stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל דוד
פעילות מקצועית

במהלך שנות עבודתו שמש בתפקידים נוספים: יו"ר החוג לדרמטולגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, נשיא החברה הדרמטולגית בישראל, חבר במועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל. הוא הקים את החוג לפסוריאזיס ושמש כיו"ר החוג במשך מספר שנים.
עם חזרתו ארצה פעל לקדום השרות הדרמטולוגי בבית החולים. נפתחו מספר מרפאות ייחודיות- קונטקט דרמטיטיס, מחלות פיטריתיות, פסוריאזיס ודרמטולוגיה כירורגית. בשנת 1996 נפתח אשפוז יום דרמטולוגי, והוקמה מרפאת לייזר בבית חולים השרון. בהמשך נפתחו מרפאות ייחודיות נוספות – מרפאת למפומות של העור, שומות פיגמנטריות, מחלות שלפוחתיות אוטוימוניות, מרפאת למחלות שיער, ומרפאת מעקב אחרי חולים מושתלים.
ארגן כנסי מחקר במסגרת בית החולים וכן כנסים ברפואת עור במסגרת הקהילה.
דוד קידם את ההוראה בבית החולים ובפקולטה לרפואה בכל קבוצות הלימוד – סטודנטים לרפואה, מתמחים, רופאי משפחה וילדים. הוביל תוכנית רב שנתית ללימודי המשך בדרמטולוגיה עבור מתמחים ומומחים. במחלקה עצמה, הקדיש זמן רב ומאמץ מיוחד בהקניית ידע קליני מעשי ותאורטי למתמחים. רבים מתלמידיו ממלאים משרות בכירות במרכזים רפואיים בבתי החולים ובקהילה.
עבור פועלו במשך השנים, קיבל תעודת הוקרה על תרומתו לדרמטולוגיה מהליגה הבינלאומית של חברות הדרמטולוגיה ( ILDS - International League of Dermatological Societies ).
משפחה

נשוי ללאה (אחות במקצועה) ואב לשלושה. מתגורר בתל אביב.
מספריו

"פרקים בדרמטולוגיה" - מיכאל דוד, מרים זנדבנק, אריה אינגבר, הוצאת דיונון, 1990.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011084471705171  ISNI: 0000 0003 7761 9058  VIAF: 254899764   WorldCat (עם VIAF): 254899764
מלונות הרצליה

ערך זה עוסק בשלושה מלונות היסטוריים בחיפה. אם התכוונתם למלון הרצליה בצפת, ראו .
משמאל מלון הרצליה בדרך אלנבי 7 בשנת 1934. המלון שכן על צומת דרך אלנבי מימין ורחוב סטאנטון משמאל
מבנה מלון הרצליה, היום נוף חנה בשנת 1927
מלונות הרצליה בחיפה היו שלושה מלונות ששמם היה "מלון הרצליה" שהוקמו במחצית הראשונה של המאה ה-20 בעיר חיפה על ידי דוד משה הלוי-אפשטיין. המלון הראשון הוקם בשנת 1910 והיה מראשוני בתי המלון העברים בחיפה. מלונות הרצליה פעלו בחיפה במשך 29 שנים בין השנים 1939-1910 בארבעה מבנים שונים. השם הרצליה ניתן על שם הרצל.
רוב אורחי המלונות היו יהודים. בניו של הלוי-אפשטיין נהגו להתייצב מדי יום בנמל או בתחנת הרכבת כדי לקבל את הנוסעים ולהפנותם למלונות. המלון שימש גם אורחים שעברו בחיפה בדרכם מביירות ומדמשק למקומות אחרים..
משפחת הלוי-אפשטיין

מייסד המלונות דוד משה נולד בחברון בשנת 1874 למשפחת הלוי שמקורה בספרד ועזבה לאחר גירוש ספרד. הם היגרו לעיר אפשטיין בגרמניה והוסיפו את שם העיר לשם משפחתם. המשפחה היגרה לרוסיה והקימה שם עם משפחות נוספות קהילה של חסידי חב"ד. בשנת 1848 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בחברון. בשנת 1887 עברה המשפחה לירושלים. דוד משה התחתן עם רחל לבית רוזין. בשנת 1908 עבר עם משפחתו ליפו שם פתח מלון בשם "יפה נוף". בשנת 1910 עברה המשפחה לחיפה והקימה בו את מלון הרצליה הראשון. רחל נפטרה בשנת 1924 ונקברה בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. דוד משה נפטר בשנת 1954 ונקבר בבית הקברות שבכפר סמיר.
מלון הרצליה ברחוב הגפן

המלון הראשון הוקם במבנה שנבנה בסוף המאה ה-19 ששכן על גבול שכונת ואדי ניסנאס והמושבה הגרמנית (בבית הגפן של היום) פינת דרך ההר ורחוב הגפן. מלון זה פעל ביו השנים 1915-1910.
הקומה השנייה של המבנה שימשה למגורי אורחי המלון, חדר הסבה וחדר אוכל. בקומה הראשונה התגוררו בני המשפחה וכן שימשה לשירותי המלון. בחצר המבנה היו עצי פרי גן ירק ובור מים לאגירת מי גשמים. מלון זה היה המלון הראשון בבעלות יהודית שהיה ברמה אירופאית שהוקם בחיפה. בכל חדר הוצבו קערת רחצה, קנקן מים וסיר לילה בארונית. החלפת המצעים והמגבות נעשתה מדי יום. המזון שהוגש בו היה כשר.
כבר מתחילת הפעלתו היה המלון למקום שהיה מקובל על הקהילה היהודית כמקום המתאים לקבלות פנים חשובות, כגון קבלת הפנים של ועד הספרדים והאשכנזים לרבי נחום החכם באשי ביולי 1910.
בשנת 1913 בעת מתקפת כולרה שארעה בחיפה, התגייס דוד משה שהיה בעל ניסיון רפואי לסייע לרופא שטיפל בחולים. חלק גדול מהאוכלוסייה היהודית האשכנזית של חיפה סעד בעת המגפה במלון שהניקיון הרב ששרר בו עזר במניעת ההתדבקות במחלה.
בשנת 1915, בעת מלחמת העולם הראשונה, המלון הוחרם על ידי השלטון העות'מאני כדי לשכן בו את קציני המטה העות'מאני-גרמני. משפחת לוי-אפשטיין נדרשה לפנות את המלון תוך 48 שעות תוך השארת כל רכושה במלון.
בשנת 1917 גויס דוד משה לצבא הטורקי ובני המשפחה סבלו מרעב. ביום שחרור חיפה על ידי הצבא הבריטי שהו ילדי המשפחה במרתף המבנה.
מלון הרצליה ברחוב אלנבי

המלון השני נפתח בשנת 1917 בעיר התחתית ברחוב אלנבי 7 (בצומת הרחובות אלנבי המגינים ושיבת ציון), במבנה מרובע דו קומתי שנשכר לצורך זה.  המלון פעל עד שנת 1939. הקומה הראשונה של המבנה שימשה לדלפק קבלה, חדר אוכל, חדרי המגורים של המשפחה ושל עובדי המלון. הקומה השנייה שימשה לאולם הסבה וחדרי אורחי המלון, חדר אמבטיה ושירותים. המטבח שכן בקומת המרתף. המזון הועלה לחדר האוכל באמצעות מעלית המופעלת ידנית. מרתף נוסף שהיה מקורר שימש לאחסון יין ומוצרים נוספים. בחזית המבנה הייתה מרפסת גדולה ששימשה את בני הבית והאורחים במיוחד בקיץ.
המלון שכן באזור שהיה מרכז חברתי פעיל באותה תקופה, ליד בית העירייה, קרוב לכיכר חמרה (כיכר פריז של היום). עם אורחי המלון נמנו אהרון אהרונסון, חיים נחמן ביאליק, חיים ויצמן, לורד בלפור התגורר במקום כשבא לטקס פתיחת האוניברסיטה העברית ועוד. מיכאל פולק היה דייר של קבע במלון.
בעקבות מאורעות 1939-1936 פחתה תנועת התיירות לארץ והשפיעה על מצבו הכלכלי של המלון. המלון נסגר סופית לאחר שנזרקה פצצה על ידי פורעים ערבים למטבח המלון. פצצה זו הבריחה את אחרוני האורחים.
מלון הרצליה במרכז הכרמל

ב-3 ביולי 1923 פתחה המשפחה מלון נוסף ששכן בשכונת מרכז הכרמל במבנה ששכן בפינת שדרת הברושים ורחוב קלר של היום. המבנה קרוי היום "בית אורנים". מטרת הקמת המלון הייתה לאפשר ליהודים שומרי מסורת להתארח במרכז הכרמל. עד להקמת המלון האפשרות היחידה באזור זה היו אכסניות בבעלות גרמנית. במבנה זה התאורה החשמלית סופקה באמצעות מצברים. המלון שכן במבנה זה עד שנת 1928, אז עבר למבנה ברחוב יפה נוף 34 (היום קרוי "נוף חנה"). מבנה זה היה בעל שלוש קומות והייתה לו תצפית יפה על נוף מפרץ חיפה. במלון זה היו מים זורמים שמקורם היה בחביות שניצבו על גג המבנה. המלון נסגר בשנת 1932 בגלל מיעוט אורחים.
לקריאה נוספת

יואב פוגלסון, מלונות הרצליה בחיפה, חיפה - ביטאון העמותה לתולדות חיפה, גיליון 5, דצמבר 2007, עמ' 18-17
יעקב שורר, לטייל בחיפה בין כרמל לים, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמ' 77
הערות שוליים

↑  מכתב מחיפה, הצבי, 3 בפברואר 1910, מכתב מחיפה, הצבי, 1 ביוני 1910
↑  מר ילין פקיד יק"א התארח במלון מר ילין, הצבי, 28 במרץ 1911
↑  מלון "הרצליה" בחיפה, הצבי, 9 בנובמבר 1910
↑  עונת הסיירים בארץ ישראל, הזמן, 21 באפריל 1912
↑  בר הכא, לרגלי הכרמל, הצבי, 21 ביוני 1910
בר הכא, מכתב מחיפה, הצבי, 10 ביולי 1910
↑  שמעון שטרן, התפתחות המערך העירוני של חיפה בשנים 1947-1918. עבודת דוקטורט שהוגשה לסנאט האוניברסיטה העברית, 1974 עמ' 189
מבנה המלון הראשון ברחוב הגפן
מבנה המלון ברחוב אלנבי 7 בינואר 2011. המבנה לא בשימוש
מבנה המלון ברחוב קלר. משמש היום כסופרמרקט
מבנה המלון בעת ששכן ברחוב יפה נוף 34 לפני שיפוץ שעבר בשנת 2005 שמסגרתו חלו שינויים בחזיתו. שימש לאחר מכן כפנסיון בית טלטש, ב-1936 שימש מבנה המפקדה הצפונית של הצי הבריטי, ב-1948 עבר לשימוש צה"ל ונקרא "בית המילואים".
מלחמת הדביבונים

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 בימוי:  איסאו טקהאטה 
 הופק בידי:  טושיו סוזוקי, Yasuyoshi Tokuma 
 תסריט:  איסאו טקהאטה 
 עריכה:  טקאשי סאיאמה 
 מוזיקה:  Shang Shang Typhoon 
 צילום:  אטסושי אוקוי 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  סטודיו ג'יבלי 
 חברה מפיצה:  Lucky Red Distribuzione, אייטונס, נטפליקס, HBO Max 
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 ביולי 1994 
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  דרמת אנימה ומנגה, סרט פנטזיה, סרט דרמה, דרמה קומית, אנימה ומאנגה מסוגת הפנטזיה, סרט קומדיה, אנימה פנטזיה 
 פרסים:  פרס מאיניצ'י לסרטים  Annecy Cristal for a Feature Film 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלחמת הדביבונים (ביפנית: 平成狸合戦ぽんぽこ) הוא סרט פנטזיה בסגנון אנימה משנת 1994 שנכתב ובוים על ידי איסאו טקהאטה, הופק על ידי סטודיו ג'יבלי ומופץ על ידי טוהו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-16 ביולי 1994.
תקציר העלילה

עלילת הסרט, אשר מתרחשת בשנות ה-90 ביפן, מתמקדת בקהילת דביבונים ביפן אשר היער שבו הם גרים צפוי להרס בעקבות פיתוח עירוני של אותו האזור שצפוי להפוך לפרבר עצום. הדביבונים מחליטים לפעול בשיתוף פעולה נגד בני האדם במטרה לגרום להפסקת הבנייה. הסרט בוחן נושאים שונים כולל שימור הסביבה, ההתנגשות בין המסורת למודרנה, וההשלכות של התפתחות אנושית בלתי מבוקרת.
מדבבים

| שם הדמות | מדבב בגרסה היפנית | מדבב בגרסה האנגלית |
| --- | --- | --- |
| שוקיצ'י | מאקוטו נונומורה | ג'ונתן טיילור תומאס |
| גונטה | שיגרו איזומיה | קלנסי בראון |
| אורוקו | ניג'יקו קיוקאווה | טרס מקניל |
| צורוקמה אושו | קוסאן יאנאגיה | אנדרה סטויקה |
| סייזמון | נוריהיי מיקי | ג'יי קיי סימונס |
| פונקיצ'י | הייאשייה שוזו התשיעי | דייוויד אוליבר כהן |
| טאמהסאבורו | אקירה קמיה | וולי קורת' |
| בונטה | טקהירו מוראטה | קווין מייקל ריצ'רדסון |
| סאסקה | מגומי היישיבארה | מארק דונאטו |
| ריוטארו | אקירה פוקוזאווה | ג'ון דימאג'יו |
| אוקיו | יוריקו אישידה | ג'יליאן בואן |
| קינצ'ו דיימוג'ין השישי | בייחו קצ'ורה | בריאן ג'ורג' |
| יאשימנו הייג | בייחו קצ'ורה | בריאן ג'ורג' |
| אינוגאמי גיבו | גננוסקה אשיה | ג'ס הרנל |
| אוטאמה | יורי יאמשיטה | רוסי טיילור |
| האייאשי | אוסאמו קאטו | בריאן פוזן |
| קוהארו | יומי קורודה | אוליביה ד'אבו |
| המספר | קוקונטיי שינצ'ו | מוריס למארשה |
| כתב חדשות | מאקיקו אישיקאווה מסאנובו איוואקמה טושימי אשיזאווה מינאקו נאגאי מסאהירו הוסאקה קצוהירו מסוקאטה | מארק מוזלי |
| מגיש חדשות | סאוואקו אגאווה נארוהיטו איגוצ'י | מארק מוזלי |
מחלף חום

מחלף חום צינורי
מַחְלֵף חום הוא מתקן שייעודו העברת חום מזורם אחד לזורם אחר. מפל הטמפרטורות בין הזורמים הוא הכוח הדוחף למעבר החום. ללא מפל טמפרטורות לא מתאפשרת העברת חום בין הזורמים.
מחליפי חום משמשים בתעשיית המטוסים והחלל, במיזוג אוויר, בתעשיית הרכב והמכונות, בייצור כימי ותרופתי, בטיפול בשפכים, ובבתי זיקוק לנפט ולגז בישול.
הדוגמה הנפוצה והידועה למחלף חום היא הרדיאטור (בעברית: מקרן) של המכונית, המשמש להעברת חום ממים חמים - שמקורם במנוע והעוברים בצינורות בתוך הרדיאטור, אל האוויר - המוסע בעזרת מאוורר דרך כנפוני הרדיאטור.
מבנה הזרימה

איור א: מחלף חום צינורי וקליפתי, מעבר יחיד - זרימה מקבילה (1-1)
איור ב: מחלף חום צינורי וקליפתי, 2-צד צינור המעבר - זרם חוצה (1-2)
איור ג: מחלף חום צינורי וקליפתי, 2-צד קליפת המעבר, 2-צד צינור המעבר - זרימה נגדית (2-2)
יש שלשה סוגי זרימה במחליפי חום: זרימה מקבילה, זרימה ניגודית או זרימה חוֹצָה.
בזרימה מקבילה - שני הזורמים נכנסים אל מחלף החום באותו כיוון. לדוגמה במחלף חום המופעל על בסיס מים בלבד, המים בצינור החם ובצינור הקר מוזרמים במקביל, האחד לשני, ובאותו הכיוון. החסרון הוא בכך שלאחר העברת חלק מהחום, הצינורות מגיעים לשוויון במידות החום, ומעבר החום מופסק מכאן ואילך. שני הנוזלים יוצאים מן המערכת באותה טמפרטורה, שהיא טמפרטורת הכניסה +/- מחצית מההפרש בין מידות החום בכניסה.
אם המים החמים היו ב 60 מעלות צלזיוס, והקרים ב 20 מעלות צלזיוס, (הפרש של 40 מעלות) שני סוגי המים יצאו מן המערכת ב 40 מעלות.
בזרימה נגדית - הזורמים נכנסים למחלף החום בכיוון נגדי זה לזה. לדוגמה במחלף חום המופעל על בסיס מים בלבד, המים ב'צינור החם' יזרמו בכיוון הפוך למים ב'צינור הקר'. התוצאה תהיה שהמים בצינורות 'יחליפו תפקידים'. המים החמים יעבירו את מלא החום שלהם לקרים. מהצינור ה'קר' יצאו מים חמים בחום המקורי של הצינור החם, ומהצינור החם יצאו (בצד השני) מים קרים כמעט כמו אלו שבצינור הקר.
בזרימה חוצה (או: אנכית / ניצבת) הזורמים מאונכים זה לזה, ואין קשר בין מידת החום של הזורם הראשון (בדרך כלל בצינורות) והזורם השני (בדרך כלל אוויר). דוגמה לכך הוא הרדיאטור (בעברית: מקרן) שבמכונית. האוויר מוזרם על פני הכנפונים, בלא תלות ברמות החום השונות של המים שבחלקי הרדיאטור השונים. תתקבל יעילות נמוכה של מעבר החום, וצורך בהשקעת אנרגיה רבה, יחסית, על מנת להעביר את החום מתווך אחד לשני.
סוגי מחליפי החום

ניתן לחלק את מחליפי החום לשלושה סוגים עיקריים:
מחליפי חום סגורים - מתקנים שבהם אין מגע בין הזורמים. לכל אחד מהזורמים מסלול זרימה משלו. החום מועבר בהסעה מהזורם החם אל תווך מוצק (צינור או פלטה המפרידים בין הזורמים). דרך התווך המוצק, שיש לו מקדם מעבר חום גבוה, עובר החום בהולכה אל הזורם הקר ומתפזר בהסעה בזורם. מעבר החום איננו מקסימלי כי על החום לעבור דרך תווך בין הנוזלים, ובדרך עלולים להיות אבודי חום אל הסביבה.
מחליפי חום פתוחים - במתקנים אלו יש מגע ישיר בין הזורמים. הזורמים מתערבבים האחד בשני ובמהלך הערבוב מעבירים חום מן האחד לשני בהסעה. מעבר החום במחלף מסוג זה הוא מקסימלי מכיוון שאין התנגדות למעבר חום של תווך החוצץ בין הזורמים (לעומת מחלף חום סגור).
מחליפי חום מחדשים (רגנרטיביים) - במתקנים אלה קיימת יחידה מיוחדת, האוגרת את החום מן הזורם החם ולאחר מכן מעבירה אותו אל הזורם הקר, בקצב המתאים. הזורם החם נכנס למערכת ומעביר חום ליחידה האוגרת, לאחר יציאת הזורם החם, הזורם הקר נכנס והפעם החום מועבר מיחידת האגירה אל הזורם הקר. כמות האנרגיה המועברת במתקן זה תלויה בתכונות הזורמים השונים ובתכונות הפיזיקליות והגאומטריות של יחידת הזרימה, אך בדרך כלל הם בנויים לניצול גבוה יותר של האנרגיה, לאיבודים מופחתים, ולהעברת יותר מהחום אל הגוף הקר.
מחליפי חום סגורים

מחלף חום פלטות המורכב מפלטות המקבילות אחת לשנייה. הפלטות מופרדות האחת מהשנייה בעזרת אטמים. האטמים קיימים כדי למנוע דליפות של הזורמים החוצה ממחלף החום אל הסביבה או כניסה של חומרים מהסביבה פנימה ויצירת מסלולי זרימה נפרדים לזורמים העוברים במחלף החום ומניעת ערבוב ביניהם. הזורם החם מעביר את החום אל הפלטות המעבירות את החום היישר אל הזורם הקר. יתרונות מחלף החום:
שטח מעבר חום גדול מאוד, ליחידת נפח מחלף חום.
קל לתחזוקה וניתן לשינוי. ניתן לשנות את מספר הפלטות ובכך להגדיל או להקטין את קצב מעבר החום בהתאם לרצוי.
חסרונותיו של מחלף חום פלטות:
האטמים מגבילים את עמידות המערכת. האטמים עמידים פחות מאשר הפלטות לטמפרטורה גבוהה ולחץ והם יכולים להישחק ולגרום לנזילות.
במערכת הפסדי עומד גבוהים עקב מאמצי גזירה. שטח המגע בין הזורמים לפלטות גדול מאוד מה שגורם לעלייה במאמצי הגזירה.
גודל החלקיקים בתוך הזורמים מוגבל למרווח בין הפלטות. חלקיק גדול מדי יגרום לחסימה ולירידה ביעילות מחלף החום.
מחלף חום קליפה וצינורות בנוי מצינור בעל קוטר גדול ובתוכו מספר צינורות בעלי קוטר קטן יותר כך שזורם אחד זורם בצינורות הפנימיים, ואילו הזורם השני זורם בצינור הגדול המכונה קליפה. מעבר החום מתבצע דרך דפנות הצינורות הפנימיים כאשר הבחירה באיזה חלק של מחלף החום יזרום כל נוזל תלויה בתכונות החומרים ובמטרות מחלף החום. בצינורות הקטנים נזרים לרוב זורמים בעלי תכונות קורוזיביות אשר ייתכן ויצרו בלאי בצינור. הצינורות הקטנים ניתנים להחלפה. ניתן להוסיף מחיצות בקליפה ובכך לגרום להגדלת מסלול הזרימה של הזורם החיצוני. על ידי מחיצות אלו גדל מעבר החום.
יתרונותיו של מחלף החום קליפה וצינורות:
המערכת פשוטה והתחזוקה שלה פשוטה יחסית.
מחלף החום עמיד בטמפרטורות גבוהות ולחצים גבוהים.
הפסדי החום במערכת קטנים ביחס למחלף חום פלטות.
ניתן, על ידי שינוי מספר הצינורות והמעברים, לשלוט בקצב מעבר החום מזורם אחד לשני.
חסרונותיו של מחלף חום קליפה וצינורות:
מקדם פאולינג גבוה בצינורות. הצטברות המשקעים גורמת לירידה ביעילות מחלף החום.
מעבר החום תלוי בזמן השהייה של הזורמים בצינורות, וזמן השהייה תלוי באורך הצינורות. מכאן, שאורך הצינור מגביל את כמות החום המקסימלית שניתן להעביר.
מחליפי חום פתוחים

במתקן זה יש מגע ישיר בין הזורמים. הזורמים מתערבבים האחד בשני ובמהלך הערבוב מעבירים חום מן האחד לשני בהסעה. מעבר החום במחלף מסוג זה הוא מקסימלי מכיוון שאין התנגדות למעבר חום של תווך החוצץ בין הזורמים (כמו במחלף חום סגור).
יתרון נוסף הוא שאין משקעים הגורמים לחוסר יעילות של מחלף החום. רצוי להשתמש במחלף חום זה בעיקר ששני הזורמים הם מאותו חומר כמו למשל קיטור ומים.
אם הזורמים אינם מאותו החומר, המעבר במחלף גורם לדילול הזורם ונדרשת הפרדה בסוף התהליך, דבר שלא תמיד אפשרי ודורש מתקנים מיוחדים.
מחליפי חום פתוחים > מחלף חום קיטורי

מחלף חום קיטורי - מחלף חום פתוח המשמש ליצירת מים חמים על ידי ערבוב ישיר של קיטור ומים קרים. בתוך המכל בנוסף לזורמים יש כדורי זכוכית המגדילים את שטח המגע בין הזורמים על ידי הארכת מסלולי הזרימה שלהם וגרימת טורבולנציה. הודות לכדוריות גדל מעבר החום בהסעה בין הזורמים.
יתרונות מחלף החום:
1.ניצול החום הכמוס על ידי מעבר הפאזה.
2.יעילות גבוהה של מחלף החום עקב המגע בין הזורמים.
חסרונות מחלף החום:
1.מוגבל לחומרים הניתנים לערבוב במעבר פאזה.
2.משמש רק לחימום.
ניקוי מחלף חום

בעבודה שוטפת של מחלף חום ישנה הצטברות של אבנית CaCO3 על דפנות של מחלף חום, מה שגורם באופן ישיר לפגיעה בהחלפת חום, מאחר שאבן מהווה בידוד ולא מאפשר להעברת חום. באופן עקיף הצטברות אבנית במחלף חום פוגעת בהוצאות אנרגיה בכך שנדרשת כמות גדולה של אנרגיה על מנת להגיע להחלפת חום הדרושה.
על מנת להחזיר את מחלף החום למצבו התקין בו החלפת חום מתבצעת בצורה רצויה יש לבצע ניקוי של מחלף חום, ישנם שני סוגים של ניקויים, ניקוי כימי וניקוי מכני.
ניקוי מחלף חום > ניקוי כימי מחלף חום

ניקוי כימי מחלף חום מתבצע בסירקולציה של חומרים חומציים אשר מסוגלים להמיס את האבנית במחלף חום. מאחר שחומרים חומציים פוגעים במתכות יש צורך בהוספת אינגיביטור לשמירת המתכת, כמובן שיש להתאים את האינגיביטור לסוג מתכת ממנה בנוי מחלף חום.
ניקוי כימי של מחליפי חום נחושת יש לבצע על ידי חומצת מלח בתוספת אינגיביטור השומר על נחושת.
ניקוי מחלף חום > ניקוי מכני מחלף חום > ניקוי מכני של מחלף חום פלטות

יש לפרק את מחלף החום לפלטות אשר עשויות נרוסטה בדרך כלל, וטבילת הפלטות באמבטיה מתאימה בגודלה מלאה חומצה פוספורית.
ניקוי מחלף חום > ניקוי מכני מחלף חום > ניקוי מכני של מחלף חום שרוולי

במחליפי חום שרווליים ישנם צינורות פנימיים, ישנם שני סוגים של ניקוי מכני במחלף חום מסוג זה
ניקוי על ידי מברשות מסתובבות שחודרות לאורך הצינור ומורידות את שכבת האבנית.
ניקוי על ידי לחץ מים גבוה המוזרק דרך דיזה .
הערות שוליים

↑  ר' מנגנון זרימה נגדית להסבר התופעה
| תרמודינמיקה |
| --- | --- | --- |
| חוקי יסוד | חוקי שימור (החומר, האנרגיה) • חוקי התרמודינמיקה: אפס, ראשון, שני (ראו גם: תנועה נצחית, השד של מקסוול), שלישי |  |
| קבועים | קבוע הגזים • קבוע בולצמן • קבוע אבוגדרו • קבוע פלאנק |  |
| משתנים | אינטנסיבים (טמפרטורה, לחץ, פוטנציאל כימי) • אקסטנסיבים (אנטרופיה, נפח, מספר חלקיקים) • משוואת מצב |  |
| יחידות מידה | טמפרטורה (צלזיוס, קלווין, יח' אחרות) • נפח (ליטר, מטר מעוקב) • לחץ (בר, אטמוספירה, פסקל) • מספר חלקיקים (מול) • אנרגיה (ג'אול, קלוריה) |  |
| אפיון | הפיכות • שינוי האנתלפיה (תהליך אקסותרמי, תהליך אנדותרמי) • שינוי באנרגיה (תהליך ספונטני, תהליך מאולץ) • תהליך (איזוברי, איזותרמי, איזוכורי, אדיאבטי, איזנטרופי, איזואנתלפי) |  |
| פוטנציאלים תרמודינמיים | אנרגיה פנימית • אנתלפיה • האנרגיה החופשית של הלמהולץ • האנרגיה החופשית של גיבס |  |
| מצבי צבירה ומעברי פאזות | מצבי צבירה (מוצק, נוזל, גז) • מעברי פאזות (התכה, התאדות, המראה, התעבות, הקפאה) • נקודת התכה • נקודת רתיחה • נקודה משולשת • נקודה קריטית • דיאגרמת פאזות • משוואת קלאוזיוס-קלפרון • חוק הפאזות של גיבס |  |
| גזים | גז אידיאלי • גז ואן דר ואלס • התאוריה הקינטית של הגזים • לחץ חלקי • חוק ראול • מודל דלטון • חוק בויל-מריוט • חוק גה-ליסאק • חוק שארל• משוואת הגז האידיאלי |  |
| חום וטמפרטורה | האפס המוחלט • יח' מידה לטמפרטורה • שיווי משקל תרמודינמי • קיבול חום • יחס קיבולי החום • חום כמוס • חוק הס • קלורימטר • אפקט ג'ול-תומסון • הסעת חום • מוליכות חום • מעבר חום • קרינה תרמית • קשר מאייר • האינדקס האדיאבטי |  |
| מעגלי עבודה | מעגלים תרמודינמיים (קרנו, סטרלינג, ברייטון, אריקסון, רנקין, סטירלינג, דיזל, לנואר, אוטו, היגרוסקופי, סקודירי, סטודרד) • נצילות |  |
| יישומים | מכונות חום • מנועים • משאבות • משאבת חום • מחליף חום • מיזוג אוויר • מקרר • קירור תרמואלקטרי • תחנות כוח |  |
| מונחים נוספים | תאוריית הקלוריק • תנועה בראונית • פונקציית מצב • תרמודינמיקה סטטיסטית • קשרי מקסוול • תרמוכימיה |  |
| דמויות בולטות | דניאל ברנולי (1700–1782) • בנג'מין תומפסון (1753–1814) • סאדי קרנו (1796–1832) • אמיל קלפרון (1799–1874) • רוברט מאייר (1814–1878) • ג'יימס ג'ול (1818–1889) • ויליאם ג'ון מקורן רנקין (1820–1872) • הרמן פון הלמהולץ (1821–1894) • רודולף קלאוזיוס (1822–1888) • ויליאם תומסון (1824–1907) • ג'יימס קלרק מקסוול (1831–1879) • יוהנס דידריק ואן דר ואלס (1837–1923) • ג'וסיה וילארד גיבס (1839–1903) • לודוויג בולצמן (1844–1906) • מקס פלאנק (1858–1947) • פייר דוהם (1861–1916) • קונסטנטין קרתיאודורי (1873–1950) • לארס אונסגר (1903–1976) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553271305171  BnF: cb13318584g (data)  GND: 4064176-4  LCCN: sh85059785  NDL: 00568133  NKC: ph158502 
זרימה (א) נגדית (ב) מקבילה
דיאגרמה סכמתית עבור מחלף חום פלטות
פלטה במחלף חום
מערכות אפלאג' להשקיה

פאלאג' באל-עין
כ-3,000 מערכות אפלאג' להשקיה (ערבית أفلاج) מתוך כ-4,000 ידועות עדיין פועלות ברחבי עומאן, ואלה שואבות מי תהום ומעיינות ואוגרות מי נגר עילי, ומוליכות אותם בכוח הכבידה, לעיתים מרחק קילומטרים רבים, אל מקומות היישוב והשדות החקלאיים השוכנים באזורי מדבר צחיחים. מערכות השקיה מסורתיות אלה מתבססות על טכנולוגיה עתיקה ומנוהלות על ידי הקהילות שהקימו סביבן מבני שמירה, מבני חלוקה, מסגדים ומבנים אחרים. חמש מהמערכות השוכנות בהרי חאג'ר בצפונה של עומאן – אל-ג'ילה, אל-מלכי, אל-חתמיין, דאריס ואל-מויאסור – הוכרזו בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית מייצג לטכניקה זו.
אטימולוגיה והיסטוריה

פירוש המילה "אפלאג'" בערבית ספרותית (יחיד "פאלאג'") הוא "חלוקה", אך בהקשרן של מערכות ההשקיה המשמעות היא המבנה החברתי של חלוקת מים בין אלה הזכאים לכך, ובמובן הפיזי הוא מתייחס למערך המים מרגע שאיבתם, עבור ב"שריעה", הנקודה בה מתחילה החלוקה, ועד הגיעם אל הצרכן.
תולדותיהן של מערכות האפלאג' אינן ידועות בשל חוסר במידע כתוב, והמערכות המוכרזות נבחרו בהתאם להיקפן ולחשיבות היישובים שהן משרתות, דבר העשוי להעיד על גילן. שלב הבנייה הראשון של המערכות הקיימות כיום מתוארך לשנת 500 לערך או אף קודם לכן. מחקרים העלו את הסברה כי מערכות השקיה היו קיימות בעומאן כבר בשנת 2500 לפנה"ס לערך, אך לא ידוע מתי נחפרו התעלות רחבות ההיקף. האפלאג' איפשרו אספקת מים סדירה לכל אורך השנה, ועל כן תמכו בהיווצרותם של יישובי קבע במדבר.
סוגי האפלאג'

קיימים שלושה סוגי אפלאג' בעומאן:
ר'יילי - איסוף המים באמצעות סכר בוואדי והובלתם בתעלות פתוחות או מקורות אל היישוב ואל השדות. אם אספקת המים אינה סדירה או עונתית, נעשה שימוש במאגרים לאחסון מים. 48% מכל המערכות בעומאן הן מסוג זה.
עייני - מקורם של המים למערכות אלה, שחלקן בכלל המערכות עומד על 28%, הוא במעיינות. מערכות אלה דומות בצורתן לר'יילי, אם כי שפיעת המים המזינים אותן יציבה יותר.
דאודי - שאיבת מי תהום מהאקוויפר שלרגלי ההרים, והובלתם בתעלות תת-קרקעיות אל הצרכנים. 24% מהמערכות הן מסוג זה והן מסובכות בהרבה משתי האחרות, הן במבנה ההנדסי שלהן, והן בהיקף כוח האדם הנדרש להקמתן. תחילה נחפרה באר ראשית (או "באר אם") שעומקה מגיע לעיתים כדי 60 מטר, וקירותיה כוסו בלבנים ובמלט בלתי חדיר למים. מהבאר נחפרה תעלה תת-קרקעית אל נקודת החלוקה בשריעה, ואורכה עשוי להגיע עד כ-15 ק"מ. מאפיין נוסף של התעלה הוא השיפוע המזערי שלה שעשוי לעמוד על 1:2500, ולאורכה נחפרו פירי ביקורת במרווחים קבועים.
שיטת החלוקה

המים מגיעים אל ה"שריעה" במרכזו של היישוב, הממוקם לעיתים קרובות סמוך למבנה שמירה או למבצר. התעלה ליד השריעה נגישה לשאיבת מים לשתייה ולבישול. הקטע הבא בתעלה ממוקם ליד המסגד והמים משמשים לטהרה. לאחר מכן משמשים מי התעלה לכביסה, ורק לבסוף הם ממשיכים בדרכם אל השדות ואל המטעים. פיסות אבן או סלעים משמשים כסכרים המנתבים את המים אל הצרכנים לפי לוחות הזמנים שנקבעו. החלוקה מבוססת על מחזור של שבוע או עשרה ימים, וחלון השימוש של הצרכנים עשוי לנוע מדקה עד 12 שעות. מדידת הזמן נעשתה באופן מסורתי באמצעות שעון שמש ביום ועל פי תנועת הכוכבים בלילה, ובחלק מהיישובים עדיין ניצב שעון השמש.
שיטת חלוקה זו אינה מונצחת בחוק או בתקנות, והיא עוברת מדור לדור. מנהל המערכת ממונה על ידי השייח' המקומי בהתייעצות עם הצרכנים, והוא מלווה על ידי מומחה טכני, או מספר מומחים כאשר מדובר בפאלאג' רחב היקף. מנהל המערכת אחראי לתחזוקתה, לחלוקת המים לצרכנים ולניהול הפיננסי של המפעל. הצרכנים מצידם מחויבים לנהוג בהתאם לשיטה, לזמני החלוקה ולכמויות המים המוקצים להם.
האפלאג' המוכרזים

אל-ח'טמיין - פאלאג' דאודי שאורך התעלה שלו מהבאר עד השריעה עומד על 2.4 ק"מ, ורובה תת-קרקעי. בכניסה ליישוב התעלה מתפצלת לשלוש תעלות משנה, אחת מהן מובילה לבתים ושתי האחרות אל השדות. הפאלאג' מזין שטח השקיה של 733,124 מ"ר, ולצידו שני מגדלי שמירה.
אל-מלכי - פאלאג' דאודי גדול שאורך התעלה המרכזית שלו, מהבאר אל השריעה, כולל 17 תעלות המשנה המתפצלות ממנה, הוא 14.8 ק"מ. התעלה מתפצלת בהמשכה לשני עורקים עיקריים המובילים לשני יישובים שונים, והיקף השטח המושקה הוא 1,570,730 מ"ר.
דאריס - פאלאג' דאודי הנחשב לעתיק במדינה. שלוש תעלותיו מגיעות לאורך כולל של 7,990 מטר, והן מספקות מים לשטח של 1,715,502 מ"ר.
אל-מויאסור - פאלאג' דאודי שמקורו בבאר בעומק של 50 מטר ואורך תעלותיו הוא 5.8 ק"מ. שתי תעלותיו העיקריות משקות שטח של 1,133,698 מ"ר.
אל-ג'ילה - פאלאג' עייני המוביל מים בתעלה פתוחה ועל גבי אמת מים באורך כולל של 1.6 ק"מ. המים נאגרים במכל ביישוב שבקצה התעלה, ומזינים שטח של 14,000 מ"ר. פאלאג' זה מצטיין במקור מים בעל זרימה קבועה לאורך כל השנה.
ראו גם

אל-עין
מראה במיספח
מצעד הגאווה באורהוס

מצעד הגאווה הראשון באורהוס בשנת 2012
מצעד גאווה באורהוס (הידוע גם כ-"Aarhus Pride") בדנמרק הוא האירוע הדני הגדול ביותר המתמקד בנושאי להט"ב מחוץ לבירה קופנהגן. האירוע הראשון ברחבי העיר נערך בשנת 2012 ומאז נצפה בכול שנה. ארגונו מנוהל על ידי אנשים פרטיים חברי קהילת הלהט"ב ונתמך על ידי עיריית ארהוס. בשנת 2017 השתתפו במהלכו כ-6,000 איש במצעד באורך 3.5 קילומטרים לצד מצופים ודגלים.
המצעד מתקיים מדי שנה בשבת הראשונה של חודש יוני ונמשך מהבוקר עד הלילה המאוחר. המצעד עצמו עובר ברובע הלטיני ההיסטורי לפני שהוא מסתיים בחזרה בווסטר אלס קסרנה, שם מתקיים פסטיבל עד הערב. הפסטיבל כולל ענפי ספורט שונים בהם כדורעף, בדמינטון, וכדורגל על השטחים הירוקים מול אולם הקונצרטים שליד כיכר הקצינים לצד אזור ילדים הכולל טירה מתנפחת ומגרש משחקים. עמותות, ארגונים, חברות ומפלגות להט"ב לאומיות מנהלות דוכנים עם מידע, אוכל ושתייה לאורך האירוע. פעילויות נוספות מתקיימות על הבמה הקטנה הממוקמת ליד אולם הקונצרטים של ארהוס.