stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קייל אבל
יצירותיו

Millionærdrengen 1936
Tak fordi du kom, Nick – 1941
Regnen holdt op – 1942
Ta' briller på – 1942
Melodien der blev væk, 1935. (המנגינה שנעלמה)
Eva aftjener sin Barnepligt, 1936.
Anna Sophie Hedvig, 1938. (אנה סופי הדוויג)
Judith, 1940. (יודית)
Dyveke, 1940.
Dronning gaar igen, 1943.
Silkeborg, 1946.
Dage paa en sky, 1947.
Ejendommen Matr.Nr. 267, Østre Kvarter, 1948. (שם המחזה - לפי כתובת התיאטרון המלכותי)
Miss Plinckby's kabale, 1949.
Vetsera blomstrer ikke for enhver, 1950. (וצרה אינה פורחת בשביל כל אחד)
Den blå pekingeser, 1954. (הפקינז הכחול)
Andersen eller hans livs eventyr, 1955. (אנדרסן או הרפתקת חייו)
Kameliadamen, 1959. (הגברת עם הקמליות, לפי אלכסנדר דיומא הבן
Skriget, 1961. (הצעקה)
1937 - Paraplyernes oprør ספר ילדים
1948 - Teaterstrejf i paaskevejr - מסות על תיאטרון
1951 - Fodnoter i støvet - רשמי מסע
1955 - De tre fra Minikoi - רומן
1962 - Synskhedens gave -‏ מסות
לקריאה נוספת > אחרים

Frederick J. Marker: Kjeld Abell. Gloucester, Mass. 1976.
Aase Popper Kjeld Abell's Theatre, University of California Press Berkeley 1972
הערות שוליים

↑  BøRge Gedsø Madsen ב-enotes
↑  enotes
1 2 3  H,Lane 1992
1 2 3  BøRge Gedsø Madsen באתר enotes
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434839705171  BIBSYS: 90188755  BNE: XX1450560  BnF: cb12271685b (data)  GND: 119161206  ISNI: 0000 0001 2134 1742  LCCN: n80030474  NKC: jn20000600009  NTA: 070220115  SELIBR: 230726  SNAC: w6dh34fb  SUDOC: 031516882  Trove: 1079866  ULAN: 500087614  VIAF: 56669455   WorldCat (עם VIAF): 56669455 
קברם של קייל אבל ואשתו בבית הקברות אסיסטנס קירקגורד בנרברו, קופנהגן.
רגימנט המבצעים המיוחדים (בלגיה)

| --- | --- |
סמל הרגימנט
סמל הרגימנט
 מי שמעז מנצח
 פרטים
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 שיוך:   צבא בלגיה
 בסיס האם:  לוון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בדצמבר 1948 – הווה (75 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  1,500
 ציוד עיקרי:  כוחות מיוחדים
 פיקוד
 דרגת המפקד:   קולונל
 מפקד נוכחי:  תום בילו
רגימנט המבצעים המיוחדים (בצרפתית: Special Operations Regiment; בהולנדית: Special operations regiment) הוא רגימנט כוחות מיוחדים של צבא בלגיה, המשמש כיחידת המבצעים והתגובה המהירה של בלגיה.
היסטוריה

הרגימנט הוקם במהלך מלחמת העולם השנייה כגדוד מיוחד בצבא בלגיה החופשית. הוא ביצע מספר משימות בעורף האויב במהלך המלחמה. הרגימנט היה כפוף לבריגדת שירות האוויר המיוחד של חיל האוויר הבריטי, וב-21 בספטמבר 1945, עם סיום המלחמה והקמת הצבא הבלגי מחדש, הגדוד אוחד עם גדודים נוספים ליצירת רגימנט המבצעים המיוחדים. ב-1989 הורחב הרגימנט והפך ליחידת התגובה המיידית. ב-2018 פורקה היחידה והפכה מחדש לרגימנט המבצעים המיוחדים.
מטה הרגימנט הוא בשכונת הברלי שבלוון.
רגימנט הדרגונים יוטלנד

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 שיוך:  כוחות ההגנה של דנמרק
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בנובמבר 1657 – הווה (366 שנים)
רגימנט הדרגונים יוטלנד (בדנית: Jydske Dragonregiment) הוא רגימנט חיל רגלים ממוכן של הצבא המלכותי הדני. הרגימנט קיים בגלגולים שונים מאז 1657.
היסטוריה

הרגימנט הוקם במקור ב-1657, אולם את שמו הנוכחי קיבל רק ב-1932. ב-1953 הוצב הרגימנט בהולסטברו שם נותר עד ימינו. הרגימנט השתתף בלחימה באפגניסטן ובעיראק, אולם לפרסום בינלאומי זכה בעיקר בשל חלקו במלחמת בוסניה. ב-2004 צורפו אל גדודי החי"ר של הרגימנט שלושה גדודי שריון. ב-2005 רגימנט המשמר של הנסיך הסתפח אל הרגימנט.
קלייר טומלין

| --- | --- |

קלייר טומלין, 2013
 לידה:  20 ביוני 1933 (בת 91) לונדון רבתי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Claire Delavenay 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג', Hitchin Girls' School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  מייקל פריין (1993–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1990)  מדליית בודלי (2018)  פרס הות'ורנדן (1991)  עמית החברה המלכותית לספרות 
 
קלייר טומלין (באנגלית: Claire Tomalin; נולדה ב-20 ביוני 1933) היא מחברת ועיתונאית אנגלייה הידועה בעיקר מהביוגרפיות שכתבה על צ'ארלס דיקנס, תומאס הרדי, סמיואל פיפס, ג'יין אוסטן, ומרי וולסטונקראפט.
ביוגרפיה

טומלין נולדה בשם קלייר דלאביניי (Claire Delavenay) בלונדון. היא בתם של איש האקדמיה הצרפתי אמיל דלאביניי והמלחינה הבריטית מיוריאל הרברט. היא למדה בקולג' הנשים ניונהאם קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. ב-1955 התחתנה עם העיתונאי ניק טומלין. היא עבדה בהוצאה לאור ובעיתונאות כעורכת ספרותית במגזין "New Statesman", ואחר כך בעיתון "סאנדיי טיימס" בעת שגידלה את ילדיה.
טומלין כתבה ביוגרפיות מפורסמות אחדות. ב-1974 הוציאה לאור את ספרה הראשון, "חייה ומותה של מרי וולסטונקראפט", שזכה בפרס ויטברד בוק. מאז חקרה וכתבה את הספרים "שלי ועולמו" (1980), "קתרין מנספילד: חיים סודיים" (1987); "האישה הנעלמת: סיפורם של נלי טרנן וצ'ארלס דיקנס" (1990) שזכה בפרסים ועובד לסרט קולנוע; "Mrs Jordan's Profession" (מ-1994); "ג'יין אוסטן: חיים" (1997); "Samuel Pepys: the Unequalled Self" (מ-2002) שזכה בפרס ויטברד, בפרס ספר השנה, פרס איגוד פפיס, ופרס רוז מרי קרושיי. ב-2006 יצא לאור הביוגרפיה של תומאס הרדי " Thomas Hardy: The Time-Torn Man", כמו כן יצרה סרט טלוויזיה אודות הרדי, ופרסמה אוסף שירים מאת הרדי. הביוגרפיה שלה על צ'ארלס דיקנס יצא לאור ב-2011. טומלין ערכה והציגה ספר ילדים בשם "מוריס" שכתבה הסופרת מרי שלי. ב-1999 יצא לאור אוסף סקירות פרי עטה בשם "Several Strangers".
טומלין ארגנה שתי תערוכות על תקופת הריג'נסי, האחת אודות השחקנית גברת ג'ורדן בקנווד, שנערכה ב-1995, והשנייה אודות מרי וולסטונקראפט ובתה מרי שלי, בשנת 1997. היא הייתה חברה בוועדה של ספריית לונדון, ושירתה כנאמנה של גלריית הדיוקנאות הלאומית ושל קרן וורדסוורת'. טומלין היא סגנית נשיאה של הארגונים "Royal Literary Fund", האגודה המלכותית לספרות, ושל הסניף האנגלי של ארגון PEN.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1955 התחתנה עם ניקולס טומלין, שהיה עיתונאי בולט. נולדו להם שלוש בנות ושני בנים. ניקולס נהרג ב-1973 במלחמת יום הכיפורים.
ב-1993 התחתנה טומלין עם הסופר והמחזאי מייקל פריין.
פרסים וכיבודים

פרס הספרות "James Tait Black Memorial Prize" עבור "The Invisible Woman" (ב-1990)
פרס הותורנדן עבור "The Invisible Woman" (ב-1991)
פרס ויטברד בוק עבור "Samuel Pepys: The Unequalled Self" (ב-2002)
פרס רוז מרי קרושיי עבור "Samuel Pepys: The Unequalled Self" (ב-2003)
פרס סמואל פפיס מאת מועדון סמואל פפיס עבור "Samuel Pepys: The Unequalled Self" (ב-2003)
פרס סמואל ג'ונסון, מועמדות עבור "Samuel Pepys: The Unequalled Self" (ב-2003)
חברות של כבוד במודלין קולג' באוניברסיטת קיימברידג' (2003)
עמיתת כבוד בקולג' לוסי קוונדיש באוניברסיטת קיימברידג' (2003), ניונהאם קולג' אוניברסיטת קיימברידג' (2004)
דוקטורט לשם כבוד: UEA (ב-2005); אוניברסיטת ברמינגהאם (2005); אוניברסיטת גריניץ' (2006); אוניברסיטת קיימברידג' (2007); גולדסמית' (2009); האוניברסיטה הפתוחה (2008); רוהאמפטון (2011); פורטסמות' (2012)
פרס קוסטה בוק (ביוגרפיה) מועמדות עבור "shortlist, Charles Dickens: A Life" (ב-2011)
עבודותיה

Charles Dickens: A Life, 2011, Penguin Books (ISBN 0-14-103693-1).
Thomas Hardy: The Time-Torn Man, 2007 (ISBN 978-1-594-20118-9).
Samuel Pepys: The Unequalled Self, (New York, Alfred A. Knopf, 2002) (ISBN 0-670-88568-1 or ISBN 0-14-028234-3).
Jane Austen: A Life, 2000 (ISBN 0-14-029690-5)
Several Strangers; writing from three decades, 1999, Viking Books Hardcover, London (ISBN 0-670-88567-3); 2000, Penguin (ISBN 0-14-190950-1).
Katherine Mansfield: A Secret Life, (London, Viking, 1987), 1998 (ISBN 0-14-011715-6).
Mrs. Jordan's Profession: The Story of a Great Actress and a Future King, 1995 (ISBN 0-14-015923-1).
Shelley and His World, 1992 (ISBN 978-0-14-017152-5).
The Invisible Woman: The Story of Nelly Ternan and Charles Dickens, (London, Viking, 1990) (New York, Knopf, 1991) (ISBN 0-14-012136-6).
The Life and Death of Mary Wollstonecraft (London, Weidenfeld & Nicolson, 1974), 1992 (ISBN 0-14-016761-7).
לקריאה נוספת

"Aida Edemariam meets Claire Tomalin", The Guardian, 18 November 2006
"Claire Tomalin: a Life in Words", BBC World News, Entertainment, 29 Jan 2003
An encounter with Anthony Gardner, from The Telegraph Magazine, 2003
The Observer Profile: Claire Tomalin, by Gaby Wood, The Observer, 26 January 2003
הערות שוליים

1 2 3 4  Cooke, Rachel (24 בספטמבר 2011). "Claire Tomalin: 'Writing induces melancholy...'". The Guardian. נבדק ב-8 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nicholas Tomalin in the Journalists Memorial
↑  Claire Tomalin: A life in words
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276674005171  PLWABN: 9810633221605606  BIBSYS: 90087357  BNE: XX1137677  BnF: cb12284314x (data)  CANTIC: a11524832  CiNii: DA02509814  GND: 138394636  ISNI: 0000 0001 0923 5277  LCCN: n80109603  NDL: 00476231  NKC: jn20010601042  NLA: 35552292  NTA: 074149490  RERO: 02-A003904505  SNAC: w6k177bg  SUDOC: 031672620  VIAF: 89941811   WorldCat (עם VIAF): 89941811
קמח מצה

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  קמח 
 מרכיבים עיקריים:  מצה 
 
קמח מצה עשוי ממצה שרוסקה לפירורים. הבסיס לשימוש בו הוא מאמר הברייתא במסכת פסחים: ”אלו דברים שאין באין לידי חימוץ: האפוי…”. בפועל בשילוב עם שמרים הקמח כן תופח ואף נמכר כמוצר "קמח תופח כשר לפסח" המכיל קמח מצה ושמרים, בתוספת קמחים שאינם חמץ כמו קמח טפיוקה או קמח תפוחי אדמה.
שימושו העיקרי הוא בפסח, כתחליף לקמח במאכלים מסוימים, כגון לחמניות כשרות לפסח, אף שפירורי קמח מצה גסים במידה ניכרת מגרגרי קמח. הוא משמש גם תחליף לפירורי לחם, למשל בהכנת קציצות כרישה. קמח מצה משמש גם למאכלים המבוססים מלכתחילה על קמח מצה, כגון קניידלעך. יש שעושים שימוש בקמח המצה גם בשאר ימות השנה ולא רק בפסח.
הנוהגים לא לאכול בפסח מצה שרויה, אינם משתמשים בפסח בקמח מצה, ובמקומו הם צורכים בדרך כלל קמח תפוחי אדמה.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ט, עמוד ב'
ב – אין החמצה אחר אפיה, ודין מצה שרויה, מתוך פניני הלכה
↑  דניאל בן הלוי, מה ההבדל בין קמח רגיל לקמח מצה? נאור ועדי, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 בינואר 2011
↑  לאפות בבית בפסח: קמח תופח כשר לפסח, באתר ynet, 8 באפריל 2016
↑  עז תלם‏, מאמן המטבח: מה ההבדל בין קמח מצה לקמח רגיל?, באתר וואלה, 2 באפריל 2014
| חג הפסח |
| --- | --- | --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |  |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |  |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • קריאת ההלל (התחלה) • שפוך חמתך • הלל (המשך) • הלל הגדול • ברכת השיר • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |  |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |  |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |  |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |  |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |  |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קייל אוקווין

| --- | --- |

אוקווין בשנת 2012
 לידה:  26 במרץ 1990 (בן 34) ניו יורק, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של נורפוק
 דראפט:  בחירה מספר 49, 2012 אורלנדו מג'יק
 קבוצות כשחקן
 2012–2015 2015–2018 2018–2019 2019–2020 2020-:  אורלנדו מג'יק ניו יורק ניקס אינדיאנה פייסרס פילדלפיה 76' פנרבחצ'ה
קייל ברנדון אוקווין (באנגלית: Kyle Brandon O'Quinn; נולד ב-26 במרץ 1990) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר.
קריירת מכללות

אוקווין נולד וגדל ברובע קווינס שבעיר ניו יורק, ובשנת 2008 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של נורפוק ("נורפוק סטייט") אשר בווירג'יניה. בעונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה עם 16.4 נקודות בממוצע למשחק, וסיים במקום הרביעי בכל ליגת המכללות בחסימות למשחק, עם 3.4, ובמקום הרביעי בריבאונדים עם 11.1 למשחק. בעונתו הרביעית העמיד ממוצעים דומים, וזכה בפרסי שחקן העונה ושחקן ההגנה של העונה במחוז ה-MEAC. באותה עונה העפילה נורפוק סטייט לטורניר אליפות המכללות לראשונה בתולדותיה, ואף גברה על המדורגת שנייה באזור המערבי – אוניברסיטת מיסיסיפי – הודות ליכולת מצוינת של אוקווין אשר קלע 26 נקודות והוריד 14 ריבאונדים במשחק מולה. במשחק השני של הטורניר הודחה הקבוצה לאחר שהובסה על ידי אוניברסיטת פלורידה בתוצאה 50–84.
קריירה מקצועית > אורלנדו מג'יק

בדראפט ה-NBA‏ 2012 נלקח אוקווין בבחירה ה-49 על ידי אורלנדו מג'יק. ב-3 עונותיו באורלנדו שימש כמחליפו מהספסל של ניקולה ווצ'ביץ', ורשם ממוצעים של 5.4 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצועית > ניו יורק ניקס

לקראת עונת 2015/2016 חתם אוקווין על חוזה ל-3 עונות בניו יורק ניקס, עבור כ-12 מיליון דולר. בעונת 2017/2018 העמיד שיאי קריירה בממוצעי נקודות (7.1), ריבאונדים (6.1), אסיסטים (2.1) וחסימות (1.3) למשחק, וכן באחוזי קליעה מהשדה (58.2%).
קריירה מקצועית > אינדיאנה פייסרס

ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה אחת באינדיאנה פייסרס, עבור כ-4.5 מיליון דולר. לאחר 6 עונות רצופות בהן רשמו קבוצותיו מאזן שלילי, העפיל אוקווין עם הפייסרס לפלייאוף ה-NBA מהמקום החמישי במזרח. בסיבוב הפלייאוף הראשון הודחה אינדיאנה על ידי בוסטון סלטיקס, בתוצאה 0–4.
קריירה מקצועית > פילדלפיה 76'

לקראת עונת 2019/2020 חתם אוקווין על חוזה לעונה אחת בפילדלפיה 76', עבור כ-2 מיליון דולר.
חייו האישיים

בשנת 2016 הוזמן אוקווין לאירוע בת המצווה של סוכנו, אנדי מילר, אותה תיאר כ"אחת המסיבות הטובות ביותר בהן השתתפתי". מאז מוזמן אוקווין לעיתים קרובות למסיבות בר מצווה ובת מצווה, בהן הוא רוקד, מצטלם עם הילדים ומחלק חתימות.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012/2013 | אורלנדו | 57 | 5 | 11.2 | 0.513 | 0.000 | 0.667 | 3.7 | 0.9 | 0.2 | 0.5 | 4.1 |
| 2013/2014 | אורלנדו | 69 | 19 | 17.2 | 0.501 | 0.000 | 0.687 | 5.3 | 1.1 | 0.6 | 1.3 | 6.2 |
| 2014/2015 | אורלנדו | 51 | 17 | 16.2 | 0.492 | 0.279 | 0.772 | 3.9 | 1.2 | 0.6 | 0.8 | 5.8 |
| 2015/2016 | ניו יורק | 65 | 1 | 16.2 | 0.476 | 0.227 | 0.767 | 3.8 | 1.1 | 0.3 | 0.8 | 4.8 |
| 2016/2017 | ניו יורק | 79 | 8 | 15.6 | 0.521 | 0.118 | 0.771 | 5.6 | 1.5 | 0.5 | 1.3 | 6.3 |
| 2017/2018 | ניו יורק | 77 | 10 | 18.0 | 0.582 | 0.235 | 0.772 | 6.1 | 2.1 | 0.5 | 1.3 | 7.1 |
| 2018/2019 | אינדיאנה | 45 | 3 | 8.2 | 0.507 | 0.083 | 0.810 | 2.6 | 1.2 | 0.2 | 0.6 | 3.5 |
| 2019/2020 | פילדלפיה | 29 | 2 | 10.8 | 0.494 | 0.259 | 0.550 | 4.0 | 1.8 | 0.2 | 0.8 | 3.5 |
| קריירה |  | 472 | 65 | 14.2 | 0.517 | 0.218 | 0.740 | 4.6 | 1.4 | 0.4 | 1.0 | 5.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | אינדיאנה | 1 | 0 | 2.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2019/2020 | פילדלפיה | 1 | 0 | 6.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 2 | 0 | 4.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.5 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המכללות של אוקווין, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין נורפוק סטייט למיסיסיפי, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין נורפוק סטייט לפלורידה, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2012, באתר basketball-reference.com
↑  אוקווין מסכם על חוזה בניו יורק, באתר newsday.com,‏ 4 ביולי 2015
↑  אוקווין חותם על חוזה באינדיאנה, באתר הקבוצה, 9 ביולי 2018
↑  אוקווין חותם על חוזה בפילדלפיה, באתר הקבוצה, 11 ביולי 2019
↑  אוקווין: "פתאום נהייתי איש הבר מצוות", באתר ESPN,‏ 19 בדצמבר 2017
קתדרלת ברזיליה

| --- | --- |

ברחבת הקתדרלה - מגדל הפעמונים וארבעת פסלי השליחים
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה קתולית 
 על שם:  גבירתנו אפארסידה 
 מיקום:  ברזיליה 
 מדינה:  ברזיל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 31 במאי 1970
 תאריך פתיחה רשמי:  31 במאי 1970 
 חומרי בנייה:  בטון 
 אדריכל:  אוסקר נימאייר 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 קואורדינטות:  15°47′54″S 47°52′32″W﻿ / ﻿15.798333333333°S 47.875555555556°W﻿ / -15.798333333333; -47.875555555556
 catedral.org.br
  (למפת ברזיליה מוגדלת) קתדרלת ברזיליה(למפת ברזיליה רגילה) קתדרלת ברזיליה
 
אולם התפילה של הקתדרלה. משמאל, נראים שניים מפסלי המלאכים, התלוים בכבלי פלדה.
חזות לילית של הקתדרלה.
הקתדרלה המטרופוליטנית נוסה סניורה אפארסידה (בפורטוגזית: Catedral Metropolitana Nossa Senhora Aparecida), המוכרת יותר בשם קתדרלת ברזיליה היא הקתדרלה המרכזית של העיר ברזיליה, בירת הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.
אבן הפינה של הקתדרלה הונחה ב-12 בספטמבר 1958 והמבנה הוא ביטוי אמנותי של האדריכל הברזילאי המפורסם אוסקר נימאייר. כבר ב-1960 עמדה על תילה הסטרוקטורה הבסיסית - המבנה במתחם המעגלי, בקוטר 70 מטרים. משולי המעגל מתרוממים 16 עמודי בטון בעלי פרופיל משולש בגודל משתנה המשוכים לכדי צורת היפרבולה ושוקלים 90 טונות כל אחד. עמודים אלה יחדיו יוצרים מבנה של היפרבולואיד ונועדו לייצג זוג ידיים הנישאות לשמיים.
בדומה לעיר כולה שנבנתה מן היסוד בגישה מודרניסטית ובה מבנים מודרניים בלבד, קתדרלה זו היא ביטוי ייחודי ופורץ דרך של אדריכלות מודרנית.
אלמנטים במבנה, וסביב לו

ב-31 במאי 1970 נחנכה רשמית הקתדרלה, שכבר כללה את מעטפת הזכוכית החיצונית השקופה. ברחבה שממנה ניגשים לבית התפילה מצוים ארבעה פסלי ברונזה בגובה 3 מטרים, המייצגים את השליחים; אלה פוסלו בסיועו של הפסל דנטה קרוסה ב-1968. מהתקרה, בפנים אולם התפילה, תלוים בכבלי פלדה שלושה פסלי מלאכים. מידות ומשקל עבור כל פסל: הקטן - אורכו 2.22 מטרים ומשקלו 100 קילוגרמים; הבינוני - 3.40 מטרים אורכו ו-200 קילוגרמים משקלו; הגדול 4.25 מטרים אורכו והוא שוקל 300 ק"ג. אלה פוסלו על ידי אלפרדו ססצ'יאטי ב-1970, יחד עם דנטה קרוסה.
ב-1977 כוסו קירותיו של בית הטבילה, שצורתו אובאלית, באריחים קרמיים צבועים (עבודתו של אטוס בולקאו). מגדל ובו ארבעה פעמונים, תרומה של ממשלת ספרד, משלים את המתחם האדריכלי.
תקרת אולם התפילה מעוטרת בויטראז' הכולל 16 חלקי פיברגלס בגוונים של כחול, ירוק, לבן וחום, המשובצים בין עמודי הבטון. כל חלק כזה מותאם למשולשים שבסיסם 10 מטרים ו-30 מטרים גובהם, ואלה נצבעו בידי מריאן פרטי ב-1990.
המזבח נתרם בידי האפיפיור פאולוס השישי, וצלם הקדושה המגנה של ברזיל, אפארסידה, הוא העתק מדויק של הצלם המקורי, השמור בעיירה אפארסידה שבמדינת סאו פאולו.
הויה-סקרה (Via Sacra) היא יצירה של אמיליאנו די-קוולקנטי. בכניסה לקתדרלה מצוי עמוד תווך, בו תיאור דרכה בחיים של מרים, אם ישו (אלה צוירו בידי אטוס בולקאו, שיצר, כאמור, את הפאנל הקראמי באגף ההטבלה).
כיום, אבי הקתדרלה הוא המונסיניור (מינוי כבוד של האפיפיור, בהתייעצות עם הבישוף המקומי) מרקוני ויניסיוס פריירה, הכומר הראשון שנולד בברזיליה ובה גם הוסמך לכמורה. כיוון שהקתדרלה ממוקמת בקרית משרדי הממשלה, הרכב קהילת המתפללים אינו קבוע; חלק גדול מהמבקרים בה הם תיירים או עובדי הממשלה. הקתדרלה פתוחה למבקרים בכל ימות השבוע, להוציא בשעות המיסה.
ראו גם

קתדרלת ריו דה ז'ניירו
הערות שוליים

↑  Brasilia Cathedral, aboutbrasilia.com (באנגלית)
↑  Cathedral of Brasilia, https://www.designingbuildings.co.uk/, ‏27 אפריל 2022 (באנגלית)
קליפורד לויק

קליפורד לויק דיאם (באנגלית: Clifford Luyk Diem; נולד ב-28 ביוני 1941) הוא כדורסלן ומאמן עבר ספרדי יליד-ארצות הברית, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בריאל מדריד בין השנים 1962 ו-1978. הוא שיחק כדורסל במכללות עבור אוניברסיטת פלורידה. הוא נבחר בדראפט 1963 על ידי ניו יורק ניקס מה-NBA, אך מעולם לא שיחק משחק עונה סדירה בליגה. הוא חתם בקבוצת הפאר הספרדית ריאל מדריד, עזר לה להפוך לקבוצת הכדורסל האירופית הדומיננטית של שנות ה-60, וזכור בזכות הסמל המסחרי שלו, זריקת הוו.
לויק נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א בשנת 1991 ול-50 התורמים הגדולים ליורוליג ב-2008.
שנים מוקדמות

לויק נולד בסירקיוז, ניו יורק, לאב יליד הולנד ולאם ילידת שווייץ. הוא למד בבית הספר התיכון ורנון-ורונה-שריל בוורונה, ניו יורק, שם הפך לסנטר הכוכב של בית הספר. כסיניור, בשנתו האחרונה בבית הספר, הוא קלע 488 נקודות ב-18 משחקים, ממוצע של 27.1 נקודות למשחק.
קריירת מכללות

לויק נרשם לאוניברסיטת פלורידה בגיינסוויל, פלורידה, שם שיחק בקבוצת הכדורסל של פלורידה גאטורס השנים 1959 ל-1962. בקריירה בת שלוש השנים שלו במכללות, הוא שיחק ב-66 משחקים, קלע 904 נקודות בסך הכל וקטף 806 ריבאונדים. במהלך עונת מסיניור שלו, הוא קלע 49.3% מהשדה, העמיד ממוצעים של 21.3 נקודות למשחק, והוביל את האזור הדרום-מזרחי (SEC) עם 352 ריבאונדים (15.3 למשחק). לויק קלע 40 נקודות מול טנסי ו-36 נקודות מול ג'ורג'יה בולדוגס. הוא נבחר לחמישייה השנייה של ה-SEC ב-1962.
קריירה מקצועית > קריירת מועדונים

לויק הצטרף לריאל מדריד ב-1962, והפך לאזרח ספרדי כעבור שלוש שנים. הוא פרש ב-1978, לאחר שזכה בשישה גביעי אירופה לאלופות עם המועדון (1964, 1965, 1967, 1968, 1974 ו-1978, למרות שלא שיחק בגמר 1978). הוא השחקן היחיד שזכה בשישה גביעי אירופה כשחקן באותה קבוצה. לויק זכה גם ב-14 אליפויות הליגה הספרדית, 10 גביעים ספרדיים ושני גביעים בין-יבשתיים.
קריירה מקצועית > נבחרת ספרד

כחבר בנבחרת ספרד, לויק זכה במדליית כסף ביורובאסקט 1973. הוא שיחק במדי הנבחרת גם במשחקים האולימפיים במקסיקו סיטי 1968, יורובאסקט 1969, יורובאסקט 1971, אולימפיאדת מינכן 1972, יורובאסקט 1973, אליפות העולם 1974, יורובאסקט 1975 ומשחקי הים התיכון 1975.
קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק ב-1978, הפך לויק למאמן כדורסל. מ-1978 עד 1981, אימן את קבוצת הנוער של ריאל מדריד, ומעולם לא הפסיד משחק. לאחר מכן הוא כיהן כעוזר מאמן ריאל מדריד, תחת המאמן הראשי לולו סיינץ, במשך שש עונות, מ-1983 עד 1989, ובמשך עונה נוספת תחת המאמן הראשי ג'ורג' קארל, מ-1989 עד 1990. הוא חזר לריאל מדריד כמאמן ראשי, מ-1991 עד 1994, וזכה בשתי אליפויות הליגה הספרדית, גביע ספורטה וגביע המלך הספרדי. בהדרכת לויק, ריאל מדריד הפסידה ללימוז' בפיינל פור היורוליג ב-1993. הוא שימש שוב כמאמן הראשי של ריאל מדריד בעונת 1998–99, ומאז 2009 שימש כיועץ מקצועי למועדון הספרדי, בו שיחק כל הקריירה.
חיים אישיים

לויק התחתן עם פקיטה טורס פרז, מיס ספרד לשעבר (1966) ומיס אירופה (1967), ב-1970. ללויק ולטורס היו שלושה ילדים, אחד מהם, סרג'יו לויק, שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת סנט ג'ון, ולאחר מכן שיחק בריאל מדריד וקבוצות ספרדיות ברמה הגבוהה ביותר. סרג'יו מת בגיל 36, לאחר מאבק קשה במחלת הסרטן. בתם, אסטפניה לויק, היא דוגמנית.
הערות שוליים

↑  Associated Press, "Gators Pass Out Two Cage Scholarships," The News Tribune, p. 14 (May 18, 1958). Retrieved September 5, 2014.
1 2 3 4 5  Florida Men's Basketball 2013–14 Media Guide, University Athletic Association, Inc., Gainesville, Florida, pp. 73, 75, 76, 79, 80, 83, 84, 149, 156, 159, 160, 161, 167 (2013). Retrieved September 5, 2014.
↑  "Cliff Luyk Scores 40 As Gators Win," Ocala Star-Banner, p. 9 (February 6, 1962). Retrieved September 5, 2014.
↑  Associated Press, "Luyk Picked On All-SEC Coaches Team," Ocala Star-Banner, p. 10 (March 8, 1962). Retrieved September 5, 2014.
↑  Clifford Luyk. sports-reference.com
↑  "Real Madrid legend: Clifford Luyk," Euroleague.net (April 20, 2011). Retrieved September 5, 2014.
↑  Stephen Wade, "Ex-Gator Luyk reaches for his dream in Spain," The Gainesville Sun, p. 14 (February 1, 1992). Retrieved September 5, 2014.
רדיו פראנס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 1975 – הווה (49 שנים)
 חברות בנות:  רדיו צרפת הבינלאומי  FIP  Mouv'  France Bleu  France Musique  פראנס קולטור  פרנס אינטר  התזמורת הלאומית של צרפת  France Info 
 מיקום המטה:  הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת
 בעלות:  ממשלת צרפת
 מוצרים עיקריים:  שידורי רדיו 
 הכנסות:  671 מיליון אירו (2018)
 רווח:  7.3 מיליון אירו (2018)
 יו"ר:  Sibyle Veil 
 מנכ"ל:  סיבייל וייל
 עובדים:  4562 (2018)
  
 https://www.radiofrance.fr/
 
רדיו פראנס הוא תאגיד שידור רדיו ציבורי צרפתי.
תחנות רדיו

רדיו פראנס מציע שבע תחנות רדיו לאומיות:
פראנס אינטר - תחנת הרדיו הראשית של התאגיד, המכוונת לציבור הכללי. התחנה מפיקה תוכניות דיבור מבדרות ואינפורמטיביות יחד עם מגוון של מוזיקה ונוסף על כך מבזקי חדשות שעתיים.
פראנס אינפו - חדשות 24/7
פראנס קולטור - תוכניות תרבותיות המתרכזות על האומנויות, היסטוריה, מדע, פילוסופיה ועוד.. יחד עם סיקור חדשותי בשעות שיא.
פראנס מוזיק - מוזיקה קלאסית וג'אז.
פראנס בלו - רשת של 44 תחנות מחוזיות, המערבבות מוזיקה פופולרית יחד עם מידע ותוכניות הרלוונטיות לאותו מחוז.
FIP - תחנה המתמחה במגוון רחב של מוזיקה - קלאסית, היפהופ, ג'אז, שאנסון, רוק, בלוז, מוזיקת עולם, ודיבור מינמלי.
מוב' ('Mouv) - מוזיקת פופ המיועדת לקהל צעיר.