stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשחקים האירופיים (2015)
המשלחת הישראלית

המשלחת הישראלית למשחקים מנתה 139 ספורטאים ב-18 ענפים. המתעמל אלכס שטילוב נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה. ההישגים הבולטים של המשלחת:
הג'ודוקא שגיא מוקי - זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג
השחיין זיו קלונטרוב - זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי וסיים במקום השישי במשחה ל-100 מטר חופשי.
נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית - זכתה במדליית כסף בתחרות הקרב-רב ובתרגיל החישוקים והאלות, ובמדליית ארד בתרגיל הסרטים.
המתאבקת אילנה קרטיש - זכתה במדליית כסף במשקל של עד 69 ק"ג.
הג'ודוקא אורי ששון - זכה במדליית כסף במשקל של 100 ק"ג ומעלה.
המתעמלת האומנותית נטע ריבקין - זכתה במדליית ארד בתרגיל החישוק, סיימה במקום החמישי בתרגיל הכדור, ובמקום השישי בתרגיל הסרט.
הג'ודוקא ירדן ג'רבי זכתה במדליית ארד במשקל עד 63 ק"ג
הקלע סרגיי ריכטר - זכה במדליית ארד בירי ברובה אוויר מ-10 מטר.
השחיין מרק חינאווי זכה במדליית ארד במשחה ל-1,500 מטר חופשי וסיים במקום השישי במשחה ל-800 מטר חופשי (תחרויות השחייה היוו את אליפות אירופה לנוער).
נבחרת ישראל באתלטיקה קלה זכתה במדליית ארד בטורניר שהיווה את אליפות אירופה דרג ג'.
המתעמל  אלכס שטילוב - סיים במקום החמישי בתרגיל הקרקע ובמקום השביעי בקרב-רב.
הקלע גיא סטריק - סיים במקום השישי בירי בשכיבה מ-50 מטר.
כדורעפני החופים אריאל הילמן ושון פייגה העפילו לשלב רבע הגמר (מקומות 8-5).
המתאגרף דוד אלברדיאן העפיל לשלב רבע הגמר בקטגוריית המשקל של עד 49 ק"ג (מקומות 8-5).
הערות שוליים

↑   אנשיל פפר, משחקי הטיוח האזריים יוצאים לדרך, באתר הארץ, 12 ביוני 2015
↑  Natalia Nozadze,‏ "Baku: a city of stark contrasts ahead of European Games in Azerbaijan", אתר אמנסטי, 9 במרץ 2015
אצטדיון טופיק בחרמוב
רקדניות בטקס הפתיחה
דגל הוועדים האולימפיים האירופיים נישא בידי שמונה ספורטאים
זוכי המדליות במשקל עד 81 ק"ג. מימין: האוקראיני אלכסנדר חיז'ניאק, הרוסי פבל סיליאגין, האזרי טיימור ממדוב והאיטלקי ולנטינו מנפרדוניה
נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, מעניק מדליות לזוכים בטורניר הג'ודו לעיוורים.
שחקניות נבחרת טורקיה חוגגות את זכייתן בטורניר
המשלחת הרוסית בטקס הפתיחה. נושא הדגל: המתאבק חאדז'ימוראט גטסאלוב
גונילה פרסון

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1958 (בת 66) נורשפינג, שוודיה 
 שם לידה:  Sonja Gunilla Persson 
 מדינה:  שוודיה 
 
סוניה גונילה פרסון (בשוודית: Sonja Gunilla Persson; נולדה ב-31 בדצמבר 1958) היא זמרת, אשת תקשורת ודוגמנית לשעבר שוודית.
קריירה

בצעירותה עבדה פרסון כמדריכת טיולים, ואחרי לימודי התקשורת שלה החלה את דרכה ברדיו השוודי כמגישת תוכנית ראיונות עם אישים ידועי-שם במדינות הנורדיות.
קריירה > דוגמנות

בשנת 1983 השתתפה פרסון בתחרות הדוגמנות של Damernas Värld, מגזין אופנה שוודי. איילין פורד, אחת מהשופטות, יצרה עם פרסון קשר לאחר התחרות, והחתימה אותה בסוכנות בניהולה בניו יורק. בנוסף, חתמה על חוזה נוסף עם סוכנות הדוגמנות עלית. היא הופיעה על מספר שערי כתבי עת שונים, במיוחד על המהדורה הגרמנית של "הרפרס בזאר".
בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 עברה משוודיה לדאלאס שבארצות הברית. לאחר מכן עברה לניו יורק, שם התגוררה שנים רבות. היא למדה משחק בבית השפר של סטלה אדלר. מאוחר יותר עברה לקליפורניה על מנת להשתתף ב-Svenska Hollywoodfruar.‏
קריירה > טלוויזיה

בשנת 2010 הופיעה פרסון בסדרת הריאליטי Svenska New hollywoodfruar. הסדרה שודרה ב-TV3, והופסקה לאחר עונה אחת. היא השתתפה בשמונה עונות של הסדרה Svenska Hollywoodfruar.‏ בשנת 2014 לקחה חלק בהפקת הריאליטי Realitystjärnorna på godset.‏ בשנת 2015 החלה להנחות תוכנית משלה בשם Gunilla tycker till.‏ בשנת 2017 הנחתה תוכנית נוספת בשם The Gunilla Show, ששודרה ב-viafree.
ב-1 בדצמבר 2023 אישר תאגיד השידור השוודי כי פרסון עתידה להשתתף ב"מלודיפסטיבלן" השנתי, הקדם השוודי לאירוויזיון 2024, עם השיר "I Won't Shake (La La Gunilla)".‏ היא התחרתה במקצה השלישי, שנערך ב-17 בפברואר 2024 בווקשה. בסיום סבב ההצבעה השני דורגה במקום השלישי, והעפילה לשלב גלגל ההצלה, שנערך ב-2 במרץ. בהתאם להצבעת הקהל דורגה במקום החמישי, והודחה מהתחרות.
הערות שוליים

↑  "Gunilla Person - Story". TV3.se. אורכב מ-המקור ב-28 בדצמבר 2011. נבדק ב-7 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla: Hela världen firar min födelsedag". Aftonbladet (בשוודית). ארכיון מ-7 בפברואר 2016. נבדק ב-2 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Hollywoodfrun Gunilla Persson: Min dotter räddade mig från ensamheten" (בשוודית). 13 באוקטובר 2015. ארכיון מ-21 באוקטובר 2015. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla Perssons största misstag – att förhållandet med Lasse Hallström tog slut". Expressen (בשוודית). ארכיון מ-7 בפברואר 2016. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla Persson om sina 4 stilhemligheter". Allt om mode (בשוודית). אורכב מ-המקור ב-7 בפברואר 2016. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla Persson i vräkningsbråk". Expressen (בשוודית). ארכיון מ-21 באוקטובר 2015. נבדק ב-20 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla Persson i "Svenska New holiywoodfruar": Jag valde bort Lasse Hallström – Klick! – Nöjesbladet – Aftonbladet". Aftonbladet (בשוודית). ארכיון מ-3 ביולי 2015. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla Persson" (בשוודית). אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2015. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla om stormen kring slottssåpan". Aftonbladet (בשוודית). ארכיון מ-18 באוגוסט 2015. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunilla Persson om tårarna i "Gunilla tycker till" – Nöje". Expressen (בשוודית). ארכיון מ-14 באוקטובר 2015. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Van Waarden, Franciska (2023-11-01). "Sweden: Melodifestivalen 2024 Participants Revealed on December 1st". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-11-01.
↑  "The 30 artists competing in Sweden's Melodifestivalen 2024". Eurovision.tv. European Broadcasting Union (EBU). 2023-12-01. נבדק ב-2023-12-01.
↑  "Melodifestivalen 2024 - Deltävling 3: Växjö". Mellopedia (בשוודית). SVT. נבדק ב-2024-02-17.
↑  "Melodifestivalen 2024 - Finalkvalet". Mellopedia (בשוודית). SVT. נבדק ב-2024-02-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9c999ed2-b4c1-46e3-8fca-2a2251553a0f 
פרסון (מקדימה) עם אסה וסטרלונד, בריט אקלנד ומריה מונטזמי, 2014.
פרסון במהלך מלודיפסטיבלן 2024.
הלכה ישראלית

הלכה ישראלית היא גישה חברתית רעיונית שמבקשת להגדיר את ערכי החברה הישראלית בצורה שמבוססת על המסורת ההלכתית. לפי גישה זו השימוש במושגים הלכתיים חשוב עבור החברה היהודית בישראל, כיוון שההלכה מהווה מורשת תרבותית מרכזית של העם היהודי והציונות היא תנועה שמהותה היא חזרת העם היהודי לחיי המעשה והגשמה מעשית של חזון וערכים, בדומה למשמעותה של ההלכה היהודית.
בין האישים שמנסים לקדם הלכה ישראלית, ישנם כאלה שרואים בה תחליף להלכה המסורתית ויש המבקשים לחבר בין ההלכה המסורתית ובין המציאות החדשה של מדינת ישראל היום.
התפתחות > תנועות דומות

תנועה דומה, שלא משתמשת במושג "הלכה ישראלית" היא תנועת לכתחילה בהובלת יואב שורק, שמציגה את מטרתה "להציב, לראשונה, אגדה והלכה רלוונטיים לדור הזה כדרך המלך של קיום היהדות והתורה וכבסיס לגיבושה של יהדות ישראלית רחבה". תנועת לכתחילה מביעה מחויבות רבה יותר להלכה המסורתית לעומת הדוברים בשם "הלכה ישראלית", אך גם היא מדגישה את הצורך בהתחדשות של ההלכה והתאמתה למציאות החיים בישראל. פרסום ראשון מבית לכתחילה הוא "לאכול כשר בחו"ל" שמכיל הנחיות לשמירה על כשרות בחו"ל, בלי להסתמך על תועדת כשרות מוסמכת.
למעשה – יוצרים הלכה ישראלית

בשנת ה'תשפ"ד (2023) הוקם בירושלים בית המדרש "למעשה", בראשותו של הרב פכטר ובניהולו של נפתלי אופנהיימר, שמבקש לכנס בבית מדרש אחד אנשים ממגזרים שונים בחברה הישראלית, כדי שילמדו יחד סוגיות הלכתיות וחברתיות, וינסחו יחד "הלכה ישראלית" בנושאים שונים.
בית המדרש מוציא לאור חיבורים שמציעים הלכה ישראלית בתחומים שונים:
בשנת 2024 – "זיכרון ישראלי" בעקבות מאורעות השבעה באוקטובר.
בשנת 2025 – מעורבים זה בזה – מפת דרכים לנישואי דתיים וחלונים.
הערות שוליים

↑  חיים נחמן ביאליק, הלכה ואגדה, באתר פרוייקט בן יהודה
↑  ראה מאמריהם של איתמר לפיד, אריאל פיקאר ועידו פכטר שנזכרים בהערות בהמשך.
↑  אלחנן ניר, הפוסק הישראלי הראשון, באתר מקור ראשון, ‏ה׳ בתמוז ה׳תשע״ח (18/06/2018 11:20)
↑  סדר יום: חיי יום יום בראי ההלכה, הוצאת כתר, 2000 בתום לב: גן השבילים היהודי-ישראלי המתפצל הוצאת כתר, 2001 חיינו: ספר תקנונים יהודי ישראל, הוצאת כתר, 2002
↑  אריאל הורוביץ, להתחיל לדבר הלכה ישראלית, באתר מוסף שבת - מקור ראשון, ‏א' אב תשע"ב, 20.7.2012
↑  וידאו: צפו בשני המושבים של כנס "מחלף ההלכה", באתר מכון שלום הרטמן, ‏9 בפברואר 2020
↑  דב אלבוים מסביר מדוע נחוצה הלכה ישראלית, באתר יוטיוב
↑  אריאל פיקאר, הלכה ישראלית – מה זה בדיוק? ואיך מקדמים אותה?, באתר מכון שלום הרטמן, ‏10 בדצמבר 2020
↑  עידו פכטר, מבוא להלכה ישראלית, באתר למעשה
↑  אתר לכתחילה, ההדגשות במקור.
↑  https://lemaase.co.il/
הרכבת התחתית של ניו יורק

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיר:  ניו יורק
 מפעיל:  רשות התחבורה של ניו יורק 
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  27 באוקטובר 1904
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  373 ק"מ
 רוחב המסילה:  1,435 מ"מ
 מספר נוסעים ביום:  5,465,034 (2013, בימי עבודה),  3,243,495 (2013, בשבתות),  2,563,022 (2013, ימי ראשון)
 מספר נוסעים בשנה:  1,793,073,000 (נכון ל־2022) 
 מספר הקווים:  24, קו נוסף בעבודות
 מספר התחנות:  468
 www.mta.info/nyct
 תרשים המערכת
  
 
תחנת הרכבת התחתית כיכר טיימס/רחוב 42
פנים קרון רכבת. הדור הרביעי של הקרונות שבהם נעשה שימוש
תחנת לולאות סאות' פרי שנסגרה בשנת 2009 ונפתחה שוב ב-2013 כתחליף זמני לתחנה שנבנתה במקומה, אך ניזוקה במהלך הוריקן סנדי, ורכבת בקו מספר 9 - קו שבוטל בשנת 2005
מפת הרכבת התחתית בשנת 1906
תחנת רחוב 125 בקו ברודוויי - השדרה השביעית של הרכבת התחתית
מפת קווים: קווים תחתיים מסומנים בכתום, קווים עיליים ובמפלס הקרקע בכחול
הרכבת התחתית של ניו יורק (באנגלית: New York City Subway) היא מערכת רכבת תחתית המהווה חלק ממערכת התחבורה הציבורית של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרכבת נמצאת בבעלות עיריית ניו יורק ומוחכרת לרשות התחבורה של העיר ניו יורק (מחלקה של רשות התחבורה המטרופולינית). לרכבת התחתית של ניו יורק 468 תחנות נוסעים וקווי רכבת באורך 373 ק"מ (עליהם נוסעים קווי נוסעים המשתרעים על פני כ-1,000 ק"מ) - והיא אחת ממערכות הרכבת התחתית הגדולות בעולם.
אף שהרכבת נקראת "רכבת תחתית", כ-40% מקווי הרכבת עוברים מעל הקרקע, אולם באי מנהטן כמעט כל קווי הרכבת עוברים מתחת לקרקע.
רקע

תחנות הרכבת התחתית פזורות בין ארבעה מחמשת רובעי העיר ניו יורק: מנהטן, ברוקלין, קווינס והברונקס. בסטטן איילנד יש שלוחה של הרכבת התחתית המקושרת במעבורת לקו מספר 1. כל קווי הרכבת התחתית למעט קו חוצה-עיר, קו שדרת פרנקלין וקו פארק רוקאווי עוברים דרך האי מנהטן.
בשנת 2005 נסעו ברכבת התחתית של ניו יורק למעלה מ-1,500,000,000 נוסעים, וברבעון הרביעי של 2007 נסעו ברכבת התחתית למעלה מ-6,432,700 נוסעים מדי יום.
בחלק מקווי הרכבת עוברות הן רכבות מהירות (אקספרס) והן רכבות מאספות (מקומיות). בקווים אלה מספר מסילות (שלוש או ארבע מסילות) על מנת לאפשר מעבר של הרכבות המהירות לצד הרכבות המאספות.
היסטוריה

קו תת-קרקעי ראשון נבנה בעיר ניו יורק בשנת 1869 על ידי אלפרד אילי ביץ'. אורכו של קו זה, שנקרא "קו התחבורה הפנואמטי של ביץ'" היה 95 מטרים בלבד, והוא עבר מתחת לרחוב ברודוויי. קו זה לא נועד לשמש כקו מסחרי אלא להמחיש את האפשרות להקמת קווי רכבת תחתית. אף שביץ' תכנן להאריך את הקו דרומה לפארק באטרי וצפונה לנהר הארלם, הארכות אלה לא בוצעו. קו זה נהרס בראשית המאה ה-20 עם הקמת קו ברודוויי.
קו הרכבת הראשון של הרכבת התחתית נפתח ב-27 באוקטובר 1904, כ-35 שנים לאחר פתיחת הקו הראשון של הרכבת העילית של ניו יורק (לימים קו השדרה התשיעית).
קו הרכבת העילית הוותיק ביותר שעדיין פעיל כיום הוא מקטע של קו שדרת לקסינגטון שהחל לפעול בשנת 1885 והמהווה כיום חלק מקו ג'מייקה העובר בברוקלין. רכבת סטטן איילנד העושה שימוש בקרונות הרכבת התחתית, החלה לפעול עוד בשנת 1863 כרכבת קיטור. קו רכבת זה אמנם איננו חלק ממערכת הרכבת התחתית ומנותק מיתר חלקי המערכת, אך מופעל על ידי אותה חברה ומופיע בכל מפות הרכבת התחתית הרשמיות.
הקווים הופעלו על ידי שתי חברות פרטיות: איגוד התחבורה ברוקלין-מנהטן (Brooklyn-Manhattan Transit Corporation ובקיצור BMT) וחברת התחבורה המהירה הבין-רובעית (Interborough Rapid Transit Company ובקיצור IRT).
בניית קווי הרכבת התחתית נעשתה ביוזמת העיר ניו יורק ובמימונה, והקווים הוחכרו לחברות הפרטיות לתפעולם. הקו הראשון שנותר בתפעול עירוני (מערכת הרכבת התחתית העצמאית - Independent Subway System ובקיצור IND) החל לפעול בשנת 1932. קו זה הוקם במטרה להתחרות בקווים הפרטיים מחד, ולאפשר הסרת חלק מקווי הרכבת העילית מאידך.
בשנת 1940 נרכשו מערכות הרכבת התחתית הפרטיות על ידי העיר ניו יורק. בעקבות רכישה זו סגרה העירייה את קווי הרכבת העילית, והחלה בקישור מערכות הרכבות. מערכת הרכבת התחתית העצמאית של ניו יורק קושרה למערכת רכבת ה-BMT, ואלה מהוות יחד מערכת הנקראת "מחלקה B". מערכת ה-IRT של הרכבת התחתית ותחנותיה צרות מכדי לאפשר לרכבת ה-BMT לפעול בהן, ולכן נותרה מערכת זו מנותקת וכיום היא נקראת "מחלקה A" (מחלקה שלישית הפועלת כיום - "מחלקה C" היא מחלקת התחזוקה של הרכבת התחתית וכוללת אך ורק קרונות תחזוקה שאינם משמשים להובלת נוסעים. קרונות צרים אלה מסוגלים לנוע בשתי מערכות הרכבת התחתית המובילות נוסעים).[דרוש מקור]
בשנת 1953 הוקמה רשות התחבורה של העיר ניו יורק על מנת להפעיל את מערכת הרכבת התחתית של העיר. רשות זו מהווה חלק מרשות התחבורה המטרופולינית מאז שנת 1968.
שיטות הקמת מנהרות הרכבת התחתית

מערכת IRT שהוקמה בשנת 1904 נבנתה בשיטת "חפור וכסה" (cut-and-cover) - הרחוב נפתח ונחפר תחתיו הקו, ולאחר סיום חפירת המנהרה, כוסתה זו בתקרה עליה נבנה מחדש הכביש. שיטה זו הייתה יעילה באזורים שבהם הייתה החפירה קלה, אולם בעת חפירת המנהרה מתחת לנהר הארלם ואיסט ריבר נעשה שימוש במכונות חפירה. כך גם בעת חפירת המקטעים שבין רחובות 33 ו-42 מתחת לשדרת פארק, בין רחוב 116 ו-120 לאורך ברודוויי, ובין רחוב 157 ומצודת וושינגטון בקו ברודוויי והשדרה ה-11.
תחנות הרכבת התחתית > מבנה תחנה

אורך רציפי תחנות הרכבת התחתית נע בין 150 ל-180 מטרים. מדרגות מובילות את הנוסעים ממפלס הרחוב אל הקופות ומכונות רכישת הכרטיסים הנמצאות במפלס נמוך יותר. מעבר לקופות ולמכונות מכירת הכרטיסים נמצא מחסום שניתן לעבור אותו באמצעות העברת הכרטיס דרכו, ומעברו נמצא הרציף. ברבעים ברונקס, קווינס וברוקלין וכן בחלקו הצפוני של האי מנהטן ישנן תחנות מעל הקרקע (לרוב תחנות עיליות) שמגיעים אליהן באמצעות מדרגות או מעליות.
תחנות הרכבת התחתית > מבנה תחנה > מנורות סימון

בכניסה למרבית תחנות הרכבת התחתית הוצבו מנורות בצורת גלובוס. מנורות אלה נועדו להציג למשתמשים את זמינות התחנה - כאשר מנורה ירוקה סימנה שהתחנה פועלת 24 שעות ביממה, מנורה צהובה סימנה שהתחנה פועלת רק בשעות היום ומנורה אדומה סימנה שהפתח הוא ליציאה בלבד או שהתחנה אינה פועלת. כיום, לאחר הפעלת כרטיס המטרו קארד, בכניסה לתחנות נמצאות מנורות ירוקות המסמנות כניסה פעילה בכל שעות היום והלילה ומנורות אדומות המסמנות כניסות הפעילות בשעות היום בלבד או יציאות.
תחנות הרכבת התחתית > מבנה תחנה > רציפים

בשל המספר הרב של המסילות המשמשות מספר קווים, רציפים רבים משמשים למעשה קווים שונים רבים (בדומה לכמה מרציפי הרכבת התחתית של לונדון).
ישנם מספר מבני תחנות אופייניים: בתחנות בעלות שתי מסילות, ישנם רציפים הנמצאים בין שתי המסילות, או שני רציפים משני צידי התחנה, כאשר המסילות נמצאות במרכזה.
בתחנות בעלות 3 או 4 מסילות יהיו לרוב שני איי רציפים במרכז התחנה כאשר המסילות עוברות משני צדי הרציף, ואלה מקושרים ביניהם באמצעות גרמי מדרגות וגשרים העוברים מעל המסילות.
תחנות שבהן עוצרות רכבות מאספות בלבד יכללו שני רציפים משני צידי התחנה, כאשר במרכז התחנה יהיו 3 או 4 מסילות - שתי מסילות לרכבות מאספות בסמוך לרציפים, ומסילה פנימית אחת או שתי מסילות לרכבות המהירות שאינן עוצרות בתחנה. בתחנות רבות אין מעבר חופשי בין הרציפים, לכן על הנוסע להחליט על כיוון הנסיעה הדרוש טרם כניסתו לתחנה.
ישנן שלוש תחנות בלבד שבהן אי רציפים פנימי משרת את הרכבות המהירות, ואילו שני רציפים חיצוניים משרתים את הרכבות המאספות - וזאת על מנת למנוע מעבר נוסעים בין רכבות של אותו כיוון ולהגביל את מספר האנשים ברציפים, מפני שתחנות אלה נמצאות בקרבת תחנת גרנד סנטרל ותחנת אטלנטיק.
תחנות הרכבת התחתית > יצירות אמנות ועיטורים

תחנות רבות מעוטרות באריחי קרמיקה - חלקם הותקנו בתחנות בשנת 1904 עת שנפתחו תחנות הרכבת הראשונות. מסורת זו נמשכה עם בניית תחנות נוספות, שעוטרו אף הן באריחים.
כמו כן מקושטות תחנות שונות בפסלים, פסיפסים וציורי קיר.
תחנות הרכבת התחתית > גישה לנכים

מרבית תחנות הרכבת התחתית של ניו יורק אינן מאפשרות גישה לנכים בכיסאות גלגלים. מספר מועט של תחנות שנבנו בשנים האחרונות או שופצו בשנים האחרונות (בעיקר תחנות ראשיות) הותאמו לגישה לנכים בהתאם לתקן ADA.
תחנות הרכבת התחתית > בידור

מאז שנת 1987 רשות התחבורה יזמה ומימנה את מיזם "מוזיקה מתחת לניו יורק" - תוכנית שבה מורשים מוזיקאים שונים לנגן בתחנות הרכבת התחתית. מדי שנה מגישים כ-70 מועמדים את מועמדותם לנגן בתחנות התחתיות ונערכים להם תחרויות מקדימות. כיום כ-100 נגנים וקבוצות מנגנים מדי שבוע ב-150 מופעים ב-25 תחנות שונות ברחבי הרכבת התחתית.
מלבד מופעים מורשים אלה (בתחנות המרכזיות) רשאי כל נוסע ברכבת לנגן בתחנות כרצונו, כל עוד אינו מפריע למעבר נוסעים אחרים.
תחנות הרכבת התחתית > שירותים

מספר תאי השירותים הציבוריים ברחבי תחנות הרכבת התחתית מועט ביותר. שירותים ציבוריים מצויים בתחנות המרכזיות בלבד.
תחנות הרכבת התחתית > חנויות וקמעונאות

בתחנות העיקריות ישנן חנויות המוכרות עיתונים ומזון מהיר. חנויות אלה מושכרות על ידי רשות התחבורה לשוכרים שונים.
סוגי הקרונות והרכבות

מערכת הרכבת התחתית מפעילה קרונות משני סוגים. במחלקה A משתמשים בקרונות צרים יותר שבהם שלושה זוגות דלתות בכל צד של הקרון, כאשר לרוב בכל רכבת 11 קרונות. במחלקה B משתמשים בקרונות רחבים יותר בעלי ארבעה זוגות דלתות בכל צד, כאשר לרוב רכבות מורכבות מעשרה קרונות. רכבות הסעית (שאטל) המקשרות בין שתי תחנות יכולות לעיתים לכלול שני קרונות בלבד.
מערכת הרכבת התחתית כוללת למעלה מ-6,400 קרונות, ואורכן של הרכבות נע בין 46 ל-183 מטרים.
עלויות נסיעות

מאז פתיחת הרכבת התחתית בשנת 1904 ועד איחוד המערכות השונות בשנת 1948 תעריף הנסיעה ברכבות התחתיות היה 5 סנטים. ב-1 ביולי 1948 הועלה המחיר ל-10 סנטים. עם הקמת רשות התחבורה של העיר ניו יורק ביולי 1953 הועלה המחיר ל-15 סנטים, והרשות הוציאה למכירה אסימונים במחיר זה, ובמהלך השנים המחיר עלה בהדרגה. עד ל-13 באפריל 2003 התשלום עבור הנסיעה ברכבת התחתית היה באמצעות אסימונים שנרכשו מקופות בתחנות השונות.
בשנת 1994 החל השימוש בכרטיס המטרוקרד הנמכר ממכונות מכירה בתחנות השונות. כרטיס זה יכול לכלול נסיעה אחת או מספר נסיעות. בעקבות הצלחת הכרטיסים בוטלה בשנת 2003 מכירת האסימונים. נכון לאוקטובר 2023 מחיר הנסיעה הוא 2.90 דולרים, כאשר נעשה שימוש בכל דרך תשלום, לא משנה כמה ומתי נוסעים
תוכניות עתידיות

תוכנית ההתרחבות המרכזית של מערכת הרכבת התחתית היא הקמת קו השדרה השנייה - קו שתכנונו החל בשנות ה-20 של המאה ה-20. עבודות הבנייה החלו בשנות ה-70 של המאה ה-20 והופסקו בעקבות משבר כלכלי שעברה העיר ניו יורק בשנות ה-80 של המאה ה-20. הקו החדש נפתח לציבור בינואר 2017.
בשנת 2003 התקשרה רשות התחבורה עם חברת סימנס להקמת מערכות שילוט דיגיטליות ב-158 תחנות אשר ידווחו על מועדי הגעת הרכבות.
באוגוסט 2006 הוכרז על תוכנית להקמת מערכות מיזוג אוויר בכל תחנות הרכבת התחתית.
הצפות של הרכבת התחתית

מאז הקמת מערכת הרכבת התחתית, הייתה המערכת נתונה להצפות בעת סופות גשם. מים שחדרו למנהרות גרמו לקצרים במערכת המקבלת חשמל באמצעות קו חשמלי על קרקעית המנהרה. מאז שנת 1992 הושקעו למעלה מ-357 מיליון דולרים בשיפור מערכת 269 המשאבות. באוגוסט 2007 הוקצו 115 מיליון דולרים נוספים לשיפוץ מערכת המשאבות.
לקראת הוריקן סנדי ב-30 באוקטובר 2012 מערכת הרכבת התחתית נסגרה על פי צו משטרת ניו יורק. במהלך ההוריקן מנהרות המערכת הוצפו ונגרם נזק ניכר לתשתיות.
מפת הרכבת התחתית > המפה הרשמית

המפה הרשמית של הרכבת התחתית תוכננה על ידי מייקל הרץ ושות'. המפות מדויקות באופן יחסי מבחינה גאוגרפית אולם לא שומרות על קנה מידה אחיד - קנה המידה של מפת סטטן איילנד קטן ביותר ביחס ליתר חלקי העיר ניו יורק.
מלכת היופי של הרכבת התחתית

בין השנים 1941–1976 ארגנה הנהלת הרכבת התחתית ובהמשך רשות התחבורה את תחרות "מלכת היופי של הרכבת התחתית" (Miss Subways). תחרות זו עמדה במרכז עלילת הסרט "ניו יורק, ניו יורק". שמותיהן ותמונותיהן של זוכות התחרות הוצגו ברכבות. התחרות חודשה בשנת 2004 בשם "Ms. Subways".
הערות שוליים

↑  מספר קווים חולקים את אותן מסילות.
↑  מנהרה פנאומטית מתחת לרחוב ברודוויי, מתוך עיתון "Scientific American" מיום 5 במרץ 1870.
↑  ההיסטוריה של מערכת הרכבת התחתית העצמאית של ניו יורק.
↑  Subway Service Guide
↑  Subway Service Changes
↑  ראנדי קנדי, האור בקצה מדרגות הרכבת התחתית, הניו יורק טיימס, 12 באוגוסט 2002
↑  התרגשות בניו יורק: קו חדש ברכבת התחתית, באתר ynet, 3 בינואר 2017
↑  Raw: Sandy Leaves NYC Subways Flooded - YouTube
| קווי הרכבת התחתית של ניו יורק |
| --- | --- | --- |
| IRT | קו מאסף ברודוויי–השדרה השביעית (1) • קו מהיר ברודוויי–השדרה השביעית (2) • קו מהיר ברודוויי–השדרה השביעית (3) • קו מהיר שדרת לקסינגטון (4) • קו מהיר שדרת לקסינגטון (5) • קו מאסף שדרת לקסינגטון (6) • קו מאסף/מהיר פלאשינג (7) |  |
| IND | קו מהיר השדרה השמינית (A) • קו מהיר השדרה השישית (B) • קו מאסף השדרה השמינית (C) • קו מהיר השדרה השישית (D) • קו מאסף השדרה השמינית (E) • קו מאסף השדרה השישית (F) • קו מאסף חוצה-עיר (G) |  |
| BMT | קו מאסף/מהיר רחוב נאסו (J/Z) • קו מאסף קאנארסי (L) • קו מאסף השדרה השישית (M) • קו מהיר ברודוויי (N) • קו מהיר ברודוויי (Q) • קו מאסף ברודוויי (R) • קו השדרה השנייה (T) • קו מאסף ברודוויי (W) |  |
| Shuttle | קו רחוב 42 (S) • קו שדרת פרנקלין (S) • קו פארק רוקאווי (S) |  |
| תחבורה בניו יורק |
| --- | --- | --- |
| שדרות אורכיות | השדרה הראשונה • השדרה השנייה • השדרה השלישית • שדרת לקסינגטון • השדרה הרביעית (שדרת פארק) • שדרת מדיסון • השדרה החמישית • השדרה השישית (שדרת האמריקות) • השדרה השביעית • השדרה השמינית / סנטרל פארק וסט • השדרה התשיעית • השדרה העשירית • השדרה ה-11 • השדרה ה-12 • שדרה A • שדרה B • שדרה C • שדרה D |  |
| רחובות רוחביים | וול סטריט • רחוב קאנאל • רחוב 34 • רחוב 42 • רחוב 52 • רחוב 57 • רחוב 59 • רחוב 110 • רחוב 125 • רחוב 155 |  |
| רחובות אחרים | ברודוויי • רחוב בליקר • רחוב האוסטון |  |
| כיכרות | כיכר טיימס • גראנד ארמי פלאזה • כיכר וושינגטון • כיכר יוניון • כיכר קולומבוס |  |
| גשרים | גשר רוברט פ. קנדי • גשר ברונקס וייטסטון • גשר וראזאנו נארוז • גשר ת'רוגס נק • גשר הנרי הדסון • גשר קווינסבורו • גשר ברוקלין • גשר מנהטן • גשר ויליאמסבורג • גשר ג'ורג' וושינגטון • גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל • גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל |  |
| מנהרות | מנהרת ברוקלין בטרי • מנהרת קווינס מידטאון • מנהרת הולנד • מנהרת לינקולן |  |
| נמלי תעופה | נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי • נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי • נמל התעופה לה גוארדיה |  |
| כללי | תחנת גרנד סנטרל • הרכבת התחתית של ניו יורק • תוכנית חברי הוועדה (1811) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547485205171  LCCN: sh2008112353  VIAF: 288857179   WorldCat (עם VIAF): 288857179 
מנורות אדומות המסמנות יציאה מתחנת הרכבת התחתית בשדרת פארקסייד
הכניסה לתחנת קו פלאשינג בג'קסון הייטס שבקווינז (תחנה הנמצאת מעל לפני הקרקע)
תחנה במפגש רחוב 59 עם כיכר קולומבוס
תחנת קו 7 - רכבת הנכנסת לתחנה
מוזיקאים מופיעים בתחנה שבמפגש הרחובות ברודוויי ולאפייט
המפה הרשמית (יוני 2013)
קסם מעשי

| --- | --- |

 מבוסס על:  Practical Magic 
 בימוי:  גריפין דאן 
 הופק בידי:  דניז די נובי 
 תסריט:  רובין סוויקורד, עקיבא גולדסמן, אדם ברוקס 
 שחקנים ראשיים:  סנדרה בולוק מרגו מרטינדייל מארק פויארסטין קמילה בל לוסינדה ג'ני קלואי ווב אלן גיר אוון רייצ'ל ווד איידן קווין ניקול קידמן גוראן וישניץ' סטוקרד צ'אנינג דיאן ויסט מארי גרוס 
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 צילום:  אנדרו דאן 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  Village Roadshow Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בדצמבר 1998 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, דרמה קומית, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  מסצ'וסטס 
 הכנסות באתר מוג'ו:   practicalmagic
 סרט קודם:  Strong on Oaks, Strong on the Causes of Oaks 
 סרט הבא:  Ravenous 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קסם מעשי (באנגלית: Practical Magic) הוא סרט דרמה פנטזיה רומנטית אמריקאי משנת 1998, בבימויו של גריפין דאן ובכיכובן של סנדרה בולוק וניקול קידמן. הסרט מבוסס על הרומן ספר בעל אותו השם מאת הסופרת אליס הופמן, שפורסם בשנת 1995. לצדן של בולוק וקידמן, משתתפים גם סטוקרד צ'אנינג, דיאן ויסט, איידן קווין וגוראן וישניץ'.
הסרט מספר את סיפורן של שתי אחיות ממשפחת אוונס, שושלת של מכשפות שנאבקת בקללה משפחתית המונעת מהן למצוא אהבה אמיתית. כשהן נקלעות לבעיה חמורה בעקבות מערכת יחסים מסוכנת, הן נאלצות להתמודד עם כוחות על-טבעיים, חקירה משטרתית וקשרים משפחתיים מורכבים.
הסרט, שהופק בתקציב של 75 מיליון דולר, נכשל בקופות והכניס 68.3 מיליון דולר בלבד. עם זאת, עם השנים הוא צבר מעמד של סרט פולחן בקרב קהל חובבי הפנטזיה והרומנטיקה, בעיקר הודות לאווירתו הקסומה ולכימיה בין שתי הכוכבות הראשיות.
בעקבות כך בשנת 2024 דווח על סרט המשך בפיתוח.
עלילה

הסרט מתאר את חייהן של האחיות סאלי וג'יליאן אוונס, שנולדו למשפחת מכשפות החיה בעיירה קטנה בניו אינגלנד. מאז ילדותן, הן יודעות על הקללה הרובצת על משפחתן: כל גבר שיתאהב באישה ממשפחת אוונס – ימות בטרם עת. בניסיון לברוח מהגורל הזה, סאלי מנסה לחיות חיים נורמליים ולדכא את כוחותיה, בעוד ג'יליאן אימפולסיבית ומרדנית, מחפשת אהבה ללא גבולות.
כאשר ג'יליאן נקלעת למערכת יחסים אלימה עם גבר בשם ג'ימי אנג'לוב (גוראן וישניץ'), היא קוראת לסאלי לעזרה. השתיים בטעות הורגות אותו ומשתמשות בכישוף כדי להחיות אותו, אך המעשה מוביל להשלכות מסוכנות. כשבלש בשם גארי האלט (איידן קווין) מתחיל לחקור את היעלמותו של ג'ימי, סודותיהן מתחילים להתגלות. במקביל, כוחותיו הרעים של ג'ימי מאיימים להשתלט עליהן, והאחיות נאלצות להיעזר במשפחתן ובנשות העיירה כדי לשבור את הקללה אחת ולתמיד.