stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאמטה
הערות שוליים

↑  סטלה פלורס, The Greek finalists speak to esctoday, אסקטודיי, 25 במרץ 2007
↑  Τάμτα: Αποκαλύπτει την ηλικία της, μιλά για τη σχέση που έχει με την κόρη της και το ιδιαίτερο στιλ της!, טי לייף, 25 בדצמבר 2018
↑  קוסטאס קראנקיס, Eίναι επίσημο! Η Τάμτα στην Eurovision με την Κύπρο (BINTEO&ΦΩΤΟ) Περισσότερα στο:, אלפאניוז, 21 בדצמבר 2018
↑  Τάμτα: Η απαγωγή και ο γάμος, צהובון יווני, 23 באוקטובר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 7248 4799  MusicBrainz: 05b3b6b0-a3ea-4d06-8c22-1f1cf0373d74  VIAF: 575163707073829422819   WorldCat (עם VIAF): 575163707073829422819
יהושע רבינוב

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1904 פינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 בינואר 2000 (בגיל 95) גבת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין גבת 
 
קברו של יהושע רבינוב בבית העלמין בגבת
יהושע רבינוב (ל' בניסן תרס"ד, 15 באפריל 1904 - כ"ז בטבת תש"ס, 5 בינואר 2000) היה משורר שהיה מזוהה עם התנועה הקיבוצית. היה חבר קיבוץ גבת. זוכה פרס אוסישקין לשנת 1960.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
רבינוב נולד באביב 1904 באחוזה ליד פינסק (אחוזת נובאווישץ'). לפי מקור אחד הוא התחנך ב"חדר מתוקן" ובתיכון רוסי בפינסק, אך לפי אחר סיים את לימודיו בגימנסיה עברית של רשת "תרבות". בגיל 12 היה חבר בתנועת נוער עברית שהייתה בת למפלגת צ"ס. מטרת התנועה הייתה לייסד חברה חקלאית שיתופית בארץ ישראל. הוא סיים את לימודיו ב-1924, עלה לארץ ישראל עם קבוצת בני נוער והתיישב בעין גנים. מאוחר יותר עבר לגליל ללמוד חקלאות, ועבד במקצוע זה ביבנאל, בית-גן ופוריה. אחר כך חזר לקבוצתו מעין גנים שהתיישבה בגבת.
שירו הראשון נדפס בוורשה ב"הכוכב". בארץ ישראל החל לפרסם את שיריו בכתב-העת "הדים" של אשר ברש ויעקב רבינוביץ, ומאז פרסם שירים בעיתונות היומית ובכתבי-העת הספרותיים בארץ (במיוחד ב"גליונות" של יצחק למדן).
יצירתו הנודעת ביותר היא "ירדה השבת", שיר שהולחן על ידי דוד זהבי והיה מזוהה עם התנועה הקיבוצית. את השיר ביצעו אמנים שונים, בהם דפנה ארמוני ויהורם גאון.
בתו, רות רבינוב, נהרגה יחד עם חברתה זיוה נתן ב-24 במרץ 1948, כשהייתה בת 19. שתיהן היו חיילות בגדוד 14 של חטיבת גולני. הן עשו דרכן חזרה מקורס אלחוטאים ביבנאל לגבת כשכוחות ערבים ירו ממארב לעבר המכונית בה נסעו בסמוך לעין דור. בספרו "מול הר העקדה", שמוקדש לשתיים, כתב רבינוב, "כאילת על נחל כרעת, כרעת נפלת, ילדתי".
ספריו

בשדמות יזרעאל, תל אביב: דבר, תש"א. (שירים)
משעולים לאפק: שירים, עין חרוד: הקבוץ המאחד, תש"ו.
מול הר העקדה, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאחד, תש"ט. (שירים)
שירת אמיתי: פואמה, תל אביב: הקבוץ המאחד, תשי"ח. (זיכה אותו בפרס אוסישקין לספרות ב-1960.)
ברקים בחלון: שירים, תל אביב: הקבוץ המאחד, תשכ"ג.
שירי שהות: שירים, תל אביב: הקבוץ המאוחד, תשל"ה 1974.
לאצבעותיך מזמור, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"א. (שירים)
בין רגבים ומזלות: מבחר שירים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ה 1985.
עלי כותרת: מבחר שירים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1993. (תורגם ליידיש)
ספריו > בתרגום

קרוין בלעטעלאך: מבחר שירים; תרגם מעברית ליידיש: יעקב שופט, תל אביב: י’ גולן, 1994. (יידיש: עלי כותרת)
לקריאה נוספת

דני הדרי, "תודה למשורר" (ליהושע רבינוב במלאת לו 75 שנה), מבפנים, כרך מ"א, גל' 3–4, 1979, עמ' 281–282
דני הדרי, "שיחה עם המשורר יהושע רבינוב איש-גבת", מבפנים, כרך מ"ו, גל' 4 (1984), עמ' 538–546
דני הדרי, שלוש רכיבות: ליהושע ריבנוב במלאת לו 90, דבר, משא, י"ח בתשרי תשנ"ה, 23 בספטמבר 1994, עמ' 23
אסתר זילבר-ויתקון, "מראות ורחשים בשירתו של יהושע רבינוב", בתוך פסיפס, גל' 14, 1991, עמ' 16–17 (כולל את שירו "רוח צפונית נוגנת")
אריה ליפשיץ, "משעולים לאופק", בתוך ספרו הווייתה של תקופה: יצירות ודיוקנאות בספרות העלייה השלישית, הוצאת יחדיו, תל אביב, תש"ם 1980, עמ' 80–82
ש"י פנואלי, "שירת יהושע רבינוב", בתוך ספרו חוליות בספרות העברית החדשה, הוצאת דביר, תל אביב, תשי"ג 1953, עמ' 76–82
עמנואל בן-גריון, עם קריאה ראשונה, דבר, י"ז בחשון תש"ב, 7 בנובמבר 1941, עמ' 4
פניה ברגשטין, "בשדמות יזרעאל", בתוך ספרה רשימות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשי"ב 1952, עמ' 263–268 (נחתם ב-1943)
נחום בנארי, "שירתו של יהושע רבינוב", בתוך ספרו ערכי רוח וספרות: על סופרים, ספרים ואישים, מדור לספריות שע"י מרכז לתרבות ולהסברה, ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל, תל אביב, תשי"ד, עמ' 137–139
ש"י פנואלי, אמיתי ושירתו, דבר, מוסף לספרות ולאמנות, כ"ט באדר תשי"ח, 21 במרץ 1958, עמ' 5
גרשון חנוביץ, "עם שירתו של יהושע רבינוב", בתוך ספרו רבדים: מסות על יצירות ספרות, הוצאת אל"ף, תל אביב, תשל"ו 1976, עמ' 7–14
אדיר כהן, שירת יהושע רבינוב, דבר, מוסף לספרות ולאמנות, י"ב באדר תשכ"ג, 8 במרץ 1963, עמ' 6. חזר ונדפס בספרו: סופרים עבריים בני זמננו, הוצאת מ. מזרחי, תל אביב, 1963), עמ' 221–223
גרשון חנוביץ, "'שירי שהות' ליהושע רבינוב", בתוך ספרו רבדים: מסות על יצירות ספרות, הוצאת אל"ף, תל אביב, תשל"ו 1976, עמ' 15–18
חיים בן-חיים, "על "לאצבעותיך מזמור'", מבפנים, כרך מ"ד, גל' 1–2, 1982, עמ' 178–181
אורציון ברתנא, משורר עברי יושב בתוכנו, מעריב, כ"ד באדר ב תשמ"ו, 4 באפריל 1986, עמ' 26
רנה קלינוב, זרבבל גלעד, עוזי שביט ודן שביט, "עם ספרי חברים", מבפנים, כרך מ"ז, גל' 4, 1986, עמ' 453–467, (על "בין רגבים ומזלות" מאת יהושע רבינוב ועל "נקרא לו ליאון" מאת יונת ואלכסנדר סנד. המאמר כולל גם ריאיון עם הזוג סנד)
אורי סלע, ממכבש הדפוס: "בין רגבים ומזלות", ידיעות אחרונות, 9 באוגוסט 1985, עמ' 21
בני ציפר, שבוע של ספרים, הארץ, 9 באוגוסט 1985, עמ' 17
נחמן תמיר, רגבים ומזלות, דבר, י"ב באדר א תשמ"ו, 21 בפברואר 1986, עמ' 21
אורציון ברתנא, ארציזרעאלי, על המשמר, י"ב באב תשנ"ג, 30 ביולי 1993, עמ' 22, 25
ראובן דותן, "שירה נופית ודראמטית", מאזנים, כרך ס"ח, גל' 1, תשרי תשנ"ד, אוקטובר 1993, עמ' 61 (חזר ונדפס בספרו הרהורים על שירה: בעקבות 37 משוררים ישראלים, הוצאת ירון גולן, תל אביב, תשנ"ט 1998, עמ' 93–94
חיים נגיד, הבינה המשלימה, ידיעות אחרונות, המוסף לשבת, כ"ג בשבט תשנ"ד, 4 בפברואר 1994, עמ' 30
הערות שוליים

↑  אלי אלון, רצח בנות גבת בתש"ח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 באפריל 2018.
↑  דף הנצחה לרות (רותי) רבינוב ז"ל, באתר קיבוץ גבת.
↑  ש"י פנואלי, אמיתי ושירתו, דבר, 21 במרץ 1958.
↑  אדיר כהן, שירת יהושע רבינוב, דבר, 8 במרץ 1963.
↑  אורציון ברתנא, משורר עברי יושב בתוכנו, מעריב, 4 באפריל 1986.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518904805171  BnF: cb15519351t (data)  ISNI: 0000 0003 8586 7625  LCCN: n85280864  VIAF: 35905681   WorldCat (עם VIAF): 35905681
טופס טיולים

טופס טיולים הוא כינוי לטופס המשמש בעת קליטה של אדם בארגון ובעת יציאה מהארגון. מטרת הטופס היא ליידע את כל המעורבים בטיפול באדם על הצטרפותו לארגון ועל יציאתו מהארגון, ולבצע את הטיפול בשינוי זה במסגרת תפקידם. כינוי הטופס נובע מכך שיחד עם הטופס האדם "מטייל" בין המעורבים השונים.
דוגמאות:
בצה"ל משמש הטופס בעת הצטרפות חייל ליחידה ופרישתו ממנה.
בסיום לימודים באוניברסיטה נדרש הסטודנט לטופס טיולים בין יחידות אחדות באוניברסיטה (מזכירות החוג בו למד, הספרייה, מדור שכר לימוד וכולי) כדי לוודא שהשלים את כל חובותיו האקדמיות והמנהליות.
בעת פרישה מעבודה משמש טופס טיולים לוודא שהעובד הפורש נפרד מכל הגורמים הרלוונטיים: מנהלו הישיר, מחלקת משאבי אנוש, חשב השכר, מנהל אבטחת מידע וכולי.
בצה"ל

בצה"ל הטופס משמש בעת קליטה ביחידה או יציאה ממנה. מטרת הטופס היא ליידע את היחידה בעת קליטה או גריעה של חייל, על מנת שהיא תוכל להיערך כראוי לכך.
קיימים שני סוגים של הטופס:
טופס חיצוני - הטופס הצה"לי הרשמי, שיש למלאו כאשר נקלטים ביחידה או כאשר עוזבים את היחידה ליחידה אחרת/משתחררים מצה"ל. חייל שעוזב את היחידה ללא מילוי של הטופס נחשב מבחינה מנהלית לחייל בה, על כל המשתמע מכך (לדוגמה, אם לא יתייצב בה הוא ייחשב לנפקד, הוא כפוף למפקד היחידה וכדומה). על פי הוראת צה"ל, שאף מופיעה בפירוש על הטופס, את הטופס יש למלא ולהגיש תוך 48 שעות מקבלתו. הוראה זו נועדה למנוע מצב של חיילים "התלויים באוויר" - חיילים שיצאו מיחידה אחת ועדיין לא נמצאים באחרת, ולכן מעשית ללא מפקד. לצורך מילוי של הטופס יש לעבור בנקודות מפתח של היחידה ולקבל מהן אישור (חתימה) שהחייל עבר בהן. בעת כניסה ליחידה הטופס משמש על מנת ליידע את החייל על נהלים ביחידה, לספק לו ציוד, לרשום אותו כחייל ביחידה וכדומה. בעת יציאה מהיחידה הטופס נועד לוודא כי כלל הגופים הרלוונטיים ביחידה מודעים לעזיבתו והחייל עמד בחובותיו כלפיהם (החזיר את הציוד שהוחתם עליו, נשפט במקרה הצורך וכדומה). בין השאר, התחנות כוללות את נגד המשמעת, האפסנאות, מש"קית הת"ש והנשקייה.
טופס פנימי - מיועד למעבר בתוך חלקים שונים בתוך היחידה עצמה (לדוגמה, מעבר מפלוגה אחת לשנייה באותו גדוד), לצורך הסדר הפנימי ביחידה. טופס זה לרוב כולל פחות תחנות הרשמה והוא הרבה פחות מחייב (לדוגמה, ייתכן שנקודות מסוימות לא ימולאו, על פי הוראה בעל פה).
המונח "טופס טיולים" הפך לשם נרדף לסיום או מעבר, במיוחד בהקשרים צבאיים.
בחיל האוויר מכונה טופס הטיולים בשם "קלירנס" - על בסיס המילה האנגלית Clearance שמשמעותה: אישור.
ראו גם

שחרור מצה"ל
הערות שוליים

↑  לילך שובל, טופס הטיולים יחכה: מעבר בה"ד 13 לנגב נדחה זמנית, באתר ישראל היום, 27 במרץ 2015.
↑  נועה פרייס‏, וואלה ברנז'ה עושה טופס טיולים לגל"צניקים החדשים, באתר וואלה, 3 במאי 2016
טרופיקס

תיאור המערכת
טרופיקס (באנגלית: TROPICS (Time-Resolved Observations of Precipitation structure and storm Intensity with a Constellation of Smallsats)) - מערכת לוויינים של נאס"א. מטרת המערכת לבצע מדידות טמפרטורה ולחות באזור הטרופי בתדירות גבוהה מאור. הדבר עשוי לאפשר למדענים ללמוד תהליך יצירת סופות טרופיות. הפרויקט מנוהל על ידי חוקרים של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, הלוויינים החלו לפעול בשנת 2023.
היסטוריה

המערכת צפויה לכלול 6 לוויינים במתכות קיובסאט בגודל 10*10*36 ס"מ ובמשקל 5.34 ק"ג. על הלוויינים הותקנו מכשירי מדידה בגלים קצרים למדידת טמפרטורה, לחות, תכונות עננים ומדדים נוספים. נתונים חדשים מתקבלים כל 21 דקות.
לבדיקת יכולות טכנולוגיה בוצע שיגור ניסיון של לוויין TROPICS Pathfinder. הלוויין שוגר ב-30 ביוני 2021 במסגרת משימה  Transporter-2 של SpaceX. ממצאים הוכיחו שמדידות שבוצעו עומדות בציפיות.
השיגור הראשון בוצע ב-12 ביוני 2022 ונכשל עקב תקלה במשגר רוקט 3.3. בעקבות התקלה הוחלט לעבור למשגרים אלקטרון. שיגורים מוצלחים בוצעו במהלך שנת 2023 ומערכת החלה לפעול. לוויינים פועלים במסלול לווייני נמוך בגובה של 550 ק"מ. הם מתוכננים לפעילות במשך שנתיים.
הנתונים שמתקבלים מהמערכת מועברים למנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי, המרכז הלאומי להוריקנים וארגונים נוספים שפועלים בתחום.
הערות שוליים

↑  נתוני מערכת TROPICS
טרופידופיים

| טרופידופיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: טרופידופיים
סוגים
 Trachyboa  Tropidophis
שם מדעי
 Tropidophiidae ‏ברונגרסמה, 1951

שלד של הסוג הנכחד Messelophis.
טרופידופיים או בואות ננסיות (שם מדעי: Tropidophiidae) הם משפחה של נחשים לא-ארסיים, הקרובים לחנקיים וחיים ביערות במקסיקו, האיים הקריביים, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית עד לברזיל. הם נפוצים ביותר במרכז אמריקה ובייחוד בקובה. משפחה זו כוללת 37 מינים.
מינים אלה דומים לחנקים אך קטנים מהם בהרבה, באורך של 30–60 ס"מ בממוצע. הם מצויים רוב זמנם מתחת לצמחית היער או מתחת לאדמה, ויוצאים בלילות לחפש טרף. הם בעלי קשקשים צמודים ובעלי צבעים בולטים. הם יכולים להכהות ולהבהיר את גוון צבעם, על ידי שינוי של הפיגמנטים, באמצעות פעילות בלילות והאטת הפעילות היומית, בה השמש מייצרת עוד פיגמנטים.
נחשים אלה הם טורפים הניזונים ממכרסמים ומעופות וזוחלים אחרים. בעת סכנה מטורפים הם מתקפלים לצורת כדור מהודק ואם זה לא עוזר הם יכולים לירוק דם מבעד לעיניהם, פיהם ונחיריהם על התוקף.
מיון

משפחת טרופידופיים (Tropidophiidae)
סוג Trachyboa
מין Trachyboa boulengeri
מין Trachyboa gularis
סוג בואה ננסית (Tropidophis)
מין Tropidophis battersbyi
מין Tropidophis canus
מין Tropidophis caymanensis
מין Tropidophis celiae
מין Tropidophis feicki
מין Tropidophis fuscus
מין Tropidophis grapiuna
מין Tropidophis greenwayi
מין Tropidophis haetianus
מין Tropidophis hendersoni
מין Tropidophis maculatus
מין Tropidophis melanurus
מין Tropidophis morenoi
מין Tropidophis nigriventris
מין Tropidophis pardalis
מין Tropidophis paucisquamis
מין Tropidophis pilsbryi
מין Tropidophis preciosus
מין Tropidophis semicinctus
מין Tropidophis spiritus
מין Tropidophis taczanowskyi
מין Tropidophis wrighti
מין Tropidophis xanthogaster
הערות שוליים

↑  טרופידופיים – סקירה מקיפה ותפוצתם בקובה, באתר לוכד נחשים – מוקד מחוז ירושלים
טריז'

| --- | --- |
סמל טריז'סמל טריז'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת פוטנוק
 שטח:  10.25 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  161 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°25′33″N 20°29′44″E﻿ / ﻿48.425730555556°N 20.495469444444°E﻿ / 48.425730555556; 20.495469444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://trizs.asp.lgov.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טריז'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טריז'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טריז' (בהונגרית: Trizs) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טריז' קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-335 תושבים בשנת 1990 עד 210 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-37%).
בטריז' חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 10 | 233 |
| 1910 | 8 |  |
| 1920 | 3 |  |
| 1930 | 2 |  |
| 1941 | 9 | 360 |
טרופידוריים

| טרופידוריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
אינפרא־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: טרופידוריים
שם מדעי
 Tropiduridae ‏בל, 1843

טרופידוריים (שם מדעי: Tropiduridae) היא משפחת לטאות דרום אמריקאיות המזכירות במראם איגואנות קטנות.
לטאות אלה חיות ברחבי אמריקה הדרומית וכן באיים טרינידד ואיי גלאפגוס במגוון בתי גידול חמימים, צחיחים ואף באזורים קרים כמו בארץ האש ובמורדות הרי האנדים.
הטרופידוריים בעלות קשקשים קוצניים קצרים על גופם והם טפסני עצים וסלעים. הם ניזונים מחרקים קטנים וגם מעלים ופירות. רובם הגדול מטילים ביצים אך חלקם משריצי ולדות (אנ').
מיון

משפחת טרופידוריים (Tropiduridae)
סוג לטאת לבה (Microlophus)
סוג Eurolophosaurus
סוג Plica
סוג Stenocercus
סוג ומין יחיד Strobilurus torquatus
סוג Tropidurus
סוג Uracentron
סוג ומין יחיד Uranoscodon superciliosus
גלריה

לטאת לבה גלאפגוס
טופסי וטים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ז'ן וגרת' אדמסון
 שפת המקור:  אנגלית 
 
טופסי וטים (באנגלית: Topsy and Tim) היא סדרת ספרי ילדים בריטית שכתבו ואיירו בני הזוג ז'ן (אנ') וגרת' אדמסון. הספר הראשון בסדרה יצא לאור ב-1960. הספרים עוסקים באח ואחות תאומים, טופסי וטים, ומתארים את הרפתקאותיהם. ב-2003 יצאו ספרי הסדרה לאור בהוצאה מחודשת.
עיבודים טלוויזיוניים

בשנות ה-80 שודרה ב-ITV סדרת טלוויזיה מצוירת בריטית לילדים באותו שם. משך פרק בסדרה הוא כ-5 דקות, ובסך הכל שודרו 60 פרקים. סדרה זו שודרה בישראל ברכבת ההפתעות בשם "אורלי וניר".
בשנים 2013-2015 שודרה בערוץ CBeebies סדרת טלוויזיה בריטית לילדים באותו שם. משך פרק בסדרה הוא כ-10 דקות. בישראל עלתה הסדרה לשידור ב-2014 בערוץ הופ!.
| עונה | מספר פרקים |
| --- | --- |
1: 30
2: 31
3: 10
עיבודים טלוויזיוניים > דמויות ומדבבים בעברית

במאי הדיבוב בעברית היה אלי לולאי, ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן.
רומי אבירם - טופסי
רום קלטר - טים
אורנה כץ
נורית בנאי קורן
ערן מור
גדי לוי
אסף גשמקו
איילה פלדמן
אפיק רוזן
הללי היבש
תמי ברק
אלי לולאי
הערות שוליים

↑  "Relaunch for Topsy and Tim" (באנגלית בריטית). 2003-01-22. נבדק ב-2020-03-21.
יוז 500 MD דיפנדר

.
יוז MD 500 דיפנדר הוא מסוק קרב קל דו-מושבי, מתוצרת חברת יוז מסוקים האמריקאית, ששירת בחילות אוויר מערביים ובכללם חיל האוויר הישראלי בשנות ה-80 וה-90. כינויו בישראל היה להטוט.
פיתוח המסוק

מסוק הדיפנדר MD-500 הוא מסוק רב משימתי לסיור וגם למשימות של מסוק קרב שתוכנן כפיתוח של המסוק הקל לסיור: OH-6A "קאיוס", ששימש בהצלחה במלחמת וייטנאם וגרסתו האזרחית, ה-M500. כמו קודמיו, לדיפנדר תא טייס בעל צורה אופיינית של בועה והטייסים יושבים בו זה לצד זה. לדיפנדר גם שריון קל לתא הצוות ולמנוע, מכלי דלק נאטמים וזרועות חיצוניות לתליית חימוש. כן הורכב לו רוטור בעל חמישה להבים, שצמצם את רעש המסוק. הדיפנדר המריא לראשונה ב-1977.
המסוק יוצר בארבעה דגמים: דגם צבאי בסיסי, דגם נגד צוללות, דגם נגד טנקים ודגם תצפית. בדגמי נ"ט מאוחרים הוספה מערכת תצפית בקדמת תא הטייסים ששברה את מראה הבועה. בשנות השמונים פותחה גם גרסה בשם NOTAR, חסרת רוטור אחורי, בה זרם אוויר עובר דרך הזנב המעובה ומתנגד לסחרור המסוק.
בשנת 1984 נרכשה חברת יוז על ידי חברת מקדונל דאגלס ושם המסוק נקבע כ-MD500.
המסוק נרכש בצורה מצומצמת על ידי צבא ארצות הברית עבור חטיבת המבצעים המיוחדים למסוקים, וכן נמכר במדינות רבות בעולם הודות למחירו הנמוך יחסית למסוקי קרב. בין השאר שימש המסוק את חיל האוויר של קוריאה הדרומית. חיל האוויר של צפון קוריאה הצליח בסוף שנות ה-80 לרכוש 87 מסוקים אזרחיים דומים לדיפנדר וצבעה אותם בצבעים של חיל האוויר של קוריאה הדרומית, במטרה לאפשר בלבול של הדרום קוריאניים.
מסוק הדיפנדר בחיל האוויר הישראלי

המסוק, בגרסת הנ"ט, נקלט בחיל האוויר הישראלי בשנת 1979 וכונה "להטוט". ישראל רכשה כ-30 מסוקי דיפנדר לאחר שארצות הברית הגבילה את מספר מסוקי ה-AH-1 קוברה שהסכימה למכור לישראל.
יתרונותיו היו זריזותו, מחירו הנמוך (כ-40% ממחיר מסוק קוברה) והיותו שקט. בישראל בוצעו מספר שינויים במסוק: בין השאר, פתח פליטת הגזים הוסט כדי להקשות מעט על זיהוי המסוק על ידי טילים מונחי חום. עד שנת 1980 צורפו המסוקים לטייסות 160 ו-161 שהטיסו מסוקי קוברה, מאוחר יותר הוקמה טייסת דיפנדרים ייעודית וניתן לה המספר 190. הטייסת הוקמה בבסיס רמון ואחר כך הועברה לבסיס רמת דוד כדי לצמצם את בעיית הטווח בפעילות בלבנון ולמנוע את קשיי התפקוד של המסוק בתנאי חום. מספר מסוקים מצומצם, בגרסה לא חמושה המשיך לשרת בטייסות הקוברה כמסוקי סיור. בשיאם שירתו בחיל האוויר כארבעים מסוקי דיפנדר.
ביולי 1980 בוצעה התקיפה הראשונה של מסוקי הלהטוט בבקעת הלבנון.
החל ב-6 ביוני 1982, יומה הראשון של מלחמת לבנון הראשונה, תקפה טייסת מסוקי הדיפנדר עמדות וחוליות מחבלים. ב-8 ביוני תקפו הדיפנדרים עמדת מכ"ם ליד דאמור כהכנה למבצע ערצב-19. מ-9 ביוני, יומה השלישי של המלחמה, תקפו המסוקים גם כוחות שריון סוריים בבקעת הלבנון, ובכך היו למסוקים הראשונים בהיסטוריה שהשתתפו בקרב מול טנקים. במפתיע, אחוז הפגיעות של מסוקי הדיפנדר היה גבוה משל מסוקי הקוברה, המתוחכמים יותר, שטסו במקביל להם. ב-11 ביוני, סייעו הדיפנדרים לטנקים שעמדו לפרוץ לכביש ביירות-דמשק. באזור אום ספא. כאשר תקפו המסוקים 15 טנקי T62, נפגע אחד המסוקים בזנבו כתוצאה מפיצוץ קרוב של פגז טנק, ונחת נחיתת התרסקות. הטייסים נפגעו, והטייס שנפצע קל יותר הצליח לחלץ את חברו, שני הטייסים נאספו על ידי מסוק בל 206 (סייפן).
באוגוסט 1984 תקפו מסוקי דיפנדר בהצלחה מסיפונה של ספינת סער 4.5 חוחית בסיס מחבלים ימי בנהר אל-בארד במרחק 170 ק"מ מגבול ישראל.
השימוש המבצעי הנרחב האחרון של מסוקי הדיפנדר היה במבצע דין וחשבון בשנת 1993. המסוקים תקפו 20 יעדי מחבלים, בעיקר במרכז לבנון, כולל מחסן תחמושת של חזבאללה. כמו כן הותקפו טנקים באזור חריס. במבצע זה השתמש צה"ל לראשונה בטילים לסיכול ממוקד של יעדים מודיעיניים.
למרות זריזותו התקשה המסוק להשתלב בפעילות המבצעית של חיל האוויר בהמשך שנות ה-90 של המאה ה-20. כשהוא עמוס בטילים התקשה המסוק לתפקד בגובה רב ובמזג אוויר חם, וטווח הטיסה שלו הפך מגבלה חמורה. באמצע שנות ה-90, כאשר חיל האוויר הישראלי רכש עוד מסוקי קוברה, והחליט לרכוש מסוקי AH-64 אפאצ'י, נדחק הדיפנדר ממקומו. הטייסת שהפעילה אותו קלטה מסוקי אפאצ'י ומסוקי הדיפנדר הוסבו לאימון מתקדם של טייסי תקיפה או נמכרו. חמישה מסוקי דיפנדר נמכרו, במחיר 100,000 דולר כל אחד, לחברה קנדית שהעבירה אותם לקולומביה, דבר שהביא למתיחות ביחסי ישראל ארצות הברית על רקע הטענה שהם שימשו סוחרי סמים.
ראו גם

איירוספסיאל גאזל
מסוק סער
לקריאה נוספת

דני שלום, חמישים שנות עליונות אווירית, הוצאת כנרת
הערות שוליים

↑  Joseph S. Bermudez, North Korean special forces, 1998, pages 126, 189, 233
↑  John Andreas Olsen, Global Air Power, Potomac Books, 2011, page 161
↑  יוסי מלמן, חשד: מסוקי צה"ל משרתים עבריינים בקולומביה, 8 באפריל 2004
| מסוקים של חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
על פי שנת הכניסה לשירות
| 1950-1959 | הילר 360 • איירוספסיאל אלואט II • סיקורסקי S-55 • סיקורסקי S-58 |  |
| 1960–1969 | בל 47 • איירוספסיאל סופר פרלון צרעה • בל 205 • סיקורסקי CH-53 סי סטליון יסעור |  |
| 1970–1979 | בל 206 סייפן • בל 212 אנפה • בל AH-1 קוברה צפע • יוז MD 500 דיפנדר להטוט |  |
| 1980–1989 | יורוקופטר HH-65 דולפין |  |
| 1990 - 1999 | סיקורסקי UH-60 בלאק הוק ינשוף • יורוקופטר AS-565 פנתר עטלף • יוז AH-64 אפאצ'י פתן |  |
| 2000 - 2009 | בואינג AH-64D אפאצ'י שרף |  |
| 2020 - 2029 | אוגוסטה ווסטלנד AW119 קואלה עופר |  |
יורי זבדסקי

| --- | --- |

יורי זבדסקי בשנות ה-70 של המאה ה-20
 לידה:  30 ביוני 1894 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 באפריל 1977 (בגיל 82) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית העלמין וגנקובסקויה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 בן או בת זוג:  ורה מרצקאיה (1924–?)  גלינה אולנובה  Irina Anisimova 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  פרס לנין  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  אמן העם של ברית המועצות  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  גיבור העמל הסוציאליסטי  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הסוציליסטית הקזחית 
 פרופיל ב-IMDb
 
יורי אלכסנדרוביץ' זָבָדְסקי (ברוסית: Ю́рий Алекса́ндрович Зава́дский; ‏12 ביולי 1894, מוסקבה– 5 באפריל 1977, מוסקבה) היה שחקן ובמאי תיאטרון רוסי וסובייטי. הוא זכה פעמיים בפרס סטלין, הוענק לו התואר אמן העם (1948) וכן פרס לנין (1965) ועיטורים נוספים, בהם גיבור העמל הסוציאליסטי (1973).
חייו

זבדסקי נולד במוסקבה. בשנת 1913 הוא התחיל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה. במקביל הוא למד ציור, ומשנת 1915 החל ללמוד משחק אצל יבגני וכטנגוב. בשנת 1918 הכיר את מרינה צבטייבה, שהקדישה לו קובץ שירים.
בשנים 1920-1924 היה זבדסקי שחקן ובמאי בתיאטרון וכטנגוב, ולאחר פטירת וכטנגוב בשנת 1922 נבחר ליו"ר מועצת התיאטרון. בשנים 1924-1931 הוא היה שחקן של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. במקביל, החל משנת 1924 ועד 1936, עמד בראש סטודיו שבו שיחקו תלמידיו ורה מרצקאיה, פאינה רנייבסקאיה, רוסטיסלב פליאט, ניקולאי מורדבינוב.
בשנת 1924 נישא לשחקנית ורה מרצקאיה. בשנות ה-30 לזוג נולד בן, אך זמן קצר לאחר לידתו זבדסקי עזב את אשתו לטובת הרקדנית גלינה אולנובה.
בשנות ה-20 שיחק במספר סרטי קולנוע.
בשנים 1932-1935 כיהן זבדסקי כבמאי הראשי של תיאטרון הצבא האדום במוסקבה, ובשנת 1936 נשלח להיות במאי בתיאטרון העירוני החדש בעיר רוסטוב על דון. בשנת 1940 הוא חזר למוסקבה והועמד בראש תיאטרון על יד מועצת העיר. בתיאטרון זה אסף את רוב תלמידיו, וניהל אותו עד יום מותו. הוא העלה על במתו מספר הצגות מוצלחות, שעבורן הוענקו לו פרס סטלין ופרס לנין. את ההצגה האחרונה העלה על הבמה בשנת 1969, בהיותו בן יותר מ-70.
בסוף שנות ה-40 נפרד זבדסקי מגלינה אולנובה, אך לא התגרש באופן הרשמי.
החל בשנת 1940 לימד זבדסקי בבית הספר למשחק במוסקבה ובשנת 1947 הועלה לדרגת פרופסור.
זבדסקי נפטר ב-5 באפריל 1977 ונטמן ליד אמו.
יוז'ף שאש

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1939 בקשצ'בה, הונגריה 
 פטירה:  17 בינואר 2021 (בגיל 82) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Polacsek József 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  Kálmán Rózsahegyi Actors Training Studio (1957) 
 פרסים והוקרה:  פרס יאסאי מארי (1981)  אמן מצטיין של הונגריה (1985)  Erzsébet-díj (1993)  טבעת קארינתי (1984)  פרס SZOT (1980)  אות מסדר ההצטיינות של הונגריה בדרגת קצין (1995) 
 מספר צאצאים:  2 
 
יוז'ף שאש (במקורי פולאצ'ק, בהונגרית: Sas József;‏ 3; ינואר 1939 – 17 בינואר 2021) היה שחקן, במאי, סופר, מנהל תיאטרון, הומוריסט יהודי-הונגרי, זוכה פרס יאסאי מארי, זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול.
ביוגרפיה

יוז'ף שאש נולד במשפחה יהודית בעיר השדה בקשצ'בה במחוז בקש בהונגריה. גם אביו היה שחקן והוא נרצח בשואה.
שאש סיים את בית הספר למשחק של קלמן רוז'אהדי בשנת 1957 וחתם חוזה בגיור בתיאטרון הלאומי המקומי (כשמו היום). הוא היה חבר בתיאטרון יוקאי של מחוז בקש משנת 1958, בתיאטרון הלאומי של פץ' משנת 1959, באנסמבל האמנות של צבא העם ההונגרי משנת 1960 ובתיאטרון קטונה יוז'ף בקצ'קמט משנת 1966. משנת 1973 היה שחקן בבימת מיקרוסקופ, והמנהל של התיאטרון בין השנים 1985 ועד 2009. הוא היה משתתף באופן קבוע בקברט הרדיו ובטלוויזיה, הוציא כמה אלבומים גדולים, והיה המחבר והמבצע של כמה ערבי סולו.
בשנת 2008 נשפט לשנתיים מאסר על תנאי, ולקנס של 300,000 פורינט באשמת הונאת מס שבע פעמים. הוא היה מועמד לפרס קושוט באותה שנה, ומסיבה זו מועמדותו הוסרה. על פי נתוני הפרקליטות, בין השנים 1998–2001 הוא לא שילם מס של כ-35 מיליון פורינט.
האמן הודיע בתחילת נובמבר 2018 כי יתפטר מכל ההופעות הנוספות בשנת 2018, תוך ציון מצבו הבריאותי. בתחילת 2019 הוא ואשתו היו בחופשה בתאילנד, שם לקה בשבץ מוחי דו-צדדי. הוא הועבר להונגריה במטוס מיוחד, שם החלו את הטיפול בו.
נפטר ב-17 בינואר 2021.
ספריו

Józsi, hol vagy? (Lapkiadó Vállalat, Bp., 1985 + 1 hanglemez)
Csurka István – Sas József – Molnár Margit : Tévékönyv (Idegenforgalmi Propaganda és Kiadó Vállalat, Budapest, 1985) ISBN 9633160812
Sas József–Peterdi Pál: "Kutyák–zsaruk–kabarék" (Delta B Kft., Bp., 1993) ISBN 9638076003
Sasazértis... Írásba adom (Ter.nova, Bp., 2001) ISBN 9630081547
Sas József – Trunkó Barnabás: Sastaps (Kossuth, Budapest, 2011) ISBN 9789630967341
פרסים והוקרה

פרס סוט (1980)
פרס מארי יאסאי (1981)
טבעת קארינתי (1984)
פרס האמן המעוטר (1985)
צלב הקצינים של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (1995)
פרס ארז'בט (1993)
פרס האמן הדגול (2003)
לקריאה נוספת

לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה.
פרופיל היוצר Moly.hu