stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירת ימי הביניים של יהדות ספרד
נושאי השירים הנפוצים > שירת חול

בדומה לשירת הקודש, גם את שירת החול כתבו אנשי הדת, אך לשירה זו לא היה שימוש ליטורגי אלא היא נכתבה לשם השירה עצמה ובשביל ההנאה מהאסתטיקה שלה. בשירים אלו ניתן למצוא השפעות ערביות הן בצורה, בלשון ובסגנון והן בתוכן והאידיאלים הספרותיים. שירים אלו נכתבו מתוך תפיסה קלסיציסטית שרואה במשורר כבעל מלאכה עם דגמי מופת וסוגות קבועות.
שירת החול עוסקת במגוון רחב של נושאים. היא מתחלקת למספר סוגות רחבות שמתחלקות בתוכן למספר תת-סוגות. הסוגות הרחבות הן שירי שעשועים, שירי הגות ומוסר ושירי שבח וידידות.
תתי הסוגות הן:
שירי יין – שירים המתארים את המשתה החצרני (המג'ליס) ועוסקים בדרך כלל במוזג, במסובים, באווירה, ביין ובצבעו. לשירים מסוג זה היה מבנה קבוע שהושאל מן השירה הערבית הקלאסית.
שירי שבח – שירים אלו מהווים את תת-הסוגה הנפוצה ביותר בשירת ספרד, והשירים האלו הם הארוכים ביותר. מטרתם של שירים אלו הייתה להלל את הפטרון או הידיד של המשורר המאופיין כחכם, ישר, נדיב, בעל ייחוס ונישא מעם. שירים אלו נחשבים קבועים במבניהם ובשפתם. שירים אלו נכתבו בעיקר על מנת לבקש מהפטרון שכר או בקשה מעשית או על מנת להביע הערכה וידידות לפטרון או לדמות אחרת.
שירי תלונה – שירים שמפרטים את התלונה, לרוב על בדידות, מחלה, או בגידה בחברים.
שירי טבע – שירים שמתארים את הטבע ובדרך כלל מתאר טבע מלאכותי, ולא טבע פראי.
שירי הגות - שירים שבהם המשורר מתבונן על העולם על כל תהפוכותיו וקצבותיו. ה"כוכבים" שעומדים במרכז שירים בסוגה זו הם הזמן (הגורל) או תבל (נקבה פתיינית). הפילוסופיה הקבועה בשירה זו היא שהכל חולף ולבסוף המוות ינצח את האדם. יש לנסות להפיק מהחיים הנאה ובמקביל לזכור כי הכל זמני ולפיכך גם ההנאות הן ריקות מכיוון שהן חולפות, בטלות ורגעיות. לרוב, שירים אלו נחתמים במבוכה, מכיוון שלדובר אין כלים להתמודדות עם המשבר אלא רק להציף את המורכבות. שירים אלו מכונים בין היתר "שירי פרישות" מכיוון שהמסר שלהם הוא לעבוד את ה' ולעשות מצוות כדי שבסוף יגיעו ל"עולם האמת" שהוא העולם הבא.
שירי חשק או שירי אהבה - שירים שמתארים את ההתאהבות של הדובר בנערים שמכונים "צבי" או "עופר" או בנשים שמכונות "צביה". שירים אלו עוסקים באהבה לא ממומשת או נכזבת. ההתאהבות נחשבה בעיניהם לדבר רציני שהיה ראוי להשקיע בו אנרגיה יצירתית רבה על מנת לכתוב שירים רבים שעוסקים בה. ישנם הבדלים מהותיים בין השירים שהוקדשו לאהבה לנערים לבין אלו שהוקדשו לנערות - הכינויים, סוג האהבה שהדובר חווה או תפיסת הזמן בשיר.
שירי חתונה - שירים שמתארים את האיחוד הקוסמי וההרמוני שביחסים בין הגבר לאישה לאחר הנישואין. הכלה מתוארת כמושלמת, כיפהפייה, כיוזמת וככנועה לבעלה ולרצונותיו. לדעת החוקרת טובה רוזן, זהו הגילוי הפטריארכלי האוהד ביותר לאישה ולמיניות.
שירי חול נאספו בספרי שירה (דיוואנים) שהיו שייכים למשוררים המסוימים (לדוגמה דיואן שמואל הנגיד כלל בתוכו את כל שיריו של שמואל הנגיד, ואת שיריו בלבד).
המבנים הנפוצים

התבנית הקלאסית: בתיה (= שורותיה) מסודרים בזה אחר זה, והיא בעלת חרוז מבריח אחיד לאורך כל השיר.
הקצידה: שירים בתבנית זו הם ארוכים ומתאפיינים במבנה מורכב. ראשית ישנו מבוא בעל אופי מגוון, שממנו המשורר נחלץ בבית מעבר לגוף השיר, שמוקדש לאדם מסוים כשיר שבח או ידידות. לשיר זה יש משקל אחיד וחרוז אחיד לכל אורכו. הקצידה הקדם-איסלמית הייתה נפתחת ב"נסיב" – פרשת אהבה שחלפה בשל הנדודים במדבריות, לאחר מכן המשיכה עם ה"רחיל" – תיאור מסע במדבר שמלמד על האומץ והיוקרה של הדובר ולבסוף עובר לחלק האחרון – "קצד" – תכלית השיר (שבח או גנאי). אבן קתיבה טען שהמשורר פותח ב"נסיב" כדי למשוך אל לבבות הקוראים, ובזכות הנסיב, המשורר יעורר את ההקשבה שלהם. אחרי שזכה באוזן קשבת מצד שומעיו, הוא קונה לעצמו זכויות כמי שצלח את הנדודים במדבר ולבסוף משבח או מגנה. הקצידה המאוחרת מתחילה גם כן ב"נסיב", שאינו בהכרח קשור באהבה, לאחר מכן במקום "רחיל" יש את שורת ההיחלצות – היחלצות באופן אלגנטי מהנושא הראשון אל התכלית. ההילחצות היא חלק קצר ומפתיע שמקשר בין הנסיב לקצד.
שיר אזור: אזור=חגורה, כלומר מדובר על שיר שחגור בחגורה. תבנית סטרופית (בנויה מחרוזות), שבה כל אחת מהסטרופות מחולקת ל'ענף' ו'אזור'. הענף הוא היחידה הפותחת את הסטרופה והוא בעל כמה בתים (= שורות). האזור הוא היחידה הסוגרת את הסטרופה והוא בעל בית אחד. החריזה בתוך כל ענף זהה, אך שונה מהענפים האחרים. החריזה של בתי האזור חוזרת על עצמה לאורך כל השיר, ונגזרת מהכרג'ה (= "יציאה", סיומת של שיר האזור בערבית הכתובה בעברית, שככל הנראה הייתה חלק משיר עממי שעבר בעל-פה) שבסופו. לעיתים יש אזור "מדריך" לפני הסטרופה הראשונה שמצביע על החרוז החוזר לאורך כל סופי המחרוזות. שירי האזור נחשבו לסוגה נחותה שמיסודה נועדה להיות מולחנת.
שיר מעין אזורי: החריזה של האזורים אינה מושלמת, ולכן מגייסים את האזור הראשון וחוזרים על כולו או על חלקו לאחר כל אחד מהאזורים האחרים.
קטעה / קטועה / פסוקה: שיר קצר מאוד, עד 10 בתים (בית = שורה).
שיטות שקילה

שיטת השקילה הכמותית
שיטת השקילה ההברתית-דקדוקית
מושגים

תקבולות לסוגיהן (כגון תקבולת מוצלבת) - שני איברים שאומרים את אותו מהדבר בשתי צורות שונות (בעזרת מילים נרדפות) או את ההפך המוחלט.
שיבוץ – שימוש קישוטי בפסוקי המקרא או במליצה מקראית כלשונם.
תפארת הפתיחה – צריכה למלא 5 תנאים:
סגנון ברור ומילים קלות להבנה.
הבית הראשון צריך להיות עצמאי מבחינה רעיונית ולא תלוי בבית הבא.
שני חלקי הבית הם יחידות נפרדות כשרעיון הדלת אינו נמשך לסוגר, אבל יש ביניהם קשר של תקבולת רעיונית או ביאור.
הבית הראשון צריך לרמוז לעניין כל השיר.
הדלת והסוגר צריכים להתאים זה לזה במשקל ובחרוז.
תפארת החתימה.
איזון – שכלול צורני שבו מספר מילים זהה בדלת ובסוגר.
רימוץ – מספר עיצורים (אותיות) שווה בדלת ובסוגר.
צימודים – משחק מילים של "לשון נופל על לשון". מילים זהות או דומות בצלילן אך שונות במשמעותן. משוררי ספרד חיבבו את הקישוט הזה ועשו בו שימוש רב.
צימוד שלם – אותה מילה בשתי משמעויות שונות: מה תפחדי נפשי ומה תגורי (לפחד) / שכני וגורי באשר תגורי (לשכון). זהו הצימוד המועדף ביותר על משוררי ספרד.
צימוד שונה אות – אות אחת שונה בין 2 המילים: פרח-סרח, הורה-מורה, שלום-חלום, הנחה-אנחה.
צימוד שונה תנועה – אותן אותיות אך ניקוד שונה: בינות – בנות, ערבה – ערבה.
צימוד הפוך – ירדן-נרדי-נדרי.
צימוד גזרי – נגזרת מאותו שורש: "נעורים כנעורת ננערו". אותו שורש במשמעויות שונות לגמרי.
צימוד מורכב – מורכב משתי מילים: אהליבמה – אהלי במה.
צימוד נוסף – במילה השנייה נוספת אות: סיס-עסיס.
צימוד נפחת – במילה השנייה יורדת אות: נאסר-סר.
אקרוסטיכון – סידור קבוע מראש של האותיות או צירופי האותיות שפותחות את הטורים או המחרוזות של השיר. אקרוסטיכון היה נהוג בעיקר בשירי הקודש, ויחסית היה נדיר בשירת החול. הסיבה הראשונית לשימוש באקרוסטיכון הייתה הקלה על הזיכרון של מילות השירים שהיו נאמרים בעל-פה ולאחר מכן הפך לאמצעי קישוטי. דוגמות לסוגי אקרוסטיכונים:
אלפביתי
אלפביתי משוכפל
תש"רק (א"ב הפוך)
אתב"ש (שילוב של הא"ב לפי ההתחלה והסוף - בהתחלה א, אחר כך ת אחר כך ב וכן הלאה)
שם היוצר.
חריזה – התאמה של צלילי הסיום של מילים שונות בדרך-כלל בסופי הטורים כדי ליפות את השיר. בין היתר, זהו אחד מסימני ההיכר של הפיוט הקלאסי, שיכול להועיל בתיארוך הפיוטים לתקופות השונות. 3 סוגי חריזה מקובלים:
חרוז עובר – עיצור והתנועה שלפניו: אבד-מחמד.
חרוז ראוי – 2 עיצורים והתנועה שביניהם: לשמר-ייגמר.
משובח – 3 עיצורים והתנועות שביניהם: דברים-גברים. החרוז המבריח הוא חרוז מאחד הסוגים הללו, הנמצא בסוף כל בית ו"מבריח" (מלשון בריח - מנעול) את סופי השורות.
משקל – סדר קבוע של תנועות ויתדות.
ניגודים-סתירה, הבדל – דוגמה: חם-קר.
מילים נרדפות – מילים שונות שהן בעלות משמעות זהה, דוגמה: חמה-שמש.
חזרה – מילה או ביטוי החוזרת או חוזרים במהלך השיר, לדוגמה "שלום לך דודי...שלום לך מאת".
כינוי – שם חיבה לדבר, דוגמה: צור – הקב"ה.[דרושה הבהרה]
דימוי – אלגוריה ומטפורה, השוואה בין שני דברים שונים שיש להם מכנה משותף, לעיתים באופן מוסגר "אדמה ל" או על ידי שימוש בכ' הדמיון או במילה כמו, למשל: "כמו רימון".
שאלה רטורית – שאלה ששואלים בלי לצפות באמת לתשובה.
סמיכות מטאפורית - מקישוטי השיר הנפוצים ביותר בשירת ספרד. הקישוט הוא צירוף של שני שמות עצם, שעומדים יחד ביחסי סמיכות. הסומך לרוב משמש במשמעות המקובל והנסמך משמש במשמעות מושאלת ומטאפורית.
משוררים ידועים

עם הבולטים במשוררי תקופה זו נמנים (לפי שנת לידתם):
דונש בן לברט ומנחם בן סרוק ששירתם הייתה ראשונית, ולכן מצד אחד לא הייתה מפותחת או שיטתית ומצד שני הייתה פורצת דרך. הם פעלו בחצרו של חסדאי אבן שפרוט ולכן אברהם אבן דאוד אמר עליהם בספר הקבלה כי "בימי ר' חסדאי הנשיא התחילו לצפצף ובימי ר' שמואל הנגיד נתנו קול"
יצחק אבן מר שאול
שמואל הנגיד
שלמה אבן גבירול
לוי אבן אלתבאן
יצחק אבן גיאת
משה אבן עזרא
יהודה הלוי
יוסף אבן צדיק
אברהם אִבּן עזרא
יהודה אלחריזי
ספרי יסוד ומבואות של המחקר המודרני לשירת ימי הביניים בספרד

מחקר שירת ספרד הוא "צעיר" יחסית, ובשלביו הראשונים בעיקר היה מפעל פילולוגי שעסק באיסוף הקאנון. בשלבים שלאחר מכן החלו להיחקר גם תחומים ספרותיים שנבעו מקריאה ביקורתית של היצירות.
ספרי יסוד ומבואות של המחקר המודרני לשירת ימי הביניים בספרד > חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת

ספרים אלו התפרסמו מעזבונו של שירמן כעשרים שנה לאחר מותו, ומטרתם הייתה לסקור בצורה מקיפה את ההיסטוריה של אסכולת ספרד ושירתה בין המאה העשירית למאה השתים-עשרה. מכיוון שהספר לא הושלם על-ידי שירמן, פליישר עדכן והשלים פרטים שקשורים להתקדמות המחקר בעשרים שנים שחלפו בין כתיבת הספר להוצאתו לאור ובנוסף לכך גם הוסיף נושאים נוספים לספר והעיר הערות.
בתולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, שירמן סוקר את התפתחות האסכולה על-ידי הצגת הדמויות המרכזיות שפעלו באותה התקופה וחיבוריהן, עם יצירתם של מנחם בן סרוק וחסדאי אבן שפרוט. הוא ממשיך בתיאור התפתחות הסגנון, ומתאר את פועלם של משוררים מרכזיים כדוגמת שמואל הנגיד, שלמה אבן גבירול, משה אבן עזרא ויהודה הלוי.
החל מסוף המאה ה-13, השירה העברית בספרד שקעה ובה בעת עלתה בדרום צרפת. צרפת וספרד לא היו דומות בשירתן זו לזו עד שמלכי ספרד הנוצריים שחררו את רוב ארצם מהשלטון הערבי והשתלטו על חלקים נכבדים של דרום צרפת. יהודי המקום נותרו מחוץ למרחב ההשפעה התרבותי-ערבי. זו הסיבה שבצרפת החלו להיכתב שירים בסגנון הספרדי. בדומה לספר הראשון, גם בתולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת מתאר שירמן דרך הדמויות המרכזיות שפעלו באותה התקופה את מעבר השירה והמשוררים מספרד המוסלמית אל ספרד הנוצרית ואל צרפת.
בסוף ספר זה ישנו מילון מונחים ברור שמפרט מונחים שקשורים לשירה העברית בספרד (שירי החול ושירי הקודש) שיכול להועיל למתעניינים בשירת ספרד בימי הביניים.
ספרי יסוד ומבואות של המחקר המודרני לשירת ימי הביניים בספרד > עזרא פליישר, שירת-הקודש העברית בימי-הביניים

בספר זה, מתאר פליישר את התפתחותה של שירת הקודש העברית, החל מהפיוט הקדום בארץ-ישראל ועד ליצירה הפייטנית האיטלקית-אשכנזית והספרדית. שירת הקודש המאוחרת מתוארת על-ידי השינויים שבה, ביחס לפיוט הקדום - בשפה, בתבנית, בסוגות, במלאכת השירה ובזיקה אל חז"ל. בשלב שאחרי כן פליישר דן בקשרים של האסכולות האירופאיות עם המזרחיות. זאת מתוך הבלטה של הממשקים בין שתי האסכולות והגדרת הייחודיות של כל אחת. הוא מתאר את צביונה של האסכולה הספרדית ואת המבנים הצורניים של הפיוטים הספרדים ולאחר מכן מסווג את הסוגים השונים של הפייטנות הספרדית (לדוגמה "פיוטי היוצר";"הקדושתאות" וכדומה). לבסוף עומד פליישר על הסגולות של הפיוטים הספרדיים.
ספרי יסוד ומבואות של המחקר המודרני לשירת ימי הביניים בספרד > דן פגיס, חידוש ומסורת בשירת החול: ספרד ואיטליה

בספרו, פגיס סוקר את יסודות שירת החול לפי המיקום והתקופה שבו נכתבה: תחילה בספרד המוסלמית, בין המאה העשירית למאה השתים-עשרה, ואחרי כן בספרד הנוצרית ובפרובנס, בין המאה השתים-עשרה למאה החמש-עשרה ולבסוף באיטליה בין המאה השלוש-עשרה למאה התשע-עשרה. פגיס מנתח את מאפייני השירים ביחס אל המסורת, התרבות הסובבת וייעודם החברתי. זאת תוך שימת דגש על "הדינאמיקה של שירת-החול", שחוליותיה לא ניתקו קשר זו עם זו אך יחד עם זאת השתנו מאוד בין התקופות והמיקומים השונים. בספר זה ישנו עיסוק ברקע התרבותי-חברתי לשירת החול העברית, באופי השירים מבחינת המבנה והצורה והמאפיינים של כל אחת מהתקופות שעיצבו את השירה העברית, בספרד המוסלמית, בספרד הנוצרית ובאיטליה.
ספרי יסוד ומבואות של המחקר המודרני לשירת ימי הביניים בספרד > שולמית אליצור, שירת החול בספרד המוסלמית

בספר זה, אליצור מגוללת את הרקע הספרותי, ההיסטורי והחברתית לשירת ספרד של ימי הביניים. היא עושה זאת על-ידי שילוב של מספר עניינים: הראשון מתוכם הוא הקהילה היהודית שחיה בספרד המוסלמית, השני הוא השירה העברית החל מתקופת המקרא ועד למרכז באיטליה, והשלישי הוא תולדות השירה העברית מהתקופה המדברית של הנודדים ועד לשירה שנכתבה באנדלוס. כמו כן היא מתייחסת למעמד השירה בחברה חצרנית, שבה היהודים היו בני מעמד גבוה, וראו בעצמם כאריסטוקרטים. מתוך כל אלו יכלה אליצור להגדיר את ייחוד התרבות העברית בספרד המוסלמית. בספר זה ישנו פרק שמוקדש למשוררים החשובים ביותר בספרד.
בהמשך, אליצור נותנת מבוא מתודולוגי למגבלות של העיסוק בשירה העתיקה (טעויות מעתיקים, עריכת דיואנים ויחוס שירים מסוימים למחברים) ולמקורות השירים ודרכי מסירתם, דרך דיואנים וכתבי יד קטועים. בהמשך לאלה, היא מציעה דרכים לפתור את קשיי הלשון בעזרת ביאורים, מילונים מודרניים ומילונים מימי הביניים.
בספר זה ישנן הגדרות לכל תתי-הסוגות של השירה העברית בספרד - שירי השעשועים (שירי היין, שירי החשק, שילוש של יין וחשק ושירי שעשועים שונים), שירי הגות ומוסר ושירי שבח וידידות.
ראו גם

תור הזהב של יהדות ספרד
תקופת הביניים של העברית
דב ירדן
לקריאה נוספת

רינה צדקה, ראה שמש - ספר לימוד לשירה העברית בימי הביניים, הוצאת רכס, 1988.
טובה רוזן, ציד הצבייה: קריאה מיגדרית בספרות העברית מימי הביניים, תל-אביב: אוניברסיטת תל-אביב, 2006.
"אנתולוגיה-פואטיקה-דרבנן, מבחר כתבים על תורת השיר" (ליקט: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ז', 2016.
השירה הערבית האבודה בת אלף השנים שחיה בשפה העברית ברוטר נט
אריאל זינדר, קומי רוני, קריאות בפיוטי סליחה ותחנונים מאת משוררי בבל וספרד המוסלמית בימי הביניים, הוצאת מאגנס, 2024
הערות שוליים

↑  יוסף וייס, תרבות חצרנית ושירה חצרנית: בירורים להבנת שירת-ספרד העברית, הקונגרס העולמי למדעי היהדות, 1 (תשיב), עמ' 397
1 2  חיים שירמן (ערך, השלים וליווה בהערות עזרא פליישר), תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת, י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשנ"ז, עמ' 673.
↑  טובה רוזן, ציד הצבייה: קריאה מיגדרית בספרות העברית מימי הביניים, תל-אביב: אוניברסיטת תל-אביב, 2006, עמ' 22-21
1 2  חיים שירמן (ערך, השלים וליווה בהערות עזרא פליישר), תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת.
↑  חיים שירמן
ערך, השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת, עמ' 694
↑  חיים שירמן
ערך, השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ירושלים: י"ל מאגנס
↑  חיים שירמן
ערך, השלים וליווה הערות עזרא פליישר, תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת, ירושלים: י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, עמ' החל מעמוד 671
↑  עזרא פליישר, שירת-הקודש בימי הביניים, ירושלים: כתר, 1975, עמ' העמודים הרלוונטיים לשירת ספרד הם 414-331
↑  דן פגיס, חידוש ומסורת בשירת-החול העברית: ספרד ואיטליה, ירושלים: כתר
↑  שולמית אליצור, שירת החול העברית בספרד המוסלמית, תל-אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2004
תברואן (צה"ל)

תברוּאן או מש"ק ברה"צ (בריאות הציבור) הוא מקצוע בצה"ל. התברואן אחראי לשמירת התברואה, ההיגיינה והבריאות הכללית בבסיס.
תברואני צה"ל מוצבים בבסיסים גדולים, משרתים במרפאת הבסיס וכפופים למפקד המרפאה וקצין או נגד ברה״צ. בדרך כלל מוצבים שני תברואנים בכל בסיס גדול. בנוסף משרתים מספר תברואנים במפקדת קצין הרפואה הראשי (מקרפ"ר) במחנה דורי שבתל השומר וכן במפקדות הרפואה הזרועיות, כגון מקרפ"ח בחיל האוויר, השוכנת אף היא בתל השומר. התברואנים במפקדות מסיירים בבסיסי הצבא ומבצעים פעולות הדורשות ציוד וידע מתקדם.
תברואני צה"ל כפופים לענף בריאות הצבא (ברה"צ) במקרפ"ר. תברואני חיל האוויר כפופים לגף ברה"צ במקרפ"ח. לפני הצבתם עוברים התברואנים קורס בן כשבוע או שבועיים בבה"ד 10, בסיס ההדרכה של חיל הרפואה בעיר הבה"דים.
תפקידיו של התברואן:
לוודא הרחקת מזיקים, בעבר היו מבצעים הדברה אך הקורס שונה.בנוסף באופן תקופתי מתבצעת לכידת חתולים על מנת לעקר ולסרס, לאחר מכן מחזירים אותם אל שטח המחנה; משימה זו מבוצעת בדרך כלל על ידי תברואני המפקדה.
שמירה על היגיינת המטבח. התברואן מסייר יום יום במטבח הבסיסי ובחדרי האוכל ובודק את רמת הניקיון וההקפדה על הנהלים. התברואן בודק שלא פג תוקפם של המזונות המאוחסנים במטבח, מוודא הקפדה על טמפרטורות המזון הדורש זאת וכמו כן מבצע דיגום מי שתייה הנשלחים למעבדה לבדיקת איכותם.
שמירה על ניקיון הבסיס. התברואן נדרש לדווח לרס"ר הבסיס על לכלוך.
חינוך לבריאות. התברואן נדרש לקדם את ההיגיינה והבריאות בבסיסו, להפיץ מידע בנוגע לנושאים אלו ולעיתים אף לקיים הדרכות וסדנאות.
סילוק מפגעים סביבתיים. התברואן נדרש לטפל במפגעים פתאומיים, כגון דליפות שמן וחומרים מסוכנים.
תומאס קוק איירליינס

איירבוס A321 של החברה
תומאס קוק איירליינס (באנגלית: Thomas Cook Airlines) הייתה חברת תעופה בריטית שהפעילה טיסות שכר ליעדי נופש ופנאי בכל העולם מערים שונות בבריטניה. בסיסיה הראשיים של החברה נמצאו בנמלי התעופה מנצ'סטר ולונדון גטוויק, שבאנגליה.
החברה היוותה חלק מקבוצת תומאס קוק, קבוצה לשירותי נסיעות ותיירות שהחזיקה מספר חברות תעופה נוספות באירופה.
בסיסי החברה

בלפסט
בירמינגהאם
בריסטול
גלאזגו
נמל התעופה לונדון גטוויק (בסיס מרכזי)
נמל התעופה לונדון סטנסטד
מזרח המידלנדס
נמל התעופה מנצ'סטר (בסיס מרכזי)
ניוקאסל
קארדיף
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> P | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A321-200 | 25 | — | — | 220 | 220 |  |
| איירבוס A330-200 | 8 | — | 49 | 261 | 310 |  |
| איירבוס A330-200 | 8 | — | 49 | 265 | 314 |  |
| איירבוס A330-200 | 8 | — | 49 | 273 | 322 |  |
| בואינג 757-300 | 2 | — | — | 280 | 280 |  |
| סה"כ | 36 | — |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של תומאס קוק איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
תתנולדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  4,974 מטר (16319 רגל)
 מדינה:  גאורגיה 
 מיקום:  סוואנתי עילית, גאורגיה גאורגיה
 רכס הרים:  הרי הקווקז
 העפלה ראשונה:  1930 בראשות אלכסנדר ג'אפארידזה
 קואורדינטות:  43°01′52″N 42°59′35″E﻿ / ﻿43.03113°N 42.99319°E﻿ / 43.03113; 42.99319
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור תתנולדי(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור תתנולדי
 
תֶתנוּלדי (בגאורגית: თეთნულდი) הר בולט בחלק המרכזי של הרי הקווקז הגדול. הוא ממוקם במחוז ההיסטורי סוואנתי עילית שבגאורגיה, סמוך לגבול עם רוסיה.
תתנולד הוא ההר העשירי בגובהו מבין הרי הקווקז ומתנשא לגובה של 4,974 מטר (16319 רגל).[דרושה הבהרה] מגובה 3,000 מטר ומעלה מכוסים מדרונות ההר בקרחון.
ההעפלה הראשונה להר התקיימה בשנת 1930 על ידי משלחת בראשות אלכסנדר ג'פרידזה.
הערות שוליים

↑  פטר נסמית (2006), הליכה בקווקז: גאורגיה, עמ' 151, ISBN 1845112067, (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של גאורגיה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאנום קיטיקצ'ורן

פילדמרשל תָּאַנוֹם קִיטִיקַצ'וֹרְן (בתאית: ถนอม กิตติขจร;‏ 11 באוגוסט 1911 – 16 ביוני 2004) היה דיקטטור צבאי של תאילנד בשנים 1963–1973. קיטיקצ'ורן היה מהפכן אנטי-קומוניסט אשר תמך בגוש המערבי במסגרת המלחמה הקרה. שלטונו הצבאי נפל עקב מחאות ומרידות.
ביוגרפיה

קיטיקצ'ורן נולד בשנת 1911 למשפחה תאית בעלת שורשים סינים במחוז טאק (בקירוב לגבול עם מיאנמר המודרנית), ממלכת תאילנד. עם סיום לימודיו נכנס לאקדמיה הצבאית המלכותית בשנת 1931. לאחר הכשרתו שירת במלחמת תאילנד–צרפת ומלחמת העולם השנייה. קיטיקצ'ורן היה מקורב של פילדמרשל שרית תאנראט ובתור מפקד הארמייה הראשונה המוצבת בבנגקוק סייע לו להפיל את ממשלתו הדיקטטורית של פלק פיבונסונגרם בשנת 1957. בממשלה הזמנית החדשה החל את דרכו בפוליטיקה, תחילה בתור שר הביטחון ומאוחר יותר לזמן קצר שירת בתור ראש הממשלה בשנת 1958. כאשר שרית השתלט על הממשלה בסוף אותה שנה והחל דיקטטורה צבאית משלו, קיטיקצ'ורן נותר סגן ראש הממשלה ושר הביטחון. עם מותו של שרית בדצמבר 1963, קיטיקצ'ורן ירש אותו כראש ממשלה וממשיכו של משטר צבאי.
ביוגרפיה > ראש ממשלה

קיטיקצ'ורן הבטיח עם הפיכתו לראש ממשלה להחזיר את הדמוקרטיה הפרלמנטרית תחת המונרכיה החוקתית של ראמה התשיעי, מלך תאילנד ומינה ועדה ממשלתית לכתיבת החוקה השמינית של תאילנד אשר חוקתה לא השתנתה מאז המהפכה החוקתית ביוני 1932. החוקה השמינית אומצה רשמית ביוני 1968, ובחירות דמוקרטיות נערכו בפברואר 1969. מפלגת העם התאילנדית המאוחדת שלו זכתה ברוב פרלמנטרי, והוא המשיך לשרת כראש ממשלה וכשר ביטחון.
האיום הגדול ביותר ביותר לממשלו של קיטיקצ'ורן נבע מהסכנה ההולכת וגוברת של התקוממות קומוניסטית. כוחות לוחמת גרילה, בראשות צוערים שהוכשרו ברפובליקה העממית של סין ובוייטנאם הצפונית, נעשו תוקפניות יותר ויותר, במיוחד בצפון-מזרח תאילנד, לאורך הגבול עם לאוס. קיטיקצ'ורן שכר את שירותם של טייסי ארצות הברית להטיס כוחות תאילנדים במשימות נגד התקוממות והעסיק "יועצים" אמריקאים בדפוס דומה לזה שאימצה וייטנאם הדרומית בתחילת שנות השישים. קיטיקצ'ורן תמך לאורך כל שלטונו במדיניות ארצות הברית בהודו-סין, במסגרת מלחמת וייטנאם והמאבקים שהציפו את כל האזור בגללה. קיטיקצ'ורן שלח כוחות תאילנדים לווייטנאם ולאוס ואפשר שימוש אמריקאי בשישה בסיסי אוויר על אדמת תאילנד למשימות מעל הודו-סין.
ביוגרפיה > נפילת המשטר

נגד הגרילה הקומוניסטית החל בצורה הדרגתית לשוב ממשל צבאי בראשות קיטיקצ'ורן. בשנת 1972, מחשד שהממשל הדמוקרטי ישמש בתור פרצה לגרילה הקומוניסטית להשתלט על תאילנד, קיטיקצ'ורן הביא להפיכה צבאית שבמסגרתה הפך בשנית לדיקטטור צבאי. כאשר בשנת 1973 החלה מחאה אזרחית למען זכויות האדם בתאילנד, המוחים פגשו בכוחות המשטרה הצבאית שירתה עליהם. לפחות 77, וככל הנראה רבים נוספים, נהרגו, ומאות נפצעו. אך במקום להשתיק את מבקריו ומתנגדיו של קיטיקצ'ורן, האלימות שהממשלה הגיבה איתה הביאה את ראמה התשיעי, המלך הנערץ, לקחת כוח על הממשלה, לפטר ולשלוח לגלות את קיטיקצ'ורן. עמו גורשו בנו וחתנו של אשר ביחד הרכיבו את הממשל הצבאי בפועל, תחת הכינוי "שלישיית העריצים".
קיטיקצ'ורן חזר אל תאילנד באוקטובר 1976, בתור נזיר בודהיסטי בתחילת דרכו. רבים האמינו כי ברצונו של קיטיקצ'ורן לעלות מחדש את המשטר הצבאי ועל כן יצאו לרחובות במחאות. אספסוף של ימניים קיצוניים, בהם גם בעלי ברית של גורמי כוחות הביטחון, הסתערו על מרכז המחאות באוניברסיטת תהמאסט כדי להשתיק את המחאות. לפחות מאות נהרגו והאירוע הביא לעלייתה של ממשלה דיקטטורית חדשה. קיטיקצ'ורן לא השתתף בממשל הצבאי דיקטטורי החדש, התחמק מהפוליטיקה וחי את שלושת העשורים האחרונים לחייו בשקט.
הוא נפטר בשנת 2004 בבנגקוק, בגיל 92.
ראו גם

פלק פיבונסונגרם
היסטוריה צבאית של תאילנד
ראמה התשיעי, מלך תאילנד
הערות שוליים

↑  Tyrannical soldier-strongman who ruled Thailand with an iron fist, The Guardian
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129325813  ISNI: 0000 0000 7871 2834  LCCN: n86064809  NARA: 10571674  SUDOC: 087239388  VIAF: 57688932   WorldCat (עם VIAF): 57688932
תרין שלפי

| --- | --- |

תרין שלפי, ינואר 2016
 לידה:  25 באוקטובר 1995 תל אביב, ישראל
 פטירה:  30 באוגוסט 2019 (בגיל 23) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  2008–2019 (כ־11 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון א' לאמנויות תל אביב   סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
 פרסים והוקרה:  פרס תיאטרונטו 2019 על המונודרמה "להזיז את השמש" שכתבה והציגה
תרין שלפי (תל אביב 25 באוקטובר 1995 – 30 באוגוסט 2019),הייתה שחקנית, יוצרת וליצנית רפואית ישראלית, זוכת פרס פסטיבל תיאטרונטו לשנת 2019.