פיתוח הכוח הימי של ישראל לאחר מלחמת יום הכיפורים
אפיון סטי"ל סער 5 > ועדת אפיון חיילית לסטי"ל הדור הבא

בדצמבר 1979 מונתה ועדה חיילית שתפקידה היה לאפיין את הסטי"ל העתידי לחיל הים. נכללו בה ארבעה אל"מים: שניים מבצעיים – אל"ם רפי אפל, רמ"ח אמל"ח; אל"ם זאב יחזקאלי, קצין סטי"לים חילי; ושניים טכנולוגיים – אל"ם אלחנן התרסי, רמ"ח כלי-שיט; ואל"ם פלג לפיד – רמ"ח אלקטרוניקה.
במרץ 1980 פורסם אפיון מבצעי ראשוני לסטי"ל העתידי שגיבשה הוועדה החיילית. הוועדה הפיצה את הטיוטה הראשונית לאפיון סער 5 לפורום המפקדים שהשתתפו בכנסי העיון החיליים. עם קבלת ההערות מהמפקדים הציגה אותו הוועדה בדיון חיילי שבמהלכו נשמעו הערות והתייחסויות למסמך. בעקבות התגובות הופצה מהדורה מעודכנת של האפיון. ביסוד האפיון של ספינה זו עמדה הלוגיקה שהִנְחְתָה:
להקדיש את נפח הספינה וסיפוניה אך ורק עבור המטע"ד הצבאי ההכרחי, כלומר מערכות התקיפה ומערכות ההגנה וההישרדות, דהיינו המערכות החיוניות להשגת הכרעה בקרב השטח.
את גודל הספינה יקבע גודל המטעד ההכרחי/החיוני להשגת עליונות בקרב השטח הימי המשולב שיותאם לשנות ה-90 וה-2000, ללא תוספת כלשהי, שאינה חיונית לקרב זה.
בהיערכות חירום ובמלחמה, שבהם נקבע כי יש לקדם את פני האויב "בעמדות קדומניות" (או בצמתים שכונו אותם "אזור מים חיוניים"), נדרש לקיים – על בסיס המֶשֶך הממוצע של מלחמות המחץ שבעבר - כושר שהייה של כ-3–4 שבועות.
הבסיס לקביעת אפיונה ותצורתה של סער 5 היה התשובה לשאלה – אילו מערכות הן הכרחיות לשם שילוב אופטימלי של כושר תקיפה ושרידות. בדיוניה הראשונים הגיעה ועדת האפיון החיילית למטע"ד שגודלו 145 טון. אולם מפקד חיל הים הנחה את הוועדה להתכנס למטע"ד בגודל אופטימלי של 100 טון בלבד כדי לא לחרוג מדחי של ספינה בת 1,000 טון.
אפיון הספינה החדשה עליו המליצה הוועדה:
התקנת מערכות עם כושר גילוי וזיהוי (פסיביים) לטווחים ארוכים של הפלטפורמות העלולות לשגר חימוש נגד הספינה. על מערכות אלה להיות מסוגלות להשמיד את האויב בטרם יגלה, יזהה ויתקוף את הספינה. הכוונה בזיהוי מטרות שטח וצוללות, שכן במטוסים תוקפים יטפל חיל האוויר.
התקנת ערכת הגנה נגד טילים או חימוש מתביית, שישוגרו כנגד הספינה מטווחים (Stand off) ארוכים: מכלי שטח, מצוללות וממטוסים - אשר מעניקה לספינה כושר התגוננות בפני החימוש התוקף גם טרם גילוי הפלטפורמה המשגרת אותו.
מערכת החימוש ההתקפי בסער 5 תצויד בכמות גדולה ומגוונת של סוגי חימוש, המתפרסת על כל ספקטרום הטווחים וייעודיי נשק התקיפה המצויים בידי חיל הים. אלה כוללים: 16 טילי ים-ים ("הרפון"/טיל מתקדם); 64 טילי נט"ל/נ"מ – דגם "ברק" שנועדו לפעול גם כנגד מטרות חוף/מטרות-ים קטנות ומהירות; שני תותחים קלים נגד מטרות פח"ע; תותח נט"ל "וולקן פלנקס"; 10 טורפדות נגד צוללות; מסוק המצויד באופציה להפעלת נשק נצ"ל. כל אלה נועדו, הן על מנת להתאים (במגמת חיסכון) את החימוש לטווחים ולסוגי המטרות השונים, והן כדי ליצור מִגוון ורְוָויה של טילים במטרה להקשות על מערכות המגננה של האויב.
אוטומציה ומחשוב – מערכות אלה נועדו לצמצם את כוח האדם שיידרש להפעלת הספינה (עד 60 איש) ולקצר את זמן התגובה. מערכת זו גם תהווה סימולציה לאחזקה מונעת, לאימון ולהדרכה בספינה.
תדמיות הספינה הוקטנו בשיעור ניכר (גאומטריית המבנה, ציפויו בחומרים בולעי מכ"ם, אמצעי השקטה של מנועים, התקנות קירור, אמצעי המדחוף ועוד). פריצת הדרך הטכנולוגית בתחומים אלה גרמה לירידה ניכרת בתדמיות הספינה על אף גודלה היחסי של ספינת סער 5.
התאימות בין מערכות הספינה שופרה; אורך הספינה אִפשר לבנות שני תרנים שהמרחק ביניהם (17 מטר) גרם להשגת תאימות אופטימאלית. שטחה ונפחה של סער 5 והתכנון האינטגרטיבי, בין כל המערכות לבין עצמן, וביניהן כמכלול אחד לבין גוף הספינה ומערכות ההשטה שלה, אפשרו יצירת תאימות מכנית אופטימלית ובעיקר תאימות אלקטרומגנטית ואקוסטית גבוהה. עקב כך נוצרה גם תפוקה מבצעית גבוהה של כל המערכות בספינה.
רב-תכליתיות (ורסטיליות) של מערכות הספינה. רוב המערכות המרכזיות בסטי"ל סער 5 משמשות בעת ובעונה אחת לכמה ייעודים, כגון:
המסוק – נועד גם לגילוי וזיהוי שטח, ללחימת נצ"ל (מודולרית), לחסימת ל"א, לתובלת לוחמים ומפקדים, לתקיפת סוללות של טילי קרקע-קרקע וגם להנצלה.
סונאר פסיבי נגרר (Passive Sonar Towed Array), נועד לגילוי צוללות בשינור, לזיהוי כלי-שטח (באופן פסיבי ולטווחים רחוקים), ולגילוי טורפדות תוקפים בעלי ראש ביות.
טיל נט"ל "ברק" – נועד להגנה מפני טילים תוקפים מכיוונים שונים, להגנה מפני מטוסים תוקפים מטווחים קרובים, להשמדת כלים ימיים קטנים (רש"ק – 22 ק"ג) ולפגיעה מדויקת ביעדי חוף חסרי יכולת פגיעה טילית. קווי הראייה המכ"מים והאופטרוניים של ה"ברק" יוכלו לשמש גם הם כאמצעי גילוי וזיהוי, אקטיביים ופסיביים, ביום ובלילה, ובכל תנאי מזג אוויר.
ההנגר של המסוק משמש לאחסון המסוק אך גם לאחסון אמל"ח שייטת 13 על בסיס משימתי ובתנאים חסויים, מבלי לגרוע מהחימוש האינטגרלי של הספינה.
מערכת הנעה כפולה בקומבינציית CoDog- Combined Diesel or Gas (אנ'), המפעילה שני מנועי דיזל שמפיקים מהירות שיטוט (17 קשר) או מנוע גז אחד המפיק מהירות מקסימלית (כ-34 קשר). כך ניתן לשוטט פרק זמן ארוך במהירות חסכונית (למשל, באזור "מים חיוניים") או לנוע במהירות גבוהה כדי לדלג לזירת-לחימה אחרת או "לסגור" מרחק אל מטרת אויב מתחמקת. מערכת השליטה והבקרה של מערכת ההנעה הוצבה הן בחדר בקרה ממוחשב והן בגשר הסגור של הספינה.
תורן כקונסטרוקציה – במקום התורן המסורתי בצורת עמוד, נבנה בסער 5 (וגם בסער 4.5) תורן שעוצב כמבנה העוטף ומאחסן בתוכו את רוב האנטנות האלקטרוניות החיצוניות של הספינה, מגן עליהן מפני נתזי הים רוויי המלח ומאפשר לטפל בהן גם בלב ים.