תומאס אלסגארד
ביוגרפיה > קריירה אתלטית

פריצת הדרך הראשונה של אלסגארד חלה כשהוא זכה בשלוש מדליות זהב באליפות העולם לנוער ב-1991, ובמדליית כסף ב-1992. בתחרות הבינלאומית הראשונה שלו, באולריכן (שווייץ) ב-9 בינואר 1993 סיים במקום ה-16. במהלך העונה לא הגיע לאף תוצאת פודיום, אבל הגיע כמה פעמים לעשירייה הראשונה, מה שהוביל אותו למקום ה-20 בגביע העולם. במהלך העונות הבאות, סיים על הפודיום פעם אחת לפחות בכל עונה. לזכותו 13 ניצחונות ו-29 סיומים על הפודיום בגביע העולם בקרוס-קאנטרי. בנוסף, זכה בגביע העולם לשנת 98–1997, הגיע למקום השלישי ב-01–2000 והיווה את הסגן ב-02–2001.
פריצתו הבינלאומית חלה באולימפיאדת לילהאמר (1994), כשהוא זכה במרוץ ל-30 ק"מ בפער גדול, 47 שניות לפני ביורן דאהלי במקום השני. בעקבות כך אלסגארד, שרק היה לבן 22 חודש לפני כן, שובח על ידי התקשורת כיורש העתידי לכוכבים הנורווגים של אותה תקופה, דאהלי ווגארד אולבאנג. בנוסף לכך השתתף כשליח השלישי במרוץ השליחים, כשהשליח האחרון היה שמור לגיבור הלאומי דאהלי. הציפייה בנורווגיה הייתה לניצחון, והמלך היה נוכח גם בתחרות. בסופו של דבר, דאהלי הפסיד לסילביו פאונר האיטלקי בישורת האחרונה, מה שהוביל לזכייה במדליית הכסף ואכזבה מרה בנורווגיה, וביקורת בתקשורת על הבחירה בדאהלי, שלא היה ידוע ביכולות הספרינט שלו, דווקא כשליח האחרון. הוא השתתף באולימפיאדה גם במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ, אבל הגיע שם רק למקום 24.
החל מ-1995, הוא שימש באופן קבוע כשליח האחרון עבור נורווגיה במרוצי השליחים, בעקבות הכישלון בלילהאמר. הבחירה בו התגלת כמוצלחת, כשבמסגרת תפקידו, בין 1995 ל-2003, הוא הוביל את נורווגיה ל-6 מדליות זהב, והם הפסידו פעם אחת בלבד במרוץ שליחים באולימפיאדה או באליפות העולם - ברזמאו ב-1999, כשהוא הפסיד לכריסטיאן הופמן (אוסטריה) בספרינט לקו הסיום.
אליפות העולם הראשונה שלו, בת'אנדר ביי (1995) הייתה אכזבה לאלסגארד, כשתוצאתו הטובה ביותר הייתה מקום 8 בתחרות המרדף ל-15 ק"מ (סגנון חופשי). מלבד זאת, סיים במקום ה-21 בתחרות הקלאסית ל-10 ק"מ ובמקום ה-27 בתחרות החופשית ל-50 ק"מ. למרות זאת, הוביל בבטחה את נבחרת השליחים הנורווגית לניצחון.
אליפות העולם בטרונדהיים (1997) הייתה מוצלחת יותר עבורו, כשהוא זוכה במדליה הראשונה שלו באליפות העולם, מדליית הארד במרוץ בסגנון חופשי ל-30 ק"מ, בנוסף למקום רביעי במרוץ המרדף ל-15 ק"מ בסגנון חופשי ומקום 11 במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ. כמו כן, זכה בזהב עם נבחרת השליחים.
באולימפיאדת נאגנו (1998) הגיע למקום החמישי במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ, אבל זכה במרוץ המרדף העוקב ל-15 ק"מ בסגנון חופשי (בו הגולשים מוזנקים לפי התוצאות שקבעו במרוץ ל-10 ק"מ), כשבמסגרת המרדף הוא מדביק את דאהלי, המנצח במרוץ ל-10 ק"מ, ומביס אותו בישורת לקו הסיום. הוא סיים במקום ה-6 במרוץ בסגנון חופשי ל-50 ק"מ. בנוסף, הוא הוביל את נורווגיה לניצחון במרוץ השליחים. עונה זו הייתה מוצלחת במיוחד לאלסגארד ובה זכה גם בגביע העולם וגם בגביעים המיוחדים למרוצי מרחק ומרוצי ספרינט (שהוענקו החל מעונת 97–1996).
מאז נאגנו, מרוצי המרדף התגלו כמומחיות של אלסגארד, כשהוא זוכה בהם גם באליפות העולם ב-1999 וגם באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002). ברמזאו זכה גם במדליית כסף במרוץ ל-30 ק"מ בסגנון חופשי (שם הפסיד למיקה מילילה) והגיע למקום ה-14 בתחרות ל-10 ק"מ בסגנון קלאסי. בנוסף לכך, זכה במדליית הכסף במרוץ השליחים, במסגרת הפסדו המפורסם להופמן בישורת האחרונה.
באליפות העולם בלאהטי (2001), אכזב כשיצא ללא מדליה אישית, ותוצאתו הטובה ביותר הייתה מקום חמישי במרוץ המרדף הכפול ל-20 ק"מ. למרות זאת, הוביל את נבחרת השליחים לניצחון.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) המשיך את הצלחותיו במרוץ המרדף, כשזכה במדליית זהב במרדף הכפול ל-20 ק"מ (10 ק"מ קלאסי + 10 ק"מ חופשי), ביחד עם פרודה אסטיל שקבע זמן זהה, לאחר שהיה בפיגור של 36 שניות אחרי אסטיל בסוף החלק הקלאסי. בתחילה הוענקה מדליית הזהב ליוהאן מוהלג, גרמני שייצג את ספרד, שנפסל מאוחר יותר על שימוש בסמים. לאחר האישור המחודש של פסילתו, הוענקה מדליית הזהב לאלסגארד ולאסטיל. בנוסף, הוא הגן ביחד עם נבחרת השליחים הנורווגית על תוארם מנאגנו. בנוסף, סיים במקום ה-12 במרוץ ל-30 ק"מ בסגנון חופשי (זינוק המוני).
באליפות העולם האחרונה שלו, בואל די פיים (2003), זכה אלסגארד במדליית זהב במרוץ ל-30 ק"מ בסגנון קלאסי, המדליה האישית הראשונה שלו בתחרות קלאסית טהורה (הוא זכה לפני כן בתחרויות שחלק מהן נערכו בסגנון קלאסי, כמו מרוצי המרדף). למרות הצלחתו זו, קבע גם את התוצאה הגרועה בקריירה שלו בתחרות מרכזית שם, כשסיים במקום ה-41 בספרינט. בפעם האחרונה בקריירה, הוא הוביל את נבחרת השליחים הנורווגית לניצחון.
בשנת 2001 קיבל את מדליית הולמנקולן, ביחד עם אדם מאליש ובנט סקארי. לאחר עונת 03–2002, החליט לפרוש. בין הישגיו הוא זכייה במדליית זהב אחת לפחות בכל אליפות עולם או אולימפיאדה בה השתתף. בנוסף, הוא מחזיק בשבע מדליות זהב מאליפות נורווגיה.
במסגרת טכניקת הגלישה, אלסגארד פיתח את "צעד אלסגארד" (הידוע גם כ"ריקוד פשוט" בנורווגיה, החלקה-2 בקנדה או V-2 חלופי בארצות הברית) במסגרתו דוחף את עצמו הגולש בעזרת מקלות בכל צעד שני, והוא היום בשימוש רווח במישור ובעליות ובירידות מתונות. הטכניקה היוותה שילוב של טכניקת ה-V-1 וטכניקת ה-V-2.