stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאי גזע עובריים
הערות שוליים

↑  ד"ר שקד אשכנזי, גזרת גורל, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏19 לינואר 2020
↑  Shukry J. Habib, Bi-Chang Chen, Feng-Chiao Tsai et al., A Localized Wnt Signal Orients Asymmetric Stem Cell Division in Vitro, Science 339, 2013
↑  השימוש בתאי גזע עובריים לצורכי מחקר רפואי, דו"ח הוועדה המייעצת לביואתיקה של  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, אוגוסט 2001, פרק 4 סעיפים 17-19
↑  השימוש בתאי גזע עובריים לצורכי מחקר רפואי, דו"ח הוועדה המייעצת לביואתיקה של  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, אוגוסט 2001, פרק 5א סעיפים 20-22
↑  השימוש בתאי גזע עובריים לצורכי מחקר רפואי, דו"ח הוועדה המייעצת לביואתיקה של  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, אוגוסט 2001, פרק 5ב סעיף 23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537179005171  LCCN: sh92005532  NDL: 01161104  NKC: ph406953  TH: H1.00.01.0.00030 
תאי גזע עוברי אנושיים. A: תרביות של תאים לא ממוינים. B: תאי עצב.
המקום השלישי

המספרה הזו בברזיל היא דוגמה טוב למרחב שיכול להיחשב למקום שלישי. בחברות רבות, מספרות ומכוני יופי הם אזורים אשר באופן מסורתי משמשים כנקודות התכנסות לאנשים שונים מחוץ למקום העבודה והבית.
בסדרות הטלוויזיה הפופולריות "חברים" ו"חופשי על הבר" בית הקפה השכונתי והבר השכונתי שימשו כמקום השלישי אותו הדמויות הראשיות נוהגות לפקוד באופן תדיר מחוץ לשעות העבודה
אולם באולינג בעיר פיונגיאנג שבקוריאה הצפונית
בסוציולוגיה המונח המקום השלישי (באנגלית: Third place), מתייחס לסביבה החברתית אשר נבדלת מהבית ("המקום הראשון") ומקום העבודה ("המקום השני") בה אנשים נוהגים להתאסף, לקיים אינטראקציה זה עם זה, ובה יש בפועל חיי קהילה.
דוגמאות למקומות מהסוג הזה כוללים בין היתר כנסיות, בתי קפה, ברים, מועדונים, מרכזים קהילתיים, ספריות ציבוריות, מכוני כושר, חנויות ספרים, פארקים, תיאטראות, ובתי אופרה.
המונח נטבע במקור על ידי הסוציולוג האמריקני ריי אולדנבורג (אנ') בספרו "The Great Good Place" משנת 1989, בו אולדנבורג העלה את הטענה שמקומות מהסוג הזה חיוניים לחברה האזרחית, לדמוקרטיה, למעורבות אזרחית ושהם תורמים לכך שלמקומיים יש תחושת השתייכות לחברה.
בחברות המודרניות, אשר הופכות יותר ויותר דיגיטליות ואינדיבידואליסטיות, החשיבות של מקומות מהסוג הזה הולכת וגדלה עם השנים. המקומות הללו מספקים לעיתים רבות פתרון לבידוד החברתי שרבים חווים, מהווים דרך לקידום הרווחה הנפשית של רבים, ומספקים למקומיים גם הזדמנויות רבות לאינטראקציות פנים אל פנים עם אנשים רבים אחרים.
המקום השלישי לפי אולדנבורג

לפי אולדנבורג "המקום הראשון" עבור כל אדם הוא הבית שלו/ה והאנשים עימם הוא/היא חיים. לטענתו "המקום השני" הוא מקום העבודה של האדם, בו מרבית האנשים נמצאים במהלך רוב שעות היממה. "המקום השלישי" לטענתו הוא "המקום הפומבי אליו אתה הולך להירגע, ובו אתה נתקל בפנים מוכרות ומכיר אנשים חדשים".
בספרו "The Great Good Place" משנת 1989 אולדנבורג ציין שלמקומות מהסוג יש לרוב שמונה מאופיינים:
נמצא במיקום נייטרלי - לטענתו של אולדנבורג אלו צריכים להיות אזורים לא מסחריים בהם אנשים יכולים להתאסף ללא הלחצים או האילוצים של מוסדות פורמליים, וכי האנשים שפוקדים אותם חופשיים לבוא וללכת כאוות נפשם.
כולם רצויים - במקומות מהסוג הזה אין חשיבות לסטטוס של הפרט בחברה. כולם רשאים לפקוד את המקום ללא דרישות מוקדמות כולשהן.
פעילות עיקרית במקום השלישי הן שיחות - מקומות מהסוג הזה מעודדים לרוב את הנוכחים לקיים ביהם שיחות ואינטראקציה חיובית, למרות שהשיחות לא חייבות להיות הפעילויות היחידות שמתקיימות במקומות מהסוג הזה.
נגישות - מקומות מהסוג הזה בדרך כלל פתוחים ונגישים לכל חברי הקהילה, הם מסבירי פנים, ולהיות מסוגלים לספק צרכים מסוימים עבוור כל מי שפוקד אותם.
מכילים לרוב אנשים קבועים - מקומות מהסוג הזה מכילים לרוב מספר אנשים שנוהגים לפקוד את המקום באופן קבוע אשר תורמים רבות לאווירה במקום. אותם האנשים לעיתים רבות מהווים גם גורם משיכה לאנשים חדשים, והם נוטים גם לסייע לחדשים להרגיש רצויים ולסייע להם להתאקלם במקום.
פרופיל נמוך - החלל הפנימי של מקומות מהסוג הזה הוא לרוב לא יוקרתי או גרנדיוזי מדיי והאווירה בו היא נינוחה ונעימה. סנוביזם ויומרנות לא יכולים לאפיין מקומות מהסוג.
אווירה קלילה - האווירה במקומות מהסוג הזה אף פעם לא תאופיין במתח או בעוינות. במקום זאת, מקומות מהסוג הזה מאופיינים באווירה קלילה, שמעודדת את הנוכחים לשוחח עם האנשים האחרים במקום.
בית רחוק מהבית - אנשים הפוקדים מקומות מהסוג הזה לרוב מרגישים תחושות של חום, והשתייכות למקום השלישי - תחושות הדומות לאופן בו הם מרגישים לגבי הבית.
ראו גם

תכנון ערים ואזורים
הערות שוליים

↑  סמדר רייספלד, מכשכשים בזנב, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2012
↑  White, Rebekah (ביולי–באוגוסט 2018). "A third place". New Zealand Geographic (152): 6. {{cite journal}}:  (עזרה)
הבננה הכחולה

| --- | --- |

בכחול: שטחי הבננה הכחולה
 מדינה / טריטוריה:  איטליה איטליה, שווייץ שווייץ, אוסטריה אוסטריה, גרמניה גרמניה, צרפת צרפת, לוקסמבורג לוקסמבורג, בלגיה בלגיה, הולנד הולנד, בריטניה בריטניה
 יבשת:  אירופה
 חבל ארץ:  מרכז אירופה, מערב אירופה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במגלופוליס:  100,000,000 בערך (2014)
 קואורדינטות:  49°39′07″N 7°12′37″E﻿ / ﻿49.65204°N 7.210363°E﻿ / 49.65204; 7.210363 
 he
הבננה הכחולה הידועה גם בשם המגלופוליס האירופי או ציר ליברפול-מילאנו, היא מסדרון עירוני בלתי רציף במערב ומרכז אירופה, עם אוכלוסייה של כ-100 מיליון תושבים. ההמשגה של האזור כ"בננה כחולה" פותחה ב-1989 על ידי RECLUS, קבוצה של גאוגרפים צרפתים בניהולו של הגאוגרף רוג'ר ברונט (אנ').
האזור, המהווה מגלופוליס (בעברית: רב-כרך, אגד ערים של מספר מטרופולונים) משתרע מצפון מערב אנגליה דרך המידלנד האנגלי על פני לונדון רבתי עד למטרופולין האירופי של ליל, מדינות בנלוקס עם ראנדסטאד ההולנדית ובריסל הבלגית ולאורך הריין הגרמנית, דרום גרמניה, אלזס - מוזל בצרפת במערב ושווייץ (בזל וציריך) עד לצפון איטליה (מילאנו, טורינו וגנואה) בדרום הבננה.
הבננה הכחולה מייצגת את האוסף הגדול ביותר באירופה של אנשים, תעשייה, כסף וכוח כלכלי. גם כיום, למרות שהמבנה שלה השתנה בעשרות השנים מאז הוטבע המושג, היא עדיין מייצגת רעיון דומה.
היסטוריה

ב-1989 הגאוגרף הצרפתי רוג'ר ברונט, זיהה חלוקה בין מרחבים "פעילים" ו"פאסיביים" במערב אירופה, ופיתח את הרעיון של "עמוד שדרה" מערב אירופי. הוא תיאר את האזור כמסדרון עירוני של תעשייה ושירותים המשתרע מצפון אנגליה לצפון איטליה. השם "בננה כחולה" הוטבע על ידי Jacques Chérèque, והגרפיקאי Josette Alia ב"לה נובל אובזרווטר". הצבע הכחול מתייחס לדגל אירופה, ולצווארון הכחול של עובדי המפעלים באזור.
ברונט ראה ב"עמוד השדרה האירופי" התפתחות של תקדימים היסטוריים, למשל נתיבי סחר, או תוצאה של צבירת הון תעשייתי. בניתוח שלו, הוציא ברונט מהכלל את האזור העירוני של פריז ואזורים צרפתיים אחרים בגלל הבידוד הכלכלי הצרפתי. מטרתו הייתה השתלבות כלכלית גדולה יותר באירופה, אך הוא חש שצרפת איבדה את הקשר הזה במאה ה-17 כתוצאה מרדיפת ההוגנוטים והריכוזיות בפריז. עם זאת, גרסאות מאוחרות יותר כוללות את פריז.
בשנת 1991, בהקשר של מחקר מטעם הנציבות האירופית לתמיכה במדיניות האזורית שלה, חוקרים מתחו ביקורת על רעיון הבננה הכחולה כמערך רצוי, אך לא כמציאות אמפירית, וזיהו אותה כתוצאה של תחרות אזורית באירופה. לתרשים שלהם של הבננה הכחולה הייתה עקומה גדולה יותר שעדיין כללה את צפון איטליה, אבל הסתיימה בברצלונה היא כללה גם את פריז, והגבול האנגלו-סקוטי כגבול הצפוני. מהמחקר מטעם הוועדה של הנציבות האירופית, הבננה הכחולה ייצגה ליבה מפותחת על חשבון הפריפריה, בעוד ברונט הצרפתי ראה את הבננה הכחולה כאזור פיתוח בפריפריה של פריז, מעבר לגבולות צרפת. לנציבות האירופית היו גם שיקולים של איחוד אירופי חזק כלכלית עם גבולותיו כפריז, לונדון, המבורג, מינכן ומילאנו, עם צירי פיתוח לכיוון מזרח (ברלין, פראג, טריאסטה).
שינויים במיקום

בשנים האחרונות, הבננה הכחולה זזה צפונה לכיוון גרמניה, כאשר התיעוש שואב אוכלוסיות חדשות לכיוון מדינות צפון אירופה. עיור מהיר הוביל לגידול בשכונות עוני ואזורים מוכי עוני, מה שדחף את מדינות אירופה ליישם מדיניות חדשה בנוגע להתחדשות עירונית. מאז הוקמו ה־Action for Cities של בריטניה, Reconquête Urbaine בצרפת ו-Städtebauförderung של גרמניה, מדיניות העיור הזו בנתה בסיס חזק יותר ומרחבים עירוניים מנוצלים טוב יותר. מדיניות זו מאפשרת למדינות להתרחב עוד יותר, כלכלית, בדיוק כפי שעשתה גרמניה.
אם המגמות הנוכחיות של עיור יימשכו, 72% מאוכלוסיית העולם יחיו בערים עד 2050. דבר זה יוצר צורך בהיערכותן של מדינות אירופה לשפר את עצמן כדי להתמודד עם היכולת של אנשים שיעברו לערים. מאז העלייה המהירה של העיור ויותר אנשים עוברים לערים, הבננה גדלה במקום להיעלם.
עקב העיור, הבננה הכחולה הפכה לגדולה יותר, כשהיא מסתעפת כלפי חוץ בצורת כוכב.
ראו גם

מגלופוליס
יוזמת החגורה והדרך - בסין
המגלופוליס של צפון מזרח ארצות הברית - אזור דומה בארצות הברית
פרנקיה התיכונה
הערות שוליים

1 2  "The Blue Banana - the True Heart of Europe". 31 בדצמבר 2014. ארכיון מ-3 ביוני 2022. נבדק ב-11 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The European Blue Banana". Eu-partner.com. 2011-03-03. אורכב מ-המקור ב-6 באוקטובר 2014. נבדק ב-2013-09-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gert-Jan Hospers (2003). "Beyond the Blue Banana? Structural Change in Europe's Geo-Economy" (PDF). Intereconomics. 38 (2): 76–85. doi:10.1007/BF03031774. ארכיון (PDF) מ-18 במרץ 2020. נבדק ב-5 במרץ 2010. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Brunet, Roger (1989). Les villes europeénnes: Rapport pour la DATAR (בצרפתית). Montpellier: RECLUS. ISBN 978-2-11-002200-4. ארכיון מ-8 בפברואר 2021. נבדק ב-4 במרץ 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  The Blue Banana - the True Heart of Europe, Big Think, ‏2014-12-31 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Taylor, Paul (15 במרץ 2015). "No more Blue Banana, Europe's industrial heart moves east". Reuters. ארכיון מ-4 במרץ 2018. נבדק ב-4 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Faludi, Andreas (במרץ 2015). "The 'Blue Banana' Revisited" (PDF). European Journal of Spatial Development. 56. אורכב מ-המקור (PDF) ב-25 בינואר 2018. נבדק ב-3 במרץ 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Karl-Peter Schön: Einführung. Das Europäische Raumentwicklungskonzept und die Raumordnung in Deutschland. In: Bundesamt für Bauwesen und Raumordnung: Informationen zur Raumentwicklung, H. 3/4. Bonn: (2000).
↑  Palomäki, Mauri (1991). "On the Possible Future West European Capital". GeoJournal. 24 (3): 257–267. doi:10.1007/BF00189026. ISSN 0343-2521. JSTOR 41145198. ארכיון מ-11 במאי 2022. נבדק ב-11 במאי 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  De Graaf, Reinier; Baird, Laura (2014). "Megalopoli(tic)s". Log (32): 108–116. JSTOR 43631053.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 141197349   WorldCat (עם VIAF): 141197349 
צפיפות האוכלוסין באירופה בשנת 1994, מראה את הצפיפות הגבוהה ביותר לאורך הבננה הכחולה
אזורי האיחוד האירופי לפי תוצר באחוז מהממוצע של האיחוד האירופי, מראה שהאזורים העשירים ביותר מרוכזים בבננה הכחולה
דוקטור סוס

.
| --- | --- |

דוקטור סוס וכמה מספריו
 לידה:  2 במרץ 1904 ספרינגפילד, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בספטמבר 1991 (בגיל 87) לה חויה, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  תאודור סוס גַייזֶל
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  Dr. Seuss 
 מקום לימודים:  דארטמות' קולג', לינקולן קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  ספרי הילדים
 סוגה:  מעשייה 
 יצירות בולטות:  Mr. Brown Can Moo! Can You?, רחוב תות, סיפור לא פשוט, If I Ran the Zoo, Horton Hears a Who!, The 500 Hats of Bartholomew Cubbins, Hop on Pop, On Beyond Zebra!, The Lorax, חתול תעלול, Fox in Socks, הגרינץ' שגנב את חג המולד, לא רעב ולא אוהב, Oh, the Places You'll Go! 
 תקופת הפעילות:  1924–1991 (כ־67 שנים)
 בן או בת זוג:  הלן פאלמר גייזל (1927–1967)  אודרי דימונד (5 באוגוסט 1968–24 בספטמבר 1991) 
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (1991)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (11 במרץ 2004)  מדליית לורה אינגלס וילדר (1980)  מדליית רג'ינה (1982)  היכל התהילה של קליפורניה (2008)  מדליית המערכה האמריקנית  לגיון ההצטיינות  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  מדליית המערכה האירופית־אפריקאית־המזרח התיכון  ציון לשבח של פרס פוליצר  מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה 
 www.seussville.com
 חתימה:   
 
דוקטור סוס (באנגלית: Dr. Seuss) הוא שם העט של תאודור סוס גַייזֶל (באנגלית: Theodor Seuss Geisel‏; 2 במרץ 1904 - 24 בספטמבר 1991), סופר ומאייר אמריקאי הידוע במיוחד בשל ספרי הילדים שכתב ואייר. ידוע גם בשמות העט תאו לזייג ורוזטה סטון.
סגנון השירה של דוקטור סוס

דוקטור סוס כתב את רוב ספריו בצורה שמאופיינת בשירה כטטראמטר אנאפסטי, מקצב בו השתמשו גם לורד ביירון ומשוררים אחרים מהקאנון הספרותי האנגלי. טטראמטר אנאפסטי מכיל ארבע יחידות מקצביות (אנאפסטים), שכל אחת מהן מכילה שתי פעימות חלשות ולאחריהן אחת חזקה (ההדגמה משמאל לימין):
x x X x x X x x X x x X
לעיתים, ההברה החלשה הראשונה מושמטת, או שעוד הברה חלשה מוכנסת בסוף. שורה טיפוסית (השורה הראשונה של אם היה לי קרקס באנגלית) היא:
In ALL the whole TOWN the most WONderful SPOT
גם המתרגמים לעברית השתדלו לשמור על המקצב המקורי של ד"ר סוס. להלן קטע לדוגמה מתוך תרגומה של לאה גולדברג לסיפור "הארנב החשוב בעיניו":
"עַל רֹאשׁ הַגִּבְעָה שָׁכַב הָאַרְנָב

וְהָיָה מְאֻשָּׁר וְחָשׁוּב בְּעֵינָיו"
לרוב שמר סוס על מקצב זה בקפידה, עד שנותיו האחרונות שבהן לא יכול להמשיך לכתוב בסגנון הנוקשה בכל השורות. העקביות במקצב היא אחת מסימני ההיכר שלו. הפארודיות והחיקויים הרבים שנעשו ליצירותיו הם לעיתים קרובות לא מוצלחים משום שמחבריהם לא הצליחו לכתוב בטטראמטר אנאפסטי נוקשה, או לא ידעו כלל שהם צריכים.
סוס חרז גם במקצב טטראמטר טרוכאי, המכיל ארבע יחידות שכל אחת מהן מכילה פעימה חזקה ולאחריה פעימה חלשה:
דוגמה לכך היא הכותרת (והשורה הראשונה) של One Fish, Two Fish, Red Fish, Blue Fish. (תורגם לעברית כ"דברים מוזרים קורים בספרים").
הנוסחה למקצב טרוכאי מתירה להשמיט את הפעימה החלשה האחרונה בשורה, דבר שמקל על החריזה.
סוס בדרך כלל כתב במקצב זה רק פסקאות קצרות, ובקטעים ארוכים יותר שילב אותו עם טטראמטר יאמבי:
x X x X x X x X
בו קל יותר לכתוב. כך למשל, המכשפים ב"גדליהו והמיסטוק" אומרים את הלחש הבא (במקצב טטראמטר טרוכאי) כאשר הם מופיעים לראשונה (ובכך הם מזכירים את המכשפות ממקבת' של שייקספיר):
Shuffle, duffle, muzzle, muff
והם מחליפים למקצב יאמבי ללחש שיוצר את המיסטוק:
Go make the oobleck tumble down
On every street, in every town!
ב"לא רעב ולא אוהב" (Green Eggs and Ham), שמי-הוא-שב (Sam-I-am) מדבר לרוב במקצב טרוכאי, והדמות הכעוסה שהוא משכנע משיבה לו במקצב יאמבי.
אף על פי שרוב ספריו של ד"ר סוס הם אחידים במקצב האנאפסטי או במקצב היאמבי-טרוכאי, כמה מהם משלבים מקצבים.
איוריו של ד"ר סוס

באיוריו המוקדמים, השתמש ד"ר סוס לעיתים קרובות במרקם המוצלל שנוצר על ידי רישומי עיפרון או צבעי מים, אך בספרי הילדים של התקופה הפוסט-מלחמתית השתמש לרוב בעט ודיו שיצרו איורים נוקשים יותר, בדרך כלל רק בשחור, לבן ועוד צבע אחד או שניים. ספרים מאוחרים יותר כמו "הלורקס" מכילים יותר צבעים.
סוס נהנה בבירור מציור חפצים ומבנים משוכללים מבחינה ארכיטקטונית. הארמונות, המשטחים, השיפועים וגרמי המדרגות שעומדים מאליהם אותם צייר בסגנון משתנה תמידית ולעולם לא בקווים ישרים, הפכו לסימן ההיכר שלו. סוס צייר גם מכונות דמיוניות מפורטות, כמו בספר "המלחמה האיומה על החמאה", שבו כלי הנשק שבהם משתמשים הצדדים הופכים להיות יותר ויותר משוכללים ומתוחכמים, כמו: "מקל מתפצל משולש דובדבן". סוס אהב לצייר גם סידורים מוזרים של פרווה או נוצות, לדוגמה, זנבה של "ציפ-ציפורה הציפור".
ציוריו של ד"ר סוס מעבירים לעיתים תחושה חיה של תנועה. הוא חיבב מחווה שבה היד מתהפכת קדימה, פושטת את האצבעות מעט אחורה ואת האגודל למעלה. תנועה זו נעשית, למשל, על ידי חתול תעלול כאשר הוא מציג את החתולים הקטנים ב"חתול תעלול חוזר". סוס שומר גם על המסורת של ציירי קריקטורות בכך שהוא מראה תנועה של דמויות בעזרת קווים. קווים כאלו משמשים גם כדי להדגים פעולה של החושים (ראייה, ריח ושמיעה) ב"הארנב החשוב בעיניו", ואפילו למחשבה, כמו הרגע שבו הגרינץ' הוגה את רעיונו המרושע.
דעותיו הפוליטיות של ד"ר סוס

מיצירותיו ניכר שדעותיו הפוליטיות של ד"ר סוס היו ליברליות. הקריקטורות הפוליטיות המוקדמות שלו מראות את התנגדותו העזה לפשיזם. הדבר היה עוד לפני כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. הקריקטורות שלו גם הפנו תשומת לב לשואה בראשיתה, וגינו אפליה בארצות הברית נגד שחורים ויהודים. יחסו הקשה של גייזל ליפנים ולאמריקאים ממוצא יפני נתפס אצל רבים כעיוורון משונה.
ב-1948 עבר גייזל להתגורר בלה הויה, קליפורניה, לאחר שנים שבהן גר ועבד בהוליווד. על פי סיפור ידוע, כאשר הלך לראשונה להירשם להצביע בבחירות בלה הויה, מספר חברים רפובליקנים קראו לו לבוא למקום בו הם רשמו מצביעים, אך הוא ענה להם: "אתם ידידי, נמצאים שם; אבל אני הולך הנה" (להרשמה למפלגה הדמוקרטית). גייזל היה מאז דמוקרט לכל ימיו.
חלק מספרי הילדים של סוס מעבירים מסרים ממשנתו הפוליטית של סוס. הדבר בולט בחמישה מספריו:
"הורטון שומע מישהו!" (1954): הורטון, פיל פתוח-מחשבתית, מוצא ראיות לקיומו של עולם מעבר לזה המוכר לנו. כמו גלילאו גליליי או ג'ורדאנו ברונו, הסביבה מסרבת להכיר באפשרות לשוני ורוצה להעניש את הורטון ולהשמיד את הראיות לתגליתו. הורטון, לעומתם, גורס ש"אדם הוא אדם לא חשוב כמה קטן". סוס מדגיש בספר זה בצורה חזקה את חשיבות החירות המחשבתית. סוס התייחס בספר זה כאלגוריה להפצצת הירושימה והתנהגות הכובשים האמריקאים ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה. כיום, השורה "אדם הוא אדם לא חשוב כמה קטן" משמשת בוויכוח בנושא חוקיות ההפלות בארצות הברית, למרות מחאות מצד אלמנתו של ד"ר סוס.
ערכיו של סוס מבוטאים גם בספר "הגרינץ' שגנב את חג המולד", שיכול להיחשב (באופן חלקי) כפולמוס נגד המטריאליזם. הגרינץ' חושב שהוא יכול לגנוב את חג המולד מתושבי העיירה בכך שהוא יגנוב את המתנות והקישוטים שלהם, ומגיע להבנה חדשה כאשר הם מוכיחים לו שהוא טועה.
"הסניצ'ים וסיפורים אחרים" (1961): ספר זה, שנכתב בתקופת עלייתה של התנועה לשוויון זכויות השחורים, עוסק בזהויות פוליטיות באמצעות סיפורה של חברה בה יש מעמדות בהתאם לקיומו או אי קיומו של כוכב על הבטן, וניצולו של יזם אשר עושה הון מרצונם של אנשים להרגיש נעלים על אחרים בשל גזעם. סיפור אחר בספר מציג את המגוחך בפחד של ילד מפני האחר (זוג מכנסיים ללא לובש), אשר מפחד מהילד לא פחות משהילד מפחד ממנו. סיפור שלישי בספר מציג שתי דמויות עקשניות אשר אינן מוכנות לוותר האחת לשנייה, בעוד כל העולם מתפתח ומשאיר אותם תקועים במקום.
"הלורקס" (1971): נתפס כמניפסט למען איכות הסביבה. זהו סיפורו של תעשיין תאב-בצע וחסר-מעצורים שהורס בצורה כל כך שיטתית את הסביבה המקומית, עד שהוא גורם לסגירתה של החברה שלו עצמו. ספר זה הוא ייחודי בכך שהוא מסופר מנקודת המבט של התעשיין עצמו, ולרוב היא מרירה, מלאה בשנאה עצמית ובחרטה. ב-1989, נעשה ניסיון מצד חברות כריתת עצים בלייטונויל, קליפורניה למנוע את הפצת הספר בספריות בבתי-ספר מקומיים, בטענה שאין הוא הוגן כלפי תעשיית כריתת העצים.
"המלחמה האיומה על החמאה" (1984): נכתב בשנותיו המאוחרות של סוס, והוא פארודיה על מרוץ החימוש הגרעיני בין ארצות הברית וברית המועצות. הספר מציג את ההתנהגות של שני הצדדים כפזיזה והרסנית. בנוסף, המסר מהסיפור הוא פציפיסטי שכן הוא מלמד שלעולם לא ייגמרו הסיבות למלחמות ואפילו ויכוח על איזה צד צריך למרוח את החמאה יכול להוות עילה - או שאפשר פשוט לבחור להתווכח בדרך אחרת.
זמן קצר לפני סופה של פרשת ווטרגייט, השתמש גייזל בפרפרזה של כותרת אחד מספריו המפורסמים, בני בן בוני מתי כבר תלך (!Marvin K. Mooney Will You Please Go Now) לתקיפה חריפה: "ריצ'רד מ. ניקסון, מתי כבר תלך?" שהודפסה בעיתונים ראשיים בטורו של חברו של גייזל, ארט בוכוואלד.
תרגום ספרי ד"ר סוס לעברית

במשך השנים תורגמו רבים מספריו של ד"ר סוס לעברית, והספרים זכו להצלחה גדולה בישראל. במלאכת התרגום עסקה בעיקר לאה נאור, שמאז שנת 1979 תרגמה 34 מספריו. מתרגמים אחרים הם לאה גולדברג, אבירמה גולן ועוד. נאור אמרה על מלאכת התרגום: "קשה מאוד לתרגם אותו. ההומור שלו מוזיקלי. קשה להעביר את הקצב שלו לעברית. את הציורים הפרועים שלו הוא מצייר לפי המילים המתחרזות באנגלית. למשל, בספר המפורסם שלו "חתול תעלול", הוא המציא את הכובע רק מפני שבאנגלית, המלים חתול וכובע, מתחרזות. איך אפשר לתרגם את זה לעברית?"
עד שלהי 2018 מעולם לא תורגם הספר "איך גנב הגרינץ' את חג המולד" לעברית, בטענה שנושאו הנוצרי לא התאים לקהל היעד דובר העברית. עם זאת, העיבוד הקולנועי של הספר תורגם והוקרן בישראל, והגרינץ' הופיע בסדרת הטלוויזיה "העולם המופלא של דוקטור סוס" ונקרא בעברית "ירקול".
במקביל ליציאת הסרט "הגרינץ'", עיבוד הנפשה מחודש לספר, יצא תרגום עברי בתרגומה של לאה נאור תחת השם "הגרינץ' שגנב את חג המולד" בהדפסתו הראשונה, שלאחר מכן נקרא בפשטות "הגרינץ'" בהתאם לשם הסרט וגם על מנת להשכיח אזכור לחג המולד על הכריכה, אם כי הגרינץ' המחופש לסנטה קלאוס עדיין מופיע.
משחקי הלשון נופל על לשון של דוקטור סוס היוו אתגר למתרגמיו, שנאלצו לוותר על תרגום מילולי מדויק. כך למשל "The Cat in the Hat" ("החתול שבכובע") תורגם בשם "חתול תעלול". קושי נוסף היה שמירה על מקצבי השירה, שלא מתאימים תמיד לסגנון העברי.
גם תרגום הספר "Green Eggs and Ham" ("ביצים ירוקות וירך חזיר") יצר קשיים למתרגמת לאה נאור, שכן ירך חזיר אינו מאכל כשר ואיננו מקובל בתרבות העברית-ישראלית. לבסוף היא בחרה להתעלם לחלוטין מסוג המזון שמבקש סם מהדמות השנייה לאכול, ולקרוא לספר "לא רעב ולא אוהב" מבלי להתייחס בשום מקום בספר למילה "חזיר". בתרגום העברי לספר הודגש מוטיב האמא היהודייה, שבא לידי ביטוי בדמותו של שמי-הוא-שב המשכנע את "הילד הסרבן" לאכול בנימוקים כמו: "הי! אולי בחושך? זה נעים. תאכל בחושך. לא רואים".
אף שמלאכת התרגום של ההומור המיוחד לו היא מלאכה קשה, בכל זאת הכניסו המתרגמים משחקי מילים מוצלחים, כמו המשפט "תתקל במקל קוצני במיו-חד" בספר "אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים!".
תרגומו של הספר "ימים צבעוניים" לעברית על ידי בני הנדל הולחן ובוצע כשיר על ידי הזמר דודו טסה.
עיבודים ליצירותיו של סוס

במשך רוב הקריירה שלו, התנגד ד"ר סוס למסחור הדמויות שלו. למרות זאת הרשה ליצור מספר אנימציות שלהן - דרך ביטוי אמנותית שהוא עצמו צבר בה ניסיון בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1942 יצא לאקרנים סרט מצויר קצר מבית האחים וורנר אודות הורטון הפיל ונקרא "הורטון דוגר על הביצה".
ב-1966 אישר סוס לאמן הידוע צ'אק ג'ונס, חברו ועמיתו לשעבר מזמן המלחמה, ליצור גרסת אנימציה ל"כך גנב הגרינץ' את חג המולד". גרסה זו הייתה נאמנה מאוד למקור, והיא נחשבת קלאסיקה בעיני רבים עד היום. ב-1971, גרסת אנימציה של חתול תעלול נעשתה גם כן, אך היא נחשבת מוצלחת פחות.
שנה לאחר מכן, גרסת אנימציה קצרה יצאה גם ל״הלורקס״, אשר סוס השתתף ביצירתה.
לקראת סוף חייו, דומה שסוס ריכך את גישתו, ויצאו לשוק צעצועים שהתבססו על דמויותיו, כמו גם סרטוני אנימציה, בעיקר על חתול תעלול והגרינץ'. כאשר מת סוס ב-1991, אלמנתו אודרי גייזל נעשתה המחזיקה הראשית בזכויות היוצרים. מאז הפכה לשנויה במחלוקת בקרב המעריצים, מאחר שהיא סובלנית הרבה יותר למסחור דמויות ד"ר סוס מאשר בעלה. היא נתנה אישור להפקת גרסת סרט לא מצויר של "הגרינץ'" בכיכובו של ג'ים קארי, וכן להפקת מחזמר בשם "סוסיקל" שהועלה בברודוויי (שניהם בשנת 2000).
גרסת סרט לא מצויר של "חתול תעלול" יצאה לאקרנים בשנת 2003 בכיכובו של מייק מאיירס, וגרסה קולנועית מצוירת של "הורטון שומע מישהו" יצאה לאקרנים ב-2008 בדיבובו של ג'ים קארי. כמו כן בפארק שעשועים "איי ההרפתקאות" באורלנדו שבפלורידה ניתן למצוא מתקנים בדמות ספרים ודמויות של ד"ר סוס.
הופקה סדרת טלוויזיה בשם "העולם המופלא של ד"ר סוס", שבה הדמויות הן בובות. הדמויות הראשיות הן חתול תעלול וחתוליו הקטנים, שבמהלך התוכנית שומעים סיפורים ברוחו של ד"ר סוס.
עיבוד קולנועי לספרו "הלורקס" יצא לאקרנים בשנת 2012.
בשנת 2020 קיילי ג׳נר הוציאה ליין של מוצרי איפור בנושא הגרינץ'.
הפסקת הפצת כותרים עקב ביקורת

ב-2 במרץ 2021 הודיע "תאגיד ד"ר סוס", האחראי על הפצת ספריו של גייזל ומורשתו, על הפסקת הפצת שישה כותרים, עקב "תיאורים פוגעניים ושגויים" של דמויות. המהלך השנוי במחלוקת ננקט בעקבות ביקורת שהושמעה כי הספרים מציגים דמויות שחורות ואסייתיות באופן גזעני וחסר רגישות, למשל דמות של סיני צוירה עם כובע סיני ועיניים מלוכסנות. החלטת הפסילה התייחסה לכותרים הבאים של הסופר: "רחוב תות, סיפור לא פשוט", "אילו ניהלתי את גן החיות", "בריכת מקאליגוט", "מעבר לזברה", "יופי של חביתה מקושקשת" ו"חתול תעלול". התאגיד פרסם את ההודעה באתר האינטרנט שלו, תוך הדגשת מחויבותו "לתמוך בכל הילדים והמשפחות עם מסרים של תקווה, השראה, הכלה ואחווה". עיתוי הפרסום, 2 במרץ, נבחר משום שבתאריך זה חלים יום הולדתו של הסופר, ויום הקריאה הלאומי "Read Across America Day" המצוין בארצות הברית מדי שנה מאז 1998. ההחלטה להפסיק להדפיס את הספרים עוררה סערה וגררה ביקורת ציבורית.
לקריאה נוספת

יהודה אטלס, "דוקטור סוס: הדוקטור שעשה מאתיים מיליון ביקורי בית", בספר ילדים גדולים (כרך 2, עמ' 160-133), הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
הערות שוליים

↑  אות לגיון ההצטיינות לד"ר סוס באתר אוניברסיטת ייל
↑  Dr. Seuss, Modern Mother Goose, Dies at 87, archive.nytimes.com
↑  Banned Books Awareness: Dr. Seuss | Banned Books Awareness
↑  הרומן שלי עם דוקטור סוס, אתר דףדף
↑  Six Dr. Seuss books pulled from publication due to racist imagery
↑  חדשות חוץ, 6 ספרים של ד״ר סוס לא יודפסו יותר - "מציגים אנשים בצורה פוגענית ושגויה", באתר כלכליסט, 2 במרץ 2021
1 2  Evans, Greg (March 2, 2021). Six Dr. Seuss Books Will No Longer Be Published Due To “Hurtful And Wrong” Imagery. Deadline Hollywood. Retrieved March 2, 2021
↑  Statement from Dr. Seuss Enterprises. Seussville, March 2, 2021. Retrieved March 2, 2021
↑   ניו יורק טיימס, שישה מספריו של ד"ר סוס לא יודפסו יותר, באתר הארץ, 3 במרץ 2021
↑  מאמר בעיתון National Post ב־2 במרץ 2021 וגם ג'ימי קמיל בתוכנית הלילה ב-ABC ב-2 במרץ 2021. מאמר בעברית בנושא: כשגם ד"ר סוס עולה על המוקד, התרבות בסכנת הכחדה. אלחנן שפייזר. מקור ראשון.  כ״ג באדר ה׳תשפ״א (07/03/2021)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310323405171  PLWABN: 9810615907005606  BIBSYS: 2077781  BNE: XX846595  BnF: cb14100693c (data)  GND: 107380153  ICCU: RAVV071856  ISNI: 0000 0001 2119 3188  LCCN: n91084846  LNB: 000000089  MusicBrainz: e7a94b95-e339-48eb-83c3-7ba856969bbe  NDL: 00440695  NKC: jx20120913001  NLA: 35710419  NLK: KAC200308061  NSK: 000084262  NTA: 06974226X  RKD: 431824  SELIBR: 184009  SNAC: w6gr7qtv  SUDOC: 030083303  Trove: 1052619  ULAN: 500116672  VIAF: 20959831   WorldCat (עם VIAF): 20959831 
ספריית גייזל בקמפוס לה-הויה של אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
אנדרטה באוניברסיטת קליפורניה לזכר ד"ר סוס, בסמוך לספרייה על-שמו. הוצבה ב-2004.
8 ביוני

8 ביוני הוא היום ה-159 בשנה בלוח הגרגוריאני (160 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 206 ימים.