stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מינה סוברי
ביוגרפיה

סוברי נולדה בניופורט, רוד איילנד, לאנדו סוברי, פסיכיאטר במקצועו, ולקנדיס סוברי (לבית צ'אמברס), אחות במקצועה. יש לה שלושה אחים גדולים. בתחילת הקריירה שלה הופיעה בפרסומת למוצר "Rice-A-Roni" של חברת פפסיקו. בהמשך עברה עם משפחה להתגורר בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה בעקבות לימודי אחיה ב-"מצודה, הקולג' הצבאי של דרום קרוליינה". סוברי שקלה להפוך לארכאולוגית, אסטרונאוטית או רופאה כשסוכן דוגמניות עצר ליד בית הספר שלה, והציע לה עבודה. בעת שהתחילה לשחק, היא דגמנה ל-"וילהלמינה מודלס" הממוקמת בניו יורק למשך חמש שנים. סוברי עברה להתגורר בקליפורניה, ושם למדה בתיכון פרובידנס (אנ') בברבנק וסיימה את לימודיה בשנת 1997.
בשנת 2022 התראיינה וסיפרה בהרחבה על מקרי האונס שעברה בגיל 12 ומערכת יחסית מתעללת שחוותה בגיל 17.
סוברי שימשה פרזנטורית לחברת הקוסמטיקה הצרפתית "לנקום" והצטלמה למגזין "ווג".
היא שיתפה פעולה עם החברה "Echo Design" ועיצבה להם קולקציית צעיפים.
קריירה

בגיל 15 סוברי נראתה לראשונה בסדרות הטלוויזיה "ילד פוגש עולם" ו-"ER".
בשנת 1999 היא שיחקה בסרט זוכה פרס האוסקר "אמריקן ביוטי" והייתה מועמדת לפרס באפט"א על משחקה. ובנוסף היא שיחקה בסרט הקומדיה הפופולרי "אמריקן פאי" ובשני ההמשכים שלו בתפקיד הת'ר.
בשנת 2000 היא הופיעה בווידאו קליפ לשיר "Teenage Dirtbag" של הלהקה "Wheatus" עם השחקן ג'ייסון ביגס ששיחק לצידה ב"אמריקן פאי".
בשנות ה-2000 שיחקה בין היתר בסרטים: "לוזר" (2000), "המוסקיטר" (2001) ו-"ימים מכורים" (2002).
בשנת 2004 היא הופיעה בעונה הרביעית של הסדרה "עמוק באדמה".
בשנת 2005 גילמה את ג'ואן בסרט הקומדיה "סלון יופי" בכיכובה של קווין לטיפה.
ביוני 2007 גילחה סוברי את ראשה בשביל הסרט "The Garden of Eden" אשר יצא לאקרנים במהלך 2008, ובהמשך שיחקה בגרסה המחודשת לסרט "עיר המתים" בשנת 2008.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הפשע "תג של כבוד", לצדם של מרטין שין ונטשה הנסטרידג' בגילומה של ג'סיקה דוסון.
בשנת 2018 גילמה את קתלין ק'להאן בסדרה הקומית "אישה אמריקאית" בכיכובה של אליסיה סילברסטון, כאם שמוצאת את העצמאות שלה בתקופת עליית הפמיניזם של הגל השני בשנות ה-70, בעזרת שתי חברותיה הטובות, בוני ודיאנה. הסדרה קיבלה תגובות מעורבת מצד המבקרים עם עלייתה לשידור. באתר Rotten Tomatoes הסדרה מחזיקה בדירוג של 44% עם דירוג ממוצע של 5.36 מתוך 10 בהתבסס על 18 ביקורות. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב, "סטריאוטיפים ועמימות מעלימים את כוונותיה המשמעותיות של האישה האמריקאית, אם כי התפאורה הנוסטלגית היא חמודה."
חיים אישיים

ב-4 במרץ 2000 סוברי התחתנה עם צלם הקולנוע יליד גרמניה רוברט ברינקמן. ברינקמן היה מבוגר ממנה ב-17 שנים. ב-24 באפריל 2005 הגישה סוברי בקשת לגירושין, תוך שהיא מציינת חילוקי דעות בלתי ניתנים לגישור; הגירושין הסתיימו במאי 2005.
ב-2007 החלה סוברי לצאת עם מקדם הקונצרטים האיטלקי-הקנדי סימון ססטיטו, אותה הכירה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-2007. סוברי וססטיטו התארסו ביולי 2008 במהלך חופשה בג'מייקה. הם נישאו ב-26 ביוני 2010, בקפלה פרטית ברומא, איטליה. ב-13 בינואר 2012, הגישה סוברי בקשה לגירושין ממנו בלוס אנג'לס לאחר שהם פרודים כבר חודשיים. הגירושין הסתיימו באוקטובר 2012.
בסוף 2017 סוברי הפכה לטבעונית‚ מאז היא השתמשה רק במוצרים ללא אכזריות וידידותיים לסביבה, כמו גם ביגוד בר קיימא.
באוקטובר 2018 סוברי התחתנה עם מעצב התפאורה מייקל הופ. ב-16 באוקטובר 2020, הם הודיעו שהם מצפים לילד ראשון. באפריל 2021 פורסם שהיא ילדה בן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | חתום בנשיקה | קוטי פירס |  |
| 1997 | Snide and Prejudice | גלי ראובל |  |
| 1997 | שום מקום | זואי |  |
| 1998 | בשולי בוורלי הילס | רייצ'ל הופמן |  |
| 1999 | אמריקן פאי | הת'ר |  |
| 1999 | הזעם: קארי 2 | ליסה פרקר |  |
| 1999 | אמריקן ביוטי | אנג'לה הייז | מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה |
| 2000 | לוזר | דורה דיאמונד |  |
| 2000 | American Virgin | קתרינה ברטלוטי |  |
| 2001 | המוסקיטר | פרנצ'סקה בונסוקס |  |
| 2001 | אמריקן פאי 2 | הת'ר |  |
| 2001 | הורמונים בפעולה | קנזס היל |  |
| 2002 | סוני | קרול |  |
| 2003 | ימים מכורים | קוקי |  |
| 2004 | טראומה | שרלוט |  |
| 2005 | עדיין עומד | לנה |  |
| 2005 | אדמונד | זונה |  |
| 2005 | השמועה אומרת ש... | אנני אטיגנר |  |
| 2005 | דומינו | קימי |  |
| 2005 | סלון יופי | ג'ואן מרקוס |  |
| 2006 | פקטורי גירל | ריצ'י ברלין |  |
| 2006 | קפאין | ונסה |  |
| 2006 | The Dog Problem | ג'ולס |  |
| 2007 | חוקי ברוקלין | אלן |  |
| 2007 | Stuck | ברנדי בוסקי |  |
| 2008 | עיר המתים | שרה קרוס-באומן |  |
| 2008 | מסתרי פיטסברג | פלוקס לומברדי |  |
| 2008 | The Garden of Eden | קת'רין בורן |  |
| 2011 | Restitution | קייטי |  |
| 2011 | לנשק את הכלה | טוניה |  |
| 2012 | אמריקן פאי: האיחוד | הת'ר |  |
| 2012 | The Knot Landing | שרה |  |
| 2014 | Don't Blink | טרייסי | גם מפיקה-שותפה |
| 2014 | המין השני | ג'יין |  |
| 2015 | Badge of Honor | ג'סיקה דוסון |  |
| 2017 | Becks | אלייז'ה |  |
| 2019 | Apparition | אנה |  |
| 2019 | The Murder of Nicole Brown Simpson | ניקול בראון סימפסון | גם מפיקה בפועל |
| 2020 | What Lies Below | מישל וולס |  |
| 2021 | Grace and Grit | טראיה קילאם וויבר |  |
| 2021 | אל תספר לאיש | קרול |  |
| 2021 | Locked In | מגי |  |
| 2021 | Paradise Cove | טרייסי |  |
| 2021 | Fourth Grade | ברברה |  |
| 2022 | The Inheritance | רייצ'ל |  |
| 2022 | Hunt Club | קסנדרה |  |
| 2022 | The Accursed | אלמה |  |
| 2023 | רייגן | ג'יין ויימן |  |
| TBA | Anne, with Love | מיה |  |
| TBA | Breakwater | קנדרה |  |
| TBA | GRQ the Movie | ויולה |  |
| TBA | The Dresden Sun | אשה |  |
| TBA | Fireflies at El Mozote | שרה |  |
| TBA | All You Need is Blood |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995–1996 | ילד פוגש עולם | לורה / הילרי | 2 פרקים |
| 1996 | Minor Adjustments | אמילי | פרק: "A Fish Story" |
| 1996 | ER | לורה לי ארמיטאג' | פרק: "Last Call" |
| 1996–1997 | High Incident | ג'יל מארש | 5 פרקים |
| 1997 | שיקגו הופ | אייבי מור | פרק: "Sympathy for the Devil" |
| 1997 | 413 Hope St. | קריסטל | פרק: "Thanksgiving" |
| 1999 | רכבת אטומית | גרייס סאגר | מיני-סדרה |
| 2004 | עמוק באדמה | אדי | 7 פרקים |
| 2008 | Sex and Lies in Sin City | סנדי מרפי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2010 | בניחוש חוקר | אליסון קוואלי | פרק: "Yang 3 in 2D" |
| 2011 | The Cape | טרייסי ג'רוד | פרק: "Dice" |
| 2011 | אימה אמריקאית: בית הרצח | אליזבת שורט | 2 פרקים |
| 2011 | No Surrender | אמיליה דייוויס | סרט טלוויזיה |
| 2013 | שיקגו FIRE | איזבל תומאס | 7 פרקים |
| 2013 | Stalkers | אייבי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2014–2018 | קלארנס (אנ') | סינת'יה | דיבוב; 7 פרקים |
| 2015 | South of Hell | מריה אבאסקל | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2016 | ליגת הצדק בפעולה | קילר פרוסט | דיבוב; פרק: "Freezer Burn" |
| 2016 | I'll Be Home For Christmas | ג'קי פוסטר | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2017 | בניחוש חוקר: הסרט | אליסון קוואלי | סרט טלוויזיה של USA |
| 2017 | Hot Date | בעלת חנות סקס | פרק: "Relationship Goals" |
| 2018 | American Woman | קטלין | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2018 | אימה אמריקאית: אפוקליפסה | אליזבת שורט | פרק: "Return To Murder House" |
| 2022 | Cheerleader Conspiracy | דב | סרט טלוויזיה של Tubi |
| 2022 | House of Chains | לורה מקגראת' | סרט טלוויזיה של Lifetime |
הערות שוליים

↑  שרון גולן מאירי, ‏"לא הייתי נאהבת. הייתי רק גוף, כלי קיבולת לרצונות שלו", באתר ‏מאקו‏, 28 ביולי 2022
↑  Dominic Patten, Dominic Patten, ‘Reagan’ Biopic Back In Production After COVID-19 Crew Outbreak; Mena Suvari To Play Oscar Winner & 1st Wife Jane Wyman, Deadline, ‏2020-11-10 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452165705171  PLWABN: 9810596145805606  BNE: XX1593581  BnF: cb140468099 (data)  GND: 1020429313  ISNI: 0000 0001 1442 8348  LCCN: no00097263  MusicBrainz: de52e04a-cff3-4013-9d4a-93c6dcb6411f  NKC: xx0051336  SUDOC: 166256935  VIAF: 43851973   WorldCat (עם VIAF): 43851973
המועדון היהודי להתעמלות, קונסטנטינופול

המועדון היהודי להתעמלות, קונסטנטינופול (בגרמנית: Israelitischer Turnverein Konstantinopel) או בשמו המאוחר יותר "מכבי קונסטנטינופול" היה המועדון היהודי הראשון בעולם, לספורט. הוקם ב-7 בינואר 1895 ופעל במשך כ-20 שנה עד מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

האימפריה העות'מאנית של סוף המאה ה-19 התנגדה עקרונית להתאגדויות ספורט למיניהן מחשש שיאפשרו להסוות מאחוריהן הכנות צבאיות למרד נגד השלטון. עם זאת, האירופאים יכלו להקים מועדונים שכאלה בקלות רבה יחסית ובייחוד אזרחי האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית, בנות בריתה של טורקיה. בעייתם של היהודים שבקרב אותם אירופאים, בעיקר אזרחי גרמניה הייתה האנטישמיות, שהגבילה מאוד את זכותם להשתתף במועדוני הספורט האירופאים שהוקמו בטורקיה.
ב-7 בינואר 1895 הקימה קבוצת יהודים צעירים, אזרחי גרמניה ואוסטריה בראשות ו. שוורץ, מועדון ספורט ליהודים בלבד, באיסטנבול, ששמה הרשמי, אשר רווח בשפות המערב, היה קונסטנטינופול.
מוסדות המועדון כללו אספה כללית של כל החברים, שהתכנסה פעם בשנה ועד מנהל בן כעשרה חברים, שהתכנס פעמיים בחודש. כמו כן התקיימו שלוש ועדות לענייני נשים, נוער ולעניינים מיוחדים. שוורץ היה יושב הראש עד 1905 ומחליפו לאחר מכן היה ל. שונמן.
את העובדה שהיה זה מועדון ספורט הם הסוו על ידי שיוך לרשת בתי ספר יהודית גרמנית בשם "קרן גולדשמידט" ובשל החשש הזה מהשלטונות הטורקיים הם גם נמנעו מהצגות ציבוריות של יכולותיהם. כתוצאה מכך מספר החברים במועדון בשנותיו הראשונות ועד מהפכת הטורקים הצעירים ב-1908 נע סביב 150 חברים ופחות.
מכבי קונסטנטינופול

ההיבט הלאומי יהודי של המועדון הוסתר או אף לא היה קיים בשנותיו הראשונות, אך הוא הלך וגבר עם השנים. באספה הכללית של מאי 1908 השתתף גם אחד מראשי "מכבי בולגריה", שהיה גם מבעליה של חברת יצוא - יבוא גדולה בשם ה"האחים פררס", חיים אברהם, לימים בעלה של שרה אהרנסון. הוא היה מיועד להיבחר לתפקיד סגן יו"ר המועדון, אך בטרם נבחר הוא הציב מעין אולטימטום לחברים - הוא יסכים לכהן בתפקיד שייעדו לו רק אם יוחלט להציב את החזון הציוני באופן רשמי כחלק ממטרות המועדון. האולטימטום של אברהם התקבל, החזון הציוני הוכנס למטרות המוצהרות וכחלק מכך השתנה גם שם המועדון ל"מכבי קונסטנטינופול".
חודשיים אחר כך פרצה מהפכת הטורקים הצעירים ומצב זכויותיהם של היהודים בכל האימפריה העות'מאנית השתפר דרמטית וכמוהו החל להשתפר גם מצב המועדון. בתוך שנתיים קפץ מספר החברים לכ-1000 איש ויותר ונוספו לו סניפים ברובעי איסטנבול השונים ופרבריה. ב-1910 הפכה שפת האימונים לעברית בלבד, מועדון הספורט היהודי לאומי הראשון בעולם שעשה זאת ומעבר לספורט ניתנו גם הרצאות רבות בנושאים ציוניים.
ביוני 1914, סמוך לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בפסטיבל ההתעמלות שערכה מכבי קונסטנטינופול (מצעד, משחק כדורגל, התעמלות על מכשירים שונים ועוד) השתתפו לא פחות מ-250 חברים ונכחו כ-2,500 אורחים, בהם שגריר ארצות הברית, קציני צבא ופקידי ממשל טורקים בכירים. עם זאת, שיאו של המועדון היהודי היה גם סופו ועם פרוץ המלחמה הוא נעלם.
ראו גם

מכבי (ספורט)
לקריאה נוספת

מטין דה לוי, Jewish Athletes in the History of Sports in Turkey, Libra Publications, שנת 2019
הערות שוליים

↑  San Charles Haddad, The File: Origins of the Munich Massacre
↑  The Jews in the Secret Nazi Reports on Popular Opinion in Germany, 1933-1945
↑  יצחק רם, תולדות התפתחות הרעיונות בתרבות הגוף בעם ישראל בעת החדשה
↑  ,Israelitischer Turnverein Constantinopel, עמ' 306
↑  חיים אברהם
↑
פריץ זאוקל

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1894 האספורט, בוואריה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הוצאה להורג:  16 באוקטובר 1946 (בגיל 51) בית המשפט של כלא נירנברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
 
 פרסים והוקרה
 אות הזהב המפלגתי  אות השירות הארוך של המפלגה הנאצית 
 
ארנסט פרידריך כריסטוף "פריץ" זאוקל (בגרמנית: Ernst Friedrich Christoph "Fritz" Sauckel;‏ 27 באוקטובר 1894 – 16 באוקטובר 1946) היה פושע מלחמה נאצי. "ממונה בעל סמכויות בלתי מוגבלות על כוח העבודה", ולמעשה האחראי העיקרי לשעבודם של מיליונים לעבודות כפייה, בהם מצאו רבים מהם את מותם.
ביוגרפיה

גופתו של זאוקל
גופתו של זאוקל לאחר ביצוע גזר הדין של משפטי נירנברג
class=notpageimage|הצגה
זאוקל נולד בעיירה האספוּרט (Haßfurt) על נהר המיין, בן יחיד לפקיד דואר ולתופרת. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים, אך נאלץ להפסיק את לימודיו בגיל 15 כאשר אמו נפלה למשכב. זאוקל הצטרף לצי הסוחר, ושירת בו מספר שנים. הוא הפליג לאוסטרליה כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה. ספינתו נתפסה על ידי בעלות הברית, והוא בילה את השנים 1914 עד נובמבר 1919 במחנה שבויים בצרפת.
לאחר מכן שב לגרמניה ועבד כפועל בעיר שוויינפורט. הוא למד הנדסה, והצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1923 (מספר חבר 1395). באותה השנה נישא, ומנישואים אלו באו לעולם עשרה ילדים. בשנת 1925 מונה לגאולייטר (מפקד מחוז) של המפלגה בתורינגיה, והפך לחבר בממשלה המקומית בשנת 1929. בעקבות עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, מונה למושל תורינגיה, ולחבר ברייכסטאג. ב-1934 קיבל דרגות כבוד באס אס ובאס אה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה הממונה על ההגנה במחוז קאסל (אנ'), וב-21 במרץ 1942 מונה ל"ממונה בעל הסמכויות הבלתי מוגבלות על כוח העבודה", בהמלצתו של שר החימוש אלברט שפר. הוא היה כפוף ישירות לאדולף היטלר, ודיווח גם למשרד תוכנית ארבע השנים בראשות הרמן גרינג. הוא היה האחראי לכוח העבודה בגרמניה. בשלב זה זעקו מפעלי החימוש בגרמניה לידיים עובדות, וזאוקל היה האיש שיכול לספק אותן.
זאוקל הכריז כי האמצעים שינקוט לא יונחו על ידי סנטימנטליות או רומנטיקה. הייתה זו אמירה גלוית לב שהעידה על שיטותיו של זאוקל – העברת מיליוני עובדי כפייה (כחמישה מיליון) מרוסיה ומאוקראינה, תוך ציד אדם בערים ובכפרים, דחיסת האנשים שנתפסו אל קרונות רכבת, והסעתם אל מפעלי התחמושת שם עבדו שעות רבות ביממה, במשטר אכזרי, בתזונה בלתי מספיקה, ללא לבוש מתאים, בתנאי מזג אוויר קשים, ובהתעללות גופנית ונפשית. רבים מאוד לא שרדו תנאים אלו. הוראתו של זאוקל הייתה לנצל את העובדים "במידה המקסימלית ובמחיר המינימלי". פירושה המעשי של הוראה זו הייתה כי עובדים אלו ינוצלו בעבודות כפייה עד מותם.
זאוקל עמד בלחץ מכל הכיוונים – מחד הגיעו דרישותיהם של אלברט שפר והרמן גרינג (ראש תוכנית ארבע השנים) לעוד כוח עבודה, ומאידך, טענות האס-אס כי העברת עובדי הכפייה מפריעה להם במלאכת השמדת היהודים, וטענות הצבא כי מדיניות ציד האדם שהונהגה על ידי זאוקל גורמת לאוכלוסייה להצטרף אל הפרטיזנים.
זאוקל הועמד לדין כפושע מלחמה במשפטי נירנברג. הוא הואשם בקשר לביצוע פשעים נגד השלום, בתכנון וביצוע מלחמה תוקפנית, בפשעי מלחמה, ובפשעים נגד האנושות. עורך דינו במשפט היה רוברט סרווציוס, לימים עורך הדין של אדולף אייכמן במשפטו בירושלים. זאוקל הגן על "חזית העבודה" בטענה כי לא היה מדובר בניצול אלא בתהליך כלכלי של אספקת עבודה. הוא הכחיש כי היה אחראי לעבודת כפייה, או כי היה מקובל להעביד אנשים עד מותם, או להתייחס אליהם כעבדים.
הוא נמצא אשם בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות, ונתלה בנירנברג ב-16 באוקטובר 1946. מילותיו האחרונות היו ”אני מת חף מפשע. משפטי אינו צודק. אלוהים הושע את גרמניה!”.
צעירי עמי

צעירי עמי היא תנועת נוער יהודית-ציונית בצ'ילה, שנוסדה בשנת 1979.
סמל של צעירי עמי
התנועה פועלת בחסות בית הספר העברי על שם חיים ויצמן בבירה סנטיאגו. התנועה פועלת בימי שבת בין כותלי בית הספר, לפעילות התנועה מגיעים מדי שבת כ-500 חניכים מגילאי הגן ועד גיל 22.
התנועה מקיימת קשר עם תנועת הנוער הציוני.
עקרונות התנועה

יהדות
ציונות
צופיות
השפה העברית
קורס הדרכה

קורס ההדרכה נמשך שנתיים וכל חניכי התנועה בכיתות ט' וי' משתתפים בקורס. לאחר סיום קורס ההדרכה, נשארים בתנועה 5 שנים שבמהלכן הם משמשים בתפקידים שונים: מדריכי קבוצות, ראשי שכבות, חברי ועדות, ראשי ועדות (הנהגת התנועה).
הוועדות

ועדת הדרכה
ועדת קורס הדרכה
ועדת גזברות
ועדת חוץ ושיווק
ועדת תרבות
ועדת חינוך
הנהגה

בתחילת כל שנה (חודש מרץ), נבחרת הנהגה חדשה בתהליך בחירות מסודר ששותפים בו כל המדריכים וההנהגה שמסיימת את כהונתה. ההנהגה מורכבת מעשרה חברים:
ראש תנועה
סגן ראש תנועה
ראש קורס הדרכה
מרכז הדרכה (מדריכים)
ראש חוץ ושיווק
ראש חינוך
גיזבר
ראש ועדת תרבות
שני מזכירים
שליח - שליח הסוכנות היהודית שמסייע לתנועה בכל התחומים.
הפרלמנט האוסטרלי

| --- | --- |
 מדינה:  אוסטרליה 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 1901 – הווה (124 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  227 
 משכן
  
 בית הפרלמנט (קנברה) 
 אתר אינטרנט
 www.aph.gov.au
 
הפרלמנט האוסטרלי (באנגלית: Parliament of Australia, באופן רשמי: The Parliament of the Commonwealth, אך הוא מכונה בדרך כלל Commonwealth Parliament או Federal Parliament) הוא הרשות המחוקקת של אוסטרליה. הפרלמנט האוסטרלי כולל שלושה מרכיבים: המלך, בית הנבחרים והסנאט. המלך מיוצג על ידי המושל הכללי של אוסטרליה. השילוב של שני בתי הפרלמנט, שמהם חברי הסנאט מייצגים את שש המדינות ואת שתי הטריטוריות העצמאיות וחברי בית הנבחרים מייצגים את מחוזות הבחירה, מקורו בדוגמה של הקונגרס של ארצות הברית. כוחם של שני בתי הפרלמנט הוא משולב, על פי שיטת וסטמינסטר.
בסנאט, הבית העליון, חברים 76 סנאטורים, 12 מכל אחת משש המדינות, שניים מהטריטוריה הצפונית ושניים מטריטוריית הבירה האוסטרלית. הסנאטורים נבחרים בשיטת הקול היחיד הנייד.
בית הנבחרים, הבית התחתון, שכיום עומד מספר חבריו על 151, מייצג מחוזות בחירה (electoral divisions). מספר חברי הבית אינו קבוע, אך יכול להשתנות בעקבות שינויים בגבולות מחוזות הבחירה, שמתקיימים באופן קבוע. השינוי המשמעותי האחרון במספר חברי בית הנבחרים בוצע לפני הבחירות של 1984, אז הוגדל מספר החברים מ-125 ל-148. בבחירות של 1993 הורד המספר ל-147, הוחזר ל-148 ב-1996 ומאז הבחירות של 2001 עומד המספר על 150. כל אחד ממחוזות הבחירה בוחר חבר פרלמנט. שני בתי הפרלמנט מתכנסים באולמות נפרדים בבניין הפרלמנט בגבעת הקפיטול בעיר הבירה קנברה.
הפרלמנט הנוכחי הוא הפרלמנט הפדרלי ה-45 של אוסטרליה המאוחדת. הבחירות האחרונות התקיימו ב-2 ביולי 2016 והפרלמנט התכנס ב-30 באוגוסט. הקואליציה של המפלגה הליברלית האוסטרלית ושל המפלגה הלאומית זכתה ב-76 מתוך 151 מושבי בית הנבחרים והקימה ממשלה. מפלגת הלייבור האוסטרלית זכתה ב-69 מושבים והיא יושבת באופוזיציה. למפלגת הירוקים, למפלגת צוות ניק קסנופון ולמפלגת קאטר האוסטרלית יש מושב אחד לכל אחת מהן ושני מושבים נוספים מאוישים על ידי חברי פרלמנט עצמאיים.
בסנאט הנוכחי מיוצגת הקואליציה על ידי 30 מושבים והלייבור מיוצג על ידי 29 מושבים. מפלגת הירוקים מחזיקה ב-9 מושבים, מפלגת ואן ניישן ב-4 מושבים, מפלגת צוות ניק קסנופון ב-3 מושבים, מושב אחד לעוד ארבע מפלגות קטנות ומושב אחד ריק. במצב הנוכחי, כדי שהסנאט יאשר חקיקה, על הקואליציה להשיג את תמיכתם של תשעה סנאטורים בנוסף לזו של הסנאטורים מטעמה.
היסטוריה

הפרלמנט האוסטרלי נפתח ב-9 במאי 1901 במלבורן, ויקטוריה, על ידי הנסיך ג'ורג', דוכס קורנוול ויורק, לימים המלך ג'ורג' החמישי. הבניין היחיד במלבורן שהיה מתאים להכיל את 14,000 האורחים שהגיעו לטקס הפתיחה, היה בניין התערוכה המלכותי. מכאן והלאה, בין השנים 1901 – 1927, התכנס הפרלמנט בבית הפרלמנט במלבורן, שהושאל מהפרלמנט של ויקטוריה (שעבר להתכנס בבניין התערוכה המלכותי). יחד עם זאת, תמיד הייתה כוונה שהפרלמנט האוסטרלי יתכנס בבירה לאומית חדשה.
ב-9 במאי 1927 עבר הפרלמנט לבירת אוסטרליה החדשה, קנברה, והתכנס במה שקרוי כיום "בניין הפרלמנט הישן". בניין זה, שבתחילה היה אמור להיות זמני, היה משכנו של בית המחוקקים במשך יותר מ-60 שנה. בניין הפרלמנט החדש והקבוע נפתח ב-9 במאי 1988 על ידי המלכה אליזבת השנייה.
הרכב > המלך

על פי סעיף 1 לחוקת אוסטרליה, מלך אוסטרליה הוא אחד המרכיבים של הפרלמנט. תפקידיו החוקתיים של המלך מואצלים למושל הכללי, שאותו ממנה המלך בהמלצת ראש ממשלת אוסטרליה. באופן ספציפי החוקה נותנת למושל הכללי את הסמכות לתת הסכמה לחוקים, לסרב לתת את הסכמתו לחוקים, או להעביר חוקים לחתימתו של המלך (for the King's pleasure). יחד עם זאת, המושל הכללי לא מפעיל את סמכויותיו אלה, אלא רק על פי הצעותיו של ראש הממשלה.
הרכב > הסנאט

הבית העליון של הפרלמנט הוא הסנאט, שמספר חבריו עומד על 76. כמו הסנאט של ארצות הברית, שהוא מהווה לו דוגמה, מכהנים בסנאט האוסטרלי מספר סנאטורים שווה מכל מדינה ממדינות אוסטרליה, מבלי להתייחס לגודל אוכלוסייתן. אך בשונה מהסנאט האמריקני, חברי הסנאט האוסטרלי נבחרו מאז ומתמיד באופן ישיר על ידי העם (חברי הסנאט של ארצות הברית נבחרים באופן ישיר על ידי העם רק החל משנת 1913).
החוקה מאפשרת לפרלמנט להגדיר בחקיקה את מספר הסנאטורים ומלבד שהשוויון בייצוג בין שש המדינות המקוריות של אוסטרליה יישמר. יותר מכך, החוקה קובעת שכל אחת משש המדינות זכאית לייצוג של לפחות שישה סנאטורים. יחד עם זאת, תנאים אלה לא תופסים לגבי הטריטוריות (להוציא את האי נורפוק). נכון להיום מייצגים שני הסנאטורים של הטריטוריה הצפונית את הטריטוריה עצמה וכן את הטריטוריות החיצוניות של אי חג המולד ואת איי קוקוס. הסנאטורים של טריטוריית הבירה האוסטרלית מייצגים את הטריטוריה עצמה ואת טריטוריית מפרץ ג'רוויס.
עד 1949 בחרה כל מדינה את המספר המינימלי של שישה סנאטורים. החל מהבחירות שנערכו באותה שנה הוגדל מספר זה לעשרה ובבחירות של 1984 הוגדל שוב המספר ל-12.
הרכב > בית הנבחרים

הפרלמנט ראשי לקבוע את מספר החברים של בית הנבחרים. יחד עם זאת, החוקה קובעת שמספר זה חייב להיות "במידת האפשר כפול ממספר הסנאטורים". לפיכך, כיום מונה הבית התחתון 150 חברים. כל אחת מהמדינות מיוצגת במספר מושבים על בסיס גודל אוכלוסייתה. בכל מקרה, לכל אחת משש המדינות מובטח ייצוג של חמישה חברי פרלמנט ללא קשר לגודלה. החוקה לא מבטיחה ייצוג לטריטוריות, אך ב-1922 העניק הפרלמנט לטריטוריה הצפונית את האפשרות להיות מיוצגת על ידי חבר פרלמנט אחד ולטריטוריית הבירה הוענקה זכות דומה ב-1948. יחד עם זאת, עד ל-1968 היו לנציגים אלה זכויות הצבעה מוגבלות.
בין השנים 1901 – 1949 מנה בית הנבחרים 74–75 חברים והסנאט מנה 36 סנאטורים. בין השנים 1949 – 1984 מנה בית הנבחרים 121–127 חברים והסנאט מנה 60 חברים עד 1975, אז הוגדל מספר חבריו ל-64. ב-1977 הורה בית המשפט העליון להפחית את מספר חברי הבית מ-127 ל-124. ב-1984 הוגדלו מספר חברי בית הנבחרים ומספר חברי הסנאט. מאז עומד מספר חברי בית הנבחרים על 148–151 והסנאט על 76.
מספר אישים כיהנו גם כחברי בית הנבחרים וגם כחברי הסנאט בתקופות שונות של הקריירה הפוליטית שלהם. רק אזרחים אוסטרלים זכאים להיבחר לפרלמנט על שני בתיו והם לא יכולים להיות אזרחים של מדינה זרה. כאשר נוסחה החוקה, כל תושבי אוסטרליה היו למעשה נתינים בריטים, כך שהמונח "מדינה זרה" התייחס לאזרחות לא-בריטית. בפסק דין תקדימי משנת 1999 קבע בית המשפט העליון של אוסטרליה שמאז חקיקתו של חוק אוסטרליה, 1986, נחשבת בריטניה כמדינה זרה, ולפיכך אזרחיה לא רשאים לכהן בפרלמנט האוסטרלי.
נהלים > יושבי הראש

כל אחד משני בתי הפרלמנט האוסטרלי בוחר יושב ראש. יושב הראש של הסנאט קרוי "נשיא" (President of the Australian Senate) וזה של בית הנבחרים קרוי ה"ספיקר" או "היו"ר" (Speaker of the Australian House of Representatives). שני בעלי תפקידים אלה נבחרים בהצבעה חשאית ומקובל שהם מגיעים משורות מפלגת הרוב, אך מצופה מהם לפקח על דיוני הבתים ולאכוף את הכללים באופן חסר פניות.
נהלים > קוורום

החוקה מאפשרת לשני בתי הפרלמנט לקבוע באיזה קוורום יתקבלו ההחלטות שלהם. הקוורום של הסנאט עומד על רבע מחבריו (19 סנאטורים) וזה של בית הנבחרים עומד על חמישית מכלל החברים (30 חברים). באופן תאורטי לא ניתן לקיים דיונים ללא קוורום מינימלי. בפועל, מוסכם על החברים להעלים עין מאי נוכחותו של קוורום, כך שהדיונים על הצעות חוק שגרתיות יכולים להתקיים בלי קוורום. לעיתים נוהגת האופוזיציה "לדרוש קוורום" (call a quorum) כצעד טקטי כדי להטריד את הממשלה וכדי לעכב את דיוני הפרלמנט, במיוחד כאשר האופוזיציה חשה שלא מתייחסים אליה כראוי. כאשר נדרש קוורום, האחריות על כינוסו של מספר מספיק של חברי פרלמנט מוטלת על מצליפי הקואליציה.
נהלים > הצבעה

שני בתי הפרלמנט יכולים להצביע בהצבעה קולית. יושב ראש הישיבה מכריז את השאלה העומדת להצבעה ולאחר מכן מתבקשים התומכים להכריז "כן" (Aye) והמתנגדים "לא" (No) ועל פי מיטב שמיעתו מכריז על תוצאות ההצבעה. רק במקרה שלפחות שני חברי פרלמנט דורשים הצבעה בהפרדה (Division) או הצבעה שמית. במקרה כזה מצלצלים פעמונים בכל רחבי בניין הפרלמנט המזמנים את חברי הסנאט או את חברי בית הנבחרים להגיע להצבעה. בשיטת ההצבעה בהפרדה מתקבצים התומכים בשאלה העומדת להצבעה בצדו הימני של החדר והמתנגדים בצדו השמאלי. הם נמנים על ידי סופרים (tellers), שהם מצליפי הקואליציה והאופוזיציה.
במקרה של חוסר הסכמה בין שני בתי הפרלמנט על שאלת חקיקה, מאפשרת החוקה פיזור של שני בתי הפרלמנט ועריכת בחירות חדשות. במקרה שגם לאחר הבחירות עדיין אין הסכמה בין הבתים, רשאי המושל הכללי לכנס את שני הבתים לישיבה משותפת לדון בנושא. ישיבה משותפת כזאת התקיימה רק פעם אחת בתולדות הפרלמנט, לאחר הבחירות של 1974. סיבות נוספות לישיבות משותפות של שני בתי הפרלמנט הן: בחירת מחליפים לסנאטורים המייצגים את הטריטוריות של אוסטרליה באמצע כהונתם, נאום של אורח שמוזמן במיוחד כדי לנאום בפני שני הבתים, ישיבות זיכרון מיוחדות וישיבות סודיות שהתקיימו במהלך מלחמת העולם השנייה.
תפקידים

תפקידו העיקרי של הפרלמנט הוא לחוקק חוקים. כל סנאטור או חבר בית הנבחרים ראשי להגיש הצעת חוק, להוציא חוקים בעלי השלכה כספית, שחייבים להיות מוגשים לבית הנבחרים. בפועל, רובם של החוקים מוגשים על ידי שרי הממשלה. הצעות חוק שלא מוגשות על ידי שרי הממשלה נקראות הצעות חוק פרטיות. כל החוקים חייבים להיות מאושרים על ידי שני הבתים כדי לקבל תוקף. לרשות הסנאט עומדת סמכות דומה לזו של בית הנבחרים, להוציא את האפשרות לתקן חוקים בעלי השלכה כספית, שאותם הוא יכול רק לאשר או לדחות.
בנוסף לחקיקה יכול הפרלמנט לקיים דיונים דחופים בנושאים בעלי חשיבות ציבורית. חברי הפרלמנט יכולים להגיש שאילתות לממשלה או לשר מסוים. בכל הימים בהם מתקיימות ישיבות הפרלמנט מוקצה זמן לשאילתות לראש הממשלה ולשרים. חברי הפרלמנט יכולים גם להגיש עצומות מטעם מחוזות הבחירה שלהם. לשני הבתים יש מגוון של ועדות בהן מתקיימים דיונים על טיוטות החוקים, נשמעות עדויות מהציבור ופקידי המדינה נשאלים שאלות. חלק מהוועדות משותפות לשני הבתים.
יחסים עם הממשלה

שרי הממשלה לא נדרשים להיות חברי אחד הבתים עם מינוים לתפקיד, אך כהונתם נפסקת אם תוך שלושה חודשים הם לא נבחרים לאחד מהבתים. הסעיף בחוקה שבו מוגדר כלל זה, נוסח מלכתחילה כדי לאפשר לממשלת אוסטרליה הראשונה בראשותו של אדמונד ברטון להתחיל לכהן כבר ב-1 בינואר 1901, מועד איחוד אוסטרליה, עד לבחירות הראשונות לפרלמנט שהתקיימו בסוף חודש מרץ אותה שנה.