stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורון מדלי
הערות שוליים

1 2    קורין אלבז־אלוש, 100 שנות צופים, באתר "ידיעות אחרונות", 13 בפברואר 2019
↑  אבי זייקנר, מחנה כתיבה ליצירת השיר הישראלי של נועה קירל לאירוויזיון?, באתר euromix, ‏אוגוסט 2023
↑   שירה נאות, שוודיה היא זוכת אירוויזיון 2023, נועה קירל במקום השלישי, באתר הארץ, 14 במאי 2023
↑  שגיא בן נון‏, "שומר על פשטות": הרגע שבו חוה אלברשטיין ריגשה את אהוד בנאי, באתר וואלה, 31 במאי 2018
↑   תהום, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298451005171  ISNI: 0000 0004 0237 2692  MusicBrainz: 573353e3-3bc2-438c-b197-a6581a2dcdb5  VIAF: 297892426   WorldCat (עם VIAF): 297892426
נעמי אורסקס

| --- | --- |

אורסקס, 2015
 לידה:  25 בנובמבר 1958 (בת 66) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה של המדע, גאולוגיה, גאופיזיקה, היסטוריוגרפיה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אימפריאל קולג' (1981)  אוניברסיטת סטנפורד (1990)  תיכון סטאיווסנט 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (2013)  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (1998–2013)  אוניברסיטת ניו יורק (1996–1998)  דארטמות' קולג' (1990–1996) 
 פרסים והוקרה:  Mary C. Rabbitt History And Philosophy of Geology Award (2019)  מלגת גוגנהיים (2018)  Ambassador Award (2016)  פרס סטיבן ה. שניידר (2016)  עמית הוועדה למחקר סקפטי (2015)  פרס ווטסון והלן דייוויס (2011)  פרס פרנסיס בייקון (2010)  מרגרט ו' רוסיטר (2000)  Waldemar Lindgren Award (1993) 
 אתר רשמי
 
נעמי אוֹרֵסְקֵּס (באנגלית: Naomi Oreskes; נולדה ב-25 בנובמבר 1958) היא היסטוריונית של המדע אמריקאית ממוצא יהודי. אורסקס התמנתה לפרופסור להיסטוריה של המדע, למדעי כדור הארץ ולמדעים פלנטריים באוניברסיטת הרווארד בשנת 2013, לאחר ששימשה במשך 15 שנים מרצה ללימודי היסטוריה ומחקרי מדע(אנ') באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. מחקריה עוסקים בהיסטוריה של הגאופיזיקה ובהתחממות העולמית.
בשנת 2004 פורסם מאמרה רב ההשפעה "הקונצנזוס המדעי על שינוי האקלים" שהתפרסם בכתב העת Science, שבו הוכיחה כי לא קיימת מחלוקת משמעותית בקהילה המדעית בנוגע לממשות של ההתחממות העולמית מסיבות הקשורות לפעילות האנושית. בשנת 2010, אורסקס הייתה שותפה לכתיבת הספר סוחרי הספק (לצד אריק קונווי). בספר זה זוהו כמה הקבלות בין הדיון בנושא ההתחממות הגלובאלית לבין מחלוקות ציבוריות קודמות, בדגש על הקמפיין של תעשיית הטבק ליצירת ספק מכוון בנוגע לקשר הסיבתי שבין עישון לבין מחלות קשות (אף שכבר התקיים קונצנזוס מדעי בנושא).
ביוגרפיה

אורסקס נולדה לסוזן איילין (לבית נגין) שהייתה מורה במקצועה, ואירווין אורסקס, שהיה פרופסור למדעי הרפואה ודקאן לשעבר במכללת האנטר בניו יורק. לאורסקס שלושה אחים: מייקל אורסקס, עיתונאי; דניאל אורסקס, שחקן; ורבקה אורסקס, סופרת ושומרת יערות לשעבר.
אורסקס עבדה כיועצת בסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית ובאקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, וכן לימדה בדארטמות' קולג', אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ואוניברסיטת הרווארד. היא כתבה והשתתפה בכתיבתם של מספר ספרים ומאמרים בנושאי גאולוגיה כלכלית והיסטוריה של המדע.
מאז 2017 אורסקס רשומה בדירקטוריון המרכז הלאומי לחינוך מדעי.
אורסקס חברה במועצת המנהלים של הקרן להגנה משפטית למדע האקלים.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

הקריירה האקדמית של אורסקס החלה בגאולוגיה, ואז התרחבה להיסטוריה ולפילוסופיה של המדע. עבודתה עוסקת בשיטות מדעיות, אימות מודלים, קונצנזוס, חילוקי דעות. בהמשך התמקדה במדע של ההתחממות הגלובלית וחקרה את "התעשייה של יצירת ספק" ביחס להתחממות.
אורסקס קיבלה את התואר הראשון בגאולוגיה מבית הספר המלכותי למכרות של אימפריאל קולג', באוניברסיטת לונדון בשנת 1981. לאחר מכן עבדה כגאולוגית בדרום אוסטרליה. בשנת 1984 אורסקס חזרה לאקדמיה כעוזרת מחקר במחלקה לגאולוגיה ועוזרת הוראה במחלקות לגאולוגיה, פילוסופיה ומדעי כדור הארץ באוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 1990 אורסקס קיבלה דוקטורט בתוכנית המיוחדת לבוגרים במחקר גאולוגי ובהיסטוריה של המדע בסטנפורד. בשנת 1994 אורסקס זכתה בפרס החוקר הצעיר של הקרן הלאומית למדע. בין השנים 1991–1996 היא שימשה כאסיסטנטית למדעי כדור הארץ, ופרופסור להיסטוריה במכללת דרטמות', הנובר, בניו המפשייר. בין השנים 1996–1998 היא שימשה כפרופסור חבר, להיסטוריה ופילוסופיה של המדע, באוניברסיטת ניו יורק.
אורסקס עברה לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנת 1998 כפרופסור חבר, במחלקה להיסטוריה ותוכנית ללימודי מדע, ואז כפרופסור במחלקה זו 2005–2013, וכן כפרופסור נלווה למדעי הגאוגרפיה (משנת 2007). היא נבחרה לפרובוס של המכללה השישית בשנים 2008–2011. בשנת 1999 השתתפה כיועצת של המועצה הטכנית לבדיקת פסולת גרעינית בארצות הברית בפיתוח אסטרטגיית בטיחות מאגרים לפרויקט הר יוקה, תוך התייחסות מיוחדת לאימות המודל.
מאז 2013 אורסקס משמשת כפרופסור בהרווארד במחלקה להיסטוריה של המדע ובמחלקה למדעי כדור הארץ ולמדעים פלנטריים.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית > מעבר למגדל השן

אורסקס כתבה מאמר על מדע וחברה "מעבר למגדל השן: הסכמה מדעית על שינויי אקלים" ("Beyond the Ivory Tower: The Scientific Consensus on Climate Change") בכתב העת Science בדצמבר 2004.
במאמר זה היא דיווחה על ניתוח של "928 תקצירי מאמרים, שפורסמו בכתבי-עת מדעיים שנדונו בין השנים 1993–2003 ופורסמו במאגר המכון למידע מדעי עם מילות המפתח "global climate change". המאמר הצהיר כי הניתוח נועד לבחון את ההשערה כי ניסוח דוחות והצהרות של חברות כמו הפאנל הבין-ממשלתי לשינויי האקלים, האגודה האמריקאית לקידום המדע (אנ') והאקדמיה הלאומית למדעים עשוי להמעיט בלגיטימיות של דעות המתנגדות להתחממות העולמית. לאחר הניתוח, היא הגיעה למסקנה כי 75 אחוז מהמאמרים שנבדקו תמכו במפורש או במשתמע בקונצנזוס, בעוד שאף אחד מהם לא הסתייג ממנו באופן ישיר. החיבור זכה לתשומת לב רבה בתקשורת מרחבי העולם וצוטט על ידי אנשים בולטים רבים כמו אל גור בסרט "אמת מטרידה".
בשנת 2007 הרחיבה אורסקס את הניתוח שלה, וקבעה כי כ-20% מהתקצירים תומכים במפורש בקונצנזוס בנושא שינויי האקלים לפיו "האקלים של כדור הארץ מושפע מפעילות אנושית". בנוסף, 55 אחוז מהתקצירים "תמכו" באופן מרומז בקונצנזוס על ידי עיסוק במחקר לאפיון ההשפעה המתמשכת או העתידית של שינויי האקלים (50 אחוז מהתקצירים) או למתן שינויים צפויים (5 אחוזים). ה-25 האחוזים הנותרים התמקדו בפלאוקלימטולוגיה (10%) או בפיתוח טכניקות מדידה (15%); אותם אורסקס לא סיווג כנקיטת עמדה לגבי שינויי האקלים העכשווי.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית > סוחרי ספק

סוחרי הספק הוא ספר משנת 2010 שכתבה נעמי אורסקס עם אריק קונווי. אורסקס וקונוויי, שניהם היסטוריונים אמריקאים למדע, מזהים כמה הקבלות מדהימות בין הוויכוח על שינויי האקלים לבין מחלוקות קודמות בנושא עישון טבק, גשם חומצי והידלדלות שכבת האוזון. לטענתם, הפצת ספק ובלבול הייתה האסטרטגיה הבסיסית של המתנגדים לפעולה בכל מקרה הללו. במיוחד מציינים השניים כי הפיזיקאים פרד סייטס (Frederick Seitz; 2008–1911) ופרד סינגר (Siegfried Fred Singer; נולד 1924), ומספר מדענים לעומתיים נוספים שילבו כוחות עם צוותי חשיבה שמרניים וחברות פרטיות על מנת לקרוא תיגר על הקונצנזוס המדעי בסוגיות מודרניות רבות.
רוב הביקורות קיבלו את הספר בהתלהבות. אחד המבקרים אמר כי "סוחרי הספק" מקורי ומתודי באופן ממצה ועשוי להיות אחד הספרים החשובים ביותר לשנת 2010. ומבקר אחר ראה בספר את הבחירה שלו לספר המדע הטוב ביותר של השנה.
בהשראת הספר, יצא לאקרנים הסרט "סוחרי הספק" בשנת 2015.
מחלוקות

מאמרה "מעבר למגדל השן" (Beyond the Ivory Tower) משנת 2004 נשלל לכאורה על ידי האנתרופולוג החברתי הבריטי בני פייזר. אך זה חזר בו לבסופו של דבר, והודה כי מצא רק מאמר אחד המתנגד לקונצנזוס בנוגע להתחממות הגלובלית, שפורסם על ידי האגודה האמריקנית לגאולוגי נפט.
יחד עם אריק קונווי ומתיו שינדל, בשנת 2008, כתבה אורסקס את המאמר "מצ'יקן ליטל לד"ר פנגלוס: ויליאם נירנברג, התחממות כדור הארץ, והדקונסטרקציה החברתית של הידע המדעי" (From Chicken Little to Dr. Pangloss: William Nierenberg, Global Warming, and the Social Deconstruction of Scientific Knowledge) שטען כי ויליאם נירנברג ביושבו כיו"ר האקדמיה הלאומית למדעים השתמש בדווחת על שינויי אקלים בשנת 1983 במונחים כלכליים כדי להימנע מפעולה בנושא. נירנברג נפטר בשנת 2000 אך תגובת נגד התפרסמה בשנת 2010 באותו כתב עת לפיה העיתון סותר את הדו"ח ההיסטורי ואין שום ראיות לכך שחברי ועדה אינם מסכימים עם הדו"ח; הראיות הראו שהדו"ח משקף את הקונצנזוס באותה תקופה.
בשנת 2015 פרסמה אורסקס מאמר דעה בהגרדיאן שכותרתו "יש צורה חדשה של הכחשת אקלים שיש לחפש – אז אל תחגוגו עדיין" (There is a New Form of Climate Denialism to Look Out For – So Don't Celebrate Yet) ובה אמרה שמדענים שקוראים להמשיך להשתמש באנרגיה גרעינית הם מכחישי אנרגיה מתחדשת ויוצרי מיתוסים. היא ציטטה מאמר של ארבעה מדעני אקלים בולטים ג'יימס האנסן, קן קלדיירה, קרי עמנואל וטום וויגלי) לפיו יש להשתמש באנרגיה גרעינית כדי להילחם בשינויי האקלים. מאמר דעה מאת מייקל ספקטר(אנ') ב"ניו יורקר" אמר כי היא מיתגה את ארבעת המדענים הללו כ"מכחישי אקלים", וכי אפיונה אבסורדי, שכן הם היו בין אלה שעשו הכי הרבה כדי לדחוף אנשים להילחם בשינויי האקלים.
בשנת 2015 פורסמו ידיעות חדשותיות על אופן האופן שבו מדעני אקסון מוביל מצאו עדויות לשינוי האקלים, אך אותה חברה הטילה ספק בשינויי האקלים. החברה מתחה ביקורת על אורסקס והזמינה אותה ואת הציבור לקרוא כ-187 מסמכים שנכתבו בין השנים 1977 ל-2014. היא וג'פרי סופרן עשו זאת ותמכו בסיפורים המקוריים בכתב העת שכתב ביקורת עמיתים ב-Environmental Research Letters בשנת 2017, כפי שדווח בוושינגטון פוסט.
ביבליוגרפיה > ספרים

Science on a Mission: How Military Funding Shaped What We Do and Don't Know about the Ocean, University of Chicago Press, 2020, ISBN 9780226732381
Why Trust Science?, Princeton University Press, 2019, Edited by Stephen Macedo, ISBN 9780691179001
The Rejection of Continental Drift: Theory and Method in American Earth Science, Oxford University Press, 1999, ISBN 0-19-511733-6
Plate Tectonics: An Insider’s History of the Modern Theory of the Earth, Edited with Homer Le Grand, Westview Press, 2003, ISBN 0-8133-4132-9
Perspectives on Geophysics, Special Issue of Studies in History and Philosophy of Modern Physics, 31B, Oreskes, Naomi and James R. Fleming, eds., 2000.
Merchants of Doubt: How a Handful of Scientists Obscured the Truth on Issues from Tobacco Smoke to Global Warming, Naomi Oreskes and Erik M. Conway, Bloomsbury Press, 2010
The Collapse of Western Civilization: A View from the Future, Naomi Oreskes and Erik M. Conway, Columbia University Press, 2014
Encyclical on Climate Change and Inequality: On Care for Our Common Home, Pope Francis, introduction by Naomi Oreskes, (Brooklyn, NY: Melville House, 2015) ISBN 978-1-612-19528-5
Discerning Experts: The Practices of Scientific Assessment for Environmental Policy. Michael Oppenheimer, N. Oreskes, D. Jamieson, K. Brysse, J. O’Reilly & M. Shindell, University of Chicago Press, 2019, ISBN 978-0-226-60201-1
ביבליוגרפיה > מאמרי מערכת נבחרים ומאמרי דעה

Oreskes, Naomi, "History Matters to Science: It helps to explain how cynical actors undermine the truth", Scientific American, vol. 323, no. 6 (December 2020), p. 81. "In our 2010 book, Merchants of Doubt, Erik M. Conway and I showed how the same arguments [as those used to cast doubt on the link between tobacco use and lung cancer] were used to delay action on acid rain, the ozone hole and climate change – and this year [2020] we saw the spurious "freedom" argument being used to disparage mask wearing [during the COVID-19 pandemic]."
Oreskes, Naomi; Conway, Erik M. (2018-10-16). "Fixing the Climate Requires More Than Technology". New York Times. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Oreskes, Naomi; Supran, Geoffrey (2017-09-01). "Yes, ExxonMobil misled the public". Los Angeles Times. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Supran, Geoffrey; Oreskes, Naomi (2017-08-22). "What Exxon Mobil Didn't Say About Climate Change". New York Times. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Oreskes, Naomi (2015-10-10). "Exxon's Climate Concealment". New York Times. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Oreskes, Naomi; Conway, Erik (2014-07-25). "14 concepts that will be obsolete after catastrophic climate change". Washington Post. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Oreskes, Naomi (2013-01-17). "Put government labs to work on climate change". Washington Post. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Oreskes, Naomi (2007-02-01). "The Long Consensus On Climate Change". Washington Post. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Oreskes, Naomi (2006-07-24). "Global warming -- signed, sealed and delivered". Los Angeles Times. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
Oreskes, Naomi (2004-12-26). "Undeniable Global Warming". Washington Post. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
פרסים נבחרים, הצטיינות ועמותות

מדליית האקדמיה הבריטית, 2019
פרס מרי סי ארנב (היסטוריה ופילוסופיה של הגאולוגיה), החברה הגאולוגית של אמריקה, 2019
נבחרה לחבר האגודה הפילוסופית האמריקאית, 2019
עמית גוגנהיים, 2018–2019, קרן הזיכרון של ג'ון סימון גוגנהיים,
נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, 2017
יושב ראש המליאה, האגודה האמריקאית לקידום המדע, 2017
פרס סטיבן ה. שניידר עבור תקשורת מצטיינת במדע האקלים, אקלים אחד, 2016
שגריר ועמית, האיגוד הגאופיסי האמריקני, 2016
פרס שינויי האקלים לפרדריק אנדרסון, המרכז למשפט סביבתי בינלאומי, 2016
דובר כינוס, מכללת אוורגרין סטייט, אולימפיה וטקומה, וושינגטון, 2016
פרס השירות הציבורי, האגודה הגאולוגית של אמריקה, 2015
נבחר לעמית הוועדה לחקירה סקפטית, 2015
ויליאם ט. פטן מרצה לביקור באוניברסיטת אינדיאנה, מרץ 2015
פרס הרברט פייס להיסטוריה ציבורית, האגודה ההיסטורית האמריקאית 2014
פורום ההיסטוריה של המדע באמריקה היסטוריית הרצאות מכובדות של החברה למדע 2014
ציטוט נשיאותי למדע וחברה האיחוד הגאופיסי האמריקאי 2014
דובר תחילת אוניברסיטת קליפורניה בריברסייד 2012
מתקשר השנה לשינויי אקלים, המרכז לאוניברסיטת ג'ורג' מייסון לתקשורת לשינויי אקלים, 2011
פרס פרנסיס בייקון בהיסטוריה ובפילוסופיה של מדע וטכנולוגיה, קלטק 2008
פרס הצטיינות הפקולטה של עמיתים לקנצלרים לשירות קהילתי UCSD 2008
רשום, מי זה מדע והנדסה אמריקאי, מי זה במערב
הרצאת פרס ג'ורג' סרטון, האגודה האמריקאית לקידום מדע, 2004
מלגת שבתון של האגודה הפילוסופית האמריקאית, 2001–2002
פרס החוקר הצעיר של הקרן הלאומית למדע, 1994–1999
מלגת זיכרון ריטר בהיסטוריה של מדעי הים, מכון Scripps לאוקיינוגרפיה, 1994
תרומה לאומית למלגת מדעי הרוח למורי אוניברסיטאות, 1993–1994
פרס לינדגרן של אגודת הגאולוגים הכלכליים על עבודות מצטיינות של מדען צעיר, 1993
פילמוגרפיה

סוחרי הספק (2014) - בתפקיד עצמה
עוגיפלצת

| --- | --- |

 סוג:  מפלצת
 תוכנית טלוויזיה:  רחוב סומסום (בגרסאות האמריקאית והישראלית)
 הופעה ראשונה:  1966
 יוצרים:  ג'ים הנסון
 גילום הדמות:  פרנק אוז, דייוויד רודמן 
 דיבוב:  פרנק אוז (1969 -2004) דויד רודמן (2004 -)
 דיבוב בשפה העברית:  דב רייזר  גיורא קנת
 מידע
 מקצוע:  בדרן
 מקום מגורים:  רחוב סומסום
 
עוגיפלצת (מוכר גם בכינוי עוגי; באנגלית: Cookie Monster, "מפלצת עוגיות") הוא דמות מתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "Sesame Street" שהופקה במקור לערוץ PBS, ושודרה בישראל בשם "רחוב סומסום" בטלוויזיה החינוכית.
בישראל

דמותו של עוגיפלצת הופיעה בתוכנית "רחוב סומסום" אשר שודרה בישראל בשנים 1983–1986, וכן בשידורים חוזרים במהלך שנות ה-80 וה-90. בגרסה הישראלית דיבבו את עוגיפלצת דב רייזר ושמעון כהן. הדמות מופיעה גם בגרסה החדשה של התוכנית בערוץ הופ! בדיבובם של גיורא קנת וגלעד קלטר.
תיאור

עוגיפלצת הוא מפלצת חביבה בעלת פרווה כחולה וחיבה מופרזת ואף כפייתית לעוגיות. הוא ידוע כמי שאינו נוהג לשתף אחרים בעוגיות שלו וכמי שעלול לזלול הכול (כולל הצלחת), אם יכבדו אותו. עוגיפלצת מדבר באנגלית עם שגיאות (במיוחד הוא אומר "Me like cookies", במקום "I like cookies". בתרגום חופשי לעברית: "אותי אוהב עוגיות", במקום "אני אוהב עוגיות").
עוגיפלצת מהווה אתנחתא קומית בסדרה ואין לו קשרים חברתיים ועלילתיים לשאר הדמויות ולסיפור הכללי עצמו. בשנת 2004 חשף עוגיפלצת לראשונה כי עד שאכל את העוגייה הראשונה שלו שמו היה סיד.
עוגיפלצת זולל גם ציורים ודברים אחרים. יש לו גם יכולת להתכווץ.
עוגיפלצת ואמו
יאקוב מודר

יאקוב מוֹדֶר (בפולנית: Jakub Moder; נולד ב-7 באפריל 1999) הוא כדורגלן פולני, המשחק בעמדת הקשר בפיינורד מליגת העל ההולנדית ובנבחרת פולין.
קריירת מועדונים

מודר, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פורטונה ויילן ובגיל 12 הצטרף לקבוצת הנערים של ורטה פוזנן. אחרי 3 שנים בוורטה, מודר הצטרף לאקדמיה של לך פוזנן. ב-2 באפריל 2018, מודר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד ויסלה קרקוב. בעונת 2018/2019, מודר הושאל לאודרה אופולה מהליגה הפולנית השנייה.
בסיום העונה, מודר חזר לפוזנן וחתם לארבע שנים במועדון. ב-8 בפברואר 2020, מודר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד רקוב צ'סטוצ'ובה.
ב-6 באוקטובר 2020, מודר חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג, תמורת 6 מיליון פאונד והושאל לפוזנן עד לסיום השנה הקלנדרית.
ב-20 בינואר 2025 עבר מודר לפיינורד בעבור סכום שלא צוין במדויק וחתם על חוזה לשלוש שנים וחצי במועדון. ב-2 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 2-1 לאייאקס שבמסגרת הליגה.
קריירה בינלאומית

ב-4 בספטמבר 2020, מודר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בהפסד 1-0 להולנד במסגרת ליגת האומות. ב-11 בנובמבר 2020, מודר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד אוקראינה.
מודר, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020.
תארים

הכדורגלן העונה הפולני בליגת העל הפולנית: 2020
תגלית השנה בפולין: 2020
הערות שוליים

↑  Feyenoord announce arrival of Polish midfielder Jakub Moder from Brighton, באתר Flash Score,‏ 20 בינואר 2025. (באנגלית)
| נבחרת פולין – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 שצ'נסני •  2 פיונטקובסקי •  3 דוידוביץ' •  4 קנדז'ורה •  5 בדנארק •  6 קוזלובסקי •  7  •  8 לינטי •  9 לבנדובסקי •  10 קריכוביאק •   11 סבידרסקי •  12 סקורופסקי • 13 ריבוס •  14 קליך • 15 גליק • 16 מודר • 17 פלצ'טה • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ז'לינסקי • 21 יוז'וויאק • 22 פביאנסקי • 23 קובנאצקי • 24 סבירצ'וק • 25 הליק • 26 פוכאש • מאמן: סוזה |  1 שצ'נסני •  2 פיונטקובסקי •  3 דוידוביץ' •  4 קנדז'ורה •  5 בדנארק •  6 קוזלובסקי •  7  •  8 לינטי •  9 לבנדובסקי •  10 קריכוביאק •   11 סבידרסקי •  12 סקורופסקי • 13 ריבוס •  14 קליך • 15 גליק • 16 מודר • 17 פלצ'טה • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ז'לינסקי • 21 יוז'וויאק • 22 פביאנסקי • 23 קובנאצקי • 24 סבירצ'וק • 25 הליק • 26 פוכאש • מאמן: סוזה | פולין |
| נבחרת פולין – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 שצ'נסני •  2 סלמון •  3 דוידוביץ' •  4 ולוקייביץ' •  5 בדנארק •  6 פיוטרובסקי •  7 סבידרסקי •  8 מודר •  9 לבנדובסקי •  10 ז'לינסקי •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 רומנצ'וק •  14 קיביור • 15 פוכאש • 16 בוקסה • 17 ד. שימאנסקי • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ס. שימאנסקי • 21 זלבסקי • 22 בולקה • 23 פיונטק • 24 סליש • 25 סקורש • 26 אורבנסקי • מאמן: פרוביירז |  1 שצ'נסני •  2 סלמון •  3 דוידוביץ' •  4 ולוקייביץ' •  5 בדנארק •  6 פיוטרובסקי •  7 סבידרסקי •  8 מודר •  9 לבנדובסקי •  10 ז'לינסקי •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 רומנצ'וק •  14 קיביור • 15 פוכאש • 16 בוקסה • 17 ד. שימאנסקי • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ס. שימאנסקי • 21 זלבסקי • 22 בולקה • 23 פיונטק • 24 סליש • 25 סקורש • 26 אורבנסקי • מאמן: פרוביירז | פולין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811571331305606  VIAF: 4599160546923510240009   WorldCat (עם VIAF): 4599160546923510240009
פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא

| --- | --- |

בניין שגרירות בריטניה ברומא, 2011
 תאריך:  31 באוקטובר 1946
 מקום:  שער פיה, רומא
 מטרה:  שגרירות בריטניה ברומא (אנ') השגריר נואל צ'ארלס (אנ')
 קואורדינטות:  41°54′32″N 12°30′05″E﻿ / ﻿41.909007970488°N 12.501281613432°E﻿ / 41.909007970488; 12.501281613432
 סוג:  פצצה
 נשק:  פצצה
 הרוגים:  0
 חטופים:  0
 פצועים:  2
 מבצע:  ארגון צבאי לאומי
  (למפת רומא מוגדלת) שגרירות בריטניה ברומא(למפת רומא רגילה) שגרירות בריטניה ברומא
 
פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא ב-31 באוקטובר 1946 היה פעולה בה פוצצו לוחמי האצ"ל את החלק המרכזי בשגרירות בריטניה ברומא. בראש הפעולה עמד אלי תבין, שנלכד וגורש כעבור חודשיים מאיטליה, והעביר את מטה האצ"ל בגולה לפריז. הפיצוץ היה אירוע הפתיחה של החזית השנייה, ונחשב לפעולה המשמעותית ביותר של האצ"ל מחוץ לארץ ישראל.
החזית השנייה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בראשית שנת 1946, החליטה מפקדת האצ"ל לחדש את פעילותה באירופה ולפתוח "חזית שנייה" נגד השלטון הבריטי. התפקיד הוטל על יעקב תבין והבסיס הראשון הוקם באיטליה, שם היו קרוב לאלף בית"רים מאורגנים שהגיעו יחד עם הפליטות היהודית ממזרח אירופה, גרמניה ואוסטריה.
לאחר התארגנות הוחלט להתחיל בפעילות מבצעית. המטרה הראשונה שנבחרה: השגרירות הבריטית ברומא, כתגובה על נעילת ארץ ישראל בפני שארית הפליטה מהשואה. וכוונה ליעד ממנו הבריטים סיכלו את מאמצי הצלת שרידי השואה והעברתם לארץ ישראל. המשימה הוטלה על כמה מאנשי ה"תאים" בגולה ויוצאי הבריגדה היהודית שנשארו באירופה לאחר פירוק הבריגדה. ההכנות נמשכו זמן רב והמתכננים עשו כל מאמץ למנוע קורבנות מהאוכלוסייה האזרחית.
מהלך הפעולה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: ציטוטים ארוכים שלא מוסיפים הרבה לערך.
בליל 31 באוקטובר 1946 יצאו שלושה לוחמים וברשותם שתי מזוודות ובתוכם חומרי נפץ לעבר השגרירות. לאחר חצות הפעילו את מנגנון ההשהייה, השעינו את שתי המזוודות על הדלת המרכזית של בניין השגרירות ועזבו במהירות את המקום. בשעה 2:46 נשמעה התפוצצות עזה ברומא וכל החלק המרכזי של הבניין נהרס. שני איטלקים שנקלעו לאזור נפצעו קל. הדי ההתפוצצות נשמעו ברוב חלקי העיר. בעקבות לחץ בריטי ערכה משטרת איטליה מעצרים נרחבים[דרושה הבהרה] האצ"ל קיבל אחריות לפיגוע בשגרירות הבריטית ברומא.
בסוף שנת 1946 הגיע ישראל אפשטיין (גונדר אביאל) לאירופה לפעול בתחום ההדרכה של סניפי האצ"ל ברחבי היבשת. בזמן שהותו באיטליה נערכה התקפת אצ"ל על בניין השגרירות הבריטית. כמה ימים טרם הפיצוץ נפגש ישראל עם ניוסה דלוגי (לובוצקי) מתא האצ"ל שביצע את הפיצוץ. בחיפושים שנערכו לאחר פיצוץ הבניין נאסרו כמה חשודים בריכוזי בית"ר שנחשבו בעיני השלטונות כבסיסי האצ"ל, וביניהם גם ישראל. מחשש שמא יסגירוהו האיטלקים לבריטים החליט לברוח מן המאסר. חבריו מבחוץ הגניבו לו סם שינה להרדים את השומרים וחבל לרדת בו מן הקומה השנייה בתחנת המשטרה שבה היה עצור. בהיותו במחצית דרך הירידה הבחין בו שומר, ירה בו ופגע בבטנו. למחרת היום, בה' בטבת תש"ז (28 בדצמבר 1946), מת מפצעיו בבית החולים.
ריצ'רד קטלינג שהיה סגן מפקד הבולשת הבריטית נשלח בשנת 1946 לאיטליה לחקור את פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא.
בעקבות המעצרים באיטליה הועבר מטה האצ"ל באירופה לפריז. בינתיים הוקמו סניפים נוספים במקומות שונים באירופה ונעשו ניסיונות לפגוע במטרות בריטיות נוספות כגון פיצוץ "מלון זאכר" (Sacher) ומלון "פארק הוטל" בווינה, אולם פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא נשארה הפעולה המבצעית המשמעותית ביותר של מטה האצ"ל בגולה.
כרוז מאת מנחם בגין פורסם בתאריך י"ב חשון התש"ז, 6 בנובמבר 1946: "ציון הנצורה והלוחמת שולחת ברכת-אחים לבניה-חייליה בגולה לפתיחת מלחמתם במשעבד הבריטי מחוץ לגבולות המולדת. ההתקפה על הצירות הבריטית ברומא אות היא, כי מלחמת השחרור העברית הייתה למלחמה עולמית, כשם שמלחמת בריטניה בעם ישראל מלחמה עולמית היא. תחזקנה ידיכם, אחים לוחמים. למען עמנו המעונה, למען ארצנו השדודה, הכו באויב ואל תרפו."
הערות שוליים

↑  ה"סזון" צייד אחים / יהודה לפידות, באתר www.daat.ac.il
↑  ישעיהו אביעם, "הבריטים נלחמו בעליה בחו"ל - החלטנו להילחם בהם באירופה", מעריב, 31 באוקטובר 1966
↑  מוזיאון האצ"ל בתש"ח, באתר פייסבוק
↑  עשהאל לובוצקי, לא דרכי האחרונה, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. עמוד 142: "שרוליק לא היה מעורב בביצוע המתקפה עצמה, אך הוא היה זה שניסח את כרוז האצ"ל שנשלח לעיתונות לאחר המבצע. האיטלקים פתחו בגל מעצרים של אנשי האצ"ל, ובהם שרוליק אפשטיין. שרוליק הושם במעצר בתחנת המשטרה האיטלקית."
↑  יוסף קיסטר, עולם שכולו טוהר - לדמותו של ישראל אפשטיין (גונדר אביאל), הוצאת מרכז מורשת מנחם בגין, 2013.
↑  מנחם מיכלסון, יד ימינו: הביוגרפיה של יחיאל קדישאי מזכירו ואיש סודו של מנחם בגין, הוצאת גפן, 2013. עמוד 68.
↑  עשהאל לובוצקי, לא דרכי האחרונה, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. עמוד 142: "האיטלקים פתחו בגל מעצרים של אנשי האצ"ל, ובהם שרוליק אפשטיין. שרוליק הושם במעצר בתחנת המשטרה האיטלקית. הביון של הבריטים חקר במרץ מיהם המעורבים בפיצוץ, ואף שלח מהארץ את קצין הבולשת קטלינג."
↑  פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא, באתר מאגר כתבי מנחם בגין - מרכז מורשת בגין
ישיבה גדולה

בית המדרש בישיבת נר זרח, אלול תש"ף
ישיבה גדולה (בציבור הדתי לאומי מקובל השם ישיבה גבוהה) היא ישיבה המיועדת לבחורים לאחר שסיימו את שלוש שנות הלימוד בישיבה קטנה, או ארבע שנות הלימוד בישיבה תיכונית או בישיבה קטנה לאומית.
בציבור החרדי במדינת ישראל מתחילים ללמוד בה בגילי 16 או 17. בציבור הדתי לאומי מקובל להתחיל סביב גיל 18.
נכון לשנת 2018, ישנן 382 ישיבות גדולות בישראל, בהן לומדים מעל 40,000 תלמידים.
בישיבה גדולה לומדים לימודים תורניים בלבד בדומה לישיבה קטנה. מעט מן הישיבות המשתייכות למגזר הדתי לאומי מציעות לתלמידים המבוגרים יותר אפשרות של שילוב לימודי הוראה כדוגמת ישיבת המאירי בירושלים.[דרוש מקור].
מדינת ישראל מסבסדת את הלימודים בישיבות. ב-2017 העבירה המדינה 477 ש"ח בחודש לתלמיד בישיבה גבוהה. כמו כן, צעירים שעיסוקם היחידי הוא לימוד בישיבה מקבלים דחייה של חובת השירות בצה"ל עד לסיום לימודיהם.
הכניסה לישיבה

מועד הכניסה לישיבה הגדולה, הוא בתחילת זמן אלול, שמתחיל בראש חודש אלול, לאחר סיומן של שלוש שנות לימוד בישיבה קטנה.
הקבלה לישיבה מותנית במבחן בדומה לקבלה לישיבה קטנה, שנעשה בדרך כלל על ידי ראש הישיבה ואיש חינוך נוסף מצוות הישיבה כגון המשגיח או אחד הרמי"ם בישיבה, לעיתים המבחן הוא אצל כל אחד בנפרד, ולעיתים יחד. בחלק מהישיבות נעשה כעין ראיון אישי מלבד המבחן התורני.