stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וולפרם פון ריכטהופן
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש כמפקד קורפוס האוויר השמיני, במהלך המערכה בפולין. ריכטהופן הוא האחראי על הפצצתה של ורשה מהאוויר במהלך המלחמה.
במהלך המערכה על צרפת סייעו כוחות קורפוס האוויר השמיני, שהיו מורכבים ממפציצי הצלילה יונקרס Ju 87, בכיבושה של בלגיה על ידי הארמייה השישית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו ובמבקע בסדאן שביצעה "פאנצרגרופא קלייסט" בפיקודו של אוואלד פון קלייסט. במהלך הקרב על בריטניה נטל הקורפוס חלק בניסיון הכושל להשמיד את ה-RAF.
באפריל 1941 נשלח קורפוס האוויר השמיני לסייע לכוחות הגרמנים הפולשים ליוון במהלך שהביא לסיום מלחמת איטליה–יוון, ולכיבוש יוון על ידי הגרמנים. על הצלחתו במבצע זה זכה בעיטור "צלב האבירים לצלב הברזל עם עלי אלון". לאחר המערכה בבלקן מונה ריכטהופן למפקד צי האוויר השני (Luftflotte 2), יחידה המקבילה מבחינת סדרי הגודל לארמייה בצבאות היבשה.
ב-22 ביוני 1941 יצא הוורמאכט למבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות. ריכטהופן העניק לכוחות הקרקע סיוע צמוד, שהתברר כיקר ערך במהלך המתקפה הגרמנית ומתקפת הנגד הסובייטית בקרב על מוסקבה. בפברואר 1942 קודם לדרגת גנרל-אוברסט. במאי וביוני 1942 העניק קורפוס האוויר השמיני, שהיה חלק מצי האוויר השני עליו פיקד, סיוע לגנרל אריך פון מאנשטיין במערכה בקרים ובמצור על סבסטופול.
בסוף יוני 1942 מונה ריכטהופן למפקד צי האוויר הרביעי, שסייע לקבוצת ארמיות דרום בהתקדמותה לעבר סטלינגרד והקווקז. כאשר כותרה הארמייה השישית שבפיקודו של פרידריך פאולוס בחורף של אותה השנה, בקרב סטלינגרד, הבטיח מפקד הלופטוואפה, הרמן גרינג להיטלר כי הלופטוואפה תוכל לספק לנצורים את כל צורכיהם מן האוויר במסגרת הרכבת האווירית לסטלינגרד. היה זה גורם חשוב בהכרעתו של היטלר שלא להענות לדרישות פאולוס לפרוץ את המצור ולסגת מהעיר. אך הבטחה זו הייתה נמהרת וחסרת בסיס. כל מאמציו של ריכטהופן ליצור רכבת אווירית של אספקה, הניבו אך משלוח של 8,300 טונות של אספקה במהלך 72 יום. לא הייתה זו כמות הקרובה להספיק לצורכי הצבא הנצור. במהלך הניסיון איבד צי האוויר הרביעי כ-500 מטוסים ואלף אנשי צוות.
ב-16 בפברואר 1943 העניק היטלר לריכטהופן דרגת גנרלפלדמרשל, ובכך היה לאחד משישה קצינים בלבד בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה שנשאו דרגה זו (האחרים הם הרמן גרינג, אלברט קסלרינג, הוגו שפרלה, ארהרד מילך ורוברט ריטר פון גריים).
ב-1944 נאלץ ריכטהופן לפרוש מהשירות הצבאי בשל בעיות בריאות. לאחר המלחמה נתפס בידי הצבא האמריקאי, ונלקח בשבי. בהיותו בשבי מת מגידול במוחו.
וולפרם סיברס

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1905 הילדסהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הוצאה להורג:  2 ביוני 1948 (בגיל 42) כלא לנדסברג, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 מעסיק:  המטה האישי של הרייכספיהרר אס אס, מועצת המחקר של הרייך, אננארבה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
וולפרם סיברס (Wolfram Sievers) נולד ב-10 ביולי 1905 בהילדסהיים והוצא להורג ב-2 ביוני 1948. היה המזכיר הכללי של חברת  אננארבה בין 1935-1945 ופושע מלחמה נאצי.
ביוגרפיה

סיברס נולד ב-1905 בהילדסהיים, גרמניה. אביו היה מוזיקאי בכנסייה הפרוטסטנטית ואף הוא סומן כמוזיקאי מחונן. סיברס הורחק מבית הספר לאחר שהתגלה שהיה חבר פעיל ב Deutschvölkischer Schutz- und Trutzbund, האגודה האנטישמית הגדולה והמשמעותית ביותר בגרמניה של אחרי מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן, החל סיברס את לימודיו בהיסטוריה, פילוסופיה וחקר דתות באוניברסיטה הטכנית בשטוטגרט תוך כדי עבודתו כמוכר ספרים. ב-1929 הצטרף למפלגה הנאצית. וב-1933 הוא מונה למנהל המחקר של שמורת הטבע אקסטרנשטיינה ביער טויטובורג ולראש המשלחת של אננארבה לבוסלן, שוודיה. ב-1935, הצטרף סיברס לאס אס ומונה למזכיר הראשי והמנהל בפועל של חברת אננארבה על ידי הימלר, עד סופה של המלחמה התקדם סיברס לדרגת אס אס-קולונל, אחת הדרגות הבכירות בארגון.
מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי-אירופה, עבד במחנה הריכוז דכאו יחד עם אוגוסט הירט ורודולף ברנדט בתחום הניסויים בבני אדם, במסגרת זו, סייע במחקר על 112 אסירים יהודים, אשר נבחרו, צולמו, נמדדו והוצאו להורג. שלדי היהודים נועדו להשלים את אוסף השלדים באוניברסיטת הרייך בשטרסבורג, צרפת. מחקר זה ידוע כאוסף השלדים היהודי. מעשי הרצח בוצעו במחנה מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף. ב-1943 סיברס הקים, בהוראתו של הימלר, את המכון למחקר מדעי צבאי ומונה למנהל המכון. במכון הוקמו שתי מחלקות שנוהלו על ידי זיגמונד ראזכר ואוגוסט הירט, המכון מומן על ידי הואפן אס אס וביצע ניסויים נרחבים בבני אדם במחנות דכאו ונאצוויילר. הניסויים כללו: הכנסת אסירים לתאי ואקום על מנת לדמות תנאי טיסה בגבהים. הוצאת אסירים ערומים לקור במשך 14 שעות או השלכתם למי קרח על מנת למצוא את הדרך הטובה ביותר להבריא חיילים שקפאו בשדה הקרב. הניסויים כללו גם ירי על אסירים וקטיעת איבריהם כדי לבדוק יעילות חומר המזרז קרישת דם. כל הניסויים התנהלו במחנה דכאו בין החודשים יולי לספטמבר 1944, ישנן ידיעות על כך שסיברס ביקר במחנה ב-20 ביולי על מנת לפגוש את הרופאים שביצעו את הניסויים.
משפט והוצאה להורג

כוחות אמריקאים שפשטו על מטה אננארבה בוויסכנפלד מצאו מסמכים המקשרים את וולפרם סיברס לארגון. מסמכים אלו הפלילו למעשה את סיברס אשר נשפט במשפט הרופאים בגרמניה בתאריך ה-20 באוגוסט 1947, להגנתו, סיברס טען שסייע לארגון מחתרת נגד השלטון הנאצי עוד החל מ-1929, טענה זו אף נתמכה יותר מאוחר על ידי פרידריך היילסכר, שהיה חבר באחד מארגוני המחתרת הגרמנים. למרות זאת, סיברס נמצא אשם כפושע מלחמה וכמבצע פשעים כנגד האנושות. סיברס הואשם בחלקו באוסף השלדים היהודים וכמו כן בסיועו לניסויים בבני אדם במחנות דכאו ונאצויילר. במהלך המשפט, סיברס כונה על ידי אחד העיתונאים במשפט כ"כחול הזקן הנאצי" בגלל "זקנו העבה והשחור כדיו". הוא הוצא להורג בתלייה בתאריך ה-2 ביוני 1948 בכלא לנדסברג.
ראו גם

ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים
זולטאן גרה

זוֹלטַאן גֶרָה (בהונגרית: Zoltán Gera, נולד ב-22 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

גרה התחיל את הקריירה שלו בהרקאני במדיה רשם דקות משחק לראשונה בגיל 17. בקיץ 1997 חתם בפצ'י ל-3 שנים במדיה רשם 71 הופעות ו-14 שערים. ב-1 ביולי 2000 חתם בפרנצווארוש עימה זכה ב-2 אליפויות, שני גביעים ופעם אחת בסופר קאפ ההונגרי.
ב-30 ביולי 2004 חתם ל-3 שנים בוסט ברומיץ' אלביון תמורת 1.5 מיליון פאונד. ב-14 באוגוסט 2004 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג במשחק הליגה נגד בלקברן רוברס. ב-25 באוגוסט 2004 פתח לראשונה בהרכב הקבוצה במשחק נגד טוטנהאם הוטספר, ובמשחק זה אף כבש את שער הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1. בתום העונה הבקיע 6 שערים והיה השחקן היחיד במועדון ששיחק בכל משחקי הקבוצה. בנובמבר 2005 עבר ניתוח בקע ונעדר מרוב משחקי הקבוצה. לאחר שהקבוצה ירדה ליגה, חזר גרה להרכב המועדון והיה חלק משמעותי בחזרה של המועדון לפרמייר ליג.
ב-11 ביוני 2008 חתם בפולהאם אליה הגיע בהעברה חופשית. גרה ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה הראשון של העונה נגד האל סיטי. את שער הבכורה שלו הבקיע בניצחון 0-2 נגד מנצ'סטר יונייטד. בעונת 2009/2010 גרה היה חלק מהרכב הקבוצה שהגיעה לגמר הליגה האירופית לראשונה בתולדותיה כאשר גרה היה איש המשחק בניצחון 1-4 נגד יובנטוס ואף הבקיע את שער הניצחון נגד המבורג בשלב חצי הגמר. בעונה זו נבחר לשחקן העונה על ידי אוהדי המועדון. למרות זאת בעונה שלאחר מכן, איבד את מקומו בהרכב והוא עלה לרוב מהספסל ובתום העונה סיים את דרכו במועדון לאחר שסיים את חוזהו.
ב-2 באוגוסט 2011 חזר גרה לווסט ברומיץ' אלביון כאשר חתם לשנתיים. ב-5 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בברומיץ', אך כעבור שלושה שבועות נפצע וגמר את העונה. בתחילת עונת 2012/2013 חזר למגרשים במשחק הליגה נגד ליברפול. ב-8 בינואר 2013 נפצע בברכו במשחק הליגה נגד קווינס פארק ריינג'רס וגמר את העונה.
בקיץ 2014 חזר גרה לפרנצווארוש והיה שותף לזכייתה בגביע ההונגרי בעונתו הראשונה בקבוצה בקדנציה זו ובדאבל עונה לאחר מכן.
ב-28 ביוני 2018 גרה הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בין-לאומית

ב-13 בפברואר 2002 גרה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בהפסד 2-1 לשווייץ. ב-16 באוקטובר 2002 הבקיע את שלושת שעריו הראשונים בזירה הבין-לאומית בניצחון 0-3 נגד סן מרינו. ב-14 באוקטובר 2009 הודח מהרכב הנבחרת לאחר שאיחר להתכנסות לפני המשחק נגד דנמרק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. גרה בתגובה החליט לפרוש מהנבחרת. כמה חודשים לאחר מכן מונה שאנדור אגרווארי למאמן הנבחרת וגרה חזר לזירה הבינלאומית. ב-29 במרץ 2011 הבקיע צמד בתיקו 3-3 נגד הולנד באמסטרדם ארנה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
גרה זומן לסגל ההונגרי ליורו 2016, והבקיע את השער הראשון בתיקו 3-3 מול נבחרת פורטוגל, שסייע להונגריה לסיים במקום הראשון בשלב הבתים, באופן מפתיע. גרה והונגריה הודחו בשמינית הגמר לאחר תבוסה 4-0 לנבחרת בלגיה.
תארים

ליגת העל ההונגרית: 2000/2001, 2003/2004, 2015/2016
הגביע ההונגרי: 2002/2003, 2003/2004, 2014/2015, 2015/2016
פוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2007/2008
הכדורגלן ההונגרי של השנה: 2004, 2005
כדורגלן העונה של פולהאם: 2009/2010
וולפרם ווטקה

וולפרם ווטקה (בגרמנית: Wolfram Wuttke, נולד ב-17 בנובמבר 1961 בקסטרופ ראוקסל שגרמניה המערבית, נפטר ב-1 במרץ 2015 בלונן שבגרמניה) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת הקשר.
ווטקה שיחק בשאלקה 04, בורוסיה מנשנגלדבך, המבורג, אספניול ופ.צ. זארבריקן, אך עיקר הצלחתו היה בקייזרסלאוטרן, עמה זכה בגביע הגרמני בעונת 1989/90. ווטקה ערך ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, ונכלל בסגל ליורו 1988. ווטקה זכה במדליית ארד עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית באולימפיאדת סיאול.
ווטקה נפטר בשנת 2015 ממחלת שחמת הכבד בגיל 53.
קריירת מועדונים

ווטקה שיחק כנער בשאלקה 04, ובאוקטובר 1979 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, בניצחון 3-0 על ורדר ברמן. עד לתום עונת 1979/90 ערך ווטקה 19 הופעות, והתחיל את עונת 1980/81 בשאלקה, ותפס מקום של קבע בהרכב. בפגרת החורף של עונה זו, עבר ווטקה לבורוסיה מנשנגלדבך, שם חבר ללותר מתאוס, קרסטן נילסן, ארמין פה והנס-גינטר ברונס בקישור של הקבוצה, וסיים את העונה עם הקבוצה במקום השישי בבונדסליגה. בעונת 1981/82 ערך ווטקה 32 הופעות במדי גלדבאך, והבקיע שישה שערי ליגה, וגלדבאך סיימה את העונה במקום השביעי.
את עונת 1982/83 החל ווטקה בגלדבאך, וחזר לשאלקה 04 בפגרת החורף של עונה זו. ווטקה ערך 16 הופעות בלבד בקדנציה השנייה שלו בשאלקה שארכה חצי עונה, אך הבקיע שבעה שערים, שלא עזרו לשאלקה, שנשרה בתום העונה אל הבונדסליגה השנייה. בתום העונה, חתם ווטקה בהמבורג, לאחר שהמנהל הספורטיבי של הקבוצה דאז, גינטר נצר, אמר עליו שהוא אחד הכישרונות הגדולים ביותר בכדורגל הגרמני באותה תקופה. ווטקה שיתף פעולה בקישור של המבורג עם פליקס מגאת, וולפגנג רולף, ג'ימי הארטוויג ודיטר שצשניידר. בעונתו הראשונה של ווטקה בהמבורג, 1983/84, הוא הבקיע שבעה שערים, וסייע לקבוצה לסיים במקום השני בבונדסליגה, כשהאליפות הייתה של שטוטגרט רק בגין הפרש שערים טוב יותר. גם בעונתו השנייה של ווטקה בהמבורג, 1984/85, הוא הבקיע שבעה שערים, והקבוצה סיימה במקום החמישי. את עונת 1985/86 החל ווטקה בהמבורג, אך עבר לאחר שישה משחקים לקייזרסלאוטרן, לאחר שהסתכסך עם מאמנו ארנסט האפל.
עד לתום עונת 1985/86, ערך ווטקה 18 הופעות במדי קייזרסלאוטרן, שסיימה במקום ה-11 בליגה. עונת 1986/87 הייתה טובה יותר הן עבור קייזרסלאוטרן שסיימה שביעית, והן עבור ווטקה, שנהנה מעונת שיא עם 14 הבקעות, כשהוא מהווה חלק מטריו התקפי שכלל גם את הראלד קוהר ופרנק הרטמן, שהבקיעו יחדיו 47 שערים. בשתי העונות הבאות קייזרסלאוטרן לא התברגה בצמרת, אך ווטקה הבקיע שבעה שערים בכל אחת מהעונות. בעונת 1989/90, שהייתה האחרונה של ווטקה בקייזרסלאוטרן, הוא מיעט מאוד לשחק וערך עשר הופעות בלבד. באותה עונה זכתה קייזרסלאוטרן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-2 בגמר על ורדר ברמן. ווטקה לא שותף בגמר זה, ושוחרר בתום העונה מקייזרסלאוטרן בגין התנהגות לא מקצועית, לדברי הקבוצה.
בקיץ 1990 חתם ווטקה באספניול הספרדית, ששיחקה אז בליגת המשנה הספרדית. ווטקה העפיל עם אספניול לליגת העל הספרדית בעונת 1990/91. ווטקה נשאר באספניול עונה נוספת, בה נשארה הקבוצה בליגה, והבקיע סך הכל 12 שערים ב-37 הופעות בשתי עונותיו באספניול. בקיץ 1992 חתם בפ.צ. זארבריקן, העולה החדשה לבונדסליגה, ושיחק שם עונה אחת, בה ערך 23 הופעות, אך לא הצליח למנוע את נשירת הקבוצה בחזרה אל הבונדסליגה השנייה. בתום עונת 1992/93 פרש ווטקה ממשחק פעיל בגיל 31 בגין שבר בכתף.
קריירה בינלאומית

ווטקה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה המערבית, וערך ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית הבוגרת. בשנת 1988 השתתף ווטקה בשני טורנירים בינלאומיים. הטורניר הראשון היה יורו 1988, בו נכלל ווטקה בסגל של נבחרת גרמניה המערבית. בניצחון 2-0 על נבחרת ספרד במחזור השלישי של שלב הבתים, נכנס ווטקה כמחליף בדקה ה-62 במקומו של פייר ליטבארסקי, וזו הייתה הופעתו היחידה של ווטקה בטורניר זה, בו הודחה גרמניה בחצי הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת הולנד. הטורניר השני היה אולימפיאדת סיאול, בה זכה ווטקה במדליית ארד ביחד עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית. ווטקה הבקיע בטורניר זה שער מול נבחרת סין האולימפית בניצחון 3-0 בשלב הבתים, ושער נוסף בניצחון 4-1 על נבחרת תוניסיה האולימפית, גם כן בשלב הבתים. ווטקה פתח בכל ששת משחקיה של גרמניה המערבית בטורניר זה, בו הפסידה גרמניה המערבית לנבחרת ברזיל האולימפית בבעיטות הכרעה בחצי הגמר, וניצחה את נבחרת איטליה האולימפית בקרב על מדליית הארד. סך הכל ערך ווטקה 11 הופעות והבקיע שישה שערים במדי הנבחרת האולימפית של גרמניה המערבית.
חיים אישיים

לאחר פרישתו התנסה ווטקה באימון, כאשר אימן בשנת 1994 את המועדון TUS הלטרן, ובשנת 2008 אימן ווטקה את המועדון TSV קריילזהיים. שני המועדונים שיחקו בליגות נמוכות.
בשנת 2015 סבל ווטקה מכשל איברים רב מערכתי, שנגרם כתוצאה ממחלת שחמת הכבד. ב-1 במרץ 2015 נפטר ווטקה מהמחלה בעיר לונן שבגרמניה.
תארים

עם קייזרסלאוטרן:
הגביע הגרמני:1989/90
עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית:
אולימפיאדת סיאול (1988): מדליית ארד
זולטאן ואגו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  26 בדצמבר 1892 פאסטו, הונגריה, הונגריה 
 פטירה:  2 בספטמבר 1976 (בגיל 83) 
 
זולטאן ואגו (במקור וייס, בהונגרית: Vágó Zoltán; פאסטו, 26 בדצמבר 1892 – 2 בספטמבר 1976) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי-הונגרי. אחיו הצעיר של אנטל ואגו (טוני) כדורגלן נבחרת הונגריה שנרצח בשואה.
קורות חיים > כדורגלן

זולטאן שיחק במועדון ההתעמלות טרזווארוש 15 משחקי ליגה בליגה הראשונה בהונגריה בין השנים 1910 ל־1913 ולאחר מכן תקופה קצרה במ.ט.ק. בודפשט. קריירת המשחק שלו כשחקן נקטעה על ידי מלחמת העולם הראשונה. כקצין מילואים הוצב בחזית האיטלקית, שם נורה בזרועו ונפצע קשה. חייו במגרשי הכדורגל המשיכו כמנהל ספורט וכמאמן.
קורות חיים > מאמן

ואגו אימן בשצ'צ'ין (אז גרמניה) משם עברה המשפחה לרואן שבצפון צרפת. בשנת 1936 הוא אימן חצי עונה את קבוצת הכדורגל של שלגוטריאן. בעונת 1936–1937 אימן את קבוצת הכדורגל סנט אטיין בצרפת. לאחר מלחמת העולם השנייה בין השנים 1945–1946 הוא אימן את קבוצת מ.ט.ק. בודפשט, איתה ניצח ב-18 משחקים מתוך 37, 6 תוצאות תיקו ו-13 הפסדים. לאחר מכן אימן קבוצות הונגריות קטנות יותר.
חיים אישיים

לאחר שאימן את קבוצת סנט אטיין הוא חזר עם משפחתו להונגריה. ואגו ורעייתו שרדו את השואה בגטו בודפשט. בתם ז'וזאנה עבדה באויפשט, אך גורשה תחילה לאושוויץ ולאחר מכן למאוטהאוזן, שם שוחררה ושרדה את השואה. בנם, קארוי, נשאר בצרפת התחתן ועבד כמהנדס כימיה. בשנת 1942 נשלח קארוי על ידי הנאצים למחנה הריכוז דראנסי שליד פריז. משם נשלח לסוביבור ואחר כך לאושוויץ, שם ניספה בשנת 1943.
לזולטאן משפחה בישראל מתגוררים בנתניה לשם משפחה וייס
הערות שוליים

↑  Azok a csodálatos Vágó (Weisz) fiúk (בהונגרית)
↑  "Vágó Zoltán profilja a magyarfutball.hu-n". magyarfutball.hu. 2019-05-24.
↑  "Vágó Zoltán profilja a nela.hu-n". nela.hu. 2019-05-24. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04.
זיתא ג'מעין

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,962 (2006)
 קואורדינטות:  32°08′00″N 35°11′00″E﻿ / ﻿32.133333333333°N 35.183333333333°E﻿ / 32.133333333333; 35.183333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) זיתא ג'מעין(למפת צפון השומרון רגילה) זיתא ג'מעין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זיתא ג'מעין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זיתא ג'מעין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
זיתא ג'מעין (בערבית: جمّاعين) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם בצפון יהודה ושומרון, הממוקם כ-16 קילומטר דרומית מערבית לשכם. הכפר ממוקם צפונית לג'מאעין, משם מקבל הכפר את שמו. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה התגוררו בכפר ב-2006 כ-1,962 תושבים.
הכפר גובל בג'מאעין ועסירה אל-קבלייה ממזרח, תל מצפון, דיר איסתיא ממערב, כיפל חארת', קירה וג'מאעין מדרום.
בזיתא ג'מעין נמצאו חרסים מתקופת הברונזה התיכונה, יחד עם חרסים מתקופות הברזל, הפרסית, ההלניסטית, הרומאית, הביזנטית, העבאסית, צלבנית, איובית, ממלוכית ועות'מאנית.
לפי רשומות המס של האימפריה העות'מאנית משנת 1596, האוכלוסייה כללה 26 משקי בית של מוסלמים. התושבים שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים, כוורות, שמן זית וסירופ ענבים, בנוסף על הכנסות מזדמנות ומס קבוע. בסך הכל תושבי הכפר שילמו כ-10,114 אקצ'ות.
במאות ה-18 וה-19, הייתה ג'מאעין בירתו של חבל הארץ "בילאד ג'מאעין", החופף במידה ניכרת את נחלת שבט אפרים המקראית. אזור זה היה על התפר שבין הרי יהודה והרי השומרון, והוא סבל מחוסר יציבות פוליטית עקב הגירת שבטים ותחרות מתמדת בין משפחות תקיפות על גביית מיסים בשם השלטונות העת'מאניים.
בשנת 1870 ויקטור גרן תיאר את זיתא ג'מעין כממוקם על גבעה נמוכה מזו של ג'מאעין. הכפר הוקף גם במטעים של עצי זית ותאנה, והכיל שמונה מאות תושבים. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 הכפר תואר כ"כפר אבן קטן, על קרקע גבוהה. הכפר עם בארות מים במערב, ומטעי זיתים."
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה האוכלוסייה כ-283 מוסלמים. מספר התושבים גדל במפקד 1931 ל-404 מוסלמים ונוצרי אחד שהתגוררו ב-113 בתים. בסקר הכפרים של 1945 אוכלוסיית זיתא ג'מעין מנתה 510 מוסלמים. שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 12,887 דונם. מתוך שטח זה 2,429 דונם נועדו למטעים וקרקע להשקיה, 4,277 לדגנים ואילו 43 דונם סווגו כשטחים בנויים.
מפקד האוכלוסין הירדני בשנת 1961 מצא 708 תושבים.
לאחר הסכמי אוסלו 99.7% מאדמות הכפר הוכרזו כשטח B, ואילו 0.3% כשטח C.
הערות שוליים

↑  Projected Mid -Year Population for Nablus Governorate by Locality 2004- 2006 Palestinian Central Bureau of Statistics
↑  Zeita Jamma’in Village Profile, ARIJ, p. 4
↑  Finkelstein et al, 1997, p. 496
↑  Dauphin, 1998, p. 805
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 131
↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 26.
↑  Guérin, 1875, p. 173
↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP II, p. 287
↑  Barron, 1923, Table IX, p. 25
↑  Mills, 1932, p. 66
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 19
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 61
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 108
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 158
↑  Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 25
↑  Zeita Jamma’in Village Profile, ARIJ, p. 16
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
היסטוריה של התעופה

היסטוריה של התעופה היא תחום הנפרש על פני למעלה מאלפיים שנה, החל מהמצאת העפיפון בסין כמה מאות לפני הספירה וכלה בכלי טיס מודרניים, כגון המטוס, החללית והרחפן.
רקע

חלומו של האדם להמריא אל על הוא חלום עתיק יומין שהחל להתגשם רק בעת החדשה והגיע לידי מימוש בחולות קיטי הוק ב-17 בדצמבר 1903. באותו יום, שנרשם לעד בספרי ההיסטוריה הצליח אורוויל רייט להמריא למשך 12 שניות במטוס אשר בנה עם אחיו וילבור. אותו תאריך חורפי של תחילת המאה ה-20 היה תחילתו של עידן התעופה הממונעת אך גם לאקורד הסיום של המרוץ לכיבוש השמיים שנמשך אלפי שנים והשתתפו בו אנשי חזון וממציאים לדורותיהם.
כלי התעופה הראשון הוא העפיפון שהומצא בסין במאה החמישית לפני הספירה. מאוחר יותר ובאופן בלתי תלוי התפתחו בספרד המוסלמית דאונים ומצנחים לשימוש צבאי גם כן. לאונרדו דה וינצ'י שירטט מספר דגמים של כלי תעופה, אך הוא לא ניסה לבנות בפועל אף אחד מהם.
היו אלה האחים מונגולפייה מצרפת שהצליחו להעלות כדור פורח מאויש לאוויר בשנת 1783. אותה טיסה בכדור הפורח נחשבת לפעם הראשונה בה הצליח האדם לעלות לאוויר במכונה שבנה, אך הכדור הפורח של האחים מונגולפייה היה קל מן האוויר והיה נתון לחסדי הרוח. לאחר מכן חיפשו ממציאי העולם דרך לשלוט בכלי הטיס במעופם. הראשון שהצליח בכך היה אוטו ליליינטל הגרמני שפיתח את עקרונות ההיגוי המשמשים מטוסים עד ימינו אנו והדגים אותם על דאון שבנה בשנת 1891. כעת כל שנותר הוא להוסיף לדאון מסוג זה מנוע ולהמריא סוף סוף במכונה הנתונה לשליטתו המוחלטת של הטייס. אוטו ליליינטל עמל לילות כימים על בנייתו של דאון ממונע, אך באחת מטיסותיו דאונו התרסק וליליינטל לא זכה לראות את חלומו מתגשם. חלומו של ליליינטל ושל רבים אחרים הוגשם בידי האחים רייט בשנת 1903 כאשר הם המריאו בדאון ממונע במנוע בוכנה אותו בנו בעצמם.
לאחר שנבנה המטוס הראשון המטוסים הבאים אחריו התפתחו בקצב מסחרר, עד שבשנות ה-40 היה ברור כי מנוע הבוכנה היה חלש מדי וכוחו לא עמד בציפיות. הפתרון נמצא בדמות מנוע הסילון שהמצאתו מסמנת את ראשית עידן התעופה הממונעת המודרנית.
כיום, מטוסי סילון מקשרים בין כל קצווי תבל במהירויות העולות לעיתים על מהירות הקול ונראה כי כמעט ולא מתקבל על הדעת לתאר עולם בלעדיהם. אך מה שעוד פחות מתקבל על הדעת הוא שמטוסי סילון אלה התפתחו מהמטוס הקטן והשברירי של האחים רייט.
ראשית הדרך

כמיהתו של האדם לטוס באה לו כנראה בעקבות ההתבוננות בציפורים והרצון לחקותן. הדוגמה המוכרת ביותר לניסיונות אלה היא כנראה הסיפור על דדאלוס ואיקארוס מהמיתולוגיה היוונית בו דדאלוס בנה לעצמו כנפיים מנוצות ושעווה ועף בהצלחה בסיוען. ניסיונו של האדם לעוף כמו ציפור לעומת זאת נכשל פעם אחר פעם, אך הניסיונות לבנות כנפיים ולקפוץ איתן ממגדלים נמשכו עד למאה השבע-עשרה.
ראשית הדרך > עפיפונים מוקדמים

עפיפונים שימשו לפני כ-2,800 שנה בסין. יש חוקרים הגורסים כי עפיפונים העשויים מעלים הוטסו הרבה יותר מוקדם במה שמכונה כיום סולאווסי, בהתבסס על פירושם לציורי מערות באי מונא מול סולאווסי. בשנת 549 תועד עפיפון נייר אשר שימש לאיתות לכוחות חילוץ, ומקורות סיניים מימי הביניים מציגים שימושים בעפיפונים למדידת מרחקים, בדיקת רוח, ולהרמת תצפיתנים ולאיתות במבצעים צבאיים.
לפי ההיסטוריון של המדע ג'וזף נידהם, כבר במאה ה-3 לפני הספירה היו ידועות בסין עששיות נייר המרחפות בעזרת אוויר חם. כמה מאות שנים לאחר מכן, הגנרל זוג'ה ליאנג השתמש בעששיות לצורך הטלת מורא על האויב. הבלון, שזכה לכינוי "הפנס של קונגמינג", ריחף כשמתחתיו דלקה תמידית מנורת שמן שתפקידה היה לחמם את האוויר. האויב שראה מעליו באוויר מעין כדור אור מרחף היה משוכנע כי כוחות עליונים באו לעזרת הסינים.
הידיעות אודות השימוש בעפיפונים הגיעו לאירופה על ידי מרקו פולו לקראת סוף המאה ה-13, אך העפיפונים הראשונים הגיעו מיפן ומלזיה בידי ספנים רק במאות ה-16 וה-17. אף על פי שבתחילה הם נחשבו כקוריוז בלבד, במאות ה-18 וה-19 עפיפונים שימשו כאמצעי למחקר מדעי.
ראשית הדרך > דאונים ודגמים מונעים

ב-425 לפנה"ס בנה הפילוסוף היווני ארכיטס את כלי הטיס הבלתי מאויש הראשון בכל הזמנים – ציפור מכנית שאת האנרגיה להנעת כנפיה סיפק מכניזם בעל קפיץ שהיה מותקן בקיבתה. הציפור עפה למרחק 200 מטר בערך, ולאחר שכל האנרגיה בקפיץ נוצלה היא נפלה לקרקע. בתקופת הרנסאנס, שורטטו סקיצות כלי הטיס הרבות ביותר על ידי לאונרדו דה וינצ'י לאחר שעות רבות של התבוננות בציפורים. הוא תכנן מספר דגמים של מסוקים הממריאים אנכית ומטוסים שהיו אמורים לטוס תוך נפנוף בכנפיהם. רוב דגמיו של דה וינצ'י לא היו מעשיים, אך דגם אחד נבנה בסוף המאה ה-20 וביצע טיסה מוצלחת.
הניסיונות המוקדמים ביותר עם דאונים היו בספרד של עבאס אבן פירנאס בן המאה ה-9 ושל הנזיר האנגלי אילמר ממלמסברי בן המאה ה-11. ניסיונות אלו הסתיימו בכישלון. עבאס בנה דאונים בתמיכתו של האמיר עבד אל-רחמן השני. באחת הפעמים הוא בנה דאון מבד המתוח על קורות עץ והוסיף לו מכשיר דמוי מטרייה. כאשר ניסה את הדאון שבנה וקפץ מצריח של מסגד, מיאן הדאון לרחף והמכשיר דמוי המטרייה נפתח והאט את נפילתו של איבן פירנאס בצניחה המוצלחת המתועדת הראשונה.