stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווארלי
גאוגרפיה

העיר מהווה מרכז של הפקת היין. נמצאים שם המרתפים המפורסמים של יקבי כינדזמראולי וקרוב משפחתו גרמי. היין נמצא בקערות עץ עד להבשלתו ועד שניחוח היין מתאים.
ביתו (בית-מוזיאון) של המשורר הגאורגי, בן המאה ה-19, איליה צ'בצ'בדזה, הנמצא בעיר, מהווה מוקד תיירותי פנים ארצי. המוזיאון שימר את הריהוט ותנאי האקלים שבהם איליה צ'בצ'בדזה חי ועבד.
לא רחוק משם עומד מנזר נקרסי שהשתמר בצורה יפה.
המבנים הגדולים שבעיר נבנו במאה הרביעית. בהמשך לאורך הדרך ניתן לראות את קתדרלת אלוורדי, שנבנה במאה ה-11, והוא שווה ערך לכנסיית סווטיצחובלי.
בית המוזיאון ע"ש איליה צ'בצ'בדזה
כנסיית יוחנן המטביל של קווארלי
חומות מצודת קווארלי
חגיגות "איליובה" לזכרו של איליה צ'בצ'בדזה
כנסית דובי מהמאה ה-7
הספרייה של קווארלי
קורו (גיאנה הצרפתית)

| --- | --- |
סמל קורוסמל קורו

 מדינה:  צרפת צרפת
 מחוז:  גינאה הצרפתית
 מושל:  François Ringuet
 שטח:  2,160 קמ"ר
 גובה:  2.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  24,612 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  5°09′30″N 52°38′34″W﻿ / ﻿5.1583333333333°N 52.642777777778°W﻿ / 5.1583333333333; -52.642777777778 
 http://www.ville-kourou.fr, http://www.kourou.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גיאנה הצרפתית מוגדלת) קאיין אי השדים בסיס החלל האירופי קורוברזיל סורינאם האוקיינוס האטלנטיקורו(למפת גיאנה הצרפתית רגילה) קאיין אי השדים בסיס החלל האירופי קורוברזיל סורינאם האוקיינוס האטלנטיקורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קורו (Kourou) הוא מחוז מנהלי והעיירה המרכזית בגיאנה הצרפתית, בדרום אמריקה. קורו מפורסמת בזכות מרכז החלל הגיאני, נמל החלל הראשי של צרפת וסוכנות החלל האירופית (ESA).
הנהר קורו, שהעיירה קורו שוכנת על גדותיו, העניק לה את שמה. מ-1854 עד 1944 שימשה קורו כמושבת עונשין צרפתית. רק ב-1938 נחקק חוק האוסר על העברת אסירים מצרפת לגיאנה הצרפתית, וב-1946, שמונה שנים מאוחר יותר, נסגר בית הכלא בקורו.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הגיעו אליה כ-15,000 מתיישבים מצרפת ומגרמניה, שדמיינו שהעיירה היא אל דוראדו האגדית, כדי להקים מושבה בחסות צרפתית. אולם העיירה הקטנה, המוקפת בביצות וביער גשם לא הייתה ערוכה לקלוט זרם כזה של מהגרים. תוך שנתיים לאחר בואם, מת חלק גדול מהמתיישבים ממחלות או מרעב, והשאר חזרו לאירופה.
בשנת 1965 נוסד מרכז החלל של גיאנה מאחורי העיר על ידי סוכנות החלל הצרפתית. מתקן השיגור משרת את סוכנות החלל האירופית החל מ-1975. חלק מהעיירה והאיים הסמוכים סגורים בזמן של שיגור.
בשנת 2010, נבנתה ליד קורו תחנת כוח סולארית. תחנת זו היא תחנת הכוח הסולארית הגדולה ביותר בצרפת מעבר לים.
כמו רוב גיאנה הצרפתית, לקורו יש אקלים מונסון טרופי, עם עונה יבשה קצרה בין החודשים אוגוסט ואוקטובר. בשאר השנה יורדים גשמים כבדים. במהלך תשעת החודשים בין נובמבר ליולי ניתן לצפות לשמיים מעוננים מאוד ול-2,396 מילימטרים גשם בערך.
פרט להכנסות ממרכז החלל, מבוססת כלכלת המחוז על חקלאית, בעיקר על גידול קפה, קקאו ופירות טרופיים, על דייג ועל יערנות.
נכון לשנת 2021 מנתה קורו 24,612 תושבים.
הערות שוליים

↑  Lorraine M. Paterson, Ethnoscapes of Exile: Political Prisoners from Indochina in a Colonial Asian World, International Review of Social History 63, 2018-08, עמ' 89–107 doi: 10.1017/S0020859018000238
↑  Kourou | Space Exploration, Rocket Launches & Satellite Launches | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Kourou solar power plant, Albioma (באנגלית בריטית)
↑  Meteociel.fr - Normales et records pour Kourou Csg (973), www.meteociel.fr
↑  Populations légales 2021 − Ces données sont disponibles sur toutes les communes de France hors Mayotte | Insee, www.insee.fr
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555234405171  BnF: cb11974212t (data)  GND: 4497903-4  LCCN: n83120449  MusicBrainz: 510cc716-32d5-4662-97cb-68afacc87db1  SUDOC: 027771032  VIAF: 140767175   WorldCat (עם VIAF): 140767175
עלי רזא זאכאני

עלי רזא זאכאני (בפרסית: علیرضا زاکانی; נולד ב-3 במרץ 1966) הוא פוליטיקאי איראני שמרני המשמש כראש עיריית טהראן מ־2021 ועוזר לנשיא איראן בענייני ניהול נזקים חברתיים בעיר טהראן מאז 2023.
ביוגרפיה

עלי רזא זאכאני נולד ב-1966 בשכונת כיכר ח'וראסאן בטהראן ובילה את ילדותו ונעוריו באותו אזור. סבו של זאכאני (מצד אמו) הוא תושב תבריז שבמחוז מזרח אזרבייג'ן. סבו מצד אמו היה מכאשאן ואבות אבותיו התגוררו גם הם בכפרים הצפוניים של מחוז טהראן. אביו היה חוסיין זאכאני, פעיל חברתי באזור טהראן ואזור שהר-י ריי, שהיה אחראי על קיום יום השנה לזכר ע'ולאם רזא תח'תי (אנ') במשך 28 שנים.
זאכאני היה חבר האספה המייעצת האסלאמית (הפרלמנט האיראני) מ-2004 עד 2016 וגם מ-2020 עד 2021.
הוא נבחר לפרלמנט האיראני כנציג מחוז הבחירה של העיר קום מאז 2020, ושימש כראש הוועדה המיוחדת לחקירת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
זאכאני הכריז על מועמדותו לנשיאות בבחירות לנשיאות איראן בשנת 2013 וכן בבחירות 2017, אך נפסל על ידי מועצת שומרי החוקה בשתי הפעמים. הוא היה מועמד לבחירות לנשיאות ב-2021, אך פרש לטובת אבראהים ראיסי.
באוגוסט 2021 בחרה בו מועצת העיר של טהראן לתפקיד ראש העירייה, והוא נכנס לתפקידו ב-2 בספטמבר. ביוני 2024 הודיע על כוונתו להשתתף בבחירות לנשיאות באותה שנה.
זאכאני הוא הבעלים של אתרי החדשות Jahan News ו-Panjereh Weekly.
הערות שוליים

↑  "بیوگرافی 7 نامزد تایید صلاحیت شده انتخابات ریاست جمهوری | خبرگزاری فارس". farsnews.ir. נבדק ב-2021-07-27.
↑  "نگاهی به زندگینامه و فعالیت‌های زاکانی". ایسنا (בפרסית). 2021-05-29. נבדק ב-2021-07-27.
↑  Donovan, Marie; Melvin, Ryan; Pendleton, Caitlin (2 ביולי 2017), "Iranian President and Parliament at Odds Over Nuke Deal", Newsweek, American Enterprise Institute, נבדק ב-2 ביולי 2017 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "The complete biography and records of Dr. Alireza Zakani were published". jahannews.com. נבדק ב-15 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hard-Liner Zakani Approved As New Tehran Mayor". נבדק ב-2024-05-20.
קולדוול (ניו ג'רזי)

| --- | --- |

ציון מקום לידתו של גרובר קליבלנד בקולדוול
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו ג'רזי ניו ג'רזי
 מחוז:  מחוז אסקס
 שפה רשמית:  אנגלית
 שטח:  1.167 מייל רבוע
 גובה:  121 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במנהלה מקומית:  9,027 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  40°50′21″N 74°16′37″W﻿ / ﻿40.8392°N 74.277°W﻿ / 40.8392; -74.277 
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 https://caldwell-nj.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קולדוול(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קולדוול(למפת ניו ג'רזי רגילה) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיקולדוול(למפת ניו ג'רזי מוגדלת) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיקולדוול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קולדוול (באנגלית: Caldwell) היא מנהלה מקומית במחוז אסקס (אנ') שבמדינת ניו ג'רזי בארצות הברית. נכון ל-2020 מונה אוכלוסייתה 9,027 איש. היא ידועה בעיקר כמקום לידתו של נשיא ארצות הברית ה-22 וה-24 גרובר קליבלנד. הבית שבו נולד קליבלנד הוא כיום מוזיאון לזכרו.
כיום נחשב אזור קולדוול לפרבר של ניוארק ושל ניו יורק.
ב-2010 דירג כתב העת "New Jersey Monthly (אנ')" את קולדוול כמקום השלישי הטוב ביותר לחיות בו בניו ג'רזי.
הערות שוליים

↑  QuickFacts Caldwell borough, New Jersey, United States Census Bureau
↑  Best Places to Live 2010, New Jersey Monthly
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564848105171  LCCN: n86114825  MusicBrainz: dc10ccf4-2553-41aa-b4e6-d5da2933830b  NARA: 10041267  VIAF: 153691248   WorldCat (עם VIAF): 153691248
ליסה אדלשטיין

| --- | --- |

אדלשטיין, 2007
 לידה:  21 במאי 1966 (בת 58) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  Circle in the Square Theatre School  Wayne Valley High School 
 https://lisaedelstein.komi.io/
 פרופיל ב-IMDb
 
ליסה אדלשטיין (נהגה: אדלסטִין; באנגלית: Lisa Edelstein; נולדה ב-21 במאי 1966) היא מחזאית ושחקנית טלוויזיה וקולנוע יהודיה-אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של ד"ר ליסה קאדי בסדרה "האוס".
ביוגרפיה

אדלשטיין נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס להורים יהודים. היא גדלה בניו ג'רזי, ובגיל 18 עברה לגור בניו יורק, בה למדה תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק.
בשנות ה-90 השתתפה אדלשטיין בתפקידי אורח בסדרות "משתגעים מאהבה", "המופע של לארי סנדרס" ו"סיינפלד", בה גילמה את החברה של ג'ורג' קוסטנזה. היא גם הופיעה בתוכנית האירוח "Awake on the Wild Side" של ערוץ MTV.
אדלשטיין שיחקה ב"הבית הלבן", ב"אלי מקביל" גילמה טרנסקסואלית וב"פליסיטי" גילמה את החברה של בן. היא התארחה גם בסדרות "ER", "פרייז'ר", "תהרוג אותי וזהו", "ללא עקבות" ו"המשפט של איימי".
אדלשטיין השתתפה בדיבוב מספר סדרות אנימציה ומשחקי מחשב, כמו "המלך היל", "אבא אמריקאי", "סופרמן", "בלייד ראנר" ו"האגדה של קורה". היא השתתפה בסרטים "מה נשים רוצות" (עם מל גיבסון), "לשמור על האמונה" (עם בן סטילר), "הכי טוב שיש" (עם ג'ק ניקולסון) ו"אבא בא לגן" (עם אדי מרפי).
החל משנת 2004 גילמה אדלשטיין את ד"ר ליסה קאדי בסדרה "האוס". לאחר 7 עונות, אחרי משא ומתן ארוך, הודיעה אדלשטיין שלא תשוב לשחק בעונה השמינית של הסדרה.
ב-2021 שיחקה תפקיד חוזר כגווינת' מורגן, אשתו לשעבר של אוון סטרנד (רוב לאו) ואמו של "טי קיי" (רונן רובנשטיין)בסדרת הדרמה מוקד 911: טקסס.
חיים אישיים

אדלשטיין מתגוררת בלוס אנג'לס. היא צמחונית ומתנדבת בעמותה למען בעלי חיים.
אדלשטיין ביקרה בישראל בחודש מאי 2011 במסגרת עמותת הצל ליבו של ילד במרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון יחד עם צוות התוכנית "האוס".
ב-25 במאי 2014, אדלשטיין התחתנה עם האמן רוברט ראסל בלוס אנג'לס. היא הפכה לאם חורגת לשני בניו של ראסל מנישואים קודמים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | The Doors | מאפרת |  |
| 1997 | הכי טוב שיש | אישה בשולחן |  |
| 1998 | Susan's Plan | פני מאיירס |  |
| 1998 | L.A. Without a Map | סנדרה |  |
| 1999 | 30 ימים | דניאלה |  |
| 2000 | Keeping the Faith | אלי דקר |  |
| 2000 | מה נשים רוצות | דינה |  |
| 2003 | אבא בא לגן | אמא של קריספין |  |
| 2005 | Say Uncle | שרה פאבר |  |
| 2013 | היא לא אוהבת אותי | אמי |  |
| 2016 | ג'ושי | קלאודיה |  |
| 2021 | Dr. Bird's Advice for Sad Poets | אלי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | פרקליטי אל איי | פרנסין פליקר | בפרק: "My Friend Flicker" |
| 1992 | משתגעים מאהבה | לין סטודרד | בפרק: "Out of the Past" |
| 1993 | Good Advice | רובין | בפרק: "The Kiss" |
| 1993 | סיינפלד | קארן | 2 פרקים |
| 1993 | Wings | מרשה | בפרק: "Labor Pains" |
| 1994 | המופע של לארי סנדרס | דיאן פרנץ' | בפרק: "The Mr. Sharon Stone Show" |
| 1994 | Wild Oats | *תפקיד לא ידוע* | בפרק: "Pilot" |
| 1995–97 | Almost Perfect | פאטי קרפ | 9 פרקים |
| 1995 | שותפים) | סינדי וולף | בפרק: "Who's Afraid of Ron and Cindy Wolfe?" |
| 1995 | Superman: The Animated Series | מרסי גרייבס | 8 פרקים |
| 1996 | נד וסטייסי | ג'נין | בפרק: "Friends and Lovers" |
| 1996–97 | Relativity | רונדה רות' | 17 פרקים |
| 1997 | ER | אגי אורטון | בפרק: "Ambush" |
| 1998 | תהרוג אותי וזהו | ארין סימונס | בפרק: "Sewer!" |
| 1998 | פרייז'ר | קייטלין | בפרק: "Frasier Gotta Have It" |
| 1998 | Indiscreet | בת' סוסמן | סרט טלוויזיה |
| 1999 | Sports Night | בובי ברנשטיין | 3 פרקים |
| 1999–2000 | הבית הלבן | לורי "בריטני" רולינס | 5 פרקים |
| 2000 | Grosse Pointe | שאוון שפירו | בפרק: "Satisfaction" |
| 2000–01 | אלי מקביל | סינדי מקוליף | 5 פרקים |
| 2001 | Black River | Laura | סרט טלוויזיה |
| 2001–02 | פליסיטי | לורן | 6 פרקים |
| 2002 | Obsessed | שרלוט | סרט טלוויזיה |
| 2002 | Leap of Faith | פאטי | 6 פרקים |
| 2003 | A Date with Darkness: The Trial and Capture of Andrew Luster | מאבי פוקס | סרט טלוויזיה |
| 2003 | ללא עקבות | ד"ר ליאנה סארדו | בפרק: "Moving On" |
| 2003 | הפרקליטים | דיאן וורד | 2 פרקים |
| 2003 | ליגת הצדק | מרסי גרייבס | 2 פרקים |
| 2004 | המשפט של איימי | סילביה דנפורת' | בפרק: "The Quick and the Dead" |
| 2004–11 | האוס | ד"ר ליסה קאדי | 153 פרקים People's Choice Award for Favorite TV Drama Actress Satellite Award for Best Supporting Actress – Series, Miniseries or Television Film  |
| 2005 | Justice League Unlimited | מרסי גרייבס | בפרק: "Clash" |
| 2005 | אבות ובנים | אירנה | סרט טלוויזיה |
| 2007 | המלך היל | אלקסיס | בפרק: "The Powder Puff Boys" |
| 2007–11 | אבא אמריקאי | שארי רותברג | 6 פרקים |
| 2008 | משלוח מיוחד | מקסין קרטר | סרט טלוויזיה |
| 2011 | ילדי בית החולים | ליסה קאדי | בפרק: "Run, Dr. Lola Spratt, Run!" |
| 2011 | האישה הטובה | סלסט סראנו | 3 פרקים |
| 2011 | Paul The Male Matchmaker | ג'יליאן | בפרק: "Know When You Are Not Ready" |
| 2012 | עיניים כחולות ורצחניות | קלי סיגלר | סרט טלוויזיה |
| 2012 | אלמנטרי | הת'ר ון אוון | בפרק: "The Long Fuse" |
| 2013 | בית השקרים | ברין | 2 פרקים |
| 2013 | סקנדל | שרה סטאנר | בפרק: "Top of the Hour" |
| 2013 | קאסל | רייצ'ל מקורד | 3 פרקים |
| 2013–14 | האגדה של קורה | קיאה | 14 פרקים, דיבוב |
| 2018-2014 | Girlfriends' Guide to Divorce | אבי מק'ארתי | תפקיד ראשי; 5 עונות |
| 2018 | שיטת קומינסקי | פיבי | תפקיד חוזר |
| 2019-2018 | הרופא הטוב | ד"ר מרינה בלייז | 6 פרקים |
| 2018 - 2019, 2021 | שיטת קומינסקי | פיבי | תפקיד חוזר |
| 2021 - 2022 | מוקד 911: טקסס | גווינת' מורגן | תפקיד חוזר עונה 2, תפקיד אורח עונה 3 |
| 2023 | Little Bird | גולדה רוזנבלום | סדרה מוגבלת |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | משחק | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Blade Runner | Crystal Steele |  |
הערות שוליים

↑  "House Star Lisa Edelstein Tied the Knot This Weekend, Too!—Get All the Details on Her Wedding to Robert Russell". E! Online. נבדק ב-31 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lisa Edelstein Opens Up About Being a Stepmom: 'Children Will Let You Know What They Need From You'". Entertainment Tonight (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-11-18.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: טרייסי אולמן (גברת אמריקה) | פרס סטלייט – השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה  2021: ליסה אדלשטיין (שיטת קומינסקי) | הבא: 2022: ג'ונו טמפל (ההצעה) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458403605171  PLWABN: 9810573188605606  BIBSYS: 9013551  BNE: XX1789004  GND: 173899234  ISNI: 0000 0001 0922 3540  LCCN: no2004026799  MusicBrainz: c18abb56-ba91-4fb9-a366-319094077e6f  NKC: xx0062891  SUDOC: 167091395  VIAF: 87575591   WorldCat (עם VIAF): 87575591
קסניה רפופורט

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1974 (בת 50) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג (2000) 
 בן או בת זוג:  יורי קולוקולניקוב 
 צאצאים:  אגלאיה טרסובה 
 פרסים והוקרה:  פרס דוד די דונטלו לשחקנית הטובה ביותר (2007)  פרס נשר הזהב (2009)  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2015)  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (15 בדצמבר 2009)  גביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר (2009)  קינוטאבר (2008)  אביר במסדר כוכב איטליה 
 http://www.rappoportkseniya.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 
קסניה רפופורט (ברוסית: Ксения Александровна Раппопорт;‏ נולדה ב-25 במרץ 1974) היא שחקנית רוסיה ממוצא יהודי. בשנת 2015 הוענק לה תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה

קסניה רפופורט נולדה בשנת 1974 בלנינגרד למשפחה יהודית. אביה אדריכל ואימה מהנדסת.
בשנת 1991 לאחר סיום בית ספר קסניה רפופורט החלה לימודי משחק באקדמיה ואמנות התיאטרון בסנקט פטרבורג. באותה שנה היא לראשונה שיחקה בסרט קולנוע. במהלך הלימודים היא עשתה מספר הפסקות וסיימה את הלימודים בשנת 2000. היא נקלטה בסגל "תיאטרון מאלי" בעיר והחל לשחק בהצגות בבימוי של לב דודין. במקביל היא המשיכה לשחק בסרטים וסדרות טלוויזיה.
בשנת 2006 היא שיחקה בסרטו של ג'וזפה טורנאטורה La Sconosciuta. על תפקיד זה היא קיבלה פרס "דוד דונטלו" של הקולנוע האיטלקי.
בשנת 2008 על תפקידה בסרט רוסי רפופורט קיבלה פרס "קינוטאבר". בשנת 2009 היא זכתה בפרס נשר הזהב.
בשנת 2009 על תפקידה בסרט איטלקי רפופורט זכתה בפרס בפסטיבל הקולנוע בוונציה.
בשנת 2015 היא קיבלה תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
רפופורט הייתה נשואה שלוש פעמים. מבעלים הקודמים יש לה בנות. ביתה בכורה דריה טראסובה היא שחקנית קולנוע.
קסניה רפופורט בין המתנגדים לפלישת רוסיה לאוקראינה ומתגוררת לסירוגין ברוסיה ואיטליה.
שפמנון (סוג)

| שפמנון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: שפמנונאים
משפחה:: שפמנוניים
סוג:: שפמנון
שם מדעי
 Clarias ‏סקופולי, 1777

שפמנון (שם מדעי: Clarias) הוא סוג של דג מים מתוקים ממשפחת השפמנוניים. מלבד סוג זה, רוב הדגים האחרים בסדרת השפמנונאים הגדולה מכונים "שפמנונים".
מאפיינים

גופו של השפמנון צר וארוך ויש לו סנפיר גב ארוך, המשווה לו מראה של צלופח. עורו חלק וחסר קשקשים, ראשו פחוס ופיו הרחב מכיל שיניים. סביב פיו מצויים 8 בינים ארוכים הדומים לשפם ומכאן שמו (נון בארמית פירושו דג). דגי השפמנון נפוצים ברחבי העולם, בעיקר באגמים, נהרות וביצות.
השפמנונים רובצים על קרקעית מקור המים בו הם חיים ובעזרת הבינים הרגישים שלהם, הם מגלים את מזונם, הכולל דגים קטנים, דו-חיים, רכיכות וסרטנים. ביכולתם לשהות זמן רב מחוץ למים ולהישאר בחיים, בזכות מערכת נשימה גדולה, המורכבת מקשתות זימים המסוגלות להתאים את עצמן לתנאים שונים. שפמנון מהלך (Clarias batrachus) ושפמנון מקרוצפלוס המצוים בדרום-מזרח אסיה, יכול לזחול על קרקע יבשה באמצעות סנפירי החזה שלו בתנועות מפותלות. הוא עושה זאת על מנת למצוא מזון או להחליף מקום מחיה ונשאר בחיים כל עוד גופו נשאר לח. ישנם גם מינים המותאמים למערות כמו שפמנון מערות זהוב שמצוי בסכנת הכחדה חמורה.
דגי השפמנון נחשבים כדגים המזיקים לסביבה ולמגדלי הדגים. הם ראויים למאכל, אך אינם כשרים.
בישראל קיים המין שפמנון מצוי (Clarias gariepinus) במרכז ובצפון הארץ בכנרת, אגם החולה, בנחל הירקון, בכל נחלי האיתן והביצות, בחלק ניכר מבריכות החימצון, תעלות המים, מאגרי מי ההשקיה, האגמים המלאכותיים ואפילו בביוב. אחד מנחלי רמת הגולן נקרא שפמנון, על שם דג זה.
גלריה

שפמנונים בנהר בטנדה דרומית לבונדוקו בחוף השנהב
שפמנונים בעין אפק
אוסמאן המדי ביי

| --- | --- |
אוסמאן המדי ביי, דיוקן עצמי
אוסמאן המדי ביי, דיוקן עצמי
 לידה:  30 בדצמבר 1842 איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  24 בפברואר 1910 (בגיל 67) Kuruçeşme, בשיקטש, טורקיה 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 עיסוק:  צייר, ארכאולוג, אוצר
 תפקיד:  מנהל המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול
 
אוסמאן המדי בשנת 1883 בעת חפירותיו בהר נמרוט
אוסמאן המדי ביי (בטורקית: Osman Hamdi Bey;‏ 30 בדצמבר 1842 – 24 בפברואר 1910) היה מדינאי, ארכאולוג, צייר ואינטלקטואל עות'מאני. הוא נחשב כחלוץ אוצרי המוזיאונים בטורקיה. ייסד את קומפלקס המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול והיה האוצר הראשון שלו. כמו כן, הקים את האקדמיה לאמנויות היפות באיסטנבול, כיום אוניברסיטת מימאר סינאן לאמנויות (אנ')
אוסמאן המדי היה בנו של המדינאי העות'מאני ממוצא יווני איברהים אדהם פאשה (אנ'), שכיהן בתפקיד וזיר גדול. בצעירותו למד משפטים תחילה באיסטנבול ובהמשך בפריז. בד בבד עסק בציור ובשבתו בצרפת השתלם אצל הציירים גוסטב בולאנז'ה וז'אן-לאון ז'רום. וציורים מעשה ידיו אף הוצגו ב-1867 בתערוכה העולמית של פריז. בשובו לארצו ב-1867 מונה לשורת תפקידים במינהל האימפריאלי. בין היתר אצר ב-1873 את הביתן העות'מאני בתערוכה העולמית של וינה. תקופה מסוימת הוצב בבגדאד ושם התחזקה נטייתו לחקר עתיקות.
עבודתו כארכאולוג

אוסמאן המדי ניהל את החפירות הארכאולוגיות המדעיות הראשונות שנערכו בידי צוות טורקי. עם חפירותיו נמנים האנדרטות של ממלכת קומגנה ההלניסטית במרומי הר נמרוט והאתר המקודש של האלה היוונית הֵקָטֶה בלגינה (Lagina) שבדרום-מערב אנטוליה. ב-1887–1888 ניהל אוסמאן המדי חפירות בנקרופוליס שליד צידון בלבנון. בין ממצאיו החשובים באתר זה היו סרקופג אלכסנדר והסרקופג של תבנת.
בשנת 1881 נקרא אוסמאן המדי להקים את המוזיאון הארכאולוגי האימפריאלי באיסטנבול. המוזיאון נפתח בשנת 1891 ונוהל על ידו במשך 29 השנים הבאות.
אוסמאן המדי ביי היה בין היוזמים של תקנת העתיקות (Asar-ı Atîka Nizamnamesi) מ-1884. התקנה הטילה איסור על הברחת חפצים בעלי ערך היסטורי מהאימפריה העות'מאנית, שבגבולותיה נכללו בין היתר מרחבי הציוויליזציות של יוון העתיקה ושל מסופוטמיה.
פרוטומה של אוסמאן המדי ביי באולם הכניסה הראשי של המוזיאון הארכאולוגי באיסטנבול
"מאלף הצבים"; ציורו של אוסמאן המדי ביי מ-1906; אצור במוזיאון פֶּרָה (אנ') באיסטנבול
מוחמד מורסי

.
מוחמד מוחמד מוּרְסִי עִיסַא אֶל־עַיַּאט (בערבית: محمد محمد مرسى عيسى العياط; 8 באוגוסט 1951 – 17 ביוני 2019) היה פוליטיקאי מצרי, איש התנועה האסלאמיסטית האחים המוסלמים, שנבחר לנשיא מצרים ב-30 ביוני 2012 בבחירות הדמוקרטיות הראשונות במדינה לאחר ההפיכה שסיימה את שלטונו של חוסני מובארכ. בשנה שבה היה בתפקידו, נתקל שלטונו של מורסי במורת רוח ופעולות מחאה המוניות, שהגיעו לעיתים עד כדי מהומות אלימות ובסופו של דבר להדחתו ביולי 2013 על ידי צבא מצרים, בעקבות גל מחאות. מורסי הועמד לדין, הורשע באחריות להרג מפגינים ובריגול לטובת קטר, ונגזר עליו עונש של שישים שנות מאסר. במהלך משפטו, הוא התמוטט ומת.
קורות חיים

מוחמד מורסי נולד ב־8 באוגוסט 1951 במחוז א-שרקיה שבצפון מצרים. הוא נישא בשנת 1979 לבת דודו, נגלא, ולהם חמישה ילדים.
בשנת 1975 קיבל מורסי תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת קהיר. לאחר שנתיים בצבא, השלים ב-1978 תואר שני, וב־1982 קיבל תואר דוקטור בתחום הנדסת חומרים מאוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנים 1982–1985 היה חוקר באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג׳ (אנ'). ב־1985, אחרי 7 שנים בארצות הברית, שבה המשפחה למצרים ומורסי היה למרצה באוניברסיטת זקאזיק (אנ').
קריירה

בשנים 2000–2005 כיהן בפרלמנט המצרי. הוא נבחר כמועמד עצמאי, כיוון שבתקופת שלטון חוסני מובארכ הוגבלה התמודדותם של מועמדי האחים המוסלמים. ב-2006 נעצר במהלך הפגנה ונכלא למשך 7 חודשים. ב-28 בינואר 2011 נעצר במסגרת גל מעצרי מנע, אך כעבור יומיים איבד השלטון את אחיזתו בבתי המעצר ומורסי שוחרר. שבועיים אחר כך הושלמה מהפכת האביב הערבי במצרים. בינואר 2012 התקיימו הבחירות לפרלמנט ומפלגת החופש והצדק של האחים המוסלמים זכתה ב-41% מהמושבים. מורסי נבחר כמועמד המפלגה לנשיאות מצרים, זאת לאחר שמועמדותו של ח'יירת א-שאטר נפסלה. בסיבוב הראשון של הבחירות זכה למספר הרב ביותר של הקולות (כרבע מקולות המצביעים) והעפיל לסיבוב השני, שהתקיים ב־16 - 17 ביוני 2012. בסיבוב השני ניצח את אחמד שפיק עם 51.7 אחוזים מהקולות ונבחר לנשיא מצרים החדש.
ביולי 2012 הטיל על שר המים, הישאם קנדיל, להקים ממשלה חדשה. ב-12 באוגוסט 2012, הדיח את מוחמד חוסיין טנטאווי מתפקידו כשר ההגנה וראש המועצה הצבאית, יחד עם רמטכ"ל צבא מצרים ו-3 גנרלים בכירים נוספים.
בדצמבר 2012 הורה על עריכת משאל עם לאישור חוקה חדשה למצרים, ונתקל בגל מחאות בהשתתפות אלפי מפגינים, שחייב פריסת מאות חיילים סביב ארמון הנשיאות. מפגינים אחדים נורו למוות.
קריירה > ההפיכה ב-2013

בסוף יוני 2013, במלאת שנה לבחירתו לנשיא, נערכו במצרים הפגנות המוניות בקריאה להתפטרותו. ב-3 ביולי, בתום אולטימטום שהציב צבא מצרים בראשות שר ההגנה שמינה מורסי, הגנרל עבד אל-פתאח א-סיסי, הודיע הצבא למורסי שאינו עוד נשיא מצרים. הצבא מינה ממשלת מעבר אזרחית בראשות נשיא בית המשפט החוקתי העליון של מצרים עדלי מנסור. מורסי נעצר, ודווח שיעמוד לדין באשמת הרג חיילים וקשירת קשר עם ארגון חמאס.
קריירה > העמדתו לדין

משפטו של מורסי החל ב-4 בנובמבר 2013 ובו הואשם יחד עם 14 בכירים נוספים בתנועת "האחים המוסלמים" ברצח והסתה לרצח של מפגינים במהלך המהומות שקדמו להדחתו. מורסי הכריז שהוא הנשיא הנבחר של מצרים, וכפר בסמכותו של בית המשפט לשפוט אותו. מורסי הואשם בהמשך גם בעבירות נוספות, בהן הדלפת סודות לקטר, קשירת קשר עם ארגון חמאס לערעור על היציבות במדינה ובארגון בריחה מהכלא בזמן המחאות הנרחבות שהובילו להפלת הנשיא חוסני מובארכ.
ב-21 באפריל 2015 נגזרו עליו ועל 12 חברים נוספים ב"אחים המוסלמים" 20 שנות מאסר ללא אפשרות לשחרור מוקדם בגין מעשי אלימות, חטיפה ועינויים באירועים שקדמו להפיכה ב-2013, אולם הם זוכו מרצח, סעיף הנושא עמו עונש מוות.
ב-16 במאי 2015 נגזר עליו עונש מוות.
ב-18 ביוני 2016 נדון ל-40 שנים באשמת הריגול לקטר. ב-15 בנובמבר 2016 הומתק עונש המוות שנגזר עליו, וגזר דינו נקבע ל-60 שנות מאסר.
ב-17 ביוני 2019, במהלך דיון בערעורו, לקה בליבו ומת. בהחלטת השלטונות, הוא נקבר באותו הלילה בקהיר ובנוכחות פחות מעשרים איש.
עמדותיו

מורסי היה איש האחים המוסלמים, תנועה לאומנית-דתית אשר מקדמת סדר יום אסלאמיסטי ושואפת לכינונה של מדינת הלכה.
טרם בחירתו לנשיא הביע מורסי התנגדות לקיומה של מדינת ישראל והתבטא בחריפות נגדה, גם בהתבטאויות בעלות נימה אנטישמית כגון "מוצא הציונים מן הקופים והחזירים" כלשונו. לאחר בחירתו לנשיאות, שיגר מורסי אגרת ברכה לנשיא פרס, בה הביע תקווה לשלום במזרח התיכון. הצעד עורר עליו ביקורת ציבורית חריפה במצרים.