stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאשוויל פרדטורס
היסטוריה > 1998 - 2003: התחלה קשה

ב-1997 העניק ה-NHL ארבעה זיכיונות מותנים לקבוצות משקיעים בנאשוויל, אטלנטה, קולומבוס ו"הערים התאומות" במינסוטה. הזוכה בזיכיון בנאשוויל היה קרייג לאופולד, איש עסקים מוויסקונסין.
באותה שנה, בעת חפירה במרכז נאשוויל לצורך יציקת יסודות לבניין חדש, נמצא שלד של טיגריס שנחרבי קדום. הסיפור עשה כנפיים בעיר, ולאופולד החליט לבחור בטיגריס השנחרבי כלוגו הקבוצה. במשאל אוהדים נבחר שם הקבוצה.
מכיוון שלנאשוויל היה אולם מוכן, ה"נאשוויל ארנה" (כיום ברידג'סטון ארנה), היא יכלה להתחיל לפעול לפני שלוש האחרות, ותחילת פעולתה הייתה מותנית במכירת 12000 מנויים עונתיים עד סוף מרץ 1998. הפרדטורס עמדו בתנאי והצטרפו ל-NHL עם פתיחת עונת 1998/99.
כמו ברוב המקרים של קבוצת התרחבות, העונה הראשונה הייתה קשה מאוד, והפרדטורס סיימו אחרונים בבית המרכזי עם 28 ניצחונות מול 47 הפסדים ו-7 תיקו. את עונת 1999/2000 סיימו במאזן כמעט זהה. המבקיע המצטיין שלהם בשתי העונות הראשונות היה קליף רונינג, חלוץ ותיק שהגיע במהלך עונת 1998/99 מפיניקס קויוטיס.
הפרדטורס החלו את עונת 2000/01 בשני משחקים מול פיטסבורג פינגווינס בטוקיו. הם גילו שיפור לעומת העונה הקודמת ונחלצו מתחתית הבית המרכזי, אבל עדיין סיימו במאזן שלילי ולא היוו גורם משמעותי במירוץ לפלייאוף. רונינג המשיך להוביל את התקפת הקבוצה עם 62 נקודות, והקבוצה נהנתה מעונה טובה יחסית של השוערים שלה, תומש ווקון ומייק דנהם.
בעונת 2001/02 חלה נסיגה בקבוצה שחזרה למאזנים דומים לשנתיים הראשונות. ההתקפה של הקבוצה המשיכה להיות החלק החלש שלה כאשר אף שחקן לא הגיע ל-50 נקודות, וקליף רונינג עזב לקראת סיומה ללוס אנג'לס קינגס. עונת 2002/03 לא הייתה שונה בהרבה, ועם מאזן של 27 ניצחונות ו-74 נקודות בלבד סיימו הפרדטורס במקום ה-13 מתוך 15 בחטיבה המערבית.
היסטוריה > ריצת הפלייאוף של 2017

לפני תחילת עונת 2016/17 הודיעו הפרדטורס על עסקה מפתיעה - המגן המצטיין וקפטן הקבוצה, שיי ובר, הועבר למונטריאול קנדיאנס תמורת מגן מצטיין אחר, פי. קיי. סובאן. העסקה הוכחה כמוצלחת כאשר סובאן השתלב באופן מצוין בקבוצה, הנהיג את הגנתה וגילה יכולת משובחת. ההתקפה התבססה על חלוקה בין שחקנים רבים, כאשר בלטו בה שני החלוצים השוודים הצעירים ויקטור ארווידסון ופיליפ פורשברג. הפרדטורס סיימו את העונה עם 41 ניצחונות ו-94 נקודות בטבלה, מאזן שהספיק להם רק למקום השמיני בחטיבה המערבית - כרטיס הויילד קארד השני, שהבטיח לפרדטורס פלייאוף קשה עם חסרון ביתיות בכל הסיבובים.
המקום השמיני סידר לפרדטורס סדרה קשה מול הזוכה במקום הראשון בחטיבה, שיקגו בלאקהוקס. מול הבלאקהוקס העדיפים על הנייר שדרגו הפרדטורס את יכולתם והדהימו בהדחה של הבלאקהוקס בארבעה ניצחונות ללא הפסד - הפעם הראשונה מאז שמשוחק פלייאוף בשיטת "הטוב מ-7" בה קבוצה מהמקום השמיני מדיחה את הקבוצה מהמקום הראשון בחטיבה ללא הפסד.
בסיבוב השני הצליחו הפרדטורס לעבור סדרה הפכפכה מול סנט לואיס בלוז בשישה משחקים, ובכך עלו לראשונה בתולדותיהם לגמר החטיבה המערבית.
גם בגמר החטיבתי מול אלופת הבית הפסיפי, אנהיים דאקס, התגברו הפרדטורס בצורה מרשימה על חסרון הביתיות, ועם ניצחון בסדרה בשישה משחקים עלו בפעם הראשונה לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
בסדרת הגמר מול האלופה המכהנת, פיטסבורג פינגווינס, הפגינו הפרדטורס יכולת טובה כאשר כל קבוצה ניצחה את משחקיה הביתיים, עד המשחק השישי בו נוצחו הפרדטורס בנאשוויל על ידי הפינגווינס שזכו בגביע סטנלי שני ברציפות.
היסטוריה > 2017 - 2019: קבוצה משמעותית בליגה

העונה הרגילה של 2017/18 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות הקבוצה, שסיימה אותה בשיאי מועדון של 53 ניצחונות ו-117 נקודות בטבלה - המאזן הטוב בליגה שהביא לקבוצה זכייה ראשונה בגביע הנשיאים. למרות יתרון הביתיות, כשלה הקבוצה בפלייאוף והודחה בסיבוב השני בידי ויניפג ג'טס.
בעונה שלאחר מכן המשיכו הפרדטורס להיות בצמרת הליגה בעונה הרגילה, וסיימו אותה כאלופי הבית המרכזי - אך בפלייאוף נוצחו בידי דאלאס סטארס והודחו בסיבוב הראשון.
היסטוריה > 2019 - ההווה

עונת 2019/20 הופסקה לקראת סיומה בשל מגפת הקורונה כשהפרדטורס במקום השישי בחטיבה המערבית. בפורמט הפלייאוף המיוחד עליו הוחלט בעקבות הפסקת העונה, שיחקו הפרדטורס בסיבוב מוקדם לפלייאוף מול אריזונה קויוטיס, המדורגת 11. למרות הבדלי הדירוג, הופתעו הפרדטורס, נוצחו בסדרה והודחו. בשתי העונות הבאות עלו הפרדטורס לפלייאוף בקושי רב, ונוצחו בסיבוב הראשון. בעונת 2022/23 החמיצה הקבוצה את הפלייאוף לאחר מרוץ צמוד, ובעונת 2023/24 שבה הקבוצה לפלייאוף ושוב נוצחה בסיבוב הראשון.
סגל שחקנים

נכון ל-2 בנובמבר 2024
סטיב סאליבן
פול קאריה כיכב בפרדטורס שתי עונות
הפרדטורס נגד סן חוזה שארקס ב"סומט סנטר" (כיום ברידג'סטון ארנה), פלייאוף 2006
רומן יוסי, קפטן הפרדטורס
שפולה

שפולה (באוקראינית: Шпола; ביידיש: שפאלע) היא עיר מחוז במחוז צ'רקאסי שבאוקראינה, לדי נהר חובקיבקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

שפולה נזכרת לראשונה בשנת 1594, ובמחצית השנייה של המאה ה-17 נהרסה בידי הטטרים. בשנת 1793 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית.
בשנת 1866 הפכה העיר לבירת מחוז, ובשנת 1874 חוברה לקו מסילת הברזל.
יהודי שפולה

העיר התפרסמה בעולם היהודי כמקום מגוריו של רבי אריה לייב משפולי מתלמידי המגיד ממזריטש.
בתחילת המאה ה-20 התגוררו בעיר כ-5,400 יהודים, כמחצית מתושביה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו ביהודי העיר מספר פוגרומים, בהם נרצחו כ-40 יהודים, ובמהלכם הועלו באש רבים מבתי היהודים ביישוב. בתקופה הסובייטית פעלו בעיר מועצה יהודית ממלכתית ובתי ספר יהודיים. בד בבד, הצטמצמה האוכלוסייה היהודית בעיר, והגיעה ערב מלחמת העולם השנייה לכ-2,400 איש.
ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, וב-22 באוגוסט 1941 הוציאו בה אלו קבוצה של יהודים להורג. בתחילת ספטמבר שלאחר מכן רצחה יחידת איינזצגרופן 160 יהודים משכילים מהעיר, ולאחר מכן, רוכזו יתר היהודים שלא הספיקו להימלט מהעיר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו מתו רבים מהם מרעב. כמו כן, נצטוו יושבי הגטו לענוד סרט זרוע.
במרץ 1942 גורשו כ-800 היהודים שנותרו בגטו שבעיר למחנה ריכוז סמוך, בו נרצחו כולם בידי שוטרים אוקראינים ב-15 במאי 1942. 13 יהודים בעלי מלאכה שהושארו בעיר נרצחו בשנת 1943.
בשנת 2014 הוקם בעיר מחנה פליטים יהודי עבור פליטים מאזור הקרבות במזרח אוקראינה.
סטניסלבה פשיבישבסקה

סטניסלבה פּשיבּישֶבסקה
סטניסלבה פּשיבּישֶבסקה (בפולנית: Stanisława Przybyszewska;‏ 1 באוקטובר 1901, קרקוב, פולין - 15 באוגוסט 1935, העיר החופשית דנציג) הייתה מחזאית פולנייה שכתבה כמעט אך ורק על המהפכה הצרפתית. המחזה "מקרה דנטון" שפרסמה בשנת 1929, אשר בוחן את המתח בין רובספייר לבין ז'ורז' דנטון, נחשב לאחת מיצירות המופת על המהפכה הצרפתית, ועובד (אמנם בשינויים אידאולוגיים ניכרים) בידי הבמאי הפולני אנדז'יי ויידה לסרט "דנטון" בשנת 1983.
ביוגרפיה

פשיבישבסקה נולדה בקרקוב בשם סטניסלבה פאיונק, כבתם מחוץ לנישואין של האמנית אניאלה פאיונק ושל הסופר סטניסלב פשיבישבסקי. פשיבישבסקי היה מודרניסט בולט והולל ידוע, והיה ממייסדי תנועת פולין הצעירה (Młoda Polska). בילדותה נדדה פשיבישבסקה עם אמהּ ברחבי אירופה, וגרה לפרקים בלבוב, בפריז, בציריך, ובווינה. לאחר מות אמה בשנת 1912, חיה פשיבישבסקה אצל דודתה, ובשנת 1919 עברה לגור אצל אביה. תקופה קצרה למדה פילוסופיה באוניברסיטת אדם מיצקביץ' בפוזנן, ובמהלכה חשף אותה אביה למורפין, והיא החלה להשתמש בסם באופן אינטנסיבי.
בשנת 1921 נישאה ליאן פאניינסקי, אמן ומכור למורפין כמותה, שפגשה בקרקוב. לאחר שמת ממנת יתר בשנת 1924, שקעה פשיבישבסקה בבדידות ובאובססיה למהפכה הצרפתית. היא החלה לתארך את מכתביה (שכתבה למגוון אנשים, החל מאביה וכלה בתומאס מאן) על פי לוח השנה המהפכני בצרפת. את שנותיה האחרונות בילתה בעליית גג זעירה, ללא חימום, בדנציג, בעוני מרוד ובמצב נפשי מעורער. היא נאלצה למרוח את מזונה בליזול כדי לשמר אותו, והקדישה את זמנה להמחזה של המהפכה הצרפתית.
פשיבישבסקה העריצה את רובספייר עד כדי קיבעון, וייחסה לו בכתיבתה גאונות בלתי-רגילה ויכולת חיזוי העתיד. "אני סמוכה ובטוחה," כתבה לחברה, "שאני מבינה את רובספייר טוב יותר מכל אדם אחר שידוע לי." פשיבישבסקה ייחסה את עמדותיה הקומוניסטיות לרובספייר, והציגה אותו כמי שחזה את אסון עליית הקפיטליזם. רובספייר הוא הדמות הראשית בשני מחזותיה ששרדו, "מקרה דנטון", שהושלם בשנת 1929, ומחזה מוקדם יותר, "תרמידור", שנותר בלתי-גמור בעת מותה.
פשיבישבסקה מתה ב-15 באוגוסט 1935 בדנציג. בעת מותה עדיין הייתה לגמרי בלתי-ידועה, ומבודדת לחלוטין מן העולם המודרני, בשל השתקעותה בעיסוק במהפכה הצרפתית. הסופרת הבריטית הילרי מנטל העירה על פשיבישבסקה כי "שחפת, מורפין, ותת-תזונה נקבעו כסיבות מותה, אבל נכון יותר היה לאבחן אותה כאישה שמתה בגלל רובספייר."
הערות שוליים

↑  מתוך מסה מאת מנטל (אנגלית), בכתב העת London Review of Books.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347147405171  PLWABN: 9810703166805606  BIBSYS: 90401098  BNE: XX5478759  BnF: cb12044606z (data)  CiNii: DA10908837  GND: 119258110  ICCU: CFIV005614  ISNI: 0000 0001 0887 8844  LCCN: n84045311  NKC: ola2003198035  NLA: 35902106  NLK: KAC201012688  NTA: 069947376  RERO: 02-A027770717  SUDOC: 034849726  Trove: 1138463  VIAF: 36936362   WorldCat (עם VIAF): 36936362
אימרה קניג

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1901 דיולה, הונגריה 
 פטירה:  9 בספטמבר 1992 (בגיל 91) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי מ-1951
 מקצוע נוסף:  מהנדס מכונות
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, יוגוסלביה, ארצות הברית
 הערות:  יהודי
 
אימרה קניג (בהונגרית: König Imre;‏ 2 בספטמבר 1901, דיולה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום הונגריה) – 9 בספטמבר 1992, סנטה מוניקה) היה שחמטאי ומחבר ספרי שחמט יהודי-אמריקאי.
קריירה

במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא השתתף בתחרויות שחמט רבות. בשנת 1921 בצליה הוא סיים במקום השני. בשנת 1921 בווינה הוא סיים במקום השלישי, ב-1925 חלק מקומות 3–4 ובשנת 1926 מקומות 4–5. בשנת 1937 בתחרות בלגרד הוא חלק מקומות 2–4.
בשנת 1938 קניג היגר לאנגליה והמשיך להשתתף בתחרויות שונות. בשנת 1948–1949 בתחרות הסטינגס סיים במקום השני.
בשנת 1951 הוענק לו תואר אמן בינלאומי. בשנת 1953 קוניג היגר לארצות הברית.
בשנת 1958 קוניג פרסם את הספר "Chess from Morphy to Botvinnik: A Century of Chess Evolution" (באנגלית).
אימרה קניג באולימפיאדת השחמט

בשנים 1931–1935 השתתף קוניג ב-2 אולימפיאדות שחמט הראשונה:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1931 |  | יוגוסלביה |  | 6 מ-8 | 5+ 2= 1- | 75.0 | 4 קבוצתי |
| 1935 |  | יוגוסלביה |  | 9 מ-15 | 5+ 8= 2- | 60.0 | 6 קבוצתי, 6 אישי |
הערות שוליים

↑  König, Imre - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442861605171  BnF: cb170267765 (data)  ISNI: 0000 0000 6716 385X  LCCN: n79045267  NTA: 071325263  VIAF: 77586478   WorldCat (עם VIAF): 77586478 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניס גלושאקוב

דניס בוריסוביץ' גלושאקוב (ברוסית: Денис Борисович Глушаков, נולד ב-27 בינואר 1987) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

גלושאקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ניקה מוסקבה אליה הגיע מזו של צסק"א מוסקבה. בקיץ 2005 חתם בלוקומוטיב מוסקבה. בתחילת הקדנציה שלו בלוקומוטיב התקשה לקבל דקות משחק והושאל לסק"א רוסטוב וזווזדה אירקוטסק ובעונת 2008 חזר לצסק"א. ב-13 ביולי 2008 השלים לראשונה 90 דקות במשחק הליגה נגד דינמו מוסקבה. שבועיים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בלוקומוטיב במשחק הליגה נגד פ.צ. מוסקבה ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק. בסיום העונה נבחר לשחקן העונה על ידי אוהדי הקבוצה. במרץ 2011 האריך את חוזהו בלוקומוטיב ב-4 וחצי שנים נוספות.
ב-18 ביוני 2013 חתם בספרטק מוסקבה. ב-16 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור ספרטק במשחק הליגה נגד קריליה סובטוב סמרה. ב-10 בנובמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בספרטק בניצחון 2–4 נגד זניט סנקט פטרבורג.
בספטמבר 2018 הוא הושעה מהקבוצה יחד עם אנדריי ישצ'נקו בשל לחיצת "לייק", על פרסום באינסטגרם, של השחקן דמיטרי נזארוב, שביקר את התנהלותו של מאמן ספרטק מוסקבה, מאסימו קאררה, בעקבות רצף הפסדים.
הפופולריות שלו בקרב האוהדים ירדה מאוד ובקיץ 2019 ספרטק החליטה להיפרד ממנו. ביוני 2019 חתם באחמט גרוזני הצ'צ'נית. הופיע במדיה לראשונה בניצחון קבוצתו על אורנבורג בתוצאה 1–2, ב-5 באוגוסט. את שני שערי הבכורה במדי אחמט הבקיע במשחק שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל נגד לוץ' ולדיווסטוק, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–5. בליגה הרוסית הבקיע לראשונה במשחק המחזור ה-18 נגד רובין קאזאן ב-30 בנובמבר 2019.
בספטמבר 2020 חתם בחימקי. לאחר חתימתו מונה לקפטן הקבוצה.
בספטמבר 2023 חתם בספרטק קוסטרומה. לקראת עונת 2024/2025 בליגת העל הרוסית בכדורגל, חזר לחימקי. במהלך 2024, היה מושאל לקבוצת הכדורגל החובבנית סק"א רוסטוב.
קריירה בינלאומית

ב-29 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה במשחק ידידות נגד קטר. ב-11 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
גלושאקוב נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012, מונדיאל 2014, יורו 2016 וגביע הקונפדרציות 2017.
ס.ו. זנדהאוזן

ס.ו. זנדהאוזן (בגרמנית: .Sportverein Sandhausen 1916 e.V) היא  קבוצת כדורגל  גרמנית מהעיר זנדהאוזן, דרומית להיידלברג שבבאדן-וירטמברג.
היסטוריה

אחרי התחלה רעועה מבחינה כלכלית, התקדם המועדון בעקביות דרך הליגות הנמוכות עד שזכה לקידום לליגה האזורית ריין, אז ליגה חשובה בגרמניה, ב-1931, אבל שיחק בה רק עונה אחת לפני שירד. ב-1943 מוזגה הקבוצה עם "פאו. אף. בה. ויסלוך ואלדורף" (vfb wiesloch Walldorf) ועם "טה. אס. פאו ואלדורף" (TSV Walldorf) ויצרו יחדיו את "קה. אס. גה. ואלדורף-ויסלוך" (KSG Walldorf-Wiesloch).
הקבוצה המשולבת פורקה בסוף הסכסוך ואס. גה. זנדהאוזן (SG Sandhausen) הוקם מחדש כמועדון עצמאי בשלהי 1945. כ-6 שנים לאחר מכן הוחזר לו שמו המקורי. זנדהאוזן שיחקה כדורגל בלאנדסליגה (Landesliga) עד 1956 והתקדמה לליגת החובבנים של נודבאדן (Amateurliga Nordbaden). ב-1977 שיחקה הקבוצה בליגה הגבוהה בבאדן-וירטמברג.
ההצלחה הגדולה של הקבוצה הייתה בעונת 2011/2012, בה הקבוצה זכתה בליגה השלישית ועלתה לבונדסליגה השנייה בפעם הראשונה. הקבוצה נשארה בליגה הראשונה 11 עונות עד שבסיום עונת 2022/2023 ירדה לליגה השלישית.
אויגן פולנסקי

אויגן פולנסקי (בפולנית: Eugen Polanski, נולד ב-17 במרץ 1986 בסוסנוביץ שבפולין) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר ההגנתי.
פולנסקי ערך 19 הופעות במדי נבחרת פולין, והעביר את מרבית הקריירה בבונדסליגה.
קריירת מועדונים

פולנסקי נולד בסוסנוביץ שבפולין בשם בוגוסלאב אויגן פולנסקי, ובילדותו היגר עם משפחתו לגרמניה. בגיל שמונה החל לשחק בילדים של בורוסיה מנשנגלדבך, שם גם עלה לבוגרים לאחר כעשור. בפברואר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בהפסד 2-0 לורדר ברמן. זה היה משחקו היחיד של פולנסקי באותה עונה. את שערו הראשון הבקיע פולנסקי בתיקו 1-1 מול באייר לברקוזן בנובמבר 2005. בעונת 2006/07 פולנסקי ירד ליגה עם בורוסיה מנשנגלדבך, ונשאר בקבוצה בעונת 2007/08, אך מיעט לשחק. בתום עונה זו, עלתה בורוסיה מנשנגלדבך חזרה אל הבונדסליגה, ופולנסקי עבר לחטאפה מהלה ליגה הספרדית. פולנסקי שיחק עונה אחת בחטאפה, בה שיתף פעולה בקישור עם חאבייר קסקרו, וצבר 26 הופעות. הקבוצה ניצלה בקושי מירידה בעונת 2008/09. ביוני 2009 הושאל פולנסקי לשנה אחת למיינץ 05, ובהמשך ההשאלה הפכה לחוזה קבוע. פולנסקי היה אחד השחקנים היציבים בקבוצה, ושיחק בה שלוש עונות וחצי, בהן צבר 66 הופעות והבקיע שלושה שערים.
בפגרת החורף של עונת 2012/13 עבר פולנסקי להופנהיים, והשתלב מיד בקבוצה שהייתה בנויה על מערך התקפי מאוד אך פגיע בהגנה, עם קווין פולאנד, רוברטו פירמינו ואנתוני מודסט. פולנסקי שיחק במועדון עד ליולי 2018, אז פג חוזהו. בתחילת 2019, לאחר שלא חתם באף קבוצה, פרש פולנסקי ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

פולנסקי שיחק בנבחרות גרמניה השונות, וצבר 19 הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. עם זאת, בזכות שורשיו הפולניים, הוא יכול היה לבחור לשחק בנבחרת פולין והוא אכן נענה להזמנתו של מאמן נבחרת פולין פרנסישק סמודה. את הבכורה ערך במשחק ידידות מול נבחרת גאורגיה באוגוסט 2011. פולנסקי השתתף עם פולין ביורו 2012 אותו אירחה פולין, ופתח בכל שלושת משחקי הנבחרת בשלב הבתים, אך הנבחרת הודחה בשלב זה. בשנת 2014 ערך פולנסקי את הופעתו האחרונה במדי נבחרת פולין.
קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, החל פולנסקי לעבור הכשרה בעוזר מאמן בפ.צ. סנט גאלן בשנת 2019.
מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה

מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה (בגרמנית: Maria Christina von Sachsen; ‏7 בדצמבר 1770 - 24 בנובמבר 1851), הייתה אמו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.
ביוגרפיה

מריה כריסטינה נולדה ב-7 בדצמבר 1770 בדרזדן, לקרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ולפרנצישקה צורבין קרסינסקה, בתם של סטניסלב צורבין קרסינסקי ואניילה חומייסקה.
מריה כריסטינה חונכה בידי כמה מורים פרטיים ואומנות, והיא למדה פילוסופיה, גאוגרפיה, ספרות, מוזיקה, מחול, וכן למדה לדבר במספר שפות (גרמנית, איטלקית, צרפתית, פולנית ואנגלית).
ב-24 באוקטובר 1797 התחתנה מריה כריסטינה עם קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו, ממנו היו לה 2 ילדים. כעבור 3 שנים מהנישואים, מת בעלה קרלו אמנואלה בכלא הצרפתי, לשם נלקח אחרי כניעתו.
ב-1 בפברואר 1810 התחתנה מריה כריסטינה עם ז'ול מקסימיליאן דה מונטלאר, המרקיז השישי של רימון, ונסיך מונטלאר הראשון, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1824 קנה בעלה את ארמון וילהלמינברג על יד וינה ושיפץ אותו, ובשנת 1831 עלה בנה קרלו אלברטו לשלטון בממלכת סרדיניה. ב-24 בנובמבר 1851 מתה מריה כריסטינה בפריז, והיא בת 81 שנים.
משפחתה

ב-24 באוקטובר 1797 התחתנה מריה כריסטינה עם קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו, ממנו היו לה 2 ילדים:
קרלו אלברטו, מלך סרדיניה (1820–1878), התחתן עם מריה תרזה מאוסטריה.
אליזבטה, נסיכת סבויה (1826–1827), התחתנה עם ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה.
ב-1 בפברואר 1810 התחתנה מריה כריסטינה עם ז'ול מקסימיליאן דה מונלאר, המרקיז השישי של רימון, ונסיך מונלאר הראשון, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
ז'ול מוריס, נסיך מונלאר (1807)
לואיז בטילד דה מונלאר (1809–1823)
ברת מארי דה מונלאר (1811–1831)
ז'ולי דה מונלאר (1814–1885).
מרגריט ז'ולי דה מונלאר (1822–1832)
נטלי מרטינז

| --- | --- |

מרטינז, 2013
 לידה:  12 ביולי 1984 (בת 40) מיאמי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  St. Brendan High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
נטלי מרטינז (באנגלית: Natalie Martinez; נולדה ב-12 ביולי 1984) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר מתפקידה כקייס בסרט "מרוץ המוות" (2008), בדמותה של מישל מילר בטלנובלה "בית האופנה" ומתפקידה כאלישה מנדז בסדרה "ממלכה".
ביוגרפיה

מרטינז נולדה במיאמי, פלורידה להורים אמריקאים ממוצא קובני ולה שש אחיות. היא התחנכה בתיכון סנט ברנדן, אותו סיימה בשנת 2002.
היא החלה לשחק בשנת 2006 בטלנובלה בית האופנה בתפקיד "מישל מילר". הסדרה שודרה במשך שלושה חודשים. סרט הקולנוע הראשון שלה היה מרוץ המוות מ-2008 ובהמשך שיחקה במספר סדרות כמו: בתוך הבועה, CSI: ניו יורק, APB וסודות ושקרים. בנוסף היא השתתפה בסרטוני קליפ של מספר זמרים כמו ג'סטין טימברלייק, שון פול, עמר דיאב, מארק אנתוני ופיטבול.
בשנת 2015 שיחקה במותחן המדע הבדיוני "חי פעמיים" לצדם של ראיין ריינולדס ובן קינגסלי, בבימויו של טרסם סינג ובהפקתו של הישראלי רם ברגמן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | מרוץ המוות | קייס |  |
| 2011 | The Baytown Outlaws | מארי |  |
| 2012 | פורעי החוק | אריאנה |  |
| 2012 | סוף המשמרת (אנ') | גבי זבאלה |  |
| 2013 | עיר שבורה | נטלי בארו |  |
| 2015 | חי פעמיים | מדליין ביטוול |  |
| 2016 | האדמה | אוולין |  |
| 2016 | מסר מהמלך | טריש |  |
| 2017 | פלישה ביתית | אוליביה |  |
| 2019 | אגלי דולס | מייגן | דיבוב |
| 2019 | El Dorado | מריה |  |
| 2019 | הקרב בביג רוק | מריאנה | סרט קצר; מתוך "זיכיון פארק היורה" |
| 2021 | מסע בזיכרון | אוורי קסטיו |  |
| 2022 | ונדל וויילד | מריאנה | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | בית האופנה | מישל מילר | תפקיד ראשי; 55 פרקים |
| 2007 | Saints & Sinners | פילאר מרטין | תפקיד ראשי; 62 פרקים |
| 2010 | Sons of Tucson | מגי מורלס | 2 פרקים |
| 2010 | El Dorado | מריה מרטינז | מיני-סדרה; 2 פרקים |
| 2011-2010 | דטרויט 1-8-7 | בלשית אריאנה סאנצ'ז | תפקיד ראשי; 18 פרקים |
| 2013-2012 | CSI: ניו יורק | בלשית ג'יימי לובאטו | 12 פרקים |
| 2014-2013 | בתוך הבועה | לינדה אסקוויבל | תפקיד משני; (עונות 3-2); 14 פרקים |
| 2014 | מטאדור | סלמה | פרק: "Enter the Worm" |
| 2015 | סודות ושקרים | ג'סיקה "ג'ס" מרפי | תפקיד ראשי; (עונה 1); 10 פרקים |
| 2016-2015 | ממלכה | אלישה מנדז | תפקיד ראשי; (עונה 2); 20 פרקים |
| 2016 | From Dusk till Dawn: The Series | אמארו | 2 פרקים |
| 2017 | APB | תרזה מרפי | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2018 | מעבר לזמן | ריס | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2019 | Into the Dark | ג'ניפר רובינס | פרק: "Down" |
| 2019 | אי מציאות | גבריאלה צ'ייס | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2020 | הנמלט | אליסון פארו | תפקיד ראשי; 14 פרקים |
| 2020 | אזור הדמדומים | אנה | פרק: "A Small Town" |
| 2021 | העמדה | דיינה גארג'נס | 2 פרקים |
| 2021-הווה | פשוט ג'ו | איימי | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2024 | קוף רע | רוזה קמפסיו | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  ארבעת המופלאים (קומיקס) מאת סטן לי וג'ק קירבי
 בימוי:  טים סטורי 
 הופק בידי:  אבי ארד, ברנד אייכנר, ראלף וינטר 
 תסריט:  תסריט: דון פיין מארק פרוסט סיפור: ג'ון טורמן מארק פרוסט דמויות: סטן לי ג'ק קירבי
 עריכה:  ויליאם הוי   פיטר .ס. אליוט
 שחקנים ראשיים:  יואן גריפית' ג'סיקה אלבה מייקל צ'יקליס כריס אוונס דאג ג'ונס ג'וליאן מקמהון קרי וושינגטון לורנס פישבורן
 מדבבים:  לורנס פישבורן (הגולש הכסוף) 
 מוזיקה:  ג'ון אוטמן 
 צילום:  לארי בלאנפורד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מארוול   פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 15 ביוני 2007   הממלכה המאוחדת 15 ביוני 2007   ישראל 14 ביוני 2007
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט גיבורי-על, סרט מדע בדיוני, סרט פנטזיה 
 תקציב:  130 מיליון דולר
 הכנסות:  301,913,131 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   fantasticfour2
 תרגום לעברית:  ארבעת המופלאים 2
 www.foxmovies.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף (באנגלית: Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2007 מבית פוקס ומארוול קומיקס, המבוסס על ספר קומיקס בעל אותו שם אשר נוצר על ידי סטן לי וג'ק קירבי. הסרט בוים על ידי טים סטורי, שביים גם את הסרט הראשון בסדרה.
עלילה

עצם מסתורי, הדומה למטאור, נכנס לאטמוספירה של כדור הארץ, ומותיר אחריו שובל של אנרגיה קוסמית שגורמת לתנודות במזג האוויר ולהפסקות חשמל, ויוצרת מכתשים מסתוריים. הממשלה פונה לריד ריצ'רדס כדי לעקוב אחר תנועות העצם. ריד וסוזן סטורם מתכוננים לחתונתם, בעוד שהתקשורת נלהבת מהאירוע. בזמן שהחתונה מתחילה, המערכות של ריד מזהות את התופעה מתקרבת לעיר ניו יורק.
ג'וני סטורם יוצא בעקבות העצם ומגלה שזהו הגולש הכסוף, דמות דמוי אדם כסוף שרוכב על גלשן מעופף. הוא מתעמת עם הגולש, אך מובס. מאוחר יותר, כשסוזן מנסה לבדוק את מצבו של ג'וני, כוחותיהם מתחלפים; כאשר הם נוגעים שוב, הכוחות חוזרים למצבם המקורי. בדיקה של ריד על ג'וני מגלה כי החשיפה לגולש גרמה למבנה המולקולרי של ג'וני להיות במצב פסיבי, מה שמאפשר לו להחליף כוחות עם חברי הצוות במגע פיזי.
במעקב אחר האנרגיה הקוסמית של הגולש, ריד מגלה כי סדרת כוכבי לכת שהגולש ביקר בהם קודם לכן כולם נהרסו. ריד מזהה שהמכתש הבא יופיע בלונדון, והצוות נוסע לשם. הם מגיעים מאוחר מדי כדי לעצור את המכתש, והתמזה מתנקזת לתוכו. זה גם פוגע בגלגל הענק בלונדון, אך הצוות מצליח להציל אותו מקריסה.
הצבא מאלץ את ארבעת המופלאים לשתף פעולה עם ויקטור וון דום, ששוחרר ממצב הפסל שלו בעקבות מעבר האנרגיה של הגולש מעל לטבריה, וגופו נרפא במפגש עם הגולש בקרחון ראסל. כשהם מבינים שגלשן הגולש הוא מקור כוחותיו, ריד מפתח גנרטור פולסים שינתק אותו מהגלשן. ביער השחור, סוזן פוגשת את הגולש, שמגלה לה שהוא לא האחראי לניסיון השמדת כדור הארץ. הצבא פותח עליו באש, מה שמסיח את דעתו ומאפשר לארבעת המופלאים להשתמש בפולס כדי להפריד את הגולש מהגלשן שלו.
הצבא כולא את הגולש בסיביר, שם הם מענים אותו כדי להשיג מידע. בארבעת המופלאים עולה חשד כי הגולש אינו כפי שהוא נראה, וסוזן משתמשת בכוחותיה כדי לשוחח איתו באופן פרטי. היא מגלה שהוא משרת את גלקטוס, ישות קוסמית שחייבת להיזון מכוכבי לכת נושאי חיים כדי לשרוד. שירותו לגלקטוס מונע את השמדת עולמו, והגלשן של הגולש משמש כמגדלור המוביל את גלקטוס לכדור הארץ.
דום גונב את הגלשן תוך שימוש במכשיר שהוא יצר בסתר כדי לשלוט בגלשן ובכוחותיו, ובורח לסין. ארבעת המופלאים מצילים את הגולש ורודפים אחרי דום בפנטסטיקר, ומתעמתים איתו בשנגחאי, שם הוא מנקב את סוזן עם חנית מתכת שעשויה מאנרגיה קוסמית. כשהגולש חסר כוחות, ג'וני סופג את הכוחות המשולבים של הצוות כדי להילחם בדום, ומנטרל את המכשיר של דום, בעוד בן גרים משתמש במנוף קרוב כדי להשליך את דום לנמל.
גלקטוס מגיע כשסוזן מתה בזרועותיו של ריד. הגולש משתלט על הגלשן ומחזיר את סוזן לחיים, לפני שהוא עף לעבר גלקטוס בעזרתו של ג'וני. ההתנגשות גורמת לפיצוץ עצום של אנרגיה, העוטפת את גלקטוס בקרע קוסמי, ומשמידה לכאורה את שניהם. החשיפה השנייה של ג'וני לגולש מרפאה אותו, והוא כבר לא יכול להחליף כוחות עם חברי הצוות.
זמן קצר לאחר האירועים בשנגחאי, ריד וסוזן מתחתנים ביפן, רק כדי להיקטע שוב בעקבות התרעה על כך שוונציה שוקעת לים; לשמחתו של ריד, סוזן דואגת שהחתונה תסתיים במהירות לפני שהם, יחד עם ג'וני ובן, יוצאים להציל את העיר.
בסצנה שלאחר הכתוביות, הגולש הכסוף, לכאורה חסר חיים, צף בחלל, עד שעיניו נפקחות והגלשן שלו טס אליו בחזרה, מה שמרמז שהוא עדיין בחיים.
צוות שחקנים ודמויות

יואן גריפית' – ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק
ג'סיקה אלבה – סוזן סטורם/האשה הבלתי נראית
כריס אוונס – ג'וני סטורם/הלפיד האנושי
מייקל צ'יקליס – בן גרים/הדבר
דאג ג'ונס – נורין ראד/הגולש הכסוף (לכידת תנועה)
לורנס פישבורן - נורין ראד/הגולש הכסוף (דיבוב)
ג'וליאן מקמהון – ויקטור וון דום/דוקטור דום
קרי וושינגטון – אלישיה מאסטרס
בו גארט - קפטן פרנקי ריי
אנדרה בראואר – גנרל האגר
ונסה מינילו - ג'ולי אנג'ל
סטן לי – אורח בחתונה
מוזיקה

את המוזיקה לסרט כתב והלחין ג'ון אוטמן, המוזיקאי של סרטי "אקס-מן" ושל הסרט הראשון בסדרה.
ביקורות והכנסות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות עם ציון של 37% באתר Rotten Tomatoes וממוצע של 4.8 מתוך 10 בהתבסס על 168 חוות דעת. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון ממוצע של 45 מתוך 100, בהתבסס על 33 ביקורות. הסרט הצליח יחסית לפרק שקדם לו, והביא לרווח של 289 מיליון דולר עם תקציב הפקה של 130 מיליון דולר.