stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איריק אנגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביולי 1996 (בן 28) שוודיה סטוקהולם, שוודיה
 שם לידה:  איריק לינגרין   Erik Lönngren
 מדינה:  שוודיה, פינלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  שחקן קולנוע וטלוויזיה
 פרסים והוקרה:  Dragon Award Best Acting (2021) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איריק סון אנגה (בשוודית: Erik Sune Enge; נולד ב-26 ביולי 1996) הוא שחקן שוודי-פיני.
ביוגרפיה

איריק אנגה נולד בעיר סטוקהולם שבשוודיה בשם איריק לינגרין (Lönngren), וכשהיה בן כמה חודשים עבר עם הוריו לאולנד. אמו, מריה, נולדה באולנד, ואביו, פטריק, נולד בשוודיה. בסביבות שנת 2020 החליף את שם המשפחה שלו לאנגה, שם הנעורים של סבתו מצד אביו. בצעירותו למד אנגה בבית הספר לאמנויות הבמה "קולטורמה" שבסטוקהולם. הוא דובר שוודית, אנגלית, פינית, איטלקית וגרמנית.
קריירה

בין השנים 2015 ל-2016 השתתף אנגה בסדרת הטלוויזיה השוודית Min bror kollokungen (שו'), בתפקיד פינן.
בשנת 2018 השתתף בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "הגשר", בה גילם את דמותו של כריסטופר.
בשנת 2020 כיכב בסרט הדרמה-ספורט "Tigers" (אנ'), בו גילם את דמותו של שחקן הכדורגל השוודי מרטין בנגטסון (אנ'). הסרט מבוסס על האוטוביוגרפיה שכתב בנגטסון על חוויותיו ככדורגלן צעיר בקבוצת הכדורגל האיטלקית אינטר מילאנו.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015–2016 | Min bror kollokungen (שו') | פינן |  |
| 2018 | Morden i Sandhamn (אנ') | אנטון | תפקיד אורח |
| 2018 | הגשר | כריסטופר | עונה רביעית |
| 2020 | Rebecka Martinsson (שו') | מאטס | 2 פרקים |
| 2021 | Beck (אנ') | ויקטור | תפקיד אורח |
| 2022 | Allt som blir kvar | סימון |  |
| 2023 | Exit (נו') | רוברט | עונה שלישית |
| 2023 | תמחקי אותי | לוקאס | 6 פרקים |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Iris - Die abenteuerliche Reise ins Glück | אלברט |  |
| 2013 | Disciple (אנ') | קרל ברג |  |
| 2020 | Tigers (אנ') | מרטין בנגטסון |  |
| 2022 | Black Crab (אנ') | גראנוויק |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | סדרה/סרט | תוצאה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פסטיבל הסרטים הקצרים השוודי (אנ') | השחקן הטוב ביותר (גבר) | From Our Laundry | זכייה |  |
| 2020 | פסטיבל הסרטים של רומא (אנ') | פרס הכוכב העולה | Tigers (אנ') | זכייה |  |
| 2021 | פסטיבל הסרטים של גטבורג (אנ') | השחקן הטוב ביותר | Tigers (אנ') | זכייה |  |
| 2022 | פרס גולדבאג | השחקן הראשי הטוב ביותר | Tigers (אנ') | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2 3   Erik Enge, סוכנות הכישרונות Agentfirman
↑  Erik Enge. In: subtitletalent.com. Abgerufen am 10. November 2021.
↑  Ascarelli, Brett (2021-10-21). "Male vulnerability in focus in Sweden's Oscar hopeful for 2022". Sveriges Radio (באנגלית). נבדק ב-2022-08-18.
↑  Swedish Film: #2 2021. In: filminstitutet.se. Abgerufen am 10. November 2021. (PDF; 10,8 MB)
↑  Erik Enge, Guldbaggen 2022 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1290433135  VIAF: 2499168596719330450002   WorldCat (עם VIAF): 2499168596719330450002 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איריק אנגה".
אליזבת ריידר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  Upton
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 פרופיל ב-IMDb
אליזבת ריידר (באנגלית: Elizabeth Rider) היא שחקנית אנגלייה, המוכרת גם בשם ליזה ריידר. היא ידועה מהופעתה בתפקיד לינט דרייבר באופרת הסבון "רופאים" של ערוץ BBC One.
ביוגרפיה

ריידר למדה משחק בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה וזכתה שם במדליית זהב. אחרי הלימודים הצטרפה ללהקת התיאטרון Radio Drama Company, והייתה חתומה איתם על חוזה במשך שישה חודשים.
ב-1979 הופיעה ריידר בתפקידה הראשון בטלוויזיה במיני-סדרה "עדות נעורים". ב-1997 גילמה את שילה תווייט בסדרת הטלוויזיה "האגמים". ב-1999 שיחקה באופרת הסבון של רשת ITV "קורוניישן סטריט" בתפקיד אמו של אשלי פיקוק. ב-2004 השתתפה בעשרה פרקים בסדרה "איסטאנדרס" בה גילמה את ג'יל גרין.
ב-2001 וב-2002 הופיעה ריידר בעונות השנייה והשלישית של סדרת הדרמה "At Home with the Braithwaites" בדמות הלן ברייתווייט. היא דיבבה את משחק הווידאו "מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה: הלורדים של הסית'" הסיקוול ל"מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה". ריידר שיחקה בעונה 23 של הדרמה הרפואית הוותיקה "חדר מיון" בתפקיד קאתי מאלון. עוד הופיעה ריידר בסדרות כגון "בקצב הלב", "אמרדייל", "הולבי סיטי", "הוליאוקס", "The Street", "מיילדת", "Marchlands", "המודיע", ובפרק "The Time of the Doctor" ספיישל חג המולד של "דוקטור הו" משנת 2013. ב-2009 החלה ריידר לגלם את לינט דרייבר באופרת הסבון "רופאים" של ערוץ BBC One.
הערות שוליים

↑  Carlton Hobbs Bursary winners at BBC.co.uk, accessed 23 January 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6aa36309-0a10-4eca-9edc-3b35cd5a31f3
קמילה פאוור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בנובמבר 1976 (בת 48) קורק, אירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סילביה יאנג 
 פרופיל ב-IMDb
 
קמילה פאוור (באנגלית: Camilla Power; נולדה ב-13 בנובמבר 1976) היא שחקנית אנגלייה ילידת אירלנד. היא גילמה את ג'יל פול בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "כס הכסף" מאת ק.ס. לואיס, ואת המורה לורנה דיקי בסדרה "דרך ווטרלו" של BBC One.
ביוגרפיה

פאוור נולדה בקורק שבאירלנד. היא דודנית רחוקה של השחקן האירי טיירון פאואר. סבא רבה של פאוור, סר ג'ון פאוור, היה חבר פרלמנט מטעם וימבלדון בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. פאוור התחילה לשחק בגיל צעיר מאוד. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרסומת לנגיסי עוף.
פאוור למדה בבית הספר למשחק של סילביה יאנג (אנ') במרילבון.
בין התפקידים הראשונים שלה בטלוויזיה היו ב-1990 בדמות ג'יל פול בעיבוד לספר "כס הכסף"; ב-1993 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Bonjour La Classe" וב-"Moonacre", תפקיד שכלל רכיבה על סוס. ב-1990 שיחקה בסדרה "The Manageress" בערוץ 4.
הופעת הבכורה של פאוור בתיאטרון הייתה בשנת 1998 בגרסה הבימתית של "פריחתה של מיס ברודי" בתיאטרון הלאומי. היא דיבבה את אליס בגרסה האנגלית של הסרט הצ'כי "אליס" (אנ'). במשך שנתיים גילמה את הדמות של ג'סיקה מקאליסטר באופרת הסבון "אמרדייל" של ערוץ יורקשייר טלוויז'ן. עוד שיחקה בסדרות הדרמה "Murder in Mind" ו-"The Brief".
ב-2006 הופיעה פאוור בסדרת הדרמה של ה-BBC "דרך ווטרלו" בתפקיד המורה לאנגלית לורנה דיקי. היא חזרה להופיע באותו תפקיד בעונה השנייה של הסדרה ב-2007, עד שהדמות שגילמה התאבדה אחרי שאובחנה כחולה בטרשת נפוצה.
ב-2008 שיחקה פאוור בפרק "From Out of the Rain" בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" בתפקיד פרל, כוכבת קרקס שנמלטת מתוך סרט קולנוע ישן ומבקשת נקמה.
פאוור השתתפה בסרט הפעולה הבריטי "The Tournament" בתפקיד העוזרת חסרת הרחמים של ליאם קנינגהם. ב-2012 הופיעה בשני פרקים בסדרת הדרמה "וייטצ'אפל" של ITV.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 |  | Soft Soaps |  | סרט טלוויזיה |
| 1988 | אליס | Alice | אליס (קול) | ללא קרדיט |
| 1988 |  | A Summer Story | סבינה האלידיי |  |
| 1989 |  | Not the End of the World | אלן | סרט טלוויזיה |
| 1993–1995 | אמרדייל | Emmerdale | ג'סיקה מקאליסטר | אופרת סבון |
| 1996 |  | Throwaways | סקיי | סרט טלוויזיה |
| 1996 |  | The Treasure Seekers | דורה | ‏סרט טלוויזיה של ITV |
| 1997 |  | Stone Cold | נערה |  |
| 1998 | ההד | The Echo | ליזה | סרט טלוויזיה |
| 2000 |  | The Calling | לינט פיטרסון | סרט וידאו |
| 2002 |  | Sparkhouse | בקי לוטון | סרט טלוויזיה |
| 2003 | ביירון | Byron | ליידי קרוליין לם | סרט טלוויזיה |
| 2006 | דרך ווטרלו | Waterloo Road | לורנה דיקי | סדרת טלוויזיה |
| 2008 | טורצ'ווד | Torchwood | פרל | בפרק "From Out of the Rain" |
| 2011 | רופאים | Doctors | אלזה אתרטון | סדרת טלוויזיה |
| 2012 | וייטצ'אפל | Whitechapel | מפקחת בילוש מינה נורוי | סדרת טלוויזיה |
| 2013 | האב בראון | Father Brown | דומיניק בקסטר | בפרק "The Eye of Apollo" |
| 2021 | חשודה בחשיפה גבוהה (אנ') | Showtrial | קרסידה קמפבל | מיני-סדרה |
| 2022 | נקודת פיצוץ (אנ') | Trigger Point | אגתה ג'ק | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  Camilla Power, Jon Watt, Monday 26 December 2011
↑  Review: ‘The Prime of Miss Jean Brodie’, Matt Wolf AUGUST 17, 1998
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061372871  ISNI: 0000 0000 7286 7296  LCCN: no2009174387  VIAF: 102987097   WorldCat (עם VIAF): 102987097
אנגוס סמפסון

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1979 (בן 46) סידני, אוסטרליה אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  Trinity Grammar School  The Armidale School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנגוס סמפסון (באנגלית: Angus Sampson; נולד ב-12 בפברואר 1979) הוא שחקן, במאי ותסריטאי אוסטרלי.
ביוגרפיה

סמפסון נולד בסידני, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה ולמד בבית הספר טריניטי לדקדוק ובבית הספר ארמידייל, בצפון ניו סאות' ויילס. הוא סיים את לימודיו בבית הספר AWARD School ב-2002.
הוא החל להופיע ב-1996 בסדרה המוזיקלית "Recovery" והופיע בה עד לשנת 2000. ב-1998 שיחק לראשונה בסרט "Dags" בתור פרוזאק ובשנה לאחריה שיחק בסרט הקצר "Smile & Wave" בתור ריי.
לאורך השנים שיחק במספר סרטים ביניהם במקס הזועם: כביש הזעם, "The King"‏, "Razor Eaters" ‏, "Now Add Honey", "קוקודה", "הרוע שבפנים" וכן סרטי ההמשך "הרוע שבפנים 2", "הרוע שבפנים 3", "הרוע שבפנים: המפתח האחרון", "100 Bloody Acres"‏, "Darkness Falls"‏, "Footy Legends", "ארץ יצורי הפרא", "The Mule" - בה שימש גם כבמאי ותסריטאי שותף ועוד.
כמו כן הופיע במספר סדרות ביניהם: "The Secret Life of Us"‏, "The 10:30 Slot"‏, "Wilfred"‏, "Greeks on the Roof"‏, "Thank God You're Here"‏, "Underbelly"‏, "Randling" ובסדרות המתח "פארגו" ו"המתים המהלכים" וכן בעולם היורה: מחנה הקרטיקון.
הוא השתתף גם ברדיו ויצר את הלהקה "The Forbidden Fruit" - להקה שביצעה פארודיה ל"מקס הלוחם בדרכים", בה גילם סמפסון את הלורד הומונגוס. הוא שימש גם כפרזנטור התוכנית "Breakfasters" ברשת 3RRR האוסטרלית. מאז 2011 הוא גם מנחה את תוכנית הלילה האוסטרלית "The Lonely Hearts Club" ברשת "ABC Radio National", בה הוא מנחה בשם הבדוי ריצ'רד סילק.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה הקומית "לא מתוכנן" בשירות הסטרימינג האוסטרלי "סטן". בסדרה הוא מגלם את דום צ'למרס.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הדרמה המשפטית של נטפליקס "סנגור במבחן"; המבוססת על הסרט באותו שם משנת 2011. באותה שנה גילם את ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה בסדרה הקומית התקופתית "לו הייתי פיראט" של רשת HBO Max.
בשנת 2023 דיבב את דמותו של הגנרל פקמייסטר בסדרת ההנפשה "קואלה מן" ברשת הולו ובשירות הזרמת המדיה "דיסני+". באותה שנה שיחק בסרטו של טאיקה ואיטיטי "הגול הבא מנצח".
בשנת 2024, שיחק בסרט הפוסט-אפוקליפטי של ג'ורג' מילר, "פיוריוסה: מסאגת מקס הזועם" בדמותו של המכונאי האורגני; והוא משמש גם כספין אוף וגם כפריקוול לאירועי הסרט "מקס הזועם: כביש הזעם" משנת 2015.
הערות שוליים

↑   אנגוס סמפסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5595797  BnF: cb167670395 (data)  GND: 1093611790  ISNI: 0000 0000 4020 2089  LCCN: n2008013857  NKC: xx0223144  NTA: 393658899  VIAF: 16692384   WorldCat (עם VIAF): 16692384
אלכסנדר פוקרישקין
ילדות וגיוס לצבא

פוקרישקין נולד בנובוסיבירסק לאב שהחליף את העיסוק בחקלאות לעבודה בתור פועל במפעל. פוקרישקין גדל בשכונה ענייה ושורצת פשע, אך כבר בגיל 12 החל להתעניין בתעופה. בשנת 1928 החל לעבוד בבניין ושנתיים לאחר מכן לא שעה להפצרות אביו ועזב את ביתו ללמוד במוסד להכשרת טכנאים. הוא למד שנה וחצי ולאחר מכן החל לעבוד במפעל לייצור תחמושת. התנדב לצבא במטרה להגיע לקורס טיס, אך באופן מפתיע הקורס שלו בוטל באמצעו וכל חניכיו נשלחו להכשרת מכונאי מטוסים.
פוקרישקין הצטיין כמכונאי והתקדם בסולם הדרגות. ב-1934 היה למכונאי המטוסים הבכיר של מטוסי הסיור בדיוויזיית חי"ר מס' 74. שימש בתפקיד זה עד נובמבר 1938 תוך שהוא מציע הצעות ייעול ושיפור רבות, בין היתר למקלע שק"ס (ШКАС, בכתיב לטיני: ShKAS) ולציוד הצילום של מטוסי הסיור. כשהיה בחופשה, בשנת 1938, הרשים את מפקדיו בעוברו קורס טיס אזרחי בהצלחה ב-17 יום בלבד, מה שבאופן אוטומטי עשה אותו מועמד לקורס טיס צבאי. הוא הוצב מיד לקורס הצבאי וסיים אותו בהצלחה יתרה כעבור שנה בדרגת סגן משנה. הוא הוצב ברגימנט ה-55 של מטוסי קרב.
במלחמת העולם השנייה > תחילת המלחמה

פוקרישקין הוצב ביוני 1941 בבלץ, מולדובה, בקרבת הגבול הרומני. בסיסו הופצץ ב-22 ביוני, היום הראשון למלחמה בחזית המזרחית. קרב האוויר הראשון שלו היה אסון מבחינתו: הוא הבחין במטוס קרב בלתי מזוהה, ורק לאחר שהפיל אותו הבחין בסמלי הכוכב האדום על כנפיו. היה זה מפציץ סובייטי קל מדגם סוחוי Su-2, מטוס חדיש שדבר קיומו נשמר בסוד אף מפני טייסי הצבא האדום. פוקרישקין סיכן עצמו וחלף ביעפים חוזרים ונשנים מול עמיתיו במטוסי המיג-3, תוך שהוא מונע מהם מלצלוף ב"מטוסי האויב" האחרים. טייס המטוס שהפיל פוקרישקין ניצל, אך המקלען של המפציץ נהרג.
למחרת הפיל את מטוס האויב הראשון שלו, היה זה מסרשמיט Bf 109 חדיש. ב-3 ביולי הוא הופל לראשונה באש תותחי נ"מ גרמניים מאחורי קווי האויב. הוא הצליח לחזור ברגל במסע בן 4 ימים ליחידתו. באותה עת הוא החל להבחין עד כמה היו מיושנים מטוסי הצבא האדום וטקטיקות הלחימה שלו בהשוואה ללופטוואפה. הוא החל לתעד את כל הקרבות שבהם השתתפו הוא וטייסי הטייסת שלו, וכתב תחקירים מעמיקים לעצמו. בתקופה זו הוא נלחם, כיתר טייסי הצבא האדום, בתנאים של נסיגה מתמדת בפני הנאצים, מחסור בתחמושת, בדלק ובקרת אוויר מועטה או לא קיימת. מאוחר יותר הוא כתב "מי שלא נלחם ב-1941-1942, לא יידע באמת את טעמה של המלחמה".
פוקרישקין ניצל באותם ימים מספר פעמים ממוות: קליע חדר מימין לתא הטייס שלו, קרע את רתמות הכתף וניתז מצד שמאל תוך שהוא חותך את סנטרו ומתיז דם על כל חופת התא. מספר פעמים פצצות שלא התפוצצו נחתו ממש בין רגליו, בעת שבסיסו הותקף על ידי צמד "שטוקות". פוקרישקין ניסה להגן על בסיסו מפני המפציצים באמצעות מקלע אותו פירק ממפציץ אחר והשעין על גוף מטוסו, אך למרבה מזלו השטוקות הטילו את פצצותיהם לעברו נמוך מדי, ואלו לא נדרכו ולא התפוצצו.
ב 5 באוקטובר 1941 מטוסו הופל על ידי מסרשמיטים גרמניים באזור אורחובו, שם נחת נחיתת אונס בלב כוחות סובייטיים שהיו בנסיגה חפוזה. הוא ארגן מספר חיילים ומשאית כדי להציל את מטוסו, אך בשל לחץ הנסיגה נאלץ לבסוף לשרוף את המטוס כדי שלא יפול שלל.
במהלך שנת 1941 הוצבה יחידתו באזור קוטובסק, וממטוסי המיג-3 שלהם פורקו מקלעי 12.7 המ"מ לצורך התקנה במטוסים חדישים יותר. המטוסים נותרו עם חימוש של צמד מקלעי 7.62 מ"מ בלבד. היחידה הוסטה לתקיפות קרקע שכן חימוש זה לא יכול להתמודד עם מטוסי הקרב הגרמניים. הטייסת קיבלה 10 מטוסי פוליקרפוב I-16 וכמה מטוסי יאק-1 לחיפוי. בסתיו 1941 הטיס פוקרישקין מיג-3 בתנאי מזג אוויר קשים ביותר, שגרמו להתרסקות שניים מעמיתיו, במטרה לאתר את קבוצת הטנקים של אוואלד פון קלייסט שעקבותיה אבדו לסובייטים באזור שאחטי. פוקרישקין הסתכן בטיסה בגובה נמוך ביותר בתנאי מזג אוויר קשים ואיתר את קבוצת הפיקוד. על מבצעו זה הוא קיבל את עיטור מסדר לנין.
בסוף קיץ 1942  הועברה יחידתו מהחזית לאימונים במטוסי הבל P-39 איירקוברה החדישים שנתקבלו מארצות הברית. פוקרישקין הסתכסך רבות באותה תקופה עם מפקדיו על רקע שיטות הקרב המיושנות שלומדו, שלדעתו לא עמדו במבחן המלחמה. פוקרישקין נשפט במשפט צבאי בגין מרדנות, פחדנות וסירוב פקודה. הוא קורקע, נשללו ממנו סמכויות הפיקוד וחברותו במפלגה בוטלה. עם זאת, עד מהרה התערבו לטובתו בכירים ממוסקבה שביטלו את המשפט והחזירוהו לתפקידו הקודם.
במלחמת העולם השנייה > קרבות בקובן

פוקרישקין זכה במרבית הניצחונות האוויריים שלו במהלך המערכה על חצי האי טאמאן באזור קובן בשנת 1943. הגרמנים התעקשו להחזיק בחצי האי לאחר נסיגתם מהקווקז, וריכזו בו כוחות חזקים מקבוצת ארמיות A, והצבא האדום ניסה לחסל את ראש הגשר הגרמני באזור. במסגרת הלחימה סביב חצי האי טאמאן, נערכו קרבות אוויר נרחבים בשמים מעל שדה הקרב. טייסות הקרב הסובייטיות המריאו מקובן והתנגשו בכוחות הלופטוואפה, שפעלו מחצי האי קרים, שכללו גם טייסות נודעות JG דוגמת 51 'מאלדרס', JG 52 ו-JG 3 'אודט'. בכל יום התרחשו באזור קרבות אוויר בהם השתתפו עד 200 מטוסים משני הצדדים בבת אחת.
פוקרישקין המציא באותה עת מספר טקטיקות חדשניות, כשיטת ה"מטוטלת" לפטרול אווירי. באמצעות שימוש בבקרת קרקע קדמית, שליטה ובקרה מתקדמים ומכ"ם קרקעי השיג חיל האוויר הסובייטי את הניצחון האווירי המשמעותי הראשון על הלופטוואפה.
במלחמת העולם השנייה > 1944-1945

בפברואר 1944 הוצע לפוקרישקין קידום ותפקיד מטה קל כאחראי על הכשרת טייסים. הוא דחה הצעה זו והעדיף להישאר בטייסתו ובדרגתו, אך עם זאת הוא טס פחות במשימות קרביות, שכן התעמולה הסובייטית הציגה אותו כגיבור נדיר ומותו היה עלול להיות אסון תעמולתי. פוקרישקין שהה רוב זמנו בבונקר הפיקוד של הרגימנט והנחה את עמיתיו ברדיו. ביוני 1944 הוא הועלה לדרגת קולונל ופיקד על דיוויזיית המשמר האווירית התשיעית.
ב-19 באוגוסט 1944 הוענק לפוקרישקין אות גיבור ברית המועצות בפעם השלישית, לאחר שהשלים 550 גיחות קרב ו 53 הפלות רשמיות. הוא היה האדם הראשון שקיבל עיטור זה שלוש פעמים, והיחיד שקיבל אותו בזמן המלחמה עצמה. לאחר קבל עיטור זה נאסר עליו לחלוטין לטוס, אך הוא הצליח להתחמק מספר פעמים ולהשיג הפלות נוספות.
לאחר המלחמה

כשנסתיימה המלחמה, נמתחה על פוקרישקין ביקורת חריפה בשל העדפתו למטוסים אמריקאיים ולא סובייטיים. הוא למד באקדמיה צבאית מ 1945 עד 1948. לאחר מכן הוצב לשרת בארמייה אווירית של מחוז מוסקבה, עליה פיקד ואסילי סטלין (בנו של יוסיף סטלין. פוקרישקין לא הסתדר את דעותיו על תפקודו של ואסילי סטלין והאחרון עיכב את קידומו. פוקרישקין נאלץ בשל כך לעבור מחיל האוויר לחיל ההגנה האווירית. הוא מילא תפקיד של סגן מפקד ולאחר מכן מפקד של גיס מטוסי יירוט. אך גם בחיל זה סטלין בלם את קידומו בדרגות. רק מותו של סטלין הוא קודם לדרגת גנרל-מיור. בשנים 1956 - 1957 למד באקדמיה צבאית של המטה הכללי. בשנת 1958 קודם לדרגת גנרל לייטננט ומונה למפקד הארמייה ה-52 של חיל ההגנה האווירית. לאחר מכן פיקד על הארמייה ה-8 של חיל ההגנה האווירית. פוקרישקין המשיך לטוס עד לשנת 1963 על כל סוגי מטוסי היירוט שהיו בחיל האוויר הסובייטי. המטוס האחרון, עליו טס היה מיג 17. בשנת 1968 מונה לסגן מפקד חיל ההגנה האווירית. בשנת 1972 הועלה לדרגת מרשל אווירי ומונה לראש DOSAAF (מעין מקבילה לגדנ"ע אוויר). בשנת 1981 פרש למעשה מהשירות. אלכסנדר פוקרישקין מת ב-13 בנובמבר 1985 ונקבר במוסקבה. רחובות, כיכרות ותחנת רכבת תחתית בנובוסיבירסק, מולדתו, קרויים על שמו.
מטוסיו של פוקרישקין

פוקרישקין החל את המלחמה במטוס מיג-3, שבו הפיל 11 מטוסי אויב. באוגוסט 1942 הוסבה יחידתו, רגימנט משמר של מטוסי קרב מס' 16, למטוסי בל P-39 "איירקוברה" שהגיעו מארצות הברית במסגרת העזרה מבנות הברית המערביות דרך "השאל-החכר". הטייסים הסובייטיים חיבבו מטוס זה ומצאו אותו בן תחרות למסרשמיט Bf-109 ואף עליון על הפוקה-וולף Fw 190 בגובה נמוך.
פוקרישקין חיבב מטוס זה בשל עוצמת האש של תותח 37 המ"מ הראשי שלו, ואף התקין מערכת אשר בלחיצת הדק ירתה בתותח הראשי ובמקלעי ה-0.5 אינץ' בכנפיים בבת אחת. פוקרישקין תיאר בכתביו כיצד מטוסי האויב היו מתפרקים לגזרים במטח משולב שכזה. הטייסת של פוקרישקין הייתה מיועדת מספר פעמים למעבר למטוסי קרב חדישים כמו La-5 ומטוסי יאק-9, אך פוקרישקין סירב שכן ראה את La-5 כנחות בכוח האש שלו, ועם אלכסנדר יאקובלב היה לו סכסוך אישי.
ב-1944 הוא הסכים לעבור למטוסי La-7. אחד מידידיו, טייס קרב מנוסה בשם אלכסנדר קלובוב, נהרג בתאונת נחיתה בעת ההסבה לLa-7 בשל תקלה טכנית במערכת ההידראולית של המטוס. פוקרישקין ביטל את ההסבה וכפי הנראה טייסתו צוידה במטוסי P-63 "קינגקוברה". מטוסים אלו לא הותרו לשימוש נגד גרמניה, אלא במקרה של מלחמה כנגד יפן בלבד, ולכן השימוש בהם לא אוזכר במקורות רשמיים. עם זאת, טייסי קרב וצוותי נ"מ גרמניים זיהו בוודאות מטוסים כאלו בחזית המזרחית.
הפלות

560 גיחות קרב
156 קרבות אוויר
59 הפלות מטוסי אויב רשמיות, 6 נוספות יחד עם טייסים אחרים.
על פי זכרונותיו ויומניו של פוקרישקין, הוא הפיל למעלה מ-100 מטוסי אויב. עם זאת, חיל האוויר הסובייטי לא החשיב באופן רשמי מטוס אויב כמופל אם שרידו לא נמצאו. לכן מטוסי אויב רבים שהפיל פוקרישקין מעל שטח האויב לא נזקפו לזכותו. בנוסף לכך, פוקרישקין השתתף במנהג של טייסים סובייטים רבים אחרים, ולפיו ביום שנהרג בו טייס - נרשמות כל הפלות טייסתו על שמו, כדי שמענק ההפלה הנדיב יגיע למשפחת הטייס ההרוג ויסייע בקיומה. בנוסף, החלק המכריע של הפלות פוקרישקין היה לפני 1943, שכן מקיץ 1944 נאסר עליו באופן מוחלט להשתתף בקרבות אוויר. לולא איסור זה היה קרוב לוודאי משיג הפלות רבות נוספות, שכן באותה עת שלט הצבא האדום בשמי החזית המזרחית.
הפלות מתועדות לפי כתבי פוקרישקין:
| דגם מטוס אויב | מספר הפלות |
| --- | --- |
מסרשמיט Bf 109: 34
יונקרס Ju 87: 19
יונקרס Ju 88: 15
יונקרס Ju 52: 5
הנשל Hs 126: 4
פוקה-וולף Fw 190: 2
מסרשמיט Bf 110: 1
הנשל Hs 129: 1
אותות ועיטורים

3 עיטורי גיבור ברית המועצות
6 עיטורי לנין
עיטור "מהפכת אוקטובר"
4 עיטורי הדגל האדום
2 עיטורי סובורוב דרגה 2
2 עיטורי הכוכב האדום
2 עיטורי המלחמה הפטריוטית מדרגה 1
מספר עיטורים ומדליות ממדינות זרות, כמדליית השירות המצוין של הצבא האמריקאי.
רישום מיומניו של פוקרישקין המתאר את פגיעות הטקטיקה הסובייטית של טיסה במעגלים מעל כוחות הקרקע למיירטים הגרמנים
כהני פינחס

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־35 שנים) 
 
כהני פינחס (מאנגלית, Phineas Priesthood), הם טרוריסטים נוצרים אמריקאים שדבקים באידאולוגיה של פעילות נגד זוגות בין-גזעיים, יהודים, בני קבוצות אתניות אחרות שאינן לבנות, וכן נגד "רב-תרבותיות", וכל מי שהם מחשיבים כאויב שלהם. כֹּהני פינחס אינם ארגון, ואין להם מנהיגות, או מבנה מוסדי, אלא בודדים השואבים השראה מהסיפור המקראי (להלן) ומאמריקאים, בעלי דעות גזעניות. "כהן פינחס" הוא כל מי שמבצע "פעולת פינחס"
מקור השם

כהני פינחס נקראים על שם הדמות המקראית פינחס בן אלעזר, הנתפס כדוגמה למי שנלחם נגד התבוללות, כפי שמתואר בספר במדבר כ"ה:
”א וַיֵּשֶׁב יִשְׂרָאֵל, בַּשִּׁטִּים, וַיָּחֶל הָעָם, לִזְנוֹת אֶל-בְּנוֹת מוֹאָב. ב וַתִּקְרֶאןָ לָעָם, לְזִבְחֵי אֱלֹוהֵיהֶן; וַיֹּאכַל הָעָם, וַיִּשְׁתַּחֲווּ לֵאלֹוהֵיהֶן. ג וַיִּצָּמֶד יִשְׂרָאֵל לְבַעַל פְּעוֹר. וַיִּחַר אַף ה', בְּיִשְׂרָאֵל. ד וַיֹּאמֶר ה' אֶל-מֹשֶׁה, קַח אֶת כָּל רָאשֵׁי הָעָם, וְהוֹקַע אוֹתָם לַה', נֶגֶד הַשָּׁמֶשׁ, וְיָשֹׁב חֲרוֹן אַף-ה', מִיִּשְׂרָאֵל. ה וַיֹּאמֶר מֹשֶׁה, אֶל-שֹׁפְטֵי יִשְׂרָאֵל: 'הִרְגוּ אִישׁ אֲנָשָׁיו, הַנִּצְמָדִים לְבַעַל פְּעוֹר!'. ו וְהִנֵּה אִישׁ מִבְּנֵי יִשְׂרָאֵל בָּא, וַיַּקְרֵב אֶל-אֶחָיו אֶת הַמִּדְיָנִית, לְעֵינֵי מֹשֶׁה, וּלְעֵינֵי כָּל-עֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל; וְהֵמָּה בֹכִים, פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד. ז וַיַּרְא, פִּנְחָס בֶּן אֶלְעָזָר, בֶּן אַהֲרֹן הַכֹּהֵן; וַיָּקָם מִתּוֹךְ הָעֵדָה, וַיִּקַּח רֹומַח בְּיָדוֹ. ח וַיָּבֹא אַחַר אִישׁ יִשְׂרָאֵל אֶל-הַקֻּבָּה, וַיִּדְקֹר אֶת-שְׁנֵיהֶם: אֵת אִישׁ יִשְׂרָאֵל, וְאֶת-הָאִשָּׁה אֶל קֳבָתָהּ; וַתֵּעָצַר, הַמַּגֵּפָה, מֵעַל, בְּנֵי יִשְׂרָאֵל. ט וַיִּהְיוּ, הַמֵּתִים בַּמַּגֵּפָה - אַרְבָּעָה וְעֶשְׂרִים, אָלֶף.”
על פעולתו זו, זכה פינחס לגמול מאת ה': ”הִנְנִי נֹתֵן לוֹ אֶת בְּרִיתִי, שָׁלוֹם. וְהָיְיתָה לּוֹ וּלְזַרְעוֹ אַחֲרָיו, בְּרִית כְּהוּנַּת עוֹלָם”
מקור השימוש בתואר "כהני פינחס" בארצות הברית

בשנת 1990 פרסם ריצ'רד קלי הוסקינס את ספרו, "על משמר הנצרות: סיפור כהונת פינחס". האידאולוגיה המופיעה בספרו של הוסקינס כוללת אמונות של "זהות נוצרית" המתנגדות ליחסים בין-גזעיים, ערבוב גזעים, הומוסקסואליות, הפלות וכן אנטישמיות ואנטי רב-תרבותיות.
על פי הליגה נגד השמצה, "אנשים רבים מאמינים בטעות שיש ארגון אמיתי בשם "כהני פינחס", ככל הנראה, מפני שבשנות ה-90 הייתה קבוצה של ארבעה גברים שכינו את עצמם 'Phineas Priests' וביצעו מעשי שוד וסדרה של פיצוצים בצפון מערב ארצות הברית, לפני שנשלחו לכלא. אבל אין ראיות שהתארגנות שלהם הייתה גדולה מארבעתם".
להלן מופעים נוספים בארצות הברית הקשורים ל"כהני פנחס":
ספרו של הוסקינס נמצא ברכבו של בופורד פוֹרוֹ, שהרג אדם אחד ופצע חמישה אחרים בפיגוע במרכז הקהילה היהודית בלוס אנג'לס בשנת 1999.
בשנת 2012, הכומר דרוּ בוסטוויק מונה למנהיג הארגון הניאו נאצי האומות האריות, ושינה את שמו של הארגון ל-"Tabernacle of the Phineas Priesthood-Aryan Nations" ("משכן כהני פינחס – האומות האריות").
ב-28 בנובמבר 2014, לארי מקוויליאמס ירה לעבר בית משפט פדרלי, בניין קונסוליה מקסיקנית (שאותו ניסה גם להצית) וכן לעבר תחנת משטרה באוסטין, טקסס. הוא נהרג בידי שוטרים ובחיפוש בביתו נמצא עותק מספרו של הוסקינס.
רקע > רקע היסטורי

"כהני פינחס" אינם הראשונים שהסיקו מסקנות גזעניות מרחיקות-לכת מסיפורי התנ"ך. למעשה, התופעה נעוצה עוד בימיה הראשונים של ההתיישבות האירופית בצפון אמריקה. המתיישבים, שהשתייכו לקבוצות דתיות פרוטסטנטיות, שאבו מן התנ"ך השראה למעשיהם, כאשר עצם מעשה ההתיישבות ונישול האינדיאנים הוצדק בכך שראו את עצמם כבני ישראל בתקופת יהושע, את צפון אמריקה כ"ארץ המובטחת" ואת האינדיאנים – כ"כנענים".
גם העבדים השחורים מצידם, אשר קיבלו את הנצרות מאדוניהם הלבנים, זיהו את עצמם כבני ישראל במצרים וציפו למשה משלהם שיגאל אותם מן העבדות.
במסגרת פרשנות תנ"כית מסוג זה, נעשה שימוש חוזר בדמותו של פינחס כהצדקה להטלת איסור על יחסי מין או נישואי תערובת בין לבנים ושחורים, כאשר המעשה וברכת אלוהים לפינחס בעקבותיו מובאים כהוכחה כי האל מתנגד ליחסים מעין אלה וכי מי שמונע אותם ומטיל עליהם עונשים עושה כמצוותו.
כמעט כל המדינות בארצות הברית (פרט לורמונט) חוקקו חוקים מעין אלה, חלקן עוד בהיותן מושבות בריטיות, כאשר הראשונה הייתה מרילנד בשנת 1664. במשך 300 שנה נחשב איסור זה כלגיטימי ואף מובן מאליו לרוב האמריקנים עד שבשנת 1967 קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי איסור כזה מנוגד לחוקת ארצות הברית. למרות פסיקה מפורשת זו, החוק האחרון מסוג זה - במדינת אלבמה, בוטל רשמית רק במשאל עם בשנת 2000, אם כי מעשית הוא לא נאכף כבר עשרות שנים.
במהלך מאות השנים הללו, השתמשו לעיתים קרובות המחוקקים עצמם והגורמים שתמכו בחוקים אלה והתנגדו לביטולם, בדמותו של פינחס כאישור והצדקה למעשיהם. בנוסף ליחסים עם שחורים הוטלו בנימוקים דומים גם איסורים על נישואין ויחסי מין עם אינדיאנים, סינים, יפנים, פיליפינים, פולינזים ועוד.