stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהומות 1919 במצרים
מהומות 1919 > מפלגה אל-ופד

משלחת אל-ופד גדלה והתרחבה והפכה למפלגה. מטרתה הייתה לא רק לייצג את העם המצרי, אלא גם להנהיגו. הרכב המפלגה השתנה מיד לאחר היווצרותה ומעולם לא היה קבוע, זאת בשל המעצרים והמחלוקות שנתגלעו בין חברי אל-ופד וסעד זע'לול לגבי אופן המאבק בבריטים. מוחמד סעיד נעשה ראש ממשלת מצרים והרכיב ממשלה. במאי 1919 מונתה ועדת מילנר הבריטית ל"בדיקת האפשרות למתן מוסדות לממשל עצמי למצרים, תוך שמירה על מעמד הפרוטקטורט והאינטרסים הבריטיים". בבואה למצרים בדצמבר הוחרמה הוועדה על ידי הלאומנים המצרים. בינתיים דרשו הבריטים ממחמוד סלימאן ואבראהים סעיד, מהנהגת הוועדה המרכזית שהוקמה לצורך ארגון המהומות והשתייכה למפלגת אל-ופד, לעזוב את מצרים וכן הושעה מזכיר הוועדה, עבד אלרחמן פהמי. חבריה המושעים של המועצה המחוקקת המצרית מחו ואליהם הצטרפו המועצות האזוריות בפרובינציות שהוקמו במהלך המהומות. משנתחדשו ההפגנות התפטר ראש הממשלה החדש מחמד סעיד וממשלה חדשה לא יכלה לפעול. בתגובה לקריאתה של הוועדה המרכזית למצרים הוטל חרם כללי על ועדת מילנר, אשר נמשך עד לעזיבת המשלחת לבריטניה במרץ 1920. שלב זה של המהומות התאפיין בהשתתפות כל מגזרי האוכלוסייה המצרית, ביניהם הכמרים הקופטים, והנשים המוסלמיות הפכו לסמל המהומות.
לאחר שעזבה ועדת מילנר את מצרים החלו הבריטים להתוות גישה חדשה. מילנר הכיר בכך שנחוצה גישה ישירה יותר ושעתידה של מצרים צריך לכלול משא ומתן עם מפלגת אל-ופד, ושיחות אישיות בינו לבין זע'לול החלו ב-7 ביוני ונמשכו במהלך קיץ 1920 בלונדון. כתוצאה ממה שכונה בשם "הסכם מילנר-זע'לול", הכריזה הממשלה הבריטית בפברואר 1921 על הסכמה לביטול הפרוטקטורט כבסיס למשא ומתן להסכם עם המצרים.
ב-4 באפריל 1921 שב זע'לול למצרים, שם זכה לקבלת פנים חסרת תקדים שהצביעה על התמיכה המכרעת לה זכה בקרב המצרים. אך אלנבי היה נחוש לשבור את כוחו הפוליטי של זע'לול וליצור קבוצה פרו-בריטית איתה תוכל בריטניה לדון בהענקת עצמאות בתנאים נוחים יותר. ב-23 בדצמבר הוגלה זע'לול בשנית לסיישל דרך עדן. הגלייתו לוותה בהפגנות, התנגשויות אלימות עם המשטרה ושביתות סטודנטים ופקידי ממשל שהשפיעו על קהיר, אלכסנדריה, פורט סעיד וסואץ, וכן על ערים קטנות יותר בפרובינציה.
תוצאות המאבק והשלכותיו

לאחר שלוש שנים של משא ומתן ללא תוצאות הגיעו הבריטים בחוסר רצון להכרה כי הסכם שרק ישמור על הסטטוס קוו אינו בר-השגה. לכן, הכריזה בריטניה ב-28 בפברואר 1922 באופן חד-צדדי על ביטול הפרוטקטורט והענקת עצמאות למצרים. ארבעה נושאים "נותרו לשיקול דעתה של בריטניה" עד שהסכמים הנוגעים להם ייחתמו רק לאחר משא ומתן:
ביטחון נתיבי התקשורת של בריטניה במצרים ובכללם תעלת סואץ
הגנה על מצרים מפני השפעה ישירה או עקיפה של אויב חיצוני
שמירה על האינטרסים הזרים במצרים
הגנה על המיעוטים
שמירתה של סודאן תחת שלטון בריטי
מצריים הוכרזה כמלוכה חוקתית, הסולטאן אחמד פואד הפך למלך פואד הראשון ובנו פארוק נבחר כיורשו. ב-19 באפריל 1922 אושרה חוקה חדשה ובהמשך החודש הוכרז על בחירות לפרלמנט בן שני בתים. הבחירת שנערכו לבסוף ב-12 בינואר 1924 הסתיימו בניצחון מפלגת הופד בראשות סעד זע'לול אשר זכתה להקים את ממשלתה העצמאית הראשונה של מצרים. עיקר הכוח הפוליטי נותר בידי המלך, אשר היה בעל זכות וטו על חוקים חדשים ויכולת למנות בעצמו חלק מחברי הפרלמנט.
מחאה שהחלה כהצעה פוליטית שקטה, שהונהגה בתחילה בידי מצרים בני המעמד הגבוה אשר הושפעו מנאומיו של נשיא ארצות הברית לגבי ההגנה על זכות הגדרתם העצמית של עמים, הפכה למהומות בעלות אופי מהפכני בהן השתתפו המוני העם. באופן אירוני, לא הייתה כוונתם של מייסדי אל-ופד לעמוד בראש מהפכה פוליטית או להאיץ שינויים סוציאליים נרחבים, אלא להפעיל לחץ מתוכנן באמצעות מצרים בתפקידים בכירים במנגנון השלטוני ולשכנע את הבריטים לוותר בהדרגה על חלק מכוחם. במקום זאת, המצב שנוצר בשטח עם תחילת המהומות הביא את האוכלוסייה למחאה קיצונית יותר מכפי שהמפלגה עצמה תכננה. בדומה למדינות אחרות תחת שלטון קולוניאלי לאחר מלחמת העולם הראשונה, מצאו המצרים כי רצונם להגדרה עצמית בינלאומית סיפקה בסיס ואף העצימה את המחאה.
המהומות לא גרמו לפינוי הבריטים ממצרים, אך הכניסו למודעות פוליטית אוכלוסייה שגילתה מחדש את גאוותה הלאומית ורכשה מידה של כוח בזירה הלאומית. כוח זה הביא את אלנבי והממשלה הבריטית להכיר בסעד זע'לול ומפלגתו ולא בממשלת מצרים הרשמית כגוף המייצג איתו יש לשאת ולתת על עתיד מצרים.
ראו גם

תקרית דינשאווי
לקריאה נוספת

Elgood Percival, George. The Tranzit of Egypt. E. Arnold, 1928, London
Gershoni, Israel and Jankowski, P. James. Egypt Islam and the Arabs: The Search for Egyptian Nationhood. New York University Press, 1987
Landau, M. Jacob. Parliaments and Parties in Egypt. 1953, Tel Aviv
Quraishi, Masood Zaheer. Liberal Nationalism In Egypt: Rise and Fall of The Wafd Party. 1967, Allabahad
Marlow, Jhon. A History of Modern Egypt and Anglo Egyptian Relations 1800-1953. Praeger, 1954, New York
Berque, Jacques. Egypt Imperialism and Revolution. Praeger, 1972, London
Botman, Selma. Egypt from Independence to Revolution 1919-1952. Syracuse University Press, 1991. ISBN 0815625316
Hourani, Albert Habib. Khoury, Philip Shukry. Wilson, Mary Christina. The Modern Middle East: a reader. University of California Press, 1993. ISBN 0520082419
Roberts, Andrew D. Fage, John Donnelly. Oliver, Roland Anthony. The Cambridge history of Africa, כרך 8. Cambridge University Press, 1984 .ISBN 0521225051
הערות שוליים

↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בימינו, מצרים: האחות הבכירה, האוניברסיטה הפתוחה, 2003, עמ' 29
↑  Roberts, עמודים 751–752
↑  פ. ג'. וטיקיוטיס (אנ'), תולדותיה של מצרים ממחמד עלי עד סאדאת, (פרינסטון, 1991)
↑  כ-45.02 קילוגרם
↑  Badrrawi, Malak. Political Violence in Egypt 1910-1925. Routledge, 2000, Surrey. ISBN 0700712313
1 2  Berque, Jacques, Egypt Imperialism & Revolution. London, 1972
1 2 3  Hourani, עמודים 396–397
↑  שארל עיסאווי, מצרים במהפכה, עיינות - הוצאה לאור, 1966, עמ' 29–30
↑  Quraishi, Masood Zaheer, Liberal Nationalism In Egypt: Rise and Fall of The Wafd Party. Allabahad, 1967, עמוד 13
↑  הכוונה למהגרים מהלבנט, שנכלל בתחום המדינות המודרניות של סוריה, לבנון, ישראל וירדן, על פי Lanver Mak
↑  Mak, Lanver. The British in Egypt: Community, Crime and Crises 1882-1922. I.B.Tauris, 2012. ISBN 1848857098. עמודים 23-24
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  בוטמן, עמ' 25–30
1 2  Hourani, עמוד 400
↑  על פי Helen Chapin Metz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533493505171  GND: 4722268-2  LCCN: sh85041306 
סעד זע'לול, מנהיג מפלגת אל-ופד אלמצרי וממנהיגי המהומות. ב-1924 הפך לראש הממשלה הראשון לאחר קבלת העצמאות
דגל המהפכה של מצרים, 1919
מיכאל אורטובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באפריל 1974 (בן 50) טירספול, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-2002)
 מד כושר מרבי:  2588 (ינואר 2003)
 מד כושר נוכחי:  2422 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל
 
מיכאל אורטובסקי (ברוסית: Михаил Оратовский) (נולד ב-3 באפריל 1974 בטירספול) הוא שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת רב אמן.
נכון לאפריל 2021, מדורג במקום ה-50 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה

מיכאל אורטובסקי נולד בטירספול. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא למד שחמט בבית הספר של מיכאל בוטביניק. עלה לישראל בשנות התשעים. 
בשנת 1992 הוא חלק מקום 6–11 באליפות ישראל. בשנת 1993 אורטובסקי חלק מקום 5–6 באליפות אירופה בשחמט לצעירים. 
 בשנת 1994 זכה באליפות ישראל בשחמט לנוער. באותה שנה הוא חלק מקום 8–11 באליפות העולם לנוער.
בשנת 2012 הוא סיים במקום השני בתחרות בינלאומית בתל אביב.
קבלת דרגות בינלאומיות

1994 - אמן בינלאומי
2002 - רב אמן.
מטאל אלטרנטיבי

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  הבי מטאל, רוק אלטרנטיבי
 מקורות תרבותיים:  אמצע שנות השמונים של המאה ה-20, ארצות הברית
 מוצא:  ארצות הברית 
 כלים:  בס, תופים, גיטרה
 פופולריות מיינסטרים:  רחבה בתחילת שנות התשעים
 תת-סוגות
 נו-מטאל, ראפ מטאל, פאנק (Funk) מטאל
 
מטאל אלטרנטיבי (באנגלית: Alternative metal) הוא סוג מוזיקה שצבר פופולריות בשנות ה-1990 המוקדמות יחד עם הגראנג'. המטאל האלטרנטיבי הוא למעשה שילוב בין ההבי מטאל לבין הרוק האלטרנטיבי, וז'אנרים אחרים שאינם קשורים בדרך כלל למטאל. המטאל האלטרנטיבי מאופיין במרכיבים של ההבי מטאל (בעיקר ריפים), אבל בדרך כלל ניכר במילים לא רגילות, קצב פעימות לא קבוע, טכניקה יוצאת דופן והשפעה לטווח רחוק מחוץ למוזיקת המטאל.
| הבי מטאל> תת-סוגות |
| --- | --- |
מטאל קיצוני (כולל בלאק מטאל, דת' מטאל, דום מטאל, ספיד מטאל, ת'ראש מטאל) • גרוב מטאל • פאוור מטאל • מטאל גותי (דת'-דום גותי, מטאל גותי סימפוני) • מטאל סימפוני • גלאם מטאל: 
סוגות היתוך
מטאל אלטרנטיבי (כולל נו-מטאל, ראפ מטאל, פאנק (Funk) מטאל) • מטאלקור (כולל דת'קור) • גריינדקור • אינדסטריאל מטאל • פולק מטאל • מטאל נאו-קלאסי • פרוגרסיב מטאל • סלאדג' מטאל • סטונר רוק • גראנג': 
סצינות אזוריות
דת' מטאל סקנדינבי • הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי • הקשיחות הגרמנית החדשה: 
ראו גם
מטאל בישראל • מטאליסט • פוליטיקה במטאל • פולחן השטן במטאל   פורטל הבי מטאל : 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534802305171  LCCN: sh2002002710  LNB: 000290927 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבצר הוהנאשפרג

| --- | --- |

שער הכניסה למבצר
 מידע כללי
 סוג:  מבצר
 כתובת:  רובע אשפרג (אנ')
 מיקום:  לודוויגסבורג
 מדינה:  גרמניה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1535
 תאריך פתיחה רשמי:  1535 
 חומרי בנייה:  אבן
 מידות
 גובה מעל פני הים:  347 מ' 
 קואורדינטות:  48°54′36″N 9°08′18″E﻿ / ﻿48.91°N 9.138333°E﻿ / 48.91; 9.138333
 he  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימבצר הוהנאשפרג(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימבצר הוהנאשפרג
 
מבצר הוהנאשפרג (בגרמנית: Festung Hohenasperg) הוא מבצר שנבנה על ראש גבעה בקרבת העיר שטוטגרט במדינת באדן-וירטמברג, גרמניה כשלהערכת ארכאולוגים תחילת בנייתו מתוארכת ל-500 לפני הספירה (תקופת הקלטים). לאורך ההיסטוריה היווה המבצר מוקד לקרבות כשבמהלך מלחמת 30 השנים הוחזק על ידי כוחות פרוטסטנטים שהתמודדו עם מצור שהטילו כוחות קתוליים. במהלך שלטון גרמניה הנאצית שימש כבית כלא של הנאצים. כיום המבצר נמצא בחלקה הצפוני של אשפרג (אנ') שמהווה פרבר בעיר לודוויגסבורג ומשמש כבית חולים עבור שירות בתי הכלא של באדן-וירטמברג. בשטח המבצר קיים מוזיאון להיסטריה של המבצר כבית כלא.
ההיסטוריה של המבצר > התקופה הקלטית

אחד היישובים, שהתקיימו במרכז אירופה בתקופת תרבות האלשטאט של העידן הקלטי, היה הוהנאשפרג. התיישבות זו הוקמה על גבי גבעה בגובה 90 מטר השולטת על סביבתה והוקפה בחומה. קברים קלטים בקרבת העיר מצביעים על נוכחות קלטית באזור בתקופה שקדמה לאימפריה הרומית. בין השאר התגלו בסביבת המבצר קבר הצ'יפטיין של הוכדורף (אנ'), תל הקבורה קליינאספרגל (גר'), קבר גרפנבוהל (גר') ועוד.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת האימפריה הפרנקית

בסביבות 500 לספירה כבשו השבטים של האימפריה הפרנקית את היישוב מידי האלמאנים, שינו את שמו לאסיקברג (Ascicberg) והפכו אותו למקום מושבה של מועצת הפרנקים.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת האימפריה הקרולינגית

השושלת הקרולינגית ירשה את האימפריה הפרנקית בסביבות שנת 800 והקימה את האימפריה הקרולינגית. בתקופה זו קיים רישום ראשון לשם "אשפרג" שניתן מאוחר יותר למבצר ולעיר שנבנתה למרגלותיו. בהמשך, לאחר חוזה ורדן עברה העיר לרשות מדינת פרנקיה המזרחית.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת האימפריה הרומית הקדושה

ב-962 הקים אוטו הראשון את האימפריה הרומית הקדושה שהביאה לאיחוד מחדש של חלקיה של האימפריה הקרולינגית שהתפרקה לאחר חוזה ורדן. היישוב המבוצר נכלל בשטחה של האימפריה ובמאה ה-13 החלו לקרוא לו לראשונה הוהנאשפרג. ב-1510 הפך שם זה לשם הרשמי של העיר. ב-1519 הטילו כוחות של הברית השוואבית, בפיקודו של ג'ורג' פון פרונדסברג (אנ'), מצור על העיר שעל הגנתה הופקד אולריך, דוכס וירטמברג שהצליח להדוף את הצרים.
ב-1535 החל תהליך להרחבת המבצר כשבמקביל התבקשו האזרחים שגרו בגבולותיו להקים את בתיהם בשיפולי הגבעה עליה הוא ניצב.
ב-1555 נחתם שלום אאוגסבורג שהיה אמור להסדיר את החלוקה האמונית של תושביה האימפריה הרומית הקדושה (בעיקר בין פרוטסטנטים וקתולים) אולם השקט היה זמני וב-1618 פרצה מלחמת שלושים השנים. מלחמה זו הביאה לפגיעה משמעותית בכוחה ובטריטוריות של האימפריה. במסגרת מלחמה זו הטילו, ב-1634, כוחות קתולים של האימפריה מצור על המצודה שהוגנה על ידי כוחות פרוטסטנטים עם תגבורת מממלכת שוודיה. המצור הסתיים ב-1635 עם כניעת הפרוטסטנטים לצרים שכבשו את העיר והמבצר והחזיקו בהם עד 1649, לאחר החתימה על שלום וסטפליה.
ההיסטוריה של המבצר > לאחר שלום וסטפליה

שלום וסטפליה סימל, למעשה, את תחילת התפרקותה של האימפריה (תהליך שהסתיים ב-1806). לאחר תום המלחמה הוחזר המבצר לידי רשויות וירטמברג שבהדרגה הפכו לרשות עירונית עצמאית. בשלהי המאה ה-17 סבלה העיר, הגובלת עם צרפת, ממספר פלישות וכיבושים של הצבא הצרפתי (1688, 1693). בתחילת המאה ה-18 איבד המבצר מחשיבותו עקב הסכמים וייצוב הגבול והפך, החל מ-1718, לבית כלא. הכלא שימש את שליטי וירטמברג, וביניהם פרידריך הראשון ווילהלם הראשון, לכליאת מתנגדיהם.
ב-1781 שולבה אשפרג בלודוויגסבורג והפכה לפרבר של העיר.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת גרמניה הנאצית

מ-1933, עם תחילת שלטון גרמניה הנאצית, שימש המבצר למאסר מתנגדי השלטון וביניהם חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה הקומוניסטית. בין השאר הוחזק במקום יוג'ין בולץ (אנ') שהיה מושל וירטמברג וחבר בתנועת ההתנגדות הגרמנית לנאציזם. החל מ-1940 הפך בית הכלא למחנה ריכוז של אסירים לקראת העברתם מזרחה כשהקבוצה הראשונה שרוכזה ונשלחה מהמקום הייתה של צוענים. רובם של הצוענים שנשלחו מהמבצר סיימו את חייהם באושוויץ. הסלקציה של האסירים נעשתה על ידי "ועדת ריטר" שהקים המדען הנאצי הגזען רוברט ריטר (אנ').
ההערכה היא שעקב התנאים הקשים בכלא ויחס הסוהרים מתו בו, בתקופת המלחמה, מעל 100 אסירים כששמות 20 מהם, שהיו חברי מחתרת אנטי פשיסטית, חקוקים על לוח זיכרון המוצב במבצר.
ההיסטוריה של המבצר > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה כבשו חיילי הארמייה השביעית של ארצות הברית את העיר והמבצר ששימש כמחנה מעצר עבור חיילים גרמנים. ב-1959 נתפס קרל יגר, איש האיינזצגרופן, ונאסר במבצר ושם קץ לחייו זמן מה לאחר מאסרו.
עם יציאת צבא ארצות הברית מגרמניה המערבית שימש המבצר כבית כלא אזרחי לאסירים פליליים ובהמשך שימש כבית חולים עבור שירות בתי הכלא של מדינת באדן-וירטמברג.
במקום מוזיאון קטן המתעד את האישים שנאסרו בכלא.
גלריה

צילום אווירי של המבצר
חומת המבצר ואחד ממגדלי השמירה
שער המבצר והגשר מעל החפיר
תותח המוצב על גבי החומה
גבעת המבצר. הצילום מדגיש את הבדלי הגובה בין המבצר והעיר
לקריאה נוספת

M. Biffart: Geschichte der württembergischen Feste Hohenasperg und ihrer merkwürdigen Gefangenen. Stuttgart, 1858
Theodor Bolay: Der Hohenasperg - Vergangenheit und Gegenwart. Bietigheim, 1972
Horst Brandstätter: Asperg - Ein deutsches Gefängnis, Berlin: Wagenbachs Taschenbücherei 1978. ISBN 3-8031-2045-4
Erwin Haas: Die sieben württembergischen Landesfestungen Hohenasperg, Hohenneufen, Hohentübingen, Hohenurach, Hohentwiel, Kirchheim/Teck, Schorndorf. Reutlingen, 1996
Paul Sauer: Der Hohenasperg - Fürstensitz, Höhenburg, Bollwerk der Landesverteidigung. Leinfelden-Echterdingen, 2004. ISBN 3-87181-009-6
Theodor Schön: Die Staatsgefangenen auf Hohenasperg. Stuttgart, 1899
הערות שוליים

↑  Hohen פירושו גבוה לכן Hohenasperg פירושו Asperg הגבוה
↑  אתרים קלטים בסביבת הוהנאשפרג, באתר vici.org
↑  ההיסטוריה הקלטית בסביבות הוהנאשפרג, באתר verein-keltenwelten.de
↑  Arbeitslisten der "Forschungsstelle Ritter" (Bundesarchiv Bestand R 165/38), Deportationslisten und Schriftwechsel der Polizei in Mainz
↑  Reutlingen 1930 - 1950; Nationalsozialismus und Nachkriegszeit". hrsg 1995 v.der Stadt Reutlingen, Schul-, Kultur- und Sportamt mit dem Reutlinger Stadtarchiv ISBN 3-927228-61-3 pp. 159-160
↑  Gedenkstätten für die Opfer des Nationalsozialismus. Eine Dokumentation, Bd.I, Bonn 1995, S. 20f., ISBN 3-89331-208-0
↑  מוזיאון הוהנאשפרג, באתר tourism-bw.com
↑  מוזיאון הוהנאשפרג, באתר www.hdgbw.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4025545-1  LCCN: nr97018736  VIAF: 127125060   WorldCat (עם VIAF): 127125060
מוטו גוצי אלצ'ה

| --- | --- |

Moto Guzzi Alce, שנת 1939
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Moto Guzzi 500 Alce
 יצרן:  Moto Guzzi (אנ')
 שנות ייצור:  1945 – 1939
 יחידות שיוצרו:  7,059
 הרכבה:  איטליה איטליה
 סיווג:  אופנוע
 אורך:  2,022 מ"מ
 רוחב:  790 מ"מ
 גובה:  1,065 מ"מ
 משקל:  178 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  1,455 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מנוע ארבע פעימות, 498.4 סמ"ק המפיק 13.2 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 4.7:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  90 קמ"ש
מוטו גוצי אלצ'ה (באיטלקית: Moto Guzzi Alce, קרוי גם: Moto Guzzi 500 Alce) הוא אופנוע מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי Moto Guzzi (אנ') אשר יוצר בין השנים 1921 – 1924 באיטליה.
דגם "מוטו גוצי אלצ'ה" היו בשימוש עיקרי של הצבא המלכותי האיטלקי, ובצבא איטליה.
בנוסף מוטו גוצי אלצ'ה" היה בשימוש במספר גופי משטרה: ב"מיליציית הכבישים הלאומית" ("Milizia nazionale della strada" (איט')) ב"משטרת אפריקה האיטלקית" ("Polizia dell'Africa italiana" (אנ')) וב"משטרת התנועה" ("Polizia stradale" (אנ')).
ממאפייני "מוטו גוצי אלצ'ה"

יוצרו 7,059 יחידות.
שלדה - מסגרת מתכת כפולה.
מספר נוסעים: בתצורה 1 מושב, (נהג בלבד), בתצורה 2 מושבים, בחיבור ל"סירה" - 3 נוסעים.
מנוע 1 צילינדרים, 498.4 סמ"ק.
מנוע קירור אוויר.
מאייד: תוצרת "Dell'Orto" דגם "Dell'Orto MC 26 F".
בלמים: בלם קדמי - בלם תוף עם שליטת יד, בלם אחורי - בלם תוף עם שליטת רגל.
שימון - בעזרת משאבת חריטה.
קיבולת מכל דלק - 13.5 ליטר.
טווח נסיעה: כ-300 ק"מ.
צמיגים: 19x3.50 אינץ'.
גלגלים עם חישוקים בגודל 19x3.00 אינץ'.
בין השנים 1945 – 1940 יוצר דגם "Alce V" (מסדרה "מוטו גוצי אלצ'ה").
דגם "מוטו גוצי אלצ'ה"המחובר ל"סירה" היה קרוי "669 Alce".
דגמי "מוטו גוצי אלצ'ה" יוצרו בצבעים: ירוק צבאי, חול סהרה.
תמונות

"מוטו גוצי אלצ'ה, 2 נוסעים
"מוטו גוצי אלצ'ה
"מוטו גוצי אלצ'ה
"מוטו גוצי אלצ'ה
דגם "מוטו גוצי אלצ'ה, 3 נוסעים (כולל "סירה")
ראו גם

מוטו גוצי נורמלה
Moto Guzzi TriAlce
מוטו גוצי V50 (איט')
הערות שוליים

↑  מוטו גוצי motoguzzi.com/it_IT
↑  "מוטו גוצי" - היסטוריה  motoguzzi.com/ca_EN/passion/History
↑  Mario Colombo: "Moto Guzzi", 1990 Giorgio Nada Editore, Vimodrome (Milan), ISBN 88-7911-039-X
↑  "מוטו גוצי אלצ'ה", שנת 1941 bikez.com/motorcycles/moto_guzzi_alce_1941
↑  "מוטו גוצי אלצ'ה" - מפרט web.archive.org/web/20160304103256
↑  "מוטו גוצי אלצ'ה" web.archive.org/web/20121130070947
↑  "מוטו גוצי אלצ'ה"  שנת 1942, 2 נוסעים bike-urious.com/war-veteran-1942-moto-guzzi-alce
מיכאל אגורסקי

| --- | --- |

 לידה:  1933 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  21 באוגוסט 1991 (בגיל 58 בערך) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל 
 השכלה:  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 
מיכאל אגורסקי (ברוסית: Михаил Самуилович Агурский;‏ 1933 מוסקבה – 21 באוגוסט 1991 מוסקבה) היה סופר, פעיל ציוני ופרופסור של אוניברסיטה העברית בירושלים.
ברית המועצות

אגורסקי נולד במוסקבה למשפחת פעיל במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שמואל אגורסקי. בשנת 1938, במהלך הטיהורים הגדולים אביו נשלח לסיביר ממנה לא חזר. שמו טוהר מכל אשמה בשנת 1956.
מיכאל אגורסקי סיים לימודי הנדסה ועבד בתחום התמחותו. במאי 1969 הוא סיים עבודת הדוקטורט בקיברנטיקה.
למרות השכלתו הטכנית, מיכאל אגורסקי התעניין בנושאים שונים של מדעי החברה. הוא למד לעומק יצירות פילוסופיות לרבות פילוסופים שיצירותיהם נאסרו בברית המועצות. במחצית שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא התקרב לאלכסנדר מן. קשרים של אגורסקי עם כמרים ופעילות למען ישראל לא התיישרו עם עבודתו במכון לפיתוח אמצעי לחימה. לאור כך הוא עזב את עבודתו, אך כל ניסיונותיו להתקבל לעבודה בתחום התמחותו לא צלחו. כתוצאה מכך, אגורסקי החל להתפרנס מתרגום.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 אגורסקי התקרב לפעילים ציוניים במוסקבה אך גם לפעילים דיסידנטים רוסים. בשנת 1971 הוא לראשונה ביקש לקבל אשרת יציאה לישראל ולאחר סירוב כתב מספר מכתבים ללאוניד ברז'נייב. בשנת 1972 הוא השתתף בהפגנה מול שגרירות לבנון במוסקבה. כל משתתפי ההפגנה נעצרו. בשנת 1973 הוא חתם על עצומה להגנת אנדריי סחרוב. ביוזמת אלכסנדר סולז'ניצין, אגורסקי כתב מאמר לאוסף מאמרים בעריכת הסופר. האוסף פורסם בסאמיזדאט בשנת 1974 ובהמשך בפריז. בעקבות פעילותו הרחבה, באפריל 1975 אגורסקי קיבל אשרת יציאה מברית המועצות.
ישראל

בשנת 1976 מיכאל אגורסקי התקבל לאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1979 הוא סיים עבודת דוקטורט בסורבון ומונה לפרופסור ללימודי תרבות ומדינות סלאביות. במקביל לעבודה באוניברסיטה, אגורסקי נתן חוות דעת לממשלת ישראל, עבד בטלוויזיה ופרסם מאמרים על המצב בברית המועצות.
בשנים 1983–1990 הוא כתב 3 ספרים על המצב בברית המועצות. לאחר תחילת הפרסטרויקה אגורסקי קיבל הזדמנות לנסוע לברית המועצות. במהלך ביקורו הוא נפגש עם מכרים ותיקים ונתן מספר הרצאות לרבות הרצאה באוניברסיטת מוסקבה.
בשנת 1991 הוא הוזמן לביקור נוסף. אגורסקי הגיע למוסקבה ב-19 באוגוסט 1991 בשיא האירועים של ניסיון ההפיכה. הוא נפטר לאחר מספר ימים בעקבות התקף לב.
מוטו

ערך זה עוסק בביטוי קצר, המתמצת עקרון מנחה או רעיון מרכזי.. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מוטו הוא ביטוי קצר המתמצת רעיון, שאיפה או דרך־חיים, של יחיד או של קבוצה. ארגונים ומוסדות רבים, בהם לדוגמה יחידות צבאיות ומוסדות לימוד מחזיקים במוטו.
המוטו בהרלדיקה

המוטו בהרלדיקה ייכתב בדרך כלל על קלף מתחת לשלט ההרלדי (או מעל הציצה בהרלדיקה הסקוטית) וברוב המקרים ייכתב בלטינית (אם כי שפות אחרות, כצרפתית, נפוצות אף הן). על פי מסורת ההרלדיקה האנגלית והסקוטית, המוטו לא מוענק יחד עם שלט האצולה וניתן לאמצו או לשנותו על פי רצונו של נושא השלט. למרות זאת ישנן מספר דוגמאות חריגות להופעתם של המגילה, המוטו או האותיות בבלאזון של שלטים אחדים.
המוטו בספרים

בספרים, המוטו הוא אִמרה המופיעה בעמוד השער או בראש פרק, אמרה שמביעה עקרון המנחה את מחבר הספר או את העלילה. לדוגמה:
המוטו של "ספר האגדה": ” 'וְהיָּשָׁר בְּעֵינָיו' – אֵלּוּ אַגָּדוֹת מְשֻׁבָּחוֹת הַנִּשְׁמָעֹות בְּאָזְנֵי כָּל אָדָם” (מכלתא, בשלח)
המוטו של "שלושת המוסקטרים": ”אחד למען כולם, כולם למען אחד!”.
המוטו של "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה": ”בלי פאניקה”.
ראו גם

סלוגן (הרלדיקה) – המוטו הסקוטי
סיסמה (פרסום)
אפיגרפיה
כתובת (ארכאולוגיה)
הערות שוליים

↑  Innes-Smith, Robert (1990). An Outline of Heraldry in England and Scotland. Pilgrim Press. p. 14. ISBN 0-900594-82-9. Mottoes are not necessarily heriditary and can be adopted and changed at will.
↑  תיאור סמלה של יו. אס. אס וינסטון צ'רצ'יל, באתר המכון הצבאי האמריקני הרלדיקה (באנגלית)
| הרלדיקה |
| --- | --- | --- |
| מושגים הרלדיים | שלט הרלדי • בלאזון • סיכה • כרזה • קדנסיה • כיוונים |  |
| תפקידים | כרוז • ממונה על השלטים |  |
| בלאזון | מטען • שדה • קו • צורה • טינקטורה • מסגרת • תנוחה   חלוקה לרבעים • חלוקה בניצב • חלוקה לשדות |  |
| חלקי השלט ההרלדי | מגן • שדה • תומכים • סלוגן • ציצה • עטרה • מעטה • קסדה • חלקה • מוטו |  |
| מטענים |  בנד •  גבול •  קנטון •  שברון •  צ'יף •  צלב •  פס •  פלונץ •  פאל •  פאלה •  סאלטייר |  |
| טינקטורות | טינקטורות |  |
| מתכות |  אור •  ארז'ן |  |
| צבעים |  אזור •  גולס •  פורפור •  סאבל •  ור |  |
| פרוות |  ארמין •  ואיר |  |
| כתמים |  מורי •  טנה •  סנגין |  |
| אחרים |  כחול שמיימי •  ציפורן •  סנדרה •  אורנג' |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548311805171  GND: 4188935-6  LCCN: sh85087702  NDL: 00563851 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המוטו על סמל משפחת רוטשילד: "Concordia, Integritas, Industria" – "אחדות, יושרה, שקידה"
מילת תפל

מילת תפל היא מילה שאינה לקסיקלית, כלומר מילה שאינה קיימת בשפה מסוימת (למשל, המילים: "קחיל", "דרט" ו"מנגך" הן מילות תפל בעברית כי יכולות להיות מילים בעברית, אבל אינן).
קריאה וכתיבה של מילות תפל תתבצע דרך המסלול הסב-לקסיקלי מכיוון שמילים אלו אינן מיוצגות בלקסיקון.
מילות תפל שנשמעות כמו מילים לקסיקליות נקראות מילים פסאודו-הומופוניות, המילה "סק" למשל היא פסאודו-הומופון מכיוון שזו מילת תפל שנשמעת כמו המילה הלקסיקלית "שק".
באנגלית קיימת הבחנה בין Nonword ל- Pseudoword. הראשונות אלו מילות תפל שאינן מצייתות לחוקי השפה, לעומתן Pseudoword אלו מילות תפל שאינן קיימות בשפה אך כן מצייתות לחוקיה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Pseudoword | Nonword |
| הבחנה פונולוגית: | "קַנְקָג" | "קַנְקְג" |
| הבחנה אורתוגרפית: | "זכפץ" | "זךףצ" |
השימוש במילות תפל > מילות תפל בהוראה

בהוראת קריאה עושים שימוש במילות תפל על מנת לוודא כי התלמידים קוראים את המילה המוצגת בפניהם באמצעות פענוח פונולוגי תקין ולא על ידי ניחוש. זאת משום שבמטלה מסוג זה לא ניתן לעשות פיצוי על ידי שימוש בהקשר וידע עולם, כפי שניתן לעשות עבור פיענוח של מילים אמיתיות בתוך טקסט בעל משמעות.
השימוש במילות תפל > מילות תפל ככלי אבחוני

מילות תפל יכולת לסייע באבחון דידקטי לצורך איתור קשיי קריאה, כתיבה או קשיים פונולוגיים.
קריאה - הקריאה של מילות תפל מתבצעת דרך המסלול הסב-לקסיקלי, כלומר באמצעות המרה מגרפמה לפונמה. סוגים שונים של דיסלקסיה ישפיעו על יכולת קריאת מילות התפל באופן שונה. בדיסלקסית שטח למשל לא יהיה קושי בקריאה של מילות תפל, ולעומת זאת בדיסלקסיה פונולוגית ובדיסלקסית עומק יהיה קושי רב בקריאת מילים אלו. הבחנות אלו מסייעות בזיהוי סוגים שונים של דיסלקסיות.
כתיבה - כתיבת מילות תפל מתבצעת דרך המסלול הסב-לקסיקלי באמצעות המרה פונמית-גרפמית. סוגים מסוימים של דיסגרפיה יכולים להוביל לביצוע שונה בכתיבת מילות תפל, כך למשל בדיסגרפיית שטח לא יהיה קושי בכתיבה של מילות תפל, בעוד שבדיסגרפיה פונולוגית, דיסגרפיית עומק ודיסגרפיית באפר נצפה לקשיים ביכולת לכתוב מילים אלו.
פונולוגיה - באבחון יכולות פונולוגיות ישנן מטלות שונות של חזרה ושיפוט שכוללות מילות תפל. פגיעה ביכולת הפונולוגית יכולה להצביע על לקות למידה כגון דיסלקסיה או על לקות שפה.
מיכאל אומאנייה

מיכאל אומאנייה (בספרדית: Míchael Umaña Corrales; נולד ב-16 ביולי 1982) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כמגן בקבוצת סנטוס דה גואפילס ובנבחרת קוסטה ריקה.