stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליסנדרוס
ביוגרפיה > המלחמה הפלופונסית > קרב אייגוספוטמוי

עם סוף השנה, הודח ליסנדרוס מהפיקוד בהתאם למנהג הספרטני על פיו לא יכול מפקד להחזיק במשרת הנאוארכוס יותר משנה. במקומו מונה קליקרטידס, שעד מהרה הסתכסך עם ליסנדרוס. ליסנדרוס, כנקמה, החזיר לפרסים את הכסף שקיבל מהם והודיע להם שמכיוון שקליקרטידס הוא המפקד עכשיו, הוא צריך לבקש מהם את הכסף. ליסנדרוס מסר לקליקרטידס את הצי במצב כזה, וקליקרטידס לא הצליח לכלכל אותו. הוא לא הסתדר עם הפרסים, והיוונים באסיה הקטנה קיבלו אותו בחשדנות כיוון שליסנדרוס כבר הבטיח להם הבטחות גדולות. קליקרטידס הצליח בסופו של דבר להסתדר בעצמו, ואף להגדיל את הצי שלו. אולם הוא הובס ונהרג בקרב ארגינוסאי.
הספרטנים הבינו שכדי לבנות צי חדש הם זקוקים לכסף הפרסי, אולם הממונה על שיתוף הפעולה הפרסי עם הספרטנים היה כורש הצעיר, שכאמור הסתדר רק עם ליסנדרוס. ובנוסף על כך גברו הבקשות מקרב בנות הברית שליסנדרוס יחזור לפיקוד. לפיכך, באביב של שנת 405 לפנה"ס מונה מצביא בשם אראקוס לנאוארכוס, וליסנדרוס מונה לאפיסטולאוס (סגן מפקד הצי). בפועל סוכם שליסנדרוס יהיה המפקד בשטח. כאשר הגיע הצי הספרטני החדש אל אסיה הקטנה, חלה המלך הפרסי דריווש השני ונטה למות. כורש הצעיר, ידע שסיכוייו לרשת את הכתר יהיו טובים יותר אם ישהה ליד מיטת אביו, ולפיכך, בצעד חריג, מינה את ליסנדרוס כסטראפ של אסיה הקטנה במקומו. עתה, כשלרשותו עומדים משאבי הסטראפיה כולה, יכול היה ליסנדרוס להשלים במהירות את בניית האוניות ולגייס מלחים וחותרים.
אחר כך יצא עם הצי אל הים האגאי. הוא למד מלקח הקרבות הקודמים, ותחת לצאת לקרבות נגד שייטות אתונאיות גדולות, פתח במלחמת שחיקה. הוא לכד ערים אחדות שהיו בשליטת אתונה ותקף איים רבים, אך לא יכול היה להוסיף ולהמשיך צפונה אל ההלספונטוס בשל נוכחותו של צי אתונאי בסאמוס. כדי לסלקו, נקט ליסנדרוס פעולת הטעייה ושט מערבה. הוא הגיע עם אוניותיו למרחק לא רב מאתונה, תקף את אייגינה וסלמיס ואף הנחית את חייליו בחוף אטיקה. הצי האתונאי מיהר בעקבותיו, אך ליסנדרוס חמק ממפגש אתו, שב אל ההלספונטוס, קבע את בסיסו באבידוס וממנה תקף והשתלט על למפסקוס בעלת החשיבות האסטרטגית. דרכו אל הבוספורוס הייתה כעת פתוחה, ומכאן יכול היה לחסום את תנועת אוניות הדגן מהים השחור אל אתונה ולהרעיבה עד כניעה.
האיום על אתונה היה כעת מוחשי מאי פעם. האתונאים ציידו 170 טריארות בפיקודם של שלושה סטרטגים שהתחלפו בפיקוד מדי יום, ושלחו אותם אל למפסקוס. מדי יום, יצאו האתונאים אל הים וניסו לגרות את ליסנדרוס לצאת לקרב, אולם מדי יום ליסנדרוס היה נשאר בעמדותיו והאתונאים היו חוזרים לעמדותיהם. ביום החמישי, הצליח ליסנדרוס לתפוס את האתונאים לא מוכנים, וניצח אותם ניצחון מוחץ בקרב אייגוספוטמוי. הניצחון היה מוחץ: 150 טריארות אתונאיות הושמדו או נלקחו בשבי. קסנופון מספר שכאשר הגיעה הבשורה המרה לאתונה: "הִילֶךְ קול נֶהִי מהפיראוס דרך החומות הארוכות אל העיר, עת איש בישר לרעהו על האסון; ובאותו לילה אדם לא עצם את עיניו והכל קוננו לא על המפלה בלבד, אלא בעיקר על הגורל הצפוי להם." ליסנדרוס וציו המנצח שבו אל למפסקוס "לקול חלילים ושירי ניצחון". באספה שכינס כדי לדון בגורל השבויים תבעו בעלי בריתם של הספרטנים לגמול לאתונאים על יחסם האכזרי לאנשיהם, כאשר השליכו פעם המימה את מלחיהן של שתי אוניות ששבו ואף איימו כי יגדעו את ידו של כל חותר ומלח שייפול לידיהם. הצעתם נתקבלה וכל השבויים האתונאים, ובהם גם הסטרטגוס פילוקלס, הוצאו להורג. היחיד שלא הוצא להורג היה הסטרטגוס אדיימנטוס, או בגלל שהתנגד לפשעי המלחמה של האתונאים, או בגלל ששיתף פעולה עם הספרטנים עוד קודם לכן.
ביוגרפיה > ליסנדרוס ואתונה

ללא צי שיגן עליהם, עמדו האתונאים חסרי אונים מול ליסנדרוס וציו שעברו מעיר לעיר ביוון והעבירו אותם לצד ספרטה. במרץ 404 לפנה"ס נכנעה אתונה לאחר מצור קצר. פלוטרכוס מביא סיפור על פיו ליסנדרוס שלח מסר לספרטה וכתב בו: "אתונה נכבשה" בתגובה השיבו לו "די ב'נכבשה'". ניצחונו של ליסנדרוס באייגוספוטמוי שם איפה קץ ל-27 שנות מלחמה, העניק לספרטה הגמוניה מוחלטת ברחבי העולם היווני, וכונן סדר פוליטי אשר יוסיף להתקיים למעלה משלושים שנים אחר כך. אחרי הניצחון הקדישו הספרטנים בדלפי פסלים של ליסנדרוס והמצביאים בעלי הברית שלחמו לצדו בקרב.
לאחר כניעת העיר, היה ליסנדרוס הממונה על אכיפת תנאי הכניעה. חלק מבעלי הברית, דרשו להחריב כליל את העיר, אולם ליסנדרוס סירב לצעד כה קיצוני. אתונה וויתרה על כל האימפריה שלה פרט לאטיקה וסלמיס, הצי האתונאי פורק, וכל האזרחים שהוגלו מהעיר הוחזרו אליה. לאחר שקיבלו האתונאים את תנאי הכניעה באפריל 404 לפנה"ס, נכנס הצי של ליסנדרוס לפיראוס, והחומות הארוכות נותצו לצלילי חלילים. ליסנדרוס ביטל את הדמוקרטיה האתונאית, וייסד במקומה משטר פרו-ספרטני (שלטון השלושים). חיל מצב ספרטני בפיקודו של קאליביוס הוצב באקרופוליס של העיר, אולם כאשר קאליביוס הכה אזרח אתונאי, נזף בו ליסנדרוס וטען שהוא אינו יודע למשול על בני חורין. את השלל הרב שהשיג, שלח ליסדרוס לספרטה.
ליסנדרוס היה כעת אחד האנשים החזקים ונערצים ביותר ביוון כולה. בסאמוס נחגג חג מיוחד לכבודו ("ליסנדריאה"), ומשוררים רבים כתבו לו שירי תהילה. עם זאת, על פי עדותו של פלוטרכוס, הכבוד הרב שחלקו לו, שינה כליל את אופיו של ליסנדרוס, והוא נעשה יהיר וגאה, ולא הסתפק בפחות מעונש מוות עבור כל מי שהתנגד לו. בשנת 403 לפנה"ס מרדו הגולים האתונאים בהנהגת תרסיבולוס בשלטון השלושים. תרסיבולוס הביס את האתונאים הפרו-ספרטנים בקרב מוניכיה, ומנהיגם של אלו האחרונים, קריטיאס נהרג בקרב. המורדים התבצרו בפיראוס וכונו לפיכך "אנשי פיראוס". 'השלושים' ביקשו עזרה מספרטה, וליסנדרוס תמך בצורה נלהבת בבקשתם. הוא השיג עבורם הלוואה של 200 טלנטים כסף. אחיו ליביס הטיל מצור עם הצי על פיראוס, והוא עצמו הגיע עם כוחות רגליים של הופליטים מספרטה. עם זאת בהדרגה, הבינו השלטונות בספרטה כי ליסנדרוס למעשה שולט בחלקים גדולים מיוון באמצעות המשטרים שהקים בהם במהלך המלחמה הפלופונסית. הם החליטו לערער את מעמדו, ובאוגוסט של אותה שנה מינו כמפקד החדש את המלך פאוסניאס, וליסנדרוס היה מחויב לציית לו. פאוסניאס הביס אמנם את "אנשי פיראוס" בקרב, אולם העדיף להגיע לפשרה, במסגרתה הונח לתרסיבולוס לחזור לאתונה ולחדש בה את הדמוקרטיה, בתנאי שיישאר נאמן לספרטה.
ביוגרפיה > אחריתו

בשנת 400 לפנה"ס, לאחר מותו של המלך אגיס השני, התעוררה בעיית ירושה בספרטה. היורש הפוטנציאלי היה בנו, לאוטיכידס. אלא שנטען שלאוטיכידס כלל אינו בנו של אגיס, אלא נולד מפרשת אהבים בין אשתו של אגיס לאלקיביאדס, ששהה בספרטה בין 412-415 לפנה"ס. לפיכך רבים טענו שהראוי למלוכה הוא אגסילאוס, אחיו של אגיס. המאבק על הירושה הואץ כאשר שני המועמדים לכתר הטיחו זה בזה מילות דיבה. אגסילאוס טען שלאוטיכידס הוא ממזר ושאינו ראוי למלוך על ספרטה; ואילו לאוטיכידס אמר שהוא נועץ עם האורקל מדלפי שהזהירה מפני "מלך כושל", ועל פי דבריה, טען לאוטיכידס שהכוונה היא לאגסילאוס. ליסנדרוס, שהיה חבר קרוב של אגסילאוס, הכריע את המאבק כאשר טען כי האורקל התכוונה ללאוטיכידס באומרה "מלך כושל". לאור תמיכתו של ליסנדרוס הפך אגסילאוס למלך ספרטה. בתמורה, נאלץ אגסילאוס להסכים לגישתו האגרסיבית של ליסנדרוס בכל הנוגע למדיניות החוץ הצבאית של ספרטה.
ליסנדרוס שידל את אגסילאוס לפלוש לאסיה ונלווה אליו בפלישה זו כיועץ. אולם עד מהרה קינא אגסילאוס בליסנדרוס, כיוון שבעלי הברית של ספרטה שהתלוו למסע התייחסו אליו בכבוד רב יותר מזה שהתייחסו אל המלך. לפיכך השפיל אגסילאוס את ליסנדרוס, על ידי כך שמינה אותו לאחראי על חיתוך הבשר עבורו. ליסנדרוס הנעלב חזר, על פי בקשתו, לספרטה. לטענת פלוטרכוס, לאחר מותו נחשף שתכנן קשר להפלת המשטר הספרטני. בשנת 395 לפנה"ס, עוד בטרם חזר אגסילאוס ממסעו לאסיה, התאחדו אתונה, תבאי, קורינתוס, ארגוס וערים נוספות בקונפדרציה שהייתה מכוונת בעיקרה נגד ספרטה, וכך נפתחה המלחמה הקורינתית. התוכנית הראשונית של הספרטנים הייתה לשגר בו-זמנית שני צבאות לכיבוש העיר הליארטוס שבבויאוטיה, האחד בפיקודו של ליסנדרוס והשני בראשות המלך פאוסניאס. ליסנדרוס, שהקדים להגיע לפני פאוסניאס, הצליח לשכנע את יושבי העיר אורכומנוס למרוד בקונפדרציה, ומבלי לחכות לפאוסניאס התקדם אל הליארטוס עם צבאו ועם חיל האורכומנים. ליסנדרוס קירב מדי את כוחותיו אל חומות העיר, חייליו הוכו והוא עצמו נהרג בקרב. פאוסניאס הגיע לאחר מכן, ועשה הסכם עם בני העיר על פיו קיבל לידיו את גופות החיילים הספרטנים שנפלו בקרב, ובכלל זה את גופת ליסנדרוס שנקברה בכבוד.
לקריאה נוספת

פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי יוון. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א. (הביוגרפיות של סולון, תמיסטוקלס ואלקיביאדס תורגמו על ידי מ"ה בן שמאי.)
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
Xenophon. Hellenica. Translated by C.L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1918-1921. Digitized copy in: Perseus
Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather and others. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1933-1967.
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
Pausanias. Description of Greece. Translated by Jones, W. H. S. and Omerod, H. A. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1918. Digitized copy in: Theoi.
A. Andrews, "The Spartan Resurgence" in: David M. Lewis, John Boardman, J. K. Davies and M. Ostwald (Editors), The Cambridge Ancient History. Vol. 5. London, Cambridge University Press, 1992
Donald Kagan. The Peloponnesian War. Penguin Books, 2003.
הערות שוליים

↑  מתורגם לעיתים כליסאנדרוס או ליסנדר
↑  ההגייה ביוונית: ליסנדרוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה הראשונה).
1 2  עמית, עמ' 410.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 2.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 3.
↑  443 .Kagan p
↑  על פי  דיודורוס (ספר שלושה עשר, 71.). לטענת פלוטרכוס (ליסנדרוס 5, אלקיביאדס, 35) אנטיוכוס לקח עמו רק 2 טריארות
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 5.
↑  פלוטרכוס, "חיי אלקיביאדס", 35: "דומה היה אלקיביאדס ממין האנשים, שגדולתם היא פורענותם; שהרי כל-כך התחזקה האמונה בגבורת ליבו וברוב בינתו בגלל ההצלחה, שהצליח בדרכיו, עד שכל מכשול שנכשל הביא לידי חשד, שמא לא השתדל כל צורכו, שהרי לא שיערו בנפשם שמא קצרה ידו; שאין לך דבר שאינו בהישג ידו, אם הוא משתדל בו...".
↑  עמית, עמ' 400.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 6.
↑  עמית, עמ' 401.
↑  עמית, עמ' 399.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 7.
↑  Kagan, p. 469
↑  קסנופון, הלניקה, ספר שני, 1, 14.
↑  קסנופון, "הלניקה", ספר שני, 1, 15-19.
↑  תיאורי הקרב סותרים זה את זה. השוו: קסנופון, "הלניקה", ספר שני, 2. דיודורוס, ספר שלושה עשר, 106. פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 11.
↑  קסנופון, "הלניקה", ספר שני, 2, 3.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 11.
↑  קסנופון, "הלניקה", ספר שני, 1, 30-32.
↑  עמית, עמ' 403.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 14. הספרטנים היו ידועים בחיבתם לקיצורים
↑  פאוסניאס, "תיאורה של יוון", 10.9.9. פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 15.
↑  עמית, עמ' 405.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 15.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 19.
↑  עמית, עמ' 411.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 22.
↑  פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 23-27.
↑  קוסנופון, "הלינקה", ספר שלישי, 5, 6-7.
↑  קסנופון, "הלינקה" ספר שלישי, 5, 17-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274911705171  PLWABN: 9810590984305606  BNE: XX960336  GND: 118729861  LCCN: n82019822  NKC: jn20000701103  NTA: 070562814  SUDOC: 027407063  VIAF: 18558983   WorldCat (עם VIAF): 18558983
לואיס צ'ארלס לוין

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1808 צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  14 במרץ 1860 (בגיל 51) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות לורל היל 
 השכלה:  אוניברסיטת דרום קרולינה 
 מפלגה:  שאינם יודעים דבר 
 
לואיס צ'ארלס לוין (באנגלית: Lewis Charles Levin‏, 10 בנובמבר 1808 – 14 במרץ 1860) היה היהודי הראשון שכיהן כחבר בית הנבחרים האמריקאי מטעם אחת ממדינות ארצות הברית (פנסילבניה). קדם לו רק דייוויד לוי יולי, שכיהן כציר בית הנבחרים מטעם פלורידה, כשזו הייתה עדיין טריטוריה וטרם קיבלה מעמד של מדינה.
קורות חיים

לוין נולד ב-1808 בצ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית) למשפחה יהודית. למד וסיים משפטים בקולג' של קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית) ובהיותו בן עשרים נדד לעיירה וודוויל שבמיסיסיפי, שנודעה בדרום כ"ירושלים הקטנה", בשל המספר הרב של יהודים שגרו בה באותה תקופה. שימש כמורה בבית הספר המקומי והתיידד עם ג'פרסון דייוויס, לימים נשיא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית. דייוויס אף שימש בסוף תקופתו של לוין בוודוויל, כמשנהו בדו-קרב. מעניין לציין שג'פרסון דייוויס הכיר כעבור כמה שנים, בנסיבות דומות גם חבר קונגרס יהודי אחר, יהודה פיליפ בנימין. דייוויס ובנימין התעמתו ביניהם בדו-קרב והפכו לאחר מכן לידידים טובים. בנימין היה בהמשך לשר המלחמה ושר החוץ בממשלתו של דייוויס במלחמת האזרחים האמריקאית. מכל מקום, לוין עצמו נפצע קשה באותו דו-קרב מדובר ועזב את וודוויל למרילנד, ומשם עבר ללואיזיאנה ובהמשך לקנטקי.
בתקופה הקצרה בה שהה בקנטקי הספיק לוין לפגוש ולהינשא לאן הייס, ואף נולד להם בן, לואיס. לא הרבה ידוע על הפרק המוקדם הזה בחייו, אולם ידוע כי המשפחה חיה חיי עוני ולוין עצמו אף נכלא למשך שישה חודשים עקב חוב שצבר ושאותו לא יכול היה לשלם. ב-1838 או 1839 הגיעה המשפחה לפילדלפיה, פנסילבניה, אולי משום שבאותה תקופה הייתה העיר מרכז יהודי פעיל יחסית, בדומה לוודוויל. כאן מצא לוין סוף כל סוף קץ לנדודיו.
ב-1840 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של פילדלפיה והחל לעסוק במקצועו זה. במקביל, ב-1842 גם רכש והחל להוציא לאור ולערוך שבועון קטן לו קרא Temperance Advocate. במסגרת עיתונו, שתי המערכות הציבוריות הראשונות שלו היו, האחת כנגד חוקיות קיומם של דו קרבות. זאת, לאור ניסיונו האישי המר בתחום זה. והמערכה האחרת, המוצלחת יותר מבחינת התהודה הציבורית לה זכתה, כנגד שתיית אלכוהול. מערכה אחרונה זו הקנתה ללוין ולעיתונו לראשונה, מודעות ציבורית בולטת.
בין לבין הספיק לוין גם להתאלמן מאשתו הראשונה ולהינשא מחדש, לג'וליה גיסט.
שאינם יודעים דבר (תנועה)

ב-1843 פנה לוין לדרך שתלווה אותו עד סוף ימיו הקצרים. בפברואר 1843 הוא מכר את השבועון שלו וקנה את העיתון היומי Philadelphia Daily Sun, והחל להוציאו לאור ולערוך אותו. כמו כן, הקים והחל להוציא לאור את ה-Native American. במקביל, הוא היה לאחד הבולטים מבין מייסדי "המפלגה האמריקאית", או "הנייטיביסטית האמריקאית" שכונתה בהמשך דרכה גם "מפלגת אלה, שאינם יודעים דבר".
דגלה של מפלגתו החדשה של לוין היה אנטי הגירה ואנטי קתוליות ובין השאר היא דרשה שכל המשרות הציבוריות תינתנה לילידי ארצות הברית בלבד ופעלה גם להארכת תקופת ההתאזרחות בארצות הברית, למהגרים חדשים. חיציה הופנו בראש וראשונה כנגד ההגירה האירית הקתולית הגדולה, לארצות הברית של אותן שנים. היא הייתה כמעט כולה תנועה נוצרית פרוטסטנטית ולוין היה היהודי היחיד בה. ה"נייטיב אמריקן" הפך לביטאונה של המפלגה החדשה, וגם ב"דיילי סאן" הובעו הדעות האנטי קתוליות וכנגד המהגרים בחריפות רבה.
במאי וביולי 1844 גרם המסע האנטי קתולי של מפלגתו של לוין, להפגנות ומהומות בפילדלפיה ואף לשריפת כנסיות קתוליות. על רקע זה, בבחירות אוקטובר 1844 לקונגרס האמריקאי, הוא ניצח מטעם מפלגתו, וברוב גדול, את מועמד הויגים אדוארד ג'וי מוריס, הנציג המכהן מטעם פילדלפיה. הוא נכנס לתפקידו כציר בבית הנבחרים האמריקאי ב-4 במרץ 1845, הופך בכך ליהודי הראשון שכיהן בקונגרס כנציג אחת ממדינות ארצות הברית.
ועידתה הראשונה של "המפלגה האמריקאית" כונסה בפילדלפיה ב-4 ביולי 1845 ונכחו בה 186 נציגים מ-14 ממדינות ארצות הברית. המפלגה עצמה, בין בשם שנתן לה לוין ובין בשמות ובהרכבים אישיים אחרים, התגברה בכוחה, ירדה, שינתה שמות, התפצלה ועברה תהפוכות שונות ברחבי ארצות הברית עד היעלמותה בסוף שנות השישים של המאה ה-19. בשיא כוחה זכתה התנועה כולה, שמעבר לגוף הספציפי שלוין הקים, במספר ראשויות ערים גדולות, כמו שיקגו ובוסטון ואף במשרת מושל אחת (במסצ'וסטס). נשיא ארצות הברית לשעבר מילרד פילמור אף רץ מטעמה בבחירות 1856. אולם העלייה נעצרה על רקע מחלוקות פנימיות בתוכה, תחילה באשר ליחס למקסיקו, לפני מלחמת ארצות הברית–מקסיקו ולאחר מכן וביתר שאת באשר ליחסה לשאלת העבדות, שפילגה באותה עת את המדינה כולה.
לוין ניצח עוד שתי פעמים בבחירות 1846 ו-1848, הפעם את המועמד הדמוקרטי תומאס בירץ' פלורנס, וברוב גדול בכל פעם, אולם בבחירות 1850 לקונגרס, הוא הפסיד לאותו מועמד דמוקרטי, ואחרי שלוש תקופות כהונה, ב-3 במרץ 1851 הוא סיים את תפקידו בקונגרס.
החל מ-1851 חזר לוין לעיסוקו בעריכת דין, אף כי המשיך לעסוק במקביל גם בפוליטיקה, במסגרת מפלגתו, עוד מספר שנים. ניסיון אחרון שעשה להיבחר לסנאט האמריקאי, נכשל.
ב-1856, בהיותו בן 48, הוא איבד את שפיותו ואושפז בבית חולים לחולי רוח. נפטר ב-1860, בהיותו בן 52 בלבד ונקבר בבית הקברות לורל היל בפילדלפיה. שנים לאחר מותו החליטו, הן אשתו השנייה והן בנו, כל אחד באופן עצמאי, להמיר את דתם, ולמרבה האירוניה, דווקא לנצרות הקתולית.
מאמריו (ספרונים)

Lewis C. Levin, A Lecture on Irish Repeal, in elucidation of the fallacy of its principles, and in proof of its pernicious tendency, in its moral, religious, and political aspects (Philadelphia, 1844)
Lewis C. Levin, Intemperance the Prelude to Gambling and Suicide, as illustrated in the Life of Rev. C. C. Colton, Author of "Lacon" (Philadelphia: Printed by William F. Geddes, 1845)
ראו גם

יהדות ארצות הברית
לקריאה נוספת

Connie L. McNeely and Susan J. Tolchin, "On the Hill", in L. Sandy Maisel and Ira Forman, Eds. Jews in American Politics, Lanham: Rowman & Littlefield, 2001, pp. 54 and 375
הערות שוליים

↑  Woodville, Mississippi, באנציקלופדיה לקהילות יהודיות בדרום
↑  ניו יורק טיימס, 27 בספטמבר 1856
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3070 9900  LCCN: n87826958  SNAC: w654326d  US Congress: L000262  VIAF: 26123795   WorldCat (עם VIAF): 26123795
כפיר רכבת קלה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2019–הווה (כ־5 שנים) 
 חברת אם:  CAF, שפיר הנדסה
 מיקום המטה:  ירושלים 
 ענפי תעשייה:  תחבורה מסילתית 
  
 cfir.co.il
 
כפיר רכבת קלה בע"מ, המוכרת במותג כפיר, היא חברה פרטית המפעילה את הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים החל מאפריל 2021. כפיר היא חברה בבעלות משותפת של CAF ושפיר הנדסה.
היסטוריה

חברת TransJerusalem J-Net LTD (הממותגת בשם "כפיר" ולימים שינתה את שמה לכפיר רכבת קלה בע"מ) הוקמה על ידי החברות שפיר הנדסה ו-CAF הספרדית לצורך הפעלת הקו האדום והקמה וההפעלה של הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים, לאחר שבשנת 2019 זכו במכרז שכולל את הפעלת הקו האדום, הרחבתו והקמת הקו הירוק של הרכבת הקלה.
ב-16 באפריל 2021 החלה להפעיל את הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים, במקומה של חברת "סיטיפס" שהקימה והפעילה את הקו לאחר זכייתה במכרז, בשיטת בנה-הפעל-העבר.
מרכז שירות הלקוחות של החברה ממוקם במרכז כלל.
היסטוריה > מקור שם החברה

השם כפיר הוא הלחם שמם של שתי חברות האם "כאף" ו"שפיר" ובנוסף כפיר הוא גור אריה או אריה צעיר שמסמל את ירושלים.
הערות שוליים

↑  ליאור גוטמן, שפיר הנדסה תחליף את סיטיפס בהפעלת הרכבות העירוניות בירושלים, באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2019
↑  הסבר בפייסבוק
מ"ח קנייני תורה

מ"ח קנייני תורה הן ארבעים ושמונה דברים המוזכרים בפרק שישי ('קנין תורה') ממסכת אבות, שעל ידם יכול אדם להשתלם בלימוד התורה.
זהותם

ארבעים ושמונה קניינים אלו מנויים במשנה במסכת אבות:
גְּדוֹלָה תּוֹרָה יוֹתֵר מִן הַכְּהוּנָּה וּמִן הַמַּלְכוּת, שֶׁהַמַּלְכוּת נִקְנֵית בִּשְׁלֹשִׁים מַעֲלוֹת, וְהַכְּהֻנָּה בְּעֶשְׂרִים וְאַרְבַּע, וְהַתּוֹרָה נִקְנֵית בְּאַרְבָּעִים וּשְׁמוֹנֶה דְבָרִים, וְאֵלוּ הֵן:
בְּתַלְמוּד
בִּשְׁמִיעַת הָאֹזֶן
בַּעֲרִיכַת שְׂפָתָיִם
בְּבִינַת הַלֵּב
בְּאֵימָה
בְּיִרְאָה
בַּעֲנָוָה
בְּשִׂמְחָה
בְּטָהֳרָה
בְּשִׁמּוּשׁ חֲכָמִים
בְּדִקְדּוּק חֲבֵרִים
בְּפִלְפּוּל הַתַּלְמִידִים
בְּיִשּׁוּב
בְּמִקְרָא
בְּמִשְׁנָה
בְּמִעוּט סְחוֹרָה
בְּמִעוּט דֶּרֶךְ אֶרֶץ
בְּמִעוּט תַּעֲנוּג
בְּמִעוּט שֵׁנָה
בְּמִעוּט שִׂיחָה
בְּמִעוּט שְׂחוֹק
בְּאֶרֶךְ אַפַּיִם
בְּלֵב טוֹב
בֶּאֱמוּנַת חֲכָמִים
בְּקַבָּלַת הַיִּסּוֹרִין
הַמַּכִּיר אֶת מְקוֹמוֹ
וְהַשָּׂמֵחַ בְּחֶלְקוֹ,
וְהָעוֹשֶׂה סְיָג לִדְברָיו,
וְאֵינוֹ מַחֲזִיק טוֹבָה לְעַצְמוֹ
אָהוּב
אוֹהֵב אֶת הַמָּקוֹם
אוֹהֵב אֶת הַבְּרִיּוֹת
אוֹהֵב אֶת הַצְּדָקוֹת
אוֹהֵב אֶת הַמֵּישָׁרִים
אוֹהֵב אֶת הַתּוֹכָחוֹת
וּמִתְרַחֵק מִן הַכָּבוֹד,
וְלֹא מֵגִיס לִבּוֹ בְּתַלְמוּדוֹ
וְאֵינוֹ שָׂמֵחַ בְּהוֹרָאָה
נוֹשֵׂא בְעֹל עִם חֲבֵרוֹ
וּמַכְרִיעוֹ לְכַף זְכוּת
וּמַעֲמִידוֹ עַל הָאֱמֶת
וּמַעֲמִידוֹ עַל הַשָּׁלוֹם
וּמִתְיַשֵּׁב לִבּוֹ בְּתַלְמוּדוֹ
שׁוֹאֵל וּמֵשִׁיב שׁוֹמֵעַ וּמוֹסִיף
הַלּוֹמֵד עַל מְנָת לְלַמֵּד וְהַלּוֹמֵד עַל מְנָת לַעֲשׂוֹת
הַמַּחְכִּים אֶת רַבּוֹ
וְהַמְכַוֵּן אֶת שְׁמוּעָתו
וְהָאוֹמֵר דָּבָר בְּשֵׁם אוֹמְרוֹ
ספירת העומר

במהר"ל כתב שמ"ט ימי ספירת העומר שקודם מתן תורה, הם כנגד מ"ח קניינים שהתורה נקנית בהם. רבי אליהו אליעזר מישקובסקי כתב שמנהגו של רבי ישראל מסלנט היה ללמוד בכל יום מימי ספירת העומר את אחד מקנייני התורה השייכים לאותו היום, וביום המ"ט היו חוזרים על כל הקניינים. וכן מובא בשמו של רבי שמחה זיסל זיו, 'הסבא מקלם'. אף כיום יש שנוהגים בצורת לימוד זו, ללמוד בכל אחד מימי ספירת העומר את אחד מקניני התורה.[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

קלין, מנשה, ספר הקנינים, ‏ברוקלין תשסד, באתר היברובוקס
רבי משה חאגיז, ספר משנת חכמים (דברים שהתורה נקנית בהם)
מטמוני הראי"ה – ליקוט פסקאות מכלל ספרי הרב קוק על ארבעים ושמונה קנייני תורה. בעריכת הרב דביר אטרה, הוצאת ישיבת רמת גן, אדר התשפ"ג.
הערות שוליים

↑  פרק ו משנה ו
↑  ספר 'דרשות מהרל על התורה', עמ' כב.
↑  מובא בספר משנת אליהו.
↑  ספר חכמה ומוסר חלק א, תכז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581367905171
לאס קונדס

| --- | --- |
סמל לאס קונדססמל לאס קונדס
לאס קונדס, מבט מגראן טורה סנטיאגו
לאס קונדס, מבט מגראן טורה סנטיאגו
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 מחוז:  מטרופולין סנטיאגו מטרופולין סנטיאגו
 תאריך ייסוד:  1901 
 שטח:  99.4 קמ"ר
 גובה:  1,111 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  249,893 (2002)
 קואורדינטות:  33°24′42″S 70°33′00″W﻿ / ﻿33.41167°S 70.55000°W﻿ / -33.41167; -70.55000
 אזור זמן:  UTC -4
 http://www.lascondes.cl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צ'ילה מוגדלת) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט לאס קונדס(למפת צ'ילה רגילה) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט לאס קונדס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לאס קונדס (בספרדית: Las Condes) היא עיר במחוז סנטיאגו שבצ'ילה. האזור מאוכלס בעיקר במשפחות עם הכנסה גבוהה. רוב הפעילות המסחרית של לאס קונדס מרוכזת בשדרת אפוקינדו, והמרכז המסחרי של העיר מכונה בפי המקומיים "סאנהטן", הלחם בסיסים של סנטיאגו ומנהטן.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של צ'ילה שנערך בשנת 2002, שטחה הכולל של העיר הוא 99.4 קמ"ר, ומתגוררים בה 249,893 תושבים (110,916 גברים ו-138,977 נשים). אוכלוסיית העיר גדלה ב-20.1% (41,830 אנשים) בין מפקדי האוכלוסין של 1992 ו-2002. על פי הערכות משנת 2006 התגוררו בעיר 283,226.
דמוגרפיה > מדדים

הכנסה למשק בית בממוצע לשנה: 67,672 דולר (2006)
אוכלוסייה מתחת לקו העוני: 2.3% (2006)
מדד הפיתוח האנושי: 0.933, 2 מתוך 341 (2003)
כלכלה

משרדיה הראשיים של LAN איירליינס ושל עוד מספר חברות תעופה שונות נמצאים בעיר.
ערים תאומות

ישראל פתח תקווה, ישראל
גלריה

בניין עיריית לאס קונדס
נוף של הרי האנדים מלאס קונדס
המשרדים הראשיים של חברת התעופה LAN איירליינס
כנסיית סן וינסנט דה פרר שבעיר
ליסאנצפליה

| --- | --- |

 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D054082
 
ליסְאֶנצֶפַליָה (מיוונית: מוח חלק; בלועזית: lissencephaly, ידועה גם כתסמונת Norman-Roberts) היא תסמונת תורשתית המתארת תינוקות הנולדים עם מוח חלק, כלומר ללא הקיפולים והשקעים שמאפיינים מוח אנושי נורמלי. פגיעה בגן RELN נחשבת כגורם תסמונת זו.
פגם מוחי זה מתבטא בפיגור שכלי קשה ביותר. בעוד גופם של התינוקות מתפתח בצורה רגילה, היכולת השכלית שלהם מוגבלת ביותר, ולא ניתנת לתיאור כמותי אפילו במבחני מנת משכל (IQ). הם אינם מדברים, תנועתם מוגבלת ויכולתם ליצור קשר עם הסביבה מוגבלת. תוחלת החיים של תינוקות אלה קצרה מאוד.
הערות שוליים

↑  Autosomal recessive lissencephaly with cerebellar hypoplasia is associated with human RELN mutations
↑  Crino P New RELN Mutation Associated with Lissencephaly and Epilepsy
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לידוביץ פיט

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1826 ניור, דה-סוור, צרפת 
 פטירה:  14 באפריל 1878 (בגיל 51) פריז, צרפת 
 הושפע על ידי:  תומאס קוטיר, איזידור פיס 
 
לידוביץ פיט (בצרפתית: Ludovic Piette; ‏ 11 במאי 1826 – 14 באפריל 1878) היה צייר אימפרסיוניסט צרפתי.
ביוגרפיה

הוא בא ממשפחת אצולה קטנה ואביו היה הרשם של קהילת מלריי (אנ'), בצפון מערב צרפת. שיעורי האמנות הראשונים שלו הגיעו מהציירים האקדמים (אנ') תומאס קוטיר ואיזידור פיס. במהלך לימודיו אצל קוטיר פגש את אדואר מאנה, שכבר התנסה בסגנונות חדשים. לאחר מכן, בזמן שהותו באקדמיה, הוא התיידד עם קאמי פיסארו, אף שהיה צעיר ממנו, תהיה לו השפעה מכרעת על עבודתו של פיט. הוא וחברים אחרים של פיסארו היו מציירים בחוץ לעיתים קרובות יחד. בשנת 1857, הוא הציג את הציור הראשון שלו בסלון. אומרים שהוא קיבל עבודה מנפוליאון השלישי לספק עיטורים לדירות של הקיסרית אג'ני, אך אין תיעוד רשמי לכך.
בשנת 1864, בגלל בריאות לקויה, הוא ואשתו התיישבו בחווה של משפחתו, אותה ירש לאחר מות אביו, ליד לאסי-לה-שאטו (אנ') בברטני. באותה תקופה, הוא החל לכתוב בקביעות לפיסארו, התכתבות ביניהם היא תיעוד חשוב של השנים המעצבות של האימפרסיוניזם, תקופה עם מעט תיעוד אחר. בהיותו שם, כיהן במועצת העירייה (אנ') כחלק מסיעת הליברל-שמרנים.
כמו אימפרסיוניסטים רבים, הוא נטה להתמקד בנופים עם דמויות ונופים עירוניים (אנ'). בין אזורים האהובים עליו לציור היו פונטואז (אנ') ולובסיין (אנ'). ב-1877, בהזמנתו של פיסארו, הוא השתתף בתערוכה האימפרסיוניסטית השלישית.
לאחר מותו, הוצגה רטרוספקטיבה של עבודתו בתערוכה הרביעית ב-1879. רחוב בפונטואז נקרא לכבודו.
הערות שוליים

1 2  Ludovic PIETTE - (1826-1878), www.van-gogh.fr
1 2  Ludovic Piette-Montfoucault, impressionistsgallery.co.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12040319h (data)  GND: 123270367  ISNI: 0000 0001 1776 7177  LCCN: n86024553  RKD: 63485  SUDOC: 028600061  ULAN: 500031637  VIAF: 95876569   WorldCat (עם VIAF): 95876569