stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת קולומביה בכדורגל
גביע הקונפדרציות > גביע הקונפדרציות 2003

זכייתה של הנבחרת בקופה אמריקה 2001 הבטיח לה השתתפות ראשונה ויחידה בגביע הקונפדרציות. הטורניר נערך בצרפת וקולומביה שובצה לבית א' יחד עם המארחת, ניו זילנד ויפן. לאחר הפסד במשחק הפתיחה 0–1 לצרפתים, הצליחו הקולומביאנים לגבור על ניו זילנד 1–3 ועל יפן 0–1, מה שנתן להם את הכרטיס לשלב חצי הגמר. את המשחק מול קמרון לא ישכחו לעולם ולא מהסיבות הטובות. קמרון אומנם ניצחה 0–1 והעפילה לגמר, אבל בדקה ה-73 צנח לפתע במרכז המגרש שחקנה מארק ויויאן פו לאחר שלקה בליבו. שחקני קולומביה היו הראשונים להתעשת ולהזעיק את הצוות הרפואי. פו פונה מהמגרש כשהוא מחוסר הכרה. משם הועבר למרכז הרפואי באצטדיון, שם תוך כדי טיפול הפסיק לנשום, ולאחר כ-45 דקות של ניסיונות החייאה, נאלצו הרופאים לקבוע את מותו.
קולומביה נאלצה להתמודד מול טורקיה על המקום השלישי, אך גם הפעם הפסידה 1–2 וסיימה את הטורניר במקום הרביעי.
| שנה | השתתפה בתור | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית 1992: לא העפילה
ערב הסעודית 1995: לא העפילה
ערב הסעודית 1997: לא העפילה
מקסיקו 1999: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2001: לא העפילה
| צרפת 2003 | זוכת קופה אמריקה 2001 | מקום רביעי | 5 | 2 | 0 | 3 | 5 | 5 |
גרמניה 2005: לא העפילה
דרום אפריקה 2009: לא העפילה
ברזיל 2013: לא העפילה
רוסיה 2017: לא העפילה
| סה"כ |  | 1/10 | 5 | 2 | 0 | 3 | 5 | 5 |
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת לקופה אמריקה 2021:
מספר ההופעות והשערים נכון ל-8 באוגוסט 2021
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | דויד אוספינה | 31 באוגוסט 1988 | 113 | 0 | ערב הסעודית אל נאסר |
| 12 | שוער | קאמילו ורגאס | 9 במרץ 1989 | 10 | 0 | מקסיקו אטלס |
| 22 | שוער | אלדאיר קינטאנה | 11 ביולי 1994 | 0 | 0 | קולומביה אתלטיקו נסיונל |

| 2 | בלם | סטפן מדינה | 14 ביוני 1992 | 25 | 0 | מקסיקו מונטריי |
| 3 | בלם | אוסקר מוריו | 18 באפריל 1988 | 20 | 0 | מקסיקו פאצ'וקה |
| 4 | מגן | קרלוס קואסטה | 9 במרץ 1999 | 0 | 0 | בלגיה ראסינג גנק |
| 6 | בלם | ויליאם טסיו | 2 בפברואר 1990 | 22 | 1 | מקסיקו קלוב לאון |
| 13 | בלם | יירי מינה | 23 בספסטמבר 1994 | 35 | 7 | אנגליה אברטון |
| 16 | מגן | דניאל מוניוס | 25 במאי 1996 | 6 | 0 | בלגיה ראסינג גנק |
| 23 | בלם | דווינסון סאנצ'ס | 12 ביוני  1996 | 41 | 0 | אנגליה טוטנהאם הוטספר |
| 24 | בלם | ג'ון לוקומי | 26 ביוני 1998 | 4 | 0 | בלגיה ראסינג גנק |
| 26 | מגן | פרנק פברה | 22 בפברואר 1991 | 23 | 1 | ארגנטינה בוקה ג'וניורס |

| 5 | קשר | וילמר באריוס | 16 באוקטובר 1993 | 42 | 0 | רוסיה זניט סנקט פטרבורג |
| 8 | קשר | גוסטבו קואיאר | 14 באוקטובר 1992 | 15 | 1 | ערב הסעודית אל-הילאל |
| 10 | קשר | אדווין קרדונה | 8 בדצמבר 1992 | 45 | 6 | ארגנטינה בוקה ג'וניורס |
| 11 | קשר | חואן קוואדראדו | 26 במאי 1988 | 101 | 9 | איטליה אינטר מילאנו |
| 14 | קשר | לואיס דיאס | 13 בינואר 1997 | 23 | 6 | אנגליה ליברפול |
| 15 | קשר | מתאוס אוריבה | 21 במרץ 1991 | 33 | 4 | פורטוגל פורטו |
| 21 | קשר | סבסטיאן פרס | 29 במרץ 1993 | 10 | 1 | פורטוגל בואבישטה |
| 25 | קשר | בלדומרו פרלסה | 25 ביוני 1992 | 0 | 0 | קולומביה אתלטיקו נסיונל |
| 27 | קשר | חמינטון קמפאס | 24 במאי 2000 | 0 | 0 | קולומביה דפורטס טולימה |

| 7 | חלוץ | דובאן ספאטה | 1 באפריל 1991 | 29 | 4 | איטליה טורינו |
| 9 | חלוץ | לואיס מוריאל | 16 באפריל 1991 | 42 | 8 | איטליה אטאלנטה |
| 18 | חלוץ | רפאל סנטוס בורה | 15 בספטמבר 1995 | 8 | 0 | ארגנטינה ריבר פלייט |
| 19 | חלוץ | מיגל בורחה | 26 בינואר 1993 | 19 | 5 | קולומביה ג'וניור ברנקייה |
| 20 | חלוץ | אלפרדו מורלוס | 21 ביוני 1996 | 11 | 1 | סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס |
| 28 | חלוץ | יימי צ'ארה | 2 באפריל 1991 | 14 | 1 | ארצות הברית פורטלנד טימברס |
שיאי שחקנים

נכון ל-14 ביולי 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שם | שנים | מספר הופעות | מספר שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דויד אוספינה | 2007-הווה | 128 | 0 |
| 2 | חואן קוואדראדו | 2010-הווה | 116 | 11 |
| 3 | קרלוס ולדרמה | 1998-1985 | 111 | 11 |
| 4 | חאמס רודריגס | 2011-הווה | 106 | 28 |
| 5 | רדאמל פלקאו | 2023-2007 | 104 | 36 |
| 6 | מריו יפס | 2014-1999 | 102 | 6 |
| 7 | לאונל אלברס | 1997-1985 | 101 | 1 |
| 8 | קרלוס סאנצ'ס | 2018-2007 | 88 | 0 |
| 9 | פרדי רינקון | 2001-1990 | 84 | 17 |
| 10 | לואיס קרלוס פראה | 1994-1987 | 78 | 2 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים | שערים | הופעות | יחס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רדאמל פלקאו | 2023-2007 | 36 | 104 | 0.35 |
| 2 | חאמס רודריגס | 2011-הווה | 28 | 106 | 0.26 |
| 3 | ארנולדו איגוארן | 1993-1979 | 25 | 68 | 0.37 |
| 4 | פאוסטינו אספרייה | 2001-1993 | 20 | 57 | 0.35 |
| 5 | פרדי רינקון | 2001-1990 | 17 | 84 | 0.2 |
| 6 | קרלוס באקה | 2018-2010 | 16 | 52 | 0.31 |
| 7 | טאופילו גוטיירס | 2017-2009 | 15 | 51 | 0.29 |
| 7 | ויקטור אריסטיסאבאל | 2003-1993 | 15 | 66 | 0.23 |
| 9 | אדולפו ולנסיה | 1998-1992 | 14 | 37 | 0.38 |
| 9 | לואיס דיאס | 2018-הווה | 14 | 55 | 0.25 |
שחקנים בולטים > תחילת הדרך עד שנות ה-70

אפריין סאנצ'ס
דליו גמבואה
מרקוס קול
וילינגטון אורטיס
חוסה ארנסטו דיאס
פרנסיסקו סולואגה
שחקנים בולטים > שנות ה-80 וה-90

אוסקר קורדובה
רנה היגיטה
מיגל קלרו
פאריד מונדראגון
אנדרס אסקובר
לואיס הררה
לואיס פראה
אלכסיס מנדוסה
חורחה ברמודס
גבריאל חיימה גומס
לאונל אלברס
קרלוס ולדרמה
ברנרדו רדין
פרדי רינקון
הרולד לוסאנו
איוואן ולנסיאנו
ויקטור אריסטיסאבאל
פאוסטינו אספרייה
אדולפו ולנסיה
ארנולדו איגוארן
אלביירו אוסוריאגה
אלכסיס גרסיה
אנטוני דה אווילה
שחקנים בולטים > שנות ה-2000

מריו יפס
אמרנטו פראה
חואן קאמילו סונייגה
פאבלו ארמרו
כריסטיאן ספאטה
קרלוס סאנצ'ס
אבל אגילר
חאמס רודריגס
פרדי גוארין
חואן קוואדראדו
איוואן קורדובה
חררדו בדויה
ג'יובני הרננדס
חואן פבלו אנחל
דויד אוספינה
קרלוס באקה
רדאמל פלקאו
טאופילו גוטיירס
ג'קסון מרטינס
יירי מינה
דווינסון סאנצ'ס
סנטיאגו אריאס
וילמר באריוס
לואיס מוריאל
נבחרות צעירות > הנבחרת עד גיל 20

הנבחרת זכתה שלוש פעמים בתואר אלופת דרום אמריקה והעפילה תשע פעמים לטורניר גביע העולם לקטגוריה זו. הישגה הטוב ביותר היה המקום השלישי, אותו השיגה בטורניר של 2003 באיחוד האמירויות הערביות. קולומביה הציגה במהלך התחרויות חלק משחקניה המפורסמים שהפכו אחר כך לשחקנים חשובים בנבחרת הבוגרת כמו קרלוס ולדרמה, לאונל אלברס, רנה היגיטה, רדאמל פלקאו, הוגו רודאייגה וחאמס רודריגס.
נבחרות צעירות > הנבחרת עד גיל 17

הנבחרת זכתה פעם אחת בתואר אלופת דרום אמריקה, בטורניר הבודד אותו היא אירחה בשנת 1993. בנוסף, העפילה שש פעמים לטורניר גביע העולם לקטגוריה זו והשיגה פעמיים את המקום הרביעי בשנים 2003 ו-2009, הישג השיא שלה. היא גם הנבחרת השנייה שכבשה הכי הרבה שערים במשחק רשמי במונדיאל, כשניצחה את נבחרת פינלנד לקטגוריית גיל זו בתוצאה 1:9 בשנת 2003.
הישגים

העפילה שש פעמים למונדיאל (2018, 2014, 1998, 1994, 1990, 1962)
הישגה הטוב ביותר: רבע גמר (2014)
אלופת הקופה אמריקה (2001)
סגנית אלופת דרום אמריקה (1975)
מקום שלישי בקופה אמריקה (2016, 1995, 1993, 1987)
סגנית אלופת צפון-מרכז אמריקה (2000)
הנבחרת ההוגנת של פיפ"א (2014)
סוזן ליווינגסטון

סוזן מוריסי ליווינגסטון (באנגלית: Susan Morrisey Livingstone; נולדה ב-13 בינואר 1946) היא אשת ממשל אמריקאית לשעבר. היא כיהנה כמזכירת הצי של ארצות הברית בפועל בינואר-פברואר 2003 בממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, ובכך הייתה לאישה הראשונה והיחידה עד כה שכיהנה בתפקיד זה. ליווינגסטון לקחה חלק במאמצים לשים קץ לטקטיקות החקירה הכוחניות והמשפילות בבסיס הצי במפרץ גואנטנמו, קובה. באותה עת, כאשר כיהנה כתת-מזכיר הצי, היא פיקחה על צוות נרחב שכללה עורכי דין ממשרד היועץ המשפטי הראשי של הצי וחוקרים משירות החקירות הפליליות של הצי שהעלו חששות בנוגע לטיפול באסירים במתקן המאסר שבבסיס.
ראשית חייה

סוזן ליווינגסטון נולדה בקרת'יג' (קרתגו), מיזורי. היא בת למשפחה של אנשי חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1968 היא סיימה לימודי תואר ראשון בקולג' ויליאם ומרי שבוויליאמסבורג, וירג'יניה וב-1972 היא השלימה לימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת מונטנה. היא גם בוגרת בית הספר פלטצ'ר למשפטים ודיפלומטיה של אוניברסיטת טאפטס.
קריירה

בין השנים 1973–1981 שימשה ליווינגסטון כחברת צוות של סנאטור אחד ושני חברי בית הנבחרים. בין השנים 1981–1989 היא שירתה במינהל החיילים המשוחררים במספר תפקידים, כולל סגנית מנהל לענייני לוגיסטיקה וסגנית מנהל לענייני מנהל.
לאחר מכן ועד 1993, בתקופת נשיאותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, שימשה ליווינגסטון כסגנית מזכיר הצבא למתקנים, אנרגיה וסביבה. בתפקידה זה, כללו תחומי האחריות שלה את תחום הבינוי, ניהול המתקנים, תחומי האנרגיה והסביבה, סיוע למקרי אסונות וכן שיקום התשתיות הציבוריות של כווית לאחר מלחמת המפרץ.
בשנים 1993–1998 עבדה ליווינגסטון בצלב האדום האמריקאי כסגנית נשיא לבריאות ושירותי בטיחות, כסגנית נשיא בכירה בפועל למתן שירות לסניפים וכיועצת לשירותי החירום של הכוחות המזוינים. לאחר מכן ועד לכניסתה למחלקת הצי היא שימשה כמנהלת הכללית של "אגודת צבא ארצות הברית" (Association of the United States Army, ארגון ללא כוונת רווח שמקדם את ענייני הצבא ומקיים פעולות רווחה עבור המשרתים בו), וכסגנית יושב ראש מועצת הנאמנים שלה. היא גם שימשה כסגנית הנשיא וחברת מועצת המנהלים של "השולחן העגול לענייני רכש", וכן כיועצת למדיניות וניהול.
קריירה > במחלקת הצי

מיולי 2001 ועד פברואר 2003 כיהנה ליווינגסטון כתת-מזכיר הצי של ארצות הברית. בתפקיד זה היא צוינה על ידי היועץ המשפטי הראשי של צי ארצות הברית, אלברטו ג'. מורה, על כך שביטלה את נוהלי מחלקת ההגנה שהוצאו על ידי מזכיר ההגנה דונלד רמספלד, שאפשרו טכניקות חקירה שעשו שימוש בכוח כלפי האסירים בבסיס הצי במפרץ גואנטנמו בקובה. לאחר שמנהל שירות החקירות הפליליות של הצי, דייוויד ברנדט, עדכן את מורה על התעללות לכאורה כלפי האסירים בגואנטנמו, אמר מורה שהוא פנה לליווינגסטון לאחר שפניותיו ליועץ המשפטי הראשי של מחלקת ההגנה לא נשאו פרי. במזכר לחוקרים של הצי, כתב מורה על פגישה שקיים ב-3 בינואר 2003 עם ליווינגסטון ש"הייתה זו הראשונה מבין פגישות ושיחות יומיומיות שקיימתי עם תת-המזכיר ליווינגסטון בנוגע לחקירת האסירים. השקפותיה והשקפותיי כנגד מדיניות הטיפול בהם תאמו אלה לאלה, והיא העניקה לי תמיכה רבה...". ב-15 בינואר 2003 השעה רמספלד את האישור ליישום טכניקות החקירה.
לאחר פרישתה

לאחר שסיימה את תפקידה במחלקת הצי, עבדה ליווינגסטון כיועצת לניהול מדיניות ושימשה כחברה במועצת היועצים הלאומית ללימודי ביטחון, כחברה במועצת השולחן העגול לענייני רכש וכחברה בצוות חידוש הטיסות של מעבורות החלל של נאס"א.
הערות שוליים

↑  Nominations Before the Senate Armed Services Committee, First Session, 107th Congress, pp. 867-907.
↑  Alberto J. Mora (July 7, 2004). "Memorandum from Navy General Counsel Alberto J. Mora to Navy Inspector General". United States Navy, p. 9.
↑  "NASA Return to Flight Task Group Biographies". NASA. July 7, 2004.
סברה ספורט

סברה מול המפעל בו יוצרה בטירת כרמל
סברה ספורט
סברה ספורט
סברה ספורט 1963
סמל סברה ספורט
סברה ספורט  (SABRA sport) היא מכונית ספורט, אשר הושקה ב-1961 באנגליה, על ידי יצחק שובינסקי ובהמשך הורכבה במדינת ישראל על ידי אוטוקרס. עד 1967 יוצרו 379 יחידות
השם שנבחר היה "סברה" (או "סברה ספורט", בשווקים מסוימים), כינוי לצבר - ישראלי יליד ישראל.
היסטוריה

בשנת 1960 החל יצחק שובינסקי להתעניין בייצורה של מכונית ספורט שתתאים לשוק הבינלאומי, ובעיקר לשוק האמריקאי. שובינסקי התרשם בתערוכת מכוניות הספורט והמרוצים בלונדון ממכונית הקופה ASHLY GT, ומיהר לרכוש תוכניות לבניית שלדה, מרכב פיברגלאס ואת התבניות לעיצוב הרכב. שובינסקי התקשר עם חברת רליאנט (Reliant) שבנו מכלל של פורד, והרכיבו מרכב מפיברגלאס. את הקשר יצר שותפו של שובינסקי, לדיסלאב שנלר אשר היה בעל זיכיון מחברת Reliant משנת 1952, להרכיב רכב תלת-גלגלי מבית הייצור שלה.
אב הטיפוס הוצג בשנת 1961 בתערוכת הרכב בניו יורק.
100 היחידות הראשונות יוצרו בבריטניה בקבלנות משנה עבור אוטוקרס, תוך אינגלוז השם ל"סברֶה" (Sabre). בהמשך נשלחו קיטים להרכבה בישראל.
ייצור המכונית נעשה בישראל ובאנגליה. יוצרו 379 יחידות, מתוכם 26 נמכרו בישראל, 144 בארצות הברית, ו-81 בבלגיה.
הייצור נפסק בשנת 1967 בעיקר עקב כישלונן של אוטוקרס ורליאנט לקיים מערך שירות ראוי לכלי הרכב.
כיום הסברה ספורט נחשבות לפריטי אספנות בכל העולם. רובן מצויות בישראל ובבלגיה.
ב־16 בדצמבר 2014 הנפיק דואר ישראל בול ששמו: "סברה ספורט 1961", בערך נקוב של 4 ש"ח. הבול מתוך סדרה של 4 בולים בנושא : "תעשיית המכוניות בישראל". על יתר הבולים מופיעים תמונות של: סטנדרד כרמל 1936, קייזר מנהטן 1951, וג'יפ סופה 1992.
נתונים טכניים

סברה ספורט גרסת דו-מושבית פתוחה (גג מתקפל)
סברה ספורט גרסת קופה דו מושבית, (גג קשיח מתפרק)
סברה ספורט גרסת קופה 4 מושבים
מנוע פורד שנלקח מפורד קונסול, 1,700 סמ"ק הפיק 72 כ"ס, (גרסה נוספת 91 כ"ס), הוזן משני קרבורטורים, (בשנת 1963 הגרסה האנגלית שודכה למנוע "פורד זודיאק" 6 צילינדרים בנפח 2,553 סמ"ק).
גיר ידני 4 הילוכים מתוצרת "ZF"
בלמים מאוסטין
פנסים אחוריים מאלפא רומיאו
משקל: כ-900 ק"ג, בסיס גלגלים: 2,290 מ"מ, אורך: 4,200 מ"מ, גובה: 1,270 מ"מ, מהירות מרבית: 160 קמ"ש
ראו גם

אוטוקרס
סוסיתא
תעשיית רכב בישראל
יצחק שובינסקי
לדיסלאב שנלר
רליאנט סברה
רליאנט Scimitar SS1
רליאנט Scimitar
לקריאה נוספת

סיפורה של ה"סברה", מכונית המירוץ הישראלית הראשונה והאחרונה,  הארץ, יאיר קלדור, אריאל קלצ'קין, 27.1.2011
סברה מכונית הספורט הישראלית הראשונה  -אוטו
ושבו בנים לגבולם : סברה ישראלית מוצעת למכירה בארצות הברית  נעם וינד, 15.2.2016
קפצתי לתערוכה - The Israel Motor Industry
אלי שאולי, מסברה ועד הסוף, באתר ynet, 6 במאי 2003
24/06/2011 - השקת סוסיתא טנדר שנת 1974 של גיורא פישטיין,
סברה ספורט  מועדון החמש - מועדון הרכב הקלאסי
פוסטרים סברה לבנה - מכונית ספורט
נעם וינד יוחאי שנער, ‏כך ישראל לא הפכה למעצמת רכב עולמית, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2011
Sabra Israeli sportscar Belgium
סברה ספורט - ספיד וויל
סברה ספורט 1963, מוזיאון המכוניות במיאמי
סברה ספורט (1:16 דקות), יו-טיוב.
סברה ספורט  מוזיאון המכוניות במיאמי, (12:49 דקות), יו-טיוב.
הערות שוליים

↑  אודי עציון, הייתם משלמים 300 אלף שקל עבור סוסיתא ספורט?, באתר ynet, 25 בנובמבר 2020
↑  עלון תעשיית המכוניות בישראל 16 דצמבר 2014, באתר התאחדות בולאי ישראל
↑  ⁨יצור "סברה ספורט" - מ־1 ביולי, למרחב, 30 ביוני 1961
↑  אודי עציון, הייתם משלמים 300 אלף שקל עבור סוסיתא ספורט?, באתר ynet, 25 בנובמבר 2020
↑  בול סברה ספורט, 1961 (תעשיית המכוניות בישראל), מעצב:פיני חמו
↑  סדרת תעשיית המכוניות בישראל על גבי בולים
↑  רון פז, ‏רכב אספנות: כבר לא רק למיליונרים ופריקים - האספנים מספרים, באתר גלובס, 31 באוקטובר 2009
סברו אוצ'ואה

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1905 Ḷḷuarca, ספרד 
 פטירה:  1 בנובמבר 1993 (בגיל 88) מדריד, ספרד 
 ענף מדעי:  ביולוגיה מולקולרית   ביוכימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית   ספרד ספרד
 מקום לימודים:  האוניברסיטה המרכזית  אוניברסיטת מדריד  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק  Instituto San Isidoro 
 מנחה לדוקטורט:  אוטו מאירהוף 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת היידלברג  Severo Ochoa Molecular Biology Center  אוניברסיטת וושינגטון  האוניברסיטה האוטונומית של מדריד 
 תלמידי דוקטורט:  ארתור קורנברג, Santiago Grisolía García 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1959)  המדליה הלאומית למדעים (1979)  פרסים נוספים
 תרומות עיקריות
 סינתזת DNA ובייחוד באנזימים המבצעים פעולה זו
 
סברו אוצ'ואה דה אלבורנוס (בספרדית: Severo Ochoa de Albornoz‏; 24 בספטמבר 1905 - 1 בנובמבר 1993) היה פיזיקאי וביוכימאי אמריקאי-ספרדי.
אוצ'ואה הוא חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1959 יחד עם ארתור קורנברג.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אוצ'ואה נולד ב-1905 בלוארקה (אסטוריאס), ספרד לסברו מנואל אוצ'ואה, עורך דין ואיש עסקים, ולכרמן דה אלבורנוס. אביו מת כשהיה בן שבע, ויחד עם אמו הוא עבר למאלגה, שם למד בבית ספר יסודי ותיכון. העניין שלו בביולוגיה גבר עקב פרסומיו של חתן פרס נובל הספרדי סנטיאגו רמון אי קחאל. ב-1923, הלך אוצ'ואה ללמוד רפואה באוניברסיטת מדריד, ולמד תחת חואן נגרין[דרוש מקור].
נגרין עודד [דרוש מקור] את אוצ'ואה ועוד סטודנט, חוסה ואלדקאסאס, לבודד קריאטינין משתן. שני הסטודנטים הצליחו ופיתחו שיטה למדוד רמות נמוכות של קריאטינין. בקיץ 1927 שהה בגלאזגו, שם עבד עם ד"ר נואל פטון על המטבוליזם של קראטין.
לקראת סוף הקיץ חזר אוצ'ואה לספרד, שם פרסם יחד עם ואלדקאסאס מאמר לכתב העת לביוכימיה, סימן דרך לפתיחת קריירת הביוכימיה של אוצ'ואה.
בקיץ 1929 השלים אוצ'ואה את התואר הראשון שלו ברפואה והתחיל להתעניין בנסיעה לחו"ל כדי לצבור ידע. עבודותיו בנושא הקריאטינין והקראטין הובילו אותו לקבלת הזמנה לעבוד עם אוטו מאירהוף בברלין. בזמן עבודתו עם מאירהוף היה המכון שבו עבדו פופולרי למדי, ולכן זכה אוצ'ואה לפגוש מדענים רבים כגון אוטו היינריך ורבורג, קרל ניוברג ופריץ אלברט ליפמן.
ב-1930 חזר אוצ'ואה למדריד כדי להשלים את תזת הרפואה שלו, שפורסמה באותה השנה. ב-1931, נישא אוצ'ואה לכרמן גארסיה כוביאן; לזוג לא היו ילדים. לאחר מכן הוא החל את לימודי הפוסט-דוקטורט במכון לונדון הלאומי למחקר רפואי (NIMR), שם הוא עבד עם הנרי דייל.
בשנת 1933 חזר אוצ'ואה למדריד, שם הוא החל ללמוד על תהליך הגליקוליזה בשרירי הלב. כעבור שנתיים הוצע לו להיות מנהל מכון הפיזיולוגיה החדש באוניברסיטת מדריד. אך הוא מונה במקביל לפרוץ מלחמת האזרחים הספרדית, ולכן החליט לנדוד ברחבי אירופה. הוא עזב את ספרד וחזר למכונו של מאירהוף, שמוקם מחדש בהיידלברג. בשנים 1938–1941 עבד באוניברסיטת אוקספורד.
ביוגרפיה > שהותו בארצות הברית

אוצ'ואה נסע לארצות הברית, שם עבד בכמה אוניברסיטאות. ב-1942 התמנה לעמית מחקר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק, ולאחר מכן נתמנה לעוזר של פרופסורים לביוכימיה (1945), לפרמקולוגיה (1946) ובחזרה לביוכימיה (1954).
ב-1956, קיבל אוצ'ואה אזרחות אמריקאית. בשנת 1959 קיבל אוצ'ואה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מחקרו בנושא הסינתזה של ה-RNA.
בשנת 1979 קיבל אוצ'ואה את המדליה הלאומית למדעים.
אוצ'ואה המשיך לחקור את סינתזת החלבון עד 1985, ואז חזר לספרד, שם ייעץ למדענים ולמשרד המדע הספרדי.
אוצ'ואה נפטר ב-1 בנובמבר 1993 במדריד. אשתו נפטרה ב-1986.
פרסים והוקרה

פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1959)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גרנדה (1967)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנטיאגו דה קומפוסטלה (1991)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוביידו (1967)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ולנסיה (1985)
חבר זר של החברה המלכותית (8 באפריל 1965)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מאלגה (1987)
Gold Medal of the Principality of Asturias (1990)
Gran Cruz de la Orden Civil de Sanidad (1977)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ואיאדוליד (1988)
המדליה הלאומית למדעים (1979)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאס פאלמס דה גראן קנריה (1996)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חבל הבסקים (1988)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (12 במאי 1989)
גראן פרי שארל-לאופולד מאייר (1955)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אליקנטה
סכר אל-מוג'יב

| --- | --- |
הסכר
הסכר
 מיקום:  בין מידבא וכרכ
 סוג:  סכר 
 סוכר את:  נחל ארנון
 אורך:  764 מטרים
 גובה:  67 מטרים
 נפח סכר:  660,590 מ"ק
 תקופת הבנייה:  1999–2004 (כ־5 שנים)
 נפח אגם:  0.035 קמ"ק
 קואורדינטות:  31°26′40″N 35°49′03″E﻿ / ﻿31.444444444444°N 35.8175°E﻿ / 31.444444444444; 35.8175
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלסכר אל-מוג'יב(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלסכר אל-מוג'יב
 
סכר אל-מוג'יב (בערבית: سد الموجب) ממוקם בוואדי מוג'יב שהוא נחל ארנון, בין הערים מידבא וכרכ, במחוז מידבא בירדן. הסכר הושלם בשנת 2004, לאחר שש שנות בנייה. כביש 35 הירדני, שהוא חלק מדרך המלך ההיסטורית, עובר מעל הסכר. מאגר המים שנוצר בעקבות הסכר מתמלא גם על ידי מים מותפלים המוזרמים מבארות מליחות לאורך ים המלח. המאגר מכיל 35 מיליון מטר מעוקב של מים ומספק, בעיקר, מים לעמאן, הנמצאת כ-100 ק"מ צפונית. הסכר והמאגר עוזרים להקל על משבר המים בממלכה.
סמואל סוארש

סמואל ז'ומפה סוארש (בפורטוגזית: Samuel Jumpe Soares; נולד ב-15 ביוני 2002 באמדורה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
קריירת מועדונים

סוארש גדל במחלקות הנוער של טירס ובנפיקה ליסבון. ב-27 במאי 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של בנפיקה ליסבון, בניצחון 3-0 על ק.ד. סנטה קלרה במסגרת המחזור ה-34 בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית

סוארש נכלל בסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Convocatória final para o Europeu באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 14 ביוני 2023 (בפורטוגזית)
סנטו אמרו

| --- | --- |
 מדינה:  סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  1,063 (2012)
 קואורדינטות:  0°22′N 6°41′E﻿ / ﻿0.36°N 6.69°E﻿ / 0.36; 6.69 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סאו טומה ופרינסיפה מוגדלת) סאו טומה סנטו אנטוניו איליאו דאש רולש מפרץ גינאהסנטו אמרו(למפת סאו טומה ופרינסיפה רגילה) סאו טומה סנטו אנטוניו איליאו דאש רולש מפרץ גינאהסנטו אמרו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סנטו אמרו (בפורטוגזית: Santo Amaro) הוא יישוב בסאו טומה ופרינסיפה.
גאוגרפיה

סנטו אמרו ממוקמת כ-0.8 ק"מ מהכפר בלה ויסטה (אנ'), כ-3 ק"מ מהעיר קונדה (אנ') וכ-6 ק"מ מבירת המדינה סאו טומה.
תנועה ותחבורה

סנטו אמרו ממוקמת ליד הכבישים EN1 ו-ES4.
לקריאה נוספת

Great World Atlas, Reader's Digest Issues, 1st. Edition, September 2006, p. 223 ISBN 972-609-471-2
Grande Atlas Mundial, Selecções do Reader´s Digest, 1ª Edc. setembro, 2006, Pág. 223.
Grande Dicionário Enciclopédico Ediclube Vol. XVI, p. 5574 and 5575. 1996. ISBN 972-719-056-1
הערות שוליים

↑  2012 detailed census São Tomé e Príncipe, Instituto Nacional de Estatística
↑  Santo Amaro, באתר satellites.pro
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספריית המדינה של וירטמברג

| --- | --- |

בניין הספרייה
 מיקום:  שטוטגרט
 סוג:  ספרייה אקדמית, ספריית הפקדה
 ספריית הפקדה:  פרסומים הרואים אור בבאדן-וירטמברג
 תאריך ייסוד:  1765
 גודל האוסף:  כ-3.8 מיליון פריטים
 מנהל:  Rupert Schaab 
 קואורדינטות:  48°46′38″N 9°11′06″E﻿ / ﻿48.77722°N 9.18500°E﻿ / 48.77722; 9.18500
 https://www.wlb-stuttgart.de/
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניספריית המדינה של וירטמברג(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניספריית המדינה של וירטמברג
 
אולם הקריאה
ספריית המדינה של וירטמברג (בגרמנית: Württembergische Landesbibliothek או WLB) היא אחת משתי ספריות ההפקדה של באדן-וירטמברג, גרמניה וממוקמת בשטוטגרט (השנייה היא ספריית המדינה של באדן בקרלסרוהה). שורשיה בספרייה המרכזית של הדוכסות ההיסטורית של וירטמברג. הספרייה כוללת 3.8 מיליון פריטים והיא הרביעית בגודלה במדינת באדן-וירטמברג, לאחר ספריות אוניברסיטת פרייבורג, אוניברסיטת היידלברג ואוניברסיטת טיבינגן. בספרייה אוסף גדול וחשוב של כתבי יד מימי הביניים, כולל כ-7,000 פרטי אינקונבולה ("דפוס ערש", פריטים שהודפסו מהמצאת הדפוס עד 1500) וכן האוסף הגדול בעולם של ספרי ביבליה.
היסטוריה

הספרייה הוקמה ב-1765 על ידי קרל השני אויגן, דוכס וירטמברג כספרייה ציבורית מרכזית של הדוכסות, בחסות הדוכס בעיר לודוויגסבורג. ב-1777 הועברה הספרייה לשטוטגרט. קרל אויגן עצמו התעניין באיסוף ספרים כמו גם מטבעות וחפצי אמנות ועסק באופן אישי בהגדלת האוסף ושיפורו עד מותו ב-1793. ב-1803, בעת כיבוש נפולאון, הועברו לספרייה ספריותיהם הגדולות של מוסדות דתיים כקתדרלות ומנזרים. ב-1820 הועברה הספרייה ל-Invalidenhaus (בית חולים צבאי לשעבר) ונקראה "הספרייה המלכותית" (Königliche Landesbibliothek).
המבנה נהרס כמעט כליל בעת מלחמת העולם השנייה. חלק ניכר מאוצרות הספרייה ניצלו, אך כ-400,000 פריטים הושמדו בהפצצות הלילה שבין ה-12 ל-13 בדצמבר 1944, רובם ככולם הודפסו לאחר 1930.
המבנה הנוכחי של הספרייה, בסגנון הברוטליזם, נחנך במיקומה ההיסטורי ב-1970.
האוסף

כתבי יד: כ-15,000 כתבי יד מימי הביניים, בהם כרוניקות משפחת צימרן (Zimmerische Chronik), מקור חשוב לחקר ההיסטורי והאתנוגרפי של האזור בסוף ימי הביניים.
אינקונבולה: כ-7,000 פריטים, האוסף החמישי בגדלו בעולם.
אוסף הביבליה: 16,000 ספרי תנ"ך והברית החדשה מודפסים. בהם תנ"ך גוטנברג שנרכש ב-1978, העותק המלא היחיד של התנ"ך בתרגומו לאנגלית מאת ויליאם טינדייל.
אוסף מוזיקה
אוסף מפות, כ-136,000, חלק גדול מהן מפות אזוריות
דיוקנאות, כ-120,000
גלויות, כ-31,500
היסטוריה של הבלט בפרט וריקוד בכלל, כ-2,700 כרכים
ארכיון ואוסף פרידריך הלדרלין
ארכיון שטפן גאורגה