בוב לזר
טענותיו של לזר

במאי 1989 קיים לזר ראיון עם הכתב החוקר ג'ורג' קנאפ עבור תחנת הטלוויזיה של לאס וגאס KLAS תחת הכינוי "דניס" בעוד שפניו הוסתרו. במהלך הראיון סיפר לראשונה על התקופה בה כביכול עבד במתקן הצבאי הסודי "S-4" אשר לטענתו ממוקם בסמוך למתקן בסיס חיל האוויר האמריקני הידוע בכינויו אזור 51. לטענתו המתקן האמור היה צמוד לאגם פאפוּס (Papoose), אגם מיובש אשר ממוקם מדרום למתקן הראשי של אזור 51. לטענתו האתר מורכב מהאנגרים למטוסים הבנויים בצורה מוסתרת בתוך הר. לזר טוען שהתפקיד שלו היה לסייע לבצע תהליך של הנדסה הפוכה עבור אחת מתשע צלחות מעופפות, שלטענתו לא פותחו על ידי בני אדם בכדור הארץ. לטענתו, אחת מהצלחות המעופפות, אותה הוא מכנה "דגם הספורט", יוצרה מחומר מתכתי הדומה במראה ובמגעו לנירוסטה. בראיון שקיים בהמשך במהלך חודש נובמבר הופיע לזר מבלי להסתיר את פניו ושמו. באותו הראיון טען כי במהלך התקופה בה עבד באותו המתקן הסודי הוא היה קבלן של חברת EG&G (אנ') והמעביד שלו באותה התקופה היה חיל הים האמריקני. EG&G הצהירו בתגובה כי אין להם שום רישום על כך שהוא אי פעם עבד עבורם.
לטענת לזר אותה הצלחת המעופפת הופעלה באמצעות כור אנטי-חומר המונע ביסוד הכימי שמספר אטומי 115, אשר באותה העת אותו היסוד הכימי טרם התגלה. (הוא סונתז לראשונה בשנת 2003, ובהמשך קיבל את השם "מוסקוביום"). בנוסף לכך ציין שמערכת ההנעה הסתמכה על איזוטופ יציב(אנ') של מוסקוביום, שאיפשר לחללית לעופף והיה מסוגל לגרום לכך שלא ניתן יהיה לזהות את החללית כתוצאה מכיפוף קרני האור סביב החללית. בנוסף לכך, לטענתו של לזר החללית פורקה וכי מעל לכור אותו הוא חקר הייתה ספירה או חצי ספירה, שפלטה שדה כוח רב עוצמה. לטענתו, החללית פוצלה לשני חלקים. הכור היה ממוקם במרכז המפלס העליון של החללית, והיה מוקף בשלושה "מגברי כוח משיכה" אשר היו מחוברים ל"פולטי כוח כבידה" במפלס התחתון של החללית, אשר היו מסוגלים להסתובב ב-180 מעלות על מנת להפיק "קרן אנטי-כבידה" וכי באופן זה החללית נעה לכיוון מסוים.
לזר טען בנוסף כי בתקופה בה לקח חלק בתוכנית זו נחשף למסמכי תדרוך שציינו כי במהלך 10,000 השנים האחרונים חוצנים, אשר תוארו במסמכי התדרוך כ"חוצנים אפורים" מכוכב לכת הנמצא במערכת הכוכבים זטה רטיקולי (אנ'), היו מעורבים בפעילות האנושית בכדור הארץ. לטענתו של לזר המושבים בצלחת המעופפת היו קטנים במיוחד, בגודל המתאים לילדים, וכי באותה העת הוראו לו גופות של חוצנים בגודל התואם למושבים בחללית. לטענתו של לזר במהלך שהותו במתקן S-4 הוא הבחין בשני גברים במעילי מעבדה מדברים עם יצור קטן עם זרועות ארוכות. שלושה עשורים מאוחר יותר, הוא ציין שהוא לא סבור שהוא ראה חוצן, וכי כנראה הוא ראה בובה אשר המטרה שלה הייתה לייצג את הגודל של אותם החוצנים.
לטענתו של לזר יש לו תואר שני בפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ותואר שני בטכנולוגיה אלקטרונית מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech). עם זאת, אין שום תיעוד לכך שלזר למד ב-MIT או במכון הטכנלוגי של קליפורניה. בנוסף לכך אין שום הוכחות לכך שהוא הועסק כקבלן עבור חברת בת של חיל האוויר האמריקני.
העסקתו לכאורה כפיזיקאי במעבדה הלאומית לוס אלמוס מוזכרת בכמה וכמה מאמרים בעיתונים של ניו מקסיקו מקיץ 1982 המתמקדים בהתעניינותו במכוניות מונעות סילון. תחנת הטלוויזיה של לאס וגאס KLAS הצליחה למצוא אזכור ל"רוברט לזר" בספר טלפונים משנת 1982 של עובדים במעבדה הלאומית לוס אלמוס, אף על פי כן לטענת המעבדה הלאומית לוס אלמוס אין להם שום תיעוד לכך שלזר אי פעם עבד עבורם. לזר טוען שכל העדויות לכך שהוא עבד בעבר עבורם הועלמו במכוון.
סיפורו של לזר משך תשומת לב תקשורתית מהותית אשר הובילה ללא מעט חילוקי דעות, לתמיכה רחבה, וללא מעט אנשים שביקרו את טענותיו ואותו. לזר מודה כי אין לו שום ראיות שתומכות בטענות המרכזיות שלו אודות הטכנולוגיה החוצנית.