stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלובליזציה תרבותית
ראו גם

גלובליזציה
שיבוש תרבות
שיבוש תרבות (ספר)
הלם תרבות
גרואה (קבוצה)

| גרואה |
| --- | --- |
 הואצין  סופית כהה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות בתראים
קבוצה:: גרואה
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
שם מדעי
 Gruae

גרואה (שם מדעי: Gruae) הוא ענף של עופות בתראים, שהוגדר בשנת 1854 ובוטל ב-2014. בתוך קבוצה זו קובצו 3 סדרות שלא נמצאו קרובים להם מסדרות אחרות: ההואצינאים, שבהם מצוי רק ההואצין המוזר מאמריקה הדרומית, החופמאים והעגוראים. שני האחרונים קובצו בקבוצה הפנימית Gruimorphae שהוגדרה לצד קבוצה זו.
בשנת 2014 החליטו שקבוצה זו לא רלוונטית עוד, מאחר ששיוכים גנומים התבססו על קרבה מורפולוגית פרימיטיבית דומה נחשבים כיום לפלסיומורפים, ונראה שהם ירושה מאבות קדומים שלא הורשו לכל צאצאי הקבוצה.
מ-2014 משויכות שלוש סדרות אלה לקבוצות אחרות: החופמאים משויכים לקבוצה אקוורליטורניטס, והיא הסדרה הקרובה ביותר לקבוצת המירנדורניטס, בה הטבלנים והפלמינגואים, ההואצינאים משויכים לקבוצה אינופינאווס, בה מרבית עופות היבשה והיא הסדרה היחידה שאינה מקובצת בטלוראווס (Telluraves). העגוראים אינם קרובים כיום לאף קבוצה, אך נמצאים בין דמויי היונים לקבוצת עופות המים אקוורליטורניטס.
מיון

סדרה הואצינאים (Opisthocomiformes)
קבוצה Gruimorphae
סדרה חופמאים (Charadriiformes)
סדרה עגוראים (Gruiformes)
גיידאר

"גיידאר" (מאנגלית: Gaydar; הלחם בסיסים של המילים 'גיי' ו'רדאר') הוא מונח המתאר יכולת אינטואיטיבית של אדם כלשהו לזהות להט"בים גם ללא תקשורת ישירה ביניהם, בדרך כלל על סמך לבוש, התנהגות, שפת גוף או הליכה כנגד המוסכמות המיניות או המגדריות של החברה ההטרוסקסואלית בפרהסיה.
בעוד שבעבר החלוקה בין להט"בים להטרוסקסואלים הייתה ברורה, ואפשרה לגיידאר לפעול על בסיס תבניות בולטות, מגמות של מטרוסקסואליות מחד, והופעתם של להט"בים ללא מזהים חיצוניים מובהקים מאידך, מאתגרות את יכולות הגיידאר בהווה; ואולם, להט"בים רבים טוענים כי הם עדיין מסוגלים לזהות להט"בים אחרים באמצעות אינטואיציות ותחושות.
אחד ההסברים שניתן לתופעה הוא שבמהלך חייהם התרגלו להט"בים להשקיע יותר בזיהוי פרטים קטנים בקרב אנשים אחרים העשויים להעיד על נטייתם המינית. מחקרים[דרוש מקור] העלו נתונים התומכים בקיומו של גיידאר שכזה: להט"בים זיהו להט"בים אחרים לפי תמונות באופן מדויק יותר מהטרוסקסואלים. גם כשהוצגו להם תמונות הפנים בלבד, הפגינו הלהט"בים יכולות טובות יותר מאלו של ההטרוסקסואלים.
מחקרים מדעיים

לאורך השנים, נערכו מספרים מחקרים מדעיים, שניסו לענות על השאלה האם גיידאר אכן קיים במציאות, או שמא מדובר במיתוס פופולרי. מחקר אחד, שהוא כנראה המוקדם ביותר בתחום, ביקש מאנשים לצפות בסרטוני וידאו קצרים, ולנסות לפענח את הנטייה המינית של האנשים המוצגים בהם. תוצאותיו הראו כי גיידאר הוא מיתוס. מחקר מאוחר יותר, שהתפרסם בכתב העת Journal of Personality and Social Psychology, מצא שיכולתם של אנשים לאבחן את הנטייה המינית נכון, לא יכולה להיות מוסברת כניחוש בלבד, מאחר שהיא מדויקת מדי כדי להראות אקראית. מחקר זה ביקש מאנשים לדרג את הנטייה המינית של עצמם על גבי סולם קינסי, ואז, אנשים אלו צולמו בקליפים קצרים ואילמים, שהיו דלים בפרטים. לאחר מכן, הוצגו הקליפים הללו בפני משתתפי המחקר, והמשתתפים נתבקשו לדרג את הנטייה המינית של האנשים המופיעים בסרטונים הקצרים, בעזרת סולם קינסי. ניתוח תוצאות המחקר הראה, כי יש מתאם מובהק בין המיקום בו האנשים שהופיעו בקליפים דירגו את עצמם על גבי סולם קינסי, למיקום בו הצופים דירגו אותם על גבי אותו הסולם. מחקרי המשך הגיעו לתוצאות דומות ואף הראו שניתן להשתמש בסרטים ביתיים של ילדים, כדי לאבחן בצורה מדויקת את נטייתם המינית לכשיתבגרו.
מחקרי המשך גילו שהגיידר (היכולת לזהות נטייה מינית) הוא מדויק מדי בשביל להחשב כסתם ניחוש, גם כאשר משתתפים התבקשו להכריע בנוגע לנטיה מינית, רק על סמך תמונת פנים. משתתפי מחקר זה השתמשו ברמזים של הבעות פנים מגדריות ובסטריאוטיפים על הומואים, כדי להכריע מהי הנטייה המינית של מושאי התמונה שהם נתבקשו לדרג, עם זאת, כשלו בזיהוי נטייתם המינית של מושאי תמונה שלא הציגו את הסטריאוטיפים הללו, או שהציגו סטריאוטיפים מנוגדים. המוצא הגזעי, האתני או השייכות הלאומית, הן של המשתתפים שבחנו את התמונות, והן של מושאי התמונות, לא השפיע על טיב הדיוק בניסיון לקבוע מהי הנטייה המינית של האנשים המופיעים בתמונות, בהסתמך רק על תמונות פנים. אפילו שימוש בתמונות שהכילו תווי פנים מבודדים (למשל תמונות שהציגו רק את העיניים של מושא הצילום), הספיקו, לעיתים, בשביל לאפשר למשתתפי המחקר להעריך נכונה אם האדם שמצולם בתמונה משתייך לקהילת הלהט"ב או לא. מחקר אחד הראה שלעיתים, די בבחינה של פניהם של גברים ונשים לפרק זמן של 1/25 השנייה, בשביל להעריך אם הם משתייכים לקהילת הלהט"ב או לא. הדיוק השתפר ככל שמשך החשיפה לתמונה גדל. מחקר המשך למחקר שצוין הראה, שגיידר הוא תהליך שמתרחש אוטומטית במוח, כאשר אדם אחד מסתכל על אדם אחר, ושמבט על פניו של אדם אחר, אוטומטית מפעיל שיפוט סטריאוטיפי של נטייה מינית במוח. עם זאת, להומואים יש גיידר מדויק יותר מאשר לגברים סטרייטים, ולנשים יש גיידר מדויק יותר, כאשר הן מבייצות. מחקר אחד הניח, בהשערת המחקר שלו, שתופעה זו נגרמת בשל כך שהומואים מייחסים חשיבות גדולה יותר לסממנים קטנים, בהשוואה לגברים סטרייטים, מאחר שזה מסייע להם לזהות הומואים אחרים בקלות רבה יותר, כלומר, שזוהי התנהגות נרכשת שמסייעת להם, ונראה שלכן היא גם מפותחת יותר בקרב הומואים, בעוד שלסטרייטים אין תועלת בפיתוח רגישות מיוחדת כזו.
ראו גם

סטרייט אקטינג
לקריאה נוספת

Gaudio, R. (1994). 'Sounding Gay: Pitch Properties in the Speech of Gay and Straight Men'. American Speech, 69: 30-57.
גרו איסלט

| --- | --- |

גרו איסלט ומפרץ רודני
 מדינה:  סנט לוסיה סנט לוסיה
 מחוז:  גרו איסלט
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1749
 שטח:  101.528 קמ"ר
 גובה:  2 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  679 (2001)
 קואורדינטות:  14°04′52″N 60°57′11″W﻿ / ﻿14.081°N 60.953°W﻿ / 14.081; -60.953 
 אזור זמן:  UTC -4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנט לוסיה מוגדלת) קסטריז וויו פור סופרייר הים הקריבי דנריגרו איסלט(למפת סנט לוסיה רגילה) קסטריז וויו פור סופרייר הים הקריבי דנריגרו איסלט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גרו איסלט (Gros Islet) היא עיירה המשמשת כבירת מחוז הנושא את אותו שם שבסנט לוסיה. העיירה ממוקמת בחלקו הצפוני של האי. במקור היה זה כפר דייגים שקט וכיום היא הפכה להיות אחד היעדים התיירותיים הפופולריים במדינה.
המקום יושב לראשונה על ידי שבטי הקריב ואולי גם על ידי הארווק. הזיהוי הראשון של המקום מופיע על גבי מפה צרפתית משנת 1717. היישוב הוקם ככל הנראה על ידי מתיישבים צרפתים ממרטיניק ב-1749. ב-1778, כנקמה על הכרזת מלחמה של הצרפתים על הבריטים, כבשו הבריטים את סנט לוסיה וב-1782 הקימו בגרו איסלט בסיס ימי ובאופן זמני שינו את שם המקום לפורט רודני (Fort Rodney).
הערות שוליים

↑  המספר נכון לתושבי העיירה עצמה - www.citypopulation.de, אולם במחוז כולו מתגוררים (נכון ל-2010) 25,210 תושבים From a Village to a Town באתר המחוז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477950305171  LCCN: n2002163228  VIAF: 123351114   WorldCat (עם VIAF): 123351114
גרו הרלם ברונדטלנד

גרו הרלם ברונדטלנד (בנורווגית: Gro Harlem Brundtland, נולדה ב-20 באפריל 1939) היא פוליטיקאית נורווגית, אשר כיהנה כראש ממשלת נורווגיה במשך שלוש פעמים (1981, 1986–1989, 1990–1996). בנוסף על כך, ברונדטלנד כיהנה כמנהלת ארגון הבריאות העולמי בשנים 1998–2003 וכמנהיגת מפלגת העבודה בשנים 1979–1996. מאז עזיבתה את הפוליטיקה, ברונדטלנד עוסקת רבות בפיתוח בר-קיימא. בעבר גם כיהנה כסגנית יו"ר האינטרנציונל הסוציאליסטי. ברונדטלנד נחשבת לאישיות מתונה במפלגתה, ולאורך השנים תמכה בהצטרפות נורווגיה לאיחוד האירופי.
ביוגרפיה

ברונדטלנד נולדה באוסלו בשנת 1939. היא הוכשרה כרופאה בתחילה. היא התחתנה ב-9 בדצמבר 1960 ונולדו לה ארבעה ילדים. בשנת 1963 סיימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אוסלו ובשנת 1965 סיימה תואר שני באוניברסיטת הרווארד. לאחר לימודיה, עבדה ברונדטלנד בשירות הבריאות של אוסלו. תפקידה הפוליטי הראשון היה בתור שרת הסביבה בשנים 1974–1979. בפברואר 1981 נבחרה להיות ראשת הממשלה הראשונה בנורווגיה, אך היא עזבה את התפקיד באוקטובר של אותה השנה. ממשלתה השנייה של ברונדטלנד (אשר פעלה בשנים 1986-1989) ידועה בשל שיעור הנשים הגבוה שלה- כמעט מחצית (8 שרות מתוך 18 חברי ממשלה). במהלך כהונתה השלישית כראשת ממשלה, לקחה ממשלת נורווגיה חלק מרכזי בשיחות ובפיתוח הסכמי אוסלו, אם כי לאורך התהליך ארצות הברית הלכה והפכה לדומיננטית יותר בגישור.
במאי 1998 ברונדטלנד מונתה למנהלת ארגון הבריאות העולמי. במהלך כהונתה, ברונדטלנד עסקה רבות במלחמה כנגד תופעת העישון. היא החזיקה בתפקיד זה עד שנת 2003.
ב-22 ביולי 2011 ברונדטלנד כמעט נרצחה במתקפת הטרור בנורווגיה שבוצעה על ידי אנדרס ברינג בריוויק. היא שהתה באי שבו בוצע הטבח כשעתיים לפני הגעתו של ברייוויק. בחקירתו, הודה ברייויק כי ברונדטלנד הייתה אחד מיעדיו העיקריים. הוא תכנן באופן מפורט לחטוף אותה ולרצוח אותה בשידור חי באינטרנט.
ג'ימי הופה

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1913 ברזיל, מחוז קליי, ארצות הברית 
 נעדר:  30 ביולי 1975 (בגיל 62) בלומפילד הילס, מחוז אוקלנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Riddle Hoffa 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  אינדיאנה, דטרויט, Orion Township 
 
ג'יימס רידל "ג'ימי" הופה (באנגלית: James Riddle "Jimmy" Hoffa; נולד ב-14 בפברואר 1913; נעלם ב-30 ביולי 1975) היה נשיא איגוד נהגי המשאיות בארצות הברית, שנחשד בשחיתות ובקשרים עם המאפיה.
ביוגרפיה

ג'ימי הופה נולד בעיר ברזיל שבמחוז קליי באינדיאנה. אביו נפטר בשנת 1920 כשג'ימי היה בן שבע, וארבע שנים לאחר מכן עברה משפחתו לדטרויט. בשנת 1932 החל בפעילות לשיפור תנאי תעסוקה במסגרת איגודי עובדים. הוא התחתן בשנת 1936. בשנת 1952 נבחר לכהונת סגן נשיא איגוד נהגי המשאיות, ובשנת 1958 נבחר לכהונת נשיא האיגוד במקום דייב בק. הופה הוביל שביתות, מחאות ופעולות אחרות לשיפור תנאי תעסוקה.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

הופה תמך במועמדותו של ריצ'רד ניקסון מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1960, בהן ניצח מועמד הדמוקרטים ג'ון קנדי. לאחר רצח קנדי הייתה השערה שהופה מעורב ברצח מטעמים של התנגדות פוליטית, אך השערה זו נדחתה על ידי ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות.
ביוגרפיה > קשריו עם המאפיה ונסיבות היעלמותו

במקביל לפעילותו באיגוד, החל הופה לקיים קשרים עם המאפיה. בשנת 1964 הוא הואשם בעבירות שוחד, שיבוש הליכי חקירה ומרמה, ובשנת 1967 הוא הורשע ונגזרו עליו 15 שנות מאסר. הוא קיבל חנינה מהנשיא ניקסון בשנת 1971 על סמך הבטחה שלא להיות פעיל בהנהלת איגוד נהגי המשאיות במשך 10 שנים.
הופה החליט לערער ולנסות לחזור לאיגוד. הוא חשב להסתייע במאפיה על מנת לחזור לאיגוד ויזם פגישה עם שניים מראשי המאפיה, טוני ג'יאקלונה וטוני פרובנצאנו. הופה נראה לאחרונה ב-30 ביולי 1975 בסמוך לשעה 2 בצהריים במגרש חניה של מסעדה בעיר דטרויט. ככל הידוע, הוא היה אמור להיפגש שם עם שניהם. בשעה 14:15 בערך הופה התקשר לאשתו ואמר לה שהאנשים אותם היה אמור לפגוש עדיין לא הגיעו, ומאז לא יצר איתה קשר. באותו יום, אחרי שהוא לא חזר הביתה, התקשרה אשתו למשטרה שהחלה לחפש אחריו. בשנת 1982, אף על פי שגופתו לא נמצאה, הוכרז הופה רשמית כמת. הבולשת הפדרלית של ארצות הברית ממשיכה מאז לחקור את ההיעלמות. רבים מניחים שהופה נרצח על ידי המאפיה ונעשו ניסיונות רבים לאתר את מקום קבורתו.
ביוגרפיה > טענות והשערות בנוגע להעלמות

לאורך השנים הועלו טענות והשערות שונות לגבי נסיבות היעלמותו של הופה:
מתחקיר המשטרה עולה ששני האנשים אותם היה אמור לפגוש הופה, ג'יאקלונה ופרובנצאנו, כלל לא הגיעו באותו יום לנקודת המפגש.
לפי סברה אחת הופה נורה בראשו, לאחר מכן אוחסנה גופתו בתא מטען של מכונית שהובלה לגריטה, וזו הגרסה שמתוארת בסרט "הופה".
לטענת איש המאפיה דונלד פרנקוס, הוא הרג את הופה וקבר אותו באצטדיון הג'איינטס בניו יורק. טענה זו הופרכה על ידי תחקירני תוכנית הטלוויזיה מכסחי המיתוסים.
רוצח שכיר בשם ריצ'רד קוקלינסקי טען שהוא הרג את הופה. לפי גרסתו שהובאה בביוגרפיה שלו, קוקלינסקי רצח את הופה עם סכין ציידים, הטמין את גופתו בתוך חבית דלק והצית אותה. הוא הניח לאש לבעור "במשך כחצי שעה", הלחים את החבית וקבר אותה במגרש גרוטאות. לאחר זמן, כששותף של קוקלינסקי החל לשתף פעולה עם הבולשת הפדרלית, קוקלינסקי חשש שהשותף ישתמש במידע שבידו כדי לחלץ עצמו מצרות. לכן, הוא הוציא את החבית מקברה והכניסה לתא מטען של מכונית ישנה, שנגרטה לגוש מתכת - קובייה בגודל של 1.5 מטר על 1 מטר. גוש זה נמכר ונשלח ליפן יחד עם עוד עשרות גרוטאות, כמתכת ממוחזרת לייצור מכוניות חדשות.
צ'ארלס ברנדט, שכתב על הופה ספר ביוגרפי בשם "שמעתי שאתה צובע בתים", שעליו מבוסס הסרט "האירי", טען כי פרנק "האירי" שיראן — פעיל בארגון נהגי המשאיות – הודה בפני עורך דינו (סמוך למותו ב-2003, בגיל 83) כי הוא שימש גם מחסל בשירות המאפיה ובשליחותה רצח את ג'ימי הופה, אף שהיה ידידו.
ב-2006 סיפר אסיר בשם דונובן וולס כי ראה שני אנשים קוברים אדם באסם במישיגן, יום לאחר היעלמותו של הופה. החפירה באותו אסם לא העלתה ממצאים, אך פרסום הפרשה מחדש חשף לציבור את קיומו של מסמך של ה-FBI מ-1976, בן 56 עמודים, שש שנים לפני ההכרזה על מותו של הופה. ההשערה המסכמת במסמך הייתה שהוא נרצח על ידי המאפיה.
מייקל פרנזסה, מאפיונר לשעבר ממשפחה הפשע קולומבו, טען כי איש מאפיה בשם פיטר אשר היה בכלא העביר לו מידע מאדם שלישי (שהיה גם חבר מאפיה בכלא) שטען שידע מה קרה להופה, על פי פרנזסה המקור הזה היה אמין ותאם למידע שכבר ידע על היעלמותו של הופה. על פי פרנזסה, אחד מראשי המאפיה בניו יורק הורה לרצוח את הופה. אחד ממבצעי הרצח לפי פרנזסה היה אדם שלא היה חבר רשמי במאפיה והאדם הזה עדיין בחיים אך נמצא בכלא במאסר עולם. פרנזסה טוען כי גופתו של הופה נמצאת בגוף מים וככל הנראה לא תמצא. פרנזסה טוען שיש לו את ההקלטה של פיטר מספר לו את זה, אך ההקלטה טרם פורסמה.
משפחתו

בתו של ג'ימי הופה, ברברה אן (נולדה ב-1938), שימשה כשופטת ולאחר מכן כיועצת משפטית למושל מדינת מיזורי.
בנו, ג'יימס פיליפ הופה (נולד ב-1941), עורך דין במקצועו, מכהן כנשיא איגוד נהגי המשאיות משנת 1999.
בתרבות הפופולרית

בשנת 1978 יצא לאקרנים הסרט "פ.י.ס.ט" (אנ') בו גילם סילבסטר סטאלון את דמותו של ג'וני קובאק, המבוססת על הופה.
בשנת 1992 גילם ג'ק ניקולסון את דמותו של הופה בסרט "הופה" (אנ') המבוסס על חייו. את הסרט ביים דני דה-ויטו שאף שיחק דמות בדיונית שאינה קיימת בביוגרפיה האמיתית של הופה.
בסרט "ברוס הגדול מכולם" משתמש כתב הטלוויזיה ברוס נולן בכוחות שקיבל מאלוהים על מנת לגרום למציאת גופתו של הופה, ובכך להשיג סקופ בלעדי.
בסדרה "בנות הזהב", אחת ההוכחות לקשרים של סופיה עם המאפיה היא שהיא יודעת מה קרה לג'ימי הופה.
בשנת 2019 גילם אל פצ'ינו את דמותו של הופה בסרט "האירי" בבימויו של מרטין סקורסזה.
בסדרה ״אוזרק״ מספר באדי דקר השכן החולה לוונדי אשתו של מרטין כחלק מבדיחה שרצח את ג’ימי הופה ולכן הגיע לעיירה.
אוטוביוגרפיה

הופה כתב אוטוביוגרפיה שפורסמה בשנת 1970 בשם "ג'ימי הופה: פרקים". לאחר היעלמותו יצא הספר במהדורה חדשה בשם "ג'ימי הופה: הסיפור האמיתי".
ג'יימס פיליפ הופה (מימין), יחד עם אביו, ג'ימי הופה
ג'יימס פיליפ הופה, בנו של ג'ימי הופה, תמונה משנת 1998
ברט הלינגר

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1925 ליימן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  19 בספטמבר 2019 (בגיל 93) בישופויסן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת וירצבורג 
 
ברט הלינגר (בגרמנית: Bert Hellinger; נולד כ"אנטון הלינגר"; 6 בדצמבר 1925 - 19 בספטמבר 2019) היה פסיכותרפיסט גרמני שעסק בשיטת טיפול הידועה כקונסטלציה משפחתית או קונסטלציה מערכתית. בשנותיו האחרונות התפתחה עבודתו מעבר לפורמטים אלה למה שהוא כינה "תנועות רוח-מחשבה" (Movements of The Spirit Mind). ישנם כמה אלפי מנחים, יועצים ומטפלים מקצועיים ברחבי העולם אשר מושפעים מהלינגר ברמה כלשהי. הם ממשיכים ליישם את התובנות המקוריות שלו במגוון רחב של נושאים אישיים, ארגוניים ופוליטיים.
ג'ון קנדרו

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1917 אוקספורד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  23 באוגוסט 1997 (בגיל 80) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  דרגון סקול  טריניטי קולג'  מכללת קליפטון  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  מקס פרוץ 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד 
 תלמידי דוקטורט:  יו האקסלי 
 פרסים והוקרה:  פרס ויליאם פרוקטר להישג מדעי (1988)  פרס נובל לכימיה (1962)  המדליה המלכותית (1965)  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי (1964)  עמית החברה המלכותית  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Knight Bachelor  עמית כבוד של החברה הביופיזיקאית הבריטית 
 תרומות עיקריות
 חקר מבנה חלבונים המכילים קבוצה פרוסטטית הם heme
 
שלב אחר שלב על מנת למצוא מבנה של מולקולה על ידי קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן
סר ג'ון קאודרי קנדרו (באנגלית: John Cowdery Kendrew;‏ 24 במרץ 1917 – 23 באוגוסט 1997) היה כימאי וקריסטלוגרף אנגלי. בשנת 1962 חלק פרס נובל לכימיה יחד עם מקס פרוץ. קבוצתם במעבדת קוונדיש עסקה בחקר מבנה חלבונים המכילים את הקבוצה פרוסטטית הם (heme).
ראשית חייו

נולד באוקספורד שבאנגליה לאב חוקר אקלים באוניברסיטת אוקספורד ולאם שעסקה בהיסטוריה של האמנות. התחנך בבית הספר דרגון בעיר הולדתו, ולאחר מכן במכללת קליפטון בעיר בריסטול (1930–1936). בין השנים 1936 - 1939 המשיך את לימודיו המתקדמים וסיים תואר בכימיה. בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה עסק בחקר הקינטיקה של תגובות כימיות, הפך לחבר במוסד מחקרי של חיל האוויר המלכותי ועבד בפיתוח רדאר. בשנת 1940 התמנה לחוקר במטה חיל האוויר בתפקיד מפקד אגף.
במהלך שנות המלחמה קנדרו גילה עניין הולך וגובר בבעיות ביוכימיות והחליט לחקור את מבנה החלבונים.
קריסטלוגרפיה

ב-1945 החל לעבוד בקבוצה של מקס פרוץ במעבדת קוונדיש בקיימברידג'. הוא החליט לערוך מחקר השוואתי בקריסטלוגרפיה של המוגלובין בין עוברים לכבשים בוגרות בעקבות הצעה של הפיזיולוג ג'וזף ברקרופט. לאחר שסבר כי מיצה את המחקר בהמוגלובין בתנאים של אותה תקופה, פתח בחקר מולקולת המיוגלובין שגודלה רק רבע מגודל מולקולת ההמוגלובין. המיוגלובין נמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן. תחילה מקור התאים מהם הפיק את המיוגלובין היה לבבות סוסים, אולם, הגבישים שהושגו היו קטנים מידי עבור קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. קנדרו הבין שרקמות האוגרות בתוכן חמצן, ביונקים החיים בסביבה ימית יספקו סיכויי הצלחה גבוהים יותר. לאחר שהזדמן לו לרכוש נתח גדול של בשר לוויתן מפרו הוא מצא שגבישים של מיוגלובין לוויתן אכן היו גדולים יותר וניחנו ביכולת הבדלה טובה יותר בין פרקציות שונות לאחר הקרנת קרני האיקס. בעיה זו נפתרה לגמרי רק לאחר שפרוץ ערך השוואה בין מספר גבישים: אחד בצורתו הטבעית ואחרים גובשו רק לאחר שהושרו בתמיסות המכילות מתכות כבדות ועברו אינטגרציה של יוני המתכת במקומות ספציפיים על החלבון.
בשנת 1947 הפך קנדרו לחבר מן המניין במועצת המחקר הרפואי (MRC) והקים יחידת מחקר ללימוד המבנה המולקולרי של מערכות ביולוגיות, בהכוונתו של סיר לורנס בראג. במעבדתו בקיימברידג' קבע קנדרו את מבנה החלבון מיוגלובין הנמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן.
בשנת 1954 קיבל קנדרו תפקיד בכיר במעבדה על שם דייווי פארדיי במכון המלכותי בלונדון.
פרס נובל הוענק לקנדרו ולפרוץ עבור קביעת המבנה המרחבי של חלבונים באמצעות קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן.
המשך פועלו של קנדרו לאחר תגליתו המפורסמת

בשנת 1963 היה קנדרו בין המייסדים של ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי ולאחר מכן ייסד ושימש כעורך ראשי של כתב העת "הביולוגיה המולקולרית" (Journal of Molecular Biology). בשנת 1967 הוא נבחר כעמית האיגוד הביוכימאים האמריקאי, ובשנת 1974 הצליח לשכנע ממשלות של מדינות שונות באירופה להקים את מעבדת הביולוגיה המולקולרית בהיידלברג והיה לנשיאה הראשון. בין השנים 1974 - 1979 היה בחבר הנאמנים של המוזיאון הבריטי, ובין השנים 1974 - 1988 שימש כמזכיר בכיר, סגן נשיא ונשיא המועצה הבינלאומית לאיגודים מדעיים.
לאחר פרישתו ממעבדת הביולוגיה המולקולרית האירופאית, נהיה קנדרו לנשיא סט ג'ון קולג' באוניברסיטת אוקספורד והחזיק בתפקיד בשנים 1981–1987.
גדעון גריינג'ר

גדעון גריינג'ר (באנגלית: Gideon Granger;‏ 19 ביולי 1767 – 31 בדצמבר 1822) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, שכיהן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשליהם של הנשיאים תומאס ג'פרסון וג'יימס מדיסון. בתפקיד זה כיהן לימים גם בנו, פרנסיס גריינג'ר, שגם כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק.
ראשית חייו

גדעון גריינג'ר נולד בסאפילד, קונטיקט. הוא היה בנם של גדעון גריינג'ר האב וטריפוסיה (לבית קנט) גריינג'ר. הוא למד משפטים באוניברסיטת ייל והיה לעורך דין.
קריירה

גריינג'ר נחשב לכותב מאמרים פוליטיים מבריק. בעשותו שימוש בשמות העט אלג'רנון סידני ואפמינונדס, הוא פרסם מאמרים רבים להגנת עקרונותיו של תומאס ג'פרסון.
הוא היה חבר בבית הנבחרים של קונטיקט והתמודד ב־1798 ללא הצלחה על מושב בקונגרס של ארצות הברית. כתומך נלהב של ג'פרסון הוא מונה על ידו לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית בראשית נשיאותו ב־1801. בתפקיד זה הוא המשיך לכהן עד 1814 תחת יורשו של ג'פרסון, ג'יימס מדיסון. נכון ל-2020 גריינג'ר הוא המנהל הכללי של דואר ארצות הברית שכהונתו הייתה הארוכה ביותר. ב־1802 הוא שכנע את הקונגרס להעביר חוק שקבע שעובדי הדואר יהיו לבנים בלבד. הוא היה מודאג מכך שאפרו-אמריקאים יראו את עצמם כעובדי הממשלה ולפיכך כזכאים לשחרור מעבדותם. מצב זה לא השתנה עד לתום מלחמת האזרחים האמריקנית.
לאחר שעזב את וושינגטון די. סי. התיישב גריינג'ר בקנאינדייגואה שבניו יורק, שם הוא בנה בית מגורים שממנו הוא פיקח על שטחי הקרקעות הרבים שבהמשך הוא רכש במערב. כיום בית זה משמש כמוזיאון. הוא היה חבר בסנאט של ניו יורק והמשיך להשפיע בתחום הפוליטיקה והמשפטים, כולל להיות דמות מפתח במיזם תעלת אירי.
חיים אישיים

ביוני 1790 נשא גריינג'ר לאישה את מיינדוול פיז, בתו של ג'וזף פיז. לזוג נולדו שלושה בנים, כולל:
פרנסיס גריינג'ר, שנשא לאישה את קורנליה ואן רנסלר, נכדתו של בריגדיר גנרל רוברט ואן רנסלר(אנ'), שהיה חבר בקונגרס הפרובינציאלי של מדינת ניו יורק במהלך המהפכה האמריקאית ובהמשך חבר האספה המדינתית של ניו יורק. פרנסיס כיהן גם הוא כמו אביו כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בשנת 1841 וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בתקופות כהונה שונות לפני כן ואחרי כן.
ג'ון אלברט גריינג'ר, שנשא לאישה את הארייט ג'קסון, בתם של עמשא ג'קסון, הנשיא הראשון של בנק יוניון של ניו יורק, ושל מרי (לבית פלפס) ג'קסון, בתו היחידה של אוליבר פלפס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם ניו יורק. סבה מצד אביה היה הגנרל מייקל ג'קסון, שפיקד על רגימנט אנשי מילואים בקרב לקסינגטון.
מצב בריאותו הרופפת אילץ את גריינג'ר לפרוש ב־1821. גדעון גריינג'ר נפטר ב־31 בדצמבר 1822 בקנאינדייגואה. הוא נטמן בבית הקברות וודלאון שבעיר. על שמו נקראה עיירה באוהיו.
הערות שוליים

1 2  Sobel, Robert (1990). Biographical Directory of the United States Executive Branch, 1774-1989. Greenwood Publishing Group. p. 151.
↑  Yale University (1910). Obituary Record of Graduates of Yale College: Deceased During the Academic Year ... New Haven, CT: Tuttle, Morehouse & Taylor Company. pp. 705–706.
↑  The Provocative Postmaster General - Today in Connecticut History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007386313305171  GND: 108173843X  ISNI: 0000 0000 2532 3472  LCCN: n85198533  SNAC: w6p277p7  VIAF: 58057998   WorldCat (עם VIAF): 58057998
גלאי תת-אדום פסיבי

גלאי תת-אדום פסיבי הוא גלאי שרגיש לקרינה תת-אדומה, שנפלטת מהסביבה ומגוף האדם מאליה, כך שאין צורך בהארה אקטיבית (שנדרשת, למשל, אם משתמשים במצלמה רגילה בלילה).
רוב הקרינה התת-אדומה נמצאת בתחום אורכי הגל שבין 1 ל-14 מיקרון, וגוף האדם פולט את הקרינה המרבית באזור 10 מיקרון. גלאים איכותיים מתוכננים בדרך כלל לתחום אורכי הגל 8 - 12 מיקרון (תת-אדום רחוק) כי לאטמוספירה יש בליעת אור מינימלית בתחום זה. הגלאים הרגישים (והיקרים) ביותר הם גלאי MCT (כספית-קדמיום-טלוריד) שרגישותם הגבוהה מושגת על ידי קירור בחנקן נוזלי לטמפרטורה של 77K. הם נמצאים בדרך כלל רק במכשור מדידה מדויק. סוג נוסף של גלאים מקוררים הוא גלאי InSb (אינדיום-אנטימוניד).
סוגי הגלאים הזולים והנפוצים יותר הם בולומטרים וגלאים פירואלקטריים.
הגלאים הנפוצים ביותר (למשל במערכות אזעקה) הם גלאים פירואלקטריים, בגלל עלותם הנמוכה. גלאים אלה אינם מקוררים. הם אינם רגישים לרמת הקרינה המוחלטת, אלא מגלים רק שינויים ברמת הקרינה. כל שינוי כזה נקלט בגלאי וגורם להפעלתו. התחום הספקטרלי של גלאים כאלה בדרך כלל מוגבל לתת-אדום קרוב (מאחר שמשתמשים בעדשות מחומרים זולים, משיקולים כלכליים) ולכן רגישותם נמוכה.
בשנות ה-90 הצליחו מספר חברות לפתח מערכים של גלאי תת-אדום, ושילבו אותם במצלמות לתחום זה, בדומה למצלמה דיגיטלית.
מאחר שקרינת תת-אדום איננה יכולה לחדור חומרי בנייה או זכוכית, יש להתחשב בכך בעת תכנון שטח הכיסוי של הגלאי. לעומת זאת, הקרינה נפלטת תמיד, גם בלילה, והיא כן חודרת ערפל ועשן, מה שמאפשר לגלאים לפעול גם בסביבה שקשה לראות בה.
ג'ון קסידי (פסל)

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1860 Slane, אירלנד 
 פטירה:  19 ביולי 1939 (בגיל 79) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  מנצ'סטר רבתי 
 תקופת הפעילות:  1880–1939 (כ־59 שנים) 
 
ג'ון קסידי (באנגלית: John Cassidy;‏ 1 בינואר 1860 – 19 ביולי 1939) היה פסל וצייר אירי שעבד במנצ'סטר, אנגליה, ויצר פסלים ציבוריים רבים.
ביוגרפיה

קסידי נולד בליטלווד קומונס, סליין, מחוז מית', אירלנד, ב-1 בינואר 1860. הוא עבר לדבלין בגיל 20 כדי למצוא עבודה. שם השתתף בשיעורי אמנות בלילות וזכה במלגה ללימודים במילאנו, איטליה. לאחר שנתיים, הוא עבר למנצ'סטר, אנגליה, שם התגורר עד סוף חייו. הוא למד בבית הספר לאמנות של מנצ'סטר ב-1883 ולימד שם ב-1887.
הוא יצר פסלים ציבוריים רבים, במיוחד אנדרטאות מלחמה, והציג באקדמיה המלכותית, באקדמיה המלכותית היברניאן ובגלריה לאמנות של מנצ'סטר סיטי. הוא נעזר במשך זמן מה בג'ון אשטון פלויד, פסל מקומי.