stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל הימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־16.3 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־600 מטרים
 שפך:  נחל רביבים 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל הימן(למפת צפון הנגב רגילה) נחל הימן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל הימן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל הימן
 
נחל הימן הוא נחל אכזב בהר הנגב הצפוני. אורכו כ־16.3 קילומטרים.
תוואי הנחל

מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים בהר רחמה, כ־7 קילומטרים מדרום־מערב למועצה המקומית ירוחם. תוואי הנחל מפותל. בתחילו כיוון הזרימה הכללי שלו מערבה ולאחר שהוא מתקרב לכביש 40 ולבית הספר להגנה אווירית, כיוון הזרימה משתנה לצפון־מערב. לאחר מכן תוואי הנחל תוחם ממזרח את קיבוץ טללים וממערב את קיבוץ משאבי שדה. הנחל חולף מתחת לכביש 40 בין קיבוץ משאבי שדה ליישוב הקהילתי שיזף ולאחר מכן, בתחומי פארק גולדה ובגובה של כ־330 מטרים מעל פני הים, נשפך הנחל לנחל רביבים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחל כפירה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מוצא:  עין קטנה
 יובלים:  נחל יתלה, נחל סומר 
 שפך:  נחל איילון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחל כפירה(למפת הרי ירושלים רגילה) נחל כפירה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל כפירה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל כפירה
 
נחל כפירה הוא אחד מיובליו של נחל איילון. הוא עובר במקביל לכביש 1 משער הגיא עד לקרבת מושב שורש. הנחל זורם בשטחה של שמורת נחל כפירה, שמורת טבע באזור פרוזדור ירושלים.
תוואי הנחל

תחילתו של הנחל בעין קטנה הממוקם ביישוב הערבי קטנה ואחד מיובליו הוא ואדי אלח'רפייש. אפיק הנחל נמצא בשולי קמר רמאללה החושף שכבות סלעי גיר וחוור. בסביבתו של הנחל נמצאו שרידיה של חווה מהתקופה הביזנטית או מהתקופה הערבית בארץ ישראל. בהמשכו של הנחל נובע עין כפירה. בסביבות הנחל צמחייה ים-תיכונית וניתן לחזות בעצי אלון, אלה ותאנה.
שם הנחל

שמו של נחל והתל בסביבתו משמרים את שמה של העיר המקראית כפירה, אחת מערי הגבעונים:
וְעָרֵיהֶם גִּבְעוֹן וְהַכְּפִירָה וּבְאֵרוֹת וְקִרְיַת יְעָרִים.
הערות שוליים

↑  מדריך ישראל החדש, ספי בן יוסף, ירושלים, כתר,2001 כרך 11, עמ' 184
↑  אורי דביר, טבע הדברים, טיול בנחל כפירה: ההנאה מובטחת גם למאמינים, באתר ynet, 17 באוגוסט 2010
↑  ספר יהושע, פרק ט', פסוק י"ז
↑  מדריך למטייל עם התנ"ך, נחמה בן אדרת ואייל מירון עורכים, ירושלים, הוצאת קורן, עמ' 329.
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סו-וויד

בישול בשיטת 'סו-וויד'
סו-וויד (בצרפתית: Sous-Vide; "תחת ואקום") היא שיטת בישול מזון המתבצעת על ידי אטימתו בכלי קיבול ריק מאוויר כגון שקית פלסטיק או צנצנת מייסון ריקה מאוויר והנחתם באמבט מים - או בסביבה בעלת טמפרטורה מבוקרת - למשך זמן ארוך יחסית (בדרך כלל שעה עד 6 שעות, אך לעיתים אף 48 שעות או יותר). ייחודה של השיטה הוא בבישול האחיד שהיא מייצרת הן בשכבות המזון הפנימיות והן בחיצוניות, כך שחלקו החיצוני לא מתייבש ולא מתבשל יתר על המידה. טמפרטורות הבישול בשיטה זו נמוכות בהרבה מאלה המקובלות בשיטות בישול אחרות; ובדרך כלל נעות סביב 55–60 מעלות צלזיוס לבשר, וגבוהות יותר עבור ירקות.
היסטוריה

השיטה תועדה לראשונה בשנת 1799 על ידי סר בנג'מין תומפסון ('הרוזן רמפורד'), למרות שבתיאורו הוא השתמש דווקא באוויר כאמצעי להעברת החום. השיטה התגלתה מחדש על ידי מהנדסים אמריקאים וצרפתים באמצע שנות ה-60 והתפתחה לשיטת שימור מזון מסחרית. השיטה אומצה בשנת 1974 על ידי ז'ורז' פראלו, שהשתמש בה עבור מסעדת טרואגרו, בעיר רואן שבצרפת. פראלו גילה כי כאשר בישלו באופן זה כבד אווז הוא שמר על מראהו ועל שומניו, והיה בעל מרקם יותר טוב. עוד חלוץ בשימוש בסו-וויד היה ברונו גוסו, שחקר לעומק את השפעות הטמפרטורות השונות על מיני מזון שונים והיה ידוע בכך שלימד שפים מובילים כיצד להשתמש בסו-וויד. בתור המדען הראשי של חברת Cuisine Solutions, גוסו חקר את זמני הבישול והטמפרטורות המתאימים לסוגי מזון שונים.
מאפייני השיטה

אטימת מזון בשקיות פלסטיק שומרת בצורה טובה יותר על המיצים והארומה שלו. כמו כן, הוספת תבלינים לתוך שקית הבישול גורמת לטעמים להשתלב טוב יותר מאשר בצורות בישול אחרות.
משום שהמזון נמצא במים הנשמרים בטמפרטורת המזון הרצויה בסוף הבישול - בדומה לבישול באמצעות בן-מארי - הוא לא יכול להתבשל יתר על המידה: ברוב שיטות הבישול הקונבנציונליות (צלייה, אפייה וכו') המזון חשוף לחום גבוה בהרבה מהטמפרטורה הפנימית הרצויה עבורו, ולכן יש להרחיקו ממקור החום עוד לפני שהוא מגיע לטמפרטורה זו. לעומת זאת, כאשר מבשלים את האוכל בטמפרטורה אחידה, ניתן לשלוט בצורה מדויקת על מידת העשייה שלו. בנוסף, באמצעות שליטה בטמפרטורה ובמשך הבישול, ניתן לבשל בצורה אחידה מרכיבים בעלי צורה או עובי לא סטנדרטים. העובדה הזו הובילה לאמונה רווחת אך שגויה כי ניתן להשאיר מזון להתבשל בסו-וויד ללא הגבלת זמן וללא פגיעה במזון. למעשה, על אף שהמזון לא יכול לעבור את טמפרטורת היעד, בתוך המזון חלים תהליכים שונים לאורך הבישול שמשנים את מרקם וטעם המזון. כאשר הבישול מתארך מעבר לזמן מסוים (המשתנה בין סוגי מזון) תחל פגיעה במרקם המזון.
בישול סו-וויד מבטיח אוכל עסיסי יותר, משום שבטמפרטורות הבישול הנמוכות דפנות התאים המרכיבים אותו לא מתפרקות. בנוסף, בבישול בשר, רקמות הקולגן הקשות מתמוססות והופכות לג'לטין - מבלי שהחלבונים בבשר יעברו דנטורציה ויגרמו לנוזלים להתנקז אל מחוץ לבשר.
מנגד, כאשר מדובר בירקות, בישול בטמפרטורות הנמוכות מנקודת הרתיחה של המים מאפשר לבשל אותם לגמרי (ואפילו לפסטר אותם) מבלי לפגוע במרקם הפריך שלהם.
מחקרים שהשוו בישול קטניות ודגניים במים לעומת בישולם בסו-וויד, מצאו כי הערכים התזונתיים של המוצרים נשמרים טוב יותר כשאלו מבושלים בסו-וויד.
 מנקודת מבט קולינרית, בישול המזון בסביבה חסרת אוויר הוא אמצעי ולא מטרה; אולם הוואקום מאפשר לאחסן את המזון, כשהוא אטום ובקירור, למשך זמן ארוך יחסית - מבלי שיתחמצן.
הערות שוליים

↑  "Sous Vide Historical Note: Count Rumford".
↑  Benjamin Count of Rumford, "Essay X: On the construction of kitchen fire-places and kitchen utensils together with remarks and observations relating to the various processes of cookery; and proposals for improving that most useful art," Essays, Political, Economical, and Philosophical, vol. 3 (London, England: T. Cadell jun. and W. Davies, 1802), pp. 18-20.
1 2 3 4  Hesser, Amanda (2005-08-14).
1 2 3  Baldwin: A Practical Guide to Sous Vide Cooking
↑  Nutritional advantages of sous‐vide cooking compared to boiling on cereals and legumes
| טכניקות בישול |
| --- | --- | --- |
| יבש | אפייה • צלייה • קלייה • עישון |  |
| מבוסס מים | בישול לבן • הרתחה • חליטה • שליקה • אידוי • נזיד |  |
| מבוסס שמן | טיגון עמוק • הקפצה |  |
| מבוסס אלכוהול | פלמבה (שילהוב) |  |
| מבוסס חומץ או מלח | כבישה • החמצה |  |
| בעזרת כלים | אמבט מרים • סיר לבישול איטי • בישול במיקרוגל • סיר לחץ • מנגל • הקצפה |  |
| גסטרונומיה מולקולרית | ספריפיקציה • סו-וויד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544935805171  LCCN: sh2008002221  NKC: ph1099757 
מכשיר לאריזת ואקום
סאפו (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1950 (בת 74) מרקש, הרפובליקה הצרפתית הרביעית 
 שם לידה:  Danielle Ebguy 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 סוגה:  שאנסון, מוזיקת עולם 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 www.sapho.org
 
סאפו (בצרפתית: Sapho;‏ נולדה ב-1950) היא זמרת וסופרת צרפתייה-מרוקאית ממוצא יהודי. שמה האמיתי הוא דניאל (דונה) איבגי..
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

סאפו נולדה במרקש, מרוקו, ליצחק וזארי איבגי. אמה עבדה כרואת חשבון בצבא הצרפתי ואביה היה שמאי מקרקעין במרוקו ואחר כך מורה למתמטיקה בצרפת. המשפחה היגרה לצרפת כשהייתה בת 16, וגרה בליון, אך שמרה על האזרחות המרוקאית. החל מגיל 18 היא גרה לבדה בפריז, למדה משחק, ניגנה בגיטרה ושרה ברחובות. זמן קצר לאחר מכן, חבר מוזיקאי שכנע אותה לגשת לאודישן בבית הספר המפורסם למוזיקה, Le Petit Conservatoire de Mireille. עד מהרה נטשה סאפו את לימודי המשחק לטובת המוזיקה. האלבום הראשון שלה, Le Balayeur du Rex, יצא ב-1977 בחברת התקליטים RCA. את שם הבמה, על שם המשוררת היוניה סאפפו, שכתבה שירי אהבה לנשים, היא קיבלה מחברים בנים, שטענו שהיא מרחיקה בנות אחרות מקרבתם, לכן הייתה ניגשת לבנות ומתחילה איתם בשמם.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר שבילתה שנה בניו יורק, שם עבדה ככתבת עבור עיתון צרפתי, והופיעה במועדונים שונים, היא נסעה ב-1980 ללונדון כדי להקליט את האלבום השני שלה, Janis. סאפו הוציא שלושה אלבומים נוספים, בשלוש השנים הבאות, לפני שלקחה הפסקה קצרה כדי להתרכז בכתיבת ספר שכולל קריקטורות מה"בראסרי לה קופול" בפריז.
סאפו חזרה למוזיקה ב-1985 עם האלבום Passons, שראה אותה עוזבת את צליל הרוק של אלבומיה הקודמים, כדי לאמץ את הצלילים של המוזיקה הערבית והים תיכונית עליהם גדלה, מה שהוביל לסדרת קונצרטים בתיאטרון בטאקלאן. שם החלה לבצע את העיבודים שלה לשירים של הזמרת המצרית אום כולתום. בשנים הבאות גרה זמן מה במקסיקו, שם היא הוציאה את El Sol y la luna, הכולל דואט עם הזמר הארגנטינאי, Jairo.
היא פרסמה שני רומנים, הייתה מעורבת ביצירת סרט על ילדי האינתיפאדה, והופיעה בהפקה של המחזה "אופרה בגרוש", כל הזמן עדיין הופיעה והקליטה את המוזיקה שלה. החל משנת 1992, היא התמקדה במוזיקה של אום כולתום, הוציאה אלבום מלא של שיריה והופיעה ברחבי בעולם.
אלבומה הבא מ-1996, ‏Jardin Andalou, היה שילב של מוזיקת רוק עם אלמנטים ערביים ואנדלוסיים. שנה אחריו הוציא את Digital Sheikha, אלבום בסגנון אלקטרוני עם פט ג'באר וביל לאסוול, עבור הלייבל השווייצרי Barraka el Farnatshi. בשנת 1999 הוציא את האלבום La Route nue des hirondelles, יחד עם הרומן השלישי שכתבה. היא הפכה את La Route nue des hirondelles למופע במה, שאיתו הופיעה במשך השנים הבאות, תוך שהיא ממשיכה להפיעה גם עם השירים של אום כולתום.
בתחילת שנות ה-2000 היא חזרה להלחין והופיעה בבגדד, ירושלים, נצרת ועזה, לפני הקלטת האלבום "Orients" ב-2003, עם תזמורת קלאסית המורכבת מנגנים יהודים, מוסלמים ונוצרים. ב-2005, מלווה על הבמה בגיטריסט פלמנקו, היא התמקדה בחומרים של הפזמונאי והמלחין הצרפתי המפורסם ליאו פרה (צר'). ב-2006 יצא בעקבותיו האלבום "Sapho chante Léo Ferré – Ferré Flamenco", ובו שיר שתורגם לדאריג'ה (ערבית מרוקאית). אלבומה משנת 2008, "Universelle", הכולל שירים בצרפתית, אנגלית ודאריג'ה, הוא סוג של מסע דרך כל ההשפעות שלה, מבלוז ועד צלילים מסורתיים.
ביוגרפיה > הופעות בישראל

סאפו הופיעה לראשונה בישראל בנובמבר 1988, במסגרת סיבוב הופעות שארגן המכון הצרפתי והמפיק אלי גרינפלד, ושכלל את קפריסין, טורקיה, יוון ועמאן בירדן. הסיבוב היה אמור לכלול גם את מצרים וסוריה אך הדבר לא התאפשר. סאפו הופיעה בישראל לאחר שהופיע ברבת עמון, אך לא הותר לא לעבור ישירות בין המדינות, והיא טסה לישראל דרך קפריסין. היא הופיעה בתיאטרון ירושלים ובהיכל התרבות בתל אביב.
בדצמבר 1991, הופיעה שוב בישראל, במסגרת פסטיבל "לילות יפו". במופע ארחה את הזמרת חיה סמיר. בקיץ 1994 הופיעה בפסטיבל ישראל, הפעם הראשונה בתולדות הפסטיבל שהוא כלל מופע של מוזיקה ערבית ואנדלוסית
ביוני 2000 השתתפה במופע מחווה לזמרת אום כולתם, שנערך בבנייני האומה, במסגרת פסטיבל ישראל.
במאי 2002 הגיעה דרך עמאן, לאחר שבוע הופעות בבגדאד. היא ערכה "קונצרט לשלום" באולם אל-מידאן בנצרת וערכה שני ערבי קריאה, בירושלים ובתל אביב, של ספרה "Un Tres Proche Orient: Paroles DE Paix" ("מזרח מאוד קרוב: מילים של שלום"), אסופה של מכתבים שנכתבו לה ונאספו באמצעותה. רשימת המכתבים, עליהם חתומים עשרות אנשי רוח יהודים, נוצרים ומוסלמים מכל העולם, יוצרת פסיפס תרבותי המתייחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני ומנסה להציע אלטרנטיבה תרבותית לפוליטיקאים.
ביוני 2007 הופיעה במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, בערב שירי אום כולתום, בליווי תזמורת נצרת.
במאי 2008, אורחת הכבוד של פסטיבל תרבות של שלום, וערכה מופע משיריו של השאנסונר הצרפתי ליאו פרה (Léo Ferré), בעקבות אלבום של שיריו שהוציא לאור שנה קודם.
ביוני 2019 הופיעה בפסטיבל "מדיטרנה" באשדוד, במופע משירי הזמרת ברברה. עם זאת קבוצה של תושבים קראה לביטול המופע, בטענה שהיא "פרו פלסטינית". בתגובה אמרה בריאיון לעיתון "הארץ" שהיא "תוהה למה רק בישראל דיבור על שלום הופך אותך לאויב".
דיסקוגרפיה

1975 Comment j'm'habille (45 single by Louise Bastien)
1977 Le balayeur du Rex
1980 Janis
1980 Le Paris stupide
1982 Passage d'enfer
1983 Barbarie
1985 Passions, passons
1986 Sapho live au Bataclan
1987 El sol y la luna
1991 La Traversée du désir
1995 El atlal (Sapho chante Oum Kalsoum)
1996 Jardin andalou
1997 Digital sheikha
1999 La Route nue des hirondelles
1999 Sapho Live
2003 Orients
2006 Ferré Flamenco (Sapho chante Léo Ferré)
2008 Universelle
2011 Velours sous la terre
ספרים שכתבה

Guerre, Words y Plato, poems, La Différence, 2009 (ISBN 2729118470 / ISBN 978-2729118471).
Juste avant de voir, poems and illustrations by Benjamin Levesque, Area, Paris, 2005 (ISBN 2352760208 / ISBN 978-2352760207).
Le Livre des quatorze semaines, poems, La Différence, 2004 (ISBN 2729115056 / ISBN 978-2729115050).
Un très proche Orient, manifest, Joëlle Losfeld, 2001 (ISBN 2844120881).
Beaucoup autour de rien, novel, Calmann-Lévy, 1999 (ISBN 270212982X / ISBN 978-2702129821).
Un mensonge, novel, Balland, 1996 (ISBN 2715808011 / ISBN 978-2715808010).
Patio, opéra intime, novel, Stock, 1995 (ISBN 2234044359 / ISBN 978-2234044357).
Ils préféraient la lune, novel, Balland, 1987 (ISBN 2715806248 / ISBN 978-2715806245).
Sous la coupole, drawings, Ultramarine, 1985 (ISBN 2905779020 / ISBN 978-2905779021).
Douce violence, novel, Ramsay, 1982 (ISBN 2859562575 / ISBN 978-2859562571).
הערות שוליים

1 2 3 4 5   אינס אליאס, הזמרת הצרפתייה-יהודייה-מרוקאית סאפו לא מפחדת מימנים שקוראים לביטול ההופעה שלה בישראל, באתר הארץ, 12 ביוני 2019
1 2  שירי צור, מחוץ לחוק, חדשות, 17 בנובמבר 1988
↑   איה חיות, "נדרתי נדר שאם אצא בחיים מלבנון אפעל להאנשת האויב", באתר הארץ, 1 ביוני 2020
↑  הטיל שהרים את סאפו, מעריב, 30 בנובמבר 1988
טל פרי, סאפו עושה הסטוריה, מעריב, 3 בנובמבר 1988
↑  גיורא פרבר, אורחת -  קודם כל צרפתיה, חדשות, 27 בנובמבר 1988
↑  יואב בירנברג, סאפו תגיע מתר לישראל, חדשות, 3 בדצמבר 1991
↑  יואב בירנברג, סאפו וחיה סמיר ביפו, חדשות, 24 ביוני 1991
↑  איתן גלס, אום כולתום: קהל משינקין ועד בכלל, באתר ynet, 11 ביוני 2000
↑  מרב יודילוביץ', הזמרת הצרפתיה סאפו הגיעה לישראל לקונצרט שלום, באתר ynet, 13 במאי 2002
↑  ארז שויצר, מסיבת הרחוב של כרמן, באתר הארץ, 10 ביולי 2007
↑  ארז שוייצר, סאפו הכפולה, באתר הארץ, 18 במאי 2008
↑  שמואל סרדינס, סערה בקהילה הצרפתית באשדוד בעקבות הזמנת זמרת פרו פלסטינית להופיע בפסטיבל מדיטרנה, באתר אשדוד נט, ‏13 במאי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419049405171  BnF: cb119236777 (data)  GND: 1146901690  ISNI: 0000 0000 8343 4605  LCCN: n85340900  MusicBrainz: 6bb0f4e7-97e5-4cb3-8480-0ea87f71e912  NTA: 072941650  SUDOC: 027122476  VIAF: 49231263   WorldCat (עם VIAF): 49231263
סונסום

במנהגים הרוחניים של אנשי האשנטי ואנשי האקאן, סונסום הוא הרוח של האדם. סונסום מחבר בין הגוף (הונאם) לנשמה (קרא). סונסום יכול להיות מועבר במגוון דרכים, כולל מאב לבן במהלך ההתעברות. הכוח הזה משמש כדי להגן על נושאי הרוח, הסונסום. כאשר אדם מת, הסונסום חוזרת לביתו המטאפורי של האב, וממתין להתגלגל מחדש בבן הבא שנולד מאנשי אותה משפחה.[דרוש מקור]
צורה נוספת של סונסום היא הכוח הרוחני שלפי אמונת האקאן מאפשר לבעליו לתרגל כישוף. כוח זה נקרא סונסום פי (sunsum fee), או "רוח מלוכלכת". בשונה מהסונסום הגנטי שנדון קודם לכן, זהו כוח שמועבר ברצון, לרוב על ידי סבים וסבתות לנכדים, כשהסבים או הסבתות מרגישים שמגיע לנכיהם אלה הכוח להפעיל קסם כזה. באופן זה, הסונסום יכול להישאר חי וקיים דרך שושלת. מכיוון שלזכרים יש סונסום טבעי, אם הם מרוויחים סונסום פי הם בעלי עוצמה רוחנית פי שניים מאישה שיש לה רק יכולות כישוף. למרות זאת, הדעה הרווחת היא שרוב המכשפות הן נקבות בקרב אנשי האשנטי והאקאן, והאמונה היא שהן כה חזקות שהן יכולות להרוג תינוקות על ידי שמיעתם כשהם בוכים.[דרוש מקור]
פרקטיקות תרבותיות

הסונסום הוא פונקציה, תפקיד של ה"קרא", הנשמה, בכך שכאשר האל ניאמה (Nyame - Nyankapon-Nyame-Odomankoma) נותן ליילוד קרא בלידה, הסונסום הוא המלווה את הקרא. לכן, הקרא והסונסום הם מקבילים ומכוונים זה אל זה. הסונסום, במובן מסוים, קיים בעולם החומר והוא הופך לחלק פונקציונלי מהאדם רק כאשר האדם הופך לנפש חיה. סונסום הוא אפוא מקביל מודע של נשמת האקאן. ל"קרא" סוגדים ונותנים מנחות. בקרב חלק משבטי האקאן לכל אדם יש מזבח לקרא שלו. לסונסום לא סוגדים. סונסום הוא החלק של האקאן שנלחם ברוע המנסה לזהם את הקרא. סונסום מנסה לכבוש את החולשות אליהן נחשף בן האקאן.
הערות שוליים

1 2  Asante, Molefi; Mazama, Ama (2009), Sunsum, Thousand Oaks: Sage Publications, pp. 637–638, doi:10.4135/9781412964623, ISBN 9781412936361, נבדק ב-2022-09-12
↑  Akesson, Sam K. (באוקטובר 1965). "The Akan Concept of the Soul". African Affairs. 64 (257): 280–291. doi:10.1093/oxfordjournals.afraf.a095431. ISSN 1468-2621. {{cite journal}}:  (עזרה)
לקריאה נוספת

Asante Molefi; African Intellectual Heritage 1996
Gyekye Kwame; "An essay on African philosophical thought: the Akan conceptual scheme" 1995
Ephirim-Donkor, Anthony; "African Religion Defined; A Systematic Study of Ancestor Worship among the Akan" 2nd Edition, 2013
נלי הופר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1963  (בן 61) בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 סוגה:  טריפ הופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  אריקה פאקר 
 פרופיל ב-IMDb
 
נלי הופר (באנגלית: Nellee Hooper; נולד בשם פול אנדרו הופר (אנ'), ב-15 במרץ 1963) הוא מפיק מוזיקלי, רמיקסר ופזמונאי בריטי, הידוע בעבודתו עם אמנים ומוזיקאים מצליחים ופופולריים רבים, החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הוא ניסה כוחו כמלחין מוזיקת סרטי קולנוע בשיתוף עם המלחין הסקוטי קרייג ארמסטרונג (אנ') והמפיק המוזיקלי האנגלי מריוס דה פריס, עבור הפסקול של "רומיאו וג'ולייט" של באז לורמן ב-1996. בין היתר, עבד עם טינה טרנר, גוון סטפאני, נו דאוט ואנדראה קור.
הופר הפיק שבעה שירים שזכו בפרסי גראמי עבור אמנים ומוזיקאים שונים, ביניהם: הסמאשינג פאמפקינס,‏ U2 ושינייד או'קונור. הוא זכה בפרס "המפיק הטוב ביות"ר של Q ופעמיים היה "מפיק השנה של שבוע המוזיקה". במהלך הקריירה שלו, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה על הלהיט "Bedtime Story" הלקוח מ-Bedtime Stories. כמו כן, עבד איתה על שירים נוספים כדוגמת "I Want You" (ביחד עם מאסיב אטאק),‏ "Sanctuary",‏ "Inside of Me",‏ "Survival" ו-"Forbidden Love".
הערות שוליים

↑  Romeo + Juliet, 1996-11-01, נבדק ב-2023-01-22
↑  Nellee Hooper Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית)
1 2  Bedtime Stories, 1994-10-25, נבדק ב-2023-01-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447848005171  GND: 134831616  ISNI: 0000 0000 5664 0331  LCCN: nr00000397  MusicBrainz: 320dc49d-621b-4e46-8273-2e9d34bbfa01  NKC: xx0145428  SUDOC: 127908978  VIAF: 46963479   WorldCat (עם VIAF): 46963479
סונן אבו דאוד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אבו דאוד 
 שפת המקור:  ערבית 
 
סונן אבו דאוד (בערבית: سنن أبي داود) הוא אחד מששת ספרי החדית' המרכזיים באסלאם הסוני, הנקראים אל-כותוב א-סיתה. הספר חובר על ידי האימאם אבו דאוד. הספר מכיל כ-4,800 מסורות, אותם אסף אבו דאוד ב-20 שנה.
ראו גם

צחיח אל-בוח'ארי
צחיח מוסלם
סונן אבן מאג'ה
הערות שוליים

↑  Abu-Dawud by Abu Dawood, translation by Prof. Ahmad Hasan - Hadith Book, www.theonlyquran.com
↑  Imam Abu Dawood Sulaiman Bin Ash-ath Sajistani, Abu Dawood, Ateqad Publishing House, 2010-01-01. (בurdu)
↑  Sunan Abu Dawood, newikis.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb39983024j (data)  GND: 1077826206  LCCN: n80155588  SUDOC: 206166117  TDVİA: es-sunen--ebu-davud  VIAF: 237508055   WorldCat (עם VIAF): 237508055 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוס סקסוני

פסל ברונזה של סוס סקסוני בהנובר
הסוס הסקסוני (גרמנית: Sachsenross, Niedersachsenross, Welfenross, Westfalenpferd, Twentse Ros) הוא מטען הרלדי המזוהה עם העם הסקסוני. זהו סוס ארז'ן (כסף) על מגן גולס (אדום).
הסוס הסקסוני שימש כסמלה של דוכסות סקסוניה מהמאה ה-7 ואומץ בידי בית ולף תחת סמל האריה המוזהב. הסמל שימש מספר פרובינציות באזור וסטפאליה, כחיה ההרלדית של ממלכת הנובר עם הקמתה, וכסמל הפרובינציה הפרוסית משנת 1866, במקביל לפרובינציית וסטפאליה והמדינה החופשית בראונשווייג משנת 1922.
מחוזות היסטוריים אלה הפכו למדינות הגרמניות המודרניות סקסוניה התחתונה ונורדריין-וסטפאליה והסוס הוטמע בסמליהן.
סמל סקסוניה התחתונה מוטען במרכזו של דגל המדינה
סמל נורדריין-וסטפאליה מוטען במרכזו של דגל נורדריין-וסטפאליה המדיני
הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת בין השנים 1714 - 1814, הסוס הסקסוני ברביע הרביעי כחלק מסמל ממלכת הנובר
הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת בין השנים 1814 - 1837, הסוס הסקסוני במרכז כחלק מסמל ממלכת הנובר
סהרוני וניל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגיות חג המולד 
 מוצא:  אוסטריה 
 מרכיבים עיקריים:  שקד, חמאה, סוכר, קמח 
 
סהרוני וניל (בגרמנית: Vanillekipferl) הם ביסקוויטים קטנים אוסטריים, גרמניים, שווייצרים, צ'כיים, סלובקיים, פולניים והונגרים בצורת סהר.
מאפיינים

הם נוצרו במקור עם אגוזי מלך, אך ניתן להשתמש גם בשקדים או באגוזי לוז. הם מקבלים את הטעם האופייני שלהם מאיבוק כבד של סוכר וניל.
המקור

סהרוני וניל מקורם בווינה באוסטריה ומיוצרים באופן מסורתי בחג המולד. הם מוכרים מאוד באירופה, ולעיתים קרובות מוצעים למכירה גם בבתי קפה וינאיים. מספרים שנוצרו בצורת הסהר הטורקי המסמל את חגיגת הניצחון על הטורקים ב-1683 (ליתר דיוק אותו סיפור מסופר גם הקרואסונים בצורת סהר שמקורם בווינה).
הם נאפים גם בגרמניה ונפוצים בשווייץ, הונגריה, פולין, קרואטיה, צ'כיה, רומניה, סלובקיה ובקרב הפזורה השוואבית של הדנובה כחלק מאפיית חג המולד האופיינית. מכיוון שהציפייה בגרמניה נחגגת על ידי כמה זרמים של הנצרות בארבעת ימי הראשון שלפני חג המולד, סוגים רבים של ביסקוויטים וממתקים נצרכים במהלך תקופה זו והפכו לאופיניים לחורף.
שלא כמו מאפים אחרים, סוג מסוים זה קשה לאפייה. הבלילה המשמשת כשהיא מתקשה היא שבירה מאוד. צריך זוג ידיים מיומן כדי ליצור את או צורת הסהר או פרסה מבלי לשבור את הביסקוויט.
ראו גם

המטבח האוסטרי
המטבח ההונגרי
קרואסון
קרונאט
הערות שוליים

↑  Christmas Time in Austria Retrieved 16 July 2013
↑  Vanillekipferl Retrieved 16 July 2013
↑  "Donauschwaben Kochbuch – Donauschwaben Kochbuch" (בגרמנית). נבדק ב-2023-09-15.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סבסטיאן פיאנה

| --- | --- |

סבסטיאן פיאנה על יד הפסנתר  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  26 בנובמבר 1903 בואנוס איירס, ארגנטינה 
 פטירה:  17 ביולי 1994 (בגיל 90) 
 מוקד פעילות:  ארגנטינה 
 סוגה:  מוזיקת טנגו 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
סבסטיאן פיאנה (בספרדית: Sebastián Piana;‏ 26 בנובמבר 1903 - 17 ביולי 1994) היה מלחין, מעבד, פסנתרן, מנצח ומורה למוזיקה ארגנטינאי, שהצטיין בהלחנת מוזיקת טנגו ומילונגה.
עם יצירותיו הידועות נמנות Milonga del 900 ‏, Milonga sentimental ‏, Milonga triste ‏, וכן קטעי הטנגו Viejo ciego, El pescante, Tinta roja, Sobre el pucho, והמילונגות-קנדומבה Aleluya, Pena mulata ואחרות.
כתב גם קנדומבס טהורים ופרגונס, פסקולים לסרטי קולנוע כמו Sombras porteñas, Carnaval de antano ,He nacido en Buenos Aires, Nobleza gaucha, Las de barranco, El último payador, Derecho viejo.
מילים לשיריו כתבו משוררים כמו אומרו מאנסי, חוסה גונסלס קסטיו וקטולו קסטיו. יחד עם הפזמונאי אומרו מאנסי פיתח גישה חדשה לשירי המילונגה.
פיאנה היה פרופסור באקדמיה למוזיקה "מנואל דה פאייה" בבואנוס איירס ונבחר ליושב ראש האקדמיה לעגת לונפארדו של בואנוס איירס.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

פיאנה נולד בשנת 1903 בשכונת אלמגרו של בואנוס איירס במשפחה של מהגרים איטלקים.
אביו, סבסטיאנו פיאנה, שהיגר לארגנטינה בגיל 8 מחבל פיימונטה, עבד כספר אך גם היה גם מוזיקאי חובב שניגן במנדולינה, גיטרה ופסנתר. הוא עודד את בנו לעסוק במוזיקה מילדות והביא לו כלי נגינה שונים במתנה. בגיל 10 למד פיאנה מוזיקה אצל אביו עצמו.
הוא למד גם במכון למוזיקה בשם אודיאון אצל מורה בשם ד'אגוסטינו. לקח שיעורי מוזיקה גם אצל הפסנתרן הווירטואוז ארנסטו דרנגוש (1925-1882) ואצל המלחין חואן פרנסיסקו חיאקובה (ג'אקובה) (1990-1907). בגיל 12 השתתף כבר כחבר בשלישייה של ילדים. פיאנה התחיל את הקריירה של מוזיקאי מקצוען בגיל 17 כשניגן ואלסים וקטעי אופרות בקולנוע שכונתי. הוא התחיל להלחין ריקודי טנגו והקים הרכבים מוזיקליים שונים איתם ערך סיורי הופעות בארגנטינה ובחו"ל. הוא עבד בו זמנית גם כמורה למוזיקה. בשנת 1922 הופיע לראשונה בשידור רדיו.