stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיקו, נסיכת אקישינו
ביוגרפיה

קיקו נולדה ב-11 בספטמבר 1966 בעיר שיזואוקה בחבל צ'ובו שביפן. היא הבת הבכורה של טצואיקו קאוואשימה וקאזויו סוגימוטו. ב-1967 החל אביה ללמוד באוניברסיטת פנסילבניה, ולפיכך עברה המשפחה לפילדלפיה. לימים קיבל אביה תואר דוקטור, ואף לימד באוניברסיטה. מאוחר יותר עברה המשפחה לווינה שבאוסטריה, במסגרת לימודיו של אביה. קיקו קיבלה חינוך בגרמנית בבית ספר מקומי. ב-1972 חזרה המשפחה ליפן, ואביה החל ללמד באוניברסיטת גאקושין בטוקיו. קיקו עצמה החלה ללמוד באוניברסיטה, וב-1989 השלימה תואר ראשון בפסיכולוגיה.
במהלך לימודיה באוניברסיטת גאקושין, פגשה קיקו את הנסיך פומיהיטו בנם של אקיהיטו (אז נסיך הכתר) והנסיכה מיצ'יקו. ב-26 ביוני 1986 הציע לה פומיהיטו נישואים. עם זאת, רק שלוש שנים מאוחר יותר ב-12 בספטמבר 1989, לאחר שהקיסר הירוהיטו נפטר ואביו של פומיהיטו הפך לקיסר החדש, יצאה הודעה רשמית מטעם מועצת בית הקיסר על האירוסים. טקס האירוסין הרשמי התרחש ב-12 בינואר 1990, אולם לא הוכרז תאריך לחתונה בשל תקופת האבל על הירוהיטו.
בסופו של דבר נערכה החתונה ב-29 ביוני 1990 בארמון הקיסרי של טוקיו. אביו של פומיהיטו הודיע שעם נישואיו, מייסד פומיהיטו ענף חדש במשפחה הקיסרית היפנית. הוא העניק לו את התואר אקישינו נו מיה" המתורגם בדרך כלל כ"נסיך אָקִישִׁינוֹ". אותו תואר הוענק לקיקו, והוא יעבור בירושה לצאצאיהם. עם זאת, קיקו ידועה ביפן בפשטות כ"הנסיכה קיקו". הנישואים זכו להתנגדות חריפה מצד גורמים שמרניים במשק הבית הקיסרי, מכיוון שקיקו הייתה מהמעמד הפשוט. למעשה, גם אמו של פומיהיטו, הקיסרית מיצ'יקו (אנ'), לא הייתה ממעמד האצולה, אולם משפחתה הייתה משפחה עשירה מאוד ובעלת השפעה. בניגוד לכך, משפחתה של קיקו הייתה משפחה בעלת אמצעים צנועים שהתגוררה בדירה קטנה בקמפוס של האוניברסיטה. בנוסף לכך, פומיהיטו שבר את המסורת בכך שנישא לפני אחיו הגדול נארוהיטו. בין המתנגדים הבולטים לנישואים נמנתה סבתו של פומיהיטו, הקיסרית האם נאגקו. הקיסרית האם התנגדה גם לנישואי הוריו של פומיהיטו.
קיקו שברה את המסורת פעם נוספת כאשר המשיכה את לימודיה באוניברסיטה. ב-1995 היא השלימה תואר שני בפסיכולוגיה. בהמשך קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת אוצ'נומיזו. היא ידועה בהתעניינותה המתמשכת בתרבות החירשים ובחירשות ביפן. היא למדה את שפת הסימנים היפנית והיא מתורגמנית מיומנת מיפנית לשפת הסימנים היפנית. היא משתתפת רבות בכנסי חירשים רשמיים ולא רשמיים. בשנת 2006, כשהייתה בהיריון עם בנה השלישי, אובחן אצלה מצב של שליית פתח, ולפיכך נולד הבן בניתוח קיסרי. הבן קיבל את השם "היסאהיטו", והיה לבן הראשון שנולד במשפחת הקיסרית היפנית מאז 1965. בשל לידתו, נזנחה הצעת חוק שניסח ראש ממשלת יפן דאז, ג'וניצ'ירו קואיזומי, אשר נועדה לאפשר גם לאשה לשבת על כס הקיסרות.
משפחתה

לקיקו ופומיהיטו נולדו שתי בנות ובן:
מאקו, נסיכת אקישנו (נולדה ב-1991)
קאקו, נסיכת אקישינו (נולדה ב-1994)
היסאהיטו, נסיך אקישינו (נולד ב-2006)
תואר

לאחר נישואיה, קיבלה קיקו את התואר ”הוד מעלתה הקיסרית נסיכת אקישנו”.
הערות שוליים

↑  גוף המורכב מראש ממשלת יפן, נשיאי שני הדיאטים של יפן, נשיא בית המשפט העליון ושניים מבני משפחת המלוכה
↑  היורש היפאני הראשון ב-41 שנה ייקרא היסאהיטו, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006.
↑  רויטרס‏, נסיכת יפן קיקו ילדה בן, באתר וואלה, 6 בספטמבר 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no94032174  VIAF: 61122960   WorldCat (עם VIAF): 61122960
פרנאן ברודל

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 1902 Luméville-en-Ornois, מז, צרפת 
 פטירה:  27 בנובמבר 1985 (בגיל 83) Cluses, סבואה עילית, צרפת 
 שם לידה:  Fernand Paul Achille Braudel 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום לימודים:  סורבון, תיכון וולטר 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 זרם ספרותי:  אסכולת האנאל 
 יצירות בולטות:  The Mediterranean and the Mediterranean World in the Age of Philip II 
 בן או בת זוג:  Paule Braudel (1933–1985) 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מדריד (1964)  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ליידן (1975)  מפקד בלגיון הכבוד  מפקד במסדר הדקל האקדמי 
 
פרנאן ברודל (צרפתית: Fernand Braudel;‏ 24 באוגוסט 1902 - 27 בנובמבר 1985) היה היסטוריון צרפתי שחולל מהפכה במחקר המאה העשרים בשל שיטתו שריכזה דיסציפלינות חוץ-היסטוריות, כמו כלכלה, אנתרופולוגיה וגאוגרפיה והתייחסה אל ההיסטוריה כגלובלית. ברודל הוא בן הדור השני של אסכולת האנאל בהיסטוריוגרפיה, אשר נשענה על ניתוח היסטורי הלקוח ממדעי החברה, והוא הבולט מבין הוגיה.
לוח זיכרון לזכרו של ברודל, פריז
ביוגרפיה

פרנאן ברודל נולד בגונדרקור-לה-שאטו (Gondrecourt-le-Château) במחוז מז (Meuse) במהלכה של חופשת הקיץ של הוריו. בילדותו גדל אצל סבתו מצד אביו. הוא סיים את חוק לימודיו במכון למדע המדינה פריז. הוא אף למד לטינית ומעט יוונית עתיקה ואהב היסטוריה וכתב שירה. שאיפתו הייתה להיות לרופא, אך אביו הביע את התנגדותו לרעיון.
בשנת 1923 יצא לאלג'יריה, קולוניה צרפתית, על מנת ללמד היסטוריה. עם שובו לצרפת ב-1932 הועסק כמורה בבית ספר תיכון ופגש את לוסיאן פבר, מייסד משותף של ירחון האנאל רב ההשפעה, אשר חותמו על עבודתו היה רב.
ב-1939 התגייס ברודל לצבא, אולם נפל בשבי הגרמנים ונכלא כשבוי מלחמה ב-1940 במחנה ליד ליבק (Lübeck) שבגרמניה, שם דלה מידע מתוך זיכרונו והרכיב את מפעל חייו הגדול La Mediterranee et le Monde Mediterraneen de Philippe II (הים התיכון והעולם הים תיכוני בתקופת פליפה השני). הספר היה לעבודת הדוקטורט שלו ופורסם ב-1949.
חלק מהמוטיבציה אשר הניעה את ברודל לכתיבת הספר הייתה שכ"אדם מהצפון", כדבריו, עלה בידו לאהוב את המזרח התיכון. לאחר המלחמה עבד בצוותא עם פבר בקולג' חדש, שהתפצל מאוניברסיטת הסורבון ושהיה מוקדש להיסטוריה חברתית וכלכלית.
ב-1962 חיבר ברודל את "ההיסטוריה של הציוויליזציות", שהיווה את הבסיס לקורס ההיסטוריה שלו. ברם, ביטולו של הנראטיב המסורתי היה צעד קיצוני מדי עבור שר החינוך הצרפתי, אשר דחה אותה.
פרט ל"ים התיכון", עבודתו המפורסמת השנייה בחשיבותה היא
Civilisation Materielle, Economie et Capitalisme, XV-XVIII ("ציוויליזציה חומרית וקפיטליזם 1400-1800"), אשר יצא ממכבש הדפוס לראשונה בשנת 1979. זוהי היסטוריה רחבת היקף של העולם המודרני הקדם-תעשייתי, המציגה בפרוטרוט את התאוריה הכלכלית של הקליאומטריה, שעניינה הדרך בה הניעו האנשים את גלגלי הכלכלה.
ברודל כתב גם ביוגרפיות של פיליפ השני ושל קארל החמישי.
ברודל נחשב לאחד מגדולי ההיסטוריונים המודרניים, שהדגישו את תפקידו של קנה המידה הגדול וגורמים כלכליים-חברתיים, בעשייתה ובסיפורה של ההיסטוריה. הוא גם יכול להיחשב כמבשרה של תאוריית המערכות העולמיות. והוא הנציג הבולט ביותר של האסכולה הסטרוקטורליסטית.
מספר אוניברסיטאות קראו על שמו מוסדות לימוד: באוניברסיטת SUNY Binghamton בניו יורק קיים "מרכז על שם פרנאן ברודל", ובסאו פאולו שבברזיל שוכן "מכון פרנאן ברודל לכלכלה עולמית".
תורתו הכלכלית של ברודל

תורתו הכלכלית של ברודל גובשה בחיבורו "ציוויליזציה חומרית וקפיטליזם 1400-1800" ומובאת כתקציר הרצאות בספר "הדינמיקה של הקפיטליזם". תורתו עוסקת בקשר שבין המרחב לפעילות כלכלית ומציעה הסבר להיווצרות הקפיטליזם ולקשר בין כלכלה קפיטליסטית לכוח מדיני.
תורתו הכלכלית של ברודל > המבנה המרחבי של המערכת הכלכלית

ברודל מחלק את המערכת הכלכלית למספר אזורים המקיפים את לב המערכת (המוקד, הציר). בלב המערכת ניצבת תמיד עיר מרכזית אשר בה מתרחשת הפעילות המרוכזת ביותר של הכלכלה הכוללת את מרכז הקפיטליזם של מערכת כלכלה-עולם אחת (ערים אלו מכונות כיום "ערי עולם"). ונציה, אנטוורפן, גנואה, אמסטרדם, לונדון וניו יורק היו ערים שכאלה בתקופות שונות בהיסטוריה המערבית. בכלכלות-עולם אחרות (לא מערביות) היו הערים דלהי, איסטנבול, ומוסקבה לב המערכת.
מסביב ללב נמצאים האזורים הקשורים בו דוגמת המחוזות ההולנדים או האיים הבריטיים. את האזורים הקשורים במרכז מקיפים אזורי הביניים שהגובלים בספר בו השפעת המרכז כבר מאוד חלשה ולא ברורה.
כלכלת-עולם מכילה תת-כלכלות ותת-מרכזים. תל אביב היא הלב של הכלכלה הישראלית אך היא באזורי הביניים של הכלכלה המערבית. לכל אזור במערכת הכלכלית דפוס ארגוני אופייני לו, אם כי כל האזורים מכילים את כל שלוש צורות הארגון.
תורתו הכלכלית של ברודל > המבנה הארגוני-חברתי של המערכת הכלכלית

ברודל מתאר שלוש סביבות (ספירות) כלכליות העולות ממחקריו אודות אזור הים התיכון ומקיפות את המרכז הכלכלי: הספירה החקלאית-אוטרקית המתקיימת בעיקר בהרים, הספירה של השוק המתקיימת בעיקר בעיירות ובערים והספירה הקפיטליסטית המתקיימת בעיקר בערים. הספירה החקלאית אוטרקית מושפעת בעיקר מתהליכים מבניים ארוכי שנים בעוד השתיים האחרונות מתהליכים מחזוריים קצרים יותר.
תורתו הכלכלית של ברודל > המבנה הארגוני-חברתי של המערכת הכלכלית > הספירה החקלאית-אוטרקית

זוהי החברה החקלאית אשר התקיימה מראשית ההיסטוריה. היא מאופיינת בקהילות קטנות ומסתגרות, היעדר קשרים רחוקים ושינויים איטיים ומתקיימת בעיקר באזורי ההרים ופנים הארץ. הייצור בה הוא כמעט כולו לצריכה עצמית של מוצרים בסיסיים (מזון, ביגוד, בתים, חפצי אומנות וכו') ושל מוצרים טכנולוגיים (כלי חקלאות, נולים לאריגה כלי בניין וכו'). החליפין המעטים נעשים לשם ייעול הייצור אשר מופנה בסופו של דבר לצריכה עצמית. ערכם של המוצרים הוא ערך השימוש בהם. לא מדובר בספירה חברתית קדומה או פרימיטיבית, אלא בכזו שהדפוסים הכלכליים בה מכוונים לצריכה עצמית בקהילות קטנות. בהחלט יכולה להתקיים ספירה אוטרקית בעלת טכנולוגיה מתקדמת כמו באזורי הכפר באירופה או בישראל. הספירה האוטרקית מתקיימת בכל המרחבים של המערכת הכלכלית אולם היא הצורה העיקרית במרחבי הביניים.
תורתו הכלכלית של ברודל > המבנה הארגוני-חברתי של המערכת הכלכלית > הספירה של החליפין

הספירה של החליפין מתגלמת בשוק (הפיזי) כפי שהופיע ומופיע בהיסטוריה. בספירה זו מחליפים את תוצרים הספירה האוטרקית ואף יוצרים מוצרים המיועדים כולם להחלפה. זו הספירה המעודדת התמחות וחלוקת תפקידים, היא היוצרת את כלכלת השירותים. הספירה של החליפין ממוקמת בעיקר בעיירות ובערים באזורי השפלה. כמו כן היא נוכחת בכפרים באמצעות השווקים הנודדים או המתכנסים חלופות. בספירה הזו בני האדם מתמחים בתחום אחד ובאמצעות החלפת התוצרת (באמצעות המגנון הכסף או הברטר) משיגים את שאר צורכי קיומם. הנפח עובר לעסוק רק בנפחות. זוהי הספירה של התמקצעות, גילדות, הכשרה כללית למקצוע, התפתחות שירותים וניהול. ערכם של המוצרים בספירת החליפין הוא ערך השימוש שלהם. בספירה זו יש מספר גדול של שחקנים אשר ביניהם שקיפות רבה, כולם רואים את כולם וכוחם של כולם דומה. הספירה של החליפין יוצרת את הצריכה. הצריכה היא המעבר של מוצרים מהסביבה הכפרית לעירונית ובתוך הסביבה העירונית עצמה. ספירת החליפין מתאפיינת בהיותה מושפעת מתהליכים מחזוריים, בניגוד לספירה האוטרקית.
תורתו הכלכלית של ברודל > כלכלה-עולם

שילובם של שלוש הספירות לתוך מערכת גאוגרפית יוצר את מערכת כלכלה-עולם. זוהי מערכת בעלת גבולות גאוגרפיים עמומים הנמצאים באזורי הספר שבינה לבין מערכות כלכלה עולם אחרות. מרכזה של המערכת הוא אזור עירוני בו נמצא מרכז הפעילות הקפיטליסטית. בעיר המוקד מרוכזים השירותים הפיננסיים המאפשרים את הקפיטליזם כגון בורסות ובנקים מרכזיים. בעיר המוקד מתקיימות גם הספירות האחרות אולם הדומיננטיות היא של הקפיטליזם. המוקד מוקף באזורים עירוניים בהם הספירה המרכזית היא של החליפין אך מתקיימות גם הספירות האחרות. זהו התווך של ערי השדה והעיירות בהן מתקיימים השווקים המקומיים. באזורי הביניים של המערכת, הנמצאים בין ערי השדה לספר מצוי בסיס הספירה האוטרקית, מתקיימים מעט שווקים וכמעט אין פעילות קפיטליסטית. גבולות הכלכלה-עולם מצויים באזורי הספר, בהם אין כמעט מסחר אלא קהילות אוטרקיות מבודדות.
בישראל, לדוגמה, ניתן לראות את גוש דן כמוקד הכלכלי, את ערי הפריפריה כאזורי החליפין, את הנגב הצפוני, הגליל והגדה המערבית כאזורי המערכת האוטרקית ואת הנגב המרכזי כאזור הספר. ישראל איננה מערכת כלכלה-עולם בפני עצמה אלא היא חלק מהכלכלה-עולם המערבית שמרכזה בניו יורק.
ערים באו זו אחר זו כמרכזים של המעגלים הללו: ונציה מהמאה השלוש עשרה עד המאה החמש עשרה (1250 עד 1510), אנטוורפן במהלכה של המאה ה-16 (1510 עד 1569), אמסטרדם מהמאה השש עשרה עד המאה השמונה עשרה (1570 עד 1733), לונדון ואנגליה מהמאה השמונה עשר עד המאה התשע עשרה (1733 עד 1896). במשך ההיסטוריה התקיימו כמה כלכלות-עולם לאורך השנים: אירופה, העולם המוסלמי, אפריקה השחורה, הודו, יאווה, סיו, יפן. כיום הגלובליזציה הולכת ומאחדת את מערכות הכלכלה-עולם אך עדיין ניתן להצביע על שרידי החלוקה הישנה.
מבנה הכלכלה-עולם חופף למבנים פוליטיים-תרבותיים. ברודל מציין כי המרכז שלוט באזורים שמסביבו אשר שולטים באזורים המרוחקים וכו'. לכלכלה-עולם משטר פוליטי/רעיוני אשר תמיד מרכז את החירויות במוקד. ככל שמתקרבים למרכז עולה החירות האישית הפוליטית תרבותית של בני האדם ובשולי המערכת הן דלות.
תורתו הכלכלית של ברודל > התגבשות הקפיטליזם

הקפיטליזם יכול לצמוח ולהפוך לשיטה מארגנת בתנאים הפוליטיים-חברתיים המתאימים. שתי הכלכלות-עולם בהן הוא עלה למעמד בכורה ללא זעזועים רבים היו אירופה ויפן. בשתיהן קם הקפיטליזם על שרידי פיאודליזם מתנוון. אולם במקומות אחרים נתקל הקפיטליזם בקשיים מוסדיים. המעמד המוביל בחברות שכאלה, אשר עדיין מבוסס, מונע מהקפיטליסטים לצבור כוחם באמצעות הון על ידי פגיעה פוליטית בקפיטליזם ובייחוד על ידי שבירת זכויות הקניין וזכות ההורשה. שתי מערכות זכויות אלו הן הדרך של הקפיטליזם לבסס את עצמו באמצעות יצירת משפחות הון. באימפריה הסינית המעמד המוביל היה הפקידות שניהלה את האימפריה, תיאורתית יכול היה כל מי שעבר את המבחנים להיכנס למערכת הפקידות ורבים עשו זאת, בנוסף לאחר המוות בוטלו זכויותיו של הפקיד. בעולם המוסלמי לא היה ניתן לצבור קרקעות והן חולקו-החכרו על ידי השליט למקורבים ועל מנת לבסס תומכים פוליטיים, עם מות החוכר שבה הנחלה לשליט. ביהדות מצויים ציווים כנגד ריבית וכנגד צבירת קרקעות וחלוקתן מחדש בשנת היובל.
מחקריו

"La Mediterranee et le Monde Mediterraneen a lépoque de Philippe II 3 vols."
"La Part du milieu vol.1"
"Destines collectifs et mouvements d'ensemble vol.2"
"Les evenments la politique et les hommes vol.3"
"Ecrits sur l'Histoire, 1969"
"The Mediterranean in the Ancient World"
"Civilisation Materielle, economie et capitalisme, xv-xvii siecle 1979"
"Les structures du quotdien vol.1"
"Les jeux de l'echange vol.2"
"Le temps du monde vol.3"
"Civilization and Capitalism, 15th-18th Centuries, 3 vols. 1979"
"On History, 1980"
"La Dynamique de Capitalisme, 1985"
"Out of Italy, 1450-1650, 1991"
"A History of Civilizations, 1985"
"Les memoires de la Mediterranee, 1998"
"Persona Testimony Journal of Modern History, vol 44, no.4 (December 1972)"
כתביו בעברית

הים התיכון - מרחב והיסטוריה, בתרגום יורם מלצר, כרמל 2001.
הדינמיקה של הקפיטליזם, בתרגום אמוץ גלעדי, רסלינג 2005.
לקריאה נוספת

עוזי אלידע, "פרנן ברודל והחזון הטוטלי-גלובלי", זמנים, אביב 1986 21, עמ' 71–81. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
עוזי אלידע, "הים התיכון והמודל ההיסטוריוגרפי הטוטלי-גלובלי של פרנן ברודל", בתוך, פרנן ברודל, הים התיכון - מרחב והיסטוריה, תרגום: יורם מלצר, ירושלים, כרמל, 2001, עמ' 153–179.
עוזי אלידע, "ברודל והדינמיקה של הקפיטליזם", בתוך, פרנאן ברודל, הדינמיקה של הקפיטליזם, ת"א, רסלינג, 2005, עמ' 7–23.
שלמה זנד, ההיסטוריון, הזמן והדמיון. מאסכולת ה"אנאל" ועד הרוצח הפוסט-ציוני. תל אביב, עם עובד, תשס"ה 2004.
שלמה זנד, "במה הועילה ובמה הזיקה אסכולת ה"אנאל" להיסטוריה". זמנים 82, קיץ 2003, עמ' 30–42. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
מיכאל הרסגור, "ביקור חוזר בים של ברודל", זמנים 35-34, עמ' 18–25. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
Pierre Daix, "Braudel", (Paris: Flammarion Publishing, 1995)
Giuliana Gemelli, "Fernand Braudel" (Paris: Odile Jacob, 1995)
Hufton, Olwen, "Fernand Braudel", "Past and Present", No. 112.(Paris: August.,1986), pp. 208–213
המבנה הארגוני-חברתי-מרחבי
קדמליה

קדמליה (מלועזית: Kademlia, ובקיצור: Kad) היא טבלת גיבוב מבוזרת (Distributed hash table, DHT) מדור שלישי, המשמשת ברשתות P2P שהומצאה על ידי פטר מיימאונקוב (Petar Maymounkov) ודייוויד מזיארס (David Mazières).
פונקציית הגיבוב ופונקציית המרחק

בקדמליה ממופים כל הערכים המאוחסנים בעזרת פונקציית הגיבוב SHA-1, הנותנת לכל ערך מפתח בן 160 בתים. פונקציית המרחק בין שני מפתחות היא פונקציית XOR, כך נוצר מרחב חיפוש בו ניתן למקם את כל הערכים ולתאר את המרחקים ביניהם לפי מרחקי המפתחות. 
בנוסף, ממופים כל הצמתים ברשת לפי אותן פונקציות גיבוב ומרחק ואותו מרחב בן 160 הבתים מכיל הן את הערכים והן את המשתתפים ברשת.
משך החיפוש בקדמליה יחסי ל- log(n), כאשר n הוא מספר החברים ברשת.
שימוש טיפוסי

השימוש הנפוץ ביותר ברשת הוא לצורך שיתוף קבצים, בדוגמה הבאה מודגם חיפוש אחר קובץ ברשת:
מחשב המחובר לרשת מעוניין למצוא קובץ בשם XXX.
המחשב המחפש מפעיל את פונקציית הגיבוב על השם XXX ומקבל YYY, ערך בן 128 ביט.
המחפש מאתר בעזרת טבלת הניתוב (ראו בהמשך) את הדרך לעמית (Peer) האחראי על הערך YYY, בתהליך זה יש לכל היותר  log(n) שלבים ברשת בת n עמיתים.
המחשב האחראי על הערך YYY (זה שיש לו מזהה הקרוב ביותר ל-YYY) מדווח למחפש על רשימת המחשבים שדיווחו לו על כך שהם מכילים את הקובץ XXX.
המחפש פונה אל כל איברי הרשימה ונרשם אצלם בתור להורדת הקובץ.
טבלת ניתוב

הניתוב בקדמליה הוא הדרגתי, כל צומת (node) ברשת מעביר למחפש את הכתובת אל הצומת הבא. מפני שכל צומת מחזיק מידע מאוד מפורט על המתחם הקרוב אליו במרחב החיפוש ומידע דליל יותר על החלקים המרוחקים יותר, ה"קפיצות" אותן מבצע המחפש הן בצעדים שהולכים ומתקצרים (מבחינת המרחק בין ערכי פונקציית הגיבוב) וכך מובטח החיפוש בן  log(n) שלבים לכל היותר.
מימושים עיקריים

את הפרוטוקול מממשת התוכנה הפופולרית eMule, שהיא המחליפה של eDonkey ותוכנות P2P נוספות משתמשות בו.
הערות שוליים

↑  Kademlia: A Peer to peer information system Based on the XOR Metric
קטרגל

משחק קטרגל בין נבחרות ארגנטינה וברזיל
מגרש קטרגל על גג בטוקיו
קטרגל (בספרדית: Fútsal, פוטסל) או כדורגל אולמות הוא גרסה של כדורגל המשוחקת במגרש קטן יותר, לרוב באולם ספורט סגור ותחום.
הקטרגל הומצא בשנת 1930 באורוגוואי, אך במקביל הומצא עם חוקים אחרים בברזיל. בשל כך בארצות רבות המשחק נקרא "פוטסאל" (Fútsal), על שם כינוי המשחק בספרדית ופורטוגזית ("Fútbol de salón").
חוקי המשחק מתמקדים בניצול יכולות האלתור, יצירתיות וטכניקה, שליטה בכדור ויכולת המסירה לטווח קצר של השחקנים.
היסטוריה של המשחק

מקורו של ה"פוטסל" בשנת 1930 כאשר חואן קרלוס קייראני הארגנטינאי, שעבד בתור מורה במונטווידאו, אורוגוואי, החליט ליצור גרסה של כדורגל שניתן לשחק אותה באולמות ספורט של אגודת ימק"א שהיו בבית הספר בו הוא לימד. המשחק למעשה פותח כשהוא מתאים למשחק במגרש כדורסל, וספר חוקים ראשון פורסם בספטמבר 1933. הפוטסל היה פופולרי מאוד באורוגוואי אחרי מונדיאל 1930 כשהנבחרת הלאומית האורוגוואית זכתה בגביע העולם, והכדורגל צבר פופולריות רבה, אך מה שהיה בנמצא הם מגרשים קטנים ושכונתיים שם היה חייב להתאים את החוקים - זמן המשחק וסגנון המשחק - לגודל המגרש ולביקוש הרב, כאשר מה שמאפיין ומבדיל את הפוטסל מהכדורגל הוא זמן משחק קצר יותר ומשחק הדורש פחות כושר גופני ויותר כשרון ו-וירטואוזיות מכדורגל קלאסי, המהנה לצופים בו. רעיונו של קייראני היה ליצור משחק המבוסס על כדורגל אשר ימשוך את התלמידים לפעילות ספורטיבית חיובית.
בעת כתיבת ספר החוקים הראשון שנכתב על ידי קייראני ישנה קווי דמיון ברורים בין הפוטסל לכדורגל (למשל האיסור לגעת בכדור ביד במהלך המשחק למעט השוער), ועדיין הוא לקח חוקים אחרים מענפים נוספים: מכדורסל את כמות השחקנים לכל קבוצה (5) ואת זמן המשחק (40 דקות), מכדורמים את החוק לגבי השוערים, ומכדוריד את גודל השערים וגודל המגרש.
איגוד ימק"א העולמי הפיץ כמעט מיידית את המשחק בדרום אמריקה, מאחר שהוא היה משחק נגיש שאפשר לכולם להשתתף בו ובכל מזג האוויר (בניגוד לכדורגל שמשוחק בחוץ), ואפשר לספורטאים שהתאמנו במתקניו לשמור על כושרם לאורך כל ימות השנה. ז'ואו לוטופו הברזילאי שראה את המשחק כה מצליח באורוגוואי והוקסם ממנו, הביא אותו חזרה למדינתו והכניס לבתי הספר בהם עבד, עם שינויים קטנים.
עד 1956 החוקים לא היו אחידים דיים בפוטסל, עד שחביב מחפוז ו-לואיז גונזאגה דה אוליביירה פרננדס מימק"א שבסאו פאולו, בברזיל כתבו את ספר החוקים הרשמי של הפוטסל בשנה זו והתאימו אותו להפצה בינלאומית. באותה השנה הוקמה הקונפדרציה הדרום־אמריקנית לכדורגל אולמות (מפורטוגזית: Confederación Sudamericana de Fútbol de Salón), הכוללת את: אורוגוואי, ארגנטינה, פאראגוואי, פרו וברזיל.
מיד לאחר הקמת הקונפדרציה, טורניר ייחודי הוקם, שמשך את תשומת ליבה של התקשורת בדרום אמריקה, והחלה לעקוב באופן אדוק אחר הפוטסל.
היסטוריה של המשחק > מבנה הקטרגל כיום

כיום קיימים שני ארגונים נפרדים המנהלים את הענף: AMF שהוקם בשנת 1971 (ועד שנת 2002 נקרא FIFUSA) ופיפ"א, הפדרציה הבינלאומית לכדורגל, שמקיימת טורנירים משלה מ-1989. תחת כל אחד מהארגונים יש קונפדרציות יבשתיות משלו וכל אחד מהם מקיים תחרויות מטעמו כך שקיימות שתי אליפויות עולם: הגביע העולמי מטעם AMF מתקיים משנת 1982 והגביע העולמי מטעם פיפ"א שמתקיים מ-1989.
נכון למאי 2020, הנבחרת המדורגת ראשונה בעולם על פי שיטת הדירוג ELO לנבחרות פיפ"א היא נבחרת ברזיל, כשאחריה מדורגות ספרד, ארגנטינה, רוסיה ופורטוגל. נבחרת ישראל מדורגת במקום ה-85. בשנים 1989 ו-1992 סיימה נבחרת ישראל במקום הרביעי באליפות אירופה של UEFS, הקונפדרציה האירופאית של AMF.
חוקי המשחק

על פי החוקים הרשמיים של הקטרגל, משחקות זו מול זה שתי הקבוצות במשך שתי מחציות. אורך מחצית 20 דקות (כולל הפסקות).
בדומה לכדורגל, ישנם כרטיסים צהובים ואדומים. לאחר קבלת כרטיס אדום השחקן מורחק מהמגרש, אך לאחר 2 דקות שחקן אחר יכול להחליפו.
כמו כן, ישנן עבירות נצברות לקבוצה, כאשר לאחר 5 עבירות כל עבירה נותנת לקבוצה היריבה פנדל ממרחק עשרה מטרים מהשער.
את כדורי החוץ מכניסים למגרש ברגל, בניגוד לכדורגל בו מחזירים עם הידיים. לאחר חוץ וקרן אסור לשחקן להחזיק את הכדור מעבר ל-4 שניות.
כל קבוצה מורכבת מארבעה שחקנים ושוער אחד. מספר החילופים הוא בלתי מוגבל (ניתן לרשום עד 12 שחקנים מתחלפים).
לרוב משתמשים בכדור קטן יותר (מספר 4) ופחות קופצני מזה המשמש בכדורגל המקצועני.
חוקי המשחק > המגרש

אורך המגרש בקטרגל למשחקים בינלאומיים הוא  38–42 מטר ורוחבו 20–25 מטר, ולכל שאר המשחקים אורכו יכול להיות 25–42 מטרים ורוחבו 16–25 מטרים. באולמות מדובר בדרך כלל במשטח תקני של כדוריד.
בישראל

בישראל, בעיקר החל משנות ה-80 של המאה ה-20 מתקיימת פעילות ענפה יחסית של כדורגל אולמות, אשר ברובה איננה מאורגנת והיא חסרת מסגרת. החל מהשכונות ובתי הספר שם מתקיימים משחקים ספונטניים במגרשי קט-רגל באולמות ובמגרשים קטנים, וכלה בקבוצות מאורגנות מקומיות של המתנ"סים.
לעומת הפעילות הלא מאורגנת שמגיעה לרוב הילדים הישראלים, הפעילות המאורגנת אינה מתוקצבת ואינה מקודמת בישראל, וזוכה לחשיפה נמוכה מאוד, כמו כן כמעט אינה משודרת בערוצי הספורט ולא מסוקרת באתרי החדשות. רוב הילדים אשר משחקים בגיל קטן כדורגל באולמות - עוברים ישירות לחוגי כדורגל בהמשך בעיקר מטעמי פופולריות. הרבה שחקנים נחשפים לראשונה לקטרגל דווקא באוניברסיטאות שם קיימת פעילות ליגת פוטסל לאוניברסיטאות המופעלת תחת אס"א ישראל, ומשם מגיעים השחקנים לקבוצות החצי מקצועניות בליגות של ההתאחדות, בגיל מאוחר יחסית, כאשר כבר חסר להם את יסודות המשחק הבסיסיים. ועל כן הקבוצות נחשבות ללא מקצועניות ואין השחקנים בליגה זו מחשיבים את עצמם שחקני קטרגל. לרובם ישנה עבודה נוספת ממנה הם מתפרנסים בחייהם. על כן הקבוצות לא מסוגלות להתחרות עם קבוצות מליגות חזקות אחרות בעולם שהם מקצועניות לחלוטין.
בעבר נהגו קבוצות הכדורגל מהליגה העליונה להרכיב קבוצות כדורגל אולמות ולהתחרות באופן מאורגן ביניהן על מנת להגדיל את החשיפה לספורט זה, כך למשל ב-24 במאי 1988 זכתה בית"ר ירושלים באליפות המדינה בקט-רגל בהדרכתו של המאמן אליהו עופר. בטורניר השתתפו 24 קבוצות, והוא נערך בהיכל הספורט מלחה. בגמר נצחה בית"ר את בני-יהודה בתוצאה 5–3.
ניסיונות נוספים לעורר עניין בענף בקרב הציבור הישראלי כמו למשל של יעקב שחר בעלי מכבי חיפה בכדורגל, וגם של קבוצת הקטרגל נחלת יצחק תל אביב שהמירה את שמה ל"מכבי נחלת יצחק תל אביב" בהסכמת האגודה של מכבי תל אביב, הסתיימו בכישלון יחסי שלא הגדיל את עניין הציבור.
מי שאחראית על קיום הליגות כיום תחת פיפ"א בישראל היא ההתאחדות לכדורגל בישראל אשר מקיימת 2 ליגות הכוללות כ-40 קבוצות כדורגל אולמות חצי-מקצועניות (ליגת כדורגל באולמות הראשונה וליגת כדורגל באולמות השנייה) החל מ-1998. בעבר התקיים גם גביע המדינה בקטרגל, אך הוא נמשך עונה אחת בלבד (2009/2010) ולא המשיך להתקיים.
בנוסף ישנה נבחרת ישראל בקטרגל שמייצגת את ישראל בטורנירים בינלאומיים כמו אליפות אירופה בקטרגל וגביע העולם בקטרגל. קבוצות ישראליות אשר זוכות באליפות בליגה המקומית הראשונה מגיעות למפעל ליגת האלופות של אופ"א בקטרגל, אך אינן זוכות להצלחה.
כמו כן קיימת פעילות פוטסל לחרשים של ארגון הספורט של החרשים בישראל המקיימת ליגת כדורגל אולמות החל משנת 1990.
ראו גם

כדורגל
כדורגל חופים
נבחרת ישראל בקטרגל
ליגת כדורגל באולמות הראשונה
הערות שוליים

↑  הדירוג העולמי בקטרגל, באתר Futsal World Ranking (באנגלית)
↑  ליגת הכדורגל אולמות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7624096-4  NDL: 01023473  NKC: ph120406 
מגרש קטרגל
קורט ויגלט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביוני 1884 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  5 באוגוסט 1968 (בגיל 84) המבורג, גרמניה המערבית 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית, רפובליקת ויימאר, גרמניה המערבית 
 השכלה:  Evangelisches Gymnasium zum Grauen Kloster 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1954) 
 
קורט ויגלט (בגרמנית: Kurt Weigelt; ‏5 ביוני 1884 בברלין – 5 באוגוסט 1968 בהמבורג) היה מנהל עסקים גרמני של לופטהנזה ודויטשה בנק, ופושע מלחמה נאצי שנידון לשנתיים מאסר על היותו חבר-פטרון של SS.
ביוגרפיה

מאז מלחמת העולם הראשונה, ויגלט היה בהנהלת דויטשה בנק והפך לסגן דירקטור ב-1922. הוא היה מעורב גם בתעופה מסחרית, והיה גורם מרכזי בהקמת דויטשה לופט הנזה על ידי מיזוג של כמה חברות תעופה גרמניות קיימות.
מ-1934 ויגלט היה חבר-פטרון SS (מונח: Förderndes Mitglied der SS) ותמך כלכלית ב-SS. הוא עמד בראש ה-der Reichsgruppe Deutscher Kolonialwirtschaftlicher Unternehmungen (קבוצת הרייך של מפעלים כלכליים קולוניאליים גרמניים) הנאצית מאז הקמתה ב-1936. משנת 1937 היה חבר במפלגה הנאצית.
ויגלט היה רשמית ראש המחלקה הכלכלית של המשרד למדיניות קולוניאלית של המפלגה הנאצית. באופן לא רשמי, ווייגלט נחשב ל"שר הסודי של המושבות". הוא הכין את התזכיר "Wirtschaftspolitische Denkschrift des Kolonialpolitischen Amtes der NSDAP" (תזכיר מדיניות כלכלית של המשרד הפוליטי הקולוניאלי של ה-NSDAP) עם תוכניות לבזיזת אפריקה. המלומד ורנר אוסטורף מתאר את תוכניותיו הקולוניאליות של ויגלט כעבודה בכפייה ויישוב במחנות.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, הוא הוכנס לרשימה של 42 אנשים מהתעשייה שהיו מבוקשים כפושעי מלחמה. הוא נעצר ונידון לשנתיים מאסר וקנס של 50,000 רייכסמארק.
בשל תפקידו בממשל הנאצי ופשעי מלחמה, דויטשה בנק לא יכלו להעסיקו ישירות לאחר המלחמה, אולם הוא קיבל תפקיד מפתח בהקמתה מחדש של לופטהנזה, הפיכתו ליו"ר, שעמה היה לבנק קשר עסקי הדוק. ויגלט היה יו"ר מועצת הפיקוח של לופטהנזה מאז הקמתה מחדש ב-1953 (כ-Luftag, שמו שונה ל-Lufthansa ב-1954) ועד 1960, וכיהן כנשיא כבוד של לופטהנזה עד מותו ב-1968.