stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וירג'יל גריסום
הערות שוליים

1 2  Swenson Jr., Loyd S.; Grimwood, James M.; Alexander, Charles C. (1989). "11-7 Second Suborbital Trial".  In Woods, David; Gamble, Chris (eds.). This New Ocean: A History of Project Mercury (url). Published as NASA Special Publication-4201 in the NASA History Series. NASA. נבדק ב-15 באוגוסט 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  ביוגרפיה מורחבת של גריסום באתר ההיסטוריה של נאס"א
1 2  Thompson, Floyd; Borman, Dolah; Faget, Maxime; White, George; Geer, Barton (5 באפריל 1967). Report of Apollo 204 Review Board (PDF). Washington, DC: NASA. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-05-14. נבדק ב-2018-08-26. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Biography". The Official Site of Edward White, II. אורכב מ-המקור ב-2013-12-03. נבדק ב-21 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thompson, Floyd; Borman, Dolah; Faget, Maxime; White, George; Geer, Barton (5 באפריל 1967). Launch Complex 34 plaques (PDF). Washington, DC: NASA. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-05-14. נבדק ב-2018-08-26. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Martian Landmarks Dedicated to Apollo 1 Crew". Jet Propulsion Laboratory California Institute of Technology. 27 בינואר 2004. נבדק ב-24 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| תוכנית מרקורי |
| --- | --- | --- |
| טיסות לא מאוישות | ליטל ג'ו 1 • ביג ג'ו 1 • ליטל ג'ו 6 • ליטל ג'ו 1A • מרקורי-אטלס 1 • Beach  Abort • ליטל ג'ו 5 • מרקורי-רדסטון 1 • מרקורי-רדסטון 1A • מרקורי-אטלס 2 • ליטל ג'ו 5A • מרקורי-רדסטון BD • מרקורי-אטלס 3 • ליטל ג'ו 5B • מרקורי-אטלס 4 • מרקורי סקאוט 1 |  |
| טיסות עם יונקים | ליטל ג'ו 2 • ליטל ג'ו 1B • מרקורי-רדסטון 2 • מרקורי-אטלס 5 |  |
| טיסות מאוישות | מרקורי-רדסטון 3 • מרקורי-רדסטון 4 • מרקורי-אטלס 6 • מרקורי-אטלס 7 • מרקורי-אטלס 8 • מרקורי-אטלס 9 |  |
| טיסות שבוטלו | Balloon Ascents  • מרקורי־יופיטר • מרקורי-אטלס 10 • מרקורי-אטלס 11 • מרקורי-אטלס 12 |  |
| אסטרונאוטים | אלן שפרד • וירג'יל גריסום  • ג'ון גלן • סקוט קרפנטר • וולטר שירה הבן • גורדון קופר  • דונלד סלייטון |  |
| משגרים | ליטל ג'ו • מרקורי-רדסטון • אטלס |  |
| שונות | שביעיית מרקורי  • ה-13 של מרקורי  • אנוס (שימפנזה)  • האם (שימפנזה) • הצוות המובחר • די אוהרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007365035705171  PLWABN: 9812665892805606  BIBSYS: 15024669  CiNii: DA04564132  GND: 1117241718  ICCU: DDSV255736  ISNI: 0000 0000 2314 0023  LCCN: n50032779  NARA: 10580726  NDL: 00522191  SNAC: w6xg9qsf  VIAF: 45545621   WorldCat (עם VIAF): 45545621 
שמות צוות אפולו 1 במראת הזיכרון במרכז החלל קנדי
זלמן זלצמן

זלמן זלצמן (1 במאי 1915 – 11 במאי 2005) היה בין המתנדבים הארץ-ישראלים לבריגדות הבין-לאומיות במלחמת האזרחים הספרדית. כיהן כמזכיר האיגוד הישראלי של לוחמי הבריגדות הבין-לאומיות.
ביוגרפיה

זלצמן נולד בשנת 1915, גדל בירושלים ולמד בגימנסיה. עם סיום הלימודים החל לעבוד כפועל נמל בחיפה. בשנת 1937, בגיל 18, עזב את הארץ ונסע לספרד להילחם לצד הרפובליקנים במלחמת האזרחים הספרדית.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים הספרדית

בשונה ממתנדבים ארצישראליים רבים, זלצמן לא היה קומוניסט, ובצעירותו היה חבר בית"ר. בראיון שנערך עמו בשנת 1990 הוא העיד כי ראה בפשיזם כאילו היה אויב אישי, וספרד הייתה המקום בו קיבל נשק ואפשרות להילחם נגדו. בהזדמנות הראשונה שהייתה לו, עלה על אנייה ונסע לצרפת, ומשם נשלח לספרד. הוא הגיע עם מתנדבים נוספים עד למרגלות הפירנאים, ומשם המשיכו ברגל דרך ההרים לתוך שטחה של ספרד. זלצמן דיבר עברית ואנגלית בלבד ולכן השתתף בלחימה במסגרת היחידות של האמריקנים והקנדים. הוא לחם בשורות הבטליון ה-60, הקנדי "מקינזי-פאפינו" (Mackenzie–Papineau), בבריגדה ה-15. זלצמן נטל חלק בקרבות הקשים ביותר, ביניהם הקרב בקטלוניה. לאחר שנתיים במלחמת האזרחים חזר לארץ כדי להחלים.
בסוף שנת 1941 כשארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה, נסע זלצמן להתגייס לצבא האמריקני והשתתף בפלישה לנורמנדי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

זלצמן שירת כמזכיר האיגוד הישראלי של לוחמי הבריגדות הבינלאומיות בספרד. בשנת 1986 נסע למדריד כדי להשתתף בוועידה של לוחמי הבריגדות הבינלאומיות, שנערכה לרגל שנת החמישים לפרוץ מלחמת האזרחים הספרדית. הוא עמד בראש המשלחת הישראלית, שמנתה תשעה גברים ונשים.
בשנת 1988, בגיל 73, נישא בפעם השנייה לחברת קיבוץ מזרע.
את המשך חייו הקדיש זלצמן להפצת המורשת, לחקר הבריגדות הבינלאומיות ולהנצחתן. ביוזמתו ניטעה חורש השלום והאחווה על שם ותיקי הבריגדה הבינלאומית, ליד מערת התאומים באזור בית שמש. זלצמן השקיע מכספו הפרטי לקניית האדמה ולביצוע הנטיעות.
זלצמן נפטר בתל אביב, במאי 2005, בגיל 90.
לקריאה נוספת

מכאן למדריד: המתנדבים הארץ-ישראלים לבריגדות הבין-לאומיות בספרד, 1936–1938 (תל אביב: מוזיאון ארץ ישראל, 2012).
הערות שוליים

↑  זלמן זלצמן באתר GRAVEZ
1 2 3 4 5  טל פרי, לזלצמן צילצלו הפעמונים, יעקב (מגזין מבית מעריב), 18.6.1990
1 2  יוסף אלגזי, עם אחרוני החיילים היהודים שלחמו במלחמת האזרחים בספרד, באתר הארץ, 10 במאי 2004
↑  "משלחת לספרד", מעריב, 14.10.1986, עמ' 17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009828355105171  VIAF: 8162178751707850784   WorldCat (עם VIAF): 8162178751707850784
וילבר ברוקר

וילבר מריון ברוקר (באנגלית: Wilber Marion Brucker;‏ 23 ביוני 1894 - 28 באוקטובר 1968) היה פוליטיקאי רפובליקני אמריקאי, שכיהן כמושל מישיגן ה-32 בין השנים 1931–1933 וכמזכיר הצבא של ארצות הברית מיולי 1955 ועד ינואר 1961.
ראשית חייו

וילבר ברוקר נולד בסגינאו, מישיגן לחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית פרדיננד ברוקר. ב-1916 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן. לאחר מכן הוא התגייס למשמר הלאומי של מישיגן ושירת ברגימנט הרגלים ה-33 בגבול עם מקסיקו במהלך מרד פנצ'ו וייה בשנים 1916–1917. הוא שימש כקצין במחנה האימונים בפורט שרידן, אילינוי, ומונה כלוטננט משנה. במלחמת העולם הראשונה לחם ברוקר בצרפת עם רגימנט הרגלים ה-166 של הדיוויזיה ה-42 בקרב השני על המארן, בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. הוא עוטר בכוכב הכסף ובלב הארגמן והמשיך להיות קצין בכוחות המילואים עד 1937.
קריירה פוליטית

כחבר המפלגה הרפובליקנית, שימש ברוקר לאחר המלחמה כעוזר התובע של מחוז סגינאו בין השנים 1919–1923. לאחר מכן ועד 1927 כתובע המחוזי. ב-1923 הוא נשא לאישה את קלרה הלן הנטל. בשנים 1927–1928 הוא שימש כעוזר התובע הכללי של מישיגן ולאחר מכן ועד 1930 כתובע הכללי של המדינה.
ב-1930 נבחר ברוקר כמושל מישיגן ה-32, תפקיד בו הוא כיהן עד שהובס ב-1932 על ידי הדמוקרט ויליאם קומסטוק. במהלך השנתיים בהן כיהן כמושל, הוגדלו ממדיה של משטרת מישיגן והוקם מטה המשטרה החדש בלאנסינג. חוקק חוק שאפשר לחבר מושבעים גדול לחקור חשדות בנוגע להונאה ואי סדרים בממשל המוניציפלי. ב-1936 הביס ברוקר את הסנאטור המכהן ג'יימס קזנס בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית, אך הפסיד לדמוקרט פרנטיס בראון בבחירות הכלליות.
בין השנים 1937–1954 היה ברוקר שותף במשרד עורכי הדין "קלארק, קליין, ברוקר וואפלס". לאחר מכן ועד 1955, במהלך השימועים של הסנאטור ג'וזף מקארתי נגד הצבא, הוא שימש כיועץ המשפטי הראשי של מחלקת ההגנה.
ב-1955 מינה הנשיא דווייט אייזנהאואר את ברוקר כמזכיר הצבא, תפקיד בו הוא כיהן מיולי 1955 ועד תום נשיאותו של אייזנהאואר בינואר 1961. בורקר ניהל את הצבא במהלך תקופה של התקדמות טכנולוגית משמעותית, בעיקר בתחום הטילים, ובתקופה בה מקומו של הצבא במבנה הביטחוני הלאומי הואפל בצילה של פילוסופיית "הנקמה המסיבית". בניהולו הקים הצבא תפישה ארגונית מחומשת של הדיוויזיה, הוקם הגיס האסטרטגי של הצבא לתגובות במצבי חירום, שוגר הלוויין הראשון של ארצות הברית אקספלורר 1 ואומץ דגל הצבא.
שנותיו האחרונות

לאחר פרישתו ממחלקת הצבא שב ברוקר לעיסוקו בעריכת דין בדטרויט במשרד "ברוקר וברוקר". הוא היה חבר הדירקטוריון של הארגון החינוכי Freedoms Foundation. וילבר ברוקר נפטר בדטרויט ב-28 באוקטובר 1968 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. על שמו נקרא אולם בבסיס האימונים המשותף של הכוחות המזוינים ליד ארלינגטון.
הערות שוליים

↑  Michael S. Mayer, The Eisenhower Years, 2009, pages 77-78
↑  Associated Press, St. Petersburg Times, He Hasn't the Foggiest Notion Why Ike Made Him Army Secretary, Brucker Says, September 18, 1955
↑  Associated Press, Ludington Daily News, W. M. Brucker Will be Second Youngest Governor of State if Elected in November, September 11, 1930
↑  Gilbert T. Shilson, Associated Press, Ludington Daily News, Legislative Drive for Economy Seen in Lansing Plans, December 14, 1930
↑  New York Times, Republican Era Ends: Democrats Take Over Michigan Reins Today After 16 Years, January 2, 1933
↑  Associated Press, Lawrence Journal-World, Wilber Brucker Defeats Couzens, September 16, 1936
↑  Associated Press, Lawrence Journal-World, Appoints Successor to Late Sen. James Couzens, November 16, 1936
↑  Associated Press, Youngstown Vindicator, Stevens Resigns Post; Ike Nominates Brucker, June 22, 1955
↑  United Press International, Bonham Daily Favorite, Virginian Named Army Secretary, January 15, 1961
↑  New York Times, Wilber M. Brucker, 74, Dies; Former Secretary of the Army, October 29, 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1195665121  LCCN: n94105471  NARA: 10576009  SNAC: w67h1mkm  VIAF: 41076976   WorldCat (עם VIAF): 41076976 
קברו של ברוקר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
חווייר סרקס

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1962 (בן 62) איבארננדו, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האוטונומית של ברצלונה, אוניברסיטת ברצלונה 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  רומן, כרוניקה, מסה 
 יצירות בולטות:  Terra Alta 
 הושפע מ:  חורחה לואיס בורחס, פרנץ קפקא 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר האירופאי (2016)  מדליית אקסטרמדורה (2005)  פרס הספרות הלאומי לסיפורת (2010)  פרס קלאמו (2011)  Salambó Prize (2001)  פרס פלנטה (15 באוקטובר 2019) 
 
חווייר סרקס (בספרדית: José Javier Cercas Mena; נולד ב-1962) הוא סופר ספרדי.
ביוגרפיה

סרקס נולד בכפר איבארננדו, הפרובינציה של קסרס, הקהילה האוטונומית אקסטרמדורה, ספרד. את ילדותו ונעוריו העביר בז'ירונה, ולימים התגורר בברצלונה, שם סיים את לימודיו בפילולוגיה היספנית מהאוניברסיטה האוטונומית של ברצלונה.
סרקס עבד במשך שנתיים כמרצה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין שבארצות הברית, ולמן שנת 1989 ואילך לימד ספרות ספרדית באוניברסיטת חרונה שבקטלוניה. הוא פרסם את קובץ הסיפורים "הנייד"
(1987) ואת הרומנים "שוכר הדירה" (1989) ו"בטן הלוויתן" (1997). כמו כן הוציא לאור את המסה "יצירתו הספרותית של גוֹנְסָלוֹ סוּאָרֶס" (1994), את קובץ המאמרים "עונה טובה" (1998) ואת אוסף הכרוניקות "סיפורים ממשיים" (2000), אולם את עיקר תהילתו קנה בשני רומנים, שמביניהם הראשון מטפל בסוגיה ממלחמת האזרחים בספרד והשני בסוגיה ממלחמת וייטנאם: "חיילי סלמיס" (2001), שתרגומו העברי ראה אור בשנת 2007,‏ ו"מהירות האור" (2005), ספרים שזכו לשבחי הביקורת ולאהבת קהל הקוראים גם יחד. מבין שתי היצירות, קצר "חיילי סלמיס" הצלחה מסחרית אדירה, עובּד לקולנוע, תורגם ליותר מעשרים שפות וזיכה את כותבו באחד-עשר פרסים יוקרתיים. בשנת 2009 פרסם את "אנטומיה של רגע", רומן שנחשב גם למאמר, ובגינו השיג בין היתר את פרס טרנצי מויקס ואת הפרס הלאומי נרטיבי. בשנת 2014 הוא קיבל את פרס מנדראצ'ה לקוראים צעירים בקרטחנה על "חוקי הגבול (2012)".
חווייר סרקס תרגם מקטלאנית יצירות של קים מונזו וסרז'י פמיאס.
הערות שוליים

↑  חווייר סרקס, "חיילי סלמיס". תרגום מספרדית ואחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, תשס"ז-2007.
↑  [https://www.cervantes.es/bibliotecas_documentacion_espanol/creadores/cercas_javier.htm Instituto Cervantes
Bibliotecas y Documentación], Javier Cercas. Biografía
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259390805171  PLWABN: 9810570847105606  BIBSYS: 3096555  BNE: XX876385  BnF: cb129802664 (data)  CANTIC: a10064539  CiNii: DA13582587  GND: 124041922  ICCU: UFIV115774  ISNI: 0000 0001 2120 3710  LCCN: n88056984  NDL: 01143528  NKC: xx0019707  NLG: 187708  NLK: KAC200207139  NSK: 000377715  NTA: 074813765  RERO: 02-A003090825  SELIBR: 243288  SUDOC: 057077428  VIAF: 9979439   WorldCat (עם VIAF): 9979439
חנה דרוקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בספטמבר 1916 רוטרדם, הולנד 
 פטירה:  9 באוגוסט 2010 (בגיל 93) 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה, ישראל 
 
חנה רוזה דרוקר (בהולנדית: Anna Rosa "Ans" van Dam;‏ 15 בספטמבר 1916 – 9 באוגוסט 2010) הייתה רופאה ישראלית ולוחמת מחתרת אשר הצילה 35 יהודים בזמן השואה. זכתה באות המציל היהודי.
דרוקר נולדה ברוטרדם כאנה ואן דאם לאברהם ואן אדם, ולנל אולף - פרוטסטנטית שהתגיירה ב-1915 בגיור רפורמי, ולאחר מכן עברה משפחתה להילברסום, הסמוכה לאמסטרדם. ב-1926 עברה גיור אורתודוקסי ביחד עם אמה.
דרוקר החלה ללמוד רפואה באמסטרדם ובמאי 1940 נכבשה הולנד בידי הורמאכט. בהפצצה של רוטרדם נהרס בניין העירייה ומסמכי הרישום התושבים נשרפו. הנאצים דרשו מהתושבים להירשם כדי לברר מי "ארי" ומי לא. בתחילה נרשמה כיהודיה, אולם לאחר ערעור סווגה כמִישְׁלִינְג מדרגה ראשונה, קיבלה תעודה ללא האות "J" ולא נאלצה לענוד את הטלאי הצהוב.
עקב כך, יכלה לנוע בחופשיות יחסית והצטרפה אל ארגוני מחתרת אשר העבירו ילדים יהודים אל משפחות נוצריות ואף מצאה מסתור לנתן דסברג, אחיו של שמעון דסברג. פעולותיה עוררו את חשדותיהם של הנאצים והיא נשלחה לאושוויץ בסוף נובמבר 1943. בשל לימודי הרפואה צורפה למרפאת המחנה. באופן חריג ביקשה העברה ונשלחה למחנות קאופרינג, לא רחוק מדכאו. משם עברה למחנה מילדורף.
לאחר המלחמה שבה ואן דאם לביתה שבהולנד, והתאחדה עם משפחתה. היא סיימה את לימודי הרפואה והתחתנה עם ד"ר מאיר דרוקר. ב-1953 עלו לישראל ביחד עם ילדיהם. דרוקר עבדה כרופאה בנצר סירני ובמעברת באר יעקב. ב-1957 עברו להתגורר בירושלים. במלחמת יום הכיפורים הצטרפה בהתנדבות לקצין העיר שהודיע למשפחות על נפילת יקיריהן. באחד הימים, חבריה לקציני הנפגעים הופיעו בביתה. דרוקר סברה שהם מגיעים לקרוא לה למשימה, אך תחת זאת הם בישרו לה כי בנה מיכה, שהיה קצין חיל השריון נהרג ממערב לתעלת סואץ.
דרוקר נפטרה ב-2010. באפריל 2022 הוענק לה אות המציל היהודי בשל המסירות, התעוזה והגבורה שגילתה.
הערות שוליים

1 2  ד"ר חנה דרוקר ואן דאם, באתר הגבורה
1 2 3  אורי דרומי, רק שאלה לרופאה, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2010
↑  בת תערובת
↑  קורות החיים של מיכה דרוקר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
ורבה (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  המפרץ הפרסי 
 קואורדינטות:  29°59′38″N 48°04′00″E﻿ / ﻿29.993888888889°N 48.066666666667°E﻿ / 29.993888888889; 48.066666666667
 שטח:  37 קילומטר רבוע
 אורך:  15 קילומטר
 רוחב:  5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  כווית כווית
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC +3
  (למפת כווית מוגדלת) כווית אל-ג'הראא אל-אחמדי עיראק ערב הסעודית  המפרץ הפרסי ורבה(למפת כווית רגילה) כווית אל-ג'הראא אל-אחמדי עיראק ערב הסעודית  המפרץ הפרסי ורבה
 
ורבה (בערבית: وربة) הוא אי לא מיושב בכווית, הממוקם במפרץ הפרסי, ליד שפך הנהר פרת. האי ממוקם כ-1.5 ק"מ צפונית לאי בוביאן.
אף על פי שהאי אינו מיושב, ממשלת כווית מחזיקה בעמדת משמר החופים, M-1 באי, שממומנת חלקית על ידי האו"ם.
היסטוריה

עד לנובמבר 1994, עיראק טענה כי שטח כווית, כמו כן שטח האי, שייכים לה. לאחר מספר התערבויות של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, עיראק קיבלה רשמית את תיחום הגבול עם כווית.
סמוך לאי, בתחילת דצמבר 2002, לקראת הפלישה לעיראק (אנ'), ספינה עיראקית פתחה באש על שתי סירות סיור של משמר החופים הכוויתי, וגרמה להן להתנגש. חייל אמריקאי ושני שומרי חוף כוויתים נפצעו בתקיפה.
הערות שוליים

↑  "Budget for the United Nations Iraq-Kuwait Observation Mission for the period from 1 July 2001 to 30 June 2002" (PDF). United Nations. 2007-01-14. ארכיון (PDF) מ-2016-03-05. נבדק ב-2021-11-05.
↑  "CIA World Fact Book - Iraq". everything2.com. 2007-01-14. ארכיון מ-2013-07-13. נבדק ב-2021-11-05.
↑  "Iraqis 'shot at Kuwaiti vessels'". BBC. 2007-01-14. ארכיון מ-2017-09-05. נבדק ב-2021-11-05.
↑  "U.S. Soldier, Two Kuwaiti Coastguards Wounded in Vessel Collision". islamonline.net. 2007-01-14. אורכב מ-המקור ב-2006-10-20. נבדק ב-2021-11-05.
זוג קווים למילימטר

זוג קווים למילימטר (בראשי תיבות: זקלמ"מ; באנגלית :LP/mm) היא יחידת מידה תקנית למדידת רזולוציה של תמונות דיגיטליות או מודפסות.
על מנת למדוד רזולוציית תמונה, ניתן להשתמש במגוון שיטות. אחת השיטות היא לספור כמה קווים אפשר לצופף יחדיו לאורך מילימטר אחד בתמונה ועדיין יהיה ניתן להבחין כי מדובר בקווים נפרדים. עין האדם מסוגלת להפריד בין לא יותר מעשרה קווים למילימטר – 10 זקלמ"מ. מכיוון שבין הקווים המסומנים יהיו קווים לבנים (השווים ברוחבם לקווים השחורים), ניתן לדבר על זוג קווים, השחור והלבן, במקום על מספר קווים כללי.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וו יין

| --- | --- |

וו יין
 לידה:  2 באוגוסט 1909 טיינג'ין, שושלת צ'ינג שושלת צ'ינג
 פטירה:  10 באפריל 1991 (בגיל 81) שאנגחאי, סין הרפובליקה העממית של סין
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 תקופת הפעילות:  1929–1987 (כ־58 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
וו יין (בסינית מפושטת 吴茵,‏ 2 באוגוסט 1909 – 10 באפריל 1991) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע סינית החל משנות ה-30 עד לשנות ה-90 של המאה ה-20. היא הופיעה ב-45 סרטים ו-48 הצגות.
חיים מוקדמים וקריירה

וו ין נולדה בטיינג'ין, שושלת צ'ינג ב-1909 למשפחה מג'יאנגסו. כשהייתה קטנה היא אומצה על ידי אח בדם של אביה, ושמה שונה לינג יינג (杨瑛).
היא חזרה לגור עם הוריה הביולוגים בגיל 13. היא למדה ציור בשאנגחאי, שם היא הושפעה מהדרמה המודרנית. ב-1929 היא הופיעה לראשונה בהצגה של טיאן טן "שיחת לילה בסוג'ואו". באותו זמן היא כבר הייתה נשואה, אבל המשפחה שלה התנגדה בתוקף למשחק שלה. כשהייתה נחושה להמשיך בקריירת המשחק שלה, היא התגרשה מבעלה.
קריירת קולנוע

ב-1935 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "אישה חדשה". ב-1936, מוצגת על ידי יינג יונאיי, הצטרפה לחברת הסרטים "מינגשינג" והופיעה שם ביותר מעשרה סרטים, כולל "צומת".
במלחמת סין–יפן השנייה ב-1937, וו יין ברחה משאנגחאי לצ'ונגצ'ינג, שם היא שיחקה בהרבה הצגות ולפחות בשלושה סרטים. לאחר הכניעה היפנית ב-1945, היא חזרה לשאנגחאי והצטרפה לחברת הסרטים "קונלון". שם היא הופיעה בהרבה סרטים כולל "שמונת אלפים לי של ענן וירח" ו"אהבה מרחוק".
אחרי 1949

לאחר הקמתה של הרפובליקה העממית של סין ב-1949, שיחקה במגוון סרטים לפני שכונתה "ימנית" ב-1957 במהלך התנועה האנטי-ימנית. במהלך מהפכת התרבות בסין היא עונתה ואיבדה את היכולת ללכת, ובעלה, יוצר הסרטים, מנג ג'ונמו (孟君谋), נרדף למוות.
לאחר הסוף של מהפכת התרבות, וו יין שוקמה פוליטית ב-11 בדצמבר 1978 והצטרפה למפלגה הקומוניסטית של סין ב-1985. היא הופיעה בעוד כמה סרטים, ומתה ב-1991.
פרסים

וו יין זכתה בפרס הראשון של משרד התרבות הסיני על תפקידה בסרט "עורבים ודרורים". בנובמבר 2005 היא נבחרה לאחת מ-100 השחקנים הסינים הטובים ביותר.
פילמוגרפיה נבחרת

"אישה חדשה" (1935)
"סצנות של חיי עיר" (1935)
"צומת" (1937)
"אהבה מרחוק" (1947)
"שמונת אלפים לי של ענן וירח" (1947)
"נהר האביב זורם מזרחה" (1947)
"מספר עצום של אורות" (1948)
"עורבים ודרורים" (1949)
"חייו של וו שון" (1950)
"בלתי נמנע" (1950)
"הזוג הנשוי" (1951)
"ברכו את הילדים" (1953)
"שיר ג'ינגשי" (1955)
"אין אי הבנה" (1963)
"בעיה משפחתית" (1964)
"עולם של גברים" (1987)
הערות שוליים

↑  吴茵:我创造角色的过程 (בסינית). Guangming Daily. 2006-02-09. נבדק ב-2013-10-19.
↑  Meng Shufan (2009-08-23). "עותק בארכיון" 吴茵，是艺术家更是我的好妈妈 [Wu Yin, an artist and a good mother] (בסינית). Xinmin Evening News. אורכב מ-המקור ב-2013-10-20. נבדק ב-2013-10-19.
1 2 3 4 5 6 7 8  吴茵 [Wu Yin] (בסינית). Eastday. 2005-09-28. נבדק ב-2013-10-19.
1 2 3 4 5  中国影坛“第一老太婆”吴茵 [Wu Yin, the "First Old Lady" of Chinese cinema] (בסינית). China Central Television. נבדק ב-2013-10-19.
1 2  Meng Shufan (2009-08-23). "עותק בארכיון" 吴茵，是艺术家更是我的好妈妈 [Wu Yin, an artist and a good mother] (בסינית). Xinmin Evening News. אורכב מ-המקור ב-2013-10-20. נבדק ב-2013-10-19.
↑  "עותק בארכיון" 吴茵的五好家庭 [The family of Wu Yin] (בסינית). China Family. 2009-08-23. אורכב מ-המקור ב-2016-04-27. נבדק ב-2013-10-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1021418323  ISNI: 0000 0000 6399 5050  LCCN: no95049716  Trove: 1388576  VIAF: 34044327   WorldCat (עם VIAF): 34044327
זליג סוסקין

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1873 חצי האי קרים, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 בפברואר 1959 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  נהריה 
 השכלה:  אוניברסיטת רוסטוק 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1958) 
 
מצבת קברו של זליג סוסקין בבית העלמין בנהריה
זליג אויגן סוּסקין (25 במרץ 1873, קרים – 26 בפברואר 1959, תל אביב) היה מראשוני התנועה הציונית ואגרונום שפעל כאיש מקצוע בפיתוח ההתיישבות החקלאית. מוכר כאחד ממייסדי נהריה.
קורות חיים

סוסקין נולד ליחזקאל ורחל בכפר צ'ורבש בחצי האי קרים שבאימפריה הרוסית.
עם סיום בית הספר התיכון למד במכון החקלאי הגבוה בברלין והוסמך שם כאגרונום. הוא המשיך בלימודים אקדמיים באוניברסיטת רוסטוק וסיים שם דוקטורט בפילוסופיה. במהלך לימודיו היה חבר אגודת הסטודנטים הציונים שייסדו שמריהו לוין וליאו מוצקין. טרם עלייתו ארצה נמנה עם מייסדי "המרכז הציוני" ברוסיה ומייסדי "קרן היסוד".
בשנת 1896 עלה סוסקין לארץ ישראל בשליחות חובבי ציון, לשם ניהול העבודה החקלאית בקרב מייסדי באר טוביה (שכונתה אז "קסטינה", על שם הכפר הערבי השכן). כעבור שנתיים עבר לנהל את נטיעות האקליפטוסים בביצות חדרה וניהל את הכשרת הקרקע לנטיעת הפרדס בגן שמואל.
ב-1898 התלווה אל בנימין זאב הרצל בעת ביקורו בארץ ישראל, ובעקבות זאת נרתם לעריכת מחקרים לבדיקת האפשרויות לחקלאות באזורים שונים בארץ. ב-1903 השתתף בקונגרס הציוני השישי, שם נבחר לוועדה לחקר ארץ ישראל, יחד עם אוטו ורבורג ופרנץ אופנהיימר. במסגרת זו השתתף במשלחת לאל עריש שחקרה את האזור לבקשת הרצל. חלק ממחקריו החקלאיים נערכו בשיתוף פעולה עם אהרן אהרנסון, שעמו ייסד בשנת 1900 משרד לייעוץ והדרכה בתחום החקלאות והמטעים.
בעקבות מינויו למנהל מחלקת ההתיישבות בקק"ל, בשנת 1918, החל לבחון יישום מודל חקלאי שהכיר בעת סיוריו באירופה. על פי מודל זה תכנן לבסס חקלאות אינטנסיבית על חלקות אדמה קטנות, בהן יקוימו רפת, לול וגידולי ירק. שיטה זו ניסה ליישם באזור בנימינה והצלחת השיטה אירעה עם הקמת נהריה, בשנת 1934. שיטתו אומצה על ידי זאב ז'בוטינסקי, ובעקבות תמיכתו הפך לפעיל בתנועה הרויזיוניסטית. מלבד זאת הביא לארץ ישראל את שיטת ההידרופוניקה לגידול צמחים על מים.
בשנת תשי"ח זכה בפרס ישראל למדעי הטבע (חקלאות).
סוסקין נפטר בשנת 1959 בבית החולים הדסה שבתל אביב והובא למנוחות בבית העלמין בנהריה.
העיר נהריה קראה רחוב על שמו.
מאמריו המקצועיים

ז. סוסקין, הלקח מזבדליה - מטעי תפוחי הזהב בזבדליה בעיתון "הצפון", 2 בנובמבר 1926
ז. סוסקין, המפרנסת שלנו - השמש, הַבֹּקֶר, 30 במרץ 1953
ז. סוסקין, רמת רזיאל, חרות, 28 בינואר 1949
הערות שוליים

↑  יוסף נדבה, משא ומתן יהודי מצרי על אל-עריש, הַבֹּקֶר, 28 בינואר 1949
↑  תחנת "הידרופוניקה" בירושלים לגידול ירקות ללא אדמה, למרחב, 13 ביולי 1955
↑  גידולי ירקות בלי אדמה, הַבֹּקֶר, 9 במאי 1941
↑  אלה יקבלו פרס ישראל, שערים, 22 באפריל 1958
↑  טקס חלוקת פרסי ישראל יערך ביום חמישי בירושלים, חרות, 22 באפריל 1958
↑  י. רבי, פרסי ישראל בשנת העשור, על המשמר, 30 באפריל 1958
↑  ד"ר זליג סוסקין, דבר, 27 בפברואר 1959
↑  אגרונום ד"ר זליג סוסקין, קול העם, 27 בפברואר 1959
↑  ד"ר ז. סוסקין למנוחות, דבר, 2 במרץ 1959
↑  ד"ר ז. סוסקין ז"ל, חרות, 27 בפברואר 1959
↑  נפטר ד"ר ז. סוסקין, הַבֹּקֶר, 27 בפברואר 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268474405171  CiNii: DA13356307  GND: 1144216338  ISNI: 0000 0001 1886 9124  LCCN: nr95017641  NTA: 241908345  RERO: 02-A022265547  VIAF: 98228025   WorldCat (עם VIAF): 98228025
זליג קלמנוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1881 קולדיגה, Goldingen County, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1944 (בגיל 62 בערך) מחנה הריכוז ואיווארה, נפת ואיווארה, גרמניה הנאצית 
 ענף מדעי:  פילולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת קניגסברג 
 מוסדות:  ייווא 
 צאצאים:  שלום לוריא 
 
זליק קלמנוביץ' (ביידיש: זעליק קאַלמאַנאָװיטש; בליטאית: Zēligs Hiršs Kalmanovičs;‏ 1881 או 1885, גולדינגן, פלך קורלנד, האימפריה הרוסית - 1944, ליד נרבה) היה פילולוג, חוקר שפת היידיש ומתרגם. היה ממייסדי מכון ייווא וממנהליו הראשונים.
ביוגרפיה

נולד באימפריה הרוסית למשפחה יהודית קשת יום. בילדותו למד בתלמוד תורה ובישיבה. בעצמו רכש השכלה כללית, בגיל 15 עבר בהצלחה מבחני חוץ והתקבל ללימודים בגימנסיה של לייפאיה. בין 1902 ל-1905 הוא למד באוניברסיטת ברלין ובתקופה זו עסק בין השאר בהברחת חומרי תעמולה מהמערב למזרח אירופה דרך צ'נסטוחוב, עיר בה הפעיל את פעולות ההברחה (של חומרי תעמולה ושל אנשים גם יחד), יוסף קרוק. בין 1909–1910 למד קלמנוביץ' בקניגסברג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לפטרוגראד, שם קיבל דוקטורט ב-1919. ב-1921 עבר למינסק שם לימד יידיש. זמן מה הוא התגורר בקובנה, שם ערך את העיתון היידי "לעצטע נייעס".
הוא הושפע מהציונות הסוציאליסטית של נחמן סירקין. תקופה מסוימת הוא תמך בטריטוריאליזם, ב-1917 הצטרף אל שורות מפלגת פאלקספארטיי. יותר מאוחר, מבלי להצטרף לשום תנועה, תמך בתנועה הציונית.
קלמנוביץ' היה חברו הקרוב של המו"ל בוריס קלצקין ועבד בתור עורך בהוצאה לאור של קלצקין, קודם בווילנה ובתקופת מלחמת העולם הראשונה בפטרוגראד.
בין 1925 ל-1928 הוא התגורר בפוניבז' ולימד שם עברית ותנ"ך. ב-1929 חזר לווילנה, שם התמנה לאחד ממנהלי מכון ייווא ולעורך כתב העת של המכון, "ייווא בלעטער".
קלמנוביץ' כתב יומן בעברית על חייו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלא בגטו וילנה. בתקופה זו המשיך לכתוב את היומן, והיה גם חבר ב"בריגדת הנייר" שהסתירה את אוצרות ארכיון "ייווא". החלק ביומנו העוסק בשואה תורגם ליידיש והוצא לאור על ידי ייווא ב-1951; הגרסה העברית של היומן פורסמה ב-1977. הוא נספה במחנה הריכוז ואיווארה ב-1944.
פועלו הספרותי

ב-1906 החל קלמנוביץ' לפרסם חיבורים ספרותיים. הוא פרסם בעיתונים "פאלקסשטימע", "יידישע צייטונג" ו"לעבן און וויסנשאפט". בין השנים 1915 ו 1919 ערך את השבועון די וואך שהופיע בווילנה, ביחד עם ישראל אפרויקין.
הוא תרגם ליידיש את כתבי דובנוב ואת 'מלחמות היהודים' לפלוויוס,  ואת "החייל האמיץ שווייק" של ירוסלב האשק (ריגה: 1921–1928).
לקריאה נוספת

פישמן דייוויד, מחתרת הנייר, המלחמה על אוצרות הרוח של ירושלים דליטא, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס – האוניברסיטה העברית, 2020.