stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאבלו ואנדראה

| --- | --- |
 סוגה:  טלנובלה 
 שחקנים:  Ingrid Martinez 
 ארץ מקור:  מקסיקו 
 שפות:  ספרדית 
 מספר פרקים:  75 
 הפקה
 הפצה:  טלוויסה 
 שידור
 רשת שידור:  לס אסטרלס 
 תקופת שידור מקורית:  1 באוגוסט 2005 – 11 בנובמבר 2005 
 קישורים חיצוניים
 www.esmas.com/pabloyandrea/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פאבלו ואנדראה היא טלנובלת ילדים מקסיקנית ששודרה בשנת 2005 וכללה 100 פרקים. לסדרה יצא דיסק עם מספר שירים בהשתתפות שחקני הסדרה.
בתפקיד הראשי משחקת דנה פאולה (Danna paola) ולצידה משחק חורחה טרחו (Jorge trego). בתחרות מפורסמת במקסיקו ששמה TVyNOVELAS זכתה דנה פאולה במקום הראשון בתואר "השחקנית הטובה ביותר במקסיקו" לשנת 2005. הסדרה הוקרנה בישראל בערוץ הילדים בשנת 2007.
עלילה

הסדרה מספרת על ילדה בת 10 ששמה הוא אנדראה סאבדרה. אנדראה היא ילדה עשירה שמגיל 10 חיה בעיר הבירה של מקסיקו עם אביה חואן קרלוס. אמה מתה כשהייתה קטנה ואנדראה לא הכירה אותה.
יום אחד אנדראה ואביה החליטו לנסוע לכפר הקסום האווסקה בשביל לבקר את סבה קריביינו סרברה, האיש הכי עני בכפר. אנדראה לא תיארה לעצמה שבאותו יום הוא ימות. .
בגלל המוות של אדון קריביינו, אנדריאה ואביה היו מוכרחים להישאר זמן מה בכפר, שם אנדראה פוגשת את פאבלו איבנייס שבדיוק כמו סבה- הוא ילד פשוט מהכפר. פבלו, בן גילה של אנדראה הוא ילד עצמאי ובוגר שחי בהאווסקה ויש לו אח צעיר שקוראים לו מרטין. מאז הטרגדיה של מוות הוריו, שניהם גרים עם דודתם גרטרודיס ובת דודתם אלמה.
אנדראה שגדלה על הסיפורים שסיפר לה סבה לפני שנפטר (מה שגרם לה להתגעגע אליו) מגלה שלמעשה הוא לא מת ושהכל חלק מסוד שאסור לו לספר. יום אחר יום, פבלו ואנדראה חווים יחדיו הרפתקאות שהם חולקים עם חבריהם.
השחקנים

אנדראה סאבדרה (דנה פאולה)
פאבלו איבנייס (חורחה טרחו)
ניקולס (חסוס זאבלה)
פפה (רודריגו לאמס)
מרטין (אדריאן אלונסו)
דיאנה (מריה פרננדה נונייז)
מתילדה (נאדי אדקה)
חואן קרלוס (גואילרמו קפטילו)
כרמן (מרקייה קאוטיניו)
חרטודיס (נוריה בגס)
אדון סברינו (מריו קסילאס)
סיריליו (חורחה אורטין)
וירחיניה סלאטר (זולי קייס)
מיקונוס (אדוארדו ריברה)
אלמה (אינגרינד מרץ)
רודריגו קאסטרו (רודריגו מחייה)
אוסבלדו מונטרו (אליין לדסמה)
אלבום שירים

אלבום מוזיקה מלווה לסדרה יצא ב-12 בספטמבר 2005
השירים:
פאבלו ואנדראה
קטנה אבל פיקחית
אחרייך
אנחנו רוצים את המדליה
אין כמוך
מלאה בכוכבים
שמש אחת בשבילך
הילדה הזאת יה, יה
מה שאני מרגישה
פחות ויותר
פאצ'ס
אנדראה והמדליה
פאבלו ואנדראה (גרסת פופ)
סק"א רוסטוב

מועדון הכדורגל סק"א רוסטוב על הדון (ברוסית: Футбольный клуб СКА Ростов-на-Дону) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון. הישג השיא של הקבוצה הוא הזכייה בגביע הסובייטי ב-1981 והיותה סגנית האלופה ב-1966.
יריבתה הגדולה הייתה קבוצת רוסטוב, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של רוסטוב.
היסטוריה > תור הזהב: התקופה הסובייטית

המועדון הוקם כמועדון ספורט צבאי בקיץ 1937 בשם "רודקה סקב"ו" (קבוצה של בית הקצינים הפיקודי). שמו הנוכחי הוענק לו ב-1960. הקבוצה העפילה לליגה הסובייטית הראשונה ב-1958. עד אז הקבוצה התמודדה רק בטורנירים אזוריים.
ב-1958 העפילה לליגה הבכירה ונותרה בה עד שנת 1973. בשנים 1959, 1960, וב-1963 ו-1964 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה, אך הישג השיא שלה היה מקום שני בעונת 1966 כשהוכתרה לסגנית האלופה באותה עונה, שבה זכתה דינמו קייב.
בשנות השבעים והשמונים הקבוצה התנדנדה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה הסובייטית והופעתה האחרונה בליגה בכירה הייתה בשנת 1985.
ב-1980 היא זכתה בגביע ובשל זכייתה בגביע, ב-1981 הקבוצה קיבלה את הזכות להשתתף במשחקי גביע המחזיקות.
סק"א שיחקה מול אנקרגיוז'ו הטורקית: במשחק הראשון סק"א ניצחה 3:0 ובמשחק הגומלין הביסה 0:2 והעפילה לשלב שמינית הגמר, בו שיחקה מול איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. המשחק הראשון הסתיים בניצחון 0:1 לרוסים, אך במשחק הגומלין בפרנקפורט הרוסים התקשו מאוד והפסידו 2:0, תוך שהם מאבדים את הסיכוי להעפיל לרבע הגמר מול טוטנהאם.
בשנים 1990–1991 הודחה לליגה השנייה.
היסטוריה > הצניחה החופשית: התקופה הפוסט סובייטית, תחייה ופירוק

למרות הצלחתה המזהירה בעת הסובייטית, לאורך שני העשורים הראשונים לקיומה של הליגה הרוסית הקבוצה התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה ושיחקה מספר עונות בליגה החובבנית. היא מתקשה לשחזר את הישגיה ההיסטוריים והישג השיא שלה בתקופה הפוסט-סובייטית הוא מקום 13 בליגת המשנה הרוסית בעונת 2008. באותה עונה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל.
ביולי 2019 נודע שהראפר הרוסי באסטה גייס משקיעים לקבוצה על מנת לסייע לתחייתה המחודשת. ברם בשנות תקופתו, הקבוצה צברה חובות רבים ובינואר 2024 הראפר הודיע על עזיבתו והקבוצה נכנסה לפשיטת רגל והליך פירוק.
הקבוצה אורגנה מחדש כקבוצה חובבנית שמתמודדת בליגת המדיה MFL, שמורכבת מקבוצות חובבניות שמשחקים בהן בלוגרים ואנשי שואו-ביזנס רוסיים.
סק"א במפעלים האירופיים

| עונה | שלב | מדינה | יריבה | משחק בית | משחק חוץ | בסיכום הכולל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981/82 | סיבוב ראשון | טורקיה | אנקרגיוז'ו | 3–0 | 2–0 | 5–0 |
| 1981/82 | סיבוב שני | גרמניה המערבית | איינטרכט פרנקפורט | 1–0 | 0–2 | 1–2 |
תארים

ברית המועצות בברית המועצות:
סגנות: 1966
זכייה: 1981
סגנות: 1969, 1971
כדורעף

למועדון היה גם מחלקת כדורעף שזכתה בגביע הסובייטי בכדורעף בעונת 1983.
הערות שוליים

↑  Рэпер Баста решил возродить футбольный клуб
↑  Правительство Дона поддержит футбольный клуб "СКА-Ростов"
↑  https://www.donnews.ru/fk-ska-rostov-basty-uhodit-ih-professionalnogo-futbola
↑  https://bloknot-rostov.ru/news/basta-zayavil-ob-ukhode-rostovskogo-ska-iz-profess-1693771
↑  https://fcskarostov.ru/article.asp?id=SKA-Rostov-na-Donu-perehodit-v-Winline-Medialigu-1271
עונת 1985/1986 בליגה הארצית

עונת 1985/1986 בליגה הארצית הייתה העונה העשירית של הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות. את העונה סיימה בית"ר נתניה במקום הראשון והעפילה לעונת 1986/1987 בליגה לאומית לצד בית"ר תל אביב והפועל לוד שסיימו אחריה בהתאמה.
הפועל רמת השרון, הפועל בית שמש ובית"ר חיפה ירדו לליגה השלישית. ירידתה של רמת השרון נקבעה במחזור האחרון לאחר שנוצחה בקרב ראש בראש נגד הירידה במחזור הסיום מול הכח מכבי רמת גן באצטדיון וינטר. הכח הייתה חייבת ניצחון ואילו לרמת השרון היה מספיק תיקו. במשחק הזה ניצחה הכח רמת גן בתוצאה 0-3.
ישראל פוגל מבית"ר נתניה שכבש 17 שערים היה מלך השערים של העונה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בית"ר נתניה | 30 | 17 | 8 | 5 | 56 | 29 | 27 | 59 | עלו ליגה |
| 2 | בית"ר תל אביב | 30 | 16 | 7 | 7 | 54 | 27 | 27 | 55 | עלו ליגה |
| 3 | הפועל לוד | 30 | 13 | 11 | 6 | 35 | 26 | 9 | 50 | עלו ליגה |
| 4 | צפרירים חולון | 30 | 13 | 8 | 9 | 35 | 30 | 5 | 47 |  |
| 5 | הפועל טבריה | 30 | 12 | 8 | 10 | 37 | 32 | 5 | 44 |  |
| 6 | הפועל חדרה | 30 | 12 | 8 | 10 | 36 | 32 | 4 | 44 |  |
| 7 | מכבי רמת עמידר | 30 | 11 | 11 | 8 | 26 | 32 | 6- | 44 |  |
| 8 | הפועל מרמורק | 30 | 11 | 8 | 11 | 36 | 36 | 0 | 41 |  |
| 9 | הפועל עכו | 30 | 10 | 10 | 10 | 36 | 31 | 5 | 40 |  |
| 10 | בית"ר רמלה | 30 | 8 | 14 | 8 | 27 | 27 | 0 | 38 |  |
| 11 | הפועל רמת גן | 30 | 10 | 7 | 13 | 35 | 37 | 2- | 37 |  |
| 12 | הכח רמת גן | 30 | 10 | 6 | 14 | 22 | 34 | 12- | 36 |  |
| 13 | הפועל יהוד | 30 | 8 | 11 | 11 | 32 | 29 | 3 | 35 |  |
| 14 | הפועל רמת השרון | 30 | 8 | 11 | 11 | 31 | 37 | 6- | 35 | ירדו ליגה |
| 15 | הפועל בית שמש | 30 | 5 | 9 | 16 | 23 | 47 | 24- | 24 | ירדו ליגה |
| 16 | בית"ר חיפה | 30 | 2 | 11 | 17 | 20 | 48 | 28- | 16 | ירדו ליגה |
↑  תוך הורדת נקודה.
על אישים מפורסמים

עותק של De viris illustribus שהודפס בערך בשנת 1474
על אישים מפורסמים (לטינית: De viris illustribus) הוא אמצעי אמנותי (טרופוס (אנ')) של ספרות מופת (אנ') רומאית עתיקה, אשר קמה לתחייה במהלך הרנסאנס האיטלקי והעניקה השראה להרכבתן או הזמנתן של סדרות של דיוקנאות של גברים דגולים, עם תכלית דידקטית בולטת.
בתקופה הרומית

מאז ראשיתו של האמצעי הספרותי הזה בחוגו של קיקרו, מספר יצירות עתיקות נושאות את הכותרות "De viris illustribus" (מילולית: "על גברים מפורסמים") או "De hominibus illustribus" ("על בני אדם מפורסמים"):
קורנליוס נפוס (De Viris Illustribus), משם שאב אולוס גליוס אנקדוטה על קאטו הזקן; נפוס כתב גם חיבור בשם "חייהם של מפקדים בולטים" (Liber De Excellentibus Ducibus Gentium).
סווטוניוס ("חיי אישים") – ביוגרפיות הכוללות מדקדקים, רטוריקנים, היסטוריונים ומשוררים.
מחבר אנונימי של "על אישים מפורסמים" (Auctor De Viris Illustribus), חיבור המתוארך למחצית הראשונה של המאה ה-4 הוא אוסף של 86 ביוגרפיות קצרות של אישים חשובים בהיסטוריה הרומית, החל מפרוקאס (אנ'), אחד המלכים הלטיניים (אנ') של העיר אלבה לונגה, ועד קלאופטרה. חיבור זה יוחס בתחילה לאורליוס ויקטור, בשם "על אישים מפורסמים ברומא" (או "על רומאים מפורסמים").
הירונימוס ("על אישים מפורסמים") – אוסף ביוגרפיות נוצריות המכיל 135 הערות קצרות.
גנאדיוס ממסיליה (אנ')‏ (De Viris Illustribus) המשיך את עבודתו של הירונימוס בחיבור שפורסם סביב שנת 495 ובו ביוגרפיה של מעל 90 נוצרים בולטים של זמנו.
בימי הביניים

במהלך ימי הביניים הסדרה מעוררת ההשראה פנתה לשתי דרכים: דמויות המופת הנוצריות הספציפיות היו מעוגנות בהגיוגרפיה, בה נסים משכו את תשומת הלב, אך התכונות שהודגמו על ידי מרטירים היו של כח מוסרי, אמונה וצייתנות. בצד החילוני, דמויות המופת הגשמיות, אותן חיקו אריסטוקרטים בלבד, צומצמו ונקבעו ב"תשעת המכובדים" שהיו דמויות מופת אביריות של אדיבות אמיצה, המודלים המדריכים של התנהגות אריסטוקרטית אדיבה. ספריית הדיוקנאות הספרותיות הוצגה מעתה והלאה בתזכורות חזותיות, בכתבי יד מעוטרים (אנ') ובשטיחים, ובאמצעי תקשורת אחרים.
בתקופת הרנסאנס

עם תחילתה ממש של תחייתה מחדש של הלמידה הקלאסית ברנסאנס האיטלקי, קבוצה רחבה יותר ונבחרת בקפידה של אישים בעלי מוניטין מהעבר הרחוק והקרוב, המצטיינים בחכמת השלטון שלהם או לימודם, "הופיעה כמעט במקביל במרכזים איטלקיים מגוונים כמו מילאנו, נאפולי, סיינה, פדובה, פוליניו, פירנצה, ונציה, פרוג'ה ואורבינו". בספרות, פרנצ'סקו פטרארקה ביטא את הרעיון בחיבורו "על אישים מפורסמים" (אנ'), אוסף של 36 ביוגרפיות קצרות. בהשראה לחיקוי, ג'ובאני בוקאצ'ו כתב את "על גורלם של אישים מפורסמים" (אנ'), אוסף של 56 ביוגרפיות. בוקאצ'יו כתב גם השלמה לחיבור זה בשם "על נשים מפורסמות" (אנ'), אוסף של 106 ביוגרפיות. לאונרדו ברוני פרסם תרגומים של "חיי אישים" מאת פלוטרכוס.
הדוגמאות הספרותיות הללו קדמו לאלו החזותיות, המבוססות על מסמכים ספרותיים במקום סדרות רומיות ששרדו, כפי שכתב ההומניסט פוג'יו ברציוליני (אנ') במאמרו על האצילים (De nobilitate liber), יש לחקות את הרומאים, "כי הם האמינו שדמויותיהם של גברים שהצטיינו במרדף אחר תהילה וחכמה, אם היו מונחים לנגד העיניים, היו עוזרים להאציל ולרומם את הנפש". סדרה לימודית של "גברים מהוללים" (uomini illustri) שצוירה עבור אזונה ויסקונטי (Azzone Visconti) במילאנו, שהוזכרה על ידי ג'ורג'ו וזארי, וסדרה בנאפולי אבודות שתיהן, אך סדרת דיוקנאות מוקדמת חשובה של גברים מפורסמים שרדה בפאלאצו פובליקו (סיינה) וב-Sala Virorum Illustrium, פדובה.
סדרת הדיוקנאות של ג'וביו (אנ'), של דמויות ספרותיות, שליטים, מדינאים ונכבדים אחרים, שרבים מהם נעשו מהחיים, הורכבה על ידי היסטוריון וביוגרף הרנסאנס פאולו ג'וביו (Paolo Giovio)‏ (1483–1552), אך לאחר מכן אבדה. היא מיוצגת היום על ידי סדרת עותקים שנעשו עבור קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, בגלריית אופיצי.
בעת החדשה

האמצעי האמנותי ממשיך כיום, לא כל כך במילונים ביוגרפיים אוניברסליים, הגובלים בפרוסופוגרפיה, אלא ספציפית באוספים מאלפים של ביוגרפיות מעוררות השראה, כמו "דיוקנאות באומץ" (Profiles in Courage) מאת הסנאטור דאז ג'ון פיצג'רלד קנדי, והוא בא לידי ביטוי בכותרת האירונית לדיוקנאות של חקלאים בדרום ארצות הברית, "הבה נהלל אנשים מפורסמים" (Let Us Now Praise Famous Men), שנלקחה מתוך פסוק בספר בן סירא: ”אהללה נא אנשי חסד, אבותינו בדורותם”.
ראו גם

"חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר" מאת ג'ורג'ו וזארי
הערות שוליים

↑  אצל ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית: "על האנשים המפורסמים" (עמ' 598) או "על אודות האישים הדגולים" (עמ' 534).
↑  ספר בן סירא, פרק מד, פסוק א.
סונינקה (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  מאלי מאלי  מאוריטניה מאוריטניה  סנגל סנגל  גמביה גמביה  גינאה גינאה  חוף השנהב חוף השנהב  גינאה ביסאו גינאה ביסאו  גאנה גאנה  בורקינה פאסו בורקינה פאסו  צרפת, ספרד וכו'
 אזורים:  האזור חוצה הגבולות מסביב לקייס (עמק הנהר ניז'ר, מערב מאלי ומזרח סנגל), קייס, קוליקורו, סגו, גורגול, דחלת נואדיבו, גידימאקה, קולדה, מאטאם, טמבקונדה
 דוברים:  כ- 2,100,000 (2009) לפי Ethnologue
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  ניז'ר-קונגו מאנדה שפות מאנדה מערביות צפון-מערביות סונינקה בובו סונינקה בוזו סונינקה
 לאום:  מאלי, סנגל, מאוריטניה, גמביה, קוט דיוואר, גינאה, גינאה ביסאו, גאנה, בורקינה פאסו
 קוד שפה:  ISO 639-2    ISO 639-3
 קוד ISO 639-2:  snk 
 קוד ISO 639-3:  snk 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
שפת הסונינקה (בסונינקה: sooninkanxanne = סונינקן-קאנה = שפת הסונינקה, בצרפתית: soninké) היא שפה מקבוצת השפות מאנדה ממשפחת השפות ניז'ר-קונגו, והיא מדוברת על ידי בני העם סונינקה החי בסאהל, באפריקה המערבית, בעמק העילי של נהר סנגל - מדרום מאוריטניה (אזור גידימאקה) ומערב מאלי (סביבות קייס) ועד למזרח סנגל (שמרכזו בטמבקונדה). היא מכונה בפי הוולופים והצרפתים גם בכינוי "סאראקולה" (sarakole) שמשמעותו בוולופוית היא "אנשים בהירים" "לבנים" (או סאראהולה (sarahule) או סראהולי (serahuli)). בפי בני באמברה נקראת "מארקה" (marka). בפי בני סונגהאי - נקראת "Wakkore" (ואקורה), בפי בני פולה - Sebbe (סבה) או tyeddo (טיידו) . הערבים קוראים לה "אסוואנק". בעבר היה קיים ניב סונינקה בערים טישיט וואלאטה במאוריטניה, שנקרא "אזר" או "אג'ר", והושפע במידה רבה על ידי הערבית ועל ידי ברברית.
רשימת שמות יותר מפורטת כוללת את: Aswanek, Aswanik, Azer, Ceddo, Cheddo, Gangara, Genger, Kwara, Maraka, Marka Markaajo, Markakan, Sarakole, Sarakolle, Sarakule, Sarakulle, Sarangkole, Sarangkolle, Saraxuli, Sebbe, Serahule, Serecole, Soninkanxanne, Soninke, Sooninke, Wankara)
מעריכים שמספר דוברי השפה הוא כ-2,100,000 והם חיים בעיקר במאלי, אבל גם בסנגל, קוט דיוואר (חוף השנהב), גמביה, מאוריטניה, גינאה ביסאו, גינאה, בורקינה פאסו וגאנה. היא זכתה למעמד של שפה לאומית במאלי (1982), בסנגל (1971) ובמאוריטניה (1991).

השפה היא יחסית הומוגנית, ולה מעט וריאציות בפונולוגיה, באוצר המלים ובדקדוק.
בעבר שימשה סונינקה למשך תקופה ארוכה כשפת מסחר חוצה גבולות מדיניים באזור הסאהל המערב -אפריקאי, אולם במאות השנים האחרונות נהדפה על ידי שפות אחרות, כגון מנדינקה
סיווג

סונינקה היא שפה מן הענף הצפון-מערבי של השפות מאנדה
מבחינה לשונית, השפות המקורבות ביותר אליה הו השפות בוזו המדוברות בדלתא הפנימית של הנהר ניז'ר.
ייתכן כי שפתם של בני אימראגואן והניב נמאדי הם ניבים של שפת סונינקה.
שם השפה

סונינקה הוא אוטונים בפי דוברי השפה.
שמות נוספים של השפה הם:
סראחולה או סאראקולה - בוולופית ובצרפתית - כשהגיעו הצרפתים, בני המקום השתמשו במילה הזאת ביחס לצרפתים. והצרפתים ששמעו אותו תכופות כינו את הילידים במילה זו.
סאראוולי, סראחולי או סראחולה - באנגלית
מארקה או מאראקה - בפי בני במברה
(אין לבלבל עם שפת מארקה שהיא שפת מאנדה אחרת מ'וברת במאלי באזור מופטי ובבורקינה פאסו)
ואקורה - מקור משפת סונגאי
סבה או טיידו - שפת פולפודה א ופולאנית (של בני פולבה)
אסוואניק או אסוואנק - בפי ערבים כולל בערבית חסנייה במאוריטניה
טובאקאי
גאדיאגה
סילאבה
בעבר היה קיים ניב סונינקה בערים טישיט וואלאטה במאוריטניה, שנקרא "אזר" או "אג'ר", והושפע במידה רבה על ידי הערבית ועל ידי ברברית.
כתיב

שפת הסונינקה משתמשת בכתב באלפבית הלטיני עם כמה אותיות נוספות. בגראפמים מסוימים נבדלת ההגייה בסנגל מזו שבמאלי. האלפבית כולל 26 אותיות, כולל 21 עיצורים ו 5 תנועות.
במאלי אומץ רשמית האלפבית הלטיני של שפת הסונינקה החל משנת 1982.
קיימות גם צורות כתיב ערבי.
בנובמבר 1995 בסמינר בעיר באקל של נציגי מאלי, מאוריטניה וסנגל ונציגי האיגוד לקידום שפת הסונינקה מצרפת הוחלט לשאוף לאחדות הכתיב סונינקה בכל המדינות.
הנה האלפבית סנוניקה הלטיני:
a-b-t͡ʃ -d-e-f-g-h-i-d͡-k-l-m-ɲ -ŋ –o-p-q-r-s-t-u-w-x-j
או בצורה אחרת:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | ñ | ŋ | o | p | q | r | s | t | u | w | x | y |
בהתאם לצו 991–2005 גם בסנגל אומץ בשנת 2005 האלפבית הלטיני של שפת הסונינקה.
היסטוריה

ככל הנראה בני סונינקה דוברי שפת הסונינקה הקימו במאות 7 -12 על שטחי מאלי ומאוריטניה של ימינו את אימפריית גאנה . במאה ה-12 עם נפילת האימפריה התפזרו בני סונינקה בכל מערב אפריקה, בעיקר לכיוון שטחי סנגל וגמביה, שם הקימו את ממלכת גולאם. כך נוצרו ניבים ותת-ניבים או קבוצות לשוניות שונות היום כגון בוזו, סרקולה, דיאחנקה, טובקאי, ואקורה ודאפינג.
תפוצה

סונינקה מדוברת ברצועה מערבית של הסאהל בין העיר נארה במאלי ועד העיר באקל בסנגל. כמו כן מדברים בה באזור גידימאחה של מאוריטניה (ידוע גם כסליבאבי) ובמזרח גמביה.
עם זאת סונינקה היא שפת מיעוט במדינות שבהן היא מדוברת. בני סונינקה שולטים תכופות גם בשפה שנייה - השפה השלטת במדינותיהם:וולוף בסנגל, באמברה במאלי, מנדינגו מערבית בגמביה, פאול או ערבית חסנייה במאוריטניה. ישנם בני סונינקה שאינם מדברים את שפת הסונינקה, למשל בגינאה, וגם בסנגל ובגמביה ישנם סאראקולה דוברי דיאקאנקה או ג'אהאנקה, שהיא שפה מקורבת למאלינקה.
מאלי :
סונינקה או סוני נחשבת לאחת מ-13 השפות הלאומיות של מאלי (1982), לצד השפה הרשמית הצרפתית.
לאורך הנהר סנגל - בגבול עם סנגל
בצפון-מערב, באזור קאייס: במחוזות ילמאנה, קאייס, ניורו,
באזור קוליקורו:מחוזות באנאמבה, קולוקאני, קוליקורו, נארה
באזור סגו:מחוזות באראואלי וסגו;
ב-6 ערים חשובות וב-163 כפרים.
גמביה:
בגמביה אין שפה רשמית או לאומית רשמית. סונינקה נחשבת לאחת השפות הילידיות הגמביאניות.
באזור ה דרום-מזרחי, באזור "הנהר העילי" ובאי מקארטי, ב-17 כפרים
מאוריטניה:
שפת הסונינקה היא אחת מהשפות הלאומיות המוכרות בסעיף 6 בחוקת מאוריטניה משנת 1991.
בגבול הדרום-מערבי, באזור שאמאמה
באזור דרום-מזרח - אזורי קידימאגה, קורקול, חוד אל-גארבי, חוד אל-סרקי;
הערים הפרובינציה: קאידי וסליבאבי; ב-45 כפרים
סנגל:
בסנגל לצד השפה הרשמית הצרפתית, קיימות שש שפות המוכרות החל משנת 1971 כלאומיות, ביניהן סונינקה.
בצפון ובדרום של באקל, לאורך הנהר סנגל
באזור טמבקודה, על יד הגדה הדרומית של הנהר סנגל - ב-42 כפרים; בערים החשובות באקל, מודרי, וואונדה, יאפרה, ז'ארה וגאג'אגה.
באזור קולדה, צפונית מן עיר ולינגארגה
גינאה ביסאו:
באזור צפון-מזרחי, בערים הצפוניות - גאוואל
בעיר ביסאו
קוט דיוואר:
לאורך הגבולות עם מאלי ובורקינה פאסו
בורקינה פאסו:
בדרום-מערב, לאורך גבולות מאלי וקוט דיוואר; בנונה, דדוגו, אזורי קוסי ומוחון.
בגלל העוני בארצם בני סונינקה רבים היגרו לערי קוט דיוואר ולערים גדולות במדינות אפריקאיות רבות ובמיוחד לצרפת, בה שפת הסונינקה מהווה השפה העיקרית של המהגרים האפריקאים (כמחצית המהגרים מאפריקה).

בתקשורת בין המהגרים האפריקאים שפת הסונינקה משמשת באזור פריז ובאזורים אחרים בצרפת גם את הפאולים וגם את בני באמברה. כמו כן מתקשרים בסונינקה גם חברי המסדר הסופי חמווייה או חמלייה
תפוצה > מספר הדוברים

בסך הכל בעולם - 2,138,000 (2019)
ניבים

לשפת סונינקה מספר ניבים: אזר (אג'ר, אסר), גֶריגה (גיריגה), קינבאקה, קינחֶנה.
הניבים נבדלים בעיקר בשינויים קלים בהיגוי.
לפי היהגוי הפונמה /f/ מבחינים שני ניבים עיקריים: ניב מערבי (בצומת שבין מאלי, סנגל ומאוריטניה) שבו מבטאים  [f] והניב המזרחי (במזרח מאלי, מהעיר ילימאנה ועד העיר נארה, ובנוסף אצל בני סונינקה בעיר קאאדי במאוריטניה, הנמצאת עם זאת יותר מערבה) שבה מבטאים  [h]
הוראה וספרות

שפת סונינקה חסרה עדיין ספרות כתובה מפותחת. רובה מורכבת מסיפורי עם, אגדות, שירים ומיתוסים.
יש לה משוררים מסורתיים ומודרניים. מפורסמים הם השירים המוקדשים לשייח חמאללה.
אחרי שנת 1988 הופיעו בפריז 15 גליונות של כתב עת דו-לשוני בשם "Sooninkara", בערך כאחד לשנה.
במאלי הופיע בשפת סונינקה המגזין הכפרי " Xibaare"
השפה משמשת לתכוניות לאוריינות מקומיות, כמו כן בבתי ספר דו-לשוניים ניסויים - בעיקר במאלי. ישנן תחנות רדיו מקומיות בשפת הסונינקה, במיוחד באזור קאייס במאלי.
תיאור לשוני > פונולוגיה

סונינקה היא שפה טונלית, אולם הטונים בדרך כלל אינם מסומנים בכתב, פרט לספרי לימוד השפה.
תיאור לשוני > פונולוגיה > עיצורים

|  | דו-שפתיים | דו-שפתיים | שפתיים | מכתשיים | מכתשיים | חכיים | חכיים | וילוניים | וילוניים | ענבליים | סדקיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סותמים | p p | b b |  | t t | d d |  |  | k k | g ɡ | q q |  |
| אפיים | m m | m m |  | n n | n n | ñ ɲ | ñ ɲ | ŋ ŋ | ŋ ŋ |  |  |
| חוככים |  |  | f f | s s | s s |  |  | x x~χ | x x~χ | x x~χ | h h |
| מחוככים |  |  |  |  |  | c t͡ʃ | j d͡ʒ |  |  |  |  |
| רוטטים |  |  |  | r r | r r |  |  |  |  |  |  |
| צדיים |  |  |  | l l | l l |  |  |  |  |  |  |
| מקורבים | w w | w w |  |  |  | y j | y j |  |  |  |  |
העיצורים טרום-אפיים נכתבים בעזרת דיגרפים המתחילים ב - n ‏ nb nd .
הכפלת העיצורים (gémination) בולטת לפי אזורים שונים. בסנגל - mm, pp.
תיאור לשוני > פונולוגיה > תנועות

|  | קדמיות | אחוריות |
| --- | --- | --- |
| סגורות | i, iː | u, uː |
| חצי-סגורות | e, eː | o, oː |
| פתוחות | a, aː |  |
התנועות הארוכות נכתבות בעזרת הכפלת הגרפם (gemination ): aaț uu ii oo
דקדוק > מורפולוגיה

לשפת סונינקה תכונות המאפיינות של קבוצת שפות מאנדה. מורפולוגיה מצומצמת של פעלים ושל שמות העצם וצביון בולט של שפה אנליטית.
לשמות העצם אין הבדלי מין, בשונה משאר השפות במשפחת ניז'ר-קונגו
הטיית הפועלים נעשית בעיקר בעזרת מילות עזר. לפעלים שתי צורות בסיסיות - לפי האספקטים = פרפקטיב ואימפרפקטיב.
גם הזמנים (עבר, הווה ועתיד), הקוטביות ולפעמים גם האספקטים מתקבלים באמצעות מילות עזר.
|  | חיוב | שלילה |
| --- | --- | --- |
| אימפרפקט | (1a) A wa riini גוף שלישי עזר בא  'הוא בא' | (1b) A nta riini גוף שלישי עזר בא  'הוא לא בא' |
| פרפקט | (2a) A Ø ri גוף שלישי עזר בא.פרפקט  'הוא בא (בעבר)' | (2b) A ma ri גוף שלישי עזר בא.פרפקט  'הוא לא בא (בעבר)' |
דקדוק > תחביר

בניית המשפטים היא פשוטה,
דקדוק > אוצר המלים

אוצר המלים של שפת סונינקה שונה מזה של שאר שפות מאנדה וההבנה בין דובריה לדוברי שפות מאנדה אחרות אינה אפשרית.
דוגמאות של מלים:
ראו קטע מהצהרת זכויות האדם בשפת הסונינקה באתר language museum
לקריאה נוספת

1995 Michel Malherbe (avec collab. de Serge Rosenberg) Les Langages de l humanité, Bouquins, Robert Laffont, Paris
מישל מאלרב שפות האנושות (בצרפתית)
Soninke Ethnologue. 25.10.2019.
Vicente Revert Sanz et Beatriz Gallardo Paúls, Glotonimia, Universitat de Valencia, 2001 (ISBN 8437047218)*
(על שמות השפות - גלוטונימיה) (בספרדית)
Gérard Galtier, « Le soninké » [archive], site Sorosoro.org, 2010
, Lamine Sanneh The Jakhanke Muslim Clerics - A Religious and Historical Study of Islam in Senegambia University Press of America 1989
הערות שוליים

1 2 3 4  M.Malherbe 1995 עמ' 310
1 2 3 4 5 6 7 8  באתר Sorosoro על שפת הסונינקה  2015 Gérard Galtier
↑  צו הנשיא מוסא טראורה לגבי אלפבית השפות הלאומיות במאלי
↑  RodneyBall, Dawn Maely - The French Speaking World, Routledge, London 2017 עמ' 35, לפי 2015 Leclerc
↑  הסעיף 6 של חוקת מאוריטניה משנת 1991באתר על ההיבט הלשוני בחוקות המדינות
↑  D.Dweyers
↑  R.Sanz, G.Paúls 2001  עמ' 177
1 2 3  Galtier 2010
1 2  האתר soninkara
↑  צו הנשיא אבדולאי ואדה עם פרטים על הכתיב, ההיגוי והדקדוק של שפת סונינקה הרשומות של ממשלת סנגל 2005
↑  [Lamine Sanneh https://www.goodreads.com/book/show/433557.The_Jakhanke_Muslim_Clerics]
↑  חוקת סנגל
↑  Ethnologue 2019
↑  M.Malherbe 1995 עמ' 1488
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558330705171  BnF: cb119478624 (data)  LCCN: sh85125227  SUDOC: 027436969 
מכורתם של בני סונינקה
עבדי פלה

עבדי איו (באנגלית: Abédi Ayew; נולד ב-5 בנובמבר 1964, אקרה, גאנה) המוכר יותר כעבדי פלה ("Abédi "Pelé), הוא כדורגלן עבר גנאי.
עבדי פלה שיחק 67 פעמים בנבחרת גאנה, כבש לזכותה 33 שערים וזכה 3 פעמים ברציפות בתואר כדורגלן השנה באפריקה (1991, 1992 ו-1993). הוא נבחר לאחד מ־125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004.
שלושה מבניו הם כדורגלנים מקצועניים ששיחקו גם הם בנבחרת גאנה.
פאבל לבדב

| --- | --- |

פאבל לבדב
 לידה:  12 באפריל 1872 צ'בוקסרי, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1858–1883)
 פטירה:  2 ביולי 1933  (בגיל 61) חרקוב, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  בית הספר הצבאי אלכסנדרוב  האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1892–1933 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל-מאיור  מפקד חזית
 תפקידים בשירות
 ראש מטה השדה ראש מטה הצבא האדום
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הרוסית
 עיטורים
 עיטור הדגל האדום (1921)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3 (1903)  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3 (1913)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2 (1906)  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4 (1911)  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה (1916)  עיטור הדגל האדום של העמל של אוקראינה הסובייטית (1928)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1 (1915)  אות מסדר אנה הקדושה  מסדר סטניסלב הקדוש  מסדר ולדימיר הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש  Orders and Medals of Soviet Republics  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
פאבל פבלוביץ' לבדב (ברוסית: Павел Павлович Лебедев;‏ 12 באפריל 1872 – 2 ביולי 1933) היה גנרל סובייטי אשר שימש כראש מטה הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים הרוסית והמלחמה הפולנית-סובייטית.