stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורט גולדשטיין
תולדות חייו

נולד למשפחה יהודית גדולה בקטוביץ. לאחר לימודי פילוסופיה באוניברסיטת היידלברג למד רפואה באוניברסיטת ברסלאו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבד במכון הנוירולוגי באוניברסיטת פרנקפורט (Senckenbergisches Neurologisches Institut), שם טיפל בפגועי ראש רבים מן החזית ופיתח מכון מחקר לחקר פגיעות מוחיות והשלכותיהן הפסיכולוגיות בתחום התפיסה, השפה והזיכרון. במחקריו בירר את הסיבות האורגניות לתופעות כמכלול של השפעה הדדית של גוף ונפש, בניגוד להסברים הביהביוריסטיים שרווחו באותה עת.
ב-1930 קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת ברלין, אולם ב-1933 עם עליית הנאצים לשלטון, פוטר, נכלא ואולץ לעזוב את המדינה באופן מיידי. גולדשטיין עבר להולנד, בה שהה כשנה ושם כתב את ספרו הגדול Der Aufbau des Organismus ("המבנה של האורגניזם"). מהולנד היגר לארצות הברית בתמיכת קרן רוקפלר. ב-1940 קיבל אזרחות אמריקאית.
בניו יורק היה גולדשטיין חלק מהתנועה ההומניסטית של הפסיכולוגים אברהם מאסלו, קארל רוג'רס, אריך פרום, קארל ביהלר ואחרים.
הערות שוליים

↑  היחס של הפסיכולוגיה האכסיסטנציאלית ותרפיית הגשטלט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261973505171  PLWABN: 9810599161005606  BIBSYS: 90605713  BNE: XX1286362  BnF: cb12316640h (data)  CANTIC: a11428612  CiNii: DA00599962  GND: 122194292  ISNI: 0000 0001 0900 6511  LCCN: n85803784  NDL: 00441202  NKC: xx0008662  NLA: 35796763  NSK: 000266562  NTA: 071519084  RERO: 02-A003306305  SELIBR: 188385  SNAC: w6db8fgp  SUDOC: 032065124  Trove: 1091697  VIAF: 51757833   WorldCat (עם VIAF): 51757833
קורט גרון

| --- | --- |

צמד הקומיקאים זיגפריד ארנו (Arno) וקורט גרון (מימין), 1931
 לידה:  11 במאי 1897 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 נרצח:  28 באוקטובר 1944 (בגיל 47) מחנה ההשמדה בירקנאו, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 פרופיל ב-IMDb
 
קורט גֵרוֹן (בגרמנית: Kurt Gerron‏; 11 במאי 1897, ברלין – 15 בנובמבר 1944, אושוויץ) היה במאי קולנוע ושחקן יהודי-גרמני.
קורות חיים

קורט גרון נולד בשם קורט גרסון (Gerson; גרשון) להורים יהודים בברלין בירת גרמניה. בראשית דרכו למד רפואה, אבל בשנת 1920 היה לשחקן. בין השאר הופיע בסרט "המלאך הכחול" עם מרלן דיטריך.
גרון קיבל הצעה לנסוע להוליווד, אבל סירב ונשאר באירופה. בהמשך עזב את גרמניה, תחילה לצרפת ואחר להולנד. אחרי שהצבא הגרמני כבש את הולנד, נעצר גרון ונכלא במחנה המעבר וסטרבורק, משם נשלח לגטו טרזיינשטט. בטרזיינשטט ניהל קברט בשם "הקרוסלה" לבידור האסירים. בהמשך נכנע לסחטנות הנאצים וביים סרט תעמולה, שהראה כמה "נעימים" החיים במחנות הריכוז (הסרט נקרא לפעמים בטעות Der Führer schenkt den Juden eine Stadt – "הפיהרר מעניק עיר ליהודים". הכותרות של הסרט מראות שם אחר – "טרזיינשטט – ההתיישבות היהודית"). הוא סולק מתפקידו לפני שהשלים את הסרט ונשלח לאושוויץ סמוך לסוף המלחמה, שם נרצח.
גרון הוא נושאם של שני סרטי תעודה: "אסיר בגן עדן" ו"הקרוסלה של קורט גרון". הקריין ב"קרוסלה", בכיכובה של הזמרת אוטה למפר, הוא רוי קיפט (Kift), שגם כתב מחזה על תקופת מאסרו של גרון בטרזיינשטט, בשם "קומדיית מחנה". המחזה פורסם ב"תיאטרון השואה" בעריכת פרופ' רוברט שקלוט ויצא לאור בהוצאת אוניברסיטת ויסקונסין.
הצייר שלום סבא צייר את דיוקנו עוד בברלין, הדיוקן הוצג בתערוכה 'ברלין עיר האורות: בין שתי מלחמות עולם' במוזיאון הרמן שטרוק בחיפה, בשנת 2017. הדיוקן נראה גם בסרטון שבו קורט גירון שר את Grossstadtinfanterie.
הערות שוליים

↑  על גירושו של גרון לאושוויץ, באתר יד ושם
↑  גדעון עפרת, "חפציוּת חדשה", עולי גרמניה והרמן שטרוק, באתר מוזיאוני חיפה, ‏6.4.2017
↑  Grossstadtinfanterie -Kurt Gerron, YOUTUBE, ‏25/10/2009 (בגרמנית , אנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313809405171  PLWABN: 9810628501705606  BIBSYS: 4033940  BNE: XX1306463  BnF: cb13934625q (data)  GND: 119075571  ISNI: 0000 0000 6301 5868  LCCN: n87896204  MusicBrainz: 4a0b5281-cfd7-4282-8e8b-7332d0acd3ce  NKC: xx0193447  NLA: 35622899  NTA: 126793417  SUDOC: 083647252  Trove: 1018458  VIAF: 17411432   WorldCat (עם VIAF): 17411432 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוליהו

| --- | --- |

קוליהו, 27 בספטמבר 2009
 מדינה:  דומיניקה דומיניקה
 מחוז:  סנט פיטר
 שפה רשמית:  אנגלית
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  679 (2011)
 קואורדינטות:  15°29′07″N 61°27′42″W﻿ / ﻿15.485277777778°N 61.461666666667°W﻿ / 15.485277777778; -61.461666666667 
 אזור זמן:  UTC -4
 http://colihaut.tripod.com/index.html
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דומיניקה מוגדלת) רוזו פורטסמות' מריגוט וסלי רוזלי סנט ג'וזף פוינט מישל סופרייר גראנד ביי פונט קסה האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי קוליהו(למפת דומיניקה רגילה) רוזו פורטסמות' מריגוט וסלי רוזלי סנט ג'וזף פוינט מישל סופרייר גראנד ביי פונט קסה האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי קוליהו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קוליהו (Colihaut) היא בירת מחוז סנט פיטר שבדומיניקה.
קוליהו נמצאת על חוף הים, בין רוזו לפורטסמות'. התושבים מתפרנסים בעיקר מחקלאות ומדיג.
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2009050561  VIAF: 123387796   WorldCat (עם VIAF): 123387796
קוואנזה הול

קוואנזה הול (באנגלית: Kwanza Hall; נולד ב-1 במאי 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת ג'ורג'יה. הול נבחר לקונגרס האמריקאי בראשית דצמבר 2020 בבחירות מיוחדות לשם מילוי מקומו של ג'ון לואיס, אך העדיף שלא להתמודד בבחירות הכלליות לתקופת כהונה מלאה, לכן כהונתו הסתיימה חודש לאחר היבחרו, בראשית ינואר 2021.
ביוגרפיה

הול נולד וגדל באטלנטה, והשלים את לימודיו התיכוניים בתיכון ע"ש בנג'מין מאייס. הוא היה סטודנט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם למד מדע המדינה, אך נשר במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו. בטרם הצטרף לשירות הציבורי, הול עבדה בממשלה של מחוז פולטון, ובין היתר עבד כסגן נשיא לענייני טכנולוגיה ב"גודוורקס אינטרנשיונל" (GoodWorks International), חברת ייעוץ משפטי לזכויות אדם ושירות ציבורי בראשותו של אנדרו יאנג. לאחר מכן החל את עבודתו בארגון "MACTEC הנדסה וטכנולוגיה בע"מ".
בשנת 2002 נבחר הול למועצת החינוך של אטלנטה, שם כיהן במשך שלוש שנים בטרם נבחר אל מועצת העיר באטלנטה. במהלך תקופת כהונתו במועצת החינוך של אטלנטה פעל הול למען צמצום פער ההישגים הלימודיים בקרב תלמידי העיר, ותמך ברפורמות ששמו להן למטרה לשפר את ביצועי בתי הספר הציבוריים באטלנטה במבחנים מדינתיים. ב-2005 החל לייצג את מחוז הבחירה השני במעצת עיריית אטלנטה. הוא נבחר מחדש בשנת 2009 ושוב ב-2013. בין היוזמות הבולטות בהן היה מעורב בתקופת כהונתו ניתן למנות את מיזם אטלנטה בלטליין (BeltLine). הול התמקד בשיפור קהילתי, שימור היסטורי ופיתוח בר-קיימא של שכונות בעיר.
בינואר 2017 פתח במסע בחירות לראש העיר אטלנטה. במהלך הקמפיין התמקד הול בביטחות הציבור, תחבורה ציבורית ודיור בר-השגה. במערכת בחירות בת 12 מועמדים סיים הול במקום השביעי, ולראשות העיר נבחרה קיישה לאנס בוטומס.
לאחר מותו של חבר הקונגרס ג'ון לואיס בעודו מכהן בתפקידו, הודיע הול על התמודדותו למחוז הקונגרס החמישי של מדינת ג'ורג'יה, אותו ייצג לואיס, לקראת הבחירות המיוחדות ב-2020. בבחירות אלה סיים במקום הראשון ב-29 בספטמבר 2020. מכיוון שאף מועמד לא זכה ללפחות 50% מקולות הבוחרים, העפיל הול עם המועמד רוברט מייקל פרנקלין ג'וניור, שהגיע בסבב הראשון למקום השני, לסיבוב מכריע ב-1 בדצמבר. ביום זה נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית. הול מילא את תפקידו כחודש ימים בלבד עד אשר הושבעה ניקמה ויליאמס לתפקידה.
הערות שוליים

↑  אריק מנדל, Growing up as a Black male in Atlanta has challenges. Here's what it's like., באתר Biz Journals‏, 28 ביוני 2020 (באנגלית)
↑  לאון סטאפורד, Atlanta mayoral race: Get to know the candidates, באתר The Atlanta Journal-Constitution‏, 17 במרץ 2017 (באנגלית)
↑  ונסה ויליאמס, Georgia voters elect Kwanza Hall as interim successor to the late John Lewis, באתר וושינגטון פוסט, 2 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  ג'ף איימי, Hall wins runoff to briefly fill seat of late Rep John Lewis, באתר AP‏, 2 בדצמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6kx6696  US Congress: H001092
קליעה במשחקים האולימפיים

שלושת הקלעים היוונים הבכירים באולימפיאדת אתונה (1896): המנצח בירי בשלושה מצבים מ-300 מטר גאורגיוס אורפנידיס, המנצח בירי באקדח אש מהירה יואניס פראנגודיס והמנצח בירי ברובה צבאי מ-200 מטר פנטליס קראסוודאס
קלעים באולימפיאדת פריז (1900)
קלעים באולימפיאדת לונדון (1908)
נבחרת ארצות הברית בירי באקדח ל-50 מטר באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
חברי נבחרת שוודיה בירי ברובה צבאי, קארל הוגו יוהנסון (שוכב) ומוריץ אריקסון, במהלך אולימפיאדת אנטוורפן (1920)
זוכי המדליות בירי בצלחות חרס באולימפיאדת רומא (1960). מימין: האיטלקי גליאנו רוסיני, הרומני יון דומיטרסקו והסובייטי סרגיי קלינין
זוכות המדליות בירי מ-50 מטר בשלושה מצבים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). מימין: האמריקנית וונדה ג'וול, הסינית וו שיאושיאן והמערב-גרמנייה אולריקה הולמר
זוכי המדליות בירי מ-50 מטר בשכיבה באולימפיאדת לוס אנג'לס. מימין: הבריטי מייקל סאליבן, האמריקני אדוארד אצל והצרפתי מישל בורי
קלעים באולימפיאדת אתונה (2004)
זוכי המדליות בירי מ-50 מטר ב-3 מצבים באולימפיאדת אתונה (2004). מימין: האוסטרי כריסטיאן פלאנר, הסיני ז'יה ז'אנבו והאמריקני מייקל אנטי
הקלע האמריקאי וולטון אלר, האלוף האולימפי בדאבל טראפ באולימפיאדת בייג'ינג (2008), במהלך המשחקים
הקלע האמריקאי וינסנט הנקוק, זוכה מדליית הזהב בסקיט באולימפיאדת בייג'ינג, במהלך המשחקים
הקלעית האמריקאית ג'יימי גריי (מימין) והקלעית הצ'כית אדלה סיקורובה, זוכות מדליית הזהב והארד בירי מ-50 מטר ב-3 מצבים באולימפיאדת לונדון (2012)
קליעה היא ענף במשחקים האולימפיים מאז חידושם בעת החדשה באולימפיאדת אתונה (1896), למעט אולימפיאדת סנט לואיס (1904) ואולימפיאדת אמסטרדם (1928). נשים החלו להתחרות בקליעה באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), בתחילה בתחרויות מעורבות, ומאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) במקצים נפרדים.
שיטת התחרויות

רוב תחרויות הקליעה נערכות בפורמט דומה. בתחילה נערך שלב מוקדמות, שבו יורה כל קלע 60 כדורים. על כל פגיעה ניתן ניקוד בין 1 ל-10 נקודות, במספרים עגולים בלבד. שמונה הקלעים בעלי הציון הטוב ביותר בשלב זה מעפילים לשלב הגמר (במקרה של תיקו במקום השמיני, נערך שובר שוויון). בשלב הגמר, שבו צוברים הקלעים את הניקוד שלהם משלב המוקדמות, יורה כל קלע 10 כדורים נוספים. הניקוד בשלב זה הוא עד 10.9 נקודות, במרווחים של עשירית הנקודה. בעל הציון הגבוה ביותר בתום שלב הגמר זוכה במדליית זהב, השני במדליית כסף והשלישי במדליית ארד.
בתחרויות הירי באקדח לנשים יורה כל קלעית בשלב הגמר 20 כדורים נוספים. בתחרויות הירי בצלחות חרס, למיניהן, מעפילים לשלב הגמר רק שישה קלעים.
גם בתחרויות הירי באקדח באש מהירה מעפילים לשלב הגמר רק שישה קלעים. בשלב הגמר יורים הקלעים ארבעים כדורים בשמונה סבבים. החל מהסבב הרביעי, מודח הקלע שמדורג אחרון בכל פעם, ובסבב השמיני משתתפים רק שני קלעים.
בעקבות אולימפיאדת לונדון הוחלט לעשות שינוי בענף על מנת להפוך אותו ליותר מושך לצפייה בטלוויזיה. ב-2012 שונתה שיטת הניקוד כך שנספר ניקוד עשרוני לכל כדור בשלב המוקדמות (כך שבמקום תוצאה מקסימלית של 600 נקודות, אפשרית תוצאה מקסימלית של 654 נקודות-60 פעמים 10.9). שינוי נוסף שנכנס הוא שבשלב הגמר לא לוקחים בחשבון את התוצאות משלב המוקדמות כך שלכל העולים לגמר יש סיכוי זהה לזכות במקום הראשון. כמו כן, במקום אווירת השקט המוחלט שהייתה נהוגה עד כה על מנת לאפשר לקלעים לשמור על ריכוז, נכנס נוהג של השמעת מוזיקה, מחיאות כפיים ועידוד.
פרט לשינויים בשיטת הניקוד נכנסו מגבלות נוספות על ציוד.
מדליות

לאורך השנים, זכו קלעים מ-66 מדינות במדליות אולימפיות. המדינה המובילה בענף היא ארצות הברית.
|  |  | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ארצות הברית ארצות הברית | 54 | 29 | 27 | 110 |
| 2. | הרפובליקה העממית של סין  סין | 22 | 15 | 19 | 56 |
| 3. | ברית המועצות ברית המועצות | 17 | 15 | 17 | 49 |
| 4. | איטליה איטליה | 16 | 15 | 11 | 42 |
| 5. | שוודיה שוודיה | 15 | 24 | 18 | 57 |
| 6. | בריטניה בריטניה | 13 | 15 | 18 | 46 |
| 7. | נורווגיה נורווגיה | 13 | 8 | 11 | 32 |
| 8. | גרמניה גרמניה | 10 | 9 | 5 | 24 |
| 9. | צרפת צרפת | 9 | 14 | 10 | 33 |
| 10. | רוסיה רוסיה | 7 | 13 | 11 | 31 |
| 11. | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 7 | 8 | 1 | 16 |
| 12. | הונגריה הונגריה | 7 | 3 | 7 | 17 |
| 13. | שווייץ שווייץ | 6 | 6 | 9 | 21 |
| 14. | רומניה רומניה | 6 | 4 | 5 | 15 |
| 15. |  המשלחת המאוחדת | 5 | 2 | 1 | 8 |
| 16. | אוסטרליה אוסטרליה | 5 | 1 | 5 | 11 |
| 17. | פינלנד פינלנד | 4 | 7 | 10 | 21 |
| 18. | בולגריה בולגריה | 4 | 6 | 6 | 16 |
| 19. | יוון יוון | 4 | 4 | 4 | 11 |
| 20. | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 4 | 4 | 3 | 11 |
| 21. | פולין פולין | 4 | 3 | 5 | 12 |
| 22. | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 22. | קנדה קנדה | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 24. | אוקראינה אוקראינה | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 25. | דנמרק דנמרק | 3 | 10 | 5 | 18 |
| 26. | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 3 | 8 | 5 | 16 |
| 27. | יוגוסלביה יוגוסלביה | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 28. | צ'כיה צ'כיה | 2 | 3 | 4 | 9 |
| 29. | קרואטיה קרואטיה | 2 | 0 | 1 | 2 |
| 30. | בלגיה בלגיה | 1 | 4 | 3 | 8 |
| 31. | אוסטריה אוסטריה | 1 | 2 | 5 | 8 |
| 32. | בלארוס בלארוס | 1 | 2 | 4 | 7 |
| 33. | יפן יפן | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 34. | ברזיל ברזיל | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 34. | הודו הודו | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 36. | פרו פרו | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 37. |  משתתפים עצמאיים | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 38. | וייטנאם וייטנאם | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 39. | קובה קובה | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 40. | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 40. | סלובניה סלובניה | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 40. | קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 43. |  המשלחת הכלל-גרמנית | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 44. | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 44. | ליטא ליטא | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 46. | סלובקיה סלובקיה | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 47. | ספרד ספרד | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 47. | קזחסטן קזחסטן | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 49. | קולומביה קולומביה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 50. | הולנד הולנד | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 50. | מונגוליה מונגוליה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 50. | ניו זילנד ניו זילנד | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 50. | סרביה סרביה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 54. | ארגנטינה ארגנטינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 54. | דרום אפריקה דרום אפריקה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 54. | לטביה לטביה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 54. | מולדובה מולדובה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 54. | מקסיקו מקסיקו | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 54. | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 54. | פורטוגל פורטוגל | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 54. | צ'ילה צ'ילה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 62. | כווית כווית | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 63. | גאורגיה גאורגיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 63. | האיטי האיטי | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 63. | ונצואלה ונצואלה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 63. | קטר (מדינה) קטר | 0 | 0 | 1 | 1 |
קוואנון (קומיקס)

| --- | --- |

קוואנון, כפי שהופיעה כפסיילוק על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Fallen Angels Vol.2 #1 מנובמבר 2019, אמנות מאת גרג לאנד ופרנק דרמטה.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כקוואנון: X-Men Vol.2 #17 (פברואר 1993) כפסיילוק: Fallen Angels Vol.2 #1 (נובמבר 2019)
 יוצרים:  פביאן ניצ'זה, אנדי קוברט
 גילום הדמות:  מלינג מלנקון ("אקס-מן 3: המפלט האחרון"), אוליביה מאן ("אקס-מן: אפוקליפסה")
 מידע
 שם אמיתי:  לא ידוע
 כינויים:  הלא-כלום, ריוואנש, קוואנון, התחזות לבטסי בראדוק
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  מוטאנט
 מין:  נקבה
 כוחות:  אמפתיה מחשבתית, טלפתיה ברמה נמוכה. בהמשך קיבלה יכולות טלקינזיס ויצירת פגיונות מחשבתיים מבטסי בראדוק.
 חברה בקבוצה:  הקפטנים הגדולים של קרקואה, המשוטטים של קיטי פרייד
 חברה לשעבר בקבוצה:  הליונס, אקס-מן, היד, משרתו של לורד ניורין
 אזרחות:  יפנית
פסיילוק, כפי שהופיעה בכרזה פרסומית לסרט "אקס-מן: אפוקליפסה" בגילומה של אוליביה מאן.
קוואנון (באנגלית: Kwannon) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת X-Men Vol.2 #17 ונוצרה על ידי הכותב פביאן ניצ'זה והמאייר אנדי קוברט. הדמות מזוהה לרוב עם קבוצת האקס-מן, ובמיוחד עם דמותה של בטסי בראדוק, עמה החליפה גופות למשך 29 שנות פרסומן של החוברות. בסיפורים שפורסמו במהלך זמן זה, היא הייתה ידועה בכינוי ריוואנש. אחרי שחזרה לגופה, היא נהפכה לפסיילוק השנייה, בזמן שאליזבת בראדוק (שהשתמשה בכינוי כשהייתה בגופה של קוואנון) הפכה לקפטן בריטניה החדשה.
בהופעותיה הראשונות, קוואנון תוארה כמתנקשת לשעבר של ארגון היד. היו לה יכולות טלפתיה נמוכות והיא הייתה מסוגלת ליצור חרב בעזרת המחשבה. בעקבות הרצת "שחר אקס" של שנים 2020-2019, דמותה מככבת כפסיילוק בחוברות Fallen Angels, ‏Hellions ו-Marauders.
גרסת דמותה של פסיילוק כשמוחה של בטסי בראדוק השתלטה על גופה אוזכרה במדיות אחרות לקומיקס, ביניהן הופעת אורח קצרה וללא דיבוב ב"אקס-מן: סדרת האנימציה", כמו גם בסרטי הלייב אקשן "אקס-מן: המפלט האחרון" בגילומה של מלינג מלנקון ובסרט "אקס-מן: אפוקליפסה" בגילומה של אוליביה מאן.
ראו גם

קטאנה - דמות בדיונית דומה מחברת DC קומיקס המתחרה
קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג

קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (בגרמנית: Konstantin Erbprinz zu Löwenstein-Wertheim-Rosenberg; ‏28 בספטמבר 1802 - 27 בדצמבר 1838), היה אביה של אדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, שהייתה נשואה למיגל הראשון, מלך פורטוגל, ובנותיה התחתנו עם בתי האצולה הנכבדים ביותר באירופה.
ביוגרפיה

קונסטנטין נולד ב-28 בספטמבר 1802 בטירת לוונשטיין, קליינהויבאך, לקרל תומאס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג ולסופיה, רוזנת וינדיש-גרץ, בתם של יוזף ניקולאס, רוזן וינדיש-גרץ ולאופולדינה, נסיכת ארנברג.
במהלך השינויים שנעשו באימפריה הרומית הקדושה בתחילת המאה ה-19, נכללה נסיכות לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג בממלכת בוואריה, וצומצמו זכויות אביו. בנעוריו השקיע קונסטנטין בלימודי פילוסופיה, היסטוריה ומשפטים, ובשנת 1820 החל לעבוד כעיתונאי. קונסטנטין פרסם מאמרים בעיתונות, בהם קרא להחזרת הכוח לנסיכים הקטנים, כפי שהיה בימי האימפריה הרומית הקדושה, וכן דגל בריאקציה נגד תנועות הליברליזם. מכיוון שאביו בילה את רוב זמנו בנסיעות, מילא קונסטנטין מתחילת שנות ה-30 את מקום אביו בנסיכות, ונכנס לסכסוכים עם שליטי בוואריה, וירטמברג, באדן והסן לגבי השליטה בנכסי הנסיכות שהיו בשטחיהם.
ב-31 במאי 1829 התחתן קונסטנטין עם אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של קרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ואמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, ממנה נולדו לו שני ילדים. בשנת 1835 מתה אשתו אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, וב-27 בדצמבר 1838 מת קונסטנטין, וילדיו שנותרו יתומים מאב ומאם, עברו להתגורר אצל הוריו.
משפחתו

ב-31 במאי 1829 התחתן קונסטנטין עם אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של קרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ואמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, ממנה נולדו לו שני ילדים:
אדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (1831–1909), התחתנה עם מיגל הראשון, מלך פורטוגל
קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (1834–1921), התחתן עם סופיה, נסיכת ליכטנשטיין
קהילת יהודי קונהדייש

קהילת יהודי קונהדייש (בהונגרית: Kunhegyes) שבהונגריה התקיימה החל מאמצע המאה ה-19 ועד להשמדתה בשואה.
הקהילה התאפיינה בעיקר בשל בעלי המלאכה והסוחרים שחיו בה. יהודי קהילת קונהדייש, שהייתה קהילה אורתודוקסית, שמרו על מסורת אבותם והאמינו בחינוך יהודי.
קורות הקהילה עד למלחמת העולם השנייה

הקהילה היהודית בקונהדייש החלה להתגבש באמצע המאה ה-19, לאחר מלחמת העצמאות של הונגריה, ולאחר שהוסרה ההגבלה על ישיבת יהודים במקום. בית הכנסת ובית הספר נחנכו בשנת 1893. כאמור, מרבית יהודי הקהילה עסקו במסחר, עם מיעוט בעלי מלאכה, חקלאים עצמאיים ובעלי מקצועות חופשיים. על המוסדות הקהילתיים נמנו החברה קדישא ואגודת נשים.
הקהילה עברה כמה טלטלות במשך שנות קיומה, בעקבות תהפוכות פוליטיות אזוריות. באירועי "הטרור הלבן" בשנת 1919, נאסרו יהודים רבים תחת החשד שהם תומכים במהפכנים ימניים, ורבים מהם עונו לעיני נשותיהם. ב-1922 נשללו רישיונותיהם של בעלי בתי המרזח היהודיים. בנוסף, צעירים יהודים בתנועת הלבנטה, תנועה להכשרה צבאית, הופרדו מהחניכים הנוצרים והוכרחו לעבוד בעבודות משפילות.
בשנת 1941 2% מתושבי קונהדייש היו יהודים, כ-224 במספר; ואילו במפקד שנערך באפריל 1944, מנו יהודי הקהילה 218 איש.
במלחמת העולם השנייה

כחודשיים לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה והפיכתה לשכנתה של הונגריה בשנת 1938, חוקקו בהונגריה חוקים מפלים נגד יהודים. רישיונותיהם של הסוחרים ובעלי המלאכה בקונהדייש נשללו וב-1941 גויסו הגברים לעבודות כפייה.
גטו קונהדייש

במאי 1944, לאחר פלישת הנאצים להונגריה, הוקם גטו קונהדייש בעיר, אשר רוכזו בו כ-70 משפחות יהודיות מקונהדייש ומטיסדרס השוכנת לידה, בשטח שבעבר ישבו בו צוענים. לא הייתה קיימת אספקת מים לגטו בשל זיהום שהיה בבאר הקרובה לעיר. גוף הביטחון הציבורי בהונגריה ערכו ניסויים על ידי עינויים ביהודים כדי לגלות היכן היהודים הסתירו את חפציהם יקרי הערך. בתחילת יוני 1944, הועברו יהודי גטו קונדהייש למרכז השילוח שבבית החרושת לסוכר בסולנוק. משם ב-25 ביוני 1944 גורשו חלקם לשטרסהוף שבאוסטריה בטרנספורט של 2,638 מגורשים; ושאר היהודים גורשו לאושוויץ ב-28 ביוני 1944.
ראו גם

קונהדייש
לקריאה נוספת

פולה שרייבר, פנקס הקהילות, הונגריה, יד ושם, 1975
הערות שוליים

1 2 3  Pinkas Hakehillot Hungary: Kunhegyes, www.jewishgen.org
1 2  המכון הבין-לאומי לחקר השואה - יד ושם, באתר www.yadvashem.org
↑  שואת יהודי הונגריה – סקירה היסטורית, באתר www.yadvashem.org
קונסטנטין באנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במרץ 1873 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  8 בספטמבר 1940 (בגיל 67) רומאן, רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות בלו 
 השכלה:  אוניברסיטת בוקרשט 
 מפלגה:  המפלגה הלאומית ליברלית 
 
קונסטנטין ג'ורג'ה באנו (ברומנית: Constantin Gheorghe Banu;‏ 20 במרץ 1873 – 8 בספטמבר 1940) היה סופר, עיתונאי ופוליטיקאי רומני.
ביוגרפיה

בתקופתו של באנו נחקק ברומניה "חוק הדתות", שצמצם את האוטונומיה שהוענקו לקהילות היהודיות ברחבי ממלכת רומניה.
הערות שוליים

↑  דוד שערי, יהדות בוקובינה בין שתי מלחמות העולם, תל אביב: המרכז לחקר התפוצות, 2004, עמ' 102-100
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1200055896  ISNI: 0000 0000 4136 2594  LCCN: no90024780  NLG: 97206  SUDOC: 250791439  VIAF: 51249821   WorldCat (עם VIAF): 51249821 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קהילת יהודי קומרוב

קהילת יהודי קומרוב שבפולין. התקיימה החל מ-1915 עד להשמדתה בשואה. הקהילה התאפיינה בכך שרובם התפרנסו ממסחר זעיר, מרוכלות וממלאכה. בעיירה היו מוסדות מסורתיים של צדקה ועזרה הדדית, ובהם בנק הלוואה וחיסכון, קופת גמ"ח ואיגודים מקצועיים יהודיים. קהילת קומרוב הייתה מסורתית, בעיקר חסידית, אך הייתה בה גם פעילות ציונית ערה.
תולדות הקהילה

בשנת 1795, לאחר שהייתה את החלוקה השלישית של פולין אוסטריה נכנסה לשליטה. ב-1807 היא כבר הייתה חלק מ"דוכסות ורשה הגדולה", ומ-1815 עד סוף מלחמת העולם הראשונה היא נכללה תחת הממלכה בקונגרס בפולין. בשנת 1915 היא נכבשה על ידי הגרמנים שהם נשארו שם עד שנת 1918. ובעצם כשהגרמנים כבשו את המקום היהודים הקימו את קהילת קומרוב.
בתקופה זו עסקו היהודים במסחר זעיר, במלאכה ובגידול ושיווק עופות. מספר קטן ייצר גם משקאות חריפים.
בין שתי מלחמות העולם ישבו בקומרוב כ-1,750 יהודים – יותר ממחצית אוכלוסייתה. רובם התפרנסו ממסחר זעיר, מרוכלות וממלאכה. בעיירה היו מוסדות מסורתיים של צדקה ועזרה הדדית, ובהם בנק הלוואה וחיסכון, קופת גמ"ח ואיגודים מקצועיים יהודיים. קהילת קומרוב הייתה מסורתית, בעיקר חסידית, אך הייתה בה גם פעילות ציונית ערה.
ב-1920 רצחו חיילים אוקראינים שסייעו לפולין במלחמתה נגד ברית-המועצות 16 מיהודי קומרוב ופצעו רבים מהם.
תולדות הקהילה > ארגוני קהילה וחסד

לפני מלחמת העולם הראשונה היו מוסדות צדקה יהודיים, כמו שירותי הבריאות של "ביקור חולים", וקופת גמל שנתנה הלוואות בריבית נמוכה לסוחרים ובעלי מלאכה קטנים.
השואה

הגרמנים כבשו את קומרוב ב-13 בספטמבר 1939 (בערב ראש השנה), אך נסוגו ממנה כעבור שבועיים. ב-28 בספטמבר 1939 נכנס לעיירה הצבא האדום, אבל כעבור 12 ימים ברחו ממנה על-פי הסכם מולוטוב-ריבנטרופ. רבים מיהודי קומרוב התלוו לחיילי הצבא האדום הנסוגים מזרחה. עם חזרת הגרמנים לעיירה הוחרמו ונגנבו מהיהודים דברי ערך והחלו חטיפות לעבודת כפייה במחנה העבודה בזמושץ' (Zamosc).
עשרה ימים לאחר חזרתם לקרומרוב ריכזו הגרמנים את היהודים בשוק ואספו מהם את פריטי הערך שברשותם, ובו בזמן תקפו אותם. באותו יום יהודים רבים פונו בכוח מבתיהם והועברו במשאיות להרוביישוב ומשם הובלו למחנה העבודה בזמושץ'. במהלך אוקטובר עד דצמבר של אותה שנה גורשו 200 יהודים לקומרוב 'מלודז', ולוקאווק, קולו וסייארפייץ. בזמן האביב 1941 הגיעו עוד 400 יהודים מזמושץ', יחד עם כ־700 יהודים מגורשים מצ'כוסלובקיה.
בקיץ 1941 הוקם גטו בקומרוב והיהודים נדחסו בו, עם כמה משפחות בכל דירה. ב-23 במאי 1942 גורשו רבים מיושבי הגטו, בעיקר הפליטים שבהם, למחנה ההשמדה בלז'ץ. באוקטובר ובנובמבר 1942 נורו רוב יושבי הגטו, והנותרים גורשו לבלז'ץ. מעטים מאוד הצליחו להימלט.
לאחר השואה

לאחר השבת הסדר באזור היו יהודים שהחלו לבנות את חייהם מחדש. כמו בעבר, רובם עסקו בסחר זעיר, רוכלות ומלאכות. בתקופה הוקמו כמה ארגונים ומוסדות לעזרה כלכלית והדדית. בעלי המלאכה והסוחרים היהודים הקימו גילדות מקצועיות ו"בנק סוחר". קופת הגמל שהוקמה לפני המלחמה חידשה את פעילותה.
לקריאה נוספת

ספר פנקס הקהילות פולין, קומרוב (נפת טומשוב, מחוז לובלין), עמוד 467–468.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קומרוב KOMAROW, ספר פנקס הקהילות פולין, קומרוב (נפת טומשוב, מחוז לובלין), עמוד 467–468.
1 2 3  קומרוב (Komarów), באתר www.yadvashem.org
פרנז'יפאן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חביצה, קרם 
 על שם:  משפחת פרנג'יפאני 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  שקד, ביצה, סוכר, חמאה, קמח 
 
פרנז'יפן (בצרפתית: Frangipane) הוא חביצה מתוקה בטעם שקדים, טיפוסית מהמטבח הצרפתי, המשמשת במגוון דרכים, כולל עוגות ומאפים כגון טארט בייקוול, ז'סואיט ופיטיבייה. איות צרפתי מתוך ספר בישול משנת 1674 הוא franchipane, כאשר האיות המודרני המוקדם ביותר בא ממילון קונדיטורים משנת 1732. במקור יועד כטארט חביצה בטעם שקדים או פיסטוקים, והוא בא מאוחר יותר לציין מילוי שניתן להשתמש בו במגוון ממתקים ומוצרי מאפה.