היסטוריה של אפגניסטן
היסטוריה עכשווית (1973 - היום) > מלחמת נאט"ו באפגניסטן (2001–2021)

ב-9 בספטמבר 2001 נהרג אחמד שאה מסעוד בהתנקשות על ידי 2 מחבלים מתאבדים ממוצא ערבי. יומיים לאחר מכן פיגועי 11 בספטמבר זעזעו את ארצות הברית וכ-3000 איש נהרגו. נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש האשים את אוסאמה בן לאדן באחריות לפיגועים, ולאחר שהטליבאן סירב להסגיר אותו לרשויות האמריקאיות, הורה על תחילת המבצע הצבאי כנגד בסיסי אל-קאעידה באפגניסטן. בשלב הראשון כוחות מיוחדים אמריקאים ובריטים נלחמו לצד כוחות ה"חזית המאוחדת" (שבשלב זה נודעה יותר בשמה "הברית הצפונית") כנגד הטליבאן. באותו זמן ארצות הברית הפציצה מטרות של הטליבאן ואל-קאעידה ברחבי כל אפגניסטן בעזרת טילי שיוט. צעדים אלה הובילו לנסיגת הטליבאן ואל-קאעידה ממזאר-י שריף ובהמשך גם מרוב חלקיה האחרים של אפגניסטן לעבר הגבול עם פקיסטן. בדצמבר 2001, לאחר שממשלת הטליבאן הופלה וממשלה אפגנית בראשות חאמיד כרזאי נוסדה, מועצת הביטחון של האו"ם החליטה על הקמת כוח בינלאומי שישהה באפגניסטן כדי לסייע לממשלת כרזאי ולספק ביטחון בסיסי לאזרחי אפגניסטן.
בזמן שהטליבאן ארגן מחדש את כוחותיו בתוך פקיסטן, חיילים נוספים מארצות נאט"ו נשלחו לסייע לכוחות הקואליציה באפגניסטן. משנת 2002 ניסו כוחות הקואליציה לבנות-מחדש את אפגניסטן ששרועה בהרס לאחר עשורים של מלחמה. מאז אותה שנה נעשתה התקדמות בבנייה של מערכת דמוקרטית באפגניסטן והייתה התקדמות מסוימת בתשתיות התחבורה, הכלכלה, החקלאות והבריאות במדינה. כוחות נאט"ו עורכים תוכניות שונות לאימון חיילי הצבא הלאומי האפגני וכמו כן את המשטרה האפגנית כדי שיוכלו לשלוט באופן אפקטיבי על טריטוריית המדינה בעצמם. כוחות הקואליציה בשיתוף עם צבא אפגניסטן ערכו מתקפות רבות כנגד הטליבאן אך לא הצליחו להביס אותו באופן סופי. עד 2009 חלקים מסוימים מאפגניסטן (בעיקר באזורים השבטיים וההרריים) חזרו להישלט על ידי כוחות מקומיים שמזוהים עם הטליבאן. בניסיון להביס את הטליבאן באופן סופי, בשנת 2010 נשיא ארצות הברית ברק אובמה החליט על פריסה מחדש של הכוחות האמריקאים באפגניסטן ושליחה של 30,000 חיילים אמריקאים נוספים למדינה.
ב-9 באוקטובר 2004 התקיימו בחסות ארצות הברית בחירות דמוקרטיות במדינה, אליהן נרשמו יותר מעשרה מיליון מצביעים (40 אחוזים מהם נשים). הבחירות נוהלו בליווי שורה של כשלים וחלק מהמפלגות החרימו אותן. חאמיד כרזאי ניצח ברוב של 55.4 אחוזים מהקולות.
בשנת 2018 נהרגו בקרבות פנימיים באפגניסטן, כ-3,800 אזרחים. נכון לשנת 2019 נמצאים באפגניסטן אלפי חיילי ארצות הברית (המוגדרים "יועצים") וכחצי משטח אפגניסטן נשלט בפועל בידי הטליבאן.
ב־29 בפברואר 2020 חתמו ארצות הברית וארגון הטאליבן על הסכם שלום בדוחה שבקטר, שנקרא באופן רשמי "ההסכם להבאת השלום לאפגניסטן". לא נחתם הסכם בין הממשלה האפגאנית לטאליבן.
בשנים 2021 ו-2020 כוחות ארצות הברית ובעלי בריתה החלו לסגת מאפגניסטן, מה שאיפשר לטליבאן להגביר את התנגדותה.
ב-29 ביוני, לחימה עזה בין מורדי הטליבאן לכוחות הממשלה הביאו להרג 28 אזרחים ופצעו 290 נוספים במהלך השבוע האחרון, על פי מנהל בית חולים בקונדוז, כאשר רוב ההרוגים הם ילדים, נשים וקשישים. לדברי המומחים הצבאיים, הטליבאן עבר מעבר למעוזיה הדרומיים והעצים את הלחימה בצפון.
ב-2 ביולי, כוחות ארצות הברית עזבו לגמרי את שדה התעופה באגרם והעבירו אותו לכוחות המזוינים האפגניים שכן הקואליציה, כולל ארצות הברית, התכוננה לעזוב את אפגניסטן לאחר 20 שנה. בינתיים נמשכו הלחימה בין הטליבאן לכוחות הממשלה, כאשר אנליסטים אמרו כי הטליבאן יגיע "לפתח קאבול". לאחר מכן, שדה התעופה באגרם נבזז על ידי מקומיים בעקבות הנסיגה האמריקנית הפתאומית מהבסיס, שהתנהלה ללא שום תיאום עם גורמים מקומיים. מאוחר יותר פינו כוחות אפגנים את הבסיס מבוזזים והבטיחו את השליטה בו. עם זאת, דווח כי במהלך יוני תפס הטליבאן 700 רכבי האמר וכן עשרות כלי רכב משוריינים ומערכות ארטילריה מהצבא הלאומי באפגניסטן כאשר מחוזות נוספים נפלו לשליטת הקבוצה במהלך מתקפתם בצפון. ב-4 ביולי השתלט הטליבאן בן לילה על כמה מחוזות נוספים כאשר חיילים אפגניים נטשו את עמדותיהם ונמלטו לטג'יקיסטן השכנה דרך מחוז בדחשאן. הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי בטג'יקיסטן דיווחה כי יותר מ-300 חיילים אפגנים חצו את הגבול הטג'יקי, שכן דובר הטאליבן, זאוויאללה מוג'היד, אישר כי מרבית השטח שהושג התרחש ללא קרב. ב-5 ביולי אמר יועץ לנשיא אפגניסטן חמדאללה מוהיב כי מתוכננת מתקפה נגד הטליבאן בצפון לאחר שהקבוצה תפסה שישה מחוזות במחוז בדכשאן. יום קודם לכן, לפחות 1,037 חיילים אפגנים נטשו את עמדותיהם ונמלטו לטג'יקיסטן. ב-7 ביולי נכנסו מורדי הטליבאן לקירת המחוז של מחוז בדגיס, עם דיווחים על קרבות קשים כאשר החמושים נעו "לכיוון מרכז העיר". כל פקידי הממשלה בעיר הועברו לבסיס צבאי סמוך, ואילו הטליבאן שחרר כ-400 אסירים מהכלא העירוני. ב-9 ביולי כבשו הטליבאן את עיירת הגבול אסלאם קאלה, הראט, מעבר הגבול ביותר באפגניסטן עם איראן. באותו יום כבשו מורדי הטליבאן את עיר הגבול טורגהונדי בגבול טורקמניסטן כשכוחות הביטחון הלאומי האפגני קרסו בהראט. ממשרד הפנים המקומי נמסר כי הכוחות "הועברו זמנית" וכי נמשכים המאמצים לכבוש מחדש את מעבר הגבול. בנוסף, דוברו של מושל מחוז קנדהאר, רוחוללה חנזדה, הזכיר שהטליבאן כבש את העיר קנדהאר. כיבוש הערים הושלם עד אמצע אוגוסט.
הטאליבן השתלט על הערים הגדולות פרט לקאבול. ב-15 באוגוסט כבש את קאבול. הנשיא אשרף גאני אחמדזאי עזב את המדינה. הדיפלומטים הזרים עזבו את המדינה ברובם. בעקבות השתלטות הטליבאן על אפגניסטן, התפוררה ממשלת אפגניסטן במהירות. למחרת, הכריז הטאליבן על סיום הלחימה. ב-7 בספטמבר הכריז הארגון על הקמת ממשלה זמנית.