stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הספרייה הלאומית של ויילס

| --- | --- |


 מיקום:  National Library of Wales, Penglais Road, Aberystwyth, SY23 3BU 
 תאריך ייסוד:  1907 
 מנהל:  Rhodri Llwyd Morgan 
 מספר מועסקים:  223 (נכון ל־2017) 
 קואורדינטות:  52°24′52″N 4°04′06″W﻿ / ﻿52.414384°N 4.068469°W﻿ / 52.414384; -4.068469
 https://www.library.wales/
  (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיהספרייה הלאומית של ויילס(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיהספרייה הלאומית של ויילס
 
הספרייה הלאומית של ויילס (באנגלית: National Library of Wales; בולשית: Llyfrgell Genedlaethol Cymru) היא הספרייה הלאומית וספריית ההפקדה של ויילס. הספרייה, שנוסדה ב-1907 ממוקמת בעיר אברסטווית' (אנ'), בירת מחוז קרדיגיון. אוסף הספרייה מונה 5 מיליון ספרים, מיליון מפות, כ-800,000 תמונות ו-50,000 יצירות אמנות. משימתה העיקרית של הספרייה היא לשמר ולתעד את כל ההיבטים של התרבות וההיסטוריה הוולשית ולחשוף אותם לשימוש הציבור הכללי וציבור החוקרים האקדמאים.
היסטוריה

ב-1873 הוקמה ועדה שהמליצה להקמת ספרייה לאומית וולשית. ב-1905 הגדיר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת תקציב להקמת ספרייה לאומית ומוזיאון לאומי וולשי. דייוויד לויד ג'ורג' הציע למקם את הספרייה באברסטווית', כיוון שספריית אוניברסיטת אברסטווית' החלה כבר לגבש אוסף לאומי. ב-19 במרץ 1907 נחתם צ'ארטר מלכותי להקמת הספרייה. ב-15 ביולי 1909 הניח המלך ג'ורג' החמישי את אבן הפינה לבניין הספרייה שנפתח לציבור רק ביום דוד הקדוש, 1 במרץ 1916.
חוק זכויות היוצרים משנת 1911 התיר לספרייה לבקש הפקדת עותק מכל חומר הרואה אור בממלכה המאוחדת בספרייה, אך היא יכלה לחייב הפקדה רק של חומרים בעלי זיקה לוויילס או לתרבות קלטית. בשנת 1987 הושווה מעמדה לזה של ספריות ההפקדה האחרות בממלכה המאוחדת: הספרייה הבודליינית באוקספורד, ספריית אוניברסיטת קיימברידג', ספריית טריניטי קולג' בדבלין והספרייה הלאומית של סקוטלנד. בשנת 1913 אימצה הספרייה את שיטת ספריית הקונגרס והייתה הראשונה בממלכה המאוחדת שאימצה שיטת קטלוג זו.
במלחמת העולם השנייה, בין 18 ביולי 1940 ל-23 במאי 1945 שיכנה בריטניה את היצירות החשובות ביותר שברשות הממלכה במערה סודית בתוך הספרייה של ויילס. בין היצירות ששוכנו שם למשמרת בטוחה ניתן למנות כרוניקות קלטיות, המגנה כרטה, כתבי יד של ג'פרי צ'וסר, ג'ון ויקליף, ויליאם שייקספיר, ויליאם טרנר, לאונרדו דה וינצ'י ומיכלאנג'לו והתכתבויות של מלכי בריטניה עם אישים כפרנסיס דרייק, פרנסיס בייקון, אוליבר קרומוול, הוריישו נלסון, רוברט סקוט ואחרים.
הערות שוליים

↑  Da Vinci art put in cave in WWII, אתר ה-BBC,‏ 9 בינואר 2009
↑  מכתב מ-2 בפברואר 1944 בנוגע להערת הפריטים, אתר המוזיאון הבריטי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300725905171  PLWABN: 9810697463705606  BIBSYS: 90552075  BNE: XX187957  BnF: cb12145253s (data)  CiNii: DA00956957  GND: 1005759-6  ISNI: 0000 0004 0605 7171  LCCN: n50062130  LNB: 000045535  NKC: kn20060124011  NLA: 36113433  NSK: 000026254  RERO: 02-A000182962  SUDOC: 029931576  Trove: 1214487  ULAN: 500304420  VcBA: 494/6865  VIAF: 139269948   WorldCat (עם VIAF): 139269948 
| ספריות לאומיות של אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה (רומא ופירנצה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה (בודפשט ודברצן) • הממלכה המאוחדת (אנגליה, ויילס, סקוטלנד) • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד (קטלוניה) • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 (מוסקבה וסנקט פטרבורג) • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
הצעירים השמרנים (הממלכה המאוחדת)

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  16 במרץ 2018
 השתייכות פוליטית:  ימין למרכז-ימין
 מפלגה מקבילה:  המפלגה השמרנית הבריטית
 מספר  חניכים (על פי התנועה):  15,000 חניכים
 מיקום המטה:  לונדון 
 youth.conservatives.com
 
הצעירים השמרנים (באנגלית: Young Conservatives) הוא ארגון הנוער הרשמי של המפלגה השמרנית בבריטניה. הארגון פתוח לחברים בגילאי 16 עד 30, והוא פועל לקידום ערכים שמרניים בקרב צעירים ברחבי הממלכה המאוחדת. הצעירים השמרנים נוסדו בשנת 1908 בשם "הליגה הלאומית של צעירים שמרנים". הארגון שינה את שמו מספר פעמים במהלך השנים, ובשנת 1977 קיבל את שמו הנוכחי.
אידאולוגיה

הצעירים השמרנים תומכים בעקרונות השמרנות המסורתיים, כגון:
חופש הפרט: הצעירים השמרנים מאמינים כי לכל אדם יש זכות לחיות את חייו בצורה חופשית, ללא התערבות ממשלתית מיותרת.
אחריות אישית: הצעירים השמרנים מאמינים כי לכל אדם יש אחריות לקחת את גורלו בידיו ולדאוג לעצמו ולמשפחתו.
שוק חופשי: הצעירים השמרנים מאמינים כי שוק חופשי הוא הדרך הטובה ביותר להבטיח צמיחה כלכלית ושגשוג.
צבא חזק: הצעירים השמרנים מאמינים כי צבא חזק הוא חיוני להגנת המדינה מפני איומים חיצוניים.
ערכים משפחתיים מסורתיים: הצעירים השמרנים מאמינים כי משפחה חזקה היא הבסיס לחברה בריאה.
פעילות

הארגון מקיים אירועים וכינוסים רבים לאורך השנה, בהם דיונים פוליטיים, הרצאות, סדנאות ופסטיבלים. אירועים אלו פתוחים לחברים וללא חברים כאחד. הצעירים השמרנים משתתפים באופן פעיל בקמפיינים בחירות של המפלגה השמרנית. הם עוסקים בגיוס תמיכה, בדיוק על דלתות, בהפצת חומרי הסברה ועוד. הארגון מפתח מדיניות בנושאים שונים, כגון חינוך, בריאות, כלכלה וחברה. המדיניות המפותחת מוצגת לחברי הארגון ולציבור הרחב. הארגון מציע תוכניות הכשרה רבות לפעילים פוליטיים. תוכניות אלו נועדות ללמד את הפעילים כיצד לנהל קמפיינים, לגייס תמיכה ולעבוד עם התקשורת. הארגון מפרסם חומרים הסברתיים רבים, ביניהם עלוני מידע, כרזות וסרטונים. חומרים אלו נועדו להעלות את המודעות לערכים ולמדיניות של הארגון.
בוגרים

הארגון שימש כמקפצה עבור רבים מהפוליטיקאים הבכירים במפלגה השמרנית, ביניהם מרגרט תאצ'ר, דייוויד קמרון ובוריס ג'ונסון. הארגון היה מעורב בקמפיינים פוליטיים רבים, ביניהם קמפיין הבחירות של מרגרט תאצ'ר בשנת 1979 וקמפיין הברקזיט בשנת 2016. הארגון זכה לביקורת מצד גורמים שונים על רקע פעילותו הפוליטית, אך הוא נותר אחד מארגוני הנוער הפוליטיים הגדולים והמשפיעים בבריטניה.
הערות שוליים

1 2  About us, Young Conservatives (באנגלית)
הקרב הראשון על נמל התעופה הבין-לאומי של דונצק

הקרב הראשון על נמל התעופה הבין-לאומי של דונצק היה עימות צבאי בין כוחות הרפובליקה העממית של דונצק לכוחות ממשלת אוקראינה שהתרחש בנמל התעופה הבינלאומי של דונצק בין 26 ל-27 במאי 2014, כחלק מהמלחמה בדונבאס שהחלה לאחר המהפכה האוקראינית ב-2014. הקרב השני על הנמל פרץ ב-28 בספטמבר 2014.
רקע

ממשלת אוקראינה החלה במבצע "אנטי-טרוריסטי" נגד המורדים הפרו-רוסים במחוז דונצק בתחילת אפריל 2014. מפגינים ומורדים פרו-רוסים המזוהים עם הרפובליקה העממית של דונצק כבשו מבני ממשלה, ערים ושטחים רבים באזור. בעיר דונצק עצמה, בנייני ממשלה רבים היו תחת שליטה בדלנית. נמל התעופה הבינלאומי של דונצק נותר מחוץ לאזור בשליטת המורדים.
מהלך הקרב

במהלך הבוקר של 26 במאי 2014, לוחמים פרו-רוסים כבשו את אזור הטרמינל של נמל התעופה הבינלאומי של דונצק, ודרשו את נסיגת כוחות הממשלה מהאזור. הם גם חסמו את הכביש בדרך לשדה התעופה. זמן קצר לאחר מכן הציב המשמר הלאומי של אוקראינה אולטימטום למורדים, לפיו שעל המורדים להיכנע לאלתר. האולטימטום נדחה, מה שגרם לצנחנים להסתער על שדה התעופה, במתקפה מלווה בתקיפות אוויריות נגד עמדות המורדים. מסוקי תקיפה שימשו גם כדי למקד תותחים נגד מטוסים של המורדים. משאיות עם תגבורת של כוחות הרפובליקה העממית של דונצק נראו באזור נמל התעופה. עם רדת הערב, סילקו כוחות הממשלה את לוחמי הרפובליקה מחוץ לנמל התעופה. לאחר מכן הם פתחו במתקפת נגד שנהדפה על ידי כוחות הממשלה. במהלך הלילה בוצעו מתקפות ירי ספורדיים, מה שהוביל לתהיות אם נמל התעופה אכן היה תחת שליטת הכוחות האוקראינים.
למחרת, גם מנהיגים אוקראינים וגם מנהיגי המורדים אישרו כי שדה התעופה היה תחת שליטה מלאה של הכוחות האוקראינים, אך עד שעות הבוקר המאוחרות, עדיין ניתן היה לשמוע ירי מקלעים באחד הכבישים הראשיים המובילים לנמל התעופה. המורדים בנו בריקדות על הכביש לשדה התעופה. ראש עיריית דונצק, אולכסנדר לוקיאנצ'נקו, הפציר בכל התושבים להישאר בבתיהם. במהלך הלחימה, בניין קבוצת ליגת ההוקי של דונבאס, נכבשה על ידי המורדים, שבזזו את הבניין, השמידו ציוד מעקב והציתו אותו.
מהלך הקרב > המשך העימותים לאחר הקרב

בימים שלאחר הקרב, גבר הכעס כלפי ממשלת אוקראינה בקרב חלק מהתושבים המקומיים. לדברי אחד התושבים, אזרחים רבים שקלו להצטרף למרד אם הפעולות הצבאיות הממשלתיות יימשכו . גם קרבות ספורדיים נמשכו, כאשר לפחות מורד אחד נהרג בקרב אש ב-29 במאי. שישה מורדים נוספים מתו ב-31 במאי, לאחר שניסו לחלץ את גופות חבריהם במקום הקרב בנמל התעופה.
מהלך הקרב > מעורבות צ'צ'נית בלחימה

כלי תקשורת שונים טענו כי לוחמיו של רמזן קדירוב, נשיא רפובליקת צ'צ'ניה נשלחו לדונצק כדי להילחם לצד המורדים. אף על פי שקדירוב הכחיש ששלח את לוחמיו לדונצק, לוחם צ'צ'ני אחד טען שקדירוב נתן ללוחמיו פקודה להילחם באוקראינה.
הערות שוליים

↑  "Donetsk Airport Cyborgs". Ukraine Today. 15 באוקטובר 2014. נבדק ב-15 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Luhn, Alec (30 במאי 2014). "Poroshenko vows to punish rebels who shot down Ukraine helicopter". The Guardian. נבדק ב-1 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Grove, Thomas; Gabriela Baczynska (31 במאי 2014). "Six Ukrainian separatists killed around Donetsk airport". Reuters. נבדק ב-1 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
הר ארטוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,550 מטרים
 מדינה:  טורקיה 
 מיקום:  נפת ואן, מזרח אנטוליה
 רכס הרים:  Southeastern Taurus 
 קואורדינטות:  38°14′47″N 43°06′24″E﻿ / ﻿38.24631°N 43.10657°E﻿ / 38.24631; 43.10657
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורהר ארטוס(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורהר ארטוס(למפת נפת ואן רגילה) ואן סראי אקריס צ'טקהר ארטוס(למפת נפת ואן מוגדלת) ואן סראי אקריס צ'טקהר ארטוס
 
הר ארטוס (בטורקית: Çadır Dağı; בארמנית: Արտոս; בכורדית: Çiyayê Artosê) הוא הר בהרי הטאורוס, בנפת ואן שבמחוז מזרח אנטוליה במזרח טורקיה. גובהו 3,550 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם כ־8 קילומטרים מדרום לימת ואן וכ־30 קילומטרים מדרום־מערב לעיר ואן.
בעבר חי באזור ההר מגוון רב של חיות. כיום עדיין חיים בו דובים, חוגלות, ארנבים וזאבים. בנוסף, בהר חיים כ־200 מיני פרפרים.
בהר מרבצי עופרת וגופרית.
הערות שוליים

↑  תבנית:Web kaynağı
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המשטר הצבאי בארגנטינה (1976–1983)

מנהיגי החונטה ב-1978
המשטר הצבאי בארגנטינה (כונה על ידי ראשיו "תהליך הארגון-מחדש של האומה"; בספרדית: Proceso de Reorganización Nacional, ובקיצור: "התהליך"; בספרדית: el Proceso) היה משטר צבאי שהתנהל בארגנטינה בין השנים 1976 ל-1983. המשטר מכונה גם "החונטה הצבאית האחרונה" (בספרדית: la última junta militar) או "הדיקטטורה האחרונה" (בספרדית: la última dictadura), בהיותו האחרון בסדרת משטרים צבאיים ששלטו בארגנטינה, המשטר החל ב-24 במרץ 1976 והסתיים ב-30 באוקטובר 1983.
היסטוריה > רקע

הצבא היה מאז ומתמיד בעל השפעה רבה על הפוליטיקה הארגנטינאית וההיסטוריה הארגנטינאית משולבת תקופות תכופות וארוכות של משטר צבאי. המנהיג הארגנטינאי האהוד, חואן פרון, שכיהן שלוש תקופות כנשיא ארגנטינה, היה אף הוא קולונל בצבא אשר צבר כוח פוליטי בעקבות הפיכה צבאית ב-1943. הוא הוביל מדיניות חדשה, בראשות "מפלגת הצדק" (Partido Justicialista), מדיניות לאומנית שכונתה על ידו "הדרך השלישית", חלופה הן לקפיטליזם והן לקומוניזם. ב-1955, בעת כהונתו השנייה כנשיא, הודח והוגלה פרון על ידי התקוממות צבאית שכונתה "המהפכה המשחררת" (Revolución Libertadora).
בשנים הבאות שלטו בארגנטינה סדרת ממשלות חלשות ולאחריהן שבע שנות משטר צבאי, בין 1966 ל-1973. פרון חזר לארגנטינה ב-1973, לאחר 18 שנות גלות, בתקופה של הסלמה בתסיסה הפוליטית, התפלגויות בתנועה הפרוניסטית והתפרצויות של אלימות פוליטית. טבח אסייסה, שהתרחש בנמל התעופה אסייסה בעת חזרתו, סימן את ההתפצלות הסופית של התנועה הפרוניסטית ואת השתלטותו של האגף הימני של התנועה.
פרון נבחר כנשיא בבחירות דמוקרטיות ב-1973 אך נפטר ב-1974. סגניתו של פרון, אשתו השלישית איסבל פרון ירשה את הנשיאות, אך הייתה שליטה חלשה וחסרת השפעה. קבוצות מהפכניות, בהן המונטונרוס, קבוצת גרילה מהאגף השמאלי של התנועה הפרוניסטית, הסלימו את מאבקם האלים (שכלל חטיפות והנחת פצצות) כנגד הדיכוי הקשה של הצבא, המשטרה וקבוצות צבאיות-למחצה מהאגף הימני. ההסלמה גברה עד להדחתה של איסבל פרון, ב-24 במרץ 1976 ועלייתה לשלטון של חונטה צבאית בראשות חורחה רפאל וידלה.
היסטוריה > החונטה

השם "תהליך הארגון-מחדש של האומה" נועד לרמוז על אכיפת סדר ושליטה על הסיטואציה הפוליטית-חברתית הקריטית ששררה באותה עת בארגנטינה. באותה עת נפוצו תופעות של היעלמויות כפויות על רקע אידאולוגי ומאסרים בלתי חוקיים, שהיו מבוססים לעיתים קרובות על אישומים חסרי בסיס.
הצבא הארגנטיני תפס את השלטון בהפיכה שהתרחשה במרץ 1976, תוך עימותים אלימים עם תומכי הנשיא המנוח חואן פרון והדחת איסבל פרון. החונטה המשיכה במלחמה המלוכלכת והגבירה אותה, והעלימה בין 9,000 ל-30,000 איש בתקופת שלטונה. הנעדרים, ברובם, היו אנשים מארגוני השמאל שהיוו כמתנגדים לשלטון הצבאי. השאר היו בעיקרם יהודים, ואנשי שמאל אחרים אשר לא היוו כחלק מארגון. המתנגדים שנחטפו, עונו ורובם נרצחו (חלקם אף נזרק מכלי טיס). נשים יהודיות רבות עברו עינויים ונאנסו באכזריות לפני שנרצחו. האנשים אשר נחטפו במהלך השנים האלה, כונו "נעלמים" (Desaparecidos).
לאחר ההפסד לממלכה המאוחדת במלחמת פוקלנד ב-1982, גברה ההתנגדות הציבורית כלפי החונטה והובילה אותה לוותר על השלטון ב-1983.
יחסי ישראל והחונטה

מדינת ישראל קיימה יחסים קרובים עם החונטה, למרות שהיא רצחה והעלימה מאות יהודים. ישראל סיפקה נשק רב, אימנה והכשירה את כוחות הביטחון של המשטר. בינואר 1979, ביקר סגן שר הביטחון מרדכי צפורי בארגנטינה כדי לדון במכירת נשק. כ-30% מייצוא הנשק הישראלי באותן השנים נמכר לצבא ארגנטינה, בסכומים המוערכים בכמיליארד דולר. שיתוף הפעולה התבטא גם בביקורים הדדים בין נציגי צה"ל לחיילי המשטר הצבאי הארגנטינאי. ביוני 1981, שהו בישראל 118 קצינים ארגנטינאים לצורך אימונים והדרכה.
39 מטוסי נשר תוצרת התעשייה האווירית לישראל נמכרו לחיל האוויר הארגנטינאי בשנים 1978–1982, שם כונו "Dagger" (פגיון) ונטלו חלק במלחמת פוקלנד, שבה הופלו 11 מהם. המטוסים הנותרים שודרגו לגרסה שנקראה Finger והמשיכו לשרת בחיל האוויר הארגנטינאי. ארגנטינה גם ניהלה משא ומתן על ייצור מקומי של המטוסים. מדינת ישראל גם מכרה 4 ספינות דבור לחיל הים של הארגנטינאי, וטילי גבריאל. במהלך מלחמת פוקלנד חתמה ישראל על הסכם לאספקת 22 מטוסי כפיר. ההסכם לא מומש לאחר שארגנטינה נקלעה לקשיים כלכליים. כמו כן, על פי דיווחים בעיתונות הזרה, נשלח מישראל ציוד צבאי לארגנטינה, ובריטניה וארצות הברית הגישו מחאה דיפלומטית למשרד החוץ בנושא.
נושא הנעדרים והנרצחים היהודים בארגנטינה עלה לראשונה בוועדת הקליטה של הכנסת כבר בשנת 1977, בעקבות דיווחים של עולים חדשים וקרובי משפחה בישראל. הוחלט שהדיונים יהיו חסויים כדי לא לפגוע ביחסים עם החונטה. רק דצמבר 1982, עלה הנושא באופן פומבי בעת ביקורו של שר החוץ יצחק שמיר במדינה. בעת הביקור הוגשה רשימה של 360 נעדרים יהודים לנשיא ארגנטינה. רק ב-29 ביוני 1983, עלה לראשונה נושא הנעדרים היהודים לדיון פומבי בכנסת, בפתיחת הדיון אמר חבר הכנסת יאיר צבן:
כיצד זה קרה, שהפרלמנט שלנו, מקרב כל הפרלמנטים שלמדינותיהם יש זיקה ישירה לנושא הכאוב הזה - הוא הפרלמנט האחרון - והפרלמנט היהודי לא צריך להיות הפרלמנט האחרון - שנזעק להרים קול מחאה ואזהרה?. לאמהות ולבני המשפחה היושבים עמנו היום ביציעים ולאלה שאינם - אני רוצה להביע בפניהם את התקווה שאולי היום במאוחר, במאוחר מאוד, נפתח דף חדש. אולי היום נצליח לשבור את קשר השתיקה
.
באוקטובר 1983, עתרו 6 עולים מארגנטינה לבג"ץ בדרישה שממשלת ישראל תדרוש באופן רשמי מידע על הנעדרים היהודים.
במרץ 2016 הגישו שורה של פעילים ישראלים שהיגרו מארגנטינה, בקשת לחשיפת מסמכים אשר מתעדים את הקשרים של הממשל הישראלי עם החונטה, על פי חוק חופש המידע. בעקבות הבקשה נחשפו מסמכי משרד החוץ מהתקופה. מהמסמכים עולה כי ישראל קיימה קשרים עם המשטר בידיעה מלאה כי הוא מבצע רצח פוליטי, כולל רצח יהודים בשיעור חריג לעומת חלקם באוכלוסייה. משרד הביטחון טען שאין לו מסמכים המעידים על פעילות המשטר, בנוסף נטען כי חשיפת המסמכים הקשורים לסחר בנשק עם המשטר הארגנטיני באותן שנים תביא לפגיעה בביטחון המדינה וייתכן גם לפגיעה ביחסי החוץ.
הערות שוליים

↑  "מעצרים המוניים נערכים בארגנטינה בשעות הלילה", מעריב, 26 במרץ 1976
↑  צבא ארגנטינה רוכש נשק מישראל", מעריב, 8 באוגוסט 1978
↑  ציפורי מציע נשק ישראלי לשתי יריבות, מעריב, 25 בינואר 1979
↑  ישראל שיתפה פעולה עם המשטר בארגנטינה שרצח אלפי יהודים, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2017
↑  גילי כהן, מסמכים בריטיים: ישראל מכרה כלי נשק לארגנטינה בזמן מלחמת פוקלנד ב-1982, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2016
↑   אנשיל פפר, ארגנטינה מעוניינת לחדש את חיל האוויר במטוסי כפיר ישראליים בני 30 שנה, באתר הארץ, 23 במרץ 2014
↑  ארגנטינה בודקת את האפשרות לייצר מטוס קרב יחד עם ישראל, מעריב, 12 בנובמבר 1984
↑  שאול צדקה, האם יופעל נשק ישראלי במלחמה נגד בריטניה ?, דבר, 21 באפריל 1982
↑  עידו דיסנצ'יק, " התעשייה האווירית תתחיל בקרוב בייצור מסוקים", מעריב, 10 באוגוסט 1976
↑  ישראל מרחיבה את אספקת הנשק לאמריקה התיכונה, מעריב, 17 בדצמבר 1982
 לפי מקור זה דובר על 12 מטוסים - אי.בי.סי - ארגנטינה רכשה מישראל עוד 12 מטוסים, דבר, 6 ביוני 1982
↑  י. פינקלסטון, "ארגנטינה קיבלה מלווה תרכוש נשק רב מישראל", מעריב, 30 בינואר 1983
↑  הנעדר, כותרת ראשית, 15 בדצמבר 1982
1 2  רפאל מן, יש לנו סיבה לבכות. ארגנטינה, מעריב, 29 ביוני 1984
↑  אילן כפיר ורפאל מן, "נשיא ארגנטינה יפעל ברוח חיובית בנושא היהודים הנעדרים", מעריב, 15 בדצמבר 1982
שמיר בארגנטינה ידון 'בסחר ובסיוע', דבר, 14 בדצמבר 1982
↑  שישה עולים עתרו לבג "ץ, כותרת ראשית, 5 באוקטובר 1983
↑  החונטה בארגנטינה עינתה יהודים, ישראל סיפקה לה נשק, באתר הארץ, 6 ביוני 2017
↑  ג'ון בראון, משהב"ט מכר נשק לחונטה בארגנטינה, וטוען: לא ידענו, לא שמענו, לא ראינו, באתר "שיחה מקומית", 2 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532024705171  BNE: XX5417073  BnF: cb12142149j (data)  LCCN: sh88001366 
מטוס נשר תוצרת התעשייה האווירית לישראל, בשירות חיל האוויר הארגנטינאי. המטוס נטל חלק במלחמת פוקלנד
ספינה מדגם דבור, מדינת ישראל מכרה 4 ספינות מדגם זה למשטר החונטה
הפורום החברתי העולמי

| --- | --- |


 מטה הארגון:  פורטו אלגרה 
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 אתר רשמי
 
הפורום החברתי העולמי (בפורטוגזית: Fórum Social Mundial) הוא מפגש שנתי של ארגוני חברה אזרחית. המפגש נערך לראשונה בברזיל ומטרתו לפתח עתיד חלופי באמצעות תמיכה בגלובליזציה נגד-הגמונית.
הפורום מהווה ביטוי נראה לעין של החברה האזרחית הגלובלית, ומפגיש ארגונים לא ממשלתיים, קמפיינים ציבוריים ותנועות חברתיות פורמליות ולא פורמליות המבקשות סולידריות בינלאומית. הפורום החברתי העולמי מגדיר את עצמו כ"מקום פתוח – פלורליסטי, מגוון, לא ממשלתי ולא מפלגתי – המגרה דיון מבוזר, הרהור, בניית הצעות, חילופי חוויות ובריתות בין תנועות וארגונים העוסקים בפעולה קונקרטית לקראת עולם סולידרי, דמוקרטי וצודק יותר; מקום ותהליך קבועים לבניית אלטרנטיבות לנאו-ליברליזם."
הפורום מתקיים על ידי חברי תנועת האלטר-גלובליזציה (המכונה גם תנועת הצדק הגלובלי) אשר מתכנסים לתאם קמפיינים גלובליים, לחלוק ולשפר אסטרטגיות ארגוניות ולהתעדכן לגבי תנועות מרחבי העולם ונושאים ספציפיים שלהן. הפורום החברתי העולמי אינו מתיימר לייצג את כל המשתתפים ואינו מפרסם הצהרות רשמיות בשמם. הפורום נוטה להתכנס בחודש ינואר במקביל למפגש השנתי של היריב הקפיטליסטי הגדול שלו, הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, שווייץ. תאריך זה נבחר במודע כדי לקדם תשובות אלטרנטיביות לבעיות הכלכליות העולמיות בניגוד לפורום הכלכלי העולמי.
היסטוריה

הפורום החברתי העולמי התכנס לראשונה בשנת 2001, אך שורשיו בפעילות חברתית בדרום אמריקה, במיוחד המפגש (Encuentro), שהוא מפגש המדגיש דיאלוג והחלפת רעיונות בין פעילים. כמה מהמייסדים של ה-WSF היו חלק מהמפגש הבינלאומי הראשון לאנושות ונגד הנאו-ליברליזם בשנת 1996, והחליטו להרחיב את הרעיון ולהפוך אותו לפורום גלובלי עבור פעילים מכל הסוגים המתנגדים לגלובליזציה הגמונית ולנאו-ליברליזם.
אחד מיוזמי הפורום החברתי העולמי, עודד גרייז' מהמכון לאתוס לעסקים ואחריות חברתית, אמר בראיון למגזין InMotion בשנת 2004, "אז עלה לי הרעיון. למה לא ליצור את הפורום החברתי העולמי, כמו שיש לנו את הפורום הכלכלי העולמי, מדבר על האנשים בעולם? למה לא ליצור את הפורום החברתי העולמי – החברתי חשוב יותר מהכלכלי – כדי שיהיה מקום להראות שאנו יכולים להציע אלטרנטיבה? יש לנו בחירה. זו לא הדרך היחידה לראות את העולם, גלובליזציה. יש לנו דרך אחרת לראות את זה. ובאותו זמן, להכריח אנשים לבחור, מה הבחירה שלך? מה החזון שלך לעולם?"
מאז 2001, לאומות המאוחדות יש נוכחות בפורום החברתי העולמי באמצעות אונסק"ו, מה שמראה על האמינות המוסדית שהושגה על ידי הפורום, הנראית על ידי אונסק"ו כ"הזדמנות ראשונית לדיאלוג ומעבדה לרעיונות לחידוש מדיניות ציבורית" באמצעות "הרהור ביקורתי על עתיד החברות שאנו רוצים ליצור והכנת הצעות בחיפוש אחר סולידריות, צדק, שלום וזכויות אדם".
הערות שוליים

↑  Tijsterman, Sebastiaan (2014). "Global and cosmopolitan citizenship".  In Van der Heijden, Hein-Anton (ed.). Handbook of Political Citizenship and Social Movements. Edward Elgar Publishing. p. 185. ISBN 978-1-78195-470-6.
↑  "FSM 2009 Amazônia -". FSM 2009 Amazônia.
↑  Smith, Jackie (2004). "The World Social Forum and the challenges of global democracy" (PDF). Global Networks. 4 (4): 413–421. doi:10.1111/j.1471-0374.2004.00102.x.
↑  "History: know the trajectory of the WSF 2018". 18 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview with Oded Grajew - Initiator and Secretariat Member of the World Social Forum". In Motion Magazine. נבדק ב-2013-08-12.
↑  A variation on this creation story is reported by Bernard Cassen in Cassen, Bernard (בינואר–בפברואר 2003). "On the Attack". New Left Review (19): 48–49. נבדק ב-9 ביוני 2023. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "UNESCO and the World Social Forum page". Portal.unesco.org. 2007-03-07. נבדק ב-2009-05-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508151805171  BnF: cb14588038v (data)  GND: 4724410-0  LCCN: n2002099385  MusicBrainz: 3d1060ba-8dc2-4129-b147-ed692fc7f789  NKC: kn20100210029  NLA: 49285957  SUDOC: 093626274  VIAF: 127730774   WorldCat (עם VIAF): 127730774 
משמאל לימין: נשיא פרגוואי פרננדו לוגו, נשיא בוליביה אבו מוראלס, נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה

, נשיא אקוודור רפאל קוראה ונשיא ונצואלה הוגו צ'אווס בפאנל אמריקה הלטינית של הפורום החברתי העולמי לשנת 2009
הצעת חוק דיני ממונות

הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א-2011, המכונה גם הקודקס האזרחי, היא הצעת חוק שיזם משרד המשפטים, במטרה לאחד את עשרים וארבעה החוקים העיקריים במשפט האזרחי תחת מטרייה אחת, שתהיה הקודקס של המשפט האזרחי הישראלי.
מדובר במיזם גדול ומקיף שנטלו בו חלק משפטנים ואנשי אקדמיה בכירים, על בסיס התנדבותי, החל משנת 1968. בשנת 2004 הוצג המיזם כתזכיר חוק וב-2011 הפך להצעת חוק ועבר קריאה ראשונה.
הצורך בחקיקה חדשה

במבוא לתזכיר חוק דיני ממונות מתואר הרקע שהביא לצורך בחקיקה החדשה:
בתחילת שנות השישים החל בישראל מפעל חקיקה מקיף של המשפט האזרחי. הדין הנוהג עד אותה עת - שהתבסס רובו ככולו על משפט מוסלמי (בעיקר המג'לה) והשלמתו בהלכות המשפט המקובל ועקרונות היושר האנגליים - בוטל. תחתיו באה חקיקה ישראלית מקורית. תחילתה בחוק ההתיישנות, התשי"ח-1958, וסופה בחוק חוזה הביטוח, התשמ"א-1981. במשך תקופה זו (1984-1958) חוקקה הכנסת 24 חוקים, אשר החליפו את הדין הישן וקבעו הסדר מודרני של המשפט האזרחי בישראל. עם סיומו של תהליך זה נותק הקשר הפורמלי עם המשפט האנגלי. נקבע כי חסר (לאקונה) בחקיקה הישראלית יתמלא על ידי היקש, ובהיעדרו על ידי עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל (חוק יסודות המשפט, התש"ם-1980). בחקיקה נוספת בוטלה המג'לה עצמה (חוק לביטול המג'לה, התשמ"ד-1984).
החקיקה האזרחית משנות השישים והשבעים התאפיינה בשני אלה: ראשית, ריבוי חוקים, כאשר כל חוק עוסק בסוגיה אזרחית נפרדת. קדמה לחקיקתו של כל חוק ועדת מומחים, אשר הציעה את ההסדר שנראה לה הטוב ביותר. נבחנו ההסדרים הקיימים במשפט האנגלו-אמריקני ובשיטות הקונטיננטליות. נבחן ההסדר הקיים במשפט העברי. על-רקע זה הוכנו ונחקקו דברי חקיקה מודרניים, שהחליפו, פרקים פרקים, את הדין הישן. כל אחד מהחוקים החדשים תוכנן, נוסח ונחקק כמעשה חקיקה המהווה פרק ב"קודקס" מקיף של המשפט האזרחי. ביסוד תהליך קודיפיקציה זה הונח הרצון להכין דבר חקיקה שלם, רחב יריעה, שיטתי, מופשט וחדשני.
בשיטת החקיקה שנבחרה היו מעלות וחסרונות. היא איפשרה, תוך זמן קצר יחסית - ובלא להמתין לחקיקה כוללת אשר הכנתה תארך שנים רבות - להחליף את הדין הישן בהסדרים חדשים ומודרניים. הניסיון הוכיח כי בעיקרו של דבר הסדרים אלה פעלו כראוי. עם זאת, חסרונותיה של החקיקה הקיימת גלויים לעין. שיטת החקיקה ("קודיפיקציה לשיעורין") יצרה מצב בו לחוקים השונים אין אידאולוגיה אחידה. אין הרמוניה בין החוקים השונים, אין ניסוח אחיד ואין פתרונות המשתלבים כראוי זה בזה. היה זה "קודקס אזרחי נוסח ישראל" על מעלותיו וחסרונותיו.
על-רקע זה הורגש הצורך להשלים את מפעל הקודיפיקציה של המשפט האזרחי. החוקים השונים, שנחקקו כפרקים נפרדים של קודקס אזרחי, נועדו מראש להשתלב לדבר חקיקה אחיד ושלם, אשר יקיף את מרבית המשפט האזרחי בישראל. ודוק: עם חלוף הזמן נעשו תיקונים רבים בחקיקה הקיימת. תיקונים אלה לא המתינו להשלמתו של הקודקס. עם זאת, במקביל לחקיקת הפרקים השונים ולתיקונם, החל משרד המשפטים בעבודות הכנה להאחדת החקיקה האזרחית בגדריו של קודקס אזרחי חדש.