stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכוס בינגהאם
קריירה מקצועית

בינגהאם לא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2022, ובספטמבר 2022 חתם בדאלאס מאבריקס, במדיה שיחק בליגת הקיץ של ה-NBA. הוא שוחרר ב-13 באוקטובר וחתם בקבוצת ליגת הפיתוח של דאלאס, טקסס לג'נדס. בנובמבר 2022 נפצע בינגהאם וסיים את העונה, לפני שערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה.
ב-24 ביולי 2023 חתם בינגהאם בהפועל חיפה מליגת העל בכדורסל. הוא היה היחיד מבין השחקנים הזרים של הקבוצה שחזר לאחר דחיית הליגה בשל פרוץ מלחמת חרבות ברזל. בנובמבר 2023, זמן קצר לפני פתיחת עונת 2023/2024, הוא נפצע שנית ונראה שסיים את העונה, אך כבר בפברואר 2024 חזר לשחק ורשם 8 נקודות ו-8 ריבאונדים בניצחון 85–78 על הפועל ירושלים.
ב-6 מאי 2024 רשם בינגהאם 22 נקודות ו-27 ריבאונדים, מהם 11 בהתקפה, בניצחון 91–86 על הפועל באר שבע דימונה. בכך שבר את שיאו של אייזק רוזפלט מ-2014, שעמד על 26 כדורים חוזרים.
ב-23 ביולי 2024 חתם בינגהאם בהפועל חולון מליגת העל וליגת האלופות בכדורסל, אותה אימן גיא גודס שהדריך אותו בחיפה. הוא נבחר למצטיין המחזור השני בעונת 2024/2025 בליגת העל לאחר שקלע 27 נקודות עם 10 מ-10 מהשדה ו-7 ריבאונדים בניצחון 89–71 על קבוצתו לשעבר הפועל חיפה.
ב-27 בנובמבר 2024 חתם בינגהאם בהפועל תל אביב מליגת העל.
הערות שוליים

↑  Late-blooming Marcus Bingham Jr. finds his place; and a Michigan State scholarship offer, MLive, ‏7 במאי 2017
↑  MSU recruit Marcus Bingham Jr. 'came from bottom' to become state's No. 1 prospect, Lansing State Journal, ‏18 בינואר 2018
↑  Marcus Bingham - Long is the way, The Only Colors, ‏29 בינואר 2020
↑  NBA bound? Incoming MSU freshman Marcus Bingham makes ESPN list, MLive, ‏2 ביולי 2018
↑  פרופיל גיוס למכללות, באתר 247Sports
1 2 3  סטטיסטיקות מכללות, באתר Sports-Reference.com
↑  Michigan State Basketball: Light has finally turned on for Marcus Bingham Jr., Spartan Avenue, ‏30 בנובמבר 2021
↑  Michigan State basketball's Marcus Bingham Jr. declares for NBA draft, Detroit Free Press
↑  Mavericks fill out training camp roster with five signees, דאלאס מאבריקס
↑  Former MSU forward suffers season-ending injury before pro debut, WPBN, ‏4 בנובמבר 2022
↑  איתן גליקמן, זר ראשון: הסנטר מרכוס בינגהאם ג'וניור חתם בהפועל חיפה, באתר ynet, 24 ביולי 2023
↑  נשארה בספרד: הפועל י-ם נכנעה להפועל חיפה, באתר ONE‏, 10 בפברואר 2024
↑  צפו: שיא ליגה היסטורי למרכוס בינגהאם!, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏7 במאי 2024
↑  אהרל'ה ויסברג‏, מרכוס בינגהאם חתם בהפועל חולון: "חתיכה חשובה בבניית הפאזל", באתר וואלה, 23 ביולי 2024
↑  מצטיין המחזור השני: מרכוס בינגהאם, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏15 באוקטובר 2024
המרכז האקדמי פרס

| --- | --- |


קמפוס המרכז האקדמי פרס ברחובות
 מכללה
 על שם:  שמעון פרס 
 מוטו:  בואו להתאהב בקריירה
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' עמוס דרורי
 רקטור:  פרופ' רון שפירא
 מנכ"ל:  גב' עפרה אלול
 סטודנטים
 :  כ-7,500
 שונות
 כינוי קבוצת הספורט:  המרכז האקדמי פרס
 מיקום
 מיקום:  שמעון פרס 10,  רחובות
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°54′02″N 34°47′23″E﻿ / ﻿31.900611111111°N 34.789861111111°E﻿ / 31.900611111111; 34.789861111111
 http://www.pac.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) המרכז האקדמי פרס(למפת גוש דן רגילה) המרכז האקדמי פרס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז האקדמי פרס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז האקדמי פרס  he המרכז האקדמי פרסhe המרכז האקדמי פרסמפת  __ רחובות [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית גזר מדרום: __ קריית עקרון, __ מועצה אזורית ברנר ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה ממערב ומצפון: __ נס ציונה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המרכז האקדמי פרס הוא מכללה אקדמית שאינה מתוקצבת, מוכרת על ידי המועצה להשכלה גבוהה, השוכנת ברחובות. במכללה לומדים כ-7,500 סטודנטים וסיימו את לימודיהם כ-25,000 בוגרים. בין המסלולים לתואר ראשון: מנהל עסקים, משפטים, מדעי התזונה, מנהל מערכות בריאות, מדעי ההתנהגות, מערכות מידע ניהוליות, משאבי אנוש ותארים דו-חוגיים במנהל עסקים ותקשורת, מנהל עסקים ומדעי ההתנהגות ומנהל עסקים ומערכות מידע ניהוליות. בין המסלולים לתואר שני: מנהל עסקים (MBA), פסיכולוגיה חינוכית, פסיכולוגיה קלינית, מנהל מערכות בריאות, משפטים ללא משפטנים וייעוץ ופיתוח ארגוני.
את המרכז האקדמי פרס יסדה עפרה אלול, המכהנת כיו"ר המרכז. רקטור המרכז הוא פרופ' רון שפירא ונשיאה הוא פרופ' עמוס דרורי, שכיהן בעבר כסגן הנשיאה לקשרי חוץ באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. המרכז קרוי על שמו של שמעון פרס, כהוקרה על פועלו ותרומתו למדינת ישראל.
יחידות אקדמיות ומסלולי לימוד

בית הספר למנהל עסקים: בראשו עומד פרופ' עמוס דרורי. בית ספר זה הוא הגוף האקדמי הגדול במוסד, והוא כולל תוכניות לימודים לתואר ראשון ושני במגוון רחב של תחומי ידע.
בית הספר למנהל מערכות בריאות: בראשו עומד פרופ' ציון חגי, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל.
בית הספר למדעי ההתנהגות: בראשו עומדת פרופ' מלכה מרגלית, כלת פרס ישראל לחקר החינוך לשנת תשע"ז. תוכניות הלימודים בו כוללות לימודי פסיכולוגיה וסוציולוגיה לתואר ראשון במדעי ההתנהגות.
בית הספר לניהול מערכות מידע: בראשו עומד פרופ' מיכאל חנני, חבר הנשיאות של הלשכה לטכנולוגיות המידע בישראל.
בשנת הלימודים תשפ"ה נפתחה התוכנית לתואר שני M.A בפסיכולוגיה קלינית. ראש החוג היא פרופ' רחל בלס, פסיכולוגית קלינית, פסיכואנליטית, מנחה בחברה הפסיכואנליטית בישראל. והתוכנית לתואר שני M.H.A במנהל מערכות בריאות]בראשון פרופ' שפרה שורץ, חברת הנהלה במכון לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות.
בית הספר למשפטים: בראשו עומדת ד"ר חמדה גור-אריה, סנגורית לשעבר בתחום המשפט הפלילי. תוכנית הלימודים לתואר ראשון כוללת את המקצועות המשפטיים להכשרת עורכי דין ומציעה קליניקות משפטיות.
בית הספר לתזונה: בראשו עומד פרופ' זכריה מדר, מבכירי החוקרים בישראל בתחום הביוכימיה.
תוכניות מיוחדות

המרכז האקדמי פרס מקנה לסטודנטים מגוון תוכניות מיוחדות לטובת הכנת הבוגרים לקריירה.
תוכנית LEVEL-UP: תוכנית המאפשרת לסטודנטים בתואר ראשון להתמחות בארגונים בתעשייה.
תוכנית MentorsHR: תוכנית המיועדת לסטודנטים בתואר שני בייעוץ ופיתוח ארגוני שבה המשתתפים נחשפים למנהלי משאבי אנוש מהחברות המובילות במשק על מנת להכין אותם לקריירה מקצועית.
תואר פלוס: מסלול לימודים ייחודי המקנה לימודי תעודה מתקדמים בשילוב עם התואר.
AI BOOTCAMP: סדרת הרצאות וסדנאות על עולם הבינה המלאכותית המועברים על ידי מיטב המומחים בתחום ובסופו יוצאים עם תעודת השתתפות.
INFINITY: פלטפורמת למידה מקוונת חינמית לסטודנטים ולבוגרים של המרכז המתחדשת בתכנים עדכניים לשוק העבודה המשתנה בדגש על העולם הטכנולוגי והבינה המלאכותית, הפלטפורמה זמינה לצפייה בכל זמן ומכל מקום לכל החיים ומקנה בסוף כל קורס תעודה מקצועית.
יחידות עזר

היחידה לפיתוח קריירה: היחידה פועלת למען הסטודנטים והבוגרים במטרה להעניק מעטפת להתפתחות אישית ובניית קריירה על ידי ייעוץ לכתיבת קורות חיים, הכנה לראיונות עבודה, הכוונה תעסוקתית, סדנאות העשרה ועוד.
PereStart- הבית ליזמות וחדשנות: מרכז המקנה לסטודנטים והבוגרים של המרכז את כל הכלים והניסיון הדרושים בפיתוח יזמות וחדשנות יחד עם שירותי ייעוץ, הרצאות, האקתונים ועוד.
רווחה ומעורבות חברתית: היחידה מציעה ייעוץ, אימון מנטלי, טיפול ותמיכה רגשית בהתמודדות עם אתגרים אישיים ומצבי משבר, הכוונה וייעוץ אישי למלגות והסדרי מימון, מערך ליווי ונגישות לסטודנטים עם מוגבלויות ועוד.
דיקנט הסטודנטים: היחידה מציעה התאמות לאבחונים, התאמות לאוכלוסיות מיוחדות, מעטפת למשרתי מילואים וכוחות הביטחון, סיוע כללי לסטודנטים ועוד.
כנסים אקדמיים ואירועים

בדצמבר 2009 קיים המרכז האקדמי פרס את הכנס האקדמי הבינלאומי הראשון שלו בנושא "שלום, אחווה וכבוד האדם בהגותן של שלוש הדתות המונותאיסטיות". את הכנס ארגן המרכז בשיתוף עם משרד החוץ.
ביוני 2013 אירח המרכז האקדמי את נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון. בתחילה התכוונה קרן קיימת לישראל לממן את ההרצאה בסכום של חצי מיליון דולר, אך לאחר שהדבר פורסם היא נסוגה מכך.
הערות שוליים

↑  תמר ריפל, תקציר מנהלות, באתר ישראל היום, 18 במאי 2018
↑  בועז פיילר, "שלא נאבד את ילדינו לשנאה", באתר ynet, 16 בדצמבר 2009
↑   שוקי שדה, תואר ראשון בהתעשרות: כך מרוויחים רפי ועפרה אלול מיליונים, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0366 8591  VIAF: 81156675130233582308   WorldCat (עם VIAF): 81156675130233582308 
שיעור במעבדות תזונה
טרנס מאליק

| --- | --- |

טרנס מאליק, 1993
 לידה:  30 בנובמבר 1943 (בן 81) אוטווה, אילינוי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Terrence Frederick Malick 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 מקום לימודים:  מכון הסרטים האמריקאי (1969)  אוניברסיטת הרווארד (1965)  מכון הסרטים האמריקאי  הרווארד קולג'  מודלין קולג'  St. Stephen's Episcopal School  אוניברסיטת טורונטו מיסיסוגה  אוניברסיטת אוקספורד 
 פרסים והוקרה:  פרס דב הזהב (1999)  פרס דקל הזהב (2011)  מלגת רודס (1966)  פרס פסטיבל הקולנוע בקאן לבמאי הטוב ביותר (1979)  פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 פרופיל ב-IMDb
 
טרנס מאליק (באנגלית: Terrence Malick; נולד ב-30 בנובמבר 1943) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי.
במהלך שלושת העשורים הראשונים של יצירתו ביים שלושה סרטים בלבד, שזכו למעמד של יצירות מופת והקנו למאליק מקום מיוחד בין יוצרי הקולנוע האמריקאיים.
סגנונו של מאליק ייחודי מאוד ומכונה על ידי כמה מבקרים כ"טרנסנדנטי". סרטיו מאופיינים בשוטים ארוכים, בעלי קצב איטי ומהורהר, ומשולבים בהם צילומי טבע ונוף, שהפכו לאחד מסימני ההיכר שלו. מאליק נוהג להשתמש בקריינות (Voice Over) של אחת, או יותר, מהדמויות, והוא עושה בה שימוש אירוני שמוסיף מימד של מורכבות לסרטיו. למרות העמדה האירונית, מאליק נמנע משיפוטיות מופגנת כלפי דמויותיו ומבטו מרוחק ואובייקטיבי לכאורה. סרטיו ספוגים באווירה ואינם נשענים על עלילה.
חיים אישיים

מאליק הוא הבוגר בין שלושה אחים. אחד מאחיו, כריסטופר, נפצע קשה בתאונת דרכים, בה גם נהרגה אשתו. אחיו השני, לורנס, נסע לספרד למטרת לימודי גיטרה עם נגן הגיטרה הנודע אנדרס סגוביה, שם מצא את מותו, ככל הנראה בהתאבדות. מאליק התייחס למותו המוקדם של אחיו בשניים מסרטיו, "עץ החיים" ו"אביר הגביעים".
מאליק נישא שלוש פעמים: בפעם הראשונה לג'יל ג'ייקס ב-1970, בשנית למישל מורט ב-1985, ובשלישית לאלכסנדרה וואלאס ב-1998. מתגורר עם רעייתו באוסטין, טקסס.
מאליק דואג לכלול בחוזי העבודה של סרטיו תנאי מפורש, לפיו חברת ההפקה תמנע לחלוטין משימוש בדיוקנו לצורך יחסי הציבור של הסרט. כמו כן אינו משתתף בראיונות במסגרת מסעי הפרסום של סרטיו.
סרטיו > כבמאי

שבילי הזעם (Badlands, 1973)
ימים ברקיע (Days of Heaven, 1978)
הקו האדום (The Thin Red Line, 1998)
העולם החדש (The New World, 2005)
עץ החיים (The Tree of Life, 2011)
אל הפלא (To the Wonder, 2012)
אביר הגביעים (Knight of Cups, 2015)
Voyage of Time‏, 2016
משיר לשיר (אנ') (2017, Song To Song)
Radegund‏, 2017
חיים נסתרים (2019, A Hidden Life) - סיפורו של פרנץ יגרשטטר שהתנגד לנאצים והוצא להורג.
The Way of the Wind‏, TBA
סרטיו > כמפיק

המלאכים הטובים ביותר (2014, The Better Angels)
הערות שוליים

↑  ריאיון נדיר שהעניק מאליק למגזין Sight & Sound
↑  הסרטים הטובים של שנות התשעים - רשימה אישית של מרטין סקורסזה
↑  פסטיבל 1999, באתר Jerusalem Cinematheque – Israel Film Archive
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329660005171  PLWABN: 9810674256905606  BIBSYS: 97055356  BNE: XX1137886  BnF: cb13983380t (data)  CANTIC: a10434926  CiNii: DA08125156  GND: 128538805  ISNI: 0000 0001 1944 6473  LCCN: n86041335  LNB: 000276332  NKC: js20060519011  NLK: KAC201616031  NTA: 074458604  RERO: 02-A006021782  SELIBR: 275075  SNAC: w6058txm  SUDOC: 078077567  ULAN: 500470423  VIAF: 51671275   WorldCat (עם VIAF): 51671275
תקיפת הכור הגרעיני בסוריה

תקיפת הכור הגרעיני בסוריה או מבצע מחוץ לקופסה היה מבצע צבאי שבוצע על ידי חיל האוויר הישראלי ב-6 בספטמבר 2007 לאחר חצות הלילה ובו הושמד כור גרעיני בסוריה. התקיפה נעשתה תחת מעטה של חשאיות, שנשמר גם לאחריה. כשישה חודשים לאחר מועד התקיפה, הודיעו גורמים בממשל האמריקאי כי היעד שהותקף והושמד היה כור גרעיני לייצור פלוטוניום, שנבנה בסוריה בעזרת קוריאה הצפונית. העיתון הגרמני "דר שפיגל" פרסם כי גורמי מודיעין טענו שהכור בסוריה שימש לסייע לתוכנית הגרעין האיראנית וכי עבדו בו גם מדענים צפון-קוריאניים. העיתון "הארץ" דיווח גם כי איראן מימנה את בניית הכור שהופצץ.
ב-2011 אישרה גם הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית שהמטרה שהופצצה אכן הייתה כור גרעיני בשלבי בנייה. העיתון "דר שפיגל" דיווח כי שם הקוד של הפעולה היה "מבצע בוסתן", ומקורות אחרים דיווחו כי שם הקוד היה "מבצע אריזונה", אך השם הרשמי היה "מבצע מחוץ לקופסה". ב-21 במרץ 2018, לאחר יותר מעשר שנים, אישרה ישראל רשמית שהפציצה את הכור, ופרסמה פרטים על המבצע.
רקע לתקיפה

| --- | --- |
 :  ראו גם – תוכנית הגרעין הסורית, תוכנית הגרעין האיראנית
האסטרטגיה של אסד לוודא שהכור לא יתגלה הייתה התממה - כדי לא למשוך תשומת לב, לא נפרסו סוללות טילים בסמיכות לכור, לא הייתה גדר מסביב, והמקום הוצג כמתקן חקלאי. תוכנית הגרעין הסורית הייתה ידועה רק לקבוצה מצומצמת של אנשים, ביניהם מוחמד סולימאן, שתקשרו דרך פתקים ושליחים, כך שבכירים סורים רבים לא ידעו עליה.
לפי פרק שכתב יוסי מלמן בספר "מלחמות הצללים" ופורסם ב"הארץ", לפעולה קדמה פעילות מודיעינית נמרצת. בעקבות הודעת לוב ב-2003 על החלטתה להפסיק את תוכנית הגרעין שלה, שהפתיעה את ישראל, הורה ראש המוסד מאיר דגן על בחינה מחדש של חומר מודיעיני שהצטבר בידי המוסד, ובעקבות הערכת מצב שביצעה חטיבת המחקר, הוחלט שככל הנראה סוריה מפתחת נשק גרעיני בחשאי. המוסד הצליח להשיג מודיעין המצביע על הקמת כור גרעיני להפקת פלוטוניום שנבנה בסוריה בשיתוף פעולה עם קוריאה הצפונית, כולל מיקומו. המוסד ויחידות מיוחדות של אמ"ן בדקו את האתר ומצאו שאכן מדובר בכור גרעיני בשלבי הקמה. בתחילת מרץ 2007, הגיע מידע שאישר בוודאות את קיום הכור, שאותו כינה יוסי בידץ, ראש חטיבת המחקר דאז, "ידיעת זהב". לפי הניו יורקר, המידע הזה הושג כאשר איברהים עותמאן, יו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית בסוריה, יצא לפגישה בווינה של מועצת הנגידים של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. כשהיה בפגישה, סוכני המוסד פרצו לחדרו, והעתיקו את התוכן של מחשבו הנייד. המידע שהועתק כלל תמונות בצבע של הכור, שהובילו למסקנה כי ייעודו הוא בניית פצצה גרעינית, במודל דומה לכור הגרעיני של צפון קוריאה ביונגביון.
| דרג מדיני |
| --- | --- |
ראש הממשלה: אהוד אולמרט
שר הביטחון: עמיר פרץ (עד יוני 2007)
שר הביטחון: אהוד ברק (החל מיוני 2007)
שרת החוץ: ציפי לבני
דרג צבאי-מקצועי
ראש המוסד: מאיר דגן
הרמטכ"ל: רא"ל גבי אשכנזי
מפקד חיל האוויר: אלוף אליעזר שקדי
ראש אגף המבצעים: אלוף טל רוסו
ראש אמ"ן: אלוף עמוס ידלין
ראש חטיבת המחקר: תא"ל יוסי בידץ
ראש זירת המודיעין הטכנולוגי: אל"ם אלי בן מאיר
ראש ענף סוריה: סא"ל דרור שלום
ההכנות לתקיפה

עקב גילוי הכור, סיכול תוכנית הגרעין הסורית שובץ בראש סדר העדיפויות של הרמטכ"ל גבי אשכנזי. על מנת שיוכל לרכז מאמצים לעניין זה, הוא נמנע מלפתוח במבצעים בעזה גם כאשר נורו רקטות לעבר יישובי עוטף רצועת עזה.
אגף המודיעין העניק לקומץ פסיכולוגים אקדמאיים בכירים גישה לחומרי גלם סודיים שמתארים ככל הניתן את התנהגותו של הנשיא בשאר אסד במהלך חייו, במטרה להבין מה תהיה תגובתו לתקיפה אפשרית בכור. תוצאות המחקר היו שהנשיא הסורי אמנם מתנהג בשקילות ויכול לשקר לאנשיו בקלות, אך שהשפלה בעיני האנשים החשובים לו תפגע בו מאוד. כך, המסקנה מהמחקר הייתה שבמידה שמדינת ישראל תתקוף את הכור בחתימה נמוכה ולא תיקח אחריות, אסד עלול להכחיש את מטרת התקיפה, הן בפני הבכירים הסורים שלא ידעו על הכור והן בפני העולם, ובכך לא יגיב במלחמה עם ישראל.
מתחילת ההערכויות להפצצת הכור, הוכנו שתי חלופות להפצצת הכור - אווירית וקרקעית. באופציה הקרקעית, כוחות חשאיים יוחדרו בעורף סוריה, ייתגנבו למתחם, ימקמו חומר נפץ בחלקיו החיוניים, יצאו ויפוצצו אותו. הצלחה של אופציה זו עדיפה על הצלחה של אופציה אווירית מכיוון שתיעשה בחתימה נמוכה יותר, אך הכוחות יוכלו לשאת איתם פחות חומרי נפץ מאשר באופציה האווירית. לשם הכנות לחלופה זו נבנה בדימונה מודל מדויק של המתקן, שם התאמנו למבצע.
ב-19 ביוני 2007, נסע ראש הממשלה אולמרט לביקור בבית הלבן בארצות הברית על מנת לבצע הערכת מצב משותפת בנושא יחד עם הנשיא ג'ורג בוש, כאשר אולמרט העדיף שהאמריקאים יבצעו את הפצצת הכור. אולמרט שב ארצה ללא הבטחה מהאמריקאים. ב-13 ביולי, בשיחת טלפון בין אולמרט לנשיא בוש, בוש הסביר כי הוא מתנגד לתקיפה אמריקאית או ישראלית, והציע להפעיל לחץ דיפלומטי פומבי על סוריה על מנת שתוותר על התכנית הגרעינית שלה. אולמרט סירב להצעה זו. לאחר מכן, סוכם שישראל תהיה חופשית לתקוף את הכור.
דווח כי באוגוסט 2007 סיירת מטכ"ל נשלחה על מנת לצלם תמונות ולדגום את הקרקע של האתר..
באוגוסט 2007, שר הביטחון אהוד ברק סבר כי עדיף לחכות לחורף לתקיפת הכור, מכיוון שעדיף לפוצץ כור "חם" עם צבא יותר מוכן מאשר להתקיף בקיץ ולא להיות מוכנים למלחמה כוללת עם סוריה. נקודה זו היוותה מחלוקת בין ראש הממשלה אולמרט לברק.
צה"ל היה חייב להיות מוכן למקרה שהתקיפה תביא לפרוץ מלחמה. סיפור הכיסוי שסופר לצה"ל לעליה בכוננות הוא שסוריה עלולה לפתוח במלחמה עקב החולשה שהופגנה על ידי ישראל במלחמת לבנון השנייה. כך, נערך בצה"ל קצב אימונים מוגבר. בנוסף, צה"ל היה זקוק לתוספות בחימושים וחלקי חילוף למקרה של מלחמה, בעיקר אחרי מלחמת לבנון השנייה. לכן, נשלחה מארצות הברית אוניית משא גדולה שעגנה בכרתים (גדולה מדי לנמל אשדוד), ונשלחו ספינות מישראל לכרתים, שבמשך שני לילות העבירו את הציוד מכרתים לישראל.
ב-4 בספטמבר, נעשה מודל מבצעי של חיל האוויר לתקיפה, בנוכחות הרמטכ"ל גבי אשכנזי. בהמשך אותו היום, התקבלה שאילתה של העיתונאי האמריקאי ג'יימס רוזן לשגרירות ישראל בוושינגטון על אפשרות קיום כור גרעיני צפון-קוריאני בסוריה. שאילתה זו גרמה לחשש של דליפה בישראל, והיוותה את הטריגר ליציאה לתקיפה. למחרת, התכנס הקבינט המדיני-ביטחוני בראשות ראש הממשלה אהוד אולמרט ודן בסוגיה. בהתאם להמלצת הרמטכ"ל גבי אשכנזי אישר הקבינט את תקיפת הכור. שרת החוץ, ציפי לבני, שר הביטחון, אהוד ברק, וראש הממשלה אולמרט הוסמכו לבחור את זמן התקיפה ואיזו חלופה מבין השתיים לתקיפה תבוצע. בהתאם להמלצת הרמטכ"ל, הם אישרו את חלופת תקיפת חיל האוויר, לתקיפה עוד באותו לילה.
מסמכי מקור של חטיבת המחקר באמ"ן אודות הכור הגרעיני בסוריה שסיווגם הוסר על ידי צה"ל
התקיפה

ב-21 במרץ 2018 פרסמה ישראל פרטים על התקיפה האווירית וכיצד היא בוצעה. בחיל האוויר כונה המבצע "ניגון שקט", ותוכנן כך שיתבצע בחתימה נמוכה, תוך שימוש במספר מצומצם של כלי טיס שיחדרו לסוריה בטיסה נמוכה, וזאת על מנת לגרום לסוריה בלבול באשר למבצעי התקיפה ולא לגרור את האזור למלחמה אזורית. נווט הקרב רס"ן עמנואל לוי תכנן את נתיב הטיסה ואת הצד המבצעי בתקיפה והשתתף בתקיפה עצמה.
את התקיפה האווירית ביצעו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי. בתקיפה השתתפו 4 מטוסי F-15I רעם מטייסת הפטישים שבבסיס חצרים, שני מטוסי F-16I סופה מטייסת 119 ושני מטוסי F-16I סופה מטייסת 253 מבסיס רמון. מטוסי ה-F-15I רעם הם מטוסי הקרב הכבדים והגדולים ביותר של חיל האוויר: הם בעלי כושר נשיאת חימוש גבוה ואחד מייעודיהם הוא הפצצה טקטית ואסטרטגית. תפקידם היה להפציץ את הכור עם מירב הפצצות הכבדות שנשאו. מטוסי ה-F-16I סופה הם מטוסי קרב רב-משימתיים מתקדמים. תפקידם, בנוסף להפצצת הכור, היה ללוות את מטוסי ה-F-15I ולהגן עליהם מפני איומים שונים, וכן ליירט מטוסי אויב אם יוזנקו לעברם, אף על פי שההנחיה הייתה להימנע ככל האפשר מקרבות אוויר בחתימה גבוהה.
המבצע החל ב-5 בספטמבר, 22:30. המטוסים השמידו עמדת מכ"ם סורית ואז שיבשו את מערכת ההגנה האווירית הסורית באמצעות לוחמה אלקטרונית, ובכך מנעו ממנה להבחין במטוסים התוקפים. בשעה 00:45 הפציצו המטוסים את הכור באמצעות מגוון של פצצות מונחות GPS ופצצות מונחות לייזר. הבחירה בשלושה סוגי חימוש נועדה למקרה שאחד הסוגים לא יתאים למשימה. בסופו של דבר, כל הפצצות פגעו במטרה וכל החימושים פעלו בהצלחה, ובסך הכל הופצץ הכור על ידי 17–18 טון חומר נפץ. הכור הושמד באופן בלתי הפיך, ואמ"ן העריך שלא ניתן לשקמו.
בסיום ההפצצה המוצלחת, המטוסים חזרו דרך שטח טורקיה ובדרכם השליך אחד המטוסים מכל דלק נתיק באזור הגבול בין סוריה לטורקיה, ועליו כיתוב בעברית. לאחר שהכור הושמד בהצלחה והמטוסים יצאו מכלל סכנה, הם דיווחו בקשר את מילת הקוד "אריזונה", שפירושה שהמשימה הושלמה בהצלחה. המבצע הסתיים ב-6 בספטמבר ב-2:30 לפנות בוקר עם שובם של כל מטוסי חיל האוויר בשלום לבסיסיהם.
הכור הגרעיני בסוריה - לפני ואחרי התקיפה
הכור לפני התקיפה
הכור אחרי התקיפה
סוגי כלי הטיס שלקחו חלק בתקיפה
מטוס F-15I רעם של טייסת הפטישים
מטוס F-16I סופה של טייסת הנגב
מטוס לוחמה אלקטרונית מדגם נחשון שביט
לאחר התקיפה

שעות מעטות לאחר התקיפה דיווחה סוריה על מטוסים של חיל האוויר הישראלי שהונסו משטחה, ואילו דוברים ישראלים סירבו לאשר או להכחיש. ראש הממשלה אהוד אולמרט, שר הביטחון אהוד ברק וגורמים ישראלים בכירים אחרים שמרו על דממה מוחלטת בנושא. הצנזורה הצבאית הורתה למערכות העיתונים בישראל להגיש לאישורה כל ידיעה הקשורה לפעולה. חמישה ימים לאחר ההתקפה דיווחה לראשונה כריסטיאן אמנפור כתבת CNN שמדובר בתקיפת מטרה בסוריה.
גם סוריה נמנעה מלספק פרטים מדויקים על שהתרחש. חלק מדובריה ניסו לגמד את האירוע ואחרים הבטיחו שתבוא תגובה. בראיון שהעניק ל-BBC‏ ב-1 באוקטובר אמר נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, שהתקיפה כוונה למבנה צבאי שאינו בשימוש, והוסיף: "תגובה אין פירושה טיל תחת טיל ופצצה תחת פצצה. יש לנו דרכי התגובה שלנו, אולי בדרך פוליטית ואולי בדרך אחרת, אבל יש לנו הזכות להגיב". בנאום שנשא באותו יום בפני עצרת האו"ם, טען שר החוץ הסורי, וליד אל-מועלם, כי הידיעות על תקיפת מתקן גרעיני או משלוח נשק שנועד לחזבאללה הן בדיות שבאו להצדיק את תוקפנותה של ישראל.
ארצות הברית שמרה אף היא על דממה, אך ישנם דיווחים לפיהם היא נתנה את ברכתה לתקיפה, לאחר שהוצגו לה הוכחות לקשר הגרעיני בין סוריה לקוריאה הצפונית. לדברי הפרשן שלום ירושלמי, שהסתמך על מקורות מחוץ לישראל, אישור לתקיפה בסוריה התקבל בפגישת ראש הממשלה אהוד אולמרט עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש בוושינגטון ב-19 ביוני 2007. ראש ה-CIA, מייקל היידן, אישר ב-17 בספטמבר 2008 כי תקיפת הכור הייתה תוצאה של שיתוף פעולה מודיעיני בין ארצות הברית למדינה זרה, שלא נקב בשמה. לקראת פרסום ספר זיכרונותיו של ג'ורג' בוש, בנובמבר 2010, פורסם שבספר מספר בוש שאולמרט ביקש ממנו שארצות הברית תתקוף את המתקן בסוריה, אך הוא סירב.
הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית בדקה את מהות המתקן שהופצץ. בבדיקה זו דחתה סוריה את הטענה שהיה זה מתקן גרעיני, וטענה שאת שרידי האורניום שנמצאו במקום פיזרו מטוסי חיל האוויר הישראלי. ב-28 באפריל 2011 הודיעה הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית כי היעד שתקפו מטוסי צה"ל היה "כור גרעיני בבנייה". זאת לאחר שהסוכנות דחתה את כל טענותיה של סוריה לגבי מקורם של שרידי האורניום, ואף האשימה אותה בהסתרת מידע, בעקבות סירובה לאפשר לפקחי הסוכנות לבחון את שרידי המתקן שהופצץ.
בינואר 2015 דיווח השבועון הגרמני "דר שפיגל" כי סוריה בונה מחדש מתקן גרעין סמוך לעיר חומס.
המתיחות בין ישראל לסוריה

מאז פלישת ארצות הברית לעיראק בשנת 2003 האשימה ארצות הברית את סוריה בסיוע לארגוני הטרור הסונים התוקפים את כוחותיה בעיראק. האשמות אלו הגבירו את הקרבה בין סוריה לאיראן (המואשמת גם היא בנושא זה על ידי ארצות הברית) ובעקיפין הביאו לכך שהגברת המתיחות בין ישראל ואיראן (בעקבות התקדמות תוכנית הגרעין האיראנית) הביאה להתגברות המתיחות בין ישראל לסוריה. מצב זה אף הביא להתקרבות מסוימת בין סוריה ובין הצלע השלישית בציר הרשע עליו הכריז הנשיא בוש - קוריאה הצפונית, והגביר עוד יותר את המתיחות בין ישראל לסוריה.
מלחמת לבנון השנייה בה סייעה סוריה בתחמושת לחזבאללה הגבירה אף יותר את המתיחות בין ישראל לסוריה, והובע חשש מפני התלקחות מלחמה בין שתי המדינות. בעקבות התקיפה גברה מתיחות זו, ובגבול הצפון הוגברה הכוננות. הכוננות המוגברת ניכרה בהזנקות אחדות של מטוסי חיל האוויר הישראלי, עקב חשש מתקיפה סורית:
ב-22 בספטמבר הוזנקו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי, לאחר שמטוס סורי נעלם ממסכי המכ"ם של ישראל. לאחר זמן מה התברר שהמטוס התרסק בצדו הסורי של הגבול, ללא כוונה התקפית.
ב-27 בספטמבר הוזנקו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי, לאחר שזוהתה פעילות חשודה של מסוקי קרב סוריים בשטח סוריה.
לפי הספר של מלמן ורביב, ב-1 באוגוסט 2008, ישראל התנקשה במוחמד סלימאן, יועץ בכיר של אסד והאיש שהיה אחראי על הקשר עם חזבאללה וכן עם קוריאה הצפונית בקשר להקמת הכור. על פי הספר, ההתנקשות בוצעה על ידי צלף שירה בו כדור בודד בראש, דבר שהתאפשר בעקבות איסוף מודיעין מפורט ומדויק ביותר. מטרת ההתנקשות הייתה לפגוע באחד הפעילים המרכזיים בתוכנית הגרעין הסורית ובהעברת אמצעי לחימה לחזבאללה ובכך להעביר מסר לסוריה שלא תעז לחזור לנסות לפתח נשק גרעיני. מספר כלי תקשורת זרים ייחסו את ההתנקשות לישראל, אך היא מעולם לא לקחה אחריות על התנקשות זו. גם ה-NSA ייחס התנקשות זו לישראל.