אטורה בסטיאניני
ביוגרפיה

בסטיאניני נולד ב-1922 בסיינה והחל להופיע לראשונה בגיל 15 כשהיה מתלמד אצל שף קונדיטור, גאטנו ואני, שזיהה את כישרונו ועודד אותו להצטרף למקהלת הקתדרלה בעירו. בשנים 1937–1938 הוא שר בתפקיד בס במהלך המיסות בכנסייה. ב-1939 התחיל ללמוד פיתוח קול אצל פטימה ואנסלמו אמאנאטי, שהמשיכו לפתחו כזמר בס.
בשנים 1940–1941 הופיע בקונצרטים מקצועיים באשיאנו (איט') ובסיינה במבצר מדיצ'י ובתיאטרון רוצי (איט'). ב-1942 זכה במקום הראשון בתחרות השירה הלאומית במרכז לאמנויות הבמה בפירנצה. מיד לאחר מכן גויס לחיל האוויר האיטלקי, מה שמנע ממנו להנות מהמלגה של הפרס.
בתום שירותו בחיל האוויר האיטלקי (1944-1943), לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, חידש בסטיאניני את הקריירה המוזיקלית שלו. ב-28 בינואר 1945, בקונצרט בסיינה, שר את אריות הבס של הספר מסביליה ולה בוהם. ב-1946, הצליח סוף סוף ליהנות מהמלגה בה זכה ארבע שנים קודם לכן והחל ללמוד בתיאטרון קומונלה, פירנצה. הוא שר שם ברסיטלים לצד גדולי אופרה עתידיים אחרים כמו מירטו פיצ'י, פדורה ברביירי ורולנדו פאנראי. באותה שנה, הוא הופיע באופרות רבות עם בתי אופרה איטלקיים קטנים יותר כמו תיאטרון ורדי בפירנצה. בין תפקידיו באותה שנה היו הופעותיו הראשונות של זיו בונזו במאדאם באטרפליי, דון בזיליו בספר מסביליה וספאראפוצ'ילה בריגולטו.
ב-1947 סייר בסטיאניני במצרים, שר בקהיר, אלכסנדריה וגיזה, חלק את הבמה עם הבריטון ג'ינו בצ'י והסופרן מריה קניגליה, וחזר על תפקידיהם של דון בזיליו וספארפוצילה. הוא גם שר את ריימונדו בלוצ'יה די למרמור. בילה את השנה הבאה בשירת רפרטואר הבס בבתי אופרה ברחבי איטליה, כולל תיאטרו רג'יו די פארמה ותיאטרון קומונלה די בולוניה. ב-24 באפריל 1948 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה סקאלה, בתפקיד כטירסיאס באדיפוס רקס של איגור סטרווינסקי. ב-1949 סייר שוב במצרים ומשם טס לקראקס, ונצואלה כדי לשיר בהפקות של אאידה (רמפיס), לה בוהם, לוצ'יה די למרמור וריגולטו.
בסטיאניני קיים את הרסיטל הראשון שלו ברדיו האיטלקי ב-29 בדצמבר 1950. לאחר שובו ממצרים באפריל 1951 הבין כי קולו מתאים יותר לרפרטואר בריטון, והחל להתאמן לכך.
את הופעת הבכורה שלו כבריטון ערך ב-17 בינואר 1952, בסיינה, בתור ג'ורג'יו ג'רמונט באופרה לה טרוויאטה של ג'וזפה ורדי. ההופעה לא התקבלה יפה, והוא עזב שוב את הבמה לתקופה קצרה של פיתוח קול אינטנסיבי, כדי לשפר את קולו. עם שובו, שבועות ספורים לאחר מכן, הוא שר את ריגולטו בסיינה בהצלחה. לאחר מכן הופיע כאמונסרו בפסקארה וחזר לתפקיד ג'רמונט בבולוניה, עם וירג'יניה זיאני כויולטה. הוא הופיע מספר הופעות במאג'ו מוזיקלה פיורנטינו (איט'), כולל תפקידי הרוזן טומסקי (אביב 1952) והנסיך ילצקי (אביב 1954) במלכת החרבות של צ'ייקובסקי, הנסיך אנדריי בולקונסקי במלחמה ושלום של סרגיי פרוקופייב (אביב 1953), והתפקיד הראשי במזפה של צ'ייקובסקי (1954).
ב-1953 הופיע בסטיאניני עם מריה קאלאס בהופעה ראשונה מני רבות איתה, בתור אנריקו אשטון בלוצ'יה די למרמור בתיאטרון קומונלה פירנצה. באותה שנה הוא שר את התפקיד של קרלו ז'רארד באופרה אנדריאה שנייה של אומברטו ג'ורדאנו, שמופעה הראשון התקיים בתיאטרון רג'יו די טורינו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במטרופוליטן אופרה כג'רמונט ב-5 בדצמבר 1953, מול ליצ'ה אלבנזה בתפקיד ויולטה וריצ'רד טאקר בתפקיד אלפרדו. בינואר שלאחר מכן, הוא שר את אנריקו ללוצ'יה של לילי פונס ואת אדגרדו של יאן פירס במטרופוליטן אופרה.
ב-10 במאי 1954 ערך את הופעת הבכורה שלו כבריטון בלה סקאלה, בתפקיד הראשי של יבגני אונייגין מאת צ'ייקובסקי, עם רנטה טבלדי בתפקיד טטיאנה.
בסתיו 1954, בסטיאניני הצטרף לסגל המטרופוליטן אופרה ושר שם בקביעות עד מאי 1957. תפקידיו במטרופוליטן אופרה במהלך תקופה זו כללו את אמונסרו באאידה, קרלו ז'רארד, הרוזן די לונה בהטרובדור, אנריקו, ג'רמונט, מרסלו בלה בוהם, אסקמילו בכרמן, רודריגו בדון קרלו והתפקיד הראשי בריגולטו. מאוחר יותר הוא חזר למטרופוליטן אופרה באביב 1960 לכמה תפקידים, כולל דון קרלו די ורגאס בכוחו של גורל, אותו הקליט בניצוחו של מולינארי-פראדלי ב-1956 עבור דקה רקורדס, לאחר מכן נתן הופעה של הנבל ברנבה בלה ג'וקונדה תחת שרביטו של גאוואצני, שתוארה כ'מחשמלת'. הוא חזר למטרופוליטן אופרה בינואר 1965, שם בילה את רוב השנה בכמה מתפקידיו הקודמים ובגילום סקרפיה בטוסקה. ההופעה ה-87 והאחרונה שלו במטרופוליטן אופרה הייתה בתור רודריגו ב-11 בדצמבר 1965. הייתה זו ההופעה האחרונה בקריירה שלו.
בעת שהופיע בקביעות במטרופוליטן אופרה במהלך שנות ה-50, בסטיאניני המשיך להופיע מדי פעם באירופה ובבתי אופרה אחרים בארצות הברית. ב-28 במאי 1955, הופיע לצד מריה קאלאס וג'וזפה די סטפנו בהפקה מפורסמת של לה סקאלה של האופרה לה טרוויאטה, בבימויו של לוקינו ויסקונטי ובניצוחו של קרלו מריה ג'וליני. בקיץ שלאחר מכן הוא הקליט עבור דקה רקורדס את תפקידי אלפונס ה-11 בלה פבוריטה, קרלו די וארגאס בכוחו של גורל ב-31 באוקטובר 1955 (ליל הפתיחה), שם הופיע לראשונה עם האופרה הלירית של שיקגו בתור ריקרדו פורת' באופרה "הפוריטנים" של וינצ'נצו בליני עם קאלאס בתור אלווירה, די סטפנו בתור ארתורו, וניקולא רוסי-למני בתור ג'ורג'יו. הוא שר בקביעות בשיקגו בין 1955 ל-1958, בתור הרוזן די לונה, דון קרלו, גרמונט ומרצ'לו. ב-1956 הוא חזר ללה-סקאלה, כדי לשיר את רנאטו הראשון שלו בנשף המסכות. גילם את פיגארו בספר מסביליה בארנה של ורונה לאחר שהקליט אותו תחת שרביטו של אלברטו ארדה עבורם.
לאחר שעזב את המטרופוליטן אופרה במאי 1957, הופיע לראשונה בטלוויזיה האיטלקית בגרסה מצולמת של הטרובדור עם ליילה גנג'ר, מריו דל מונקו ופדורה ברביירי. באותו קיץ, הוא שר את דון קרלו בהפקה אגדית של ארנני של ג'וזפה ורדי ב-מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו (איט') בניצוחו של דימיטרי מיטרופולוס עם אניטה צ'רקטי, מריו דל מונקו ובוריס כריסטוף. לאחר מכן הופיעו בארבע אופרות שונות בשבעה ימים בבילבאו, ספרד וחזר ללה סקאלה בדצמבר 1957, להפקה נוספת שזכתה לשבחים של נשף המסכות, בניצוח ג'נאנדראה גאוואצני עם קאלאס, די סטפנו וג'ולייטה סימיונטו.