stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורינגה רותמית

| מורינגה רותמית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מורינגיים
סוג:: מורינגה
מין:: מורינגה רותמית
שם מדעי
 Moringa peregrina ‏Fiori, 1911
מורינגה רותמית (מוֹרִינְגָה רָתְמִית, שם מדעי: Moringa peregrina) היא צמח סודאני לא בשרני, שמוצאו טרופי, והוא גדל בקרקעות שאינן מלוחות. למורינגה יש פרחים ורודים והפירות הם בצורת אפונה המורכבת משלושה חלקים. מזרעי המורינגה מפיקים שמן.
העלים של הצמח מנוצים פעמיים. העלעלים נושרים ומה שנשאר זה צירי העלה המקבלים תפקיד הטמעה, והם נושרים כהתאמה למחסור במים, משום שהצמח גדל בעיקר בנאות מדבר. הוא מכונה גם The Ben tree.
מורינגה רותמית הוא עץ נדיר, הגדל בארץ לאורך בקע ים המלח בתפוצה מקוטעת. הוא נראה כרותם גדול, והוא בולט בפריחתו בגווני ורוד-לבן, מן האביב ועד לסוף הקיץ. פריו הוא תרמיל ארוך, הנותר תלוי על העץ גם לאחר פיזור הזרעים. מורינגה רותמית הוא צמח מוגן בישראל.
בת משפחתה, מורינגה מכונפת, נחשבת כיום כאחד מעצי המרפא המוכרים ברפואה העממית.
בעת העתיקה נעשה שימוש בזרעיה של המורינגה הרותמית להפקת שמן משובח לתעשיית הבשמים.
הערות שוליים

↑  מורינגה רותמית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  זהר עמר ואלרון זבטני, [https://www.ariel.ac.il/wp/judea-and-samaria-research-studies/wp-content/uploads/sites/144/2023/02/%D7%96%D7%94%D7%A8-%D7%A2%D7%9E%D7%A8-%D7%95%D7%90%D7%9C%D7%A8%D7%95%D7%9F-%D7%96%D7%91%D7%98%D7%A0%D7%99.pdf#page=257 שמן מורינגה רותמית )peregrine Moringa )ושימושיו
במרחב הארץ־ישראלי בעת העתיקה], מחקרי יהודה ושומרון לא, 2, 2022, עמ' 257-221
מואסניט

| --- | --- |
מואסניט 4.1 מ"מ שנמצא על ידי שפע ימים
מואסניט 4.1 מ"מ שנמצא על ידי שפע ימים
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  SiC
 מערך קריסטלוגרפי:  הקסגונלי
 צורת הגביש:  בדרך כלל כתכלילים במינרלים אחרים
 צבע:  שקוף, צהוב, ירוק, כחול, שחור
 ברק:  ברק יהלום עד מתכתי
 שקיפות:  שקוף
 פצילות:  בלתי מובחנת (0001)
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  9.25-9.5
 משקל סגולי:  3.218–3.22
 שרטוט:  אפור ירקרק
 מינרלים נלווים:  ברזל, יהלום, גארנט, אוליבין, וקוורץ
מואסניט הוא מינרל נדיר מאוד. דרגת הקושי שלו היא 9.25-9.5 בסולם מוס שהיא הקרובה ביותר בכל החומרים בטבע לדרגת קשיותו של היהלום (10 בסולם מוס).
גילויו וזיהויו

המינרל נקרא על שם אנרי מואסאן, כימאי יהודי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1906, אשר גילה אותו על מעטפת של מטאוריט בקניון דיאבלו שבאריזונה בשנת 1893.
תחילה הוא סבר כי הגבישים הם שברי יהלומים עקב קשיותם הרבה ורמת הבוהקות הגבוהה שלהם, אך בשנת 1904 הוא זיהה גבישים אלו כ-SiC – צורן קרביד.
עד לשנת 1950 הנחת היסוד הייתה כי מקורו של המינרל במטאוריטים. בשנת 1959 נתגלה המינרל במכרה יהלומים קימברליטי שביקוטיה. מקור המואסניט בטבע נחקר גם בשנת 1986 על ידי הגאולוג האמריקאי צ'ארלס מילטון.
מחקרים הראו כי מואסניט נוצר בטבע כתכלילים ביהלומים, בקסנוליטים ובסלעים אולטרה-מאפיים בקימברליט ובלמפרואיט.
שימושיו

עקב הנדירות של המואסניט וקרבתו בתכונותיו ליהלום, בשנת 1988 נרשם פטנט על ידי Charles Eric Hunter בנוגע לייצורו כחומר סינתטי. מאז הוא משמש כחיקוי ליהלום בתעשיית התכשיטים, עקב קשיותו הרבה ומקדם השבירה (RI) הגבוה שלו, שמשווה לו בוהק מיוחד העולה ברמתו על זה של היהלום. אם מסתכלים על המואסנייט דרך פאסטות הכתר, ההכפלה של הפאסטות האחוריות נראית בבירור גם במשקפת 10.
גילוי מואסניט בישראל

חברת "שפע ימים (א.ט.מ.) בע"מ" שעסקה בחיפוש של יהלומים, אבני חן וזהב בצפון ישראל, דיווחה החל משנת 2001, כי במסגרת פעילותה מצאה גבישי מואסניט - באותה עת היה הגדול שבהם בגודל של 3.5 מ"מ. בחודש אוגוסט 2012 דיווחה החברה על מציאת גביש בגודל 4.1 מ"מ. בחודש דצמבר 2015 דיווחה החברה כי מצאה גביש נוסף של מואסניט בגודל 4.14 מ"מ.
ב-2016 פעלה החברה תחת הערת עסק חי לגבי יכולתה להמשיך ולהתקיים. באוקטובר 2018 החליט דירקטוריון החברה על מכירתה כשלד בורסאי.
ביאורים

↑  פאסטות (Facets) הן משטחי הליטוש, כאשר יוצרים משטחי ליטוש בזוויות שונות על פני היהלום, נשברות קרני האור אשר חודרות אל היהלום וחוזרות בזוויות שונות, וכך נוצר הזוהר והברק. הפאסטות בחלקו העליון של היהלום נקראות פאסטות הכתר.
הערות שוליים

↑  Xu J. and Mao H. (2000). "Moissanite: A window for high-pressure experiments".Science 290 (5492): 783–787. Bibcode 2000Sci...290..783X. doi:10.1126/science.290.5492.783. PMID 11052937
↑  Henri Moissan (1904). "Nouvelles recherches sur la météorité de Cañon Diablo". Comptes rendus 139: 773–786.
1 2  Di Pierro S., Gnos E., Grobety B.H., Armbruster T., Bernasconi S.M., and Ulmer P. (2003). "Rock-forming moissanite (natural α-silicon carbide)". American Mineralogist 88: 1817–1821.
↑  J. Bauer J. Fiala, R. Hřichová (1963). "Natural α–Silicon Carbide". American Mineralogist 48: 620–634
↑  H. E. Belkin, E. J. Dwornik (1994). "Memorial of Charles Milton April 25 1896 – October 1990". American Mineralogist 79: 190–192.
↑  http://www.charlesandcolvard.com/index.cfm
↑   ו-
↑  מואסנייט – האבן המדהימה - Cinnyris - תכשיטי יוקרה, באתר https://cinnyris.co.il/, ‏2023-01-20
↑
↑  Shefa Yamim (A.T.M) Ltd., www.shefayamim.com
↑  גיא בן סימון, ‏הטיפ של הרבי מלובביץ' שהתגלגל לבורסה מסיים כשלד בורסאי, באתר גלובס, 11 באוקטובר 2018
מואסניט 3.5 מ"מ שנמצא על ידי שפע ימים
מורינה

מורינה הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".
תולדותיה

"מורינה" אורגנה בעקבות המידע שהגיע אל אנשי המוסד לעלייה ב' בשנת 1943, לפיו ממשלת בריטניה קיבלה החלטה סודית לאפשר לכל יהודי אשר יגיע לטורקיה להמשיך ולעלות לארץ ישראל. ההחלטה המריצה את אנשי המוסד לעלייה ב' לארגן אוניות להבאת היהודים לטורקיה. באוגוסט 1944 ארגן המוסד לעלייה ב' שלושה כלי שיט להעברת יהודים מרומניה לטורקיה. תחת המרשל יון אנטונסקו הייתה רומניה בעלת ברית של גרמניה הנאצית, והמסע מרומניה לטורקיה תוכנן מתוך הנחה שהבריטים יאפשרו לנוסעים להמשיך בדרכם לארץ ישראל.
ב-3 באוגוסט 1944 הפליגו מנמל קונסטנצה ברומניה שלוש אוניות: "מורינה" כשעל סיפונה 308 מעפילים, "בולבול", שעל סיפונה היו 390 מעפילים, ו"מפקורה" שעליה היו כ-315 מעפילים. האוניות הפליגו יחד.
"מורינה" ו"בולבול" הגיעו בשלום לאיסטנבול, ומשם נסעו המעפילים ברכבת לארץ ישראל; ואילו "מפקורה" הותקפה על ידי צוללת 25 מייל צפונית מזרחית מהנמל הטורקי אינאדה (İğneada), במערב הים השחור, וטבעה. הגרמנים סברו שהיו בה קצינים פולנים שהיו בדרכם לצבאות בעלות הברית. יש הטוענים שלא הייתה זו צוללת גרמנית אלא צוללת רוסית (ShCh-215)‏
הערות שוליים

↑  בדיעבד, היה זה ימים ספורים לפני הדחתו של אנטונסקו מהשלטון.
↑  מידע, באתר uboat (באנגלית).
מונטיאק פוהאט

מונטיאק פוהאט (שם מדעי: Muntiacus puhoatensis), הוא ככל הנראה מין חדש וננסי של מונטיאק (סוג אייל), אשר התגלה רק בשנת 1997 על ידי חוקרי טבע וייטנאמים, ובכך הוא בין מיני המונטיאקים האחרונים שהתגלו בשנות ה-90 של המאה ה-20.
מידע כללי

המין התגלה בהר פוהאט בווייטנאם סמוך לגבול עם לאוס, וייתכן שהוא מהווה למעשה תת-מין זוטר של מונטיאק רוזוולט. בתחומי מחייתו ידועים מספר מיני מונטיאקים חדשים שהמידע אודותם מועט: מונטיאק אנאמייט, מונטיאק העלה, מונטיאק רוזוולט, מונטיאק פי ומונטיאק גונגשאן. נכון ל-2016, אין שום מידע זמין לגבי המראה או האקולוגיה שלו, ומרבית הנתונים אודות התפוצה, בית הגידול והאיומים עליו, מגיעים מנתוני הרשימה האדומה של IUCN.
מונטיאק פוהאט תואר לראשונה בשנת 1997 במאמר במגזין מדעי על ידי חוקר הטבע הווייטנאמי לי טרונג טראי ועמיתיו, בהתבסס על גולגולת יחידה עם קרניים שהללו אספו בהר פוהאט סמוך לכפר האן דיר במחוז קיונג פהונג בפרובינציית נג-אן שבצפון-מערב וייטנאם; אזור זה נמצא צמוד מאוד לגבול עם לאוס. ראיות נוספות אודות קיומו של מונטיאק זה נאספו שוב על ידי לי טרונג טראי באותו האזור, וכללו גולגולת נוספת עם קרניים, וזוג זנבות שזוהו כלא שייכות לאף מין ידוע אחר. חוקרים מערביים שקיבלו את הממצאים הללו אישרו שאכן מדובר כנראה במין חדש, אך בבדיקות גנטיות, נמצא שה-DNA שלו דומה מאוד לזה של מונטיאק רוזוולט, כך שייתכן שמדובר בתת-מין זוטר שלו. בנוסף, ידוע בבירור על נוכחות של מונטיאקי רוזוולט באזור פוהאט, כך שהמעמד הטקסונומי של המין לא ברור.
אזור פוהאט שבו המין התגלה, מתאפיין ביער ירוק וצפוף עם חופת יער סגורה, הממוקם על מדרונות תלולים בגובה של מעל 900 מטר מעל פני הים. באזור זה יש גם יערות משניים הסובלים מהשפעה אנושית - בעיקר בשולי המדרונות. אין שום מידע זמין לגבי האקולוגיה וההתנהגות שלו, וניתן להעריך שהוא דומה בכך לקרוביו.
מצב

מונטיאק פוהאט מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD) לאור חוסר הוודאות לגבי המעמד הטקסונומי שלו ברמת המין. נכון ל-2015, טרם התקבל מידע נוסף המאפשר להעריך את מצבו מחדש. האיומים על מונטיאק פוהאט צפויים להיות דומים לאלו של יונקים אחרים בהודו-סין בכלל, ושל מונטיאקים בפרט. האיום המשמעותי ביותר ללא ספק הוא הציד החוקי והלא חוקי עבור קיום או לצורך סחר בבשר בשווקים המקומיים, ויותר מכך, אפילו סחר אזורי כגון יבוא של בשר, עורות, וקרניים לסין הסמוכה. האיום מפני אובדן בית גידול הוא מינורי יחסית לאיום הראשון, אם כי בטווח הארוך הוא צפוי להשפיע על המין. הערכות של איומים ספציפיים עבור מין זה אינן אפשריות, בשל חוסר ודאות לגבי המעמד הטקסונומי שלו, כמו גם אי יכולת זיהוי ברורה בינו לבין מינים אחרים. הפעולה החשובה ביותר עבור מין זה, היא קביעת מעמדו הטקסונומי. לצורך כך משלחות מחקר זקוקות לצאת לאזור פוהאט ולנסות לאסוף משם דגימות נוספות שלו כדי לקבוע את הזיקה הגנטית שלו למונטיאק רוזוולט.
הערות שוליים

↑  מונטיאק פוהאט באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן |   |
| אייל אלדי | אייל אלדי |   |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |   |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |   |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |   |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |   |
| אייל נקוד | אייל נקוד |   |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |   |
| אייל דוד | אייל דוד |   |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |  |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |  |
מוד רוזנבאום

מוד רוזנבאום-לוי-בלומנטל (באנגלית: Maud Rosenbaum-Levi-Blumenthal, ‏13 בינואר 1902 - 3 במאי 1981) הייתה ספורטאית מצטיינת יהודיה-אמריקאית. בעלת מדליית ארד במשחקים העולמיים לנשים הראשונים (פריז 1922) בהדיפת כדור ברזל בשתי ידיים. הייתה טניסאית מצטיינת, אלופת איטליה בטניס 4 פעמים, בשנת 1933 זכתה ב-4 תארים, כולל אליפות מדינת ניו יורק ובשנת 1934 דורגה במקום 7 בארצות הברית.
ביוגרפיה

רוזנבאום נולדה וגדלה בשיקגו למשפחה יהודית עמידה. אביה, עמנואל רוזנבאום, היה תעשיין, בעל מפעל לייצור נעליים.
במשחקי העולם לנשים הראשונים שנערכו בפריז, צרפת ב-20 באוגוסט 1922 זכתה רוזנבאום במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בשתי ידיים בתוצאה של 17.37 מטר, אחרי לוסי גולדבולד מארצות הברית (20.22 מטר) וויולט גורד-מוריס מצרפת (19.85 מטר).
בקריירת הטניס שלה השתתפה רוזנבאום לראשונה באליפות צרפת הפתוחה בשנת 1926, אך לא הצליחה להגיע למשחקי הדרוג. באליפות שנערכה בשנת 1927 היא הפסידה בסיבוב הראשון לסימון מתיו מצרפת ב-3 מערכות (6-1, 4-6, 7-5)
כנציגת איטליה באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בשנת 1930 היא הגיעה לשלב חצי הגמר שבו הפסידה למדורגת ראשונה בטורניר אנה הרפר מארצות הברית בשתי מערכות (6-2, 6-3), ובכך הייתה לטניסאית האיטלקייה הראשונה שהגיעה לשלב חצי גמר בטורניר גראנד סלאם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1934 היא הגיעה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לדורותי אנדרוז מארצות הברית בשתי מערכות (6-1, 6-4).
חיים אישים

בשנת 1927 נישאה רוזנבאום בפריז לברון ג'יקומו ג'ורג'ו-לוי (1888-‏1969) והזוג עבר להתגורר ברומא. לזוג נולדה בת. בשנת 1934 היא התגרשה ונישאה בשנית בשנת 1935 לוולטר בלומטל, ברוקר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
רוזנבאום נפטרה ב-3 במאי 1981 בניו יורק.
שיאים אישיים

הדיפת כדור ברזל: 8.97 מטר (1922)
ראו גם

כל המנצחות במשחקי העולם לנשים מוויקיפדיה (בפולנית)
הערות שוליים

1 2  כל אתלטית הדפה כדור ברזל 3 הדיפות ביד ימין ו-3 הדיפות ביד שמאל. התוצאה הסופית היא סכום של ההדיפה הטובה ביותר ביד ימין וההדיפה הטובה ביותר ביד שמאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169200259 (data)  ISNI: 0000 0004 5100 2508  VIAF: 316738260   WorldCat (עם VIAF): 316738260
מדד ניירות ערך

מדד ניירות ערך הוא מדד המשקף את רמת המחירים הממוצעת של קבוצות מסוימות או ענפים מסוימים של ניירות ערך הנסחרים בבורסה לניירות ערך. המדד מחושב מתוך מחירי ניירות הערך, בדרך כלל על ידי חישוב ערכם המשוקלל. המדד משמש משקיעים הן להערכת רמת המחירים של ענף או קבוצה מסוימים, והן כבסיס להערכת ביצועים (Benchmark) למדידת ביצועים של תיקי השקעות ולהשוואה של ביצועים אלה ברמה יומית, חודשית, שנתית או רב-שנתית.
מדדי ניירות ערך העיקריים הם מדדי מניות ומדדי איגרות חוב. מדדי מניות בולטים בעולם הם מדד דאו ג'ונס ומדד נאסד"ק בארצות הברית, מדד ניקיי ביפן, מדד דאקס בגרמניה, ומדד הנג סאנג בהונג קונג.
קביעת המשקל של כל נייר ערך משתנה ממדד למדד: במדד דאו ג'ונס המניות השונות משוקללות לפי מחיריהן, וכך יכולה להיווצר הטיה לטובת מניות בעלות מחיר גבוה. במדדים אחרים משוקלל בדרך כלל שווי שוק של כל מניה ומניה, ובמדדים מסוימים נלקחת בחשבון רק "הסחורה הצפה" באותן מניות, כלומר רק המניות שנמצאות בידי הציבור ונסחרות בבורסה ללא הכללת מניות שמוחזקות על ידי בעלי השליטה בחברה.
כיוון שניירות ערך מחלקים למחזיקיהם דיבידנדים או ריבית, נהוגות במדדים שתי גישות לצעד זה:
מדד מחיר, המתעלם מהדיבידנדים המחולקים, כך שחלוקת דיבידנד, המורידה את שער נייר הערך, מורידה גם את המדד.
מדד השקעה או מדד תשואה כוללת, המניח שהדיבידנדים המחולקים הושקעו מחדש בניירות הערך שבמדד. כתוצאה מכך המדד אינו יורד כאשר ישנה חלוקה של דיבידנד.
מכשירי השקעה רבים, כמו קרנות נאמנות ותעודות סל, מנסים לחקות את מדדי ניירות הערך, דהיינו להניב תשואה דומה למדדים, ובאותה רמת סיכון. כלי השקעה אלה פופולריים בקרב משקיעים שרמות הידע, הניסיון או הזמן שהם יכולים להקצות לניהול תיק ההשקעות אינן גבוהות. לעומתם, יש מכשירי השקעה שמתיימרים להכות את המדד הרלוונטי.
הפופולריות של המדדים יוצרת עניין גם במכשירי השקעה נגזרים עליהם, כמו אופציות וחוזים עתידיים.
בישראל

בישראל מדדי המניות המובילים הם מדד תל אביב 125, ולצדו מדד תל אביב 35 שמשמש גם כנכס בסיס למסחר באופציות. במדדים אלה שקלול המניות השונות נותן משקל יתר לסחירות המניה, ולפיכך, חברה שמניותיה מוחזקות בשיעורים גבוהים על ידי הציבור, ולכן הסחירות היחסית במניותיה גבוהה יותר, זוכה לשקלול גבוה יותר אף מזה הנגזר משווי השוק של מניותיה. מצד שני, חברות שמשקלן גבוה מאוד, כמו טבע תעשיות פרמצבטיות, ששוויה היה עד לשנת 2017 שקול לעשרות אחוזים מהמדד, מוגבלות במשקלן במדד.
מדדי אג"ח מובילים הם מדדי התל בונד השונים (60, 40 ו-20).
חישוב המדדים מתבצע על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב, המשתפת פעולה עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
מורין פורסטר

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1930 מונטריאול, קנדה 
 פטירה:  16 ביוני 2010 (בגיל 79) טורונטו, קנדה 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 בן או בת זוג:  Eugene Kash (1957–1974) 
 צאצאים:  דניאל קאש, לינדה קאש 
 פרסים והוקרה:  פרס מולסון (1972)  שדרת הכוכבים של קנדה (2000)  היכל התהילה של המוזיקה הקנדית (1990)  פרס המושל הכללי לאמנויות המופע (1995)  קצינה במסדר הלאומי של קוויבק (2003)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קונקורדיה  מסדר אונטריו  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוטווה  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קולומביה הבריטית  שותף במסדר קנדה  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול 
 פרופיל ב-IMDb
 
מורין פורסטר בעת ביקור בישראל, 1961
מורין פורסטר (אנגלית: Maureen Forrester;‏ 25 ביולי 1930– 16 ביוני 2010) הייתה זמרת אלט אופראית קנדית-יהודייה.
חייה

מורין פורסטר נולדה בשם קתלין סטיוארט במונטריאול שבנפת קוויבק. היא גדלה בשכונת עוני במזרח מונטריאול. בגיל 13 נשרה מן הלימודים כדי לעזור בפרנסת המשפחה, שהיו בה עוד שלושה ילדים מלבדה, בעבודתה כמזכירה בחברת הטלפונים בל. היא הצליחה לממן לעצמה שיעורי פיתוח קול וזמרה אצל סאלי מרטין, פרנק ראו והבריטון ברנרד דיאמנט. את הרסיטל הראשון שלה נתנה ב-YWCA המקומי בשנת 1953. המלווה שלה היה ג'ון ניומרק, והופעתם זו הייתה פתיחה לשיתוף פעולה רב-שנים. הופעתה הקונצרטנטית הראשונה הייתה בביצוע הסימפוניה התשיעית של בטהובן עם התזמורת הסימפונית של מונטריאול בניצוח אוטו קלמפרר.
פורסטר סיירה רבות בקנדה ובאירופה עם Jeunesses Musicales. הופעתה הראשונה בניו יורק הייתה באולם הקונצרטים העירוני בשנת 1956. ברונו ולטר הזמין אותה לשיר בשבילו; הוא חיפש את האלט המתאים לביצוע והקלטה של הסימפוניה השנייה, "התחייה", של גוסטב מאהלר. הייתה זו ראשיתו של קשר חם, רצוף חיבה והרמוניה. ולטר היה תלמידו של מאהלר והדריך את פורסטר בפרשנות יצירותיו. היא שרה בביצועי הפרידה של ולטר מן הפילהרמונית של ניו יורק בשנת 1957.
פורסטר נודעה בביצועי מאהלר שלה ובכוח התמדה מרשים. היא יכלה להגיש עד 120 הופעות בשנה ובה בעת לגדל את חמשת הילדים שהביאה לעולם בנישואיה למנצח והמוזיקולוג היהודי יוג'ין קאש, והתגיירה בעקבותיו. היא נחשבה לבעלת דיקציה גרמנית יוצאת מן הכלל וחוש דרמטי מעולה, שהקנו לה שם של זמרת לידר מן השורה הראשונה. היא הופיעה דרך קבע גם בקונצרטים ובאופרות.
פורסטר הייתה בעלת הקול של ביאנקה קסטאפיורה בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות טינטין".
מורין פורסטר נודעה כמי שמעודדת מלחינים קנדיים ומשלבת דרך קבע את יצירותיהם בתוכניותיה, בייחוד בסיוריה בארצות אחרות. במשך השנים כיהנה בתפקידים שונים בקנדה וקיבלה תוארי כבוד רבים. בין השנים 1986 ל-1990 כיהנה כנשיאת אוניברסיטת וילפריד לוריה, ואולם הרסיטלים של האוניברסיטה נקרא על שמה.
בשנת 1986 פרסמה את ספר זיכרונותיה, Out of Character.
פורסטר נפטרה בשנת 2010 בטורונטו.
הערות שוליים

↑  תקוה ויינשטוק, מורין פורסטר, אם וזמרת, מעריב, 1 במרץ 1961; Eugene Kaellis, A unique voice is stilled on earth, Jewish Independent, August 20, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280627005171  PLWABN: 9810624744305606  BIBSYS: 48987  BNE: XX931102  BnF: cb138940463 (data)  CiNii: DA07988725  GND: 122862597  ICCU: UBOV562651  ISNI: 0000 0001 0863 4399  LCCN: n82101459  LNB: 000270591  MusicBrainz: c855d631-15c7-4731-9cfd-397796c78416  NKC: xx0123996  NLA: 35222807  NSK: 000596148  NTA: 072025050  RERO: 02-A003253759  SNAC: w6gb22c4  SUDOC: 15734584X  Trove: 871689  VIAF: 2656093   WorldCat (עם VIAF): 2656093
מאד

מאד (בהונגרית: Mád, במקורות היהודים נקראת לעיתים מאדע) הוא כפר בצפון-מזרח הונגריה, במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן. הכפר נמצא באזור הידוע בתעשיית היין של טוקאי. עד לימי השואה הייתה בכפר קהילה יהודית שנודעה בשל רבנים ידועי שם שכיהנו בה. מאד היא נקודת המוצא והסיום של דרך רבני הפלאים (הונגריה).
בית הכנסת בעיר
קהילה יהודית > היסטוריה

תעודות מראות על הימצאות יהודים באזור כבר במאה ה-17. מהמאה השמונה עשרה ידוע על קהילה יהודית מסודרת בכפר. היהודים עסקו בעיקר בתעשיית היין, שהייתה מפותחת באזור. מקצתם היו בעלי כרמים ומקצתם עסקו בייצור ומסחר ביין.
בית כנסת מפואר נבנה במאד בסוף המאה ה-18 והוא קיים עד היום.
עם פרוץ שואת יהודי הונגריה, רוכזו היהודים בבית הכנסת המקומי, ומשם הועברו  לעיר שאטוראליאויהיי, ומשם נשלחו ברכבות לאושוויץ שם נספו רובם. לאחר המלחמה חזרו מעט יהודים לכפר אך לאחר זמן קצר עזבוהו.
קהילה יהודית > מניין היהודים

| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 800 |  |
| 1880 | 882 | 3,471 |
| 1890 | 890 |  |
| 1910 | 729 |  |
| 1920 | 547 |  |
| 1930 | 370 |  |
| 1941 | 304 | 3,528 |
קהילה יהודית > רבני הקהילה

על אף היותה של קהילת מאד קהילה קטנה, היא נודעה ברבנים ידועי שם, שלחלקם יצא שם ברחבי הונגריה כולה ואף מעבר לה.
הרב הראשון של הקהילה שידוע לנו היה הרב משה ואהל, שנפטר שם בכ"ד באב ה'תקנ"ט, הרב משה ליטמן, הרב צבי הרש. משנת ה'תקס"ט כיהן כרב המקום בנו של הרב משה ואהל, הרב ישראל עוזר ואהל, עד לפטירתו בא' בשבט ה'תק"ף. לאחר פטירתו, מונה כרב המקום הרב עמרם רוזנבוים.
רבה של הקהילה בין השנים 1842 ו-1861 היה רבי נתן פייטל רייניץ (אבי משפחת הרבנים לבית רייניץ, ומחותנו של הרב אשר אנשיל יונגרייז מצ'נגר).
לאחריו, בין השנים 1861 ל-1881 פעל במקום הרב עמרם בלום, מחבר שו"ת בית שערים. הוא גם עמד בראש הישיבה שהייתה במקום עוד מתקופת רבנותו של סבו – ר' עמרם חסידא – שעלה להתיישב בצפת.
לאחריו נתקבל כרב יליד המקום – הרב אברהם יהודה הכהן שוורץ, מחבר שו"ת קול אריה. הוא היה רב המקום עד פטירתו בשנת 1883. לאחריו שימש ברבנות בנו, גם הוא יליד מאד – ר' נפתלי הכהן שוורץ, מחבר שו"ת בית נפתלי. גם הוא כאביו עמד בראש הישיבה במקום עד פטירתו הפתאומית בשנת 1897.
אחריו היה רב המקום – הרב מרדכי יהודה ליב וינקלר, מחשובי הרבנים במרכז אירופה באותה תקופה. בימיו הגיעה הישיבה במאד לשיא גדולתה. הוא שימש כרב המקום וכראש הישיבה עד פטירתו בהיותו זקן מופלג בשנת 1932.
לאחריו היה רב המקום הרב חיים צבי אהרנרייך, מחבר שו"ת קב חיים, עד פטירתו בשנת 1936. החליף אותו בנו הרב משה לייב אהרנרייך שנספה בשואה.
ילידי המקום

שאנדור לוי (1906 – 1929) היה יהודי-הונגרי. נפטר במאסר בבית הסוהר.
ארתור פטרי, עד 1899 פצאואר- Patzauer ( 1873 – 1918 או לפני כן) היה עיתונאי, משורר יהודי-הונגרי.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 341-342
מאד, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 202-204. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944),
מארי לואיז, דוכסית פארמה

מארי לואיז, דוכסית פארמה, או מריה לואיזה מאוסטריה (בגרמנית: Maria Louise von Österreich‏; 12 בדצמבר 1791 – 17 בדצמבר 1847) הייתה אשתו של נפוליאון בונפרטה, ולאחר תבוסתו מונתה בקונגרס וינה לדוכסית פארמה.
ביוגרפיה > ילדותה

מריה לואיזה נולדה בווינה ב-12 בדצמבר 1791, לפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמריה תרזה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה.
תקופת ילדותה הייתה תקופת המלחמות הנפוליאוניות, ומריה לואיזה הושפעה מאוד מסבתה מריה קרולינה מאוסטריה שתיעבה את המהפכה הצרפתית, שהביאה למות אחותה מארי אנטואנט, מלכת צרפת. בשנת 1805 ברחה משפחתה להונגריה ולאחר מכן לגליציה, ובשנת 1806 ויתר אביה על התואר "קיסר האימפריה הרומית הקדושה".
מריה לואיזה קיבלה חינוך מעולה, ושלטה מלבד לגרמנית אף באנגלית, בצרפתית, בספרדית, בלטינית ובאיטלקית. בהיות מריה לואיזה בת 15 מתה אמה, ואביה התחתן עם מריה לודוויקה מאוסטריה-אסטה.
ביוגרפיה > נישואיה לנפוליאון

בשנת 1809 התחדשה הלחימה בין צרפת לאוסטריה, ושוב נאלצה המשפחה הקיסרית להימלט להונגריה. באותה שנה נחתם הסכם שנברון, ולאחר מכן החליט נפוליאון שעליו לשאת אשה שתעמיד לו יורש. בתחילה ניסה נפוליאון להתחתן עם אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, אחותו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, אולם לאחר כישלון המגעים עם הרוסים, ביקש נפוליאון להתחתן עם מריה לואיזה, וב-7 בפברואר 1810 נחתם הסכם הנישואין על ידי קרל פיליפ שוורצנברג.
ב-11 במרץ 1810 התחתנה מריה לואיז על ידי שליח עם נפוליאון, שהיה מיוצג על ידי דודה הארכידוכס קרל, דוכס טשן, וב-27 במרץ נפגשה עם נפוליאון בקומפיין. ב-1 באפריל נחגגה החתונה הרשמית בכנסיית סן-ז'וזף בפריז, ולמחרת נערך טקס הכתרתה הרשמית בארמון הלובר.
מארי לואיז הייתה אישה צייתנית, והתאקלמה במהירות בחצר הקיסרית הצרפתית. בנוסף, טיפחה מארי לואיז קשרים חמים עם לואיז אנטואנט ז'אנה, דוכסית מונטבלו. על אף שנפוליאון עשה כל מאמץ לרצות את מארי לואיז, לא נוצרה אהבה לוהטת בין השניים, משום היותה ביישנית, שלא כמו ז'וזפין דה בוארנה - אשתו הקודמת של נפוליאון.
בעקבות החתונה נוצר קשר ידידותי חזק בין אוסטריה לצרפת, ונפוליאון ופרנץ השני אף נעשו ידידים.
מארי לואיז נחשבה אשת חיל ומעולם לא התערבה בפוליטיקה, ובאופן פרטי הייתה מנומסת מאוד ועדינה. באירועים ציבוריים מיעטה מארי לואיז בדיבורים בעקבות ביישנותה, מה שגרם לעם לחשוב עליה שהיא יהירה ושחצנית.
ב-20 במרץ 1811 ילדה מארי לואיז את נפוליאון פרנסואה ז'וזף שארל בונפרטה, שקיבל את התואר מלך רומא, בהתאם לנוהג שבו יורש העצר של האימפריה הרומית הקדושה נקרא מלך הרומאים. מארי לואיז הקדישה את זמנה לטיפול בבנה; היא דאגה שיובא אליה כל בוקר, ובקרה אותו במגוריו במהלך היום.