stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פליקס דה ולדון

| --- | --- |

פליקס דה ולדון (משמאל) לצד נשיא ארצות הברית הארי טרומן, עומדים ליד פסל דיוקנו של טרומן שפיסל דה ולדון, 1949.
 לידה:  12 באפריל 1907 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 ביוני 2003 (בגיל 96) וודסטוק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 תקופת הפעילות:  1937–1974 (כ־37 שנים) 
 תחום יצירה:  פיסול 
 יצירות ידועות:  פרשיי סימון בוליבר, אנדרטת חיל הנחתים של ארצות הברית, Patrick Cudahy Memorial, Statue of Harry S. Truman in Athens 
 צאצאים:  Daniel DeWeldon 
 
אנדרטת חיל הנחתים של ארצות הברית, מאת פליקס דה ולדון, בשעת לילה.
פליקס וייס דה ולדון (באנגלית: Felix Weihs de Weldon;‏ 12 באפריל 1907 – 3 ביוני 2003) הוא פסל אוסטרי-אמריקני. פסלו המפורסם ביותר הוא אנדרטת חיל הנחתים של ארצות הברית, המתארת חמישה נחתים וחייל הצי האמריקני שמניפים את דגל ארצות הברית באיוו ג'ימה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

פליקס דה ולדון נולד בווינה, אוסטרו-הונגריה ב-12 באפריל 1907. הוא למד בבית הספר היסודי סנט אגיצ'ינס, וב-1925 רכש תואר ראשון באמנות מקולג' מרצ'טי, מכינה קדם-אוניברסטאית פרטית. ב-1927 רכש תואר שני באמנות ותואר שני במדעים מהאקדמיה לאמנויות ומבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת וינה, וב-1929 רכש תואר דוקטור.
בגיל 17 רכש הכרה ראשונית כפסל, לאחר שפיסל פסל דיוקן למחנך והדיפלומט האוסטרי פרופ' לודו הרטמן. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הצטרף למושבות אמנים בצרפת, איטליה וספרד. דה ולדון עבר בסופו של דבר ללונדון, שם קיבל מספר עבודות, ובהן פיסול דיוקנו של המלך ג'ורג' החמישי.
בעקבות זאת נסע לאחר מכן לקנדה לפסל את דיוקנו של ראש הממשלה מקנזי קינג, וכך הגיע לראשונה לצפון אמריקה, והוא החליט להשתקע בארצות הברית. דה ולדון הצטרף לצי האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה והשתחרר בדרגת "צייר ברמה השנייה" (Painter Second Class - PTR-2).‏ ב-1945 קיבל אזרחות אמריקנית.
ב-1950 הנשיא הארי טרומן מינה את דה ולדון לחבר הוועדה האמריקנית לאמנויות יפות. ב-1956 מונה מחדש על ידי הנשיא דווייט אייזנהאואר וב-1961 מונה שוב על ידי ג'ון פיצג'רלד קנדי. ב-1959 הוענק לו תואר אביר כבוד על שירותו למלוכה הבריטית. (אם כי, מאחר שלא היה אזרח בריטי, הוא לא נשא את התואר "סר".)
ב-1951 רכש דה ולדון את האחוזה ההיסטורית "ביקון רוק" בניופורט, רוד איילנד, ושם התגורר עד 1996, אז הפסיד את הקרקע ואת מרבית נכסיו בשל מפלה כלכלית.
פליקס דה ולדון נפטר ב-3 ביוני 2003.
עבודתו הפיסולית

כ-1,200 מפסליו של ולדון ממוקמים בשבע יבשות ברחבי העולם. (פסל דיוקן של ריצ'רד בירד מאת דה ולדון ממוקם במצר מקמרדו שבאנטארקטיקה.)
עם סיום מלחמת העולם השנייה, החליט הקונגרס האמריקני להפקיד את דה ולדון על פיסול אנדרטה לזכר קרב איוו ג'ימה, בסגנון ריאליסטי, על בסיס תצלומו המפורסם של ג'ו רוזנטל, מסוכנות Associated Press, שצולם ב-23 בפברואר 1945. בעת עבודת הפיסול נעזר דה ולדון בשלושה מתוך ששת החיילים שהרימו את הדגל בתצלום, שסייעו לו כמודלים. פיסולם של שלושת החיילים האחרים, שמתו בקרב לאחר מכן, נעשה בעזרת תמונותיהם. דה ולדון עבד על הפסל במשך תשע שנים, ונעזר במאות פסלים אחרים. עם סיום פיסולו הוצב הפסל בן 100 הטונות לתצוגה בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה, שם הוא ניצב כיום.
דה ולדון אף עיצב את הפסל טוגו נגרה, האנדרטה הלאומית של מלזיה, שאותה הוזמן להקים על ידי ראש הממשלה הראשון של מלזיה, טונקו עבדול רחמן, כאשר זה ביקר בארצות הברית באוקטובר 1960; במהלך ביקורו ביקר באנדרטת חיל הנחתים שהקים דה ולדון, אז פנה אליו אישית בבקשה לעצב את האנדרטה הלאומית של מלזיה. דה ולדון קיבל לאחר מכן את תואר הכבוד "טאן סרי", המקביל בחשיבותו לתואר אבירות במלזיה.
דה ולדון נפטר ב-2 ביוני 2003 בגיל 96 בוודסטוק, וירג'יניה. אחד מבניו, דניאל דה ולדון, מפיק, שחקן, במאי ותסריטאי אמריקאי, החל לעבוד לאחר מותו, יחד עם אלן נלסקו, על סרט ביוגרפי על חייו של אביו, בשם "דה ולדון - האדם שמאחורי האנדרטאות".
הערות שוליים

1 2 3  Who's Who in Marine Corps History
1 2  Ness, Oral History Interview, 1969.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2003019872  NARA: 10628078  RKD: 119851  SNAC: w61n81dh  ULAN: 500042155  VIAF: 56554007   WorldCat (עם VIAF): 56554007 
טוגו נגרה, האנדרטה הלאומית של מלזיה, עבודתו של פליקס דה ולדון עליה קיבל את תואר הכבוד המלזי "טאן סרי" המקביל לתואר אבירות.
פויה אידני

| --- | --- |

אידני, 2017
 לידה:  22 בספטמבר 1995 (בן 29) אהוואז, איראן 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (מ-2014)
 מד כושר מרבי:  2614 (מאי 2020)
 מד כושר נוכחי:  2614 (יולי 2020)
 מדינה:  איראן
 
פויה אידני (באנגלית: Pouya Idani; נולד ב-22 בספטמבר 1995) הוא שחמטאי איראני בדרגת רב-אמן. הוא היה אלוף עולם לנוער עד גיל 19 בשנת 2013.
נכון ליולי 2021, אידני נמצא בשיא כושרו ומדורג במקום השני באיראן לפי מד כושר.
קריירת שחמט

אידני נולד בשנת 1995. בשנת 2011 זכה בתואר אמן בינלאומי ובשנת 2014 בתואר רב-אמן. בשנת 2009 הוא חלק מקום חמישי עם מדס אנדרסן באליפות העולם לנוער עד גיל 13. בשנת 2013 הוא זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 18.
בשנת 2015 הוא השתתף בגביע העולם בשחמט 2015 אך הודח בסיבוב הראשון.
פויה אידני היה חבר נבחרת איראן במספר אולימפיאדות שחמט.
בשנת 2018 פויה אידני זכה במקום הראשון בממוריאל צ'יגורין ברוסיה.
תחרות לדוגמה בה השתתף

גביע העולם בשחמט 2021
הערות שוליים

↑  1st quarter Presidential Board Meeting 2011, 4-5 February, Antalya, TUR FIDE
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פמבה

ערך זה עוסק באי בזנזיבר. אם התכוונתם למלך חתי קדום, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס ההודי 
 קואורדינטות:  5°13′00″S 39°44′00″E﻿ / ﻿5.2166666666667°S 39.733333333333°E﻿ / -5.2166666666667; 39.733333333333
 שטח:  890 קילומטר רבוע
 אורך:  67 קילומטר
 רוחב:  22 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טנזניה טנזניה
 אוכלוסייה:  406,808 (2012)
 אזור זמן:  UTC+3
 עיר ראשית:  צ'אקה-צ'אקה 
  (למפת טנזניה מוגדלת) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה קיגומה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי פמבה(למפת טנזניה רגילה) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה קיגומה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי פמבה
 
פמבה, הידוע בערבית כאי הירוק (الجزيرة الخضراء, בסוואהילי: Pemba kisiwa), הוא אי בארכיפלג זנזיבר הממוקם 50 קילומטר צפונית לאי זנזיבר ו-50 קילומטר מזרחית לטנזניה. האי פמבה ביחד עם האי מפיה, דרומית לזנזיבר, מהווים את איי התבלינים. שני האיים שייכים לטנזניה.
לפי מפקד שנערך בשנת 2012, באי מתגוררים 406,808 תושבים.
גודלו של האי כ-988 קמ"ר והוא ממוקם 50 ק"מ מערבה מהאי אונגוג'ה (הגדול שבאיי הארכיפלג זנזיבר ואשר מכונה גם "האי זנזיבר"). התיירות לאי פמבה מועטה יותר מאונגוג'ה מאחר שהאי פחות נגיש וכן בשל שמועות על אלימות פוליטית במקום; האי לעומת זאת מהווה מוקד משיכה לחובבי רפואה מסורתית וכישוף. החודשים הטובים ביותר לביקור בפמבה הם יולי עד אוקטובר.
האי מחולק לשני אזורים: פמבה הצפונית ופמבה הדרומית, ול-4 מחוזות: מיצוויני, ווטה, צ'אקהצ'אקה ומקואני.
שמורת יער נגז'י, בקצה הצפון-מערבי של פמבה, היא המקום הטוב ביותר בארכיפלג לראות את חיות הבר הילידיות של זנזיבר. מרחב יער יפהפה מארח גם את השועל המעופף של פמבה (עטלף פירות אדיר אך לא מזיק לחלוטין), מינים שונים של קוף ואנטילופה מיניאטורית, ושלושת מיני הציפורים של זנזיבר - ינשוף סקופס פמבה, פמבה עין לבנה וציפת שמש עם חזה סגול.
כיום באי פמבה יש קהילה ערבית גדולה שהיגרו בעיקר מעומאן שחיים לצד התושבים המקוריים של האי הנקראים Waswahili לצד חלק ניכר מהאוכלוסייה באי המזוהה בשם שירזי.
הערות שוליים

↑  DISCOVER AFRICA.com, Pemba Island
↑  "האי פמבה Pemba - זנזיבר - המדריך המלא". זנזיבר  - המדריך המלא. 2016-05-01. נבדק ב-2016-12-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540407005171  VIAF: 315528890   WorldCat (עם VIAF): 315528890 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של טנזניה ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פויה (ראפר)

| --- | --- |

פּויה בהופעה, 2019
 לידה:  20 בדצמבר 1994 (בן 29) מיאמי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kevin Pouya 
 שם במה:  Pouya 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  Miami Killian High School, Arvida Middle School 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, היפ הופ אלטרנטיבי, אימו ראפ, קלאוד ראפ, היפ הופ דרומי 
 
קווין פּויה (באנגלית: Kevin Pouya; נולד ב-20 בדצמבר 1994), המוכר בשם הבמה שלו, פּויה, הוא ראפר אמריקאי ממיאמי שבפלורידה.
קריירה

פויה התחיל לעסוק בראפ באופן רציני בשנת 2011, ונשר מבית ספר לפני שהשלים את לימודיו.
במשך שנה לאחר שנשר, הוא עבד כמפנה שולחנות במסעדה כדי לכסות חשבונות.
הוא הצטרף לחבר הילדות שלו פאט ניק (Fat nick), והשניים הקימו את הבאפט בויז (Buffet Boys), קבוצה שלאחר מכן נהיית לחברת התקליטים שלהם וב-2022 שמה שונה ל-ALL BUT 6.
כשפויה וניק היו צעירים, הייתה להם תוכנית קומית ביוטיוב שנקראה The Nick and Pouya Show.
פויה פרסם את המיקסטייפ הראשון שלו ששמו היה Fuck It ב-2012.
הפריצה של פויה התרחשה לאחר שפרסם את השיר Get Buck ב-2013. ב-20 בנובמבר 2013, פויה פרסם אלבום קצר עם The Cool Kids' Sir Michael Rocks ששמו היה Gookin'. הם פיתחו קשר אחרי ש-Rocks עבר למיאמי.
מיקסטייפ הסולו החמישי שלו שנקרא Stunna, פורסם ב-5 במאי 2014. המגזין Elevator Magazine תיאר את המיקסטייפ כמושפע מ-Bones Thugs-N-Harmony, ואמר כי "הוא עושה עבודה טובה בהוספת הסגנון שלהם לתוך הגרסה שלו עם טוויסט של הסגנון שלו". המיקסטייפ הבא שלו פורסם ב-25 במרץ 2015, ושמו הוא South Side Slugs. המיקסטייפ הכיל הופעות אורח של Sir Michael Rocks, Denzel Curry, SDotBraddy, Alex Wiley, Fat Nick, Germ, ו-Mickey The Magician. פויה עשה אלבום קצר עם Suicideboys שנקרא South Side Suicide, שהתפרסם ב-1 בספטמבר 2015.
ב-2016, פויה פרסם אלבום סטודיו בשם Underground Underdog מאחורי חברת התקליטים Buffet Boys; האלבום היה במספר 156 בבילבורד 200. ב-2017 הוא השתתף בשיר On Her Mind של progressive metalcore באלבום Different Animals. באותה שנה הוא פרסם מיקסטייפ עם Fat Nick ששמו Drop Out of school. ב-2018 הוא פרסם את אלבום הסטודיו השני שלו שנקרא Five Five. ב-30 ביוני 2019, פויה פרסם את אלבום הסטודיו השלישי שלו בשם The South Got Something to Say. האלבום מכיל הופעות אורח של City Morgue, Juicy J ו-Ghostmane.
סוגה

פויה שר בכל מיני ז'אנרים, היפ הופ, טראפ, קלאוד ראפ ועוד.
פויה הוא חלק מ-The Underground Scene כלומר, הוא לא חלק מהאזור הפרסומי ולא חלק מחברת תקליטים גדולה אלא רק של עצמו והוא אמן עצמאי.
חיים אישיים

פויה הוא תורשת קובנית ופרסית.
פליקס גרוסשארטנר

| --- | --- |

גרוסשארטנר על הפודיום בטור של טורקיה, 2019
 לידה:  23 בדצמבר 1993 (בן 30) ולס, אוסטריה
 גובה:  184 ס״מ 
 משקל:  64 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  יו. איי. אי. אמירטס
 קבוצות עבר:  CCC (2016–2017)   בורה–הנסגרוהה (2018-2022)
 הישגי שיא:  הטור של טורקיה (2019)
 
פליקס גרוסשארטנר (בגרמנית: Felix Großschartner; נולד ב-23 בדצמבר 1993) הוא רוכב אופני כביש אוסטרי בקבוצת יו. איי. אי. אמירטס.
ביוגרפיה

גרוסשארטנר נולד בוולס.
ביוגרפיה > CCC (2017–2016)

ב-2016 הפך גרוסשארטנר למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת CCC שאז הייתה בדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה, הוא סיים רביעי בטור של קרואטיה. גרוסשארטנר היה חלק מסגל קבוצתו באליפות העולם לנגד השעון לקבוצות, וסיים איתה במקום ה-13.
ב-2017 סיים גרוסשארטנר בפעם השנייה ברציפות במקום הרביעי בטור של קרואטיה. באותה עונה קיבלה קבוצתו הזמנה לג'ירו ד'איטליה וגרוסשארטנר נכלל בסגל שלה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 7 בקטע ה-17. ביולי, סיים שלישי בטור של אוסטריה.
ביוגרפיה > בורה–הנסגרוהה (2018–2022)

גרוסשארטנר הצטרף לקבוצת בורה–הנסגרוהה ב-2018. הוא פתח את העונה בספרד, כשסיים עשירי בטרופאו סרה די טראמונטנה. לאחר מכן בפברואר, סיים תשיעי בוואלטה או אלגארבה ובמרץ סיים עשירי בפריז - ניס. גרוסשארטנר נבחר שוב לג'ירו ד'איטליה, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 3 בקטע ה-20. באליפות אוסטריה, סיים שני במרוץ הכביש ושלישי בנגד השעון. באוקטובר, סיים שני בטור של גואנגשי, 9 שניות אחרי ג'אני מוסקון המנצח.
ב-2019 פתח את העונה בארגנטינה, כשסיים במקום החמישי בוואלטה אה סאן חואן. לאחר מכן סיים במקום ה-12 בפריז - ניס. באפריל, התחרה בטור של טורקיה וניצח את הקטע החמישי במרוץ ותפס את ההובלה במרוץ, עליה שמר עד הסוף וניצח את המרוץ, מקדים את ולריו קונטי ב-19 שניות ואת מרהווי קודוס ב-25 שניות. גרוסשארטנר המשיך בכושר הטוב שלו, לאחר שבחודש מאי סיים רביעי בטור דה רומאנדי, 1:13 דקות מפרימוז' רוגליץ' המנצח. לאחר מכן סיים גרוסשארטנר שמיני בטור של קליפורניה. באוגוסט סיים רביעי בטור של צ'כיה ובאותו חודש גם נבחר לוואלטה אספנייה. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 13 בקטע ה-20. באוקטובר, סיים חמישי בטור של גואנגשי.
ב-2020 סיים גרוסשארטנר במקום התשיעי בפריז - ניס. בהמשך העונה התחרה בוואלטה אה בורגוס וניצח את הקטע הראשון של המרוץ לאחר התקפה בקילומטר האחרון, אך איבד את ההובלה לרמקו אוונפול בקטע השלישי.
הערות שוליים

↑  2019 Bora, procyclingstats.com
פמברוק פיינס

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  פלורידה פלורידה
 מחוז:  בראוורד
 ראש העיר:  Frank C. Ortis
 תאריך ייסוד:  2 במרץ 1959
 שטח:  90.57 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  5.03 קמ"ר 4.88%
 גובה:  2 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  171,178 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,970.87 נפש לקמ"ר (2016)
 קואורדינטות:  26°00′45″N 80°18′49″W﻿ / ﻿26.0125°N 80.313611111111°W﻿ / 26.0125; -80.313611111111 
 http://www.ppines.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פמברוק פיינס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פמברוק פיינס(למפת פלורידה רגילה) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פמברוק פיינס(למפת פלורידה מוגדלת) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פמברוק פיינס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פמברוק פיינס (באנגלית: Pembroke Pines) היא עיר בדרום מדינת פלורידה, ארצות הברית. אוכלוסיית העיר מוערכת (נכון ל-2020) בכ-171,178 תושבים, מה שהופך אותה לעיר ה-11 בגודלה בפלורידה ולעיר מרכזית במטרופולין מיאמי. העיר ממוקמת מערבית להוליווד.
דמוגרפיה

לפי מפקד אוכלוסין משנת 2010, התגוררו אז בעיר כ-154,750 תושבים בכ-61,703 משקי בית כאשר הצפיפות היא כ-4,671.9 נפש לקמ"ר. בשנת 2000 הייתה ההכנסה החציונית למשק בית בעיר 52,629$, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 61,480$. כ-3.9% מהמשפחות ו-5.4% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני.
בעיר יש את אחוז הקולומביאנים הגבוה ביותר מבין ערי ארצות הברית.
החלוקה הגזעית היא:
67.3% לבנים
19.8% אפרו-אמריקאים
4.9% אסייתים
0.3% אינדיאנים
3.3% משני גזעים או יותר
4.4% מגזעים אחרים
פנטונה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם מתוק, קינוח חג מולד, לחם שמרים 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  קמח, פירות מסוכרים, צימוק 
 
פָּנֶטוֹנֵה (איטלקית Panettone; לומבארט Panaton או Panatton או Panetùn) היא עוגה שמקורה במילאנו, הנחשבת למאכל מסורתי של חג המולד בכל רחבי איטליה, והיא פופולרית במדינות רבות נוספות.
לפנטונה צורת גליל גבוה, המסתיים במעין כיפה, וגובהה של העוגה מגיע לכ-20 ס"מ. העוגה מורכבת מבצק העשוי ממים, קמח חיטה, סוכר, מלח, חמאה וחלמון ביצים, שאליו מוסיפים (בחלקים שווים) קליפות תפוז ואתרוג מגורדות, פירות מסוכרים וצימוקים יבשים. במהלך תהליך ההכנה המסורתי של העוגה לשים את הבצק ומניחים לו לתפוח משך מספר ימים עם מחמצת שאור. פיסות הפנטונה נחתכות באופן מאונך, והן מוגשות עם יין מתוק או ליקר מתוק, ולעיתים עם קרם מסקרפונה או עם זביונה.
במילאנו נוהגת מסורת לשמור פרוסה מהעוגה ולאכול אותה בסעודה משפחתית ביום חגו של הקדוש הנוצרי בלזיוס הקדוש, החל ב-3 בפברואר, כסגולה נגד כאב גרון והצטננות, בהתאם לאימרה המקומית ”San Bias el benediss la gola e el nas” (בלזיוס הקדוש יברך את הגרון והאף). ביום החג מוכרות החנויות את עודפי העוגות מחג המולד במחירים נמוכים, והעוגות מכונות "Panettone di San Biagio" ("פנטונה של בלזיוס הקדוש").
אגדה והיסטוריה

מספר אגדות בגרסאות שונות נקשרו בהמצאתה של העוגה. לפי אחת מהן, הורה לודוביקו ספורצה על הכנת סעודת חג מולד שבה ישתתפו אצילים ונכבדים. הטבח שכח את העוגה בתנור והיא כמעט והתפחמה, ונער המטבח, טוני, הציע לאפות עוגה מהמצרכים שנותרו ברשותם - מעט קמח, חמאה, ביצים, קליפת אתרוג ומעט צימוקים. עם הגשת העוגה לשולחן התחבא הטבח מאחורי וילון כדי לתהות על תגובות האורחים. העוגה החדשה זכתה להצלחה, וכשנשאל הטבח לשמה, השיב: "L'è 'l pan del Toni", או באיטלקית "Pane di Toni", קרי "הלחם (עוגה) של טוני". לפי אגדה אחרת העוגה נוצרה על ידי אוגטו, מגדל הבזים של לודוביקו ספורצה, אשר התאהב באדלג'יסה, בתו של טבח עני בשם טוני. משפחתו של אוגטו התנגדה לקשר, והשניים היו יכולים להפגש רק בלילות, כאשר אדלג'יסה עסקה באפיית הלחם במאפייה של אביה. אוגטו החל לעבוד במאפייה ויצר את העוגה החדשה אשר זכתה להצלחה רבה.
הפנטונה הופיע לראשונה במאה ה-15, והוא נקשר במסורת חג המולד בשל כך שביום זה, יכלו פשוטי העם לאכול את אותו לחם שאכלו האצילים - "Pan de ton" ("לחם יוקרה"). בסוף המאה ה-18 עודדו השלטונות את פתיחתן של מאפיות במילאנו, ובמאה ה-19, בעת הכיבוש האוסטרי של צפון איטליה, החל שליט העיר במסורת שנתית של משלוח פנטונה כמתנה אישית לקאנצלר האימפריה האוסטרית, קלמנס ונצל פון מטרניך. העוגה נאפתה על ידי אופים מקומיים במילאנו עד תחילת המאה ה-20, ואז החלה לצבור פופולריות בכל רחבי איטליה, תהליך שהואץ עם תחילת ייצורה התעשייתי לאחר מלחמת העולם השנייה. הייצור התעשייתי הוביל להורדת מחיר המוצר וכיום מיוצרת העוגה בכל רחבי המדינה. מהגרים איטלקיים הביאו עימם את העוגה למדינות אחרות, בעיקר בדרום אמריקה, שם היא נקשרה לעיתים לחגיגות חג ההתגלות החל ב-6 בינואר. ב-22 ביולי 2005 זכתה העוגה להגנה רשמית המפרטת את מרכיביה, הכמויות המינימליות של חומרי הגלם ומרכיבים נוספים שניתן להוסיפם לפי שיקול דעתו של היצרן, כגון חלב, דבש, לתת, חמאת קקאו וחומרי טעם.
הערות שוליים

↑  A traditional cake during the year-end holiday season
↑  DECRETO 22 luglio 2005: Disciplina della produzione e della vendita di taluni prodotti dolciari da forno.
פייסרב פורום

| --- | --- |


 כינוי:  Four-One-Forum   The House That Giannis Built
 על שם:  Fiserv 
 כתובת:  שדרות ול ר. פיליפס 1111
 מיקום:  מילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית
 קואורדינטות:  43°02′42″N 87°55′06″W﻿ / ﻿43.0451°N 87.9182°W﻿ / 43.0451; -87.9182
 אבן יסוד:  18 ביוני 2016
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 2018 – הווה (6 שנים)
 מפעיל:  מילווקי באקס 
 אדריכל:  פופולוס 
 קבוצות:  מילווקי באקס (NBA) מרקט גולדן איגלס (NCAA)
 מושבים:  17,341 
 www.fiservforum.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מילווקי מוגדלת) פייסרב פורום(למפת מילווקי רגילה) פייסרב פורום  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פייסרב פורום (באנגלית: Fiserv Forum; נכתב כ-fiserv.forum) היא זירה רב-תכליתית הממוקמת במרכז העיר מילווקי, ויסקונסין, המשמשת כביתן של קבוצת ה-NBA מילווקי באקס ושל קבוצת כדורסל המכללות מרקט גולדן איגלס של אוניברסיטת מרקט.
הבנייה החלה ב-18 ביוני 2016, והאולם קיבל את תעודת האכלוס שלו ב-5 ביוני 2018. הזירה נפתחה ב-26 באוגוסט 2018.
היסטוריה > זכויות שיום

ב-26 ביולי 2018, הסכימו הבאקס לעסקת זכויות שיום ל-25 שנים עם פייסרב, חברת טכנולוגיה לשירותים פיננסיים מהפרוור ברוקפילד.
היסטוריה > זכויות שיום > כינויים

מאז משחק הבכורה שלו, הפורום זכה לשני כינויים: ארבע-אחד-פורום (או פור-וואן-פורום, באנגלית: Four-One-Forum), בהתייחסו לקידומת הטלפון של מילווקי, 414; והבית שיאניס בנה (באנגלית: The House That Giannis Built), בהתייחס לעובדה שכוכב הבאקס יאניס אדטוקומבו תרם רבות לקבוצה ולהבאת אוהדים למשחקים.
היסטוריה > הופעות ואירועים

במהלך עונת האליפות של הבאקס בשנת 2021 אירח הדיר דיסקריט (האזור במילווקי המכיל את רוב אתרי הספורט של העיר) מסיבות צפייה לאוהדים ברחבה שמחוץ לפייסרב פורום. ככל שהקבוצה הגיעה יותר לפלייאוף ולגמר ה-NBA, נפתחו אזורי צפייה נוספים באתר הקודם של הבראדלי סנטר, כמו גם שטח פתוח נוסף מדרום לפורום. ברחבה לבדה, היו יותר מ-25,000 אוהדים שצפו במשחקים, ועם הביקוש הנוסף והאזורים הנוספים שנפתחו, המספר הכולל של האוהדים גדל ליותר מ-65,000 בזכייה באליפות של הבאקס ב-20 ביולי 2021, אף על פי שמשטרת מילווקי העריכה כי סך כל האנשים בסביבת הדיר דיסקריט קרוב יותר ל-100,000. על פי מספר מקורות, מסיבות הצפייה במהלך האליפות של הבאקס הכניסו למעלה מ-70 מיליון דולר בהכנסה נוספת לעסקים מקומיים בדיר דיסקריט ובסביבתו. ב-27 בספטמבר 2021, הפייסרב פורום הודיע כי הדיר דיסקריט יארח מסיבות צפייה גם עבור קבוצת הבייסבול מילווקי ברוארס בפלייאוף ה-MLB.
הזירה גם ממשיכה מסורת של מילווקי בהיותה מיקום משחק הסילבסטר של הארלם גלובטרוטרס.
פויו זבלודוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באפריל 1953 (בן 71) הלסינקי, פינלנד 
 מדינה:  פינלנד, הממלכה המאוחדת, ישראל 
 מקום מגורים:  לונדון 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מספר צאצאים:  4 
 
חיים "פויו" זבלודוביץ' (בפינית: Poju Zabludowicz; נולד ב-6 באפריל 1953) הוא איש עסקים ואיל הון יהודי יליד פינלנד הפועל מלונדון. בעליה של חברת ההחזקות Tamares Group הפועלת מליכטנשטיין.
קורות חיים

זבלודוביץ' נולד בפינלנד לפולה ולשלמה זבלודוביץ', יהודי-פולני וניצול השואה ששהה באושוויץ ואיבד את רוב משפחתו במלחמה. הזוג עלה לארץ ישראל ואחר כך עבר לטמפרה בפינלנד, שם נולדו-חיים ואחותו רבקה (לימים אשת אריה בלדגרין). שלמה החל לעסוק בפינלנד בייצור נשק ובשנות ה-50 הקים יחד עם כור את מפעל סולתם ביקנעם. מפעל העוסק בעיקר בייצור נשק קל, תחמושת ומרגמות ועסק בשיווק נשק ברחבי העולם, בין השאר לגרמניה, איראן ולמדינות אפריקה. שלמה מכר את החזקותיו בסולתם בתחילת שנות ה-90 לכור אולם המשיך להחזיק בחברת שיווק הנשק הבינלאומית סלגד.
זבלודוביץ' למד כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. הוא היה מעורב בעסקי הנשק של אביו אולם לאחר מכירת מפעל סולתם רוב עסקיו הם בתחום הנדל"ן וההשקעות. לאחר מות אביו בשנת 1994 ירש יחד עם אחותו רבקה בלדגרין את עסקיו שהוחזקו בנאמנויות הרשומות מקלטי מס בליכטנשטיין ובגיברלטר. בהמשך התנהל סכסוך ירושה בין השניים וב-2004 הוסכם שזבלודוביץ' יקבל שני שלישים מהירושה.
בשנת 2006 דורג במקום ה-18 ברשימת העשירים של סאנדיי טיימס הבריטי, והונו הוערך ב-2 מיליארד ליש"ט. חברת ההשקעות תמרס (Tamares Group) אשר בבעלותו, מחזיקה בנכסי נדל"ן בהם בנייני משרדים במנהטן, בניינים בוושינגטון ומספר בתי מלון ובתי קזינו בלאס-וגאס. הקרן פועלת גם בישראל, בין השאר מחזיקה ברשת "מלונות טמרס". הקרן גם השקיעה ברכישת 16% ממניות חברת כנפיים אחזקות (חברת האם של אל על), ב-2019 מכרה את החזקתה בכנפיים. בחברת דורי מדיה גרופ. בעבר החזיקה בנכסי נדל"ן רבים אותם איחד לתוך קבוצת "בריטיש ישראל" ב-2008, שבעצמה נמכרה לחברת מליסרון ב-2012.
בשנת 2010, הקים את חברת טמרס טלקום שפרסה כבל תקשורת תת-ימי, בנתיב מטירת כרמל, ישראל לקפריסין ומשם למרסיי בצרפת. פריסת הכבל הושלמה בינואר 2012.
פויו השאיל בעבר לראש הממשלה נתניהו את הבית שלו בקיסריה לחופשה שנתית עם שרה והילדים. ב-8 באפריל 2017 נחשף על ידי העיתונאי אמנון אברמוביץ' כי זבלודוביץ' העניק לראש הממשלה בנימין נתניהו מתנות בעת כהונתו כשר האוצר וכראש ממשלה, וכי הוא מסר עדות במשטרה במסגרת אחת מחקירותיו הפליליות של נתניהו, תיק 1000. זבלודוביץ' מסר בתגובה כי הוא התבקש והעיד באופן וולנטרי בעניין חקירותיו של בנימין נתניהו, שהוא אינו חשוד בדבר וכי המשטרה הודתה לו בחום על עדותו..
חיים אישיים

למרות פעילותו הרבה וקשריו לישראל, זבלודוביץ' אינו מחזיק באזרחות ישראלית. הוא מתגורר בבריטניה ומחזיק וילה בקיסריה ובאי פרטי בפינלנד.
הוא נשוי לאניטה ואב לארבעה. הוא נחשב מקורב לראש הממשלה בנימין נתניהו ולשמעון פרס ובבריטניה הוא נמנה בין התורמים הגדולים לדייוויד קמרון, ראש ממשלת בריטניה לשעבר מטעם המפלגה השמרנית. הוא דובר פינית, שוודית, אנגלית, גרמנית, יידיש ועברית. זבלודוביץ' נחשב לאספן אמנות משמעותי ובשנת 2010 מגזין האמנות "ARTnews" דירג אותו ואת אשתו ברשימת 200 אספני האמנות המובילים בעולם. הוא ידוע בתמיכתו בישראל ומשמש כיושב ראש Bicom (Britain Israel Communications & Research Centre), ארגון פרו-ישראלי הפועל בבריטניה בין השאר נגד יוזמת החרם האקדמי נגד ישראל בבריטניה.
הערות שוליים

↑  ישעיהו אביעם, אינני, "סוחר נשק", אני מוכר בעולם את מרגמות סולתם של ישראל, מעריב, 30 ביולי 1971
↑  ישכיהו אביעם, שלמה זבלודוביך מייסד סולתם מאוכזב ממה שקרה במפעל חייו, מעריב, 25 באוגוסט 1987
↑  אורי גינוסר, חברת סולתם מתחרה במכרז מול חברת השיווק שלה - סלגד, מעריב, 11 ביולי 1989
↑  אורי גינוסר, סולתם - לבעלות כור, מעריב, 15 בפברואר 1991
↑  אורה קורן, מאבק ירושה על 250 מיליון דולר: פויו זבלודוביץ יקבל יותר מאחותו, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2004
↑  אורה קורן,דפנה מאור, איל הנדל"ן זבלודוביץ' - 18 ברשימת עשירי בריטניה עם שווי של 2 מיליארד ליש"ט, באתר הארץ, 25 באפריל 2006
↑  נתן שבע, עכשיו זה סופי: איש העסקים פויו זבלודוביץ' רכש 50% מהחזקות נוריאל בכנפיים, באתר TheMarker‏, 13 בפברואר 2006
↑  אביב לוי, ‏ירד מהטיסה: המיליארדר פויו זבלדוביץ' מכר את מניותיו בדבוקת השליטה באל על, באתר גלובס, 28 בינואר 2019
↑  אוריאל הרמן, ‏זבלודוביץ' לא מסתפק בנדל"ן: רכש 7.6% מדורי מדיה, באתר גלובס, 1 ביולי 2009
↑  בריטיש ישראל רוכשת את עסקי הנדל"ן של פויו זבלדוביץ' בישראל תמורת 171 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2008
↑  אלה לוי-וינריב, ‏מנכ"לית טמרס על פויו זבלדוביץ': "חייב לי כמיליון דולר", באתר גלובס, 1 בספטמבר 2013
↑  אמיתי זיו, טמרס תפרוס כבל תת-ימי בנפח ענק, באתר TheMarker‏, 12 בספטמבר 2011
↑  אמיר טייג, לאחר שנתיים בתפקיד: מנכ"ל טמרס טלקום פורש מתפקידו, באתר TheMarker‏, 14 ביוני 2012
↑  אביבה קרול, ‏נתניהו ינפוש בביתו של זבלדוביץ בקיסריה; ביטל הזמנת ארוחות ושירותים מדן קיסריה, באתר גלובס, 17 באוגוסט 1997
↑  אמנון אברמוביץ', ‏עוד מיליארדר העיד על מתנות לרה"מ, באתר ‏מאקו‏, 8 באפריל 2017
↑  תיק 1000: "עדות זבלדוביץ' מחזקת את החשדות", באתר גלובס, 9 באפריל 2017
↑  המיליארדר פויו זבלודוביץ' העיד שהעניק מתנות לרה"מ נתניהו, באתר גלובס, 8 באפריל 2017
↑  סמי פרץ, פויו זבלודוביץ' מחמיא לחברו הקרוב: "קפיטליזם טוב לישראל; ביבי יצר חזון שמתאים גם למדינות אחרות", באתר TheMarker‏, 12 בפברואר 2010
↑  מיכאל רוכוורגר, 10 מ' ש' שתרם פויו זבלודוביץ' ללובי פרו ישראלי בלונדון מסייע לסיקור אוהד של פעילות צה"ל בעזה, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2009