stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משל שני בעלי החוב
סיפור המשל

המשל מסופר כמענה של ישו לתגובה (שלא נאמרה במילים אלא במחשבה) של שמעון המארח (לעיתים מזוהה עם שמעון המצורע):
36 וְאֶחָד מִן־הַפְּרוּשִׁים בִּקֵּשׁ מִמֶּנּוּ לֶאֱכֹל אִתּוֹ לָחֶם וַיָּבֹא אֶל־בֵּית הַפָּרוּשׁ וַיַּסֵּב׃ 37 וְהִנֵּה אִשָּׁה אַחַת בָּעִיר אֲשֶׁר הָיְתָה חֹטֵאת כְּשָׁמְעָהּ כִּי־הוּא מֵסֵב בֵּית הַפָּרוּשׁ וַתָּבֵא פַּךְ־מִרְקָחַת׃ 38 וַתַּעֲמֹד לְרַגְלָיו מֵאַחֲרָיו וַתֵּבְ וַתּוֹרֶד דְּמָעוֹת עַל־רַגְלָיו וַתְּנַגֵּב אֹתָן בִּשְׂעַר רֹאשָׁהּ וַתִּשַּׁק אֶת־רַגְלָיו וַתָּסָךְ אֹתָן בַּמִּרְקָחַת׃ 39 וַיַּרְא הַפָּרוּשׁ אֲשֶׁר קָרָא אֹתוֹ וַיֹּאמֶר בְּלִבּוֹ אִלּוּ הָיָה זֶה נָבִיא כִּי־עַתָּה יָדֹעַ יָדַע מִי־הִיא זֹאת וְאֵי־זוֹ הִיא הַנֹּגַעַת בּוֹ כִּי־אִשָּׁה חַטָּאָה הִיא׃
על פי בשורת לוקאס השיב ישו כדלקמן:
40 וַיַּעַן יֵשׁוּעַ וַיֹּאמֶר אֵלָיו שִׁמְעוֹן דָּבָר־לִי אֵלֶיךָ וַיֹּאמֶר רַבִּי דַּבֵּר׃ 41 לְנשֶׁה אֶחָד הָיוּ שְׁנֵי בַעֲלֵי־חוֹבוֹת הָאֶחָד חַיָּב לוֹ דִּינָרִים חֲמֵשׁ מֵאוֹת וְהָאַחֵר דִּינָרִים חֲמִשִּׁים׃ 42 וּמִפְּנֵי שֶׁלּא הָיָה לָהֶם לִפְרֹעַ מָחַל לִשְׁנֵיהֶם וְעַתָּה אֱמָר־נָא מִי מִשְּׁנֵיהֶם יְחַבֵּב אֹתוֹ יוֹתֵר׃ 43 וַיַּעַן שִׁמְעוֹן וַיֹּאמַר כִּמְדֻמֶּה אֲנִי זֶה שֶׁמָּחַל לוֹ יוֹתֵר וַיֹּאמֶר אֵלָיו יָפָה דָנְתָּ׃ 44 וַיִּפֶן אֶל־הָאִשָּׁה וַיֹּאמֶר אֶל־שִׁמְעוֹן הֲרָאִיתָ אֶת־הָאִשָּׁה הַזֹּאת הִנֵה בָאתִי אֶל־בֵּיתְךָ וּמַיִם עַל־רַגְלַי לֹא נָתָתָּ וְהִיא הוֹרִידָה דְמָעוֹת עַל־רַגְלַי וַתְּנַגֵּב בְּשַׂעְרָהּ׃ 45 אַתָּה לֹא נְשַׁקְתַּנִי נְשִׁיקָה אֶחָת וְהִיא מֵאָז בָּאתִי לֹא חָדְלָה לְנַשֵּׁק אֶת־רַגְלָי׃ 46 אַתָּה בְּשֶׁמֶן לֹא סַכְתָּ אֶת־רֹאשִׁי וְהִיא בְּמִרְקַחַת סָכָה אֶת־רַגְלָי׃ 47 לָכֵן אֹמֵר אֲנִי אֵלֶיךָ נִסְלְחוּ לָהּ חַטֹּאתֶיהָ הָרַבּוֹת כִּי הַרְבֵּה אָהֵבָה וַאֲשֶׁר נִסְלַח־לוֹ מְעַט הוּא אֹהֵב מְעָט׃
הדינר במשל זה הוא מטבע שערכו שווה לשכר יומי של פועל באותם ימים. במסורת הקתולית, מזוהה האישה בסיפור זה עם מרים המגדלית, למרות שהכנסיות האורתודוקסית והפרוטסטנטית בדרך כלל אינן מסכימות לכך. על פי אמות המידה של הזמן ההוא, שמעון הפרוש אכן היה מארח גרוע: לכל הפחות היה עליו לספק מים לרחיצת רגליו המאובקות מהדרך של ישו, ונשיקת האורח שנחשבה כדרך מקובלת לברך את האורח.
אמנות ותרבות פופולרית

בעוד שהמשל עצמו תואר רק לעיתים רחוקות באמנות, ישנם מספר תיאורים של המשיחה, על ידי סנדרו בוטיצ'לי, אנטוניו קמפי, דירק בוטוס, אונופריו אבלינו, צ'יגולי, ניקולס פוסין, ברנרדו סטרוצי, פטר פאול רובנס, בין השאר. בכמה ציורים, מודגשים בגדיה הצהובים של האישה, לציון עיסוקה הקודם בזנות (ראו הערה לעיל). באמנות הדתית הארמנית פרק זה של המשיחה מתוארת כשונה מאשר בבשורות האחרות. ציור משנת 1891 מאת ז'אן בראוד הטיל את הסצנה לתוך המאה ה-19, כאשר הזונה החוזרת בתשובה הוצגה על ידי קורטזנית צמרת ידועה ליאן דה פוגי, אשר בסופו של דבר חזרה בתשובה והפכה לחברה במסדר הדומיניקני השלישוני.
המשל נכלל במחזות מימי הביניים ומאוחר יותר במחזות מסתורין על מרים המגדלית, כגון מחזהו של לואיס וגר משנת 1550-1566.
ראו גם

ישו
הברית החדשה
ביאורים

↑  מן הראוי לציין כי באותם ימים נחשבה אישה לזונה/פרוצה, כזו שקיימה יחסי מין מרצונה (נאפה) מחוץ למסגרת הנישואים (בין שהייתה נשואה או בין שהייתה רווקה או גרושה או אלמנה), בעוד שאישה שהתפרנסה מזנות (בימינו יצאנית) נקראה (בלשון התנ"ך לפחות), כקדשה (דברים כ"ג 18, בראשית ל"ח 21–22)
הערות שוליים

↑  Craig A. Evans, The Bible Knowledge Background Commentary: Matthew-Luke, David C. Cook, 2003, ISBN 0-7814-3868-3, p. 232. See also Matthew 20:2.
↑  Catholic Encyclopedia: Mary Magdalene.
↑  Klyne Snodgrass, Stories with Intent: A comprehensive guide to the parables of Jesus, Eerdmans, 2008, ISBN 0-8028-4241-0, pp. 80-82.
1 2 3 4 5  Joel B. Green, The Gospel of Luke, Eerdmans, 1997, ISBN 0-8028-2315-7, pp. 305-315.
1 2  Ben Witherington, Women in the Ministry of Jesus: A study of Jesus' attitudes to women and their roles as reflected in his earthly life, Cambridge University Press, 1987, ISBN 0-521-34781-5, pp. 53-56.
↑  Carol Ann Newsom and Sharon H. Ringe, Women's Bible Commentary, Westminster John Knox Press, 1998, ISBN 0-664-25781-X, p. 374.
1 2  Barbara E. Reid, Choosing the Better Part?: Women in the Gospel of Luke, Liturgical Press, 1996, ISBN 0-8146-5494-0, pp. 110-116.
↑  John Calvin, Institutes of the Christian Religion, Book III, Chapter 4 at CCEL.org.
↑  Ambrose, Concerning Repentance (Book I), Chapter 16 at NewAdvent.org.
↑  I. Howard Marshall, The Gospel of Luke: A commentary on the Greek text, Eerdmans, 1978, ISBN 0-8028-3512-0, p. 313.
↑  Charles Francis Digby Moule, Essays in New Testament Interpretation, Cambridge University Press, 1982, ISBN 0-521-23783-1, p. 283.
↑  "Essay on Forgiveness by C.S. Lewis". אורכב מ-המקור ב-2011-10-28. נבדק ב-2011-11-18.
↑  Marjorie O'Rourke Boyle, Senses of Touch: Human dignity and deformity from Michelangelo to Calvin, BRILL, 1998, ISBN 90-04-11175-1, p. 138.
↑  Thomas F. Mathews and Avedis Krikor Sanjian, Armenian Gospel Iconography: The tradition of the Glajor Gospel,Dumbarton Oaks, 1991, ISBN 0-88402-183-1, p. 141.
↑  Anthony Powell, Some Poets, Artists and 'A reference for Mellors', Timewell Press, 2005, ISBN 1-85725-210-1, p. 210.
↑  Dominique D. Fisher and Lawrence R. Schehr, Articulations of Difference: Gender studies and writing in French, Stanford University Press, 1997, ISBN 0-8047-2975-1, p. 137.
↑  Lynette R. Muir, The Biblical Drama of Medieval Europe, Cambridge University Press, 2003, ISBN 0-521-54210-3, p. 119.
↑  Jane Milling, Peter Thomson, and Joseph W. Donohue, The Cambridge History of British Theatre: Origins to 1660, Cambridge University Press, 2004, ISBN 0-521-65040-2, pp. 97-98.
↑  Darryll Grantley, English Dramatic Interludes, 1300-1580: A reference guide, Cambridge University Press, 2004, ISBN 0-521-82078-2, pp. 192-194.
הסעודה בביתו של שמעון הפרוש, c. במאה ה-15.
מרים המגדלית בביתו של שמעון הפרוש, ג'ון בראוד 1891.
נאג'את אל האשמי

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1979 (בת 45) Nador, מרוקו 
 מדינה:  ספרד 
 השכלה:  אוניברסיטת ברצלונה 
 פרסים והוקרה:  פרס רמון ליול (2008)  פרס עיריית ברצלונה לספרות בשפה הקטלאנית (2015)  Premi Sant Joan de narrativa (2015)  פרס נדאל (2021) 
 www.najatelhachmi.com
 
נאג'את אל האשמי (2014)
נאג'את אל האשמי (בספרדית: Najat El Hachmi‏; נולדה ב-2 ביולי 1979, מרוקו) היא סופרת מרוקאית־ספרדית.
ביוגרפיה

בגיל 8 היגרה עם משפחתה לקטלוניה, ספרד. למדה ספרות ערבית באוניברסיטת ברצלונה. התחילה לכתוב בגיל 12 וממשיכה לכתוב עד היום, בהתחלה בתור תחביב ומאוחר יותר כאמצעי להביע חששות או כדי לשקף וליצור מציאות משלה, כמשתייכת לשתי תרבויות. מתגוררת בעיר גרנולרס (Granollers) ליד ברצלונה.
קריירה

ספרה הראשון, Jo també sóc catalana (אני גם קטאלנית, 2004) הוא אוטוביוגרפי לחלוטין ומתמודד עם הנושא של זהות והעצמת תחושת השייכות שלה למדינתה החדשה. ב-2005 השתתפה באירוע שמומן על ידי המכון האירופי לים התיכון (European Institute of the Mediterranean) יחד עם כותבים קטאלנים ממוצא זר כמו: מתיו טרי (Matthew Tree), סלאח ג'אמל (Salah Jamal), לילה קרוש (Laila Karrouch) ומוחמד חאיב (Mohamed Chaib). במהלך יריד הספרים של פרנקפורט (Frankfurt Book Fair) באוקטובר 2007 שבו התרבות הקטלאנית הייתה אורחת כבוד, היא ביקרה במספר ערים גרמניות כדי להשתתף בכנסים בהם היא שיתפה בנקודת המבט הייחודית שלה על ספרות עכשווית קטאלנית. אל האשמי מופיעה תכופות בתקשורת, למשל ברדיו קטלוניה (Catalunya Radio) והעיתון Vanguardia.
ב-2008 זכתה באחד הפרסים היוקרתיים של התרבות הקטלונית, פרס רמון לול (Ramon Llull prize) עבור ספרה "הפטריארך האחרון" L'últim patriarca (The Last Patriarch). הספר מגולל את קורותיהם של מהגרים מרוקאים לספרד. פטריארך שהוא לעיתים עריץ, מתעמת עם בתו שחורגת מהערכים המסורתיים של המולדת הישנה כדי להשתלב בתרבות החדשה, התרבות המודרנית שבה היא מוצאת את עצמה.
יצירותיה

2004, "Jo també sóc catalana" (אני גם קטאלנית)
2008, "L'últim patriarca" (הפטריארך האחרון)
La caçadora de cossos" ,2011" (באנגלית: The body Hunter)
2015, "La filla estrangera" . יצא לאור בעברית בשנת 2019 בשם: "הבת מחוץ לארץ". (בתירגום רמי סערי, רימונים הוצאה לאור)
2018, "Mare de llet i mel"
פרסים

פרס רמון לול (Ramon Llull) על "L'últim patriarca" (הפטריארך האחרון)
לקריאה נוספת

CRAMERI, Kathryn (2014): “Hybridity and Catalonia Linguistic Borders: the Case of Najat El Hachmi”, in Flocel SABATÉ (ed.) Hybrid Identities. An interdisciplinary approach to the roots of present. Peter Lang, s/p.
PHILLIPPS, Haarlson y Philip LEVINE (2012): “The Word Hunter: Interview with Najat el Hachmi”, en ID. The best of Barcelona INK, Barcelona, pp. 106-108.
POMAR-AMER, Miquel (2014): "Voices emerging from the border. A reading of the autobiographies by Najat El Hachmi and Saïd El Kadaoui as political interventions", PLANETA LITERATUR. JOURNAL OF GLOBAL LITERARY STUDIES 1/2014, 33-52, online, https://web.archive.org/web/20160305194402/http://www.planeta-literatur.com/uploads/2/0/4/9/20493194/pl_1_2014_33_52.pdf
SONG, Rosi H. (2014): “Narrating identity in Najat El Hachmi’s L’últim patriarca”, en AIELLO, Lucia, Joy CHARNLEY y Mariangela PALLADINO (eds.), Displaced women. Multilingual Narratives of Migration in Europe. Newcastle upon Tyne: Cambridge Scholars Publishing.
הערות שוליים

↑  Bajak, Frank (22 בינואר 2010). "Literature lovers head to Cartagena for Hay Festival". USA Today. נבדק ב-24 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007966560305171  PLWABN: 9810558844605606  BIBSYS: 9037339  BNE: XX1701876  BnF: cb15930997q (data)  CANTIC: a10602732  CiNii: DA17213935  GND: 138689784  ICCU: LO1V389766  ISNI: 0000 0001 0892 5292  LCCN: no2007121012  NKC: pna20211127719  NTA: 320517934  RERO: 02-A016285428  SUDOC: 110756444  VIAF: 44088586   WorldCat (עם VIAF): 44088586
קווין מגנוסן

קווין יאן מגנוסן (בדנית: Kevin Jan Magnussen; נולד ב-5 באוקטובר 1992) הוא נהג מרוצים דני המתחרה עבור קבוצת המפעל של ב.מ.וו. התחרה במשך 9 עונות באליפות הפורמולה 1. קווין הוא בנו של יאן מגנוסן, נהג עבר בפורמולה 1, שזכה 4 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן.
קריירה

מגנוסן נולד ברוסקלייד, דנמרק ובילדותו התחרה במרוצי קארטינג. בשנת 2008 החל להתחרות באליפות הפורמולה פורד הדנית ואף זכה באליפות. במקביל, השתתף במספר מרוצים בסבב הפורמולה 3 הגרמני. בשנת 2009 עבר להתחרות בפורמולה רנו. הוא סיים במקום השני בסבב הצפון אירופאי ובמקום השביעי בסבב הכלל אירופאי. בשנת 2010 התחרה באליפות גרמניה בפורמולה 3. הוא סיים את העונה במקום השלישי וזכה בתואר רוקי העונה. בשנת 2011 עבר להתחרות באליפות הפורמולה 3 הבריטית. בשנת 2012 עבר להתחרות בפורמולה רנו 3.5, בה התחרה במשך 2 עונות. בסיום עונת 2013 זכה בתואר האליפות.
פורמולה 1 > מקלארן

התנסותו הראשונה בנהיגה ברכב פורמולה 1 הייתה בנובמבר 2012 בנהיגת מבחן שערך על המסלול באבו דאבי עבור קבוצת מקלארן. במהלך שלושת ימי המבחן שהתקיימו הוא קבע את הזמן הטוב ביותר וקיבל זכאות לרישיון מרוצים. שנה לאחר כן  הודיעה הקבוצה על החתמתו של מגנוסן כמחליפו של סרחיו פרס לקראת עונת 2014. באותה עונה נקבע כי נהגים יוכלו לבחור את מספר הרכב בו יתחרו, מספר שילווה אותם לאורך כל הקריירה. מגנוסן בחר את המספר 20, המספר עמו זכה באליפות שנה קודם לכן.
במבחני טרום העונה שהתקיימו בחרז ובחריין קבע את הזמנים הטובים ביותר. לקראת מרוץ פתיחת העונה דורג במקום הרביעי. בתחילת המרוץ סבל מהיגוי יתר, אך במהלך המרוץ הצליח לעקוף את לואיס המילטון וסיים במקום השלישי אחרי דניאל ריקארדו. לאחר המרוץ נשללה מריקארדו התוצאה עקב עברה על התקנות ומגנוסן קודם למקום השני. למרות שצבר נקודות ב-11 מרוצים נוספים במהלך העונה, בסיומה הודיעה מקלארן על חזרתו של פרננדו אלונסו לקבוצה לצידו של ג'נסון באטן. מגנוסן הושאר בקבוצה כנהג מחליף.
פציעה של אלונסו במהלך ההכנות לעונה מנעה ממנו לקחת חלק במרוץ פתיחת העונה ומגנוסן נקרא להחליפו. בעיה במנוע במהלך הקפת החימום מנעה ממנו להשתתף במרוץ בסופו של דבר. לקראת סיום העונה שוחרר מהקבוצה, הודעה שנשלחה אליו ביום הולדתו.
פורמולה 1 > רנו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לאחר ששוחרר ממקלארן בחן הצעות מקבוצות האס ומאנור. בנוסף בחן אפשרויות מחוץ לפורמולה 1 כנהג בקבוצת מרצדס באליפות ה-DTM ובפורשה בקטגוריית ה-LMP1. לבסוף חתם בקבוצת רנו כמחליפו של פסטור מלדונדו. במהלך העונה צבר רק 7 נקודות ולקראת סיומה חתם על חוזה בקבוצת האס.
פורמולה 1 > האס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חיים פרטיים

קווין הוא בנו של יאן, נהג עבר בפורמולה 1, שזכה 4 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן. באוגוסט 2019 נישא ללואיז גיורפ. בשנת 2018 עבר להתגורר בדובאי.
הערות שוליים

↑  Kevin Magnussen vinder F3-rookie-konkurrence, Racemag.dk, 10 October 2010
↑  Valsecchi tops final day in Abu Dhabi, Grandprix.com, 8 November 2012
↑  Kevin Magnussen signs to race for McLaren in Formula 1 in 2014, Autosport.com, 14 November 2013
↑  Numbers up for 2014 Formula One drivers, MSN.com, 13 January 2014
↑  McLaren still hopeful of podium finish after Kevin Magnussen impresses again, Skysport, 15 March 20144
↑  Australian GP: Nico Rosberg dominates in Melbourne for Mercedes, Autosport, 16 March 2014
↑  Red Bull's Daniel Ricciardo disqualified from the results of the Australian GP, Skysport, 26  March 2014
↑  McLaren confirm Jenson Button & Fernando Alonso for 2015, BBC.com, 11 December 2014
↑  Fernando Alonso: McLaren driver to miss Australian Grand Prix, BBC.com, 3 March 2015
↑  Kevin Magnussen: McLaren man told about exit on birthday, BBC, 16 October 2015
↑  Haas F1 wanted Kevin Magnussen for 2016 had Grosjean declined offer, Autosport, 4 November 2015
↑  Magnussen had another F1 offer for 2016, Grandprix.com, 5 February 2016
↑  Kevin Magnussen lands Mercedes DTM test , Crash.net, 30 November 2015
↑  Ex-McLaren F1 racer Kevin Magnussen to test Porsche LMP1 car, Autosport, 27 October 2015
↑  Kevin Magnussen set to replace Pastor Maldonado at Renault F1 team, Autosport, 28 January 2016
↑  Haas F1 Team Secures 2017 Driver Lineup by Signing Kevin Magnussen to Join Romain Grosjean, 11 November 2016
↑  Magnussen relocates from Denmark to Dubai, F1i.com, 8 February 2018
אללילה אלכבירה

כרזת ההצגה
אללילה אלכבירה ("הלילה הגדול", בערבית الليلة الكبيرة) היא אופרטה מצרית המוצגת בתיאטרון בובות. את היצירה חיבר בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 המשורר סלאח גאהין, והלחין סיד מכאוי. היא זכתה לפופולריות רבה, ומוצגת במצרים עד היום.
מילות האופרטה נכתבו בלהג המצרי של השפה הערבית.
האופרטה מביאה תמונות מחגיגה עממית שנערכת על קברו של קדוש סוּפי. היא מתארת באופן חי, הומוריסטי וצבעוני את גיבוריה של חגיגה זו: העולים לרגל המבקרים בקבר השייח', מוכר החומוס, בעל בית הקפה, בעל הקרקס ומאלף האריות, צלם הרחוב, ה"ארגוז" (מופע בובות) ועוד.
ספר מיניאטורי

תצוגת קנה מידה של ספרים מיניאטוריים
ספר מיניאטורי
ספר מיניאטורי  (באנגלית: Miniature book), הוא ספר בפורמט זעיר, מודפס או בכתב יד הנפוץ בקרב אספנים ברחבי העולם. ההגדרות לגודלו של ספר בקטגוריה זו השתנו במרוצת הזמן. בשנת 1983 הוקמה באוהיו שבארצות הברית "אגודת הספרים המיניאטוריים" שהגדירה עבור האספנים האמריקניים כי גובהם, רוחבם ועוביים המקסימלי של ספרים מיניאטוריים לא יעלה על 3 אינץ'. הספרים המיניאטוריים ריתקו במשך מאות שנים אנשי דת, מדפיסים, מול"ים והשתמשו בהם בתקופות ובתרבויות שונות לצרכים שונים. הסוגים הנפוצים ביותר היו ספרי תנ"ך, אנציקלופדיות, מילונים, מילונים דו לשוניים, סיפורים קצרים, נאומים מפורסמים, תעמולה פוליטית, מדריכי טיולים, סיפורי ילדים, וכן מזעור של ספרים ידועים כגון כתבי ויליאם שייקספיר וסיפורי שרלוק הולמס שכתב ארתור קונאן דויל. רבים מן הספרים בתקופות הקדומות, היו כתובים ומצוירים ביד וכריכותיהם היו מעץ מגולף, ממתכת או מעור.
הערות שוליים

↑  מהו ספר מיניאטורי? באתר MINIATURE BOOK SOCIETY
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536227005171  GND: 4200757-4  LCCN: sh85085643  NDL: 00567428  NKC: ph122892 
ספר תהילים מיניאטורי
סידני גאזט

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  5 במרץ 1803 – 20 באוקטובר 1842 (39 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  סידני 
 מדינה:  אוסטרליה 
 
סידני גאזט (באנגלית: Sydney Gazette; שם מלא: The Sydney Gazette and New South Wales Advertiser) היה העיתון הראשון שנדפס באוסטרליה, היה פעיל בין 5 במרץ 1803 עד 20 באוקטובר 1842. העיתון שימש ככלי תקשורת חצי רשמי של ממשלת ניו סאות' ויילס, שהיה בפיקוחו של מושל ניו סאות' ויילס, פיליפ גידלי קינג, והודפס על ידי ג'ורג' האו. ב-14 באוקטובר 1824, השלטון הקולוניאלי הפסיק לצנזר חלקים מהעיתון.
היסטוריה

במטען של 11 האוניות של הצי הראשון הגיעו לניו סאות' ויילס בינואר 1788, היה בית דפוס קטן יד שנייה שנועד להדפיס פקודות כלליות, תקנות והכרזות רשמיות במושבת העונשין החדשה, אך התחיל לעבוד רק כשבע שנים מאוחר יותר. ב-1795–1799, הנידון ג'ורג' יוז השתמש בו כדי להדפיס יותר מ-200 צווים ממשלתיים. יוז השתמש בה גם בשביל עיתונאות ובשביל כתיבת תוכניות למופיע מופעי תיאטרון בסידני במרץ ואפריל 1800, כאשר בחלקן הופיע כשחקן תיאטרון. בהמשך השנה, ג'ורג' האו החליף אותו בתפקיד.
בין היתר הדפיס האו את הספר הראשון שיצא לאור באוסטרליה, New South Wales Wales Standing Orders‏.
ב-1803, במכתב ששלח מושל ניו סאות' ויילס, פיליפ גידלי קינג למזכיר המדינה למלחמה ומושבות (אנ'), רוברט הוברט (אנ'):‏
מאחר שרצוי שהנידונים, והתושבים בכלל, ייהנו מכך שמידע שימושי יתפזר ביניהם, חשבתי שפרסום שבועי יקל מאוד על עיצוב זה, ולשם כך נתתי אישור לאיש גאוני, המנהל את בית הדפוס הממשלתי, לאסוף חומרים מדי שבוע, אשר, לאחר בדיקת קצין, מתפרסם בצורה של עיתון שבועי.
המקור באנגלית
It being desirable that the settlers and inhabitants at large should be benefited by useful information being dispersed among them, I considered that a weekly publication would greatly facilitate that design, for which purpose I gave permission to an ingenious man, who manages the Government printing press, to collect materials weekly, which, being inspected by an officer, is published in the form of a weekly newspaper.
דיגיטציה

העיתון עבר דיגיטציה כחלק מפרויקט Trove של הספרייה הלאומית של אוסטרליה.
הערות שוליים

↑  Isaacs, Victor (2003). Two hundred years of Sydney newspapers: a short history (PDF). North Richmond: Rural Press. pp. 3–5. ארכיון (PDF) מ-2012-07-22. נבדק ב-2021-08-30.
↑  Goff, Victoria (1998). "Convicts and Clerics: Their roles in the infancy of the press in Sydney, 1803–1840". Media History. 4 (2): 103. doi:10.1080/13688809809357939.
↑  "Press Timeline 1802–1850". National Library of Australia. ארכיון מ-2013-12-04. נבדק ב-13 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Sydney Gazette and New South Wales Advertiser: a facsimile reproduction of Volume One, 5 March 1803 to 26 February 1804, Sydney, Library Council of New South Wales, 1982, p.v
↑  Walker, R.F., (1976), The Newspaper Press in New South Wales, 1803-1920, Sydney University Press, p.3. ISBN 0424000237
↑  Historical Records of Australia, Series I, Vol IV, Sydney, 1915, The Library Committee of the Commonwealth Parliament, p.85
↑  "Newspaper Digitisation Program". National Library of Australia. ארכיון מ-2015-07-02. נבדק ב-17 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, Jerelynn (2011). "Tabloids in the State Library of NSW collection: A reflection of life in Australia". Australian Journal of Communication. 38 (2): 107–121.
מקור התודעה בהתמוטטות התודעה הדו-קאמרית

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'וליאן ג'יינס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מסה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1976 
 מספר עמודים:  512 
 
מקור התודעה בהתמוטטות התודעה הדו-קאמרית הוא ספר משנת 1976 מאת הפסיכולוג, הפסיכוהיסטוריון ותאורטיקן התודעה של פרינסטון, ג'וליאן ג'יינס (1920–1997). הספר מתייחס לבעייתיות של התודעה - "היכולת להתבוננות פנימה" - שלדעתו של ג'ינס יש להבדיל ממודעות חושית ותהליכים אחרים של קוגניציה. ג'יינס מציג את הפתרון המוצע שלו: שתודעה היא "התנהגות נלמדת" המבוססת יותר על שפה ותרבות מאשר על ביולוגיה. פתרון זה, בתורו, מצביע על מקורה של התודעה בהיסטוריה האנושית העתיקה ולא בתהליכים מטפיזיים או אבולוציוניים. יתרה מכך, עדויות ארכאולוגיות והיסטוריות מצביעות על כך שלפני "למידה" של התודעה, המנטליות האנושית הייתה מה שג'יינס כינה "המוח הדו-קמרי" - מנטליות המבוססת על הזיה מילולית.
המהדורה הראשונה יצאה בינואר 1977 באנגלית. שתי מהדורות מאוחרות יותר, ב-1982 וב-1990, יצאו על ידי ג'יינס עם תוספות אך ללא שינויים. זה היה ספרו היחיד של ג'יינס, והוא עדיין מודפס, במספר שפות. בנוסף לביקורות ופרשנויות רבות, ישנם מספר סיכומים של חומר הספר. למשל, בכתב העת Behavioral and Brain Sciences, בהרצאות ובדיונים שפורסמו ב-Canadian Psychology, וב-Art/World.
התיאוריות של ג'ינס

בספרו, ג'ינס סוקר את מה שאחד ממבקריו המוקדמים הכיר כ"היסטוריה מרהיבה של כישלון" כדי להסביר את התודעה - "היכולת האנושית להתבונן בפנים". כשהוא נוטש את ההנחה שהתודעה היא מולדת, ג'יינס מסביר זאת במקום זאת כהתנהגות נלמדת ש"מתעוררת ... מהשפה, ובמיוחד מהמטאפורה." עם הבנה זו, ג'יינס הוכיח אז שטקסטים עתיקים וארכאולוגיה יכולים לחשוף היסטוריה של מנטליות אנושית לצד היסטוריות של מוצרים תרבותיים אחרים. הניתוח שלו של העדויות הוביל אותו לא רק למקם את מקור התודעה במהלך האלף השני לפני הספירה, אלא גם לשער את קיומה של "מנטליות לא-מודעת ישנה יותר שאותה כינה המוח הדו-קמרי, בהתייחסו לשתי ההמיספרות של המוח".
בפרק השלישי של הספר, "המוח של האיליאדה", ג'יינס קובע שלאנשים של התקופה לא הייתה תודעה.
באופן כללי אין תודעה באיליאדה. אני אומר 'באופן כללי' כי אזכיר כמה חריגים מאוחר יותר. ובכלל לכן, אין מילים לתודעה או למעשים נפשיים. למילים באיליאדה שבעידן מאוחר יותר מתכוון לדברים נפשיים יש משמעויות שונות, כולן קונקרטיות יותר. המילה נפש, שמשמעותה מאוחר יותר נשמה או מוח מודע, היא ברוב המקרים חומרי חיים, כמו דם או נשימה: לוחם גוסס מדמם את נפשו אל האדמה או נושף אותה בהתנשפותו האחרונה. התומוס, שלאחר מכן מתכוון למשהו כמו נשמה רגשית, הוא פשוט תנועה או תסיסה. כאשר אדם מפסיק לנוע, התומוס עוזב את איבריו. אבל זה גם דומה איכשהו לאיבר בעצמו, שכן כאשר גלאוקוס מתפלל לאפולו כדי להקל על כאבו ולתת לו כוח לעזור לחברו סרפדון, אפולו שומע את תפילתו ו"מטיל כוח בגופו" (איליאדה, ט"ז:529)... התומוס יכול להגיד לגבר לאכול, לשתות או להילחם.
ג'יינס כתב המשך נרחב במהדורת 1990 של ספרו, בה התייחס לביקורות והבהיר כי לתיאוריה שלו יש ארבע השערות נפרדות: התודעה מבוססת על השפה ונגישה אליה; המוח הדו-קאמרי הלא מודע מבוסס על הזיות מילוליות; התמוטטות התודעה הדו-קאמרית קודמת לתודעה, אך התיארוך משתנה; ה'מוח הכפול' של הדו-קאמרליות אינו הצידייזציה הפונקציונלית של היום של ההמיספרות המוחיות. הוא גם הרחיב על השפעת התודעה על הדמיון והזיכרון, מושגי העצמי, רגשות, חרדה, אשמה ומיניות.
קבלה והשפעה

"מקור התודעה בהתמוטטות התודעה הדו-קאמרית" הייתה יצירה מוצלחת של מדע פופולרי, שמכרה את ההדפסה הראשונה לפני ששנייה הצליחה להחליף אותה. הספר היה מועמד לפרס הספר הלאומי ב-1978, וזכה לעשרות ביקורות ספרים חיוביות, כולל אלה של מבקרים ידועים כמו ג'ון אפדייק ב"ניו יורקר", כריסטופר להמן-האאפט ב"ניו יורק טיימס", ומרשל מקלוהן ב"טורונטו גלוב אנד מייל". מאמרים על ג'ינס ורעיונותיו הופיעו במגזין Time וב-Psychology Today ב-1977, וב-Quest/78 ב-1978.
הוא מוזכר בעבודתו של ריצ'רד דוקינס משנת 2006 "יש אלוהים?" כ"אחד מהספרים האלה שהם זבל מוחלט או יצירה של גאונות מוחלטת, שום דבר באמצע! כנראה הראשון, אבל אני מגדר את ההימורים שלי". עבודתו של ג'יינס על התודעה השפיעה על הפילוסופים דניאל דנט, סוזן בלקמור וקן וילבר, והמודל הדו-קמרי של ההמיספרות המוחיות השפיע על חוקרי הסכיזופרניה הנרי נסראללה וטים קרואו.
התיאוריה של דו-קאמרליות צוטטה באלפי ספרים ומאמרים, מדעיים ופופולריים כאחד. זה נתן השראה לחקירות מוקדמות של הזיה שמיעתית על ידי הפסיכולוג תומאס פוזי והפסיכולוג הקליני ג'ון המילטון. עם מחקר נוסף בסוף שנות ה-90 באמצעות טכנולוגיית הדמיית מוח חדשה, רעיונותיו של ג'יינס קיבלו תשומת לב מחודשת והכרה על כך שהם תרמו לחשיבה מחודשת על הזיות שמיעה ומחלות נפש.
קבלה והשפעה > בתרבות נפוצה

ברומן הבלתי גמור של דאגלס אדמס, "סלמון הספק", דירק ג'נטלי משיג עותקים של פייננשל טיימס - "מנווד ישן בתמורה לשמיכה, קצת סיידר, ועותק של "מקור התודעה בהתמוטטות המוח הדו-קמרי".
ב-2009 פרסם הסופר האמריקני טרנס הוקינס את "זעם אכילס", סיפור מחודש של איליאד של הומר שמדמיין את המעבר של הגיבור ממנטליות דו-קאמרית לתודעה.
לפי בריאן ג'יי מקווי ב-The Psychology of Westworld: When Machines Go Mad, הרעיון של דו-קאמראליות קיים בסדרת המדע הבדיוני וסטוורלד משנת 2016.
רעיון הדו-קומרליות השפיע על הסופרים פיליפ ק. דיק, ויליאם ס. בורוז, ניל סטפנסון ורוברט ג'יי סוייר.
באלים האמריקאיים של ניל גיימן, יש רמיזה לתיאוריה של ג'ינס. גיבור הרומן, הצל, דן בתיאוריות על מקורות האלים עם טרמפיסט שהוא אוסף; הטרמפיסט אומר "'קראתי איזה ספר על מוחות... איך לפני חמשת אלפים שנה אונות המוח התמזגו ולפני זה אנשים חשבו כשהאונה הימנית של המוח אמרה משהו זה היה קולו של האל שאומר להם מה לעשות לַעֲשׂוֹת'."