הפארק הלאומי גרנד טיטון
אקולוגיה > צמחייה

סוגי הצמחייה באזורים שונים בפארק מושפעים מפרמטרים שונים: הרום שבו הצמח גדל, סוג האדמה, מידת קרבה למקורות המים בפארק ומידת הלחות באזור וכדומה; לרוב, צמחים דומים, שצריכים תנאים דומים, גדלים במקובץ באזורים מסוימים בפארק. ניתן לחלק את הצמחייה לחמישה אזורים עיקריים: יערות, צמחיית אזורים אלפיניים או ארקטיים (טונדרה), צמחיית מישור או ערבה, צמחיית אדמת ביצה וצמחיית אזור גדות הנחלים.
ביערות העד שבפארק גדלים שבעה מיני עצים מחטניים, ולמעלה מ-900 מיני צמחים בעלי פרחים. יערות העד הם השולטים באזורים ההרריים של רכס טיטון. השינויים הגדולים יחסית בטמפרטורה בין הימים ללילות, הקרינה העל-סגולה שמחזיר השלג בעוצמה ותנאי הגידול הקשים באדמה המושלגת מקשים על הצמחים העדינים והפרחים, ולכן רבים מהם, בהם הזכריני, נסגרים בלילה.
למעלה מאלף מינים של צמחים וסקולאריים גדלים בפארק הלאומי גרנד טיטון וסביבתו.בשל הפרשי הגובה בפארק המגיעים מעל ל-2,100 מטרים יש בו כמה אזורים אקולוגיים שונים כולל טונדרה אלפינית, האזור התת-אלפיני של הרי הרוקי שבו שולטים יערות אשוח-אשוחית, וקרקעית העמק, שבה יערות מעורבים של מחטניים ונשירים גדלים במקומות שבהן הקרקעות טובות יותר מעורבים עם ערבות שיחים הגדלים על משקעי סחף. בנוסף, ביצות סמוך לכמה אגמים ובקרקעית העמק סמוך לנהרות ופלגי מים מכסות שטחים נרחבים, בייחוד לאורך הנהר סנייק בסמוך לאוקסבואו בנד (Oxbow Bend) בסמוך מוראן ווילואו פלטס (Willow Flats) בסמוך לאכסניית אגם ג'קסון. הגובה, הקרקעות הזמינות, אירועים של שרפת יערות, מפולות שלגים ופעילות אנושית הם גורמים שיש להם השפעה ישירה על מיני הצמחים בסביבה הקרובה. אזור שבו גומחות שונות אלו חופפות קרוי אקוטון.
הרום בפארק הלאומי גרנד טיטון משפיע על מיני הצמחים הנמצאים בגבהים השונים. באזור האלפיני שמעל לקו העצים, שבפארק הלאומי גרנד טיטון הוא בערך החל מ-3,000 מטרים, שוררים תנאי טונדרה. באזור נטול עצים זה גדלים מאות מינים של עשב, פרחי בר, טחבי עלים וחזזיות. באזור התת-אלפיני, מקו העצים לבסיס ההרים, שולטים אורן לבן-קליפה (Pinus albicaulis), אורן גמיש (Pinus flexilis), אשוח תת-אלפיני ואשוחית אנגלמן. על קרקעית העמק העץ הנפוץ ביותר הוא אורן מפותל, אבל גם אשוח דאגלס ואשוחית כחולה (Picea pungens) גדלים באזור זה, אם כי באזורים היבשים יותר, בעוד צפצפה רעדנית, צפצפה משולשת (Populus deltoides), אלנוס וערבה גדלים, בדרך כלל, באזורים לחים לצד הנהרות, פלגי מים, ביצות ואגמים. עם זאת, השטחים שמעל ערוץ הנהר סנייק הם ערבות שיחים (sagebrush plains) ובמונחי גודל שטח זהו בית הגידול הגדול ביותר בפארק. בערבות השיחים גדלים כ-100 מינים של עשבים ופרחי בר. בקטעים הגבוהים במקצת של המישורים בחלקים הצפוניים של ג'קסון הול יש איים של יערות, כשהדוגמה הבולטת היא "טימברד איילנד" (Timbered Island, אי גזעי העצים). באקוטון זה, איים של יערות המוקפים בשטחים נרחבים של שיחים מהווים במהלך היום מחסה למינים שונים של בעלי חיים אוכלי-צמחים. בלילה יוצאים בעלי החיים לתור אחר מזון בערבת השיחים הסמוכה.
אף שהצמחייה של הפארק הלאומי גרנד טיטון היא בדרך כלל בריאה קיים חשש שהאורן לבן-הקליפה, ובמידה פחותה יותר האורן המפותל, שרויים בסכנה. במקרה של האורן לבן-הקליפה מין פולש של פטרייה הידוע כשלפוחית החלודה של האורן הלבן מחליש את העץ, והופך אותו לפגיע יותר להרס מחיפושית האורן ההררית (Dendroctonus ponderosae) האנדמית. אורן לבן-קליפה משגשג בדרך כלל בגבהים מעל 2,400 מטרים ומייצר זרעים (צנוברים) גדולים שעשירים בתכולת שומן ומהווים מקור מזון חשוב למינים שונים של בעלי חיים כדוגמת דוב גריזלי, סנאי אדום וקיק אגוזים אמריקאי. מין זה נחשב מין מפתח בכך ש"תפקידו האקולוגי הוא גדול באופן בלתי פרופורציוני יחסי לכמותו", ומין בסיס בכך שיש לו תפקיד מרכזי ש"מגדיר את המבנה, הפונקציה והתהליך של המערכת האקולוגית". בדרך כלל אורן לבן-קליפה נדבק פחות משלפוחית החלודה של האורן הלבן ברחבי המערכת האקולוגית ילוסטון רבתי מאשר באזורים אחרים דוגמת הפארק הלאומי גליישר ורכס קסקייד. כמות ההדבקות של אורן לבן-קליפה בשלפוחית החלודה של האורן לבן-הקליפה בפארק הלאומי ילוסטון נמוכה במקצת מאשר בגרנד טיטון. אף שהפטרייה אינה כשלעצמה המקור לתמותה מוגברת, היא מחלישה את העצים ובכך מקלה על חיפושיות האורן המקומיות לפלוש לעץ, ובכך להגדיל את התמותה. אף שהנוהג הכללי בפארקים הלאומיים הוא לאפשר לטבע להתנהל ללא הפרעה, המגמה המדאיגה של מחלה מוגברת ותמותה של עצי האורן לבן-הקליפה חיוניים עוררו מאמץ משותף בין רשויות ממשלתיות שונות להתערב על מנת להגן על המין.