stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-ג'זירה

ערך זה עוסק ברשת שידור ערבית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  קטר (מדינה) קטר
 תאריך השקה:  1 בנובמבר 1996
 משרד ראשי:  דוחא, קטאר
 
 https://network.aljazeera.net
מטה רשת "אל-ג'זירה" שבדוחא, קטאר ב-2008 (המטה הורחב מאז וכיום כולל מבנים נוספים)
חדר החדשות של ערוץ "Al Jazeera English" הנמצאים במטה הרשת בדוחא
אל-גַ'זִירַה (ערבית: الجزيرة; תעתיק מדויק: אלג'זירה, תרגום: "האי", קרי "חצי האי ערב") היא רשת שידור טלוויזיונית לוויינית שמרכזה בדוחה בירת קטר, ומשדרת בערבית ובאנגלית. היא הוקמה על ידי אמיר קטר, שייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, לאחר שהדיח את אביו מהשלטון. הרשת זכתה לפרסום בין-לאומי רב כששידרה קלטות של ארגון הטרור אל-קאעידה, ובראשם את אוסאמה בן לאדן לאחר פיגועי 11 בספטמבר בנוסף מפעילה הרשת ערוץ ספורט, ערוץ חי המשדר ועדות וכנסים, ערוץ דוקומנטרי, ערוץ לילדים ומספר אתרי אינטרנט.
היסטוריה

הרשת החלה את דרכה עם תקציב של כ־150 מיליון דולר, שהעניק אמיר קטר חמד בן ח'ליפה לאחר שתפס את השלטון במדינה. הרשת החלה לשדר בשנת 1996. רבים מעובדי המחלקה לערבית של BBC עברו לאל-ג'זירה, ביניהם פייסל אל-קאסם, המגיש את "הכיוון ההפוך" הפופולרית ברשת. הרשת ניסתה להגדיל את מספר צופיה בעזרת הצגת תכנים שנויים במחלוקת בנוגע לממשלות המפרץ הפרסי, יחסי לבנון–סוריה והרשות השופטת במצרים. שידור הקלטות של אוסאמה בן לאדן ואל-קאעידה הגדילו את שיעורי הצפייה שלה. הרשת שברה את המונופול שהיה לערב הסעודית על ערוצי הלוויין הכלל-ערביים, והעלתה על סדר היום סוגיות בלתי-נעימות למנהיגים הערבים. בעקבות זאת קמו לה רשתות מתחרות כמו אל-קאהירה המצרית ו"אל-חורה" האמריקאית, אך החשובה שבהן היא רשת "אל-ערביה" הסעודית. אלג'זירה שאפה להתבסס על מכירת זמן פרסום, אך ניסיון זה נכשל, בעיקר משום שהבעלים הסעודיים של רשתות שידור ערביות אחרות, איימו להפסיק לפרסם חברות שיפרסמו גם באל-ג'זירה. נכון ל-2004, תקציב הרשת הוא כ-120 מיליון דולר, מתוכם 40 או 50 מיליון מאמיר קטר.
ב-4 ביולי 2005 הודיעה אל-ג'זירה על כוונתה להעלות שירות טלוויזיה בלוויין בשפה האנגלית. הערוץ החדש עלה לאוויר ב-15 בנובמבר 2006. לערוץ זה מרכזי שידור בדוחה, אתונה, בואנוס איירס, לונדון, קואלה לומפור ווושינגטון והוא משדר 24 שעות ביממה, מהן 12 מדוחה וארבע שעות מכל אחד מהמקומות הבאים: לונדון, קואלה לומפור וושינגטון.  העיתונאי הפלסטיני ודאח חנפר, מנהל ערוץ אל-ג'זירה משנת 2003, מונה בשנת 2006 למנכ"ל הרשת כולה.
כיום נחשבת התחנה לאחד מערוצי התקשורת המרכזיים בעולם. היא מאופיינת ביכולתה לסקר ידיעות הישר מתוך השטח וזאת הודות לפריסתה הרחבה בעולם. ב-3 בינואר 2013 הודיעה רשת אל-ג'זירה על רכישתה של תחנת הטלוויזיה האמריקנית Current TV, זאת כחלק מניסיונותיה לחדור לשוק האמריקאי ולהשפיע על דעת הקהל שם. אולם כעבור כשנתיים נאלצה לסגור את השלוחה האמריקאית עקב הפסדים מתמשכים.
איסורים במדינות שונות על פעילות הרשת

ישראל, איחוד האמירויות ומצרים אסרו על פעילות הרשת בתחומן. בינואר 2025 אסרה הרשות הפלסטינית את פעילות הרשת בשטחה.
בזמן ההפגנות במצרים בתחילת שנת 2011 שימשה אל-ג'זירה גורם מרכזי בדִרבון ההמונים. בעקבות זאת, ב-30 בינואר 2011 סגרו השלטונות המצריים את משרדי אל-ג'זירה בקהיר, ובמקביל שובשו שידורי התחנה במדינה, הנקלטים באמצעות לווייני ניילסאט. התחנה עמלה על מנת להמשיך ולשדר למצרים בערוצים חלופיים.מאז הדחת מוחמד מורסי מכס הנשיאות במצרים, פועלים השלטונות לצמצום השפעת התחנה במדינה, בטענה כי היא חותרת תחת הנהגת ההפיכה הצבאית.[דרוש מקור] ב-29 באוגוסט 2013 הודיעו גורמי ממשל מצריים כי לתחנה אין אישור לפעול במצרים ותבעו מהגורמים האחראים לאכוף את האיסור. ב-30 באוגוסט הודיעה הרשת כי 6 מעובדיה עצורים בידי שלטונות מצרים.[דרוש מקור]
שידורי הרשת בישראל

נוכחות הרשת בישראל החלה בסוף שנות ה-90, כשחברת הכבלים "תבל" החלה לשדר את הערוץ באזורי שידוריה בצפון.
בספטמבר 2000 תבעה אל-ג'זירה את "תבל" על כך ששידרה את הערוץ מבלי לקבל אישור ממנה, תוך הפרת זכויות יוצרים. בכתב התביעה דרשה אל-ג'זירה 4 מיליון דולר בפיצויים. תוך חודש הגיעו שני הצדדים לפשרה, בה הוסכם כי תבל תעביר יותר מ-1.1 מיליון דולר, כפיצוי על שידורי התחנה בתוך הפרת זכויות יוצרים ותשלום עבור שידורי התחנה לשלוש שנים.
אל-ג'זירה העריכה באותה עת כי היו כ-15 אלף איש שצפו בערוץ באמצעות שידורי "תבל", בעיקר בנצרת ובכפרים בגליל.
במרץ 2000 קיבלה חברת הכבלים "מת"ב" אישור מהמועצה לשידורי כבלים ולוויין להוסיף את אל-ג'זירה לשידוריה, וביולי 2000, עם פתיחת שידורי הלוויין בישראל, החלה גם חברת yes לשדר את הערוץ.
ב-5 בדצמבר 2006 עלה לאוויר ערוץ "Al Jazeera English" בשידורי חברת yes, עשרים ואחד ימים לאחר שערוץ זה הושק לראשונה.
עד להחלטת הממשלה על הפסקת שידורי אל-ג'זירה בישראל ב-5 במאי 2024, ערוץ אל-ג'זירה (בשפה הערבית) שודר הן ב-yes וב-HOT, ו"Al Jazeera English" שודר ב-yes בלבד.
אל-ג'זירה וישראל > החוק לסגירת שידורי ערוץ אל-ג'זירה בישראל ויישומו

ב-1 באפריל 2024 אושר בכנסת חוק מניעת פגיעת גוף שידורים זר בביטחון המדינה, שיאפשר את הגבלת פעילות הערוץ בישראל. בהתאם לחוק זה, ב-5 במאי 2024 אישרה ממשלת ישראל פה אחד את סגירת ערוץ אל-ג'זירה בישראל. שרי "המחנה הממלכתי" נעדרו מההצבעה. החלטת הסגירה מומשה שעות ספורות לאחר אישור הממשלה.
ב-21 במאי 2024 החרים משרד התקשורת ציוד מסוכנות הידיעות האמריקאית Associated Press, שבין לקוחותיה נמצא גם ערוץ אל-ג'זירה, כחלק מיישום החוק. לאחר מספר שעות ביטל משרד התקשורת את הפעולה בעקבות לחץ אמריקאי.
ברוח חוק זה, בלילה שבין 21 ל-22 בספטמבר 2024 כוחות צה"ל פשטו על משרדי ערוץ אל ג'זירה ברמאללה לפי צו של מפקד פיקוד המרכז, אבי בלוט, סגרו את משרדי הערוץ והחרימו את הציוד במקום. רוב האירוע תועד על ידי מצלמות אל ג'זירה עד להחרמתן על ידי צה"ל.
ראו גם

ריז ח'אן
מהדי חסן
מושל ורמונט

| --- | --- |
סמל ורמונט
פיל סקוט
 איוש נוכחי:  פיל סקוט
 תאריך כניסה לתפקיד:  5 בינואר 2017
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  ורמונט ורמונט
 מעון:  "הביתן" (The Pavilion)
 מושב המשרה:   מונטפלייר, ורמונט
 משך כהונה קצוב:  שנתיים, ללא הגבלת כהונה
 ייסוד המשרה:  1791
 איוש ראשון:  תומאס צ'יטנדן
 governor.vermont.gov
 
מושל ורמונט (באנגלית: Governor of Vermont) הוא ראש הרשות המבצעת של ממשלת מדינת ורמונט שבארצות הברית. המושל נבחר לתקופת כהונה בת שנתיים במהלך שנים בעלות מספר זוגי, באמצעות בחירות ישירות. ורמונט, לצד שכנתה ניו המפשייר, היא אחת משתי המדינות היחידות בארצות הברית שעורכות בחירות לתפקיד המושל אחת לשנתיים (במקום אחת לארבע שנים, כנהוג ב-48 המדינות האחרות).
בוורמונט אין הגבלה על מספר הכהונות שבהן רשאי המושל לכהן. אם אף מועמד לתפקיד לא גורף לפחות 50% מקולות הבוחרים בנוסף לקול אחד נוסף, מושל ורמונט ייבחר בידי בית המחוקקים המדינתי. מושל ורמונט המכהן הוא פיל סקוט, שנבחר לתפקיד מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא הושבע לתפקיד ב-5 בינואר 2017, ונתמנה למושל ה-82 של ורמונט.
סמכויות

משרדי העבודה של המושל ממוקמים במעון רשמי הקרוי "הביתן" בעיר הבירה מונטפלייר. הלשכה הטקסית של המושל, בו עושה המושל שימוש במהלך התכנסויות בית המחוקקים, ממוקם בבית המדינה של מדינת ורמונט.
חוקת ורמונט מפרטת את סמכויותיו של המושל כדלהלן:
להורות או למנות את כל הפקידים ("למעט במקומות שבהם נקבע אחרת על פי חוק או במסגרת ממשלה זו").
למלא את מקום כל המשרות הפנויות עד שניתן יהיה לאייש את התפקיד מכוח חוקת המדינה או על פי חוקי המדינה.
לנהל קשרים עם מדינות אחרות.
לפעול מול פקידי ממשל, פקידים אזרחיים או אנשי צבא.
להציג פעולות אלה כנדרש, ואם יש צורך להגישן, בפני האספה הכללית.
מתן חנינות וקנסות, למעט במקרים של בגידה – בהם רשאי המושל להטיל עונשים רק עד תום המושב הבא של האספה הכללית – ובמקרים של הליך הדחה, בהם אין בסמכות המושל להעניק חנינות או להמתיק עונשים.
לדאוג שהחוקים יבוצעו נאמנה.
למשוך סכומים מקופת האוצר אשר הוקצבו בידי האספה הכללית.
להטיל אמברגו, או לאסור ייצוא סחורה כלשהי למשך עד חודש ימים במהלך פגרת האספה הכללית.
להעניק רישיונות במסגרת החוק.
לכנס ישיבות מיוחדות של האספה הכללית במידת הצורך.
לשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים בוורמונט (משמר מדינת ורמונט והמשמר הלאומי של ורמונט. עם זאת, המושל אינו יכול "לפקד באופן אישי, בעת מלחמה או התקוממות, אלא על פי עצתו והסכמתו של הסנאט.
תחת המושל מכהן סגן מושל ורמונט, שנבחר לתפקידו בפתק הצבעה נפרד. סגן המושל מתמנה למושל ורמונט במקרה בו המושל נפטר, מתפטר או מודח.
רשימת מושלי ורמונט > מושלי רפובליקת ורמונט

רפובליקת ורמונט התקיימה החל מ-15 בינואר 1777 כמדינה עצמאית ועד לקבלתה כמדינה ה-14 של ארצות הברית ב-4 במרץ 1791. בראש המדינה עמדו מושל, סגן מושל ומועצה, ואת הרשות המחוקקת היוותה אספה לאומית, המורכבת מבית אחד.
| מס' | תמונה | שם  (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה | מפלגה | בחירות | סגן המושל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | תומאס צ'יטנדן  (1730–1797) | 13 במרץ 1778 | 13 באוקטובר 1789 |  | עצמאי | 1778  עד  1789 | ג'וזף מארש  בנג'מין קרפנטר  אלישע פיין  פול ספונר |
| 2 |  | מוזס רובינסון  (1741–1813) | 13 באוקטובר 1789 | 20 באוקטובר 1790 |  | עצמאי |  | ג'וזף מארש |
| 3 |  | תומאס צ'יטנדן  (1730–1797) | 20 באוקטובר 1790 | 4 במרץ 1791 |  | עצמאי | 1790 | פיטר אולקוט |
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
↑  נבחר לכהונתו הראשונה מטעם המפלגה הוויגית ולכהונתו השנייה מטעם המפלגה הרפובליקנית.
↑  בחירות ראשונות לתקופת כהונה של שנתיים.
↑  התפטר כדי לכהן כשופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי של ורמונט.
הערות שוליים

↑  וילסון רינג, Two-year terms in Vt., New Hampshire, keep governors constantly on the campaign trail, באתר Barre Montpelier Times Argus‏, 7 בנובמבר 2006 (באנגלית)
↑  חוקת ורמונט (באנגלית)
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • הווארד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
יצחק אייזיק הלוי

ערך זה עוסק במחברו של הספר "דורות הראשונים". אם התכוונתם לרב הראשי לישראל, ראו .
| --- | --- |

רבי יצחק אייזיק הלוי
 לידה:  21 בספטמבר 1847 י"א בתשרי ה'תר"ח איוויינייץ, בלארוס 
 פטירה:  15 במאי 1914 (בגיל 66) כ' באייר ה'תרע"ד המבורג, הקיסרות הגרמנית 
 השכלה:  ישיבת וולוז'ין 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב יצחק אייזיק הלוי (רבינוביץ) (21 בספטמבר 1847, י"א בתשרי ה'תר"ח – כ' באייר תרע"ד, 15 במאי 1914) היה מלומד, חוקר, סופר, עסקן, והיסטוריון יהודי. נודע בעיקר בזכות סדרת ספריו דורות הראשונים, שבה הציג אפולוגטיקה מקיפה להגנת הפרשנות והאמונה המסורתיות כנגד המחקר הביקורתי של חכמת ישראל וביקורת המקרא. היה פעיל ציבורי למען האורתודוקסיה במאבק נגד הכוחות המודרניסטיים ביהדות מזרח אירופה והשתתף בהקמת אגודת ישראל.
תולדותיו

נולד בעיירה איווניץ באזור מינסק (כיום בבלארוס), לאליהו (בן נחום חיים) הלוי רבינוביץ, ולרחל, בתו של רבי מרדכי אליעזר מקובנא, מחבר הספר "קרני ראם". גדל בעיר מינסק אצל סבו רבי נחום, שהשפיע על מהלך רוחניותו.
החל ללמוד גמרא בגיל חמש וחצי. בצעירותו התפרסם בכישרונותיו המצוינים. בגיל שלש עשרה נשלח יצחק אייזיק ללמוד בישיבת וולוז'ין. שם למד תורה מפי רבי יוסף דב סולובייצ'יק במשך שנה, וחידש חידושי תורה חריפים, כשרבותיו העיקריים היו לפי דבריו "נודע ביהודה" ו"משנה למלך", ספרים שלמד בשקידה וידע בעל-פה.
נשא בגיל שמונה עשרה את בת דודתו אלקה. בגיל עשרים נתמנה לתפקיד גבאי בישיבת וולוז'ין. במשך השנים שלאחר מכן עסק בפעילות ציבורית. בין השאר, הוא התכתב עם הברון דוד גינצבורג בפטרבורג, בנושא הוועדה הממשלתית שהוקמה על ידי ממשלת רוסיה בעניין חיי היהודים. פרנסתו הייתה ממסחר והוא עסק בסיטונאות תה.
בשנת תרנ"ה-1895 עקר מרוסיה לפרסבורג (כיום ברטיסלאבה), שהייתה אז בהונגריה. שם החל לכתוב את ספרו "דורות הראשונים". שם כתב גם את ספרו "בתים לבדים" על כללי ספיקות. בשנת תרס"ב 1902 התיישב בעיר המבורג שבגרמניה ושימש שם כרב. נפטר בליל שבת, כ' באייר ה'תרע"ד (15 במאי 1914).
קשריו עם רבני דורו

הלוי עמד בקשר שוטף עם גדולי רבני תקופתו. הוא התכתב עם רבים מהם, ומהתארים שכתבו עליו ניתן ללמוד על ההערכה שרחשו לו. בין השאר הוא עמד בקשר עם רבי חיים סולובייצ'יק מבריסק, רבי אליעזר גורדון מטלז, האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, הרב קוק (שמכתביו אל הרב הלוי הודפסו בספרו אגרות ראי"ה) ורבי חיים עוזר גרוז'ינסקי.
השתתפותו בהקמת אגודת ישראל

הלוי היה אחד ממקימיה של תנועת אגודת ישראל באירופה. הוא סבר שעל הקהילות החרדיות שבארצות אירופה להתאגד במסגרת כללית עולמית, לשם שמירה משותפת על האינטרסים הדתיים שלהן. בשנת תרס"ו (1906) הוא החל להציע את רעיון ההתאגדות בפני רבנים ואישים שונים ברחבי אירופה. בין הרבנים הללו היו רבי חיים מבריסק, רבי אליעזר רבינוביץ ממינסק ורבי יעקב רוזנהיים. בדחיפתו ובעידודו קרם רעיון זה עור וגידים, ובמהלך השנים שלאחר מכן הוקמה תנועה עולמית זו.
מאבקו בהשכלה

הלוי עסק רבות בנושאי השקפה ואמונה. בנושאים אלו הוא נאבק עם המשכילים, אשר ניסו לגרום לסגירת החדרים - תלמודי התורה החרדיים במזרח אירופה. הוא פרסם שלושה מאמרים חריפים בעיתון הלבנון שהופיע בפריז ונפוץ גם ברוסיה. כן פרסם גם מאמרים בהמליץ. הוא סיכל את מאמציהם של המשכילים להוציא לאור שולחן ערוך מחודש "מוגה ומתוקן".
חלק חשוב ממאבקו בהשכלה הייתה הוצאת הספרים "דורות הראשונים". ספריו אלו היוו תשובה תורנית מדעית לכמה מספריהם של המשכילים, מאסכולת חכמת ישראל. בין השאר הוא התפלמס עם מחקריהם של ההיסטוריונים הבאים: הרב הפוזיטיבי-היסטורי, זכריה פרנקל וספריו "דרכי המשנה" ו"מבוא הירושלמי", נחמן קרוכמל (רנ"ק) וספרו "מורה נבוכי הזמן", היינריך (צבי) גרץ וספרו "דברי ימי ישראל" ואייזיק הירש וייס וספרו "דור דור ודורשיו". אף עם הרב שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) הרבה הרב הלוי להתעמת. הרב הלוי הצביע על טעויות, לדעתו, בשיטת החקירה של המשכילים, ועל עובדת הסתמכותם על ספרי קודמיהם, כגון "סדר הדורות", ללא בדיקה וחקירה יסודיים. הרב הלוי אף האשים חלק מהחוקרים הללו בהטיה ובמגמתיות, מתוך רצון להשחיר את פניהם של חכמי ישראל התנאים והאמוראים. הוא עצמו לא הסתיר את מגמתו ההפוכה, להאיר את דמותם באור חיובי, דבר שגרר ביקורת מקצועית כלפיו, מפי אנשי אקדמיה ומחקר. גם שיטת מחקרו הייחודית עוררה לפעמים הסתייגויות, בעיקר במקומות שלא ביסס את הנחותיו באופן מוחלט. לצד זאת, זכה להערכת חוקרים שונים.
ספריו

את ספרי "דורות הראשונים" הוא הוציא שלא לפי הסדר הכרונולוגי, אלא לפי מה שראה כנחוץ יותר. ראשונה יצא לאור החלק השלישי של ספרו על תקופת הסבוראים והגאונים - פרסבורג תרנ"ז (1897). לאחר כמה שנים הוציא את החלק השני, על סוף תקופת התנאים וחיבור המשנה, ועל תקופת האמוראים והתלמוד - פרנקפורט תרס"א (1901). לאחר מכן הוציא שני כרכים מהחלק הראשון: הכרך השלישי – מסוף ימי החשמונאים ועד תקופת הנציבות (פרנקפורט תרס"ו (1906)), והכרך החמישי – מאחר החורבן עד חתימת המשנה (פרנקפורט, תרע"ח (1918)). הכרכים הראשון והשני מחלק זה היו אמורים לעסוק בתקופת התנ"ך. לאחר פטירתו הודפסו שני כרכים נוספים: כרך שישי, העוסק בתקופת המקרא אך כהקדמה לסוף ימי הבית השני (ירושלים: מוסד הרב קוק, תרצ"ט (1939)), והכרך הרביעי מהחלק הראשון העוסק בתקופה האחרונה של הבית השני בעריכתו של משה אוירבך (בני ברק: נצח, תשכ"ד (1964)).
הלוי פרסם גם מאמרים במחקר היסטורי, שהתפרסמו בכתב העת ישורון שיצא לאור בפרנקפורט, ובכתב העת בן עמי של יהודה לייב קנטור.
בחיבוריו עוסק הלוי בשאלות היסטוריות כבדות משקל: האם יש יסוד לתאוריה הדויטרונומיסטית, המאחרת כתיבת חלקים מן התורה לראשית ימי הבית השני? מתי נתקנו תקנות חז"ל? מתי הוחל בחיבור המשנה ועל ידי מי? מי היו הצדוקים והבייתוסים? האם ניתן לסמוך על יוספוס פלאוויוס? האם קדם מרד יהודי לחורבן הבית? מהי חתימת המשנה? כיצד נערך התלמוד? מי היו רבנן סבוראי? ועוד.
ספריו "דורות הראשונים" הוערכו מאוד על-ידי הראי"ה קוק, שאף כלל אותם בחומר הלימוד המקורי לישיבתו.
זכרו מונצח ברחוב הנושא את שם ספרו "דורות ראשונים" במרכז ירושלים.
'דורות הראשונים', באתר HebrewBooks:‏
חלק א' - סוף החשמונאים עד נציבי רומא - א [חלק א כרך שלישי עד עמ' 357 במהדורה הראשונה, פרנקפורט תרסו]
חלק ב' - סוף החשמונאים עד נציבי רומא - ב  [חלק א כרך שלישי מעמ' 358 במהדורה הראשונה, פרנקפורט תרסו]
חלק ג' - מאחר החורבן עד חתימת המשנה -חלק ראשון [חלק א כרך חמישי עד עמ' 432 במהדורה הראשונה, פרנקפורט תרעח]
חלק ד' - מאחר החורבן עד חתימת המשנה -חלק שני [חלק א כרך חמישי  מעמ' 433 במהדורה הראשונה, פרנקפורט תרעח]
חלק ה' - מן סוף ימי המשנה עד אחר חתימת התלמוד [חלק ב במהדורה הראשונה, פרנקפורט תרסא]
חלק ו' - מן חתימת התלמוד עד סוף ימי הגאונים [חלק ג במהדורה הראשונה, פרעסבורג תרנז]
חלק ז' - תקופת המקרא, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תרצ"ט/1939. [נקרא כרך שישי בהוצאה זו]
אגרות רבי יצחק אייזיק הלוי
דורות הראשונים חלק ראשון, כרך רביעי - התקופה האחרונה של בית שני - זמן נציבי רומא והמלחמה, הוצאת נצח, באתר דעת
"בתים לבדים" על ענייני ספיקות
חידושים על מסכת חולין (לא נדפס)
לקריאה נוספת

משה אוירבך (עורך), ספר זכרון לרבי יצחק אייזיק הלוי,  בני ברק : נצח, תשכ"ד (1964), באתר אוצר החכמה (חלק מהמאמרים בספר זמינים לצפיה, באתר "דעת")
הרב ד"ר אשר רייכל, "הגאון רבי יצחק אייזיק הלוי", אגרות רבי יצחק אייזיק הלוי, ירושלים : מוסד הרב קוק, תשל"ב, עמ' 1–75, באתר היברובוקס
אסף ידידיה, ביקורת מבוקרת: אלטרנטיבות אורתודוקסיות ל'מדע היהדות' 1873–1956, מוסד ביאליק, ירושלים תשע"ג, עמ' 145–194.
Bergmann, Ari (2021), The formation of the Talmud : scholarship and politics in Yitzhak Isaac Halevy’s Dorot Harishonim, Berlin; Boston: De Gruyter.
Reichel, O. Asher (1969), Isaac Halevy (1847–1914): Spokesman and Historian of Jewish Tradition, New York: Yeshiva University Press.
הערות שוליים

↑  הרב ד"ר יחיאל יעקב וויינברג, לחקר המשנה, בתוך ד״ר שמעון ברנשטיין וד״ר גרשון א. חורגין, ספר יובל לכבוד הרב שמואל קלמן מירסקי, ניו יורק תשי"ח, עמוד 233
↑  ראה במאמרו הנ"ל של הרב ד"ר וייברג, בעמ' 235, את דברי ההערכה שלצד דברי הביקורת, וראה בספר דורות הראשונים תקופת המקרא, 'דברים אחדים' מאת ד"ר בנימין מנשה לוין.
↑  דורות הראשונים: תקופת המקרא, עמ' 2.
↑  בני ברק התשס"א, בהוצאת ספרי אור החיים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262352605171  PLWABN: 9810598757105606  BnF: cb11178654f (data)  CiNii: DA16059501  GND: 132587025  ISNI: 0000 0000 8228 6874  LCCN: n90663106  NLA: 35647769  NTA: 296349976  SELIBR: 58798  SUDOC: 249582759  Trove: 1026073  VIAF: 50392279   WorldCat (עם VIAF): 50392279 
שער הספר דורות הראשונים
יהודה ליב לנדא (יוהנסבורג)

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1866 זאלוז'צה, אוקראינה 
 פטירה:  25 באוגוסט 1942 (בגיל 76) יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה, האימפריה הרוסית 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה 
 מקום מגורים:  יוהנסבורג, מנצ'סטר 
 תקופת הפעילות:  ? – 25 באוגוסט 1942 
 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
יהודה ליב לנדא (באנגלית: Judah Leo Landau; ח' באייר ה'תרכ"ו, 23 באפריל 1866 - י"ג באלול ה'תש"ב, 26 באוגוסט 1942) היה רב, משורר, מחזאי, פיליטוניסט ומתרגם עברי בגליציה ובדרום אפריקה.
קורות חיים

נולד בזאלוז'צה הסמוכה לטרנופול (אז בגליציה כיום באוקראינה) למשה יששכר לנדא. עד היותו בן 23 למד גפ"ת אצל אביו וסביו הרב מגרובוביץ' (Grabowiec). ב-1889 נסע לברודי והשלים את השכלתו התיכונית, אחר כך למד בבית המדרש לרבנים בווינה כשבמקביל שמע הרצאות באוניברסיטת וינה וקיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה. הוא נסמך לרבנות בידי הרב ישראל ראטה והרב ד"ר אדולף שוורץ.
ב-1901 התמנה כרב במנצ'סטר, וב-1903 הוזמן לכהן רב ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. ב-1912 התמנה כרבה הראשי של דרום אפריקה. במקביל שימש כפרופסור לספרות עברית באוניברסיטה המקומית.
ד"ר לנדא פרסם מאז היותו בן 13 שירים ומאמרים בעיתונות העברית בגליציה, תחת שמות העט: היל"ל בן שכ"ר (ראשי תיבות של שמו ושם אביו, כינוי המתכתב עם הילל בן שחר); סופר עברי; ודר' מָארגֶענשׁטֶערן.
הוא תרם ערכים לאנציקלופדיה אוצר ישראל, בהם ערכים על מקומות באימפריה האוסטרית ובמיוחד גליציה, ארץ הולדתו, בהם: גליציה, וינר נוישטאדט וברודי, וערכים הקשורים לדרום אפריקה בה התגורר, בהם: אלפרד פיליפ בנדר, דרשן בקייפטאון ודרום אפריקה. כן כתב ערכים על דרמה, הורדוס, הזכרת נשמות, חמורבי, יהדות, ספר היובלים, פרדיננד לסל, פיוט וברוך שפינוזה.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
בנו היה נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, השופט אשר יששכר פליקס לנדא.
מספריו

דון יצחק אברבנאל - חזיון היסטורי בחמש מערכות, יוהניסברג: י. ד. אייזנשטיין, תרע"ט, באתר אוצר החכמה
לקריאה נוספת

יהודה פרידלנדר ורפאל וייזר, רב משורר ומחזאי - יהודה ליב לנדא, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
וזאת ליהודה - קובץ מאמרים בחכמת ישראל, תל-אביב: ועד היובל, תרצ"ז, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  גליציא, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל (איזנשטין, יהודה דוד, עורך), כרך ג', תשי"ב, עמ' 203-206, באתר היברובוקס
↑  ווינר ניישטאט, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל, כרך ד', תשי"ב, עמ' 206, באתר היברובוקס
↑  בראדי, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל (איזנשטין, יהודה דוד, עורך), כרך ג', תשי"ב, עמ' 176, באתר היברובוקס
↑  בענדר, אלפרד פיליפ, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל (איזנשטין, יהודה דוד, עורך), כרך ג', תשי"ב, עמ' 147-148, באתר היברובוקס
↑  דרום אפריקא, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל, כרך ד', תשי"ב, עמ' 73-76, באתר היברובוקס
↑  דראמא, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל, כרך ד', תשי"ב, עמ' 68-71, באתר היברובוקס
↑  הורדוס, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל, כרך ד', תשי"ב, עמ' 123-125, באתר היברובוקס
↑  הזכרת נשמות, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל, כרך ד', תשי"ב, עמ' 133, באתר היברובוקס
↑  חמורבי, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל, כרך ד', תשי"ב, עמ' 291-293, באתר היברובוקס
↑  יהדות, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל (איזנשטין, יהודה דוד, עורך), כרך ה', תשי"ב, עמ' 52-57, באתר היברובוקס
↑  יובלים, ספר, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל (איזנשטין, יהודה דוד, עורך), כרך ה', תשי"ב, עמ' 93-95, באתר היברובוקס
↑  לאסאל, פרדינאנד, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל (איזנשטין, יהודה דוד, עורך), כרך ה', תשי"ב, עמ' 310-312, באתר היברובוקס
↑  פיוט, בתוך אנציקלופדיה אוצר ישראל (איזנשטין, יהודה דוד, עורך), כרך ח', תשי"ב, עמ' 221, באתר היברובוקס
↑  ארכיון יהודה ליב לנדא, בספרייה הלאומית
↑  פליקס לנדא א., באתר הרשות השופטת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264265405171  PLWABN: 9810643654505606  BnF: cb133395604 (data)  GND: 119202697  ISNI: 0000 0000 6652 3956  LCCN: nr90022951  NLA: 35289577  NTA: 07342269X  SELIBR: 245750  SUDOC: 242513301  Trove: 899237  VIAF: 64152332   WorldCat (עם VIAF): 64152332
ALOPEX

ALOPEX הוא אלגוריתם למידת מכונה מבוסס מתאם שהוצע לראשונה על ידי אוונגליה מיכלי-צאנאקו והארת' ב-1974.
עיקרון

בלמידת מכונה, המטרה היא לאמן מערכת למזער פונקציית עלות או (בהתייחס ל-ALOPEX) פונקציית תגובה. אלגוריתמי אימון רבים, כגון חלחול לאחור (Backpropagation), נוטים להיתקע במינימומים או מקסימומים מקומיים של פונקציית התגובה. ALOPEX משתמש במתאם צולב של הפרשים ובתהליך סטוכסטי כדי להתגבר על כך, בניסיון להגיע למינימום (או מקסימום) המוחלט של פונקציית התגובה.
שיטה

ALOPEX, בצורתו הפשוטה, מוגדר על ידי משוואת עדכון:
כאשר: * n\geq 0 הוא השלב או צעד הזמן. * \Delta \ W_{ij}(n) הוא ההפרש בין הערך הנוכחי לערך הקודם של משתנה המערכת  \ W_{ij} בשלב  n. * \Delta \ R(n) הוא ההפרש בין הערך הנוכחי לערך הקודם של פונקציית התגובה  \ R, בשלב  n. * \gamma  הוא פרמטר קצב הלמידה ( \gamma \ <0 ממזער את  R, ו- \gamma \ >0 ממקסם את  R\ ). * r_{i}(n)\sim \ N(0,\sigma \ ^{2})
דיון

ביסודו של דבר, ALOPEX משנה כל משתנה מערכת  W_{ij}(n) בהתבסס על מכפלה של: השינוי הקודם במשתנה  \Delta  W_{ij}(n-1), השינוי שנוצר בפונקציית העלות  \Delta  R(n), ופרמטר קצב הלמידה  \gamma . יתרה מזו, כדי למצוא את המינימום (או המקסימום) המוחלט, התהליך הסטוכסטי  r_{ij}(n) (גאוסי או אחר) מתווסף כדי "לדחוף" את האלגוריתם באופן סטוכסטי אל מחוץ למינימומים מקומיים.
הפניות

הארת', א., וצאנאקו, א. (1974) Alopex: שיטה סטוכסטית לקביעת שדות קליטה חזותיים. Vision Research, 14:1475-1482. תקציר מ-ScienceDirect
יקי אדמקר

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1991 (בן 34) ישראל 
 שם לידה:  יעקב יואל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  קול ברמה, וואלה, עכשיו 14, nrg
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  YakiAdamker
 טלגרם:  yakiadam
 
יעקב יואל (יקי) אדמקר (נולד ב-7 בינואר 1991) הוא עיתונאי חרדי. מגיש בתוכנית "שמונה אפס אפס" ברדיו קול ברמה, כתב כנסת וחרדים באתר וואלה, פאנליסט תוכנית הפטריוטים בערוץ עכשיו 14.