stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוק גריימס
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | כל הבנים אוהבים את מנדי ליין | ג'ייק |  |
| 2007 | War Eagle, Arkansas | אנוך |  |
| 2008 | התנקשות בנשיא בית הספר | מרלון פיאזה |  |
| 2010 | Shit Year | הארווי ווסט |  |
| 2012 | חטופה 2 | ג'יימי |  |
| 2013 | The Wait | בן |  |
| 2013 | Stars | אוון |  |
| 2014 | Squatters | מייקל סילברמן |  |
| 2014 | צלף אמריקאי | מארק אלן לי (אנ') |  |
| 2015 | חמישים גוונים של אפור | אליוט גריי |  |
| 2015 | לאהוב אותה | טוד בלקין |  |
| 2015 | Forever | צ'ארלי |  |
| 2016 | Shangri-La Suite | ג'ק בלובלאד |  |
| 2016 | Manhattan Undying | מקס |  |
| 2016 | שבעת המופלאים | טדי קיו |  |
| 2017 | חמישים גוונים של אופל | אליוט גריי |  |
| 2017 | כריסמס באל קמינו | אריק רות' |  |
| 2018 | חמישים גוונים של שחרור | אליוט גריי |  |
| 2019 | Into the Ashes | ניק ברנר |  |
| 2023 | מבוא לאושר | ג'ייק |  |
| TBA | אדינגטון |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | אחים ואחיות | ריאן לפרטי | תפקיד אורח (עונה 3) תפקיד ראשי (עונה 4); 22 פרקים |
| 2012 | Outlaw Country | אלי לרקין | סרט טלוויזיה של FX |
| 2013 | דם אמיתי | ג'יימס | 6 פרקים |
| 2018–2024 | ילוסטון | קייס דאטון | תפקיד ראשי (5 עונות); 53 פרקים |
הערות שוליים

↑  A. B. C. News, Luke Grimes is a dad! 'Yellowstone' star and wife Bianca announce arrival of baby boy, ABC News (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1017883904  ISNI: 0000 0000 7942 3102  LCCN: no2010085361  MusicBrainz: fbd0f15b-e29e-4083-8136-54e78df596f1  NKC: xx0242428  SUDOC: 186411634  VIAF: 121264164   WorldCat (עם VIAF): 121264164
למה התרנגולת חצתה את הכביש?

למה התרנגולת חצתה את הכביש?
"למה התרנגולת חצתה את הכביש?" היא בדיחת קרש מפורסמת, הנחשבת בעיני רבים לאחת הבדיחות המפורסמות ביותר. התשובה לבדיחה בגרסתה הנפוצה ביותר היא "בשביל להגיע לצד השני". בדיחה זו היא דוגמה לבדיחת אנטי-הומור, שבה המבנה המסקרן של השאלה גורם למאזין לצפות לשורת מחץ, אך במקום זאת ניתנת רק הצבת עובדה פשוטה. "למה התרנגולת חצתה את הכביש?" נהפכה לדוגמה אייקונית לבדיחה טיפוסית שרוב האנשים מכירים את התשובה אליה. בדיחה זו סופרה ושונתה פעמים רבות במהלך ההיסטוריה.
היסטוריה

הבדיחה הופיעה בשנת 1847 במגזין הניו יורקי החודשי, The Knickerbocker.
ישנן בדיחות והלצות הנראות כחידות מסובכות, אך הן כלל לא. בהן זו: "למה תרנגולת חוצה את הרחוב? אתה לא בכיוון? אתה מוותר? ובכן, אז ככה: מפני שהיא רוצה להגיע לצד השני!"
המקור באנגלית
There are ‘quips and quillets’ which seem actual conundrums, but yet are none. Of such is this: ‘Why does a chicken cross the street?[’] Are you ‘out of town?’ Do you ‘give it up?’ Well, then: ‘Because it wants to get on the other side!’
הבדיחה התפשטה בשנות התשעים של המאה ה-19, כאשר גרסה שונה של הבדיחה בעלת משחק מילים עם משמעות כפולה התפרסמה במגזין Potter's American Monthly:
למה לא כדאי לתרנגולת לחצות את הכביש? כי זה יהיה מעשה מרמה/התקדמות של עוף
המקור באנגלית
Why should not a chicken cross the road? It would be a fowl proceeding.
גרסאות

בדיחות רבות מסתמכות על כך שהבדיחה ותשובתה מוכרות, לעיתים על ידי הצעת תשובה חלופית, לדוגמה:
"למה התרנגולת חצתה את הכביש?" – "זה היה רחוק מכדי ללכת מסביב".
גרסאות קלאסיות של הבדיחה משנות את הבדיחה מעט, וכך מפנות חזרה לבדיחה המקורית. לדוגמה:
"למה תרנגול הודו/ברווז חצה את הכביש?" – "כי התרנגולת הייתה ביום חופש"
"למה הדינוזאור חצה את הכביש?" – "כי תרנגולות עוד לא היו קיימות"
"למה התרנגולת חצתה את טבעת מביוס?" – "בשביל להגיע לאותו צד"
בדיחות אחדות הן גם בדיחות בעלות כפל משמעות וגם מפנות למקור, לדוגמה:
"למה הברווז חצה את הכביש?" – "כדי להוכיח שהוא לא תרנגולת/פחדן" (כפל משמעות באנגלית עממית)
... – "כי היא עוף מוזר".
גרסה נוספת לבדיחה, המכוונת יותר לקריאה מאשר להיגד בעל פה, היא פרודיה, לדוגמה:
אלברט איינשטיין: ... – "האם התרנגולת באמת חצתה את הכביש, או שהכביש התקדם אל עבר התרנגולת?"
אריסטו: ... – "זה הוא טבע התרנגולות לחצות את הכביש".
הערות שוליים

↑  The Knickerbocker, או The New York Monthly, מרץ 1847,‏ עמ 283.
↑  Potter's American Monthly (1892), עמ 319.
↑  Famous People Answer: Why Did the Chicken Cross the Road? | Los Angeles, Yelp (באנגלית)
הבדיחה בגרסתה בשנת 1847
דביאן

ערך זה עוסק בהפצת לינוקס. אם התכוונתם למלחין, ראו .
| --- | --- |


צילום מסך של דביאן גנו/לינוקס המשתמש בסביבת שולחן עבודה Xfce בעברית
 מפתח:  קהילת דביאן
 משפחה:  לינוקס
 מודל קוד:  תוכנה חופשית
 מחזור חיים:  16 באוגוסט 1993 – הווה (31 שנים) 
 סוג גרעין:  מונוליטי
 סוג רישיון:  GPL
 מצב עבודה:  עדכני
 מנהל חבילות:  Dpkg 
 מבוססת על:  עצמאית
 פלטפורמות:  x86-64, ppc64, IBM System/390, ARM, ארכיטקטורת MIPS, x86, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 אתר אינטרנט:  https://www.debian.org/ 
 
דֶּבְּיאָן גְנוּ/לִינוּקְס (באנגלית: Debian GNU/Linux) היא הפצת לינוקס קהילתית המפותחת על ידי קבוצה גדולה של מתנדבים מרחבי העולם. בנוסף לגרעין מערכת ההפעלה, כוללת המערכת אלפי חבילות תוכנה חופשיות נוספות, מיעוט התוכנות משולבות בבסיס המערכת ורובן ניתנות להתקנה לפי בחירת וצורך המשתמש מאתרי מקורות של דביאן. דביאן מתאפיינת בהיצמדותה לעקרונות יוּנִיקְס והתוכנה החופשית, בשיתוף הפעולה בפיתוח התוכנות, בתהליך בקרת האיכות שלה, ובאמנה החברתית העומדת במרכזה ומתווה את מטרותיה.
דביאן נוסדה על ידי אִיאָן מָרְדוּק בשנת 1993, והיא אחת מהפצות הלינוקס הפעילות הוותיקות ביותר. דביאן היא הפצה פופולרית ומשפיעה מאוד, הפצות לינוקס רבות מתבססות על המבנה היסודי של דביאן, ובהן: אוּבּוּנְטוּ, מִינְט ו־Tails. דביאן יכולה לשמש הן כמערכת הפעלה לשרת והן כמערכת הפעלה למחשב אישי סטנדרטי. היא תומכת במגוון ארכיטקטורות חומרה. מקור השם „דֶּבְּיאָן״ הוא בשילוב בין השם של יוצר ההפצה אִיאָן (lan), ובת זוגו דאז ולימים אשתו ואחר כך גרושתו דֶּבְּרָה (Debra Lynn).
היסטוריה

פרויקט דביאן הוכרז לראשונה ב־16 באוגוסט 1993 בידי איאן מרדוק. המניע לתחילת הפרויקט היה חוסר שביעות רצון מצורת התפתחותה של Softlanding Linux System ‏ (SLS) שהייתה באותה תקופה הפצת לינוקס פופולרית, אך סבלה מתחזוקה לקויה וריבוי באגים. באותו זמן פרסם מרדוק את המניפסט של דביאן, בה כלולה השקפתו על פיתוחה של מערכת הפעלה חדשה ברוח הלינוקס וה־GNU. פיתוח המערכת החל באיטיות, והגרסה הראשונה (0.9) יצאה ב־1995. באותה שנה החל תהליך ההתאמה לארכיטקטורות שונות מ־i386, וב־1996 יצאה גרסה 1.0 של דביאן. באותה שנה החליף ברוּס פֶּרֶנס (Bruce Perens) את מרדוק כמוביל הפרויקט. באותו זמן הציע אחד המפתחים שביסודה של ההפצה תוצב אמנה חברתית בין מפתחי ההפצה והמשתמשים. דיונים על תוכן האמנה התנהל ברשימות תפוצת הדוא"ל של דביאן, עד שהובשלה האמנה החברתית של דביאן (Debian Social Contract), קווי המדיניות של דביאן בנוגע להגדרתה של תוכנה חופשית (Debian Free Software Guidelines) וההתחיבות להמשך פיתוחה של דביאן.
ב־1999 יצאו שתי גרסאות מענף 2.x של דביאן, שכללו התאמה לארטיקטורות חומרה נוספות יחד עם חבילות תוכנה נוספות. באותו זמן פותח כלי ניהול החבילות APT, והוחל פיתוח דביאן על בסיס קרנל שונה מלינוקס, ה־Hurd. בשנת 2000 הופרד לראשונה הפיתוח לענף יציב וענף פיתוח (Testing), ובסוף אותה שנה התקיים לראשונה כנס מפתחי דביאן (DebConf).
ביולי 2002 יצאה גרסה 3.0 של דביאן (Woody), גרסה יציבה שתוכננה לקבל עדכונים בודדים עד ליציאתה של הגרסה היציבה שלאחריה. מחזור היציאה הארוך של דביאן גרר ביקורת רבה בקהילת התוכנה החופשית, והובילה להקמת הפצות גנו/לינוקס נוספות, בהן אובונטו, הפצת לינוקס הדומה בעקרונותיה לדביאן, ועושה שימוש ברבים מהכלים שפותחו במסגרתה, למשל מערכת הפצת תכנה ועדכונים APT.
ההפצות הפעילות

הפצת Stable, גרסה יציבה אשר עברה תהליכי בקרת איכות וניפוי שגיאות קפדניים, אם כי בדרך כלל פחות עדכנית לגבי תוכנות חדשות. ראו רשימה של גרסאות אלו בהמשך.
הפצת Unstable, הקרויה גם Sid, שם מתבצע הפיתוח היומיומי של המערכת. חבילות חדשות או גרסאות חדשות של חבילות קיימות נכנסות בתחילה ל־Unstable, ובשל השינויים התדירים בהפצה זו בדרך כלל המשתמשים בה חשופים יותר לבאגים שונים. עם זאת, החבילות בה לרוב חדישות ומתעדכנות בתדירות גבוהה יחסית.
הפצת Testing, זוהי הפצה "אוטומטית", חבילות הנמצאות ב־Unstable למשך זמן מוגדר ונחשבות לנקיות מבאגים עוברות להפצה זו. אחת לכמה זמן מוכרזת "הקפאה" בהפצה זו, ולאחר תהליך מוקפד של ניפוי באגים ובקרת איכות היא מחליפה את הפצת ה־Stable.
בנוסף יש גם:
הפצת Oldstable, הגרסה היציבה הקודמת. נתמכת במשך כשנה לאחר יציאת הגרסה היציבה החדשה, על מנת לאפשר מעבר פשוט יותר.
הפצת Experimental - זהו מקור חבילות שלא כולל הפצה מלאה. הוא מכיל חבילות חדשות יותר מ־Unstable אשר מסיבה כלשהי אי־אפשר להכניסן מיד, אך הן מעניינות קהל בודקים מספיק גדול.
כל שמות הקוד של ההפצות נלקחו משמות הדמויות מסרטי "צעצוע של סיפור" של חברת פיקסאר, כגון "באז", "וודי", "רקס" ו"סלינק", וההפצה הלא יציבה מכונה "סיד", על שם דמותו של הילד השכן הורס הצעצועים. מסורת זו החלה מכיוון שברוס פרנס היה מעורב בשלבי הפיתוח הראשוניים של דביאן בעת עבודתו בפיקסאר.
חבילות התוכנה בהפצה זו מתעדכנות באופן סדיר ובתדירות גבוהה. לכל חבילה יש מתחזק, אשר אחראי על הכנת חבילות deb מקוד המקור באתרי הפיתוח של התוכנות השונות. באחריות המפתח לוודא את תקינות קוד המקור, לדווח על בעיות למאגר באגים מרכזי, לתעד המידע בחבילה עבור מערכת ניהול החבילות, לוודא פתרון של תלויות בין החבילה ותוכנות אחרות ועוד.
הבדלים מהותיים נוספים בין דביאן להפצות אחרות הם: כמות החבילות הגדולה, מנגנון מתוחכם להתקנת חבילות בשם apt (שכבר אומץ על ידי הפצות אחרות), ותמיכה במספר גדול של חומרות (בנוסף ל־PC). בעבר נחשבה דביאן לבעלת התקנה קשה יחסית להפצות אחרות. זאת מכיוון שהמפתחים של דביאן דוגלים בהענקת גמישות רבה מאוד למשתמש, וכתוצאה המשתמש צריך היה לענות על שאלות רבות. כתוצאה מהגמישות הרבה, הפצה זו מקובלת מאוד בקרב משתמשים מנוסים. כיום ההתקנה של דביאן ידידותית מאוד גם למשתמשים מתחילים, והיא אף מתורגמת לעברית ושפות אחרות כגון אמהרית, רוסית וערבית, הודות לעבודתם של מתנדבים מרחבי העולם. בעבר משתמשים שרצו לנסות את דביאן ללא התקנה יכלו להשתמש ב־Knoppix, גרסת Live-CD של דביאן אשר אפשרה גם התקנה של המערכת.
דרישות חומרה

על פי אתר ההפצה, דרישות החומרה עבור הגרסה הנוכחית (Debian Bullseye):
| סוג התקנה | נפח RAM מינימלי | נפח RAM מומלץ | מהירות שעון מעבד מינימלית (עבור IA-32) | מקום פנוי בדיסק הקשיח |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ללא סביבת שולחן עבודה | 256 MB | 512 MB |  | 2 GB |
| עם סביבת שולחן עבודה | 1 GB | 2 GB | 1 GHz | 10 GB |
גרסאות

| מספר גרסה | שם קוד | תאריך הוצאה | מספר חבילות | עדכוני אבטחה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.1 | buzz (באז) | 17 ביוני 1996 | 474 | לא | dpkg מופיע לראשונה, גרעין לינוקס 2.0 |
| 1.2 | rex (רקס) | 12 בדצמבר 1996 | 848 | לא | - |
| 1.3 | bo (בו-פיפ) | 5 ביוני 1997 | 974 | לא | - |
| 2.0 | hamm (הֵאם) | 24 ביולי 1998 | כ־1500 | לא | מעבר מ־libc5 ל־glibc, תמיכה בארכיטקטורת m68k |
| 2.1 | slink (סלינקי) | 9 במרץ 1999 | כ־2250 | לא | מערכת ניהול החבילות APT. תמיכה בארכיטקטורות sparc ו־alpha. תופסת יותר מ־CDROM אחד. |
| 2.2 | potato (מר ראש תפוד) | 15 באוגוסט 2000 | כ־3900 | לא | תמיכה בארכיטקטורות PowerPC ו־ARM. |
| 3.0 | woody (השריף וודי) | 18 ביולי 2002 | כ־8500 | לא | תמיכה בארכיטקטורות PA-RISC, IA64,  MIPS ו־S/390. מופצת גם על DVD. |
| 3.1 | sarge (סַמָל) | 6 ביוני 2005 | כ־15000 | לא | תמיכה בארכיטקטורות AMD64 (לא רשמית), תוכנת התקנה חדשה, הוספת DokuWiki |
| 4.0 | etch (אץ'-א-סקץ') | 8 באפריל 2007 | כ־18200 | לא | AMD64 נתמך רשמית. |
| 5.0 | lenny (לֶני) | 19 בפברואר 2009 | כ־23000 | לא | תמיכה במעבדי ARM EABI |
| 6.0 | squeeze (סקוויז) | 6 בפברואר 2011 | כ־29000 | לא | מדיניות חדשה: רכיבי קושחה שאינם חופשיים הושמטו ממאגר ה־main |
| 7.0 | wheezy (ויזי) | 4 במאי 2013 | כ-36000 | לא | Multiarch, תמיכה ב-UEFI |
| 8.0 | jessie (ג'סי) | 25 באפריל 2015 | כ-43000 | לא | ARM64 נתמך רשמית, systemd כמנהל תהליכים במקום init, הפסקת התמיכה במעבדי איטניום ומעבדי SPARC |
| 9.0 | stretch (סטרץ') | 17 ביוני 2017 | כ-52000 | לא | גרעין לינוקס 4.9, הפסקת התמיכה במעבדי PowerPC בארכיטקטורת 32 ביט (תמיכה ב-64 ביט בלבד) ומעבדי פנטיום ישנים (פנטיום ופנטיום MMX) |
| 10.0 | buster (באסטר) | 7 ביולי 2019 | כ-59000 | לא | UEFI Secure Boot, מסגרת בקרת גישה לתוכנות (AppArmor) מובנית כברירת מחדל |
| 11.0 | bullseye (בול-פגיעה) | 19 באוגוסט 2021 | 59,551 | LTS | גרעין לינוקס 5.1, הפסקת התמיכה במעבדי MIPS 32bit |
| 12.0 | bookworm (תולעת ספרים) | 10 ביוני 2023 | 64,419 | כן | גרעין לינוקס 6.1 LTS. ‏Link-time optimization מופעל כברירת מחדל. |
| 13.0 | trixie (טריקסי) | TBA |  | בפיתוח |  |
| 14.0 | forky (מזלגוני) | TBA |  | בפיתוח |  |
מאגרים

בעיקרון דביאן לא כוללת תוכנה לא חופשית, הן מסיבות אידאולוגיות והן מסיבות של פשטות תחזוקה. בפועל נוצר לעיתים הצורך להשתמש בכמה תוכנות לא חופשיות. מאגר החבילות הראשי, שנקרא main, כולל רק תוכנה חופשית שלא תלויה לצורך בנייתה או תפעולה בתוכנה לא חופשית כלשהי.
בנוסף לmain, קיימים המאגרים non-free ו־contrib. ב־non-free יש חבילות לא חופשיות שונות. ב־contrib יש חבילות שכשלעצמן חופשיות, אולם תלויות בתוכנה לא חופשית אחרת (תוכנה מ־non-free או הורדה של תוכן ממקום אחר באינטרנט).
תאימות > ארכיטקטורות

הארכיטקטורות הנתמכות בגרסה היציבה הנוכחית הן:
i386 - מעוצב לעבודה על מעבדי PC בתצורת X86-32BIT.
amd64 - מעוצב לעבודה על מעבדי PC בתצורת X86-64BIT.
sparc - מיועד לתחנות העבודה של סאן מיקרוסיסטמס. כיום נתמכים רק מעבדי Ultrasparc ולא מעבדי Sparc הישנים יותר.
arm, armel - מיועד למחשבים עם מעבדי ARM. armel היא גרסה שמשתמשת בממשק החדש (EABI) של מעבדי ARM.
mips, mipsel - מיועד למחשבים עם מעבדי MIPS. mips הוא הארכיטקטורה הישנה יותר ומיועדת למערכת big endian ואילו mipsel החדשה מיועדת למערכות little endian.
s390 - מיועד למערכות מסוג S/390 ‏(31 ביטים) של IBM, הרצות בדרך כלל כמכונות וירטואליות במערכות z/VM.
s390x - מיועד למערכות Z/Architecture (6‏ (64 ביטים) של IBM, הרצות בדרך כלל כמכונות וירטואליות.
PowerPC - מעבדים המצויים בחלק ממחשבי המקינטוש ובשרתי POWER של IBM
alpha - מחשבי Alpha של דיגיטל (כיום: בבעלות HP).
hppa - מיועדת למעבדי PA-RISC הישנים של HP.
ia64 - לארכיטקטורת איטניום של אינטל. היום בשימוש בעיקר על ידי HP.
m64k - מיועדת למעבדי 680xx של מוטורולה. על המעבדים הללו היו מבוססים מחשבי מקינטוש ואמיגה ישנים, אולם כיום עיקר השימוש בהם הוא במערכות משובצות.
תאימות > גרעינים

כמעט כל הגרסאות מבוססות על הגרעין של לינוקס. דביאן משמרת בשמה הרשמי את ההפרדה בין הגרעין למערכת ההפעלה: Debian GNU/LINUX.
קיימות הפצות דביאן עבור גרעיני מערכת חופשיים אחריםDebian -- Ports, www.debian.org, אם כי אף אחת מהפצות אלו עדיין לא הגיעה למעמד "רשמי" כלומר לא זכתה להפצה ברמת Stable.
Debian GNU/HURD - מבוססת על גרעין Hurd של מיזם GNU
Debian GNU/kFreeBSD - מבוססת על גרעין FreeBSD
Debian GNU/NetBSD - מבוססת על גרעין NetBSD
בכל שלושת ההפצות הנ״ל ההבדל נעוץ בגרעין בלבד. כל יתר רכבי המערכת, כולל libc, משותפים לדביאן.
דביאן בישראל

ישנם ארבעה ישראלים בעלי מעמד "מפתח דביאן" רשמי בפרויקט דביאן. אנשים אלה עוסקים בין השאר גם בתמיכה בעברית בהפצה. כשם רשמי לתמיכה בעברית נבחר "דביאן עברי". ניתן לראות את רשימת החבילות הקשורות בעמוד החבילות.
ראו גם

תוכנה לטובת הציבור - מלכ"ר שקשור לפרויקט.
debconf
dselect
רשימת הפצות לינוקס
הערות שוליים

↑  המניפסט של דביאן
↑  דרישות מערכת, מתוך אתר ההפצה דביאן
↑  ההיסטוריה הרשמית של פרויקט דביאן
↑  Debian Guts Support For Old MIPS CPUs - Phoronix, www.phoronix.com
↑  פירוט הארכיונים מתוך מסמך המדיניות של דביאן
↑  ליאור קפלן, צפריר כהן, אלכסנדר גרסיאוב ושחר שמש. מקור: db.debian.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592939505171  BnF: cb14584065s (data)  GND: 4543287-9  LCCN: sh2010011599  NKC: ph903889  SUDOC: 082303258 
דביאן גנו/לינוקס בגרסה 9.6 עם שולחן העבודה KDE. במהלך ההתקנה ניתן לבחור מגוון סוגים של סביבות שולחן עבודה
מדינת הפליטים

מדינת הפליטים היא הצעה משנת 2015 ליצור מדינה חדשה בה יוכלו להתיישב פליטי העולם, זאת על מנת לפתור את בעיית הפליטים בעולם. על פי הערכת האומות המאוחדות, ישנם כ-60 מיליון פליטים ועקורים בעולם.
ההצעה

רעיון מדינת הפליטים הוצע ביוני 2015 על ידי ג'ייסון בוזי, משקיע נדל"ן מצליח במפרץ סן פרנסיסקו. ביולי 2015, פורסם מאמר על הרעיון באתר "וושינגטון פוסט". בהמשך קיבל הרעיון סיקור תקשורתי נוסף.
הוגה הרעיון בוזי מציע מספר אפשרויות למיקומה של המדינה המוצעת:
קניית איים לא מיושבים ממדינות עתירות איים כגון הפיליפינים או אינדונזיה.
הסתמכות על קרקע - שתימכר או תיתרם - במדינה עתירת אדמות ראויות למגורים שאינן מנוצלות, לדוגמה, פינלנד.
הסתמכות על מדינת אי קטנה המאוכלסת בדלילות ומביעה את הסכמתה להפוך למדינת פליטים. בתמורה יקבלו אזרחי האי הוותיקים הטבות כספיות משמעותיות.
איים חדשים שייווצרו במים בינלאומיים.
מימון

על פי ההצעה, מימון למדינת הפליטים יושג מממשלות, ארגונים חוץ ממשלתיים, האומות המאוחדות או על בסיס תרומות פרטיות. בוזי ניסח את ההצעה הראשונית, ואתר האינטרנט שהוקם לצורך הרעיון (www.refugeenation.org) קידם את הרעיון באמצעות סוכנות יחסי ציבור.
באוקטובר 2015, נפתח קמפיין מימון המונים במטרה לגייס מיליארדי דולרים לרכישת אדמות או איים לצורך מימוש הרעיון.
הצעות לסמלי המדינה

הפליט הסורי יארה סעיד עיצב דגל אדום-כתום הדומה לחליפת הצלה. אחר, המנון למדינה הוצע על ידי הפליט הסורי מוטאז אריאן שמתגורר באיסטנבול. אף על פי שסמלים אלו אינם רשמיים, מעודדי משלחת הפליטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) עשו שימוש בדגל באופן בלתי רשמי.
אפליקציית "וואטסאפ" כוללת את הדגל המוצע כחלק ממבחר האמוג'ים.
הצעות דומות

פחות מחודשיים לאחר שההצעה זכתה לסיקור תקשורתי נרחב, נגיב סאווירס, מיליארדר מצרי, הציע לקנות אי בים בתיכון על מנת ליישב בו פליטים סורים.
הערות שוליים

↑  Sengupta, Somini. "60 Million People Fleeing Chaotic Lands, U.N. Says". The New York Times. נבדק ב-22 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Taylor, Adam. "A Silicon Valley mogul wants to solve the global refugee crisis by creating a new country". The Washington Post. נבדק ב-21 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ridley, Louise. "Millionaire Jason Buzi Wants To Create A New Country To House All The World's Refugees". www.huffingtonpost.co.uk/. The Huffington Post UK. נבדק ב-21 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chung, Frank. "Real estate mogul's 'radical solution' to the global refugee crisis". news.com.au. News Corp Australia. נבדק ב-23 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lam, Bourree. "The Man Who Wants to Crowdfund a New Nation for Refugees". The Atlantic. Hayley Romer. נבדק ב-22 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://medium.com/insecurities/creating-a-flag-and-an-anthem-for-the-worlds-refugees-dedc19293ccd
↑  Mosbergen, Dominique. "Egyptian Billionaire Offers To Buy Island To Shelter Refugees In Europe". The Huffington Post. The Huffington Post and Berggruen Institute. נבדק ב-21 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
שימוש לא רשמי בדגל מדינת הפליטים באולימפיאדת 2016
דגל הפליטים שעוצב על ידי הפליט יארה סעיד.
לילי אוסמן אדמס

| --- | --- |

 לידה:  1865 טורונטו, קנדה 
 פטירה:  1945 (בגיל 80 בערך) טורונטו, קנדה 
 
לילי אוסמן אדמס, Lily Osman Adams ‏ (1865–1945) הייתה ציירת קנדית. היא עבדה בעיקר בפסטל ובצבעי מים, וציירה נופים, פרחים וטבע דומם.
ביוגרפיה

לילי אוסמן אדמס נולדה בטורונטו בשנת 1865. היא למדה באופן פרטי אצל פארקהאר מקגיליפריי נואלס (1859–1932) ולושיוס ריצ'רד אובראיין (1832–1899). היא למדה בבית הספר לאמנות בטורונטו, שם לימד אותה ג'ון ויליאם ביטי (1869–1941). בניו יורק היא למדה באוניברסיטת קולומביה ובליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק בהדרכת ארתור וסלי דאו וג'ון פ. קרלסון. היא גם למדה באוניברסיטת טורונטו, בית הספר לאמנות סנט ג'ון, בית הספר לאמנות של אונטריו ובית הספר לאמנות ניולין, ניולין, אנגליה, אצל סטנהופ פורבס. בשנותיה האחרונות, היא למדה אצל ל. בירג' הריסון בוודסטוק, ניו יורק.
ביוגרפיה > סִגְנוֹן

אדמס היא ציירת שהתמחתה בז'אנרים של נופים, פרחים וטבע דומם. הציורים העיקריים שלה הם בצבעי מים, פסטל, ולעיתים צבעי שמן.הנופים שלה מושפעים מהאימפרסיוניזם, והיא השתמשה במשיכות מכחול חזקות כדי לתאר את הטבע.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1896, איגוד האמנות של קנדה (WAAC) החליט להזמין סט כלי חרס מפואר שיצוירו על ידי חברי האגודה. האמנים כללו את לילי אוסמן אדמס, אליס מרי הייגן (1872–1972) ופיבי אמליה ווטסון (1858–1947). אדמס ציירה שמונה עשרה צלחות עם עיצובים.
אדמס הציגה באקדמיה המלכותית הקנדית לאמנויות מ-1904 עד 1936. עבודתה הוצגה בתערוכה הלאומית של קנדה ב-1907, ובחברת האמנים של אונטריו בין השנים 1903 ל-1920.[1] ב-1924, היא הציגה תערוכה משותפת עם מיני קאלמאייר, שזכתה בביקורת חיובית על עבודתה. היא ערכה תערוכות שנתיות בסטודיו שלה ברחוב ארווין בטורונטו במהלך שנות ה-30.
לילי אוסמן אדמס מתה בטורונטו ב-1945.
הערות שוליים

↑  ADAMS, Lily Osman". Canadian Women Artists History Initiative. Concordia University.
↑  MacDonald, Colin S. (2014). "Lily Osman Adams". Robert Gallery. Archived from the original
↑  Lerner, Loren R.; Williamson, Mary F. (1991-01-01). Art and Architecture in Canada: A Bibliography and Guide to the Literature. University of Toronto Press.
למי אכפת מה שיהיה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע הגבעטרון
 מתוך האלבום אל הדרך
 יצא לאור:  1985
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  התקליט (חיפה)
 כתיבה:  מקור (רוסית): ואסילי אלפיורוב   גרסה עברית: יורם טהרלב
 לחן:  גריגורי פונומארנקו
 עיבוד:  צביקה כספי
"למי אכפת מה שיהיה" (הידוע גם בשם "ואם יבוא היום" על מילות הפתיחה שלו) הוא במקורו שיר רוסי המהלל את המהפכה, המדינה והמשטר הסובייטי. השיר הגיע לארץ בשנות ה-60 של המאה ה-20, וחוברו לו מילים אחרות בעברית על ידי הפזמונאי יורם טהרלב. השיר יצא לאור באלבום "אל הדרך" של מקהלת הזמר הגבעטרון בשנת 1985.
רקע

השיר הסובייטי "У нас под Куйбышевом" ("אצלנו בקויבישב"), הופיע בישראל בתחילת שנות ה-60 בתקליט של להקת "וולגה", שפעלה בעיר על גדות נהר הוולגה, שנקראה עד 1991 בשם קויבישב על שם הפוליטיקאי ולריאן קויבישב, שהיה חברו של סטלין. לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, הוחזר לעיר שמה המקורי, סמרה.


השיר מהלל את המשטר הסובייטי, את העיר קויבישב, את ברית המועצות ואת השליט העליון העומד בראשה, יוסיף סטלין.


את מילות השיר המקורי כתב המשורר ואסילי אלפרוב (1988-1898) ואת הלחן כתב המלחין גריגורי פונומארנקו (1996-1921).
בתרבות

השחקנים טוביה צפיר ורבקה מיכאלי ביצעו פארודיה על הגבעטרון, לרגל הבחירות לכנסת בשנת 1988, כאשר הם שרים למנגינת השיר "למי אכפת מה שיהיה", תוך כדי שהם מגלמים דמויות שונות של חברי כנסת ושרי ממשלה מאותה תקופה.
להקת הרוק "השיבולים" מקיבוץ גבע, הוציאה גרסת רוקיסטית של השיר, מתוך אלבומם הראשון "פרויקט שירי הגבעטרון" משנת 2006.
הערות שוליים

↑  ואם יבוא היום * המקור הרוסי - У нас под Куйбышевом (אצלנו בקויבישב), באתר יוטיוב
↑  Василий Алферов, Discogs
↑  Василий Алферов, Discogs
↑  השיבולים, באתר Spotify
כולם היו בניי

| --- | --- |

לאורה ריבלין, אוהד קנולר ונטע גרטי, בהצגה "כולם היו בניי" - קופרודוקציה של תיאטרון חיפה והתיאטרון הקאמרי, 2011
 כתיבה:  ארתור מילר 
 שפה:  אנגלית 
 פרסים:  פרס טוני להפקה מחודשת 
 אתר רשמי
 
כולם היו בניי (באנגלית: All My Sons) הוא מחזה אשר נכתב על ידי המחזאי האמריקאי ארתור מילר (2005-1915). המחזה נכתב בשלוש מערכות והועלה לראשונה בינואר 1947 בניו יורק בבימויו של איליה קאזאן. כמו כן הוא הוסרט פעמיים.
המחזה זכה להצלחה רבה, וסלל את דרכו של מילר להצלחה. זהו מחזה ריאליסטי-פסיכולוגי, המעלה את הנושאים שמילר העלה גם בשאר יצירותיו – האחריות שנוטל אדם על עצמו ורגש האשמה שהוא חש באשר לבגידתו במשפחתו. גיבור המחזה, יצרן מנועי מטוסים לחיל האוויר האמריקאי בתקופת מלחמת העולם השנייה מגלה ליקוי בתהליך הייצור, אך ממשיך לייצר ולספק את המנועים למרות הליקוי וממשיך בכך אפילו אחרי שמסתבר שהליקוי גורם לתאונות קטלניות.
רקע לעלילה

ארתור מילר כתב את המחזה לאחר שהמחזה הראשון שכתב "האיש שהיה לו כל המזל" לא הצליח בברודוויי. את "כולם היו בניי" כתב כניסיון אחרון לכתוב מחזה מצליח, טרם ימצא לעצמו עבודה אחרת.
מילר שאב את הרעיון המרכזי במחזה, פשעו של האב ג'ו, ממקרה אמיתי: יצרן ייצר וייצא בכוונה תחילה חלקי מטוסים פגומים. אלה כשלו טכנית בשדה הקרב, וגרמו למותם של חיילים רבים. בתו של היצרן סיפרה על מעשיו, הפשע התגלה והיצרן נשפט והורשע על מעשיו.
המחזה מתמודד עם שאלת מוסריותו של אדם (ג'ו), אשר מחליף את אחריותו כלפי החברה כולה באחריות למשפחתו.
מילר בחר ליצור השוואה בין משפחת קלר לבין המשפחה של ישו: ג'ו קלר, אבי המשפחה, מקביל ליוסף (ג'וזף), אביו של ישו; קייט קלר, אם המשפחה, לא נקראת בשם זה במחזה (הכתוב) אלא היא נקראת Mother, בדומה למרים, וכריס מזכיר את כרייסט – ישו. כמו כן, המשפחה מכונה במהלך המחזה "המשפחה הקדושה" על ידי סו, כאשר היא מבקרת את כריס בפני אן, וטוענת כי היא לא סובלת להיראות כמו טיפשה ליד "המשפחה הקדושה" (Holy Family).
האב מכונה בסיפור Keller, מילה שצלילה דומה למילה Killer - רוצח באנגלית.
הדמויות במחזה > משפחת קלר

ג'ו קלר - אב המשפחה ובעל מפעל ליצור חלקי מטוסים. כבן 60, אדם כבד בשר, נטול רגישות, איש עסקים מזה שנים רבות. זוכה לאחר שהואשם במשלוח ראשי מנוע (cylinder heads) סדוקים עבור מטוסי P-40. ראשי המנוע כשלו וגרמו למותם של 21 טייסים. במשך שלוש שנים הוא הטיל את האשמה על סטיב דיוור, שכנו ושותפו לעסק. אך כאשר האמת יוצאת לאור, ג'ו מצדיק את מעשיו בטענה שהוא עשה זאת למען משפחתו. בסופו של המחזה, הוא בוחר להתאבד בחושבו שכך יעזור למשפחתו להפטר מהכתם שדבק בהם.
קייט קלר (מופיעה במחזה בשם "אמא") - אשתו של ג'ו, אשר חיה בידיעה שבעלה אשם, אך מתכחשת לכך. בוחרת להאמין כי לארי, בנה הטייס שנעדר במשך שלוש שנים, עדיין חי, ובטוחה כי אן עדיין לא התחתנה משום שהיא ממתינה ללארי.
כריס קלר - בנם של ג'ו וקייט, בן ה-32. חזר ממלחמת העולם השנייה לאחר שכל חיילי הפלוגה שעליה פיקד נהרגו. התכתב עם אן במשך שנתיים, ובהמשך מזמין אותה לביתם במטרה להינשא לה. אך הם מתמודדים עם קשיים, מפני שקייט מאמינה שלארי עודו חי.