stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע העולם בהוקי קרח
היסטוריה > גביע העולם 2016 > בית ב'

| מדינה | תוצאה | מדינה | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| שוודיהשוודיה | 2 - 1 | רוסיהרוסיה | 18 בספטמבר |
| צפון אמריקה | 4 - 1 | פינלנדפינלנד | 18 בספטמבר |
| רוסיהרוסיה | 4 - 3 | צפון אמריקה | 19 בספטמבר |
| שוודיהשוודיה | 2 - 0 | פינלנדפינלנד | 20 בספטמבר |
| צפון אמריקה | 4 - 3 * | שוודיהשוודיה | 21 בספטמבר |
| רוסיהרוסיה | 3 - 0 | פינלנדפינלנד | 22 בספטמבר |
‏* אחרי הארכה
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים בהארכה/מכות עונשין | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שוודיהשוודיה | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 5 | 2+ | 5 |
| 2. | רוסיהרוסיה | 3 | 2 | 0 | 1 | 8 | 5 | 3+ | 4 |
| 3. | צפון אמריקה | 3 | 2 | 0 | 1 | 11 | 8 | 3+ | 4 |
| 4. | פינלנדפינלנד | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 9 | 8- | 0 |
היסטוריה > גביע העולם 2016 > חצי הגמר

| מדינה | תוצאה | מדינה | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| קנדהקנדה | 5 - 3 | רוסיהרוסיה | 24 בספטמבר |
| אירופה | 3 - 2 * | שוודיהשוודיה | 25 בספטמבר |
‏* אחרי הארכה
היסטוריה > גביע העולם 2016 > סדרת הגמר

| מדינה | תוצאה | מדינה | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| קנדהקנדה | 3 - 1 | אירופה | 27 בספטמבר |
| קנדהקנדה | 2 - 1 | אירופה | 29 בספטמבר |
קנדהקנדה ניצחה 2 - 0 בסדרה וזכתה בגביע.
היסטוריה > גביע העולם 2016 > מצטיינים

ל-MVP של הטורניר נבחר קפטן נבחרת קנדה, החלוץ סידני קרוסבי.
קרוסבי היה גם המבקיע המצטיין עם 10 נקודות (שערים + אסיסטים).
מבקיע השערים המצטיין היה בראד מרשאן (קנדה), עם 5 שערים.
היסטוריה > ביטול גביע העולם 2020

לאור האפשרות לפקיעת ההסכם הקיבוצי בין ה-NHL וארגון השחקנים בספטמבר 2020, ולאור הערכתם את הקשיים בצפויים במשא ומתן על חידוש ההסכם, חזרו בהם הליגה וארגון השחקנים מכוונתם לקיים את מהדורת גביע העולם הבאה בשנת 2020.
לוגו גביע העולם במהדורותיו הראשונות
דרשת לחם החיים

דרשת לחם החיים (ביוונית: ἄρτος τῆς ζωῆς) היא אירוע מחייו של ישו, בו הוא מכריז על עצמו כ"לחם החיים", כפי שמתואר בבשורה על-פי יוחנן שבברית החדשה (פרק ו', פסוקים 22–59).
האירוע מתואר מעט אחרי תיאורו של נס הלחם והדגים, בו הצליח ישו להזין 5,000 איש בחמש כיכרות לחם ושני דגים. ישו, שידע שהציבור שהיה נוכח בנס ירצה להמליכו, הלך להתבודד ולהתפלל על ההר. למחרת, ראו התלמידים את ישו הולך על פני המים, וכך עבר לכפר נחום. הציבור שאל את ישו מה עליהם לעשות על מנת שגם הם יוכלו לחולל נסים כאלו, וישו ענה שעליהם להאמין באלוהים ובמי שאלוהים שלח (כלומר בישו עצמו). העם ביקש נס נוסף, והזכיר את נס המן של בני ישראל במדבר. בתגובה ענה ישו כי גם במן של משה וגם בנס הלחם והדגים, לא האדם הוא שחולל את הנס אלא אלוהים. העם לא הבין את המשל והמשיך לבקש את נס הלחם כמעשה יומי. אז ענה ישו כי הלחם המדובר אינו עשוי מקמח ולא נועד לאכילה; ישו הכריז על עצמו כי הוא "לחם החיים", כלומר ישו עצמו הוא המן האמיתי, אשר כל מי שאוכל אותו ושותה את דמו שוכן בישו וישו שוכן בו.
העם הביע פקפוק בישו, ובתגובה ציטט ישו פסוק מספר ישעיהו. בהמשך, הגדיר ישו מי יוושע ומי לא - רק מי שיאכל את בשרו של ישו וישתה את דמו. דבריו עוררו מחלוקת, בעיקר אצל אלו שעדיין זהותם היהודית הייתה חזקה מזהותם היהודית-נוצרית, ולכן הם וחלק נוסף מתלמידיו פרשו. לבסוף נותרו רק שנים-עשר השליחים.
וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם יֵשׁוּעַ אָמֵן אָמֵן אֲנִי אֹמֵר לָכֶם לֹא משֶׁה נָתַן לָכֶם אֶת־הַלֶּחֶם מִן־הַשָּׁמָיִם כִּי־אָבִי נֹתֵן לָכֶם אֶת־הַלֶּחֶם מִן־הַשָּׁמַיִם הָאֲמִתִּי. כִּי־לֶחֶם אֱלֹהִים הוּא הַיּוֹרֵד מִן־הַשָּׁמַיִם וְנֹתֵן חַיִּים לָעוֹלָם. וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו אֲדֹנִי תְּנָה־לָּנוּ תָמִיד אֶת־הַלֶּחֶם הַזֶּה. וַיֹּאמֶר לָהֶם יֵשׁוּעַ אָנֹכִי הוּא לֶחֶם הַחַיִּים כָּל־הַבָּא אֵלַי לֹא יִרְעַב וְהַמַּאֲמִין בִּי לֹא יִצְמָא עוֹד. [...] אָנֹכִי הוּא לֶחֶם הַחַיִּים. אֲבוֹתֵיכֶם אָכְלוּ אֶת־הַמָּן בַּמִּדְבָּר וַיָּמֻתוּ. זֶה הוּא הַלֶּחֶם הַיֹּרֵד מִן־הַשָּׁמָיִם לְמַעַן יֹאכַל־אִישׁ מִמֶּנּוּ וְלֹא יָמוּת. אָנֹכִי הַלֶּחֶם הַחַי הַיֹּרֵד מִן־הַשָּׁמַיִם אִישׁ כִּי־יֹאכַל מִן־הַלֶּחֶם הַזֶּה יִחְיֶה לְעוֹלָם וְהַלֶּחֶם אֲשֶׁר אֶתְּנֶנּוּ הוּא בְשָׂרִי אֲשֶׁר אֶתֵּן בְּעַד חַיֵּי הָעוֹלָם.
הערות שוליים

↑  וישלח את-העם ויעל ההרה בדד להתפלל ויהי-ערב והוא לבדו שמה (מתי, י"ד,  23)
↑  יוחנן, ו',  19; מתי, י"ד,  25
↑  יוחנן ו', פסוקים 28–29
↑  פסוקים 30–31
↑  פסוק 34
↑  פסוקים 35, 41, 48, 51
↑  פסוקים 41–42
↑  ספר ישעיהו, פרק נ"ד, פסוק י"ג
↑  פסוקים 48–58
↑  פסוק 52
↑  פסוק 66
↑  פסוק 67
דגל הרפובליקה העממית של סין

.
| --- | --- |

 כינוי:  הדגל האדום בעל חמשת הכוכבים   סינית: 五星红旗
 סוג הדגל:   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  27 בספטמבר 1949
 מוטיבים עיצוביים:  דגל אדום, חמישה כוכבי זהב בקנטון
 גרסאות נוספות
 דגל צבא השחרור העממי
 
  דגל צבאי

 
  דגל הצי הצבאי
 גרסאות היסטוריות
 דגל סין בתקופת שושלת צ'ינג
 
 בשימוש 1889–1912
 דגל הרפובליקה הסינית
 
 בתקופת ממשלת בייאנג (1912–1928)
 דגל הרפובליקה הסינית
 
 דגל סין 1928-1949, דגל טאיוואן 1949-הווה
דגל הרפובליקה העממית של סין, הידוע גם בתור "הדגל האדום בעל חמשת הכוכבים" (בסינית: 五星红旗), הוא הדגל הלאומי של הרפובליקה העממית של  סין.
היסטוריה

הדגל המודרני הסיני הראשון אומץ בתקופת שושלת מינג, שאומץ ב-1867 כדגל משולש, והוחלף ב-1889 בדגל מרובע. הדגל, שכונה 'דגל הדרקון הצהוב', כלל דרקון כחול על רקע צהוב, ועיגול אדום בפינתו השמאלית העליונה.
בשנת 1912 הופלה שושלת צ'ינג במהפכת שינהאי, והוקמה הרפובליקה הסינית. הדגל הראשון שהונף על ידי הרפובליקה היה דגל בן חמש קווי צבע אדום-צהוב-כחול-לבן-שחור.
ב-1925 הקימה מפלגת הקוומינטנג, שהוקמה ב-1912 בהנהגתו של סון יאט-סן, ממשלה מתחרה בגואנגג'ואו. הממשלה חדשה הניפה דגל אדום בו נקבע בפינה השמאלית סמל המפלגה - שמש לבנה על רקע כחול. הדגל בוסס על דגל המפלגה, בו נמצא הכוכב ומסגרתו במרכז הדגל. הדגל המקורי עוצב ב-1895.
ב-1928 איחד צ'יאנג קאי שק, מנהיג הקוומינטנג, את הרפובליקה הסינית במערכה שזכתה לשם המשלחת הצפונית, ודגל הקוומינטנג הפך לדגל הרפובליקה הסינית.
ב-1927 התפלגה המפלגה הקומוניסטית של סין מהקוומינטנג, ואימצה דגל רשמי ראשון, אשר שימש כדגל הסובייט של שאנגחאי ופוג'יין.
ב-1931 הקים מאו דזה-דונג את הרפובליקה הסובייטית הסינית, שאימצה דגל אדום שעליו סמל קומוניסטי.
ב-1949, הביסה המפלגה הקומוניסטית של סין את הקוומינטנג במלחמת האזרחים, והקימה את הרפובליקה העממית של סין. המדינה החדשה אימצה כדגל לאומי את הדגל האדום, עליו הוטבעו ארבעה כוכבים.
עיצוב

דגל הרפובליקה העממית של סין עוצב על ידי צ'נג ליאנסונג, כלכלן סיני במקצועו ומעצב גרפי חובב. הדגל נבחר מתוך כ-3,000 עיצובים שונים אשר הוגשו לראשי המפלגה הקומוניסטית במסגרת תחרות עיצוב דגלים לרפובליקה החדשה בחודש יולי 1949. מאו דזה-דונג הניף את הדגל בהצגתו הפומבית הראשונה בכיכר טיין-אן-מן שבבייג'ינג.
עיצוב הדגל כולל חלק מהסמלים המובהקים של הקומוניזם: צבעו אדום, והאובייקטים שעליו מופיעים בצהוב בוהק. הכוכב הגדול שבדגל מסמל את שלטון המפלגה הקומוניסטית של סין. לארבעת הכוכבים הקטנים אשר מקיפים את הכוכב הגדול מעולם לא ניתן הסבר רשמי. אחת ההצעות לפשרם של הכוכבים טוענת כי הם מייצגים את כלל אנשי הרפובליקה. דעה אחרת גורסת כי הם מייצגים את ארבעת המעמדות העיקריים בסין: מעמד הפועלים, מעמד האיכרים, מעמד הבורגנים הזעירים והקפיטליסטים הפטריוטיים. לפי דעה רווחת נוספת הכוכב הגדול מסמל את הסינים בני ההאן בעוד ארבעת הכוכבים הקטנים מסמלים את ארבעת המיעוטים אשר הוכרו בתחילת המאה ה-20 בסין: הטיבטים, המנצ'ורים, המונגולים והאויגורים. אולם כיום מוכרים בסין 55 מיעוטים שונים אשר לכולם מעמד שווה במדינה.
העיצוב המוצע לדגל עבר מספר שינויים לפני שהגיע לגרסתו הסופית ב-27 בספטמבר 1949. הגרסה המקורית הכילה את סמל הפטיש והמגל הקומוניסטי על גבי הכוכב הגדול. גרסה נוספת כללה מספר פסים צהובים אופקיים אשר סימלו את גזע ההאן לפי הצעה אחת ואת הנהר הצהוב לפי אחרת. עיצובים אלו נזנחו כדי לקבל דגל פשוט יותר.
הדגל מכיל את הריכוז השני הגבוה ביותר של הצבע האדום (אחרי דגל מרוקו) – 97.6% ממנו צבועים באדום.
ראו גם

סמל הרפובליקה העממית של סין
המנון הרפובליקה העממית של סין
דגל הרפובליקה הסינית
הדגל האדום
גלריה

דגל הסובייט של שאנגחאי ופוג'יין
דגל הרפובליקה הסובייטית הסינית (1931-1934)
דגל הרפובליקה העממית של פוג'יין
דגל האימפריה הסינית (1915–1916)
דגל הונג קונג
דגל מקאו
דורה מרסדן

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1882 Marsden, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 בדצמבר 1960 (בגיל 78) דמפריס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר 
 
דורה מרסדן (באנגלית: Dora Marsden; ‏ 5 במרץ 1882 - 13 בדצמבר 1960) הייתה סופרג'יסטית ואנרכה-פמיניסטית אנגלייה, כותבת ועורכת עיתוני אוונגרד.
ביוגרפיה

נולדה בעיירה מרסדן ביורקשייר בשנת 1882. אביה, שהיה סוחר צמר, עזב את המשפחה מעט לאחר לידתה של דורה והיגר לארצות הברית למטרות פרנסה והותיר את אשתו וששת ילדיו לחיות במצב של עוני חריף.
כשהייתה בת 13, בעודה תלמידה, החלה ללמד בבית הספר המקומי.
בשנת 1900, בגיל 18, החלה את לימודיה בקולג' אואנס במנצ'סטר. היא התקבלה ללימודים על מלגה. היא סיימה את לימודיה בשנת 1903 והחלה ללמד במנצ'סטר, לידס וקולצ'סטר. בשנת 1908 מונתה למנהלת במרכז להכשרת מורים.
פעילות פמיניסטית

במהלך לימודיה בקולג' פגשה את הסופרג'יסטיות כריסטבל פנקהרסט, איזבלה פורד, תרזה בילינגטון ואווה גור-בות'. היא הצטרפה לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי.
בשנת 1909 התפטרה ממשרת הניהול במרכז להכשרת המורים שבו עבדה כדי להקדיש עצמה ולפעילות איגוד הנשים, והיא הצטרפה למשלחת של איגוד הנשים לבית הנבחרים. מרסדן נעצרה ונגזר עליה עונש מאסר של חודש.
מאוחר יותר באותה שנה נעצרה שוב יחד עם נשים נוספות באשמת ונדליזם, על ניפוץ חלונות במנצ'סטר. נגזר עליה עונש מאסר של חודשיים. במהלך המאסר פתחה בשביתת רעב. לאחר שחרורה המשיכה בפעילויות מחאה, בהן גם הפרעה לנאום שנשא וינסטון צ'רצ'יל.
כחודש לאחר שחרורה נאסרה בשנית יחד עם נשים נוספות, בהן מרי גאותורפ ורונה רובינסון. הנשים הגיעו לאוניברסיטה לבושות בגלימות סטודנט במהלך כנס וקראו במחאה להתייחסות להאכלה בכפייה של נשים במתקני המעצר. מחאתן עוררה מהומה באירוע והנשים נעצרו במהרה, אך שוחררו תוך זמן קצר.
בעקבות חוסר הסכמה בינה לבין כריסטבל פנקהרסט, החליטה בשנת 1911 לעזוב את איגוד הנשים החברתי והפוליטי והייתה בין מקימות "ליגת הנשים לחופש" (Women’s Freedom League). בדומה לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי, גם ליגת הנשים לחופש היה ארגון מיליטנטי באופיו, אולם בניגוד לאיגוד הנשים, הליגה התאפיינה באופי דמוקרטי יותר. חברות הארגון התמקדו בפעילויות כגון התנגדות למיסוי וחוסר שיתוף פעולה עם השלטון ונמנעו מפגיעות בגוף וברכוש כחלק ממאבקן לקידום זכות ההצבעה לנשים.
עבודה עיתונאית > האישה החופשית

בשנת 1911 הקימה מרסדן את כתב העת "האישה החופשית" (The Free Woman), כתב העת עסק בנושאים שונים בפמיניזם ובו עלו סוגיות הנוגעות למיניות, נישואין, זכויות האישה, אהבה חופשית, הומוסקסואליות ולסביות ונושאים נוספים מתוך השיח החברתי בתקופה, שחלקם נחשבו קונטרוברסליים באותה עת.
כמו כן, בכתב העת הביעה מרסדן הסתייגות מן האלימות שבה דגלה התנועה הסופרג'יסטית הרדיקלית של אותה עת, מתוך השקפה שהאלימות קיבלה 'חיים משל עצמה' וכבר לא שירתה את המטרה שלשמה פעלו הסופרג'יסטיות - קבלת זכות הצבעה לנשים וקידום חירות האישה. בכתב העת נכלל גם טור נרחב של "מכתבים למערכת", שבו יכלו הקוראים להגיב על כתבות וליצור דיונים ואף ויכוחים שבהם הוצגו דעותיהם השונות.
בעת הקמת כתב העת, התכתבה מרסדן עם מגוון דמויות בולטות בזירה הפוליטית והציבורית כגון תאודור דרייזר, הבלוק אליס, ה.ג'. ולס, שרלוט פרקינס גילמן, וקתרין מנספילד.
כתב העת הצטרף למגמה בפמיניזם הבריטי של אותה תקופה, אשר הפך מודע יותר לעצמו ובחן עצמו באופן אינטרוספקטיבי.
בשנת 1912, בשל תפוצה נמוכה, סגרה את כתב העת.
בשנת 1913 הקימה כתב עת חדש בשם "האישה החופשית החדשה" (The New Freewoman) שבו שאפה לעסוק במושג האינדיבידואליזם. כמו כן, המשיכה את העיסוק בנושאים שנחשבו באותה עת לטאבו בתחום הדת והמוסר. בניגוד לנושאים שנידונו ב-"האישה החופשית", הכתבות בכתב העת החדש התמקדו פחות בתחום הפמיניזם ויותר בתחום הספרות.
את כתב העת ערכו גם רבקה וסט וריצ'רד ארלינגטון.
התפרסמו בו גם כתביהם של סופרים ומשוררים בני התקופה כגון ויליאם קרלוס ויליאמס וכן משוררים מן האימג'יזם ובהם עזרא פאונד. חלקו של פאונד בכתיבה בכתב העת הלך וגדל עד כדי כך שוסט פרשה מעריכתו.
עבודה עיתונאית > האגואיסט

בשנת 1914 שינה כתבה העת "האישה החופשית החדשה" את שמו ל-האגואיסט (The Egoist). הארייט שו ויבר הצטרפה לצוות כתב העת כעורכת וכן סייעה במימון העיתון. כתב עת זה הפך לאחד מכתבי העת המשפיעים בזרם המודרניזם.
התפרסמו בו יצירות של עזרא פאונד וט.ס.אליוט, שגם סייע בעריכת העיתון. ספרו של ג'יימס ג'ויס "דיוקן האמן כאיש צעיר" התפרסם בהמשכים בכתב העת.
מרסדן השתמשה במונח "אגואיזם" בהתייחס לנשים שסירבו להזדהות עם תפקידי מין ומגדר קונבנציונליים, היא התייחסה למושג באופן שהתנתק מהחלוקה המגדרית ופנתה לכל גבר או אישה שגילו עניין באינדיבידואליזם ודחו רעיונות קולקטיביים והשקפות פוליטיות.
כתיבה ספרותית

החל משנת 1915, החלה מרסדן לצמצם את היקף תפקידה כעורכת בכתב העת "האגואיסט" כדי להתמקד בכתיבה עצמאית בתחום הפילוסופיה. לאחר סגירתו של כתב העת בשנת 1920, עברה להתגורר יחד עם אימה בבית מבודד באזור האגמים. במהלך תקופה של למעלה מעשור של בידוד מרצון, התמקדה בכתיבה של ספר שבו עסקה במגוון דיסציפלינות כגון תאולוגיה, ביולוגיה, פיזיקה ומתמטיקה. שאיפתה הייתה ליצור חיבור בין תפיסות העולם שלה בתחומי הפמיניזם, האנרכיזם והאגואיזם ולהנגיש אותן באופן מדעי לקוראים.
הספר כלל שישה פרקים, מתוכם רק שניים ראו אור. הארייט שו ויבר שימשה באותה עת פטרונית למרסדן והייתה אחראית על הוצאת הכרכים לאור. הכרך "הגדרת השכינה" (The definition of the Godhead) ראה אור בשנת 1928 והכרך "מסתורין הנצרות" (Mysteries of Christianity) ראה אור בשנת 1930.
הערות שוליים

1 2 3  Dora Marsden, Spartacus Educational
↑  Dora Marsden, Marsden History Group
↑  Dora Marsden, Women's Suffrage Resources
↑  Dora Marsden (1882 – 1960), Union Of Egoists
↑  Women's Freedom League, UK Parliament
1 2  David S. D’Amato, Dora Marsden, Free Woman, Libertarianism, ‏2015
1 2  Carol Barash, Dora Marsden's Feminism, the "Freewoman", and the Gender Politics of Early Modernism, The Princeton University Library Chronicle 49, Princeton University Library, 1987, עמ' 31-56
↑  Sidney E. Parker, The New Freewoman: Dora Marsden & Benjamin R. Tucker, Benjamin R. Tucker and the Champions of Liberty: A Centenary Anthology
↑  New Freewoman, Modernist Journals Project
1 2  The New Freewoman, Index of Modernist Magazines
1 2  The Egoist, Modernist Journals Project
↑  Maroula Joannou, The angel of freedom: Dora Marsden and the
transformation of the freewoman into the egoist, Women's History Review 11, 2002, עמ' 595-611
1 2  Bernd A. Laska, Dora Marsden "The Stirner of Feminism"?, The Anarchist Library, ‏2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581785905171  GND: 119416328  ISNI: 0000 0000 7859 8250  LCCN: n85381292  NKC: vse2016898450  NTA: 073998923  SNAC: w6cd1pts  SUDOC: 117729612  Trove: 1226540  VIAF: 28536910   WorldCat (עם VIAF): 28536910 
מעצרה של מרסדן בשנת 1909
שער כתב העת "האגואיסט", 1914
דיון קופר

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1993 (בן 30) 
 שם במה:  Dion Cooper 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 שפה מועדפת:  הולנדית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 www.dioncooper.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דיון קופר (בהולנדית: Dion Cooper; נולד ב-29 בנובמבר 1993) הוא זמר הולנדי, אשר ייצג, יחד עם מיה ניקולאי, את הולנד באירוויזיון 2023, שנערך בליברפול.
ביוגרפיה

קופר השתתף בעונה השישית של The Voice of Holland (אנ') בסוף 2015. במהלך האודישן העיוור שלו הוא שר את השיר "Feeling Good"', והוא נכנס לקבוצתו של עלי בי (אנ'). הוא הודח בשלב הדו-קרב.
ב-1 בנובמבר 2022 הוכרז ב-NPO Radio 2 (אנ'), על ידי דאנקן לורנס, שקופר ייצג, ביחד עם מיה ניקולאי, את הולנד באירוויזיון 2023. ב-11 במאי 2023 ביצע הצמד את "Burning Daylight" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.
הערות שוליים

↑  "Wie zijn Mia en Dion die namens Nederland meedoen aan het songfestival?". RTL Boulevard (בהולנדית). 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Mia Nicolai & Dion Cooper vertegenwoordigen Nederland op Eurovisie Songfestival 2023". NPO Radio 2 (בהולנדית). ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Mia Nicolai en Dion Cooper voor Nederland naar Songfestival". nos.nl (בהולנדית). 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  Eurovision 2023 Semi-final 1 Results
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1272129128  MusicBrainz: a6d78c6a-f749-4f4e-aaf4-20a0477320a7  VIAF: 2653166838908736200004   WorldCat (עם VIAF): 2653166838908736200004
דורה קרינגטון

| --- | --- |

דורה קרינגטון, דיוקן עצמי, 1910
 לידה:  29 במרץ 1893 הרפורד, הממלכה המאוחדת 
 התאבדה:  11 במרץ 1932 (בגיל 38) ניוברי, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה  בית הספר בדפורד לבנות  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 תחום יצירה:  ציור, צילום 
 זרם באמנות:  קבוצת בלומסברי 
 בן או בת זוג:  ראלף פרטרידג' (1918–1926)   ליטון סטרייצ'י 
 
דורה דה האוטון קרינגטון (באנגלית: Dora de Houghton Carrington‏; 29 במרץ 1893 – 11 במרץ 1932), הידועה בשם "קרינגטון", הייתה ציירת ואמנית דקורטיבית אנגלית, שהשתייכה לקבוצת בלומסברי, וקשורה במיוחד לסופר ליטון סטרייצ'י. היא לא הייתה ידועה כציירת במהלך חייה, מכיוון שרק לעיתים נדירות הציגה ולא חתמה על עבודתה.
ביוגרפיה > ראשית חייה

קרינגטון נולדה בהורפורד, אנגליה, למהנדס הרכבת סמואל קרינגטון, שעבד בחברת הודו המזרחית, ולשרלוט (לבית הוטון). הם התחתנו בשנת 1888 ונולדו להם חמישה ילדים שדורה הייתה ילדם הרביעי. היא למדה בבית הספר התיכון בדפורד לבנות ששם דגש על אמנות. הוריה שילמו עבורה גם לשיעורים נוספים בציור. היא זכתה במספר פרסים בתחרויות בית הספר הארציות שאורגנה על ידי החברה לציור המלכותי.
בשנת 1910 היא למדה בבית הספר לאמנות סלייד במרכז לונדון שם זכתה במלגה ובכמה פרסים אחרים. חבריה כללו את דורותי ברט, פול נאש, כריסטופר נבינסון ומארק גרטלר. כולם היו מאוהבים בה ואחיו הצעיר של נאש, ג'ון נאש, קיווה להינשא לה. גרטלר רדף אחרי קרינגטון במשך מספר שנים, והם היו בקשר מיני קצר במהלך שנות מלחמת העולם הראשונה.
ב־1913 היא וקונסטנס ליין השלימו שלושה ציורי קיר גדולים לספרייה באשרידג' בצ'ילטרים. מאידך, התוכניות עם ג'ון ופול נאש, לציורי קיר בכנסייה באוקסברידג' לא התממשו עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.
לאחר שסיימה את לימודיה בסלייד, אף על פי שחסר לה כסף, קרינגטון שהתה בלונדון, התגוררה בסוהו והיה לה סטודיו בצ'לסי. ציוריה נכללו במספר תערוכות קבוצתיות, כולל במועדון האמנות האנגלית החדשה. בתקופה זו היא הפסיקה לחתום על עבודותיה. בשנת 1914 עברו הוריו של קרינגטון לכפר הורסטבורן טרנט בהמפשייר וזמן קצר לאחר מכן היא עברה לשם והקימה את הסטודיו שלה בבניין חיצוני של הנכס.
ביוגרפיה > קריירה וחיים אישיים

קרינגטון לא הייתה חברה בקבוצת בלומסברי, אף על פי שהייתה קשורה קשר הדוק עם בלומסברי ובאופן כללי יותר עם העמדות ה"בוהמייניות", דרך מערכת היחסים הארוכה שלה עם הסופר ההומוסקסואל ליטון סטרייצ'י, אותו פגשה לראשונה בשנת 1916. סגנון התסרוקת המיוחדת שלה, והמראה האנדרוגיני משהו, ליוו את בעיית הזהות המינית שלה. ידוע שהיא ניהלה רומן עם הנרייטה בינגהם, וגם ניהלה מערכת יחסים משמעותית עם הסופר ג'רלד ברנן.
קרינגטון הקימה לראשונה בית עם ליטון סטרייצ'י בנובמבר 1917, כשעברו יחד לבית בברקשייר. קרינגטון פגשה את ראלף פרטרידג', ידיד של אחיה הצעיר נואל, בשנת 1918. פרטרידג' התאהב בקרינגטון ובסופו של דבר, בשנת 1921, קרינגטון הסכימה להתחתן איתו, לא בגלל האהבה אלא כדי להחזיק את הבית ביחד. ביום בו הסכימה להתחתן עם פרטרידג' היא כתבה לסטרייצ'י, שהיה באיטליה, את מה שתואר כאחד ממכתבי האהבה המרגשים ביותר בשפה האנגלית.
סטרייצ'י שילם עבור החתונה, וגם ליווה את הזוג בירח הדבש שלהם בוונציה. השלושה עברו לבית בווילטשייר בשנת 1924; הבית נרכש על ידי סטרייצ'י בשם פרטרידג'.
בשנת 1926 החל ראלף פרטרידג' ברומן עם פרנסס מרשל, ועזב את דורה. נישואיו איתה הסתיימו למעשה, אך הוא המשיך לבוא לבקר אותה ברוב סופי השבוע. בשנת 1928 פגשה קרינגטון את ברנרד פנרוז, חברו של פרטרידג' ואחיו הצעיר של האמן רולאן פנרוז, והחלה לנהל איתו רומן. הרומן המריץ את היצירתיות האמנותית של קרינגטון, והיא גם שיתפה פעולה עם פנרוז בהפקת שלושה סרטים.
עם זאת, פנרוז רצה את קרינגטון אך ורק לעצמו, וזאת התחייבות שהיא סירבה לתת בגלל אהבתה לסטרייצ'י. הרומנים שלה עם גברים הסתיימו כשקרינגטון נכנסה להריון ועברה הפלה.
במהלך חייה עבודתה של קרינגטון לא זכתה לתשומת לב ציבורית. חוסר העידוד אולי מנע ממנה להציג את יצירות האמנות שלה. ניתן לתאר את עבודתה של קרינגטון כפרוגרסיבית מכיוון שהיא לא התאימה באותה עת לזרם המרכזי של האמנות באנגליה. למעשה, עבודתה כלל לא נחשבה לאמנות. היא הציגה תמונות בסגנון ויקטוריאני שעשויים מנייר צבעוני.
קרינגטון כללה רישומים בעט במכתבים שכתבה לחבריה, מתוך כוונה לבדר אותם. היא יצרה גם הדפסי עץ, שזכו להערכה רבה. עבודתה הפחות מוכרת כללה שלטי פאבים וציורי קיר, קרמיקה, קמינים ועוד.
קרינגטון הייתה ידועה יותר בזכות ציורי הנוף שלה, שהיו מושפעים מהסוריאליזם. נופיה משלבים את העולם הנראה חזותית עם הדמיון והפנטזיות הנפשיות שלה. יצירת אמנות אחת, ״רכסי הרי מיגן, אנדלוסיה״, 1924, מציגה היטב את הסגנון המיוחד שלה - המזכיר מרקם של עור אדם.
מוות

דורה קרינגטון התאבדה כשירתה בעצמה באקדח שהושאל מחברה, בריאן גינס, חודשיים לאחר מותו של ליטון סטרייצ'י, בינואר 1932. גופתה נשרפה והאפר נקבר. עם מותו, הותיר סטרייצ'י לקרינגטון 10,000 פאונד (שווה ערך ל-240,000 פאונד בשנת 1994).
מורשת

ציירת מוכשרת של דיוקנאות ונוף, עבדה גם באמנות שימושית ודקורטיבית, וציירה על כל סוג של משטח שהיה לה ביד, כולל שלטי פונדקים, אריחים וריהוט. היא עיטרה גם כלי חרס.
בשנת 1970 פרסם דייוויד גארנט מבחר מכתבים ותמציות מיומנה, ומאז עלתה מאוד הערכה ביקורתית ופופולרית ליצירתה.
בשנת 1978, סר ג'ון רוטנשטיין, שהיה במשך קרוב לשלושים שנה, מנהל גלריית טייט, לונדון, כינה את דורה קרינגטון "הציירת הרצינית ביותר שהוזנחה בתקופת חייה."
בשנת 1995 היא הייתה הנושא של תערוכה רטרוספקטיבית גדולה בגלריה לאמנות ברביקן בלונדון. שתיים מיצירותיה נמצאות בגלריית טייט, לונדון.
גלריה

דיוקן
חווה
הכפר טיידמארש
ה.מ. פורסטר
ג׳וליה פרנסס סטרייצ'י
ליטון סטרייצ'י
גברת בוקס
עירום עם יונה
הערות שוליים

↑  Jane Hill (1994). The Art of Dora Carrington. The Herbert Press.
↑  Carrington, Dora de Houghton (1893–1932), painter, Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)
↑  Dora Carrington: a difficult virus to get out of your system, The Independent, ‏1999-10-24 (באנגלית)
↑  "Dora Carrington :: Biography (1893-1932) :: Gallery :: Canvas Prints" (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259566705171  BIBSYS: 90840802  BnF: cb12250636g (data)  CANTIC: a11842295  CiNii: DA05373413  GND: 118925849  ISNI: 0000 0000 8355 8894  LCCN: n81074316  NDL: 00620462  NLA: 35026146  NTA: 07038553X  RKD: 15611  SELIBR: 242219  SNAC: w60g44v1  SUDOC: 031255817  Trove: 799780  ULAN: 500005242  VIAF: 9904904   WorldCat (עם VIAF): 9904904 
דורה קרינגטון, ראלף פרטרידג׳ (בעלה) וליטון סטרייצ'י
דורה קרינגטון, הרי מיגן, אנדלוסיה, 1924
דן אשבל

דן אשבל (נולד ב-1949) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן כשגריר ישראל בפינלנד, באסטוניה ובאוסטריה.
ביוגרפיה

אשבל נולד בשנת 1949 בתל אביב. הוא למד גאוגרפיה וספרות אנגלית באוניברסיטת חיפה. בהמשך השלים תואר במדע המדינה בדגש על המזרח התיכון. משנת 1973 עד שנת 1975 עבד כמורה בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים.
בשנת 1975 הצטרף לשירות החוץ של ישראל. בשנת 1978 מונה למזכיר ראשון בשגרירות הישראלית בבון בגרמניה. תחומי אחריותו כללו את קשרי התרבות העבודה מול התקשורת. בשנת 1983 שב לירושלים והיה דובר במשרד החוץ. משנת 1986 היה יועץ בשגרירות ישראל באוסטריה, ומשנת 1989 דובר השגרירות בלונדון. בשנת 1991 השתתף כיועץ במשלחת הישראלית בועידת מדריד. בשנת 1992 שב מלונדון והיה אחראי במשרד החוץ לשיתוף הפעולה עם מדינות מרכז אסיה. בשנות ה-90 היה מדריך במכללה לביטחון לאומי ובסוף העשור היה הקונסול הכללי בפילדלפיה.
במרץ 2005 מונה לשגריר ישראל באוסטריה. בתפקיד זה ייצג את ישראל גם במוסדות האו"ם באירופה ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ומשנת 2006 היה גם שגריר לא תושב בסלובניה. בשנת 2009 מונה ליועץ מדיני לכנסת. מספטמבר 2011 ועד אפריל 2016 כיהן כשגריר בפינלנד ושגריר לא תושב באסטוניה. אשבל פרש לגמלאות בסוף אפריל 2016.
הערות שוליים

↑  ארבעה סמנכ"לים חדשים ימונו במשרד החוץ, באתר ynet, 11 באוגוסט 2011
↑  הממשלה: אושר מינויו של דן אשבל לשגריר באוסטריה, באתר נענע10, 28 בנובמבר 2004
↑  יועץ מדיני חדש לכנסת: השגריר דן אשבל, באתר ערוץ 7, 9 בנובמבר 2009
↑  ההחלטה על המינוי באתר משרד ראש הממשלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414945905171  VIAF: 33156675012433581893   WorldCat (עם VIAF): 33156675012433581893
דיונאה

| דיונאה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: טלליתיים
סוג:: דיוניאה
מין:: דיונאת הזבובים
שם מדעי
 Dionaea muscipula ‏אליס, 1768
תחום תפוצה

דיוניאה (שם מדעי: Dionaea) היא סוג צמח טורף ממשפחת הטלליתיים (Droseracea) שבו מין יחיד, דיונאת הזבובים.