stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעשה שכם ודינה
תיאור המעשה > מעשה האונס

באחד הימים, יצאה בתו של יעקב, שילדה לו לאה, להכיר את בנות המקום ומעשיהן. כאשר נכנסה לעיר שכם בהיותה לבדה, הבחין בה שכם בן חמור נשיא הארץ, וכמקובל באותם ימים בתרבויות אחדות, שבנו של המושל האזורי נושא נשים לפי חפצו, לקח שכם את דינה ואנס אותה:
וַתֵּצֵא דִינָה בַּת לֵאָה אֲשֶׁר יָלְדָה לְיַעֲקֹב לִרְאוֹת בִּבְנוֹת הָאָרֶץ: וַיַּרְא אֹתָהּ שְׁכֶם בֶּן חֲמוֹר הַחִוִּי נְשִׂיא הָאָרֶץ וַיִּקַּח אֹתָהּ וַיִּשְׁכַּב אֹתָהּ וַיְעַנֶּהָ
חז"ל ופרשני המקרא נתנו דעתם על אריכות תיאורה של דינה, שזהותה כבתם של יעקב ולאה כבר ידועה לקורא מפרשת ויצא. חלקם הבינו את אריכות הלשון כביקורת של המקרא על יציאתה של דינה מאוהל אמה אל תוככי העיר הנוכרייה, דבר המזמין מעשה זימה מצד הכנענים שהיו פרוצים בכך. ויש שאף הגדילו לומר ופירשו שביציאתה לראות בבנות הארץ הייתה טמונה כוונה נסתרת להראות יופייה בעיני בנות הארץ.
ומאידך, יש שהבינו את הדגשת ייחוסה ליעקב ולאה כביטוי לאי אשמתה בנעשה, שדבקה בדרכי הצניעות של אביה ואמה, ואף על פי כן נאנסה.
מהכפילות ”וַיִּשְׁכַּב אֹתָהּ וַיְעַנֶּהָ” למדו חז"ל שמלבד שכיבתה כדרך כל הארץ, שכב עמה בדרך שהיא לה עינוי, היינו בביאה שלא כדרכה: ”וישכב אותה - כדרכה: ויענה - שלא כדרכה ”. אמנם יש שביארו שהעינוי הוא מכך שהייתה בתולה, והעינוי הוא בקריעת קרום הבתולים הנעשה בביאה ראשונה של בתולה. ויש אומרים שהעינוי היה מחמת אילוצה לשכב עם אדם רשע. ויש אומרים שעצם האונס הוא העינוי.
כמו כן, יש אומרים שהדגשת הכתוב כי היה זה בדרך עינוי, נועדה לשבח את דינה, שעל אף ששכם היה מחשובי העיר, לא התרצתה לו דינה, והיה מעשהו באונס מוחלט ללא שום הסכמה מצידה.
תיאור המעשה > רצון שכם לשאת את דינה

לאחר האונס, שכם נוכח שדינה מוצאת חן בעיניו, והוא מעוניין שהיא תהיה לו לאישה. על כן דיבר על ליבה לשכנעה לכך, כדי שאביה יראה שהיא רוצה בדבר ויאפשר לו זאת. במקביל פנה שכם אל אביו, נשיא הארץ, בבקשה שיסדיר את נישואיו עם דינה בכך שיבוא עמו אל אביה, יעקב, לבקש את ידה של דינה מאיתו, כפי שהיה מקובל באותה תקופה, שהאב היה אחראי על נישואי בתו:
וַתִּדְבַּק נַפְשׁוֹ בְּדִינָה בַּת יַעֲקֹב וַיֶּאֱהַב אֶת הַנַּעֲרָ וַיְדַבֵּר עַל לֵב הַנַּעֲרָ: וַיֹּאמֶר שְׁכֶם אֶל חֲמוֹר אָבִיו לֵאמֹר קַח לִי אֶת הַיַּלְדָּה הַזֹּאת לְאִשָּׁה
באשר לדיבורו על ליבה של דינה, פירשו חז"ל, בצורה ציורית, שאמר לה שכם: ”מה דיבר על לבה? אמר: אביך נתן לי מאה קשיטה בחלקת שדה אחת, ואני נותן לך מתנה כמה שדות וכרמים ” (שכל טוב בראשית פרשת וישלח פרק ל"ד, סימן ג' ).
דבריו של שכם, המתאר את דינה באוזני אביו כ'ילדה', הובילו את חז"ל לקבוע שגילה של דינה באותה העת, בהסתמך על חשבון סדרי המאורעות, עמד על שמונה וחצי שנים בלבד.
תיאור המעשה > תגובת יעקב ובניו למעשה

הכתוב מתאר שכאשר שמע יעקב על שאדם ערל בעל את בתו, דבר שנחשב בעיני זרעו של אברהם שנצטווה על המילה כמעשה טומאה ונבלה, החליט להחריש עד שובם של אחי דינה מהמרעה: ”וְיַעֲקֹב שָׁמַע כִּי טִמֵּא אֶת דִּינָה בִתּוֹ וּבָנָיו הָיוּ אֶת מִקְנֵהוּ בַּשָּׂדֶה וְהֶחֱרִשׁ יַעֲקֹב עַד בֹּאָם ” (ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק ה').
גם אחי דינה, כאשר שמעו על שטימא שכם את אחותם, מיהרו לשוב לביתם כדי לטכס עצה כיצד לבוא חשבון עם המטמא, ובכך להוקיע את המעשה.
תיאור המעשה > הצעת שכם ליעקב ולאחי דינה

שכם וחמור אביו באו לבית יעקב, במקביל להגעתם של בני יעקב לביתם בשמעם על המעשה. מבלי לומר דבר מה על שאירע, פתח שכם ואמר ליעקב ולאחי דינה שהוא חפץ לקחת את דינה לאשה, וכדי לדרבן את יעקב ובניו להסכים לבקשה, מציע להם חמור לכרות ברית בין משפחת יעקב לתושבי העיר, הכוללת נישואים הדדיים (דבר שלא היה מובן מאיליו בהיות משפחת יעקב גרים בארץ ובמעמד נחות מהתושבים), וכן סחר משותף, ששני הצדדים ייהנו מהם:
וַיְדַבֵּר חֲמוֹר אִתָּם לֵאמֹר שְׁכֶם בְּנִי חָשְׁקָה נַפְשׁוֹ בְּבִתְּכֶם תְּנוּ נָא אֹתָהּ לוֹ לְאִשָּׁה: וְהִתְחַתְּנוּ אֹתָנוּ בְּנֹתֵיכֶם תִּתְּנוּ לָנוּ וְאֶת בְּנֹתֵינוּ תִּקְחוּ לָכֶם: וְאִתָּנוּ תֵּשֵׁבוּ וְהָאָרֶץ תִּהְיֶה לִפְנֵיכֶם שְׁבוּ וּסְחָרוּהָ וְהֵאָחֲזוּ בָּהּ
מספר פרשנים עמדו על כך שכאשר מציע חמור למשפחת יעקב את ה'עסקה', הוא מציג זאת באופן שמשתמע ממנו שמשפחת יעקב הם אלו שינהלו את המשא ומתן בכל הקשור לנישואי התערובת: וְהִתְחַתְּנוּ אֹתָנוּ בְּנֹתֵיכֶם תִּתְּנוּ לָנוּ וְאֶת בְּנֹתֵינוּ תִּקְחוּ לָכֶם. זאת לעומת הצגת הדברים כלפי בני עירם, כבסמוך.
לאחר נאומו של חמור, נכנס שכם עצמו לתמונה, והפציר ביעקב ובניו שיאפשרו לו לשאת את דינה, תוך שהוא מבטיח לשלם כל סכום שיידרש ממנו כמוהר הבתולות עבור הנישואים עמה:
וַיֹּאמֶר שְׁכֶם אֶל אָבִיהָ וְאֶל אַחֶיהָ אֶמְצָא חֵן בְּעֵינֵיכֶם וַאֲשֶׁר תֹּאמְרוּ אֵלַי אֶתֵּן: הַרְבּוּ עָלַי מְאֹד מֹהַר וּמַתָּן וְאֶתְּנָה כַּאֲשֶׁר תֹּאמְרוּ אֵלָי וּתְנוּ לִי אֶת הַנַּעֲרָ לְאִשָּׁה
תיאור המעשה > תגובת אחי דינה להצעת שכם

במקרא לא נזכרת תגובה של יעקב לדברי חמור או שכם. אחי דינה, לעומת זאת, מגיבים להצעה בקבלתה תוך הסתייגות שהדבר תלוי בקבלת כל בני העיר על עצמם למול כל זכר, כפי שמלים משפחת יעקב עצמם כהמשך לברית המילה שכרת אביהם אברהם עם ה'. עם זאת, הכתוב מעיד על כך שקבלת הצעתם של חמור ושכם על ידי אחי דינה לא הייתה מתוך כוונה אמיתית לכרות עמם ברית:
וַיַּעֲנוּ בְנֵי יַעֲקֹב אֶת שְׁכֶם וְאֶת חֲמוֹר אָבִיו בְּמִרְמָה וַיְדַבֵּרוּ אֲשֶׁר טִמֵּא אֵת דִּינָה אֲחֹתָם: וַיֹּאמְרוּ אֲלֵיהֶם לֹא נוּכַל לַעֲשׂוֹת הַדָּבָר הַזֶּה לָתֵת אֶת אֲחֹתֵנוּ לְאִישׁ אֲשֶׁר לוֹ עָרְלָה כִּי חֶרְפָּה הִוא לָנוּ: אַךְ בְּזֹאת נֵאוֹת לָכֶם אִם תִּהְיוּ כָמֹנוּ לְהִמֹּל לָכֶם כָּל זָכָר: וְנָתַנּוּ אֶת בְּנֹתֵינוּ לָכֶם וְאֶת בְּנֹתֵיכֶם נִקַּח לָנוּ וְיָשַׁבְנוּ אִתְּכֶם וְהָיִינוּ לְעַם אֶחָד: וְאִם לֹא תִשְׁמְעוּ אֵלֵינוּ לְהִמּוֹל וְלָקַחְנוּ אֶת בִּתֵּנוּ וְהָלָכְנוּ
חלק מפרשני המקרא סוברים שכוונת בני יעקב הייתה לנקום באנשי שכם כפי שעשו בסוף שמעון ולוי וחלקם סבורים שבני יעקב לא התכוונו לנקום באנשי שכם אלא רק להציל את דינה מידם כפי שמרמז הכעס של יעקב על מעשה שמעון ולוי.
תיאור המעשה > תגובת שכם ואנשי עירו לדרישתם של אחי דינה

שכם נאות מיד לתנאי שהציבו אחי דינה לנישואיו עם דינה, ומיהר עם אביו אל שער עירם על מנת לשכנע את אנשי העיר בכדאיות הכלכלית והחברתית שתהיה מנת חלקם בהיכנסם בברית עם משפחת יעקב:
וַיִּיטְבוּ דִבְרֵיהֶם בְּעֵינֵי חֲמוֹר וּבְעֵינֵי שְׁכֶם בֶּן חֲמוֹר: וְלֹא אֵחַר הַנַּעַר לַעֲשׂוֹת הַדָּבָר כִּי חָפֵץ בְּבַת יַעֲקֹב וְהוּא נִכְבָּד מִכֹּל בֵּית אָבִיו: וַיָּבֹא חֲמוֹר וּשְׁכֶם בְּנוֹ אֶל שַׁעַר עִירָם וַיְדַבְּרוּ אֶל אַנְשֵׁי עִירָם לֵאמֹר: הָאֲנָשִׁים הָאֵלֶּה שְׁלֵמִים הֵם אִתָּנוּ וְיֵשְׁבוּ בָאָרֶץ וְיִסְחֲרוּ אֹתָהּ וְהָאָרֶץ הִנֵּה רַחֲבַת יָדַיִם לִפְנֵיהֶם אֶת בְּנֹתָם נִקַּח לָנוּ לְנָשִׁים וְאֶת בְּנֹתֵינוּ נִתֵּן לָהֶם
שכם אמנם הציב בפני אנשי עירו את תנאם של בני יעקב לברית העמים, אך מאידך הציג בפני אנשי העיר את תמונת המצב כאילו מדובר למעשה בשליטה של אנשי העיר על רכושם של בני יעקב כדי לפתותם לכדאיות הברית:
אַךְ בְּזֹאת יֵאֹתוּ לָנוּ הָאֲנָשִׁים לָשֶׁבֶת אִתָּנוּ לִהְיוֹת לְעַם אֶחָד בְּהִמּוֹל לָנוּ כָּל זָכָר כַּאֲשֶׁר הֵם נִמֹּלִים: מִקְנֵהֶם וְקִנְיָנָם וְכָל בְּהֶמְתָּם הֲלוֹא לָנוּ הֵם אַךְ נֵאוֹתָה לָהֶם וְיֵשְׁבוּ אִתָּנוּ
אנשי העיר נאותו לקבל את הצעתו של שכם, וכל זכרי העיר מלו את ערלתם כבקשתו: ”וַיִּשְׁמְעוּ אֶל חֲמוֹר וְאֶל שְׁכֶם בְּנוֹ כָּל יֹצְאֵי שַׁעַר עִירוֹ וַיִּמֹּלוּ כָּל זָכָר כָּל יֹצְאֵי שַׁעַר עִירוֹ” (ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק כ"ד).
מעשה שמעון ולוי

ביום השלישי למילת אנשי העיר, ניצלו שמעון ולוי אחי דינה את חולשתם של אנשי העיר עקב המילה, פשטו על העיר והרגו את כל הזכרים, ובכלל זאת הרגו גם את חמור ושכם בחרב, ולקחו את דינה מביתו של שכם. את הנשים, הילדים, הבקר, הצאן הכלים והבגדים לקחו עימם כשלל. הכתוב מבאר שבעיני אחי דינה כל אנשי העיר היו שותפים במידה זו או אחרת לפשעו של שכם, שטימא את אחותם בשוכבו עימה באונס, ובעודו ערל, ולכן כולם ראויים לענישה: ”בְּנֵי יַעֲקֹב בָּאוּ עַל הַחֲלָלִים וַיָּבֹזּוּ הָעִיר אֲשֶׁר טִמְּאוּ אֲחוֹתָם” (ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק כ"ז). וכך אכן מבאר המדרש: ”מלמד שכלם היו באותה עצה לטמאה” (שכל טוב בראשית פרשת וישלח פרק ל"ד סימן כ"ז).
כאשר שבו האחים מענישת אנשי העיר, גער בהם יעקב אביהם בטענה שזה מעשה פזיז שעלולות להמיט אסון על משפחתו, באם יתאגדו עמי האזור, בשומעם על שארע, לצאת למלחמה להענשת משפחת יעקב, שעלולה להכרית כליל את כל המשפחה: ”וַיֹּאמֶר יַעֲקֹב אֶל שִׁמְעוֹן וְאֶל לֵוִי עֲכַרְתֶּם אֹתִי לְהַבְאִישֵׁנִי בְּיֹשֵׁב הָאָרֶץ בַּכְּנַעֲנִי וּבַפְּרִזִּי וַאֲנִי מְתֵי מִסְפָּר וְנֶאֶסְפוּ עָלַי וְהִכּוּנִי וְנִשְׁמַדְתִּי אֲנִי וּבֵיתִי” (ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק ל').
אולם שמעון ולוי טענו כלפי אביהם שבלתי אפשרי לשתוק על מעשהו של שכם, שנהג באחותם כבאישה זונה: ”וַיֹּאמְרוּ הַכְזוֹנָה יַעֲשֶׂה אֶת אֲחוֹתֵנוּ” (ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק ל"א).
הכתוב מעיד כי בפועל, כאשר עקר יעקב משכם לבית אל כדי לקיים את הנדר שנדר לה' בצאתו מבית אל לחרן, לאחר חלום סולם יעקב, ה' הפיל מורא על הערים שמסביב, והם חששו להתעמת עם בני יעקב: ”וַיִּסָּעוּ וַיְהִי חִתַּת אֱלֹהִים עַל הֶעָרִים אֲשֶׁר סְבִיבוֹתֵיהֶם וְלֹא רָדְפוּ אַחֲרֵי בְּנֵי יַעֲקֹב” (ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק ה').
אמנם בליבו המשיך יעקב להקפיד על מעשה זה של בניו, ובשוכבו על ערש דווי מיאן לברכם כשם שבירך את יתר בניו (למעט ראובן), ואמר:
שִׁמְעוֹן וְלֵוִי אַחִים כְּלֵי חָמָס מְכֵרֹתֵיהֶם: בְּסֹדָם אַל תָּבֹא נַפְשִׁי בִּקְהָלָם אַל תֵּחַד כְּבֹדִי כִּי בְאַפָּם הָרְגוּ אִישׁ וּבִרְצֹנָם עִקְּרוּ שׁוֹר: אָרוּר אַפָּם כִּי עָז וְעֶבְרָתָם כִּי קָשָׁתָה אֲחַלְּקֵם בְּיַעֲקֹב וַאֲפִיצֵם בְּיִשְׂרָאֵל
ראו גם

מדרש ויסעו
הסיפור בתרבות

הסופרת אניטה דיאמנט כתבה רומן בגוף ראשון, הבנוי סביב דמותה של דינה בת לאה, בשם "האוהל האדום". רומן זה משתייך לזרם ה"היא-סטוריה" בספרות הפמיניסטית.
החוקרת ניצה בן-דב כתבה את המאמר הבא: "'אחות, אחות, בואי אצלי': הרופא וגרושתו של עגנון ואונס דינה", בתוך: והיא תהילתך, הוצאת שוקן, 2006, עמ' 91-73. המאמר משמש דוגמה לגלגוליו של סיפור אונס דינה בספרות העברית לדורותיה, כפי שבאה לידי ביטוי בסיפורו הידוע של עגנון.
הערות שוליים

↑  במצוות אמו, רבקה.
↑  הואיל ואורחות חייהן של הנשים הכנעניות קלוקלות, והן גם מקוללות בקללת נח שקלל את זרעו של כנען בנו של חם.
↑  דינה הייתה בתו היחידה של יעקב.
↑  רשב"ם ורד"ק על ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק א'.
↑  עדות לכך במקרא במעשה חטא בני האלוהים. וכך כתב הספורנו על בראשית פרק ל"ד, פסוק כ"ז.
↑  רש"י, רד"ק, אור החיים על בראשית פרק ל"ד, פסוק א'. על סמך השוואת המילה 'ותצא' ביציאת דינה (בראשית ל"ד, א'), וביציאת אמה לאה (בראשית ל', ט"ז).
↑  מדרש אגדה (בובר) על בראשית פרק ל"ד, פסוק א', מדרש לקח טוב שם, מדרש שכל טוב שם, פירוש הדר זקנים שם, ועוד.
↑  מלבי"ם על פסוק א'. ומעין זה כתב הרש"ר הירש.
↑  מדרש אגדה בובר, מדרש לקח טוב ומדרש שכל טוב על בראשית פרק ל"ד, פסוק ב'.
↑  ראב"ע ורד"ק על פסוק ב'.
↑  אור החיים על פסוק ב'.
↑  רמב"ן ומלבי"ם על פסוק ב'.
↑  רמב"ן, אור החיים.
↑  מדרש שכל טוב על בראשית פרשת וישלח פרק ל"ד סימן ד': "שהרי נולדה דינה בשנת שבע לכניסת לאה, שהיא שנת ארבע עשרה לעבודה, שנת צ"א ליעקב. ואחר כך עבד יעקב שש שנים בצאן, הרי לדינה ז' שנים. וזה המעשה היה בסוף שמנה עשר חדש שעשה יעקב בסוכות, הרי לדינה שמונה שנה וחצי, היא שנת צ"ט ליעקב".
↑  מלבי"ם בראשית ל"ד, ח'.
↑  רשב"ם, הדר זקנים ועוד, על בראשית ל"ד, ט'.
↑  שהיה בעבר המקום השוקק בעיר בהיות כל תושבי העיר יוצאים דרכו אל שדותיהם ושבים דרכו לבתיהם.
↑  הספר והיא תהילתך באתר הוצאת שוקן
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
עטור מצחך

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אריק איינשטיין
 מתוך האלבום ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'
 יצא לאור:  1977 
 סוגה:  שיר אהבה 
 שפה:  עברית 
 אורך:  4:00
 חברת תקליטים:  פונוקול 
 כתיבה:  אברהם חלפי 
 לחן:  יוני רכטר 
 עיבוד:  אבנר קנר 
 
"עטור מצחך" (מוכר גם בשם "עטור מצחך זהב שחור", על פי שורתו הראשונה) הוא שיר ישראלי שנחשב כאחת מהקלאסיקות של הזמר העברי. מילותיו נכתבו על ידי המשורר והשחקן אברהם חלפי, והוא הולחן על ידי המוזיקאי יוני רכטר. הביצוע המקורי והידוע ביותר של השיר הוא של הזמר אריק איינשטיין בליווי הזמרות יהודית רביץ וקורין אלאל.
מילים

השיר נכתב על ידי המשורר אברהם חלפי בסוף שנות החמישים של המאה ה-20. השיר מתאר באופנים שונים אהבה רומנטית בין גבר לאישה, אשר לעיתים נדמית כאהבה בין בני זוג החיים ביחד וייתכן שהם נשואים (”לבשי חלוקך הורוד לעת ליל, עוד מעט ואבוא אליך”), ולעיתים כאהבה בלתי מושגת (”אך למי שתהיי חייו מלאי שיר”).
בדבריו של הכותב אל אהובתו, הוא עושה שימוש בשני אמצעים פיגורטיביים: מטאפורה: תיאור שערהּ השחור והענוג של האישה כ"זהב שחור" המעטר את מצחה, כדוגמה ליופייה הכללי (”עטור מצחך זהב שחור”); מטונימיה: תיאור האישה באמצעות הבגד שלה, במקום לתאר את גופה באופן ישיר (”חלוקך הורוד צמרירי ורך”).
יש הרואים בחלקים מהשיר (”שוכנת נפשי בין כותלי ביתך, ושבויה בין כתלייך, ממני נפרדת, עת אני בגופי נפרד ממך”) מונולוג של אוהב נאמן, הזועק את זעקת בדידותו, בעוד הוא "צלע שלישית" במשולש אהבים, ונגזר עליו לחזות באהובתו מרחוק בלבד.
מילים > השראה

ב-2011 פורסם כי ההשראה לכתיבת השיר הייתה זהבה ברלינסקי, אשת חברה תל אביבית ורעייתו של השחקן זאב ברלינסקי, שחלפי היה מבאי ביתם. על פי הפרסום, המשורר אברהם חלפי התאהב בברלינסקי וכתב לה את השיר - על אף שלא מימש את אהבתו. בראיון בחדשות 10 הציגו חברי המשפחה את תמונותיה של ברלינסקי ואת המצבה שלה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא, שעליה חרטו לפי בקשתה את מילות השיר. חלפי שמר את זהות האישה בסוד, אך הודה שהיה מאוהב באחרת ואף כתב על אהבתו לאשת חברו בשיר "אשר טייל עמך": ”נָשִׁים שֶׁרָאוּנִי, עָלַי הִצְבִּיעוּ: הִנֵּה מְאֹהָב בְּאֵשֶת רֵעֵהוּ”. גם שיר זה, כשירים נוספים של חלפי, הולחן על ידי רכטר ובוצע על ידי איינשטיין באלבום "משירי אברהם חלפי", זאת בנוסף לפרסום באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'". בשיר ישנם מספר רמזים לדמותה של ברלינסקי כולל אזכורים המתייחסים לשערה השחור ולשמה הנרמז כביכול בשיר. עם זאת לא נמצאה עדות מאת חלפי, ליחוס השיר לדמות מסוימת. הקישור היחיד של זהבה ברלינסקי לשיר היה שלה עצמה. היו טענות אחרות באשר לדמות שמאחורי השיר, מנהלת ארכיון "גנזים" שבו שמור עזבונו של אברהם חלפי, אמרה: "רבות הנשים בתל אביב שהיו רוצות להאמין ששיר אהבה כל כך נפלא נכתב עליהן". אחת מהן הייתה שרה פוקסמן, לימים ס"ט שחלפי אכן כתב לה שירים.  רוב שירי חלפי המוקדשים לס"ט נכתבו ביידיש ואלו לא פורסמו ברבים. הם שמורים במכון "גנזים" יחד עם כל יצירת חלפי הנמצאת שם.
לחן

בשנות ה-70 של המאה ה-20 הולחן השיר על ידי יוני רכטר. הוא פורסם לראשונה בשנת 1977 במסגרת אלבומו של אריק איינשטיין "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'". האלבום כלל ביצועים מחודשים לשירים עבריים מוכרים, והשיר "עטור מצחך" (שנקרא באלבום "עטור מצחך זהב שחור") היה אחד משני השירים החדשים היחידים שנכללו באלבום. קולות הרקע בשיר בוצעו על ידי הזמרות קורין אלאל (הקולות הגבוהים) ויהודית רביץ (הקולות הנמוכים). להקלטה הצטרף אבנר קנר שניצח על התזמורת (בזמן שרכטר ניגן בפסנתר).
אריק איינשטיין סיפר כי העבודה על השיר ארכה חודשים רבים, בעבודה משותפת שלו ושל יוני רכטר. רכטר, החתום בלעדית על לחן השיר, סיפר בראיון כי אכן הלחין את השיר בעצמו, אך התקשה עם הלחנת השורה ”את אוהבת להיות עצובה ושותקת” – עד שאיינשטיין הציע לו להתייחס לכל אחת מהמילים בנפרד, תוך עצירה קצרה בין מילה למילה.
לחן > ביצועים נוספים

יוני רכטר ביצע את השיר עם יהודית רביץ במסגרת המופע והתקליט "באופן קבוע וחד פעמי" ב-1979.
להקת כוורת ביצעה באופן קצבי את הבית הראשון כשיר המייצג את קריירת הסולו של יוני רכטר במסגרת המחרוזת "כוורת און 45" המורכבת משישה שירים המייצגים כל אחד מחברי הלהקה. השיר בוצע בהופעות האיחוד של הלהקה ונכלל באלבומים כוורת - הופעה חיה, קיץ 1984 וכוורת בפארק מהופעת האיחוד ב-1998. בהופעות האיחוד של 1990 ביצעה כוורת את השיר באופן מלא, כשחברי הלהקה מתחלקים בתפקידי השירה. הביצוע תועד בסרט כוורת - תמונות מחיי להקה.
בשנת 1988 נכלל השיר "עטור מצחך" באלבום "משירי אברהם חלפי" של איינשטיין ורכטר, בשינויי עיבוד קלים. אחד השינויים המשמעותיים הוא בשורה ”לא נזיר מתפלל לדמותו של מלאך”, שבהקלטה הראשונה מושרת על ידי איינשטיין, אלאל ורביץ, ואילו בהקלטה השנייה מושרת על ידי אלאל ורביץ בלבד. לדברי איינשטיין, בחירה עיבודית זו גורמת לחלק זה של השיר להישמע כדיאלוג בינו לבין זמרות הליווי.
רביץ שרה סולו את השיר במופע "העיקר זה הרומנטיקה", ערב משירי יוני רכטר, ב-1991 ובשני מופעים דומים שהתקיימו בבית לסין כעשרים שנה מאוחר יותר (הראשון במסגרת פסטיבל הפסנתר 2010). רכטר ורביץ שבו וביצעו את השיר במסגרת הופעות "באה מאהבה 2008" של יהודית רביץ בקיסריה בקיץ 2008.
אביב גפן ביצע את השיר במסגרת ספיישל טלוויזיוני של שירי יוני רכטר, של להקת הגבעטרון ושל ישי לוי.
בשנת 2021 בוצע השיר על ידי הראפר הישראלי דודו פארוק, במסגרת סדרת הרשת "מה היה קורה אם" של גלי צה"ל. ביצוע זה, הנעשה בסגנונו המוזיקלי של הראפר, מתייחס לרקע לכתיבת השיר והזמר מוצג בקליפ בתור גבר המתנגד לנישואיה של אהובתו.
בשנת 2025 בוצע השיר במסגרת מופע האיחוד של הכבש השישה עשר.
לחן > עיבודים

יונתן רזאל עיבד את השיר במסגרת קונצרט מחווה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית לשיריו של יוני רכטר. העיבוד בוצע על ידי אביתר בנאי ובנגינתו של יונתן רזאל.
לחן > יצירות שהושפעו

הזמרת איה כורם כללה באלבומה "שפה זרה" שיר פרי עטה בשם "זהב שחור", כתשובה נשית לשיר "עטור מצחך". יוני רכטר הלחין את השיר לבקשתה. באותה שנה אף ביצעה כורם את השיר "עטור מצחך" בשידור המיוחד של בחירת "שיר השישים" לכבוד חגיגות יום העצמאות השישים למדינת ישראל. ביצועה לשיר נכלל באלבום האוסף "הפסקול של המדינה".
לחן > דירוג במצעדים

השיר הגיע למקום השלישי במצעדי הפזמונים העבריים של רשת ג' וגלי צה"ל לשנת תשל"ח (1978).
השיר נבחר לשיר האהבה הישראלי האהוב בכל הזמנים במשאל קוראים באתר ynet בשנת 2004.
השיר הגיע למקום ה-24 במצעד "שיר ה-60" שנערך בגלי צה"ל בשנת 2008 לכבוד יום העצמאות ה-60 של מדינת ישראל.
השיר זכה במקום ראשון במשאל השירים האהובים ביותר של אריק איינשטיין שנערך לכבוד יום הולדתו ה-70 (2009).
השיר זכה במקום הראשון במצעד "השיר הישראלי" ברדיו תל אביב ליום העצמאות ה-63 (2011).
השיר זכה במקום הראשון במצעד שירי אריק איינשטיין שנערך על ידי ynet ורשתות הרדיו המקומי לכבוד יום העצמאות ה-66 (2014), מספר חודשים לאחר פטירתו של איינשטיין.
לקריאה נוספת

דן מירון, "הגבירה בחלוק הוורוד", בספרו הספרייה הָעִוֶרֶת: פרוזה מעורבת, 1980–2005, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005.
תרגיל טייגר

תרגיל טייגר או מבצע טייגר (באנגלית: Operation Tiger, Exercise Tiger) היה שם הקוד של אחד משלושה תרגילי נחיתה מהים רחבי היקף ("חזרה גנרלית") שניהלו בעלות הברית כהכנה לקראת הפלישה לנורמנדי במסגרת החזית המערבית במלחמת העולם השנייה. התרגיל התקיים במהלך חודש אפריל 1944 בחופי סלפטון (אנ') במחוז דבון באנגליה. תקלות תיאום ותקשורת בין הכוחות השונים שהשתתפו בתרגיל, גרמו לכך שחיילים רבים נהרגו ונפצעו מאש ידידותית במהלכו, וכן לכך שהכוח הימי, שהיה אמור לאבטח את אזור התרגיל, לא הצליח להגן על שיירת נחתות אמריקאיות, שהותקפה על ידי ספינות טורפדו של הצי הגרמני, בדרכה לתרגיל הנחיתה. במהלך תרגיל טייגר כולו נהרגו 946 חיילים ומלחים אמריקאים, 749 מתוכם בתקיפת ספינות הטורפדו הגרמניות. מכיוון שהתרגיל נערך זמן קצר לפני נחיתת כוחות בעלות הברית בחצי האי נורמנדי, נשמר האירוע תחת מעטה סודיות חמורה כדי לא לחשוף את הפלישה למודיעין הגרמני ולא לפגוע במורל חיילי בעלות הברית שנועדו להשתתף בה. הצבא האמריקני התייחס אמנם לפרשה מספר חודשים לאחר מכן, אך הפרסום נבלע באירועי הפלישה ושחרור צרפת מהכיבוש הגרמני. אף על פי שלא נמצאו ראיות לטיוח של הפרשה, מעבר לנדרש למטרות ביטחון שדה לקראת הפלישה, צצו שמועות ותאוריות קונספירציה אודותיה. הפרשה נחשפה לציבור, וזכתה לפרסום נרחב רק למעלה מ-40 שנים אחרי האירועים.
שלבי התרגיל

השלב הראשון בתרגיל כלל בעיקר אימוני התכנסות, הכוונה ועלייה על סיפוני כלי השיט, והתקיים מ-22 באפריל עד 25 באפריל 1944. בשלב השני, בערבו של 26 באפריל 1944, עלה הגל הראשון של כוחות התקיפה על כלי השיט והפליג לים. התוכנית הייתה לדמות את חציית התעלה על ידי מסלול מעגלי במפרץ ליים (אנ') בואכה חופי סלפטון עם אור ראשון 27 באפריל 1944. המאמץ לשוות מקסימום מציאות אמיתית לתרגיל כלל אפילו חקירת "שבויים" על ידי מתורגמנים שיתלוו לכוח הנוחת על מנת להפיק "מודיעין" שנשתל מראש אצל הכוח המגן, ואפילו הדמיה של "פצועים" ו"הרוגים" כולל הכנת "שטחי קבורה" כדי לתרגל צוותים רפואיים ורשמי קברים. בקרים מיוחדים הוצבו בכלל היחידות על מנת לדווח על רמת הביצועים שלהן בתרגיל ולפסוק תוצאות במהלכו.
שלבי התרגיל > 27 באפריל 1944 - חילופי אש בין כוחותינו

הנחיתה הראשונה נערכה בבוקרו של 27 באפריל (שנועד לדמות את יום ה-D Day של הפלישה לנורמנדי) והשתבשה בשל "אש ידידותית" שניתכה על הכוחות הנוחתים.
שעת ה-ש' המקורית לתרגיל נקבעה לשעה 07:30, כאשר לפי פקודת התרגיל החל מ-"ש' פחות 50 דקות" ועד "ש" תוכננו להתבצע כל פעולות ההרעשה הארטילרית והתקיפות האוויריות שנועדו לדמות את תנאי הקרב, לאחריהן אמורים היו כוחות הנחיתה להסתער על החוף. בפועל, בשעה 06:25 בבוקר החליט תת-אדמירל מון, מפקד התרגיל, לדחות את שעת ה-"ש" בשעה (כלומר לשעה 08:30) בעצת סגנו, ככל הנראה בשל דיווח על איחור בהתייצבות חלק מהנחתות בנקודת ההיערכות. בשל תקלות התקשורת, כאמור לעיל, לא קיבלו כל הכוחות את העדכון שממילא הופץ בלוח זמנים חפוז. כתוצאה מכך חלק מכוחות הנחיתה נחתו בלוח הזמנים הישן ושהו על החוף בשעה 07:40 בבוקר, עת החלו ספינות התותחים ומפציצי חיל האוויר בהרעשה המקדימה לפי לוח הזמנים החדש (50 דקות לפני שעת ה-"ש" החדשה 08:30). בנוסף ישנן עדויות מפי חיילים שהשתתפו בתרגיל כי טנקים אמפיביים שהיו בדרכם לנחיתה על החוף ירו אש חיה לעבר החוף, כחלק מהתרגיל, כשכוחות חי"ר כבר שוהים על החוף. קיימות עדויות רבות, הן של חיילים אמריקאים והן מפי אנשי צוות ים של אניות הצי הבריטי שנטלו חלק בתרגיל, בדבר אבדות אמריקאיות כתוצאה מהירי וההפגזות, אך מספר הנפגעים המדויק באירוע זה שנוי במחלוקת.
בהחלטתו לדחות את "שעת השין" לא ציית תת-אדמירל מון לתפיסה שהכתיב גנרל אייזנהאואר בדבר שאיפה מקסימלית ונוקשה לדמות את מהלך התרגיל לתוכניות הקרב של הפלישה לנורמנדי והמציאות הצפויה במהלכה (לרבות, כפי שקורה לא אחת במבצעים צבאיים - איחור בהתייצבות חלק מהכוחות בשטחי ההיערכות). אך הכשל העיקרי היה אי נקיטת פעולות כדי לוודא שכל הכוחות המעורבים בתרגיל, אכן מעודכנים אודות שינוי לוח הזמנים.
שלבי התרגיל > מספר האבדות

למרות מספרי האבדות שצוינו לעיל, 40 שנים אחרי האירוע עדיין קיימת מחלוקת אודות המספרים המדויקים של ההרוגים בתרגיל. יש הטוענים כי מספר ההרוגים הכולל עלה על 1,000 חיילים.[דרוש מקור] עלו גם טענות כי חלק מן ההרוגים נכללו בדיווחי האבדות של יום הנחיתה עצמו ב-6 ביוני 1944.
מספר האבדות במהלך הנחיתה המבצעית בחוף יוטה שבנורמנדי, עמד על כ-200 שהם חמישית ממספר ההרוגים בתרגיל טייגר עצמו (לפי ההערכה הנמוכה).
לאחר יום התרגיל

הצלחתו של מבצע אוברלורד הייתה תלויה בהצלחת תוכנית ההטעיה האסטרטגית שתמכה בתכנון המבצעי, הידועה כ"מבצע שומר ראש". מחשש שפרסום האסונות שפקדו את תרגיל טייגר יחשוף את מיקום הנחיתה האמיתי בצרפת, ננקטו צעדים חמורים, נוקשים ומידיים כדי להבטיח שמידע קריטי זה לא ייחשף.
כל הניצולים הושבעו, תודרכו והוחתמו על ידי מפקדיהם בדבר החובה לשמירת סודיות. לכוח המתרגל הצטרפו עשרה קצינים שסווגו סיווג ביטחוני ברמת BIGOT. קצינים אלו הכירו את כל תוכניות הפלישה לנורמנדי על בוריין, לרבות המיקום והמועד המדויקים. כל הקצינים היו על הנחתות שטובעו. עם היוודע דבר היעדרם התעורר חשש כבד כי לפחות אחד, ואולי אף יותר, נפלו בשבי האויב הגרמני, על כל המשתמע לגבי סודיות המבצע. ביטול הפלישה כולה, או לפחות עריכת שינויים משמעותיים בה, עמדו על הפרק. רק משנתגלו כל עשר גופות הקצינים, בין שאר ההרוגים, נתקבלה ההחלטה להמשיך בהכנות כרגיל
אחד הצעדים הנוקשים שננקטו לצורך שמירת הסודיות נגע אפילו לצורת הטיפול בפצועי ההתקפה.
קצין הרפואה רלף גרין העיד כעבור שנים שבעת הגעת הפצועים מ"טייגר", מפקדיו הודיעו: "אנחנו במלחמה עכשיו. בתוך שעה צפויים להגיע אלינו מאות מקרי חירום של הלם כתוצאה משהות ארוכה במים, משולבים בפציעות של התפוצצויות וירי. הפיקוד הורה כי עלינו לטפל בחיילים אלו כאילו שאנחנו וטרינרים. אסור לכם לשאול שאלות ולרשום רישומים כלשהם. לא יתקיימו דיונים מקצועיים. בתום הטיפול הרפואי לפי הכללים, מי שידבר אודות הפציעות, ולא משנה מהי חומרתן, צפוי לעמוד למשפט צבאי! איש אינו מורשה לעזוב את המתחם שלנו עד להודעה חדשה".
באשר לשאלה אם האירוע טויח, המחבר קן סמול טען כי תרגיל "טייגר" נשמר תחת מעטה סודיות כבד, משום שהדבר נדרש. לדבריו, לא אירע כל טיוח והפרשה נשכחה בנסיבות אחרות. הניצולים הושמו תחת מגבלות ביטחון שדה חמורות, עד כדי כך שחלקם לא יכלו לדבר אודות האסון שנים רבות לאחר מכן. אירועי הפלישה שבאו לאחר מכן תפסו את תשומת הלב הציבורית והאפילו על "טייגר", אף על פי שהודעה רשמית לעיתונות, בחתימת גנרל אייזנהאואר, פורסמה ביולי 1944 כפי שהופיע בדיווח של סוכנות איי.פי. דיווח נוסף אודות הפרשה הופיע במהדורת אוגוסט 1944 של העיתון האמריקאי "כוכבים ופסים" (Stars and Stripes).