stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע ה-FAI

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1921
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל של אירלנד
 מספר מתמודדים:  40
 מדינות משתתפות:  אירלנד אירלנד צפון אירלנד צפון אירלנד (קבוצה אחת, דרי סיטי (אנ'))
 זוכה:  סנט פטריקס אתלטיק (2023/2024)
 הכי הרבה זכיות:  שמרוק רוברס (25)
 מפעל מקביל:  ליגת העל האירית גביע נשיא אירלנד
 אתר רשמי
 
גביע ה-FAI (באנגלית: FAI Cup; השם המלא: Football Association of Ireland Senior Challenge Cup בתרגום לעברית: "גביע אתגר הבוגרים של התאחדות הכדורגל של אירלנד". מטעמי ספונסרים נקרא הגביע: Sports Direct FAI Cup) הוא מפעל כדורגל של התאחדות הכדורגל של אירלנד בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"). גביע ה-FAI, המשוחק מאז 1921, הוא המפעל השני בחשיבותו באירלנד אחרי ליגת העל האירית.
במקור הגביע המקורי שבו נכללה אירלנד הוא הגביע האירי שנחנך בשנת 1881, והיה לתחרות הגביע הלאומית של אירלנד כולה, ובנוסף תחרות הגביע הלאומי הרביעית בגודלה בעולם. בשנת 1921 הפכה שטחה של דרום אירלנד של היום ל"מדינה החופשית של אירלנד", ומדינת אירלנד נפרדה מהתאחדות הצפון אירית, ויסדה לעצמה את התאחדות הכדורגל של מדינת אירלנד החופשית (כיום הרפובליקה של אירלנד) שייסדה את גביע ה-FAI. מאז הקבוצות של צפון אירלנד משחקות בגביע הוותיק יותר הגביע האירי, בעוד הקבוצות מהרפובליקה של אירלנד משחקות בגביע ה-FAI.
משתתפים

40 מועדונים מתחרים בגביע ה-FAI. כל המועדונים בליגה של אירלנד זכאים אוטומטית. מועדונים מהרמות 3–7 (רמות ללא ליגה) זכאים גם הם בתנאי שהם מעפילים מגביע הביניים של ה-FAI או גביע ה-FAI לנוער בעונה הנוכחית. על כל המועדונים המשתתפים להיות גם אצטדיון המתאים לתחרות.
המספר הכולל של קבוצות נכנסות בגביע ה-FAI השתנה כאשר כדורגל ללא ליגה הורחב ואורגן מחדש עם הזמן. בעונת 2022, 39 מועדונים נכנסו לתחרות. נדיר מאוד שמועדוני צמרת מהליגה העליונה של אירלנד יחמיצו את התחרות, אם כי זה יכול לקרות בנסיבות חריגות במיוחד.
קבוצות מצפון אירלנד שמשחקות בליגות של הרפובליקה של אירלנד כשירות. כיום ישנו רק מועדון אחד כזה: דרי סיטי.
משתתפים > היסטוריה

קבוצות שלבורן, בוהמיאנס ודרי סיטי הם המועדונים היחידים שזכו גם בגביע (הצפון) האירי וגם בגביע ה-FAI, למרות ששלבורן ובוהמיאנס זכו בו רק לפני החלוקה, בעוד שדרי סיטי נשארה במערכת הליגה הצפון אירית עד 1973, ונכנסה לליגה של אירלנד בשנת 1985. אלטון יונייטד שבסיסה בבלפסט ודרי סיטי הם הקבוצות היחידות מחוץ לרפובליקה של אירלנד שזכו בתחרות.
אתלון טאון ב-1924, דאנדלק ב-1958, שמרוק רוברס ב-1968 וסליגו רוברס ב-2010 הם הקבוצות היחידות אי פעם שזכו בגביע מבלי לספוג שער.
מאז 2003, הכדורגל המקומי האירי עבר מעונת אוגוסט-מאי האירופית המסורתית למערך של ליגות קיץ, כמו שמועדף במדינות סקנדינביה. כשעונת "ביניים" נערכה במחצית השנייה של 2002, שני גמר גביע ה-FAI התקיימו באותה שנה - דאנדלק זכתה באפריל, ודרי סיטי הניפה את הגביע בנובמבר.
לאחר הרחבת הליגה של אירלנד ב-1985 לשני ליגות, בריי וונדררס הייתה הקבוצה הראשונה בליגה הראשונה שזכתה בגביע, כשהביסה את סנט פרנסיס שאינה מהליגה ב-1990. בריי הייתה גם הקבוצה הראשונה שזוכה בגביע בעונה ששיחקה בליגה הראשונה.
לאחר שני תבוסות בגמר הגביע בשנות ה-70, הגיעה דרוגהדה יונייטד סוף סוף לזכייה בגביע ב-2005. שערים של גאווין ווילן (שאביו, פול, היה קפטן הבוהמיאנס לגביע 1992 ושסבו, רוני, זכה בשני גביעים עם סנט פטריק'ס אתלטיק) והקפטן דקלן אובריאן עזר ל"הדרוגים" לנצח 2–0 על קורק סיטי.
משחק הכדורגל האחרון ששיחק בלנסדאון רואד הישן היה גמר 2006, שהתחרו בין סנט פטריק'ס אתלטיק לדרי סיטי, שבסופו של דבר יצאו מנצחים 4–3 לאחר הארכה.
הזכייה לאחר הניצחון הגבוהה ביותר אי פעם בתחרות התרחשה ב-29 בנובמבר 2020 כאשר דנדלק ניצחה את אתלון טאון 11–0 בשלב חצי הגמר.
נוכחות הקהל הגדולה ביותר אי פעם במשחק גביע ה-FAI הייתה 43,881 אנשים, כאשר סנט פטריק'ס אתלטיק ניצחה את בוהמיאנס 3–1 בגמר גביע ה-FAI 2023 באצטדיון אביבה.
זכיות > זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| שמרוק רוברס | 25 | 10 | 1924/1925, 1928/1929, 1929/1930, 1930/1931, 1931/1932, 1932/1933, 1935/1936, 1939/1940, 1943/1944, 1944/1945, 1947/1948, 1954/1955, 1955/1956, 1961/1962, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1977/1978, 1984/1985, 1985/1986, 1986/1987, 2019 |
| דאנדוק | 12 | 8 | 1941/1942, 1948/1949, 1951/1952, 1957/1958, 1976/1977, 1978/1979, 1980/1981, 1987/1988, 2001/2002, 2015, 2018, 2020 |
| שלבורן | 7 | 12 | 1938/1939, 1959/1960, 1962/1963, 1992/1993, 1995/1996, 1996/1997, 1999/2000 |
| בוהמיאנס | 7 | 9 | 1927/1928, 1934/1935, 1969/1970, 1975/1976, 1991/1992, 2000/2001, 2008 |
| צפון אירלנד דרי סיטי | 6 | 6 | 1988/1989, 1994/1995, 2002, 2006, 2012, 2022 |
| סנט פטריקס אתלטיק | 5 | 8 | 1958/1959, 1960/1961, 2014, 2021, 2023 |
| סלייגו רוברס | 5 | 6 | 1982/1983, 1993/1994, 2010, 2011, 2013 |
| דרומקונדרה | 5 | 4 | 1926/1927, 1942/1943, 1945/1946, 1953/1954, 1956/1957 |
| קורק סיטי | 4 | 5 | 1997/1998, 2007, 2016, 2017 |
| ווטרפורד | 2 | 7 | 1936/1937, 1979/1980 |
| קורק אתלטיק | 2 | 3 | 1950/1952, 1952/1953 |
| לימריק | 2 | 3 | 1970/1971, 1981/1982 |
| דרוגהדה יונייטד | 2 | 3 | 2005, 2024 |
| קורק/פורדסונס | 2 | 2 | 1925/1926, 1933/1934 |
| קורק היברניאנס | 2 | 2 | 1971/1972, 1972/1973 |
| קורק יונייטד | 2 | 2 | 1940/1941, 1946/1947 |
| לונגפורד טאון | 2 | 2 | 2003, 2004 |
| סנט ג'יימס גייט | 2 | 2 | 1921/1922, 1937/1938 |
| בריי וונדררס | 2 | – | 1989/1990, 1998/1999 |
| פין הארפס | 1 | 1 | 1973/1974 |
| גלוואי יונייטד | 1 | 1 | 1990/1991 |
| אלטון יונייטד | 1 | – | 1922/1923 |
| אתלון יונייטד | 1 | – | 1923/1924 |
| טרנספורט | 1 | – | 1949/1950 |
| הום פארם | 1 | – | 1974/1975 |
| יוניברסיטי קולג' דבלין | 1 | – | 1983/1984 |
| ספורטינג פינגל | 1 | – | 2009 |
| קורק סלטיק (אברגרין) | – | 3 | – |
| בריידוויל | – | 2 | – |
| דולפין | – | 2 | – |
| סנט פרנסיס | – | 1 | – |
אבטה בריהון

| --- | --- |

 לידה:  1967 (בן 57 בערך) אדיס אבבה, אתיופיה 
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  סקסופון טנור 
 
אבטה בריהון בהופעה של אנסמבל תזטה
אַבָּטֶה בָּרִיהוּן (נולד ב-1967) הוא מוזיקאי ג'אז ישראלי, מוביל אנסמבל "תזטה", אנסמבל "ראס דשן" והרכב כולומה. סגנון נגינתו בסקסופון הושווה לא אחת לזה של ג'ון קולטריין.
תחילת הדרך

בריהון נולד באדיס אבבה, בירת אתיופיה. סמוך לביתו שכנו בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אדיס אבבה ומחנה צבאי. בריהון נמשך לצלילי נשיפת המארש שבקעו מהבסיס הצבאי הסמוך. אלה אפיינו את ימי החונטה הצבאית האתיופית של מנגיסטו היילה מרים. בבית הספר למוזיקה של אדיס אבבה נחשף לראשונה לתקליטי ג'אז מערבי של צ'ארלי פארקר ואחרים. בגיל 16 התגייס בריהון לתזמורת הצבאית האתיופית, עמה ניגן בסקסופון ברחבי המדינה ובגוש הקומוניסטי. הוא אף נשלח לנגן בקוריאה הצפונית כתשורה ממנגיסטו לרגל יום הולדתו של הרודן קים איל-סונג. פרק זה בחייו הסתיים כעבור שש שנים, כשהתזמורת נקלעה למארב של החזית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית, המורדים נגד משטרו של מרים. בהתקפה הממושכת על אוטובוס התזמורת נהרגו מרבית הנגנים, ובריהון נפצע משני קליעים.
במשך שמונה שנים הוסיף בריהון להופיע במלונות שרתון והילטון באדיס אבבה. כמו כן, הוא ניגן בתיאטרון הלאומי האתיופי ולצד הזמר הנודע מחמוד אחמד, עמו הופיע ברחבי העולם. בגיל 21 הקים הרכב ג'אז משלו, שעמו יצא לסיבובי הופעות באירופה שלוש פעמים בשנה. סיבוב הופעותיו האחרון של ההרכב באירופה תם שלושה שבועות בלבד בטרם עלה בריהון לארץ.
העלייה ארצה

בשנת 1999 עלה בריהון לישראל בעקבות משפחתו, בהותירו מאחור את גרושתו ובנם המשותף, נחום. חלומו להיות מוזיקאי בישראל נתקל בקשיים. מחסום השפה הקשה על בריהון להשתלב בשוק העבודה, והוא נאלץ לעבוד בשטיפת כלים במסעדות ביום ובאבטחה בלילה. כריות אצבעותיו נפגעו מחומרי הניקוי שאליהם נחשף בעבודת יומו, וכך נמנע ממנו להתאמן בסקסופון. משה בר-יודא, יושב ראש עמותת תרבות ומורשת יהודי אתיופיה ובעבר מראשוני שליחי העלייה לאתיופיה, הוא שאיתר את בריהון. בר-יודא הפגיש את בריהון עם המוזיקולוג שלמה ישראלי, שהתרשם עמוקות מנגינתו בסקסופון. ישראלי שידך בין בריהון לפסנתרן יצחק ידיד, זיווג מוצלח שהתקרא "אנסמבל ראס דשן".
ראס דשן

הרכבם של בריהון וידיד נקרא על שם ההר הגבוה באתיופיה, ראס דשן, המתנשא לגובה 4,549 מטרים. ההר ממוקם באזור סימן המבודד, שבו התבצר היישוב היהודי באתיופיה נוכח רדיפות הנוצרים. הופעת הבכורה של השניים התקיימה בספטמבר 2001 בפסטיבל תל אביב. בספטמבר 2002 הקליטו השניים את אלבומם, שיצא בשנת 2004 תחת השם "ראס דשן". האלבום זכה לשבחים והוגדר בין שני אלבומי הג'אז הטובים בישראל לשנת 2004.
באלבום שמונה קטעים, המשלבים ג'אז חופשי עם ארבעה סולמות מוזיקליים האופייניים למוזיקה האתיופית המסורתית. שלושה מהסולמות – באטי, תזטה ואמבסל – מוצאם באזור וולו ברמה האתיופית, שבה התרכזה מרבית הקהילה היהודית. הסולם הרביעי, אנצ'יהוי, משמש לשירה דתית בקהילה היהודית ובכנסייה הקופטית האתיופית.
ראס דשן > אנצ'יהוי

סולם אנצ'יהוי (Anchi Hoye) משמש לשירה דתית, הן במסגיד (בית הכנסת בכפר היהודי האתיופי) והן בכנסייה הקופטית האתיופית. הוא משמש גם בשירי חתונות, מהן התגלגל לשירי חיזור ואהבה. גם שירי יציאה למלחמה מנוגנים בסולם אנצ'יהוי. שני קטעים באלבום מנוגנים בסולם זה: אנצ'יהוי ונאפקוטה.
אנצ'יהוי, הפותח את האלבום, הולחן על ידי בריהון ומביע את רגשותיו העמוקים לאישה שהוא אוהב. סקסופון הטנור של בריהון פותח את היצירה בסגנון המזכיר את ג'ון קולטריין ולסטר יאנג. כעבור כארבע דקות מפנה בריהון את מקומו לסולו פסנתר של ידיד, שלרגעים מזכיר את הברקותיו של קית' ג'ארט בקונצרט קלן. אז מצטרף אליו בריהון לכשתיים וחצי דקות של נגינה משותפת סוערת יותר.
נאפקוטה (Nafkote), הקטע השישי באלבום, הוא שיר געגועים מסורתי עתיק. כאן נושא בריהון קולו בזמרה באמהרית, בה לא התנסה בעודו באתיופיה. פסנתרו של ידיד תוחם את המקצב במשך כשתי דקות, לאחריהן הוא פוצח בסולו פסנתר המאלתר על גבי הסולם. כעבור כדקה מאלתר בריהון בסקסופון על גבי נגינת הפסנתר למשך כשתי דקות, בטרם ישוב לשיר המסורתי המסיים את היצירה.
ראס דשן > באטי

באטי (Bati) היא עיירת שוק בדרום אזור וולו שבמחוז אורומיה. בסולם באטי נכתבים שירי הלל לאיש נכבד - לקיסר, לחכם או לאהובה רחוקה. שני קטעים באלבום מנוגנים בסולם זה: באטי ובירטוקנה.
באטי הוא שיר מסורתי, המספר על אדם המתגעגע לבת זוגו שבעיירה באטי והולך אחריה לשם. למאזין המערבי מוכר השיר גם מסדרת אתיופיק, שאלבומה החמישה עשר נפתח בביצוע קצבי של שיר זה. בריהון וידיד מבצעים את היצירה בעיבוד מהורהר, השומר על המודוס המקורי של השיר. בפתיח מלווה הפסנתר חרש את יפחת סקסופון הסופרן למשך כדקה, בתומה שר בריהון על האהובה בבאטי. לקראת הדקה החמישית ביצירה מפרש ידיד את היצירה על פסנתרו וכעבור כשתי דקות מצטרף אליו הסקסופון לדואט נוקב. היצירה מסתיימת בשירתו של בריהון הנחתמת בהמייה.
בירטוקנה (Birtukane), שמשמעו "תפוז שלי", הוא שיר געגועים מסורתי של אדם למשפחתו ואהוביו המרוחקים. נגן הקרר (Krar, נבל אתיופי) פנטהון מלסה מלווה את אלתורי הסקסופון של בריהון, בביצוע כליי המבוסס על לחנו של הזמר אספה אבטה (Assefa Abate) בסולם באטי מינורי.
ראס דשן > תזטה

סולם תֶזטָה (Tezeta) משמש להבעת משאלות וחלומות. בסולם זה הביעו יהודי אתיופיה את כיסופיהם לירושלים ולארץ ישראל ולאחר עלייתם את געגועיהם למחוזות הולדתם באתיופיה. שירי אהבה וחתונה מולחנים אף הם בסולם תזטה, שהתפתח באזור וולו. בריהון וידיד מפליאים לבצע את שני הקטעים באלבום המנוגנים בסולם זה, יהר שררית ופיקיר.
יהר שררית (Yehar Shererit), שפירושו "קורי העכביש", הוא שיר מסורתי על חייו הקשים של העכביש, השוקד על אומנות טווית הקורים. הביצוע הכֵּלי של יצירה זו מבוסס על לחנה של הזמרת הנודעת הירות בקלה (Hirut Bekele), בסולם תזטה מינורי. היסוד הדרמטי נבנה ביצירה בהתמדה, מן ההקשה הפותחת על הפסנתר ועד לנאקות הטנור בדקה הרביעית. השיא הראשון בדואט מוליך להתרפקות קצרה על הפסנתר, לאחריה מפלס הסקסופון את דרכו למפגן יצירתיות מרגש עד תום היצירה. שפע הברקות נדחסות לתוך שבע דקות קצרות אלה, בהמחישן כי ההפריה ההדדית בין בריהון לידיד מפיקה משניהם את רגעיהם המרתקים ביותר. מבקר המוזיקה האמריקאי טרל ק. הולמס זיהה בסגנונו של בריהון ביצירה זו גוונים של גוספל ורית'ם אנד בלוז.
פיקיר (Fikir), "אהבה" באמהרית, הוא שיר של הזמר האתיופי טילהון גססה בסולם תזטה מינורי. אמירת השיר - האהבה כה מופלאה עד שלא ניתן להביעה במילים. ביצירה מהורהרת זו מלווה ידיד את סקסופון הטנור של בריהון במשך כשלוש וחצי דקות, לאחריהן פוצח בריהון בשירה למשך כדקה וחצי. זו מפנה את מקומה לסולו פסנתר אליו מצטרף הסקסופון כעבור כשתי דקות. כאן גוברת נגינת השניים להבעת אהבה סוחפת ומלאת רבדים. מחזור שירה נוסף נפתח לאחר כשלוש דקות ובו מסתיימת היצירה. המבקר הולמס מצא ביצירה יסודות מזרח-תיכוניים ושיבח גם בה את החיבור בין התפתלויות הסקסופון של בריהון לעושר הסימפוני של נגינת ידיד.
ראס דשן > אמבסל

אמבסל הוא מבצר הררי ונפה הנקראת על שמו, במחוז דרום וולו שבמדינת אמהרה. מושל המבצר אוחז בתואר אצולה ייחודי (ג'נטיראר) והוא האחראי לכמאה וחמישים אלף תושבי הפלך, שקיימו בו מסורת מוזיקלית עשירה. בסולם זה מסופרות עלילות מסורתיות והיסטוריות, המועברות מאב לבן. הסולם זכה לתהודה ברחבי המדינה כאשר מנן אספאו, בת מושל הרשות (בעצמו צאצא ישיר של דווית השני מלך אתיופיה), נישאה להיילה סלאסי מלך אתיופיה.
אמבסל, הקטע השביעי באלבום, הוא לחן מסורתי בו מספר הזמר על רגשותיו או עלילות מימי קדם, לרוב לילדים. בביצוע הכֵּלי שבאלבום מלווים צלילי הקרר של פנטהון מלסה את נגינת הסקסופון של בריהון. המאזין נותר לשער בדמיונו אילו עלילות מוזיקליות היו נרקמות לו בריהון, ידיד ומלסה היו מבצעים יצירה זו יחדיו.
ראס דשן > בהטיטו קדוש קדוש

הקטע החותם את האלבום הוא עיבוד לתפילה ששרים הקסים בחגים וביום הכיפורים. התפילה, הנישאת בשפת הקודש השמית געז, משמרת ניגון עתיק במקצב הדומה במפתיע לבלוז. שמה בהטיטו קדוּשׂ קדוּשׂ - "אתה לבדך קדוש קדוש" - משקפת את דבקותם של יהודי אתיופיה באמונה בייחוד השם, למול האמונה בשילוש הקדוש שסבבה אותם. זאת במציאות בה נותק הקשר עם יתר תפוצות ישראל והעוצמה המדינית והצבאית רוכזה בידי מאמיני הכנסייה האורתודוקסית האתיופית.
לתפילה זו נוסחים שונים לשלוש הרגלים ולימים הנוראים. באופן מסורתי שרים אותה כשישה קסים יחד כתשובה חוזרת לאחד מהם ("בהטיטו" - "קדוש קדוש!"). באלבום שר אותה בריהון לבדו כפיוט אישי מנהמת לבו. עם זאת שומרת היצירה על הנוסח הבלוזי של הניגון העתיק, אותו מדגיש ידיד בפסנתרו. בדקה השלישית פוצח ידיד באלתור בהשראת פאטס וולר, אליו מצטרף סקסופון הטנור של בריהון כעבור כדקה. הנימה הניו אורלינסאית של הניגון ואמירתו הנוקבת חיבבו אותו על הקהל הישראלי והמערבי גם יחד.
ראס דשן > מזמורי תהלים

בדצמבר 2005 השיקו צמד ראס דשן מופע חדש בשם "מזמורי תהלים". במופע תשעה מזמורים המבוססים על שירת הכהני הדת המתלכדים לכדי סוויטה רציפה. לצמד חוברים הזמרת אסתר קינן-עופרי, המתופף טגן זנבה, הקונטרבסיסטית אורה בועזסון-חורב והמחוללת תזטה. יצירתם המקורית של בריהון, ידיד וקינן-עופרי משלבת יסודות ישראליים ומערביים לתוך שירת הקסים עמה התכתבו.
כולומה

בדצמבר 2003 הקים בריהון את הרכב כולומה, יחד עם דוד אלפנדרי (סקסופון), אלון יופה (תופים), אורי נווה (כלי הקשה), סנגיט סגל (כלי הקשה), דוד עדה (קלידים), אור ברקת (גיטרה בס) ואיתמר בורוכוב (חצוצרה). בדצמבר 2005 הושק "שפת אם", אלבום הבכורה של ההרכב. הופעותיו ואלבומו של ההרכב, המשלב מוזיקה אתיופית עם נגיעות קובניות, זכו לביקורות נלהבות.
שיתופי פעולה נוספים

אריאל זילבר תמך בבריהון וצירפו להופעותיו מאז היכרותם. בריהון השתתף באלבומו של זילבר משנת 2005, אנבל, לו כתב והלחין את שיר הנושא "אנבל". בריהון הצטרף לאנסמבל מזרח-מערב במופע "מוזיקה מעולמות עליונים", שהוקלט בשנת 2006 לאלבום "מוזיקה מעולמות עליונים - שירת המקובלים מאסיה, אירופה ואפריקה". במופע מבצע בריהון את המזמור "בהטיטו קדוש קדוש" בעיבוד שונה, בליווי נגני האנסמבל.
משנת 2006 מופיע בריהון עם רביעיית נדב הבר במופע "אדיס מיסט" עטור התשבחות. הבר מתאר את הפגישה עם בריהון כשלב חשוב בהתפתחותו כמוזיקאי: "אבטה לימד אותי מה הסקסופון יכול לעשות במוזיקה האתיופית, ורק אחרי שפגשתי אותו נהפכתי בעצמי לסקסופוניסט אתיופי. ההשראה שהוא נתן לי גם גרמה לי להתחיל להתאמן פי שניים".
בחודש מאי 2007 הופיע בריהון בפסטיבל הג'אז של מלבורן, לצד הפסנתרן האוסטרלי אהרון צ'ולאי (Aaron Choulai), במופע שהוגדר "המפגן הייחודי ביותר בפסטיבל". שלוש הופעותיהם בפסטיבל, לרבות יצירות מהאלבום "ראס דשן", קטפו שבחים. ביוני 2007 הופיע בריהון עם ערן צור באחד ממופעי "ידידי השכחת". בשנת 2013 הוביל בריהון הרכב בן תשעה נגנים ישראליים שליווה את הופעתו של מחמוד אחמד בתיאטרון ירושלים, במסגרת פסטיבל הולגאב השלישי ליצירה ישראלית-אתיופית.
פרסים והוקרה

בריהון הוא חתן פרס השר לקליטת העלייה ליוצרים עולים ע"ש יורי שטרן, לצד המלחין יוסף ברדנשווילי והמנצח איליה פלוטקין.
בדצמבר 2020 הודיע שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה זאב אלקין כי בריהון הוא מהזוכים בפרס השר ליצירה בתרבות היהודית לשנת תש"פ,2020
הערות שוליים

1 2 3 4  אבטה חוזר הביתה, באתר הארץ, 16 במאי 2006
1 2  שלמה ישראלי, חוברת האלבום ראס דשן, 2005
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Terrell Kent Holmes, Ras Deshen: From Ethiopian Music to Contemporary Jazz, All About Jazz
↑  כך מעיד משה בר-יודא בריאיון מתאריך 30 במרץ 2009.
1 2 3 4  בארי דייוויס, ראס ג'אז, ג'רוזלם פוסט, 1.8.2002
1 2 3 4 5  אבטה בריהון, חוברת האלבום ראס דשן, 2005
1 2 3  איינאו פרדה סנבטו, מבצע משה, באתר הארץ, 11 במרץ 2006
↑  משה בר-יודא, חוברת האלבום ראס דשן, 2005
↑  תמונת לוויין של באטי ב־Google Maps
↑  פירוש המילה תזטה באמהרית הוא "נוסטלגיה, געגוע חמוץ-מתוק אל העבר", מתוך האתר http://tezeta.net המוקדש ליצירה אתיופית
1 2  בן שלו, שירת הקייס, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2005
1 2  אבטה בריהון, בהטיטו קדוש קדוש, במופע "מוזיקה מעולמות עליונים" של אנסמבל מזרח-מערב
↑  אודות כולומה באתר Qube
↑  טל בן בינה, זה אתני? זה ג'אז? זה מטוס?, באתר nrg, 14.12.2005
↑  שני קטעים (,) מהופעתו של אבטה בריהון במסגרת הרכב כולומה, 2007
↑  יוסי חלילי, עכבר העיר, "המוזיקה הצילה אותי": המסע המופלא והלא שגרתי של אבטה בריהון, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2017
↑  אילן רצאבי, רביעיית נדב הבר – ואז הם הפכו לשישה, 7.3.2007
↑  בן שלו, איך נהפכתי לסקסופוניסט אתיופי, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2006
↑  סיקור הופעתם של אבטה בריהון ואהרון צ'ולאי בפסטיבל הג'אז של מלבורן, באתר All about jazz
↑  בן שלו, צמד בלתי שיגרתי, באתר הארץ, 24 ביוני 2008
↑  המשרד לקליטת עלייה, רשימת הזוכים בפרס השר לקליטת העלייה ליוצרים עולים ע"ש יורי שטרן ז"ל.
↑  אלו הזוכים בפרס 'תרבות יהודית' על שם אורי אורבך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b321fa7b-2b74-4d2e-a0d7-2453d971fc8d 
במסגרת אנסמבל תזטה שר אבטה מזמורי כיסופים לירושלים של שלמה אבן גבירול ויהודה הלוי, במתכונת מזמורי הכיסופים לירושלים של ביתא ישראל.
אנסמבל תזטה בהופעה במרכז סוזן דלל, מרץ 2008.
שיר תל-חי

"שיר תל-חי" הוא שיר מאת זאב ז'בוטינסקי, שנכתב בשנת ה'תרפ"ט (1929). לשיר נכתבו מספר לחנים, אחד המפורסמים מהם הולחן על ידי יוסף כהן-צדק.
נושא השיר הוא מופת הגבורה אשר נתנו לוחמי מאורעות תל-חי ויישוב תל חי מחדש, כמופת להתיישבות היהודית החדשה בארץ ישראל.
מילות השיר

| --- | --- |
חֶרְמֵשִׁים לָכֶם – מַדּוּעַ?  אֵי קָצִיר, אֶחָי?  - כִּי בַּזֶּרַע הַזָּרוּעַ  תִּבָּנֶה תֵּל-חַי!    שֵׁם תֵּל-חַי  יִתְקַדֵּשׁ –  תֵּל  הַ מֶּ רֶ ץ  הַחוֹרֵשׁ!    בִּידֵיכֶם מָגֵן וָחֶרֶב –  לָמָּה הֵם, אֶחָי?  - שֶׁיָּנוּחַ נַחַת עֶרֶב  כָּל בּוֹנֵה תֵּל-חַי.    שֵׁם תֵּל-חַי  רֹם יַמְרִיא  תֵּל  הַ כֹּ חַ  הָעִבְרִי!     : לִפְנֵיכֶם פָּתוּחַ סֵפֶר –  מַה שִּׁירוֹ, אֶחָי?  - כִּי נִטַּע אֱמֶת עַל אֵפֶר  גִּבּוֹרֵי תֵּל-חַי.    שֵׁם תֵּל-חַי  עַד יְחִי –  תֵּל  הָ ר וּ חַ  הָעִבְרִי!    נִזְדַּיֵּן-נָא לֵב וּזְרוֹעַ  וְנָקוּם, אֶחָי,  לִלָּחֵם, לִכְבּוֹשׁ, לִנְטוֹעַ  וְלִבְנוֹת תֵּל-חַי!    שֵׁם תֵּל-חַי  סֵמֶל דּוֹר –  תֵּל עָמָל וָעֹז וָאוֹר!
תכנים ואמירות

"שיר תל-חי" הוא שיר גיוס ותעמולה למפעל ההתיישבות של התנועה הציונית, כאשר היישוב תל חי, שעליו נאבקו יוסף טרומפלדור, שאותו הכיר מקרוב העריץ ז'בוטינסקי, וחבריו במאורעות תל-חי, וחזר ויושב בשנית על ידי קבוצת פועלים, מתמצה המאמץ וההקרבה החלוציים: כ"סֵמֶל דּוֹר". השיר מאזכר את הערכים שהעלתה על נס ובהם עבודה חקלאית ברחבי הארץ והמונחים: "קציר", "זרע" ו"החורש"; ביטחון והגנה והמונחים: "מגן וחרב". שלושת המונחים: "הַמֶּרֶץ", "הַכֹּחַ" ו"הָרוּחַ", מייצגים יחדיו כוליות של חיי האדם והציבור, כאשר החומר והרוח מונעים על ידי הרצון, אל היעד - בניין אומה יהודית עברית בארץ ישראל.
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, גם שיר זה נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת. על פי פרופ' דן מירון, השיר הוא אחד משירתו הציונית הפוליטית של ז'בוטינסקי, שבה "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ...את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".
לקריאה נוספת

דן מירון (הקדמה), יוסף קיסטר (מבוא), אילן מצל בגיא, זאב ז'בוטינסקי ושירתו, תל אביב: הוצאת המסדר על־שם זאב ז'בוטינסקי, תשס"ו-2005.
הערות שוליים

↑  דן מירון, אילן מצל בגיא, עמ' 59.
↑  דן מירון, אילן מצל בגיא, עמ' 111–125.
| זאב ז'בוטינסקי |
| --- | --- | --- |
| פעילות פוליטית וחברתית | גדוד נהגי הפרדות • הגדודים העבריים • ברית החייל  • ציונות רוויזיוניסטית • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • בית"ר • ארגון צבאי לאומי • הסתדרות ציונית חדשה • הסכמי בן-גוריון–ז'בוטינסקי • הסתדרות העובדים הלאומית • תוכנית האווקואציה |  |
| משפחתו | יוענה ז'בוטינסקי (אשתו) • ערי ז'בוטינסקי (בנו) • זאב ז'בוטינסקי (נכדו) |  |
| כתביו | מגילת הגדוד • שמשון (ספר) • חמשתם • כן, לשבור! • על קיר הברזל • האתיקה של קיר הברזל • מתוך קרירות ואיתנות |  |
| שיריו | שיר אסירי עכו • שיר הדגל • שיר תל-חי • שמאל הירדן • שיר בית"ר • הנדר • שיר אל-על • כולה שלי • תרגום: העורב (פואמה) |  |
| הנצחה | יום זאב ז'בוטינסקי • פארק ז'בוטינסקי • מצודת זאב • גבעת זאב • פסגת זאב • כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי • מכון ז'בוטינסקי • ארכיון מכון ז'בוטינסקי • כביש 481 • כביש 441 • נחלת ז'בוטינסקי • תחנת ז'בוטינסקי • הילכו שניים יחדיו |  |
| שונות | קבורה בישראל • חלקת משפחת ז'בוטינסקי • מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי • פרס ז'בוטינסקי לספרות ומחקר |  |
הנני כאן

| --- | --- |
מסימטאות העיר העתיקה של ירושלים, העיר שעליה נכתב השיר
מסימטאות העיר העתיקה של ירושלים, העיר שעליה נכתב השיר
 שיר בביצוע יהורם גאון
 מתוך האלבום אני ירושלמי
 יצא לאור:  1971
 סוגה:  מוזיקה מסרטים
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  חיים חפר
 לחן:  דובי זלצר
 
"הנני כאן" הוא שיר עברי שנכתב בשנת 1971 על ידי חיים חפר והולחן בידי דובי זלצר. השיר נכתב עבור המבצע יהורם גאון כשיר הפתיחה וכשיר הנושא לסרט "אני ירושלמי".
רקע לכתיבת השיר

כשנתיים לאחר ניצחון ישראל במלחמת ששת הימים, כאשר הציבור עדיין חוגג את איחוד ירושלים, יצר יהורם גאון, יליד ירושלים, את הסרט המוזיקלי "אני ירושלמי". הסרט מלווה בצילומים רבים של חיי היום-יום בירושלים משנת 1969, כאשר גאון מסייר בסמטאות העיר, ברחובות העיר העתיקה, בשכונות הוותיקות והחדשות, ובאתרים שונים בעיר, שחלקם נחשפו לציבור הישראלי בזכות אותו סרט. הסרט מתאר את משפחתו הירושלמית, ילדותו וחייו בירושלים, אלה שלפני 1948 ואלה שאחריה (עד איחוד העיר) ואת געגועיו לעיר, שאוחדה מחדש. במסגרת הסרט הוא שר מִסְפָּר שירים, חלקם הפכו ללהיטים, כגון "אני עושה לי מנגינות", "השר משה מונטיפיורי" ו"מעל פסגת הר הצופים". שיר הפתיחה של הסרט ושיר הנושא בו, היה "הנני כאן". שירי הסרט תועדו בהמשך השנה גם על גבי האלבום "אני ירושלמי".
השיר

השיר "הנני כאן" זכה לפופולריות רבה, צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל במשך תשעה שבועות, בין 15.2.1971 ל־19.4.1971, ובשיאו הגיע לשבוע אחד לראש המצעד. במצעד השנתי תשל"א (1971) של התחנה דורג השיר במקום השביעי.
בשנת 1998 ביצע זמר חיים משה גרסת כיסוי לשיר במסגרת פרויקט המחוווה לזמר העברי, "עבודה עברית".
השיר זכה לעדנה מחודשת גם בשנת 2004 על ידי הראל סקעת בגמר תוכנית המציאות כוכב נולד (סקעת הפסיד להראל מויאל שביצע את השיר "נר על החלון").
בשנת 2009 נבחר השיר מבין מאזיני רשת ג' לשיר השני האהוב ביותר מבין שיריו של יהורם גאון (אחרי השיר "בלדה לחובש").
השיר מבטא את הגעגועים לירושלים ואת נצחיות הקשר של עם ישראל אליה. מילות השיר מדמות שיר אהבה, לכאורה לאשה אהובה, כשלמאזינים ברור כי מושא השיר היא העיר ירושלים. בריאיון עם המשורר חיים חפר הוא תיאר את כתיבת השיר כחזרה לא רק לירושלים אלא לארץ ישראל, לבורות המים, לגדר, וכמשל להיסטוריה של עם ישראל ולזהותו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | פסקול העשור | 21 |  |
הערות שוליים

↑  ערן ליטוין, בלדה לחובש" נבחר כשיר האהוב של יהורם גאון על ידי מאזיני רשת ג'. במקום השני: "הנני כאן", 1 בינואר 2010, מעריב nrg
↑  הראל סקעת מראיין את חיים חפר, ערוץ היוטיוב של הראל סקעת, 7 ביוני 2012, יום ירושלים, שלושה חודשים לפני פטירתו של חפר.
הנרי דייוויד תורו

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1817 קונקורד (אנ'), ארצות הברית
 פטירה:  6 במאי 1862 (בגיל 44) קונקורד (אנ'), ארצות הברית
 שם לידה:  David Henry Thoreau 
 מקום קבורה:  Sleepy Hollow Cemetery 
 השקפה דתית:  אוניטריאניזם 
 מקום לימודים:  הרווארד קולג', אוניברסיטת הרווארד 
 זרם:  טרנסדנטליזם
 תחומי עניין:  אתיקה, שירה, דת, פוליטיקה, ביולוגיה, פילוסופיה, היסטוריה
 עיסוק:  משורר, סופר, תומך בביטול העבדות, חוקר טבע, אקולוג, מתרגם, אוטוביוגרף, כותב יומן, פילוסוף, מסאי, סביבתן 
 הושפע מ:  פילוסופיה הודית,אלכסנדר פון הומבולדט,ראלף וולדו אמרסון, תומאס קרלייל, צ'ארלס דרווין
 השפיע על:  מוהנדס קרמצ'נד גנדי, מרטין לותר קינג, לב טולסטוי, ויטמן, פול אוסטר, קורט וונגוט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצירות ידועות:  וולדן, אי-ציות אזרחי 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה לאמריקאים הגדולים (1960) 
 חתימה:   
 
הנרי דייוויד תורו (באנגלית: Henry David Thoreau;‏ 12 ביולי 1817 – 6 במאי 1862) היה סופר, משורר, ופילוסוף אמריקאי.