stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה אלדד
פרסומים וספרים

כ-120 מאמרים מקצועיים בכירורגיה פלסטית – כוויות, רפואה צבאית, בריאות הציבור
"ירושלים אתגר" – ד"ר ישראל וד"ר אריה אלדד (הוצאת כרטא)
"דברים שרואים מכאן", הוצאת דביר מרץ 2016
ערך – יחד עם בתו קרני אלדד – "דם ודמע נגה וזהב" – שיעורים בשירת אורי צבי גרינברג מפי אביו ד"ר ישראל אלדד (הוצאת שוקן)
ערך והוסיף פרקי מבוא וסיכום למהדורה השנייה של JEWISH REVOLUTION מאת ד"ר ישראל אלדד (הוצאת גפן)
"חתול בשק" – סיפורי ילדים, הוצאת תמוז, 1980
"שכרון סיני" – סיפורי ילדים, הוצאת כתר, 1982
"אוגנדה" – רומן מתח פוליטי, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017
"נוהל ויזתא" – רומן ריגול סאטירי, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2018.
"העצים והשבבים – הפרק האחרון של לח"י", כנרת זמורה דביר, 2020.
"שלומציון" – פרוזה, הוצאה עצמית. 2022.
הערות שוליים

↑  American Burn Association - Awards
↑  אפרת פורשר ואבישי זוהר, "מעולם לא האמנתי שאפצע מידי שוטר יהודי", באתר nrg‏, 1 בפברואר 2006.
↑  רותי אברהם, השופטים: לאלדד לא מגיע פיצוי על עמונה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 במרץ 2009.
↑  הצעת חוק פינוי היישוב הפלסטיני מחברון, התשס"ח-2008
↑  לי-אור אברבך, אות אומ"ץ לרביב דרוקר, כרמלה מנשה ונתן זהבי, באתר nrg‏, 23 ביולי 2008.
↑  אריק בנדר, מפלגה חדשה נוספת בישראל: "התקווה", באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2008.
↑  אריק בנדר, ח"כ אריה אלדד יעמוד בראש מפלגת התקווה, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2008.
↑  יהושע בריינר‏, פרובוקציה מול הכנסת: אלדד ובן-ארי הציתו דגל פלסטין, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2012
1 2  אילן מרסיאנו, אושר החוק להנצחת מורשת גנדי, באתר ynet, 11 ביולי 2005
↑  אמנון מרנדה, החלטה היסטורית: אושרו 2 חוקים שישנו מערך השתלות האברים, באתר ynet, 24 במרץ 2008
↑  מיטל יסעור בית-אור, עבר בכנסת: חוק המחייב רופא לדעת עברית, באתר ynet, 2 במרץ 2010
↑  אריק בנדר, ח"כ אלדד: לנסר את כיפת הסלע בהר הבית, באתר nrg‏, 29 ביולי 2012.
↑   פוסט בדף פייסבוק של זכויות אדם כחולבן, 2 במרץ 2018.
↑   ליאור דטל, המהלך הראשון של הרב פרץ במשרד החינוך: פרופ' אריה אלדד במקום פרופ' מאונ' ת"א, באתר TheMarker‏, 4 באוגוסט 2019
↑   גיא הורוביץ, "נוהל ויזתא": אריה אלדד מוכיח שיש סאטירה פוליטית מימין ליאיר לפיד, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2018
↑   יחיעם ויץ, "העצים והשבבים": אריה אלדד מציג גרסה משלו להיסטוריה המרתקת של הלח"י, באתר הארץ, 19 בינואר 2021
↑  שלומציון - אריה אלדד, באתר www.e-vrit.co.il
↑   אריה אלדד, הפרק השמיני של "שלומציון", באתר הארץ, 6 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260888905171  GND: 1141308770  ISNI: 0000 0000 6693 6945  LCCN: n79007938  VIAF: 6201370   WorldCat (עם VIAF): 6201370
קולאשי

| --- | --- |

 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מחוז:  אימרתי
 נפה:  נפת סמטרדיה
 חבל ארץ:  אימרתי
 שפה רשמית:  גאורגית 
 גובה:  50 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,167 (2022)
 קואורדינטות:  42°12′15″N 42°21′24″E﻿ / ﻿42.2041666666667°N 42.3566666666667°E﻿ / 42.2041666666667; 42.3566666666667
 אזור זמן:  UTC +4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור קולאשי(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור קולאשי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קולאשי (בגאורגית: კულაში) היא עיירה קטנה בנפת סמטרדיה שבמחוז אימרתי במערב גאורגיה. העיירה ממוקמת 5 קילומטר צפונית לסמטרדיה, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014 כ-1,702 איש. בכפר היו: מפעל אריגה, ציוד לייצור מוצרי בדולח, ומתפרות, שאינן מתפקדות כיום.
העיירה מופיעה לראשונה ברשומות כפייף של משפחת מיכאלדזה. בשנת 1961 היא קיבלה מעמד של עיירה (דבה).
יהודי קולאשי

יהדות קולאשי היא במקורה אוכלוסייה יהודית מעורבת של יהודים שהגיעו מיהודי אחלציחה, יהודי לאילשי, יהודי בנדזה, יהודי סוג'ונה ואחרים, שהגיעו לקולאשי משנת 1865, לאחר ביטול האריסות בגאורגיה.
בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים עזבו את העיירה מעל לכ-10,000 איש מיהודי גאורגיה, שהיוו את רוב תושבי היישוב, ועלו לישראל.
ערב המהפכה היו בכפר שבעה בתי כנסת. בראשית 1953 פעלו בו ארבעה בתי כנסת בלבד.
הערות שוליים

↑  רוואז גצ'צ'ילדזה (1995), גאורגיה החדשה, עמ' 94, ISBN 0890967032, (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517242705171  BnF: cb16603334w (data)  LCCN: no2011073746  VIAF: 170548711   WorldCat (עם VIAF): 170548711 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בגאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מינאס ז'ראיס

מינאס ז'ראיס (פורטוגזית: Minas Gerais; מילולית - מכרות כלליים), מדינת מחוז בדרום-מזרח ברזיל. מבין מדינות ברזיל היא השנייה בגודלה באוכלוסייתה והרביעית בשטחה (דומה בממדיה לצרפת), והיא מאגדת את המספר הרב ביותר של יחידות מוניציפליות - 853. היא גובלת במדינת באהיה בצפון, באספיריטו סנטו במזרח, בריו דה ז'ניירו בדרום, בסאו פאולו בדרום ובמערב, במאטו גרוסו דו סול במערב הרחוק, ובגויאס ובמחוז הפדרלי במערב ובצפון. בירתה, הממוקמת במרכזה, היא העיר בלו הוריזונטה (שמהּ נהגה "בלו אוריזונצ'י").
גאוגרפיה

ממינאס ז'ראיס יוצאים כמה מנהרותיה הגדולים יותר של ברזיל, וביניהם נהר הסאו פרנסיסקו, נהר פראנה ונהר ריו דוסי הצנוע יותר. יש בה, לפיכך, מספר אתרי ייצור חשמל. כמה מן הפסגות הגבוהות ביותר בברזיל מצויות בה גם כן, ובהן רכס המנטיקיירה ורכס הסרבו המהווה את הגבול בינה לבין שכנותיה מדרום, סאו פאולו וריו דה ז'ניירו. הפסגה הגבוהה ביותר בתחומה היא פיקו דה בנדיירה, שהיא השלישית בגובהה בברזיל ומגיעה לגובה של 2,890 מטרים. למינאס ז'ראיס יש עתודות גדולות של ברזל, זהב ואבנים יקרות, ביניהן ברקת (אמרלד), טופז ואקוומרין.
חלקיה השונים של המדינה מאופיינים בגאוגרפיה שונה:
החבל המרכזי והמזרחי הוא גבעי וסלעי, ובו צמחייה דלילה. בחלקים מסוימים של אותו חבל הטופוגרפיה היא קרסטית אופיינית ובה מערות ואגמים. כמה מן ההרים מורכבים מעפרות ברזל, מה שהוביל לכרייה נמרצת, על חשבון ערכים סביבתיים. ממזרח לבירה בלו הוריזונטה משתרע אזור הקרוי "עמק הפלדה", במיוחד סביב העיר איפטינגה, ובו ממוקמים מפעלי עיבוד ברזל ופלדה רבים לאורך נהר הריו דוסי. מאחר שלאחרונה הוגבלה פעילות הכרייה, שטחי יער רבים נוצלו לתעשיית עץ, פחם ורעייה. תכסית היער אשר כיסתה את האזור כולו היא עתה קטועה.
החבל הדרומי של מינאס ז'ראיס הוא גבעי וירוק, ומשמש לגידול קפה ומוצרי חלב. אזור זה הוא קריר משאר חלקי המדינה, ובמהלך החורף יורדות הטמפרטורות בכמה מקומות אל מתחת לאפס. האזור ידוע במים המינרלים המופקים בו, והוא מתועש למדי.
דרום מזרח המדינה, הקרוי אזור היער, היה האזור העשיר ביותר עד אמצע המאה העשרים, אך כיום נותרה בו עיר חשובה ומתועשת אחת, ז'ואיז דה פורה, שהיא גם השנייה בגדלה במינאס ז'ראיס.
מערבה של מינאס ז'ראיס, הקרוי גם "המשולש המיניירי" בשל צורתו, מורכב מסוג מיוחד של סוואנה הקרויה סראדו. בעבר היה נפוץ בו הבקר, אולם בשנות התשעים של המאה העשרים החלו לגדל בו סויה ותירס, וגידולים אלה תפסו את מקומם של שטחי המרעה.
חלקה הצפוני של מינאס ז'ראיס צחיח, כשמדי פעם אף פוקדת אותו בצורת. פרויקטים מן השנים האחרונות מבקשים לעשות שימוש במימי נהר סאו פרנסיסקו לצרכים חקלאיים. הנהר חוצה את החבל הצפוני כשהוא נושא עמו מים מאגנו שבחבל המרכזי, הגשום. מכרות היהלומים של החבל הצפוני שמשכו בעבר כורים - הדלדלו, והאוכלוסייה נותרה מחוסרת אמצעים.
כלכלה

מינאס ז'ראיס היא יצרנית מרכזית של חלב, קפה ושאר מוצרים חקלאיים, כמו גם מינרלים ומוצרי חשמל. ממוקמים בה מפעלים של פיאט ושל מרצדס-בנץ. הערים ההיסטוריות שלה והארכיטקטורה הקולוניאלית שלהן מהוות מקור משיכה לתיירים, וכך גם מעיינות המים המינרליים.
דרומה של מינאס ז'ראיס, שבו ערים מתועשות ויציבות, הוא אזור אמיד. הצפון - עני, אם כי מתקיימת בו פעילות מסוימת של סחר באבנים טובות. האזור המערבי - המשולש המיניירי - מיושב פחות, אך כעת פורחות בו תעשיות ביוטכנולוגיות.
התוצר המקומי הגולמי של מינאס ז'ראיס עומד כיום על 35.5% תעשייה, 11.3% חקלאות ו53.2% שירותים.
האזור הוא מקור לגבינת קנסטרה.
הדגל

דגלה של מינאס ז'ראיס הוא הדגל הראשון שעוצב על ידי ברזילאים ואומץ על ידיהם: תחילה כדגלה של המפלגה הרפובליקנית, אשר אומץ באופן לא רשמי כדגל המדינה; ומאז 1946 כדגל הרשמי.
פירוש המוטו הלטיני Libertas quæ sera tamen המופיע על הדגל הוא "חירות, אף אם תאחר". המשולש מסמל את השילוש הקדוש כמו גם את עקרונות המהפכה הצרפתית: חירות, שוויון, אחווה.
צבעי הדגל נבחרו בשל משמעותם המהפכנית: הלבן מסמל את השאיפה ליצור אומה חדשה, שלווה, משוחררת מן המוסדות הקולוניאליים. האדום מסמל את אש החירות.
תרבות

מינאס ז'ראיס היא מדינה קוסמופוליטית פחות מסאו פאולו; ראוותנית פחות ומסורתית יותר מריו דה ז'ניירו; פורטוגזית יותר משאר חלקי ברזיל. תושביה נחשבים למאופקים ומשפחתיים. זוהי אחת החברות היותר קתוליות בברזיל, אם כי יש בה גם כיסים של אמונות מאגיות אפריקאיות ושל ספיריטיזם.
לבישול של מינאס ז'ראיס יש מוניטין ברחבי ברזיל. הבסיס התרבותי למטבח המיניירי הוא בתי החווה הקטנים, ורבות מן המנות המינייריות כוללות מרכיבי ירקות ובשר מקומיים, במיוחד בשר עוף ובשר חזיר. הבישול המסורתי נעשה בעזרת פחם, או תנורי שריפת עץ ומחבתות ברזל המעניקות למזון את טעמו המיוחד. בחלקים שונים של ברזיל אפשר למצוא מסעדות המתמחות ב"אוכל מיניירי".
רבים מן המתאבנים של המטבח המקומי מכילים תירס או קמח קסאווה (הידוע כמנדיוקה) במקום חיטה, שכן זו לא הסתגלה לאקלים. קורנפלור הוא בסיס למגוון רחב של עוגות ומתאבנים. המנה המיניירית הידועה ביותר היא פאו ד'י קייז'ו - "לחם גבינה"; לחמניות קטנות אפויות העשויות מגבינה וקמח קסאווה שניתן להגישן חמות כמתאבן או לארוחת הבוקר.
אקרי (ברזיל)

אקרֵי, (בפורטוגזית: Acre) היא אחת מ-27 המדינות של ברזיל, חלק מהאזור הצפוני של הפדרציה. היא ממוקמת בצפון-מערב ברזיל, בדרום-מערב אמזוניה. בגבולה הצפוני נמצאת מדינת אמאזונאס, ממזרח היא גובלת עם מדינת רונדוניה, מדרום נמצאת בוליביה, וממערב נמצא אזור אוקאיאלי של פרו.
עיר הבירה שלה היא ריו ברנקו. אקרי היא המדינה המערבית ביותר של ברזיל. שטחה - 152,522 קמ"ר (כשטח נפאל, 2% משטחה של ברזיל), ולפי המפקד משנת 2010 מנתה אוכלוסייתה 733,559 תושבים.
אקרי היא המדינה בעלת שיעור האוכלוסין הנמוך ביותר מבין מדינות ברזיל.
מקור השם

השם "אקרי" נגזר, לפי תאוריה נפוצה, מן השפה טופי שבה למילה "אקרי" המשמעות "נהר ירוק", ולמילה "א'קיר" ויותר נכון לפועל "קר" משמעותו "לישון", "להרגיע". אולם נחשב כמעט ודאי ששורשים אטימולוגיים אלה הם תוצר של עיוות מילה הבאה מן הניב של בני איפורינה "אומאקירי" או "וואקירי" בפי מגלי הארצות שהגיעו לאזור. תאוריה אחרת מיחסת את השם למלים יאסירי, יסירי, שמשמעותן "מים זורמים או מהירים"
בעת מסע על הנהר פורוס בשנת 1878, המתיישב ז'ואו גבריאל דה קרווליו מלו, כתב מכתב לסוחר, ויסקונט דה סנטו אליאס מפארה, וביקש ממנו שהסחורה תישלח ל"שפך הנהר אקירי". מפני שהסוחר בבלם ועובדיו לא הבינו טוב שת כתב היד של ז'ואו גבריאל או מפני שהוא כתב אולי בחפזון "אקרי" או משהו דומה, הסחורה נשלחה למען "שפך הנהר אקרי".
לנהר ואחר כך לאזור ולמדינה נדבק בהמשך השם הזה - אקרי.
למדינת אקרי מספר כינויים: "הקצה של ברזיל","מדינת עצי הגומי", "מדינת הלטקס", ו"הקצה המערבי".
התושבים נקראים "אקריאנוס", ביחיד "אקריאנו" (acriano, acrianos). עד שנת 1990 היו כותבים acreanos.
היסטוריה

השטח הוקצה לבוליביה ב־1867 בברית איקוצ'ו שנחתמה עם ברזיל. בשנים 1899-1900, לואיס גלבז רודריגז דה אריה הוביל משלחת שנועדה לכבוש את השטח שהוא היום אקרי, מידי בוליביה. הוא הכריז על עצמו כנשיאה הראשון של רפובליקת אקרי ב־14 ביולי 1899. רפובליקה ראשונה זו הייתה עצמאית עד מרץ 1900. נעשו אחר כך עוד ניסיונות לזכות בעצמאות, אך אקרי נשארה חלק מבוליביה עד 1903.
ב־27 בינואר 1903, חייל ברזילאי, ז'וזה פלאקידו דה קסטרו, אשר נשלח לאקרי על ידי המושל נרי של אמאזונאס, הכריז על הרפובליקה השלישית של אקרי. נשיא ברזיל, רודריגו אלבז', בגיבוי אחד השרים, בראו דו ריו בראנקו, שיגר כוחות ברזילאיים אל תוך צפון אקרי. הפעם מסע המלחמה היה מוצלח יותר ואקרי סופחה לברזיל על פי חוזה פטרופוליס ב־11 בנובמבר 1903. ב־25 בפברואר 1904, השטח הפך לשטח פדרלי של ברזיל וב־1962 למדינה פדרלית.
גאוגרפיה

רוב שטחה של מדינת אקרי הוא מישורי, בגובה 200 מטר, 89% ממנו מכוסה על ידי יער האמזונאס. המדינה ידועה כאחראית על ייצור ויצוא של גומי. הנהר אקרי זורם לאורך הגבול הדרומי ויוצר את הגבול עם בוליביה.
הנהרות העיקריים של המדינה הם ז'ורואה, טאראוואקה, מורו, אנווירה ושאפורי.
דמוגרפיה > אוכלוסיות ילידיות

במדינת אקרי ישנם 34 אזורים שבהם חיים כ-12,000 ילידים ("אינדיוס" או "אינדיאנים"), כ- 2% ממספר תושבי המדינה. הם מחולקים ל 14 אתניות שונות, הדוברים שפות בעיקר ממשפחות השפות פאנו, אראווה, אראוואק וטופי-גוואראני.
בני מדיהה או קולינה מדברים שפה ממשפחת אראווה
בני מצ'ינרי (יינה) ואשאנינקה (קמפה) מדברים שפות ממשפחת השפות אראוואק
בני קאריפונה דוברים שפה ממשפחת השפות טופי-גואראני.
השפות ממשפחת פאנו - כוללות השפות של בני קשינאווה, ימינאווא, ימינאווה-ארארה, שרנאווה, נוקיני, שאננאווה, פויאנאווה, נאווה אחדות מהן הוכחדו ואחרות מדוברות על ידי אנשים מבוגרים מעטים מאוד.
בני קטוקינה דיברו שפה כמעט נכחדת שמהווה משפחת שפות העומדת בפני עצמה.
מקור שפתם של בני פפאבו לא זוהה עדיין.
באזור הגבול עם פרו חיות קבוצות ילידים הנמנעות ממגעים עם לא זרים שאינם ילידים.
דמוגרפיה > שאר התושבים

ההתיישבות של ברזילאים ממוצא אירופי החלה בעיקר במאה ה-19.
המונים של תושבי צפון-מזרח ברזיל - בעיקר ממדינת סיארה (cearenses) הגיעו לאזור בתקופת הזהב של תעשיית הגומי (1913-1880). משנות ה-1970 התיישבו תושבים מדרום ברזיל. התחוללו תהליכי התבוללות עם הילידים.
באו למדינה במהלך השנים גם מהגרים סורים-לבנונים ואיטלקים, וכמו כן יפנים, גרמנים ובמידה פחותה מקבוצות סלאביות.
חלוקה מנהלית

המדינה מחולקת ל-22 קהילות - "מוניסיפיוס".
להלן הערים החשובות (נתונים משנת 2010 - מספר התושבים)
ריו ברנקו – 336.038
קרוזיהו דו סול – 78.507
סנה מדורירה – 38.029
טאראוואקה – 35.590
פיחו – 32.412
ברזילייה – 21.398
סנאדור גיומאר – 20.179
כלכלה

בכלכלת המדינה תופסים מקום חשוב גידולי הגומי והאגוזים הברזילאים וגידול הבקר והעופות.
בתוצר המקומי הגולמי של המדינה שולט ענף השירותים עם 66%, אחר כך מרכיב התעשייה הוא 28.1% והחקלאות - 5.9% (2004).אקרי מיצאת עץ (85.6%),עופות (אפרוחים ותרנגולי הודו) (4.7%), מוצרי עץ (1.7%).
דגל

הדגל נכנס לשימוש ב־15 במרץ 1921. הוא וריאציה של המדינה הפורשת של אקרי כשהצבע הירוק והצהוב מתחלפים. הצבע הצהוב מסמל שלום, הירוק - תקווה והכוכב מסמל את האור שהוביל את מי שעבד כדי להפוך את אקרי למדינה של ברזיל.
מכניקת הקוונטים

מכניקת הקוונטים (באנגלית: Quantum mechanics), או בשמות אחרים: פיזיקה קוונטית, תורת הקוונטים, מֵכָנִיקָה קְוַנְטִית או QM, היא תורה פיזיקלית המתארת את התנהגות הטבע בקני מידה קטנים ביותר או בטמפרטורות נמוכות מאוד, עם השלכות על תחומי הפיזיקה בכל הסקאלות. התורה מספקת תיאור כמותי ויכולת ניבוי של שלל תופעות שלא ניתנות להסבר במסגרת המכניקה הקלאסית (זו שקדמה למכניקת הקוונטים) והאלקטרודינמיקה הקלאסית.
את מרבית התאוריות הקלאסיות ניתן לקבל כגבול של מכניקת הקוונטים, ממש כשם שהמכניקה הניוטונית מתקבלת כגבול של תורת היחסות הכללית. התאוריות המודרניות הללו, שהפכו את פני הפיזיקה בתחילת המאה ה-20, מכילות את שקדם להן כמקרה קצה ומרחיבות לתיאור נכון ומדויק יותר של הטבע. על אף ניסיונות רבים (כמו תורת המיתרים ותורת כבידה קוונטית), טרם נמצאה חד-משמעית תורה המאחדת את תורת הקוונטים עם תורת היחסות הכללית.
במכניקת הקוונטים, תכונות פיזיקליות מדידות מסוימות, כמו רמות האנרגיה באטום המימן, מקבלות ערכים בדידים (דיסקרטיים, "מקוונטטים") ולא רציפים. תופעה זו נקראת "קווינטוט", או קוונטיזציה, והמרווחים הקטנים ביותר בין הערכים הבדידים נקראים קוונטה (קוונטום - מלטינית: כמות). גודל של קוונטום טיפוסי משתנה ממערכת למערכת.
תחת תנאים ניסיוניים מסוימים, עצמים קטנים מאוד, כמו אטומים או אלקטרונים, מגלים התנהגות גלית, כמו התאבכות. תחת תנאים אחרים, אותם עצמים מגלים תכונות של חלקיק (עצם שניתן לומר בוודאות באיזה תחום מרחבי הוא נמצא), למשל פיזור. תופעה זו נקראת דואליות גל-חלקיק. על פי מכניקת הקוונטים, דואליות זו קיימת בעצמים מכל סדר גודל. עבור עצמים מאקרוסקופיים אורכי הגל כה קצרים עד כי לא ניתן להבחין בתכונות הגליות כלל.
מכניקת הקוונטים היא תורה הסתברותית. כלומר, בניגוד למכניקה הקלאסית, במקרה הכללי מכניקת הקוונטים אינה יכולה לחזות איזו תוצאה תתקבל בניסוי, אלא רק את ההסתברות לקבל אותה. מבדיקות שנעשו על צבר של ניסויים זהים, התפלגות התוצאות שהתקבלה התאימה בדיוק רב לחיזוי שסיפקה מכניקת הקוונטים.
יישומים של התאוריה הקוונטית כוללים לייזרים, שבבים, מוליכים למחצה, מוליכי על, מחשוב קוונטי, מכשור רפואי (כמו MRI), מכשירי תקשורת ועוד. חלק גדול מהטכנולוגיה שבה משתמשים כיום מבוסס על מכניקה קוונטית.
מאפיינים של מכניקת הקוונטים > קוונטיזציה

על פי מכניקת הקוונטים גדלים פיזיקליים מסוימים אינם רציפים אלא כפולות שלמות של קבוע פיזיקלי כלשהו. במקרה זה נאמר עליהם שהם מקוונטטים, כלומר עשוים מקוונטות (מנות). זהו גם מקור שמה של מכניקת הקוונטים.
לדוגמה, במודל הקוונטי של האטום מסלולו של כל אלקטרון סביב הגרעין מאופיין על ידי ארבעה מספרים טבעיים הקרויים מספרים קוונטיים. כך למשל המספר הקוונטי היסודי, המסומן באות n, מאפיין את רמת האנרגיה של האלקטרון וגם את מרחקו הממוצע מהגרעין. הערכים הללו יכולים לקבל מספרים טבעיים בלבד. אלקטרון הנמצא ברמה הקרובה ביותר לגרעין, n=1, יכול לקפוץ לרמה n=2, אך לא קיימת כל אפשרות להימצא ברמת ביניים ביניהן, או ברמה הקרובה יותר לגרעין מאשר n=1.
הקווינטוט של גדלים נובע מכך שהמצבים החוקיים של מערכת, והאופן שבו היא משתנה עם הזמן, מוגדרים על ידי משוואת שרדינגר. כשפותרים אותה תחת אילוצים מסוימים מקבלים תוצאות המאופיינות על ידי מספרים שלמים.
דוגמה נוספת היא חלקיק הסגור בתוך קופסה, אך חופשי לנוע בה (דוגמה תאורטית נפוצה בספרות הקרויה בור פוטנציאל אינסופי). כשמכניסים למשוואת שרדינגר את האילוץ הנובע מגבולות הקופסה שתוחמות את החלקיק, מתקבל גם כאן שיש לחלקיק רמות אנרגיה בדידות המאופיינות על ידי מספר קוונטי. כמו כן מתקבל שלעולם חלקיק כזה לא יוכל להימצא במנוחה (כלומר אנרגיה אפס איננה מצב אפשרי של המערכת).
מאפיינים של מכניקת הקוונטים > דואליות גל-חלקיק

על פי מכניקת הקוונטים כל חלקיק יכול לגלות תכונות של גל, וכל גל יכול לגלות תכונות של חלקיק. כך למשל אלקטרון, שהוא חלקיק, יכול לגלות תכונות של התאבכות. מצד שני, קרינה אלקטרומגנטית, תופעה שנחשבה במשך שנים רבות לתופעה גלית בלבד, עשויה בנסיבות מסוימות לגלות תכונות של שטף חלקיקים הקרויים פוטונים.
דוגמה מפורסמת לכך היא ניסוי שני הסדקים. אם יורים אלומת אלקטרונים לעבר קיר בעל שני סדקים, האלומה מתנהגת כגל. היא עוברת דרך שני הסדקים, ובמסך שמאחור מופיעה תבנית התאבכות. אך אם שמים גלאי ליד אחד הסדקים כדי לנסות ולראות מאין עוברים האלקטרונים, האלומה הופכת לשטף של חלקיקים שכל אחד מהם עובר רק דרך אחד מהסדקים, ותבנית ההתאבכות נעלמת.
למעשה, העצמים בטבע אינם חלקיקים ואינם גלים, אלא עצם מסוג שלישי הכולל את המאפיינים של שניהם. דרך נפוצה לתאר חלקיק במכניקת הקוונטים היא בעזרת ייצוג מתמטי הקרוי פונקציית גל. לפונקציית גל תכונות רבות המוכרות מתחום הגלים, כגון אורך גל, אך היא מייצגת מידע אודות חלקיק בדיד, וניתן לגזור ממנה פרטים על אודות המיקום שלו, המהירות שלו ותכונות אחרות. המידע הזה אינו שלם, אלא הסתברותי בלבד, כפי שמתואר להלן.
מאפיינים של מכניקת הקוונטים > אינדטרמיניזם

מכניקת הקוונטים אינה מאפשרת לחזות תוצאות של מדידה במדויק, אלא רק באופן הסתברותי. מכיוון שכך, לא ניתן לאשש או להפריך חיזוי של מכניקת הקוונטים בניסוי אחד, אלא רק בסדרה של ניסויים חוזרים, ולאחר ניתוח סטטיסטי של התוצאות.
לדוגמה, נחזור שוב לדוגמת החלקיק הלכוד בתוך קופסה. פונקציית הגל של חלקיק במצב זה תכיל את כל המידע הידוע אודותיו, ובפרט היכן בתוך הקופסה הוא נמצא, אך מידע זה הסתברותי בלבד. היא לא תגדיר נקודה ספציפית שבה החלקיק נמצא, אבל נוכל לגזור ממנה את ההסתברות למצוא את החלקיק בכל נקודה ונקודה במרחב. גזירת ההסתברות נעשית על ידי העלאת פונקציית הגל בריבוע, דבר הידוע כפירוש בורן לפונקציית הגל.
נניח שלפי פונקציית הגל ההסתברות למצוא את החלקיק בחציה השמאלי של הקופסה היא 90% (כדי לקבל נתון זה עלינו להעלות את הפונקציה בריבוע, ולבצע אינטגרציה שלה על המרחב הכלול בחצי זה של הקופסה, פעולה הדומה לסכימה). כמו כן נניח שברשותנו מכשיר גילוי המסוגל לבדוק האם החלקיק נמצא בחציה הימני של הקופסה, או בשמאלי, כלומר כשנפעיל את המכשיר נקבל כפלט "ימין" או "שמאל". על פי מכניקת הקוונטים, בניסוי בודד אין כל דרך לדעת מראש מה תהיה התוצאה, כי היא תבחר באופן אקראי, ולכן גם לא נוכל להסיק ממנה דבר. אך בסדרה ארוכה של ניסויים, למשל אם נחזור על הניסוי מיליון פעם, אז לפי חוק המספרים הגדולים, מספר הפעמים שנקבל כפלט "שמאל" צפוי להיות קרוב מאוד ל-90%, כפי שחישבנו מתוך פונקציית הגל. זוהי תחזית שניתן לאשש או להפריך, ולכן זהו חיזוי בעל משמעות מדעית.
בזמן שאנחנו מפעילים את מכשיר המדידה פונקציית הגל עוברת תהליך הקרוי קריסת פונקציית הגל, שבו היא משתנה בבת אחת. אם מכשיר המדידה החזיר לנו תשובה "שמאל", כלומר אכן החלקיק התגלה בחצי השמאלי, אז פונקציית הגל תשתנה כדי לשקף את המידע החדש הזה, וכעת היא תגדיר שהחלקיק נמצא בוודאות בחצייה השמאלי של הקופסה. ההסתברות למוצאו כעת בחצי הימני תצנח לאפס. וגם להפך: אם מכשיר המדידה החזיר "ימין", אז פונקציית הגל תקרוס כך שכעת ההסתברות למצוא את החלקיק בחצי השמאלי תצנח לאפס.
לכן כדי לבצע סדרה של ניסויים על מנת לאשש חיזוי של מכניקת הקוונטים, כפי שתואר לעיל, צריך להתחיל כל ניסוי בתהליך של הכנה שבו אנחנו מביאים את פונקציית הגל לערך ההתחלתי הרצוי שלה.
מצב בו לחלקיק אין לתכונה מסוימת ערך אחד מוגדר, אלא התפלגות הסתברותית מעל אוסף ערכים אפשריים, קרוי סופרפוזיציה קוונטית. סופרפוזיציה יכולה להיות עבור תכונת המיקום במרחב, או לכל תכונה פיזיקלית אחרת. במחשב קוונטי למשל, יחידת המידע הבסיסית במחשב כזה היא קיוביט, ביט קוונטי היכול לקבל ערך של 0, 1, או להיות בסופרפוזיציה של קומבינציה כלשהי של שניהם.
מאפיינים של מכניקת הקוונטים > עקרון האי-ודאות

עקרון האי-ודאות מציב גבול על היכולת לדעת במדויק את כל התכונות של חלקיק.
על פי עקרון האי-ודאות זוגות מסוימים של תכונות הם כאלה שלא ניתן לדעת במדויק את שתיהן בו זמנית. זוג כזה לדוגמה הוא המיקום במרחב והתנע (מכפלת המסה במהירות). לכן ככל שהמידע שיש לנו על אודות מיקום החלקיק מדויק יותר, כך בהכרח המידע שיש לנו על אודות התנע שלו יהיה בלתי מדויק, או בעל אי ודאות גבוהה. וגם להפך: ידע על התנע בהכרח גורר חוסר ידע על המיקום, ולא ניתן לעולם לדעת במדויק את שניהם.
זוג תכונות נוסף המקיים את עקרון האי-ודאות הוא אנרגיה וזמן.
מאפיינים של מכניקת הקוונטים > אפקט הצופה

כשמכשיר מדידה פועל, הוא נמצא באינטראקציה כלשהי עם העצם אותו הוא מודד. אינטראקציה זו עשויה להשפיע על העצם הנמדד, לשנות את מצבו, ובמקרים קיצוניים להרוס אותו כליל. לדוגמה, מכשיר מדידה לגילוי פוטונים בולע את הפוטון אגב הגילוי שלו, ומעלים אותו. דוגמה נוספת: כדי לגלות אלקטרון, יורים עליו פוטונים, וכשפוטון פוגע באלקטרון מסלול האלקטרון משתנה.
השפעה של המדידה על המערכת הנמדדת קרויה אפקט הצופה.
על פי הפיזיקה הקלאסית אפקט הצופה הוא תוצאת לוואי של המדידה שעקרונית ניתן למזערה ככל שנרצה בעזרת מכשירי מדידה משוכללים יותר. לעיתים קרובות כשדנים בבעיות תאורטיות בפיזיקה קלאסית מניחים את קיומם של מכשירי מדידה אידיאליים שאינם משפיעים כלל על המערכת הנמדדת.
על פי מכניקת הקוונטים, לעומת זאת, אפקט הצופה הוא בעל משמעות רבה, ואין כל דרך למזער אותו ברמה שניתן יהיה להתעלם ממנו. לפני שמתבצעת מדידה, החלקיק יהיה במצב של סופרפוזיציה, כלומר פונקציית הגל שלו תגדיר התפלגות כלשהי של ערכים אפשריים. בזמן המדידה פונקציית הגל קורסת, ואחד הערכים נבחר באקראי. פונקציית הגל כעת מייצגת את המידע החדש שהתקבל על ידי מכשיר המדידה, ולכן שונה מכפי שהייתה קודם לכן. הדבר ישפיע על המשך התפתחות החלקיק מכאן והלאה, וכן ישפיע על מדידות נוספות שיתבצעו עליו.
דוגמה מפורסמת לאפקט הצופה היא ניסוי שני הסדקים, כפי שתואר לעיל. אם לא צופים באלומת האלקטרונים, פונקציית הגל שלה לא מופרעת, עוברת דרך שני סדקים, ותבנית התאבכות מופיעה. אך אם שמים גלאי ליד אחד הסדקים, פונקציית הגל קורסת ותבנית ההתאבכות נעלמת.
מאפיינים של מכניקת הקוונטים > חוסר לוקליות

על פי הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, ניתן לתאר במכניקת הקוונטים מצב שבו שני חלקיקים עוברים הכנה כלשהי יחדיו, ולאחר מכן אפשר להפריד ביניהם למרחק שרירותי, ובכל זאת הם יישארו קשורים זה לזה באופן כלשהו. הקשר ביניהם מתבטא בכך שתוצאת מדידה המתבצעת על אחד מהם, תשליך על תוצאת המדידה שתתבצע לאחר מכן על השני, דבר הסותר לכאורה את עקרון המקומיות.
באחד מהניסוחים השונים של הפרדוקס, החלקיקים עוברים הכנה כזו שהספין שלהם ביחס לציר נתון נמצא במצב לא ידוע, אך בהכרח מנוגד זה לזה. כלומר על פי פונקציית הגל שלהם הספין שלהם הוא או כלפי מעלה או כלפי מטה, בהסתברויות שוות, וידוע רק שאם לאחד ספין כלפי מעלה אז לשני ספין כלפי מטה, ולהפך. לאחר מכן מפרידים ביניהם למרחק גדול מאוד, ומודדים את הספין של האחד ביחס לציר הנתון. אם התקבלה תוצאה 'למעלה', אז מתחייב מכך שמדידת החלקיק השני תניב תוצאה 'למטה', ולהפך.
על פי פרשנות קופנהגן, הספין של שני החלקיקים לא היה מוגדר כלל עד ביצוע המדידה הראשונה. אם המדידה של החלקיק הראשון הניבה תוצאה 'למעלה', הרי שבאותו רגע הספין שלו הפך למוגדר, ומופנה כלפי מעלה. המידע הזה לכאורה שודר בזמן אפס למרחק רב לעבר החלקיק השני, כך שהוא 'ידע' להתאים את עצמו ולהגדיר לעצמו את הספין בכיוון ההפוך.
איינשטיין ועמיתיו התכוונו בפרדוקס זה להפריך את פרשנות קופנהגן, מכיוון ששידור מידע מהר יותר ממהירות האור סותר את תורת היחסות הפרטית. הם הציעו פרשנות אלטרנטיבית: הספין של החלקיקים בעצם כבר נקבע מראש, והעובדה שפונקציית הגל שלהם לא כללה מידע זה היא הוכחה שמכניקת הקוונטים עצמה אינה שלמה. הפרשנות הזו היא דוגמה לתאוריות משתנים חבויים, לפיהן העצמים מכילים מידע נוסף, שאינו מתואר על ידי פונקציית הגל שלהם.
לבסוף הופרכה הפרשנות של איינשטיין על ידי תוצאה הידועה כמשפט בל. המשפט הפריך את הפרשנות של איינשטיין כמו גם חלק מתאוריות המשתנים החבויים האחרות. התופעה של קשר בין חלקיקים מרוחקים כונתה לאחר מכן שזירה קוונטית, והוכח שעל אף שהיא קיימת, אין אפשרות להשתמש בה על מנת לשדר מידע מהר יותר ממהירות האור, ולכן אין בה סתירה מהותית לתורת היחסות הפרטית, כפי שחשבו איינשטיין ועמיתיו בתחילה.
מאפיינים של מכניקת הקוונטים > קנה מידה ועקרון ההתאמה

מכניקת הקוונטים פותחה על מנת להתמודד עם תופעות הקשורות בעצמים בקנה מידה קטן, אטומים וחלקיקים תת-אטומיים. עם זאת, היא מקיימת את עקרון ההתאמה של בוהר, לפיו אם מציבים בנוסחאות של מכניקת הקוונטים גדלים המתארים עצמים בקנה מידה אנושי רגיל, כגון כדור טניס או מכונית, אזי מקבלים תוצאות זהות בקירוב לאלה של הפיזיקה הקלאסית.
לדוגמה, לפי עקרון האי-ודאות מכפלת האי-וודאויות של מיקום ותנע אינה יכולה להיות נמוכה מ-
 h/4\pi 
כאשר h הוא קבוע פלאנק השווה בערך ל-
 6.6\times 10^{-34}
ביחידות של ג'ול לשנייה. זהו גודל משמעותי רק עבור קנה מידה אטומי או תת-אטומי, ולכן עקרון האי-ודאות לא מורגש בקנה המידה של הפיזיקה הקלאסית.