stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרוליינה (אזור)
הערות שוליים

↑  Stanley South, The Discovery of Santa Elena. South Carolina Institute of Archaeology and Anthropology, Research Manuscript Series 165. University of South Carolina, Columbia, 1980.
↑  Paul E. Hoffman (אפר' 1983). "Legend, Religious Idealism, and Colonies: The Point of Santa Elena in History, 1552–1566". The South Carolina Historical Magazine. 84 (2): 59–71. JSTOR 27563624. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hoffman, Paul E. (באפריל 1984). "The Chicora Legend and Franco-Spanish Rivalry in La Florida". The Florida Historical Society. 62 (4): 419–438. JSTOR 30146593. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  N. C. Board of Agriculture (1902). A sketch of North Carolina. Charleston: Lucas-Richardson Co. p. 4.
↑  "The Federal and State constitutions, colonial charters, and other organic laws of the state[s], territories, and colonies now or heretofore forming the United States of America". avalon.law.yale.edu. 18 בדצמבר 1998. ארכיון מ-3 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הערך קֶרוֹלַיְנָה באנציקלופדיה העברית, כרך ל' עמוד 99
↑  Lewis, J.D. (2007). "Carolina – The Barbadian Settlers, et.al". CAROLINA.COM. ארכיון מ-3 ביולי 2007. Charles Town and surrounding areas were first settled by folks from Barbados and Bermuda {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roberts, Justin (26 באפריל 2018). "Barbados in the Atlantic World". Oxford University Press. doi:10.1093/OBO/9780199730414-0293. אורכב מ-המקור ב-1 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Thomas D. The Ashley Cooper Plan: The Founding of Carolina and the Origins of Southern Political Culture. p. 12.
↑  The Split – One Colony Becomes Two (אורכב 10.11.2007 בארכיון Wayback Machine) from carolana.com
↑  "Georgia Facts and Symbols—Georgia.gov". אורכב מ-המקור ב-24 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
גבולות הצ'ארטר שהעניק צ'ארלס השני, מלך אנגליה ב-1663, ההרחבה של 1665, והחלוקות בהמשך לשתי הקרוליינות ולג'ורג'יה
סוזוקי ספסיה

| --- | --- |

Suzuki Spacia
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סוזוקי מוטור
 שנות ייצור:  2013 עד היום
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  סוזוקי פאלט 
 אורך:  3,395 מ"מ
 רוחב:  1,475 מ"מ
 גובה:  1,735-1,740 מ"מ
 משקל:  840-950 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,425 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים,  658 סמ"ק  (מנוע הנעה קדמית)
 
סוזוקי ספסיה
סוזוקי ספסיה דגם TS
סוזוקי ספסיה (באנגלית: Suzuki Spacia) היא מכונית סופרמיני מסוג "מכונית קיי", 5 דלתות האצ'בק, אשר מיוצרת על ידי חברת סוזוקי מוטור היפנית משנת 2013 ועד היום.
ל-"סוזוקי ספסיה" מרחב פנימי הדומה לדגמי מיניוואן. 2 דלתות הצד האחוריות הן דלתות הזזה.
דגם ה-"סוזוקי ספסיה" החליף את דגם ה-סוזוקי פאלט (Suzuki Palette).
מכוניות הקיי

סוזוקי התמחתה בכל שנותיה בייצור מכוניות זעירות. קבוצת מכוניות אלו מכונה ביפנית קייג'ידושה (שמשמעותו רכב קל) ובאנגלית נהוג לכנות את מכוניות הקבוצה קייקארס. מאפייני מכוניות אלו מוכתבים על ידי תקנות רישוי יפניות הנותנות הקלות באגרות רישוי, מיסוי, תנועה וחנייה ברחבי יפן.
התקנות הוצגו לראשונה ב-1949 לאחר מלחמת העולם השנייה כדי לקדם ייצור מכוניות זולות וברבות השנים הפכו לרלוונטיות בניסיון לטפל בצפיפות הגדולה בערים. התקנות הראשונות הגבילו את אורך המכונית ל-2.8 מטר ומנוע 150 סמ"ק, אך במהרה עודכנה ההגבלה ל-360 סמ"ק. הסוזולייט, הפרונטה ודגמים נוספים היו כולן מכוניות קיי.
עם השנים הועלו הספים השונים והתקנות הנוכחיות מ-1998 מגבילות לנפח של 660 סמ"ק, אורך של 3.39 מטר והספק מרבי של 64 כ"ס. כיום, דגם האלטו ודגמים נוספים של סוזוקי המשווקים בלעדית ביפן עומדים בתקנות אלו.
תמונות

סוזוקי ספסיה
סוזוקי ספסיה
סוזוקי ספסיה - מבט לתא הנהג
מנוע סוזוקי ספסיה
סוזוקי ספסיה
ראו גם

סוזוקי מוטור
סוזוקי פאלט
סוזוקי קפוצ'ינו
סוזוקי CV1
סוזוקי סוויפט
נחשון נגלר

| --- | --- |
ניצב נחשון נגלר
ניצב נחשון נגלר
 לידה:  1974 (בן 50 בערך) בארי, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 מספר צאצאים:  4 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 דרגה:    ניצב
 תפקידים בשירות
 לוחם בימ"מ  סגן מפקד הימ"מ  מפקד הימ"מ (2015–2021)  מפקד מרחב הנגב  סגן מפקד משמר הגבול  מפקד המשמר הלאומי של ישראל
 עיטורים
  עיטור המופת
 
נחשון נגלר (נולד ב-1974) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב, המכהן כמפקד המשמר הלאומי של ישראל. בתפקידיו הקודמים כיהן כמפקד הימ"מ, כמפקד מרחב הנגב במחוז דרום של משטרת ישראל וכסגן מפקד משמר הגבול.
ביוגרפיה

נולד וגדל בקיבוץ בארי.
בשנת 1993 התגייס לצה"ל והתנדב ליחידת שלדג, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד. השתחרר מצה"ל ב-1998 בדרגת סרן, וב-1999 התגייס למשטרת ישראל כלוחם בימ"מ. ב-2007, במהלך שירותו, איבד את עינו בפעילות מבצעית.
בשנת 2011 מונה לסגן מפקד הימ"מ (בדרגת סגן-ניצב), ובעת כהונתו אירע הפיגוע בכביש 12, בו נהרג פקודו פסקל אברהמי. על תפקודו באירוע, עוטר יחד עם אחדים מלוחמי היחידה בעיטור המופת.
בפברואר 2015, עם מינויו של מפקד הימ"מ שלומי מיכאל למפקד מחוז יהודה ושומרון, מונה נגלר לממלא מקום מפקד היחידה. בדצמבר של אותה שנה, מונה על ידי המפכ"ל רוני אלשיך לתפקיד מפקד היחידה באופן קבוע, וזמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב-משנה.
משך כהונתו כמפקד היחידה היה הארוך ביותר בתולדותיה. במהלך שנים אלה, התמודדה היחידה עם עשרות רבות של אירועים מבצעיים, ביניהם: מעצר רוצחי איתם ונעמה הנקין, סיכול המחבלים שביצעו את פיגועי הירי ברחוב דיזנגוף ובאזור התעשייה ברקן, מעצר רוצחה של אורי אנסבכר וסיכול המחבל שביצע את הפיגוע המשולב בצומת אריאל. כמו כן, הוביל מספר ביקורים של מנהיגי מדינות ושרים בבסיס היחידה.
במרץ 2021 הועלה לדרגת תת-ניצב, וביוני של אותה שנה מונה למפקד מרחב הנגב במחוז דרום של משטרת ישראל. בתקופת כהונתו נדרש להתמודד עם מפלס הפשיעה הגובר בנגב ובשלהי כהונתו נפצע בתאונת דרכים יחד עם כמה מבני משפחתו.
ביולי 2023 מונה לסגן מפקד משמר הגבול, ובספטמבר סיים את תפקידו כמפקד מרחב הנגב. בספטמבר 2024 מונה למפקד המשמר הלאומי של ישראל והועלה לדרגת ניצב.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ותואר שני במדעי המדינה, שניהם מאוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים

נגלר נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  חילופי פיקוד במרחב הנגב, באתר משטרת ישראל, ‏24 ביוני 2023
↑  סנ"ץ נחשון נגלר, באתר הגבורה
↑  איציק סבן, המינוי הראשון של אלשיך: מפקד ימ"מ, באתר ישראל היום, 21 בדצמבר 2015
↑  איליה יגורוב, מפקד מרחב הנגב הבא: תת ניצב נחשון נגלר, באתר ישראל היום, ‏24 ביוני 2021
↑  אילנה קוריאל, בכיר המשטרה שעבר תאונה בדרום: "מול מחבלים לא פחדתי כמו בכביש", באתר ynet, 11 ביולי 2023
↑  64 מסתערבים חדשים בשורות מג"ב, באתר פורטל הכרמל והצפון, ‏20 ביולי 2023
↑  סבב מינויים לקצינים בכירים במשטרת ישראל, באתר משטרת ישראל, ‏12 בספטמבר 2024
יעקב זק

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1913 (יוליאני) אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 ביוני 1976 (בגיל 62) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 סוגה מועדפת:  מוזיקה קלאסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של ברית המועצות  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור אות הכבוד 
 
יעקב זק (ברוסית: Яков Израилевич Зак‏; 20 בנובמבר 1913 - 28 ביוני 1962) היה פסנתרן סובייטי ממוצא יהודי. בשנת 1966 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות.
קורות חיים

יעקב זק נולד בשנת 1913 באודסה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה). הוא גדל בעירו ולמד נגינה במספר מוסדות חינוך בעיר. בשנת 1932 הוא סיים לימודים באקדמיה למוזיקה ונסע לקונסרבטוריון של מוסקבה בה עבר השתלמויות אצל היינריך נויהאוס.
בשנת 1935 זק לראשונה הופיע מפני קהל ובאותה שנה זכה בתחרות של פסנתרנים סובייטיים. בשנת 1937 הוא זכה בתחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר בוורשה וקיבל הכרה בין-לאומית על יכולתו.
זק הופיע בקונצרטים רבים ברחבי ברית המועצות, אירופה ואמריקה. בנוסף להופעות סולו הוא ניגן עם "רביעיית התיאטרון הגדול" וכדואט לצד אמיל גיללס.
הופעות של זק כללו בין היתר יצירות של לודוויג ון בטהובן, פרדריק שופן, פרנץ שוברט, יוהנס ברהמס ומלחינים של המאה ה-20 סרגיי פרוקופייב וסרגיי רחמנינוב.
בשנת 1935 זק החל ללמד בקונסרבטוריון של מוסקבה, בשנת 1947 מונה לפרופסור ובשנת 1965 לראש קתדרה.
זק היה חבר בצוות שופטים של "תחרות שופין" בשנים 1955 ו-1960.
זק כתב מספר מאמרים על שיטות לימוד נגינת פסנתר ופעילות של פסנתרנים סובייטים ידועים.
על פעילותו המוזיקלית לזק הוענקו מספר עיטורים. בשנת 1966 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות.
יעקב זק נפטר בשנת 1976 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.
טום דאשל

תומאס אנדרו דאשל (באנגלית: Thomas Andrew Daschle; נולד ב-9 בדצמבר 1947) הוא פוליטיקאי ושדלן אמריקאי, לשעבר מבכירי המפלגה הדמוקרטית שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית בשנים 1987–2005. אחרי כהונתו בבית הנבחרים של ארצות הברית, נבחר לסנאט ובמהרה נעשה מנהיג הסיעה הדמוקרטית.
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 פקדה את הסנאט תקופה של חוסר ודאות פוליטית, ודאשל כיהן כמנהיג הרוב לסירוגין עם תפקיד מנהיג המיעוט כשהוא מתחלף פעמים תכופות עם מנהיג הסיעה הרפובליקנית טרנט לוט. ב-2004 הפסיד בבחירות לג'ון ת'ון, ופרש לעסקיו הפרטיים. ב-2008 לקח חלק פעיל במסע הבחירות של ברק אובמה לנשיאות, ואף היה מועמדו לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי האנוש, אם כי נאלץ לפרוש על רקע חשיפה כי העלים מסי הכנסה בסכומי עתק.
ביוגרפיה > ראשית הקריירה

דאשל נולד באברדין שבדקוטה הדרומית, בנם של אליזבת ב. (לבית מאייר) וסבסטיאן דאשל, שניהם ממוצא גרמני. סבו וסבתו מצד אביו היו גרמנים מאזור וולגה. הוא גדל במשפחה קתולית ממעמד הפועלים, והיה הבכור מבין ארבעת אחיו. כאשר קיבל תואר ראשון במדע המדינה ב-1969 מאוניברסיטת המדינה של דקוטה הדרומית, נהפך לאדם הראשון במשפחתו שסיים לימודים במוסד להשכלה גבוהה. בשנים 1969–1972 שירת דאשל בחיל האוויר של ארצות הברית כקצין מודיעין בפיקוד האוויר האסטרטגי. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 היה דאשל עוזרו של הסנאטור ג'יימס אבורזק.
ב-1978 נבחר דאשל לבית הנבחרים של ארצות הברית, וניצח בבחירות בפער של 139 קולות לאחר ספירה חוזרת. דאשל כיהן ארבע תקופות כהונה בבית הנבחרים שהן שמונה שנים, וחיש מהר נעשה חלק מהנהגת המפלגה הדמוקרטית. אף על פי שלדאשל לא היו כוונות להגיע אל מעגל מצפה הכוכבים מס' 1, הוא קיבל עשרה (כ-0.30% מכלל הצירים) צירים עבור תפקיד סגן נשיא ארצות הברית בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1980. אישים אחדים אחרים קיבלו גם הם צירים כאות מחאה, אם כי סגן הנשיא המכהן וולטר מונדייל נבחר למועמד המפלגה לתפקיד בקלות.
ביוגרפיה > בסנאט של ארצות הברית

בשנת 1986 נבחר דאשל לסנאט של ארצות הברית בניצחון צמוד על ג'יימס אבדנור, הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. בשנתו הראשונה מונה לחבר בוועדת הכספים היוקרתית. שמונה שנים אחרי היבחרו, ב-1994, נבחר דאשל על ידי עמיתיו הדמוקרטיים לשמש כמנהיג הסיעה הדמוקרטית בסנאט במקומו של הסנאטור הפורש ג'ורג' מיטשל ממדינת מיין. לפני דאשל, רק הסנאטור לינדון ג'ונסון ממדינת טקסס כיהן פחות שנים בטרם נבחר להנהיג את מפלגתו. כמו כן, היה גם חבר בוועדת החקלאות, התזונה והיערנות. ב-1998 נבחר תקופת כהונה נוספת בידי תושבי דקוטה הדרומית.
בנקודות שונות בקריירה שלו, הוא כיהן מלבד ועדת הכספים ו-וועדת החקלאות, היה דאשל חבר בוועדת האתיקה ובוועדה לענייני חיילים משוחררים. עם השבעת הקונגרס ה-107 של ארצות הברית בינואר 2001, החלוקה המפלגתית בסנאט התחלקה באופן שווה – כלומר היו 50 חברים דמוקרטים ו-50 רפובליקנים. סגן הנשיא היוצא אל גור, שהיה ברווז צולע בתקופת המעבר בין ממשל הנשיא ביל קלינטון לזה של הנשיא הנבחר ג'ורג' ווקר בוש לאחר בחירות 2000, פעל מתוקף תפקידו החוקתי כנשיא הסנאט להלכה, והשתמש ביכולתו לשבור את השוויון בסנאט כדי להעניק לדמוקרטים את הרוב במליאת הסנאט. במשך השבועיים בהם העניק סגן הנשיא היוצא גור את היתרון למפלגה הדמוקרטית, כיהן דאשל כמנהיג הרוב בסנאט.
ואז, עם תחילת ממשל בוש ב-20 בינואר 2001, הושבע דיק צ'ייני לסגן הנשיא ובכך לנשיא הסנאט להלכה, מה שהפך את היוצרות והפך את הסיעה הדמוקרטית למיעוט והחזיר את דאשל לתפקיד מנהיג המיעוט. עם זאת, ב-6 ביוני 2001, הודיע הסנאטור ג'ים ג'פורדס ממדינת ורמונט כי הוא עוזב את הסיעה הרפובליקנית בסנאט ועל היותו עצמאי אשר מצביע עם המפלגה הדמוקרטית, שוב שבו הדמוקרטיים להיות הרוב בסנאט ודאשל נהיה מנהיג הרוב.
בספטמבר 2001, בהיותו מנהיג רוב הסנאט, אל משרדו של דאשל בסנאט נשלח מכתב ובו נגיעות של מחלת הגחלת, ובכך היה יעד למתקפת האנתרקס. הרשויות הפדרליות אישרו כי כמה מעובדיו נחשפו למחלה, וכן כמה מעובדיו של הסנאטור ראס פיינגולד וקציני משטרת הקפיטול של ארצות הברית. הסוויטה שלו בבניין המשרדים של הסנאט ע"ש פיליפ הארט היוותה מוקד לניקוי אינטנסיבי בהובלת הסוכנות להגנת הסביבה.
באפריל 2002 נאם דאשל בפני איפא"ק, ועל רקע מבצע חומת מגן הביע תמיכה במדינת ישראל ומתח ביקורת על גורמים באיחוד האירופי, במדינות ערב ובאומות המאוחדות על חוסר-הוגנות ואנטישמיות כלפי ישראל. בנאום זה הוסיף ואמר כי לישראל תמיד היו חברים שלא בשעת צרה, ובעת זו היא זקוקה לחברים בשעת צרה בייחוד. בנאום הזה שנשא בוושינגטון הבירה ביטא דאשל את עמדתו הפרו-ישראליות באומרו ”הייתי במצדה, סיירתי ביהודה ושומרון, טיילתי ברחובות ירושלים ועמדתי ברמת הגולן, וכשהבטתי על החוף לא ראיתי שטח כבוש, אלא את ישראל”
ביוגרפיה > בחירות 2004 לסנאט

בבחירות לסנאט שנערכו בשנת 2004, ניצח המועמד הרפובליקני ג'ון ת'ון את דאשל בפער של 4,508 קולות, שהם 50.5% מקולות הבוחרים אל מול 49.4% שהשיג דאשל. הייתה זו הפעם הראשונה שמנהיג מפלגה בסנאט הפסיד בבחירות לתקופת כהונה נוספת מאז 1952, כאשר בארי גולדווטר גבר על ארנסט מקפרלנד באריזונה. מנהיג הרוב הרפובליקני בסנאט, הסנאטור ביל פריסט מטנסי, ביקר בדקוטה הדרומית כדי לסייע במסע הבחירות של ת'ון, תוך הפרת מסורת לא כתובה כי מנהיג מפלגה אחת לא יפעל באופן פעיל למען התבוסה של האחר.
לאורך כל מסע הבחירות האשים ת'ון, יחד עם פריסט, הנשיא בוש וסגנו צ'ייני כי דאשל הוא "החסימה הראשית" של האג'נדה של בוש והאשימו אותו בשימוש בפיליבסטרים במטרה לחסום את אישור מינויים של מועמדי הנשיא לבית המשפט העליון של ארצות הברית ולתפקידים פדרליים אחרים. נוסף על כך, ת'ון העלה אל סדר היום את תמיכתו החזקה במלחמת עיראק. במהלך עימות בחירות בין ת'ון לדאשל ששודר בתוכנית פגוש את העיתונות ברשת הטלוויזיה הלאומית "NBC", האשים ת'ון את דאשל ב"חיזוק האויב" בשל ספקנותו כלפי המלחמה בעיראק.
כאשר החל המירוץ בראשית 2004, הוביל דאשל בהפרש של 7% בינואר ופברואר. בחודש מאי, ההובלה שלו עמדה על 2% בלבד והסקרים שפורסמו בקיץ הצביעו על מגמות שונות: ת'ון ודשאל הובילו זה על זה לסירוגין בהפרש של לא יותר משני אחוזים בלבד, אם כי חלק מהסקרים הראו שוויון. במהלך כל ספטמבר הוביל דאשל על ת'ון בפער של שניים עד חמישה אחוזים, ואילו במהלך כל חודש אוקטובר אל תוך יום הבחירות ב-2 בנובמבר, מרבית הסקרים הראו שת'ון ודאשל בשוויון מוחלט, בדרך כלל ביחס של 49% מול 49% בקרב המצביעים.
ביוגרפיה > תפקידו בקמפיין של אובמה

בינואר 2005, לאחר שהציע לאובמה להעסיק כמה מעוזריו, דאשל עזב את הסנאט אחרי שהפסיד בבחירות בדיוק כשאובמה הושבע לתפקידו. בין עוזריו אשר הציע דאשל לאובמה להעסיק, נמנה פיט רוז, שסייע ביצירת תוכנית עבודה דו-שנתית בסנאט עבור אובמה שתאפשר להכין את הקרקע למסע בחירות נשיאותי עבור אובמה. ב-21 בפברואר 2007 דיווחה סוכנות הידיעות האמריקאית "AP" כי דאשל, לאחר שפסל אפשרות להתמודד לנשיאות ארצות הברית בעצמו בדצמבר 2006, הביע את תמיכתו בסנאטור ברק אובמה מאילינוי לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, ואמר כי אובמה ”מאניש את עתידה של המנהיגות הדמוקרטית בארצנו”
במהלך מסע הבחירות של אובמה לנשיאות ב-2008, שימש דאשל כיועץ מרכזי לאובמה ואחד מיושבי הראש הלאומיים של מטה הבחירות הרשמי של אובמה. ב-3 ביוני 2008 הפסיד אובמה לסנאטורית הילרי קלינטון בפריימריז הדמוקרטי שנערך בדקוטה הדרומית, מדינת הבית של דאשל – ושאגב היה הפריימריז האחרון שנערך בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לנשיאות באותה השנה – אך באותו הלילה זכה אובמה במועמדות המפלגה לנשיאות.
יומיים לאחר מכן, גורמים ציינו כי דאשל "מעוניין במיסוד ביטוח בריאות אוניברסלי ועשוי להגיע אל מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית". במערכת הבחירות הכללית, המשיך דאשל לייעץ לאובמה, פעל למענו ברחבי המדינות המתנדנדות וסייע לארגון מסע הבחירות שלו עד שבסופו של דבר נבחר אובמה לנשיאה ה-44 של ארצות הברית ב-4 בנובמבר 2008.
ביוגרפיה > מועמדותו למזכיר מחלקת הבריאות

ב 19 בנובמבר 2008 דיווחה העיתונות בארצות הברית כי דאשל קיבלה את הצעתו של הנשיא הנבחר אובמה להיות מועמדו לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. בחירתו לתפקיד הוכרזה באורח רשמי במסיבת עיתונאים משותפת עם אובמה ב-11 בדצמבר 2008.
ארגונים אחדים התנגדו להעמדתו של דאשל לתפקיד בקבינט של ארצות הברית, וגרסו כי עבודתו במשרד ערוכי הדין והשדלנות "אלסטון & בירד" הייתה בבחינת שדלנות ולכן עצם בחירתו מפרה את הבטחת הבחירות של אובמה להרחיק אינטרסנטים מהבית הלבן. מנגד, היו ארגונים ואישים כגון רון פולָאק, מנכ"ל המלכ"ר "Families USA" שיבח את העמדתו של דאשל לתפקיד מזכיר מחלקת הבריאות ושירותי האנוש על "מחויבותו העמוקה להבטיח שירותי בריאות באיכות גבוהה ובמחיר סביר לכל אחד בארצות הברית".
כאשר הוגשה מועמדותו של דאשל לקבינט בממשל אובמה לקראת 20 בינואר 2009, יום ההשבעה הראשונה של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית, אישור המינוי נדרש בידי הסנאט של ארצות הברית. ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט קיימה ערכה שימוע לאישור המינוי ב-8 בינואר 2009. ועדת הכספים של הסנאט בוחנת בנוסף גם היא באופן מסורתי גם את המועמדים לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי האנוש וב-2 בפברואר החלה לדון במועמדותו של דאשל בדלתיים סגורות.
ב-30 בינואר 2009 דווח כי הידידות והשותפות העסקית של דאשל עם איש העסקים ליאו הינרי עלולים לגרום בעיות בתהליך אישור מינויו של דאשל בסנאט. דאשל היה יועץ בתשלום לחברה "אינטרמדיה פרטנרס" (InterMedia Partners) מאז 2005, ובמהלכו קיבל גישה ללימוזינה ונהג אישי מהינדרי. על פי הדיווחים, דאשל לא הצהיר על שירותים אלה זה בטפסי המס השנתיים שלו כנדרש בחוק. הדוברת של דאשל הצהירה כי הוא "עשה מעשים אלה בתום לב וראה את השימוש בלימוזינה ונהג כ'הצעה נדיבה' מחברו הוותיק הינדרי". דאשל הצהיר בפני ועדת הכספים של הסנאט כי ביוני 2008 – בדיוק כשהודיע לעיתונות שהוא רוצה להיות מזכיר הבריאות ושירותי האנוש בממשל אובמה – "משהו גרם לו לחשוב שהשימוש בלימוזינה עשוי לחייב תשלום במס" ואז החל לפעול לתיקון המצב ואף שילם את החובות בתוספת ריבית.
כמו כן, עוד דווח כי דאשל גם לא שילם מיסים בגובה 83,333 דולר אמריקני שהרוויח כיועץ לחברת "אינטרמדיה פרטנרס" ב-2007. ההתחמקות מתשלום זה התגלתה בידי רואה החשבון של דאשל בדצמבר 2008. על פי נתוני ABC News, דשאל ניכה 14,963 דולר מתשלומי המיסים שלו באמצעות מתן תרומות שהעביר בין השנים 2005–2007 לארגוני צדקה שלא עמדו בקריטריונים להיות ארגונים המצדיקים ניכויי מס. ב-3 בפברואר 2009 הסיר דאשל את מועמדותו לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי האנוש. הוא משך את מועמדותו באמתלה כי אינו מעוניין להוות אבן נגף בסדר היום של ממשל אובמה.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה, באתר Alston + Bird LLP (באנגלית)
↑  Tom Daschle Fast Facts, באתר CNN (באנגלית)
↑  טום דאשל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  בהלת האנתרקס: שני נדבקים נוספים, באתר ynet, 16 באוקטובר 2001
↑  Daschle demands support for Israel, באתר וושינגטון טיימס, 23 באפריל 2002 (באנגלית)
↑  AP‏, Daschle: U.S. Remains Foul-Weather Friend to Israel, באתר פוקס ניוז, 22 באפריל 2002 (באנגלית)
↑  ג'יימס בסר, AIPAC Meets in Fortress Atmosphere, באתר Times of Israel‏, 26 באפריל 2002 (באנגלית)
↑  הקונגרס של הרפובליקנים, באתר nrg‏, 3 בנובמבר 2004
↑  FRONTLINE Interview: The Choice 200, באתר PBS‏, 14 באוקטובר 2008 (באנגלית)
↑  אסושייטד פרס, Ex-Senate leader Daschle endorses Obama, באתר NBC News‏, 21 בפברואר 2007 (באנגלית)
↑  מרגרט טאלב, Ex-Senate leader Daschle to serve as HHS head, מאורכב בתוך אתר Wayback Machine‏, 19 בנובמבר 2008 (באנגלית)
↑  ג'ף זלני, Obama Clinches Nomination; First Black Candidate to Lead a Major Party Ticket, באתר הניו יורק טיימס, 4 ביוני 2008 (באנגלית)
↑  ארין מקפיין, Daschle Warm To Obama Health Role, באתר קונגרס דיילי, 5 ביוני 2008 (באנגלית)
↑  טלי גולדשטיין‏, "אובמה ימנה את טום דאשל לשר הבריאות", באתר וואלה, 19 בנובמבר 2008
↑  אובמה הציג את שר הבריאות המיועד שלו: טום דאשל, באתר ynet, 11 בדצמבר 2008
↑  נטשה מוזגוביה, אובמה התחייב, אבל 12 לוביסטים מונו לתפקידים בכירים, באתר הארץ, 1 בפברואר 2009
↑  Daschle Accepts Health Post in Obama’s Cabinet, באתר NBC News‏, 19 בנובמבר 2008 (באנגלית)
↑  דיינה באש, Senators voice support for Daschle over tax records, באתר CNN‏, 30 בינואר 2009 (באנגלית)
↑  רויטרס, מועמד שני לתפקיד בכיר בממשל אובמה עם בעיות בהגשת דו"חות המס: טום דאשל, המועמד לתפקיד שר הבריאות, באתר TheMarker‏, 2 בפברואר 2009
↑  יצחק בן-חורין, עוד מבוכה לאובמה: שר הבריאות המיועד פרש, באתר ynet, 3 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453754205171  PLWABN: 9810618977605606  BIBSYS: 11017388  GND: 12442581X  ISNI: 0000 0000 5704 3555  LCCN: n80055560  NARA: 177146496  NTA: 249953544  SNAC: w6kf2n5f  SUDOC: 078744504  US Congress: D000064  VIAF: 60016316   WorldCat (עם VIAF): 60016316 
דיוקנו של דאשל מימיו בבית הנבחרים, בסביבות שנת 1979
תצלום של הסנאטור דאשל משנת 1988
דאשל נואם בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית בדנוור שבקולורדו, אוגוסט 2008
דאשל נואם לצד הנשיא הנבחר אובמה במסיבת עיתונאים שנערכה לשם הכרזת מועמדותו של דאשל לתפקיד מזכיר מחלקת הבריאות, דצמבר 2008
ג'יימס מארי (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1975 (בן 49) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  שרה פאריש 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס מארי (באנגלית: James Murray; נולד ב-22 בינואר 1975) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

מארי נולד במנצ'סטר.
ב-1998 שיחק באופרת הסבון של רשת ITV "קורוניישן סטריט" בתפקיד סנדי האנטר. הוא המשיך להופיע בסרטי קולנוע ובטלוויזיה כגון "רוג'ר-רוג'ר" (1999), סדרת הדרמה המשפטית "North Square" (ב-2000), מיני-סדרה "Other People's Children" (ב-2000), ובעיבוד לרומן "בנים ואוהבים" (2003), בהפקה של רשת גרנדה "The Sittaford Mystery" לפי רומן מאת אגאתה כריסטי (2006) בתפקיד צ'ארלס ברנבי, בסרט טלוויזיה "תחת העץ הירוק" עיבוד לרומן מאת תומאס הרדי (2005), בתפקיד פיטר בסרט "Nailing Vienna" (ב-2002), בתפקיד טוראי ויל נידהם בסרט "כל אנשי המלך" (1999), וב-"Phoenix Blue" (מ-2001) בדמות ריק. ב-2003 הופיע מארי בתפקיד גלן בסדרת הטלוויזיה "20 Thing's to Do Before You're 30" של ערוץ 4. ב-2005 שיחק בעונה רביעית של הסדרה "קצוות מפוצלים" של ערוץ BBC One בתפקיד ליאם קרני.
מארי כיכב בסדרת הדרמה מדע בדיוני "בראשית" של רשת ITV בתפקיד סטיבן הרט בעונה הראשונה (2007) ובשנייה (2008).
ב-2008 גילם מארי את דמות האב, פרנק דייוויס, בסרט "It's Alive", גרסה מחודשת של סרט האימה הקלאסי של לארי כהן משנות השבעים של המאה העשרים.
מארי שיחק בתפקיד ראלף לונגשאפט בסדרת הפנטזיה הקומית "קרוד מאנדון וחרב האש הבוערת" עבור ערוצי הטלוויזיה קומדי סנטרל ו-BBC Two ששודרה החל מאפריל 2009.
מנובמבר 2010 עד אפריל 2011 הופיע מארי בסדרה "CHAOS" של רשת CBS, בתפקיד בילי קולינס.
ב-2012 שיחק מארי בתפקיד אורח בפרק בעונה התשיעית של סדרת הטלוויזיה "תחבולות חדשות" של ה-BBC בתפקיד לוק אוסוולד.
מארי הופיע בעונה השנייה של הסדרה "Death in Paradise" בדמות בשם רוני סטיוארט בפרק "A Dash of Sunshine" ששודר בפברואר 2013 וצולם בגוואדלופ.
הוא השתתף בפרק הראשון בעונה ה-16 של הסדרה "רציחות במידסומר" בשודר בחג המולד 2013. הוא גילם דמות של חייל בטראומה בשם אולי טבורי.
מארי לוהק לתפקיד ניילס פוטינגר בעונה השנייה של הסדרה "Defiance" שהופקה בטורונטו החל מאוגוסט 2013 עד דצמבר אותה שנה. העונה שודרה לראשונה החל מ-19 ביוני 2014. הוא הופיע בפרק אחד בעונה השלישית של הסדרה ששודרה ב-27 ביוני 2015.
ב-2015 הופיע מארי בפרקים אחדים בתפקיד דניאל בסדרה "מלפפון" של ערוץ 4.
ב-2016 שיחק מארי בעונה החמישית של הסדרה "Suspects" בתפקיד פקד בילוש דניאל דראמונד. ששת פרקי הסדרה שודרו מה-3 עד 31 באוגוסט 2016.
מארי כיכב בתפקיד האב, אדוארד, בסדרה בת שלושה חלקים של ITV בשם "HIM" ששודרה מ-19 באוקטובר עד 2 בנובמבר 2016.
עוד ב-2016 הופיע מארי בפרק בסדרה "מדיצ'י" של נטפליקס בתפקיד דוג'ה פוסקארי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-15 בדצמבר 2007 התחתן מארי עם השחקנית שרה פאריש, שכיכבה לצדו בסדרת הטלוויזיה "קצוות מפוצלים", אחרי רומן שנמשך שנתיים. ב-18 בינואר 2008 פורסם ששרה בהיריון עם ילדם הבכור. בתם נולדה בלידה מוקדמת במאי 2008 ונפטרה בינואר 2009 בשל מום לב מולד.
לזכרה פאריש ומארי מגייסים כספים עבור יחידת טיפול נמרץ לילדים בבית החולים הכללי בסאות'המפטון שם היא טופלה. ב-21 בנובמבר 2009 נולדה בתם השנייה נל.