stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי
סיום המלחמה

המלחמה הייתה יקרה מאוד, בייחוד לספרד. בשנות ה-50 של המאה ה-17 היו למעלה מ -20,000 חיילים ספרדים באקסטרמדורה בלבד, לעומת 27,000 בפלנדריה (דאז ארצות השפלה הספרדיות). בין השנים 1649–1654, כ-29% (מעל שישה מיליון דוקטים) מההוצאות הביטחוניות של האימפריה הספרדית הועברו למאבק נגד פורטוגל, נתון שעלה במהלך המערכות הגדולות של שנות ה-60. פורטוגל הצליחה לממן את המלחמה בגלל יכולתה למסות את סחר התבלינים מאסיה ואת סחר הסוכר מברזיל, ובגלל התמיכה מצד המתנגדים האירופיים לספרד, במיוחד הולנד, צרפת ואנגליה. פורטוגל, בתמיכת בעלת בריתה האנגלית, חיפשה הפוגה בקרבות והגעה להסדר, אך לאחר הניצחון הפורטוגזי בשנת 1665 ועם חתימת חוזה הכרה וידידות צרפתי-פורטוגזי בשנת 1667, ספרד הסכימה לבסוף להכיר בעצמאות פורטוגל ב-13 בפברואר 1668.
המלחמה הוכיחה עצמה כיקרה לשני הצדדים. פורטוגל זכתה בעצמאותה במחיר גבוה במונחים של ויתורים קולוניאלים שעשתה כדי לכרות את הבריתות הדרושות להישרדותה הפוליטית. כלכלתה נפגעה מגישה מופחתת למסחר עם ספרד ומושבותיה בעולם החדש. ההשפעה של המלחמה על ספרד היא קשה לחישוב. כלכלת גליסיה הספרדית ובמיוחד אקסטרמדורה הייתה הרוסה, והמוניטין של הצבא הספרדי סבל קשות. המלחמה רוקנה משאבים וכוח אדם לכמעט שלושה עשורים. האי טאיוואן (או פורמוזה כפי שנודע בפורטוגזית), הועבר בסיום המלחמה בידי האימפסריה ההולנדית כמו גם סדרת איים. בסיום המאבק החלה היחלשות של פעילות האינקוויזיציה הפורטוגזית והמשיכה ההתפשטות הקולוניאלית של האימפריה הפורטוגזית לתוך אפריקה, אסיה ודרום אמריקה. המלחמה פגעה קשות בספרד וביוקרתה. האימפריה הספרדית ושליטה הפכו משניים לעומת ממלכת צרפת תחת לואי הארבעה עשר והמלחמה, ביחד עם שאר ההפסדים הספרדים עקב מלחמת שלושים השנים, סימנו את תחילת ההיחלשות של ספרד במעמד הבינלאומי. ספרד תישאר במעמד של מעצמה עד למלחמת חצי האי ומלחמות העצמאות של אמריקה הלטינית במהלך המאה ה-19 המוקדמת.
לקריאה נוספת

Livermore, H. V. A History of Portugal. Cambridge, U.K., 1947.
Stradling, R. A. Europe and the Decline of Spain: A Study of the Spanish System, 1580–1720. London and Boston, 1981.
White, Louise. "War and Government in a Castilian Province: Extremadura, 1640–1668." Ph.D. diss., University of East Anglia, 1985.
הערות שוליים

↑  שלטונו של פליפה הרביעי: ספרד במלחמת שלושים השנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565770505171  GND: 4275354-5  LCCN: sh85105272 
גספאר דה גוזמן, לו הייתה השפעה מרכזית על מדיניותו ומערכת קביעת ההחלטות בממשלו של פליפה הרביעי מספרד.
קרב מונטוס קרלוס, ניצחון פורטוגזי מכריע.
מסלול אלומה

בפיזיקה של מאיצים, מסלול האלומה הוא המסלול של קרן חלקיקים המואצת במתקן  מאיץ חלקיקים. המונח מתייחס לאחד מהבאים:
הקו במאיץ חלקיקים קווי שלאורכו קרן החלקיקים נעה.
המסלול המוביל ממאיץ מעגלי לתחנה הסופית.
אלומות אלו מגיעות לתחנות ניסויים המשתמשות בהן בעיקר לניסויים בפיזיקת חלקיקים,  מדע החומרים, כימיה,  וביולוגיה מולקולרית.
מסלול האלומה במאיץ חלקיקים

מסלול האלומה במאיצי חלקיקים נמצא, בדרך-כלל, במנהרה תת-קרקעית. לרוב, הוא מורכב מצינור מתכת הנקרא צינור האלומה, שבו נמצא ריק גבוה כך שנמצאות בתוכו מעט מאוד מולקולות המפריעות לאלומת החלקיקים המואצים. כאשר יש מולקולות בצינור הן עלולות לפזר את אלומת החלקיקים במקרה של התנגשות.
סמוך למתקן נמצאים מכשירים וציוד הנועדים לייצור, ניטור, האצה, ותחזוקה של קרן החלקיקים. אלה יכולים להיות מחוברים למסלול האלומה ישירות או להימצא בקרבתו. מכשירים אלה כוללים  מתמרים  (רכיבים הממירים אות פיזי לאות חשמלי ולהפך), מכשירי דיאגנוסטיקה,  עדשות,  קולימטורים  (מקבלים),   צמדים תרמיים, משאבות  יונים, מדי יונים, ותאי   יינון .
ישנם גם אמצעי קירור המשתמשים במים על מנת לקרר את ה  מגנטים  הדו-קוטביים והארבע-קוטביים. לחץ, כמו זה הנוצר מאוויר דחוס, מווסת את משאבות הריק ואת המניפולטורים שעל מסלול האלומה.
מסלול אלומת נייטרונים

תחנה סופית ניסיונית במתקן מחקר לנייטרונים נקראת מסלול אלומת נייטרונים. הניסויים בדרך-כלל מודדים את התפזרות הנייטרונים מהמדגם שנבחן בניסוי.
מבנה

מסלול האלומה מורכב מבקתה אופטית, בקתה ניסיונית, ובקתת בקרה המסודרות בשורה זו אחר זו.
מבנה > בקתה אופטית

עבודתו העיקרית של המסלול היא לעבד את  קרינת הרנטגן  שסופקה על ידי המאיץ. בבקתה זו נמצאים מראות ורכיבי אופטיקה המותאמים לסביבה של חום רב, שכן האלומה נושאת כמות עצומה של אנרגיה בשטח קטן.
מבנה > בקתה ניסיונית

לאחר מכן, כמות קטנה של חומר מונחת באלומת הרנטגן. החומר נמצא באוויר, מקורר על ידי הליום או חנקן, או בתוך חלל מותאם השומר על תנאי ניסוי מסוימים. מסביב לחומר נמצאים גלאים המקליטים את קרן הרנטגן העוברת דרכם או את קרן הרנטגן החוזרת מדגימת החומר. בסינכרוטרון, הגלאים עשויים מחומר ההופך את הפוטונים של קרינת הרנטגן לאור נראה או לאות חשמלי. לאחר מכן נמצאים גלאים שקולטים את האור או את האות החשמלי.
מבנה > בקתת בקרה

בבקתת הבקרה החוקרים משתמשים בתוכנה מותאמת על מנת לשלוט על אלומת החלקיקים ועל המכשירים האחראים ללקיחת הדגימות. נוסף על כך, תוכנה זו אחראית גם לאיסוף הנתונים שנקלטו מהניסוי.
(צילום של שני צינורות אלומה ממכון המחקר לפיזיקת חלקיקים CERN)
מקסיקאנה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"מקסיקאנה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן ביחד עם הלהקה אתניX. השיר יצא לאור ב-14 במאי 2014, על ידי חברת התקליטים הליקון מיוזיק, כסינגל שלא מתוך אלבום. במקור, היה צריך השיר להיכלל באחד מאלבומיה של אתניקX.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד של מדיה פורסט, והשני במצעד של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי זאב נחמה והופק על ידי יורם פויזנר. השיר הוא שיר פופ, המשלב בתוכו גם את הסגנון הים-תיכוני. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של הליקון ב-26 ביוני 2014. הקליפ מציג בני זוג שונים בתקופות חיים שונות ובסיטואציות שונות. הקונספט העיקרי של הקליפ הוא אהבה.
קליפ השיר בוים על ידי זיו שדה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 2 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 10 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 159 |  |
הערות שוליים

↑  מקסיקאנה, יוסי חרסונסקי, באתר יוסמיוסיק, ‏מאי 2014
↑  מקסיקאנה (feat. עדן בן זקן) - Single by Ethnix (ברוסית), נבדק ב-2019-03-28
↑  אתניקס לוקחים את עדן בן זקן ל"מקסיקאנה", באתר ynet, 28 במאי 2014
↑  אסף נבו, ‏אימפריה: "זגורי" בדרך לפסגת מצעד ההשמעות, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2014
↑  רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון)
↑  קרדיטים - "מקסיקאנה", באתר שירונט, ‏מאי 2014
↑  Helicon Music - הליקון (2014-05-28), אתניקס ועדן בן זקן - מקסיקאנה, נבדק ב-2019-03-28
↑  יוסי חרסונסקי, "מקסיקאנה", באתר יוסמיוסיק, ‏מאי 2014
↑  עדן בן זקן, אתניX - "מקסיקאנה" -, באתר Spotify, ‏מאי 2014
↑  Helicon Music - הליקון (2014-06-26), אתניקס ועדן בן זקן - מקסיקאנה - קליפ, נבדק ב-2019-03-28
1 2  קליפ השיר "מקסיקאנה", באתר רדיו חריף (ארכיון)
↑  http://mediaforest.biz/Charts/YearlyCharts
| עדן בן זקן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | מלכת השושנים • תאמין לי • לזאת שניצחה • חיים שלי • מועבט • עם או בלי לאהוב • 7 • דם שלי |  |
| אלבומים אחרים | Live קיסריה 2022 • הרמיקסים • מופע העשור (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • ארומה מיוזיק • "אקס פקטור ישראל" |  |
| עדן בן זקן – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מלכת השושנים | "מנגינה" • "מלכת השושנים" • "שיכורים מאהבה" • "פיסה מזכרוני" • "אלבינה" |  |
| תאמין לי | "תאמין לי" • "כל העיר שלנו" • "תזיזו" • "אף אחד" • "אין לי אותך" • "הייתי חוזרת" |  |
| לזאת שניצחה | "לזאת שניצחה" • "רציתי" • "כולם באילת" • "צועקת" |  |
| חיים שלי | "תל אביב בלילה" • "בא לי לחבק אותך" • "חיים שלי" • "מקסיקו" • "מילה של גבר" • "יאסו" • "תגיד לי Je t'aime" • "חצי מדינה" • "תרקדו" |  |
| מועבט | "אגרוף" • "כשתבוא" • "קוקוריקו" • "אהבה של אמא (חיים שלי)" • "אנא מג'נונה" • "חיים מאושרים" • "מתגעגעת אותך" • "הגענו הבנות" • "מועבט" • "ברחובות של תל אביב" • "איך אתה הולך" |  |
| עם או בלי לאהוב | "עם או בלי לאהוב" • "סירי" • "מה איתי" • "ניסיתי" • "אלף כוכבים" • "עשית לי טוב" • "WTF" • "הבת שלך" • "שוב תגיד לי בואי" • "דינרו" • "פילטרים יפים" • "כמה שנים" • "מה קרה?" • "ממתק" • "בסוף כל יום" |  |
| 7 | "חמסה" • "משחק קלפים" • "ילדת רחוב" • "עמנואלה" • "כינורות" • "ראשון בבוקר" • "להיות שלך" • "ריגוש זמני" • "מילה טובה" |  |
| דם שלי | "דם שלי" • "היית אחותי" • "תמיד נשאר אני" • "חיפשתי אותו בנרות" |  |
| סינגלים אחרים | "הללויה" • "Fresh" • "שונה מהנוף" • "Bonsoir" • "הזמן שלנו" • "והיא שעמדה" • יש בי אהבה" • "קטן עלינו" • "מקלט בטוח" • "תהמר עליי" • "מי אני בלעדיך" • "מלאכים" • "100 קילומטר" • "מסיבת הרווקות" • "נשבעת אמונים" • "עוד טיפה" |  |
| השתתפות בסינגלים | "מקסיקאנה" • "Godparent" |  |
| שירים אחרים | "הפשע המושלם" ‏•‏‏ "אולי תִּפָּתַח הדלת" |  |
מנחם נחום טברסקי (טריסק)

רבי מנחם נחום טברסקי (כ"ב בסיון ה'תקפ"ט – ד' בשבט ה'תרמ"ז) בן רבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק). היה האדמו"ר מטריסק בבריסק.
ביוגרפיה

נולד בטוריסק לרבי אברהם וריקל טברסקי. נישא בי"ג בסיון ה'תר"ז לחיה בת דודו רבי דוד טברסקי (האדמו"ר מטאלנא). הוכתר עוד בחיי אביו לכהן באדמורו"ת ומקובל כי אביו רבי אברהם היה שולח אל רבי מנחם נחום חסידים כדי שיתנו לו הזכרות להתפלל עבורם.
בשנת ה'תרמ"ה עקב גזירותיה של ממשלת רוסיה נאלץ רבי מנחם נחום להימלט מטוריסק יחד עם אחיו רבי מרדכי מקוזמיר, והשתכנו בעיר סלאוויטא ולאחר מכן בכפר קוטלנה. לאחר מכן עבר לבריסק שם פתח מחדש את חצרו.
נפטר בבריסק בחיי אביו בד' בשבט תרמ"ז. רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (הבית הלוי) ספד לו. דברי תורתו והסכמותיו הודפסו בספר "זיכרון מנחם נחום".
צאצאיו

רבי מרדכי זוסיא טברסקי – האדמו"ר מטריסק-הוצלס-יאס
רבי משה יהודה לייב (תרל"ג – ב' בתמוז תרצ"ז) האדמו"ר מחלם. חתן דודו רבי מרדכי מקוריסטשוב ובזיווג שני של קרובו רבי פנחס מקונסטנטין. כיהן בבסלוב ולאחר פטירת דודו רבי מרדכי מקוזמיר רבים מחסידיו פנו אליו ועל כן עבר לחלם.
הערות שוליים

↑  בתו של רבי יעקב אריה לייב שפירא מקובלו, בן רבי מרדכי מנעשכיז.
↑  יצחק דוד טברסקי, זיכרון מנחם נחום (דברי תורתו של זקנו רבי מנחם נחום טברסקי) ירושלים ה'תשס"ה
מרדכי ריווסמן

| --- | --- |

מרדכי ריווסמן
 לידה:  25 ביוני 1868 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 במאי 1924 (בגיל 55) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 שם עט:  М. Яхнов 
 שפות היצירה:  יידיש, רוסית 
 
מרדכי (מארק סמיונוביץ') ריוֶוסמן (ביידיש: ריוועסמאַן; ברוסית: Марк Семёнович Ривесман; בתעתיק לטיני (גרמני): Riwesmann;‏ 25 ביוני (על פי הלוח היוליאני: 7 ביולי)‏ 1868, וילנה – 9 במאי 1924, לנינגרד) היה סופר, משורר, מחזאי, הומוריסטן, מתרגם ומורה יהודי-רוסי איש סנקט פטרבורג, שכתב למבוגרים ולילדים ביידיש וברוסית.
בקרב דוברי העברית מוכר ריווסמן בעיקר כמחברם של שני שירי חנוכה ביידיש שתורגמו לעברית: "ימי החנוכה" (שתורגם על ידי אברהם אברונין) ו"שימו שמן" (בתרגום לוין קיפניס).
ספריו

М. С. Риваеманъ,  Еврейскимъ дѣтям: книга для чтенія въ еврейской школѣ и семьѣ., С.-Петербургъ: Тип. І. Лурье, 1908. (בכתיב מודרני: Еврейским детям; בתעתיק לטיני: Evreiskim detiam)
מ' ריוועסמאַן, דעם 'זיידענס' משלים: פֿריַי און יודישליך בעאַרביַיט נאָך קרילאָוו , סנקט פטרבורג: דפוס יוסף לוריא, 1908. (הספר, ב ארכיון האינטרנט)
מהדורה שנייה מורחבת: דעם זיידענס משלים: פֿריַי און גאַנץ אידישליך בעאַרביַיט נאָך קרילאָוו, בעדייטענד אויסגעבעסערט און פערגרעסערט 2טע אויפל, פטרוגרד: דרוקעריַי טאָגבלאַט, 1918.
מבחר של עשרים משלים בהוצאת הקומיסריון לענייני יהודים: דער זיידע – די אייניקלאַך: (20 קרילאָווס משאלים): באַַארבעט פֿאַר אידישע קינדער פֿון 7–12 יאר: מרדכי ריוועסמאַן, פטרבורג: קאָמיסאַריאַט פֿאַר אידישע ענינים, 1919.
מ.[רדכי] ריבסמן, החנֻכיה: מחזה, תר'[גם] יש"י [ישראל יהודה] אדלר, חוברת ב' של משתלה: ספריה לילדים ולבני הנעורים, ירושלים: הוצאת תלפיות, תרע"ו.
מ.[רדכי] ריבסמן, תענית אסתר: חיזיון הִתולי לילדים, חוברת שבועית כ"ב של ספריה קטנה לילדים בעריכת יש"י [ישראל יהודה] אדלר, יפו: דפוס ס' שושני, תרע"ז.
מ"ב"ש"ר, רויטע פֿריַיהייטס-לידער, סנקט פטרבורג: קאָמיסאַריאַט פֿאַר אידישע ענינים ("אידיש סאָציאַליסטישע ביבליאָטעק"), 1919.
הערות שוליים

↑  מ. ריוועסמאַן, ‏דעם "זיידענס" משלים, סנקט פטרבורג: דפוס יוסף לוריא, 1908, בארכיון האינטרנט.
↑  С.Л. Цинберг, "М.С. Ривесман: Некролог," Еврейская летопись, 3 (1924), pp. 222–223; מובא בתוך זלמן רייזען, ‏ריוועסמאַן מרדכי, לעקסיקאָן פֿון דער יִידישער ליטעראַטור, פּרעסע און פֿילאָלאָגיע, מהד' 2, כרך 4, וילנה: ב. קלעצקין, תר"ץ 1929, עמ' 328–329, בארכיון האינטרנט.
↑  מ' ברונזפט [גורלי], האסכולה המוזיקלית היהודית, ירושלים: עבר, ת"ש, עמ' 16.
↑  מ.[רדכי] ריוועסמאן, ‏שירים מס' 24, 25, 26, בתוך: ז.[וסמאַן] קיסעלגאָף (עורך), א.[לכסנדר] זשיטאָמירסקי ופּ.[סח] לוואָוו (מעבדים), ליעדער-זאַמעלבוך: פֿאַר דער אידישער שול און פֿאַמיליע, כרך המילים, פטרבורג: געזעלשאֲפֿט פֿאַר אידישע פֿאַלקס-מוזיק אין פּעטערבורג; אַרויסגעגעבען מיט מיטווירקונג פֿון דער געזעלשאַפֿט "מפיצי-השכלה" אין פּעטערבורג; ברלין: ליאו וינץ, 1912, בארכיון האינטרנט.
↑  מילות השיר "שימו שמן" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מילות השיר "זה היום" והאזנה לו, באתר זמרשת. על השיר ראו Marlena Fuerstman, Haynt Iz Purim, Brider, המרכז לחקר המוזיקה היהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים, מרץ 2016.
↑  אוריאל אופק, ספרות הילדים העברית 1900–1948, תל אביב: דביר, תשמ"ח 1988, עמ' 157.
↑  על פי אוריאל אופק, זוהי "קומדיה קצרה ומשעשעת, רצופה דיאלוגים שנונים, על ילד שהתערב עם אחיו ואחותו כי יצליח להכין במו ידיו חנוכיות חרס, ולאחר שזכה בהתערבות הודה כי החנוכיה היפה שהביא אינה מעשה ידיו אלא מעשה ידי סבא" (אופק, ספרות הילדים העברית 1900–1948, 1988, עמ' 157).
↑  ג. קרסל, "לביבליוגרפיה של המחזה העברי", קרית ספר לז,א (תשכ"ב), עמ' 130. המחזה גם נדפס בנפרד כנראה בשנת 1917 בעיר סורוקה; ראו רשומה באתר WorldCat.
↑  Galina Kopytova, Jascha Heifetz: Early Years in Russia, trans. and ed. Dario Sarlo & Alexandra Sarlo, Bloomington: Indiana University Press, 2014, p. 248.
↑  שאת שירו המפורסם "די סאָכע" (המחרשה) פרסם בתרגום לרוסית ב-1888 (ותרגם לרוסית גם את האלגיה שחיבר לרגל מותו של לבנדה).
↑  ראו רשומה בקטלוג הספרייה הלאומית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289590405171  ISNI: 0000 0000 5232 4999  LCCN: nr2003001393  MusicBrainz: 7534104b-deef-430e-99e7-ecb16e8fc0d7  VIAF: 9785750   WorldCat (עם VIAF): 9785750
מצודת אוסובייץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוצב 
 מיקום:  אוסובייץ-טביירדזה 
 מדינה:  פולין 
 מייסדים:  האימפריה הרוסית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1882
 תאריך פתיחה רשמי:  1882 
 קואורדינטות:  53°28′07″N 22°38′38″E﻿ / ﻿53.468611111111°N 22.643888888889°E﻿ / 53.468611111111; 22.643888888889
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימצודת אוסובייץ(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימצודת אוסובייץ(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהמצודת אוסובייץ(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהמצודת אוסובייץ
 
אנדרטה במצודת אוסובייץ
המבצר השני של מצודת אוסובייץ
חיילים מחוץ לכנסיית מבצר אוסובייץ, 1915
קצין גרמני נלקח בשבי במצודת אוסובייץ, 1914
מבצר אוסובייץ (ברוסית: Кре́пость Осове́ц, בפולנית: Twierdza Osowiec) הוא מבצר מהמאה ה-19 הממוקם בכפר אוסובייץ-טביירדזה (אנ') בצפון מזרח פולין, שנבנה על ידי האימפריה הרוסית. בתחום המבצר התנהלה לחימה כבדה במלחמת העולם הראשונה, במהלך ההגנה עליו בידי חיל המצב הרוסי שנמשכה כמה חודשים מפני מתקפות גרמניות.
המצודה הוקמה בשנים 1882–1892 כחלק מצעדי ההגנה על גבולותיה המערביים של רוסיה כנגד הקיסרות הגרמנית, להתנהלות בה תהליכי מודרניזציה בתקופות לאחר מכן כדי להתמודד עם ההתקדמות בארטילרית מצור כבדה. בשנים 1889–1893 לקח המהנדס הצבאי נסטור בואיניצקי (אנ') חלק חשוב ביצירת המצודה. היא הייתה ממוקמת על הנהר בייבז'ה (אנ') - כ-50 ק"מ מהגבול עם מחוז פרוסיה המזרחית הגרמני, במקום האחד בו ניתן היה לחצות את אדמת הביצה של הנהר, ומכאן לשלוט על נקודת צוואר בקבוק חיונית. אזורי הביצות הנרחבות שהקיפו אותה הקשו על התקפות. קו הרכבת האסטרטגי ביאליסטוק - אלק - קניגסברג עבר גם דרך המבצר וחצה את נהר בייבז'ה שם. בשטחי המצודה התנהלה לחימה כבדה כחלק מהחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה מספטמבר 1914 עד שהצבא הרוסי נטש אותה באוגוסט 1915. בשנים בין המלחמות שימשה המצודה את הצבא הפולני. במהלך הפלישה הגרמנית לפולין בשנת 1939 הגרמנים עקפו אותה ולא התרחשו בסביבתה קרבות משמעותיים.
חלקים מהמצודה נגישים למבקרים, ובמיוחד החלקים שבתוך הגבולות של הפארק הלאומי בייבז'ה (אנ'). מרכז המידע לתיירים בפארק ממוקם באוסובייץ-טביירדזה. חלקים אחרים של המצודה עדיין שייכים לצבא הפולני והגישה אליהם מוגבלת.
מלחמת העולם הראשונה > התקיפה הגרמנית הראשונה (ספטמבר 1914)

בספטמבר 1914 הותקפו הגנות השדה הרוסיות סביב המצודה על ידי 40 גדודי חי"ר של הארמייה השמינית הגרמנית; התוקפים נהנו מיתרון מספרי משמעותי. עד 21 בספטמבר ההתקדמות הגרמנית הכניסה את המבצר לתחום טווח הארטילריה שלהם; הארטילריה חוזקה עוד יותר עם 60 תותחים נוספים בעלי קוטר של עד 203 מ"מ, אך אלה יכלו להיכנס לפעולה רק ב־26 בספטמבר. יומיים לאחר מכן תקיפה חזיתית של הגרמנים נהדפה על ידי ארטילריה רוסית. למחרת, שתי מתקפות נגד רוסיות באגפים אילצו את התותחנים הגרמניים לשנות מיקום, והוציאו את המצודה מחוץ לטווח התותחנים הגרמני.
מלחמת העולם הראשונה > הקרב השני (פברואר-מרץ 1915)

ב־3 בפברואר 1915, הגרמנים בעלי העליונות המספרית פתחו בתקיפה נוספת. השורה הראשונה של הגנות השדה הרוסיות כללה תעלות רדודות והוחזקה במשך חמישה ימים. ב־9 בפברואר נסוגו הרוסים לקו ההגנה השני שם היו תעלות עמוקות. הרוסים הקימו שם עמדות מקלע, ולא נתנו לגרמנים להתקדם כלל במשך יומיים נוספים. הקו השני נותר שלם.
הנסיגה מהקו הראשון אפשרה לתותחנים גרמנים להתחיל לירות על המבצרים ב־13 בפברואר. קליבר תותחי המצור הגרמני הכבדים השתנה בין 100 מ"מ ועד 420 מ"מ, והם ירו במטחים של 360 פגזים בכל ארבע דקות. לאורך מטח הארטילריה שנמשך שבוע, נורו 250,000 פגזים מהתותחים הכבדים ונורו כמיליון פגזים מתותחני הארטילריה הקלה.
הפיקוד המרכזי הרוסי ציפה שהמצודה תיפול; הוא פנה למגינים להחזיק מעמד לפחות 48 שעות כדי לאפשר פינוי אזרחים. המבצר בסוף החזיק עד אוגוסט.[דרוש מקור]
הרוסים ספגו אבדות כבדות ממטח התותחנים שהיה החזק ביותר בין 14 ל־16 בפברואר וב־25 בפברואר עד 5 במרץ 1915. פגיעות מרובות בתוך המצודה והתמוטטותם של מבנים רבים גרמו לכך שתנועה בין חלקים שונים של המצודה הייתה כמעט בלתי אפשרית. בהמשך, הגזרה חזרה לקרב חפירות.
לעיתים נטען - שלא בצדק - כי אש נגד-סוללות של הרוסים השמידה שתי מרגמות כבדות גרמניות; התותחים הללו נלקחו לפעולות בחזית אחרת.
מלחמת העולם הראשונה > הקרב השלישי (יולי-אוגוסט 1915)

הגרמנים פתחו במתקפה חזיתית מלאה בתחילת יולי; ההתקפה כללה 14 גדודי חי"ר, גדוד חבלנים אחד, 24–30 תותחי מצור כבדים, ו-30 סוללות ארטילריה מצוידות בגז רעיל שהובל על ידי גנרל-פלדמרשל פאול פון הינדנבורג. ההגנות הרוסיות היו מאוישות על ידי 500 חיילי גדוד הרגלים ה-226 זמליאנסקי, ו-400 מיליציות.
הגרמנים המתינו עד ארבע לפנות בוקר ב־6 באוגוסט לתנאי רוח מועדפים, כשנפתחה ההתקפה בהפצצות ארטילריה רגילה בשילוב גז כלור. הקרב שלאחר מכן נודע כ"מתקפת המתים".
הרוסים לא השאירו את שליטתם באוסובייץ הרבה זמן לאחר מכן. הגרמנים איימו להקיף את המצודה עם לכידת מבצר קובנה (אנ') והמצור על נובוגאורגייבסק (אנ'). הרוסים הרסו חלק גדול מאוסובייץ ונסוגו ב־18 באוגוסט.
מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם הראשונה שיפצה הרפובליקה הפולנית השנייה חלקים ממצודת אוסובייץ והשתמשה בה כדי לאכלס יחידות צבא פולניות, כולל בית הספר המרכזי לנגדים של חיל הגנת הגבולות (אנ')‏.
גדוד חיל הרגלים המילואים ה-135 נוסד מקרב יושבי בית הספר לאחר שגרמניה פלשה לפולין בראשית מלחמת העולם השנייה. הפולנים נטשו את המצודה ב־13 בספטמבר. הגרמנים תפסו אותה והעבירו אותה לחטיבת חיל הרגלים והמקלע ה-20 של רוסיה הסובייטית ב־25 בספטמבר. לאחר מכן הארמייה העשירית הסובייטית הוצבה לשמור על אוסובייץ. הגרמנים שבו לכבוש את אוסובייץ ב־27 ביוני 1941 במהלך מבצע ברברוסה; שימוש אחד במבצר היה שם כמזבלה לתחמושת. ב־14 באוגוסט 1944, הארמיות ה-49 וה-50 הסובייטיות כבשו שלושה מהמבצרים במהלך מתקפת אוסובייץ כחלק ממבצע בגרטיון. המבצר השני נשאר בידי גרמנים עד ינואר 1945, אז ננטש במהלך מתקפת ויסלה-אודר.
לאחר המלחמה

בשנת 1953 המבצר הפך למתחם התחמושת של חיל האוויר הפולני,, שנקלט לתוך הבסיס המטריאלי האזורי ה-11 בשנת 1998. בשנת 2011 הפך חיל המצב של אוסובייץ לחלק מהבסיס הלוגיסטי האזורי ה-2.
בשנת 2019 הוציאה להקת הפאוור מטאל השוודית סבטון שיר, חלק מאלבומם The Great War, שנקרא "מתקפת המתים" על האירוע שהתרחש במצודה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

↑  Lonely Planet guidebook Poland
1 2  Kauffman & Kauffman, 2016, pp. 112–113
↑  Regarding the gas attack of the 6 August 1915, historians' accounts conflict in some details. Chlorine gas was used according to some authors (Kauffman & Kauffman, 2016 ; Buttar, 2017), whereas a mixture of chlorine and bromine was used according to other authors (Cherkasov et al., 2011 ; Khmelkov, 1939). The gas was contained in artillery shells according to one source (Kauffman & Kauffman, 2016), whereas the gas was contained in cylinders according to other sources (Buttar, 2017; Cherkasov et al., 2011; Khmelkov, 1939).
↑  Kauffman & Kauffman, 2016, p. 225
↑  (הקישור אינו פעיל, 5.4.2020)Worona, Mirosław. "Historia Twierdzy Osowiec". szuwarygoniadz.pl (בפולנית). נבדק ב-2017-06-08.
1 2  Worona, Mirosław. "Historia Twierdzy Osowiec". szuwarygoniadz.pl (בפולנית). אורכב מ-המקור ב-2017-08-13. נבדק ב-2017-06-08.
↑  "11 RBM – 11 Rejonowa Baza Materiałowa Olsztyn". 2009-05-11. אורכב מ-המקור ב-2009-05-11. נבדק ב-2017-06-08.
↑  "RYS Historyczny". 2rblog.wp.mil.pl (בפולנית). אורכב מ-המקור ב-2017-06-12. נבדק ב-2017-06-08.
↑  (הקישור אינו פעיל, 5.4.2020)"The Attack Of The Dead Men - Lyrics". Sabaton Official Website (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-02-19.
סגן ולדימיר קרפוביץ' קוטלינסקי, מפקד מצודת אוסובייץ במהלך המתקפה
מרדכי רוקח

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1902 ה'תרס"א בלז, אוסטרו-הונגריה
 פטירה:  17 בנובמבר 1949 (בגיל 47) כ"ה בחשוון ה'תש"י תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות בטבריה
 מקום פעילות:  בילגוריי, תל אביב
 תקופת הפעילות:  ? – 17 בנובמבר 1949 
 תחומי עיסוק:  רב
 חיבוריו:  פרשת מרדכי
 אב:  רבי ישכר דב רוקח (הראשון)
 צאצאים:  רבי ישכר דב רוקח
 
הרב מרדכי רוקח (ה'תרס"א, 1901 – כ"ה בחשוון ה'תש"י, 17 בנובמבר 1949), היה הרב של בילגוריי שבפולין משנת ה'תרפ"ו (1926) עד פרוץ השואה ואביו של האדמו"ר הנוכחי מבעלז.
ביוגרפיה

נולד בעיר בעלז לרבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות בעלז, ולחיה דבורה נכדת רבי מרדכי גולדמן מזוויהל. בצעירותו למד מדי יום בחברותא עם אביו. נישא ל-שבע רבינוביץ בתו של רבי משה אהרן בן רבי דוד שלמה מקוברין (בן נח נפתלי מקוברין בעל "אמרות טהורות", בן ישראל יעקב, בן האדמו"ר ר' משה מקוברין) ונולדו לו ממנה שני ילדים. בגיל 25 הוכתר לרב העיר בילגוריי. הקים בעיר תלמוד תורה, וכן התנהג באדמו"רות, ניהל חצר חסידית וערך שולחנות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שלח את אשתו שהייתה בעלת אזרחות רוסית וילדיו אל בית הוריה שהתגוררו ברוסיה. הוא עצמו נדד ממקום למקום ולבסוף הצטרף אל אחיו רבי אהרן רוקח האדמו"ר מבעלזא ששהה אז כפליט בפרמישלן.
בפסח שני, ט"ו באייר ה'תש"ג (1943) הגיע עם אחיו להונגריה אחרי שהוברחו מגטו בוכניה על ידי קצין הונגרי לשעבר תמורת ממון רב, ושהה בבודפשט עד כ"ד בטבת ה'תש"ד (1944), אז הוברחו הוא ואחיו הרבי מבעלזא לארץ ישראל אחרי שנודע להם שהגסטאפו עוקב אחריהם ודורש מממשלת הונגריה את החזרתם לידי השלטונות הגרמניים. הדרשה שנשא לפני שעזבו הוא ואחיו את הונגריה עוררה פולמוס מאוחר יותר.
בט' בשבט ה'תש"ד (1944) הגיע לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. סייע לאחיו בשיקום חסידות בעלזא. אחרי שנודע לו שאשתו וילדיו נרצחו, נישא בי' ניסן תש"ז -31 במרץ 1947, למרים בת רבי צבי גליק (ילידת 1922, נפטרה אור לי"ט טבת ה'תשע"ז) ונכדת רבי יעקב יחזקיה גרינוולד. בח' בשבט ה'תש"ח (1948) נולד להם בנם היחיד רבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר מבעלזא הנוכחי.
ייסד את החדר החסידי הראשון בתל אביב, ברחוב אחד העם (המרכז של חסידות בעלזא באותם ימים), וכיהן כנשיא מוסדות החינוך של חסידות בעלזא בתל אביב ובירושלים.
בסוף שנת ה'תש"ט, בעודו במסע בקרב יהודים באירופה, הורע מצבו והוא חזר לישראל. נפטר בכ"ה בחשוון ה'תש"י בגיל 49. בהלווייתו הספידו אחיו האדמו"ר מבעלז, ועל פי הוראת אחיו נקבר בבית הקברות בטבריה ליד כמה מתלמידי הבעל שם טוב. על שמו נקראים רחובות "תכלת מרדכי" בקריית בעלז בירושלים ובבית שמש.
חיבוריו

כתב סדרת ספרי "פרשת מרדכי" על תנ"ך, הלכה וחסידות. הסדרה עדיין לא ראתה אור בשלמותה. קטעים ממנה מתפרסמים מדי פעם בעלון השבועי "עלים לתרופה" של מכון אור הצפון.
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ז, בני ברק, ה'תשמ"ט, עמ' קט-קלו
פרשת גדולת מרדכי, ב"ח, 1700 עמודים, ה'תשפ"א
פרשת מרדכי  על התורה חלק א' בראשית
הערות שוליים

↑  על עזיבתם את הונגריה ראו בהרחבה: יציאת האדמו"ר מבעלז מהונגריה.
↑  אחיו של בעל "ערוגות הבושם".
↑  תכלת מרדכי, אתר עיריית ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301460705171  ISNI: 0000 0001 1172 2250  LCCN: nr94031715  VIAF: 39261671   WorldCat (עם VIAF): 39261671