אלפבית קירילי
היסטוריה

מקובל להניח כי האלפבית הקירילי הומצא במהלך המאה ה-10 עבור השפה הסלאבית כנסייתית עתיקה ונקרא על שמו של המיסיונר הביזנטי הקדוש קירילוס. הוא מתבסס בחלקו על האלפבית היווני.
הכתב הקירילי נוצר במהלך האימפריה הבולגרית הראשונה. חוקרים מודרניים מאמינים שהאלפבית הקירילי הקדום נוצר בבית הספר הספרותי פרסלב, המרכז הספרותי והתרבותי הקדום החשוב ביותר של האימפריה הבולגרית הראשונה ומכל הסלאבים:
בניגוד לאנשי הכנסייה באוכריד, חוקרי פרסלב היו תלויים הרבה יותר במודלים יווניים וזנחו במהירות את האלפבית הגלגוליטי לטובת התאמה של האלפבית יווני לצרכיו של הסלאבי, הידוע כיום כאלפבית הקירילי.
בבית הספר פעלו מספר סופרים וחוקרים בולגרים בולטים, ביניהם נאום מפרסלב עד 893; קונסטנטינוס מפרסלב; ג'ואן אקזאר (גם מתעתיק יוחנן הנסח); ו-Chernorizets Hrabar, בין היתר. בית הספר היה גם מרכז לתרגום, בעיקר של סופרים ביזנטיים. הכתב הקירילי נגזר מאותיות הכתב האנציאלי היווני, מתוגברות בקשרים ועיצורים מהאלפבית הגלגוליטי הישן יותר עבור צלילים שלא נמצאו ביוונית. הגלגוליתית והקירילית נכתבו על ידי הקדושים הביזנטים קירילוס ומתודיוס ותלמידיהם הבולגרים, כגון הקדושים נאום, קלמנט, אנג'לאר וסאווה אשר הפיצו ולימדו נצרות בכל בולגריה. ההיסטוריון שלמה אברהם רוזאניס ציין שהאחים קירילוס ומתודיוס שאלו אותיות מהכתב העברי כשפיתחו את הכתב הקירילי, כגון האותיות ש (Ш בכתב קירילי) ו-צ (Ц בכתב קירילי).
פול קוברלי טוען שלמרות שקיריל אולי קודש והרחיב את הגלגוליטי, היו אלה תלמידיו באימפריה הבולגרית הראשונה תחת הצאר סימאון הראשון שפיתחו את הקירילית מהאותיות היווניות בשנות ה-890 ככתב מתאים יותר לספרי כנסיות.
התפשטות קירילית בקרב עמים סלאביים אחרים, כמו גם בקרב רומנים שאינם סלאבים. הכתובות הקיריליות הקדומות ביותר המתוארכות נמצאו באזור פרסלב, בעיר מימי הביניים עצמה ובמנזר פטליינה הסמוך, הן במחוז שומן של היום, כמו גם במנזר רבנה ובמנזר ורנה. הכתב החדש הפך לבסיס של אלפבית המשמשים בשפות שונות במזרח אירופה הנשלטת על ידי הכנסייה האורתודוקסית, הן בשפות סלאביות והן בשפות שאינן סלאביות (כגון רומנית, עד שנות ה-60). במשך מאות שנים שימשה הקירילית גם את הסלאבים הקתולים והמוסלמים (ראה קירילית בוסנית).
קירילית וגלגולית שימשו עבור השפה הסלאבית הכנסייתית, במיוחד הגרסה הסלאבית כנסייתית עתיקה. מכאן שביטויים כגון "И היא האות הקיריליה העשירית" מתייחסים בדרך כלל לסדר האלפבית הסלאבי של הכנסייה; לא כל אלפבית קירילי משתמש בכל אות הזמינה בסקריפט. הכתב הקירילי החל לעקוף את הכתב הגלגוליטי בשימש ותפוצה במאה ה-12.
הספרות שהופקה בסלאבית הכנסייה הישנה התפשטה עד מהרה צפונה מבולגריה והפכה לשפה הפרנקה של הבלקן ומזרח אירופה.
קירילית בוסנית, הידועה בכינויה בוסניצה היא גרסה נכחדת של האלפבית הקירילי שמקורה בבוסניה של ימי הביניים. פליאוגרפים מחשיבים שהמאפיינים המוקדמים ביותר של הכתב הקירילי הבוסני החלו להופיע ככל הנראה בין המאה ה-10 או המאה ה-11, כאשר לוח Humac (טאבלט שנכתב בקיריליית בוסנית) הוא המסמך הראשון מסוג זה המשתמש בכתב מסוג זה ומאמינים כי הוא מתוארך לתקופה זו. בוסנית קירילית שימשה ברציפות עד המאה ה-18, כאשר שימוש ספורדי אף התרחש במאה ה-20.
עם הרפורמה האורתוגרפית של הקדוש אבטימי מטרנובו ונציגים בולטים אחרים של בית הספר הספרותי בטרנובו מהמאות ה-14 וה-15, כמו גריגורי צאמבלק וקונסטנטינוס מקוסטנץ, השפיע בית הספר על תרבות ימי הביניים הרוסית, הסרבית, הוולכית והמולדבית. זה ידוע ברוסיה כהשפעה הדרום-סלבית השנייה.
בשנים 1708-1710, הכתב הקירילי בשימוש ברוסיה עבר רפורמה רבה על ידי פיוטר הגדול, לאחר שחזר ממסעו הגדול במערב אירופה. צורות האותיות החדשות, שנקראו הכתב האזרחי, התקרבו יותר לאלו של האלפבית הלטיני; כמה אותיות ארכאיות בוטלו וכמה אותיות חדשות הוצגו על ידי פיוטר עצמו. האותיות הובחנו בין אותיות גדולות לקטנות. גם תרבות הטיפוגרפיה של מערב אירופה אומצה. צורת האותיות שלפני הרפורמה, הנקראות 'Полуустав', נשמרו במיוחד בשפה הכנסייתית, ולעיתים משתמשים בהן ברוסית גם כיום, במיוחד אם רוצים לתת לטקסט תחושה 'סלבית' או 'ארכאית'.
האלפבית המשמש לשפה הסלאבית הכנסייה המודרנית בטקסים המזרחיים האורתודוקסים והקתוליים המזרחיים עדיין דומה לכתיב לקירילי הקדום. עם זאת, במהלך המילניום הבא הסתגלה הקירילית לשינויים בשפה המדוברת, פיתחה וריאציות אזוריות כדי להתאים למאפיינים של השפות הלאומיות, והייתה כפופה לרפורמה אקדמית ולגזירות פוליטיות. דוגמה בולטת לרפורמה לשונית כזו ניתן לייחס לווק סטפנוביץ' קראג'יץ', אשר עדכן את האלפבית הקירילי הסרבי על ידי הסרת גרפמות מסוימות שאינן מיוצגות עוד בשפת העם והכנסת גרפמות ספציפיות לסרבית (האותיות Љ Њ Ђ Ћ Џ Ј), האלפבית הסלאבי של הכנסייה בשימוש לפני הרפורמה. כיום, שפות רבות בבלקן, במזרח אירופה ובצפון אירואסיה כתובות באלפבית קירילי.
האלפבית הקירילי עוצב לצורתו המודרנית בשנת 1708 ברוסיה, בזמן שלטונו של פיוטר הגדול.