תרמוגרפיה רפואית
טכנולוגיה > בסיס תאורטי לשימוש בתרמוגרפיה ככלי לאבחון אזורים שלא נקלטים באמצעות המצלמה

הבסיס לתרמוגרפיה כשיטה לזיהוי תהליכים המתרחשים שלא בקרבת פני השטח של הגוף הוא בטענה כי יש התאמה בין פליטת חום באזורים שונים של העור, לבין מצבים ותהליכים פנימיים שונים של מחלה, עצבים שונים של מערכת העצבים הסימפתטית מעצבבים את כל איברי הגוף, כולל העור. כל אחד מ-31 זוגות העצבים היוצאים מעמוד השדרה מעצבב מספר איברים וכן אזורים מוגדרים בעור. כאשר יש הפרעה בתפקוד של איבר כלשהו, נטען כי זה משפיע על זרימת הדם באותו חלק של העור הקשור לאותה קבוצת עצבים שקשורה גם לאיבר בו חלה הבעיה. השינויים בזרימת הדם בעור מתבטאים בשינויי טמפרטורה אותם קולטת המצלמה התרמוגרפית. במשך השנים מופו כל אזורי הגוף בצורה מפורטת על ידי החוקרים, כך שמי שעוסק באבחון תרמוגרפי יכול לדעת ברמת דיוק גבוהה באיזה איבר או איברים יש בעיה ומהו סוג הבעיה.
כאשר מצב כלי הדם, הלימפה והעור נורמלי, השליטה והויסות של זרימת הדם בדרמיס היא בעיקרה נוירו-וסקולארית, והיא נעשית על ידי מערכת העצבים הסימפתטית. המרכיבים של תגובה סימפתטית זו הם גם אדרנרגיים וגם כולינרגיים. המרכיב האדרנגי גורם לואזוקונסטריקציה (היצרות כלי הדם) והמרכיב הכולינרגי גורם לואזודילציה (הרחבת כלי הדם) במיקרוסירקולציה (זרימת הדם הזעירה) העורית. ויסות סירקולציה עורית זו נובע מה- embryonic anterior neural ridge, אשר מייצר את ה-sympathetic paravertebral ganglion.
הסיבים הפוסט-גנגליונים מחוברים לכל אחד מאיברי הגוף וגם לעור. 31 זוגות העצבים הפריפריאליים מכילים 8-35% סיבים ללא מיאלין שהם מתפקדים כ-afferent או efferent הסימפתטי. דרך סיבים אלה נעשית השליטה על המיקרוסירקולציה העורית. בכל אחד מעצבי עמוד השדרה יש חלוקה לגבי (dorsal) ובטני (ventral), ובהתאם לזה נעשית גם חלוקתם לשליטה על חלקי העור השונים. לחלק הבטני של כל עצב פריפריאלי יש חלוקת משנה לצידי (lateral) ולקדמי (anterior), עם שליטה בהתאמה על חלקי העור שהוקצו להם. השליטה על זרימת הדם בחלקי העור השונים נעשית על ידי סיגנלים המועברים מהעצבים הפריפריאלים דרך הסיבים הפוסט-גנגליוניים חסרי המיאלין אל הקולטנים הנוירו-וסקולאריים שבעור.
לדוגמה, כאשר יש דלקת פנימית בגוף (ולא חשוב באיזה עומק), יועבר המידע דרך סיבי העצבים הסימפתטיים הקשורים לאזור הדלקתי אל מערכת העצבים המרכזית, אשר תגרום לתגובה סימפתטית באותו אזור בעור הקשור לאזור הדלקתי. תהיה ירידה בטונוס המוטורי הסימפתטי באותו חלק של העור (הפחתה בתפקוד הסימפתטי). זה גורם לפתיחה רבה יותר של הספינקטרים הפוסט-גנגליונים השולטים על זרימת הדם העורית באותו אזור, זרימת הדם תתגבר והדבר יתבטא בהיפרתרמיה באותו חלק של העור. שינוי זה בטמפרטורה נקלט בקלות וברמת דיוק גבוהה על ידי המצלמה התרמוגרפית.
תאוריה אחרת מבססת את האבחון התרמוגרפי על סימטריה הקיימת בגוף. תבנית נורמלית של פני העור אצל אדם בריא נחשבת כזו שבה יש סטיית טמפרטורה של פחות מ-0.3 מעלות צלזיוס על פני 95% מהשטח החיצוני של עור הנבדק.
התרמוגרפיה מראה תהליכים פיזיולוגיים ולא מראה מצב אנטומי נתון כפי שקורה למשל עם מכשירי רנטגן. כך ניתן, לדוגמה, לגלות בעזרת התרמוגרפיה בעיות בעמוד השדרה או בגפיים הקשורות לחוסר תפקוד ואזומוטורי, אותן לא ניתן להראות בבדיקות הרדיולוגיות המקובלות. כאשר רואים בתרמוגרם (צילום תרמוגרפי) הפרשי טמפרטורה משמעותיים בין שני מקומות מקבילים מצידי הגוף, שאמורים להראות סימטריה, זה מצביע על אפשרות של בעיה עצבית, כי מכניזם ואזומוטורי פגום מתבטא בא-סימטריה תרמלית. מאחר שרב חלקי הגוף הם סימטריים, גוף הנבדק משמש בתרמוגרפיה כבקרה של עצמו.
בגירוי שורש עצב מופיעה ירידת טמפרטורה בדרמטומה הנמצאת באותו צד של הגוף בו נמצא העצב הקשור אליה. דרמטומה היא אזור בעור הקשור לסיגמנט בחוט השדרה. עשויה להיות לפעמים חפיפה של דרמטומות, כך ששני סיגמנטים של חוט השדרה מעצבבים את אותו חלק של העור. הכרת פריסת הדרמטומות על פני הגוף משמשת לאיתור מיקומן של הפרעות בחוט השדרה.