stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיבן פינקר
קורות חייו > חייו האישיים

פינקר הוא בן הקהילה היהודית דוברת האנגלית במונטריאול. אביו, עורך דין בהכשרתו, עבד כסוכן נסיעות. אמו הייתה בתחילה עקרת-בית, ואחרי כן יועצת חינוכית וסגנית-מנהל בית ספר תיכון. יש לו שני אחים צעירים. אחיו הוא מנתח מדיניות בממשלת קנדה. אחותו, סוזן פינקר, היא פסיכולוגית חינוכית ומחברת הספר "הפרדוקס המיני". פינקר נשוי בשלישית לרבקה גולדסטיין, סופרת ופרופסור לפילוסופיה. אין לו ילדים.
פינקר הוא אתאיסט ידוע. לדבריו, "מעולם לא הייתי דתי במובן התאולוגי... מעולם לא חזרתי בי מבחירתי באתאיזם בגיל 13, אבל בזמנים מסוימים הייתי יהודי במובן התרבותי". כנער, הוא החשיב את עצמו לאנרכיסט, עד שהיה עד למהומות שהתעוררו בעקבות שביתת המשטרה בשנת 1969.
הגותו המדעית > תאוריות של השפה והנפש

עבודותיו המפורסמות של פינקר עוסקות בשאלה איך ילדים רוכשים שפה. את העבודות האלה, ואת עבודתו של נועם חומסקי על מולדות השפה, פרסם לקהל הרחב בספרו משנת 1994 אינסטינקט השפה (The Language Instinct). פינקר הציע שקיים רכיב מנטלי שאחראי על השפה ושהתפתח באופן אבולוציוני, רעיון שנותר שנוי במחלוקת. ב"אינסטינקט השפה", טוען פינקר שבני האדם נולדים עם יכולת לשונית מולדת. בנוסף, הוא מציג בצורה חיובית את הטענה שבכל השפות האנושיות יש ראיות לדקדוק אוניברסלי. פינקר גם טוען שיכולות מנטליות רבות נוספות של בני אדם נוצרו בצורה אבולוציונית (ובכך הוא בן-בריתם של דניאל דנט וריצ'רד דוקינס בוויכוחים רבים על אבולוציה).
ספריו של פינקר "כיצד פועל המוח" (How the Mind Works,‏ 1997) ו"הלוח החלק" (The Blank Slate,‏ 2002) שייכים למסורת הפסיכולוגיה האבולוציונית, הרואה במוח "אולר שווייצרי" שמצויד במערך של כלים ייעודיים (או מודולים) להתמודדות עם הבעיות שאיתן התמודדו אימותינו ואבותינו בתקופת הפליסטוקן. פינקר ופסיכולוגים אבולוציוניים אחרים מאמינים שכלים אלה התפתחו באמצעות ברירה טבעית, כמו איברים אחרים. חלוצי התחום של פסיכולוגיה אבולוציונית היו אי. או. וילסון (אנ'), לדה קוסמידס (אנ') וג'ון טובי (אנ'); אחד המתנגדים הבולטים לגישה זו הוא הבלשן ג'פרי סמפסון (אנ'), שכתב את הספר "לחנך את חוה: הוויכוח בדבר 'האינסטינקט הלשוני'". פינקר תוקף את הגישה הרואה בתרבות או בחינוך את חזות הכול, הוא סבור כי האדם מושפע משילוב של גורמי תורשה עם היבטים סביבתיים (תרבותיים, חינוכיים ואחרים).
ספרו של פינקר "המלאכים הטובים של טבענו" (The Better Angels of Our Nature,‏ 2011; טרם תורגם לעברית) בא לתת אישוש ולבאר תאוריה בדבר דעיכה מתמשכת של שימוש באלימות פיזית לאורך ההיסטוריה. פינקר קיבץ מאות מחקרים בתחומי אלימות שונים, החל ממעשי רצח, דרך מלחמה וענישה פיזית, וכלה בהכאת ילדים, שכולם מראים מגמה בת אלפי שנים של התמתנות בשימוש באלימות, עם חריגות זמניות. פינקר מבאר זאת מתוך הבנתו למניעי האלימות ומרסני האלימות על פי הפסיכולוגיה האבולוציונית, וניתוח היסטורי שמצביע על מסגרת ה"לווייתן" ההובסיאני כגורם להעדפת המרסנים על פני הגורמים המעודדים אלימות.
בספרו "נאורות עכשיו" (Enlightenment Now,‏ 2018) טוען פינקר שמצבו של המין האנושי הולך ומשתפר. בשונה מספריו הקודמים, הוא מאמץ גישה אופטימית, ומדגים בעזרת גרפים וטבלאות את השיפור הדרמטי של החיים שבא לידי ביטוי למשל בהיעלמות מחלות, בירידה בהיקף הפשע, בעלייה ברמת ההשכלה ובצמצום אי שוויון בין נשים לגברים
ספריו בעברית

כיצד פועל המוח: מבט חדש על נפלאות החשיבה האנושית, תרגום: עמוס כרמל, תל אביב: הוצאת מטר, 1999.
הלוח החלק: על הכחשת טבעו המולד של האדם בימינו, תרגום: עמנואל לוטם, עריכה מדעית למהדורה העברית: חמוטל קריינר, תל אביב: הוצאת מטר, 2005.
האינסטינקט הלשוני: כיצד המוח יוצר שפה, תרגום: מאירה טורצקי, ירושלים: הוצאת שלם, 2011.
ראו גם

המלאכים הטובים של טבענו
תודעה
בעיית גוף-נפש
טאבולה ראסה
ג'רי פודור
הערות שוליים

↑   עפרי אילני, תחת השמש: העולם שמח, הבעיה היא בעיתונאים, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266671605171  PLWABN: 9810550170205606  BIBSYS: 90138839  BNE: XX915440  BnF: cb12330385m (data)  CANTIC: a11607269  CiNii: DA00121504  GND: 120137305  ICCU: MILV074035  ISNI: 0000 0001 2146 8153  LCCN: n82245455  LNB: 000251783  MusicBrainz: d7ad1052-4846-446e-83a9-4a729ba0b0f3  MGP: 239322  NDL: 00515552  NKC: jn20011210189  NLA: 35127583  NLG: 341395  NLK: KAC199621756  NSK: 000374942  NTA: 071248404  ORCID: 0000-0002-2319-4085  RERO: 02-A003695816  SUDOC: 032233256  S2AuthorId: 2693903  Trove: 834594  VIAF: 108149508   WorldCat (עם VIAF): 108149508
הסוללים

| --- | --- |


מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎171 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 961 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 943 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) הסוללים(למפת הגליל המערבי רגילה) הסוללים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הסוללים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הסוללים32°45′02″N 35°14′15″E﻿ / ﻿32.7506085933747°N 35.2376278580511°E﻿ / 32.7506085933747; 35.2376278580511  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל באדום - הסוללים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
אתר הבית של הקיבוץ
הַסּוֹלְלִים הוא קיבוץ מתחדש בגליל התחתון, סמוך לצומת המוביל, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. שם הקיבוץ הוא סמלי, מתוך שאיפה לסלילת דרך להתיישבות יהודית באזור הצפון.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם ביולי 1949 על ידי חברי תנועת "מכבי צעיר" יוצאי הפלמ"ח וגרעין מארצות הברית. שמו מסמל את רצונם של המתיישבים לסלול את דרכם להתיישבות בארץ ישראל.
על אף ניסיונות קליטה של קבוצות צעירים שהגיעו מהארץ ומחו"ל, נתקל הקיבוץ בשנותיו הראשונות בקושי בגיוס חברי קיבוץ נוספים.
כיום

כיום מוגדר "הסוללים" כקיבוץ מתחדש (מופרט) והחברים בו מקבלים שכר דיפרנציאלי (לא שוויוני).
בעבר פעל ביישוב מפעל "לינרו" לייצור כלי שרטוט ולוחות אור (נסגר בשנת 2006), ענפים חקלאיים (גידולי שדה, לול, בקר) ושתי מדגרות. רבים מהחברים עובדים מחוץ ליישוב.
ענפים פעילים ביישוב כוללים לול, מדגרה, גידולי שדה, מטע זיתים, עדר בקר (הרועה על גבעות האלונים) ומתחם תעשייה ובו כעשר חברות, מרביתן בבעלות תושבי היישוב.
בשנת 1998 הונחה אבן הפינה לשכונת הרחבה קהילתית בשם "נוף אלונים" ובה 115 יחידות דיור, שאכלוסן הושלם בשנת 2003. לשם הפעילות המשותפת בין ההרחבה לקיבוץ הוקמה אגודה שיתופית. וכיום ישנו שיתוף בין הקיבוץ להרחבה בכל הנוגע לפעילויות החברתיות והקהילתיות.
ילדי הסוללים לומדים בבית הספר היסודי "רעים" שנמצא ביישוב שמשית. בוגרי בית הספר היסודי ממשיכים לרוב ללמוד בבית הספר השש-שנתי העמק המערבי בקיבוץ יפעת.
בשנת 2013 הוקם ביישוב בית כנסת המשמש את תושבי ההרחבה והקיבוץ.
היישוב נמצא במרכזה של רשת שבילי הליכה ושבילי אופניים.
את היישוב מקיף שביל אופניים - הידוע בשם "סינגל הסוללים". השביל עובר בלב יער אלונים ומהווה חלק ממכלול שבילי האופניים של אלון הגליל.
גלריה

בניין חדר האוכל לשעבר, היום מרכז קהילתי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף נובמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יישוב קיבוצי ליד ציפורי, על המשמר, 22 ביולי 1949
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007480831005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדריאן לסטר

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1968 (בן 56) ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1989)  Joseph Chamberlain Sixth Form College 
 בן או בת זוג:  Lolita Chakrabarti 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבייה  קצין במסדר האימפריה הבריטית  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדריאן לסטר מדבר בתוכנית Front Row ב-BBC
אדריאן אנתוני לסטר, OBE (באנגלית: Adrian Anthony Lester; נולד ב-14 באוגוסט 1968) הוא שחקן, במאי וסופר אנגלי.
ביוגרפיה

לסטר נולד בברמינגהאם שבמרכז אנגליה, לזוג מהגרים מג'מייקה: מוניקה שהייתה מזכירה רפואית, ורג'ינלד שהיה מנהל בחברת ניקיון.
הוא למד בבית הספר על שם הארכיבישוף מסטרסון בברמינגהם, ואחר כך למד במשך שנה במכללה על שם ג'וזף צ'מברלין. לסטר למד משחק במשך שלוש שנים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
ביוגרפיה > תיאטרון

ב-1991 זכה לסטר ב"פרס איאן צ'ארלסון" ובפרס "טיים אאוט" על הופעתו בתפקיד רוזלינד במחזה "כטוב בעיניכם" בהפקה של להקת התיאטרון Cheek by Jowl שהשתתפו בה רק גברים. ב-1993 שיחק בתפקיד אנתוני הופ בהפקה של התיאטרון הלאומי למחזמר " הספר השטן מרחוב פליט". עוד הופיע לסטר על הבמה במחזמר "קומפני" עליו זכה בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר, ושיחק בתפקיד הראשי ב"המלט".
ב-2003 גילם לסטר את המלך הנרי החמישי, התפקיד הראשי במחזה "הנרי החמישי" בתיאטרון הלאומי.
ב-2010 הופיע בתפקיד בריק במחזה "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס בתיאטרון נובלו שבלונדון.
ב-2012 שיחק לסטר בתפקיד שחקן התיאטרון איירה אולדרידג' במחזה "Red Velvet" שכתבה אשתו לוליטה צ'קרבארטי.
בשנת 2013 הופיע לסטר בתפקיד אותלו במחזה באותו שם מאת שייקספיר לצדו של רורי קיניר שגילם את יאגו בתיאטרון הלאומי. שני השחקנים זכו בפרס התיאטרון של איבנינג סטנדרד לשחקן הטוב ביותר על תפקידיהם. בדרך כלל ניתן הפרס לשחקן יחיד, אבל השופטים לא הצליחו לבחור בין השניים.
ביוגרפיה > טלוויזיה

לסטר מוכר מתפקידו כנוכל הגדול מייקל "מיקי בריקס" סטון בסדרת הטלוויזיה "הנוכלים" של ה-BBC, בה השתתף מ-2004 ועד 2012. בעונה הרביעית לא השתתף בסדרה, ובמקומו שיחק אשלי וולטרס. לסטר חזר והופיע בסדרה מהעונה החמישית (2009) והלאה.
בטלוויזיה האמריקאית הופיע לסטר בין השנים 2002 ו-2003 בסיטקום "חברות טובות" בתפקיד אליס, כוכב קולנוע שיוצא עם ג'ואן (בגילומה של טרייסי אליס רוס).
בסוף 2005 שיחק לסטר בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המשטרתית "The Ghost Squad" של ערוץ 4 הבריטי. ב-2008 כיכב לסטר בדרמה "Bonekickers" של ה-BBC המתמקדת בקבוצת ארכאולוגים.
עוד בטלוויזיה גילם את מיירור בסדרת הדרמה הבריטית "מרלין".
ביוגרפיה > קולנוע

בסרט הקולנוע של מייק ניקולס משנת 1998 "צבעי השלטון", על פי ספרו של ג'ו קליין, שיחק לסטר את הנרי בורטון, מנהל קמפיין. דמותו מבוססת על ג'ורג' סטפנופולוס. על תפקיד זה היה לסטר מועמד לפרס איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו לשחקן המבטיח ביותר.
לסטר השתתף בסרט "אל תשטו באהבה" של קנת בראנה, עיבוד מודרני למחזה השייקספירי "עמל אהבה לשווא" המתרחש בשנות השלושים של המאה העשרים. הסרט קיבל תגובות פושרות, אך לסטר עצמו היה מועמד על הופעתו בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי.
בסרט "היום שאחרי מחר" שיחק לסטר בתפקיד קטן כסיימון, אחד משלושה החוקרים המרימים כוסית זמן קצר לפני שהם קופאים למוות.
לסטר הצטלם לסצנה בסרט "ספיידרמן 3" משנת 2007 בתפקיד חוקר שסאנדמן מחפש אותו כדי שימצא תרופה לבתו החולה. הוא הופיע באחד מהקדימונים לסרט, אבל הסצנה שבהשתתפותו נחתכה בעריכה מהגרסה הסופית.
ביוגרפיה > עבודות נוספות

ב-2010 השתתף לסטר יחד עם אשתו לוליטה צ'קרבארטי בתוכנית הדוקומנטרית "כשרומיאו פגש את יוליה", בה הם חונכים תלמידים בבתי ספר בקובנטרי המעלים הצגה של "רומיאו ויוליה".
לסטר הקליט את ספר השמע "Alpha Force: Survival" מאת כריס ריאן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לסטר נשוי לשחקנית לוליטה צ'קרבארטי. הם חיים בדרום מזרח לונדון עם בנותיהם לילה וג'זמין.
בשנת 2013 הוענק ללסטר תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה. ביולי 2013 הוענק לו תואר כבוד מטעם אוניברסיטת ווריק.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 |  | Les Soeurs Soleil |  |  |
| 1997 |  | Up on the Roof | סקוט |  |
| 1998 | צבעי השלטון | Primary Colors | הנרי ברטון |  |
| 2000 | אל תשטו באהבה | Love's Labour's Lost | דומיין | על פי המחזה "עמל אהבה לשווא" של שייקספיר |
| 2000 | מייבי בייבי | Maybe Baby | ג'ורג' |  |
| 2000 |  | Best | רוקי |  |
| 2000 |  | Born Romantic | ג'ימי |  |
| 2001 | אבק | Dust | אדג' |  |
| 2002 |  | The Final Curtain | ג'ונתן סטיץ' |  |
| 2004 | היום שאחרי מחר | The Day After Tomorrow | סיימון |  |
| 2006 | כטוב בעיניכם | As You Like It | אוליבר דה בויז |  |
| 2006 | ניחוח של סקס | Scenes of a Sexual Nature | פיט |  |
| 2007 |  | Starting Out in the Evening | קייסי דייוויס |  |
| 2008 |  | Doomsday | סמל נורטון |  |
| 2009 | תיק 39 | Case 39 | ויין |  |
| 2017 | גברת אפורה | Grey Lady | ג'ונסון |  |
| 2018 | מרי, מלכת הסקוטים | Mary Queen of Scots | לורד רנדולף |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 |  | Touch and Die | ליוט |  |
| 1995 |  | The Affair | ריי |  |
| 1996 | קומפני | Company | בובי |  |
| 1999 |  | Storm Damage | דני |  |
| 2000 |  | Jason and the Argonauts | אורפאוס |  |
| 2002 |  | The Tragedy of Hamlet | המלט |  |
| 2002 | חברות טובות | Girlfriends | אליס |  |
| 2004–2006;  2009–2012 | הנוכלים | Hustle | מיקי | 42 פרקים |
| 2005 |  | The Ghost Squad | מפקח בילוש גאס פיליפס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 | נעלי בלט | Ballet Shoes | מר שולסקי | סרט טלוויזיה |
| 2008 |  | Bonekickers | בן ארגה | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2009 | מרלין | Merlin | מיירור |  |
| 2009 |  | Sleep With Me | ריצ'רד |  |
| 2010 |  | When Romeo Met Juliet | בתפקיד עצמו |  |
| 2013 |  | Robot Chicken | גאן, איש לגו |  |
| 2017 | ריביירה | Riviera | רוברט קרבר |  |
| 2018 | טראומה | Trauma | ג'ון אלרטון | מיני-סדרה |
| 2019 | הגשר | The Rook | קונרד גרנטצ'סטר | מיני-סדרה |
| 2019 | נקודת זינוק | Curfew | סימון דוניהו |  |
| 2020 | חיים ביחד | Life | דייוויד אשטון | סדרת טלוויזיה; 6 פרקים |
| 2022 | מלחמת הצללים | The Undeclared War | אנדרו מקיינד | סדרת טלוויזיה; 6 פרקים |
| 2022 | נקודת פיצוץ (אנ') | Trigger Point | ג'ואל נאנקינס | פרק: "#1.1" |
| 2024 | נל העריקה (אנ') | Renegade Nell | רוזן פויינטון | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Touch of Colour takes Brum star Adrian to Hollywood". Sunday Mercury. 11 באוקטובר 1998. אורכב מ-המקור ב-2011-05-17. נבדק ב-2007-12-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Luke Leitch, "National's New Chief Cats Black Actor as Henry V," The Evening Standard (London, England), August 16, 2002, http://www.questia.com/read/1G1-90433843/national-s-new-chief-cats-black-actor-as-henry-v.
↑  Declan Donnellan (12 בנובמבר 2014). "All you need is love: Adrian Lester and the miraculous all-male As You Like It". The Guardian. נבדק ב-2 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sweeney Todd The Demon Barber of Fleet Street
↑  Kennedy, Maev (17 בנובמבר 2013). "Othello and Iago share best actor prize in London Evening Standard awards". The Guardian. נבדק ב-18 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The London Gazette: (Supplement) no. 60367. p. 12. 29 December 2012.
↑  "Warwick honorary degrees for stars of Gavin & Stacey & Hustle, RSC & Royal Court Artistic Directors, scientists, historians, philanthropist & a US government adviser". University of Warwick. 28 ביוני 2013. נבדק ב-31 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322200405171  PLWABN: 9810595418305606  BnF: cb14198772g (data)  GND: 143376543  ISNI: 0000 0001 0904 5641  LCCN: nr2002005036  NKC: pna2005280872  SNAC: w61k2mc4  SUDOC: 081277172  VIAF: 56820693   WorldCat (עם VIAF): 56820693
קתרין אוקסנברג

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1961 (בת 63) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר סנט פול'ז  אוניברסיטת קולומביה  Lycee Francais Charles de Gaulle 
 בן או בת זוג:  קספר ואן דיין (8 במאי 1999–?)  רוברט אוונס (12 ביולי 1998–?) 
 צאצאים:  אינדיה אוקסנברג, מאיה ואן דיין אוקסנברג, סלסט אלמה ואן דיין אוקסנברג 
 פרופיל ב-IMDb
 
קתרין אוקסנברג (באנגלית: Catherine Oxenberg; נולדה ב-22 בספטמבר 1961), היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי, בת למשפחת המלוכה קאראג'ורג'ביץ'.
ילדותה ונעוריה

אוקסנברג נולדה בניו יורק וגדלה בלונדון, בתם הבכורה של אליזבת, נסיכת יוגוסלביה ובעלה הראשון הווארד אוקסנברג (1919–2010), יצרן בגדים יהודי המקורב אל משפחת קנדי. אמה הייתה בתם של פאבלה, נסיך יוגוסלביה (שכיהן כעוצר המלוכה) והנסיכה אולגה מיוון ודנמרק. משפחתה של אמה מקורבת אל המלוכה באירופה, והיא בעלת קשרי משפחה אל כל משפחות המלוכה האירופאיות כיום. אליזבת היא בת דודה של אדוארד, דוכס קנט, בת דודה מדרגה שנייה של סופיה, מלכת ספרד ואליזבת השנייה. סבתה מצד אמה, הנסיכה אולגה, הייתה בתם של הדוכסית הגדולה אלנה ולדימירובה מרוסיה, ושל הנסיך ניקולאס מיוון ודנמרק. הנסיך ניקולאס היה בנם של הנסיכה אולגה לבית רומנוב, ובעלה גאורגיוס מלך היוונים), אחיהן של אלכסנדרה, מלכת הממלכה המאוחדת ודאגמאר, נסיכת דנמרק. הנסיכה אולגה הייתה אחותה של הנסיכה מרינה, שנישאה לג'ורג', דוכס קנט, אחיו של ג'ורג' השישי ובן דודו של פיליפ, דוכס אדינבורו (דרך אביהם אנדראס, נסיך יוון ודנמרק והנסיך ניקולאס מיוון ודנמרק שהיו אחים), ועד היום היא נכללת בסדר הירושה לכתר הבריטי.
לאוקסנברג אחות, כריסטינה (1962) אשר הייתה נשואה לאומן דמיאן אולייז (אחיו של קרי אלווס) ואח למחצה, ניקולאס בלפור (1970) מנישואיה השניים של אמה לבנקאי נייל בלפור, בהמשך נישאה אמה לראש ממשלת פרו לשעבר מנואל אולואה אליאס, היא בוגרת אוניברסיטאות הרווארד וקולומביה.
קריירה

הופעת המשחק הראשונה של אוקסנברג הייתה בסרט הטלוויזיה "הרומן המלכותי של צ'ארלס ודיאנה" (The Royal Romance of Charles and Diana) בו גילמה את דיאנה, הנסיכה מוויילס, ב-1984 החלה לככב באופרת הסבון של רשת ABC שושלת בתפקיד אמנדה קרינגטון, בתם של בלייק ואלקסיס וממנו קיבלה את עיקר פרסומה וב-1986 הופיעה כמנחה אורחת בתוכנית סאטרדיי נייט לייב ובאותה שנה היא סיימה את תפקידה בשושלת, היא שיחקה בתפקיד הראשי בגרסה המחודשת של הסרט חופשה ברומא ומספר סרטים נוספים ובתפקידי אורח בסדרות ספינת האהבה ומשמר המפרץ. ב-1992 היא שבה לגלם את הנסיכה דיאנה בסרט ההמשך "צ'ארלס ודיאנה: צרות מאז ומתמיד" (The Royal Romance of Charles and Diana) ב-2005 היא הנחתה את התוכנית "מי רוצה להיות נסיכה" (American Princess), בתוכנית לוקחים 20 נשים פשוטות ומהמעמד הבינוני בארצות הברית ומביאים אותן ללונדון ומלמדים אותן נימוסים והליכות ובסוף הסדרה מתמודדת אחת זוכה בתור אצולה שהיא תוכל להוריש לילדיה.
בשנת 2006 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "שמור עליי" ברשת MyNetworkTV, שם גילמה את ליאנדרה תאמס, חברתה הטובה של ג'וליה, אותה גילמה דיאנרה טורס.
ב-2013 ייצא הסרט "הנסיך פול הגולה המלכותי" (Prince Paul Royal Exile) שאותו היא כתבה הפיקה ומשחקת בתפקיד הראשי, הסרט עוסק בעבר של משפחתה כמשפחת המלוכה השלטת של סרביה והיא מגלמת בו את סבתה. הוריה, בעלה ובנותיה לקחו חלק בעשיית הסרט.
חיים אישיים

ב-1991 ילדה אוקסנברג את בתה, השחקנית אינדיה אוקסנברג (אנ'), ובמשך שנים סרבה לחשוף את זהות אבי בתה בציבור. רק עם הסתבכותה של הבת, במעורבות בכת, נחשף האב, וויליאם וויטס שפר, סוחר סמים לשעבר.
ב-1998 היא נישאה לבמאי ולמפיק רוברט אוונס המבוגר ממנה ב-31 שנה והם התגרשו לאחר שבוע.
ב-1999 היא פגשה את השחקן קספר ואן דיין כשהשתתפה בסרט "המחסלים" ובאותה שנה הם נישאו בלאס וגאס ומנישואין אלו נולדו לה שתי בנות (2001 ו-2003), ב-2005 הופיעו הזוג בתוכנית מציאות משלהם "התחתנתי עם נסיכה" שעוקבת אחר חייהם ומשפחתם, אוקסנברג התגוררה במאליבו ביחד עם בעלה, שלוש בנותיה ושני ילדיה החורגים מנישואיו של ואן דיין לקארי מיצ'ם (נכדתו של השחקן רוברט מיצ'ם) שעליהם הוא בעל משמורת מלאה. בשנת 2015 הזוג התגרש. אוקסנברג מחזיקה באזרחות כפולה אמריקאית וסרבית.
אוקסנברג נפגשת עם נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בבית הלבן, 1987
איאן צ'ארלסון

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1949 אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 בינואר 1990 (בגיל 40) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1972–1989 (כ־17 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו  התיכון המלכותי של אדינבורו  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
איאן צ'ארלסון (באנגלית: Ian Charleson; ‏11 באוגוסט 1949 - 6 בינואר 1990) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סקוטי. תפקידו הידוע ביותר הוא גילום דמותו של האצן אריק לידל בסרט זוכה פרס אוסקר משנת 1981, מרכבות האש. עוד הוא מוכר מתפקידו כמיסיונר צ'רלי אנדרוז בסרט "גנדי".
צ'ארלסון היה שחקן תיאטרון בולט. הוא זכה לשבחים על משחקו ב"ברנשים וחתיכות", "חתולה על גג פח לוהט", במחזה "Fool for Love" של סם שפרד וב"המלט". הוא הופיע בתפקידים ראשיים רבים במחזות שייקספירים. כהערכה לפועלו נוסד ב-1991 "פרס איאן צ'ארלסון", פרס שנתי הניתן לשחקני תיאטרון הטובים ביותר עד גיל 30.
ביוגרפיה

צ'ארלסון נולד באדינבורו באזור מגורים של מעמד הפועלים. היה ילד מבריק, מוזיקלי ואמנותי, כבר בגיל 8 הופיע בהצגות תיאטרון. זכה במלגת לימודים בבית הספר "רויאל היי סקול" באדינבורו, ובנעוריו היה חבר בלהקת תיאטרון חובבים בשם "הג'ייסונים". כמו כן הוא שר סולו בכנסייה והופיע עם מקהלת בית הספר ברדיו ובקונצרטים בפסטיבל אדינבורו.
הוא זכה במלגה לאוניברסיטת אדינבורו בה למד בין השנים 1967 - 1970. תחילה למד ארכיטקטורה, עם זאת בילה זמן רב במשחק עם אגודת הדרמה של האוניברסיטה, ולכן החליט לפנות לכיוון של קריירת משחק. בהתאם לכך שינה את תחומי לימודיו, הוא סיים את הלימודים עם תואר באנגלית, אמנות ומתמטיקה. בנוסף להופעותיו כשחקן באוניברסיטה הוא ביים מחזות ואף עיצב תלבושות למספר הצגות.
בין השנים 1967 ל-1973 השתתף צ'ארלסון לעיתים קרובות בפסטיבל אדינבורו ובפסטיבל הפרינג', והפך לדמות בולטת בחוגים אלה.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

אחרי סיום לימודיו באוניברסיטת אדינבורו, שם שיחק בתפקידים ראשיים במספר רב של הפקות בין השאר במחזות שייקספיריים, התקבל צ'ארלסון לאקדמיית לונדון למוזיקה ולאמנויות דרמטיות (LAMDA) ולמד שם במשך שנתיים.
אחרי כן החל להופיע בתיאטרון יאנג ויק. הופעת הבכורה המקצועית שלו הייתה ב-1972, כאחד האחים במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת", הפקה שצולמה באותה שנה לטלוויזיה ברשת "גרנדה טלוויז'ן". ב-1973 כיכב בתפקיד ג'ימי פוטר במחזה "הבט אחורה בזעם", ובאותה שנה גילם את המלט ומאוחר יותר את גילדנשטרן במחזה מאת טום סטופארד "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים". עוד עם להקת תיאטרון יאנג ויק שיחק ב-1974 בתפקיד קלאודיו ב"מהומה רבה על לא דבר". הוא נסע להופיע ב"האקדמיה למוזיקה של ברוקלי" וגילם את דמותו של לוצ'נטיו ב"אילוף הסוררת", את אוטביו ב-"Les Fourberies de Scapin", ואת בריאן קרטיס ב-"French Without Tears".
ב-1975 גילם צ'ארלסון את המלט בלהקת תיאטרון קיימברידג'. על אף שהביקורות היו טובות הוא לא היה מרוצה מהתוצאה. הופעת הבכורה שלו בווסט אנד הייתה בשנת 1975 במחזה "Otherwise Engaged" מאת סיימון גריי שעלה בתיאטרון המלכה, בו שיחק לצידו של אלן בייטס.
ב-1977 גילם את אוקטביוס במחזה "יוליוס קיסר" בתיאטרון המלכותי הלאומי. עוד באותה שנה שיחק במחזה "וולפון" (Volpone) מאת בן ג'ונסון, ובהצגה "הגיבן מנוטרדאם".
בשנים 1978 ו-1979 הופיע צ'ארלסון עם הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד-אפון-אייבון. התפקידים שגילם היו: אריאל ב"הסערה", טרניו ב"אילוף הסוררת", לונגוויל ב"עמל אהבה לשווא" יחד עם ריצ'רד גריפית'ס בתפקיד המלך. בכל התפקידים האלה שיחק גם בתיאטרון אולדוויץ' בלונדון. עוד עם הלהקה השייקספירית שיחק בהפקה עטורת השבחים של "פעם בחיים" מאת המחזאים מוס הארט וג'ורג' קאופמן. תפקידו כפייר במחזה "פיאף" צד את עיניהם של מפיקי הסרט "מרכבות האש".
בשנות השמונים זכה צ'ארלסון לפופולריות ולשבחי הביקורות על תפקידיו בתיאטרון לאומי. הוא התקבל בהתלהבות כשהופיע בתפקיד סקיי מסטרסון בהפקה המצליחה של ריצ'רד אייר של המחזמר "ברנשים וחתיכות", בה השתתף לצידם של ג'ולי קובינגטון כאחות שרה, בוב הוסקינס, נתן דטרויט וג'וליה מקנזי.
צ'ארלסון היה מועמד לפרס אוליבייה לשחקן השנה במחזה חדש על תפקידו ב-"Fool for Love" מאת סם שפרד, בהצגה לשני שחקנים גילמה ג'ולי וולטרס את מושא אהבתו. הוא זכה לשבחים על תפקידו כבריק, הגיבור ההומוסקסואל במחזה "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס לצידה של לינדזי דנקן.
בין 9 באוקטובר ל-13 בנובמבר 1989, זמן קצר לפני מותו כשהוא כבר חולה באיידס, גילם צ'ארלסון שוב את המלט, הפעם בתיאטרון הלאומי. הופעתו זכתה לשבחים מרובים.
הבמאי ריצ'רד אייר נתן לו את התפקיד בחשש רב מפאת בריאותו הלקויה, כדי להחליף את דניאל דיי-לואיס שעזב את ההפקה.
למחרת ההופעה האחרונה של צ'ארלסון כהמלט, קיבל איאן מקלן את פרס איבנינג סטנדרד כשחקן הטוב ביותר על תפקידו כיאגו ב"אותלו". בנאום התודה שלו אמר מק'קלן שאמש הוא ראה את ה"המלט המושלם" בתיאטרון הלאומי, ולדעתו איאן צ'ארלסון הוא השחקן הטוב ביותר של שנת 1989.