stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תימורה לסינגר
הערות שוליים

↑  סיני גז, השאלון עם תימורה לסינגר, 14 באוגוסט 2008
↑  ריבי גיליס, ‏האתניות (כן) עוצרת במחסום: לשאלת הזהות האתנית בהתנחלויות, תיאוריה וביקורת 47, חורף 2016, עמ' 41–63
↑  "הסימן הראשון לאמת הוא יופי" – ראיון עם יוסי בבליקי, באתר "סך הקול" (פורסם במקור בפורום "מוזיקה ישראלית" ב-ynet), 22 בדצמבר 2003
↑  "בדרך כלל המנגינה מנצחת" – ראיון עם רמי פורטיס, באתר "סך הקול" (פורסם במקור בפורום "מוזיקה ישראלית" ב-ynet), 24 בדצמבר 2004
↑  גבריאל בלחסן: ראיון אישי מקיף, באתר "סך הקול" (פורסם במקור בפורום "מוזיקה ישראלית" ב-ynet), אפריל 2005
↑  "שיר זה כמו סוד קטן" – ראיון עם אהוד בנאי, באתר "סך הקול" (פורסם במקור בפורום "מוזיקה ישראלית" ב-ynet), 24 באוקטובר 2005
↑  "אני רוצה להיות צליל" – ראיון עם שרון מולדאבי, באתר "סך הקול" (פורסם במקור בפורום "מוזיקה ישראלית" ב-ynet), 3 באוגוסט 2007
↑  אתר "סך הקול"
שמעון מישורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1922 מרקולשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  16 בנובמבר 2010 (בגיל 88 בערך) מעלה החמישה, ישראל 
 עיסוק:  כנר, מוזיקאי
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קאמרית
 כלי נגינה:  כינור
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הסימפונית ירושלים
 
שמעון מישורי (1922 – 16 באוגוסט 2010) היה כנר ומוזיקאי ישראלי. שימש ככנר הראשי של התזמורת הסימפונית של רשות השידור והקים את התזמורת הסימפונית ירושלים.
ביוגרפיה

מישורי נולד בשנת 1922 במרקולשטי שבבֵּסָרַבְּיָה, וזמן קצר לאחר מכן עלה ביחד עם הוריו כתינוק לתל אביב.
בגיל 3 החל לנגן בכינור, וכבר אז החל לנגן את שירי הילדים משמיעה ללא עזרת מורה.
בגיל 13, שמו עלה באוזני ברוניסלב הוברמן, מייסד התזמורת הפילהרמונית הישראלית וזה הזמינו להיבחן בפניו. לאחר מכן מישורי הוזמן מישורי לנגן כסולן בתזמורת הפילהרמונית.
בגיל 16 בלבד התקבל לתזמורת האופרה הקאמרית של תל אביב.
בשנת 1942 מישורי ניגן עם תזמורת צבא יוגוסלביה, אשר ישבה באלכסנדריה והופיעה בכל המזרח התיכון.
בשנת 1947, יצא לפראג כדי להשתתף בפסיטבל הנוער הבינלאומי בפראג.
בזמן מלחמת העצמאות, ניצח על התזמורת הסימפונית של חטיבת גבעתי, שלאחר מכן התמזגה ביחד עם הרכבים אחרים לתזמורת צה"ל. במקביל לתפקיד זה, רכב על אופנוע כחלק מתפקידו כקשר בחטיבה.
בשנת 1949, התמנה לכנר הראשי של תזמורת קול ישראל, שלאחר מכן שונה שמה ל"תזמורת הסימפונית ירושלים- רשות השידור". מישורי מילא את התפקיד במשך 40 שנים עד לפרישתו בשנת 1987.
בין השנים 1988 - 1989 היה הכנר הראשי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
שמעון מישורי נפטר בשנת 2010 והוא בן 88, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה.
בשנת 2021 התקבלה בעיריית ירושלים החלטה להקים רחוב על שמו, הרחוב כרגע בתהליכי בנייה ויקום בשכונת תלפיות מזרח כחלק מפרויקט מורדות ארנונה.
שירים בניצוחו

אנה הלך דודך
אשירה לאהוב
אתי מלבנון
באנו על כנפי נשרים
גוזי לי (אל תדפקו את רחלי); לחן: אדמון
דבקת האביר (יפתי דלגי נא)
דודי לי (דודי לי ואני לו); לחן: נירה חן
הרועה (הרועה עדרו)
ושאבתם מים (ושאבתם מים בששון); לחן: עמנואל עמירן – לחן מוקדם
חליל רועים (בבוקר העמק נעור מחלום)
ישמח הר ציון
כן יאבדו (כן יאבדו כל אויביך); לחן לוי-תנאי
ליל שימורים (הירח שט עלה אינו זע)
לנר ולבשמים (לנר ולבשמים נפשי מייחלה)
מבין להקת סגל יפות
שיר הבוצרים (הכורמים היוגבים)
הערות שוליים

↑  שמעון מישורי ז"ל יובא היום למנוחות, באתר הבמה, ‏17 בנובמבר 2010
1 2  אור ברנע, הכנר והמוזיקאי שמעון מישורי הלך לעולמו, באתר ynet, 16 בנובמבר 2010
↑  שמעון מישורי, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
↑  אור ברנע, הכנר והמוזיקאי שמעון מישורי הלך לעולמו, באתר ynet, 16 בנובמבר 2010
תדירות מנורמלת

תדירות מנורמלת (V-number) של מוליך גל היא פרמטר לקביעת מספר אופני התנודה המתקדמים בו. מספר זה תלוי בפרמטרים גאומטריים של מבנה מוליך הגל, ובמקדמי השבירה של מוליך הגל ושל התווך שבו נמצא מוליך הגל. למאפיין זה חשיבות רבה בתקשורת אופטית בסיבים אופטיים.
תדירות מנורמלת בסיב אופטי

סיב אופטי הוא מוליך גל בעל חתך גלילי (צילינדרי). התדירות המנורמלת תלויה ברדיוס ליבת הסיב ( \ a), במפתח הנומרי (התלוי במקדמי השבירה של ליבת הסיב,  \ n_{1}, ושל המעטפת , \ n_{2}), ובאורך הגל ( \ \lambda ) המועבר דרך הסיב, בצורה הבאה:
 {\textrm {V}}={\frac {2\pi a}{\lambda }}{\sqrt {n_{1}^{2}-n_{2}^{2}}}={\frac {2\pi a}{\lambda }}\cdot {\textrm {NA}}
כאשר  \ {\textrm {V}}<2.405 יתקדם בסיב אופן יחיד (סיב חד-אופן). עבור ערכים גדולים יותר יתקדמו מספר אופנים (סיב רב-אופן). כאשר  \ 2.405<{\textrm {V}}<3.8 יתקדמו בסיב ארבעה אופנים, וכאשר  \ {\textrm {V}}>3.8 מספר האופנים יהיה בקירוב  \ {\frac {{\textrm {V}}^{2}}{2}}.
הקבוע 2.405 נובע מהאפס הראשון של פונקציית בסל,  \ J_{0}, הנדרשת בגלל הסימטריה הגלילית של הסיב. עבור מוליך גל מלבני שטוח, התנאי לאופן יחיד הוא  \ {\textrm {V}}<{\frac {\pi }{2}} ומספר האופנים נקבע לפי אפסים של פונקציית קוסינוס).
אחת הדרכים להגדיר את התדירות המנורמלת עבור סיב היא בעזרת אורך הגל הגבולי שבו הסיב עדיין יהיה חד-אופן, כלומר, אורך הגל שעבורו יתקבל  \ {\textrm {V}}=2.405, שאותו מקובל לסמן כ- \ \lambda _{\textrm {cutoff}}, ומתוך הגדרה זו מקבלים:
\ {\textrm {V}}=2.405\cdot {\frac {\lambda _{\textrm {cutoff}}}{\lambda }}
עבור אורכי-גל ארוכים מ- \ \lambda _{\textrm {cutoff}} יתקדם בסיב אופן יחיד, ואילו עבור אורכי גל קצרים מ- \ \lambda _{\textrm {cutoff}} יתקדמו בסיב אופנים מרובים.
שימוש חשוב נוסף בתדירות המנורמלת הוא חישוב הקוטר האפקטיבי של אלומת האור (MFD - ראשי תיבות של "Mode field diameter") בתוך הסיב. עבור  \ {\textrm {V}}>1.5 מקבלים:
 {\textrm {MFD}}=2a\left(0.65+{\frac {1.619}{{\textrm {V}}^{3/2}}}+{\frac {2.879}{{\textrm {V}}^{6}}}\right)
כאשר  \ a הוא רדיוס ליבת הסיב.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה ובנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צורות אופני הגל הרוחביים המתקבלים ביציאה מסיב אופטי (TEM)
שמעון מויאל

| --- | --- |

שמעון מויאל
 לידה:  1866 יפו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  15 ביוני 1915 (בגיל 49 בערך) 
 השכלה:  אל-אזהר 
 בן או בת זוג:  אסתר מויאל 
 
שער ה-"צוות אל עות'מאניה"
שמעון מוֹיָאל (בערבית: شمعون يوسف مويال; 1866 – 16 ביוני 1915) היה רופא, מתרגם ועיתונאי בן היישוב הישן.
חייו

נולד ביפו בשנת 1866. אביו, יוסף מויאל, היה סוחר וגואל קרקעות, מראשי עדת המערבים (המוגרבים); אבי-אביו, אהרן מויאל, היה בן למשפחת רבנים ומנהיגים במרוקו. אמו, שמחה, הייתה בתו של הרב משה פרדו, הרב הראשי באלכסנדריה.
מויאל למד בתלמוד תורה ובישיבות עד גיל 16. לאחר מכן עבר לביירות, שם למד ערבית וצרפתית בבית-הספר "תפארת ישראל" של זַכי כהן. למד אסלאם וספרות ערבית באל-אזהר בקהיר ואחר כך באוניברסיטה הישועית והוסמך כדוקטור לרפואה. בביירות הכיר את הסופרת והעיתונאית אסתר אזהרי ונישא לה.
הזוג עבר לקהיר, שם עבד כרופא ופרסם מאמרים בעיתונות בערבית ובצרפתית. היה מוכר בחוגי הסופרים והמשכילים במצרים, פעיל בתנועת הבונים החופשיים וכן חבר ב"אגודת הידידות וההבנה ההדדית" הסודית מיסודו של המופתי של מצרים, מוחמד עבדו.
בשנת 1908 חזר והתיישב ביפו. שם המשיך בעבודתו הרפואית, הציבורית והספרותית. בשנת 1909 הוציא את החלק הראשון מתרגום התלמוד לערבית. ב-1913 ייסד מויאל ביחד עם אחיו עו"ד דוד מויאל, אברהם אלמליח, יוסף אליהו שלוש, יעקב שלוש ונסים מלול את אגודת המגן. באותה שנה ייסד ביפו עם אשתו את העיתון היומי בערבית "צוות אל עות'מאניה" (קול העות'מאנים) על מנת להשפיע על דעת הקהל הערבית.
שמעון מויאל היה שותף להקמתה של "אגודת המגן" עם אליהו שלוש, אברהם אלמליח, משה מטלון, ניסים מלול ועוד מראשי הקהילה הספרדית. תפקיד האגודה היה להסביר לעולם הערביאת מעשיהם ומניעיהם של היהודים בארץ ישראל, ואת התועלת הכלכלית והתרבותית שתפיק האוכלוסייה הערבית מזו היהודית. האגודה שמה לה למטרה גם להשפיע על הפוליטיקה העות'מאנית וכן הייתה מעורבת בפעילות חברתית קהילתית ביישוב היהודי.בעיתונו צות אל-עת'מאניה שיצא לאור בעברית ובערבית  שמעון מויאל הטיף לשיתוף פעולה בין ערבים ליהודים.(בתוך : רחל הרט, קרובים-רחוקים, יחסי יהודים וערבים ביפו ובתל אביב 1930-1881, רסלינג, תל אביב, 2014, עמ' 67-69)
מויאל נפטר ביפו ב-1915, ונקבר בבית העלמין היהודי ביפו.
צאצאיו: המשורר עובדיה (עבדאללה) נדים, מוניר, סעאד, מונירה, ויקטוריה.
לקריאה נוספת

التلمود - أصله وتسلسله وآدابه, تأليف: شمعون مويال (תרגום התלמוד לערבית)
Jonathan Marc Gribetz, 'An Arabic-Zionist Talmud: Shimon Moyal’s "At-Talmud",' Jewish Social Studies 17,1 (2010), 1-30. (JSTOR)
Abigail Jacobson, 'Jews writing in Arabic: Shimon Moyal, Nissim Malul and the mixed Palestinian/Eretz Israeli locale,' in: Yuval Ben-Bassat and Eyal Ginio (eds), Late Ottoman Palestine: The Period of Young Turk Rule, London: I.B. Tauris, 2011, pp. 165-182.
הערות שוליים

↑  כך על פי המידע באתר חברה קדישא ת"א–יפו באתר חברה קדישא ת"א–יפו; לעומת זאת, על פי האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, הוא נפטר בכ"א בסיוון תרע"ה.
↑  דוד תדהר (עורך), "יוסף ביי מויאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1184.
↑  רחל הרט, אגודות והתארגנויות בראשיתה של תל אביב, עמ' 55.
↑  עם זאת, העיתונים הערביים דווקא תקפו את מויאל ועיתונו בחריפות, וראו בהם גורם התורם להגדלת האיבה בין שני העמים (רחל הרט, אגודות והתארגנויות בראשיתה של תל אביב, עמ' 61).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007321774605171  VIAF: 159149366443685602303   WorldCat (עם VIAF): 159149366443685602303
שמן דני

שמן דני של Watco, מיושם על בסיס עץ
שמן דני (באנגלית: Danish Oil) הוא שמן לגימור עץ (אנ'), העשוי לרוב משמן טאנג או שמן פשתן מפולמר. מכיוון שאין לו נוסחה מוגדרת תקנית, הרכבו משתנה בין היצרנים.
שמן דני הוא שמן מתייבש קשה, כלומר הוא יכול להתפלמר לצורה מוצקה כאשר הוא מגיב עם חמצן באטמוספירה. זה יכול לספק גימור סאטן עמיד, לעיתים קרובות עמיד במים, או לשמש כפריימר על עץ חשוף לפני מריחת צבע או לכה. זהו גימור "שמן ארוך", תערובת של שמן וורנית, בדרך כלל בערך שליש לכה והשאר שמן.
שימושים

כאשר נמרח בשכבות על עץ, שמן דני הופך לגימור סאטן קשיח שעמיד היטב בפני נוזלים. מכיוון שהציפוי המוגמר אינו מבריק או חלקלק, זהו גימור מתאים לפריטים כמו כלי אוכל או ידיות כלי עבודה, נותן עמידות נוספת למים וגם מותיר גימור כהה לעץ. גוונים מיוחדים קיימים אם יש צורך גם בצביעת העץ.
יישום

בהשוואה ללכה הוא פשוט למריחה, בדרך כלל מספיקות שלוש שכבות במברשת או מטלית כאשר העודפים מוסרים זמן קצר לאחר היישום. הגימור נשאר לייבוש כ-4–24 שעות בין שכבה לשכבה, תלוי בתערובת שבה נעשה שימוש ובעץ המטופל. שמן דני מספק כיסוי של כ-12.5 מ"ר לליטר.
בעירה ספונטנית

לבדים המשמשים ליישום שמן דני, כמו אלה המשמשים למריחת שמן פשתן, יש סיכון פוטנציאלי לבעירה ספונטנית ולהתלקחות כתוצאה מחמצון אקסותרמי, לכן עדיף לייבשם לפני השלכתם, או להשרות אותם במים.
הערות שוליים

↑  Allen, Sam (1995). Classic Finishing Techniques. New York: Sterling Publishing. p. 70. ISBN 978-0-8069-0513-6.
↑  Haynes, Williams (1946). "XIX: Materials for To-morrow". This Chemical Age. London: Secker and Warburg. p. 247.
↑  Jackson, Albert; David Day (1996-10-03). Collins Complete Woodworker's Manual. HarperCollins. ISBN 978-0-00-414005-6.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2015-05-15. נבדק ב-2015-05-25. {{cite web}}:  (עזרה)
תימן (יישוב מקראי)

תימן היה יישוב עתיק בנגב, וייתכן שבקרבת דרום עבר הירדן, הנזכר לאורך התנ"ך. השם אומץ כשמה של הארץ והמדינה הערבית, "תימן" (ששמה בערבית הוא "ימן").
גם אחד מבניו של אליפז בנו של עשיו נקרא בשם זה, וייתכן כי תושבי היישוב תימן זוהו כצאצאי תימן בן אליפז, מבני אדום.
היסטוריה

היישוב הראשון במקרא בשם "תימן" הוא יישוב אחר ממזרח לכנרת הנזכר בספר יהושע כיישוב שמהווה חלק מנחלת סיחון מלך האמורים.
בהמשך ספר יהושע, נאמר כי חלק מהשטחים אשר לא זכו עדיין שבטי ישראל לכבוש בימיו המאוחרים של יהושע בן נון היו "מִתֵּימָן כָּל אֶרֶץ הַכְּנַעֲנִי, וּמְעָרָה אֲשֶׁר לַצִּידֹנִים עַד אֲפֵקָה – עַד גְּבוּל הָאֱמֹרִי" – דהיינו שהעיר הייתה בקצהו הדרומי של חבל הארץ של העם הנכרי הקטן שכונה "כנעני" במקרא.
שוב בספר יהושע, בתיאור נחלת שבט יהודה, מוזכרת תימן כגבול הנחלה הדרומי מול האדומים, והתיאור בפסוק מזהה אותה כיושבת בקרבת מדבר צין.
בנבואות עמוס, ירמיהו ויחזקאל המופנות לאדום מופיעה תימן כעיר אדומית.
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ו: "בְּנֵי אֱלִיפָז: תֵּימָן וְאוֹמָר צְפִי וְגַעְתָּם קְנַז וְתִמְנָע וַעֲמָלֵק"
↑  פרק י"ב, פסוק ג'
↑  ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק ד'
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק א'
↑  ספר עמוס, פרק א', פסוק י"ב, ספר ירמיהו, פרק מ"ט, פסוק ז', ספר יחזקאל, פרק כ"ה, פסוק י"ג.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמן דלעת

| --- | --- |

שמן דלעת במבחנה
 
 מאכלים
 סוג:  שמן זרעים, שמן בישול 
 מרכיבים עיקריים:  זרעי דלעת 
 
שמן דלעת הוא שמן קולינרי העשוי מזרעי דלעת. השמן נפוץ במיוחד במרכז אירופה, אמריקה הצפונית, הודו וסין. השמן נחשב למעדן באוסטריה ובסלובניה.
שימושים קולינריים

לשמן דלעת יש טעם אגוזי עז ומריר ועשיר בחומצות רב שומנים לא רוויים. בדרך כלל משתמשים בשמן זה ברוטב לסלט, מרקים וקינוחים.
הפקה

שמן דלעת הוא תמצית טעם המופק בשיטת מיצוי ממס (אנ') או בשיטות עם שימוש בפחמן דו-חמצני על-קריטי (אנ'). לאחר קבלת השמן, ניתן לבצע שיטות מיצוי נוספות, כגון עבור הקרוטנואידים בשמן.
שמן דעלת המיוצרת באוסטריה וסלבוניה מיוצרת על ידי כבישה של זרעי דלעת קלויים ללא קליפתם (אנ') מ-Cucurbita pepo (אנ'), זן דלעת מקומי. האיכות הארומטית של שמן זרעי הדלעת משתפר במידה והקלייה של זרעי הדלעת מבוצעת בטמפרטורה גבוהה.
הרכב

השמן הצמיג הוא בצבע ירוק בהיר עד כהה מאוד עד אדום כהה בהתאם לעובי הדגימה הנצפית.
להלן טווח האחוזים של חומצות השומן בשמן הדלעת שבוצע לאחרי ניתוח של השמן שהופק מזרעים של כל אחד משנים עשר זנים של Cucurbita maxima (אנ').
| חומצת שומן | טווח אחוזים |
| --- | --- |
חומצה מיריסטית (אנ'): 0.09–0.27%
חומצה פלמיטית: 12.6–18.4%
חומצה פלמיטולאית (אנ'): 0.12–0.52%
חומצה סטארית: 5.1–8.5%
חומצה אולאית: 17.0–39.5%
חומצה לינולאית: 36.2–62.8%
חומצה לינולנית (אנ'): 0.34–0.82%
חומצה ארכידית (אנ'): 0.26–1.12%
חומצה גדולית (אנ'): 0–0.17%
חומצה בהנית (אנ'): 0.12–0.58%
הערות שוליים

↑  Ahmed Shaban; Ravi P Sahu (2017). "Pumpkin Seed Oil: An Alternative Medicine". Int J Pharmacogn Phytochem Res. 9 (2): Abstract. doi:10.25258/phyto.v9i2.8066. OCLC 7015943627. PMC 8681145. PMID 34924730.
↑  "Healthy Cooking Oils". University of Kansas Medical Center. אורכב מ-המקור ב-4 בספטמבר 2013. נבדק ב-17 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Durante, M.; Lenucci, M. S.; Mita, G. (2014). "Supercritical Carbon Dioxide Extraction of Carotenoids from Pumpkin (Cucurbita spp.): A Review". International Journal of Molecular Sciences. 15 (4): 6725–6740. doi:10.3390/ijms15046725. PMC 4013658. PMID 24756094.
↑  Fürnkranz, Michael; Lukesch, Birgit; Müller, Henry; Huss, Herbert; Grube, Martin; Berg, Gabriele (2012). "Microbial Diversity Inside Pumpkins: Microhabitat-Specific Communities Display a High Antagonistic Potential Against Phytopathogens". Microbial Ecology. 63 (2): 418–428. doi:10.1007/s00248-011-9942-4. JSTOR 41412429. PMID 21947430.
↑  Košťálová, Zuzana; Hromádková, Zdenka; Ebringerová, Anna (באוגוסט 2009). "Chemical Evaluation of Seeded Fruit Biomass of Oil Pumpkin (Cucurbita pepo L. var. Styriaca)". Chemical Papers. 63 (4): 406–413. doi:10.2478/s11696-009-0035-5. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Procida, G.; Stancher, B.; Cateni, F.; Zacchigna, M. (2013). "Chemical composition and functional characterisation of commercial pumpkin seed oil". Journal of the Science of Food and Agriculture. 93 (5): 1035–41. doi:10.1002/jsfa.5843. PMID 22936573.
↑  Kreft, Samo; Kreft, Marko (בנובמבר 2007). "Physicochemical and Physiological Basis of Dichromatic Colour". Naturwissenschaften. Springer Science+Business Media. 94 (11): 935–939. Bibcode:2007NW.....94..935K. doi:10.1007/s00114-007-0272-9. PMID 17534588. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Stevenson, D. G.; Eller, F. J.; Wang, L.; Jane, J.; Wang, T.; Inglett, G. E. (2007). "Oil and Tocopherol Content and Composition of Pumpkin Seed Oil in 12 Cultivars". Journal of Agricultural and Food Chemistry. 55 (10): 4005–4013. doi:10.1021/jf0706979. PMID 17439238. ארכיון מ-2021-02-25. נבדק ב-2024-01-19. Note: The data are found in Table 3 on page 4010
תאבו מבקי

תָאבּוֹ מְבוּילווה מְבֵּקי (Thabo Mvuyelwa Mbeki; נולד ב-18 ביוני 1942) הוא מדינאי ופוליטיקאי דרום אפריקאי שכיהן כנשיא דרום אפריקה בשנים 1999–2008.
בשנת 1962 עזב מבקי את מולדתו לגלות בבריטניה, שבה למד כלכלה. מאז שנת 1971 היה חבר בוועד המנהל של הקונגרס הלאומי האפריקאי (ANC) וייצג אותו בארצות רבות. מאז שנת 1984 שימש גם כדובר מטעם ה-ANC, וכן ייצג אותו בשיחות עם ממשלת המיעוט הלבן של דרום אפריקה. בשנת 1993 התמנה לנשיא הקונגרס הלאומי האפריקאי ושנה לאחר מכן היה לסגן נשיא דרום אפריקה. בשנת 1999 נבחר לנשיא המדינה במקומו של נלסון מנדלה. ב-23 באפריל 2004 בחר בו בית הנבחרים של דרום אפריקה לכהונה שנייה, שלה הושבע ב-27 באפריל 2004, יום השנה העשירי לביטולו הרשמי של משטר האפרטהייד. ב-20 בספטמבר 2008 הודיע מבקי על התפטרותו, לאחר שמפלגתו דרשה זאת ממנו בעקבות האשמות שהיה מעורב בתביעה נגד סגנו לשעבר ג'ייקוב זומה. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-25 בספטמבר, כשיחד עמו התפטרו עוד 11 משרי הקבינט ו-3 סגני שרים. מבקי עורר מחלוקת בינלאומית גדולה כאשר טען כי מחלת האיידס, שעשתה שמות בדרום-אפריקה, אינה נגרמת על ידי נגיף ה-HIV, וסירב, עד 2003, לאפשר מתן תרופות אנטי-רטרו-ויראליות לסובלים מן המחלה.
ביוגרפיה > נעוריו

מבקי נולד באידוטיווה, טרנסקאי למשפחה בת שש נפשות. הוריו, גובאן ואפיינט, היו מורים ופעילים במפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקאית. אביו היה פעיל בקונגרס הלאומי האפריקני ולימים אף נעצר יחד עם נלסון מנדלה, בשנת 1962. בשנת 1953 עבר אביו ליוהנסבורג, לאחר שהחנות המשפחתית באידוטיווה נשרפה, והוא ציווה את ילדיו להמשיך במאבק של הקונגרס הלאומי האפריקני. מבקי הצטרף לקונגרס הלאומי האפריקני בגיל 14 (1956), היה פעיל בתנועה הצעירה של הקונגרס ולאחר מכן כסטודנט. בשנת 1959 הושעה מהלימודים לאחר שהשתתף בשביתה והוא השלים את לימודיו במסגרת ביתית. הוא עבר ליוהנסבורג ונבחר למזכיר איגוד הסטודנטים האפריקאים (ASA). ה-ASA קרס בעקבות מעצרים של רבים מחבריו והוא החל ללמוד כלכלה בהתכתבות באוניברסיטת לונדון. בשנת 1961 פגש מבקי את נלסון מנדלה אשר עודד אותו להמשיך את לימודיו מחוץ לדרום אפריקה, בגלל פעילותו של מבקי בקונגרס הלאומי האפריקני, שהוצא אל מחוץ לחוק.
ביוגרפיה > חייו האישיים

כשהיה בן 16, נולד למבקי ילד מחוץ לנישואין מחברתו דאז, אוליב מפהלווה ששמו קוונדה. בשנת 1974 נשא מבקי לאישה בלונדון את זנלה דלמיני.
ביוגרפיה > שנות הגלות

כשה-ANC הוחרם ב-1962 ולאחר שאביו נעצר על ידי משטר האפרטהייד, מבקי הוגלה מהמדינה בהוראת ה-ANC. ראשית עזב את דרום אפריקה לטובת טנזניה ומשם עבר לבריטניה, בה הוא סיים תואר שני בכלכלה באוניברסיטת סאסקס ב-1966. הוא המשיך להיות פעיל במסגרת הפוליטיקה הסטודנטיאלית ושיחק תפקיד מרכזי בבניית יחידת הסטודנטים של ה-ANC בגלות. הוא עבד במשרד ה-ANC בלונדון יחד עם אוליבר טמבו ויוסוף דאדו ולאחר מכן, ב-1970 נשלח לקבל הכשרה צבאית במוסקבה. ב-1971 הוצב מבקי במטה ה-ANC בגלות בלוסקה שבזמביה, ופעל כעוזר מזכיר המועצה המהפכנית. במשך חמש השנים הבאות, היה מבקי פעיל בבוטסואנה, ובשנים 1973 ו-1974 ניהל מגעים ודיונים עם הממשלה לפתיחת סניף של ה-ANC במדינה. ב-1975 כיהן כנציג ה-ANC בשווייץ ובהמשך עד שנת 1978 היה הנציג בניגריה. עם חזרתו ללוסקה הוצב כמזכיר הפוליטי במשרד של אוליבר טמבו ולאחר מכן קודם לראש אגף המידע. ממשרה זו הוא שיחק תפקיד מרכזי בהפיכת המדיה העולמית נגד משטר האפרטהייד. במהלך שנות ה-80 תיאם מבקי קמפיינים דיפלומטיים כדי לערב כמה שיותר דרום אפריקאים לבנים בפעילויות נגד האפרטהייד. ב-1989 ניהל את ראש מחלקת ה-ANC לעניינים בינלאומיים והיה מעורב במשא ומתן עם הממשלה הקודמת. בשנה זו התאחד מבקי עם אביו, שאותו לא פגש מאז גיל 11. הקשר היחיד ביניהם ב-30 השנים הללו נוצר בעת סיום לימודיו באוניברסיטה סאסקס וביום חתונתו. ב-21 באוגוסט הצליח לשכנע את שלטונות אפריקה לאמץ את הצהרת הארארה, עסקה בחזון למעבר מדינות אפריקה לבעלות שלטון דמוקרטי וקראה לשחרור כל האסירים הפוליטיים ולביטול החרם נגד כל הארגונים הפוליטיים ביבשת. בנוסף, מבקי המשיך את פועלו בגיוס פעילים נגד משטר האפרטהייד ולמען הפיכת הממשלה בדרום אפריקה לדמוקרטית. הוא לחץ על ה-ANC להפסיק במאבק האלים כנגד המשטר, מתוך אמונה שרובים לא יבטיחו להם חופש, אבל משא ומתן כן. ב-5 בדצמבר פנה מבקי לאספה הכללית של האו"ם והודה להם על הפעלת הלחץ על דרום אפריקה לסיים את האפרטהייד בכך שהצהירו שמשטר זה הוא פשע כנגד האנושות.
ביוגרפיה > חזרה לדרום אפריקה

ב-27 באפריל 1990 חזר בצורה רשמית מבקי לדרום אפריקה מהגלות לאחר ביטול החרם של כל הארגונים הפוליטיים. הוא מגיע למדינה באמצעות מטוסו הפרטי של נשיא זמביה קנת קאונדה. לאחר הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בדרום אפריקה באפריל 1994, נלסון מנדלה בחר במבקי לתפקיד סגן הנשיא הראשון של הממשלה הלאומית המאוחדת הראשונה. התנועה הלאומית פרשה מהממשלה ביוני 1996 ומבקי הפך לסגן הנשיא היחיד. בוועידה ה-50 של ה-ANC במפיקנג ב-16 עד 20 באפריל, נבחר מבקי לנשיא החדש של ה-ANC.
ביוגרפיה > כהונתו כנשיא

מבקי נבחר לנשיא דרום אפריקה ב-14 ביוני 1999 ונכנס לתפקידו כיומיים לאחר מכן. הוא היה בעל השפעה רבה על הפוליטיקה האפריקאית. האמין שאת בעיות היבשת עליהם לפתור בעצמם והיה אחד המייסדים של השותפות החדשה לפיתוח אפריקה (NEPAD) ושל האיחוד האפריקאי (AU). הוא שירת כנשיא ה-AU בין השנים 2000–2003. סייע בתיווך בהסכמי השלום ברואנדה, בבורונדי וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. במהלך כהונתו היה קצב צמיחה גבוה, חצי מיליון משרות נוצרו בכל שנה במשך שמונה שנים והמדינה משכה השקעות זרות. לגבי העוני שלא נפטר טען מבקי, ש"זה בלתי אפשרי לפתור בעיות בנות 350 שנים ב-13 שנה של שלטון דמוקרטי". ממשלתו של מבקי תרמה לייצוב הכלכלה הדרום אפריקאית, ולבנייה מחדש של תשתיות המדינה. בתקופתו גדלו אחוזי המועסקים, מקומות הדיור והובאו מים נקיים לדרום אפריקאים רבים. המדיניות הכלכלית של מבקי היו מכווני-שוק וממוקדים כלפי צמיחה.
בשנת 2005 פיטר מבקי את סגנו, ג'ייקוב זומה, לאחר שהיה מעורב בשחיתות ובפרשת מין, דבר זה השאיר את המדינה ללא יורש ברור לנשיאות. מבקי הואשם בניסיון לשנות את החוקה כך שימשיך לכהונה נוספת ולשמר את כוחו. לאחר טענותיו של שופט בית המשפט העליון בדרום אפריקה כי נעשתה התערבות פוליטית בהעמדתו לדין של זומה עקב הפרשיות שהיה מעורב בהן, התבקש מבקי ב-20 בספטמבר 2008 על ידי ה-ANC להתפטר מהנשיאות והוא הכריז על התפטרותו באופן רשמי ב-28 בספטמבר.
איידס כנושא מרכזי בתקופת כהונתו > איידס בדרום אפריקה

מחלת האיידס באפריקה שמדרום לסהרה נפוצה פי שישה יותר מאשר באזורי העולם, כ-20% מהתושבים הבוגרים נשאים הם של נגיף ה-HIV. שני המקרים הראשונים של איידס בדרום אפריקה אובחנו בשנת 1982 ומקרה המוות הראשון שתועד התרחש ב-1985. ההשפעה הגדולה של נגיף האיידס על דרום אפריקה באה לידי ביטוי בשיעורי התמותה במדינה. בשנת 1997 מתו בדרום אפריקה כ-316,559 אנשים, המספרים עלו בצורה משמעותית כך שבשנת 2006 מתו כ-607,184 אנשים. אולם, הנגיף עצמו אינו הסיבה היחידה ולגידול בתמותה אלא בעיקר לגידול באחוזי התמותה בקרב צעירים כאשר בשנת 2006, 41 אחוזים ממקרי המוות יוחסו לקבוצת הגיל שבין 25–49.
איידס כנושא מרכזי בתקופת כהונתו > השקפת עולמו

השערורייה הגדולה ביותר שסבבה את מבקי הייתה השקפתו לגבי מחלת האיידס והשיטות למיגורה. מבקי התקדם באיטיות בפעולותיו לעידוד שימוש בתרופות אנטי-רטרו-ויראליות ובמניעת העברת נגיף ה-HIV מאמהות לתינוקיהן.
טיפולו של מבקי במגפת האיידס גרם לביקורות קשות ונחל אכזבה בקרב המאמינים והמצביעים שבבחירתו לנשיא יתגייס למען המלחמה במגפה. מבקי טען וחיזק את הטוענים כי נגיף ה-HIV אינו מוביל לאיידס, הוא התנגד לחלוקת תרופות לחולים ולא אישר הקמת מרכזי טיפול. מבקי סירב במשך שנים להתיר משלוחי תרופות נגד איידס כולל AZT לארצו, אשר בה כ-12% מן האוכלוסייה נגועה ב-HIV. התרופות היו עשויות גם להפחית את הסיכון במעבר המחלה מאם לעובר. מבקי סבר התרופה AZT היא רעילה ומזיקה לבריאות וכי זה יהיה חוסר אחריות מצד הממשלה להתעלם מהאזהרות הרפואיות לגביה. לאורך כל תקופת מניעת התרופות, הוא טען שדעתו מעוגנת בספרות רפואית ובמחקרים מדעיים, דבר שלבסוף התגלה כלא נכון. המאמץ לשפר את הטיפול בחולי האיידס נפגע בגלל גישה דומה של פוליטיקאים נוספים שהיו חלק ממשלו. שרת הבריאות בממשלה, מנטו צ'באללה מיסמנג, למשל, עודדה דיאטת שום, שמן זית ולימון כדי לרפא את המחלה. ואף על פי שמדענים ופוליטיקאים רבים קראו לפיטורה, דבר זה התממש רק כשמבקי עצמו סיים את כהונתו כנשיא. לעומת זאת באוגוסט 2007 פיטרו מבקי ושרת הבריאות את סגנית שרת הבריאות נוזיזווה מדללה רוטלדג' אשר דגלה בהתמקצעות רפואית ובפעילותיה למען מודעות האיידס. אף על פי שרשמית היא פוטרה בגלל שחיתות, התפיסה הרווחת הייתה שדבר זה קרה כיוון שהאמינה בקשר בין איידס ל-HIV.
על פי מחקר שנעשה בנושא, התגלה כי לפי הערכת מומחים, בתקופתו של מבקי כ-330,000 תושבי דרום אפריקה מתו לחינם וכ-35,000 תינוקות נולדו כשהם נשאי HIV כאשר הם יכלו להיות מוגנים מפני הנגיף ולחיות חיים נורמטיביים.