stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציר ההתנגדות
אסטרטגיית הציר > הברחות אמל"ח > יהודה ושומרון

אל יהודה ושומרון יש 2 נתיבי הברחה, הנתיב הראשון מתחיל באיראן, וממשיך לעיראק, משם לסוריה ומסוריה ללבנון, לאחר שהאמל"ח מגיע ללבנון הוא מוברח דרך גבול ישראל-לבנון אל יהודה ושומרון. ציר זה נחסם לאחר שמשטר אסד נפל ואזורים בדרום לבנון נכבשו על ידי ישראל והועברו לשליטת מדינות פרו-ישראל, בנוסף צה"ל התנקש בבכירים שהיו אחראים על הנתיב.
הנתיב השני עובר מסוריה אל תוך הירדן, שם מבריחים בדואים עוברים את הגבול ליהודה ושומרון ומביאים למיליציות את האמל"ח, נתיב זה סוכל לאחר משטר אסד נפל, מאז הנתיב הועבר להיות מעיראק לירדן.
אסטרטגיית הציר > הברחות אמל"ח > לבנון

על מנת להבריח ללבנון נוצרו 2 נתיבי הברחה יבשתיים, נתיב ימי אחד ונתיב אווירי אחד, כל הנתיבים קרסו לאחר נפילת משטר אסד.
חברות > איראן

המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי הצהיר מספר פעמים כי ממשלת איראן היא "ממשלת התנגדות" (ממשלה שמתנגדת להשפעה מערבית וישראלית). דוגמה בולטת לתפקידה של איראן בציר ההתנגדות כמנהיגת הציר היה פעולותיו של מפקד כוח קודס, קאסם סולימאני נגד המדינה האסלאמית (דאעש), סולימאני תואר ככוח שאיחד את הכוחות הכורדים והשיעים כאחד במלחמה נגד המדינה האסלאמית. הישגיו של סולימאני הובילו ליצירת ציר השפעה שיעית ברחבי המזרח התיכון שבמרכזו איראן ולצידה עומדות חזבאללה, סוריה, החות'ים וארגונים נוספים. במהלך פגישה עם נשיא קובה, מיגל דיאס-קאנל, אמר חמינאי כי יש לנצל את הפוטנציאל הפוליטי והכלכלי של איראן וקובה ולהביא ליצירת קואלצית נגד ל"בריונות" של ארצות הברית ובעלות בריתה המערביות".
חברות > מיליציות פרו-איראניות בעיראק

מיליציות חמושות הוקמו בעיראק לאחר פלישת ארצות הברית למדינה ב-2003 כחלק ממלחמת עיראק. קבוצות אלו התחזקו באופן אקספוננציאלי כאשר התארגנו כחזית קולקטיבית מאוחדת שנלחמה במדינה האסלאמית כחלק ממלחמת האזרחים השנייה בעיראק. המילציות הפרו-איראניות תוקפות ב-20 שנים האחרונות מדי פעם בפעם את הכוחות האמריקאים הפועלים בעיראק ובסוריה. בנוסף לכך, במהלך מלחמת חרבות ברזל המילציות העיראקאיות טענו כי תקפו מספר פעמים את ישראל, בעיקר על ידי שליחת כטב"מים ורקטות לשטחי המדינה, לרוב ללא סיפוק הוכחות.
כחלק ממלחמת חרבות ברזל המיליציות חתמו על הסכם עם ממשלת עיראק להפסיק את התקיפות נגד ישראל ומדינות נוספות, להצטרף חלקית לצבא ולעזוב את הציר.
חברות > החות'ים

עבד אל-מלכ אל-חות'י, מנהיג תנועת החות'ים בתימן, הכריז ב-10 באוקטובר 2023 כי הארגון יחל בהתקפות על ספינות שלטענתם קשורות לישראל וזאת בניסיון להוביל ללחץ מערבי על ישראל כדי לסיים את המלחמה. לאורך המלחמה החות'ים תקפו עשרות פעמים בישראל, כאשר הפעם הבולטת שבהן הייתה מתקפת הכטב"ם על תל אביב.
חברות > סוריה

גם לדברי ג'ובין גודארזי, שהוא עוזר פרופסור וחוקר באוניברסיטת וובסטר (אנ') טוען כי לברית האיראנית-סורית שהוקמה ב-1979 עם המהפכה האיראנית יש חשיבות רבה לעלייתו של ציר ההתנגדות, לדבריו הן איראן והן סוריה נמצאות במיקומים מרכזיים במזרח התיכון. שתי המדינות משפיעות על הפוליטיקה במזרח התיכון בשנים האחרונות, הוא הוסיף ואמר כי הברית נחשבת לברית יציבה שכבר נמשכת כ-34 שנים, למרות מה שהגדיר "אתגרים רבים שניצבים בפניה במערכת היחסים". ברית "ציר ההתנגדות" ובפרט הברית בין סוריה לאיראן נחשבת לכזאת ששינתה את מאזן הכוחות במזרח התיכון וסייעה לנשיא סוריה, בשאר אל-אסד להישאר בשלטון על אף התנגדות נרחבת לשלטונו בקרב בני עמו. לשיתוף הפעולה בין סוריה לאיראן לפי האנליסטית מריסה סאליבן יש שלושה עמודי תווך: מטרה אזורית משותפת בשימור משטרו של אסד, שמירה על גישה לאספקת נשק וכסף מאיראן ומניעת הקמה ממשלה סונית בסוריה.
נפילת משטר אל-אסד ב-8 בדצמבר 2024 הוציאה את סוריה מ"ציר ההתנגדות".
חברות > ארגוני טרור פלסטיני > חמאס

חמאס הוא אחד הארגונים המרכזיים בציר ההתנגדות, הפועל מתוך עזה ומחזיק בזרוע צבאית בשם עז א-דין אל-קסאם. חמאס נתמך על ידי איראן מבחינת מימון, נשק והכשרה, ומקיים קשרים הדוקים עם חזבאללה. הארגון שואף להילחם בשלטון הישראלי ולהקים מדינה פלסטינית אסלאמית. חמאס מוביל את המאבק המזוין נגד ישראל, וכולל שיגור רקטות, פיגועים ופלישות קרקעיות, תוך חיזוק הקשר עם מדינות וארגונים אויבים למערב. קאסם סולימאני, מפקד "כוח קודס" לשעבר, נחשב כמי שביסס את הסיוע הצבאי לחמאס בתחומי הרקטות והמנהור. במהלך מלחמת חרבות ברזל, הזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה הוכרעה במונחים צבאיים, והפכה הלכה למעשה לארגון גרילה עם גג פוליטי.
חברות > ארגוני טרור פלסטיני > הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני

הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ובייחוד הזרוע הצבאית פלוגות אל-קודס, הוא ארגון טרור הנתמך על ידי איראן, והיא הפטרונית הראשית של הארגון. היא מממנת אותו כמעט באופן מלא, מבריחה לו אמצעי לחימה, ומשתמשת בו כמנוף להסלמת הטרור. מייסדי הארגון, ד"ר פתחי שקאקי והשיח' עבד אל-עזיז עודה, הביעו תמיכה נלהבת בח'ומייני ובמהפכה האסלאמית באיראן, והאוריינטציה הפרו־איראנית הפכה לסימן ההיכר של הארגון. זאת בניגוד לעמדת תנועת האחים המוסלמים הסונית, ממנה הושפע חמאס. הג'יהאד האסלאמי מהווה חלק בלתי נפרד מציר ההתנגדות, ומבצע מתקפות רקטות על ישראל ומגייס פעילים מתוך עזה ויהודה ושומרון. הארגון דוגל במאבק מזוין ל"שחרור פלסטין" ומתחייב להשמיד את ישראל. הוא מקיים קשרים קרובים עם חמאס וחזבאללה, ומסייע במאמצי המלחמה המשותפת של ציר ההתנגדות.
חברות > ארגוני טרור פלסטיני > ועדות ההתנגדות העממית

ועדות ההתנגדות העממית היא ארגון פלסטיני קטן מרצועת עזה, שנתמך וממומן על ידי איראן. הוא ארגון חסות של חמאס ומשמש כ"קבלן פיגועים" עבורו. הוא פועל בהשראת חזבאללה, וככל הנראה גם במימונו, אך לא מהווה מפלגה או תנועה חברתית, אלא בטרור גרידא. הארגון הוקם על ידי ג'מאל אבו סמהדאנה, והתפצל לשני פלגים תחת חסות חמאס: "ועדות ההתנגדות העממית" ו"תנועת ההתנגדות העממית", בעוד פלג שלישי הפך לארגון עצמאי בשם "צבא האסלאם". ארגון זה מהווה חלק מהמאמץ הכולל של ציר ההתנגדות להשגת מטרותיו נגד ישראל.
חברות > ארגוני טרור פלסטיני > החזית העממית לשחרור פלסטין – המפקדה הכללית

החזית העממית לשחרור פלסטין – המפקדה הכללית, בראשות אחמד ג'יבריל, היא ארגון פלסטיני הממוקם בעיקר בסוריה ולבנון. הארגון מהווה חלק מהמערך הצבאי של ציר ההתנגדות וקשור לחזבאללה ולאיראן. המפקדה הכללית ביצעה פיגועים ופעולות טרור נגד ישראל לאורך השנים, ותיאמה את מאבקיה עם האינטרסים של ציר ההתנגדות. הארגון נתמך במימון ובאספקת נשק על ידי איראן, ונחשב לשותף במאבק נגד ישראל.
לאחר נפילת משטר אסד הארגון התבקש על ידי המשטר החדש להפסיק את הפעילות שלו בסוריה.
חברות > ארגוני טרור פלסטיני > ארגונים קטנים ותאים מקומיים

ארגונים קטנים ותאים מקומיים נוספים מעבר לארגונים המרכזיים, קיימים פלגים ומיליציות מקומיות פלסטיניות המסונפות לציר ההתנגדות או פועלות בשיתוף פעולה עמו. תאים אלו לעיתים מבצעים פיגועים ותקיפות טרור נגד ישראל תוך קבלת תמיכה לוגיסטית ונשק מחזבאללה ומאיראן. חלקם פועלים בתיאום עם חמאס או הג'יהאד האסלאמי, ומקיימים שיתוף פעולה הדוק במטרה לחזק את היכולת הצבאית של ציר ההתנגדות במאבקו נגד ישראל.
"א-סאברין" היה הבולט שבהם מבחינת הזיקה האידאולוגית למהפכה האסלאמית, לאמונה השיעית והמחויבות לאיראן. דגל א-סאברין כמעט זהה לדגל חזבאללה, המבוסס בעצמו על דגל משמרות המהפכה. מייסד הארגון, השאם סאלם, המיר את דתו לאסלאם שיעי, ועודד את חסידיו לעשות כן בעקבותיו. בתמורה לתמיכה הבלתי מסויגת באיראן, נהנה הארגון מאספקת נשק ומימון כספי. ממשל טראמפ הכריז עליו כארגון טרור עולמי שהוכרז באופן מיוחד. בתחילה, ממשל חמאס אפשר להם להפיץ את האמונה השיעית, כדי לא לפגוע ביחסיו עם איראן. אולם לחץ מצד תנועות הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והג'יהאד הסלפי הובילו את חמאס לעצור את המנהיג הישאם סאלם בפברואר 2019, ולפרק את הארגון מנשקו. במרץ, אך הוא שוחרר במהרה הודות ללחץ איראני. בשנת 2021, מאמר דעה שפורסם בטהרן טיימס (אנ') שיער כי השאם סאלם מצא מקלט באיראן, וכי חברי הארגון הנותרים הצטרפו לפלוגות אל-קודס או חרכת חזבאללה אל-נוג'בה (אנ') העיראקית.
ראו גם

ציר הרשע
מדינות המממנות טרור
שיתוף פעולה ישראלי-ערבי נגד איראן
טבעת האש האיראנית
הערות שוליים

↑  Drums Of War: Israel And The "AXIS OF RESISTANCE" (PDF), International Crisis Group, 2 באוגוסט 2010, אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-04 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Iran backs Assad as Syrian forces choke off Aleppo". Reuters. 7 באוגוסט 2012. נבדק ב-7 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Iran: Syria part of 'axis of resistance'". CNN. 7 באוגוסט 2012. נבדק ב-7 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  דניאל סלאמה, באוגוסט 2019 בכיר בחמאס: "אם ישראל תנסה למוטט אותנו - נקבל עזרה מחברינו", באתר ynet
↑  סאליבן, מריזה (אפריל 2014), חזבאללה בסוריה (PDF) (באנגלית), המכון לחקר המלחמה
↑  "Iran: We're in 'axis of resistance' with Syria". CBS News. 7 באוגוסט 2012. נבדק ב-7 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הירי לרמת הגולן חושף את המלכוד של נסראללה, באתר וואלה, 28 בינואר 2015
1 2 3 4 5  הברחות אמצעי לחימה מאיראן דרך סוריה וירדן, כפי שעולה ממסמכי שלל ומסיכולים בשטח
↑  Ostovar, Afshon (2016). Vanguard of the Imam: Religion, Politics, and Iran's Revolutionary Guards. Oxford University Press. p. 227. ISBN 9780199387892.
↑  "Global coalition should be formed against US bullying". Mehr News Agency (באנגלית). 2023-12-04. נבדק ב-2023-12-07.
↑  רועי קייס וגיא מעיין, מל"טים תקפו בסיס אמריקני בגבול סוריה-עיראק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 באוקטובר 2021
↑  שחר קליימן, דיווח: מליציות פרו-איראניות תקפו שלושה בסיסים אמריקניים במזרח סוריה, באתר ישראל היום, 23 באוקטובר 2023
↑  ליאור בן ארי, רויטרס, לראשונה מאז פברואר: מיליציות פרו-איראניות תקפו בסיס אמריקני, באתר ynet, 22 באפריל 2024
↑  ליאור בן ארי, המיליציה שטוענת שוב ושוב לירי לעבר ישראל, מבלי להביא הוכחות, באתר ynet, 30 בינואר 2024
↑  אוריאל לוי, ‏המיליציות בעיראק חדלות מתקיפת ישראל: "עוד לבנה נופלת, הציר השיעי מתפרק ממטרתו", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בדצמבר 2024
↑  "Challenging the Axis of Resistance: Syria, Iran and the Strategic Balance in the Middle East". USIP. נבדק ב-25 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sullivan, Marisa (באפריל 2014), Hezbollah in Syria (PDF), Institute for the Study of War {{citation}}:  (עזרה)
↑  יואב זיתון, צה"ל: יש תוכניות לתמרון בעומק לבנון; חמאס הוכרע צבאית, החטופים דחופים יותר, באתר ynet, 27 בספטמבר 2024
↑  אבי יששכרוף‏, לראשונה בעזה: מרכזים דתיים שיעים במימון איראני מלא, באתר וואלה, 12 במאי 2015
↑  שמעון מיג'אן, דיווח: חמאס פעל נגד ארגון שמזוהה עם איראן, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 במרץ 2019
↑  The Tehran Times, Where did the al-Sabireen Movement go?, ‏12 בינואר 2021 (באנגלית)
המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי
גאורגה בוזאטו

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1939 סיחליה, כיום במחוז וראנצ'ה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  20 במאי 2013 (בגיל 73) 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  אוניברסיטת יאשי 
 תפקיד:  נציג באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (27 בינואר 2003–18 במרץ 2005)  חבר הסנאט של רומניה 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הרומנית 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של מולדובה 
 
גאורגה בוזאטו (Gheorghe Buzatu;‏ (6 ביוני 1939 הכפר סיחליה (Sihlea), מחוז ורנצ'ה, -20 במאי 2013 יאשי) היה היסטוריון ופוליטיקאי רומני, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת יאשי, התפרסם כמכחיש השואה. נבחר כסנטור מטעם מפלגה לאומנית קיצונית ("רומניה הגדולה").
ביוגרפיה

בוזאטו סיים לימודים יסודיים ותיכוניים בעיר רמניקו סראט ולאחר מכן למד בפקולטה לבלשנות והיסטוריה של אוניברסיטת יאשי עד שנת 1962 וב-1971 הוכתר כדוקטור להיסטוריה, במסגרת אותה פקולטה. בשנים 1961 - 1992 עבד כחוקר מדעי במכון להיסטוריה וארכאולוגיה על שם א. ד. קסנופול ביאשי ובהמשך היה חוקר מדעי ראשי של שלוחת יאשי של המרכז להיסטוריה ותרבות אירופאית של האקדמיה הרומנית. במקביל שימש גם כמזכיר מדעי של המכון על שם קסנופול, בין השנים 1975 - 1990 והחל מ-1992 היה מנהל השלוחה של יאשי, של המרכז להיסטוריה ותרבות אירופאיים של האקדמיה הרומנית.
בשנות ה-1990 נכנס בוזאטו להנהלת "הקרן יון אנטונסקו", הקשור ל"ליגת יון אנטונסקו" מיסודם של קורנליו ודים טודור וד"ר יון קונסטנטין דרגאן.
גאורגה בוזאטו פרסם כ-25 ספרים בשמו והיה מעורב בכתיבתם של ספרים נוספים. הוא מחבר הספר "Românii în arhivele Kremlinului” (הרומנים בארכיבי הקרמלין) שיצא לאור ב-1996 ומהווה מעין כתב אשמה כלפי היהודים, שלדעת המחבר נושאים באחריות ל"שואת הרומנים". עוד לפני כן, ב-1995, פרסם בוזאטו בהוצאה לאור הלגיונרית "מג'דחונדה" חוברת המוקדשת לטענה שהשואה ברומניה הייתה שואת העם הרומני, שהתחילה ב-1940 והיהודים אחראים לה במידה רבה Aşa a început Holocaustul împotriva poporului român (כך התחילה השואה נגד העם הרומני). תוכן חוברת זו הפך מאוחר יותר לפרק בספר Românii în arhivele Kremlinului (הרומנים בארכיבי הקרמלין).
ביולי 2001, בבוקרשט, בוזאטו ויון קוז'ה ארגנו סימפוזיון בכותרת "Holocaust în România?" (שואה ברומניה?), שכותרתו מדברת בעד עצמה. כתוצאה מהסימפוזיון הקים בוזאטו את Liga pentru Combaterea Antiromânismului (הליגה למאבק באנטירומניות) והכתיר את עצמו כנשיאה.
בין השנים 1992 - 1996 היה סנאטור מטעם מחוז יאשי, כנציג מפלגת רומניה מארה. כבר ב-2002, לאחר שעבר בפרלמנט הרומני חוק האוסר את הכחשת השואה, הציע בוזאטו תיקון לחוק. התיקון שהציע היה בהגדרת השואה, שעל פי הגדרתו הייתה אמורה להיות "השמדה שיטתית, בקנה מידה גדול, של האוכלוסייה היהודית באירופה, שאורגנה על ידי השלטונות הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה". לו התקבל תיקונו, ניתן היה לטעון שלא הייתה שואה ברומניה, כי ההשמדה לא אורגנה על ידי השלטונות הנאציים, אלא על ידי השלטונות הרומנים.
היסטוריון השואה, רנדולף ל. ברהם תיאר את בוזאטו כ"היסטוריון נגאציוניסט" (כלומר -מכחיש שואה), היה חבר בפרלמנט מטעם "מפלגת רומניה הגדולה" ומומחה במניפולציה של דעת הקהל"
פרסים ואותות הוקרה

2004 - קיבל מנשיא רומניה, יון איליאסקו, את עיטור המסדר "כוכב רומניה", יחד עם קורנליו ודים טודור, מנהיג מפלגת "רומניה הגדולה". באות מחאה החזיר אלי ויזל את עיטור, אותו קיבל מהנשיא איליאסקו בעבר.(בשנת 2007 הנשיא בססקו ביטל את הענקת העיטור לק. ודים-טודור)
2007 - דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת "אובידיוס" בקונסטנצה, שבו לימד.
2008 - חבר מתכתב ב"אקדמית המדענים של רומניה".
מבחר ספרים ופרסומים

Dosare ale războiului mondial (1939-1945)  1989-1985  ב-2 כרכים, יאשי  (תיקים של מלחמת העולם 1945-1939)
1988-1986 -  מתאם הסדרה Românii în istoria universală,   ב-3   כרכים (הרומנים התולדות העולם)
1990,1988 - מתאם הספר Eminescu: sens, timp şi devenire istorică    ב-2 כרכים (אמינסקו:משמעות, זמנים ואבולוציה היסטורית)
1990 מתאם הספר  Mareşalul Antonescu în faţa istoriei. Texte şi documente  - (המרשל אנטונסקו מול ההיסטוריה. טקסטים ותעודות) ב-2 כרכים
1995 - Aşa a început Holocaustul împotriva poporului român
1996 -Românii în arhivele Kremlinului (הרומנים בארכיבי הקרמלין)
ראו גם

הכחשת השואה ברומניה
לקריאה נוספת

Braham, Randolph L.: Romanian Nationalists and the Holocaust: Attempts to Whitewash the Past, 2002.)
הערות שוליים

↑  עיוות עובדות, הכחשה ומינימיזציה בנוגע לשואה עמוד 22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508064405171  PLWABN: 9810650670705606  BnF: cb12030591k (data)  GND: 103390677  ISNI: 0000 0000 8083 8348  LCCN: n82070491  NKC: jx20071128001  NLG: 95773  NTA: 069583854  SUDOC: 028478193  VcBA: 495/151990  VIAF: 4945455   WorldCat (עם VIAF): 4945455
דניאל דריי

אין תמונה חופשית
דניאל דריי (נולד ב-12 במרץ 1965) הוא רופא סקסולוג ישראלי, מטפל בתחום הזוגיות והמיניות, מרצה בענייני מיניות ושדרן רדיו.
ביוגרפיה

דניאל דוד דריי נולד ב-12 במרץ 1965 למשפחה יהודית בעיר ליון שבצרפת, הצעיר מבין חמישה ילדים. סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה ליון בהצטיינות יתרה בשנת 1993, ואז הצטרף למחזור הראשון של לימודים אקדמאיים בסקסולוגיה רפואית באוניברסיטת ליון, וגם אותם סיים בהצטיינות. את לימודי ההמשך בסקסולוגיה רפואית למד באוניברסיטת לאונרד דה וינצ'י (פריז XIII) גם את הלימודים הללו סיים בהצטיינות ב-1998. בנוסף למד אנדרולוגיה (חקר המאפיינים האנטומיים של גברים), ביולוגיה של הפריון באוניברסיטת ופסיכולוגיה רפואית. בין השנים 1993–1999 מילא שורת תפקידים בכירים שונים בבתי חולים בעיר ליון. עסק במחקר בתחום האנדוקרינולוגיה וניהל קליניקה פרקטית לסקסולוגיה וטיפול זוגי.
בשנת 1999 עלה לישראל, ופתח קליניקה פרטית לסקסולוגיה וטיפול זוגי בתל אביב. הוא עבד בבית החולים איכילוב-סוראסקי וכרופא יחידה בצבא עד שנת 2004. דריי חבר באיט"ם (האגודה הישראלית לטיפול מיני), בהיל"ם (החברה הישראלית להפרעות בתפקוד מיני), באגודה הצרפתית לסקסולוגיה ובארגון הצרפתי לרפואת נשים פסיכוסומאטית.
נשוי לסיון גורן, ואב לארבעה ילדים. גיסתו היא ענת גורן, אשתו של רביב דרוקר.
שיטות וטיפולים

דריי פיתח את שיטת שבעת השלבים לפתרון משולב של בעיית השפיכה המוקדמת שהיא הבעיה המינית השכיחה ביותר אצל גברים בחברות מערביות. דריי מבסס את שיטתו על ניסיונו הן כסקסולוג והן כמטפל זוגי והיא נועדה לסייע לאנשים הסובלים מבעיות מיניות ונמצאים או מבקשים להימצא בקשר זוגי. לאחר מחקר בפציינטים הסובלים גם מבעיות זקפה וגם משפיכה מהירה ולאור תוצאות המחקר, הגיש בקשה לפטנט על פורמולה היוצרת אפקט סינרגטי בין תרופות בתחום של הטיפול בשפיכה מוקדמת ובבעיות זקפה. בנוסף, יחד עם הפיזיותרפיסטית קלודין הטב-בלום, פיתח דריי שיטה של השבת השליטה על שרירי רצפת האגן לטיפול בכאבי חדירה אצל נשים במקרים של וגיניזמוס או וסטיבוליטיס.
דריי פיתח תאוריה של טיפול זוגי חדשה המבוססת על הגדרה של שלושה טיפוסים זוגיים ספציפיים: הנוירוטי, הפסיכוטי והגבולי.
מדיה ותקשורת

מתחילת הקריירה שלו, ראה דריי חשיבות בתקשורת עם הקהל הרחב והפיכת נושא הבריאות המינית למובן ונגיש לכולם.
כבר בצרפת השתתף במספר תוכניות רדיו ובטלוויזיה, בין היתר בתוכנית "sex on the t.v.‎" בה היה הרופא המומחה.
בישראל השתתף דריי בתוכנית "סקר הסקס הגדול" ב-YTV בשנת 2003, ובהמשך הצטרף כאורח קבוע של תוכניות בוקר של אודטה בערוץ 10 ושל קארין מגריזו בערוץ 2. דריי זכה לדמות משלו בתוכנית הסטירית "ארץ נהדרת". ב-2005 הנחה בערוץ 2 תוכנית אירוח לילית בשם "רצים לזוגיות". הוא הצטרף לתוכנית הרדיו של איריס קול בתחנה רדיו ללא הפסקה, ובהמשך הנחה תוכנית קבועה ברצועת "המומחים" ברדיו ללא הפסקה עד שנת 2010. משנת 2013 מנחה דריי את "תוכנית האהבה של ד"ר דריי" ברדיו תל אביב.
לאחר שניהל את פורום סקסולוגיה באתר ynet מאז הקמת האתר במשך שנים רבות, דריי הקים, כתב וערך את אתר התוכן הראשון בעברית בתחום הסקסולוגיה הרפואית, אתר "תורת היחסים".
בשנת 2019 יצא לאור את ספרו "לאהוב במאה ה-21 המדריך לזוגיות מאושרת", הספר הוא מדריך מקיף לחיי אהבה, זוגיות ומיניות מלידה ועד זיקנה.
פעילות פוליטית וחברתית

בצעירותו בצרפת היה דריי פעיל בתפקידים בכירים בתנועות הנוער הצופים ובהמשך בבית"ר. בתקופת לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת קלוד ברנרד שבליון, בהיותו בהנהגה הארצית של ארגון הסטודנטים היהודים בצרפת ואחראי על זיכרון השואה, ניהל את המאבק כנגד המרצה מכחיש השואה ברנרד נוטין עד הדחתו מכל תפקיד אקדמאי. נוטין, שנתמך בין השאר בידי מכחיש השואה רובר פוריסון, פרסם מאמר שבו הכחיש את קיומם של תאי הגזים, ושכלל אמירות גזעניות ואנטישמיות. דריי הוגדר אז בעיתונים ניאו נאציים באירופה אחד מהאישים היהודים שחייבים לפגוע בהם. בתקופת לימודיו היה דריי ממקימי תחנת הרדיו החופשית היהודית הראשונה "רדיו ג'ודאיקה" והנחה בה מספר תוכניות רדיו.
עבירות מס

בינואר 2019 הגישה פרקליטות המדינה כתב אישום נגד דניאל דריי בגין עבירות מס. דריי הורשע בהסדר טיעון בעבירות על סעיף 220 לפקודת מס הכנסה, שכללו השמטה של מיליון ש"ח לפחות מהכנסותיו בשנים 2006–2014 באמצעות פנקסי חשבונות כוזבים, ונגזר עליו עונש של מאסר בפועל לתקופה של 6 חודשים, שירוצה בדרך של עבודות שירות, מאסר על תנאי למשך 8 חודשים וקנס בסך 40,000 ש"ח או שני חודשי מאסר תמורתו.
הערות שוליים

↑  ד"ר דניאל דריי וקלודין הטב-בלום, לא לוותר: יש טיפול לכאבים כרוניים בנרתיק, באתר ynet, 23 בנובמבר 2008
↑  ד"ר דניאל דריי, הנוירוטי או הגבולי: איזה מן בני זוג אתם?, באתר ynet, 5 באוגוסט 2012
↑  גל כהן, ‏יופי של עזרה: קרין מגריזו יורדת דרומה, באתר ‏מאקו‏, 27 במרץ 2011
↑  הספר לאהוב במאה ה-21 המדריך לזוגיות מאושרת
↑  Denial of Holocaust ires survivors: כתבה בעיתון על המאבק, 21 ביולי 1990 (באנגלית)
↑  AFFAIRE NOTIN : CE N’ÉTAIT PAS UN " ÉLECTRON LIBRE ": על פרשת נוטין (בצרפתית)
↑  עמרי מילמן, כתב אישום נגד הסקסולוג דניאל דריי בחשד לעבירות מס, באתר כלכליסט, 16 בינואר 2019
↑  תפ (ת"א) 38662-01-19  מדינת ישראל נ' דניאל דריי, ניתן ב-5 בינואר 2021
גומחה (אדריכלות)

ערך זה עוסק באלמנט אדריכלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
פסל מוצב בתוך גומחה בארמון האינווליד, פריז
באדריכלות, גומחה (נישה, בלעז) היא חלק ממבנה או אלמנט בפני עצמו, המגדיר מרחב צר באופן ברור. בדרך כלל גומחות קטנות באופן משמעותי מהמבנה בו הן נמצאות, והן בעלות מבנה סגור של 3 קירות וגג הפתוחים לכיוון אחד, הוא חזית הגומחה. החלק המגדיר את הגומחה יכול להיות בצורה שאינה ישרה – למשל כחצי מעגל או עם מספר צלעות. גג הגומחה יכול להיות גם הוא בצורות שונות - למשל חצי כיפה או משולש. ישנן גם גומחות שאינן כוללות תקרה.
כחלק ממבנים, גומחות יכולות להיות פנימיות, כלומר פונות כלפי פנים, או חיצוניות הפונות כלפי חוץ. גומחות נבנות גם כחלק מגדרות או חומות, נחצבות בסלע, ואף עומדות בפני עצמן ללא כל קשר למבנה.
שימושים

באדריכלות הקלאסית:
מיקום יצירות אמנות כפסלים, ציורים, ועוד.
יצירת תחושת עומק לחלל.
הגדרת אזור פעילות מסוימת (למשל קפלות).
ציון והדגשת אזור מסוים במבנה (למשל מחראב).
מיקום ריהוט (למשל ארון קודש).
מיקום חלון.
שימושים מודרניים:
הצבת מכשירי חשמל קבועים הדורשים גישה מהחזית בלבד (למשל מקרר).
מיקום של ציוד טכני (למשל ברז כיבוי אש).
שטח אחסון בנוי.
גלריה

חייל המשמר השווייצרי ניצב מחוץ לגומחת משמר, קריית הוותיקן
גומחה כחלק מסביל, פתח תקווה
פסל בתוך גומחה בכנסיית אורסנמיקלה, פירנצה
מזרקה בתוך גומחה, אנטיגואה גואטמלה
קורסק (מחוז)

מחוז קורסק (ברוסית: Курская область; תעתיק: קורסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי. המחוז גובל עם אוקראינה.
המחוז הוקם ב-13 ביוני 1934.
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 1,060,892 תושבים.
היסטוריה

יש עדויות להתיישבות באזור החל מתקופת הקרח.
במהלך המאה ה-9 האזור סופח לרוס של קייב והיה חלק של מספר נסיכויות. בהמשך הוא סופח לדוכסות הגדולה של ליטא. במאה ה-15 האזור עבר לשליטת נסיכות מוסקבה.
במהלך המאה ה-16 הרוסים בנו מספר מבצרים באזור לצורך הגנת הגבול. בשנת 1708 רוסיה חולקה לגוברניות ואזור היה חלק של גוברניית קייב. בשנת 1796 הוקמה גורבניה נפרדת עם מרכז בקורסק. בשנת 1925 חלק מגוברניה זו הועבר לאוקראינה הסובייטית והיתר שולב ביחידה מנהלית חדשה עם מרכז הוורונז'. מחוז קורסק הוקם בשנת 1934 תוך פיצול יחידה מנהלית זו. בשנת 1944 ובשנת 1954 שטח המחוז הוקטן תוך העברת מספר אזורים למחוזות שהוקמו באותן שנים.
בזמן מלחמת העולם השנייה התחולל באזור קרב קורסק.
היסטוריה > מלחמת אוקראינה–רוסיה

במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה, האזור הסמוך לגבול הושפע מפעולות אוקראינה. נוסף על גדודי מתנדבים רוסים המתנגדים לממשל ברוסיה, צבא אוקראינה ביצע פלישה קרקעית לראשונה למחוז באוגוסט 2024. באוגוסט 2024, הכוחות המזוינים של אוקראינה פלשו למחוז וכבשו 1,000 קמ"ר ממנו תוך שהם לוקחים בשבי מספר חיילים רוסים וגרמו לעקירתם של אלפי תושבים.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "דומה של מחוז קורסק" שכוללת 45 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2024 לתפקיד נבחר אלכסיי סמירנוב.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-28 ראיונים ו-5 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 1,060,892 תושבים. זאת לעומת כ-1.5 מיליון בשנת 1970. בערים מתגוררים כ-69.5% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה, קורסק, מתגוררים כ-405 אלף תושבים.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית רוסים מהווים כ-82.8% מאוכלוסיית המחוז.
כלכלה

בשטח המחוז נמצאים מרבצי ברזל מהגדולים בעולם. בשטח המחוז, כ-40 ק"מ מקורסק ממוקמת תחנת הכוח הגרעינית קורסק שהיא מהגדולות ברוסיה בהספק של 4,000 מגה-ואט.
כלכלה > תחבורה

מסילת ברזל ראשונה באזור הופעלה בשנת 1868. היא קישרה את האזור עם מוסקבה ובהמשך הורחבה עד לקייב. כיום במחוז פועלת רשת מסילות ברזל מפותחת.
דרך המחוז עוברות כבישים ארציים M2 "קרים" מוסקבה-אוקראינה, ו-M3 באותו כיוון.
בקורסק פועל נמל תעופה. החל משנת 2021 הוא נקרא על שם מיכאיל גורביץ', יליד האזור.
הערות שוליים

↑  אסף רוזנצוייג, ‏תפנית במלחמה? אוקראינה פלשה לרוסיה והשתלטה על שטח נרחב, באתר ‏מאקו‏, 8 באוגוסט 2024
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531959605171  BnF: cb16224751j (data)  GND: 4469029-0  LCCN: n81083881  MusicBrainz: f2725db1-295d-4d20-8f35-406798dbbaed  NKC: ge1130717  NSK: 000407020  SUDOC: 117604070  VIAF: 125500118   WorldCat (עם VIAF): 125500118