stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מילון עולמי לעברית מדוברת

חלקו העליון של עמוד מתוך המילון
מילון עולמי לעברית מדוברת הוא מילון לסלנג עברי מאת דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה, שראה אור בהוצאת א. לוין אפשטיין בשנת 1972 (המילה "עולמי" בשמו של המילון איננה במשמעות התקנית שלה, אלא במשמעות הסלנג: "עצום! גדול מאוד! נפלא! מצוין!", כהגדרתה במילון).
חלוקת העבודה בין שני מחבריו של המילון מוצגת בסוף ההקדמה שלו:
מי עשה מה? ובכן הגברת בן-יהודה אחראית לתחום הלשוני במילון ולהגדרת הערכים, ואילו מר בן-אמוץ אחראי למובאות המדגימות את מקום המילה והביטוי בשפה המדוברת, לבחירת החומר הגרפי ותאורו, לחוסר הרצינות ולברדק הכללי. שניהם אחראים במידה שווה לששת אלפים הממזרים (בערך) המכונסים כאן.
המילון יצא לאור בשנת תשל"ב-1972, ובמרוצת העשור שלאחר מכן הופיע בכעשר מהדורות. בשנת תשמ"ב-1982 יצא בהוצאת זמורה-ביתן כרך המשך: "מילון אחול-מניוקי לעברית מדוברת", ובו אוסף נרחב נוסף של מונחי סלנג עבריים.
המילון בנוי במבנה המקובל, כלומר מציג את המונחים בסדר אלפביתי, שמו של כל מונח כתוב בניקוד מלא (משימה לא פשוטה ברבים מהמונחים), ולאחריו באות ההגדרה ודוגמאות להמחשתה. בשולי המילון מופיעים איורים, אך שלא כמקובל, האיור אינו סמוך להגדרה המתאימה, אלא מהווה הגדרה ויזואלית עצמאית (לעיתים קיימת הגדרה מקבילה במקום אחר במילון, ופעמים רבות הכיתוב מתחת לאיור הוא האזכור היחיד במילון למושג זה). המילון, ובמיוחד הדוגמאות העסיסיות והאיורים המלווים בכיתובים שנונים, מהווה שילוב חינני של מילון רציני עם הומור.
על הקריטריון שהנחה אותם בבחירת ערכים כתבו המחברים בהקדמתם:
רק ערכים, שעל קיומם דה-פקטו אנו מוכנים להעיד בשבועה, זכו מצידנו להכרה דה-יורה. ובכל זאת, כדי לחזק את עדותנו ולהוציא מלב הקוראים את החשד שמילון זה הוא יצירתם הפרטית של העורכים, כללנו בו שפע של עדויות נוספות מתוך השירה, הספרות והעיתונות העברית.
"מילון עולמי לעברית מדוברת" לא היה מילון סלנג עברי ראשון - קדם לו "מילון הסלנג הישראלי", בעריכת רפאל ספן, שיצא לאור בשנת 1965. אף על פי כן, "מילון עולמי לעברית מדוברת" היווה פריצת דרך בתחום זה, משום שמילונו של ספן זכה לתפוצה מצומצמת, ואילו מילונם של בן אמוץ ובן יהודה זכה לתפוצה רחבה ביותר.
לקריאה נוספת

'המילון לעברית מדוברת: ראיון עם נתיבה בן-יהודה על עבודתה עם דן בן אמוץ', לשון ועברית (כתב עת לענייני לשון, שפות והלשון העברית) 1 (1990), 21–26.
מועצת הנשיאות (לוב)

| --- | --- |
 תחום שיפוט:  לוב 
 ייסוד המשרה:  12 במרץ 2016 
 www.pm.gov.ly
 
חותמת מועצת הנשיאות
מועצת הנשיאות או המועצה הנשיאותית (בערבית: المجلس الرئاسي) הוא גוף שהוקם על פי תנאי ההסכם הפוליטי בלוב שנחתם ב-17 בדצמבר 2015. המועצה ממלאת את תפקידיו של ראש מדינת לוב והיא צריכה לקחת את הפיקוד על הכוחות המזוינים. ההסכם אושר פה אחד על ידי מועצת הביטחון של האו"ם שקיבלה בברכה את הקמת מועצת הנשיאות והכירה בכך שממשלת ההסכמה הלאומית היא הממשלה המבצעת הלגיטימית היחידה של לוב, זאת על רקע מלחמת האזרחים השנייה בלוב.
היסטוריה

בין 2014 למרץ 2021, שתי ממשלות, אחת בטריפולי ואחת בטוברוק, התחרו על השלטון בלוב. הממשלה בטוברוק הוכרה על ידי הקהילה הבינלאומית לפני הקמת המועצה הנשיאותית, והממשלה בטריפולי הוכרה על ידי האו"ם.
היסטוריה > הסכם סחיראת

באוקטובר 2015, שליח האו"ם ללוב, ברנרדינו לאון, הודיע על הצעה לבית הנבחרים לחלוק את השלטון עם ממשלת לוב החדשה היריבה, לפי פשרה של ראש הממשלה, פאיז א-סראג'. עם זאת, תנאי ההצעה הסופית לא היו מקובלים על אף אחד מהצדדים, ושניהם דחו אותה. אף על פי כן, ההצעה עוררה הצעה מתוקנת שהורכבה על ידי אל-סראג' ואחרים, ונתמכה לאחר מכן על ידי האו"ם. ב-17 בדצמבר 2015 חתמו חברי בית הנבחרים והקונגרס הלאומי הכללי החדש על הסכם פוליטי מתוקן, המכונה בדרך כלל "ההסכם הפוליטי הלובי" או "הסכם סחיראת".
על פי תנאי ההסכם, תוקם מועצת נשיאות בת 9 חברים וממשלת ביניים של הסכמה לאומית בת שבע עשרה חברים, במטרה לקיים בחירות חדשות תוך שנתיים. בית הנבחרים ממשיך להתקיים כגוף מחוקק ומייעץ, שנקרא מועצת המדינה העליונה, שנוצר עם חברים שמונו על ידי הקונגרס הלאומי הכללי החדש. ב-31 בדצמבר 2015, יו"ר בית הנבחרים, אגילה סאלח עיסא, הכריז על תמיכתו בהסכם הפוליטי הלובי. יו"ר הנשיאות, פאיז א-סראג' (חבר לשעבר בפרלמנט טוברוק), ושבעה מחברי המועצה האחרים הגיעו לטריפולי ב-30 במרץ 2016 לבסיס הצי באבו סיטה. למחרת דווח כי הממשלה הלובית השתלטה על משרדי ראש הממשלה וכי ראש הממשלה ח'ליפה אל-גאווי, שמונה על ידי ממשלת הישועה הלאומית היריבה, נמלט למיסראתה. ב-5 באפריל הודיעה ממשלת הישועה הלאומית על התפטרותה וכי "מפסיקה את פעולותיה", בכך הותירה את כוחה וסמכויותיה בידי מועצת הנשיאות.
היסטוריה > ממשלת האחדות הלאומית

ב-10 במרץ 2021 התכנס בית הנבחרים בעיר סירת כדי לאשר רשמית את הקמת ממשלת האחדות הלאומית בראשות מוחמד אל-מנפי כיו"ר מועצת הנשיאות ועבדול אל-חמיד דבייבה כראש ממשלה.
מבנה

מועצת הנשיאות מונהגת על ידי יושב ראש הנתמך על ידי סגן יו"ר נציג האזורים ההיסטוריים של לוב. כל החלטה שהתקבלה על ידי המועצה חייבת להיות מאושרת פה אחד על ידי יושבי הראש וסגני היו"ר.
מבנה > רשימת חברים > מרץ 2021 ואילך

מועצת נשיאות חדשה אושרה על ידי בית הנבחרים ב-10 במרץ 2021, בעקבות הסכם שהושג בפורום הדיאלוג הפוליטי בלוב בתיווך האו"ם.
| שם | תפקיד | תחילת כהונה | סוף כהונה | מחוז בחירה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מוחמד אל-מנפי | יו"ר מועצת הנשיאות | 10 במרץ 2021 | מכהן | קירנאיקה |
| עבדאללה א-לאפי | סגן יושב ראש | 10 במרץ 2021 | מכהן | טריפוליטניה |
| מוסא אל-קוני | סגן יושב ראש | 10 במרץ 2021 | מכהן | פזאן |
מבנה > רשימת חברים > מרץ 2016–מרץ 2021

בין מרץ 2016 למרץ 2021 היו חברי המועצה:
| שם | תפקיד | התחלת כהונה | סיום כהונה | מחוז בחירה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פאיז א-סראג' | יו"ר מועצת הנשיאות | 30 במרץ 2016 |  | ממשלת ההסכמה הלאומית |
| מוסא אל-קוני | סגן יושב ראש | 30 במרץ 2016 | 2 בינואר 2017 | פזאן |
| פתחי אל-מג'בארי | סגן יושב ראש | 30 במרץ 2016 | 18 ביולי 2018 | ממשלת ההסכמה הלאומית |
| עבדול-סלאם קג'מן | סגן יושב ראש | 30 במרץ 2016 |  | האחים המוסלמים |
| אחמד מייטק | סגן יושב ראש | 30 במרץ 2016 |  | מיסראתה וממשלת ההסכמה הלאומית |
| עלי פראג' קטראני | סגן יושב ראש | 30 במרץ 2016 | 8 באפריל 2019 | קירנאיקה / הצבא הלאומי הלובי |
| עומר אל-אסוואד | שר בממשלה | 30 במרץ 2016 |  | זינטאן וטריפוליטניה |
| אחמד חמזה אל-מהדי | שר בממשלה | 30 במרץ 2016 |  |  |
| מוחמד אמארי | שר בממשלה | 30 במרץ 2016 |  | הקונגרס הלאומי הכללי |
הערות שוליים

↑  "As Libya marks 64th independence anniversary, UN envoy urges unity behind new Government". United Nations. 24 בדצמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-27 בינואר 2016. נבדק ב-6 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Unanimously Adopting Resolution 2259 (2015), Security Council Welcomes Signing of Libyan Political Agreement on New Government for Strife-Torn Country". United Nations. 23 בדצמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-30 בינואר 2016. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Quick Guide to Libya's Main Players". European Council on Foreign Relations. 19 במאי 2016. אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2016. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Libyan officials reject UN-proposed unity deal with rival government". The Guardian. Benghazi. Associated Press. 19 באוקטובר 2015. אורכב מ-המקור ב-18 בנובמבר 2015. נבדק ב-17 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  UN Security Council Resolution 2259 of 23 December 2015
↑  Kingsley, Patrick (17 בדצמבר 2015). "Libyan politicians sign UN peace deal to unify rival governments". The Guardian. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zaptia, Sami (1 בינואר 2016). "Ageela Salah now supports UN-brokered Skhirat agreement: Kobler". Libya Herald. אורכב מ-המקור ב-24 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Libyan deal on course, but who is on board?". Al Arabiya. 25 בדצמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-28 בינואר 2016. נבדק ב-28 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "A Quick Guide to Libya's Main Players". European Council on Foreign Relations. 19 במאי 2016. אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2016. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Support grows for Libya's new unity government". 1 באפריל 2016. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Libya's Tripoli Government Says Will 'Cease Operations'". ABC News. 5 באפריל 2016. אורכב מ-המקור ב-6 באפריל 2016. נבדק ב-2016-04-05. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tripoli authorities cede power to Libyan unity government: statement". Yahoo! New Zealand. 5 באפריל 2016. אורכב מ-המקור ב-15 באפריל 2016. נבדק ב-5 באפריל 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ayyab, Saber (31 במרץ 2016). "Rebel Tripoli administration vanishes". אורכב מ-המקור ב-10 באפריל 2016. נבדק ב-3 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Libya lawmakers approve interim govt in key step towards elections".
↑  "UN proposes unity government to end Libya conflict". Al Jazeera. 8 באוקטובר 2015. אורכב מ-המקור ב-5 ביוני 2016. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Article 1.3 of the Libyan Political Agreement. 2015.
↑  "Libia: Eletto a Ginevra il nuovo governo con al Manfi presidente e Dbeibeh premier".
↑   צבי בראל, פרשת שוחד ומאבקי כוח מאיימים על השלטון החדש בלוב, שנבחר בחסות האו"ם, באתר הארץ, 5 במרץ 2021
↑  "Presidential Council to Be". אורכב מ-המקור ב-2019-05-19. נבדק ב-2016-04-07.
↑  "Libya: Ahmed Maiteeq Hails Algeria's 'Support' to Political Dialogue in Libya". All Africa. אורכב מ-המקור ב-2016-04-10. נבדק ב-2016-04-01.
↑  "Sarraj Deputy Quits, Voices Support for Libyan National Army". Asharq AL-awsat (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2019-09-10. נבדק ב-2019-04-08.
מבצרי המדבר של יהודה

מבצרי המדבר של יהודה הם מבצרים שנבנו והוקמו במדבר יהודה בעיקר, במהלך התקופה החשמונאית (המאות ה-2 וה-1 לפסה"נ, בתקופת בית שני) במטרה ליצור קו ביצורים אסטרטגי ומנהלי, והם כללו שבעה מבצרים עיקריים: אלכסנדריון, דוק, קיפרוס, הורקניה, הרודיון, מכוור ומצדה.
המבצרים

מבצרי המדבר המכונים גם מבצרי המדבר החשמונאיים הם כולם במדבר יהודה להוציא מבצר אחד, מבצר מכוור, הנמצא בפראיה, אזור בעבר הירדן המזרחי שהיה מיושב ביהודים. המבצרים הללו אמנם ידועים כמבצרי מדבר יהודה, אך מינוח זה הוא נכון באופן חלקי, היות שחלקם הוקמו לפני תקופת בית שני. יחד עם זאת כל המבצרים הגיעו לשיאם בתקופה זו.
המבצרים > אלכסנדריון

מבצר אלכסנדריון שנבנה על ידי אלכסנדר ינאי ומוזכר במשנה ובתלמוד, הוא אחד המבצרים הידועים בארץ, זאת גם בזכות שמו השני – סרטבה. המבצר עצמו שמשקיף על בקעת הירדן, ממוקם בצפון בקעת יריחו בין ירושלים לבית שאן (סקיתופוליס). בתקופת אלכסנדר ינאי ולאחריו היה במקום מוצב צבאי, והמלך הורדוס (37–4 לפסה"נ) הפך את המקום למבצר חזק הכולל ארמון מפואר. במקום הזה נהג הורדוס לכלוא את יריביו הפוליטיים ואף את בני משפחתו. המבצר נחרב בימי המרד הגדול ברומאים (66–73 לספה"נ) בידי המצביאים אספסיאנוס או טיטוס.
המבצרים > דוק

מבצר דוק הוא מבצר חשמונאי שנבנה בפסגת הר שהיום נקרא על ידי הערבים ג'בל קרנטל. בשנת 1897 בוצעה הזיהוי הראשוני של המקום על ידי ג.פ. קסטרן שהסתמך גם על השם שהשתמר במעין הסמוך – עין דוק. לאחר שהמבצר נחרב במרד הגדול הוקם במקום מנזר ביזנטי – קרנ-טנא.
המבצרים > הרודיון

מבצר הרודיון הוא אחד ממפעלי הבנייה המרשימים והמתוחכמים של הורדוס בארץ ישראל. הרודיון ממוקמת כ־12 ק"מ דרומית לירושלים בראש תל עגול שנבנה בצורה סימטרית מדויקת והוא כולל ארמונות, מגדלים, בתי מרחץ, בית כנסת ומערכות גדולות לאגירת מים. כל אלה הם עדות לרמת התכנון המתקדמת והגבוהה של הורדוס.
המבצרים > הורקניה

מבצר הורקניה נבנה בחלק הצפוני של מדבר יהודה על ידי יוחנן הורקנוס הראשון או בנו אלכסנדר ינאי במאה השנייה או הראשונה לפנה"ס. בשלב הראשון שימש המקום כמוצב צבאי, אך לאחר שנהרס הוא שוקם ושופץ על ידי הורדוס שהפך אותו למבצר משמעותי, שהתפרסם גם כמקום בו הוא הוציא את בנו להורג. לאחר חורבן המבצר, הוקם במקום בתקופה הביזנטית מנזר בשם "קסטליון", על שם המבצר ההרוס.
המבצרים > קיפרוס

שרידי מבצר קיפרוס ממוקמים על פי ההשערה בתל אל עקבה. במקום נתגלו שרידי ביצורים, מבנים, מרחצאות ומערכות מים גדולות המאפיינות את הבנייה החשמונאית. ההערכה היא שמבצר קיפרוס הוקם על שרידיהם של המבצרים טאורוס או ת'רקס והורדוס שיקם את השרידים והפך אותם למבצר שהוא קרא לו על שם אימו.
המבצרים > מכוור

מבצר מכוור שהוא היוצא דופן מבין מבצרי המדבר החשמונאים, נבנה על ידי אלכסנדר ינאי בסביבות שנת 90 לפנה"ס בפראיה, אזור של יישוב יהודי בעבר הירדן המזרחי. המבצר נבנה בנקודה אסטרטגית בגבול המזרחי של ממלכת החשמונאים ונועד לשמור על הגבול מפני פלישות והתקפות. בשנת 57 לפנה"ס החריב את המבצר גביניוס, הגנרל של פומפיוס. אך בשנת 30 לפנה"ס הקים מחדש הורדוס את המבצר ובהתבסס על כתביו של יוסף בן מתתיהו, הוא כלא בו והוציא להורג את יוחנן המטביל. המבצר נחרב בידי הרומאים בשנת 72 לספירה.
המבצרים > מצדה

מצדה הוא המבצר המפורסם ביותר בארץ ואחד המפורסמים בעולם, בזכות סיפור הגבורה של המורדים היהודים. זהו גם המבצר בו בוצעו לאורך השנים המספר הגדול ביותר של חפירות ארכאולוגיות. אלכסנדר ינאי היה זה שהפך את המקום שנמצא בקצה מדבר יהודה ליעד מבוצר במאה הראשונה לפנה"ס. המלך הורדוס היה זה שפיתח והרחיב את המבצר והוסיף לו ביצורים, ארמונות ומערכות עצומות לאגירת מים. במהלך המרד הגדול הוכנע המבצר בסופו של מצור ארוך, רק לאחר שיושביו העדיפו להתאבד מאשר ליפול בשבי הרומאים.
סיכום

לא כל המבצרים נבנו והוקמו באותה תקופה, אלא בתקופות שונות, לכן קשה לקבוע במדויק מתי נוצר קו הביצורים החשמונאי במדבר. מה שכן ברור הוא שתקופת ממלכת החשמונאים קו הביצורים הזה, שהתבסס על מבצרים חזקים הגיע לשיאו. במיוחד בתקופת המלך הורדוס שדאג לבצר, לשקם, לשפץ, להרחיב ולתחזק את כל המבצרים. המבצרים נבדלים אחד מהשני מבחינת המאפיינים, אך ישנם קווים מקבילים בין כולם. כולם ממוקמים באזור מדברי, יש קשר עין בין מבצר אחד למשנהו. גם מבחינת הבנייה ישנם קווים מקבילים, במיוחד בבנייה של מערכות עצומות לאגירת מים.
מעבר להיותם נקודות מבוצרות ואסטרטגיות, כל המבצרים מילאו תפקיד משמעותי בתקופה החשמונאית. חלקם סימנו את גבולות הממלכה, אחרים חלשו על דרכים ראשיות, חלק היו מרכזים אדמיניסטרטיביים וחלק שימשו כמרכזי קבורה. יחד עם זאת בכולם נבנו ארמונות והם כולם מילאו את תפקידם ביעדים מבוצרים, דבר שבא לידי ביטוי בצורה הטובה ביותר במרד הגדול. כל המבצרים מילאו תפקיד משמעותי בתקופה החשמונאית, חלקם סימנו את גבולות הממלכה בעוד אחרים חלשו על דרכים ראשיות, חלקם שימשו כמרכזים אדמיניסטרטיביים וחלק שימשו כמקומות קבורה. יחד עם זאת בכולם נבנו ארמונות והם כולם מילאו את תפקידם כיעדים מבוצרים. העדות הטובה ביותר לכך, הוא תפקודם במרד הגדול.
לקריאה נוספת

אהוד נצר, ארמונות החשמונאים והורדוס הגדול, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים תש"ס 1999.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  יורם צפריר, מבצרי המדבר של יהודה בימי בית שני, קדמוניות 2-3, 1975, עמ' 41-53
↑  Samuele Rocca, The forts of Judaea 168 BC-AD 73: from the Maccabees to the fall of Masada, Oxford ; New York: Osprey, 2008, Fortress, ISBN 978-1-84603-171-7
↑  אהוד נצר, ארמונות החשמונאים והורדוס הגדול [דרושה הבהרה]
↑  רועי פורת, יעקוב קלמן ורחל צ'אצ'י, משלחת חפירות הרודיון ע"ש אהוד נצר, האוניברסיטה העברית ומכון ישראלי לארכיאולוגיה ע"ר, "הרודיון לאור החפירות החדשות במדרונות ההר ובראשו", באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה, ‏2022-02-13
↑  Guy MacLean Rogers, For the freedom of Zion: the great revolt of Jews against Romans, 66-74 CE, New Haven (Conn.): Yale University Press, 2021, ISBN 978-0-300-24813-5
↑  אהוד נצר, "קיפרוס", קדמוניות, 1975, עמ' 54–61
↑  David Noel Freedman, Allen C. Myers, Eerdmans Dictionary of the Bible, Amsterdam University Press, 2000-12-31, ISBN 978-90-5356-503-2. (באנגלית)
↑  Massada, whc.unesco.org
מילון הכוזרים
לקריאה נוספת

Andrew Wachtel, Postmodernism as Nightmare: Milorad Pavic's Literary Demolition of Yugoslavia, The Slavic and East European Journal, Vol. 41, No. 4 (Winter, 1997), pp. 627-644
רומן כצמן, "פואטיקת המחוות של מילורד פאביץ' (מילון הכוזרים)", דפים למחקר בספרות 17/16, תשס"ח-תשס"ט, עמ' 400-383 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  Wachtel, p. 638
| ממלכת הכוזרים |
| --- | --- | --- |
| עדויות | סיפור ההתגיירות במכתבים הכוזריים • מכתב שכטר • מכתב קייב |  |
| אישים (אנ') | חסדאי אבן שפרוט • יוסף, מלך הכוזרים • בולאן |  |
| ספרות בנושא | הכוזרי • השבט השלושה עשר • מטה דן • מילון הכוזרים • אבירי הדרך • ממלכה במבחן • (איסתרק • מהללאל • יוזבד • פדהאל) • עם נסוך תרדמה • מקום קטן עם דבי • אל הרקיע השביעי • כזריה – תולדות ממלכה יהודית באירופה |  |
| שונות | תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים • איטיל |  |
מייק דוגן

מייק דוגן (באנגלית: Mike Duggan; נולד ב-15 ביולי 1958) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כראש עיריית דטרויט שבמישיגן.
ביוגרפיה

דוגן נולד בדטרויט ולמד בתיכון קתולי בעיר. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת מישיגן ותואר JD מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן. הוא נשוי ללורי ואב לארבעה ילדים
דוגן שירת כתובע המחוזי של מחוז ויין ולאחר מכן כמנכ"ל המרכז הרפואי של דטרויט.
בבחירות לראשות העיר ב-2013 לא נרשם כמועמד בפתקי ההצבעה והוביל קמפיין של הצבעה ברישום ידני. הוא זכה ל-68% בסיבוב הראשון ובסיבוב השני בנובמבר 2013 נבחר לראשות העיר דטרויט ברוב של 55%. הוא נכנס לתפקידו בתחילת 2014. בנובמבר 2017 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 72%. בנובמבר 2021, נבחר לכהונה שלישית ברוב של 75% מהקולות.
מה שחשוב

ערך זה עוסק באלבום אולפן מאת ג'יין בורדו. אם התכוונתם לשיר הנושא של האלבום, ראו .
מה שחשוב הוא אלבום האולפן השני של להקת הקאנטרי הישראלית ג'יין בורדו. האלבום יצא לאור ב-8 ביוני 2017, על ידי חברת התקליטים תקליטי יהלום.
רקע והפקה

שירי האלבום נכתבו, הולחנו והופקו על ידי חברי הלהקה. השיר "קולנוע לב" הוא תרגום עברי של סולנית הלהקה דורון טלמון לשירו של לאונרד כהן "Chelsea Hotel No. 2". בין הסינגלים שיצאו מתוך האלבום ניתן למנות את "מה שחשוב" שזכה להשמעות רבות והגיע למקום ה-6 במצעד הרשמי של גלגלצ. הרצועה התשיעית באלבום, "You Got In" משלבת פזמון חוזר בשפה האנגלית.
ביקורות

האלבום זכה לביקורות טובות ברובן. מבקר ומסקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לאלבום ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה בסך הכל, תוך שאמר כי ”ז'אנר הפולק מיוסיק המסורתי ממשיך לנשוב במפרשים המניעים את ג'יין בורדו. יש כאן יותר מהשפעות פולק פופ אמריקני של שנות השישים, רעננות מוסיקלית בהידמות של העברית לשפת המקור של הסגנון יותר מאשר שירים המבטאים מקוריות ועומק.”
מבקר המוזיקה דודי פטימר נתן לאלבום ביקורת מעורבת, תוך שכתב: ”אני חושש שהקיבעון היצירתי שלהם יימאס בשלב מסוים והלהקה תיאלץ לקפוץ ראש למים עמוקים יותר. השירים המצוינים באלבום השני בעיקר מציפים את השאלה: עד מתי הנוסחה תמשיך לעבוד?”
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | כמו בהתחלה  | 3:19 |
| 2. | רוצה לבכות  | 3:41 |
| 3. | אהבה  | 4:06 |
| 4. | מה שחשוב  | 3:30 |
| 5. | קולנוע לב  | 4:08 |
| 6. | מצב רוח  | 4:05 |
| 7. | בכללו  | 3:21 |
| 8. | סבא  | 2:49 |
| 9. | You Got In  | 3:58 |
| 10. | הכאב הזה  | 3:11 |
| משך כולל: | משך כולל: | 36:00 |
הערות שוליים

↑  ג'יין בורדו, מה שחשוב האלבום, באתר יוסמיוסיק, ‏2017-07-22
↑  דודי פטימר, ‏לא פוחדים מביקורת פוליטית: ג'יין בורדו באלבום סיקסטיז עדכני, באתר מעריב אונליין, 14 באוגוסט 2019
| ג'יין בורדו |
| --- | --- | --- |
דורון טלמון • מתי גלעד • יואב ארבל • רמי אוסרווסר • סתיו אחאי
אמיר זאבי • גיל לנדאו
| אלבומי אולפן | ג'יין בורדו • מה שחשוב • אוקיינוסים • שירים של אחרים • כישוף |  |
| אלבומי הופעה | שירים עם אחרים |  |
| סינגלים | "עינב" • "איך אפשר שלא" • "מה שחשוב" • "תנו לנמנם" • "רוקדים צמודים" • "טי-שרט" • "מחזיקה לי את הלב" • "לא יוצאת למסיבות" • "מגדל המים" • "לא לבד" • "פולארויד" • "כישוף" |  |
מוסאובלגז

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־66 שנים) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  גז 
  
 mosoblgaz.ru
 
מוסאובלגז (ברוסית: Мособлгаз) היא חברת מניות משותפת במחוז מוסקבה. אחת מחברות הפצת הגז הגדולות ברוסיה.
החברה מחברת גז לתושבי פרברי מוסקבה, מתקנת ומתקינה ציוד, בונה בתי דוד ומשרתת יותר מ-7 מיליון תושבי האזור.
מנכ"ל החברה הנוכחי הוא איגור ברנוב.
היסטוריה

בשנת 1958 הוקם משרד תעשיית הגז במחוז מוסקבה בראשות אלכסנדר גורדיוחין שהפך בהמשך לחברת הולכת הגז של המחוז.
עד אמצע שנות השמונים כלכלת הגז באזור צמחה לביות אחת הגדולות בברית המועצות. בשלב זה, תוכניות אספקת הגז ברוב הערים באזור החלו לכלול לפחות שני מקורות אנרגיה מצינורות גז שונים.
בשנת 1985 הושלמה בהצלחה עבודה ליצירת מתקני הגז של מחוז מוסקבה. הגז במאזן הדלק באזור הגיע ל־80% – רוב המפעלים התעשייתיים ודודי החימום הוסבו לדלק גז. עם הביקוש הגובר לדלק גז, נוצר צורך בטכנולוגיות מודרניות יותר, מודרניזציה בתחום תיעוד רגולטורי וטכני ושיטות שירות. היישום הפעיל של שיטות אלה סימן שלב משמעותי בפיתוח החברה.
באותו זמן, אלכסנדר מוסינוב, הידוע ביכולתו לחשב את המצב כמה מהלכים קדימה, מונה למנהל החברה. הוא זה שהצליח לשכנע את יו"ר הוועד הפועל של מחוז מוסקבה לשמר את המבנה של חברת מוסאובלגז במהלך הקמת המנהלת הראשית לכלכלה עירונית. המנהלת כללה את המחלקות לאספקת מים, אנרגיה, שירותים ועוד. ברמה המקומית, ארגוני שעסקו בתחומים אלה עברו לשליטת הרשויות המקומיות. כך, החבר עמדה בפני גורל דומה. בהתעקשותו של מוסינוב, ניתן היה לשמור על מנגנון החברה ולהכפיף את החברה למנגנון הניהולי, כך שמשק הגז שמר על עצמאותו.
בסוף שנות ה-90, יישמה החברה בהצלחה תוכנית ממשלתית חדשה לחיבור האזור לגז, שאפשרה לחסוך כספים תקציביים ולשפר את האקולוגיה של האזור.
בשנת 2003, החברה פיתחה וקיבלה ליישום תוכנית לבניית צינורות גז חדשים. נעשה שימוש בצינורות פוליאתילן שאינם דורשים הגנה אלקטרוכימית, שימוש בשיטות חיבור מודרניות. כאחת הראשונות בענף, כלכלת הגז באזור החילה מערכת אספקת גז לבנייני מגורים בודדים בהתאם לתוכנית הלחץ הבינוני, המאפשרת לווסת את ערך הלחץ עבור כל צרכן ספציפי, בהתאם למכשירים המשמשים אותו.
מונדיאליטו (כדורגל נשים)

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1981
 תאריך פירוק:  1988
 הכי הרבה זכיות:  איטליה איטליה (3)
 
המונדיאליטו לנשים (באיטלקית: Mundialito) היה טורניר כדורגל נשים בינלאומי שנערך בין השנים 1981–1988. המהדורה הראשונה של הטורניר התקיימה ביפן, ובשנים הבאות הוא התקיים ארבע פעמים נוספות בצפון איטליה. בזמן פעילותו, נחשב המונדיאליטו לאחד מטורנירי הנשים היוקרתיים בעולם, כל זאת בעידן שלפני ייסוד גביע העולם וטורניר הכדורגל האולימפי לנשים.
הנבחרת המצליחה בתולדות הטורניר היא איטליה, שגם זכתה בו שלוש פעמים וגם היחידה שהשתתפה בכל המהדורות שלו. האלופה הנוספת היא אנגליה, שקטפה את התואר פעמיים. במסגרת המונדיאליטו של 1985, ערכה נבחרת ארצות הברית את משחקיה הראשונים אי פעם, ולפיכך הוא נחשב לאחד מהטורנירים המפורסמים ביותר של המפעל.
גביע אלגארבה, טורניר נשים שמתקיים מאז 1994 בפורטוגל, מכונה לפעמים "המונדיאליטו המודרני".
תוצאות הטורנירים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מארחת |  | גמר | גמר | גמר |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |
| שנה | מארחת |  | אלופה | תוצאה | סגנית |  | מקום שלישי | תוצאה | מקום רביעי |
| 1981 | יפן   יפן |  | איטליה   איטליה | לא נערך | דנמרק   דנמרק |  | אנגליה   אנגליה | לא נערך | יפן   יפן |
| 1984 | איטליה   איטליה |  | איטליה   איטליה | 3–1 | גרמניה   גרמניה |  | אנגליה   אנגליה | 2–1 | בלגיה   בלגיה |
| 1985 | איטליה   איטליה |  | אנגליה   אנגליה | 3–2 | איטליה   איטליה |  | דנמרק   דנמרק | 1–0 | ארצות הברית   ארצות הברית |
| 1986 | איטליה   איטליה |  | איטליה   איטליה | 1–0 | ארצות הברית   ארצות הברית |  | הרפובליקה העממית של סין   סין | 2–1 | יפן   יפן |
| 1988 | איטליה   איטליה |  | אנגליה   אנגליה | 2–1 (הארכה) | איטליה   איטליה |  | ארצות הברית   ארצות הברית | 1–0 | צרפת   צרפת |
ראו גם

מונדיאליטו - לנבחרות גברים
הערות שוליים

↑  Anniversary of First WNT Game, באתר פדרציית הכדורגל של ארצות הברית‏, 26 באוגוסט 2005
↑  Algarve Cup - 2016, באתר התאחדות הכדורגל של אלגארבה‏, 17 בפברואר 2016
1 2  לא נערכו משחקי גמר וחצי גמר באליפות זו. הוחלט שהנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע.
מגן אכילס

המגן כפי שפורש על יד האמן אנג'לו מונטיסלי,1820
מגן אכילס הוא מגינו המפורסם של גיבור היצירה איליאדה של הומרוס, אכילס בו השתמש בעת הקרב מול הקטור. המגן עוצב במיוחד עבורו בידי הפיסטוס לאחר שמגינו נבזז באחת הקרבות כשחברו, פאטרוקלוס מת. תיאור המגן ואופן הכנתו מפורטים בעמודים 478-608 בספר ה-18מתוך 24 ספרי האיליאדה.
הכנת המגן

במהלך המלחמה, אכילס נעדר לתקופה ארוכה לצאת אל המלחמה בשל סכסוכו עם אגממנון שלקח את פילגשו, בריסאיס. לאחר קרבות ממושכים בין היוונים לבין הטרויאנים, כשהכף נטתה לטובת הטרויאנים והיו היוונים הולכים ונהדפים לעבר קו החוף שבו עגנו אוניותיהם, התיר אכילס לרעו הטוב פטרוקלוס לקחת את שריונו ולצאת לעזרת היוונים מיד צר. הקטור מצליח להדוף ולהרוג את פטרוקלוס.
תטיס הפצירה באכילס כי ימתין עד הבוקר, ובמהלך הלילה עלתה שוב לאולימפוס, הפעם כדי לפגוש את הפיסטוס, נכה הרגליים, אל האש ופטרונם של הנפחים וחרשי המתכת, על-מנת שיחשל עבור אכילס כלי מלחמה חדשים. הפיסטוס הכין לאכילס מגן מפואר, שריון, קסדה ומְצחות (מגיני רגליים), ובסיוע כלי מלחמה אלו, כמו גם סיועה של אתנה, לכד לבסוף אכילס את הקטור והרגו.