stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה בדיונית
הערות שוליים

↑  historical novel, אנציקלופדיה בריטניקה
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
הגנת השכרות

הגנת השכרות היא הגנה במשפט הפלילי, המשמשת באופן עקרוני סייג לאחריות פלילית. למעשה, שכרות בעת ביצוע עבירה בדרך כלל מחמירה את מצבו המשפטי של הנאשם, ומסייעת לתביעה בכך שהיא יוצרת 'קיצור דרך' להוכחת יסוד נפשי. סייג השכרות מכונה בשל כך ”הגנה מדומה”. השכרות משמשת בפועל כהגנה לנאשם רק במצב ייחודי בו הנאשם נכנס למצב השכרות שלא מדעתו.
בחוק הישראלי > שכרות שלא מדעת

חוק העונשין פוטר אדם שנכנס למצב שכרות או שכרות חלקית שלא מדעתו:
לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה שעשה במצב של שכרות שנגרמה שלא בהתנהגותו הנשלטת או שלא מדעתו
בחוק הישראלי > שכרות מדעת

במצב של שכרות מדעת, היינו כאשר אדם היה מודע לכך שהוא משתכר, החוק קובע שחלה על האדם אחריות למעשיו כשיכור, ויש להתייחס למעשיו כאילו התקיימה בהם מחשבה פלילית. עם זאת, החוק לא מייחס לשיכור מדעת כוונה ביחס לאפשרות קרות התוצאה, אלא אדישות בלבד:
עשה אדם מעשה במצב של שכרות והוא גרם למצב זה בהתנהגותו הנשלטת ומדעת, רואים אותו כמי שעשה את המעשה במחשבה פלילית, אם העבירה היא של התנהגות, או באדישות אם העבירה מותנית גם בתוצאה
בדרך כלל שיכורים שמבצעים עבירות נכנסים למצב השכרות מדעת. החוק רק מחמיר את מצבם המשפטי של שיכורים אלו, ומיקל על התביעה בכך שהוא יוצר מעין 'קיצור דרך' להוכחת יסוד נפשי. לפיכך, מקובל לכנות את הגנת השכרות כ”הגנה מדומה”.
בחוק הישראלי > שכרות כדי לעבור עבירה

כאשר אדם משתכר בכוונה על מנת שיבצע עבירה מתוך שכרותו, חלה עליו אחריות פלילית ביחס לעבירות שביצע בשכרותו, ובית המשפט מתייחס למעשיו כאילו התקיימה בהם מחשבה פלילית, וכן כאילו הייתה לו כוונה במעשיו ביחס לאפשרות קרות התוצאה:
גרם אדם למצב השכרות כדי לעבור בו את העבירה, רואים אותו כמי שעבר אותה במחשבה פלילית אם היא עבירה של התנהגות, או בכוונה אם היא מותנית גם בתוצאה
בחוק הישראלי > הגדרת השכרות

השכרות מוגדרת בחוק העונשין כמצב של חוסר הכרה מסוים הנגרם כתוצאה מצריכת משקה אלכוהולי או סמים. הצד הרוצה לטעון למצב שכרות צריך להוכיח שמתקיימים התנאים הבאים:
הנאשם השתכר שלא מדעתו.
הנאשם היה חסר יכולת להבין את מה שעשה או את הפסול שבמעשהו, או שהיה חסר יכולת להימנע מעשיית המעשה.
קיים קשר סיבתי בין שני התנאים הקודמים.
ביאורים

↑  כלומר, הגנה שבניגוד להגנה רגילה שעומדת לזכותו של הנאשם - דווקא מגדילה את סיכויי ההרשעה.
הערות שוליים

↑  ע"פ 6679/04 סטקלר נ' מדינת ישראל (נבו 11.05.2006)
↑   סעיף 34ט(ד) לחוק העונשין, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  ע"פ 6331/11 יאסר אשתיי נ' מדינת ישראל (נבו 07.03.2013)
דסקית הוקי

דסקית הוקי קרח תקינה
דסקית הוקי היא דסקית פתוחה או סגורה המשמשת במגוון ענפי ספורט ומשחקים. ישנם עיצובים המיועדים לשימוש על משטח מקרח, כגון הוקי קרח, ואחרים עבור הווריאציות השונות של הוקי רצפה הכוללים את גרסת ההוקי רולר. כולם נועדו לשרת את אותה מטרה שכדור משמש במשחקי כדור.
דסקית הוקי סגורה היא בעלת צורה של גליל קצר העשויה גומי מגופר ומשמשת בהוקי קרח. דסקיות הוקי מיועדות לשימוש על משטח מקרח, רצפה יבשה או מתחת למים, אם כי עיצובים של דסקיות פתוחות שימשו רק על רצפות.
בדסקיות הוקי פתוחות יש חור, היוצר צורה של טורואיד (טורוס שטוח), לשימוש בסגנון מסוים של הוקי רצפה. אין לבלבל ביניהם עם טבעות רינגט, שהן כצורת טורוס, לשימוש בספורט הרינגט. מאמר זה עוסק בעיקר בדסקיות הספורט והמשחק שהם דסקיות סגורות.
הוקי קרח

הוקי קרח דורש דסקית קשיחה מגומי מגופר. דסקית הוקי קרח סטנדרטית היא שחורה, עובייה אינץ' (25 מ"מ), קוטרה 3 אינץ' (76 מ"מ), ומשקלה נע בין 5.5 ל-6 אונקיות (156 עד 170 גרם); חלק מהדסקיות כבדות או קלות יותר מהאופן הסטנדרטי. דסקיות מסומנות לעיתים קרובות עם לוגו של קבוצה או ליגה על צד אחד או שני הצדדים. הדסקיות מוקפאות לפני המשחק כדי להפחית הקפצות במהלך המשחק.
הוקי קרח > היסטוריה > דסקיות ההוקי הראשונות

דסקיות ההוקי הראשונות נעשו מגללי פרות קפואים וכריות מעור כבד. לדסקיות המוקדמות הללו היה תוחלת חיים של בערך משחק אחד לפני שהן היו רכות מדי או קשות מדי ליכולת משחק, אז הם הוחלפו באלה מעץ.
הוקי קרח > היסטוריה > משחקי כדור על קרח

לספורט הבנדי, לפני הארגון הרשמי הראשון שלו בבריטניה, התפשטו הגרסאות הבלתי פורמליות שלו לאמריקה הצפונית, שם הם ומושגי משחק מלקרוס, שינטי והרלינג שימשו כמבשרים בפורמט כלשהו להוקי קרח. המשחקים הבלתי פורמליים הללו השתמשו בסוגים שונים של כדורים תוך כדי משחק על קרח עד למחצית השנייה של קנדה של המאה ה-19, שלאחריה המשחק של הוקי קרח ודסקית ההוקי קרח החלו לקבל את צורתם הרשמיים.
הוקי קרח > היסטוריה > צורה וחומר

בשנות ה-70 של המאה ה-20, דסקיות שטוחות היו עשויים מעץ וגם מגומי. תיעודים ממשחק ההוקי קרח המקורה הראשון (1875) השתמשו בדסקית עץ, כדי למנוע ממנו לעזוב את אזור המשחק[8] אם כי עדויות חדשות הראו כי נעשה שימוש גם בחתכים מפקקים גדולים.
בתחילה, הדסקיות נעשו בצורת ריבוע. דסקיות גומי נוצרו תחילה על ידי חיתוך כדור גומי, ולאחר מכן חיתוך לריבוע דיסק. הדסקית המקורית ששימשה לראשונה במשחקים המאורגנים הראשונים בקינגסטון ב-10 במרץ 1886, הייתה עשויה מכדור לקרוס חתוך. היא נראתה כמו גוש פחם, עשויה מגומי רך, וקופצנית הרבה יותר מדסקית הוקי מודרנית.
מועדון ההוקי ויקטוריה ממונטריאול מיוחס לייצור ושימוש בדסקיות בסיבוב הראשון, בשנות ה-80 של המאה ה-19.
הוקי קרח > גרסאות

ישנן מספר וריאציות לדסקית ההוקי השחורה הסטנדרטית של 6 אונקיות (170 גרם). אחת הנפוצות ביותר היא דסקית כחולה של 4 אונקיות (110 גרם) המשמשת לאימון שחקנים צעירים שעדיין אינם מסוגלים להשתמש בדסקית תקינה. דסקיות כבדות יותר של 10 אונקיות (280 גרם), בדרך כלל בצבע ורוד אדמדם או כתום אדמדם, זמינים גם עבור שחקנים המעוניינים לפתח את חוזק הזריקות שלהם או לשפר את כישורי השליטה במקל שלהם. שחקנים המעוניינים להגביר את חוזק פרק כף היד מתרגלים לעיתים קרובות עם דסקיות מפלדה ששוקלים 2 פאונד (910 גרם); דסקיות אלו אינם משמשים לקליעה, מכיוון שהם עלולים לפגוע קשות בשחקנים אחרים. דסקיות לבנות משמשות לשליטה טכנית ותרגול שוער. אלה הם גודל ומשקל תקני, אך עשויים מגומי לבן. הצבע משתלב עם הקרח והמשטח ודורש ריכוז גבוה יותר בדסקית, מה שמקל על הטיפול בדסקית שחורה בשלב מאוחר יותר. דסקית כתומה כפלואורסצנט קל משקל, זמין עבור הוקי רצפה. גרסאות אחרות, זמינות לשימוש עבור הוקי רולר.
שני פיתוחים עיקריים הומצאו כדי ליצור נראות טובה יותר לדסקית בשידורי טלוויזיה, אך שניהם היו קצרי מועד:
הוקי קרח > גרסאות > דסקית אש

השימוש ב-"דסקית אש" בתחילת שנות ה-90 היה הניסיון הראשון לשפר את הנראות של דסקיות הוקי כפי שנראו בטלוויזיה. המצאה זו שילבה חומרים מחזירי אור רטרו צבעוניים של אלמנטים משובצים של עדשה או מחזירי מנסרה המשולבים בשקעים על המשטחים השטוחים והקצה האנכי של דסקית הוקי תקינה. צהוב היה הצבע המשתקף המועדף. נדרש להציב זרקור על מצלמת הטלוויזיה ולהתמקד במרכז אזור הצפייה.
קלטת הדגמה קצרה של המינסוטה נורת'סטארס מחליקים עם דסקית האש הוצגה במהלך הפסקת התקופה במשחק האולסטאר של ה-NHL ב-1993 במונטריאול. ליגת ההוקי הבינלאומית (IHL) המשיכה לבחון את הדסקית האש עם הממציא שלה, דונלד קלאסן. הצפייה הבאה בטלוויזיה הייתה משחק האולסטאר של IHL בפורט ויין, אינדיאנה, ינואר 1994, שם נעשה שימוש בדסקית אש במשך כל המשחק. ה-IHL בדק את דסקית האש בשני משחקים נוספים, ולבסוף ליגת ההוקי של החוף המזרחי השתמשה בו ב-17 בינואר 1997, למשחקי האולסטאר שלהם.
השימוש בדסקית האש הופסק בגלל הסיבות הבאות:
השינוי המבני הקל הגביר את הנטייה של הדסקית לקפוץ על הקרח. הדבר הקשה על השוער והביא להגדלת הניקוד.
המחליקים התנגדו לשימוש בזרקורי מצלמות שהשתקפו מהקרח.
ניגודיות הצפייה בטלוויזיה של דסקית האש לא הוגברה בצורה ניכרת כאשר תצוגת המצלמה הייתה של כל החלקה, זה הייתה צילום המצלמה הנפוץ ביותר.
השם דסקית אש סומן במהלך שנות ה-90 אך מאז הופסק.
הוקי קרח > גרסאות > דסקית חכמה

ה"דסקית החכמה" של FoxTrax פותח על ידי רשת הטלוויזיה פוקס כשהיא החזיקה בזכויות השידור של ליגת ההוקי הלאומית עבור ארצות הברית. הדסקית כללה אלקטרוניקה משולבת כדי לעקוב אחר מיקומו על המסך; פס כחול התחקה אחר דרכו של הדסקית על פני הקרח. הרצף היה הופך לאדום אם הדסקית נחבטת חזק במיוחד. זה היה ניסוי בשידור שנועד לעזור לצופים שאינם מכירים הוקי לעקוב טוב יותר אחרי המשחק על ידי הפיכת הדסקית לגלויה יותר. היא התקבלה בצורה גרועה על ידי אוהדי הוקי מסורתיים רבים, אך הוערכה על ידי רבים מהצופים היותר מזדמנים. המערכת עלתה לראשונה עם פרסום רב במשחק האולסטאר של ה-NHL בפליט סנטר בבוסטון ב-20 בינואר 1996, אך המערכת נגנזה כאשר פוקס ספורטס איבדה את זכויות השידור של ה-NHL שלוש שנים מאוחר יותר.
הוקי קרח > במהלך משחק

במהלך משחק, דסקיות יכולות להגיע למהירויות של 160 קמ"ש או יותר כאשר חובטים אותם. השיא העולמי הנוכחי מוחזק על ידי דניס קוליאש מאוונגרד אומסק מה-KHL, שחבט דסקית בתחרות מיומנויות משחק האולסטאר של KHL 2011 בסנקט פטרבורג, רוסיה ב-5 בפברואר 2011 במהירות של 177.5 קמ"ש. זדנו חארה, שחבטת ההצלפה שלו הגיעה ל-175.1 קמ"ש בתחרות SuperSkills משחקי האולסטאר של ה-NHL ב-2013, שבר את השיא הקודם שלו.
דסקיות שעפות במהירות הם בעלות פוטנציאל סיכון לשחקנים ולצופים. פציעות הקשורות לדסקית במשחקי הוקי אינן נדירות. הדבר הוביל לאבולוציה של סוגים שונים של ציוד מגן לשחקנים, בעיקר מסכת השוער. התקרית הבולטת ביותר שבה היה מעורב צופה התרחשה ב-18 במרץ 2002, כאשר ילדה בת 13, בריטני ססיל, מתה יומיים לאחר שנפגעה בראשה מדסקית הוקי שנכנסה לתוך הקהל במשחק NHL בין קלגרי פליימס וקולומבוס בלו ג'אקטס בקולומבוס. זוהי התקרית הידועה היחידה מסוג זה שהתרחשה בהיסטוריה של הליגה. חלקית כתוצאה מאירוע זה, לוחות הזכוכית או האקרילית המונחים על גבי לוחות משטח ההוקי כדי להגן על הצופים, נוספו רשתות המשתרעות מעל הקצה העליון של הזכוכית.
הוקי רולר

דסקיות הוקי רולר, דומות לדסקיות להוקי קרח אך עשויים מפלסטיק ולכן קלים יותר. יש להם צלעות קטנות בולטות מהחלק העליון והחלק התחתון שלהם אשר מגבילות את המגע עם המשטח ומאפשרות תנועת החלקה טובה יותר ופחות חיכוך. דסקיות אלו מגיעות בדרך כלל בצבעים בהירים, הנראים בקלות: לרוב אדום, אבל לפעמים גם כתום, צהוב, ורוד או ירוק. דסקיות הוקי רולר נוצרו כך ששחקני הוקי והוקי רחוב יוכלו לשחק עם דסקית במקום כדור על משטחים כמו עץ קשיח, בטון ואספלט.
הערות שוליים

↑  Floor Hockey / Ringette, Ontario Jewish Archives
↑  Hockey Puck: How Products are Made, web.archive.org, ‏2011-04-04
↑  Histoky, ‏2024-08-05
↑  Historic Hockey: A History Lesson on Ice, www.originalhockeyhalloffame.com
↑  ADVICE - Different Types of Hockey Pucks, NF Hockey
↑  Fastest ice hockey shot, Guinness World Records
↑  Sean Leahy, Zdeno Chara shatters own Hardest Shot record with 108.8 mph blast, Yahoo! Sports, ‏29 January 2012
הדסקית (במרכז) נחבטת לכיוון השער על ידי בראיין ראסט (ימיני קיצוני)
ההמנון האולימפי

| --- | --- |

 שפה:  יוונית
 מילים:  קוֹסְטִיס פּאלאמאס
 לחן:  ספּירידון-פיליסקוס סַמאראס
 תאריך מעמד רשמי:  1958
 שמות נוספים:  יוונית: Ολυμπιακός Ύμνος, אנגלית: Olympic Hymn, צרפתית: Hymne Olympique
 ‏האזנהקובץ:Olympic Anthem IOC.ogg‏Ⓘ‏
ההמנון האולימפי (ביוונית: Ολυμπιακός Ύμνος‏, Olympiakós Ýmnos) הוא קנטטה מקהלתית שהולחנה על ידי מלחין האופרה ספּירידון-פיליסקוס סַמאראס, על מילותיו של המשורר היווני קוֹסְטִיס פּאלאמאס.
המשורר והמלחין נבחרו שניהם על ידי דמטריוס ויקאלאס, הנשיא הראשון של הוועד האולימפי הבינלאומי.
היסטוריה

ההמנון בוצע בפעם הראשונה בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים של אתונה בשנת 1896. בשנים הבאות, כל מדינה מארחת הפקידה בידי מוזיקאים שונים את ההלחנה של המנון ייחודי עבור המשחקים האולימפיים שנערכו בה. נוהג זה נמשך עד אולימפיאדת רומא (1960), שכן בשנת 1958, המנונם של סמאראס ופאלאמאס הוכרז כהמנון הרשמי של המשחקים האולימפיים על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, באספה ה-55 של הוועד שנערכה בטוקיו. מאז 1960 ועד היום, זהו ההמנון שמבוצע בכל טקסי הפתיחה של המשחקים האולימפיים.
מילים

| יוונית (הגרסה המקורית) | תיעתוק לאותיות לטיניות | תרגום חופשי לעברית |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Αρχαίο Πνεύμα αθάνατο, αγνέ πατέρα  του ωραίου, του μεγάλου και του αληθινού,  Κατέβα, φανερώσου κι άστραψε εδώ πέρα  στη δόξα της δικής σου γης και τ' ουρανού.    Στο δρόμο και στο πάλεμα και στο λιθάρι  Στων ευγενών αγώνων λάμψε την ορμή  Και με το αμάραντο στεφάνωσε κλωνάρι  και σιδερένιο πλάσε και άξιο το κορμί. (δις)    Κάμποι, βουνά και θάλασσες φέγγουνε μαζί σου  σαν ένας λευκοπόρφυρος μέγας ναός.  Και τρέχει στο ναό εδώ προσκυνητής σου (δις)  Αρχαίο Πνεύμα αθάνατο, κάθε λαός. (δις) |  Arkhéo Pnévma athánato, aghné patéra  tou oréou, tou meghálou ke tou alithinoú  Katéva, fanerósou ki ástrapse edhó péra  sti dhóksa tis dhikís sou ghis kai t'ouranoú.    Sto dhrómo ke sto pálema kai sto lithári  Ston evghenón aghónon lámpse tin ormí.  Ke me to amáranto stefánose klonári  kai sidherénio pláse ke áksio to kormí. (twice)    Kámpi, vouná ke thálasses féngoune mazí sou  san énas lefkopórfyros méghas naós  Ke trékhi sto naó edhó proskynitís sou (twice)  Arkhéo Pnévma athánato, káthe laós. (twice) |  רוח בת אלמוות מימי קדם  אלוהי האמת, היופי והטוב  רדי, הופיעי, הפיצי עלינו את אורך  על האדמה הזו, תחת השמיים האלה  בהם שוררת תהילתך הנצחית    תני חיים ונפש למשחקים האצילים הללו!  זרקי זרים של פרחים  מלאי צבע על המנצחים  במרוץ ובמאבק  השתילי בחזנו לבבות פלדה!    באורך, מישור הרים וים  זוהרים בצבע הורד ויוצרים יחד מקדש עצום  ובו כל האומות מתקהלות כדי להעריצך  הו רוח בת אלמוות מימי קדם! |  רוח בת אלמוות מימי קדם  אלוהי האמת, היופי והטוב  רדי, הופיעי, הפיצי עלינו את אורך  על האדמה הזו, תחת השמיים האלה  בהם שוררת תהילתך הנצחית    תני חיים ונפש למשחקים האצילים הללו!  זרקי זרים של פרחים  מלאי צבע על המנצחים  במרוץ ובמאבק  השתילי בחזנו לבבות פלדה!    באורך, מישור הרים וים  זוהרים בצבע הורד ויוצרים יחד מקדש עצום  ובו כל האומות מתקהלות כדי להעריצך  הו רוח בת אלמוות מימי קדם! |
ראו גם

הדגל האולימפי
המשחקים האולימפיים
העמוד הראשון של הפרסום הרשמי של ההמנון משנת 1896
הדיוויזיה ה-19 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934 – 1 בנובמבר 1940 (6 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-19 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, ובקרב על צרפת, והוסבה לאחר מכן לדיוויזיית הפאנצר ה-19.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד קונרד פון גוסלר, ובסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בנובמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-19.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
קונרד פון גוסלר: 1 באוקטובר 1934 - 1 במרץ 1938
גינתר שוונטס: 1 במרץ 1938 - 1 בפברואר 1940
אוטו פון קנובלסדורף: 1 בפברואר 1940 - 1 בנובמבר 1940
הדר גד

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בת 64 בערך) עין חרוד, ישראל 
 מקום לימודים:  אקדמיה גראנד שומיאר  מכון אבני 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2016) 
 www.hadargad.com
 
הדר גד (נולדה ב-1960) היא ציירת ישראלית.
ביוגרפיה

הדר גד נולדה בקיבוץ עין חרוד מאוחד. גדלה בבאר שבע ובקיבוץ כרמיה.
בשנים 1981–1983 למדה באקדמי דה לה גראנד שומייר (אנ') בפריז.
בשנים 1983–1987 במכון אבני בתל אביב, שבו התמחתה בטכניקות ההדפס האמנותי, בעיקר בתחריט.
בשנים 1984, 1985, ו-1986 קיבלה מלגות לימודים מטעם משרד החינוך.

לאחר לימודיה שימשה כאסיסטנטית בסדנה להדפס בבית האמנים בתל אביב. לאורך השנים לימדה קורסים בציור ורישום בין היתר במרכז מאירהוף לחינוך לאמנות, ומדריכה סיורי גלריות ומוזיאונים.
בשנת 2016 זכתה בפרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית מטעם משרד התרבות והספורט.
היא אוצרת אמנות במוסף הספרות והאמנות של הספרייה הלאומית "המוסך".
משמשת ראש החוג לאמנות במרכז האמנות בקמפוס היהודי-ערבי גבעת חביבה.
ביוגרפיה > ציורי התפנים

ציורי התפנים של הדר גד התמקדו בחפצים היומיומיים ביותר – מברשות שניים בכוס זכוכית, תחתונים זרוקים, מאפרה, צלוחית עם תיונים משומשים, כלים מלוכלכים בכיור. החפצים הפכו בציורים לאתרים של זיכרונות, כאבים ושמחות פרטיים המכילים בקרבם את חוויותיהם של אנשים באשר הם. כך גם בסדרת ציורים אחרת שלה שעסקה בחפצים טריוויאליים לכאורה אך סמליים, כמו מלחיית מלח-ים שעליה כתוב היה "מלח הארץ", מגש כסף מזרח-אירופי ועליו שטרות ומטבעות, קרטון חלב וצנצנת דבש מפרדס חנה המונחים על מפת ישראל קטנה, מנות גפילטע פיש הנתונות בצלחות חרסינה, קומפוזיציות של ביצים ופיסת בד לבנה בעלת אמרה של שני פסים כחולים דקים, ואובייקטים: מעין כדורים העשויים מחיילי פלסטיק, טמפונים ואף תפילין הצבועים כולם בוורוד מתקתק.
האוצרת אירנה גורדון מתארת את העבודות כאירוניות וליריות בו בזמן, עבודות שיצרו דיוקן ל"ישראליות" דרך "אני" מדויק ושנון. ב"רודיאו דרייב - המרכז לבריאות האישה" בבוורלי הילס, קליפורניה, הציגה תערוכה מקיפה של ציורי פנים הבית שציירה במשך ארבע שנים בביתה, תוך שהיא מתבוננת בארונות הבית הפתוחים, בתכולת המקרר ובכלים הנערמים בכיור, מציירת אותם בדקדקנות, עד הפרט האחרון.
ביוגרפיה > הציור בבתי העלמין

במשך כתשע שנים נוסעת הדר גד לבתי העלמין בעמק יזרעאל, בית העלמין של קיבוץ עין חרוד מאוחד ובית העלמין של חלוצי העמק שלמרגלות הגלבוע. מתבוננת בנוף ומציירת את העצים, האבנים, והאור. "זו מעין סגירת מעגל עבורי, נולדתי בעין חרוד ולמרות שהורי עזבו את הקיבוץ כשהייתי בת חצי שנה, נשארתי קשורה למקום, מאז ילדותי ביקרתי הרבה ותמיד הרגשתי חלק מהנוף וממיתוס המקום. נוף בתי הקברות האפופים באתוס של העמק ורוויים בעלילות וגיבורים של הישוב הישן, ביניהם גם קברי הסבים שלי שהיו ממקימי הקיבוץ - אריה גד ואסתר בודקו, אחותו של האמן יוסף בודקו " אומרת גד. "נוף זה הוא מהבודדים שלא עברו שינוי מהותי מאז היותי ילדה. זהו ערש המיתולוגיה עליה גדלתי.
תהליך הציור נעשה ברובו בבית הקברות, אינני משתמשת בצילומים בעבודתי, אני משתדלת להתבונן ולרשום שם כדי לנסות לשמר את התחושה שבמקום המיוחד. כך אני מקווה שההתרגשות שבי, כשאני שם, עוברת אל העבודות". את הציורים הראשונים של בתי העלמין הציגה גד בבית יד לבנים שבבית ציזלינג, בעין חרוד מאוחד וכך מעניקה להם משמעות האוצרת ענת ציזלינג: "ועדיין עומדת בעינה השאלה על האוניברסליות של הרגשות האלה. מה מחבר את האדם, שאינו חי במקום, אל פינה זו? ומדוע יבחר אדם לצייר דווקא אותה, להגיע אליה מרחוק, להתבודד ולהתמודד בה עם מהותו? לנו, אנשי עין-חרוד, המארג הזה של חיים ומוות הוא טבעי ומושרש. במסע הלוויה נראה תמיד גם את הצעירים שותפים ולוקחים חלק. גם באזכרות נמצא לעיתים אנשים צעירים יותר, וכמובן, הם שותפים לטקסי האבלות בימי זיכרון. הריטואל הטקסי מחלחל ונספג בנפשם, במקומות שאולי לא יצליחו להגדירם במילים, אבל הוא מאפשר לזהות בכולנו את אחד משיאי הרגעים של חברות, הזדהות וכבוד למקום ולתושביו.." בשנת 2009 הציגה במשכן לאמנות בעין חרוד את "גוש, חלקה, שורה", תערוכה גדולה של ציורים אלה שציירה במשך שלוש שנים. גליה בר אור כתבה בקטלוג התערוכה: "...מרחב שנפרק ונבנה, בין נוף למתחם בנוי המעצב זיכרון, בין תשוקות וחלום של מי שחי כאן, להדי מחלוקות, פנטזיות ועקבות זהויות, דימוי ותחושה שממשיכים להפעים ולטרוד כאן ועכשיו. וככל שנפרקת תחושת הממש, הגופנית, התלת-ממדית של הציור הריאליסטי, ככל שמצטמצמת הפלטה של הצבעים ומשוטח המרחב, כך עולה ומחלחלת החושניות של הציור שמצליח ללכוד הוויה דקה, נדמה בלתי נתפסת, של מרחב בין מרחבים"
גם אחרי שהוצגה התערוכה ממשיכה גד לבוא פעם בשבוע לבתי הקברות בעמק חרוד, לשבת שם ולצייר את נוף המקום, כשהיא ממשיכה ומשלימה אותם בסטודיו. ציורים קטנים מסדרת ציורי בית העלמין בעין חרוד הציגה גד בגלריה העירונית בברייסך, פרייבורג, גרמניה. במשך השנים הציור הריאליסטי עבר שינוי, המרחב התפרק ונבנה, תלת הממדיות של הציור הריאליסטי הלכה והצטמצמה, כמו גם פלטת הצבעים.
מוקי צור מתאר את ציורי בתי הקברות: בציוריה יש ביטוי לניחומים שבצל העצים, הדממה וההתבוננות. היא נעה מציורי נוף מדויקים של העצים העבותים עד להעלאת פרטי פרטים ההופכים את הנוף לטקסטורה מורכבת. ציוריה חושפים את שירת הפרטים הארוגים זה בזה בקומפוזיציה מיוחדת. הלב מכוון למקום האמור לדבר בפרטיו. הצבעים שבהם מגולמות צמרות העצים ושירת העשבים מסביב נעשים אט אט לנוף צהוב השר את הפרטים בטקסט מורכב וכמעט מופשט של תנועות יסוד, של חללים המצטרפים לסבך המצביע על האדמה כמקור חיים. העלה שאיבד את חיבורו לעץ נושר ומרפד את האדמה. השורשים הבולטים, ולעיתים גם גזעים גדועים, מצטרפים אל אריג של זמן הפועם במקצב שונה.
גד ממשיכה לצייר בבתי העלמין בעמק יזרעאל.
ביוגרפיה > ארבעה נכנסו לפרדס

האוצר יניב שפירא מתאר את ציורי הפרדסים של הדר גד: זהו הפרדס הנטוע בזיכרונותיה מביקוריה כילדה בעין חרוד ואלו הן חלקות הפרדס הנעלמות מאופק באזור פרדס חנה. שש שנים מציירת גד בבית הקברות הראשון של עין חרוד, הממוקם ביישוב גדעונה שלמרגלות הגלבוע, ובבית הקברות של קיבוץ עין חרוד מאוחד. בה בעת היא מתארת את מראות העמק כפי שהם נפרשים מגבעת קומי שבשיפוליה ממוקם הקיבוץ. ככל שמתבוננים במכלול ציוריה של גד ניכר שהם אינם נדלים לגביה רק כשלעצמם. מהדהדים בהם גם המפעל החלוצי שחוללו חלוצי ההתיישבות השיתופית בעמק והזיכרון ההיסטורי המשותף שנישא איתם ל"ארץ חמדת אבות", בין שהודו בכך ובין שהתנכרו לו. על רקעם של אלה עולים מהם דווקא תחושות של שורשים גדועים, מורשת נעלמת, סיפורים שלא סופרו. ציורי הפרדסים הוצגו בגלריה רוטשילד בתערוכה "לא אותו דבר".
ביוגרפיה > אדום

על תערוכת היחיד "אדום" שהציגה בגלריה רוטשילד לאמנות ב-2017, כותבת האוצרת סמדר שפי: גד חושפת אור בסכין החיתוך, מבהירה חלקים בציור, עוקבת-לא עוקבת אחר הרישום, והיא כמפסלת פני שטח מחוספסים, חומריים שיוצרים תחושה של בעירה פנימית. העבודות יוקדות, לא שקטות, משתנות.
האיכות הלוהבת, הטמפרטורה הגבוהה של הצבע פועלת כישות כמעט נפרדת מהדימויים. אלו, אוצרי סוד, נדמים כפסטורליים, אך הופכים טורדים: לפני בתים עם גגות רעפים עומדת גדר קוצנית, בינות עצים מתגלים כפרים. ככל שמאריכים בהתבוננות האיכות הרומנטית המסוימת שיש לציורים מתמוססת והדחיפות והעוצמה, הכאב והבוהק של התבוננות במה שמתחת לפני השטח, כמו געש שרק בקושי נותר מרוסן, מתפרץ לפני הצופים ביופי נורא.
תערוכות יחיד נבחרות

1990 - גלריה ויטל - תל אביב.
1991 - "ברושים". משכן לאמנות עין חרוד. אוצרת ד"ר גליה בר אור.
2001 - גלריה אופאל - תל אביב. (קטלוג)
2004 - גלריה אייקי'ס - תל אביב. (קטלוג)
2005 - Galerie municipal,Grasse-Cote d'Azur - France
2007 - Rodeo Drive, Beverly Hills,CA. U.S.A.
2008 - "פרקי יומן". גלריה מגדל שלום – תל אביב. אוצר דוד שריר. (קטלוג)
2009 - "גוש l חלקהl שורה". משכן לאמנות בעין-חרוד. אוצרת ד"ר גליה בר אור. (קטלוג)
2010 - "בפורמט קטן". גלריה עירונית ברייסך, פרייבורג, גרמניה.
2011 - "לא אותו דבר". גלריה רוטשילד אמנות – תל אביב.
2012 - "ארבעה נכנסו לפרדס". גלריה רוטשילד אמנות – תל אביב.
2013 - "חלקת הילדים", הגלריה בגבעת חיים איחוד, אוצרת ורד נחמני.
2013 - "שנתיים". גלריה דוויק משכנות שאננים – ירושלים.
2014 - ART Karlsruhe, Karlsruhe, Germany. (קטלוג)
2017 - "אדום", גלריה רוטשילד אמנות תל אביב. אוצרת ד"ר סמדר שפי.
2019 - "חזית דרומית", פרויקט מיוחד לתערוכה "14 כיוונים לרוח: דיוקן המשכן", משכן לאמנות בעין-חרוד. אוצר יניב שפירא. (התערוכה מלווה בספר)
2019 - "והבד לבן גם מבפנים", גלריית מרכז האמנות במעלות, אוצרת נעמה חייקין. (קטלוג)
2021 - פרויקט מיוחד לתערוכה "Afterlives", המוזיאון היהודי של ניו יורק. אוצרים דרסי אלכסנדר וסם סחרוף. (התערוכה מלווה בספר)
2021 - "געגוע שאין לו מפתן", מוזיאון בר-דוד, ברעם. אוצר אבי איפרגן.
2022 - "נורא, יפה", גלריה רוטשילד אמנות תל אביב. אוצרת ד"ר סמדר שפי.