stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק ציוד רפואי
מטרת החוק ועיקרי החוק

מטרת חוק הציוד הרפואי היא להגדיר איזה ציוד רפואי מותר או אסור לשימוש, ליבוא, לשיווק ולהפצה בבתי חולים או בקופות חולים פרטיות, ולאכוף את האיסור לשימוש בציוד רפואי בעייתי.
פנקס הציוד הרפואי הוא המקום שבו רשום כל המידע והרשות לשימוש ציוד רפואי כלשהו. בנוסף, חוק ציוד רפואי קובע איסור פלילי על ייצור, ייבוא, שיווק ושימוש בציוד רפואי שלא נרשם בפנקס של אמ"ר, אלא במקרים חריגים ובאישור משרד הבריאות. מפרי החוק צפויים לעונשי מאסר עד שנה ולקנסות כבדים.
החוק עוסק גם באחסון ציוד רפואי ולפיו, שר הבריאות רשאי למנות מפקחים מבין עובדיו לשם פיקוח על ביצוע ההוראות הנדרשות. המפקחים רשאים לדרוש מאדם למסור להם מידע ומסמכים הנוגעים להוראות חוק זה, כניסה למקומות שבהם מייצרים או מאחסנים ציוד רפואי כדי לבדוק את יעילותו, את בטיחותו ואת איכותו של הציוד הרפואי.
השלכות החוק

בעקבות חקיקת חוק זה, כמות הציוד הרפואי המסכן את הציבור ירדה לאפס. בנוסף קיים פיקוח קבוע על המקומות המייצרים ומאחסנים את הציוד הרפואי ומפקחים על יעילותו, על בטיחותו ועל הפצתו של ציוד רפואי זה.
הערות שוליים

1 2 3  חוק ציוד רפואי, התשע"ב- 2012, עו"ד משה כאהן, באתר www.kahn.co.il
↑  משרד הבריאות, חוק ציוד רפואי - התשע"ב 2012
↑  משרד הבריאות, תקנות ציוד רפואי (ייצור, שיווק או שימוש בציוד רפואי שאינו רשום, או שלא בהתאם לרישומו), התשע"ד – 2013
דודי שוורץ

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1958 (בן 66)
 ענף מדעי:  סדר דין אזרחי, חוזים וביטוח
 מקום מגורים:  ישראל
 מנחה לדוקטורט:  פרופסור גבריאלה שלו
 מוסדות:  המועצה להשכלה גבוהה, ועד ראשי המכללות הלא מתוקצבות בישראל, הקריה האקדמית אונו, אוניברסיטת בר-אילן
 פרסים והוקרה:  פרס צלטנר לחוקר המצטיין הצעיר בישראל בתחום המשפט פרס ארהרד למחקר מצטיין בתחום הביטוח
 מספר צאצאים:  3
 https://www.ono.ac.il/lecturer/prof-dudi-shwartz/
 
נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו מיכל, מארחים את טקס חילופי המועצה להשכלה גבוהה לכבוד סיום המועצה ה-13 ותחילתה של המועצה ה-14. עוד השתתפו בטקס שרת החינוך, ד"ר יפעת שאשא-ביטון, יושב ראש הוועדה לתכנון ולתקצוב פרופ' יוסי מקורי וראשי המוסדות להשכלה גבוהה. יום ראשון, ד' בניסן תשפ"ב, 5, באפריל 2022.
דודי שוורץ (נולד ב-23 באוגוסט 1958) הוא משפטן ישראלי העוסק בסדרי הדין האזרחי ובביטוח, חבר המועצה להשכלה גבוהה.
היה משנה לראש הקריה האקדמית אונו ודקאן הפקולטה למשפטים. בנוסף, היה גם דקאן הפקולטה למשפטים, יועץ לנשיא ולרקטור באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

שוורץ נולד ביפו לאברהם אמיל ולילי פויראייזן. למד בבית הספר היסודי תחכמוני בבת ים ובתיכון צייטלין בתל אביב, שירת בצה"ל ביחידת המודיעין 8200 והשתחרר ממילואים בדרגת רב-סרן.
בשנת 1984 קיבל תואר כפול במשפטים ובפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1985 תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
עם סיום לימודיו, התמחה בפרקליטות הפיסקלית של מחוז תל אביב למיסוי ולכלכלה; במשרד עורכי דין ובבית משפט. בין 1989 ל-1991 שימש כאסיסטנט בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. ב-1992 עבר השתלמות באוניברסיטת אוקספורד ובמכון הבריטי הגבוה לביטוח בלונדון מטעם מלגת הקונסוליה הבריטית בתחומי סדר הדין האזרחי והביטוח. ב-1993 קיבל דוקטורט. לשוורץ תואר שני למנהלים במינהל עסקים MBA מהקריה האקדמית אונו, בהצטיינות יתרה.
בשנים 1997 - 2016 כיהן שוורץ בוועדות שונות, בהן הוועדה המיעצת לסדר הדין האזרחי מטעם שר המשפטים והוועדה לבדיקת מעמד הרשמים מטעם שר המשפטים. זכה בתואר יקיר המשפט מטעם מחוז תל אביב והמרכז של לשכת עורכי הדין לשנת 2014 על תרומה למשפט ולחברה.
שוורץ נשוי לחנה צמיל, להם 3 בנות, והם גרים ברמת גן.
קריירה אקדמאית ומקצועית > אוניברסיטת בר-אילן

בשנת 1993 מונה שוורץ למרצה באוניברסיטת בר-אילן. באותה שנה, קיבל את פרס ארהרד למחקר מצטיין בתחום הביטוח של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1996 זכה בזכייה בפרס צלטנר לחוקר המצטיין הצעיר בישראל בתחום המשפט.
בין השנים 1993 ל-1996 כיהן כמרצה אורח בפקולטה למשפטים, באוניברסיטת תל אביב, בהוראת קורסים וסמינריונים בסדר-דין אזרחי ובביטוח.
ב-1997 מונה למנהל הרכז למשפט מסחרי שליד הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן. וכיהן כמרצה בכיר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. שימש בהוראת קורסי חובה ובחירה וסמינריונים בחוזים, סדר דין אזרחי, וביטוח.
בשנת 1998, התמנה שוורץ לדקאן הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן ולאחר שנה התמנה בנוסף ליועץ לפיתוח אקדמי כלכלי לנשיא ולרקטור אוניברסיטת בר-אילן.
היה שותף להקמת התוכניות הבינתחומיות באוניברסיטה ולקידום תוכנית הדוקטורנטים במלגות לארבע שנים.
קריירה אקדמאית ומקצועית > הקריה האקדמית אונו

בשנת 2001, עבר לשלוחה של אוניברסיטת מנצ'סטר בישראל שהפכה לקריה האקדמית אונו, כמשנה לנשיא וכדקאן הפקולטה למשפטים. בשנת 2011 מונה לרקטור המכללה.
במהלך כהונתו כרקטור הוקם בית ספר לשיקום מטעם משרד הבריאות ונסודה תוכנית "רואים רחוק" לשילוב צעירים וצעירות על הספקטרום האוטיסטי בשירות בצה"ל ובשוק התעסוקה[דרוש מקור].
שכרו בשנים 2018 ו-2019, היה כ-2.2 מיליון ש"ח ברוטו.
במהלך 2013 -2017 נבחר לנשיא ול"מ - ועד ראשי המכללות הלא מתוקצבות בישראל
בשנת 2017 מונה לחבר המועצה להשכלה גבוהה בהמלצת שר החינוך נפתלי בנט. הוא חבר בוועדות המשנה של המועצה למדיניות ואסטרטגיה, הוועדה ללימודי מדעי החברה ומשפטים, הוועדה לשוויון מגדרי מטעם המל"ג וּועדת ההיגוי לקידום מדעי הרוח.
ב-2 במאי 2023 ביקש שר החינוך יואב קיש למנות את שוורץ לתפקיד סגן יו"ר המל"ג, המכהן כיו"ר המל"ג בפועל - במקומה של פרופסור עידית תשובה מהאוניברסיטה העברית. הצעה זו זכתה להתנגדות מצד ראשי אוניברסיטאות המחקר ונתפסה כניסיון להפרטת ההשכלה הגבוהה בישראל. המינוי נפל לאחר שתי הצבעות בהן לא זכה ברוב.
מחקר והוראה

שוורץ חוקר ומרצה בתחום סדר הדין האזרחי והביטוח וגם בתחום דיני החוזים. הוא גם עורך ושותף לעריכת כתבי עת משפטיים וספרים בתחומי ההגות היהודית[דרוש מקור: אילו?].
מחקר בסדר הדין האזרחי - שוורץ כתב את הספר האקדמי התאורטי הראשון בישראל בתחום סדר הדין האזרחי המודרני. הספר הניח את התשתית לתפיסה ניהולית של סדר הדין האזרחי, ושימש כבסיס העיוני לרפורמה מרחיקת הלכת בפרוצדורה האזרחית שניכנסה לתוקפה בשנת 2021. חלקים רבים בספר אומצו וצוטטו בפסיקות בתי המשפט ובספרות המשפטית.[דרושים מקורות]
מחקר בדיני הביטוח - שוורץ כתב את ספר ביחד עם ד"ר ריבי כהן שלינגר, שהתמקד בשני מוקדי הסכסוך המרכזיים בביטוח - חובות הגילוי ההדדיות ופרשנות חוזה הביטוח. הספר זכה לציטוטים רבים בספרות המחקרית ולאימוץ בפסיקת בתי המשפט.[דרושים מקורות]
פרסים

פרס ארהרד למחקר מצטיין בתחום הביטוח, אוניברסיטת תל אביב לשנת 1993.
פרס צלטנר לחוקר המצטיין הצעיר בישראל בתחום המשפט לשנת 1996.
פרסומיו > ספרים

סדר דין אזרחי: חידושים תהליכים ומגמות - הוצאת הקריה האקדמית אונו
פרופ' דודי שוורץ, ריבי שומרוני כהן, דיני ביטוח: חובות גילוי, פרשנות ומגמות התפתחות. - הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (ISBN ISBN9652263206)
דודי שוורץ, יהדות פנים וחוץ: דיאלוג בין עולמות, 1999, עורכים אבי שגיא, דודי שוורץ, ידידיה צ’ שטרן, הוצאת מאגנס האוניברסיטה העברית, 415 עמודים
מפירות האילן - על המועדים (עורך שותף עם אחרים), אוניברסיטת בר-אילן, 2004
קרית המשפט כתב עת משפטי - עורך
דודי שורץ, דיני הירושה החלים על קופת תגמולים במשפט הישראלי, עבודת גמר (מ.א.) -- אוניברסיטת בר-אילן. 1986
פרסומיו > מאמרים אקדמאים

דודי שוורץ "מגמות התפתחות בסדר הדין האזרחי" ספר השנה של המשפט בישראל 416 (תשנ"ו)
דודי שוורץ "דיני בטוח - תהליכים ומגמות" ספר השנה של המשפט בישראל 31 (תשנ"ו)
דודי שוורץ "כספי ביטוח חיים, קופות גמל ודומיהם כמשאבים מלבר לעזבון " עיוני משפט י"ח(1) 235 (תשנ"ד)
ריבי שומרוני כהן, דודי שוורץ חוזה הביטוח - חובות גילוי ופרשנות - התפתחויות בראי הניתוח הפסיכולוגי של המשפט, קרית המשפט ה-349 (2005)
דודי שוורץ, ריבי שומרוני כהן "חוזה הביטוח - חובות גילוי ופרשנות - התפתחויות בראי הניתוח הכלכלי" קרית המשפט (2004)
ריבי שומרוני כהן, דודי שוורץ "פרשנות חוזה הביטוח - פרשנות נגד המנסח ומבחן הציפיות הסבירות של המבוטח " קרית המשפט ג 345 (2003)
דודי שוורץ "אהרן אנקר - דברים לכבודו" מחקרי משפט יז, 333 (2002)
דודי שוורץ סעדים זמניים - קווים מנחים בהפעלת שיקול הדעת השיפוטי מחקרי משפט י"ג 441 (1996)
דודי שוורץ " פטירת המוטב לפני המיטיב בקופת גמל ובביטוח חיים - הצעה להסדר הרמוני" מחקרי משפט י"א 193 (1994)
דודי שוורץ " שינוי המוטב בקופות גמל ובבטוח חיים - דיסהרמוניה בחקיקה ובפסיקה וישובה " עיוני משפט י"ז(2) 245 (1992)
דודי שוורץ "גם את הצדק צריך לנהל - העשור האחרון בתחום הפרוצדורה האזרחית" בתוך עורך הדין 7 74 (2010)
דודי שוורץ "עידן הטשטוש" בתוך הפרקליט 5 29 (2001)
Dudi Schwartz "Interpretation and Disclosure in Insurance Contracts" 21 Loy. Consumer L. Rev 105 (2008)
הערות שוליים

1 2  מינוי המועצה להשכלה גבוהה השלוש-עשרה, באתרמשרד ראש הממשלה
↑  אלה לוי-וינריב, ‏"אלה שקוראים לסגור את המכללות למשפטים הם אינטרסנטיים", באתר גלובס, 21 באוקטובר 2010
פרופ' דודי שוורץ בכנס לשכת עוה"ד: "יש אוניברסיטאות שלא היו עוברות את הפיקוח על המכללות", באתר גלובס, 4 ביוני 2009
1 2  דודי שורץ, דיני הירושה החלים על קופת תגמולים במשפט הישראלי, באתר הספרייה הלאומית
↑  חברי מערכת מחקרי משפט לדורותיהם, באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  הקריה האקדמית אונו (ע"ר) - חמשת מקבלי שכר גבוה, באתר גיידסטאר
↑  שחר אילן, קיש ממשיך בעידוד ההפרטה: ממנה בכיר במכללה פרטית לסגן יו"ר המל"ג, באתר כלכליסט, 27 באפריל 2023
↑   ליאור דטל, אחרי שתי הצבעות: המועמד של קיש לראשות המל"ג לא זכה ברוב, באתר הארץ, 2 במאי 2023
↑  דודי שוורץ, סדר דין אזרחי – חידושים, תהליכים ומגמות, 2005, הוצאת הקריה האקדמית אונו, באתר הספרייה הלאומית
↑  פרופ' דודי שוורץ; ד"ר ריבי שלינגר, דיני ביטוח: חובות גילוי, פרשנות ומגמות התפתחות, 2005, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, באתר הספרייה הלאומית
↑  דודי שוורץ, יהדות פנים וחוץ: דיאלוג בין עולמות, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1999, באתר הספרייה הלאומית
החלטה על קביעת בירת גרמניה

ההחלטה על קביעת בירת גרמניה או בקיצור החלטת הבירה (בגרמנית: Hauptstadtbeschluss) היא החלטה שהתקבלה על ידי הבונדסטאג הגרמני ב-20 ביוני 1991, כתוצאה מאיחוד גרמניה מחדש, להעביר את מטה הממשלה ואת מטה חצי מהמשרדים הפדרליים, מבון לברלין. משרדים שנותרו בבון, כמו משרד ההגנה הפדרלי, הקימו סניף בברלין.
המונח החלטת הבירה מטעה במקצת, שכן העיר ברלין הפכה כבר ב-1990 לבירת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה כחלק מהוראות אמנת האיחוד (Einigungsvertrag), וההחלטה שעברה בבונדסטאג הייתה להפוך אותה גם למושב הממשלה בפועל.
ההצבעה > רקע

עם איחודה מחדש של גרמניה, הפכה ברלין המאוחדת שוב לבירת גרמניה, מעמד שהיא החזיקה בו מאז איחוד גרמניה ב-1871 ועד נפילת הרייך השלישי ב-1945. עם זאת, מושב הממשלה נשאר בעיר בון, שהייתה הבירה ה'זמנית' של גרמניה המערבית מ-1949 עד 1990. מצב דומה קיים גם בהולנד, שם עיר הבירה היא אמסטרדם, אך מושב הממשלה נמצא בעיר האג.
היו לא מעט סיבות שהובילו לדיון ציבורי ולחשש להעביר את הממשלה מחדש לברלין, מלבד העבר הנאצי הלא רחוק של העיר. ראשית, בון קרובה יותר לבריסל, שם שוכנת הנהגת האיחוד האירופי. שנית, בון נמצאת באזור העשיר והמאוכלס יותר של גרמניה, לעומת ברלין המוקפת באזור העני והדליל של גרמניה המזרחית לשעבר. על כל זאת נוספו גם שיקולים כלכליים ואחרים, כמו הרגל וחישובי מרחק וצמיחה פוטנציאלית.
ההצבעה > הצבעה

ההצעה תחת הכותרת של "השלמת אחדות גרמניה", ובה נקבעה הקמת מושב הממשלה העתידי בברלין, גובשה והוצגה על ידי חברי פרלמנט בולטים ממספר מפלגות שונות, כולל חברים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, במפלגה הדמוקרטית החופשית, במפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה ובמפלגות נוספות.
לאחר יותר מעשר שעות של דיון, הצביע הבונדסטאג ברוב של 338 מול 320 לאישור הצעת החוק. עקב טעות ראשונית, הספירה עמדה על 337 עד 320, אך מאוחר יותר נקבע שמספר הקולות 'בעד' הוא 338. המאפיין העיקרי של החלוקה בין המתנגדים לתומכים היה גאוגרפי, כאשר חברי פרלמנט מהדרום והמערב העדיפו להשאיר את הממשלה בבון, לעומת חברים מהצפון והמזרח שהעדיפו את ברלין. חלוקה נוספת התאפיינה לפי גילאים, בעוד שהמבוגרים שזכרו את ברלין נטו לתמוך בחקיקה, צעירים יותר העדיפו להתנגד לה.
בבונדסטאג כמחצית מהצירים נבחרים בבחירה ישירה וכמחציתם נבחרים על בסיס אזורי. מתוך 328 הצירים שנבחרו ישירות, 169 הצביעו לבון ו-153 לברלין, ואילו מתוך הצירים שנבחרו דרך רשימות אזוריות, 185 תמכו בברלין ו-151 בבון.
| מפלגה | ברלין> הצבעות | ברלין> אחוז | בון> הצבעות | בון> אחוז |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| CDU | 146 | 54.1 | 124 | 45.9 |
| CSU | 8 | 16.7 | 40 | 83.3 |
| SPD | 110 | 46.6 | 126 | 53.4 |
| FDP | 53 | 67.1 | 26 | 32.9 |
| Bü90 | 4 | 66.7 | 2 | 33.3 |
| PDS | 17 | 94.5 | 1 | 5.5 |
| עצמאי | 0 | 0 | 1 | 100 |
| סַך הַכֹּל | 338 | 51.5 | 320 | 48.5 |
יישום

כתוצאה מהחלטה זו, התקבלו הצעות רבות לאחר מכן בדרגים שונים של הממשל, כדי להקל על המעבר של הממשלה הגרמנית לברלין. כדי להבטיח "חלוקת עבודה הוגנת" בין הערים, הוחלט להעביר את משרדי הממשלה הבאים לברלין, תוך שמירה על משרד משני וקטן יותר בבון:
משרד הקנצלר
לשכת העיתונות
משרד החוץ
משרד הפנים
משרד האוצר
משרד המשפטים
משרד הכלכלה והאנרגיה
משרד העבודה והרווחה
משרד התחבורה
המשרד למשפחות, האזרחים הוותיקים, הנשים והנוער
המשרדים הפדרליים הבאים היו אמורים להישאר בבון, ולכל אחד מהם יהיה משרד נוסף בברלין:
משרד החקלאות והמזון
משרד ההגנה
משרד הבריאות
המשרד לאיכות הסביבה, שמירת הטבע ובטיחות גרעינית
משרד החינוך והמחקר
המשרד לפיתוח ושיתוף כלכלי
המשרד לדואר וטלקומוניקציה (פורק ב-1998)
ב-1994 התקבל גם חוק ברלין-בון (Berlin-Bonn Act) שהסדיר את התהליך. במקור, המעבר של המשרדים הפדרליים לברלין היה מתוכנן לשנת 1995, אולם בפועל התהליך התעכב. במקום זאת התקבלה החלטת ממשלה שקבעה כי התהליך יסתיים עד שנת 2000, בתקציב שלא יעלה על כ-10 מיליארד יורו.
במהלך תקופה זו התקבלו כמה החלטות נוספות הקשורות לנושא, ביניהן:
בניין הרייכסטאג הוא מקום מושבו הקבוע של הבונדסטאג
רוב המשרדים הפדרליים יעברו לברלין
רוב משרות השרים יישארו בבון
לכל שר פדרלי, בבון ובברלין, תהיה גם שלוחה בעיר השנייה
משרדו של הנשיא הפדרלי יהיה בברלין
ברלין אימצה רשמית את תפקידה המלא כביתם של הפרלמנט והממשלה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ביולי 1999.
ראו גם

איחוד גרמניה מחדש
הערות שוליים

↑  Art 2 EinigVtr - Einzelnorm, www.gesetze-im-internet.de
↑  Hauptstadtbeschluss.6_06-2011.0.html | nationalatlas aktuell (בגרמנית)
מדבקה התומכת בבון. בטקסט נכתב: "לבון יש את זה! ברלין נשארת ברלין ובון נשארת מקום מושבה של הממשלה!"
וילברט או'דניאל

וילברט לי "פאפי" או'דניאל (באנגלית: Wilbert Lee "Pappy" O'Daniel‏; 11 במרץ 1890 – 11 במאי 1969) היה פוליטיקאי במפלגה הדמוקרטית האמריקאית מטקסס, שהגיע לגדולה בהנחיית תוכנית רדיו פופולרית. או'דניאל, הידוע בפנייתו הפופוליסטית ובתמיכה בקהילה העסקית של טקסס, שימש כמושל ה-34 של טקסס (1939–1941) ומאוחר יותר כסנאטור זוטר של ארצות הברית (1941–1949). או'דניאל בחר שלא להתמודד לבחירה מחדש לסנאט ב-1948, והחליף אותו נשיא ארצות הברית לעתיד לינדון ב. ג'ונסון.
או'דניאל היה גם כותב שירים שהלחין את "טקסס היפה".
ביוגרפיה > ראשית חייו

אודניאל נולד ב-11 במרץ 1890 במלטה, אוהיו. אביו נהרג בתאונה בעוד או'דניאל היה ילד, ואמו נישאה בשנית. המשפחה עברה לחוות בקר ליד ארלינגטון, קנזס. או'דניאל למד בבתי ספר מקומיים וסיים את התוכנית הדו-שנתית במכללה לעסקים של סולט סיטי בהאצ'ינסון, קנזס. בשנת 1909 הוא עבר לאנתוני, קנזס כדי להיות סטנוגרף ומנהל חשבונות בחברת טחינת קמח. לאחר זמן עם חברות בקנזס סיטי, מיזורי וניו אורלינס, בשנת 1925 הוא החל לעבוד בחברת הקמח Burrus Mill בפורט וורת'.
ביוגרפיה > פרסום ברדיו

בסוף שנות ה-20 קיבל או'דניאל את האחריות על הפרסום ברדיו של חברת בורוס. לשם כך, הוא כתב שירים, שר ושכר קבוצת מוזיקאים כדי להקים להקה ותיקה כדי לגבות את השירה שלו. במקור נקראו Light Crust Doughboys, מוזיקאים בולטים כמו בוב וילס התחילו עם או'דניאל. לאחר שהדאבויס נפרדו, או'דניאל הקים את להקת הסווינג המערבית פט אודניאל והילבילי בויז שלו. הקבוצה החדשה נקראה על שם חברת הקמח הילבילי של או'דניאל. או'דניאל גם הנחה תוכנית רדיו קבועה בשעות הצהריים שנשמעה ברחבי המדינה, שהעניקה לו את הכינוי שלו אחרי משפט קצף שמשתמשים בו לעיתים קרובות בשידור – "תעביר את הביסקוויטים, פאפי" – והניעה אותו לאור הזרקורים הציבורי. באמצע שנות ה-30, "פאפי" או'דניאל היה שם מוכר בטקסס. כפי שכתב בזמנו כתב מגזין לאומי: "בשתים עשרה וחצי חדות בכל יום, שקט של חמש עשרה דקות שקט במדינת טקסס, שהופר רק על ידי מוזיקת הרים, וקולו העמום של וו. לי או'דניאל". המופע העלה את ערכי הקמח של המותג הילבילי, עשרת הדיברות והתנ"ך.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > מושל

בשנת 1938, הוא התמודד על תפקיד מושל טקסס כדמוקרטי. מסע הפרסום של או'דניאל בירך על הקמח שלו ועל הצורך בפנסיות והפחתות מס. הוא הבטיח לחסום מס מכירה ולהעלות את הפנסיה. או'דניאל ניצח בבחירות המקדימות הדמוקרטיות עם 51 אחוזים מהקלפיות על פני שנים עשר מתנגדים. בתפקידו, הוא לכאורה יצא נגד הבטחת הקמפיין שלו בכך שהציע מס עסקאות חדש, אשר הוצבע על ידי בית המחוקקים של טקסס. אף על פי שינוי עמדות זה, הוא נשאר פופולרי באופן אישי וזכה בבחירה חוזרת ב-1940. בשתי הבחירות, התחרות העיקרית שלו הגיעה מנציב הרכבת של טקסס ארנסט או. תומפסון, ראש עיריית אמרילו לשעבר.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הסנאט האמריקאי

ב-1941 התמודד או'דניאל לסנאט של ארצות הברית בבחירות מיוחדות. הוא ניצח את לינדון ג'ונסון ב-1,311 קולות באחת הבחירות השנויות במחלוקת בתולדות המדינה. כתוצאה מניסיון זה, בבחירות של 1948, התכונן ג'ונסון לסיבוב הופעות צמוד בכך שדאג לתומכיו ששלטו בקולות, כולל ג'ורג' פאר, לעצור את תוצאותיהם הסופיות עד לפרסום התוצאות במדינה. כסנאטור, או'דניאל לא היה יעיל, ורוב החקיקה שלו הובסה. הוא אימץ את הקו נגד רוזוולט של הרגולרים הטקסנים בבחירות לנשיאות ב-1944. הוא נבחר לכהונה מלאה ב-1942, אך סירב להתמודד לכהונה נוספת ב-1948.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת יותר

לאחר שעזב את הסנאט, או'דניאל קנה חווה ליד פורט וורת'. הוא השקיע בנדל"ן בדאלאס והיה פעיל גם בעסקי הביטוח.
או'דניאל התמודד על תפקיד המושל בשנים 1956 ו-1958 וטען שפסק דין בראון נגד מועצת החינוך הייתה חלק מקונספירציה קומוניסטית. הוא סיים במקום השלישי בפריימריז הדמוקרטים בשתי הפעמים.
ביוגרפיה > מותו

או'דניאל מת בדאלאס, טקסס ב-11 במאי 1969, ונקבר בבית הקברות ספארקמן-הילקרסט ממוריאל פארק בדאלאס.
בתרבות הפופולרית

הסרט של האחים כהן משנת 2000 O Brother, Where Art You? הציג דמות שגילם צ'ארלס דורנינג ושמו המושל פאפי או'דניאל, המבוססת באופן רופף על או'דניאל האמיתי, אם כי מתרחשת במיסיסיפי.
הערות שוליים

↑  "Beautiful Texas by Pappy O'Daniel". Tsl.state.tx.us. נבדק ב-12 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Green, George N. (15 ביוני 2010). "O'Daniel Wilbert Lee [Pappy]". Tshaonline.org. נבדק ב-12 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Malone, Bill C. (2002). "The Cowboy Image and the Growth of Western Music". Country Music, U.S.A.: Second Revised Edition. University of Texas Press. p. 151. ISBN 978-0-292-75262-7.
↑  Mellen, Joan (2016). Faustian Bargains: Lyndon Johnson and Mac Wallace in the Robber Baron Culture of Texas. London, England: Bloomsbury USA. pp. 74–77. ISBN 978-1-6204-0807-0 – via Google Books.
↑  Green, George N. "Governors of Texas: 20. W. Lee O'Daniel". The Texas Politics Project. Austin, TX: University of Texas at Austin. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sorin, Hillary (4 באוגוסט 2010), "Today in Texas History: Gov. Pappy O'Daniel resigns", The Houston Chronicle, נבדק ב-2 באוגוסט 2011, Many cultural and political historians think the character Gov. Menelaus "Pappy" O'Daniel of Mississippi is based on the notorious Texas politician, Wilbert Lee "Pappy" O'Daniel. {{citation}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1176533851  ISNI: 0000 0000 4586 1585  LCCN: no2001047677  MusicBrainz: cc4ff2ff-6acb-45d3-b228-50848e9efcff  NARA: 10610752  SNAC: w6902dh2  Trove: 1529485  US Congress: O000034  VIAF: 24250190   WorldCat (עם VIAF): 24250190
Sun Corporation

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית   TYO: 6736
 תקופת הפעילות:  1971–הווה (כ־54 שנים)
 חברות בנות:  Sun Corporation 
 משרד ראשי:  יפן נגויה, יפן
 רווח:  59 מיליון דולר (2022)
 נשיא:  מסאמי מאעדה
 עובדים:  1,171
  
 אתר החברה
 
סאן קורפוריישן (ביפנית: サン電子株式会社 ; באנגלית: Sun Corporation) היא חברה יפנית המתמחה בייצור ציוד אלקטרוניקה ופיתוח משחקי וידאו.
נכון לשנת 2022, מעסיקה החברה כ־1,171 עובדים והמטה הראשי שלה ממוקדם בנגויה, יפן.
משחקי הווידאו של החברה משווקים תחת המותג Sunsoft.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1971, תחת השם Sun Electronics Corporation ועסקה בעיקר בייצור ציוד אלקטרוניקה.
בשנת 2002, הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בטוקיו.
בשנת 2007, רכשה החברה את סלברייט הישראלית, תמורת סכום שלא פורסם.
משחקי וידאו

החברה החלה לפעול בתחום משחקי הווידאו בשנת 1978, לאחר ששחררה שני משחקי ארקייד הנקראים בלוק צ'אלנג'ר (Block Challenger) ובלוק פרפקט (Block Perfect).
בשנות השמונים, שחררה שלשה משחקי ארקייד נוספים הנקרים ערביאן (Arabian), איקי (Ikki) וקנגורו (Kangaroo).
בחודש ספטמבר 2006, הודיעה החברה על שיתוף פעולה עם נינטנדו בפיתוח קונסולת המשחקים Wii.
בחודש מרץ 2024, שחררה את משחק Ufouria: The Saga 2 לכל קונסולות הדור התשיעי.
הערות שוליים

↑  History | SUNCORPORATION, サン電子株式会社 |, ‏2024-09-10 (באנגלית)
↑  The History of Sunsoft – Part I: Before Sunsoft – VGArc, web.archive.org, ‏2019-03-26
↑  סלברייט הישראלית נמכרה לסאן היפאנית; היזמים והעובדים יגרפו 17.5 מיליון דולר
↑  שחף, טל (2019-10-18). ""אני ישן בשקט בלילה כי אני יודע עבור מי אני עובד ואת מה אני משרת"". Ynet. נבדק ב-2025-02-14.
↑  rawmeatcowboy, NCL Wii event - Let's try this again, GoNintendo, ‏2006-09-14 (באנגלית)
↑  Ufouria: The Saga 2 revives a NES cult classic in fluffy style
ריצ'ארד וסוד הספרים האבודים

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ו ג'ונסטון (לייב-אקשן) מוריס האנט (אנימציה)
 הופק בידי:  דייוויד קירשר פול גארטז
 תסריט:  דייוויד קירשר דייוויד קאסקי
 שחקנים ראשיים:  מקולי קאלקין כריסטופר לויד אד בגלי הבן מל האריס
 מדבבים:  וופי גולדברג פטריק סטיוארט פרנק ולקר לנרד נימוי ג'ים קאמינגס פיל הארטמן
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  אלכסנדר גרוזינסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, Turner Entertainment 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20 טרנר הפקות
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בנובמבר 1994 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  76 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט קומדיה, מלודרמה, סרט הרפתקאות, סרט לכל המשפחה, סרט מונפש למחצה 
 תקציב:  34 מיליון דולר
 הכנסות:  13.7 מיליון דולר (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   pagemaster
 דף הסרט ב־IMDb
 
ריצ'ארד וסוד הספרים האבודים (באנגלית: The Pagemaster) הוא סרט הנפשה אמריקאי שיצא ב-23 בנובמבר 1994.
עלילה

ריצ'רד טיילר הוא ילד בן 10 אשר פוחד מכל דבר. הוריו התומכים ניסו לעזור לו אך ללא הצלחה. יום אחד ריצ'רד נשלח לקנות קופסת מסמרים בשביל בית העץ. אולם ריצ'רד נתקל בסערת גשמים ולקח מקלט בספריה. שם הוא פוגש את מר דיואי, ספרן אשר חושב שריצ'רד מחפש ספר מיוחד מאוד ונותן לו כרטיס מנוי לספריה. כאשר מחפש טלפון ציבורי, מוצא ריצ'רד רוטונדה אשר מצוירת עליה כל מיני גיבורי סיפורים. הוא מחליק מטיפות מי הגשם ונופל. כאשר קם ריצ'רד מגלה שהתמונות מטפטפות והן מובילות אותו אל הציורים. שם הוא פוגש את הספרן, שומר הספרים והמילים הכתובות. ריצ'רד שואל אותו מה הכיוון ליציאה והספרן שולח אותו לאזור דמיוני ואומר לו שכדי למצוא את דרכו הביתה, הוא יצטרך לעבור שלושה עולמות: אימה, הרפתקה ודמיון. בדרך ריצ'רד מתחבר עם שלושה ספרים מדברים: הרפתקן, ספר הרפתקאות דמוי פיראט, פנטזיה, ספר פנטזיה דמוי פיה אכפתית ואימים, ספר אימה פחדן. השלושה הסכימו להתלוות אל ריצ'רד בתנאי שייקח אותם איתו בהשאלה. ביחד הם פוגשים דמויות מסיפורים קלאסיים, בעולם האימה הם פוגשים את ד"ר ג'קיל אשר הופך למר הייד, מתגברים עליו ועוברים לעולם ההרפתקה, שם הם פוגשים את רב החובל אחאב ואת הלוויתן מובי דיק. ריצ'רד נחטף אל ההיספניולה ופוגש שם את לונג ג'ון סילבר. הפיראטים הגיעו לאי המטמון וגילו שיש שם רק מטבע זהב אחד. ובעזרתם של פנטזיה ואימים הפיראטים הובסו. סילבר ניסה לשכנע את ריצ'רד לבוא עימו אבל נכנע כאשר ריצ'רד סילק אותו עם החרב.
בעולם הפנטזיה, ריצארד מגלה את סימן היציאה בפסגת ההר. אולם, דרקון התעורר ועיכב אותם. ריצ'רד ניסה להילחם בו עם חרב ומגן, אולם הדרקון תפס אותו ובלע אותו. ריצארד חיפש בספרים פתרון והשתמש באפון הפלא מהספר "ג'ק ואפון הפלא" כדי לצאת מבטנו של הדרקון. הוא טיפס למעלה עם הספרים אל היציאה. שם הם נכנסו אל חדר חשוך שם הספרן חיכה להם. ריצ'רד סיפר לספרן על הסכנות שהם עברו, אולם הספרן הסביר לו שהמסע נועד למצוא את האומץ שנמצא בתוכו ובירך אותו. ד"ר ג'קיל, רב החובל אחאב, לונג ג'ון סילבר והדרקון הופיעו וברכו את ריצ'רד על אומץ הלב שלו. הספרן החזיר את ריצ'רד ואת הספרים אל העולם האמיתי.
כאשר ריצ'רד התעורר, הוא מצא את הרפתקן, פנטזיה ואימים לידו בתור ספרים אמיתיים. מר דיואי מצא אותו ואף על פי שהחוק אומר לקחת שני ספרים בלבד, הרשה לו לקחת את שלושת הספרים "רק הפעם". ריצ'רד חזר הביתה כילד גיבור ואמיץ, וישן בבית העץ שלו עם הספרים.
שחקנים ומדבבים > שחקנים

מקולי קאלקין - ריצ'רד, ילד ביישן ומבוהל שפוחד מכל דבר, קלקין דיבב את ריצא'רד גם בחלק האנימציה
כריסטופר לויד - מר דיואי, הספרן בספריה
אד בגלי הבן - אלן, אביו של ריצ'רד
מל האריס - קלייר, אמו של ריצ'רד
שחקנים ומדבבים > מדבבים

מקולי קאלקין - ריצ'רד
כריסטופר לויד - הספרן, שומר הספרים
וופי גולדברג - פנטזיה, ספר פנטזיה דמוי פיה
פטריק סטיוארט - הרפתקן, ספר הרפתקאות דמוי פיראט
פרנק ולקר - אימים, ספר אימה פחדן
לנרד נימוי - ד"ר ג'קיל ומר הייד
ג'ורג' הירן - רב החובל אחאב
ג'ים קאמינגס - לונג ג'ון סילבר
פיל הארטמן - טום מורגן, אחד מהפיראטים של ההיספניולה
אד גילברט - ג'ורג' מרי, אחד מהפיראטים של ההיספניולה
בי ג'יי וורד - מלכת הלבבות
שחקנים ומדבבים > מדבבים בעברית

אלירן עמר - ריצ'רד טיילר
משה בקר - מר דיואי / הספרן
שמעון כהן - "הרפתקה"
יעל עמית - "פנטזיה" / מלכת הלבבות
עפרון אטקין - "אימים"
שמוליק טנא - דוקטור ג'קיל ומר הייד / ג'ורג' מרי
יובל זמיר - קפטן אחאב / פיראט
רוברט הניג - לונג ג'ון סילבר
אוהד שחר - אלן טיילר / טום מורגן
יעל פרל בקר - קלייר טיילר
מיכאל הנגבי - פרחח
יובל סגל - פרחח