stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיובי כוזב ושלילי כוזב
מטריצת הטעות

הצגה חזותית לשגיאות מסוג I ו-II, או "חיובי כוזב" ו"שלילי כוזב", בהתאמה. מתבצעת בעזרת מטריצת טעות (ראו מסגרת).
אם נוספות בשולי הטבלה גם ההתפלגויות השוליות לכל אחד מהמסווגים, נהוג לקרוא למטריצה טבלת תלות, או טבלת שכיחות דו-ממדית.
מטריצת הטעות > דוגמה מספרית

טבלת התלות הבאה מתארת נתונים ממחקר מסוים לגבי יעילות בדיקת דם סמוי בצואה בזיהוי סרטן המעי הגס. במקרה זה, ניתן לבצע גם אנדוסקופיה, אלא שזהו תהליך חודרני, ולכן מועדפת האפשרות לבדיקת צואה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | מחלה בסרטן המעי הגס (לפי בדיקת אנדוסקופיה) | מחלה בסרטן המעי הגס (לפי בדיקת אנדוסקופיה) |  |
|  |  | חולה | בריא | סך הכול |
| תוצאת בדיקת דם סמוי בצואה | תוצאה חיובית | 20 | 180 | 200 |
| תוצאת בדיקת דם סמוי בצואה | תוצאה שלילית | 10 | 1820 | 1830 |
|  | סך הכול | 30 | 2000 | 2030 |
אם נחלק את כל אחד מהתאים בגודל המדגם (2030), נקבל אומדן לשיעור של כל אחת מהאפשרויות באוכלוסייה כולה.
ראו גם

רגישות (מדד)
מדדים לבדיקות אבחון
טובה רוטמן

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1893 זכרון יעקב, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  20 בינואר 1974 (בגיל 80) זכרון יעקב, ישראל 
 שם לידה:  טובה גלברג 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  ניסן רוטמן 
 מספר צאצאים:  3 
 
יושבים: שרה אהרנסון ויוסף לישנסקי, עומדים: טובה רוטמן וניסן רוטמן, ספטמבר 1917
טובה רוטמן (15 בפברואר 1893 – 20 בינואר 1974) הייתה בת למייסדי זכרון יעקב. שותפה במחתרת ניל"י וחברתה הטובה של שרה אהרנסון.
ביוגרפיה

טובה נולדה במושבה זכרון יעקב לאיטה אסתר (לבית כץ) ושמעון גלברג (שהיו ממייסדי המקום). למדה בבית הספר במושבה וגילתה כישרון מוזיקלי ולכן נשלחה ב-1910 ללמוד, יום בשבוע, בבית ספר למוזיקה בניהולה של שולמית רופין (רעייתו של ארתור רופין). לאחר נישואי אחותה, שרה הינדה גלברג, לצבי אהרנסון החלה לבקר בבית אהרנסון ויצרה קשר חברות מיוחד עם שרה אהרנסון. קשר נוסף יצרה טובה עם אחיה של שרה, אלכסנדר אהרנסון. כשזה נסע ב-1915 לקהיר וארצות הברית (יחד עם רבקה אהרנסון) מסר את אקדחו האישי לטובה וזו מסרה אותו לשרה אהרנסון.
בינואר 1916 צורפה טובה למחתרת ניל"י (בהמלצת שרה). תחילה עסקה בהעתקת ידיעות מתוך מסמכי צבא רשמיים שנלקחו מהצבא הטורקי. בהמשך נשלחה למשימות מעקב אחר פעילות הצבא הטורקי והגרמני בארץ (רכבות, טייסות וכו'). ב-1917 נשלחה טובה לדמשק והביאה משם תיק מסמכים חשובים לבריטים. עם גילוי המחתרת נתפסה טובה בבית הוריה בזכרון יעקב ב-2 באוקטובר 1917 על ידי כוח צבאי טורקי בפיקודו של פואד חסן בק. היא נכלאה בבית כלא בנצרת ותמורת חלק מתכשיטיה, שנמסרו למפקד הטורקי, נמנעו ממנה העינויים שהיו מנת חלקם של אסירי המחתרת האחרים. בדצמבר 1917 נשפטו, היא וניסן רוטמן, למאסר בכלא חאן אל בשה בדמשק (טובה נשפטה ל-6 חודשים וניסן לשנתיים). ביוני 1918 שוחררה מהכלא וחזרה לארץ ישראל.
בהגיעה לארץ ישראל שמעה את הסיפור על סופה של המחתרת כולל את מותה של שרה שירתה בעצמה באקדחו של אלכסנדר אהרנסון שמסרה לה טובה 3 שנים קודם לכן.
רוטמן הלכה לעולמה ב-1974 בזכרון יעקב.
משפחתה

טובה הכירה את בעלה לעתיד, ניסן רוטמן מחדרה, כשבא לבקר (עם חברו אבשלום פיינברג) בבית אהרונסון. היא נישאה לו ב-1917 בזמן שהיו כלואים בדמשק. לזוג נולדו 3 ילדים: אבשלום ושרה (על שם הרוגי המחתרת) והדסה. לאחר מספר שנים נפרדה מבעלה.
לקריאה נוספת

שרה ורמי בן ראובן, נשים עבריות בדמשק, הוצאת אריאל, 2010, פרק "טובה רוטמן – האסירה מהח'אן", עמודים 79–91
הערות שוליים

↑  יחד איתה נתפש גם בעלה ניסן רוטמן.
טבעת חכמה

טבעת חכמה היא אביזר אלקטרוני לביש עם רכיבים המשלבים תכונות של טלפון חכם ותכונות המאפשרות שימוש נוח מכף היד. טבעות חכמות קיימות לרוב בגודל של טבעות מסורתיות, או גדולות יותר, ומשלבות תכונות כמו יכולת לבצע תשלומים, וכן בקרת תנועות, מעקב אחר פעילות וניטור קצב דופק הלב, לחץ דם ועוד. טבעות חכמות מתממשקות לרוב מול טלפונים חכמים או מכשירים תואמים (דוגמת מחשבים אישיים) באמצעות יישומים ואתרי אינטרנט. טבעות חכמות מסוימות יכולות לפעול ללא צורך בטלפון נייד, עם יכולת קישור לענן או באמצעות פונקציות עצמאיות כמו מעקב אחר פעילות. לרוב אין לטבעות חכמות תצוגה והן פועלות על פי הקשרים, כמו תשלום בסמוך למסוף, ביטול נעילת מנעול אלקטרוני בסמוך או שליטה על מכשירי חשמל ביתיים. בחלק מהטבעות החכמות יש כפתורים פיזיים המשמשים מנגנון הפעלה או אמצעים אחרים, דוגמת מחוות ידיים, וכן ניתן להפעילן באמצעות עוזרת קולית.
בשנת 2013, השיקה חברת McLear את הטבעת החכמה הראשונה שהוצעה למכירה. נכון לשנת 2018, גודל השוק מוערך בכ-9 מיליון דולר וצפוי לגדול לכדי 55 מיליון עד 2025. בשנת 2024 השיקה סמסונג את הטבעת החכמה שלה, Samsung Ring.
הטבעת החכמה הראשונה שיוצרה על ידי McLear
שימושים

אחת התכונות המרכזיות של טבעת חכמה היא לשמש כמכשיר NFC, וכך לבטל למעשה את הצורך בנשיאת כרטיסי אשראי, מפתחות ואף תעודת זהות ורישיון נהיגה. שימושים אחרים עשויים להיות חיבור לטלפון חכם במטרה לקבל התראות במקרה של שיחות, הודעות, אימייל וכדומה; וכן כבקר תנועה המאפשר למשתמש למדוד צעדים, דופק, שינה, וצריכת קלוריות של המשתמש.
שימושים > אבטחה

שימוש בטבעת לצורכי כניסה ויציאה למשרדי חברה, כניסה לבית, הפעלת מכוניות ומוצרים אלקטרוניים נוספים היה הראשון שנעשה בטבעות חכמות. טבעות חכמות משנות את המצב הקיים בגישה מאובטחת דוגמת הגברת קלות השימוש, הפחתת פגמי האבטחה הפיזיים כמו קלות אובדן המכשיר והוספת מנגנוני אימות המורכבים מאבטחה ביומטרית וקוד גישה.
שימושים > תשלום

טבעות חכמות יכולות לבצע תשלומים בדומה לכרטיסי אשראי וטלפונים ניידים המשתמשים בטכנולוגיית תקשורת טווח אפס (NFC). הטבעת החכמה הראשונה שנוצרה וכללה בתוכה אפשרות לתשלומים הייתה טבעת התשלומים שנקראה NFC, שנחשפה באופן המוני באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו באוגוסט 2016.
שימושים > בקרת פעילות

בדומה לשעון חכם, גם טבעת חכמה כוללת בתוכה חיישנים לזיהוי ובקרת פעילות, לדוגמה מדידת דופק, וכמו כן מעקב אחר טמפרטורה ושינה וזרימת דם ולמעשה צורת הטבעת מאפשרת להכיל בתוכה רכיבים דומים לאלה הקיים בשעונים חכמים. עם זאת, עקב מגבלת גודל, משתמשים לרוב ברכיבים קטנים יותר כמו מדי תאוצה וסוללות קטנות יותר.
שימושים > תקשורת

באמצעות מיקרופון קטן, או אמצעים נלווים, טבעות חכמות מסוימות יכולות לאפשר קיום שיחות טלפון, תוך סנכרון מול הטלפון הנייד. צלצולים חכמים יכולים גם להודיע למשתמש על שיחות והודעות נכנסות, באמצעות שימוש במנגנון רטט או תאורה.
שימושים > שליטה קולית

ישנן טבעות חכמות המאפשרות שליטה באמצעות סייענית קולית, כמו ה-Echo Loop של אמזון המכילה בתוכה את הסייענית הווירטואלית אלכסה.
ראו גם

שעון חכם
מחשוב לביש
הערות שוליים

↑  Just How Big Is The Smart Ring Market Size?, BSR, 28 ביולי 2018
↑  ישראל וולמן, סמסונג מציגה לראשונה: טבעת חכמה, שעון "אולטרה" ואוזניות עם מתורגמן אישי, באתר ynet, 11 ביולי 2024
↑  The long-awaited NFC Ring will finally land on your finger this December, phoneArena.com, 24 באוגוסט 2016
↑  NFC Ring circles the globe, NFCW], Rian Noden, 24 באוגוסט 2016
↑  Put a ring on it: three smart rings with plenty of beauty and brains, Malarie Gokey, Digital Trends, 2 בדצמבר 2016
↑  Put a ring on it: The best smart rings, WAREABLE, Michael Sawh, 28 בינואר 2019
↑  Your Health at Your Fingertips, Motic
↑  It only looks like magic
↑  The Ultimate Voice Assistant Ring
↑  יובל מן, אוזניות, משקפיים ועוד: ההכרזות של אמזון, באתר ynet, 26 בספטמבר 2019
יוליו מאניו

יוליו מאניו (ברומנית: Iuliu Maniu;‏ 8 בינואר 1873 - 5 בפברואר 1953), עורך דין ופוליטיקאי רומני. מנהיג המפלגה הלאומית הרומנית בטרנסילבניה ו-באנאט לפני ואחרי מלחמת העולם הראשונה, אשר שירת כראש ממשלת רומניה במשך שלוש כהונות בין 1928–1933 והיה בין המייסדים של מפלגת האיכרים הלאומית.
ראשית חייו

מאניו נולד בכפר בדצ'ין (טרנסילבניה), אז באוסטרו הונגריה (כיום בצפון מזרח רומניה) כבנם של וסילה מאניו, ושל אשתו, קלרה. הוא סיים את לימודיו בבית ספר התיכון בזאלאו, ולמד משפטים באוניברסיטת קלוז' ולאחר מכן באוניברסיטת וינה שם סיים את לימודיו ב-1896.
מאניו הצטרף למפלגה הלאומית הרומנית (PNR) בטרנסילבניה ו-באנאט והיה לאחד מנציגה בפרלמנט ההונגרי בבודפשט.
הוא התיישב בעיירה בלאז' ושירת כעורך דין עבור הקהילה היוונית קאתולית עליה נמנה. לאחר מכן שימש כיועצו של הארכי-דוכס פרנץ פרדיננד ועבד ביחד עם אחרים על הרעיון של החלפת אוסטרו הונגריה כאימפריה דואלית ברעיון של "ארצות הברית של אוסטריה הגדולה" (רעיון שלא יצא לכלל ביצוע). כאשר נרצח פרנץ פרדיננד בסרייבו היה מאניו בין התומכים באיחודה של טרנסילבניה עם ממלכת רומניה.
קריירה פוליטית

ב-2 בדצמבר 1918 נהפך מאניו לראש ה"מועצה" של חבל טרנסילבניה (תפקיד המקביל למושל). עד שנת 1926 היה מאניו חבר במפלגה הלאומית הרומנית ואף עמד בראשה, ובאותה השנה התאחדה מפלגתו עם מפלגת האיכרים ומאניו נהפך למנהיג המפלגה המאוחדת שנקראה "מפלגת האיכרים הלאומית" (PNŢ), זאת למשך שבע השנים הבאות ופעם נוספת משנת 1937 ועד 1947.
מפלגתו של מאניו עלתה לשלטון רק ב-10 בנובמבר 1928, לאחר מותם של פרדיננד הראשון, מלך רומניה וראש ממשלתו ברטיאנו שנפטרו באותה השנה. מפלגת האיכרים הלאומית חברה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולמפלגה הגרמנית ומאניו נבחר כראש הממשלה.
בשנת 1930 ביחד עם גאורגה מירונסקו פעל מאניו כנגד החוקה הרומנית בעניין משבר המלוכה באותו הזמן, כאשר פעל למען המלכתו בשנית של המלך קרול במקום בנו מיכאי זאת בתנאי שיחדש את ברית נישואיו עם המלכה אלנה, אך המלך קרול לא כיבד את ההסכם.
ב-13 ביוני 1930 הקים מאניו ממשלה חדשה אך זאת לא האריכה ימים וכעבור ארבעה חודשים בלבד הדיח המלך קרול את מאניו מראשות הממשלה, זאת בעקבות המשבר שבינו ובין חוג מקורביו של המלך ופלגשו מגדה לופסקו ובעקבות השפל הכלכלי.
עם הפיכתה של רומניה למדינה אוטוריטרית בעקבות צעדיו של המלך קרול, חתם מאניו על הסכם שיתוף פעולה עם התנועה הלגיונרית והעומד בראשה, קורנליו זליה קודריאנו, בתקווה לבלום את צעדי של המלך.
לאחר שרומניה הפסידה ב-1940 את צפון טרנסילבניה, בסרביה וצפון דוברוג'ה המלך קרול יצא לגלות ואת מקומו תפס שוב בנו מיכאי ולראשות הממשלה עלה הגנרל יון אנטונסקו.
מאניו שימש כראש האופוזיציה (בהיעדר פרלמנט) שעמדה כנגד אנטונסקו בתקופת מלחמת העולם השנייה ואף ניהל מגעים עם אנטונסקו להפסקת הרדיפות כנגד היהודים ברומניה.
עם תבוסתה של רומניה במלחמה בשנת 1944 מאניו היה מעורב בהפלת משטרו ומעצרו של אנטונסקו.
סוף ימיו

ביולי 1947 מפלגתו של מאניו הוצאה מחוץ לחוק בידי הקומוניסטים. באותו החודש, חברו של מאניו, יון מיכאלאקה מראשי מפלגת האיכרים ניסה להימלט מרומניה, במטרה להקים ממשלה גולה. ב- 14 ביולי מיכאלאקה נתפס ונעצר בשדה תעופה קטן בקרבת בוקרשט יחד עם אחרים. למרות שמאניו עצמו לא היה נוכח באותו המקום נעצר אף הוא באשמת קשירת קשר להקמת הממשלה גולה.
לקבוצה נערך משפט ראווה. יוליו מאניו ו- יון מיכאלאקה נמצאו אשמים ועקב גילם נגזר עליהם עונש של מאסר עולם עם עבודת פרך, זאת במקום עונש מוות.
משפט הראווה של מנהיגי המפלגות הדמוקרטיות הפופולריות ברומניה הרתיע גורמי אופוזיציה נוספים והיה אחד מאבני היסוד בהקמתה של רומניה הקומוניסטית.
יוליו מאניו נכלא בכלא סיגט (כלא לעצירים פוליטיים בתקופת השלטון הקומוניסטי) ונפטר ב- 5 בפברואר 1953.
הוא לא זכה ללוויה וגופתו "נזרקה" אל קבר אחים בקרבת מקום.
חזיר מלחמה

חזירי מלחמה הם חזירים, בעיקר חזירי בר, בהם השתמשו בשדה הקרב בעת העתיקה כאמצעי לחימה נגד פילי מלחמה.
היסטוריה

במאה הראשונה לפני הספירה, כתב הסופר הרומאי לוקרטיוס שייתכן כי בני אדם ניסו להפעיל חיות טרף, כגון אריות או "חזירי בר" נגד האויב, אבל התוצאות היו הרות אסון. קיים תיעוד ולפיו בשנת 272 לפני הספירה השתמשו הרומאים בחזירי בר במלחמתם נגד פילי המלחמה של הטאראנטו. לפי אגדה הנכללת ביצירתו של פסאודו-קליסטנס "רומן אלכסנדר", הקיסר המקדוני אלכסנדר הגדול למד על ה"נשק הסודי" הזה נגד פילי מלחמה מהשליט ההודי פורוס.
מפקד הצי והצבא הרומי, פליניוס הזקן, דיווח על כך ש"פילים מפחדים מהצווחה החלשה ביותר של החזיר". הסופר והמורה הרומי אליאן אישר כי פילים נבהלו מחזירים צווחים ומאיילים עם קרניים ודיווח כי הרומאים השתמשו בחזירים צווחים ובאיילים עם קרניים כדי להדוף את פילי המלחמה של פירוס בשנת 275 לפני הספירה. ההיסטוריון היווני-ביזנטי, פרוקופיוס בחיבורי "ההיסטוריה של המלחמות" כתב שמגני אדסה (אנ') תלו חזיר צווח מעל החומות כדי להפחיד ולגרש את הפיל היחיד בו השתמש חוסראו במצור על העיר, במאה השישית לספירה.
דיווחים היסטוריים על חזירי תבערה תועדו על ידי הסופר הצבאי היווני פוליאנוס ועל ידי אליאן. שני הכותבים דיווחו כי המצור שהטיל אנטיגונוס השני גונאטס על העיר מגארה בשנת 266 לפני הספירה נשבר כאשר תושבי העיר מרחו חזירים בזפת, בשמן, או בשרף, הדליקו אותם ושלחו אותם נגד פילי המלחמה של האויב. הפילים אחוזי האימה ברחו מהחזירים הצווחים שעלו בלהבות ורמסו למוות במנוסתם חיילים רבים של השליט המקדוני. מסופר שגונאטס דרש מאוחר יותר ממאמני הפילים שלו (מאהוטים) להחזיק חזיר בין הפילים כדי שהפילים יתרגלו אליו. המעשה הונצח במטבע ארד רומי מאותה תקופה, בו מוטבע פיל בצד אחד וחזיר בצד האחר.
חבר הפרלמנט הבריטי, רג'ינלד סקוט (אנ'), סיפר במאה השש עשרה על אימת הפילים מפני חזירים צווחים.
הערות שוליים

↑  Lucretius, De Rerum Natura 5.1298–1349
↑  Alves, Romulo; Albuquerque, Ulysses (2017). Ethnozoology: Animals in Our Lives. London: Academic Press. p. 329.
↑  Mayor 2005; Kistler 2007
↑  Pliny the Elder, "Natural History" 8.9.27
↑  Aelian, "On Animals" 1.38
↑  Procopius, "History of the Wars" 8.14.30–43
↑  Nossov, Konstantin (2012). War Elephants. Oxford: Osprey Publishing. p. 43.
↑  Polyaenus, "Stratagems" 4.6.3
↑  Aelian, "On Animals" 16.36
↑  Harden, A. (2013). Animals in the Classical World: Ethical Perspectives from Greek and Roman Texts (באנגלית). Springer. p. 139.
↑  Mayor, Adrienne (2014). "Chapter 17: Animals in Warfare".  In Campbell, Gordon Lindsay (ed.). The Oxford Handbook of Animals in Classical Thought and Life (באנגלית). Oxford University Press. pp. 292–293.
↑  Kistler, John (2007). War Elephants. Lincoln: University of Nebraska Press. p. 90.
↑  Petersson, R. T. (1956). Sir Kenelm Digby. Harvard University Press.
ח'ילווה

הח'ילווה הוא בית התפילה בדת הדרוזית. מקור המילה בשפה הערבית, ופירושה "מקום ריק".
מבנה

הח'ילווה נקרא כך בשל היותו מקום מבודד, מרוחק, צנוע ונטול קישוטים. הח'ילווה נבנה על פי רוב בשולי הכפר, במקום שנועד להשרות אווירה רוחנית בשעת התפילה. הוא נעדר שילוט או עיצוב מיוחד, במטרה למנוע מזרים לזהותו כבית תפילה. הוא מהווה מקום התכנסות למאמינים לתפילה בציבור וכבית מדרש ללימודי דת.
הח'ילווה בנוי כמבנה ציבורי רחב, מחולק לשניים: חלק לנשים וחלק לגברים. שני החלקים מופרדים בווילון אטום. כמו כן יש בבית התפילה ארון קודש ודרגש לדרשן. בכל כפר דרוזי קיים ח'ילווה.
סדרי התפילה

בתפילות הדרוזיות רשאים להשתתף אך ורק בני הדת הדרוזית, משום שהיא נחשבת לסודית ורזי האמונה גלויים אך ורק למאמינים. מי שאינו נמנה עם אנשי הדת יכול לפקוד את בית התפילה, בלבוש צנוע כמקובל, וזאת רק לשמיעת דרשות והטפות; זר אינו רשאי להיות נוכח בזמני תפילות ולימודי דת.
הדרוזים מתפללים פעמיים בשבוע, בערב יום שישי, היום הקדוש לעדה הדרוזית, ובערב יום שני. ניתן ואף מומלץ להתפלל תפילת שחרית מדי יום.
אופן התפילה

הכניסה לבית התפילה מחייבת לבוש דתי מושלם וחליצת נעליים לפני הכניסה. התפילה נעשית בישיבה מזרחית, בשעה קבועה, אך ללא כיוון מוגדר. בבית התפילה הדרוזי מתמקדים אך ורק בתפילות עצמן. חל איסור על אכילה, שתייה או שיחה בנושאים שאינם קשורים לתפילות. נוסף לתפילות, נהוג בקרב אנשי הדת ללמוד בצוותא ולהעמיק ברזי האמונה, ומכאן שבית התפילה משמש גם כבית מדרש.
ראו גם

הלבוש הדרוזי המסורתי
לקריאה נוספת

סעיד נבואני, דרוזים: מיסטיקה פולקלור ומורשת, הוצאת בית המורשת הדרוזית, 2005, עמ' 54-50.
סעיד נבואני, מנהגי מהמורשת הדרוזית, משרד החינוך והספורט, 2004, עמ' 174-167.
פלאח ס., חיר נ., שעורים במורשת דרוזית עממית, ירושלים 1979, עמ' 70-50.
חוש (עיר)

| --- | --- |
סמל חושסמל חוש

הבנק "רייפייזן" במרכז העיר ברחוב גנרל טלמן 1, בעבר - בניין הבנק הלאומי הרומני, נבנה ב-1938–1940
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  מחוז וסלוי
 ראש העיר:  יואן צ'ופילן (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית) - מ-2008
 בירת העיר:  חוש 
 שטח:  61.12 קמ"ר
 גובה:  120 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,045 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  46°40′27″N 28°03′35″E﻿ / ﻿46.6741666666667°N 28.0597222222222°E﻿ / 46.6741666666667; 28.0597222222222
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.husi.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור חוש(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור חוש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חוש או חושי ברומנית: Huşi) היא עיר במחוז וסלוי, בחבל מולדובה שבמזרח רומניה.
ב-2016 אוכלוסיית העיר מנתה 30,484 תושבים,
השם

על תולדות העיר ומקורות אפשריים של שמה כתבו הבישוף מלכיסדק (מלכיצדק) שטפנסקו, מחבר כרוניקת העיר הוש עד למחצית המאה ה-19, וכמו כן היסטוריונים כמו ניקולאיה יורגה, יואן בוגדן וגאורגה גיבנסקו.
מקור שמה של העיר אינו ידוע. קימות השערות שונות. אחת מהם מקשר אותו לשמו של בויאר שנקרא הוסול או הוסיה, אולי מייסד היישוב, שהחזיק כאן אחוזות משני צידי הנהר פרוט.
השערה אחרת היא שבימי השליט אלכסנדרו הטוב היישוב הזה קלט פליטים הוסיטים, חסידי מורשתו של יאן הוס שגורשו מממלכת הונגריה. לפי ההיסטוריון גאורגה נסטאסה, בני אוכלוסייה דוברת הונגרית, צ'אנגואים, הגיעו לכאן בסביבות שנת 1460. לפי המיסיונר מרקו בנדיני, ב-1648 חיו בעיירה גם רומנים וגם קצת פחות, הונגרים, (האחרונים 682 בני אדם). בראש היישוב התחלפו כל שנה לסירוגין "שופט" (ז'וּדֶה - jude), כלומר "ראש היישוב" רומני והונגרי. בנדיני מזכיר את המסורת לפיה מייסדי העיר היו הוסיטים הונגרים שגורשו בסביבות 1460. הם שמרו לדבריו את מסורת הפולחן הנוצרי בשפה ההונגרית. בגרמנית העיר נקראה "הוסבורג" ובהונגרית "הוסווארוש".
היסטוריה

היישוב הוש מוזכר לראשונה בתעודה מ-1494 שמדברת "על הדרך מווסלוי להוש". תעודה אחרת מ-1497 מזכירה את "הוש הנמצאת על דרסליבצה". ב-1495 השליט שטפן הגדול הקים ביישוב כנסייה מוקדשת לשליחים פטרוס ופאולוס, ברומנית "פטרו ופאבל".
גם חלק מהשליטים אחרי שטפן הגדול, כמו בוגדאן השלישי "העיוור", פטרו רארש, איליאש, אלכסנדרו לפושניאנו ויואן וודה האיום בחרו בהוש כאחד ממושבי המלוכה החביבים עליהם. בין שיקוליהם נמנו המיקום האסטרטגי בעת העימותים עם הטורקים העות'מאנים, והכרמים המפורסמים שמסביבה.
מאוחר יותר יותר ב-1598 הקים השליט ירמיה מובילה את הבישופות האודתוקוסית של הוש והכנסייה על שם פטרו ופאבל הפכה לקתדרלה בישופית.
בראש דיוקסיית הוש עמדו אישים חשובים של הכנסייה והתרבות הרומנית כמו דוסופטיי, הבישופים מיטרופן, ורלאאם, בנימין קוסטאקה, מלכיסדק שטפנסקו.
בשנים 1590–1600 הגיעו יהודים ספרדים מצאצאי מגורשי ספרד, שבאו לכאן מהאימפריה העות'מאנית שבזמנו העניקה להם מקלט. במאות ה-18–19 הגיעו מגליציה ופודוליה יהודים אשכנזים
במקום הזה ב-23 ביולי 1711 חתם הצאר פטר הגדול על הסכם פרוט עם האימפריה העות'מאנית, אחרי שכוחותיו הוקפו על ידי הלוחמים הטורקים בקרבת המקום.
ב-1832 בעקבות הנהגת התקנון האורגני בנסיכויות הרומניות, הוענק ליישוב המעמד של עיר. ב-1834 היא הפכה לבירת "צינוט" עם בית משפט, פרפקטורה (אז "איספרניצ'יה") ובראשה איספרבניק, מועצת נכבדים שנקראה "אפוריה" ובית ספר יסודי.
הוש נודעה כ"עיר שבין הכרמים" מכיוון שמזה שנים רבות, הייתה מוקפת בגידולי גפן. גם דימיטריה קנטמיר בספרו "תיאור מולדובה" דירג את היין של הוש במקום השני, מיד אחרי היין של קוטנאר.
ביוני 1940 אחרי סיפוח בסרביה לברית המועצות חלק גדול מהצוות, הארכיון והציוד של רדיו בסרביה הועברו מקישינב להוש.
ב-1995 קיבלה הוש מעמד של רשות עירונית - מוניצ'יפיו.
גאוגרפיה > עמדה גאוגרפית

העיר שוכנת במחוז וסלוי, במרכז חבל מולדובה, 9 ק"מ מרחק מנהר הפרוט, כיום, בגבול בין רומניה לרפובליקה מולדובה, כ-45 ק"מ צפונית-מזרחית מן העיר וסלוי. העיר שוכנת בין כרמים.
חושי היא עיר הולדתו של מייסד התנועה הלגיונרית האנטישמי קורנליו זליה קודריאנו.
דמוגרפיה

בשנת 1900 חיו בעיירה 13,404 תושבים, מתוכם רבע היו יהודים.
| לאום | מספר התושבים | אחוזים |
| --- | --- | --- |
| רומנים | 29,349 | 99,5% |
| צוענים | 129 | 0,4% |
| יהודים | 13 | < 0,1% |
| הונגרים | 9 | < 0,1% |
| איטלקים | 4 | < 0,1% |
| אוקראינים | 2 | < 0,1% |
| יוונים | 2 | < 0,1% |
| גרמנים | 1 | < 0,1% |
| שפת אם | מספר התושבים | אחוזים |
| --- | --- | --- |
| רומנית | 29,492 | 99,9% |
| הונגרית | 9 | < 0,1% |
| רומאני | 3 | < 0,1% |
| איטלקית | 3 | < 0,1% |
| אוקראינית | 1 | < 0,1% |
| יוונית | 1 | < 0,1% |
| דת | מספר תושבים | אחוזים |
| --- | --- | --- |
| נצרות אורתודוקסית רומנית | 23,580 | 79,9% |
| נצרות רומית-קתולית | 5,826 | 19,7% |
| אדוונטיזם | 21 | 0,1% |
| נצרות יוונית-קתולית רומנית | 14 | < 0,1% |
| יהדות | 13 | < 0,1% |
| הכנסייה הנוצרית לפי האוונגליון | 12 | < 0,1% |
| פנטקוסטליזם | 11 | < 0,1% |
| ללא דת | 4 | < 0,1% |
| אוניטריאניזם | 3 | < 0,1% |
| אתאיזם | 3 | < 0,1% |
| הכנסייה הרפורמית | 1 | < 0,1% |
| בפטיזם | 1 | < 0,1% |
| לא הצהירו | 1 | < 0,1% |
יהודי חוש

לפי השערותאחדות הייתה התיישבות ראשונה של יהודים בעיר כבר בשנת 1484.[דרוש מקור]
לעומת זאת רוב החוקרים סבורים שראשוני היהודים השתקעו בעיירה לקראת סוף המאה ה-17 באישור שקיבל הבישוף האורתודוקסי של הוש. הבישוף הקצה מקום גם לבית העלמין שלהם. המצבות העתיקות ביותר בבית העלמין בהוש הן משנת 1747.החל מ-1775 פעלה במקום חברה קדישא. ב-1776 פעלה במקום איגוד לגמילות חסדים וב-1794 נבנה מחדש בית כנסת. השכנים ביקשו לעצור את הבנייה אבל הבישוף פסק לטובת היהודים. הבישוף השיג ב-1806 אישור להתיישבות קבוצה נוספת של 40 יהודים.ב-1882 פרצה פרשת עלילת דם
ב-1866 השתקע בעיר הרופא דוד אלמוגן (1897-1823) מגאליציה, שנתמנה רופא עירוני וחיבר ספרים לעם על שמירת הבריאות. ב-1882 נעשה ניסיון ראשון לארגן קהילה בעיר וב - 1910 הצטרפה לקהילה החברה קדישא שפעלה עד אז במסגרת עצמאית.
ב-1876 לשכת בני ברית הקימה בית ספר יסודי יהודי אבל הוא לא פעל יותר משנה בגלל התנגדותם של חוגים חרדים שהקימו תלמוד תורה ב-1877.
ב-1897 קם האיגוד היהודי Cultura (תרבות) שהקים בית ספר יהודי עם 268 תלמידים, זאת בסיוע כספי של הקהילה. אולם ב-1901 גם בית ספר זה נהפך בהשפעת החוגים החרדיים לתלמוד תורה.
ב-1889 70% מסוחרי העיירה ביו יהודים. עד למלחמת העולם השנייה יש סבורים ששני שלישים מבתי המסחר, בתי המלאכה והבנקים בעיר היו של יהודים. היו ששיערו כי כ-80% מבעלי מלאכה היו יהודים.
ב-1898 קמה בעיר שלוחה של הארגון הציוני "בני ציון". ב-1901 הוקם משרד הל ארגון ציוני נוסף - שלום ירושלים.
אוכלוסייה היהודית גדלה במהלך הזמן מ-261 (5.2% מכלל התושבים) ב-1831 ל-2,395 ב-1859, 4,057 (26.2% מכלל התושבים) ב-1899 וירדה ל-2,514 ב-1930, כלומר 10.4% מכלל התושבים. לעיתים היהודים התמודדו עם מעשי עוינות מהממשל ומהסביבה. ב-1884 ננקטו צעדים מגבילים נגד פעילות הסוחרים היהודים. אחרי שנת 1900 הוקם ארגון "האחווה הרומנית" שקרא לחרם העסקים היהודיים, מה שהחריף את המתח בקרב בני הקהילה.
ב-1911 יון זלינסקי-קודריאנו, אביו של קורנליו זליה קודריאנו, שייסד את משמר הברזל, התמנה למור בבית ספר תיכון בעיר ונמנה עם מחזקי ההסתה האנטישמית בעיר.
ב-1914 בנשף לכבוד החיילים שבו הוזמנו היהודים זלינסקי - קודריאנו העלה מחזה אנטישמי ושירי הסתה נגד היהודים. הבישוף ניקודים מונטיאנו וכמרים אחרים ומורים עזבו את המקום בסימן מחאה.
ב-1915 הבישוף הזמין את ראשי הקהילה היהודית לטקס בקתדרלה והבישוף השיב לבכרות ראש הקהילה כי לכנסייה יחס סובלני ליהודים ושההתנגשויות בין יהודים לנוצרים בעיר נגרמות על רקע אישי בלבד.
בשנת 1927 הוקם בנק קואופרטיבי בעזרת האגון ג'וינט ובו 400 חברים.
בערוב מלחמת העולם השנייה פעלו בעיר שבעה בתי כנסת.
במאה ה-19 פעל בהוש הרב החסידי דב בער פרידמן (1876-1827), בנו של רבי ישראל מרוז'ין. הוא עבר אחר כך לליאובה וסקולן ונודע כרבי מליאובה.
רבנים אחרים שפעלו בהוש היו מנחם מנדל הלוי, אפרים יוסף סגל, מתתיהו יחזקאל גוטמן (מתתיאס אזקיאל גוטמן) ונחום שמריהו שכטר
יהודי חוש > ימי הרדיפות והשואה בעת מלחמת העולם השנייה

ביוני 1941 יהודי העיר רוכזו בכמה בתי כנסת ונשלחו לעבודות כפייה.
ביולי 1941 על יד העיר, כנראה בין פוגונשט להוש הצבא הרומני הוציא להורג כמה עשרות יהודים מבסרביה. הם נקברו בקבר אחים. בבית העלמין היהודי בהוש הוצבה אנדרטה לזכרם.
יהודי חוש > אחרי מלחמת העולם השנייה

קהילת יהודי הוש שרדה את תקופת השואה. ב-1947 היא מנתה 2750 יהודים. רוב רובם עלו לישראל בגלים שונים. ב-1969 עדיין פעל בית כנסת בעיר וחיו בה 60 משפחות יהודיות
באפריל 2019, אלמונים, ככל הנראה 3 תלמידי תיכון, חיללו 73 קברים בבית העלמין היהודי בעיר.
ערים תאומות

אוקראינה אודסה, אוקראינה
מולדובה צ'ימישליה, מולדובה
לקריאה נוספת

Gheorghe I.Năstase - Ungurii din Moldova la 1646 după „Codex Bandinus” , în Arhivele Basarabiei, vol. 4, Tipografia „Tiparul Moldovenesc”, Chișinău, 1935
(גאורגה נסטאסה - ההונגרים במולדובה ב-1646 לפי "קודקס בלדינוס" 1935) (ברומנית)
הערות שוליים

↑  אתר הארגון "אמיר" של יוצאי הרומניה בישראל
↑  על יהודי הוש באתר המוזיאון העם היהודי אנו בתל אביב
↑  דוד אסף - פרשת בערניו מליאובה ומחלוקת צאנז-סדיגורה, מחקרי ירושלים ומחשבת ישראל, אוניברסיטת תל אביב-2010–2011 עמ' 1
↑  Din lumina unui veac, Huși, 1989, עמ' 9
↑  Gh I.Năstase 1935 עמ' 81
↑  G.I. Năstase 1935 עמ' 401
1 2 3 4 5 6 7 8 9  אתר מוזיאון העם היהודי אנו בתל אביב]
1 2 3 4 5 6 7 8  פנקס הקהילות - הוש
↑  אתר מוזיאון העם היהודי אנו בתל אביב]
1 2  V.Odobescu 2019
↑  איתמר אייכנר, עשרות קברים יהודיים הושחתו ברומניה, באתר ynet, 4 באפריל 2019
↑  על מעשה הוונדליזם בהוש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567379105171  NKC: ge1105885
טייברן (פלג)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 שפך:  וסטבורן 
 מדינות באגן הניקוז:  הממלכה המאוחדת 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסטייברן(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסטייברן(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיטייברן(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיטייברן
 
פלג הטייברן (אנגלית: Tyburn) הוא אחד הנהרות התת-קרקעיים של לונדון המהווה את אחד מיובלי הנהר הווסטבורן.
הנהר אינו קשור לנהר הטייברן.
ראו גם

הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
מערכת הביוב של לונדון
ערך זה הוא קצרמרבנושא לונדון ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.