stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיר אבאן
הערות שוליים

↑  זהו השטח הכולל, מתוכו היו 376 דונם בבעלות יהודית ו-789 דונם שטחים ציבוריים
↑  "חירבת דיר אבּאן" באתר "עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ".
↑  חורבן הר טוב, דבר, 2 בספטמבר 1929
↑  קיצור תולדות ההגנה, בעריכת שאול אביגור, פרופ' יהודה סלוצקי, ואל"ם גרשון ריבלין, עמוד 136. 
 יוסי בן-ארצי, הרטוב, בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי מושבות, משרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1996, עמ' 50.
↑  יואב גלב, קוממיות ונכבה: ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948.  אור יהודה: דביר, תשס"ד 2004, עמ' 236
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים  1947–1949, עמ' 293
↑  שמואל א', פרק ז', פסוק י"ב: "וַיִּקַּח שְׁמוּאֵל אֶבֶן אַחַת, וַיָּשֶׂם בֵּין-הַמִּצְפָּה וּבֵין הַשֵּׁן, וַיִּקְרָא אֶת-שְׁמָהּ, אֶבֶן הָעָזֶר; וַיֹּאמַר, עַד-הֵנָּה עֲזָרָנוּ ה'".
↑  יהודה אליצור, ‏אבן העזר, באתר "דעת" 
 פרופ' יהודה אליצור, ישראל והמקרא: מחקרים גיאוגראפיים, היסטוריים והגותיים, עמוד 97.
↑  "חירבת דיר אבּאן" באתר "עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ".
↑  Palestine-Family.net - for the world-wide Palestine community
↑  ויקטור גרן, תיאור ארץ ישראל. תרגם מצרפתית לפי מהדורת פריז משנת 1868 חיים בן עמרם. הוצאת יד בן צבי תשמ"ב, 1982, כרך שני : יהודה (ב), פרק 21, עמ' 23
↑  משפחות אחדות נגועות בכל מיני קדחת בבית אל ג'מאל, משפחות אחדות של עובדי אדמה ברפאת, כ- 300 תושבים בצרעה, וכ- 150 תושבים בערטוף
↑  Baldensperger, Philip J. (1893). "Religion of the Fellahin of Palestine". Palestine Exploration Quarterly (באנגלית). 25 (4): 308. doi:10.1179/peq.1893.25.4.307. ISSN 0031-0328.
1 2  Bagatti, Bellarmino (2002). Ancient Christian Villages of Judaea and Negev. Jerusalem: Franciscan Printing Press. pp. 132–133.
↑  Baldensperger, G. (1904). "The Immovable East". Palestine Exploration Quarterly (באנגלית). 36 (1): 50. doi:10.1179/peq.1904.36.1.49. ISSN 0031-0328.
↑  Ben-Zvi, Yitzhak (1966). שאר ישוב [She'ar Yishuv] (2nd ed.). Jerusalem: Yad Ben Zvi. p. 410.
↑  H. Stephan, Stephan (1939–1940). "JPOS". Journal of the Palestine Oriental Society (19): 143.
↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל עמוד 1621
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  חורבן הר טוב, דבר, 2 בספטמבר 1929
↑  קיצור תולדות ההגנה, בעריכת שאול אביגור, פרופ' יהודה סלוצקי, ואל"ם גרשון ריבלין, עמוד 136. 
 יוסי בן-ארצי, הרטוב, בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי מושבות, משרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1996, עמ' 50.
↑  יואב גלב, קוממיות ונכבה: ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948.  אור יהודה: דביר, תשס"ד 2004, עמ' 236
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים  1947–1949, עמ' 293
דמיטרי הכוזב השני

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־16 
 פטירה:  21 בדצמבר 1610 קלוגה, רוסיה 
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי 
 מקום קבורה:  קלוגה 
 בן או בת זוג:  מרינה מנישק 
 
דמיטרי הכוזב השני (רוסית: Лжедмитрий II‏; ? - 21 בדצמבר 1610, קלוגה) היה נסיך שקר שטען שהוא בן של איוואן הרביעי וניסה להגיע לכס רוסיה הצארית. למרות שתקופה מסוימת שלט בחלק משמעותי של המדינה, לא נחשב צאר לדעת ההיסטוריונים כי לא הצליח להשתלט על מוסקבה ולא הוכתר כצאר בדרך המקובלת.
הופעתו

מיד לאחר הריגת דמיטרי הכוזב הראשון החלו להתפשט שמועות על כך שהוא לא נהרג והצליח לברוח ממוסקבה. כשבוע לאחר האירועים האלימים בהם הוא נהרג, החלו להופיע במוסקבה כרזות שנחתמו כביכול על ידו. בהופעת הנסיך מחדש היו מעוניינים כוחות שונים, בין היתר הפולנים ומתנגדי הצאר החדש וסילי שויסקי.
דמיטרי הכוזב השני הופיע בפעם הראשונה בשנת 1607 בעיר שדה קטנה בבלארוס. לא ברור מי הוא היה. לפי חלק מהגרסאות הוא היה מטביי וריובקין, בן של איש כמורה מאוקראינה. לפי גרסאות אחרות הוא היה ממוצא יהודי.
עם הזמן מחנה תומכיו גדל. תומכיו לרוב היו פולנים, אצילים מדרום רוסיה וקוזאקים. כאשר צבאו הגיע ל-3,000 לוחמים הוא יצאה לפשיטה וניצח את כוחות הצאר ליד קוזלסק. מיד לאחר הקרב, צבאו כמעט התפזר כתוצאה מהשלל הרב שנתפס. רק הצטרפות מספר אצילים פולנים איפשרה לו להמשיך במהלך. עם זאת, התלות שלו בפולנים גדלה. במהלך קרב שהתרחש ב-30 באפריל - 1 במאי 1608 הוא ניצח את הכוחות של וסילי שויסקי. בתחילת יוני 1608 הוא התחיל במצור על מוסקבה והקים מחנה בפרבר של העיר - בטושינו. זה היה הבסיס לכינוי - "הגנב מטושינו". ב-25 ביולי 1608 וסילי שויסקי חתם חוזה עם נציגי המלך הפולני סיגיזמונד השלישי. בחוזה סוכם בין היתר, שכל הפולנים יעזבו את דמיטרי הכוזב השני ומרינה מנישק תחזור לפולין, לא תכיר בנסיך הכוזב כבעלה ותפסיק לקרוא את עצמה כצארינה. בהיוודע שמרינה מנישק עזבה את ירוסלבל בדרכה לפולין דמיטרי הכוזב השני שלח כוח צבאי במטרה לתפוס אותה. הדבר הצליח, אך מרינה מנישק סירבה לבוא אליו והתמקמה במחנה תומכיו הפולנים. לאחר משא ומתן סוכם שמרינה מנישק תכיר בו כבעלה ולאביה יועברו כספים רבים וערים לאחר שדמיטרי הכוזב השני יתפוס את השלטון.
בינתיים המצור על מוסקבה נמשך ללא התקדמות ממשית ולא נרשמו הצלחות בשדה הקרב. מצור על מנזר חשוב בסביבת מוסקבה לא צלח. שוודיה שלחה את כוחותיה במטרה לתמוך בוסילי שויסקי ולכוחות שלו בהנהגת מיכאל סקופין-שויסקי היו מספר הצלחות שהחלו לאיים על עצם קיום המחנה בטושינו. בתחילת 1609 החלו מהומות בערים שתמכו בדמיטרי וזאת כתוצאה מהמיסים שהוטלו לצורך מימון הצבא. בקיץ 1609 מלך פולין החל בפלישה גדולה לשטחי רוסיה הצארית ורוב הפולנים עזבו את דמיטרי הכוזב השני. בסוף 1609 הוא נאלץ לעזוב את טושינו ונמלט לקלוגה.
בסוף שנת 1610 הוא נהרג על ידי אציל ממוצא טטרי.
דור הפרוזאק

ערך זה עוסק בספר מאת אליזבת וורצל. אם התכוונתם לעיבודו הקולנועי של הספר, ראו .
| --- | --- |

כריכת הספר באנגלית
 מידע כללי
 מאת:  אליזבת וורצל
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1994
 מספר עמודים:  365
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת משכל
 תאריך:  2002
 תרגום:  אורי לוטן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003674166, 002209881
דור הפרוזאק (באנגלית: Prozac Nation, אומת הפרוזק) הוא אוטוביוגרפיה שנכתבה בידי אליזבת וורצל ויצאה לאור בשנת 1994. הספר מתאר את חוויותיה של הסופרת בהתמודדותה עם דיכאון. הספר עובד לסרט בעל אותו שם. נושא הספר הוא ההתייחסות לפרוזאק, תרופה נוגדת דיכאון שנטלה וורצל.
הספר

בספר מתארת וורצל את חוויותיה העמוקות עם מחלת נפש, את הפגמים בדמותה שלה וכיצד היא מנהלת את חייה בתקופות קשות בצורה יוצאת דופן, בזמן לימודים בקולג' ועבודה בתור כתבת.
הכנות שבה מתארת וורצל סצנות קשות מחייה הוא היבט מרשים של הספר. הדבר עורר התנגדות בקרב קוראים ומבקרים רבים, שהאשימו את וורצל כאובססיבית לעצמה וממלאת את תאוותה שלה; אחרים שיבחו אותה על הפקת ספר גלוי לב והסבר משכנע על מחלת נפש, אשר בדרך כלל מודבקות לה סטיגמות רבות.
כהסבר אוטוביוגרפי על חוויות של מחלת נפש, עשוי הספר להיחשב יורשם של ספרים כגון ספרה של סילביה פלאת' The Bell Jar וספרה של ג'ואנה גרינברג I Never Promised You a Rose Garden. דור הפרוזאק גם דומה לספרה של סוזנה קייסן, "נערה בהפרעה", ספר שפורסם באותה השנה: שני הספרים נכתבו בידי נשים צעירות שתיארו את חוויותיהן על מחלה נפשית. מחלתה הנפשית של וורצל ידועה בשם דיכאון לא טיפוסי (Atypical depression), ולא נכתב עליה לעיתים קרובות בנרטיב אישי בגוף ראשון.
אליזבת וורצל, הסופרת שכתבה את "דור הפרוזק", הלכה לעולמה ב 7 בינואר 2020 לאחר התמודדות ארוכת שנים עם סרטן השד, והיא בת 52 בלבד.
הערות שוליים

↑  הסופרת אליזבת וורצל הלכה לעולמה בגיל 52, באתר מעריב אונליין, 7 בינואר 2020
גואו ג'יאנמיי

| --- | --- |
גואו ג'יאנמיי
גואו ג'יאנמיי
 לידה:  אוקטובר 1961 (בת 62) מחוז הואה, חנאן
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 פעילות בולטת:  פעילה למען זכויות נשים בסין
 השכלה:  משפטים, אוניברסיטת בייג'ינג
 מקצוע:  עורכת דין
 תפקיד:  מנכ"לית המרכז לחקר משפט נשים ולסיוע משפטי לנשים
 תואר:  עו"ד
 בן זוג:  ליו ג'נהואן (刘震云)
 פרסים והוקרה:  אות האומץ הנשי הבין-לאומי (2011)  פרס סימון דה בובואר (2010)  פרס הקיום הנכון (2019) 
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
גוּאוֹ ג'יאנמיי (בסינית: 郭建梅; ילידת אוקטובר 1961) היא עורכת דין סינית, פעילת זכויות אדם ומנהלת ארגון ללא מטרת רווח העוסק בסיוע משפטי לנשים.
ביוגרפיה

גואו נולדה באזור מוכה העוני של מחוז הואה שבפרובינציה חנאן. חזיונות העוני, הנחשלות ואי-השוויון ודיכוי הנשים בדורות קודמים של משפחתה ובכפר שהתגוררה בו הניעו אותה להקדיש את מפעל חייה לזכויות האישה בסין.
היא למדה לתואר בעריכת דין באוניברסיטת בייג'ינג והשלימה את לימודיה בשנת 1983. לאחר מכן, עבדה במשרד המשפטים של סין, בפדרציית הנשים הכלל-סינית (中华全国妇女联合会) ובהתאחדות עורכי הדין של סין רבתי.
היא משמשת כעת כמנכ"לית המרכז לחקר משפט נשים ולסיוע משפטי לנשים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת בייג'ינג. היא הייתה בין מייסדי המרכז בשנת 1995, שהיה לארגון החוץ ממשלתי הראשון ללא מטרת רווח שהתמחה בסיוע משפטי לנשים. בשנת 2010 אוניברסיטת בייג'ינג התנתקה באופן רשמי מהמרכז. המרכז כיום אינו מסונף לאוניברסיטה, אולם הוא קשור לבית הספר למשפטים שבה.
ביוגרפיה > הישגים ופרסים

לגואו הייתה יד בשינוי חוק הנישואין בסין בשנת 2001 ובאישור 'התקנות לסיוע משפטי' ב-2003.
בשנת 2010 הוענק לגואו פרס סימון דה בובאר, וארגון העבודה הבינלאומי הכריז עליה כשגרירה הראשונה נגד אפליית חולי איידס בסין.
ב-2011 זכתה גואו באות האומץ הנשי הבינלאומי.
ב-2019 זכתה בפרס הקיום הנכון.
ביוגרפיה > פרסומים

גואו פרסמה שמונה ספרים וערכה שלושה כרכים של "משפט בחיי היומיום" (Everyday Life Law) ושל "מדריך לתיקי סיוע משפטי לנשים" (A Guide to Women's Legal Aid Cases).
דניאלה בוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, פזמונאית, מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  רוק • פופ • פולק • אלקטרונית • אלטרנטיבית
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם לתמיכה בהפקת אלבום (2012)
 https://www.daniella-boss.com
דניאלה בוס היא זמרת-יוצרת, פזמונאית, גיטריסטית ומפיקה מוזיקלית ישראלית.
ביוגרפיה

דניאלה בוס גדלה ולמדה בכפר סבא. היא בוגרת רימון בית ספר למוסיקה ומכללת BPM. בוס החלה את דרכה כגיטריסטית מלווה לצד אומנים ולהקות כדוגמת אתי אנקרי וקרולינה. בשנת 2007 השתתפה בהקלטת אלבום הבכורה של להקת הבנות נחמה כנגנית אורחת בקבקיניו (אנ').
בשנת 2012 זכתה בפרס אקו"ם לתמיכה בהפקת אלבום בשווי כ-20,000 שקלים, מנימוקי השופטים היו כי "בעולם בו אנו חיים בו השירה הנשית שנויה במחלוקת בחוגים מסוימים מצליחה דניאלה בוס לרגש ולעניין בשירים מוזיקליים מאוד, בהפקה אוורירית ומלאת מקום לפרשנות ובטקסטים נשיים מלאי עוצמה ופגיעות." בשנת 2013 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, שהופק בעזרת הפרס שקיבלה בוס. האלבום כולל שירים מקוריים שכתבה בוס בעברית ובאנגלית. האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה והסינגלים מתוכו זכו להצלחה רבה והושמעו פעמים רבות בתחנות הרדיו בישראל.
בשנת 2017 הפיקה מוזיקלית את אלבומו של הפזמונאי ברק פלדמן, "שקוף". את שירי האלבום ביצעו אמנים שונים, בהם אלון עדר, סיון טלמור, ליאורה יצחק ושילה פרבר.
דיסקוגרפיה

2013: אלבום הבכורה
הערות שוליים

↑  זוכי פרסם אקו"ם: הזמר יהודה פוליקר והמשוררת צרויה להב, באתר גלובס, 6 במרץ 2012
1 2  מנינט טייב לשירי ילדים: ברק פלדמן משנה קהל יעד, באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג

| --- | --- |


קמפוס האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג
 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  ידע הוא כוח 
 תקופת הפעילות:  1707–הווה (כ־317 שנים)
 בעלי תפקידים
 צוות:  1,786 (2019)
 סטודנטים
 :  18,000 (2021)
 מיקום
 מיקום:  פראג, צ'כיה צ'כיה
 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 קואורדינטות:  50°06′08″N 14°23′18″E﻿ / ﻿50.102166666667°N 14.388472222222°E﻿ / 50.102166666667; 14.388472222222
 www.cvut.cz
 he
 
האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג (בצ'כית: České vysoké učení technické v Praze; בראשי תיבות: ČVUT) היא אוניברסיטה ציבורית בפראג שבצ'כיה, אשר נוסדה בשנת 1707. נכון לשנת 2021, למדו במוסד כ-18,000 סטודנטים. האוניברסיטה הטכנית נחשבת לאחת מן הגדולות בצ'כיה, ולאחד מן המוסדות הטכניים הוותיקים ביותר במרכז אירופה. זוהי גם האוניברסיטה הטכנית הוותיקה ביותר שאינה צבאית באירופה.
האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג חברה בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם.
היסטוריה

האוניברסיטה הטכנית הוקמה כמכון לחינוך הנדסי בשנת 1707 על ידי הקיסר יוזף הראשון. המכון הפך לאוניברסיטה בשנת 1920.
בשנת 1955 הוקמה המחלקה להנדסה פיזיקלית ולחקר הגרעין. בשנת 1976 החלו לימודי האדריכלות.
ארגון אקדמי

האוניברסיטה מאורגנת בשמונה פקולטות, חמישה מכוני מחקר ומרכזי לימוד ופיתוח נוספים: מרכז מחשוב ומידע, מרכז טכנולוגיה וחדשנות, מרכז המחקר למורשת תעשייתית, המרכז לרדיוכימיה וכימיה של קרינה וספרייה מרכזית. לאוניברסיטה יש גם בית הוצאה לאור. בשנת הלימודים 2022/2021 הציעה האוניברסיטה הטכנית בצ'כיה, 227 תוכניות לתואר בצ'כית ו-94 באנגלית.
ארגון אקדמי > פקולטות

הפקולטה להנדסה אזרחית (1707)
הפקולטה להנדסת מכונות (1884)
הפקולטה להנדסת חשמל (1950)
הפקולטה להנדסה פיזיקלית ולחקר הגרעין (1955)
הפקולטה לאדריכלות (1976)
הפקולטה למדעי התחבורה (1993)
הפקולטה להנדסה ביו-רפואית (2005)
הפקולטה למדעי המחשב (אנ') (2009)
ארגון אקדמי > מכוני מחקר

מכון קלוקנר
המכון ללימודים מתקדמים ע"ש מסריק
המכון לחינוך גופני וספורט
המרכז האוניברסיטאי למבנים חסכוניים באנרגיה
המכון לפיזיקה ניסויית ויישומית
המכון הצ'כי לאינפורמטיקה, רובוטיקה וקיברנטיקה (אנ')
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי – מיקום 601–700 (2020).
דירוג QS – מיקום 531–540 (2021).
Times Higher Education – מיקום 601–800 (2021).
דה-פרוטונציה

בכימיה, דה-פרוטונציה (deprotonated) היא תגובה בה מופרד הידרון (יון מימן חיובי +H) ממולקולה, ליצירת הבסיס המצומד שלה. בסיס ברונסטד-לאורי מוגדר כחומר כימי הגורם לדה-פרוטונציה של חומר אחר. היכולת היחסית של מולקולה למסור הידרון נמדדת על ידי ערך ה-pKa שלה. לחומצות ערך pKa נמוך, והן מוסרות הידרון (בדרך כלל פרוטון) בקלות. ערך ה-pKa מושפע מגורמים רבים, אך המשמעותי ביותר הוא יכולת המולקולה לייצב את המטען השלילי שנוצר לאחד מסירת ההידרון על ידי רזוננס כימי.
ניתן להבחין בין חומצות חזקות לחומצות חלשות לפי שיעור הדה-פרוטונציה שהן עוברות: חומצה חזקה עוברת דה-פרוטונציה מלאה בתמיסה, ואילו חומצה חלשה עוברת דפרוטונציה חלקית בתמיסה.
הבסיס המשמש לביצוע דה-פרוטונציה של מולקולה תלוי ב-pKa שלה. במקרים בהם ההידרון לא חומצי במיוחד, כלומר המולקולה לא מוסרת אותו בקלות, יש צורך בבסיס חזק יותר מההידרוקסיד הנפוץ, לדוגמה - הידריד. חוזקו של ההידריד בתגובות דה-פרוטונציה נובע מיצירת גז מימן בתגובה, גז שיוצא מהתמיסה, ובכך דוחף את שיווי המשקל לכיוון התוצרים, על פי עקרון לה-שטלייה. בין ההידרידים נפוצים למטרה זו נמנים נתרן הידריד ואשלגן הידריד.
ראו גם

פרוטונציה - הוספת הידרון (בדרך כלל פרוטון) למולקולה
האוניברסיטה הטכנית של המבורג

| --- | --- |


 מכון טכנולוגי
 מוטו:  Technik für die Menschen 
 תקופת הפעילות:  22 במאי 1978 – הווה (46 שנים) 
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  אנדראס טים-גיל 
 סטודנטים
 :  7,223 (נכון ל־2023) 
 מיקום
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  53°27′39″N 9°58′10″E﻿ / ﻿53.460958333333°N 9.9695055555556°E﻿ / 53.460958333333; 9.9695055555556
 www.tuhh.de
  (למפת המבורג מוגדלת) האוניברסיטה הטכנית של המבורג(למפת המבורג רגילה) האוניברסיטה הטכנית של המבורג he
 
האוניברסיטה הטכנית של המבורג (בגרמנית: Technische Universität Hamburg, בראשי תיבות: TUHH) היא אוניברסיטת מחקר הממוקמת בהרבורג (אנ') שבמדינת המבורג, גרמניה.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1978, והחל משנת 1982 מועברות בה הרצאות. כ-100 פרופסורים ועוד כ-1475 עובדי צוות עובדים באוניברסיטה.
היסטוריה > הקמה

תוכניות להקמת אוניברסיטה טכנית באזור אלבה התחתון(אנ') שבהמבורג החלו כבר בשנת 1928, אז כתב מקס ברואר(אנ'), מי שעתיד להיות ראש עיריית המבורג, את התזכיר "האוניברסיטה הטכנית באלבה התחתון", בו התבטא בעד הקמת אוניברסיטה טכנית באזור האלבה התחתון.
האונירסיטה נוסדה לבסוף ב-22 במאי 1978 תחת השם האוניברסיטה הטכנית של המבורג-הרבורג, ב-1980 החלה פעילות מחקרית באוניברסיטה, וב-1982 החלו הלימודים האקדמיים באוניברסיטה.
בשנת 1979 הוקמה ספריית האוניברסיטה.
היסטוריה > פיגועי 11 בספטמבר

לאחר פיגועי 11 בספטמבר, קושרה האוניברסיטה לפיגועים ולמפגעים, כיוון שחלקם ובראשם מוחמד עטא למדו באוניברסיטה, שם הקימו את תא הטרור המכונה "תא המבורג".
היסטוריה > בהווה

ב-29 במאי 2018 שונה שם האוניברסטה כך שלא יכיל את שם המחוז הרבורג. אם זאת הקיצור TUHH נשאר ללא שינוי.
החל מיוני 2021 נשיא אוניברסיטה הוא אנדראס טים-גיל.
נשיאי האוניברסיטה

| תמונה | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
|  | האנס גונתר דניאלמייר Hans Günter Danielmeyer | 22 במאי 1978–1986 |
|  | היינריך מקינג Heinrich Mecking | 1986–1993 |
|  | האוק טרינקס Hauke Trinks | 1993–1999 |
|  | כריסטיאן נדס Christian Nedeß | 1999–2005 |
|  | אדווין קרויצר Edwin Kreuzer | 2005–2011 |
|  | גארבד אנטרניקיאן Garabed Antranikian | 2011–2018 |
|  | אד ברינקסמה Ed Brinksma | 2018–1 בספטמבר 2020 |
|  | אנדראס טים-גיל Andreas Timm-Giel | 1 בספטמבר 2020–הווה |
מוניטין ודירוג

| האוניברסיטה בדירוג> עולמי |
| --- | --- |
THE World 2024: 501-600
QS 2024: 1401-1500
לפי הדירוג של חברת QS לשנת 2024, האוניברסיטה דורגה במקום ה 1401–1500 בדירוג העולמי, ובין המקום ה-47 ל-49 בדירוג הארצי. לעומתה, הדירוג של חברת THE לשנת 2024, שם את האוניברסיטה במקום ה 501–600 בדירוג העולמי, בין המקום ה-42 ל-45 בדירוג הארצי ובמקום ה-114 בדירוג האוניברסיטאות הצעירות.
הערות שוליים

↑  TUHH SPEKTRUM, www.tuhh.de, ‏5 במאי 2008 (בגרמנית)
↑  The TUHH as a Driving Force for Reform, www.tuhh.de (באנגלית)
1 2  Hamburg University of Technology, www.timeshighereducation.com
1 2  QS World University Rankings 2024: Top global universities, www.topuniversities.com, ‏27 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1112763473  ISNI: 0000 0004 0549 1777  LCCN: no2020126111  SUDOC: 06710360X  VIAF: 5398147312831137970006   WorldCat (עם VIAF): 5398147312831137970006 
מוחמד עטא באוניברסיטה הטכנית של המבורג, 1993.
דיווחים על הרעלות המוניות של תלמידות בית ספר באיראן

הפגנת יום האישה הבינלאומי במלבורן - שלטי סולידריות עם תלמידות בית הספר האיראניות שהורעלו לכאורה.
גרפיטי בקריית המלאכה בתל אביב, של האמן האיראני אמריקני הומן חלילי, והאמן הישראלי בנצי ברופמן, במחאה על ההרעלות לכאורה של תלמידות באיראן.
דיווחים על סדרה של הרעלות המוניות של תלמידות בעשרות בתי ספר לבנות באיראן החלו החל מנובמבר 2022 ונמשכו עד חודש מרץ 2023. חלק מרשויות הבריאות באיראן הודיעו כי הרוב המכריע של האירועים נבע מאירועי לחץ וחרדה וגורמים פסיכולוגיים אחרים. עם זאת, בתחילת מרץ הודיעה ממשלת איראן כי בוצעו למעלה מ-100 מעצרים הקשורים לתקריות.
ב-29 באפריל 2023, משרד המודיעין האיראני פרסם את ממצאי חקירה אשר הגיעה למסקנה כי המחלות המדווחות לא נגרמו על ידי חומר רעיל כלשהו, כי אם ממגוון סיבות, בהן חשיפה למגוון חומרים לא רעילים, 'היסטריה המונית', והתעללות. כמה ארגונים עצמאיים הביעו ספקנות כלפי טענות אלה.
חלק מארגוני זכויות האדם הביעו חשד כי המתקפות בוצעו על ידי גורמים איסלמיסטים המתנגדים ליציאת נערות ללימודים. באופוזיציה האיראנית מנגד, ייחסו את ההרעלות למשטר בניסיון לנקום במשתתפות מחאת הנשים, לאחר מות הצעירה מהאסא אמיני. מנגד פקידים איראניים האשימו דווקא את המוחים נגד הממשלה כי הבריחו רעל לבתי הספר במטרה להלהיט את הרוחות ולפגוע במשטר. מנגד, דובר מחלקת המדינה האמריקנית נד פרייס טען שבמידה והיו הרעלות הן בוצעו דווקא על מנת לדכא את מחאת הנשים האירניות - וקרא לאפשר לוועדת חקירה של האו"ם לבחון את העניין. בין הגורמים שזומנו לחקירה היו אנשי תקשורת, פוליטיקאים רפורמיסטים ופסיכיאטרים שדחו את הטענה כי התסמינים היו תוצר של אירוע פסיכולוגי
מספר גורמים העלו את האפשרות, שמדובר באירוע של 'מחלה פסיכוגנית המונית'.
דן קסזטה, מומחה לנשק כימי במכון Royal United Services, אמר שלאירועים יש קווי דמיון עם סדרה של הרעלות לא-מוכחות שאירעו בבתי ספר באפגניסטן בתחילת העשור השני של המאה ה-21. אלסטייר היי, פרופסור לרעילות סביבתית באוניברסיטת לידס, סקר את תוצאות בדיקות הדם של נערות איראניות החשודות בהרעלת, ולא מצא עדות לרעלים. השניים אמרו למגזין Nature כי הם אינם שוללים את האפשרות שמדובר באירוע פסיכוגני המוני, אך הוסיפו כי קשה להבחין בין אירוע שכזה לחשיפה לגורמים מסכנים אמיתיים ללא בחינה מדוקדקת בשטח.
דיווחים

נובמבר 2022 - 270 תלמידות באוניברסיטת איספאן לטכנולוגיה דיווחו תחילה על צרבת, שלשולים והקאות, ובסופו של דבר נטען כי 600 תלמידות הושפעו. ב-30 לחודש דווח כי 18 תלמידות בקונסרבטוריום נור לבנות ביזדנשהאר שבמחוז קום על סימפטומים של קוצר נשימה ואבדן תחושה בידיים וברגליים.
דצמבר 2022 - ב-1 בדצמבר מועצת התלמידים הלאומית טענה כי תלמידות באוניברסיטת חרזמי בכרג' סובלות מתסמינים בעקבות הרעלת מזון בלילה הקודם. השופט העליון של מחוז אלבורז קבע כי 160 תלמידות נפגעו, ועל פי סוכנות הידיעות ISNA בתוך פחות מעשרה ימים למעלה מ-1,200 תלמידות ממספר בתי ספר פנו לטיפול רפואי עם תופעות כגון בחילות, הקאות, כאבי לב וסחרחורת. ב־13 בדצמבר דווח פעם נוספת כי בקונסרבטוריום נור לבנות 51 תלמידות דיווחו על תסמינים ופנו לבתי חולים. מערכת החינוך של קום הודיעה כי היא בוחנת את האירועים.
פברואר 2023 - ב-27 בפברואר איראן אינטרנשיונל פרסמו תמונה שנטען כי היא מציגה תלמידת בית ספר שהורעלה, וכן וידאו בטוויטר שנטען כי הוא מציג את תוצאות מתקפת גז על בית הספר עומר חאיים בפרדיס..
מרץ 2023 - ב-7 במרץ דיווח הגארדיאן כי ארגוני זכויות אדם מדווחים על מספר התלמידות שהושפעו מהרעלה עומד על 7,068 מלפחות 103 בתי ספר, ב-99 ערים. בדיווח זה צוין כי נעצרו חשודים ב-12 במרץ דיווח אתר Time.com אף הוא על מעצרם של למעלה ממאה חשודים, וטען כי כ-5,000 תלמידות חלו בעקבות ההרעלות. עם זאת, בתקשורת האירנית דיברו על מספר קרוב יותר לכאלף צעירות שדיווחו על הרעלה.
הערות שוליים

1 2 3  Patrick Wintour, Iran makes first arrests over suspected schoolgirl poisonings, The Guardian, ‏7 במרץ 2023
1 2 3  Solcyré Burga, 100 Arrested in Connection With Iran School Girl Poisonings. What We Know So Far, Time, ‏12 במרץ 2023
↑  נטע בר, נשיא איראן הורה לחקור הרעלה של מאות תלמידות במדינה, באתר ישראל היום, 2 במרץ 2023
↑  Iranian Schoolgirl “Chemical Attacks”: Mass Poisonings or Mass Hysteria?, Skeptic, ‏10 במרץ 2023
↑  Are Iranian schoolgirls being poisoned by toxic gas?, BBC
↑  Suspected Iran schoolgirl poisonings: what scientists know במגזין nature
1 2 3 4  Poisoning of female students, strikes, lawsuits and more, באתר המועצה הלאומית האיראנית-אמריקנית
↑  Iran’s Health Minister Says ‘Mild Poison’ Used Against Schoolgirls, איראן אינטרנאשיונל
דניאלה דנבי-אש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוגוסט 1978 (בת 46) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל דנבי-אש (באנגלית: Daniela Denby-Ashe; נולדה ב-9 באוגוסט 1978) היא שחקנית אנגלייה. ידועה בעיקר בזכות גילום הדמות שרה הילס באופרת הסבון "איסטאנדרס", הופעתה כמרגרט הייל בדרמה התקופתית "צפון ודרום" וכג'ייני הרפר בסיטקום "המשפחה שלי". עוד שיחקה בסדרת הדרמה "דרך ווטרלו" בתפקיד לוריין דוניגן, אחרי שהופיעה בסדרה בתפקיד אורח שנים אחדות לפני כן.
ביוגרפיה

הוריה של דנבי-אש הם ממוצא פולני, שם משפחתו של אביה היה Pszkit (שְׁקִיט). לפני שהתחתנו החליטו אביה ואמה לאמץ להם שם בריטי, כל אחד מהם בחר שם לטעמו מתוך ספר הטלפונים והוסיפו מקף בין שני השמות.
דנבי-אש שולטת באנגלית, פולנית וצרפתית, שפה אותה למדה מסבתה, שגדלה בצרפת עד מלחמת העולם השנייה.
בגיל שנתיים החלה דנבי-אש ללמוד בלט, ובשלב מאוחר יותר למדה סטפס. מגיל 10 עד 16 למדה בכמה בתי ספר למשחק בהם Corona Academy.
הניסיון הראשון שלה בצילומים היה בהקלטת וידאו של שירי ילדים במסגרת "פיקוויק וידאו". כילדה שחקנית הופיעה בפרסומות לטלוויזיה, ואחר כך בתוכניות טלוויזיה כגון "Kevin & Co" ובסיטקום "Desmond's" של ערוץ 4. עוד השתתפה בפרק בסדרה "פשוט נהדרת" לצד ג'ניפר סונדרס וג'וליה סוואלה. הפריצה הגדולה שלה הייתה כשקיבלה את התפקיד 'שרה הילס' באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס". דמות שגילמה עד 1999.
בשנת 2000 החלה דנבי-אש להשתתף בקומדיית המצבים "המשפחה שלי" כג'ייני הרפר. היא לא שיחקה בעונה הרביעית של הסדרה ב-2003, אך חזרה לתפקיד ב-2004. ביוני 2011 שודרה ב-BBC One העונה ה-11 והאחרונה של הסדרה.
ב-2004 כיכבה דנבי-אש לצדו של ריצ'רד ארמיטאג' בדרמה התקופתית "צפון ודרום", עיבוד לרומן באותו שם מאת אליזבת גסקל, וגילמה את גיבורת הרומן מרגרט הייל. ב-2006 שיחקה בתפקיד מרי בפרק "יוונים הנושאים מתנות" בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד". תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו בסדרות "Office Gossip",‏ "Rescue Me",‏ "Is Harry on the Boat?" ובפרק בסדרת המחזות "The Afternoon Play". ב-2005 השתתפה בתוכנית הרדיו הקומית "Ring Around the Bath".
ב-2007 שיחקה דנבי-אש בתפקיד מזכירתו של רוברט מקסוול בסרט "מקסוול", דרמה ביוגרפית בהפקת ה-BBC. בדצמבר 2008 השתתפה בסדרת הדרמה העל-טבעית "Crooked House", ובאוקטובר 2010 כיכבה בפרק בסדרת המתח של ITV "רציחות במידסומר".
באפריל 2009 השתתפה בפרק אחד בעונה הרביעית של הסדרה "ווטרלו רואד" בתפקיד המורה המחליפה ג'ם אלן. ב-2012 חזרה דנבי-אש להופיע בסדרה כמשתתפת קבועה בתפקיד לוריין דוניגן.