stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוק העלייה
היסטוריה

"שוק העלייה" נבנה במקום בו עמד לפני כן מבנה "בית הספר לחקלאות ומשק בית" שנועד עבור בנות פועלות. לאחר מכן עבר לשדרות קק"ל (היום שדרות בן-גוריון) במרכז העיר ולאחר מכן אל שכונת נחלת יצחק במזרח העיר. בתחילתה של העיר תל אביב ביקשה עיריית תל אביב להקים שוק קמעונאי מודרני חדש בתווך בין שכונת פלורנטין לנווה שאנן, שיהווה חלופה לשווקים הישנים של שוק הכרמל, שוק בצלאל, ושוק נווה צדק שהיו שייכים באותה תקופה ליפו. את השוק תכננה המחלקה הטכנית של העירייה, בראשות יעקב בן סירה (שיפמן). שוק העלייה נחנך ב-1939, ושימש כגלגול הראשון של שוק הסיטונאים שעבר בשנת 1951 לרחוב קרליבך
זאב וילנאי תיאר את השוק בשנת 1941: "ברחוב העלייה פינת וולפסון-השוק העירוני החדש. נפתח לשירות הקהל בי"א באייר תרצ"ט-1939. בנוי על מגרשי העירייה ובכספיה, בצורה חדישה ובסידורים סניטריים משוכללים"
השוק החדש היה דוגמה מובחרת לאדריכלות הסגנון הבינלאומי של תל אביב בשנות ה-30 ושנות ה-40 עם נפחים מרובעים העושים שימוש נבון באור היום כדי להאיר את החללים הפנימיים, גגונים דקיקים ומעוגלים שרצים לכל אורך החזיתות הראשיות והתאמה מושלמת לפונקציה הנדרשת. העמודים בחללים הפנימיים מוקמו בצורה כזאת שתאפשר גמישות מרבית לחלוקה לדוכנים ומערכת ניקוז חדשנית הותקנה מתחת לרצפתו. והכל תחת קורת גג אחת בתוך מבנה סגור. בחלקו האחורי של השוק הפונה לרחוב צ'לנוב, הוקם שוק סיטונאי שבמרתפיו שוכנו משחטות לעופות שהיו מפגע עירוני והיוו את אחת הסיבות לסגירת המקום ב-1981. העירייה החליטה לקדם תוכניות בינוי למקום והחלה לפצות את בעלי הדוכנים במקביל להפיכת השוק הסיטונאי למגרש חניה.
מבני השוק היו נטושים מאז סגירת השוק, ובשנת 2009 הוחלט שהמבנה הישן ברחוב העלייה ייהרס והקרקע תשמש לבניית מגורים לצעירים.
ב-6 באפריל 2012 הרסה עיריית תל אביב את מבנה השוק האחורי בחלק המזרחי. החלק המערבי הפונה לרחוב העלייה מיועד לשימור ושיקום.
בשנת 2020 הושלמה בנייתם של שלושה בנייני מגורים בצדו המזרחי של המגרש, אחד מהם הוא בבעלות העירייה ומשמש לדיור בר-השגה.
בשנת 2023 נפתח בצדו המערבי של המתחם קאנטרי עירוני, תוך שימור חלק מהקירות החיצוניים של המבנה המקורי.
מבנה השוק

שוק העלייה מורכב משני מבנים: "מבנה קדמי" שהיה מיועד עבור שוק קימעונאי עם חנויות הפונה אל רחוב העלייה; בצדו השמאלי יש פינה מעוגלת ואילו בצדו הימני נמצאת כניסה עם מדרגות אל תוך האולם המרכזי. מאחוריו היה קיים "מבנה אחורי" שהיה מיועד עבור שוק סיטונאי ומלפניו חצר פנימית הפונה אל רחוב צ'לנוב שנהרס שבו שכנו חנויות לממכר בשר וביצים. על שטחו של המבנה האחורי השוק נמצאת רחבה שכיום הפכה לחניון ציבורי. המבנה האחורי היה בעל גשר עילי שמתחתיו נכנסו המשאיות אל תוך החצר הפנימית. בצידו של רחוב וולפסון הייתה כניסה ויציאה נוספת עם שער.
גלריה

חנויות במבנה המערבי הפונה אל רחוב העלייה.
שוק העלייה-צ'לנוב פינת מטלון
שוק העלייה-פינה מעוגלת במטלון פינת העלייה
שוק העלייה-אלמנט מעוגל בחזית המבנה המערבי הפונה לרחוב העלייה
שוק העלייה - החלל הפנימי במבנה המערבי המיועד לשימור
המבנה המזרחי ברחוב "וולפסון פינת צ'לנוב" שנהרס לצורך הקמת מגורים
ראו גם

מרכז מסחרי (תל אביב)
השוק הסיטונאי בתל אביב
הערות שוליים

↑   פתיחת "השוק העירוני" החדש בתל אביב, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1939
↑  זאב וילנאי:מדריך ארץ ישראל-תל אביב, השרון והשפלה, עמ' 52, הוצאת "תור-ארץ ישראל", 1941
↑  רז סמולסקי, שוק העלייה - השוק הראשון של תל אביב - ייהפך למתחם מגורים, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2009
הרס שוק העלייה-6 באפריל 2012
תקרית אלטמרק

תקרית אלטמרק הוא כינויו של עימות ימי שאירע במהלך מלחמת העולם השנייה בין בריטניה לגרמניה ב-16 בפברואר 1940, במים הטריטוריאליים של נורווגיה (אז מדינה נייטרלית). האלטמרק, ספינת סוחר גרמנית שלוותה על ידי ספינות נורווגיות, הייתה בדרכה חזרה לגרמניה כשעל סיפונה 299 מלחים בריטים שנשבו לאחר הטבעת מספר ספינות בריטיות על ידי אוניית המערכה זוטא אדמירל גרף שפה, שטובעה על ידי צוותה אחרי קרב נהר לה פלטה בדצמבר 1939.
תצוגה בנושא תקרית אלטמרק סמוך לייוסינגפיורד
התקרית הייתה ככל הנראה האירוע האחרון בהיסטוריה של הלוחמה הימית בו נעשה שימוש בחרבות.
לאחר שיורטה על ידי המשחתת הבריטית HMS Cossack בפיקודו של פיליפ ויאן, חיפשה האלטמרק מחסה בפיורד ייוסינגפיורד (Jøssingfjord), אולם המשחתת הבריטית עקבה אחריה ואילצה אותה לעלות לחוף. אז עלו הבריטים על הספינה ולאחר קרב פנים אל פנים בו נעשה שימוש בכידונים, הכניעו את צוות האלטמרק ושחררו את העצורים. המלווים הנורווגים מחו, אך לא התערבו. ההסבר הרשמי שניתן מאוחר יותר על ידי הממשלה הנורווגית היה שעל פי האמנות הבינלאומיות, מדינה נייטרלית לא מחויבת להגן על צד לוחם שתחת חסותה כנגד כוח חזק בהרבה.
הנורווגים כעסו על כך שנייטרליותם הופרה, אך לא רצו להיגרר למלחמה באירופה. למרות זאת, תקרית האלטמרק נטעה ספקות באשר לנייטרליות הנורווגית, הן בקרב בעלות הברית והן בעיני גרמניה. שני הצדדים החזיקו בתוכניות מגירה לפעולה צבאית נגד נורווגיה, בעיקר כדי לשלוט על תנועת עפרת הברזל השוודית, בה הייתה תלויה תעשיית החימוש הגרמנית בשלבי המלחמה המוקדמים. תקרית אלטמרק שכנעה את היטלר שבעלות הברית לא יכבדו את הנייטרליות הנורווגית, וב-19 בפברואר החליט להחיש את התכנון למבצע וסריבונג - כיבוש דנמרק ונורווגיה - שיצא בסופו של דבר לפועל ב-9 באפריל 1940.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרביטן ריסני

| שרביטן ריסני |
| --- | --- |
 שרביטן ריסני
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: חשופי זרע
סדרה:: שרביטנאים
משפחה:: שרביטניים
סוג:: שרביטן
מין:: שרביטן ריסני
שם מדעי
 Ephedra aphylla ‏פורסקל, 1775
שרביטן ריסני (שם מדעי: Ephedra aphylla) הוא צמח מטפס אלים, הנפוץ בחורש הים תיכוני, ממערכת חשופי הזרע. הצמח הוא חד ביתי חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים חד מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של השרביטן הריסני מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול, הירוק בכל ימות השנה.
השרביטן הריסני מטפס בעיקר על עצים, אותם הוא מכסה כליל. בארץ ישראל, הוא נפוץ בקרקעות חוליות בעיקר במישור החוף, אם כי נצפה בכל אזורי הארץ, מהגולן ועד להרי אילת והערבה.
בינואר 2020 מחקר ראשוני שנעשה במו"פ ערבה הראה שייש לצמח פעילות אנטי סרטנית בתנאי מעבדה, וייתכן שבעתיד מיצוי הצמח ישמש כטיפול למחלה.
הערות שוליים

↑  שרביטן ריסני באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שני זיתים

תחילת הפיוט שני זיתים, מתוך מחזור כתוב ביד מן המאה ה-13.
שני זיתים נכרתים הוא פיוט מאת ר' שלמה אבן גבירול מסוג "מאורה", כלומר מיועד להיאמר בברכת יוצר המאורות לפני החתימה. הפיוט נהוג בשבת חנוכה בנוסח אשכנז המערבי והמזרחי.  על אף שרבי שלמה אבן גבירול היה מפייטני ספרד, פיוט זה השתמר בקהילות אשכנז בלבד.
הפיוט עוסק במנורת הזהב ובעיקר במנורה שבחזון זכריה הנביא (זכריה, ד'), המופיעה בהפטרה לשבת חנוכה. תוכן הפיוט הוא בקשת הגאולה, והשבת הכהונה ומלכות בית דוד למעמדן. הכהונה ומלכות נקראות "שני זיתים" על פי פרשנות לשני הזיתים בנבואת זכריה, והפיוט עושה שימוש בביטויים ומוטיבים נוספים הלקוחים מתוך אותה נבואה: המנורה, שמן המשחה, ועוד. אין בפיוט אזכור מפורש לחנוכה, ולא ניתן לדעת אם הפיוט נכתב מעיקרו לייעוד זה או דווקא לפרשת בהעלותך, שגם בה מפטירים הפטרה זו.
מבנה

הפיוט שקול במשקל הברות, בו מונים רק את ההברות ומתעלמים מחטפים ושוואים נעים. משקל זה שמש בספרד לפיוטים בלבד ולא לשירי החול, בניגוד למשקל "יתדות ותנועות" ששמש הן לשירי קודש הן לשירי חול, ובו יש סדר קבוע בין התנועות לחטפים והשוואים הנעים. בכל שורה בפיוט שלש צלעיות: שתים בנות שלש הברות כל אחת והשלישית כפולה ובה שש הברות.

בכל שורה שתי הצלעיות הראשונות מתחרזות זו בזו, ואילו הצלעית האחרונה חורזת בחרוז משותף לכל השורות באותו הבית. השורה האחרונה בכל הבתים חורזת בחרוז משותף, שונה משל אותו הבית, ולאחריה בא רפרן החורז אף הוא באותו החרוז. מבנה זה נקרא "מעין אזורי". כמקובל, הבית הראשון הוא במבנה שונה - קצר יותר, וכל השורות בו חורזות בחרוז האזורי של סופי הבתים, שהוא בפיוט זה -רוּׂ.
רשב"ג הוא שפיתח מבנה זה והשתמש בו בפיוטים רבים (פיוט נוסף במבנה זהה הוא ה"אופן" שנאנים שאננים). פייטנים רבים אחריו אימצו מבנה זה וחיקו אותו.
הן בראשי השורות בבית הפתיחה והן בראשי הבתים, חתום שם המחבר "שלמה".
מנהגי אמירת הפיוט

בראשית ימי הפיוט האשכנזי לא נהגה אמירת מאורות, ופייטני אשכנז הראשונים לא כתבו במערכות היוצר שלהם פיוט כזה (כמו גם פיוטי "אהבה", "מי כמוך" ו"גאולה"). בדורות מאוחרים יותר, עקב השפעה של הפיוט הספרדי קלטו בני אשכנז מספר מאורות ספרדיות לתוך תפילתם, בהם מאורה זו. או אז גם החלו בכתיבת פיוטים מסוג זה, תוך שהם מאמצים בו את סגנון אבן גבירול וריה"ל. מאורה נוספת לשבת חנוכה, "אשר יצר", שכתב רבי אפרים בן יצחק מרגנשבורג נבנתה במבנה זהה לשל שני זיתים.
הפיוט נהוג בשבת חנוכה (אם ישנן שתי שבתות בחנוכה, בשבת הראשונה) בנוסח אשכנז המערבי והמזרחי. במגנצא אמרוהו גם בשבת השנייה של חנוכה, ובפוזנא הוסיפו לאמרו גם בשבת בהעלותך.
בנוסח רומניא, בדרך כלל אמרו פיוטי "יוצר", "אופן" "זולת" ו"מי כמוך" בלבד, ולא פיוטי מאורה (במחזור רומניא מופיעות מאורות רק לשבת פורים ושבת חול המועד סוכות). מסיבה זו, ככל הנראה, במחזור רומניא המודפס פיוטנו "שני זיתים" מופיע כפיוט "אופן" לשבת חנוכה, ולא כמאורה.
בוורמייזא היה מנהג שלא לומר את הפתיחה והבית הראשון של הפיוט ולהתחיל מ"ממלכה ממושכה". רבי יאיר בכרך, שהיה רבה של העיר, תמה על מנהג זה:
ובימי חורפי היה לי פתחון פה עם זקן אחד בעל מורה ודיין בק"ק ווירמיישא על שתמהתי מאד על מנהג זר על שמתחילין מאורה דשבת חנוכה "ממלכה ממושכה", והוא באמצע הפיוט כי התחלתו "שני זיתים" וכו'. והשיבני, כי שמע מפי זקני גדולי הקהילה כי בשעת הגזירות נשרפו כל סדרי תפילות ומחזורים, ובאשר לא היה בנמצא הדפוס היה מחזור א' וסידור מעריבים ויוצרות א' לקהל או למשפחה, וזמן רב אחר עבור זעם שחזרו ונתיישבו מתי מספר, אמרו מה שמצאו מפיוטים שנשאר, ובאשר מצאו מאורה הנ"ל רק חציה כאוד מוצל מאש אמרו רק חציה שלא לבטל המנהג לפי שעה, ונקבע אח"כ למנהג קבוע.
מקובל בקהילות אשכנז המערבי לשיר פיוט זה בניגון (בניגוד לפיוטים רבים שנאמרים ללא שירה). משה יהודה רוזנווסר משער שהצורך להתאים את המילים למנגינה הוא שגרם לשינויי הנוסח והשמטת שורות מסוימות מהפיוט.
לקריאה נוספת

הפיוט עם ביאור מקיף וחילופי נוסחאות בתוך משה יהודה רוזנווסר, השיר והשבח: פיוטים לשבתות השנה לפורים ולברית מילה לפי מנהג קהילות אשכנז (מפורשים ומבוארים עם מקורותיהם בהלכה ובאגדה) (ירושלים: מכון מורשת אשכנז, תשע"ה), עמ' קנ–קנד. (הספר בקטלוג ULI)
גבריאל וסרמן, Liturgical poems of Ḥanukka from Europe (חלק א באנגלית וחלק ב בעברית), 2016 (דוקטורט). הפרק על שני זיתים בעמודים 292–338 בחלק א, והפיוט עצמו עם פירוש ושינויי נוסחאות מופיע בעמודים 243–257 בחלק ב. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  הנוסח המובא כאן הוא נוסחו המקורי של הפיוט, בנוסח שהיה מקובל בקהילות ישנם שינויים רבים, וניתן למצוא אותו בסידורים בהם הוא נדפס כגון זליגמן בר, סדר עבודת ישראל (רדלהיים, תרכ"ח), נוסח אשכנז עמ' 640 ונוסח פולין עמ' 633; סידור אוצר התפלות (ישראל, תש"ד), חלק ב', עמ' 56.
↑  צלעית זו סוטה מהמשקל ויש בה שבע הברות.
1 2  בקהילות בהן לא בטלו את אמירת פיוטי השבתות. זליגמן בר, סדר עבודת ישראל (רדלהיים, תרכ"ח), נוסח אשכנז עמ' 640 ונוסח פולין עמ' 633; סידור אוצר התפלות (ישראל, תש"ד), חלק ב', עמ' 56.
↑  ראה רש"י בפסוק יד שם
↑  רשב"ג חורז יחדו צירי וסגול, בהתאם להגיה הספרדית, בה אין מבדילים בין תנועות אלה.
↑  משה יהודה רוזנווסר ודבורה רוזנווסר, החיקוי – צורת החנופה הכנה ביותר, מכלול (כתב עת) כו, תש"ע, עמ' 25–38.
↑  במנהג אשכנז המערבי, מאורה זו היא היחידה שנתקבלה למחזורים הנדפסים.
↑  עזרא פליישר, היוצרות בהתפתחותם והתהוותם (ירושלים: הוצאת מאגנס, תשמ"ד), עמ' 680.
↑  פיוט זה נתקבל במנהג אשכנז המזרחי לשבת שנייה של חנוכה וכן לשבת בהעלותך. ראו סדר עבודת ישראל, עמ' 640.
↑  מנהגי ק"ק מגנצא, סדור שפת אמת, תרכ"ב, עמ' 8, באתר אוצר החכמה.
↑  כך מובא ב'פנקס בית הכנסת דק"ק פוזנא' שנדפס בתוך 'ברכה למנחם', סט. לואיס תשט"ו. לספר באוצר החכמה (למנויים בלבד).
↑  דניאל גולדשמידט, על מחזור רומניא ומנהגו, ספונות ח, תשכ"ד, עמ' רכד.
↑  מחזור רומניא דף נב ע"ב.
↑  יש לציין שהייתה גם תופעה הפוכה: רבנו תם חיבר אופן לשבת חנוכה המתחיל "יום הודו וכבודו", אולם בוורמייזא נהגו בשלב כלשהו לאומרו בשבת שנייה של חנוכה דווקא כמאורה, כדי להשוות שבת זו לשבת הראשונה, שיש בה המאורה "שני זיתים". דוגמה לבעיה שהדבר יצר ניתן לראות במערבות יוצרות וזולתות וסליחות עם הפסוקי' ומנהגים דק״ק ווירמיישא, בדף יב. בכותרת הפיוט נאמר שהוא מאורה, אך בסופו כתוב שיש להמשיך "והחיות ישוררו" (כמו אופן), ובמנהגים בסוף הספר בדף מה: כתוב "לשבת שני דחנוכה אומרים אופן יום הודו נדפס בזה הספר, ובמנהגים של קהל כתוב שאומרים יום הודו למאורה".
↑  יוזפא שמש, מנהגים דק"ק וורמיישא (מכון ירושלים, תשמ"ח), סימן ר"ג (עמ' רמ"ד).
שמואל גדון

תמונת שמואל גדון
שמואל גָדוֹן (1914 – יוני‏ 1982) היה חבר קיבוץ נצר סרני, מפקח, סופר, עורך, מרצה וחוקר בנושאי הקיבוץ ותנועת העבודה.
ביוגרפיה

גדון נולד בליטא, הצעיר משלושת ילדיהם של פרידה (פריידל) לבית זקה"ם וישעיהו (שעיה) גדון, מחנך עברי. עלה לארץ ישראל והיה חבר קיבוץ גבעת ברנר עד 1952, אז עבר עם הפילוג בקיבוץ המאוחד לנצר סרני.
היה פעיל בתנועת העבודה ובמפעלי החינוך של ההסתדרות, ובמסגרת זו היה אחראי על החינוך התנועתי ברשת "עמל".
ערך בין היתר את "ניב הקבוצה", ביטאון איחוד הקבוצות והקיבוצים.
נפטר בשנת 1982, ונקבר בבית העלמין בקיבוצו נצר סירני.
לאחר מותו נפתח בקיבוצו בית ספר תעשייתי של "עמל", שנקרא על שמו.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לאחר מותו:
שמואל גדון נשא אלמתיו: משלו ועליו; ערכו והביאו לדפוס: מאיר גבעתי, מלכיאל סבלדי, נצר סרני: נצר סרני, תשמ"ה 1984.
לקריאה נוספת

מאיר גבעתי, 'שמואל גדון ז"ל', אגרת לחנוך (רבעון לחנוך קיבוצי) 66 (1982), 70–72.
הערות שוליים

↑  שמואל גדון, דבר, במלאת שנה לפטירתו, 16 ביוני 1983.
↑  מירי פז, חינוך ותרבות, דבר, 12 בינואר 1983.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307066205171  GND: 1144921732  ISNI: 0000 0000 6694 710X  LCCN: n85030077  SUDOC: 236581244  VIAF: 48185683   WorldCat (עם VIAF): 48185683
שפיטל שבפיהרן

| --- | --- |
סמל שפיטל שבפיהרןסמל שפיטל שבפיהרן

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה עילית אוסטריה עילית
 מחוז:  קירכדורף אן דר קרמס
 שטח:  108.9 קמ"ר
 גובה:  640 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,238 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  47°39′55″N 14°20′27″E﻿ / ﻿47.665277777778°N 14.340833333333°E﻿ / 47.665277777778; 14.340833333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.spital-pyhrn.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהשפיטל שבפיהרן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.שפיטל שבפיהרן(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגשפיטל שבפיהרן(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגשפיטל שבפיהרן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שפיטל שבפיהרן (בבווארית: Spital am Pyhrn) היא עיירה במחוז קירכדורף אן דר קרמס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
גאוגרפיה

העיירה שפיטל שבפיהרן שוכנת באזור המנהלי טראונפירטל. כ-48% מאדמות העיירה מיוערים, ו-19% הם אדמות חקלאיות.
תיירות

בעיירה ישנן מספר אטרקציות המושכות תיירות ענפה ביחס לגודל העיירה. בין האטרקציות בעיירה, ישנה הכנסייה קולגיאלית של פיהרן, אגם ברונשטיינר ובית העיירה.
הערות שוליים

↑  https://www.urlaubsregion-pyhrn-priel.at/en/oesterreich-stadt-ort/detail/430001036/spital-am-pyhrn.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560143205171  BnF: cb15296392t (data)  GND: 4056307-8  LCCN: n87848090  NKC: xx0159535  VIAF: 141990284   WorldCat (עם VIAF): 141990284 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שפיכה מוקדמת

שפיכה מוקדמת, או פליטה מוקדמת (בלטינית: Ejaculatio praecox) היא תופעה של העדר שליטה במועד השפיכה, הנחשבת לעיתים קרובות כליקוי בתפקוד המיני אצל גברים. גברים הסובלים משפיכה מוקדמת אינם מסוגלים לשלוט על שפיכת הזרע (ועל האורגזמה המתלווה לשפיכת הזרע) בעת קיום יחסי מין.
שפיכה מוקדמת תוארה לראשונה בספרות הרפואית ב-1917 על ידי הפסיכיאטר הגרמני קרל אברהם ב-"כתב העת הבין-לאומי לפסיכואנליזה", אך נפוצה בתודעת הציבור רק משנות ה-70 של המאה ה-20.
מאפיינים

לשפיכה מוקדמת אין הגדרה אחידה. יש המגדירים אותה כשפיכה תוך פחות משתי דקות מרגע החדירה. רבים, במיוחד בעת האחרונה, משתמשים בהגדרה גמישה יותר, המציינת כי גבר סובל משפיכה מוקדמת אם אינו מסוגל לקיים יחסי מין במשך הזמן הרצוי לו.
נערים ומתבגרים רבים חווים שפיכה מוקדמת לעיתים קרובות בתחילת דרכם המינית, אך לומדים עם הזמן לשלוט בכך; תופעה זו אינה נחשבת לשפיכה מוקדמת של ממש. אירוע בודד של שפיכה מוקדמת אשר לא גרם למצוקה נפשית כלשהי אף הוא אינו עומד בקריטריונים הרפואיים להגדרת שפיכה מוקדמת.
שפיכה מוקדמת היא בעיית התפקוד המיני הנפוצה ביותר בגברים; בין 25% ל-40% מהגברים סובלים ממנה באופן כרוני, ורבים נוספים סובלים ממנה באופן זמני. שפיכה מוקדמת עשויה לגרום לתסכול ולמבוכה אצל הסובלים ממנה.
שפיכה מוקדמת היא בעיה תלוית תרבות. למעשה, רק במאות האחרונות ובעיקר בחברות מערביות, שבהן ישנה הכרה בחשיבות הנאה הדדית ממין, התפתחה שאיפה ליכולת הגבר לשלוט בזמן השפיכה שלו.
גורמים לשפיכה מוקדמת

גורמים פסיכולוגיים. גברים רבים אינם מודעים לקשר שבין המצב הנפשי שלהם ותפקודם המיני. מצבים נפשיים רבים עשויים לגרום לשפיכה מוקדמת: לחץ נפשי, דיכאון, ביישנות, חוסר ביטחון עצמי. לאחר שהליקוי מתרחש פעם אחת חווים גברים רבים מבוכה רבה, ובפעמים הבאות מרגישים צורך עז לפצות את בן או בת זוגם ולהוכיח שמדובר באירוע חד-פעמי. רצון זה מגביר את הלחץ הנפשי ואת הסיכוי לשפיכה מוקדמת נוספת. הדבר רלוונטי במיוחד כשבן או בת הזוג אינם מגלים הבנה למצב, או מציבים מלכתחילה יעדים מוגזמים בכל הנוגע ליחסי מין. הלחץ הנפשי אשר עשוי לגרום לשפיכה מוקדמת מלכתחילה אינו מוכרח להיות קשור למיניות; דאגות כלכליות, למשל, ובעיות בעבודה או במשפחה עשויים אף הם לגרום לשפיכה מוקדמת. תקשורת לקויה בין בני הזוג, מחלוקות בלתי-פתורות ורגשות שליליים עשויים לתרום להופעת הליקוי. דיכוי מיני בעבר, מטעמים דתיים, למשל, עשוי אף הוא לגרום לשפיכה מוקדמת. לחוויות המין הראשונות בחיים השפעה ניכרת; יחסי מין מוקדמים אשר התבצעו בתנאי לחץ מבחינת מקום או זמן עשויים לגרום לשפיכה מוקדמת בשלב מאוחר יותר בחיים.
אי-זיהוי של נקודת האל-חזור. אחת התאוריות בנוגע לגורם לשפיכה מוקדמת גורסת כי גברים הסובלים מהליקוי לא מזהים בצורה יעילה את נקודת הגירוי שלאחריה לא ניתן למנוע שפיכה. אי-הזיהוי אינו מאפשר לגבר לנסות ולעכב את האורגזמה—עד לנקודה בה מאוחר מדי.
גורמים פיזיולוגיים. שלל גורמים בריאותיים עשויים לגרום לשפיכה מוקדמת, אם כי שיעור הסובלים משפיכה מוקדמת מסיבות פיזיולוגיות נמוך בהרבה משיעורם של הסובלים מסיבות פסיכולוגיות. דלקת בערמונית, למשל, עשויה לגרום לַליקוי. ליקויים במערכת העצבים, לעיתים לאחר פגיעת טראומה גופנית, עשויים לגרום לשפיכה מוקדמת. תרופות מסוימות עשויות אף הן לגרום לליקוי. מחקרים פיזיולוגיים בעבר הראו כי רמות נמוכות מדי של המוליך העצבי סרוטונין באזורים מסוימים במוח גורמות לשפיכה מוקדמת. לתאוריה זו ניתן משנה תוקף בהתחשב בעובדה כי מספר תרופות מסוג SSRI, אשר מעלות את ריכוז הסרוטונין במוח, גורמות לשיפור אצל גברים הסובלים משפיכה מוקדמת (ראו: טיפול). שפיכה מוקדמת המופיעה לראשונה לאחר גיל 50 עשויה להצביע על סוכרת, מחלה המשפיעה לעיתים על היבטים רבים של התפקוד המיני.
גורמים פסיכיאטריים. מחלות נפש רבות, כגון הפרעת דחק פוסט-טראומטית (סוג של חרדה) והפרעה דו-קוטבית, גורמות לליקויים בתפקוד המיני - ביניהם שפיכה מוקדמת - כחלק משלל תסמיניהן.
גורמים גנטיים. קיים חשד שטרם הוברר דיו לגורם גנטי לשפיכה מוקדמת, שכן הוכח שלרבים הסובלים מהליקוי קרובי משפחה הסובלים ממנו אף הם.
טיפול

לשפיכה מוקדמת קיימות שיטות טיפול המבוססות על תרגול ואשר מטרתן היא שיפור יכולת הזיהוי של הגבר את עוצמת הגירוי המיני ושיפור השליטה בשפיכה. לשיטות אלו, אותן יש לבצע כצעד ראשוני, שיעורי הצלחה גבוהים. בכל מקרה שילוב בת-הזוג בטיפול מגביר את סיכויי ההצלחה.
שיטת ה"התחל-הפסק" (סטארט אנד סטופ, באנגלית: Start and stop). מטרת השיטה היא להרגיל את הגוף לרמות גבוהות ולזמנים ארוכים יותר ויותר של גירוי מיני. בתחילה מבוצעת השיטה לבד, באמצעות אוננות. הגבר מגרה את עצמו כמעט עד לנקודת האל-חזור, מפסיק לכעשרים שניות ואז ממשיך לגרות את עצמו, וחוזר חלילה, תוך הימנעות משפיכה למשך זמן כולל של כעשרים דקות. מספר מטפלים מורים למטופל לדרג לעצמו את עוצמת הגירוי שהוא חש מ-1 (היעדר זקפה) ועד 10 (אורגזמה). הפסקת הגירוי צריכה להתרחש בעוצמת גירוי של 8 בערך, והמשכת הגירוי מתרחשת כשהעוצמה דועכת לכ-3. השליטה העצמית באוננות והעדר הלחץ הנפשי הנגרם מנוכחות בן או בת הזוג מאפשרים בשיטה זו שיפור השליטה העצמית על השפיכה, זיהוי טוב יותר של נקודת האל-חזור ובעיקר—הארכת משך הזמן הנדרש לשם הגעה לאורגזמה. לאחר תרגול במשך זמן מה (מספר שבועות בדרך כלל) ניתן לשלב את בן או בת הזוג בשיטה. שיטת ה"התחל-הפסק" ניתנת בדרך כלל על ידי סקסולוגים, שאינם רופאים, כטיפול עיקרי בשפיכה מוקדמת.
שיטת ה"חנק". בשיטה זו על בן או בת הזוג ללפות בחוזקה את הפין רגע לפני שהגבר מגיע לאורגזמה; הדבר גורם למניעת השפיכה. בדומה לשיטת ה"התחל-הפסק", גם כאן יש לחזור על התהליך לאחר כעשרים שניות, לזמן כולל של כעשרים דקות. השיטה מבוצעת בתחילה בדרך כלל באמצעות גירוי ביד; לאחר שמושגת שליטה מסוימת על השפיכה ניתן לבצע את השיטה גם באמצעות חדירה. זוהי שיטה שאינה מומלצת על ידי סקסולוגים כיום. השיטה מסוכנת ועלולה לגרום לפגיעה בשרירים.
שיטת 7 השלבים - שיטה המשלבת טיפול התנהגותי ותרופתי. הטיפול התרופתי במינון נמוך עוזר לדחות את זמן השפיכה. במקביל, הפציינט לומד לזהות את סימני השפיכה לפני שהיא מגיעה ומתרגל יציאה נשלטת מהנרתיק. בסיום החודש הפציינט לומד לשלוט על השפיכה גם ללא התרופות.
תרגול שרירי האגן. כיווץ ודחיפה רצוניים של שרירי האגן גורם לחיזוקם ולשיפור השליטה בהם; שרירים אלו אחראיים לשפיכת הזרע. יתרון השיטה הוא פשטותה והעובדה שניתן לבצעה בכל העת, בזמן העבודה או הנהיגה, למשל. גברים רבים מדווחים על שיפור.
שינוי התנוחה. תנוחות יחסי המין השונות גורמות לעוצמות גירוי משתנות בגברים שונים. על הגבר לזהות את התנוחה בה שליטתו על השפיכה מרבית.
השיטות הבאות אינן מביאות לריפוי השפיכה המוקדמת, והן משמשות כפתרון זמני או במקרה שהשיטות שלעיל נכשלו:
קרם (או תרסיס) השהייה. קרם זה, אותו יש למרוח על איבר המין הגברי, גורם לאלחוש קל וזמני של האזור. גם בן או בת הזוג עשויים לחוות אלחוש באיבר המין, כשהשותף משתמש בקרם השהייה, דבר המהווה חיסרון של השיטה. חיסרון נוסף הוא היעדר הספונטניות, שכן רוב תכשירי ההשהייה מתחילים לפעול רק לאחר כעשרים דקות מזמן תחילת השימוש.
קונדום. גברים רבים חשים פחות גירוי כשהם משתמשים בקונדום, דבר המפחית את הסיכוי לשפיכה מוקדמת. קונדומים מסוימים משלבים את השיטה שהוזכרה לעיל וכוללים תכשיר השהייה על גבי הדופן הפנימית שלהם. באופן זה נמנע מגע בין תכשיר ההשהייה ובין בן או בת הזוג.
תרופות. נוגדי דיכאון מסוג SSRI מביאים במקרים רבים לעיכוב השפיכה, אך לעיתים גם לבעיות בזקפה ולשלל תופעות לוואי אחרות. מספר סמים פסיכואקטיביים, כגון מורפיום והרואין, מביאים אף הם לעיכוב השפיכה.
משיכת האשכים כלפי מטה לפני השפיכה. זוהי שיטה מיושנת אשר אינה מומלצת על ידי סקסולוגים כיום; השיטה עלולה לגרום לפגיעות ויעילותה שנויה במחלוקת.
שמואל ברנד

אין תמונה חופשית
הרב שמואל ברנד (ט"ו בסיוון ה'תשי"ז, 14 ביוני 1957 - י"ח בסיון ה'תשע"ז, 13 ביוני 2017) היה מגיד שיעור ירושלמי ומחבר ספרים על סוגיות בתלמוד הבבלי.
ביוגרפיה

נולד בט"ו בסיוון ה'תשי"ז בירושלים למאטיל ולרב חיים אשר זעליג ברנד מראשי ישיבת איתרי ולשעבר ר"מ בישיבת לוצרן שבשווייץ. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים, ולאחר מכן בישיבת פוניבז', שבה היה ממקורבי הרב שמואל רוזובסקי.
בשנת ה'תשל"ז נשא את מרים בת הרב אליעזר אייכלר, רב בית המדרש של חסידות בויאן בארצות הברית, ולהם חמישה ילדים.
לאחר נישואיו מונה כ"משיב" בישיבת קול תורה. ולאחר מכן שימש במשך שלוש שנים כר"מ בישיבת תורת ירושלים - ישיבת המתמידים בירושלים, ולאחר עזיבתו למד בחברותא עם דודו הרב נתן יהודה לייב מינצברג רב קהילת המתמידים.
בשני העשורים הבאים למד באופן עצמאי ועם חברותות ולימד "חבורות" לבחורים בביתו ובבתי מדרש סמוכים לישיבות שבהן למדו. חבורות כאלה התקיימו לבחורים סמוך לישיבת חברון, ישיבת קמניץ וישיבת פוניבז'.
נפטר לאחר מחלה, בי"ח בסיון ה'תשע"ז, ונטמן בהר הזיתים בירושלים.
משפחתו

הרב ברנד הוא נכדו של הרב אליעזר דוד ברנד, מראשי מערכות אוצר הפוסקים ומפעל הש"ס. אחות אביו היא לאה, אשת הרב שלמה פישר.
מספריו

חלק מחידושיו נדפסו בספריו "ביאורי עדות" ו"ביאורי מרובה", וחידושי תורה משלו נמסרו בישיבות גם על ידי חבריו הקרובים, בהם: הרב חיים מן ההר, ראש הישיבה הגדולה רמות, והרב דוד מילר, מראשי ישיבת חיי משה ור"מ בישיבת פוניבז'.
שיעוריו על מסכת בבא קמא יצאו לאור בה'תשפ"ד בספר ביאורי רבי שמואל.
ביאורי עדות
ביאורי מרובה
לקריאה נוספת

י. שוורץ, הגאון רבי שמואל ברנד זצ"ל, הפלס, כ' בסיוון ה'תשע"ז, עמ' 2