stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמר המדבר
בארץ ישראל

בבקעת עובדה שבנגב הדרומי, התגלה אתר עתיקות ייחודי, מקדש הנמרים. המקדש של בקעת עובדה התגלה דרומית לשפך נחל יתרו באקראי עקב מעבר טנק בסמוך לו. הוא נחקר בידי אורה יוגב ועוזי אבנר מטעם רשות העתיקות בין השנים 1980 ו-1982. המקדש בנוי מחצר מעוינת מוקפת בחומה כפולה עשויה מאבנים נמוכות, ואורך כל אחת מצלעותיה הוא כ-12 מטרים. על פי החפירות שנעשו באתר ובדיקות הפחמן-14 שבוצעו במעבדה, הוצעו שני תאריכים לתיארוך המקדש: טווח השנים 5,573–5,273 לפנה"ס על פי שלוש דגימות פחם, וטווח השנים 5,394–5,289 לפנה"ס על פי דגימת ביצת יען. נתון זה הופך את האתר למקדש העתיק ביותר בישראל. על פי החופרים, המקום שימש כמקדש כ-300 שנה ברצף, עבור שבטים נוודיים שחיו באזור הזה בעונות החורף. החוקרים מסבירים את הקשר בדמות הנמר בעיני הקדמונים בכך שהנמר היה מאז ומעולם אימתם של יושבי המדבר. אפשרות נוספת היא שהנמרים מייצגים אלים. בנוסף, הועלתה טענה שיש קשר בין נמר ופוריות, קשר שמופיע בכל המרחב ולאורך תקופות רבות.
בתחילת המאה ה-19 חיו נמרים בכל השטחים המתאימים בישראל. עד 1920 הושמדו כליל אוכלוסיות נמרי הכרמל ורמת מנשה. מייד אחר כך הגיע תורם של נמרי הגליל: בשנים 1925–1956 הורעלו וניצודו שם לפחות 14 נמרים. בשנת 1978 אוכלוסיית הנמרים מנתה 20 פרטים, ויחס המינים היה זכר אחד לכל 2.5 נקבות. במדבר יהודה שרדו נמרים בודדים, שהגיעו לשיא פריחתם בשנות ה-80 של המאה ה-20, ומנו אז 10–15 נמרים בוגרים. משנת 1986 עד סוף המאה ה-20 דעכה בהדרגה אוכלוסיית נמרי מדבר יהודה, ונראה שכמעט נכחדה במהלך העשור הראשון או בתחילת העשור השני של המאה ה-21. משערים כי במדבר יהודה שרדו שני פרטים ובנגב 6–10. בשנת 2010 צולם נמר בשומרון.
בשונה ממדינות אחרות, הנמרים בישראל לא תוקפים בני אדם. לפי גיורא אילני, במהלך מחקרו התקרב למאורה שבה גידלה הנמרה "תיהמת" את אחד מגוריה. היא זינקה לעברו, אך כשהשליך לעברה אבן, היא נסוגה לאחור. בשנות האלפיים כבר לא התקיים מחקר רציף ומסודר אחרי אוכלוסיית הנמרים בישראל, ולכן המידע אודותיהם הוא חלקי בלבד.
בארץ ישראל > הנגב

נמרי הר הנגב התקיימו באזורים מבותרים המאופיינים בעושר במזון ובמחסות המשמשים ללינה או מארב לטרף. יעלים, שפני סלע ודורבנים היוו את עיקר מזונם, והם ניצודו על ידי הנמר בשיטה של התגנבות ומארב. שיטת ציד זו הכתיבה את אורח החיים היחידאי של הנמר. מפגשים בין פרטים היו נדירים, שכן השטח המאוכלס על ידי נמרים, חולק בין הפרטים הבוגרים עם אזורי חפיפה מועטים. תחומי המחיה משתרעים על מאות קילומטרים רבועים, כאשר שטח תחום מחיה של נמר זכר חולש על פני שטחי משכן של 2–3 נקבות.
בשנת 1997, הנמרה "ציה" אשר חיה במכתש רמון, הגיעה למצפה רמון באפיסת כוחות ונאספה על ידי פקחי רשות שמורות הטבע. הפקחים טיפלו בה, ענדו משדר על צווארה ושחררו אותה במכתש. כעבור כמה חודשים, היא נמצאה מתה במכתש ולידה דורבן מת. בגופה נמצאו נעוצים 21 קוצי דורבן שחדרו לריאותיה והובילו למותה.
במאי 2007 חדר נמר בשם "משיח" לבית במדרשת בן-גוריון, ניסה לצוד את חתול הבית, ונתפס על ידי אבי המשפחה. משיח נבדק בבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי ולאחר שאובחנה אצלו דלקת מפרקים הוא הועבר לחי-בר יטבתה. בשנת 2009 מת משיח כתוצאה מהרדמה מלאכותית, כאשר וטרינרים ניסו לטפל ברגלו. לאחר מותו של משיח, לא נראו עוד נמרים נוספים בנגב ונראה שהם נכחדו.
אין במדינת ישראל עוד תצפיות של פרטים חיים, עקבות, גללים טריים ושאריות טרף של נמרים, ולכן מקובל להניח שהם נכחדו מהאזור. אחרוני נמרי המדבר בישראל הוכחדו ככל הנראה בתחילת העשור השני של המאה ה-21.
בארץ ישראל > הסיבות להידחקותו מהטבע בישראל

ציד – הגורם העיקרי שהביא לדלדול אוכלוסיית הנמרים באזורנו הוא ציד. ציד על ידי בני אדם, אשר נחשב לאות כבוד בחברה הערבית והבדואית בפרט. לכידתם בעבר נעשתה באמצעות מלכודות אבן שהוצבו בנתיבים העיקריים שבהם משתמשים הנמרים. שרידיהן של מלכודות אלו נותרו במדבר יהודה, בנגב ובסיני. הפגיעה עלתה דרסטית בממדיה החל מאמצע המאה ה-19 עקב זמינות נשק חם, בעיקר נפגעות נקבות אשר נחשפות לעוברי אורח במקום להסתתר מפניהם בגלל הצורך העז להשיג מזון עבור הגורים. כיום מוגנים נמרי ישראל, אולם למרות זאת תועדו בשנים 1964–1993 שלושה מקרי ירי בנמרים, שלושה מקרי הרעלה ומקרה אחד של דריסה שבהם נפגעו שלוש נקבות, שני זכרים ושני גורים.
הרעלה – סניטר באזור עין גדי הרעיל חתולים מכיוון שאחת הנמרות טרפה חתולים בנווה זוהר. הנמרה הביאה חתול מורעל לשני הגורים שלה והם מתו. במקרה אחר, גיורא אילני הציב מלכודות בעין בוקק כדי למשדר נמרים. הוא מצא נמרה מתה בתוך אחד הכלובים, וכשנבדקה, התברר שהורעלה בסטריכנין וכדי להעלים את ההרעלה, הניח אותה המרעיל בתוך הכלוב.
יישוב עירוני – השינויים שמחולל האדם בנוף הטבעי מאיימים על השטחים הטבעיים הנרחבים הדרושים לקיומה של אוכלוסיית נמרים יציבה. פיתוח זה מביא לאובדן שטח מחיה ולקיטועם באופן שעלול לבודד תת-אוכלוסיות ומונע אפשרות של מעבר פרטים ביניהן.
התערבות האדם – חוקרי הנמרים בישראל לא נשמרו מהחתמתם בריח האדם, ובכך התגברו על פחדם הטבעי מהאדם. בנוסף, הוקמו תחנות האכלה שהפכו את הנמרים לתלויים באדם. מקרה נוסף ושנוי במחלוקת הוא הוצאת גורה מחיק אימה על ידי הזואולוג גיורא אילני וכן העברת שתי נמרות בוגרות לגני החיות על ידי רשות הטבע והגנים. למרות כל אלה, בשונה ממדינות המפרץ, לא נעשה ניסיון להקמת גרעין רבייה ושימור.
מחסור בנקבות – בשנת 1979 נלכדו והועברו לגני חיות שתי נקבות שנהגו לצוד חתולים וכלבים בקיבוץ עין גדי ועוררו את חשש התושבים. היעלמותן של חמש נקבות בטווח של פחות מ-30 שנה גרמה לפגיעה קשה באוכלוסייה. מיעוט נקבות באוכלוסייה גורם לתחרות בין הזכרים ולהקטנת הסיכוי של הדור החדש להגיע לבגרות.
הרג הדדי – בתקופת ההיריון וההנקה אין הנקבות זמינות לרבייה. ובזמן של מחסור בנקבות פוריות, זכרים הפוגשים נקבות המטפלות בצאצאי זכר אחר הורגים מייד את הגורים (מעשה זה גורם לתהליך של ייחום אצל הנקבה הזמינה לרבייה מחדש). תופעה זו אופיינית לכל מיני החתולים.
מכשולים גאוגרפיים – אף על פי שנמרים פוסעים מדי יום לאורך עשרות ק"מ, הם תלויים במקורות מים. לכן, הם מוגבלים בתנועתם לשטחים שבהם ימצאו מקורות כאלו. בין הר הנגב למדבר יהודה לא קיימים מספיק מקורות שתייה קבועים ולכן נמוכה הסבירות לנדידה מהר הנגב למדבר יהודה או להפך.
הזדווגות בתוך המשפחה – כפי שהוכח בבדיקה הגנטית במחקר של ענבר פרז, בעקבות גודל האוכלוסייה הקטנה, קיימת הזדווגות בין נמרי ישראל בקרב קרובי משפחה. איבוד השונות הגנטית מגביר את רגישות הנמרים למחלות זיהומיות, ופוגע במידת ההצלחה ברבייה.
המצב הפוליטי – בשונה מבאיחוד האמירויות ובעומאן, בישראל לא הוקמו גרעיני רבייה של נמרים כדי לאפשר השבה לטבע בעתיד. בשנת 2020 כוננו יחסים דיפלומטיים עם מדינות אלה, ואפשר יהיה להיעזר בהן להצלת הנמר הישראלי.
המצב הביטחוני – בעקבות חדירת מחבלים ומהגרים מהצד המצרי של גבול ישראל–מצרים, הוקמה גדר גבול חדשה שמונעת מעבר פרטים בין שתי המדינות. בעקבות זאת נוצר מצב של מחסור בשוני גנטי דבר היכול לגרום למחלות ואף למוות של נמרי מדבר.
ראו גם

נמר סיני
מקדש הנמרים
לקריאה נוספת

הספר האדום של החולייתנים בישראל (הקישור אינו פעיל, כ"ו בתשרי ה'תשפ"ד), הוצאת רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע, בסיוע קרן קרב
הערות שוליים

1 2 3  ענבר פרז, החברה להגנת הטבע - נמר
1 2  Inbar Perez, Eli Geffen and Ofer Mokady, Critically Endangered Arabian leopards Panthera pardus nimr in Israel: estimating population parameters using molecular scatology, Oryx. Vol 40 No 3. July 2006
1 2 3  צור שיזף, לאן נעלמו הנמרים
1 2 3 4 5 6 7 8 9  שלומית הוך-גרונוול, זן נדיר: הפנתר המדברי האחרון, באתר nrg‏, 17 במאי 2010
1 2 3 4 5  צפריר רינת, בישראל 8 נמרים, 2 מהם במדבר יהודה, באתר הארץ, 19 בינואר 2004
↑  תמר נהרי‏, נמר, אתה חסר, באתר וואלה, 4 בנובמבר 2001
1 2  יוני שטרן, הנמר, טורף העל במדבר הישראלי, האם עוד קיים?
↑  (הקישור אינו פעיל, 1.4.2020) CSG Species Accounts: Leopard - Panthera pardus (באנגלית) (ארכיון)
↑  ארז ארליכמן, תיעוד מיוחד: נמר מדבר בשומרון, באתר ynet, 14 באפריל 2010
1 2 3  צפריר רינת, תושב מדרשת שדה בוקר לכד נמר שחדר לביתו, באתר הארץ, 28 במאי 2007
↑  עוזי פז, גוון ירוק וחום: שמורת עין גדי
↑  ניר חסון, אחרון הנמרים, באתר הארץ, 2 בפברואר 2009
1 2 3 4 5  בילי פרנקל, מלכת המדבר האחרונה, באתר nrg‏, 28 במרץ 2007
↑  החברה להגנת הטבע, האגף לטיילות חינוכית, מאפייני הנמרים
↑  ניר חסון, חברת קיבוץ עין גדי חזרה הביתה ומצאה נמר עומד על המרפסת, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2004
↑  אורי בינדר, הנמר חריתון טרף כלבת פינצ'ר, באתר nrg‏, 3 במאי 2005
↑  המחקר נערך על ידי ענבר פרז
↑  בילי פרנקל, מלכת המדבר האחרונה, באתר nrg‏, 28 במרץ 2007
↑  צפריר רינת, מתברר שהנמרים במדבר יהודה עוד לא נכחדו, באתר הארץ, 27 ביולי 2001
↑  אורי בינדר, שנתיים אחרי שפרץ לבית: הנמר "משיח" נכנע למחלה, באתר nrg‏, 25 באוקטובר 2009
הנמרה תיהמת בודקת את הציוד של החוקר יוסי אוד, מצוק ההעתקים, עין גדי, 1985
בדיקת שיניה של הנמרה חומיבבה
מצד סהרונים

מצד סהרונים (מכונה גם חאן סהרונים, מצד מחלת, קסר אלעין או חאן שער רמון) הוא מצודה נבטית על דרך הבשמים, בלב מכתש רמון, הקרויה על שם צמח סהרון משתלשל שגדל לידו. המצודה היא מבנה מרובע שאורך כל אחת מצלעותיה הוא 42 מטר. בליבה חצר מרכזית המוקפת בחדרי מלאכה, מרחצאות ובתנור.
מיקומו של המצד נבחר בשל קרבתו למעיין עין סהרונים, וככל הנראה היה פעיל בין המאות הראשונה והשלישית. ממצאים מחפירה ארכאולוגית שנערכה במקום מצביעים על שכבות אפר ולפיכך כנראה על שרפה שפגעה קשות במקום.
החקירה הארכאולוגית הראשונה של המקום הייתה של הארכאולוג הגרמני פריץ פרנק בשנת 1934. מהבדואים באזור הוא שמע כי שם המצד "קסר מחאלה" והניח בטעות כי מדובר בתחנה הרומית מואהילה (Moahila) המופיעה במסמך הרומי נוטיטיה דיגניטאטום (Notitia Dignitatum). כיום סבורים כי מיקומה של תחנה זו קרוב יותר לאילת. ב-1965 נחפר האתר בשנית.
רודולף כהן, שעמד בראש צוות חפירות במצד בשנים 1982/3, מצא דמיון בין החאן לבין זה שנמצא במואה הנבטית, מערבית למושב צופר בערבה. בחפירות שערך כהן נמצאו מטבעות נבטיים של המלכים חרתת הרביעי ורבאל השני מהמאה הראשונה לספירה, ומטבעות רומיים של הקיסרים אנטונינוס פיוס, קומודוס וקרקלה מהמאות 3-2 לספירה. נמצאו גם כלי בישול ועצמות רבות של גמלים.
כיום יש במקום חניון יום.
הערות שוליים

↑  ר. כהן, "מצד שער רמון", חדשות ארכאולוגיות פ-פא, תשמ"ג: 53-52.
| דגל ישראל סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים | העיר העתיקה בירושלים וחומותיה • מצדה • העיר העתיקה בעכו • העיר הלבנה בתל אביב • מערות בית גוברין ומרשה בגבעות יהודה (בית גוברין ומרשה) • בית שערים |  |
| המקומות הבהאים הקדושים בחיפה ובגליל המערבי | המרכז הבהאי העולמי: מקדש הבאב • אל-באהג'ה • בית הצדק העולמי |  |
| תלים מקראיים | תל מגידו • תל חצור • תל באר שבע |  |
| דרך הבשמים | עבדת • ממשית • חלוצה • שבטה • מואה הנבטית • חורבת קצרה • מצד נקרות • מצד גרפון • מצד סהרונים • מצד מחמל |  |
| נחל מערות | מערת תנור • מערת גמל • מערת הנחל • מערת הגדי |  |
אודילו גלובוצניק

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1904 טריאסטה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  31 במאי 1945 (בגיל 41) Paternion, אוסטריה 
 שם לידה:  Odilo Lotario Globocnik 
 מדינה:  גרמניה הנאצית, אוסטריה, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 תפקיד:  גאולייטר (1938)  מפקד האס אס והמשטרה (9 בנובמבר 1939)  חבר הרייכסטאג של גרמניה הנאצית 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית, gottgläubig 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגרמני בכסף  אות הזהב המפלגתי  מסדר הכתר של המלך זבונימיר  צלב ההצטיינות במלחמה  הצלב הגרמני בזהב  צלב הברזל  תג מלחמת גרילה אנטי-פרטיזנית 
 חתימה:   
 
אודילו לוטאריו גלובוצניק - במקור - גלובוצ'ניק, Globočnik ‏(Odilo Lotario Globocnik;‏ 21 באפריל 1904 – 31 במאי 1945) היה קצין אוסטרי בכיר באס אס (בדרגת גרופנפיהרר) ופושע מלחמה נאצי בולט שהיה אחראי לרציחתם של כשני מיליון בני אדם במלחמת העולם השנייה, רובם המוחלט יהודים.
ביוגרפיה

הוא נולד בעיר טריאסט לאב ממוצא סלובני ואם מאזור דרום הבאנאט שבסרביה. אביו היה איש צבא קבע שעבר לעבוד בדואר, בפרישתו. ב-1914 עברה משפחתו למערב סלובקיה.
מ-1915 למד בבית ספר צבאי בסנקט פלטן ונחשב לתלמיד שקדן וחרוץ. מצעירותו שלט בשפה האיטלקית. בסוף 1918 עבר עם משפחתו לקלגנפורט שבאוסטריה, קיבל אזרחות אוסטרית וסיים שם לימודים תיכוניים ב-1923 בבית ספר תעשייתי.
ב-1919 נלחם לצד קרינתים אחרים נגד צבא מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, על קביעת הגבול בין שתי המדינות. בהמשך הצטרף תחילה למיליציה הימנית היימווהר (Heimwehr) וב-1922 הצטרף לארגון הפרו-נאצי DNSAP בחבל קרינתיה והחל לענוד את סמל צלב הקרס.
ביוגרפיה > פעיל במפלגה הנאצית

בינואר 1931 הצטרף למפלגה הנאצית האוסטרית ושימש כרכז התעמולה בארגון העובדים הנאצים עד להוצאת המפלגה מחוץ לחוק באוסטריה ביוני 1933.
כבר ב-1 בספטמבר 1932 הצטרף לארגון האס אס. הוא הקים רשת סוכנים והעביר לצורכי המפלגה הנאצית באוסטריה כ-8 מיליון שילינג מגרמניה, דרך שווייץ ואיטליה. הוא נעצר מספר פעמים על פעילותו הפוליטית, הורשע 4 פעמים אך ישב בסך הכל רק כשנה בכלא, בין 1933–1936. כיוון שרבים מבכירי הנאצים נכלאו לסירוגין בכלא, ניהל גלובוצניק זמנית את סניף המפלגה בקיץ 1935 בבודפשט. ב-1936 ניהל כממלא מקום את המפלגה הנאצית בקרינתיה.
בעקבות "הסכם יולי" (1936) בין גרמניה הנאצית לאוסטריה הוזמנו גלובוצניק וד"ר פרידריך ריינר לביקור אצל אדולף היטלר לקבלת הנחיות ביחס לאופן ניהול המפלגה הנאצית באוסטריה. גלובוצניק וריינר היו יריביו הפוליטיים של איש האס אה וראש המפלגה הנאצית באוסטריה יוזף לאופולד. האחרון ניסה לנטרל את השניים תוך שלילת סמכויותיהם בסתיו 1936, ושנה לאחר מכן אף הדיח את גלובוצניק מן המפלגה בעילת "התנהגות בלתי הולמת". ברם, רשת הסוכנים שהקים גלובוצניק ביצרה את מעמדו במפלגה, ולבסוף הודח לאופולד מן ההנהגה בפברואר 1938. ב-21 בפברואר 1938 מינה היטלר את גלובוצניק כמנהל אגף הארגון במפלגה הנאצית באוסטריה. ב-12 במרץ, לאחר האנשלוס, הוא מונה לתפקיד מזכיר הממשלה. באפריל 1938 נבחר כנציג אוסטריה לרייכסטאג, וב-24 במאי נתמנה על ידי היטלר לגאולייטר (Gauleiter, מפקד מחוז) של וינה בקבלו רטרואקטיבית דרגת שטנדרטנפיהרר (קולונל).
ביוגרפיה > גאולייטר של וינה

מינויו של גלובוצניק לגאולייטר עורר התנגדות רבה בקרב חברי המפלגה בווינה, כי לא היה וינאי וגם מפני שיריבו לאופולד נהנה שם עדיין מתמיכה רחבה. בנוסף, הסתכסך גלובוצניק עם השר לשילוב אוסטריה ברייך הגרמני, יוזף בירקל (Josef Bürckel).
גלובוצניק היה אחראי מרכזי להחרמת רכושם, רדיפתם וגירושם של יהודי וינה; ואולם, החרמת הרכוש נעשתה באופן אקראי, ללא סדר ובניגוד לנהלים, תוך מעשי שחיתות רבים. בין השאר העניק גלובוצניק הלוואות למקורביו, עשה עסקאות נדל"ן מפוקפקות, ונמנע מדיווח ורישום של כספי תרומות למפלגה. אחרי סכסוך עם שר האוצר של הרייך נערכה ביקורת פיננסית במחוז (גאו) של וינה ב-9 בספטמבר 1938, בעקבותיה נשללו סמכויותיו בתחום הכספים. עקב ההרס שגרמו חברי הנוער ההיטלראי לארמון הארכיבישוף בנובמבר אותה שנה, הסתייג גם הבכיר הנאצי ארתור זייס-אינקווארט מהתנהלותו של גלובוצניק. ב-30 בינואר 1939 הדיח הימלר את גלובוצניק מתפקידו בהאשמתו בניהול עסקי מט"ח מפוקפקים, מעילה בכספי המפלגה והחזקת כספים שהוחרמו מיהודים בחשבונות בנק חסויים. הוא הותיר אחריו תוהו ובוהו כספי ואדמיניסטרטיבי. כעונש הוא נשלח לשירות בחזית בוואפן אס אס והורד בדרגה לאונטרשארפיהרר. במסגרת זו השתתף בפלישה לפולין.
ביוגרפיה > במחוז לובלין

הימלר חיבב את גלובוצניק, ובנובמבר 1939 מחל לו ומינה אותו למפקד האס אס והמשטרה (SSPF) במחוז לובלין בדרגת בריגדפיהרר. גלובוצניק קיבל אחריות גם על סניף המפלגה הנאצית במחוז, מה שחרג מסמכותו של מפקד המשטרה.
בנוסף, שימש אף בתפקיד נציג הרייך לצורך יישובם מחדש של גרמנים אתניים מאזור ווהלין שבצפון-מערב אוקראינה. הוא זכה לחופש פעולה נרחב במחוזו, והיה בפועל כפוף לפרידריך וילהלם קריגר.
גלובוצניק התבלט במדיניותו האלימה נגד האוכלוסייה האזרחית. הוא תגבר את כוח המשטרה במחוז ביחידת "הגנה עצמית" שהקים, אליה גויסו "פולקסדויטשה", גרמנים-אתניים מקומיים. יחידה זו השתתפה במבצע אה בה, שבמסגרתו ביצעה מעשי רצח בקרב האוכלוסייה הפולנית; על כך היא זכתה לגינוי אפילו מפי מושל הגנרלגוברנמן, הנס פרנק הידוע לשמצה, שכינה אותה "כנופיית רוצחים".
גלובוצניק החל ברדיפת היהודים והחרמת רכושם מיד עם כניסתו לתפקיד, והיה מראשוני אנשי האס אס שהקימו מחנות לעובדי כפייה (הראשון ב-1939 והשני ב-1940). ב-13 באוקטובר 1941 קיבל הוראה אישית מהימלר להשמיד את היהודים בשטח הגנרלגוברנמן ולהקים לשם כך מחנות השמדה - מבצע שכונה "מבצע ריינהרד". גלובוצניק היה אחראי לבניית מחנות ההשמדה בלז'ץ, מיידנק, סוביבור וטרבלינקה, ולרציחתם בהם של יותר מ-1,500,000 בני אדם, רובם המוחלט יהודים.
גלובוצניק היה אחראי גם להחרמת רכושם של הנרצחים, ולאחר נפילת מוסוליני הואשם בביזת רכוש לעצמו; הוא הועבר בספטמבר 1943 לשמש כמפקד האס אס והמשטרה של האזור המבצעי החוף האדריאטי שמפקדתו הייתה בטריאסט, עיר הולדתו. תפקידו היה בין היתר לצוד יהודים, פרטיזנים ומתנגדי המשטר הנאצי. הוא הקים את מחנה הריכוז וההשמדה ריזיירה די סן סאבה בטריאסט, שהיה מחנה ההשמדה היחיד באיטליה, ובו נרצחו יותר מ-5,000 בני אדם.
בסוף המלחמה נמלט גלובוצניק עם קומץ אנשיו לדרום אוסטריה, שם נעצר על ידי פטרול בריטי ב-31 במאי 1945, והתאבד טרם חקירתו בבליעת קפסולת ציאניד.
הערות שוליים

↑  לפי מקור אחר, 1934
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279909505171  PLWABN: 9810589204205606  BnF: cb137490719 (data)  GND: 119166631  ISNI: 0000 0001 1659 9175  LCCN: n84182607  NKC: jx20090826005  NTA: 26463408X  SUDOC: 117405973  VIAF: 64811533   WorldCat (עם VIAF): 64811533
ערפילית ראש הסוס

| --- | --- |

ערפילית ראש הסוס.
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  אוריון
 שמות נוספים:  IC 434, Barnard 33
 מגלה:  לא ידוע
 תאריך גילוי:  1888
 סוג:  ערפילית בליעה
 בהירות נראית:  11.0+
 עלייה ישרה:  05ʰ 40ᵐ 59.0ˢ
 נטייה:  ‏30″ ‏27′ ‏02°‏-
 מאפיינים פיזיים
 מרחק:  1,500  שנות אור 459.9  פארסק
 קוטר:  3 שנות אור
ערפילית ראש הסוס (ידועה גם כ-Barnard 33 או כ-IC 434) היא ערפילית בליעה בקבוצת הכוכבים אוריון. מרחקה מכדור הארץ כ-1,500 שנות אור וקוטרה כ-3 שנות אור. קוטר צוואר הסוס של הערפילית כ-0.82 שנות אור. הערפילית ידועה בשל צורתה המיוחדת, המזכירה ראש סוס, ומכאן שמה. הערפילית חיוורת, ולא ניתן לראות אותה בעין בלתי מזוינת. בטלסקופ, היא אחד מגרמי השמים הקלים ביותר לזיהוי בשל צורתה הייחודית.
הערפילית התגלתה בשנת 1888 על ידי האסטרונומית וילמינה פלמינג במצפה הכוכבים של הרווארד קולג', השייך לאוניברסיטת הרווארד.
מידע כללי

הערפילית מורכבת מענני אבק כהה וגזים מסתחררים. הזוהר האדום שבה נוצר כתוצאה מגז מימן, מיונן על ידי מערכת של חמישה כוכבים הנקראת σ באוריון מתחת לחגורת אוריון הממוקמת מאחורי הערפילית. הערפילית אפילה בשל האבק הסמיך שבה. ניתן לראות סילוני גז הנפלטים מהערפילית בשל השדה המגנטי החזק שבה. בבסיס הערפילית ישנן נקודות בוהקות שהן כוכבים צעירים בהיווצרות.
הערפילית נמצאת בקבוצה הכוכבים אוריון. בישראל, היא ניתנת לצפייה בחורף בשעות הערב. היא נמצאת בחגורת אוריון הנראית כשלושה כוכבים זה אחר זה, ליד אלניטק - הכוכב התחתון מהשלושה. בהירות נראית הערפילית נמוכה והצפייה בה מצריכה שימוש בטלסקופ טוב באתר שאין בו זיהום אור.
מדנים

מדנים (בערבית: مدنية) הם קבוצה מעמדית של ערבים, רבם בני דת האסלאם, אך גם ערבים נוצרים, המתגוררים בערי הלבנט והיו היסטורית למעמד המשכיל והעשיר. בני המעמד העירוני המשכילים מזוהים גם כבעלי המבטא הרהוט בערבית - המבטא המדני. לעיתים קרובות המדנים המוסלמים היו בעלי האדמות, אשר עובדו בידי הפלאחים מחוץ לערים.
באופן מסורתי הערבים מדנים מחולקים למשפחות, אשר לרב נחשבים למעמדות עשירים יותר ומשכילים יותר לעומת הפלאחים והבדואים, על אף שבמהלך המאה ה-20 גם אלה היגרו בהמוניהם לערים.
מדנים בישראל

בשנת 1961, היוו בישראל העירוניים 60% מהערבים הנוצרים, 17% מהערבים המוסלמים ורק 9% מהדרוזים. עם השנים גדל מאוד היחס של תושבי הערים בקרב הערבים בישראל ובמדינות הערביות עקב תהליכי הגירה של הפלאחים והבדואים אל העיר וכן עקב אורבניזציה של כפרים שגדלו לידי גודל של ערים קטנות. בשנת 1983, היחס של העירוניים היה 58.6% מהערבים הנוצרים, 25.4% מהמוסלמים ורק 5.6% מהדרוזים.
מקור השם

בערבית המדנים נקראים מדניה (مدنية). השם נגזר מהמילה הערבית מדני (مدني), שפירושה עירוני.
המדנים לרב מכנים את עצמם פשוט כערבים (عَرَب).
לעיתים השתמשו ומשתמשים בכינוי מדניה גם כהתייחסות לקבוצות לא ערביות-מוסלמיות של עירוניים, למשל היהודים, האשורים ואחרים במזרח התיכון.
הערות שוליים

↑
↑
| קבוצות בחברה הישראלית (ישראלים) |
| --- | --- | --- |
| ישראלים לפי דת | יהודים • נוצרים • מוסלמים  • דרוזים • בהאים  • שומרונים   העבריים מדימונה • עדי יהוה • יהדות משיחית  • סובוטניקים |  |
| יהודים | אשכנזים • ספרדים • מזרחים • הודים  • אתיופים • יוצאי ברית המועצות  חילונים • מסורתיים • דתיים • חרדים   אורתודוקסיים • קונסרבטיביים • רפורמים • קראים |  |
| ערבים | בדואים • ערבים-נוצרים • אחמדים • מדנים • פלאחים • עלווים |  |
| מיעוטים | צ'רקסים • צוענים • ארמים |  |
בלוזאורוס

| בלוזאורוס |
| --- | --- |
שלד של בלוזאורוס  איור בהשוואה לאדם
תקופה
יורה תיכון, 180–159 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
סוג:: בלוזאורוס
מין:: Bellusaurus sui
שם מדעי
 Bellusaurus ‏ג'ה-מינג, 1990

בלוזאורוס (שם מדעי: Bellusaurus; מלטינית וולגרית: "bellus" - יפה, ביוונית עתיקה: "saurus" - זוחל/לטאה) הוא סוג של זאורופוד ממשפחת הקמרזאוריים שחי ביורה התיכון שלפני 180 עד 159 מיליון שנה מזמננו בסין. המאובנים שלו התגלו בשינג'יאנג ותוארו ב-1990. הוא התגלה בתצורת שישוגיו (אנ') בה התגלו מספר רב של יצורים קדומים, ביניהם יינלונג, ג'יאנג'ונוזאורוס, סריקיפטרוס, הממנצ'יזאורוס והטורפים גואלונג וסינרפטור. נמצאו 17 פרטים מהסוג המשתייכים למין Bellusaurus sui.
הבלוזאורוס היה קרובו הקדום של הקמרזאורוס עם מבנה גפיים וראש דומים, אך שבעבר נחשב לקרובו של הצטיוזאורוס, והוא היה זאורופוד קטן וקצר צוואר באורך 4.8 מטרים ומשקל ממוצע של 500 קילוגרם. ממצאים רבים נחשבים לפרטים צעירים שנקברו יחדיו, ייתכן כתוצאה מאסון גדול.
Barbie Girl

Barbie Girl (תעתיק: ברבי גירל) הוא שיר של להקת הדאנס-פופ הדנית-נורווגית אקווה. השיר יצא כסינגל ב-1 ביוני 1997 מתוך אלבום הבכורה של הלהקה "Aquarium". השיר נכתב בידי קלאוס נורין וסורן ראסטד, לאחר שהלהקה ראתה תערוכה של תרבות הקיטש, והוא מצטרף לשלל התייחסויות אחרות לבובה ברבי.
הסינגל זכה להצלחה רבה ברחבי אירופה ונמכר שם בלמעלה מ-2.8 מיליון עותקים. במצעדי פזמונים הגיע השיר למקום הראשון במדינות רבות ברחבי אירופה, בתוכם מצעד הסינגלים הבריטי. בארצות הברית נמכר השיר בלמעלה מ-1.4 מיליון עותקים, והגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100.
תוכן השיר

מילות השיר מספרות על הבובות ברבי וקן, ופזמון השיר פותח במילים: "אני ילדת ברבי בעולם הברבי, חיים בפלסטיק זה פנטסטי." בשיר ובווידאו קליפ מבצעת את תפקיד ברבי לינה ניסטרום ואת תפקיד קן מבצע רנה דיף.
השיר מדבר על החומרנות והשטחיות שבחברה המודרנית, כאשר את המילים שרה זמרת הלבושה כבובת ברבי, ומסביבה תפאורה פלסטית וצבעונית של משחקי ילדים. חלק ממילות השיר, לדוגמה, הן:
| --- | --- |
   אני נערה פרחה בלונדינית בעולם של פנטזיות הלבש אותי, עשה זאת צמוד אני הבובה שלך  — (תרגום חופשי) :    I'm a blond bimbo girl in a fantasy world  Dress me up, make it tight  I'm your dolly  
מילים אלה עשויות להתאים לבובה, אך כשהן מכוונות כלפי אשה הן עלולות להישמע פוגעניות. בהמשך השיר יש מילים הנשמעות בוטות אף יותר, שהיו שטענו לגביהן כי הן יכולות לכאורה לעודד אלימות נגד נשים, כדוגמת:
| --- | --- |
   אתה יכול לגעת, אתה יכול לשחק, אם רק תגיד אהיה תמיד שלך.  — (תרגום חופשי) :    You can touch , you can play, if you say - I'm always yours  
ניתן לפרש את השיר הן כשיר קיטשי ושטחי שאינו בעל מסרים; והן כשיר השם דגש על אלימות כנגד נשים. בכל מקרה, המילים הקיצוניות, הבאות על רקע צבעוניות עליזה ופלאסטית של הקליפ המפורסם, עשויות לעורר אצל הצופה חוסר נוחות.
ביקורות > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ של כל הזמנים | 220 |  |
רפרנסים

בשנת 2019 הוציאה הזמרת אווה מקס שיר בשם "Not Your Barbie Girl" המהווה דגימה לשיר, בו היא מצטטת מהפזמון של השיר ומוסיפה בתים משלה בהם מקס מותחת ביקורת בעקיפין על המסר המשתמע מהשיר.
כמו כן זכה השיר לכמה רפרנסים שנעשו פופולריים בארצות הברית ובישראל.
תביעת מאטל

חברת מאטל, המייצרת את בובת הברבי תבעה את הלהקה בטענה שהם הפרו הסימן המסחרי של ברבי, והפכו אותה לאובייקט מיני. החברה טענה שהשיר מפר את זכויות היוצרים שלהם על "ברבי", ושמילותיו מכתימות את המוניטין של המותג. בסופו של דבר התביעה נדחתה.
מצעדים ותארים > מצעדים

השיר זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים ברחבי העולם, והגיע למקום הראשון באוסטרליה, אירלנד, בלגיה (פלנדריה וולוניה), גרמניה, הולנד, הממלכה המאוחדת, נורווגיה, ניו זילנד, צרפת, שוודיה ושווייץ. גם באוסטריה, דנמרק ופינלנד הגיע השיר לשלישייה הפותחת, ובארצות הברית ובקנדה הגיע השיר למקום השביעי.
מצעדים ותארים > תארים

| מדינה | מעמד | נתוני מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | פלטינה ×3 | 210,000 |
| אוסטריה | פלטינה | 30,000 |
| צרפת | יהלום | 750,000 |
| גרמניה | פלטינה | 500,000 |
| שוודיה | פלטינה ×3 | 60,000 |
| שווייץ | פלטינה | 60,000 |
| הממלכה המאוחדת | פלטינה ×2 | 1,200,000 |
אווריס

| --- | --- |

 מדינה:  מצרים מצרים
 קואורדינטות:  30°47′15″N 31°49′17″E﻿ / ﻿30.787419°N 31.821367°E﻿ / 30.787419; 31.821367
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאווריס(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאווריס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אווריס (יוונית עתיקה: Αὔαρις; מצרית קדומה: ḥw.t wr.t, חות-וארת ובמצרית קדומה יותר משוער שבוטא "חאאת וורת", כלומר "העיר של רצועת המדבר") הייתה בירת החיקסוס (השושלת ה-15) במצרים (1640-1530 לפנה"ס מכוייל) מזוהה היום כמעט בוודאות עם תל א-דבע (תל הצבועים) שבצפון-מזרח דלתת הנילוס, בהצטלבות המחוזות (Nomes) ה-8, ה-14, ה-19 וה-20. העיר יושבה בין 1783 ל-1550 לפנה"ס, עד הריסתה בידי יעחמס הראשון מייסד השושלת ה-18. מאוחר יותר נקרא האתר פרעה-נפר והיה ככל הנראה חלק מהעיר פר-רעמסס.
החפירות באתר > תקופות החפירה

1885 החפירה הראשונה באתר בראשותו של אדוארד נוויל.
1941–1942 שרות העתיקות המצרי - הארכאולוג המצרי לביב חבשי מציע לראשונה את זיהוי המקום עם אוואריס.
1951–1954 חפירות חלקיות באתר המתרכזות בשושלת ה-12 על ידי שחאתה אדם.
1966–1969, 1975 - היום, חפירות נרחבות שנערכות על ידי המכון האוסטרי לארכאולוגיה בקהיר בראשות מנפרד ביטאק (עד 2009) ואירן פורסטר-מולר. שגם אישר שהעיר פר-רעמסס שכנה מצפונה ובצמוד לאווריס.
ב-2010 הצליחו לזהות בעזרת טכנולוגיית מיפוי במכ"ם את קווי המתאר של העיר, כולל רחובות, בתים, נמל, ואת זרוע הנילוס שחצה את העיר.