stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ה'תקפ"ו
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הליוספירה

ההליוספרה נעה בתווך הבין כוכבי.
הליוספירה (באנגלית: Heliosphere) היא המגנטוספרה, ושכבת האטמוספירה החיצונית ביותר של השמש. היא מקבלת צורה של אזור עצום, בעל זנב דמוי בועה של חלל. במונחים של פיזיקת פלזמה, זהו החלל שנוצר על ידי השמש במדיום הבין-כוכבי שמסביב. "הבועה" של ההליוספירה "מנופחת" ללא הרף על ידי פלזמה שמקורה בשמש, המכונה רוח השמש. מחוץ להליוספירה, פלזמה סולארית זו מפנה את מקומה לפלזמה הבין-כוכבית החודרת לשביל החלב. כחלק מהשדה המגנטי הבין-פלנטרי(אנ'), ההליוספירה מגינה על מערכת השמש מפני כמויות משמעותיות של קרינה מייננת קוסמית ; עם זאת, קרני גמא לא טעונות אינן מושפעות. המושג נטבע ככל הנראה על ידי אלכסנדר ג'יי דסלר(אנ'), אשר מיוחס לזכותו של השימוש הראשון במילה בספרות המדעית בשנת 1967. המחקר המדעי של ההליוספירה הוא הליופיזיקה (באנגלית: Heliophysics) (אנ'), הכוללת חקר מזג אוויר בחלל ואקלים בחלל.
חזית ההלם

חזית ההלם היא אזור בתוך ההליוספירה בעלת צורה דמויי ספירה, הנמצאת במרחק של בין 75–90 יחידות אסטרונומיות מהשמש, שבה רוח השמש מתנגשת עם זרמי התווך הבין כוכבי ודוחקת אותם ממערכת השמש ומאטה עד למהירות הקול.
חזית ההלם נוצרת כאשר זרמי רוח השמש נורים במהירות על קולית, של 400 ק"מ לשנייה מהשמש. התווך הבין-כוכבי הוא בעל לחץ תמידי נמוך מאוד. ככל שרוח השמש מתרחקת מהשמש היא מאבדת אנרגיה קינטית בשל האינטראקציה עם התווך הבין־כוכבי ומאטה. היא מאטה עד למהירות תת־קולית וכתוצאה מכך נוצר גל הדף. חזית ההלם נמצאת באזור בו מאיטה רוח השמש לכדי מהירות תת־קולית.
הליושית

הליושית הוא תחום שנמצא מחוץ לחזית ההלם, במרחק של בין 80–100 יחידות אסטרונומיות מהשמש. צורתו דומה לצורת ראשו של שביט, והוא משתרע לכיוון הנגדי לכיוון תנועתה של השמש בגלקסיה. בתחום זה, מאטה, נדחסת ומתערבלת רוח השמש, כתוצאה מהאינטראקציה בינה לבין התווך הבין־כוכבי.
הליופאוזה

ההליופאוזה היא שכבה תאורטית הנמצאת בקצה ההליוספרה. ההליופאוזה נמצאת במרחק של כ-230 יחידות אסטרונומיות מהשמש. בה רוח השמש מאבדת את הכוח הקינטי שנשאר לה לאחר ההאטה למהירות תת־קולית ומאטה כמעט לגמרי. בשל ההאטה למהירות נמוכה מאוד, הפרש הלחץ בין רוח השמש לבין התווך הבין־כוכבי מתאזן. האיזון גורם להתערבבות רוח השמש עם התווך הבין־כוכבי. המעבר דרך ההליופאוזה מתאפיין בירידה חדה בטמפרטורות היונים.
זנב ההליוספירה

זנב ההליוספרה הוא תחום הנמצא מחוץ לחזית ההלם. מרחקו המינימלי של זנב ההליוספרה מהשמש הוא 80 יחידות אסטרונומיות. צורת זנב ההליוספרה דמוית זנב השביט. זנב ההליוספרה משתרע נגד כיוון תנועת השמש בחלל.
ראש ההלם

ראש ההלם הוא תחום תאורטי בעל צורה דמוית קשת, הנמצא מחוץ למערכת השמש, ובמרחק של כ-230 יחידות אסטרונומיות מהשמש. התאוריה הראשונית הייתה כי השמש יוצרת תחום הלם בשל תנועתה בתווך הבין כוכבי. סברה זו רווחה למשך זמן רב. עם זאת, התאוריה שהגיע לאחריה הייתה שראש ההלם נוצר מפני שהתווך הבין כוכבי נע במהירות על־קולית בכיוון המנוגד לכיוון תנועת השמש בחלל, ובעת ההתנגשות עם ההליוספרה, הוא מאט למהירות תת־קולית ויוצר את קשת ההלם – בדומה לחזית ההלם אבל כשתפקידיהם של התווך הבין כוכבי ורוח השמש מתהפכים. בשנת 2012 התקבל מידע חדש מה-IBEX אשר ערער את קיומו של ראש ההלם.
מחקר ההליוספירה > IBEX

IBEX היא חללית ששוגרה בשנת 2008 במטרה לחקור את ההליוספירה, היא הראשונה להכין מפה מלאה של ההליוספירה.
מחקר ההליוספירה > וויאג'ר 1, וויאג'ר 2

שתי גשושיות המחקר שוגרו ב-1977, כדי לחקור את מערכת השמש, ביציאתם ממערת השמש חצו את ההליוספירה ועשו מדידות.
הערות שוליים

↑  Gale Martha, Scientific Explorer: The Sun Part 8: The Sun's Heliosphere, Scientific Explorer, ‏April 1, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551835705171  GND: 4243903-6  LCCN: sh2001008381 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מידות הגודל של מערכת השמש.
המתקפה בריגה (1998)

המתקפה בריגה משנת 1998 הייתה סדרת פיצוצים שהתרחשה בעיר ריגה, לטביה ואשר זכתה אז לכיסוי חדשותי ניכר, בעיקר בזכות הקשרה לקבוצות פשיסטיות ועליית רגשות פשיסטיים בלטביה. ממשלת ארצות הברית הציעה לסייע באיתור החשודים וכינתה את המעשים "פחדניים". ראש ממשלת לטביה, גונטארס קראסט, גינה את ההפצצות, וקרא להן ניסיון לערער את היציבות במדינה.
בשעה 1:50 לפנות בוקר, ב-2 באפריל, התפוצצה פצצה בעיר העתיקה של ריגה מחוץ לבית הכנסת פייטב, מבנה בן 92 שנים, בית הכנסת היחיד ששרד בעיר. נגרם נזק קשה למבנה והסביבה. הפצצה, שכביכול נשתלה על ידי קיצוניים פשיסטים, הוצבה על מדרגות חזית בניין בית הכנסת וגרמה נזק נרחב, כולל תלישתה של דלת האלון במשקל 90 ק"ג. הפיצוץ הביא להרס של כל החלונות, המרתף והקומה הראשונה והשנייה והשאירה חורים עמוקים בקיר. לא היו נפגעים.
ארבעה ימים לאחר הפיצוץ ב-2 באפריל, פיצוץ נוסף גרם לנזק למבנה שגרירות רוסיה בריגה. כמו בפיצוץ ב-2 באפריל, לא היו פציעות. הגורם לפיצוץ היה חומר נפץ פלסטי שפוצץ בפח אשפה. ההתקפה נקשרה לעלייה בפעולות הלאומניות והקיצוניות בקרב לטבים, נגד יהודים ורוסים. אלכסנדר אודלצב, שגריר רוסיה בלטביה, הצטרף למנהיגי לטביה והאשמים בניסיון לחבל ביחסי לטביה-רוסיה. משרד החוץ הרוסי האשים את מבצעי הפיגוע מחוץ לשגרירות ב"היסטריה אנטי-רוסית שיצאה לאחרונה מלטביה ועידוד הלאומיות והקיצוניות" וקרא לצעדים דרסטיים והענשת האשמים.
ימים ספורים לאחר הפיגוע בריגה, הוצבה אנדרטה לזכר קורבנות השואה הלטביים בעיירת הנמל לייפאיה.
הפיגוע ב-2 באפריל 1998 היה פיגוע הפצצה השני בבית הכנסת. בית הכנסת היה מטרה לפיגוע קודם, ב-6 במאי 1995, אך אז נגרם הרבה פחות נזק.
הפצצות במוסקבה

פיצוצים דומים אירעו ב-13 במאי 1998 במוסקבה, שם פצצה גרמה לנזק לחומה החיצונית של בית הכנסת במרינה רושצ'ה, מרכז קהילת ליובאוויטש הפעילה במוסקבה. הפיצוץ גרם נזק משמעותי לקומת הקרקע, השמיד מכוניות שחנו בסמוך וגרם לפגיעות קלות לשני אנשים בבניין סמוך. איש מבית הכנסת לא נפגע. בית הכנסת המקורי שהיה מבנה עץ נשרף עד היסוד בשנת 1993, במה שנחשב באותה עת כשריפה מקרית. הבניין החדש, שנחנך בשנת 1996, ספג פיגוע קודם לכן, חודשים ספורים לאחר פתיחתו מחדש. הפיגוע נקשר למתקפה על בית הכנסת בריגה פחות מחודש קודם לכן. עם זאת, ההתקפות בוצעו בצורה הרבה יותר מקצועית.
המשבר ביחסי לטביה–רוסיה

ההפצצות תרמו למתיחות ביחסים בין ממשלות לטביה ורוסיה:
3 במרץ: כאלף מפגינים רוסים התאספו מחוץ לבניין עיריית ריגה. המשטרה פיזרה אותם עם אלות.
4 במרץ: מנהיגי רוסיה התלוננו על אלימות שהוצגה כלפי המפגינים וגינו את פעולות המשטרה הלטבית. ראש ממשלת לטביה, גונטארס קראסט, דווקא שיבח ויצא להגנת כוח המשטרה הלטבי.
6 במרץ: ראש ממשלת רוסיה ויקטור צ'רנומירדין, ביקר בגלוי את גונטארס קראסט וקבע ש"הידיעה על מה שקרה שם גרמה לצמרמורת על עמוד השדרה של רוסיה."
16 במרץ: בריגה, מעל 500 ותיקי הלגיון הלטבי צעדו במרכז הבירה, במה שעורר גינויים מרים ממוסקבה. משרד החוץ הרוסי הגיב וגרם למחלוקת רבה יותר כשיצא בהצהרה: "תשומת הלב הזו למחתרות הפשיסטיות מבישה עבור אירופה."
28 במרץ: הפגנה נוספת התקיימה בשגרירות לטביה במוסקבה. יורי לוז'קוב, מועמד פוטנציאלי לנשיאות רוסיה קובע ש"הרוסים בלטביה הפכו לעבדים." האיחוד האירופי עמד לצד רוסיה.
1 באפריל: משרד הכלכלה הלטבי טען שרוסיה כבר מיישמת סנקציות ברמה נמוכה, כולל האטת משלוח מצרכי מזון בגבול והגבלת זכויות הדייג של לטביה במים הטריטוריאליים הרוסיים, שגרמו לנזק כלכלי בלטביה בסך 300 מיליון דולר.
2 באפריל: הפצצת בית הכנסת פייטב בריגה מתרחשת בשעות הבוקר המוקדמות. הפיצוץ מעורר תשומת לב לא רצויה ללטביה. איש אינו לוקח אחריות על הפיגוע ולטביה מבקשת מה-FBI עזרה במציאת המבצעים. מפקד משטרת לטביה מפוטר על כך שלא נקט אמצעי בטיחות טובים יותר.
3 באפריל: מועצת הביטחון של לטביה, הכוללת את הנשיא וראש הממשלה, קוראת לפיטוריו של ראש הצבא של המחוז בשל השתתפותו בצעדת יום הלגיון הלטבי חודש לפני.
4 באפריל: נשיא לטביה גונטיס אולמניס מביע חשש שהתגובות השליליות והעיתונות הרעה פגעו בסיכויי המדינה להצטרף לאיחוד.
6 באפריל: חומר נפץ קטן התפוצץ בפח אשפה במרחק רחוב אחד משגרירות רוסיה במרכז ריגה. במוסקבה אומרים שהפיצוץ הוא הוכחה גדולה עוד יותר לכך שקיצוניות משתוללת בלטביה. בעיתונות הלטבית אומרים כי להפצצה בשגרירות יש את כל סימני ההיכר של השירות החשאי הרוסי.
8 באפריל: המפלגה הגדולה ביותר בקואליציה הרב-מפלגתית, סאימניקס מהמרכז-שמאל, מודיעה שהיא עוזבת את הממשלה. היא מבקרת את ראש הממשלה שתרם להידרדרות היחסים עם רוסיה.
הערות שוליים

1 2 3  Jeffries, Ian (2004). The Countries of the Former Soviet Union at the Turn of the Twenty-First Century: The Baltic and European States in Transition. Routledge. p. 193. ISBN 1134528264. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Sabasteanski, Anna (2005). Patterns of global terrorism 1985–2005: U.S. Department of State reports with supplementary documents and statistics, Volume 1. Berkshire Publishing Group. p. 423. ISBN 0974309133. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Nash, Jay Robert (2004). The Great Pictoral History of World Crime. Scarecrow Press. p. 1606. ISBN 1461712157. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  "Another Attack in Latvia Rattles Russian Nerves". latimes.com. 7 באפריל 1998. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Synagogue bombing rocks Latvian government, Jews". jta.org. 6 באפריל 1998. נבדק ב-15 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Russian Embassy Hit By Riga Bomb Blast". themoscowtimes.com. 7 באפריל 1998. נבדק ב-15 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Crimes of Nazis and communists haunt Latvia Bitter recriminations rooted in 1940s strain Moscow-Riga relations". Baltimore sun.com. 5 באפריל 1998. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "TEXT: U.S. CONDEMNS BOMBING OF MAIN SYNAGOGUE IN RIGA". usembassy-israel.org.il. 3 באפריל 1998. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2015. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Latvian police chief sacked over Riga Synagogue bombing". bbc.ck.uk. 2 באפריל 1998. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Melton, J. Gordon (2014). Faiths Across Time: 5,000 Years of History [4 Volumes]. ABC-CLIO. p. 1916. ISBN 1610690265. נבדק ב-15 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Bombs Damage Synagogues in Riga and Moscow". isjm.org. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-15 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Levine, Howard S.; Musch, Donald J.; Alexander, Yonah (1999). Terrorism: U. S. Perspectives. Oceana Publications. p. 193. ISBN 0379007134. נבדק ב-15 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Larkin, Barbara, International Religious Freedom (2000): Report to Congress by the Department of State, page 327, 2001, DIANE Publishing, ISBN 0756712297
↑  The New York Times
↑  Nøgaard, Ole (1999). The Baltic States After Independence. Edward Elgar Publishing. p. 195. ISBN 1782543449. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
הכנת מאובנים

חוליה של אירופזאורוס מוסרת משכבת הסלע
הכנת מאובנים היא פעולה של הכנת דגימות מאובנים לשימוש במחקר פלאונטולוגי או לתצוגה, וכוללת הסרת השכבה הסלעית שמסביב וניקוי המאובן.
טכניקות > מריחת חומצה

מריחת חומצה היא טכניקה להפקת מיקרו מאובנים אורגניים ממסת אם של סלע באמצעות חומצה. אפשר להשתמש בחומצת מימן כלורי או בחומצה אצטית כדי לחלץ מאובנים פוספטיים, כגון מאובני שריון קטנים, משכבת קרבונט. חומצה הידרופלואורית משמשת במריחת חומצה כדי לחלץ מאובנים אורגניים מסלעי סיליקט. ניתן לטבול סלע מאובן ישירות בחומצה או למרוח שכבה של ניטרוצלולוזה, מומסת באמיל אצטט, הנצמדת למרכיב האורגני ומאפשרת המסת הסלע סביבו.
טכניקות > משיכת שכבה

טכניקת משיכת השכבה היא אמצעי לשחזור מאובני דחיסה פחמניים למחקר במיקרוסקופ. מורחים חומצה על פני הסלע כדי להוציא את המטריצה מתוך פני השטח, ונשארת רקמה פחמנית בולטת. משטחים שלא ייחרטו יכולים להיות מצופים בשעווה (למשל וזלין או גריז). בדרך כלל הופכים את הסלע ומניחים אותו הפוך בחומצה חלשה, שאותה בוחשים כל הזמן, כך שניתן לשטוף פסולת. לאחר מכן צובעים ניטרוצלולוזה על פני השטח הנושאים מאובנים, ולאחר שהתייבשו פני השטח ניתן לקלף אותה מהסלע או להמס את סלע בחומצה הידרופלואורית.
השיטה נוצרה על ידי ג'ון וולטון בשיתוף עם רייצה גרבן קופמנס בשנת 1928 כשיטה להפקת שכבות דקות סדרתיות ללא איבוד זמן וחומר שנגרמו בהמסת סלע. שיפור בשיטה, שימוש בג'לטין (עם גליצרול ופורמלין) במקום תאית, דווח ב-1930, והוא מתאים לדגימות גדולות יותר. שיטה זו, המבוססת על תמיסות, הוחלפה במידה רבה על ידי שימוש בגליונות תמיסה מעוצבים מראש, בדומה לאלו המשמשים בשקפים עיליים; ניתן להשתמש בחנקת תאית ובאצטט תאית, אם כי האחרון עדיף. על ידי הרטבת המשטח ההפוך של הגיליון באצטט, השכבה הופכת רכה יותר ויוצרת מגע טוב יותר עם החומר. אפשר לשטוף את השכבה בחומצה כדי להסיר את כל השכבה שנותרה לפני הרכבה על משטח עם שרף לשם מחקר נוסף. השיטה הרסנית במידה מסוימת, שכן החומצה המשמשת להסרת מסת האם יכולה להרוס פרטים עדינים. התסיסה הנגרמת מתגובת החומצה עם מסת האם מפרקת חומר תאי פחות חזק. קילוף שני ללא חריטה נוספת, "קילוף קריעה", מסיר את דפנות התאים המקבילות לפני השטח, שהיו נהרסות לו היו נוגעות בחומצה.
פרטים על היישום המודרני של השיטה ניתן למצוא בהפניה (). אפילו לטכניקה העדכנית יש חסרונות. מאובנים קטנים שעשויים להיות בין דפנות התא יישטפו עם חריטת החומצה, וניתן יהיה לשחזר אותם רק על ידי הכנה של חתך דק.
על מנת להרכיב את השקופיות למיקרוסקופיה, יש צורך בסדרה של שלבים:
שקף זכוכית מורטב באצטון, ושכבה טרייה של אצטט מונחת מעל. האצטון מאפשר לאצטט "למצוץ" את עצמו אל השקף, תוך שמירה על מגע טוב בשאיבה. האצטון יתמוסס מאוחר יותר ויאפשר לחתוך חלקים מהקליפה של השרף לשם צפייה במיקרוסקופ אלקטרוני.
מורחים שכבה דקה של שרף אפוקסי המכסה את האצטט ומתפשטת על השקף. שרף זה ישמש להצמדה לשקופית לאחר שהאצטט הבסיסי הומס.
צלחת זכוכית משומנת, ועליה נלחץ הצד החלק של הקליפה.
הצד המחוספס של הקליפה מכוסה בשרף אפוקסי בחום 55 מעלות צלזיוס ונלחץ על השקף שהוכן קודם לכן. לאחר כ-45 דקות מסירים את צלחת הזכוכית, והשרף החם מושאר להצטנן.
התכשיר נשטף באצטון וחומצה כדי להסיר שאריות, שאחרת היו מייצרים עיוות אופטי בעת הצילום.
דגימות שהופקו על ידי משיכה נוטות להתקמט, במיוחד אם המשטח המיועד לקילוף אינו מוחלק לחלוטין – אם אצטון נמשך, הדבר יכול לגרום לקמטים באצטט.
טכניקות > טכניקת העברה

טכניקת העברה היא טכניקה לייצוב והכנת מאובנים על ידי הטמעתם באופן חלקי בשרף פלסטי (אפוקסי או פוליאסטר) על מנת לשמר את מיקומו של המאובן כשמטריצת הסלע מוסרת לאחר מכן. דוגמאות לטכניקה זו הם מאובנים שנשמרו בפצלי שמן (כגון אלה מבור מסל) או מצעים אחרים שידרדרו בתנאי אטמוספירה, או מאובנים שנשמרו בפחמה מסיסה בחומצה (כגון מאובנים מתצורת סנטנה (אנ') שבצפון מזרח ברזיל). הטכניקה בולטת באספקת דגימות משובחות בעלות ערך מדעי גבוה וערך תצוגה גבוה, שכן האזור שנחשף בשיטה זו מוגן על ידי המטריצה לפני ההכנה, בעוד שהמאובנים שנחשפו לפני כן ניזוקו לרוב מהסרה מכנית לא נכונה של משקעים או במקומות שבהם מישור הפיצול השתרע דרך המאובן. כך אפשר לשמר פרטים מיקרוסקופיים על פני המאובן.
השיטה נוצרה על ידי הארי טומבס וא' א' ריקסון (AE Rixon) מהמוזיאון הבריטי ב-1950 עם הכנסת הטכניקה להפקת מאובני דגים מקרבונטים מסיסים בחומצה. הטכניקה אפשרה הכנה של מאובנים עדינים, מקוטעים או לא יציבים מסיבה אחרת, על ידי הסרה של כמעט כל מטריצת הסלע שמסביב. תוצר ההכנה שומר על מיקומם של כל חלקי המאובן במיקום שבו השתמרו במאובן. השיטה שפיתחו טומבס וריקסון דורשת שרפים פלסטיים, אך בהמשך נעשה שימוש בחומרים אחרים, כגון תערובת של גיר טחון ודונג דבורים.
השיטה המקורית פותחה כדי להתמודד עם מאובנים ששוחררו מהמטריצה על ידי חומצה. היישום הידוע ביותר שלה הוא למאובנים מבור מסל. מאובנים אלה שומרו היטב, וכוללים רקמה רכה, קווי מתאר גוף ואפילו ברק צבעוני על כנפי החיפושית – נתונים שידועים לשמצה כקשים לשימור. המאובנים עצמם שטוחים, לפעמים דמויי רצועה דקה על פני שכבות הסלע. פצלי השמן מכילים 40% מים. כאשר לוח נשבר מסלע שסביב המאובן, הוא יתייבש ויסדק מהר. לוח עם מאובן מושלם יהפוך לערימת הריסות תוך שעות, וכך ייהרס המאובן. זה היה גורלם של מאובני מסל רבים עד יישום טכניקת ההעברה בשנות ה-70.
על מנת לשמר את המאובנים לאחר הוצאת הלוחות שלהם מהסלע, יש להעביר את המאובן ממשטח הסלע אל משטח עמיד ומלאכותי. גם את המים במאובן עצמו צריך להחליף.
ברגע שהלוח הנושא את המאובן משוחרר מהסלע, הוא מוטבל במים כדי למנוע ממנו להיסדק. אורזים אותו בנייר פלסטיק שלפעמים הוא רטוב. בעודו רטוב, מנקים אותו וכל ההכנה הדרושה להעברה מתבצעת.
ברגע שהוא מוכן להעברה, המאובן (אך לא הסלע מסביב) מיובש במייבש כביסה או בפן. ברגע שהמאובן מתחיל להתבהר (סימן לייבוש), מורחים עליו לכה מסיסה במים. הלכה תחדור לעצם ולשאריות אורגניות אחרות, אך לא לפצל עצמו, כיוון שהפצל אינו חדיר לתמיסות מימיות.
כאשר הלכה התקבעה, נבנית מסגרת של חימר מודל על הסלע סביב למאובן. יוצקים על המסגרת אפוקסי דו-רכיבי ויוצרים משטח מלאכותי חדש למאובן. הרכב השרף חשוב, שכן הוא יצטרך להיספג במאובן כדי לחזק אותו וכדי לקבע אותו למשטח החדש. ניתן לשלוט בכך על ידי שינוי צמיגות השרף.
כשהאפוקסי התקבע, הופכים את הלוח ומטפלים בפצל מאחור. שכבות פצלי שמן מוסרות בעזרת מברשת ואזמל. כאשר המכין פוגע במאובן, מורחים יותר לכה ודבק כדי לייצב עוד יותר את המאובן השביר. בסיום העבודה, כל עקבות פצלי השמן הוסרו. רק המאובן נשאר על לוח האפוקסי.
התכונה הפיזית של ניגוד הסלע והמאובן חיונית כדי שהטכניקה הזו תצליח. השרידים האורגניים של המאובן הם נקבוביים והיגרוסקופיים, ואילו הסלע המכיל שמן – לא. כך, הלכה יכולה לחדור למאובנים אך לא לסלע, מה שמאפשר למכין "להדביק" את המאובן ללוח המלאכותי, מבלי להדביק אותו במקביל אל הפצל.
הכנת נתונים

הכנת נתונים או הכנת מידע (באנגלית: Data preparation) היא פעולה של מניפולציה (או עיבוד מקדים) של נתונים גולמיים (שעשויים להגיע ממקורות שונים) לצורה שניתן לנתח בקלות ובדייקנות יתר.
הכנת נתונים היא השלב הראשון בפרויקטים של ניתוח נתונים ויכולה לכלול משימות דיסקרטיות רבות כמו טעינת נתונים או קליטת נתונים, טיוב נתונים, ניקוי נתונים, ריבוד נתונים ואספקת נתונים.
הנושאים שיש לטפל בהם מתחלקים לשתי קטגוריות עיקריות:
שגיאות שיטתיות הכוללות מספר רב של רשומות נתונים, כנראה מפני שהגיעו ממקורות שונים
שגיאות בודדות המשפיעות על מספר קטן של רשומות נתונים, כנראה עקב שגיאות בהזנת הנתונים המקורית
מפרט נתונים

השלב הראשון הוא לקבוע מפרט מלא ומפורט של הפורמט של כל שדה נתונים ומה משמעות הערכים. שלב זה צריך לקחת בחשבון את:
הכי חשוב, התייעצות עם המשתמשים בנתונים
כל מפרט זמין של המערכת שישתמש בנתונים לביצוע הניתוח
הבנה מלאה ככל שניתן של המידע הזמין, וכל הפערים, בנתוני המקור
דוגמה

נניח שיש שדה אלפביתי בן שני תווים המציין מיקום גאוגרפי. ייתכן שבמקור נתונים אחד קוד "EE" פירושו "אירופה" ובמקור נתונים אחר אותו קוד פירושו "אסטוניה". יהיה צורך לתכנן קבוצה חד משמעית של קודים ולתקן את הקוד בקבוצה אחת של רשומות בהתאם.
יתר על כן, ה"אזור הגאוגרפי" עשוי להתייחס לכל אחד מהכתובות למשל, כתובת למשלוח, כתובת לחיוב, כתובת שממנה סופקו הסחורה, מטבע חיוב או תקנות לאומיות החלות. נושאים אלו חייבים להיות מכוסים במפרט.
יכולות להיות כמה רשומות עם "X" או "555" בשדה זה. ברור שמדובר בנתונים לא חוקיים מכיוון שהם אינם תואמים את המפרט. אם יש רק מספר קטן של רשומות כאלה, אפשר לתקן אותן באופן ידני או אם הדיוק אינו חשוב, פשוט למחוק את הרשומות האלה מהקובץ. אפשרות נוספת תהיה ליצור קטגוריה "לא ידוע".
דוגמאות נוספות לנתונים לא חוקיים הדורשים תיקון

מספרי הטלפון הם בפורמט הנכון ויש להם את הערכים הנכונים עבור הטריטוריה המצוינת בשדה המיקום הגאוגרפי. קוד המדינה עשוי להיות קיים ברשומות מסוימות ולא באחרות: יש להסיר אותו או להכניסו (בהתבסס על המיקום הגאוגרפי) בהתאם למפרט הנתונים. באופן דומה, הפורמטים של תאריכים ויחידות מדידה (משקלים, אורכים) עשויים להיות לא עקביים.
במקרים מסוימים יש לספק נתונים חסרים ממקורות חיצוניים (למשל, מציאת מיקוד / מיקוד של כתובת באמצעות מקור נתונים חיצוני)
הנתונים צריכים להיות עקביים בין רשומות נתונים שונות אך קשורות (למשל לאותו אדם עשויים להיות תאריכי לידה שונים ברשומות או מערכי נתונים שונים).
במידת האפשר, יש לאמת נתונים מול מקור סמכותי (למשל, מידע עסקי מופנה אל מול מסד נתונים D&B כדי להבטיח דיוק).
בהתחשב במגוון מקורות הנתונים (כגון מסדי נתונים, יישומים עסקיים) המספקים נתונים ופורמטים שהנתונים יכולים להגיע אליהם, הכנת הנתונים יכולה להיות די מורכבת. ישנם כלים וטכנולוגיות רבות המשמשים להכנת נתונים. יש לאזן את עלות ניקוי הנתונים מול ערך הדיוק המשופר.
הכנת נתונים בשירות עצמי

כלים וטכנולוגיות מסורתיות, כגון שפות סקריפטים או כלי ETL ואיכות נתונים אינם מיועדים למשתמשים עסקיים. הם בדרך כלל דורשים כישורי תכנות או IT שאין לרוב המשתמשים העסקיים.
מספר חברות, כגון Paxata, Trifacta, Alteryx, Talend ו-Ataccama מספקות ממשקים חזותיים המציגים את הנתונים ומאפשרים למשתמש לחקור ישירות, לבנות, לנקות, להגדיל ולעדכן נתונים לדוגמה שסופקו על ידי המשתמש.
לאחר השלמת עבודת ההכנה, ניתן להפעיל את השלבים הבסיסיים על מערכי נתונים אחרים כדי לבצע את אותן פעולות. שימוש חוזר זה מספק הגברת פרודוקטיביות משמעותית בהשוואה לשיטות ידניות וקידוד ידני מסורתיות יותר להכנת נתונים.
ראו גם

כריית מידע, מוצא דפוסים ותובנות בתוך מערכי נתונים
עיבוד נתונים מקדים
הערות שוליים

↑  IRI, The CoSort Company
↑  Data Preparation for Data Mining, Volume 1 Morgan Kaufmann, 1999
↑  The Five Step Data Cleansing Process
↑  Data Preparation Article
↑  KDNuggets tools poll
המערכה במדבר המערבי

המערכה במדבר המערבי או מלחמת המדבר הייתה הזירה העיקרית במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. הלחימה התקיימה במדבר המערבי, במצרים ובלוב. ונמשכה לסירוגין בין הפלישה האיטלקית למצרים בספטמבר 1940 עד סמוך לאחר קרב אל-עלמיין השני באוקטובר 1942, במדבר המערבי. בתחילה לחמו כוחות איטליה הפשיסטית בכוחות בריטניה, מושבותיה ובעלות בריתה, אך לאחר התבוסה האיטלקית במבצע מצפן נשלחו לזירת הלחימה יחידות ורמאכט בפיקודו של פילדמרשל ארווין רומל, אשר התגבשו לכלל כוח גייסי שנתכנה קורפוס אפריקה.
זו הייתה מערכה דינאמית שכללה תנועות שריון לאורך מאות קילומטרים, הבקעות עמוקות של קווי האויב ונסיגות חפוזות. בתחילה תקפו כוחות איטליה הפשיסטית את הצבא הבריטי, שהיה מוצב במצרים, אך נהדפו לאחור במבצע מצפן בדצמבר 1940. על מנת למנוע את התמוטטותו של המערך האיטלקי נשלחו למדבר המערבי כוחות גרמניים, ואלו הצליחו ליצור תנופת הבקעה, ולהדוף את הכוחות הבריטים עמוק לתוך מצרים, פעמיים. ככל שהתקדמה המערכה הפכה גרמניה הנאצית לגורם הדומיננטי שלחם בבעלות הברית במדבר המערבי. לאחר המתקפה הגרמנית השנייה, שהסתיימה בקרב אל-עלמיין השני, באוקטובר 1942, הצליחו כוחות הארמייה השמינית של הצבא הבריטי בפיקודו של גנרל ברנרד מונטגומרי להדוף את האויב עד לתוניסיה, כאשר במקביל נחתו כוחות ארצות הברית על חופי מרוקו ואלג'יריה במבצע לפיד והתקדמו אל תוניסיה ממערב. המערכה בתוניסיה הסתיימה בניצחון בעלות הברית, הייתה השלב הסופי במערכה בצפון אפריקה בשימה קץ לנוכחות הצבאית של מדינות הציר בצפון אפריקה.
המערכה לא הייתה מערכה מבודדת, אלא הייתה תלויה מאוד בקווי אספקה בים ובאוויר, ובמתרחש בזירות לחימה קרובות ומקבילות כגון המערכה במזרח אפריקה, מלחמת איטליה–יוון, הקרב על הים התיכון והמצור על מלטה שהשפיעו מאוד על קווי האספקה ביבשה ובים, דרך הים התיכון ותעלת סואץ, על החימוש והציוד שעמד לרשות הצדדים הלוחמים, ועל מכלול האיומים שהיה עליהם לעמוד בפניהם.
מפה המציגה את זירת המערכה העיקרית בין השנים 1940 - 1942
המוסד לחוק בין-לאומי

| --- | --- |
 

חברי המוסד במושב קרקוב 2005
 תחום:  חוק בין־לאומי
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 מטה הארגון:  גנט, גנט, לוון, בריסל, האג, לוזאן, לוון, בריסל, בריסל, גנט, ז'נבה, ז'נבה, Grez-Doiceau, בריסל, ז'נבה, פריז, בריסל, ז'נבה, ז'נבה 
 מקום פעילות:  עולמית
 תקופת הפעילות:  8 בספטמבר 1873 – הווה (151 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1904) 
 idi-iil.org
 קואורדינטות:  46°13′15″N 6°08′37″E﻿ / ﻿46.220722°N 6.143681°E﻿ / 46.220722; 6.143681
 he
 
המוסד לחוק הבין-לאומי (בצרפתית: Institut de droit international) הוא ארגון בין־לאומי שנוסד בעיר הבלגית גנט בשנת 1873 ומקום מושבו בז'נבה שבשווייץ. המוסד מוקדש למחקר ופיתוח של המשפט הבין־לאומי והוא נחשב בדרך כלל לאקדמיה העולמית הסמכותית ביותר למשפט בין־לאומי. המוסד הוא גוף פרטי המורכב משותפים, חברים וחברי כבוד והחברים בו הם עורכי דין מובילים בתחום מכל רחבי העולם.
הארגון נוסד על ידי תשעה משפטנים ידועים ובהם גוסטב מויניה משווייץ, הבלגי גוסטב רולה-ז'אוקמה ויוהאן קספר בלונצ'לי. בשנת 1904 זכה המוסד בפרס נובל לשלום על מאמציו לנסח את העקרונות הכלליים של החוק הבין־לאומי והיה הארגון הראשון שזכה בפרס זה (עד אז זכו בו רק אנשים פרטיים). מוטו המוסד הוא "צדק ושלום".
ראו גם

איגוד המשפט הבין־לאומי
היפוך דחף

פוקר 70 של KLM בנחיתה כאשר המדפים פרוסים במלואם, הספוילרים מורמים והיפוך הדחף במנועים מופעל, ניתן לראות את שתי הכפות מאחורי כל מנוע במצב פתוח אשר מטות את דחף המנוע קדימה
היפוך דחף של מטוס איירבוס A319 של חברת איזיג'ט פתוחים לאחר נחיתתו
היפוך דחף, נקרא גם היפוך מנועים (באנגלית: Thrust reversal או Reverse thrust) הוא הסטה זמנית של זרימת האוויר היוצא ממנועיו של מטוס סילון, או שינוי זווית להבי המדחפים ("פרופלור"), כך שיופנה לעבר קדמת המטוס ולא לאחוריו. פעולה זו משמשת להאטת מהירות המטוס לאחר נחיתתו, מסייעת לבלימתו ולקיצור מרחק הנחיתה על המסלול ועוזרת להפחתת הבלאי של הבלמים והצמיגים, יחד עם אמצעים נוספים כמו פריסת הספוילרים ושימוש בבלמי הגלגלים.
שימוש בהיפוך דחף

היפוך הדחף מופעל בדרך כלל בעת נחיתה מיד עם הנגיעה של כן הנסע הקדמי בקרקע למשך מספר שניות לרוב ביחד עם הספוילרים. פעולה זו מקטינה את מהירות המטוס על מסלול הנחיתה ומקצרת את אורך קטע הנחיתה הדרוש. היפוך הדחף מופעל תמיד בצורה ידנית באמצעות ידית הצמודה לידית המצערת, או על ידי העברת ידיות המצערת למצב דחף הפוך. הפעלת היפוך הדחף המתאפינת ברעש חזק הנשמע בסביבות המטוס ובתוכו במיוחד בקרב הנוסעים היושבים בקדמת המטוס.
הפעלת היפוך הדחף בשלב מוקדם של הנחיתה יכולה להפחית את קטע הנחיתה הדרוש למטוס בכשליש ואף ביותר, אם כי תקנות התעופה דורשות כי מטוסים המבצעים טיסות סדירות יהיו מסוגלים לנחות בשדות התעופה אליהם הם טסים גם בלא שימוש בשיטת בלימה זו.
ברגע שמהירות המטוס קטנה השימוש בהיפוך הדחף מופסק בגלל שנלווה לו סיכון שזרמי האוויר לכיוון קדמת המטוס יעיפו פסולת שתשאב אל המנועים ותגרום להם נזק. ניתן, עקרונית, לעשות שימוש בהיפוך הדחף כדי להסיע את המטוס לאחור על הקרקע, אולם הדבר אינו מקובל ובדרך כלל הוא נדחף באמצעות כוח חיצוני.