stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנשה שהרבני
ביוגרפיה

נולד בבגדאד שבעיראק לרב סלמאן שהרבני. בשל היות אביו המפרנס היחיד במשפחה מרובת הילדים, לא היה לו תקציב לשלוח את בנו ללימודים באחד ממוסדות העיר, ועד גיל 12 לא ידע קרוא וכתוב. בגיל זה, בראש השנה של שנת ה'תרנ"ג, הצטרף כמנהג המקום (שייסד הרב צדקה חוצין (הראשון)) ל'חבורת תהילים' והתקנא בילדים שידעו לקרוא היטב, ואז החליט ללמוד תורה בבית המדרש. אך בשל גילו ואפס ידיעותיו, מונה לשמש כעוזר למורה. לאחר תקופה קצרה עזב את תפקידו ועבר לתלמוד תורה אחר שנאות לקבלו כתלמיד, שם השלים במהירות את לימודיו.
בשנת ה'תרנ"ו עבר ללמוד בישיבת מדרש בית זלכה, אצל הרב משה צדקה. משנת ה'תרנ"ח בערך, הפך לבן בית אצל מנהיג יהדות עיראק, הרב יוסף חיים מבגדאד (בעל "בן איש חי"), והיה לתלמידו המובהק. שימש אותו, למד ממנו כתיבת סת"ם, שחיטה ומילה, והיה זה שהעלה את תשובותיו על הכתב.
לאחר נישואיו נשלח על ידי הרב יוסף חיים, לעמוד בראש הישיבה שבקבר עזרא הסופר, בסמוך לעיר בצרה שבעיראק. הקפיד על טבילה במקווה מדי יום. נהג בענווה ובפשטות, ועסק בהשכנת שלום. כשפרצה מחלוקת גדולה בבצרה, שאיימה לפלג את הקהילה, נסע לחכמי מדרש בית זלכה שבבגדאד שלא קיבלו את המידע הנכון, הסביר את המצב לאשורו והציע פתרונות, והם מינו אותו לתקן את המצב, וכשחזר השכין בה שלום. לפרנסתו עסק במסחר בדים ולא קיבל שכר על לימוד תורה.
כעבור שנתיים שב לבגדאד, ולאחר תקופה החל לשמש כמורה במדרש תלמוד תורה, שניהל באותה תקופה הרב יחזקאל הלוי אלווקיל, ובמשך שנים רבות העמיד שם תלמידים.
בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, הוזמן לשמש כרב בערים אבאדאן, ומחמרה (השוכנת לחופי המפרץ הפרסי), שבכורדיסטן הפרסית, ואחר שהתייעץ עם רבו הלך לכהן שם כרב. שאלות בהלכה הורצו אליו מיתר ערי פרס, והוא גם התכתב הלכתית עם רבני דורו. כשהחלה המלחמה להשפיע על המצב הכלכלי בעיראק, הורע מצבם הכלכלי של מוסדות הלימוד בבגדאד, שנתמכו בעיקר על ידי תרומות, והוא נשלח כשד"ר מטעם מדרש תלמוד תורה לאסוף כסף בקרב יוצאי בגדאד שבערי הודו. משם המשיך לסינגפור, הונג קונג ושאנגחאי שבסין. בכספים שאסף כילכל את המוסדות בעיראק.
בשנת ה'תש"ט עזב את תפקידו כרב בפרס, עלה לישראל והתיישב ברמת גן. לאחר תקופה חזר שוב לפרס כדי להעלות את בני ביתו ארצה. ובשנת ה'תש"י עלה שוב לישראל עם משפחתו ובני קהילתו, והתיישב ברמת גן. יחד עמו העלה צורת מנורה, גילוף עץ, עבודת יד עליה עמל 30 שנה, וסיימה בניסן ה'תרפ"ז. הוא תלה אותה בבית הכנסת 'ישרים' שם התפלל, להנצחתו.
נפטר ב-21 באוגוסט 1960 (כ"ח באב ה'תש"ך), ונקבר ברמת גן.
ספריו ופיוטיו

הרב שהרבני עסק רבות בכתיבה, וחיבר למעלה מ - 40 חיבורים. חיבוריו הושפעו מפרשן המקרא המלבי"ם, והוא אימץ את דרכו וסגנונו בביאור מילים והכנסתן לפשט הפסוקים. בכושר הניתוח שלו, הוא מצביע על מה נשענו דרשות חז"ל בפסוקי התנ"ך, ומיישב לפיהן את השאלות שעולות במקרא ובמאמרי חז"ל. בעלייתו ארצה מפרס, הביא עמו חלק מכתביו, וסמך על בני משפחתו שיעלו את שאר כתביו הנותרים, אך הם לא עשו כן והכתבים אבדו בפרס. מעט מהם נדפסו:
כפתור ופרח - על התנ"ך.
פרדס רימונים - על התנ"ך.
אגדה מקובצת - פירוש להגדה של פסח. נכתב על ידו בשנת ה'תש"ז, נמסר על ידי בנו סלמאן לעריכה והדפסה על ידי מכון ניר דוד, רמת גן, ה'תשמ"ה (באתר אוצר החכמה).
אגרת הפורים.
רק שניים מספרי הפיוטים שחיבר יצאו לאור, והם כוללים יחד 880 פיוטים ושירים, מלבד אלה שחיבר לכבוד ידידיו ותלמידיו - בכל מאורע משפחתי או כללי נהג לחבר שיר, ולכבוד יום העצמאות חיבר מספר שירים.
שירות ותשבחות - פיוטים ושירים.
שירה לאל - פיוטים ושירים, בגדאד ה'תרפ"ח.
תלמידיו

הרב יעקב מוצפי, מראשוני תלמידיו וידידו הקרוב (הרב שהרבני חיבר לכבודו שיר).
הרב סלמן חוגי עבודי.
הרב יהושע משה, רבה של גבעתיים.
לקריאה נוספת

תולדותיו בספר חכמי בבל, עמ' 279 - 304.
תולדותיו בספר אבירי בבל, מאיר כהן, עמ' 241 - 250.
תולדותיו בספר ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני ספרד, שמעון בן יעיש ואנונו, עמ' 1,477.
הערות שוליים

↑  הרב צדקה חוצין, שו"ת 'צדקה ומשפט', הקדמה, עמוד 10
1 2  ראה תמונת המנורה בבית הכנסת, ושירו של הרב שהרבני ליום העצמאות, פה - ספריית הרמב"ם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008146885105171  ISNI: 0000 0000 5073 349X  LCCN: nr91041675  VIAF: 17082592   WorldCat (עם VIAF): 17082592
מיכאל גורביץ'

ערך זה עוסק במחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי. אם התכוונתם למתכנן מטוסים סובייטי, ראו .
| --- | --- |

מיכאל גורביץ'
 לידה:  30 בנובמבר 1951 (בן 72) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס א.מ.ת. (2005)  פרס התיאטרון הישראלי 
 http://www.michaelgurevitch.co.il
 
מיכאל גורביץ' עם אמו בסוף שנות ה-50
מיכאל גורביץ'
מיכאל (מיקי) גורביץ' (נולד ב-30 בנובמבר 1951) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי. משנת 2001 עד 2018 שימש כבמאי וכמנהלו האמנותי של תיאטרון החאן בירושלים.
ביוגרפיה

גורביץ' נולד בתל אביב לאנטול גורביץ' והילדה קסטן. הוא מספר על המשיכה הראשונית שלו לתיאטרון:
בגיל 9 עשינו הצגה באנגלית בבית הספר, שיחקתי בתפקיד הראשי ואני זוכר משפט אחד מתוכה: "I'm Hungry". אחרי ההצגה הסתכלו עליי כולם, ואז אמרתי לעצמי שזה מקום שנותן לי כוח. הפעם הבאה שאני זוכר בהקשר דומה הייתה כשהלכתי עם אמא שלי ל"חלום ליל קיץ" בתיאטרון חיפה, וכשפוק השתחווה (השחקן לשעבר פופיק ארנון) הקהל מחא כפיים ואני אמרתי לאמא שלי בהתרגשות - "אני אהיה שחקן", והיא אמרה - "על גופתי המתה".
אמא שלי אמרה תמיד - "עדיף שתהיה אינסטלטור ולא תתעסק בתיאטרון", כי היא מאוד סבלה מחיי האמנות. היא הייתה רקדנית והייתי נוסע איתה בגיל מאוד צעיר להופעות שלה, עומד ליד הפסנתרנית ומחליף את דפי התווים, וכשהיה מסך – לא תמיד היה מסך – הייתי פותח וסוגר אותו, וכל ההתרגשות של ההצגה והריח של "מאחורי הקלעים" נכנסו לי לדם בגיל מאוד צעיר. גם אבא שלי היה בתיאטרון. הוא היה אחד מיוצרי תיאטרון הבובות הראשונים בארץ, הוא עבד יחד עם הונזו בגבעת חיים. הוא בנה לי תיאטרון בובות משלי ופנס קסם והייתי עושה הצגות ומקרין סרטים לילדים. כל פעם שהיה בא לבקר (ההורים שלי התגרשו) הייתי עושה לו הצגות, זה היה טקס קבוע. חוץ מזה אמא שלי הייתה לוקחת אותי כל הזמן לתיאטרון, פנטומימה, הופעות מחול.
כנער קיבל את התקליט של ההצגה "הנסיכה האמריקאית" של נסים אלוני והאזין לו עשרות פעמים. בצבא שירת בלהקה צבאית. בגיל עשרים הלך ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב. הוא הרבה לשהות בקיבוץ גבעת חיים, מישהו הציע לו לעשות הצגה. הוא הקריא שירים של לאה גולדברג על רקע מוזיקה, אביו לימד אותו להכין תפאורה מכמה ארגזים ותאורה בסיסית. ההצגה הצליחה מאוד ובעקבותיה ביים הצגות נוספות. ניסן נתיב הגיע לצפות באחת מהצגותיו ובעקבות זאת נתן לגורביץ' לביים את המחזה הראשון שלו מלאכים הם לא לנצח, בשנה השלישית ללימודיו בסטודיו. אחר-כך השתלם בבימוי ובחינוך בלונדון. ב-1978 חזר מהשתלמות בחו"ל, והתחיל ללמד ולביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב. כשגורביץ' רצה להתחיל לביים בתיאטרון הוא פנה לדוד לוין, שהיה אז מנהלו האמנותי של הבימה, ששלח את עמרי ניצן, במאי הבית, לצפות במחזה "מסע לכיוון הים" שביים, ניצן. המחזה הראשון שכתב וביים כמורה בסטודיו למשחק היה סטניסלבסקי! סטניסלבסקי! סטניסלבסקי, שעלה לראשונה ב-1979.
היה במאי בית בתיאטרון "הבימה" במשך שש שנים. בשנת 2001 החל לשמש כבמאי וכמנהלו האמנותי של תיאטרון החאן בירושלים. בשנת 2016, פורסמו טענות של שתי שחקניות על מה שהגדירו כהתנהגות בלתי הולמת מצדו; גורביץ דחה את הטענות. ועדת בדיקה מטעם החאן מצאה שלא עבר על החוק וכהונתו הוארכה עד 30 בנובמבר 2018. בסוף 2018 הגישו נגד גורביץ' שלוש בוגרות ניסן נתיב תלונה למשטרה, בדבר הטרדה מינית, בעילה אסורה תוך ניצול יחסי מרות וניצול מיני והתעללות נפשית. בעקבות התלונות גורביץ הפסיק את עבודתו בהסכמה עם הנהלת בית הספר. בינואר 2020 החליטה פרקליטות מחוז תל אביב על סגירת התיק מחוסר אשמה.
בימים אלה[דרושה הבהרה] הוא כותב ספר המתאר את תפיסת התיאטרון שלו ואת דרך עבודתו.
בבימוי ההצגות שהוא כותב, פועל גורביץ' בתהליך של שיתוף פעולה מלא עם שחקניו. לדבריו, "הצד של הבמה, של השחקן, הוא זה שתמיד מושך אותי, מעניין ומגרה אותי, וזה הכאן והעכשיו האמיתי של ההצגה". עוד טען כי "כל מה שאני עושה בתיאטרון הוא במהותו אנטיתזה לערוץ 2. הטלוויזיה הצליחה לדלל את הנפש שלנו".
ביוגרפיה > משפחתו

לגורביץ' אח למחצה מנישואיו של אביו לשחקנית רבקה גור. לגורביץ' בת ובן בהורות משותפת עם דניז וינברג.
פרסים

1988 - פרס פינקל עבור בימוי המחזה "גן ריקי"
פרס מוזיאון תל אביב ע"ש ד"ר חיים גמזו
1991 - פרס מאיר מרגלית
1999 - פרס התיאטרון הישראלי לבמאי השנה עבור בימוי "צל חולף"
2004 - פרס לנדאו לאמנויות הבמה עבור בימוי המחזה "הקמצן"
2004 - פרס התיאטרון הישראלי לבמאי השנה עבור בימוי "הקמצן"
2005 - פרס התיאטרון הישראלי לבמאי השנה עבור בימוי "אושר"
2005 - פרס א.מ.ת על עבודות בימוי ועל תרומתו לתיאטרון הישראלי
2012 - תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
מחזות שכתב וביים

| מחזה | תיאטרון | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- |
| שיר ישן, רחוק... | תיאטרון החאן | 24 בספטמבר 2016 |
| חוקר פרטי | תיאטרון החאן | 24 בדצמבר 2011 |
| הרומן שלי עם גאיה | סטודיו למשחק ניסן נתיב | 14 בינואר 2010 |
| אהובת הדרקון | תיאטרון החאן | 27 דצמבר 2008 |
| המצליחים (כתב עם דניאל לפין) | תיאטרון החאן | 23 אוקטובר 2006 |
| חיל פרשים אנו | תיאטרון החאן | 14 אוגוסט 2005 |
| אושר | תיאטרון החאן | 30 בדצמבר 2004 |
| מילה של אהבה | תיאטרון החאן | 26 ביוני 2002 |
| נוימן - אגדת חיילים (ביים אודי בן-משה) | תיאטרון תמונע | 14 אוגוסט 2001 |
| מים רבים או ברטה והים הגדול | הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב | 2001 |
| צל חולף | תיאטרון החאן | 5 אוקטובר 1999 |
| שחור היה הלילה |  | 14 אוגוסט 1998 |
| המרחק הזעיר שבין האהבה לגוף |  | 14 באוגוסט 1994 |
| מים קדושים (כתב עם דניאל לפין) | תיאטרון בית ליסין | 1994 |
| אני יהודה ואחותו של הרמטכ"ל (עם דניאל לפין) | בתחילה בסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב, אחר כך בצוותא | 1992 |
| הכבש השישה עשר | תיאטרון הקאמרי | 2 בדצמבר 1991 |
| האבן והשושנים | סטודיו למשחק ניסן נתיב, אחר-כך התיאטרון הקאמרי ולבסוף הצגה אורחת בפסטיבל עכו 1990 | 11 במאי 1990 |
| נוימן - אגדת חיילים | תיאטרון צה"ל | 1988 |
| אורפאוס |  | 16 במרץ 1983 |
| סטניסלבסקי, סטניסלבסקי, סטניסלבסקי! | הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב | 23 באוגוסט 1979 |
| מלאכים הם לא לנצח |  | 22 במאי 1975 |
| השינה והאש | הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב |  |
| אורפאוס | הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב |  |
מחזות בעיבודו

| שם המחזה | תיאטרון | מחזאי | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- | --- |
| אניהו | התיאטרון הקאמרי | אתגר קרת ורוני סיני | 2019 |
הערות שוליים

↑  זהבה כספי, סבטלנה נטקוביץ', טלי לטוביצקי ופרופ' נורית יערי, ריאיון עם מיקי גורביץ', כתב העת "מכאן", 5 אוקטובר 2005
↑   איה חיות, נסגר התיק נגד המחזאי והבמאי מיקי גורביץ' בשל חוסר אשמה, באתר הארץ, 16 בינואר 2020
↑  פרס א.מ.ת בקטגוריה תרבות ואמנות בתחום בימוי ומשחק בתיאטרון - מיכאל גורביץ (2005)
↑  דוקטור לשם כבוד הוענק למיקי גורביץ' - המנהל האמנותי של תיאטרון החאן, באתר החאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296337205171  BnF: cb169509769 (data)  ISNI: 0000 0000 6693 8502  LCCN: no2006024702  NKC: xx0271213  VIAF: 12054965   WorldCat (עם VIAF): 12054965
מסעוד פרזאד

| --- | --- |
 מדינה:  איראן 
 שפות היצירה:  פרסית 
 
מסעוד פרזאד (בפרסית: مسعود فرزاد; 1906 – 26 בספטמבר 1981) היה ספרן ומשורר פרסי.
ביוגרפיה

פרזאד למד במכללה האמריקאית בטהראן ולאחר מכן הועסק כמתרגם במשרד האוצר. ב-1929 נשלח פרזאד ללונדון במלגה ממשלתית ללימודי כלכלה אך חזר הביתה שנתיים לאחר מכן לפני שסיים את הקורס. במשך תשע השנים הבאות היו לו מגוון משרות חוזיות כמתרגם במספר משרדים ומשרדים ממשלתיים בטהרן.
לאורך תקופה זו כתב שירה, בעיקר במסגרת המסורת הקלאסית. ב-1942 פרסם מבחר משיריו בכרך שכותרתו Waqtī ke šāʿer būdam (כשהייתי משורר). הוא גם החל לעבוד על מהדורה חדשה של "דיבן" מאת חאפז, משימה שעליה עבד לאורך כל חייו. בניגוד לנורמות אקדמיות מקובלות של מחקר טקסטואלי, הוא סירב לתת קדימות לכתבי יד עתיקים יותר שקיימים, ובמקום זאת התמקד בדימוי מחשבתי של חאפז כמשורר אידיאלי, שבשירתו היו האותנטיים והמושלמים ביותר זהים. מלכתחילה נחשבה גישה זו למפוקפקת, ופרזאד מעולם לא זכה להכרה שטען שלה הוא ראוי.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכיר פרזאד שלושה משוררים נוספים, ואלה יצרו ביחד קבוצה שכונתה בשם "חבורת הארבעה". אחד המשוררים בחבורה, צאדק הדאיאת, שיתף פעולה עם פרזאד לשם כתיבת יצירות משותפות וכן סייע לו למצוא מוציא לאור לפרסומיו. עם זאת, פרזאד הסתכסך עם מינובי, אחד המשוררים הנוספים בחבורה.
ב-1942 עבר פרזאד ללונדון כעובד במדור הפרסי של תאגיד השידור הבריטי, תפקיד בו מילא במשך שמונה שנים. לאחר מכן, הצטרף לשגרירות איראן בלונדון כאיש צוות מקומי. מאוחר יותר הוא הופקד על מדור הסטודנטים וגם הפך לנספח התרבות במשך קרוב לעשור.
מיכאל זייפרט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במרץ 1924 Shyrokolanivka, הרפובליקה הרוסית 
 פטירה:  6 בנובמבר 2010 (בגיל 86) קזרטה, איטליה 
 מדינה:  ברית המועצות, גרמניה הנאצית, קנדה 
 
מיכאל זייפרט (בגרמנית: Michael Seifert;‏ 16 במרץ 1924 - 6 בנובמבר 2010), היה פושע מלחמה נאצי ששימש שומר במחנה הריכוז בולצאנו באיטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

זייפרט נולד בעיירה לנדאו (בימינו שירוקולניבקה באוקראינה), שהוקמה על ידי מהגרים גרמנים במהלך המאה ה-19. היה בנם השני של מיכאל שעבד כפקיד בסניף הדואר המקומי וברטה. ב-1933 פוטר אביו מעבודתו מאחר שנחשד בתמיכה בתנועה הנאצית והמשפחה נאלצה להגר לבית קרובים בחצי האי קרים. ב-1939 חזר זייפרט לאזור אוקראינה ועבד כחקלאי שכיר. בהמשך עבר למיקולאייב ועבד כפועל במפעל ליצור כלי עבודה.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

בשלהי יוני 1941, לאחר תחילתו של מבצע ברברוסה ועם הגעתם לאזור של יחידות איינזצגרופן שנקראו איינזצגרופה ד' ונלוו לארמייה ה-11 הגרמנית, גייסו הגרמנים מתנדבים מקרב האוכלוסייה המקומית ממוצא גרמני, לכוחות שיטור מקומיים. זייפרט גויס לכוח עזר, הועסק בתחילה כשומר במספנה המקומית וב-1943 לאחר שנסגרה, גויס לאס אס, בדרגת רוטנפיהרר, במיקולאייב. באפריל 1944 נכבשה מיקולאייב בידי הצבא האדום וזייפרט הוצב על ידי מפקדת האס דה בוורונה ובהמשך הוצב כשומר במחנה הריכוז פוסולי. בשלהי 1944 הורשע בידי בית משפט צבאי באונס, הועבר מתפקידו והוצב ביחידת השיטור של מחנה המעבר בולצנו. יעודו הראשוני של מחנה בולצנו היה לקלוט אסירים שהועברו ממחנה הריכוז פוסולי, שננטש באוגוסט עקב התקדמות צבאות בעלות הברית. לפי ההערכות כמות האסירים במחנה בולצנו נעה מ-9,500 ועד 11,000, חלקם אסירים פוליטיים, חלקם פרטיזנים וחלקם נרדפי גזע כגון יהודים וצוענים. 3,405 מתוכם גורשו בהמשך למחנות השמדה. טרום גירושם הועסקו האסירים בעבודות כפייה. במחנה בולצנו הוקמו תאי כליאה וצינוק וזייפרט היה אחד מסגל שומרי תאי הכליאה. במסגרת זו רצח זייפרט אסירים והתעלל ברבים אחרים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-1951 ביקש וקיבל אשרת הגירה לקנדה תוך ציון עובדות כוזבות על עברו. ב-10 ביוני 1954 הוציאה איטליה צווי מעצר בינלאומיים נגד סגל מחנה בולצנו ובכלל זה זייפרט. ב-1999 חשף העיתון האיטלקי לה סטאמפה את מקום מגוריו של זייפרט והוגש נגדו כתב אישום בגין פשעיו. זייפרט החליט שלא להגיע למשפט. ב-24 בנובמבר 2000 הורשע זייפרט ב-15 מעשי רצח וזוכה מ-6 אחרים מחמת הספק. במהלך המשפט נשמעו עדויות על כך שזייפרט הרעיב אסיר למוות, אנס ורצח אישה הרה ועקר את עיני אסיר אחר. מעשים אילו הובילו לכינויו "החיה מבולצנו". זייפרט נידון שלא בפניו למאסר עולם. ב-26 באפריל 2002 הגישה איטליה לקנדה בקשת הסגרה רשמית של זייפרט. באוקטובר 2002 אושר גזר הדין לאחר שנדחה ערעורו של זייפרט בערכאות עליונות. באמצע פברואר 2008 הוסגר זייפרט לאיטליה לאחר שנשללה אזרחותו הקנדית והוא נכלא בכלא צבאי בסנטה מריה קפואה וטרה שבדרום איטליה. ב-2010 הלך זייפרט לעולמו בבית חולים בקזרטה והוא בן 86 שנים
הערות שוליים

↑  AP, איטליה: מת הנאצי שכונה "החיה מבולצאנו", באתר ynet, 6 בנובמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1277677573  VIAF: 2501167391532383590001   WorldCat (עם VIAF): 2501167391532383590001
מנוחה

ערך זה עוסק במושב בחבל לכיש. אם התכוונתם לשינה, ראו .
| --- | --- |
הכניסה למושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: לכיש
גובה ממוצע: ‎103 מטר
תאריך ייסוד: 1953
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
מוצא המייסדים: עולים מכורדיסטן ומפרס
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 668 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.0% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) מנוחה(למפת השפלה רגילה) מנוחה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנוחה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנוחה31°39′27″N 34°46′38″E﻿ / ﻿31.657568206488°N 34.7773209176419°E﻿ / 31.657568206488; 34.7773209176419  heמפת היישובים של מועצה אזורית לכיש (in English: Lakhish Regional Council) באדום - מנוחה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

מְנוּחָה הוא מושב בחבל לכיש השייך למועצה אזורית לכיש. אוכלוסיית המושב כוללת כ-600 תושבים, ביניהם חילונים, מסורתיים ודתיים.
היסטוריה

המושב הוקם בינואר 1953 על ידי עולים מכורדיסטן ממעברת קסטינה, שהיוו את הרוב, ומעולים מפרס[דרוש מקור] ממעברת זרעין. שם המושב ניתן לו ביחד עם היישוב נחלה על שם הארגון הציוני מנוחה ונחלה שהקים את המושבה רחובות.
הרב שבתאי בן חיים כיהן כרב היישוב משנת 1955, וכן כרבו של חבל לכיש.
הרחבת המושב נבנתה על חורבות הכפר הערבי ג'סר, שתושביו ברחו בעת מלחמת העצמאות. באזור עברה הרכבת העות'מאנית למצרים.
במושב פועלות מסגרות לגיל הרך. ילדי המושב מתחנכים בבית הספר האזורי או לחלופין בקריית גת. בני הנוער לומדים אף הם בקריית גת או בכפר מנחם.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מקימים מושב חדש בדרום, דבר, 22 בינואר 1953
↑  יצחק יעקבי, משק מעורב תובעים מתיישבי סגולה, דבר, 25 בדצמבר 1953
↑  מנוחה | מועצה אזורית לכיש, באתר lachish.org.il
↑  מנוחה, באתר תנועת אור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588158305171  VIAF: 106148570766424312666   WorldCat (עם VIAF): 106148570766424312666 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכסחי השדים 2

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  איוון רייטמן 
 הופק בידי:  איוון רייטמן
 תסריט:  דן אקרויד, הרולד ראמיס 
 עריכה:  דון קמבן 
 שחקנים ראשיים:  ביל מארי (Peter Venkman) ארני הדסון (Winston Zeddemore) אנני פוטס (Janine Melnitz) פיטר מקניקול (Janosz Poha) ריק מוראניס (Louis Tully) Norbert Grupe (Vigo the Carpathian) סיגורני ויבר (Dana Barrett) דן אקרויד (Ray Stantz) הרולד ראמיס (Egon Spengler) בריאן דויל מארי קווין דאן קלואי ווב Christopher Neame דייוויד מרגוליס בן שטיין מרי אלן טריינור קורט פולר צ'יץ' מרין האריס יולין Richard Foronjy ג'נט מרגולין 
 מוזיקה:  רנדי אדלמן 
 צילום:  מייקל צ'פמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 במאי 1989 ארצות הברית
 משך הקרנה:  131 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט מדע בדיוני, סרט קומדיה, סרטי מפלצות, מדע בדיוני קומי, קומדיית אימה, סרט רוחות רפאים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   ghostbusters2
 סרט קודם:  מכסחי השדים 
 סרט הבא:  מכסחי השדים: החיים שאחרי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכסחי השדים 2 (באנגלית: Ghostbusters II) הוא סרט פנטזיה קומי משנת 1989 בבימויו של איוון רייטמן. הסרט הוא סרט ההמשך לסרט המצליח "מכסחי השדים" משנת 1984.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת חמש שנים לאחר הסרט הקודם.
דיינה בארט (סיגורני ויבר) היא כעת אם חד הורית אשר עובדת כמשחזרת של יצירות אומנות במוזיאון לאמנות של מנהטן למחייתה ומגדלת את בנה התינוק אוסקר בדירתה החדשה. במהלך טיול עם התינוק בעגלה, העגלה נוגעת בנוזל סגול במדרכה, ומתחילה לנוע בכוחות עצמה. מכסחי השדים יוצאים לחקור את האזור, ובמהלך חפירה אל תוך המדרכה, הם נתקלים בנוזל הסגול. הם נעצרים על ידי המשטרה באשמת השחתת רכוש ציבורי והטמנת הנוזל הסגול. במהלך המשפט הם מגלים שהחומר מגיב בצורה משונה לצעקות ולהעלבות מצד השופט.
דיוקן של רוזן מרושע מימי הביניים בשם ויגו, שנמצא במוזיאון שבו דיינה עובדת, הופך את תינוקה, אוסקר למטרתה של רוחו של הרוזן. במקביל מגלים הגיבורים כי הלחץ והרוגז המאפיינים את תושבי ניו יורק הפכו לנהר של זוהמה "מרושעת" המאיים עתה על העיר ומספק לרוחו של ויגו את כוחה.
לבסוף נאלצים צוות הגיבורים לצאת לעזרתה של דיינה ותושבי ניו יורק כולה במאבק להביס את רוחו של הרוזן. לשם כך הם נעזרים בעידוד רוחם של תושבי ניו יורק והפקת רגשות חיוביים כדי לשלול את כוחה של הזוהמה המרושעת - שניזונה מרגשות שליליים.
שחקנים

| שחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
ביל מארי: ד"ר פיטר ונקמן
דן אקרויד: ד"ר ריימונד סטנץ
הארולד ראמיס: ד"ר איגון ספנגלר
סיגורני ויבר: דיינה בארט
ריק מוראניס: לואיס טולי
ארני הדסון: וינסטון זדמור
אנני פוטס: ג'נין מלניץ
פיטר מקניקול: ד"ר ד'אנוס פוהא
האריס יולין: השופט סטפאן ווקסלר
ג'נט מרגולין: הקטגורית קיטן
דייוויד מרגוליס: ראש העיר לני
קורט פולר: ג'ק הארדמייר
וילהלם פון הומבורג: ויגו
ויליאם דוצ'נדורף/ הנרי דוצ'נדורף: התינוק אוסקר
צ'יץ מארין: המפקח של הרציף
מפרץ קוורנר

| --- | --- |
מראה באי לושין במפרץ קוורנר
מראה באי לושין במפרץ קוורנר
 מידע כללי
 מיקום:  Upper Adriatic 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  קרואטיה 
 קואורדינטות:  44°54′0″N 14°36′0″E﻿ / ﻿44.90000°N 14.60000°E﻿ / 44.90000; 14.60000
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי מפרץ קוורנר(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי מפרץ קוורנר מפת מפרץ קוורנר
 
מפרץ קוורנר (בקרואטית: Kvarnerski zaljev; באיטלקית: Golfo del Quarnero/Quarnaro/Carnaro), הוא מפרץ בקרואטיה בצפונו של הים האדריאטי, והממוקם בין חצי האי איסטריה והחוף הקרואטי. האיים העיקריים במפרץ קוורנר הם צרס, קרק, פג, ראב ולושין. עיקרו של שטח המפרץ הוא ממערב לאיים קרק וצרס, ואילו חלקו שמדרום וממזרח להם מכונה קוורנר הקטן (Kvarnerić).
העיר החשובה ביותר השוכנת לחופיו של המפרץ היא רייקה, ועומק מימיו של המפרץ מאפשר לכל סוגי הספינות להגיע לנמלה של העיר. מפרץ קוורנר נהנה מאקלים ים תיכוני נוח וחופיו מפורצים והרריים. כל אלה תרמו להתפתחות התיירות לאורך חופי המפרץ ובאיים העיקריים שבתחומו.
מסעוד גנאים

מַסְעוּד גַנַאִים (בערבית: مسعود غنايم, תעתיק מדויק: מַסְעוּד עַ'נַאיֶם; נולד ב-14 בפברואר 1965) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי אשר כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת רע״ם ובסיעת הרשימה המשותפת ושימש כיו"ר רע"ם.
ביוגרפיה

גנאים, בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במדעי מדינה מאוניברסיטת חיפה, החל את פעילותו הציבורית כחבר הוועדה העממית בסח'נין. בשנים 1999–2001 שימש מנכ"ל המרכז התרבותי בעיר. הוא היה חבר המועצה המרכזית של התנועה האסלאמית, ובשנים 2000–2007 כיהן כיו"ר התנועה בסח'נין. בשנים 2003–2005 היה חבר המועצה המקומית סח'נין.
עבד כמורה להיסטוריה ועסק בהוראה ובחינוך חברתי בתיכון בסח'נין.
גנאים הוצב בבחירות לכנסת השמונה עשרה במקום הרביעי ברשימת רע"מ-תע"ל, ונבחר כחבר הכנסת ה-18. בכנסת ה-18 היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת המשנה לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
בכנסת ה-19 היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, וכן יושב ראש השדולה למאבק באלימות בחברה הערבית והשדולה לקידום החינוך בחברה הערבית. חבר בשדולות לחיזוק וקידום הכלכלה הערבית, והשדולה לקידום תעסוקת אקדמיות ערביות.
בכנסת ה-20 ( 2015) כיהן כיו"ר סיעת הרשימה המשותפת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 החליט לפרוש מהפוליטיקה.
חיים אישיים

גנאים נשוי ואב לארבעה ילדים.
מכסחת דשא רובוטית

מכסחת דשא רובוטית
מכסחת דשא רובוטית הוא רובוט ביתי המסוגל לכסח מדשאות באופן אוטומטי. מכסחת דשא רובוטית טיפוסית (ובמיוחד הדגמים מהדור הראשון) מחייבת את המשתמש להציב חוט בגבול השטח שהמכונה תכסח. מכסחות דשא רובוטיות מסוגלות לכסח מדשאות בגודל של עד 30 קילומטר רבוע.
לאורך השנים פותחו מכסחות דשא רובוטיות מתוחכמות יותר ויותר, אשר חלקן מסוגלות לחזור בעצמן למקום בו הן מטעינות את עצמן, וחלקם מכילים חיישנים שמסוגלים לחזור באופן מיידי לסככה אם מתחיל לרדת גשם.
מכסחת הדשא הרובוטית המסחרית הראשונה הייתה ה-MowBot, אשר הושקה בשנת 1969 והכילה כבר אז חלק מהתכונות הקיימות במכסחות הדשא הרובוטיות הפופולריות ביותר כיום.
עם העלייה בפופולריות של הטלפונים החכמים בחלק מהמכסחות הרובוטית שולבו משולבים תכונות המאפשרים למשתמשים בהם להיעזר ביישומים מותאמים אישית על מנת לשנות את ההגדרות של כיסוח הדשא או לשנות את התדירות בה הדשא מכוסח, כמו גם על מנת לשלוט באופן ידני על המכסחת באמצעות ג'ויסטיק דיגיטלי.
חסרונות

מדשאות מפותלות במיוחד עם צווארי בקבוק רבים (מעברים שאורכם קטן מ-1.20 מטרים) גורמים לעיתים רבות לבעיות. כמו כן, משטחים לא שטוחים או מדרונות תלולים עשויים להיות בעייתיים.
המדשאה חייבת שלא להכיל חפצים שעשויים לגרום לבעיות (כגון ענפים, בגדים, אבנים גדולות, צעצועים, שמיכות או כריות שטוחות, כבלים, צינורות גינה, וכו'). אף על פי כן, חפצים אשר גבוהים מ-15 ס"מ בדרך כלל לא מהווים בעיה.
ההתקנת החוט שמקיף את התחום אותו המכסחת תכסח עלול להיות יקר למדיי, במיוחד אם מדובר בצורה מורכבות יותר.
מכסחות דשא רובוטיות נועדו בעיקר לשמש לצורך כיסוח מדשאה שהדשא בה כבר היה בגובה סביר, ואיננה מתאימה לכיסוח מדשא בה הדשא "פראי".
ראו גם

מכסחת דשא
הערות שוליים

↑  "Self-propelled random motion lawnmower". 1969-10-20. נבדק ב-2013-06-08.
↑  "MowBot (Jan, 1969)". 2011-10-14. נבדק ב-2013-06-08.
↑  "The Best Robot Lawn Mower On The Market". 2014-05-09. אורכב מ-המקור ב-2014-05-11. נבדק ב-2014-05-10.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.