stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווין דאנזו

קווין דאנְזוֹ (בגרמנית: Kevin Danso; נולד ב-19 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת טוטנהאם הוטספר בהשאלה מלאנס ובנבחרת אוסטריה.
קריירה

דאנזו הצטרף לאקדמיה של מילטון קינס דונס בגיל 9 לאחר ששיחק כחלוץ באקדמיה של רדינג, ונשאר במועדון עד 2014 לפני שעבר לאוגסבורג בגרמניה.
ב-3 במרץ 2017 ערך דאנזו את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בגיל 18 ו-165 ימים, והפך לשחקן הצעיר ביותר שמופיע במדי המועדון. שבוע לאחר מכן חתם על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון.
ב-9 באוגוסט 2019 הושאל דאנזו לסאות'המפטון מהפרמייר ליג לעונה אחת עם אופציה לרכישה בסוף העונה.
ב-18 באוגוסט 2020 הושאל דאנזו לפורטונה דיסלדורף. הוא עזב את המועדון עם תום חוזהו ב-24 במאי 2021.
ב-6 באוגוסט 2021 הצטרף דאנזו ללאנס מהליגה הצרפתית. ב-19 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור לאנס נגד קלרמון.
ב-2 בפברואר 2025 הושאל דאנזו אל טוטנהאם הוטספר.
נבחרת לאומית

דאנזו היה יכול לייצג את נבחרות אוסטריה או גאנה בזכות מוצאו. הוא שיחק בנבחרות הנוער של אוסטריה, ובמאי 2017 זומן לראשונה לסגל נבחרת אוסטריה.
הערות שוליים

↑  KEVIN DANSO, DE LA PUISSANCE EN DÉFENSE !, rclens
↑  "Tottenham sign Kevin Danso from Lens to boost injury hit squad". ESPN. 2 בפברואר 2025. נבדק ב-2 בפברואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Baum über Danso: "Es ist eine Sensation", kicker
| נבחרת אוסטריה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 לינדנר •  2 ובר •  3 טראונר •  4 דאנזו •  5 פוש •  6 זייוולד •  7 ארנאוטוביץ' •  8 פראס •  9 זביצר •  10 גריליץ' •   11 גרגוריץ' •  12 הדל • 13 פנץ •  14 קוורפלד • 15 לינהארט • 16 מוונה • 17 קיינץ • 18 שמיד • 19 באומגרטנר • 20 ליימר • 21 דניליוק • 22 זיידל • 23 וימר • 24 ויימן • 25 אנטרופ • 26 גריל • מאמן: ראנגניק |  1 לינדנר •  2 ובר •  3 טראונר •  4 דאנזו •  5 פוש •  6 זייוולד •  7 ארנאוטוביץ' •  8 פראס •  9 זביצר •  10 גריליץ' •   11 גרגוריץ' •  12 הדל • 13 פנץ •  14 קוורפלד • 15 לינהארט • 16 מוונה • 17 קיינץ • 18 שמיד • 19 באומגרטנר • 20 ליימר • 21 דניליוק • 22 זיידל • 23 וימר • 24 ויימן • 25 אנטרופ • 26 גריל • מאמן: ראנגניק | אוסטריה |
אר.אר מדיה

| --- | --- |


תחנת הלוויינים עמק האלה
 נתונים כלליים
 מייסדים:  דוד ריבל
 תקופת הפעילות:  1981–הווה (כ־44 שנים)
 תאריך מיזוג:  2016
 חברת אם:  SES SA
 מיקום המטה:  לוקסמבורג
 משרד ראשי:  תחנת הלוויינים עמק האלה
 בעלות:  SES SA
 ענפי תעשייה:  תקשורת ומדיה
 מוצרים עיקריים:  שירותי תקשורת ושידור, ניהול תוכן, הפצת תוכן
 הכנסות:  131.2  מיליון דולר (2014)
 רווח תפעולי:  8.2 מיליון דולר (2014)
 רווח:  6.1 מיליון דולר (2014)
 עובדים:  340 (2014)
  
 www.rrmedia.com
אר.אר מדיה (RR Media במקור RRsat) הייתה חברה ישראלית, שסיפקה שירותי תקשרות ושידור לתעשיית הטלוויזיה ולספקי תוכן. שירותיה כללו: רשת הפצת תוכן גלובלית (בלווין, סיבים אופטיים ובאמצעות האינטרנט); ניהול תוכן של שידורי ספורט, חדשות ואירועים חיים; ושירותי וידאו מקוונים. החברה מותגה מחדש ל-RR Media מ-RRsat בספטמבר 2014.
בפברואר 2016 החברה נרכשה על ידי תאגיד השידור הבינלאומי SES, שבסיסו בלוקסמבורג, ומוזגה עם חברת הבת שלה SES Platform Services, ספקית שירותי מדיה עבור שידורי טלוויזיה, חברות הפקה ומפעילי פלטפורמות שידור דיגיטלי, הממוקמת באונטרפירינג ליד מינכן, גרמניה. החל מיולי 2016 נקראה החברה הממוזגת MX1. בהמשך מוזגה החברה באופן מלא לתוך SES.
אר.אר מדיה הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק.
הערות שוליים

1 2 3 4   דוד ריבל על תקשורת לווינית, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:15:31)
↑  גיל שלמה, ‏אינטרגאמא העבירה את חברת הבת דלתא לשליטת רפק ובתמורה קבלה מניות רפק, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2005
אינטרגאמא תמכור לרפק אלקטרוניקה 100% ממניות דלתה הנדסה, בתמורה להקצאת מניות של רפק, באתר TheMarker‏, 20 בנובמבר 2005
↑  אודי בן ש"ך, קרדן תקשורת וגמול נכנסות להשקעה באר.אר תקשורת לוויינים מקבוצת אינטרגאמא, באתר TheMarker‏, 17 באוקטובר 2000
↑  צביקה פז, ‏קרדן תקשורת וגמול רוכשות 22% מאר.אר תמורת 900 אלף דולר, באתר גלובס, 17 באוקטובר 2000
↑  אבי אשר, ‏המימוש בתדיראן קשר ובקרן פימי העביר את גמול לרווח שנתי של 75.3 מיליון שקל, באתר גלובס, 31 במרץ 2005
↑  ערן גבאי, אינטרגמא-קרדן בוחנים הנפקה של עסקי הלוויין: חברת RR חתמה על שתי עסקות בהיקף 5 מיליון דולר בשנה, באתר TheMarker‏, 29 במרץ 2006
↑  שלומי כהן, ‏אר.אר לוויינים נכנסת. סיגמהטל יוצאת, באתר גלובס, 18 בפברואר 2008
↑   אמיתי זיו, טאצ'דאון בחלל, באתר TheMarker‏, 18 במרץ 2015
↑  עומרי כהן, אר.אר.סאט גייסה 45 מיליון דולר בבורסת נאסד"ק לפי שווי של 208 מיליון דולר, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2006
ארז וולברג, ‏הנפקת אר. אר. לווינים בנאסד"ק סייעה לתוצאות רפק; הרווח השנתי זינק ל-81 מיליון ש', באתר גלובס, 12 במרץ 2007
↑  יורם גביזון, אר.אר. סאט רכשה תחנת ממסר בארה"ב ב-4.25 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2008
↑  ארז וולברג, ‏בזק תרשום רווח הון של 50 מיליון שקל לפני מס בעקבות השלמת מכירת הפעילות הלוויינית ל-RR לווינים, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2008
↑  אביב לוי, ‏קרדן ישראל השלימה מכירת מניות RRsat לקרן ויולה תמורת 17 מיליון ד', באתר גלובס, 11 בספטמבר 2013
↑   עמרי זרחוביץ', אר.אר מדיה, שעובדת עם דיסני ופלייבוי, תימכר ל-SES ב-242 מיליון דולר - 50% מעל שווי השוק, באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2016
שירי חביב ולדהורן, ‏רשמית: אר.אר מדיה נמכרת בפרמיה משמעותית על מחיר השוק, באתר גלובס, 26 בפברואר 2016
ניידת שידור עם הסמליל של MX1 במתחם החינוכית. תל אביב, אפריל 2018
מרכז הבקרה והשידור של החברה
ג'יימי מקשיין

| --- | --- |

 לידה:  22 ביולי 1966 (בן 58) ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 
ג'יימי מקשיין (באנגלית: Jamie McShane; נולד ב-22 ביולי 1966) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בזכות תפקידיו ב"ילדי האנרכיה", "סאות'לנד", "קשר דם"(אנ') וכסוכן ג'קסון בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור" (2011) ו"הנוקמים" (2012). בשנת 2021, הוא הופיע בסדרת מותחן הפשע "CSI: לאס וגאס". בשנת 2022, הוא שיחק את הבלש לנפקורד בסדרת נטפליקס, "סנגור במבחן" ואת השריף גלפין בסדרה "ונסדיי".
ראשית חייו

ג'יימי מקשיין גדל בצפון ניו ג'רזי עם ארבעת אחיו. מקשיין קיבל תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת ריצ'מונד ב-1988.
קריירה

למקשיין יש קריירה ארוכה מאוד הכוללת תפקידי אורח ותפקידים חוזרים רבים בסדרות טלוויזיה כמו "24", "האוס", "סטוקר", "אימת המתים המהלכים" ו"משפחת פוסטר". התפקידים הבולטים שלו הם קמרון הייז ב"ילדי האנרכיה", סמל טרי היל ב"סאות'לנד" ואריק או'באנון ב"קשר דם". למקשיין היה גם תפקיד חוזר ב-"CSI: לאס וגאס".
בקולנוע הופיע ב-2012 "ארגו" וב-2014 ב"נעלמת".
באוקטובר 2016, הוענק למקשיין פרס הנץ המלטזי על גילום הדמות של אריק אובאנון בסדרת הטלוויזיה "קשר דם". הפרס ניתן על ידי פסטיבל הסרטים המפרי בוגרט והוענק על ידי בנו סטיבן בוגרט.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Macon County Jail | סגן 1 |  |
| 1998 | The Census Taker | מייקל ג'קובי | סרט קצר |
| 2002 | Landspeed | מיילס ואנובר |  |
| 2002 | Go for Broke | הבלש רוס. |  |
| 2002 | Legend of the Phantom Rider | ויקטור |  |
| 2002 | Fine | אד | סרט קצר |
| 2003 | The Gidge | האב לונרגן | סרט קצר |
| 2003 | Grand Theft Parsons | שדרן רדיו |  |
| 2004 | Chasing Daylight | אבא | סרט קצר |
| 2004 | You Are So Going to Hell! | פדריקו |  |
| 2005 | בן ערובה | ג'ו מק |  |
| 2005 | Today You Die | וינסנט | וידאו |
| 2006 | Gridiron Gang | שופט |  |
| 2007 | מיסטר ברוקס | טכנאי מעבדת פשע |  |
| 2007 | Nicky's Birthday Camera | דייב |  |
| 2007 | Look | בררי קרבס |  |
| 2008 | Quid Pro Quo | איש על כביש |  |
| 2008 | Fragments | סטיקמן |  |
| 2008 | גאווה ותהילה | סגן פריקר |  |
| 2008 | The Haunting of Molly Hartley | אביו של לורל |  |
| 2009 | The Disco Principal | אבא |  |
| 2011 | תור | הסוכן ג'קסון |  |
| 2011 | In My Pocket | ג'רי. |  |
| 2011 | Henry | מרק | סרט קצר |
| 2012 | הנוקמים | הסוכן ג'קסון |  |
| 2012 | ארגו | ויליאם ג'יי דאג'רטי |  |
| 2012 | Flare: The Hunt | בורק |  |
| 2014 | 50 to 1 | דייב קוטיי |  |
| 2014 | חיית הלילה | נהג מכונית מפוחד |  |
| 2014 | נעלמת | דונלי |  |
| 2014 | The Crop | האיש | סרט קצר |
| 2017 | The Meanest Man in Texas | קפטן קולט |  |
| 2018 | Gone Are the Days | ד"ר ג'נקינס |  |
| 2019 | Togo | סקוט אלן |  |
| 2020 | מאנק | שלי מטקאלף |  |
| 2021 | Unspoken | וולט/וולטר | סרט קצר |
| 2024 | The Vortex | הבוס של פיט |  |
הערות שוליים

1 2  Rapp, Ilana (25 במרץ 2015). "Bloodline Actor Jamie McShane Tells Us the Honest Truth". HuffPost. נבדק ב-12 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jamie McShane Talks Netflix's New Original Series 'Bloodline" And Playing Dark Characters". galomagazine.com. נבדק ב-12 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Fear the Walking Dead' showrunner Dave Erickson breaks down the 'Not Fade Away' episode". Entertainment Weekly. נבדק ב-12 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mitovich, Matt Webb (17 בינואר 2014). "The Fosters Casts Southland Alum as Callie and Jude's Father -- Are Adoption Woes Ahead?". TVLine. אורכב מ-המקור ב-30 בנובמבר 2022. נבדק ב-12 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Previewing Netflix's Bloodline with Jamie McShane". My Take on TV. 9 במרץ 2015. נבדק ב-12 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exclusive : Bloodline Scoop: Interview with Jamie McShane". seat42f.com. נבדק ב-12 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'CSI: Vegas' Jamie McShane To Recur In CBS Sequel, Paul Guilfoyle To Reprise Jim Brass Role". Deadline Hollywood. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Recent blog posts". filmagon.com. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2016. נבדק ב-12 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cordero, Rosy (18 בדצמבר 2023). "Raúl Castillo, Jamie McShane & Sam Keeley Join HBO's Brad Ingelsby Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-12 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009091029  VIAF: 90540275   WorldCat (עם VIAF): 90540275
אנריקה מרסיאנו

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1973 (בן 51) מיאמי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוליין  Christopher Columbus High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנריקה ריקרדו מרסיאנו (באנגלית: Enrique Ricardo Murciano; נולד ב-9 ביולי 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בתפקידו כסוכן ה-FBI דני טיילור בסדרת הדרמה של CBS "ללא עקבות" מ-2002 עד 2009.
ביוגרפיה

מרסיאנו נולד וגדל במיאמי, פלורידה. הוא למד באוניברסיטת טוליין בניו אורלינס, לואיזיאנה. הוא למד במקור בבית הספר למשפטים של ניו אינגלנד בבוסטון, אבל בסופו של דבר פרש והחליט להמשיך בקריירת משחק. הוא עבר ללוס אנג'לס, והחל את הקריירה שלו בהופעת הבכורה בסרט העלילתי בסרט הפעולה "ספיד 2" מ-1997, בו כיכבה סנדרה בולוק.
קריירה

בשנת 2000 הופיע מרסיאנו בדרמת הפשע טראפיק. בשנת 2001, הוא כיכב בתור פרנצ'סקו טורס באופרת הסבון קצרת הימים של MTV "Spyder Games". באותה שנה, הוא הופיע בסרט המותחן המלחמתי בלאק הוק דאון. שם הוא פגש את הבמאי ג'רי ברוקהיימר, מה שהוביל לכך שהוצע לו תפקיד בכיכובו של דני טיילור בדרמת המסתורין של CBS "ללא עקבות". הסדרה שודרה במשך שבע עונות מ-26 בספטמבר 2002 עד 19 במאי 2009. תפקיד זה זיכה את מרסיאנו בשתי מועמדויות לפרס ALMA ב-2008 וב-2009.
בשנת 2005 הופיע בסרטי הקולנוע "איזו מין שוטרת 2" ו"קובה סיפור אהבה".
באוקטובר 2009 הופיע מרסיאנו בפרק 4 של העונה העשירית של דרמת הטלוויזיה של CBS,‏ "Coup de Grace".
באפריל 2011, שיחק מרסיאנו בתפקיד חוזר בדרמת הטלוויזיה של CBS‏ "NCIS", בתור סוכן ה-CIA ריי קרוז המופיע בעונה השמינית בפרק 20 שכותרתו "Dou-Faced" והסיום של העונה השמינית שכותרתו "פירמידה". בינואר 2012, הוא הופיע בסדרה בעונה התשיעית בפרק 13.
באפריל 2012, חזר מרסיאנו לשחק בסדרת הטלוויזיה "CSI: חקירת זירת הפשע" וחזר על תפקידו כקרלוס מורנו, מופיע בעונה ה-12 בפרק 20 שכותרתו "Altered Stakes", סיום העונה השתים עשרה שכותרתו "Homecoming", הבכורה של העונה השלוש-עשרה שכותרתה "Karma to Burn" ועונה 13: פרק 3 שכותרתו "Wild Flowers".
באוקטובר 2012, למרסיאנו היה תפקיד חוזר בדרמת העל-טבעית / האימה קצרת-הימים "666 Park Avenue", בתור ד"ר סקוט אוונס, שהופיע בשלושה פרקים.
מרסיאנו כיכב כקמפ בסרט המדע הבדיוני התלת-ממדי "כוכב הקופים: השחר", סרט ההמשך לסרט "כוכב הקופים: המרד" משנת 2014. מ-2014 עד 2016, הוא שיחק את פליפה לובוס בסדרת הטלוויזיה "Power".
בשנת 2015, החל מרסיאנו לשחק בתפקיד חוזר בתור הבלש מרקו דיאז על סדרת המקור של נטפליקס "קשר דם".
בשנת 2017, למרסיאנו היה תפקיד משנה בסרט המקורי של נטפליקס בהיר כמנהיג כנופיה בשם "פויזן".
בפברואר 2022 לוהק מרסיאנו לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "סוכן הלילה".
חיים אישיים

מרסיאנו הוא ממוצא קובני, ודובר ספרדית שוטפת.
בשנת 2006, מגזין "פיפל" דירג אותו במקום השביעי ברשימה השנתית של "הגברים הסקסיים ביותר בחיים".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | ספיד 2 | אלחנדרו | קרדיט כאנריקה מרסיאנו ג'וניור. |
| 2000 | טראפיק | סוכן המנהל לאכיפת הסמים |  |
| 2001 | בלאק הוק דאון | רואיז |  |
| 2002 | Case 42 | לאזלו |  |
| 2003 | Cafe and Tobacco | טיקו |  |
| 2005 | איזו מין שוטרת 2 | ג'ף פורמן |  |
| 2005 | קובה סיפור אהבה | ריקרדו |  |
| 2008 | מנקורה | איניגו | גם מפיק בפועל |
| 2009 | How to Go Out on a Date in Queens | ג'וניור |  |
| 2013 | Water & Power | וואטר |  |
| 2014 | כוכב הקופים: השחר | קמפ |  |
| 2016 | יופי נסתר | סטן | ללא קרדיט |
| 2017 | לילה קשוח | הבלש רואיז |  |
| 2017 | בהיר | פויזן |  |
| 2020 | מותר לאהוב | דיאקון פלורס |  |
| 2022 | אבי הכלה | ג'וניור |  |
| 2023 | Miranda's Victim | הבלש קולי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Suddenly Susan | אנריקה | פרק: Wedding Bell Blues |
| 1999 | The Pretender | טוני | פרק: "עסקים מסוכן" |
| 2001 | Spyder Games | פרנסיסקו טורס | תפקיד ראשי; 36 פרקים |
| 2002 | מסע בין כוכבים: אנטרפרייז | טולריס | פרק: "פיוז'ן" |
| 2002–2009 | ללא עקבות | דני טיילור | תפקיד ראשי; 159 פרקים |
| 2004 | A Separate Peace |  | סרט טלוויזיה; מפיק בפועל |
| 2009, 2012 | CSI | הבלש קרלוס מורנו | 5 פרקים |
| 2010 | Marry Me | vtrh | מיני סדרה |
| 2011 | מדיום | לואיס אמנבר | פרק: "אני בלעדייך" |
| 2011–2012 | NCIS | סוכן ה-CIA ריי קרוז | 3 פרקים |
| 2012 | 666 Park Avenue | ד"ר סקוט אוונס | 3 פרקים |
| 2014–2016 | Power | פליפה לובוס | 10 פרקים |
| 2015–2017 | קשר דם | מרקו דיאז | תפקיד ראשי; 26 פרקים |
| 2016–2017 | האפ ולאונרד | ראול | 6 פרקים |
| 2017 | הרשימה השחורה | הסוכן המיוחד ג'וליאן גייל | 5 פרקים |
| 2017 | The Saint | המפקח ג'ון הנרי פרנק | סרט טלוויזיה |
| 2020 | בריארפאץ | הסנאטור ג'וזף רמירז | 5 פרקים |
| 2021 | ספר לי את הסודות שלך | פיטר גילורי | תפקיד ראשי |
| 2021 | Panic | השריף ג'יימס קורטז | תפקיד ראשי |
| 2022 | סטפ אפ: הסדרה | ריקרדו קרוז | תפקיד חוזר |
| 2023 | סוכן הלילה | בן אלמורה |  |
| 2024 | מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז | קרלוס בארלט |  |
הערות שוליים

↑  Enrique Murciano: Without a Trace on CBS (אורכב 07.02.2009 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Enrique Murciano".
↑  "Without A Trace". Television New Zealand. נבדק ב-29 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2008 NCLR ALMA AWARD - Nominees" (PDF). נבדק ב-14 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2009 NCLR ALMA AWARDS - Nominees" (PDF). נבדק ב-14 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dawn of the Planet of the Apes Begins Shooting, Official Plot Synopsis Revealed - ComingSoon.net". 8 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nellie Andreeva, Deadline, Deadline, ‏2 בינואר 2022
↑  "The Sexiest Men Alive 2006 - Enrique Murciano". People. 15 בנובמבר 2006. נבדק ב-14 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15055771j (data)  GND: 1290434204  ISNI: 0000 0001 1453 495X  LCCN: no2009140222  MusicBrainz: 4c054739-8762-4ab2-9974-aaa549b0888a  VIAF: 100755066   WorldCat (עם VIAF): 100755066
מה יש בזה

| --- | --- |

 סוג:  פודקאסט
 תקופת הפעילות:  21 בפברואר 2018 – הווה (7 שנים)
 מייסדים:  קובי מלמד, אלעד יצחקיאן
 אתר הפודקאסט
 
מה יש בזה הוא פודקאסט ישראלי העוסק בסיפורי שוליים היסטוריים המועברים בצורה קומית, ומוגש אחת לשבוע על ידי צמד המנחים קובי מלמד ואלעד יצחקיאן החל משנת 2018. הוא נבחר לפודאקסט השנה בקטגוריית הקומדיה של אתר Geektime שלוש שנים ברציפות ובמעריב בשנת 2020.
היסטוריה

מלמד ויצחקיאן הכירו בתקופת שירותם הצבאי בשנת 2006. בשנים 2015–2017 הגיש מלמד פודקאסט בשם "האוס שואו", יחד עם עידן בן טובים, בו דיברו השניים על היאבקות. באחד הפרקים הוזמן יצחקיאן לפודקאסט בתור אורח, שם ראה מלמד את יכולתו של יצחקיאן להגיב לסיפורים גם כאשר אינו מכיר אותם, וזיהה את הפוטנציאל המשותף של השניים. זמן קצר לאחר מכן החליטו ליצור פודקאסט משלהם.
מקור ההשראה ל"מה יש בזה" הוא בפודקאסט האמריקאי "The Dollop", שגם הוא עוסק בסיפורים מן ההיסטוריה שנשמעים מופרכים אף על פי שהם אמיתיים לחלוטין. בעוד ש"מה יש בזה" עוסק בסיפורים מכל רחבי העולם, "The Dollop" עוסק רק בסיפורים מן ההיסטוריה האמריקאית. לאחר שקיבל מלמד את ברכתם של יוצרי "The Dollop", התחילו השניים להקליט את "מה יש בזה".
ביולי 2023 הודיעו כי פרק 277 יהיה האחרון שלהם כפודקאסט עצמאי, ולאחר מכן מוזגו לשירות סטרימינג רלוונט. ברלוונט הם שידרו עד פרק 330.
בנובמבר 2024, לאחר שנודע כי שירות רלוונט יסגר, הודיעו השניים כי החל מפרק 331 הפודקאסט ישוב להיות עצמאי.
חוקי הפורמט

בכל פרק, מלמד מציג סיפור אמיתי שקרה במציאות אך נשמע מופרך, יצחקיאן לא מכיר את הסיפור ושומע אותו יחד עם המאזינים בפעם הראשונה. השניים לא עורכים את ההקלטה והכל נעשה בטייק אחד.
החל מפרק 34 יצחקיאן קורא את חוקי הפורמט. יגאל עדיקא הוא דמות מפתח בעולם הפודקאסט, ומלמד ויצחקיאן מרבים להזכירו.
שיר הנושא של הפודקאסט הוא "Knights Out" של להקת Miseryslims הקנדית.
אורחים בולטים

מנחי כדורגל שפל (פרק 33)
דין נעים (פרק 100)
דורון פישלר (פרק 132)
מנחות בואי נדבר רצח (פרק 163)
דור כאהן (פרק 171)
לילך ברנע לשם (פרקים 180 ו-329)
אוריאל דסקל (פרק 183)
שמנדריק למאר (פרק 193)
מיה דגן (פרק 199)
אורן ברזילי (פרק 242)
שני נחשוני (פרק 283)
טס השילוני רודמן (פרק 287)
שיר ראובן (פרק 296)
ליאת בר-און (פרק 300)
רחלי רוטנר (פרק 316)
יואב רבינוביץ' (פרק 346)
ראו גם

השיר "Knights Out" של Miseryslims, סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2019, באתר גיקטיים, ‏31 בדצמבר 2019
↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020, באתר גיקטיים, ‏6 בינואר 2021
↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2021, באתר גיקטיים, ‏11 בינואר 2022
↑  צוף ישראלי, ‏אתם קבעתם: הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020 – תוצאות המצעד, באתר מעריב אונליין, 1 בינואר 2021
↑  האוס שואו - פודקאסט בהגשת קובי מלמד, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  הסיפורים ההזויים האלה קרו באמת ואתם חייבים לשמוע אותם, באתר גיקטיים, ‏25 באוגוסט 2018
↑  בפרקים 275 ו-276
↑  עומר כביר, רלוונט מסיים את שידוריו אחרי שנה: "ניסינו, כמיטב יכולתנו", באתר כלכליסט, 29 באוקטובר 2024
↑   מה יש בזה - פרק 34 - האגדה על ג'ון דילינג'ר, סרטון  באתר יוטיוב
ירושלים של ברזל

"ירושלים של ברזל" הוא מיני-אלבום של הזמר מאיר אריאל שיצא על גבי תקליט בדצמבר 1967. המיני-אלבום יצא לאחר מלחמת ששת הימים, והוא נקרא על שמו של שיר הנושא אותו כתב אריאל מיד לאחר סיום הקרבות לשחרור ירושלים.
האלבום מכיל את ההקלטות הראשונות של אריאל אשר הופצו בצורה מסחרית, ביניהם שיר הנושא שהשיג לאריאל הכרה ראשונה מממסד הזמר העברי, והפך אותו לכותב מבוקש. האלבום לא הוסב כשלעצמו לתקליטור, אך כל השירים המופיעים בו כלולים בגרסה החדשה לאלבום האוסף "ירושלים של ברזל - ועוד משירי מלחמת ששת הימים" שיצא לאור ב-2003 בהוצאת הד ארצי. ב-2004 פורסם השיר "ירושלים של ברזל" באלבום האוסף "המיטב". "ליל אהבה עם אזרחים" נכלל בקופסה "האוסף" מ-2001.
האלבום הופק על ידי בני אמדורסקי. שירי האלבום מושפעים מסגנון הזמר העברי, ובהם משתתפים האמנים המפורסמים: שולה חן בשירה, שלום חנוך בלחנים, בנגינה ובשירה, ונחמה הנדל בעיבוד.
באותה שנה הוציא גם הזמר יהורם גאון מיני-אלבום בשם זה, ובו הביצוע שלו לשירו של אריאל.
הרקע לאלבום

לפני מלחמת ששת הימים עיקר העיסוק המוזיקלי של מאיר אריאל היה במסגרת המשמרון, להקת קיבוץ משמרות בו גדל. במסגרת להקה זו עסק בנגינה וכן בכתיבת שירים, וכמה מהשירים יצאו לאור, מאוחר יותר, בביצוע אמנים אחרים, ביניהם השירים "אגדת דשא" ו"ריסים".
בעת מלחמת ששת הימים אריאל שרת במילואים בחטיבה 55, חטיבת צנחנים במילואים, ולחם בגדוד 28 בקרב על ירושלים. זמן קצר לפני המלחמה התפרסם השיר ירושלים של זהב של נעמי שמר. לאחר הפריצה לעיר העתיקה, כשהגדוד המותש היה בבניין מוזיאון רוקפלר וברדיו נשמע קולה של שולי נתן שרה את השיר, הוא שרבט את המילים לשירו "ירושלים של ברזל" על אותו קרב. השיר מושר באותה מנגינה של "ירושלים של זהב". בין בתי השיר:
הגדוד, רגום, פרץ קדימה, דם ועשן כולו

ובאו אמא אחר אמא בקהל השכולות

נושך שפתיו ולא בלי יגע, הוסיף הגדוד ללחום

עד שסוף סוף הוחלף הדגל מעל בית הנכות.

 ירושלים של ברזל…
הוא ביצע את השיר בפעם הראשונה בכינוס של החטיבה, יום או יומיים לאחר תום המלחמה. רבקה מיכאלי, שהנחתה את הערב, ביקשה מאריאל לשיר את השיר פעם נוספת, כשהנדל מלווה אותו בגיטרה והקליטה אותו בטייפ שנשאה עימה. למחרת שידרה את השיר ברדיו, והוא עורר הדים רבים. בעקבות השיר הודבק לאריאל התואר "הצנחן המזמר".
לאחר שקיבל אריאל הכרה ציבורית רחבה על יצירתו בעקבות השיר המשיך אריאל והוציא מיני-אלבום ובו השיר ירושלים של ברזל ועוד שלושה שירים שגם הם נכתבו בהשפעת המלחמה.
השיר "ירושלים של ברזל" בוצע על ידי עדנה לב בתקליטון הבכורה שלה. ביצוע נוסף לשיר ביצע הזמר יהורם גאון.
תגובתה של נעמי שמר לשיר הנושא

באופן כללי נעמי שמר לא הסכימה שיבוצע שינוי כלשהו בשירים שכתבה. בתחילה זעמה על כך שמישהו העז לקחת את לחן השיר ולבצע אותו עם מילים שונות, והציעה לאריאל להלחינו בלחן חדש. שמר אף שקלה תביעה משפטית.
בהמשך התקיימה פגישה בינה לבין מאיר אריאל, ובעקבות הכימיה שהייתה ביניהם היא שינתה את דעתה על השיר והסכימה להשאירו כפי שהוא. בעקבות הפגישה, לא זו בלבד שנעמי שמר קיבלה את הביצוע של מאיר אריאל, אלא היא אף ניאותה לתת לו זכויות יוצרים על המילים שכתב - דבר שלא קרה עם אף גרסה לשיר אחר שלה.
עטיפת האלבום

בעטיפת האלבום תמונה של אריאל בה הוא לבוש במדי צבא, ובכומתת חטיבת צנחנים על כתפו, בכך רומז אריאל לכינויו באותה תקופה "הצנחן המזמר".
בעטיפה האחורית לאלבום כתב אריאל את פרטיו בצורה הומוריסטית:
מאיר אריאל (בשמשניקוב)
רשימת הקטעים באלבום

מילות השירים נכתבו על ידי מאיר אריאל (למעט היכן שמצוין אחרת).
| צד' א> מס' | צד' א> שם | צד' א> מילים | צד' א> לחן | צד' א> משך | צד' א>  | צד' א>  | צד' א>  | צד' א>  | צד' א>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ירושלים של ברזל  | נעמי שמר ומאיר אריאל | נעמי שמר | 3:17 |  |  |  |  |  |
| 2. | בבל"ת  |   | שלום חנוך | 4:31 |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> לחן | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | עסק ביש  | אלונה טוראל | 3:58 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ליל אהבה עם אזרחים  | חיים ברקני | 3:26 |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  גיל פז, ‏לאהוב ולבקר, בו זמנית: מה ניתן ללמוד מיחסו של מאיר אריאל לירושלים?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 באוגוסט 2017
↑  ניסים קלדרון, ארול אחד, עמ' 80-86.
↑   צליל מכוון עונה עונה 2 | רבקה מיכאלי, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:58)
↑  מאיה קוסובר, ירושלים של זהב, באתר כאן, ‏2/6/20
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 888d9d6f-3c84-4f9a-b7c2-e10df389d67a 
הצד האחורי של האלבום
יגואר (יצרן רכב)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה לייצור מכוניות
 מייסדים:  ויליאם ליונס וויליאם וולמסלי
 תקופת הפעילות:  1922 – 31 בדצמבר 2012 (כ־91 שנים) 
 חברת אם:  יגואר-לנד רובר
 מיקום המטה:  בריטניה וויטלי, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 בעלות:  קבוצת טאטא
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות יוקרה
  
 www.jaguar.com
מכוניות יגואר (באנגלית: Jaguar Cars Limited) היא חברה בריטית לייצור מכוניות יוקרה. היא נוסדה בשנת 1922 כ-Swallow Sidecar Cars Ltd וב-1945 שינתה שמה ל"יגואר". החברה הייתה בבעלות פורד החל מ-1990 ובשנת 2008 נמכרה לקבוצת טאטא ההודית.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1922 בבלקפול בבריטניה על ידי ויליאם ליונס. שם החברה בהקמה היה: "SS Cars" (אנ'). בשנת 1935 ייצרה החברה את הרודסטר SS 90. ליונס עסק בשנים אלו בייצור סירות לאופנועים ואלו היו פופולריות למדי במדינה. בשנים אלו כונו הסירות בשם SS, אך לאחר מלחמת העולם השנייה נוצרה בעיה להשתמש בכינוי זה עקב הקשר למפלגה הנאצית ולכן בחר ליונס בשנת 1945 לשנות את שם החברה ליגואר. בשנים מאוחרות יותר, נהנתה יגואר מהצלחה במכירות וכן על מסלול המרוצים. בשנת 1960 רכשה יגואר את הזכויות לשימוש בשם דיימלר אך לא עשתה בו שימוש.
בהמשך נקלעה החברה למשבר כלכלי והתמזגה בתוך British Motor Corporation. בשנת 1975 היא עברה לבעלות המדינה. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, שוחררה החברה מידי המדינה על ידי סיר ג'ון אגן, אך עצמאות זו לא החזיקה זמן רב. העלויות העצומות של פיתוח דגמים חדשים רוקנו את כיסי החברה ובשנת 1990 היא נרכשה על ידי פורד. בשנת 2008 נמכרה החברה לקבוצת טאטא ההודית. ממרץ 2012 קרויה "Jaguar Land Rover Automotive PLC" (אנ').
בשנת 2021 הודיעה יגואר שעד שנת 2025 היא תייצר רק כלי רכב חשמליים.