stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריסטוסוכוס

| אריסטוסוכוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 123–130 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קומפסוגנתוסיים
סוג:: אריסטוסוכוס
מין:: Aristosuchus pusillus
שם מדעי
 Aristosuchus pusillis ‏אוון, 1876

אריסטוסוכוס (שם מדעי: Aristosuchus) הוא סוג של דינוזאור קטן ממשפחת הקומפסוגנתוסיים שהתקיים באירופה במשך הקרטיקון שלפני 123 עד 130 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר בידי החוקר האנגלי ריצ'רד אוון ב-1876 ממאובנים שהתגלו באי וייט, אנגליה כשמשמעות שמו מיוונית היא: "ἄριστος" - אצילי, "σουχος" - תנין (כינוי יווני לאל המצרי סבכ), כלומר: "תנין אצילי". בסוג זה נכלל מין יחיד - Aristosuchus pusillus, שפירושו: "קטן".
האריסטוסוכוס היה תרופוד קטן דו-רגלי שגודלו הוערך לפי החוקר גרגורי ס. פאול באורך 2 מטרים ומשקל של 30 ק"ג. הוא היה בעל מפרקי רגליים גמדיים יחסית, טפרים ארוכות וייתכן שהיה מכוסה נוצות בדומה לקרוביו כמו הקומפסוגנתוס.
במקור מין זה נחשב לבן לסוג פואקילופלירודון הענקי, אך בהמשך הוחלט להפריד אותו. על פי מספר חוקרים סוג זה גם טקסון מבוטל מספק.
ארוחת בוקר קונטיננטלית

ארוחת בוקר קונטיננטלית
ארוחת בוקר קונטיננטלית מעגלת שירות
ארוחת בוקר קונטיננטלית היא ארוחת בוקר נפוצה בעיקר בבתי מלון באירופה אך גם בצפון אמריקה ובמקומות נוספים בעולם. שמה נובע מהתפיסה האנגלית של אירופה כיבשת ("קונטיננט") בניגוד לאי הבריטי, ואת הארוחה האירופאית כאנטיתיזה לארוחת הבוקר האנגלית.
הארוחה הקונטיננטלית היא ארוחה קלה, הכוללת קפה (לרוב בחלב), שוקו או מיץ, דברי מאפה כגון קלי, קרואסון או בריוש, לעיתים עם ממרח מתוק כמו ריבה או קרם שוקולד.
בז'שץ' קויאבסקי

| --- | --- |
סמל בז'שץ' קויאבסקיסמל בז'שץ' קויאבסקי

בית העירייה בבז'שץ' קויאבסקי
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  קויאוויה-פומרניה קויאוויה-פומרניה
 מחוז:  ולוצלאווק
 שטח:  7.04 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,562 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°36′N 18°53′E﻿ / ﻿52.600°N 18.883°E﻿ / 52.600; 18.883
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.brzesckujawski.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבז'שץ' קויאבסקי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבז'שץ' קויאבסקי(למפת פרובינציית קויאוויה-פומרניה רגילה) בידגושץ' טורון ולוצלאווק גרודז'ונדז לודז' פומרניה ורמ.-מזור. פולין גדול מזוביהבז'שץ' קויאבסקי(למפת פרובינציית קויאוויה-פומרניה מוגדלת) בידגושץ' טורון ולוצלאווק גרודז'ונדז לודז' פומרניה ורמיה-מזוריה פולין גדול מזוביהבז'שץ' קויאבסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בז'שץ' קויאבסקי (בפולנית: Brześć Kujawski; ביידיש: בריסק דקויא או בריסק קויאבסק) היא עיירה במחוז ולוצלאווק שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. בעיירה מתגוררים 4,603 תושבים, כך על פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-31 בדצמבר 2010.
האזכור הראשון ליישוב הוא מראשית המאה ה-13, ובמשך שנים שימש כמרכז מסחר ומלאכה לכפרים החקלאיים שסביבו.
ליישוב הוענקו זכויות עיר, אשר אושרו בידי זיגמונט השלישי ואזה, ונערכו בו ירידים שנתיים. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת השוודים.
יהודי בז'שץ' קויאבסקי

האזכור הראשון לקיום קהילה יהודית בעיירה הוא מראשית המאה ה-16, עת נציגיה השתתפו בכינוסי ועד ארבע הארצות. באותה התקופה חי בה הרב יעקב קופלמן, תלמיד רבי מרדכי יפה ובעל פירוש "אהל יעקב" לספר העיקרים. בשנת 1656 נרצחו למעלה ממאה יהודים ביישוב, ובתיהם נשרפו, בידי חיילותיו של הפולני סטפן צ'ארנייצקי, אשר האשים את היהודים בסיוע לפולשים השוודים. במחצית השנייה של המאה ה-18 הוצאו להורג יהודים מהעיירה בהאשמת שווא של סיוע לרוסים. עד שנת 1862 הוגבלו מגורי היהודים בעיירה לרובע אחד.
בתחילת המאה ה-20 כיהן כרב העיר הרב שמואל ברוט. לטקס הכתרתו הגיעו רבנים רבים, ובראשם הרב מאיר יחיאל הלוי הולשטוק מאוסטרובצה.
בין מלחמות העולם חיו בעיירה כ-800 יהודים, מתוך כ-3,800 תושבים. בעיירה פעל סניף של הציונים הכלליים, וכן פעלו בה תנועות הנוער גורדוניה והנוער הציוני. בתקופה זו כיהן כרב הקהילה יקותיאל נתן רבינוביץ' (נספה בשואה).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש העיירה בידי הגרמנים, נלקחו יהודיה לעבודות כפייה, ורכושם נבזז. בסוף שנת 1939 נלקחו עשרות גברים יהודים מהעיירה למחנה העבודה ויטנברג.
ב-28 בספטמבר 1941 גורשו כ-400 יהודים מהעיירה לגטו לודז', ובתחילת מאי 1942 שולחו יתר יהודי העיירה למחנה ההשמדה חלמנו.
הערות שוליים

↑  GUS - Główny Urząd Statystyczny - Stan i struktura ludności oraz ruch naturalny w przekroju terytorialnym. Stan w dniu 31 XII 2010 r., web.archive.org, ‏2011-11-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538016305171  LCCN: nr89007248  NKC: ge1125409  VIAF: 156375309   WorldCat (עם VIAF): 156375309
אשר לוין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1864 פינסק, רוסיה הצארית
 פטירה:  27 ביולי 1955 (בגיל 91 בערך) ראשון לציון
 מקום קבורה:  בית עלמין גני אסתר
 תאריך עלייה:  1885
 מקום מגורים:  ראשון לציון
 פעילות בולטת:  חקלאי
 ידוע בשל:  בעל הפרדס הראשון בראשון לציון
 בת זוג:  דבורה גולדבלט
 מספר צאצאים:  7
 
אשר לוין (1864 - 27 ביולי 1955) היה מאנשי חיבת ציון בגולה ומעולי העלייה הראשונה. היה בין ראשוני החקלאים בראשון לציון והמוביל בנטיעת פרדסים במושבה. כמו וכן עסק בפעילות ציבורית והיה ממייסדי אגודת "פרדס". היה בעליו של בית בלקינד-לוין המוגדר כאתר מורשת לשימור.
ביוגרפיה

אשר לוין נולד ב-1864 בעיר פינסק שברוסיה הצארית (כיום בלארוס) למיכאל וסימה לוין. הבית בו גדל היה מסורתי ולוין למד בחדר אך כבר בנעוריו נהה אחרי הרעיון הציוני והצטרף לתנועת חיבת ציון.
ב-1885 הצטרף לקבוצת חלוצים ועלה ארצה במסגרת העלייה הראשונה כשיחד איתו עלו הוריו של החלוץ וממייסדי ראשון לציון ראובן יודלביץ ומהם שמע על המושבה. לאחר שהות קצרה בירושלים עבר לראשון לציון שם החל לעבוד ברפת של משפחת פיינברג ובהמשך עבר לעבוד אצל האיכר צבי ליבונטין.
לאחר הגעתו של ברוך פפירמייסטר למושבה עבר לעבוד אצלו בתפקיד מנהל עבודה. פפירמייסטר, שרכש מאות דונמים של אדמות לגידולים חקלאיים, העביר 40 דונם מהם לרשותו של לוין בתמורה לעבודתו. בשטחים אלו, שלייד מעיין "עין הקורא" (עיון קרא) נטע לוין את הפרדס הראשון במושבה (שעיקר גידולה עד אז היה ענבים) כשהוא משתמש במי המעיין להשקיה. לוין השקיע את כל מרצו בחקלאות והפך למומחה מבוקש שסייע לחקלאים אחרים כשבתמורה אלו הפרישו לו חלק מאדמתם. בהמשך קנה 18 דונם במושבה שם הקים את ביתו. לוין היה איכר עצמאי והקפיד להתפרנס ממשלוח ידו ולהימנע מלהסתייע בכספי הברון רוטשילד.
בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-19 רכש סוסים ועגלה והחל לעבוד בהובלת חומרי בנייה לירושלים ובהמשך גם לרחובות ולמושבות הדרום. בתחילת המאה ה-20 פתח בית מסחר לחומרי בנייה.
במקביל לפעילותו הכלכלית סייע לוין ברכש קרקעות ובין השאר רכש קרקעות בנס ציונה, רחובות, כפר סבא, בית דגן, רוחמה, כפר אוריה ועוד. עקב היותו בעל נתינות ע'ות'מאנית נרשמו חלק מאדמות אלו על שמו.
ב-1900 היה בין מייסדי אגודת "פרדס" שהייתה האגודה הקואופרטיבית החקלאית הראשונה שהוקמה בארץ ישראל וכיהן כחבר הנהלתה במשך שנים רבות. בתקופה זו היה שותף גם לייסוד "קופה חקלאית" לסיוע לחקלאים כשבתחילת דרכה פעלה מביתו ובערוב ימיו מונה לנשיא כבוד של הקופה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה מונה לנהל את מחסן המצרכים הציבורי ודאג לחלוקה שוויונית של מעט המזון שהיה זמין.
משהפך לבעל נכסים עשיר תרם מכיסו לטובת הציבור ובין השאר נידב את בית הטהרה שבבית העלמין גני אסתר וכן למוזיאון רוטשילד שנכנח במושבה ב-1936.
בית המשפחה

תחילה הקים לוין את ביתו ברחוב מוהליבר במושבה. ב-1922 הלווה כספים לאיכר איתן בלקינד שהחל לבנות את ביתו ברחוב הכרמל 5. לאחר מספר שנים נקלע בלקינד לקשיים כלכליים והעביר את הבית לרשותו של לוין תמורת שטר החוב. הבית, שכלל 27 חדרים ב-3 קומות ומרתף, שימש את בני משפחת לוין החל מ-1927 וכן הושכרו חלק מהחדרים.
בנו של לוין, אלישע, עבר לגור בקומה העליונה בעוד שבן שני, גדעון, גר בקומת הקרקע ואף פתח שם קליניקה לאחר שהשלים לימודי רפואה. בני המשפחה המשיכו לגור בבית עד שלהי שנות ה-80 אז נמכר למשפחה אחרת ובסופו של דבר ננטש. ב-2013 הועבר הבית לרשות עיריית ראשון לציון שמתכוונת לשמר את הבית.
משפחתו

לוין נישא לדבורה בת שמואל וגולדה גולדבלט (ילידת 1873). לזוג נולדו 7 ילדים וביניהם:
שולמית חביב אשת זרובבל חביב
בנה, ונכדו של לוין, אמנון חביב, נהרג בקרבות מלחמת העצמאות
מיכאל לוין - ראש המועצה המקומית ראשון לציון (1939-1936)
רחל מאירוביץ' אשת בר-כוכבא מאירוביץ' (בנו של מנשה מאירוביץ)
ד"ר גדעון לוין (רופא אף אוזן וגרון)
לוין נפטר ב-1955 והובא למנוחות בבית העלמין גני אסתר. אשתו דבורה נפטרה ב-1942 ונקברה באותו בית קברות.
כבוד והנצחה

ב-1897 היה בין החותמים על "ספר התקנות תרנ"ז"
עיריית ראשון לציון קראה רחוב על שמו של אשר לוין במרכז העיר.
לקריאה נוספת

דוד יודילביץ', ראשון לציון - 1882–1941, התרמ"ב-התש"א, הוצאת "כרמל מזרחי", 1941
הערות שוליים

↑  ראובן יודלביץ, באתר "אלבום משפחות זכרון יעקב"
↑  בעת ביקורו של הרצל בראשון לציון ב-1898 הוצג לוין בפניו כ"איכר שחי מיגיע כפיו ואינו נתמך על ידי אחרים"
↑  שותפים לרכש היו דב חביב לובמן, יהודה צלליכין ואהרן אייזנברג
↑  רבי אשר לוין הובא למנוחות, דבר, 29 ביולי 1955
↑  א. שלמון, לזכר נעדרים - אשר לוין, דבר, 10 באוקטובר 1955
↑  אשר לוין בין החותמים על ספר התקנות, באתר "אלבום משפחות זכרון יעקב"
בית ספר שדה חרמון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית ספר שדה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מידות
 שטח:  70 דונם
 קואורדינטות:  33°14′26″N 35°40′37″E﻿ / ﻿33.2405°N 35.677°E﻿ / 33.2405; 35.677
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) בית ספר שדה חרמון(למפת אצבע הגליל רגילה) בית ספר שדה חרמון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ספר שדה חרמון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ספר שדה חרמון he
 
בית ספר שדה חרמון הוא בית ספר שדה הנמצא ברמת הבניאס ליד קיבוץ שניר. בית הספר ממוקם בלב יער אלוני תבור בשטח כ-70 דונם, ובמרחק הליכה משמורת נחל חרמון.
בית הספר הוא אחד משלושה בתי ספר שדה ברמת הגולן: השניים האחרים נמצאים בקצרין ובקשת יהונתן. ההדרכה בשלושת בתי הספר נעשית במרוכז על ידי מרכז ההדרכה הצפוני של החברה להגנת הטבע, "גולן וחרמונים".
פעילות

מרחב הטיולים של בית הספר הוא: האתר הארכאולוגי בניאס, המעיינות והמפל, נחל עיון, המפלים, האשד, הטחנה והתנור, שמורת דן הכוללת את תל דן (תל אל קאדי) ומעיינות נחל דן, נחל סער, יער אודם, ברכת רם, נחל שניר (החצבני), קלעת נמרוד, הר החרמון, צוק מנרה, חורשת טל, שמורת החולה, אגמון חולה, הר בנטל והר אביטל.
בחורף משמש בית הספר בסיס יציאה לטיולים בהר החרמון, ומספק הדרכה לתנועה ולשהייה בשלג.
בבית הספר 60 חדרים ללינה ושני חדרי אוכל לאירוח עד 420 איש.
בית הקברות היהודי באדמוב

בית הקברות היהודי באדמוב הוא בית קברות ששימש את יהודי העיירה אדמוב (בפולנית: Adamów) בשנים שקדמו לימי מלחמת העולם השנייה, הוא ממוקם כקילומטר וחצי צפונית-מזרחית למרכז העיר, בית הקברות הוקם ככל הנראה בסוף המאה ה-19 או בסביבות 1925.
במלחמת העולם השנייה

בימי מלחמת העולם השנייה – באוקטובר 1942, נקברו בבית העלמין כ-150 עד כ-320 יהודים, שנורו על ידי הנאצים, את גופות היהודים המתים והגוססים הניחו בעגלות והובילו אל בית הקברות היהודי באדמוב, היו מקרים שבהם יהודים פצועים הועלו על עגלות יחד עם המתים ונקברו חיים בקברי האחים במקום. בנובמבר 1942 נקברו בבית הקברות גם 32 יהודים שנהרגו על ידי אנשי האס. אס. במקום, וכן על ידי ראש המשטרה הפולנית. וכן אוקטובר 1943נקברו שני יהודים שנתפסו במהלך פשיטה. לבסוף ככל הנראה הרסו הנאצים את בית הקברות.
לאחר המלחמה

ב-7 באפריל 1959 הוציא בית המשפט המחוזי בלוקוב, החלטה על רכישת בית הקברות על ידי אוצר המדינה. ב-29 באפריל 1959 חתם שר הכלכלה העירונית, בעקבות החלטת נשיאות המועצה הארצית המחוזית באדמוב על צו לסגור את בית העלמין. בתקופה זו נטעו הפולנים במקום כ-20 עצי צפצפה.
בשנות ה-80 היה בית הקברות מגודר בתיל מתוח על עמודי בטון. בשנים 2001–2002, ביוזמת יהודי יליד אדמוב בשם רובין רוזנברג, גודר בית הקברות בחומה עשויה בטון, והוקמה אנדרטה עם הכיתוב: "לזכרם של למעלה מ-1,200 אזרחים פולנים בני הלאום היהודי, נשים, גברים וילדים, תושבי אדמוב והסביבה שנרצחו על ידי הנאצים ב-1942". כמה שנים לאחר מכן הוצבה מצווה סמלית ליד האנדרטה עם הכתובת: "רובין רוזנברג, בנם של נח ושרה, נולד ב-15 בנובמבר 1929 באדמוב, נפטר ב-30 באפריל 2005 בשיקגו. המשפחה כולה לדורתיה, קבורה כאן".
הבעלים של בית העלמין הוא אוצר המדינה. ישנם הליכים להעברת זכויות בעלות לקהילה היהודית בוורשה. המקום רשום בפנקס האנדרטאות העירוני והמחוזי, אך אינו נרשם בפנקס המקרקעין במחוז לובלין.
הערות שוליים

↑  Cmentarz żydowski w Adamowie Jewish cemetery in Adamow, cmentarze-zydowskie.pl
בית ספר שדה עפרה

| --- | --- |

מוזיאון בית ספר שדה עפרה, דצמבר 2007
 בית ספר שדה
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־41 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°57′18″N 35°15′37″E﻿ / ﻿31.955111111111°N 35.260277777778°E﻿ / 31.955111111111; 35.260277777778
 www.teva.org.il/ofra
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) בית ספר שדה עפרה(למפת דרום השומרון רגילה) בית ספר שדה עפרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ספר שדה עפרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ספר שדה עפרה he
 
בית ספר שדה עפרה נמצא ביישוב עפרה שבאזור הרי בנימין. הוא נחשב לאחד מבתי הספר שדה הפופולריים[דרוש מקור]. בית הספר עוסק בהדרכות טיולים באזור בנימין, השומרון ובקעת הירדן.
היסטוריה

בית ספר שדה עפרה הוקם בשנת 1983. צוותו עוסק בלימוד, הדרכה ובמחקר שדרת ההר המרכזי של ארץ ישראל משכם בצפון עד ירושלים בדרום, השפלה במערב ובקעת הירדן ומדבר יהודה במזרח. בית הספר פיתח שורה של פעילויות לקהילה, החל בצעדות ובטיולים למשפחות בחגים ובחופשות, דרך פעילויות ט"ו בשבט ואחרות לכלל התלמידים, סדרת הרצאות למבוגרים ולנוער וצעידה בשביל ישראל.
בית ספר שדה עפרה מתרכז בהנחלת ערכי טבע ומורשת באזורים המהווים את "ערש" התנ"ך. העיסוק בחשיפת ובשימור העבר הוא חלק בלתי-נפרד מהעבודה היומיומית בבית ספר שדה עפרה. מעבר לעבודה השוטפת של הדרכות בנושאי תנ"ך ותולדות ישראל בית הספר עוסק גם בשמירת הטבע. צוות בית הספר פועל בירושלים, תוך עבודה צמודה עם בתי ספר ירושלמיים ושילוב תוכני הטיולים עם חומר הלימודים, נושאי הלימוד של בית הספר או חגי ישראל.
בית הספר מפעיל מסלול טיול ייחודי העובר בין שבעת יקבי בוטיק הקיימים באזור: יקב ענתות, יקב תניא בעפרה, יקב מעלה לבונה, יקב שילה, יקב גבעות בגבעת הראל, יקב פסגות ויקבי הררי קדם ביצהר.
בשנת 2008 השלים בית ספר השדה פריצת שביל ועריכתו לגישת מטיילים אל ואדי מז'ור כחלק ממסלול גדול יותר הנקרא סובב דולב. המסלול כולל את הואדיות: מוואדי מז'ור וואדי דילב במקיפים את היישוב דולב. הכנת המסלול מבוצע בתיאום עם צה"ל וממשרד החינוך והוא הוכנס למערכת תיאום הטיולים הארצית.
בית הספר פעיל במאבק למניעת הצבת גדר הפרדה בנחל פרת (ואדי קלט) במדבר יהודה, גדר אשר, להשקפתו, תפגע בשמירת הטבע ותמנע את מסלולי ההליכה במקום. בית הספר הכין מסמך בנושא שיוגש לשדולה הסביבתית-חברתית בכנסת ולמקבלי ההחלטות בנושא קו התפר באזור צפון מדבר יהודה.
במבני בית ספר השדה שוכן גם בית הספר דעת למחוננים ומצטיינים.
אלמו זומוולט

| --- | --- |
אדמירל אלמו זומוואלט
אדמירל אלמו זומוואלט
 לידה:  29 בנובמבר 1920 סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  2 בינואר 2000 (בגיל 79) דרהאם, קרולינה הצפונית, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  "Bud" משמעותו "ניצן"
 השכלה:  מכללת המלחמה של הצי  מכללת המלחמה הלאומית  האקדמיה הימית של ארצות הברית  תיכון טולרי 
 בת זוג:  מוזה קוטלה-דו-רוש (1945–⁠2000)
 השתייכות:  הצי האמריקני צי ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1942–1974 (כ־32 שנים)
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 ראש המבצעים הימיים מפקד כוחות הצי בווייטנאם מפקד שייטת המשחתות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה מלחמת קוריאה מלחמת וייטנאם
 עיטורים
 מדליית השירות המצוין של הצי  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  מפקד בלגיון הכבוד  מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה  מדליית החירות הנשיאותית  כוכב הארד  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  פרס צופה הנשר הנכבד 
 
אלמו ראסל "באד" זומוולט ג'וניור (29 בנובמבר 1920 – 2 בינואר 2000) היה אדמירל אמריקאי ממוצא יהודי, האדם הצעיר ביותר ששירת בתור ראש מבצעי חיל הים. מילא תפקיד מרכזי בהיסטוריה הצבאית של ארצות הברית, במיוחד במהלך מלחמת וייטנאם. שיפר את מדיניות הסגל של צי ארצות הברית במאמץ לשפר את חיי המתגייסים ולהקל על המתחים הגזעיים. לאחר שפרש מקריירה של 32 שנים בחיל הים, ניסה בשנת 1976 להיבחר לסנאט ארצות הברית, אך נכשל.
ילדות ולימודים

זומוולט נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בנו של אלמו ראסל זומוולט ואשתו פרנסס פרל (פרנק) זומוולט, שניהם רופאים. פרנסס גדלה כיהודיה, בתם של ג'וליוס ושרה פרנק מברלינגטון, ורמונט. משפחתה עברה ללוס אנג'לס, שם היא גדלה. היא לא קיימה קשר עם הוריה מפני שהתחתנה מחוץ לאמונה, שכן הזומוולטים היו נוצרים.
זומוולט, לקח חלק בפעילות "צופי נשרים של אמריקה" וזכה בפרס "צופה הנשר הנכבד". למד בית ספר תיכון בטולאר, קליפורניה, שם נעשה מצטיין, והמשיך בית ספר מכין רתרפורד בלונג ביץ'.
האקדמיה הימית ומלחמת העולם השנייה

זומוולט תכנן להיות רופא כמו הוריו, אך בשנת 1939, הוא התקבל לאקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, מרילנד. הוא נעשה נשיא אגודת ה"קלשון", סגן נשיא אגודת הסיפון. גם זכה פעמיים בתחרות הדיבור. זומוולט השתתף בוויכוחים בין-מכללים. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות והוסמך כסגן משנה ב-19 ביוני 1942. הוא גם קיבל תואר כבוד מאוניברסיטת טקסס.
זומוולט הוצב למשחתת (USS Phelps(DD-360. באוגוסט 1943, נשלח להדרכה במפקדת האימונים המבצעיים לאזור האוקיינוס הפסיפי בסן פרנסיסקו. בינואר 1944 הוצב זומוולט לתפקיד קצין סיפון על המשחתת (USS Robinson (DD-562. באונייה זו הוענקה לו מדליית כוכב הברונזה, עבור ”שירות הירואי כמעריך, במרכז המידע הקרבי. בפעולה נגד אוניות קרב יפניות של האויב במהלך הקרב על מפרץ לייטה, אוקטובר 25, 1944”.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה באוגוסט 1945, המשיך זומוולט לשרת עד 8 בדצמבר 1945, כקצין כמפקד של סיירת התותחים היפנית אטקה, בגודל 1,200 טון, עם צוות של 200. בתפקיד זה, הוא לקח את הספינה הראשונה בשליטה אמריקאית מאז פרוץ מלחמת העולם השנייה במעלה נהר הואנגפו אל שאנגחאי, סין. שם עזר להשיב את הסדר על כנו וסייע בפירוק היפנים מנשקם.
תפקידים בשירות הצי

אוגוסט 1942 – נובמבר 1943, קצין משמרת גשר, במשחתת (USS Phelps (DD-360
נובמבר 1943 – דצמבר 1943, סטודנט, פיקוד אימון מבצעי פסיפיק, סן פרנסיסקו, קליפורניה.
ינואר 1944 – אוקטובר 1945, קצין משמרת גשר, במשחתת (USS Robinson (DD-562
אוקטובר 1945 – מרץ 1946, קצין בכיר, במשחתת (USS Saufley (DD-465
מרץ 1946 – ינואר 1948, קצין בכיר, במשחתת (USS Zellars (DD-777
ינואר 1948 – יוני 1950, מורה עוזר למדעי חיל הים, יחידת NROTC, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
יוני 1950 – מרץ 1951, מפקד, במשחתת ליווי (USS Tills (DE-748
מרץ 1951 – יוני 1952, קצין גנ"ק, באוניית הקרב USS Wisconsin (BB-64)
יוני 1952 – יוני 1953, סטודנט, במכללת המלחמה של הצי, ניופורט, רוד איילנד.
יוני 1953 – יולי 1955, לשכת הסגל הימי, מפקדת הצי בוושינגטון.
יולי 1955 – יולי 1957, מפקד, במשחתת (USS Arnold J. Isbell (DD-869
יולי 1957 – דצמבר 1957, סגן מפקד, הלשכה לסגל הימי.
דצמבר 1957 – אוגוסט 1959, עוזר מיוחד, במשרד עוזר מזכיר חיל הים לכוח אדם ומילואים.
אוגוסט 1959 – יוני 1961, מפקד, במשחתת (USS Dewey (DLG-14
אוגוסט 1961 – יוני 1962, סטודנט, National War College, וושינגטון.
יוני 1962 – דצמבר 1963, קצין, במשרד עוזר שר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומיים
דצמבר 1963 – יוני 1965, עוזר בכיר, משרד מזכיר חיל הים.
יולי 1965 – יולי 1966, מפקד, שייטת המשחתות השביעית.
אוגוסט 1966 – אוגוסט 1968, מנהל חטיבת ניתוח מערכות, משרד ראש המבצעים הימיים.
ספטמבר 1968 – מאי 1970, מפקד, כוחות צי ארצות הברית בווייטנאם.
יולי 1970 – יוני 1974, ראש המבצעים הימיים, הפנטגון, ארלינגטון, וושינגטון.
תפקידי פיקוד

זומוולט שימש לאחר מכן כסגן המפקד של המשחתת (USS Saufley (DD-465, ובמארס 1946, הועבר למשחתת (USS Zellars (DD-777, כקצין גנ"ק.
בינואר 1948 הוצב זומוולט ביחידת ההכשרה לקציני מילואים, של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הדריך עד יוני 1950. באותו חודש, קיבל את הפיקוד על משחתת ליווי (USS Tills (DE-748. ה-"Tills" הוצבה בשירות פעיל מלא במספנת הצי של צ'ארלסטון ב-21 בנובמבר 1950, והוא המשיך לפקד עליה עד מרץ 1951, אז הצטרף לאוניית המערכה (USS Wisconsin (BB-64 כקצין גנ"ק ושירת עם האונייה במלחמת קוריאה.
ביוני 1952, עזב את ה-Wisconsin ויצא ללמוד במכללת המלחמה של הצי, ניופורט, רוד איילנד. ביוני 1953, נעשה לראש מדור בסיסי החוף ומעבר לים, במחלקת כוח האדם של הצי. לאחר שסיים את התפקיד ביולי 1955, קיבל את הפיקוד על המשחתת USS Arnold J. Isbell (DD-869), והשתתף בשתי פריסות עם הצי השביעי של ארצות הברית. במשימה זו, הוא זכה לשבחים על ידי מפקד, כוחות הסיירות-המשחתות, בצי האוקיינוס השקט של ארצות הברית. המשחתת בפיקודו זכתה בתחרות היעילות הקרבית ובפרסי הצטיינות בהנדסה, בתותחנות ובלוחמה נגד צוללות.
ביולי 1957 חזר זומוולט ללשכת כוח האדם לתפקיד נוסף. בדצמבר 1957 הועבר ללשכת עוזר מזכיר חיל הים ושימש כעוזר מיוחד עד נובמבר 1958, לאחר מכן כעוזר מיוחד ועוזר ימי עד אוגוסט 1959.
הוא הוזמן לפקד על הספינה הראשונה שנבנתה מהשדרית ומעלה כפריגטה נושאית טילים מונחים, USS Dewey (DLG-14), שנבנתה במספנות Bath Iron Works. קיבל את הפיקוד על הפריגטה ההיא בעת הזמנתה בדצמבר 1959, ופיקד עליה עד יוני 1961. במהלך תקופת פיקודו על ה"דיואי" זכה בפרסי המצוינות: בהנדסה, אספקה, נשק, בתחרות היעילות הקרבית ועלה לדרגת סגן אלוף.
הוא התקבל ללימודים ב"מכללת המלחמה", בוושינגטון. ביוני 1962 הוצב במשרדו של עוזר שר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומיים, בוושינגטון. שם שימש תחילה כקצין אחראי עבור צרפת, ספרד ופורטוגל, ולאחר מכן כמנהל בקרת נשק ותכנון חירום עבור קובה. מדצמבר 1963 ועד 21 ביוני 1965 שימש כעוזר ביצוע וכעוזר בכיר של כבוד עבור פול ניצה, מזכיר חיל הים. על תפקידו במשרדי מזכיר ההגנה ומזכיר חיל הים, הוענק לו אות "לגיון ההצטיינות".
מלחמת וייטנאם

לאחר בחירתו לדרגת תת-אדמירל, קיבל זומוולט את הפיקוד על שייטת המשחתות ב-24 ביולי 1965 בסן דייגו. לאחר מכן שימש כמנהל, חטיבת ניתוח מערכות, OPNAV (OP-96) מאוגוסט 1966 עד אוגוסט 1968. בספטמבר 1968, הוא הפך למפקד כוחות הצי בווייטנאם וראש קבוצת הייעוץ הימי, ארצות הברית פיקוד הסיוע הצבאי וייטנאם (MACV). ובאוקטובר 1968 קודם לתפקיד סגן אדמירל. זומוולט היה יועץ הצי של הגנרל קרייטון אברמס, מפקד, כוחות ארצות הברית בווייטנאם. זומוולט תמיד דיבר מאוד חיובי על אברמס, ואמר שאברמס היה הקצין האכפתי ביותר שהכיר אי פעם.
הפיקוד של זומוולט לא היה כוח ימי לים הגדול, זו הייתה יחידת מי החופים. הוא פיקד על סירות מהירות שסיירו בחופים, בנמלים ובנהרות של וייטנאם. בין מפקדי הסירה המהירה היו בנו אלמו ראסל זומוולט השלישי ומאוחר יותר סנטור ושר החוץ לעתיד ג'ון קרי. בין שאר כוחותיו היו כוח משימה 115, כוח מעקב החופים, כוח משימה 116, כוח סיירת הנהר וכוח משימה 117, הצבא-צי המשותף כוח נהר הנייד.
ראש מבצעי חיל הים

הנשיא ריצ'רד ניקסון מינה את זומוולט להיות ראש המבצעים הימיים באפריל 1970. עם הקלה כמפקד כוחות הצי וייטנאם ב-15 במאי 1970, הוענקה לו מדליית "שירות מצטיין של הצי" על שירות מכובד במיוחד.
זומוולט קיבל על עצמו תפקידים כראש מבצעי חיל הים וקודם לאדמירל מלא ב-1 ביולי 1970, והחל במהירות בשורה של מהלכים שנועדו להפחית את הגזענות והסקסיזם בצי. אלה הופצו בתקשורת כלל חיל הים הידועה בשם "Z-grams". אלה כללו צווים המאשרים זקנים והכנסת מכונות לחלוקת בירה לצריפים.
זומוולט הקים את שייטות המשחתות 26 ומאוחר יותר 31 – כדי להעניק לקצינים צעירים מבטיחים ניסיון פיקוד מוקדם.
זומוולט עיצב מחדש את המאמץ של הצי להחליף מספר גדול של כלי שיט מזדקנים מתקופת מלחמת העולם השנייה, תוכנית שנקראת "גבוה-נמוך". הוקם על רקע התנגדותם של אדמירל היימן ריקובר ואחרים, High-Low ביקש לאזן בין רכישת כלי שיט מתקדמים, המונעים גרעיניים, עם ספינות זולות יותר – כגון ספינת בקרת ים –⁠ שאפשר לקנות בכמות גדולה יותר. ריקובר, 'אבי הצי הגרעיני', העדיף לקנות כמה ספינות גדולות על פני קניית ספינות רגילות רבות.
זומוולט הציע ארבעה סוגים של ספינות מלחמה שיתאימו לתוכניתו. בסופו של דבר, רק ה-סנפיריות "פגסוס" פריגטות טילים |Oliver Hazard Perry הפכו למציאות. נבנו שישה מתוך 100+ הסנפיריות המתוכננות מסוג פגסוס. דגם אוליבר הזארד פרי עמדה בתור המעמד הרב ביותר של ספינות מלחמה של ארצות הברית מאז מלחמת העולם השנייה ועד להופעת המשחתת Arleigh Burke. זומוולט היה ראש המבצעים הימי האחרון שחי במעגל המצפה מספר אחד לפני שהפך למעונו הרשמי של סגן הנשיא. עבור זומוולט, שלא היה מרוצה מהבחירה, זו הייתה סיבה מספקת לקרוא תיגר על הסנאטור של וירג'יניה הארי פ. בירד ג'וניור בבחירות לסנאט בווירג'יניה ב-1976.
הוראות המפקד - Z-grams כך נקראו באופן חצי רשמי ההנחיות המדיניות שהוציא אלמו זומוולט כמנהל מבצעי הצי (CNO). הוצאו מאות הנחיות. רבות מההנחיות הללו היו מאמצים לרפורמה במדיניות מיושנת שעשויה למנוע קשיים בגיוס ושימור של אנשים טובים בצי ארצות הברית, במהלך תקופת נסיגת ארצות הברית ממלחמת וייטנאם.
אדמירל אלמו זומוולט סיים את תפקידו כראש המבצעים הימיים ב-1 ביולי 1974. בגיל 53 פרש מצי ארצות הברית.
דרגות בצי

קדט האקדמיה הימית של ארצות הברית
ביוני 1942 הסמכה לקצין ים מוקדמת עקב מלחמת העולם.
מאי 1943 דרגת סגן
ביולי 1944 דרגת סרן
באפריל 1950 דרגת רב-סרן
בפברואר 1955 דרגת סגן אלוף
ביולי 1961 אלוף-משנה.
ביולי 1965 תת-אדמירל
באוקטובר 1968 סגן אדמירל
ביולי 1970 דרגת אדמירל.