העליות בשנים 1700–1881
הערות שוליים

↑  ההיסטוריון יעקב ברנאי טוען כי הראשונים ברשימה היו שבתאים. ואילו מקובלים ותלמידי חכמים, שלא היו מספיחי השבתאות, היו: רבי חיים אבולעפיה, רבי חיים בן עטר, רבי פרץ בן משה ורבי שמחה מזאלוזיץ. ראו: יעקב ברנאי, יהודי ארץ-ישראל במאה הי"ח בחסות פקידי קושטא, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשמ"ב, עמ' 60-61.
↑  בן-ציון דינור, במפנה הדורות: מחקרים ועיונים בראשיתם של הזמנים החדשים בתולדות ישראל, כרך ראשון, עמ' 15, מוסד ביאליק, ירושלים, תשל"ב -1972.
↑  יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, עמ' 281.
↑  על פי: שמואל חגי, הישיבות בארצות המזרח, אתר דעת.
↑  ההקדמות השונות לספר "מחנה אפרים". וכן ראו למשל בהקדמת ידי אליהו שכותב על בריחתו מירושלים לרודוס.
↑  נתן שור ואליעזר שוורץ, לתולדות מגפת הדבר בארץ ישראל, ב-אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - מאמרים ומחקרים בידיעת הארץ, עורכים גבריאל ברקאי ואלי שילר, עמ' 69-70, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, תשנ"ה - 1994.
↑  נתן שור ואליעזר שוורץ, לתולדות מגפת הדבר בארץ ישראל, ב-אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - מאמרים ומחקרים בידיעת הארץ, עורכים גבריאל ברקאי ואלי שילר, עמ' 70, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, תשנ"ה - 1994.
↑  אדם טלר, "מסורת סלוצק על ראשית דרכו של הבעש"ט", בתוך: עמנואל אטקס, דוד אסף ויוסף דן (עורכים), מחקרי חסידות, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תשנ"ט, עמ' 38-15.
↑  צור שיזף, מדריך לאתרי יפו
↑  בין המזכירים את המקום נמצא החיד"א, שביקר במבנה ב-1757, עם זאת, כעבור שנים בודדות השתלטו ערביי יפו על המבנה, והתירו ליהודים להתפלל בו רק בשלושה ימים בשנה. מאוחר יותר נאסר על היהודים לעשות בו שימוש כלל ועיקר. במשך השנים שימש המבנה לצרכים שונים, כולל בית חרושת לסבון, אך האוכלוסייה הערבית המשיכה לכנותו "הבית היהודי". המקום חזר לבעלות יהודית רק לאחר מלחמת העצמאות.
↑  כך גם בעדות הנוסע ר' שמחה  מזאלזיץ ב-1764, ב- אברהם יערי, "מסעות ארץ ישראל", תל אביב תש"ו, 1946. במבוא ובפרק 19
↑  יש לציין שעוד מתקופת הממלוכים ובכלל זה בראשית התקופה העות'מאנית בארץ ישראל עמדה העיר חרבה עד אמצע המאה ה-17 והתקיים בה רק נמל קטן ללא יישוב. גם לאחר מכן סבלה ממלחמות לעיתים תכופות, דבר שפגע אף בקהילה היהודית המתחדשת והביא לדלדולה מספר פעמים.
↑  סבו של ר' חיים, ר' יעקב אבולעפיה היה רבה של טבריה לפני חורבנה
↑  בין היתר מפני שהיה בכך מסימני הגאולה. כפי שנאמר במסכת ראש השנה דף לא, "אמר רבי
 יוחנן עשר מסעות נסעה שכינה מקראי וכנגדן גלתה סנהדרין... מלשכת הגזית לחנות ומחנות לירושלים ומירושלים ליבנה, ומיבנה לאושא ומאושא ליבנה ומיבנה לאושא ומאושא לשפרעם ומשפרעם לבית שערים ומבית שערים לצפורי ומצפורי לטבריא וטבריא עמוקה מכולן... אמר רבי יוחנן ומשם עתידין ליגאל שנאמר (ישעיהו נב, ב) "התנערי מעפר קומי שבי"".
↑  כבר בשנת 1739 שהה בליוורנו במטרה לארגן משם עלייה לארץ ישראל ובשימוש בקהילה עשירה ובולטת זו כתשתית לאיסוף כספים למימון העלייה וקיומה. בין העולים עמו היו מבני קהילה זו
↑  סיכוני רעידת אדמה במדינת ישראל - ד"ר אבי שפירא, באתר ועדת ההיגוי הבין-משרדית להיערכות לרעידות אדמה.
↑  נתן שור ואליעזר שוורץ, לתולדות מגפת הדבר בארץ ישראל, ב-אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - מאמרים ומחקרים בידיעת הארץ, עורכים גבריאל ברקאי ואלי שילר, עמ' 69-70, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, תשנ"ה - 1994.
↑  אברהם יערי, "מסעות ארץ ישראל של עולים יהודים", תל אביב תש"ו, 1946, במבוא ובפרק 19.
↑  אלי אליאך, ר' עזריאל משקלוב - 250 שנה לעלייתו לא"י, באתר Academia.edu, ‏11/2021
↑  יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, עמ' 401.
↑  כך מצוין באיגרת ששלח ר' מנחם מנדל מויטבסק
↑  קנ"ו, חיי מוהר"ן
↑  טקסט המנשר
↑  ראו: יצחק בן-צבי, ארץ ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, עמ' 321-320
↑  אהרן בן לוי, אל הבנים בביה בארצות בוא השמש וצאת השמש, בתוך: ח' מרחביה, הציונות, אוצר התעודות הפוליטיות, ירושלים: הוצאת אחיאסף, 1943, עמ' 17.
↑  R. Bachi The Population of Israel, the
Institute of Contemporary Jewry, the
Hebrew University & the
 Demographic Center, the Prime Minister's Office, Jerusalem 1974, pp.32
↑  ראו: אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז
↑  נתן שור בספריו "תולדות עכו", "תולדות ירושלים", "תולדות ארץ ישראל" עמ' 229
↑  דן בהט, בנימין זאב קידר, זאב וילנאי, רציפות היישוב היהודי בארץ ישראל, עמ' 120.
↑  דן בהט, בנימין זאב קידר, זאב וילנאי, רציפות היישוב היהודי בארץ ישראל, עמ' 120.
↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז, עמ' 262-263.
↑  יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, עמ' 404–405. תל אביב ואתריה, אריאל, 48-49, מרץ 1987, עמ' 57.
↑  בית הדפוס הראשון הוקם בצפת בשנת 1577 על ידי ר' אברהם בן יצחק אשכנזי, והתקיים כ-10 שנים.
↑  בצפת, למשל, היו יוצאי רומניה 23% מהאוכלוסייה האשכנזית ואכלסו ארבעה בתי מדרש, שנקראו על שם היישובים הרומניים רומאן, בוטושאן, שטפנשט ובוחוש. ראו: יעקב גלר, כולל מולדביה וולכיה בארץ-ישראל. קתדרה, 59, 1991, עמ' 56-82
↑  אלברט כהן היה מחנכם של שלושה מילדיו של ג'יימס מאיר רוטשילד בהם אדמונד ג'יימס דה רוטשילד המוכר בכינוי "הנדיב הידוע" מייסד החברות ליישוב ארץ ישראל בימי העלייה הראשונה יק"א ו-פיק"א.
↑  בדומה לעליית תלמידי הבעש"ט ועליית תלמידי הגר"א הרי שמדובר למעשה בעליות של תלמידי תלמידיהם, ומשום שהיוזמה באה מכוחם של רבותיהם הגדולים ומשום שהתלמידים וצאצאיהם המשיכו להנחיל את תורת רבם בארץ ישראל לפיכך נקראת העלייה על שמם.
↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז, עמ' 262–263.

פרופ' שמעון שוורצפוקס מביא תעודה לפיה בשנים 1832–1833 עלו מאלג'יר למעלה מ-200 משפחות, וכן ע"פ הנתונים העות'מאניים על מנין ופילוח הנספים ברעידת האדמה בשנת 1837 ונתונים נוספים.
↑  יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, עמ' 410.
↑  ראו: יהושע בן אריה, עיר בראי תקופה, ירושלים במאה התשע-עשרה, א, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשל"ז, עמ' 302–436. הנ"ל, על ההתיישבות היהודית באזור במאה ה-19, קתדרה, 2, עמ' ?
↑  יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, עמ' 414-413.
↑  רציפות היישוב היהודי בארץ ישראל, עמ' 122-121.
הרב יהודה מרגוזה יליד סרייבו עלה לארץ ב-1801 ולימים שימש כרבה של יפו.
דיוקן עצמי של הגאוגרף היהודי יהוסף שוורץ עלה ב-1833 מבוואריה.
חותמת "קהל עדת בני ישראל ביפו", המאה ה-19
בול "הלבנון", 1963, עם הכיתוב "מאה שנה לעיתונות בארץ". הבול מציג סדר יד בעבודתו
הרב הקונסול יעקב חי עבו ורעייתו אסתר מלכה, עם שומר הראש הטורקי, הקאוואס, אביו שמואל עבו עלה מאלג'יר לצפת ב-1817.
חיים אמזלג סוחר וקונסול בריטניה, מראשי הקהל ביפו, משפחתו יוצאת מרוקו, עלתה לא"י ב-1834 מגיברלטר.
יואל משה סלומון יליד ארץ ישראל, סבו אברהם שלמה זלמן צורף עלה מליטא ב-1811 בעליות תלמידי הגר"א.
בית אהרן שלוש ביפו בשלהי המאה ה-19. בפתחו יושב אהרן שלוש ומאחוריו שלושת בניו
יהושע שטמפפר, דוד גוטמן, יהודה ראב וזרח ברנט, ממייסדי פתח תקווה