מלחמת אוקראינה–רוסיה
מהלך הלחימה > החזית בדרום אוקראינה

יעדי המתקפה הרוסית בדרום אוקראינה, לפחות בשלב הראשון שלה, היו ניתוק אוקראינה מהים, כיבוש הנמלים בשליטתה על חופי ים אזוב והים השחור ויצירת רצף יבשתי בשליטת רוסיה לחצי האי קרים ואולי אף למחוז טרנסניסטריה שבמולדובה.
לאחר הפריצה החוצה מחצי האי קרים התקדמו הכוחות הרוסיים במספר צירים במקביל. כוח אחד תקף מזרחה לאורך חופי ים אזוב לכיוון מליטופול ומריופול, כוח שני התקדם מערבה וצפון-מערבה במטרה לכבוש את נמלי חרסון ומיקולאייב ולהתקדם במעלה נהר דנייפר במקביל לגדה המערבית של הנהר לכיוון קריבי ריה, ואילו כוח שלישי נע צפונה לכיוון זפוריז'יה בגדה המזרחית של הדנייפר.
בין הקרבות הבולטים שנערכו בחזית זו היו קרב חרסון, קרב מיקולאייב וקרב מריופול.
עד אמצע מרץ 2022 השתלטו הכוחות הרוסיים כמעט על כל מחוז חרסון ועל רוב שטח מחוז זפוריז'יה, ויצרו רצף יבשתי בשליטת רוסיה ממחוז רוסטוב לחצי האי קרים. הרוסים כבשו את מליטופול וברדיאנסק, וכן את נמל חרסון, העיר האוקראינית הגדולה ביותר, שנפלה בידם בשלב הראשון של הפלישה לאוקראינה. אולם התנגדות עיקשת של חיל המצב האוקראיני בנמל מריופול, שהושמה במצור רוסי החל מראשית מרץ, לא איפשרה לרוסים להשלים את כיבוש חופי ים אזוב. בנוסף, בגדה המערבית של הדנייפר, התנגדות העזה של הצבא האוקראיני באזור מיקולאייב, מנעה מהכוחות הרוסיים להמשיך בהתקדמותם מערבה לאזור אודסה, ולהשלים את כיבוש חופי הים השחור.
במחצית השנייה של מרץ ערכו הכוחות האוקראינים מספר התקפות נגד מוצלחות במחוז מיקולאייב, אילצו את הכוחות הרוסיים לסגת מהסביבה הקרובה של העיר מיקולאייב, ולנטוש את ניסיונם להתקדם צפון-מערבה לעבר הערים בשטנקה וווזנסנסק. השטח בשליטה רוסית בגדה המערבית של הדנייפר הצטמצם בצורה משמעותית, וכוחותיהם עברו למיגננה הן במרחב מיקולאייב–חרסון והן באזור הגבול בין מחוזות חרסון ודניפרופטרובסק. הם התמקדו בטיהור אזורי העורף ובאבטחת קווי האספקה שלהם.
ב-25 במרץ 2022, צבא רוסיה טען שהשלב הראשון ב"מבצע המיוחד" הושלם והוא ישקיע את עיקר מאמציו בדונבאס. עד ראשית אפריל, עזבו הרוסים את כל צירי ההתקדמות הצפוניים ונסוגו ממחוזות קייב, צ'רניהיב וסומי. לפי המודיעין הבריטי, הצי הרוסי המשיך להחזיק את החוף האוקראיני בים השחור ובים אזוב תחת מצור, ומנע מאוקראינה אספקה דרך הים. למרות מאמצי הרוסים לצמצם את יכולת ההגנה האווירית האוקראינית, אוקראינה המשיכה להוות אתגר משמעותי לפעולות האוויריות והארטילריות של הרוסים. חוסר היכולת של רוסיה למצוא ולהשמיד מערכות הגנה אוויריות הפריע מאוד למאמציה להשיג שליטה אווירית רחבה, מה שהשפיע באופן משמעותי על יכולתה לתמוך בהתקדמות כוחות היבשה שלה במספר חזיתות.
בסוף אפריל הודיעו בצבא הרוסי כי "רוסיה מתכננת לבסס שליטה מלאה על הדונבאס ודרום אוקראינה, ולאפשר לה גישה לטרנסניסטריה".
במהלך החודשים אפריל–יולי 2022, הכוחות הרוסיים נמצאו מרבית הזמן במגננה בדרום אוקראינה, במיוחד בראש הגשר שלהם בגדה המערבית של הדנייפר. הרוסים התמקדו בכיבוש נמל מריופול, ועד 20 במאי השלימו את כיבוש העיר כולה, לאחר חודשיים וחצי של לחימה קשה, והכניעו את שרידי המגינים האוקראיניים. במרחב חרסון–מיקולאייב ובאזור שמדרום לקריווי ריה, היוזמה הייתה בדרך כלל בידי הצבא האוקראיני, שהנחית שורת התקפות נגד הכוחות הרוסיים, שהחזיקו באזור זה, במטרה לאלץ אותם לסגת מהשטחים שכבשו בגדה המערבית של הדנייפר, לכבוש מחדש את העיר חרסון, ולסכל את התוכנית הרוסית לספח את מחוז חרסון לרוסיה. החל מיולי 2022 החלו האוקראינים להפגיז את הגשרים והמעברים על נהר הדנייפר באזור חרסון באמצעות נשק מונחה מדויק, גרמו להם נזק כבד, והקשו על תיספוק הכוחות הרוסיים בראש הגשר. אולם למרות הקשיים הלוגיסטיים, הצליחו הכוחות הרוסיים לבלום סדרה של התקפות אוקראיניות על ראש הגשר במהלך חודש יולי.
במחצית הראשונה של חודש אוגוסט 2022 בוצעו ברחבי חצי האי קרים פעולות חבלה, שגרמו לפיצוצים במאגרי תחמושת רוסיים. על פי הודעות של צבא רוסיה הפעולות בוצעו על ידי מחתרת של טטרים אסלאמיסטים. המושל הרוסי של חצי האי קרים הצהיר ששירותי הביטחון עצר שישה חברי Hizb ut-Tahrir, שלדבריו הופעלו מאוקראינה. לאחר חודש של עמימות, לקחו האוקראינים אחריות על חלק מהפיצוצים בקרים, שנגרמו לטענתם כתוצאה מפגיעת כטב"מים מתאבדים.
ב-29 באוגוסט 2022 הודיע צבא אוקראינה על פתיחת מתקפת-נגד מול הצבא הרוסי בדרום אוקראינה. למחרת הודיע שר ההגנה הרוסי על כישלון המתקפה האוקראינית. האוקראינים שמרו על עמימות צבאית ביחס לפרטים. לפי צבא אוקראינה, המתקפה נמשכת. היועץ של נשיא אוקראינה אולקסי ארסטוביץ' אמר כי המתקפה הולכת להיות "מבצע איטי לכרסום האויב", ולא מערכה מהירה ומסיבית. עד סוף ספטמבר נבלמה המתקפה האוקראינית על ראש הגשר הרוסי ממערב לדנייפר, וקו החזית באזור חרסון התייצב. במהלך המתקפה זכו האוקראינים בהישגים קרקעיים מוגבלים, בעיקר באגף הצפוני של ראש הגשר הרוסי, מדרום לקריווי ריה, אך נכשלו בהשגת היעדים העיקריים של המתקפה.
חוסר היכולת של צבא אוקראינה לעקור את הרוסים מהשטחים שנכבשו על ידם במחוז חרסון ובמחוז זפוריז'יה, איפשר לאחרונים לערוך משאלי עם בשני המחוזות לקראת סוף ספטמבר (23–27 בחודש), כדי לאשר את התנתקותם מאוקראינה וצירופם לרוסיה. מזכ"ל האו"ם ורוב מכריע של מדינות העולם התנגדו לעצם עריכת משאלי העם, הוקיעו אותם כבלתי חוקיים ולא היו מוכנים להכיר בתוצאותיהם. אולם ההתנגדות הבין-לאומית לא מנעה מפוטין ומהדומה הרוסית להשתמש בתוצאות משאלי העם, כדי להעניק לגיטימציה לסיפוח שני המחוזות לרוסיה, ביחד עם מחוזות לוהנסק ודונצק במזרח אוקראינה.
בראשית אוקטובר 2022 חידשו האוקראינים את המתקפה שלהם באזור חרסון, ותוך מספר ימים הצליחו לכבוש מחדש כרבע משטחו של ראש הגשר הרוסי בגדה המערבית של הדנייפר, ולהתקדם לעומק 20–30 ק"מ. מבקע אוקראיני עמוק באגף הצפון-מזרחי של ראש הגשר, במקביל לגדה המערבית של הדנייפר, גרם להתמוטטות מערך ההגנה הרוסי בגזרה זו, ואילץ את הרוסים לפנות במהירות את החלק הצפוני של ראש הגשר שלהם, כדי למנוע את כיתור כוחותיהם, ולסגת לקו הגנה חדש. קיצור קו ההגנה הרוסי באזור חרסון, בעקבות הנסיגה, סייע לפיקוד הרוסי לייצב את קו ההגנה החדש, ולבלום את המשך ההתקדמות האוקראינית.
על אף התייצבות החזית באזור חרסון, החליט הפיקוד הרוסי, לפנות את כוחותיו מראש הגשר בגדה המערבית של הדנייפר, בעיקר עקב הבעיות הלוגיסטיות הקשות, שהיו כרוכות בתיספוק הכוחות המחזיקים בו. הרוסים החלו בחשאי בהכנות לקראת הפינוי, כולל פינוי המוני של האוכלוסייה האזרחית מהאזור באמתלות שנות. ב-9 בנובמבר הכריז הפיקוד הרוסי בפומבי על החלטתו לפנות את ראש הגשר, ועד 11 בנובמבר הושלם פינוי הכוחות הרוסיים מהאזור, והאוקראינים השתלטו מחדש ללא לחימה על כל הגדה המערבית של הדנייפר ועל העיר חרסון. הנסיגה של רוסיה מהשטח, שנכבש על ידה, בגדה המערבית של הדנייפר, ומהעיר חרסון הייתה ניצחון חשוב לאוקראינה, וגרמה לפגיעה מורלית קשה ברוסיה, במיוחד עקב העובדה, שהשטח שפונה סופח באופן רשמי לרוסיה זמן קצר קודם לכן.
בחודשים הראשונים של שנת 2023 לא חל שינוי משמעותי בקווי החזית במחוזות חרסון וזפוריז'יה. במחוז חרסון, הרוסים התבצרו בגדה המזרחית של הדנייפר, ושני הצדדים הסתפקו בעיקר בדו-קרב ארטילרי. האוקראינים ערכו שורת פשיטות של כוחות קומנדו קטנים על העמדות הרוסיות בגדה הנגדית של הנהר, וניסו להשתלט על מספר איים בדלתא של הדנייפר, בעיקר לצרכים תעמולתיים, אך לא ביצעו התקפה אמפיבית משמעותית, ולא ניסו לכבוש ולבסס ראש גשר באזור שמול העיר חרסון. ב-6 ביוני 2023 קרס סכר נובה קחובקה. כתוצאה מכך חלה עלייה דרמטית בגובה מפלס המים במורד הדנייפר, שגרמה להצפת מספר איים ועשרות יישובים בשתי גדות הנהר באזור חרסון, ובנוסף מאגר המים הגדול קאחובקה, מצפון לסכר, התייבש כמעט לחלוטין. אוקראינה ורוסיה האשימו זו את זו באחריות להרס הסכר.
במחוז זפוריז'יה החלו הכוחות האוקראיניים לערוך שורה של התקפות גישוש על קווי ההגנה הרוסיים באזור העיר אורחיב החל מראשית מאי 2023, מבלי שזכו בהישגים קרקעיים משמעותיים. ב-4 ביוני החלו הכוחות האוקראיניים במתקפה בהשתתפות כוחות גדולים יחסית, במספר נקודות לאורך קו החזית בזפוריז'יה ובדרום מחוז דונצק. מקורות רוסיים ומערביים העריכו, שמדובר בתחילת מתקפת האביב/הקיץ האוקראינית הצפויה. המקורות האוקראיניים נקטו במדיניות של איפול תקשורתי, ולא הודו בכך שפתחו במתקפה באזור. המקורות הרוסיים טענו, שהם הצליחו לבלום את השלב הראשון של מתקפה אוקראינית גדולה, וגרמו אבדות כבדות לצד האוקראיני, במיוחד בכלי רכב משוריינים, שחלקם הועברו לאוקראינה על ידי מדינות ברית נאט"ו. האוקראינים הצליחו אומנם להתקדם מספר קילומטרים בכמה אזורים, ולכבוש מחדש מספר יישובים קטנים, אך לא הצליחו להשיג הבקעה משמעותית של מערך ההגנה הרוסי העמוק, שהוכן מבעוד מועד באזור זה, וכלל מספר קווי הגנה מבוצרים.