stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Like a Prayer (וידאו קליפ)
רקע ופיתוח

הקליפ של "Like a Prayer" צולם באולפני ראלי בהוליווד ובגבעות סן פדרו; שכונה בתוך העיר לוס אנג'לס, קליפורניה. בבימויה של במאית הווידאו קליפים האמריקאית מרי למברט. שאר הצוות כלל את סטיבן פוסטר (אנ') כצלם, ג'ון טרוורס כעורך, מרלין סטיוארט (אנ') כמעצבת התלבושות, שרון אורק (אנ') כמפיקה, פרדי דה מאן כמנהל ההפקה וליאם פיליפס כעוזר בהפקה. למברט ביימה בעבר עבור מדונה את "Borderline",‏ "Like a Virgin" ‏(1984), ‏"Material Girl" ‏(1985) ו-"La Isla Bonita" ‏(1987). מדונה רצתה שזה יהיה יותר פרובוקטיבי מכל מה שעשתה קודם לכן; לשם כך, היא התייחסה לגזענות והעמידה פנים שהקליפ עוסק בזוג בין-גזעי שנרצח על ידי הקו קלוקס קלאן, אף על פי ששינתה את דעתה והחליטה לכלול נושא פרובוקטיבי נוסף, אך כזה שעוה בקנה אחד עם הקונוטציות הדתיות של השיר. לאחר שהאזינה לשיר מספר פעמים, החליטה מדונה על נושאו הסופי ולמברט עזרה לה לממש אותו.
הקליפ מגולל את סיפורה של ילדה מאוהבת בטירוף בגבר שחור, המתרחש בדרום המדינה. מדובר בסיפור אהבה בין-גזעי אסור. והילד שהיא מאוהבת בו חלק ממקהלה. היא אובססיבית אליו והולכת לכנסייה כל הזמן. ואז זה הפך לסיפור גדול יותר, שעוסק בגזענות וחוסר סובלנות [...] הרעיון המקורי שלי היה הרבה יותר עצוב. משהו כמו "זו המציאות, והמציאות מבאסת".
למברט, לעומת זאת, הגתה רעיון אחר, שכן היא חשה שהנושא של הקליפ צריך לעסק באקסטזה, בדת ובמיניות בפרט. לאחר שדנו על נושא הקליפ, החליטו לפעול לפיה. היא הצהירה מאוחר יותר ש"בתת-מודע, הרבה אנשים הבינו את זה וידעו שמדובר בנושא שמעורר זעם רב". בקליפ הוצגה גם עלילת משנה שבה מדונה עדה לרצח; סיטואציה שלימים הופכת למניע של מיניות ואקסטזה דתית. היא הגיעה למסקנה שאף על פי שהיה בו קצת עצב, הסוף היה יותר "אופטימי". בסצנה האחרונה מוצגים כולם לפי הסדר בדומה לסיום של מחזה בתיאטרון.
השחקן לאון רובינסון (אנ') גילם את "הקדוש" בהשראת מרטין דה פורס; המכונה גם "הקדוש של המטאטא". דה פורס היה נזיר דומיניקני שידוע בזכות חיי הפרישות שחי, ומספר ניסים המיוחסים לו. מרטין דה פורס נולד בלימה כילד מחוץ לנישואין לאב שהיה אציל ספרדי ואם שחורה שהייתה שפחה משוחררת, ומוצאה מפנמה. בשל העוני ששרר במשפחתו, נשלח בגיל 15 לעבוד כנער משרת במנזר דומיניקני.
תלבושות וצילומים

מרלין סטיוארט, ששיתפה פעולה בעבר עם מדונה ב-"Material Girl" ‏(1985), הייתה מעצבת התלבושות בקליפ. בסצנה הראשונה לבשה מדונה מעיל שהיה שייך לסטיוארט ושיש לו, לדבריה, משמעות דתית, ובשאר הקליפ היא לבשה שמלה בצבע חום מבית, Western Costume Co. היא ציינה שהשימוש בבגד הוא "סמלי" וכי המטרה היא לעורר ו"לדחוף את הגבולות". היא המשיכה: "[מדונה] נהגה ללבוש הלבשה תחתונה כבגדי יומיום. אז מצאתי את השמלה המדהימה הזו שבתוכה כתוב השם "נטלי ווד", עבור מי שהיא נוצרה עבורו. באותה התקופה, אנשים נהגו לעצב חליפות והיה שם של [הידוען] בפנים. זה הולבש כמו תחתונים, אך זה היה דומה לשמלה בגלל הדרך שהם ייצרו אותה [סוג מסוים של בגדים]".
הצילומים של הקליפ נמשכו ארבעה ימים, עם יום אחד נוסף שהוקצה לצילום מחדש של כמה סצנות. במקור, למברט לקחה יציקות של פניו, ידיו ורגליו של רובינסון כדי ליצור את הפסל הקדוש שישמש כתפאורה, מכיוון שהשחקן גילם רק את הסצנות בהן קם הפסל לתחייה, לכאורה. עם זאת, במהלך הפוסט-פרודקשן גילתה למברט שהפסל לא דומה לשחקן, אז היא ביקשה ממנו להצטלם מחדש, במטרה לתקן את אותן הסצנות. לבסוף, הוא נאלץ להיות הפסל וזאת, בנוסף לכך שאיפרו אותו בצורה מקצועית. זמן קצר לאחר מכן, הוא התראיין והצהיר: "קודם כל, לא הבנתי כמה קשה לעמוד זקוף בלי לזוז. שנית, כשחקן יש לך אנרגיה עצבנית, ומה שהתבקש ממני היה האנטיתזה המוחלטת לכך".
פרסומת לפפסי

בינואר 1989, התאריך שבו הקליפ טרם צולם במלואו, הודיעה חברת המשקאות פפסיקו כי חתמה על חוזה בגובה חמישה מיליון דולרים עם מדונה, במסגרתו תצולם פרסומת שתשודר בטלוויזיה בחסותה. את הפרסומת תכננו לשדר לעיתים במסגרת סיבוב ההופעות, "Like a Prayer World Tour", שהיה צריך להתקיים בסמוך ליציאתו של האלבום, Like a Prayer. מדונה רצתה לנצל את הפרסומת כדי לפרסם את "Like a Prayer" ברחבי העולם לפני תאריך היציאה הרשמי שלו (הפעם הראשונה שדבר כזה נעשה בתעשיית המוזיקה), ופפסיקו הייתה צריכה להרוויח מכך פרסום עולמי גם כן, בשל פופולריותה של הזמרת. אלן פוטאש, ראש מחלקת הפרסום של החברה, הצהיר כי "הבכורה חסרת התקדים של הסינגל המיוחל הזה תגרום לכך שפפסיקו תדורג במקום הראשון בתודעת הצרכנים". מדונה, שתיארה את הפרסומת כ"מאוד מתוקה ומאוד סנטימנטלית", העירה שבהתחלה, חשה חששות לגבי הפרויקט, אך לאחר מספר פגישות היו לה תומכים רבים והיא תיארה את הסיטואציה כ"נוגעת ללב". על אף שבהתחלה היא סירבה לרקוד ולשיר, היא שינתה את דעתה לאחר שפגשה את הכוריאוגרף וינס פטרסון, אך סירבה לומר את המילה "פפסי".
בפרסומת בת שתי דקות, בבימויו של ג'ו פיטק ושמה "Make a Wish", מדונה חוזרת אחורה בזמן לזיכרונות ילדותה. ניתן לראותה כשהיא יושבת על ספה לובשת גוזייה ומכנסיים שחורים ובשערה הכהה ישנו פס בלונדיני. היא אוחזת בידה פחית פפסי וצופה בהקרנה בשחור-לבן של יום הולדתה השמיני. בשלב מסוים, דברים משתנים ופתאום הילדה בהקרנה (בגילומה של השחקנית היידי מרשל), תופסת את מקומה של מדונה, שמצטרפת להקרנה. הילדה משוטטת ללא מטרה בחדרה של הזמרת, בזמן שהאחרונה רוקדת עם חברי ילדותה לפי הקצב של השיר ברחוב ובתוך בר. לאחר מכן, היא רוקדת בתוך כנסייה מוקפת במקהלה, בעת שהילדה מוצאת את הבובה הישנה שלה; למדונה מצטרפים האנשים הנוכחים בכנסייה, וכולם רוקדים ושרים יחדיו. לפתע, נפסקת המוזיקה בפתאומיות והדמויות חוזרות למקומן המקורי. ברגע כיבוי הנרות, הילדה הקטנה מביטה במצלמה ומסתכלת לכיוונה של מדונה שיושבת על הספה בביתה, ואומרת לה "קדימה, תביעי משאלה" ("go ahead make a wish"), וממשיכה לכבות את הנרות שעל עוגת יום ההולדת שלה.
טיזר באורך שלושים שניות הוצג ב-22 בפברואר במהלך קדם טקס פרסי הגראמי ה-31. לבסוף, ב-2 במרץ, הפרסומת שודרה בשלמותה בתוכנית "משפחת קוסבי" (1984–1992) של NBC; אחת מסדרות הטלוויזיה הפופולריות ביותר באותה התקופה. היא שודרה בארבעים מדינות ולפי ההערכות צפו בה כ-250 מיליון איש ברחבי העולם; טוד מקנזי, דובר החברה, אמר שהם מתכננים לשדר אותה באירופה, אסיה, אוסטרליה ואמריקה הצפונית. לטענתו של בוב גארפילד מ-Advertising Age, "מטורקיה ועד אל סלוודור וכל עיר בארצות הברית, כ-500 מיליון עיניים היו דבוקות למסך" בעת שידור הפרסומת. לדברי לסלי סבן מווילג' ווייס, אירוע זה תואר כ"אבן דרך ביכולות הגלובליות של עידן הרפרודוקציות האלקטרוניות; עידן החוגג את השאיפות הפאן-תרבותיות של משקאות קלים בשילוב כוכבי פופ". הפרסומת הופצה בשנת 2017, כאשר הועלתה לערוץ היוטיוב של היוטיובר גבריאל אזקייל.
בכורה ותקציר

"Like a Prayer" הוצג בבכורה עולמית ב-MTV ב-3 במרץ 1989, יממה לאחר שידור הפרסומת של פפסי. הוא שודר לעיתים תכופות בערוץ וזכה לפרסום חסר תקדים ברחבי העולם. עם זאת, הוא עורר סערה וקבוצות דתיות כולל הוותיקן, קראו להחרים אותו ולעצור את שידורו ופרסומו. בכתבה שפורסמה בשנת 2010 לכבוד פרק בסדרת הטלוויזיה Glee שהוקדש עבור מדונה, דובר על הצלחתו באותן השנים בהן יצא. את הקליפ תיארו כ"חילול השם", כמו גם "תועבה", בשל המסרים שהוא כלל אודות הנצרות. כתוצאה מהחרמתו ברחבי העולם, היו מדינות בהן נאסר לשידור (בדומה לפרסומת עם חברת פפסי), בעוד שהיו מדינות בהן הותר לשידור. מעבר לנושאים הדתיים בהם עוסק הקליפ, הוא גם עוסק באקסטזה ומיניות, דבר נוסף שעורר מחלוקת.
את "Like a Prayer" צילמו בצבעים חמים (כתום-צהוב), אך ישנם חלקים בהם צבעים קרים מאפיינים אותו גם כן. במרוצת השנים, נכלל בפלייליסטים ומצעדי קליפים שונים, כמו גם העובדה שדורג כקליפ השני הגדול ביותר בכל הזמנים על פי VH1 (כשמלפניו ניצב "Thriller" של מייקל ג'קסון). מאוחר יותר, נכלל באלבומי הווידאו, The Immaculate Collection ‏(1990), ו-Celebration: The Video Collection (2009). באפריל 2019 הופץ הקליפ לרמיקס של השיר ברזולוציית 720p (עם זאת, הוא לא הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של מדונה).
בכורה ותקציר > עלילה

הקליפ מתחיל כשמדונה הופכת עדה לשוד ולרצח של אישה צעירה בידי אנשים לבנים (מפאת "עליונות לבנה"), כשהיא מפוחדת מכדי להגיב. גבר שחור, שראה את האירוע גם כן, רץ לעזור לה, אך הרוצחים בורחים בדיוק כשהמשטרה מגיעה; הם חושדים בטעות שהוא הרוצח ועוצרים אותו. לפני שהם נמלטים, הרוצחים האמיתיים מעיפים מבט מאיים לעבר מדונה, שבורחת מזירת הפשע ונמלטת לכנסייה, שם היא נתקלת בפסל דמוי אדם קדוש. עם תחילת הבית הראשון היא מתפללת מולו, שנראה כאילו הוא בוכה, ולאחר מכן נשכבת על ספסל וחולמת חלום שבו היא נופלת לריק. במהלך הנפילה, היא פוגשת באישה שמאיצה בה לעשות את "המעשה הנכון" (בנוגע לשוד והרצח שראתה). בעת המפגש עם האישה, זו אוחזת במותניה של מדונה וזורקת אותה לשמיים. לאחר מכן, מדונה מתעוררת מהחלום לכאורה, והחלק השני של הקליפ מתחיל.
לאחר שמדונה סבורה שהיא קמה מהחלום (דבר שאינו נכון), היא מביטה בפסל הקדוש, שהופך לאדם השחור שראתה קודם לכן. היא מנשקת את רגליו וזה בתגובה, מפיל זר ורדים אדומים (הרמז לדמו של ישו), מנשק את מצחה ויוצא מהכנסייה. בעקבות זאת, היא לוקחת פגיון וחותכת בטעות את ידיה. לאחר מכן, מוצגות סצנות שלה רוקדת ושרה בשדה פתוח עם צלבים בוערים, בסגנון קו קלוקס קלן, סצנה ארוטית בינה לבין הקדוש, ועוד אחת שבה היא מוקפת במקהלה בכנסייה. לקראת הסוף, היא מתעוררת, הולכת לתחנת המשטרה ומצהירה שאותו האדם השחור חף מפשע; המשטרה משחררת אותו. בסוף הקליפ, היא רוקדת לצד הצלבים הבוערים וכל המשתתפים בו משתחווים כשהווילונות נסגרים.
ביקורת > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

הקליפ של"Like a Prayer" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר שפורסמו במרוצת השנים.
| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | 20 הקליפים המובילים של מדונה | 5 |  |
| בילבורד | 10 הקליפים הטובים ביותר של מדונה | 2 |  |
| The Big Lead | 50 הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים | 29 |  |
| Idolator | 25 הקליפים הטובים ביותר של מדונה | 2 |  |
| Insider | 55 הקליפים האייקונים ביותר בכל הזמנים | נכלל |  |
| NewNowNext | 55 הקליפים הטובים ביותר של מדונה | 9 |  |
| NME | 20 הקליפים השנויים ביותר במחלוקת אי פעם | 1 |  |
| Time Out | הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים, מדורגים | 2 |  |
| Parade | 21 הקליפים הגדולים של מדונה בכל הזמנים | 1 |  |
| Parade | 75 הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים | 2 |  |
ביקורת > פרסים ומועמדויות

"Like a Prayer" הוכתר לאחד מהקליפים המשודרים ביותר בטלוויזיה בשנת 1989 ב-MTV. במהלך טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1989 זכה בפרס בקטגוריית, "בחירת הצופים"; הוא הועמד בקטגוריה הראשית, "קליפ השנה". באותו הערב, זכתה מדונה בשלושה פרסים נוספים בקטגוריות "הבימוי הטוב ביותר", "הניהול האמנותי הטוב ביותר" ו"הצילום הטוב ביותר". בטקס פרסי המוזיקה החדשה לשנת 1989 הוא הועמד בקטגוריה "קליפ השנה", אך לא זכה בפרס. במסיבת הזוכים בסקר Smash Hits שאירעה בשנת 1989, הוא הועמד בקטגוריות "קליפ הפופ הטוב ביותר", אך לא זכה בתואר לבסוף. בשנת 1990, הועמד בקטגוריית "סינגל הדאנס הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית שאירע באותה השנה. לאחר מכן, הוכתר ל"שיר המבוצע ביותר" מטעם האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP). בטקס פרסי ג'ונו שאירע באותה השנה, הועמד בקטגוריית "הסינגל הבינלאומי של השנה". לבסוף, הועמד בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון בקטגוריית "שיר אהוב". בשנת 2001, נכנס להיכל התהילה של MVPA ועל כך זכה בפרס מטעם האיגוד עצמו.
| שנה | ארגון | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | קליפ השנה | מועמדות |  |
| 1989 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | בחירת הצופים | זכייה |  |
| 1989 | פרסי המוזיקה החדשה | קליפ השנה | מועמדות |  |
| 1989 | מסיבת הזוכים בסקר Smash Hits | קליפ הפופ הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 1990 | פרסי המוזיקה האמריקאית | סינגל הדאנס האהוב ביותר | מועמדות |  |
| 1990 | פרסי מוזיקת פופ של ASCAP | השיר המבוצע ביותר | זכייה |  |
| 1990 | פרסי ג'ונו | הסינגל הבינלאומי של השנה | מועמדות |  |
| 1990 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שיר אהוב | מועמדות |  |
| 2001 | פרסי MVPA | פרס היכל התהילה | זכייה |  |
קרדיטים

הקרדיטים והצוות מותאמים מהאתר הרשמי של IMDb.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  מרי למברט – בימוי, כתוביות סיום, קרדיטים  מדונה – משחק ראשי, כתיבה, הלחנה, הפקה  טוני וורד – משחק רקע  לאון רובינסון – משחק ראשי  שרון אורק – הפקה  פטריק לאונרד – כתיבה, הלחנה, הפקה, הנדסה  סטיבן ב. פוסטר – צילום  ג'ון טרוורס – עריכה  ג'רי מקמנוס – עיצוב עטיפת הסינגל |  מרלן סטיוארט – תחפושות  דיאן פיינטר – עיצוב: צביעה ידנית  הרב ריטס – צילום עטיפת הסינגל  ביל בוטרל – מיקסינג, הפקה נוספת, רמיקס  אנדראה קראוץ' – מקהלה: שירת רקע  פאוליניו דה קוסטה – כלי הקשה  דונה דלורי – שירת רקע  גירי לנייר – מוזיקה: קלווינט  צ'אק פינדלי – סידור: ברס |  ברוס גייטש – גיטרה אקוסטית  ניקי האריס – שירת רקע  דן האף – גיטרה  מייקל האצ'ינסון – הנדסת רמיקס  דיק הייד – ברס  טד ג'נסן – מאסטרינג  צ'סטר קאמן – גיטרה  בוב לודוויג – מאסטרינג  פרד מקפרלן – תכנות |  ביל מאיירס – הנדסה  שפ פטיבון – הפקה נוספת, רמיקס, הנדסה קולית  גיא פראט – תכנות תופים, בס  ג'וניור ואסקז – מוזיקה: הנדסה  דייב וואי – עוזר הנדסה  דייוויד ויליאמס – גיטרה בס  פרינס – גיטרה  פרדי דה מאן – ניהול  ליאם פיליפס – עוזר הפקה |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 23 בפברואר 1989 | פרימיירה מקומית | האחים וורנר • מאבריק |  |
| כלל העולם | 3 במרץ 1989 | פרימיירה עולמית (MTV) | האחים וורנר • מאבריק |  |
| צרפת | מרץ 1989 | פרימיירה מקומית | האחים וורנר • מאבריק |  |
| ארצות הברית | 13 בנובמבר 1990 | וידאו קליפ | האחים וורנר • מאבריק |  |
| ארצות הברית | 8 ביוני 1999 | DVD | האחים וורנר • מאבריק |  |
| ארצות הברית | 3 בינואר 2006 | הוצאה מחודשת | האחים וורנר • מאבריק |  |
| ארצות הברית | 29 בספטמבר 2009 | הוצאה מחודשת | האחים וורנר • מאבריק |  |
| ארצות הברית | 26 באוקטובר 2009 | אינטרנט | האחים וורנר • מאבריק |  |
ביאורים

↑  השמות מסודרים בהתאם לסדר בו הם מוצגים ב-IMDb.
↑  כריסטופר צ'יקונה – עיצוב עטיפת הסינגל (12")
יעקב תופיק אביעזרי

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1936 (בן 88) ה'תרצ"ה ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פורת יוסף
 מקום פעילות:  ביתר עילית
 רבותיו:  הרב עזרא עטיה, הרב יהודה צדקה, הרב בן ציון אבא שאול
 
יושב בביתו
הרב יעקב עזרא תופיק אביעזרי (נולד ב-30 ביולי 1936) הוא אב בית דין לממונות בעיר ביתר עילית ור"מ בישיבת פורת יוסף.[דרושה הבהרה] בעבר כיהן כרבה הספרדי של העיר ביתר עילית.
תולדות חייו

נולד בירושלים בשנת ה'תרצ"ו בערך לרב מנשה תופיק, מעולי עיראק אשר נפטר בילדותו. ולאמו ממשפחת נאווי.
בשנת תש"ט נכנס לישיבת פורת יוסף, שם היה לתלמידם של הרב עזרא עטייה הרב יהודה צדקה והרב בן-ציון אבא-שאול. בשנות העשרים שלו הפך לר"מ בישיבה, ועד היום הרב מוסר שיעורים כלליים בישיבה. כמו כן הרב מוסר וועד במחשבה לאברכים מובחרים פעם בשבוע.
כמו כן הרב נחשב לתלמיד קרוב לרבי יעקב מוצפי ראב"ד העדה החרדית-ספרדית בירושלים.
הוא שולט גם בערבית וגם ביידיש.[דרוש מקור]
בשנת 1977, עיברת את שם משפחתו ל"אביעזרי", והוא משתמש בשני השמות.
בשנות ה-80, לאחר הקמתה של ביתר עילית, נבחר לכהן כרבה הספרדי, לצד הרב האשכנזי דוד צבי אורדנטליך. כמו כן, עומד בראשות בית הדין הספרדי בעיר. כיהן כנשיא ועדת השמיטה של בד"ץ יורה דעה בשנת ה'תשס"א.
בשנת ה'תשע"ו, בהגיעו לגיל 80, ולאחר שכהונתו הוארכה ב-5 שנים, פרש (דה פקטו) לגמלאות מתפקידו הרשמי. את מקומו ממלא (דה יורה) בהמלצתו הרב מרדכי נגארי.
משיחותיו יצאה לאור סדרת הספרים "חדות יעקב" על התורה והמועדים.
נשוי לדינה ולהם 11 ילדים, מתגורר בביתר.
תלמידיו

בנו הרב מנשה – ראש ישיבת באר יצחק בקריית יערים.
הרב דוד טהרני – ראש המחלקה ההלכתית בבד"ץ יורה דעה של הרב שלמה מחפוד, ראש כולל נר-יצחק בביתר עילית, ומחבר ספרי הלכה.
הרב משה פנירי – ראש בית ההוראה "אפיקי ים" ומחבר ספרי הלכה.
הערות שוליים

↑  נסים ליאון, ישיבת פורת יוסף: מחידוש היסטורי למיתוס אתני, פעמים 135 עמ' 50
↑  ילקוט הפרסומים, י"א בחשון תשל"ח, עמ' 8
↑  ארי קלמן, ביתר: בהמלצת רב העיר הפורש מונה רב זמני, אתר "כל הזמן", 18 ביולי 2016
↑  אודותיו ראו: הערך "הרב דוד טהרני", באתר המכלול
↑  אודותיו ראו: הערך "הרב משה פנירי", באתר המכלול
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521133005171  VIAF: 308274505   WorldCat (עם VIAF): 308274505 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סאיב עריקאת

סאיב עריקאת' במהלך ועידת משא ומתן של ארגון זרעים של שלום ב-2007
סאיב מוחמד סאלח עריקאת (בערבית: صائب محمد صالح عريقات, תעתיק מדויק: צָאאִב מֻחַמַּד צָאלח עריקאת; 28 באפריל 1955 –  10 בנובמבר 2020) היה פוליטיקאי פלסטיני, חבר במשלחת ה"ירדנית-פלסטינית" בוועידת מדריד (1991) .
ניהל מהצד הפלסטיני את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני עד מותו.
ביוגרפיה

עריקאת נולד באבו דיס, שהייתה אז תחת שלטון ירדני. הוא סיים תואר ראשון ושני במדע המדינה באוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו שבארצות הברית, ולאחר מכן קיבל דוקטורט בלימודי שלום מאוניברסיטת ברדפורד בבריטניה. לאחר סיום לימודיו החל ללמד באוניברסיטת א-נג'אח שבשכם.
מאז 1996 ועד מותו כיהן כנציג יריחו במועצה המחוקקת הפלסטינית.
באוגוסט 2009 נבחר לחבר הוועד המרכזי של פת"ח.
בשנת 2012 חלה עריקאת במחלת פיברוזיס ריאתי. בתחילת אוגוסט 2017 נודע, שהוא החל לעבור טיפולים בבית חולים ישראלי ונמצא בתור להשתלת ריאות. בעקבות הפרסום, נוצרה מחאה בקרב מחזיקי כרטיס אדי. בתגובה נמסר כי הוגשה בקשה להכליל את עריקאת ברשימת ההמתנה, לפנים משורת הדין, אך משרד הבריאות דחה אותה מסיבות חוקיות. לפיכך, כמי שאינו תושב ישראל, יוכל לקבל תרומה אם לא יימצא חולה ישראלי מתאים לקבלת האיבר, ובכפוף להסכמת משפחת התורם. בסופו של דבר, טס בספטמבר 2017 לארצות הברית, ובאוקטובר נמצא לו תורם מתאים, והושתלה לו ריאה בבית החולים "אינובה פיירפקס" שבוירג'יניה.
בתחילת אוקטובר 2020 נדבק עריקאת בנגיף הקורונה. ב-18 באוקטובר חלה הידרדרות במצבו, הוא אושפז בבית החולים הדסה עין כרם ונפטר ב-10 בנובמבר 2020.
חיים אישיים

עריקאת היה נשוי ואב לארבעה. התגורר ביריחו.
הערות שוליים

1 2  גיא אלסטר, יפעת רוזנברג, טל שלו ויניר יגנה‏, בכיר הרשות הפלסטינית, סאיב עריקאת, מת בגיל 65 לאחר שנדבק בקורונה, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2020
↑  יעקב שמעוני, ערביי ארץ ישראל (1947), פרק 11: המשפחות החשובות, עמ' 208, מציין את משפחת עריקאת כמשפחה כפרית בעלת השפעה באבו דיס, שאחדים מבניה משמשים קצינים במשטרת המנדט ובחיל הספר.
↑  אבי יששכרוף, ועידת הפתח: אנשי אבו מאזן ביצרו מעמדם בצמרת, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2009
↑  אליאור לוי, סאיב עריקאת ממתין להשתלת ריאות בישראל, באתר ynet, 1 באוגוסט 2017
↑  סערה ברשת: מדוע עריקאת ברשימת ההשתלות של אדי?, באתר nrg‏, 1 באוגוסט 2017
↑  רותם אליזרע, השתלת ריאות לעריקאת? סיכוי נמוך שיקרה בישראל, באתר ynet, 2 באוגוסט 2017
↑  אליאור לוי, סאיב עריקאת עבר השתלת ריאות בארה"ב, באתר ynet, 13 באוקטובר 2017
↑  אליאור לוי, מזכ"ל אש"ף סאיב עריקאת נדבק בקורונה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2020
↑  מאיה הורודניצ'אנו ויפעת רוזנברג‏, סאיב עריקאת שנדבק בקורונה פונה לבית חולים בישראל בשל הידרדרות במצבו, באתר וואלה, 18 באוקטובר 2020
↑  עקיבא אלדר, הארץ‏, תהליך השלום בעיניו של סאיב עריקאת, באתר וואלה, 14 בינואר 2006
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, עמ' 120.
↑  ניר יהב‏, א-זהאר: "לא נוכל להכיר באויב הציוני", באתר וואלה, 17 באפריל 2009
↑  בן דרור ימיני, "תעשיית השקרים", עמ' 244
↑  עקיבא אלדר, הפלסטינים: נבטל את הסכמי אוסלו וניאבק לכינון מדינה דו-לאומית, באתר הארץ, 26 בפברואר 2010
↑  עקיבא אלדר, הפלסטינים כבר יודעים מה מחכה להם למטה, באתר הארץ, 23 בפברואר 2010
↑  צ'יקו מנשה, חדשות ערוץ 10, 7 בנובמבר 2010
↑  אליאור לוי, עריקאת קיים ביקור תנחומים אצל משפחת מחבל, באתר ynet, 5 בדצמבר 2015
↑  ‏ The returning issue of Palestine's refugees
↑  יהונתן דחוח-הלוי, עקיבא אלדר מאוכזב מעריקאת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בדצמבר 2010
↑  בן דרור ימיני, מסמכים חושפים: למההפלסטינים פנו לאום?, באתר nrg‏, 17 באפריל 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007573212605171  GND: 1175552933  ISNI: 0000 0000 6691 3209  LCCN: n84070661  NTA: 236325876  RERO: 02-A022414541  SUDOC: 24383571X  VIAF: 33395584   WorldCat (עם VIAF): 33395584
זרוע האוויר של הצבא (הממלכה המאוחדת)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  סיוע אווירי
 בסיס האם:  בסיס זרוע האוויר מידל וולופ, המפשייר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–הווה (כ־82 שנים)
 נתוני היחידה
 ייעוד:  סיוע אווירי, תובלה, סיור
 כוח אדם:  כ-2,000 משרתים כ-200 כלי טיס
 כלי טיס:  אגוסטה ווסטלנד אפאצ'י AW159 ויילדקט AS365 דולפין איירוספסיאל גאזל
 פיקוד
 דרגת המפקד:   לוטננט גנרל
זרוע האוויר של הצבא (באנגלית: Army Air Corps או בראשי תיבות: AAC) היא זרוע האוויר של הצבא הבריטי, המרכזת את כלל היכולות האוויריות של הצבא בעיקר בסיוע אווירי לכוחות היבשה.
זרוע האוויר הוקמה לראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה ב-1942 וכללה את הרגימנט המוצנח, רגימנט מפעילי הדאונים, רגימנט הנחיתה האווירית וטייסות הניתור האווירי, בהמשך גם שירות האוויר המיוחד (SAS) הוקם תחת פיקוד הזרוע. בין היתר ניהלה הזרוע את מרכיב הנחיתות האוויריות והמוצנחות של הפלישה לנורמנדי ומבצע מרקט גארדן. אחרי המלחמה ב-1947 פורקה זרוע האוויר, רגימנט ה-SAS חזר להיות עצמאי והרגימנט המוצנח ומפעילי הדאונים אוחדו לכדי זרוע הצנחנים ומפעילי הדאונים. ב-1957 הוקמה מחדש עם רגימנט מפעילי הדאונים וטייסות הניתור האוויר שהועברו מפיקוד הארטילריה המלכותית (הרגימנט המוצנח הפך לרגימנט עצמאי), החל משנות ה-70 המרכיב המשמעותי של הזרוע הפך לסיוע אווירי על בסיס מסוקי תובלה ותקיפה, כאשר היא אמונה על כלל יכולות האוויר של הצבא ומספקת הסקה וסיוע בשדה הקרב.
זרוע האוויר כוללת כ-2,000 משרתים ב-15 טייסות אוויר ויחידות סיוע, הכוח האווירי של הזרוע כולל כ-200 כלי טיס, בהם האוגוסטה וסטלנד אפאצ'י בתפקיד סיוע אווירי, הAW159 ויילדקט והאיירוספסיאל גאזל בתפקידי סיור, וה-AS365 דולפין ובל 212 בתפקידי תובלה והסקת לוחמים.
מבנה ויעוד

רוב יחידות זרוע האוויר נמצאים בתהליך של כניסה תחת פיקוד חטיבת האוויר הראשונה, מהלך שצפוי להסתיים ב-2023.
החטיבה האווירית הראשונה
הרגימנט הראשון (AW159 ויילדקט); כולל את טייסת 659, טייסת 661 וטייסת 652.
הרגימנט החמישי (איירוספסיאל גאזל); כולל את טייסת 651 וטייסת 665.
הרגימנט השלישי (אגוסטה וסטלנד אפאצ'י); כולל את טייסת 662, טייסת 663 וטייסת 653.
הרגימנט הרביעי (אגוסטה וסטלנד אפאצ'י); כולל את טייסת 656 וטייסת 664.
הרגימנט השישי כולל את יחידות המילואים טייסת 675, טייסת 677, טייסת 678, טייסת 679 וקבוצת האוויר המיוחדת
כנף התעופה המשולבת לכוחות מיוחדים
טייסת 658 (אגוסטה וסטלנד AW109)
ראו גם

זרוע האוויר של הצי המלכותי
חיל האוויר של צבא ארצות הברית
החטיבה האווירית הראשונה (הממלכה המאוחדת)
מסוק אגוסטה וסטלנד אפאצ'י של טייסת 662 באימון סיוע לכוחות קרקעיים
1935

שנת 1935 היא השנה ה-35 במאה ה-20. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1935 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים

ינואר
2 בינואר – העלייה לקרקע של קיבוץ שער העמקים
2 בינואר – התחיל המשפט של ברונו האופטמן, החוטף והרוצח של צ'ארלס לינדברג ג'וניור, בנו של הטייס צ'ארלס לינדברג
8 בינואר – ארתור ס. הארדי רושם פטנט על הספקטרופוטומטר
11 בינואר – אמליה ארהארט מבצעת את טיסת הסולו הראשונה מהוואי לקליפורניה
13 בינואר – תושבי חבל הסאר מצביעים בעד סיפוח החבל לגרמניה הנאצית
28 בינואר – איסלנד הופכת למדינה הראשונה המתירה הפלה מלאכותית
פברואר
2 בפברואר – ניסוי ראשון בפוליגרף
10 בפברואר – יסוד נהריה
26 בפברואר – ניסוי בהפעלת מכ"ם נערך בממלכה המאוחדת. בעקבות הצלחתו משתכנעת הממלכה המאוחדת להשקיע בפיתוח המכ"מים, שמילאו תפקיד משמעותי במלחמת העולם השנייה
28 בפברואר – המצאת הניילון
מרץ
1 במרץ – חבל הסאר הפך באופן רשמי לחלק מגרמניה
16 במרץ – אדולף היטלר מבטל את חוזה ורסאי ומורה על חימוש גרמניה
21 במרץ – פרס משנה את שמה לאיראן
28 במרץ – סרט התעמולה הנאצי ניצחון הרצון מוקרן לראשונה בברלין
אפריל
28 באפריל – פתיחת הרכבת התחתית של מוסקבה
29 באפריל – מרוץ האופניים וואלטה אספניה יוצא לדרך לראשונה
מאי
15 במאי – הקו הראשון של הרכבת התחתית של מוסקבה נפתח לראשונה
19 במאי – בית משפט בברן פסק כי הפרוטוקולים של זקני ציון הם זיוף ואסר את הדפסתם בשווייץ
31 במאי – 50,000 הרוגים ברעידת אדמה בהודו
יוני
9 ביוני – הסכם הו-אומזו: סין תחת שלטון הקואמינטנג מכירה בכיבוש היפני של צפון סין
12 ביוני – סיום מלחמת הצ'אקו בין בוליביה ופרגוואי לאחר שלוש שנים של לחימה
אוגוסט
31 באוגוסט – נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט חותם על חוק האוסר יצוא נשק למדינות הנמצאות במלחמה
ספטמבר
8 בספטמבר – יואי לונג, סנאטור אמריקאי מלואיזיאנה ומושל המדינה לשעבר, נורה בבניין הקפיטול של לואיזיאנה. הוא מת כעבור יומיים
15 בספטמבר – גרמניה הנאצית מאמצת דגל לאומי חדש ובמרכזו – צלב קרס
15 בספטמבר – חוקי נירנברג שוללים אזרחות מיהודי גרמניה הנאצית
30 בספטמבר – סכר הובר נחנך
30 בספטמבר – הופעת הבכורה של פורגי ובס, אופרה מאת המלחין ג'ורג' גרשווין
אוקטובר
3 באוקטובר – איטליה פולשת לאתיופיה
22 באוקטובר – נפתחת שנת הלימודים הראשונה ב"בצלאל החדש"
נובמבר
5 בנובמבר – המשחק מונופול יוצא לשוק
14 בנובמבר – שר הפנים של גרמניה הנאצית מפרסם נספח לחוקי נירנברג המגדיר באופן רשמי את כללי חלוקת האוכלוסייה לגרמנים ארים, ליהודים ולבני תערובת בדרגות שונות