stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקט קזימיר
השפעות טמפרטורה סופית

היות שניסויים אמיתיים לא יכולים להתבצע בטמפרטורת האפס המוחלט אלא בטמפרטורה סופית כלשהי, הרי שיש צורך לחשב את ההשפעות של הטמפרטורה כך שניתן יהיה להפחית אותן מתוצאות המדידה על מנת לבחון את אמיתותו של האפקט. ההשפעה העיקרית של הטמפרטורה היא כתוצאה מהקרינה הנפלטת. נשתמש ב"טמפרטורה ההפוכה" β=1/kT (לא מדובר באותה β כמו בחישוב לעיל, ו-k מייצג כאן את קבוע בולצמן). האנליזה הממדית מראה כי הפרמטר:
הוא פרמטר חסר ממדים.
בוחנים את המקרה המציאותי שבו המרחק L שואף לאפס והטמפרטורה T קבועה (או לחלופין, מצב שבו L קבוע ו-T שואפת לאפס). בגבול זה מקבלים:
האיבר הראשון הוא החישוב של קזימיר למקרה של טמפרטורה אפס. האיבר השני הוא איבר משיכה כתוצאה מקרינת גוף שחור של המשטחים בנפח אין-סופי. האיבר השלישי הוא התיקון לאיבר קרינת גוף שחור עבור גודל סופי.
בטמפרטורת הסביבה ( T\sim 300\ K), ועבור מרחק ניסיוני בין הלוחות ( L\sim 0.5\ \mu m), מקבלים כי α≈48. האיבר השלישי מתנהג בצורה של  e^{-\,\alpha }, כלומר, אקספוננט דועך ולכן הוא זניח לחלוטין באופן מעשי.
במקרה זה, היחס בין האיבר השני לראשון הוא:
כלומר, במערכת ניסוי מציאותית, ניתן להתייחס אל המערכת כאילו היא מערכת אידיאלית בטמפרטורת האפס המוחלט.
היסטוריה

אפקט זה, שנובא כאמור על ידי קזימיר בשנת 1948, הוכח ניסויית לאורך השנים:
את הניסוי הראשון ערך ספארניי (Spaarnay) בשנת 1958. ניסוי זה הראה כי אכן קיים כוח משיכה בין שני משטחים ש"אינו נוגד את הניבוי התאורטי" של קזימיר. ניתן להעריך את גודל שגיאת המדידה של הניסוי ב-100%.
ניסוי ראשון בעל משמעות אמיתית נעשה בשנת 1978 על ידי ואן בלוקלנד (van Blokland) ואוברביק (Overbeeck). גודל השגיאה בניסוי זה היה כ-25%.
בניסויים מודרניים יותר שבדקו את האפקט, הגיעו לדיוק של 1%, ובהם נלקחו בחשבון אי הדיוקים הנובעים מתופעות של החזרות של המראות. בנוסף לכך, ברמות דיוק גבוהות יותר, נלקחים בחשבון גם האיברים שהוזנחו בחישובים כמו השפעות הטמפרטורה או סופיות מערכת הניסוי.
ניסוי הראה לראשונה אור נוצר מריק (ואקום), כפי שנחזה באפקט קזימיר, בנובמבר 2011‏.
הערות שוליים

↑  Light created from a vacuum: Casimir effect observed in superconducting circuit, ScienceDaily (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544382905171  BnF: cb12397324b (data)  GND: 4375133-7  LCCN: sh93000202
אמדו בלו

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1910 ראבה 
 פטירה:  15 בינואר 1966 (בגיל 55) קדונה, ניגריה 
 מדינה:  ניגריה 
 השכלה:  מכללת בארווה 
 מפלגה:  קונגרס העם הצפוני 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 
חג' סר אמדו בלו, אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (12 ביוני 1910 - 15 בינואר 1966) היה פוליטיקאי ניגרי שהיה ראש הממשלה הראשון והיחיד של אזור צפון ניגריה. הוא החזיק גם בתואר סראודנה (Sardauna) של ח'ליפות סוקוטו. בלו ואבובכר טפאווה בלווה היו דמויות מרכזיות בצפון ניגריה לפני העצמאות, ושניהם שיחקו תפקידים מרכזיים במשא ומתן על השפעתו בניגריה העצמאית. כמנהיג קונגרס העם הצפוני (אנ'), הוא היה אישיות דומיננטית בפוליטיקה הניגרית בזמנן של הפדרציה הניגרית והרפובליקה הניגרית הראשונה (First Nigerian Republic;‏ 1963-1966).
תחילת חייו

בלו נולד בראבה בסביבות שנת 1909 למאלאם אבראהם בלו. אביו החזיק בתואר סרקין (Sarkin) ראבה (אנ'). הוא צאצא של עות'מאן דן-פודיו, מקים הח'ליפות של סוקוטו, נין של הסולטאן מוחמד בלו ונכדו של הסולטאן אטיקו נא ראבה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1931 ולאחר מכן הפך למורה לאנגלית בחטיבת הביניים סוקוטו.
ראשית דרכו הפוליטית

בשנת 1934 מינה הסולטאן חסן דן-מו'אזו (Hassan dan Mu'azu) את בלו לראש מחוז ראבה, לאחר אחיו ששימש בתפקיד לפניו. בשנת 1938 קודם לתפקיד ראש חטיבת גוסאו (Gusau; כיום במדינת זמפרה), והיה חבר במועצת הסולטאן. באותה שנה, בגיל 28 בלבד, בעקבות מותו של חסן דן-מו'אזו, התמודד בלו על משרת סולטאן סוקוטו. הוא הפסיד במאבקי הירושה לצאצא אחר של עות'מאן דן-פודיו, סידיק אבו בכר השלישי (Siddiq Abubakar III), ואבו בכר שלט במשך חמישים שנה עד מותו בשנת 1988. הסולטאן החדש מינה מיד את אמדו בלו לסרדונה (נסיך הכתר) של סוקוטו, תואר כבוד, וקידם אותו למועצת הרשות הילידית של סוקוטו. תארים אלה הפכו אותו אוטומטית ליועץ המדיני הראשי לסולטאן. מאוחר יותר, הוא מונה לאחראי על פרובינציית סוקוטו ופיקח על 47 מחוזות, ובשנת 1944 הוא חזר לארמון הסולטאן ועבד כמזכיר הראשי של מינהל הילידים במדינה.
בשנות ה-40 הצטרף לארגון ג'מעייה מוטאנן אראווה (Jamiyya Mutanen Arewa), שהפך לקונגרס העם הצפוני בשנת 1951. ב-1948 הוא קיבל מלגה ממשלתית והגיע לאנגליה כדי ללמוד מינהל וממשל מקומי, שהרחיב את הבנתו ואת הידע שלו על הדרך למשול באנשיו.
לאחר שחזר מבריטניה, הוצג כמועמד לייצג את פרובינציית סוקוטו ב"בית האספה" (House of Assembly) האזורי. כחבר באספה, ייצג את האינטרסים הצפוניים ואימץ סגנון של התייעצות וקונצנזוס עם הנציגים העיקריים של האמירות הצפוניות - קאנו, בורנו וסוקוטו. הוא נבחר לחבר בוועדה שניסחה מחדש את חוקת ריצ'רדס (אנ'). עבודתו באספה ובוועדת החוקה הובילה להערכה רבה כלפיו בצפון ניגריה, והוא התבקש לקבל על עצמו את עמדות המנהיגות בג'מעייה מוטאנן אראווה. בבחירות הראשונות שנערכו בצפון ניגריה בשנת 1952 זכה סר אמדו בלו במושב בבית הצפוני של האספה, והפך לחבר המועצה המבצעת כשר העבודה, שר הממשל המקומי, ושר פיתוח הקהילה באזור הצפוני של ניגריה. בשנת 1954 מונה בלו לשליט (premier) הראשון של צפון ניגריה. בבחירות 1959 לעצמאות הוא הוביל את NPC לזכייה במספר הרב ביותר של מושבים בפרלמנט. NPC בהובלתו התחברו לננמדי אזיקיווה ול-NCNC בהובלתו (המועצה הלאומית של ניגריה ושל הקאמרונים) כדי להקים את הממשלה הפדרלית הראשונה של ניגריה, שהובילה לעצמאות מבריטניה. בלו בחר להישאר לאחר העצמאות שליט צפון ניגריה והעביר את תפקיד ראש הממשלה של הפדרציה לסגן הנשיא של NPC, אבובכר טפאווה בלווה.
כשליט צפון ניגריה

המנהיגות של בלו כללה תערובת של ערכים דתיים, מסורתיים ומודרניים, והוא שילב את הערכים הללו בתפקידיו השונים בצפון ניגריה הקולוניאלית והעצמאית. העדיפות העיקרית שלו הייתה לוודא שצורכי האזור באים לידי ביטוי במישור הפוליטי והכלכלי, בדומה לאזורים המערביים והמזרחיים של ניגריה, שהיו בעלי מעמד גבוה יותר. הדבר תרם להחלטה להחליף את מעניקי השירותים האזרחיים שמקורם בדרום ניגריה ובאירופה בניגרים צפוניים, מדיניות שקיבלה ביקורת מצד מנהיגי אופוזיציה כמו אבראהים אימאם.
בלו אימץ בתחילה את מערכת השלטון העקיף (Indirect rule) שהתקיים בניגריה הקולוניאלית לפני שהחיל בהדרגה רפורמות בשטחים שבהם משל. בתקופת כהונתו תיאר אותו הביוגרף שלו, ג'ון פדן, כשמרן פרוגרסיבי, משום שהוביל שינויים מערכתיים, אך ייצג גם את האליטות המסורתיות.
כשליט צפון ניגריה > מדיניות כלכלית

מוסדות שונים נוצרו תחת בלו, כולל תאגיד פיתוח צפון ניגריה (NNDC) ובנק הצפון וצפון ניגריה השקעות בע"מ (NNIL). חברת NNDC הייתה חברת החזקות שהונה הגיע מהליכי השיווק של האזור, בעוד NNIL הייתה שותפות בין החברה לפיתוח הקהיליה (Commonwealth Development Corporation) ו-NNDC, שנוצרה כדי לסייע בפיתוח התעשייתי בצפון ניגריה.
כשליט צפון ניגריה > חינוך

בלו יזם תוכניות כדי לחדש את החינוך הקוראני המסורתי בצפון ניגריה. הוא הקים ועדה בנושא, והעניק הכרה רשמית לבתי הספר המסורתיים. הוועדה המליצה על הכנסת מקצועות חילוניים בבתי הספר ויצירת כיתות שונות לתלמידים.
חלק ממטרותיו החינוכיות היה בניית בית ספר בכל מחוז בצפון ניגריה.
מותו של בלו

בלו נרצח ב-15 בינואר 1966 בהפיכה שהפילה את ממשלת ניגריה של אחר העצמאות, שאורגנה על ידי קבוצת קצינים דרומיים משבט איגבו שמרדו במה שראו כהגמוניה של העמים הצפוניים, האוסה ופולאני. הוא עדיין כיהן כראש הממשלה של צפון ניגריה אז.
בהפיכה נרצחו גם מנהיגים אחרים, בהם שותפו לדרך אבובכר טפאווה בלווה, שר האוצר פסטוס אוקוטיה אֶבו וסמואל אקינטולה. בסופו של דבר, הקצינים שיזמו את ההפיכה לא הצליחו לתפוס בעצמם את השלטון, אבל הממשלה הפסיקה להתקיים. בהמשך נתפס השלטון על ידי הגנרל ג'ונסון אגוי-אירונסי, ממוצא איגבו.
בעקבות ההפיכה תמה תקופת הרפובליקה הניגרית הראשונה, וניגריה נכנסה לעידן של דיקטטורות צבאיות כמעט רצופות.
חייו האישיים

לבלו היו שלוש נשים בזמן מותו. חפסאטו, אשתו הראשונה והוותיקה, מתה לצדו.
היו לו שלוש בנות ששרדו מאישה אחרת, אמינה (גוגון קאנו).
מורשת

בלו הוביל תהליכי מודרניזציה בצפון ניגריה בתקופת שלטונו, והוא עשה מאמץ לאחד בין הזרמים והעמים השונים באזור.
אוניברסיטת אמדו בלו בזאריה (אנ') שבקדונה נקראת על שמו. הדיוקן שלו מעטר את שטר 200 הנאירה של ניגריה.
לקריאה נוספת

Ahmadu Bello; My Life, Cambridge University Press, 1962.
הערות שוליים

1 2  Edditors, Our (2019-04-07). "The Founding Fathers: Sir Ahmadu Bello". Leadership Newspaper (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-04-18.
↑  "FLASHBACK: How Nzeogwu killed Ahmadu Bello and wife, by Gidado Idris". TheCable (באנגלית אמריקאית). 2017-12-17. נבדק ב-2019-03-20.
↑  שטר 200 נאירה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605505705171  BnF: cb12002586v (data)  GND: 118850490  ISNI: 0000 0001 1677 763X  LCCN: n85369501  NTA: 070263833  SUDOC: 028130014  VIAF: 78822812   WorldCat (עם VIAF): 78822812
אנתרקותריים

| אנתרקותריים |
| --- | --- |
 אם אנתרקותריום (Anthracotherium) מאיימת על זוג פרטי אלומריקס (Elomeryx)
תקופה
אמצע אאוקן-סוף פליוקן 38–2.4 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: אנתרקותריים
שם מדעי
 Anthracotheriidae ‏ליידי, 1869

איור של אנתרקותריום.
אנתרקותריים (שם מדעי: Anthracotheriidae) היא משפחה קדומה של מכפילי פרסה גדולים שהיו מאבותיהם של ההיפופוטמיים המודרניים ואולי אפילו מאבות הלווייתנאים. הם חיו החל מתקופת האאוקן שבפלאוגן, בה חי העתיק מביניהם - האלומריקס (Elomeryx), עד לסוף הפליוקן. רובם חיו באפריקה ובאירואסיה אך חלקם הגיעו עד לאמריקה הצפונית מתקופת האוליגוקן.
משמעות שם המשפחה הוא משם הסוג הראשון שתואר בה, האנתרקותריום (Anthracotherium) שסווג ב-1822 בידי ז'ורז' קיווייה. משמעות שמו הוא: "בהמת פחם", עקב הימצאותו במשקעי ליגניט במחצבים באירופה.
יצורים אלה נראו מעט כמו היפופוטם רזה ומוארך בעל ראש צר ולסתות שטוחות מעט. הם היו בעלי 4–5 אצבעות רחבות שאיתם הם צעדו על משטחי בוץ ואולי גם שחו כמו היפופוטמים. בפיהם היו 44 שיניים שהותאמו ללעיסה וחפירה של שורשים וצמחי מים בבוץ.
כמה מהחוקרים הניחו שהם היו מאבות הלווייתנים קדומים אך דעה זו נשללה עקב התפתחות הלווייתנים כבר לפני 50 מיליון שנה, הרבה לפני ראשוני ההיפופוטמים וקרוביהם. אפשרות נוספת היא שהם היו קרוביהם של האנטלודונטיים המאיימים.
מיון

תת-משפחה Anthracotheriinae
סוג אנתרקותריום (Anthracotherium)
סוג Heptacodon
סוג Siamotherium
תת-משפחה Bothriodontinae
סוג Aepinacodon
סוג Afromeryx
סוג Arretotherium
סוג Brachyodus
סוג Bothriogenys
סוג Elomeryx
סוג Hemimeryx
סוג Kukusepasutanka
סוג ליביקוזאורוס (Libycosaurus)
סוג מריקופוטמוס (Merycopotamus)
סוג Sivameryx
תת-משפחה Microbunodontinae
סוג Anthracokeryx
סוג Microbunodon
אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה

אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה (5 בינואר 1425 - 11 בדצמבר 1474), היה מלך קסטיליה בין השנים 1454–1474, ולאחר מותו פרצה מלחמת הירושה הקסטיליאנית.
ביוגרפיה

אנריקה הרביעי נולד בוואיאדוליד ב-5 בינואר 1425, והיה בנם של חואן השני, מלך קסטיליה ומריה מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה. בשנת 1444 קיבל אנריקה את התואר נסיך חאאן, ובשנת 1445 הביס את האצולה הקסטיליאנית בקרב אולמדו הראשון.
ב-20 ביולי 1454 מת אביו חואן השני, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון גירש אנריקה את אחותו איזבלה ושאר קרוביו מהממלכה. בשנת 1455 התחתן אנריקה עם ז'ואנה, נסיכת פורטוגל, בתו של דוארטה, מלך פורטוגל ואחותו של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, ועל ידי כך כרת ברית עם ממלכת פורטוגל. בשנת 1458 מת אלפונסו החמישי, מלך אראגון, ואחיו חואן השני, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו. אנריקה תמך באצולה שהתנגדה לחואן, ואף תמך בהמשך בקרלוס, נסיך ויאנה, אולם לבסוף כרת עם חואן הסכם שלום. בשנת 1461 בהיות איזבלה אחותו בסביבות גיל 10, החזירה אנריקה לקסטיליה תחת פיקוחו ההדוק. בשנת 1462 פרצה מלחמת האזרחים הקטלונית, ואנריקה טען לזכותו לכתר ממלכת אראגון, אולם בשנת 1463 הגיע אנריקה להסכם עם חואן השני, וויתר על זכויותיו לכתר אראגון. בשנת 1468 ביקשו אצילים למרוד באנריקה ולמנות את איזבלה למלכה במקומו, אך היא סרבה והכירה במלכותו של אחיה. בתמורה, הוכרה איזבלה על ידי אנריקה כיורשתו.
ב-11 בדצמבר 1474 מת אנריקה הרביעי, ואחותו איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה עלתה לשלטון במקומו. אולם אצילי אקסטרמדורה התנגדו לשליטת איזבלה, ותמכו בחואנה, נסיכת קסטיליה בתו של אנריקה שהייתה נשואה לאפונסו החמישי, מלך פורטוגל, ובקבות כך פרצה מלחמת הירושה הקסטיליאנית, שבסיומה תפסה איזבלה את השלטון.
משפחתו

בשנת 1440 התחתן אנריקה עם בלאנקה, נסיכת נווארה, אך בשנת 1453 בוטלו הנישואים, ללא שהיו לו ילדים ממנה.
בשנת 1455 התחתן אנריקה עם ז'ואנה, נסיכת פורטוגל, ממנה נולדה לו בת אחת:
חואנה, נסיכת קסטיליה (1462–1530)
אלפרד וורדן

| --- | --- |

אל וורדן, באוקטובר 1971, לפני משימת אפולו 15
 לידה:  7 בפברואר 1932 ג'קסון, מישיגן, ארצות הברית
 פטירה:  18 במרץ 2020 (בגיל 88) יוסטון, טקסס, ארצות הברית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  אוניברסיטת מישיגן  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  Jackson High School 
 עיסוק בעבר:  טייס ניסוי, טייס קרב
 תקופת השירות:  1966 – 1 בספטמבר 1975 (כ־9 שנים)
 דרגה:  קולונל בחיל האוויר של ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  12 יום, 7 שעות, ו-12 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  1
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  39 דקות ו-7 שניות
 ביוגרפיה בנאס"א:  אלפרד וורדן
 משימות
 אפולו 15
 
 עיטורים
 
 
משמאל לימין: סקוט, וורדן ואירווין לרגליהם הלוויין ששיגרו, ומשמאלם רכב הירח
אלפרד "אל" מריל וורדן (באנגלית: Alfred Merrill "Al" Worden;‏ 7 בפברואר 1932 – 18 במרץ 2020) היה אסטרונאוט אמריקאי, טייס תא הפיקוד במהלך משימת אפולו 15 לירח בשנת 1971. הראשון שביצע "הליכת חלל עמוק", במהלך הטיסה חזרה מהירח לכדור הארץ. נכון ל-2021, בוצעו רק 3 הליכות חלל כאלה, וכולן במהלך תוכנית אפולו.
בצעירותו

וורדן נולד ב-7 בפברואר 1932, בג'קסון, מישיגן, ארצות הברית.
במהלך לימודי התיכון היה במועצת התלמידים וכן בתנועת הצופים בארצות הברית, והגיע לדרגה ראשונה.
בוגר תואר ראשון במדעי הצבא מהאקדמיה הצבאית בווסט פוינט, ניו יורק, משנת 1955. לאחר מכן המשיך לתואר שני בהנדסה אווירונאוטית והנדסת מכשירים מאוניברסיטת מישיגן, אותו סיים בשנת 1963.
שרות צבאי

בתום לימודיו בווסט פוינט בשנת 1955, הצטרף לחיל האוויר ועבר קורס טיס. בין מרץ 1957 למאי 1961 שימש כטייס וקצין חימוש בטייסת היירוט ה־96 בבסיס חיל האוויר אנדרוז, במרילנד. בשנת 1963 למד בבית הספר למדריכי טיסת מכשירים בבח"א רנדולף. בפברואר 1965 סיים לימודים בבית הספר האימפריאלי לטייסי ניסוי באנגליה. בספטמבר אותה שנה סיים לימודים בבית הספר לטייסי ניסוי למחקר אווירונאוטי, ונשאר להדריך בו.
וורדן צבר למעלה מ-4000 שעות טיסה, מתוכם 2500 על מטוסי סילון.
בנאס"א

וורדן נבחר כאסטרונאוט באפריל 1966. היה בצוות התמיכה של האסטרונאוטים של אפולו 9, וטייס גיבוי של מודול הפיקוד של אפולו 12. בין 26 ביולי ל־7 באוגוסט 1971 היה טייס מודול הפיקוד של אפולו 15.
בנאס"א > אפולו 15

ב־26 ביולי 1971 שוגר וורדן למשימת אפולו 15. דייוויד סקוט היה מפקד משימת אפולו 15 ונחת על פני הירח יחד עם ג'יימס אירווין. אירווין וסקוט השתמשו ברכב ירחי כדי לחקור את פני השטח של הירח. הם שהו על הירח 2 ימים ו-18 שעות, בעוד שוורדן נשאר לבדו בתא הפיקוד. במהלך המשימה, שוגר לוויין למסלול סביב הירח. משימה זו הייתה בעלת השהות הארוכה ביותר על הירח, ו-וורדן מחזיק בשיא גינס אודות "האדם הבודד ביותר בחלל", כיוון שבמהלך המשימה, היה שלב בו תא הפיקוד היה במרחק 2235 מייל מכל אדם אחר. וורדן אמר שהוא נהנה במהלך שלושת ימי הבדידות שלו, כולל הזמן בו לא היה לו קשר עם כדור הארץ (בזמן שהיה בצד הרחוק של הירח) כיוון שהוא היה רגיל להיות לבד כטייס קרב.
במהלך הטיסה חזרה מהירח לכדור הארץ, וורדן ביצע הליכת חלל כדי לקחת את הקלטות פילם שהיו מבחוץ לגוף החללית. זו הייתה הליכת "חלל עמוק" הראשונה בהיסטוריה, במרחק רב מגוף שמימי. הליכת החלל נמשכה 38 דקות, במהלכן הוא נדרש לשלוש גיחות כדי להוציא את כל הקלטות, אשר צילמו תמונות פנורמיות ורציפות של הירח. נכון ל-2020, הליכה זו היא אחת משלוש הליכות כאלה שבוצעו כולן במהלך תוכנית אפולו.
וורדן שהה במצטבר 295 שעות ו-11 דקות בחלל, והוא הקיף את הירח 75 פעמים.
בנאס"א > לאחר אפולו 15 > תקרית הבולים

לאחר חזרת הצוות לכדור הארץ התברר כי הצוות לקחו עימם ללא רשות ותיאום 398 מעטפת היום הראשון שמתוכם 100 נמכרו לסוחר בולים גרמני. כספי המכירה נועדו לשמש את ילדי הצוות ללימודי השכלה גבוהה. בעבר נאס"א העלימה עין מפעילויות דומות אולם כיוון שהפעם זה נעשה בצורה מסחרית גלויה, נאס"א נזפה באסטרונאוטים והם לא קיבלו את הכסף.
במהלך ראיון בתוכנית "בוקר טוב אנגליה" ששודרה ב-29 בספטמבר 2019, וורדן טען כי מפקד המשימה קנה את הבולים ולא הוא.
בין השנים 1972 ל־1973 היה מדען אווירונאוטי ראשי במרכז המחקר איימס של נאס"א, ובין 1973 ל־1975 ראש מחלקת מחקרי מערכות באיימס.
לאחר נאס"א

בשנת 1975 פרש מנאס"א והיה לנשיא "מאריס וורדן אירוספייס", וסגן נשיא קרן הטיסה הגבוהה, שהקים שותפו למשימת אפולו 15, ג'יימס אירוין. כמו כן היה סגן הנשיא בתאגיד גודריץ' אירוספיס, לפני שפרש לגמלאות בשנת 1996.
בשנת 1982, וורדן רץ לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז 12 של פלורידה, אולם הוא הפסיד במרוץ למועמד הרפובליקני מול הסנטור טום לואיס, כדי לממן את המירוץ הוא מכר חלק ממעטפות היום הראשון ממשימת אפולו 15.
בשנת 2011, פורסמה האוטוביוגרפיה של וורדן "נפילה חזרה לכדור הארץ: מסעו של אסטרונאוט אפולו 15 אל הירח"(Falling to Earth: An Apollo 15 Astronaut's Journey to the Moon)
פרסים ואותות הוקרה

וורדן קיבל את מדליית השירות המצוין של נאס"א בשנת 1971.
וורדן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת מישיגן, בשנת 1971.
הוא התקבל להיכל התהילה הבינלאומי של האסטרונאוטים (בניו מקסיקו)בשנת 1983.
בשנת 1997 הוא הוכנס להיכל התהילה של האסטרונאוטים האמריקאים.
משפחתו

וורדן התחתן עם פמלה ונדור ביק ביוני 1955. הזוג התגרש בדצמבר 1969, לאחר 14 שנה, קצת לפני שוורדן נבחר לטוס לירח.
בשנת 1982 התחתן עם ג'יל לי הוטצ'קיס, והיא נפטרה ב-4 במאי 2014.
לוורדן שלושה ילדים.
וורדן נפטר בשנתו ב-18 במרץ 2020.
בתרבות

במיני סדרה "מכדור הארץ לירח" של HBO משנת 1998, השחקן מייקל ריינור (אנ') משחק את וורדן.
וורדן גם הופיע מספר פעמים בסדרת הטלוויזיה השכונה של מר רוג'רס.
ספרים שכתב

Hello Earth; Greetings from Endeavour Nash Publishing (1974) ISBN 0-8402-1343-3
I Want to Know About a Flight to the Moon Doubleday; [1st ed.] edition (1974) ISBN 0-385-05837-3
Worden, Al (ביולי 2011). Falling to Earth: An Apollo 15 Astronaut's Journey to the Moon. Smithsonian Institution Press. ISBN 978-1588343093. {{cite book}}:  (עזרה) (נכתב יחד עם פרנסיס פרנץ')
הערות שוליים

1 2 3  "Apollo 15 summary page". NASA.
1 2 3 4 5 6  NASA (1993). "Alfred Merrill Worden" (PDF). NASA. נבדק ב-20 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scouting and Space Exploration". scouting.org. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Preparations for Launch". NASA. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Valare, Sherry (ביולי 2015). "Al Worden on the honor of being an astronaut". RocketSTEM (13): 14. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Norris McWhirter, et al., The Guinness Book of World Records 1997, p.149
↑  LePage, Andrew (17 בדצמבר 2017). "A History of Deep Space EVAs". Drew Ex Machina. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Foust, Jeff (8 באוגוסט 2011). "Review: Falling to Earth". The Space Review. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Al Worden: The Man Who Flew Around the Moon 75 Times". Good Morning Britain. 29 בספטמבר 2017. נבדק ב-18 במרץ 2020 – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Worden, Koehler Defeated in House District 12". Boca Raton News. Associated Press. 8 בספטמבר 1982 – via Google News. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  נאס"א זוכרת את אל וורדן, אסטרונאוט אפולו 15, 18 במרץ 2020
↑  "Alfred M. Worden: Piloted the command module on Apollo 15 lunar mission". New Mexico Museum of Space History. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Al Worden". Astronaut Scholarship Foundation. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Al Worden - Apollo 15 CMP - Welcome to AlWorden.Com". alworden.com.
↑   ציוץ של אלפרד וורדן ברשת החברתית אקס (טוויטר), משפחתו של וורדן מודיעה על פטירתו, 18 במרץ 2020
↑  Brian Dunbar, NASA Remembers Apollo 15 Astronaut Al Worden, NASA, ‏20 במרץ 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811516529205606  GND: 1016162006  ISNI: 0000 0000 2286 2569  LCCN: n50013193  NARA: 10580705  PIC: 8806  SNAC: w61k72h6  SUDOC: 182022382  VIAF: 33239688   WorldCat (עם VIAF): 33239688 
וורדן מבצע הליכת חלל עמוק במהלך המסע חזרה מהירח לכדור הארץ, 1971
אנריקה השלישי, מלך קסטיליה

אנריקה השלישי, מלך קסטיליה (4 באוקטובר 1379 – 25 בדצמבר 1406), היה מלך קסטיליה בין השנים 1390 - 1406.
ביוגרפיה

אנריקה השלישי נולד בבורגוס ב-4 באוקטובר 1379, לחואן הראשון, מלך קסטיליה ולאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פדרו הרביעי, מלך אראגון ואלאונורה מסיציליה. זמן קצר לאחר לידתו סוכם שאנריקה יתחתן עם ביאטריש, מלכת פורטוגל, אולם לבסוף אביו התחתן איתה, ובכך פרץ משבר 1383–1385, שבסיומו עלה לשלטון בפורטוגל ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל.
ב-9 באוקטובר 1390 מת אביו חואן הראשון, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1391 פרצו פרעות קנ"א, ומכיוון שהשלטון היה בידי אפוטרופסים וכוחם היה חלש, לא נמנעו הפרעות ביהודים. בשנת 1393 תפס אנריקה את השלטון, ומיד החל לחזק את כוחו על חשבון האצולה.
במהלך שלטונו, נחל הצי הקסטיליאני במספר ניצחונות נגד האנגלים; בשנת 1400 שלח אנריקה צי ימי כנגד בסיסי הפיראטים בצפון אפריקה, ובשנת 1402 כבש את האיים הקנריים. בשנת 1396 הדף אנריקה פלישה פורטוגזית וב-15 באוגוסט 1402 חתם על הסכם שלום עם ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל.
אנריקה תמך באנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, וחידש את הקרבות עם אמירות גרנדה, אולם מותו המוקדם מנע ממנו לנצל את הצלחתו בקרבות.
ב-25 בדצמבר 1406 מת אנריקה השלישי, ובנו חואן השני, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1388 התחתן אנריקה עם קתרין מלנקסטר, בתם של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר וקונטסטנס מקסטיליה, דוכסית לנקסטר, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
מריה מקסטיליה, מלכת אראגון (1401–1458)
קתרינה, נסיכת ויאנה (1403–1439)
חואן השני, מלך קסטיליה (1405–1454)
אנתרקס (להקה)

| --- | --- |

אנתרקס בהופעה חיה באצטדיון האולימפי, מינכן, 2016.
 מקום הקמה:  ניו יורק 
 מוקד פעילות:  ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 סוגה:  ת'ראש מטאל, גרוב מטאל, מטאל אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  Megaforce   Island   Elektra   Sanctuary
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 סקוט איאן   צ'ארלי בנאנטה   פרנק בלו   ג'ואי בלאדונה   ג'ונתן דונייס
 חברים לשעבר
 דן ספיץ   רוב קגיאנו   ג'ון בוש   ניל טורבין   דני לילקר
 
אנתרקס (באנגלית: Anthrax) היא להקת ת'ראש מטאל אמריקאית, שהוקמה בשנת 1981 בניו יורק בידי הגיטריסטים סקוט איאן ודני לילקר. הלהקה זכתה לפופולריות בשנות השמונים, ולאחר שסגנון הת'ראש מטאל צבר תאוצה לקראת סוף שנות השמונים, אנתרקס נחשבה לאחת מ"ארבע גדולות הת'ראש", יחד עם הלהקות מטאליקה, מגאדת' וסלייר.
הרכב הלהקה עבר שינויים רבים במשך השנים, לרוב עקב חילוקי דעות יצירתיים, אם כי לצד סקוט איאן נמנים חברים יחסית קבועים כמו צ'ארלי בנאנטה, פרנק בלו, דן ספיץ והזמרים ג'ואי בלאדונה וג'ון בוש. סגנון הלהקה אף הוא השתנה, מת'ראש מטאל בשנות ה-80 (עת ג'ואי בלאדונה היה הסולן), לגרוב מטאל (כאשר ג'ון בוש נבחר לשמש כסולן בשנות ה-90), ועד השירים "I'm the Man" ו"Bring the Noise" שנחשבים למבשרים המוקדמים של ז'אנר הראפ מטאל. בין השנים 2005–2007, חברי ההרכב המקורי (איאן, בלו, ספיץ, בנאנטה ובלאדונה) התאחדו לסיבוב הופעות מחודש. בין השנים 2009–2010, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם הסולן ג'ון בוש.
"ארבע גדולות הת'ראש" - סיבוב ההופעות

בספטמבר 2009 הודיע לארס אולריך מלהקת מטאליקה כי הוא מתכוון לאגד את ארבע להקות הת'ראש הגדולות - מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס - ולצאת לסיבוב הופעות. סדרת הופעות אלו, שבעה במספר, החלה ב-16 ביוני 2010 בוורשה, פולין והסתיימה ב-27 ביוני 2010 באיסטנבול, טורקיה. ההופעה שהתקיימה בסופיה, בולגריה ב-22 ביוני הועברה בשידור חי דרך לוויין לכ-450 תיאטראות ברחבי ארצות הברית ולמעל 350 ברחבי אירופה, קנדה ואמריקה הצפונית.
ארובה במשחקים האולימפיים

ארובה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). אף שהיא מהווה אוטונומיה בריבונות הולנדית, יש לה ועד אולימפי נפרד, ולפיכך גם משלחת נפרדת למשחקים. עד 1986 הייתה ארובה חלק מאוטונומיה הולנדית אחרת, האנטילים ההולנדיים, וספורטאים מארובה התחרו במסגרת המשלחת של האנטילים ההולנדיים.
עד כה, אף ספורטאי מארובה לא זכה במדליה אולימפית, והישגיהם של הספורטאים מארובה היו נמוכים למדי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008), למשל, התחרו שני ספורטאים מארובה. הג'ודוקא פידרד ויס הודח בסיבוב השני (לאחר שעלה אוטומטית מהסיבוב הראשון) והשחיין יאן רודזאנט סיים במקום ה-53 מתוך 64 במשחה ל-100 מטר חופשי.
ארובה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
ראו גם

האנטילים ההולנדיים במשחקים האולימפיים
ארובה במשחקים האולימפיים לנוער
ארמון הספורט (קייב)

| --- | --- |

 כתובת:  Sportivna Plošča 1, Kyiv, 01601 
 מיקום:  קייב, אוקראינה
 קואורדינטות:  50°26′14″N 30°31′20″E﻿ / ﻿50.437222222222°N 30.522222222222°E﻿ / 50.437222222222; 30.522222222222
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־64 שנים)
 עלות הבנייה:  60,000,000 רובל סובייטי (נכון ל־1960) 
 אדריכל:  מיכאילו הרשינה
 מושבים:  10,000 (אולם הקונצרטים), 7,000 (אצטדיון הוקי קרח)
 www.spalace.com.ua
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קייב מוגדלת) ארמון הספורט(למפת קייב רגילה) ארמון הספורט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארמון הספורט (באוקראינית: Палац Спорту) הוא קומפלקס אולמות ספורט וקונצרטים בקייב שבאוקראינה.
המבנה נבנה ונחנך ב-1960 כאולם הספורט המרכזי במדינה, האולם מעוצב בדגם קונסטרוקטיביסטי, האולם גם משמש כאצטדיון הבית של קבוצת הכדורסל בודיוולניק קייב.
בין אירועי הספורט שנערכו בו הם אליפות העולם בהוקי קרח 2011 ונודע בכך שאירח את אירוויזיון 2005 ואת אירוויזיון הילדים 2009.
באולם נערכו בין השאר הופעות של אייס אוף בייס ו-30 Seconds to Mars.