ג'לאל א-דין רומי
המפגש עם שמס

תשוקתו של רומי הוסיפה לבעור עד אשר פגש את מי שיהפוך להיות אביו הרוחני ובעל ההשפעה הגדולה ביותר על חייו ועל שירתו, הדרוויש המסתורי שמס תבריזי. קיימות גרסאות שונות המתארות את המפגש הגורלי בין השניים, אך כולן מזכירות את חשיבותו הרבה ומצביעות עליו כעל התפנית המשמעותית בחייו של רומי. עם זאת, אין כל עדות רשמית לדיאלוג חי בין רומי לשמס ויש הסוברים אפילו כי השניים לא נפגשו מעולם.
הקשר בין רומי לשמס מתואר כייחודי, טהור, אוהב ואוניברסלי. קשר אשר היווה ביטוי לדרך הסופית, כלומר, דרכו של אדם, המוכן לקבל את האמת ולהתאחד עמה. כך לבסוף הבין רומי כי אהבתו לשמס היא סמל לאהבה נצחית המוחקת את הגבולות בין הנשמות וקושרת את כל הנאהבים לאל.
שמס תבריזי היה דרוויש (איש דת מוסלמי סופי) נודד בן 60 כאשר פגש את רומי בן ה-38 שהיה כבר אז אדם נכבד, בעל משפחה, ראש מדרסה, תאולוג, איש דת מלומד ומיסטיקן אשר למד מהמורים הטובים בעולם. שמס האמין כי נועד לפגוש ולהדריך את רומי, כך שיצליח לפענח את מהותו, לבטא אותה ולהפיצה בעולם. שמס אף הצהיר: "אני עצמי לא מבין את מילותיי". שמס היה מלא אהדה גלויה כלפי רומי, כלפי שכלו וייכולתו שלו לתפוש ולהביע את המשמעויות שבתוכו (בשמס). הוא ראה את עצמו כשמש, שהאמת קיימת בה באופן טבעי, ואת רומי המשיל לירח, המשקף את האמת הזו. שמס היה דמות עוצמתית ובעל התלהבות רוחנית מרהיבה שהתבססה על אמונתו העמוקה כי הוא נציג ודובר האל. ישנם הטוענים כי הצליח לעבור את כל השלבים בדרך והגיע אל האיחוד המיסטי עם האל – השלב הנעלה והגבוה ביותר בתורה הסופית, (עליה בהמשך).
תורתו המיסטית של שמס שינתה את רומי לחלוטין והותירה בו חותם נצחי שסימל את המפגש העמוק והעוצמתי בין השניים. התפישה הרווחת היא כי שמס האיר לרומי את האהבה הישירה והבלתי-אמצעית לאל, אהבה שעלולה להוביל את האדם אל האבדון, אולם רק היא מאפשרת את חילוץ הנשמה האלוהית מהכלא החומרי של הגוף והגעה לאיחוד עם האמת האלוהית. בשיריו, רומי מתייחס לדרך הזו של האהבה והאיחוד עם האמת, וטוען כי היא אינה ניתנת לביטוי מילולי אלא באמצעות חוויה אקסטטית. החוויה הזו מאפיינת את הזרם הסופי כולו,ומגיעים אליה באמצעות טקסי פולחן המתבטאים לרוב בריקוד ושירה.
לאחר שפגשו זה את זה נהגו שמס ורומי להתבודד במשך חודשים ארוכים, בהם לא חדלו מלשוחח על רזי האל ושקעו בשיחות נפש עמוקות. רומי הקדיש את מלוא זמנו לשמס והזניח את חובותיו, דרשותיו ותלמידיו. לאחר זמן מה נעלם שמס באופן מסתורי ביותר, ורומי מצדו כתב שירי אהבה נואשים בתקווה להחזירו אליו, שלח שליחים שיחפשו אחריו ואף נסע בעצמו לדמשק, שם לפי השמועה התגורר שמס. לבסוף, שמס אכן נמצא בדמשק על ידי בנו של רומי, סולטאן וולד, ששכנע אותו לחזור עמו לקוניה. ההתאחדות של שמס ורומי הייתה שמחה וטהורה, אם כי היא נקטעה באכזריות כאשר שמס נעלם בשנית ולא שב מאז. ישנן מספר גרסאות בדבר היעלמותו של שמס, והמקובלת ביותר היא כי תלמידיו של רומי, שחשו מוזנחים מהקרבה של השניים, רצחו אותו. לפי אחרים, בנו השני של רומי, עלא אל-דין, לא יכול היה לשאת את הקשר ביניהם והחליט להיפטר משמס. גרסה מיסטית טוענת כי שמס נעלם מרצונו ולא נרצח, ושלאחר המפגש עם שמס ה"חיצוני" היה על רומי לגלות את שמס ה"פנימי", זה שבתוכו. לפי המסדר ה'מוולווי', אותו ייסד רומי, הפרידה של שמס היא משל לעזיבת האלוהים את האדם, כאשר האדם משתוקק לחזור למצב האחדות עם האל. לכאן או לכאן, היעלמותו הטראגית של שמס הותירה את רומי שקוע בעצבות עמוקה, וכן השפעתו הייתה כה גדולה על המשורר שאף הנציח את חברו הטוב בשיריו המיסטיים אשר קובצו באחד הספרים החשובים והמשפיעים- 'דיוואן שמס תבריזי'. עם הזמן, רומי השלים עם לכתו של שמס והאהבה העזה אליו בנשמתו התעצבה ולבשה צורה של האהבה האלוהית.