stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל ברקאי (ברקוביץ)
קורות חיים

ברקאי נולד בעיירה אובודיבקה בפלך פודוליה (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום באוקראינה). להוריו, יצחק (נרצח בפוגרום בטרוסטיאנץ ב-1919) וציפורה פייגה ברקוביץ (לבית משה לייב ליפשיץ), נולדו 6 ילדים: נחום (נרצח עם משפחתו על ידי הנאצים), זאב (נרצח עם אביו), יהודית ברקאית (שחקנית בתיאטרון האהל), בלה, מרים ושמואל.
בשנת 1913, בהיותו נער, עלה ברקאי לבדו לארץ ישראל כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה. במשך מלחמת העולם הראשונה הוא למד בגימנסיה ובאפריל 1917 עם גירוש תושבי תל אביב על ידי אחמד ג'מאל פאשה, עברה הגימנסיה למושבה שפיה ואיתה כ-90 תלמידים בודדים שהגיעו לבדם לארץ ישראל. כשסיים את לימודיו ב-1918, התנדב שמואל ברקאי לגדודים העבריים.
לאחר מאורעות 1921 היה ברקאי בין מניחי היסוד לארגון ההגנה בתל אביב. בין 1925 ל-1936 שימש ברקאי מחסנאי נשק ואחראי סליקים בתל אביב. החל מ-1929 היה חבר המפקדה בתל אביב והחל מ-1933 היה סגנו של אלימלך זליקוביץ ("אבנר"), מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה (בת ים, חולון, מקוה ישראל ובן שמן). בין 1941 ל-1944 היה מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה. במלחמת העצמאות שימש ברקאי כסגן-אלוף בממשל הצבאי בגליל.
במקביל להתנדבותו בארגון ההגנה היה ברקאי בין ראשוני עובדיו של בנק הפועלים שהחל את פעילותו ב-1921. במשך הזמן עלה בדרגות, שימש כסגן מנהל הסניף המרכזי (1954–1966), חבר מועצת המנהלים של הבנק והחל מ-1958 מנהל בנק ישראל-אמריקה לפיתוח התעשייה, אשר הוקם כחברת בת של בנק הפועלים. כמו כן  הוא היה חבר ועדה בחברות כלכליות  שונות ובמשרד הביטחון.
ברקאי נמנה עם מייסדי שכונת אפקה צפונית לירקון, שכונה שנבנתה על ידי מפקדי ההגנה בתל אביב ב-1955. (על שמו רחוב באפקה בו שוכן בית הלוחם תל אביב). בין השנים 1966–1973  שימש שמואל ברקאי כיושב ראש ארגון ההגנה הארצי ובין השנים 1973–1983 כיושב ראש ארגון חברי ההגנה בתל אביב. ב-1981 קיבל ברקאי את אות יקיר תל אביב. נפטר בשנת 1983.
שמואל ברקאי נישא לרינה לבית ניק (1922-1996), מנהלת אגף קצבאות ילדים בביטוח לאומי, ולהם נולדו ארבעה ילדים: צחי (שנפל ב-1966 בעת מילוי תפקידו בקורס קצינים), רזי, עידית ואורית.
ממייסדי לשכת "בצלאל" של "הבונים החופשיים". נשיא הלשכה בשנת 1952-1951.
שני סרטנים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך
 תאריך יצירה:  1889
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  61 ס״מ 
 גובה:  47 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  L995 (הגלריה הלאומית) 
 מיקום:  הגלריה הלאומית לונדון שבבריטניה
 
שני סרטנים (בהולנדית: Twee krabben) היא יצירה באמצעות צבע שמן של טבע דומם שהצייר וינסנט ואן גוך צייר בשנת 1889. בציור מתוארים שני סרטנים אחד על גבו ואחד על רגליו על רקע ירוק. הציור הוא בגובה של 47 על רוחב של 61 סנטימטרים.
אודות היצירה

מוערך שוואן גוך השלים את היצירה לאחר שחרורו מאשפוז במוסד בינואר 1889. ככל הנראה, הצייר שאב השראה לנושא הציור ממגזין אומנות יפני שהציג הדפס של סרטנים של קצושיקה הוקוסאי. ואן גוך קיבל את המגזין מאחיו, תיאו, בספטמבר 1888. הצייר הושפע רבות מאומנות יפנית כפי שניתן לראות מיצירותיו השונות, כגון פריחת השקד.
ב-7 בינואר 1889 הוא כתב לתיאו:
מחר אני עומד לחזור לצייר. אני אתחיל בציור אחד או שניים של טבע דומם כדי להתרגל לצייר שוב.
כיום, היצירה מוצגת בגלריה הלאומית בהלוואה מאוסף פרטי.
ואן גוך צייר יצירה דומה בשנת 1887 בשם סרטן על גבו, המוצגת במוזיאון ואן גוך. ככל הנראה מדובר באותו סרטן שגם מתואר בציור שני הסרטנים. הצייר השתמש במשיחות מכחול שונות כדי ליצור טקסטורה לציור. את דמות הסרטנים עצמם ואן גוך יצר באמצעות משיחות מכחול של קווים מקבילים.
הערות שוליים

↑  "Vincent van Gogh Two Crabs National Gallery, London", www.nationalgallery.org.uk (באנגלית)
↑  האתר של הגלריה הלאומית בלונדון.
↑  "A Carb on its Back", www.vangoghmuseum.nl (באנגלית)
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
שם תאגיד

שם תאגיד משמש לזיהויו, והוא צעד ראשוני בעת הקמתו של תאגיד (חברה, עמותה, אגודה שיתופית, שותפות וכדומה).
שם פשוט

ישנן דרכים אחדות למתן שם פשוט לתאגיד, שם המשקף היבט מהותי של התאגיד:
שם פשוט > שמות מייסדי התאגיד או בעליו

פעמים רבות משמשים שמות מייסדי התאגיד או בעליו לזיהוי התאגיד. שם כזה נפוץ במקרים שבהם יש חשיבות למוניטין האישי של העומדים בראש התאגיד, ובהם משרדי עורכי דין (למשל "גרוס, קלינהנדלר, חודק, הלוי, גרינברג ושות'"), רואי חשבון ("ארנסט אנד יאנג, קוסט פורר גבאי את קסירר") ועוד. חברת האלקטרוניקה הרב-לאומית היולט פקארד קרויה אף היא על שם מייסדיה, ויליאם היולט ודייב פקארד, וכך גם רשת חנויות הספרים סטימצקי.
שם פשוט > שם המתאר עניינית את מהות התאגיד

שם התאגיד נועד בראש ובראשונה לזהותו, ולכן משמש לעיתים למטרה זו שם המתאר בצורה עניינית את מהות התאגיד. דוגמאות:
התעשייה האווירית לישראל
אוניברסיטת תל אביב
בתי זיקוק לנפט.
שם פשוט > ראשי תיבות

פעמים רבות משמשים ראשי תיבות ליצירת שמו של תאגיד - כשמו הרשמי או כקיצור נפוץ של שם זה. דוגמאות:
מייסדיה של חברת הנכסים של חברי "אגד" העניקו לה את השם "נצבא" - ראשי תיבות של "נכסי צאן ברזל אגד".
שם ייחודי

תאגידים רבים בוחרים לעצמם שם ייחודי, לעיתים בעל קשר לפעילות התאגיד, ולעיתים חסר קשר כזה. פעמים רבות נוצר השם הייחודי כהלחם של מילים או חלקי מילים. דוגמאות:
פלאפון תקשורת - במילה "פלאפון" היא מעין הלחם של "פלא" ו"טלפון".
סלקום - קיצור של Cellular Communication.
בתקופת "בועת האינטרנט" רווח המנהג לבחור בשם חסר פשר (או לפחות חסר פשר בשפתם של מרבית המשתמשים בשם), ולעיתים בשם המהווה מילת סלנג, בעל צליל מעניין. דוגמאות:
שם חסר פשר הוא שמה של חברת גוגל יצרנית מנוע החיפוש הנודע. השם Google בא מהמילה Googol - גוגול, מספר גדול מאוד.
שמה של חברת Tipalti מובן לדוברי עברית, אך הוא חסר פשר לדוברי אנגלית, שהם קהל היעד העיקרי של החברה.
שמות שמקורם בסלנג הם Yahoo!‎, וואלה! ודומיהם.
שם מתחכם > הריצה לראש המדריך המסווג

בעבר, במדרכי טלפון, כדוגמת "דפי זהב", שבו העסקים הוצגו לפי נושאים, ובכל נושא הם היו ממוינים בסדר אלפביתי של שמם, יש שהיו מעוניינים להופיע בתחילת הרשימה, בתקווה שדורש השירות יבחר בשם הראשון שהוא פוגש. רצון זה הוליד בישראל עסקים ששמם מתחיל בצירוף "א.א.א".
שינוי שם התאגיד

לעיתים נוצר צורך לשנות את שמו של תאגיד, עקב שינוי מהותי באופי התאגיד, רצון להתחדשות וגורמים נוספים. שם התאגיד הוא מרכיב חשוב במיתוג שלו, ולכן החלפת שם התאגיד אינה עניין של מה בכך.
דוגמה: "בנק אנגלו-פלשתינה", שמרכזו בלונדון ופעל בארץ ישראל, שינה את שמו בשנת 1951 לבנק לאומי לישראל, תוך העברת מרכזו לתל אביב. שינוי זה משקף שינוי מהותי בסביבת פעולתו של הבנק - הקמת מדינת ישראל. בתחילת המאה ה-21 קיצר הבנק את שמו ל"לאומי". צעד זה, שבא לידי ביטוי גם בלוגו של הבנק, היה כרוך בשינוי השלטים בכל סניפי הבנק, שינויי הניירת הרבה של הבנק, ומסע פרסום להחדרת השם החדש.
שינוי שם בעל משמעות נרחבת היה שינוי שמה של חברת "סטאנדרד אויל" והמותג Esso (שמקורו באופן הגיית ראשי התיבות של שם החברה) לשם ולמותג Exxon - שם מלאכותי וחסר משמעות. עלות החלפת השם, שנערכה בשנת 1973, נאמדה ב-100 מיליון דולר. השם Esso ממשיך לשמש את החברה מחוץ לארצות הברית.
מגבלות חוקיות על שמו של תאגיד

עקרון היסוד הוא שתאגיד רשאי לבחור לעצמו כל שם, אך על עיקרון זה חלות הגבלות אחדות.
מגבלות חוקיות על שמו של תאגיד > חוק החברות

בחוק החברות נכללות הסתייגויות אחדות מהעיקרון המופיע בסעיף 25 לחוק, לפיו "חברה רשאית להירשם בכל שם":
נאסר שימוש בשם מטעה. לרשם החברות סמכות לקבוע כי בשם מבוקש יש תרמית או הטעיה, ובנוסף נאשר שימוש בשמו של תאגיד הרשום כדין בישראל או הדומה לו עד כדי להטעות.
נאסר שימוש בשם שהרשם סבור כי הוא עלול לפגוע בתקנת הציבור או ברגשותיו.
מגבלות חוקיות על שמו של תאגיד > הגבלת השימוש בתואר "בנק"

סעיף 4 לפקודת הבנקאות, 1941, קובע: "אסור לכל אדם או לחבר אנשים, בין שהם מאוגדים ובין שאינם מאוגדים, פרט לבנק, לבנק חוץ, לבנק למשכנתאות, לבנק למימון השקעות, ולבנק לקידום עסקים, להשתמש או להוסיף ולהשתמש, בלא הסכמת שר האוצר, במלה "בנק" או בכל מלה הגזורה הימנה בשם שבו הם מנהלים עסקים".
מגבלות חוקיות על שמו של תאגיד > הגבלת השימוש בשם המרמז על מוסד להשכלה גבוהה

סעיף 21י לחוק המועצה להשכלה גבוהה, תשי"ח-1958, קובע: "לא ישתמש מוסד חינוך באחד הכינויים האלה – אוניברסיטה, טכניון, מכון טכנולוגי, פקולטה, אקדמיה, בית ספר גבוה, מכללה אקדמית, השכלה גבוהה או חינוך גבוה – בין בנפרד ובין בסמיכות, ובין בצירופו, כשם או כתואר, לכינוי אחר, בין בעברית ובין בלועזית, אלא אם המוסד הוכר לפי סעיף 9, או שהכינוי ניתן לו בחוק או שקיבל עליו אישור מאת המועצה להשכלה גבוהה".
הערות שוליים

↑  MARKETING: Exxon Victorious, באתר מגזין טיים, 5 במרץ 1973
שני עצים לזכר המצי"ר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  אריה ארוך
 תאריך יצירה:  1973 
 טכניקה וחומרים:  הדפס אבן על נייר חום
 רוחב:  56.5 ס״מ 
 גובה:  70 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סטודיו דוד בן שאול, ירושלים
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות; מוזיאון ישראל (B74.0658)
 
"שני עצים לזכר המצי"ר" (1973) הוא הדפס מאת אריה ארוך.
תיאור

העבודה "שני עצים לזכר המצי"ר" הוא חלק מסדרה של שלושה הדפסים, שיצר אריה ארוך בשנים 1974-1972 בסטודיו של דוד בן שאול בירושלים. ההדפס בוצע בטכניקה של הדפס אבן ובמהדורה בת 25 עותקים. בן שאול שב בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 מלימודי אמנות בפריז, שם התמחה בטכניקות גרפיות. ארוך ביצע כמה מתווים להדפס זה.
ההדפס מכיל פרופיל של ראש גבר, המתואר כדמות אנונימית, חסרת פרטים. מתחתיה מתוארות שתי צורות המאזכרות צורות של שני עצים שונים. כמו הראש, גם העצים משורטטים באופן מרומז, ללא גזע. לצד הדימויים, מופיעים שרבוטי צבע שונים בצבע שחור, סגול ובאדום-כחול. הדימויים מודפסים על רקע של משטח לבן, היוצר מסגרת פנימית לעבודה. בחלקו השמאלי של ההדפס מופיעה הכתובת בכתב יד - "שני עצים לזכר המצי"ר", המהווה את שמה של העבודה. המצי"ר הוא כינויו של המשורר העברי מרדכי צבי מאנה (1859–1886). בין היתר כתב מאנה חיבור שכותרתו "חכמת הציור בכלל ובין בני עמנו בפרט" (1881).
מרדכי עומר טען כי אחד המקורות לשימוש בדימויי העצים הוא באיורים לספר הלימוד לאמנים של כריסטיאן לודולף ריינהולד מ-1784, ששימש מקור לכמה עבודות אחרות של ארוך. גדעון עפרת הציע לזהות את דמות הפרופיל בהדפס הן עם דמות אביו של ארוך והן עם דמותו שלו. ההדפס מהווה על פיו "פיוס עצמי עם 'שדים' נפשיים של ארוס ואב, אך לא פחות מכך צוואה תרבותית של לב ומוח, שעניינם אחדות ניגודים כסוד היצירתיות בכלל, אך סודו של אמן יהודי".
הערות שוליים

↑  על השימוש בצמד הצבעים אדום-כחול ראו: עפרת, גדעון, בספרייתו של אריה ארוך, בבל, תל אביב, 2001, עמ' 185-189
↑  ראו: עומר, מרדכי, אריה ארוך, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2003, עמ' 511-507
↑  עפרת, גדעון, בספרייתו של אריה ארוך, בבל, תל אביב, 2001, עמ' 306
שני נערים צוחקים עם כוס בירה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פרנס הלס 
 תאריך יצירה:  1626 
 טכניקה וחומרים:  צבעי שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  56.5 ס״מ 
 גובה:  68 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  Br.L.4 (Museum Boijmans Van Beuningen) 
 מיקום:  Hofje van Mevrouw van Aerden שבהולנד
 
"שני נערים צוחקים עם כוס בירה" (1626) הוא ציור מאת הצייר ההולנדי פרנס הלס.
תיאור

הציור שייך לקבוצת ציורי הז'אנר של האמן. הוא מתאר נער חבוש כובע פרווה גדול, המתבונן בצחוק בקנקן בירה. במישור האחורי של הציור מופיע ראשו של נער צוחק נוסף. פרשנות אחת רואה בציור אלגוריה לחמדנות, והיא נשענת על ביטוי הולנדי ולפיו הקנקן (בהולנדית: glutton), משמש סמל לחמדנות ולזללנות. פרשנות אחרת רואה בציור ביטוי של חוש הראייה, כחלק מסדרה של ציורים המתארים את חמשת החושים.[דרוש מקור]
הציור נמצא כיום בבעלות מוזיאון (Hofje van Mevrouw van Aerden) בלירדם (Leerdam), הולנד. הוא נגנב שלוש פעמים. לראשונה נגנב בשנת 1988, אז הוחזר לאחר שלוש שנים. ב-27 באפריל 2011 נגנב שוב והוחזר למוזיאון ב-28 באוקטובר 2011. ב-27 באוגוסט 2020 נגנב בפעם השלישית.
הערות שוליים

↑  ראו: Thieves Purloin a Frans Hals Painting Valued at $17 Million From a Dutch Museum—for the Third Time, Artnet, August 27, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 18167 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות ובנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שומר המדינה

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  רוברט דה נירו 
 הופק בידי:  ג'יימס ג. רובינסון, ג'יין רוזנטל, רוברט דה נירו, פרנסיס פורד קופולה 
 תסריט:  אריק רות' 
 עריכה:  טאריק אנוור 
 שחקנים ראשיים:  מאט דיימון (ג'יימס אנגלטון, Richard M. Bissell, Jr.) Tommy Nelson מרטינה גדק אדי רדמיין גבריאל מאכט קיר דוליי ג'ון סשנס (Anatoliy Golitsyn, יורי מודין) תמי בלנצ'ארד ליה קבדה מארק איווניר (Yuri Nosenko) לי פייס (ריצ'רד הלמס) Oleg Stefan ג'ו פשי (Sam Giancana, Santo Trafficante) אלק בולדווין ג'ון טורטורו אנג'לינה ג'ולי (קלובר טוד דאלס) רוברט דה נירו (ויליאם דונובן) ויליאם הרט (אלן דאלס) בילי קרודופ (קים פילבי) מייקל גמבון טימותי האטון (ג'יימס פורסטל) Aaron Michael Lacey ואלי דאן איימי רייט רוברט פרסקוט ניל הוף לילה רובינס ג'יימס פוקנר Jerry Coyle Michael Arden ג'ייסון באטלר הרנר ג'וש פאנס 
 מוזיקה:  Bruce Fowler 
 צילום:  רוברט ריצ'רדסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Morgan Creek Productions  TriBeCa Productions  American Zoetrope
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בפברואר 2007 
 משך הקרנה:  167 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, סרט פעולה 
 תקציב:  90 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   goodshepherd
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שומר המדינה (באנגלית: The Good Shepherd) הוא סרט ריגול אמריקאי משנת 2006, שהופק ובוים על ידי רוברט דה נירו ובכיכובם של מאט דיימון, אנג'לינה ג'ולי ודה נירו, עם צוות משני נרחב.
אף על פי שמדובר בסרט בדיוני המבוסס באופן רופף על אירועים אמיתיים, הוא מותג כמי שמספר את הסיפור הבלתי מסופר על הולדת עבודת סיכול הריגול בסוכנות הביון המרכזית (CIA). הסרט זכה לביקורות חיוביות לרוב.
עלילה

בשנת 1961, איש סוכנות הביון המרכזית הבכיר אדוארד וילסון מקבל תצלום וקלטת לאחר פלישת מפרץ החזירים הכושלת ומקבל אות מקודד מ"קרדינל."
בשנת 1939, באוניברסיטת ייל, אדוארד מוזמן להצטרף לגולגולת ועצמות. בחניכתו הוא מגלה שהוא גילה אך מעולם לא קרא את מכתב ההתאבדות שהשאיר אביו, אדמירל שהיה אמור להתמנות למזכיר חיל הים עד שנחקרו נאמנויותיו והוא נחשד כמרגל סובייטי. סוכן לשכת החקירות הפדרלית סם מוראץ' מגייס את אדוארד לצורך חשיפת הפרופסור ד"ר פרדריקס כמרגל נאצי, מה שמוביל להתפטרותו של פרדריקס. אדוארד יוצא עם סטודנטית חירשת בשם לורה, אך מפותה על ידי מרגרט "קלובר" ראסל בשנת 1940. במקביל, הגנרל ביל סאליבן מציע לאדוארד תפקיד בלונדון בסוכנות הריגול OSS.
אחיו של קלובר, ג'ון, מספר לאדוארד כי קלובר בהריון עם ילדו של אדוארד; לורה שקוראת את שפתיהם, עוזבת. אדוארד מתחתן עם קלובר ומקבל את הצעתו של סאליבן, ומשאיר את אשתו החדשה לטובת לונדון ושם הוא מוצא את ד"ר פרדריקס, למעשה פעיל מודיעין בריטי שהמליץ על אדוארד לאימוני סיכול ריגול. קצין מנהלת המבצעים המיוחדים, ארץ' קאמינגס אומר לאדוארד כי הקשרים הלא-פרטיים של פרדריקס מהווים סיכון ביטחוני; פרדריקס מסרב לפרוש בשקט ונהרג.
בברלין שלאחר המלחמה אדוארד משתף פעולה עם מקבילו הסובייטי "יוליסס". כשהוא מגלה שקלובר מנהלת רומן, אדוארד שוכב עם המתורגמנית חנה שילר; הוא מבין שהיא סוכנת סובייטית והיא נהרגה. לאחר שש שנים, אדוארד חוזר הביתה לקלובר המרוחקת, שמעדיפה להיקרא מרגרט. הוא עוזר לסאליבן להקים את סוכנות הביון המרכזית עם הקולגה ריצ'רד הייס ותחת פיליפ אלן.
במעקב אחר הפעילות הסובייטית במרכז אמריקה, אדוארד מזהה את יוליסס, ששולח אליו את אצבעו הכרותה של סוכן. ולנטין מירונוב משכנע את אדוארד שהוא עריק ק.ג.ב. בכיר. אדוארד נתקל בלורה, במה שמצית מחדש את הרומנטיקה שלהם, עד שמרגרט מתעמתת עם תצלומים שמצאה והוא מסיים את הרומן. עריק סובייטי אחר טוען שהוא מירונוב האמיתי והמתחזה הוא סוכן כפול. לאחר שעבר עינויים והולעט ב-LSD נוזלי, הוא מגחיך את חוקריו לפני שמשליך את עצמו מהחלון. העריק הראשון, שצופה עם אדוארד בעינויים, מציע לקחת LSD כדי להוכיח את חפותו, אך אדוארד מסרב.
באוניברסיטת ייל, גם בנו של אדוארד מצטרף לגולגולת ועצמות ופונה אל ה-CIA. למרות תחינותיה של מרגרט, אדוארד הבן מצטרף לסוכנות. כשהוא שומע את אדוארד והייס מדברים על פלישת מפרץ החזירים הקרובה, אדוארד מזהיר אותו לשתוק ומרגרט יוצאת החוצה.
בשנת 1961 הקלטת הקלטות מביאה את מומחי ה-CIA להסיק שהתצלום אולי צולם בלאופולדוויל. שם, אדוארד מבין שהתצלום והקלטת הם של בנו. הוא פוגש את יוליסס, שמנגן את הקלטת הבלתי-ערוכה של אדוארד הבן וחוזר על השיחה שהלה ניהל עם אהובתו מרים, מרגלת סובייטית, ומדליף ללא ידיעה את פרטי הפלישה הקרובה. מעודד לרגל אחר הסובייטים בתמורה להגנת בנו, אדוארד מתעמת עם בנו שמסרב להאמין שמרים היא מרגלת.
אדוארד חושף את מירונוב כסוכן כפול ואת קאמינגס כשותף, שברח למוסקבה. עוזרו של יוליסס מתגלה כ"קרדינל", החפרפרת של אדוארד. אדוארד ומרגרט מגיעים בנפרד לקונגו לחתונתו של אדוארד הבן עם מרים; כשהיא טסה לטקס, מרים נזרקת מהמטוס. אדוארד מודיע לבנו על מותה ומכחיש את אחריותו, אך מזועזע לגלות שהיא הייתה בהריון.
אדוארד פוגש את הייס במטה CIA החדש, מבחין בכיתוב התנ"כי בלובי: "ותדעו את האמת, והאמת תשחרר אתכם (יוחנן, ח':לב'). אלן מתפטר בבושת פנים והנשיא ממנה את הייס למנהל החדש ואת אדוארד לראש הביון הנגדי של הסוכנות.
אדוארד סוף סוף קורא את מכתב ההתאבדות של אביו ומגלה כי בגד בארצו אך הפציר בבנו לחיות חיי הגינות ואמת. אדוארד שורף בעצב את הפתק ועוזב את משרדו הישן לאגף החדש שלו ב-CIA.
שחקנים ודמויות

מאט דיימון כאדוארד וילסון האב, מבוסס חלקית על ג'יימס אנגלטון, איש הריגול הנגדי של CIA וחלקית על ריצ'רד מ' ביסל ג'וניור, מומחה המבצעים החשאיים של הארגון
אנג'לינה ג'ולי כמרגרט "קלובר" ראסל וילסון
רוברט דה נירו כגנרל ויליאם "ביל" סאליבן -- מבוסס על ויליאם דונובן
אלק בולדווין כסוכן FBI סמואל "סם" מוראץ'
ויליאם הרט כמנהל סוכנות הביון המרכזית פיליפ אלן, מבוסס במידה רבה על אלן דאלס
ג'ו פשי כג'וזף פלמי; מבוסס חלקית על סם ג'יאנקנה וסנטו טראפיקנטה האב
ג'ון טורטורו כריי ברוקו; מבוסס על סגנו של אנגלטון, ריימונד רוקה
בילי קרודופ כארצ'יבלד "ארץ'" קאמינגס; מבוסס על קים פילבי
תמי בלנצ'ארד כלורה
מייקל גמבון כד"ר פרדריקס
טימותי האטון כאדמירל תומאס וילסון, מבוסס על ג'יימס פורסטל
ג'ון סשנס כולנטין מירונוב #1/יורי מודין; מבוסס על אנאטולי גוליצין, ועל יורי מודין, איש הק.ג.ב. שהפעיל את חמישיית קיימברידג'
קיר דולאה כסנאטור ג'ון ראסל האב
מרטינה גדק כחנה שילר
גבריאל מאכט כג'ון ראסל הבן
לי פייס כסגן מנהל ה-CIA ריצ'רד הייס; מבוסס על ריצ'רד הלמס
אדי רדמיין כאדוארד וילסון הבן בבגרותו
טומי נלסון אדוארד הבן, בגילאי 6–7
מארק איווניר כולנטין מירונוב #2; מבוסס על יורי נוסנקו
אולג סטפן כ"יוליסס"/סטס סיאנקו
ליה קבדה כמרים
לקריאה נוספת

Galbraith, James K. (2000). "A Crime So Immense" (PDF). Texas Observer, (C) 2000 Texas Democracy Foundation. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2006-09-04.
הערות שוליים

↑  The Good Shepherd: Intelligence in Recent Public Media
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 422f99f7-8f2d-3937-b548-d252e3c37ec4 
דיימון, דה נירו, גדק והאטון בפרמיירה של הסרט בפברואר 2007 בברלין.
שני פסנתרים

שני פסנתרים הוא שמו של סיבוב ההופעות של הזמרת-יוצרת קרן פלס.
לחלקו הראשון של סיבוב ההופעות הצטרף אליה בן זוגה לשעבר עמרי בר. במהלך הסיבוב היא נכנסה להיריון וכשילדה היא לקחה הפסקה מההופעות. את המשך הסיבוב היא עשתה לבדה.
במהלך ההופעות היו על הבמה שני פסנתרים בהם ניגנו פלס ובר. הם ניגנו יחד שירים רבים ביניהם שירים שלה, שירים שכתבה לאחרים וכן שירים שהיא אוהבת במיוחד.
במופע ההשקה התארחו חברתה הטובה מירי מסיקה ובעלה אורי זך, שהחליף אותה על הפסנתר. השתיים שרו יחד מספר שירים של מסיקה שפלס כתבה והלחינה.
רשימת השירים

"לשם"
"ואת"
"רצה הביתה"
"פרח הלילך"
"נובמבר"
"מבול"
"כל היתר חולף"
"שיהיה לנו בית"
"אם אלה החיים"
"שמעון השכן"
"איתי"
"שיר לאסף"
"פיז'ו 92"
"והגשם יבוא"
"כל הציפורים"
"צל עץ תמר"
"לייק וואנקה" (החל מדצמבר 2012, חודש יציאת השיר)
הערות שוליים

↑  קרן פלס, NMC
↑  יונתן ריגר, ‏יורה לכל הכיוונים: קרן פלס פותחת פה על המבקרים, באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2011
| קרן פלס |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אם אלה החיים • מבול • בין העיר לכפר • איך שהשמש תזרח • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים • שקופים 2 |  |
| אלבומי הופעה | רמי קלינשטיין קרן פלס ההופעה |  |
| סיבובי הופעות | שני פסנתרים • איך שהשמש תזרח • לבד על הפסנתר • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים בקיץ |  |
| קברט | לילה אחד באפריל |  |
| קרן פלס - שירים |
| --- | --- | --- |
| אם אלה החיים | "איתי" • "אם אלה החיים" • "שמעון השכן" • "פסק זמן" • "זאת שבמקומי" • "רכבת באירופה" |  |
| מבול | "מבול" • "רצה הביתה" • "במכונית ליד הים" • "פיז'ו 92'" • "תקופה של שינויים" |  |
| בין העיר לכפר | "כל היתר חולף" • "שיר לאסף" • "הצפון הפורח" • "תקליט שרוט" |  |
| איך שהשמש תזרח | "לייק וואנקה" • "כלום לא טעים" • "השעות המתות" • "גם אני" • "רק שתבואי" |  |
| רמי קלינשטיין קרן פלס | "עד אשר ישוב" • "לחיות" • "תודה" • "בגידה" |  |
| לילה אחד באפריל | "אסור" • "לילה אחד באפריל" • "כל שנה יש אפריל" |  |
| שקופים | "שקופים" • "מעבר לנהר" • "מי אני?" • "באת לי פתאום" • "שמש תיכנס" • "עוד יום עבר" |  |
| שקופים 2 | "אין סוף ללילה" • "אושר בא והולך" • "ימים אחרים" • "מרחק הזמן" • "לא אבודים" • "מישהו שמח בשבילי" • "שתי גדות" |  |
| שירים נוספים | "רק אלוהים ישפוט אותי" • "בום" • "בשדה מאחורי ביתי" |  |
שני הפרדים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ז'אן דה לה פונטן 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  משל 
 
שני הפְרָדים (בצרפתית: Les Deux Mulets) הוא משל שכתב המשורר וממשיל המשלים הצרפתי ז'אן דה לה פונטן. זהו המשל הרביעי המובא בספרו הראשון (Livre I des Fables de La Fontaine (צר')) שיצא לאור בשנת 1668.
המשל הוא עיבוד מחדש של יצירה מהעת העתיקה שכתבו איזופוס, ומאוחר יותר פדרוס (לטינית: Phaedrus) שהיה ממשיל משלים בתקופת האימפריה הרומית, ובו מוסר השכל על צניעות וגאווה.
תקציר המשל

המשל, מספר על שני פְרָדים שנשאו משא על גבם, והיו בדרכם אל היעד. האחד נושא חציר, והשני - כספי מיסים. האחרון הולך בגאוותנות יחסית, מכיוון שנושא מטען חשוב יותר מחברתו.
בדרכם, הותקפו השניים על ידי שודדי דרכים, שלא התעניינו כלל בחציר, אלא בכסף בלבד, התנפלו על הפרד שנשא את כספי המס, פצעו אותו ושדדו אותו. בעוד הוא פצוע וגוסס ומבכה את מר גורלו, הוכיח אותו הפרד האחר ואמר: לו היית נושא בתפקיד פשוט, כמוני, מצבך היה טוב בהרבה.
מוסר השכל

מוסר ההשכל של המשל הוא שתפקיד, או עמדה בכירה יותר, אינם בהכרח טובים יותר. ובנוסף לכוח שבהם, חושפים את הנושא בהם לסכנות נוספות. שנושאי תפקידים פשוטים יותר אינם חשופים אליהם.
הערות שוליים

↑  Ésope Fables Émile Chambry
↑  Fables de Phèdre
ת'ורולפור ארנאסון

ת'ורולפור ארנאסון (באיסלנדית: Þórólfur Árnason; נולד ב-1957) הוא איש עסקים איסלנדי. בעבר כיהן כראש עיריית רייקיאוויק.
לאחר סיום הלימודים באוניברסיטת רייקיאוויק וקבלת ותואר שני מאוניברסיטה טכנית בקופנהגן, ת'ורולפור ארנאסון כיהן במספר תפקידי ניהול באיסלנד. כאשר חלק של מפלגות הקואליציה בעיריית רייקיאוויק דרשו התפטרות של ראש עיר, סוכם להביא מבחוץ איש שלא מעורב בפוליטיקה העירונית. המטרה הייתה שעיר תנוהל על ידי איש מקצוע שלא יעסוק בפוליטיקה עירונית. הוא נאלץ לפרוש בנובמבר 2004 בעקבות מעורבותו בפרשת חברות דלק איסלנדיות בתקופה שהוא ניהל אחד מהם.
לאחר התפטרות, במאי 2005 הוא מונה למנכ"ל חברת Icelandic Group מחברות הגדולות בתחום הדייג.
החל משנת 2010 הוא מכהן כמנכ"ל של תאגיד תחבורה באיסלנד.
ת'וריסז

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שם | פרוטו-גרמנית | אנגלית עתיקה | נורדית עתיקה | נורדית עתיקה |
| שם | ת'וּריסז | ת'וֹרְן | ת'וּרְז | ת'וּרְז |
| שם | "ענק" | "קוץ" | "ענק" | "ענק" |
| צורה | פות'רק קדום | פות'רק | פות'רק מאוחר | פות'רק מאוחר |
צורה: 
יוניקוד: ᚦ  U+16A6
תעתיק: þ
| IPA | [θ] | [θ], [ð] | [θ], [ð] | [θ], [ð] |
מספר הרונה: 3
ת'וּרִיסָז או תוּרְס הוא שמה של הרונה ᚦ באנגלית עתיקה ופרוטו-גרמנית.
רונה זו מתועתקת כצליל: "" ומשמעות שמה "ענק" בהתבסס על המיתולוגיה הפינית, או המיתולוגיה הנורדית. השם מתקשר גם לשמו של האל ת'ור ממיתולוגיה זו, אשר הרג ענקים באמצעות קורנס הרעם האגדי מיולניר.
אות זו מקבילה לאות הגותית: .
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות |  |
| פות'רק קדום: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚨ | ᚱ | ᚲ | ᚷ | ᚹ | ᚺ | ᚾ | ᛁ | ᛃ |  | ᛇ | ᛈ | ᛉ | ᛊ | ᛏ | ᛒ | ᛖ | ᛗ | ᛚ | ᛜ | ᛞ | ᛟ |   |   |   |   |   |
| אנגלית עתיקה: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚩ | ᚱ | ᚳ | ᚷ ȝ | ᚹ | ᚻ | ᚾ | ᛁ | ᛄ |  | ᛇ | ᛈ | ᛉ | ᛋ | ᛏ | ᛒ | ᛖ | ᛗ | ᛚ | ᛝ | ᛞ | ᛟ |   | ᚪ | ᚫ | ᚣ | ᛠ |
| פות'רק מאוחר: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚬ | ᚱ | ᚴ |   |   | ᚼ | ᚾ | ᛁ |  | ᛅ |   |   |   | ᛋ | ᛏ | ᛒ |   | ᛘ | ᛚ |   |   |   | ᛦ |   |   |   |   |
| תעתיק: | f | u | þ | a | r | k | g | w | h | n | i | j |  | ï | p | z | s | t | b | e | m | l | ŋ | d | o |  |  |  |  |  |