stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרסל אופולס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1927 (בן 96) פרנקפורט, רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 מקום לימודים:  מכללת אוקסידנטל 
 פרסים והוקרה:  פרס גרימה (1972)  פרס פטר וייס (1992)  אביר בלגיון הכבוד  עמיתי מקארתור  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרסל אופולס (בצרפתית: Marcel Ophüls; נולד ב-1 בנובמבר 1927) הוא במאי קולנוע יהודי-צרפתי, הידוע בסרטיו התיעודיים. סרטו "מלון טרמינוס" זכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 1988.
קורות חיים

אופולס נולד בגרמניה בשם האנס מרסל אופנהיימר למשפחה יהודית שעסקה בקולנוע ובתיאטרון. אביו, מקס אופולס היה במאי קולנוע, ואמו הילדגרד ואל הייתה שחקנית. לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה עבר מקס אופולס לצרפת, והיה שם לבמאי קולנוע מוביל. לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים בשנת 1940 הצליחו אופולס ומשפחתו להימלט, ובסופו של דבר הגיעו לארצות הברית, שם היה מקס אופולס לבמאי בהוליווד. מרסל אופולס למד בתיכון בארצות הברית, ולאחר מכן שירת בצבא ארצות הברית במסגרת כוחות הכיבוש האמריקנים ביפן. ב-1950 שב עם משפחתו לפריז ושם החל בקריירה קולנועית. הוא שימש כעוזר לבמאי בסרטיהם של ז'וליין דוביבייה ואנאטול ליטוואק, ובסרטו של ג'ון יוסטון "מולין רוז'" בשנת 1952. כן שימש כעוזר במאי בסרטו של אביו, "לולה מונטז" (1955), כשהוא נקרא בשם הנעורים של אמו, "מרסל ואל". כן ביים סרט טלוויזיה בשנת 1958 וסרט דוקומנטרי קצר בשנת 1960.
בשנת 1962 ביים אפיזודה בסרט "אהבה בגיל עשרים", לצד במאים כפרנסואה טריפו, אנדז'יי ויידה, רנצו רוסליני ושינטרו אישיהארה. הסרט זכה להצלחה והיה מועמד לפרס דב הזהב בפסטיבל ברלין. בשנת 1964 ביים קומדיה בשם "קליפת בננה" בכיכובם של ז'אן מורו וז'אן-פול בלמונדו, שזכתה להצלחה מסחרית רבה. בשנת 1965 ביים מותחן נוסף בכיכובו של אדי קונסטנטין. לאחר מכן עבר לבימוי סרטים תיעודיים. בשנת 1967 ביים את סרט התעודה "מינכן" שעסק במשבר מינכן בשנת 1938. היה זה סרטו התיעודי הראשון, שסימן מעבר לסוגה שונה, ונושאים שונים ורציניים בהרבה, שהפכו להיות מזוהים עמו בהמשך הקריירה שלו.
בשנת 1969 יצא אל האקרנים אחד מסרטיו החשובים ביותר, "הצער והחמלה", שבחן את קורותיה של העיר הצרפתית קלרמון-פראן בתקופת הכיבוש הנאצי, והעמיד אל מול מיתוס ה"רזיסטאנס" הצרפתי, שראה את קורות מלחמת העולם השנייה כסאגה של התנגדות, את דמותם של הצרפתים כמשתפי פעולה ואת משטר צרפת של וישי כמשטר שסייע לגרמנים בפשע השמדת היהודים. הסרט זכה להצלחה ביקורתית וקופתית, היה מועמד לפרס האוסקר כסרט התיעודי הטוב ביותר בשנת 1972 וזכה בפרס באפט"א כתוכנית הטלוויזיה הזרה ביותר בשנת 1972. הסרט כלל גם אלמנטים צורניים חדשניים בסוגת הסרט התיעודי - הוא שילב ראיונות שערך הבמאי עצמו עם קטעי ארכיון בצורה שטרם הוצגה בעבר, ונמנע מהבאת קריינות דומיננטית כקול רקע המהווה למעשה קולו של הבמאי, דבר שהיה נהוג בסרטים הדוקומנטריים עד אז.
אופולס המשיך בעשייה דוקומנטרית במהלך השנים שלאחר מכן. ראוי במיוחד לציון סרטו "זיכרון הצדק" (1976) בו השווה בין מעשי הנאצים בצרפת, הצרפתים באלג'יר והאמריקאים בווייטנאם. מאבקים משפטיים הותירו אותו מרושש, ובמהלך שנות השבעים ושנות השמונים עסק אף מעט במשחק, וכן הרצה באוניברסיטה.
בשנת 1988 הוקרן סרטו "מלון טרמינוס" העוסק בקורותיו של הפושע הנאצי קלאוס ברבי המכונה "הקצב מליון". הסרט זכה להצלחה רבה, זכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר, ולפרסים רבים נוספים. בשנת 1994 ביים את סרטו האחרון "הצרות שראינו" העוסק במלחמה בבלקן. מאז לא עסק עוד בבימוי.
פילמוגרפיה כבמאי

"Veillées d'armes" (הצרות שראינו) (תיעודי - 1994).
"November Days" (ימי נובמבר) (תיעודי - 1991).
"Hôtel Terminus" (מלון טרמינוס) (תיעודי - 1988).
"Festspiele" (סרט טלוויזיה - 1982).
"Kortnergeschichten" (תיעודי - 1980).
"The Memory of Justice" (זיכרון הצדק) (תיעודי - 1976).
"A Sense of Loss" (תחושה של אובדן) (תיעודי - 1973).
"Auf der Suche nach meinem Amerika" (מיני סידרה לטלוויזיה - 1971).
"Zwei ganze Tage" (סרט טלוויזיה - 1970).
"Clavigo" (סרט טלוויזיה - 1970).
"The Harvest of My Lai" (סרט טלוויזיה - 1970).
"Le chagrin et la pitié" (הצער והחמלה - 1969).
"Munich ou la paix pour cent ans" (תיעודי - 1967).
"Faites vos jeux, mesdames"‏ (1965).
"Peau de banane" (קליפת בננה) (1963).
"L'amour à vingt ans" (אהבה בגיל עשרים - אפיזודה - 1962).
"Matisse ou Le talent de bonheur" (תיעודי קצר - 1960).
"Das Pflichtmandat" (סרט טלוויזיה, תחת השם מרסל ואל - 1958).
הערות שוליים

↑  אורי קליין, הבמאי התיעודי הוא לא אלוהים, באתר הארץ, 4 ביוני 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279117405171  PLWABN: 9810651616405606  BnF: cb13597891b (data)  GND: 119056216  ISNI: 0000 0001 2118 8100  LCCN: n80144746  NKC: xx0178917  NTA: 307583236  SNAC: w6nk749x  SUDOC: 052642259  VIAF: 96151776771218011222   WorldCat (עם VIAF): 96151776771218011222
מרדכי נויגרשל

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1956 (בן 68) כ"ד בשבט תשט"ז נְתַנְיָה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  חרדי ליטאי
 תחומי עיסוק:  מרצה יהדות
 רבותיו:  הרב הלל זקס
 mnoy.co.il
 
הרב מרדכי דוד נויגרשל (נולד ב-6 בפברואר 1956) הוא רב והוגה דעות חרדי ליטאי, העוסק בנושאי מחשבת ישראל, תורה ומדע, תורה מן השמים ויחסי דתיים וחילוניים.
ביוגרפיה

גדל בנתניה ולמד בישיבת היישוב החדש, בישיבת בית התלמוד ובישיבת חברון בירושלים.
מעביר שיעורים במחשבת ישראל, באמונה ובהשקפה. מגיש תוכנית שבועית בשם "על הפרשה ועל השבוע" ברדיו קול חי, בתוכנית עוסק הרב בנושאי אמונה והשקפה, הגות ואקטואליה בראי היהדות. בעבר הגיש תוכניות נוספות. מעביר שיעור קבוע בענייני פרשת השבוע בימי חמישי בלילה.
מייסד ויו"ר הארגון 'יהדות מזווית שונה', רוב ספריו יצאו בהוצאת ארגון זה.
זכה באות הוקרה  לרבנים פורצי דרך מאת 'קרן הפרסים התורנית' שע"י מכון הרב פרנק ע"ש הרב מנחם בן ציון זקס.
עוסק בפעילות להנחלת זיכרון השואה, בדגש על הובלת מסעות למחנות ההשמדה בפולין.
חיים אישיים

נשוי ואב לשישה, מתגורר בשכונת רמות בירושלים. גיסו הוא הרב מרדכי אברמובסקי, רבה של זכרון יעקב.
ספריו

מסע אל עמקי ההוויה – דיאלוג בין כופר למאמין, ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, 1997
מסע אל פסגת הר סיני – דיאלוג בין כופר למאמין, ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, 1998
למה הם שונים – החרדים והחברה בישראל, ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, 2002
ספר הכוזרי לרבי יהודה הלוי – עם ביאור 'מדרכי הלב היהודי', ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, תשס"א-תשס"ה, 2 כרכים
באר הגולה למהר"ל מפראג - עם ביאור 'בארה של מרים', ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, 2007
והשבות אל לבבך - שאלות ותשובות בענייני אמונה והשקפה, מחשבה ואקטואליה, ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, 2009
גלות ישמעאל - שרשי המאבק ודרכי התגובה, ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, 2010
ספר העיקרים לרבי יוסף אלבו - עם ביאור טעם בעיקר, ירושלים: הוצאת פלדהיים, תשע"א
בינת הלב - מאמרי חנוכה, ירושלים: הוצאת יהדות מזווית שונה, תשע"ג
מחשבות והשקפות מבראשית, ירושלים: הוצאת צוף, תשע"ט
מחשבות והשקפות על מועדים ואקטואליה ירושלים: הוצאת צוף, תשפ"ד
מחשבות והשקפות על סדר פרשיות התורה ירושלים:  הוצאת צוף, תשפ"ד
הערות שוליים

↑  ישראל רובין, מה גרם לרב נויגרשל לבכות? | צפו, באתר רדיו קול חי, ‏2024-02-05
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289213705171  ISNI: 0000 0000 8484 3996  LCCN: nr95013402  VIAF: 121346792   WorldCat (עם VIAF): 121346792
מערת אום אל-עמד

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת בית שני 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°48′19″N 35°13′38″E﻿ / ﻿31.805138888889°N 35.227166666667°E﻿ / 31.805138888889; 35.227166666667
  (למפת ירושלים מוגדלת) מערת אום אל-עמד(למפת ירושלים רגילה) מערת אום אל-עמד(למפת הרי ירושלים רגילה) מערת אום אל-עמד(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מערת אום אל-עמד
 
מערת אום אל-עמד או מערת הנדבכים היא מערת קבורה יהודית מתקופת בית שני (המאה הראשונה לפני הספירה). המערה נמצאת בפארק נחל צופים שבירושלים המשתרע מתחת לשכונות רמות אשכול וגבעת המבתר.
היסטוריית מחקר

על אף שמערת הקבורה נסקרה הרבה מאוד פעמים, כל הממצאים והמחקר בוצעו בצורה שטחית ביותר וחוקרים רבים התעלמו ממצאים רבים. המערה צוינה לראשונה על ידי ברקלי בשנת 1875 שקרא לה - אל מסאנה (El- Messauney), זאת על שם חורבה שראה בקרבת מקום. מאוחר יותר סקר אותה דה ווגואה, שקרא לה באותו שם. קונדר, קיצ'נר וגם מקאליסטר דווקא קראו למערה אום אל ענב, זאת כנראה בגלל טעות שמיעה. במפות הממשל מהתקופה וגם התושבים באזור קראו למקום - אום אל-עמד.
היסטוריית המערה

מערת אום אל-עמד שימשה לקבורת משפחה יהודית אמידה מתקופת בית שני וזאת על סמך עיצוב דופנות החדר ופתח המערה המובאים כחיקוי לבנייה המפוארת של חומות הר הבית מתקופת הורדוס ולבנייה היוונית בכלל.בנוסף בשני העמודים בפתחה של המערה סותתו כותרות יווניות. בתקופה הביזנטית הפך החדר הקדמי לקפלה (בית תפילה נוצרי).
תיאור המערה

מערת אום אל-עמד חצובה בסלע גזית. בפתחה היו כשני עמודים עגולים ומכותרים החצובים בסלע אך כיום הם אינם קיימים. לכל אורך החזית שבאה לחקות מבנה של בית או ארמון, מגולף בסלע משקוף בצורת אפריז דורי המעוטר בוורדות ומכותר בכרכוב. האלמנט החשוב בה הוא הפרוזדור שקירותיו עובדו כחיקוי לשישה נדבכים של אבני גזית עם שוליים שקועים, שאת שאר הנדבכים לא רואים, היות שמעולם לא בוצעה חפירה ארכאולוגית במקום. כלומר בעבר הקבר היה מוגבה מעל גובה האדמה, לא כמו שמצבו כיום. בצדה הדרומי של המערה נחצבה חצר ושתי דפנותיה סותתו כנדבכי אבני גזית עם שוליים, בפתחה של המערה נמצא האולם הראשון שכל דפנותיו עוצבו כנדבכים ובדופנו הצפונית נחצב פתח הכניסה. ואחריה ישנו אולם קבורה נוסף שבמרכזו נחצב בור עמידה וסביבו אצטבות, ובשלושה מדפנותיו הוצבו חמישה כוכים. יש האומרים ששני הכוכים הסמוכים בדופן המזרחית שימשו לקפלה. בדופן הצפונית הכוך האמצעי הפך לפתח אל חדר פנימי נוסף שבמרכזו נחצב בור עמידה רדוד ומסביבו כוכים כמו בחדר השני. נחמן אביגד מציין שמערת אום אל-עמד הינה ייחודית בסגנונה העיצובי. במרחב ירושלים אין עוד מערת קבורה כמוה. מערת הקבורה היחידה שבה נעשה שימוש כמעט מושלם באותם אלמנטים עיצוביים, היא מערת הקבורה היהודית דיר א-דרב שבשומרון.
לקריאה נוספת

ז' ווילנאי (1979), אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, כרך נ-ע, הוצאת עם עובד - תרבות חינוך, עמוד 5593.
עמוס קלונר ובועז זיסו, עיר הקברים של ירושלים בימי הבית השני, ירושלים: יד יצחק בן צבי והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, תשס"ג, עמ' 291–292, מסת"ב 9652172111
הערות שוליים

1 2  ירושלים העיר החדשה וסביבתה כרך ד, אחיעבר ירושלים, 1976
↑  פארק ירושלים-נחל צופים (ארכיון)
↑  מדריך ישראל החדש כרך ירושלים, עם עובד-תרבות וחינוך, 2001
1 2  גדעון סולימני, מערת אום אל-עמד, באתר רשות העתיקות, ‏2002
1 2  N. Avigad, The Rock-carved Façades of the Jerusalem Necropolis, Israel Exploration Journal 1, 1950, עמ' 96–106
1 2 3  נחום אביגד, מערת אום אל-עמד, קדם קובץ לחקר קדמוניות ישראל ב, 1945, עמ' 75-82
1 2 3 4 5 6  עיר הקברים של ירושלים בימי בית שני, יד יצחק בן צבי, 2003
↑  Orit Peleg-Barkat, Peleg-Barkat, O., 2015. “Decorated Tomb Façades in Early Roman Jerusalem and their Influence on the Decoration of Tombs in Judaea and Samaria,” in: Ben-Arieh, Y. et. al (eds.), Study of Jerusalem through the Ages, Jerusalem: Yad Yitzhak Ben Zvi, pp. 73−121. (Hebrew)
פנים המערה
משחקי ילדים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  ג'ייקוב אהרון אסטס 
 הופק בידי:  ריק רוזנטל, סוזן ג'והנסון 
 תסריט:  ג'ייקוב אהרון אסטס 
 עריכה:  מדליין גאבין
 שחקנים ראשיים:  רורי קאלקין ראיין קלי סקוט מקלוויץ טרוור מורגן ג'וש פק קרלי שרודר
 מוזיקה:  tomandandy
 צילום:  שרון מאיר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Whitewater Films 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בינואר 2004 (סאנדנס) 14 במאי 2004 (קאן)
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, סרט פשע, סרט דרמה 
 תקציב:  500,000‏$
 הכנסות:  603,951‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   meancreek
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחקי ילדים (באנגלית: Mean Creek) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 2004 בכיכובם של רורי קאלקין, ג'וש פק, ראיין קלי, סקוט מקלוויץ, טרוור מורגן וקרלי שרודר.
הסרט עוסק בחבורת נערים שמחליטה להתנקם בבריון של בית ספרם, אך בעקבות תאונה מחרידה במהלך "מבצע הנקמה" על הנערים ללמוד לקחת אחריות על מעשיהם.
הסרט צולם בסט צנוע באזור העיר אורגון.
תקציר העלילה

סם הביישן (מגולם על ידי רורי קאלקין) מספר לאחיו הגדול רוקי (מגולם על ידי טרוור מורגן) שבריון בית הספר, נער רחב משקל בעל דיסלקסיה בשם ג'ורג' (מגולם על ידי ג'וש פק) מתעלל בו. רוקי בתגובה מחליט לרקום תוכנית על מנת לנקום בג'ורג'.
במהלך אימון כדורסל סם מזיז את מצלמת הווידאו של ג'ורג' ממקומה. בתגובה לכך, ג'ורג' תוקף את סם.
רוקי מאחד את חבריו קלייד (מגולם על ידי ראיין קלי) ומרטי (מגולם על ידי סקוט מקלוויץ) על מנת שאלו יעזרו לו בתוכניתו. קלייד הוא נער ביישן שעובר התעללות מילולית מצד מרטי עקב משפחתו הלא רגילה של קלייד שכוללת בתוכה שני אבות גאים. מרטי הוא נער אלים החווה טראומה נפשית בעקבות התאבדות אביו שנים קודם לעלילה.
התוכנית של רוקי כוללת יציאה לשייט עם ג'ורג' על מנת לחגוג את יום ההולדת של סם שבמהלכו הם יגרמו לג'ורג' להתפשט כחלק ממשחק "אמת או חובה" ויגרמו לו לחזור הביתה עירום.
סם מזמין את חברתו מילי (קרלי שרודר) לשיט אך מסתיר ממנה את התוכנית עד הגעתם לאגם. מילי מסרבת לקחת בתוכנית חלק עד שסם מבטיח לה לבטל את כל העסק, מה שהוא אכן עושה. סם מבקש מרוקי להפסיק ולמרות חוסר רצונם הם מבטלים את התוכנית. במהלך השיט ג'ורג' מנסה לשעשע את כולם בבדיחות (מה שלא עובד) והחבורה מגלה שלמרות אופיו הבריוני של ג'ורג', הוא בסך הכל אדם בודד שמנסה להתקבל בחברה.
במהלך השיט מרטי מחליט להתחיל משחק "אמת או חובה" למרות התנגדות החבורה. לאחר שג'ורג' משפריץ על מרטי עם רובה מים הוא מספר בדיחה על אביו של מרטי בלי לדעת שזה נושא רגיש. מרטי בתגובה מתעצבן ומספר לג'ורג' שכל השייט היה בעצם מזימה על מנת להשפיל אותו.
ג'ורג' הכועס מתחיל לרדת על החבורה ועל אביו המת של מרטי. מרטי הכועס מכה את ג'ורג' ורוקי, שמנסה לעצור את הריב מפיל בטעות את ג'ורג' מהסירה.
החבורה צופה בהלם בג'ורג' שלא יודע לשחות ומנסה לצוף אך מכה בראש ממצלמת הווידאו שלו גורמת לו לשקוע. לאחר כמה דקות גופו של ג'ורג' נסחף לחוף והחבורה מנסה לבצע בו החייאה אך ללא הועיל.
החבורה מבועתת מהמעשה ופוחדת שיאשימו אותם ברצח. הם קוברים את גופתו של ג'ורג' המת בחוף וקלייד מתרץ את הכל בכך שזו הייתה תאונה. מרטי מספר לחבורה שהם יכולים להתחמק מעונש כיוון שג'ורג' לא סיפר לאמו לאן הוא הלך ולכן היא אינה יכולה להאשים אותם, בעקבות זאת החבורה מחליטה לשמור על פרופיל נמוך.
החבורה נפגשת בביתו של סם ומחליטה לקחת אחריות על מעשיהם ולהסגיר את עצמם. מרטי מסרב ומרגיש נבגד, הוא לוקח מאחיו את אקדחו ואת רכבו, מבצע שוד בתחנת דלק ונמלט. שאר החבורה הולכת לביתו של ג'ורג' ומספרת לאמו את האמת.
בסוף הסרט מופיע סם בחדר החקירות במשטרה בו הוא מספר את כל מה שאירע. המשטרה לאחר מכן מוצאת את הקלטת ממצלמת הווידאו של ג'ורג'. בסצנה האחרונה נשמע קולו של ג'ורג' דרך הקלטת בה הוא מספר על חלומו להפוך ליוצר סרטים דוקומנטריים על חיו. ברקע סם מתבונן בשריף מוביל את גופתו של ג'ורג' מהבור שהם חפרו באגם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רורי קאלקין | סם מריק | אחיו הצעיר של מרטי |
| ג'וש פק | ג'ורג' טוני | בריון בבית הספר של סם |
| ראיין קלי | קלייד | חברו של מרטי |
| סקוט מקלוויץ | מרטי בלנק | אחיו הגדול של סם |
| טרוור מורגן | רוקי מריק | חברו של מרטי |
| קרלי שרודר | מילי | אהובתו של סם |
ביקורות

הסרט זכה לשבחים מרוב המבקרים וקיבל 90% דירוג חיובי באתר "Rotten Tomatoes".
המבקר רוג'ר איברט מהעיתון "שיקגו טיימס" כתב עליו: "הסרט בהתחלה נראה נורא פשטני אך בהמשך מתגלה שזהו סרט על בחירות גורליות ועל הפחד והלחץ החברתי".
מתיאס פרייהוף

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1961 (בן 62) פלאואן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 http://www.matthiasfreihof.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיאס פרייהוף (בגרמנית: Matthias Freihof; נולד ב-25 בנובמבר 1961) הוא שחקן גרמני.
ביוגרפיה

פרייהוף נולד בפלאואן, לאחר התיכון שירת בצבא העם הלאומי. הוא למד באקדמיה לדרמה בברלין ולאחר מכן החל לעבוד בתיאטרון בברלין, לאחר מכן עבר לעבוד בתיאטרון בפרנקפורט.
ב-2002 שיחק תפקיד משנה ב-"Führer Ex", סרט ביוגרפי על נאו-נאצי מברלין הקומוניסטית, הוא גילם את היינריך הימלר בסרט "מבצע ואלקירי".
הוא גם הופיע רבות בטלוויזיה והיה לו בין היתר תפקיד קבוע באופרת הסבון "Marienhof".
בדיבוב לגרמנית של הסרט "היפה והחיה" הוא דיבב את התפקיד הראשי של החיה.
בנוסף למשחק הוא הוציא מספר סינגלים כזמר.
נבחרת קובה בבייסבול

| --- | --- |

 מידע כללי
 דירוג WBSC (18 בספטמבר 2024):  9       ‎-1‏
  - ניקוד:  2,814
נבחרת קובה בבייסבול (בספרדית: Selección de béisbol de Cuba) היא נבחרת הבייסבול לגברים המייצגת את קובה בתחרויות בינלאומיות. הדירוג הנוכחי של נבחרת קובה ברשימת הדירוג של WBSC לנבחרות בייסבול של גברים, הוא המקום ה-9 בעולם, נכון ל-18 בספטמבר 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות בייסבול של גברים באתר WBSC
ערך זה הוא קצרמרבנושא בייסבול ובנושא קובה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקס Q

בהנדסת אווירונאוטיקה, נקודת הלחץ הדינמי המקסימלי, הנקראת גם maximum Q או max Q, היא נקודת הגובה שבה העומס האווירודינמי על כלי רכב חללי בטיסה אטמוספירית הוא מקסימלי. זהו פקטור חשוב בתכנון המבני והמשימתי של רקטות, טילים, וכלי רכב חלליים אחרים שמטיילים דרך האטמוספירה.
לחץ דינמי,  q, מוגדר מתמטית כ:
q={\tfrac {1}{2}}\,\rho \,v^{2}
כאשר  \rho  היא צפיפות האוויר המקומית, ו־ v היא המהירות של כלי הרכב. עבור משימת שיגור טיפוסית מהקרקע אל החלל, הלחץ הדינמי הוא:
אפס, בנקודת השיגור, כאשר צפיפות האוויר היא גבוהה, אבל מהירות הרכב היא  v=0.
אפס מחוץ לאטמוספירה, כאשר המהירות v היא גבוהה, אבל צפיפות האוויר היא  \rho =0.
תמיד לא שלילי.
לפיכך, על פי משפט רול, יש תמיד נקודה שבה הלחץ הדינמי הוא במקסימום. הנקודה בה זה קורה נקראת max Q.
במילים אחרות, בגובה מתחת ל־max Q, ההשפעה של תאוצת כלי הרכב מתגברת על הירידה בצפיפות האוויר כך שנוצר יותר לחץ דינמי (אנרגיה קינטית מתנגדת) הפועל על כלי הרכב. בגובה מעל max Q, ההפך הוא הנכון. הלחץ הדינמי שפועל נגד כלי הרכב יורד כשצפיפות האוויר יורדת, ובסופו של דבר מגיע ל־0 כאשר צפיפות האוויר הופכת לאפס.
לדוגמה, במהלך שיגור של מעבורת חלל ה־max Q מתרחש בגובה של בערך 11 קילומטר (35,000 רגל).
במהלך משימת אפולו טיפוסית, ה־max Q מתרחש בגובה של בין 13 ל־14 קילומטר (43,000-46,000 רגל).
נקודת ה־max Q היא נקודת מפתח במהלך שיגור רקטה, שכן זו הנקודה בה השילדה חווה עומס מכני מקסימלי.
ראו גם

לחץ דינמי
לחץ
משען

ערך זה עוסק במושב בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: חוף אשקלון
גובה ממוצע: ‎51 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,043 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-2.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) משען(למפת השפלה רגילה) משען(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משען(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משען31°39′26″N 34°37′25″E﻿ / ﻿31.6572312507909°N 34.6237043597007°E﻿ / 31.6572312507909; 34.6237043597007  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף אשקלון (in English: Hof Ashkelon Regional Council) באדום - משען בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

מַשְׁעֵן הוא מושב במישור החוף הדרומי, ליד העיר אשקלון, המשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון. שמו של היישוב לקוח מפסוק בספר ישעיהו: ”כִּי הִנֵּה הָאָדוֹן יְהוָה צְבָאוֹת, מֵסִיר מִירוּשָׁלִַם וּמִיהוּדָה, מַשְׁעֵן, וּמַשְׁעֵנָה:  כֹּל, מִשְׁעַן-לֶחֶם, וְכֹל, מִשְׁעַן-מָיִם” (ישעיהו, ג', א').
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מתימן.
בראשית ימיו שוכנו המתיישבים באוהלים בסמוך למחנה הקבע, ונשכרו כעובדים לצורך בניית בתיהם. המושב אוכלס על ידי עולי תימן שעד היום מהווים רוב מוחלט של בעלי המשקים.
בשנים הראשונות כל חברי המושב עסקו בחקלאות וגידלו סלק סוכר ירקות, והחזיקו רפת עם מספר פרות. גם כיום, באופן יחסי קיים מספר לא קטן של חקלאים, מרביתם מגדלים ירקות בשטחים פתוחים ובחממות. מספר חקלאים מגדלים ורדים בחממות. במושב נותרו שישה משקי רפת בינוניים ביחס למשק משפחתי, ושני משקי פיטום גדולים. בשנים האחרונות מעגל האוכלוסייה התרחב עם פיתוחה של שכונת ההרחבה במושב.
נכון לשנת 2007, מרבית המגרשים נמכרו לבני הדור השני, והיתרה לרוכשים מחוץ למושב. במשען 84 משקים חקלאיים, 96 מגרשים בהרחבה הקהילתית, ו-16 בתים מקצועיים. כך שתוך מספר שנים תמנה אוכלוסיית המושב כ-900 תושבים.
נכון ל-2020 מתגוררים במושב למעלה מ-1,000 תושבים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588159605171
נבחרת קובה בכדורסל נשים

נבחרת קובה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של קובה. הנבחרת השתתפה ב-11 אליפויות עולם בהן זכתה במדליית וארד.
הנבחרת זכתה באליפות אמריקה בכדורסל נשים 4 פעמים, 4 פעמים הייתה במקום השני ופעם במקום השלישי.
הדירוג הנוכחי של נבחרת קובה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-43 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, ירידה של 5 מקומות לעומת דירוג קודם.
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא קובה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משעל חם

| --- | --- |

סמליל התכנית בשנת 1999
 סוגה:  אקטואליה 
 יוצרים:  רשת מדיה 
 מנחים:  ניסים משעל 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 
 תקופת שידור מקורית:  דצמבר 1998 – 2013 
 
משעל חם הייתה תוכנית טלוויזיה בנושאי פוליטיקה שהגיש ניסים משעל בין השנים 1998 ל-2013 במסגרת שידורי קשת בערוץ 2, ובה ראיין אישים שונים בנושאים אקטואליים. התוכנית הייתה אחת התוכניות הפוליטיות המוכרות ביותר.
היסטוריה

משעל שהיה כתב מדיני בשנות ה-90 של המאה ה-20 בערוץ הראשון, ועבר בשנת 1997 לערוץ השני. הוא החל להגיש את התוכנית משעל חם בדצמבר 1998, ולמשך שנה את התוכנית פופוליטיקה.
משעל אירח בתוכנית אישים מפורסמים, שהופיעו בכותרות הדיווחים התקשורתיים באותו השבוע, בהם פוליטיקאים כראשי ממשלה, שרים, חברי הכנסת ואישי ציבור, ודן איתם בנושאי אקטואליה, חשיפות, כתבות שטח וסקרים. בחלק מהתוכניות נערך פאנל שכלל אישי ציבור בעלי השקפות מנוגדות, כגון חרדים וחילונים וימנים מול שמאלנים. עורך התוכנית בשנים הראשונות היה העיתונאי ישראל סגל, שכמו משעל כבר מערוץ הראשון לערוץ השני.
התוכנית צולמה באולפני הרצליה מול קהל חי, שהגיב לקריאות הפוליטיקאים במחיאת כפיים או קריאות בוז. במאי התוכנית היה בני כרמלי. את אות הפתיחה הלחין אלדד שרים.
בשנת 2004 התעוררה סערה תקשורתית לאחר ששל"ג בן שטרית שנאנסה במועדון TLV, התראיינה כמה ימים לאחר האונס, אך בשל תקלה טכנית לא טושטשו פניה והן נראו בבירור בשידור. היא התנגדה לשיבת התכנית למסך בשנת 2023.
שידורי התוכנית "משעל חם" התחדשו בדצמבר 2008 לקראת הבחירות לכנסת ה-18. עונה נוספת של משעל חם עלתה לשידור באוקטובר 2012. זכור בה הריאיון עם נפתלי בנט, בו דובר על יחסו של בנט לסירוב פקודה, בה התפרץ משעל לדבריו, קטע אותו ורינה מצליח אף דרשה ממנו "תרגיע".
בשנת 1992, שבוע לפני הבחירות, התכנסו מנהיגי שתי המפלגות הגדולות על פי הסקרים לעימות טלוויזיוני ביניהם בדומה למסורת המקובלת בבחירות לנשיאות ארצות הברית. משעל הנחה את העימות שבו השתתפו יו"ר הליכוד וראש הממשלה יצחק שמיר מול יו"ר מפלגת העבודה וראש האופוזיציה יצחק רבין.
לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, קיים משעל עימות בחירות ב-13 באפריל 1999 בין מועמד הליכוד בנימין נתניהו לאלוף יצחק מרדכי שהיה מועמד מפלגת המרכז. העימות זכה ל-44.4% אחוזי צפייה. העימות זכה לפרסום רב לאחר שאהוד ברק שהיה המועמד המוביל לראשות הממשלה לא הגיע, ומרדכי פנה ישירות לנתניהו באמצעות המשפט "תסתכל לי בעיניים" שערער את אמינותו. יועץ התקשורת אייל ארד סיפר שהציע לעשות זאת בכדי לשבש את תוכנית הפעולה של נתניהו, שתכנן להתעלם ממרדכי ולהתמקד בהתקפות על ברק בלבד. מרדכי תקף את נתניהו מילולית במשפט "ביבי, הבחירות האלה הן בגלל שנכשלת. תראה מי האנשים שעזבו את ממשלת נתניהו והליכוד - בני בגין, דן מרידור, יעקב נאמן ודוד לוי. האנשים הקרובים לך ביותר לא מאמינים לך".
בשנת 2023, ביקשה רשת להשיב את התוכנית לשידור חד-שבועי בפריים טיים אך הדבר לא יצא לפועל.
התוכנית שנבנתה בפורמט דומה לפופוליטיקה של הערוץ הראשון, זכתה לחיקויים רבים בהם "הכל פוליטי" של שידורי קשת בשנת 1999, "פוליטיקה" בערוץ הראשון שהגיש עודד שחר, מועצת החכמים ועוד.
הערות שוליים

↑  התשובה לערוץ 14? רשת מחזירה למסך את תוכנית האקטואליה המיתולוגית, באתר מעריב אונליין, 14 במרץ 2023
1 2  רן בוקר, "משעל חם" של ניסים משעל לא תעלה לשידור: "בגלל בעיה רפואית", באתר ynet, 28 במרץ 2023
↑  אביבה קרול, ‏התוכנית החדשה של ניסים משעל בערוץ 2 - באוויר עוד שבועיים, באתר גלובס, 25 בנובמבר 1998
↑  אביבה קרול, ‏ישראל סגל עובר לערוץ 2, באתר גלובס, 23 באוגוסט 1998
↑  גיל משעלי, ‏"מול 32% רייטינג נמחקו חיי, ועכשיו הם מחזירים את התוכנית", באתר ‏מאקו‏, 15 במרץ 2023
↑  "את לא קורבן אונס, נכנסת עם גבר זר לשירותים", באתר אייס, 15 במרץ 2023
↑   שוקי שדה, "תסתכל לי בעיניים": למה האיש שיודע לתת שואו בטלוויזיה כל כך מפחד מעימות?, באתר TheMarker‏, 14 באוקטובר 2016
↑  מתוך הספר "נתניהו: בית ספר לשיווק פוליטי", פרק 8: בחירות 1999
↑  103FM, ‏ניסים משעל: "נתניהו אמר לעוזרים שלו שהוא לא היה צריך לבוא לעימות", באתר מעריב אונליין, 19 בפברואר 2020
1 2  דוד ורטהיים‏, אפקט הפטריוטים: ברשת 13 מעוניינים להחזיר את "משעל חם", באתר וואלה, 8 במרץ 2023