stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולי מאורר
ביוגרפיה

מאורר נולד כבנו של חקלאי עני בקנטון ציריך. הוא הוסמך כרואה חשבון, היה מנהל אגודת החקלאים של קנטון ציריך, נשיא אגודת מגדלי הירקות בשווייץ ונשיא אגודת המיכון החקלאי של שווייץ. שירת בצבא שווייץ והגיע לתפקיד של מפקד גדוד רגלים רכוב על אופניים בדרגת רב-סרן.
מאורר היה לחבר במפלגת העם השווייצרית. בשנת 1978 החל לעבוד בממשל מחוז הינוויל (Hinwil) שבקנטון ציריך. ב-1983 נבחר לכהן במועצת הקנטון ואף היה יושב הראש שלה. ב-1991 הפסיד בבחירות חוזרות למועצת הקנטון, אך נבחר לחבר האספה הפדרלית של שווייץ, שבה כיהן עד 2008.
ב-1996 נבחר מאורר לנשיא מפלגת העם וכיהן בתפקיד עד לאחר הבחירות הפדרליות ב-2007. בכהונתו זו נקט ברטוריקה אגרסיבית שחרגה מקוד ההתנהגות הפוליטי שהיה מקובל בשווייץ עד אז. עם זאת זכה בהמשך להערכה בזכות התנהלותו כחבר מועצת הברית של שווייץ. במהלך כהונתו הוכפל מספר הבוחרים שתמכו במפלגה והיא הייתה למפלגה הגדולה במדינה (אם כי רוב הקרדיט על כך ניתן לאיש החזק במפלגה, כריסטוף בלוכר (Christoph Blocher)). ב-2008 נכשל בניסיונו להיבחר למועצת המדינות, הבית העליון של האספה הפדרלית השווייצרית.
ביוגרפיה > כהונה במועצה הפדרלית

בדצמבר 2008 נבחר מאורר על ידי האספה הפדרלית לכהן כחבר מועצת הברית במקומו של סמואל שמיד (Samuel Schmid). הוא החל בכהונתו בראשית 2009 כראש המחלקה לביטחון, הגנה אזרחית וספורט. בשלהי 2015 נבחר שנית לכהן במועצה הפדרלית. ב-2016 עבר לכהן כראש מחלקת הכספים. במסגרתו השתתף ב-2017 בפסגת ה-G-20 שנערכה בהמבורג שבגרמניה - השתתפות ראשונה בפסגה של חבר הממשלה הפדרלית של שווייץ.
בשנת 2012 כיהן מאורר כסגנה של נשיאת שווייץ אוולינה וידמר-שלומפף, ובמהלך 2013 היה נשיא המדינה. ב-2018 כיהן שנית כסגן הנשיא בשנת נשיאותו של אלן ברסה, וב-2019 כיהן בכהונה שנייה כנשיא. בסוף שנת 2022 סיים את כהונתו במועצה הפדרלית של שווייץ. במקומו מונתה כראש מחלקת הכספים קארין קלר-סוטר.
מאורר מתגורר בהינוויל שבקנטון ציריך. הוא נשוי ואב לשישה ילדים.
אוגוסטו פרגוזו

אָוּגוּסטוֹ טאסו פרגוזו (בפורטוגזית: Augusto Tasso Fragoso‏; 28 באוגוסט 1869, סאו לואיס - 20 בספטמבר 1945) היה איש צבא ופוליטיקאי ברזילאי. כיהן בתפקיד ראש ממשלת ברזיל בשנת 1930, בין הדחתו של הנשיא וושינגטון לואיס להשבעתו של ז'טוליו ורגאס.
מוצאו של פרגוזו במשפחה שהיגרה מפורטוגל לברזיל. הוא היה בן דודו של אושקר קרמונה נשיא הדיקטטורה הלאומית הפורטוגזית. פרגוזו נולד בעיר סאו לואיס, מחוז (כיום מדינת) מרניאו, האימפריה הברזילאית בשנת 1869. הוא עלה בדרגות הצבא ונותר נאמן למשטר הרפובליקה הברזילאית הראשונה לאורך רוב הקריירה הצבאית שלו. שינויים חברתיים בתוך ברזיל, כגון עליית אי-השוויון הכלכלי בין העירוניים לכפריים, מונופול כלכלי בידי מייצרי הקפה והחלב ועלייה נרחבת בבני מעמד הביניים הוביל לעלייה בהתנגדות העממית להמשך הממשל האוליגרכי שהנהיג את האומה עוד מימיו של הנשיא הברזילאי השלישי, פרודנטה דה מוראיס.
באותה העת היה פרגוזו איש צבא בדרגת גנרל והוא החל לתכנן הפיכה שלטונית צבאית שתסיים את משטר האוליגרכים בראשות הנשיא וושינגטון לואיס. פרגוזו היה דמות מכריעה בהוצאה לפועל של מהפכת 1930 שסיימה את עידן הרפובליקה הישנה בברזיל. המהפכה הדיחה את וושינגטון לואיס ומנעה את מינויו של הנשיא הנבחר, ז'וליו פרסטס. פרגוזו, ביחד עם שני מארגנים ראשיים נוספים של ההפיכה, הגנרלים מנה ברטו ואיזאיאס דה נורוניה, החלו במשטר של המועצה הממשלתית הזמנית (מעין חונטה דיקטטורית) שהייתה קיימת 11 ימים לפני שהעבירה סמכויות דיקטטוריות לידי הפוליטיקאי ז'טוליו ורגאס שהיה לנשיא החדש ולמעשה דיקטטור שהכריז על חנינה כללית לכל המעורבים במהפכה, כולל פרגוזו.
בהמשך פרש פרגוזו לגמלאות וכתב שלושה ספרי היסטוריה צבאית, הגדול מביניהם היה "תולדות מלחמת הברית המשולשת בפרגוואי" אשר יצא לאור בשנת 1934 בחמישה כרכים. פרגוזו נפטר בבירה הברזילאית, ריו דה ז'ניירו, בספטמבר 1945, חודש בלבד לפני נפילת ממשלו של ורגאס.
אחי הוא בן יחיד

| --- | --- |

 בימוי:  דניאל לוקטי
 הופק בידי:  ריקרדו טוצי   ג'ובאני סטביליני   מרקו חימנז
 תסריט:  סנדרו פטרליה   סטפנו רולי   דניאל לוקטי
 עריכה:  מירקו גארונה
 שחקנים ראשיים:  אליו ג'רמנו   ריקארדו סקמרצ'ו   דיאנה פלרי   אלבר רורוואכר   אנג'לה פינוקארו
 מוזיקה:  פרנקו פירסנטי
 צילום:  קלאודיו קולפיקולו
 מדינה:  איטליה, צרפת 
 חברת הפקה:  Cattleya, Babe Films 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 במאי 2008 
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  איטלקית
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   mybrotherisanonlychild
 דף הסרט ב־IMDb
 
אחי הוא בן יחיד (באיטלקית: Mio fratello è figlio unico) הוא סרט קולנוע איטלקי שיצא לאקרנים בשנת 2007. הסרט בוים על ידי דניאל לוקטי. תסריט הסרט נכתב על ידי לוקטי, סנדרו פטרליה וסטפנו רולי על פי ספרו של אנטוניו פנאקי.
עלילה

אצ'ו (המגולם על ידי אליו ג'רמנו), הבן הצעיר במשפחת פועלים קשת יום המתגוררת בלאטינה, בלציו שבאיטליה החליט לעזוב את המנזר בו התחנך להיות כומר ולשוב לבית הוריו, שם הוא מתחבר עם מריו נאסטי (המגולם על ידי לוקה זינגרטי) מוכר מגבות פאשיסט המלמד אותו את ערכי המפלגה הפשיסטית, מלמד אותו להעריץ את בניטו מוסוליני ולהצטרף למפלגה. אחיו של אצ'ו, מנריקו (המגולם על ידי ריקארדו סקמרצ'ו) הוא חבר המפלגה הקומוניסטית, כמו גם אחותם. הסרט עוקב אחרי התבגרות האחים בשנות ה-60 וראשית שנות ה-70, בהתאהבותם באותה בחורה, ובהחלטתו של אצ'ו לעזוב את המפלגה הפשיסטית ולהצטרף, בעקבות אהבתו לאהובת אחיו, למפלגה הקומוניסטית. הסרט מצג את הוריו קשי היום המתקשים להשיג דירה ממחלקת הדיור הציבורי, אף שביתם עומד לפול, ובאובדן הערכים של מנריקו הנוטש את אהובתו ובנם והופך להיות גנב.
הפקה ופרסים

הסרט צולם בעיירה לטינה. 
הסרט הוצג בפסטיבלים רבים בהם פסטיבל קאן. כמו כן הסרט זכה בפרס דויד ד. דונטלו עבור השחקן הטוב ביותר, העריכה, התסריט ושחקנית המשנה הטובה ביותר.
אוספורטיס

אוספורטיס הוא אלבום אוסף של רמי פורטיס אשר יצא בשנת 1999.
האלבום כלל 3 תקליטורים תחת השמות "סינגלים" (אוסף סינגלים), "שלנו" (אוסף שירים בולטים עם שני שירים חדשים) ו"וגם אוסף בולים" (שירים נדירים מתקופות שונות) כש"סינגלים" נמכר גם בנפרד כאלבום בודד.
לכבוד האוסף פורטיס שב לשתף פעולה עם ברי סחרוף והם הקליטו יחד שלושה שירים חדשים וגם קיימו 2 הופעות איחוד לכבוד יציאת האוסף בליווי הנגנים שליוו אותם לאורך הקריירה.
הפקת האלבום

הקליט עצבות, סיפורים מהתחת, אספמיה: אלידע רמון
מיקסס אותם: יזהר אשדות
ערך דיגיטלית הכל: יזהר אשדות באולפן שלו יולי-אוגוסט 1999
צילמו במשך השנים: ארן אדר בורלא, מישל אזולאי ז"ל, אביבית גולן, רן גולני, גדי דגון, עידן זעירא, יאיר לב, רונן ללנה, חגית מור, מלכה שפיגל
עושים יחסי ציבור: טלי דרבינסקי, אורן בראל
הפיקה דפוס: הדס אי ירושלמי
עיצבה: יעל יעקבי
הפיקה עצבות, סיפורים מהתחת, אספמיה: שרון רוטר
עזר בהפקה: שי צברי
ערכנו: אנחנו
ייעץ ואסף: דרור נחום
התרוצצה: תמי בן-יהודה
הפיק: ניצן זעירא
אולי עוד פעם (שיר)

"אולי עוד פעם" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה בשנת 1984 לאור חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה העשירית וכשיר הנושא של אלבום האולפן ה-17 של הזמרת, אולי עוד פעם.
על השיר

"אולי עוד פעם" נכתב והולחן על ידי שמרית אור והנרי בראטר, שגם הפיק אותו. זהו השיר הראשון של אילנית שהופק עבורו וידאו קליפ רשמי. הוא צולם בוואדי א-זרקא שבשומרון במסגרת התכנית "שביל באמצע שביל בצד" של הטלוויזיה החינוכית. "אולי עוד פעם" זכה להצלחה גבוהה במצעד של רשת ג', כשבשיאו דורג במקום השני. כמו כן, גם במצעד השבועי של גלי צה"ל דורג במקום השביעי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 7 |  |
הערות שוליים

↑  אולי עוד פעם באתר סטריאו ומונו
↑  אילנית - אולי עוד פעם, כאן מוזיקה, יוטיוב
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 5ab3c052-0bd4-4d60-b467-274191c2c278
אורות (להקה)

אורות היא להקה ישראלית, השרה ומנגנת שירה מקודשת בסגנון מעגלי השירה.
רקע

חברי ההרכב נהגו להופיע בקבלות שבת בפסטיבלים רוחניים. בשנת 2012 החליטו להקליט אלבום, שהוקלט באולפן הקלטות מאולתר ביישוב קדיתא.
במהלך הקלטת האלבום משנראה היה שמתגבש הרכב, ניתן לו השם "אורות", על בסיס שמם הפרטי של חברי הלהקה: אור, אוריה ואורי.
בשנת 2017 יצא לאור אלבומה השני של הלהקה "שוב למקום", שהוקלט בסיוע מימון המונים באתר הדסטארט.
הלהקה מרבה להופיע בפסטיבלים רוחניים בישראל ומחוצה לה.
חברי ההרכב

אור (אורקה) טפלר - שירה
אוריה צור - שירה וגיטרות
ניתאי "ג'מאל" מרקוס - גיטרה בס
אורי לביא - תופים
נדב פאסט - כינור
דיסקוגרפיה

להתהלך באור (2012)
שוב למקום (2017)
הערות שוליים

↑  אורות - מפיצים את האהבה, באתר הדסטארט
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אחיאסף

ערך זה עוסק בהוצאת ספרים ישראלית. אם התכוונתם להוצאת ספרים שפעלה במזרח אירופה במפנה המאה ה-20, ראו .
סמליל הוצאת אחיאסף
אחיאסף היא הוצאת ספרים ישראלית שהוקמה בשנת 1937 על ידי שכנא צפלוביץ', שעלה לארץ ישראל מליטא בשנת 1924.
השם "אחיאסף" היה במקור שמה של הוצאת ספרים מיסודו של אחד העם שפעלה במזרח אירופה; צפלוביץ' קיבל את הזכות להשתמש בו מאחד מיורשיו, והשם שימש כעדות קיימת והמשכיות לפעילות ההוצאה, או לפחות שמה. צפלוביץ' אף אימץ את "אחיאסף" כשם משפחתו לאחר מלחמת העצמאות.
מייסד ההוצאה, צפלוביץ', עבר לירושלים בסוף שנות ה-20 כדי לנהל את סניף חברת המו"לים "תרבות", וכשזו פסקה מפעילותה, החל לעסוק במו"לות באופן עצמאי והדרך להקמת אחיאסף נסללה. בראשית פעילותה שימשה חנות ההוצאה הקטנה מקום מפגש לסטודנטים מהאוניברסיטה העברית ולמשוררים צעירים כדוגמת יעקב אורלנד, דב חומסקי ואחרים.
בשנת 1964 צפלוביץ' (שהפך לאחיאסף) העתיק את פעילות ההוצאה העצמאית שהקים לתל אביב והיא פעלה בה עד לסוף שנת 1988. מאז החברה פועלת באזור התעשייה פולג הנמצא דרומית לנתניה.
בשנת 2004 נפטר שכנא אחיאסף וההוצאה הועברה לידי מתן בנו.
תחומים ויוצרים מרכזיים בהוצאה

ההוצאה עוסקת בעיקר בהוצאה לאור של ספרי עיון, ספרי לימוד, מילונים דו-לשוניים, אמנות ויצירה, ספרות ילדים, מדע פופולרי, פסיכולוגיה ומדריכי טיולים.
בתחום ספרות הילדים תרגומי ספריו של אריך קסטנר מזוהים עם ההוצאה. בהם: אמיל והבלשים, פצפונת ואנטון, אורה הכפולה, החתול במגפיים, הכיתה המעופפת ועוד.
בתחומי ההיסטוריה וחקר הספרות בולטים ספריו של יוסף קלוזנר: "היסטוריה של הבית השני" (5 כרכים) ו"היסטוריה של הספרות העברית החדשה" (6 כרכים).
לאחר מלחמת העצמאות הוציאו ספרים הקשורים לנושא, שהמפורסמים שבהם: "המרד" של מנחם בגין, "ארוכה הדרך לחרות" של יעקב מרידור, "גנבים בלילה" של ארתור קסטלר ואחרים.
אחיאסף חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "שכנא אחיאסף (צפלוביץ)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2331.
↑  והיה שמך עברי, דבר, 11 במאי 1949.
↑  הארץ‏, מת שכנא אחיאסף, מראשוני המו"לים בישראל, באתר וואלה, 6 בינואר 2004
אחי לנשק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סטיבן פרספילד
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  269
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אריה ניר הוצאה לאור
 תאריך:  2012
 תרגום:  רותי ונועם אור
אחי לנשק (באנגלית: The Profession‏; "המקצוע") הוא ספר מאת סטיבן פרספילד משנת 2012. הספר עוסק בעתיד אפוקליפטי, שבו צבא שכירי חרב משתלט על בארות הנפט של חצי האי ערב.
עלילה

הספר מתרחש בשנת 2032. ניסיון הפיכה בערב הסעודית גורר את המדינה לכאוס. במקביל, כוחות איראניים פולשים לעיראק בתמיכת סין. עד מהרה הופך המצב בחצי האי ערב למלחמת הכל בכל אכזרית. מחירי הנפט ברחבי העולם מזנקים, והכלכלה העולמית בקריסה. היחיד שיכול לעצור את הכאוס הוא "כוח החדירה" - צבא שכירי חרב בפיקודו של גנרל אמריקני קשוח בשם ג'יימס סאלטר. תוך זמן קצר משתלט סאלטר על מרבית בארות הנפט בחצי האי, והופך לאדם החזק בעולם. אולם הוא אינו אומר די בכך, ושואף לחזור לארצות הברית ולהפוך לשליט המדינה. האדם היחיד שיכול לעצור אותו הוא ג'נטולום ("ג'נט") - יד ימינו ובן טיפוחיו לשעבר.
תרגומים לעברית

סטיבן פרספילד, אחי לנשק, הוצאת אריה ניר, 2012.
אופוסום חבוי

| אופוסום חבוי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אופוסומאים
משפחה:: אופוסומיים
סוג:: אופוסום חבוי
מינים
 5
שם מדעי
 Cryptonanus
תחום תפוצה


אופוסום חבוי (שם מדעי: Cryptonanus) הוא סוג של אופוסום קטנטן שכולל 5 מינים החיים באמריקה הדרומית לצד מין נוסף שנכחד. אף על פי שחלק מהמינים בסוג התגלו כבר ב-1931, הם סווגו במקור בסוג אופוסום חינני, ורק בשנת 2005 הוקם עבורם סוג נפרד על בסיס הבדלים מסוימים במבנה הגולגולת.
טקסונומיה

האופוסום החבוי מסווג במשפחת האופוסומיים בסדרת האופוסומאים ובעל-סדרת כיסאים אמריקנים. שלושה ממיני האופוסום החבוי תוארו מדעית לראשונה בשנת 1931 על ידי הזואולוג האמריקני ג'ורג' הנרי המילטון טייט כמינים או תת-מינים בסוג אופוסום עכברי; בשנת 1989 הסוג אופוסום עכברי פוצל וכ-12 מינים הועברו לתוך סוג חדש שנקרא אופוסום חינני (Gracilinanus). בהמשך, מספר זואולוגים שמו לב שלחלק ממיני האופוסום החינני יש הבדלים ברורים במבנה הגולגולת מהשאר, ובשנת 2005 הזואולוג האמריקני רוברט שרידן ווס ועמיתיו הקימו עבורם סוג עצמאי שנקרא אופוסום חבוי (Cryptonanus) על בסיס ניתוח פילוגנטי; משמעות השם המדעי של הסוג הוא ״הגמד הנסתר״ בהתייחס לגודל הקטן של המינים ולעובדה שזהותם האמיתית בתור סוג בפני עצמו הייתה נסתרת במשך זמן רב.
תיאור ואקולוגיה

מיני האופוסום החבוי הם הקטנים ביותר משפחת האופוסומיים לאחר אופוסום קלינובסקי ואופוסום הצ'אקו: אורך גופם: 12-7 ס״מ, משקלם 40-10 גרם בלבד וגודלם כשל בוהן אנושית. הגוף קומפקטי ודק בצורה קיצונית, הראש גדול וחרוטי והאוזניים קטנות ומקומטות. הזנב דקיק וארוך קצת יותר מהגוף (13-9 ס״מ), ולמרות מראהו החשוף הוא מכוסה בפועל בשערות זעירות. העיניים גדולות ושחורות ומוקפות בטבעת כהה. לנקבות אין כיס אמיתי, אלא מקבץ של פטמות על הבטן. הפרווה של האופוסום החבוי צפופה ורכה, וצבעה נע בין חום אדמדם לחום אוכרה, בז׳ או אפרפר. הגחון, הגרון והמפשעה בצבע קרם או שמנת. האזורים החשופים בגוף דוגמת החוטם, הגפיים, הזנב והאוזניים בצבע ורוד כהה או בהיר. סביב האף יש זיפים שחורים ארוכים.
האופוסומים החבויים זהים כמעט לחלוטין לאופוסומים החינניים וההבחנה ביניהם כמעט בלתי אפשרית בלא ניתוח אנטומי של הגולגולת. עם זאת, למיני האופוסום החבוי יש לרוב זנב קצר יותר, אוזניים גדולות במקצת, טבעות עיניים רחבות ושפם ארוך. מלבד ההבדלים בגולגולת ישנם מספר הבדלים בין הסוגים במבנה הלסתות והשיניים.
אין כמעט מידע על האקולוגיה של האופוסומים החבויים. הם חיים בסוואנות מיוערות, סוואנות ביצתיות, יערות גדותיים ויערות דלילים, ופעילים בעיקר בלילה. את שעות היום הם מבלים בשינה בקינים על ענפי העצים. הם טפסנים מעולים, אך מעדיפים יותר לנוע על האדמה. התזונה שלהם אינה ידועה וייתכן שהם אוכלי-כל.
מינים

הסוג כולל 5 מינים:
אופוסום חבוי אגריקולה (Cryptonanus agricolai) -אנדמי למזרח ברזיל.
אופוסום חבוי צ'אקואני (Cryptonanus chacoensis) - אנדמי לאזור הצ׳אקו; מצוי בעיקר בפרגוואי ובמידה פחותה בצפון ארגנטינה ובגבול ברזיל.
אופוסום חבוי גואהיבה (Cryptonanus guahybae) - אנדמי למספר איים באזור החוף של דרום ברזיל.
אופוסום חבוי אונדואבי (Cryptonanus unduaviensis) - אנדמי לצפון בוליביה.
אופוסום חבוי אדום-בטן (Cryptonanus ignitus) - נכחד; היה אנדמי לפרובינציית חוחוי בצפון ארגנטינה.
אוליביה פורסיית'

| --- | --- |

אוליביה פורסיית' 1989 כפי שצולמה לצורך הפרסום במסגרת מבצע ירצ'נקו
 לידה:  20 במאי 1960 (בת 64) קנזינגטון, לונדון, בריטניה בריטניה
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 כינוי:  לארה  שם קוד RS407
 השכלה:  בוגרת, לימודי אפריקה מטעם אוניברסיטת ויטווטרסראנד
 תקופת הפעילות:  1981–1989 (כ־8 שנים)
 דרגה:  סגן
 תפקידים בשירות
 מרגלת מטעם שירות הביטחון של ממשלת דרום אפריקה
 פעולות ומבצעים
 מבצע אוליבטי
 תפקידים אזרחיים
 מורה לאנגלית, סופרת
אוליביה אן מארי פורסיית' (באנגלית:Olivia Anne Marie Forsyth; נולדה ב-20 במאי 1960), היא הייתה סוכנת חשאית מספר RS407 ושם הקוד שלה " לארה ", היא הייתה מרגלת לשעבר מטעם ממשלת דרום אפריקה. לאחר שהגיע לדרגת סגן בזרוע הביטחון של המשטרה הדרום אפריקאית (SAP),  ערקה פורסיית' לתנועת הקונגרס הלאומי האפריקאי (ANC) ונכלאה במחנה המעצר קוואטרו בצפון אנגולה. לאחר בריחתה, פורסיית' בילתה שישה חודשים בהסתתרות בשגרירות הבריטית בלואנדה, אנגולה.
ראשית חייה וחינוך

אוליביה פורסיית' נולדה בקנסינגטון, לונדון, אנגליה, במאי 1960, להורים דרום אפריקאים ג'ואן איבון ( לבית דה ווס) ופיטר טרייל פורבס פורסיית'. המשפחה חזרה מבריטניה לדרום אפריקה בינואר 1962 והתיישבה במחוז נטאל. פורסיית התחילה את לימודיה בגן הילדים ווסטוויל. לאחר שאמה עברה עם הילדים לפיטרסבורג (שם העיר הוסב לפולוקוואנה ) שבפרובינציית טרנסוואל (חלק ממחוז מליפופו ), למדה פורסיית' בבית הספר היסודי על שם Capricorn (מזל גדי) ובתיכון Capricorn, שם סיימה את לימודי הבגרות בהצטיינות, בשנת 1977. בגמר לימודיה מונתה לתפקיד דוברת בית הספר וקפטנית וכן מונתה להיות החברה הצעירה במועצת העיר פיטרסבורג.
בשנים 1978–1980 פורסיית' למדה באוניברסיטת וויטווטרסרנד, וסיימה תואר כפול באנגלית ובאפריקנס-נדרלנד ובתת ניב חשוב בשפת הזולו, כמו גם למדה גרמנית. בין השנים 1982–1985 פורסיית' למדה באוניברסיטת רודס (אנ'), שם התמחתה בעיתונאות ופוליטיקה וקיבלה תואר בוגרת בהצטיינות בלימודי אפריקה. בשנת 1985 פורסיית' נרשמה לתואר מוסמך בעיתונאות אך לא השלימה את התואר.
קריירת ריגול > יחסים בינלאומיים

ממאי עד נובמבר 1981 עבדה פורסיית' במחלקה ליחסים בינלאומיים ושיתוף פעולה בממשלת פרטוריה כנוֹשֵׂאת מִשְׂרָה בשירות החוץ.  היא שובצה למחלקת הפרוטוקולים והכללים, שהייתה ממוקמת בבנייני ה-Union Buildings, שבעיר פרטוריה. שם פנו אליה משירות המודיעין הלאומי (אנ') (השרות החשאי של ממשלת פרטוריה). בנובמבר 1981, פורסיית' הצטרפה לאגף הביטחון הדרום אפריקאי של משטרת דרום אפריקה (SAP). במהלך שירותה במחלקה היא גויסה לתפקידי ריגול על ידי קרייג ויליאמסון והוכשרה במרכז להכשרת מרגלים הידוע בשם חוות דייזי (Daisy Farm).
קריירת ריגול > אוניברסיטת רודס

פורסיית' פעלה באוניברסיטת רודס במסווה של סטודנטית בין השנים 1982–1985 והפכה למנהיגה בקבוצות שהתנגדו לאפרטהייד. היא הייתה היושבת ראש של הוועדה המקומית של התאחדות הסטודנטים הלאומית של דרום אפריקה (אנ') (NUSAS) באוניברסיטת רודס, היא דוברת במועצת הסטודנטים כנציגה של אוניברסיטת רודוס, יו"ר הקמפיין "להפסקת גיוס החובה" ה-End Conscription Local (ECC), גזברית תנועת הנשים בקמפוס, ועורכת של עיתון הסטודנטים Rhodeo ושל העיתון הקהילתי Grahamstown Voice.  ג'נט צ'רי, פעילת מחתרת לשעבר בקונגרס הלאומי האפריקאי (ANC) ופעילה מובילה בפרובינציית הכף מזרחי, אמרה כי פורסיית' ניהלה חיים כפולים בכך ש"השתלבה לחלוטין בחיי הסטודנטים".
קריירת ריגול > מבצע אוליבטי

מיוני 1985 נסעה פורסיית' כמרגלת מטעם המשרד ביוהנסבורג של שירות הביטחון של דרום אפריקה, למדינות השכנות לדרום אפריקה כגון: בוצואנה, זימבבואה, זמביה וטנזניה, במסגרת מבצע שנקרא 'מבצע אוליבטי'. תפקידה של פורסיית' היה לגרום לעיתונאים ולגולים לכתוב דוחות על המתרחש בארצם, כולל על ועידת התיאום והפיתוח של דרום אפריקה (SADCC). אחד העיתונאים אמר ששולם להם 150 דולר מחשבון בנק שווייצרי.  פורסיית' השיגה אישורי עיתונאית באחד מכנסי SADCC בהאררה. שם, היא יצרה קשר עם אנשי הקונגרס הלאומי האפריקני ה-ANC ולאחר מכן ערקה מהשירות החשאי. לאחר שחשפה שמות והפרטים של מספר סוכנים בסניף הביטחון שלה, פורסיית' הציעה להפוך לסוכנת כפולה עבור ה-ANC. בלוסקה פגשה פורסיית' את רוני כתריאלס, ראש המודיעין באותם ימים של אגף הביטחון של הקונגרס הלאומי האפריקני בשם Umkhonto We Sizwe. ה-ANC הקצה לה מספר משימות בדרום אפריקה.
קריירת ריגול > המעצר

ביוני 1986, בנסיעה ללוסקה, מספר פקידים ב-ANC חשדו בתעודותיה של פורסיית' כסוכנת כפולה.  ראש הביטחון של ה-ANC, החליט לשלוח את פורסיית' ל-Quatro, מחנה המעצר של ה-ANC בצפון אנגולה, שם היא הוחזקה בשבי במשך שבעה וחצי חודשים. בפברואר 1987, פורסיית' שוחררה מקוואטרו בעקבות התערבותם של מספר מנהיגים מקומיים. היא נלקחה לבית בטוח של ANC בלואנדה, שם שהתה במשך חמישה עשר החודשים הבאים. במהלך תקופה זו, ה-ANC ניסה לנהל משא ומתן עם ממשלת דרום אפריקה כדי להשתמש בפורסיית' למטרת חילופי שבויים של חברי ANC שנידונו למוות.
קריירת ריגול > בריחה לשגרירות בריטניה

ב-2 במאי 1988, פורסיית' ברחה ממחנה המעצר קוואטרו לשגרירות בריטניה בלואנדה. ב-31 ביולי 1988, נוכחותה של פורסיית' בשגרירות עלתה לכותרות העיתונים.  ממשלת אנגולה סירבה בתחילה להרשות לפורסיית' לעזוב את המדינה. שגריר אנגולה בזמביה, לואיס נטו קימבטה, אמר שהיא "בעיה אזורית" מכיוון שהיא "רגלה בכל מדינות הקו הקדמי שגובלות עם דרום אפריקה" וכי "נשיא זמביה, קנת קונדה, כיו"ר מדינות החזית, צריך להחליט אם יש לתת לה ויזה".  מקורות ב-ANC ובתנועה נגד האפרטהייד טענו שפורסיית' נתפסה ונמלטה פעמיים.  ממשלת אנגולה הציעה לשחרר את פורסיית' בתמורה למספר אסירים חשובים מהמתנגדים לאפרטהייד בדרום אפריקה.  על פי הדיווחים ממשלת בריטניה דחתה את העסקה.
שר החוץ הבריטי סר ג'פרי האו העלה את סוגיית פורסיית' בפני שרי אנגולה כמכשול ליחסים הטובים עם בריטניה. וממשלת בריטניה הודיעה לאנגולה שהביקור המתוכנן של שרת משרד החוץ, של חבר העמים והפיתוח לינדה צ'אלקר לא יתבצע עד שהעניין ייפתר.  עד 16 בנובמבר 1988, פורסיית' נשארה במתחם השגרירות, באותו היום נתקבלה אשרת היציאה שלה. סוכנות הידיעות של אנגולה דיווחה כי פורסיית' הייתה מרגלת מ-1981 וכי היא מגורשת מאנגולה.  פורסיית' לוותה על ידי פקידי השגרירות לנמל התעופה בלואנדה וטסה לפריז ולאחר מכן לנמל התעופה הית'רו, שם התאחדה עם אביה.
קריירת ריגול > דרום אפריקה: מבצע ירצ'נקו

פורסיית' ואביה חזרו לדרום אפריקה,  כדי להקדים את חשיפת עריקתה לטובת ה-ANC. ב-3 בפברואר 1989, השיק אגף הביטחון הדרום אפריקאי של משטרת דרום אפריקה (SAP) מסע תעמולה באמצעות זרוע התקשורת האסטרטגית שלו. הקמפיין, שנקרא "מבצע ירצ'נקו", טען שפורסיית' הייתה מרגלת מצליחה מאוד. המבצע זכה לסיקור נרחב בעיתוני דרום אפריקה.
כנגד ה-ANC פרסם הצהרה המאשרת שהם פנו לממשלת דרום אפריקה בניסיון להחליף את פורסיית' בחברי ANC שנידונו למוות. בהצהרה נמסרו גם פרטים של סוכני משטרה שאת פרטיהם חשפה פורסיית' ל-ANC.  מקורות ANC בלונדון אמרו שמבצע אוליבטי שנהלה פורסיית' היה טעות ריגול מצד דרום אפריקה.  במסיבת עיתונאים, גורמים ב-NUSAS וארגונים אחרים שהתנגדו לאפרטהייד אמרו כי הגילויים של ה-ANC נעשו כניסיון להכפיש פעילים לבנים וכיסוי למבצע מופרך; הם חששו שיעשה שימוש בפורסיית' כעדה "מומחית" במשפטים פוליטיים.
חיים מאוחרים

פורסיית' התפטרה מזרוע הביטחון בנובמבר 1989; היא עברה לחיות בבריטניה, לאחר שהייתה מורה לאנגלית בבית ספר תיכון עצמאי, The Grange School Northwich, שם חשפה את זהותה הסודית במשך מספר שנים. ביולי 2015 פורסייט פרסמה את ספר זיכרונותיה, בשם:- סוכן 407: מרגלת דרום אפריקאית שוברת שתיקה.
ראו גם

אבישי רביב
מסעב חסן יוסף
אוגוסטוס אג

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1816 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 במרץ 1863 (בגיל 46) אלג'יר, צרפת 
 יצירות ידועות:  עבר והווה 
 
אוגוסטוס לאופולד אג (באנגלית: Augustus Leopold Egg;‏ 2 במאי 1816 – 26 במרץ 1863) היה צייר ויקטוריאני. אג נודע בשל יצירתו, הטריפטיכון "עבר והווה" משנת 1858.