stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איתמר אבן-זהר

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1939 (בן 85) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ספרות
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת חיפה 
 תלמידי דוקטורט:  זהר שביט, רינה דרורי, מנחם פרי 
 תרומות עיקריות
 חקר התרבות בישראל
 
איתמר אבן־זֹהר (נולד ב־23 במרץ 1939 בתל אביב) הוא חוקר תרבות ישראלי, פרופסור אמריטוס ביחידה למחקר התרבות באוניברסיטת תל אביב. נודע בעיקר בזכות פיתוח תאוריית הרב־מערכת ותאוריית הרפרטוארים של התרבות, העוסקות בהטרוגניות ובמורכבות של התרבות כמסגרת לארגון החיים החברתיים והאישיים. עבודתו של אבן־זהר קשורה לתחומים שונים והשפיעה על מחקרים בתחומים כגון היחסים בין תרבויות ומחקר התרגום.
ביוגרפיה

אבן־זהר נולד לשמחה ולרבקה בת פנחס חלפין, במשפחה בת שלושה ילדים. שירת בצה"ל בשנים 1959–1961, ולאחר שחרורו למד לשון עברית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. למד לתואר שני בספרות השוואתית באוניברסיטה העברית אצל לאה גולדברג, טוביה שלונסקי ובנימין הרושובסקי ב־1967. בסוף שנות ה־60 למד שנה באוניברסיטת קופנהגן ושנה באוניברסיטת אוסלו, וקרוב לשנה באוניברסיטת סטוקהולם, ובשנת 1972 קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת תל אביב בהנחייתו של הרושובסקי.
בשנות ה-70 היה עורך משנה של הרבעון "הספרות". שימש משנת 1972 מרצה בכיר לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב, וקודם לדרגת פרופסור מן המניין ב־1977. בשנים 1978–1982 היה מופקד על הקתדרה לתאוריה של התרגום ע"ש ברנשטיין. לאחר מכן הופקד על הקתדרה להיסטוריה של הספרות ע"ש ארצט עד 1990. בשנת 1987 הופקד על הקתדרה לפואטיקה וסמיוטיקה עד שנת 2009.
בשנת 1986 ייסד את בית הספר למדעי התרבות ע"ש פורטר, וניהל אותו עד 1993. היה עורך כתב־העת "הספרות" וכתב־העת הבינלאומי Poetics Today.
בשנת 2007 מונה לפרופסור אֶמֶרִיטוּס. הוא ממשיך להתנדב ביחידה למחקר התרבות באוניברסיטת תל אביב בתור מורה ויועץ הלימודים.
באפריל 2014 נבחר כחבר כבוד של האקדמיה האוסטרית למדעים בסקציה של מדעי הרוח והחברה.
אבן־זהר פיתח את תאוריית הרב-מערכת, ופרסם אותה בשנת 1990.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נמנה עם העותרים לשינוי הלאום שלהם מ"יהודי" ל"ישראלי", עתירה שנדחתה בבית המשפט העליון בפסק דין עוזי אורנן נגד משרד הפנים.
ספרים ומאמרי מחקר

עיונים בספרות, ירושלים, משרד החינוך והתרבות - היחידה לחינוך חברתי בבתיה"ס העל־יסודיים, תשכ"ו, 1966.
Even-Zohar, Itamar 2005. Papers in Culture Research. (Electronic Book)
Even-Zohar, Itamar 1990. Polysystem Studies (=Poetics Today/Duke University Press, Vol. 11 #1.)
Even-Zohar, Itamar 1978 Papers in Historical Poetics. Tel Aviv: Porter Institute.
רשימה מלאה של עבודותיו של אבן־זהר, חלקן נגישות, באתר האינטרנט שלו (ראו "קישורים חיצוניים" להלן).
מתרגומיו

סיפורים סקנדינביים בני זמננו, תרגום משפות סקנדינביות ומבוא, הוצאת עם הספר, תל אביב, 1965.
חלומות על ורדים ועל אש, אייבינד יונסון, תרגום משוודית, ספרית הפועלים, תל אביב, תשל"ה 1975.
תמונות מחיי נישואין, אינגמר ברגמן, תרגום משוודית, זמורה ביתן, תל אביב, תשל"ו 1976.
רעב, קנוט המסון, תרגום מנורווגית ואחרית דבר, הוצאת שוקן, תשל"ז 1977. מהדורה חדשה ומתוקנת: 2016.
סמיוטיקה, בלשנות, פואטיקה, מבחר מאמרים מאת רומאן יאקובסון, ערכו איתמר אבן־זהר וגדעון טורי, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1986.
שבעה אחים, אלקסיס קיוי, תרגום מפינית, ספרית הפועלים, תל אביב, 1987.
הערות שוליים

↑  בכמה שורות, מעריב, 7 במאי 1971
ישראל הראל, הספרות כמדע, מעריב, 21 ביוני 1974
↑  לאה דובב, 27 פעמים אפילו, דבר, 11 באוגוסט 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260944605171  PLWABN: 9810648034905606  GND: 1089839383  ISNI: 0000 0000 6695 5310  LCCN: n88192501  NTA: 114298688  SELIBR: 283442  SUDOC: 069314527  VIAF: 1569183   WorldCat (עם VIAF): 1569183 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמורת נחל יבנאל

| --- | --- |

נחל יבנאל העובר במרכז השמורה
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 על שם:  נחל יבנאל 
 תאריך הכרזה:  16 בנובמבר 2014
 גוף מנהל:  רשות הטבע והגנים
 נתונים ומידות
 שטח:  3.18 קמ"ר
 צומח:  ראו בערך
 בעלי חיים:  ראו בערך
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 מיקום:  מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  32°45′34″N 35°28′57″E﻿ / ﻿32.759466235975°N 35.482552054874°E﻿ / 32.759466235975; 35.482552054874
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) שמורת נחל יבנאל(למפת הגליל העליון רגילה) שמורת נחל יבנאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל יבנאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל יבנאל
 
שמורת נחל יבנאל היא שמורת טבע במזרח הגליל התחתון הסובבת את נחל יבנאל. השמורה משרעת על פני כ-3,186 דונם כשהיא עברה הרחבה מאז הכרזתה ב-16 בנובמבר 2014. כמו כן, בשטחי בשמורה עובר שביל ישראל.
החי והצומח בשמורה

בין בעלי החיים הנמצאים בשמורה נמנים: צבי ארץ-ישראלי, שועל מצוי, גירית קווקזית, זאב הודי, חזיר בר, דורבן מצוי, צב ביצות מצוי, צב יבשה מצוי, זיקית ים תיכונית, חרדון מצוי ועוד.
את השמורה מאפיינת בעיקר הבתה העשבונית, ובין מיני הצומח בה נמנים: קנה מצוי, פטל קדוש, הרדוף הנחלים, שיזף מצוי, שיזף השיח, אקליפטוס, סירה קוצנית, ערבה מחודדת, תמר מצוי, חצב מצוי ועוד.
1999 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1999  במדע |  |
< · 1997 · 1998 — 1999 — 2000 · 2001 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1999.
הדמיית אמן של פעולת הגשושית סטארדאסט
ביולוגיה

גילוי חיידק Thiomargarita namibiensis בגודל 0.3 מילימטר.
חקר החלל

7 בפברואר – שיגור החללית האמריקאית סטארדאסט לחקר הרכבו של השביט וילט 2 ואת זנבו
כימיה

גילוי אוגאנסון וליברמוריום - יסוד כימי שמספרו 116 ו-118. בהמשך התברר שגיולי היה מבוסס על דיווח שגוי.
מדעי המחשב

17 במאי – הפעלת SETI@home, פרויקט חישוב מבוזר קהילתי
פרסים

פרס נובל
פרס נובל לפיזיקה - חרארד 'ט הופט ומרטינוס פלטמן על הבהרת המבנה הקוונטי של האינטראקציות האלקטרו-חלשות בפיזיקה.
פרס נובל לכימיה - אחמד זוויל, על מחקריו בתחום מצבי המעבר בתגובות כימיות תוך שימוש בספקטרוסקופיות פמטו-שנייה.
פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - גינתר בלובל, על הגילוי כי חלבונים שזה עתה סונתזו מכילים "תוויות כתובת" המכוונות אותם למיקום הנכון בתא.
פרס נובל לכלכלה - רוברט מנדל (ארצות הברית) על הניתוח של מדיניות מוניטרית ופיסקלית תחת משטרים שונים של שער חליפין ועל הניתוח של אזורי מטבע אופטימליים.
פרס טיורינג - פרד ברוקס
נפטרו

21 בפברואר – גרטרוד עליון, ביוכימאית אמריקאית ממוצא יהודי, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה  לשנת 1988.
25 בפברואר – גלן תיאודור סיבורג, כימאי אמריקאי ממוצא שוודי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1951, "על חלקו בתגליות בתחום הכימיה של היסודות הטרנס-אורניים"
28 באפריל – ארתור שולוב, פיזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1981.
שמואל שורש

שמואל שורש (שטרנברג) (11 בינואר 1913 – 13 בנובמבר 1981) היה איש ציבור ישראלי שעמד בראש המועצות האזוריות קישון ונהלל וכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י ומפלגת העבודה.
ביוגרפיה

שורש נולד ברובנו שברוסיה בשם שמואל שטרנברג. משפחתו עלתה לארץ ישראל בשנת 1924 והתיישבה בבלפוריה. הוא סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי בחיפה ומשנת 1927 היה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד. בנעוריו הוא החל לפעול גם בארגון ההגנה.
בשנת 1934 מונה שורש לנציג המרכז החקלאי במגדיאל. ב-1936 הוא נמנה עם מייסדי מושב העובדים בית שערים, בה היה פעיל בין השאר בוועדת הנוער. בשנת 1945 נבחר לראש המועצה האזורית קישון, ובשנת 1946 לראש המועצה המשותפת של קישון ונהלל. הוא המשיך בתפקיד זה עד תחילת 1949. לאחר מכן הוא נבחר לחבר מזכירות תנועת המושבים (1948). בשנת 1953 הוא מונה למנהל המחלקה הכלכלית במשרד החקלאות.
שורש כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י ומפלגת העבודה במשך ארבע כנסות רצופות, החל מהכנסת השלישית. במהלך 14 שנותיו בכנסת הוא פעל בוועדת הכספים, ועדת הכלכלה, ועדת הפנים וועדת הכנסת.
נפטר ב-13 בנובמבר 1986, והוא הובא למנוחות בבית העלמין של מושב בית שערים, שם התגורר .
לקריאה נוספת

שמואל שורש: האדם, פועלו והגותו, עריכה: נתן פרמינגר, 1982.
הערות שוליים

↑  ביום אורלוזרוב, דבר, 3 ביוני 1937
↑  חברת הנוער העולה בבית־שערים סיימה את הכשרתה, דבר, 16 בפברואר 1942
↑  חילופים בהנהלת המועצות בעמק המערבי, דבר, 24 בספטמבר 1946
↑  אזורי נהלל והקישון התאחדו, על המשמר, 17 בינואר 1949
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2620 9436  LCCN: n83123056  VIAF: 13685091   WorldCat (עם VIAF): 13685091 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דאו כימיקלים

| --- | --- |
לוגו דאו כימיקלים
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נסחרת ב-NYSE, סמלה DOW
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (DOW) 
 מייסדים:  הרברט הנרי דאו
 תקופת הפעילות:  1897–הווה (כ־128 שנים)
 חברת אם:  דופונט 
 חברות בנות:  Dow (Brasil)  דאו כימיקלים (דרום קוריאה)  Dow Chemical (India) 
 מיקום המטה:  Midland 
 משרד ראשי:  מידלנד, מישיגן, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשייה כימית 
 מוצרים עיקריים:  כימיקלים פלסטיק מוצרים לחקלאות
 שווי שוק:  28.09 מיליארד דולר (31 בדצמבר 2024)
 הכנסות:  46.307 מיליארד דולר (2005)
 רווח:  4.515 מיליארד דולר (2005)
 נשיא:  אנדרו נ. ליבריס
 יו"ר:  אנדרו נ. ליבריס
 מנכ"ל:  Jim Fitterling 
 עובדים:  42,413(2005)
  
 www.dow.com
 
דאו כימיקלים (באנגלית: Dow Chemical Company) היא חברה לייצור כימיקלים תעשייתיים, אחת הגדולות בעולם. מטה החברה שוכן במידלנד שבמישיגן, ארצות הברית.
החברה היום

כיום לחברת דאו שבעה תחומי ייצור, עם מגוון גדול של מוצרים בכל אחד מהם. מכירות החברה בשנת 2022 הסתכמו ב-56.902 מיליארד דולר עם רווח נקי 4.640 מיליארד דולר, זאת לעומת מכירות בסך 54.968 ורווח נקי של 6.405 מיליארד דולר בשנת 2021. לדאו מעל מאה אלף מחזיקי מניות.
דאו היא יצרן הפלסטיק הגדולה בעולם. בין מוצריה החומרים: פוליסטירן, פוליאוריתן, פוליאתילן, פוליפרופילן וחומרי גומי סינתטי. דאו היא אף יצרן מוביל של חומרים כימיים כגון סידן כלורי, תחמוצת אתילן, חומרים אקריליים ודבקים מתאית. דאו מייצרת כימיקלים רבים לחקלאות, הידוע בהם הוא חומר ההדברה לורסבן. בין החומרים הבולטים של דאו לשימוש ביתי נמצאים: הקלקר ו-Silly Putty (סוג של פלסטלינה). דאו מכרה את זכויות הייצור לשניים ממוצריה הידועים, Saran Wrap (ניילון נצמד), ו-Ziploc (שקיות פלסטיק עם מנגנון סגירה) לחברת SC Johnson.
כרבע ממכירותיה של דאו הן בתחום מוצרי פלסטיק עמידים לתעשיית הרכב ולתעשיית הבנייה, בעיקר מוצרי פלסטיק לבידוד וכן דבקים. כימיקלים עמידים מהווים כ-17% ממכירות החברה. מוצרים אלה משמשים לצורך טיהור מים, תרופות, ציפוי נייר, צבעים ואלקטרוניקה.
מוצרי חקלאות מהווים 7% ממכירות החברה, בעיקר חומרים להדברת מזיקים. כן מפתחת החברה זרעים מהונדסים גנטית.
מוצרי פלסטיק בסיסיים מהווים כ-26% ממכירות החברה. חומרי פלסטיק מתוצרת דאו נמצאים במגוון מוצרי צריכה, החל מהחיתולים החד-פעמיים ועד לבקבוקי משקאות ומיכלי שמן.
כימיקלים בסיסיים מהווים 12% ממכירות החברה. הם משמשים בראש ובראשונה כחומרי גלם בתוך מפעלי החברה, וכן למכירות לצרכנים חיצוניים. צרכנים עיקריים של מוצרים כימיים אלה כוללים מכבסות בניקוי יבש, יצרני צבע, חומרים להמסת שלג ויצרני מזון. בין הכימיקלים הבולטים נמצאים נתרן הידרוקסידי, כלור, ויניל כלורי, סידן כלורי, תחמוצת אתילן (EO), תחמוצת פרופילן וכן חומרים המופקים מאלכוהול, אתילן גליקול ופרופילן גליקול, שהם חומרי גלם מרכזיים בייצור פלסטיק.
דאו מחויבת להפחתת זיהום הסביבה והאוויר, ובחברה חטיבה מיוחדת המוקדשת למחקר ופיתוח מוצרים בתחום זה.
דאו קורנינג

חברת "דאו קורנינג" (Dow Corning) היא בבעלות שווה של דאו וחברת קורנינג. החברה נוסדה ב-1943 בהשקעה משותפת של שתי החברות. היא מתמקדת בייצור מוצרים וטכנולוגיות מבוססי צורן. בבעלות דאו קורנינג חברה אמריקאית לייצור חומרי גלם לתעשיית המוליכים למחצה, בשם המלוק (Hemlock), הנמצאת במישיגן. דאו קורנינג מייצרת בין השאר את שתלי החזה העשויים מסיליקון ואשר היו במוקד מחלוקת ותביעות משפטיות בשנות השמונים והתשעים.
מחלוקות הקשורות בחברת דאו > אסון בופאל

ב-1984 אירעה דליפה קטלנית במפעל כימי בעיר בופאל בהודו, שהופעל על ידי החברה האמריקאית יוניון קרבייד. הגזים שדלפו מן המפעל לסביבה גרמו למותם של כ-3,000 איש בתוך ימים ספורים, ואלפים נוספים מאוחר יותר. לחברת דאו לא היה כל קשר עם חברת יוניון קרבייד בעת האסון. אולם, בשנת 1999, דאו רכשה את יוניון קרבייד בשלמותה. דאו מכחישה כל חבות לאסון בבופאל, כיוון שהמפעל בהודו כלל לא היה בבעלותה בעת האסון. חברת יוניון קרבייד הגיעה להסדר פיצויים עם ממשלת הודו בשנת 1989.
מחלוקות הקשורות בחברת דאו > שתלי החזה

דאו קורנינג היא יצרן מרכזי בתחום שתלי החזה. בשנת 1977 נתבעה החברה על נזקים שגרמו שתלי חזה מסיליקון, שדלפו בחזות נשים שבהם הושתלו. הייתה זו התביעה המוצלחת הראשונה בתחום זה ודאו קורנינג שילמה 170 אלף דולר בפיצויים לתובעת, בהסכם פשרה. בשנות השמונים פרסם פעיל זכויות הצרכנים האמריקאי, ראלף נדר, כי שתלי החזה מסיליקון עשויים להוות גורם מסרטן. בעקבות פרסום זה ופרסומים נוספים גאה גל של תביעות פיצויים מצד נשים שנפגעו לטענתן משתלי החזה מתוצרת החברה. עד לשנת 1994 הוגשו מעל 19 אלף תביעות של נשים על נזקי שתלי החזה נגד דאו קורנינג. לנוכח הגל הגואה של התביעות הגישה החברה בקשה להגנת בית המשפט מפני נושיה לפי פרק 11 של חוק פשיטת הרגל האמריקאי (Chapter 11).
מחלוקות הקשורות בחברת דאו > נפלם

בזמן מלחמת וייטנאם הייתה חברת דאו הספק היחיד של נפלם לצבא ארצות הברית. נפלם הוא נוזל דליק שבו השתמשו כנשק הנישא בפצצות במהלך המערכה בווייטנאם. נשק זה הוביל לפגיעות רבות בנפש וזכה לתשומת לב רבה בתקשורת. המחאה נגד חברת דאו החלה באוקטובר 1966, בקמפוסים של אוניברסיטאות בארצות הברית. למרות המחאה הציבורית החליטה הנהלת החברה בשנת 1967 להמשיך בייצור הנפלם.
מחלוקות הקשורות בחברת דאו > Agent Orange

Agent Orange הוא כינויו של כימיקל הגורם לנשירת עלים והמכיל דיאוקסין. החומר יוצר על ידי חברת דאו לשימוש צבאי בתקופת מלחמת וייטנאם ורוסס ממטוסים על היערות העבותים במקום, במטרה לחשוף את חיילי האויב הנעים בהם. לאחר שרוסס חדר החומר לשרשרת המזון וקיימת סברה כי גרם לעלייה במספר המומים המולדים בקרב האוכלוסייה הווייטנאמית. בשנת 2005 הוגשה תביעה על ידי מי שנפגעו מן החומר, נגד חברת דאו וחברת מונסנטו, שסיפקה גם היא את החומר לצבא ארצות הברית. בבית המשפט טענה החברה כי לא הוכח קשר בין החומר לבין בעיות הבריאות שהתגלו באוכלוסייה. עוד טענו החברות כי אינן אחראיות לאופן שבו בחר הצבא האמריקאי להשתמש בחומר. התביעה נדחתה. בשנת 2006 הוגשה כנגד שתי החברות תביעה דומה לבית משפט בקוריאה הדרומית, כדי לפצות דרום קוריאנים שנפגעו מן החומר בעת ששהו בווייטנאם.
מחלוקות הקשורות בחברת דאו > דיאוקסין במישיגן

בתחילת המאה העשרים ואחת הגישו תושבים במישיגן המתגוררים בסמוך למטה החברה במידלנד תביעה נגד דאו, שבה טענו כי החברה גרמה לזיהום הקרקע וגדות הנהר העובר במקום בדיאוקסין. תביעה זו עדיין תלויה ועומדת בבית המשפט.
הערות שוליים

↑  2022 Annual report, DOW
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526382105171  BnF: cb12318760w (data)  GND: 129862-8  ISNI: 0000 0001 2179 3263  LCCN: n79075511  NLA: 35043386  SNAC: w6w48k1s  SUDOC: 032090366  VIAF: 146518460   WorldCat (עם VIAF): 146518460
שמעון כהנר

| --- | --- |

שמעון כהנר, 2017
 לידה:  29 בדצמבר 1934 רשפון, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  27 בינואר 2020 (בגיל 85) נווה איתן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  קצ'ה
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 לוחם ביחידה 101  מג"ד צנחנים  מפקד חטיבה 172  סגן מפקד אוגדה
 פעולות ומבצעים
 פעולות התגמול   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מזכיר התאחדות מגדלי הבקר  מרכז הקליטה ביישובי עמק בית שאן  יו"ר ומנכ"ל אתר ועמותת גבעת התחמושת  מזכיר קיבוץ נווה איתן
 
כהנר לוחץ את ידו של נשיא המדינה ראובן ריבלין באירוע שנערך לכבוד יציאת הספר "67 ירושלים. מלחמה" מאת גדעון אביטל-אפשטיין, פברואר 2018
שמעון כהנר (כונה קָצָ'ה; 29 בדצמבר 1934 – 27 בינואר 2020) היה חקלאי ואיש צבא ישראלי. היה אלוף-משנה בצה"ל ושימש מנכ"ל אתר גבעת התחמושת ויו"ר העמותה העוסקת בתפעול אתר הזיכרון והנצחת מורשת הקרב שנערך במקום.
ילדותו

קצ'ה נולד במושב רשפון והיה בנם הבכור מבין שלושה לבני הזוג אידה ואשר כהנר, עולים ציוניים מהעיר ניז'ין שבאוקראינה. הוא למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. כבר מילדותו היה חברו הקרוב ובן כיתתו של מאיר הר-ציון, ויחד היו עושים תעלולי אתגר עוד מילדות, כשהם שותפים לתפיסה ש"לא מוותרים ויהי מה".
שירותו הצבאי

לאחר סיום לימודיו התגייס בספטמבר 1952 והחל לשרת בנח"ל. לאחר הטירונות שירת במחלקת הנח"ל בקיבוץ נווה איתן. במהלך קורס מ"כים ב-1953 גויס על ידי חברו מאיר הר-ציון ליחידה 101, שהוקמה על ידי רס"ן אריאל שרון. כהנר השתתף בחלק ניכר מן הפעולות שביצעה היחידה, ובכלל זה במבצע כפפות משי. בהמשך השלים קורס קצינים עבר לצנחנים לגדוד 890, בעת ששרון שימש כמפקדו
. ב-1955 השתתף במסגרת שירות המילואים כמפקד מחלקה בפעולה באזור ניצנה, במהלך הקרב נפצע באורח אנוש בבטנו, שהה בשיקום במשך כחצי שנה ונותר נכה. במלחמת ששת הימים שירת במילואים כמפקד פלוגה בחטיבת הצנחנים "חוד החנית", ובמהלך הקרבות לשחרור ירושלים קודם לסגן מפקד גדוד. כהנר שימש כסמג"ד בשירות המילואים ולחם במלחמת ההתשה. במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד גדוד 48 של הצנחנים, והוביל אותו במבצע אבירי לב ובקרבות בגזרת אסמאעיליה. בהמשך פיקד על חטיבה 172 בתקופת מלחמת לבנון הראשונה ובשירות המילואים שירת כסגן מפקד אוגדה.
פועלו כחקלאי

במקביל לשירותו הצבאי, קצ'ה הקדיש את עצמו לחקלאות ועבד במשך שנים רבות בגידול הבקר של קיבוץ נווה איתן. הוא הקים את חוות הבקר של הקיבוץ באזור יהודיה ברמת הגולן והמקום כונה החווה של קצ'ה. ובהמשך גם נעשה בעלים של חוות בקר בגלבוע ("חוות יערות הגלבוע"), שנוהלה על ידו ועל ידי בני משפחתו.
תפקידים אזרחיים נוספים

בתפקידיו הנוספים להיותו חקלאי ואיש צבא, קצ'ה היה מזכיר ארגון מגדלי בקר לבשר, מרכז הקליטה ביישובי עמק בית שאן בעת גל העלייה הגדול בתחילת שנות ה-90, ומנכ"ל אתר גבעת התחמושת. שימש בהתנדבות כיו"ר אתר ועמותת גבעת התחמושת והיה חבר במועצה הלאומית למען הגולן ובקעת הירדן.
חייו האישיים

קצ'ה היה חבר קיבוץ נווה איתן, והיה גם למזכירו.
נפטר ב-27 בינואר 2020 ונקבר בקיבוצו. הותיר אחריו אישה, רותי, ארבעה ילדים ושבעה נכדים.
לקריאה נוספת

שמעון כהנר, קצ'ה: להיות אחד מרבים, אוטוביוגרפיה, הוצאת ידיעות ספרים, 2019
הערות שוליים

↑  אלי אשכנזי‏, שמעון כהנר "קצ'ה", מלוחמי יחידה 101 הנודעים, מת בגיל 85, באתר וואלה, 28 בינואר 2020
↑  בית ספר שדה כפר עציון (2014-05-25), כנס לזכר מאיר הר ציון -שמעון כהנר קצ'ה, נבדק ב-2024-07-13
↑  אפרים גנור, מאיר הר-ציון, מגדולי לוחמי צה"ל: "להגיד שלא פחדנו זה לא אמיתי", סופהשבוע, ‏ 22.03.2014.
↑  מאיר הר-ציון, פרקי יומן בעריכת נעמי פרנקל, הוצאת א. לוין אפשטיין, תל אביב, 1968, עמודים 169-173.
↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמוד 174.
↑  אלישיב שמשי, "איפה אני נמצא, לעזאזל?", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2001, עמוד 73.
↑  חדשות nana10, מגזין "שישי" 14.02.14, באתר nana10‏, 14 בפברואר 2014.
↑  אילן כפיר, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמ' 183.
↑  אייל לוי, "לפני שהקמנו את ה-101 הצבא היה על הפנים", באתר nrg‏, 20 במרץ 2014.
↑  יהונתן גפן, "חומר טוב, הוצאת דביר, 2002, עמודים 238-239.
↑  יצחק ון לואן, "אני מתכוון לחיות עד גיל 101", באתר דתילי, 5 ביוני 2007.
↑   הרמטכ"ל ביקר בבית משפחת אל"ם (בדימוס) שמעון כהנר (קצ'ה) ז"ל, באתר צה"ל, 4 בפברואר 2020.
↑  אלי שילר ומשה ענבר, אריאל : כתב עת לידיעת ארץ ישראל - רמת הגולן, ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 1987, עמ' 188
↑  בשנת 2000 מכר הקיבוץ את החווה לגורם פרטי
↑  יעקב בר-און, ‏“קצ'ה", לוחם ב־101 המיתולוגית: "אלאור אזריה? פאשיסט", באתר מעריב אונליין, 4 באוגוסט 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407075605171  LCCN: no2020003869  VIAF: 45156675125333582235   WorldCat (עם VIAF): 45156675125333582235
1984 באסטרונאוטיקה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1984  באסטרונאוטיקה |  |
< · 1982 · 1983 — 1984 — 1985 · 1986 · >  פורטל מדעי החלל
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1984 ונוגעים לתחום האסטרונאוטיקה.
אירועים בולטים

במהלך השנה בוצעו 130 שיגורים מהם 98 (75%) על ידי ברית המועצות.
7 בפברואר – בוצע הליכת החלל הראשונה אשר בה האסטרונאוטים אינם מחוברים לחללית האם באמצעות כבלים.
שיגורי לוויינים > שיגורים מאוישים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מועד שיגור | חללית | צוות בשיגור | מועד נחיתה | צוות בנחיתה | זמן טיסה | הערות |
| 3 בפברואר  13:00:00  UTC | ארצות הברית STS-41-B | ואנס בראנד  רוברט גיבסון  ברוס מקנדלס השני  רוברט סטיוארט  רונלד מקנייר | 11 בפברואר  12:15:55 UTC | ואנס בראנד  רוברט גיבסון  ברוס מקנדלס השני רוברט סטיוארט  רונלד מקנייר | 7 יממות 23 שעות 15 דקה | הטיסה הרביעית של מעבורת החלל צ'לנג'ר במהלכה בוצעו מספר ניסויים |
| 8 בפברואר  12:07:00UTC | ברית המועצות סויוז T-10 | לאוניד קיזים  ולדימיר סולוביוב  אולג אטקוב | 11 באפריל  10:50:00 UTC | יורי מלישב  ויקטור סביניך הודו ראקש שרמה | 62 יממות 23 שעות ו-43 דקות | חיבור לתחנת חלל סאליוט 7, ביצוע ניסויים וחזרה עם צוות שהיגיע בחללית סויוז T-11. |
| 3 באפריל  13:09:00 UTC | ברית המועצות סויוז T-11 | יורי מלישב  ויקטור סביניך הודו ראקש שרמה | 11 באפריל  10:57:00 UTC | לאוניד קיזים   ולדימיר סולוביוב   אולג אטקוב | 7 יממות 21 שעות ו-41 דקות | חיבור לתחנת חלל סאליוט 7, ביצוע ניסויים וחזרה עם צוות שהיגיע בחללית סויוז T-11. |
| 6 באפריל  13:58:00  UTC | ארצות הברית STS-41-C | רוברט קריפן  פרנסיס סקובי  טרי הארט  ג'יימס ואן הופטן  ג'ורג' נלסון | 13 באפריל  13:38:07 UTC | רוברט קריפן   פרנסיס סקובי   טרי הארט   ג'יימס ואן הופטן   ג'ורג' נלסון | 6 יממות 23 שעות ו-7 דקות | הטיסה החמישית של מעבורת החלל צ'לנג'ר במהלכה בוצעו מספר ניסויים |
| 17 ביולי  17:41:00 UTC | ברית המועצות סויוז T-12 | ולדימיר דז'ניבקוב  סבטלנה סביצקאיה  איגור וולק | 29 ביולי  12:55:00  UTC | ולדימיר דז'ניבקוב   סבטלנה סביצקאיה   איגור וולק | 11 יממות 19 שעות ו-15 דקות | חיבור לתחנת חלל סאליוט 7, ביצוע ניסויים וחזרה. |
| 30 באוגוסט   12:41:50 UTC | ארצות הברית STS-41-D | הנרי הרטספילד  מייקל קואוטס  סטיבן האולי  ג'ודית רזניק ריצ'רד מולן  צ'ארלס אוקר | 5 בספטמבר  15:37:54 UTC | הנרי הרטספילד   מייקל קואוטס   סטיבן האולי   ג'ודית רזניק   ריצ'רד מולן   צ'ארלס אוקר | 6 יממות שעתיים ו-56 דקות | הטיסה הראשונה של מעבורת החלל דיסקברי במהלכה בוצעו מספר ניסויים |
| 5 באוקטובר   11:03:00 UTC | ארצות הברית STS-41-G | רוברט קריפן  ג'ון מקברייד  קתרין סאליבן  סאלי רייד דייוויד ליסטמה קנדה מארק גרנאו ארצות הבריתאוסטרליה פול סקאלי-פאואר | 13 באוקטובר  16:26:33 UTC | רוברט קריפן   ג'ון מקברייד    קתרין סאליבן   סאלי רייד   דייוויד ליסטמה  קנדה מארק גרנאו  ארצות הבריתאוסטרליה פול סקאלי-פאואר | 8 יממות 5 שעות ו-23 דקות | הטיסה השישית של מעבורת החלל צ'לנג'ר במהלכה בוצעו מספר ניסויים |
| 8 בנובמבר   12:15:00 UTC | ארצות הברית STS-51-A | פרדריק הוק  דייוויד ווקר  אנה לי פישר  דייל גרדנר ג'וזף אלן | 16 בנובמבר  11:59:56 UTC | פרדריק הוק   דייוויד ווקר   אנה לי פישר   דייל גרדנר   ג'וזף אלן | 7 יממות 23 שעות ו-44 דקות | הטיסה השנייה של מעבורת החלל דיסקברי במהלכה בוצעו מספר ניסויים |
חקר גרמי השמיים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מועד שיגור | חללית | מטרה | פעילות במהלך שנת 1984 |
| 2 ביוני 1983 | ברית המועצות ונרה 15 | חקר נגה | המשך מיפוי נגה ומדידות נוספות. |
| 7 ביוני 1983 | ברית המועצות ונרה 16 | חקר נגה | המשך מיפוי נגה ומדידות נוספות. |
| 15 בדצמבר | ברית המועצות וגה 1 | חקר נגה | הגשושית הגיע ליעד בשנת 1985 |
| 21 בדצמבר | ברית המועצות וגה 2 | חקר נגה | הגשושית הגיע ליעד בשנת 1985 |
סיכומים שנתיים > לפי מדינה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מדינה | שיגורים | הצלחות | כישלונות | הצלחות חלקיות |
| ברית המועצות | 98 | 97 | 1 |  |
| ארצות הברית | 22 | 22 | 0 |  |
| איטליה | 0 | 0 | 0 |  |
| יפן | 3 | 3 | 0 |  |
| הרפובליקה העממית של סין | 3 | 3 | 0 |  |
| האיחוד האירופי | 4 | 4 | 0 |  |
| הודו | 0 | 0 | 0 |  |
סיכומים שנתיים > לפי אתר שיגור

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אתר | שיגורים | הצלחות | כישלונות | הצלחות חלקיות |
| ברית המועצות קוסמודרום בייקונור | 33 | 33 | 0 |  |
| ברית המועצות קפוסטין יאר | 2 | 2 | 0 |  |
| ברית המועצות קוסמודרום פלסצק | 63 | 62 | 1 |  |
| ארצות הברית נמל החלל קייפ קנוורל | 7 | 7 | 0 |  |
| ארצות הברית מרכז החלל קנדי | 5 | 5 | 0 |  |
| ארצות הברית מתקן הטיסות וולופס | 0 | 0 | 0 |  |
| ארצות הברית בסיס חיל האוויר ונדנברג | 10 | 10 | 0 |  |
| צרפת מרכז החלל הגיאני | 4 | 4 | 0 |  |
| איטליה מרכז החלל לואיג'י ברוליו | 0 | 0 | 0 |  |
| יפן מרכז החלל אוצ'ינורה | 1 | 1 | 0 |  |
| יפן מרכז החלל טנגשימה | 2 | 2 | 0 |  |
| הרפובליקה העממית של סין מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן | 1 | 1 | 0 |  |
| הרפובליקה העממית של סין מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג | 2 | 2 | 0 |  |
| הודו מרכז החלל שריחאריקוטה | 0 | 0 | 0 |  |
הערות שוליים

↑  שימוש במשגר של האיחוד האירופי
פירובט דהידרוגנאז

אילוסטרציה מבוססת מחקר של הקומפלקס פירובט דהידרוגנז. מקור: https://dx.doi.org/10.2210/rcsb_pdb/mom_2012_9
פירובט דהידרוגנאז (באנגלית: Pyruvate dehydrogenase complex; PDC) הוא קומפלקס אנזימטי בעל שלושה אנזימים, וגם שמו של האנזים הראשון בקומפלקס (תת יחידה E1), המזרז ריאקציה בין פירובט לקואנזים A, שבמהלכה משתחרר אחד הפחמנים של הפירובט כפחמן דו-חמצני, והשארית של הפירובט מתחברת בקשר תיו-אסטרי עתיר אנרגיה לקואנזים A ליצירת אצטיל-קואנזים A. במהלך הריאקציה מחוזרת מולקולה אחת של +NAD לצורתה המחוזרת NADH ומשתחרר יון מימן +H לתמיסה.
קומפלקס אנזימטי זה מקשר בין תהליך הגליקוליזה לבין מעגל קרבס בתהליך הזרחון החמצוני שבנשימה התאית. לאחר שהפירובט נכנס למיטוכונדריה דרך חלבון מסוג 'נשא פירובט מיטוכונדריאלי' (Mitochondrial pyruvate carrier), הוא עובר ב-PDC, אשר מזרז תגובה כימית שתוצרה העיקרי הוא אצטיל קואנזים A. תוצר זה הוא המגיב הראשון במעגל קרבס.
הראקציה המזורזת על ידי קומפלקס פירובט דהידרוגנז.