stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן פתיר
קריירה > פעילות מדינית

בשנת 1974 מונה ליועץ התקשורת של ראש הממשלה יצחק רבין, תפקיד שמילא עד תום כהונתו של זה האחרון. במהלך שנים אלו השתתף בין השאר בצוות המשא ומתן עם מזכיר המדינה האמריקאי הנרי קיסינג'ר, משא ומתן שהוביל להסכם הביניים.
לאחר הבחירות לכנסת התשיעית, שבהן זכה הליכוד, התבקש על ידי מנחם בגין להמשיך בתפקידו. תחת בגין היה אחראי בין השאר למערך התקשורת וההסברה בביקורי אנואר סאדאת בישראל (1977, 1979) וכן היה חבר משלחת ישראל למשא ומתן הישראלי-מצרי בקמפ דייוויד (1978) ולחתימת הסכם השלום בוושינגטון (1979) ובצוותו של ראש הממשלה מנחם בגין לשיחות השלום עם מצרים בוושינגטון, בקהיר, באסמאעיליה ובאסואן (1977–1980). כן היה יועצו התקשורתי של ראש ממשלת ג'מייקה אדוארד סיאגה.
קריירה > פעילות אקדמית

בין השנים 1981–1986 שהה בוושינגטון כעמית-מחקר במרכז למחקרים אסטרטגיים ובין-לאומיים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, ובמכון ליוזמה אמריקנית. ב-1986 חזר לישראל כדי להקים את פורום ג'ין קירקפטריק למנהיגות ולמדיניות ציבור ליד אוניברסיטת תל אביב, וכיהן כמנהלו עד שנת 1991.
קריירה > פעילות ציבורית

פתיר עסק רבות בתחום הציבורי של התקשורת הישראלית. בין התפקידים שמילא: יושב ראש האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל (1974–1975), חבר דירקטוריון הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (1991–1999) וחבר במליאת רשות השידור (2008–2010). בפעילותו בתחום הציבורי עסק בסוגיות המסחור של ערוצי הטלוויזיה ובבקרה על תכנים.
מ-2000 עד 2006 היה סגן נשיא "יוזמות קרן אברהם", ארגון אמריקאי ישראלי, שקידם שיתוף פעולה וסגירת פערים בין יהודים לערביי ישראל ובהמשך יועץ בכיר בארגון עד שנת 2008.
קריירה > מומחה לקריקטורות ואוצר תערוכות

פתיר נחשב למומחה לקריקטורות ישראליות בפרט ובינלאומיות בכלל, תחום שבו הוא עסק שנים רבות במחקר ובמעקב. כמומחה לתחום, אצר בין השנים 1994 - 2011 תשע עשרה תערוכות לאמנות הקריקטורה בישראל ומחוצה לה. בשנים 2004 – 2007 כיהן כיושב ראש ועדת ההיגוי להקמת המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס בחולון, היחיד מסוגו בישראל. בשנת 2014 זכה בפרס עיפרון הזהב.
פרסים והוקרה

2010 - תואר "יקיר העיר תל אביב-יפו"
2014- פרס עיפרון הזהב - המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון
הערות שוליים

↑  כרמלה מנשה, איש התקשורת דן פתיר הלך לעולמו בגיל 89, באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי, ‏8 במאי 2021
↑   שלמה נקדימון, הסיפור הנשכח של ממשלת רבין הראשונה, באתר הארץ, 20 ביוני 2013
↑  איתן בוגנים, דן פתיר יקבל את פרס עיפרון הזהב, באתר הארץ, 3 ביולי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304777505171  ISNI: 0000 0001 0113 5749  LCCN: no2010136693  VIAF: 150517054   WorldCat (עם VIAF): 150517054
דיית המיסיסיפי

| דיית המיסיסיפי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: דיות
סוג:: דיית המיסיסיפי
מינים
 Ictinia mississippiensis  Ictinia plumbea
שם מדעי
 Ictinia ‏וייו, 1816

דיית המיסיסיפי (שם מדעי: Ictinia) הוא סוג של עופות דורסים ממשפחת הנציים הקרובים לדיה. בסוג זה 2 מינים החיים באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית.
עופות אלה קטנים מאוד ובעלי נוצות אפורות עם ראש קטן ומקור שחור קטן. אורכם 30-35 ס"מ בממוצע והם בעלי זנב ארוך עם קצוות כהים.
הם חיים מדרום ארצות הברית ועד לארגנטינה. הם מעופפים לאורך תחום חיותם, מעופפים במהירות וצדים חיות קטנות.
מינים

Ictinia mississippiensis
Ictinia plumbea
האקדמיה האירופית למדעים ואומנויות

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה 
 משרד ראשי:  זלצבורג, אוסטריה
 מטה הארגון:  זלצבורג 
 מקום פעילות:  עולמית
 מייסדים:  פליקס אונגר
 חברים:  2,000
 נשיא:  פליקס אונגר
 יושב ראש:  Felix Unger 
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־34 שנים)
 https://www.euro-acad.eu
 קואורדינטות:  47°48′00″N 13°02′00″E﻿ / ﻿47.8°N 13.033333°E﻿ / 47.8; 13.033333
 he
 
האקדמיה האירופית למדעים ואומנויות (בלטינית: Academia Scientiarum et Artium Europaea, באנגלית: The European Academy of Sciences and Arts) היא רשת רב-לאומית ואינטרדיסציפלינרית של מדענים ואומנים ידועי שם, העוסקים בבעיות המעסיקות את אירופה והעולם, זאת במסגרת סמינרים ופרסומים של האקדמיה. האקדמיה ממומנת על ידי האיחוד האירופי, ממשלת אוסטריה, ותורמים פרטיים.
האקדמיה נוסדה ב-1990 על ידי כירורג הלב פליקס אונגר (אנ'), יחד עם הקרדינל של וינה פרנץ קוניג (אנ') והפרופסור ניקולאוס לובקוביץ (גר').
כיום האקדמיה מונה כ-2,000 עמיתים, ביניהם 32 זוכי פרסי נובל ובהם הישראלים אהרון צ'חנובר ודן שכטמן.
פרס הסובלנות

מאז 1997 מחלקת האקדמיה מדי שנה את "פרס הסובלנות" לאישים שהצטיינו בעיסוקם ב"סובלנות, אנושיות, דילוג חוצה גבולות ומאבק בגזענות". בין הזוכים בפרס טדי קולק, דניאל בארנבוים, הנס-דיטריך גנשר, נשיאת הצלב האדום אסטריד הייברג (אנ'), מרקו פיינגולד
הערות שוליים

↑  מעודכן לאפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810624387205606  GND: 5114044-5  ISNI: 0000 0000 9117 2086  LCCN: n93800140  LNB: 000007795  NKC: kn20120518002  SUDOC: 143040774  VIAF: 133330587   WorldCat (עם VIAF): 133330587 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דמי חבר

דף בפנקס חבר של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל ובו בולים של תשלום דמי חבר ("מס אחיד") חודשיים בשנים 1954–1955
בול המציין תשלום דמי חבר בארגון ДОСААФ בברית המועצות
דמי חבר הם תשלום שגובה ארגון מהחברים בו, לשם מימון פעילותו.
דמי חבר נהוגים בעיקר בארגונים הפועלים ללא מטרת רווח, כגון עמותות ומפלגות. דמי החבר הם מרכיב בתקציבו של הארגון. לעיתים זהו מרכיב עיקרי ואף מרכיב יחיד, ולעיתים נלוות אליו הכנסות ממקורות נוספים, כגון ממכירה של מוצרים ושירותים של הארגון, מתרומות, מתמיכה ממשלתית וכדומה.
תשלום דמי החבר מקנה לחבר את הזכויות השונות שנותן הארגון לחבריו, ובפרט זכות בחירה למוסדות הארגון, כאשר זהו ארגון שמתקיימות בו בחירות למוסדותיו.
גובה דמי החבר נקבע על ידי הנהלת הארגון, בדרכים אחדות:
סכום קבוע, בגובה אחיד לכל החברים, לעיתים תוך הבחנה בין קבוצות שונות של חברים, למשל דמי חבר מופחתים לאזרח ותיק. דוגמה: דמי החבר בלשכת עורכי הדין בישראל הם בסכום אחיד, עם סכום מופחת לחברים בעלי ותק של עד שלוש שנים ולחברים שגילם מעל 67 שנים.
סכום התלוי בהכנסתו של החבר. דוגמה: דמי החבר החודשיים בהסתדרות העובדים הכללית החדשה הם בשיעור 0.9% משכרו החודשי של החבר (בגבולות תקרה).
סכום משתנה התלוי בקריטריון אחר. דוגמה: ועד בית החבר באגודה לתרבות הדיור משלם דמי חבר לפי מספר הדירות הנכללות בוועד בית זה.
בישראל

הסכמים קיבוציים שונים מזכים עובד החבר באגודה מקצועית בהחזר של דמי החבר שלו בה. דמי חבר בארגון מקצועי וחלק מדמי החבר בארגון עובדים נחשבים להוצאה מוכרת לעניין מס הכנסה. הכנסתו של ארגון מקצועי מדמי חבר פטורה ממס הכנסה.
חוק העונשין קובע: "המשלם דמי חבר או תורם להתאגדות אסורה, או לחשבונה, והמשדל לאחת מאלה, דינם – מאסר ששה חדשים".
חברות בארגון היא בדרך כלל וולונטרית, כך שתשלום דמי החבר מותנה בהחלטה של אדם (או ארגון) להצטרף כחבר בארגון הגובה דמי חבר. בתחום יחסי העבודה בישראל נקבעו שני חריגים, של תשלום כפוי הבא במקום דמי חבר:
עובד שאינו חבר בארגון עובדים אך חל עליו הסכם קיבוצי או צו הרחבה מתאים, מחויב לשלם דמי טיפול מקצועי-ארגוני לארגון העובדים החתום על ההסכם הקיבוצי או צו ההרחבה. תשלום זה נמוך מדמי החבר שמשלמים החברים בארגון העובדים, והוא מקנה למשלמיו חלק מהזכויות שניתנות לחברים. תקנות הגנת השכר (מקסימום דמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשמ"ח-1988, מגבילות את גובהו של תשלום זה.
מעסיק שחל עליו צו הרחבה נדרש לשלם דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון המעבידים החתום על ההסכם הקיבוצי שלו הוצא צו הרחבה. גובה תשלום זה הוא חצי אחוז מהשכר השנתי שמשלם המעסיק.
שני חריגים נוספים של תשלום כפוי:
חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) קובע שקצין תגמולים רשאי לנכות מן התגמול שמשולם לפי חוק זה דמי חבר לארגון יציג של זכאים על פי חוק זה.
חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה מורה לנכות מהתגמול החודשי המשולם לפי חוק זה דמי חבר לארגון יציג של זכאים על פי חוק זה.
הערות שוליים

↑  טבלת תעריפי דמי החבר לשנת 2023, באתר של לשכת עורכי הדין בישראל
↑  למשל בתקשי"ר פרק 25.1 - החזר אגרת רישיון ודמי חבר בגופים מקצועיים
↑  סעיף 2(7) לתקנות מס הכנסה (ניכוי הוצאות מסויימות), תשל״ב–1972
↑  סעיף 9(2א) לפקודת מס הכנסה
↑  סעיף 148 לחוק העונשין
↑  תקנות הגנת השכר (מקסימום דמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשמ"ח-1988, באתר חילן
↑  תקנות הסכמים קיבוציים (תשלום דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון מעבידים), תשל"ז-1977, באתר "נבו"
↑  סעיף 31א לחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), תש"י-1950
↑  סעיף 4א לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, תש"ל-1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4133743-8
דיית זנב-מספריים

| דיית זנב-מספריים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: דאות
סוג:: Chelictinia
מין:: דיית זנב-מספריים
שם מדעי
 Chelictinia riocourii ‏וייו, 1822

דיית זנב-מספריים (שם מדעי: Chelictinia riocourii) היא מין עוף טורף בעל זנב מפוצל והמין היחיד בסוגה שבמשפחת הנציים. הדיה חיה באפריקה שמדרום לסהרה.
זהו עוף דורס קטן מאוד. אורכה של הדיה עד 30 ס"מ ומטת כנפיה עד 78 ס"מ. לדיה נוצות לבנות וזנב ארוך ומפוצל המזכיר צורת מספריים. צבע הראש, הגב העליון והכנפיים אפור-כחול והעיניים אדומות. מקורה קטן מאוד.
היא חיה בקבוצות חברתיות גדולות החיות וישנות יחדיו על אותם ענפים, אך הציד מתרחש ביחידות. הדייה מחפשת חרקים קטנים או עכבישים ובעונת הרבייה גם מכרסמים ולטאות ומתנפלת עליהם מלמעלה. הקנים מוטלים בין שיחים קוצניים בהם הנקבה מטילה 4 ביצים בממוצע.
הדייה חיה בטבע במדינות:בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, חוף השנהב, ג'יבוטי, אריתריאה, אתיופיה, גמביה, גאנה, קניה, ליבריה, מאלי, מאורטניה, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סומליה, סודאן, טוגו ואוגנדה וכן ייתכן שהיא מגיעה לתימן. היא מצויה במגוון תנאי מחיה מיערות פתוחים שונים וסוואנות ועד לאזורים הרריים ואף למדבריות.
הערות שוליים

↑  דיית זנב-מספריים באתר הרשימה האדומה של IUCN
דסטורויה

| --- | --- |
 סוג:  קאייג'ו
 הוצאה לאור:  טוהו
 הופעה ראשונה:  גודזילה נגד דסטורויה (1995)
 הופעה אחרונה:  אי גודזילה (1997)
 יוצרים:  קאזוקי אומורי (תסריטאי) וטקאו אוקווארה
 גילום הדמות:  ריו הארייה ואיצ'י ינאגידה
 מידע
 גזע:  סרטנאי פרהיסטורי שעבר מוטציה בגלל משמיד החמצן
 מין:  זכר
 נטייה:  רע
 כוחות:  התפרקות לרסיסים והתאחדות מחדש, כוח פיזי וסיבולת מוגברים, קרן אטומית הנורית מחזהו, ספיגת DNA, לסת נוספת, קרן לייזר, הקרנת מיקרו-חמצן
 דמויות קשורות
 משפחה:  ד"ר דאיסוקה סריזאווה (אחראי ליצירתו בצורה רשלנית)
 אויבים:  גודזילה, אנגירוס
 
דסטורויה (ביפנית: デストロイア; באנגלית: Destoroyah) הוא קאייג'ו מוטאנטי המופיע בסדרת סרטי גודזילה. דמותו של דסטורויה הופיעה לראשונה בסרט גודזילה נגד דסטורויה (1995), מבית היוצר של טוהו ונוצרה על ידי היוצרים קאזוקי אומורי וטקאו אוקווארה.
היסטוריה

מקורו של דסטורויה הוא מושבה שלמה של סרטנאים פרקמבריאליים מיקרוסקופיים ששוחזרו ועברו מוטציה על ידי פצצת משמיד החמצן שהופעלה כדי להרוג את הגודזילה המקורי של אותו יקום בשנת 1954, כפי שהוסבר בהייסי.
בשנת 1996, הסרטנאים המיקרוסקופיים מתפתחים קדימה אבולוציונית וגודלים לגודל אדם ואף מצליחים להדוף את כוחות ההגנה של יפן. מאוחר יותר, הסרטנאים הגדולים מתפתחים ליצור ענק אחד מעופף אשר מקבל את שמו המפורסם ״דסטורויה״ ונלחם מול גודזילה ג'וניור. לאחר שגודזילה וגודזילה ג'וניור הביסו את צורתו המעופפת של דסטורויה, דסטורויה מתפתח קדימה אבולוציונית ומתפתח לצורתו הסופית. הוא מצליח להרוג את גודזילה ג'וניור ופונה להילחם בגודזילה. גודזילה וכוחות ההגנה של יפן מצליחים להביסו, אך גודזילה כבר גוסס ומת, בדומה לגודזילה המקורי מ-1954.
עיצוב

לקראת סוף סדרת סרטי הייסי, התסריטאי קאזוקי אומורי הציע תחילה שגודזילה יילחם מול רוח הרפאים של גודזילה המקורי מ-1954, אך רעיון זה בוטל עקב כך שגודזילה נלחם כבר במספר אנטגוניסטיים הדומים לו באותו יקום (בהם ביולאנטה, מכה-גודזילה וספייס-גודזילה). עם זאת, הוחלט לשמור על האזכורים של הסרט המקורי על ידי החזרתה של פצצת המימן ״משמיד החמצן״, הנשק שהרג את גודזילה המקורי. הדמות שנוצרה תחילה נקראה ״ברובארוי״, אם כי הרעיון לדמות זו בוטל עקב שהשם דמה מדי למילה ״ברברי״, ולכן שם זה יכול היה להיחשב כגזעני. שמו של ברובארוי שונה אחר כך ל״דסטורויה״.
עיצוביו של ברובארוי דמו יותר לדיונון, אם כי הרעיון היה שדסטורויה יתעלה על גודזילה בגובה. כל צורותיו של דסטורויה עוצבו על ידי מינורו יושידה, שהונחה להפוך את היצור לסרטן מפלצתי. עיצובו הסופי של דסטורויה עוצב על ידי המאייר נוריושי אוראיי, ששילב זאת בכרזת הסרט. תיאורו של אוראיי שימש מאוחר יותר כבסיס למודל תלת-ממדי ששימש לבניית חליפתו של דסטורויה.
הופעותיו בסרטים

גודזילה נגד דסטורויה (1995)
הופעותיו בקומיקס

גודזילה נגד דסטורויה (מאנגה - 1995)
גודזילה: אגדות (2011–2012)
גודזילה: שולטי כדור הארץ (2013–2015)
גודזילה: קטקליזם (2014)
גודזילה בגיהנום (2015)
גודזילה: שכחה (2016)
הברית הלאומית האוקראינית

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה 
 מנהיגים:  ויטלי קריבושייב
 תקופת הפעילות:  19 בדצמבר 2009 – הווה (14 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות, נאו-נאציזם, לאומיות, אנטי-גלובליזציה
 מטה:  קייב,  אוקראינה
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין קיצוני
 צבעים רשמיים:  לבן-אדום-שחור
 אתר הבית
 
הברית הלאומית האוקראינית (באוקראינית: Український Національний Союз) היא תנועת ימין קיצונית נאו-נאצית באוקראינה.
הארגון הוקם בדצמבר 2009.
מפלגה פוליטית נוסדה בשנת 2013.
ראש המפלגה ויטלי קריבושייב.
הערות שוליים

↑  История организации » Український Національний Союз, www.naso.org.ua (ארכיון)
↑  У Тягнибока появился конкурент, minprom.ua
↑  У "Свободы" появится новый конкурент на националистическом поле, ТСН.ua
↑  В Украине появится партия социал-националистов, Главное™
↑  Маски на улицах и ограничение пропаганды неонацизма. Что думают харьковчане о законах «черного четверга» - Новости Харькова и Харьковской области. МГ «Объектив», www.objectiv.tv
הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יונס יונסון
 שפת המקור:  שוודית
 סוגה:  רומן פיקרסקי
 נושא:  אזרח ותיק 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  360
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  2011
 תרגום:  רות שפירא
 סדרה
 הספר הבא:  The Girl Who Saved the King of Sweden 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003243391
 
הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם (בשוודית: Hundraåringen som klev ut genom fönstret och försvann) הוא רומן פיקרסקי שיצא בשנת 2009 מאת יונס יונסון.
זהו ספרו הראשון של יונסון, יליד 1962, עיתונאי ויועץ תקשורת שוודי.
תקציר העלילה

הספר פורש את עלילות אלן קרלסון, שפרש לבית אבות אחרי חיים ארוכים ומלאי הרפתקאות. הוא מקווה ששם יסיים את חייו - אבל הוא בריא, ולאכזבתו הגיע לגיל מאה.
בבית האבות מכינים לכבודו אירוע מכובד ורב מוזמנים, אבל אלן נמלט לפני שהמסיבה מתחילה. כשמישהו מבקש ממנו לפקוח עין לרגע על מזוודה, הוא מחליט לקחת אותה לעצמו. משם הוא מוכרח לברוח - כשאחריו רודפים פושעים, אנשי חוק ונציגי התקשורת.
במקביל לסיפור המרדף אחר אלן והחבורה המגוונת שנאספת סביבו, נחשף הקורא לסיפור חייו בו מופיעים הגנרליסימו פרנקו, וינסטון צ'רצ'יל, הארי טרומן, מאו דזה-דונג ורעייתו הצעירה, סטלין, וקים איל-סונג.
הוצאה לאור

הספר יצא לאור לראשונה בשנת 2009 בכריכה קשה וב-2010 בכריכה רכה.
הוא הפך לספר הנמכר ביותר בשוודיה ב-2010, וביולי 2012 כבר נמכרו 3 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ב-2011, הספר תורגם לעברית משוודית על ידי רות שפירא ויצא לאור בהוצאת כתר ספרים.
עיבוד לסרט

סרט המבוסס על הספר יצא בדצמבר 2013, בבימויו של פליקס הרנגרן. רוברט גוסטפון מופיע בתפקיד הראשי, בדמות אלן קרלסון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: aa2f5b00-f592-46bb-96ea-d39ea0749286
החופש הגדול (אלבום של מאור כהן)

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת מאור כהן
 יצא לאור:  12 במרץ 2013
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  נענע דיסק
 הפקה:  ניצן זעירא
החופש הגדול הוא אלבום האולפן השלישי של מאור כהן. האלבום יצא ב-12 במרץ 2013 תחת נענע דיסק.
רקע

מאור כהן אמר על בחירת שם האלבום ועטיפתו:
חיפשתי שם לאלבום וזה היה כבר לקראת סיום. ניסיתי שם של אחד השירים ושום דבר לא ישב לי טוב. רציתי משהו שיצליח להגיד את השירים האלה תחת מקשה אחת. פתאום בא הביטוי 'החופש הגדול', ככה בשש בערב במרפסת. יש בזה משהו מאוד מטאפיזי, פילוסופי, החופש הגדול שכולם מחפשים בחיים, ומצד שני הדבר הכי כיפי בילדות, החופש הגדול שכל ילד מחכה לו בקיץ. הדואליות הזאתי בשם ובזהות שלי בכלל כאמן נמצאת בשם הזה. והבן שלי ינאי על העטיפה שאשתי צילמה ועיצבה, זה דיסק משפחתי.
ביקורות

גיא בניוביץ' מכלכליסט כי הפתיחה של האלבום היא "מהוססת" ומורכבת מ"שירים פשוטים, רגועים ואפילו משעממים", אך הוא "מכיל כמה יהלומים של ממש".
יוסי חרסונסקי העניק לאלבום שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וכתב כי "'החופש הגדול' הוא אלבום לא קוהרנטי, אפילו ניסיוני, שאינו מפזר ערפל, התעוזה בבחירת חומרים עדיין אינה מביאה לשלם שאומר – יצירה אולטימטיבית. מצד שני יש כאן כמה שירים שמחייבים להגיע לחדש שלו".
רשימת השמעה

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | חוזר אל החיים  | 4:10 |
| 2. | האם תרצי  | 3:28 |
| 3. | הולך על הבטוח  | 3:11 |
| 4. | ארץ קשה  | 3:36 |
| 5. | הנמר הקליל  | 2:28 |
| 6. | אל תתחתנו בנות  | 5:19 |
| 7. | את יודעת  | 3:22 |
| 8. | הדרמה  | 4:13 |
| 9. | מנגינה  | 3:20 |
| 10. | אלי  | 3:54 |
| 11. | אהבה  | 3:31 |
| 12. | לבגוד במציאות  | 4:13 |
| 13. | לחש תלת נחשי  | 3:56 |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:50 |
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏הכהן הגדול, באתר ‏מאקו‏, 25 במרץ 2013
↑  גיא בניוביץ', ביקורת אלבום: "החופש הגדול" של מאור כהן, באתר כלכליסט, 3 באפריל 2013
↑  מאור כהן - החופש הגדול, באתר yosmusic.com, ‏2013-04-01
| מאור כהן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי סולו | טוב לנו יחד • פרחי הרע - מאור כהן שר בודלר • החופש הגדול • אולי? • מקום שקוף |  |
| הרכבים | זקני צפת • הזבובים • צמד ראות • הבליינים • ישראלים/פעולה/סקס |  |
| קומדיה | מסודרים • חיות פשע • ארץ נהדרת • חצי טון ברונזה • הפרלמנט |  |
הברית הלטינית

הליגה הלטינית הייתה איחוד צבאי ומדיני בין-שבטי של כ־30 כפרים וערי מדינה לאטינים בלאטיום (אזור לאציו המודרני) בתקופת איטליה העתיקה.
לא ברור מה היה מבנה הברית לפני עליית הממלכה הרומית, אולם כנראה הייתה ברית בין השבטים הלטינים, המבוססת על פולחנים דתיים משותפים, ותאום רופף של הגנה מפני פלישות עמים זרים. ידוע על כ-47 קהילות לטיניות שהיו שותפות בברית הזו במהלך המאה ה-7 לפנה"ס, ובכללן שבעת הכפרים הקדומים שלימים התאחדו לעיר רומא.
חברי הברית נהגו לערוך פולחן משותף לוונוס באראדה. מספר כפרים לטינים ערכו טקסים דתיים על הר אלבה בשם יופיטר לטיאריס. בראש הברית או כחברה חזקה בה, עמדה העיר אלבה לונגה. בערך בתקופתו של סרוויוס טוליוס (578 -535 לפנה"ס) בעקבות לחץ האטרוסקי מהצפון, הפך טבע הברית מאיחוד דתי לאיחוד מדיני יותר, כדי לאפשר ללטינים להדוף את התוקפים.
בתקופת המלוכה הרומית, כנראה תחת פיקודו של טולוס הוסטיליוס, נכבשה והושמדה אלבה לונגה על ידי רומא, ומעמדה  של אלבה כעיר בעלת ההגמוניה בלאטיום עבר לידי הרומאים. במקביל ליסודה של הרפובליקה הרומית חלה התקוממות של הערים הלטיניות נגד ההגמוניה של רומא, התקוממות שהגיעה לשיאה בקרב רגילוס שנערך לפי המסורת הרומית בשנת 496 לפנה"ס. במקביל ערכו הלטינים מלחמת מגן נגד האטרוסקים שאיימו עליהם מהצפון ומקמפניה בדרום.
קרב רגילוס הסתיים ללא הכרעה ובעקבות כך, בשנת 493 לפנה"ס, נחתם הסכם שלום בין הרפובליקה לערים הלטיניות, הסכם שיצר את הברית הלטינית במתכונתה הידועה יותר. מתכונת זו נתנה לשני הצדדים מעמד שווה מבחינה מדינית, חלוקה שווה של שלל מלחמה, והבטיחה תמיכה צבאית בין שני הצדדים במקרה של מלחמות עתידיות. הברית הלטינית החדשה, למרות שהייתה בת בריתה של רומא, הראתה סימני התנגדות הולכים וגדלים להתעצמות עיר זו. בראש הברית עמדה כנראה העיר טוסקולום, וחבריה נהגו, בין השאר, לערוך מפגשים דתיים משותפים במקדש דיאנה באריקיה. בראש הברית עמד "דיקטאטור פדרלי", נושא משרה זו כנראה נבחר על ידי חברות הברית כדי לנהל את המאבקים המשותפים שלהם בכוחות זרים.
בתקופה מאוחרת יותר הצביע קאטו הזקן בכתביו על עוד 8 ערים לטיניות אחרות שהיו שותפות בברית.
במהלך המאה ה-5 לפנה"ס ניהלו הברית הלטינית ובעלת בריתה רומא שורה של מלחמות מגן נגד הכוחות השונים שאיימו על לאטיום: הוולסקים (אנ') מדרום מזרח, הסבינים (אנ') מצפון מזרח והאקיווים (אנ') מהמזרח. לברית הרומנו-לטינית הצטרפה גם ההתאחדות של השבטים ההרניקים (אנ') בשנת 486 לפנה"ס. הברית הלטינית והרומאים נלחמו במהלך המאה ה-4 לפנה"ס בשבטים הקלטים שפלשו לאיטליה מהצפון.
בשנת 340 לפנה"ס התפרקה הברית בין הלטינים לרומא, כאשר הערים הלטיניות האחרות חששו מכוחה ההולך וגדל של רומא, ונעשה מאמץ מצידם לבלום את התפשטות רומא. מאמץ זה נכשל והוביל בסוף 338 לפנה"ס לפירוקה הסופי של הברית הלטינית, ולאובדן זכויות רבות של הערים הלטיניות. מדיניות החוץ של ערי הלטינים הוכפפה לזו של הרומאים. מספר ערים לטיניות קיבלו אזרחות רומית (אנ'), עם ממשל מקומי מוגבל. ערים אחרות הוגדרו כ"בעלות ברית" ואולצו לספק לרומא כוחות עזר צבאיים, ומספר ערים איבדו את אדמותיהן לטובת רומא ומושבות רומאיות.
זכויות לטיניות

נוצר מעמד חדש, ששימש מאוחר יותר גם להגדרת מעמד עמים לא לטינים באיטליה, מעמד "בן הברית הלטיני". מעמד זה הבטיח מכלול של זכויות מדיניות ואישיות ללטינים שכלל בין השאר שלטון עצמי, זכויות חיתון ומסחר, הגירה לעיר רומא ואפשרות לזכות באזרחות רומית. הזכויות הלטיניות (ius Latii או Latinitas או Latium) היו פחותות במעט מזכויות אזרח רומי ועדיפות על זכויות בעלי-ברית או אלו שאינם אזרחי רומי (peregrines). בעלי זכויות לטיניות נהנו ממלוא הזכויות של אזרח רומי אולם לא היו רשאים להצביע בבחירות רומיות או להשתתף בחבר מושבעים רומי.
בין הזכויות:
זכות המסחר (commercium) - על פי המשפט הרומי לזרים לא הייתה זכות לקניין ולא חלו עליו דיני הקניין הרומיים. זכות המסחר העניקה זכויות קניין כולל זכות לבעלות על קרקע בכל הערים הלטיניות וזכות להיות בעל מעמד תובע בבית דין הדן בזכויות קניין.
זכות החיתון (Conubium) - נישואין התקפים לפי דיני רומי, כולל השלכות של בעלות על נכסים וזכויות הורשה.
הזר המסתורי

ערך זה עוסק ביצירה בלתי גמורה מאת מארק טוויין. אם התכוונתם לאוטוביוגרפיה של דייוויד בליין, ראו .
| --- | --- |

מהדורת הספר בשפה העברית
 מידע כללי
 מאת:  מארק טוויין
 איורים:  ניואל קונברס וויאט 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  דרמה
 הוצאה
 הוצאה:  עקד/גוונים (מהדורה עברית)
 תאריך הוצאה:  1916
 מספר עמודים:  143 (מהדורה עברית)
 סדרה
 ספר קודם:  זיכרונותיה האישיים של ז'אן דארק, My Platonic Sweetheart 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 965-411-157-8
 הספרייה הלאומית:  003502121, 001357339
 
הזר המסתורי היא יצירה בלתי גמורה מאת הסופר האמריקאי מארק טוויין, יצירה זו נכתבה ועובדה במחזוריות משנת 1890 לערך ועד מותו ב-1910.
מרכז היצירה הוא פרשנות חברתית רצינית הנוגעת לרעיונותיו של טווין על החוש המוסרי ו"הגזע האנושי הארור". גרסה "מלאה" פורסמה לאחר מותו, ב-1916 על ידי הביוגרף שלו, אלברט ביגלו פיין תחת השם "הזר המסתורי, רומן". גרסה זו פורסמה כפרוזה אך היא כוללת עריכה נרחבת של פיין שאיננה נאמנת לחלוטין למקור.
שלוש הגרסאות של טוויין

טוויין כתב מספר גרסאות לסיפור זה, כל אחת מהן לא הושלמה כראוי אך בכולן נכללה דמותו של שטן. הגרסה המוחשית הראשונה של היצירה מכונה לרוב כ"כרוניקות של שטן צעיר" ומספרת את ההרפתקאות של שטן, אחיינו נטול החטא של השטן האמיתי, בכפר אוסטרי בימי הביניים. הסיפור בגרסה זו נגמר באופן פתאומי באמצע סצנה בה מבדר שטן את נסיך הודו, מה שמעיד על האפשרות שטוויין נטש את היצירה לפני שהספיק להשלימה.
הגרסה השנייה שטוויין ניסה להשלים ידועה כ-"Schoolhouse Hill" אשר מערבת את הדמות המוכרת של הקלברי פין ותום סוייר והרפתקאותיהם עם השטן, אשר בגרסה זו נקרא כ"מספר 44". עלילת גרסה זו, הקצרה משלוש הגרסאות, מתרחשת באמריקה.
הגרסה השלישית נקראה "מספר 44, הזר המסתורי", והיא חוזרת אל אוסטריה של ימי הביניים ומספרת על הופעתו המסתורית של מספר 44 בחנות דפוס ושימושו בכוחות שמימיים כדי לחשוף את ההבלים של המין האנושי. גרסה זו מציגה רעיון שבו השתעשע טוויין בערוב ימיו, על הדואליות של "העצמי", על אדם כ"עצמי הער" והשני כ"עצמי כחלום". טוויין חוקר את הרעיון הזה דרך השימוש ב"שכפולים", העתקים של עובדי חנות דפוס הנעשים על ידי מספר 44. בגרסה זו של היצירה יש סוף ממשי, אך גם היא נחשבת כגרסה אשר לא הושלמה כפי שטוויין התכוון.
גרסת 1916

בשנת 1916, לאחר מותו של טוויין, הוציא לאור הביוגרף של טוויין, אלברט ביגלו פיין גרסה "מלאה" של היצירה. הגרסה שיצאה לאור ב-1916 מורכבת בעיקר מגרסאות ערוכות מאוד של "כרוניקות של שטן צעיר", בתוספת סיום השונה מזה שבגרסה של מספר 44. לאחר מותו של טוויין, לפיין הייתה חזקה בלעדית על עבודותיו הבלתי גמורות, ולאחר שחיפש בין כתבי היד שלו, מצא את הסוף הראוי אשר לו התכוון טוויין לסיפור הזר המסתורי.
לאחר מותו של פיין ב-1937 הפך ברנרד דה וטו למחזיק הבלעדי של כתבי טוויין והוציא אותם לפומבי. בתחילת שנות ה-60, למדו מבקרים את הגרסאות המקוריות של הסיפור וגילו שהסוף שבחר פיין לזר המסתורי התייחס לדמויות מגרסה אחרת של הסיפור (מספר 44 במקום שטן) והשמות המקוריים נמחקו ונרשמו מחדש בכתב ידו של פיין.
הגרסה שפורסמה לבסוף כללה למרות הכול את ביקורתו החריפה של טוויין על הצביעות של הדת המאורגנת, אשר מהווה נושא חוזר ברוב כתביו האחרונים. הוא ראה בדת "מוסר" הנועד להגן על העושר, הכוח והדיכוי.
ב-1982, פרסמה אוניברסיטת קליפורניה, כחלק מסדרת ספרי מארק טוויין, גרסה מלומדת של "מספר 44, הזר המסתורי". לטענת עורכי הסדרה, חברי "פרויקט מארק טוויין", זוהי הגרסה הקרובה ביותר למה שהיה מפרסם טוויין אם היה חי כדי לעשות כך.