stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספר הבהיר
מבנה הספר ותוכנו > תוכן הספר

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוחים לקויים, ראו תבניות הבהרה.
"הבהיר" מניח את צורתו של מדרש פרשני[דרושה הבהרה] על הפרקים הראשונים של ספר בראשית. הוא מחולק לשישים פסקאות קצרות או מאה וארבעים קטעים, והוא בצורה של דיאלוג בין מורים לתלמידים.
הדמויות הראשיות הן "ר' אמורא" (או "אמוראי"), וכן "ר' רחמי" (או "רחומי"). כמה משפטים בספר מיוחסים לר' ברכיה, ר' יוחנן, ר' בון, רבנים המוזכרים בספרות המדרש המאוחרת.
"הבהיר" מכיל פירושים המסבירים את המשמעות המיסטית של פסוקים מקראיים; את המשמעות המיסטית של צורות האותיות העבריות; המשמעות המיסטית של סימני הטעם והתנועות מצביעה על האותיות[דרושה הבהרה]; את המשמעות המיסטית של אמירות ב'ספר יצירה'; ושימוש בשמות קדושים בקסם.
יש כמאתיים פסקאות, כל פסקה משתמשת בהפניות מהתורה כדי להרחיב את המצגת. כמו בכל הטקסטים הקבליים, המשמעויות הן סמליות ביותר והן כפופות לאפשרויות רבות לפרשנות. אנלוגיה משותפת משמשת לאורך כל הספר. מלך, משרתיו, בתו ובניו משמשים כולם כדי להסביר משמעות, תחילה של התורה ואחר כך בכלל, של הנושא המרכזי של הטקסט. הסעיפים מתייחסים זה לזה במקטעים ומופרדים לחמישה קטעים. מקטעים אלה מקובצים יחד אך הם פחות או יותר בתוך הנושאים הבסיסיים שניתן על ידי הכותרת שלהם[דרושה הבהרה].
מבנה הספר ותוכנו > מאפיינים ורעיונות ייחודיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בספר הבהיר מופיע לראשונה הדיון על הספירות ועל תורת הגלגולים, אך אין בו הוראות מעשיות. הספר דן בכמה משמות הקודש, וכמו כן ניתן לקבל ממנו מושג כללי על "יורדי המרכבה". ספר הבהיר קובע שלא ניתן לעסוק ב"מרכבה" בלי לשגות, ועל אף זאת יש להמשיך בכך, כיוון שעיסוק זה מוביל ל"דרך החיים". השם "יורדי המרכבה" נובע מכך שהמחשבה הגבוהה ביותר של האדם היא השקפת עולמו, וכדי לצפות ברזי המרכבה עליו לרדת מזווית ראייתו.
חיבור הספר

חוקרי הקבלה הראשונים, צבי גרץ ומשה לנדואר, ראו בספר חיבור מאוחר שלא כדעת המסורת. הם סברו כי זמן חיבורו הוא המאה ה-13, והוא נוצר בספרד על ידי אותם מקובלים המזכירים אותו לראשונה. בין השאר, הספר יוחס לרבי יצחק סגי נהור ולרבי עזריאל מגירונה. בהמשך התברר כי שורשי הספר קדומים יותר, אך לפי כמה חוקרים כיום, אכן רבי יצחק או תלמידיו ערכו את הספר עריכה סופית, או הפיצו אותו ברבים.
הראשון שחקר את הספר בצורה יסודית הוא גרשם שלום, שהתמקד בו בראשית דרכו (בעבודת הדוקטורט שלו). לדעתו, משוקעים בספר שרידים ממדרש קדום שנקרא רזא רבה, ויסודו בקטעים שונים שנתחברו במאות 10–12, וצורפו יחדיו לחיבור אחד בפרובאנס, במחצית השנייה של המאה ה-12. שלום מצא בספר השפעות בולטות של הגנוזיס, ולדבריו רעיונות, מושגים, השקפות ואף לשונות רבים בספר מהווים המשך לגנוסיס העתיקה. אחריו עסק בו הרב ישראל וינשטוק שסיכם את הדעות הרבות לגבי זמנו של הספר, ולבסוף הסיק שמדובר בחיבור קדום מאד.
על ראשית הופעתו של ספר הבהיר ניתן ללמוד מתיאורו של ר' יצחק בן ר' יעקב, המספר כי הספר הגיע מרחוק אל חסידי אשכנז ומהם למקובלי פרובאנס. הוא מעיר כי "אפס קצהו ראו וכלו לא ראו, כי לא הגיע לידם מלואו ושלימותו", ומכך ניתן להבין כי כבר במאה ה-12 היו בספר בעיות הגהה ועריכה רבות. גם צורת הספר שלפנינו מרמזת על כך, בשל ההפסקות והבלבולים הרבים שבו, שהביאו את שלום לומר כי עריכתו של ספר הבהיר היא "מן הגרועות שבכל ספרותנו".
השפעת הספר ונוסחיו

ספר הבהיר שימש יסוד למשנת המקובלים הראשונים, שרובם ככולם מסתמכים עליו. לדעת שלום, דרך חיבור זה נכנסו הרעיונות הגנוסטיים למיסטיקה היהודית ויצרו את הקבלה של ימי הביניים. הספר נחשב לחיבור המרכזי בקבלה עד להופעתו של ספר הזוהר שדחק מעט את ספר הבהיר בחשיבותו.
לספר הבהיר נכתבו כמה פירושים, הראשון שבהם - "אור הגנוז" שכתב ר' מאיר אבן סהולה בשנת 1331. גם הגר"א כתב הגהות על ספר הבהיר. השפעתו בדורות שלפני הופעת הזוהר הייתה גדולה מאוד, והוא שימש יסוד לחיבורי המקובלים המוקדמים, כרמב"ן ואחרים. גם לאחר שהזוהר הפך לטקסט הקבלי המרכזי, שמר הספר על מעמדו כטקסט בסיסי משני לצד ספר יצירה, בניגוד לספרות ההיכלות שכמעט ונשכחה. ספר הבהיר תורגם ללטינית במאה החמש עשרה (בידי המומר פלביוס מיתרידטס) וכך השפיע גם על קבלה נוצרית.
ספר הבהיר נדפס לראשונה באמשטרדם בשנת תי"א–1651. מאז ועד היום נדפסו מהדורות רבות. במהדורת ווילנא תרמ"ג (1883) מובאים מעט שינויי גרסאות. בשנת 1923 פרסם גרשם שלום תרגום גרמני לספר הבהיר שהתבסס על מהדורה עברית שהכין על פי כתבי יד. את המהדורה העברית לא פרסם שלום מעולם, אף שהמשיך לעבוד עליה ולהגיהה מכתבי יד שונים. בשנת 1969 פרסם ישראל וינשטוק הצעה לפיענוח בעיות העריכה שהעלה שלום.
בשנת תשי"א (1951) פרסם הרב ראובן מרגליות מהדורה מבוארת של הספר על פי ארבעה כתבי יד מביהמ"ד לרבנים בניו יורק. כתבי היד בהם השתמש מרגליות לא זוהו. בשנת תשנ"ד (1994), הודפסה מהדורה של הספר על ידי דניאל אברמס. מהדורה זו נסמכת בעיקר על שני כתבי יד שלדעתו מהווים מעין נציגים מובחרים של כל יתר כתבי היד.
במחקר שהקיף את כל כתבי היד ופורסם בשנת תשפ"ג, טען אבישי בר אשר שאחד מכתבי היד הראשונים התפרק פיזית ובכתבי יד שמשתלשלים ממנו הועתקו כמה דפים בצורה הפוכה - (עמוד ב של הדף שנשמט הועתק ברצף החיבור לפני עמוד א). בלבול שלוקים בו רוב ככל כתבי היד. לטענתו, סידור מחדש של הספר על פי הצעת בר אשר פותר קשיים שמעסיקים את החוקרים מזה שנים רבות.
לקריאה נוספת

גרשם שלום, ראשית הקבלה (1150 - 1250), הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, תש"ח, בפרט עמ' 7 - 66.
גרשם שלום, ראשית הקבלה וספר הבהיר, הרצאותיו של פרופ' ג. שלום, שנת תשכ"ב, ערכה רבקה ש"ץ, ירושלים, תשכ"ב-1962.
חביבה פדיה, "שכבת העריכה הפרובאנסאלית בספר הבהיר", מחקרי ירושלים במחשבת ישראל ט' (=ספר היובל לשלמה פינס בתש"ן), עמ' 139–164.
משה אידל, "לבעיית חקר מקורותיו של ספר הבהיר", מחקרי ירושלים במחשבת ישראל ו' (תשמ"ז) חוברת ג-ד, עמ' 55–72.
יוסף דן, "גרשם שלום וחידת ספר הבהיר", דברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כרך תשיעי, עמ' 87–120.
ישראל וינשטוק, "מסביב לספר הבהיר", במעגלי הנגלה והנסתר, מוסד הרב קוק, ירושלים (1969), עמ' 15–78.
אבישי בר-אשר, ‏היסטוריוגרפיה בתנאי מעבדה: מקורותיו המדומים של 'ספר הבהיר' ושחזור תולדותיה של 'ראשית' הקבלה, ציון, 84 (תשע"ט), עמ' 489–522, באתר Academia.edu
אבישי בר-אשר, ‏ספר הבהיר' – נוסח, סדר ומבנה: בירור תולדות מסירתו, שחזור נוסחו הקדום, הצעה מחודשת לחלוקתו ודיון בפענוח נעלמיו, תרביץ, פט (תשפ"ג), עמ' 73–225, באתר Academia.edu
לקריאה נוספת > הטקסט

ראובן מרגליות, ספר הבהיר הנקרא מדרש רבי נחוניא בן הקנה, מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשי"א - "עם באורי אור הגנוז... אבן יקרה... הגהות... ונלוה עליהם אור בהיר, כולל בירורי נוסחאות על פי ארבעה כתבי יד, השוואות... ציונים... הערות והארות".
דניאל אברמס, ספר הבהיר על פי כתבי היד הקדומים, עם דברי מבוא מאת משה אידל, הוצאת כרוב, לוס אנג'לס ה'תשנ"ד - "ונוסף אליו עיון בתולדות הנוסח, בעריכת הספר ובהתקבלותו, עיון בתולדות הדפוסים והמחקרים על אודות הספר ... וכן יבואו בו צילום כתב היד ... שבספרית מינכן, צילום חידושי הבהיר שנדפסו בזהר קרימונה שי"ח וצילום מהדורת אמשטרדם תי"א".
אבישי בר-אשר, ‏ספר הבהיר במתכונתו הקדומה ובחלוקה חדשה, תרביץ פט (תשפ"ג), עמ' 169–218, מהדורה ניסיונית, באתר Academia.edu
Saverio Campanini, The Book of Bahir Nino Aragno Editore, Torino 2005. Flavius Mithridates Latin Translation, the Hebrew Text, and an English Version, with a Foreword by Giulio Busi.
Aryeh Kaplan (translation, introduction and commentary), The Bahir (illumination), Samuel Weiser Inc., York Beach, Maine, 1989. The Hebrew text on pages 205 - 232.
הערות שוליים

↑  לפי החלוקה של החוקרים בין תורת הסוד הקדומה לבין הקבלה.
↑  רמב"ן על התורה לבראשית, א', א'; שם, כ"ד, א'.
↑  ישראל וינשטוק, "מסביב לספר הבהיר" במעגלי הנגלה והנסתר, ירושלים תשכ"ט
↑  סדר המהדורות הוא כדלקמן:1651 (אמשטרדם); 1706 (ברלין); 1784 (סקלאב); 1784 (קוֹרֶיץ); 1830 (לבוב); 1849 (ללא ציון מקום הדפוס); 1865 (לבוב); 1883 (וילנא); 1913 (וילנא); 1951 (ירושלים, מהדורת הרב ראובן מרגליות); ו- 1994 (לוס אנג'לס, מהדורת פרופ' דניאל אברמס).
↑  Avishai Bar-Asher, The Book Bahir - a tentative, preliminary critical edition [Supplement to: ‘The Bahir as It Once Was'. Tarbiz, 89 (2022), pp. 169-218 - ספר הבהיר במתכונתו הקדומה ובחלוקה חדשה -- מהדורה ניסיונית], The Book Bahir - a tentative, preliminary critical edition [Supplement to: ‘The Bahir as It Once Was'], 2022-01-01
| קבלה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אבי"ע • ספירות • קליפות • אינסוף (קבלה) • תורת הצמצום • תורת השמיטות • עץ החיים • סדר השתלשלות • מעשה בראשית • מעשה מרכבה • מדיטציה יהודית • אסטרולוגיה קבלית • מיסטיקה יהודית • פרדס (יהדות) | תרשים עשר הספירות |
| ספרות | ספר יצירה • ספר הזוהר • ספר הבהיר • ספרות ההיכלות • ספר רזיאל המלאך • עץ חיים (ספר) | תרשים עשר הספירות |
| קטגוריות | קבלה • יהדות • מיסטיקה יהודית | תרשים עשר הספירות |
| אישים | רבי שמעון בר יוחאי • רבי יצחק סגי נהור • הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • רבי עזריאל בן מנחם • רבי משה בן נחמן • רבינו בחיי בן אשר • רבי משה קורדובירו • האר"י • רבי חיים ויטאל • רבי נפתלי כ"ץ • רבי יהונתן אייבשיץ • רבי יעקב עמדין • רבי חיים בן עטר • הרמח"ל • הגאון מווילנה • הרב שלום שרעבי • הרב חיד"א •  הרב נתן אדלר • הרב יעקב אבוחצירא • רבי יוסף חיים • הרב שלמה אלישיב • הרב ישראל אבוחצירא | תרשים עשר הספירות |
מושגים בקבלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267712605171  BIBSYS: 44025  BNE: XX3622408  BnF: cb135053594 (data)  GND: 4211523-1  LCCN: n84074787  NLP: a0000003229366  SUDOC: 050198602  VIAF: 182676640   WorldCat (עם VIAF): 182676640
ז'ולי מריאל

ז'ולי מריאל אי מונדט (בקטלאנית: Juli Marial i Mundet, נולד ב-1884 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-21 במאי 1963 בברצלונה) היה כדורגלן קטלאני ששיחק בברצלונה בין 1903 ל-1908. בין 1906 ל-1908 היה במקביל נשיא המועדון.
קריירה

מריאל נולד וגדל בברצלונה למשפחה אמידה. אביו, ז'ולי מריאל אי טיי היה ארכיטקט ופוליטיקאי, וגם אחיו, מלסיור מריאל, היה פוליטיקאי. בצעירותו החל לעבוד כקבלן בניין, באופן דומה לאביו. ב-1901, עם הקמתו של מועדון הכדורגל אייריש בעיר, הצטרף לקבוצה, שם שיחק כשוער. הוא גם היה נשיא המועדון באופן מעשי מימיו הראשונים, וככזה השתתף בהקמת התאחדות הכדורגל הקטלאנית. הוא היה באייריש עד פירוקו ב-1903. לאחר מכן הצטרף לברצלונה. בתחילה שיחק כשוער ולאחר מכן כקשר. מריאל שיחק 5 שנים בברצלונה, עד 1908, ותארו היחיד עם ברצלונה, ולמעשה הישג השיא הקבוצתי שלו, הוא אליפות קטלוניה, בה זכו ב-1905.
ב-1 באוקטובר 1906, בעודו שחקן פעיל במועדון, נבחר מריאל בישיבת חברי המועדון לתפקיד נשיא המועדון. ב-6 בנובמבר 1907 נבחר לשמש בתפקיד לקדנציה שנייה, שנמשכה עד ה-11 בנובמבר 1908. בתקופה זו היה המועדון במשבר, הן מבחינה מקצועית-ספורטיבית והן מבחינה חברתית. מספר חברי המועדון צנח לכדי 38. הקבוצה התקשתה להציג יכולת טובה במשחקיה, בייחוד בשל עזיבה של מספר שחקני מפתח כגון ז'ואן גאמפר, ארתור ויטי, ליואיס ד'אוסו וסטנלי האריס, שכולם היו מעמודי התווך עוד מימיו הראשונים בראשית המאה ה-20. למרות הקשיים עמם התמודדה הקבוצה במהלך כהונתו של מריאל צורפו שחקנים כגון מנואל אמצ'סורה, פאקו ברו וצ'ארלס וולאס, שהיו משחקניה המובילים עת זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הספרדי ב-1910. המועדון התעמת מספר פעמים עם התאחדות הכדורגל, בראשה עמד איזידרה ליורט, שהואשם בכך שהעדיף את מועדון הכדורגל X וסייע לו לזכות באליפות קטלוניה שנתיים ברציפות. ב-11 באוקטובר 1908 קיבל על עצמו מריאל גם את תפקיד נשיא התאחדות הכדורגל במקומו של ליורט, שעזב בשל הביקורת התקשורתית, אך הוא נשאר בתפקיד זמן קצר והוא סיים אותו עוד לפני סוף השנה.
בנוסף לכדורגל, עסק מריאל גם בענפי ספורט אחרים. הוא היה אחד ממייסדיו של מועדון השחייה ברצלונה ב-1907, היה בחבר המנהלים בתור רואה חשבון, וכן היה חבר באיגוד הספורט הבסקי (Real Sociedad de Sport Vasco), שם שיחק כדוריד. יתר על כן, היה חבר במועדון המכוניות של קטלוניה (RACC) ובעלים של מכונית היספאנו-סוויסה. הוא השתתף במספר מרוצים שארגן המועדון.
תארים

אליפות קטלוניה: 1905
הערות שוליים

↑  Necrologicas,‏ La Vanguardia,‏ 22.5.1963
↑  Siluetas. Primer bando del «Irish Football Club,‏ Los Deportes,‏ עמ' 465, 3.8.1902
↑  Foot-ball,‏ Los Deportes,‏ עמ' 680, 6.10.1906
↑  Federación Catalana,‏ מונדו דפורטיבו,‏ 31.12.1908
↑  Sport Vasco,‏ La Vanguardia,‏ 23.11.1914
רחוב סומסום (ישראל)

ערך זה עוסק בתוכנית טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לתוכנית האמריקאית המקורית, ראו .
| --- | --- |

הלוגו הראשון של "רחוב סומסום" מהסדרה הראשונה
 סוגה:  חינוכי לילדים
 יוצרים:  רות בן שאול
 כותבים:  אילנה לופט  יהונתן גפן  איציק ויינגרטן  אבנר כץ
 בימוי:  רינה פפיש
 שחקנים:  נתן דטנר  יונה עטרי  אבנר כץ  חנה רוט  שוש מרציאנו  אלברט אילוז  שרי צוריאל  ז'יל בן דוד  שמואל שילה
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  6 עונות וספין אוף
 מספר פרקים:  337 
 הפקה
 מפיק:  רות בן שאול
 חברת הפקה:  ססמי וורקשופ
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית ערוץ הופ! מכאן 33 יוטיוב ארכיון תאגיד השידור הישראלי
 תקופת שידור מקורית:  1983–2015 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
עוגיפלצת בגרסה הראשונה של הסדרה
"רחוב סומסום" היא תוכנית טלוויזיה חינוכית לילדים. במקור הייתה זו תוכנית אמריקאית בשם "Sesame Street", אחת מתוכניות הילדים הוותיקות ביותר עד היום, ולאור הצלחתה, הופקו גרסאות מקומיות שלה ב-22 מדינות, לרבות בישראל.
התוכנית הועלתה בארצות הברית על מנת ליצור אצל הילדים מיומנויות חברתיות ולימודיות, כגון שילובם של ילדים ממוצאים אתניים שונים וצמצום פערים, כיבוד האחר והקניית הרגלי קריאה. היא נסובה סביב שכונה שבה מקובלת עזרה לזולת, ולעיתים התווספו לה מערכונים על העולם שמחוץ לשכונה. בחלק מהמערכונים שולבו בובות של ג'ים הנסון כגון אריק ובנץ, מר סופר הסופר וקרמיט הצפרדע.
היסטוריה

החל מנובמבר 1971 שודרה התוכנית האמריקאית המקורית בטלוויזיה הישראלית בשם "רחוב ההפתעות". ועדה של משרד החינוך, בראשות פרופ' אברהם מינקוביץ, שבדקה את הנושא קבע שהתכנית אינה מתאימה לטלוויזיה הלימודית, אך ניתן לשדרה בטלוויזיה הכללית. משרד החינוך מימן מחקר שבדק את השפעת הסדרה על הילדים. דורון רוזנבלום ביקר את הסדרה ובמיוחד את דרך הצגתה בישראל:
"מה שהתכנית מצטיינת בו במיוחד — אלה הן היומרות שלה, הזוכות לביטוי צעקני ובומבאסטי, שהוא זר לנו מאד. זוהי תכנית מרוכזת ודחוסה מאד, העשויה כמין שטיפת־מוח אור־קולית, הנעשית מייגעת לאחר עשר הדקות הראשונות (וכל תכנית אורכת כחצי שעה .(הטכניקה של התכנית היא מעניינת מאד, שכן יש בה שילוב עשיר מאוד של כל האפקטים החזותיים המנוצלים בסרטים: שילוב של סצינות ספונטאניות, תוך פניה אל המצלמה, יחד עם בובות מואנשות, ציורים, ריצודים ואפקטים עזים אחרים, המנוצלים בדרך כלל בסרטוני פרסומת טלוויזיוניים. כאמור, כל הסגנון הזה רחוק מאתנו, ולמרות תיחכומו, הקורץ למבוגרים ולא לילדים, יש בו שטחיות, שכן ה"חינוך" הוא לעובדות, ולא לערכים. כך, למשל, מתחשק לעושי התכנית ללמד את הילדים את האות ואת ההברה "אי". מיד מתחיל להשתולל מין סרט פרסומת להברה "אי", תוך שילוב תמונות ומשחקי מילים מסובכים ביותר, שאף למבוגר קשה לעקוב אחריהם. למותר לציין, כי משחקי־המלים והאסוציאציות המילוליות הם באנגלית, והולכים לאיבוד בשביל מי שאינו מבין את השפה. חלק מהשיחות של המשתתפים זוכות למעין סינכרוניזציה בשפה העברית, מפי שחקנים המתבטאים בלשון־ילדים מתחנחנת, השונה לחלוטין מהסגנון הספונטאני המקורי של התכנית, וכמובן אינה מעבירה אלא חלק זעיר ממשמעויות-הסרט."
פרקי שלוש הסדרות הישראליות הופקו במשותף על ידי הטלוויזיה החינוכית הישראלית ו-CTW, ארגון ללא כוונת רווח אשר מפיק את הסדרה האמריקאית המקורית מאז ראשיתה בשנת 1969.
היסטוריה > הסדרה השנייה – שלום סומסום

התוכנית "שלום סומסום" הייתה הפקה ישראלית-אמריקאית ושילבה שחקנים אמריקאים, בהם שרה ג'סיקה פרקר, ג'רמי מילר (אנ'), אן מירה (אנ') וג'רי סטילר, עם השחקנים הישראלים שהשתתפו ב"רחוב סומסום". בסדרה זו השתתף באופן קבוע גם הכנר המפורסם יצחק פרלמן. התוכנית הופקה בשנת 1986 (עונה ראשונה) ובשנת 1990 (עונות 2 ו-3) ושודרה בישראל בשנים 1988–1992 וכללו 11 פרקים, כשבישראל צולמו שתי העונות הראשונות ואילו העונה האחרונה צולמה בארצות הברית וכללה תפאורה חדשה, עקב אירועי מלחמת המפרץ הראשונה שפרצה באותה תקופה. כל השחקנים שהשתתפו בתוכנית דיברו במקור באנגלית, כולל השחקנים הישראלים, ולאחר מכן דובבה התוכנית לעברית. השחקנים הישראלים שהתנסו בעבר בדיבוב שבו ודיבבו את הדמויות שלהם עצמם, הפעם לעברית, ואחרים עשו כן לדמויות שבמקור גולמו על ידי שחקנים אמריקאים וכן לדמויות של שחקנים ישראלים אחרים (אלה שלא היה להם ניסיון בדיבוב). בעקבות גל העלייה מחבר המדינות באותן שנים, שודרה הסדרה גם בדיבוב חלקי לרוסית. בין השחקנים הישראלים ששיחקו בסדרה זו היו מיקי קם, חיים ג'רפי, מכרם חורי, אופירה יוספי, תומי יואל ויואב צפיר.
בשנת 2006 יצא בארצות הברית מארז DVD של כל פרקי הסדרה בשפת המקור, ללא דיבוב לעברית.
היסטוריה > הסדרה השלישית – שארע סימסים

בשנים 1998–1999 הופקה מחדש התוכנית במתכונת ששילבה שחקנים יהודים וערבים, על מנת ליצור מסר של דו-קיום. בהפקה זו צולמו 70 פרקים. הסדרה הזאת הייתה היחידה ששודרה ב"חינוכית 2", ערוץ 2.
היא עלתה לשידור ב-2 באפריל 1998, ואל קיפי ואופניק הצטרפה בובה חדשה בשם דפי (עירית שילה) ונבנתה תפאורה חדשה שכללה גן, טיילת, חנות ספרים וגלידריה. במרכז הרחוב "נתקע" האוטו של מוישה אופניק. בשל התפוררות הבובה המקורית של קיפי בן קיפוד ובשל העובדה שהמפיקים של הסדרה ביקשו שקיפי יהיה דומה יותר דומה לחבובות האמריקאיות, עוצבה הבובה מחדש. האמריקאים, שהיו שותפים להפקה, ביקשו ללהק לתפקיד קיפי שחקן, על מנת שיקבל קול גברי יותר, ולתפקיד נבחר גיא פרידמן. שיר הפתיחה הוחלף לאחר, לפי מילים מאת נוגה אלגום ובהלחנתו של שלמה גרוניך, ושולבו בו גם מספר משפטים בערבית.
העונה השנייה של התוכנית עלתה לשידור ב-1 בספטמבר 1998.
התוכנית ספגה ביקורות שליליות מצד מעריצי הסדרה הוותיקים (שהפכו לבוגרים), אך על פי מחקרים שבוצעו, קהל היעד של הסדרה, ילדים יהודים וערבים, אהבו אותה והייתה לה השפעה מסוימת על סובלנות וקבלת האחר. הפרק "חיים בהרמוניה" מהעונה השנייה זכה בפרס הסובלנות בתחרות היוקרתית של "פרס יפן" בשנת 1998.
התוכנית פנתה לציבור היהודי והערבי, בישראל וברשות הפלסטינית, ודיברה בשתי שפות: עברית וערבית. כמו כן שודרה באותה עת "שארע סימסים" – רחוב סומסום הערבי, שכוכביו היו בובות בשם חנין וכרים. דייריו של ה"רחוב" הערבי הוצגו כחברים של דיירי רחוב סומסום.
גם סדרה זו שודרה בשידורים חוזרים בשנים 2000–2003 ב"חינוכית 1".
מדי פעם הגיעו אורחים שונים בהופעות בודדות, בהם: דני רופ, עוזי חיטמן, טוביה צפיר, חני נחמיאס, ציפי שביט, אבי סינגולדה, יעל ארד, ג'וליאן שגרן, יהודית רביץ ודניאל פאר.
היסטוריה > סיפורי סומסום

בשנת 2003 (ובשידורים חוזרים, עשור אחר כך, וכמו כן גם בשידורי קשת, ערוץ 2) שודרה בערוץ הופ! הסדרה לגיל הרך "סיפורי סומסום". במקום קיפי ואופניק הופיעו בסדרה זו שתי בובות בשם נוח וברוש, שהיו מין גרסה מפלצתית של אריק ובנץ. המנחים היו צחי (דרור קרן) ואיבתיסם (הינד איוב). הסדרה מומנה ברובה על ידי האיחוד האירופי, ומטרתה הייתה לקדם מסרים של כבוד והבנה בקרב ילדים ישראלים וערבים במזרח התיכון. תוכניות הסדרה שודרו בערוץ 33 בדיבוב לערבית. לתוכנית הייתה ספין אוף משלה שבה שולחים הצופים לנוח וברוש מכתבים.
היסטוריה > הסדרה הרביעית

ב-2024 עלתה סדרה בת כרבע שעה במסגרת מלחמת חרבות ברזל שבה סיוון ומוישה אופניק מלמדים מילה אחת בכל פעם כמו: "משפחה" ו"דמיון", ובהמשך דנים איתה עם שלושה ילדים מאזורי פגועי מלחמה ואחרי כן מלמדים לעשות תרגיל מיוחד שקשור לאותה מילה בכל תוכנית.
היסטוריה > הסדרה החמישית – שלום סומסום

בין השנים 2009–2011 הופקו ישירות ל-DVD‏ 12 פרקים חדשים של "שלום סומסום" – הפקה ישראלית-אמריקאית חדשה שמשלבת שחקנים אמריקאים שונים, בהם ג'ייק ג'ילנהול, כריסטינה אפלגייט, גרג קיניר ודברה מסינג, ומיועדת ללמד ילדים יהודים-אמריקאים על התרבות היהודית. התוכנית מצולמת בארצות הברית ובמספר מקומות בישראל, כולל בכותל המערבי.
הבובות בגרסה הישראלית ומדבביהן

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  סדרה ראשונה (בטלוויזיה החינוכית): קיפי בן קיפוד (שרי צוריאל – הפעלה ודיבוב)  מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  נחמן הציפור (פבלו אריאל - הפעלה ודיבוב) סדרה שנייה (בטלוויזיה החינוכית): קיפי בן קיפוד (גיא פרידמן – הפעלה ודיבוב)  מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  דפי (עירית שילה – הפעלה ודיבוב)  נחמן הציפור (אמיר בן-יוסף - הפעלה ודיבוב)  האות מ' (אופירה ארכוני - הפעלה ודיבוב) |  סדרה שלישית (בערוץ הופ!): נוח ומוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  ברוש (אבי יקיר – הפעלה ודיבוב)  מחבוב (יוסף סוויד – הפעלה ודיבוב)  אביגיל (שני כהן – הפעלה ודיבוב) סדרה רביעית (בערוץ הופ!): מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  כרובי (ז'יל בן דוד – הפעלה, יואב היימן – דיבוב)  ברוש (אבי יקיר – הפעלה ודיבוב)  מחבוב (יוסף סוויד – הפעלה ודיבוב)  אביגיל (גוני פז – הפעלה ודיבוב)  סיוון (אפרת גונן – הפעלה ודיבוב) שלום סומסום (גרסה שנייה): מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  כרובי (יואב היימן – הפעלה ודיבוב)  ברוש (אבי יקיר – הפעלה ודיבוב)  מחבוב (יוסף סוויד – הפעלה ודיבוב)  אביגיל (גוני פז – הפעלה ודיבוב)  מר וואגלי (גרג קיניר – הפעלה ודיבוב) סדרה חמישית (בערוץ הופ!): מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  מחבוב (יוסף סוויד – הפעלה ודיבוב)  אביגיל (גוני פז – הפעלה ודיבוב)  סיוון (אפרת גונן – הפעלה ודיבוב)  אלמו (אריאל דורון – הפעלה ודיבוב) סדרה שישית (בערוץ הופ!): מחבוב (יוסף סוויד – הפעלה ודיבוב)  אביגיל (גוני פז – הפעלה ודיבוב)  סיוון (אפרת גונן – הפעלה ודיבוב)  אלמו (אריאל דורון – הפעלה ודיבוב) הופ! אני יודע (בערוץ הופ!): מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  אביגיל (גוני פז – הפעלה ודיבוב) תוכנית האירוח של אלמו (בערוץ הופ!): אלמו (אפרת גונן – הפעלה ודיבוב)  מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב) רחוב סומסום: מילת היום (בערוץ הופ!): מוישה אופניק (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  סיוון (אפרת גונן – הפעלה ודיבוב) |  שארע סימסים: כרים (רג'אי סנדוקה- הפעלה ודיבוב)  חנין (פאדי אל-גול- הפעלה ודיבוב) סיפורי סומסום (בערוץ הופ!): נוח (ז'יל בן דוד – הפעלה ודיבוב)  ברוש (אבי יקיר – הפעלה ודיבוב) |
הערות שוליים

↑  להיט אמריקאי לילדים בטלוויזיה, דבר, 16 בספטמבר 1971
↑  יחיאל לימור, דו״ח ועדה: „רחוב ההפתעות” טוב לטלוויזיה – אך לא לחינוכית, מעריב, 10 בנובמבר 1971
↑  החלה בדיקת השפעתה של תכנית "רחוב ההפתעות", מעריב, 21 בנובמבר 1971
↑  אביב הברון, רחוב הסומסום בעברית, בטלוויזיה / השוטף החדש של מוחות הילדים, כותרת ראשית, 7 בספטמבר 1983
↑   ד"ר דפנה למיש, לגדול עם הטלוויזיה: המסך הקטן בחייהם של ילדים ובני נוער, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2002, עמ' 382–383
↑  פרטים על הענקת פרס נשיא קרן יפן לתוכנית, באתר "JAPAN PRIZE - International Contest for Educational Media" (באנגלית)
↑  רחוב סומסום שוב בישראל – דף הסבר באתר ערוץ "הופ!" על הסדרה החדשה
↑  ערוץ הופ!, שאלתם את עצמכם איפה אנחנו?? משהו חדש בדרך!! #עולמושלאלמו#אופניק#טיקטוקבידייםטובות, באתר TikTok
↑  ערוץ הופ!, Instagram
↑  msherwin, ‘The Not-Too-Late Show with Elmo’ is getting a star-studded Israeli adaptation, St. Louis Jewish Light, ‏2022-08-19
↑  ערוץ הופ!, בעוד.... 10 ימים תכנית האירוח של אלמו עולה!!! יאבאלה אנחנו לא עומדים בזההה#תכניתהאירוחשלאלמו, באתר TikTok
↑   לגדול בידיים טובות - שיר הנושא רחוב סומסום עם עידן רייכל וגיא מזיג, סרטון בערוץ "ערוץ הופ!", באתר יוטיוב
↑  כוכבי רחוב סומסום מתארחים בחג סוכות בדיזנגוף סנטר, באתר אייס, 18 בספטמבר 2022
↑  Big-name stars to appear on Shalom Sesame, ‏26 באוגוסט 2009, באתר msnbc (באנגלית)
קיפי בן קיפוד בגרסה הראשונה של הסדרה
מוישה אופניק בגרסה הראשונה של הסדרה
סוון דוידסון

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1928 בורוס, שוודיה 
 פטירה:  28 במאי 2008 (בגיל 79) ארקדיה, ארצות הברית 
 מדינה:  שוודיה
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  ? – 28 במאי 2008 
 יחידים
 מאזן קריירה:  542-171
 דירוג שיא:  2 (1957)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 2 (1 0 יחידים, 1 בזוגות גברים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  הסיבוב השלישי
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1957)
 וימבלדון:  חצי הגמר
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  חצי הגמר
 
סוון דוידסון (באנגלית: Sven Davidson; ‏ 13 ביולי 1928 – 28 במאי 2008) היה טניסאי שוודי. הוא זכה במקום ראשון בתחרות  הגברים וזוגות גברים בתחרויות אליפות צרפת הפתוחה פעמיים.
ביוגרפיה

סוון דוידסון נולד בעיר בורוס בשנת 1922. הוא התחיל להתאמן בטניס בילדותו.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 דוידסון החל לשחק בתחרויות משמעותיות. באליפות צרפת בטניס 1955 ואליפות צרפת בטניס 1956 הוא הגיע לגמר של תחרות גברים אך הפסיד. באליפות צרפת בטניס 1957 הוא ניצח. באותה שנה בתחרויות הגברים הוא הגיע לחצי גמר של אליפות וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
באליפות וימבלדון 1958 דוידסון ביחד עם אולף שמידט ניצחו בתחרות זוגות גברים.
לאחר סיום הקרייר הטניסאי דודיסון פעל במסגרת איגוד הטניס של שוודיה. בשנת 1968פפ הוא היה בין מחברי פניה להנהלת הפדרציה הבין-לאומית לטניס עם הצעה לפתוח תחרויות לטניסאים מקצוענים. בשנת 1969 הוא היה בין יוזמי אליפות שוודיה הפתוחה בטניס.
סוון דוידסון היה חבר נבחרת גביע דייוויס של שוודיה בה שיחק בעיקר במשחקי זוגות.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 דוידסון עבר לקליפורניה.
דודידסון היה מאמן טניס עד לגיל מבוגר. בשנת 1978 הוא ניצח באליפות וימבלדון בתחרות לסניורים (ניצח בגמר של ניל פרייזר).
סוון דוידסון התקבל להיכל התהילה של הטניס בשנת 2007.
דוידסון נפטר ברליפורניה בשנת 2008.
TOEFL

תוצאות מבחן TOEFL
בחינה באנגלית כשפה זרה (באנגלית: Test of English as a Foreign Language‏; הידועה בר"ת TOEFL) היא בחינה אשר נועדה להעריך את יכולת הנבחן להבין ולהשתמש בשפה האנגלית במסגרת לימודים אקדמיים (הערכת שפה).
בחינת TOEFL משמשת כאחד מתנאי הקבלה ללימודים אקדמיים לתלמידים זרים באוניברסיטאות ומכללות רבות בארצות הברית. בנוסף, מוסדות שונים בארצות הברית כגון סוכנויות ממשלתיות, בתי עסק, או קרנות להענקת מלגות, עשויות לדרוש ממועמדים עמידה בבחינה. ציון בחינת TOEFL נותר בתוקף למשך שנתיים וזאת על יסוד ההנחה כי יכולת הנבחן עשויה להשתנות באופן משמעותי לאחר תקופת זמן זו.
TOEFL הוא סימן מסחרי רשום של "שירות הבחינות החינוכי" (Educational Testing Service), ארגון אמריקני ללא מטרות רווח (בדומה למרכז הארצי לבחינות והערכה בישראל) המארגן ומנהל את הבחינות ברחבי תבל. המדיניות המתווה את צורת הבחינה מנוסחת על ידי מועצה בת 16 חברים. המועצה מורכבת מאנשי מקצוע הקשורים למוסדות אקדמיים בארצות הברית ולסוכנויות ציבוריות או פרטיות שלהן עניין בחינוך בינלאומי. חברים נוספים במועצה הם מומחים בתחום הוראת השפה האנגלית כשפה זרה, או שפה שנייה.
ועדת הבוחנים של ה-TOEFL מורכבת מ-12 מומחים בבלשנות, בחינות בשפות, הוראה או מחקר. עיקר תפקידה הוא ייעוץ על תוכן הבחינה. הוועדה מנסה להבטיח כי הבחינה תהווה כלי תקף למדידת רמת השליטה בשפה האנגלית ומשקפת מגמות ושיטות מעודכנות.