stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sd.Kfz. 250
דגמים > גרסאות

Sd.Kfz. 250/1: גרסת הזחל"ם הבסיסי, אשר שימשה כנגמ"ש. לזחל"ם היו שני מקלעים מסוג MG34 או MG 42 וצוות של 6 לוחמים.
Sd.Kfz. 250/2: גרסה ששימשה הנחה ותחזוקת קווי טלפון וטלגרף.
Sd.Kfz. 250/3: גרסת זחל"ם פיקוד בעלת ציוד קשר, אנטנה ומסגרת מעל תא הלחימה.
Sd.Kfz. 250/4: גרסה שיועדה לפעול כרכב תצפית ארטילרי כדי לשמש תותחי סער מסוג שטוג.
Sd.Kfz. 250/5: גרסה ששימשה כזחל"ם תצפית לכוחות ארטילריים.
Sd.Kfz. 250/6: גרסת הזחל"ם לנשיאת תחמושת (75 מ"מ) לסיוע כוחות ארטילריה.
Sd.Kfz. 250/7: גרסה בעלת מרגמה 80 מ"מ עם 42 פצצות מרגמה ומקלע אחד, או גרסה ללא המרגמה עם שטח אחסון ל-62 פצצות מרגמה ושני מקלעים. שתי הכלים פעלו יחד כאשר הגרסה השנייה תפקדה כזחל"ם פיקוד לזחל"מי המרגמה.
Sd.Kfz. 250/8: גרסת בעלת תותח 75 מ"מ מסוג KwK37 L/24 או K51 בדגמים מאוחרים יותר.
Sd.Kfz. 250/9: גרסה בעלת תותח 20 מ"מ מסוג KwK 38. הגרסה פותחה כדי להחליף את ה-Sd.Kfz. 222 שהתגלה כבעל פחות יכולות עבירות בשטחים, התותח היינו אותו תותח המותקן על ה-Sd.Kfz. 222 שייצורו הופסק בשלב זה.
Sd.Kfz. 250/10: גרסה בעלת תותח 37 מ"מ מסוג PaK 35/PaK 36. תוכנן לשימוש מפקד מחלקה.
Sd.Kfz. 250/11: גרסה בעלת תותח 28 מ"מ מסוג sPzB 41, שימשה את מפקד המחלקה.
Sd.Kfz. 250/12: גרסת לנשיאת ציוד סיקור וסיוע לכוחות ארטילריה.
Sd.Kfz. 252: זחל"ם לנשיאת תחמושת לסיוע כוחות תותחי סער מסוג שטוג, הוחלף על ידי ה-Sd.Kfz. 250/6 ב-1940.
Sd.Kfz. 253: גרסת תצפית לסיוע כוחות ארטילריה בעלת תא לוחמים סגור.
ראו גם

Sd.Kfz. 251
זחל"ם
הערות שוליים

↑  רכבי סיור וזחל"מים גרמניים 1939-45, בריאן פרת, 1999, הוצאת אוספרי.
| רק"מ של גרמניה הנאצית מימי מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | פאנצר 35(t) • פאנצר 38(t) • פאנצר סימן 1 • פאנצר סימן 2 |  |
| טנקים בינוניים | פאנצר סימן 3 • פאנצר סימן 4 • פנתר |  |
| טנקים כבדים | טיגר 1 • טיגר 2 (קינגסטיגר) |  |
| משחיתי טנקים | פנצרייגר 1 • מארדר 1 • מארדר 2 • מארדר 3 • יאגדפנצר 38(t) הצר • נאזהורן • יאגדפנצר 4 • יאגדפנתר • אלפנט • יאגדטיגר • RSO |  |
| תותחי סער | שטוג סימן 3 • שטוג סימן 4 • שטורמהוביץ 42 • ביסון  • שטוג 33B • ברומבר • שטורמטיגר |  |
| ארטילריה מתנייעת | וספה • הומל • קרל גרט • לוריין 37L • גריל • פאנצר 1 siG33 • פאנצר 2 siG33 • פאנצרוורפר |  |
| רק"ם נגד מטוסים | פלאקפאנצר 38(t) • פלאקפאנצר 1 • פלאקפאנצר 4 |  |
| כלי רכב משוריינים | רק"ם סיור קל: Sd.Kfz. 223 • Sd.Kfz. 222 • Sd.Kfz. 221   רק"ם סיור כבד:  Sd.Kfz. 231 • 232 • 233 • 234 • 263 • 247 • M35 ADGZ |  |
| זחל"מים | Sd.Kfz. 2 • 4 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • Sd.Kfz. 250 • 251  • 252 • 253 • 254 • SWS |  |
| רק"ם ניסיוני | פאנצר סימן 7 • פאנצר סימן 8 • נויבאופארצויג • שטורר אמיל • הוישרק 10 • פנתר 2 • פרויקט טנקי ה-E • ראט P.1000 • לנדקרוזר P.1500 • קוגלפנצר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549568705171  LCCN: sh2005003333 
Sd.Kfz. 250/10
Sd.Kfz. 250/2
Sd.Kfz. 250/3
Sd.Kfz. 253
בנות הרצליה

בנות הרצליה היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר הרצליה, המתמודדת בליגה הלאומית, ומחזיקת גביע המדינה לעונת 2014/2015. הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באולם היובל בהרצליה. לקבוצה מחלקת נערות ובית ספר לכדורסל של עמותת "בני הרצליה" בו פעילת למעלה מ-300 ילדות ונערות.
היסטוריה > השנים הראשונות

קבוצת "בנות הרצליה" הוקמה בשנת 1991 והחלה את דרכה בליגות הנמוכות לנשים בישראל. תוך מספר שנים ביססה את מעמדה והצליחה להעפיל לראשונה לליגת העל בתום עונת 1994/1995.
בעונת 1995/1996 בהופעה ראשונה בליגת העל סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום השלישי הפסידה 3:0 לאליצור רמלה בסדרת חצי גמר הפלייאוף וסיימה את העונה במקום רביעי לאחר הפסד לאס"א ירושלים 2:0 במאבק על מקומות 3-4. במסגרת גביע המדינה הודחה הקבוצה כבר בשלב שמינית הגמר על ידי אליצור חולון.
בעונת 1996/1997 בשנה השנייה סיימה הקבוצה במקום ה-11 בליגה וירדה ליגה הלאומית ובמסגרת גביע המדינה הודחה הקבוצה על ידי רמת חן בשלב רבע הגמר 2:0.
בעונת 1998/1999 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הלאומית.
בתום עונת 1999/2000 העפילה הקבוצה שוב לליגת העל.
בעונת 2000/01 הופיעה הקבוצה שוב בליגת העל וסיימה במקום ה-9. בסיום אותה עונה שוב ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
משך שנתיים רצופות עונות 2001/02 ועונת 2002/03 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הלאומית כאשר בשורותיה מאמן אלון שמר ואת הקבוצה מובילות שחקניות בית צעירות: שירן צעירי, קרין אגסי, ליטל סולקוביץ'. ואת הקבוצה מנהיגה הישראלית הוותיקה איריס דינרמן. בשורות הקבוצה שחקו גם שחקניות הבית אפרת רבינוביץ', קרן לדרר (חמו), גלי ברזילי (גלילי), מירי פזמונים, נטלי סוויסה, יעל גולדברגר, נטע יסעור וליטל נימני.
היסטוריה > תקופת האיחוד בנות השרון

בנות הרצליה התאחדה באוגוסט 2004 עם קבוצת מכבי רעננה.
הקבוצה המאוחדת נקראה בתחילה בנות רעננה הרצליה ובהמשך השם הוחלף והקבוצה נקראה בנות השרון, בדיוק כמו במקרה של קבוצת הגברים שגם היא נוצרה מאיחוד של הערים רעננה והרצליה ונקראה בני השרון.
בסיום עונת 2011/12 פורק האיחוד, הרצליה קבלה קבוצה אחת מהאיחוד בליגה הלאומית ושנתה את שמה ל"בנות הרצליה" וגם רעננה נשרה לליגה הלאומית. בעוד הקבוצה מרעננה לא הצליחה להעפיל לליגת העל, הרצליה זכתה בגביע האיגוד והעפילה לליגת העל לאחר ניצחון על אס"א ירושלים (2:1) בסדרת חצי הגמר. את העונה סיימה הקבוצה במקום השני לאחר הפסד בסדרת הגמר לבנות מגני תקוה (2:1).
היסטוריה > התחלה מחדש והתבססות בליגה הראשונה

הקבוצה התבססה על מחלקת הנערות של הרצליה, שהיא אחת ממחלקות הנוער המובילות בישראל ואשר סיפקה שחקניות המשחקות בליגת העל ובנבחרת ישראל, בין השאר: קטיה לויצקי, שירן צעירי, קרין אגסי, הדר גוטין ואופיר בנט.
בסיום עונת 2012/2013 עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל ומתחרה מאז בשם המקורי של המועדון "בנות הרצליה".
בתחילת עונת עונת 2014/2015 מונה גלעד כץ למאמן הקבוצה והיא הגיעה לראשונה לחצי גמר הפלייאוף.
בתאריך 16 במרץ 2015 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר בכיר, גביע המדינה, לאחר ניצחון 58:46 על א.ס. רמת השרון.
בעונת 2015/16 הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה (מאזן 16-5) והייתה קרובה להעפיל לגמר הפלייאוף (3-1 בסדרה לאשדוד).
בעונת 2016/17 הקבוצה סיימה במקום השלישי בעונה הסדירה (מאזן 12-9) ובחצי גמר הפלייאוף התמודדה מול מכבי אשדוד מהמקום השני בטבלה.
בעונת 2017/18 הקבוצה סיימה במקום השני בבית התחתון (השמיני בליגה בסה"כ) ובחצי גמר גביע המדינה הפסידה לאליצור חולון. ליעד סואץ קרני, שהייתה הסמל של המועדון בארבע השנים האחרונות והובילה את הקבוצה לזכייה היסטורית בגביע המדינה, פרשה ממשחק פעיל לאחר 20 שנה בכדורסל הנשים.
בעונת 2018/19 הקבוצה סיימה במקום השישי בבית העליון ובחצי גמר גביע המדינה הפסידה למכבי רמת חן.
תארים והישגים

ליגת העל :
סגנית (1): (בשם "בנות השרון": 2007/2008)
גביע המדינה :
זכייה (1): 2014/2015
ראו גם

בני הרצליה
הערות שוליים

↑   אריה ליבנת, גלעד כץ: "פה אתה מתעסק יותר עם הרגש", באתר הארץ, 16 במרץ 2015
↑  אריה ליבנת, בנות הרצליה מחזיקת גביע המדינה בכדורסל נשים, באתר הארץ, 16 במרץ 2015
הפיגוע בקניון השרון (דצמבר 2005)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

זכוכיות מנופצות לאחר הפיגוע
 תאריך:  5 בדצמבר 2005
 מקום:  קניון השרון, נתניה, ישראל
 קואורדינטות:  32°19′35″N 34°51′44″E﻿ / ﻿32.326488888889°N 34.862161111111°E﻿ / 32.326488888889; 34.862161111111
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  5
 פצועים:  40
 מבצע:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
  (למפת נתניה מוגדלת) הפיגוע בקניון השרון(למפת נתניה רגילה) הפיגוע בקניון השרון
 
הפיגוע בקניון השרון היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני ב-5 בדצמבר 2005, בכניסה לקניון השרון שבנתניה. חמישה בני אדם נהרגו בפיגוע ויותר מ-40 נפצעו. ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע

ביום שני, 5 בדצמבר 2005, בשעה 11:30, ניגש מחבל מתאבד  לכניסה הצפונית של קניון השרון שבנתניה. עוברי אורח ושוטרים חשדו בו וקראו לעצור אותו. המחבל פוצץ את המטען כאשר אחד המאבטחים אחז בו והצמיד אותו לרצפה. ארבעה בני אדם נהרגו מייד ויותר מ-40 נפצעו.
ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לפיגוע ומסר כי מבצע הפיגוע היה לוטפי אמין אבו סעדה, תושב הכפר עילאר שבאזור טולכרם. פעיל בכיר בארגון מסר כי הפיגוע יצא לפועל בנקמה על חיסולו של לואי סעדי חודש וחצי לפני כן.
בינואר 2006 נחשף כי המחבל המתאבד שביצע את הפיגוע נכנס לישראל דרך שער בגדר ההפרדה הממוקם מדרום להתנחלות צופים, סמוך לקלקיליה. השער נשאר פתוח לתנועה לאחר שביולי 2005, יו"ר מזכירות צופים דני נווה ביקש משר הביטחון שהשער יישאר פתוח, למרות צו לסגירתו. הסיבה לבקשה הייתה להקל על תנועת תושבי היישוב לכיוון כביש 55. בניגוד להמלצת גורמי ביטחון, החליט אלוף פיקוד המרכז יאיר נווה לאשר את הבקשה.
ראו גם

הפיגוע בקניון השרון (2001)
הפיגוע בקניון השרון (יולי 2005)
הערות שוליים

1 2  רוני זינגר, המאבטח תפס את המחבל - ואז אירע הפיצוץ, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2005
↑  עלי ואקד, במשפחת המחבל הופתעו: "לא ידענו מה הוא מתכנן", באתר ynet, 5 בדצמבר 2005
↑  עלי ואקד, פעיל בכיר בג'יהאד: לא תצליחו לפרק אותנו, באתר ynet, 6 בדצמבר 2005
1 2  מתי גולן, ‏להשעות את האלוף, באתר גלובס, 11 בינואר 2006
↑  ההתנחלות צופים ביקשה לבטל צו לסגירת שער גדר ההפרדה, באתר ynet, 11 ביולי 2005
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
קורס הצוערים של משרד החוץ

קורס הצוערים של משרד החוץ הישראלי הוא קורס מקצועי להכשרת דיפלומטים ישראלים. הקורס נמשך כחצי שנה והוא נפתח לפי צורכי המשרד (כל שנה עד שנתיים בממוצע).
רקע

תהליך ההכשרה של דיפלומטים מקצועיים לשירות החוץ הישראלי החל עוד טרם הקמת המדינה, עם הקמתו של המוסד להשתלמות, שכונה גם "בית הספר לדיפלומטים", בשנת 1946. תוכנית ההכשרה כללה בין היתר לימודי שפות, ציונות, לימודי ארץ ישראל, היסטוריה של העם היהודי, המזרח התיכון והיסטוריה כללית.
לאחר קום המדינה והקמת משרד החוץ, נעשו ניסיונות שונים להכין תוכנית הכשרה מקצועית לדיפלומטים חדשים. קורס הצוערים הראשון במתכונתו הנוכחית נפתח בינואר 1969. הקורס שנפתח בספטמבר 2015 היה הראשון שבו רוב נשי (14 משתתפות מתוך 26 צוערים). החל בשנת 2008 קובע תקנון שירות החוץ, כי קליטת עובדים לשירות החוץ תתאפשר אך ורק באמצעות מכרז קורס צוערים.
המספר הממוצע של המועמדים לקבלה לכל קורס הוא כ-2,000 איש, העוברים תהליך בחינה וסינון קפדניים הנמשך כמה חודשים. בסוף התהליך נבחרים ממשתתפי הקורס, המונה בדרך כלל כ-20 חניכים (כאחוז אחד ממספר המועמדים) ונמשך כחצי שנה. הצוערים המסיימים את הקורס מוצבים חלקם במטה משרד החוץ לתקופה של עד כשנה, שבה הם מתמחים באגפי המשרד השונים, או באחת מכמאה נציגויות ישראל בעולם. פעמים רבות השליחות הראשונה שהצוערים נשלחים אליה היא במדינות קשות שירות. סך תקופת ההתמחות של בוגרי הקורס (המכונים "צוערים") נמשכת חמש שנים, ובסופה הם נקלטים לשירות החוץ של ישראל כדיפלומטים מן המניין.
סאוסן נאטור-חסון היא האישה הדרוזית הראשונה שסיימה את הקורס.
תוכנית ומבנה הקורס

לקורס שני מסלולים - המסלול המדיני, בו מוכשרים הצוערים לתפקידים מדיניים כגון: הסברה, כלכלה, תרבות, תקשורת ועוד, והמסלול החוץ מנהלי, בו מוכשרים הצוערים לתפקיד ניהול נציגויות בחו"ל בהיבטי הכספים, משאבי אנוש, ניהול נכסים, תקציבים ועוד. בעבר, היו מחזורים משולבים שהכשירו את הצוערים הן במימד המדיני והן בזה החוץ מנהלי.
במהלך הקורס, מכשירים את הצוערים במקצועות הדיפלומטיה השונים. בין היתר לומדים הצוערים מספר קורסי ניהול, שפות, היסטוריה ופוליטיקה בינלאומית, יהדות, ציונות ואטיקט דיפלומטי. בנוסף, כולל הקורס סיורים, אירועי תרבות, הרצאות העשרה במגוון תחומים, שבוע התנסות בעבודה דיפלומטית באחת מנציגויות ישראל בעולם וכן מפגשים עם דמויות בולטות מעולם הפוליטיקה, הכלכלה, הרוח והחברה בישראל.
דרישות הקבלה לקורס

הדרישות המינימליות להגשת מועמדות לקורס הן אזרחות ישראלית, תואר ראשון ממוסד אקדמי המוכר על ידי המל"ג ושליטה בשפה האנגלית. המועמדים אשר עוברים את סף הקבלה הראשוני ימשיכו לשלבים נוספים הכוללים מבחנים שונים, סדרה של ראיונות, בחינת כישורים חברתיים ודינמיקה קבוצתית, תחקיר ביטחוני ואבחון פסיכולוגי. השלב הראשון של המבחנים דומה לבחינה פסיכוטכנית וכולל שאלות בהבנת הנקרא, מתמטיקה, אנגלית, חשיבה צורנית, לוגיקה, אנלוגיות וידע כללי. בנוסף מתבקש הנבחן לכתוב חיבור או לבצע עבודת תרגום בשפות בהן הוא בקיא. השלב השני כולל יום מרוכז ובו בחינת כישורים חברתיים, כישורי מנהיגות, יכולת הבעה בעל פה, עמידה מול קהל ודינמיקה קבוצתית. השלב השלישי מתפרס בדרך כלל על פני יומיים וכולל לינה. שלב זה נועד לבחון לעומק כישורים ייחודיים הנחוצים לעבודת הדיפלומט בנציגות בחו"ל. מועמד אשר צולח את שלושת השלבים מוזמן לתחקיר ביטחוני ולאבחון פסיכולוגי. מי שנמצא כשיר מבחינה ביטחונית ואישיותית מתקבל לקורס.
ביקורת

בדו"ח שפרסם מבקר המדינה בשנת 2015 על ניהול כוח האדם במשרד החוץ, נמתחה ביקורת חריפה על כך שבשנים 2010–2014 משרד החוץ לא קלט צוערים חדשים בהתאם לצרכיו או בהתאם למספר העובדים שפרשו באותה תקופה, והעדיף תחת זאת לאייש את תקני שירות החוץ בעובדי השירות המינהלי, אשר חלק ניכר מהם אינו כשיר לשרת בנציגויות. הדו"ח מצטט את מסמכי הנהלת המשרד מהם עולה, כי קיים מחסור בצוערים הנובע מפערים בהיקף גיוס הצוערים שהחלו בשנת 2000 עקב יישום החלטות ממשלה לקיצוץ כוח אדם בשירות המדינה.
הערות שוליים

↑  שמואל כהן-שני, ‏המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית ו"בית הספר לדיפלומטים" – בינוי מוסדותיה של מדינה חדשה, הציונות י"ט, 1995, עמ' 344-325
↑  "לראשונה: רוב נשי בקורס צוערי משרד החוץ". ynet. 2015-11-03. נבדק ב-2016-10-04.
↑  מבקר המדינה, התכנון והניהול של משאבי האנוש במשרד החוץ, דוח שנתי 65ג לשנת 2014
ביקור של קורס צוערים בלשכת ראש עיריית לוד מקסים לוי בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20
Sd.Kfz. 251

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  זחלי למחצה
 מדינה מייצרת:   גרמניה הנאצית
 יצרן:  הנומג 
 שנת ייצור:  1939 
 תקופת השימוש:  1939–1945 (כ־6 שנים) 
 דגם קודם:  Sd.Kfz. 11
 דגם עוקב:  Sd.Kfz. 250 / Sd.Kfz. 252
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  15,252 
 מידע טכני
 אורך:  5.80 מטר
 רוחב:  2.10 מטר
 גובה:  1.75 מטר
 משקל:  7.81 טון
 מהירות:  52.5 קמ"ש (כביש)
 טווח פעולה:  300 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 100 כוח סוס
 שריון:  6-14.5 מ"מ
 צוות:  12
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  משתנה
 
ה-Sd.Kfz. 251 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 251, בתרגום: 'כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 251') הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה. זחל"ם ה-Sd.Kfz. 251 יוצר בארבעה דגמים ראשיים (A עד D) שהיוו פלטפורמה למספר גרסאות במגוון תפקידים ייעודיים.
פיתוח

בשלבים שקדמו לתחילת מלחמת העולם השנייה התגבשה הטקטיקה של הבקעה מהירה של שדה הקרב תוך מניעה מהאויב זמן לתגבר נקודות חולשה וכדומה, טקטיקה שנשענה על שימוש בכלי רכב, בעיקר משוריינים, ומטוסים. תורת לחימה זו קיבלה את הכינוי בליצקריג והיא התורה שהנחתה את הצבא הגרמני במהלך המלחמה. כחלק מתפיסה זו, כדי לתמוך מקרוב בכוחות שריון, קיים צורך בהנעה משוריינת של כוחות חיל רגלים בשדה הקרב לצד כוחות השריון, יכולות הניוד של כוחות חיל הרגלים לא יכולות ליפול מיכולות הניוד של הטנקים. מכאן פותח רעיון הזחל"ם המנצל את העבירות הגבוהה של כלי בעל מזקו"ם והיגוי גבוה המגיע מהגלגלים בקדמת הכלי.
פיתוח הכלי החל ב-1935, כאשר הוצע להרכיב גוף משוריין על גבי ה-Sd.Kfz. 11, זחל"ם שפעל כטרקטור גורר לארטילריה. הפיתוח נעשה על ידי חברת הנומג (Hanomag) כאשר בניית גוף השריון נעשתה על ידי חברת באסינג (Büssing-NAG), שש חברות נוספות פיתחו חלקים נוספים של הכלי לאורך שנות המלחמה.
אחד החסרונות הבולטים בזחל"ם ה-Sd.Kfz. 251 היה היעדר הינע בגלגלים הקדמיים, במקור שימשו הגלגלים להיגוי הכלי בעוד שההנעה הייתה נתונה בזחלים.  זחל"ם ה-M3, המקבילה של בעלות הברית, כלל את כוח ההינע בגלגלים, מה ששיפר את יכולות ההיגוי של הכלי.
לאורך שנות פיתוחו בין 1935 עד 1945, יוצרו סך הכל 15,252 כלים. שלושת הדגמים הראשונים (ה-Ausf. A, ה-Ausf. B וה-Ausf. C) יוצרו עד ספטמבר 1943 כאשר החל יצור הדגם הרביעי ה-Ausf. D. הדגמים הראשונים היו מורכבים באופן פחות יעיל ובנייתם הייתה מורכבת וארוכה, פיתוח ה-Ausf. D ענה יותר מכל על בעיית פשטות הכלי, מה שאפשר ייצור מהיר יותר וזול יותר. מדגם ה-Ausf. D יוצרו יותר כלים מאשר שלושת הדגמים הקודמים לו יחד (10,602).
שימוש קרבי

זחל"ם ה-Sd.Kfz. 251 הופיע בשדה הקרב החל בקרבות הראשונים של המערכה בפולין בספטמבר 1939, בשירות דיוויזיית הפנצר הראשונה בתור רק"ם חרמ"ש לסיוע כוחות השריון.
במהלך המלחמה מילאו גרסאות הזחל"ם השונות שלל תפקידים ייעודיים בתור זחל"מי הנדסה, סיוע ארטילרי, פיקוד ועוד. גרסת הנגמ"ש הבסיסית ה-Sd.Kfz. 251/1 השתלבה בתפיסת הלחימה של הוורמאכט בעיקר בתוך כוחות הפאנצרגרנדיר (חי"ר ממוכן) כסיוע לכוחות שריון.
זחל"ם ה-Sd.Kfz. 251 פעל כרק"ם תומך לכוחות שריון וכאחד שכזה, היה נמצא באזורי לחימה רווי אמצעי נ"ט וטנקים, בגלל מיגון הכלי הנמוך, התנהלות הזחל"ם בשדות קרב רווי שריון נעשו בזהירות רבה כאשר הכלי לא נמצא בחזית הקרבות. תפיסת הקרב של הזחל"ם הכתיבה, שתפקידו להוביל את הלוחמים לקרב ומרגע ניהול המגע עם האויב, כוח החי"ר היה פורק מהזחל"ם ומתפרס באזור. ה-Sd.Kfz. 251 היה ממשיך לשמש חיפוי לכוחות החי"ר בעזרת שני המקלעים שלו.
דגמים

לזחל"ם ה-Sd.Kfz. 251 ישנם ארבעה דגמים ראשיים שהיו שדרוגים טכניים לכלי. בנוסף לדגמים אלו, ישנה חלוקה לגרסאות שונות של הכלי, כל גרסה תואמת יעוד ספציפי שהיא תוכננה למלא.
Sd.Kfz. 251 Ausf. A: הדגם הראשוני של הזחל"ם שיוצר עד 1940. הדגם כלל שלושה חרכים לתצפית משני צדדי תא הלחימה ואנטנת רדיו בקדמת הכלי.
Sd.Kfz. 251 Ausf. B: דגם שדרוג בו הוסרו חרכי התצפית, האנטנה הוזזה לאחורי תא הלחימה מצד שמאל מעל הרדיו, הותקן מיגון בקדמת קנת המקלע ואורגנו תאי האחסון מחדש בכלי כתוצאה מניסיון בשטח. יוצר עד 1940.
Sd.Kfz. 251 Ausf. C: דגם שדרוג נוסף בו שופרה מערכת הקירור במנוע, מיגון קדמת הכלי שופר, תאי האחסון אורגנו מחדש ומיקום הרדיו הועבר לקרבת כיסא המפקד.
Sd.Kfz. 251 Ausf. D: דגם השדרוג האחרון בסדרה בו עבר תכנון הכלי פישוט, תאי האחסון בצדדי הכלי הוטמעו בתוך מבנה הכלי, העיקרון המנחה בפיתוח הדגם היה בהקטנה של כמות חלקי השריון המשופע, כך צידי הכלי אינם משופעים כמו בדגמים הקודמים ואחורי הכלי שודרג אף הוא לשיפוע אחד כאשר הפתח האחורי משולב בשיפוע אחיד.
דגמים > גרסאות

Sd.Kfz. 251/1 : גרסת הזחל"ם הבסיסי, אשר שימשה כנגמ"ש. לזחל"ם היו שני מקלעים מסוג MG34 או MG 42, אחד בקדמת תא הלחימה והשני באחוריו וצוות של 12 לוחמים.
וורפרהמן 40: הוספת 3 קני שיגור מכל צד של הזחל"ם לשיגור רקטות בין 280 מ"מ ל-300 מ"מ.
Sd.Kfz. 251/2: גרסה בעלת מרגמה 81 מ"מ מסוג GrW34, תחמושת של 66 פצצות מרגמה, מקלע אחורי וצוות של שמונה. היה בשימוש עיקרי של פלוגות החרמ"ש.
Sd.Kfz. 251/3: גרסת זחל"ם קשר, בעלת ציוד קשר מסוגים שונים, צוות של שבעה ושני מקלעים.
Sd.Kfz. 251/4: גרסה ששימשה כזחל"ם גורר לכלי ארטילריה ולהובלת תחמושת.
Sd.Kfz. 251/5: גרסה ששימשה כנגמ"ש פיקוד למחלקת הנדסה הגרסה כללה סירה מתנפחת, ציוד גישור קל, שני מקלעים ומקום לצוות של שבעה.
Sd.Kfz. 251/6: גרסת פיקוד ששימשה כחפ"ק, כללה שולחנות למפות, ציוד קשר, ציוד פענוח, מקלע ומקום לשמונה אנשי צוות. גרסה זו התבססה על דגמי A וה-B בלבד.
Sd.Kfz. 251/7: גרסה ששימשה כזחל"ם הנדסה לתמיכה בכוחות שריון, בעלת ציוד גישור המותקן לצידי הכלי, חומרי נפץ לפיצוץ מכשולים, שני מקלעים ומקום ל-7 עד 8 אנשי צוות.
Sd.Kfz. 251/8: גרסת אמבולנס משוריין, בעלת מקום לשתי אלונקות וארבעה פצועים בישיבה ושלושה אנשי צוות.
Sd.Kfz. 251/9: כונה גם 'שטומל' (Stummel), גרסה בעלת תותח 75 מ"מ מסוג KwK37 המותקן בקדמת תא הלחימה, עם מקום לשלושה אנשי צוות ו-52 פגזים.
Sd.Kfz. 251/10: גרסה בעלת תותח 37 מ"מ מסוג PaK 35/PaK 36. תוכנן לשימוש מפקד מחלקה עם מקום לחמישה אנשי צוות.
Sd.Kfz. 251/11: גרסה ששימשה הנחה ותחזוקת קווי טלפון וטלגרף.
Sd.Kfz. 251/12: גרסת לנשיאת ציוד סיקור וסיוע לכוחות ארטילריה.
Sd.Kfz. 251/13: גרסת הקלטת צליל לסיוע כוחות ארטילריה.
Sd.Kfz. 251/14: גרסת טיווח צליל לסיוע כוחות ארטילריה.
Sd.Kfz. 251/15: גרסה לתצפית רשף תותחים לסיוע כוחות ארטילריה.
Sd.Kfz. 251/16: זחל"ם להביור בעל שני מתקוני להביור 14 מ"מ, מכל דלק ל-700 ליטר ומקום לחמישה אנשי צוות.
Sd.Kfz. 251/17: זחל"ם נגד מטוסים בעל תותח 20 מ"מ מסוג Flak 30 או Flak 38, כמו כן הותקנו דפנות הנפתחות כלפי חוץ ומקום לבין 5 ל-6 אנשי צוות.
Sd.Kfz. 251/18 : גרסת תצפית לסיוע כוחות ארטילריה, בעל עמדת תצפית על גבי גג הנהג ושם שולחן מפות, בכלי מקום לשישה אנשי צוות.
Sd.Kfz. 251/18-II: זחל"ם תצפית לכוחות שריון.
Sd.Kfz. 251/19: זחל"ם מרכזיית טלפון.
Sd.Kfz. 251/20: 'אוהו' (Uhu) זחל"ם בעל זרקור תת-אדום לסיוע כוחות שריון.
Sd.Kfz. 251/21: גרסה נגד מטוסים בעלת תותח משולש "Drilling" מסוג MG151 בעל קוטר 15 או 20 מ"מ. הדגם יוצר החל מ-1944.
Sd.Kfz. 251/22: גרסה בעלת תותח 7.5 ס"מ PaK 40 המותקן בתא הלחימה, יוצר החל מדצמבר 1944, כלים בודדים בלבד יוצרו.
Sd.Kfz. 251/23: זחל"ם סיור שפותח בשלב מאוד מאוחר במלחמה ולא ראה יצור ושימוש נרחב, בעל צריח מהכלי Sd.Kfz. 234/1, עליו הורכב תותח 20 מ"מ.
דגמים > דגמים נוספים

'Sd.Kfz. 251 'Calliope: דגם של צבא ארצות הברית למספר זחל"מי Sd.Kfz. 251 שנפלו שלל בידי בעלות הברית עליו הותקנה מערכת לירי רקטות מסוג קליופה 'Calliope' בעלת 60 כני שיגור לרקטות בקוטר 114 מ"מ.
OT-810: זחל"ם שיוצר על ידי החברות טאטרה ופרגה כהעתק למספר זחל"מי Sd.Kfz. 251 שנפלו שלל על ידי צבא צ'כוסלובקיה לאחר המלחמה. הכלי שימש את צבא צ'כוסלובקיה תקופה ארוכה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ראו גם

זחל"ם
חרמ"ש
הערות שוליים

↑  כל הנתונים מתייחסים לגרסה הראשונית (Sd.Kfz. 251/1) בכל הדגמים מלבד ה-D, שהיה מעט גדול יותר.
↑  מתייחס לגרסת הנגמ"ש (Sd.Kfz. 251/1), בגרסאות האחרות מדובר בצוות קטן יותר.
↑  האנציקלופדיה של טנקים גרמנים במלחמת העולם השנייה, פיטר צ'מברלין והלן דויל, 1999
↑  מהאתר פנצר וורלד.
| רק"מ של גרמניה הנאצית מימי מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | פאנצר 35(t) • פאנצר 38(t) • פאנצר סימן 1 • פאנצר סימן 2 |  |
| טנקים בינוניים | פאנצר סימן 3 • פאנצר סימן 4 • פנתר |  |
| טנקים כבדים | טיגר 1 • טיגר 2 (קינגסטיגר) |  |
| משחיתי טנקים | פנצרייגר 1 • מארדר 1 • מארדר 2 • מארדר 3 • יאגדפנצר 38(t) הצר • נאזהורן • יאגדפנצר 4 • יאגדפנתר • אלפנט • יאגדטיגר • RSO |  |
| תותחי סער | שטוג סימן 3 • שטוג סימן 4 • שטורמהוביץ 42 • ביסון  • שטוג 33B • ברומבר • שטורמטיגר |  |
| ארטילריה מתנייעת | וספה • הומל • קרל גרט • לוריין 37L • גריל • פאנצר 1 siG33 • פאנצר 2 siG33 • פאנצרוורפר |  |
| רק"ם נגד מטוסים | פלאקפאנצר 38(t) • פלאקפאנצר 1 • פלאקפאנצר 4 |  |
| כלי רכב משוריינים | רק"ם סיור קל: Sd.Kfz. 223 • Sd.Kfz. 222 • Sd.Kfz. 221   רק"ם סיור כבד:  Sd.Kfz. 231 • 232 • 233 • 234 • 263 • 247 • M35 ADGZ |  |
| זחל"מים | Sd.Kfz. 2 • 4 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • Sd.Kfz. 250 • 251  • 252 • 253 • 254 • SWS |  |
| רק"ם ניסיוני | פאנצר סימן 7 • פאנצר סימן 8 • נויבאופארצויג • שטורר אמיל • הוישרק 10 • פנתר 2 • פרויקט טנקי ה-E • ראט P.1000 • לנדקרוזר P.1500 • קוגלפנצר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565757405171  LCCN: sh85119203  NKC: ph381265 
ה-Sd.Kfz. 251/1 Ausf.c לצד פנצר סימן 4 בקרבות ברוסיה
Sd.Kfz. 251/6 Ausf. A
Sd.Kfz. 251/1 Ausf. C
Sd.Kfz. 251/3 Ausf. C
Sd.Kfz. 251/7 Ausf. D
Sd.Kfz. 251/16 Ausf. D
OT-810 צ'כוסלובקי
יחסי החוץ של ליכטנשטיין

יחסי החוץ של ליכטנשטיין נשלטים על ידי איחוד המכס שלה עם שווייץ (ועד מלחמת העולם הראשונה עם האימפריה האוסטרו-הונגרית). איחוד זה גם הוביל לחברותה באיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA) בשנת 1991, ובניגוד לשווייץ (שם האזרחים דחו חברות במשאל עם), ליכטנשטיין היא חלק מהאזור הכלכלי האירופי.
יחסים בינלאומיים

ליכטנשטיין התקבלה לאו"ם בשנת 1990, והיא חברה גם בארגונים השונים שלו מלבד אונסק"ו.
ליכטנשטיין תבעה פעמיים בבית הדין הבינלאומי לצדק, בפרשת נוטבוהם (אנ') נגד גואטמלה בשנות ה-50 ובתביעה של רכוש אמנותי של בית ליכטנשטיין נגד גרמניה בשנת 2005, ובשני המקרים הפסידה בתביעתה.
לליכטנשטיין יש שגרירים באוסטריה, בבלגיה, בגרמניה, בוותיקן, בשווייץ ובארצות הברית, יחד עם מספר שליחים לארגונים בינלאומיים. על פי הסכם משנת 1919 בין ליכטנשטיין ושווייץ, שגרירי שווייץ מוסמכים לייצג את ליכטנשטיין במדינות ובמצבים דיפלומטיים, אלא אם כן ליכטנשטיין תבחר לשלוח שגריר משלה.
מלבד הוותיקן, ליכטנשטיין היא המדינה היחידה בעולם שאין בתחומה אף שגרירות. עם זאת, ישנם כמה קונסוליות כבוד בנסיכות, ורובם ממוקמים בעיר הבירה ואדוץ. עם זאת, חלקם נמצאים בערים שאן, שלנברג וטריזן.
מדינות > ישראל

יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו לראשונה בסוף אפריל 1992, כאשר רפאל גביר, שגריר ישראל בשווייץ הגיש לנסיך ליכטנשטיין את כתב האמנתו. ליכטנשטיין הצטרפה להסכם הסחר החופשי האירופי באפריל 1992 כך שהיה לה צורך לכונן יחסים דיפלומטיים מלאים עם כמה מדינות מערביות. ליכטנשטיין החליטה לכלול את ישראל בין מדינות אלו.
לישראל אין כלל נציגות בליכטנשטיין, ולכן שגרירות ישראל בברן שבשווייץ אמונה על טיפול בענייני ליכטנשטיין. לליכנטשטיין אין נציגות דיפלומטית בישראל.
מדינות > צ'כיה וסלובקיה

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה האשימה צ'כוסלובקיה את פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין כי הרוויח מהסכמים שחתם עם הנאצים בתקופת הכיבוש של צ'כוסלובקיה, ורכש נדל"ן ברחבי המדינה. בשנת 1948 הוקם בצ'כוסלובקיה משטר קומוניסטי, ובעקבות כך החרימו פקידי הממשל את נכסיו של נסיך ליכטנשטיין.
בתגובה ניתקה ליכטנשטיין את יחסיה עם פראג, ובעקבות כך ניתקה אף צ'כוסלובקיה את יחסיה עם ליכטנשטיין ואסרה על תושבי הנסיכות להיכנס לשטחה.
ב-13 ביולי 2009, שרי החוץ של צ'כיה וליכטנשטיין, חתמו על הסכם לכינון יחסים, כשלושה חודשים לאחר מכן חידשה גם סלובקיה את קשריה עם ליכטנשטיין, אך בסלובקיה מיהרו להבהיר כי ההסכם אינו מעיד על הכרה בתביעות הנדל"ניות של ליכטנשטיין.
מדינות > קוריאה הדרומית

בשנת 1993 כוננו יחסים בין ליכטנשטיין לקוריאה הדרומית.
חברות בארגונים בינלאומיים

ליכטנשטיין חברה באו"ם, במועצת אירופה, הבנק האירופי, אפט"א, סבא"א, אינטרפול, הוועד האולימפי הבינלאומי, ועוד שלל ארגונים בינלאומיים.
ליכטנשטיין מעולם לא הייתה חברה בחבר הלאומים, משום שבקשתה להצטרף לארגון נדחתה בשנת 1920 בשל גודלה.