stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסי ארנהיים
חייו > לימודים וקריירה

יוסי ארנהיים נולד בתל אביב. את לימודי המוזיקה החל בהיותו בבית הספר היסודי, תחילה בחוג חליליות ואחר במקהלה. בעידוד המורה למוזיקה פנה אל בית תזמורת הנוער ביפו. בחירתו הראשונה הייתה אבוב, אבל מורה לאבוב לא היה במרכז, ולכן פנה לחליל צד.
אחרי שלוש שנות לימוד במרכז, כשהיה בן 15, העביר אותו מורו לידי אורי טפליץ, אז החלילן הראשי של הפילהרמונית.
בתקופת הצבא שירת ארנהיים בקריה בתל אביב, וכך ניתנה לו האפשרות להמשיך להתאמן בנגינה. לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, אצל אורי טפליץ, והמשיך בהשתלמות במינכן, גרמניה. משנת 1983 הוא חלילן ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. אל התזמורת הגיע בראשית שנות ה-80', כאשר זובין מהטה הודיע על אודיציה למשנה לחליל הראשון. ארנהיים הגיע מגרמניה לאודיציה וזכה בתפקיד.
ארנהיים מופיע גם כסולן ואף מנגן מוזיקה קאמרית. הוא מעריך את מורו הראשון, שידע להעבירו בזמן הנכון אל אורי טפליץ ובכך סלל לפניו את הדרך לקריירה של חלילן ראשי בתזמורת. מקור השראה לנגינתו היה גם החלילן הנודע ז'אן-פייר רמפל.
עם פרישתו מן התזמורת הפילהרמונית הישראלית בשנת 2018 עבר ארנהיים לעסוק בעריכת סאונד במקביל להמשך פעילותו הקודמת כחלילן וכמורה.
חייו > הוראה

לצד תפקידו בפילהרמונית, ארנהיים עוסק גם בהוראה. הוא מלמד באוניברסיטת תל אביב ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, שם הוא אחראי על תוכניות כלי נשיפה למצטיינים, השמאתרות נגנים מתאימים בכל הקונסרבטוריונים.
בין תלמידיו: אייל עין הבר, גי אשד ובועז מאירוביץ.
"שש בש" - ההרכב היהודי-ערבי

בשנת 1996 הקים יוסי את הרכב שש בש, המבצע מוזיקה ערבית לצד מוזיקה קלאסית. במקור היו בהרכב נגנים יהודים בלבד, בהם אלברט פיאמנטה, יאיר דלאל וחן צימבליסטה. כיום מנגנים בו מוזיקאים יהודים וערבים, במסגרת תוכנית מפתח החינוכית של התזמורת הפילהרמונית, שיעדה לעודד התקרבות בין יהודים לערבים. ההרכב מרבה לנגן קלאסיקה ערבית, בעיקר משום שרוב הנגנים הערבים אינם קוראים תווים אלא מנגנים מהזיכרון. העיקרון המנחה את ההרכב הוא כבוד הדדי בין הנגנים. הרכב שש בש מופיע פעמים אחדות בשנה.
חברי ההרכב הם:
יוסי ארנהיים - חליל צד
אלפרד חג'אר - נאי
סמי ח'שיבון - כינור מזרחי
ד"ר מיכאל מארון - עוד
בשארה נדאף - כלי הקשה
סעידה בר לב - כינור וויולה
פיטר מארק - קונטרבס
משפחה

יוסי נשוי לאביגיל, שאותה הכיר בעת לימודיהם באוניברסיטת תל אביב. אביגיל ניגנה בקלרינט והשניים נסעו יחד ללימודים בגרמניה. לאחר שובם ניגנה כמה שנים כקלרניטנית מחליפה בפילהרמונית ואחר עברה לעסוק בניהול במוזיקה. היא ניהלה את אנסמבל מוזיקה נובה, את סדרות המוזיקה במוזיאון תל אביב לאומנות ואת מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה. היא עוסקת גם במשחק. לזוג שלושה ילדים ונכד אחד. בתם הבכורה היא זמרת ומורה לפיתוח קול בתחום קלינאות תקשורת.
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפייסבוק של יוסי ארנהיים
↑  אתר הרכב שש-בש
↑  הודעות כלליות, הרכב שש-בש של הפילהרמונית בקונצרט בלונדון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 באוקטובר 2009
יוסף נאור

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1925 רפובליקת פולין 
 פטירה:  13 באוגוסט 2013 (בגיל 87) 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 דרגה:  אלוף־משנה 
 עיטורים
 פרס ביטחון ישראל (1967)  פרס ביטחון ישראל (1980) 
 
יוסף (יוסק'ה) נאור (25 בנובמבר 1925 – 13 באוגוסט 2013) היה אלוף-משנה בחיל האוויר הישראלי, ממפתחי תחום הלוחמה האלקטרונית והמכ"ם בחיל, ולאחר שחרורו בכיר בתעשייה האווירית. חתן פרס ביטחון ישראל בשנים תשכ"ז (1967), על פיתוח מתקן "רקפת", ותש"ם (1980).
ביוגרפיה

נאור נולד בפולין. בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלט עם משפחתו לסיביר וניצל מן השואה. לאחר המלחמה הגיע לצ'כוסלובקיה. בזמן מלחמת העצמאות החל שם בלימודי אלקטרוניקה בשליחות צה"ל. בשנת 1949 עלה לארץ, התגייס לחיל האוויר הצטרף למחלקת ציוד ותוך כדי המלחמה המשיך בלימודיו בטכניון בחיפה. במסגרת שירותו בחיל האוויר כראש ענף לוחמה אלקטרונית פיתח את תחום הלוחמה האלקטרונית והתקין את מכשירי המכ"ם הראשונים. יצא ללימודים באנגליה והתמחה במערכות טרנספונדרים.
בשנת תשכ"ז (1967) זכה בפרס ביטחון ישראל על פיתוח מערכת "רקפת", שנתנה תמונה מדויקת של מסכי המכ”מ של האויב ואיפשרה לחיל האוויר לטוס ב"שטחים המתים". הצוות בראשות נאור פיתח גם את ה"מאירה" שפענח את תדרי המכ"ם הרוסי P-12, ובסיוע אנשי רפא"ל,  תכנן את ה"יבלת" מערכת חסימה אלקטרונית לשיבוש תדרי מכ"ם שהופעלה באמצעות אנטנות אופקיות שהורכבו משני צדי מטוס דקוטה. פיתוחים אלו תרמו תרומה מכרעת ליכולת חיל האוויר להפתיע את המצרים במבצע מוקד שפתח את מלחמת ששת הימים.
במלחמת ההתשה פיתח מערכות שיבוש מכ"ם שהותקנו על מסוקי חיל האוויר במטרה לשבש את תפקוד סוללות הנ"מ המצריות באזור תעלת סואץ. פיתוח אחר שימש לשיבוש מערכות הקשר של הטייסים הסובייטים בקרב רימון 20.
נאור לא היה אהוד על המיועד לתפקיד מפקד חיל האוויר, בני פלד, אשר כינה אותו "אפיפיור הלוחמה האלקטרונית",
"פתאום מופיע גאון תורן ופתאום הוא אחראי על כל הלוחמה האלקטרונית של כל חיל האוויר ומפקדת חיל האוויר מצייתת לו כאילו היה רספוטין" והתנגד להיעדר הרשמיות הארגונית בפעולותיו - היה רגיל לעקוף את שרשרת הפיקוד ולפנות ישירות למפקד החיל מוטי הוד. מיד לאחר מינויו למפקד החיל במאי 1973, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, הפסיק פלד את שירותו של נאור בחיל האוויר והוא השתחרר בדרגת אלוף-משנה. מוסיף וטוען אורי מילשטיין שלא רק שנאור סולק מחיל האוויר אלא גם שפיתוחיו בתחום הלוחמה האלקטרונית לא באו לידי ביטוי במלחמה ו"היה זה מחדל חמור והוא שקבע במידה רבה את תוצאות המלחמה" משום אי יכולתו של חיל האוויר לעמוד ביעדים שהציב לעצמו ושעליהם צה"ל כולו סמך את ידו.
עם סיום פרק השירות בחיל האוויר השתלב נאור בתפקיד בכיר בתעשייה האווירית.
אחרי מלחמת יום הכיפורים השקיע חיל האוויר מאמצים רבים לשפר את מה שפיתח נאור. בראש צוות השיפורים עמדו אלוף-משנה אביאם סלע, וחבר בולט בו היה יצחק בן-ישראל. מבצע ערצב 19 במלחמת שלום הגליל היה מפגן יכולת לפיתוחיו של נאור וממשיכי דרכו.
בשנת תש"ם (1980) זכה בפעם השנייה בפרס ביטחון ישראל על תרומה נוספת לפיתוח אמצעי לוחמה אלקטרונית שהתחיל בזמן שירותו בחיל האוויר, וסיים בעבודתו במחלקת הפיתוח של התעשייה האווירית.
ראו גם

יחידה 555
הערות שוליים

↑  דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), באוויר פרסומי תעופה וחלל, עמ' 415
↑  חולקו פרסי ביטחון ישראל, דבר, 24 במאי 1967.
↑  אריה הלל, וידי אדם מתחת כנפיהם - תולדות המערך הטכנולוגי בחיל האוויר 1948-1973, עמ' 78
↑  דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), באוויר פרסומי תעופה וחלל, עמ' 329-330
↑  דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר חלק ב' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), באוויר פרסומי תעופה וחלל, עמ' 1048
↑  אהוד יונאי, עליונות אווירית: סיפורו של חיל האוויר הישראלי; עריכה ותרגום: יפתח ספקטור, ירושלים: כתר, 1995, עמ' 240. (על פלד ויחסו לנאור)
1 2  אורי מילשטיין, סגן מפקד גיס מנוטרל במלחמה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 באפריל 2013
יוסי מימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1946 לנדסברג על הלך, אזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה 
 פטירה:  9 באוקטובר 2021 (בגיל 75) הרצליה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת טקסס באל פאסו 
 מספר צאצאים:  3 
 
יוסי מימן (7 בפברואר 1946 – 9 באוקטובר 2021) היה איש עסקים ומיליארדר ישראלי.
ביוגרפיה

יוסי מימן נולד במחנה עקורים בגרמניה להורים ניצולי השואה מפולין. הוא גדל בפרו, שאליה היגרה משפחתו כשהיה ילד, למד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת אל-פאסו שבטקסס ולתואר שני באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק. בתום לימודיו בארצות הברית שב לפרו, עבד בחברת הנפט אקסון מוביל ובסיטי בנק, ובשנת 1971 עלה לישראל.
בתחילה עבד בחברת הדלק סונול ובשנת 1975 ייסד את חברת "מרחב" העוסקת בפיתוח, מימון וניהול פרויקטים בחקלאות, תקשורת, תחבורה, גז ונפט. לקבוצה פעילות עִסקית במזרח התיכון, בחבר המדינות, בסין, בדרום ומרכז אמריקה, ובאירופה. מימן שימש כקונסול כבוד של טורקמניסטן ועד 2015 כיהן גם כקונסול כבוד של פרו בישראל. בניגוד לפרסומים באמצעי תקשורת, מימן מעולם לא שירת במוסד, אלא נענה לעזרה שביקשו ממנו כאשר כבר היה איש עסקים.[דרוש מקור]
מימן כיהן כנשיא וכיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת חברות "מרחב" (בה עבד כסגן נשיא בשנים 1990–2011 ד"ר נמרוד נוביק, יועצו לשעבר של שמעון פרס, ועבד שבתאי שביט, לשעבר ראש המוסד – שעם שניהם הגיע לסכסוך כספי). הוא היה גם יו"ר מועצת המנהלים ונשיא ומנכ"ל "אמפל - אמריקן ישראל קורפוריישן". באמצעות החברות מרחב ואמפל שלט מימן בכ-20.5% מספקית הגז המצרית "EMG". בנוסף הוא כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של ערוץ 10.
ב-2003 היה מעורב בהדחתו של שר התשתיות יוסף פריצקי בממשלת שרון, לאחר שפריצקי התנגד לחתימת ההסכם בין חברת החשמל לחברת EMG לרכישת גז טבעי ממצרים, והמליץ לרכוש מחברת בריטיש גז.
ב-2014 התגלה כחולה בשחמת הכבד, וב-2016 עבר השתלת כבד למרות גילו המתקדם, הגבולי לפרוצדורה זו.
ב-2017 נקשר שמו של מימן לפרשת שחיתות ושוחד בפרו, כשהוא הואשם בעיתונות הפרואנית ששיחד את הנשיא הפרואני אלחנדרו טולדו. בין השאר נטען כי הנשיא טולדו קיבל שוחד בהיקף של כ־20 מיליון דולר מחברת הבנייה הברזילאית אודרברכט, וזאת כדי לקדם את האינטרסים העסקיים שלה במדינה. על פי החשד, אודרברכט השתמשה ביוסי מימן כמתווך להעברת כ־11 מיליון דולר מכספי השוחד.
חיים אישיים

מנישואיו הראשונים למרים, אדריכלית, נולדו למימן שני בנים ובת, אשת הטלוויזיה ופעילת השמאל נועה מימן. ב-2006 נישא לעורכת הדין הלית בן-ישראל. מימן התגורר בהרצליה פיתוח ונפטר ב-9 באוקטובר 2021 מסרטן גרון.
מבנה אחזקותיו

אמפל - אמריקן ישראל קורפוריישן
חברת EMG – חברה מצרית בעלת הזיכיון לייצא גז טבעי ממצרים לישראל.
חברה (בשותפות עם "כלל") העוסקת בייצור חשמל מאנרגיית הרוח.
חברת גדות מכליות ומאגרים לכימיקלים בע"מ, העוסקת בשיווק כימיקלים.
חברת לב המפרץ בע"מ, שבבעלותה נמצא קניון לב המפרץ.
קאנטרי קלאב כפר סבא בע"מ וספורטן הוד השרון – מרכזי ספורט ונופש.
הערות שוליים

1 2  סיון איזסקו, כך גרף יוסי מימן מיליארד שקל מאמפל לכיסו, באתר TheMarker‏, 21 בדצמבר 2011
1 2  שלומית לן, ‏יוסי מימן חשוד במעורבות בפרשת שחיתות ושוחד גדולה בפרו, באתר גלובס, 4 בפברואר 2017
↑  יצחק דנון, הותר לפרסום: שבתי שביט הוא הנושה של יוסי מימן, באתר כלכליסט, 18 במרץ 2013
↑  בנם של ניצולי שואה: המיליארדר הלך לעולמו בביתו בגיל 75, באתר בחדרי חרדים
↑  יעל ולצר, איש העסקים יוסי מימן נפטר בגיל 75, באתר ynet, 9 באוקטובר 2021
↑  דיאנה בחור ניר, "חייתי בידיעה שאסור להתרגל לשפע, זה הכין אותי ליום הדין", באתר כלכליסט, 17 בנובמבר 2022
יורם טורבוביץ'

יורם אברהם טורבוביץ' (מכונה לעיתים "טורבו"; נולד ב-1 בנובמבר 1958) הוא ד"ר למשפטים ומנהל ישראלי, יו"ר אזורים ויו"ר דלק אנרגיה. היה הממונה על ההגבלים העסקיים, ראש לשכתו של אהוד אולמרט בעת שכיהן כראש הממשלה, ומנכ"ל דיסקונט השקעות.
ביוגרפיה

הוריו של טורבוביץ' עלו לארץ ישראל מגרמניה בטרם מלחמת העולם השנייה. טורבוביץ' גדל בתל אביב. כאשר היה בן 11 נפטר אביו, שהיה שמאי רכב, ואמו פרנסה את המשפחה. טורבוביץ' השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר עירוני א' והתגייס לצה"ל, שם שירת ביחידת המודיעין 8200. הוא השתחרר ב-1982 בדרגת סרן.
טורבוביץ' למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים בהצטיינות. הוא שימש עורך ראשי של כתב העת המשפטי "משפטים". את התמחותו עשה אצל המשנה לנשיא בית המשפט העליון, השופטת מרים בן-פורת. התמחה גם אצל עורך הדין ד"ר אמנון גולדנברג, במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות' בתל אביב.
שימש מרצה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה.
טורבוביץ' זכה למלגת לימודים מטעם תוכנית פולברייט באוניברסיטת הרווארד שבמסצ'וסטס, שם השלים דוקטורט במשפטים. הוא עבד במשרד עורכי הדין הניו יורקי המוביל Sullivan & Cromwell, המתמחה במיזוגים ורכישות.
ב-1990 שב טורבוביץ' לישראל, ושימש יועץ המשפטי של משרד התעשייה והמסחר (1990–1993). בשנים 1992–1996 היה הממונה על ההגבלים העסקיים, תפקיד שבו החל ב-1991 כמחליף זמני. הוא הרחיב את סמכויותיה ומשאביה של היחידה להגבלים עסקיים, שהפכה לרשות עצמאית ב-1994. ב-1996, לאחר שסיים את תפקידו זה, היה מועמד לתפקיד מנכ"ל בזק, שעליה הכריז כמונופול, אך מינוי זה נפסל בשל דרישה לתקופת צינון וחשש לניגוד עניינים.
ב-1998 גייס אותו אודי רקנאטי לתפקיד המשנה למנכ"ל של חברת דיסקונט השקעות, וב-1999 מונה למנכ"ל החברה ונשיאהּ. ב-2001 עזב טורבוביץ' את התפקיד. לאחר עזיבתו את "דיסקונט השקעות", שימש חבר בכמה דירקטוריונים, יעץ לחברות ואנשי עסקים, שימש בורר וייצג לקוחות עסקיים מול הממונה על ההגבלים העסקיים כעורך דין פרטי. ב-2003 ייצג את משפחת רקנאטי בעסקת מכירת גרעין השליטה של איי די בי חברה לאחזקות.
ב-2003 הציג שר המשפטים יוסף לפיד את טורבוביץ' כמועמד לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, אך מועמדותו נדחתה על ידי ועדת הבחירות בשל היעדר ניסיון מספק כעורך דין פעיל.
בתחילת 2006 מונה טורבוביץ' לראש לשכתו של אהוד אולמרט, שהיה ממלא מקום ראש הממשלה ונבחר לראשות הממשלה באפריל אותה שנה. ב-2008 עזב את התפקיד, זמן קצר לאחר שאולמרט הודיע כי לא יתמודד על כהונה נוספת. טורבוביץ' שב לעיסוקיו במגזר הפרטי, ובין היתר שימש כיועץ של לב לבייב שהתמודד מול נושיו.
ב-2009 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת הבנייה אזורים, זאת בהמלצתו של אלי יונס, מנכ"ל בנק מזרחי טפחות, שהיה הנושה העיקרי של אזורים. ב-2010 מינה אותו יצחק תשובה ליו"ר דירקטוריון דלק אנרגיה, תפקיד שאותו הוא ממלא במקביל. כמו כן, שירת טורבוביץ' כבורר ב-2010 ב-ICSID, המרכז הבינלאומי ליישוב סכסוכי השקעות, שהוקם על ידי הבנק העולמי.
לאחר הבחירות לכנסת ה-22, בשנת 2019, עלה שמו כאחראי על המשא ומתן הקואליציוני מטעם מפלגת "כחול לבן". כך היה גם במשא ומתן מטעם המפלגה בכנסת ה-23.
טורבוביץ' נשוי ואב לארבע בנות. מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  Yoram Avraham Turbowitz - Former Chairman, Mehadrin Ltd, באתר בלומברג
↑  עמיר קורץ, האופציונר, כלכליסט, 4 במרץ 2010;
יוסי ורטר, המלך ישן, יחי המלך החדש, הארץ, 12 במאי 2006;
שלום ירושלמי, אחריו, nrg מעריב, 20 בינואר 2007;
טורבו מוריד את הרגל מהגז: צמצם המשרה באזורים(הקישור אינו פעיל, 16.3.2020), גלובס, 15 בפברואר 2010.
↑  יצחק דיש, יורם טורבוביץ - הממונה על ההגבלים העסקיים, מעריב, 26 בנובמבר 1991;
נווית זומר, יורם טרובוביץ' מונה לממונה על ההגבלים העסקיים, חדשות, 13 באפריל 1992
יום הלשון העברית

כרזה ליום הלשון העברית
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יום השפה העברית, החל בתאריך כ"א בטבת, יום הולדתו של אליעזר בן-יהודה, הוא יום מודעות המצוין מדי שנה במדינת ישראל לקידום מעמדה של הלשון העברית בישראל ובעולם. יום זה נקבע בהחלטת הממשלה ב־18 בנובמבר 2012.
היסטוריה > מתוך החלטת הממשלה על קידום מעמדה של הלשון העברית

בהמשך להחלטת הממשלה מספר 1183 מיום 3 בינואר 2010, החליטה הממשלה לפעול בשיתוף עם ההסתדרות הציונית העולמית לחיזוק מעמדה של השפה העברית בישראל ובעולם.
על פי ההחלטה יתקיימו ביום זה האירועים האלה:
אירוע מרכזי שבו יחולק פרס ראש הממשלה ללשון העברית על שם אליעזר בן־יהודה על תרומה מיוחדת לחיזוק מעמדה של הלשון העברית.
כנס שנתי בנושא הלשון העברית, בכפוף לקיומו של תקציב.
הענקת מדליות לאישים שהרימו תרומה חשובה להנחלת הלשון העברית ולמחקרה.
אירועים ופעילויות מיוחדות במערכת החינוך, כפי שינחה מנכ"ל משרד החינוך מעת לעת.
אירועים ופעילויות מיוחדות בצה"ל, כפי שינחה קצין חינוך ראשי מעת לעת.
עוד החליטה הממשלה כי –
שר החינוך, שר הביטחון ושרת התרבות והספורט ידווחו לממשלה בסמוך ליום שבו חל יום הלשון העברית על פעילות משרדיהם, כאמור לעיל.
הממשלה תפעל בשיתוף עם ההסתדרות הציונית העולמית לחיזוק מעמדה של השפה העברית בתפוצות, ובמסגרת זו הממשלה רושמת לפניה את הודעת ההסתדרות הציונית העולמית, כי תקיים במקביל אירועים ופעילויות מיוחדות בתפוצות לציון יום הלשון העברית, בתיאום עם משרד ההסברה והתפוצות.
לפי ההחלטה, בשנה שבה חל כ"א בטבת באחד מימי סוף השבוע או במקום שבו מתקיים טעם מוצדק אחר, שרת התרבות והספורט תמליץ לממשלה על מועד אחר לציון יום הלשון העברית, סמוך ככל הניתן ליום כ"א בטבת.
הממשלה החליטה על הנפקת בול לציון ייחודה של הלשון העברית ומעמדה.
היסטוריה > יום הלשון העברית במערכת החינוך

משרד החינוך החליט כי לקראת יום זה יתקיימו במערכת החינוך פעילויות מיוחדות במטרה לחנך לאהבת השפה העברית ולשימוש ראוי ותקני בה בדיבור ובכתיבה, להעמיק את הידע הלשוני וכישורי השפה ולהבליט את חשיבותה של השפה העברית בתחייה הלאומית היהודית, במורשת ובמקורות היהודיים, בתרבות ובחברה בישראל. המשרד קבע ביצוע תוכנית רב-שנתית בכל שכבות הגיל, בשלושה מעגלים:
תוכנית פדגוגית בהתאמה לשכבות הגיל השונות
אירועים מיוחדים לסיכום הנושא ופעילויות שיא בהם יבואו לידי ביטוי הנושאים שנלמדו במהלך החודש
יום כינוס ארצי במסגרתו יתקיים יום עיון למדריכים ולמורים
היסטוריה > פעילות ביום הלשון העברית

החל משנת תשע"ה (2015) מצוין יום העברית בפעילויות שונות ברחבי הארץ ביוזמת האקדמיה ללשון העברית, ובהן פרסום כרזות במרחב הציבורי של חידושי מילים ושל אוצר מילים בתחומי החיים של המדינה, שיתופי פעולה עם עיתונים ואתרי חדשות במיזמים לקידום העברית, שיתופי פעולה עם חברות מסחריות לפרסום חידושי מילים, יום פתוח באקדמיה (תשע"ז, תשע"ט), שיעורים מקוונים לתלמידים (תשע"ה, תשע"ו), מיזם המילה האהובה (תשע"ה) ומיזם מטבעות הלשון (תשע"ו).
ברשות השידור (עד שנת תשע"ז), בתאגיד השידור ובגלי צה"ל מצוין יום העברית בפינות מיוחדות ובתוכניות ייעודיות בנושא העברית.
בתי ספר רבים בוחרים בשנים האחרונות לציין את יום השפה העברית באמצעות הקדשת שיעורים לנושאים הקשורים בשפה העברית, צפייה בהרצאות שונות של בלשנים ובעלי ידע בשפה העברית ותליית כרזות הקשורות לשפה העברית ברחבי בית הספר.
בשנים האחרונות (תשע"ז, תשע"ח ותשע"ט) פורסמו כרזות בקניוני עופר בשיתוף המרכז לטכנולוגיה חינוכית ביוזמת ירעם נתניהו במטרה לרומם את קרנה של השפה העברית באמצעות אמירות שונות ומעניינות על מילים בעברית, הצגת הסיפור שמסתתר מאחורי המילים ומשמעותן, הקשר בין הצליל של המילה למשמעותה, נקודות למחשבה הקשורות למילים בעברית, "מלחמת מילים" ועוד. פרסומים נוספים הקשורים ליום השפה העברית ניתן לראות על קרטוני חלב, בהם הופיעו בשנים האחרונות חידושי מילים וביטויים בעברית.
היסטוריה > פעילות ביום הלשון העברית > מילת השנה

החל מ-2021 מזמינה האקדמיה את הציבור להציע מילים, המסמלות בצורה הטובה ביותר את השנה החולפת, כמועמדות למילת השנה, לקראת “יום הלשון העברית”. המילים שנבחרו: בתשפ"א - מטוש, בתשפ"ב - טרלול, בתשפ"ג - בולען. בשנת תשפ"ה הייתה המילה הפופולרית ביותר שהתקבלה מהציבור "הפקרה", אך היא לא נכללה ברשימה הסופית לגמר (כמו גם את המילים "עסקה”, “מחדל", "תקומה", “ניצחון מוחלט", ו”הפיכה"), בנימוק שהדבר נעשה כדי לא לעודד "התגוששות פוליטית", ונבחרה המילה "חטופים".
ראו גם

יום הלשון הרומנית
הערות שוליים

↑  בול ייחודי ללשון העברית
↑  משרד החינוך, 9. תכניות לימודים 9.15 חינוך למורשת ישראל, ציונות ותולדות המדינה (תשעד) 9.15-2 יום הלשון העברית במערכת החינוך, באתר cms.education.gov.il
↑  יפעת גדות, השפה העברית מגיעה לקניונים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בינואר 2017
↑  מה תהיה מילת השנה תשפ"ה?, פוסט בדף פייסבוק של האקדמיה ללשון העברית
↑   עופר אדרת, האקדמיה ללשון העברית סירבה לכלול את המילים "הפקרה" ו"עסקה" בתחרות מילת השנה, באתר הארץ, 7 בינואר 2025
↑  אלפים בחרו את מילת השנה – חטופים, באתר האקדמיה ללשון העברית, 21 בינואר 2025
Rotavirus

| Rotavirus |
| --- | --- |
 מיקרוגרף אלקטרוני של נגיפי Rotavirus
מיון מדעי
ממלכה:: Orthornavirae
מערכה:: Duplornaviricota
קבוצה:: קבוצה III (נגיפי dsRNA)
מחלקה:: Resentoviricetes
סדרה:: Reovirales
משפחה:: Reoviridae
סוג:: Rotavirus
שם מדעי
 Rotavirus

Rotavirus (נגיף רוטה, מהמילה הלטינית rota שמובנה: "גלגל") הוא סוג של נגיף בעל RNA דו-גדילי השייך למשפחת Reoviridae. נגיף זה הוא הגורם העיקרי לשלשולים חריפים בקרב פעוטות וילדים. כמעט כל אדם בעולם נחשף לנגיף עד גיל 5 לפחות פעם אחת. עם זאת בעקבות כל הידבקות מתפתחת התחסנות בגוף, כך שהידבקויות נוספות הן פחות חמורות, ומבוגרים נתקפים במחלה רק לעיתים נדירות. ל-Rotavirus שבעה מינים, המסומנים כ-A,‏ B,‏ C,‏ D,‏ E,‏ F ו-G. מין A הוא הנפוץ ביותר ואחראי למעלה מ-90% מההידבקויות בבני אדם.
ההדבקה בנגיף היא תוצאה של הדבקה צואתית-פומית (פקו-אוראלית). הנגיף פוגע בתאים במעי הדק וגורם להם ליצור אנטרוטוקסין, המביא לדלקת במערכת העיכול ולשלשולים חריפים, שלעיתים אף גורמים למוות כתוצאה מהתייבשות. אף על פי שהנגיף זוהה עוד ב-1973, ואחראי לכ-50% מן האשפוזים בעקבות שלשולים חריפים בקרב פעוטות וילדים, חשיבותו עדיין אינה מוכרת היטב בקהילת בריאות הציבור ובפרט במדינות מתפתחות. בנוסף לפגיעה בבריאות אדם, פוגע הנגיף גם בבעלי חיים.
מדי שנה מתים בעולם יותר מחצי מיליון ילדים מתחת לגיל חמש כתוצאה מהנגיף, וכמעט שני מיליון נוספים סובלים ממחלה חריפה. בארצות הברית גורם Rotavirus לכ-2.7 מיליון מקרים של דלקות חריפות במערכת העיכול בקרב ילדים, לכמעט 60,000 אשפוזים ולכ-37 פטירות בשנה. פעילות בריאות הציבור למאבק בנגיף מתרכזת בהספקת טיפול של תמיסה נגד התייבשות הניתנת דרך הפה עבור ילדים שנדבקו בנגיף ובחיסון למניעת המחלה.
בישראל, לפני תחילת החיסון כנגד הנגיף, הוא גרם לכ-4,400 אשפוזים של ילדים מדי שנה.
היסטוריה

ב-1943 הוכיחו ג'ייקוב לייט (Jacob Light) והוראס הודס (Horace Hodes) שגורם שבודד מצואה של ילדים הסובלים משלשול מידבק יכול לגרום לשלשול בבקר. כעבור שלושה עשורים התגלה כי גורם זה הוא נגיף Rotavirus. מחקר שהתפרסם ב-1971 גילה כי נגיף המצוי בעכברים קשור לנגיף הגורם שלשול בבקר. ב-1973 תיארה החוקרת האוסטרלית רות בישוף נגיפים דומים שנמצאו בילדים עם גסטרואנטריטיס.
ב-1974 תומאס הנרי פלווט (Flewett) הציע לקרוא לנגיף Rotavirus לאחר שהבחין כי כאשר הנגיף נצפה באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני גופיף ה-Rotavirus נראה כגלגל (rota בלטינית); שם זה הוכר באופן רשמי על ידי הוועדה הבין-לאומית לטקסונומיה של נגיפים (אנ') ארבע שנים אחרי כן. ב-1976 תוארו נגיפים דומים גם בבעלי חיים. הנגיפים, שכולם גורמי גסטרואנטריטיס חמור, זוהו כפתוגנים הפוגעים בבני אדם ובבעלי חיים ברחבי העולם. סרוטיפים של Rotavirus תוארו לראשונה ב-1980, ובשנה שלאחר מכן גודלו לראשונה נגיפי Rotavirus מתאי אדם בתרביות תאים של כליות של קופים, באמצעות הוספה של טריפסין (אנזים המצוי בתריסריון של יונקים, והידוע כיום כחיוני לגידולו של הנגיף) למדיום הגידול. היכולת לגדל Rotavirus בתרבית תאים תרמה להאצת קצב המחקר, ובאמצע שנות השמונים כבר נבחנו חיסונים ראשונים לנגיף.
ב-1998 הותר לשימוש חיסון נגד Rotavirus בארצות הברית. ניסויים קליניים בארצות הברית, פינלנד וונצואלה הראו כי החיסון יעיל ב-80% עד 100% במניעת שלשול חריף הנגרם על ידי הנגיף Rotavirus A. היצרן הסיר את התרופה מהמדפים ב-1999 לאחר שהתגלה כי החיסון עלול לגרום לסיכון מוגבר להתפשלות של המעי (סוג של חסימת מעיים), באחד מתוך 12,000 פעוטות שחוסנו. ניסיון זה עורר ויכוח עז באשר לסיכונים היחסיים ביחס לתועלת הגלומה בחיסון. ב-2006 שני חיסונים חדשים נגד הנגיף הוכחו כבטוחים וכיעילים בילדים. שני החיסונים, ROTARIX ו-ROTATEQ, הותרו לשימוש בישראל ב-2007.
תסמינים

גסטרואנטריטיס הנגרמת מ-Rotavirus היא מחלה קלה עד חריפה המתאפיינת בהקאות, שלשולים וחום נמוך. מרגע שנדבק ילד בנגיף, ישנה תקופת דגירה הנמשכת כיומיים לפני הופעתם של תסמינים. התסמינים הראשונים הם לרוב הקאות, ולאחריהם ארבעה עד שמונה ימים של שלשולים. התייבשות שמקורה מהידבקות בנגיף נפוצה יותר מאשר מהתייבשות שמקורה מפתוגנים חיידקיים, והיא הגורם העיקרי למוות כתוצאה מזיהום של Rotavirus.
הידבקות ב-Rotavirus A עשויה להתרחש לכל אורך החיים: ההידבקויות הראשונות גורמות בדרך כלל להופעת תסמינים, אך הידבקויות מאוחרות יותר הן לרוב ללא הופעה של תסמינים, בעקבות הגנה של מערכת החיסון. שיעור ההידבקויות שמלוות בהופעת תסמינים הוא לפיכך הגבוה ביותר בקרב פעוטות מתחת לגיל שנתיים, והשיעור יורד בהדרגה עד גיל 45. הידבקויות בקרב תינוקות זמן קצר לאחר הלידה, על אף שהן נפוצות, לרוב קשורות למחלה קלה או ללא הופעת תסמינים; הופעת תסמינים חמורים מתרחשת לרוב בקרב פעוטות מגיל שישה חודשים עד שנתיים, בקרב קשישים ובקרב אנשים בעלי כשל חיסוני. הודות לחסינות הנרכשת בילדות, מרבית המבוגרים אינם רגישים ל-Rotavirus; גסטרואנטריטיס במבוגרים נגרמת לרוב מגורם אחר מ-Rotavirus, אולם הידבקויות של מבוגרים בנגיף, גם ללא הופעת סימפטומים, עלולות להעביר את הנגיף לאנשים אחרים. עיקר ההידבקויות החוזרות בנגיף שבהן מופיעות סימפטומים הן עקב סרוטיפים שונים של נגיף Rotavirus A.
העברה של הנגיף

נגיף Rotavirus עובר באמצעות הדבקה פקו-אוראלית, דרך מגע עם ידיים, משטחים ועצמים מזוהמים וייתכן שגם דרך הנשימה. כל גרם צואה של אדם שנדבק בנגיף עשוי להכיל למעלה מ-10 טריליון חלקיקים של הנגיף; די ב-10–100 חלקיקים כאלו להדבקת אדם נוסף.
הנגיף מידבק מאוד ושמירה על היגיינה אינה מספיקה למניעה של העברת הנגיף: אמצעים סניטריים המספיקים למניעת חיידקים וטפילים, אין בהם די למניעת הנגיף, ושכיחות ההדבקה בנגיף במדינות שבהן הסטנדרטים הבריאותיים גבוהים דומה לזו שבמדינות עם סטנדרטים בריאותיים נמוכים.
אבחון

איבחון של זיהום מנגיף Rotavirus נעשה לרוב בעקבות אבחון של גסטרואנטריטיס שגורם לשלשול חריף. מרבית הילדים המגיעים לבית חולים עם גסטרואנטריטיס נבדקים לזיהוי Rotavirus A. אבחון ספציפי של Rotavirus A נעשה באמצעות זיהוי של הנגיף בצואה בבדיקת ELISA. שיטות אחרות לזיהוי, מיקרוסקופ אלקטרוני ואלקטרופורזה בג'ל, נמצאות בשימוש במעבדות מחקר. באמצעות RT-PCR ניתן לזהות את כל הזנים והסרוטיפים של Rotavirus הפוגעים באדם.
טיפול

טיפול בזיהום חמור של Rotavirus הוא לא ספציפי וכולל טיפול בסימפטומים, ובעיקר באספקת מים. בהיעדר טיפול מתאים, עלול ילד למות כתוצאה מחוסר חמור במים. הטיפול, שתלוי בחומרת השלשולים, עשוי לכלול מתן תמיסה למניעת התייבשות הכוללת מים, או מים עם מלחים, או מים עם סוכרים ומלחים. חלק מן הזיהומים חמורים דיים כדי להצדיק אשפוז שבו ניתנים נוזלים באמצעות עירוי או זונדה, ותוך מעקב אחר אלקטרוליטים וסוכרים בדם.
מניעה - חיסון

חיסון מוחלש נגד מספר זנים של הנגיף קיים וניתן כחלק מחיסוני השגרה בישראל, לילדים שנולדו מנובמבר 2010 ואילך. החיסון יעיל מאוד במניעת מחלה קשה וצורך באשפוז. החיסון ניתן בשלוש מנות: בגיל חודשיים, ארבעה חודשים ושישה חודשים. אין מחסנים נגד רוטה אחרי גיל 8 חודשים ו-0 ימים בישראל. מחקר בינלאומי מקיף אשר כלל מעל ל־72 אלף ילדים מצא כי החיסון מונע 98% ממקרי ההידבקות הקשים בנגיף, 96% מהאשפוזים הנגרמים בגלל הנגיף ו־74% מכלל ההידבקויות.