stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקי לוי
חקיקה

בין החוקים שנחקקו ביוזמת לוי לאורך שנות כהונתו כחבר כנסת,
תיקון לחוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (מס' 5) אושר ונכנס לתוקף בפברואר 2016 (יחד עם מיכל רוזין) הקובע כי אם הורשע אדם בעבירה של נהיגה בחוף הים, בית המשפט רשאי בנוסף לכל עונש אחר שקבע, להורות בצו על איסור שימוש ברכב בו נעברה העבירה לתקופה מרבית של 120 ימים. אם החליט בית המשפט לעשות שימוש בסמכות זו, יודיע על כך לרשות הרישוי. בנוסף, החוק מתקן את סעיף 8 לחוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים וקובע כי אם היה לשוטר או למפקח יסוד סביר להניח כי אדם נהג ברכב בניגוד לחוק באופן שיש בו כדי לסכן חיי אדם או לגרום פגיעה ניכרת בסביבה, יודיע על כך לקצין משטרה בדרגה שאינה פחותה מפקח, שרשאי, אם יש לו יסוד סביר להניח כי יוגש כתב אישום נגד אותו אדם, למסור לאותו אדם הודעת איסור שימוש ברכב שבו נעברה העברה לתקופה של 30 ימים וליטול את רישיון הרכב.
תיקון לחוק עסקאות גופים ציבוריים (מס' 10) אושר ונכנס לתוקף באוגוסט 2016 בו נקבע שבהתקשרות בעסקה למכירת נכס או למתן שירות בין המדינה או גוף מתוקצב ובין ספק שהוא תושב ישראל יועברו חשבוניות, שוברי קבלה, הודעות זיכוי וחשבוניות מס בדרך דיגיטלית בלבד. בתוספת לחוק נקבעו גופים של המדינה או סוגי עסקאות של אותם גופים שלגביהן הכלל האמור לא יחול.
תיקון לחוק הבטחת הכנסה (מס' 55) אושר ונכנס לתוקף בינואר 2020 הקובע כי מי שהגיע לגיל פרישה ומבירור התביעה לפי הוראות סעיף 13 נקבע כי הוא זכאי לגמלה לפי הוראות סעיף 2(א)(4) גם בעד תקופה שקדמה לחודש שבו הוגשה תביעתו, תשולם לו הגמלה גם בעד אותה תקופה, אך לא יותר מאשר בעד תקופה של 12 חודשים שקדמו בתכוף לחודש שבו הוגשה התביעה ולא בעד תקופה שבה טרם הגיע לגיל פרישה.
חוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל (יחד עם אלעזר שטרן ואבי דיכטר) אושר ונכנס לתוקף ביולי 2018 הקובע כי בסוף כל שנה יביא שר הביטחון לאישור הקבינט דו"ח המפרט את סך הכספים ששילמה הרשות הפלסטינית למחבלים ולבני משפחותיהם בשנה שחלפה. בשנה שלאחר מכן, מתוך הכספים שישראל מעבירה לרשות הפלסטינית בהתאם לפרוטוקול פריז, יוקפא בכל חודש סכום בשיעור של 1/12 מהסכום שנקבע בדו"ח של שר הביטחון. רק אם בדו"ח של שר הביטחון ייקבע כי הרשות הפסיקה את התשלומים, יהיה רשאי הקבינט להחליט על העברת הסכום שהצטבר לרשות, כולו או חלקו.
חיים אישיים

לוי נשוי לנורית, אב לארבעה ילדים וסב לנכדים ומתגורר במבשרת ציון. אחיו הצעיר רונן נהרג בתאונת דרכים. כחצי שנה לאחר מכן, ב-13 בנובמבר 1990, נהרג אחיו פיני, בזמן ששירת במילואים, בידי מחבל שחדר מירדן.
הערות שוליים

↑  אלעד שפינדל,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'‏היחידה הפופולרית בקרב חברי הכנסת ה־19 – הצנחנים, באתר ‏מאקו‏, 14 בפברואר 2013
↑  מיכאל נחמן, אחד על אחד עם מיקי לוי, "זמן מבשרת", 24 באפריל 2011
↑  חבר הכנסת מיקי לוי - פרטים אישיים, באתר main.knesset.gov.il (ארכיון)
↑  אפרת וייס,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'בחירתו של צחי, באתר ynet, 8 באוגוסט 2003
↑  בן כספית,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'לא רק ברק אוהב לחגוג בנסיעות עבודה לחו"ל, באתר nrg‏, 17 באוקטובר 2009
↑  ניצב בדימוס מיקי לוי מונה ליו"ר אגד תעבורה, באתר ynet, 18 בפברואר 2008
↑  צביקה ברוט,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'יש רשימה: הנבחרת הסופית של יאיר לפיד, באתר ynet, 2 בנובמבר 2012
↑  חבר הכנסת מיקי לוי - תפקידים בכנסת ה-19, באתר main.knesset.gov.il (ארכיון)
↑  חזקי שטרן,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'‏סגן שר האוצר מיקי לוי על הציבור החרדי: "טפילים", באתר כיכר השבת, 24 באפריל 2013
↑  מיקי לוי חוזר בו: "מתנצל שקראתי לחרדים טפילים", באתר כיכר השבת, 24 באפריל 2013
↑  ביש עתיד ציפו ליותר: "גם אופוזיציה היא אופציה", באתר www.israelhayom.co.il (ארכיון)
↑  חבר הכנסת מיקי לוי - תפקידים בכנסת ה-20, באתר main.knesset.gov.il (ארכיון)
↑  חבר הכנסת מיקי לוי - תפקידים בכנסת ה-21, באתר main.knesset.gov.il (ארכיון)
↑  דניאל רוט-אבנרי, ח"כ מיקי לוי הודח מוועדת הקורונה, באתר ישראל היום, 5 באוקטובר 2020
↑  חבר הכנסת מיקי לוי - תפקידים בכנסת ה-23, באתר main.knesset.gov.il (ארכיון)
↑  רשימות המועמדים לכנסת העשרים וארבע, ילקוט הפרסומים 9476, התשפ"א, 14 במרץ 2021
↑  מורן אזולאי,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'לפני השבעת הממשלה: מיקי לוי נבחר ליו"ר הכנסת, באתר ynet, 13 ביוני 2021
↑  סיון חילאי, טובה צימוקי,'"`UNIQ--nowiki-0000001B-QINU`"'יריב לוין נבחר ליו"ר הכנסת; נתניהו: "מינוי זמני מאוד", באתר ynet, 13 בדצמבר 2022
↑  ח"כ מיקי לוי נבחר לעמוד בראשות הוועדה לענייני ביקורת המדינה, באתר הכנסת, ‏9 בינואר 2022
↑  יש עתיד הודיעה: זה התפקיד החדש של מיקי לוי, באתר "סרוגים"
↑  סיון חילאי,'"`UNIQ--nowiki-0000001E-QINU`"'ח"כ מיקי לוי לאנשי פורום קהלת: אתם אחראים לאסון, באתר ynet, 6 בנובמבר 2023
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000020-QINU`"' עטרה גרמן,'"`UNIQ--nowiki-00000021-QINU`"'‏"אין לך סמכות": ועדת האתיקה מעמידה את מיקי לוי במקום, בעיתון מקור ראשון, 8 בנובמבר 2023
↑   "כל מחיר! להחזיר אותם הביתה. עכשיו! עכשיו!" - ח"כ מיקי לוי אמר בשדולה בדמעות, סרטון בערוץ "ערוץ כנסת", באתר יוטיוב (אורך: 01:04)
↑  חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016, באתר הכנסת
↑  חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10 והוראת שעה), התשע"ו-2016, באתר הכנסת
↑  חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 55), התשפ"א-2020, באתר הכנסת
(מימין לשמאל), מפקד מחוז ירושלים, ניצב מיקי לוי במהלך טקס התייחדות לזכר קורבנות האסון באולמי ורסאי יחד עם מפקד פיקוד העורף, גבי אופיר, ראש עיריית ירושלים, אהוד אולמרט, שר התיירות, רחבעם זאבי והרב הצבאי הראשי, ישראל וייס בשנת 2001
לוי נפגש כיו"ר הכנסת עם שר החוץ היווני ניקוס דנדיאס בעת ביקור ביוון, 2021
לוי נואם בטרקלין שאגאל לצדה של מקבילתו יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי בעת ביקורה בישראל, פברואר 2022
ריכרד שטראוס

ערך זה עוסק במלחין גרמני. אם התכוונתם למייסד חברת שטראוס, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1864 ממלכת בוואריה מינכן, ממלכת בוואריה 
 פטירה:  8 בספטמבר 1949 (בגיל 85) גרמניה המערבית גרמיש-פרטנקירכן, בוואריה 
 שם לידה:  Richard Georg Strauss 
 מקום קבורה:  Friedhof Garmisch 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 עיסוק:  מלחין, מנצח, פסנתרן, כנר
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית, סימפוניה, sardana 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר, כינור
 בן או בת זוג:  פאולין דה אהנה 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1936)  מגן הנשר של הרייך הגרמני (11 ביוני 1934)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1910)  אזרחות כבוד של וינה (1924)  מסדר קרלוס השלישי  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  אביר בלגיון הכבוד  מסדר העיט האדום  מפקד של מסדר הכתר הבלגי  מסדר הבז הלבן  קצין בלגיון הכבוד  מסדר שארל הקדוש  מפקד במסדר אורנז'-נסאו  מסדר בית סקסוניה-ארנשטיין  אזרח כבוד של מינכן  מסדר כתר האלון  מסדר המושיע  מסדר דנבורג  מסדר כתר הברזל  מסדר אלברט 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריכרד גאורג שטראוס (בגרמנית: Richard Georg Strauss; ‏11 ביוני 1864 – 8 בספטמבר 1949) היה מלחין, מנצח, פסנתרן וכנר גרמני שפעל בסוף התקופה הרומנטית והפוסט רומנטית. נתפס לעיתים כיורשם של ריכרד וגנר ופרנץ ליסט. לצד גוסטב מאהלר, הוא מייצג את פריחתה של הרומנטיקה הגרמנית המאוחרת.
יצירתו

שיריו של שטראוס מגיעים לשיאים של חושניות והתעלות הנפש. הבסיס ההרמוני של יצירתו מושפע מוואגנר. משיריו המפורסמים: "הקדשה", "הלילה", "נוחי, נשמתי", "צציליה", "מחר", "שיר ערש".
ביצירתו האחרונה – המחזור "ארבעה שירים אחרונים" (למלים מאת הרמן הסה ויוזף פון אייכנדורף) לסופרן ולתזמורת – חולף שטראוס על פני שלבי החיים ומביט בחלקי היום ובעונות השנה כמשל לחיים, עד לשלוות הנצח של המוות. תזמוּרוֹ של שטראוס בשירים אלה נחשב לאחד הטובים בכל תולדות המוזיקה.
מיצירותיו:
"דון קישוט".
"טיל אוילנשפיגל".
"דון חואן".
"חיי גיבור".
"מטמורפוזות".
"הסימפוניה הביתית".
שלומית (אופרה).
"אלקטרה".
''האישה ללא צל''
"כה אמר זרתוסטרא".
אביר הוורד.
"אריאדנה בנקסוס".
גם הוא באצילים, סוויטה אופוס 60.
סימפוניית האלפים.
הפואמה הסימפונית "כה אמר זרתוסטרא", שנכתבה בהשראת ספרו של פרידריך ניטשה, היא המפורסמת ביצירותיו. סטנלי קובריק עשה שימוש במוזיקה זו בסרטו 2001: אודיסיאה בחלל.
היחס בישראל כלפי יצירותיו

במהלך מלחמת העולם השנייה ועד שנת 1952 נמנעה התזמורת הפילהרמונית הישראלית מלנגן את יצירותיו של שטראוס בשל קשריו לנאצים. כאשר רדיו ירושלים השמיע מיצירותיו בשנת 1947 התקבלו בתחנה תלונות רבות מהציבור. בסוף 1952 בחרה התזמורת הפילהרמונית לנגן את אחת מיצירותיו והדבר עורר מחלוקת.
בביקורו בישראל בשנת 1953 כלל הכנר יאשה חפץ ברסיטלים שלו את הסונאטה לכינור מאת ריכרד שטראוס. חפץ דחה פנייה של הרגע האחרון מצד שר החינוך הישראלי, שביקש ממנו להימנע מלנגן בישראל את יצירתו של שטראוס. חפץ טען כי "המוזיקה עומדת מעל גורמים אלה... לא אשנה את התוכנית שלי. יש לי זכות לקבוע את הרפרטואר שלי." הסונאטה של שטראוס התקבלה בדממת מוות, ואחרי הרסיטל בירושלים הותקף חפץ ליד מלון המלך דוד על ידי אדם שחבט בזרועו במוט ברזל. התוקף נמלט ומעולם לא נמצא. התקרית הגיעה לכותרות העיתונים וחפץ הכריז שלא יפסיק לנגן את שטראוס. איומים המשיכו להגיע וחפץ השמיט את שטראוס מן הרסיטל הבא ללא הסבר. הקונצרט הבא שלו בוטל והוא עזב את ישראל ולא חזר אליה עד שנת 1970.
בשנת 1990 התקיים קונצרט מיוחד מיצירות שטראוס במוזיאון תל אביב לאמנות בהשתתפות התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ובניצוחו של נעם שריף. מאז מנוגנות יצירותיו של שטראוס בישראל ללא הגבלה.
המחלוקת בישראל בנוגע להשמעת יצירותיו של שטראוס קיבלה ביטוי בספר "שלוש קומות" מאת אשכול נבו.
לקריאה נוספת

ברברה טוכמן, המגדל הגאה, הוצאת דביר, 1998. (הספר בקטלוג ULI)
Bryan Randolph Gilliam, The Life of Richard Strauss, Cambridge University Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Michael Kennedy, Richard Strauss: Man, Musician, Enigma, Cambridge University Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Matthew Boyden, Richard Strauss, Northeastern University Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Linda Hutcheon, Four Last Songs: Aging and Creativity in Verdi, Strauss, Messiaen, and Britten, University of Chicago Press, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  מי הוא האיש היותר נערץ בזמנינו, דואר היום, 24 ביולי 1928
↑  השימוש ביצירת סטפן צווייג, דואר היום, 14 ביולי 1935
↑  פרט - ריכארד שטראוס - חסיד הנאצים, דבר, 27 בינואר 1946
↑  אוליה זילברמן,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'רשימות מוזיקליות, על המשמר, 4 במרץ 1949
↑  הפולמוס סביב ואגנר ושטראוס, דבר, 22 ביוני 1966; המשך
↑  Gilliam & Youmans 2001
↑  ריכרד שטראוס ברדיו ירושלים, דבר, 27 בינואר 1946
↑  אוליה זילברמן,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'אל ינגנו את ריכארד שטראוס בתזמורת הפילהארמונית, על המשמר, 3 בדצמבר 1952
↑  רפאל חסמן,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'הסונאטה של בית הבובות, הצופה, 19 באפריל 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268537205171  PLWABN: 9810696540205606  BIBSYS: 90052984  BNE: XX843379  BnF: cb13983132d (data)  CANTIC: a1099063x  CiNii: DA00362500  GND: 11861911X  ICCU: CFIV114660  ISNI: 0000 0001 2099 9614  KulturNav: d85b3e42-f394-4e15-88f6-59053b3c06df  LCCN: n79041680  LNB: 000037776  MusicBrainz: 4cb43d82-824e-4034-b03d-1a98f36f6e16  NARA: 10582820  NDL: 00457913  NKC: jn20000605184  NLA: 35528482  NLG: 110062  NLK: KAC199626691  NSK: 000012377  NTA: 068966156  RERO: 02-A000156139  SELIBR: 227428  SNAC: w6wm1cj6  SUDOC: 079207006  TePapa: 63639  Trove: 985696  VcBA: 495/202279  VIAF: 24796264   WorldCat (עם VIAF): 24796264 
הקבר בשנת 2024.
מקהלה מתוך "אלקטרה".
כ"ה באלול

כ"ה באלול הוא היום העשרים וחמישה בחודש השנים עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים וחמישה בחודש השישי 
למניין החודשים מניסן. כ"ה באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגו".
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום הילולת רבי אלעזר בן רבי שמעון בר יוחאי במירון.
אירועים היסטוריים ביום זה

א' – היום הראשון מששת ימי בראשית לפי רבי אליעזר בן הורקנוס.
נשלמה בניית חומות ירושלים בימי נחמיה (ספר נחמיה, פרק ו', פסוק ט"ו).
ה'תקנ"ה - נחנך בית כנסת קהל קדוש בית אלוהים בצ'ארלסטון, הקהילה הרשמית הרביעית בארצות הברית, והראשונה באמריקה שתהפוך לרפורמית.
ה'תשכ"ט – מלחמת ההתשה: צה"ל מטביע שתי ספינות טורפדו מצריות במפרץ סואץ, ומבצע פשיטה משוריינת במערב המפרץ במסגרת מבצע רביב. למצרים כמאה הרוגים
ה'תשל"ב – מארק ספיץ זוכה במדליית הזהב השביעית שלו בשחיה באולימפיאדת מינכן. מעולם לפני כן לא זכה ספורטאי אחד במספר רב כל כך של מדליות זהב באולימפיאדה אחת
ה'תשל"ה – נחתם הסכם ההפרדה השני בין מצרים לישראל
ה'תשס"ט – נשלחה קלטת ראשונה מהחייל החטוף גלעד שליט (אשר הגיעה לישראל רק בי"ג בתשרי ה'תש"ע ושודרה למחרת הגעתה, בי"ד בתשרי, ערב חג הסוכות, ה'תש"ע)
נולדו

ה'תרכ"ה – רחמים מלמד כהן, רב, (נפטר בה'תרצ"ב).
ה'תר"ע – אשר פריינד, רב, (נפטר בה'תשס"ד)
ה'תרצ"ד – מאיר ברנדסדורפר, רב, ומוהל; חבר הבד"ץ של העדה החרדית (נפטר בה'תשס"ט)
ה'תרצ"ט – ראובן ריבלין, נשיאה העשירי של מדינת ישראל, חבר הכנסת ויושב ראש הכנסת
ה'תשי"ז – איתן כהן, במאי קולנוע אמריקאי
ה'תשל"ו – רועי לוי, שחקן וסטנדאפיסט ישראלי
נפטרו

ה'תקמ"א (או ה'תקמ"ו) – רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב, מתלמידי הבעל שם טוב, (נולד ה'תפ"ו).
ה'תקס"ט – הרב שאול ישועה אביטבול, רבה הראשי של העיר צפרו שבמרוקו ומחבר הספר אבני שי"ש, (נולד ה'תצ"ט).
ה'תש"ד – ברל כצנלסון, ממנהיגי תנועת העבודה בארץ ישראל, (נולד ה'תרמ"ז).
ה'תשס"ח – הרב בנימין יהושע זילבר, מפוסקי ההלכה החרדים,  חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, (נולד ה'תרס"ו).
ה'תשע"ו – שמעון פרס, נשיא מדינת ישראל התשיעי וראש ממשלתה השמיני (נולד ה'תרפ"ג).
כ"ד באלול – כ"ו באלול
אלול
הערות שוליים

↑  ויקרא רבה, פרשה כ"ט, פסקה א'.
גבולות

ערך זה עוסק בקיבוץ בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

הכניסה לקיבוץ גבולותלמעלה – סמל הקיבוץ לציון 60 שנה להקמת הקיבוץ למטה – הכניסה לקיבוץ גבולות
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: אשכול
גובה ממוצע: ‎131 מטר
תאריך ייסוד: 1943
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 438 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 404 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) גבולות(למפת מערב הנגב רגילה) גבולות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבולות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבולות31°12′39″N 34°27′56″E﻿ / ﻿31.2108945258026°N 34.4654800242709°E﻿ / 31.2108945258026; 34.4654800242709  heמפת היישובים של מועצה אזורית אשכול באדום - גבולות בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.gvulot.org
גְּבוּלוֹת הוא קיבוץ בנגב המערבי, משתייך לקיבוץ הארצי. מייסדיו הגיעו מבולגריה, מרומניה ומטורקיה. הוקם כראשון משלושת המצפים בנגב (יחד עם רביבים ובית אשל) בשנת 1943, על ידי חברי קיבוץ ארץ-ישראלי ג' של תנועת השומר הצעיר, שעברו לאחר מכן להתיישב בחצור.
היסטוריה

קיבוץ גבולות, השוכן בצפון מערב הנגב, באזור חבל אשכול (חבל הבשור), עלה לקרקע ב-12 במאי 1943 כתחנת ניסיון חקלאית (מצפה) - הראשון משלושת המצפים בנגב. מצפה גבולות שימש בסיס יציאה במבצע להקמת 11 הנקודות במוצאי יום כיפור 1946, ממנו יצאו מקימי הקיבוצים אורים ונירים. חברי הקיבוץ הפעילו מאפייה אזורית אשר סיפקה לחם ליישובים בעת המצור על הנגב. לאחר מלחמת העצמאות הועתק היישוב למקומו הנוכחי, כקילומטר צפונית מזרחית למצפה. כיום מצפה גבולות הוא אתר לאומי המקיים ביקורים ופעילויות חינוכיות חווייתיות.
הקיבוץ הוקם בשנת 1946 על ידי חברי גרעין "אלמגור". באוגוסט 1947 הותקף טנדר של הקיבוץ על ידי ערבים. אחד מחברי הקיבוץ, בנימין רוזנברג, נרצח, ושלושה אחרים נפצעו מדקירות סכין.
בשנים 2004-2005 עבר הקיבוץ הפרטה בגלל קשיים כלכליים ובעקבותיה הגיעו חברים חדשים ליישוב, נבנה הרחבה קהילתית והיישוב שגשג.
הקיבוץ כיום

קיבוץ גבולות הוא "קהילה כפרית תיירותית" הנהנית משילוב של חקלאות מתקדמת במסגרת "גד"ש חלוצה", שיתוף פעולה עם קיבוץ צאלים ו"רפת הנגב" - מיזם משותף לקיבוצים בארי, מגן וגבולות, מפעל "פולימר גבולות" ושירותי תיירות אינטגרליים המאגדים בתיירות גבולות והכוללים את "אורחן המצפה", שירותי הסעדה, את "מצפה גבולות" ואת "נוער נגב", מרכז סמינרים ופעילויות חינוכיות.
בשנים האחרונות קיבוץ גבולות עבר שורה של שינויים מהותיים, הנהיג "שכר דיפרנציאלי" והפריט את רוב השירותים הניתנים לחברים. עם זאת, הקיבוץ מקיים מסגרות משותפות (חינוך, תרבות וחגים) וכמו כן מערכת סולידרית לעזרה הדדית (רשת ביטחון).
לקיבוץ מערכת חינוך מלאה (מלידה ועד י"ב), הכוללת:
הגיל הרך: בית תינוקות, עבור תינוקות עד שנה וחצי; פעוטון-גן צעיר "אמנון ותמר", מגיל שנה וחצי עד שלוש; גן נרקיס: גן מעורב, מגיל 3 שנים ועד 5, כולל הכנה לקראת כיתה א' - גן טרום חובה וחובה.
גיל בית הספר יסודי: ילדי גבולות לומדים בבית ספר הקיבוצי "ניצני אשכול", ומתחנכים ב"בית אשלים", מרכז פעילות לגילאי 6 - 12.
גיל תיכון: רוב בגבולות לומד בבית החינוך המשותף "נופי הבשור", ומעבר לכך בקיבוץ קיימת
מערכת לפעילות בשעות אחה"צ וחינוך בלתי פורמלי - "נעורים גבולות".
פסטיבל המוזיקה האלטרנטיבית אינדינגב נערך במצפה גבולות מדי שנה, מאז 2007.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים.
גלריית תמונות

זריעת חיטה במצפה גבולות, 30 בנובמבר 1943
חריש במצפה גבולות, 1944
חזית הכניסה לחדר האוכל בתכנון האדריכל חיליק ערד
אולם חדר האוכל (אזור הגשה עצמית)
צריף המזכירות הישן (היום נטוש)
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  "גבולות" בנגב חוגגת 5 שנים לעלייתה, על המשמר, 1 בנובמבר 1951
↑  ב. רוזנברג, משמר, 15 באוגוסט 1947
↑  תם פרחי, השבט אומר את דברו, 232 - עיתון תושבי המועצה האזורית אשכול, גיליון 140, אוגוסט 2015, עמודים 11-12
↑  תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467859605171
מלחמות הרדה

מלחמות הרִדַּה (בערבית: حروب الردة, מילולית: "מלחמות הכפירה") הוא השם שניתן במקורות הערביים למרידות של שבטים ערביים בחצי האי ערב לאחר מותו של מוחמד בשנת 632. את המלחמות הוביל הח'ליפה הראשון, אבו בכר, נגד השבטים הערבים שחזרו בהם מהתאסלמותם בשנים 632–634.
רקע

במהלך שנותיו במדינה בשנים 622–632 החל מוחמד בכיבושים נרחבים בחצי האי ערב, בהם הכניס תחת שלטונו שבטים רבים. חלקם של השבטים קיבלו על עצמם את האסלאם וחלקם קיבלו את מרותו של מוחמד. מוחמד לא השאיר אף יורש מובהק ולכן לאחר מותו החלו האליטות הערביות בוויכוחים על זהות היורש. יותר מכך, האליטות האנצאר, המוהאג'רון, בני שבט קורייש ובני שבט ת'קיף, החלו לפתח עוינות אחת כלפי השנייה לקראת סוף חייו של מוחמד. האנצאר אמרו כי מוחמד הטיף לכך כי הוא הנביא האחרון ואין יותר מקום לשליט כללי על האסלאם, לכן על כל שבט לשים שליט מקומי בראשו. סביר להניח כי הם הבינו את יתרונם של בני הקורייש, שמוקמו בתפקידי מפתח, ולכן היו נכונים יותר לחלק את השלטון.
כאשר היו עסוקים כולם בתכנון דרכי פעולתם בעניין בחירת השליט הבא, הזדרזו אנשי המוהאג'רון ועומר בן אל-ח'טאב נשבע אמונים לאבו בכר כח'ליף, המחליף של מוחמד. כך יצאו אנשי המוהאג'רון אל מקום מפגשם של אנשי האנצאר והכריחו אותם לקבל עליהם את מנהיגותו של אבו בכר.
אבו בכר התאים לתפקיד היורש משתי סיבות עיקריות. הראשונה נאמנותו למוחמד, שהתבטאה, בין השאר, בכך שנתן את כל רכושו לקופת המדינה כשמוחמד הטיל מס על תומכיו. השנייה היא היכרותו עם הגנאלוגיה של שבטי האזור, משמע הכיר גם את מבנה השלטון ויחסי הכוחות בתוך השבטים, ולכן היה מעין מומחה פוליטי.
לאחר עלייתו הצהיר אבו בכר כי על כל השבטים הערבים להמשיך בתשלום הזכאת, מס הצדקה שבו מחויב כל מוסלמי. אולם שבטים רבים גם אם הסכימו לקבל את אבו בכר כח'ליף, סירבו לשלם את המס. אבו בכר נקט ביד קשה בעניין זה, מה שהביא לניסיונות למתן אותו בטענה כי אפשר עדיין לנצל את נאמנותם של השבטים המאמינים למלחמה באלו הכופרים. בתגובה אמר אבו בכר כי תשלום המס הוא תנאי לנאמנות ושווה ערך לתפילה, וכי יש להילחם במי שמסרב לשלם כאילו הוא כופר.
פרוץ המרידות

לאחר מותו של מוחמד קמו בין שבטי האזור שתי צורות התנגדות עיקריות לשלטון האסלאם. האחת התחרתה על השלטון במדינה ואף הציעה חלופה דתית לאסלאם. מנהיגיהם הוצגו כנביאים ומנהיגים פוליטיים והיוו תחליף ממשי למוחמד. ביניהם היו שבטי בנו אסד ובנו חניפה שהונהגו על ידי נביאים מתחרים מעין אלה. הקבוצה השנייה של המתנגדים הנהיגה, בחלק מהמקרים, מרידות במס על ידי שבטים אשר נכנסו זה מכבר תחת שלטון האסלאם. בחלק אחר מהמקרים קבוצה זו פתחה במרידות אלימות. שבטים מסוימים מקבוצה זו היו ביחסי ידידות עם השלטון האסלאמי ושבטים אחרים ניסו למנוע התרחבות נוספת של שלטון זה. שבטים אלו לא דחו את האסלאם או ניסו להציע לו חלופות, אלא פשוט התנגדו להרחבת השלטון. שתי תנועות מרידה אלו כונו בפי המוסלמים "הרִדה", הכופרים או הדוחים (את האסלאם).
מהלך הקרבות

מטרתו של אבו בכר הייתה להמשיך את מעשיו של מוחמד, כלומר כיבוש חצי האי ערב, והבאת כל השבטים באזור תחת שלטון האסלאם. מלחמות הרדה, אם כן, היו המשכה הישיר של משימה זו, בין אם היה על אבו בכר להכניע מחדש שבטים שנכבשו בעבר והחליטו למרוד, ובין אם היה עליו לכבוש שבטים חדשים אשר התנגדו להתרחבות האסלאם.
בין אנשי הצבא החשובים היה ח'אלד בן אל-וליד, מי שהיה מפקד חיל הפרשים של מכה בקרב אוחוד. בתמיכתו של אבו בכר הוא יצא לאזור נג'ד (חבל ארץ בחצי האי ערב) להמשיך בייסוד השלטון האסלאמי באזור. לאחר כמה ניצחונות, וגיוס חלק משבט בנו תמים, פנה לעבר שבט בנו חניפה אשר היוו את האיום העיקרי על המוסלמים. בנו חניפה, שמנהיגם מַסְלָמָה בן חביב (המכונה מוּסַיילִימָה) הכריז על עצמו נביא, עמדו נחושים אל מול התקדמותו של צבא האסלאם. בשנה 11–12 להיג'רה, נפגשו שני הצבאות בעקרבא לקרב שבו נערך טבח בבנו חניפה, ובני השבט קיבלו עליהם את שלטונה של מכה.
בעמאן, הוטל על נציגם של שבט הוואזן (אנ'), עִכרמה בן אבי ג'הל, לבסס את השלטון האסלאמי. בני שבט הוואזן היו בקשרים הדוקים עם שבט קורייש מאז ומתמיד, ועכרמה יצא בראש צבא אשר גויס מתוך בני השבט. כמו כן, אל תימן יצא מוהאג'ר בן אבי אומיה אל-מח'זומי עם צבא מקרב בני מכה, ובדרך צירף את אנשי נג'ראן ושבט בג'ילה. עקב פילוגם של תושבי תימן השלטון הושב למקומו תוך זמן קצר. בעקבות אי תשלום מס למדינה על ידי בני שבט הכנדה, יצא לשם מוהאג'ר, ודיכא גם מרידה זו. ראש השבט אל-אשעת' בן קיס אל-כִּנדי נשלח למדינה ושם נתכבד בזכות ייחוסו בקרב שבט כִּנְדַה ונשא את בתו של אבו בכר לאישה.
ניתן לראות כאן כיצד נוסף על הפעולות הצבאיות שנקט אבו בכר, הוא פנה לאפיקים דיפלומטיים על מנת להשיג את מטרותיו. חלק מדרכו הפוליטית להביא לאיחוד שבטי ערב תחתיו הייתה שימוש בקשרי הון ונישואין. הוא אף הצליח להשיג הסכם עם חלקו הדומיננטי של שבט בנו שייבאן, אשר בשולי עיראק, שהוביל מאוחר יותר לשיתוף פעולה צבאי. באופן דומה הוא שלח מאנשיו לצאת לכיוון סוריה ולהחזיר את נאמנותם של שבטים אשר קיבלו את האסלאם בימי מוחמד ולצרף שבטים חדשים. במקום אחר מסופר על מוסלמי מבני שבט בנו חניפה אשר קיבל מידי אבו בכר נחלה כאשר תמך בו ולא במַסְלָמָה בן חביב, נביא שבטו.
תוצאות המלחמה ומשמעויותיהן

בסיום המלחמות האוכלוסייה הערבית התחלקה לשלוש שכבות פוליטיות. העליונה הייתה האליטה הערבית השולטת, כאשר בני שבט קורייש מילא חלק נכבד משכבה זו. השכבה השנייה נבנתה מהשבטים אשר תמכו בשלטון בזמן מלחמות הרדה והשתתפו במסע הכיבושים האסלאמי, וביניהם בנו אסלאם, בנו ג'יפאר, בנו מוזיינה ועוד שבטים מאזור הנג'ד. שכבה זו הייתה בתוך המדינה המתחדשת והיוותה נדבך חשוב בצבא האסלאם, אך לא היה להם חלק בשלטון.
השכבה השלישית נבנתה מאותם שבטים אשר כשלו במרידה והוכנעו במלחמות הרדה. שבטים אלה הושארו בנחלותיהם והורשו לקיים את חייהם כראות עיניהם, אך לא לקחו שום חלק פעיל בשלטון האסלאמי, שבעיניו הם נתפסו כבלתי נאמנים. הם היו אוכלוסייה כבושה אשר שילמה מיסים לשלטון עבור שיפוט וביטחון. כערבות לשמירה על השקט מצידם של שבטים אלו לקח אבו בכר בני ערובה מבניהם. על השימוש הנרחב בלקיחת בני ערובה לומדים מכך שפעולתו הראשונה של עומר בן אל-ח'טאב, הח'ליף השני, הייתה להחזיר את שבויי הרדה לשבטיהם.
למלחמות הרדה היו משמעויות חשובות בדבר התפתחות הממלכה המוסלמית. הן היוו המשך ישיר לפעולותיו של מוחמד, בין השאר משום שאבו בכר היה מתווה המדיניות של מוחמד ולכן ההתנהלות הפוליטית בימיו הייתה דומה. תקופה זו היוותה את ייסודה של הממלכה המוסלמית בחצי האי ערב ובסופה הממלכה שלטה על כל שטח זה ועל השבטים אשר בתוכו. הצלחת מלחמות הרדה אפשרה למוסלמים להמשיך בכיבושיהם לתוך סוריה ועיראק, ומאוחר יותר להרחבת הממלכה עד אשר הייתה בשיאה.
הדיון אודות בחירת הכינוי

במחקר קיים דיון אודות השימוש במושג "רִדה" כשם גורף לכל המלחמות בשבטים הערבים בימיו של אבו בכר. המושג מכיל משמעות של דחייה או חזרה מהאסלאם, והרי חלק מהשבטים המורדים מעולם לא קיבלו על עצמם את האסלאם, וחלקם האחר לא דחה את האסלאם, אלא רק את תשלום המס למדינה. לדיון זה משמעות פחותה אצל המעוניינים בתהליכים הפוליטיים, משום שכל דחייה של האסלאם הביאה לקושי בהרחבת השלטון ולכן היא פוליטית, אך למתעניינים בהיבט הדתי המינוח עשוי להיות משמעותי יותר.
משמעות כיום

המושג מלחמת-רִדה (מלחמת כפירה) משמש גם בתקופה המודרנית: ארגונים אסלאמיים, דוגמת אל-קאעידה, עושים בו שימוש כדי לתאר את מלחמתם במדינות המוסלמיות שמשתפות פעולה עם המערב. דוגמה נוספת היא היחס למאמינים הבהאיים באיראן, שם הם מכונים "מורתדון", כלומר מוסלמים שנטשו את דתם.