stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלאך-ים
מינים

מלאך-ים מגובשש (Squatina aculeata)
Squatina africana
Squatina albipunctata
Squatina argentina
Squatina armata
Squatina australis
Squatina caillieti
מלאך-ים פסיפי (Squatina californica)
Squatina dumeril
Squatina formosa
Squatina guggenheim
Squatina heteroptera
מלאך-ים יפני (Squatina japonica)
Squatina legnota
Squatina mexicana
Squatina nebulosa
Squatina occulta
מלאך-ים נקוד (Squatina oculata)
Squatina pseudocellata
מלאך-ים כנוף (Squatina squatina)
Squatina tergocellata
Squatina tergocellatoides
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי סחוס (תש"ס), 2000. האקדמיה ללשון העברית
↑  angel shark, Britannica
↑  , Background Document for Angel shark - Squatina squatina, OSPAR Commission Biodiversity Series, 2010
Squatina australis
מלאך-ים יפני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529420805171  LCCN: sh85127099 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלט

ערך זה עוסק במאכל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
פלטת סלט לצד לחם ורוטב
פלטת סלט לצד לחם ורוטב
 
 מאכלים
 סוג:  מנה 
 מוצא:  בין־לאומי 
 מרכיבים עיקריים:  ירק, בשר, פרי, מוצרי חלב 
 
סלט שכבות רוסי
סלט פירות
בר סלטים
סלט הוא סוג של מזון המוגש הן כמנה ראשונה, הן כתוספת למנה עיקרית או כמנה עיקרית ואף כקינוח. הסלט הוא תערובת של מזונות קרים, בעיקר ירקות או פירות. לעיתים נוספים לסלט אגוזים, קרוטונים ופיסות דגים, בשר וגבינה.
מקור השם

מקורה של המילה "סלט" הוא במילה הצרפתית: "סלד" salade, שמקורה במילה הלטינית: salata "מומלח" מ- sal - "מלח", באופן דומה קבע ועד הלשון העברית בשנת 1913 את המילה מְלוּחִית כמילה העברית לסלט. בהמשך נקבעה המילה סלט כמונח התקני בעברית.
סלט ירוק, סוג הסלט הבסיסי ביותר, מורכב מתערובת של עלים שונים עם רוטב. בין סוגי העלים הנכללים בסלט הם: חסה לסוגיה, תרד, רוקט, שן ארי, ריחן ועוד. בין סוגי הסלט הירוק הבולטים ניתן למנות את סלט הקיסר, סלט השף וסלט הקוב. ישנם סלטים שאינם כוללים עלים ירוקים, אלא ירקות אחרים וכן התוספות האחרות לסלטים מגוונות ביותר וכוללות לעיתים בשר, מאכלי ים, ביצים, דגים, פירות וכן הלאה.
נהוג לתבל סלטים בעזרת רוטב לסלט או שמנים כדי להעשיר את טעמם. בין רוטבי הסלטים הבולטים ניתן למנות את הרטבים על בסיס המיונז: רוטב ראנץ', רוטב רוסי ורוטב אלף האיים ואת הרטבים על בסיס שמן זית: רוטב צרפתי, רוטב איטלקי, ויניגרט ועוד. בנוסף, יש המוסיפים לסלטים מרכיבים נוספים כגון: פטריות, בשר עוף, בשר בקר, דגים, פירות ים, דגנים, וכן מאפים כגון: קרוטונים, פסטה, אורז וגבינות.
סלט ירקות, המכונה, בהתאם לאופן הכנתו "סלט ישראלי", "סלט ערבי" או "סלט יווני" כולל ירקות חתוכים. מגוון ירקות משמשים להכנתו, ביניהם: עגבנייה, מלפפון, פלפלים בצבעים שונים, חסה, בצל, גזר וצנון או צנונית. סלט יווני מכיל בדרך כלל גם חסה וגבינת פטה.
סלטים שונים

סלט ישראלי
סלט לבנוני (פתוש)
סלט יווני
סלט איטלקי
סלט ניסואז (סלט ניצה)
סלט עוף
סלט ביצים
סלט פירות
סלט פסטה
סלטי קטניות
סלט תפוחי אדמה
סלט סומן - סלט יפני
סום טאם - סלט וייטנאמי
טאבולה
סלט ולדורף
סלט ווטרגייט
סלט חומוס
סלט חצילים
סלט טונה
פיאז
סלט רוסי (סלט מיונז, סלט אוליבייה)
סלט קוב
סלט שעועית
קצ'ומבארי
סלט קינואה
הערות שוליים

↑  מקור המילה "סלט" במילון האטימולוגיה המקוון (Online Etymology Dictionary)
↑  מלוחית, מאה של מילים בעברית תרע״ב-תשע״ב, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏תשע"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553587705171  BnF: cb11935535q (data)  GND: 4051351-8  LCCN: sh85116680  NARA: 10647438  NDL: 00570204  NKC: ph116104
בית האונייה

#invoke:תבנית מידע
בית שלם ומאחוריו מהדהד בית האונייה
בית שמעון לוי, הידוע יותר כבית האונייה, הוא בניין מגורים בשכונת נווה שאנן בדרום תל אביב הנמצא ברחוב לבנדה 56 בפינת הרחובות המסגר והרכבת.
היסטוריה

המבנה הוא אחד מבנייניה הידועים ביותר של העיר הלבנה של תל אביב, הן בשל מאפייניו והן בשל מיקומו יוצא הדופן. הבניין תוכנן על ידי האדריכל אריה כהן שתכנן מבנים דומים בסגנון הבינלאומי בסביבת שכונת נווה שאנן, דוגמת בית קלמרו בראש פינה 26 ובית שלם בראש פינה 28 שיחד מייצרים את אחד ממקבצי הסגנון המפורסמים בעיר.
הבניין נבנה בשנים 1934–1935 על ידי הקבלן שמעון חמדי-לוי. המבנה שוכן על גבעה קטנה שבעבר ירדה לנחל איילון ולאורכה עברה מסילת הרכבת יפו–ירושלים וכיום הוא צופה אל מחלף לה גוארדיה של נתיבי איילון. צורת המגרש שעליו נבנה היא משולש בעל זווית חדה מאוד יחסית ובשל כך נבנה בצורה ייחודית זו: חזית צרה ומתעגלת בפינה החדה, שתי חזיתות ארוכות כמעט מקבילות לאורך הבניין וחזית אחורית מעט צרה פחות מהקדמית. צורה זו, המזכירה חרטום של אונייה, העניקה לבניין את כינויו.
התוכניות המקוריות לבניין הוגשו לעירייה לאישור בתחילת 1935. התוכניות (שלא שרדו) הציגו בניין בן שלוש קומות. אף על פי שתוכניות הבניין לא אושרו, הבנייה הסתיימה בתוך חודשים ספורים. באותה תקופה נהגו לבנות בתל אביב בתים בני שלוש או ארבע קומות (בהתאם לחוק עזר עירוני), אולם בית האונייה התנשא לגובה של שש קומות.
שנה אחר כך דרשו פקחי העירייה משמעון לוי להרוס את הקומות העליונות והוגשה תביעה נגדו. אך, לאחר משא ומתן בין שמעון לבין ראש העירייה מאיר דיזנגוף, הוחלט להותיר את המבנה במתכונתו הנוכחית.
הבניין מרוחק יחסית מאזור מרכז תל אביב שבו מרוכזים רוב בנייני העיר הלבנה, ומיקומו בקצה שכונת נווה שאנן וקרוב לאיילון הוא אחת הסיבות שהפך לבולט במיוחד. ממדיו הצרים והארוכים של הבית, בהם תוכנית הבניין מאפשרת קיומן של דירות נוחות וגרעין מדרגות אחד, הופכים אותו לייחודי מבחינה אדריכלית. משום גובהו הרב שימש גג הבית תצפית לאנשי ההגנה. לפי דן יהב, בספרו "תל אביב-יפו עיר החלומות", הערבים נהגו לפרסם את תמונת הבית בכרזות תעמולה המסבירות את "שאיפות ההשתלטות של היהודים הבונים מבצרי ענק".
במשך שנים רבות פעל בקומת הקרקע של הבניין מועדון "הבולדוג". בקומה העליונה תוכנן בית כנסת שפעל בשנותיו הראשונות של הבניין.
על אף שהבניין מוכרז כמבנה לשימור, הוא סבל שנים רבות מהזנחה שפגעה במבנה ובחזותו האסתטית. בסוף שנת 2007 עבר הבניין שיפוץ חיצוני, אך עד מהרה התדרדרה שוב חזותו. 
עם זאת, רבים מפרטי הבניין המקוריים נותרו באתר ובמיוחד אלה המצויים בחדר המדרגות וכוללים ריצוף, מדרגות, מעקה ברזל וחלון אנכי המלווה את חדר המדרגות לכל גובהו.
מודל בקנה מידה של 1:25 הנציח את בית האונייה גם באתר מיני ישראל.
גלריית תמונות

בית האונייה בימי זוהרו
חזיתו המערבית של הבניין, בשנת 2008 לאחר ששופצה
החזית הצרה לעומת האחורית הרחבה מעט יותר
חדר המדרגות
גאורג ויסובה

גאורג ויסובה (1859-1931).
גאורג אוטו אוגוסט ויסובה (בגרמנית: Georg Otto August Wissowa; ‏17 ביוני 1859 – 11 במאי 1931) היה פילולוג קלאסי גרמני.
ביוגרפיה

ויסובה נולד בנוידורף (אנ') שליד ברסלאו, ולמד באוניברסיטת ברסלאו. בהמשך מונה לפרופסור באוניברסיטת מרבורג (מ-1886) ובאוניברסיטת האלה (מ-1985).
הוא ידוע כיום בעיקר בהוצאת המהדורה השלישית והעצומה של "אנציקלופדיה לעולם הקלאסי" (Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft), אנציקלופדיה רחבת היקף המתמקדת בעת העתיקה, שאת כתיבתה יזם בשנת 1839 מורה בשם אוגוסט פרידריך פאולי (1796-1845). פאולי מת לאחר 6 שנים, והבאים אחריו השלימו את המהדורה הראשונה שכללה 6 כרכים. במהדורה השנייה נוספו 2 כרכים, ובשנת 1890 החל ויסובה בהוצאת מהדורה נוספת, פרויקט שאפתני אותו קיווה ויסובה להשלים בתוך 10 שנים. אך בפועל, הכרך האחרון באנציקלופדיה, שכללה לבסוף 66 כרכים ועוד 15 כרכי מילואים ו-2 כרכי מפתח, הופיע רק בשנת 1978 (כרך המפתח האחרון הופיע בשנת 1980).
ויסובה היה המחבר של עבודה חשובה על הדת ברומא העתיקה, בשם "Religion und Kultus der Römer" (יצא לאור בשנת 1902). בספרו חוקר ויסובה את תהליכי ההתפתחות של הדת הרומית, ומביא תיאור מקיף של האלים הרומיים והמנהגים הדתיים שנהגו ברומא.
בנוסף, ויסובה ההדיר את ספרו של הפילולוג הגרמני לודוויג פרידלנדר - "Sittengeschichte Roms", עבד על האנציקלופדיה של המיתולוגיה היוונית והרומית שחיבר וילהלם היינריך רוסטשר - "Ausführlichem Lexikon der griechischen und römischen Mythologie" וכן הוציא לאור מהדורה שנייה של ה-"Römische Staatsverwaltung" ("מנהל ציבורי ברומא") של ההיסטוריון הגרמני יואכים מרקרט.
אברהם אשכנזי

הרב אברהם אשכנזי (תקע"א, 1811 - ט' בשבט תר"מ, 22 בינואר 1880), היה רב ראשי של כל יהודי ארץ ישראל בתקופת האימפריה העות'מאנית, הראשון לציון וחכם באשי.
חייו

נולד בעיר לאריסה שבאימפריה העות'מאנית, ובשנת 1820 עלה לארץ ישראל עם אביו יעקב. היה פעיל בגאולת קרקעות בארץ ישראל, ובין פעולותיו הייתה רכישת מערת שמעון הצדיק בירושלים, פעולה אשר נודעה לה חשיבות רבה ביישוב הישן.
נישא לשרה בת הרב יצחק פרחי. בהמשך נישא לאמו של הרב שמעון אשריקי, ואף אימץ את זה האחרון כבן.
נבחר לדיין בבית דינו של הרב בנימין מרדכי נבון, שבספרו "בני בנימין" פרסם הרב אשכנזי את פסקיו. בתפקיד זה שימש כשלוש שנים. בשנת ה'תרכ"ד נבחר לכהן כאב בית דין. ביום ה' באדר ה'תרכ"ט (1869), עם פטירתו של הרב הראשי חיים דוד חזן, הוכתר הרב אשכנזי כראשון לציון ונשא בתפקיד זה זמן ארוך יותר מארבעת קודמיו, 12 שנה, עד פטירתו.
הרב אשכנזי התפרסם בקשריו הטובים עם כל יהודי היישוב, ספרדים ואשכנזים, חתם על הסכמה לספרו של ר' עקיבה יוסף שלזינגר, בית יוסף חדש. הודות לשליטתו בשפה היוונית, כמו בטורקית ובערבית, אף היה בקשר טוב עם אישים לא יהודיים, דוגמת הפטריארך היווני אשר היה בן-בית בביתו. פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה אשר ביקר בארץ ישראל בשנת 1869, כיבד אותו באות כבוד על עבודתו הציבורית. כמו כן, הרב אברהם אשכנזי קיבל מהשר משה מונטיפיורי גביע כסף מהודר עם הקדשה חרותה כאות הוקרה לפועלו הרב, ובה כתוב:
מנחת זיכרון להרב הגאון יכ"ו מו"ה אברהם אשכנזי נ"י חכם באשי בעה"ק ירושלים תוב"ב מאת השר מו"ה משה מונטיפיורי א' תמוז התרל"א לבריע'
בערוב ימיו שימש כראש ישיבת "בית יעקב" ונשיא חברת "שבת אחים".
בשנת ה'תר"א, הרב אשכנזי הוציא לאור יחד עם הר"י קפילוטו את הספר "תקנות ירושלים", המכיל את כל מנהגי העיר הנוגעים לדת ולהלכה. כתב בעיתונים הלבנון וחבצלת.
הרב נפטר בט' בשבט ה'תר"ם (1880) ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. לאחר שנים ארוכות בהן לא אותרה המצבה שאותה ניסה לגלות נינו, שמואל אשכנזי, אחרי מלחמת ששת הימים, הצליחו בני נינו של הרב אשכנזי, שלמה ודוד, לאתר את מצבת הקבר הפגועה בשנת 2004.
צאצאיו

בנו, הרב יצחק אשכנזי (1859–1915), היה ממקימי בית החולים משגב לדך, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים, וחבר בית הדין שעל ידה. לאחר פטירתו של הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר, הוצעה לו משרת הרב הראשי, אך הוא סירב, כיוון שלא רצה לשמש ברבנות.
הניח אחריו כתבי יד רבים בשו"ת ובפוסקים.
נכדו, שלמה אשכנזי (1879–1948), היה חבר ועד שכונת אוהל משה, נישא לשמחה בת הרב משה מלכא.
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב', עמ' 121 - 122)
הערות שוליים

↑  לא ברור האם אשתו הקודמת נפטרה לפני נישואין אלו
↑  משה דוד גאון, "שמעון אשריקי", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 127, באתר היברובוקס
↑  יד בן צבי /ארכיון התמונות/משפחת אשכנזי
↑  אברהם אשכנזי, שלום משה חי גאגין, הוספה להלבנון נו' 45, הלבנון, 28 ביוני 1876
| הרבנים הראשיים לירושלים |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזיים | הרב מאיר אוירבך • הרב שמואל סלנט • הרב חיים ברלין • הרב אברהם יצחק הכהן קוק • הרב צבי פסח פרנק • הרב בצלאל ז'ולטי • הרב יצחק קוליץ  • הרב אריה שטרן |  |
| הרבנים הספרדיים | הרב לוי בן חביב • הרב דוד בן שלמה אבן אבי זמרה • הרב משה גאלנטי • הרב חיים ויטאל • הרב בצלאל אשכנזי • הרב גדליה קורדוברו • הרב יצחק גאון • הרב ישראל בנימין • הרב יעקב צמח • הרב שמואל גרמיסון • הרב משה בן חביב • הרב משה חיון • הרב אברהם בן דוד יצחקי • הרב בנימין הכהן מעלי • הרב אלעזר בן יעקב נחום • הרב ניסים מזרחי • הרב ישראל יעקב אלגאזי • הרב חיים רפאל אברהם בן אשר • הרב יום-טוב אלגאזי • הרב משה יוסף מרדכי מיוחס • הרב יעקב משה עיאש אל-מגרבי • הרב יעקב קוראל • הרב רפאל יוסף חזן • הרב יום טוב דאנון • הרב סלומון משה סוזין • הרב יונה משה נבון • הרב יהודה רפאל נבון • הרב חיים נסים אבולעפיה • הרב חיים דוד חזן • הרב אברהם אשכנזי • הרב רפאל מאיר פאניז'ל • הרב יעקב שאול אלישר • הרב אליהו משה פאניז'יל • הרב נחמן בטיטו  • הרב משה יהודה פרנקו • הרב חיים משה אלישר • הרב נסים יהודה דנון • הרב אליהו פרדס • הרב שלום משאש • הרב שלמה משה עמאר |  |
| הראשונים לציון |
| --- | --- | --- |
| חכם באשי | רבי משה גאלנטי • רבי משה בן חביב • רבי אברהם רוויגו • רבי אברהם בן דוד יצחקי • רבי בנימין הכהן מעלי • רבי אליעזר נחום • רבי ניסים חיים משה מזרחי • רבי יצחק הכהן רפפורט  • רבי ישראל יעקב אלגאזי • רבי רפאל בן רבי שמואל מיוחס • רבי חיים רפאל בן אשר • רבי רפאל משה בולה • רבי יום-טוב אלגאזי • רבי משה יוסף מרדכי מיוחס • רבי מרדכי הלוי • רבי יעקב משה עייאש • רבי יעקב קוראל • רבי רפאל יוסף חזן • רבי יום טוב דאנון • רבי שלמה משה סוזין • רבי יונה משה נבון • רבי יהודה נבון • רבי חיים אברהם גאגין • רבי יצחק קוב'ו • רבי חיים נסים אבולעפיה • רבי חיים דוד חזן • רבי אברהם אשכנזי • רבי רפאל מאיר פאניז'ל • רבי יעקב שאול אלישר • רבי אליהו משה פאניז'יל • רבי נחמן בטיטו • רבי משה יהודה פרנקו • רבי נסים יהודה דנון • רבי חיים משה אלישר |  |
| ברבנות הראשית | הרב יעקב מאיר • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יצחק נסים • הרב עובדיה יוסף • הרב מרדכי אליהו • הרב אליהו בקשי דורון • הרב שלמה עמאר • הרב יצחק יוסף • הרב דוד יוסף |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508029805171  ISNI: 0000 0000 5020 6155  LCCN: nr92004289  VIAF: 78639311   WorldCat (עם VIAF): 78639311
מניה

ערך זה עוסק במושג כלכלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מניה היא נייר ערך המקנה חלק בבעלות בחברה ומאגד זכויות וחובות כלפי החברה וכלפי בעלי המניות האחרים. חלוקת המניות בין בעלי המניות מייצגת את שיעור הבעלות של כל אחד מהם בחברה. מניות מקנות בדרך כלל זכות הצבעה, זכות להשתתף בחלוקת רווחים, וזכויות בעת פירוק החברה. המניה היא נכס בעל ערך כספי.
המניה הראשונה בעולם הייתה של חברת הודו המזרחית ההולנדית ונסחרה בבורסת אמסטרדם.
מניות ובעלות בחברות

חברה היא ישות משפטית הפועלת בעיקר להשגת רווח לבעלי המניות, אך יש גם סוגי חברות נוספים. קיימים מנגנונים שונים להפרדה בין בעלי המניות לחברה, והמנגנון המקובל הוא ערבות מוגבלת (ערבון מוגבל). לחברה יש לרוב יותר מבעל קניין אחד, ומספר הבעלים עשוי להגיע עד מיליונים רבים. כמו בעלות בנכס מוחשי, גם הבעלות בחברה מבטאת את האפשרות לשלוט בפעילות החברה, וליהנות מרווחי אותה פעילות. כך למשל, עשויים בעלי החברה לקבוע שהחברה תעסוק במסחר בתחום מסוים, ולהתחלק ביניהם ברווחים שיצמחו מאותו מסחר.
הבעלות מתבטאת בהחזקה במניות. לכל מניה צמודות זכויות וחובות, ובדרך כלל אלה הן הזכויות הבסיסיות הנובעות מהבעלות, ונוגעות לשליטה בחברה ולהנאה מרווחיה. בקשר לשליטה בחברה, מקובל שמניה מעניקה לבעליה כוח הצבעה באספה הכללית של בעלי המניות של החברה. האספה הכללית קובעת את תקנון החברה וממנה את דירקטוריון החברה ובעלי-תפקידים נוספים, וכך מתווה את כיוון ההתנהלות הכללי של החברה, בשיטה המכונה ממשל תאגידי. גורם המחזיק מניות חברה באופן שיש לו האפשרות לכוון את פעילותה מכונה "בעל שליטה".
הזכויות המקובלות ביחס לרווחי החברה נוגעות לאפשרות שהחברה תבחר לחלק את הרווחים שצברה לבעלי המניות (בתור דיבידנד). במצב כזה, מניה מקנה זכות לקבל חלק מהרווחים המחולקים. זכות נוספת היא לקבל חלק מנכסי החברה כאשר החברה מתפרקת ומגיעה לסוף קיומה. במצב זה נכסי החברה משמשים לכיסוי חובותיה והיתרה מחולקת לבעלי המניות.
למניה צמודות גם חובות. לפי החוק, על כל בעל מניות להשתמש בזכויותיו בתום לב, ולא לנצל לרעה את כוחו כדי לקפח בעלי מניות אחרים.
החובות והזכויות הכלולות במניה נקבעות בחוקים שונים (בראשם חוק החברות, התשנ"ט - 1999 וחוק ניירות ערך התשכ"ח-1968) וכן בתקנונה של כל חברה, הנקבע על ידי האספה הכללית שלה.
קיימים סוגים שונים של מניות מיוחדות, לדוגמה: מניות בכורה, מניות הנהלה, מניות יסוד ועוד - המקנות לבעליהן ו/או למשקיעים זכויות יתר ספציפיות לעומת המניות הרגילות.
מניות והשקעה בחברה

כאמור, מניות מייצגות את חלקם של הבעלים בחברה. חלק זה נקבע לרוב לפי השקעתם בחברה. כך למשל, אם מוקמת חברה ולה שני מייסדים, כאשר אחד מהם השקיע בה סכום של 10,000 ש"ח והשני סכום של 20,000 ש"ח, אזי לרוב הם יבחרו לחלק ביניהם את המניות לפי יחס ההשקעה, כלומר הראשון עשוי לקבל 10 מניות והשני 20. בדרך כלל יהיו לבעל המניות הראשון עשרה קולות באספה הכללית, ואילו לשני יהיו 20 קולות באספה. גם בעת חלוקת דיבידנד יקבלו השניים את הסכום המחולק ביחס זה.
דוגמה נוספת: כאשר חברה מעוניינת לגייס סכום כסף ממשקיע חדש, מחשבים את מספר המניות שיש להקצות לאותו משקיע כדי לתת לו שיעור הולם מהבעלות בחברה. למשל, אם חברה מעוניינת לגייס סכום כסף של 50,000 ש"ח, על מנהלי החברה להעריך את שווי החברה לאחר ההשקעה (למשל – 100,000 ש"ח), ואז להציע למשקיע החדש מניות כך שלאחר ההשקעה יהיו לו חצי מתוך מניות החברה (מניות שייצגו 50,000 ש"ח של השקעה מתוך 100,000 סך כל ערך החברה). מבחינה טכנית, אם לבעלי המניות יש למשל כרגע 5,000 מניות, אזי כדי שהמשקיע יחזיק במחצית המניות תצטרך החברה להנפיק (לתת) גם לו 5,000 מניות בתמורה להשקעתו.
תהליך זה של הערכת שווי החברה, לפני או אחרי פעולה כלשהי הוא הבסיס לסחר על ערכים משתנים בבורסה לניירות ערך.
עסקת חילופי מניות

עסקת חילופי מניות היא עסקה למכירת מניותיה של חברה (כולן או חלקן), כשהתמורה אינה מתקבלת במזומן, אלא במניות של החברה הרוכשת, בהתאם למחיר השוק שלהן.
דילול

כאשר חברה מנפיקה מניות נוספות, לשם גיוס הון נוסף לחברה, מביא צעד זה להקטנת חלקם של בעלי המניות הקיימים בבעלות על החברה, תוצאה הקרויה דילול. דוגמה: לחברה 100 מניות, המוחזקות שווה בשווה בידי שני בעלים, כלומר לכל אחד מהם 50% מהבעלות. כאשר החברה מנפיקה עוד מאה מניות שנמכרות לאדם שלישי, קטן חלקו של כל אחד משני הבעלים הראשונים ל-25%. בנוסף לדילול הנובע מהצעה ישירה של מניות נוספות, מתרחש דילול גם כתוצאה ממימוש אופציות ומהמרה של אג"ח להמרה. לדילול ישנה השפעה מהותית בדרך כלל בחברות בראשית פעילותן שכן הבעלים הקיימים נאלצים לא אחת לוותר על שליטתם בחברה בתמורה לכספים ממשקיעים חיצוניים.
ראו גם

מניית שליטה (יסוד)
מניית בכורה
מניית הטבה
מניות בהלכה
מניות חטא
תעודת בעלות משנת 1922 על מניות בחברת BMW
ה'תרפ"א

ה'תרפ"א (5,681) ובקיצור תרפ"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-13 בספטמבר 1920, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 2 באוקטובר 1921.
המולד של תשרי חל ביום שני, 12 שעות ו-400 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשז. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 19 במחזור העיבור ה-300. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 25 (סימנה כהלוא) במחזור השמש ה-203.
שנה זו היא שנת 1,852 לחורבן הבית, ושנת 2,232 לשטרות.
אירועים

כ"ה בתשרי – נתכנסה אספת הנבחרים הראשונה ליהודי ארץ-ישראל
כ"ח בכסלו – נוסד הארגון ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל
כ' בטבת – הרב קוק מוסר את הרצאת הרב בה הוא קורא ליצירת המפעלים התורניים – בירור הלכה ומה שנעשה לימים בתואר האנציקלופדיה התלמודית ואוצר מפרשי התלמוד. וכן ליצירת ביאור על ביאור הגר"א לשולחן ערוך, כפי שהחל בעצמו בחיבורו "באר אליהו" ושבעקבותיו כתב הרב ברוך רקובר את חיבורו ברכת אליהו.
ט"ז באדר א' – יסוד הרבנות הראשית לישראל, ובחירת הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יעקב מאיר לכהן כרבנים הראשיים לישראל
כ"ג בניסן – פרוץ פרעות תרפ"א, במהלכם נרצחו 43 יהודים
נולדו

י"ב בתשרי – הרב עובדיה יוסף, הרב הראשי הספרדי לשעבר ומנהיגה הרוחני של מפלגת ש"ס. (נפטר בה'תשע"ד)
כ"ו בטבת – חיים קורפו, שר התחבורה וחבר הכנסת מטעם גח"ל והליכוד
כ"ב באדר א' – אברהם יוסף שפירא, חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל, "מנכ"ל המדינה" (נפטר ה'תש"ס)
ז' באדר ב' – מאיר עמית, מדינאי ישראלי, כיהן כראש המוסד וכשר בממשלת ישראל
א' בניסן – יצחק נבון, הנשיא החמישי של מדינת ישראל
ז' בניסן – דוש, שם העט של קריאל גרדוש, קריקטוריסט ישראלי (נפטר ב-ה'תשס"א)
ו' באייר – הרב מרדכי ברויאר, חתן פרס ישראל, ההדיר את נוסח המקרא ופיתח את "שיטת הבחינות" לפרשנות התורה תוך התמודדות דתית עם ביקורת המקרא. (נפטר ו' באדר ה'תשס"ז)
י"א בתמוז – חנה סנש, צנחנית בזמן מלחמת העולם השנייה וכותבת השיר "הליכה לקיסריה" ("אלי, אלי...") (הוצאה להורג ה'תש"ה)
י"ז בתמוז – אלכסנדר סנד, סופר ישראלי (נפטר בה'תשס"ד)
ח' באלול – נוסד המושב נהלל, מושב העובדים הראשון בישראל
נפטרו

י"ג בכסלו – רבי ישראל טאוב, האדמו"ר הראשון לבית מודז'יץ, בעל ה"דברי ישראל"
ו' אדר ב'- אברהם גרינבאום, עסקן חרדי יהודי- גרמני.
כ"ד בניסן – בפרעות ביפו נרצחו הסופרים העבריים י"ח ברנר, צבי שץ ואחרים
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשז, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
פאול באום

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1859 מייסן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  15 במאי 1932 (בגיל 72) סן ג'ימיניאנו, איטליה 
 מקום לימודים:  אקדמיית דרזדן לאמנות יפה 
 תקופת הפעילות:  1874–1932 (כ־58 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס וילה רומנה (1909) 
 
פאול באום (בגרמנית: Paul Baum‏; 22 בספטמבר 1859 – 15 במאי 1932) היה צייר, שרטט ומדפיס גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי. הוא היה הנציג החשוב ביותר של הנאו-אימפרסיוניזם בגרמניה.
קורות חייו

באום החל כצייר פרחים במפעל החרסינה המלכותי. בשנת 1877 החליט ללמוד אצל פרידריך פרלר באקדמיה לאמנויות בדרזדן. כעבור שנה עבר לבית הספר לאמנות הדוכסי הסקסוני של ויימאר, שם למד אצל תיאודור האגן עד 1887. במהלך לימודיו נסע למקלנבורג ולהמבורג וכן להולנד ופלנדריה. בשנת 1888 שהה זמן קצר במושבת האמנות במחוז דכאו.
במהלך נסיעה לפריז בשנת 1890, הוא נתקל בפגישתו הראשונה עם האימפרסיוניזם הצרפתי. לאחר מכן הוא עזב את דכאו ובילה ארבע שנים בקנוקה שבבלגיה, שם התיידד עם קאמי פיסארו והצייר הבלגי תיאו ואן ריסלברגה. בשנת 1894 הוא חזר לדרזדן והפך לחלק מהזצסיון בדרזדן (אנ'). עם זאת, הוא המשיך להיות חסר מנוחה ובשנת 1895 עבר לסינט אנה טר מוידן ליד סלויס, שם התגורר עד שנת 1908. אף על פי כן, שהייתו שם הופרעה על ידי נסיעות רבות לברלין, דרום צרפת, איטליה וטורקיה.
בעת ביקורו בברלין בשנת 1902, הוא הפך לחבר הזצסיון הברלינאי. בשנת 1909 הצטרף ל-Neue Künstlervereinigung München ‏(N.K.V.M.) והשתתף בתערוכה הראשונה שלהם. באותה שנה הוא קיבל את פרס וילה רומנה, שכלל שהייה של שנה ברומא. לאחר מכן נסע לטוסקנה, נשאר שם ארבע שנים בסן ג'ימיניאנו ואז בפירנצה.
לאחר פרוץ המלחמה בשנת 1914, חזר לגרמניה והיה פרופסור באקדמיה. אבל אחרי שנה הוא שוב היה בתנועה.
הוא שהה זמן קצר במושבת האמנות וילינגסהאוזן ונסע משם לנוישטאדט ליד מרבורג. כשחברו, קרל בנצר, מונה לפרופסור באוניברסיטה לאמנות של קאסל בשנת 1918, תפס באום את מקומו כמורה לציור נוף.
בשנת 1921 הוא קנה בית במרבורג, מתוך כוונה שזה יהיה מקום מגוריו הקבוע, אך החל משנת 1924 ואילך התגורר בעיקר בסן ג'ימיניאנו.
באום נפטר שם מדלקת ריאות בשנת 1932.
גלריה

ווימר בגשם
נוף בגשם במקלנבורג
סנט אין
ערימת חציר
אביב
עצים ליד התעלה
חורף
הערות שוליים

↑  Margarete Braun-Ronsdorf (1953), "Baum, Paul", Neue Deutsche Biographie (NDB) (in German), 1, Berlin: Duncker & Humblot, p. 651; (full text online)
↑  Paul Baum - Biografie und Angebote - Kauf und Verkauf, www.kettererkunst.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1689826982603  BNE: XX1105388  BnF: cb121284002 (data)  GND: 118816683  ISNI: 0000 0000 8396 1421  KulturNav: ba46b7f6-c32b-4392-a12f-27a8d3c707f4  LCCN: n89673477  MusicBrainz: 00892da6-a714-433d-8707-93a9ff7a49f3  NKC: xx0099055  NTA: 073851299  RKD: 5147  SNAC: w6bp14v2  SUDOC: 029720400  ULAN: 500032885  VIAF: 77112319   WorldCat (עם VIAF): 77112319
שמוליק טנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במאי 1954 (בן 70) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
שמוליק טנא (נולד ב-3 במאי 1954) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

טנא נולד כשמוליק טננבאום. בצבא שירת בלהקת חיל האוויר וצוות הווי פיקוד ההדרכה.
בקולנוע שיחק בסרטים:"אירית עירית", "הקרב על הוועד", "כח משיכה", "השגעון הגדול" בתפקיד דוקטור, "אהבה צעירה" בסדרת אסקימו לימון בתפקיד מלצר ו"החיים על פי אגפא".
ב-1996 הופיע במחזמר "צלילי המוסיקה".
לקח חלק בהפקות דיבוב רבות, בין תפקידיו: אמוס סלייד ב"השועל והכלבלב", רב החובל ב"המל ואני", ארתור הוגרט ב"בייב", ידעני ב"חתולי חצר" ומורה ב"גופי הולך לקולג'".
ב-2000 הופיע במחזמר "אוליבר טוויסט".
ב-2003 הופיע במחזמר "תום סוייר והאקלברי פין".
הוא שיחק את דמותו של שאול בסדרת הילדים "זומזום".
אילן ואילנית (אלבום, 1967)

"אילן ואילנית" הוא אלבום הבכורה של צמד מוזיקלי ישראלי בעל אותו שם. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1967 חברת התקליטים ישראפון. הוא כולל שתים-עשרה רצועות, כולן מושרות בעברית בלחניו של גלעד בן ש"ך. בשנת 1970 יצא אלבום אולפן נוסף של הצמד עם אותו השם.
רשימת רצועות

| אילן ואילנית> מס' | אילן ואילנית> שם | אילן ואילנית> משך | אילן ואילנית>  | אילן ואילנית>  | אילן ואילנית>  | אילן ואילנית>  | אילן ואילנית>  | אילן ואילנית>  | אילן ואילנית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שב אני אלייך  | 3:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | בואי סיניורינה  | 2:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | בכל מקום  | 2:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | אחת כמו כולן  | 2:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | הלילה בא  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ורד בר  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ילד חן  | 2:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | לכל אדם כוכב יש בשמים  | 2:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | הנהר  | 2:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | קיץ על הים  | 2:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | נגנו בקול  | 2:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | דפי יומן  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  אילן ואילנית – אלבום ראשון (1967) באתר סטריאו ומונו
↑  מדובר בשני אלבומי אולפן שונים, ולא הוצאה חוזרת.
| אילן ואילנית |
| --- | --- | --- |
אילן • אילנית
| אלבומי אולפן | אילן ואילנית (1967) • סביב לעולם • יחד לתמיד • אילן ואילנית (1970) • שוב אתכם • Folksongs Der Welt • ישראל שלי חוגגת |  |
| מיני-אלבומים | 4 שירים חדשים להנאתכם • בשנה הבאה • בוא ונשתגע בחולות |  |
| אלבומי אוסף | Songs from Israel • כמו פעם |  |
| סינגלים עבריים | "בעקבותייך" • "כבר אחרי חצות" • "נומה נומה" • "יחד לתמיד" • "סיגליות" • "מעבר להרים" • "בשנה הבאה" • "חמסין בגן חיות" • "עכשיו עכשיו" • "בין שני לבבות" • "רינגולי" • "ושוב אתכם" • "חופשי ומאושר" • "יחזקאל" • "ישראל שלי חוגגת" • "אדון אבוקדו וגברת אבוקדה" • "למה למה" • "דברים שאמרנו" • "גוליבר" |  |
| סינגלים לועזיים | "Sweet Malaika" • "Bang Bang" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ef024d03-697d-43c0-85c7-5dba70548111