stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצוף חלבונים בשיטת אדמן
תיאור השיטה > שלב שלישי: מציאת הרצף השלם

לאחר שנקבע רצף כל אחד מהפפטידים, נותר לקבוע את סדר הפפטידים הקצרים שיתן את רצף השרשרת הפוליפפטידית המקורית. הדרך היא שילוב המידע שנאסף על רצפי מספר סדרות של פפטידים קצרים שהוכנו מאותה שרשרת בשיטות ביקוע שונות, הנבדלות זו מזו באתרי החיתוך הספציפיים. בעזרת איתור רצפים חופפים מתאפשר פענוח הסידור הרציף בשרשרת הפוליפפטידית המקורית. לדוגמה (בהפשטה), הרצף AAHCCAKK חופף בסופו לרצף CAKKGGEE ולכן ניתן לקבוע כי הרצף השלם הוא AAHCCAKKGGEE.
ראו גם

ריצוף DNA
רד בול מינכן (הוקי קרח)

סמל הקבוצה הישן, עד 2012.
מועדון ההוקי קרח רד בול מינכן (בגרמנית: Eishockeyclub Red Bull München) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית ממינכן, גרמניה. המועדון מתמודד בליגת ההוקי קרח הגרמנית (DEL, Deutsche Eishockey Liga), המהווה לרמה הגבוהה ביותר של הוקי קרח מקצועני בגרמניה. המועדון זכה בשלוש אליפויות לאומיות ברציפות, כמו גם בגביע הגרמני בשנת 2010. הקבוצה משחקת את משחקי הבית שלה בהיכל הקרח אולימפיה.
היסטוריה

לאחר הקמת המועדון Eishockeyclub HC München 1998 ב-19 בינואר 1998, הקבוצה החלה לשחק בליגת Bezirksliga, במסגרת אליפות המחוז.
המועדון התקדם במהירות בליגות ההוקי בגרמניה בעשור הראשון, עם זכייה בשני תוארי אליפות הליגה הבווארית (Bayernliga). בשנת 2003 המועדון שינה את שמו ל- Eishockeyclub München. לאחר שהתקדם בשנת 2003 מהליגה הבווארית לאוברליגה, הקבוצה הפכה לקבוצת EHC München Spielbetriebs GmbH בשנת 2004. המועדון התקדם לבונדסליגה השנייה וזכה לראשונה באליפות הבונדסליגה השנייה בשנת 2010.
בחודש יולי 2010, מינכן העפילה לליגה העליונה בהוקי, DEL. יתר על כן, הקבוצה הצליחה להעפיל לפלייאוף בעונה הראשונה שלה ב-DEL. לאחר בעיות פיננסיות שונות הקבוצה קיבלה חסות חדשה בשנת 2012 ושמה שונה לרד בול מינכן. מאז 1 במאי 2013, החברה והמועדון נמצאים בבעלות חברת רד בול.
בעונת 2019 העפילה לגמר ליגת האלופות בהוקי קרח ובעונת 2022 העפילה לחצי גמר הליגה.
בשנת 2025 משחקי הקבוצה מתוכננים לעבור ל-SAP גארדן שנמצא בבנייה.
תארים

ליגת האלופות בהוקי קרח
סגנות: 2018/19
ליגת ההוקי קרח הגרמנית
זכייה: 2015/16, 2016/17, 2022/23,2017/18
גביע ההוקי קרח הגרמני
זכייה: 2010
בונדסליגה 2
זכייה: 2010
סגנות: 2009
הליגה הבווארית
זכייה: 2003
Bezirksliga
זכייה: 1999
לאנדסליגה
סגנות: 2000
אוברליגה
סגנות: 2005
הערות שוליים

↑  "EHC receives DEL License" (בגרמנית). ehc-muenchen.de. 2010-07-03. אורכב מ-המקור ב-2010-11-22. נבדק ב-2010-07-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 8370151838000020520000   WorldCat (עם VIAF): 8370151838000020520000
קרל רונגה

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1856 ברמן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  3 בינואר 1927 (בגיל 70) גטינגן, רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר
 ענף מדעי:  מתמטיקה, גאודזיה, ספקטרוסקופיה, פיזיקה, אסטרופיזיקה 
 מקום מגורים:  גרמניה 
 עיסוק:  מתמטיקאי, פיזיקאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  קרל ויירשטראס, ארנסט קומר
 מוסדות:  אוניברסיטת לייבניץ בהנובר  אוניברסיטת גטינגן
 תרומות עיקריות
 שיטת רונגה-קוטה וספקטרוסקופיה אסטרונומית
 
קרל דויד טולְמֵה רוּנְגֶה (בגרמנית: Carl David Tolmé Runge;‏ 30 באוגוסט 1856 – 3 בינואר 1927) היה מתמטיקאי ופיזיקאי גרמני, שנודע בעיקר בזכות המצאת שיטת רונגה-קוטה.
ביוגרפיה

רונגה בילה את שנותיו המוקדמות בהוואנה, שם אביו יוליוס כיהן כקונסול דנמרק. אמו הייתה פאני שוורץ טולמה, בת למשפחה ממוצא הוגנוטי. לאחר ששבו מקובה, עברה המשפחה לברמן, שם אביו נפטר בשנת 1864. השפה בה דיבר עם הוריו בבית הייתה אנגלית.
בשנת 1880 השלים רונגה את לימודי הדוקטורט במתמטיקה בברלין, שם היה לתלמידו של קרל ויירשטראס. בשנת 1886, הוא קיבל מינוי כפרופסור באוניברסיטה הטכנית של הנובר.
בשנת 1904, ביוזמת פליקס קליין, הוצעה לרונגה משרה באוניברסיטת גטינגן, והוא אכן התקבל ופעל במוסד זה עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1925.
בתו אייריס (אנ') הייתה למתמטיקאית אף היא, ובנו וילהלם (אנ') היה ממפתחיו המוקדמים של המכ"ם. בתו הנוספת נרינה (נינה) נישאה למתמטיקאי ריצ'רד קוראנט.
מחקר

תחומי עיסוקו כללו מתמטיקה, ספקטרוסקופיה, גאודזיה ואסטרופיזיקה. בראשית המאה ה-20 פרסם שיטה נומרית לפתרון משוואות דיפרנציאליות. השיטה, שפותחה במקביל על ידי מרטין וילהלם קוטה, הפכה לאחת מהשיטות הנפוצות ביותר בתחום, ולימים נקראה שיטת רונגה-קוטה. בנוסף, רונגה ידוע בשל תופעת רונגה (אנ') אשר מתארת קושי בביצוע אינטרפולציה של פונקציות באמצעות נקודות מרווחות באופן שווה.
הוא ביצע עבודה ניסיונית בחקר קווים ספקטרליים (אנ') של מספר יסודות (יחד עם היינריך קייזר) וכן התעניין ביישומי עבודה זו לצורך מחקר אסטרופיזיקלי.
רונגה העמיד דורות של חוקרים מהשורה הראשונה בפיזיקה ובמתמטיקה, הבולט שבהם הוא מקס בורן.
הנצחה

המכתש הירחי רונגה
פסי שומאן-רונגה, פסי הבליעה הרציפים בחמצן מולקולרי נקראים על שמו ועל שם ויקטור שומאן
שיטת רונגה לפתרון משואות דיופנטיות
וקטור לפלס-רונגה-לנץ נקרא על שמו, על שם פייר-סימון לפלס ווילהלם לנץ, על אף שאיש מהם לא גילה אותו
מאמרים נבחרים (בגרמנית)

Ueber die Krümmung, Torsion und geodätische Krümmung der auf einer Fläche gezogenen Curven (PhD dissertation, Friese, 1880)
Praxis der Gleichungen (G.J. Göschen, Leipzig, 1900)
Praxis der Gleichungen, zweite, verbesserte Auflage (W. de Gruyter, Berlin, 1921)
Analytische Geometrie der Ebene (B.G. Teubner, Leipzig, 1908)
Graphical methods; a course of lectures delivered in Columbia university, New York, October, 1909, to January, 1910 (Columbia University Press, New York, 1912)
Graphische Methoden (Teubner, 1912)
Graphische Methoden, dritte Auflage (Teubner, 1928)
Vektoranalysis (S. Hirzel, Leipzig, 1919)
Vector Analysis (Methuen & Co., London, 1923); translated from 1919 German original by H. Levy
Carl Runge und Hermann König: Vorlesungen über numerisches Rechnen (Springer, Heidelberg, 1924)
לקריאה נוספת

קרל רונגה, באתר קולג' סנט אנדרוז
קרל רונגה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
הערות שוליים

↑  Swift, Elijah (1923). "Book Review: Praxis der Gleichungen". Bulletin of the American Mathematical Society. 29 (7): 327–328. doi:10.1090/S0002-9904-1923-03742-7. ISSN 0002-9904.
↑  Bôcher, Maxime (1909). "Book Review: Analytische Geometrie der Ebene". Bulletin of the American Mathematical Society. 16 (1): 30–33. doi:10.1090/S0002-9904-1909-01851-8. ISSN 0002-9904.
↑  Gronwall, T. H. (1916). "Book Review: Graphische Methoden". Bulletin of the American Mathematical Society. 22 (8): 407–408. doi:10.1090/S0002-9904-1916-02812-6. ISSN 0002-9904.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272027905171  BnF: cb14477103v (data)  CiNii: DA05880965  GND: 118803476  ISNI: 0000 0001 1020 1904  LCCN: n84804830  MGP: 18344  NKC: mub2014840318  NLA: 35430137  NTA: 107441896  SNAC: w6f1921w  SUDOC: 069741506  Trove: 949979  VIAF: 3267163   WorldCat (עם VIAF): 3267163
קרלוס גמארה

קרלוס גמארה (בספרדית: Carlos Gamarra, נולד ב-17 בפברואר 1971 בפרגוואי) הוא כדורגלן עבר ששיחק כבלם בנבחרת פרגוואי ובמספר קבוצות באירופה ואמריקה הדרומית.
גמארה היה קפטן נבחרת פרגוואי בכדורגל ונחשב לשחקן התורם ביותר לנבחרתו כאשר הופיע בה 110 פעמים וכבש 11 שערים.
קרלוס גמארה ידוע בעיקר בזכות מנהיגותו כשחקן ובזכות יכולת התיקול שלו מה שהפך אותו לאחד הבלמים המוערכים באמריקה הדרומית.
קריירה

גמארה התחיל את הקריירה שלו במועדון סרו פורטניו ב 1991 וזכה יחד עם קבוצתו באליפות הליגה פרגוואי
לעונת 1992-1993 הוא עבר לקבוצת אינדפנדיינטה מהליגה בארגנטינה ולאחר זמן קצר חזר לקבוצתו סרו פורטניו.
בשנת 1995 הוא הצטרף לקבוצה אינטרנסיונל מברזיל שם עשה את הפריצה שלו ובשנת 1997 הוא עבר לקבוצה בנפיקה הפורטוגלית אך שיחק שם רק עונה אחת שלאחריה חזר לקבוצה קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית.
לאחר שסיים את עונת 1999 עם קבוצת הכדורגל הברזילאית קורינתיאנס, הוא עבר לה ליגה, לקבוצת אתלטיקו מדריד. אתלטיקו ירדו לליגה השנייה וגמארה חזר לברזיל, הפעם הצטרף לפלמנגו (כדורגל). עונת 2001-2002 הייתה מוצלחת יותר עבור גמארה, הוא הצטרף לא.א.ק. אתונה ביוון, ששיחק בה 24 משחקים בליגה וזכה איתה בגביע היווני.
בשנת 2002 הוא הצטרף לאינטר מהליגה האיטלקית לעונת 2002-2003. עם ראשית עונת הטרום שלו, הוא הבקיע את שער הניצחון בגביע פירלי האחרון נגד רומא. העונה הבאה שלו במועדון הייתה מוצלחת פחות, אינטר סיימו במקום הרביעי בליגה, וגמארה עשה רק 10 הופעות. הוא נשאר באינטר לקראת עונת 2004-2005, אך לאחר עונה נוספת שבילה בעיקר על הספסל הוא הצטרף לפלמיירס מברזיל ביולי, 2005. בשנת 2007, החליט גמארה לחזור לפרגוואי לסיום הקריירה, הוא חתם באולימפיה ושם פרש.
ריטה דאב

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1952 (בת 72) אקרון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיאמי, אוניברסיטת איווה, אוניברסיטת טיבינגן, תיכון בוצ'טל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  תומאס ובעולה, Sonata Mulattica, The Darker Face of the Earth, American Smooth 
 בן או בת זוג:  פרד ויבן (1979–?) 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית לאומנויות (2011)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ייל (19 במאי 2014)  honorary degree from Spelman College (1996)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (13 במאי 1994)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (2018)  מלגת גוגנהיים (1983)  פרס צ'ארלס פרנקל (1996)  תוכנית פולברייט (1974)  המדליה הלאומית למדעי הרוח (1996)  פרס פוליצר לשירה (1987)  היכל התהילה של נשות אוהיו (1991)  honorary doctorate from Emory University  פרס וולאס סטיבנס  פרס השירה של רות לילי  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ריטה דאב
ריטה פראנסס דאב (אנגלית: Rita Frances Dove; ‏נולדה ב־28 באוגוסט 1952) היא משוררת אפרו-אמריקאית.
חייה

ריטה דאב נולדה בעיר עקרון שבמדינת אוהיו, בארצות הברית. היא בת למשפחה של כימאים שחורים, שעבדו בתעשיית הצמיגים. הייתה תלמידה מצטיינת בתחומי הלשון האנגלית וספרותה, וזכתה למלגות חשובות במהלך לימודיה. את התואר הראשון השלימה באוניברסיטת מיאמי באוהיו. אחר כך יצאה להמשך לימודיה באוניברסיטת איווה. היא זכתה במלגה על שם פולברייט, יצאה לגרמניה ללימודיה ונישאה שם לבעלה הגרמני, הסופר פרד וייבן. לזוג יש שתי בנות. מאז שנת 1989 ריטה דאב מרצה ומלמדת שירה ואנגלית באוניברסיטת וירג'יניה, שבעיר שארלוטסוויל.
שירתה, שנדפסה בשבעה קובצי שירה, הקנתה לה פרסום נרחב ואוהדים רבים מאוד. מגוון נושאי שירתה ובחירת המילים שלה המאפשרת דייקנות בתיאור רגשות מורכבים יוצרת סגנון שירתי מקורי, זוהר וייחודי.
ריטה דאב זכתה בכיבודים רבים על הישגיה השיריים. ובהם "שרת השירה" האמריקאית, בשנים 1993 עד 1995. ובשנים 2004 עד 2006 הייתה גם שרת השירה של מדינת וירג'יניה. וכן התמנתה ליועצת שירה לספרית הקונגרס. ריטה דאב היא גם כלת פרס פוליצר 1987. היא המשוררת השחורה השנייה שזכתה לכבוד הזה.
היא פרסמה שבעה קובצי שירה, ובהם הקובץ המפורסם "תומאס ובעולה", שבשלו זכתה בפרס פוליצר. שירתה תורגמה לכמה לשונות, ובהן גם העברית. שירים בודדים משלה נדפסו בכתבי עת ספרותיים בארץ, וספרה "ארוחת בוקר של אלופים" תורגם בידי המשורר והמתרגם משה דור, ויצא בהוצאת "קשב לשירה". בשנת 1979 ביקרה בישראל בחברת בעלה, והשיר המובא כאן הוא מרשמי ביקורה.
שיר לדוגמה של ריטה דאב

השכם בבוקר בכביש חיפה-תל אביב
ספרה של ריטה דאב בעברית

ארוחת בוקר של אלופים, שירים, מאנגלית משה דור, קשב לשירה תל אביב 2001.
ריטה גולדשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביולי 1987 (בת 37) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
מרגריטה (ריטה) גולדשטיין (נולדה ב-5 ביולי 1987) היא עיתונאית ישראלית והכתבת לענייני קולינריה בקשת 12. בנוסף מגישה את סדרת כתבות האוכל בתוכנית חי בלילה ואת פינת הקולינריה בתוכנית חדשות הבוקר של ניב רסקין, וחברה בפאנל התוכנית. כתבת ומראיינת במגזין הטלוויזיה אנשים.
ביוגרפיה

גולדשטיין בוגרת תואר ראשון במנהל עסקים ותקשורת ותואר שני בתקשורת ועיתונאות עם התמחות במדיה חדשה ואינטרנט, שני התארים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2011 החלה לשמש כעיתונאית אוכל במוסף ז'ורנל של מעריב ובמקביל כתבה במגזין "את" ובמוספים שונים של מעריב. בשנים 2012 עד 2014 הייתה עיתונאית קולינריה באתר וואלה.
בשנת 2020 שיחקה בסדרה הטבח. גולדשטיין מגישה סדרת כתבות אוכל המצולמות רחבי הארץ במסגרת התוכנית חי בלילה ובנוסף מגישה פינת קולינריה בקשת 12.
היא משמשת כחברת פאנל קבועה בתוכנית חדשות הבוקר של ניב רסקין, כתבת ומראיינת במגזין הטלוויזיה "אנשים", מנחה מבזקים באתר "TVBEE" מבית מאקו, יוצרת ומגישה בבלוג ביקורות האוכל של מאקו, יוצרת ומנחה של התוכנית "חדשות האוכל של ישראל" ובנוסף היא כתבת האוכל של אתר האינטרנט מאקו מבית קשת.
חיים אישיים

חיה במושב בעמק חפר עם בן זוגה ג'רמי יפה, ארט דיירקטור בסרטים ובסדרות טלוויזיה. ב-9 בספטמבר 2023 נולדה בתם הראשונה.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  יורות בשליח | ריטה וויטה מכתירות: המשלוח המוצלח ביותר אבר, נבדק ב-2024-03-04
↑  ריטה גולדשטיין, באתר ניב עשת כהן – ייצוג יוצרים ואמנים
↑  ריטה גולדשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  לימור קלר, ‏מלא אנרגיות טובות: הבית הכפרי של ריטה גולדשטיין במושב, באתר ‏מאקו‏, 4 ביוני 2023
↑  ריטה גולדשטיין בבשורה מרגשת – ולא, זו לא מסעדה חדשה, באתר אייס, 15 במאי 2023
↑  ג'ונגל עירוני: בדירה היפה של ריטה גולדשטיין, באתר ‏מאקו‏, 2 ביולי 2020
ריצוף מקסאם-גילברט

ריצוף מקסאם-גילברט (באנגלית: Maxam–Gilbert sequencing) הוא שיטה לריצוף DNA שפיתחו אלן מקסאם ו-וולטר גילברט בשנים 1976–1977. שיטה זו מבוססת על שינוי כימי חלקי ספציפי של רצף נוקלאוטידים (Nucleobase) של ה-DNA ובעקבותיו ביקוע של ה-DNA באתרים הסמוכים לנוקלאוטידים שהועברו שינוי.
דוגמה לתגובת ריצוף מקסאם-גילברט. חיתוך אותו מקטע מתויג של DNA בנקודות שונות מניב שברים מתויגים בגדלים שונים. לאחר מכן ניתן להפריד את השברים על ידי אלקטרופורזה של ג'ל.
ריצוף מקסאם-גילברט הייתה השיטה הראשונה שאומצה באופן נרחב לשם ריצוף DNA, ויחד עם שיטת סנגר מייצגת את הדור הראשון של שיטות ריצוף DNA. ריצוף מקסאם-גילברט כבר אינו בשימוש נרחב, לאחר שהוחלף על ידי שיטות הדור הבא של ריצוף.
היסטוריה

מקסאם וגילברט פרסמו את שיטת הריצוף הכימי שלהם שנתיים לאחר שפרדריק סנגר ואלן קולסון פרסמו את עבודתם על רצף פלוס-מינוס, אך ריצוף מקסאם-גילברט הפך במהירות לפופולרי יותר, כ ניתן היה להשתמש ב-DNA מטוהר ישירות, בעוד שיטת סנגר הראשונית דרשה שכל תחילת קריאה תשתמש בשיבוט לייצור DNA חד-גדילי. עם זאת, עם שיפור שיטת סיום השרשרת, ריצוף מקסאם-גילברט נזנח בגלל מורכבותו הטכנית האוסרת את השימוש בו בערכות ביולוגיה מולקולרית סטנדרטיות, שימוש נרחב בכימיקלים מסוכנים וקשיים בהגדלה.
מאמרם של אלן מקסאם ו-וולטר גילברט משנת 1977 "שיטה חדשה לרצף DNA" זכה בפרס ציטוט לפריצת דרך כימית מהחטיבה להיסטוריה של כימיה של האגודה האמריקאית לכימיה לשנת 2017. הוא הוצג למחלקה לביולוגיה מולקולרית ותאית, אוניברסיטת הרווארד.
ריצוף מקסאם-גילברט דורש תיוג רדיואקטיבי בקצה 5' אחד של קטע ה-DNA לריצוף (בדרך כלל על ידי תגובת קינאז באמצעות ATP גמא-32 P - איזוטופ של זרחן) וטיהור ה-DNA. טיפול כימי יוצר הפסקות בחלק קטן של אחד או שניים מארבעת בסיסי הנוקלאוטידים בכל אחת מארבע תגובות (G, A+G, C, C+T). לדוגמה, הפורינים (A+G) עוברים דה-פורינציה באמצעות חומצה פורמית, הגואנינים (ובמידה מסוימת האדנינים) עוברים מתילציה על ידי דימתיל סולפט, והפירימידינים (C+T) עוברים הידרוליזה באמצעות הידרזין. הוספת מלח (נתרן כלוריד) לתגובת ההידרזין מעכבת את התגובה של תימין והופכת אותה לתגובת C בלבד. לאחר מכן ניתן לבקע את ה-DNA המתוקן על ידי פיפרידין חם; (CH2)5NH במיקום הבסיס המשתנה. ריכוז הכימיקלים המשתנים נשלט כדי להכניס בממוצע שינוי אחד לכל מולקולת DNA. [דרושה הבהרה] כך נוצרת סדרה של שברים מסומנים, מהקצה המסומן באמצעים רדיואקטיביים ועד לאתר ה"חתוך" הראשון בכל מולקולה.
השברים בארבע התגובות עוברים אלקטרופורזה זה לצד זה בג'לי אקרילאמיד באופן שיוצר דנטורציה (חלוקה) לשם הפרדת גדלים. כדי להמחיש את השברים, הג'ל נחשף לסרט רנטגן לצורך אוטורדיוגרפיה, מה שמניב סדרה של פסים כהים שכל אחד מהם מציג את מיקומן של מולקולות DNA זהות המסומנות באמצעים רדיואקטיביים. מנוכחות והיעדר של פרגמנטים מסוימים ניתן להסיק את הרצף.
שיטות קשורות

שיטה זו הובילה לשיטת ריצוף באמצעות מתילציה (Methylation Interference Assay), המשמשת למיפוי אתרי קישור ל-DNA לחלבונים קושרי DNA.
פרוטוקול אוטומטי של ריצוף מקסאם-גילברט פותח בשנת 1994.
ראו גם

רצף סנגר
הערות שוליים

1 2  Maxam AM, Gilbert W (בפברואר 1977). "A new method for sequencing DNA". Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. 74 (2): 560–4. Bibcode:1977PNAS...74..560M. doi:10.1073/pnas.74.2.560. PMC 392330. PMID 265521. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Sanger F, Coulson AR (במאי 1975). "A rapid method for determining sequences in DNA by primed synthesis with DNA polymerase". J. Mol. Biol. 94 (3): 441–8. doi:10.1016/0022-2836(75)90213-2. PMID 1100841. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Sanger F. Determination of nucleotide sequences in DNA. Nobel lecture, 8 December 1980.
↑  Graziano Pesole; Cecilia Saccone (2003). Handbook of comparative genomics: principles and methodology. New York: Wiley-Liss. p. 133. ISBN 0-471-39128-X.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "Citations for Chemical Breakthrough Awards 2017 Awardees". Division of the History of Chemistry. נבדק ב-12 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cold Spring Harbor Protocols - Chemical Sequencing".
↑  "Cold Spring Harbor Protocols - Methylation Interference Assay".
↑  Boland, EJ; Pillai, A; Odom, MW; Jagadeeswaran, P (יוני 1994). "Automation of the Maxam-Gilbert chemical sequencing reactions". BioTechniques. 16 (6): 1088–92, 1094–5. PMID 8074875. {{cite journal}}:  (עזרה)
קרלוס בילארדו

קרלוס סלבדור בילארדו (ספרדית: Carlos Salvador Bilardo; נולד ב-16 במרץ 1938 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי. בילארדו, רופא במקצועו, שימש כמאמן ארגנטינה בין השנים 1983 עד 1990 וזכה עמה בגביע העולם בכדורגל בשנת 1986. כונה "הדוקטור" (בשל עיסוקו כרופא), "אל נריגון" (אף גדול) ו"אל גנאדור" (המנצח).
קריירה

בילארדו שיחק כקשר אחורי וגדל בסן לורנסו בה שיחק בין השנים 1958 עד 1960. באותן שנים השתייך גם לנבחרות הצעירות של ארגנטינה והיה שותף לזכייה במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-1959 ושותף גם במשחקי אולימפיאדת רומא (1960).
ב-1961 עבר בילארדו לשחק בקבוצת דפורטיבו אספניול מהליגה השנייה, ושיחק בשורותיה עד שנת 1965 בטרם עבר לשחק באסטודיאנטס לה פלאטה. במדי אסטודיאנטס הפך לשחקן מרכזי והיה שותף לזכייה באליפות אחת, 3 גביעי ליברטדורס ובגביע ביניבשתי אחד.
אחרי שסיים את לימודי הרפואה בשנת 1971, פרש בילארדו ממשחק יחד עם חברו ראול מאדרו המשמש כיום כרופא הנבחרת הארגנטינאית.
בילארדו התמנה למאמנה של אסטודיאנטס ב-1971 ואימן אותה במשך 4 שנים. ב-1975 מונה כמאמנה של דפורטיבו קאלי הקולומביאנית ואימן אותה שנתיים. ב-1978 מונה כמאמנה של סן לורנסו אך פרש מתפקידו שנה לאחר מכן לטובת אימון נבחרת קולומביה. אחרי הכישלון להעפיל למונדיאל 1982, פוטר בילארדו מתפקידו וחזר לאמן את אסטודיאנטס. הוא הוביל את אסטודיאנטס לחצי גמר אליפות הנסיונל ב-1982 ולזכייה באליפות המטרופוליטנו באותה שנה.
ב-1983 מונה בילארדו כמאמנה של נבחרת ארגנטינה. במהלך כהונתו כמאמן, נהנה בילארדו משירותיו של דייגו מראדונה שהפך באותן שנים לשחקן הטוב ביותר בעולם. ארגנטינה תחת הדרכתו של בילארדו זכתה במונדיאל 1986 בפעם השנייה בתולדותיה. בשל הצלחת הנבחרת זכה בילארדו בתואר מאמן השנה בדרום אמריקה בשנים 1986 ו-1987. הוא הצליח להוביל את הנבחרת לגמר מונדיאל 1990 בו הפסידה למערב גרמניה אך ספג ביקורות קשות על סגנון המשחק ההגנתי והאלים של שחקניו.
בתום המונדיאל, פרש בילארדו מתפקידו וחזר לאמן לעונה אחת ב-1992 את סביליה הספרדית, וב-1996 את בוקה ג'וניורס לתקופה קצרה. בשני המקרים זכה בילארדו לאמן את מראדונה. ב-1999 מונה כמאמנה של נבחרת לוב אך לא הצליח בה ואימן אותה רק שנה אחת. הוא חזר לאמן את אסטודיאנטס ב-2003 ואימן אותה עד פרישתו ב-2004.
הישגים

סן לורנסו – אליפות ארגנטינה (1959)
אסטודיאנטס לה פלאטה – אליפות ארגנטינה (מטרופוליטנו 1967), סגנית אלופה (נסיונל 1967, נסיונל 1968), גביע ליברטדורס (1968, 1969, 1970), הגביע הביניבשתי (1968, הפסיד בגמר 1969, 1970)
נבחרת ארגנטינה – מדליית זהב במשחקי פאן אמריקה 1959
אסטודיאנטס לה פלאטה – אליפות ארגנטינה (מטרופוליטנו 1982), סגנית אלופה (נסיונל 1975), גמר גביע ליברטדורס (1971)
דפורטיבו קאלי – סגנית אלופה (1977, 1978), גמר ליברטדורס (1978)
נבחרת ארגנטינה – זכייה במונדיאל 1986, סגנות במונדיאל 1990
תארים אישיים
מאמן השנה בדרום אמריקה – 2 (1986, 1987)
קרלוס ביאנצ'י

קרלוס ארססיו ביאנצ'י (בספרדית: Carlos Arcecio Bianchi; נולד ב-26 באפריל 1949 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי. ביאנצ'י נחשב לאחד מגדולי המאמנים בארגנטינה ובדרום אמריקה. ככדורגלן שיחק כחלוץ וכבש 385 שערים ב-544 משחקים.
קריירה > קריירה ככדורגלן

ביאנצ'י החל את הקריירה בקבוצת ולס סרספילד איתה הוא זכה באליפות ב-1968. הוא שיחק בקבוצה מ-1967 ועד 1973 בטרם עבר לאירופה וכבש 121 שערים ב-165 משחקים. ב-1980 חזר ביאנצ'י ל-4 שנים נוספות בקבוצה במהלכן כבש 85 שערים ב-150 משחקים. בסה"כ הוא כבש עבור ולס 206 שערים ב-324 משחקים.
הוא סיים כמלך השערים של הליגה בשנים 1970 (18 שערים ב-20 משחקים), 1971 (36 שערים ב-36 משחקים) וב-1981 (15 שערים ב-17 משחקים).
ב-1973 עבר ביאנצ'י לשחק בקבוצת סטאד ריימס הצרפתית, הוא סיים כמלך השערים של הליגה הצרפתית כבר בעונתו הראשונה עם 30 שערים ב-33 משחקים וסיים כמלך שערים גם בשנים 76-1975 (34 שערים ב-38 משחקים) וב 1976/77 (28 שערים ב-37 שמחקים). הוא שיחק בקבוצה 4 שנים במהלכן כבש 107 שערים ב-124 משחקים.
ב-1977 עבר ביאנצ'י לשחק בקבוצת פריז סן-ז'רמן וסיים כמלך שערי הליגה בשנתיים בהן הוא שיחק בקבוצה, בעונת 78-1977 עם 37 שערים ב-38 משחקים ובעונת 1978/79 עם 27 שערים ב-36 משחקים.
ב-1978 עבר ביאנצ'י לשטרסבורג לעונה אחת, הוא כבש באותה עונה 8 שערים ב-22 משחקים.
ביאנצ'י שיחק בסך הכול 7 שנים בצרפת וכבש 179 שערים ב-220 משחקים, הוא סיים כמלך השערים של הליגה הצרפתית 5 פעמים.
קריירה > קריירה כמאמן

כמאמן זכה ביאנצ'י ב-7 אליפויות וב-8 תארים בינלאומיים:
ולס סרספילד - אליפות (קלאוסורה 1993, אפרטורה 1995, קלאוסורה 1996), גביע ליברטדורס (1994), הגביע הביניבשתי (1994), גביע אינטראמריקנה (1996).
בוקה ג'וניורס - אליפות (אפרטורה 1998, קלאוסורה 1999, אפרטורה 2000, אפרטורה 2003), גביע ליברטדורס (2000, 2001, 2003), הגביע הביניבשתי (2000, 2003).
ביאנצ'י, יחד עם אנחל לברונה ורמון דיאס, הם המאמנים עם מספר הזכיות הגדול ביותר בליגת העל הארגנטינאית, 7.
ביאנצ'י זכה 5 פעמים בתואר מאמן השנה בדרום אמריקה (1994, 1998, 2000, 2001, 2003).
ביאנצ'י אימן בנוסף את:
סטאד ריימס (צרפת) - 1988-1984
ניס (צרפת) - 1990-1989
פריז סן-ז'רמן (צרפת) - 1991-1990
רומא (איטליה) - 1997-1996
אתלטיקו מדריד (ספרד) - 2006-2005
ביאנצ'י דחה מספר פעמים הצעות לשמש כמאמן נבחרת ארגנטינה בעיקר בשל ריב אישי עם יו"ר ההתאחדות הארגנטינאית, חוליו גרונדונה.
בשנת 2013 חזר לקדנציה נוספת בבוקה ג'וניורס.
קרטוגרפיה של ארץ ישראל

הקרטוגרפיה של ארץ ישראל היא תהליך הפקת המפות שבהן מופיעה ארץ ישראל, החל מהתקופה העתיקה ועד ימינו.
ארץ ישראל הופיעה במפות החל מהתקופה העתיקה. בשל חשיבותה הדתית לדתות המונותאיסטיות היא זכתה להופיע במפות העולם (ברבות מהן, כאשר היא וירושלים בפרט מצוירות כמרכז), ובמפות בעלות הקשר דתי. חשיבותה הדתית הקנתה לארץ ישראל רצף קרטוגרפי לאורך ההיסטוריה, אם כי רבות מהמפות שבהן הופיעה היו מפות לשם הצגת השקפת העולם הדתית של מכין המפה, ולא מפות מדויקות שמציגות את המציאות הגאוגרפית בארץ ישראל.
המיפוי המודרני של ארץ ישראל, התחיל עם מיפוי ז'אקוטן בשנת 1799. פייר ז'אקוטן היה קרטוגרף בחיל ההנדסה של נפוליאון בונפרטה בעת מסעו בארץ ישראל. האזור בו עבר מסעו של נפוליאון (בעיקר במישור החוף) מופה באמצעות מדידות מדויקות לזמנו, ויתר אזורי הארץ הושלמו לפי תיאורים של מורי דרך מקומיים ומפות קדומות יותר, ועל כן סובלים מחוסר דיוק. המיפוי הטופוגרפי הראשון שכולו התבסס על מדידות בשטח, היה המיפוי שנעשה על ידי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל בין השנים 1871–1878. מיפוי זה לא כלל את הנגב, שמופה לראשונה ב-1948 על ידי יחידת המיפוי של צה"ל במהלך מלחמת העצמאות.
מפות הקרן לחקר ארץ ישראל שימשו את הצבאות הלוחמים במלחמת העולם הראשונה בשטח ארץ ישראל, והצבא הגרמני אף הוציא מפות המתבססות על תצלומי אוויר (תצלומי האוויר הראשונים של הארץ). לאחר המלחמה ותחילת המנדט הבריטי בארץ, הוקמה מחלקת המדידות של המנדט ותחתיה נערכו כמה סקרים גאוגרפיים של הארץ. שתי סדרות מפות מרכזיות נערכו על ידי מחלקת המדידות המנדטורית בקנה מידה של 1:100,000. בתום המנדט והקמת מדינת ישראל הוקמה מחלקת המדידות של מדינת ישראל על בסיס מחלקת המדידות של המנדט. לימים הפכה מחלקה זו למפ"י – המרכז למיפוי ישראל. מפ"י הוא המרכז המקצועי הלאומי לתחום הקרטוגרפיה, תשתית המיפוי והמדידה של מדינת ישראל. מפ"י כפוף למשרד הבינוי והשיכון.
מיפוי עתיק של ארץ ישראל > מפת מידבא

המפה העתיקה ביותר המפרטת את ארץ ישראל מכונה מפת מידבא. ייצור מפה זו מתוארך לשנים 542–570 לספירה. המפה התגלתה ב-1884 בפסיפס על רצפת הכנסייה הביזנטית על שם גאורגיוס הקדוש, בעיר מידבא בירדן. מפה זו מציגה את ארץ ישראל ממצרים ועד סוריה ועליה מופיעים אתרים המוזכרים באונומסטיקון, שנכתב על ידי הנזיר אוסיביוס במאה ה-4 לספירה. האומניסטיקון, הוא ספר המרכז מחקר גאוגרפי-היסטורי מקיף שערך הנזיר, בו הוא זיהה את מיקומם של האתרים המוזכרים בכתבי הקודש הנוצריים (הברית הישנה והברית החדשה), עם אתרים ונקודות ציון מתקופתו.
במפת מידבא ניתן למצוא את האתרים המוזכרים באונומסטיקון כאשר גודלם מציין את חשיבותם, כך שירושלים ממקומת במרכז המפה, ומופיעה בקנה מידה גדול במיוחד וברמת פירוט גבוהה. המפה ברובה היא מפה היסטורית, במובן זה שהיא מתארת את האזור הגאוגרפי כפי שהיה בתקופה קודמת לתקופת הכנתה, אך היא משלבת גם אלמנטים עדכניים לתקופתה כמו כנסיית הקבר. מיקומה של כנסיית הקבר הוסט למרכז ירושלים כדי להדגיש את חשיבותה.
הפסיפס בו צוירה המפה ניזוק בחלקו בעת שיפוץ הכנסייה.
מיפוי עתיק של ארץ ישראל > מפת פויטנגר

מפה נוספת מהתקופה הרומית, המתארת בין היתר גם את ארץ ישראל, היא מפת פויטנגר המתוארכת לשנת 365 לספירה לערך. היא נתגלתה במנזר בדרום גרמניה במאה ה-16 ופורסמה על ידי המדינאי ואספן העתיקות הגרמני קונרד פויטינגר (Konrad Peutinger). המפה, המציגה את הדרכים ואת המחוזות של האימפריה הרומית, היא ריאלסטית יחסית ועדכנית לתקופתה. המפה מקיפה את כל השטח מגאליה במערב ועד הודו במזרח. מופיעות בה הערים באימפריה לפי חשיבותן (באמצעות סימנים מוסכמים) ויש בה ציון מרחקים במיילים רומיים. מפה זו נוצרה למטרות מעשיות כמו מסחר, מיסים ומטרות צבאיות, וניתן למצוא את ארץ ישראל כפי שהייתה בתקופה זו.