stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרתה, נסיכת שוודיה
מורשתה

חוף הנסיכה מרתה בארץ המלכה מוד שבאנטארקטיקה קרוי על שמה.
בתרבות

בשנת 2020 הוקרנה הסדרה מרתה ופרנקלין. הסדרה מתארת את התמודדות נורווגיה עם הפלישה הגרמנית לנורווגיה והתמודדתו של האקון השביעי מלך נורווגיה (סרן פילמרק) ויורש העצר הנסיך אולף (טוביאס סנטלמן) ורעייתו, הנסיכה מרתה (סופיה הלין). הסדרה מתמקדת בנסיכה מרתה, שנאלצת להימלט עם שלושת ילדיה לשוודיה שם מולך דודה גוסטב החמישי. היחסים עם משפחתה בשוודיה מורכבים והיא נאלצת לעזוב לארצות הברית שם מארחים אותה נשיא ארצות הברית פרנקלין דלנו רוזוולט (קייל מקלכלן) ורעייתו אלינור (הארייט סנסום האריס).
משפחתה

ב-21 במרץ 1929 התחתנה מרתה עם אולף החמישי, מלך נורווגיה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
רגנהילד, נסיכת נורווגיה (1930–2012), התחתנה עם ארלינג לורנצן
אסטריד, נסיכת נורווגיה (נולדה ב-1932), התחתנה עם יוהאן מרטין פרנר
האראלד החמישי, מלך נורווגיה (נולד ב-1937)
הערות שוליים

↑  Crown Princess Märtha (1901-1954), DET NORSKE KONGEHUS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90527756  BnF: cb15802819b (data)  GND: 129666157  ISNI: 0000 0003 8245 4139  KulturNav: d21588b9-b971-4423-8f3a-3f53fde919cd  LCCN: n91008495  NTA: 126248664  SELIBR: 221115  SNAC: w67q0tf0  SUDOC: 227192311  VIAF: 264945527   WorldCat (עם VIAF): 264945527
מגב

ערך זה עוסק בכלי הניקוי. אם התכוונתם לזרוע המבצעית של משטרת ישראל המכונה , ראו .
מגב רצפות
מגב חלונות
מגבי מכונית
מַגֵּב הוא כלי בעל להב גומי חלק, המשמש לשליטה או עצירה של זרימת נוזל על משטח חלק. המגב משמש לניקוי משטחים ולהדפסה. מקורו של המגב הוא כלי עשוי עץ ששימש דייגים לקרצוף סיפוני סירותיהם. המגב המודרני בעל הלהב היחיד נרשם כפטנט על ידי אטור סתקון בשנת 1936. זה היה מכשיר קל משקל בעל להב גומי גמיש וחד מאוד. "חברת מוצרי אטור" היא עדיין המובילה ביצור מגבים.
מגב רצפות

למגב המשמש לניקוי רצפות ידית ארוכה ודומה במעט למטאטא שבקצהו להב גומי ולא מברשת. ניתן להשתמש בו לאחר שהרצפה נשטפה במים או במי סבון, כדי לגרוף את המים לפתחי ניקוז. ניתן גם לכרוך עליו סחבה שנטבלה במי סבון ובאמצעותה לשטוף את הרצפה או ליבש את הרצפה לאחר שטיפתה באמצעות סחבה יבשה.
מגב חלונות

מגב החלונות משמש בעיקר להורדת נוזלי הניקוי והקצף המלוכלך מחלון הזכוכית שנוקה. בתחילת המאה ה-20, מנקי חלונות התחילו להשתמש במגב שיקגו, כלי מגושם בעל שני להבי גומי כבדים. החלפת הלהבים דרשה שחרור של שנים עשר ברגים נפרדים.
הדפסה

בהדפס משי משתמשים במגב כדי שהדיו יתפרס באופן שווה על גב השכפול, כך שנוצרת תמונה חלקה על משטח ההדפסה. למגבי מסכי משי יש להבים דקים יותר ופחות גמישים ממגבי החלונות. מגב דומה (המכונה "שפכטל") משמש ליישור טיח בריצוף או ריעוף.
המגב משמש גם בחדר חושך, בהדפסת תמונה, לייבוש נייר הצילום לאחר השטיפה ולפני הייבוש, למניעת קמטים.
ראו גם

מגב שמשה
אדריכלות

.
דוגמאות מעולם האדריכלות (מימין למעלה, בכיוון השעון): 1. בית האופרה של סידני, 2. תיאטרון רומי בעיר מרידה שבספרד, 3. חנות רחוב בכפר סאלנטו  בקולומביה, 4. תחנת גרנד סנטרל בניו יורק, 5. חזיתות בתים באיי קוראסאו, 6. קתדרלת נוטרדאם בפריז (אדריכלות גותית),  7. קו הרקיע של מנהטן, 8. טירת הוהנשוואנגאו בגרמניה, 9. אלמנטים של אדריכלות ביפן.
קתדרלת סנטה מריה דל פיורה בפירנצה, כיפת המבנה נעשתה על ידי פיליפו ברונלסקי בין השנים 1420–1436.
קתדרלת קלן, הייתה מוקד האדריכלות הדתית בימי הביניים; דוגמה לאדריכלות הגותית והנאו־גותית (1248–1880).
מקדש הפייסטוס באתונה, מקדש יווני קלאסי
אַדְרִיכָלוּת (או בלועזית: אַרְכִיטֶקְטוּרָה) היא אמנות הבנייה, עוסקת בתכנון ועיצוב מבנים וחללים, ונמצאת בין אמנות לבין הנדסת בניין. העיסוק במבנה ובחלל כולל את הסביבה הבנויה הכוללת ברמת המאקרו, כתכנון עירוני, עד לעיצוב פרטי המבנה והריהוט ברמת המיקרו. תחום האדריכלות משתרע מפרטי בניין עד לתוכנית מתאר ארצית הכוללת תקנון.
אדריכלות כוללת תחומי התמחות שונים כמו אדריכלות פנים, אדריכלות מגורים, אדריכלות מבני ציבור, אדריכלות נוף ותכנון ערים. בתהליך תכנון, יכול האדריכל לפעול לבדו בכל התחומים השונים, ויכול גם לצרף אליו בעלי מקצוע העוסקים בתחום התמקצעותם בהנחיית האדריכל, הנקראים "יועצים" בשפה אדריכלית, בעיקר בפרויקטים רחבי היקף. יש אדריכלים העוסקים בעיצוב רהיטים, בשל החפיפה בין ריהוט למבנה. יש גם מעצבים כמו פיליפ סטארק, מעצב תעשייתי בהכשרתו, העוסק בעיצוב חללי פנים.
אטימולוגיה

משמעות שני המושגים – אדריכלות (העברי) וארכיטקטורה (הלועזי) – היא זהה, אבל ישנו הבדל מהותי בפירוש המילים, כפי שהוא מתבטא במקורותיהן הלשוניים. ביוונית, ארכיטקט (Architect) הוא "ראשון למעשה הבניה", "רב-בנאי", כמו ארכיבישוף או ארכידוכס. לעומת זאת, בשפות השמיות נוצר אדריכל משיכול עיצורים במילה האכדית ארדיכל, המורכבת מסמיכות המילים "warad ekallim" שמשמעו עבד-הארמון. ekallum באכדית היא היכל, ובמקור מן השומרית É.GAL, מילולית בית גדול, סמנטית ארמון.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרה היסטוריה של סגנונות אדריכלות לא מערביים.
היסטוריה > אדריכלות פרהיסטורית

בתקופה הפרהיסטורית התפתחה האדריכלות מהדינמיקה בין דרישות האדם למסתור, ביטחון, פולחן ומגורים לבין האמצעים שהיו בידיו: חומרי בניין קיימים וכישורים. אדריכלות כזו היא מונומנט סטונהנג' הפרה היסטורי, שנבנה במאה ה-22 לפני הספירה כפי שסוברים הארכאולוגים. עם התקדמות הציוויליזציה והעברת המסורת והידע בעל פה ובכתב, התפתחה האדריכלות. האדריכלות התחילה בלמידה מטעויות, והמשיכה באלתורים וחזרות על ניסיונות מוצלחים. האדריכל לא היה המתכן והמבצע היחיד, אלא היה חלק ממסורת מתמשכת. אדריכלות זו היא "אדריכלות ורנקולרית" או "אדריכלות ללא אדריכלים", והיא עדיין נמשכת בחלקים שונים של העולם, בהם אפריקה ומונגוליה.
היסטוריה > תרבויות העת העתיקה > התפתחות הערים העתיקות

ההתיישבויות האנושיות הקדומות היו בעיקר כפריות. עם התפתחות עודפים בייצור, הפכו חברות כפריות לעירוניות והערים התפתחו. בתרבויות עתיקות, כמו תרבות מצרים ותרבות מסופוטמיה, שיקפו העיור והאדריכלות את חשיבות האלוהי והעל-טבעי. מצד שני, בתרבויות קלאסיות כמו היוונית והרומאית, התפתחו האדריכלות והעיר מרעיונות אזרחיים יותר, ונבנו גם מבני ציבור, כמו הסטואה באתונה. סגנונות אדריכליים התפתחו, ונכתבו טקסטים על אדריכלות, שנעשו קאנוניים. קאנוניזציה זו נמצאה במבנים חשובים, ובעיקר באדריכלות דתית. דוגמאות לקאנונים כאלה הם חיבורי ויטרוביוס ב"על אודות האדריכלות", הקאוגונג'י (אנ') של סין העתיקה, השילפה שסטרה (אנ') בהודו העתיקה והוואסטו שסטרה (אנ') בציילון.
היסטוריה > תרבויות העת העתיקה > ארצות אירופה

בעת העתיקה הקלאסית באירופה ובימי הביניים, לא צוינו שמות האדריכלים שבנו את המבנים, והם נותרו אנונימיים. מהמאה ה-13 נודעו אדריכלים שבנו מבנים חשובים כקתדרלות, כמו לאונה בטיסטה אלברטי שתכנן את סנטה מריה נובלה, כאשר בעלי מלאכה יצרו גילדות על מנת לארגן את הסחר ולשמור על האינטרסים שלהם. מורכבות המבנים גדלה, והחלה בנייה אזרחית כללית כמו כבישים וגשרים, לצד בניית סוגים חדשים של מבנים כמו בתי ספר, בתי חולים ומתקני נופש.
היסטוריה > תרבויות העת העתיקה > תרבות האסלאם

לצד האדריכלות האירופית, מקבל המושג אדריכלות אסלאמית מספר מובנים, וניתן להגדירו כאדריכלות המאפיינת תרבויות שהן בעיקר אסלאמיות, והמתבטאת גם בהיעדר פסלים וציורי דמויות. לפי הגדרה זו, לאדריכלות המוסלמית יש היסטוריה המתחילה במאה ה-7 וממשיכה עד המאה ה-21. דוגמאות אפשר למצוא בכל הארצות שהיו או עודן מוסלמיות, ממרוקו וספרד עד איראן ואינדונזיה, ודוגמאות נוספות נמצאות באזורים שבהם המוסלמים היו מיעוט. האדריכלות המוסלמית כוללת מסגדים, מדרסות, חאנים, ארמונות ומצבות קבורה.
היסטוריה > ימי הביניים והרנסאנס > אדריכלות גותית

בימי הביניים בלטה האדריכלות הגותית – שהחלה כאדריכלות כנסיות, שכללה קתדרלות, כנסיות ומנזרים, והתפתחה מאוחר יותר במבני ציבור, טירות, ארמונות ומבנים אזרחיים. אדריכלות זו החלה באמצע המאה ה-12 בצרפת ובאנגליה, והיא נחשבת לאחד הפרקים המיוחדים והמרשימים בהיסטוריה של אדריכלות המערב, בזכות הסגנון שהיא יוצרת בחללי הפנים של המבנים. באדריכלות הגותית, האמנות הוכפפה לאדריכלות, ופותחו טכניקות חדשות כקמרון צלעות, תמיכות דואות וקשת מחודדת על מנת לבנות מבנים יותר גבוהים, אווריריים ומלאי אור, לעומת האדריכלות הרומנסקית. השאיפה לגובה בלטה גם בתקופת התחייה הגותית במאה ה-19, שבה הושלמו הצריחים של קתדרלות רבות, בהן הצריח של המינסטר של אולם, שנבנה לגובה 161.53 מטר והיה הבניין הגבוה ביותר בעולם בין 1890–1901. לפניו, הצריחים של קתדרלת קלן היו הגבוהים ביותר (157 מטר).
היסטוריה > ימי הביניים והרנסאנס > הרנסאנס באירופה

עם הרנסאנס והדגש על היחיד וההומאניזם בניגוד לדת, יוחסו מבנים לאדריכלים כמו מיכלאנג'לו, פיליפו ברונלסקי (קתדרלת סנטה מריה דל פיורה בפירנצה), דונטו ברמנטה ואנדראה פלדיו, והחלה עבודת היחיד. לא היו קווים מבדילים בין אמן לאדריכל, מהנדס, ומקצועות קרובים (בנאי ופסל). בתקופה זו, אמן עדיין היה יכול לתכנן גשר, משום שעבודת הבנייה הייתה כרוכה בפחות חישובים הנדסיים מורכבים, והייתה מבוססת גם על האינטואיציה והניסיון שהיו לאיש האשכולות של אותה תקופה, שזה לא היה מקצועו היחיד.
היסטוריה > העת החדשה > המהפכה התעשייתית

בתקופת המהפכה התעשייתית, עם הוספת והרחבת הידע בתחומים מדעיים כהנדסה, מיכון וטכנולוגיה, לצד עליית חומרים וטכנולוגיה חדישה, כמו פרופילי פלדה ששימשו לבניית מפעלים, האנגרים, גשרים, מסילות ברזל ותחנות רכבת, ירד חלקו של האדריכל בתחומים הטכניים של הבניה, ועיסוקו התמקד באסתטיקת המבנה, השימושיות שלו, והקונטקסט שלו בממד המרחבי, בממד החברתי ובממד הזמן. בשלב זה החלה עלייתו של "האדריכל הג'נטלמן" שעבד בדרך כלל עם לקוחות אמידים, התרכז בעיקר באיכויות חזותיות, שהגיעו מאבות טיפוס היסטוריים, וכך נולדה אדריכלות נאו-קלאסית, המוצגת בין השאר בבית האופרה בפריז, שנבנה מ-1860 עד 1874. במאה ה-19 בבוז-אר של פריז (Beaux-Arts) בצרפת, ההכשרה הייתה ביצירת סכימות מהירות, שחייבו ציורים יפים ללא דגש גדול על התוכן ואפשרויות הביצוע.
המהפכה התעשייתית פתחה את הדרך לצריכה המונית. מוצרים מקושטים, שהיו נחלתם של בעלי מלאכה יקרנים, הוזלו בייצור ממוכן. אסתטיקה נעשתה קריטריון גם עבור מעמד הביניים, אף על פי שלמוצרים המתועשים לא היה היופי והמקוריות, שבאו לידי ביטוי במוצר המוגמר בתהליך הייצור הידני. אדריכלות ורנקולרית הפכה ליותר דקורטיבית, כאשר בוני הבית יכלו להשתמש בעבודתם בעיצוב האדריכלי של זמנם על ידי שילוב מאפיינים שמצאו בספרי דפוס וכתבי עת אדריכליים, כמו שערים, דלתות, חלונות, קירות, גגות, פרזול, מתקני רחצה ורהיטים.
היסטוריה > העת החדשה > אדריכלות מודרנית

בתחילת המאה ה-20, אי שביעות רצון כללית מהאדריכלות המתחדשת (ארמון וסטמינסטר בלונדון, 1870) ומהעיטורים המפוארים, הביאה לעלייתם של רעיונות חדשים, שהיו מבשריה של האדריכלות המודרנית. ב-1907 נוסד ורקבונד, איגוד האדריכלים, המעצבים והתעשיינים הגרמני, כדי לקדם את העיצוב בתעשייה בגרמניה וליצור מוצרים מתועשים איכותיים יותר. בתקופה זו החל מקצוע העיצוב התעשייתי.
בשנת 1919 נוסדה בגרמניה אסכולת הבאוהאוס, שראתה את האדריכלות כהרכבה ושילוב של אמנות, אומנות וטכנולוגיה. כשהחלו נאמניה לעסוק באדריכלות מודרנית, התנועה הייתה אוונגרדית עם יסודות מוסריים, פילוסופיים ואסתטיים, ועם נטייה פוליטית שמאלנית-סוציאליסטית שבאה לידי ביטוי גם באדריכלות. הם חיפשו את האמת בדחיית ההיסטוריה, ופנו אל הפונקציה כמחוללת צורה. המושג "Form Follows Function" (הצורה נובעת מהשימוש) שהטביע האדריכל האמריקאי לואיס סאליבן היה למוטו מרכזי בתפישה של האדריכלות המודרנית, וביטא את העדפת הצורות הפשוטות, המשקפות את השימוש שלהן, על פני עיטורים ותוספות קלאסיות. לצד אדריכלות זו, התפתחה אדריכלות אר דקו עם עיטורים גאומטריים ועיטורים מעולם האופנה ומתרבויות קדומות, שהייתה מבוססת גם על זרמים אוונגרדיים באמנות כמו קוביזם, קונסטרוקטיביזם ופוטוריזם.
באותה תקופה היו האדריכלים לדמויות חשובות, וכונו "מאסטר". האדריכלות המודרנית המאוחרת עברה גם היא לתחום הייצור ההמוני בשל פשטותו של ייצור זה, יעילותו והתאמתו לרוח הזמן. הבאוהאוס ידוע כאחד ממקומות הולדתה של האדריכלות המודרנית, ואמנים מוכרים רבים למדו ולימדו בו. בזמן מלחמת העולם השנייה סגרו הנאצים את בית הספר של הבאוהאוס, ותלמידים רבים נמלטו למדינות שונות, שם הפיצו את רעיונות האדריכלות המודרנית.
בין האדריכלים שפעלו ברוח זו, בלט אדולף לוס האוסטרי, שכתביו השפיעו רבות על כמה מאבות האדריכלים המודרניסטים: ולטר גרופיוס הגרמני, מייסד הבאוהאוס, אדריכל ומורה רב השפעה על דור אדריכלים במאה ה-20; לודוויג מיס ון דר רוהה שהשפעתו הייתה דומה ורבה, והיה מ"מייבאי" הגישה המודרניסטית לצפון אמריקה; לה קורבוזיה השווייצרי, שהיה הראשון שהבין את הפוטנציאל הגלום בבטון מזוין, תוך הגיית תוכנית אב לפריז הכוללת גורדי שחקים המיועדים למגורים, שטחים פתוחים נרחבים, וחניה תת-קרקעית, תוכנית שהייתה מהפכנית בשנת 1925, ופרנק לויד רייט האמריקאי. רייט פיתח אדריכלות סביבתית, שבה צורת הבית הוגדרה על ידי סביבתו ועל ידי תכליתו, במטרה לקדם הרמוניה בין הגורם האנושי לבין עולם הטבע, עם דוגמאות מובילות כמו הבית על האשד ובית רובי.
משנות ה-60 של המאה ה-20 החלה מגמה של התדרדרות באופן שבו תפס הציבור את האדריכלות. הסיבות לכך היו בניינים בעלי חזות חסרת משמעות, סטריליות, אחידות, כיעור, וגורמים פסיכולוגיים שהיו נעוצים בפולחן של שבירת המוסכמות שהחל באותה תקופה, כמו הקבוצה שהנהיג דני האדום.
היסטוריה > העת החדשה > אדריכלות פוסט מודרנית

המקצוע האדריכלי ניסה למלא את דרישות הציבור הרחב על ידי יצירת אדריכלות פופוליסטית יותר ברמה החזותית, גם במחיר של הקרבת העומק לטובת רדידות, בהתאם לרוח הפוסטמודרניזם. טענתו של האדריכל רוברט ונטורי, אבי הפוסט-מודרניזם באדריכלות, ש"סככה מקושטת" (בניין רגיל שנבנה באופן פונקציונלי מבפנים וקושט מבחוץ) עדיפה על פני "ברווז" (מבנה שבו הצורה והפונקציה נשקלים יחד), היא דוגמה לגישה הזו.
לצד ניסיון זה למלא את דרישות הציבור, חלק אחר של האדריכלים, ובעלי מקצוע שאינם אדריכלים, הגיבו בגישה ישירה אל מה שנחשב בעיניהם לשורש הבעיה: הם הרגישו שהאדריכלות איננה עניין פילוסופי או אסתטי אישי, אלא עליה להתחשב בצרכים היומיומיים של האנשים, ולהשתמש בטכנולוגיה על מנת ליצור סביבה שנעים לחיות בה. התנועה של מתודולוגיית העיצוב, שכללה אדריכלים כמו כריס ג'ונס וכריסטופר אלכסנדר, החלה לחפש אחר תהליך עיצוב כוללני יותר, על מנת לקבל מוצר טוב יותר. מחקרים רחבים נעשו בתחומי ההתנהגות, הסביבה ומדעי החברה, על מנת לספק מידע בנושאים אלה לתהליך התכנון.
כאשר האדריכלות הכירה בצרכים רבים נוספים, ומורכבות המבנים עלתה בשירותים שסיפקו, נעשתה האדריכלות רב-תחומית (אנ'), וחייבה צוות של מקצוענים על מנת לבצע אותה, כשהאדריכל הוא אחד מני רבים, לפעמים ראש הצוות ולפעמים לא. גם במצב זה של האדריכלות, אינדיבידואליות עדיין מהווה ערך חשוב בבניינים הנחשבים כסמלי תרבות. מוזיאון ומרכז לאמנויות הפכו למקומות המציגים ניסיונות חדשים בעיצוב, כמו סינמה סיטי ירושלים.
תאוריה ומחקר > תפקיד האדריכלות

בניינים הם יצירות בולטות של בני האדם, ומגוונים בתכנון, בפונקציה ובאופן בנייה במדינות מתועשות ובמדינות "העולם השלישי". תפקיד האדריכל מגוון גם כן, ולחזון (או להיעדר החזון) של האדריכל בציבור שבו הוא פועל, יש השפעה על הסביבה הבנויה, ועל האנשים הפועלים בסביבה זו.
כישורי האדריכל באים לידי ביטוי באופנים שונים, החל מתכנון פרויקטים רחבים כמו גורדי שחקים, בתי חולים, אצטדיון או שדה תעופה ועד לפרויקטים פשוטים יותר כמו מבני מסחר, מגורים ופיתוח השטח. פרויקטים ודוגמאות אדריכליות מהווים סמלי תרבות ופוליטיקה, כמו המוביל הארצי או תעלת הימים בישראל. האדריכל הוא החלון לאדריכלות מול הציבור. לאדריכל יש תפקיד מרכזי בתכנון ויישום של הסביבה שבה אנו חיים, גם במציאות שבה משתנים יחסי הכוחות. הדיאלוג העיצובי והאידאולוגי בין האדריכל לציבור מתבטא בתוצאה הפיזית והוויזואלית בשטח.
תאוריה ומחקר > היקף ויעדים

לפי החיבור הראשון ששרד על הנושא, "על אודות האדריכלות" של האדריכל הרומי ויטרוביוס, בנייה טובה מאופיינת ביופי, עמידות ויעילות (אנ'), או במילותיו הלטיניות של ויטרוביוס: "Firmitas, Utilitas, Venustas" שפירושן "יציבות (מבנית), שימושיות ואטרקטיביות". האדריכלות היא איזון ותיאום בין שלושת האלמנטים האלה, המכונים לעיתים "המשולש הוויטרוביאני", כשאף אחד מהם אינו גובר על האחרים. אדריכלות מודרנית עונה על דרישת מבניות, פונקציונליות ואסתטיות. לגישת האדריכלות המודרנית, הפונקציונליות כוללת גם את חוויית המשתמש (הפונקציות הפסיכולוגיות) ואת תחושת האסתטיות שהוא מקבל (הפונקציות האסתטיות).
אדריכלות היא נושא רב תחומי, הכולל מתמטיקה, מדע, אמנות, הנדסת מבנים, טכנולוגיה ועיצוב תעשייתי, גאוגרפיה ואקולוגיה, מדעי החברה (כלכלה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה ועבודה סוציאלית), נגישות, פוליטיקה (ממסד תכנוני), היסטוריה ופילוסופיה. במילותיו של ויטרוביוס: "האדריכלות היא מדע, התלוי במדעים רבים אחרים, ומקושט בחכמות רבות ומגוונות. בעזרת האדריכלות ניתן לשפוט את יצירות האמנות מהתחומים האחרים". הוא מוסיף כי אדריכל צריך להיות מצוי היטב בתחומים כמו מוזיקה, אסטרונומיה, ופילוסופיה היא החביבה ביותר. לפילוסופיה של כל אדריכל תמיד יש התייחסות כשמדברים על גישתו התכנונית: קלאסיציזם, רציונליזם, אמפיריציזם, סטרוקטורליזם, פוסט סטרוקטורליזם, ופנומנולוגיה הן כולן גישות פילוסופיות שמשפיעות על האדריכלות. בסוף המאה ה-20 נוספה תפיסה חדשה של קיימות. באדריכלות בת קיימא, הבניין ידידותי לסביבה בייצור חומריו, בהשפעתו על הסביבה הטבעית והבנויה, ובשימוש שהבניין עושה במקורות אנרגיה שאינם בני-קיימא לחימום, קירור, תאורה, מים וניהול פסולת. תפיסה זו גרמה בין השאר ליצירת אדריכלות סולרית ושימוש בטוחן אשפה ביתי.
תאוריה ומחקר > תכנון ובנייה

ההבדל בין אדריכלות לבנייה הוא באופי המיזם. לפי ניקולאוס פבזנר (אנ'), היסטוריון מתחילת המאה ה-20, "סככת אופניים היא בניין. קתדרלת לינקולן היא יצירה ארכיטקטונית". באדריכלות מודרנית, חלוקה זו איננה ברורה כל כך. "ארכיטקטורה ללא ארכיטקטים", ספרו של ברנרד רודופסקי, קובע כאדריכלות תחום רחב של מבנים שתוכננו ונבנו על ידי אנשים שאינם אדריכלים. ככל שהולכים אחורה בהיסטוריה, יש הסכמה רחבה יותר מה מוגדר כאדריכלות, משום שהזמן הוא מסנן יעיל. ויטרוביוס החשיב בנין טוב כאדריכלות, ועורר את השאלה אם אין אדריכלות רעה. פתרון לשאלה זו, נוכח כמות המבנים הגדולה במאה ה-21, קובע כי האדריכלות היא מה שעושה האדריכל. הגדרה זו קובעת את הדגש על האבולוציה של האדריכלות ושל האדריכל.
אדריכלות היא גם אמנות של עיצוב הסביבה הבנויה האנושית. ניתן להשתמש במבנים, עיצובי נוף, ותכנוני רחוב על מנת לתת אופי פונקציונלי ואסתטי לחלל העירוני. התכנון נעשה על ידי חומרים, מרקם, צבעי קירוי וקירות, ומבליט או ממזג את המבנה עם סביבתו. מאפייני בניין, כמו כרכובים, גמלונים, כיפה, כניסות, וחלונות, מחזקים או מחלישים חלקים מהבניין, כפי שנעשה בכנסיית סנטה מריה דל פיורה בפירנצה. תכנון נוף יוצר פרטיות ומונע צפייה ישירה אל אתר או ממנו, ומוסיף צבעוניות לבניין בעזרת צמחים ועצים. מאפייני רחוב כמו גדרות, מדרכות, נתיבי אופניים, ספסלים ותאורה, מוסיפים בטיחות והפרדה בתנועה במרחב של הולכי רגל, רוכבי אופניים וכלי רכב.
תאוריה ומחקר > תאוריה ומעשה

יש חשיבות רבה לתאוריה בעבודה המעשית של האדריכל, אף כי אדריכלים רבים מתנגדים לתאוריה, בטענה שהיא "סטרילית" ומגבילה את חופש היצירה שלהם. ויטרוביוס כתב: "פרקטיקה ותאוריה הם ההורים. פרקטיקה היא המחשבה התכופה והמתמשכת על אופן ביצוע העבודה, או על הפעולה הפשוטה ביותר על מנת לשנות את החומר בצורה הטובה ביותר. תאוריה היא התוצאה של חשיבה זו, המסבירה ומציגה כיצד בוצע שינוי בחומר על מנת לענות על המטרה שאנו מעוניינים בה. האדריכל שהוא פרקטי בלבד, אינו מסוגל להסביר את הסיבות לצורות שהוא משתמש בהן. זה שהוא תאורטי בלבד, גם כן נכשל בכך שהוא תופס את הצל ולא את התוכן. מי שהוא גם תאורטי וגם פרקטי, חמוש באופן כפול: הוא מסוגל לא רק להוכיח את טיב העיצוב והתכנון, אלא גם לבצע אותו".
סגנונות אדריכליים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הכשרת אדריכלים

לימודי אדריכלות הם רב תחומיים, ומשלבים קורסים מתחומי המדעים המדויקים, מדעי החברה והאמנות. הם כוללים, בין השאר, לימודי תולדות האדריכלות, תולדות האמנות, הבעה גרפית וגרפיקה ממוחשבת, גאומטריה, מתמטיקה, פיזיקה, עיצוב, מורפולוגיה, מדעי החברה, הנדסה של מבנים, ותכנון עירוני. כן ישנם קורסים מתמחים בנושאים כגון אדריכלות נוף, עיצוב פנים, בנייה ואקלים, עיצוב תעשייתי וממסד תכנוני.
לצד הקורסים השונים, מתקיימות במשך שנות הלימוד סדנאות ("סטודיו") לתכנון, שבהן מתמודדים הסטודנטים עם משימות תכנון ברמת מורכבות הולכת וגדלה. בסיום כל סמסטר נערכת הגשה, שבה מציגים הסטודנטים את הפרויקטים שנעשו על ידם. במלוא השנה החמישית ללימודים נערך סטודיו של פרויקט גמר, ובסופו מוגש פרויקט בהיקף ובמורכבות גדולה מהשנים הקודמות. פרויקט זה אמור לייצג את הכישרון האישי והכלים שנרכשו על ידי כל סטודנט במהלך הלימודים.
אדריכלות ואמנות

לפי נכסי התרבות שהותירה האדריכלות משחר ימי האנושות, אדריכלות היא אמנות נעלה, הדרגה הגבוהה ביותר של האמנות. היא "אם האמנויות" כדברי ארנסט גומבריך, "אב וראשון" כדברי מרטין בובר, ו"הדרגה הגבוהה ביותר של האמנות" על פי מיכלאנג'לו. פרופסור אהרון קשטן הגדיר את האדריכלות כחוויה בהרצאותיו בתולדות הארכיטקטורה בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון. אדריכל אינו רק "טכנאי" הפותר בעיות תפקודיות ועונה לצורכי הלקוח בלבד, אלא אמן כמו צייר, פסל או כוריאוגרף, כאשר במקביל לאמנות זו, הוא יוצר תחת אילוצים נתונים כמו גודל השטח וגובה התקציב. היצירה האדריכלית היא שימושית (פונקציונלית), אך לצד השימושיות יש לה גם ערך אמנותי כיצירה. האדריכלות עוסקת ברוח ובחומר בד בבד, ואף על פי האילוצים בעת התכנון והעיצוב, היא מתעלה ליצירה אמנותית, המותירה את רישומה והשפעתה במי שצופה בה, כדוגמת בניין אמפייר סטייט בניו יורק, שנחשב לאחד משבעת פלאי העולם המודרני. דוגמאות לפלאים אדריכליים קדומים הן הגנים התלויים בבבל, ששולב בהם גם תכנון נוף, או הענק מרודוס ששולב בו גם פיסול.
תחומים משיקים

תכנון ערים ואזורים
אדריכלות נוף
עירוניות נוף
עיצוב פנים
ראו גם

בנייה
שימור מבנים
בנייה ירוקה
האקדמיה הבינלאומית לאדריכלות
עיצוב תעשייתי
לקריאה נוספת

ירון גולני, שער לארכיטקטורה, תל אביב: דביר, 1999.
אבא אלחנני, הארכיטקטורה כאמנות וכמדע, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1982, ספרית אוניברסיטה משודרת.
אבא אלחנני, המאבק לעצמאות של האדריכלות הישראלית במאה ה-20, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1998.
ויטרוביוס, תרגום: רוני רייך, על אודות האדריכלות: בעשרה ספרים, תל אביב: דביר, 1998.
מתיו פרדריק, 101 דברים שלמדתי בבית הספר לארכיטקטורה, תל אביב: הוצאת בבל וידיעות ספרים, 2018.
ביאורים

↑  דוגמה לתקנון היא קביעתו של רונלד סטורס כי המבנים בירושלים ייבנו בחיפוי אבן ירושלמית.
↑  כמו מריו בליני המתכנן ריהוט בין השאר עבור חברת נטוצי.
↑  עיצב את דירתו הפרטית של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן, ועיצב את הרעיון, הקונספט ושם המותג של מגדלי YOO שנבנו בתל אביב.
↑  פרסום של אדריכל ישראלי: "תהליך העבודה מותאם לצורכי הלקוח משלב בחירת הנכס או האתר, דרך כל שלבי התכנון, הבנייה, והפיקוח, עד לשלב ההום סטיילינג הכולל את בחירת חומרי הגמר, הריהוט, התאורה והאומנות. אנו יוצרים חללים יוצאי דופן, מעוררי השראה, נעימים, יפים ונוחים, במסגרת רצונות ותקציב לקוחותינו".
הערות שוליים

↑  דוגמה לדלפק נגיש לקבלת שירות בישיבה שנעשה בתוכנת אוטוקאד
↑  ג'יימס מורגן, Dig pinpoints Stonehenge origins, BBC, ‏21 בספטמבר 2008 (באנגלית)
↑  Chris Jones, MGS Architects, Australia
↑   אסתר זנדברג, הקטלוג שטילטל את עולם האדריכלות הגיע סוף סוף לאינטרנט, באתר הארץ, 20 ביוני 2018
↑  ברנרד רודופסקי, ארכיטקטורה ללא ארכיטקטים, באתר המוזיאון לאמנות מודרנית, ‏1964-11-11–1965-02-07 (באנגלית)
↑  ברנרד רודופסקי, ארכיטקטורה ללא ארכיטקטים (עמ' 1–137), באתר המוזיאון לאמנות מודרנית, ‏1964 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294825105171  BNE: XX4576290  BnF: cb133183211 (data)  GND: 4002851-3  LCCN: sh85006611  LNB: 000057204  NARA: 10639354  NDL: 00565563  NKC: ph118586  TDVİA: mimari 
מקדש וירופקשה בהמפי, הודו
חאן אל-עומדאן בעכו
קתדרלת במברג, מעוצבת בסגנון רומנסקי גרמני
קתדרלת שארטר המתאימה לאדריכלות גותית
בית המקהלה הגבוה של קתדרלת קלן, בסגנון גותי קורן (Rayonnant)
בניין קרייזלר בניו יורק, דוגמה לסגנון אר דקו
טאג' מאהל, הודו
מגדל סוויס רה, לונדון
סטודנטים לאדריכלות בונים דגם של מבנה לפי שרטוט, בטכניון, חיפה, 1946
שרון גלס

| --- | --- |
שרון גלס בטקס חלוקת פרסי אמי ב-1991
שרון גלס בטקס חלוקת פרסי אמי ב-1991
 לידה:  31 במאי 1943 (בת 81) לוס אנג'לס שבקליפורניה שבארצות הברית
 שם לידה:  Sharon Marguerite Gless 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 בן או בת זוג:  Barney Rosenzweig (1991–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (1986)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (1987)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.sharongless.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שרון מרגריט גלס (באנגלית: Sharon Marguerite Gless‏; נולדה ב-31 במאי 1943) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בשל תפקידיה בסדרות כמו "קגני ולייסי" ו"הכי גאים שיש". זוכת שני פרס אמי ושני פרס גלובוס הזהב.
גלס נודעה בתפקידה בסדרת המשטרה משנות ה-80 "קגני ולייסי" ששודרה ברשת CBS בשנים 1982-1988, בתור כריסטין קגני. התפקיד זיכה אותה בשני פרסי אמי ובפרס הגלובוס. קודם לכן היא שיחקה את מגי פילבין, מזכירתם הצעירה והקלאסית של אדי אלברט ורוברט וגנר בסדרת הטלוויזיה "Switch" ברשת CBS בשנים 1975-1978. גלאס הופיעה גם בתור דבי נובוטני, אמו התומכת והשתלטנית של מייקל (האל ספרקס) בסדרת הדרמה "הכי גאים שיש" ששודרה בשנים 2000-2005. נכון ל-2007 היא משחקת את מיידלין ווסטן, אמו של מייקל ווסטן (ג'פרי דונובן) בסדרה "Burn Notice" ברשת "Network".
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

גלס נולדה בשנת 1943 בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא עבדה כמזכירה בסוכנויות הפרסום "Grey Advertising" ו"Young & Rubicam" בלוס אנג'לס. לאחר מכן עבדה בחברות ההפקות העצמאיות "Sassafras Films" ו"General Film Corporation". לאחר שהחליטה לעשות הסבת מקצוע למשחק היא החלה ללכת לשיעורי משחק וב-1974 חתמה על חוזה עבודה ל-10 שנים עם "Universal Studios". 
גלס הופיעה בכמה סדרות וסרטי טלוויזיה של הרשת, וכיכבה לצד אדי אלברט ורוברט וגנר בסדרה "Switch".