stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נרגל

| --- | --- |

 תפקיד:  אל המלחמה והמגפה
 תרבות:  הדת השומרית 
 אלים מקבילים:  רשף
 אב:  אנליל 
 אם:  נינליל 
 אחים:  נינורתה 
 בן או בת זוג:  ארשקיגל 
 
האל החיתי נרגל. יזיקילאיה, טורקיה
נֵרְגַל (Nergal, Nirgal, Nirgali) הוא אל מהפנתיאון המסופוטמי, בנם של אנליל ונינליל. מרכזם של הסוגדים לו היה בעיר כותה, אזור תל אברהם של היום.
תפקידיו

בשירים ופיוטים, נרגל מוצג כאל המלחמה והמגפה. נראה כי היה מזוהה עם השמש של אחר הצהריים ועם שיאה של תקופת הקיץ, הזמן המת בלוח השנה המסופוטמי.
נרגל, גם כונה בשם "סודק", בדת הבבלית משמעותה חזק וגדול.[דרוש מקור]
בנוסף, נרגל מפקח על השאול ומשמש ראש הפנתיאון המיוחד השולט על עולם המתים (המתאסף במערה תת-קרקעית המכונה אראלו או אירקאללא). תפקיד זה קישר אליו את האלה אלאטו (ארשקיגל). בכתבים מסוימים האל נינאזו הוא בנם של נרגל ואלאטו.
במילון אמורי–אכדי המתוארך לימי רים-סין הראשון או עמורפיא (חמורבי), מובא רשף בטור המלים האמוריות כמקביל לנרגל (dNERGAL) בטור המלים האכדיות; הקבלה זאת קיימת גם בטקסט מאבלה. ברשימת אלים אכדית אחרת הוקבל נרגל לאל Kammuš (כמוש).
בדרך כלל, נרגל מוצג יחד עם בת-לווייתו לז. בפסלים ותמונות יש לו חזות של אריה ומטה המקושט אף הוא בראש ארי.
על שמו קרוי נרגל שראצר, אחד ממלכי בבל.
האל נעבד ככל הנראה גם על ידי הפיניקים שמעבר לים באתונה, כפי שמעידה נוכחותו בכתובת אספת.
באסטרולוגיה

באסטרולוגיה הבבלית המאוחרת, נרגל מזוהה עם כוכב מאדים, מקבילו של האלים היוונים הרקלס וארס. באדריכלות בבלית שומרי השער בדמות אריות מייצגים את נרגל.
בתנ"ך

נֵרְגַל מוזכר בתנ"ך בספר מלכים כאחד האלילים המרכזיים אותם עבדו הכותים, אשר הוגלו מכותה לשטחי ממלכת ישראל החרבה לאחר שנכבשה על ידי סרגון השני ותושביה הוגלו לאשור:
וְאַנְשֵׁי בָבֶל עָשׂוּ אֶת סֻכּוֹת בְּנוֹת וְאַנְשֵׁי כוּת עָשׂוּ אֶת נֵרְגַל וְאַנְשֵׁי חֲמָת עָשׂוּ אֶת אֲשִׁימָא
.
לקריאה נוספת

Drijvers, H. J. W. (1980). Cults and Beliefs at Edessa. Leiden, The Netherlands: E. J. Brill. p. 105. ISBN 90-04-06050-2.
הערות שוליים

1 2  Andrew George, Manfred Krebernik, Two Remarkable Vocabularies: Amorite-Akkadian Bilinguals!, Revue d'assyriologie et d'archéologie orientale 116, 2022, עמ' 118 doi: 10.3917/assy.116.0113
| המיתולוגיה המסופוטמית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון השומרי והאכדי | אבזו – אפסו (אנ') • אוּתוּ – שַמַש • איננה – אשתר • אנו • אנכי – אאה • אנליל • אשור • מרדוך • נינגל (אנ') – נִכַּל • נינורתה • נינחורסג – בלת־אילי • נינליל • נינקאסי • נינתינוגה (אנ') • נרגל • ננה – סין • שלמנו • תיאמת • דומוזיד – דואוזו (תמוז) |  |
| יצירות ספרותיות חשובות | אנומה אליש • הוראות שורופק • עלילות גילגמש |  |
| יצורים מיתולוגיים | אנזו (מפלצת) • חומבבה • למסו • פזוזו • פר השמיים (אנ') |  |
| גיבורים | אותנפישתים • אנכידו • גילגמש • זיאוסודרה • אדאפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2010012876  SUDOC: 160228042  VIAF: 289477015   WorldCat (עם VIAF): 289477015 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קטב מרירי

ערך זה עוסק בשד באגדה היהודית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קֶטֶב מְרִירִי הוא תצרף המוזכר במקרא, רבים כתבו שהוא שמו של שד. מוזכר באגדה ובהלכה היהודית.
מקור השם

הביטוי "קטב מרירי" מופיע פעם אחת במקרא – בשירת האזינו שבספר דברים בתוך מקבץ פורענויות הבאות בעקבות הסתרת פניו של האל כך נאמר: ”אַסְפֶּ֥ה עָלֵ֖ימוֹ רָע֑וֹת חִצַּ֖י אֲכַלֶּה־בָּֽם: מְזֵי רָעָב וּלְחֻמֵי רֶשֶׁף וְקֶטֶב מְרִירִי וְשֶׁן-בְּהֵמֹת אֲשַׁלַּח-בָּם עִם-חֲמַת זֹחֲלֵי עָפָר” (דברים, ל"ב, כ"ד). המילה קֶטֶב נקרית פעמיים נוספות במקרא, ומשמעותה היסודית היא "חורבן". מְרִירִי היא מילה יחידאית, ורגילים לגוזרה מן השורש מר"ר, כך שמשמעות הצירוף היא אולי "חורבן מר". יהושע בלאו מזהה את המילה קטב במשמעותה בערבית עם מחלת אבעבועות שחורות, כך גם הסמיכות של קטב עם רשף, אלוהי הדבר.
מאפייני השד > בספרות חז"ל

בתלמוד מופיע כי קטב מרירי הוא מזיק (שד) שמופיע בשעות היום, המזיק הפועל לפני הצהרים נקרא "קטב מרירי" (ומופיע בתוך כד של כותח) והפועל אחרי הצהרים נקרא "קטב ישוד צהריים" (ומופיע על קרניו של עז).
על-פי מדרש איכה רבה, קטב מרירי מצוי בימי בין המצרים (משבעה עשר בתמוז עד תשעה באב), ובשעות הצהריים – זאת על פי הפסוק בתהילים: ”מִדֶּבֶר בָּאֹפֶל יַהֲלֹךְ מִקֶּטֶב יָשׁוּד צָהֳרָיִם” (תהלים, צ"א, ו').
רבי יוחנן וריש לקיש (רשב"ל) עוסקים בתיאורו: "ר' יוחנן אמר כולו מלא עיניים קליפות קליפות ושערות שערות, ורשב"ל אמר עין אחת נתונה על לבו וכל מי שרואה אותה אין לו חיים מעולם... וכל מי שרואה אותו נופל ומת" ובמדרש תנחומא (נשא כג) מוסיפים: ”שכל מי שרואה אותו אין לו חיים בעולם – בין בהמה בין אדם בין חיה. כיצד עשוי: ראשו דומה לעגל וקרן אחת יוצאה בין מצחו והוא עשוי אפסיין”.
במדרש תהלים, מזמור צא, פסקה ג (קצט, א) מוסיפים ומסכמים:
אמר רב הונא בשם רבי יוסי: קטב מרירי עשוי קליפין קליפין שערים ושל עין אחד הוא רואה ועינו תוך לבו. ואינו שולט לא בצל ולא בחמה אלא בין צל לחמה... ושליט מארבע שעות ועד תשע שעות. ושולט משבעה-עשר בתמוז ועד תשעה באב. וכל שהוא רואה אותו נופל על פניו. חזקיה ראה אותו ונפל על פניו.
מאפייני השד > אצל פרשני ימי הביניים

פרשני ימי הביניים בעקבות דברי חז"ל מפרשים את הפסוקים כך, למשל רש"י על הפסוק בספר דברים, פרק ל"ב, פסוק כ"ד: סבור כי שם המזיק הוא "מרירי", וקטב פירושו כריתה. כך גם מפרש רש"י על הפסוק באיוב ”יִגְאָלֻ֡הוּ חֹ֣שֶׁךְ וְ֭צַלְמָוֶת תִּשְׁכָּן־עָלָ֣יו עֲנָנָ֑ה יְ֝בַעֲתֻ֗הוּ כִּֽמְרִ֥ירֵי יֽוֹם” (ספר איוב, פרק ג', פסוק ה') וכך מפרשים רשב"ם, ראב"ע, רמב"ן, ר' משה קמחי ור' ישעיה די טראני.
בספרו הרפואי מכנה אסף הרופא בשם "קטב מרירי" את המחלות הרעלת דם (toxicemia) ואלח דם (septicemia)..
מאפייני השד > אצל הראשונים והאחרונים

בשולחן ערוך (אורח חיים, תקנא, יח) נקבעה הלכה: "צריך ליזהר מי"ז בתמוז עד ט' באב שלא לילך יחידי מד' שעות עד ט' שעות [=בשעות הצהריים] משום שבהם קטב מרירי שולט" (דבר שלא נפסק להלכה היא הגמרא בפסחים (קיא, ב) האומרת שהוא שכיח דווקא בימים שבין ראש חודש תמוז ל-ט"ז בו).
כמו כן נאמר שם שאינו שולט אלא בין צל לחמה - דבר הבא לידי ביטוי בדברי המשנה ברורה שם: "וכן יש להיזהר שלא לילך בין חמה לצל" וכך גם דעת הרב עובדיה יוסף שאמר כי "בימים האלה לא ילך אדם בין השמש לצל, שם שולט קטב מרירי, שד כזה, מלא עיניים, מי שרואה אותו נופל ומת".
רבי יצחק אייזיק מטירנא, שחי בסוף המאה ה-14, כתב ב"ספר המנהגים" שלו כי בימי בין המצרים "אין להכות אפילו הרב לתלמידו, אפילו ברצועה, לפי שבהן קטב מרירי שולט". עוד קודם לכן הופיע כלל זה ב"ספר הרקח" לרבי אלעזר מוורמס, בן ראשית המאה ה-13. כדבריהם פסק הרב עובדיה יוסף והזהיר בדרשה למורים ולהורים כי בימים האלה אסור להכות את הילדים כי "קטב מרירי" עלול להפוך סטירה חינוכית קטנה למכת מוות.
רבי חיים הלברשטאם מצאנז כתב בספרו דברי חיים שמי שקטב מררי מאיים להרג אותו יצעק את שם רבו ולא יוכל להורגו.
ישנם פוסקים שסייגו את החששות רק בדרכים מחוץ לעיר, ויש ששלל לגמרי את מציאות השד בזמנינו.
שימוש מושאל בעברית ישראלית

בתרגומו העברי של אברהם שלונסקי למחזה "המלך ליר" לוויליאם שייקספיר מופיע קטב מרירי במערכה א', תמונה ד', כדמות המפיצה קללות ומטשטשת חושים:
...עד נאנסו לרתוח דמעותי
בעבורך. הו, קטב מרירי
ואבדון עלייך!
That these hot tears, which break from me perforce, 

Should make thee worth them. Blasts and fogs upon thee!
בתרגום העברי של סדרת "רומח הדרקון" שמו של אחד משרי הדרקונים הוא קטב מרירי, תרגום של Verminaard.
על שמו נקראת להקת קטב מרירי, הרכב מוזיקה ניסיונית ישראלי המתמקד בהלחנה וביצוע של שירי משוררים, לצד יצירות אינסטרומנטליות אבסטרקטיות.
ראו גם

מיתולוגיה יהודית
לקריאה נוספת

יוסף דן, תולדות תורת הסוד העברית: העת העתיקה, מרכז זלמן שזר, תשס"ט, עמ' 511–513.
Judit M. Blair, De-demonising the Old Testament: an investigation of Azazel, Lilith, Deber, Qeteb and Reshef in the Hebrew Bible, Tubingen: Mohr Siebeck, 2009.
הערות שוליים

↑  למשל ספר'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'ישעיהו,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'כ"ח,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'ב'
↑  תלמוד בבלי,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'מסכת פסחים,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'דף קי"א, עמוד ב'.
↑  איכה רבה, פרשה א, כט, באתר "דעת".
↑  וקטב מרירי - וכריתות שד ששמו 'מרירי'
↑  רש"י: "כמרירי יום - שדים המושלים בצהרים, כמו "קטב מרירי" (דב' לב, כד); והוא מושל בצהרים, שנאמר "ומקטב ישוד צהרים" (תה' צא, ו)." ורבנו תם: "כמרירי יום - שֵׁד הצהרים נקרא 'מרירי', שכן מצינו "קטב מרירי" (דב' לב, כד); ו"מקטב ישוד צהרים" (תה' צא, ו)." ראו: פירושי רש"י, רבנו תם ואחרים באתר מקראות גדולות הכתר
↑  ז' מונטנר, "רישומים לשוניים מן הספר הרפואי של אסף", לשוננו, אלול תשי"א. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  אבישי בן חיים,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'קטב מרירי שולטתת!!, באתר nrg‏, 19 ביולי 2007. ובספרו 'חזון עובדיה ארבע תעניות' עמוד קכו
↑  אברהם דוד מבוטשאטש,יחיאל מיכל הלוי אפשטיין
↑  הרב שמואל קמינצקי קובץ הלכות פסקי הר"ש קמינצקי, בין המצרים עמוד צ"ה.
↑  ויליאם שייקספיר, המלך ליר (תרגם: אברהם שלונסקי), ידיעות אחרונות, 1962, עמ' 47.
ירח (אל)

| --- | --- |
 תפקיד:  אל הירח וראש צבא הכוכבים
 תרבות:  מיתולוגיה כנענית, מיתולוגיה פיניקית 
 אלים מקבילים:  סין
 בן או בת זוג:  נכל ואב
 
עגיל זהב מחצור ועליו סמלי אלוהות
ירח (בכנענית אוגריתית: 𐎊𐎗𐎃) הוא אל הירח במיתולוגיה הכנענית.
עדויות לפולחן

הכנענים והפיניקים האמינו כי ירח הוא ראש צבא הכוכבים ומאורות הלילה, וכן אל הקציר[דרוש מקור] (בשל צורת החרמש של הירח). כמו כן ירח היה אחראי על הורדת הטל.
פולחן האל ירח היה נפוץ באזור עמק הירדן עוד בתקופת האבן החדשה - באלף השמיני לפנה"ס.[דרוש מקור][מפני ש...] שמות הערים יריחו ובית ירח מעידים על פולחן האל.
עדויות לפולחן > בקרב האמורים

במילון אמורי–אכדי המתוארך לימי רים-סין הראשון או עמורפיא (חמורבי), מובא ירח (dia-ra-[ḫ]u-um) בטור המלים האמוריות כמקביל לסין (dEN.ZU) בטור המלים האכדיות. האל ירח מוזכר בשמות אמוריים בצורות שונות (יַרַחֿ, יֶרַחֿ ואך יִרַחֿ), ולא ברור אם הצורה השמית המקורית הייתה *wariḫ (וממנה יָרֵחַ בעברית מקראית) או *warḫ (וממנה יֶרַח בעברית מקראית ו־warḫum (חודש) באכדית).
עדויות לפולחן > באוגרית

ירח הוא דמות מרכזית ביצירה חתונת ירח ונכל, המתארת את נישואיו עם האלה נכל ואִב. הלוח פותח בירח חובק את נכל בשעת דמדומים (והכושרות מסביב) העתידה ללדת לו צאצא, ומבקש מאביה חֿרחֿב לתת לו את בתו, תוך שהוא מבטיח מוהר רב. חרחב בוחן אותו, ומציע לו להתחתן עם אחרות, אך ירח מתעקש: "עם נכל חתונתי!". אז נותן ירח את המוהר לעיני כל המשפחה, הבוחנת אותו. בחלק הבא של הלוח, הנפרד מהקודם בקו אופקי, מופיע מזמור קצר לכושרות.
פולחן האל כלל מדי חודש, במילואו של הירח, חתונה טקסית בינו לבין נכל.
בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לירח מוקדש הקטע החמישי מבין קטעים אלה, ומעונו הנזכר בלוח הוא "לרגת". בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכר שוב ירח, הפעם יחד עם רשף.
בעלילת אקהת מזמינה האלה ענת את הגיבור אקהת היא לצאת לציד יחד ב"קרת אבלים, אבלים קרת זבול ירח".
בלוח המתאר את אל במרזח, מתואר האל ירח במרזח כ"עודב/עוזב" (כנראה מכופף) גבו ומקתֿקתֿ (זוחל) תחת שולחנות, והאל אל שהכיר אותו הכין לו אוכל מן ה"מצד" (ממזון הציד) – כנראה כי לא היה בין הקרואים למרזח.
עדויות לפולחן > בתקופת הברזל

ירמיהו מספר שמלכי יהודה, שרי יהודה, כהני יהודה ואנשי ירושלים עבדו את שמש וירח וצבא השמים.
במקרא ובספרות הפיניקית מופיע הדימוי "להיות כשמש וירח" כמדמה נצחיות ויציבות.
ראו גם

חתונת ירח ונכל
נכל
סין (אל)
הערות שוליים

↑  Schroer, Silvia (2018). Die Ikonographie Palastinas/Israels und der Alte Orient: eine Religionsgeschichte in Bildern, Band 4: Die Eisenzeit bis zum Beginn der achämenidischen Herrschaft (בגרמנית). Schwabe Verlag. p. 105. (ניתן להוריד גם בקישור הבא: )
1 2  Andrew George, Manfred Krebernik, Two Remarkable Vocabularies: Amorite-Akkadian Bilinguals!, Revue d'assyriologie et d'archéologie orientale 116, 2022, עמ' 115, 118 doi: 10.3917/assy.116.0113
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 423–433
↑  פולחן אל הירח - "כנעניות: הדת העתיקה של ארץ ישראל", 2004
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 682–690 – לוח UT 607
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 699, 703 – לוח UT 608
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 548–549, 581–582 – לוח UT Aqht 3 rev.
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 646-649 – לוח UT 601
↑  ספר ירמיהו, פרק ח', פסוקים א'–ב'
↑  בפיניקית: ”יכן לעלם כמ שם שמש וירח” (KAI 26 (כתובת אזתוד)); במקרא: ”זרעו לעולם יהיה, וכסאו כשמש נגדי, כירח יכון לעולם, ועד בשחק נאמן סלה” (תהלים, פ"ט, ל"ז–ל"ח)
↑  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 120
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל (אל קונה ארץ) • אשרה • בעל־הדֻּ/הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
סקראפי

כבשה חולה בסקראפי
מחלת סקראפי (או גרד הכבשים) היא מחלה נוירולוגית ממשפחת מחלות הפריון ("חלקיק חלבוני זיהומי") אשר פוגעת במערכת העצבית גורמת לניוון וספוגיות במוח ותמותה. המחלה חשוכת מרפא ונפוצה בעיקר בקרב כבשים. המחלה מכונה כך (scrapie) משום שאחת מתופעות הלוואי שלה היא גירוד טורדני. בנוסף, מתבטאת המחלה בספוגיות במוח.
המחלה עלולה להשפיע על בקר (ספגת המוח) ובני אדם (מחלת קורו, מחלת קרויצפלד-יעקב). הסברה הייתה שסקראפי נגרם על ידי 'וירוס איטי' שנדרשות שנים עד שיביא להופעת שינוי בהתנהגות או בתנועה. באמצע שנות ה-60 נקבע שתאים יכולים להשתכפל רק באמצעות DNA. רדיואקטיביות עוצרת את שכפול התא על ידי 'הרג' DNA.
היסטוריה

בשנות החמישים של המאה ה-18 חיפשו הבריטים מקור טוב יותר לצמר מאשר הכבשים הבריטיות שלא הצטיינו בטיב צמרן. ובעקבות גידול האוכלוסייה והדרישה ההולכת וגוברת לצמר. מקור המחלה הוא בבריטניה של תקופה זו. בעקבות גידול מהיר באוכלוסייה נוצר מחסור בצמר והחל ייבוא של כבשים מספרד מזן מרינו שידוע כזן משובח. הן הוכלאו עם הכבשים האנגליות ואת הכבשים המשובחות ביותר הכליאו בינן לבין עצמן, מה שגרם להתפרצות מחלה מידבקת. המחלה גרמה לגירוד כרוני בקרב הכבשים. תופעה זו של הכלאה רווחה בכל רחבי בריטניה, וכך רבים מהעדרים שגודלו בצורה הזו מתו עד שלבסוף שרדו רק העדרים שבהם לא נעשו ההכלאות.
המחלה המשיכה להתפרץ עד שנות המאה העשרים המוקדמות.
היסטוריה > פיתוח אבחון

בשנת 1959 ויליאם אדלו, חוקר מחלת הסקראפי, ביקר בתערוכה שעסקה במחלת קורו שרווחה בקרב ילידים בפפואה ניו גינאה וזיהה דמיון בין המוחות של הילידים לבין המוחות של הכבשים שמתו ממחלת הסקראפי. הוא יצר קשר עם גאדוסק (Gajdusek), חוקר מחלת הקורו. למרות הדמיון בין מחלת הקורו לבין מחלת הסקראפי, לא הוכח שבני אדם הדביקו כבשים ולהפך. תופעה זו מכונה מחסום המינים.
החוקרים ניסו לבדוק אם שימפנזים נדבקים במחלה הזו. התגלה ששימפנזים נדבקו בסקראפי וכך הוכח שזו מחלה מידבקת אך לא היה ברור מה מנגנון ההדבקה שלה.
הנוירולוג סטנלי פרוזינר הביא לפריצת הדרך וגילוי מנגנון ההדבקה למחלת הסקראפי. פרוזינר ואדלו גילו שהגורם המידבק הוא חלבון שקראו לו בשם פריון.
תקווה אלפר גילתה שקרינה לא הרגה את הגורם המדבק בסקראפי, מה שמרמז שסביר להניח שנגיף אינו הגורם המדבק. הגורם המדבק היה צריך להיות קטן ופשוט יותר מ-DNA ויראלי. אלפר מצאה שהחומר נשאר פעיל תחת אור אולטרה סגול. DNA אינו פעיל תחת אור אולטרה סגול. במקום זאת, גורם המחלה נהרג באור באורך 237 ננומטר, אורך גל ספציפי שמשבית פוליסכרידים. אלפר ועמיתיה דיווחו על תכונות אלו של חומר הסקראפי - ממצא שנראה היה שהוא סותר את הדוגמה המרכזית הגורסת ששכפול זה (ומכאן צמיחת המחלה ותכונותיה המדבקות) יכול לקרות רק באמצעות DNA. לאחר שממצאים אמפיריים אלה אוששו, התפתחו מספר תיאוריות כדי להסביר את התכונות המיוחדות של גורם מחלת הסקראפי. התיאוריה המקובלת ביותר כיום היא תאוריית הפריון, המציגה חלבון 'נוכל' כמקור הזיהומי. עם זאת, אלפר לא הסכימה לכך ש'מוטציה' חלבונית היא הגורם. ראשית, מחקרי קרינת האולטרה סגול (UV) שלה לא הצביעו על חומר חלבוני, ושנית, פריונים מבודדים לא גרמו לסקראפי. התיאוריות שלה לגבי הסוכן, גורם המחלה, פותחו בשנים האחרונות לחייה והציעו סיפור דינמי ומורכב יותר.
היסטוריה > התפרצות מגפה

בשנות השמונים התפרצה המחלה בבריטניה בקרב פרות שהוזנו בחציר מועשר בחלבון מהחי, כתוצאה מהדבקה זו, עברה המחלה גם לבני אדם ומאות אנשים מתו כתוצאה מאכילת בשר פרות שהיו נגועות בסקראפי. כך עברה המחלה את מחסום המינים שהוכר עד כה ונקראה בשם מחלת הפרה המשוגעת.
הערות שוליים

↑  William J. Hadlow, Kuru likened to scrapie: the story remembered, Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences 363, 2008-11-27, עמ' 3644 doi: 10.1098/rstb.2008.4013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563214005171  BnF: cb16598048n (data)  LCCN: sh85118929  NKC: ph162462
מירון ח. איזקסון

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1956 (בן 68) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  מירון חיים איזקסון 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ברנר (2013)  פרס נשיא המדינה לספרות (2001)  פרס קוגל (2008)  קונסול כבוד 
 
איזקסון עם נשיא המדינה ראובן ריבלין והרב אורי שרקי (משמאל) בשיעור תנ"ך ביחד שנערך במשכן הנשיא, ספטמבר 2017
מירון חיים איזקסון (נולד ב־13 בנובמבר 1956; חותם על שיריו בשם: מירון ח. איזקסון) הוא משורר, סופר, פרופסור לספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן ואיש עסקים ישראלי. זוכה פרס נשיא המדינה לספרות לשנת תשס"א.
ביוגרפיה

איזקסון הוא נינו של ד"ר אהרן מאיר מזי"א, רופא אשר שימש כיושב ראש ועד הלשון העברית לאחר שהחליף את אליעזר בן-יהודה. סבו היה צבי איזקסון, פרדסן ונשיא התאחדות האיכרים בישראל (על שמו היישוב קדמת צבי ברמת הגולן). אביו, אליהו איזקסון, המשיך את עסקי הפרדסנות המשפחתיים ושימש אף הוא כנשיא התאחדות האיכרים. אמו, רות איזקסון, שימשה כיושבת-ראש ויצו העולמית.
איזקסון נולד בחיפה, וכעבור מספר שבועות משפחתו עברה להרצליה פיתוח, בה הוא מתגורר עד היום. בצעירותו למד בגימנסיה הרצליה, ובכיתה ט' החל לחבוש כיפה ולשמור מצוות. לאחר סיום לימודיו התגייס איזקסון לחיל הים. לאחר שחרורו למד תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית ותואר שני במחשבת ישראל באוניברסיטת תל אביב. כיום, משמש כפרופסור לשם כבוד במחלקה לספרות עברית בבר-אילן, וכן מנהל בפועל את עסקי המשפחה הענפים. בנוסף משמש איזקסון כקונסול כבוד של לוקסמבורג בישראל.
איזקסון כותב במדור דעות בעיתון הארץ.
בפברואר 2019 נבחר לחבר יועץ באקדמיה ללשון העברית, וביוני 2021 נבחר לחבר מלא בה.
היה נשוי לעפרה ורד איזקסון, קלינאית תקשורת במקצועה ואחותו של מאיר שמיר, עד למותה ב-2023, ואב לשבעה ילדים. מתגורר בהרצליה.
יצירה ספרותית

איזקסון החל להתנסות בכתיבה בגיל צעיר. בתקופת התיכון כתב לעיתון "הדים" של גימנסיה הרצליה בה למד. בתחילת דרכו נעזר איזקסון בכתיבתו במשורר אורי צבי גרינברג, ופיתח קשרים עם משוררים נוספים. עד כה הוציא לאור אחד עשר ספרי שירה וארבעה רומנים, וכן פרסם שירים רבים במוספי ספרות ובכתבי עת לשירה (הליקון, עיתון 77, משיב הרוח ואחרים).
איזקסון הינחה סדנת "כתיבה יצירתית בשירה" באוניברסיטת בר-אילן, ולימד קורס נוסף, שבמסגרתו אירח משוררים ישראלים ידועים. כמו כן פרסם טור שבועי בנושא פרשת השבוע במוסף השבת של מעריב.
עיבודים מוזיקליים

רבים משיריו של איזקסון הולחנו ובוצעו על ידי אמנים ישראלים מהשורה הראשונה:
בשנת 2001 הוציא עוזי חיטמן את הדיסק האחרון שלו "שני מקומות" בו הלחין משיריו של מירון.
בשנת 2004 הופק אוסף משיריו הנקרא "סימנים". בין האומנים שהופיעו בו: אביתר בנאי, ורד קלפטר, אלון אולארצ'יק, אריק סיני, יסמין אבן ויוני רכטר.
בשנת 2006 הופק אלבום סולו של האמן אלי מגן "אדם", המכיל שלושה עשר שירים מאת איזקסון.
בשנת 2017 חבר אלי מגן לאמן מישה סגל וביחד הם הוציאו את האלבום "ימי אדם", הכולל שירים נוספים מאת איזקסון, עם עיבודים לרביעיית מיתרים, קונטרבס וזמר.
פעילות עסקית

במהלך השנים צברה משפחת איזקסון נכסים רבים, באמצעות קניית אדמות באזור השרון, והפיכתן למיזמי נדל"ן. כמו כן, למשפחה קשר הדוק ורב שנים עם תד אריסון שתרם לפיתוח העסקי. איזקסון היה נשוי לעפרה, אחותו של איש העסקים מאיר שמיר, בעל חברת ההחזקות "מבטח שמיר". אחיו אורני, איש עסקים, נשוי לאירית איזקסון, יו"ר הבנק הבינלאומי ולשעבר יו"ר חברת ישראכרט. אחותו ארבל היא דירקטורית במספר חברות, וכן נשואה לאיש העסקים אהוד הוברמן.
פרסים

פרס נשיא המדינה לספרות לשנת 2001
פרס קוגל לספרות לשנת 2008
ספריו > עיון

הערת משורר - עיונים בפרשות השבוע, הוצאת רסלינג, 2020
ספריו > שירה

שחר נגינתי, שירי, 1976
והנפש לא תמלא, טרקלין, 1978
עת לבקש, הקיבוץ המאוחד, 1990
משיכת הקצה, הקיבוץ המאוחד, 1994
רעשים וכלי בית, הקיבוץ המאוחד, 1998
ברחתי דמיתי, הקיבוץ המאוחד, 2001
ביטול הליטוף הנשי, הקיבוץ המאוחד, ריתמוס, 2003
מבחר ושירים חדשים, הקיבוץ המאוחד, 2007
בפעם הזאת, הקיבוץ המאוחד, 2011
ליד הים הגדול, קשב לשירה, 2013
מעבר, הקיבוץ המאוחד, 2015
הגיע הזמן להישמר מעצמנו, 2019
גבול הרוח, הקיבוץ המאוחד, 2022
ספריו > רומנים

חיי משפחה, הוצאת מעריב, 1995
נשותיו של נתן, הקיבוץ המאוחד – ידיעות ספרים, 1998
הדירה בשלמה המלך, הקיבוץ המאוחד, 2004
הריונה של עליזה, הקיבוץ המאוחד, 2009
המועמד, הקיבוץ המאוחד, 2017
רחוק יותר, כנרת זמורה ביתן, 2021
ספריו > לילדים

הרשימה הקובעת: או מכתב למורָה (איורים: דני קרמן), הקיבוץ המאוחד, 2013
ספריו > עריכה

שירה חדשה (אנתולוגיה), אפיריון, 1995
בגין: אלבום, ידיעות אחרונות, 2003
לקריאה נוספת

מירון חיים איזקסון, יצאתי, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 554, הוצאת כרמל, 2017.
תמר וולף מונזון (עורכת), לנשוף את הצעקה, מחקרים על יצירתו של מירון ח. איזקסון, הוצאת הקיבוץ המאוחד ואוניברסיטת בר-אילן, 2019.
הערות שוליים

↑  מירון ח' איזקסון, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2019-02-14
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'מירון איזקסון,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'מה קורה בגימנסיה? דגני עבר את הגבול, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2023
↑  איזקסון מירון | המחלקה לספרות עם ישראל | אוניברסיטת בר-אילן, באתר hebrew-literature.biu.ac.il
↑  ברכות לחברים החדשים באקדמיה (אדר א' תשע"ט, פברואר 2019)
↑  חברים חדשים באקדמיה ללשון העברית (סיוון תשפ"א, יוני 2021)
↑  איזקסון מירון | לקסיקון הסופרים העברים בהווה של אגודת הסופרים העברים, באתר hebrew-writers.org'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'(ארכיון)
↑  עירית באום,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'פרס עיריית חולון לספרות יפה ע"ש ד"ר קוגל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בדצמבר 2008
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'אורי הולנדר,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'הספר מציג את מסרקיו הנוראים של הזמן, באתר הארץ, 22 במרץ 2023
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'ניצה בן-דב,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'ברומאן "רחוק יותר" מתאר איזקסון את הפרימה ההדרגתית של משפחה שזרים התנחלו בביתה, באתר הארץ, 15 ביוני 2021
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'אורי הולנדר,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'מכמניה של הנפש הדַבָּרִית, באתר הארץ, 1 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263367505171  BIBSYS: 5000814  BNE: XX5554076  BnF: cb144428378 (data)  GND: 135952751  ISNI: 0000 0001 1072 9098  LCCN: n89134592  MusicBrainz: 1520662b-2073-46ad-8c9c-4b819681557c  NSK: 000294385  SUDOC: 081863616  VIAF: 80381196   WorldCat (עם VIAF): 80381196
שמואל (זמר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1996 (בן 28) י"ג בתשרי ה'תשנ"ז אפרת, יהודה ושומרון 
 שם לידה:  שמואל פרדניק
 שם במה:  שמואל 
 מוקד פעילות:  ישראל, ארצות הברית
 מקום לימודים:  ישיבת עתניאל 
 זרם:  ברסלב, דתי לאומי
 סוגה:  מוזיקה יהודית מקורית
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, צ'לו
 שיתופי פעולה בולטים:  מרדכי שפירא, אייל מזיג
 פרסים והוקרה:  תגלית השנה (כאן מורשת)  פריצת השנה (קול חי מיוזיק)  קליפ השנה - נקודות (כיכר השבת)
 
שמואל פְּרֶדְנִיק (נולד ב-25 בספטמבר 1996, י"ג בתשרי ה'תשנ"ז) הוא זמר-יוצר דתי ישראלי, בסוגת המוזיקה יהודית מקורית. מוכר בשמו הפרטי בלבד, שמואל.
ביוגרפיה

נולד באפרת לגוסטבו ורות פרדניק. למד בישיבה התיכונית "אורות יהודה" ובישיבת ההסדר "עתניאל".