חנן יובל
ביוגרפיה

יובל נולד בקיבוץ משמרות כחנן בוליבסקי לבלה ויצחק, ממייסדי הקיבוץ, שעלו לארץ ישראל מלטביה ומאוקראינה, כבן זקונים ולו שתי אחיות גדולות. הוא בן דורם של בני הקיבוץ, שלום חנוך (אביו של חנוך ואמו של יובל קרובי משפחה) ומאיר אריאל. בעודו תינוק, באוגוסט 1947, נהרגה אחותו הבכורה יעל בהיותה בת 11, מכדור תועה שירה באוויר חייל אנגלי שיכור.
יובל התחיל ללמוד לנגן בגיטרה באזור מגוריו לאחר בר המצווה שלו, ומאוחר יותר המשיך בלימודי גיטרה קלאסית אצל חיים אסולין בתל אביב.
יובל למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה והופיע עם שלום חנוך, מאיר אריאל ואחרים, במסגרת להקת הנוער של הקיבוץ, שנקראה "המשמרון". הוא השתתף בחוג הדרמטי בבית ספרו וכישוריו אלו הובילו אותו ב-1965 לשירות הצבאי בלהקת הנח"ל. לאחר סיום שירותו הצבאי, למד פילוסופיה כללית ויהודית באוניברסיטת תל אביב.
ב-1967 הצטרף להרכב "יואל דן ושלישייתו", עמו נסע למסע הופעות לארצות הברית למשך שנה. עם חזרתו לישראל, הצטרף לבני אמדורסקי ושלום חנוך בהקמת "השלושרים", שלישיית זמר מצליחה שפעלה בשנים 1969–1970. הוא שימש כחבר בהרכב ולעיתים היה סולן בחלק מהשירים. השיר המפורסם ביותר אותו ביצע יובל במסגרת השלישייה כסולן ראשי הוא "צרות טובות". לאחר תקופת "השלושרים", הקים את להקת "כיף התקווה הטובה", שכללה את ג'וזי כץ, שלמה מזרחי, אלי מגן וזהר לוי. הלהקה הקליטה מספר שירים, כ"בלדה לעוזב קיבוץ", "שני צבים" ו"ד"ר יארינג", אך לא סיימה את הקלטת אלבומה והתפרקה. חלק משיריה ("בלדה לעוזב קיבוץ", "דוקטור יארינג" ו"שני צבים") הופיעו באלבום האוסף של שמוליק קראוס "שבעים שמונים". לאחר הפירוק, יובל הצטרף להרכב "שובבי ציון", שכלל גם את קובי רכט ואת קובי אשרת. עם הרכב זה הופיע יובל עד 1971. השלישייה הוציאה אלבום אחד בלבד שממנו בלטו שירים כמו "נגה" (אחותו של חנן יובל; את המילים חיבר מאיר אריאל, בן קיבוץ משמרות ואת הלחן חיבר שלום חנוך) ו"איש גדול", והשתתפה בתחרויות הזמר של תחילת שנות השבעים שם ביצעה שירים בהם "ישראל ישראל בטח בשם" ו"בגללי או בגללו".
במשך מספר שנים בתחילת שנות ה-70, במקביל לתחילת קריירת הסולו שלו, שיתף יובל פעולה עם אמנים רבים, בהם שלמה ארצי, איתו הופיע וגם הקליט את "ציונות בלי מירכאות" ועם ג'וזי כץ, איתה הקליט את השיר "אֵרְאֶלֳה". בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ג (1973) ביצע ביחד עם ירדנה ארזי ואפרים שמיר בליווי שלישיית אף אוזן גרון את השיר "ליל חניה", מהשירים המזוהים ביותר עם התחרות.
ב-1972 החל יובל את ניסיונותיו הראשונים כזמר סולן בהופעות במועדון "עומר כ'יאם" ביפו. בתקופה זו, החלו גם ניסיונות ההלחנה שלו ושני שיריו הראשונים "בטרם" ו"שנינו ביחד וכל אחד לחוד" שניהם למילים של יהודה עמיחי יצאו לרדיו וזכו לחשיפה רבתי ולהצלחה גדולה. ב-1974 הוציא יובל את אלבומו הראשון כסולן, "חנן יובל", בו הלחין ועיבד את רוב השירים. המוכר מבין שירי האלבום הוא "אתם זוכרים את השירים", שאותו כתב יהונתן גפן בטורו האישי ב"מעריב" במהלך מלחמת יום הכיפורים, שהפך לאחר מכן לשיר הנוסטלגיה המזוהה עם יובל. שירים נוספים מהאלבום שהצליחו היו "בטרם", "שנינו ביחד וכל אחד לחוד", "טוב שלא הלכת" (שנכתב לסרט "הזמנה לרצח" של אסי דיין), "אני רואה אותנו כבר זקנים" (בו נכללה ציטטה משיר של להקת האבנים המתגלגלות: "I Can Get No Satisfaction") ו"שיר אל על" (שהולחן למילותיו של זאב ז'בוטינסקי). באלבום ניכר סגנונו של יובל המשלב מוזיקת פולק בשילוב רוק ישראלי רך מאוד, עם השפעות ג'אזיות ואקוסטיות.
בסוף 1974 העלה יובל עם דורית ראובני ודני כץ את המופע "ערב שירי המשוררת רחל", שהורכב כולו משירים שהלחין יובל למילים של רחל המשוררת. הלהיט הגדול של המופע היה "פגישה, חצי פגישה". שיריו תועדו על גבי אלבום בשם המופע.
ב-1976 הוציא יובל אלבום שני, "עוצם עיניים ושר", שסגנונו היה דומה לסגנון האלבום הראשון. השיר היחיד המוכר של האלבום היה "סלואו תחילת שנות השישים". האלבום הבא, "אתם זוכרים את השירים", יצא ב-1977 וכלל ביצועים מחודשים לשירים קודמים שביצע יובל במסגרת ההרכבים שבהם השתתף בעבר כגון "צרות טובות", "פגישה חצי פגישה", ו"נוגה", לצד שירים חדשים כמו "שיר אהבה פוליטי" (אותו הלחין למילותיו של יהונתן גפן).
ב-1978 העלה יובל את המופע "קרוב יותר", שתיעודיו היחידים הם תקליטי השדרים "כשצלצלת רעד קולך" שהלחין יובל למילים של נתן זך (ומוכר יותר בביצועה של נורית גלרון עבור אלבומה "שירים באמצע הלילה" מ-1981) ו"פטמה" שכתב איציק ויינגרטן וכן שירים נוספים שתועדו בקליפים בתוכנית "זהו זה!" ב-1979 ובהם "מותר לומר". אלבום המופע שהיה אמור לצאת באותה שנה נגנז עקב הפסקתה של חברת CBS את החוזה עם יובל.
במסגרת המופע "ימי בנימינה" בשנת 1983, החל שיתוף הפעולה הפורה שנמשך שנים בין יובל לבין אהוד מנור. ב-1985 הוציא יובל את האלבום "דור" שנקרא על שם בנו הבכור וכלל שירים שנכתבו על ידי מנור והולחנו על ידי יובל. האלבום הניב את הלהיטים "ואם השיר הזה נשמע לכם מוכר" ו"ים תיכוני". שיר נוסף באלבום הוא "מה נשמע בבית", אשר הולחן לראשונה על ידי ירוסלב יעקובוביץ' ובוצע לראשונה על ידי ירדנה ארזי בשנת 1984. בעקבות האלבום, יצא יובל במופע בעל אותו השם "דור", אותו חנך לראשונה בפסטיבל ערד באותה שנה. האלבום "אמצע החיים" שיצא ב-1987, תוך ציון שנתו ה-40 של יובל, הניב את הלהיטים "אחרת לא הייתי שר" ו"אני אהיה הליצן שלך".
שירים שהלחין יובל לזמרים אחרים יצאו בהקלטה מחודשת כדואטים עם המבצעים המקוריים במסגרת אלבומו "כשהיונים חוזרות" מ-1989. בין השירים באלבום נמנים "הלילה הוא שירים" עם חוה אלברשטיין, "אני וסימון ומואיז הקטן" עם יוסי בנאי, "בחופשתו" עם דורית ראובני, "שהשמש תעבור עלי" עם ירדנה ארזי, "הימים שעוד נכונו לנו" עם הדודאים ו"כשצלצלת רעד קולך" עם נורית גלרון.
ב-1991 חזר יובל לשיתוף פעולה עם בני אמדורסקי וישראל גוריון, שהיו צמד הדודאים, והפיק את מופע הטלוויזיה "שלושרים על גשר הירקון". אלבום המופע שיצא באותה שנה ונקרא גם הוא "שלושרים על גשר הירקון" זכה להצלחה. באותה שנה, הקליט יובל בדואט עם מרגלית צנעני את השיר "ימי הרדיו", אותו הלחין יובל למילים של יואב גינאי שנכתבו בעקבות מלחמת המפרץ שפרצה בשנה זו. שנה מאוחר יותר, ב-1992, יצא האלבום "באורות גבוהים", שבו הלחין יובל את כל השירים פרט לשיר "קו אדום", שכתב והלחין דני רובס. האלבום, שהיה רוקיסטי (סגנון שיובל ממעט להשתמש בו), היה הצלחה, אם כי כלל רק מעט להיטים כמו "שיר ישראלי חדש", "לפנות בוקר" ו"מחר אל עוד מחר" בעל המילים הדיכאוניות מעט. באותה שנה הוציא יובל גם דיסק אוסף שבו סיכם עשרים שנות פעילות, "עשרים", עם 20 מלהיטיו הבולטים. בשנה שאחרי הוציא גם ספר שירים ראשון, "ואם השיר הזה נשמע לכם מֻכָּר".
ב-1993 השתתף בתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לאמדורסקי חודשים ספורים לפני מותו, ובה התאחדו "השלושרים" לשירים אחדים. אחרי מותו של אמדורסקי, הצטרף יובל אל גוריון וצמד "הפרברים" (יוסי חורי ואורי הרפז), להרכב שנקרא "החברים של בני". הרכב זה העלה מופע לזכרו של אמדורסקי בפסטיבל ערד 1994, וב-1997 הוציא אלבום שכלל שירים של הרכבים שבהם השתתף אמדורסקי ("הדודאים", "שלישיית גשר הירקון" ו"השלושרים"). ההרכב המשיך להופיע במשך 21 שנה ברציפות.
עם תום פרק "החברים של בני" ופרישת אורי הרפז מ"צמד הפרברים", יזמו והפיקו יובל והרפז, יחד עם חברתם, הזמרת דורית ראובני, הרכב מוזיקלי חדש, שנקרא "שלושתנו". באוגוסט 2017 יצא לאור האלבום "שלושתנו" שהוקלט בהופעה חיה במועדון "זאפה" בחיפה.
במאי 2022 יצא יובל במסע הופעות בליווית נגנים ואורחים, בשם "יובל וחצי".
ב-1996 הלחין לזהבה בן את השיר "הפיג'מה", למילים של יואב גינאי. השיר הופיע באלבומה של בן "זהבה בן שרה שירי ילדים", שיצא באותה שנה. ב-1998 יצא האלבום "זה אתה", שאת כל שיריו כתב אהוד מנור ואת רובם עיבדה קורין אלאל, שהפיקה את האלבום. שיר הנושא של האלבום הוא שיר געגועים לאביו של יובל, שממנו התייתם בגיל תשע. בעקבות האלבום, יצא יובל במופע באותו שם, בליווי לימור עובד, יאיר סתווי וגדי בן אלישע. בהמשך החליפה שירה יובל, בתו של חנן, את עובד ומאז מופיעה לצדו לסירוגין.
ב-2000 הפיק יובל מופע מיוחד לכפר בלום ללימודי יהדות בשם "מסע אישי יהודי". ב-2005 הוזמן יובל לסמינר "קרן עדי", גוף העוסק בקשר בין אמנות ליהדות, שבעקבותיו החל בהקלטת אלבומו "סידור אישי" לאורך כמה שנים. ב-2007 הפיק יובל מפגש עם האמן ג'קי לוי, שוב במסגרת פסטיבל כפר בלום, במטרה לחבר בין דתיים לחילונים. מפגש זה צמח למופע "גשר ההלכה" שבו שולבו מוזיקה חילונית ודתית. ב-2009 יצא לאור הפרויקט "סידור אישי" בהוצאת "עם עובד". הפרויקט כולל ספר ודיסק, שעניינם הוא הקו המשיק בין התרבות היהודית ובין הישראליות העכשווית שצמחה מתוכה. גם פרויקט זה הוליד מופע בימתי באותו שם, "סידור אישי", שעלה ב-2010. ב-2009, בעקבות ביצועו של הזמר החסידי אברהם פריד לשירו של יובל "שהשמש תעבור עלי", נוצר קשר בין שני הזמרים ונפתחה סדרת הופעות משותפת שתחילתה בשתי הופעות בבריכת הסולטן והמשכה ברחבי הארץ.
באותה שנה שבה עלה המופע "סידור אישי", ב-2010, עלה גם המופע "דורות" יחד עם בתו שירה ועם אורי הרפז ובתו שני. במופע ביצעו הרביעייה שירים ממהלך הקריירה של יובל ושל הרפז בעיבודים מקוריים. ההרכב הקליט גרסת כיסוי לשיר של "השלושרים" "לו הייתי פיראט" ושיר חדש בשם "על המים", שהלחין יובל למילים של עדית פאנק.