stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירי אלוני
קריירה > שנות השבעים - שיא הקריירה

לאחר שחרורה ביצעה את שירי הנושא של הסדרה הטלוויזיונית החלוצית "חדווה ושלומיק". השירים "הבלדה על חדווה ושלומיק" ו"להיות לבד" (יהונתן גפן/יאיר רוזנבלום) שרדו הרבה שנים אחרי שהסדרה נשכחה וזכו לביצועים נוספים, בהם של צביקה פיק וזוהר ארגוב שביצעו כל אחד בנפרד את "להיות לבד". באותה התקופה השתתפה במופע "ג'אמבו" יחד עם בוגרים נוספים מהלהקות הצבאיות.
בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"א 1971 ביצעה את השיר "הוא יצא" למילים של אפרים רימון, לחן של שם טוב לוי, ועיבוד של יאיר רוזנבלום.
אלוני הייתה הצלע הנשית בלהקת הרוק אחרית הימים. במהלך חברותה בלהקה, הקליטה כסולנית את השירים "הנסיכה" למילותיה של המשוררת דליה רביקוביץ, "תחת עץ האקליפטוס" למילותיו של חיים חפר ו"חייו ומותו של מר גוסקין" למילותיו של חנוך לוין, בשאר שירי האלבום המשיכה לבלוט בליווי קולי לשירתם של שאר חברי הלהקה. לאחר מכן, השתתפה אלוני בתוכנית הטלוויזיה השנייה והאחרונה של "חבורת בימות", אשר שרה את שירי נעמי שמר ומשם זכורים ביצועה לשירים "לשיר זה כמו להיות ירדן", "בארץ להד"ם" ו"אנשים יפים". שירי התוכנית הוקלטו גם לאלבומה השני והאחרון של החבורה.
בפסטיבל הזמר שהתקיים בשנת 1973, שרה אלוני את השיר שכתבה המשוררת תרצה אתר לזכר אביה, נתן אלתרמן, "שיר לערב חג" (לחן: יעקב הולנדר, עיבוד: משה וילנסקי). באותה שנה יצא אלבומה הראשון של מירי אלוני כסולנית, "מונה ליזה של המאה העשרים", שכלל חלק מלהיטיה הקודמים (ביניהם "הבלדה על חדווה ושלומיק", "להיות לבד", "בהיאחזות הנח"ל בסיני" ועוד) וכן שירים חדשים כ"מונה ליזה של המאה העשרים" (מילים ולחן: דפנה אילת, עיבוד: אלכס וייס), "במות הקיץ" (מילים: רחל שפירא, לחן ועיבוד: מוני אמריליו), "אהבת איתמר בן אב"י" (מילים: דודו ברק, לחן ועיבוד: נורית הירש) וגם שיר משעשע הכולל חיקויים, "האידיוטית". בשנת 1974 העלה הבמאי צדי צרפתי ערב משירי ברטולט ברכט, עם יוסי פולק ובני אמדורסקי שנקרא "ההנאות הקטנות שבחיים" בו זכתה אלוני לתשבחות ענק ולהצלחה בזכות ביצועיה לשיריו ומאז הוגדרה כ"זמרת ברכטיאנית".
בשנת 1975 השתתפה בפסטיבל הזמר עם השיר ״איזה קרנבל״ (מילים: זרובבלה ששונקין פיין, לחן: דפנה אילת, עיבוד: מתי כספי).
באותו עשור שיחקה אלוני במספר סרטי קולנוע ישראלים ובהם: "חכם גמליאל" עם יוסי בנאי בשנת 1973, "נישואין נוסח תל אביב" עם טוביה צפיר ומנחם עיני בשנת 1979, שהיווה גרסה למחזה "הקמצן" של מולייר.
קריירה > שנות השמונים

בראשית שנות ה-80 הופיעה אלוני בערב שערך והפיק מי שלימים הפך בעלה, שמואל אומני, "נשים על פי ברכט", וזכתה להצלחה מרובה. בשנת 1981 השתתפה בקדם אירוויזיון עם השיר ״פיוס״ (מילים לחן: מיכל היינברג, עיבוד: דוד קריבושה) והגיעה למקום העשירי. בשנת 1982 השתתפה לצידם של שרגא הרפז ואשר צרפתי בסרט "אהבה אילמת".
רק בשנת 1985 הוציאה את אלבום הסולו השני שלה - "טיפה אהבה", גם הוא בהפקה בפועל של שמואל אומני, והפקה מוזיקלית של מרבית השירים על ידי גרי אקשטיין. מתוך האלבום בלטו השירים: "כמו האמונה" שכתבו שמוליק קלוסקי ואלי סמרי ואשר התחרה בתחרות הקדם-אירוויזיון 1986, "האיכר ממשיך לחרוש" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד נתן כהן), "מוכרחים להיות שמח", ואחד משירי הזיכרון המצמררים ביותר שנכתבו על ידי עמנואל צבר ויאיר רוזנבלום "ברית דמים" (המוכר גם בשמות "על דעת המקום" ו"היובלים והראלים") המספר את סיפור נפילתם של שני חיילים משכונת תלפיות, ששניהם נקראים יובל הראל, במהלך מלחמת לבנון הראשונה. אלוני הקדישה אותו לכל "היובלים שלא זכו להגיע אל הים". שיר חדש שליווה את צאת האלבום הוא "מכאן ועד מתי" שכתבו שמוליק קלוסקי ויאיר קלינגר. באלבום מופיעה גם גרסה בעיבודו של גרי אקשטיין ל"שיר לשלום", המזוהה ביותר עם אלוני עוד מימי להקת הנח"ל. מאוחר יותר הקליטה אותו בערבית גם עם הכנר והזמר הערבי סמיר שוקרי. האלבום זכה להצלחה במידה מסוימת ומאוחר יותר יצא על גבי דיסק (עם פרטים שונים על השירים מאלה שנמצאים בגרסת התקליט).
קריירה > משנות התשעים ואילך

בעצרת תמיכה בהמשך תהליך השלום שנערכה בכיכר מלכי ישראל בשנת 1995 ביצעה את "שיר לשלום" והתמונה בה מצטרפים אליה ראש הממשלה יצחק רבין ושר החוץ שמעון פרס לשירה היא אחת התמונות שנחרטו בזיכרון מהעצרת ההיא. מספר דקות לאחר מכן, בסיומה של העצרת, נרצח יצחק רבין והביצוע לשיר השיב את אלוני אל התודעה הציבורית.
לאחר מכן הקליטה אלוני גרסה נוספת לשיר לזכרו של רבין בעיבוד של יוסי בן נון אשר נכללה באוסף שלה "מיטב השירים", שיצא באותה שנה וכלל את מיטב להיטיה.
בשנת 1996 השתתפה אלוני במחזמר "בן המלך והעני" בהפקת התיאטרון העממי של אברהם דשא פשנל, מאת ירון כפכפי, בבימויו של מישה לוריה, ולצידם של עודד מנשה, ואורי גבריאל.
בשנת 1999 נסעה אלוני לסיבוב הופעות בגרמניה, שם הוזמנה להופיע. בשנת 2002, אחרי שלוש וחצי שנים שם, חזרה לישראל.
בפברואר 2003, לאחר הפגנת האומנים על קיצוץ גדול בתרבות, החלה אלוני לקיים מופע רחוב בצומת הרחובות אלנבי ונחלת בנימין בתל אביב, במקביל לשוק האומנים והיוצרים המתקיים כחלק מיריד האומנים המוכרים שם את יצירתם. בתחילה היה הצעד מחאתי, אולם, כך מעידה אלוני, היא התאהבה בסוג הופעה זו, ובקשר הבלתי אמצעי עם הקהל שמקיף אותה בהמוניו, ומאז ועד היום, היא מופיעה בצמוד ליריד האומנים היוצרים בימים שלישי ושישי.
בנובמבר 2005, השתתפה אלוני בעצרת המציינת עשור לזכרו של רבין. בנובמבר 2006 הקליטה את השיר "כשהלב בוכה" למילים של יוסי גיספן ושמואל אלבז וזכתה לתשבחות רבות בשל האינטרפרטציה שלה לשיר.
בשנת 2006 החלה חברת שמיים בראשותו של גיא מרוז לצלם סרט תיעודי על חייה של אלוני.
בשנת 2007 הוציאה חברת הד ארצי בהוצאה מחודשת בשיתוף פעולה עם הזמרת את אלבום המופע "הנאות קטנות שבחיים", שביים צדי צרפתי יחד עם בני אמדורסקי ויוסי פולק. ההוצאה המחודשת כללה שלוש גרסאות מחודשות לשירי הסולו של מירי מאותו תקליט מתוך הופעה חיה בברלין בשנת 2000.
בשנת 2008 גילמה בסדרה "דני הוליווד" את אמו של רינגו.
עוד באותה שנה הוציאה אלוני סינגל חדש בהפקה עצמית למילים שכתבה בעצמה, והלחינה נורית הירש השיר נקרא "גם אם לא אשמע אשיר עד כלות". אלוני סיפרה כי אמה עברה שנים קשות בשנותיה האחרונות ונפטרה באותה תקופה, וכי השיר נכתב לזכרה. מכאן נקרא גם הסרט התיעודי על חייה ששודר באותה שנה "לשיר עד כלות".
אלוני גם הקליטה שירים חדשים עם בנה, המוזיקאי יוסף אלוני-אומני. בשנת 2015 יצרה מירי אלוני עם עופר רגב סיור מודרך בתל אביב בשם "הבוקר בא כל כך מהר" אשר עוסק בחייה ובשיריה של מירי אלוני.
ב-2015 החלה להופיע בסדרה "להרוג את הסבתא" המשודרת ב-yes בתפקיד הסבתא וכן הוציאה כסינגל את השיר החדש "עבד אבוד", שנכתב על ידי נויה שגיב, פטריק סבג וסגול 59.
החל מ-2016 משתתפת בסדרה הקומית "צומת מילר" בערוץ קשת 12, בתפקיד אווה, אמו של אדיר מילר, ובנוסף השתתפה בדיבוב הגרסה העברית של סרט הילדים "מואנה" של דיסני.
בשנת 2017 שיחקה בהצגה "אהבה וכאב" המבוססת על ספרה של צרויה שלו שעלתה בהתיאטרון העברי.
ב-2019 שיחקה בסרט "היום שאחרי לכתי".
בשנת 2020 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "קיבוצניקים" בתפקיד חווהל'ה פלושניק, מנהלת בית הזקנים בקיבוץ.
חיים אישיים

בשנות השבעים הייתה נשואה לשחקן נחום שליט. לאחר מכן הייתה בת זוגו של ג'סי נחייסי, איש בוהמה תל אביבי. בשנת 1978 נקנסה ב-5,000 לירות, בעוון אי דווח על הכנסות למס הכנסה.
בשנת 1984 נישאה למפיק והשחקן שמואל אומני, לו הייתה נשואה עד מותו ב-2022. לשניים נולדו שני בנים: ירמי ויוסי. כשהיו בני 13 ו-14 נמסרו בניהם לפנימיית "בית הילד" שברחוב שור בתל אביב. לאחר שאלוני ובעלה ניסו להחזיר אותם לביתם, הם נקלעו לסכסוך עם הרווחה שבשיאו הורשע בעלה באיומים, העלבת עובדת ציבור וזילות בית המשפט.
בספטמבר 2021 נכרתה רגלה הימנית מהברך ומטה בעקבות זיהום חמור. במרץ 2022 שוחררה מבית החולים ועברה לגור בדירה שהוענקה לה על ידי חברת משען, בדיור מוגן ברמת אפעל.
אלוני היא טבעונית.
אלבומי סולו ואלבומים בהשתתפותה של אלוני (רשימה חלקית)

הידד לצעירים
כל הכבוד לנח"ל
התוכנית ה-21 ("קרנבל בנח"ל)
בהיאחזות הנח"ל בסיני - להקת הנח"ל
חדווה ושלומיק - פסקול תוכנית הטלוויזיה
פסטיבל הזמר והפזמון 1971
פסטיבל הזמר והפזמון 1973
אחרית הימים
פסטיבל הזמר 1975
ערב שירי נעמי שמר - חבורת בימות
ג'אמבו מיוזיקל
מונה ליזה של המאה העשרים
ערב ברטולט ברכט - ההנאות הקטנות שבחיים - עם יוסי פולק ובני אמדורסקי
"מלחמה ושלום" - אוסף משירי מלחמת יום הכיפורים
פסטיבל לשירי ילדים מס' 6
חתול תעלול - עם ישראל גוריון
קדם אירוויזיון 1981
קדם אירוויזיון 1986
שיר לדרום אמריקה
הבה נבירה ונשירה - פסטיבל שירי בירה
טיפה אהבה
מיטב השירים
בן המלך האביר והעני - פסקול המחזמר
פילמוגרפיה

בטלוויזיה
חדווה ושלומיק (1971)
דני הוליווד (2008)
להרוג את הסבתא (2015–2016)
צומת מילר (2016–2022)
קיבוצניקים (2020)
בקולנוע
חכם גמליאל (1973)
נישואין נוסח תל אביב (1979)
אהבה אילמת (1982)
היום שאחרי לכתי (2019)
נובי גוד (2023)
הערות שוליים

↑  גילה מצא, על הגבעתיים עמדה פרה, מעריב, 12 ביוני 1988
↑  קרנבל בנח"ל, הארץ, 7 במרץ 1969
↑  ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק י"ט
1 2 3 4  מירי אלוני חוזרת לבמה, מעריב, 19 באפריל 1979
↑  כשלהקת "כוורת" נתקעה בחושך, מעריב, 23 באוגוסט 1979
↑  גלי צה"ל, הארץ, 25 ביוני 1971
↑  שידורי ישראל, הארץ, 4 ביוני 1971
↑  חזון אחרית הימים, הארץ, 22 באוקטובר 1971
↑  מבחר מופעים, מעריב, 4 ביוני 1973
↑  קנס לזמרת מירי אלוני, מעריב, 29 בדצמבר 1978
↑  ורד לוביץ', עבודות שירות נגזרו על בעלה של מירי אלוני, באתר ynet, 27 בדצמבר 2005
↑  בעקבות סכנת חיים ממשית רגלה של הזמרת מירי אלוני נכרתה, באתר ערוץ 20, ‏2 בספטמבר 2021
↑  רן בוקר, אחרי יותר משמונה חודשים: מירי אלוני השתחררה מבית החולים, באתר ynet, 21 במרץ 2022
↑  הילה אלפרט, מירי אלוני מקבלת אהבה וכבוד ברחוב, באתר ישראל היום
↑  עטיפת האלבום
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014 - ליאת הר לב ("הפרלמנט") | פרס האקדמיה לטלוויזיה - השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית 2015 - מירי אלוני ("להרוג את הסבתא") | הבא: 2016 - נלי תגר ("האחיות המוצלחות שלי") |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302568405171  ISNI: 0000 0000 7087 8899  MusicBrainz: f96aa0b9-85e9-4de8-a546-418c20d6c4b1  VIAF: 97351733   WorldCat (עם VIAF): 97351733 
מירי אלוני בהופעה ב-2010
כיכר מגן-דוד בתל אביב, פורים, 2012
מירי אלוני בהופעה בנחלת בנימין
קייב (מחוז)

מחוז קייב (באוקראינית: Київська область) הוא מחוז במרכז אוקראינה. המרכז המנהלי של המחוז הוא העיר קייב (באוקראינית: Київ) שהיא גם בירתה של אוקראינה. למרות שהיא ממוקמת במרכז מחוז קייב ומארחת את הגופים השלטוניים של המחוז, הרי לקייב עצמה יש שלטון עצמי עם מעמד מיוחד ואינה נמצאת תחת תחום שיפוט של המחוז.
מחוז קייב אינו תואם ואינו מוגבל לאזור המטרופולין של קייב למרות שהוא מסתמך על הכלכלה העירונית והתחבורה שלו בצורה משמעותית.
גאוגרפיה

שטחו של מחוז קייב הוא 28,100 קמ"ר והוא ממוקם בצפון מרכז אוקראינה. גבולותיו ממערב הם מחוז ז'יטומיר, מדרום מערב - מחוז ויניצה, מדרום – מחוז צ'רקסי, מדרום מזרח – מחוז פולטבה, ממזרח וצפון מזרח – מחוז צ'רניהיב ומצפון – מחוז הומל בבלארוס.
המחוז מחולק שווה בשווה בין שתי הגדות של נהר הדנייפר מצפון ומדרום לקייב. נהרות חשובים אחרים במחוז הם יובלי הדנייפר פריפיאט, דסנה, טטריב, אירפין, רוֹס וטרוביז'. אורך נהר הדנייפר בתוך תחום המחוז הוא 246 ק"מ. יש במחוז 177 נהרות החוצים את האזור. ו- 13 מאגרי מים.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים במחוז קייב הוא אופייני לאזור פולסיה ואזורים מיוערים קרובים אחרים. חורפים נוחים יחסית וקיצים חמים.
גאוגרפיה > צמחייה

כל האזור מכוסה בצמחייה ויערות. האזור הירוק של המחוז מכסה 436 קמ"ר ויש בו 250 סוגים שונים של עצים ושיחים.
היסטוריה

מחוז קייב נוצר, באופן רשמי, כחלק מן הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ב-27 בפברואר 1932.
יחידות מנהליות קודמות שנעשו מאוחר יותר לחלק מן המחוז כוללות את ווייוודה של קייב תחת שלטון האיחוד הפולני-ליטאי והדוכסות הגדולה של ליטא והגוברניה של קייב תחת שלטון האימפריה הרוסית. החלק הצפוני של המחוז שייך לאזור ההיסטורי של פולסיה.
הגבולות הנוכחיים של המחוז נקבעו, לבסוף, אחרי אסון צ'רנוביל ב־1986. הפיקוח הממשלתי על העיר החדשה סלבוטיץ' שנבנתה כחלק ממחוז צ'רניהיב הועבר אז למחוז קייב.
חלוקה אדמיניסטרטיבית

מיולי 2020, לאחר יישום רפורמה במחוזות משנה של אוקראינה, מחוז קייב מחולק ל-7 מחוזות משנה כדלהלן:
| שם בעברית  | שם באוקראינית | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה 2020 | מרכז מנהלי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז משנה אובוחיב | Обухівський  ‏ | 3639 | 229,518 | אובוחיב |
| מחוז משנה בוצ'ה | Бучанський ‏ | 2558 | 352,254 | בוצ'ה |
| מחוז משנה בוריספיל | Бориспільський‏ | 3873 | 203,653 | בוריספיל |
| מחוז משנה בילה צרקווה | Білоцерківський ‏ | 6515 | 439,877 | בילה צרקווה |
| מחוז משנה ברובארי | Броварський ‏ | 2882 | 242,064 | ברובארי |
| מחוז משנה וישהורוד | Вишгородський‏ | 4337 | 131,080 | וישהורוד |
| מחוז משנה ברובארי | Фастівський ‏ | 1761 | 182,598 | ברובארי |
חלוקה אדמיניסטרטיבית > המובלעות

עיריית סלבוטיץ' ממוקמת בתוך גבולות מחוז צ'רניהיב הסמוך על הגדה המזרחית של הדנייפר ולעירייה אין שום גבול משותף עם מחוז קייב. עם זאת סלבוטיץ' מנוהלת על ידי שלטונות מחוז קייב ובכך מהווה סוג של מובלעת מנהלית.
בדומה אליה גם העיירה קוציובינסקה (Коцюбинське) השוכנת בגבולות העיר קייב (המוקפת בעצמה על ידי מחוז קייב) שייכת למחוז משנה בוצ'ה.
חלוקה אדמיניסטרטיבית > אזור צ'רנוביל

החלק הצפון-מערבי של המחוז הוא חלק מאזור ההפקעה בשל הזיהום הרדיואקטיבי שנגרם על ידי התאונה בכור הגרעיני בצ'רנוביל. הערים הגדולות הנמצאות בתחום ההפקעה בו אסור לגור הן צ'רנוביל ופריפיאט שהן עתה ערי רפאים. העיר סלובטיץ' נבנתה מחוץ לאזור זה כדי לאכלס את המפונים מפריפיאט.
חלוקה אדמיניסטרטיבית > ערים ועיירות חשובות

בילה צרקווה – מרכז תעשייתי חשוב ועיר היסטורית.
בוריספיל  – מרכז תעשייתי ובו נמצא שדה התעופה הבינלאומי העיקרי של המדינה.
פריאסלאב – אטרקציה תיירותית היסטורית.
סלבוטיץ' – העיר הצעירה ביותר באוקראינה.
פסטוב - מרכז תחבורה חשוב באוקראינה.
צ'רנוביל - עיר רפאים, שבתחומה נמצאת תחנת כוח גרעינית, בה אירע אסון צ'רנוביל.
פריפיאט - עיר רפאים באזור המזוהם שנוצר בעקבות אסון צ'רנוביל
דמוגרפיה

הקבוצה הלאומית הגדולה ביותר במחוז קייב היא האוקראינית (1,684,800 אנשים). אחריהם רוסים, יהודים, בלארוסים, פולנים ואחרים. מספר התושבים המוערך (לא כולל את קייב) הוא כ־1.8 מיליון (נכון ל-2006).צפיפות האוכלוסייה היא 63.01 לקמ"ר. מספר התושבים העירונים על פי מפקד האוכלוסין שהיה ב־2001 הוא 1,053,500 (57.6%) ומספר התושבים באזורים הכפריים – 774,400 איש (42.4%)
כלכלה

מפעלי התעשייה העיקריים במחוז קייב כוללים: ייצור חשמל, מזון, תעשיות כימיות ופטרוכימיות וייצור מתכת. יש במחוז 330 מפעלים תעשייתיים מאושרים ו- 742 מפעלי תעשייה קטנים יותר.
חינוך

יש במחוז קייב 795 בתי ספר המנוהלים על ידי המדינה. 219 (27.5%) מהם ממוקמים באזורים עירוניים ו- 576 (72.5%) באזורים כפריים. בבתי ספר אלה לומדים 232,260 תלמידים. 141,416 (60.6%) מהם בבתי ספר עירוניים ו- 98,944 (39.4%) בתי ספר באזורים כפריים. נוסף על אלה יש 12 בתי ספר ערב בהם לומדים 6,000 תלמידים, 23 בתי ספר מקצועיים עם 14,300 תלמידים, 22 בתי ספר גבוהים בהם יש יותר מ-35,000 תלמידים.
הערות שוליים

↑  Cabinet of Ministers of Ukraine – Kyiv Region URL accessed on November 26, 2006
↑
1 2 3  "Secondary and Higher Education". Kyiv Regional State Administration. אורכב מ-המקור ב-2006-12-10. נבדק ב-25 בדצמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑
| מחוזות אוקראינה |
| --- | --- | --- |
|  | אודסה • איוואנו-פרנקיבסק • דונצק 1 • דניפרופטרובסק • ווהלין • ויניצה • ז'יטומיר • זפוריז'יה 1 • זקרפטיה • חמלניצקי • צפון חרסון 2 • חרקוב • טרנופול • לבוב • לוהנסק 1 • מיקולאייב • סומי • פולטבה • קייב • קירובוהראד • צ'רנוביץ • צ'רניהיב • צ'רקאסי • רובנו |  |
רפובליקה אוטונומית: קרים 1 • ערים בעלות מעמד מיוחד: קייב • סבסטופול 1  הערות: 1מחוז זה נכבש בידי רוסיה וסופח אליה באופן חד-צדדי. 2מחוז חרסון נכבש בידי רוסיה וסופח אליה באופן חד-צדדי, אך כעבור חודשיים חזר חלקו הצפוני של המחוז לשליטה אוקראינית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11937438z (data)  GND: 4506824-0  MusicBrainz: 783981f6-86e6-437e-849a-b95bb9039336  NKC: ge1147509
הדומה השישית

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 גוף פרלמנטרי:  הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית
 תקופת כהונה:  21 בדצמבר 2011 – 5 באוקטובר 2016  (4 שנים)
 מערכת בחירות:  4 בדצמבר 2011
 הנהגה
 יו"ר הדומה:  סרגיי נארישקין
 הרכב
 
 מפלגת השלטון:  רוסיה המאוחדת
 אתר אינטרנט
 http://www.duma.gov.ru
 → הדומה החמישית הדומה השביעית ← 
הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית הששית במספר הוא מושב הדומה של הפדרציה הרוסית שנבחר ב-4 דצמבר 2011 וכיהן מה-21 בדצמבר 2011 ועד ה-5 באוקטובר 2016.
הדומה התקיימה מ-21 בדצמבר 2011 עד 24 ביוני 2016. עד בחירת היושב ראש וסגנו כיהן חבר הפרלמנט המבוגר ביותר כיושב ראש, היה זה נציג מפלגת "רוסיה המאוחדת" בן ה-87 ולדימיר איוואנוביץ' דולגיך (שהתפטר לאחר מכן מהדומה ומונה ב-13 בספטמבר 2013 כחבר מועצת הפדרציה). לסגנו הזמני נבחר חבר המפלגה הקומוניסטית וזוכה פרס נובל בן ה-81, ז'ורס איוואנוביץ' אלפרוב.
הסיעות

| סיעה | סיעה | מספר מושבים | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
|  | רוסיה המאוחדת | 238 |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית | 92 |  |
|  | רוסיה הוגנת | 64 |  |
|  | המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה | 56 |  |
חקיקות עיקריות

הדומה ספגה שלל ביקורות על חקיקות שאומצו ללא דיון מוקדם והתייעצות עם מומחים.
21 בדצמבר 2012: אומץ "חוק דימה יאקובלב" ברוב של 420, שאוסר על אמריקאים לאמץ ילדים רוסיים.
8 במאי 2012: דמיטרי מדבדב אושר לתפקיד ראש ממשלת רוסיה ברוב של 299.
2013: אומץ חוק נגד תעמולה הומוסקסואלית בתקשורת
20 במרץ 2014: אושר החוק הפדרלי "אודות הצטרפות חצי האי קרים לפדרציה הרוסית" ברוב של 443.
20 במרץ 2014: אושר החוק הפדרלי "אודות סיפוח קרים לרוסיה והקמת שתי ישויות מדיניות חדשות: רפובליקת קרים והעיר הפדרלית סבסטופול" ברוב של 444.
3 ביולי 2015: אושר החוק להקדמת הבחירות לדומה הממלכתית בשלושה חודשים, זאת ברוב של 339.
24 ביולי 2016: "חוק יארובאיה", אושר ברוב של 287, שמחייב את כל ספקי התקשורת לשמור שיחות ולהעבירן לידי שירות הביטחון הפדרלי במאבקו בטרור.
הערות שוליים

↑  Андрей Винокуров; Артур Громов; Игорь Крючков (24 ביוני 2016). "Дума отзапрещалась". gazeta.ru. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Editorial. "Страна подозреваемых". Meduza.
↑  Karmodi, Ostap (17 בספטמבר 2016). "25 гаек Госдумы". RFE/RL. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  State Duma adopted the "law of Dima Yakovlev"
↑  רוסיה: אושר החוק שמונע מאמריקנים לאמץ, באתר ynet, 26 בדצמבר 2012
↑  Medvedev appointed Prime Minister
↑   הארווי פירסטין, פוטין והנאציזם ההומופובי, באתר הארץ, 25 ביולי 2013
↑  State Duma ratified the agreement on the adoption of the Crimea to Russia
↑  Принят закон о переносе выборов в Госдуму
↑  Госдума приняла «пакет Яровой»
↑   טלי קרופקין, הרוסים אדישים למערכת הבחירות ומפקפקים בטוהרן; כמחצית החליטו שלא לבוא להצביע, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2016
↑   טום בלמפורת, המטרה החדשה של הדיכוי הרוסי: חסידי היוגה, באתר הארץ, 12 בינואר 2017
| כינוסי הדומה הממלכתית |
| --- | --- | --- |
| הדומה הקיסרית | כינוס 1906 • כינוס 1907 • כינוס 1907–1912 • כינוס 1912–1917 | רוסיה |
| הדומה הפדרלית | כינוס 1993–1995 • כינוס 1995–1999 • כינוס 1999–2003 • כינוס 2003–2007 • כינוס 2007–2011 • כינוס 2011–2016 • כינוס 2016–2021 • כינוס 2021–2026 | רוסיה |
| יושבי ראש | סרגיי מורומצב • פיודור גולובין • ניקולאי חומיאקוב • אלכסנדר גוצ'קוב • מיכאיל רודזיאנקו • איוואן ריבקין • גנאדי סלזניוב • בוריס גריזלוב • סרגיי נארישקין • ויאצ'סלב וולודין | רוסיה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: הדומה החמישית   2007 – 2011 | הדומה הששית  דצמבר 2011 - אוקטובר 2016 | הבא: הדומה השביעית |
דמיטרי מדבדב בעת מינויו לתפקיד ראש ממשלת רוסיה.
בני בן ארי

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1970 (בן 54) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 8114 בחטיבת הנגב  מפקד חטיבת הנגב  ראש מטה חטיבת הקומנדו  קצין מילואים ראשי
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן
 
בני בן ארי (נולד ב-18 באוקטובר 1970 בקיבוץ טירת צבי) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל המכהן כקצין מילואים ראשי. קודם לכן שימש כמפקד חטיבת הנגב.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 התנדב ליחידת דובדבן ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בשירות המילואים ביצע מספר תפקידי פיקוד ובהם קצין אג"מ ומפקד גדוד 8114 בחטיבת הנגב, ולקח חלק במבצע עופרת יצוקה. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הנגב, ופיקד עליה במהלך מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן ושימש בתפקיד עד שנת 2016. לאחר מכן מונה לראש מטה חטיבת הקומנדו.
ב-2 בספטמבר 2021 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין מילואים ראשי.
הערות שוליים

↑  עמית קורח ואיתמר שגב, הדרבי, ביטאון ביבשה, גיליון 11, ספטמבר 2009, כפי שהועלה באתר "פרש".
↑
גור רוזנבלט, ‏מי יפקד על חטיבות המילואים?, מערכות 465, 2016.
↑  תמר קונדה ועדי מנדל, "הקפטנים", במחנה, ‏ 26 במאי 2016, עמודים 40–43.
↑   קצין המילואים הראשי נכנס לתפקידו, באתר צה"ל, 2 בספטמבר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפרלמנט הסקוטי

| --- | --- |
 מדינה:  בריטניה בריטניה סקוטלנד סקוטלנד
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  12 במאי 1999 – הווה (25 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  129
 
 ממשלה (71)       המפלגה הלאומית הסקוטית (64)        ירוקים (7) אופוזיציה (57)       שמרנים (31)        לייבור (22)        ליברל-דמוקרטים (4) יושב ראש (1)       יושב ראש (1)
 בחירות
 בחירות קודמות:  6 במאי 2021
 בחירות הבאות:  7 במאי 2026
 מנהיגים
 מנהיגת הפרלמנט:  אליסון ג'ונסטון (אנ') החל מ-13 במאי 2021
 השר הראשון:  חמזה יוסף, SNP החל ממרץ 2023
 מנהיגי מפלגות האופוזיציה:  ג'ורג' אדם (אנ'), המפלגה השמרנית  אנאס סרוואר (אנ'), מפלגת הלייבור  אלכס קול-המילטון (אנ'), המפלגה הליברל-דמוקרטית
 משכן
 
 בניין הפרלמנט הסקוטי, הולירוד, אדינבורו
 קואורדינטות:  55°57′07″N 3°10′30″W﻿ / ﻿55.95194°N 3.17513°W﻿ / 55.95194; -3.17513
 אתר אינטרנט
 http://www.parliament.scot
 
משכן הפרלמנט הסקוטי באדינבורו
אולם המליאה
הפרלמנט הסקוטי (בגאלית סקוטית: Pàrlamaid na h-Alba; בסקוטית: Scots Pairlament; באנגלית: Scottish Parliament) הוא מוסד הקיים מאז 1999, כפרלמנט בעל סמכויות מוגבלות בנושא סקוטלנד בתוך הממלכה המאוחדת. הפרלמנט בנוי מבית אחד ובו חברים 129 נציגים אשר נבחרים מדי 4 שנים בבחירות. 73 מחברי הפרלמנט נבחרים על פי מחוזות הצבעה, ו-56 חברי הפרלמנט הנוספים נבחרים על פי בחירות ארציות.
הבחירות האחרונות נערכו ב-6 במאי 2021. עד כה נערכו 6 מערכות בחירות (1999, 2003, 2007, 2011, 2016, 2021). על מנת להיבחר לפרלמנט, אדם נדרש להיות מעל גיל 18, שפוי, ואזרח באחת מהמדינות או הטריטוריות המוסכמות. אנשי צבא או משטרה אינם יכולים לכהן בפרלמנט.
היסטוריה

העדות הראשונה לקיומה של מועצת עם סקוטית היא ממסמך משנת 1235 (תקופת שלטונו של אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד), שבו מתואר הפרלמנט של סקוטלנד (אנ') (כמו במקרה של הפרלמנט האנגלי) בלטינית כ-colloquium. הפרלמנט של ממלכת סקוטלנד, שהיה לו בית אחד, נועד לראשונה בקירקליסטון (Kirkliston), כיום כפר קטן באזור אדינבורו. ב-1639 עברו דיוניו ל"אולם הפרלמנט" (Parliament Hall) באדינבורו. הפרלמנט חדל לפעול ב-1707 עם החלתם של חוקי האיחוד של 1707 והוחלף בפרלמנט של בריטניה הגדולה. קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים על מידת העצמאות של הפרלמנט הסקוטי מן הכתר הסקוטי במהלך התקופה שלפני 1707. היסטוריונים רבים סברו כי היה מדובר בגוף מנוון אשר שימש כחותמת גומי להחלטות בית המלוכה הסקוטי. כיום קיימים היסטוריונים אשר חולקים על דעה זו וגורסים כי לפרלמנט הייתה חשיבות בקבלת החלטות בפוליטיקה של סקוטלנד, והוא לעיתים גם נקלע לעימותים עם בית המלוכה.
בשנות ה-80, כאשר הממלכה הייתה תחת שלטון שמרני מאוד, גדל הביקוש לפרלמנט אוטונומי. תחת שלטונו של טוני בלייר הוכרז על כך שיהיה משאל עם בסקוטלנד על הנושא. בשנת 1997 נערכו הבחירות בסקוטלנד. בבחירות אחוז ההצבעה עמד על 60.4%, ו-74.3% מהמצביעים הצביעו בעד פרלמנט אוטונומי והבחירות הראשונות לפרלמנט נערכו שנתיים לאחר מכן. ישיבת הפרלמנט הראשונה נערכה ב-12 במאי, שנת 1999.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוחל בבניית בנין חדש לפרלמנט, שעלותו אמורה הייתה להיות כ-40 מיליון ליש"ט. הבנייה התארכה פעמים רבות, והארכות העלות עלו פעם אחר פעם. בגמר הבנייה בשנת 2004 הגיעה העלות לכ-431 מיליון לירות שטרלינג.
ועדות הפרלמנט

בפרלמנט 16 ועדות שונות המהוות חלק חשוב מעבודת הפרלמנט. הוועדות הן:
ביקורת
שוויון ההזדמנויות
אירופה וקשרי חוץ
אוצר
נהלים
פניות הציבור
תקנים ומינויים ציבוריים
חקיקת משנה
כלכלה, אנרגיה ותיירות
חינוך ותרבות
בריאות וספורט
משפטים
שלטון מקומי
עניינים כפריים ואיכות הסביבה
תוכנית הארחה סקוטית פרלמנטרית
תחבורה, תשתיות ושינוי האקלים
הערות שוליים

↑  ויקיפדיה בשפה האנגלית מפנה לספר: R. Rait, 'Parliaments of Scotland' (1928)
↑  ויקיפדיה בשפה האנגלית מפנה ל: Brown and Tanner, passim; R. Tanner, The Late Medieval Scottish Parliament, passim; K. Brown and A. Mann, History of the Scottish Parliament, ii, passim
↑  דניאל כהנמן, למה פרויקטים נכשלים?, כלכליסט, 30 בספטמבר 2012
| האצלת סמכויות בבריטניה |
| --- | --- | --- |
| חוקי האצלת סמכויות | חוק סקוטלנד (1998) • חוק סקוטלנד (2012) • חוק ממשלת ויילס (1998) • חוק ממשלת ויילס (2006) • חוק ממשלת ויילס (2014) • חוק צפון אירלנד (1998) • חוק צפון אירלנד (2006) • חוק רשות לונדון רבתי (1999) • חוק רשות לונדון רבתי (2007) |  |
| פרלמנטים | הפרלמנט הסקוטי • הפרלמנט הוולשי • האספה של צפון אירלנד • אספת לונדון |  |
| ממשלות | ממשלת סקוטלנד • ממשלת ויילס • הנהלת צפון אירלנד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590022005171  GND: 14522-1  ISNI: 0000 0004 1755 3410  LCCN: n81104636  UKPARL: FDzhB2sJ  VIAF: 152958644   WorldCat (עם VIAF): 152958644
חיילים אבודים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ים וב 
 סוגה:  מלחמה, מתח
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2002
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה ביתן
 תאריך:  2004
 תרגום:  מנשה ארבל
 מספר עמודים:  395
 
חיילים אבודים (באנגלית: Lost Soldiers) הוא רומן מאת ג'ים וב, קצין נחתים זוטר שלחם במלחמת וייטנאם ועוטר בצלב הצי על אומץ ליבו ולימים הפך לסופר ופוליטיקאי, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת וירג'יניה בין השנים 2007–2013, מטעם המפלגה הדמוקרטית. הספר תורגם לעברית בידי מנשה ארבל בשנת 2004.