stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת הרגליים חסרות המנוחה

| --- | --- |

הבדלים באופי השינה, באדום מטופלים הסובלים מתסמונת הרגליים חסרות המנוחה, בכחול אנשים בריאים
 תחום:  נוירולוגיה 
 טיפול:  קלונאזפאם  גאבאפנטין  פרמיפקסול  (6S)-rotigotine  רופינירול  gabapentin enacarbil  Horizant  קארבאמזפין  פרגאבאלין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1188327 
 MeSH:  D012148
 סיווגים
 ICD-10:  G25.8 
 ICD-11:  7A80 
 
תסמונת הרגליים חסרות המנוחה (נקראת גם "תסמונת הרגל חסרת המנוחה" ו"מחלת וויליס-אקבום" (Willis-Ekbom), באנגלית: Restless Legs Syndrome או בקיצור RLS) היא הפרעה נוירולוגית תחושתית אשר מתבטאת בצורך עז להזיז את הרגליים המלווה בתחושה לא נעימה ברגליים בשעות מנוחה ושינה. התסמונת הזאת גורמת לסובלים ממנה לסבול גם מהפרעות בשינה, שינה לקויה, חוסר תפקוד יומיומי, מתח ואי נעימות וכתוצאה מכך איכות החיים של הסובלים מהתסמונת יורדת משמעותית במצבים קשים של ההפרעה.
שכיחות ההפרעה הזאת בעולם המערבי נעה בין 5–11.5% ובאסיה בין 1–7.5%. נראה כי ההבדלים בשכיחות נובעים מסיבות שונות, כולל סיבות גנטיות, סביבתיות ותלויות תרבות.
הפרעה זאת שכיחה גם במטופלים שסובלים ממחלות נוספות, כגון אי-ספיקת כליות כרונית, מחלות נוירולוגיות (כגון נוירופתיה), דלקות מפרקים ובעיות בכלי הדם. מצבים רפואיים שעלולים להחמיר את התסמינים של התסמונת הזאת כוללים מחלת כליה, איבוד דם, שימוש בתרופות נוגדות דיכאון ומחלת פרקינסון.
גם הריון עלול להחמיר את התסמינים ולהיות קשה. בהשוואה לנשים לא הרות, השכיחות של התופעה היא פי 3 בהריון, התסמינים חזקים במיוחד בטרימסטר האחרון של ההריון ונעלמים מיד לאחר הלידה.
לחסר ברזל יש השפעה על הופעת התסמינים ורמות נמוכות של פריטין קושרו עם התסמונת ולכן חלק מהטיפול כולל לפעמים גם מתן של טבליות המכילות ברזל.
בשל מעורבות המוליך העצבי דופמין בהפרעה זאת ובהפרעות קשב, התופעה תוארה גם אצל ילדים ומבוגרים שסובלים מ-ADHD.
קיימות תרופות שעלולות להחמיר את התופעה וביניהם, תרופות נוגדות דיכאון (כולל תרופות ממשפחת ה-SSRI וה-SNRI), תרופות נוגדות בחילות והקאות וחוסמי תעלות סידן. קפאין עלול להחמיר את התופעה ואת הפרעות השינה, וכמו כן צריכה גבוהה של אלכוהול קשורה בהחמרת התסמונת.
תסמינים וסימנים

הסובלים מתסמונת זאת סובלים מהתסמינים הבאים:
צורך להזיז את הרגל המלווה בתחושה לא נעימה. למרבית המטופלים קשה לתאר את התחושה הלא נעימה ומשתמשים במילים כגון לא נוח, כואב, מרגיש כמו מחטים שדוקרות, תחושה שמשהו זוחל שם, מגרד ועמום. לעיתים המטופלים מרגישים כאילו הרגל נרדמה ויש גם מטופלים שיש להם צורך עז להזיז את הרגליים גם בלי תחושה לא נעימה.
ישיבה או שכיבה עלולה להחמיר את הופעת התסמינים ועלולה לגרום למטופל רצון להזיז את הרגל.
התסמינים מחמירים בערב ובלילה
תזוזה ותנועה עוזרים להקל על התסמינים
התסמינים עלולים להופיע גם בזרועות הידיים ולא רק ברגליים
הפרעות בשינה, קושי בשינה, שינה לא איכותית
טיפול > טיפול תרופתי

התרופות שנחקרו בטיפול בתסמונת זאת הן בעיקר אגוניסטים לדופמין (כגון פרמיפקסול) ולבודופה. אף על פי שתרופות אלו נמצאו יעילות, המתן שלהם לאורך זמן עלול לגרום להופעה של החמרת התסמינים.
תרופות נוספות כוללות את גאבאפנטין ו-פרגבלין שהן שתיהן תרופות שמשמשות בטיפול בנוירופתיה. התרופות האלו בהרבה פעמים ניתנות עוד לפני שנותנים את האגוניסטים לדופמין. הסיבה העיקרית היא פחות סיכון להחמרת התסמינים. עם זאת, קשישים רגישים יותר לתופעות הלוואי של תרופות אלו.
תרופות נוספות שנותנים לסובלים מהתסמונת כוללים תרופות ממשפחת הבנזודיאזפינים על מנת לטפל בהפרעות השינה והקושי לשמר שינה על פני לילה שלם.
טיפול > ברזל

מאחר שחסר בברזל קשור בהופעת התסמונת, יש לעשות בדיקות דם ולתת טיפול בברזל לסובלים מחסר בברזל. נשים נוטות לסבול יותר מחסר ברזל וכמו כן מטופלים עם אי-ספיקת כליות כרונית סובלים בדרך כלל מאנמיה קשה ואורמיה שעלולה להחמיר את התסמינים.
טיפול > טיפול לא תרופתי

הטיפול הלא תרופתי כולל:
שינויים התנהגותיים ושינויים באורח החיים- לדוגמה הפחתת צריכת קפאין, הימנעות משתיית אלכוהול, ביצוע פעולות בזמן ישיבה (כגון פתירת תשבצים), ביצוע פעולות גופניות (כגון רכיבה על אופניים, שחייה או הליכה), ביצוע מתיחות לרגליים לפני השינה וכו'
שינויים בתזונה - אין ראיות מבוססות מדע ומחקר ששיטות אלו עובדות אבל חלק מהמטופלים מדווח על שיפור כאשר יש שינוי בתזונה (הימנעות מקפאין, מונוסודיום גלוטומט, דיאטה ללא גלוטן).
שימוש בתוספים כגון מתן מלטונין, מתן ברזל, מתן של ויטמין B6, מתן של מולטי-ויטמינים, שימוש בצמחי מרפא כגון ג'ינקו בילובה, כורכום, פסיפלורה וצמחים מרגיעים אחרים. אין הוכחה מבוססת ראיות באשר ליעילותם של תוספים אלו בתסמונת הרגליים חסרות המנוחה.
שימוש במכשירים ותכשירים להקלה
טיפול פסיכולוגי מסוג טיפול קוגניטיבי-התנהגותי.
ראו גם

דופמין
פרמיפקסול
אקאתיזיה
הערות שוליים

↑  Becker PM and Novak M. Diagnosis, comorbidities, and management of restless legs syndrome. Curr Med Res Opin. 2014 Aug;30(8):1441-60.
↑  Koo BB. Restless Leg Syndrome Across the Globe: Epidemiology of the Restless Legs Syndrome/Willis-Ekbom Disease. Sleep Med Clin. 2015 Sep;10(3):189-205
↑  Prosperetti C and Manconi M. Restless Legs Syndrome/Willis-Ekbom Disease and Pregnancy. Sleep Med Clin. 2015 Sep;10(3):323-9.
↑  Denise Sharon. Nonpharmacologic Management of Restless Legs Syndrome (Willis-Ekbom Disease): Myths or Science. Sleep Med Clin 10 (2015) 263–278
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000339791  NDL: 01143835 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תרזה מקרטחנה

| --- | --- |
תרזה מקרטחנה
 לידה:  1425 
 פטירה:  המאה ה־15 
 שם לידה:  Teresa 
 מדינה:  ספרד 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 
תרזה מקרטחנה (בספרדית: Teresa de Cartagena;‏ 1425 – ?) הייתה נזירה קתולית בספרד במאה ה-15, בת למשפחת מראנוס ואחת מחלוצות המחשבה הפמיניסטית בעולם.
ביוגרפיה

הביוגרפיה המדויקת של תרזה לוטה בערפל, אך ידוע לנו כי הייתה נכדתו של שלמה הלוי מבורגוס, אשר המיר את דתו לנצרות ב-1390 ובת למשפחת סנטה-מריה-קרטחנה – משפחת המומרים בעלת ההשפעה הגדולה ביותר בספרד של ימי-הבינים המאוחרים. לאחר שהוטבל לנצרות, נודע סבה בשם פבלו דה-סנטה-מריה, ובשנת 1412 הפך לבישוף של בורגוס. 
בשנת 1440 הצטרפה תרזה למסדר הפרנציסקני בבורגוס כנזירה, אך נאלצה לעבור בין מנזרים שונים, בשל העוינות של חלק מחברי המסדר כלפי נזירים ונזירות בעלי עבר של מומרים. בין השנים 1453–1459, איבדה את שמיעתה והפכה לחירשת, כנראה בעקבות מחלה.
כתביה > החיבור הראשון

תרזה כתבה את החיבור הראשון שלה Arboleda de los enfermos ("חורשת החלשים באמונתם"), שנים לאחר התחרשותה, ובחיבור היא מצביעה על החרשות כסוג של מתת-אל אשר אפשר לה לחיות בבדידות כמעט מוחלטת. בהינתן לה השקט המוחלט, היה באפשרותה לשמוע את דברי-האל.
הטקסט כולו מופנה לקהל נשי, ובמהלכו פונה תרזה אל "הגברת החסודה", שהייתה כנראה חואנה דה-מנדוזה, אשתו של המשורר והפוליטיקאי הספרדי גומז מנריק (Gómez Manrique).
ה-Arboleda נקרא במיוחד בין הגברים אנשי המנזרים והמסדר (למרות ניסיונה של תרזה "לנטרל" את קוראיה הגברים), וזכה לביקורות צוננות: רבים הופתעו מעצם יכולתה של נזירה חרשת לכתוב, במיוחד מאחר שבאותן שנים, חרשות נחשבה בעולם הנוצרי כמקבילה לפיגור. אחרים לא האמינו שאישה יכולה לכתוב ברמה כזו, והאשימו אותה בהעתקה (ואולי גם עברה כבת למשפחת מומרים, היה חלק מהעניין).
כתביה > החיבור השני

כתגובה לביקורות, כתבה תרזה את חיבורה השני  Admiracion operum Dey ("הערצה לפעולות האל"). בהקדמה לספר, פונה תרזה שוב אל הגברת החסודה, ומסבירה כי אין שום סיבה שאלוהים, אשר נתן לגברים את יכולת הכתיבה, ימנע את אותה יכולת מן הנשים; העובדה שגברים מרגישים שהכתיבה טבעית להם, נובעת רק מן המסורת. לימוד ותרגול הכתיבה לנשים, יוכיחו כי זו פעולה טבעית גם עבורן. כהגנה על אשמת הפלגיאריזם, הצהירה תרזה כי אלוהים בלבד הוא הלוחש על אוזנה:
.. Rather, this alone is the truth: that God of all knowledge, Lord of all virtues, Father of mercy, God of everyconsolation, He who consoles us in all our tribulation, He alone consoled me, He alone taught me, He alone read (to) me. He inclined His ear to me when I, besieged with great anguish and adrift in a deep sea of misfortunes, called upon Him with the Prophet, saying, “Save me, O God: for the waters are come in even unto my soul” [Psalm 68:2]. (Seidenspinner-Núñez, 102-3)
ב-Admiracion, מדגישה תרזה את כוחן של נשים ואת הטוהר, העומק והרוחניות דווקא בחייהן בבית, שהרי הפנימי תמיד נעלה על החיצוני, הטפל והלוחמני של הגברים. תרזה דוחה את הטענה שהנשים הן מין חלש או נחות, ואף נותנת דוגמאות מכתבי הקודש (היא הייתה כנראה הראשונה שהשתמשה בדוגמה של יהודית, אשר הצליחה לחסל את האויב שצבא שלם של גברים לא יכול לו). כתביה של תרזה נערכו על ידי המעתיק הספרדי פדרו לופז דל-טריגו, בשנת 1481. הוא גם זה שפרסם את זהות "הגברת החסודה", אך לא סיפר לנו אם תרזה עדיין הייתה בחיים בעת פרסום חיבוריה.
שייח' דיאב 2

| --- | --- |

תצלום האתר מכיוון צפון. ניתן לראות את השיפוע של המדרון, הנחיתות הטופוגרפית ומיקום שטחי החפירה השונים
 מידות
 שטח:  15 דונם 
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°02′48″N 35°25′48″E﻿ / ﻿32.046667°N 35.43°E﻿ / 32.046667; 35.43
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) שייח' דיאב 2(למפת דרום השומרון רגילה) שייח' דיאב 2(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שייח' דיאב 2(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שייח' דיאב 2
 
שטח :G מראה כללי מכיוון מערב (חורף 2007, בין שתי עונות החפירה)
תוכנית שטחי החפירה ויחידות המשנה במרכז האתר (שטחים G, I)
שייח' דיאב 2 הוא אתר ארכאולוגי בבקעת הירדן מתקופת הברונזה הקדומה I. מקום האתר על שלוחה בשולי העמק של נחל פצאל, מרוחק קילומטר אחד מערבית ליישוב פצאל. האתר שוכן בקואורדינטות 240,500/661,600 על פי מפת ישראל החדשה. שטחו המשוער של האתר הקדום 15 דונם. המבנים מתפרשים במרכזה ועל מדרונותיה של שלוחה חדה ומשופעת הבנויה סלעים מחבורת יהודה וקרקע אבנית מדברית. המקום התגלה במסגרת סקר הר מנשה בשנת 2000. האתר עתיד להתפרסם בכרך החמישי של הסקר, הצפוי לראות אור בשנת 2011. האתר נחפר בין השנים 2008-2007 על ידי ד"ר שי בר מהמכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה.
החפירות באתר

עד כה נחפרו באתר כ-425 מטרים רבועים בארבעה שטחים. בכל השטחים זוהתה שכבה אחת עיקרית מתקופת הברונזה הקדומה I ב' 3300 לפנה"ס לערך. מפלסי החיים באתר היו, לרוב, על סלע הקירטון ממנו מורכבת השלוחה. על המפלס נמצאו כלים רבים באתרם, ונראה שמתיישבי האתר נהגו לנקות מפלסי חיים קודמים עד הסלע.
אופיינית לאתר בנייתם של מכלולי מגורים לא רגולריים – חצרות אליפטיות גדולות, שבכל אחת מהם חדר או חדרים מקורים ושטח פתוח נרחב. עד כה זוהו שבעה מכלולים מסוג זה, ונראה שמספרם עמד על עשרה עד 12. מכאן שחיו במקום כ-12 משפחות גרעיניות, כלומר בין שמונים למאה תושבים. למכלולים גודל וצורה משתנים, כששטחו של הקטן ביותר כ-150 מ"ר והגדול (שהיקפו עדיין לא נחשף במלואו) כ-500 מ"ר.
סמטאות מפרידות את מכלולי המגורים זה מזה, ורוחבן נע בין 2-1 מטרים. רוחב זה מאפשר תנועה נוחה של בני אדם או בעלי חיים (חמור נושא סלים או טור צאן) בין יחידות המגורים. במרכז השלוחה עוברת סמטה ראשית וממנה מתפצלות סמטאות משניות בין החצרות. רצפת הסמטה, סלע הקירטון הטבעי שאינו מחלחל, יעילה מאוד לניקוז מי גשמים ושופכין.
קשה לדעת, בשלב זה של המחקר, האם היישוב תוכנן מראש או שהמכלולים נבנו זה אחר זה והסמטאות והכיכרות הן תוצר השטחים הפנויים המעטים שנותרו ביניהם.
מכלולי המגורים באתר

במכלול המגורים הבסיסי בשייח' דיאב 2 שני חלקים עיקריים:
החדר או החדרים המקורים: חדרים בעלי מתאר רבוע ופינות מעוגלות שרוחבם הממוצע כ-4 מטרים ואורכם כ-5 מטרים. לא זוהתה חלוקה פנימית בתוך החדרים. אלה שימשו בעיקר לשינה ולעיתים גם לאחסון, כשרוב הפעילויות של משק הבית בוצעו בחצר.
החצר: שטחה הממוצע 165 מ"ר והיא מרכיב חשוב מאוד במכלול המגורים. בשטח החפירה העיקרי - G - עמד יחס הגודל בין יחידת המגורים לחצר על 1:9, נתון המדגיש את מרכזיות החצר בפעילות משק הבית. בחצר בוצעו רוב הפעילויות, וכנראה הוחזקו בה גם בעלי החיים. החצרות באתר הושתתו על סלע הקירטון הטבעי. נמצאו בהן הממגורות וכלי האגירה הגדולים של משק הבית (פיטסים, קדרות וקנקנים) ששימשו לאחסון. שטחן השונה של החצרות באתר מעיד על חברה עם שטחים שונים לאנשים שונים. מכאן נראה שלאחדים היה יותר רכוש מאשר לאחרים, או לפחות תפקיד חברתי שחייב שימוש בשטח גדול יותר.
הקירות בשייח' דיאב 2 נבנו שתי שורות של אבני שדה בינוניות ומילוי אבנים קטנות יותר ובוץ (עובי הקירות נע בין 90-60 ס"מ) ביניהן. רוב הקירות מתעגלים ולא ישרים (בעיקר בקיר החצר החיצוני של מכלולי המגורים), אך בכל מכלול יש לפחות פינה אחת בזווית של 90 מעלות. לא נמצאה סיבה קונסטרוקטיבית להשארת פינה בזווית כזו והיא איננה נובעת משיקולים טופוגרפיים. הקירות השתמרו לגובה של עד שישה נדבכי אבן (למעלה ממטר), ולאור מפולות האבן הגדולות שנתקלנו בהן במהלך החפירה, נראה שנבנו אבן לכל גובהם. רוחב הקירות מעיד על קומה אחת. חלק מתעלות היסוד של הקירות נחצבו לתוך סלע הקירטון.
בחדרים המקורים הרצפות נעשו עפר מהודק, לעיתים בליווי גיר כתוש, כשחלקים מסוימים, שרוצפו אבן, שימשו כנראה למשטחי אחסון, בישול או עבודה. בחצר לא זוהו רצפות ונראה שהסלע הטבעי שימש כרצפה.
אין ספק שיחידות המגורים במכלולים שנחפרו היו מקורות, אך לא נמצאו שרידי חומר אורגני ששימש לקירוי או שרידים אדריכליים לתמיכת גג. העובדה שרוחב חדרי המגורים הוא כמעט אחיד (4 מטרים) מרמזת, אולי, על קירוי בקורות מחומרים אורגניים, כנראה עץ.
ממצא קרמי

בממצא הקרמי בולטים בעיקר הקנקנים והקנקנים הפערורים ולאחריהם הקערות. שכיחים פחות הקנקנים הפיטסים, הקנקניות והקדרות. חלק זעיר מהמכלול הקרמי היה מחופה ושכיח יותר העיטור הפלסטי. שכיחה בעיקר חריטה אלכסונית בקרבת השפה, פס עיבוי פלסטי על קנקנים ועיטורים דמויי חבל.
ממצא צור

מכלול הצור כולל 982 פריטים. בולטת העדות לקיום תעשייה מקומית באתר ולא שימוש אקראי בצור.
הכלים הדומיננטיים היו כלי המלאכה (34.9%) וכלי הקציר (32.5%). ואילו המגרדים (9.6%) וכלי החיתוך והביתור (9.6%) היו מעטים יחסית. להבי המגל שנמצאו יוצרו מחומר גלם חום בהיר באיכות טובה, בטכנולוגיה כנענית שדורשת מיומנות וחומר גלם מתאים. בשליש מהלהבים נמצא ברק בשני הצדדים, סימן להיפוכם בניצב כאשר צד אחד הפך לקהה, שיטה המקובלת בברונזה הקדומה.
ממצא אבן

מכלול כלי האבן מהאתר כולל כ-40 חפצי אבן ששימשו לייצור ולתעשייה. מרבית הפריטים יוצרו מאבן גיר ומיעוטם מבזלת או אבן חול נובית. הכלים העיקריים הם משקולות נול, אגנים רדודים, מקבות ובעיקר אבני שחיקה (שכבים ורכבים). כן ראוי לציון חלק תחתון של אובניים לייצור קרמיקה.
ממצא פאונה

ממצא פאונה באתר כולל 34 פריטים מזוהים. בעלי החיים המבויתים השכיחים הם העז, הכבש, החזיר והבקר. כן נמצא פרט בודד ממשפחת הסוסיים, כנראה חמור. שלא כבפצאל 2 הסמוך, מהתקופה הכלקוליתית הקודמת לברונזה הקדומה, לא נמצאו חיות בר, למעט צדפות נחלים.
בדיקת איחוי עצמות מראה שחיות המרעה והחזירים מתו בגיל צעיר (עד גיל שנתיים לערך). מכאן ייתכן שעיקר גידול בעלי החיים באתר היה לבשר. כדי לבדוק מגמות על סמך התפלגות חלקי השלד (למרות המדגם הקטן), חולק השלד לחלקים עשירים בבשר, המייצגים פסולת מזון (עצמות ארוכות, עצם השכמה, אגן וכו'), ודלים בבשר, המייצגים פסולת שחיטה (אצבעות, גולגולת, צוואר וכו'). נמצא ייצוג לשתי הקבוצות ללא עדיפות משמעותית, ומכאן שפעילות השחיטה על כל שלביה (מפשיטת העור ועד צריכת הבשר) בוצעה באתר עצמו.
מהמסקנות עולה כלכלה המבוססת על עזים וכבשים, חזיר ובקר; שחיטה באתר בגיל צעיר, כנראה לבשר והופעה של בהמות ששימשו למשא ולעבודה.
ייחודו של האתר

שייח' דיאב 2 הוא דוגמה לאתר חד תקופתי, שהשתמר היטב, מהברונזה הקדומה I. לראשונה נחשף כפר קטן עם מכלולי מגורים נרחבים פרושים בצפיפות על שלוחה סמוך לוואדי איתן. 
כבר בשלב זה עולות התובנות הבאות:
בכפר מכלולי מגורים אליפטיים לא רגולריים וסמטאות וכיכרות ביניהם. למרות שלא ניתן עדיין להגדיר האם המכלולים נבנו בו-זמנית או שמדובר בתוספות עם התפתחות האתר, נשמר המתאר הארכיטקטוני המוגדר ונשמרו מרווחים לתנועת אנשים ובעלי חיים בין היחידות השונות;
בכפר היו בין עשרה ל-12 מכלולי מגורים, כשבכל אחד מהם גרה משפחה גרעינית. לכן ניתן להציע שמדובר במשפחה מורחבת מאוד או שבט קטן שמנה, בהערכה גסה, כמאה נפשות;
תוכנית מכלולי המגורים היא בסגנון של בית חצר – יחידות ארכיטקטוניות ופונקציונליות שונות, למגורים ואחסון, בתוך חצר מוקפת קיר. מתאר החצר בלתי רגולרי עם נטייה לאליפטיות. סגירת היחידה בקירות ודלתות מעידה על שמירת הפרט ורכושו. גודלם המשתנה של המכלולים השונים מעיד, אולי, על נכסי בעליהם, ומכאן חברה בה לחלק מהאוכלוסייה יש יותר משאבים מאשר לאחרים;
על פי הארכיטקטורה והקרמיקה נראה שהכפר הוא מראשית השלב המאוחר של הברונזה הקדומה I;
כלכלת הכפר נבנתה בעיקר על חקלאות דגנים, אך גם רעיית בעלי חיים;
הכפר נבנה על סלע הקירטון הטבעי של השלוחה. בניה כזו אפשרה ניצול המדרון לניקוז טבעי ופינוי שטחים רבים בקרבת הוואדי לחקלאות דגנים. ייתכן שהבניה על השלוחה נעשתה גם כדי להרחיק את מכלולי המגורים משיטפונות או מרטיבות מוגברת במישורים שעל גדות הוואדי;
ריבוי כלי האגירה הגדולים, מיעוט הכלים הקטנים, היעדר ממצא מיוחד והיעדר סימני חורבן, יכולים להעיד, אולי, על נטישה מסודרת של האתר במהלך השלב המאוחר של התקופה (במעבר מהברונזה הקדומה I המאוחר לברונזה הקדומה II, בסביבות 3050 לפנה"ס, זוהתה ירידה משמעותית בהיקף ההתיישבות בבקעת הירדן על חשבון התעצמות מורדות ההר המרכזי).
גלריית תמונות

שרידים באתר
האתר ותצפית על בקעת פצאל ותל שייח' דיאב
שרידים באתר
מבט מהעמק לשיפוע צלע ההר עליו נמצא האתר
ראו גם

| --- | --- |
פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב:  לפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב
פצאל 2
נחל פצאל
פצאל
ממצאים באתר (מימין לשמאל ומלמעלה למטה) :קנקן פערורי עם חיפוי חלקי באדום; קנקן פערורי ששימש כסיר בישול; ידית מדף מעוטרת במשיכת אצבעות; ידית מדף בעיצוב דמוי צדפה פתוחה; קנקן מעוטר בדגם פלסטי דמוי חבלים; אבן מחורצת; בסיס תחתון של אובניים איטיות (הממצאים אינם לפי קנה מידה אחיד)
מבט מערבה מבקעת פצאל על שיפוע ההר עליו נמצא האתר
תעלת אגם ביווה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  Three Major Projects of Kyoto 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  יפן יפן
 קואורדינטות:  35°00′40″N 135°51′21″E﻿ / ﻿35.01125°N 135.85575°E﻿ / 35.01125; 135.85575
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט תעלת אגם ביווה(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט תעלת אגם ביווה(למפת מחוז שיגה רגילה) אוצו נגהאמה היגשיאומי היקונה קוקה טקשימה אגם ביווה פוקואי גיפו מיאה קיוטו ים יפןתעלת אגם ביווה(למפת מחוז שיגה מוגדלת) אוצו נגהאמה היגשיאומי היקונה קוקה טקשימה אגם ביווה פוקואי גיפו מיאה קיוטו ים יפןתעלת אגם ביווה
 
תעלת אגם ביווה ביאמאשינה
תעלת אגם ביווה (ביפנית: 琵琶湖疏水 או 琵琶湖疎水) היא תעלת מים היסטורית ביפן, המחברת בין אגם ביווה לעיר קיוטו הנמצאת בקרבתה. התעלה נבנתה במהלך תקופת מייג'י ונועדה במקור להעברת מי האגם לשתייה ותעשייה בקיוטו, ואף כנתיב שיט להעברת מטענים. מאז 1895, מי התעלה משמשים לצורך תחנת הכוח ההידרואלקטרית הראשונה ביפן, ומספקת חשמל לתעשייה, תאורת רחוב ולרכבת החשמלית של קיוטו.
היסטוריה

כחלק מרסטורציית מייג'י, קיוטו איבדה את מעמדה כבירת יפן לטובת טוקיו. כתוצאה מכך, סבלה העיר קיוטו מירידה בפעילות המסחרית ומהתדלדלות אוכלוסייה. כדי לטפל בבעיה זו, מושל המחוז השלישי של קיוטו, קיטקאגי קונימיצ'י, החל בבניית תעלה מאגם ביווה כדי לספק מים להשקיה ולשימוש תעשייתי, כמו גם להקל על הובלת סחורות באמצעות שיוט על נתיב מים.
ההיתכנות לבניית תעלת השקיה לקיוטו מאגם ביווה נדונה לפחות מאז המאה ה-17, אך תוכניות כתובות ועבודות תכנון ראשוניות החלו לראשונה ב-1873. בשנת 1882, מינאמי איצ'ירובה, שעבד עם קורנליס יוהנס ואן דורן על תעלת אסאקה במחוז פוקושימה, הוזמן מטעם עיריית קיוטו לערוך בדיקות עבור התוואי של התעלה המוצעת. מינאמי נתמך בעבודת הסקר שלו על ידי סטודנט בשם טנבה סקורו, אשר בהמשך נעשה למהנדס הראשי של פרויקט התעלה.
היסטוריה > התעלה הראשונה

עבודות הבנייה של התעלה הראשונה, שהגיעה עד לנקודת המפגש בין אוצו (עיר בירה של מחוז שיגה) לנהר קאמו, החלו באוגוסט 1885. לאחר חמש שנים, באפריל 1890, הושלמה בנייתן של שתי התעלות הראשיות והן התעלות המסועפות כיסו מרחק של 11.2 קילומטרים.
עלות הפרויקט כולו נאמדה בכ-1,250,000 דולר, כאשר רבע מהסכום שולם על ידי ממשלת יפן, שליש שולם על ידי מוצוהיטו, קיסר יפן, והיתר ממסים מקומיים.
בשנת 1894 הושלם נתיב המים של נהר קאמו – שהחל ב-1892 – המאחד את נהר קאמו ומחוז פושימי.
היסטוריה > התעלה השנייה

בשל התגברות הביקוש למי ברז וחשמל באותה תקופה, עיריית קיוטו החלה לתכנן את בניית התוואי השני (תעלה מספר 2) של תעלת אגם ביווה, באופן שבו ייבנה ללא תלות בתעלה הראשונה. עבודות הבנייה של התעלה השנייה החלו באוקטובר 1908, והסתיימו באפריל 1912. כתוצאה מכך, הוקמו בקרבת התעלה תחנת טיהור מים ותחנת כוח הידרואלקטרית משודרגת.
באוגוסט 1989 הוקם בקיוטו מוזיאון תעלת אגם ביווה, לציון מאה שנה לפתיחה. המוזיאון נפתח מחדש לאחר שיפוץ בשנת 2009.
הערות שוליים

↑  Tanaka, Naoto. "Technology Transfer during the construction of Lake Biwa Canal". ICBTT2020. נבדק ב-5 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Finn, Dallas (1995). Meiji Revisited: the sites of Victorian Japan. Weatherhill. pp. 150–6. ISBN 0-8348-0288-0.
↑  van Gasteren, Louis A. (2001). "East Meets West: Lake Biwa Canal, Kyoto, Japan" (PDF). Terra et Aqua: International Journal on Public Works, Ports and Waterways Development. 84: 3–7.(הקישור אינו פעיל, December 2017)
↑  "Lake Biwa Canal Museum of Kyoto" (PDF). Kyoto Prefecture. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-10-10. נבדק ב-15 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 247002258   WorldCat (עם VIAF): 247002258
.nc

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1993 
 www.domaine.nc
 
‎.nc היא סיומת האינטרנט בקלדוניה החדשה.
רק חברות הרשומות בקלדוניה החדשה מורשות לרשום שמות דומיינים של .nc.
אסור לרשום תנאים גנריים רבים (מונחים שקשורים לפשעים); ישנם גם שמורים רבים לנסיבות מסוימות. אלה כוללים "ממשל", "תנ"ך", "בלוג", "ארונות", "קולוניזציה", "דגל", "צדק", "דואר", "אומה", "עבירה", "זעם", "לוחץ", "רישומים", "מקדש", "איחוד", "הצבעה" ועוד מאות.
הדומיינים הבאים ברמה השנייה זמינים לרישום שמות דומיינים ברמה השלישית:
asso.nc
nom.nc
ראו גם

.fr – בצרפת
תרמופיל

מושבות חיידקים קדומים תרמופילים צבעוניים בפארק ילוסטון
תרמופיל (בכתיב לטיני: Thermophile; מילולית: אוהב חום) הוא יצור אשר חי ומשגשג בטמפרטורות יחסית גבוהות, מעל 45 מעלות צלזיוס. רבים מהתרמופילים הם חיידקים קדומים.
תרמופילים נמצאו במקומות שונים ברחבי העולם בהם יש חום רב הנובע מהחום הפנימי של כדור הארץ, כדוגמת מעיינות חמים. תרמופילים נמצאו למשל בפארק לאומי ילוסטון שבארצות הברית ובאתרים של גייזרים תת-מימיים.
התרמופילים מכילים אנזימים המסוגלים לתפקד בתנאי חום. עמידות זו נוצרה עקב שינויים שעברו לאחר תרגום או שעתוק הדנ"א. כמו כן ישנן חומצות שומן רוויות המאפשרות לקרום התא יציבות בטמפרטורות גבוהות על ידי יצירת קשרים הידרופוביים חזקים השומרים על נזילות הקרום. אנזימים כאלו משמשים את המדענים בביולוגיה מולקולרית, למשל במכשיר ה־PCR.
את התרמופילים נהוג לסווג לתרמופילים קיצוניים, אשר זקוקים לתנאי החום כדי להתרבות, ולתרמופילים מתונים אשר יכולים להתרבות גם בטמפרטורות נמוכות מתחת ל-50 מעלות צלזיוס. ההיפרתרמופילים מסוגלים להתרבות בטמפרטורות מעל 60 מעלות. תרמופילים הם אקסטרמופילים, היינו יצורים החיים בתנאי סביבה קיצוניים.
דוגמה לחיידק תרמופילי: Thermus aquaticus ו-Chloroflexus.
לחיידקים תרמופיליים חלק חשוב בתהליך של הכנת קומפוסט ביתית או תעשייתית.
היסטוריה של המחקר

בנובמבר 2013, החוקר ג'ורג' קורוניס (אנ') היה לאדם הראשון שירד לקרקעית בור שער הגיהנום, ואסף דוגמיות מהקרקע, ונמצא כי הן מכילות אקסטרמופילים תרמופיליים השורדים בטמפרטורות גבוהות. המשלחת בראשותו מומנה גם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק.
הערות שוליים

↑  אודות מסע לקרקעית שער הגהנום
↑  אסור לפספס‏, נכנס ל"שער הגיהינום" שבוער ב-1,000 מעלות ומצא הוכחה לקיומים של חייזרים, באתר וואלה, 29 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4185160-2
תרזה סובייסקה

תרזה סובייסקה (בפולנית: Teresa Kunegunda Sobieska; 4 במרץ 1676 –  10 במרץ 1730) הייתה בתו של יאן השלישי סובייסקי, מלך פולין, ואשתו של מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה.
ביוגרפיה

תרזה נולדה ב-4 במרץ 1676 בווילאנוב, ליאן השלישי סובייסקי, מלך פולין ולמריה קז'ימייז'ה, בתם של אנרי אלבר דה לה גראנז' ארקייה ופרנסואז דה לה שאטר.
ב-12 בינואר 1694 התחתנה תרזה עם מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, ממנו היו לה עשרה ילדים. לאחר תבוסת בעלה בקרב בלנהיים שימשה תרזה כעוצרת הנסיכות, אולם לאחר שמצאה מכתבי אהבה של הרוזנת מארקו, פילגשו של מקס עמנואל, עזבה את מינכן ונסעה לראות את אמה בוונציה. הצבא לא הרשה לה לחזור, ובעקבות כך בילתה עשר שנים בגלות, וחזרה רק בשנת 1715.
בשנת 1726 מת בעלה מקסימיליאן עמנואל, ובנם קרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה, עלה לשלטון במקומו.
ב-10 במרץ 1730 מתה תרזה בוונציה.
משפחתה

ב-12 בינואר 1694 התחתנה תרזה עם מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, ממנו היו לה 10 ילדים:
בן (1695)
מריה אנה קרולינה (1696–1750)
קרל אלברכט (1697–1745)
פיליפ מוריץ מריה (1698–1719)
פרדיננד מריה אינוצנץ (1699–1738)
קלמנס אוגוסט (1700–1761)
וילהלם (1701–1704)
יוהאן אלואיס אדולף (1702–1705)
יוזף תאודור (1703–1763)
תמצית טוקאי

| --- | --- |

 מוצא:  הונגריה 
 
תמצית טוקאי (בהונגרית: Tokaji esszencia), המכונה גם פשוט תמצית, תמצית טבע, צוף, עשויה מגרגרים שהופכים לאסו (בהונגרית: Aszú) (ריקבון אציל) והגדלים באזור הסגור של אזור היין חבל טוקאי ומקבלים את הריקבון האציל עקב הפטריה Botrytis cinerea  שמשחירים בחלק העליון ונבצרים בנפרד, אחד אחד.