יחסי איטליה–ישראל
יחסים דיפלומטיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היחסים הדיפלומטיים בין איטליה וישראל כוננו לאחר הכרת איטליה במדינת ישראל בינואר 1949. ישראל מינתה את אריה אורון לקונסול ברומא, באפריל מונה שלמה גינוסר לציר ישראל באיטליה, ובנובמבר 1949 הגיע לישראל ציר איטליה הראשון, אנריקו אנצילוטי..
ב-1956 הועלה דרג היחסים בין המדינות לשגרירות.
בסוף שנות ה-50, הקפידה איטליה לנהל מדיניות זהירה עם ישראל. בשנים אלו היא ניסתה לרכוש את אמונן של מדינות ערב ולבסס לעצמה מעמד נכבד במזרח התיכון. להסתייגות של איטליה מישראל תרם גם החשש שלה מהצטרפות של ישראל לארגונים כלכליים אירופיים, שמא מוצרי החקלאות של מדינת ישראל, יתחרו בייצוא החקלאי שלה ויפגעו בו. מנגד, ראתה ישראל באיטליה בעלת ברית חשובה באזור הים התיכון. ביקורה של שרת החוץ, גולדה מאיר ברומא באוגוסט 1958 והזמנתה לארח את מנהיגי איטליה בישראל, הם הוכחה לכך.
לאחר ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין אוגנדה לישראל ב-1972, הייתה איטליה למעצמה מעניקת חסות עבור האינטרסים הישראלים באוגנדה.
ב-12 ביולי 2001, ביקר ראש ממשלת ישראל אריאל שרון באיטליה. הביקור התקיים בשיאה של האינתיפאדה השנייה, במטרה לגייס את איטליה להפעלת לחץ אירופי על הרשות הפלסטינית להפסקת האלימות והפיגועים. במהלך הביקור, נפגש שרון עם נשיא איטליה קרלו צ'אמפי, ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני ושר ההגנה האיטלקי. ב-17 בנובמבר 2003, שוב הגיע שרון לביקור בן שלושה ימים באיטליה, לאחר גל האנטישמיות שהתרחש באירופה ושוחח עם המנהיגים האיטלקיים.
במאי 2002, החליטו שלטונות המכס באיטליה, להטיל הגבלות על הייבוא מישראל, עם חיוב כספי על יבואני סחורות מישראל, שיוחזר רק אם יתברר כי מקור הסחורה אינו בהתנחלויות. משרד החוץ אמר כי זהו צעד חמור העלול להפסיק את יחסי המסחר של איטליה עם ישראל.
החל משנת 2004, החלו מאמצים איטלקיים גדולים לצירופה של ישראל לאיחוד האירופי. בנובמבר 2006 תמכו חברי פרלמנט איטלקים באיחוד האירופי בצירוף ישראל לאיחוד, ואף תכננו יוזמה ובה ישראל יכלה להציע את מועמדותה כבר באותו זמן, אך צירופה המלא ייעשה לאחר חתימת הסכם שלום עם הפלסטינים. בפועל יוזמות אלו לא פעלו, ונכון ל-2024, ישראל איננה חברה באיחוד האירופי.
ב-3 בנובמבר 2005, לאחר התבטאותו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד כי "יש למחוק את ישראל מהמפה", התקיימה ברומא שבאיטליה הפגנת תמיכה גדולה בישראל מול שגרירות איראן באיטליה במחאה על דבריה של איראן, וכללה כ-15 אלף מפגינים. במקביל נערכה הפגנה בת כ-2,000 אנשים תומכי ישראל, מול הקונסוליה האיראנית במילאנו. למחרת ההפגנה, התנוססו כותרות ראשיות באתרי החדשות האיטלקיים הגדולים שהעמידו את נושא התמיכה בישראל במרכז העניינים ודיברו על ההפגנה הגדולה שנערכה במדינה אמש. שגריר איראן זומן לשיחה במשרד החוץ האיטלקי, ושר הרפורמות האיטלקי קרא לגרש אותו מהמדינה.
בינואר 2009, בעת מבצע עופרת יצוקה, החלו להתקיים הפגנות גדולות נגד ישראל באיטליה. אירועי המחאה במדינה הלכו וצברו תאוצה, והגיעו לשיאם כאשר ב-9 בינואר 2009, חמישה אלמונים רעולי פנים פרצו למשרדי חברת הספנות הישראלית צים סמוך לעיר ונציה. יממה לאחר מכן, הופיעו ברחבי רומא כתובות נאצה אנטישמיות רבות, והפגנות המוניות נערכו בכל רחבי המדינה, בין השאר בעיר מילאנו, וארגון סוחרים מקומי קרא לחרם על חנויות יהודים. למרות ההפגנות לגנותה של ישראל, מרבית מנהיגי איטליה המשיכו לתמוך בישראל וגינו את פעילותו של חמאס ברצועת עזה.
ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני היה ידוע בתמיכתו בישראל לאורך כל שנות הכהונה שלו. ב-1 בפברואר 2010, הגיע ברלוסקוני לישראל לביקור ממלכתי בן יומיים יחד עם עוד שבעה שרים איטלקיים. באותה שנה, כמה חודשים לאחר מכן, עורר ברלוסקוני סערה בקרב הקהילה היהודית באיטליה, לאחר שסיפר בדיחות על השואה בפומבי וזכה לגינויים רבים, אפילו מצד הוותיקן. ב-7 באוקטובר, השתתף ברלוסקוני בעצרת תמיכה בישראל שהתקיימה ברומא, גינה את איומיה של איראן כלפי ישראל, ואף הכריז כי הוא מרגיש "ישראלי".
ב-22 ביולי 2011, החליט שר החוץ האיטלקי להחרים את ועידת דרבן השלישית שתוכננה להתקיים בספטמבר, מאחר שלטענתו הפכה לבימה להטחת האשמות בישראל.
ב-15 במרץ 2012, נעצר צעיר בן 20 ממוצא מרוקני, בחשד שניסה לבצע פיגוע נגד בית הכנסת בעיר מילאנו. כמה חודשים לאחר שהכו בצפון איטליה בחודש אפריל רעידות אדמה רבות וגרמו לנזק רב, הגיע שר החוץ הישראלי אביגדור ליברמן ב-1 ביולי לאיטליה במטרה להעניק תרומה בשם איש עסקים קנדי-ישראלי לארבעה בתי חולים שדה בצפון המדינה למען נפגעי הרעידות. בנוסף, נשלחה לאזור האסון באיטליה משלחת ישראלית של מומחי טראומה על ידי ראש הממשלה. לאחר הרעידות, הוכרז על סטודנט ישראלי שנעדר במדינה, וב-8 באפריל, נמצאה גופתו של הסטודנט, שזוהה על ידי אביו ששהה במקום והיא הוטסה חזרה לישראל.
ב-13 ביוני 2013, נחת בישראל לביקור ראשון, ראש ממשלת איטליה החדש אנריקו לטה, במהלכו נפגש עם ראש הממשלה נתניהו.
ב-11 בדצמבר 2018 ביקר בישראל סגן ראש ממשלת איטליה ושר הפנים, מתאו סלביני, שידוע כאוהד ישראל. הוא נפגש עם ראש הממשלה ושרים נוספים. נשיא המדינה ראובן ריבלין הודיע שלא ייפגש עם סלביני.
ביוני 2023 החליטה ממשלת ישראל למנות את בני כשריאל לשגריר באיטליה, החל מקיץ 2024, אך נשיא איטליה, סרג'ו מטרלה, פסל את כשריאל על רקע עברו כראש עיריית מעלה אדומים וכראש מועצת יש"ע.
ב-21 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הגיעה ראש ממשלת איטליה ג'ורג'יה מלוני לביקור בישראל לשם הבעת תמיכה וסולידריות ונפגשה עם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
ב-10 באוקטובר 2024, יוניפי"ל דיווח כי חיילי צה"ל ירו מכוונה לעבר עמדה שלו בדרום לבנון, מה שגרם לנזקים לכלי רכב ומכשירי קשר. שר ההגנה האיטלקי האשים את ישראל שהפגיעה הייתה מכוונת ושגריר ישראל זומן לשיחת נזיפה.