stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוריס קולמן

| --- | --- |
 לידה:  27 בספטמבר 1961 (בן 63) ג'קסונוויל שבפלורידה
 עמדה:  פאוור פורוורד, סמול פורוורד 
 גובה:  2.03 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של קנזס
 דראפט:  סיבוב שני, בחירה מספר 38, 1987 לוס אנג'לס קליפרס
 קבוצות כשחקן
 1987-1988 1987-1988 1988-1989 1989-1990 1990-1991 1991-1992 1992-1994 1994-1995 1995-1996 1996-1997 1997-1998 1998-1999 1999 2000-2001:  לוס אנג'לס קליפרס פנסקולה טורנדוס אולימפיק אנטיב א.ס. רמת השרון קאחה מדריד גראן קנריה הפועל ירושלים מכבי תל אביב הפועל ירושלים פניארול דה מר דל פלטה עירוני רמת גן מכבי גבעת שמואל בני הרצליה הפועל תל אביב
 הישגים כשחקן
 שחקן העונה של ליגת העל בכדורסל (1994)
 
נוריס ג'יימס קולמן (באנגלית: Norris James Coleman; נולד ב-27 בספטמבר 1961) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר נבחר בדראפט ה-NBA על ידי הלוס אנג'לס קליפרס בסיבוב השני, בבחירה ה-38, בדראפט ה-NBA 1987. קולמן, פורוורד בגובה 2.03 מ' מאוניברסיטת המדינה של קנזס, שיחק בליגת ה-NBA במשך עונה אחת בלבד.
קולמן שיחק במדי הקליפרס במהלך עונת 1987-1988, הופיע ב-29 משחקים וקלע בסך הכל 153 נקודות. לאחר עונתו היחידה ב-NBA, נהנה קולמן מקריירה ממושכת ומוצלחת ביותר בקבוצות שונות, בפרט בישראל. בישראל שיחק קולמן, בין היתר, בהפועל ירושלים בעונות 1992-1993, 1993-1994 ו-1995-1996, כמו גם במכבי תל אביב במדיה שיחק בעונת 1994-1995. קולמן המשיך לשחק בישראל במדי קבוצות שונות, עד עונת פרישתו מכדורסל ב-2001, במדי הפועל תל אביב, אז בליגה הלאומית בכדורסל.
בשל העובדה שבילה חמש שנים בצי ארצות הברית, היה קולמן בן 24 כשהחל בקריירת הקולג'ים שלו במדי קנזס סטייט בעונת 1985–1986. באותה עונה, הוביל קולמן את ה-Big Eight Conference בנקודות, כשהוא קולע 21.8 נקודות למשחק וקוטף שמונה ריבאונדים למשחק, בדרך לבחירתו בחמישיית העונה של האזור ובתואר רוקי השנה. בעשותו כן, הפך לאחד השחקנים הבודדים שהובילו את הליגה שלהם בנקודות במהלך שנתם הראשונה בקולג'. עם זאת, בסמוך לסיום העונה גילו ב-NCAA כי קולמן לא עמד בדרישות המינימום ביחס לציוני הסיום של בית הספר התיכון, וקנזס סטייט הודיעה על פסילתו לאלתר.
באפריל 1986 חלה תפנית נוספת בסאגה; ה-NCAA פִרסמה פסיקה חריגה, הקובעת שקולמן ייאלץ להדיר רגליו ממשחקי קנזס סטייט למשך שנה, כשבמהלך שנה זו לא יקבל מלגה, וכמו כן יחויב לקבל עליו שנה של פסילה (בקולג'ים בארצות הברית, סטודנטים חייבים לסיים לימודיהם במהלך ארבע שנים. משמעות הפסיקה, שקולמן יבלה בקולג' חמש שנים, מתוכן ישחק רק בארבע), או לעבור לקולג' אחר, ובכך להימנע מענישה. קולמן קיבל באופן מיידי הצעות למלגה מ-25 מכללות, ויצא למסעות התרשמות באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, אוניברסיטת קנטקי ובאוניברסיטת וירג'יניה, אך לבסוף החליט להישאר בקנזס סטייט. בנובמבר 1986 הפחיתה ה-NCAA את עונשו להשעיה מ-12 משחקים, וקולמן חזר למגרש ל-19 המשחקים האחרונים של עונת 1986 - 1987 כשהוא משתף פעולה עם מיץ' ריצ'מונד בהובלת קנזס סטייט להשתתפות בטורניר אליפות המכללות בכדורסל.
לאחר שסיים עם ממוצעים של 20.7 נקודות למשחק, ו-8.4 ריבאונדים למשחק, ונבחר שוב לחמישיית העונה של האזור שלו, בשנת הסופמור שלו בקולג', החליט קולמן שהוא עובר לכדורסל מקצועני.
בשל שירותו בצי של ארצות הברית, כונה קולמן בחיבה "הסרג'נט", על ידי אוהדי קנזס סטייט וקבוצות אחרות בהן שיחק.
קריירה מקצוענית

בעונת 1987-1988 חתם קולמן בלוס אנג'לס קליפרס, ושיחק במדי הקבוצה ב-29 משחקים. בעונות שלאחר מכן שיחק בליגת ה-CBA ובאליפות צרפת בכדורסל.
ב-1989 הגיע קולמן לישראל והחל לשחק בקבוצת א.ס. רמת השרון, במדיה קלע 464 נקודות (כל נתוני הנקודות בפסקה זו מתייחסים למשחקי הליגה בלבד), כשכבר במשחקו הראשון בארץ קלע 40 נקודות, במשחק חוץ בו ניצחה רמת השרון את מכבי ראשון לציון. בעונות 1992-1993 ו-1993-1994 שיחק בהפועל ירושלים, בין היתר לצדם של עדי גורדון ודורון שפע; בעונתו ראשונה בקבוצה קלע 417 נקודות, ובשנייה קלע 641 נקודות, ונבחר על ידי שחקני הליגה ל-שחקן העונה של ליגת העל בכדורסל, בפער הגדול ביותר אי פעם מהשחקן שנבחר במקום השני. בסיום אותה העונה חתם על חוזה עם קבוצת מכבי תל אביב, ובכך היה לשחקן הזר הראשון שהוחתם במכבי תל אביב לאחר ששיחק בקבוצה ישראלית קודם לחתימתו במכבי תל אביב. שנתו היחידה במדי מכבי תל אביב הסתיימה בזכייה באליפות המדינה בכדורסל. בשנה שלאחר מכן חזר קולמן לשתף פעולה עם גורדון במדי הפועל ירושלים ויחד הובילו את הקבוצה לזכייתה הראשונה בגביע המדינה בכדורסל. באותה העונה קלע קולמן 482 נקודות. בעונה שלאחר מכן שיחק קולמן בארגנטינה, ולאחר מכן שב לישראל ושיחק בשורות עירוני רמת גן, במדיה קלע 454 נקודות. בעונה שלאחר מכן שיחק בשורות מכבי גבעת שמואל, במדיה קלע 386 נקודות. בסך הכל שיחק קולמן 166 משחקים בליגת העל בכדורסל, במסגרתם קלע 3341 נקודות, ממוצע של 20.13 נקודות למשחק. קולמן מדורג במקום ה-54 ברשימת הקלעים הגדולים בכל הזמנים בליגת העל בכדורסל.
מרכז החלל הגיאני

| --- | --- |

מפת מרכז החלל בגיאנה הצרפתית
 מידע כללי
 מדינה:  צרפת 
 סוכנות אם:  סוכנות החלל האירופית / המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל
 תאריך הקמה:  14 באפריל 1964
 ממשלה:  ממשלת צרפת
 מנהל:  מארי אן קלייר
 מטה מרכזי:  קורו, גיאנה הצרפתית גיאנה הצרפתית, צרפת צרפת
 עובדים:  1,525 (2011) / סה"כ: 7,500 (2011)
 cnes-csg.fr
 קואורדינטות:  5°14′14″N 52°45′38″W﻿ / ﻿5.2372222222222°N 52.760555555556°W﻿ / 5.2372222222222; -52.760555555556
 he
 
| --- | --- |
אזור המינהלה של בסיס החלל האירופי בקורו
אזור המינהלה של בסיס החלל האירופי בקורו
 נתוני השדה
 מפעיל:  סוכנות החלל האירופית 
 אתר רשמי
 מסלולי טיסה
  (למפת גיאנה הצרפתית מוגדלת) קאיין אי השדים ברזיל סורינאם האוקיינוס האטלנטיבסיס החלל האירופי קורו(למפת גיאנה הצרפתית רגילה) קאיין אי השדים ברזיל סורינאם האוקיינוס האטלנטיבסיס החלל האירופי קורו
 
מרכז החלל הגיאני (בצרפתית: Centre Spatial Guyanais, בראשי תיבות: CSG, מוכר גם באנגלית: Europe's Spaceport) משמש את סוכנות החלל האירופית לשיגור לוויינים באמצעות משגרי הלוויינים שהיא מפעילה. הבסיס ממוקם בגיאנה הצרפתית, ומיקומו, הקרוב לקו המשווה, מהווה מיקום כמעט אידיאלי לשיגור לוויינים למסלול גיאוסינכרוני סביב כדור הארץ. עבודות ההכנה להקמת הבסיס החלו על ידי צרפת בשנת 1964, והבסיס משמש לשיגורי חלל החל משנת 1968.
אתרי שיגור

ELV  – נבנה במקור בשנות ה-60 בשם CECLES ותוכנן לשיגור טילי "אירופה 2". עם זאת, לאחר שיגור אחד בלבד התוכנית בוטלה ואתר השיגור נזנח. לאחר מכן האתר שופץ ושימש לשיגורי אריאן 2, 3, ו-4 עד לשנת 1989 (בתקופה זו האתר נקרא ELA-1). ב-2011 שופץ המתקן והותאם לשיגורי וגה. שיגור וגה הראשון מהאתר התרחש ב-13 בפברואר 2012.
ELA-2  – שימש לשיגורי אריאן 4 עד להפסקת השימוש בדגם זה בשנת 2003.
ELA-3 – משמש לשיגורי אריאן 5 מאז 4 ביוני 1996. זהו אתר השיגור העיקרי בבסיס החלל קורו. מופעל על ידי חברת אריאנספייס.
ELA-4 – נמצא בשלבי בנייה, ומיועד לשיגורי אריאן 6, החל משנת 2024.
ELS  – נבנה החל מ-2007 כדי לשמש לשיגור טילי סויוז 2 שנבנו ברוסיה (שיגורים לא מאוישים). השיגור הראשון ממתקן זה היה ב-21 באוקטובר 2011. נמצא כ-10 ק"מ מצפון למתקן ELA-3. על פי הסכם בין רוסיה לאיחוד האירופי, סוכנות החלל האירופית תוכל להשתמש במשגרי הסויוז לשיגור חלליות שלה וכן חלליות מסחריות, וסוכנות החלל הרוסית תוכל לשגר חלליות שלה על משגר סויוז ולהשתמש במתקנים האירופיים בקורו, בנוסף לקוסמודרום בייקונור בקזחסטן. היתרון בשיגור משגרי סויוז למסלול גיאוסטציונרי ממיקום זה נובע מקרבת המתקן לקו המשווה. טיל סויוז אשר מסוגל לשגר 1.7 טון למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי מבייקונור יכול לשגר 2.8 טון לאותו המסלול מבסיס קורו.
מתקנים נוספים

במתחם בסיס החלל האירופי בקורו מצויים מתקני בקרה, מעקב ומערכי תמיכה טכניים ולוגיסטיים לאתרי השיגור. משרדי תאגיד אריאנספייס, החברה המשווקת את המשגר אריאן 5 מצויים במקום, כמו גם משרדי סוכנות החלל הצרפתית.
שינוע המשגרים לקורו

בבסיס החלל בקורו מרכיבים ומשלבים את הרכיבים השונים של המשגרים, אולם לא מייצרים אותם באתר. הרכיבים מגיעים בדרך כלל באוניות, מצרפת (במקרה של המשגר אריאן 5) או מרוסיה, עבור משגרי הסויוז. גם הדלק למשגרים מיובא – למשל הקרוסין שנדרש לשיגור הסויוז מהאתר. קרוסין זה מגיע מרוסיה ביחד עם המשגרים, בתובלה ימית, ומאוחסן במכלים באתר השיגור.
מצד כוכב

תרשים של מצד כוכב
מפה מתחילת המאה ה-17 של העיר פאלמאנובה באיטליה. דוגמה למצד כוכב.
מבצר ברוטנגה, חרונינגן, הולנד.
תוכניות למצד כוכב אוסטרי באזור קרואטיה.
פורט מנואל, מלטה.
מצד כוכב הוא שמה של צורת ביצור שהתפתחה באיטליה באמצע המאה ה-15. פיתוח מצדי כוכב החל עם הופעת אבק שרפה והכנסתם של תותחים לשדה הקרב.
היסטוריה

קודמיה של שיטת מצד כוכב, היו ביצורים מימי הבינים, שבדרך כלל הושם דגש בבנייתם על מיקום גבוה בהרים. משם נורו חיצים לעבר האויבים, והגובה נקבע לפי הגובה שאליו מסוגלים קשתי האויב לכוון ביעילות. הדרך היעילה ללכידת מבצר כזה בלי להזדקק למצור, הייתה ניגוח השער בעזרת איל ברזל, או לטפס על החומות בעזרת סולמות. עבור הכוח הפולש, ביצורים אלו היו אגוז קשה לפיצוח, ועל כן מבצרים תפסו מקום מרכזי בלוחמת ימי הביניים.
ביצורים בצורת טבעת, הוכיחו את עצמם כפגיעים, ולרוב נהרסו או ניזוקו באש התותחים. בנוסף על כך, התוקפים יכלו להתקרב אל החומות ולערער אותם בביטחון יחסי, משום שהמתגוננים לא יכלו לירות עליהם מהקירות הסמוכים. מצד כוכב לעומת זאת, היה מבנה שטוח מאוד, מורכב ממעוזים משולשים רבים שתוכננו במיוחד כדי שיוכלו להגן אחד על השני וכן על התעלה שלפני המבצר. על מנת לנטרל את כדורי התותח, החומות של מצדי כוכב היו לרוב נמוכות ועבות. הקירות הנמוכים יצרו חיסרון, ניתן היה לטפס עליהם בקלות בעזרת סולמות. לפיכך, כדי להתגבר על בעיה זו, במצדי כוכב התעלה שלפני המבצר הייתה לרוב רחבה יותר וכך העניקה לקשתים זמן רב יותר לפתוח באש על הפולשים. הצד החיצוני של התעלה בדרך כלל צופה בחומר חלקלק, כדי להסיט כדורי תותח שכוונו לעבר החלק התחתון של הקיר המרכזי. לעיתים קרובות היו מוסיפים חלקי ביצור נוספים, ואפילו מצודות קטנות מנותקות, שהפכו את מלאכת המצור וההסתערות למורכבת הרבה יותר. מבנים אלו נבנו לרוב מלבנים, שאינן מתנפצות מעוצמת כדור תותח בקלות רבה כמו אבן.
ביצורי כוכב פותחו בהרחבה במהלך המאה ה-15 והמאה ה-16 הפיתוח הואץ כתגובה לפלישת ממלכת צרפת לחצי האי האפניני במהלך המלחמות האיטלקיות. הצבא הצרפתי היה מצויד בתותח חדשני בשם "בומברד" משקלו הגיע לעיתים לכמה עשרות טונות, קוטרו היה גדול והוא ירה קלעי אבן במשקלים עצומים של כמה מאות קילוגרמים, שנטענו דרך לוע התותח. הבומברד הצליח בקלות רבה להרוס את המבצרים המסורתיים של ימי הביניים. ביצורי כוכב נבנו בין היתר בתחומי רפובליקת פירנצה ורפובליקת סיינה. העיצוב התפשט בכל רחבי איטליה.
מצדי כוכב הופעלו היטב ברחבי אירופה במשך שלוש מאות השנים הבאות. מהנדסים איטלקיים היו מבוקשים במיוחד, והועסקו בצבאות שונים כדי לתכנן מצדי כוכב. בין המהנדסים הבולטים שעשו שימשו בשיטה זו, נמנה סבסטיאן דה וובאן, המהנדס הצבאי של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. וובאן, בנה 40 מבצרים שכונו "חגורת הברזל", והפכו את ממלכת צרפת לבלתי חדירה. במהלך תקופת הרנסאנס נבנו ערים רבות בצורת מצדי כוכב. השיטה הפסיקה להיות יעילה במהלך המאה ה-19 בשל פיתוחם של פגזים. עד היום ישנן ערים שונות ברחבי אירופה שבנויות בצורת מצד כוכב.
הבדלים בין מצד כוכב לבין מצדים אחרים > שיפוע

במהלך המאה ה-15 נכנסו לשימוש תותחים חדישים עם יכולת תמרון יעילה. תגובת המהנדסים הצבאיים הייתה ארגון הקירות כך שיוטמעו בתוך תעלה שבחזיתה מדרון עפר. היתרון בשיפוע כזה, הייתה העובדה שכעת המבצר לא יכל להיות מותקף בידי ירי ישיר, והתותחנים לרוב בזבזו קליעים לבטלה משום שהם פגעו בעפר בלבד. היכן שתנאי המבצר אפשרו זאת, לדוגמה פורט מנואל שבמלטה, התעלות נחצבו בסלע האם והקיר הפנימי של התעלה היה הסלע המקורי. ככל שהקירות היו נמוכים יותר, הם גם היו פגיעים יותר להתקפה ישירה.
הבדלים בין מצד כוכב לבין מצדים אחרים > שטח מת

הצורה המעוגלת שהייתה קלאסית לפני התפשטות עיצוב הכוכב, יצרה מעין "שטח מת" בין הצריחים. שטח זה אפשר לתקוף את המבצר בצורה מוגנת יחסית, שכן הקיר היה מעוגל, ומאזורים אחרים של הקירות לא יכלה להגיע אש המתגוננים. כדי למנוע זאת, במצד כוכב הצריחים שהיו עד אז עגולים או מרובעים, הוארכו למעין ראש חץ שהלוחמים שבו יכלו להמטיר אש לכל רוח ולתוקפים לא היה מחסה בין הצריחים. הבורות והקירות תיעלו את התוקפים ביעילות לתוך שטח ההרג שנבנה בקפידה, ובו תותח הגנתי אחד יכל להמיט חורבן על החיילים שניסו להסתער על הקירות.
דוגמאות

ניקוסיה, קפריסין.
אולומואוץ, צ'כיה.
נרדן, הולנד.
תוכנית של נובה זמקי, סלובקיה.
תוכנית של ז'נבה, שווייץ. הביצורים נהרסו כעבור עשר שנים.
ראו גם

מבצר גבעה
הערות שוליים

↑  מצד כוכב באתר Types of Castle and The History of Castles
נגיף צהבון אמיר העגבנייה

| נגיף צהבון אמיר העגבנייה> מיון מדעי |
| --- | --- |
קבוצה:: קבוצה II  (נגיפי DNA חד-גדילי)
מחלקה:: טקסון ללא מקור
סדרה:: טקסון ללא מקור
משפחה:: Geminiviridae
סוג:: Begomovirus
מין:: נגיף צהבון אמיר העבנייה
שם מדעי
 Tomato yellow leaf curl virus
נגיף צַהֲבוֹן אֲמִיר העגבנייה (שם מדעי: Tomato yellow leaf curl virus‏; בראשי תיבות: TYLCV) הוא מין נגיף DNA חד-גדילי הגורם למחלת צהבון אמיר העגבנייה ולפגיעה קשה בצמחי העגבנייה ובצמחים נוספים. המין נגיף צהבון אמיר העגבנייה הוא אחד ממגוון גדול של מיני נגיפים מהסוג Begomovirus הגורמים למחלה.
הנגיף תואר לראשונה בישראל בשנת 1964. נמצא שהוא פוגע בגדילה הנורמלית של הצמח ובכך משפיע על תפוקת היבול. הנגיף מועבר על ידי כנימת עש הטבק (Bemisia tabaci) הבוגרת, הניזונה משיפת הצמח. הנגיף מועבר בחזרה אל כנימת העש משיפת הצמח. ישנה גם העברה הנגיף של הנגיף בין הכנימות במהלך ההזדווגות.
הנגיף אובחן לראשונה בשנות השישים בישראל, בהמשך התרחבה תפוצתו לאזורים טרופים וסאבטרופים בעולם כולו.
גנום

גנום הנגיף מורכב מסליל DNA חד גדילי אחד שגודלו כ-2,800 נוקלאוטידים. גנום זה מקודד על ידי שש מסגרות קריאה חופפות (ORFs):
V1 - מקודד לחלבון מעטפת הנגיף
V2 - מבקר סימפטומים ותנועת הנגיף בצמח
C1 - מקודד לחלבון החיוני לשכפול הנגיף
C2 - מקודד לחלבון המשפעל תעתוק
C3 - מקודד לחלבון המגביר רפליקציה של הנגיף
C4 - מקודד לחלבון המשפיע על תנועת הנגיף בצמח, חומרת סימפטומים וטווח פונדקאים
חלבון מעטפת הנגיף

גנום הנגיף עטוף בחלקיק דמוי איקוזהדרה הנקרא geminate. חלקיק זה מורכב מ-110 תת-יחידות חלבוניות שגודלם 30kDa המקודדות על ידי הגן V1. חלבון מעטפת הנגיף מגן על הגנום, מוביל את הנגיף לתוך התא הצמחי ומחוצה לו, מסיע בתנועה הסיסטמית בצמח והוא חיוני להעברת הנגיף בגוף כנימת עש הטבק.
המסלול מהצמח אל כנימת עש הטבק

הנגיף מגיע אל הכנימה משיפת הצמח בעת ההזנה, הוא עובר דרך תעלת המזון הממוקמת ב stylet, עד להגיעו לוושט ועד אשר הוא חודר לתא הסינון אשר מהווה צומת דרכים מרכזית במערכת העיכול של כנימת עש הטבק המחברת בין המעי האמצעי והאחורי. רוב הנגיפים נספגים בתא הסינון ועוברים להמולימפה, מערכת הדם של כנימת עש הטבק, ואילו חלק מהנגיפים נעים הלאה למעי העולה ולמעי היורדt, שם הם נספגים מתאי האפתל של המעי למערכת הדם. חלקיקי נגיף נעים בהמולימפת הכנימה עד להגעה לבלוטות הרוק שם הם מתמקמים בבלוטות הרוק העיקריות ועוברים הלאה לתוך צינור הרוק ומשם מוזרקים יחד עם רוק חזרה לשיפת הצמח. ההעברה המעגלית המתמדת של הנגיף מתווכת על ידי חלבון המעטפת שלו
טווח פונדקאים

טווח פונדקאים של הנגיף בגידולים חקלאיים בישראל כולל את העגבנייה תרבותית (Lycopersicon esculentum), שעועית מצויה (Phaseolus Vulgaris), פלפל (Capsicum annuum) ופלפלת סינית (Capsicum chinense), ליזיאנטוס (Eustoma grandiflora), פטוניה (Petunia hybrida) וחלמית קטנת-פרחים (Malva parviflora). כמו כן רוב מיני עגבניות הבר מציגות את סימפטומים המחלה. המחלה נפוצה במזרח התיכון, והיא דווחה גם במזרח הרחוק, אפריקה, אירופה, האיים הקריביים ומרכז אמריקה. דווח גם על TYLCV ביפן, מקסיקו, פלורידה וג'ורג'יה.
נזקים

המחלה גורמת לעצירת הגידול הנורמלי, העלים צהובים, קטנים ומעוותים. בהדבקת צמח צעיר נפסקת צמיחת הצמח ועל כן לא מתפתחים תפרחות ופירות ורמת היבול פוחתת. המחלה מהווה גורם המגביל העיקרי לגידולי עגבנייה תרבותית, כאשר המחלה התפרצה לראשונה בישראל דווח הפסד של 100% מהיבול.
תפוצה

המחלה דווחה לראשונה בישראל ב 40–1939, התפרצות המחלה התרחשה בסמיכות להתפרצות כנימת עש הטבק. בסוף 1970 חלה התפרצות המחלה בארץ וגרמה ל 100% איבוד יבולים בעגבנייה. זן הנגיף הישראלי נצפה גם במצרים, כנראה גם בלבנון, ירדן, קפריסין, ספרד, האיים הקריביים, הרפובליקה הדומיניקנית, ג'מייקה ופלורידה.
הערות שוליים

↑  Cohen & Harpaz, Entomologia Experimentalis et Applicata 7: 155, 1964.
↑  Zakay, Navot, Zeidan, Kedar, Rabinowitch, Czosnek & Zamir, Plant Disease 75: 279, 1991.
↑  Czosnek, Kheyr-Pour, Gronenborn, Remetz, Zeidan, Altman, Rabinowitch, Vidavsky, Kedar, Gafni & Czosnek, Plant Molecular Biology 22: 995, 1993.
↑  Descriptions of plant viruses, Henryk Czosnek
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נגיף צהבון אמיר העגבנייה".
חלבון מעטפת הנגיף
כנימת עש הטבק היא המעביר הבלעדי לנגיף צהבון אמיר העגבנייה
משמר חופים

ספינת משמר החופים של שוודיה
מסוק של משמר החופים האיטלקי
משמר חופים הוא כוח ימי, מצויד בכלי שיט ולעיתים גם כלי טיס (כגון מסוקים, מטוסים קלים ומזל"טים) שנועד לשמירה, שיטור, חיפוש והצלה והצלה ימית (אנ') במים הטריטוריאליים של מדינה מסוימת ובמקווי מים פנימיים (נהרות ואגמים). אופיו וכפיפותו של הכוח משתנים בהתאם למדינות ולזמנים. יש מקומות בהם זהו כוח צבאי חמוש לכל דבר, מקומות בהם זהו כוח משטרה או ז'נדרמריה (משמר גבול) בעל סמכויות אכיפה בתחום המכס וההגירה ומקומות בהם מדובר בכוח מתנדבים אזרחי שעיקרו חילוץ והצלה של דייגים וכלי שיט בעת סערה. פעמים רבות משמש משמר החופים כמשטרת נמלים ומרינות. בעבר היה משמר החופים אחראי על תחזוקה ואיוש של מגדלורים.
במדינת ישראל, החל מ-1977, קיימת הפרדה בין ההגנה הביטחונית על המים הטריטוריאליים, החופים והנמלים, שהיא באחריות יחידת סנפיר של חיל הים לבין האחריות לשמירה על הסדר הציבורי וטיפול בעבירות פליליות וכלכליות המוטלת על יחידות השיטור הימי של משטרת ישראל.
ראו גם

משמר החופים האמריקני - (United States Coast Guard-USCG) זרוע ימית של הכוחות המזוינים של ארצות הברית
משמר החופים הרוסי - זרוע ימית של שירות משמר הגבול הפדרלי של שירות הביטחון הפדרלי
משמר החופים האוקראיני - זרוע ימית של משמר הגבול האוקראיני
נור מסאלחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בינואר 1957 (בן 67) הגליל, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון 
 מוסדות:  אוניברסיטת ביר זית  אוניברסיטת דרהאם  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת סארי 
 
נור א-דין מסאלחה (בערבית: نور الدين مصالحة; נולד ב-4 בינואר 1957, בגליל) הוא פרופסור בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון, שבבריטניה. מסלחה גם מלמד פילוסופיה של ימי-הביניים ופילוסופיה מדינית ומשמש החל מ-2004 כעורך של כתב-העת האקדמי 
Holy Land Studies: A Multidisciplinary Journal.
ביוגרפיה

מסאלחה הוא בוגר תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1979), תואר שני בלימודי המזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית (1982) ודוקטורט מבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון (SOAS) משנת 1988. עבודת התזה שלו עסקה במלך פייסל הראשון והקמת עיראק המודרנית. בשנות ה-90 לימד מסאלחה באוניברסיטת בריסטול, אוניברסיטת דרהאם ואוניברסיטת ביר זית.
בין השנים 2001 ל-2008 שימש כמרצה בכיר באוניברסיטת סנט מרי. בשנת 2009 מונה לפרופסור מן המניין, שימש כראש התוכנית ללימודי תואר שני בדת, פוליטיקה ופתרון סכסוכים ומנהל המרכז לדת והיסטוריה באוניברסיטת סנט מרי. בשנת 2015 מונה לפרופסור במרכז ללימודי פלסטין בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון.
משנת 2006 הוא חבר בוועד העורכים של כתב העת Palestinian Society and History Review של אוניברסיטת חיפה.
מחקריו

מחקריו של מסאלחה עוסקים בנושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני: בבעיית הפליטים הפלסטינים, הפוליטיקה הדתית של ירושלים במבט השוואתי, ההיסטוריוגרפיה הפלסטינית והישראלית החדשה, בניית האומה הפלסטינית ותהליך השלום במזרח התיכון. מסאלחה גם חוקר ומלמד פילוסופיה ותאולוגיה, בין השאר את הפילוסופיה של הרמב"ם ואת הפונדמנטליזם האיסלאמי המודרני.
מסאלחה פרסם שורה של מאמרים וספרים על הנכבה, אותה חקר מנקודת המבט היסטוריוגרפית. לטענתו, הנכבה גרמה לשבר דרמטי בהמשכיות המיקום והזמן ההיסטוריים בהיסטוריה הפלסטינית. לדעתו, הנכבה גרמה שינוי בלתי הפיך בחייהם של הפלסטינים ברמה האינדיבידואלית והלאומית, והיא ממשיכה להגדיר את חייהם, ולהבנותם היא מונעת מהם את הזכות לעצמאות ולמדינה משלהם, וכתוצאה של כך מתייחסים אליהם כאל ”פליטים“ וכ“בעיה הומוניטרית“, המזכה אותם בתמיכה מארגונים בינלאומיים או כ“בעיה כלכלית“, הדורשת פתרון באמצעות סכמות של תעסוקה. מסאלחה סבור כי הזיכרון של האירועים הטראומטיים של 1948 ממשיך להיות מרכזי בחיי הפלסטינים, במיוחד מאחר שמיליוני פלסטינים ממשיכים לחיות תחת כיבוש ובגולה.
מסאלחה ואינטלקטואלים אחרים ביקרו את התעלמותו של בני מוריס מ"חשיבת טרנספר" שאפיינה את ההנהגה הציונית עוד לפני מלחמת העצמאות. מוריס אישש טענה זו בעקבות הביקורת והסכים עם מסאלחה שרוב המנהיגים הציוניים בזרם המרכזי עסקו באפשרות זו בצורה מסוימת בעשורים הראשונים של התנועה הציונית, אף שעד לפרסום מסקנות ועדת פיל העיסוק בנושא הוצנע. מוריס, עם זאת, טען שהשפעתה של חשיבה כזו על מדיניותה של התנועה הציונית אינה חד-משמעית.
מספריו

Theologies of Liberation in Palestine-Israel: Indigenous, Contextual, and Postcolonial Perspectives. (Pickwick Publications, 2014).248pp. ISBN 978-1610977456
The Zionist Bible: Biblical Precedent, Colonialism and the Erasure of Memory (London: Acumen, 2013),295pp. ISBN 978-1844656578
The Palestine Nakba: Decolonising History, Narrating the Subaltern, Reclaiming Memory (London: Zed Booksm 2012), 288pp. ISBN 978-1848139718
(ed. with Saad Chedid), La Biblia leída con los ojos de los Cananeos: [Reading the Bible with the Eyes of the Canaanites]: Recordano an Edward W. Said (Bones Aires: Editorial Canaán, 2011), 241 pp.
La Biblia y el sionismo: Invención de una tradición y discurso poscolonial (Barcelona: Edicions Bellaterra, 2008),440pp.
La Expulsión De Los Palestinos: El concepto de "transferencia" en el pensamiento político sionista, 1882-1948 (Madrid: Bósforo Libros 2008); La Expulsión De Los Palestinos (Buenos Aires: Editorial Canaán, 2008), 265pp.
The Bible and Zionism: Invented Traditions, Archaeology and Post-colonialism in Palestine-Israel (2007) (London: Zed Books) ISBN 1-84277-761-0
Catastrophe Remembered: Palestine, Israel and the Internal Refugees: Essays in Memory of Edward W. Said (2005) (London: Zed Books) ISBN 1-84277-623-1
Politicas De La Negación: Israel Y Los Refugiados Palestininos (2005) (Barcelona: Edicions Bellaterra), 350 pp.
The Politics of Denial: Israel and the Palestinian Refugee Problem (2003) (London: Pluto Press) ISBN 0-7453-2121-6
Israeel wa-Siyasat al-Nafi (2003) (Ramallah, Palestine: Madar-the Palestinian Centre for Israeli Studies, [Arabic]), 320 pp.
Teorias De La Expansion Territorial (2002) (Barcelona: Edicions Bellaterra), 321 pp.
Israeel al-Kubra wal-Filistiniyyun: Siyasat al-Tawasu' (2001) (Beirut: Institute for Palestine Studies, [Arabic]), 399 pp.
Imperial Israel and the Palestinians: The Politics of Expansion (2000) (London: Pluto Press) ISBN 0-7453-1615-8
A land without a people (1997) (London: Faber and Faber) ISBN 0-571-19113-4
Ard Akthar wa-Arab Akal (1997) (Beirut: Institute for Palestine Studies, [Arabic]), 331 pp.
The Palestinians in Israel: Is Israel the State of All its Citizens and Absentees? (1993) The (Haifa: Galilee Centre for Social Research)
תבנית:AnchorExpulsion of the Palestinians: The Concept of "Transfer" in Zionist Political Thought (1992) (Washington DC: Institute for Palestine Studies) ISBN 0-88728-235-0
Tard al-Flistiniyyun (1992) (Beirut: Institute for Palestine Studies, [Arabic]), 293 pp.
הערות שוליים

↑  אדם רז, רחוק מלהיות תועמלן של בן גוריון, באתר "העוקץ", 9 בנובמבר 2020
↑  ‘Remembering the Palestinian Nakba: Commemoration, Oral History and Narratives of Memory', Holy Land Studies: A Multidisciplinary Journal, Vol.7, No.2 (November 2008), pp.123-156.
↑  1948, pp. 43-45 Revisiting the Palestinian exodus of
↑  Nur Masalha, Expulsion of the Palestinians : the concept of "transfer" in Zionist political thought, 1882-1948, Washington, D.C.: Institute for Palestine Studies, 1992, ISBN 0-88728-235-0. (באנגלית)
↑  Benny Morris, Revisiting the Palestinian exodus of 1948, 2, Cambridge: Cambridge University Press, 2007, Cambridge Middle East Studies, עמ' 37–59, ISBN 978-0-521-87598-1. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265173505171  BnF: cb12389600f (data)  CANTIC: a11206470  GND: 13339798X  ISNI: 0000 0000 8186 1072  LCCN: n92024187  NKC: jn20021209012  NTA: 189710918  SELIBR: 227983  SUDOC: 032978014  VIAF: 117050157   WorldCat (עם VIAF): 117050157
משמר השלושה

מצפה
רמון
מצפה
רמון
אנדרטה לנופלים במשמר השלושה
משמר השלושה היה מושב במזרח הגליל התחתון, בבקעת יבנאל מצפון וסמוך למושבה יבנאל, צורף למועצה המקומית יבנאל בשנת 1953.
המושב הוקם ביום 13 באפריל 1937 על אדמת פיק"א כיישוב חומה ומגדל במטרה ליישב את השטח בין בית-גן ויבנאל.
היישוב נקרא על שם שלושה מתושבי יבנאל, משה זלמן בן-ששון (לונץ), יהודה אליוביץ וגדליהו גלר, שהלכו מבית גן ליבנאל ונרצחו בדרכם, ביום 14 במרץ 1937 במהלכם של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, ביום השלושים למותם הונח היסוד למושב העובדים על שמם.
בשנת 1953 החליט משרד הפנים באופן חריג לשייך את המושב מבחינה מוניציפלית למועצה המקומית יבנאל. וזאת למרות שמקובל היה לשייך את ישובי ההתיישבות העובדת למועצות אזוריות. הדבר נעשה למרות מחאותיה של המועצה האזורית הגליל התחתון, ושל חלק מחברי המושב.
בשנת 1961 פרשו חלק מחברי האגודה השיתופית "משמר השלושה" והצטרפו לאגודה של החקלאית של איכרי יבנאל. הדבר הביא לפירוק האגודה השיתופית ולחיסול הסופי של המושב. כיום משמר השלושה הוא חלק אינטגרלי מהמושבה יבנאל.