stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנריקו דה ניקולה
ביוגרפיה

אנריקו דה ניקולה נולד ב-9 בנובמבר 1877 בנאפולי, בממלכת איטליה. לאחר שסיים ללמוד משפטים באוניברסיטת נאפולי פדריקו השני בשנת 1896, הוא התפרסם כאחד מעורכי הדין הפליליים הטובים ביותר באיטליה. הוא נכנס לפוליטיקה בשנת 1909 כשהצטרף למפלגה הליברלית האיטלקית. הוא מילא תפקידים ממשלתיים שונים בין השנים 1921-1913, ביניהם תת-מזכיר המדינה במשרד המושבות תחת ממשלתו של ג'ובאני ג'וליטי ותת מזכיר המדינה לענייני אוצר בממשלתו של ויטוריו אמנואלה אורלנדו. ב-26 ביוני 1920 נבחר לתפקיד נשיא בית הנבחרים של איטליה וכיהן בתפקיד זה עד 25 בינואר 1924. בשנת 1929 הוא נבחר על ידי ויטוריו אמנואלה השלישי להיות חבר בבית הנבחרים, אך דה ניקולה סירב. הוא פרש מהחיים הפוליטיים עם בחירתו של בניטו מוסוליני ועליית הפשיזם לשלטון האיטלקי.
לאחר פרישתו מן החיים הפוליטיים, הוא חזר לעסוק בפעילות משפטית. לאחר נפילתו של מוסוליני וסיום תקופת הפשיזם באיטליה, ניסה המלך ויטוריו אמנואלה השלישי לטשטש את שיתוף הפעולה שהיה בין המשטר הפשיסטי של מוסוליני והמלוכה האיטלקית. תפקידו של ויטוריו אמנואלה השלישי עבר לידיו של אומברטו השני. אומברטו השני קיים משאל עם שהוביל להדחתו וכינון משטר דמוקרטי באיטליה. לאחר הדחתו של אומברטו, ממלכת איטליה חדלה מלהתקיים וראש ממשלת איטליה אלצ'ידה דה גספרי נותר כראש המדינה. בעקבות הבחירות שנערכו במדינה ב-28 ביוני 1946 נבחר דה ניקולה על ידי הסנאט האיטלקי להיות ראש המדינה הזמני עם יותר מ-80% מהקולות.
לימים יאמר ג'וליו אנדראוטי כי דה ניקולה, צנוע ככל שהיה, לא היה בטוח אם לקבל את המינוי, והוא הסכים לאחר התעקשות של מנהיגים פוליטיים בתקופה. ב-25 ביוני 1947 התפטר דה ניקולה מתפקידו כראש המדינה עקב בעיות בריאותיות, אך למחרת הסנאט בחר בו שוב לתפקיד לאחר שיזהה בהתפטרותו מעשה של צניעות וענווה.
ב-1 בינואר 1948 נבחר להיות נשיא איטליה הראשון. הוא נמנע מלהתמודד לבחירות נוספות והתפטר מתפקידו. הוא הפך לסנאטור לכל החיים עקב היותו ראש המדינה לשעבר. דה ניקולה שימש כנשיא בית המשפט לחוקה של איטליה בין השנים 1957-1956.
דה ניקולה נפטר בעירייה טורה דל גרסו בנפת נאפולי בשנת 1959. הוא הותיר אחריו אשה.
ראו גם

ראש ממשלת איטליה
הרפובליקה האיטלקית
אלישע בר-מאיר

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1946 (בן 77) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  רדיולוגיה 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית רחביה  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  מרכז רפואי בני ציון 
 barmar.co.il
 
אלישע בר-מאיר (נולד ב-20 בדצמבר 1946) הוא רופא ישראלי, מומחה ברדיולוגיה, פרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של הטכניון, מנהל מחלקת רדיולוגיה בדימוס במרכז הרפואי בני ציון, מייסד ומנהל רפואי של חברת מ.א.ר וחברת מור-מאר לאבחון רפואי.
ביוגרפיה

נולד בירושלים למרתא וצבי בר-מאיר, התחנך בגימנסיה העברית בירושלים, במגמה המזרחנית. שירת בצה"ל ביחידת האיסוף המרכזית. 

החל ללמוד רפואה בבולוניה, איטליה וסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחה במחלקה הרדיולוגית במרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע. לאחר מכן השתלם בתחום הטומוגרפיה הממוחשבת (CT) בבית החולים הכללי ביוהנסבורג, דרום אפריקה. 

בשנים 1980–1981 שימש מנהל תחום נוירו-רדיולוגיה במרכז הרפואי תל אביב (איכילוב), ולאחר מכן כמנהל יחידת CT בסורוקה.
בשנים 1990–2013 כיהן בר-מאיר כמנהל מחלקת רדיולוגיה במרכז הרפואי בני ציון בחיפה, ועסק רבות בהוראת רדיולוגיה לסטודנטים לרפואה ובהכשרת מתמחים ברדיולוגיה.

כמו כן עסק במחקר ופרסם למעלה מ-100 מאמרים בספרות הרפואית הבינלאומית, ובשנת 2007 קודם לפרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של הטכניון. התחומים העיקריים שבהם התמחה הם קולונוסקופיה וירטואלית, צנתור לב וירטואלי, אבחון מוקדם של שבץ מוחי בטכניקת זילוח (perfusion) ואבחון מחלות דרכי המרה והלבלב בטכניקת MRCP – Magnetic Resonance Cholangiopancreatography. זכה מספר פעמים בתואר מרצה מצטיין בפקולטה לרפואה. 

בין השנים 1996–2011 ארגן כנס שנתי, "מרתון MRI" להוראת יישומי CT ו-MRI מתקדמים לקלינאים ורדיולוגים, בהשתתפות מרצים מישראל ומחו"ל.
בשנת 1983 הקים יחד עם שותפים את מ.א.ר. (מרכזים לאבחון רפואי), חברה לאספקת שירותי דימות למוסדות הרפואה הציבורית. החברה החלה את פעילותה בבית חולים אלישע בחיפה. כיום החברה מפעילה שירותי דימות ואבחון רפואי ב-30 סניפים ברחבי הארץ. בשנת 1992 חברת מ.א.ר. הקימה בשותפות עם מכון מור את חברת מור-מאר המפעילה 8 סורקי MRI (תהודה מגנטית) ניידים ונייחים ב-15 אתרים בישראל.
אלישע בר-מאיר נשוי לאתי לבית פרוכט, אב לשני ילדים, מתגורר בחיפה.
פעילות אמנותית

בר-מאיר עוסק בצילום אמנותי ואף הציג מספר תערוכות צילום. תערוכה שלו, "אבחנה דקה - 24 שעות בחיי בית חולים" מוצגת כתערוכת קבע בפקולטה לרפואה של הטכניון. בשנת 2013 ערך בר-מאיר תערוכה בגלריה רוני מירון ברמת השרון, ובשנת 2014 השתתף בתערוכת צילום בגלריה במעלות. 

תערוכת קבע של עבודותיו מוצגת במכון מ.א.ר. בקניון קסטרא בחיפה.
אלישע בר-מאיר כתב מספר סיפורים. בשנת 2009 זכה סיפור קצר מפרי עטו בפרס עידוד היצירה ע"ש עופר לידר. כמו כן כתב ביקורות ספרים במוסף "ספרים" ו"גלריה" בעיתון הארץ.
פעילות אמנותית > תערוכות יחיד וקבוצתיות

2012 - "אבחנה דקה - 24 שעות בחיי בית חולים", אודיטוריום חיפה, בית סוקולוב תל אביב, תיאטרון ירושלים.
2013 - "סטודיו למחול", גלריה רוני מירון, רמת השרון.
2014 - "הומור בצילומי רחוב" (תערוכה קבוצתית), גלריה ע"ש אפטר ברר, מעלות.
הערות שוליים

↑  מערכת חי פה, טיפול כירורגי ייחודי ב"בני ציון", מנע קטיעת רגל, באתר חי פּה, 12 אוגוסט 2009
↑  עדנה אברמסון, בית חולים בשחור ולבן: הרדיולוג מ"בני ציון" מצלם, באתר ynet, 13 בפברואר 2012
↑  טקסי חלוקת הפרסים, באתר weizmann.ac.il, ‏8 בינואר 2009 (ארכיון)
↑  "אבחנה דקה" - 24 שעות בחיי בית חולים - בית סוקולוב, אגודת העיתונאים, באתר artbeat.co.il
אקדמיק נאביקו

אקדמיק נאביקו אפ. אמ. פי (במקדונית: Навико Академија ФМП) היא קבוצות כדורסל מקדונית מהעיר סקופיה, המשחקת בליגת העל המקדונית בכדורסל.
היסטוריה

המועדון נוסד כאקדמיה לפיתוח שחקנים בשנת 2013, את עונתה הראשונה עשתה הקבוצה בליגה המקדונית השלישית בעונת 2014/15, בסיום עונה זו הייתה הקבוצה במקום ה-2 והעפילה לראשונה לליגת המשנה בה שיחקה ברציפות עד לעונת 2018/19 אז סיימה במקום הראשון ללא הפסדים, במשחקי הפלייאוף על העלייה הישירה הפסידה הקבוצה למזט סקופיה 2, בעקבות כך התמודדה בסיבוב הפלייאוף השני כנגד שאוקפי שסיימה במקום האחרון בפלייאוף הירידה מליגת העל. במשחק הראשון ניצחה הקבוצה 94–67 והמשחק השני הסתיים בניצחון טכני לאחר ששאוקפי לא הופיעה למשחק הגומלין. בעקבות הניצחון העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הראשונה.
עונתה הראשונה בליגה הייתה עונת 2019/20 שנעצרה לאחר 17 מחזורים בעקבות מגפת הקורנה כאשר הקבוצה ממוקמת במקום ה-8 מתוך 10 במאזן של 4 ניצחונות ו-14 הפסדים.
בעונתה השנייה, עונת 2020/21 סיימה הקבוצה במקום ה-8 מתוך 12 עם מאזן של 10 ניצחונות ו-11 הפסדים והעפילה לפלייאוף העליון, ברבע הגמר הפסידה 2–0 לראשונה בטבלה פליסטר ביטולה.
לקראת עונת 2021/22 נרשמה הקבוצה לראשונה לליגה הבלקנית.
אלכס כץ

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1927 (בן 97) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קופר יוניון  בית הספר לציור ופיסול בסקווהגן 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  פופ ארט 
 יצירות ידועות:  Metropolitan Faces 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1972)  פרס רומא (1984)  פרס ברלין (2001) 
 בן או בת זוג:  Ada Katz 
 www.alexkatz.com
 
אלכס כץ (באנגלית: Alex Katz;‏ נולד ב-24 ביולי 1927) הוא אמן, צייר ופסל מודרני אמריקאי. מזוהה עם זרם הפופ ארט.
ביוגרפיה

אלכס כץ נולד בשנת 1927 למשפחת מהגרים יהודית ממוצא רוסי בברוקלין, ניו יורק. בבעלות אביו היה מפעל אותו הפסיד במהפכה הסובייטית. ב-1928 המשפחה עברה לקווינס. הוא למד אמנות במכון קופר, ניו יורק, ובאסכולה לציור ופיסול על שם סקווגאן במיין.
משנות ה-60 החל לצייר פורטרטים גדולי ממדים, שטוחים, בעלי אסתטיות מינימליסטית, שהתאפיינו בפשטות וצבעוניות נועזת. בהמשך צייר באותה הטכניקה גם ציורי נוף תוך כדי שילוב של צבעים בהירים וקומפוזיציות מופשטות. הוא צייר רבות את אשתו עדה אך גם אמנים אחרים, משוררים, רקדנים ואנשי רוח שונים.
החל משנת 1951 הציג ביותר מ-200 תערוכות יחיד, ומעל 500 תערוכות קבוצתיות ברחבי העולם. עבודותיו מוצגות באוספים ציבוריים רבים.
תערוכות

באוקטובר 2022 נערכה לכץ במוזיאון סולומון ר. גוגנהיים תערוכת יחיד רטרוספקטיבית. התערוכה התקיימה במשך ארבעה חודשים.
הערות שוליים

↑  הת'ר ג'יימס, אלכס כץ
↑  הציור הפיגורטיבי – של צייר הפופ האמריקאי – אלכס כץ, באתר "הסדנה"
↑  לדף התערוכה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263665005171  PLWABN: 9810673854105606  AAG: 2085  BIBSYS: 98016399  BNE: XX985724  BnF: cb121303858 (data)  CANTIC: a19842521  CiNii: DA05619047  GND: 119289431  ISNI: 0000 0001 2144 3829  KulturNav: 94b26ddf-19d3-4d58-bfa6-70eca475781d  LCCN: n80160326  NDL: 00469302  NKC: ola2003192327  NLA: 35261330  NLK: KAC2019G4645  NTA: 072959177  RERO: 02-A003444505  RKD: 43616  SNAC: w6g73q5n  SUDOC: 033724741  Trove: 887035  ULAN: 500022493  VIAF: 95819816   WorldCat (עם VIAF): 95819816 
2009
אקדמיצ'סקי

נפת אקדמיצ'סקי (ברוסית: Академический район; מילולית: "הנפה האקדמית") היא נפה במחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 5.8344 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 110,038 תושבים (2020).
בשטחה ממוקמות תחנות מטרו "אקדמיצ'סקאיה" ו"פרופסויוזנאיה" של הקו קלוז'סקו-ריז'סקאיה ויש בה 22 בתי ספר תיכוניים ו-25 גני ילדים.
אתרים ראויים לציון

מוזיאון דרווין הממלכתי (אנ')
כנסיית תחיית השילוש בסטריאה צ'ריומושקי (רו')
בניין סברבנק
אנדרטת הו צ'י מין (אנ')
תחנות מטרו "אקדמיצ'סקאיה" (אנ') ו"פרופסויוזנאיה" (אנ')
אנריקו, דוכס פארמה

אנריקו, דוכס פארמה (באיטלקית: Enrico di Borbone-Parma‏; 13 ביוני 1873 – 16 בנובמבר 1939), היה הטוען לכתר דוכסות פארמה בין השנים 1907–1939.
ביוגרפיה

אנריקו נולד ב-13 ביוני 1873 ברורשאך, שווייץ, לרוברטו הראשון, דוכס פארמה ולרעייתו הראשונה מריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1882 מתה אמו במהלך לידת הילד השנים עשר, ובשנת 1884 התחתן אביו בשנית עם מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, ממנה היו לאביו עוד 12 ילדים. המשפחה הגדולה נהגה לגור רוב השנה בטירה בעיר שוורצאו באוסטריה תחתית, ובקיץ לחזור ללוקה שבאיטליה. לצורך כך נשכרה רכבת מיוחדת. אנריקו ואחיו למדו לדבר איטלקית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית ואנגלית. אחותו זיטה העידה מאוחר יותר שפעם שאלה את אביה כיצד עליהם להגדיר את עצמם, והוא השיב: "אנחנו נסיכים צרפתים ששלטו באיטליה". בפועל, מבין 24 ילדים של רוברטו, רק שלושה, נולדו באיטליה.
בשנת 1907 נפטר אביו ואנריקו ירש את תאריו, אולם מכיוון שהוא היה נכה שימש אחיו אליא כעוצר במקומו. בשנת 1910 הגיעו אליא ואחיו להסכמה כיצד עליהם לחלק את נכסיו. שנה לאחר מכן, אחותו זיטה, נישאה לארכידוכס קרל, ובעקבות רצח פרנץ פרדיננד ב-1914 הפכו קרל וזיטה ליורשי העצר.
בעקבות חוזה סן-ז'רמן שנחתם בספטמבר 1919 קיבלה ממשלת צרפת את הזכות להפקיע את נכסיהם של מי שלחמו בצבאות אויב בזמן המלחמה. כתוצאה מכך הוחרמו נכסיו של אחיו אליא, אשר מלכתחילה קיבל את חלק הארי בירושה של אביהם. אחיו סיסטו וסוואריו פנו אל בית המשפט הצרפתי בדרישה לקבל את הנכסים לעצמם. ב-1925 דחה בית המשפט הצרפתי את דרישותיהם, אך בית המשפט לערעורים הפך את פסק הדין ב-1928. עם זאת, בפועל, ממשלת צרפת מעולם לא החזירה דבר ושילמה פיצויים לאליא של 11 מיליון פרנק.
ב-16 בנובמבר 1939 מת אנריקו בלוקה, ואחיו ג'וזפה, דוכס פארמה ירש את תאריו, אולם גם הוא היה נכה ובשל כך אליא נותר עוצר גם בשמו.
אליפות אירופה בכדורסל 1947

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  27 באפריל 1947
 תאריך סיום:  3 במאי 1947
 מספר משתתפות:  14 
 מארחת:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 ערים מארחות:  פראג
 זוכה:   ברית המועצות
 השחקן המצטיין:  ברית המועצות יואן ליסוב
 מלך הסלים:  צרפת ז'ק פריה  13.7 למשחק
 → 19461949 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל 1947, הידועה גם בשם יורובאסקט 1947, הייתה האליפות החמישית המאורגנת על ידי פיב"א אירופה.
14 נבחרות השתתפו בטורניר, אותו אירחה צ'כוסלובקיה בעיר פראג.
אליפות זו הייתה הראשונה בהשתתפות נבחרת ברית המועצות, שהייתה בין הנבחרות הדומיננטיות באירופה ובעולם עד לפירוקה בשנות ה-90 של המאה ה-20. נבחרת ברית המועצות אף זכתה באליפות לאחר שניצחה בכל משחקיה בטורניר.
דירוג סופי

ברית המועצות
צ'כוסלובקיה
מצרים
בלגיה
צרפת
פולין
הונגריה
בולגריה
איטליה
רומניה
הולנד
אוסטריה
יוגוסלביה
אלבניה
מהלך התחרות

הטורניר כלל שלב מוקדם, בו ארבעה בתים: שניים בני ארבע נבחרות ושניים בני שלוש נבחרת. כל נבחרת שיחקה פעם אחת מול כל נבחרת אחרת בבית שלה, ושתי הקבוצות הראשונות בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר והתמודדו על מקומות 1–8. יתר הקבוצות התמודדו במשחקי הדירוג על מקומות 9–14.
בשלב חצי הגמר חולקו שמונה הנבחרות לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. כל נבחרת שיחקה פעם אחת מול כל נבחרת אחרת בבית שלה. הנבחרות שסיימו ראשונות התמודדו במשחק הגמר, הנבחרות שסיימו במקום השני בבתים התמודדו במשחק על המקום השלישי, הנבחרות שסיימו במקום השלישי בבית התמודדו במשחק על המקום החמישי והקבוצות שסיימו במקומות האחרונים התמודדו במשחק על המקום השביעי.
באופן דומה, הנבחרות שהתמודדו על מקומות 9–14 חולקו לשני בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. כל נבחרת שיחקה פעם אחת מול כל נבחרת אחרת בבית שלה. הנבחרות שסיימו ראשונות התמודדו במשחק על המקום התשיעי, הנבחרות שסיימו במקום השני התמודדו במשחק על המקום ה-11 והנבחרות שסיימו במקום האחרון התמודדו במשחק על המקום ה-13.
שלב מוקדם > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צ'כוסלובקיה | 6 | 3 | 3 | 0 | 208 | 61 | 147 |
|  פולין | 5 | 3 | 2 | 1 | 108 | 106 | 2 |
|  רומניה | 4 | 3 | 1 | 2 | 107 | 157 | -50 |
|  הולנד | 3 | 3 | 0 | 3 | 84 | 183 | -99 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פולין | 51 – 32 | רומניה   |
|  צ'כוסלובקיה | 93 – 19 | הולנד   |
|  פולין | 40 – 23 | הולנד   |
|  רומניה | 25 – 64 | צ'כוסלובקיה   |
|  הולנד | 42 – 50 | רומניה   |
|  צ'כוסלובקיה | 51 – 17 | פולין   |
שלב מוקדם > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 4 | 2 | 2 | 0 | 112 | 44 | 68 |
|  הונגריה | 3 | 2 | 1 | 1 | 83 | 89 | -6 |
|  יוגוסלביה | 2 | 2 | 0 | 2 | 38 | 100 | -62 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 50 – 11 | יוגוסלביה   |
|  ברית המועצות | 62 – 33 | הונגריה   |
|  יוגוסלביה | 27 – 50 | הונגריה   |
שלב מוקדם > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | 4 | 2 | 2 | 0 | 167 | 38 | 129 |
|  בולגריה | 3 | 2 | 1 | 1 | 88 | 80 | 8 |
|  אוסטריה | 2 | 2 | 0 | 2 | 19 | 156 | -137 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בולגריה | 56 – 13 | אוסטריה   |
|  צרפת | 100 – 6 | אוסטריה   |
|  צרפת | 67 – 32 | בולגריה   |
שלב מוקדם > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מצרים | 6 | 3 | 3 | 0 | 193 | 92 | 101 |
|  בלגיה | 5 | 3 | 2 | 1 | 183 | 78 | 105 |
|  איטליה | 4 | 3 | 1 | 2 | 119 | 92 | 27 |
|  אלבניה | 3 | 3 | 0 | 3 | 45 | 278 | -233 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איטליה | 60 – 15 | אלבניה   |
|  בלגיה | 35 – 46 | מצרים   |
|  בלגיה | 114 – 11 | אלבניה   |
|  מצרים | 43 – 38 | איטליה   |
|  אלבניה | 19 – 104 | מצרים   |
|  איטליה | 21 – 34 | בלגיה   |
שלב חצי הגמר > מקומות 1–8 > בית 1

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צ'כוסלובקיה | 6 | 3 | 3 | 0 | 116 | 99 | 17 |
|  בלגיה | 5 | 3 | 2 | 1 | 86 | 85 | 1 |
|  צרפת | 4 | 3 | 1 | 2 | 93 | 100 | -7 |
|  הונגריה | 3 | 3 | 0 | 3 | 116 | 127 | -11 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הונגריה | 48 – 52 | צ'כוסלובקיה   |
|  צרפת | 26 – 27 | בלגיה   |
|  בלגיה | 30 – 27 | הונגריה   |
|  צרפת | 22 – 32 | צ'כוסלובקיה   |
|  הונגריה | 41 – 45 | צרפת   |
|  צ'כוסלובקיה | 32 – 29 | בלגיה   |
שלב חצי הגמר > מקומות 1–8 > בית 2

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 6 | 3 | 3 | 0 | 137 | 74 | 63 |
|  מצרים | 5 | 3 | 2 | 1 | 135 | 112 | 23 |
|  פולין | 4 | 3 | 1 | 2 | 78 | 115 | -37 |
|  בולגריה | 3 | 3 | 0 | 3 | 89 | 138 | -49 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פולין | 28 – 52 | מצרים   |
|  ברית המועצות | 55 – 24 | בולגריה   |
|  ברית המועצות | 46 – 32 | מצרים   |
|  בולגריה | 27 – 32 | פולין   |
|  מצרים | 51 – 38 | בולגריה   |
|  פולין | 18 – 36 | ברית המועצות   |
שלב חצי הגמר > מקומות 9–14 > בית 3

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רומניה | 4 | 2 | 2 | 0 | 142 | 42 | 100 |
|  אוסטריה | 3 | 2 | 1 | 1 | 67 | 96 | -29 |
|  אלבניה | 2 | 2 | 0 | 2 | 46 | 117 | -71 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | 23 – 69 | רומניה   |
|  אלבניה | 19 – 73 | רומניה   |
|  אלבניה | 27 – 44 | אוסטריה   |
שלב חצי הגמר > מקומות 9–14 > בית 4

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | 3 | 2 | 1 | 1 | 93 | 72 | 21 |
|  הולנד | 3 | 2 | 1 | 1 | 65 | 66 | -1 |
|  יוגוסלביה | 3 | 2 | 1 | 1 | 65 | 85 | -20 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איטליה | 59 – 33 | יוגוסלביה   |
|  איטליה | 34 – 39 | הולנד   |
|  יוגוסלביה | 32 – 26 | הולנד   |
שלב הגמר > מקום 13

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  יוגוסלביה | 90–13 |  אלבניה |  |
שלב הגמר > מקום 11

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  הולנד | 54–33 |  אוסטריה |  |
שלב הגמר > מקום 9

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  איטליה | 55–39 |  רומניה |  |
שלב הגמר > מקום 7

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  הונגריה | 59–29 |  בולגריה |  |
שלב הגמר > מקום 5

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  צרפת | 62–29 |  פולין |  |
שלב הגמר > מקום 3

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  מצרים | 50–48 |  בלגיה |  |
שלב הגמר > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  ברית המועצות | 56–37 |  צ'כוסלובקיה |  |
אסקישהיר (כדורסל)

אסקישהיר (בטורקית: Eskişehir Basket) היה מועדון כדורסל טורקי מהעיר אסקישהיר, שהתמודד בליגת העל הטורקית במשך שבע עונות.
האולם הביתי של המועדון היה אולם הספורט של אוניברסיטת אנאדולו שמכיל 5000 מקומות ישיבה.
המועדון הוקם בשנת 2006. ביולי 2018 המועדון פרש מליגת העל הטורקית ולאחר מכן הוא נסגר.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 2006 בשם אולין גנצ'יליק (Olin Gençlik) הוא שיחק במשך שתי עונות הראשונות שלו בליגה האזורית . ב-2008 עלה המועדון לליגה השנייה. בעונת 2009–2008, העונה הראשונה של המועדון בליגה השנייה המועדון סיים במקום החמישי.
בסיום עונת 10–2009 העפיל המועדון לראשונה לליגה הבכירה. לפני ההתחלה של עונת 11–2010 שינה המועדון את שמו לאולין אדירנה (Olin Edirne) בעונה הזו סיים המועדון במקום השביעי בליגה, בנוסף באותה העונה הגיע המועדון עד לרבע גמר הגביע הטורקי, ולרבע גמר הפלייאוף.
ההופעה האירופאית היחידה של הקבוצה הייתה בעונה בעונת 12–2011 במסגרת היורוצ'לנג' בו היא הודחה בשלב הבתים.
במשך שלוש עונות (2011-12, 2012-13 ו-14–2013) הקבוצה סיימה במקום ה-14 (כאשר המקום ה-15 וה-16 ירדו ליגה) ונשארה בליגה. בעקבות הפסקת התמיכה של אדירנה במועדון, הקבוצה עברה לשחק בעיר אסקישהיר והמועדון שינה את שמו לפני עונת 15–2014. בעונה הזו הקבוצה סיימה במקום ה-15 וירדה לליגת המשנה הטורקית. הקבוצה שיחקה שתי עונות בליגה המשנה וחזרה לליגת העל הטורקית בעונת 18–2017 שבה סיימה במקום השביעי. ב-13 ביולי 2018 המועדון פרש מליגת העל הטורקית.
הערות שוליים

↑  "Eskisehir withdraws from Basketball Champions League and Turkish BSL League - Eurohoops". 12 ביולי 2018. נבדק ב-13 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
אן חיאנג

| --- | --- |

 לידה:  1243 קוריאה, שושלת קוריאו 
 פטירה:  1306 (בגיל 63 בערך) 
 השקפה דתית:  קונפוציאניזם 
 עיסוק:  פילוסוף, סופר 
 מדינה:  שושלת קוריאו 
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
אן חיאנג (בקוריאנית: 안향; ‏ 1243 – 1306) היה מלומד קונפוציאני מוביל. נולד ביאנגג'ו במה שהיום הוא קוריאה הדרומית ונחשב לאבי הנאו-קונפוציאניזם בקוריאה. הוא הציג את תורת הקונפוציאניזם פרי שושלת סונג לממלכת גוגוריו. אן חיאנג ביקר בסין, וחזר עם עבודות כגון צ'ו צו שו והביא איתו העתקים ודיוקנים של קונפוציוס וג'ו שי כדי שאלה ישמשו להחייאה מחדש של הקונפוציאניזם. שאיפתו העיקרית הייתה להחליף את הבודהיזם ששלט עד תקופתו בקוריאה בקונפוציאניזם. ב-1304 הוא הקים את המקדש הקונפוציאני מנמיו.
לכבוד חיאנג נבנה פסל בגבעת נונסאן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n84163390  VIAF: 8793650   WorldCat (עם VIAF): 8793650 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמיר קרטס

| --- | --- |

 לידה:  אפריל 1964 
 פטירה:  1 בינואר 2018 (בגיל 53) 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1991–2018 (כ־27 שנים)
 שפה מועדפת:  עברית 
 
אמיר קרטס (אפריל 1964 – 1 בינואר 2018) היה זמר, נגן וכותב שירים ישראלי.
ביוגרפיה

בשנת 1991 הקים קרטס את להקת רעש עם עודד פרח ורע מוכיח, ובהמשך הצטרף ללהקה ג'וני שועלי. בשנת 1994 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה "רעש רק רעש. ק.". את מרבית השירים באלבום כתב ושר קרטס, אך השירים שהתפרסמו היו בעיקר אלה שכתב שועלי, בייחוד "לעיתים". ההשמעות הרבות של "לעיתים" לא סייעו להצלחת האלבום, ונמכרו ממנו כ־5000 עותקים בלבד, אך הוא זכה לשבחים רבים מהמבקרים ונחשב לאחד האלבומים הטובים ברוק העברי.
ב-1995 השתתף עם כל חברי להקת רעש בנגינה באלבום "האלף ואחד", אלבומו הראשון של שועלי. ב-1996 יצא האלבום השני של רעש, "תמימות", שנכתב והושר כמעט כולו על ידי קרטס. גם האלבום הזה זכה לביקורות טובות אבל למכירות מועטות ביותר. באותה שנה השתתף בנגינה באלבומה של יעל לוי "שוך הסערה".
באמצע שנות התשעים עזב קרטס את תל אביב ועבר למושב עזוז שעל גבול מצרים. בעזוז המשיך קרטס את העיסוק במוזיקה, כשהקים אולפן הקלטות, "עזוזה ספייס זלמה", והחל לתת שיעורים.
רעש וקרטס הופיעו מעט מאוד עד 2002, אך ב־1998 ניגנו כל חברי הלהקה באלבום הבכורה של זמר הרוק החסידי החוזר בתשובה עדי רן.
בשנת 2000 יצא האלבום השלישי של רעש, "אני זה לא אתה". אף שהאלבום נשמע כמו יצירה של להקה מגובשת ושוויונית, שבה ניתנה הזדמנות לכל החברים לנגן את יצירותיהם, הלהקה התפרקה עוד לפני יציאתו למדפים.
בשנת 2002 חזרו רעש לבמה בהופעה החגיגית לציון שלוש-עשרה שנים ("בר מצווה") לחברת התקליטים נענע דיסק, אך הדבר לא הוביל לאיחוד הלהקה או להקלטת אלבומים חדשים בשם "רעש".
האלבום הראשון של קרטס, "ים צהוב", יצא בשנת 2003. העבודה על האלבום החלה כבר ב-1997, כשקרטס כותב את כל השירים. בהקלטות השתתפו מוזיקאים רבים, חלקם חבריו מתל אביב כמו ג'וני שועלי ואסף אמדורסקי, וחלקם תלמידיו לשעבר, מוזיקאים צעירים מן הנגב. "אופנה זה לא דבר ששייך לחיים שלי ולמוזיקה שאני מייצר", הסביר קרטס בקומוניקט לאלבום, שהוגדר כאלבום מסע לחיפוש אחר מקורות השראה.
קרטס נפטר ב-1 בינואר 2018 ממחלת הסרטן בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו דינה ושלושה ילדים.
דיסקוגרפיה

ים צהוב (2003)
אנה רוסינלי

| --- | --- |
אנה רוסינלי באירוויזיון 2011
אנה רוסינלי באירוויזיון 2011
 לידה:  20 באפריל 1987 (בת 37) בזל, שווייץ 
 מקום הקמה:  בזל 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 עיסוק:  זמרת, כותבת שירים
 סוגה:  פופ, פופ-סול
 www.annarossinellimusic.com
 
אנה רוסינלי (באיטלקית: Anna Rossinelli; נולדה ב-20 באפריל 1987 בבזל) היא זמרת וכותבת שירים שווייצרית. רוסינלי שרה בסגנון הפופ-סול (Pop-Soul) במסגרת להקה הנושאת את שמה.
באירוויזיון 2011

ב-11 בדצמבר 2010 זכתה בגמר של תחרות קדם-האירוויזיון השווייצרית (בגרמנית: Die grosse Entscheidungs Show) עם השיר "מאוהבת לזמן-מה" (באנגלית: In Love for a While), שנכתב על ידי דוויד קליין. בהמשך לזכייתהּ בקדם, ייצגה את שווייץ באירוויזיון 2011 שנערך בדיסלדורף שבגרמניה. ב-10 במאי 2011 השתתפה בחצי הגמר הראשון של התחרות וזיכתה את מדינתהּ בעלייה לשלב הגמר, לראשונה מאז 2006. השיר הגיע למקום האחרון בתחרות, אך במצעדי הפזמונים בשווייץ הגיע למקום השמיני.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Bon Voyage - 2011
Marylou - 2013
Marylou Two - 2014
Takes Two to Tango - 2015
White Garden - 2019
דיסקוגרפיה > סינגלים

2011: "מאוהבת לזמן-מה" (באנגלית: In Love for a While), מתוך האלבום Bon Voyage
2011: "ג'וקר" (באנגלית "Joker"), מתוך האלבום Bon Voyage (אנ)
2012: "See What You've Done" מתוך האלבום Bon Voyage
2013: "לעזוב" (באנגלית "Let It Go"), מתוך האלבום Marylou (אנ)
2014: "לזרוח באור" (באנגלית "Shine in the Light"), מתוך האלבום Marylou Two (אנ)
2015: "בנג בנג בנג" (באנגלית "Bang Bang Bang"), מתוך האלבום Takes Two to Tango
2018: "Hold Your Head Up" מתוך האלבום White Garden
הערות שוליים

↑  "Band". אורכב מ-המקור ב-2011-06-16. נבדק ב-4 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Escudero, Victor. "Switzerland has chosen Anna Rossinelli". European Broadcasting Union. נבדק ב-11 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "First Semi-Final: The qualifiers and their Final starting positions!". European Broadcasting Union. נבדק ב-11 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Swiss Charts portal".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1179195140  MusicBrainz: 15eff7ce-a3d1-4ed9-ba31-5dde8e9034aa  RERO: 02-A024544368  VIAF: 2208155191925382440005   WorldCat (עם VIAF): 2208155191925382440005 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.