיובית לקריאה להתמנות מנהל הקליניקה הנוירו-פסיכיאטרית בהאלה. אולם הוא לא הספיק למלא תפקיד זה יותר מ-3/4 שנה. ב-13 ביוני 1905 בעת טיול על אופניים ביער התורינגי נפגע ורניקה בתאונה קשה שבה נשברו לו צלעות רבות ועצם החזה ונגרם לו פנאומותורקס. הוא נפטר בדרברג בעמק גרה (גראטל) בעקבות החבלות. בדיוק באותה תקופה עבד על מהדורה השנייה של ספרו "יסודות הפסיכיאטריה". גופתו נשרפה בקרמטוריום בעיר גותה.
מחקריו בתחום האפאזיה

זמן קצר אחרי שפול ברוקה פרסם את ממצאיו על הליקויים בשפה אצל בני אדם הנפגעים באזור במוח הנודע מאז כ"אזור ברוקה" החל ורניקה, אז בן 26, לחקור גם הוא את השפעות הנזקים במוח על הדיבור והשפה. ורניקה הבחין כי לא כל הליקויים בשפה הם תוצאה של פגיעה ב"אזור ברוקה". הוא מצא שנזק בפיתול הרקתי האחורי-עליון (posterior superior temporal gyrus) מחצי השמאלי של המוח גורם לליקויים בהבנת השפה. אזור זה במוח כונה "אזור ורניקה"
והתסמונת האפאזית הנגרמת על ידי פגיעה בו כונתה אפאזיה תפיסתית (receptive aphasia) או אפאיזה ע"ש ורניקה.
שאר פעילותו המדעית והאקדמית

בשנים 1881–1883 פרסם קרל ורניקה את הספר "Lehrbuch der Gehirnkrankheiten" (ספר לימוד למחלות המוח) בשלושה כרכים. זה היה ספר מקיף שכלל הרבה תצפיות מקוריות אנטומיות, פתולוגיות וקליניות, לרבות תיאור של כמה תסמונות חדשות: למשל זו הנוצרת על ידי חסימת העורק המוחוני האחורי-תחתון. הוא תיאר אנצפלופתיה במקרה של הרעלה בחומצה גופרתית. הוא היה ער לחשיבות הגורם הרעיל בסיבותיה אף לא הבחין שזה היה על רקע תזונתי.
ורניקה ביקש לסווג את ההפרעות הנפשיות על בסיס האנטומיה והפתולוגיה של מערכת העצבים. הוא סבר שההפרעות הפסיכיאטריות נגרמות על ידי הפרעות ב"מערכת העצבים האסוציאטיבית", תאוריית לוקליזציה משלו. ורניקה לא האמין בהפרעות פסיכיאטריות ספציפיות והתנגד מאוד לסיווגים של אמיל קרפלין ובטענה שאינם מדעיים מספיק. קרל יאספרס תקף את דעותיו וכינה אותו "מיתולוג של המוח".
ורניקה פרסם ספר "יסודות הפסיכיאטריה בשיעורים קליניים" (1894,1906), "הצגות מקרים מן הקליניה הפסיכיאטרית בברסלאו" (1900-1899) וגם "אטלס של המוח" (1903-1897). תקצירו האחרון על "הקומפלקס התסמיני" של האפאזיה פורסם ב-1903 בסדרת רפואה בהרבה כרכים שבעריכת ארנסט ויקטור פון ליידן (1910-1832) ופליקס קלפמרר (1932-1866).
ורניקה הצטייר כאדם שתקן ובעל אופי עצור. היה קשור לאחד מעמיתיו הוותיקים, ארנסט שטורך, אותו העריך מאוד. היה מרוחק ביחס לתלמידיו, אך בדיקותיו והצגות המקרים שערך היו מאוד מעניינות ומגרות מחשבה.
תלמידו הידוע ביותר היה אוטפריד פרסטר.
מונחים ברפואה הנקראים על שמו (אפונימים)

האפאזיה ע"ש ורניקה היא האפאזיה התפיסתית (Sensory or receptive aphasia) - אי יכולת להבין דיבור ושפה ועקב כך קושי ליצור דיבור הגיוני, בעל משמעות; נגרמת על ידי נזקים בפיתול הרקתי עליון-האחורי ובפיתול הזוויתי הקודקודי בהמיספרה הדומיננטית של המוח (לרוב - השמאלית)
אזור ורניקה (Wernicke area) - האזור העיקרי האחראי לעיבוד השפה הנקלטת.
"אזור ורניקה הגרעיני" תואם את אזורי ברודמן BA22 (הפיתול הרקתי העליון, בחלקו האחורי) BA21 (הקליפה הרקתית הצדדית או האזור הרקתי הבינוני) BA 41 ,BA 42 (האזור הרקתי הרוחבי, חלק מהקליפה האודיטורית הראשונית)
האנצפלופאתיה ע"ש ורניקה היא הפרעה נוירולוגית חריפה הנגרמת על ידי מחסור בוויטמין B1 (תיאמין). היא מתאפיינת ב"טריאדה" (שלושה) של תסמינים:שיתוק בתנועות העיניים (ophthalmoparesis),אטקסיה ומצב בלבולי.
כשמתרחשת ביחד עם תסמונת של קיהיון תת-חריף, היא נקראת תסמונת ורניקה-קורסקוב הפוגעת לפעמים במכורים לאלכוהול.
תגובת האישון ע"ש ורניקה (Wernicke's pupillary reaction) היא העדר תגובה ישירה של האישון לאור בחלק העיוור של הרשתית.
תוארה לראשונה על ידי רופא העיניים הרמן וילברנד בשנת 1881.
הלוצינוזיס ע"ש ורניקה (Wernicke's Hallucinosis) - הזיות שמיעה - אצל צרכנים כרוניים של אלכוהול
התכווצויות שרירים ע"ש ורניקה-וילדר - בעיקר בשוק, אך לפעמים גם בשרירים אחרים - תוארו על ידי ורניקה בשנת 1904 תחת השם השגוי "נוירוזת ההתכווצויות" (Crampusneurose). סיבתן אינה ידועה במקרים רבים, הן מופיעות כם במקרים של צינית והיפראוריצמיה - כפי שתיאר ג'וזף וילדר בשנת 1940, בהיעדר דופק באחד מעורקי הרגל, בבלט של דיסק בין חולייתי, וכו'. אחת ההשערות היא דיספונקציה מסוימת של מערכת העצבים הסימפתטית.
פרסומים וספרים

ב-1897 יחד עם תאודור ציהן הקים ורניקה את הג'ורנל המדעי Monatsschrift für Psychiatrie und Neurologie ("ירחון לפסיכיאטריה ולנוירולוגיה")
Der aphasische Symptomencomplex. Eine psychologische Studie auf anatomischer Basis; Breslau, M. Crohn und Weigert, 1874. ("קומלקס התסמינים האפאזי. מחקר פסיכולוגי על הבסיס האנטומי")
Lehrbuch der Gehirnkrankheiten : für Aerzte und Studierende, 1881
(ספר לימוד למחלות המוח - לרופאים ולסטודנטים)
Über hemiopische Pupillenreaktion
(על התגובה ההמיאופית של האישונים - בכתב העת Fortschritte der Medicin ‏ 1883, 1: 49-53
Grundriss der Psychiatrie in klinischen Vorlesungen, 1894 - .
(יסודות הפסיכיאטריה בשיעורים קליניים)
1897 Atlas des Gehirns; Schnitte durch das menschliche Gehirn in photographischen Originalen (אטלס המוח;חתכים במוח האדם בצילומים מקוריים)
Krankenvorstellungen aus der psychiatrischen klinik in Breslau, 1899
(הצגות מקרים מהקליניקה הפסיכיאטרית בברסלאו)
הערות שוליים

↑  J.L.Fresquet
↑  Who name it
↑  [ https://www.hindawi.com/journals/neuroscience/2016/4962562/abs/ A.Ardila,B.Bernal,M.Rosselli How extended is Wernicke's Area]? Neuroscience Journal vol 2016
↑  1967 J.Bauer ע' 179
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290919005171  PLWABN: 9810573453005606  BnF: cb16159699x (data)  GND: 118806742  ISNI: 0000 0000 8083 1840  LCCN: nr89010569  NKC: nlk20000085017  NTA: 068363362  SUDOC: 133798348  VIAF: 3267251   WorldCat (עם VIAF): 3267251
קריית האוניברסיטה של קראקס

קריית האוניברסיטה של קראקס (בספרדית: Ciudad Universitaria de Caracas) היא הקמפוס העיקרי של האוניברסיטה המרכזית של ונצואלה (אנ'), והיא שוכנת בקראקס בגובה של 870 מטר. היא תוכננה על ידי האדריכל הוונצואלי קרלוס ראול ויינואבה (Villanueva) והוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2000.
האתר

קריית האוניברסיטה של קראקס נחשבת מופת של אדריכלות מודרנית ותכנון עירוני: ניכרת בקמפוס פרשנות חדשנית לתבניות מקומיות של אדריכלות קולוניאליסטית ישנה, ופתרונות מקוריים להתאמת המבנים לצרכים המיוחדים למקום, כגון בעיות מיוחדות של אוורור והצללה הנובעות מאקלימה הטרופי של העיר. עשרות יצירות אמנות של טובי הציירים והפסלים האוואנגארדיים משולבות בעיצוב המבנים והקמפוס, כחלק בלתי נפרד מהמכלול האדריכלי.
הקמפוס ובנייני האוניברסיטה המרכזית נחשבים כעבודתו המשובחת ביותר של ויינואבה. היא נבנתה במקום שבו עמדה האחוזה אִיבָּרָה (שהייתה שייכת בעבר למשפחתו של סימון בוליבאר), וחוברה למרכז העיר החדש באזור כיכר ונצואלה, ונדרש מאמץ מתואם רב כדי להביא את הפרויקט לידי ביצוע. ממשלתו של הנשיא איסאיאס מדינה אנגריטה קנתה את האחוזה ב-1942 כדי לאפשר לאוניברסיטה להתרחב מעבר לקמפוס הישן, במנזר פרנציסקוס הקדוש בעיר; השטח הגדול של הקמפוס, המשתרע על פני 1,642 דונם, העניק לוויינואבה הזדמנות פז ליישם את תפישתו בנוגע לשילוב בין אדריכלות ואמנות בקנה מידה נרחב.
המתחם מחולק לאזורים וקבוצות המבנים מזוהות עם ייעודם. בין אלה מרכז מנהלה ותרבות, הפקולטה לרפואה ובית החולים, הפקולטות למדעים ולאומנויות, אזור המגורים, לימודי בוטניקה, לימודי אדריכלות, קריית הספורט, בית הספר הטכנולוגי ואזור השירות. חלוקה זו של המתחם הייתה אחד הגורמים לכך שהקמפוס נחשב לאחד היישומים המצליחים ביותר של אדריכלות מודרנית באמריקה הלטינית. ויינואבה עבד בשיתוף-פעולה הדוק עם כל האמנים הרבים שתרמו מעבודותיהם לקמפוס, ופיקח באופן אישי על הפרויקט במשך 25 שנה, עד לסוף שנות השישים, כשבריאותו המידרדרת אילצה אותו להפסיק את העבודה על כמה בניינים כבר בשלב העיצוב.
ויינואבה על "הסינתזה של האמנויות"

סביבת האמנויות היפות מגדירה את הצורך לאינטגרציה בין הפיסול והציור לבין האדריכלות, לשיבה מהיסודות העתיקים של צבע ונֶפח אל האורגניזם האדריכלי הלבן, תוך שימוש בשפתן של האמנויות הגדולות שטוהרה בתהליך אבולוציוני מתמשך. להגביל את עצמך ללא יותר מאשר עיטור הקירות או הנחת ציורים ופסלים במקומות מאולתרים, הוא דבר שאין בו, מבחינת הסינתזה של האמנויות, כל ערך מעבר לזה שיש באוסף שבמוזיאון. הרעיון שבסינתזה זו יכול להוביל לתוצאות חיוביות רק כשהציור והפיסול מוצאים את הסיבות האדריכליות לשילובם בסביבה הבנויה, כלומר, רק כשהאמן מצייר ומפסל בחושבו על האלמנטים המרחביים המרכיבים את העבודה האדריכלית. רוחה של הסינתזה של האמנויות מתכוונת לאשרר ולהדגיש את החלל-צורה האמיתי של העיצוב האדריכלי; או בתהליך מהופך, לפזר את הנפחים האמיתיים ולחולל בהם שינוי, ביחסים מרחביים לחלוטין.
גלריה

השעון בכיכר משרדי הרקטור
המראה מהספרייה, ובכלל זה המעברים המקורים שמקשרים בין המבנים
פנים הספרייה
האצטדיון
הספרייה המרכזית של הקמפוס (מימין) וציור קיר של אלחנדרו אוטרו (משמאל)
קרל שוורץ

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1885 מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  22 באוקטובר 1962 (בגיל 77) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  גרמניה, ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג 
 מעסיק:  מוזיאון תל אביב לאמנות, המוזיאון היהודי בברלין 
 תפקיד:  מנהל מוזיאון  המוזיאון היהודי בברלין 
 מספר צאצאים:  2 
 
קרל שוורץ (גרמנית: Karl Schwarz;‏ 21 באפריל 1885 – 22 באוקטובר 1962) היה חוקר תולדות האמנות גרמני-ישראלי, מנהל המוזיאון היהודי בברלין (1933) והאוצר והמנהל הראשון של מוזיאון תל אביב לאמנות.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ד"ר קרל שוורץ, יליד מינכן, למד באוניברסיטת היידלברג ולאחר לימודיו היה היסטוריון של האומנות, אוצר אמנות, ומנהל המוזיאון היהודי בברלין. כאשר עלה היטלר לשלטון הוא, יחד עם אשתו הראשונה, אליזבט, החליטו לעזוב את גרמניה, הוא קיבלת הצעת עבודה לנהל את מוזיאון פילדלפיה לאמנות וכמעט נסע לארצות הברית, אולם זמן קצר לפני נסיעתו המתוכננת ד"ר שוורץ הוזמן על ידי מאיר דיזנגוף להקים את מוזיאון תל אביב, הוא קיבלת את ההצעה והיה מנהלו הראשון של המוזיאון. הוא אסף יצירות אמנות שהביאו עולי גרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון.
חיבר כמה ספרים שהיו פורצי דרך בתחומם בעברית והיוו בישראל ספרי לימוד עיקריים בתחום עד שנות ה-60 של המאה ה-20: "האמנות היהודית החדשה" (1941) ו-"מורה דרך לאמנות" (1946).
שוורץ הוריש את אוספיו למוזיאון. ארכיונו, ובו תכתובות, כתבי יד, ספרים וקטלוגים, שמור בספרייה הלאומית.
נפטר בתל אביב ב-1962 והותיר אלמנה (טקלה) ושני בנים.
בשנת 2023 יצא סרטו התיעודי הקצר של הבמאי ארנון גולדפינגר המביא את סיפורו של דר' שוורץ באמצעות קולאג' של יצירות אמנות וחומרי ארכיון.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  יש להשלים את הכותרים הלועזיים שלו.
"האמנות הגרפית", חוברת א. "התחריט", תל אביב: יאיר, 1936.
האמנות היהודית החדשה בארץ ישראל, ירושלים: ר’ מס ('ספרית מס למדע פופולרי'), 1941. (כולל רשימת אמנים ארץ-ישראליים על פי סדר האלפבית, עם ביוגרפיות קצרות)
מורה דרך לאמנות; תרגם: ברוך קרופניק, ירושלים: ר’ מס, 1946.
פסלים יהודים; תורגם לעברית על ידי מאיר מוהר וא"ד שפיר, ירושלים: מפעלי אמנות, 1954.
ספריו > בהשתתפותו

רומן רולאן, חיי מיכלאנג'לו; תרגמה מצרפתית: ל[אה] ויץ-כהן; עריכה ותרגום השירים: י[וסף] ליכטנבום; עם 56 תמונות ... הקדמה, דברי הסבר וציונים מאת קרל שוארץ, תל אביב: מסדה, תש"ח.
ספריו > זיכרונותיו

Jüdische Kunst, jüdische Künstler. Erinnerungen des ersten Direktors des Berliner Jüdischen Museums; herausgegeben mit einer Vorbemerkung und Anmerkungen von Chana C. Schütz und Hermann Simon, Teetz: Hentrich & Hentrich (Jüdische Memoiren), 2001. (בגרמנית)
לקריאה נוספת

קרל שווארץ וראשיתו של מוזיאון תל אביב, 1933-1947 - עורכת: חנה שוץ. מבחר מאמרים של המנהל הראשון של מוזיאון תל אביב לצד הדפסה מחודשת של ספרו "האמנות היהודית בארץ ישראל". מוזיאון תל אביב לאמנות, 2010.
הערות שוליים

↑  ארכיון קרל שוורץ, בספרייה הלאומית
↑  ביקורת: ד"ר פ. לנדאו, חינוך לאמנות – חינוך לחיי עם: בשולי ספרו של ד"ר ק. שווארץ, משמר, 29 בנובמבר 1946.
↑  סקירה קצרה: ספר חדש על פסלים יהודים, דבר, 6 במאי 1955.
↑  ד"ר ליזטה לוי, מיכלאנג'לו בעברית, דבר, 27 באוגוסט 1948.
↑  הכותבת שימשה כעוזרתו של שוורץ כמנהל המוזיאון היהודי בברלין, ולאחר עלייתו לארץ ישראל הייתה למנהלת המוזיאון, עד שעלתה בעצמה ב-1935.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267734705171  PLWABN: 9810678630705606  BnF: cb12058614r (data)  CANTIC: a11992542  GND: 11736746X  ISNI: 0000 0001 2284 2768  LCCN: n85228081  NKC: zmp2014852376  NTA: 072686596  SUDOC: 071217517  VcBA: 495/168477  VIAF: 114288170   WorldCat (עם VIAF): 114288170 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רומן ריאליסטי

רומן ריאליסטי הוא רומן השואף ליצור בקורא את הרושם שהאירועים המתוארים ביצירה יכולים היו להתרחש במציאות. גם כשהוא מעצב עולם בדיוני, הוא חותר להציג אותו כבן דמותו של העולם הממשי, או כאילו היה המשכו הדמיוני. הרומן הריאליסטי מנסה ליצור בקורא את הרושם כאילו דברים אלו היו עשויים להתרחש, בהיותם מתיישבים עם תפיסת המציאות שבנה לעצמו הקורא על סמך ניסיונו.
הרומן הריאליסטי שלט באירופה בזמן השליש השני של המאה ה-19, תחילה בצרפת ואחר כך ברוסיה, באנגליה ובשאר ארצות אירופה. רומנים ריאליסטים מייצגים של התקופה הם "אבא גוריו" של בלזאק, "אנה קארנינה" של טולסטוי ועוד.
מאפיינים מרכזיים

מאפייני הרומן הריאליסטי אינם מופיעים בכל רומן המוגדר "ריאליסטי", אך ניתן לראות בהם אמצעי זיהוי כלליים:
הרומן הריאליסטי מתאר את הבדוי על רקע המציאות הממשית. הדמויות והאירועים הבדיוניים ממוקמים במקומות ממשיים ובתקופה ספציפית (למשל התקופה של מלחמות נפוליאון ב"מלחמה ושלום" של טולסטוי).
העלילה הבדיונית, האירועים המתרחשים בה, והתנהגות הדמויות המאכלסות את היצירה הספרותית, ניתנים להסברים סיבתיים. אין מקום ברומן הריאליסטי לאירועים מופלאים החורגים ממושגיו של הקורא על העולם. אין בו מקום למעשי נסים, למופלא ולעל טבעי. (כמו שקיימים, למשל, בספרים של גבריאל גארסיה מארקס, מאיר שלו ופול אוסטר).
הרומן הריאליסטי מציג את העולם הבדיוני בצורה מלאה ומפורטת - תיאור הדמויות, חיצוניותן ואופיין ותיאור הסביבה החיצונית והעולם החברתי האופייני לזמן ולמרחב של העלילה.
הרומן הריאליסטי מציג את המציאות כמו שהיא ואינו מייפה אותה. הוא יכול להתמקד גם בנושאים "נמוכים" (אלימות, פשע, סטיות מיניות וכו').
הסופר הריאליסטי מבקש לחזק את אשליית המציאות על ידי יצירת עלילה טבעית וספונטניות (רומאן הרפתקאות שבו הגיבור תמיד ניצל לוקה בחסך ריאליסטי).
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
רומן רומננקו

| --- | --- |

רומן רומננקו, 2009
 לידה:  9 באוגוסט 1971 (בן 53) שצ'ולקובו, מחוז מוסקבה, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  רוסי רוסיה
 השכלה:  Saint Petersburg Suvorov Military School (1988)  Chernihiv Higher Military Aviation School of Pilots (1992) 
 תקופת השירות:  1998–2014 (כ־16 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  333 ימים, 10 שעות ו-18 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  1
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  6 שעות ו-38 דקות
 עיסוק נוכחי:  חבר פרלמנט
 משימות
 סויוז TMA-15, סויוז TMA-07M
 / /
 עיטורים
  גיבור הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 4
 
רומן רומננקו (ברוסית:Роман Юрьевич Романенко ‏, נולד ב-9 באוגוסט 1971 בעיירה במחוז מוסקבה) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף במספר טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית. רומן רומננקו הוא בנו של הקוסמונאוט יורי רומננקו.
ביוגרפיה

רומן רומננקו נולד בעיירה שצ'ולקובו בקרבת מוסקבה למשפחה של קוסמונאוט. בשנת 1986 הוא סיים לימודי בית ספר בעיר הכוכבים. בשנת 1988 הוא סיים פנימיה לקצינים בלנינגרד והתקבל ללימודים בבית ספר של חיל האוויר הסובייטי. לאחר קבלת הסמכה כטייס רומננקו שירת ביחידות החיל.
בינואר 1998 רומננקו החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר של יחידת הקוסמונאוטים. הוא היה בצוות גיבוי של מספר משימות.
ביולי 2008 הוא קיבל מינוי למשלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית (גנאדי פדאלקה היה מפקד צוות). רומננקו היה מפקד טיסה סויוז TMA-15 שהביאה לתחנת החלל את חברי הצוות. לאחר סיום עבודת המשלחת רוממנקו עבר למשלחת מס' 21 לתחנת החלל הבין-לאומית (פרנק דה ווין היה מפקד המשלחת) הוא חזר לכדור הארץ לאחר 187 ימים בחלל.
בשנת 2008 הוא קיבל מינוי למשלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית (קווין פורד היה מפקד המשלחת). רומננקו היה מפקד טיסה סויוז TMA-15 שהביאה לתחנת החלל את חברי הצוות. בסיום עבודת המשלחת רומננקו עבר למשלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית (כריס הדפילד היה מפקד המשלחת). במהלך שהות בתחנת החלל רומננקו ביצע פעילות חוץ רכבית באורך של כ-6.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 145 ימים בחלל.
בשנת 2013 לאחר קבלת ממצאים רפואיים רוממנקו סיים את החברות בצוות קוסמונאוטים.
בשנת 2015 רומננקו נבחר לחברי הדומה השישית מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת. בשנת 2021 הוא נבחר מחדש.
לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה בפברואר 2022 רומננרו נכלל ברשימת עיצומים של האיחוד האירופי, קנדה, ארצות הברית ומדינות נוספות.
קתדרלת סה

| --- | --- |

קתדרלת סה
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 מיקום:  סה
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  Jean de Bernières 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  70 מטר
 גובה פנימי:  24 מטר
 קואורדינטות:  48°36′19″N 0°10′23″E﻿ / ﻿48.605277777778°N 0.17305555555556°E﻿ / 48.605277777778; 0.17305555555556
 אתר רשמי
 he
 
חלונות הויטראז' של קתדרלת סה מציגות את הטריפוריום המואר האופייני לגותיקה הקורנת.
קתדרלת סה (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Sées) היא קתדרלה קתולית בסה שבנורמנדי, צרפת. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי.
הקתדרלה נבנתה במאות ה-13 וה-14 בסגנון גותי קורן (Rayonnant) באתר בו שכנו 3 כנסיות קדומות יותר. החזית המערבית בולטת בזכות צריחים מחודדים בגובה 70 מטר, אך גם עקב מבואת תמיכה שנמצאת לפני השערים. הספינה הראשית נבנתה בסוף המאה ה-13. בית המקהלה נבנה אחריה ומאפיין את סגנון ה-Rayonnant בבנייתו הקלה ומלאת האור. רבים מחלונות הוויטראז' הם לבנים כדי לאפשר לאור רב יותר לחדור לקתדרלה ולהאיר את המבנה. מאפיין ייחודי לקתדרלה סה הוא עיטור קומת הקשתות: הקשתות בקומת הארקדה מעוטרות בגמלונים משולשים. בבית המקהלה נמצאים 4 תגליפים יפים, המתארים סצנות מחיי מרים, אם ישו. המזבח מעוטר גם הוא בתגליף, המתאר את לקיחת שרידי הקודש של זרב'ואה ופרוטואה. בקתדרלה עוגב שיצר קלוד פאריסו.
ממדים ומידות

אורך: 106 מטר.
רוחב: 42 מטר.
גובה הקמרונות: 24 מטר.
גובה הצריחים: 70 מטר.
גלריה

החזית המערבית
חלון הרוזטה הקורן
הספינה הראשית
חלון הרוזטה הקורן בבית הרוחב הדרומי
הספינה הראשית, מבט מזרחה
מבט כולל מדרום-מערב