stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בקובה
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין בני 16 שנים ומעלה הפכה לחוקית בקובה מאז 1979, כמו גם גיל הסכמה שוויוני בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד שעומד על 16 שנים.
קוד ההגנה החברתי, שאפיין "שיטות הומוסקסואליות" כ-"איום חברתי" והטיל אמצעים פליליים נגד מי שהורשעו על רקע התוכן שלו, בוטל ב-1979 על ידי חוק העונשין החדש של קובה. הקוד לא הפליל פעילות הומוסקסואלית כשלעצמה. עם זאת, סעיף 359(1) לקוד הפליל את מי שביצעו "הצגה פומבית של מצבם ההומוסקסואלי" או שהטרידו או שידלו אחרים עם "בקשות הומוסקסואליות". האיסור על "הצגה פומבית של מצב הומוסקסואלי" בוטלה ב-1987 וסעיף ההפללה על הטרדה או שידול עם "בקשות הומוסקסואליות" תוקן ב-1997 כך שיתייחס לבקשות "מיניות" ללא התייחסות לנטייה מינית.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

עד שנת 2019, סעיף 36 בחוקה הקובנית הכיל שפה שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד, ובכך, אסר באופן חוקתי על הכרה בנישואים חד-מיניים. הסעיף שונה במשאל העם החוקתי שהתקיים בפברואר 2019. מאז, החוקה החלה לקבוע נישואים ללא התייחסות לנטייה מינית, באומרה: "נישואים הם מוסד חברתי ומשפטי... הם מבוססים על רצון חופשי ושוויון זכויות, חובות וכשירות משפטית של בני הזוג".
מסע פרסום ציבורי גדול של ארגונים למען זכויות להט"ב החל בסוף 2017 לתיקון החוקה על מנת להכשיר נישואים חד-מיניים בקובה. ביולי 2018, אישרה האספה הלאומית טיוטת חוקה חדשה שהכירה בנישואים חד-מיניים בסעיף 68. הנשיא מיגל דיאס-קאנל הביע את תמיכתו בהכשרת נישואים חד-מיניים בחוקה החדשה. עם זאת, על רקע לחץ של תגובות שליליות מקבוצות שונות שהתנגדו להכשרתם של נישואים חד-מיניים, האספה הלאומית משכה את הסעיף מטיוטת החוקה החדשה ב-18 בדצמבר 2018. כתוצאה מהסרת הסעיף, נישואים חד-מיניים לא היו מוגבלים להכרה אך גם לא עברו קודיפיקציה בחוקה החדשה. אילו הסעיף היה נשאר בטיוטה, הוא היה צריך לעבור למשאל עם בפברואר 2019. באותה תקופה, כלי תקשורת קובנים דיברו על "מהפכה בתוך מהפכה" וציינו "כמה מהר השתנה הנוף הפוליטי והחברתי" בקובה כלפי חקיקת זכויות להט"ב.
האספה הלאומית ופעילת הלהט"ב הבולטת מריאלה קסטרו הצהירו לאחר מכן כי נישואים חד-מיניים יהפכו לחוקיים באמצעות תיקון לקוד המשפחה במקום זאת. במרץ 2019, הממשלה החלה בהתייעצויות ציבוריות על הכשרתם של נישואים חד-מיניים בקוד המשפחתי החדש. לבסוף, משאל עם על הקוד המשפחתי החדש המוצע, שכלל הכשרת נישואים חד-מיניים, איחודים אזרחיים בין זוגות מאותו המין, אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים וגישה לפונדקאות אלטרואיסטית לזוגות הומוסקסואלים, נערך בספטמבר 2022 והתקבל עם רוב של 66.85% מצביעים בעד. הקוד החדש נחתם על ידי הנשיא דיאז-קאנל ב-26 בספטמבר 2022, ונכנס לתוקף ביום למחרת, לאחר שפורסם בעיתון הרשמי של הממשלה.
הורות ואימוץ

זוגות חד-מיניים רשאים לאמץ ילדים בקובה, הן על ידי אימוץ משותף או חורג מאז העברת משאל העם לקוד המשפחה הקובני בשנת 2022. הליכי הפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות מוכרים מאז 2022 גם כן.
הגנה מפני אפליה

אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית אסורה בקובה על פי חוק מאז 2013. עם זאת, איסור אפליית להט"ב בנושאים אחרים כגון מתן סחורות ושירותים, פשעי שנאה, דברי שטנה, אפליה עקיפה, חינוך, דיור והתאמות ציבוריות - אינה נכללת במפורש בחוק. הפעילה מריאלה קסטרו, שמכהנת כמנהלת המרכז הלאומי הקובני לחינוך מיני, קראה לאורך השנים לחוקק איסור במפורש על אפליה בתעסוקה על רקע זהות מגדרית, מעמד HIV ולקות ללא הצלחה.
ביולי 2018, זוג הומוסקסואלים, בריאן קנלס ואריאן אברו, סולקו מבר בבירה הוואנה לאחר שצילמו סלפי של עצמם מתנשקים. עובד בבר קרא להם לעזוב באומרו "הבר לא מתעניין בציבור להט"ב. אנחנו לא רוצים את המוניטין הזה". האירוע הוביל לביקורות שליליות רבות, בעוד יומיים בלבד לאחר התקרית, העיתון הרשמי של ממשלת קובה פרסם צו שציין כי כל עסק פרטי שימצא כמפלה לקוחות על סמך מגדרם או נטייתם המינית, עלול להיקנס ב-1,000 פסוס קובנים (אנ') ולהיסגר.
חוקת קובה, שתוקנה במשאל העם שהתקיים ב-24 בפברואר 2019, החלה לאסור מאז על אפליה על רקע העילות נטייה מינית וזהות מגדרית באופן חוקתי.
זהות מגדרית

בשנת 1979, משרד בריאות הציבור (MIN-SAP) הקים את הוועדה הרב-תחומית לתשומת לב לטרנסקסואלים על מנת לספק שירותי בריאות מיוחדים ושירותים חברתיים לאזרחים טרנסקסואלים קובנים. מריאלה קסטרו תיארה את הוועדה באומרה "מומחים בטיפול באנשים טרנסקסואלים, שאימצו פרוצדורות אבחנתיות וטיפוליות מאושרות באופן בינלאומי, ששולבו כשירותים המוצעים ללא תשלום על ידי מערכת הבריאות הציבורית הלאומית, יחד עם קורסים להכשרת מטפלים".
מאז יוני 2008, טרנסג'נדרים קובנים בעלי דיספוריה מגדרית רשאים לשנות את סמן המגדר המשפטי שלהם ולעבור ניתוח להתאמה מגדרית בחינם במסגרת "החלטה 126" שהתקבלה באותה שנה. ההחלטה מכירה בביצוע של ניתוח להתאמה מגדרית וכוללת כ-11 מאמרים שהתוו את הדרכים שבהן התכוונה ממשלת קובה לשפר את יחסה אל טרנסג'נדרים קובנים. סעיף להחלטה 5 קובע במפורש כי על המדינה "לספק שירותי בריאות מקיפים לכלל האזרחים הטרנסקסואלים".
זהות מגדרית > חוק מרשם המעמד האזרחי

בעבר, נדרש בקובה שמינו של אדם במסמכיו הרשמיים ישקף את מין איברי המין שלו בלבד. בכך, עבור שינוי מגדר משפטי טרנסג'נדרים נדרשו לעבור הליך של ניתוח להתאמה מגדרית. במשך השנים המרכז הלאומי הקובני לחינוך מיני דחף לביטול הדרישה. מאז 2013, טרנסג'נדרים קובנים החלו להיות רשאים לשנות את מגדרם במסמכי זהות רשמיים ללא דרישה של העברת ניתוח להתאמה מגדרית.
שירות צבאי

לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים המהפכניים של קובה.
תרומת דם

אנשים שמעוניינים לתרום דם בקובה מחויבים להיות במצב בריאותי תקין, דופק סדיר וללא זיהום ויראלי בשבעת הימים האחרונים לפני התרומה. לפיכך, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) אינם נאסרים במפורש או בעלי הגבלות כלשהן לתרום את דמם בשונה מתורמים הטרוסקסואלים.
תנאי מחיה

לדברי האיגוד הבין-לאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס ומקורות אחרים, אחד מארגוני זכויות האזרח של הומוסקסואלים ולסביות בקובה שהוקמו לאורך השנים, "האגודה הקובנית להומוסקסואלים ולסביות" (בספרדית: Asociación Cubana de Gays y Lesbianas), הוקם ב-1994 על ידי 18 פעילים מקומיים אך לבסוף נאלץ להיסגר על ידי הרשויות וחבריו נעצרו ב-1997.
מאז 2008, המרכז הלאומי הקובני לחינוך מיני מממן ציוני אירועי להט"ב שונים. ב-2013, שבוע של מופעים, צעדות ואירועי חברה ותרבות בהוואנה הגיע לשיאו עם ציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה ב-17 במאי. מאז, נערכים אירועי להט"ב שונים מדי שנה. במאי 2019 המרכז ביטל בפתאומיות את ארגון מצעד הגאווה ה-12 בעיר הבירה. הארגון, בראשות מריאלה קסטרו, הגיב למעשה באומרו כי "המתיחות הבינלאומית והאזורית פירושה שיש לבטל את המצעד" ללא הסבר נוסף. פעילי זכויות להט"ב גינו את הביטול וארגנו מצעד משלהם לצד שימוש מקוון במדיה החברתית.
בשנת 2015, פרויקט הלהט"ב הקובני "גם אנחנו אוהבים" (בספרדית: Nosotros también amamos) שפעל להכשרתם של נישואים חד-מיניים בקובה, מומן על ידי ארגונים קובנים שונים בהם: "Corriente Martiana", "Fundación Cubana por los Derechos LGBTI" ו-"SHUI TUIX".
תנאי מחיה > סרטים

הסרטים התיעודיים של הבמאית הקובנית ליזט וילה, "והנקבה היא נשמתי" (בספרדית: Y hembra es el alma mía) משנת 1992 ו-"מיניות: זכות לחיים" (בספרדית: Sexualidad: un derecho a la vida) משנת 2004 מתעדים את תהליכי שינוי המגדר של נשים טרנסג'נדריות קובניות ממין זכר לנקבה.
"התנהגות לא נאותה" (אנ') סרט תיעודי שבוים על ידי צלם הקולנוע הספרדי נסטור אלמנדרוס (אנ') והמפיק אורלנדו חימנס ליאל משנת 1984 שמציג את סיפורם של פליטים הומוסקסואלים ומתנגדים פוליטיים קובנים בין היתר שנשלחו ליחידות צבאיות לסיוע לייצור (אנ'), מחנות של עבודת כפייה חקלאית שהופעלו על ידי ממשלת קובה מנובמבר 1965 עד יולי 1968 במחוז קמגואיי. הסרט הופק בתמיכת ערוץ הטלוויזיה הצרפתי "France 2" (שנודע באותה תקופה בשם "Antenne 2") וזכה בפרס הקהל הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים פריימליין בסן פרנסיסקו ב-1984.
לפני שהלילה יורד (2000) (אנ'), סרט בבימויו של ג'וליאן שנאבל שמבוסס על האוטוביוגרפיה של רינלדו ארנס, משורר, סופר ומחזאי קובני הומוסקסואל באותו השם. בסרט מככבים בין היתר השחקנים חאווייר ברדם וג'וני דפ. הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2000.
תותים ושוקולד (1993) סרט בבימוים של תומאס גוטיירס אלאה (אנ') וחואן קרלוס טביו שמתמקד במערכת יחסים מסוכסכת בין סטודנט מרקסיסט לאמן הומוסקסואל ראוותני. זה היה הסרט הקובני הראשון שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר.
תנאי מחיה > ספרים

"הזעם של השיח האנושי" (בספרדית: Furia del Discurso Humano) משנת 2006 הוא רומן מאת מיגל קוריאה מוג'יקה שעוסק בהיסטוריה של רדיפת הומוסקסואלים בקובה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1979)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים (16):  (מאז 1979)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2013)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 2018)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (מאז 2019)
חוקים נגד אפליה הכוללים זהות מגדרית:  (מאז 2019)
נישואים חד-מיניים:  (מאז 2022)
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור):  (מאז 2022)
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים:  (מאז 2022)
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים:  (מאז 2022)
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר:  (מאז 2008, ללא חיוב העברת ניתוח להתאמה מגדרית מאז 2013)
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות:  (מאז 2022)
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות אלטרואיסטית לזוגות גברים הומוסקסואלים:  (מאז 2022)
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באמריקה
יום המתים (סרט, 2021)

| --- | --- |

 בימוי:  ויקטור ריז'אקוב
 הופק בידי:  ניקיטה ולדימירוב ויקטור ריז'אקוב סוזנה מוסאייבה איגור ניקולנקו
 תסריט:  אלכסיי ינשין
 עריכה:  אנה זאלבסקאיה
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדר פאל אגריפינה סטקלובה
 מוזיקה:  אלכסנדר דביאטארוב
 צילום:  יבגני קוזלוב
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  Allusiom Media Novyy Film
 חברה מפיצה:  Ten Letters
 הקרנת בכורה:  רוסיה 25 בנובמבר 2021
 משך הקרנה:  86 דקות
 דף הסרט ב־IMDb
יום המתים (ברוסית: День мертвых) הוא סרט רוסי משנת 2021 בבימויו של ויקטור ריז'אקוב על פי תסריט של אלכסיי ינשין ובכיכובם של אלכסנדר פאל ואגריפינה סטקלובה.
תקציר עלילת הסרט

בשבת ההורים וביום הזיכרון לאבות המשפחה - האם והבן יוצאים למסע ארוך במכונית ישנה והם צריכים תוך יום אחד להספיק לבקר בחמישה בתי קברות הפזורים במחוז והעניינים אינם הולכים לפי התוכנית למן ההתחלה.
שחקנים ודמויות

אלכסנדר פאל – הבן
אגריפינה סטקלובה – האם
יוסיף סטאריק

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1902 (יוליאני) סראטוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  27 במרץ 1964 (בגיל 62) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 ענף מדעי:  כימיה, רדיונוקליד, רדיוכימיה, כור גרעיני 
 מקום קבורה:  Serafimovskoe Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  ויטלי חלופין 
 מוסדות:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  עיטור אות הכבוד 
 
יוסיף סטאריק (ברוסית: Иосиф Евсеевич Старик‏; 13 במרץ 1902, סראטוב -  27 במרץ 1964, לנינגרד) היה כימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בחקר חומרים רדיואקטיביים.
קורות חיים

יוסיף סטאריק נולד בשנת 1902 בסראטוב למשפחת יהודית. אביו היה מהנדס כימיה.
לאחר סיום לימודים בגימנסיה מקומית סטאריק החל לימודי כימיה באוניברסיטת סראטוב, בשנת 1921 עבר לאוניברסיטת קייב והחל משנת 1922 למד אוניברסיטת מוסקבה אותה סיים בשנת 1924.
לאחר סיום הלימודים סטאריק עבר ללנינגרד והתחיל לעבוד במכון לחקר רדיואקטיביות. בשנת 1929 הוא סיים עבודת תואר שלישי בנושא תמיסות רדיואקטיביות. בתחום זה הוא עסק גם בהמשך. בשנת 1937 הוא הועמד בראש מעבדה שחקרה שיטות לקביעת גיל עצמים בשיטות רדיואקטיביות. בשנת 1938 סטאריק סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנת 1946 סטאריק מונה לסגן מנהל המכון וכיהן בתפקיד זה עד סוף חייו. באותה שנה הוא התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
כאשר באוניברסיטת סנקט פטרבורג הוקמה קתדרה לרדיו כימיה סטאריק הועמד בראשה וכיהן בדרגת פרופסור.
סטאריק השתתף בפרויקט בניית פצצה גרעינית סובייטית. בתחום זה הוא השתתף בחיפושי מרביצי אורניום ופיתוח טכנולוגיה לקבלת פלוטוניום כחבר צוות של ויטלי חלופין לצד אלכסנדר רטנר. כמו כן הוא פיתח שיטות להערכת רמת רדיואקטיביות של מים בטבע. הוא השתתף בניסויים גרעיניים. על פעילות בתחום זה הוא קיבל פרס ברית המועצות 3 פעמים ועיטור לנין (3 פעמים).
סטאריק נפטר בשנת 1964 ונטמן בעיר בה עבד.
יום הניצחון (קוריאה הצפונית)

| --- | --- |

 מדינה:  קוריאה הצפונית 
 סוג:  חג ציבורי 
 סיבה:  מועד החתימה על הסכם שביתת הנשק במלחמת קוריאה
 מועד
 תאריך:  27 ביולי
 
יום הניצחון במלחמת שחרור המולדת הגדולה (בהנגול: 조국해방전쟁 승리 기념일) הוא חג לאומי בקוריאה הצפונית.
היום נחגג מדי שנה ב-27 ביולי לציון מועד החתימה על הסכם שביתת הנשק במלחמת קוריאה, שהתרחשה בין השנים 1953–1950.
היסטוריה

יום הניצחון צוין לראשונה באופן רשמי בקוריאה הצפונית במהלך שנת 1973. החל משנת 1996, במהלך יום השנה ה-43 לתום המלחמה, הועלתה חשיבות המועד למעמד של חג לאומי, הכולל בין היתר הנפת דגל צפון קוריאה ויום שבתון ברחבי המדינה, וכן כינוסים חגיגיים של אספת העם העליונה.
האופן שבו יום הניצחון מצוין בפועל בקוריאה הצפונית נוטה להשתנות משנה לשנה, בהתאם להתפתחויות בינלאומיות במעמדה הבינלאומי של קוריאה הצפונית. כך לדוגמה, בין השנים 2000–2002, בעקבות התחממות היחסים בין קוריאה הצפונית והדרומית כחלק מהפסגה הבין-קוריאנית, טקסי יום הניצחון התקיימו באופן מצומצם, בעיקר כאירוע תרבותי בעל מאפיינים ספורטיביים.
לעומת זאת, החגיגות בשנת 2003 התקיימו בהיקף רחב, על רקע המתיחות הבינלאומית והגינויים כלפי קוריאה הצפונית שהודיעה מוקדם יותר באותה שנה על ביטול השתתפותה באמנה למניעת הפצת נשק גרעיני.
הערות שוליים

↑  Kim Jong Un visits war graves ahead of North Korea's 'Day of Victory', NBC News (באנגלית)
↑  Filed under: uritours | July 27, 2020, Victory Day in North Korea - 67th Anniversary of the Korean War, Uri Tours, ‏27 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  Photos: North Korea marks ‘Victory Day’ anniversary, www.aljazeera.com (באנגלית)
↑  "'조국해방전쟁 승리 기념일' 50주년 관련 동향". נבדק ב-2012-04-15.
טראומה, התמכרות וטראומה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  עמיר פירני
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  2016
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2010
 מספר עמודים:  297
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת המכללה האקדמית עמק יזרעאל
 תאריך:  2010
 
טראומה, התמכרות וטראומה - תיאור מעגל הסבל בהתמכרויות, הוא ספר מאת עמיר פירני, שיצא לאור ב-2010.
מבנה הספר

הספר עוסק בקשר שבין טראומה אישית בעברם של מתמכרים לבין התמכרותם המאוחרת לסמים. מוצגים בו מודלים חדשניים להתמודדויות בטיפול בנפגעי התמכרויות ובשיקומם, המבוססים על זיהוי מעגל הסבל שבמסילותיו הם חגים שנים ארוכות. זה שנים ארוכות שההתמכרות לסמים הפכה לבעיה אסטרטגית. מקורן של מרבית עבירות האלימות בחברה הוא בבעיות שנגרמו כתוצאה מהתמכרות לסמים ולאלכוהול; בכללן גם חלק ניכר מעבירות הרכוש הבינוניות, והספר מתאר את שורשיה של בעיה זו.
הספר מציג את מודל "מעגל הסבל" המקשר בין אירועי אַבְּיוּז והתעללות בילדים בחייהם הצעירים, לפנייתם לשימוש ממושך בסמים.
המחבר מסביר בספר, תוך כדי תיאורי מקרה מהקליניקה הטיפולית, שאנשים שנפגעו מאירועי אביוז וטראומה, שלא טופלו, מפתחים לעיתים תגובה פוסט טראומטית הקרויה PTSD. כתוצאה מכך, הם פונים לעיתים לשימוש בסמים או אלכוהול, מאחר שהם מטשטשים ומערפלים את החוויה הרגשית, ומסיחים את הכאב הרגשי הנקשר בזיכרונות אותה טראומה. מאחר שרכישה ממושכת של סמים ואלכוהול, דורשת הוצאת כספים רבים, מצוקה הנוצרת אצל אותו נפגע טראומה הצורך סמים ואלכוהול. מחמת הקשיים להשיג כספים אלו, מסתבך האדם הצורך סמים בפלילים, על ידי מעורבותו בפשעים; גניבות, מכירת סמים, אלימות ומאסרים.
מהלכים אלו מעמיקים את סבלו של האדם הצורך סמים, ומובילים פעמים קרובות לחשיפתה לאירועי טראומה נוספים ולכאב נפשי נוסף, ומכאן המושג "מעגל הסבל" טראומה-פוסט טראומה-שימוש בסמים ושוב טראומה.
כדי לעצור את הסתובבותו של "מעגל הסבל" המתואר, נדרש טיפול נפשי ממוקד באותם אירועי טראומה ראשונים. עבודה נפשית אודותם, ואודות החרדות, הדיכאון, ההימנעות והבושה המלווים נפגעי אירועי אביוז, התעללות וטראומה.
ביקורות

פרופסור אלי לונטל שיבח מאוד את הספר, וכתב כי ”הספר תורם רבות להבנה של מורכבות התופעה, היקפה, והסבל הרב שמוביל להתמכרות ומשמרה. הספר פותח צוהר להבנה של עולמו המחשבתי והרגשי של המטפל בנפגעי סמים”. גם ד"ר אמנון מיכאלי שיבח את הספר, וכתב כי ”הניסיון לתאר ולהבנות את העבודה הטיפולית בשדה לכדי מודל מעורר הערכה רבה... ברור שהספר עשוי לשמש כלי עזר לעובד בשדה ולסטודנטים העוסקים התחום הייחודי של טיפול במכורים”.
הערות שוליים

↑  סקירת הספר באתר סימניה
↑  ניצול לרעה
↑  עבודה סוציאלית בישראל, עמ' 659 ו-679
↑  חברה ורווחה חוברת לא/3, עמודים 473–476
יוליוס הראשון

האפיפיור הקדוש יוליוס הראשון (לטינית: Iulius I) כיהן בתפקידו בין 6 בפברואר 337 ל-12 באפריל 352. יוליוס ידוע בעיקר בשל חלקו במחלוקות האריאניות, ובקביעה כי ישו נולד ב-25 בדצמבר.
חייו

יוליוס היה יליד רומא, והוא נבחר כיורשו של מרקוס לאחר שהכס הקדוש לא היה מאויש במשך ארבעה חודשים.
חייו > המחלוקות האריאניות

לאחר שמאמיניו של אוסביוס מניקומדיה, שהיה באותה תקופה פטריארך קונסטנטינופול, הדיחו מחדש את אתנסיוס מאלכסנדריה מתפקידו כבישוף המקומי, נערך סינוד באנטיוכיה ב-341, ובו הוחלט לשלוח שליחים אל הקיסר קונסטנס ואל יוליוס. יוליוס, לאחר שהביע תמיכה באתנסיוס, החליט בפיקחות לזמן את שני הצדדים לסינוד שייערך בראשותו. אולם, הבישופים האריאניים המזרחיים סירבו לקבל את ההצעה הזו.
אתנסיוס הגיע לרומא לאחר גירושו השני מאלכסנדריה, וזכה להכרה כבישוף על ידי הסינוד שנערך בראשותו של יוליוס ב-342. יוליוס שלח מכתב לבישופים המזרחיים, ובו העדויות הראשונות לטענות על הבכורה של בישופות רומא. גם אם אתנסיוס ובני לווייתו נשאו באשמה באופן חלקי, נאמר במכתב, כנסיית אלכסנדריה הייתה צריכה לכתוב תחילה לאפיפיור.
באמצעות השפעתו של יוליוס נערכה מועצת סרדיקה באיליריה, ובה השתתפו רק 76 בישופים, שעד מהרה עזבו לפיליפופוליס והדיחו את יוליוס (ביחד עם אתנסיוס ואחרים) במועצת פיליפופוליס. 300 הבישופים המערביים שנותרו אישרו את ההחלטות הקודמות של הסינוד הרומאי; מועצת סרדיקה סייעה בקידום הטענה של בישופות רומא באמצעות כמה מהחלטותיה הקשורות לטענותיו של יוליוס על זכותו לבדיקה מחדש.
חייו > קביעת חג המולד

יש הטוענים כי בשנת 350, הכריז יוליוס על 25 בדצמבר כיום לידתו של ישו, אולם הדבר מבוסס על מכתב מהמאה ה-9 שככל הנראה זויף. באותה תקופה זה היה אחד התאריכים המקובלים ללידתו של ישו. הטענה המוטעית היא, כי יוליוס הכריז על 25 בדצמבר כיום לידתו של ישו, לאחר שסיריל, הפטריארך של ירושלים, שאל מהו תאריך לידתו של ישו לפי רישומים היסטוריים המאוחסנים ברומא. כמו כן, יש המאמינים כי ישו ויוחנן המטביל נולדו באותו יום, זאת לפי הבשורה על-פי לוקאס.
תאריך לידתו הרשמי של ישו אינו ידוע. יש לציין כי 25 בדצמבר הוא יומיים לאחר סיומו של פסטיבל סאטורנליה הרומאי. ישנה טענה כי יוליוס בחר ב-25 בדצמבר, כדי לתת חלופה נוצרית לפסטיבל הסאטורנליה. טענה אחרת לבחירת תאריך זה היא שבשנת 274 לספירה, הקיסר הרומאי אורליאנוס הכריז על תאריך זה כתאריך לידתו של סול אינוויקטוס, אל השמש במיתולוגיה הרומאית, וכנראה שיוליוס השתמש בתאריך זה כדי למשוך מאמינים לנצרות, בכך שיאפשר להם להמשיך לחגוג את 25 בדצמבר. כמו כן, ישנה סברה כי יוליוס הושפע מהרעיון שישו מת ביום השנה להתעברותו. אם ישו מת בפסח, ובמאה השלישית לספירה פסח חל ב-25 במרץ, אז ישו נולד תשעה חודשים לאחר מכן, ב-25 בדצמבר.
מותו והקדשתו

יוליוס מת ב-12 באפריל 352 והוחלף על ידי ליבריוס. יוליוס נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית, ויום החג שלו הוא ב-12 באפריל.
לקריאה נוספת

Duff, Eamon. Saints and Sinners: A History of the Popes, Yale University Press, 2001, pp. 30–32. ISBN 0300091656
הערות שוליים

1 2  Yes, Christ Was Really Born on December 25: Here's a Defense of the Traditional Date for Christmas, Taylor Marshall, ‏2012-12-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Roger Pearse, Dubious claims: Pope Julius I decided that Jesus was born on 25 December?, Roger Pearse, ‏2018-12-21 (באנגלית בריטית)
↑  Infancy Gospel of James, or Protevangelium (Roberts-Donaldson translation), www.earlychristianwritings.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מרקוס | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: ליבריוס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599244305171  GND: 11922285X  ICCU: SBNV082052  ISNI: 0000 0000 1050 7578  LCCN: nr2003008595  NKC: skuk0003310  NTA: 159538726  VcBA: 495/13122  VIAF: 67271093   WorldCat (עם VIAF): 67271093
זכויות להט"ב בקוסובו

| --- | --- |

קוסובו
 מעמד בחוק:  הומוסקסואליות ולסביוּת חוקיות מ-1994
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים וביסקסואלים מורשים לשרת בצבא קוסובו
 הגנה מפני אפליה:  החוק אוסר אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  נישואים חד־מיניים אינם חוקיים במדינה
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  לא חברה באו"ם
זכויות הלהט"ב בקוסובו השתפרו בשנים האחרונות, ובמיוחד עם אימוץ החוקה החדשה, האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית. עם זאת, הומוסקסואליות עדיין נתפסת על ידי החברה הקוסוברית כטאבו.
ממשלת קוסובו (אנ') תומכת בקהילה הגאה במדינה. בסוף 2013, הפרלמנט של קוסובו (אנ') קיבלה הצעת חוק להקמת תנועה להט"בית שמתאמת עם הקהילה הגאה במדינה. ב-17 במאי 2014, פוליטיקאים ידועים, כולל שגריר בריטניה בקוסובו איאן קליף (אנ') וכמה ארגונים להט"בים מקומיים יצאו לרחובות פריסטינה לצעדה נגד הומופוביה. האירוע התקבל בברכה על ידי משרד האיחוד האירופי בקוסובו, וכן על ידי הממשלה עצמה. דגל הגאווה בגודל גדול כיסה את חזית בניין הממשלה באותו לילה. מצעד הגאווה הראשון אי פעם בקוסובו נערך בפריסטינה ב-17 במאי 2016, בו צעדו כמה מאות אנשים ברחובות הבירה. בצעדה השתתפו גם הנשיא האשים טאצ'י וכן שגרירי בריטניה וארצות הברית בקוסובו.
ב-2019 דירג הארגון ILGA-Europe את קוסובו במקום ה-24 מתוך 49 ממדינות אירופה מבחינת חקיקת זכויות להט"ב.
חוקיות של פעילות מינית מאותו המין > האימפריה העות'מאנית

ב-1858, האימפריה העות'מאנית אפשרה לקיים יחסי מין מאותו המין.
חוקיות של פעילות מינית מאותו המין > יוגוסלביה

החוק הפלילי היוגוסלבי מ-1929 אסר ”זימה נגד סדר הטבע” (יחסי מין אנאליים). הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה גם הגדילה את העבירה לקיום יחסי מין אנאליים מאותו המין לעונש מרבי של 2 שנות מאסר במקום שנת מאסר אחת ב-1959.
ב-1994, קיום יחסי מין מאותו המין של גברים נהפכה לחוקיים במחוז האוטונומי של קוסובו ומטוחיה כשהייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
חוקיות של פעילות מינית מאותו המין > כוחות UMNIK

בשנת 2004, בתקופת מנהל הביניים של האו"ם בקוסובו (UNMIK) (אנ'), נקבע כי גיל ההסכמה החוקי יהיה 14 ללא קשר למגדר או לנטייה המינית של האדם, וכל עבירות המין נהיו נטרליות מגדריות.
חוקיות של פעילות מינית מאותו המין > הרפובליקה של קוסובו

קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה (אנ') ב-2008. קיום יחסי מין חד-מיניים נותרו עדיין חוקיים. בתקופה זו נרשמה גם נראות גוברת עבור הקהילה הגאה, והדיונים סביב סוגיות כאלו נראו יותר במיינסטרים בקוסובו. ב-2008, חוקת קוסובו (אנ') פורסמה והכילו בה הוראות המתייחסות בין היתר לאפליה על רקע נטייה מינית.
הכרה בזוגות חד-מיניים

ב-2014, אמר נשיא בית המשפט החוקתי כי קוסובו דה יורה מאפשר נישואים חד-מיניים. סעיף 144 (3) בחוקת קוסובו מחייב את בית המשפט החוקתי לאשר את כל התיקונים בחוקה כדי להבטיח שלא יפגעו זכויות אזרחיות שהובטחו בעבר. סעיף 14 לחוק המשפחה (באלבנית: Ligji për Familjen; בסרבית: Zakon o porodici) מגדיר את הנישואין ”[כ]קהילה הרשומה כחוק של שני אנשים ממגדרים שונים”, אף על פי שפעילי זכויות להט"ב בקוסובו טענו כי זה סותר את נוסח החוקה, וקראו לזוגות מאותו המין לערער על החוק בבית המשפט.
הגנה מפני אפליה

סעיף 24 בחוקת קוסובו אוסר על אפליה במספר סיבות, כולל נטייה מינית. אם כן, קוסובו היא אחת מהמדינות הבודדות באירופה שיש בה איסור חוקתי על אפליה על רקע נטייה מינית. הנוסח קובע כי:
איש לא יופלה לרעה על רקע גזע, צבע, מגזר, שפה, דת, דעה פוליטית או אחרת, מוצא לאומי או חברתי, יחס לקהילה, רכוש, מצב כלכלי וחברתי, נטייה מינית, לידה, מוגבלות או סטטוס אישי אחר.
הגנה מפני אפליה > החוק נגד אפליה

החוק נגד אפליה (באלבנית: Ligji Kundër Diskriminimit; בסרבית: Zakon protiv diskriminacije) הוא חוק שהועבר על ידי פרלמנט קוסובו ב-2004, והוא אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית במגוון תחומים, כולל תעסוקה, חברות בארגונים, חינוך, אספקת טובין ושירותים, ביטוח לאומי וגישה לדיור. הגדרת האפליה בחוק זה כוללת במפורש אפליה ישירה ועקיפה, כמו כן הטרדה, הפיכה לקורבן והתבודדות.
ב-26 במאי 2015, פרלמנט קוסובו אישר את התיקונים בחוק, שהוסיפו, בין היתר, זהות מגדרית לחוק נגד אפליה. התיקונים נכנסו לתוקף ביולי 2015.
למרות ההגנות החוקיות הללו, אנשים להט"בים בקוסובו נוטים יותר להימנע מלדווח למשטרה על מקרי אפליה או התעללות.
זהות מגדרית וביטוי

בקוסובו, לטרנסג'נדרים אסור לשנות באופן חוקי את מגדרם במסמכים ממשלתיים, גם אם הם עברו ניתוח לשינוי מין.
ב-2017, הגיש אזרחית קוסוברית, בלרט מורינה, תיק בית משפט, בבקשה לשנות את שמו ומגדרו במסמכי זיהוי רשמיים. סוכנות הרישום האזרחי בקוסובו דחתה את בקשתו. עורכת דינה, רינה קיקה, אמרה כי היא ביקשה סקירה חוקתית של החלטת הסוכנות ביולי 2018. בדצמבר 2019, קבע בית המשפט הבסיסי בפריסטינה לטובתה של מורינה, ואישר את זכותה לשנות גם את שמה וגם את סמן המין במסמכי הזיהוי שלה. קיקה אמרה כי ”לראשונה בית המשפט החליט להכיר בזכות לזהות מגדרית מבלי להציע ראיות להתערבות כירורגית או שינוי רפואי כלשהו”.
שירות צבאי

להט"בים רשאים לשרת באופן גלוי בצבא. עם זאת, כאשר הם משרתים באופן גלוי, הם עשויים להתמודד עם אפליה מצד בני גילם.
תרומות דם

על פי הנחיה מ-2018 ל"שבוע תרומות הדם", מי שיש להם ”מערכות יחסים אינטימיות מאותו המין” אינם יכולים לתרום דם.
תנאי החיים

המרכז לשחרור חברתי, מתארת את חיי הגייז בקוסובו כ”[כ]מחתרתיים [ובעיקר חסויים]”. אין מועדונים או גיי ברים מוכרים בקוסובו, אם כי אחד מהם נפתח בקצרה בפריסטינה ב-2011.
על פי סקר שנערך ב-2015 על ידי המכון הלאומי הדמוקרטי (אנ'), כ-81% מהקובואים הלהט"בים אמרו כי הם היו נתונים להתעללות פסיכולוגית, וכ-29% מהם דיווחו כי היו קורבנות לאלימות פיזית.