stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בטי אלוור
הערות שוליים

↑  ערך על אלוור (אנגלית) בתוך Columbia Dictionary of Modern European Literature.
↑  דף ביוגרפי על טאלוויק (אנגלית) באתר הספרות האסטונית.
↑  "Shifting Borders: East European Poetry of the '80s" (אנגלית), באתר הספרות האסטונית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90356896  BnF: cb12461366c (data)  GND: 119252333  ISNI: 0000 0000 7833 3340  LCCN: n90706164  LNB: 000066209  MusicBrainz: 9f96e0e1-a5e8-402f-88e3-adc38f032cd4  NKC: ola2002113860  NTA: 118882279  SELIBR: 299059  SUDOC: 033786062  VIAF: 7486341   WorldCat (עם VIAF): 7486341
ברוס מקינון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוקטובר 1978 (בן 45) אסהר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מקום לימודים:  איטון קולג' 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברוס מקינון (באנגלית: Bruce Mackinnon; נולד ב-17 באוקטובר 1978) הוא שחקן אנגלי שהופיע במגוון תוכניות טלוויזיה וסרטי קולנוע.
ביוגרפיה

מקינון נולד באשר שבסארי, והתחנך באיטון קולג'. בהמשך למד דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר.
הוא החל את הקריירה שלו כחבר בצמד הקומי "מאט ומקינון" יחד עם מת'יו הורן. בטלוויזיה הופיע מקינון בתוכניות כגון "המשרד", "המופע של קתרין טייט", "Smack the Pony", ובסדרה של רשת HBO "רומא".
בקולנוע שיחק בסרטים "החיים על פי פיטר סלרס", "הדוכסית" ו"יריד ההבלים". מקינון כתב עבור תוכניות הטלוויזיה "המופע של קתרין טייט", עבור אליסטר מקגוואן, ג'וני ווהן, ועבור דארה או בריאן בתוכניתו "Live Floor Show". ב-2012 נבחר מקינון לגלם את סר אנדרו אגיצ'יק בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "הלילה השנים עשר" בבימויו של דייוויד פַאר. ב-2014 הופיע מקינון בפרק בסדרה "בתוך מספר 9" של ה-BBC, בסדרה "אוטופיה" של ערוץ 4 ובסרט "שומרי הגלקסיה" של אולפני מארוול.
ב-2015 החל מקינון לשחק בסדרה "אפיזודס" בהפקת שואוטיים / Hat Trick Productions.
הערות שוליים

↑  Mat and Mackinnon profile at comedycv.co.uk
↑  "Bruce Mackinnon". IMDb.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018128020  MusicBrainz: 8200923c-18a6-46f0-907e-61cb16d37abe  VIAF: 93632297   WorldCat (עם VIAF): 93632297
בית הקברות הצבאי הקנדי בדייפ

בית הקברות הצבאי הקנדי בדייפ (באנגלית: Dieppe Canadian War Cemetery) שבצפון צרפת הוא מקום קבורתם של רבים מחיילי צבא קנדה, שנפלו בפשיטת בעלות הברית הכושלת על דייפ ב-19 באוגוסט 1942.
בית הקברות שוכן כחמישה קילומטרים מדרום לעיר דייפ שלחוף תעלת למאנש. האתר, ריבוע קרקע ששטחו כ-4.2 דונם, מוקף גדר שיחים נמוכה. בעברו המזרחי מצויים שני פתחי הכניסה אליו, שמשני צידיהם ניצבים עמודי אבן. ביניהם ובצמוד להם ניצבת אבן הזיכרון. צלב ההקרבה הוצב בפינתו הדרום-מזרחית של בית הקברות, ובפינה הנגדית הוקם מבנה אבן למחסה מגשם.
בניגוד לשכיח באתרים אלו הוצבו שמונה משלוש עשרה שורות הקברים שבו גב אל גב, כנראה על ידי הגרמנים, שקברו במקום את מרבית החללים.
בבית הקברות נקברו 948 מחיילי האימפריה הבריטית, מהם 187 אלמונים. 582 מהם היו קנדים, ומתוכם נפלו 533 ביום הפשיטה על דייפ. האחרים היו 173 בריטים, ארבעה ניו זילנדים, אוסטרלי והודי. מרביתם היו אנשי צוות אוויר שנהרגו בפעולות אוויריות באזור בתקופות שונות, או אנשי כוחות הקרקע שלחמו בקרבת דייפ לאחר הפלישה לצרפת ב-1944.
בית הקברות נבנה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ב-1949 והיה לבית הקברות הצבאי הראשון של מלחמת העולם השנייה אשר הושלם על ידה. הוא תוכנן על ידי האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (Philip Hepworth).
בית הקברות הצבאי ארנהם-אוסטרבייק

השלט בכניסה לבית הקברות
בית הקברות הצבאי ארנהם-אוסטרבייק (באנגלית: Arnhem Oosterbeek War Cemetery), המכונה גם "בית הקברות של הכוחות המוטסים" (The Airborne Cemetery), הוא בית קברות צבאי באוסטרבייק (אנ'), ארנהם, שבהולנד. בית הקברות הוקם בשנת 1945 וטמונים בו 1,759 חללים של מלחמת העולם השנייה. רוב החללים היו חיילי צבאות בעלות הברית שנהרגו בקרב על ארנהם במסגרת מבצע מרקט גארדן בספטמבר 1944. גופות חיילים שנהרגו באזור ארנהם מתגלות עדיין גם בראשית המאה ה-21. על כן מספר החללים הקבורים בבית הקברות ממשיך לעלות.
רקע > הקרב על ארנהם

בספטמבר 1944 פתחו בעלות הברית במבצע מרקט גארדן, שהיה ניסיון של הארמייה הבריטית השנייה לעקוף את קו זיגפריד ולהתקדם לתוך חבל הרוהר, לבה התעשייתי של גרמניה. במסגרת המבצע הוטל על שלוש דיוויזיות מוטסות - הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה וכן הדיוויזיה המוטסת ה-82 והדיוויזיה המוטסת ה-101, שתיהן אמריקניות - לתפוס מספר גשרים על גבי נהרות ותעלות בהולנד, על מנת להקים נתיב שדרכו יוכלו כוחות הקרקע להתקדם במהירות דרך הולנד ולצלוח את נהר הריין.
על הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה הוטל לתפוס את היעדים המרוחקים ביותר של המבצע – גשרים על נהר הריין התחתון בארנהם. ב-17 בספטמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה בצניחה ובמטסי דאונים אל אזור הנחיתה שלה ממערב לארנהם, בגדה הצפונית של הריין. גדוד שלה הצליח לתפוס בו ביום את גשר הכביש בארנהם, אך הפעולה בארנהם נכשלה בסופו של דבר עקב נוכחותן באזור - שלא נודעה לבריטים מראש - של שתי דיוויזיות שריון גרמניות, שהצנחנים קלי החימוש לא היו מסוגלים להתמודד עמן. הדיוויזיה המוטסת ה-1 כותרה באוסטרבייק על ידי הגרמנים. הכוח שכבש את גשר הכביש עמד בהתקפות-נגד גרמניות עד שהוכנע. ב-21 בספטמבר צנחה מדרום לארנהם חטיבת צנחנים פולנית ובהמשך הגיעו לשם כוחות מהקורפוס הבריטי ה-30, אך מהלך הקרב כבר הוכרע לרעת בעלות הברית. ב-25 בספטמבר, לאחר תשעה ימי לחימה, החליט מפקד מבצע מרקט גארדן להסיג את שרידי הדיוויזיה המוטסת ה-1 מארנהם דרומה, אל מעבר לנהר הריין.
בית הקברות > הקמתו

בתשעת ימי הקרב על ארנהם נהרגו כמעט 2,000 חיילי בעלות הברית (חלקם מתו מפצעיהם או שמתו בשבי הגרמני לאחר המבצע). עקב נסיגת כוחות בעלות הברית מארנהם בחיפזון נותרו מרבית חלליהן בשדה הקרב. הם נקברו שם בקברים פשוטים - חלקם היו רק מעט יותר מהשוחות האישיות שלהם - או בקברי אחים פשוטים שנחפרו על ידי הגרמנים. אזרחית הולנדית, קייט טר הורסט (Kate Ter Horst), אשר ביתה שימש לצנחנים כתחנת איסוף פצועים במהלך הקרב, מצאה בגינתה כששבה לביתה לאחר המלחמה את קבריהם של 57 אנשים.
לאחר ששוחררה ארנהם על ידי בעלות הברית באפריל 1945 הגיעו לאזור יחידות קבורה של הארמייה הבריטית השנייה והחלו לאתר ולקבץ את גופות חללי בעלות הברית. ביוני 1945 הציעה ממשלת הולנד לוועדת חבר העמים לקברי מלחמה בהשאלה קבועה שדה קטן מצפון לאוסטרבייק כדי שישמש כבית קברות צבאי, והחללים נקברו שם מחדש. נקברו שם גם רבים מן החיילים שנהרגו בעת שחרורה של ארנהם. בית הקברות הושלם ב-1946. בתחילה הוצבו בו שלטי מתכת על הקברים, אשר הוחלפו באבני מצבה ב-1952.
בית הקברות > תיאור

בית הקברות משתרע על פני כ-10 דונם. שטחו הוא מלבני ומוקף בחומת עצים. רוב החללים הטמונים בו נקברו בארבע חלקות עיקריות, הערוכות בתבנית האות ח', אשר צידה הפתוח פונה אל הכניסה לבית הקברות. חללים אחרים נקברו בחלקות קטנות נוספות – חיילים פולנים, למשל, נקברו בחלקה נפרדת הניצבת משמאל לשער הכניסה לבית הקברות.
מספר מטרים מעבר לשער הכניסה לבית הקברות ניצבת "אבן הזיכרון" (Stone of Rememberance) דמוית המזבח - מרכיב מסורתי בבתי הקברות הצבאיים הבריטיים. חרות עליה פסוק מספר בן סירא: Their Name Liveth for Evermore ("שמם יחיה לדור ודור" – בן סירא, מד, יג). מולה, בקצהו השני של בית הקברות, ניצב מרכיב מסורתי נוסף - צלב ההקרבה (Cross of Sacrifice)‏.
בית הקברות > החללים הטמונים בבית הקברות

על פי רישומי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה היו בשנת 2009 בבית הקברות 1,759 קברים, מהם 245 קברי חיילים אלמונים. מבין החללים שזהותם ידועה, 1,392 היו בריטים, 73 היו פולנים והיתר היו חיילים קנדים, אוסטרלים וניו זילנדים. שניים מן החיילים היו אחים תאומים שנהרגו ביום הראשון לקרבות ארנהם.
בבית הקברות נטמנו גם שישה אזרחים הולנדים – שלושה נהרגו במהלך הקרב ושלושה היו עובדים לשעבר של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
בשנת 2003 היה ידוע עדיין על 138 חיילים של בעלות הברית, שלחמו בקרב על ארנהם ושמקום קבורתם לא נודע. אפשר שחלקם קבורים בבית הקברות בקברי אלמונים. חללים אלו הונצחו באנדרטת חרוסביק (Groesbeek), הניצבת דרומה משם, בבית הקברות הצבאי הקנדי בחרוסביק שליד העיר ניימכן (Nijmegen).‏
גם כיום מתגלות באזור גופות של חיילי בעלות הברית והן נקברות מחדש בבית הקברות, לאחר שהשלטונות ההולנדיים מנסים לזהות אותן. כך, גופת חייל בריטי אחד התגלתה ונקברה ב-2005. חייל נוסף שלא זוהה לפני כן נקבר שם ב-2006.
בבית הקברות טמונים שלושה חיילים אשר זכו בצלב ויקטוריה – העיטור הצבאי הגבוה ביותר של בריטניה:
סגן ג'ון גרייברן (John Grayburn) מהגדוד השני של הרגימנט המוצנח
סגן דייוויד לורד (David Lord) מטייסת 271 של חיל האוויר המלכותי הבריטי
סרן ליונל קווריפל (Lionel Queripel) מהגדוד העשירי של חטיבת הצנחנים הבריטית
לא נודע מקום קבורתו של נושא עיטור צלב ויקטוריה נוסף שנהרג בקרב על ארנהם, סמל ג'ון בסקיפילד (John Baskeyfield) מרגימנט סטפורדשייר, והוא מונצח באנדרטת חרוסביק.
לא כל חללי בעלות הברית בקרב על ארנהם נקברו בבית הקברות. כ-300 חללים נקברו בבתי קברות אחרים בהולנד, בגרמניה, בבלגיה, בבריטניה ובארצות הברית. חיילים אלו נהרגו בעת הטיסה אל שטח הפעולה בארנהם, בעת שניסו להימלט מנפילה בשבי הגרמני, נפטרו לאחר שנלקחו בשבי או נפטרו לאחר זמן מפצעים שנפצעו בקרב.
בית הקברות > אנדרטת מטילי האספקה

בית הקברות שוכן בשוליו של שטח פתוח נרחב אשר שימש במהלך הקרב על ארנהם כשטח להצנחת אספקה עבור הצנחנים הבריטיים שכותרו על ידי הגרמנים. בשולי אותו שטח, כ-700 מ' מצפון-מזרח לבית הקברות, הוצבה בשנות התשעים אנדרטה לציון גבורתם של צוותי האוויר של חיל האוויר המלכותי ושל אנשי חיל השירותים המלכותי, אשר הצניחו שם את האספקה. ההצנחה נעשתה למרות אש נגד מטוסים גרמנית עזה, שגרמה אבדות כבדות לצוותי מטוסי התובלה. רבים מאנשי הצוות ואנשי חיל השירותים שנספו לאחר שמטוסיהם הופלו בפעולה זו קבורים בבית הקברות. ביניהם נמנים סגן דייוויד לורד, בעל עיטור צלב ויקטוריה, ואנשי צוות מטוסו, שנספו כולם, למעט אחד.
בית הקברות > טקס הזיכרון השנתי בבית הקברות

בקיץ 1945 הובאו לארנהם כמה מאות מוותיקי הקרב שהתחולל בעיר כדי להשתתף בהסרטת סרט המלחמה Theirs is the Glory‏. בעת שהותם שם הם השתתפו בטקס האזכרה שנערך בבית הקברות ביום השנה הראשון לקרב על ארנהם.
מאז נערך טקס זה מדי שנה והשתתפו בו ותיקי הקרב, תושבים מקומיים ולמעלה מאלף תלמידי בתי ספר אשר הניחו פרחים על קברי החללים. לאחר יום השנה העשרים וחמישה לקרב ב-1969 הציעה חטיבת הצנחנים הבריטית למארגנים ההולנדים של הטקס להפסיק לקיים אותו, במחשבה שהקרב כבר נחקק בהיסטוריה, אך ההולנדים התנגדו בלהט רב לרעיון. על כן הטקס ממשיך להיערך בבית הקברות מדי שנה.
ביבליוגרפיה

קורנליוס ריאן (1979), "גשר אחד רחוק מדי", תל אביב: זמורה, ביתן, מודן.
G. Kingsley Ward, Edvin Gibson (1995), Courage remembered, London: HMSO.
Baynes, John (1993). Urquhart of Arnhem: The Life of Major General R E Urquhart CB, DSO. Brassey's. ISBN 0-080-41318-8.
Johnstone, Iain (1977). The Arnhem Report: The story behind A Bridge Too Far. ISBN 0-352-39775-6.
Middlebrook, Martin (1994). Arnhem 1944: The Airborne Battle. Viking. ISBN 0-670-83546-3.
Steer, Frank (2003). Battleground Europe - Market Garden. Arnhem - The Bridge. Leo Cooper. isbn-0-85052-939-3.
Waddy, John (1999). A Tour of the Arnhem Battlefields. Pen & Sword Books Limited. ISBN 0-85052-571-3.
ראו גם

מבצע מרקט גארדן
מוזיאון הכוחות המוטסים 'הרטנשטיין'
בית הקברות הצבאי ברוקווד
הערות שוליים

↑  Waddy, p26
↑  Waddy, p38
↑  Waddy, p64
↑  Waddy, p177
1 2  Waddy, p191
↑  Waddy, p145
1 2  Waddy, p190
↑  History Arnhem Oosterbeek War Cemetery
↑  צלב ההקרבה מוצב בכל בית עלמין צבאי בריטי (בממדים שונים, בהתאם לגודלו של האתר), ואילו אבן הזיכרון מוצבת רק בבתי הקברות שיש בהם מספר גדול יחסית של קברים.
1 2  Middlebrook, p470-471
↑  וורד וגיבסון, עמ' 191. ראו גם: http://www.cwgc.org/search-for-war-dead/casualty/2644733/GRONERT,%20CLAUDE.
↑  "ARNHEM OOSTERBEEK WAR CEMETERY".
↑  "GROESBEEK CANADIAN WAR CEMETERY".
↑  Steer, p141
↑  "The Airborne Museum - Soldier Arthur Foster re-interred in The Netherlands". 2005-05-20. אורכב מ-המקור ב-2009-07-08. נבדק ב-2009-06-26.
↑  ריאן, עמ' 273-274.
↑  Baynes, p175. על הסרט ראו: http://www.imdb.com/title/tt0171824/
↑  "Jubilee Edition - Theirs Is The Glory". אורכב מ-המקור ב-2009-07-08. נבדק ב-2009-06-26.
1 2  Waddy, p192
1 2  Johnstone, p167
↑  "Paratroops mark Battle of Arnhem". 2009-09-19. נבדק ב-2009-12-16.
מראה כללי של בית הקברות
ג'ון וורוויק סמית'

| --- | --- |
 לידה:  26 ביולי 1749 Irthington, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 במרץ 1831 (בגיל 81) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  William Gilpin, סווריי גילפין 
 
ג'ון וורוויק סמית' (באנגלית: John Warwick Smith‏;26 ביולי 1749 – 22 במרץ 1831) היה צייר ומאייר בריטי של נוף בצבעי מים.
ביוגרפיה ועבודה

סמית' נולד באירטינגטון, ליד קרלייל, קמברלנד, בנו של גנן למשפחת גילפין, והתחנך בסנט ביז. הקשר המשפחתי איפשר לו ללמוד אמנות אצל צייר בעלי החיים סווריי גילפין.
בהיותו מפורסם כשרטט טופוגרפי מיומן, הוא הועסק בתצוגות נבחרות של סמואל מידמן בבריטניה, והשיג את חסותו של ג'ורג' גרנוויל, הרוזן השני של וורוויק, שאיפשר לו לנסוע לאיטליה בין השנים 1776–1781. בזמן שהיה שם נפגש עם אמנים בריטים אחרים כמו פרנסיס טאון, תומאס הרן, ויליאם פארס. הוא התפרסם בשם "וורוויק". בעבודותיו שלאחר מכן, שהיו בעיקר מראות באיטליה, הוא זנח בהדרגה את הגוון הפשוט שאליו הוגבלה בעבר עבודת צבעי מים, לצורך צביעה יעילה יותר, שחידושה ויופייה זכו להערכה רבה.
הוא שב לאנגליה בשנת 1781 בחברת פרנסיס טאון, ונסע דרך האגמים האיטלקיים ושווייץ. התיישב בוורוויק, וערך ביקורים תכופים בויילס. הוא גם סייר במחוז האגמים בסוף 1780 ובתחילת 1790.
בשנת 1783 התחתן עם אליזבת ג'רארד בכנסיית סנט מרי, וורוויק. הוא ביקר שוב באיטליה בשנים 1785–1786, הפעם בחברת לורד וורוויק. לורד וורוויק רכש אוסף גדול מעבודותיו, שבסופו של דבר התפזר במכירה פומבית בשנת 1936.
באחד מסיוריו בוויילס, זמן מה לאחר 1788, ליווה את סמית אחיו של לורד וורוויק, רוברט פולק גרוויל, והאמן יוליוס סיזר איבטסון. הם בילו זמן ניכר בהאפוד, ליד אברסטוויט, ביתו של הביבליופיל תומאס ג'ונס (אנ') האפוד נהרסה בשריפה בשנת 1807, ושלוש שנים מאוחר יותר פרסם סר ג'יי סמית' את הספר "סיור בהאפוד", שאוייר בחמישה עשר ציורים בצבעי מים על פי ציוריו של וורוויק סמית', שאולי צוירו במהלך הביקור אצל איבטסון.
ספרים אחרים המאויירים בחריטות בעקבות עבודות של סמית' כוללים "תמונות נבחרות מאיטליה" (1792–1796); "נופים באגמי קמברלנד", עם עשרים ציורי מים מאת ג'יימס מריגוט (1791–1795); "סיור בריטניה דפיקטה" (אטלס דרכים מאוייר) של ויליאם בירן, ו"סיור בוויילס" מאת ויליאם סותבי (1794).
סמית' עבר ללונדון בשנת 1807. באותה שנה החל להציג עם אגודת צבעי המים, אליה הצטרף שנתיים לפני כן. הוא נשאר תורם מרכזי בתערוכות שלה עד 1823, אז התפטר מחברותו. הוא נבחר לנשיא האגודה בשנים 1814, 1817, 1818, מזכיר בשנת 1816, וגזבר בשנים 1819, 1821 ו-1822.
סמית' נפטר במידלסקס פלייס, לונדון, ב־22 במרץ 1831.
הערות שוליים

↑  Freeman Marius O'Donoghue, Smith John (1749-1831), Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 53
↑  Basil S. Long, John (Warwick) Smith (1749-1831), London, Walker's Galleries, 1920
↑  Glorious Nature:British Landscape painting 1750–1850. London: Zwemmer. 1993. pp. 148–51.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810546202705606  BNE: XX1763808  GND: 13335380X  ISNI: 0000 0000 6633 1823  LCCN: nr91033082  RKD: 73458  SNAC: w6jq1bxn  SUDOC: 253344905  TePapa: 2116  Trove: 1257227  ULAN: 500009954  VcBA: 495/39708  VIAF: 313041903   WorldCat (עם VIAF): 313041903
אריארן טיטמוס

אריארן טיטמוס (באנגלית: Ariarne Titmus; נולדה ב-7 בספטמבר 2000) היא שחיינית אוסטרלית, פעמיים ברציפות האלופה האולימפית (טוקיו 2020 ופריז 2024), פעמיים אלופת העולם (קוואנגג'ו 2019 ופוקואוקה 2023) ושיאנית העולם במשחה ל-400 מטר חופשי. האלופה האולימפית (טוקיו 2020) ושיאנית העולם במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

טיטמוס נולדה וגדלה בלונסטון, טסמניה. בשנת 2015 היא עברה עם משפחתה לקווינסלנד על מנת לשפר את רמת האימונים ולהתקדם יותר בשחייה.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2017 זכתה טיטמוס במדליות ארד, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.51 דקות, אחרי ארצות הברית (7:43.39 דקות) וסין (7:44.96 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.61 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.26 דקות, במקום 14 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:37.10 דקות ובמקום 17 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.79 דקות.
ביוגרפיה > 2018

במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד בתחילת אפריל 2018 היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא משחקים ושיא אוקיאניה חדש של 4:00.93 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:20.02 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 7:48.04 דקות, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:55.59 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:54.85 דקות, אחרי טיילור ראק מקנדה שקבעה שיא חבר העמים הבריטי חדש של 1:54.81 דקות ולפני בת ארצה אמה מקיאן (1:56.26 דקות).
ביוגרפיה > 2018 > שיאנית ואלופת עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אוקיאניה חדש של 1:51.38 דקות, לפני מלורי קומרפורד שקבעה שיא אמריקה חדש של 1:51.81 דקות ופמקה המסקרק מהולנד (1:52.36 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:53.92 דקות, שיפור ב-5 מאיות השנייה לשיא העולם בן החודשיים של ואנג ג'יאנג'יאה שסיימה שנייה בתוצאה של 3:54.56 דקות ולי בינגג'יה (3:57.99 דקות), שתיהן מסין.
ביוגרפיה > 2019 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה טיטמוס ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, לאחר שניצחה בהפתעה במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אוקיאניה חדש של 3:58.76 דקות, לפני שיאנית העולם ו-3 פעמים ברציפות אלופת העולם במשחה זה קייטי לדקי (3:59.97 דקות) וליה סמית' (4:01.29 דקות), שתיהן מארצות הברית ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מדיסון וילסון, בריאנה תרוסל ואמה מקיאן בשיא עולם חדש של 7:41.50 דקות, לפני ארצות הברית (7:41.87 דקות) וקנדה (7:44.35 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:54.27 דקות. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.66 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (1:54.22 דקות) ולפני שרה שסטרם משוודיה (1:54.78 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:15.70 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:13.58 דקות) וסימונה קואדרלה מאיטליה (8:14.99 דקות).
ביוגרפיה > 2021 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה טיטמוס ב-4 מדליות, 2 זהב 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 1:53.50 דקות, לפני שיבון הוהי מהונג קונג (1:53.92 דקות) ופני אולקסיאק מקנדה (1:54.70 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אוקיאניה חדש של 3:56.69 דקות, 23 מאיות השנייה איטי משיא עולם, לפני קייטי לדקי האלופה היוצאת ושיאנית העולם (3:57.36 דקות) ולי בינגג'יה מסין (4:01.08 דקות). מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אוקיאניה חדש נוסף של 8:13.83 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:12.57 דקות) ולפני סימונה קואדרלה (8:18.35 דקות). מדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אמה מקיאן, מדיסון וילסון וליאה ניל בתוצאה טובה משיא העולם הקודם ושיא אוקיאניה חדש של 7:41.29 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 7:40.33 דקות וארצות הברית (7:40.73 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:54.51 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > שיאנית עולם

במבחנים האוסטרלים לאליפות העולם שנערכו באדלייד, אוסטרליה ב-22 במאי 2022 קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:56.40 דקות, שיפור לשיאה בן 6 השנים של קייטי לדקי מארצות הברית (3:56.46 דקות).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:55.38 דקות, לפני קייטי לדקי מארצות הברית (3:58.73 דקות) ואריקה פיירוות'ר מניו זילנד (3:59.59 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, שיינה ג'ק ובריאנה תרוסל בשיא עולם חדש נוסף של 7:37.50 דקות, לפני ארצות הברית (7:41.38 דקות) והרפובליקה העממית של סין (7:44.40 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:53.01 דקות, אחרי מולי אוקלהן שקבעה שיא עולם חדש של 1:52.85 דקות ולפני סאמר מקינטוש מקנדה (1:53.65 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אוקיאניה חדש של 8:13.59 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:08.87 דקות) ולי בינגג'יה מהרפובליקה העממית של סין שקבעה שיא אסיה חדש של 8:13.31 דקות.
ביוגרפיה > 2024

במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת פריז שנערכו בבריזביין ביוני 2024 היא ניצחה במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:52.23 דקות, לפני שיאנית העולם היוצאת מולי אוקלהן שאף היא שיפרה את שיא העולם בתוצאה של 1:52.48 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:55.44 דקות, 6 מאיות השנייה איטי משיא העולם שלה.
במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.49 דקות, לפני סאמר מקינטוש (3:58.37 דקות) וקייטי לדקי (4:00.86 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, לני פליסטר ובריאנה תרוסל בשיא אולימפי חדש של 7:38.08 דקות, לפני ארצות הברית (7:40.86 דקות) והרפובליקה העממית של סין (7:42.34 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:52.95 דקות, התוצאה המהירה במשחקים. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.81 דקות, אחרי מולי אוקלהן שקבעה שיא אולימפי 1:53.27 דקות ולפני שיבון הוהי מהונג קונג (1:54.55 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.29 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:11.04 דקות) ולפני פייג' מאדן מארצות הברית (8:13.00 דקות).
תארים והישגים

בשנת 2022 זכתה טיטמוס בתואר שחיינית השנה בעולם.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:52.23 דקות (2024), שיא עולם
400 מטר חופשי: 3:55.38 דקות (2023), שיא עולם
800 מטר חופשי: 8:12.29 דקות (2024), שיא אוקיאניה
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

200 מטר חופשי: 1:51.38 דקות (2018), שיא אוקיאניה
400 מטר חופשי: 3:53.92 דקות (2018), שיא עולם בעבר
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
בלופילדס

| --- | --- |
סמל בלופילדססמל בלופילדס

בלופילדס
 מדינה:  ניקרגואה ניקרגואה
 אזור אוטונומי:  האזור האוטונומי של הדרום אטלנטי
 תאריך ייסוד:  1602 
 שטח:  4,774.75 קמ"ר
 גובה:  25 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  45,547 (2005)
 קואורדינטות:  12°00′47″N 83°45′54″W﻿ / ﻿12.013125°N 83.764911111111°W﻿ / 12.013125; -83.764911111111 
 אזור זמן:  UTC -6
 http://www.bluefields.gob.ni/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניקרגואה מוגדלת) מנגואה לאון צ'יננדגה מטגלפה חינוטגה הונדורס קוסטה ריקה הים הקריבי האוקיינוס השקטבלופילדס(למפת ניקרגואה רגילה) מנגואה לאון צ'יננדגה מטגלפה חינוטגה הונדורס קוסטה ריקה הים הקריבי האוקיינוס השקטבלופילדס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בלופילדס (בספרדית: Bluefields) היא בירת האזור האוטונומי של הדרום האטלנטי בניקרגואה. העיר נמצאת על גדות נהר אסקונדידו, במרחק של 383 קילומטרים מבירת ניקרגואה מנגואה.
היסטוריה

שודדי ים אירופאים נהגו לשהות באזור נהר אסקונדידו כמקום לתיקון ספינותיהם וחידוש האספקה שלהם. אחד מהם, הולנדי בשם אברהם בלאופלט, בחר במקום כבסיס לפעילותו באזור ושם העיר הנוכחי נובע משמו (משמעות השם "בלופילדס" באנגלית היא "שדות כחולים", בדומה למשמעות השם בלאופלט).
ב-1633 החלה התיישבות של נתינים אנגלים, וכעבור כמה עשרות שנים האזור הפך למושבה בריטית מבוססת בשם חוף מוסקיטו, כשבלופילדס משמשת כבירתה. האנגלים גם כרתו ברית עם בני המיסקיטו המקומיים, חימשו אותם, ועזרו להם לדכא קבוצות ילידיות אחרות. עם זאת, הספרדים טענו לריבונות על האזור ואילצו את הממלכה המאוחדת לוותר עליו בסוף המאה ה-18. למרות זאת, בני המיסקיטו ניסו לשמור על עצמאותם ועם קבלת העצמאות של המושבות הספרדיות באזור ב-1821 הם חידשו את בריתם עם הבריטים.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 בריטניה הכירה רשמית בממלכת מיסקיטו כמדינת חסות שלה, ובירתה הייתה בבלופילדס. לאחר לחצים מצד ניקרגואה נחתם ב-1860 חוזה מנגואה, לפיו הבריטים יעבירו להם את האזור, בתנאי שניקרגואה תשמור על האוטונומיה של המיסקיטו. ב-1894 ניקרגואה סיפחה את האזור סופית, ובלופידלס הפכה להיות בירת מחוז סלאיה.
ב-1986 פוצל המחוז לאזור האוטונומי של הדרום האטלנטי, שבירתו נותרה בלופילדס, ולאזור האוטונומי של הצפון האטלנטי, שבירתו היא פוארטו קבסס.
חינוך

בבלופילדס נמצא קמפוס של אוניברסיטת האזורים האוטונומיים של החוף הקריבי הניקרגואי.
תחבורה

במשך זמן רב העיר לא הייתה מקושרת בכביש למערב ניקרגואה, וגם עכשיו קיימת רק דרך עפר לעיר אל רמה.
הדרכים שבהן כן ניתן להגיע לעיר הם דרך נמל התעופה בלופילדס, הנמצא במרחק של כ-2 קילומטרים מהעיר ואשר מציע טיסות למנגואה וערים אחרות בניקרגואה, או בסירה דרך נהר אסקונדידו מאל רמה.