stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי לינדמן
לקריאה נוספת

פיזיקה, חוג שני, חלק ג', מרדכי לינדמן וישראל ליפשיץ, אחיאסף (תש"מ), עמ' 'הקדמה למהדורה השנייה'
הערות שוליים

↑  The radioactivity of the hot springs at Tiberias, Science 116, 689 (1952)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305079905171  ISNI: 0000 0004 0265 5959  VIAF: 298423743   WorldCat (עם VIAF): 298423743
מרדכי לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 (בן 68 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורשער, אתלטיקה פאראלימפית 
 
מרדכי לוי תלמי (נולד ב-1956) הוא ספורטאי ספורט נכים, שחקן כדורשער בנבחרת העיוורים של ישראל לשתי אולימפיאדות.
ביוגרפיה

לוי נולד וגדל בדגניה, התגייס לשירות צבאי בשנת 1974 ושירת בחיל השריון. הוא הוכשר כמפקד טנק וכקצין שריון ושירת בבסיס צאלים.
באוקטובר 1976 נפצע במהלך תאונת אימונים, בעקבותיה נקטעה ידו השמאלית והוא איבד את מאור עיניו. הוא עבר שיקום בבית החולים תל השומר ולאחריו החל להתאמן בבית הלוחם והיה חבר נבחרת הכדורשער איתה התחרה במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) ובמשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988).
בסוף שנות השבעים לוי סיים קורס תכנות מחשבים בטכניון ועבד כשבע שנים ביחידת המחשוב של מפעלי הקיבוצים. בשנת 1987 חזר לשירות קבע ביחידת המחשוב של אגף כח אדם ולאחר מכן כמפקד מדור המחשוב של המשטרה הצבאית. את שירותו סיים בדרגת סגן אלוף לאחר 16 שנים ובמשך עשור עבד באגף מערכות מידע של חברת נמלי ישראל.
לוי פעיל בהנהגת ארגון נכי צה"ל והוא חבר ההנהלה של הספרייה המרכזית לעיוורים. מלבד לימודי התכנות הוא בוגר לימודי מנהל עסקים בקריה אקדמית אונו, תואר ראשון בתולדות ארץ ישראל באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
לוי נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  הדס מנור, לשמוע את הכתוב, מעריב, 27 בספטמבר 1988
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | משה ברבלט •  יקותיאל גרשוני • אהרון דנציגר •  צבי הופמן •  דוד יעקובוביץ' • מרדכי לוי •  יששכר נבון •  יהוא עדני •  ניצן עצמון • רפאל פלח •  ראובן פרח • צבי קרטיס •  צבי קרש •  צפורה רובין |  |
|    הרמת משקולות |  שלום דלוגץ' •  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס שולחן | מתי אנג'ל • מיכל אסקפה • חיים אשכנזי • יוסף שרב • יגאל תם |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (ששון אהרוני, יוסי אמויאל, צבי גזיאל, שאול וג'ימה, ברוך חגאי, ציון יעקב, חיים כהן, משה לוי, שלמה נקוה, שעבן סחקפי, שלמה פינטו, יואל שפרן) •   נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (רחל טסה, אסתר טרי, נורית יעקב, חמדה לוי, אריאלה מיזן, מלי מילר, איילה מלחן, מרגלית פרץ, צפורה רובין, בתיה שוויקי) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (אלי אונגר, משה ברבלט, אהרון דנציגר, חגי זמיר, ניצן עצמון, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדורשער (גברים) (משה וייס, אורי כהן, מרדכי לוי, רפאל פלח, ראובן פרח, זהר שרון) |  |
|    סיף |  נבחרת ישראל בסיף (נשים) (רחל טסה, חמדה לוי, איילה מלחן, מרגלית פרץ) • ששון אהרוני • רחל טסה •  חמדה לוי •  איילה מלחן •  מרגלית פרץ |  |
|    קליעה | בן עמי גפני • עופר צור • יורם קיכל • יוסף שרב • יגאל תם |  |
|    שחייה |  אסף אגמון •  רון בולוטין •  אורי ברגמן • אלי ברמן •  יוסף ונגר • אריה סונזנביץ' •  שלמה פינטו •  ברוך פרצמן •  משחה שליחים (אסף אגמון, אורי ברגמן, יוסף ונגר, שלמה פינטו) •  משחה שליחים (אסף אגמון, יוסף ונגר, שלמה פינטו) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  נחמן וולף •  דוד יעקובוביץ' • גאולה סירי •  צפורה רובין |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר •  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס | ששון אהרוני |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי • יעקב סולימן • אהרון פרקש |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (אריאל אוטולנגי, צבי גזיאל, ברוך חגאי, ציון יעקב, חיים כהן, משה לוי, חנן לושקוב, עופר צור, דוד קורן, מקבל שופנייה, יוסי תמיר)   נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, אסתר טרי, נורית יעקב, חמדה לוי, אריאלה מיזן, מלי מילר, איילה מלחן, רחל סעיד, סמדר צור, בתיה שוויקי) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (אלי אונגר, שלמה בורנשטיין, אייל גור, חגי זמיר, גד לנצר, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, אורי כהן, מרדכי לוי, ראובן פרח, זהר שרון) |  |
|    סיף | חמדה לוי • איילה מלחן • רחל סעיד • מרגלית פרץ •  נבחרת ישראל (חמדה לוי, איילה מלחן, רחל סעיד, מרגלית פרץ) |  |
|    קליעה |  דורון אשר • נסים פילוסוף •  רות קידר |  |
|    שחייה |  בועז אבהר • אסף אגמון •  חנוך בודין •  רון בולוטין •  אורי ברגמן •  טל גולן •  יוסף ונגר •  יזהר כהן •  מירי סיסו •  שלמה פינטו • ברוך פרצמן •  סמדר צור •  משחה שליחים (גברים) •  משחה שליחים (גברים) |  |
מתחם הפירמידות בגיזה

מתחם הפירמידות בגיזה או הנקרופוליס של גיזה הוא אתר ארכאולוגי השוכן על רמת גיזה, במרחק קצר מקהיר שבמצרים. מתחם זה של מונומנטים עתיקים שוכן במרחק של כ-8 קילומטרים מהעיר גיזה שעל הנילוס, ובמרחק של כ-25 קילומטרים בכיוון דרום-מערב ממרכז קהיר. הפירמידה הגדולה של גיזה, המצויה במתחם זה, היא המונומנט היחיד שנותר משבעת פלאי תבל.
תיאור

נקרופוליס מצרי עתיק זה מורכב מפירמידת ח'ופו (הידועה בכינוי "הפירמידה הגדולה של גיזה"), פירמידת חעפרע הבינונית, פירמידת מנכאורע הקטנה יותר, וכן קבוצת בנייני לוויין מפוארים הידועים בכינוי "פירמידות המלכות", סוללות ופירמידות עמק. הספינקס הגדול שוכן בצד המזרחי של המתחם, ופונה לכיוון מזרח. הדעה הרווחת בקרב האגיפטולוגים היא שפני הספינקס מתארים את פניו של פרעה חעפרע. בסמוך למונומנטים הללו נמצאים קבריהם של פקידי ממשל בכירים ומונומנטי קבורה מאוחרים יותר (תקופת הממלכה החדשה ואילך) המסמלים את הכבוד כלפי אלו שקבורים בנקרופוליס.
כיום ניתן לצפות רק בפירמידת מנכאורע ללא מעטפת אבן הגיר שלה, ואילו בפירמידת חעפרע נותר חלק מכיסוי אבן הגיר של הפסגה, בעוד שבפירמידת ח'ופו הבסיס הוא זה שמצופה עדיין באבן גיר. במבט מרחוק פירמידת חעפרע נראית גדולה יותר בהשוואה לשתי הפירמידות האחרות, אך למעשה זוהי אשליה אופטית הנובעת ממיקומה הגאוגרפי של הפירמידה ומזווית השיפוע שבה היא נבנתה. תקופת הבנייה העיקרית באתר הייתה במהלך המאה ה-25 לפנה"ס. האתר התפרסם בתקופה ההלניסטית כאשר הפירמידה הגדולה הוזכרה על ידי אנטיפטרוס מצידון כאחד משבעת פלאי תבל, והיא האתר היחיד ברשימה ששרד עד היום.
פירמידות גיזה נחשבות בדרך כלל על ידי תיירים למבנים השוכנים במיקום מדברי מרוחק בעיקר בגלל תמונות מהמאה ה-19, אך למעשה הן חלק מאחת הערים הצפופות ביותר באפריקה. בעקבות תהליך של התפתחות אורבנית קהיר משתרעת עד לשולי האתר הארכאולוגי. אתרי העתיקות באזור ממפיס, כולל אלו שבגיזה, וביחד עם האתרים בסקארה, דחשור אבו רויאש ואבו סיר, הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 1979.
בניית הפירמידה הגדולה

קיימות תאוריות רבות העוסקות בשיטות הבנייה של הפירמידה הגדולה. תאוריות רבות מבוססות על הרעיון של הזזת אבנים ממחצבה, גרירתן והצבתן במקום מסוים. המחלוקות נוגעות בעיקר לדרך שבה האבנים הועברו והונחו במקומן.
בשנת 2024 התגלה בעזרת לוויינים שמתחת לחול היה ערוץ של הנילוס שהתייבש לפני שנים. נתיבו היה מתאים לשינוע חומרי בניה לגיזה.
קיימות גם תאוריות העוסקות באנשים שבנו את הפירמידות. תאוריה אחת, שהוצעה על ידי היוונים, גורסת שעבדים אולצו לעבוד עד שבניית הפירמידה הושלמה, והיא איננה מקובלת כיום על האגיפטולוגים. טענה נוספת היא שהפירמידה הגדולה נבנתה על ידי עשרות אלפי פועלים מיומנים שהתגוררו בסמוך אליה ועבדו תמורת משכורת או כצורה של תשלום מיסים עד להשלמת הבנייה. קבריהם של העובדים התגלו בשנות ה-90 על ידי הארכאולוגים זאהי האוואס ומארק לנהר. האגיפטולוג מירוסלב ורנר טוען כי כוח העבודה היה מאורגן במבנה היררכי שהתבסס על כישוריהם של העובדים.
לקריאה נוספת

Lehner, Dr. Mark, "The Complete Pyramids", Thames & Hudson, 1997. ISBN 0-500-05084-8.
Manley, Bill (Ed.), "The Seventy Great Mysteries of Ancient Egypt", Thames & Hudson. ISBN 0-500-05123-2.
"Mysteries of Egypt" National Geographic Society, 1999. ISBN 0-7922-9752-0.
Rhys-Davies, John, "Riddles of the monument builders: Who built the Sphinx", Time-Life Video, 1995.
Wirsching, Armin, "Die Pyramiden von Giza - Mathematik in Stein gebaut: Stationen der Sonne auf ihrem Lauf durch das Jahr", Books on Demand, 2006. ISBN 978-3833454929.
Stadelmann, Rainer, "Die aegyptischen Pyramiden. Vom Ziegelbau zum Weltwunder", Von Zabern, Mainz, 1997. ISBN 3-8053-1142-7.
הערות שוליים

↑  Christie Wilcox, Mystery solved: Nile waterway could have floated materials for building pyramids, Science, May 20, 2024
↑  The Pyramids: The Mystery, Culture, and Science of Egypt's Great Monuments, Oxbow Books: October 2001, 432 pages (ISBN 0-8021-1703-1)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119399004 (data)  SUDOC: 027334724  VIAF: 224144783008748475687   WorldCat (עם VIAF): 224144783008748475687 
מתחם הפרמידות בגיזה. צילום מכדור פורח משנת 1904.
מריט סטיינברכן

מריט סטיינברכן (באנגלית: Marrit Steenbergen; נולדה ב-11 בינואר 2000) הוא שחיינית הולנדית, אלופת העולם (דוחה 2024), זוכת מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023) ואלופת אירופה (רומא 2022) במשחה ל-100 מטר חופשי. אלופת העולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) במשחה ל-100 מטר מעורב אישי ואלופת אירופה (רומא 2022) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

סטיינברכן נולדה וגדלה באוסטסטלינוורף.
ביוגרפיה > 2015 > סגנית אלופת עולם במשחי שליחים

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה בשתי מדליות כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ראנומי קרומווידג'ויו, מוד ון דר מיר ופמקה המסקרק בתוצאה של 3:33.67 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.88 שניות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:31.48 דקות ולפני ארצות הברית (3:34.61 דקות) ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי לארח ששחתה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2016 > מקום רביעי באולימפיאדה במשחה שליחות

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם פמקה המסקרק, אינגה דקר וראנומי קרומווידג'ויו בתוצאה של 3:33.81 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 54.29 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 34 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.59 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מוד ון דר מיר, מאיקה דה וורד וראנומי קרומווידג'ויו בתוצאה של 3:31.10 דקות, כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.17 שניות, אחרי ארצות הברית (3:28.82 דקות) ואיטליה (3:30.28 דקות).
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף יוני 2022 היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב ביחד עם קירה טוסנט, ארנו קמינחה ונילס קורסטניה בתוצאה של 3:41.54 דקות, כשחיינית רבעית היא קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 52.55 שניות, אחרי ארצות הברית (3:38.79 דקות) ואוסטרליה (3:41.34 דקות).
ביוגרפיה > 2022 > אלופת אירופה, כוכבת האליפות

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-7 מדליות, 4 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.24 שניות, לפני שרלוט בונה מצרפת (53.62 שניות) ופריה אנדרסון מהממלכה המאוחדת (53.63 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.36 דקות, לפני פריה אנדרסון (1:56.52 דקות) ואיזבל מארי גוזה מגרמניה (1:57.09 דקות), במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.14 דקות, אחרי אנסטסיה גורבנקו מישראל (2:10.92 דקות) ולפני שרה פרנצ'סקי מאיטליה (2:11.38 דקות). מדליות ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי וב-4x100 מטר מעורב.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה ב-15 בדצמבר זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 57.53 שניות, לפני בריל קסטלדלו מצרפת (57.63 שניות) ולואיז הנסון משוודיה (57.68 שניות). מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי של 51.25 שניות, אחרי אמה מקיאן מאוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 50.77 שניות ושיבון הוהי מהונג קונג (50.87 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי של 1:52.28 דקות, אחרי שיבון הוהי (1:51.65 דקות) ורבקה סמית' מקנדה (1:52.24 דקות) ובמשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי ביחד עם קנזו סימונס, תום דה בור ומאיקה דה וורד בתוצאה של 1:28.53 דקות, אחרי צרפת שקבעה שיא עולם חדש של 1:27.33 דקות ואוסטרליה (1:28.03 דקות), כשחיינית רביעית היא שחתה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 23.43 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.94 דקות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.71 שניות, אחרי מולי אוקלהן מאוסטרליה (52.16 שניות) ושיבון הוהי (52.49 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:55.51 דקות, במקום שביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.89 דקוצ, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:09.30 דקות ועלתה שלישית למשחה הגמר ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.61 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחם משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.81 דקות, כשחיינית רביעית היא שחתה "בזינוק שליחות" תוצאה של 52.09 שניות, פעמיים במקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:35.41 דקות, כשחיינית רביעית היא שחתה "בזינוק שליחות" תוצאה של 51.84 שניות, התוצאה השנייה בטיבה במשחה זה, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.93 דקות, כשחיינית רביעית היא שחתה "בזינוק שליחות" תוצאה של 1:55.47 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:58.09 דקות, כשחיינית רביעית היא שחתה "בזינוק שליחות" תוצאה של 51.96 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 52.26 שניות, לפני שיבון הוהי מהונג קונג (52.56 שניות) ושיינה ג'ק מאוסטרליה (52.83 שניות), כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 52.53 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:36.61 דקות, לפני אוסטרליה (3:36.93 דקות) וקנדה (3:37.95 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.35 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 24.42 שניות (2023)
100 מטר חופשי: 52.26 שניות (2024), שיא הולנד
200 מטר חופשי: 1:55.51 דקות (2023)
200 מטר מעורב אישי: 2:09.16 דקות (2023), שיא הולנד
400 מטר מעורב אישי: 4:44.28 דקות (2023), שיא הולנד
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 24.41 שניות (2022)
100 מטר חופשי: 51.25 שניות (2022)
200 מטר חופשי: 1:52.28 דקות (2022)
100 מטר מעורב אישי: 57.53 שניות (2022), שיא הולנד
200 מטר מעורב אישי: 2:04.94 דקות (2022), שיא הולנד
משאר

מִשְאָר או רליקט (Relict) הוא גורם פיזי בנוף המהווה שריד היסטורי.
לרוב נבדל המשאר מארכאולוגיה בכך שהוא בולט וקיים בתוך נוף חי, עירוני ואינו חלק מאתר ארכאולוגי מוגדר. דוגמאות למשארים הם הפילבוקסים הבריטים המפוזרים בירושלים, בארות סתומות הרווחות בשכונות החצר היהודיות הישנות, וכדומה.
המושג נמצא בשימוש גם בביולוגיה, בגאולוגיה ובגיאומורפולוגיה, ומשמש לתיאור תופעות מאותם התחומים בעלי משמעות דומה, כמו למשל המושג הגיאומורפולוגי הר משאר.
מרדכי אבריאל

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מרדכי אבריאל (8 באוגוסט 1933 - 28 במאי 2018) היה פרופסור בפקולטה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, דיקן הפקולטה בשנים 1978–1979.
ביוגרפיה

מרדכי (מוטקה) אשר נולד בבודפשט לאם פסנתרנית ולאב בנקאי. אביו נהרג במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה לישראל עם קבוצת עליית הנוער של השומר הצעיר על האוניה "עצמאות". בגיל 18 התגייס לנח"ל והיה בין מקימי קיבוץ להב בשנת 1952.
בשנת 1957 עזב את הקיבוץ, השלים בגרויות והחל ללמוד בטכניון מיד לאחר סיום תואר ראשון המשיך בלימודיו ובשנת 1963 קיבל תואר שני. בשנים 1963–1966 שהה עם אשתו בארצות הברית וסיים דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד. החל בניסיונות למצוא אופטימום של פונקציה יונימודלית עם משתנה אחד תוך שימוש בשיטה מקבילית. המשיך בפוסט-דוקטורט בארצות הברית.
בשנת 1968 חזר לחיפה והתקבל לפקולטה להנדסת כימיה, בה עבד עד לשנת 1974. בשנה זו עבר לפקולטה להנדסת תעשייה וניהול. בתקופה זו לימד גם באוניברסיטת תל אביב. במקביל להוראה כתב ספר בנושא תכנון לא-ליניארי.
בשנים 1974–1975 היה בארצות הברית בשנת שבתון. בתקופה זו ערך מחקר בתחום קשרי הגומלין בין משק האנרגיה למשק הלאומי בעזרת מודלים מתמטיים.
בשנים 1978–1979 היה דיקן הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול (הוחלף על ידי מיכאל רובינוביץ). בשנים 1983–1986 היה נשיא האגודה הישראלית לחקר ביצועים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 פנה לחקר מודלים לניתוח השוק הפיננסי. בשנת 1995 הקים בבנק הפועלים מחלקה לפיתוח אנליטי. במחלקה זו עבד עד לשנת 2010.
במהלך הקריירה המקצועית כתב שבעה ספרים ופרסם עשרות מאמרים.
נפטר ב-28 במאי 2018 והשאיר אחריו את אשתו חווה ושלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  פרופ' מרדכי (מוטקה) אבריאל 1933-2018 דברים לזכרו בישיבת סנט הטכניון 30.12.18, באתר הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454957605171  BnF: cb17189206r (data)  ISNI: 0000 0001 0959 9492  LCCN: n79106290  SUDOC: 124493920  VIAF: 23152698   WorldCat (עם VIAF): 23152698
משפחת אלאטיני

אחוזת אלאטיני, סלוניקי יוון
משפחת אלאטיני (באיטלקית: Allatini) היא משפחה יהודית-איטלקית, שהצמיחה מתוכה בנקאים, רופאים, אדריכלים, סוחרים ואישי ציבור. אחת ממשפחות הפראנקוס העשירות והחשובות בסלוניקי, יוון.
היסטוריה

מוצא המשפחה מצפון איטליה. יש סברה כי מוצאה הקדום של המשפחה מחצי האי האיברי.
בתחילת המאה ה-19 מהגרים חלק מבני המשפחה אל סלוניקי שביוון ונמנים שם על הפראנקוס, העלית החברתית והכלכלית של העיר. שכבת העלית של הקהילה היהודית בסלוניקי כללה מספר משפחות יהודיות אריסטוקרטיות ממוצא איטלקי שבלטו בעושרן, ברמת החינוך הגבוהה שהעניקו לבניהן ובקשריהן הכלכליים.
בני משפחת אלאטיני השתלבו בפיתוח התעשייה ותרמו לפיתוחה של העיר בהקמת תשתית תאורה, ביצור ובהפצת גז טבעי, בפיתוח אמצעי תחבורה, טחנות מים שסייעו ליצור הטקסטיל, יסדו בתי חרושת, בתי חולים ובתי ספר, תקעו יתד בתעשיית הטבק ובקידום התיעוש והמודרניזציה של העיר.
בסוף המאה ה-19 הקימו בני המשפחה חברה בשם מודיאנו ואלאטיני ליבוא קמח ותבואות, לאחר זמן התרחבה החברה ושינתה את שמה לדארבלי מודיאנו ואלאטיני.
אחד מבני המשפחה, הגביר משה (מואיז) אלאטיני, התפרסם במיוחד בשל פעילותו כנדבן וכרופא.
הערות שוליים

↑  Allatini Family
↑  זיכרון שלוניקי: גדולתה וחורבנה של ירושלים דבלקן, כרך 2, עמ' 136
↑  נישואים באסטרטגיה של קיום והישרדות בקהילת שאלוניקי, בתקופת מלחמת השלם השנייה: המשניות ותמורה, גילה הדר
↑  סלוניקי היהודית בעיני נוסע יהודי גרמני בראשית המאה העשרים, דישון יהודית
↑  זיכרון שלוניקי: גדולתה וחורבנה של ירושלים דבלקן, כרך 2, עמ' 199
↑  זיכרון שלוניקי: גדולתה וחורבנה של ירושלים דבלקן, כרך 2, עמ' 133
מריון מרשל

מריון מרשל (בצרפתית: Marion Maréchal; נולדה ב-10 בדצמבר 1989) היא פוליטיקאית צרפתית, כיהנה כחברת הפרלמנט הצרפתי מטעם מפלגת החזית הלאומית. נקראה מריון מרשל-לה פן עד 2018.
ביוגרפיה

מריון מרשל היא נכדתו של מייסד המפלגה ז'אן-מארי לה פן, ואחייניתה של יושבת ראש המפלגה מארין לה פן.
בנוסף לתפקידה באספה הלאומית הצרפתית למדה משפט עסקי באוניברסיטת פנתאון-אסאס.
בשנת 2010 הייתה מרשל מועמדת בבחירות האזוריות בצרפת, אך ללא הצלחה.
בחודש יוני 2012, בגיל 22, הייתה מרשל מועמדת לבית המחוקקים בווקלוז, וקיבלה את רוב קולות הבוחרים בסיבוב הראשון. ב-17 ביוני 2012 זכתה בסיבוב השני עם 42.09% מהקולות. מריון מרשל לה פן היא החברה הצעירה ביותר שנבחרה לפרלמנט הצרפתי מאז 1791. היא וז'ילבר קולאר היו שני החברים הראשונים של החזית הלאומית מאז שנת 1997 שנבחרו לבית המחוקקים של צרפת.
לקראת הבחירות לאספה הלאומית בשנת 2017 הודיעה על פרישה מהחיים הפוליטיים ולא השתתפה בבחירות לפרלמנט (במקומה נבחרה בראון פוירסון ומועמד של החזית הלאומית הפסיד). היא הודיעה שתעסוק בקידום חינוך ובקידום רשת בתי ספר פרטיים. בשנת 2018 חדלה להשתמש בשם המשפחה "לה פן", והיא קוראת לעצמה מריון מרשל.
מרשל שבה לפעילות פוליטית במרץ 2022, והודיעה על תמיכה במועמדותו של אריק זמור בבחירות לנשיאות צרפת ב-2022.
נוקוגירי

מסור דוֹזוּקי
נוקוגירי (ביפנית: 日本の鋸, תרגום מילולי: "מסור יפני") הוא סוג או משפחה של מסורים המשמשים בעבודות עץ ובנגרות יפנית החותכים בתנועת המשיכה, בניגוד לרוב המסורים האירופאים (ואמריקאים) שחותכים בתנועת הדחיפה. מסורים יפניים הם מסורי המשיכה הידועים ביותר, אך הם משמשים גם בסין, איראן, עיראק, קוריאה, נפאל וטורקיה. בין המסורים האירופיים, גם מסורי קופינג לעיבוד עץ וגם מסורי תכשיטנים לעבודת מתכת חותכים במכת המשיכה כמו מסורים יפניים. נטען כי חיתוך במהלך המשיכה יעיל יותר ומשאיר רוחב חיתוך צר יותר (Kerf). מצד שני, חיתוך במשיכה אינו מאפשר בקלות לשים את משקל הגוף מאחורי הפעולה. זה יכול להיפתר בקלות על ידי שימוש בקליבה או מלחציים. חיסרון נוסף, בשל סידור וצורת השיניים, הוא שהמסורים היפניים אינם עובדים טוב על עצים קשים כמו המסורים האירופיים. מסורים יפניים נועדו במקור לעצים רכים יחסית כמו ברוש ואורן ואילו מסורים אירופאים נועדו לעצים קשים כמו אלון ומייפל.
הפופולריות של מסורים יפניים באזורים אחרים בעולם הביאה לייצור וייצור של מספר מסורים יפניים אף מחוץ ליפן באופן מסחרי.
סוגי מסורי יד יפניים

דוזיקינוקו (胴付鋸、胴突鋸)
סוג של מסור אחורי. תרגום השם מיפנית הוא "גזע מחובר", ובכך מסור עם פס קשיח מחובר, כלומר, מסור אחורי. אף על פי שדומה למסור אחורי מערבי, למסור דוזוקי יש להב דק בהרבה עבור חיתוך מדויק. מסורי דוזוקי מיועדים לחיתוכים שטוחים, סוגי מחברים לעיבוד עץ, המכונים "joinery".
ריוֹבָּה (両刃)
מסור נגרות רב תכליתי בעל שני קצוות חיתוך. משמעות היפנית היא "להב כפול". יש להב חותך (yokobiki, 横挽き) בצד אחד, ולהב קורע (tatebiki, 縦挽き) בצד שני. מסורי ריובה מתוארים לרוב לפי אורך הלהב שלהם (במילימטרים). מסורים קצרים יותר, בסביבות 240 מ"מ (9-1/2") למשל, מיועדים לנגרות כללית. מסור ארוך יותר, בסביבות 270 מ"מ (10-3/4"), יתאים לעבודות גדולות יותר, כמו נגרות מסגרת עץ, עבור דוגמה.
קטבה (片刃)
מסור עם שיניים לאורך קצה אחד בלבד, כמו מסור מערבי. אלה מסופקים בתור מסור קרע או להבים מסוג חתך צולב. יתרון של מסור זה הוא שקל להשתמש בו עם מדריך או מסילה למסור. "קטבה" מתורגם מיפנית כ"חיתוך בצד אחד". מסורי קטבה משמשים בדרך כלל לעבודות גדולות יותר כאשר מסור ריובה אינו מתאים, או לחיתוך בגובה פני המשטח (flush-cut).
אזֶבִּיקי (畦挽、あぜびき)
מסור ריובה קטן המשמש לחיתוך למשטח השטוח של לוח ולא מהקצה. ללהב יש עקומה קמורה שיכולה להתחיל את החיתוך בכל מקום על פני השטח. מסורי אזביקי משמשים לחיתוך שקעים, חריצים בפאנל האמצעי והסרה של זנבות.
מוואשיביקי (回し引き)
מסור דק המשמש לחיתוך עקומות, הגרסה היפנית למסור חור מנעול. פירוש השם הוא "חתך מסתובב".
קוגיהיקי
מסור דק גמיש וחיתוך בגובה פני המשטח (flush-cut) עם שיניים לא משובצות בצד אחד, המיועד לקיצוץ קצוות של מחברי עץ (dowels), או שגמים ובליטות אחרות בצמוד למשטח.
שיניים של מסור דוזוקי
מסור "ריובה" עם שתי פיפיות
מצעד אלבומי קטלוג הפופ

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אלבומי קטלוג הפופ (באנגלית: Top Pop Catalog Albums) הוא מצעד אלבומים שבועי, בו מדורגים 50 אלבומים. המצעד הופק על ידי מגזין הבילבורד, המדרג את אלבומי הקטלוגים הנמכרים ביותר בארצות הברית, ללא קשר לז'אנר שהוא מכיל בתוכו. אלבומים שצועדים במצעד זה יצעדו בתנאים שהבילבורד מציב, תוך שיש מתן דגש על מצעד הבילבורד 200.
המצעד מכיל בתוכו גם הוצאות מחודשות של אלבומים ישנים. כמו כן, לא צריכים האלבומים לשהות במצעד הבילבורד 200, כדי להיכנס למצעד אלבומי קטלוג הפופ. בנוסף לכך, אלבומי חג מולד הם דוגמה לאלבומים יוצאי דופן שיכולים לצעוד במצעד בכמה תקופות שונות.
הישגים

האלבום ששהה הכי הרבה זמן במצעד הוא The Dark Side of the Moon של פינק פלויד, אשר שהה במצעד למעלה מ-1,600 שבועות. (31 שנים) האלבום הפך לאלבום הראשון בהיסטוריה אשר הצליח לחצות את רף שהיית ה-1,000 שבועות במצעד, תוך שהיה לראשון שחצה גם את רף ה-1,500 שבועות.
האלבום השני ששהה הכי הרבה זמן במצעד הוא אלבום האוסף Legend של בוב מארלי, שהצליח לשהות במצעד למעלה מ-975 שבועות.
ראו גם

בילבורד 200
הערות שוליים

↑  Peters, Mitchell (2008-01-08). "New Chart Parameters for Billboard, Nielsen SoundScan". Billboard. אורכב מ-המקור ב-2012-10-04. נבדק ב-2008-01-08.
↑  Roger Waters Revisits The 'Dark Side', Billboard, ‏2006-05-05
נוקודזול

| --- | --- |
 שיוך:  response to nocodazole, cellular response to nocodazole 
 מזהים
 קוד MeSH:  D03.633.100.103.637 
 מזהה MeSH:  D015739 
 
נוקודזול (באנגלית: Nocodazole) הוא חומר אשר מפעיל את השפעתו על תאים על ידי הפרעה של פילמור המיקרוטובולים. מיקרוטובולים הם סוג אחד של סיבים המהווים חלק ממבנה שלד התא, לרשת המיקרוטובולי הדינמי יש מספר תפקידים חשובים בתא, כולל הובלה של בועיות, והרכבת כישור החלוקה. מספר תרופות כולל וינקריסטין ו-colcemid דומים לנוקודזול בכך שהם מפריעים לפילמור המיקרוטובולים.
הוכח שנוקודזול מפחית את הפוטנציאל האונקוגני של תאים סרטניים באמצעות מנגנונים אחרים שאינם תלויים במיקרוטובולים. נוקודזול מגרה את הביטוי של LATS2 אשר מעכב בעוצמה את מסלול האיתות Wnt על ידי ביטול האינטראקציה בין התעתיק תלוי-Wnt הקופקטור בטא קטנין לבין BCL9.
הערות שוליים

↑  ליה אטינגר, האוניברסיטה הפתוחה, ביולוגיה התפתחותית: תופעות, עקרונות ושאלות פתוחות, Open University of Israel, 1996. (בiw)
↑  Jiong Li, Xiaohong Chen, Xiangming Ding, Yingduan Cheng, LATS2 Suppresses Oncogenic Wnt Signaling by Disrupting β-Catenin/BCL9 Interaction, Cell Reports 5, עמ' 1650–1663 doi: 10.1016/j.celrep.2013.11.037
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מערת הנביאים

תרשים המערה
הכניסה למערה
מפת הקברים העיקריים בבית הקברות בהר הזיתים
מערת הנביאים היא מערת קבורה מהתקופה הביזנטית על הר הזיתים, מדרום לכביש המוביל אל מלון שבע הקשתות, אשר מסורות קדומות ייחסו אותה כמערת קברם של הנביאים חגי, זכריה ומלאכי, שלושה נביאי המקרא האחרונים.