stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של ממלכת ירושלים
נפילת הממלכה > בית ליזיניאן

עם מותו של אנרי הראשון מלך קפריסין - ששימש כמחזיק כתר פיקטיבי עבור מלך פיקטיבי שמינה עוצר בן משפחת איבלין לשלוט בירושלים, עלה לכיסא המלוכה הקטין הוגו השני, מלך קפריסין ואת השלטון באי ניהלה למעשה הנסיכה פלזאנס מקפריסין בעוד ממלכת ירושלים ממשיכה להיות בשליטת מועצת האצילים המקומית בשליטת משפחת איבלין. על התקופה האחרונה לקיום המדינה אמר פרופסור יהושע פראוור כי "אינה אלא גסיסה ממושכת וחסרת תוחלת"
בשנת 1261 מתה פלזאנס והחזקה על כתר ירושלים עברה לאיזבל דה ליזיניאן ועם מותה בשנת 1264 החזיק בתואר הריק בנה הוגו השני, מלך קפריסין עד למותו בשנת 1267. בשנת 1268 נהרג קונרדין ושושלת המלכים הפיקטיביים של ירושלים נעלמה. בכל תקופה זו שלטו בארץ אצילי סיעת הברונים המקומיים בתהליך ששלל ממלכת ירושלים שלטון מרכזי ואיפשר אנרכיה מוחלטת בחסות החוק, הצדדים הניצים על הכתר עצמו החזיקו בתואר שהוגדר על ידי היסטוריון של התקופה "שאין בידו כוח ולא פיקוד ואין הוא אלא צל".
הוגו השלישי, מלך קפריסין ניצל את ההזדמנות ההיסטורית ואיחד את כתר ממלכת ירושלים עם כתר קפריסין. באותה שנה נפלה אנטיוכיה בידי ביברס ובא הקץ על נסיכות אנטיוכיה הצלבנית במרחץ דמים איום והוגו השלישי הגיע להסכם על ביברס על שביתת נשק עבור העיר עכו. ביום 24 בספטמבר 1269 נערכה הכתרתו של הוגו השלישי כמלך ירושלים בקתדרלה של העיר צור. שנה לאחר מכן הופיע דמות חדשה בפוליטיקה של ממלכת ירושלים ומסעי הצלב שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה שבתור מחריב בית המלכות של פרידריך השני ראה עצמו כטוען לכתר ממלכת ירושלים.
בשנת 1271 כבש ביברס את המבצר הצלבני האדיר של קראק דה שבלייה - הגדול במזרח התיכון באפריל ובחודש יוני כבש את המבצר הטבטוני מונפורט והותיר את ממלכת ירושלים עם מספר מבצרים על חוף הים והעיר עכו. כך אחזה בצלבנים רוח של יאוש, המסדרים הצבאיים שהיו היחידים בעלי אמצעים להגן על הממלכה נמנעו מיוזמה צבאית, ובעת הופעת צבא מוסלמי מול מצודות וערים מעדיפים הנוצרים להציל את נפשם באופן זמני ולעבור לעיר נוצרית אחרת ולקבל הסכם כניעה המוצע להם. כך נחתמים הסכמים של שביתות נשק שאין למוסלמים כל כוונה לקיימם ואין לנוצרים כל יכולת לאכפם. יוצא דופן היה ההסכם שנחתם באפריל 1272 בקיסריה בין ביברס והוגו השלישי מלך ירושלים למשך 10 שנים שבדרך פלא אכן כובד ונתן לממלכת ירושלים תקופת חסד של שקט יחסי.
נפילת הממלכה > בית ליזיניאן > שארל מאנז'ו מלך ירושלים

ב-1 במאי 1274 כינס האפיפיור גרגוריוס העשירי את מועצת הכנסייה השנייה של ליון, שבה הכריז על מסע צלב חדש, ועל גיוס אמצעים למימונו בצורת מיסים שיוטלו על כל המאמינים ברחבי אירופה (18 במאי של אותה שנה). הוא קיבל הבטחה מקיסר האימפריה הביזנטית כי יעשה ככל שביכולתו לסייע להצלחת משימה זו. ב-1275, פיליפ השלישי מלך צרפת, ודודו, שארל מאנז'ו, הכריזו על השתתפותם במסע הצלב. כחלק מההכנות למסע הצלב מכרה מריה מאנטיוכיה את זכויותיה לשארל הראשון מאנז'ו תמורת 4000 ליברות של טור ושארל קיבל בברכת האפיפיור את התואר מלך ירושלים - אף על פי שתואר זה כבר היה בידי הוגו השלישי מקפריסין שניסה לשנות את רוע הגזירה - ללא הצלחה. בשנת 1276 מת גריגוריוס העשירי ועימו התפוגגות תוכנית מסע הצלב והתקווה האחרונה להצלת ממלכת ירושלים. באותה שנה, בסערה של רוחות ותככים עזב איג השלישי את עכו מינה בה עוצר ממשפחת איבלין וכתב איגרות לאפיפיור ולמלכי אירופה בהן הוא מתלונן על האנרכיה השוררת בעכו ומבקש את עזרתם בהצלת ממלכת ירושלים.
בקיץ 1277 הגיע לעכו נציב מטעם שארל מאנז'ו, תפס את השלטון בעיר ואת מצודת העיר ולרגע נראה היה כי הפלגים הנוצריים, הקומונות האיטלקיות והמסדרים הצבאיים הצליחו להתאחד ולשכוח לרגע את סכסוכיהם. ביולי 1277 נפטר ביברס ובסוף שנת 1279 עלה לשלטון הסולטאן קלאון שמיד נאלץ להתמודד עם פלישה מונגולית שנעצרה בניצחון ממלוכי דחוק בקרב באזור חומס בשנת 1281. הממלוכים והצלבנים חתמו על הסכם שביתת נשק חדש מפורט ומדוקדק שכולל את השטחים עליהם חל ההסכם כמו גם התחייבות לשלומם של סוחרים, ספינות סוחר ולאיכרים וסעיפים משפילים במיוחד המחייבים את הצלבנים להודיע לממלוכים על כל מסע צלב מתוכנן.
התמונה הפוליטת השתנתה - שוב באופן בלתי צפוי עם ההתקוממות נגד הצרפתים בסיציליה שהחלה בפלרמו ב-29 במרץ 1282 ונודעה בשם "ערבית סיציליאנית" שהפילה את ממלכתו של שארל הראשון. אירועים אלו ערערו את מעמדו של שארל בעכו והחזירו לכיסא המלוכה הירושלמי את אנרי השני, מלך קפריסין שבהסכמת אצילי הממלכה הוכתר כמלך ירושלים ביום 15 באוגוסט 1285 - ההכתרה האחרונה של מלך צלבני בארץ הקודש. על ההכתרה העיבה מלחמה מחודשת של הקומונות הימיות שסחפו את שרידי הממלכה למערבולת חדשה של אלימות. ביום 17 במרץ 1289 הופיע צבא ממלוכי לפני חומות העיר טריפולי לאחר לחימה עיקשת החלו הציים של הקומונות לברוח מהעיר וביום 26 באפריל נפלה העיר, הממלוכים ערכו טבח בתושביה והרסו אותה עד היסוד. אנרי השני, מלך קפריסין הנושא גם בתואר הריק מלך ירושלים חתם עם הסולטאן את הסכם שביתת הנשק האחרון. העילה להתקפה הסופית ניתנה לסולטאן בתקרית שאירעה במהלך 1290 ובמהלכה ערכו עולי רגל נוצרים מאירופה פרעות בסוחרים מוסלמים, שהביאו מוצרי מזון לשוק בתוך העיר עכו. שלטונות העיר עכו סירבו להסגיר את הפורעים הנוצרים לידי נציגי הסולטאן וכך נתנו לקלאון עילה להכריז מלחמה שתופנה כנגד עכו.
נפילת הממלכה > כיבוש עכו

בחודש מרץ 1291 החלו גדודים מוסלמים להאסף במישור עכו תחת פיקודו של הסולטאן הממלוכי החדש ח'ליל בן קלאון. המחנה הממלוכי שנאסף מול חומות העיר עכו היה מהגדולים שנאספו מול עכו בפרט ובימי הביניים בכלל.
במשך חודש המצור הראשון נערכה הפגזה מתמדת של חומות העיר מצפון לדרום. ביום 4 במאי נחתו בעכו חיילים צלבניים מקפריסין בראשות מלכם אנרי השני שניסה לחדש את המשא ומתן עם הסולטאן המצרי אך נתקל בקיר אטום - הסולטאן לא היה מוכן אלא למשא ומתן על הסכם כניעה, דרש את מפתחות העיר והציע כי הצלבנים יעזבו את עכו עם רכושם. ביום 12 במאי הצליחו המוסלמים למוטט את מגדל המלך שבחומת עכו אל תוך החפיר ולקנות אחיזה בקו החומות החיצוני. ביום 16 במאי החלו הגדודים הממלוכים בהתקפה מאסיבית על חומות העיר וחדרו אל תוך העיר העתיקה של עכו. התפוררות הגנה הצלבנית הובילה לבריחה חסרת סדר אל כוון הנמל בעוד הגדודים הממלוכים מתחילים להרוג בתושבי העיר. מספר ההרוגים בקרבות הרחוב איננו ידוע אך החרב לא פסחה על הקהילה היהודית הקטנה שגורלה היה כגורל הנוצרים המקומיים והצלבנים. הצבא הממלוכי המשיך בהתקדמותו בתוך העיר עד שנעצר מול המבצר הטמפלרי הצמוד לנמל. כאן המשיכו להשתולל קרבות קשים שבחסותם ותחת מעטה חשיכה הצליח ראש המסדר לברוח לצידון ועימו רוב אוצרות המסדר. ביום 28 במאי נפער פתח גדול בחומות המצודה הטמפלרית, וזמן קצר לאחר מכן התמוטט המבנה כולו על מגיניו והתוקפים הממלוכיים. עם נפילת מצודת הטמפלרים ביום 28 במאי 1291 הסתיים המצור על עכו.
סוף דבר

נפילת עכו סימנה את קץ ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, לאחר נפילת העיר והרס ביצוריה יצאו גדודים ממלוכים לשאר מבצרי הצלבנים לאורך חוף לבנון ובזמן קצר יחסית, ובהתנגדות סמלית נפלו או פונו שאר המבצרים והערים מחמת הייאוש וחוסר התקווה שאחזה במגינים.
העיר צור נכנעה בפני חיל חלוץ ממלוכי שנשלח לבדוק את השטח לפני פעולה צבאית ממוקדת, מגיני העיר, משגילו כי עכו נפלה וכי הצבא הממלוכי בדרך לכיבוש עירם נטשו אותה וברחו לקפריסין. חודש לאחר כיבוש עכו יצא כוח ממלוכי גדול לכיוון צידון, חיל המצב שהורכב בעיקר מאבירים טמפלרים בפיקוד ראש המסדר נסוג אל מבצר הים ונלחם בגדודים הממלוכים. מפקד המסדר, השאיר את האבירים ללחום על האי בעוד הוא בורח לקפריסין עם אוצרו של המסדר (שהוברח קודם לכן מעכו) תוך שהוא מבטיח לחזור עם תגבורת. משהוברר כי המגינים הושארו לנפשם וכל תגבורת לא תגיע הצליחו הטמפלרים לחמוק מהמצור בחסות החשיכה דרך הים אל המבצר הצלבני טרטוס, במהלך צבאי מאוחר יותר נפל מבצר עוז זה - מהחזקים שבידי הטמפלרים ביום 3 באוגוסט לאחר מצור קצר, חיל המצב של טרטוס נסוג לאי הקטן ארוד. העיר הבאה בתור לעבור לידי הסולטאן הממלוכי הייתה ביירות שנפלה ללא קרב וחיל המצב הצלבני הקטן ברח לכיוון קפריסין, גם כאן הרסו הממלוכים את ביצורי העיר והפכו את הכנסייה למסגד. ביום 31 ביולי הופיעו גדודים ממלוכיים בחיפה הצלבנית ולאחר קרב קצר ברחו הצלבנים אל מבצר עתלית. בליל ה-14 באוגוסט 1291, עזבה את המעגן המבוצר בעתלית ספינה ועליה אחרוני האבירים הטמפלרים, אחרוני הצלבנים בארץ ישראל. שישה שבועות לאחר בריחתם של אחרוני הצלבנים הבחינו המוסלמים, כי המבצר ננטש. לאחר גילוי זה הגיע למקום כוח צבאי גדול אשר הרס את שערי המבצר ומוטט את מגדליו.
לקריאה נוספת

יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, א-ב, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, 1963, 1973.
יהושע פראוור, הצלבנים - דיוקנה של חברה פיאודלית, ירושלים: מוסד ביאליק, 1975, 1985.
גדי לופו, עכו הצלבנית: שירים היסטוריים, תל אביב, גוונים, 2015 (היבטים ספרותיים של ממלכת ירושלים השנייה במאה ה-13)
Steven Runciman, A History of the Crusades, Cambridge University Press, 1952 ISBN 0521061628
Christopher Tyerman. God's war: a new history of the Crusades, Harvard University Press, 2006
חטיבת נגבה

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבת חי"ר במילואים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2024–הווה
 מלחמות:  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ייעוד:  משימת ההגנה על גזרת הנגב
 פיקוד
 יחידת אם:   פיקוד המרכז, האוגדה המזרחית
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  יהודה לוין
חטיבת נגבה (189) היא חטיבת חי"ר מרחבית במילואים בהקמה כחלק מחטיבות דוד האחראית על גזרת הנגב (ביישובים שבין אילת, הערבה, עוטף עזה, באר שבע וצפון הנגב). החטיבה קמה תחת האוגדה המזרחית, חיילי החטיבה המיועדים הם בני 38–58 בעלי פטור משירות מילואים. החטיבה מונה 5 גדודים בגבולות הגזרה כאשר כל גדוד מורכב מבני אזור השיוך שלו.
גדוד 1894 - קרוי גם גדוד הלל. הגדוד מורכב מיוצאי חיל הים שיעברו הסבה ללחימה יבשתית.
גדודי החטיבה

גדוד 1891 – באר שבע והנגב הצפוני
גדוד 1892 – עוטף עזה
גדוד 1893 – דימונה והר הנגב
גדוד 1894 – הנחלים והערבה
גדוד 1895 – אילת ומועצה אזורית חבל אילות
הערות שוליים

↑  גדוד מילואים חדש ייקרא על שם הלל יניב הי"ד, באתר ערוץ 7, 17 בספטמבר 2024
אביחי שטרן

אביחי שטרן (נולד ב-25 בדצמבר 1985) הוא ראש עיריית קריית שמונה. עורך דין במקצועו.
ביוגרפיה

שטרן נולד, גדל והתחנך בקריית שמונה. בנם של ז'ורז'ט ואהרן שטרן, הקטן מבין ארבעת ילדיהם. סבתו הנצ'ה (אדל) שטרן ובתה רחל, נרצחו בפיגוע הטרור בקריית שמונה, ב-11 באפריל 1974. בילדותו למד בבית הספר היסודי תל חי ובנעוריו למד בתיכון דנציגר בעיר מגוריו. בצה"ל שירת בלשכת הגיוס בטבריה בתפקיד עוזר ראש מדור בריאות הנפש. לאחר שירותו הצבאי למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל ומדיניות ציבורית עם התמחות בביקורת. בנוסף, שטרן הוא בוגר קורס דירקטורים.
שטרן שימש מנכ"ל ודירקטור "יוזמה" - החברה הכלכלית של אגודת הסטודנטים באוניברסיטת חיפה וחבר הוועד מנהל של עמותת "אתגר בדרך" לזהירות בדרכים. שימש כמרצה בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו.
שטרן זכה במקום השלישי בעונת ה-VIP בתוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל" בשנת 2020.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

שטרן היה ממקימי "ארגון צל"ע" - ארגון צעירים למען עירנו.
בשנת 2013 התמודד שטרן למועצת העיר קריית שמונה, כשהריץ רשימה משותפת של הצעירים עם התנועה של יעקב בנציון, אך היה במקום השלישי ברשימה, שקיבלה רק שני מנדטים. בשנת 2015 נבחרה יפעת שאשא-ביטון, שהייתה במקום השני ברשימה לכנסת ה-20 מטעם מפלגת כולנו ושטרן החל לכהן כחבר המועצה מאותה השנה. בהמשך, יושב ראש הרשימה יעקב בנציון החליט לפרוש ושטרן החליף אותו כיושב הראש של הרשימה במועצה.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 התמודד על ראשות העיר קריית שמונה. בסיבוב הראשון קיבל 38.1% מקולות הבוחרים, בעוד ראש העיר המכהן, ניסים מלכה, קיבל 28.5% מקולות הבוחרים. בסיבוב השני קיבל 63% מקולות הבוחרים. הוא נכנס לתפקידו ב-4 בדצמבר 2018.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נדרש להתמודד עם התרוקנות העיר ממרבית תושביה, שפונו ממנה מחמת הירי המתמשך לעברה, ועם הנזקים הרבים שנגרמו לעיר. הבחירות לרשויות המקומיות נדחו בשל המלחמה והתקיימו ב-18 בפברואר 2025. שטרן המשיך לכהן בתפקידו עד לבחירות, בהן זכה בכ-39% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול אלי זפרני. בסיבוב השני זכה שטרן ב-56% מהקולות, וגבר על זפרני, שקיבל 44%. על כן, נבחר לקדנציה שנייה בראשות העיר.
חיים אישיים

שטרן נישא בשנת 2019 לסבטה (סבטלנה) פדולסקי. בשנת 2020 נולדה בתם הבכורה של בני הזוג, וב-2024 נולדה בתם השנייה.
הערות שוליים

↑  אחיה ראב"ד, מהפך בעיר הצפונית: "המשימה - להחזיר את חבריי לקריית שמונה", באתר ynet, 14 בנובמבר 2018
↑  "נקודת הזינוק של אביחי שטרן - פוליטי". אורכב מ-המקור ב-2018-11-07. נבדק ב-2018-11-14., באתר "צפונט"
↑  יאיר אמר, ‏ראש העיר זועם: "תושבים לא יחזרו לגור במטווח", באתר "סרוגים", 5 במאי 2024;
 ניר גונטז', מה הציון שאתה נותן לנתניהו, מ-1 עד 10? "2-1. מיד אחרי המלחמה צריך להחליף אותו", באתר הארץ, 8 במאי 2024
↑  יאיר קראוס, בגלל פער של 27 קולות: סיבוב שני בבחירות בקריית שמונה, באתר ynet, 20 בפברואר 2025
↑  הבחירות לרשויות המקומיות הושלמו בהצלחה - מערכת הבחירות הארוכה ביותר בישראל הגיעה לסיומה, באתר gov.il
↑  שרון רופא אופיר, ראש העיר הצעיר של קריית שמונה ארגן תוך שבועיים חתונה עם זוגתו, באתר Xnet‏, 3 בדצמבר 2019
חדשות 13

ערך זה עוסק בחברת החדשות והאקטואליה של ערוץ 13. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

סמליל החברה החל מ-1 בינואר 2022
 נתונים כלליים
 סוג:  מפיקת מהדורות החדשות של ערוץ 13 (בעבר של ערוץ עשר)
 מייסדים:  רם לנדס
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־22 שנים)
 חברת אם:  רשת מדיה
 משרד ראשי:  קריית התקשורת נווה אילן, הרי ירושלים בית "רשת", הברזל 23, תל אביב בעבר: בית הוורד, גבעתיים (2003–2020) אולפני הבירה, ירושלים (2013–2019)
 מוצרים עיקריים:  תכנים חדשותיים
 מנכ"ל:  טלי בן עובדיה (במינוי זמני)
 עובדים:  כ–300
  
 13news.co.il
 
חדשות 13 (בעבר: "החדשות 13", "חדשות 10", בין 2003 ל-31 באוקטובר 2017 ו"חדשות עשר", החל מ-1 בנובמבר 2017 עד 15 בינואר 2019), הוא שם המותג של חברת "חדשות 13 בע"מ" המפיקה את תוכניות החדשות והאקטואליה המשודרות בערוץ 13. החברה פועלת בהתאם להוראות חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. רם לנדס היה מקים החברה והמנכ"ל הראשון שלה, וכיום בעל השליטה בה הוא המיליארדר הלונדוני לן בלווטניק.
ב-1 בנובמבר 2017, שונה שם המותג מ"חדשות 10" ל"חדשות עשר" בעקבות מיתוג מחדש של ערוץ 10 והמעבר לשדור באפיק 14. ב-16 בינואר 2019, השתנה שם המותג של "חדשות עשר" פעם נוספת ל"החדשות 13". זאת, עקב מיזוג רשת וערוץ עשר והפיכת החברה להיות מפיקת החדשות של ערוץ 13. ב-1 במרץ 2020, יום לפני הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, הושק האולפן החדש של החברה בנווה אילן, ויחד איתו שונה שם המותג ל"חדשות 13".
היסטוריה

בראשית ימי ערוץ 10, ב-28 בינואר 2002, נחתם הסכם לשנה, עבור אספקת חדשות, בין ערוץ 10 לבין חברת "חדשות ישראל". במסגרת ההסכם, נקבע ש"חדשות ישראל" תספק לערוץ המסחרי החדש מהדורת חדשות מרכזית בת 30 דקות בשעה 19:00 ומהדורה קצרה, בת 10 דקות, ב-22:00. את שתי המהדורות הגיש יעקב אילון בימי ראשון עד חמישי, בימי שישי הגיש ניצן הורוביץ מגזין חדשות חוץ ובמוצאי שבת שודרה מהדורה קצרה.
בתום השנה הראשונה, ובעקבות החלטה כי ערוץ שידור מרכזי אינו יכול לקנות חדשות מגורם חיצוני, החליטה הנהלת ערוץ 10 להקים חברת חדשות עצמאית, שתפיק עבורה את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 10 החל מינואר 2003. ביום ההחלטה נפלה הממשלה ונקבע מועד בחירות בתוך שלושה חודשים. רם לנדס, מקים החברה, החליט שחדשות 10 החדשה תשדר את משדר הבחירות, מה שהכתיב לוח זמנים של פחות משלושה חודשים להקמת חברה ובניית האולפנים מהייסוד. נקבע שאת המהדורה ימשיך להגיש יעקב אילון, ולצידו תצטרף מיקי חימוביץ שעברה מחדשות ערוץ 2. עוד נקבע ששעת המהדורה המרכזית תעבור ל-20:00 – באותה שעת שידור של מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2. המנכ"ל הראשון של החברה החדשה היה רם לנדס. רם החליט שמהדורת חדשות 10 תהיה ארוכה מהמקובל באותה תקופה (30 דקות) ואכן כבר מהיום הראשון שודרה מהדורה של 45 דקות שהוארכה בהמשך לשעה שלמה. החלטה זו הכתיבה את האורך של מהדורות החדשות בישראל עד היום. עוד נקבע כי חדשות 10 לא תשדר מהלוויות, לא תשלח כתבים לבתים של משפחות שכולות ותעסוק בקונטקס רחב של האירועים. החלטות אלה לא שרדו לאחר שדור המייסדים עזב. רם לנדס אסף סביבו כתבים, עורכים, פרשנים ומגישים כגון עמנואל רוזן, אלון בן דוד, רביב דרוקר, אור הלר, ציפי ברנד, ניצן הורוביץ, שלומי אלדר, צבי יחזקאלי, ינון מגל, מורן ברק, חיים הר-זהב, גיל תמרי ומוטי קירשנבאום. יחד עם יעקב אילון ומיקי חיימוביץ', שעברה מחברת החדשות של ערוץ 2, הורכבה אז קבוצת הכתבים והמגישים הראשונה של "חדשות 10". עם הזמן, השתנתה הקבוצה ובין המצטרפים הבולטים נמנו דן מרגלית, גלעד עדין ודני רופ.
כאשר ערוץ 10 נכנס להקפאת הליכים במהלך שנת 2003, "חדשות 10" מילאה שעות שידור נוספות והחלה לבסס את עצמה בתחומים נוספים מלבד "המהדורה המרכזית" – היא החלה להפיק תוכנית בוקר ("כל בוקר"), מהדורת הלילה ("היום שהיה"), את תוכנית האקטואליה "לונדון את קירשנבאום", וגם תוכניות תחקירים ותעודה כמו "זה הזמן", "דין וחשבון", "מאחורי המודעות", "העולם הזה" ו"פוליטיקה פלוס". בהמשך, החלה החברה גם להפיק גם סדרות וסרטים תיעודיים לערוץ.
היסטוריה > העשור הראשון של המאה ה-21

במאי 2005 התפטר רם לנדס מתפקידו כמנכ"ל "חדשות 10". לאחר שעלו מספר שמות כמועמדים להחליפו, ובהם גיא זהר ואילנה דיין, הוחלט שאבי ברזילי יהיה מנהלה הכללי הבא של "חדשות 10". תקופת כהונתו של ברזילי כללה סכסוך עם בכירי "חדשות 10" בנוגע לקיצוץ משכורתם, וכן את פיטוריהם של קובי אריאלי ושירה פליקס ופרישתו של הכתב הכלכלי עידן גרינבאום. כחצי שנה לאחר כניסתו לתפקיד, פרש אבי ברזילי. בדצמבר 2005 מינה דירקטוריון "חדשות 10" את גלעד עדין לתפקיד מנכ"ל "חדשות 10" והעורך הראשי.
ב-4 בינואר 2006 לקה ראש הממשלה אריאל שרון בשבץ מוחי חמור ושקע בתרדמת. "חדשות 10" הציגו ראשונים את הידיעה, שידרו את נסיעת האמבולנס לבית-החולים באמצעות טלפון סלולרי, ובימים הבאים ביססו את מעמדם כאופציה מרכזית בעיתות חירום.
במרץ 2006 החליפה החברה את האריזה הגרפית של המהדורה המרכזית.
בבחירות לכנסת השבע עשרה הקימה החברה את פרויקט "כיכר הבחירות" בו שידר ערוץ 10 את משדרי הבחירות מאולפן שקוף בכיכר רבין בתל אביב, והכיכר כולה הפכה להפנינג בחירות עם דוכני תעמולה לכל המפלגות וקלפיות מדגם לילדים. כ-100,000 איש ניצלו את יום השבתון ובאו לראות את אנשי החדשות של ערוץ 10 בשידורי הבחירות. רוב הרשתות הבינלאומיות הציבו את עמדות השידור שלהן בככר רבין, שם פרס ערוץ 10 על בנין העירייה מסך גדול שעליו הוקרן מדגם הבחירות. היה זה הערב הראשון שבו עבר ערוץ 10 במדרוג את הערוץ הראשון וצמצם את הפער לערוץ 2.
במלחמת לבנון השנייה נתפסה "חדשות 10" כמובילת הקו הביקורתי, כאשר כבר במהלך ימי הלחימה שידרה את הביקורת הפנימית בצה"ל ובממשלה על התנהלות מערכת הביטחון. הגישה ספגה בתחילה ביקורת רבה, אולם לאחר המלחמה אמר גלעד עדין בריאיון עיתונאי כי "חדשות 10" חשפו רק את קצה הקרחון במחדלים. ואכן היקף הבעיות התברר מאוחר יותר עם החקירות של ועדת וינוגרד והתפטרות הרמטכ"ל דן חלוץ. למרות הגישה הביקורתית, מסקר שערכה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו התברר כי ערוץ 10 היה הנצפה ביותר בקרב תושבי הצפון אשר שהו במשך יותר מחודש במקלטים. בספטמבר 2006 "חדשות 10" שידרו את סרט הווידאו שבו נראה רון ארד מדבר למצלמה בהיותו בשבי, וכן נראית חטיפת חיילי צה"ל בהר דב. במשך שני ערבים עברו "חדשות 10" את חדשות ערוץ 2 בנתוני המדרוג, וערוץ 10 כולו הוביל באחוזי הצפייה באותם ערבים.
היסטוריה > חדשות 13 ברדיו

בפברואר 2003, מעט לאחר הקמת החברה, חתמה "חדשות 10" על הסכם עם תחנות הרדיו האזורי לפיו תפיק החברה מהדורות חדשות רדיופוניות אחת לשעה, מדי שעה עגולה, החל מ-6:00 בבוקר ועד חצות. שיתוף הפעולה בין החברה לתחנות הרדיו היה ייחודי וחדשני באותה העת, שכן לתחנות הרשות השנייה לא הותר להפיק מהדורות באופן עצמאי והן אולצו לשדר את מהדורות קול ישראל וגלי צה"ל, כמו גם שהמתחרה הוותיקה, חדשות ערוץ 2, לא הציעה דבר דומה באותם זמנים. בתחילת הדרך, השתתפו בשידור המבזקים ברדיו גם מגישי המהדורה המרכזית, מיקי חיימוביץ' ויעקב אילון.
לאורך מרבית שנות פעילות מחלקת הרדיו, המחלקה שכנה בבית הורד שבגבעתיים. על הכנת המבזקים השעתיים עמלו עורך, טכנאי שידור ומגיש. חלק מהמבזקנים, שהיו בעיקר מוכרים משידורי הרדיו, בהם חן אטיאס, אסף צ'רנילס, נטי פיינברג, עומר ירדני ואורי קוואל, הפכו למוכרים יותר כשהחלו בהדרגה להופיע על מסך חדשות 10 בטלוויזיה, במקביל לעבודתם בתחום מבזקי הרדיו.
המבזקים שודרו ברדיו חיפה, 104.5FM רדיו צפון, רדיו קול רגע, 103fm, רדיו 90FM, רדיו דרום, רדיו קול הים האדום, רדיו ירושלים, רדיו תל אביב, אקו 99FM, רדיוס 100FM ורדיו לב המדינה.
בשנת 2012, הפסיקה "חדשות 10" להפיק עבור חלק מתחנות הרדיו האזוריות, את המבזקים השעתיים, והחדשות עברו לידי ynet.
לקראת סוף שנת 2014, הוחלט בחדשות 10 להפיק מבזק "כותרות חדשות הערב", ששודר בימי חול בשעה 18:00 (ובשבת בשעה 19:00) בהגשת מגישות המהדורה המרכזית, תמר איש שלום, טלי מורנו ואושרת קוטלר. המבזק שודר על ידי המגישות באולפן הירושלמי שבבית אולפני הבירה ירושלים, והובא לשידור על ידי טכנאים או המבזקן ששידר את המבזק שקדם למהדורת חדשות הערב באולפן בגבעתיים. באותה שנה החלה חברת חדשות 10 לצמצם בכח האדם הקשור במחלקת הרדיו, תהליך שהחל בהפסקת העבודה של העורכים (או העברתם למחלקות אחרות), וכך המבזק נערך על ידי המגישים עצמם. לאחר מכן הוחלט בחברה לצמצם עוד יותר בכח האדם ולהפסיק את השימוש בטכנאי שידור, כך שבשנת 2016 לערך, המבזקים החלו להיות ערוכים, מופקים ומוגשים על ידי אדם אחד בלבד, והוא המגיש (או המגישה) באותה העת. לאחר כמה שנים, "כותרות חדשות הערב" ירדה מהאוויר. עם ההחלטה על הפסקת השימוש בטכנאי שידור, המהדורות סבלו מבעיות.
לאורך שנותיה של חדשות 10 תחת המותג "חדשות 10", המבזקים התחילו בקריינות של יעקב אילון במשפט "אתם מאזינים לחדשות 10". המבזקים הסתיימו במשפט "עד כאן מחדשות 10". עם פיצול ערוץ 2 חדשות 10 עברה לשדר באפיק 14 ועקב כך שונה הנוסח ל"עד כאן מחדשות עשר, אפיק 14, אחת-ארבע בשלט", על מנת להדגיש את מספר האפיק (ששונה משם המותג). לאחר המיזוג בין רשת לעשר, שונה הנוסח ל"עד כאן מחדשות 13 ברשת, אחת-שלוש בשלט", שלימים הוחזר לנוסח המקורי - "עד כאן מחדשות 13".
מעט לפני חודש יולי 2020 פורסם כי בכוונת תחנות הרדיו האזוריות להפסיק את ההתקשרות עם חדשות 13, ולהעביר את ההפקה לידי חדשות 12. המבזק האחרון של חדשות 13 שודר בחצות הלילה שבין שישי לשבת (31 ביולי - 1 באוגוסט 2020), והוגש בפעם האחרונה על ידי שלומי אברבוך. במהלך השבת לא שודרו מבזקי רדיו. מחלקת הרדיו פורקה ועובדיה פוטרו.
היסטוריה > תביעת לשון הרע

באוגוסט 2024 חויבה חדשות 13, יחד עם "רשת מדיה", גיא לרר ואדם שפיר, בתשלום פיצוי כולל של 410 אלף ש"ח לאלעזר שטרן, בתביעת לשון הרע שהגיש עקב פרסומים שייחסו לו טיוח תלונות על הטרדה מינית.
האולפנים > האולפנים בבית הוורד בגבעתיים (2003 עד 2020) > האולפן הראשון (2003 עד 2010)

האולפן הישן של חדשות 10 הושק בסוף שנת 2002, עם המהדורה הראשונה של חדשות 10, לאחר החלפת "חדשות ישראל". האולפן התבסס על תאורה פיזית בעיקר, מנורות כתומות, אשר לא שינו את צבען כלל. באולפן היו כ-10 טלוויזיות פלזמה עם רקעים פנורמיים (2003–2006 - רקעים כתומים-כחולים, 2006-2010 - רקעים סגולים-אדמדמים-כתומים). באולפן היו כ-9 מסכים שהרכיבו את "המסך הענק". ב-2006 שודרג מסך הגדול ונוספו לו עוד 3 מסכים. על פי סקר דעת קהל שנערך בשנת 2007, האולפן של חדשות 10 זכה לביקורות רעות. נכתב אז שהאולפן באותה תצורה הוא סגרירי, אפלולי וקרוב מדי למערכת החדשות. בסקר דעת קהל שנערך לגבי האולפנים האחרים נמצא שיש תמיכה בעיצוב האולפן של חדשות ערוץ 2 וכלל לא בעיצוב של אולפן מבט. בחדשות 10 הבינו שכבר אין טעם באולפן המבוסס על תפאורה פיזית והחליטו לפרק את האולפן שלהם. בין 11 באוקטובר לבין 13 באוקטובר 2010 פורק האולפן של חדשות 10 והשידורים הועברו כשמאחורי המגיש מסך ירוק עליו הוקרן צילום האולפן שכבר פורק.
האולפנים > האולפנים בבית הוורד בגבעתיים (2003 עד 2020) > האולפן הדינמי (2010 עד 2020)

ב-7 בנובמבר 2010, לאחר חודש של שידורים תוך שימוש במסך ירוק וירטואלי, נחנך האולפן החדש של חדשות 10, אשר זכה לכינוי "האולפן הדינמי". האולפן מתבסס על אותו רעיון עליו מתבסס האולפן של חדשות ערוץ 2, שלפיו בלחיצת כפתור ניתן לשנות את צבעו של האולפן. עם חניכת האולפן החדש והדינמי בנובמבר, שלוותה בקמפיין פרסום, עלה שיעור הצפייה בערוץ למספר דו-ספרתי, 13.4 אחוזים. בכך, צומצם הפער בין חדשות 10 לחדשות ערוץ 2, עם נתון של 18.1 אחוזים.
האולפן הדינמי בנוי מיותר מ-100 מסכי פלזמה המתחברים לצורת מסכים ענקיים. יחד עם האולפן נחנכה גם אריזה גרפית חדשה, אך בתחילה רק האריזות למהדורה המרכזית ול"היום שהיה" היו מוכנות, כך שבמשך חודש, שידורי סוף-שבוע נעשו במתכונת הגרפית הקודמת.
בסוף שנת 2015 חלון המערכת (אשר היה קיים מאז הקמת האולפן הדינמי) הוחלף במסך אשר מוקרן עליו וידאו של המערכת בגבעתיים. בנוסף הורחב השולחן.
בספטמבר 2019 שופץ האולפן לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים. במסגרת שיפוץ האולפן, הוחלף השולחן הישן (שהורחב בסוף שנת 2015 עם החלפת חלון המערכת במסך) לשולחן מעוגל רחב יותר. ברצפת האולפן התווסף מסך שטוח עגול. מעת החלפת השולחן, מצלמת הרחף של תחזית מזג האוויר כבר לא מראה את האולפן הדינמי כבעבר אלא רק את מסכי הפלזמה שמאחורי המגיש, זאת מאחר שהשולחן אינו מסוגל להסתובב ולזוז כמו קודמו.
ב-9 באפריל 2020 שודר מבזק החדשות האחרון מבית הורד ובסופו צוין שהחל מיום המחרת, יתחלק שידור החדשות בין "בית רשת 13" ברמת החייל לאולפן בנווה אילן.
האולפנים > אולפני הבירה ירושלים (2013 עד 2019) > האולפן הזמני (2013 עד 2017)

לאור חוק שהתקבל, לפיו מחויבים ערוצי חדשות לשדר מהבירה, ב-1 בינואר 2012 עבר שידור המהדורה המרכזית לאולפני הבירה ירושלים. מאז, בעוד מגיש המהדורה ישב באולפן בירושלים, רבים מהכתבים היו מצולמים כשהם אינם יישובים לצידו של המגיש, כפי שהיה נהוג עד למעבר לאולפן החדש, אלא דיברו מהאולפן בגבעתיים. אותו אולפן - חדרון עם מסך ירוק, שימש בעברו כאולפן של חדשות ערוץ 2 בשנות ה-90. בין ינואר 2013 לספטמבר אותה שנה, חזר שידור המהדורה לאולפן בגבעתיים, תוך כדי בניית אולפן הקבע בירושלים. ב-1 בספטמבר 2013, החל שידורה של מהדורת החדשות המרכזית מאולפן זמני (שלימים הפך קבוע), הממוקם בקומת הקרקע של אולפני הבירה בירושלים. זאת, עד להשלמת בניית אולפן קבוע למהדורה, בקומת הגג שאותו בניין, שלא יצאה לפועל.
באולפן בירושלים נבנו חדרים עבור דסק החדשות, דסק החוץ, דסק הערבים, וכן חדרי שידור, עריכה, הפקה וניהול.