stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוניפציוס הקדוש

| --- | --- |

 לידה:  675? קרדיטון (אנ'), ממלכת וסקס 
 פטירה:  5 ביוני 754 (בגיל 79 בערך) דוקום, האימפריה הפרנקית 
 חג:  5 ביוני, 5 ביוני 
 
בוניפציוס הקדוש (בגרמנית: Bonifatius, בלטינית: Bonifacius; סביבות 675? –  5 ביוני 754) הוא מבשר הנצרות בגרמניה.
ביוגרפיה

בוניפציוס נולד כווינפריד או וינפרית' בעיירה קרדיטון, כיום במחוז דבון שבאנגליה ויצא משם, כחלק מקבוצת הנזירים שליוו את ויליברורד (אנ') למסע מיסיונרי להפצת הנצרות ברחבי האימפריה הפרנקונית במאה ה-8.
את שמו הרומי "בוניפציוס" קיבל מהאפיפיור גרגוריוס השני.
ב-719 קיבל מינוי לשליחותו מאת האפיפיור, ב-723 קיבל חסות מאת קרל מרטל. ב-722 קיבל מינוי כבישוף ללא דיוקסיה מוגדרת ועשור לאחר מכן לארכיבישוף בתואר "הארכיבישוף של הגרמנים".
בוניפיציוס דיווח לאפיפיור כי הצליח לנצר כ-100,000 עובדי אלילים גרמאנים. וכי בהגיעו לבוואריה, מצא שם רק בישוף אחד – את ויוילו. לכן מינה וקידש עוד שלושה בישופים, וזאת בהסכמתם של דוכס בוואריה אודילו ואצילי הארץ. וכי חילק את בוואריה לארבע פרוכיות כך שלכל אחד מהבישופים יהיה מחוז משלו.
בשנים 742–747 השתתף כשליחו של האפיפיור בשלוש ועידות כנסייתיות שעסקו בנוהלי חייהם של נזירים, כמרים וחילונים. ב-742 הציע להחיל על כל המנזרים בממלכה הפרנקית את תקנון הנזורה של בנדיקטוס. משנת 751 ישב במנזר פולדה שבפרנקוניה ומשם ניהל את פעולתו. בשנת 753, אחרי מותו של נותן חסותו – קרלומן (Carloman), החליט בוניפציוס לצאת למסע לפריזיה, שם נרצח בידי עובדי אלילים שלפי גרסה אחת זעמו על ניסיונו לבטל את דתם ולפי גרסה אחרת חשבו שהשיירה נושאת איתה חפצי ערך.
הערות שוליים

↑  אורה לימור, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 6, עמ' 71.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309567205171  PLWABN: 9810539354005606  BIBSYS: 95006532  BNC: 000273322  BnF: cb12024642d (data)  BPN: 73593176  CANTIC: a11134033  GND: 118513249  ICCU: MILV045868  ISNI: 0000 0001 1021 9813  LCCN: n50043120  LNB: 000197378  NKC: jn19990000926  NLA: 49513911  NLG: 97475  NTA: 068284071  RERO: 02-A000021510  SELIBR: 270943  SNAC: w6k64wcc  SUDOC: 028404912  Trove: 1506909  VIAF: 18013220   WorldCat (עם VIAF): 18013220 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי דת נוצרים ובנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית קברות למטוסים

מטוסים בשלבי השבתה שונים בשדה התעופה פינאל איירפארק באריזונה, ארצות הברית
בית קברות למטוסים (באנגלית: Aircraft boneyard או aircraft graveyard) הוא כינוי לאתר, בדרך כלל שדה תעופה, שאליו מובאים מטוסים לאחר סיום תקופת השימוש בהם לצורך אחסנה ובהמשך לפירוק. לעיתים מובאים מטוסים לאתר שכזה לצורך אחסנה זמנית בלבד, שלאחריה הם מוחזרים לפעילות.
בבתי קברות למטוסים פועלות חברות מסחריות העוסקות בתחזוקת המטוסים המיועדים לשימוש בעתיד או בפירוק חלקים לשימוש חוזר ממטוסים שהושבתו ופירוק מלא שלהם.
מאפייני אתר בית קברות למטוסים

סמיכות למסלול טיסה, על מנת שהמטוסים יגיעו אל האתר בדרך האוויר
אתר מאובטח המוקף גדר
שפע של מקום לאחסנת המטוסים וכן להקמת סדנאות לצורך הסרת חלקי חילוף שמישים מהמטוסים ופירוקם
קרקע קשה המאפשרת להחנות מטוסים עליה בלי צורך לסלול עליה רחבות חנייה
אקלים נוח - רצוי חם ויבש - שאיננו מעמיד את המטוסים בסכנה של קורוזיה
אתר נגיש בדרכי תחבורה יבשתיות
בתי קברות למטוסים בעולם

ברחבי העולם פזור מספר רב של אתרי בתי קברות למטוסים, אך הריכוז הגדול ביותר שלהם נמצא בארצות הברית ובמיוחד במדבריות המשתרעים בחלקה הדרום-מערבי.
בתי קברות בולטים למטוסים:
בארצות הברית:
בסיס חיל האוויר דייוויס-מונטאן, אריזונה (למטוסים צבאיים)
פינאל איירפארק, אריזונה
נמל התעופה רוזוול, ניו מקסיקו
נמל האוויר והחלל מוחאבי, קליפורניה
נמל התעופה הלוגיסטי דרום קליפורניה
בסיס חיל האוויר המלכותי שוברי (Shawbury), בריטניה
בסיס חיל האוויר המלכותי הקנדי מאונטיינויו (Mountainview), אונטריו
נמל התעופה אליס ספרינגס, אוסטרליה
מטוסים של צבא ארצות הברית באחסנה בבסיס חיל האוויר דייוויס-מונטאן באריזונה
בוניפקיוס השישי

האפיפיור בוניפקיוס השישי (בלטינית: Bonifatius VI;‏ 806 – 26 באפריל 896) היה האפיפיור באפריל 896.
ביוגרפיה

נולד ברומא. בחירתו באה בעקבות מהומות זמן קצר לאחר מותו של האפיפיור פורמוסוס. לפני שלטונו הוא נענש פעמיים על שלילת פקודות כתת-דיאקון וככומר. אחרי חמישה עשר ימים של שלטון, הוא מת כתוצאה מן הצנית, ויש מקורות הטוענים שהוא הודח בכוח לטובת סטפנוס השישי, המועמד של המפלגה הספולטנית.
בסינוד ברומא שנערך על ידי יוחנן התשיעי בשנת 898, הבחירות שלו הוכרזו כבטלות.
הערות שוליים

↑  Platina, Bartolomeo (1479), The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII, vol. I, London: Griffith Farran & Co., p. 237, נבדק ב-2013-04-25
↑  Richard P. McBrien, Lives of the Popes: The Pontiffs from St. Peter to Benedict XVI, (HarperCollins, 2000), 146.
1 2  Richard P. McBrien, 146.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פורמוסוס | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: סטפנוס השישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 100938205  NKC: xx0025961  VIAF: 56967516   WorldCat (עם VIAF): 56967516
בוב אשר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  שיקגו
 פטירה:  29 בינואר 2023 
 
רוברט (בוב) אשר (באנגלית: Robert H. Asher) (1928‏  - 29 בינואר 2023) היה שתדלן ופילנתרופ יהודי-אמריקאי, נשיא איפא"ק ונשיא כבוד של הארגון. מייסד מתא"ן והעמותה למצוינות בחינוך.
קורות חיים

אשר נולד בשיקגו. שם למד, הכיר את רעייתו, מרי-ג'יין, והקים עסק בתחום גופי תאורה. במשך שנים רבות שימש יו"ר פדרציית יהודי שיקגו ובמהלך השנים השתתף במועצות מנהלים של ארגונים לאומיים שונים בארצות הברית.
בין השנים 1988-1984 היה נשיא אייפא"ק. עד למותו היה נשיא כבוד של הארגון וחבר ב"פורום הארבעה" אשר התווה את מדיניות הארגון. הוא היה מזוהה עם המפלגה הרפובליקנית.
אשר הקים בשנת 1981 את מחנות מתא"ן יחד עם רפי עמרם. בשנת 1989 הקימו יחד את העמותה למצוינות בחינוך (כיום "המרכז הישראלי למצוינות בחינוך") ואת התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות.
אשר שימש כיו"ר המועצה האמריקאית למען מכון ויצמן. עד למותו היה חבר במועצת המנהלים הבינלאומית של המכון. בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן.
אשר היה גם חבר כבוד במועצה של מכון וושינגטון למדיניות במזרח הקרוב.
נפטר ב-29 בינואר 2023.
הערות שוליים

↑  Campaign contributions
בארי ג'קסון (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במרץ 1938 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 בדצמבר 2013 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
בארי ג'קסון (באנגלית: Barry Jackson;‏ 29 במרץ 1938 - 5 בדצמבר 2013) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה

ג'קסון נולד בברמינגהאם ב-29 במרץ 1938. בקולנוע שיחק בסרטים "בתו של ריאן", "בארי לינדון", "אלופי ההפלות", "The Raging Moon", "מיסטר לאב" וב"וימבלדון - אהבה בלבן".
בטלוויזיה הופיע ג'סקון במיני-סדרה "A for Andromeda", בסדרה "The Mask of Janus", בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בפרקים בסדרות "Z-Cars",‏ "Dixon of Dock Green",‏ "The Troubleshooters", "פולדרק", "Oil Strike North",‏ "The New Avengers",‏ "Secret Army",‏ "Blake's 7", "המקצוענים", "קורוניישן סטריט", "אויב על סף ביתי", "כל היצורים גדולים כקטנים", "Minder", "ברז'ראק", "לאבג'וי", "חדר מיון", "Peak Practice", "עדות אילמת", "קוואנה QC",‏ "The Bill",‏ "A Touch of Frost", "הולבי סיטי", "בקצב הלב", ובתפקיד קבוע בדמות הפתולוג ד"ר ג'ורג' בולרד בסדרה "רציחות במידסומר".
בסדרה "דוקטור הו" הופיע ג'קסון בסדרה המקורית בסיפור "The Romans" ובפרק "Mission to the Unknown". ג'קסון גילם את "דראקס" חבר ללימודים של הדוקטור הרביעי בסיפור "The Armageddon Factor".
ג'קסון נפטר בלונדון ב-5 בדצמבר 2013 בגיל 75.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 |  | The Primitives | שליח |  |
| 1965 |  | Strangler's Web | מורטון בריי |  |
| 1965–1979 | דוקטור הו | Doctor Who | דראקס / ג'ף גארווי / אסקאריס | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 1968 |  | The Bofors Gun | שון |  |
| 1969 | אלפרד הגדול | Alfred the Great | וולפסטן |  |
| 1970 | בתו של ריאן | Ryan's Daughter | קורפורל |  |
| 1971 | הכמהים לאהבה | The Raging Moon | ביל צ'ארלס |  |
| 1973 | יהלומים נוצצים בלונדון | Diamonds on Wheels | וילר |  |
| 1975 | מול פלנדרס | Moll Flanders | ויליאם סטאבס | סרט טלוויזיה |
| 1975 | בארי לינדון | Barry Lyndon | חייל בריטי |  |
| 1976 | אלופי ההפלות | Aces High | ג'ויס |  |
| 1976, 1978 | קו אונידין | The Onedin Line | אוורי / קרינגל | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1977 |  | The Glitterball | מר פילדינג |  |
| 1978 |  | The Sailor's Return |  |  |
| 1997–2011 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | ד"ר ג'ורג' בולרד | סדרת טלוויזיה (76 פרקים) |
| 1985 |  | Mr. Love | דונלד לאבלס |  |
| 1985 |  | The Shooting Party | ויר |  |
| 1986 | לאבג'וי | Lovejoy | המפקח מסלו | בפרק "The Firefly Cage" |
| 1987 | תהפוכות מלחמה | Fortunes of War | מק'קאן | מיני-סדרה |
| 1997 | עדות אילמת | Silent Witness | טרנס קרוס | בפרק "Blood, Sweat and Tears" |
| 2001 | המלאך הרביעי | The Fourth Angel | טרנאונר |  |
| 2002 | מיקובר | Micawber | ויקאר | בפרק "Micawber and the Aristocracy" |
| 2004 | הולבי סיטי | Holby City | קו ג'ונס | בפרק "Letting Go" |
| 2004 | וימבלדון - אהבה בלבן | Wimbledon | דני אולדהאם |  |
| 2011 | פוסטר | Foster | טום ג'נקינס |  |
| 2012 | חתונה מוקלטת | The Wedding Video | דז |  |
הערות שוליים

↑  Barry Jackson biodata Aveleyman.com; accessed 16 December 2013.
↑  "Barry Jackson". BFI.
↑  "Barry Jackson". TV.com. CBS Interactive.
↑  Anthony Hayward (10 בדצמבר 2013). "Barry Jackson: 'Midsomer Murders' pathologist who also played a rent". The Independent. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul Cockerton (5 בדצמבר 2013). "Barry Jackson dead: Midsomer Murders star played pathologist Dr George Bullard for decade". Daily Mirror. נבדק ב-5 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012364267005171  BNE: XX1668565  GND: 141829745  ISNI: 0000 0000 6519 5970  LCCN: no2009112829  VIAF: 94297772   WorldCat (עם VIAF): 94297772
בית קברות אדולוראטה

| --- | --- |
הקפלה במרכז בית הקברות
הקפלה במרכז בית הקברות
 פרטי בית הקברות
 דת:  נצרות קתולית
 תאריך הקמה:  9 במאי 1869
 מספר קבורים:  300,000 
 קואורדינטות:  35°52′08″N 14°30′01″E﻿ / ﻿35.868888888889°N 14.500277777778°E﻿ / 35.868888888889; 14.500277777778
  (למפת מלטה מוגדלת) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינובית קברות אדולוראטה(למפת מלטה רגילה) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינובית קברות אדולוראטה
 
בית קברות אדולוראטה או בשמו המלא סנטה מריה אדולוראטה (מלטית Ċimiterju Santa Marija Addolorata; אנגלית Santa Marija Addolorata Cemetery - "מרים הקדושה הדואבת") הוא בית קברות קתולי מונומנטלי בעיר פאולה באי מלטה שבמלטה. הוא שוכן בשטח פתוח בדרומה של העיר, כקילומטר מדרום לנמל הגדול. בית הקברות הוא הגדול במלטה; הוא נחנך ב-9 במאי 1869 והוא פעיל גם כיום.
היסטוריה

המושל הבריטי של מלטה הורה על הקמת בית הקברות במטרה לבטל את מנהגי הקבורה בכנסיות. מלאכת התכנון הופקדה בידיו של האדריכל אמנואלה גליציה (Emanuele Luigi Galizia) אשר ערך מחקר בבתי קברות באיטליה, צרפת ובאנגליה. בית הקברות הוקם בסגנון נאו-גותי בין השנים 1862–1868 בגבעת "טל אור" (Tal Horr), אשר שימשה כאתר קבורה כבר בתקופה הפרהיסטורית. צורתו כשל מחומש, אורכו מדרום לצפון הוא 430 מטרים ורוחבו המרבי ממזרח למערב הוא 380 מטרים. במרכזו של בית הקברות ניצבת קפלה נאו-גותית בצורת צלב לטיני, המחולקת לשלוש סיטראות. בחזיתה של הקפלה ניצב צריח מחודד בן שלוש קומות, וגרם מדרגות מונומנטאלי מוביל אליו מכיוון רחבת הכניסה המרכזית אל האתר. ברחבת הכניסה השוכנת בצידו הצפוני של בית הקברות, ניצב שער עשוי קשתות מחודדות הנושאות צריחונים.
בבית הקברות אלפי קברים מסוגים שונים, ובהם קריפטות ומאוזוליאה משפחתיים, חלקם מעוטרים בתבליטים ובפסלים. בית הקברות הוא בעיקרו אזרחי, אך במלחמת העולם הראשונה והשנייה נקברו בו גם חיילים, וגם בעיתות שלום נקברו במקום אנשי צבא ובני משפחותיהם אשר מצאו את מותם במלטה. בכל שנה, ב-21 בנובמבר, עורכים הנזירים הפרנציסקנים במלטה מיסה בקפלת בית הקברות, לזכר אחיהם הטמונים במקום.
גלריה

שער הכניסה
מראה בבית הקברות
מראה מבית הקברות אל הנמל הגדול
ארבל (יישוב עתיק)

| --- | --- |

בית הכנסת העתיק בארבל, ברקע מצוק הארבל
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות ההלניסטית
 תקופות:  שלהי התקופה ההלניסטית בארץ ישראל התקופה הרומית בארץ ישראל 
 נבנה:  המאה ה-1 לפנה"ס
 ננטש:  התקופה הביזנטית בארץ ישראל
 סוג:  יישוב
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  הקרן לחקר ארץ ישראל האוניברסיטה העברית
 ארכאולוגים:  קלוד קונדר, 1875 קרל ואצינגר והיינריך קוהל 1905  נחמן אביגד, שנות ה-60
 מצב:  הרוס ומשוחזר חלקית
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  בקעת ארבל
 קואורדינטות:  32°48′44″N 35°28′57″E﻿ / ﻿32.812222°N 35.4825°E﻿ / 32.812222; 35.4825
 he
 
גומחת ארון הקודש
מימין משקוף הכניסה של בית הכנסת
הכניסה המשוחזרת של בית הכנסת העתיק ארבל (2015)
שרידי בית הכנסת העתיק כפי שצוירו על ידי המשלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל בשנת 1875
שחזור מנוף וארגז ממלחמתו של הורדוס במורדים במערות ארבל
ארבל היה יישוב יהודי שהתקיים החל משלהי התקופה ההלניסטית בארץ ישראל ושיאו היה בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית בימי המשנה והתלמוד. היישוב שכן בבקעת ארבל, באזור בו שוכן היום מושב ארבל. מהיישוב העתיק נשארו מספר שרידים שעיקרם הוא שרידי בית הכנסת הנמצאים מצפון למושב והוא חלק מגן לאומי ארבל. השערה אחרת הועלתה לזהות את ארבל העתיקה עם ח'רבת ואדי חמאם שליד ואדי אל-חמאם.
היסטוריה

השם ארבל מוזכר לראשונה אצל הנביא הושע בן בארי שחי על פי המסורת היהודית במאה ה-8 לפנה"ס לקראת חורבן ממלכת ישראל ופעל בה. בספר הושע, פרק י', פסוק י"ד נכתב ”וְקָאם שָׁאוֹן בְּעַמֶּךָ וְכָל-מִבְצָרֶיךָ יוּשַּׁד כְּשֹׁד שַׁלְמַן בֵּית אַרְבֵאל בְּיוֹם מִלְחָמָה אֵם עַל-בָּנִים רֻטָּשָׁה”.
בתקופה החשמונאית ארבל מוזכרת כיישוב שתושביו היהודים חיו במצוקים בתוך מערות. בכחידס, מפקד בצבא הסלאוקי, חנה ליד העיר בדרכו לכבוש את יהודה, ותושבי העיר נלחמו בו ורבים מהם נהרגו.
מסורת מהתקופה החשמונאית מציינת את ארבל כמקום מושבו של נתאי הארבלי שחי במאה ה-2 לפנה"ס. על פי המסורת קברו נמצא אף הוא בארבל. הנוסע היהודי רבי שמואל ב"ר שמשון, מספר בשנת 1211: ”באנו לארבאל וראינו קברו של נתאי הארבלי ועליו ציון נאה מאד..”. יעקב השליח שחי במאה ה-13 מספר על הקבר ”קבר של נתאי ועליו בנין נאה כמין כיפה מאבנים גדולות..”.
בשנת 40 לפנה"ס מונה הורדוס על ידי הרומאים למלוך על יהודה. תושבי הגליל, ובהם תושבי ארבל, התנגדו למלוכתו ומרדו בו, והסבו אבדות קשות לצבאו. רק לאחר שגייס כוח נוסף הצליח להכניע את רוב המורדים. חלקם הסתתרו במערות והמשיכו להילחם בו. בשנת 38 לפנה"ס חזר הורדוס להילחם במורדים שהסתתרו במערות. בקרבות אלה השתמש הורדוס בארגזים שהותאמו למלחמות בהרים. הלוחמים שבתוכם הצטיידו במוטות ארוכים שבקצותיהם ווים על-מנת לגרור את המסתתרים החוצה ולשומטם לתהום. חלקם מהאנשים העדיף להתאבד מאשר להיכנע להורדוס.
בשנת 68, בתקופת המרד הגדול נגד הרומאים, הייתה ארבל אחד היישובים שבוצרו על ידי יוסף בן מתתיהו מפקד הגליל, וזאת בשל מקומה על צומת דרכים.
לאחר חורבן בית המקדש השני התיישבה במקום משפחת כהנים שהשתייכה למשמרת ישוע, שהייתה המשמרת התשיעית במשמרות הכהונה ששירתו בבית המקדש. לאחר מכן נקראו "כהני ארבל". רבי אלעזר הקליר, פייטן שחי במאה ה-6 וה-7, כתב בקינתו על ביטול עבודתה של משמרת כוהנים זו: ”טומאתה החניפה תבל. ונעלה, רב החובל. וענן אבק רגליו כאבל. ואין מתכרבל בכהני ארבל”
בתקופה הרומית הייתה ביישוב תעשייה ייצור בדי פשתן. בבראשית רבה, שנכתב במאה ה-5 או ה-6, מצוינים "כלי פשתן הארבליין", ובמדרש שמואל נכתב "כלי פשתן הגסים הבאים מארבאל". בתלמוד הירושלמי נזכרים לשבח גידולי החיטה המשובחים של העיירה: ”אמר ר' חייא בר בא, סאה ארבלית היתה מוציאה סאה סולת, סאה קמח, סאה קיבר, סאה מורסן, סאה גניינין”.
בתלמוד הירושלמי מובא המעשה הבא בבקעת ארבל: ”ר' חייא רובה ור' שמעון בן חלפתא הוו מהלכין בהדא בקעת ארבל בקריצתא, ראו אילת השחר שבקע אורה, אמר ר' חייא רובה לר' שמעון בן חלפתא, בר ר' כך היא גאולתן של ישראל - בתחילה קימעא קימעא, כל שהיא הולכת היא הולכת ומאירה”.
בבית הכנסת בחמת גדר, המתוארך למאה ה-4, נמצאה ברצפה כתובת בארמית המציינת את תרומתם של אנשי ארבל לבניין בית הכנסת.” דיהב תלת ו[דכירין לט]ב ארביליי דיהבו[ן] מחי[ת]הון 'מלך / עלמ (מלך עולם) יתן ברכתה בעמלהון אמן אמן סלה”, שפירושו: "זכורים לטוב הארבלים שנתנו מאריגיהם למקום... מלך העולם ייתן ברכתו במעשיהם".
לאחר שארבל נהרסה, נקראו בימי הביניים חורבותיה על ידי ערביי ארץ ישראל בשם ארביל שהפך בהמשך לאירביד.
בית הכנסת והשרידים הארכאולוגים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בית הכנסת של ארבל מתוארך למאות ה-2 ועד ה-4. אתר זה נחקר לראשונה בשנת 1875, על ידי חברי המשלחת סקר ארץ-ישראל המערבית של הקרן לחקר ארץ ישראל. קלוד קונדר כותב בספרו שזה אתר ארכאולוגי חשוב המשתרע על פני שטח גדול. הוא מקדיש חלק ניכר מהדיווח שלו על האתר לבית הכנסת, שירטט את תוכנית בית הכנסת, והשרידים גם צוירו. על פי דיווחו של קונדר הם מדרום מזרח לשרידים נמצאה באר בנויה אבני בזלת. מצפון נמצאו שרידי קברים שקועים בסלע ושרידי סרקופגים וכן שרידי גת. בשנת 1905 נחקר שוב על ידי משלחת גרמנית בראשותם של קרל ואצינגר והיינריך קוהל. הם גם שרטטו תוכנית של מבנה בית הכנסת. מבנה בית הכנסת בנוי באבני גזית. הוא כלל פתח כניסה מונומנטלי עשוי אבן אחת. ואצינגר וקוהל תיארכו את בית הכנסת על סמך העיטורים, למאות השנייה והשלישית. בשנות ה-60 של המאה ה-20 חקר נחמן אביגד את הגומחה וקבע שזו גומחה לארון קודש השייכת לתקופה מאוחרת יותר של בית הכנסת – התקופה הביזנטית.
ייחודו של בית הכנסת הוא במיקום פתח הכניסה שלו. בנוסף חלקו של בית הכנסת בנוי וחלקו חצוב בסלע. בדרך כלל בבתי הכנסת הגליליים הפתח של הכניסה היה בדרום, וציר בית הכנסת היה צפון-דרום. בבית כנסת זה ציר המבנה הוא מזרח-מערב, כשפתח הכניסה שלו הוא ממזרח. מפתח הכניסה יש ירידה של מספר מדרגות שהובילה את החוקרים להשערה שבשלב ראשון שכן במקום בית כנסת קטן יותר. בצדו הדרומי של בית הכנסת נמצאת גומחה מעוגלת לארון קודש. אורך אולם בית הכנסת כ-18 מטר ורוחבו כ-17 מטר. האולם היה מחולק על ידי מספר טורי עמודים. בצידי האולם ניצבו שורות של ספסלי אבן למתפללים. משקוף הכניסה סותת בחלקו בסלע הטבעי במקום, וחלקו בנוי מאבנים מעוטרות.
בשנת 2000 נחפר האזור ממערב לבית הכנסת, נמצאו במקום מבנים ושני מקוואות טהרה שהיו חלק מהיישוב מהתקופה הרומית והביזנטית. בשנת 2007 נתגלה בית הכנסת נוסף כקילומטר מצפון בח'רבת ואדי חמאם. שאלת התיארוך של בתי הכנסת הביא לוויכוח שהתחדש בקרב ארכאולוגים והיסטוריונים. חוקרים רבים סבורים כי נבנו דווקא בתקופה הביזנטית, בעיקר במאות החמישית והשישית, ולא בתקופה הרומית, במאות השנייה והשלישית לספירה.
בשנת 2012, החלה חפירה מחודשת באתר בית הכנסת על ידי מכללת כנרת במסגרת החוג ללימודי ארץ ישראל.
קברים עתיקים על פי המסורת

על פי המסורת היהודית בימי הביניים, שכנו באזור היישוב העתיק של ארבל קברים של דמויות שונות מההיסטוריה היהודית. יהודים שונים שביקרו בארץ ישראל הגיעו לאזור כדי להשתטח על הקברים.
חזקיה ראש הגולה – נקבר לפי מסורת יהודית מתחילת המאה ה-9 בארבל.
קבר שת בן אדם וחוה – נקבר על פי מסורת יהודית מסוף המאה ה-11 בארבל.
קברי בני יעקב – על פי מסורת עולי הרגל שכנו במקום קבריהם של ראובן, שמעון, לוי ודינה. הם מוזכרים על ידי שמואל בן שמשון הכותב בחיבורו ”בדרך נמצאים קברי השבטים וקבר דינה אחותם בתוכה, ועל קברה מתנשאת הדס. אין אדם לוקח מאומ מעץ זה, אפילו עלה אחד ממנו”, הקבר מתואר גם בחיבורו של מנחם החברוני. יעקב בן נתנאל כותב בחיבורו ”ארבלתא הכפר החרב...לצפון קבורים ארבעה שבטים ושמותיהם אינם מפורשים... וכל הקברים מכוסים אבנים דולות. וחידוש הוא לראות את האבנים הגדולות ואיך יתכן שבני אדם נשאו אותן”. קברים אלה מוזכרים גם בספרות מוסלמית של ימי הביניים, אצל המשורר והנוסע הפרסי נאצר ח'וסרו (אנ') שסייר באזור בשנת 1047. הנוסע המוסלמי עלי אלהרוי (אנ')  שסייר במקום בשנת 1173 מציין קברי בני יעקב אחרים: דן, ישכן, זבולון וגד. שמות אלה מוזכרים גם על ידי הנוסע המוסלמי פצ'אללה אלעומרי (אנ') שסייר במקום בשנת 1344.
קברי נתאי הארבלי ורבי זירא – קבריהם מצוינים בחיבורו של שמואל ב"ר שמשון ”באנו לארבל וראינו קברו של נתאי ועליו ציון נאה מאד... וחוץ לעיר מצאנו קברו של רבי זירא. ואין עליו ציון כי נפל”. שני הקברים צוינו גם בחיבורו של יעקב השליח מאמצע המאה ה-13 וכן בחיבורים נוספים.
לקריאה נוספת

"ארבל", זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 282–285
"ארבל", מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול כרך 4: הגליל התחתון וחופו ובקעת כנרות, הוצאת משרד הביטחון, 2001, עמ' 105–107
הערות שוליים

↑  יגאל טפר ויובל שחר, ‏ארבל הגלילית, קתדרה 61, ספטמבר 1991, עמ' 24–53
↑  ספר מקבים א, ט, ב
↑  איל חלפון, לא יעלה על הדעת, באתר ynet, 3 ביולי 2007
↑  קינות לרבי אלעזר הקליר
↑  בראשית רבה, יט, א
↑  מדרש שמואל, ז
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת פאה,  פרק ז', הלכה ג'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת יומא,  פרק ג', הלכה ב'
↑  אירביד בספרו של קונדר
↑  רן שפירא, הבנאים מהר ניתאי, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2007
עוזי ליבנר, משיח פתאום יבוא, בבקעת ארבל יצמח טובו, באתר הארץ, 8 בינואר 2008
↑  על פי סדר עולם זוטא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556412605171  LCCN: sh98008076  VIAF: 315161121   WorldCat (עם VIAF): 315161121
בחורים רעים לתמיד

| --- | --- |
כרזת הסרט בישראל
כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  עאדיל אל ערבי, בילאל פלאח 
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר
 תסריט:  רון שלטון  ג'רי סטאהל
 עריכה:  דן לבנטל 
 שחקנים ראשיים:  ויל סמית'  מרטין לורנס
 מוזיקה:  לורן באלף
 צילום:  Robrecht Heyvaert 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, סרטי ג'רי ברוקהיימר, אוברברוק בידור 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה  ג'רי ברוקהיימר
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 בינואר 2020   ישראל 16 בינואר 2020
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט באדי קאפ, סרט קומדיה, סרט פשע 
 תקציב:  90,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   badboys3
 פרסים:  פרס בחירת הקהל 
 סרט קודם:  בחורים רעים 2
 סרט הבא:  בחורים רעים: הכל או כלום
 www.badboysforlife.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
בחורים רעים לתמיד (באנגלית: Bad Boys for Life) הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 2020, בבימוי עאדיל אל ערבי ובילאל פלאח. הסרט הוא סרט המשך לסרט בחורים רעים 2, שבעצמו מהווה המשך לסרט משנת 1995, "בחורים רעים".
תקציר עלילת הסרט

שוטרי מחלקת הסמים במיאמי (MPD) מייק לאורי (ויל סמית') ומרקוס ברנט (מרטין לורנס) שוב משתפים פעולה. הפעם הם נאבקים בארמנדו ארטס, בנו של ראש קרטל סמים שנפטר בכלא, הנשלח על ידי אמו לנקום בכל מי שהיה שותף לכליאת האב ובראשם לאורי עצמו שהיה שתול בארגונו של האב.
צוות שחקנים

ויל סמית' - הבלש מייק לאורי, שותפו וחברו הטוב ביותר של מרקוס.
מרטין לורנס - הבלש מרקוס ברנט, חברו הטוב ביותר של מייק ושותפו.
פאולה נונייז - ריטה
ונסה הדג'נס - קלי
אלכסנדר לודוויג - דורן
צ'ארלס מלטון - רפה
ג'ייקוב סיפיו - ארמנדו ארטס, בסוף הסרט מתגלה כי הוא בנו של מייק.
קייט דל קסטיו - איזבל "המכשפה" ארטס, אמו של ארמנדו
ג'ו פנטוליאנו - קפטן קונרד הווארד
פרסים

פרס בחירת הקהל לסרט של שנת 2020 (2020)
פרס בחירת הקהל לכוכב הקולנוע של שנת 2020 - ויל סמית' (2020)
הערות שוליים

↑  DJ Khaled Joins ‘Bad Boys’ Sequel (EXCLUSIVE)
↑  'Bad Boys' Sequel Adds Nicky Jam
| בחורים רעים |
| --- | --- | --- |
| סרטים | בחורים רעים (1995) • בחורים רעים 2 (2003) • בחורים רעים לתמיד (2020) • בחורים רעים: הכל או כלום (2024) |  |
| סדרות טלוויזיה | L.A.'s Finest |  |
| אישים | ג'רי ברוקהיימר • מייקל ביי • ויל סמית' • מרטין לורנס • ג'סיקה אלבה • גבריאלה יוניון |  |
| משחקים | Bad Boys: Miami Takedown  |  |
| פרס NAACP Image לסרט קולנוע יוצא מן הכלל |
| --- | --- | --- |
| 1972–1999 | ליידי שרה את הבלוז (1972) • בוא נעשה את זה שוב (1976) • הגדול ביותר (1978) • תהילה (1980) • באסטין לוס (1981) • קצין וג'נטלמן (1982) • סיפורו של חייל (1985) • הצבע ארגמן (1986) • נשק קטלני (1987) • מגלה את אמריקה (1988) • סמוך עלי (1989) • גלורי (1990) • החבר'ה מהשכונה (1992) • הנזירות בלוז (1993) • מלקולם אקס (1994) • כמו אוויר לנשימה (1996) • עת להרוג (1997) • אוכל נשמה (1998) • איך סטלה החזירה את הגרוב שלה (1999) |  |
| 2000–היום | סודו של שושבין (2000) • לזכור את הטיטאנים (2001) • עלי (2002) • אנטואן פישר (2003) • מקהלה בירושה (2004) • ריי (2005) • התרסקות (2006) • המרדף לאושר (2007) • הווכחנים הגדולים (2008) • החיים הסודיים של הדבורים (2009) • פרשס (2010) • נשים צבעוניות (2011) • העזרה (2012) • זנבות אדומים‎ (2013) •‏ 12 שנים של עבדות (2014) • סלמה (2015) • היישר מקומפטון (2016) • מאחורי המספרים (2017) • טיול בנות (2018) • הפנתר השחור (2019) • צדק ורחמים (2020) • בחורים רעים לתמיד (2021) • נקמה מרה (2022) • הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח (2023) ‏•‏‏ הצבע ארגמן (2024) |  |
| פרס בחירת הקהל לסרט השנה |
| --- | --- | --- |
| 1975‏-1990 | העוקץ (1975) ‏•‏‏ מלתעות (1976) ‏•‏‏ קן הקוקייה (1977) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים (1978) ‏•‏‏ גריז (1979) ‏•‏‏ רוקי 2 (1980) ‏•‏‏ האימפריה מכה שנית (1981) ‏•‏‏ שודדי התיבה האבודה (1982) ‏•‏‏ אי.טי. - חבר מכוכב אחר (1983) ‏•‏‏ שובו של הג'דיי (1984) ‏•‏‏ השוטר מבוורלי הילס (1985) ‏•‏‏ בחזרה לעתיד (1986) ‏•‏‏ אהבה בשחקים (1987) ‏•‏‏ באטמן (1990) |  |
| 1992‏-2010 | שליחות קטלנית 2: יום הדין (1992) ‏•‏‏ בחורים טובים (1993) ‏•‏‏ פארק היורה (1994) ‏•‏‏ פורסט גאמפ (1995) ‏•‏‏ אפולו 13 (1996) ‏•‏‏ טיטניק (1999) ‏•‏‏ החוש השישי (2000) ‏•‏‏ גרין מייל (2001) ‏•‏‏ שרק (2002) ‏•‏‏ שר הטבעות: אחוות הטבעת (2003) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה (2004) ‏•‏‏ פרנהייט 9/11 (2005) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' (2006) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (2007) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: סוף העולם (2008) ‏•‏‏ האביר האפל (2009) ‏•‏‏ דמדומים (2010) |  |
| 2011‏-היום | דמדומים 3: ליקוי חמה (2011) ‏•‏‏ הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 (2012) ‏•‏‏ משחקי הרעב (2013) ‏•‏‏ איירון מן 3 (2014) ‏•‏‏ מליפיסנט (2015) ‏•‏‏ מהיר ועצבני 7 (2016) ‏•‏‏ מוצאים את דורי (2017) ‏•‏‏ הנוקמים: מלחמת האינסוף (2018) ‏•‏‏ הנוקמים: סוף המשחק (2019) ‏•‏‏ בחורים רעים לתמיד (2020) ‏•‏‏ האלמנה השחורה (2021) ‏•‏‏ דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף (2022) ‏•‏‏ ברבי (2023) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.