stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוגבי
חוקי המשחק > מצבים נייחים > כלוב (סקראם)

כאשר הכדור נופל או נמסר קדימה השופט מכריז על כלוב נגד הקבוצה שהפילה או מסרה את הכדור קדימה. בכלוב משתתפים שמונת החלוצים של הקבוצה שמסתדרים במערך 3-4-1: שלושה שחקנים בשורה הראשונה, ארבעה בשורה השנייה, ואחד בשורה האחרונה. השופט מסמן את מיקום הכלוב (בעזרת רגלו) ומי מכניס את הכדור (מצביע על הקבוצה שמכניסה את הכדור).
כל קבוצה בונה את הכלוב שלה, ומחכה לסימן מהשופט שמורה לקבוצות לכרוע אחת מול השנייה ("Crouch"), לאחוז בשני השחקנים החיצוניים של השורה הקדמית מכל קבוצה על ידי מקביליהם בקבוצה הנגדית תוך השארת מרווח מסוים בין השורות ("Bind"), ולבסוף להתחבר ולהתכונן לכניסת הכדור ("Set"). לאחר מכן מגלגל שחקן שמחוץ לכלוב (לרוב הרכז הקדמי, מספר 9) את הכדור לתעלה שנוצרה בין שתי השורות הקדמיות, ואז ניתן לדחוף את הכלוב ולנסות לגרוף את הכדור באמצעות הרגליים. מסלול הכדור חייב להיות מקביל לקו השער, אך אין כיום חובה להכניס את הכדור דווקא למרכז התעלה. יתרונות נוספים לקבוצה שמכניסה את הכדור הם בכך ששחקניה יודעים מתי להתחיל לדחוף ולהתכונן לגרוף (הרכז יכול לסמן להם כאשר הוא מכניס את הכדור) וקובעים מאיזה צד ייכנס הכדור.
חוקי המשחק > מצבים נייחים > טור חוץ (ליין-אאוט)

כאשר הכדור יצא מגבולות האורך של המגרש, מתבצע טור חוץ נגד הקבוצה שגרמה לכך. בדרך כלל שמונת החלוצים משתתפים בטור, כאשר שחקן אחד זורק את הכדור. שחקני שתי הקבוצות עומדים במרחק של חמישה מטרים מקו החוץ ומסתדרים בשני טורים במרחק מטר זה מזה. מותר להרים שחקנים מאותה קבוצה מלפנים או מאחור, אך לא מלמטה (על הכתפיים, למשל), ואסור לגעת בשחקני היריבה. לכל קבוצה יש בדרך כלל שני קופצים, ארבעה מרימים ושחקן חופשי לצורך זריקות ארוכות. השחקן שזורק את הכדור צריך לדאוג שהכדור יעוף בקו ישר בין שתי הקבוצות. היתרון לקבוצתו של הזורק הוא שהוא יודע איזה משחקני קבוצתו יקפוץ ומתי.
חוקי המשחק > מצבים נייחים > בעיטת פתיחה ובעיטת המשך

בתחילת המשחק מוטל מטבע על מנת להחליט איזו קבוצה תבעט לפתיחת המשחק (Kick-off). הקבוצה היריבה בועטת לפתיחת המחצית השנייה. הבעיטה מתבצעת ממרכז המגרש, באמצעות הטלת הכדור ובעיטה בו לאחר שפגע בדשא. שחקני היריבה מחויבים לעמוד מאחורי קו 10 המטרים בחצי המגרש שלהם ברגע הבעיטה. אם הבעיטה לא הגיעה לקו הזה, הקבוצה שלא בעטה רשאית לבחור בין לאפשר ליריבתה בעיטה חוזרת לבין כלוב לטובתה במרכז המגרש (בשביעיות, לעומת זאת, היא זכאית לבעיטה לא-ישירה - Free-kick).
לאחר צבירת נקודות מתרחשת בעיטת המשך (Restart) עם חוקים דומים. ברוגבי יוניון, הקבוצה שלא צברה נקודות היא זו שבועטת; וברוגבי שביעיות, הקבוצה שצברה את הנקודות בועטת. לאחר "מנחת עצמי" (touch-down), שאינו מקנה נקודות לאף קבוצה, הקבוצה המנחיתה (כל עוד היריבה הכניסה את הכדור למנחת) בועטת מאחורי קו 22 המטרים הקרוב למנחת שלה. בעיטה זו אינה חייבת לעבור 10 מטרים אלא רק את קו 22 המטרים.
חוקי המשחק > עבירות

רוגבי, על אף אופיו האגרסיבי, מכיל לא מעט חוקים, שגוררים עבירות מסוגים שונים. יש שלושה סוגים של עונשים:
כלוב - ניתן לקבוצה בשתי סיטואציות עיקריות:
הכדור נמסר קדימה.
הכדור נופל קדימה בגלל מגע של שחקן.
בחירת עונשין (פנדל) או בעיטה לא-ישירה (Free kick) - ניתנות על מגוון מצבים. הנפוצים שבהם:
תיקול (Tackle) לא חוקי, כולל נגיעה בשחקן מעל גובה כתפיו (תיקול גבוה / תיקול חורג - High tackle), או כאשר הוא כבר אינו אוחז בכדור (תיקול ריק / תיקול סרק - Late tackle), הפלתו ללא ניסיון לאחוז בו, או השלכתו לפני הגעתו לקרקע (עונש: פנדל).
חסימת שחקן הגנה המנסה להפיל את נושא הכדור (עונש: פנדל).
אי-שחרור הכדור על ידי השחקן שנפל, או הפרעה לשחקן זה לשחרר את הכדור (עונש: פנדל).
נבדל, או הצטרפות לתל או אשכול שלא בכיוון ההתקפה (עונש: פנדל).
נגיעה בכדור באמצעות היד של שחקן בתוך התל (עונש: פנדל).
שחקן שלא עומד על שתי רגליו אינו עוזב את התל (עונש: פנדל).
שחקן התקפה נעזר ביותר משחקן אחד כמדחף (Latcher) על מנת לדחוף את שחקני ההגנה (עונש: פנדל).
גלגול לא-ישר של הכדור למנהרת הכלוב (עונש: בעיטה לא-ישירה), או זריקה לא-ישרה בין טורי החוץ (עונש: פנדל).
קבוצה מתחילה לדחוף את הכלוב לפני שנכנס הכדור (עונש: בעיטה לא-ישירה), או גורמת להתמוטטות הכלוב או האשכול בכוונה, או עוזבת את הכלוב לפני יציאת הכדור (עונש: פנדל).
בזבוז זמן (עונש: בעיטה לא-ישירה) או ויכוח עם השופט (עונש: פנדל).
מנחת עונשין - ניתן כאשר עבירה מנעה משחקן יריב להנחית בסבירות גבוהה. מעניק לקבוצה היריבה 7 נקודות, ללא צורך בבעיטת המרה.
כאשר השופט מסמן לפנדל או בעיטה לא-ישירה הקבוצה יכולה לבחור:
להרחיק את הכדור בבעיטה. במקרה שהכדור יצא החוצה, יערך טור חוץ לזכות הקבוצה שלזכותה נשרקה העבירה מנקודת היציאה.
להמשיך לשחק: שחקן יקפיץ או ייגע בכדור ברגלו ויתחיל את המשחק - הקבוצה היריבה חייבת לסגת 10 מטרים לאחור או עד לקו המנחת.
לבעוט לשער, באמצעות מעמד מיוחד או לאחר הטלת הכדור על הרצפה (האפשרות היחידה ברוגבי שביעיות). כאשר הבעיטה לא-ישירה, ניתן לבעוט באותה הצורה אך לא ניתן להבקיע שער כתוצאה מהבעיטה.
בנוסף, הקבוצה שלזכותה השופט מסמן פנדל רשאית לבחור בכלוב לזכותה. אם העבירה התבצעה במהלך טור חוץ או בזמן שהכדור יצא החוצה, הקבוצה רשאית לבחור בטור חוץ לזכותה.
כמו כן, השופט רשאי לשלוף כרטיס צהוב (הרחקה של 10 דקות מהמשחק), וכרטיס אדום - הרחקה עד סוף המשחק (או יום המשחקים בשביעיות). שני צהובים באותו המשחק מקבילים לאדום.
חוקי המשחק > שיטת הניקוד

כיבוש מנחת (טריי) - 5 נקודות.
הצלחה בבעיטת המרה - בעיטה הניתנת לאחר המנחת מקו האורך בו הונח הכדור ומקו רוחב לבחירת הקבוצה הבועטת - 2 נקודות.
בעיטת עונשין - 3 נקודות.
בעיטת הטלה במהלך המשחק השוטף - 3 נקודות.
הקבוצה המנצחת היא בעלת מספר הנקודות הגבוה יותר בסוף המשחק.
תפקידים במגרש > רוגבי שביעיות

ברוגבי שביעיות, האחריות המוטלת על 15 שחקנים ברוגבי-15 מתחלקת בין שבעה בלבד: שחקני הציר גבוהים וקלים יותר, והם קופצים או מרימים את הלוכד בטורי החוץ, כאשר הרכז הקדמי (מספר 4) זורק את הכדור. הרכז-רץ (מספר 5) שומר בהגנה על המקביל לו בקבוצה היריבה, ויתר הקו האחורי מורכב מקשר אחד (מספר 6) ושחקן כנף אחד (מספר 7) המשחק בשני צדי המגרש. בהגנה נהוג להציב שחקן אחד כ"יעה" או "מרית" (Sweeper) מאחורי קו ההגנה המרכזי.
רוגבי בעולם

המדינות המובילות ברוגבי יוניון בחצי הכדור הצפוני הן צרפת, אנגליה, ויילס, אירלנד, סקוטלנד ואיטליה, המקיימות מדי שנה את טורניר "שש האומות". בחצי הכדור הדרומי אלה הן ניו זילנד, דרום אפריקה, אוסטרליה וארגנטינה שעורכות את הטורניר "אליפות הרוגבי" המקביל. טורניר אזורי נוסף הוא גביע האומות מהפסיפיק שכולל נבחרות מיפן, סמואה, פיג'י, טונגה, קנדה, וארצות הברית. בעבר התארחו בגביע הפסיפיק נבחרות מניו זילנד ואוסטרליה שפרשו. בנוסף קיימים טורנירים אזוריים נוספים וטורנירים יבשתיים.
אחת לארבע שנים מתקיים "גביע העולם ברוגבי יוניון" וכמו כן מתקיים טורניר מקביל לנשים. מהטורניר הראשון ב-1987, נבחרות ניו זילנד ודרום אפריקה הן המצליחות ביותר עם שלוש זכיות: ניו זילנד ב-1987, 2011, ו-2015. ודרום אפריקה ב-1995, 2007, 2019. אוסטרליה עם שתי זכיות (1991, 1999). לאנגליה יש זכייה אחת ב-2003.
קיימים גם טורנירי רוגבי יוניון שנתיים לנוער המתקיימים בשתי רמות. "אליפות העולם ברוגבי נוער" היא הנחשבת יותר ו"גביע העולם ברוגבי נוער" הנחשבת לנחותה יותר.
ברוגבי שביעיות מצטיינות מדינות נוספות, וביניהן רוסיה, ארצות הברית, קנדה, קניה, ספרד, פורטוגל, פיג'י וסמואה. גביע העולם ברוגבי שביעיות (טורנירים נפרדים לגברים ונשים) היה אמור להתקיים בפעם האחרונה בשנת 2013, ואז להתבטל לטובת טורניר רוגבי השביעיות האולימפי שיתקיים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016. אך בפועל הוחלט להמשיך לקיימו במקביל לטורניר האולימפי. טורנירי רוגבי שביעיות התקיימו גם במסגרת משחקי אסיה ומשחקי חבר העמים (הבריטי).
עוד מתקיימות ברוגבי שביעיות אליפויות יבשתיות וכן טורניר שנתי במתכונת ליגה מחזורית בשם "סבב השביעיות העולמי" המורכב ממספר טורנירים נפרדים המתקיימים ברחבי העולם מדי שנה, לרוב עשרה סבבים ב-12 ערים בעולם (מתחלף משנה לשנה), ואז משוקללים הציונים מכל הטורנירים יחד להכתרת הנבחרת הלאומית הזוכה באותה עונה בסבב הליגה.
בעבר התקיים טורניר שנתי אחר לרוגבי שביעיות שנערך בהונג קונג מ-1976. בטורניר השתתפו 24 נבחרות שכל אחת מייצגת מדינה ושלב הבתים מחולק לשישה בתים. מאז הונהגה אליפות "סבב השביעיות העולמי" החליפה הונג קונג את הטורניר הישן באירוח קבוע מדי שנה של אחד מהסבבים אך גם מזמינה נבחרות אורחות נוספות להשתתף בטורניר ולכן גם הוחלט כי הניקוד לכל חברות הסבב יוגדל במקרה של ניצחונות בטורניר ההונג קונגי.
בשנים האחרונות גדלו טורנירי "גביע העולם בליגת הרוגבי", (משוחק עם 13 שחקנים בקבוצה), שנוסד ב-1954 לגברים ל-14 נבחרות. מלבד זאת מתקיים טורניר מקביל לנשים.
מלבד כל הטורנירים האלו המיועדים לנבחרות, קיימות גם ליגות רוגבי מקומיות לקבוצות וישנן ליגות חזקות בארצות הברית, בריטניה, קנדה, ניו זילנד, דרום אפריקה, צרפת, אוסטרליה ועוד.
רוגבי בישראל

בישראל קיימות ליגות רוגבי לגברים ולנשים, קבוצות נוער לגילאים עד 10, עד 12, עד 14, עד 16 ועד 18, ואף ליגת ותיקים. הליגות לגברים פועלות באופן רציף משנת 1971, ואילו ליגת הנשים הוקמה בשנת 2001. הנבחרות משחקות רוגבי יוניון ורוגבי שביעיות.
נבחרת הגברים של ישראל עלתה מהמקום ה-94 והלפני-אחרון בעולם בשנת 2008 למקום ה-49 ב-2014. נכון למאי 2019 היא מדורגת במקום ה-61 בעולם. נבחרת הגברים בשביעיות, נכון ל-2019, משחקת בדרג א' (השני באיכותו) באירופה. נבחרת הנשים ברוגבי שביעיות הוקמה בשנת 2005, וב-2008 העפילה לטורניר הגמר של אליפות אירופה. גם היא משחקת בדרג א' נכון ל-2019. נבחרת הקדטים (עד גיל 18) בשביעיות העפילה לדרג העליון באירופה ב-2015, אך נכון ל-2019 משחקת אף היא בדרג א'.
החל משנת 2009 שודרו משחקים של נבחרת ישראל בטלוויזיה הציבורית.
אצטדיון הבית של נבחרות הרוגבי הישראליות הוא אצטדיון וינגייט, הממוקם במכון וינגייט ומסוגל להכיל בין 1,000 ל-1,500 צופים ביציע בטון. מלבד זאת בשטח המכון קיימים מספר מגרשים מחופי דשא המאפשרים לנבחרות ולשחקני האקדמיה למצוינות להתאמן.
גם במסגרת המכביה, שנערכת בישראל אחת לארבע שנים, נערכו טורנירי רוגבי יוניון החל מהמכביה האחת עשרה ב-1981.
בישראל קיימות קבוצות ממגוון מחוזות המדינה: עמק יזרעאל, גליל עליון, חיפה, תל אביב, [[Jerusalem Lions RFC]], אשקלון, מנשה ועוד קבוצות קטנות המגיעות מ[[מע׳אר]], באר שבע ורחובות-ראשון לציון.
ראו גם

נבחרת ישראל ברוגבי
נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי
הפועל אשקלון ברוגבי
הערות שוליים

↑  גרדיאן, ראגבי: פרנסואה טרין-דוק חוגג בטורניר שש האומות, באתר הארץ, 19 במרץ 2010
↑  רוגבי: נבחרת הנשים באליפות אירופה, באתר nrg‏, 15 במאי 2008
| ענפי ספורט אולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | משחקי הקיץ |  |
| אופניים | אופני BMX • אופני BMX בסגנון חופשי • אופני הרים • אופני כביש • אופני מסלול |  |
| משחקי כדור | בדמינטון • גולף • הוקי שדה • טניס • טניס שולחן • כדורגל • כדוריד • כדורמים • כדורסל • כדורסל 3x3 • כדורעף • כדורעף חופים • רוגבי שביעיות |  |
| ספורט גופני | אתלטיקה • ברייקינג • הרמת משקולות • טיפוס • טריאתלון • ירי תחרותי • סקייטבורדינג • סיף • קרב חמש מודרני • קשתות |  |
| התעמלות | התעמלות אמנותית • התעמלות מכשירים • טרמפולינה |  |
| ספורט ימי | גלישת גלים • חתירה • קאנו/קיאק • שיט |  |
| ענפי קרב | אגרוף • ג'ודו • היאבקות (סגנון חופשי, סגנון יווני רומי) • טאקוונדו |  |
| רכיבה | איוונטינג • רכיבה אמנותית • קפיצות ראווה |  |
| שחייה | קפיצה למים • שחייה תחרותית • שחייה צורנית • שחייה במים פתוחים |  |
| משחקי החורף | משחקי החורף |  |
| ענפי קרח | הוקי קרח • קרלינג |  |
| סקי | ביאתלון • גלישת שלג • סקי אלפיני • סקי בסגנון חופשי • סקי למרחקים • סקי נורדי משולב • קפיצות סקי |  |
| מזחלות | בובסלי • סקלטון • לוז' |  |
| החלקה על הקרח | החלקה אמנותית • החלקה מהירה • החלקה מהירה במסלול קצר |  |
| ענפי עבר במשחקי הקיץ | ענפי עבר במשחקי הקיץ |  |
| ענפי עבר | בייסבול • כדור בסקי • כדור כף יד • כדור מחבט • לקרוס • מרוץ סירות מנוע • משיכת חבל  • סופטבול • פולו • קרוקט • קרוקט אמריקאי • קראטה • קריקט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548539705171  BNE: XX526863  BnF: cb119327137 (data)  LCCN: sh85115741  NARA: 10647604  NDL: 00569246  NKC: ph221996
ג'יימס צ'סנאט הבן

ג'יימס צ'סנאט הבן (באנגלית: James Chesnut Jr.‏; 18 בינואר 1815 – 1 בפברואר 1885) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, ופעיל בקונפדרציה.
צ'סנאט, עורך דין בולט בפוליטיקה של קרוליינה הדרומית, כיהן כסנאטור דמוקרטי בשנים 1858–1860, שם התגלה כמתון בשאלת העבדות. אבל לאחר בחירתו של לינקולן ב-1860, צ'סנאט התפטר מהסנאט האמריקני והשתתף בוועידת הפרישה של קרוליינה הדרומית, ומאוחר יותר סייע בניסוח חוקת מדינות הקונפדרציה. הוא היה ציר מקרוליינה הדרומית לקונגרס הזמני של מדינות הקונפדרציה מ-1861 עד 1862. הוא גם שירת כקצין בכיר של צבא הקונפדרציה בזירה המזרחית של מלחמת האזרחים האמריקנית.
כעוזר לגנרל פ.ג.ט. בורגארד, הוא הורה לירות על פורט סאמטר והשתתף בקרב בול ראן הראשון. מאוחר יותר הוא היה עוזרו של ג'פרסון דייוויס והועלה לדרגת בריגדיר גנרל. צ'סנאט חזר לעסוק בעריכת דין לאחר המלחמה.
אשתו הייתה מרי בויקין צ'סנאט, שיומניה שפורסמו משקפים את חיי החברה העמוסים של בני הזוג צ'סנאט וחברים בולטים כמו ג'ון בל הוד, לואי ויגפול, וייד המפטון השלישי וג'פרסון דייוויס.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

ג'יימס צ'סנאט הבן, נולד ב-18 בינואר 1815 במטע מאלברי ליד קמדן, קרוליינה הדרומית, והיה הצעיר מבין ארבעה עשר ילדים ובנם היחיד של ג'יימס צ'סנאט האב (1773 – 1866) ואשתו, מרי קוקס (1775 – 1864) . צ'סנאט האב היה אחד מבעלי המטעים העשירים ביותר בדרום, שהיה בעל 448 עבדים ומטעים גדולים רבים בהיקף של כמעט חמישה קילומטרים רבועים לפני פרוץ מלחמת האזרחים. צ'סנאט הבן סיים את לימודיו במחלקה למשפטים של הקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) ב-1835, ובתחילה עלה לגדולה בפוליטיקה של קרוליינה הדרומית.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1837, והחל לעסוק במקצוע באותה שנה בקמדן. מאוחר יותר הוא נבחר לכהן כחבר בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בשנים 1840 – 1852 ובסנאט של קרוליינה הדרומית בשנים 1852 – 1858, ואף כיהן כנשיא בשנים 1856 – 1858. הוא היה ציר לוועידה הדרומית בנאשוויל, טנסי, ב-1850.
בשנת 1858 נבחר צ'סנאט על ידי בית המחוקקים של קרוליינה הדרומית לסנאט האמריקני כדמוקרטי במקום ג'וזיה אוונס. הוא כיהן שם במשך שנתיים לצד הסנאטור ג'יימס הנרי המונד מקרוליינה הדרומית. למרות שהגן על עבדות וזכויות המדינות, צ'סנאט התנגד לפתיחה מחדש של סחר העבדים האפריקאי ולא היה בדלן תקיף כמו רוב הפוליטיקאים בקרוליינה הדרומית. מתון בדעותיו הפוליטיות, הוא האמין בהרחבת ההגנות על התרחבות העבדות מערבה תוך הישארות בתוך האיחוד.
אבל האווירה הפוליטית התלהטה לקראת הבחירות לנשיאות של 1860, מאחר שהמפלגה הרפובליקנית והמועמד שלה לנשיאות, אברהם לינקולן, התנגדו לעבדות. לאחר שתוצאות הבחירות נודעו, החליט צ'סנאט כי אינו יכול להישאר עוד בתפקידו בסנאט. זמן קצר לאחר בחירתו של לינקולן, הוא היה הסנאטור הדרומי הראשון שפרש מהסנאט. הוא הגיש פתק בן משפט אחד, המציין את התפטרותו, שהוקרא בפני הסנאט של קרוליינה הדרומית ב-10 בנובמבר 1860.  (הוא גורש בהיעדרו מהסנאט בשנה שלאחר מכן.)
צ'סנאט השתתף בוועידת הפרישה של קרוליינה הדרומית בדצמבר 1860 ולאחר מכן נבחר לקונגרס הזמני של מדינות הקונפדרציה. הוא היה חבר בוועדה שניסחה את חוקת מדינות הקונפדרציה.
בהאמינו שארצות הברית לא תתנגד לפרישת הדרום, צ'סנאט התגאה בכך שהוא ישתה את כל הדם שישפך במלחמת האזרחים שלאחר מכן.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים האמריקנית

באביב 1861, הוא שימש כעוזר של הגנרל פ.ג.ט. בורגארד ונשלח על ידי הגנרל לדרוש את כניעת פורט סאמטר בצ'ארלסטון. לאחר שמפקד המבצר, מייג'ור רוברט אנדרסון מצבא ארצות הברית סירב להיכנע, צ'סנאט הורה לפורט ג'ונסון הסמוך לפתוח באש על פורט סאמטר. כתוצאה מכך נורו היריות הראשונות של מלחמת האזרחים, ב-12 באפריל 1861. בקיץ 1861 השתתף צ'סנאט גם בקרב הראשון של מנאסס כשליש של בורגארד.
בשנת 1862 כיהן צ'סנאט במועצה המנהלת של קרוליינה הדרומית. הוא הציג את ההצעה ב-9 בינואר להקים מחלקות אדמיניסטרטיביות, מהן הוא הפך לראש מחלקת הצבא של קרוליינה הדרומית. בתפקיד זה, סמכותו של צ'סנאט בענייני צבא החליפה את סמכותו של המושל פרנסיס פיקנס. ב-5 במרץ 1862, הוא פרסם קריאה לגיוס שהזהירה שקרוליינה הדרומית תתחיל גיוס חובה אם המדינה לא תצליח לגייס 5,000 מתנדבים עד ה-20 במרץ.
כראש המחלקה הצבאית, פיקח צ'סנאט על גיוס עבדים בכפייה לצורך מאמצי המלחמה של קרוליינה הדרומית. בין מרץ ליולי 1862, אישר צ'סטנאט את השימוש בעבדים שגויסו בכפייה להגנתה של צ'ארלסטון ולסיוע לקולונל ארתור מניגולט במפרץ ויניה. ב-28 ביולי 1862 אישרה המועצה את הצעתו של צ'סנאט ליישם גיוס כפייה ברחבי המדינה, שיספק לצבא שלושת אלפים עובדים בחודש במשך ארבעה חודשים.
צ'סטנאט היה מודע לכך שעבדים שגויסו בכפייה יהיו פגיעים במיוחד למלריה בעת שעבדו בהגנות באזור החוף. ב-22 באוגוסט 1862 הוא כתב לעיתון Charleston Mercury כי לבעלי העבדים יש "התנגדות ממשית ומהותית" לגיוס הכפוי, מכיוון שצרכיהם האנושיים של נכסיהם נזנחים. הוא הבטיח למנות "קצין בעל אופי... שישגיח על העבדים ויגן עליהם." עם זאת, עיתון Charleston Daily Courier תיאר מאוחר יותר את המפקחים שמונו על ידי המדינה כ"חסרי ניסיון... ואינם מורגלים" עוד יותר מהרגיל, ו"שלא נראה כי הם דואגים" לצרכים הבסיסיים של העבדים.
מאוחר יותר במהלך המלחמה שירת צ'סנאט בצבא הקונפדרציה כקולונל וכעוזרו של נשיא הקונפדרציה, ג'פרסון דייוויס. בשנת 1864 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל וקיבל פיקוד על כוחות המילואים של קרוליינה הדרומית עד סוף המלחמה. הוא היה השלישי בפיקוד על כוחות הקונפדרציה בקרב טוליפיני, ושימש כמפקד הכללי לפני הגעתו של מייג'ור גנרל סמואל ג'ונס ובהמשך של בריגדיר גנרל לושיוס גארטרל.
לאחר המלחמה חזר צ'סנאט לעסוק בעריכת דין בעיר קמדן והקים את המפלגה השמרנית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

למרות שג'יימס צ'סנאט הבן היה הבן היחיד, אביו העניק לו רק מעט מרכושו הנרחב. מכיוון שאביו חי עד גיל 90 ונתן לבנו אך קצבה קטנה, הבן ג'יימס נאלץ לחיות בעיקר מעסקי עריכת הדין שלו. ההון של משפחת צ'סנאט ירד לטמיון במהלך המלחמה ולכן, לאחר שאביו נפטר ב-1866, ירש צ'סנאט מעט יותר מהחובות הנרחבים שהכבידו על מטעי מאלברי וסנדי היל.
צ'סנאט התחתן עם מרי בויקין מילר בת ה-17 (1823 – 1886), ב-23 באפריל 1840. מאוחר יותר היא נודעה בזכות ספרה על החיים במהלך מלחמת האזרחים, שפורסם כיומן אך הורחב מ-1881 עד 1886. כבתם של הסנאטור סטיבן דיקייטר מילר (1788 – 1838) ומרי בויקין (1804 – 1885), היא הייתה משכילה ואינטליגנטית ונטלה חלק בקריירה של בעלה. נישואיהם של בני הזוג צ'סטנאט היו לעיתים סוערים בשל הבדלי מזג: היא הייתה חמת מזג ומלאת תשוקה, ולעיתים ראתה בבעלה אדם קר ומרוחק. למרות זאת, רוב הזמן היו יחסיהם חמים ואוהבים, אך לא נולדו להם ילדים. בתקופת מלחמת האזרחים התגוררו השניים ב"בית הקוטג' של צ'סנאט" בעיר קולומביה.
כפי שתיארה מרי צ'סנאט לעומק ביומנה, לבני הזוג היה חוג רחב של חברים ומכרים בחברת הדרום והקונפדרציה. בין חבריהם היו, למשל, גנרל הקונפדרציה ג'ון בל הוד, המושל לשעבר ג'ון ל. מנינג, הגנרל והפוליטיקאי של הקונפדרציה ג'ון ס. פרסטון ואשתו קרוליין, הגנרל והפוליטיקאי של הקונפדרציה וייד המפטון השלישי, הפוליטיקאי של הקונפדרציה קלמנט ק. קליי ואשתו וירג'יניה, והגנרל והפוליטיקאי של הקונפדרציה לואי ט. ויגפול ואשתו שרלוט. בני הזוג היו חברי משפחה אינטימיים של הנשיא ג'פרסון דייוויס ואשתו ורינה האוול. ג'יימס צ'סנאט היה גם בן דודו הראשון של עמיתו הגנרל בקונפדרציה זאכרי ק. דיז.
ביוגרפיה > מותו

ג'יימס צ'סנאט נחשב ל"אדם נעים הליכות, צנוע ובעל כישרונות ראויים," אשר ביצע את תפקידיו בכישרון ובכבוד הן בחיים הפוליטיים והן בחיים הצבאיים. הוא מת בביתו בקמדן, קרוליינה הדרומית ב-1 בפברואר 1885 ונקבר בבית הקברות של משפחת צ'סנאט, מחוז קרשו, קרוליינה הדרומית.
הערות שוליים

↑  "Papers of the Cox and Chesnut Families, 1792-1858". South Carolina Digital Library. נבדק ב-6 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The senators who were expelled after refusing to accept Lincoln's election". The Washington Post. 5 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SENTIMENT IN SOUTH CAROLINA.; PROCEEDINGS OF THE LEGISLATURE ON THE QUESTION OF CALLING A CONVENTION". The New York Times. 12 בנובמבר 1860. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chesnut Cottage, Richland County (1718 Hampton St., Columbia)". National Register Properties in South Carolina. South Carolina Department of Archives and History. נבדק ב-2014-01-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2886 7862  LCCN: n86114224  SNAC: w6gq75tw  US Congress: C000348  VIAF: 38401335   WorldCat (עם VIAF): 38401335 
קולונל ג'יימס צ'סנאט, בערך 1862
מיי סאטון

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1886 פלימות', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 באוקטובר 1975 (בגיל 89) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 בן או בת זוג:  Tom Bundy (1912–1945) 
 צאצאים:  דורותי צ'ייני 
 גובה:  1.64 מ'
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוענית:  1904 – 4 באוקטובר 1975 (כ־71 שנים) 
 שיאי גראנד סלאם
 וימבלדון:  זכייה (1905, 1907)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1904)
 
מיי סאטון (באנגלית: May Godfrey Sutton; ‏ 25 בספטמבר 1886 – 4 באוקטובר 1975) הייתה טניסאית אמריקאית ילידת בריטניה. היא זכתה במקום ראשון באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ובכך הייתה הטניסאית הראשונה שזכתה ב-2 תחרויות והאמריקאית הראשונה שזכתה בווימבלדון.
ביוגרפיה

מיי סאטון נולדה בפלימות', אנגליה בשנת 1886. כאשר היא הייתה בת 6 המשפחה עברה לארצות הברית והתיישבה בפאסדינה.
ביוזמת אביהן אחיות סאטון החלו לשחק טניס במגרש שהוא בנה בחווה של המשפחה. בנוסף לטניס אחיות היו שחקניות כדורסל בולטות.
בגיל 17 מיי סאטון נרשמה לתחרויות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס וניצחה בתחרויות נשים וזוגות נשים. בתחרות זוגות מעורבים היא הגיע לגמר בו הפסידה.
בשנת 1905 סאטון לא יכלה להגן על התואר כי נסעה לבריטניה. בתחרות אליפות וימבלדון 1905 היא ניצחה את דורותי דאגלס צ'יימברס וזכתה בתואר. היא הפכה להיות לא-בריטית הראשונה שזכתה בתואר. בשנת 1906 סאטון הפסידה את התואר ובשנת 1907 זכתה בו מחדש.
בשנת 1912 מיי סאטון התחתנה עם תום בנדי, שחקן טניס. בעקבות כך היה עזבה את הטניס התחרותי. בשנת 1921, בגיל 35 היא חזרה להתחרות והייתה מדוגרת מס' 4 בארצות הברית. בשנת 1925 היא הגיע למשחק הגמר בתחרויות זוגות נשים באליפות ארצות הברית. בשנת 1929 בגיל 42 היא שיחקה בווימבלדון והגיע לרבע הגמר. בשנים 1928 ו-1929 היא שיחקה במשחקי זוגות לצד ביתה (היא זכתה באליפות אוסטרליה הפתוחה בשנת 1938). נכד של סאטון ניצח באליפות ארצות הברית בשנת 1930.
סאטון המשיכה לשחק טניס גם כאשר עברה גיל 80. היא נפטרה מסרטן בשנת 1975.
הישגים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1904 | ארצות הברית אליזבת מור | 6–1, 6–2 |
| אליפות וימבלדון 1905 | הממלכה המאוחדת דורותי דאגלס צ'יימברס | 6–3, 6–4 |
| אליפות וימבלדון 1906 | הממלכה המאוחדת דורותי דאגלס צ'יימברס | 3–6, 7–7 |
| אליפות וימבלדון 1907 | הממלכה המאוחדת דורותי דאגלס צ'יימברס | 6–1, 6–4 |
פטריק ג'יי אדמס

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1981 (בן 43) קנדה טורונטו, אונטריו, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית ספר לאמנויות הבמה של אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 בן או בת זוג:  טרויאן בליסאריו (דצמבר 2016–?)   טרויאן בליסאריו (2009–?) 
 מספר צאצאים:  2
 http://www.halfadams.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פטריק ג'והנס אדמס (באנגלית: Patrick Johannes Adams; נולד ב-27 באוגוסט 1981) הוא שחקן ומגיש פודקאסט קנדי. ידוע בעיקר בזכות גילום תפקידו של מייק רוס בסדרה "Suits"‏ (2011 - 2019). בנוסף, עוסק גם בצילום.
ביוגרפיה

אדמס נולד בטורונטו, אונטריו שבקנדה; בנם של רואן מארש ושל העיתונאי קלוד אדמס. הוא למד בבית הספר התיכון Northern Secondary School שבטורונטו.
בעקבות גירושי הוריו כשהיה בן 19, עבר אדמס מטורונטו ללוס אנג'לס, שם למד באוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנת 2004 זכה אדמס בפרס על שם ג'ק ניקולסון, אשר מעניק מלגות מימון לשחקנים מתחילים בעלי פוטנציאל יוצא מן הכלל.
קריירה > בטלוויזיה

אדמס הופיע בפרקים של סדרות הטלוויזיה "אורות ליל שישי", "גבירתי הנשיא", "אגדות המחר" ו-"Suits". הוא גם גילם אחים תאומים בפיילוט משנת 2008 "התנהגות טובה" של רשת ABC. בשנת 2009, הוא זכה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "הסוכנות", יחד עם טרישה הלפר וויליאם דיווין.
בשנת 2007, מילא אדמס תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "אבודים", שם גילם בחור צעיר המחפש את ג'ון לוק. באותה התקופה, שיחק גם בתיאטרון לוס אנג'לס, בין היתר בהפקה "Marat/Sade", אותה אדמס הפיק וביים עבור חברת Blue House Theatre Company.
בקיץ 2011, החל אדמס בגילום התפקיד הראשי המשותף בסדרת הטלוויזיה "Suits" (נקראה במקור A Legal Mind), אשר משודרת בערוץ USA Network, וזאת לאחר שפוטר מתפקידו בסדרה "Friends With Benefits" של רשת NBC האמריקאית. גילום תפקידו של מייק רוס בסדרה זיכה אותו בשבחים רבים. החל מהעונה השלישית, אדמס, יחד עם שותפו לסדרה בתפקיד הראשי, גבריאל מאכט, הפך למפיק שותף של הסדרה, והשניים ביימו מספר פרקים במהלך העונה השלישית ואילך. בינואר 2018 נודע כי אדמס יעזוב את התוכנית החל מעונתה השמינית. בנובמבר 2024, אדמס סיפר שההתמודדות שלו עם אלכוהול השפיעה על העונה האחרונה שלו בסדרה.
בשנת 2016, נבחר אדמס לגלם את תפקידו של איש השעה בסדרת הטלוויזיה "אגדות המחר" של רשת The CW.
באוגוסט 2024 פורסם כי אדמס לוהק לספין-אוף של "ילוסטון", "The Madison", יחד עם אל צ'פמן ובו גארט. הם הצטרפו למישל פייפר שכבר הוכרזה ככוכבת הראשית של הסדרה. אדמס יגלם את ראסל מקינטוש, בנקאי השקעות צעיר שנאחז במסלול החיים שהוכתב לו מראש.
קריירה > בקולנוע

פעילותו הקולנועית של אדמס כוללת תפקידי משנה בסרטים Old School ו-Two: Thirteen, כמו גם תפקידים ראשיים בסרטים Weather Girl ו-Rage, בבימויו של סאלי פוטר.
קריירה > עיסוקים אחרים

מאז ספטמבר 2024, אדמס מנחה יחד עם שרה רפרטי פודקאסט בשם "Sidebar: A Suits Rewatch", שמסקר את עונות הסדרה "Suits".
חיים אישיים

במהלך דצמבר 2016, אדמס נישא לשחקנית האמריקאית טרויאן בליסאריו, כוכבת הסדרה "שקרניות קטנות". השניים נפגשו לראשונה בשנת 2009, כאשר שניהם התחרו על תפקיד במחזה Equivocation מאת ביל קיין. בני הזוג נפרדו זמן קצר לפני הופעתו של אדמס בתפקיד אורח בסדרה שקרניות קטנות, אבל הם חידשו את הקשר במהלך שנת 2010. ב-8 באוקטובר 2018 נולדה בתם הבכורה, ב-15 במאי 2021 נולדה בתם השנייה.
אדמס סיפר כי במהלך העונה השביעית של הסדרה "Suits", בה נכתב תפקידו מחוץ לתוכנית, הוא נאבק בדיכאון וצריכת אלכוהול מוגזמת.
אדמס תמך במועמד הדמוקרטי ברני סנדרס במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016.
במהלך ספטמבר 2013, לאדמס הוענק תואר חברות כבוד לכל החיים מטעם UCD Law Society.
אדמס מנגן בגיטרה, והוא חובב מושבע של צילום, ומחזיק ביותר מ-25 מצלמות.