stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שכפול עצמי
ננו-שכפול עצמי > שכפול עצמי של דפוסים נושאי מידע בקנה מידה ננומטרי

במחקר שנערך על ידי חוקרים מהמחלקות לכימיה ולפיזיקה באוניברסיטת ניו-יורק והתפרסם בשנת 2011 בכתב-העת המדעי היוקרתי Nature, הצליחו החוקרים לסנתז מבנים מלאכותיים המסוגלים לבצע שכפול עצמי, הישג הטומן בחובו את הפוטנציאל לפיתוחם של חומרים חדשים וחדשניים.
שכפול עצמי הוא תהליך בסיסי ונפוץ בעולם הטבע, אולם תהליך שכפול עצמי מלאכותי, פרי פיתוחה של טכנולוגיה אנושית, טרם הושג בצורה משביעת רצון עד כה.
את אבני הבניין של ה-DNA, ניתן לראות כאותיות היוצרות יחד מילה – צופן בעל משמעות. בתהליך השכפול, מותאם לכל אחד מהבסיסים החנקניים המרכיבים את ה-DNA בסיס חנקני משלים – אדנין (A) הנקשר לתימין (T) וגואנין (G) הנקשר לציטוזין (C). – זיווגים אלה של בסיסים חנקניים משלימים יוצרים את מבנה הסליל הכפול של ה-DNA. תהליך השכפול משמר את רצף האותיות המקורי ואת צורתה של התבנית המשוכפלת.
בהתבסס על קונספט זה, פיתחו החוקרים אבני-בניין מלאכותיות המכונות: BTX Bent Triple Helix. צופן ה-BTX אינו מוגבל רק לארבע ה"אותיות" של ה-DNA. ביכולתו של צופן זה לכלול מספר עצום של אותיות, היוצרות אבני-בניין הנקשרות אחת לשנייה בזכות יכולת ההתאמה וההשלמה של ארבעה סלילי DNA נפרדים, המכונים "קצוות דביקים", ליצירת מבנה המורכב משישה סלילים.
להשגת השכפול העצמי של מערכי מולקולת ה-BTX יש צורך במערך ראשוני המכונה "גרעין". גרעין ראשוני זה מזרז את הבנייה של מערכים זהים נוספים. במחקר המתואר, הגרעין הראשוני (המכונה "גרעין ההורה") מורכב מרצף של שבע אבני-בניין – שבע אותיות. לשם התחלת תהליך השכפול העצמי מוכנס הגרעין לתמיסה של כימיקלים. בתמיסה זו נוצר "מערך בת" על ידי זיווג בסיסים משלימים בין הגדילים. מערך בת זה מהווה בעצם את המילה או הרצף המשלימים למערך הגרעין.
בשלב הבא מופרד מערך הבת ממערך הגרעין (מערך ההורה) באמצעות חימום התמיסה לכארבעים מעלות צלזיוס. בחזרה נוספת על התהליך הנ"ל נקשר מערך הבת לאבני-הבניין המשלימות שלו ליצירת "מערך נכד", הזהה למערך הגרעין המקורי. כאשר התהליך חוזר על עצמו שוב ושוב מתקבל מספר הולך ועולה של מערכים הזהים למערך המקורי, וכך מתקבל תהליך שכפול עצמי של החומר ושל המידע המצוי במערך הגרעין – "מערך ההורה". תהליך זה שונה משמעותית מתהליך השכפול המתרחש בתא, מאחר שלא נעשה כלל שימוש במרכיבים ביולוגיים (בייחוד אנזימים), ואפילו ה-DNA הוא מלאכותי.
מחקר פורץ דרך זה מוכיח כי תהליך השכפול העצמי אינו מוגבל למולקולות ביולוגיות (כגון DNA ו-RNA) בלבד, ומהווה את השלב הראשון בהשגת היעד הנכסף של שכפול עצמי מלאכותי של חומרים בעלי הרכבים מגוונים.
תחומי מחקר בנושא שכפול עצמי

ביולוגיה – מחקר על מערכות שכפול עצמי בטבע והאינטראקציות בין המשכפל למשוכפל. מידע זה עשוי לעזור ולהימנע מקשיים מסוימים בתכנון מכונות בעלות יכולת שכפול עצמי.
מדעי הממטיקה (מדעי הרוח) – כיצד רעיונות ואמונות משכפלים את עצמם ומתפשטים בסביבה האנושית.
ננוטכנולוגיה מולקולרית – בניית מאסף (assembler) בקנה מידה ננומטרי. יכולת שכפול עצמי תביא לחיסכון משמעותי בעלויות ההרכבה העצומות של המכונות המולקולריות הנ"ל.
חלל – נאס"א מימנה מספר מחקרים לפיתוח מנגנונים בעלי יכולת שכפול עצמי. רוב המנגנונים הללו כוללים מכשור הנשלט על ידי מחשב המסוגל לשכפל את עצמו.
אבטחת מחשבים – בעיות אבטחת מחשבים רבות נגרמות על ידי תוכניות בעלות יכולת שכפול עצמי כמו "תולעים" (computer worms) ווירוסים (computer viruses) הפוגעים במחשב.
רשתות ומערכות מחשוב – יכולת התקנה אוטומטית של תוכנות על מחשבים באותה רשת באמצעות "סוכנים ניידים" (mobile agents) יכולות לחסוך זמן רב של התקנה ידנית בכל מחשב ומחשב וכך לתת למשתמשים מענה מהיר יותר.
כימיה – מחקר כיצד מערכות של מולקולות מסוגלות לפעול ביחד על מנת לשכפל את כל המולקולות במערכת (מאמר לדוגמה).
סיכונים אפשריים במערכות בעלות יכולת שכפול עצמי

מערכות בעלות יכולת שכפול עצמי, כמו מערכות אחרות, עלולות שלא לפעול בצורה נכונה וכתוצאה מכך לגרום נזק בניגוד למערכות רגילות, מערכות אלו יכולות באופן תאורטי לגרום לכמויות נזק בלתי מוגבלת. במקרים קיצוניים, ייתכן למשל שכפול בלתי מבוקר שיביא להרס כדור הארץ
כל מערכת ייצור שכזאת חייבת להיות בטוחה מטבעה; כלומר, לא די בכך שהמערכת לא תגרום לסיכונים חמורים במיוחד, אלא על מכונה כזו להישמר גם מטעויות מקריות בתכנון ובעיצוב, טעויות בטיפול או בהעברת ההוראות ועוד. מערכת כזו חייבת להיות בטוחה וחסינה מטעויות.
ככל הנראה, מערכות ייצור כלליות שכאלה תחסרנה את הגמישות המופלאה ויכולת ההסתגלות האופיינית לאורגניזמים חיים (המהוות את הבסיס לתהליך האבולוציה), ויסבלו מנוקשות וחוסר גמישות לשינויים, אפילו קטנים, בסביבה. חוסר גמישות זה יעיל כלכלית, מפשט את התכנון ומגביר את היעילות וחיסכון, שכן מערכות גמישות המסוגלות להתאים עצמן למגוון רחב של סביבות בסופו של דבר יעילות פחות בכל סביבה ספציפית נתונה, בהשוואה למערכות גמישות פחות המכוונת לסביבה מסוימת. חוסר גמישות זו רצוי גם כתכונה בטיחותית, משום שמערכות גמישות יהיו בעלות סיכוי גבוה יותר להיכשל ולצאת מכלל שליטה בסביבה לא מבוקרת.
ראו גם

ארכיטקטורת פון נוימן
ביומימטיקה
ביוננוטכנולוגיה
וירוס מחשב
חיים
מם
מערכות מורכבות
ננוטכנולוגיה
רובוט
שכפול דנ"א
תולעת מחשב
עיסה אפורה
לקריאה נוספת

שכפול עצמי של דפוסים נושאי מידע בקנה מידה ננומטרי, מגזין Nature, אוקטובר 2011, גיליון מס' 478 (7368), עמ' 8–225.
הספר "מנוע היצירה" של ד"ר אריק דרקסלר, 1986, הוצאת Doubleday.
הערות שוליים

↑  מערכות בעלות יכולת שכפול עצמי ותעשייה מולקולרית
↑  נאס"א ומערכות בעלות יכולת שכפול עצמי: השלכות לננוטכנולוגיה
↑  WhatIs.com הגדרת שכפול עצמי באתר
↑  שכפול עצמי של דפוסים נושאי מידע בקנה מידה ננומטרי
↑  יצירת מערכות מלאכותיות בעלות יכולת שכפול עצמי צופנות הבטחה לייצור חדשני של חומרים
↑  הספר "מנוע היצירה" של ד"ר אריק דרקסלר
ג'ון פון נוימן
דוגמה למכונה פשוטה בעלת יכולת שכפול עצמי
אוטומציה מתקדמת למשימות בחלל
תומאס הנגלברוק

| --- | --- |

צילום מ-2012
 לידה:  9 ביוני 1958 (בן 66) וילהלמסהאפן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 בן או בת זוג:  יוהנה ווקלק 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות של באדן-וירטמברג (2011)  מדליית ברהמס (4 במאי 2015)  פרס המוזיקה ע״ש הרברט פון קאראיין (2015) 
 www.thomas-hengelbrock.com
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס הֶנְגֶלְבּרוֹק (בגרמנית: Thomas Hengelbrock נולד ב-9 ביוני 1958) הוא כנר, מוזיקולוג, במאי ומנצח גרמני. הוא המייסד והמנהל של מקהלת בלתאזאר-נוימן ואנסמבל בלתאזאר-נוימן. מאז 2011, הנגלברוק הוא המנצח הראשי של תזמורת רדיו צפון גרמניה. הוא פרש מתפקידו בסיום עונת 2018-2017, שנה לפני המועד שעליו הודיע תחילה.
ביוגרפיה

תומאס הנגלברוק למד נגינה בכינור אצל ריינר קוסמאול והחל את הקריירה שלו בווירצבורג ובפרייבורג. הוא עבד כעוזר לוויטולד לוטוסלבסקי, למאוריציו קגל ולאנטל דוראטי וניגן בהרכבים כמו קונצרטוס מוזיקוס וין בניצוח ניקולאוס הרנונקור. ב-1985 ניצח על תזמורת הבארוק של פרייבורג, שם עבד ככנר ומנצח.
תומאס הנגלברוק ייסד בפרייבורג את מקהלת בלתזאר-נוימן (Balthasar-Neumann-Chor) בשנת 1991 וב-1995 ייסד את תזמורת בלתזאר-נוימן, הרכב שנועד לבצע יצירות מתקופת הבארוק עד ימינו בביצועים אותנטיים תקופתיים, כגון האופרות של ורדי ריגולטו ופלסטף באולם הקונצרטים של באדן-באדן ב-2004 ו-2007. הופעתו הראשונה כמנצח אופרה הייתה ב-1993 בפסטיבל וינה, בתיאטר אן דר וין, ב"אלצ'סטה" של גלוק, הפקה משותפת עם האופרה של וינה. בהמשך ניצח על "איפיגניה בטאוריס" של גלוק בברלין ובווינה ועל דון ג'ובאני של מוצרט בבית האופרה של בון, הפקה שעליה קיבל את תואר מנצח השנה ממבקרי המוזיקה של צפון ריין-וסטפאליה. עוד הופעות של הנגלברוק שקצרו הצלחה רבה היו "המלך ארתור" של הנרי פרסל בפראג, קופנהגן ופריז, "טירת כחול הזקן של בלה בארטוק ויצירות נשכחות שהנגלברוק גילה בארכיבים והשיב לחיים, בהן "מטריאדב אאופאטורה" של אלסנדרו סקרלטי ו"הפילוסוף בכפר" של גאלופי.
הנגלברוק היה מנצחה של התזמורת הפילהרמונית הגרמנית של ברמן משנת 1995 עד 1999, ומנהלה המוזיקלי של פולקסאופר של וינה מ-2000 עד 2003. ב-2001 ייסד את פסטיבל פלדקירך בפלדקירך, פוראלברג, וכיהן כמנהלו האמנותי עד 2006.
הנגלברוק הוזמן לנצח על תזמורות בינלאומיות, בהן תזמורת רדיו בוואריה, הפילהרמונית של מינכן והתזמורת הקאמרית של אירופה.
בפסטיבל ביירוית ניצח הנגלברוק לראשונה בשנת 2011, על טנהויזר של ריכרד וגנר.
מבצעים מיוחדים

בשביל האקספו 2000 יצר הנגלברוק את Ekklesiastische Aktion במוזיקה של ברנד אלואיס צימרמן, ג'רג' ליגטי ויוהאן סבסטיאן באך. הוא עבד בשיתוף פעולה עם מלחינים כגון יאן מילר-וילנד, צ'ן צ'יגאנג, ארקי-סוון טיר וסימון וילס.
הנגלברוק ביים בעצמו הפקות אופרה עם המקהלה והאנסמבל בלתאזאר-נוימן שהקים, בהן אופרות של מוצרט, דון ג'ובאני לפסטיבל פלדקירך ו"המלך הרועה" לפסטיבל זלצבורג, שתיהן בשנת 2006.
בשיתוף פעולה עם הרקדנית והכוראוגרפית פינה באוש ניצח על "אורפאו ואורידיצ'ה" של גלוק בפריז, בשנת 2005; מקהלת בלתאזאר-נוימן, האנסמבל ובלט האופרה של פריז ביצעו את היצירה באופרה גרנייה; ב-2008 חזרו על הביצוע בתיאטרון היווני העתיק באפידאורוס. ההפקה מוקלטת ב-DVD.
ב-2008 ביצע הנגלבורק את ה"קלע החופשי" של ובר בקונצרטהאוס דורטמונד עם התזמורת הקאמרית מאהלר. בהמשך עלתה ההפקה גם בבאדן-באדן בבימויו של רוברט וילסון. כן ביצע את המיסה בסי מינור של באך עם אנסמבל בלתאזאר-נוימן.
ביוני 2010 העלה בדורטמונד את נורמה של בליני עם צ'צ'יליה ברטולי, ששרה לראשונה בתפקיד הראשי.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה קצרה של הנגלברוק באתר "הקנטטות של באך"
↑  Pina Bausch lässt Orpheus in Griechenland tanzen פינה באוש מניחה לאורפאוס לרקוד ביוון, צייטונג מערב גרמניה, 6 ביוני 2008
↑  [ http://www.allmusic.com/album/bach-mass-in-b-minor-bwv-232-mw000 על אלבום המיסה בסי מינור, אלמיוזיק]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459615505171  PLWABN: 9810607936705606  BnF: cb13962357n (data)  GND: 134730194  ISNI: 0000 0001 0875 4198  LCCN: n90624317  LNB: 000308364  MusicBrainz: 5a566302-d6ff-4daf-87f7-6615cde91b42  NKC: xx0100160  NTA: 104716320  SNAC: w6ng5g5g  SUDOC: 080668100  VIAF: 17414795   WorldCat (עם VIAF): 17414795
תחזיקו חזק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הרלן קובן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  396
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ירון פריד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002624800
"תחזיקו חזק" (באנגלית: "Hold Tight") הוא ספר מתח שכתב הרלן קובן. חברת ההפצה לאור "ידיעות ספרים" ("פרוזה") הוציאה את הספר מתורגם לעברית על ידי המתרגם ירון פריד. זהו הספר העשירי של הרלן קובן שתורגם לעברית. הספר נחשב רב-מכר.
תקציר הספר

נער בן שש עשרה ואם לשניים, שאין שום קשר ביניהם, נעלמים מביתם מבלי להשאיר סימן. גופה שעברה חבלה גופנית וכמעט בלתי ניתנת לזיהוי מתגלה בפח אשפה ברובע זונות ידוע לשמצה. אימייל על מסיבת סמים מוביל לכתובת הלא נכונה. ילד שזקוק להשתלת כליה פותח תיבת פנדורה משפחתית, שאולי עדיף שהייתה נישארת סגורה. הורים מודאגים מרגלים אחר פעילות המחשב האינטימית של בנם המתבגר, שחברו הטוב ביותר התאבד זמן קצר לפני כן. פליטת פה אומללה של מורה בכיתה ה' חורצת גורלות ומאיצה את העלילה לכיוונים בלתי צפויים שאין מהם דרך חזרה.
שלום אליעזר הלברשטאם

רבי שלום אליעזר הלברשטאם מראצפערט
רבי שלום אליעזר הלברשטאם מראצפרט (תרכ"ב, 1862 - ט"ז בסיוון תש"ד, 1944) היה בנו השישי של רבי חיים מצאנז, מייסד שושלת חסידות צאנז. הרב הלברשטאם היה מייסד חסידות ראצפרט. נספה באושוויץ-בירקנאו.
תולדותיו

נולד בחול המועד פסח ה'תרכ"ב לרבי חיים מצאנז ולרעכיל דבורה, נכדתו של רבי מרדכי דוד אונגר האדמו"ר מדומברובה. נקרא על שמם של רבי שלום מבעלז ושל רבי אליעזר מדז'יקוב.
באלול ה'תרל"ו נישא למרים שרה בתו של גיסו רבי מרדכי דב טברסקי מהורניסטייפול ועבר להתגורר במקום מגורי הוריה ברוסיה. אחרי תקופה מסוימת חזר לגליציה, לאחר שגורש משם על ידי השלטונות יחד עם תושבים זרים אחרים. הוא עבר לעיר שינאווא ליד אחיו, ולאחר תקופה עבר לעיר טארנא. בשנת תר"ס עבר להונגריה שם שהה כחצי שנה, לאחר מכן עבר לרצפרט, שם נודע כבעל מופתים ואלפים באו לקבל את ברכותיו, על שם עיר זו התפרסם. בימי השואה היה בגיטאות נירג'האזה ואריו-לאפש. נרצח בבירקנאו.
ילדיו

הרב חיים הלברשטאם (ה'תרמ"ב - י"ט בכסלו תש"ג), רב ודיין בסאטמר חתנו של רבי אברהם שלום פנחס רוטנברג מוולברום-צ'כנוסטוב ובזיווג שני חתנו של רבי ברוך רובין מבריזדוביץ. ילדיו מזיווג שני היו רבי אלטר מאיר דוד דיין בסאטמר, הרב מרדכי רב בטיסה-ליק, הרב יעקב יצחק וחתנו קרוב משפחתו, רבי אברהם נפתלי הלברשטאם בנו של רבי מנחם מנדל מסטרופקוב.
הרב משולם זושא יצחק הלברשטאם (ה'תרמ"ד - כ"ג באייר ה'תש"ד), התגורר ברצפרט. היה חתנו של רבי נפתלי טייטלבוים מניר-בטור ובזיווג שני של (גיסו של רבי נפתלי) הרב יהודה ארליך חתנו של רבי משה יוסף מאויהל. ילדיו מזיווג שני היו הרב חיים וחתניו, קרוב משפחתו רבי יצחק טייטלבוים בנו של רבי אהרן מוואלווא, אחיינו (בזיווג שני) רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים האדמו"ר מסיגט, רבי יואל בער האדמו"ר מראצפרט אחרי השואה, הרב יוסף כץ והרב אלימלך ריינמן מניו יורק.
חנה, נישאה בזיווג ראשון עם נכדו של המגיד מטריסק, ובזיווג שני נישאה עם הרב מנחם מנדל רוזנפלד האדמו"ר מביסטריץ, בנו של רבי שלום רוזנפלד השני מקמינקא.
ברכה סימא, אשת רבי חיים צבי טייטלבוים (ה'תר"ם - ו' בשבט ה'תרפ"ו), האדמו"ר מסיגעט, מחבר הספר "עצי חיים", אבי האדמו"ר רבי משה טייטלבוים.
חיה פראדל ( - ט"ז באדר ה'תשל"ד), אשתו של בן דודה, רבי בן ציון הלברשטאם (י' באייר ה'תרל"ד - ד' במנחם אב ה'תש"א), האדמו"ר השני לבית באבוב, נכדו של רבי מאיר נתן הלברשטאם, גם הוא מבניו של רבי חיים מצאנז.
אדל, בזיווג ראשון הייתה אשתו של הרב חיים מושקוביץ בנו של הרב בצלאל יהושע מושקוביץ מגלינא. בזיווג שני הייתה אשתו של הרב ישראל צבי ראטנבערג, האדמו"ר מקאסאן.
לקריאה נוספת

צבי בריננער, רבינו הקדוש מראצפערט, בני ברק: מכון זיכרון משה, תשס"ז
הערות שוליים

↑  בת בנו הרב יחיאל צבי הירש אונגאר מטורנה.
↑  תולדות משפחת הרב מלאדי, עמוד 111. מספר 311
↑  לפי מאיר וונדר, גליציה, ו עמ' 564, "ישמחו במלכותך" עמ' קעג, ועוד הרבה מקורות שמה: "שרה מרים" וכן נכתב על מציבת קברה
↑  בספר רבינו הקדוש מראצפרט מביא הרבה עדיות על מופתים של רבי שלום אליעזר.
↑  בנו של רבי נפתלי חתנו של רבי שלמה יעקב מזידיטשוב שהיה חתנו של רבי אברהם הורוביץ משנדישוב.
↑  הספר באוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302657005171  GND: 13975122X  ISNI: 0000 0000 7262 9757  LCCN: no2008076854  VIAF: 49039543   WorldCat (עם VIAF): 49039543
תחיא חאלים

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1919 סודאן 
 פטירה:  24 במאי 2003 (בגיל 83) מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 
תחיא מוחמד חלים (9 בספטמבר 1919 – 24 במאי 2003) הייתה אמנית מצרית, חלק מהתנועה האקספרסיבית המודרנית. כאמנית פלסטית מצרית, הייתה אחת החלוציות של תנועת הביטוי המודרנית באמנות המצרית בשנות ה-1960, שם היא הצטיינה בהבעת המוזרויות של הדמות המצרית בעבודותיה. רבות מעבודותיה עוסקות בתרבות הנובית, הנילוס, הסירות, והנושאים הפופולריים והלאומיים שבשבילם הוענק לה מספר פרסים כבוד במצרים ובחוץ.
ביוגרפיה

תחיא חאלים נולדה בסודאן, שם התגוררה משפחתה. החינוך היסודי שלה היה בתוך הארמון המלכותי בקהיר, אביה זכה בפרס מפואד הראשון, מלך מצרים.
תחיא חאלים למדה אמנות אצל מורים רשמיים חשובים כמו הצייר הלבנוני יוסף טרבלסי והאמן היווני ג'רום, לאחר מכן הייתה תחת פיקוחו של האמן המצרי חאמד עבדאללה בסטודיו שלו בשנת 1943, ולאחר נישואיהם בשנת 1945, הם הלכו לפריז כדי להצטרף לאקדמיה ז'וליאן (1949-1951). כשחזרו למצרים, הם לימדו אמנות יחד בסטודיו הפרטי, במרכז העיר (קרוב לכיכר תחריר) בקהיר.
תחיא חאלים קיבלה שני מענקים (מלגות ) ייעודיים לייצור אמנותי בשנת 1960 ו-1975.
היא הציגה את עבודותיה בביאנלה בוונציה בשנים 1956, 1960 ו-1970.
רע"פ אליצור סגל

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  2 בנובמבר 2017
 החלטה
 בערכאות נמוכות העותר הורשע בהעלבת עובד ציבור בגין מאמר שכלל ביטויים פוגעניים, מבזים ומשפילים נגד הרב הצבאי הראשי. העתירה התקבלה פה אחד. העותר זוכה בהנמקה שחופש הביטוי הפוליטי גבר על הפגיעה בתפקוד התקין של השירות הציבורי ועל הפגיעה ברב הצבאי הראש.
 חברי המותב
 חברי המותב:  מרים נאור, סלים ג'ובראן, אסתר חיות, חנן מלצר, יורם דנציגר, ניל הנדל, עוזי פוגלמן, יצחק עמית וענת ברון
 תקדימים
 דנ"פ 7383/08 אונגרפלד
 
רע"פ 5991/13 אליצור סגל נ' מדינת ישראל ואחרים היא פסיקת בית המשפט העליון שזיכתה את אליצור סגל מאשמת העלבת עובד ציבור קבעה את ההלכה לגבי עבירת העלבת עובד ציבור. פסיקה זו צמצמה את אפשרויות ההרשעה בעבירת העלבת עובד ציבור לעומת פסיקה קודמת בה הורשע אזרח בשל שעמד מול תחנת משטרה עם שלט שקרא לפיטורי שוטר מסוים בטענה ששיתף פעולה עם עבריינים.
אליצור סגל פרסם באתר האינטרנט של ארגון מנהיגות יהודית מאמר בו כתב כי הרב הצבאי הראשי, תת-אלוף ישראל וייס, עבר על איסורים שדינם מיתה. המאמר פורסם בדצמבר 2004, בעיצומו של המאבק הפוליטי על תוכנית ההתנתקות.
בבית משפט השלום, הורשע סגל בעבירת העלבת עובד ציבור. סגל ערער על הפסיקה בבית המשפט המחוזי בירושלים, שדחה את ערעורו. סגל פנה לבית המשפט העליון באמצעות עורך דינו יצחק בם בבקשת רשות ערעור בטענה כי יש לזכותו מכיוון שאין לראות בביקורת פוליטית על עובד ציבור משום העלבה וכי הפרשנות שאימצו בית המשפט השלום והמחוזי לעבירה פוגעת בחופש הביטוי הפוליטי. עקב החשיבות הרבה של הנושא, מונו תשעה שופטים לדון בערעור. תשעת השופטים, פה אחד, זיכו את סגל.
השופטים קבעו, שככלל ביקורת בעלת אופי ציבורי-פוליטי, בייחוד כאשר האדם ה"מותקף" הוא עובד ציבור בכיר, לא תהווה "העלבה".
רקע > המאבק הפוליטי על תוכנית ההתנתקות

בחודש דצמבר 2003 הציג ראש הממשלה אריאל שרון את תוכנית ההתנתקות. לתוכנית קמו מתנגדים רבים בקרב תומכי מפלגות הקואליציה ובמיוחד בקרב חברי הליכוד. התוכנית הועמדה להצבעה של כל חברי הליכוד. במאי 2004 התקיים המשאל המתפקדים והתוכנית נדחתה ברוב של קרוב ל-60%. ההצבעה לא מנעה את המשך קידום התכנית על ידי שרון, ובאוקטובר 2004, אושרה תוכנית התנתקות בהצבעה בכנסת. מתנגדי התוכנית המשיכו במאבקם.
נגד החוק הוגשו עתירות לבג"ץ. ביוני 2005 החליט בג"ץ לבטל מספר סעיפים שהגבילו את הפיצוי למפונים, אך דחה את העתירה לביטול החוק עצמו. ההחלטה התקבלה ברוב דעות של עשרה שופטים מול אחד. בדעת מיעוט היה השופט אדמונד לוי, אשר גרס כי החוק אינו חוקתי. באוגוסט 2005 צה"ל פינה את התושבים והשלים את ביצוע תוכנית ההתנתקות.
רקע > מאמרו של אליצור סגל: הרבצ"ר מטעם

בדצמבר 2004, בעיצומו של המאבק הפוליטי על תוכנית ההתנתקות פרסם הרב אליצור סגל באתר האינטרנט של ארגון מנהיגות יהודית, בו שימש כעורך, מאמר בכותרת "הרבצ"ר מטעם". המאמר תקף את הרב הצבאי הראשי תת-אלוף ישראל וייס בביטויים חריפים ביותר, ובין היתר נכתב כי הרבצ"ר:
שותף לרצח - איסור יהרג ואל יעבור
שותף לגילוי עריות - איסור יהרג ואל יעבור
שותף לחילול שבת שהוא איסור סקילה
שותף לביטול מצוות יישוב ארץ ישראל השקולה ככל התורה כולה
שותף להאכלת מאות אלפי יהודים בטרפות.
רקע > עבירת "הטרדת עובד ציבור"

עבירת ההעלבה מעוגנת בסעיף 288 לחוק העונשין, הקובע: "המעליב בתנועות, במילים או במעשים, עובד הציבור, או דיין או פקיד של בית דין דתי או חבר ועדת חקירה לפי חוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968, כשהם ממלאים תפקידם או בנוגע למילוי תפקידם, דינו – מאסר שישה חודשים". סעיף 288 היה קיים עוד מלפני חקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ולכן מוגן מביטול חוקתי כסותר את חוק היסוד, אבל יש לפרשו ברוח חוק היסוד.
רקע > הלכת אונגרפלד

עד לפסיקה בעניין אליצור סגל ההלכה בנושא העלבת עובד ציבור נקבעה בדנ"פ אונגרפלד (7383/08). אונגרפלד הואשם בגין פרסום כרזה מול משטרת חדרה, שבה נכתב שצריך לפטר שוטר מסוים בגלל שיתוף פעולה עם עבריינים ושהמשטרה לא צריכה תפוחים רקובים. בשלוש ערכאות אונגרפלד נמצא אשם בגין העלבת עובד ציבור. אונגרפלד עתר לדיון נוסף בבית המשפט העליון בהרכב מורחב. בשל החשיבות העקרונית של הסוגיה נתקבלה בקשתו והדיון בבקשתו התקיים במותב של תשעה שופטים. ברוב של שישה כנגד שלושה נדחה ערעורו ונשארה בעינה הרשעתו בגין העלבת עובד ציבור.
בפסק הדין נקבע כי להרשעה בעבירת העלבת עובד ציבור יש להוכיח שני תנאים מצטברים: רכיב תוכני לגבי מהות הדברים ורכיב הסתברותי הדן בסיכוי כי הדברים אמנם יגרמו לפגיעה בתפקוד התקין של השרות הציבורי או לפגיעה בנשוא המאמר. לגבי הרכיב הסתברותי נקבע ברוב קולות כי יש להוכיח ודאות קרובה לפגיעה ולא רק אפשרות סבירה לפגיעה.
יוער כי ה"העלבה" שבגינה הורשע אונגרפלד היא מאוד מתונה בהשוואה להאשמות שייחס סגל לרבצ"ר.
רקע > הערכאות הנמוכות > בית משפט השלום

ביום 23.7.2006 הוגש לבית משפט השלום בירושלים כתב אישום נגד סגל בו יוחסה לו עבירה של העלבת עובד הציבור, לפי סעיף 288 לחוק העונשין, התשל"ז-1977.
לאחר למעלה משש שנים, ביום 25.12.2012 ניתן פסק דינו של בית המשפט השלום (ת"פ 3099/06). בפסק הדין הורשע סגל בעבירת ההעלבה. בית המשפט קבע כי הדברים מהווים השפלה והעלבה היורדות לליבת כבודו ותפקידו של הרב הצבאי כאיש הלכה וכאיש צבא וכי הם מסכנים, בוודאות קרובה, את תפקוד הרבנות הצבאית בכלל ואת תפקוד הרב הצבאי בפרט. בגזר הדין הוטלו עליו שישה חודשי מאסר על תנאי למשך שלוש שנים, קנס ותשלום פיצוי לרב הצבאי הראשי.
רקע > הערכאות הנמוכות > בית המשפט המחוזי

סגל ערער על פסק הדין לבית המשפט המחוזי בירושלים (ע"פ 2696-03-13). ביום 2.6.2013 נדחה הערעור על הכרעת הדין. בית המשפט המחוזי קבע כי רובו ככולו של המאמר אינו חורג מביטוי פוליטי מותר, בין השאר, משום שסף הסיבולת של עובד ציבור, וודאי עובד בכיר, צריך להיות גבוה. עם זאת, נפסק כי בדברים שבליבת המאמר חצה סגל את גבול ההתבטאות הלגיטימית.
הערעור על גזר הדין התקבל בחלקו ומשך המאסר על-תנאי קוצר אך הקנס והפיצוי שנגזרו עליו נותרו על כנם.
הדיון המשפטי בבית המשפט העליון

אליצור סגל הגיש באמצעות עורך הדין יצחק בם בקשת רשות ערעור על פסק הדין של בית המשפט המחוזי. בבקשה נטען, שההלכה הקודמת שפסק בית המשפט בפסק הדין בעניין דנ"פ אונגרפלד היא רחבה מדי ולא מגנה מספיק על חופש הביטוי הפוליטי ולכן צריך לשנות את ההלכה, כדי שעבירת העלבת עובד ציבור לא תחול על התבטאויות כנגד עובדי ציבור בעניינים ציבוריים - פוליטיים.
תחילה, נערך דיון בבקשה בהרכב של שלושה שופטים (הנשיאה מרים נאור, השופט חנן מלצר והשופטת ענת ברון). הנשיאה נאור הציעה, שלמרות השלב המתקדם של הדיון, כתב האישום יבוטל בהסכמה. הפרקליטות סירבה להצעה. מכיוון שהלכת אונגרפלד נפסקה בהרכב של תשעה שופטים, על מנת לדון בה מחדש, הנשיאה נאור החליטה להרחיב את ההרכב לתשעה שופטים.
הדיון המשפטי בבית המשפט העליון > עובדות פסק הדין

הבסיס העובדתי לפסק הדין היה מאמרו של סגל. בנוסף הדגיש בית המשפט את העובדות הבאות:
1. המאמר פורסם בתקופה בה התנהל במדינה ויכוח פוליטי סוער בשאלת ההתנתקות.
2. המאמר הוא ביטוי פוליטי מובהק.
3. הרבצ"ר הוא עובד ציבור ברמה בכירה מאד.
4. המאמר הופיע רק במרשתת ולא בעיתונות מודפסת.
5. הרבצ"ר נחשף למאמר רק לאחר שזה הוצג לו במשטרה, בעקבות תלונה של גורם אחר.
6. המאמר כולל ביטויים קשים, מכוערים וקיצוניים.
הדיון המשפטי בבית המשפט העליון > טענות המערער

1. עבירת ההעלבה היא עבירה ארכאית הפוגעת באופן קשה בחופש הביטוי ובעקרונות המשטר הדמוקרטי.
2. בנושאים "פובליציסטיקה בעניינים חברתיים ופוליטיים" יש לפסוק על פי דעת המיעוט בפסק אונגרפלד – ולזכותו.
3. המאמר מצוי בליבת חופש הביטוי בעניינים ציבוריים-פוליטיים שערכו החברתי גדול בהרבה מנזקו.
4. הלכת אונגרפלד מעוררת קשיים ויש לבחון אם להותירה על כנה, ולחלופין להצר את גבולותיה.
5. נדרשת הגדרה ברורה של הערך המוגן העומד בבסיס עבירת ההעלבה.
6. הרשעתו, אם תישאר בעינה, תגרום לאפקט מצנן לגבי חופש הביטוי.
7. ביקורת על עובד ציבור בכיר ראויה ליתר הגנה מאשר ביקורת על עובד זוטר.
8. יש להבחין בין פרסום מעל במה ציבורית לבין עלבון שהוטח בעובד הציבור במסגרת הפגנה או פניה ישירה אליו.
9. המבחן ההסתברותי קשה ליישום באופן אחיד ועקבי וכי כתוצאה מכך נפגעת הוודאות המשפטית ונוצר "אפקט מצנן" על חופש הביטוי.
הדיון המשפטי בבית המשפט העליון > טענות המשיבים

1. אין הצדקה לקיים דיון ב"גלגול שלישי" כי הלכת אונגרפלד דנה בשאלות שהעלה המבקש ואין מקום להרהר אחריה.
2. יש לדחות את ההבחנה שהציע העותר בין פרסום מעל במה ציבורית לבין הפגנה או משלוח פנייה מעליבה לעובד הציבור.
3. הערך המוגן בעבירת ההעלבה הוא חוסנו של השירות הציבורי ולא עניינו הפרטי של עובד הציבור.
4. אין משמעות רבה לכך שייתכן והרבצ"ר לא נחשף למאמר.
5. המדינה הסכימה כי אין עילה לעבירה פלילית בביקורת שבמאמר על פיה הרבצ"ר היה צריך לפסוק הלכה בעניין כללי הפתיחה באש; בעניין השירות המשותף של נשים וגברים בצבא; לאסור חילול שבת לצרכים שאינם מבצעיים לרבות פינוי מאחזים; לאסור על חיילים להשתתף בתוכנית ההתנתקות, וכי משלא עשה כן נכשל בתפקידו. המדינה הסכימה כי ביקורת זו אינה חורגת מחופש הביטוי הפוליטי המותר. אבל, העותר חצה את הגבול לעבר העבירה הפלילית במצבור אמירות קיצוני במיוחד מבחינת עוצמת הביזוי, עומק ההשפלה ועומק הפגיעה הפוטנציאלית – ואף הפגיעה הממשית – בתפקודו של הקצין הרלוונטי.
6. דברי העותר רומסים את מעמדו המוסרי והתורני בכלל ובקרב הציבור הנזקק לשירותיו בפרט.
7. התקיימה ודאות קרובה לפגיעה ברבנות הצבאית ובתפקודו של הרבצ"ר בעקבות המאמר. זאת, בהתחשב בכך שהכותב אדם בעל השפעה, איש חינוך ובעל סמיכה לרבנות.
הדיון המשפטי בבית המשפט העליון > עמדת האגודה לזכויות האזרח

האגודה לזכויות האזרח הצטרפה כ"ידיד בית המשפט".
1. יש לייחד את עבירת העלבת עובד ציבור רק לביטויים חמורים המתקרבים לרף של עבירת האיומים או של עבירת ההסתה.
2. אין לראות משום עבירה בפרסום מאמר פובליציסטי שבו ביקורת קשה ואף מעליבה נגד עובד ציבור בכיר כאשר אין בו יסוד של הטרדה.
3. לולא הוראת שמירת הדינים הקבועה בסעיף 10 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, עבירת ההעלבה לא הייתה עומדת במבחן החוקתיות.
4. נדרשת הגנה רחבה במיוחד מפני תחולת העבירה מקום שעובד הציבור שהעלבון מופנה הוא בכיר.
5. לא הוכח שהמאמר מקים ודאות קרובה לפגיעה בשירות הציבורי.