stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתאו דרמיאן
קריירה > מילאן

בשנת 2000, הצטרף דרמיאן למחלקת הנוער של מילאן. ב-28 בנובמבר 2006, ערך דרמיאן את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת כשהיה בן 16 בלבד כשעלה כמחליף במשחק נגד ברשיה במסגרת הגביע האיטלקי.
את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', ערך דרמיאן בגיל 17 ב-19 במאי 2007, כשעלה כמחליף בניצחון מילאן 2–3 על אודינזה. במהלך עונת 2007/08, הפך דרמיאן למנהיג ולקפטן של קבוצת המילואים של מילאן, המילאן פרימוורה. לאחר מכן, רשם הופעה נוספת במדי הקבוצה הראשונה בגביע האיטלקי. בעונה שלאחר מכן, רשם דרמיאן שלוש הופעות ליגה נוספות ובכך רשם ארבע הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה.
קריירה > פדובה

ב-17 ביולי 2009, הושאל דרמיאן לעונה אחת לפדובה מהסרייה ב'. את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי פדובה ערך ב-28 בנובמבר בהפסד הביתי נגד ויצ'נצה. במשך העונה רשם דרמיאן עוד 20 הופעות במדי פדובה וכבש שער אחד. את העונה ההיא סיימה פדובה במקום ה-19 בליגה האיטלקית השנייה ושיחקה במשחקים מבחן לירידת ליגה.
קריירה > פלארמו

ב-11 ביולי 2010, הכריזה פלרמו כי דרמיאן יצטרף למחנה האימונים של הקבוצה באוסטריה לקראת עונה 2010/11. לאחר שהצטרף למחנה האימונים הגיעו פלארמו ומילאן על סיכום לבעלות משותפת על השחקן כאשר פלארמו שילמה עבורו למילאן 800 אלף אירו. את הופעת הבכורה שלו במדי פלארמו ערך דרמיאן ב-16 בספטמבר 2010 במסגרת הליגה האירופית במשחק נגד ספרטה פראג. את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי פלארמו ערך במחזור הרביעי של הליגה האיטלקית בהפסד קבוצתו 1–3 ליובנטוס. ב-6 בפברואר 2010, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בהרכב כשפתח במשחק נגד לצ'ה אך הוחלף כעבור 33 דקות עקב פציעה. הוא סיים את עונתו היחידה בקבוצה עם 16 הופעות בכל המסגרות (סרייה א', הגביע האיטלקי והליגה האירופית.
קריירה > טורינו

אחרי שמילאן ופלארמו חידשו את הבעלות המשותפת על כרטיסו של דרמיאן, ב-12 ביולי 2011 הוא הושאל לטורינו מהסרייה ב'. את הופעת הבכורה שלו במדי טורינו ערך דרמיאן ב-13 באוגוסט 2011, במסגרת הסיבוב השני של הגביע האיטלקי. את שער הבכורה שלו במדי טורינו כבש דרמיאן ב-30 באוקטובר כשהוליך את קבוצתו לניצחון 1–2 על אמפולי. ב-13 בנובמבר, נפצע דרמיאן בתיקו 1-1 של טורינו נגד בארי ונעדר למשך חמישה משחקים. בסוף העונה, העפילה הקבוצה חזרה לסרייה א' כשדרמיאן רשם 33 הופעות ליגה והופעה אחת בגביע האיטלקי. ב-20 ביוני 2012, רכשה פלארמו את 50% מכרטיס השחקן של דרמיאן שהיו שייכים למילאן תמורת 500 אלף אירו, וב-5 ביולי חזר לטורינו שחתמה על הסכם בעלות חדש על כרטיס השחקן שלו עם פלארמו בשווי 825 אלף אירו. באותה העונה רשם דרמיאן 30 הופעות במדי טורינו בסרייה א' ובתום העונה רכשה טורינו את כרטיסו של דרמיאן כששילמה עבורו 1.5 מיליון אירו.
בעונת 2013/14, רשם דרמיאן 37 הופעות ליגה עם טורינו שסיימה את העונה במקום השביעי בטבלה והעפילה לליגה האירופית בשל העובדה שפארמה לא השיגה אישור השתתפות במפעל מאופ"א. בסיום אותה העונה הוא נכלל בקבוצת השנה של הליגה האיטלקית יחד עם חברו לקבוצה צ'ירו אימובילה. ב-18 במאי 2014, הוא ערך את ההופעה ה-100 שלו במדי טורינו בתיקו 2-2 נגד פיורנטינה. בהופעה הראשונה שלו בעונת 2014/15, הוא כבש את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית בסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית. ב-29 באוקטובר, כבש דרמיאן את שער הניצחון של טורינו במשחק נגד פארמה וב-27 בפברואר כבש את שער הניצחון בשלב 16 האחרונות נגד אתלטיק בילבאו בליגה האירופית. בסיום אותה העונה, רשם דרמיאן 47 הופעות וחמישה שערים בכל המסגרות.
קריירה > מנצ'סטר יונייטד

ב-10 ביולי 2015, במהלך מסיבת עיתונאים הודה מנג'ר מנצ'סטר יונייטד לואי ואן חאל כי הוא מעוניין להחתים בקבוצה את דרמיאן. יום למחרת, ב-11 ביולי השלים המגן את המעבר כשחתם על חוזה בקבוצה לארבע עונות. ב-8 באוגוסט 2015, ערך דרמיאן את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד כשפתח בהרכב בניצחון 0–1 על טוטנהאם הוטספר במחזור הראשון של הפרמייר ליג. ב-20 באפריל 2016, כבש דרמיאן את שער הבכורה שלו במדי מנצ'סטר בניצחון 0–2 על קריסטל פאלאס. עונה לאחר מכן היה שותף לזכייתה של הקבוצה בטורניר הליגה האירופית, ואף פתח בהרכב למשחק הגמר בו ניצחה קבוצתו 0–2 את אייאקס.
קריירה > פארמה

ב-1 בספטמבר 2019 חזר דרמיאן לאיטליה וחתם בפארמה. ב-15 בספטמבר ער את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1–2 לקליארי. ב-25 ביולי 2020 כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על ברשה.
קריירה > אינטר מילאנו

ב-5 באוקטובר 2020 נקנה דרמיאן על ידיאינטר מילאנו במחיר של 2.5 מיליון יורו מפארמה.
נבחרת איטליה

דרמיאן שיחק בכל נבחרות הנוער הצעירות של איטליה, ובזכות העונה המצוינת שלו במדי טורינו, נכלל דרמיאן ברשימת 30 השחקנים של נבחרת איטליה בכדורגל לקראת גביע העולם בכדורגל 2014 בברזיל. את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה הבוגרת ערך דרמיאן ב-31 במאי 2014, כשהוא בן 24 במשחק ידידות נגד אירלנד. למחרת, נכלל דרמיאן לרשימת 23 שחקני הסגל הסופיים לגביע העולם בכדורגל 2014 בברזיל ואת הופעת הבכורה שלו בגביע העולם ערך דרמיאן במשחק הפתיחה של איטליה נגד נבחרת אנגליה בניצחון 1–2. בהמשך, ערך דרמיאן עוד הופעות נגד קוסטה ריקה ואורוגוואי אך איטליה רשמה הפסדים והודחה מהטורניר.
בתחילת שנת 2015, הוענק לדרמיאן תואר "השחקן הטוב ביותר של נבחרת איטליה בכדורגל" לשנת 2014.
תארים

ליגת האלופות: 2006/2007
הסופר קאפ האירופי: 2007
הליגה האירופית: 2016/2017
הגביע האנגלי: 2015/2016
גביע הפוטבול ליג: 2016/2017
תארים > אינטר מילאנו

אליפות איטליה: 2020/2021, 2023/2024
הסופר קאפ האיטלקי: 2021, 2022, 2023
גביע האיטלקי: 2021/2022, 2022/2023
נמרוד שיקלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביולי 1979 (בן 45) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה 
 
נימרוד שיקלר (נולד ב-3 ביולי 1979) הוא זמר ישראלי.
בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון הקים שיקלר את להקת "נמרוד והבודדים" שבה שימש כסולן. הלהקה השתתפה ב-1996 בפסטיגל עם השיר "אל תלכי" שזכה במקום השביעי. בשנת 1998 הוציאה הלהקה את האלבום היחיד שלה, "רשימת שיקלר", שכלל את הלהיטים "בורח" ו"המשך יבוא". את האלבום הפיק אפרים שמיר. 7 שנים לאחר מכן החל שיקלר את קריירת הסולו שלו עם האלבום "נציל את היום", שלא נחל הצלחה.
דיסקוגרפיה

רשימת שיקלר
בשנת 1998 הוציא נמרוד אלבום ראשון יחד עם להקתו נמרוד והבודדים "רשימת שיקלר"
| --- | --- |
1: רשימת שיקלר
2: אמא
3: איפה האבא
4: בואי
5: בואי (אינסטרומנטלי)
6: תויות
7: בורח
8: "אלוהים"
9: הנצח
10: תסתכלי
11: עוד סיכוי לאהבה
12: כשהשמש זורחת
13: המשך יבוא
14: רשימת שיקלר (סיום)
נציל את היום
באוגוסט 2005 השיק שיקלר את אלבום הסולו הראשון שלו, "נציל את היום". את האלבום הפיק זאב הניס יחד עם נמרוד.
| --- | --- |
1: כל יום שאת לא איתו
2: לקום ליפול
3: לילה בלי שינה
4: פריז
5: מתבייש
6: סתום
7: מישהו חשוב
8: הורים
9: נציל את היום
10: יש פרחים
11: השכנה שלי
אלבומו השלישי של שיקלר, סוף 20, יצא לאור ב-2011:
1-זה היום
2-מצד אל צד
3-יום ועוד יום
4-מפתח
5-סוף 20
6-תני לי כוח
7-את נראית לי
8-יש מקום
9-נועה
10-מה שבנינו
סוניה מרטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1962 (בת 62 בערך) וינה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 פרופיל ב-IMDb
 
סוניה מרטין (בגרמנית: Sonja Martin; נולדה בשנת 1962) היא שחקנית אוסטרית.
ביוגרפיה

נולדה בשם סוניה מרטיקוביץ' בווינה, אוסטריה. לאחר סיום התיכון היא החלה ללמוד רפואה.
ב-1982 היא הצטלמה למגזין פנטהאוז ותמונתה נבחרה להופיע בשער, וב-1984 הופיעה גם במגזין "פלייבוי".
היא התפרסמה בישראל כששיחקה את תפקיד רינה בסרט "ספיחס", ולאחר מכן הופיע בסרטים "אהבה צעירה" בתפקיד סמדי (בגרסה הגרמנית קיבלה את השם "סנדי") ו"בלוז לקיץ בתפקיד איריס בסדרת סרטי אסקימו לימון.
ב-1983 שיחקה בסרט "Die unglaublichen Abenteuer des Guru Jakob" בו שיחק צחי נוי, שהופיעה לצידה באסקימו לימון.
ב-1984 שיחקה בסרט "עמנואל 4" לצד סילביה קריסטל.
ב-1985 שיחקה בסרט "חום אדום" לצד לינדה בלייר.
ב-1986 יצא הסרט "La chica que cayó del cielo", בו גילמה סטודנטית היורשת טירה מדודתה, ומגלה שעורך הדין של דודתה הפך את המקום לבית בושת.
ב-1988 הופיעה בסרט "פלאזה ריאל", אודות אדריכל המגלה כי רעייתו מנהלת חיים כפולים ועוסקת בזנות.
נמל התעופה הבין-לאומי ג'וליוס נייררה

נמל התעופה הבין-לאומי ג'וליוס נייררה (באנגלית: Julius Nyerere International Airport; בסוואהילי: Uwanja wa ndege wa Kimataifa wa Julius Nyerere) הוא נמל התעופה של דאר א-סלאם, העיר הגדולה ביותר בטנזניה. נמל התעופה ממוקם כ-12 קילומטרים דרומית-מערבית למרכז העיר.
מנמל התעופה מופעלות טיסות למגוון יעדים באירופה, אסיה, אפריקה וגם קטר, עומאן ודובאי שבמזרח התיכון. נמל התעופה נקרא על שמו של ג'וליוס נייררה, שהיה נשיאה הראשון של טנזניה.
היסטוריה

באוקטובר 2005 היה שמו של נמל התעופה "נמל התעופה הבינלאומי דאר א-סלאם" ורק ב-1 בנובמבר 2006 שונה שמו לשם הנוכחי. נמל התעופה שירת 9,501,265 נוסעים מ-1980 עד 2004, בממוצע 2,770 נוסעים ליום. ממוצע זה עלה עם השנים, ובשנת 2015 עברו בנמל התעופה 2,496,394 נוסעים. ב-2013 נחתם הסכם עם חברת באם אינטרנשיונל ההולנדית ורשות שדות התעופה הטנזנית  להרחבה הנמל והקמת טרמינל שלישי. על פי התכנון, הטרמינל יוכל לשרת כ-3.5 מיליון נוסעים ועלות הקמתו המוערכת היא 110 מיליוני דולרים אמריקאים. הטרמינל החל לפעול באוגוסט 2019.
גלריה

גג הבטון המזוין בטרמינל 2.
מגדל השליטה בנמל התעופה.
מגדל הרדאר.
מטוס דאש 8 ממתין לאישור המראה בנמל התעופה.
מטוס פלי אמירטס ממריא.
הקמת הטרמינל השלישי, יולי 2015.
סטטיסטיקה

|  | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תנועת מטוסים | 44,289 | 49,523 | 50,604 | 53,218 | 55,938 | 61,954 | 57,790 |
| מספר הנוסעים | 822,398 | 1,011,392 | 1,124,235 | 1,249,419 | 1,450,558 | 1,542,778 | 1,422,846 |
| משקל המטען (בטונות) | 12,337 | 14,375 | 15,574 | 15,616 | 18,455 | 23,039 | 18,844 |
|  | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
| תנועת מטוסים | 62,620 | 70,460 | 75,564 | 77,185 | 77,990 | 75,240 | – |
| מספר הנוסעים | 1,556,410 | 1,829,219 | 2,088,282 | 2,348,819 | 2,478,055 | 2,496,394 | – |
| משקל המטען (בטונות) | 19,675 | 23,946 | 25,412 | 21,890 | 21,254 | 22,013 | – |
הערות שוליים

↑  אתר על שדות תעופה ששינו שם
↑  נתונים על שדות תעופה
↑  כתבה באתר ALL AFRICA
↑  כתבה באתר KHL
↑  Consolidated TAA Traffic Statistics Up to 2015
סופנגלה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח
 מטבח:  טורקי
 מוצא:  טורקיה טורקיה
 אופן הגשה:  קר
סופנגלה (בטורקית: Supangle) הוא קינוח שוקולד מסורתי ומתוק הנפוץ בטורקיה.
הקינוח מורכב משכבה תחתונה העשויה מעוגיות, ביסקוויטים או חתיכות עוגה ומעליה מוסיפים פודינג שוקולד העשוי מחלב, אבקת קקאו, סוכר, וניל ועמילן תירס.
נהוג להגיש את הקינוח כשהוא קר ובליווי שוקולד צ'יפס, קוקוס או פיסטוקים מרוסקים.
למאכל גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, קיימות גרסאות כתוספת למלבי, או קדאיף.
השם של הקינוח נגזר מהמילה האיטלקית זופה אינגלזה (Zuppa Inglese) שפירושה מרק אנגלי.
הערות שוליים

↑  Rao, Tejal (2017-01-24). "Charred, Browned, Blackened: The Dark Lure of Burned Food". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-06-07.
↑  supangle, Nişanyan Sözlük (בטורקית)
↑  Turkish Zuppa Inglese (Supangle)
↑  Supangle Tarifi, Nefis Yemek Tarifleri, ‏2022-03-09 (בטורקית)
↑  Tanya, Supangle Recipe (Turkish Chocolate Pudding), Wheel of Baking, ‏2022-06-02 (באנגלית אמריקאית)
נעמה קאופמן-פס

קאופמן-פס, 2022
נעמה קאופמן-פס (נולדה ב-1978) היא מנהלת ישראלית. שימשה כמנכ"לית משרד החקלאות ופיתוח הכפר, קודם לכן שימשה כמשנה וממלא מקום מנכ"ל במשרד הכלכלה והתעשייה, ולפני כן כבכירה במשרד האוצר ומנהלת הסיכונים הראשית של החשב הכללי.
ביוגרפיה

קאופמן-פס נולדה למשפחה דתית-לאומית. עשתה שירות לאומי. היא עורכת דין בעלת תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במנהל עסקים (MBA) עם התמחות במימון, במסלול מיוחד למצטיינים, אונ' בר-אילן.
קאופמן-פס שימשה בעבר אחת מעורכות הדין בלשכה המשפטית במשרד האוצר והייתה ראשת המטה שהיה אחראי על העדפת תוצרת חקלאית מישראל. נוסף על כך, היא הייתה גם מנהלת הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי ולקידום השקעות זרות.
בנובמבר 2016 היא מונתה למשנה למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה, ובהמשך מונתה גם לממלאת מקום של המנכ"ל.
ביוני 2021 שר החקלאות ופיתוח הכפר, עודד פורר מינה את קאופמן-פס למנכ"לית המשרד. מינויה אושר בממשלה ב-4 ביולי 2021. היא נכנסה לתפקידה באותו יום, והחליפה את המנכ"ל היוצא, נחום איצקוביץ'.
הערות שוליים

↑   חגי עמית, המשנה למנכ"ל משרד הכלכלה תהיה המנכ"לית הבאה של משרד החקלאות, באתר TheMarker‏, 27 ביוני 2021
↑  מערכת פורט2פורט, עו"ד נעמה קאופמן-פס מונתה משנה למנכ"ל משרד הכלכלה, באתר פורט2פורט, ‏20 בנובמבר 2016
↑  אנה ברסקי, ‏עו"ד נעמה קאופמן-פס נבחרה לכהן כמנכ"לית משרד החקלאות, באתר מעריב אונליין, 27 ביוני 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סופסה

ערך זה עוסק בנהר בגאורגיה. אם התכוונתם לכפר בגאורגיה לחוף הים השחור, ראו .
| --- | --- |

נהר סופסה נשפך לים השחור
 מידע כללי
 אורך:  117 ק"מ
 אגן ניקוז:  1,130 קמ"ר
 מוצא:  הר מפיסצקארו, רכס מסחתי
 גובה מוצא הנהר:  2,800 מטרים
 שפך:  הים השחור ליד הכפר צקאלצמינדה
 מדינות באגן הניקוז:  גאורגיה
 
 נהר סופסה (באדום)
סוּפּסַה (בגאורגית: სუფსა) הוא נהר בחבל גוריה שבמערב גאורגיה.
גאוגרפיה

סופסה נובע במדרון הצפוני של רכס מסחתי שבקווקז הקטן, בגובה 2,800 מטרים, 50 מטרים מתחת לפסגת מפיסצקארו. אחרי שסופסה יורד מרכס מסחתי, הוא זורם במישור קולכתי, שבו נשפך לים השחור ליד הכפר צקאלצמינדה שבנפת לנצ'חותי.
אורכו של סופסה 108 ק"מ והוא מנקז שטח של 1,130 קמ"ר.
סופסה הוא הנהר היחיד, שזורם בכל שלוש הנפות של חבל גוריה; על שפת הנהר סופסה נמצאת העיירה צ'וחטאורי - המרכז האדמיניסטרטיבי של הנפה המזרחית ביותר בחבל.
יובליו העיקריים של סופסה הם הנהרות גובזאולי, בחוויסצקאלי, ברמידזיסצקאלי ושותי.
ניקולאי גלושקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בדצמבר 1949 מייקופ, רוסיה 
 נרצח:  12 במרץ 2018 (בגיל 68) ניו-מלדן, סוריי, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום מגורים:  ניו-מלדן, סוריי, אנגליה 
 השכלה:  אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה  All-Russian Academy of Foreign Trade 
 מעסיק:  אירופלוט, אווטוואז 
 
ניקולאי אלכסייביץ' גלושקוב (ברוסית: Николай Алексеевич Глушков; ‏24 בדצמבר 1949 – 12 במרץ 2018) היה איש עסקים רוסי שהיה מקורב לאוליגרך בוריס ברזובסקי, הוא הורשע בפלילים ברוסיה וקיבל מקלט מדיני בממלכה המאוחדת. כיהן כסמנכ"ל חברת התעופה אירופלוט ומנהל הכספים של חברת הרכב AvtoVAZ. נרצח בלונדון ב-2018.
ביוגרפיה

גלושקוב היה מנהל הכספים בחברת הרכב AvtoVAZ, בעת שהאוליגרך בוריס ברזובסקי רכש עם שותפים את השליטה בחברה ב-1994. שנה אחר כך היה ברזובסקי מעורב בשינוי ההנהלת חברת התעופה הלאומית של רוסיה "אירופלוט" והשתתף בהתאגדותה כחברה חדשה. גלושקוב מונה כסמנכ"ל הכספים של החברה בפברואר 1996.
לדברי אלכסנדר גולדפרב, יועצו של ברזובסקי, הוא מצא כי חברת התעופה פעלה בתור "פרה חולבת כדי לתמוך במבצעי ריגול בינלאומיים". 3,000 איש מתוך סך כוח האדם של 14,000 באיירופלוט היו אנשי שירות הביטחון הפדרלי, סוכני שירות ביון החוץ, או קציני המודיעין הצבאי. כל הרווחים ממכירת הכרטיסים חולקו ל-352 חשבונות בנק זרים שלא היו נתונים לשליטת הנהלת איירופלוט. לדברי אלכס גולדפרב, גלושקוב סגר את כל החשבונות האלה והעביר את הכספים למרכז חשבונאות שנקרא Andava בשווייץ. הוא גם שלח חשבון וכתב מכתב למנהל שירות הביון יבגני פרימקוב ומנהל שירות הביטחון מיכאיל ברסוקוב תוך שהוא דורש מהם לשלם את המשכורות של קציני המודיעין שלהם שעבדו באירופלוט ב-1996.
בפברואר 1997 הגיש גלושקוב יחד עם ברזובסקי, בבית המשפט הגבוה בלונדון, תביעת דיבה נגד ירחון העסקים האמריקני "פורבס". לאחר שפרסם חודשיים קודם מאמר בו נטען שלגלושקוב יש קשרים עם המאפיה הרוסית.
ביוגרפיה > המעצר הראשון

גלושקוב נעצר בדצמבר 2000 על ידי רשויות רוסיה באשמת הונאה (תיעול הכספים למרכז החשבונאות Andava), והובא לחקירה במשרדי הפרקליטות הכללית במוסקבה, יחד עם סגן הנשיא לשעבר של "אירופלוט", אלכסנדר קראסנקיר. לפי התיק הפלילי שנפתח בפרקליטות נגד בוריס ברזובסקי, ניקולאי גלושקוב ואלכסנדר קראסנקיר, השלושה חשודים בהלבנת הון בסכומים גדולים ובהונאה בהיקף של כמיליארד דולר. לטענת הפרקליטות, כל הכספים הללו הועברו דרך שתי חברות בנות של אירופלוט שפועלות בשווייץ, וחלק מהסכומים הופקדו ישירות בחשבונותיהם של החשודים בבנקים מסחריים בשווייץ. ברזובסקי הגיב על מעצר של גלושקוב, ואמר שמדובר על "פעילות נקם" נגדו מצד השלטונות. ברזובסקי עצמו עזב את המדינה ב-7 בנובמבר 2000, לא התייצב לחקירה נוספת והודיע כי לא יחזור לרוסיה בגלל מה שהוא תיאר כלחץ מתמיד מצד השלטונות והנשיא פוטין באופן אישי. בנוסף אמר: "אני מעדיף להיות עריק בחו"ל מאשר אסיר פוליטי ברוסיה". ברזובסקי טען שפוטין הפך אותו לחשוד בתיק אירופלוט משום שהעביר ביקורות עליו, ומשום ששידורי חדשות חברת הטלוויזיה הרוסית ORT ("הטלוויזיה הציבורית הרוסית") שהייתה בבעלות ברזובסקי (מפעילת הערוץ הראשון של רוסיה), שידרה כתבה ביקורתית על אסון טביעת הצוללת הרוסית קורסק.
גלושקוב נתפס כבעל ברית קרוב של ברזובסקי, אך ברזובסקי עזב את רוסיה ולא חזר, החזקתו בחברת הטלוויזיה הרוסית ORT הולאמה, והוא נאלץ למכור את חלקו בחברת הנפט "סיבנפט" לרומן אברמוביץ'. עסקה זו הייתה נושא למחלוקת מאוחרת יותר בבתי המשפט המסחריים בבריטניה במשפט ברזובסקי נגד אברמוביץ', כאשר ברזובסקי טען כי הופעל עליו לחץ למכור את חלקו לאברמוביץ' בשבריר מהשווי האמיתי, טענה שבית המשפט דחה. זמן קצר לאחר סיום המשפט, במרץ 2013, נמצא ברזובסקי מת בביתו ליד לונדון.
באפריל 2001 נעצר אנדריי לוגובוי והואשם בארגון בריחתו של גלושקוב מבית החולים (המרכז ההמאטולוגי המדעי). עם זאת, על פי גלושקוב, הדבר תוכנן על ידי שירות הביטחון הפדרלי. לא הייתה לו כוונה לברוח, והוא "צעד בנעלי הבית שלו לשער בית החולים כדי ללכת הביתה למשך הלילה, בידיעת שומריו, כפי שעשה כמה ימים קודם לכן". במהלך משפטו היה גלושקוב כלוא בכלא לפורטובו. הוא זוכה מאשמת ההונאה המקורית והאשמות בהלבנת כספים על ידי בית המשפט בחודש מרץ 2004, אך נמצא אשם בניסיון לברוח ו"ניצול סמכותו לרעה" ונידון לשנתיים מאסר על תנאי.
ביוגרפיה > המשפט בשנת 2017

גלושקוב עבר לגור בלונדון, וקיבל מקלט מדיני בממלכה המאוחדת ב-2010, אך ב-2017 שוב נפתח משפט נגדו ברוסיה. במהלך המשפט שנערך לא בפניו, גלושקוב נשפט לשמונה שנים בכלא על גנבת 123 מיליון דולרים כביכול מ"איירופלוט".
ביוגרפיה > מותו

ב-12 במרץ 2018 נמצא ניקולאי גלושקוב, מת בביתו בלונדון, שבוע אחרי שהמרגל הרוסי לשעבר סרגיי סקריפל הורעל ביחד עם בתו יוליה בגז עצבים בעיר סולסברי שבאנגליה. כתוצאה מכך הפיקוד הבריטי ללוחמה בטרור ניהל את החקירה, תוך סקירת מקרי מוות של רוסים ולא-רוסים קשורים בעשר השנים הקודמות ב-16 במרץ 2018 הודיעה המשטרה הבריטית כי היא מתייחסת לחקירה כאל חקירת רצח.
באפריל 2021 פורסם הדו"ח הפתולוגי שקבע כי גלושקוב נחנק למוות על ידי רוצח שהגיח מאחוריו. הוא חנק אותו עם רצועה של כלב, והשאיר אותה על צווארו - כדי שהרשויות יעריכו שהתאבד. הרוצח לא נתפס.
הערות שוליים

1 2  סוכנויות הידיעות, בריטניה קבעה: מתנגד קרמלין שמת בלונדון נרצח, באתר ynet, 10 באפריל 2021
↑  Paul Klebnikov: Godfather of the Kremlin: The Decline of Russia in the Age of Gangster Capitalism, ISBN 0-15-601330-4; P.176
1 2  Goldfarb, Alex; Litvinenko, Marina (2007). Death of a Dissident: The Poisoning of Alexander Litvinenko and the Return of the KGB. The Free Press. ISBN 978-1-4165-5165-2.
↑  צ'ארלס קלובר, וויליאם הול וארקדי דטרובסקי, ‏ברזובסקי ופרשיית אירופלוט, באתר גלובס, 31 ביולי 2000
↑  בלומברג, לונדון, ‏איש עסקים ממקורבי ילצין הגיש תביעה נגד "פורבס", באתר גלובס, 16 בפברואר 1997
↑  נחום טרדאי, ‏סגן נשיא אירופלוט עצור, ברזובסקי בחו"ל, באתר גלובס, 10 בדצמבר 2000
↑  נחום טרדאי, ‏ברזובסקי: "אני מעדיף להיות עריק בחו"ל מאשר אסיר פוליטי ברוסיה", באתר גלובס, 16 בנובמבר 2000
↑  נחום טרדאי, ‏התקשורת ברוסיה דנה בנכסיו של בוריס ברזובסקי, השוהה בארה"ב, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2000
↑  דפנה מאור, רומן אברמוביץ' קנה את סיבנפט ב-200 מיליון דולר ומוכר אותה כעת בחזרה לרוסיה ב-13.1 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 28 בספטמבר 2005
↑  אתר חדשות ערוץ 2, ‏קרב האוליגרכים: תביעת ברזובסקי נגד אברמוביץ' נדחתה, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2012
↑   סוכנויות הידיעות, רוסיה זוממת להשיב את נכסיו של בוריס ברזובסקי, באתר TheMarker‏, 26 במרץ 2013
↑  סוכנויות הידיעות, חשד: מקורב למתנגדי פוטין נרצח בלונדון, באתר ynet, 17 במרץ 2018
↑  דיווח: מתנגד בולט של פוטין נחנק למוות בביתו בלונדון, באתר הארץ, 8 ביולי 2018
↑  הגרדיאן, שבוע לאחר הרעלת המרגל: גולה מרוסיה נמצא מת בביתו בלונדון, באתר הארץ, 13 במרץ 2018
↑  Counter-terror police investigate death, 13.03.2018, BBC News
↑  "Murder inquiry over Russian's London death". BBC News (באנגלית בריטית). 2018-03-16. נבדק ב-2018-03-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1154651894  VIAF: 3076152200782614400004   WorldCat (עם VIAF): 3076152200782614400004
נמל התעופה הבין-לאומי של קראסקו

הטרמינל החדש
נמל התעופה הבין-לאומי של קראסקו/גנרל סיסאריו ל. בריסו (בספרדית: Aeropuerto Internacional de Carrasco) הוא נמל התעופה הראשי והגדול ביותר של אורוגוואי. הוא ממוקם בסיודד דה לה קוסטה, במרחק 5.2 ק"מ מעיר הבירה מונטווידאו. שימש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית האורוגוואית פלונה עד סגירתה, וכיום הוא משמש כבסיס המרכזי של רוב חברות התעופה הפועלות אורוגוואי.
בשנת 2008 עברו בנמל התעופה 1,236,415 נוסעים, ו-24,700 טון מטען.
היסטוריה

נמל התעופה הבינלאומי של קראסקו נפתח בשנת 1947. בשנת 2003 העבירה ממשלת אורוגוואי את הנהלת והפעלת נמל התעופה לחברת פוארטה דל סור (.Puerta del Sur S.A) של קבוצת קורפורסיון אמריקה. ב-15 בנובמבר 2009 נפתח הטרמינל החדש על ידי נשיא אורוגוואי דאז טאבארה ואסקס והנשיא הקודם חורחה באז'ה איבנייס.
חברות תעופה ויעדים

בנמל התעופה פועלות 16 חברות תעופה, המפעילות טיסות סדירות ל-24 יעדים באורוגוואי, ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, פרגוואי, פרו, קולומביה, פנמה וכן למיאמי, פריז ומדריד. כמו כן פועל בנמל התעופה טרמינל של מטען שבו פועלות 13 חברות תעופה (נכון לנובמבר 2010).
ראו גם

פלונה
נמרוד שפרוני

| --- | --- |

שפרוני, 2018
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1988–2019 (כ־31 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת 160  ראש ענף השתתפות  מפקד טייסת 113  מפקד יש"מ קרב  מפקד בסיס פלמחים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן
 
נמרוד שפרוני הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כטייס מסוקים וכמפקד בסיס פלמחים של חיל האוויר.
ביוגרפיה

גדל בקיבוץ יפתח. למד בבית הספר "עמק החולה" שבקיבוץ כפר בלום.
שפרוני התגייס לצה"ל ב-1988 וסיים קורס טיס מס' 123 במגמת מסוקים. לאחר קורס אימון מתקדם על מסוקי MD 500 דיפנדר "להטוט" בטייסת 190 (אז נקראה "הטייסת הלהטוט") נשלח לארצות הברית, הוכשר כטייס AH-64 אפאצ'י ושירת בטייסת 113 ("הצרעה"). הוא שימש סגן מפקד טייסת 190, סגן מפקד טייסת 113 וסגן מפקד טייסת 193 ("מגיני המערב"), טייסת מסוקי יורוקופטר AS-565 פנתר, "עטלף".
לאחר סיום לימודים בפו"ם מונה למפקד טייסת 160 ("המסק"ר הראשונה"), שהפעילה מסוקי AH-1 קוברה, "צפע". בתקופת פיקודו קלטה הטייסת את מסוקים וכוח אדם מטייסת 161 שנסגרה והיא השתתפה במלחמת לבנון השנייה. הוא שימש ראש ענף השתתפות במטה חיל האוויר. פיקד על טייסת 113 במהלך מבצע עופרת יצוקה. בשנים 2010–2012 שימש מפקד יחידת השליטה המרכזית של חיל האוויר (יש"מ קרב), במהלך כהונתו התרחשו התרסקות היסעור ברומניה, השרפה בכרמל ומתקפת הטרור בדרום ישראל, אירועים מרכזיים שלהם נדרשה היחידה לספק מענה. בתפקידו הבא שימש קצין פרויקט "מטה המנצח", ארגונו מחדש של מטה המבצעים בחיל האוויר.
בדצמבר 2014 מונה למפקד בסיס פלמחים ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2018.
הערות שוליים

↑  יעל בר, ‏הלב הפועם של החיל: הצצה ליחידת השליטה, באתר חיל האוויר הישראלי, 31 באוקטובר 2012
↑  יעל פוקס, ‏מפקד בסיס פלמחים: תא"ל יואב עמירם, באתר חיל האוויר הישראלי, אוקטובר 2018
סחיפה אנטיגנית

תמונה בה רואים השוואה ברורה בין שני המונחים המדעיים: antigenic drift VS Antigenic shift
סחיפה אנטיגנית (באנגלית: Antigenic drift) היא הצטברות מוטציות בגנום הנגיפי המביאה לשינוי החלבונים על פני השטח החיצוני של הנגיף, וליצירת זן חדש שאינו מוכר, או אינו מוכר היטב, לנוגדנים ולתאי ה-T שנוצרו כנגד הזן המקורי.
סחיפה אנטיגנית עשויה להביא להתפרצות חדשה באוכלוסייה המחוסנת כנגד הזן המקורי.
ספיחה אנטיגנית שכיחה בנגיפי שפעת מסוג A (לפעמים יכולה להופיע בשפעת מסוג B)
סוניה נוסקויאק

| --- | --- |

סוניה נוסקויאק  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 בנובמבר 1900 לייפציג, גרמניה
 פטירה:  28 באפריל 1975 (בגיל 74) מארין קאונטי, קליפורניה
 לאום:  אמריקאית
 תחום יצירה:  צילום
סוניה נוסקויאק (Sonya Noskowiak;‏ 25 בנובמבר 1900 – 28 באפריל 1975) הייתה צלמת אמריקאית וחברה בקבוצת F/64.
ביוגרפיה

נוסקויאק נולדה בלייפציג שבגרמניה. אביה היה מעצב נוף, וחינוכו גרם לה לפתח מודעות אל האדמה והטבע סביבה, דבר שניכר בבירור בתמונותיה. בצעירותה נדדה ברחבי העולם עם אביה, שחיפש עבודה בצ'ילה, בפנמה ולבסוף בקליפורניה. בשנת 1915 המשפחה עברה ללוס אנג'לס, ומאוחר יותר, ב-1919, עברה נוסקויאק לסן פרנסיסקו לבית ספר למזכירות.
בזמן שהייתה בסן פרנסיסקו, החלה לעבוד כצלמת ולמדה את יסודות המקצוע. דרך הצילום פגשה באדוארד וסטון, ומ-1929 עד 1935 חיו ביחד, כשהיא הייתה עבורו מאהבת, דוגמנית, עזרה לו להדפיס את תצלומיו וטיפלה בילדיו. באותו זמן החלה לפתח סגנון צילומי משלה, ובמהרה נודעה על צילומי הפורטרט והאמנות שלה.
היא המשיכה לעסוק בצילום עד שנות ה-50. בשנת 1965 אובחנה כחולה בסרטן העצם, ומתה 10 שנים מאוחר יותר במארין קאונטי בקליפורניה.