stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיעוטים בישראל
המיעוט הערבי > ערבים נוצרים

| תת-עדה | מיקום בישראל | גודל אוכלוסייה | חובת שירות בכוחות הביטחון | שונות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יוונים אורתודוקסים | ברובם בערים בצפון הארץ, וכן ביישובים כפריים | 36,000‏ | לא חלה עליהם חובת שירות בצה"ל, אך יש מהם שמתנדבים לשרת |  |
| יוונים קתוליים | במעיליא, בפסוטה, בכפר כנא, בעכו ובחיפה | 44,500‏ | לא חלה עליהם חובת שירות בצה"ל, אך יש מהם שמתנדבים לשרת |  |
| לטינים קתוליים | בחיפה | 27,500‏ | לא חלה עליהם חובת שירות בצה"ל, אך יש מהם שמתנדבים לשרת |  |
| פרוטסטנטים | בירושלים ובצפון |  | לא חלה עליהם חובת שירות בצה"ל, אך יש מהם שמתנדבים לשרת |  |
| מרונים | בעיקר בגוש חלב ובחיפה | 6,000 | לא חלה עליהם חובת שירות בצה"ל, אך יש מהם שמתנדבים לשרת | בין חיילי צד"ל שנמלטו מלבנון ומתגוררים בישראל יש גם מרונים |
| סורים אורתודוקסים | בעיקר בעיר העתיקה בירושלים | כ-2,000 | לא |  |
| קופטים | בעיקר בירושלים, מעט בנצרת ומעט ביפו | 2,000~ | לא | במקור ממצרים, ונמצאים בארץ ישראל עוד בטרם קום המדינה |
דרוזים וצ'רקסים

הדרוזים בישראל מהווים את המיעוט האתני השני בגודלו בישראל עם כ-1.7% מהאוכלוסייה. מרכזי היישובים הדרוזים בישראל נמצאים בכרמל, בגליל וברמת הגולן. מרכזי המיעוט הצ'רקסי הם הכפרים ריחאניה וכפר כמא בגליל.
| עדה | תת-עדה | מיקום בישראל | גודל אוכלוסייה | חובת שירות בכוחות הביטחון | שונות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דרוזים |  | בכרמל, בגליל וברמת הגולן | 148,000 | הגברים משרתים בצה"ל ובכוחות הביטחון | לדרוזים מערכת חינוך נפרדת |
| צ'רקסים בישראל | מוסלמים | בכפר כמא בגליל התחתון ובריחניה בגליל העליון | 4,800~ | הגברים משרתים בצה"ל ובכוחות הביטחון | קשורים למערך החינוך הדרוזי בישראל |
מיעוטים נוספים > נוצרים לא-ערבים

| עדה | תת-עדה | מיקום בישראל | גודל אוכלוסייה | חובת שירות בכוחות הביטחון | שונות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארמנים | נוצרים | ברובע הארמני בירושלים (1,350~), ביפו (400~) ובחיפה (400~) | 2,150~ | לא | להרחבה, ראו ארמנים בישראל |
| חבשים | נוצרים | בעיר העתיקה בירושלים, וברחוב החבשים |  | לא | נשלחו על ידי קיסרי אתיופיה לירושלים ובנו את הכנסייה המקומית (לפי המסורת שלהם, הם מצאצאי מלכת שבא) |
| אפריקאים עבריים | נוצרים | דימונה, ערד, מצפה רמון, טבריה | 3,000~ | לא | קבוצה נוצרית אפרו-אמריקאית שמאמיניה היגרו לישראל החל מ-1969 ולאורך שנות השבעים. |
| ארמים  | מרונים ונוצרים אורתודוקסים | בעיקר בצפון עם דגש על ג'ש |  | אף על פי שלא חל עליהם גיוס חובה, רובם בוחרים לשרת בצה"ל. |  הוכרו כלאום נפרד ב-2014 |
מיעוטים נוספים > אחרים

| עדה | תת-עדה | מיקום בישראל | גודל אוכלוסייה | חובת שירות בכוחות הביטחון | שונות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קראים |  | בעיקר במצליח, רנן, רמלה ואשדוד | 40,000 | משרתים בכוחות הביטחון | התפצלו מהעם היהודי בתקופת בית שני, עקב סירובם לקבל את התורה שבעל פה. לאחר הגלות חיו במצרים ועלו לארץ עם הקמת המדינה |
| עלווים | מוסלמים | ע'ג'ר | 2,600~ |  |  |
| צוענים | מוסלמים | באב אל-חוטה והר הזיתים בירושלים | 1,500~ |  | להרחבה, ראו הצוענים בישראל |
| שומרונים  |  | בנווה פנחס שבחולון | 750~ | הגברים השומרונים החיים בחולון משרתים בצה"ל | השומרונים החיים ברשות הפלסטינית נמנעים מלתמוך בגלוי באחד מן הצדדים בסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| בהאיים |  | בחיפה, בעכו ובנהריה | 700~ | הבודדים שהם אזרחי ישראל משרתים בצה"ל | רובם מתנדבים הבאים מחוץ לישראל; בודדים מתוכם הם אזרחי ישראל |
| וייטנאמים  | בודהיסטים ונוצרים | בעיקר בגוש דן | 300~ | כן |  |
| הודים | ג'ייניזם | בעיקר בגוש דן | 120~ |  | קהילה של 40 משפחות של יהלומנים שהיגרו בשנות ה-80 וה-90 לישראל. |
תושבים שאינם אזרחי המדינה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בישראל מספר קבוצות אוכלוסייה שאינן יהודים ואין להם אזרחות ישראלית.
תושבים חסרי אזרחות ישראלית משתייכים למספר מעמדות שונים:
תושב קבע – אדם בעל זכות להתגורר דרך קבע בישראל, שמממש זכות זו. תושב קבע עלול לאבד את מעמדו אם הוא מעתיק את מקום מגוריו אל מחוץ לישראל (בגבולות "הקו הירוק"), בניגוד לאזרח שיכול לחזור ולשבת בגבולות המדינה בכל עת.
תושב ארעי – מי שמתגורר בישראל, אך לא הפך לתושב ישראל.
מהגר עבודה – מי שקיבל אשרת עבודה ממשרד הפנים.
פליטי מלחמה – אנשים שברחו מאזורי מלחמה, ביקשו מקלט במדינת ישראל וקיבלו מעמד של פליט.
שוהה בלתי חוקי (שב"ח) – מי שנמצא בתחומי ישראל בלא שיש בידיו היתר לכך.
לתושבי קבע ולתושבים ארעיים יש זכויות סוציאליות, הכוללות קצבת ילדים, מענק לידה, קצבת נכות (במידת הצורך), דמי אבטלה (למי שהפסיק לעבוד), קצבת הבטחת הכנסה (למי שאינו עובד מעל לחצי שנה), השלמת הכנסה (למי שמשתכר מתחת לשכר מסוים), ביטוח בריאות ממלכתי וחברות בקופת חולים.
תושב קבע אינו זכאי להצביע בבחירות לכנסת, ואינו זכאי לדרכון ישראלי. בעלי מעמד פליט זכאים לקבל מהמדינה הגנה ומקלט.
לבעלי המעמד הבלתי חוקי (שב"חים) אין כל זכויות, והם צפויים לגירוש. בשל היעדר מעמדם החוקי, הם סובלים לעיתים מניצול על ידי מעסיקיהם.
תושבים שאינם אזרחי המדינה > בני זוג של יהודים ישראליים

בעקבות גל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים מחד גיסא, והגעת מאות אלפי מהגרי עבודה לישראל מאידך, החמיר משרד הפנים את מדיניות ההתאזרחות. נכון לנתוני משרד הפנים לשנת 2002, מצויים בישראל קרוב ל-5,000 בני זוג לא יהודים של ישראלים אשר אינם זכאים לאזרחות מכוח חוק השבות.
בשלב זה יכול לקבל בן הזוג מעמד של אזרח לאחר הליך מדורג שאורכו כחמש שנים.
תושבים שאינם אזרחי המדינה > מהגרי עבודה

מדינת ישראל מעניקה אשרות שהייה לעובדים מחו"ל, על מנת שישמשו כוח עבודה החסר בישראל, בעיקר בתחומי החקלאות, הבניין, המסעדנות, משק הבית והסיעוד.
בהתאם לחוק האזרחות, עובדים אלה אינם נחשבים אזרחי המדינה.
עובדים זרים אשר אשרת השהייה שהעניק להם משרד הפנים הסתיימה ואינם חוזרים לארצות מוצאם, הופכים באופן אוטומטי לשוהים בלתי חוקיים, על כל המשתמע מכך. על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אחוז השוהים הבלתי חוקיים מבין העובדים הזרים עומד על כ-45%.
תושבים שאינם אזרחי המדינה > שוהים בלתי חוקיים מהרשות הפלסטינית

חדירת פלסטינים מהרשות הפלסטינית לשטח מדינת ישראל באופן בלתי חוקי, במקומות עבירים יחסית או דרך פרצות בגדר ההפרדה, נעשית בעיקר לשם מציאת עבודה (ולעיתים לשם ביצוע פיגועי טרור).
על פי הערכות גורמים שונים במערכת הביטחון, נכון לשנת 2009, מספר השוהים הבלתי חוקיים מהרשות הפלסטינית בלא היתר בישראל נע בין 20,000 ל-50,000.
מדינת ישראל מעוניינת למנוע חדירת שב"חים לשטחי המדינה, בכל מחיר, ועל כן הוחלט להחמיר גם עם מסיעי ומליני שב"חים ישראליים. לטענת משטרת ישראל העברת שב"חים לישראל נעשית על ידי ארגוני פשיעה.
תושבים שאינם אזרחי המדינה > מסתננים מאפריקה

בעשור הראשון של המאה ה-21 החלה הסתננות של תושבי אפריקה לישראל דרך גבול ישראל-מצרים שלא היה מגודר. רוב המסתננים שוהים בישראל במעמד של מי שאינם בני-הרחקה, כיוון שהמדינות שמהן באו (כמו מצרים) אינן מוכנות להתחייב שלא ישיבו אותם לארץ מוצאם. רוב המסתננים הגיעו מאריתריאה (54 אחוז מכלל המסתננים ולמעלה מ-80 אחוז מהמסתננים בשנת 2010) מסודאן (23 אחוז), וכן, בשיעור הולך ויורד, מאתיופיה, מחוף השנהב, מניגריה וממדינות נוספות.‏ 85% מן המסתננים היו גברים.
הטיפול הממשלתי במסתננים השתנה עם הזמן. בעבר היו כ-1,500 כלואים במתקנים שונים, בהם בית סוהר סהרונים. רבים מהם מתגוררים בדרום תל אביב, באילת ובערד.
שוויון זכויות, אפליה והעדפה מתקנת > מעמד המיעוטים בישראל

מקימי מדינת ישראל התחייבו לשוויון זכויות לכל אזרחיה ודבר זה בא לידי ביטוי במגילת העצמאות, שבה נכתב:
מדינת ישראל תקיים שויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין; תבטיח חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות; תשמור על המקומות הקדושים של כל הדתות; ותהיה נאמנה לעקרונותיה של מגילת האומות המאוחדות"..."אנו קוראים לבני העם הערבי תושבי מדינת ישראל לשמור על שלום וליטול חלקם בבנין המדינה על יסוד אזרחות מלאה ושווה ועל יסוד נציגות מתאימה בכל מוסדותיה, הזמניים והקבועים.
עם קום המדינה הוגדר על ידי בית המשפט העליון כי קיום שוויון זכויות חברתי גמור לכל אזרחי המדינה הוא עקרון יסוד חברתי. מגילת העצמאות פונה אל תושבי מדינת ישראל הערבים בבקשה לשמירה על השלום וללקיחת חלק בבניין המדינה, על בסיס אזרחות מלאה ושווה, כלומר: שוויון זכויות מלא בפני החוק, שוויון פוליטי (הזכות לבחור ולהיבחר) וכן שוויון חברתי בפני המוסדות הציבוריים והאזרחיים, לרבות שוויון הזדמנויות.
כמו כן, הצהירו מנסחי המגילה כי מדינת ישראל תעניק חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות לכל אזרחיה, ללא הבדל דת, גזע ומין. ואכן, מדינת ישראל מכירה בחירותם של מיעוטים לשמר את תרבותם הנפרדת, לרבות, חלקית, בדרך של חינוך נפרד.
חוקים שונים מסדירים את שוויון הזכויות של המיעוטים ובמקרים רבים אין מדינת ישראל מסתפקת במתן חירות בלבד.
חוק חינוך ממלכתי קובע שאחת ממטרות החינוך הממלכתי היא "להכיר את השפה, התרבות, ההיסטוריה, המורשת והמסורת הייחודית של האוכלוסייה הערבית ושל קבוצות אוכלוסייה אחרות במדינת ישראל, ולהכיר בזכויות השוות של כל אזרחי ישראל", בנוסף נקבע ש"במוסדות-חינוך לא-יהודיים תותאם תוכנית הלימודים לתנאיהם המיוחדים". בפועל, המדינה מאפשרת לבני המיעוטים לקיים מערכות חינוך נפרדות, הממומנות בחלקן על ידי המדינה.
המדיניות הלשונית של מדינה מכירה במעמד המיוחד של השפה הערבית. בפועל נעשה שימוש נרחב בערבית בשלטי הכוונה, אך השימוש בה בדיוני הכנסת ובהודעות רשמיות של המדינה מועט
חוק שעות עבודה ומנוחה מאפשר למי שאינו יהודי לבחור בין יום השבת, ראשון או שישי בשבוע, הכל לפי המקובל עליו כיום המנוחה השבועית שלו.
חוק שירות התעסוקה קובע שאסור למעסיק לסרב לקבל דורש עבודה מטעמי הפליה בין השאר על רקע לאומי, גזעי או דתי.
שוויון זכויות, אפליה והעדפה מתקנת > אפליה

ההצהרות וההכרזות של מנהיגי המדינה – החל במגילת העצמאות וכלה במערכות הבחירות השונות במהלך חייה של מדינת ישראל – הועמדו במבחן לאורך שנות קיומה של המדינה נוכח טענותיהם של קבוצות המיעוט כנגד אפליה. יש הטוענים כי האזרחים בני המיעוטים בישראל הם אוכלוסיות חלשות, הזוכות ליחס פחוּת מזה שזוכות לו קבוצות אחרות.
שוויון זכויות, אפליה והעדפה מתקנת > אפליה > אפליה בשוק העבודה

חלק ניכר מן הטענות על קיפוח נסב סביב סיכויי עבודה ושכר. טענות אלה נשמעות אף על ידי בני המיעוטים המשרתים בצה"ל, תוך שהם מתלוננים על כך שהם מספיק טובים כדי להילחם, אך לא להתקבל לעבודה בחלק מהמקומות.
האיסור על אפליה בהעסקה חל על תנאי העבודה, הקידום, הפיטורים, פיצויי הפיטורים ותנאי הפרישה, אולם מיון הנגזר מאופיים וממהותם של התפקיד או המשרה אינו בגדר אפליה. חריג זה מאפשר לעיתים למעסיקים להפלות אזרחים מקבוצות מיעוט בקבלה לעבודה, בין היתר בטענה כי קיימת בעיה ביטחונית בהעסקת ערבים במקום.
טענה נוספת של מעסיקים עוסקת במיקום המגורים של המיעוטים. בכפרים רבים של מיעוטים הניידות בתחבורה ציבורית מהכפר מוגבלת, דבר שעלול לפגוע באפשרות של המיעוטים להגיע בזמן למקום העבודה.
כלים נוספים שעלולים לגרום לאפליית מיעוטים במקומות העבודה, הן דרישות כגון שירות צבאי, או עברית כשפת אם.
הרשות לפיתוח כלכלי במגזר המיעוטים, הנמצאת במשרד ראש הממשלה, אחראית על שיפור שילובם של בני המיעוטים בכלכלת ישראל.
שוויון זכויות, אפליה והעדפה מתקנת > אפליה > ייצוג חסר בתפקידים בכירים

בני המיעוטים בישראל אינם זוכים לייצוג הולם בתפקידים בכירים במגזר הציבורי.
מספר הדירקטורים במגזר החרדי הערבי הדרוזי והצ'רקסי, נמוך ממספרם היחסי באוכלוסייה. מספר בני מיעוטים כיהנו בתפקידים בכירים פוליטיים.
ייצוג תקשורתי
הערבים אזרחי מדינת ישראל מוצגים לרוב בהקשר של הקונפליקט או תוך קישור סטראוטיפי לסמלי תרבות (למשל, חומוס) ללא התייחסות נרחבת לערבים בהקשרים אזרחיים כלליים. ב-2015 בניתוח תוכן שביצעה עמותת סיכוי, של הייצוג של המיעוט הערבי בערוצי השידור היהודיים ברדיו ובטלוויזיה עלה שרק כשני אחוז מהמרואיינים היו ערבים ורק עשירית מאותם מרואיינים ערבים רואיינו במסגרת המומחיות שלהם, בעוד באותה עת ערבים היו חמישית מאוכלוסיית ישראל. בשנת 2015, כמחצית מסיקור הערבים בתקשורת הישראלית היה בעל טון שלילי מובהק. הרבה מסיקור שלילי זה הוקדש לחברי כנסת ערבים, ורק כרבע מסיקור הערבים בתקשורת היה סיקור חיובי. עוד סיקור שלילי ב-2015 הוקדש ל-95% מהאייטמים של התנועה האסלאמית על שני פלגיה, אף על פי שהפלג הצפוני והפלג הדרומי של התנועה הם שני ארגונים שונים. לסיכום, לתקשורת תפקיד מרכזי בעיצוב החברה, כמו כן תפקיד מרכזי בחיזוק סולידריות קהילתית, אך לכאורה התקשורת לא ממלאת תפקידה, וכתוצאה מכך קיים אי שוויון והדרה בסיקור התקשורתי של המיעוט הערבי במדינת ישראל.
שוויון זכויות, אפליה והעדפה מתקנת > אפליה > אפליה בהקצאת משאבים

שנים רבות קיימת בישראל אפליה כלפי חרדים וערבים בהקצאת משאבי המדינה.
בשנים 1980–2003 ירדה הצפיפות בכיתות, אך עדיין במגזר הערבי גדולה הצפיפות ב-11% בהשוואה לצפיפות בכיתות במגזר היהודי.
אף על פי שהחוק בנושא הקמת תאגידי מים וביוב נחקק לפני כחמש שנים[דרושה הבהרה], ומאז הוקמו כבר עשרה תאגידי מים וביוב במגזר היהודי, עד שנת 2008 לא הוקם אף תאגיד במגזרים הלא-יהודיים. בשנת 2008 הוקמו שני תאגידי ביוב למגזר הערבי, האחד לאזור נצרת והשני לכפרי הגליל התחתון. התאגידים הוקמו בעקבות החלטת ממשלה מיוחדת מפברואר 2007, שקבעה מענקים נדיבים לרשויות במגזר הלא יהודי אשר יקימו תאגיד מים וביוב עד חודש ינואר 2008. בגין המהלך יקבלו הרשויות סכום של 76 מיליון ש"ח, הן כמענקים והן כהחזר מילוות עבר שנטלו בגין משקי המים והביוב. בנוסף, צפוי תאגיד הרי נצרת לקבל סכום של כ-13 מיליון ש"ח כמענק לפיתוח תשתיות מים וביוב חדשות. התאגידים יתנהלו כחברות עסקיות לכל דבר, ויתקיימו מגביית מסים אשר יעברו ישירות לקופתם.
שוויון זכויות, אפליה והעדפה מתקנת > העדפה מתקנת

ב-14 ביוני 1993 הוחלט בוועדת השרים לענייני תיאום ומנהל להוסיף במשרדי הממשלה 120 משרות לעובדים מן המגזר הערבי והדרוזי. התוכנית בוצעה בשלושה שלבים עד שנת 1997, ובשלב זה לא נקבע המשך למבצע.
בשנת 2000 תיקנה הכנסת את חוק החברות הממשלתיות, והוסיפה דרישה להבטחת ייצוג הולם לבני המיעוטים.
בית המשפט העליון הוציא מספר פסקי דין התומכים עקרונית בהעדפה מתקנת כלפי ערביי ישראל.
בשנת 2006 התקבלה החלטת ממשלה לסבסד הוצאות פיתוח תשתיות לבנייה חדשה לחיילים משוחררים במגזר הבדואי בצפון ובמגזרים הדרוזי והצ'רקסי ברמה זהה לזו שניתנת לחיילים משוחררים יהודים.
בשנת 2007 הוקמה ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קליטת עובדים ערבים בשירות הציבורי.
עמדות פוליטיות והיחס למדינה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

דמוגרפיה של ישראל
פלסטינים ישראלים
המגזר הערבי
הנכבה, יום הנכבה
יום הנכסה
יום האדמה
אירועי אוקטובר 2000 וועדת אור
בג"ץ קעדאן
ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל
עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל
בוסניאקים בארץ ישראל
הטורקמנים בארץ ישראל
אחמדים בישראל
דרוזים בישראל
בדואים בישראל
מוסלמים בישראל
צ'רקסים בישראל
בני מיעוטים בפוליטיקה הישראלית
הערות שוליים

↑  שמואל מוניץ, "הרוב הדומם של הציבור הדתי-לאומי נשאר בלי מפלגה שתייצג אותו", באתר ynet, 13 ביולי 2023
↑  על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
1 2 3 4  עוז אלמוג, שרון הורנשטיין, ‏התפלגות המגזר הערבי לפי זיקה דתית, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל"
↑  דיאנה בחור ניר, קאסטת היהלום, באתר כלכליסט, 14 ביוני 2012
↑  יולי חרומצ'נקו, אזרחים של אף אחד, באתר הארץ, 26 במרץ 2002
↑  דני רובינשטיין, הכלכלה הפלסטינית: שובם של הפועלים לישראל, באתר כלכליסט, 9 בפברואר 2009
↑  הודעה לעיתונות מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה: שוהים בלתי חוקיים: 3,630 תיקי חקירה נגד מסיעי שב"חים נפתחו בשנת 2007; המשטרה: ארגוני פשיעה עוסקים בהסעות מאורגנות של שב"חים, באתר הכנסת, 11 במרץ 2008
↑  גלעד נתן, ‏הטיפול במסתננים מגבול מצרים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, מאי 2010
↑  ארנון סופר, עפרה קלינגר, משה טרדמן וחיים קורן, פליטים או מהגרי עבודה ממדינות אפריקה, עמ' 32, מרכז המחקר המכללה לביטחון לאומי וקתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, דצמבר 2009, באתר אוניברסיטת חיפה
↑  חוק חינוך ממלכתי, סעיף 2.11
↑  חוק שעות עבודה ומנוחה, פרק 3 סעיף 9א' (ג)
↑  חוק שירות התעסוקה, סעיף 42
↑  רועי נחמיאס, ייצוג הולם לערבים? החלטות יש, ביצוע - לא, באתר ynet, 26 באפריל 2006
↑  הממשלה לא מינתה 105 דירקטורים ערבים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 באוגוסט 2005
1 2   נתי טוקר, "בלי ערבים בתקשורת הישראלית, הקהל ימשיך לחשוב שכל הערבים אותו דבר - כמו חנין זועבי או רוצחים", באתר TheMarker‏, 11 במרץ 2016
↑  אוכלוסיית ישראל ערב יום העצמאות ה-67 של מדינת ישראל - 2015, באתר www.cbs.gov.il
1 2 3 4  עידן רינג, מחיר ההדרה
↑  עידן ריינג, מחיר ההדרה
1 2  משה הלינגר, צוריאל ראשי, Moshe Hellinger, Tsuriel Rashi, The Ultra-Orthodox Minority and the Israeli Mass Media :A Proposal for Cultural Dialogue Predicated on the Media's Role in Shaping Civil Society / המיעוט החרדי והתקשורת הציבורית בישראל: בסיס לדיאלוג תרבותי המבוסס על תפקיד התקשורת בעיצובה של חברה אזרחית, Democratic Culture / תרבות דמוקרטית 13, 2011, עמ' 119–139
↑  הדרה ודימוי שלילי
בית שמש

בית שמש היא עיר במחוז ירושלים שבישראל, אשר הוקמה בראשית שנות החמישים כמעברה והוכרזה כעיר ב־25 ביוני 1991. בית שמש נמצאת במרכז הגאוגרפי של מדינת ישראל, בין גוש דן (מטרופולין תל אביב) ובין מטרופולין ירושלים – בין הרי ירושלים לשפלת יהודה. בשנת 2024 אוכלוסיית העיר מנתה מעל 175,000 תושבים ואלפי יחידות דיור נוספות בתהליך פיתוח.
היסטוריה > העיר כיום

במלחמת העצמאות, הצבא המצרי פלש לאזור והקים משלט באזור שבו היום נמצאת בית שמש הוותיקה, סמוך לדיר-אבאן. במשלט זה, שנקרא המשלט המשותף, ישבו במשך מספר חודשים חיילי חטיבת הראל כשהם מרוחקים כ־60 מטר בלבד מהמצרים. על משלט זה הוקמה העיר בית שמש. המשלט המשותף נכבש במהלך מבצע ההר, שהחל בליל ה־19/20 באוקטובר 1948. היום נמצא במקום זה רחוב המשלט.
העיר הוקמה בכ"ז בכסלו ה'תשי"א (6 בדצמבר 1950). תחילה נקראה מעברת הר־טוב על שם המושבה הר־טוב, שהוקמה על ידי עולים מבולגריה על האדמות שעליהן יושב היום המושב נחם. המושבה ננטשה במלחמת העצמאות והיום קרויים על שמה רחוב בבית שמש ואזור התעשייה הר־טוב. בשנת 1953 שונה שמה של "מעברת הר־טוב" לשם "בית שמש". בימיה הראשונים של בית שמש, גרו בה בעיקר עולים מאיראן, עיראק, צפון אפריקה, ורומניה ובמהלך השנים הגיעו לעיר גם עולים מאתיופיה, רוסיה וארצות הברית. בשנת 1952 עברה המעברה למבני קבע וב־25 ביוני 1991 י"ג בתמוז ה'תשנ"א קיבלה בית שמש מעמד של עיר.
מאמצע שנות ה-90 עברו חרדים רבים לבית שמש והם מתרכזים יחדיו בשכונות המקבלות אופי חרדי כ"רמת בית שמש ב'" והקריה החרדית (חלקם משתייך לעדה החרדית ונטורי קרתא, שהעדיפו לפנות לבית שמש מאשר למודיעין עילית וביתר עילית הנמצאות מחוץ לקו הירוק). כפועל יוצא, בבחירות המקומיות של שנת 2008 נבחר לראשונה חרדי לראשות העיר – משה אבוטבול מסיעת ש"ס.
ב-2020 הכריז מנכ"ל בית החולים הדסה הפרופסור זאב רוטשטיין, על תוכניתו לפתיחת סניף של בית החולים בעיר. בשנת 2023 פתח בית החולים שלוחה בעיר.
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לתחילת העשור השלישי של המאה ה-21, אוכלוסיית העיר גדלה בעשור האחרון בכ-63%, השיעור הגבוה ביותר מבין 15 הערים הגדולות בארץ.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בבית שמש 176,887 תושבים, מתוכם 174,056 תושבי ישראל (מקום 11 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+5.7% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 30.4%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 8,234 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בעיר:
על פי נתוני הלמ"ס, נכון לשנת 2024, הייתה בית שמש העיר עם צפיפות האוכלוסין השלישית הגבוהה ביותר בישראל, אחרי מודיעין עילית ולפני בני ברק.
אוכלוסייה > היחסים בין חלקי האוכלוסייה

מרבית הבנייה בעיר החל משנות ה־90 יועדה לציבור החרדי, ונכון לשנת 2019, 70% מהתושבים הם חרדים,כאשר בכיתות הגן כ־90% מהתלמידים הם חרדים[דרוש מקור], כולל נוכחות של משפחות המשתייכות לזרמים אנטי-ציוניים נטורי קרתא והעדה החרדית. הגירת חרדים לבית שמש הנחשבים לקיצוניים ביחס לרוב החרדים הביאה לקיצוניות ביחס לצניעות: בשכונות אלו מופיעים שלטים המבקשים הפרדה מגדרית בין גברים לנשים, ואף אירעו אירועי יידוי אבנים על נשים המתלבשות "שלא בצניעות" והוטרדו נשים בתחבורה הציבורית. ב־2011 עלתה בית שמש לכותרות במשך מספר שבועות בעקבות כתבה שפורסמה באולפן שישי על כך שחרדי ירק לכאורה על ילדה בגיל שמונה שהלכה לטענתו שלא בצניעות. החיכוכים בין חלק מהאוכלוסייה החרדית לבין החילונים והדתיים הלאומיים בעיר, הובילו להגירה גוברת של אוכלוסיות אלו מהעיר. בבחירות המוניציפליות בשנת 2008 נבחר לראשות העיר משה אבוטבול נציג מפלגת ש"ס. בקואליציה שהקים לאחר הבחירות השתתפו גם מפלגות לא חרדיות.
בניסיון למנוע גידול נוסף באחוז החרדים בבית שמש, ביקשה מועצת עיריית בית שמש ממינהל מקרקעי ישראל ומשרד השיכון שהקצאות עתידיות לבנייה בבית שמש ייעשו על פי חלוקה למגזרים כך שלכל אחד מהמגזרים: חילונים, דתיים לאומים וחרדים יוקצו שליש מיחידות הדיור העתידות להיבנות. מינהל מקרקעי ישראל ומשרד השיכון סירבו לבקשה, בטענה שהקצאה מגזרית מנוגדת לחוק ואין מקום להתערב בכוחות השוק ובית המשפט אישר את עמדת המנהל ומשרד השיכון.
המתח בין שני חלקי האוכלוסייה לובה עקב טענות כלפי הזנחת האזורים הלא-חרדיים של בית שמש על ידי ראש העיר אבוטבול, והשקעת כספים עודפים בבנייה ופיתוח בשכונות החרדיות. יש אף הקוראים לחלוקתה של בית שמש בין העיר הוותיקה הלא חרדית לבין רמת בית שמש והאזורים החרדיים. לקראת הבחירות לראשות העיר בשנת 2013 נתלו תקוות המחנה החילוני־מסורתי במועמד אלי כהן. בבחירות ניצח אבוטבול בהפרש של פחות מאלף קולות, דבר שהוסיף לסערת הרוחות בעיר ולהפגנות המוניות. עקב הזיופים שהתגלו המליץ היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין על ביטול תוצאות הבחירות, עמדה שהתקבלה על ידי בית המשפט לעניינים מנהליים, שבדצמבר 2013 החליט על קיום בחירות חוזרות בעיר. בבחירות החוזרות זכה אבוטבול בשנית בהפרש של 2.6%, המהווים 960 קולות. בבחירות לראשות העיר בשנת 2018 שוב התמודד אבוטבול, אך הפסיד לעליזה בלוך הדתייה-לאומית בהפרש של 1.2%, המהווים 533 קולות.
שכונות העיר

בית שמש מחולקת לעשרה אזורים עיקריים, שאוכלסו במספר גלי אכלוס:
שכונות העיר > שכונות שאוכלסו באכלוס הראשון

מרכז בית שמש הוא האזור הישן ביותר בבית שמש. בין השאר נמצאים בו בניין העירייה המקורי והקיבוץ העירוני תמוז, ובו ממוקם בית משפט השלום של העיר.
שכונת הוותיקים היא האזור הסמוך למרכז בית שמש ונמצאת בחלק הצפון מערבי. האזור סמוך לגבול העיר עם הכניסה הצפונית שלה. השכונה מורכבת מאוכלוסייה ותיקה (על שמה ניתן כינוי האזור) וכן מאוכלוסיית עולים מחבר העמים ואתיופיה. באזור זה נמצאים המרכז לבריאות הנפש, הקניונים 'שער העיר' ו'ביג' וכן כיכר ה"טווס" הקרויה כך על שמו של פסל בצורת טווס הנמצא במרכזה. בשנים האחרונות, נבנו דירות חדשות ליד תחנת הרכבת וכמו כן מתוכננת בנייה של 2,000 יחידות דיור ברחוב ביאליק וסביבתו, במסגרת פרויקט פינוי בינוי, במקום כ-330 יחידות דיור ישנות שייהרסו ויפונו. אזור הקניונים המשלב מגורים צפוי להתרחב עם שטחי מסחר ומגורים, כולל אולם קולנוע.
שכונות העיר > שכונות שאוכלסו באכלוס השני

גבעת שרת היא שכונה נוספת בבית שמש (הכוללת את האזורים: קריית אריה שיינפלד, נופי אביב, גבעת סביון, נופי השמש, נופי נריה ושיכוני דירות), שנבנתה ואוכלסה על ידי משפרי דיור תושבי בית שמש. במהלך השנים, הגיעו לשכונה עולים מרוסיה, אתיופיה וארצות דוברות אנגלית. בסמוך נמצא האמפיתיאטרון של העיר. בשנת 2021, אושרה תוספת של דירות.
הקריה החרדית (קריית הרב ניסים) בהזמנת יו"ר המועצה המקומית, שלום פדידה, בעיקר מחמת מחויבות פוליטית ליו"ר מפלגתו שמעון פרס, הוקמו בקריה החרדית שלוש שכונות של חרדים אשכנזים: "נחלה ומנוחה", "בית ומנוחה" וקרית גור. בשכונה גרים חסידי גור, יוצאי העדה החרדית מירושלים וגם מיעוט ספרדי המזוהה רובו ככולו עם ש"ס ואף ראש העיר לשעבר משה אבוטבול גר בקריה.
שכונות העיר > שכונות שאוכלסו באכלוס השלישי

פסגות השבע (מגדל המים) היא שכונה חדשה יותר, שנבנתה סביב מגדל המים העירוני, אזור שהיה מכוסה צמחייה והוא נמצא צפונית למרכז העיר וגבעת שרת. בשכונה זו בתי ספר, גנים, מרכז מסחרי "הקשתות" ואף קניון "נעימי" והיכל התרבות. בשכונה זו יש אוכלוסייה מגוונת, דתית וחילונית, ותיקים ועולים כאחד. השכונה קרויה על־שם שבע תלמידות בית הספר אמי"ת "שחר" שבשכונה, שנרצחו בידי חייל ירדני בטבח בנהריים. בית הספר אמי"ת "שחר" נקרא אף הוא על שם שבע התלמידות - שח"ר - "שבע חמדות רקיע". שכונה זו יצרה רצף יישובי בין העיר הוותיקה ושכונות הגל השני.
שכונות העיר > רמת בית שמש וגלי אכלוס והתיישבות חדשים > קיבוץ תמוז

קיבוץ תמוז הוא קיבוץ עירוני בתחומי העיר בית שמש. הקיבוץ הוקם בשנת 1987 על ידי צעירים בני קיבוצים וכן על ידי אנשי נח"ל ובוגרי פרויקט חטיבת גולני לשעבר. בשנותיו הראשונות (1987–1999) שכן הקיבוץ ברחוב הנרקיס, בדירות שכורות בבעלות המדינה. ב-1999 עבר הקיבוץ למקומו הנוכחי, על קרקע שנרכשה ממינהל מקרקעי ישראל. הקיבוץ שייך למטה השיתופי, הוא בעל אופי שיתופי מלא, 12 משפחות חברות בו, חבריו הם בעלי השכלה אקדמית. הקיבוץ שוכן במקבץ של בניינים שבנה בעצמו, סמוך למרכז העיר. הקיבוץ מפעיל עם תושבי בית שמש אחרים את עמותת "המרכז לפיתוח קהילות שח"ף" הפועלת בתחום הזהות היהודית, החינוך והרווחה. בין היתר, מפעילה העמותה פעוטון, מועדוניות לילדים בסיכון, מרכז זכויות, והקרנת סרט שבועי.
שכונות העיר > רמת בית שמש וגלי אכלוס והתיישבות חדשים > גרעין "יחד"

ב־2006 הוקם גרעין תורני חדש בשכונת גבעת שרת, המורכב ממשפחות ציוניות־דתיות צעירות, רובן ישראליות. הגרעין מונה כ־50 משפחות, המעורבות בקהילות הוותיקות בשכונה ובמפעלי חינוך ורווחה מגוונים.
תעשייה ומסחר

בבית שמש יש ארבעה אזורי תעשייה:
אזור התעשייה הצפוני, פארק התעשייה שורק, פארק התעשייה הר־טוב ב', ואזור התעשייה המערבי. בשנת 2024 צפויים לקום שני אזורי תעשייה נוספים: פארק התעשייה אלון ופארק ההייטק כפיר.
בתחילת העשור השני של המאה ה־21 הוקמו בעיר מספר קניונים, ובהם חברת ביג מרכזי קניות הקימה את קניון "ביג פאשן" בכניסה לעיר, נוסף על הקניון שהקימה בעבר ונמצא סמוך לתחנת הרכבת, בסמוך לו. כן הוקם קניון "נעימי", בשכונת מגדל המים וקניון "שערי העיר" סמוך לקניון "ביג".
המע"ר (מרכז עסקים ראשי) הנמצא במרכז השכונות החדשות רמות בית שמש, נמצאת בימים אלו בהקמה. במקום יבנו עשרות אלפי מטרים של שטחי מסחר ומשרדים.
משרד הכלכלה והתעשייה הכריז על העיר כאזור פיתוח א'. בפיתוח, אזור התעשייה לביא, פארק תעשייה והייטק כפיר ואזור תיירותי. כחלק מכך משרד הכלכלה יחד עם עיריית בית שמש יצאו בהליך של הקצאת קרקע לתעשיית ההייטק בפטור ממכרז. בתכנון גם מרכז עסקי ראשי בצפון העיר שיכיל שטחי תעסוקה, 'מרכז תחבורה' גדול הכולל תחנת רכבת ומסופי אוטובוסים ודירות למגורים.
בשנת 2023 הוקמה מינהלת אזורי התעשייה של בית שמש אשר אחראית על ניהול ששת אזורי התעשייה העירוניים.