stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרופואיד
דוגמאות

חבורה היא גרופואיד עם עצם אחד  X=\{x\} ולכן כל חץ הוא מהצורה  f:x\to x וכל החצים ב-A ניתנים להרכבה זה עם זה. קיים איבר יחידה והוא  1_{x}. לכל חץ  f יש הפכי  f^{-1}, ולכן זהו גרופואיד.
דוגמה טיפוסית: הקטגוריה שהאובייקטים שלה הם תת-הקבוצות של קבוצה קבועה, והמורמפיזמים הם התאמות חד-חד-ערכיות ועל בין תת-קבוצות. כשמקודדים את התכונות של קטגוריות כאלה לאקסיומות, מתקבלת הגדרה לאובייקט הקרוי גרופואיד אינדוקטיבי; גרופואידים אלה מתאימים באופן טבעי לחבורות למחצה הפיכות.
עוד דוגמה: גרופואיד פעולה  G\times X\rightrightarrows X - האובייקטים שלו הם איברי קבוצה  X שחבורה  G פועלת עליה, והחצים ניתנים על ידי  x\to g\cdot x לכל  x\in X,g\in G, כלומר: כל חץ הוא זוג סדור  (g,x) כך ש- (g,x):x\to g\cdot x. קל לראות שכל חץ הוא הפיך ו- (g,x)^{-1}=(g^{-1},g\cdot x)=g\cdot x\to g^{-1}\cdot (g\cdot x)=x.
תכונות

ב-1929 הוכיח H.Brandt שכל גרופואיד קשיר הוא קטגוריה שבה האובייקטים הם קבוצה  X והמורפיזמים מ- a ל- b נמצאים בהתאמה לאברים של חבורה קבועה,  G. "אלגברת החבורה" של גרופואיד כזה היא אלגברת מטריצות מעל אלגברת החבורה של  G.
ראו גם

בעבר התייחסה המלה גרופואיד לקבוצה עם פעולה בינארית כלשהי; אובייקט זה מכונה היום מאגמה.
לקריאה נוספת

The algebraic theory of semigroups, A. H. Clifford, G. B. Preston.
דאג ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1955 (בן 69) זאקרי, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 עמדה:  קוורטרבק
 גובה:  1.93 מטר
 משקל:  100 קילוגרם
 מספר:  12, 17
 מכללה:  גראמבלינג סטייט
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 1978, טמפה ביי באקנירס, סבב 1, מספר 17
 קבוצות כשחקן
 1978–1989:  טמפה ביי באקנירס (1978-1982)   אוקלהומה/אריזונה אוטלוס (1948-1985)   וושינגטון רדסקינס (1986-1989)
 הישגים כשחקן
 ה-MVP של סופרבול XXII   בחירה ל-70 השחקנים הגדולים של הרדסקינס
 
דאגלס לי "דאג" ויליאמס, (באנגלית: Douglas Lee "Doug" Williams; נולד ב-9 באוגוסט 1955) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.
ויליאמס נולד  בזאקרי שבלואיזיאנה. שיחק בנבחרת הפוטבול של אוניברסיטת בראון ולאחר שסיים את לימודיו, הצטרף לקבוצת הפוטבול אוניברסיטת המדינה גרמבילנג בלואיזיאנה, שאותה אימן אביו. ב-2001 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות..
את הקריירה ב-NFL התחיל בשנת 1978 כשנבחר במקם ה-17 בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי טמפה ביי באקנירס והיה לקוורטרבק הפותח שלהם. הבאקנירס שמעולם לא הגיעו לפלייאוף לפני הגעתו של ויליאמס, העפילו לפלייאוף לאחר הגעתו שלוש פעמים בארבע שנים. ויליאמס שיפר את אחוז המסירות המוצלחות שלו בכל שנה בבאקנירס ונחשב ל"לב ולנשמה" של הקבוצה ולכוח המניע אותה לניצחון. הוא השתכר ב-120 אלף דולר לשנה, שכר הנמוך בהרבה משל הקוורטרבקים הפותחים בליגה ונמוך יותר משל 12 קוורטרבקים מחליפים באותה עת.
לאחר עונת 1982 ביקש ויליאמס לחתום על חוזה בסך 600 אלף דולר לשנה אך הבאקנירס סירבו. ויליאמס עזב את הקבוצה ועבר לליגת ה-USFL ושיחק עבור אוקלהומה אוטלוס שמאוחר יותר הפכה לאריזונה אוטלוס. לאחר סגירת ליגת ה-USFL ב-1986 חזר ויליאמס לשחק ב-NFL עבור וושינגטון רדסקינס כמחליפו של ג'יי שרודר. במהלך עונת 1987 החליף ויליאמס את שרודר שנפצע. ויליאמס, שהצטיין במשחקים אלו, נבחר בסוף להיות הקוורטרבק הפותח בפלייאוף והוביל את הרדסקינס לסופרבול XXII שבו ניצחו את דנוור ברונקוס 42-10 לאחר פיגור 10-0 ברבע הראשון. ויליאמס שהוביל את המהפך זכה בתואר ה-MVP של המשחק. בכך שניצח היה ויליאמס לקוורטרבק האפרו-אמריקאי הראשון שהוביל קבוצה לניצחון בסופרבול. ויליאמס סבל מפציעות במהלך עונת 1988 והוחלף במארק ריפין שלבסוף הפך לקוורטרבק הפותח של הקבוצה. לאחר עונת 1989 פרש ויליאמס מקריירת הפוטבול.
גרופינא

| --- | --- |
גרופינא
תמונות ומפת מיקומים שונים משוערים


משמאל למעלה, בכיוון השעון:  1. בניאס; 2. כוכב הירדן; 3. מערב הרי הגלבוע - ערבונה (אנ'); 4. הר ע'רפון - אם אל-דרג' (ער') (ממוקם בהמשך הרכס המופיע באופק);


מצפה
רמון
גְּרוֹפִּינָא (לעיתים אגריפינה) הוא הר שעל גביו הועלו בימי בית שני משואות כחלק משרשרת העברת הידיעה על קידוש החודש לגולה. מיקומו אינו מזוהה בוודאות, והוא נע בין מרגלות הר החרמון ועד סביבות עמק הירדן (במובנו הרחב): הגליל התחתון, צפון השומרון או עבר הירדן.
שם המקום

שם המקום מופיע במספר גרסאות של כתבי היד והדפוסים של ספרות חז"ל המציינים את המקום: גרופינא, גריפינא, אגרופינא (או אגריפנה), גרופיא, גרופנא, אגריפינא.
באשר למקור השם, חנוך יהודה קאהוט בחיבורו ערוך השלם, סובר כי "אגרופינא" נקראה כך על שם המלך אגריפא. באנציקלופדיה אוצר ישראל מובאת הגרסה "אגריפינא", ונטען שהמקום נראה על שם על שם אגריפינה הצעירה, אשתו של קלאודיוס ואמו של נירון קיסר, שנחשבה אוהדת יהודים.
זיהוי גאוגרפי

החוקרים העלו הצעות שונות לזיהויו הגאוגרפי של האתר:
רבי יהוסף שוורץ מזהה את גרופינא עם הר ע'רפון, כיום אם א-דרג' (ער') (במרכז גבולו המערבי של מחוז ג'רש שבירדן), כ-14 ק"מ צפונית לנחל יבוק, וכ-5 ק"מ דרומית-מזרחית לעג'לון; ההר הגבוה מבין הרי עג'לון (ער') ושמתנשא לגובה של 1,247 מטר. פנחס נאמן מקבל את הזיהוי הזה על פני שאר ההצעות, בין היתר משום קרבתו של המקום לתחנה שלפני כן, סרטבה (מרחק של פחות מ-40 ק"מ). זוהי גם דעתו של מאיר בן-דב.
אדולף נויבאואר, בספרו "La Géographie du Talmud" ‏(1868) מזהה את המקום עם אחד מהרי הגלבוע, עם היתכנות לסביבת יישוב ערבונה (אנ') הממוקם כ-6.5 ק"מ צפונית מערבית למעלה הגלבוע.
מרקוס יסטרוב מציע את אתר הבניאס שלמרגלות הר החרמון, שבימי בית המקדש השני היה שמו "קיסריה-פיליפי", ושאגריפס השני בנה בו מגדל או שהרחיב מגדל קיים. לפי זיהוי זה, המרחב בין סרטבה לגרופינא עומד על כ-130 ק"מ.
הזיהוי המודרני לגרופינא, הוא של מיכאל אבי-יונה באטלס כרטא, שבו מזוהה המקום עם אתר כוכב הירדן שבשולי הגליל התחתון; רמה בת קרוב ל-300 מטר, ושבה נמצאו שרידיו של יישוב עברי קדום, ושל בית כנסת עתיק שהיה בו. במקום זה נמצאות גם חורבות המבצר הצלבני "שאטו בלווואר". פנחס נאמן טוען כי השערה זו תואמת את גרסת התוספתא, המציינת תחנה נוספת בין גרופינא לבין חוורן: תבור, בשל סמיכותו של כוכב הירדן להר תבור, כ-15 ק"מ דרומית-מזרחית להר; אך אינה תואמת עם גרסת המשנה, שבה לא מופיע תבור, שכן בין כוכב הירדן להרי חוורן מפרידים הרי עג'לון וגובהם מסתיר את הרי חוורן (על פי זיהויו, הר הדרוזים שבמחוז א-סווידא) מאופק כוכב הירדן.
הדלקת המשואות

גרופינא מוזכרת כתחנה השלישית בשרשרת התחנות, שבהן הודלקה משואה להעברת הידיעה על קידוש החודש בימי בית המקדש השני. תחנות אלו הוקמו על פסגות הרים בולטות, ואיפשרו העברה מהירה של הודעות מירושלים לשאר חלקי הארץ ואף ליהודי בבל:
ומאין היו משיאין משואות? מהר המשחה לסרטבא, ומסרטבא לגרופינא, ומגרופינא לחוורן, ומחוורן לבית בלתין, ומבית בלתין לא זזו משם - אלא מוליך ומביא ומעלה ומוריד (את המשואה) עד שהיה רואה כל הגולה לפניו כמדורת האש
לקריאה נוספת

מאיר בן-דב, שרידי בית הכנסת בכוכב הירדן ובעיית מיקומה של גרופינה מול השומרון בגלעד. בתוך: יוסף אבירם (עורך) ארץ שומרון: הכינוס הארצי השלושים לידיעת הארץ, ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, תשל"ד-1974, עמ' 86–98.
יובל קמרט (עורך), יודאיקה: לקסיקון, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 8. הערך אגריפינה.
פנחס נאמן, אנציקלופדיה לגאוגרפיה תלמודית, כרך א', ערך גרופינא, תל אביב תשל"ב, טור 337–340
הערות שוליים

1 2  פנחס נאמן, גרופינא, אנציקלופדיה לגיאוגרפיה תלמודית, תל אביב תשל"ב, כרך א', טור 337–338., באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  פנחס נאמן, אנציקלופדיה לגאוגרפיה תלמודית, כרך א', ערך גרופינא, תל אביב תשל"ב, טור 339–340.
↑  מאיר בן-דב, "בית הכנסת בכוכב הירדם וזיהויה של גרופינה", קדמוניות ו [ב] (תשל"ג), עמ' 62. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  תוספתא ראש השנה, פרק א', הלכה י"ז.
↑  המרחק בין הר הזיתים לסרטבה הוא כ-50 ק"מ אווירית.
↑  ראו גם את גרסת התוספתא ראש השנה, פרק א', הלכה י"ז, שלפיה תבור היה תחנה נוספת אחר גרופינא לפני חוורן. על השפעת גרסה זו בזיהוי הגאוגרפי של גרופינא, ראו בפרק זיהוי גאוגרפי.
גרשון סירוטה

| --- | --- |

 לידה:  1874 בפודוליה 
 פטירה:  19 באפריל 1943 (בגיל 69 בערך) ורשה, גנרלגוברנמן 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  יידיש 
 פרופיל ב-IMDb
 
"קדושה  למוסף של שבת" בביצוע מקהלת בית הכנסת הגדול בווילנה. טנור סולו: גרשון סירוטה, 1903
גרשון יצחק סירוטה (1874 – 1943) היה מגדולי החזנים באירופה לפני מלחמת העולם השנייה. בשל הטנור הדרמטי העוצמתי שלו זכה לכינוי "קארוזו היהודי".
קורות חיים

נולד בפודוליה ב-1874. את הקריירה שלו החל סירוטה באודסה כזמר במקהלה שליוותה את החזן יענק'ל סורוקר. זמן קצר לאחר מכן, סירוטה החל ללמוד בקונסרבטוריון באודסה. עם הזמן החל לשיר קטעי סולו משמעותיים במקהלה. שבת אחת התבקש להחליף את החזן בתפילת שחרית, בעקבות הרושם שעשתה תפילתו מונה לסגן החזן בשכר חודשי של 100 רובל. לא עבר זמן רב, והחזן הראשי התלונן בפני אביו של סירוטה כי בנו "גונב" את משרתו. סירוטה התפטר מבית הכנסת וקיבל משרת חזן בבית כנסת אחר בעיר.
קורות חיים > וילנה

בשנת 1896 עבר לוילנה, שם שימש כחזן ה"שטאדטשול" משך שמונה שנים. כמנצחי המקהלה שימשו יצחק שלוסברג ואחריו נתן אברהמסון, מאוחר יותר מונה המוזיקאי ליאו לוב למנצח. כשנתמנה, ארגן לוב מקהלה גדולה שליוותה את סירוטה בקונצרט מיוחד. הקונצרט זכה להצלחה ולפרסום בעיתונות, והשניים החלו לקבל הזמנות לקונצרטים במינסק, גרודנו, ביאליסטוק וערים גדולות אחרות ברחבי רוסיה. היה זה תחילתו של שיתוף פעולה פורה, שנמשך לאורך כל הקריירה של סירוטה. מאז הרבה להופיע על במות אירופה, ואף הופיע מספר פעמים בסנקט פטרבורג ובמוסקבה לפי בקשתה של מריה פיודורובנה, אשת הצאר ניקולאי השני. ב-1902 שר בקבלת פנים לכבוד הרצל.
ב-1903 יצאו לאור תקליטיו הראשונים של סירוטה. סירוטה היה בין החזנים הראשונים שהקליטו פרקי תפילה ושירה בגרמופון. תקליטים אלו תרמו רבות לפרסומו של החזן ברחבי העולם. עם שיפור הטכנולוגיה הקליט הרבה מהקטעים מחדש (כמו שעשו החזנים יוסלה רוזנבלט, וזבולון קוורטין), כך שמאזינים היום יכולים לעקוב אחרי שיפור קולו וסגנונו.
ידיעה שנתפרסמה בפברואר 1905 בעיתון "הזמן" בווילנה, מספרת על כך שנשדדו מסירוטה "מלבושים וחפצים אחרים". תמורת החזרת הרכוש, נדרש סירוטה לשלם 25 רובל וכן להוסיף שתי הופעות שלא מן המניין, כי על ידי שהחזן ממעט בתפילות, נתמעטה פרנסתם של אלו.
קורות חיים > ורשה

ב-1907 התקבל כחזן הראשי בבית הכנסת טלומצקה שבוורשה, משרה אותה החזיק כמעט 20 שנה. איתו עבר גם מנצח המקהלה ליאו לוב. הוא המשיך להופיע ברחבי אירופה לפני קהל יהודי ונוצרי כאחד. בין מעריציו היה אנריקו קארוזו, שלפי האגדה הרבה להגיע להופעותיו של סירוטה.
קורות חיים > ארצות הברית

בשנת 1912 הגיע למסע הופעות ראשון בארצות הברית. הופיע בין היתר בקרנגי הול ובתיאטרון ההיפודרום, ובערים הגדולות. בשנת 1913 הופיע שוב בארצות הברית. בשנת 1921 הופיע במטרופוליטן אופרה בניו יורק מלווה במקהלת נערים גדולה בניצוח מאיר מכטנברג, מלווה בפסנתר בידי בנו נפתלי סירוטה. באותו קונצרט שרה גם ביתו הלנה מספר שירי עם ביידיש.
מאז נסקה הקריירה של סירוטה בארצות הברית, והוא הרבה להופיע בקונצרטים ולהתפלל בבתי כנסת ברחבי ארצות הברית. בימים הנוראים של השנים 1924, 1925 ו-1927 התפלל בניו יורק. בעקבות כך, כשחזר בשנת 1927 לוורשה הופתע לגלות כי משרתו בבית הכנסת טלומצקה הועברה לחזן משה קוסביצקי. בעיני הנהלת בית הכנסת לא מצאה חן העובדה כי החזן הראשי נוסע ברחבי העולם, ונוטש את קהילתו ובפרט בימים הנוראים. הוא המשיך במסעות הקונצרטים שלו באירופה הן במערב והן במזרח. בכל מקום התקבל בהערצה והתלהבות שהביאה לעיתים לחריגה מהסדר הציבורי. באמסטרדם לדוגמה, התבטלו שני קונצרטים מתוך שלוש לאחר שבקונצרט הראשון הקהל הנלהב גרם נזק לאולם בו הופיע. במרץ 1926 הוא הגיע לביקור בארץ ישראל, במסגרתו הופיע בתל אביב, ירושלים, ובמקומות נוספים, בהם בית הכנסת הגדול בנס ציונה, שנחנך זה מקרוב.
בשנת 1935 קיבל סירוטה את משרת החזן בבית הכנסת נוז'יק בוורשה. באותה שנה נסע גם לארץ ישראל לביקור נוסף, שם התפלל בימים הנוראים באולם קולנוע מוגרבי בתל אביב.
בשנת 1938 ביקר סירוטה בפעם האחרונה בארצות הברית, התפלל את תפילות הימים הנוראים בשיקגו ובחג הסוכות התפלל במילווקי. הוא חזר לאירופה בעקבות מחלתה של אשתו.
מלחמת העולם השנייה

סירוטה ומשפחתו נלכדו בוורשה בעת כיבוש הנאצים במלחמת העולם השנייה, והוא בילה את סוף ימיו בגטו ורשה. בימים הנוראים של שנת 1942 התפלל סירוטה באחד מבתי המלאכה בגטו. ד"ר הלל זיידמן מתאר בספרו "יומני גטו ורשה" את האווירה בתפילה:
"החדר הקטן היה מלא וגדוש, אך קולו המתוק והמלודי של סירוטה הלהיב את לב כולם, כאשר הוא התחנן "וימלא משאלותינו במידה טובה ישועה ורחמים". כאשר ההכרזה של המילה האחרונה "רחמים" שיקפה סימולטנית הן בכיה של ילד קטן והן זעקה נואשת של מבוגר. הדי ההתעללות הסדיסטית והרציחות הברוטליות נשמעו היטב במילה זו"
בהמשך מתאר זיידמן את היצירה אותה חיבר במקום סירוטה לטקסט של "אבינו מלכנו":
"היצירה ששר סירוטה ב"אבינו מלכנו" הייתה כנה ועגומה, לא היה זה הנוסח הרגיל שלו. באופן כללי, לדברי חברי הקהילה הקבועים שלו, הוא לא נהג לשיר את הקטע הזה. אך היום, פרץ אלתור יפהפה שנגע היטב בליבותינו. רגע מרטיט במיוחד היה לקראת סיום הקטע, כאשר סירוטה נשבר כשהוא שר "אבינו מלכנו, עשה למען שם קדשך".. "אבינו מלכנו, עשה למען טבוחים על יחודך"... "אבינו מלכנו, עשה למען באי באש ובמים על קידוש שמך"...
סירוטה ומשפחתו נספו במרד גטו ורשה ב-1943.
הערות שוליים

↑  קובי בן שמחון, תולדות הגנגסטר היהודי, הארץ 20.10.04
↑  ידיעה בעיתון ניו יורק טיימס, 16.3.1921
↑  עולים בחיפה, דואר היום, 17 במרץ 1926
↑  החזן סירוטה בתל אביב, דואר היום, 21 במרץ 1926
קבלות פנים למר סירוטה, דואר היום, 19 במרץ 1926
↑  נס ציונה - צרכי ציבור, דואר היום, 23 ביוני 1926
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300785905171  PLWABN: 9810674159505606  BNE: XX5532528  BnF: cb139805067 (data)  GND: 134811267  ICCU: DDSV215427  ISNI: 0000 0000 8143 8311  LCCN: n93038697  MusicBrainz: 5cff05c7-7577-45e3-9e18-402f78a6e68f  SUDOC: 179038265  VIAF: 64199828   WorldCat (עם VIAF): 64199828
גיי

ערך זה עוסק במונח "גיי" כמילה בשפה האנגלית. אם התכוונתם לנטייה מינית, ראו .
גֵיי (מאנגלית: Gay) היא מילה בשפה האנגלית המציינת אדם הנמשך לבני מינו. באנגלית מכוונת המילה לכל המגדרים, אולם בעברית, ששאלה את המילה (כמו רבות משפות העולם), מתייחסת מילה זו לגברים בלבד (כמילה נרדפת ל"הומוסקסואל"). מקבילות נוספות למונח הן הומו או עליז (מיושן וכמעט ולא בשימוש כיום) כשם כולל להומואים זכרים, וגאה – תרגום שומר משמעות וצליל (תשמו"ץ), המתייחס לגאווה להט"בית (Gay pride) ובה-בעת שומר על צליל המילה האנגלית gay – ככינוי ללהט"בים. בעבר נהוג היה בישראל לכנות לסביות כ"נעמות" והומואים כ"נעימים", כתרגום המונח, אך גם כינויים אלו אינם בשימוש למעלה מ-20 שנים.
היסטוריה

המונח האנגלי "גיי" (gay) תיאר במקור את הרגשות שאננות, שמחה ואופטימיות. בעברו הרחוק יותר, בשנות ה-30 של המאה ה-17, הוא אף סימן חוסר-מוסריות.
בשלהי המאה ה-19 החל המונח להתקשר להומוסקסואליות, אך רק במהלך המאה ה-20 גדל בהדרגה השימוש בו במובן זה. ככל הנראה אחד השימושים הראשונים בדפוס במילה בהקשרה ההומוסקסואלי היה בספרה של גרטרוד שטיין מ-1922, "העלמה פר והעלמה סקין". באנגלית מודרנית משמש המונח הן כשם תואר והן כשם עצם. עד סוף המאה ה-20, השימוש במילה "גיי" לתיאור אנשים הנמשכים לבני-מינם היה בעיקר במאמרים ובמסמכים אחרים. באותה תקופה, בחלקים מסוימים של העולם הפך המונח לכינוי גנאי; דוגמה לכך היא בקרב המדינות דוברות האנגלית (ארצות הברית, קנדה, בריטניה וכו'), שבהן משמעות המילה "גיי" בקרב הצעירים זהה ל"שטויות" או "טיפש" (לדוגמה: "That's so gay" – "זה כ"כ גיי"). בשימוש זה אין הכוונה להומו, כך שניתן להשתמש במושג זה גם לגבי עצמים דוממים ומושגים מופשטים. יש מחלוקת בשאלה האם השימוש במשמעות זו שומר על המשמעות ההומוסקסואלית או לא.
ראו גם

הומופיל
גיי פרנדלי
גיידאר
לקריאה נוספת

Leap, William (1995). Beyond the Lavender Lexicon: Authenticity, Imagination, and Appropriation in Lesbian and Gay Language. Taylor & Francis. p. 360. ISBN 2884491813.
הערות שוליים

↑  הפגנה של הומוסקסואלים ולסביות בתל אביב ב-1979
1 2  "Online Etymology Dictionary".
↑  Martha E. Stone, Sept–Oct, 2002. "Who were Miss Furr and Miss Skeene?", The Gay & Lesbian Review Worldwide.
↑  "GLAAD: AP, New York Times & Washington Post Style".
↑  "APA Style Guide: Avoiding Heterosexual Bias in Language".
↑  Sherwin, Adam (6 ביוני 2006). "BBC ruling on use of the word gay". The Times. London. נבדק ב-3 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Anti-gay abuse seen to pervade U.S. schools". אורכב מ-המקור ב-2007-03-01. נבדק ב-2020-05-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565316305171  BNE: XX530028  BnF: cb126474948 (data)  LCCN: sh85061795  LNB: 000115511  NARA: 10638384  NKC: ph120793  NSK: 000233069
דג אנונימי?

לוגו כתב העת
כריכה אחורית של האנתולוגיה: מניפסט הדג ושמות המשתתפים באנתולוגיה
דג-אנונימי? הוא כתב עת ספרותי ישראלי שפעל באינטרנט בין השנים 2001‏-2004. במהלך פעילותו פרסם כתב העת 27 גליונות שכללו בעיקר שירה, אך גם פרוזה, תרגומים, מאמרים, רשימות ועבודות צילום וציור. כמו כן כללו הגליונות דיווחים על אירועי ספרות בארץ, ומדור סאטירי בשם "אפוא;". ב-2002 פרסם כתב העת אנתולוגיה בדפוס, בהוצאת "אבן חושן". במהלך פעילות כתב העת הופק ערב קריאה אחד בירושלים ("תמול שלשום") ושני ערבי קריאה בתל אביב ("פרוזה").
העורכים המייסדים של הדג הם תומר ליכטש, אלעד יעקבי וגלעד מעיין. במהלך שנת הפעילות הראשונה הצטרפה למערכת דנה גולדברג כעורכת ספרותית ואמנותית שריכזה גם את האמנים הפלסטיים בגליונות. במהלך שנת הפעילות הראשונה עזב גלעד מעיין את המערכת. את השירים ניקד המשורר יעקב-שי שביט.
ב-2002 כונסו מבחר מהשירים ומאמרים שפורסמו עד אז בגליונות הדג המקוונים לאנתולוגיה שיצאה בדפוס, בהוצאת "אבן חושן", רעננה. האנתולוגיה כונתה "אנתולוגיה ראשונה", אם כי מעולם לא יצאה לאור אנתולוגיה שנייה. את האנתולוגיה ערך אלעד יעקבי.
במשך שנתיים פורסמו גליונות הדג מדי ראשון לחודש. עם פרסום הגיליון ה-24 יצא כתב העת לפגרה בת שנה, אחריה חזר לפעול במתכונת מעט שונה, למשך שלושה גליונות מורחבים שפורסמו לאורך תקופה של שישה חודשים. הגיליון השלישי סגר רשמית את פעילות כתב העת. האתר עצמו עומד כעת כארכיון פתוח של כל תוכני כתב העת.
מניפסט ואידאולוגיה

כתב העת ביקש, לפי הצהרותיו, לעמוד כגוף הביקורתי המקוון הראשון לספרות עברית, והקפיד על עקרונות עריכה חמורים. הערכים שהובילו את הקו המערכתי היו בעיקרם אסתטיים. המערכת ניסתה לבחון את השילוב של הספרות העברית במדיום המקוון, שהיה באותו זמן יחסית חדש. בין היתר פורסמו "שירי HTML", העושים שימוש באמצעים תכנותיים למטרות יצירת אפקטים ספרותיים. כמו כן ביקשה המערכת לקדם "קצב חדש" בעברית, ההולם את העידן המקוון. הדברים הללו נוסחו במניפסט החודשי "דבר דג", שעמד בשער כל גיליון.
גיטרת רזונטור

גיטרת דוברו
רזונטור (מהוד) דוברו מתחת לכיסוי, דיסקית שקועה
פריטה עם סלייד
נגינה בגיטרה המונחת על הברכיים
גיטרת רזונטור (מהוד בעברית; נקראת פעמים רבות בשם הגנרי גיטרת דוברו על שם המותג המוכר ביותר שלה) היא גיטרה שצלילהּ מוגבר באמצעות חרוט העשוי דיסקיות מתכת המותקן על גופה. בעיית ההגברה, שהייתה חיונית בראשית המאה ה-20, כדי שהגיטרה תוכל להשתלב בהרכבים בהם ניגנו כלי נשיפה ותופים, נפתרה מאז שנות החמישים באמצעות הגברה חשמלית, אולם צלילה המתכתי המיוחד וה"שורשי" של גיטרת הרזונטור נותר חביב על אמני בלוז, בלוגראס וקאנטרי. על עטיפת התקליט "Brothers in Arms" של להקת דייר סטרייטס מופיעה גיטרת רזונטור, והיא כלי אהוב על סולן הלהקה, מרק נופלר.
היסטוריה

הגיטרה הומצאה בשנת 1926 על ידי בונה כלי הנגינה, ג'ון דופיירה (1893–1988), שהיגר לארצות הברית מסלובקיה. אמרגן הוודוויל והגיטריסט ג'ורג' ביוקאמפ (George Beauchamp) ביקש ממנו ליצור גיטרה שצלילה יהיה חזק מספיק כך שתוכל להחליף פסנתר בלהקת ליווי. דופיירה הרכיב שלוש דיסקיות אלומיניום על תיבת תהודה של גיטרה רגילה ממתכת ויצר מהוד אקוסטי שהגביר את צליל הגיטרה פי שלושה ויצר צליל עמוק, מתכתי ומדויק.
יחד עם ביוקאמפ ואחיו אמיל ורודי הקים דופיירה בשנת 1927 את חברת "כלי הנגינה של נשיונל סטרינג" ( National String Instrument Corporation). דופיירה ניסה שיטות שונות להגברת וחידוד הצליל של הגיטרה ויצר כלים בעלי גוף מתכתי (מפליז, ניקל או פלדה), עליהם ניתן לנגן כאשר הגיטרה שוכבת על ברכי הנגן ("סטיל גיטר").
בשנת 1928 עזבו האחים דופיירה את נשיונל והקימו יחד עם שני אחים נוספים, רוברט ולואי, את חברת "דוברו" (ראשי תיבות של "Dopyera brothers", האחים דופיירה, ומילה שמשמעותה "טוב" בסלובקית). המותג דוברו הפך שם נרדף לגיטרות רזונטור באשר הן, למרות שבדרך-כלל מיוחס הכינוי "גיטרה דוברו" לגיטרה שגופה עשוי עץ, עם דיסקית מהוד מתכתית יחידה שקועה.
הגיטרות זכו לפופולריות רבה בקרב נגני הזרמים המוזיקליים החדשים של התקופה כג'אז, דלתא בלוז, טקסס בלוז וקאנטרי. בהמשך, לאחר ההגברה החשמלית, המשיכו נגנים להשתמש בה רק בשל צלילה המיוחד.
בשנת 1932 רכשה "דוברו" את "נשיונל". ב-1967 יצרו אמיל ורודי דופיירה את חברת OMI ‏(Original Musical Instrument Company) שהמותג שלה נקרא Hound Dog ומ-1970, לאחר דיוני משפטיים, חזרה לייצר גיטרות רזונטור תחת השם "דוברו". ב-1993 רכשה חברת גיבסון את המותג "דוברו", השייך לה עד היום.
סוגי גיטרות, פריטה וכיוון

המהודים (רזונטורים) נחלקים לשלושה סוגים:
tricone (חרוט משולש), העשוי שלוש דיסקיות מתכת, בעיצוב המקורי (פטנט אמריקאי מספר #1,741,453)
"biscuit" דיסקית בודדת בולטת, גיטרות אלה יוצרו על ידי חברת נשיונל ונקראות "נשיונל גיטר" (פטנט אמריקאי מספר #1,808,756)
"dobro" דיסקית בודדת שקועה (פטנט אמריקאי מספר #1,896,484)
שלושת סוגי המהודים יכולים להופיע עם גופים עשויים עץ או מתכת (למרות שמהוד דוברו בגיטרת מתכת הוא שילוב נדיר).
הנגינה על גירת רזונטור מתבצעת כמעט תמיד עם "סלייד", לשם ניצול הצליל המיוחד שנוצר כיוון שהגיטרה פחות רגישה ללחץ שנוצר מגיטרה רגילה. בגיטרות ממתכת נהוג לנגן כאשר הן מונחות על ברכי הנגן, בגיטרות אלה, הנקראות "סטיל גיטר", החלק האחורי של הצוואר הוא מרובע ולא מעוגל. בפריטה נעשה שימוש במפרטים ייעודיים או ללא מפרט.
כיוון הגיטרה הוא לרוב כיוון פתוח.
בנוסף לגיטרות בעלות 6 או 12 מיתרים יוצרו גם גיטרות בעלות מספר מיתרים לא-סטנדרטי כ-8 או 10 מיתרים. בנוסף יוצרו עם רזונטור גם כלי מיתר נוספים כגיטרה בס, מנדולינה ויוקללה.
נגנים בולטים

בתחום הבלוז ניגנו בדוברו נגנים רבים מתקופת הדלתא בלוז והטקסס בלוז ובראשם סאן האוס ובוקה וייט, בתקופה המודרנית ניגן בגיטרת דוברו בבלוז אריק קלפטון כמו כן משתמש בה הזמר בק, להדגשת שורשיו במוזיקה האמריקאית. מארק נופלר מהדייר סטרייטס, ידוע כחובב גדול של הגיטרה.
בתחום הקאנטרי והבלוגראס ניתן למנות את ג'רי דאגלס, דוד ג'וש גראוויס וארל סקורגי בשנות הארבעים החמישים והשישים ופול פרנקלין, שהצטרף בשנות התשעים ללהקת הדייר סטרייטס.
הערות שוליים

↑  שרטוט מתוך רישום הפטנט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 4ffe5341-4d63-4b1f-8b00-b008954bc7a4
גם זה יעבור (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע טונה
 מתוך האלבום גם זה יעבור
 יצא לאור:  22 בפברואר 2015
 פורמט:  הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
 סוגה:  היפ-הופ
 שפה:  עברית
 אורך:  4:14
 חברת תקליטים:  עננה
 כתיבה:  טונה
 לחן:  טונה
 הפקה:  ניר דנן ויקיר בן טוב
גם זה יעבור הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הישראלי טונה. השיר יצא לאור ב-22 בפברואר 2015, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של טונה, "גם זה יעבור", על ידי חברת התקליטים עננה.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי טונה והופק על ידי ניר דנן ויקיר בן טוב, בדומה לשאר שירי האלבום. בשיר, מתאר הדובר טרנדים שחלפו, וממחיש אותם לקשיים בחיים האישיים. טונה סיפר על השיר: ”השיר נכתב לאחר שניסיתי לעודד חבר, כולם אומרים "הכל יעבור", בשיר דאגתי לדוגמאות והוכחות. הטקסטים לאלבום נכתבו במסע של חצי שנה אותו הקדשתי לחיפוש עצמי וכתיבה בלבד, בו הייתי לוקח כל יום רכבת לעיר אחרת בארץ, מוצא לי פינה וכותב מה שיוצא, "גם זה יעבור" הוא אחד מ-50 טקסטים שנכתבו בתקופה הזו, ניסיתי לכתוב שירים טובים שיכולים לעבוד גם בלי מוזיקה, ואחר כך ליצוק לתוכם את כל מה שכיף בהיפ-הופ.”
ביקורת

עינת קדם סקרה את השיר ב-"הארץ", ותוך התייחסות לפרסומת שעשתה שימוש בשיר, כתבה: ”"גם זה יעבור" של טונה הוא שיר מפוכח שמדבר על רגשות, על כאב ובדידות ועל חוסר הקביעות בחיים. בא בנק מזרחי טפחות, גוף עסקי, אינטרסנטי, שכל מטרתו היא התעשרות ועשיית רווחים, משנה את המילים ומנכס את השיר לעצמו באצטלה של אכפתיות ומחאה חברתית. מזרחי טפחות אומר לנו שהפגיעה שלנו מהתהליך המואץ של סגירת סניפי הבנק ודלפקי הפקידים שנתנו מענה אנושי תחלוף אם רק נעבור אליו.”
בלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את האלבום "גם זה יעבור", ובנוגע לשיר כתב: ”שיר באסה שאומר – הלב שבור, אין במה להתעודד, והעולם כמנהגו נוהג, הכל עובר ושום דבר טוב באמת לא קורה. רק הזמן מרפא. השיר יותר מאשר מעיד על ז'אנר היפ הופ ישראלי ייחודי, הוא מסמן יוצר מיוחד בסצנה המקומית.”
הצלחה

השיר הפך לאחד השירים הבולטים מתוך האלבום "גם זה יעבור" ואף לאחד משיריו הבולטים של טונה. במצעד השבועי של מדיה פורסט דורג השיר במקום השישי, במצעד השבועי של רשת ג' דורג השיר במקום השלישי, במצעד הרשמי של גלגלצ דורג השיר במקום השני. כמו כן, זכה במקום ה-40 במצעד השנתי של מדיה פורסט, במקום ה-17 במצעד השנתי של רשת ג', ובמקום ה-16 במצעד השנתי של גלגלצ.
נכון למרץ 2023, מונה הצפיות של הקליפ של השיר באתר יוטיוב עומד על כ-14 מיליון. ומונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-2 מיליון.
רשימת רצועות

| גם זה יעבור> מס' | גם זה יעבור> שם | גם זה יעבור> משך | גם זה יעבור>  | גם זה יעבור>  | גם זה יעבור>  | גם זה יעבור>  | גם זה יעבור>  | גם זה יעבור>  | גם זה יעבור>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גם זה יעבור (גרסה מלאה)   | 5:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | גם זה יעבור (גרסת רדיו)   | 4:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | גם זה יעבור (גרסת רדיו נקייה)   | 4:14 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 2 |  |
|  ישראל | מצעד שירי האפל מיוזיק | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 40 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 17 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 16 |  |
הערות שוליים

↑  פטיפון - טונה - גם זה יעבור, באתר פטיפון
↑  עינת קדם, לא, מזרחי טפחות, זה לא יעבור, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2017
↑  100 אחוז היפ הופ ציוני, באתר יוסמיוסיק, ‏2015-09-14
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
1 2  גם זה יעבור, באתר "פזמונט"
↑  המצעד השבועי 30.04.2015, באתר glz.co.il
↑   טונה - גם זה יעבור // Tuna - Gam Ze Ya'avor, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 5:10)
↑  גם זה יעבור, נבדק ב-2020-04-16
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏29 במרץ-4 באפריל 2015