stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדב ויקינסקי
קריירה > מוזיקה

בשנת 2005 הוציא ויקינסקי אלבום כמייסד וחבר להקת "סוסיתא" - להקת רוק מתקדם ישראלית המשלבת מוזיקה עממית-עברית עם רוק מתקדם. הלהקה זכתה לפינה קבועה בתוכנית "לונדון וקירשנבאום בשישי".
בשנת 2013 הוציא את אלבום הסולו "ילד גדל", שהופק על ידי יהוא ירון. סינגל מתוך האלבום, "נסיעה קצרה", היה במקום החמישי בדירוג השנתי של תחנת הרדיו 88FM באותה שנה.
המחזמר "בית מטבחיים 5 – אופרת רוק פסיכדלית", ע"פ ספרו של קורט וונגוט, זכה בפרס המוזיקה בפסטיבל עכו 2015, והיה להצגת רפרטואר של תיאטרון האינקובטור.
יצירתו "אדון משורר", לקריין, תזמורת ומקהלת נערות, זכתה לביצוע במשכן האופרה הישראלית בביצוע יענקל'ה רוטבליט, תזמורת המהפכה ומקהלת בת שיר, בשנת 2016.
אופרת הילדים של ויקינסקי, "בלונה", שאת הליברית שלה כתבה הסופרת שירה גפן, בוצעה על ידי התזמורת הסימפונית חיפה, ומקהלת בת שיר, כמופע הפתיחה של פסטיבל חיפה להצגות ילדים 2018.
קריירה > תיאטרון

בין עבודותיו של ויקינסקי לתיאטרון: "הלוויה חורפית" של תיאטרון באר שבע, "צנורות" על פי אתגר קרת, של תיאטרון החאן, "קב"ן" של תיאטרון הבימה, "אקווריום" של תיאטרון חיפה, "פטר והזאב" של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, הצגה עליה זכה במספר פרסים בארץ ובעולם.
במהלך השנים השתתף כנגן, מנהל מוזיקלי ותמלילן, במופעי הומור וסאטירה – במופע הקומי "פרוביזורי" בהשתתפות אבי גרייניק, תומר שרון, דביר בנדיק, נעמי לבוב, דרור קרן, אלון נוימן, נורמן עיסא ואחרים. במופע "קלבת שבת" בהנחייתו של ג'קי לוי, בבית אבי חי, בתוכנית המערכונים "בבא גנוש" בערוץ 10 ועוד.
נס הצלב הקדוש בגשר סן לורנצו

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ג'נטילה בליני
 תאריך יצירה:  1500
 טכניקה וחומרים:  דיסטמפר על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  435 ס״מ 
 גובה:  326 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  Cat.568 (גלריית האקדמיה) 
 מיקום:  גלריית האקדמיה, ונציה
 
"נס הצלב הקדוש בגשר של סן לורנצו" (באיטלקית: Miracolo della Croce caduta nel canale di San Lorenzo) הוא ציור של אמן הרנסאנס האיטלקי ג'נטילה בליני (אנ'), המתוארך לשנת 1500. הציור נמצא כיום בגלריה האקדמיה בוונציה .
תיאור

הציור מהווה חלק מסדרה של תשעה ציורים שהוזמנו על ידי האחווה של סן ג'ובאני אוונג'ליסטה (אנ') מאמנים שונים. הוא מבוסס אגדה לפיה בין השנים 1382-1370, בזמן תהלוכה דתית שהתקיימה בעיר, שריד מן הצלב האמיתי נפל את התעלה וכל הניסיונות למשות אותו מן המים נכשלו, לבד מזה של אנדרה ונדרמין (Andrea Vendramin), ראש האחווה.
הציור מציג גישה ריאליסטית לתיאור. הדבר מתבטא בתיאור הנוף העירוני של ונציה, אף על פי שהוא איננו בנוי תוך שימוש בפרספקטיבה מדעית. בנוסף, הציור מתאר דמויות ממשיות, כגון זו של קתרינה קורנארו, המלכה האחרונה של ממלכת קפריסין, המזוהה כדמות המתוארת כורעת ברך מצד ימין, וכן קבוצה של גברים, שייתכן והם בני משפחתו של האמן, ובהם דיוקן עצמי של האמן ודיוקן של ג'ובאני בליני, אחיו.
נטלי מוראלס (עיתונאית)

ערך זה עוסק בעיתונאית. אם התכוונתם לשחקנית, ראו .
| --- | --- |

נטלי מוראלס, 2011
 לידה:  6 ביוני 1972 (בת 52) טאיפיי, טאיוואן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  הובוקן 
 השכלה:  אוניברסיטת ראטגרס  Caesar Rodney High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מספר צאצאים:  2 
 
נטלי מוראלס, 2007
נטלי מוראלס-רודס (באנגלית: Natalie Morales-Rhodes; נולדה ב-6 ביוני 1972) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה

מוראלס נולדה בטאיפיי שבטאיוואן לאם ברזילאית ולאב פוארטו ריקני. היא בוגרת תואר בעיתונאות ולימודי אמריקה הלטינית מאוניברסיטת ראטגרס.
קריירה

מוראלס החלה לעבוד ככתבת של תחנת חדשות בקונטיקט ושם סיקרה בין היתר את הבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2000.
היא הגישה את הסרט התיעודי "Save Our Sound" שהיה מועמד לפרס אמי, בין השנים 2002–2006 שימשה חלק מצוות ערוץ MSNBC ושם סיקרה בין היתר את אולימפיאדת אתונה.
ב-2006 החלה להנחות את תוכנית הבוקר הידועה "Today".
ב-2010 הנחתה את תחרות מיס ארצות הברית וב-2010 ו-2011 הנחתה את תחרות מיס תבל.
משרד החקלאות והמזון (גרמניה)

| --- | --- |
סמליל משרד החקלאות והמזון

בניין מטה משרד החקלאות והמזון בבון
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה
 סוכנות בת:  DSL Bank 
 תאריך הקמה:  1949
 ממשלה:   ממשלת גרמניה
 שר:  ג'וליה קלוקנר
 מטה מרכזי:  בון
 עובדים:  920 (2010)
 תקציב:  7 מיליארד אירו (2020)
 bmel.de
 
בניין המשרד בברלין
משרד החקלאות והמזון (בגרמנית: Das Bundesministerium für Ernährung und Landwirtschaft, בקיצור: BMEL) היא רשות פדרלית עליונה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. המטה העיקרי שלה ממוקם בבון עם משרד משני בברלין. בין השנים 1949–2001 נודע כ"משרד המזון, החקלאות והיערות. באמצעות צו ארגוני של הקנצלר הגרמני ב־22 בינואר 2001, הוא הפך ל"משרד הפדרלי להגנת הצרכן, המזון והחקלאות" לאחר שהפונקציה להגנת הצרכן הועברה מ"המשרד הפדרלי לבריאות". השם הפדרלי ל"משרד מזון, חקלאות והגנת הצרכן" אומץ ב־22 בנובמבר 2005. בשל השינויים הפוליטיים של הקבינט הגרמני ה־18, בדצמבר 2013 הועבר האגף "הגנת הצרכן" ל"משרד המשפטים והגנת הצרכן" והמשרד קיבל את שמו הנוכחי "המשרד הפדרלי לחקלאות ולמזון".
מבנה ארגוני > מחלקות

נכון לספטמבר 2020, המשרד מורכב משמונה מחלקות:
מחלקה 1: אגף מרכזי
מחלקה 2: הגנה על בריאות הצרכן, תזונה, בטיחות מוצרים
מחלקה 3: בטיחות מזון, בריאות בעלי חיים
מחלקה 4: שווקים חקלאיים, תעשיית מזון, יצוא
מחלקה 5: יערות, קיימות, חומרי גלם מתחדשים
מחלקה 6: ענייני האיחוד האירופי, שיתוף פעולה בין־לאומי, דיג
מחלקה 7: ייצור חקלאי, גננות, מדיניות חקלאית
מחלקה 8: פיתוח כפרי, חדשנות דיגיטלית
מבנה ארגוני > ועדות מיעצות

ועדה מייעצת היא ועדה קבועה הפועלת בתפקיד ייעוץ. למשרד החקלאות והמזון יש כיום שש ועדות מייעצות:
הוועדה המייעצת המדעית בנושא מדיניות חקלאית, מזון והגנת בריאות הצרכן (WBAE)
הוועדה המייעצת למגוון ביולוגי ומשאבים גנטיים (BMBL)
הוועדה המייעצת המדעית בנושא מדיניות יערות (WBW)
הוועדה המייעצת המדעית בנושא דשנים (WBD)
הוועדה המייעצת מדעית בנושא תוכנית הפעולה הלאומית למוצרי הגנת הצומח
הוועדה המייעצת לפיתוח כפרי (SRLE)
מוסדות

המוסדות הנמצאים באחריות משרד החקלאות והמזון כוללים רשויות פדרליות גבוהות יותר, מוסדות עצמאיים מבחינה חוקית, מרכזי מחקר פדרליים, מוסדות השייכים לאגודת לייבניץ ומקבלי מענקים מוסדיים. להלן רשימת המוסדות:
מוסדות > רשויות פדרליות גבוהות יותר

המשרד הפדרלי להגנת הצרכן ובטיחות המזון (BVL)
המשרד הפדרלי לזני צמחים (BSA)
מוסדות > מרכזי מחקר פדרליים

מכון פרידריך לפלר (FLI)
מכון יוהאן היינריך פון תינן (vTI)
מכון יוליוס קוהן (JKI)
מכון מקס רובנר (MRI)
מוסדות > מוסדות עצמאיים מבחינה משפטית

המכון הפדרלי להערכת סיכונים (BfR)
הסוכנות הפדרלית לחקלאות ומזון (BLE)
קרן היין הגרמנית (DWF)
מוסדות > מוסדות באגודת לייבניץ

מכון לייבניץ לפיתוח חקלאי בכלכלת מעבר (IAMO), האלה
מרכז לייבניץ לחקר הנוף החקלאי (ZALF), מינצברג
מכון לייבניץ להנדסה חקלאית וביולוגיה (ATB), פוטסדאם
מכון לייבניץ לגידולי ירקות ונוי (IGZ), גטרסלבן
מכון לייבניץ לביולוגיה של מערכות מזון באוניברסיטה הטכנית של מינכן (LSB)
מכון לייבניץ לביולוגיה של חיות משק (FBN), דאמרשטורף
מוסדות > מוסדות מקבלי מענקים מוסדיים

האגודה לטכנולוגיה ובנייה בחקלאות (KTBL)
מרכז לניהול עסקים בגננות (ZBG)
המרכז הגרמני לעבודה וטכנולוגיה ביערות (KWF)
הסוכנות למשאבים מתחדשים (FNR)
האגודה הגרמנית להגנת יערות וודלנד (SDW)
האגודה הגרמנית לתזונה (DGE)
האגודה הגרמנית להגנת הנוף (DVL)
המרכז הגרמני למחקר ביומסה  (DBFZ)
האגודה הפדרלית של התנועה האזורית (BRB)
מערת רקפת

| --- | --- |
הכניסה למערת רקפת
הכניסה למערת רקפת
 מידות
 גובה מעל פני הים:  כ־200 מטר
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות האוריניאקית, התרבות הכבארית, התרבות הנאטופית
 תקופות:  התקופה הפלאוליתית העליונה והתקופה האפיפלאוליתית
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  1956
 חפירות:  1970–1972, 2004–2011
 ארכאולוגים:  תמר נוי, דני נדל
 גישה לציבור:  לא
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  דרום-מזרח הכרמל
 קואורדינטות:  32°39′15″N 35°04′39″E﻿ / ﻿32.6540384812638°N 35.0773970891222°E﻿ / 32.6540384812638; 35.0773970891222
  (למפת הכרמל מוגדלת) מערת רקפת(למפת הכרמל רגילה) מערת רקפת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת רקפת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת רקפת
מערת רקפת היא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי בהר הכרמל. זו מערה גדולה בה התגלו שרידים ארכאולוגיים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה והעליונה, ובעיקר מסוף התקופה האפיפלאוליתית (התרבות הנאטופית). תוצאות החפירות האחרונות באתר מעידות כי המקום שימש כבית קברות ייחודי לציידים-לקטים נאטופיים, לפני כ-13,000 שנים. כשלושים בני אדם נקברו כאן, בסמיכות למספר גדול מאוד של מכתשי סלע. במערה השתמרו עדויות ארכאולוגיות, מהקדומות בעולם, לקיומן של סעודות קבורה, לייצור בירה ולקבורת חלק מהאנשים על מצע ריחני של פרחים.
האתר וסביבתו

מערת רקפת נמצאת בדרום-מזרח הכרמל, בראש המדרון המזרחי של נחל רקפת, יובלו של נחל יקנעם, ברום של כ-200 מ' מעל פני הים וכ-50 מ' מעל קרקעית הנחל. המדרון המשתפל מהכניסה למערה הוא תלול ומסולע. אורך המערה כ-50 מ' והיא מורכבת מחמישה 'חדרים' טבעיים שנוצרו בתהליכי קרסט. בשני החדרים הקרובים לכניסה התגלו שכבות ארכאולוגיות עשירות. לפני המערה יש טרסת סלע טבעית צרה, עליה לא השתמרו שכבות ארכאולוגיות אך חצובים בה עשרות מכתשים.
סביבת המערה כיום היא חורש ים-תיכוני האופייני לאזור הכרמל. במהלך זמן קיומה של התרבות הנאטופית באתר שררו באזור תנאי סביבה ואקלים דומים להיום, בעיקר מרכיבים של חורש ים-תיכוני, לפי שרידי היונקים הקטנים (מכרסמים ואוכלי חרקים), הדו-חיים והזוחלים שנמצאו בשכבה הארכאולוגית ומייצגים את תנאי הסביבה. עם זאת, מדידת היחס האיזוטופי של פחמן בשרידי עצי השקד המפוחמים שנמצאו במערה מצביעה על תקופה גשומה יחסית בזמן קיומה של התרבות הנאטופית (14―13 אלפי שנים לפני זמננו), מעבר לערכים של ההווה. בתקופת יישוב התרבות האוריניאקית במערה (בסביבות 35 אלפי שנים לפני זמננו) שרר יובש יחסי.
תולדות המחקר

המערה נבדקה לראשונה על ידי יעקב עולמי ב-1956. שתי משלחות חפרו באתר באופן שיטתי: תמר נוי ממוזיאון ישראל ואריק היגס מאוניברסיטת קיימברידג' חפרו במערה במשך שלוש עונות (1970–1972) וחשפו רצף סטרטיגרפי ארוך בשני החדרים הקדמיים של המערה. נוי והיגס גילו לראשונה את בית הקברות הנאטופי וחפרו חלק ממנו. בשנים 2004–2011 חודשו החפירות במערה על ידי משלחת של המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה בראשות דני נדל. משלחת אוניברסיטת חיפה התמקדה בעיקר בחפירת בית הקברות הנאטופי בקדמת המערה ובסקר מקיף של הטרסה.
תקופות ותרבויות

מערת רקפת הייתה מיושבת לסירוגין במשך עשרות אלפי שנים. השכבות שזוהו בחפירות הן:
שלב מאוחר של התקופה הפלאוליתית התיכונה או שלב המעבר בין תקופה זו לתקופה הפלאוליתית העליונה
התקופה הפלאוליתית העליונה: שלב קדום
התקופה הפלאוליתית העליונה: התרבות האוריניאקית: שכבות יישוב עשירות שגילן, לפי תיארוך פחמן-14, מוערך בלמעלה מ-30,000 שנה לפני זמננו.
התקופה הפלאוליתית העליונה: שלב מאוחר
התקופה האפיפלאוליתית הקדומה: התרבות הכבארית
התקופה האפיפלאוליתית התיכונה: התרבות הכבארית הגאומטרית
התקופה האפיפלאוליתית המאוחרת: התרבות הנאטופית, שלב מאוחר: נחשפו כשלושים קבורות אדם בתנוחות שונות, כמאה מכתשים וספלולים בגדלים שונים חצובים בסלע האם, וכן כלי צור, כלי אבן (בזלת וגיר), כלי עצם, חרוזים ושרידים מאובנים רבים של בעלי חיים. מגוון וכמות המכתשים במערת רקפת הם מהגדולים באתרי התקופה והשימושים שנעשו בהם אינן ברורים. לא נחשפו מבני מגורים, הידועים מכמה אתרים נאטופיים אחרים (באזור הכרמל, מערת הנחל ונחל אורן). גיל בית הקברות, על פי תיארוך פחמן-14, מוערך בכ-13,700–11,700 שנים לפני זמננו.
התקופה הנאוליתית ותקופות היסטוריות שונות: ממצאים פזורים, מעט שרידי מתקנים.
בית הקברות הנאטופי

הקבורות הנאטופיות מרוכזות, רובן ככולן, בקרבת רצפת הסלע של המערה בצפון החדר הראשון, בשטח של כעשרים מ"ר. כשלושים שלדים התגלו כאן, דחוסים בשקע צר ועמוק ברצפת המערה ומפוזרים בקרבתו. ככל הנראה, אזור זה במערה שימש לקבורה חוזרת ונשנית במשך כ-2,000 שנה, על פי תאריכי פחמן 14 והעובדה שבמספר מקרים קברים חדשים פגעו בקברים קדומים יותר (כולם נאטופיים). ברוב המקרים נקבר רק אדם אחד בשקע שנכרה באדמה. עם זאת, קיימים מספר מקרים של קבורה זוגית. המחקר האנתרופולוגי מעיד כי גברים, נשים, ילדים ותינוקות נקברו במערה, בתנוחות שונות ומגוונות, ומעליהם ובקרבתם הוצבו אבנים וכלי אבן, לעיתים קרובות על הממד הצר - כמו מצבות.
בית הקברות הנאטופי > סעודות קבורה

האדמה בבית הקברות מכילה שרידים רבים של כלים מאבן ועצם, ושל עצמות בעלי חיים שעליהן סימני שחיטה. הנאטופים במערת רקפת צדו, הביאו למערה ואכלו צבי מצוי, יחמור פרסי, חזיר בר, עז הבר, ארנבת, שועל, דלק, חתול בר, גירית מצויה ונמייה, וכן חוגלת סלעים ומספר מינים של עופות דורסים, צבים, נחשים ולטאות. מגוון זה דומה למגוון באתרים נאטופיים אחרים באזור, אך העצמות פחות שבורות ושרופות יחסית לפסולת המאכל המצטברת במשך הזמן באתרי המגורים הנאטופיים. ייתכן, לפיכך, כי שיירי הסעודות הושלכו בכוונה לתוך בור הקבורה (וכך נשמרו טוב יחסית), מה שעשוי להעיד שאלה שרידי סעודות קבורה טקסיות ולא ארוחות רגילות.
בית הקברות הנאטופי > יצור בירה

בשלושה מכתשים הסמוכים לקברים התגלו סימנים לייצור בירה על ידי הנאטופים. העפר בתוך המכתשים הכיל שרידים מיקרוסקופיים של עמילן דגנים (חיטה, שעורה ושיבולת-שועל) וצמחים אחרים עם סימני כתישה ותסיסה, ודפנות המכתשים מראים סימני בליה שנגרמה מכתישה ומשימוש בסלים.
בית הקברות הנאטופי > קבורת פרחים

תגלית יוצאת דופן בבית הקברות הנאטופי כוללת עשרות דפוסי צמחים שנמצאו בתוך ארבעה קברים, מתחת לשלדים האנושיים ולצידם. דפוסים אלה הם בעיקר של מינים עם גבעול בעל חתך מרובע. כמו כן נמצאו בקברים ריכוזים גבוהים של פיטוליתים (שרידי צמחים מיקרוסקופיים) וגם הם מעידים כי היה שימוש נרחב בצמחים בתוך הקברים. נראה כי הרצפה והדפנות של חלק מהקברים היו מצופים בשכבת בוץ לח, אולי טיח פשוט, שכוסה בענפי מרוות יהודה נושאי פרחים וצמחים אחרים. הצמחים עצמם, שהפיצו ריח חזק ונעים, נרקבו עם הזמן, אך הדפוסים שהשאירו הצמחים השתמרו, בצורתם האופיינית, בבוץ שהתקשה והשתמר. זוהי העדות הקדומה ביותר בעולם שהשתמרה לקבורה על מצע פרחים.
בית הקברות הנאטופי > דנ"א עתיק

מחקר דנ"א עתיק שהוצא מעצם ה-petrous (שבגולגולת, מאחורי האוזן הפנימית) של שישה פרטים שנקברו במערה הצביע כי אנשים אלה היו אבות החקלאים הראשונים בתקופה הנאוליתית באזור ארץ ישראל. נכון ל-2016, אלה שלדי האדם הקדומים ביותר במזרח התיכון מהם הופק בהצלחה דנ"א עתיק.
ראו גם

מערת חילזון תחתית
מערת הנחל
לקריאה נוספת

דני נדל, בית הקברות הנטופי במערת רקפת. קדמוניות 158 (2019), עמ' 77–82.
מרטינה מילר

מרטינה מילר (בגרמנית: Martina Müller; נולדה ב-18 באפריל 1980) היא כדורגלנית עבר ששיחקה בעמדת החלוץ.
קריירה

מילר התחילה את הקריירה שלה בפ.סו.ו פרנקפורט ב-1998,שם שיחקה שנתיים, והבקיעה 15 שערים ב-22 משחקים. לאחר מכן עברה לבאד-נוינהאר sc 07 שם שיחקה 5 עונות וכבשה 65 שערים ב-79 משחקים. ב-2005 היא עברה לוולפסבורג כאשר הקבוצה ירדה לליגה השנייה. בגמר ליגת האלופות לנשים ב-2013 היא הבקיעה את שער הניצחון מול קבוצת אולימפיק ליון.
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה עשתה מילר במשחק נגד נבחרת ארצות הברית ב-29 ביוני 2000. היא זכתה עם הנבחרת בשלוש תוארי יורו ובשני גביעי מונדיאל.
הערות שוליים

↑  Prabook, Martina Muller
מרטינה מילר, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
מרטינה מילר, באתר Soccerway
מרטינה מילר, באתר WorldFootball.net
מרטינה מילר, באתר FootballDatabase.eu
| נבחרת גרמניה – גביע העולם בכדורגל נשים 2003 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 רוטנברג •  2 סטגמן •  3 ברסוניק •  4 קונזר •  5 ג'ונס •  6 לינגור •  7 וונדרליך •  8 סמיסק •  9 פרינץ •  10 ויגמן •   11 מילר •  12 פוס • 13 מינרט •  14 מיינרט • 15 אנגרר • 16 אודברכט • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 גוטשליך • 20 פוהלרס • מאמן: טיון-מאייר |  1 רוטנברג •  2 סטגמן •  3 ברסוניק •  4 קונזר •  5 ג'ונס •  6 לינגור •  7 וונדרליך •  8 סמיסק •  9 פרינץ •  10 ויגמן •   11 מילר •  12 פוס • 13 מינרט •  14 מיינרט • 15 אנגרר • 16 אודברכט • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 גוטשליך • 20 פוהלרס • מאמן: טיון-מאייר | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – גביע העולם בכדורגל נשים 2007 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אנגרר •  2 סטגמן •  3 ברטוסיאק •  4 פטר •  5 קרהאן •  6 ברסוניק •  7 ברינגר •  8 סמיסק •  9 פרינץ •  10 לינגור •   11 מיטאג •  12 הול • 13 מינרט •  14 לאודר • 15 פוס • 16 מילר • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 באיירמאיי • 20 ווימברסקי • 21 רוטנברג • מאמן: נייד |  1 אנגרר •  2 סטגמן •  3 ברטוסיאק •  4 פטר •  5 קרהאן •  6 ברסוניק •  7 ברינגר •  8 סמיסק •  9 פרינץ •  10 לינגור •   11 מיטאג •  12 הול • 13 מינרט •  14 לאודר • 15 פוס • 16 מילר • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 באיירמאיי • 20 ווימברסקי • 21 רוטנברג • מאמן: נייד | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – אליפות אירופה בכדורגל נשים 2009 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אנגרר •  2 סטגמן •  3 ברטוסיאק •  4 פיטר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 גרינגס •  9 פרינץ •  10 ברסוניק •   11 מיטאג •  12 הול • 13 דה מבאבי •  14 קוליג • 15 פוס • 16 מילר • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 באיירמאיי • 20 זייץ • 21 וייס • 22 שמידט • מאמן: נייד |  1 אנגרר •  2 סטגמן •  3 ברטוסיאק •  4 פיטר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 גרינגס •  9 פרינץ •  10 ברסוניק •   11 מיטאג •  12 הול • 13 דה מבאבי •  14 קוליג • 15 פוס • 16 מילר • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 באיירמאיי • 20 זייץ • 21 וייס • 22 שמידט • מאמן: נייד | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – גביע העולם בכדורגל נשים 2011 |
| --- | --- | --- |
|  1 אנגרר •  2 שמידט •  3 ברטוסיאק •  4 פטר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 גרינגס •  9 פרינץ •  10 ברסוניק •   11 פופ •  12 הול • 13 דה מבאבי •  14 קוליג • 15 פייסט • 16 מילר • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 באיירמאיי • 20 גוסלינג • 21 שולט • מאמן: נייד |  1 אנגרר •  2 שמידט •  3 ברטוסיאק •  4 פטר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 גרינגס •  9 פרינץ •  10 ברסוניק •   11 פופ •  12 הול • 13 דה מבאבי •  14 קוליג • 15 פייסט • 16 מילר • 17 הינגסט • 18 גרפרקס • 19 באיירמאיי • 20 גוסלינג • 21 שולט • מאמן: נייד | גרמניה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סליה אוקויינו דה מבאבי | כדורגלנית השנה בגרמניה  2013 | הבא: אלכסנדרה פופ |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 105115457X  VIAF: 309561358   WorldCat (עם VIAF): 309561358
נטלי מאסנה

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1965 (בת 59) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר האימפריה הבריטית  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית 
 
נטלי שרה מאסנה (באנגלית: Natalie Sara Massenet; נולדה ב-13 במאי 1963) היא אשת עסקים בריטית-אמריקאית. היא מייסדת ומנכ"לית חברת האופנה Net-a-Porter.
חייה

נטלי רוני נולדה בלוס אנג'לס למשפחת עיתונאי אמריקאי ודוגמנית בריטית. היא גדלה בפריז ולאחר שהוריה נפרדו, חזרה עם אביה ללוס אנגלס. היא סיימה לימודי ספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ותקופה מסוימת עבדה כדוגמנית ועיתונאית.
במחצית שנות ה-90 של המאה ה-20 היא עברה ללונדון בה הקימה אתר אינטרנט בתחום האופנה. בשנת 1996 היא התחתנה עם ארנו מאסנה (התגרשו בשנת 2011). בשנת 2010 האתר נמכר תמורת 50 מיליון לירה שטרלינג, אך נטלי מסנה נותרה להיות בין מנהלי החברה. בשנת 2013 החברה העסיקה כ-2600 עובדים ושווי שלה היה כ-350 מיליון לירות.
בשנת 2013 נטלי מסנה החלה לכהן כיושב ראש מועצת האופנה הבריטית והייתה אחראית על ארגון שבוע האופנה ופעילויות נוספות של המועצה לקידום תעשיית האופנה של המדינה. היא עזבה את התפקיד בשנת 2018.
נטלי מאסנה מעורבת ביוזמות שונות בתחום האופנה לרבות חברת "Glossier, חברת אופנה של קלואי קרדשיאן ועוד.
על תרומתה לקידום האופנה היא התקבלה למסדר האימפריה הבריטית בשנת 2009 ובשנת 2016 קודמה לדרגת קצינת המסדר. בשנת 2014 היא נכללה ברשימת 100 אנשים המשפעים של טיים.
הערות שוליים

↑  Sara Nathan, Split-a-Porter: It's finally over for couple who built £350million online fashion empire, Mail Online, ‏2011-05-05
מרטינה שטרוץ

מרטינה שטרוץ (בגרמנית: Martina Strutz; נולדה ב-4 בנובמבר 1981) היא אתלטית גרמנייה. היא סגנית אלופת העולם (טגו 2011) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה

שטרוץ התחרתה במסגרת אליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בסנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה בשנת 2000 בה סיימה במקום חמישי.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיימה שטרוץ במקום חמישי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.50 מטר.
ביוגרפיה > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה שטרוץ במדליית כסף בקפיצה במוט בשיא אישי ושיא גרמני חדש של 4.80 מטר, אחרי פביאנה מורר מברזיל (4.85 מטר) ולפני סווטלנה פאופנובה מרוסיה (4.75 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2012 זכתה שטרוץ במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר, אחרי אירינה פטצ'ניקובה מצ'כיה (4.60 מטר) ולפני ניקולטה קיריאקופולו מיוון (4.60 מטר).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה שטרוץ את תחרות הקפיצה לגובה עם תוצאה של 4.55 מטרים, ובמקום החמישי.
הערות שוליים

↑  Harting wins discus gold for Germany
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14279971 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרטינה פוס-טקלנבורג

| --- | --- |

 מידע אישי
 לידה:  22 בדצמבר 1967 (בת 56) דיסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 גובה:  1.67 מטרים
 עמדה:  קשר 
 
מרטינה פוס-טקלנבורג (גרמנית: Martina Voss-Tecklenburg;‏ נולדה ב-22 בדצמבר 1967) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל גרמנייה. נכון לאוקטובר 2022 מאמנת את נבחרת גרמניה לנשים.
קריירה > מועדונים

פוס נולדה ב-1967 בעיר דיסבורג שהייתה אז תחת שלטון גרמניה המערבית. ב-1982 היא הצטרפה לקבוצה המקומית של העיר - KBC דיסבורג, ושנה לאחר מכן, כשהיא בת 15 בלבד, זכתה עימה בגביע המדינה. שנתיים מאוחר יותר, היא זכתה עם דיסבורג באליפות הראשונה בתולדות המועדון, לאחר ניצחון 0-1 בגמר על באיירן מינכן.
ב-1989 עברה פוס לאחת מהקבוצות הבולטות בגרמניה דאז - ספורטפראונד זיגן, שם שיחקה לצידה של סילביה נייד. היא שיחקה בקבוצה חמש עונות, שבהן היא זכתה בארבע אליפויות גרמניה ובשני גביעים. ב-1994 החליטה פוס לחזור ולשחק בעיר הולדתה, אך הפעם בקבוצת דיסבורג 2001. בדיסבורג, חברה פוס לאינקה גרינגס, שבמשך השנים הפכה לאחת מהכובשות הטובות ביותר בתולדות הליגה הגרמנית. השתיים הובילו את הקבוצה לסגנות האליפות ב-1995, 1997, ו-1999 ולזכייה בגביע הגרמני ב-1998. בעונת 1999/00 הצליחה הקבוצה לזכות באליפות הליגה בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שסיימה בפער של 15 נקודות מהמקום השני. בעקבות הזכייה באליפות, נבחרה פוס לכדורגלנית השנה בגרמניה.
בשלוש העונות הבאות לא הצליחה פוס לזכות בתארים עם דיסבורג, והודיעה על כוונתה לפרוש בסוף עונת 2002/03. משחקה האחרון בקריירה היה גמר גביע המדינה שנערך ב-31 במאי 2003 נגד פרנקפורט. בדקה ה-89 כבשה פוס שער עצמי (היחיד בקריירה שלה), וגרמה לקבוצתה להפסיד 0-1 במשחק.
קריירה > נבחרת גרמניה

ב-3 באוקטובר 1984, כשהיא בת 16 בלבד, ערכה פוס את משחק הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה במשחק נגד פינלנד. בקיץ 1989, אירחה מערב גרמניה את אליפות אירופה שנערכה בפעם השלישית בתולדותיה. היה זה הטורניר הבינלאומי הגדול הראשון של פוס, שהייתה מהשחקניות הצעירות בסגל. משחק הגמר של הטורניר שנערך מול קהל של 22 אלף צופים באוסנבריק הפגיש את שתי הנבחרות הטובות באירופה דאז, גרמניה ונורווגיה. גרמניה עמדה בציפיות של אוהדיה, הביסה את הנורווגיות 1-4, וזכתה באליפות בפעם הראשונה אי פעם.
ב-1991 השתתפה פוס עם גרמניה בשני טורנירים בינלאומיים: אליפות אירופה שנערכה ביולי בדנמרק וגביע העולם שנערך בנובמבר בסין. באליפות אירופה זכו הגרמניות בתואר פעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 1-3 על נורווגיה בגמר. בגביע העולם, פתחה פוס בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של גרמניה, ולא החמיצה אף דקת משחק במהלכם. בטורניר עצמו, הודחה גרמניה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית, והפסידה במשחק על המקום השלישי 4-0 לשוודיה.
ארבע שנים לאחר מכן, אירחה גרמניה את אליפות אירופה, ששימשה כטורניר מוקדמות לגביע העולם שנערך בסוף השנה בשוודיה. במשחק הגמר של האליפות נגד שוודיה, שנערך באצטדיון פריץ ואלטר, פתחה פוס בהרכב הפותח, עזרה לגרמניה לנצח 2-3 ולהניף את התואר בפעם השלישית בתולדותיה. מספר חודשים לאחר מכן, בגביע העולם, כבשה פוס את השער הראשון בניצחון 0-3 על אנגליה ברבע הגמר, ופתחה בהרכב הפותח בניצחון 0-1 על סין בחצי הגמר. במשחק הגמר, פתחה פוס במרכז הקישור הגרמני, אך לא הצליחה למנוע את ההפסד 2-0 לנורווגיה.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. גרמניה הודחה כבר בשלב הבתים של הטורניר לאחר שסיימה עם ארבע נקודות בלבד. ב-1997 נערכה אליפות אירופה בשוודיה ונורווגיה, ופוס מונתה לקפטנית הנבחרת הגרמנית במקומה של סילביה נייד שפרשה. במהלך הטורניר נפצעה פוס ונאלצה לסיימו, ואילו דוריס פיטשן התמנתה לתפקיד במקומה. במשחק הגמר ניצחו הגרמניות 0-2 את איטליה, ופוס חגגה זכייה רביעית בקריירה באליפות אירופה. מספר חודשים לאחר מכן, שיחקה פוס את המשחק המאה שלה בנבחרת, ובך הייתה לכדורגלנית הגרמנית השלישית (אחרי סילביה נייד והיידי מוהר) שמגיעה להישג כזה.
בגביע העולם שנערך ב-1999 בארצות הברית, שיחקה פוס רק במשחק אחד של גרמניה - משחק התיקו 3-3 נגד ברזיל בשלב הבתים. גרמניה, שסיימה את שלב הבתים במקום השני, הודחה כבר ברבע הגמר על ידי ארצות הברית, שבסופו של דבר זכתה בטורניר. לקראת סגירת הסגל לאולימפיאדת סידני 2000, הועדפה אינקה גרינגס על פניה של פוס, וזו הודיעה על פרישתה מהנבחרת. פוס, ששיחקה בנבחרת 15 שנים ו-164 ימים (שיא גרמני שמאוחר יותר נשבר על ידי בירגיט פרינץ), כבשה 27 שערים ב-125 משחקים בינלאומיים.
קריירה > כמאמנת

מיד עם פרישתה ב-2003, מונתה פוס למאמנת קבוצת סטרהלן, ששיחקה באותם ימים בליגה החמישית בגרמניה. ב-12 בפברואר 2008 היא חזרה לקבוצת נעוריה - דיסבורג 2001, אך הפעם כמאמנת ראשית. בשנתיים בהן אימנה בדיסבורג, זכתה הקבוצה בשני גביעי מדינה ופעם אחת בתואר הנחשב ביותר בכדורגל האירופאי - גביע אופ"א. בגמר גביע אופ"א הביסה דיסבורג 1-7 את זבזדה 2005 פרם הרוסית, והייתה לקבוצה הגרמנית השלישית שזוכה בתואר זה.
ב-11 ביוני 2011, חתמה פוס על חוזה לשנה אחת בקבוצת הבונדסליגה, יינה, אך בינואר 2012 החליטה לעזוב על מנת לקבל את משרת המאמנת בנבחרת שווייץ.