stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וליאן בארנס
קורות חייו

נולד בלסטר. בילדותו גדל בפרבר לונדוני. הוריו היו מורים לצרפתית. ב-1956 עברה משפחתו לנורת'ווד, מידלסקס, וחייו שם היוו כר ליצירת ספרו הראשון Metroland שפורסם ב-1980 (לא תורגם לעברית). לאחר שסיים תואר ראשון בלימודי שפות מודרניות באוניברסיטת אוקספורד, עבד שלוש שנים כמילונאי במילון אוקספורד. אחר כך הפך למבקר ספרים, עורך ספרותי ומבקר טלוויזיה, ובמקביל החל לכתוב את ספריו.
בארנס התאלמן בשנת 2008 מהסוכנת הספרותית פט קאבאנה. הם חיו ביחד שלושה עשורים הם, עד שיום אחד נפלה קאבנה ברחוב והובהלה לבית החולים; 37 יום לאחר מכן הלכה לעולמה. בארנס כתב לאחר שנתיים את  "Levels of Life", שבו הוא מספר על האבל הכבד שפקד אותו בעקבות מותה של אשתו. בתחילת שנות השמונים עזבה אותו קאבאנה לטובת הסופרת ג'נט וינטרסון. וינטרסון ביססה על הרומן ביניהן את ספרה The Passion מ-1987. הן חיו ביחד במשך כמה שנים, עד שנפרדו ב-1989. אחרי פרידתן, חזרה קאבאנה לבעלה והשניים נותרו נשואים עד יום מותה.
יצירתו

היצירה של בארנס כוללת כמה ז'אנרים: רומנים, סיפורים קצרים ומסות.
פריצתו אל תודעת הקוראים החלה עם פרסום הרומן השלישי שלו בשנת 1984, התוכי של פלובר. עם זאת, בארנס נחשב לסופר שכתיבתו אינה מיועדת להמונים. ספרו ארתור וג'ורג' שיצא בשנת 2005 נחשב לצעד לכיוון פופולרי יותר.
בארנס ידוע כפרנקופיל, וכמה מספריו עוסקים בעניינים או באנשים שקשורים לצרפת, בהם התוכי של פלובר, מעבר לתעלה ומשהו להצהיר.
פרסים והוקרה

בשנת 1992 זכה בפרס פמינה על ספרו "מדברים על זה".
בשנת 2011 זכה בפרס מאן בוקר על ספרו תחושה של סוף, והיה מועמד לפרס זה שלוש פעמים נוספות (בשנים 1984, 1998 ו-2005).
בשנת 2011 זכה גם בפרס דייוויד כהן לספרות.
בשנת 2021 זכה בפרס ירושלים.
ספריו שתורגמו לעברית

התוכי של פלובר (1984), תרגמה כרמית גיא, זמורה-ביתן, 1987. תרגום נוסף: תרגם מאיר ויזלטיר, מחברות לספרות, 2005.
ללטוש עיניים לשמש (1986), תרגם יאיר בורלא, זמורה-ביתן, 1993.
תולדות העולם ב-10 וחצי פרקים (1989), תרגם דוד שחם, זמורה-ביתן, 1991.
מדברים על זה (1991), תרגם יאיר בורלא, זמורה-ביתן, 1994.
הדורבן (1992), תרגם אלי שרייבר (חתולי), זמורה-ביתן, 1996.
מעבר לתעלה (1996), תרגם יאיר בורלא, זמורה-ביתן, 1997.
אנגליה, אנגליה (1998), תרגמה תמר עמית, זמורה-ביתן, 2000.
באהבה וכו' (2000), תרגמה שרה ריפין, זמורה-ביתן, 2001.
משהו להצהיר (2002), תרגמה שרה ריפין, זמורה-ביתן, 2003.
שולחן הלימון (2004), תרגמה אורטל אריכה, הוצאת כנרת, 2008.
ארתור וג'ורג' (2005), תרגמה אורטל אריכה, זמורה-ביתן, 2010.
אין מה לפחד (2008), תרגמה שרה ריפין, זמורה-ביתן, 2010.
תחושה של סוף (2011), תרגמה מיכל אלפון, הוצאת מודן, 2012.
המולת הזמן (2016), תרגמה קטיה בנוביץ', כתר ספרים, 2018.
הסיפור היחיד (2018), תרגמה מיכל אלפון, הוצאת מודן, 2021.
הערות שוליים

1 2  שירי לב-ארי, סופר בזהירות, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2005
↑   איריס לעאל, מדוע כתיבה אישית נתפסת בישראל כעיסוק לנמושות?, באתר הארץ, 2 ביולי 2020
↑  סוכנויות הידיעות, ג'וליאן בארנס זכה בפרס הבּוּקר לספרות, באתר ynet, 18 באוקטובר 2011
↑  Winners, David Cohen Prize for Literature (באנגלית)
↑   גילי איזיקוביץ, הסופר זוכה פרס ירושלים ג׳וליאן בארנס מסביר למה לעולם לא יחרים אותנו, באתר הארץ, 10 ביוני 2021
↑  דפנה לוי, אחרי עשר שנים, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2001
↑  לנה שילוני, אהבת צרפת כהתניה גנטית, באתר הארץ, 9 במרץ 2004
↑  עמרי הרצוג, ג'וליאן בארנס כותב על זיקנה, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2008
↑  הכינו את הסימניות | פרוזה תרגום, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2009
↑   נורית גרץ, לקרוא כדי לא לאבד את האמונה בחיי נצח, באתר הארץ, 20 באפריל 2021
↑  הדסה וולמן, "תחושה של סוף": בראייה לאחור, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2012
↑   אמיר מנדל, "המולת הזמן": ג'וליאן בארנס נכשל בניסיונו להבין את שוסטקוביץ' ויצירתו, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258264805171  PLWABN: 9810703974905606  BIBSYS: 90073072  BNE: XX938271  BnF: cb120582437 (data)  CiNii: DA0368147X  GND: 119365057  ICCU: CFIV090065  ISNI: 0000 0001 2025 6845  LCCN: n80019845  LNB: 000027717  MusicBrainz: 43ba8080-03da-48c4-9fc6-8b2387665400  NDL: 00462825  NKC: jn19990000458  NLA: 36535934  NLG: 65693  NLK: KAC199601640  NSK: 000034454  NTA: 070881960  RERO: 02-A000016370  SELIBR: 218414  SNAC: w64f1wn6  SUDOC: 028826647  Trove: 1278732  VIAF: 51710796   WorldCat (עם VIAF): 51710796
ג'סטין גרינינג

ג'סטין גרינינג (באנגלית: Justine Greening; נולדה ב-30 באפריל 1969) היא פוליטיקאית בריטית. כיהנה מטעם המפלגה השמרנית כחברת בית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז פטני.
ביוגרפיה

גרינינג נולדה ברוטרהאם שבדרום יורקשייר. סיימה תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת סאות'המפטון ותואר שני מבית הספר לעסקים של לונדון (לונדון ביזנס סקול). עבדה כרואת חשבון ב-PWC, בגלקסו סמית' קליין וב-Centrica.
ב-2001 התמודדה בבחירות למושב מחוז אילינג, אקטון ושפרד בוש בפרלמנט הבריטי, אך הפסידה למועמד מפלגת הלייבור. בבחירות ב-2005 נבחרה לחברה בפרלמנט מטעם מחוז פטני, לאחר שגברה על חבר הפרלמנט המכהן. כיהנה כחברת ועדת העבודה והפנסיה ובוועדת החשבונות ציבוריים. ב-2010 מונתה לשרת כלכלה במשרד האוצר.
באוקטובר 2011 מונתה לשרת התחבורה בקבינט של דייוויד קמרון ובספטמבר 2012 מונתה לשרה לפיתוח בינלאומי. ביולי 2016 מונתה לשרת החינוך בקבינט של תרזה מיי וכן לשרה לענייני נשים ושוויון חברתי. היא כיהנה בתפקיד עד ינואר 2018. בספטמבר 2019 הצביעה נגד הצעה לקידום הברקזיט של בוריס ג'ונסון, בתגובה הושעתה מחברות במפלגה. בבחירות 2019 לא התמודדה שוב.
ביוני 2016 הודיעה כי היא במערכת יחסים חד-מיניים. היא הלסבית הראשונה שכיהנה בקבינט בריטניה.
הערות שוליים

↑  Justine Greening announces she is gay on London’s Pride day, הגרדיאן, 25 ביוני 2016
↑  I’m in a same-sex relationship, announces minister, הטיימס, 27 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  UKPARL: 1CRqwuTp
ג'וז'ונג

ג'וּז'ונְג (סינית: 祝融, פיניין: Zhurong) הוא אל סיני קדום הידוע גם בשם "הקיסר האדום", במהלך הדורות נעשה לאל האש, ובגואנגדונג גם זכה לתואר "אל הים הדרומי". על פי הקלאסיקה של ההרים והימים מקום משכנו של ג'וּז'ונְג הוא בפאתי הדרום, שם הפיץ את השליטה באש ושם לימד את האנשים טכניקות שימוש באש.
בהיסטוריה

שיוכו של ג'וּז'ונְג לשלושת המלכים וחמשת הקיסרים אינו חד משמעי:
באשר לשלושת המלכים וחמשת הקיסרים אשר שמעם נפוץ, רבים מאמינים כי פֿוּ שִׂי ושֶׁנּוֹנְג היו שניים מהמלכים, באשר לנותר, יש האומרים שהוא סְווֵיְזֶ'ן, יש האומרים ג'וּז'ונְג, יש האומרים נוּוָה, ואין לדעת מה מן הדברים נכון ומה לא.
ישנם מקורות בהם מסופר כי ג'וּז'ונְג הוא למעשה ג'וּנְג לִי, צאצא של הקיסר גְ'ווָאנשׂ'וּ, ומי ששימש במשטרו של הקיסר קו בתפקיד נציב האש.
גָאו יָאנְג הוליד את צֶ'ן, צֶ'ן הוליד את גְ'וֵ'אן גָ'אנְג, גְ'וֵ'אן גָ'אנְג הוליד את ג'וּנְג לִי. ג'וּנְג לִי שימש נציב האש במשכנו של הקיסר קוּ, הישגיו היו רבים, ויכל להקרין מקצה הארץ ועד סופה, והקיסר קו ציווה על ג'וּז'ונְג... (הקיסר קו) הוציא להורג את ג'וּנְג לִי, ומינה תחת ג'וּנְג לִי את אחיו הקטן ווּ חְווֵי, וישימהו נציב האש אשר במשכנו, ויהי לג'וּז'ונְג.
על פי המובא כאן, ג'וּז'ונְג היא משרה, כאשר "ג'וּ" משמעו "גדול", ו"ז'ונְג" משמעו "מקרין". גם בביטוי "להקרין" בציטוט שלפנינו הופיע אותו סימן ל"ז'ונְג".
כך גם במקורות הבאים:
בן היה לאדון גְ'ווָאנְשׂוּ' ושמו לִי, וישמש ג'וּז'ונְג"
ג'וּז'ונְג - שם של אל. האחראי על האש בתקופת הקיסר קוּ, אשר לאחר מכן זכה בתואר אל האש, וקיבל את השם ג'וּז'ונְג.
השם "לִי" מקבל משמעות מעניינת נוספת במדרש השם הבא:
אותו לִי היה ניצב האש של הקיסר קו, מאחר שזהר בכנותו וטוב לבו היה רב, ולו היו זוהר השמיים וסגולת הארץ, והזהיר בכל ארבעת הימים, לכן קראוהו "ג'וּז'ונְג", והישגיו היו כבירים!
הביטוי "אותו לי" יכול להצביע על כך שמדובר על מכובד בן שבט לִי. בזמנו של הקיסר גְ'ווָאנְשׂ'וּ היו תשעה שבטים הידועים בתור "תשעת שבטי לִי", אותו סימן (黎) המשמש בשמו של לִי במקורות. ייתכן שהכוונה כאן לבן אחד מן השבטים הללו, לאציל מאותם שבטים או למנהיגו, ובעיקר לאור הסימן "ג'וּנְג" (重) אשר כבר בספרים קדומים משמש לציון כיבוד ויוקרה.
ואולם ישנם מקורות המזהים אותו עם דמויות היסטוריות אחרות:
גְ'ווָאנְשׂוּ' הוליד את לָאוטונְג, לָאוטונְג הוליד את ג'וּז'ונְג.
וישנו אף ייחוס לשושלת קיסר הלהט במקום הייחוס במקומות אחרים לשושלת הקיסר הצהוב:
אשתו של קיסר הלהט, טִינְגְווֹ בת צְ'ה-שְׁווֵי, ילדה את יֵנְג'וּ', יֵנְג'וּ' ילד את גְ'יֵה-בִּינְג, גְ'יֵה-בִּינְג ילד את שִׂיצִ'י, שִׂיצִ'י ילד את ג'וּז'ונְג."
בפולקלור > הגדרתו כאל

האל שלה הוא ג'וּז'ונְג
וגָאו יוּאוּ מפרש: "ג'וּז'ונְג, הצאצא של גְ'ווָאנְשׂ'וּ ובנו של לָאוטונְג, הריהו ווּ חְווֵי, שימש נציב האש של אדון גָאושִׂין, ובמותו נעשה לאל של הממונים על האש." על בסיס פרשנות זו, ייתכן שהיותו האב הקדמון של שושלת נציבי האש המלכותיים הפכה אותו לאל האש במסגרת פולחן האבות הנפוץ בסין.
בפולקלור > המלחמה בגונגגונג

ג'וּז'ונְג ידוע במלחמתו בגונְגְגונג, אשר קיבל עם הזמן מעמד של אל מים ובחלק מן המקורות נחשב בנו של ג'וּז'ונְג. על פי חלק מהמקורות באותה מלחמה הביס ג'וּז'ונְג את גונְגְגונְג ושב כמנצח, על פי אחרים כשל והוצא להורג. גונְגְגונְג מוכר בפולקלור הסיני כגורם לשיטפונות ומרבה להופיע במסורות הסיניות כיריב כאוטי ואימפולסיבי של שליטים קדומים אשר מייצגים את השלטת הסדר והביטחון בקרב העם. נראה שהמסורת על המלחמה שלו מול ג'וּז'ונְג היא חלק מאותו רצף מסורות. לסיפור הראשון המובא כאן יש גרסאות בהן היריב של גונְגְגונְג הוא הקיסר גְ'ווָאנשׂ'וּ ולא ג'וּז'ונְג.
המסורת מספרת כך:
בני האדם הרבו לסגוד לג'וּז'ונְג מאחר שלימד אותם להשתמש באש, ואל המים גונְגְגונְג לא יכל לשאת זאת. "הלא כל הדברים בעולם קשורים קשר ישיר למים" חשב "ומדוע סוגדים בני האדם רק לג'וּז'ונְג ולא לי?", וככל שהרהר בכך נעשה מצב רוחו עכור. לפיכך אסף את מימי ארבעת הנהרות וחמשת הימים ושיגרם אל הרי קונלון, ואש הקודש אשר על הרי קונלון כבתה ומיד שקע העולם כולו באפלה. כאשר גילה זאת ג'וּז'ונְג בערה בו חמתו והוא התייצב לקרב אדירים מול גונְגְגונְג כשהוא רכוב על דרקון אש. מאחר שטבעם של מים לזרום ממקום גבוה למקום נמוך, ירדו המים בשיטפון מהרי קונלון, וג'וּז'ונְג ניצל את ההזדמנות ושיגר מתקפה שצלתה את גונְגְגונְג היטב. אך ההפסד לא היה לרוחו של גונְגְגונְג, ובזעמו הכה בהר בּוּג'וֹאוּ, אשר למרבה הצער היה עמוד התווך של השמיים, וכאשר נשבר מן המכה קרסו גם השמיים ונגרמו אסונות רבים בעולם. מכאן כבר מתחילה האגדה על נוּ'וָה שתיקנה את השמיים.
הגרסה האחרת מספרת כי לאחר מותו של פֿוּשִׂי פתח גונְגְגונְג במרד. הקיסר הצהוב שלח את ג'וּז'ונְג לדכא את המרידה, וזה אכן הביס את גונְגְגונְג, אך לא חיסל את כל בני שבטו של גונְגְגונְג, ובשל כך הוציא הקיסר הצהוב את ג'וּז'ונְג להורג. לאחר מכן מינה את אחיו ווּ חְווֵי לממלא מקומו כנציב האש, ועל פי הנוהג גם העביר אליו את התואר "אדון ג'וּז'ונְג". על פי המסורת צאצאיו של ווּ חְווֵי התחלקו לשמונה משפחות: משפחת צָאו(曹), משפחת פֶּנְג (彭), משפחת טוּ (禿), משפחת דונְג (董), משפחת יוּ'ן (妘), משפחת גֶ'ן (斟), משפחת גִ'י(己), ומשפחת מִי (羋). אלו ידועות בתור "שמונה משפחות ג'וּז'ונְג".
בפולקלור > ג'וּז'ונְג עוזר לשאנג להביס את שְׂיָה

ב"מוֹ דְזְה" בפרק "בגנות ההתקפה ג'" מוזכר כי הרודן גְ'יֵה מסוף שושלת שיה נטש את הדרך, וקיסר השמיים ציווה על ג'וּז'ונְג להעלות באש את חומות בירת שְׂיָה: "...כך גרם הקיסר לעריקי האויב להרוס את חומות שְׂיָה, ותוך זמן קצר בא אל ואמר: 'סגולת שְׂיָה נתונה בתוהו, לך ותקוף אותם, ואתנם בידך. קיבלתי את צו השמיים, והשמיים הורו לז'ונְג לשלח אש בפינה הצפון-מערבית של ביצורי עיר שְׂיָה."
בפולקלור > ג'וּז'ונְג וחיסול גוּן

הקלאסיקה של ההרים והימים בפרק "הקלאסיקה של הימים הפנימיים" מתארת אגדה סינית עתיקה על שיטפונות, על פיה היה צריך גוּן שהיה אביו של יוּ' לעצור את השיטפונות ולשם כך גנב בסתר אדמה נושמת מקיסר השמיים על מנת לבנות סכר, "ולא עלה הדבר בקנה אחד עם פקודת הקיסר". לפיכך מינה קיסר השמיים את אל האש ג'וּז'ונְג להרוג את גוּן בפאתי הר הנוצה, במותו הפך גוּן לצב ביצה בעל שלוש רגליים (או לחְוָאנְג נֶנְג, ויו' נולד מתוך בטנו של גוּן והמשיך במשימותיו הבלתי גמורות של אביו.
בפולקלור > גילוי הדלקת האש באמצעות אבנים

באחד ממסעות הנדודים בהנהגת הקיסר הצהוב, ויש מי שיאמרו שבהנהגת ג'וּז'ונְג עצמו, כבתה האש שנשא ג'וּז'ונְג ובלילה האנשים נותרו רעבים ורועדים מקור. ג'וּז'ונְג ניסה במשך זמן רב להדליק אש באמצעות קדיחה במקל, בשיטה שהמציא סְווֵיְזֶ'ן, אולם כל נסיונותיו לא צלחו, והוא הותש מן הקדיחה הממושכת. בתסכולו השליך את האבן בה השתמש לקדוח על צלע הר סמוך, ולהפתעתו מהמכה ניתזו גיצים. אולם היה דרוש דבר מה נוסף על מנת ליצור להבה מן הגיצים. יש המספרים שג'וּז'ונְג אסף עשבים יבשים והבעיר אותם באמצעות אבנים שחוממו בשמש, יש המרחיבים על אספת התייעצות שבסופה קרע אחד מהנוכחים קש או כותנה מבגדיו והציע לג'וּז'ונְג להשתמש בזה כחומר בערה, ומרגע שתפסה האש, ליבה אותה ג'וּז'ונְג בנשיפות. ובכל מקרה גילה ג'וּז'ונְג דרך קלה ומהירה להבערת אש, ומאז לא היה עוד צורך לשמר אש-תמיד בעת נדודים, או לטרוח שעות רבות על יצירת בערה באמצעות קדיחה במקלות.
בפולקלור > הגדרתו כאל מים

ישנן אגדות המציינות כי ג'וּז'ונְג נעשה לאל מים, בנוסף להיותו אל אש, לאחר שניצח אל מים בקרב.
על פי המסורת הדאואיסטית

המסורת הדאואיסטית מספרת כי בתקופה שאחרי גילוי הבערת האש באמצעות קדיחה במקלות בידי סְווֵיְזֶ'ן, עדיין לא ידעו לשמר אותה ולהשתמש בה כיאות. ולאחר שהמציא ג'וּז'ונְג שיטות לשמר אש ושיטות להשתמש בה, הפקיד אותו הקיסר הצהוב על האש בארמון בתפקיד נציב האש. מאחר שג'וּז'ונְג הכיר את המצב בדרום הארץ, נשלח מאוחר יותר לסביבות הר חֶנְג לשמש שם שר העם. לאחר מותו נקבר בהר חֶנְג, כי הפסגות הדרומיות בו היו המקום בו השיג ג'וּז'ונְג את הדרך. כיום הפסגה הגבוהה ביותר בהר חֶנְג נקראת פסגת ג'וּז'ונְג, ובראשה ניצב מקדש בשם "היכלו של ג'וּז'ונְג".
כביטוי בסינית

בסינית היומיומית המודרנית, "ג'וּז'ונְג" הוא שם נרדף לשריפה, והוא מופיע לא מעט בכותרות העיתונים. אך כינוי זה בטעות יסודו -ג'וּז'ונְג היה אחראי על האש המועילה שמבעירים לשם מחיה, בעוד גורמי השריפות היו ציפורים פלאיות או חיות פלאיות, כגון בִּי פָאנְג.
התייחסויות

הגבירה ג'וּז'ונְג מן הרומאנסה של שלוש הממלכות טוענת כי היא מצאצאיו של ג'וּז'ונְג.
הערות שוליים

↑  《潜夫论·五德志》, תרגום ישיר.
↑  火正
↑  《史记·楚世家》, תרגום ישיר.
↑  《左傳·昭公二十九年》, תרגום ישיר.
↑  《吕氏春秋通诠·审分览·勿躬》, תרגום ישיר.
↑  《国语·郑语》, תרגום ישיר.
↑  כגון ספר הטקסים
↑  מילולית: "הילד הזקן"
↑  《山海經·大荒西經》, תרגום ישיר.
↑  炎帝
↑  אם יתורגמו השמות בשושלת ייראה הציטוט כך: "אשתו של קיסר הלהט, שמיעת-שטף בת מים-אדומים, ילדה את משכן-אש, משכן-אש ילד את חיבור-מקטע, חיבור-מקטע ילד את אביזר-מופע, ואביזר-מופע ילד את ג'וּז'ונְג"
↑  《山海经·海内经》, תרגום ישיר.
↑  《吕氏春秋·孟夏》, תרגום ישיר.
↑  高诱
↑  מוזכר במקורות שונים ברשת, כולל ויקיפדיה הסינית, אבל דרוש מקור קלאסי
↑  息壤
↑  衡山
↑  司徒
גושן

ערך זה עוסק בחבל ארץ במצרים העתיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אֶרֶץ גֹּשֶׁן היא אזור במצרים העתיקה המוזכר במקרא כמקום מושבם של בני ישראל מירידתם למצרים בימי יעקב ועד יציאת מצרים. על פי הצעתו של יוסף לאחיו, ביקשו בני יעקב מפרעה לגור בארץ גושן בשל היותם רועי צאן והיות ארץ גושן מקום מרעה.
מיקום

לפי הכתובים נראה שבני ישראל התגוררו בקרבת המצרים ולכן ארץ גושן הייתה קרובה למרכזי הערים, שכן בת פרעה יצאה ליאור ושם מצאה את משה, מה שיכול להעיד על כך שביתו של משה נמצא בסמוך לבית פרעה. גם העובדה שנשות בני ישראל שאלו משכנותיהן כלי כסף וזהב ביציאת מצרים, מלמדת שהם גרו בקרבת מגורי המצרים. מקום נוסף הנקרא ארץ גושן מצוי בתחומי ארץ ישראל, כפי שמתואר בכיבושי יהושע. עיר בשם גושן מוזכרת כחלק מהערים הנמצאות בגבול נחלת שבט יהודה.
מיקום > מזרח הדלתה של הנילוס

מנשה הראל מקבל את דעתו של החוקר ברטלט שארץ גושן חייבת להיות בקרבת מקום מושבו של יוסף, דהיינו בצען, בירת החיקסוס על הדרך לארץ כנען, בחבל פורה מאוד ובמרחק קצר מהמדבר המזרחי. לדעת רוב החוקרים הארכאולוגים, הייתה הבירה רעמסס בצפון-מזרח הדלתה של הנילוס, וארץ גושן צריכה להיות קרובה אליה. לפיכך יכול מקום ארץ גושן להיות בקצה אחת הדרכים הבאות: "דרך ארץ פלשתים", "דרך שור" או "דרך המדבר ים סוף", דהיינו בצפון-מזרח הדלתה במזרחה, או בדרום-מזרחה.
הראל קושר גם את מיקום ארץ גושן עם נקודת יציאת מצרים ומסכם: "אם נקבל את דעת הארכאולוגים שגילו תילים וחורבות עתיקות בוואדי תומילאת ונסכים אף עם דעת החוקר טרומבול, המציין שמפרשי המקרא, המונומנטים המצריים והוכחות היסטוריות מעידים, שמקום ארץ גושן הוא בוואדי תומילאת ונאשר גם את מסקנותינו בעניין מקום ארץ גושן, הרי מן הדין להגיע להכרעה שים-סוף צריך להיות לא רחוק מארץ גושן, משמע שים סוף צריך להיות, בקצה המזרחי שלוואדי תומילאת, דהיינו בתחום מדבר שור ו"דרך שור".
מיקום > עמק פיום

זאב ח' ארליך (ז'אבו) מציג בשם בעל ההצעה ר' דניאל משה לוי (גולדמן), המובאת בספרו "מקרא וארכאולוגיה", הצעה אלטרנטיבית. לדעתו ארץ גושן היא עמק פיום (מחוז אל-פיום של היום) אשר בלב המדבר שממערב לנילוס, כ-100 ק"מ מדרום לקהיר. שקע זה מפורסם באדמתו הפוריה, בכרמיו ובפרדסיו, ובעיקר בצמחי הבושם השונים הגדלים בו, "מיטב הארץ". אל שקע זה, המצוי כאמור בלב המדבר, מגיעה תעלת מים היוצאת מאפיק הנילוס ומספקת את מימיו, הנאגמים באגם גדול. התעלה נקראת בשם: "בחר יוסף", כלומר, 'ים-יוסף' או 'בחר יוסף'.
הוא מביא לכך נימוקים אחדים:
כתוב כי יוסף עולה לארץ גושן ועולה למקום מושב פרעה - לארץ גושן המקורית אין לעלות ואין לרדת.
המחוז מכונה TA-SHE והוא לא כלול ב-42 המחוזות הקדומים של מצרים.
בשקע מצאו אלפי קברים של עם שהיה שונה "בתכלית השינוי מן המצרים". הוא חי בנפרד, שמר על מנהגיו ונעלם.
מקור קדום לכך הוא תרגומו של רבי סעדיה גאון, שתרגם את פיתום שנבנתה על ידי בני ישראל כ"אלפיום"
מיקום > פפירוס איפוור

ישנה השערה כי האירועים המתוארים בפפירוס איפוור הם למעשה תיאור של יציאת מצרים, מכיוון שב'פפירוס איפוור' מסופר על מרדף אחרי עניים באזור שבו אירע שיטפון והסתיים באסון. המשפט הפותח סיפור זה הוא: 'פקודה... אנשים נעדרים... המערב התרוקן..." בהנחה שמדובר ביציאת בני-ישראל ממצרים, המשמעות היא שארץ גושן שכנה באזור המערב. החוקר דניאל משה לוי מסיק מכך שעמק פאיום מתאים יותר כמיקום אפשרי לארץ גושן מאשר ההשערה המסורתית, שהיא צפון מזרח עמק הנילוס.
לקריאה נוספת

ארליך זאב ח., 'גושן במצרים ובארץ ישראל', מקור ראשון, עש"ק ויגש תשס"ז.
לוי (גולדמן) דניאל משה ויוסף רוטשטיין, 'היכן ארץ גושן?', מקרא וארכאולוגיה – השוואת תגליות המחקר לנאמר בתנ"ך, ירושלים תשס"ח, 21-19.
הערות שוליים

↑  למרות זאת, מנשה הראל מסביר כי לדעתו בני ישראל לא היו רק רועי צאן ועובדי אדמה אלא גם בעלי מקצוע עירוניים: בנאים שהרי הם בנו לפרעה את פיתום ורעמסס כערי מסכנות, ובנוסף לכך הכירו גם את עבודות המתכת, האריג והעץ - כנדרש לבניית המשכן.
↑  ספר יהושע, פרק י', פסוק מ"א
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ"א
↑  84]11~1 ם . 8 ., From Egypt ,0 Palestine through the Wilderness and the South .Coantry, New 0צ ]1 129 .ק, 18
↑  בראשית מ"ה, י
↑  Trumbull 8 Clay, Kadesh Barnea, New-York 1884, 382
↑  במדורו "ארץ מקרא" בשבועון "מקור ראשון" במאמר ארץ גושן בעמק פאיום
↑  דניאל משל לוי ויוסף רוטשטיין, מקרא וארכאולוגיה פרק ב עמ' 25
↑  שמות פרק א פסוק יא - רבי סעדיה גאון נקרא אלפיומי והוא יליד המחוז הזה
↑  למרות שלפי הדעה המקובלת, הפפירוס נכתב 540 שנה לפני יציאת מצרים, אך הועלו אפשרויות שונות המגשרות על פער זה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475446705171  VIAF: 796160245346552640004   WorldCat (עם VIAF): 796160245346552640004 
נאת המדבר פאיום
ג'ק קולמן

| --- | --- |

ג'ק קולמן
 לידה:  21 בפברואר 1958 (בן 66) איסטון, פנסילבניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  John MacDonald Coleman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דיוק  בית ספר סולברי 
 בן או בת זוג:  Beth Toussaint (1996–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון מקדונלד קולמן (באנגלית: John MacDonald Coleman; נולד ב-21 בפברואר 1958), הידוע בכינויו ג'ק קולמן הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

קולמן נולד בפנסילבניה. הוא למד בתיכון "סולברי" ובאוניברסיטת דיוק. אחרי שקולמן סיים את לימודיו הוא הצטרף למכון התיאטרון הלאומי.
קריירה

הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה באופרת הסבון "ימי חיינו". הוא שיחק בסדרה מ-1981 עד 1982 ולאחר מכן שיחק בסדרה "שושלת" בין 1982 ל-1988. ב-1991 שיחק בסרט "חזרתו של אליוט נס" וב-1997 שיחק בסרט "זמן תחת אש" לצד בריאן קראנסטון.
קולמן הופיע בתפקידי אורח בסדרות "הרשת" (1999), "CSI: Miami", ניפ/טאק", "ללא עקבות", "החיים על פי ג'ים" ו-"הפמליה".
ב-2006 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה "גיבורים" בתור נוח בנט, אביה של קלייר (היידן פנטייר) למשך כל 4 עונות הסדרה, שהאחרונה הסתיימה ב-2010. בשנת 2015 שב עם תפקידו בתור נוח בנט במיני-סדרה "גיבורים: התחייה".
בשנת 2016 שיחק בסרט "The Submarine Kid", בכיכובו של פין ויטרוק. בשנת 2021 גילם את ד"ר דאגלס בנקס בסדרת הדרמה "פשוט ג'ו" מבית NBC.
קריירה > חיים אישיים

ב-1996 קולמן נישא לבת' טוסנט, וב-1999 נולדה להם ביתם, טס.
ג'ונתן ספילמן

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1956  (בן 67) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 הישג בולט:  השתתפות בחצי גמר אליפות העולם 1990
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 1980
 מד כושר מרבי:  2645 (יולי 1988)
 מד כושר נוכחי:  2499 ‏(אוקטובר 2024)
 השכלה:  ווסטר קולג', אוקספורד, בית הספר ארנולד האוז 
 מקצוע נוסף:  מתמטיקה
 מדינה:  בריטניה
 
ג'ון (ג'ונתן) ספילמן (באנגלית: Jon Speelman;‏ נולד ב-2 בנובמבר 1956, לונדון בריטניה) הוא שחמטאי אנגלי בדרגת רב-אמן. היה אלוף אנגליה בשחמט, התחרה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט בשנת 1990 הגיע לחצי הגמר.
נכון לינואר 2019, מדורג במקום ה-12 באנגליה לפי מד כושר.
ביוגרפיה

ספילמן בוגר אוניברסיטת אוקספורד במתמטיקה.
בנבחרת אנגליה בשחמט שכללה בין היתר גם ג'ונתן מסטל ודייוויד גודמן הוא זכה באליפות העולם לגיל עד 26 בשנת 1978 ובאליפות העולם לסטודנטים בשנת 1977 סיים במקום השלישי.
בשנת 1978 הוא ניצח באליפות אנגליה. בהמשך הוא זכת באליפות אנגליה עוד פעמיים.
באליפות העולם בשחמט 1990 הוא ניצח את נייג'ל שורט ברבע הגמר ובחצי הגמר הודח על ידי יאן טימן. באליפות העולם בשחמט 1993 הוא הודח ברבע הגמר על ידי נייג'ל שורט. באליפות העולם של פידה בשנת 1999 הוא דורג במקום מס' 44 והודח בסיבוב השני על ידי בוריס גלפנד. באליפות העולם של פידה בשנת 1999 הוא דורג במקום מס' 41 והודח בסיבוב הראשון.
הוא ניצח בתחרויות רבות. בשנת 1989 ג'ונתן ספילמן היה בעל מד כושר גבוה והיה במקום הרביעי בעולם.
ספילמן כתב מספר ספרים בנושא שחמט.
קבלת דרגות בינלאומיות

1978 – אמן בינלאומי
1980 – רב אמן.
ג'ון ספילמן באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1980 ל-2006 השתתף ג'ון ספילמן ב-14 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1980 | 4 | אנגליה | 2490 | 7 מ-11 | 6+ 2= 3- | 63.6 | 6 קבוצתי, 14 אישי |
|  1982 | 3 | אנגליה | 2575 | 6.5 מ-11 | 4+ 5= 2- | 59.1 | 10 קבוצתי, 23 אישי |
|  1984 | 3 | אנגליה | 2500 | 5.5 מ-9 | 2+ 7= 0- | 61.1 | 2 קבוצתי, 14 אישי |
|  1986 | 2 עת | אנגליה | 2535 | 7 מ-9 | 5+ 4= 0- | 77.8 | 2 קבוצתי, 2 אישי |
|  1988 | 2 | אנגליה | 2645 | 8.5 מ-12 | 6+ 5= 1- | 70.8 | 2 קבוצתי, 5 אישי |
|  1990 | 2 | אנגליה | 2605 | 8 מ-12 | 4+ 8= 0- | 66.7 | 3 קבוצתי, 10 אישי |
|  1992 | 2 | אנגליה | 2630 | 6 מ-11 | 2+ 8= 1- | 54.5 | 10 קבוצתי, 35 אישי |
|  1994 | 3 | אנגליה | 2600 | 8 מ-12 | 4+ 8= 0- | 66.7 | 4 קבוצתי, 10 אישי |
|  1996 | 3 | אנגליה | 2625 | 7 מ-12 | 4+ 6= 2- | 58.3 | 4 קבוצתי, 27 אישי |
|  1998 | 4 | אנגליה | 2600 | 4.5 מ-8 | 3+ 3= 2- | 56.3 | 11 קבוצתי, 27 אישי |
|  2000 | 4 | אנגליה | 2612 | 4.5 מ-9 | 2+ 5= 2- | 50.0 | 7 קבוצתי, 65 אישי |
|  2002 | 3 | אנגליה | 2583 | 5.5 מ-9 | 4+ 3= 2- | 61.1 | 7 קבוצתי, 29 אישי |
|  2004 | 4 | אנגליה | 2555 | 6.5 מ-11 | 3+ 7= 1- | 59.1 | 30 קבוצתי, 31 אישי |
|  2006 | 3 | אנגליה | 2555 | 3 מ-8 | 1+ 4= 3- | 37.5 | 19 קבוצתי, 111 אישי |
הערות שוליים

↑  Speelman, Jonathan Simon - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: CFIV179202  ISNI: 0000 0000 6735 084X  LCCN: n83223023  NTA: 068669690  VIAF: 60468759   WorldCat (עם VIAF): 60468759
גאזטיר

גאזטיר הוא מילון או אינדקס גאוגרפי שבו מופיעה רשימת ערכים גאוגרפיים ונתונים שונים לגביהם. גאזטיר עשוי להיות נספח למפה או לאטלס או מקור בפני עצמו.
ראו גם

הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
ג'וליאן אדלמן

| --- | --- |

אדלמן, 2014
 לידה:  22 במאי 1986 (בן 38) רדווד סיטי, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 עמדה:  תופס
 גובה:  1.78 מטר
 משקל:  90 קילוגרם
 מספר:  11
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה קנט
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2009, ניו אינגלנד פטריוטס, סבב 7, מספר 232
 קבוצות כשחקן
 2009–2020:  ניו אינגלנד פטריוטס
 הישגים כשחקן
 זכייה בסופרבול XLIX, בסופרבול LI ובסופרבול LIII  MVP של משחק הסופרבול (סופרבול LIII)
 
אדלמן, ,2019
ג'וליאן פרנסיס אדלמן (באנגלית: Julian Francis Edelman; נולד ב-22 במאי 1986) הוא שחקן פוטבול אמריקאי מקצועי לשעבר ממוצא יהודי, ששיחק בתפקיד תופס בקבוצת ניו אינגלנד פטריוטס מליגת הפוטבול המקצוענית האמריקאית (NFL). בסופרבול LIII תפס עשר מסירות ל-141 יארד ונבחר ל-MVP של משחק הסופרבול.
ביוגרפיה

אדלמן נולד ברדווד סיטי שבקליפורניה, שבארצות הברית. סבו של אביו היה יהודי, בעוד סבתו של אביו הייתה קתולית. אמו נוצרייה. הוא הגדיר עצמו כלא ממש יהודי אלא יהודי "בערך" כי גדל כנוצרי, אך בשנות השלושים לחייו החל להתקרב לזהותו היהודית, סיפר שהוא אף חוגג חנוכה, והיה לקול בולט בעד מדינת ישראל ונגד האנטישמיות בארצות הברית.
חיים אישיים

אדלמן הוא אב לבת אחת, מיחסים עם הדוגמנית השוודית אלה רוז.
ב-2016 פרסם יחד עם אסף סוויסה והמאייר דייוויד לאונרד, ספר ילדים מצויר בשם "Flying High", על סנאי בשם ג'ולס ועוזרו טום. ב-2017 פרסם ספר המשך בשם "Flying High 2" (המתבסס על אירועי סופרבול LI).
ב-2017 פרסם את ספר הזיכרונות שלו: "Relentless".
אדלמן בעל מותג הביגוד "JE11".