ג'ון קרפנטר
ביוגרפיה > שנות ה-80 – המשך ההצלחה הקופתית

הצלחתו של קרפנטר המשיכה בסרט "הערפל" (The Fog) משנת 1980, סיפור רוחות העוסק בנקמה שנכתב בשיתוף עם דברה היל, והושפע מקומיקס אימה כגון "אגדות מעולם המסתורין" (Tales from the Crypt)‏ והעין הזוחלת (The Crawling Eye) סרט מ-1958 העוסק במפלצת המסתתרת בעננים.
השלמת "הערפל" הייתה משימה קשה באופן מיוחד. קרפנטר לא היה מרוצה מהגרסה הראשונית של הסרט. לראשונה בקריירה שלו נאלץ למצוא דרך להציל סרט כמעט מושלם שלא עמד בסטנדרטים שלו. קרפנטר צילם צילומים חדשים והכניס סצנות חדשות במטרה להפוך את הסרט למובן ומפחיד יותר. כשליש מהסרט המוגמר מורכב מהצילומים החדשים.
"הערפל" זכה להצלחה קופתית וזאת למרות הבעיות בהפקה והביקורות השליליות ברובן שקיבל. הסרט הופק בתקציב של 1,000,000 דולר אך הכניס למעלה מ-21,000,000 דולר בארצות הברית לבדה. קרפנטר ציין כי "הערפל" אינו הסרט החביב עליו, אך הוא "קלאסיקת אימה מינורית".
קרפנטר המשיך את ההצלחה עם הסרט המדע הבדיוני "הבריחה מניו יורק" מ-1981. לסרט נוצרה במהרה עדת מעריצים גדולה, הוא משך מספר רב של צופים לבתי הקולנוע וזכה לתשבחות הביקורת.
סרטו הבא, "הדבר" מ-1982, מוכר בזכות האפקטים המיוחדים המקוריים של רוב בוטין, האפקטים הוויזואליים המיוחדים של האמן אלברט ויטלוק, הפסקול שהולחן על ידי אניו מוריקונה וצוות השחקנים שכלל את הכוכב העולה קורט ראסל, כמו גם שחקני אופי מוערכים כגון וילפורד ברימלי, ריצ'רד דיסארט, צ'ארלס הלאהאן, קית' דייוויד וריצ'רד מסור. "הדבר" הופק בתקציב של 15,000,000 דולר, שיא של קרפנטר באותה תקופה, והופץ על ידי סרטי יוניברסל.
הסרט של קרפנטר התבסס על הנובלה "Who goes there?" של הסופר ג'ון ו' קמפבל ג'וניור, עליה התבסס גם הסרט "The Thing from Another World" של האוורד הוקס מ-1951. הגרסה של קרפנטר נאמנה יותר למקור. "הדבר" היה חלק ממה שקרפנטר כינה בהמשך "טרילוגיית האפוקליפסה" שלו וכללה את הסרטים "הדבר", "Prince of Darkness" ו-"In the Mouth of Madness". סרטי הטרילוגיה מאופיינים כסרטי אימה. סופן של הדמויות עגום והם גרפיים ואכזריים. הסרט לא משך קהל עת יצא לאקרנים, בעיקר בהשוואה לסרט חייזרים אחר שיצא לאקרנים שבועיים לפניו, אי.טי. - חבר מכוכב אחר, שהציג תמונה קלילה יותר לגבי ביקורי חייזרים. קרפנטר האשים את העיתוי שבו יצא הסרט אי. טי. בכישלון של "הדבר". "הדבר" היה כישלונו המסחרי הראשון של קרפנטר. הסרט זכה לעדנה מאוחר יותר כשיצא בפורמט וידאו ושודר בכבלים, וכיום הוא נחשב באופן גורף לאחד מסרטי האימה הטובים ביותר שנעשו.
מעט לאחר שסיים את הפקת הסרט "הדבר" הציעו אולפני יוניברסל לקרפנטר לביים את הסרט "יורקת האש" המבוסס על ספר באותו השם של סטיבן קינג. קרפנטר שכר את ביל לנקסטר על מנת ליצור את האדפטציה מספר לתסריט. לנקסטר סיים את המלאכה באמצע שנת 1982. קרפנטר היה מעוניין שברט לנקסטר יגלם את דמותו של ריינבירד, ושג'ניפר קונלי בת ה-12 תגלם את צ'רלי, אך לאור האכזבה מ"הדבר" החליטו אולפני יוניברסל להחליף את קרפנטר בבמאי מארק ל. לסטר. באופן אירוני סרטו הבא של לנקסטר היה "כריסטין" משנת 1983, שהיה מבוסס גם הוא על ספר של קינג באותו השם. העלילה מגוללת את דמותו של ארני קאנינגהם (קית' גורדון, חנון הרוכש רכב הרוס מסוג פלימות' פורי מודל 1958, שמתברר כבעל כוחות על טבעיים. ארני משפץ את המכונית ומפתח אליה אובססיה בעלת תוצאות קטלניות. הסרט "כריסטין" זכה להצלחה קופתית יחסית, ולביקורות טובות; למרות זאת קרפנטר צוטט כאומר שהוא ביים את הסרט רק משום שזו הייתה ההצעה היחידה שקיבל באותה תקופה.
אחת מהפסגות בקריירה של קרפנטר הייתה הסרט "איש הכוכבים" (באנגלית: "Starman"). הסרט זכה לתשבחות, אם כי מבחינה מסחרית הייתה הצלחתו ממוצעת. התסריט לסרט, שהופק על ידי מייקל דאגלס, נבחר על ידי אולפני קולומביה שהעדיפה אותו על התסריט לסרט אי. טי. וגרמה לסטיבן ספילברג לפנות לאולפני יוניברסל. דאגלס בחר בקרפנטר לביים את הסרט בגלל המוניטין שלו כבמאי סרטי פעולה שמצליח לעורר רגשות חזקים בקרב הצופים. "איש הכוכבים" זכה לביקורות טובות בלוס אנג'לס טיימס, הניו יורק טיימס והאל. איי. ויקלי ותואר על ידי קרפנטר כקומדיה רומנטית בסגנון "זה קרה לילה אחד", רק עם חייזר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וכן במועמדות לפרס גלובוס הזהב עבור משחקו של ג'ף ברידג'ס כאיש הכוכבים, וכן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על הפסקול שהלחין ג'ק ניטשה.
לאחר שראה צילומים מ"איש הכוכבים" הציע איליה סלקינד, המפיק בפועל של סרטי "סופרמן", לקרפנטר לביים את סרט הפנטזיה האפי החדש שלו, "סנטה קלאוס: הסרט". ההצעה ניתנה לקרפנטר בזמן ארוחת צהריים במלון ריץ. אף על פי שהרעיון לחרוג מהנורמות שלו ולביים סרט פנטזיה לילדים קסם לו, ביקש קרפנטר 24 שעות על מנת להרהר בהצעה. למחרת העמיד קרפנטר רשימת דרישות שכללו בין השאר: חופש יצירתי מוחלט, זכות להשתלט על כתיבת התסריט, הלחנה במשותף של הפסקול, חופש עריכה מוחלט, ליהוק בריאן דנהי לתפקיד סנטה קלאוס ודמי חתימה בסך 5 מיליון דולר (סכום זהה לזה שקיבל כוכב הסרט, דדלי מור). אלכסנדר ואיליה סלקינד לא אהבו את הדרישות ומשכו את ההצעה. עשר שנים לאחר מכן סיפר קרפנטר למגזין "אמפייר" שהוא מתחרט שלא דרש פחות וביים את הסרט, מאחר שהוא אהב את הרעיון לסרט ואת האופן שבו הוא היה גורם למבקרים לשנות את דעתם לגבי מגבלותיו כבמאי.
לאחר כישלון קומדיית הפעולה עתירת התקציב שלו, "צרות גדולות בצ'יינה טאון" (1986), נאלץ קרפנטר להיאבק על מנת להשיג מימון לסרטיו. הוא חזר לביים סרטים דלי תקציב כמו "Prince of Darkness"
 (1987), שהושפע מהסדרה "Quatermass" של ה-BBC. אף על פי שסרטים נוספים שביים באותן שנים, כמו "הם חיים" (1988) יצרו סביבם תופעת קאלט משמעותית, קרפנטר לא הצליח לממש את הפוטנציאל שלו לבימוי שוברי קופות.
ב-1989 הוצע לקרפנטר לביים את "מגרש השדים 3", ובמשך שבוע נפגשו הוא ופיטר בלאטי, שכתב את הרומן "לגיון" עליו מבוסס הסרט. שני היוצרים היו חלוקים בדעותיהם לגבי נקודת השיא של הסרט וקרפנטר ויתר על הפרויקט. בלאטי ביים את הסרט בעצמו שנה לאחר מכן. קרפנטר צוטט כאומר שלמרות חילוקי הדעות ביניהם, הרי שיש להם כבוד הדדי איש כלפי רעהו, והם שוחחו ארוכות על נושא ששניהם מתעניינים בו, פיזיקת הקוונטים.
בריאיון למגזין "אמפייר" סיפר קרפנטר שהוצע לו לביים את "אהבה בשחקים" ואת "חיזור גורלי". הוא סירב ל"אהבה בשחקים" מכיוון שלא אהב את הדיאלוגים ומכיוון שחש שהסרט יבוים על ידי יחידה שנייה (Second Unit). הוא דחה את "חיזור גורלי" מכיוון שלא אהב את התסריט.