stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החומה הגדולה של סין
היסטוריה > שושלת ג'ואו ותקופת המדינות הלוחמות (1045 לפנה"ס – 221 לפנה"ס)

שושלת ג'ואו, השושלת שהייתה בשלטון זמן רב יותר מכל שושלת אחרת בהיסטוריה של סין (מ-1045 לפנה"ס ועד 256 לפנה"ס), הייתה הראשונה לבנות חומה בצפון סין כנגד עם הנוודים שְׂייֵנְיוּן. החומה, שנבנתה במאה ה-9 לפנה"ס, לא סייעה לשושלת כנגד התקפות העמים הנוודים- השְׂייֵנְיוּן, הז'ונְג (戎) והדִי (氐). ב-771 לפנה"ס הועברה עיר הבירה ללוו-יאנג. ממועד זה ואילך חלה התדרדרות בכוחה של השושלת, ועל אף שהתקיימה תחת שם זה עד 256 לפנה"ס, שלטה שושלת ג'ואו על חלק קטן מצפון-מזרח סין. לכן נוהגים לחלק את תקופת שלטון השושלת לשניים: עד שנת 771 לפנה"ס – שושלת ג'ואו המערבית, ולאחריה שושלת ג'ואו המזרחית. שאר חלקי האימפריה הסינית התפצלו למדינות קטנות יחסית: צִ'ין במערב, וֵיי ממזרח לה, גָ'או בצפון-מזרח, צפונית-מזרחית עוד יותר מדינת יֵן, ובדרום שלטה מדינת צ'ו. מדינות אלו נלחמו ביניהן כמעט ללא הפסק על השליטה בסין, ולכן כונתה תקופה זו בתולדות סין תקופת המדינות הלוחמות (481 לפנה"ס – 221 לפנה"ס). כאשר לא נלחמו המדינות האחת ברעותה, הן נאבקו בשבטי הצפון, הז'ונְג והדִי (כיום מניחים כי היו רועים או הרריים). כאשר הובסו, ניצבו הסינים ישירות מול שבטי הנוודים בערבה המונגולית, אותם כינו "חוּ", ואלה היו מסוכנים בהרבה מהז'ונְג והדִי. כפי שקרה בהיסטוריה הסינית שוב ושוב פעלו הסינים כנגד שבטי הנוודים באחת משתי דרכים – הם הקימו צבא שהיה מבוסס על שיטות הלחימה של הנוודים (פרשים וקשתים) ולחלופין בנו חומות.
החל מאמצע המאה ה-7 לפנה"ס הקימו המדינות: צִ'ין, וֵיי, גָ'אוֹ, יֵן, צ'וּ וצִ'י שתי וערב של חומות בכל רחבי סין כדי להתמודד עם איומים חיצוניים, מהמדינות השכנות או מהנוודים שבערבה מצפון. החומות שקדמו לחומה הגדולה בצפון סין הוקמו בשלהי המאה ה-4 לספירה על ידי המדינות שבצפון סין: צִ'ין, גָ'או ויֵן. באמצע המאה הרביעית התרחבה ממלכת צ'ין מערבה ומזרחה. ההיסטוריון הסיני סה-מה צ'יאן מתקופת שושלת האן ציין שעל מנת להגן על השטחים שכבשה מדינת צ'ין היא "בנתה חומות ארוכות לשם הגנה בפני הברברים". בדומה, ממלכת יֵן התפשטה צפונה ומזרחה לתוך מנצ'וריה, ובנתה חומות על-מנת להגן על נכסיה החדשים. ממלכת גָ'או שביניהן בנתה שתי מערכות מקבילות של חומות, קצרה יותר צפונית-מערבית לבייג'ינג של ימינו, וחומה ארוכה מעט יותר צפונית לה בתוך מונגוליה של ימינו.
מכל החומות הרבות שנבנו בתקופה זו נותרו שרידים מועטים. מבנים מאדמה נגוחה עמידים פחות לפגעי הזמן ממבנים מאבן או מלבנים. כך למשל, שרידים מהחומה שבנתה ממלכת גָ'אוֹ שמצויים במונגוליה הפנימית אינם שונים במראם החיצוני מסוללות עפר טבעיות, ורק כשבוחנים את מרקם הסוללה שהייתה פעם חומה, ניתן להבחין בשכבות ההדוקות מעשי ידי אדם. באופן דומה קשה מאוד להבדיל בין שרידי חומת יֵן הנמצאים במדינת חביי לבין האדמה המכוסה עשב משני צדדיה.
אולם, כפי שההיסטוריה הסינית הראתה שוב ושוב, החומות לא מנעו אף פעם מאויב נחוש לתקוף. בשנת 247 לפנה"ס, בגיל 13, עלה לשלטון בממלכת צ'ין המלך צ'ין שה-חואנג. בשנת 230 לפנה"ס הוא החל במהלך שהוכתר בהצלחה 9 שנים אחר כך – כיבוש כל המדינות השכנות ואיחודן לאימפריה אחת. בשנת 221 לפנה"ס עמד צ'ין שה-חואנג בראש סין המאוחדת כקיסר סין הראשון.
היסטוריה > שושלת ג'ין (265–420) ושושלת וי הצפונית (386–534)

תקופה ארוכה לאחר התמוטטות שושלת האן הייתה סין מפולגת בין מדינות שונות, חלקן הוקמו על ידי שבטי נוודים מהצפון. בשנת 280 לספירה הצליחה שושלת ג'ין לאחד לזמן קצר את סין תחת שלטונה, וכעבור שנה הקימה חומות בגבולה הצפוני על בסיס חומת צ'ין, "כשהיא משתרעת לאורך של יותר מ-3,000 לי של הרים וערוצי נחלים". מחומה זו לא נותרו שרידים. החומות לא עזרו לשושלת ג'ין כנגד מורדים שמוצאם מהשיונגנו שהתיישבו בהסכמת הסינים בצפון סין. לאחר כיבוש ערי הבירה לוו-יאנג (בשנת 311) וצ'אנג-אן (בשנת 316) נמלטו בני משפחת סְה-מָה, מקימי השושלת, דרומית לנהר יאנגצה והקימו את שושלת ג'ין המזרחית.
השְׂייֵנְבֵּיי (鲜卑) היו אחת מקבוצות הנוודים הגדולות שתפסו את מקומם של השיונגנו. השיינבי, במקור ממנצ'וריה, השתלטו תחילה על מונגוליה ואזורי הספר עם סין, ואחר כך כבשו חלקים מסין והקימו ממלכות בצפונה. רובן לא שרדו יותר מעשור או שניים, אבל אחת הממלכות, שהוקמה על ידי שבט הטְווֹבָּה (拓拔) בשנת 386 וכונתה שושלת וי הצפונית, החזיקה מעמד במשך 150 שנים. בירתה הראשונה של השושלת הייתה פִּינְגצֶ'נְג (כיום דָאטונְג) בצפון שאנסי סמוך לגבול הצפוני של השושלות הקודמות (צ'ין והאן) ולאיום החדש שהגיע מצפון, שבטי הז'וֹאוּזָ'אן (柔然). בשנת 423, בעקבות פשיטות על מושבות חקלאיות מצפון לפינגצ'נג, הקים נסיך טְווֹבָּה "חומה ארוכה... החל בצְ'אצֶ'נְג ועד ווּיְוֵּאן הרחק במערב, ואורכה יותר מ-2,000 לי", פחות או יותר בקו שהתוו החומות של שושלת ג'ואו. כעבור שנה (424), הצליח כוח בן 60,000 איש משבטי הז'וֹאוּזָ'אן לפרוץ חומה זו ולכבוש את שֶׁנְגלֶה, שהייתה בירת השושלת לפני פינגצ'נג. בתגובה החלה מלחמה שהסתיימה בשנת 429 בתבוסת הז'וֹאוּזָ'אן. לאורך החומה הוקמה שרשרת של מחנות ובהם שוכנו חילות מצב ששמרו על הטריטוריה שנכבשה. ב-446 החליט הקיסר שְאדְזוּ להוסיף חומה נוספת להגנת הבירה, דרומית לחומה הראשונה, וגייס לשם כך 100,000 עובדי כפייה. החומה החלה בשָׁאנְגגוּ שבמזרח והשתרעה "לאורך של כמה אלפי לי" עד המפגש עם הנהר הצהוב. שושלת מינג עתידה לחקות טכניקה זו של חומה כפולה שנועדה להגן על הבירה במקרה שהחומה החיצונית תיפול.
בשנים הראשונות לשלטון השושלת נבנו החומות במטרה לשמש קרש קפיצה שממנו ניתן יהיה לתקוף את השבטים הנוודים. בשנים שלאחר מכן, כאשר כוחה הצבאי של השושלת הלך ונחלש, ושוב לא היה בכוחה ליזום מסעות צבאיים, השתנתה האידאולוגיה של בניית החומות, והן נועדו לשמש חיץ מפריד בין הצפון הברברי לסין התרבותית. גָאוֹ לוּ, שהיה שר בכיר בחצר הקיסרית פֶנְג, הצליח לשכנע אותה להשקיע בחיזוק חומות קיימות, ובהארכת החומה מזרחה מהקצה המזרחי בצְ'אצֶ'נְג ועד מפגש ההרים במחוז ליאונינג עם הנהר ליאו. מחומות אלו נמצאו שרידים בלבד בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. ההידרדרות התעצמה כאשר ב-494 נפלה ההחלטה להעתיק את הבירה מפינגצ'נג לבירה ההיסטורית לוו-יאנג. חילות המצב שעל החומה היו עתה רחוקים מהבירה, וסבלו עקב כך מרעב בשל אספקה בלתי סדירה של מזון. החל בשנת 523 החלה סדרה של מרידות במחנות הצבא שעל הגבול. ב-528 הצליח אָרג'וּ ז'ונְג, אחד המורדים, להשתלט על הבירה, להוציא להורג את הקיסרית ואת יורש העצר ולהמליך יורש בובה. עשר שנים אחר כך בא הקץ לשושלת וי הצפונית, כאשר גָאוֹ חְווָאן, אחד ממפקדי צבאות המורדים, הורה לפַנות את לוו-יאנג ולהרוס אותה.
היסטוריה > שושלת מינג (1644-1368) > פלישת אלטן חאן

באמצע המאה ה-16 פרץ משבר חדש בין המונגולים, שהתאחדו סביב מנהיגם, אלטן חאן, לבין האימפריה של שושלת מינג בראשות גְ'יָאגִ'ינְג, הקיסר ה-11 בשושלת (שלט 1521–1567). המשבר החל כשגְ'יָאגִ'ינְג סירב לבקשות החוזרות ונשנות של המונגולים לקיום מסחר בין סין למונגוליה, או לקבלת מעמד של וסאל. גְ'יָאגִ'ינְג, ששלט 45 שנה (התקופה השנייה באורכה בתקופת שושלת מינג אחרי ואן-לי), היה שליט קפדן שהאמין בלא סייג בעליונות התרבותית והרוחנית של הסינים על שאר העולם, כשהמונגולים היו בעיניו ברברים מתחת לסף האנושיות, והוא סירב לכל קשר איתם. המונגולים לא היו מסוגלים לספק את צורכיהם במזון ובבגדים בעצמם, ובאורח מסורתי סחרו עם שכניהם מדרום בבקר, סוסים ופרוות בתמורה למצרכים החסרים. כיוון שנמנע מהם נתיב מסחר זה, פנו המונגולים לדרך היחידה שנותרה להם: פשיטות ומסעי שוד. החל ב-1542 החלו סדרת מסעי שוד על צפון סין, בייחוד על שאנשי. ניסיונותיו של אלטן חאן להפסיק את מעגל האלימות באמצעות משלוח שליחים אל הסינים בהצעה לחדש את המסחר נענו בהוצאתם להורג של כל השליחים. בינתיים החלו המפקדים של חילות המצב הסינים להקים חומות מדרום-מערב לבירה בייג'ינג. תוואי החומות היה אליפטי. הוא החל מהצד המזרחי של לולאת הנהר הצהוב, עקף את דאטונג מצפון, והסתיים סמוך למעבר ג'וּיוּנְג. בסך הכול הוקמו חומות באורך של כ-850 קילומטרים. מהחומות ומהמבצרים שנבנו לאורכן נותרו מספר קטעים בגובה של 4 מטרים וברוחב של 8 מטרים.
בספטמבר 1550 ערך אלטן חאן פלישה רחבת-היקף כשעקף את החומות בנקודה המזרחית ביותר אליה הגיעו, והוכיח בכך שוב את חוסר יעילותן. צבאו הגיע עד פאתי בייג'ינג, כשהוא בוזז ושורף בדרכו כפרים ויישובים. אלטן חאן לא היה ערוך להטלת מצור ממושך, ולאחר שהובטח לו כי המסחר בין הסינים למונגולים יחודש, נסוג בחזרה למונגוליה. הסחר אכן חודש, אלא שלגְ'יָאגִ'ינְג לא הייתה כוונה לקיים את הבטחתו, שנסחטה תוך השפלה צבאית, ושנתיים אחר כך הורה לסגור שוב את השווקים שבהם התקיים המסחר עם המונגולים. כל פקיד ממשל או מפקד צבאי שהציע לחדש את הסחר עם המונגולים נענש בחומרה. בתגובה חידשו המונגולים את מסעי השוד, וב-1567 בלבד נטבחו עשרות אלפי סינים בפשיטות של המונגולים על שאנשי, חביי ובסמוך לבייג'ינג. עד אותה שנה היו בחומה הגדולה פרצות רבות, ולמעשה כמעט ולא היו קיימים בה מגדלי שמירה. על מנת להתמודד עם הסכנה הוחל בבניית חומה באורך של 1,200 קילומטרים החל מהנקודה המזרחית ביותר של החומה הקיימת (שממנה באה הפלישה של 1550). יותר מאלף מגדלי שמירה, שכל אחד מהם נועד להכיל בין 30–50 לוחמים עם ציודם, נבנו מאבן ולבנים, בפיקודו של צ'י ג'י-גואנג. במקביל, נערכו שיפוצים בחלקה המערבי של החומה סביב דאטונג ושׂוֵאנְפֿוּ. ב-1576 נדרשו כבר שיפוצים לחלק החדש המזרחי של החומה. מכאן ואילך, ועד נפילת שושלת מינג ב-1644, חופו החלקים הגדולים והחשובים ביותר בחומה בלבנים או באבן. זו החומה ששרדה עד ימינו. מכיוון שלשם "חומה ארוכה" (צָ'אנְג צֶ'נְג), שנקבע לחומה בתקופת שושלת צ'ין הידועה לשמצה, הייתה משמעות שלילית בהיסטוריה הסינית, נמנעו הבונים מלכנותה בשם זה וכינו אותה "חומת הגבול" או "שבעה מחנות הצבא שעל הגבול".
כיום > מצב החומה

חלקים מהחומה צפונית לבייג'ינג ובסמוך למרכזי תיירות נשמרו במצב סביר, ולעיתים אף עברו שיפוץ יסודי, אבל במקומות רבים אחרים החומה במצב רעוע, חלקה חרבה, ובמקומות מסוימים היא נעלמה כליל. בחלקים מסוימים משמשת החומה כאתר משחקים של כפרי הסביבה, או שאבנים ולבנים נלקחו ממנה על מנת לבנות בניינים וכבישים. חלקים מהחומה סובלים מתופעות של גרפיטי וונדליזם. חלקים אחרים נהרסו בכוונה, למשל בתקופת מהפכת התרבות, כאשר המשמרות האדומים ראו בהרס החומה חלק מהמאבק ב"סמלים ישנים", או משום שהחומה הפריעה לבנייה.
על פי סקר שערך ארגון "חברת החומה הגדולה של סין" ביוני 2006, רק 20% מהחומה הגדולה הם במצב סביר, 30% הם עיי חורבות, והשאר, כ-50% מהחומה, נעלמו כליל. בשנת 2019 פרסמה מממשלת סין כי 18.4% ממבנה החומה במצב רעוע, 27.1% בסכנת היעלמות ו–24.1% כבר נעלמו. השמדה מכוונת של היער הטבעי וטעויות תכנון גרמו למדבור מואץ בחלקה המערבי של החומה וסופות חול ושיטפונות, שהתחזקו באזור נטול הצמחייה, פגעו ועדיין פוגעים בחומה באורח קשה. במהלך הקמת דרכים חוצות נהרסו קטעים בחומה על-מנת לאפשר מעבר. גם מפעלי התעשייה הכבדה שהוקמו בסין פגעו בחומה. כך לדוגמה מפעלי נייר בג'ונְגוֵיי ומפעלים פטרוכימיים ביֵנְצְ'ה שבנינגשיה הרסו חלקים מהחומה. יותר מ-60 קילומטרים מהחומה במחוז גאנסו עתידים להיעלם במהלך עשרים השנים הקרובות בשל סחיפה מסופות חול. במקומות מסוימים נשארו חומות בגובה של פחות משני מטרים, שגובהן המקורי בעת בנייתן היה מעל לחמישה מטרים. מגדלי התצפית המרובעים המאפיינים את התמונות הידועות של החומה נעלמו כליל. קטעים רבים מחלקה המערבי של החומה בנויים מלבני בוץ, ולא מלבנים או מאבן, ולכן הם רגישים יותר לסחיפה.
המאמצים לשמר את החומה מתנהלים בשני מישורים. מישור אחד הוא חקיקה. בסוף 2006 נחקק חוק המגן על החומה בשלמותה. פגיעה בחומה היא עבירה פלילית ומי שנתפס כשהוא מנסה להרוס חלקים מהחומה, או אף לקיים מסיבות עליה, נקנס. כחוקים קודמים שמטרתם להגן על החומה, גם חוק זה סובל מהיעדר אכיפה. המישור השני הוא ארגוני מתנדבים. הארגון החשוב ביותר הוא "חברת החומה הגדולה של סין" (中国长城学会), שהוא ארגון סיני בלתי ממשלתי שנוסד ב-1987 ועוסק במחקר ובמיזמי שימור. ארגון נוסף הוא "ידידים בינלאומיים של החומה הגדולה" (International Friends of the Great Wall), ארגון שייסד ויליאם לינדסי (William Lindesay), אנגלי המתגורר מ-1987 בסין. הארגון ערך מבצעים לניקוי החומה הגדולה, מסעי הרצאות בעולם במטרה למשוך את תשומת הלב הבינלאומית אליה, סקרים כהכנה לשימור ועוד. מבצעים הקוראים למתנדבים מכל העולם להגיע לסין על מנת לנקות את החומה עורך גם הארגון "Abroad China". חלק מהקושי בשימור החומה נובע מכך שהיא נבנתה בידי שושלות רבות שהשתמשו בשיטות ובחומרים מגוונים. חוקר אוסטרלי אף טוען כי מדובר ברשת של חומות.
באוגוסט 2023 הרסו פועלי בניין קטע מהחומה 350 ק"מ ממזרח לבייג'ינג כדי שיוכלו לעבור עם מחפר.
אגדת הצפייה מהחלל > צפייה מהירח

החל מאמצע המאה ה-18 החלה להתגבש האמונה כי ניתן לצפות בחומה הגדולה של סין מהירח בעין בלתי מזוינת. אחד המקורות הראשונים לאמונה זו מופיע במכתב שכתב האנטיקוואר והארכאולוג החובב האנגלי ויליאם סטקלי (William Stukeley) ב-1754:
על חומה עצומה זו שאורכה 80 מילים (חומת אדריאנוס) עולה רק החומה הסינית, היוצרת צורה ניכרת על פני הגלובוס, וניתן להבחין בה מהירח.
טענות דומות הופיעו ב-1893, ב-1909‏, ואפילו בגיליון פברואר 1923 של הירחון נשיונל ג'יאוגרפיק. האמונה קיבלה ממדים של אגדה אורבנית, ואפילו השתרבבה לספרי היסטוריה שנלמדו בבתי הספר, מגל פרסומים בשנות ה-30 של המאה ה-20. החל בסדרת ציורי הקומיקס של רוברט ריפלי (Robert LeRoy Ripley) הקרויים "ריפלי תאמין או לא!" (!Ripley's Believe It or Not) ממאי 1932, בהם נטען כי החומה הגדולה היא "המפעל הגדול ביותר שנעשה על ידי האדם, היחיד שניתן לראותו בעין מהירח" ועד הספר "הספר השני של פלאי עולם" של ריצ'רד הליברטון (Richard Halliburton) משנת 1938. הגדיל לעשות ג'וזף נידהם, ביוכימאי בריטי שזכה להכרה עולמית בשל מחקריו בתחום ההיסטוריה של המדע והטכנולוגיה בסין. פרסומו העיקרי היה סדרת הספרים "מדע וציוויליזציה בסין" (Science and Civilisation in China – מוכר לרוב בתור SCC), סדרת ספרים גדולה המתפרסת על פני שנות עבודה רבות, ובה טען כי החומה "נחשבת כמפעל היחיד מעשי ידי אדם שאסטרונומים ממאדים הצופים בכדור הארץ יוכלו לראותו". ארתור ולדרון (Arthur Waldron) מעלה בספרו "החומה הגדולה של סין: מהיסטוריה למיתוס" את ההשערה שמקורה של אמונה זו בהתפעמות מתעלות מאדים, האמונה שהתבססה על הטלסקופים הראשונים בעלי כושר ההפרדה הנמוך, כי על פני מאדים יש תעלות שנכרו על ידי יצורים תבוניים.
הרוחב המקסימלי של החומה הגדולה הוא 9.1 מטרים והצבע שלה דומה לגון הקרקע עליה היא עומדת. בהתבסס על האופטיקה של כושר ההפרדה (מרחק מול מפתח העדשה, כמה מילימטרים בעין האנושית, כמה מטרים בטלסקופים הגדולים), רק עצם שיש קונטרסט סביר בינו לבין סביבתו ושקוטרו כ-100 קילומטרים ויותר (דקת קשת אחת) ייראה לעין בלתי מזוינת מהירח, שמרחקו הממוצע מכדור הארץ הוא 384,393 קילומטרים. רוחבה של החומה הגדולה כפי שהיא נראית מהירח זהה לרוחבה של שערת אדם כפי שהיא נצפית ממרחק של שלושה קילומטרים. על מנת לצפות בחומה מהירח נדרש כושר הפרדה חזק פי 17,000 מראייה טובה (שש שש). שלא במפתיע, אף אחד מהאסטרונאוטים שנחתו על הירח לא טען כי ראה משם את החומה הגדולה.
אגדת הצפייה מהחלל > צפייה ממסלול סביב כדור הארץ

טענה שנויה יותר במחלוקת היא האם ניתן לצפות בחומה ממסלול לווייני נמוך, כלומר מגובה של החל מ-100 קילומטרים. לפי נאס"א, החומה נראית בקושי רב, ורק בתנאים אופטימליים, והיא אינה בולטת יותר ממבנים אחרים מעשי ידי אדם. למעשה, ממסלול לווייני נמוך קל הרבה יותר לצפות בפירמידה הגדולה של גיזה מאשר בחומה הגדולה. כותבים אחרים טוענים כי בשל מגבלות האופטיקה של העין האנושית וצפיפות התאים קולטי האור על הרשתית, בלתי אפשרי לראות את החומה בעין בלתי מזוינת, אפילו ממסלול נמוך, ונדרש כושר ראייה טוב יותר פי 7.7 מכושר ראייה נורמלי.
עד שנת 2003 הופיעה בספרי הלימוד בסין הטענה כי ניתן לראות את החומה הגדולה מהירח. בשנה זו שיגרה סין למסלול סביב כדור הארץ את יאנג ליוויי, הטייקונאוט הראשון. עם חזרתו לכדור הארץ הוא הודה כי אפילו מקרבה גדולה יחסית לכדור הארץ הוא לא הצליח להבחין בחומה הגדולה, ורק בתגובה לכך הסיר משרד החינוך הסיני את השגיאה מספרי הלימוד.
לקריאה נוספת

Waldron, Arthur, The Great Wall of China: From History to Myth. Cambridge: Cambridge University Press, 1990.
Lovell, Julia, The Great Wall: China against the World. 1000 BC - 2000 AD. London: Atlantic Books; Sydney, Australia: Picador, 2006. ISBN 978-0330-42241-3; ISBN 0-330-42241-3
Schwartz, Daniel, The Great Wall of China", London, Thames and Hudson, 1990. ISBN 9780500542439
Man, John, The Great Wall, London, Bantam Press, 2008. ISBN 9780593055748
Michaud, Roland (photographer); Sabrina Michaud (photographer), & Michel Jan, The Great Wall of China. Abbeville Press, 2001. ISBN 0-7892-0736-2
Yamashita, Michael; Lindesay, William. The Great Wall - From Beginning to End, New York, Sterling, 2007. ISBN 978-1-4027-3160-0
Arnold, H.J.P, "The Great Wall: Is It or Isn't It?" Astronomy Now, 1995
Hessler, Peter. "Walking the Wall". The New Yorker, 21 May 2007, pp. 56–65
ביאורים

↑  לִי (里) הייתה יחידת מידה מקובלת לאורך בסין ו-10,000 לִי הם שווי ערך ל-6,508 קילומטרים. בסינית, כמו בשפות נוספות (דוגמת עברית (בביטוי רבבות, ריבוא) ויוונית), משמש המספר "עשרת אלפים" מטפורה לציון מספר גדול מאוד שאינו בר-מדידה, והוא אינו מציין אורך אמיתי. לכן אין להבין את המספר כמייצג את האורך האמיתי של החומה, אלא כאילו נכתב "חומה ארוכה מאוד מאוד". באורח אירוני אורכה האמיתי של החומה הגדולה הוא בערך 13,000 לי מודרניים, כ-3,000 לי יותר מהביטוי שנועד לציין "אורך שאיננו בר-מדידה".
↑  בספרו, הדן בשורשי התנועה הדמוקרטית בסין, טוען איאן בורומה (Buruma) כי החומה הגדולה היא מערכת ביצורים יקרה להחריד שנבנתה לבדל ולדכא את האוכלוסייה הסינית, וכי הבחירה של ממשלת סין המודרנית בחומה כסמל ארכיטקטוני לאומי אינה מקרית.
↑  ג'וליה לובל מנסה לחזק את הטענה הזאת באמצעות מתן דוגמאות מודרניות של החומה שבנו המרוקנים בסהרה המערבית ושל גדר ההפרדה בישראל, המוצגת בספרה כאמצעי של ישראל לספח שטחים בתואנה של "התגוננות בפני טרור" (הגרשיים הכפולים במקור אצל לובל).
↑  כיום בחביי, כ-100 ק"מ צפונית לבייג'ינג
↑  בערך באמצע הקטע הצפוני של לולאת הנהר הצהוב
↑  צפונית-מזרחית לפינה המזרחית של לולאת הנהר הצהוב, כ-40 קילומטרים דרומית להוהוט במונגוליה הפנימית
↑  שושלת צ'ינג המנצ'ורית שעלתה לשלטון חמש מאות שנים אחר כך שלטה על שטח גדול עוד יותר, אבל יש לקחת בחשבון שהיא צירפה את שטחי המולדת שלה לסין בעת כיבושה של האחרונה.
↑  על שמם קתאי (Cathay), אחד משמותיה של סין באירופה.
↑  שורה זו הפכה תוך כדי עיוות קל של המקור הסיני למשפט 
"You're not a real man if you've never been to the Great Wall" ("אינך גבר אמיתי אם אף פעם לא היית בחומה הגדולה"), פתגם נפוץ החרות על סלעים ושלטים באתרים השונים של החומה, ומודפס על חולצות וכובעים הנמכרים לתיירים המבקרים בחומה.
העיר העתיקה של חלב

העיר העתיקה של חלב (בערבית: مدينة حلب القديمة) היא אתר מבוצר ומוקף חומה, השוכן במרכז העיר חלב, אשר ממוקמת בצפון מערב סוריה. העיר העתיקה משתרעת על פני 3.65 קמ"ר.
העיר העתיקה של חלב שגשגה לאורך ההיסטוריה בעיקר בזכות מיקומה האסטרטגי בצומת הדרכים שבין אסיה, אירופה והמזרח התיכון, אשר תרם לכך שהייתה מרכז למסחר ואחת הערים החשובות באזור.
בשנת 1986 העיר העתיקה של חלב הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. אתרים בולטים בתחומי העיר העתיקה של חלב הם מצודת חלב והמסגד הגדול.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 חלק ניכר מאזור העיר העתיקה של חלב נהרס במהלך קרב חלב, אשר היה קרב מרכזי במלחמת האזרחים בסוריה. ההערכה היא שכ-30 אחוזים משטחי העיר העתיקה של חלב נהרסו במהלך הקרב, כאשר מבנים היסטוריים רבים, כולל שוק אל-מדינה, ניזוקו באופן ניכר במהלך הקרב. לפני מלחמת האזרחים בסוריה חיו באזור העיר העתיקה של חלב כ-120 אלף תושבים.
גלריה

מקדש חדד במצודת חלב
שוק העיר העתיקה, צילום מ-2011
חאן אל-שונה, צילום מ-2008
מצודת חלב
הכניסה למתחם המסגד הגדול
ראו גם

תיירות בסוריה
אתרי מורשת עולמית בסיכון
הערות שוליים

↑  "eAleppo:Aleppo city major plans throughout the history" (בערבית). ארכיון מ-2020-11-12. נבדק ב-2011-12-16.
↑  "UNESCO: 30 percent of Aleppo's ancient city destroyed". U.S. News & World Report. 2017-01-20. ארכיון מ-2022-12-11.
↑  bleeker. "Alepposeife: Aleppo history". Historische-aleppo-seife.de. ארכיון מ-2018-03-26. נבדק ב-2013-06-10.
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לירז – הגירושים הכפולים של סטטיק

| --- | --- |

 בימוי:  גל רז
 הופק בידי:  מעין אברהם
 תחקיר:  מעין אשכנזי
 עריכה:  עודד ירון
 מוזיקה:  סטטיק
 צילום:  סשה גבריקוב
 חברת הפקה:  יואב גרוס הפקות
 חברה מפיצה:  קשת 12
 הקרנת בכורה:  21 בפברואר 2023
 משך הקרנה:  58 דקות ו-16 שניות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי
לירז – הגירושים הכפולים של סטטיק הוא סרט תיעודי ישראלי בבימויו של גל רז ששודר בקשת 12 אודות זמר הפופ והראפר הישראלי סטטיק, לשעבר חבר בצמד סטטיק ובן-אל תבורי, העוקב אחר הפקת אלבום הבכורה של סטטיק "לירז", וכן באירועים שהתרחשו בשנת 2022 בחייו של סטטיק, על רקע פירוק הצמד סטטיק ובן-אל תבורי והגירושים מאשתו שרית פולק ב-2022.
רקע ותקציר

באוגוסט 2022 הכריזו סטטיק ובן-אל תבורי על סיום דרכם כצמד ויציאה לדרכים נפרדות. כחודשיים לאחר מכן, בנובמבר 2022, פורסם כי סטטיק ואשתו, מפיקת האירועים שרית פולק, התגרשו. הסרט מתאר, לפי קשת 12, את "השנה הקשה בחייו" של סטטיק, לאחר פירוק הצמד והגירושים מפולק. הוא כולל צילומים שלא נחשפו קודם לכן הכוללים ויכוח בין סטטיק לתבורי לאחר הופעה משנת 2017, וכן את תהליך ההפקה של האלבום "לירז" בווילה בקיסריה וראיון אישי עם סטטיק על הצמד, הזוגיות עם פולק והתגובה הציבורית והשמועות שהופצו בעקבות סיום פועלם של סטטיק ותבורי כצמד והגירושים מפולק.
משתתפים

| שם | הערות |
| --- | --- |
לירז "סטטיק" רוסו: —
קובי צברי: רקדן בצמד סטטיק ובן-אל תבורי וחברו של סטטיק, אחד משותפיו לווילה בקיסריה ובביתו התגורר סטטיק במהלך משבר הזוגיות עם שרית פולק.
דור גל: מוזיקאי וחבר ילדות של סטטיק, אחד מיוצרי האלבום "לירז".
רון ביטון: פזמונאי ומלחין, אחד מיוצרי האלבום.
ירדן "ג'ורדי" פלג: מפיקו הקבוע של סטטיק ולשעבר בצמד סטטיק ובן-אל תבורי, מפיק האלבום ואחד מיוצריו.
איתי שמעוני: פזמונאי ומלחין, אחד מיוצרי האלבום.
עידו נצר: צמד המפיקים Triangle, הפיקו וכתבו את מרבית שירי האלבום.
עמית מרדכי: צמד המפיקים Triangle, הפיקו וכתבו את מרבית שירי האלבום.
משה רוסו: אביו של סטטיק.
ניצה אדל רוסו: אימו של סטטיק.
שרית פולק: גרושתו של סטטיק.
אורון כלפון: מנהליו של סטטיק.
יואב גרוס: מנהליו של סטטיק.
בן-אל תבורי: שותפו של סטטיק לצמד סטטיק ובן-אל תבורי.
תגובות וביקורת

הסרט זכה לנתון רייטינג של 20.4%, עם 546 אלף צופים סך הכל, והיה לנצפה ביותר במהלך שידורי הפריים טיים בישראל באותו היום. עם זאת, נמתחה ביקורת שלילית על הסרט, בטענה שהופק בשביל קידום המכירות ויחסי הציבור לקריירת הסולו של סטטיק ואלבום הבכורה שלו, וכי הוא כולל בתוכו מניפולציות שנועדו לנקות את שמו. ב-ynet תואר הסרט כ"קידום מכירות ציני ולא אמין", ובהארץ, הוא תואר כ"יחצ"ני ונקמני". בוואלה!, ניתנה לסרט ביקורת מתונה יותר, בטענה כי: "הראיון עצמו, בניכוי כל הקישוטים, הוא בסדר. לא סנסציוני במיוחד, לא מאוד חשוף או כנה, אבל מספיק מעניין כדי להצדיק את עצם קיומו בפריים טיים של ערוץ מסחרי".
ביאורים

1 2  לא זכו לקרדיט רשמי כמשתתפים בסרט.
הערות שוליים

↑  וואלה! סלבס‏, שמועות, משברים והקלטות: כל השערוריות של סטטיק ובן אל, באתר וואלה, 22 בפברואר 2023
↑  סטטיק מתחרט? "היו פיצוצים קשים, לא שופט את בן אל", באתר אייס, 23 בפברואר 2023
↑  מערכת mako סלבס, ‏סטטיק שם סוף לשמועות: "זה לא קרה, אין שום הוכחה. זה לא קרוב למציאות", באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2023
↑  רייטינג: סטטיק התרסק ובכה, אך חגג על חשבון רשת 13, באתר אייס, 22 בפברואר 2023
1 2  סמדר שילוני, חושף הכול? הסרט של סטטיק הוא לא יותר מקידום מכירות ציני ולא אמין, באתר ynet, 22 בפברואר 2023
1 2   יסמין לוי, הסרט היחצ"ני והנקמני של סטטיק סיפק זהב טלוויזיוני, באתר הארץ, 22 בפברואר 2023
1 2  נעמה רק‏, תיעוד הפיצוץ הגדול עם בן אל מחדד בדיוק מה חסר בסרט על סטטיק, באתר וואלה, 22 בפברואר 2023
↑  מתן שרון, ‏הסרט של סטטיק ניסה להראות כמה הוא אנושי, ורק הוכיח שהוא מוצר, באתר "Time Out ישראל", 22 בפברואר 2023
| סטטיק |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | לירז ‏•‏‏ להרים |  |
| סינגלים | "עטלף" ‏•‏‏ "צ'יק צ'ק" |  |
| שירים אחרים | "לירז" ‏•‏‏ "רונדלים" ‏•‏‏ "הפשע המושלם" ‏•‏‏ "להיט של שיר אחד" ‏•‏‏ "טרנטולה" ‏•‏‏ "יחד תמיד" ‏•‏‏ "אמא" ‏•‏‏ "מכשפה" |  |
| השתתפות בשירים | "בא לה לרקוד" ‏•‏‏ "דוביגל" |  |
| ערכים קשורים | סטטיק ובן-אל תבורי ‏•‏‏ "קטן עלינו" ‏•‏‏ לירז – הגירושים הכפולים של סטטיק |  |
רקופוריים

| רקופוריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
על־משפחה:: צפרדעים
משפחה:: רקופוריים
סוג:: Ranoidea
שם מדעי
 Rhacophoridae ‏Hoffman, 1932

Rhacophorus maximus
רקופוריים (שם מדעי: Rhacophoridae) היא משפחה גדולה של דו-חיים בסדרת חסרי הזנב.
מאפיינים

משפחה זאת קרובה במוצאה למשפחת הצפרדעיים, ודומה לה במבנה הפנימי שלה. הרקופוריים דומים בצורתם החיצונית ובאורח חייהם למשפחת האילניתיים. בתי הגידול של הרקופוריים הם האזורים הטרופיים של אסיה ואפריקה, כולל יפן ומדגסקר (שם הם מהווים את קבוצת הצפרדעים הגדולה ביותר). מרבית המינים חיים בסביבה עצית, ואף מטילים את ביציהם בין העצים. במהלך חיבוק הכלולות הזכר והנקבה נתלים על ענף, ובעזרת רגליהם הם יוצרים סוג של מצע עליו מונחות הביצים. לאחר מכן, הזכר מכסה את הביצים בנוזל זרע. הנקבה עוטפת את הביצים בריר, שאותו היא מדביקה לעלי העץ, ומקציפה אותו ברגליה כך שהוא מתמלא בבועות של אוויר. מעטה הריר מתייבש והופך לקרום קשה, בעוד שהלחות נשמרת מבפנים, ושומרת על טריות הביצים. עם הגשם נשטפים הראשנים אל מקווי המים ומתפתחים שם.
גודל המינים במשפחה זו משתנה, ונע בין 1.5 ל-12 ס"מ. קצות האצבעות מורחבים ומותאמים לחיים על עצים, וקרום האצבעות הרחב מאפשר קפיצות לטווח רחוק, מענף לענף.
למשפחה זאת שייכים גם מינים שונים של צפרדעים מעופפות (Rhacophorus), שלהן רצועות עור מתוחות בין רגליהם הקדמיות והאחוריות (קרומי השחייה, שאינם משמשים לשחייה), המאפשרות להם לדאות באוויר.
מיון

משפחה רקופוריים (Rhacophoridae)
תת-משפחה Buergeriinae
סוג Buergeria
תת-משפחה Rhacophorinae
סוג ומין יחיד Beddomixalus bijui
סוג Chiromantis
סוג Feihyla
סוג ומין יחיד צפרדע העצים (Frankixalus jerdonii)
סוג Ghatixalus
סוג Gracixalus
סוג Kurixalus
סוג Liuixalus
סוג ומין יחיד Mercurana myristicapalustris
סוג ומין יחיד Nasutixalus medogensis
סוג צפרדע הקינמון
סוג Philautus
סוג Polypedates
סוג Pseudophilautus
סוג Raorchestes
סוג צפרדע מעופפת (Rhacophorus)
סוג Taruga
סוג Theloderma
גלריה

Pseudophilautus wynaadensis
Rhacophorus schlegelii
Kurixalus naso
Raorchestes luteolus
Polypedates leucomystax
Chiromantis rufescens