stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויטראז'
ויטראז'ים בעולם

בצרפת קתדרלת נוטרדאם שבפריז, המעוטרת בוויטראז'ים, היא מבין הקתדרלות הגותיות הראשונות שנבנו והיא נחשבת עד היום לארכיטיפוס של הקתדרלה הגותית הקלאסית.
הוויטראז'ים שבכנסיית סנט שאפל הגותית, נחשבים ליפים ביותר בפריז. חלונות האולם העליון של הכנסייה מציגים 1,134 תמונות מכתבי הקודש.
הוויטראז'ים בקתדרלת שארטר נודעים במיוחד ביופיים ובשל הצבע הכחול הדומיננטי שבהם, שבשילוב אור השמש בשעות היום השונות יוצרים תאורה מיוחדת במינה בחלל הקתדרלה. על שמם ידוע הגוון "כחול שארטר" (Blue of Chartres). קתדרלת שרטר, שנבנתה באדריכלות גותית החל מ-1145 על יסודות רומנסקיים, נחשבת כאחת היפות בעולם כולו, כונתה על ידי הפסל רודן "האקרופוליס של צרפת", והייתה מהאתרים הראשונים שהוכרזו כאתר מורשת עולמית (ב-1979).
באנגליה קתדרלת קנטרברי המצויה במנזר סנט אוגוסטין, היא מהמרשימות בבריטניה והאו"ם הכריז עליה כאתר מורשת עולמית. קתדרלה זו נבנתה במשך מאות שנים, החל במאה ה־11 ולכן היא משלבת סגנונות שונים. בכניסה הראשית ניתן לראות חלון ויטראז' מרהיב ביופיו, מהמאה ה־12.
הקתדרלה הלאומית של וושינגטון שבארצות הברית, נבנתה בסגנון נאו-גותי אנגלי במהלך המאה ה־20 ויש בה מעל למאתיים ויטראז'ים, בהם ויטראז' המתאר את נחיתת האדם על הירח.
ויטראז'ים בישראל

בספרייה הלאומית בירושלים נמצאים חלונות ארדון, ויטראז' שהוא בין הגדולים ביותר בעולם. שמה של היצירה הוא "והיה באחרית הימים", והיא בוצעה בעיר ריימס שבצרפת על ידי אמן מבית המלאכה 'סימון אטלייר' Simon Atelier על פי סקיצה של מרדכי ארדון.
חלונות שאגאל: בבית הכנסת שבבית החולים הדסה עין כרם בירושלים, נמצאת יצירת שנים עשר חלונות הוויטראז', שבהם צייר שאגאל את שנים עשר שבטי ישראל.
בבית כנסת הגדול בירושלים וכן ב"היכל שלמה" הסמוך ישנם ויטראז'ים מעוטרים.
בבית החולים משגב לדך שבירושלים נמצאת יצירת חמישה חלונות ויטראז'ים שיצר האומן הישראלי-שווייצרי דן רובינשטיין בשם "בראשית". ארבעה חלונות מוקדשים לפרקים מספר בראשית וחלון אחד - דלת הכניסה - מוקדשת לתולדות בית החולים. הויטראז'ים בגודל 30 מ"ר.
בבית הכנסת הגדול בראשון לציון, בחלונות שמצידי ארון הקודש שבקיר המזרח, ישנם ויטראז'ים.
במבנה בית הכנסת 'אור התורה' בעכו, מאות יצירות מוזאיקה וויטראז'ים, בהם משובצים תולדות היהדות מזמן המקרא ועד לימינו.
בבית כנסת 'משכן פז' באשקלון ניתן לראות ויטראז'ים ובהם תמונות המשכן וכליו.
בבית כנסת הגדול בתל אביב ישנם חלונות ויטראז' של שדמי.
באולם קבלת הפנים שבבית נשיא המדינה, בו מקיים הנשיא אירועים ממלכתיים, ישנם שלושה ויטראז'ים בגובה שישה מטרים, המתארים את מאבק יעקב והמלאך, את דוד המלך פורץ את חומות ירושלים, ואת אליהו הנביא עולה במרכבת־אש השמיימה. ויטראז'ים אלו צוירו על ידי ראובן רובין.
בקניון איילון ברמת גן משני קצות התקרה הגבוהה שבשדרה המרכזית, ישנם ויטראז'ים המתארים נופים שונים בארץ. גם בקיר ליד הכניסה למסעדת מזון מהיר מפורסמת ישנו ויטראז' המציג את שבעת המינים שנשתבחה בהם ארץ ישראל.
בבית הכנסת בית אריה אחדות ישראל במיתר, חלונות ויטראז מעוצבים במשולב עם סמלי העם היהודי. יצירתו של אמן פסלי הזכוכית ג'רמי לנגפורד
במוזיאון דגון שבחיפה, כל קיר חדר המדרגות מהקומה הראשונה לשנייה הוא חלון ויטראז' בעיצוב המזכיר גבעולי חיטה עשוי זכוכית סן גובן ובטון, יצירתה של האמנית הרב תחומית נעמי הנריק.1965
במשרד ראש הממשלה בקריה, ירושלים. כל קיר חדר המדרגות בגובה 3 קומות הוא חלון ויטראז' בנושא "הפרחת השממה" בסגנון לירי מופשט, עשוי זכוכית צבעונית עבה במיוחד (תוצרת סן גובן) ובטון. יצירתה של האמנית נעמי הנריק. 1962
| שופר | מנורה | ספר התורה | לוחות הברית | מגן דוד |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| לאה | אסתר | מנורת שבעת הקנים | מרים | בת שבע |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| רחל | חלונות ויטראז' | ברוך | עקדת יצחק | שולחנו של אברהם |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אמנות יצירת הוויטראז'

יצירת הוויטראז' היא אמנות מועשרת והאמנים מגלים יצירתיות בעבודתם. האמנות שביצירת ויטראז' באה לביטוי במספר מאפיינים:
לרוב, עבודות ויטראז' נעשות באופן ייחודי ולא בייצור סדרתי. האמן בוחר באלו צבעים להשתמש בהתאם לאווירה שהוא חפץ ליצור. ותוך מחשבה עיצובית על הסביבה שבה תמוקם העבודה.
הזכוכית, בה משתמשים, יכולה להיות ברמות שקיפות שונות. ניתן גם לישם את היצירה בסוגי זכוכית שונים, החל מזכוכית פשוטה, עבור לזכוכית מחוסמת ועד לזכוכית בידודית.
זכוכית בידודית עשויה משתי שכבות של זכוכית וחלל ביניהן. מטרתה לבודד את חלל הבית הפנימי מרעש ומאקלים שבחוץ. בחלל שבין שתי שכבות הזכוכית הבידודית, אפשר לשים ויטראז' קטן מגודל החלון. עבודה כזו היא בעלת מראה ייחודי והיא אף משתמרת יותר זמן.
קיימת טכניקה מיוחדת ובה עושים שימוש במספר שכבות זכוכית. שכבות הזכוכית יכולות להיות בצבעים שונים, מה שמעניק לוויטראז' עומק מיוחד ועושר של צבעים.
לאור העובר דרך זכוכית צבעונית יש אפקט מיוחד והתאורה במקום בו מוצב הוויטראז', אפשר שתהיה בצבעים שונים ובעוצמות שונות, טבעית או מלאכותית. מראה הוויטראז' משתנה באופן דינמי על פי האור המאיר אותו בהתאם לשעות היממה ולעונות השנה.
ויטראז' יכול להיות אבסטרקטי (מופשט), או בעל צורות גאומטריות, אך ניתן גם לצייר דמויות שונות ומיוחדות. ניתן לצייר דמויות מהטבע כמו, בני אדם, נופים, פרחים ובעלי חיים. למקומות דתיים בוחרים בדרך כלל דמויות מכתבי הקודש, סיפורי התנ"ך, או סמלים דתיים אחרים.
אמנות יצירת הוויטראז' > תהליך היצירה

בבחירת היצירה מעורבים האדריכל או מעצב הפנים, מזמין העבודה וכמובן האמן. לאחר הסיכום הראשוני בנוגע לדוגמת הוויטראז' המבוקשת, האמן מכין סקיצה שאותה על המזמין לאשר ומכאן פונים לעצם הייצור.
החומרים בהם משתמשים הם: זכוכית צבעונית (לא צבועה) או שקופה, פרופילים מעופרת, סרט נחושת דביק (COPPER FOIL), בדיל, אבקת צבע זכוכית וחתיכות זכוכית צבעונית מיוחדת.
כלי העבודה בהם משתמשים הם: חותך זכוכית, שובר זכוכית, מלחם ותנור.
יצירת הוויטראז' היא עבודה פיזית וכשהיא מתבצעת בתנור, תנאי החום אינם קלים.
קיימות שלוש שיטות ליצירת ויטראז' - ויטראז' קלאסי, ויטראז' טיפאני שהומצא על ידי טיפאני ושיטת פיוזינג שבה משתמשים בהתכה בתנור:
אמנות יצירת הוויטראז' > תהליך היצירה > ויטראז' קלאסי וויטראז' טיפאני

בשיטות אלו בשלב ראשון מכינים שני עותקים של הסקיצה (תכנון) בגודל אחד לאחד. חותכים חתיכות זכוכית צבעוניות ומשייפים אותן. מניחים את חתיכות הזכוכית על עותק אחד של הסקיצה לפי השרטוט כמו פאזל.
בשלב השני
בוויטראז' קלאסי - מרכיבים את הזכוכיות על העותק השני של הסקיצה עם פסי עופרת ומלחימים בנקודות החיבור.
בוויטראז' טיפאני - עוטפים כל זכוכית לעובייה עם סרט נחושת דביק ומלחימים את כל החלקים זה לזה עם בדיל.
בשיטת טיפאני ניתן לייצר גם ויטראז' תלת־ממדי. קיימים סרטי נחושת בעוביים שונים, אותם בוחרים בהתאמה לעובי הזכוכית ולאפקט הנדרש.
לסיום מעניקים למתכת את הגוון הרצוי ומנקים את הוויטראז'.
אמנות יצירת הוויטראז' > תהליך היצירה > פיוזינג

בשיטה זו משתמשים בהתכה (fusion) בתנור מחומם בטמפרטורות גבוהות.
לפי הדוגמה של הסקיצה (תכנון), מניחים על לוח זכוכית שקוף, חתיכות זכוכית צבעונית מיוחדת ואבקת צבע ומכניסים לתנור. בחום התנור הזכוכיות מגיעות למצב נוזלי גמיש, הצבע נטמע בהן והן מתאחדות לאחת. בדרך כלל נדרשת יותר "משרפה" אחת בתנור.
אמנות יצירת הוויטראז' > כמו ויטראז' - אמנות לילדים

פעילות זו די פשוטה ומיועדת גם לילדים בערך בגילאי גן חובה (4 - 6).
באמצעות נייר צלופן, פיסות נייר משי, דבק נייר שקוף ומספריים, הילדים יכולים ליצור עבודות שונות בנושאים שונים כגון דמויות מהמשפחה, בעלי חיים, מבנים שונים ועל דברים שקרו ושעליהם למדו. כמצע לעבודה יכולים לשמש נייר משי, נייר פרגמנט, או נייר צלופן.
אפשר לשלב את היצירה בסיפורים הקשורים לנושא שנבחר.
אמני ויטראז'

את אמנות הוויטראז' ניתן ללמוד בבתי ספר לאמנויות או בקורסים מיוחדים לשם כך. עם זאת, ישנם אמני ויטראז' שלמדו את טכניקת הוויטראז' בלי הדרכה.
לואיס קומפורט טיפאני ייסד בארצות הברית בשנת 1885 את חברת טיפאני לזכוכית. החברה יצרה חלונות זכוכית דקורטיביים, אהילים, אגרטלים וחפצי נוי. טיפני נקשר לסגנון הארט־נובו ועיקר הצלחתו הייתה בתקופת הארט־נובו. הוא נהג לומר, "הצבע הוא לעין מה שהמוזיקה לאוזן". והעיד על עצמו, "כל חיי הם חיפוש אחר היופי".
מארק שאגאל, צייר יהודי שחי ברוסיה ובצרפת, פעל בתחומי אמנות שונים ובהם גם ויטראז'. אחת מעבודותיו הידועות היא שנים עשר חלונות הוויטראז', עליהם צייר את שנים עשר השבטים. חלונות אלו זכו להיות מונצחים על בולים. ויטראז'ים נוספים שלו מצויים בקתדרלה של מץ ובחלונות כנסייה בשווייץ.
יצחק פרנקל, צייר יהודי שחי באודסה, צרפת וארץ ישראל. היה מורם של רבים מאמני ישראל והנחיל את השפעת אסקולת פריז על האמנות הארץ ישראלית בשנות ה-20 וה30. הוא למד את אמנות הוויטראז' בפריז וביצע עבודות ויטראז' עבור הברונית דה רוטשילד בנורמונדי בצפון צרפת.
פרנק לויד רייט, גדול האדריכלים האמריקאים, נודע אף הוא כאמן ויטראז'ים בולט שהיה מעצב בעצמו את חלונות הבתים שתכנן. הויטראז'ים שיצר רייט עוצבו בסגנון מודרניסטי מאוד עם מאפיינים גאומטריים ואבסטרקטים.
ויטראז'ים בשוק האמנות

מוזיאונים ברחבי העולם מציגים תערוכות של ויטראז'ים וישנם גם אספנים פרטיים המחזיקים באוספים ברשותם.
אספנים מעדיפים פעמים רבות להימנע מלרכוש חלונות ויטראז' בשל גודלם. ביקוש רב יותר בשוק האמנות, יש למנורות ויטראז' ולחפצים קטנים.
המחירים עשויים לנוע בין עשרות אלפי דולרים ועד למיליוני דולרים אחדים. תמורת מנורת טיפני, שבשנות הארבעים של המאה ה־20 ערכה היה מזערי, ניתן כיום לקבל בין מיליון לשני מיליון דולר.
בשנת 1979 רכשה ברברה סטרייסנד, הידועה באהבתה לארט־נובו, מנורת טיפני ב־55,000 דולר, וב־1994 היא מכרה אותה תמורת 717,500 דולר. בשנת 1997 נמכרה מנורת Zinnia ביותר ממיליון דולר. מחירם של החלונות הדקורטיביים של טיפני עשוי להגיע לחמישים אלף דולר.
גלריה

קתדרלת נוטרדאם דה פארי, פריז, צרפת
בזיליקת סן-דני, סן דני, צרפת
קתדרלת קלן, קלן, גרמניה
ויטראז' מסורתי בקתדרלת ויטוס הקדוש בפראג
ראו גם

בדולח
פורצלן
פסיפס
רוזטה (חלון)
הערות שוליים

↑  גדעון עפרת, עזאזל עם כל הפרנקלים האלה!, הארץ, ישראל, 23/11/1979, עמ' 28,29,30
| אדריכלות גותית |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אדריכלות גותית • אמנות גותית • אדריכלות גותית -  מונחים • התחייה הגותית | גותיקה |
| סגנונות גותיים | סגנון גותי קורן • סגנון גותי לוהב • אדריכלות גותית אנגלית • אדריכלות גותית ספרדית • גותיקה מנואלינית | גותיקה |
| מונחים ואלמנטים גותיים | אדריכלות כנסיות • קמרון צלעות • חלון רוזטה • ויטראז' • תחרת חלונות • תמיכות דואות • צריחון • צריח מחודד • קרוקט • גרגויל • גרוטסק | גותיקה |
| מבני מפתח | בזיליקת סן-דני • קתדרלת נוטרדאם (פריז) • קתדרלת שארטר • קתדרלת בורז' • קתדרלת ריימס • קתדרלת אמיין • קתדרלת לאן • סנט שאפל • ארמון האפיפיורים, אביניון • קתדרלת קלרמון-פראן • קתדרלת אוורה • קתדרלת שטרסבורג • קתדרלת רואן • כנסיית סנט אואן • קתדרלת בווה • קתדרלת קלן • קתדרלת ויטוס הקדוש, פראג • שטפנסדום, וינה • המינסטר של אולם • מריינקירכה, ליבק • קתדרלת בורגוס • קתדרלת לאון • קתדרלת סביליה • מגדל בלן • קתדרלת מילאנו • ארמון הדוג'ים, ונציה • קתדרלת קנטרברי • קתדרלת לינקולן • קתדרלת סולסברי • קתדרלת ולס • מנזר וסטמינסטר • קתדרלת יורק | גותיקה |
| קטגוריות | קטגוריה:אדריכלות גותית • קטגוריה:קתדרלות בסגנון גותי • קטגוריה:מבנים גותיים • קטגוריה:מבני התחייה הגותית • קטגוריה:אדריכלים גותיים • פורטל:אדריכלות | גותיקה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531329705171  BnF: cb119338054 (data)  GND: 4021177-0  LCCN: sh85055165  NDL: 00571763  NKC: ph127117 
ויטראז' מהמאה ה־19
סנט שאפל
נעמי הנריק. חלון במוזיאון דגון
ויטראז' עשוי לשמש למטרות דקורטיביות, כמו משטח שולחן עליון זה
הוויטראז' כאן משמש לקישוט אח שאינה בשימוש
ויטראז' בבית הכנסת לכו-נרננה ברעננה
מרסלו פרון, ללא כותרת (1972). ויטראז'. מוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות.
ז'אן דיקה דיקה

ז'אן דיקה דיקה (בצרפתית: Jean Dika Dika; נולד ב-4 ביוני 1979) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

דיקה דיקה, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מאריטימה דואלה המקומית. בקיץ 1998, דיקה דיקה הצטרף לאתלטיקו מדריד ב' מהליגה השנייה בספרד. בקיץ 2000, דיקה דיקה הושאל לחטאפה וכעבור שנה הושאל לאוניאו דה למאס הפורטוגלית.
בקיץ 2003, דיקה דיקה חתם בל.א.ס.ק לינץ מליגת העל האוסטרית.
ב-28 ביולי 2005, דיקה דיקה חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל. באשדוד, דיקה דיקה שיחק רק שני משחקים ושוחרר מהמועדון.
ב-1 ביולי 2001, דיקה דיקה, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון בניצחון 0-2 נגד טוגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. דיקה דיקה היה חלק מסגל הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2002.
הערות שוליים

↑  אריק רחמיאן וליזה ללוצשווילי, ‏דיקה דיקה חתם לעונה אחת במ.ס. אשדוד, באתר ONE‏, 28 ביולי 2005
| נבחרת קמרון – גביע אפריקה לאומות 2002 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 בוקאר •  2 טצ'אטו •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 דיקה דיקה •  7 נדו •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 נדייפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 אפאלה • 15 אלנודג'י • 16 סונגו • 17 פואה • 18 סופו • 19 דג'מבה-דג'מבה • 20 אולמבה • 21 קומה • 22 קאמני • מאמן: שאפר |  1 בוקאר •  2 טצ'אטו •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 דיקה דיקה •  7 נדו •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 נדייפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 אפאלה • 15 אלנודג'י • 16 סונגו • 17 פואה • 18 סופו • 19 דג'מבה-דג'מבה • 20 אולמבה • 21 קומה • 22 קאמני • מאמן: שאפר | קמרון |
חורבת זעק

| --- | --- |

חורבת זעק, דצמבר 2020
 מידות
 גובה מעל פני הים:  כ-420 מטר
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה תקופת הברזל בארץ ישראל התקופה הרומית בארץ ישראל התקופה הביזנטית בארץ ישראל התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
 ננטש:  1948
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°24′52″N 34°52′07″E﻿ / ﻿31.414305555556°N 34.868694444444°E﻿ / 31.414305555556; 34.868694444444
  (למפת הר חברון מערב מוגדלת) חורבת זעק(למפת הר חברון מערב רגילה) חורבת זעק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת זעק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת זעק
 
חורבת זעק (בערבית: ח'רבת א-זעק) היא אתר ארכאולוגי הממוקם צפונית לקיבוץ להב. האתר ממוקם על גבעה בגובה 420 מטרים מעל פני הים, על הגבול בין חלקם הדרומי של הרי יהודה (הר חברון) לבין שפלת יהודה והנגב. שרידי היישוב במקום מתוארכים החל מתקופת הברונזה ועד לימים שלפני קום המדינה.
גאוגרפיה

הגבעה עליה יושבת החורבה מהגבוהות באזור וממנה ניתן להשקיף אל דרום הר חברון, היישוב אשכולות במזרח, העיר דאהרייה במזרח, קיבוץ שומריה בצפון, יער להב ואל בקעת יבל, בקעה גדולה המפרידה בין גבעות השפלה לדרום הר חברון.
בארות מים שנחפרו במקום היוו מקור המים ליישוב וקרקעות הבקעה הפוריות, אפשרו למתיישבים לעסוק בחקלאות.
האזור בנוי על סלע קירטון רך, בו קל לחצוב בורות מים ומערות, שמעליו שכבת סלע נארי.
המחקר באתר

את האתר תיעד לראשונה הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן בשנת 1870, עת שסייר באזור. הוא כתב: ”בחמש וחצי בערב אנו נתקלים בבאר, כנראה עתיקה, שממרירות מימיה הולידה את שמה ביר-אזעאק (באר המים המליחים). לידה, על גבעה, משתרעים חורבות יישוב קדום, ח'רבת אזעאק, בו בורות מים, ממגורות, קמרונות שנחפרו בסלע, מוקפים במתחמים קטנים מאבן, שהובאו מבתי מגורים הרוסים, מבנים ושרידי מבנים פזורים בכל השטח, הכל מעיד שבמקום הזה התקיים כפר בעל חשיבות מסוימת”.
באתר נערכה לראשונה חפירת בדיקה בסוף המאה ה-19, על ידי הארכאולוגים הבריטים, פרדריק ג'ונס בליס ורוברט מקאליסטר, מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל, שמצאו מערכת מערות מסתור הקשורה למבנים שבשטח.
בשנת 1978 ערך הארכאולוג דוד אלון, שהיה מפקח באגף העתיקות (היום רשות העתיקות) סקר מקיף של כל מערכות המסתור בשפלת יהודה. לאחר שתוך כדי פעילות למניעת חפירות בלתי-חוקיות לשם מציאת עתיקות, הוסבה תשומת-ליבו על-ידי תושבי כפרים שבמערב הר-חברון, בגבול שפלת-יהודה, לקיומן של מערכות תת-קרקעיות באזור שמדרום לנחל אדוריים. לדוד אלון הצטרף אבי נבון, חבר קיבוץ להב ומאנשי המרכז לידיעת הארץ על-שם ג'ו אלון ואנשים נוספים, והם תיעדו מערכות מערות מסתור בכל האזור. אחר כך, בשנות ה-80, נערכה במקום חפירה ארכאולוגית, על ידי יובל גורן ופטר פביאן, בפיקוח דוד אלון. בחפירה זו נחפרה יחידת מגורים שלמה הכוללת מבנים מעל הקרקע ומערכת מערות הקשורה לה.
בשנים 1994–1996 ערך דוד אלון חפירה ארכאולוגית במערכת של 32 מערות הקבורה שבאתר. מאוחר יותר הושלם המחקר על מערות הקבורה על ידי הארכאולוגית אירית יזרסקי מאוניברסיטת בן-גוריון, מחקר שפורסם ב-2013
בדצמבר 2010, נערך סקר ארכאולוגי בחורבה וסביבתה, לקראת נטיעות של הקרן הקיימת לישראל באזור.
היסטוריה

השרידים הקדומים ביותר, שנמצאו באתר הם מתקופת הברונזה. מתקופה זו נמצאה מערת קבורה המתוארכת לברונזה התיכונה II (המאה ה-18 לפנה"ס עד המאה ה-16 לפנה"ס). רוב המערות מתוארכות לתקופת הברזל II (המאה ה-9 לפנה"ס עד המאה ה-6 לפנה"ס) והיו בשימוש משני בתקופה הרומית בארץ ישראל והתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
עיקר הממצאים שבאתר הם מהתקופה הרומית המאוחרת והתקופה הביזנטית. במקום כ-30 יחידות מגורים בהם מופעים שלושה מרכיבים קבועים: מבנה בעל חדר אחד או שניים, הקשור למערה, או מספר מערות, עם פתח שנבנה כך שניתן לסגור אותן וגדר היוצרת חצר סגורה ובה בור מים. לעיתים מספר חצרות שימשו יחידת מגורים אחת. יחידת המגורים שגורן ופביאן חפרו וחקרו כוללת מערה ובה נמצאה אבן ים (אבן גדולה עליה מניחים את הזיתים לכתישה), קנקני אגירה ופירים למתקני סחיטת שמן, ששימשו את בית הבד שפעל במקום.
באתר נחשפו מקווה ששימש לרחצה או לטהרה ובורות מים, מערכת מערות ומחילות המסתור, אותם יחסו גורן ופביאן למרד בר כוכבא. בנוסף התגלו חרסים האופייניים לתקופה זו.
בית הבד תוארך לסוף התקופה הביזנטית בארץ ישראל (המאה ה-6 והמאה ה-7). מתקופה זו נמצאה גם כמות גדולה של חרסים מלוקוס אחיד. כולל: קנקנים, קערות ומנורות שמן. ממצא נוסף מתקופה זו היה עגיל זהב. תושבי האזור בתקופה זו היו נוצרים, זאת על סמך שרידי שתי כנסיות גדולות מאותה תקופה שנחשפו בסמוך, ב"ח'רבת אבו חף" הממוקמת כקילומטר מדרום מערב לח'רבת זעק. באתר זה גם שרידי קולומבריום ומתקנים חקלאיים. חרסים מהתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל והתקופה הממלוכית בארץ ישראל מעידים שהאתר המשיך להיות מיושב גם בתקופות אלו.
עם הדעיכה הכללית של היישובים באזור ננטשה גם חורבת זעק. מימי המאה ה-19, שימש המקום כ"מזרעה" (יישוב עונתי) לאנשי הכפר דורא. ה'דוראנים' שהגיעו למקום תיקנו את מערכות המים העתיקות ואף הקימו מספר בתי אבן ששימשו למגורים, ביניהם בית-המוכתר, הממוקם בחלק הגבוהה של הכפר. זהו המבנה היחידי מתקופה זו שנשאר עומד.
בסוף מלחמת העצמאות נתפסה החורבה על ידי אנשי 'אלכסנדרוני'
בשנת 1952 עלו לקרקע אנשי קיבוץ להב. השטחים ששימשו למרעה ולחקלאות לאורך הקו הירוק ובתוכם חורבת זעק, הוחכרו למתיישבים בקיבוץ לטובת עיבוד ורעיה.
קיום היישוב לאורך התקופות השונות, התאפשר הודות לבארות המים, שנחפרו במקום. הבאר הגדולה, "ביר-זַעַק", נמצאת למרגלות החורבה. סביב הבאר ישנם שרידים שזוהו כמכלאת לבקר. פתח הבאר רחב וקוטרו כ-4 מטרים. הבאר שופעת מים כל השנה, על אף שאינה עמוקה. מימיה מתאימים להשקיית בעלי חיים בלבד, שכן הם מעט מלוחים.
חוות זעק

בשנת 2003, יצא קול קורא של משרד החקלאות לבוא וליישב את הנגב. הרצון הסמוי של הרשויות בהובלתו של ראש הממשלה אריק שרון, היה לייצר רצף טריטוראלי של יישובים יהודים, על מנת למנוע התפשטות של ההתיישבות הבדואית באזור. בעקבות כך הגיעו דודי דהן וזוגתו, באפריל 2003, לחורבת זעק, ובסיוע גורמים ממשרד החקלאות, עלו דודי וזוגתו, לשטח הצמוד לחורבה והקימו במקום את "חוות זעק". בעזרת מתנדבים מילדי מיתר וילדי קיבוץ שומריה (ישובים באזור), ניקו במשך חודשים פסולת וזוהמה שמילאה את המערות באתר, פינו אבנים וכבשו שבילים מוסדרים והפכו את האתר ליקב המייצר 2,000 בקבוקים בשנה, ונטענו 500 עצים וכרם והקימו דיר עזים. בנוסף הקימו מבני מגורים, צימרים לאירוח ומגדל מים.
בשנת 2006 הגישה פרקליטות מחוז דרום, בשם הוועדה לתכנון ובנייה של מועצה אזורית בני שמעון, כתב אישום נגד דוד ודורינה דהן. על פלישה למקרקעי ציבור אשר מעולם לא הוקצו להם, מבלי שקיבלו אישורי בנייה, ומבלי ששלמו דמי שימוש למינהל מקרקעי ישראל. במקביל נפתח הליך אזרחי של מינהל מקרקעי ישראל נגד דודי דהן, בגין הפלישה למקרקעין.
ההליכים המשפטיים נמשכו מספר שנים, ובספטמבר 2014 הרשיע בית משפט השלום בבאר־שבע את דודי דהן בעבירות של בנייה ושימוש במקרקעין ללא היתר. נגזר עליו קנס של 120 אלף שקלים, או שמונה חודשי מאסר תמורתו. לצד זאת קבע כי יש להרוס בתוך תשעה חודשים את כל המבנים שבחווה. ההליך האזרחי הסתיים בפשרה שלפיה הוא הרס את המבנים, ושילם קנס נוסף כדמי שימוש על השנים שבהן החזיק בקרקע, אך הותר לו לחכור שטח של 200 דונם לרעייה, אך לא להתגורר במקום.
הערות שוליים

↑  ויקטור גרן, "תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שני: יהודה (ב)", הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1982, ח'רבת אזעאק, עמוד: 244
↑  Frederick Jones Bliss and Robert Alexander Stewart Macalister, Excavations in Palestine During the Years 1898-1900, London 1902
↑  עמוס קלונר, אהרון אופנהיימר, מרדכי גיחון ויגאל ידין, ‏דיון: מערכות המסתור בשפלת-יהודה – מימי בר-כוכבא?, קתדרה 26, דצמבר 1982, עמוד 4
1 2 3 4  גורן י' ופביאן פ'. חורבת זעק – יישוב כפרי ומערכת מסתור מהתקופה הרומית והביזנטית, בתוך: ד' אורמן וא' שטרן (עורכים), אדם וסביבה בדרום השפלה: מחקרים בגאוגרפיה והיסטוריה אזורית, הוצאת מסדה, גבעתיים, עמ' 163–174
1 2  אירית יזרסקי, שדה קבורה בחורבת זעק, עתיקות כרך 76, 2013 (באנגלית)
↑  אמיל אלג'ם, ‏חורבת זעק, סקר, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 125, 1 באוקטובר 2013
↑  יותם יעקבסון, ‏פריחה לאינדיבידואליסטים: מסלול למי שלא אוהב את כל ההמולה, באתר גלובס, 14 במרץ 2011
1 2  נעמה אנגל משאלי, מפעל חייהם: חוות בודדים בדרום במלחמת קיום, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2015
חיל השלום

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 תקופת הפעילות:  1 במרץ 1961 – הווה (63 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס רמון מגסאיסאי  עיטור הכבוד של מולדובה 
 www.peacecorps.gov
 
חיל השלום (באנגלית: Peace Corps) היא סוכנות עצמאית של ארצות הברית. חיל השלום הוקם בצו נשיאותי 10924 ב-1 במרץ 1961 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי, ואושר על ידי הקונגרס האמריקאי ב-22 בספטמבר 1961.
מטרותיו של חיל השלום כפי שהוגדרו בחוק:
קידום שלום עולמי וידידות באמצעות חיל השלום, תוך זמינות למדינות ואזורים המעוניינים בעזרתו, גברים ונשים מארצות הברית הכשירים ומעוניינים לשרת מחוץ למדינה, אף תחת קשיים אם יש צורך בכך, כדי לעזור לאלו המדינות והאזורים בקשיים ולהכשיר את כח האדם
המקור באנגלית
To promote world peace and friendship through a Peace Corps, which shall make available to interested countries and areas men and women of the United States qualified for service abroad and willing to serve, under conditions of hardship if necessary, to help the peoples of such countries and areas in meeting their needs for trained manpower.
הנשיא קנדי מברך מתנדבים בחיל השלום ב-28 באוגוסט 1961.
מאז שנת 1961 יותר מ-240,000 אנשים שירתו כמתנדבים בחיל השלום ב-142 ארצות שונות.
בשנת 2022 היה התקציב של חיל השלום 410.5 מיליון דולר
הערות שוליים

↑  Fast Facts – Peace Corps
↑  Paul D. Coverdell Peace Corps Headquarters, Peace Corps Agency Financial Report Fiscal Year 2022 (עמ' 14), Peace Corps (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266459105171  BIBSYS: 26429  BnF: cb11985370q (data)  GND: 117456-3  ISNI: 0000 0001 2288 911X  LCCN: n79099503  MusicBrainz: c2613870-9d47-48cd-a8aa-08daf50d164f  NARA: 10474384  NKC: uk2011652361  SNAC: w6rw1bp3  SUDOC: 032421419  VIAF: 167877081   WorldCat (עם VIAF): 167877081 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ואילון פרנסיס

ואילון פרנסיס בוקס (בספרדית: Waylon Francis Box; נולד ב-20 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת המגן שמאלי בקבוצת קולומבוס קרו ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירה

פרנסיס שיחק בנוער של דפורטיבו סאפריסה אך החל לשחק בבוגרים בקבוצת ברוחס. לאחר תקופה קצרה הוא עבר ללימון וב-2012 עבר לשחק בארדיאנו. ב-2014 חתם בקבוצת קולומבוס קרו מה-MLS.
פרנסיס זומן לראשונה לנבחרת קוסטה ריקה ב-2013.
תארים

ליגת העל הקוסטה ריקאית: 2013 קלאוסורה
חיל השימור האזרחי

חיל השימור האזרחי (באנגלית: Civilian Conservation Corps בראשי תיבות CCC) היה גוף ממשלתי שהוקם ביוזמת נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ועוגן בחוק ב-31 במרץ 1933, בשיאו של השפל הגדול ובמסגרת הניו דיל. במסגרת התוכנית, נערים למשפחות מובטלות ועניות הופנו לעבודה במחנות בשמורות טבע ובאזורים בלתי מפותחים ברחבי המדינה. הצבא היה הגוף היחידי שהיה מסוגל להתארגן במהירות למערכת היסעים וניהול פרויקט כזה. הנערים נאספו בנקודות איסוף של הצבא, הולבשו מדים צבאיים והתגוררו במחנות בניהול צבאי, אבל המסגרת לא הייתה מסגרת צבאית. המדינה שילמה לנערים $30 בשבוע, שמתוכם $25 הועברו למשפחותיהם על מנת שלא יסבלו חרפת רעב. התוכנית הופעלה בכל מדינות ארצות הברית ובכמה טריטוריות. הממשל קבע תקרה של 600,000 נערים בשנה, במסגרת המפעל.
נערים מחיל השימור האזרחי בעבודה על דרך חדשה. צולם בשנת 1933
התוכנית נחשבת לאחת המוצלחות ביותר במסגרת הניו דיל ובמסגרת ממשלתית כלשהי. הנערים בנו דרכים ומחנות בכל פארק לאומי וטייבו אדמות בשטחים מוכי בצורת ויערות. בנוסף חלקם קיבל חינוך אותו חסרו בשל הצורך לפרנס את משפחתם ואף למדו מקצוע עתידי. כ-3.5 מיליון נערים שותפו בתוכנית. באוגוסט 1935, בשיא התוכנית, שותפו בה כ-506,000 נערים ב-2,650 מחנות. הוצאות הממשל על התוכנית נאמדו ב-$3 מיליארד.
קרוב ל-8,000 נערים מתו במהלך עבודתם במחנות מסיבות שונות. האסון הכבד ביותר אירע כאשר ההוריקן של יום העבודה 1935, החזק ביותר שנמדד אי פעם, פגע במחנה ותיקי מלחמה באיי הקיז בדרום פלורידה. הרוחות העזות, שנשבו במהירות של מעל 300 קמ"ש ניתקו גשרים וקווי רכבת ומנעו הגשת סיוע. באסון נמנו 282 הרוגים ונעדרים ו-106 פצועים.
התוכנית הופסקה ב-1942, זמן קצר לאחר המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, כאשר רוב הנערים גויסו למלחמה.
הישגים משמעותיים

משך התוכנית: 5 באפריל 1933 - 30 ביוני  1942
מספר משתתפים: 3,463,766 נערים, 2,876,638 ותיקי קרבות, אינדיאנים וצעירים. כ-12 עד 15 מיליון איש נהנו מהתוכנית
אנאלפביתים שלמדו קרוא וכתוב: 40,000
מספר מחנות: 4,500. בממוצע 1,643 מחנות אוישו כל שנה
עלות התוכנית: $3 מיליארד, מתוכם כ-$660 מיליון הועברו למשפחות. עלות ממוצעת לעובד הייתה כ-$1,000
דרכים שנסללו: 200,000 ק"מ. 21,000 ק"מ שבילים רגליים
קווי טלפון שנמתחו: 143,000 ק"מ
הגנה מפני סחף: 160 מיליון דונם.
הגנה על גדות נחלים ואגמים: 127 מיליון מ"ר
פארקי מדינה שפותחו: 800 ובהם שטח של 200,000 דונם לקמפינג
אתרים היסטוריים ששוקמו: 3,980
עצים שנטעו: 2 עד 3 מיליארד