stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוני מושונוב

| --- | --- |

מושונוב בלווית עלי מוהר, 2006
 לידה:  18 באוגוסט 1951 (בן 73) רמלה, ישראל 
 סוגה מועדפת:  קומדיה, סאטירה, דרמה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 בן או בת זוג:  סנדרה שדה 
 צאצאים:  אלמה מושונוב, מיכאל מושונוב
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר, פרס האקדמיה לטלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
בתוכניות הראשונות של "זהו זה!": מושונוב (משמאל) לצד דליק ווליניץ, 1978
מוני מושונוב ויוסי ידין בסרט "המקלחת", בבימויו של חורחה גורביץ', 1997
מוני מושונוב (מימין) ועזרא כפרי (משמאל), בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "בסמה מוצ'ו", 2001
מוני מושונוב ורונית אלקבץ בסרטה של קרן ידעיה, "כלת הים", 2009
מוני מושונוב וריטה זוהר בסרט "בדרך אל החתולים", בבימויו של חורחה גורביץ', 2009
שלמה (מוני) מושונוב (נולד ב-18 באוגוסט 1951) הוא שחקן, קומיקאי, במאי, תסריטאי ומנחה טלוויזיה ישראלי, זוכה פרס אופיר ופרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה

מושונוב נולד וגדל ברמלה, למשפחה ממוצא בולגרי. את שירותו הצבאי בצה"ל התחיל בלהקת הנח"ל. לאחר זמן קצר הוא עבר ל"צוות הווי סיני". לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד משחק בחוג לאמנות התיאטרון, בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
תיאטרון

לאחר שנת לימודים, הצטרף לפרויקט של נולה צ'לטון בעין הוד של תיאטרון חיפה. בתיאטרון חיפה שיחק בהצגות תיאטרון רבות, שהבולטות שביניהן היו "ליל העשרים", "גוג ומגוג שואו" (בשיתוף עם צוותא), "שרגא הקטן", "זלמנים", "רגעים", קריזה ו"רומיאו ויוליה", בה הציג את רומיאו.
הופיע גם במספר רב של הצגות תיאטרון, בין היתר בתיאטרון הקאמרי השתתף ב"מותו של סוכן", "המתלבט" ו"אני לא רפופורט"; ב"תיאטרון הבימה" שיחק בין היתר ב"החווה", "תל אביב הקטנה", "הכיסאות" ו"זרים", בתיאטרון בית ליסין שיחק ב"אחרון הפועלים". בשנת 2006 ביים בהבימה את "חתונה מושלמת" ושיחק ב"העז או מי זאת סילביה?" מאת אדוארד אלבי. ב-2007 עלתה בתיאטרון זה ההצגה "39 מדרגות" בהשתתפותו.
בשנת 2009 עלתה בתיאטרון הבימה ההצגה "בגידה" מאת הרולד פינטר בבימויו ובהשתתפותו, לצד אבי קושניר וליליאן ברטו. באותה שנה עלה לאקרנים הסרט "בדרך אל החתולים", בבימויו של חורחה גורביץ', בו שיחק מושונוב בתפקיד הגברי הראשי. באותה שנה שחק במחזה "החדר האחורי" מאת עדנה מזי"א בתיאטרון הקאמרי בשיתוף עם תיאטרון בית לסין לצדה של רעייתו סנדרה שדה.
טלוויזיה

בשנת 1978 נבחר מושונוב, לצד שלמה בראבא, להגיש תוכנית נוער בטלוויזיה בשם "זהו זה!", ששודרה בתחילה בטלוויזיה החינוכית. בתחילה שודרה התוכנית כמגזין לבני-נוער, אך כעבור שנים ספורות שונה אופייה והיא הפכה לתוכנית סאטירה והומור לכל המשפחה. אל בראבא ומושונוב צורפו בהמשך שחקנים שונים, בהם גידי גוב, דבל'ה גליקמן ולאחר כמספר שנים גם אבי קושניר. ב-1993 נמכרה התוכנית "זהו זה!" לזכיינית ערוץ 2 "רשת" וירדה לבסוף מהאוויר בשנת 1998. מבין כל מנחי ושחקני "זהו זה!", מושונוב הוא היחיד שהופיע בתוכנית לאורך כל 21 עונותיה.
ב-1990 השתתף מושונוב לראשונה בהפקות עצמאיות, בתוכנית "מסיבת גן" בתפקיד שלמה השכן החדש של ג'וליאן (ג'וליאן שגרן) וכצחי מדריך הטיולים באחד מפרקי הסדרה "ציפי בלי הפסקה".
במסגרת הצמד "מוני ובראבא" העלה יחד עם שלמה בראבא מספר מופעי בידור, בהם "רואים כפול", "פתאום ביחד", "הביצה והתרנגולת" ועם אמנים נוספים את "ערב חד פעמי" ו"ערב חד פעמי קונבנציונלי". הוא השתתף עם בראבא גם בחמישה מופעי פסטיגל. השירים שביצע הצמד במסגרת מופעים אלה היו "חברים" ב-1983, "עייפים אך מרוצים" ב-1984, "השיר של יומבו וגמבא" ב-1987, "אני והצל שלי" ב-1988 ו"ילד סנדוויץ'" ב-1990. השניים נטלו חלק גם בהנחיית כל הפסטיגלים בהם השתתפו.
בשנת 2002 הנחה את תוכנית הטיולים "מושונוב על המפה" בערוץ 2. בשנת 2004 החל להופיע בתוכנית המערכונים "קצרים" בערוץ 2, וב-2007 הנחה את תוכנית האלתורים קצרת-המועד "טוב שבאת" בערוץ 10 והשתתף בסדרה "להוציא את הכלב" ב"הוט 3". בשנת 2008 השתתף בסרטים האמריקנים "הלילה הוא שלנו" ו"שתי אהבות". כמו כן, הצטרף לצוות השחקנים בעונה השנייה של "בטיפול" ושיחק בסדרה "פאפאדיזי" ב-yes. בשנת 2012 שיחק מושונוב בסדרה של yes "תא גורדין" לצידם של רן דנקר, נטע ריסקין והלנה ירלובה.
בשנת 2010 נערכה לכבוד מושונוב תוכנית מיוחדת בשם "עושים כבוד" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2014 חזר מושנוב לטלוויזיה החינוכית, לתפקיד בתוכנית הילדים "שרגא בישגדא". באותה שנה החל לשחק בתוכנית "היהודים באים" בערוץ הראשון.
בשנת 2015 עלתה הסדרה "שחקן זר" ששודרה בערוץ 2, בה גילם את תפקידו של מאיר מיוחס. באותה שנה שיחק בתוכנית "אנחנו במפה", ביחד עם שלישיית מה קשור. בנוסף, גילם את נגיד בנק ישראל לשעבר סטנלי פישר בפרסומת מעוררת מחלוקת עבור קרן קלע של אמיר ברמלי ששודרה בפריים-טיים, כולל ב"ברייק הזהב" לפני הכרזת הזוכים בתוכניות ריאלטי. באותה השנה גילם את דובק בסדרה "פרודים" ששודרה בערוץ 2 לצד יוסי מרשק, קובי מימון, פיני קידרון, ורון שחר.
בשנת 2016 שיחק מושונוב בסדרה של HOT "עקרון ההחלפה" לצידם של ליאור אשכנזי, ליאת הר לב ומוריס כהן.
בשנת 2017 גילם מושונוב בתפקיד משני בסדרה "אלישע", את מוריס אבא של אלישע.
בשנת 2019 שיחק במיני-סדרה של נטפליקס "אלי" לצדם של סשה ברון כהן, נואה אמריך ואלכסנדר סידיג.
משנת 2020 מופיע מושונוב בגרסה המחודשת של תוכנית הבידור המצליחה "זהו זה!", המשודרת בכאן 11.
קולנוע

ב-1975 שיחק בתפקיד משני בסרט הקולנוע "יהיה טוב סלומוניקו".
בשנת 1977 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע, "מסע אלונקות", לצידו של גידי גוב. על תפקודו בסרט, כתב המבקר זאב רב-נוף: "מצוין. איך הוא מסוגל להוציא משהו מהתפקיד הזה, רק אלוהים יודע."
ב-1978 שיחק בסרט "קשר הדבש", "האיש שבא לקחת" (1981), לצד אסי דיין, בסרט הישראלי-אמריקאי של משה מזרחי, "אהבה גנובה" (1986), לצד גילה אלמגור וטום הנקס ובהפקה הישראלית-אמריקאית, "לבנון לנצח" (1987), לצד משה איבגי וכריסטופר ווקן. בשנת 1987, השתתף בקליפ השיר "להמשיך לצעוד" של עפרה חזה.
בשנת 2000 השתתף מושונוב בסרטו של יוסף פיצ'חדזה, "בסמה מוצ'ו", ובשנת 2001 בסרטו של דובר קוסאשווילי, "חתונה מאוחרת". משחקו ב"חתונה מאוחרת" זיכה אותו ב"פרס אופיר". בשנת 2002 שיחק בסרטו של עמוס גיתאי "קדמה" וב-2003 שיחק ב"מתנה משמיים" של דובר קוסאשווילי, לצד רמי הויברגר וליאור אשכנזי. בשנת 2004 שיחק בסרטו של מרק רוזנבאום "לרקוד" לצד אלון אבוטבול וכן בסרט "שנת אפס", עליו היה מועמד לפרס אופיר.
בשנת 2013 יצא לאקרנים הסרט "לצוד פילים", בו שיחק. באותה שנה שיחק בסרטו של רפאל נג'ארי "מעל הגבעה".
בשנת 2015 גילם את עמוס עוז המבוגר בסרטה של נטלי פורטמן "סיפור על אהבה וחושך".
בשנת 2022 שיחק בשני סרטים לצד בנו, מיכאל מושונוב, בקומדיה "חומוס FULL טריילר" ובדרמה "אמריקה".
ב-1991 השתתף יחד עם שלמה בראבא, גידי גוב, האחיות יוספי ושלישיית הופה היי במופע לפסח שנקרא "זהו הופה". באותה שנה יצר והשתתף עם אריק איינשטיין וצבי שיסל בקלטת הווידאו "כמו גדולים", ושנה אחר כך עם השניים את הסרט "כבלים". בעקבות הקלטת הראשונה יצר עם השניים את "כמו גדולים 2".
פרסים והוקרה

בשנת 2021 זכתה חמישיית "זהו זה" (גידי גוב, אבי קושניר, דב'לה גליקמן, מוני מושונוב ושלמה בראבא) בפרס מפעל חיים של אמ"י (תשפ"ב).
בשנת 2022 זכתה התוכנית "זהו זה" בפרס מפעל חיים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
במאי 2023 זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן למושונוב ולמשתתפי התוכנית זהו זה בהווה: דבל'ה גליקמן, שלמה בראבא, גידי גוב ואבי קושניר, על תרומתם המשותפת לתרבות הישראלית בשנת ה־75 למדינת ישראל, ועל יכולתם לשמח וללכד את הציבור סביב יצירתם.
חיים אישיים

מושונוב נשוי מ-1977 לשחקנית סנדרה שדה, ואב לזמרת האופרה אלמה מושונוב ולשחקן והמוזיקאי מיכאל מושונוב.
מתגורר בתל אביב.
פילמוגרפיה חלקית

יהיה טוב סלומוניקו (1975) – שחקן
מסע אלונקות (1977) – שחקן
קשר הדבש (1978) – שחקן
האיש שבא לקחת (1981) – שחקן
"פעם אחת" (1984) – שחקן
Every Time We Say Goodbye ("אהבה גנובה") (סרט בהפקה אמריקאית-ישראלית) (1986) – שחקן
Deadline ("עד לאזור לחימה") (סרט בהפקה אמריקאית-ישראלית) (1986) – שחקן
כמו גדולים (1991) - תסריטאי, שחקן
כבלים (1992) - תסריטאי, שחקן
כמו גדולים 2 (1993) - תסריטאי, שחקן
המקלחת (1997) – שחקן
בסמה מוצ'ו (2000) – שחקן
חתונה מאוחרת (2001) – שחקן (בתפקיד יאשה)
קדמה (2002) – שחקן (בתפקיד קליבנוב)
מתנה משמיים – שחקן (בתפקיד גיאורגי)
לרקוד (2004) – שחקן (בתפקיד אביה של דבי)
שנת אפס (2004) – שחקן (בתפקיד אדי)
מחילות (2006) – שחקן
תהילים (2007) - שחקן
"שתי אהבות" (2008) (סרט בהפקה אמריקאית-ישראלית) (1986) – שחקן (בתפקיד ראובן קרדיטור)
הלילה הוא שלנו (We own the night; 2008) (סרט בהפקה אמריקאית) – (בתפקיד מאראט)
כלת הים (2009) – שחקן (בתפקיד ראובן)
בדרך אל החתולים (2009) – שחקן (בתפקיד שאול)
הדיונה (2013) – שחקן (בתפקיד פוגל)
לצוד פילים (2013) – שחקן (בתפקיד ניק)
שרגא בישגדא (2013) – שחקן (בתפקיד סימון)
מעל הגבעה (2013)
סוכריות - (2013)
רפסודיה בולגרית (2014) (סרט בהפקה בולגרית) – שחקן (בתפקיד מואיז)
שחקן זר (2015) – שחקן (בתפקיד מאיר מיוחס)
סיפור על אהבה וחושך (2015) - שחקן (בתפקיד עמוס עוז המבוגר)
שפסעלך (2015, סרט גמר) – שחקן (בתפקיד ראש המועצה)
אלי (2019) – שחקן (בתפקיד יעקב)
אגדת חורבן (2021) – דיבוב (בתפקיד רבן יוחנן בן זכאי)
כל מה שאני יכולה (2022)
חומוס FULL טריילר (2022) – שחקן (בתפקיד סלומון סלוניקי)
אמריקה (2022) - שחקן (בתפקיד מוטי)
הערות שוליים

↑  מוני מושונוב, אסור שהנדל"ן ברמלה ינצח את המסורת, באתר nrg‏, 20 בפברואר 2014
1 2 3  יעקב בר אור, להיות הפי עם מושונוב, מעריב, 3 ביולי 1979
↑  מי מפחד מצ'כוב?, דבר, 5 בדצמבר 1974
↑  עדית זרטל, פרשת ביתניה כמחזה מרתק, דבר, 11 בפברואר 1976
↑  בכמה שורות, דבר, 25 באוגוסט 1977
↑  שרגא קטן רוצה לשאת באחריות, דבר, 9 באפריל 1975
↑  יהודית ליבנה, תיאטרון חיפה - עובדות בשטח, דבר, 8 באוגוסט 1975
עדית זרטל, מעמסה כבדה מדי, דבר, 30 באוקטובר 1975
↑  צנחן צה"ל: דימוי ללא דמיון, דבר, 29 באפריל 1977
↑  www.youtube.com
↑  דני סנדרסון, גידי גוב, שלמה ארצי ואחרים: הוכרזו זוכי פרס איגוד אמ"י למפעל חיים, באתר ynet, 14 באוקטובר 2021
↑  רן בוקר, פרס מפעל חיים יוענק לתוכנית "זהו זה", באתר ynet, 8 במרץ 2022
↑  חברי "זהו זה" יקבלו תואר דוקטור לשם כבוד, באתר "סרוגים", 30 באפריל 2023
| פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | ששון גבאי (1991) • שרון אלכסנדר (1992) • אסטבן גוטפריד (1993) • עמוס לביא (1994) • שמואל סגל (1995) • יגאל נאור (1996) • אריה מוסקונה (1997) • עמוס לביא (1998) • מוסקו אלקלעי (1999) |  |
| 2000–2009 | יוסף שילוח (2000) • מוני מושונוב (2001) • איתי תורג'מן (2002) • אלון אבוטבול (2003) • משה איבגי (2004) • אסי דיין (2005) • צחי גראד (2006) • סאלח בכרי (2006) • שמיל בן ארי (2008) • זהר שטראוס (2009) |  |
| 2010–2019 | מיכאל מושונוב (2010) • ליאור אשכנזי (2011) • גל פרידמן (2012) • צחי הלוי (2013) • ששון גבאי (2014) • נורמן עיסא (2015) • תומר קאפון (2016) • עמי סמולרצ'יק (2017) • דב גליקמן (2018) • דובר קוסאשווילי (2019) |  |
| 2020 ואילך | נועם אימבר (2020) • איהאב אליאס סלאמה (2021) • שמואל וילוז'ני (2022) • דרור קרן (2023) • יעקב זדה-דניאל (2024) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2003 - אורי גוטליב ("שוטטות") 2004 - אורי גוטליב ("אחד העם 1") | פרס האקדמיה לטלוויזיה - שחקן בסדרה קומית  2005 - מוני מושונוב ("קצרים") | הבא: 2006 - אבי קושניר ("החיים זה לא הכל") |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310504505171  BIBSYS: 7022758  BnF: cb144809894 (data)  GND: 1061312372  ISNI: 0000 0001 1442 2376  LCCN: no2005008847  MusicBrainz: 665e1cfb-3d1e-4550-b679-eb4601bb6d30  SUDOC: 070964122  VIAF: 39101448   WorldCat (עם VIAF): 39101448
משפחת טוקאן

משפחת טוקאן (בערבית: طوقان) היא משפחה ערבית, פלסטינית וירדנית, בעלת חשיבות פוליטית ועסקית.
בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי, הייתה משפחת טוקאן, לצד משפחת עבד אל-האדי, אחת משתי המשפחות החשובות והמיוחסות (אם כי לא העתיקות) שבאזור העיר שכם.
במשך מאות שנים, רבים מבני המשפחה שימשו מושלי מחוזות. באמצעות נאמניהם, שלטו בני המשפחה ברוב הכפרים שבסביבת שכם וטולכרם.
במרוצת המאות ה-18 וה-19, החזיקה המשפחה בתואר העות'מאני ה"מותסלם" (אנ') (מושל, גובה מיסים) של שכם במשך תקופה ארוכה יותר מאשר כל משפחה מקומית אחרת.
תולדות המשפחה

על פי מסורתה של משפחת טוקאן, מוצאה באחד משבטי ערב הקדומים שבמדבר הערבי, היא ישבה במשך מאות שנים בעבר הירדן המזרחי ובמאה ה-12 עברה לשכם.
אולם על פי ההיסטוריון בשארה דומאני (אנ'), הענף הפוליטי של המשפחה מקורו בצפון סוריה, והוא נודע בתואר "ביי" או "בק".
תולדות המשפחה > בתקופה העות'מאנית > השפעת המשפחה בא-סלט

ברבע האחרון של המאה ה-19, דאוד אפנדי טוקאן, נצר פלסטיני למשפחה, התיישב כסוחר בא-סלט באזור בלקא בעבר הירדן. מהר מאוד הוא ניצל את הנוכחות הגוברת של השלטון העות'מאני באזור, וקנה ובנה חנויות ומחסנים לאחסון ומכירת סחורה. העסק שלו התרכז במכירת מוצרים שייוצרו בארץ ישראל המערבית לשוק המקומי, אך גם במכירת מוצרי חקלאות ומרעה מעבר הירדן המזרחי בערים של ארץ ישראל.
בהתבססו על יתרונותיה של רשת המסחר של משפחת טוקאן, דאוד אפנדי גיוון במהרה את פעילותו וכלל בה הלוואות כספיות. הוא סיפק מימון בתקופה שתושבי עבר הירדן נזקקו לנזילות מוניטארית עקב פיתוח תשתיות. משפחת טוקאן בא-סלט הקימה רשת ענפה של קשרים, שכללה מאות רועים ופלאחים במחוז בלקא. עם העושר החדש של משפחת טוקאן בעיר, התפתח בה רובע מסחרי חדש, שנודע בשם "הרובע הנאבלוסי". דאוד אפנדי הזמין את בנייתה של אחוזה גדולה ברובע, לצד אחוזותיהן של משפחות חשובות אחרות משכם.
תולדות המשפחה > בתקופת המנדט הבריטי

בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, עם תחילתו של המנדט הבריטי, החלה לפעול בארץ ישראל האגודה המוסלמית הלאומית האופוזיציונית, שהוקמה כמשקל-נגד לאגודות המוסלמיות-נוצריות, שהיוו את תחילתה של התנועה הלאומית הפלסטינית. באזורי שכם וג'נין, התבססה האגודה המוסלמית על אנשים ממשפחת טוקאן וענף של משפחת עבד אל-האדי, שהתנגדו למנהיגו של הפלג היריב, אל-חאג' תופיק חמאד.
בתקופת המנדט נמנו ראשי המשפחה על חוגי משפחת נשאשיבי, ומתנגדי החוגים הללו עשו מאמצים רבים בקידום משפחות אחרות בשכם כנגד משפחת טוקאן.
סולימאן בק עבד א-רזאק טוקאן - האיש הבולט במשפחה בשנות ה-40. ראש עיריית שכם במשך שנים רבות, מראשי מפלגת ההגנה הלאומית, בה נחשב שני לראע'ב נשאשיבי. היה חבר המועצה הממשלתית המייעצת בשנים 1920–1922 ונושא אות כבוד בריטי. ממארגני המרד הערבי הגדול בשלבו הראשון ב-1936 ולאחר מכן ממפעילי הטרור הנגדי של כנופיות השלום. ב-1946 היה מראשי האופוזיציה האנטי-חוסיינית.
חאפז טוקאן - מהמנהיגים החשובים בשנות ה-20. דודה של המשוררת פדווא טוקאן.
סעיד בק טוקאן - שופט בבית הדין המחוזי.
ג'מאל טוקאן - קצין מחוז.
ח'ליל טוקאן - כלכלן, מנהל בנק עותומן בשכם, חבר הוועדה המייעצת לכלכלה מלחמתית וועדות ממשלתיות נוספות.
נסיב טוקאן - היה שופט ופוטר בזמן המרד הערבי בשל קשריו עם הכנופיות.
אבראהים טוקאן‏ (1905–1941) - משורר.
תולדות המשפחה > לאחר 1948

כיום (נכון ל-2008) עדיין מפעילה משפחת טוקאן את אחד משני בתי החרושת שנותרו בשכם. תעשיית הסבון נפגעה קשות בשל האינתיפאדה השנייה והמחסומים בשטחי יהודה ושומרון.
קדרי טוקאן - מתמטיקאי, מנהלה של אוניברסיטת א-נג'אח בשכם ושר החוץ של ירדן בשנות ה-60.
בהאא טוקאן (אנ') - בשנות ה-30 וה-40 שירת בלגיון הערבי. מושל מחוז בלקא עד 1947, אז מונה לקונסול עבר הירדן בירושלים. ב-1948 מונה לשגריר ירדן בביירות ולאחר מכן בקהיר, באנקרה ובלונדון. ב-1958 מונה לנציג באו"ם.
אחמד טוקאן - שר בממשלת ירדן.
עאליה, מלכת ירדן, בתו של בהאא טוקאן ואשתו של המלך חוסיין.
פדווא טוקאן - משוררת פלסטינית, אחותו של המשורר אבראהים טוקאן.
פואז טוקאן (אנ') - פרופסור, סופר ומשורר ירדני, בנו של אחמד טוקאן.
ג'עפר טוקאן (אנ') - ארכיטקט ירדני.
ח'אלד טוקאן (אנ') - שר בממשלת ירדן.
אומייה טוקאן - כלכלן ושר בממשלת ירדן.
חיא בת חוסיין (אנ') - נסיכה האשמית, בתם של המלך חוסיין והמלכה עאליה.
דאנא פיראס (אנ') - נסיכה ירדנית, אשתו של הנסיך ההאשמי פיראס בן רעד.
הערות שוליים

1 2  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 228.
1 2 3  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 229.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 228–229.
1 2  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 13.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 228, הערה 16.
↑  ברוך קימרלינג ויואל שמואל מגדל, פלסטינים: עם בהיווצרותו, עמ' 73.
↑  יוסף לונץ, שורשיה ומקורותיה של התנועה הלאומית הערבית בארץ ישראל ערב מלחמת העולם הראשונה, בתוך: התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה? (עורכים: משה מעוז וב"ז קדר), משרד הביטחון 1996, עמ' 30.
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 176.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ב, יחידה 4, עמ' 308.
↑  Nablus' olive oil soap: a Palestinian tradition lives on, 11.3.2008, באתר The Institute for Middle East Understanding
סבון מתוצרת מפעל של משפחת טוקאן בשכם.
ג'מאל טוקאן
אבראהים טוקאן
קאב קאלוויי

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1907 רוצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  18 בנובמבר 1994 (בגיל 86) Hockessin, ארצות הברית 
 שם לידה:  Cabell Calloway III 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרנקליף 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1930 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לינקולן, תיכון פרדריק דאגלס 
 סוגה:  ג'אז, סווינג 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון 
 חברת תקליטים:  ABC רקורדס, בל רקורדס 
 צאצאים:  Camay Calloway Murphy, כריס קאלוויי 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (2008)  היכל התהילה של הקולנוענים השחורים (1982)  המדליה הלאומית לאומנויות (1993) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קאב קאלוויי, בתצלום מעשי ידי ויליאם פ. גוטליב
קאלוויי, 1933. צילם: קארל ואן וכטן.
כרזה של קאב קאלוויי ותזמורתו במועדון הכותנה, 1934
קאבל "קאב" קאלוויי השלישי (אנגלית: Cabell "Cab" Calloway III;‏ 25 בדצמבר 1907 – 18 בנובמבר 1994) היה זמר, רקדן, בדרן ומוביל הרכב ג'אז אמריקאי. הקריירה שלו נמשכה כשישה עשורים, עד מותו. הוא הנהיג את אחת מהתזמורות הפופולריות ביותר של שנות השלושים והארבעים, בה ניגנו בין היתר דיזי גילספי ובן ובסטר. 
התמחה בשירת סקאט.
תולדות חייו

קאלוויי נולד למשפחה אפרו-אמריקאית מן המעמד הבינוני ברוצ'סטר, ניו יורק. אביו היה עורך דין ואמו ניגנה בעוגב בכנסייה. המשפחה עברה לבולטימור בילדותו. הוא נהג לשיר במקהלת הכנסייה וקיבל שיעורי פיתוח קול, כאשר הוריו הזהירוהו לבל יפנה לשירת ג'אז. אך קאלוויי הצעיר ואחותו, בלאנש, פנו למועדוני העיר בהם שמע את המתופף צ'יק וב ולהקתו ונמשך אחר הג'אז.
בלאנש קאלוויי הפכה למובילת הרכב, אליו הצטרף קאלוויי בשלהי שנות העשרים. ב-1930 התקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת לינקולן בפנסילבניה, אך לא סיים. במקום זאת הוא הצטרף לאחותו בשיקגו, שם היה למתופף, בדרן, זמר, רקדן סטפס ומנחה במועדוני העיר. בקפה סנסט האפנתי פגש בלואי ארמסטרונג, ממנו למד לשיר שירת סקאט, סגנון השירה בו התמחה.
בנוסף, הפך בעצת אחותו למוביל הרכב שגובש מנגני להקת "The Missourians". בביקורה של התזמורת בניו יורק קיבל קאלוויי הזמנה להחליף את דיוק אלינגטון בתזמורת הבית של מועדון הכותנה. שידורי הרדיו של רשת NBC מהמועדון הפכו את קאלוויי ולהקתו לכוכבים בכל רחבי ארצות הברית. הקטעים שהקליט נמכרו במאות אלפי עותקים, השיר "Minnie the Moocher" (אותו ביצע בסרט האחים בלוז) נמכר בלמעלה ממיליון עותקים וזיכה את קאלוויי בכינוי "הי-די-הו". הקו המוזיקלי של התזמורת היה בידורי וקל, אך היא הייתה מקצועית מאוד וכללה מוזיקאים מעולים, אשר הפגינו מדי פעם וירטואוזיות קרקסית. אולם התזמורת שירתה בעיקר את המנצח-זמר-רקדן שלה. קאלוויי סיגל לו מנהגי כוכבות ונהג להופיע תמיד בחליפת טוקסידו לבנה, שהפכה לסמלו המסחרי.
תזמורתו של קאלוויי השתתפה בפסקול סרטים רבים, בהם סרטים מצוירים כגון שלגיה ושבעת הגמדים. ב-1947 הופק הסרט "Hi-De-Ho" אודותיו ובהשתתפותו.
ב-1941 פיטר את גילספי מתזמורתו, עקב סכסוך על סגנון הנגינה החופשי מדי של גילספי שהתפתח לסכסוך אלים ביניהם.
קאלוויי לא הפסיק להופיע גם לאחר שתזמורתו התפרקה בראשית שנות הארבעים בעיקר כזמר ובקולנוע. ב-1952 גילם את דמותו של ספורטינג לייף בהפקת האופרה פורגי ובס של ג'ורג' גרשווין, במסגרתה ביצע את השיר It Ain't Necessarily So. ב-1967 השתתף בהפקה מיוחדת של המחזמר הלו, דולי!, שבה כל הזמרים היו אפרו-אמריקאים, שהייתה הצלחה גדולה. ב-1976 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו "Of Minnie The Moocher And Me".
בשנת 1980 השתתף בתפקיד משמעותי בסרט האחים בלוז, שביים ג'ון לנדיס. המדובר בקומדיה מוזיקלית מצליחה, בה הופיעו אמנים רבים וידועים (במיוחד אמנים שחורים, מתחום הג'אז, הבלוז והרית'ם אנד בלוז) בקטעי שירה, וביניהם ג'יימס בראון, ארית'ה פרנקלין וריי צ'ארלס. קאלווי, שהיה אז בשנות ה-70 לחייו, הופיע בתפקיד של שרת זקן בבית יתומים, המסייע לאחים בלוז (ג'ון בלושי ודן אקרויד) להציל את בית היתומים מסגירה. במסגרת תפקידו שר את "Minnie the Moocher", בליווי תזמורת נגנים גדולה, בתלבושת מפוארת, כפי שנהג בשנות צעירותו. התפקיד החזיר את קאלוויי לתודעת הקהל, ובעקבותיו הופיע כאורח ברחוב סומסום, בספינת האהבה ובתוכנית של ביל קוסבי. הוא גם הוזמן להשתתף כשופט היאבקות מקצועית בליגת WWE.
ב-1994 קאלוויי נפטר עקב אירוע מוחי, הוא הותיר אחריו 5 בנות, 4 ביולוגיות ואחת מאומצת ונכדים.
פרסים והוקרה

בשנת 1994 הוקם בדלאוור בית הספר לאמנויות הבמה על שם קאב קאלוויי (Cab Calloway School of the Arts).
בשנת 1999 זכה קאלוויי לאחר מותו לפרס גראמי למפעל חיים. ב-2008 נכנסה ההקלטה המקורית של Minnie the Moocher להיכל התהילה של פרס גראמי.
אמנדה דונוהו

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1962 (בת 62) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  בית הספר פרנסיס הולנד  St. Mary's Town and Country School 
 בן או בת זוג:  Russell Haswell 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה – סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה (1992) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמנדה דונוהו (באנגלית: Amanda Donohoe; נולדה ב-29 ביוני 1962) היא שחקנית אנגלייה זוכת פרס גלובוס הזהב על הופעתה במשך שתי עונות בסדרת הדרמה "פרקליטי אל איי". התפרסמה בקומדיות "שקרן שקרן" ו"טירופו של המלך ג'ורג'".
ביוגרפיה

דונוהו נולדה בלונדון לסוחרי האומנות ג'ואנה וטד דונוהו, למדה ב-"Francis Holland School" ‏ וב-"Central School of Speech and Drama" שבחסות אוניברסיטת לונדון. היא ממוצא אירי, רוסי ושווייצרי.
היא השתתפה בוידאו קליפים לשירים "Antmusic" ‏ (1980) ו-"Stand & Deliver" ‏ (1981) של להקת "אדם והנמלים", כאשר הלהקה הייתה בשיא תהילתה. החלה את דרכה בקולנוע בסרטים "על אי בודד" של ניקולס רוג שם שיחקה לצידו של אוליבר ריד, ו"מאורת התולעת הלבנה" של קן ראסל לצידו של יו גרנט.
פרצה לתודעה בשנת 1990 כשהצטרפה אל העונה החמישית של "פרקליטי אל איי" לתפקיד הפרקליטה סי. ג'יי לם.
דונוהו זכתה בשנת 1991 בפרס גלובוס הזהב על הופעותיה במשך שתי עונות הסדרה וזכורה בעיקר בזכות נשיקתה עם הפרקליטה אבי פרקינס.
בשנת 1994 התפרסמה בקומדייה ההיסטורית "טירופו של המלך ג'ורג'" בתפקיד הרוזנת אליזבת הרברט בתו של הדוכס צ'ארלס ספנסר.
בשנת 1997 שיחקה בקומדיה המצליחה "שקרן שקרן" בתור מרינדה שותפתו לעבודה של עורך הדין השקרן פלטשר ריד (ג'ים קארי).
בשנת 2009 הצטרפה אל אופרת הסבון הבריטית "אמרדייל" והופיעה בשנה אחת בלמעלה מ-200 פרקים בתפקיד אשת העסקים נטשה ויילד המואשמת ברצח ונשלחת לכלא.
פילמוגרפיה

גוף זר (1986)
על אי בודד (1986)
מאורת התולעת הלבנה (1988)
הקשת (1998)
טירופו של המלך ג'ורג' (1994)
שקרן שקרן (1997)
תהילה תהילה (2000)
קרקס של פושעים (2000)
גברים בחלל 3 (2008)
Blue Iguana ‏(2018)
נסיכה בהחלפה: בעקבות הכוכב הרומנטי (2021)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

פרקליטי אל איי (1990)
The Hidden Room‏ (1993)
The Atlantis Conspiracy‏ (2001) - סרט טלוויזיה של HBO
אמרדייל (2009)
הערות שוליים

↑  ויקטור לוי, שנה באי בודד, חדשות, 13 בפברואר 1987
1 2  איי.פי, הפרקליטה החדשה – קבלו אותה, חדשות, 7 ביולי 1991
| פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| סדרת טלוויזיה 1970–1979 | גייל פישר (1970) • סו אן לנגדון (1971) • רות באזי (1972) • אלן קורבי (1973) • בטי גארט (1974) • הרמיוני באדלי (1975) • ג'וזט באנזט (1976) • פולי הולידיי (1978) • פולי הולידיי (1979) |  |
| סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה 1980–2021 | ואלרי ברטינלי/דיאן לאד (1980) • ואלרי ברטינלי (1981) • שלי לונג (1982) • ברברה סטנוויק (1983) • פיי דאנאוויי (1984) • סילביה סידני (1985) • אוליביה דה הבילנד (1986) • קלודט קולבר (1987) • קתרין הלמונד (1988) • איימי מאדיגן (1989) • פייפר לורי (1990) • אמנדה דונוהו (1991) • ג'ואן פלורייט (1992) • ג'וליה לואי-דרייפוס (1993) • מירנדה ריצ'רדסון (1994) • שירלי נייט (1995) • קתי בייטס (1996) • אנג'לינה ג'ולי (1997) • פיי דאנאוויי/קמרין מנהיים (1998) • ננסי מרצ'נד (1999) • ונסה רדגרייב (2000) • רייצ'ל גריפית'ס (2001) • קים קטרל (2002) • מרי-לואיז פרקר (2003) • אנג'ליקה יוסטון (2004) • סנדרה או (2005) אמילי בלאנט (2006) • סמנתה מורטון (2007) • לורה דרן (2008) • קלואי סביני (2009) • ג'יין לינץ' (2010) • ג'סיקה לאנג (2011) • מגי סמית' (2012) • ז'קלין ביסט (2013) • ג'ואן פרוגט (2014) • מאורה טיירני (2015) • אוליביה קולמן (2016) • לורה דרן (2017) • פטרישה קלארקסון (2018) • פטרישה ארקט (2019) • ג'יליאן אנדרסון (2020) • שרה סנוק (2021) |  |
| סדרה מוזיקלית, קומדיה או דרמה 2022–היום | ג'וליה גארנר (2022) |  |
| מיני סדרה או סדרת אנתולוגיה או סרט טלוויזיה 2022–היום | ג'ניפר קולידג' (2022) • אליזבת דביקי (2023) • ג'סיקה גאנינג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729630005171  PLWABN: 9812460995505606  BIBSYS: 10074196  BnF: cb140360552 (data)  CiNii: DA17096423  GND: 129584886  ISNI: 0000 0000 7840 6669  LCCN: n92053095  NKC: pna2005261933  NLA: 41841879  NTA: 073447609  SUDOC: 162149778  VIAF: 49423345   WorldCat (עם VIAF): 49423345