stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקנות שעת חירום
גבולות הסמכות להתקין תקנות שעת חירום

במרץ 2020 הותקנו תקנות שעת חירום, המתירות איכון סלולרי, ללא צו בית משפט, של חולים במחלת נגיף קורונה 2019, של מי ששהה בקרבת חולה ושל מי שנדרש לשהות בבידוד בית, כל זאת לשם מאבק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל.
נגד התקנות הוגשו עתירות לבג"ץ, בטענה שהן מהוות פגיעה קשה בזכויות האדם. בדיון הראשוני בעתירות ציין בג"ץ שהן מעלות את השאלות העקרוניות הבאות:
(א) האם ההכרזה על מצב חירום לפי סעיף 38 לחוק יסוד: הממשלה, נוגעת גם למצבי חירום שאינם נובעים מסיבות ביטחוניות?

(ב) האם מתוקף סעיף 7(ב)(6) לחוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב-2002 ניתן להקנות לשירות הביטחון הכללי סמכויות לפעול בתחום שאינו נוגע לביטחון

המדינה?

(ג) האם סעיף 39(ד) לחוק יסוד: הממשלה אשר קובע כי "אין בכוחן של תקנות שעת חירום [...] להתיר פגיעה בכבוד האדם" מטיל מגבלה מוחלטת על הפגיעה בזכות לכבוד האדם או שמא פגיעה זו כפופה לתנאים הקבועים בסעיף 12 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו?
בדיון ראשוני בעתירות התיר בג"ץ את הפעלת התקנות המאפשרות איתור של מי ששהו בסביבת חולים במחלת נגיף קורונה 2019 והעברת המידע למשרד הבריאות להמשך טיפול, אך התנה זאת בהקמת ועדה של הכנסת שתפקח עליהן.
ראו גם

תקנות ההגנה (שעת חירום)
הערות שוליים

1 2  ניר קוסטי ויואב מחוזאי, השימוש בתקנות שעת חירום בישראל בתקופת הקורונה ובמבט היסטורי, 1948–2020, מחקרי רגולציה ה, 2022, עמ' 211-245
↑  יואב מחוזאי, רגולציה כלכלית באמצעות סמכויות חירום: ישראל, 1974-1985, מסדירים רגולציה: משפט ומדיניות (בעריכת ישי בלנק, דוד לוי-פאור ורועי קרייטנר), 2016, עמ' 397-422
↑  מרדכי מירוני, צווי ריתוק ככלי להתערבות הממשלה בסכסוכי־עבודה בשירותים החיוניים, משפטים טו, 1986, עמ' 350
↑  תקנות שעת חירום (שירות עבודה חיוני בקריה למחקר גרעיני – נגב), התש"ן-1989, קובץ התקנות 5231, 1 בדצמבר 1989, עמ' 102
↑  תקנות שעת חירום (שירותי עבודה חיוניים בוועדה לאנרגיה אטומית), התש"ע-2010, ובשנת 2017 תקנות שעת חירום (שירותי עבודה חיוניים בוועדה לאנרגיה אטומית), התשע"ז-2017
↑  תקנות, צווים, החלטות, הוראות והודעות הקורונה, באתר "נבו הוצאה לאור"
↑  שחר אילן, הממשלה הזמנית שברה את שיאי תקנות החירום, באתר כלכליסט, 27 באפריל 2020
↑  ניר קוסטי, תקנות שעת חירום: מבט עכשווי והיסטורי, באתר ICON-S-IL Blog, ‏07/07/2020
↑  שרון ידין, הפרדוקס הדמוקרטי של תקנות הקורונה, משפט וממשל כד, 2021
↑  ניר קוסטי ואייל גרוס, פרדוקס חוק הקורונה "חירום בתוך חירום": סימפוזיון על חוק הקורונה, שלטון החוק וזכויות האדם, באתר ICON-S-IL Blog, ‏12/01/2021
↑  בג"ץ 6971/98 יוסף י' פריצקי, עו"ד ואחר נ' ממשלת ישראל ואחר, ניתן ב־18 במרץ 1999
↑  איתמר אייכנר, יואב זיתון וטל שחף, אושרו תקנות המעקב הסלולרי. שב"כ: "שימוש חריג, הרגישות ברורה", באתר ynet, 17 במרץ 2020
↑  תקנות שעת חירום (נתוני מיקום), התש"ף-2020, קובץ התקנות 8390, 16 במרץ 2020, עמ' 772
↑  תקנות שעת חירום (הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש), התש"ף-2020, קובץ התקנות 8393, 17 במרץ 2020, עמ' 782
↑  בג"ץ 2109/20 עו"ד שחר בן מאיר ואחרים נ' ראש הממשלה ואחרים, ניתן ב־19 במרץ 2020
↑  יעל פרידסון, בג"ץ הקורונה: מותר לאתר בטכנולוגיית שב"כ, למשטרה אסור לאכוף בינתיים, באתר ynet, 19 במרץ 2020
שמורת הטבע קארם

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1975 
 נתונים ומידות
 שטח:  1.72 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  עומאן עומאן
 מיקום:  Qurum 
 קואורדינטות:  23°37′N 58°29′E﻿ / ﻿23.62°N 58.48°E﻿ / 23.62; 58.48
  (למפת עומאן מוגדלת) מסקט סלאלה ניזווא סוחאר היימא סור ח'סאב אל-בוריימי איראן איחוד האמירויות הערביות  ערב הסעודית תימן הים הערבי המפרץ הפרסישמורת הטבע קארם(למפת עומאן רגילה) מסקט סלאלה ניזווא סוחאר היימא סור ח'סאב אל-בוריימי איראן איחוד האמירויות הערביות  ערב הסעודית תימן הים הערבי המפרץ הפרסישמורת הטבע קארם
 
שמורת הטבע קארם (בערבית: محمية القرم الطبيعية) היא שמורת טבע לאומית בנפת מסקט, עומאן. היא ממוקמת על חוף מפרץ עומאן ומגינה על יער מנגרובים ועל אדמת הביצה שמסביב. השמורה, שהוקמה בשנת 1975, נחשבת לאזור צפרות חשוב מאז 1994, וכאתר מוגן על ידי אמנת רמסר מאז 2013.
השמורה נמצאת באזור העירוני שלה אשר בצפון-מזרח עומאן. השמורה הוקמה בשנת 1975 בעקבות צו שהוציא הסולטאן קאבוס בן סעיד אאל סעיד. 1,068 דונם מחלקה התחתון של השמורה הוגדרו כאתר מוגן על ידי רמסר ב-19 באפריל 2013.
נכון ל-2013 נמצאים בשמורת הטבע 194 מיני עופות, 27 מיני סרטנים ו-48 מיני רכיכות.
הערות שוליים

1 2  Qurm Nature Reserve, Ramsar Sites Information Service
תחשאים

| תחשאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
אינפרא־מחלקה:: שלייניים
על־סדרה:: אפרותריה
סדרה:: תחשאים
שם מדעי
 Sirenia ‏יליגר, 1811
תחום תפוצה


תַחֲשָׁאִים (שם מדעי: Sirenia; שם נרדף: סירנות) היא סדרת יונקים ימיים איטיים שהתפתחו מפרסתנים יבשתיים לפני יותר מ־50 מיליון שנים.
מאפיינים

גופם גלילי ומאורך, ההופך צר בחלקו האחורי בדומה לכלבי ים. גפיהם הקדמיות הפכו לסנפירים וזנבם שטוח ורחב. גפיהם האחוריות נעלמו, בדומה ללווייתנאים, ומצויות רק כשרידים תחת השריר האחורי. מבנה הלסת של התחשאים התפתח עם מעט שינויים, והותאם לצורך שלהם לעלות כל מספר דקות לפני המים על מנת לנשום. לנקבות התחשאים רק שתי פטמות, בדומה לקרוביהם הרחוקים, הפילים.
התחשאים הם סדרת היונקים הימיים השלישית בגודלה אחרי הלווייתנאים והטורפים הימיים. בניגוד לטורפים הימיים, אין להם איברים אשר מאפשרים להם לעלות על פני הקרקע. בניגוד ללווייתנאים, מעדיפים התחשאים לחיות במים רדודים ומתוקים, בקרבת החופים. המינים בסדרה חיים בקבוצות קטנות או בבדידות במים רדודים בים או בשפכי נהרות. הם ניזונים מצמחים הגדלים במים.
יש הסבורים כי האגדה על בנות הים התפתחה לאחר שהאדם חזה בתחשים לראשונה.
הגדול בתחשאים הוא תחש נהרות קריבי (Trichechus manatus) שמשקלו מגיע ל־1,600 ק"ג. הקטן ביותר הוא התחש הגמדי (Trichechus bernhardi) הנדיר, שיכול להגיע למשקל של 60 ק"ג.
מיון

משפחה: Anthracobunidae – נכחדה
משפחה: פרורסטומיים (Prorastomidae) – נכחדה
משפחה: Protosirenidae – נכחדה. בה הפרוטוסירן.
משפחה: תחשיים (Dugongidae)
סוג ומין יחיד: תחש המשכן (Dugong dugon) – מצוי בישראל.
סוג ומין יחיד: פרת הים של שטלר (Hydrodamalis gigas) – נכחד.
משפחה: תחשי הנהרות (Trichechidae)
סוג: תחש נהרות (Trichechus )
מין: תחש נהרות קריבי (Trichechus manatus).
מין: תחש נהרות אמאזוני (Trichechus inunguis).
מין: תחש נהרות אפריקני (Trichchus sengalensis).
מין: תחש גמדי (Trichechus bernhardi) – קיומו מוטל בספק.
הערות שוליים

1 2  "סִדְרַת הַסִירֶנוֹת (תַּחְשָׁאִים)" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 7 – "יונקים", בעריכת ה. מנדלסון ויורם יום טוב, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 237–240
1 2  תַחַשׁ, אנציקלופדיה אביב חדש, כרך 17, עמ' 142‏, באתר "כותר"
בסדרת הסירנות שתי משפחות: משפחת תחשי הנהרות (פרות הים) ומשפחת התחשיים. במשפחת תחשי הנהרות שלושה מינים של בעלי־חיים מגושמים. החיים באזורים הטרופיים של אמריקה ומערב אפריקה. גם הם צמחונים ומצויים בנהרות, בשפכיהם ובמי הים. משפחת התחשיים כוללת מין אחד בלבד, התחש, החי באוקיינוס ההודי ובימים הקשורים אליו. הוא מצוי בחופי אוסטרליה, מזרח אפריקה ומזדמן אף בים סוף.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546238805171  BnF: cb122513764 (data)  GND: 4180650-5  LCCN: sh85122967  NDL: 00564551  NKC: ph217733
תפירה רפואית

תפר רפואי מוחזק במלקחיים, האריזה מוצגת מעל
תפירה רפואית היא פעולה כירורגית או כירורגית-פלסטית, הנעשית לצורך סגירת חתך או קרע בעור אדם או בעל-חיים.
כאשר החתך נוצר בפעולה ניתוחית, הוא מאוחה בסיום הניתוח בעזרת תפרים. כאשר נוצר קרע כתוצאה מטראומה, ולדעת המומחה הרפואי אין די בהדבקה בעזרת דבק ביולוגי, יאוחה הפצע בעזרת תפירה רפואית. ריפוי פציעות בעזרת תפירה רפואית משמש את הרפואה כבר אלפי שנים, אך האופן המדויק בו הוא נעשה - מתקדם מעת לעת. כך גם החומרים שבהם משתמשים לתפירת החתך.
לפי החוק במדינת ישראל, הרשות לעסוק בתפירה רפואית והוצאת תפרים נתונה לרופא בלבד, ולא לאח.[דרוש מקור]
אופן הביצוע

התפירה הרפואית נעשית כמעט תמיד בהרדמה מקומית או מלאה. כאשר אזור החתך רדום, נוטל הרופא חוט העשוי מחומר מיוחד, ובקצהו מחט זעירה מקומרת. הוא מחדיר את המחט האוחזת את החוט בסמוך לשפת החתך, מעביר אותה אל צד החתך השני ומחדיר גם שם את המחט והחוט תחת שפת החתך. לאחר מכן הוא מושך את החוט, ומבצע, בעזרת מלקחיים מיוחדות, קשירה של החוט משני עבריו של החתך. כך מתהדקות שפתי החתך ונצמדות זו לזו. על תהליך זה הוא חוזר מספר פעמים, עד שכל אורך החתך צמוד ומאוחה. קיימות שיטות תפירה נוספות, המתאימות לצרכים כירורגיים רבים ושונים.
חומרי תפירה בגוף חי

לצורך תפירה רפואית השתמשו בעבר בחוטי משי או פלסטיק, ולכן היה צורך בטיפול מיוחד להוצאת התפרים. כיום מעדיפים במידת האפשר להשתמש בחוטי תפירה העשויים מרקמות הנלקחות מדפנות המעיים של בעלי חיים, לרוב כבשים. היתרון בשימוש בחוט מסוג זה הוא שאין צורך בהוצאת התפרים, כיוון שהם נמסים מאליהם בתוך כשבועיים, ונספגים אל תוך רקמות הגוף.
במרץ 2020 פורסם מאמר שלפיו מחקר חדשני עשוי לאפשר תפירה רפואית של חתכים באמצעות חוט שעשוי מרקמות תאים אנושיים. הצורך עלה בעקבות מקרים מסוימים שבהם נוצרו זיהומים ודלקות שונות בעור לאחר שימוש בתפרי משי או פלסטיק, ואף בתפרי מעיים של בעלי חיים. הזיהום או הדלקת גרמו לבני האדם לגרד את אזור התפרים וכך להשאיר צלקות גם לאחר שהעור התאחה. שימוש בעור אנושי לעומת זאת, הוא חומר טבעי לחלוטין שלא אמור לעורר שום תגובה זיהומית.
הערות שוליים

↑  Laure Magnan, Gaëlle Labrunie, Mathilde Fénelon, Nathalie Dusserre, Marie-Pierre Foulc, Mickaël Lafourcade, Isabelle Svahn, Etienne Gontier, Jaime H. Vélez V., Todd N. McAllister, Nicolas L'Heureux, Human textiles: A cell-synthesized yarn as a truly “bio” material for tissue engineering applications, Acta Biomaterialia 105, 2020, עמ' 111-120
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551010605171  BnF: cb11965056x (data)  LCCN: sh85130917 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תיאטרון הקיבוץ

| --- | --- |

 תחום:  תיאטרון רפרטוארי לילדים ונוער
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  שולמית בת-דורי 
 מנכ"ל:  יעקב (פלשקה) פישפלד רבקה נוסן
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־89 שנים) 
 kibutz-theater.co.il
 
תיאטרון הקיבוץ הוא תיאטרון רפרטוארי לילדים ונוער, המעלה מדי שנה הצגות מקור וקלאסיקות עולמיות וישראליות.
היסטוריה

תיאטרון הקיבוץ הוקם כתיאטרון פוליטי-סאטירי בהשראת תיאטרון פיסקטור וברכט בשנות ה-30 על ידי שולמית בת-דורי, חברת קיבוץ משמר העמק, תחילה פעל בשם "בימת הקיבוץ" ולימים הוחלף לשמו הנוכחי.
התיאטרון פעל בעיקר בתחום הקיבוץ והחל משנות ה-60 הפך לתיאטרון חברתי הנתמך על ידי משרד החינוך והתרבות, בנוסף לתנועה הקיבוצית. בין שנות ה-60 ועד לשנות ה-80 המשיך לפעול בעיקר בקיבוצים, ומשם גם הגיעו מרבית שחקניו, אולם במהלך אמצע שנות השמונים נפתח לקהלים שונים בארץ, בהם בעיקר ילדים ובני נוער, ועם קבוצת שחקניו החלו להמנות שחקנים מוכרים מהתיאטרון הרפרטוארי.
משום שלתיאטרון אין אולם משלו הוא מגיע לקהלים בשיתוף עם תיאטראות שונים, בעיקר בפריפריה, במתנ"סים, בתי ספר, מחנות צה"ל וקהל היעד המקורי שלו, הקיבוצים. וכן לוקח חלק בפסטיבלים בישראל כדוגמת פסטיבל עכו ובחו"ל.
בשנת 2007 העלה בארצות הברית ובקנדה את ההצגה "מען לא ידוע" העוסקת באידאולוגיה הנאצים ומשוחקת על ידי בניהם של ניצולי שואה. ההצגה הועלתה כחלק מאירועי יום הזיכרון הבינלאומי לשואה.
היסטוריה > פרסים

הצגת השנה לנוער בשנים 2006 ("תמונה משפחתית"), 2007 ("אגדת סוף העונה"), 2008 ("מחויבות אמיתית") ו-2009 ("אזעקת אמת").
פרס הבמה לילדים ונוער – הצגת השנה בשנים 2017 ("הנערים ברחוב פאל"), 2020 ("המסע לאי אולי").
פרס הבמה לילדים ונוער – עיצוב וידאו בהצגת ילדים 2021 ("היידי בת ההרים").
פרס קרן תרבות חיפה (פסטיבל חיפה הבינלאומי ה-26) – הצגה הזוכה בקטגוריית ילדים ("הקסם של מוצרט").
פרס הבמה לילדים ונוער – הצגת השנה יחיד בשנים 2020 ("פלאפל") ו-2021 ("נסיך צפרדע").
פרס קרן תרבות חיפה (פסטיבל חיפה הבינלאומי ה-32) – הצגה הטובה ביותר לילדים ("הכי דוב שיש").
פרס הבמה לילדים ונוער – הצגת השנה לגיל הרך 2022 ("האריה הרעמתן והג'ירפה גם").
היסטוריה > הצגות התיאטרון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  שמונה בעקבות אחד  תרנגול כפרות  אל עצמי  מפלצת מקסימה שלי  בראשית  מעפילים קטנים  בן יהודה  האוצר שבהר  ילדת הקשת בענן  פרח נתתי לנורית |  אגדת סוף העונה  החיפושיות  סיפור העכברים  שרה גיבורת ניל"י  מבחן קבלה  ארץ הגרביים האבודים  ההבטחה  דירה להשכיר  שבת בבוקר  הדגל שלי |  אני כריסטיאן פ.  ליזיסטרטה  עץ הדומים תפוס  תמונה משפחתית  אחד מהחברה  הילד משם  אזעקת אמת  הם יגיעו מחר  נפש רווקים מאת ערן פרייס |  שיר לשירה  הקסם של מוצרט  החבר הכי טוב שלי  ליקוי ירח  נסיך צפרדע  האריה שבכה  החתול במגפיים  פלאפל  הסיפור של טוביה |  הכי דוב שיש  אגם הברווזים  האריה הרעמתן והג'ירפה גם  לציונה יש כנף אחת  היידי בת ההרים  השיטה של ג'ורדן  הגשר  חבר שלי, פו הדב  בת הטוחן |  |  |  |
אביגייל פילמור

אביגייל פאוורס פילמור (באנגלית: Abigail Powers Fillmore;‏ 13 במרץ 1798 – 30 במרץ 1853), אשת נשיא ארצות הברית מילרד פילמור, הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1850–1853.
ביוגרפיה

אביגייל נולדה במחוז סרטוגה שבמדינת ניו יורק. באותה עת היה המחוז מחוז ספר, הנמצא "בשולי הציוויליזציה". אביה, כומר בפטיסטי בשם למואל פרוורס (Lemuel Powers) נפטר זמן קצר לאחר לידתה. אמה עברה עם המשפחה מערבה, וחינכה את אביגייל ואחיה באמצעות ספריו של בעלה המנוח.
אביגייל פגשה את מילרד פילמור בהיותה בת 21 (ובהיותו בן 19) בעת לימודיהם במכללה שנפתחה באותה שנה בכפר ניו הופ, והם התאהבו במהרה, אך לא נישאו עד שמיליארד סיים לימודי המשפטים ופתח משרד עורכי דין. בני הזוג נישאו בשנת 1826. לאחר נישואיהם המשיכה אביגייל לעבוד כמורה בבית ספר (בניגוד למקובל באותה עת). נולד להם בן אחד - מיליארד פאוורס פילמור (Millard Powers Fillmore) בשנת 1828.
לאחר שמשרדו הצליח, רכש מילרד פילמור בית בן שישה חדרים בבאפלו שבמדינת ניו יורק בשנת 1832 ושם נולדה בתם היחידה - מרי אביגייל בשנת 1832.
בשנת 1847 כשנבחר מיליארד למבקר מדינת ניו יורק עברו בני הזוג לבירת המדינה אולבני (הילדים למדו באותה עת בפנימיות).
בשנת 1849 נבחר מילרד פילמור כסגן נשיא ארצות הברית ובני הזוג עברו לוושינגטון הבירה. 16 חודשים לאחר מכן, עקב מותו של הנשיא זאכרי טיילור, היה מילרד פילמור לנשיא, ובני הזוג עברו לבית הלבן.
בעת היותה הגברת הראשונה, ולאחר סיום תקופת האבל הרשמית על מותו של הנשיא, החלה אביגייל לקיים אירועים רשמיים בבית הלבן, אולם אלה היו מינימליים, ולמעט ארוחות רשמיות לא נערכו מסיבות בבית הלבן, ואביגייל העדיפה לבלות את זמנה בקריאה בפרטיות ועל כן העבירה את תפקיד הגברת הראשונה לבתה אביגייל.
אביגייל פילמור קיבלה את אישור הקונגרס לבחור ספרים מספריית הקונגרס, והקימה את ספריית הבית הלבן.
על אף בריאותה הרופפת נשארה לעמוד במהלך טקס השבעת הנשיא פרנקלין פירס שנערך בסופת שלג. לאחר תום הטקס חלתה אביגייל פילמור בדלקת ריאות ונפטרה זמן קצר לאחר מכן, ב-30 במרץ 1853.
יום מותה נחשב יום אבל לאומי, הקונגרס הפסיק את דיוניו ומשרדי הממשלה לא עבדו ביום בו נלקחה גופתה לבאפלו לקבורה.
תולעי שיער-סוס

| תולעי שיער-סוס |
| --- | --- |
 Paragordius tricuspidatus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
קבוצה:: רב-תאיים אמיתיים
מערכה:: תולעי שיער-סוס
שם מדעי
 Nematomorpha ‏Vejdovsky, 1886

תולעי שיער-סוס (שם מדעי: Nematomorpha, מכונות גם Gordiacea, "תולעים גורדיות") הן אחת מכ-40 המערכות של ממלכת בעלי החיים, הדומות במורפולוגיה שלהם באופן שטחי לתולעים נימיות, ומכאן מקור השם המדעי. גודלם של מרבית המינים נע בין 5 ל-10 סנטימטרים, וקוטרם בין מילימטר ל-3 מילימטרים. ניתן למצוא תולעי שיער-סוס במקווי מים מתוקים, שקתות השקיה, בריכות שחייה, נחלים, שלוליות ובורות מים, וגם בים. התולעים הבוגרות עצמאיות, אבל הפגיות הן טפילות של פרוקי-רגליים, כדוגמת חיפושיות, תיקנאים, גמלי שלמה, חגבאים, וסרטנאים. ידועים 351 מינים החיים במים מתוקים, והערכה שמרנית משערת שיש כ-2,000 מינים של מים מתוקים ברחבי העולם. מקור הכינוי "תולעים גורדיות" הוא מאגדת הקשר הגורדי. השם מתייחס לעובדה שתולעי שיער-סוס מתכנסות לעיתים קרובות בצורת קשר, בייחוד בזמן הזדווגות.
תיאור וביולוגיה

תולעי שער-סוס הן תולעים פָּרָזִיטוֹאִידִיוֹת. בניגוד לטפילים אמיתיים, פרזיטואידים בוגרים חיים מחוץ לפונדקאי. רק בשלבי ההתפתחות המוקדמים שלהם הם חיים כטפילים על גופו של פונדקאי או בתוכו, ובמרבית המקרים מביאים למותו.
אורכם של מרבית המינים נע בין 5 ל-10 סנטימטרים, במקרים קיצוניים מגיע לאורך של 2 מטרים, וקוטרם בין מילימטר ל-3 מילימטרים. בחתך רוחב גופן של תולעי שיער-סוס הוא גלילי, והוא דומה לשפופרת המכוסה בקוטיקולה חיצונית ללא ריסונים. הקוטיקולה עבה ובנויה מסיבי קולאגן בשכבות סליליות. על פני השטח של מרבית המינים יש בליטות שמהן יוצאים קוצים. הגוון של התולעים נע בין חום-שמנת בהיר ועד כמעט שחור. אפידרמיס דק מכסה על גוף ובו שריר אורכי עבה יחסית ומעיים בלתי מתפקדות. אין בגופן של התולעים מערכות עיכול, נשימה או מחזור דם. מערכת העצבים כוללת טבעת עצבים סמוך לחלק הקדמי של בעל החיים, וסיב עצב גחוני (ventral nerve cord) לאורך כל הגוף (למינים החיים בים יש בנוסף גם סיב עצבי גבי).
לתולעי שיער-סוס יש שני זוויגים מובחנים, ומערכת הרבייה מתבססת על הפריה פנימית של ביציות שמוטלות במחרוזות ג'לטיניות. לבוגרים יש בלוטות מין גליליות שנפתחות לתוך פתח הביב. לפגיות יש טבעות של קרסים מקוטיקולה וקצה חד שבאמצעותו הן חודרות לבעל החיים הפונדקאי. אף שהבוגרים חיים במים, הפונדקאים של תולעי שיער-סוס החיים במים מתוקים הם תמיד בעלי חיים יבשתיים, וההדבקה מתרחשת כאשר הפונדקאי שותה מים שבהם יש פגיות או שהוא חרק שטרף בעל חיים אחר נגוע. ברגע שחדרו לגוף הפונדקאי הפגיות חיות במחזור הדם וסופגות חומרי מזון ישירות דרך העור. ההתפתחות לצורת הבוגר אורכות שבועות או חודשים, והפגית מתנשלת כמה פעמים ככל שהיא גדלה.
הבוגרים חיים במים מתוקים או במי ים, אינם ניזונים וחיים רק במטרה למצוא בן זוג. הזכרים והנקבות מתקבצים לפקעות הדוקות ("קשרים גורדיים") בזמן ההזדווגות, ואחריה הזכרים מתים.
המינים Spinochordodes tellinii ו-Paragordius tricuspidatus, שהפונדקאים שלהם הם חרגולים וצרצרים מסוגלים לפעול על המוח של הפונדקאים שלהם. הם גורמים לפונדקאים לחפש מקורות מים ואז להטביע את עצמם, ובכך להשיב את התולעת למים. המין P. tricuspidatus מסוגל לשרוד טריפה של הפונדקאי שלו והוא חומק החוצה מהטורף שאכל את הפונדקאי שלו.
יש מעט מקרים של טפילות מקרית בפונדקאי המשתייך לבעלי חוליות, כולל כלבים ובני אדם. כמה מקרים של הדבקה ב-Parachordodes‏, Paragordius, או Gordius בבני אדם תועדו ביפן ובסין.
טקסונומיה

קל לטעות בין תולעי שיער-סוס לבין תולעים נימיות, בייחוד תולעים מהמשפחה Mermithidae. גופן של תולעים ממשפחת Mermithidae, בניגוד לתולעי שיער סוס, אינו מסתיים בפתח ביב. לתולעים זכרים יש מבנה דמוי מחט (spicule) או שניים ממש לפני קצה הגוף העוזר בזמן ההזדווגות והקוטיקולה שלהם דקה הרבה יותר, אין בה בליטות והיא חלקה יותר וגונה חום בהיר.
המערכה סווגה בעל-המערכה אקדיסוזואה (Ecdysozoa) של אורגניזמים מתנשלים הכוללת את פרוקי-הרגליים. קרובי המשפחה הקרובים ביותר הם תולעים נימיות. שתי המערכות יוצרים את הקבוצה Nematoida בקלייד סיקלונורליה (Cycloneuralia). בשלב הפגית מפגינים בעלי החיים דמיון לבעלי חיים בוגרים מהמערכה קינורהינכה (kinorhyncha), וכמה מינים של המערכות לוריספירה (Loricifera) ופריאפולידה (Priapulida), כולן חברות בעל-המערכה סקלידופורה (Scalidophora). המין העתיק ביותר של תולעת שיער-סוס הוא כנראה Maotianshania cylindricala, מהקמבריון התחתון שנתגלה באתר המאובנים בצ'נגג'יאנג. עם זאת, אורגניזם זה היה שונה מאוד ממינים בני תקופתנו. תולעים מאובנות הדומות לצורה המודרנית דווחו מענבר ממיאנמר מהקרטיקון המתוארך לפני 100–110 מיליון שנים.
היחסים בתוך המערכה עדיין אינם מוחוורים, אבל מוגדרות שתי מחלקות. חמשת המינים של תולעי שיער-סוס החיים בים כלולים במחלקה Nectonematoida. הבוגרים חיים בפלנקטון והפגיות הן טפילות של מעשירי רגל, בייחוד סרטנים. הם מאופיינים על ידי שורה כפולה של שערות המשמשות לשחייה לאורך כל צד של הגוף, סיב עצבי גבי וגחוני, בלסטוצל (blastocoel), חלל מלא נוזל, ובלוטת מין בודדת.
350 המינים האחרים שייכים למחלקה Gordioidea, המחולקת לשתי משפחות, Chordodidae ו-Gordiidae, הכוללות שבעה סוגים. בשונה מהתולעים השייכים למחלקה Nectonematoida אין להם שערות שחייה, יש להם סיב עצבי גחוני בלבד, והחלל שלהם מלא ברקמת מזנכימה אצל הצעירים שהופך לחלל ריק אצל הבוגרים.
לקריאה נוספת

Baker GL, Capinera JL (1997). "Nematodes and nematomorphs as control agents of grasshoppers and locusts". Memoirs of the Entomological Society of Canada. 171: 157–211. doi:10.4039/entm129171157-1.
D. J. Biron: Behavioural manipulation in a grasshopper harbouring hairworm: a proteomics approach. in: Proceedings of the Royal Society. Serie B. London 2005. ISSN 0080-4649 doi:10.1098/rspb.2005.3213
J. Bresciani: Nematomorpha. in: Frederik W. Harrison, E.E. Ruppert: Microscopic Anatomy of Invertebrates. Wiley-Liss, New York 1991. ISBN 0-471-56842-2
Hanelt B, Thomas F, Schmidt-Rhaesa A (2005). Biology of the phylum Nematomorpha. Advances in Parasitology. Vol. 59. pp. 244–305. doi:10.1016/S0065-308X(05)59004-3. ISBN 9780120317592. PMID 16182867.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
Pechenik, Jan A. (2010). "Four Phyla of Likely Nematode Relatives". Biology of the Invertebrates (6th International ed.). Singapore: Mc-Graw Hill Education (Asia). pp. 452–457. ISBN 978-0-07-127041-0.
Poinar GO Jr (1991). "Nematoda and Nematomorpha". Ecology and Classification of North American Freshwater Invertebrates. San Diego, CA: Academic Press. pp. 249–283.
E. E. Ruppert, S. F. Richard, R. D. Barnes: Invertebrate Zoology, A Functional Evolutionary Approach. Kapitel 22. Brooks/Cole, Pacific Grove 72004, S. 770. ISBN 0-03-025982-7
A. Schmidt-Rhaesa: Are the genera of Nematomorpha monophyletic taxa? in: Zoologica Scripta. Oxford 31.2002,185-200. ISSN 0300-3256
Thorne G (1940). "The hairworm, Gordius robustus Leidy, as a parasite of the Mormon cricket, Anabrus simplex Haldeman". Journal of the Washington Academy of Science. 30: 219–231.
תולעים טבעתיות

| תולעים טבעתיות |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: אוקריוטיים
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: תולעים טבעתיות
שם מדעי
 Annelida ‏לאמארק, 1809
תולעת צינור ענקית
תּוֹלָעִים טַבַּעְתִּיּוֹת (שם מדעי: Annelida) או תולעי פרקים הן תולעים פרוקות (אנ') ובעלות צלום (חלל גוף משני); רובן ימיות, חלקן חיות במים מתוקים וחלקן יבשתיות. במערכת התולעים הטבעתיות יש כ-22,000 מינים.
המערכת נחלקת לשלוש מחלקות עיקריות: הרב-זיפיות (Polychaeta), התולעים הדל-זיפיות (Oligochaeta) והעלוקות (Hirudinea). תולעים טבעתיות נבדלות מתולעים שטוחות בכך שיש להן גוף סגמנטלי (פרוק), כלומר מחולק לסגמנטים (פרקים) - טור של יחידות שחוזרות על עצמן, אחד מיתרונות הסגמנטציה הוא הסיוע לתנועה מכיוון שכל זוג פרקים מחוברים באמצעות שריר המאפשר לנוע אחד יחסית לשני.
מבנה הגוף ופיזיולוגיה

התולעים הטבעתיות בנויות מסדרה של פרקים, בתוספת ראש בו מרוכזים איברי החישה, גנגליוני העצבים והפה, ופרק אחורי בו מצוי פי הטבעת. התולעים הטבעתיות הן טריפלובלסטיות, כלומר: בעלות 3 שכבות נבט (אקטודרם, מזודרם ואנדודרם) ובעלות חלל גוף משני (צלום, coelum) מלא.
בין פרק לפרק מפרידה מחיצה הנקראת septum ובין הצלום הימני לצלום השמאל בכל פרק מפרידה מחיצה הנקראת mesentary. צינור העיכול וכלי הדם המרכזיים עוברים לאורך מחיצה זו.
לתולעים הטבעתיות מערכת עצבים מרכזית עם גנגליוני מוח בראש ונויורונים, סנסורים ומוטורים בכל פרק. מערכת העצבים אחראית לתנועה מתואמת של השרירים השונים המאפשרים לתולעת לנוע ולזוז במרחב. רוב התולעים נעות בתנועה פריסטלטית שנעשית על ידי כיווץ גלי של השרירים ההיקפים: כיווצם מצר את הפרק ומאחר שהצלום מלא בנוזל הוא מתמתח, וכאשר השריר מרפה שאר הגוף נמשך קדימה. שיטת תנועה אחרת, בעיקר ברב-זיפיות, היא על ידי הנעה של ה-Parapodia ("רגליים מדומות"), בליטות בשרניות מלאות ריסים, המכות במים.
מערכת העיכול היא חד-כיוונית וכוללת פתח כניסה ופתח יציאה (פי הטבעת, anus) נפרדים. דבר זה מאפשר לרקמות לאורך חלל העיכול להתמחות ולבצע תפקידים שונים במהלך העיכול: לוע, ושט, זפק, קיבת טחינה, מעיים ופי הטבעת. צינור העיכול עובר בכל פרקי הגוף של התולעת.
מערכת הדם סגורה. כלי הדם מורכבים משני צינורות, גבי וגחוני, ואלה עוברים לאורך כל גוף התולעת. באזור הוושט כלי הדם הללו מתחברים ברשת צינורות עבים המשמשים כלב. החמצן מועבר בנוזל הדם שבו מומס המוגלובין.
לצורך סינון והפרשת פסולת נעזרת התולעת במערכת מטאנפרידיה: הפסולת מופרשת לחלל הצלום ונקלטת בפתח הנפרוסטומה בעל הריסים (תפקיד הריסים לשאוב נוזלים אליו) ומועברת באמצעות רשת צינוריות לפרק שמלפניו ומשם החוצה אל מחוץ לגוף.
מחלקות > רב-זיפיות

רב-זיפיות (שם מדעי: Polychaeta) הם תת-מחלקה בקרב התולעים הטבעתיות, מדובר בדרך כלל בתולעים ימיות. בכל קטע (סגמנט) בגופן ישנן שתי בליטות בשרניות הקרויות בשם Parapodia המורכבות מזיפים רבים.
ישנם יותר מ-10,000 מינים המשויכים לתת מחלקה זו. המוכרים יותר מביניהם הם: תולעת הפתיון (Arenicola Marina), תולעת החול (Sandworm), תולעת הצדפה (Worm nereis).
רבי-זיפיות נפוצים מאוד בעולם, ונודעים ביכולתם לשרוד בטמפרטורות אוקיינוס הקרות ביותר של מישור תהומי, אך מצד שני, אותו מין מסוגל גם לשרוד בטמפרטורות הרבה יותר גבוהות. רבי-זיפיות מצויים באוקיינוסים בכדור הארץ בכל העומקים, החל במינים שחיים לצד פלנקטון, כלומר קרוב לפני המים, וכלה במינים – כמו תולעת צינור ענקית – שנצפו בידי רובוט-צוללת בתחתית תהום צ'לנג'ר, שהיא הנקודה העמוקה ביותר של תחתית האוקיינוסים המוכרת כיום בכדור הארץ.
מחלקות > דל-זיפיות

דל-זיפיות (שם מדעי Oligochaeta), היא תת-מחלקה במשפחת התולעים הטבעתיות, אשר מורכבת מסוגים רבים של תולעי מים, ותולעים יבשתיות. תת-מחלקה זו כוללת בתוכה את כל השלשולים השונים. דוגמאות לתולעים בתת-המחלקה: שלשולים יבשתיים (Megadrile, חלקם חיים רק ביבשה, חלקם רק במים, ואף יש מינים אשר חיים בשניהם), תולעת סיר (Pot Worm), תולעת קרח (Ice Worm), ועוד כמה תולעים שמבחינה אבולוציונית לא השתנו כלל עוד מימי הביניים[דרוש מקור].
במחלקת הדל-זיפיות נמנים כ-10,000 מינים מוכרים. לתולעים אלה יש בדרך כלל מעט מאוד זיפים על גופן, בניגוד לרב-זיפיות ומכאן השם דל-זיפיות. הידועות ביותר מתת-מחלקה זו הן תולעי אדמה.