stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפה
מיצוי הקפאין מפולי קפה והכנת קפה נטול קפאין

בעבר יוצר קפה נטול קפאין מפולי קפה רגילים, שנטחנו והושרו במתילן כלוריד, החשוד כחומר מסרטן. מתחילת שנות ה־90 החל השימוש בדו־תחמוצת הפחמן – CO2 לצורך המיצוי. בלחץ אטמוספירי רגיל יכול דו־תחמוצת הפחמן להמצא כמוצק (קרח יבש) או כגז, ובלחצים גבוהים הוא עשוי להיות גם נוזל.
על ידי סגירה של CO2 בכלי אטום והבאת המערכת ללחץ שהוא פי 73 בערך מהלחץ האטמוספירי ולטמפרטורה של כ־30 מעלות, עובר החומר למצב צבירה הנקרא נוזל סופר־קריטי (Supercritical Fluid). במצב זה החומר מתנהג כגז וממלא את כל נפח המכל, אבל שומר על תכונות של נוזל וניתן להמיס בו חומרים שונים.
כשמזרימים דו־תחמוצת הפחמן במצב צבירה "נוזל סופר־קריטי" למכל של פולי קפה ירוקים (לפני שלב הקלייה בתנור), החומר מתפשט כגז, חודר לתוך הפולים וממיס את הקפאין (שנמס מצוין ב־CO2 נוזלי). על ידי הגדלת הלחץ עובר CO2 למצב צבירה נוזלי וניתן לנקז אותו ולמצות ממנו את הקפאין הנקי לשימוש במשקאות קלים. לאחר התהליך, בלחץ רגיל CO2 הופך לגז ומתנדף מהמוצר ללא עקבות.
איסור שתיית הקפה

בפולי קפה קיים סם ממריץ בשם קפאין. על אף ששתיית קפה נפוצה בארצות ערב, אסרו חכמי דת מוסלמים במשך מאות שנים את שתיית הקפה, משום שלהגדרתם הוא "חומר משכר".
גם באירופה הייתה שתיית הקפה אסורה בתקופות שונות. היו שהאמינו כי זהו משקה רעיל וכל הלוגם ממנו עתיד למות בייסורים קשים. איסור שתיית קפה בשוודיה נמשך עד שנת 1822. ההתנגדות לקפה לובתה על ידי סוחרי היין והשיכר, שראו בקפה תחרות לפרנסתם.
צ'ארלס השני מלך בריטניה, אסר בצו בשנת 1675, את שתיית "משקה הממזרים השחור". המהומה שקמה בעקבות פרסום הצו, הביאה לביטולו כעבור 11 ימים. גוסטב השלישי, מלך שוודיה, היה בין שליטי אירופה שאסרו על עמם את שתיית הקפה. הוא ערך ניסוי כדי לבדוק את השפעת הקפה: הוא אילץ שני נידונים למוות לשתות משקה יחיד עד מותם, אחד קפה ומשנהו תה. הוא מינה את שני רופאיו הבכירים לעקוב אחר תוצאות הניסוי ולדווח לו מי מבין שני האסירים ימות ראשון. שני הרופאים נפטרו לפני האסירים. המלך נרצח בשנת 1792. כעבור שנים רבות מת אחד האסירים. היה זה דווקא האסיר שהושקה תה בלבד. שותה הקפה הגיע לגיל מופלג.[דרוש מקור]
הפילוסוף הצרפתי שארל מונטסקיה, שנודע בהתנגדותו לשלטון מלוכני, טען כי ניסיונות בתי המלוכה השונים לאסור על שתיית הקפה נובעים מהיותו "משקה המעורר את השכל" ומתוך פחד שהוא יגרום לשינוי הסדר החברתי הקיים. "לו אני הייתי המלך", טען מונטסקייה, "הייתי אוסר על המעמדות הנמוכים אפילו לגימת קפה אחת. המשקה הזה מחדד את השכל ועלול לגרום ליצורים נמוכים לגלגל מחשבות מסוכנות נגד השליטים. מוטב ששפלי המעמד ילכו לבתי היין ויסבאו לשוכרה, כדי שמוחם ישתבש, מחשבותיהם לא יהיו צלולות והם יידעו את מקומם הנכון והנחות בסדר הציבור".
המורמונים אוסרים לשתות קפה עד היום.
הקפה בהלכה > ברכת הקפה

פוסקי ההלכה חלוקים בשאלה מהי הברכה שצריך לברך לפני שתיית קפה. יש הסוברים שהמטרה העיקרית של שתיית הקפה היא קבלת טעמיהם וסגולותיהם של הפולים ולכן ברכתו היא "בורא פרי העץ" או "בורא פרי האדמה", כברכתם של פולי קפה. אולם הדעה המקובלת היא שברכת הקפה היא "שהכל נהיה בדברו" כפי שמברכים על מים, מכיוון שהקפה מורכב בעיקר ממים, והפולים טפלים להם.
כמו במשקאות חמים אחרים, הפוסקים נחלקו האם לאחר שתיית קפה יש לברך ברכה אחרונה, מכיוון שחום המשקה לא מאפשר לשתות רביעית ממנו בבת אחת.
הקפה בהלכה > קפה של נוכרי

במאה ה-16, בעקבות התפשטות משקה הקפה ממרכז אפריקה צפונה, החלו הפוסקים לדון בשאלת שתיית קפה שנעשה על ידי גוי, ולמעשה לנסות להצדיק את המנהג הנפוץ לשתות קפה שהכנתו נעשתה על ידי גוי, למרות האיסור על בישולי גויים. הראשון לדון בסוגיה היה כנראה הרדב"ז, שחי במצרים, וכעבור למעלה ממאה שנה הדיונים עברו גם לאירופה, עת התפשט הקפה גם שם. הדיון ההלכתי בנידון מתפצל לשני נושאים: שתיית קפה שקלייתו נעשתה על ידי נוכרי, ושתיית קפה שבישולו במים נעשה על ידי גוי.
בנוגע לשתיית קפה שנקלה על ידי גוי, חלק מהמתירים טענו שפולי הקפה אינם עומדים בתנאי התלמוד לאיסור בישולי גויים, מכיוון שהקלייה לא משנה את ברייתם[דרושה הבהרה], או מכיוון שהם "לא עולים על שולחן מלכים". לפי דעה אחרת פולי קפה נחשבים ל'קליות' שלא נאסרו בבישולי גויים לדעת הרמב"ם, ויש הסוברים שקליית הפולים אינה נחשבת לבישול כיוון שהיא אינה הופכת אותם לראויים לאכילה בפני עצמם, אלא יש צורך בהמתקה על ידי סוכר וכדומה.
בנוגע לשתיית קפה שבושל במים על ידי גוי, המתירים טענו שמשקה הקפה אינו עומד בתנאי התלמוד לאיסור בישולי גויים כיוון שלא שותים אותו יחד עם לחם, או מפני שאפשר לאכול את פולי הקפה החיים ללא בישול (באמצעות ציפוי בסוכר או חימום בכלי שני, שאינו נחשב לבישול). נימוק נוסף להיתר הוא שאבקת הקפה מתבטלת כלפי המים ולכן האיסור לא חל על המשקה, ויש שהתירו על פי הכלל בהלכות שבת שחימום מאכל לאחר קלייתו אינה נחשבת לבישול. בנוסף, ישנה דעה שאיסור בישולי גויים כלל לא חל על משקאות.
הקפה בהלכה > הכנת קפה בשבת

אחת השאלות ההלכתיות שהתעוררו בעקבות תפוצת הקפה היא האם בהכנת קפה בשבת יש איסור משום מלאכת מבשל.
ככלל, איסור בישול בשבת לא חל על מאכל שבושל כבר, כיוון ש"אין בישול אחר בישול". פולי הקפה עברו קלייה לפני שנארזו ולכן, לכאורה, איסור בישול לא חל עליהם. אך מכמה סיבות שאלה זו נתונה למחלוקת:
נחלקו הראשונים האם הכלל הזה נכון גם על מאכל שעבר קלייה או אפייה (ללא נוזלים). לדעת הראבי"ה, רבי מרדכי בן הלל ועוד ראשונים, גם מאכל שנקלה או נאפה פקע ממנו איסור בישול. בעוד לדעת רבי אליעזר ממיץ – רק מאכל שבושל במים אינו יכול להתבשל שוב. לדעת הרבה מהאחרונים, יש להחמיר כשיטה זו. לדעת המחמירים – פולי הקפה אינם נחשבים למבושלים, שכן לא בושלו במים קודם השימוש. אמנם, גם לדעה זו קפה נמס נחשב למבושל, שכן הקפה עבר עיבוד במים רותחים לפני האריזה.
כדי שהכלל "אין בישול אחר בישול" יחול, המאכל חייב להתבשל לפני השבת "כל צרכו". נחלקו הפוסקים האם קליית פולי הקפה עונה על הגדרה זו: יש הסוברים שהואיל וגם לאחר הקלייה פולי הקפה אינם מוכנים לאכילה (או לשתייה) לפני שנחלטו במים, אין הם נחשבים כמבושלים "כל צרכם" ועדיין יחול עליהם איסור בישול ויש הסוברים שהקלייה נחשבת לבישול כל צרכו, משום שיש הצורכים כך את פולי הקפה
גם בנוגע לקפה נמס, שלכל הדעות נחשב כמבושל משום שעבר עיבוד במים רותחים, נחלקו הפוסקים האם מותר להכינו בשבת, משום שבעת הכנתו אבקת הקפה הופכת לנוזל, ונוזל שבושל וקורר אסור להרתיחו שנית.
לכן, לדעת רוב הפוסקים, הכנת קפה שחור בשבת מותרת ב"כלי שלישי" בלבד שבו לא תקף איסור בישול, דהיינו: מהמחם ("כלי ראשון") לערות את המים לכלי נוסף ("כלי שני") וממנו לכוס נוספת – שבה ניתן להכין את הקפה. לדעת פוסקים רבים, הדין כך גם בקפה נמס.
הקפה בהלכה > שתיית קפה לפני התפילה

לפי ההלכה, אסור לאכול או לשתות לפני תפילת שחרית משעת עלות השחר, וחכמים סמכו דין זה על איסור לא תאכלו על הדם.
בנוגע לקפה, כתבו כמה פוסקים שמי שנצרך לשתותו כדי שיוכל להתפלל כראוי – יכול לשתותו לפני התפילה. יש שכתבו שלכתחילה אין להוסיף חלב או סוכר לקפה ששותים לפני התפילה, שכן הם אינם נצרכים כמו הקפאין, ורק מי שמתקשה לשתות את הקפה בלעדיהם יכול להוסיפם, ויש פוסקים שכתבו שמותר לכתחילה להוסיף סוכר או חלב לקפה, שאין זו דרך גאווה.
ראו גם

הל
חוויאג' לקפה
תה
מאטה
שוקו ומוקה
פק"ל קפה
תרבות הקפה בישראל
השפעות בריאותיות של קפאין
נטול קפאין
לקריאה נוספת

מיכאל דק, קפה הוא גם השקפת עולם – חמש מאות שנות תרבות קפה, הוצאת כתר, 2003
אלינוער רבין ואילן שנהב, קפה ועוד, הוצאת אופוס, 2010
רוברט ליברלס, יהודים וקפה: מסורת וחדשנות בגרמניה בעת החדשה המוקדמת, מכון ליאו בק והוצאת כרמל, ירושלים, תשע"ו
שחר פינסקר, עם הספל: בתי קפה ותרבות יהודית מודרנית, מאגנס, ירושלים תשפ"ד
ביאורים

↑  אף על פי שהקפה גדל על עץ, יש הסוברים שברכתו היא בורא פרי האדמה, מכיוון שהוא אינו נאכל חי אלא לאחר קלייה, או מפני שהוא מוציא את פריו רק בשנת זריעתו, בשונה משאר העצים שמוציאים פירות במשך שנים
דיפלומטיה ציבורית

דיפלומטיה ציבורית (באנגלית: Public diplomacy) היא מאמצי ההסברה שעושות מדינות ושחקנים בינלאומיים אחרים כדי לקדם את האינטרסים שלהם במדינות זרות באמצעות השפעה על הציבור במדינות אלה. בישראל נעשה לרוב שימוש במונח "הסברה" כדי לתאר תהליך זה. דיפלומטיה ציבורית פונה ישירות אל תושבי מדינות היעד, שלא באמצעות תיווכו של הממשל, עוסקת בגיבוש המסר ובבחירת ערוצי מדיה מתאימים להעברתו. הדיפלומטיה הציבורית נתפסת לרוב כחלק מ"ארגז הכלים" הלגיטימי ביחסים בין מדינות, בהיותה מכשיר של עוצמה רכה (בניגוד לכוח צבאי או כלכלי). עם זאת, מדינות רבות מגבילות את פעילות הדיפלומטיה הציבורית של מדינות וארגונים זרים בשטחן, כולל באמצעות חקיקה, כדי למנוע פגיעה בריבונותן.
מרכיב מרכזי בדיפלומטיה ציבורית הוא המאמץ של המדינה להציג עצמה בציבור הרחב באופן שיעורר אהדה והזדהות עמה. זאת, בין היתר, על ידי הרחבת הדיאלוג והקשרים הבלתי אמצעיים בין אזרחיהן לבין עמיתיהם בארצות חוץ, חשיפה תקשורתית של צדדיה היפים של המדינה, קידום חילופי תרבות, חינוך ומדע, תרגום והפצת ספרים, ארגון תערוכות, מתן מלגות, איתור מנהיגים פוטנציאלים בקרב צעירי המקום והזמנתם להשתלמויות במדינת האם ועוד.
על דיפלומטיה ציבורית להיות מונחית על בסיס דוקטרינה ואסטרטגיות ארוכות טווח כדי לנחול הצלחה. בעייתה המרכזית - נטייה להתנגש עם תרבויות ארגוניות מקובלות במשרדי חוץ, ההגנה וסוכנויות ממשל. יש הטוענים שחשיבותה לביטחון הלאומי זהה לפעילות צבאית. היא פועלת לרוב כגורם שקוף, וכשהיא מצליחה, לא שמים לב לקיומה. עם זאת, כשהיא נכשלת, שמים לב לחסרונה.
מטרות

דיפלומטיה ציבורית היא תחום ביחסים בינלאומיים העוסק בדיפלומטיה ובפרט בהצדקת פעולותיה של המדינה ושיפור תדמיתה הבינלאומית. דיפלומטיה ציבורית פועלת ליצירה וחיזוק האהדה למדינה, לתנועה, או לרעיון כלשהו כלפי חוץ. ולהפך, משמעות המונח מתייחסת גם לפעילות ליצירה וחיזוק ההתנגדות למדינות, לתנועות ולרעיונות העומדים למכשול כנגד המדינה אותה היא באה לשרת. היא מופנית בעיקרה לעבר גופים לא רשמיים, יחידים בעלי השפעה בלתי-פורמלית, ושכבות שונות בציבור הרחב, ועושה שימוש בטקטיקות יחסי ציבור.
דרכי פעולה

השינויים הפוליטיים והתפתחות כלי התקשורת, במרוצת המאה ה-20, הביאו לעלייה בחשיבותה של הדיפלומטיה הציבורית (ופעולות תעמולה) ככלי המדיניות המודרנית. המאבק בין מדינות אינו מתחולל רק בזירה הצבאית כי אם בזירת העורף של המדינה היריבה תוך ניסיון לרכישת דעת הקהל, בשימוש מאפייניה של העוצמה הרכה אל מול העוצמה הקשה. רכישת אמונם של מספר רב של אנשים ותמיכת הציבור בארצות הנוגעות לסוגיה במישרין ובעקיפין, יכולה להשפיע באופן ישיר, חיובי או שלילי, על תחומים מדיניים ואחרים ועל מדינות וממשלותיהן. תמיכה ציבורית כמו גם לגיטימציה שכאלו, מקבלות משנה תוקף במדינות דמוקרטיות ליברליות, בעלות משטרים פרלמנטריים, בהן קיימת חשיבות לדעת קהל, עיתונות חופשית (המובילה אותה) והתעניינות גוברת בסוגיות של מדיניות חוץ, כמו גם במשטרים טוטליטריים, המייחסים חשיבות רבה ונשענים גם הם על דעת הקהל ועל גיבוי ציבורי.
עקב מציאות זו, חשיבות הדיפלוטיה הציבורית מתקיימת גם בתוך המדינה. יכולתה של הממשלה להשפיע על הדימוי של אירועים ועמדות, כפי שהם מוצגים באמצעי תקשורת, הפכה לגורם בעל חשיבות עליונה. חוסר היערכות נכונה בתחום ההסברתי מביא לחוסר הבנה ולהיעדר תמיכה ציבורית בממשלה, והתוצאה היא כישלון בביצוע המדיניות. אמצעי התקשורת הם הגורם המשפיע ביותר על עיצוב דעת קהל, והיא זו שמכשירה או מכשילה מהלכים צבאיים, מדיניים וכלכליים.[דרוש מקור] בעידן זה, יש חשיבות רבה במיוחד להיערכות נכונה של מערך הדיפלומטיה הציבורית והתקשורת הממשלתי.
בעשורים האחרונים התפתח רובד נוסף בדיפלומטיה: דיפלומטיה ציבורית שמוכוונת לציבור הרחב, אך מתבצעת באמצעות האינטרנט, בדגש על כלים מתחום המדיה החברתית, כגון דפי פייסבוק רשמיים במספר יעדים המשמשים להפצת מידע.
תדמית הדיפלומטיה הציבורית

החלטה ממשלתית נכונה יכולה להסתיים בכישלון חרוץ אם מקבלי ההחלטות לא שקלו מראש את הדרך בה יטפלו בה אמצעי התקשורת. הממשלה עלולה להיכשל בביצוע ההחלטה אם לא נערכה כראוי להסביר את מדיניותה ואם גורמי הדיפלומטיה הציבורית (או ההסברה) השונים אינם פועלים נכון כדי להסביר את ההחלטה. חוסר היערכות בתחום ההסברתי מביא לחוסר הבנה ולהיעדר תמיכה ציבורית בממשלה, והתוצאה היא, כאמור, כישלון.
למונח תעמולה מיוחסת משמעות שלילית של סנגוריה חד-צדדית וגסה המדגישה את החיוב ומסתירה את השלילה תוך הפעלת עוינות למתנגדיה. גם ההסברה נוטה להדגשת הפרטים החיוביים והשליליים המשרתים אותה, אך היא מכילה סממני אובייקטיביות בכך שאינה חד צדדית לחלוטין. ההסברה נבדלת מתעמולה, מבחינה הגדרתית, בכך שהיא מנהלת ניסיון להתמודד עם הפרטים הבלתי נוחים לקהל היעד. הגישה ההסברתית נזהרת מלבדות עובדות שאין להן אחיזה במציאות, אך בפועל, ההבחנה אינה נשמרת. הקווים נחצים פעמים רבות, ומסתמן כי הסברה היא למעשה לשון נקייה לאותה פעילות שאחרים מכנים אותה כתעמולה.
בישראל

במדינת ישראל, נהוג לכנות את המושג דיפלומטיה ציבורית "הסברה".
ראש מערך הדיפלומטיה הציבורית, הפועל תחת משרד החוץ, אחראי על פעילות ריכוז ותיאום עבודת האגפים: תקשורת והסברה, קשרי תרבות ומדע וחטיבת תפוצות ודתות, גיבוש מדיניות והתוויית דרכים להשגת יעדים אופרטיביים. כמו כן, הוא מופקד על גיבוש התוצרים של האגפים שבאחריותו בהתאם ללוח האירועים בזירה הבינלאומית ובהתאם לסדר היום המדיני של שר החוץ והמנכ"ל. ראש המערך עומד בראש דיאלוגים מדיניים עם מדינות המפתח ומטפל במיזמים מיוחדים.
עיקר פעילות הדיפלומטיה הציבורית של ישראל, או ההסברה הישראלית, היא פעילות להצדקת זכות הקיום שלה (אליה מתנגדים גופים ואנשים שונים), מלחמותיה, את מדיניות המלחמה בטרור שלה ואת מדיניותה כלפי פלסטינים, שזוכה לביקורת בתקשורת הבינלאומית ועל ידי ארגוני זכויות אדם.
המתקפה על הלגיטימיות של ישראל באה בעבר בעיקר ממדינות ערב, אך מאז שנות ה-2000 גם מהתקפות של ארגוני שמאל רדיקלי המשתמשים ברטוריקה של זכויות אדם, פוסט-מודרניזם וקוסמופוליטיות כדי לשלול את זכות קיומה של ישראל ולהציג את קיומה כמדינת אפרטהייד או כחטא קולוניאליסטי שיש לתקן על ידי ביטול מדינת ישראל לטובת מדינה דו-לאומית או מדינת כל אזרחיה לצד מדינה פלסטינית. תעמולה זו מציגה את ישראל כמדינה אלימה, כובשת ומנשלת, הפוגעת ללא הצדקה בפלסטינים. נטען שלעיתים קרובות היא מבוססת על שקרים, סילופי מידע והגזמות על תקריות שאירעו במסגרת הסכסוך הישראלי-ערבי.
מטרת ההסברה הישראלית בראש ובראשונה מאז שנות ה-2000 היא להילחם בתעמולה האנטי-הישראלית ובדה-לגיטימציה כנגד זכותה להתקיים.[דרוש מקור] לשם כך מציגה ההסברה הישראלית מידע על השתלשלות האירועים ההיסטורית ופעולות טרור מהם סובלים תושבי ישראל, שנטען שהתקשורת וארגוני זכויות האדם מתעלמים מהם.
תפקיד אחר של ההסברה היא רכישת אוהדים למדינת ישראל או צמצום האיבה כלפיה כתוצאה ממתן מידע ונתוני אמת על המתרחש באזור, כמו גם טיעונים שונים, ובפרט הצגת פן אחר של ישראל, שלא מתייחס למלחמה המתמשכת עם מדינות ערב והפלסטינים. ההסברה הישראלית מציגה את תרומתה של ישראל לעולם בתחומי המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה, החקלאות, העזרה למדינות עולם שלישי והתרבות - תרומות שלא מוצגות כמעט בתקשורת העולמית.
ההסברה הישראלית הרשמית מנוהלת על ידי משרד החוץ, משרד ההסברה והתפוצות, משרד התיירות ומשרד ראש הממשלה, אך נמתחה ביקורת על חוסר ארגון, חוסר תיאום וחוסר יעילות של גופים אלה. דובר צה"ל פועל להסברת הפעולות הצבאיות של צה"ל ולהצגת תדמית חיובית של צה"ל כצבא מתקדם, נאור ומוסרי. לצד הגופים הרשמיים, רבות מפעולות ההסברה נעשות על ידי ידידי ישראל ותומכיה בארץ ובעולם, שחשים שהפעילות הממלכתית של מדינת ישראל וגופיה לא מספקת.[דרוש מקור]
במסגרת הדיון אודות ההסברה הישראלית נוצרה אסכולה המתנגדת לשימוש במונח הסברה. עיקר הביקורת נסוב סביב המשמעות האפולוגטית המשתמעת ממשמעותו המילולית של המונח, לטענת המתנגדים לו. כיום הנטייה היא להחליף את השימוש במונח הסברה במונח "דיפלומטיה ציבורית", כמקובל בשירותי חוץ שונים בעולם.[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

גדעון קוץ, חדשות וקורות הימים, מחקרים בתולדות העיתונות והתקשורת העברית והיהודית, ירושלים: הספרייה הציונית- אוניברסיטת תל- אביב, (ראו במפתח)
משה יגר, יוסף גוברין ואריה עודד, משרד החוץ - 50 השנים הראשונות, הוצאת כתר, שני כרכים, 2002
הערות שוליים

↑  אסמן, רמי. "נייר עמדה בנושא מיתוג ישראל - שיווק מדיני במצב קונפליקט מתמשך" (אוניברסיטת תל אביב, 2008).
1 2  אקצין, ב. (1984).יסודות המדינאות הבינלאומית.ע"מ: 313-312.ירושלים: אקדמון.
1 2  יגר, מ. (1986).לתולדותיה של מערכת הסברת החוץ של ישראל.ישראל:להב.
↑  סופר, ש.(1996).הדיפלומטיה ביחסים הבינלאומיים.תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה.
↑  Nye, J.(2004)"The Decline of America's Soft Power", Foreign Affairs.83, 3,: 16-20.
1 2  נווה, ד.(1995).הסברה ממשלתית: אפשר גם אחרת. מרכז שלם, מכון למדיניות לאומית.
↑  דיפלומטיה ציבורית בעידן הדיגיטלי, 02.02.2017, באתר משרד החוץ
↑  יהודה קונפורטס, "דיפלומטיה 2.0" באתר אנשים ומחשבים, 15 באפריל 2010
↑  דיפלומטיה ציבורית בישראל- פרויקט משותף של מוסד שמואל נאמן בטכניון ומשרד החוץ הישראלי, מוסד שמואל נאמן, חובר על ידי רשימת חוקרים
↑  "דיפלומטיה ציבורית", משרד החוץ
↑  הדיפלומטיה הציבורית של ישראל במהלך מבצע "עופרת יצוקה" ואחריו, המכון למחקרי ביטחון לאומית, כרך 11, גיליון 4, פברואר 2009
↑  משה אלעד, בהאיטי הוכחנו מהי דיפלומטיה חדשה, באתר ynet, 24 בינואר 2010
↑  שי אטיאס, די עם ההסברה - כן לדיפלומטיה ציבורית!, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 באפריל 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169968420 (data)  GND: 104358448X  NKC: ph1020012 
סגנית מזכירת המדינה לענייני דיפלומטיה ויחסי ציבור (אנ') תחת שלטון ג'ורג' ווקר בוש, קארן יוז (משמאל), משתתפת במשלחת מתוקשרת שיעדה סיפון ספינת החולים הצבאית "USNS Comfort - T-AH-20" (אנ')
קירילוס ומתודיוס

| --- | --- |

 לידה:  826 או 827
 פטירה:  14 בפברואר 869
 קדוש עבור:  נצרות קתולית  נצרות אורתודוקסית  השיתוף האנגליקני  לותרניזם
 חג:  5 ביולי, 14 בפברואר, 14 בפברואר 
 
| --- | --- |

 לידה:  815
 פטירה:  6 באפריל 885 (בגיל 70 בערך)
 חג:  5 ביולי, 14 בפברואר, 14 בפברואר 
 
קירילוס (826 – 869) ומתודיוס (815 – 885) (ביוונית: Κύριλλος και Μεθόδιος; בסלאבית כנסייתית עתיקה: Кѷриллъ и Меѳодїи; ברוסית מודרנית: Кирилл и Мефодий) היו זוג אחים יוונים ביזנטיים ילידי סלוניקי של המאה ה-9 שפעלו כשליחי הנצרות אל הסלאבים של מוראביה הגדולה ופאנוניה.
על עבודתם, אשר השפיעה רבות על התפתחותם התרבותית של הסלאבים, זכו לתואר השליחים אל הסלאבים. מיוחסת להם יצירתו של האלפבית הגלגוליטי – האלפבית הראשון ששימש ככתב עבור השפה הסלאבית הכנסייתית העתיקה. האלפבית הקירילי, המבוסס על זה הגלגוליטי, משמש עד ימינו במספר שפות סלאביות.
ההיסטוריון והבלשן שלמה אברהם רוזאניס טען כי האחים שאלו אותיות מהכתב העברי כשפיתחו את הכתב הקירילי, כגון האותיות ש (Ш בכתב קירילי) ו-צ (Ц בכתב קירילי).
לאחר מותם של האחים המשיכו תלמידיהם את עבודת המיסיון בקרב עמים סלאביים נוספים. שני האחים נחשבים בנצרות האורתודוקסית לקדושים, ומשתייכים לקבוצה המצומצמת של הקדושים "שווי הערך לשליחים". בשנת 1880 הכניס האפיפיור לאו השנים עשר את יום חגם ללוח השנה של הכנסייה הקתולית. ב-1980 הכריז עליהם האפיפיור יוחנן פאולוס השני כעל קדושים מגנים שותפים של אירופה, יחד עם בנדיקטוס מנורסיה.
הערות שוליים

↑  קשלס חיים, דורות הראשונים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים: 1967, עמ' 30.
↑  Egregiae Virtutis, מכתב אפיפיורי מאת יוחנן פאולוס השני, 31 בדצמבר 1980 (בלטינית)
| הכנסייה האורתודוקסית הרוסית    Русская православная церковь |
| --- | --- | --- |
| אישים | ולדימיר הראשון, נסיך קייב • פטריארך • קיריל הראשון • אנדראס הקדוש • קירילוס ומתודיוס • ניקון • אלכסיי השני |  |
| מבנים | קתדרלת העלייה לשמים • כנסיית וסילי הקדוש • לאוורת השילוש-סרגייב • קתדרלת ישו המושיע • מנזר דנילוב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי דת נוצרים ובנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלגוריתם

אלגוריתם הוא דרך שיטתית, אבסטרקטית וחד-משמעית לביצוע של משימה מסוימת, במספר סופי של צעדים, המכסה את כלל האפשרויות הרלוונטיות. מתכון להכנת עוגה דומה לאלגוריתם, אך הוא לא תמיד חד-משמעי (למשל, מה בדיוק המשמעות של "לערבב עד שמתקבל מרקם אחיד") ואינו מכסה את כל האפשרויות הרלוונטיות (למשל, מה עושים כשחסר מרכיב). אלגוריתם תקין חייב להיות מתוכנן כך שלא יצריך חשיבה אנושית או יצירתיות, גם במקרים של תקלות, שגיאות או מקרי קצה. בדרך-כלל משמש מונח זה לכינוי שיטת פתרון בעיות במתמטיקה או במדעי המחשב ובעיקר ביחס לנתונים תוויים כלשהם. האלגוריתם הוא אבסטרקטי במובן זה שהוא מתייחס למתמטיקה נתונה אבל לא לשפת תכנות מסוימת או למקרה גשמי מסוים, אלא ניתן לתיאור וליישום על בסיס אותה מתמטיקה במגוון שפות ודרכים ועבור מגוון מקרים רלוונטיים.
כל תוכנית מחשב היא אלגוריתם, או אוסף של אלגוריתמים. בתיאור זה של האלגוריתמים יש עמימות מסוימת. כדי לפזר עמימות זו הגה טיורינג את "מכונת טיורינג", שהיא "מכונה" תאורטית המסוגלת, עקרונית, לבצע כל אלגוריתם. במקביל לטיורינג, הגו עוד מתמטיקאים ולוגיקנים הגדרות למושג האלגוריתם והתברר שכל ההגדרות שלהם היו שקולות זו לזו. לכן, היום אלגוריתם הוא מה שכל אחת מההגדרות האלו מתארות, ובפרט, מה שמכונת טיורינג מסוגלת לבצע.
קיימות משימות מוגדרות שלא קיים פתרון אלגוריתמי עבורן, וכבר טיורינג הוכיח זאת (ענף מדעי המחשב העוסק בסוגיה זו קרוי חישוביות). מצד שני, לביצועה של משימה מסוימת ייתכנו אלגוריתמים אחדים, מצב שמצדיק בחינה של יעילות האלגוריתמים, בהתאם למדדי יעילות נאותים. במסגרת מדעי המחשב נבחנת יעילותם של אלגוריתמים (בענף הקרוי סיבוכיות חישובית) על-פי הזמן והזיכרון הנדרשים לביצוע האלגוריתם כפונקציה של גודל הקלט לאלגוריתם. דהיינו, ככל שזמן הריצה של האלגוריתם ביחס לגודל הקלט קטן יותר, האלגוריתם ייחשב טוב יותר. מקובל להגדיר אלגוריתמים כ"יעילים" אם זמן הריצה שלהם פולינומי בגודל הקלט שלהם.
תיאור ויזואלי באלגוריתמיקה ניתן באמצעות תרשים זרימה.
מקור המונח

מקור המילה בהגייה לטינית של שם המתמטיקאי הפרסי המוסלמי בן המאה התשיעית, מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי. שחי בבגדאד במאה התשיעית. כאשר ספרו על שיטות חישוב תורגם ללטינית, נכתב שמו של אל ח'ואריזמי כ"אלגוריתמי" (ככל הנראה שיבוש בתעתיק שנגרם מהחלפת האות خ-ח', באות ج -ג, ולאחר מכן החלפת האות ز-ז באות ذ-ד' -שבשפות אירופיות נהגית כ-th וכך ״אל-ח'ואריזמי״ הפך ל״אל-גורית'מי״), והקוראים טעו לחשוב שמדובר בצורת רבים של המושג שיטת חישוב. המילה אלגברה נלקחה מספר אחר שלו - "חיסאב אל-ג'אבר ואל-מוקאבלה". על פי הספר, פעולת ההשלמה, אל-ג'אבר, היא אחת משתי הפעולות שניתן לבצע על משוואה על מנת לפשט אותה.
מחלקות של אלגוריתמים

בהגדרתו הבסיסית, נדרשות מאלגוריתם שתי דרישות שמבטיחות את איכות ביצועיו: נדרש כי לכל קלט שהוא מקבל האלגוריתם יגיע אל סופו בשלב כלשהו, וכי לאחר שיסיים, התשובה אותה יחזיר היא התשובה הנכונה. טיורינג הוכיח כי קיימות בעיות כדוגמת בעיית העצירה שאותן לא מסוגל המודל של מכונת טיורינג לפתור בהינתן דרישות אלו.
עדיין נהוג לדרוש מאלגוריתם לעצור עבור כל קלט, אחרת תוכניות המחשב שמממשות את האלגוריתם עשויות להיקלע ללולאה אינסופית. עם זאת, קיימות תוכניות מחשב שאמורות להיות מסוגלות לרוץ לנצח (למשל, מערכת ההפעלה של המחשב) וניתן להגדיר גם אלגוריתמים שרצים לנצח ומוציאים פלט בצורה מתמדת תוך כדי הריצה.
דרך נוספת לקטלג אלגוריתמים היא חלוקתם לאלגוריתמים דטרמיניסטיים (באנגלית: deterministic algorithm) ולאלגוריתמים אקראיים (רנדומליים, באנגלית: randomized algorithm). הקטגוריה הראשונה מתייחסת לאלגוריתמים אשר פעולתם תלויה בקלט בלבד (כלומר, שתי הפעלות של האלגוריתם על קלט זהה יניבו תמיד את אותה התוצאה), ואילו הקטגוריה השנייה מתייחסת לאלגוריתמים אשר עשויים "להטיל מטבעות", דהיינו: לקבל החלטות באקראי (ולפיכך ייתכן ששתי הפעלות של האלגוריתם על אותו הקלט יניבו תוצאות שונות). ישנם שני סוגים עיקריים של אלגוריתמים אקראיים: אלגוריתמי מונטה קרלו, אשר מאפשרים סיכוי קטן לטעות בתשובה שהם מחזירים (למשל, אלגוריתם מילר-רבין), ואלגוריתמי לאס וגאס אשר אין סיכוי שיטעו, אך קיים סיכוי קטן שזמן הריצה שלהם יהיה ארוך מאוד. בשתי המחלקות ישנם אלגוריתמים רבים שהסיכוי לבעיות בהרצתם הוא אפסי, מה שהופך אותם לשימושיים מאוד בפועל.
משפחות נוספות של אלגוריתמים מוגדרות על פי "שיטת פעולתם", או במילים אחרות, הכללה של הטכניקה שלהם. משפחות אלה כוללות: אלגוריתמים רקורסיביים בכלל ואלגוריתמי הפרד ומשול (divide and conquer), אלגוריתמים חמדנים, אלגוריתמי תכנות דינמי (באנגלית: dynamic programming, מינוח לא מוצלח גם באנגלית ולכן יש המכנים זאת תכנון דינאמי).
ככלל, מטרתם של אלגוריתמים למצוא פתרון אופטימלי לבעיה נתונה, אולם אלגוריתמים רבים, המוגדרים כאלגוריתמי קירוב (approximation algorithms באנגלית) מוצאים פתרון שאינו פתרון אופטימלי - על פי רוב על מנת לקצר את זמן הריצה של האלגוריתם או על מנת לחשב באופן יעיל בעיה שאחרת היא קשה לחישוב (ולרוב: NP-קשה).
דוגמאות לאלגוריתמים

אלגוריתם אוקלידס, למציאת מחלק משותף מקסימלי, מופיע בספרו של אוקלידס, "היסודות", ונחשב לאלגוריתם הקדום ביותר.
הנפה של ארטוסתנס, למציאת מספרים ראשוניים.
אלגוריתם מילר-רבין - הבודק בצורה אקראית ומהירה יחסית האם מספר נתון הוא ראשוני.
אלגוריתמים שונים לפירוק לגורמים של מספר שלם.
אלגוריתם הסימפלקס, המשמש לפתרון בעיות של תכנון ליניארי.
שיטת החילוץ של גאוס - אלגוריתם למציאת פתרונות של מערכת משוואות ליניאריות.
אלגוריתם למציאת הקמור של קבוצת נקודות במישור, למשל אלגוריתם הסריקה של גראהם.
האלגוריתם של דייקסטרה למציאת מסלול בעל משקל מינימלי מצומת כלשהו בגרף ממושקל בעל משקלים אי שליליים לשאר הצמתים בו.
אלגוריתמים למיון של נתונים וחיפוש ברשימות ממוינות (יש אלגוריתמים רבים למטרות אלה).
שיטת ניוטון-רפסון למציאת שורש של פונקציה ממשית. זהו תהליך המתקרב אסימפטוטית לתוצאה המדויקת, וכדי להופכו לאלגוריתם יש להוסיף לו תנאי עצירה, כגון "הפסק כשהשגיאה קטנה מ- 10^{-15}".
אלגוריתם חיפוש - אלגוריתם רשויות ורכזים
אלגוריתם קורי העכביש (COBWEB) משמש לסידור מערכת גדולה שבה קיימת היררכיה של קיבוץ קונספטואלי.
תוכנית מחשב

טכניקה נפוצה למימוש של אלגוריתמים היא כתיבת תוכנית מחשב העושה זאת. מבני הנתונים, הפקודות ומבני הבקרה של שפת תכנות נתונה משפיעים על מידת הקושי במימושו של אלגוריתם נתון בשפה זו. כשלב ביניים במעבר מהגדרה מילולית של אלגוריתם למימושו בשפת תכנות משמש לעיתים פסאודו קוד - תיאור המשתמש בקונבנציות של שפות תכנות, אך מיועד לקריאה של בני אדם ולא לקריאה על ידי מחשב.
תזת צ'רץ'-טיורינג קושרת בין ההגדרה הפורמלית של אלגוריתם כהליך שניתן לביצוע על ידי מכונת טיורינג, לבין אלגוריתם הממומש על ידי תוכנית מחשב. התזה קובעת שכל אלגוריתם ניתן למימוש כתוכנית מחשב, וכל תוכנית מחשב מממשת אלגוריתם.
ראו גם

היוריסטיקה
טראבל שוטינג
תרשים זרימת נתונים
לקריאה נוספת

קורמן, לייזרסון, ריבסט, מבוא לאלגוריתמים, הוצאת MIT, תורגם לעברית על ידי האוניברסיטה הפתוחה.
ג'ק וינשטין, מבני נתונים ומבוא לאלגוריתמים, מדריך למידה לספר "מבוא לאלגוריתמים".
ג'ון קליינברג, אווה טארדוש, פיתוח אלגוריתמים, הוצאת "Addison Wesley", תורגם לעברית על ידי האוניברסיטה הפתוחה.