stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mad World
גרסת הכיסוי בביצוע מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס > מיקומי שיא

מיקומי השיא של השיר בגרסת הכיסוי במצעדי הפזמונים ברחבי בעולם בשנים 2003–2010:
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 13 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 28 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 6 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 37 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 11 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 10 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 53 |  |
גרסת הכיסוי בביצוע מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס > הווידאו קליפ

הווידאו קליפ לגרסת הכיסוי בביצוע מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס בוים על ידי מישל גונדרי (במאי הסרט שמש נצחית בראש צלול). הווידאו קליפ זכה לפופולריות רבה ביוטיוב כאשר בשיא הפופולריות היו לווידאו קליפ מעל ל-62 מיליון צפיות בחודש דצמבר 2013.
גרסאות כיסוי נוספות

בנוסף לגרסת הכיסוי הנודעת של מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס משנת 2001 לאורך השנים בוצעו גרסאות כיסוי רבות נוספות לשיר, כאשר הבולטות שבהם כוללות את גרסת הכיסוי שביצעו להקת גרגוריאן, אדם למברט וסוזן בויל.
גרסת כיסוי לשיר בוצעה בשנת 2008 גם על ידי השחקנית מלאני פרס עבור פסקול הסרט "איים אבודים".
ב־2015 בוצעה גרסת כיסוי לשיר על ידי Mike Geier - Puddles Pity Party והאלי ריינהרט בגרסה המשלבת מלנכוליות ווינטאג' פופ.
בשנת 2017 ביצעה להקת Imagine Dragons גרסת כיסוי נודעת נוספת לשיר זה.
בהמשך אותה השנה בוצעה גרסת כיסוי נוספת לשיר על ידי השחקנים קיי ג'יי אפא, לילי ריינהרט וקמילה מנדס עבור הסדרה "ריברדייל". הביצוע הופיע בעונה 2 בפרק 8.
באוגוסט 2020 להקת הגלאם רוק "Palaye Royale" הוציאה גרסת כיסוי לשיר בעקבות נגיף הקורונה והפרעות לאחר מותו של ג'ורג' פלויד.
אזכורים בתרבות

השיר בגרסת הכיסוי בביצוע של מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס נכלל בסרט "דוני דארקו" משנת 2001.
Still Loving You

| --- | --- |

 סינגל בביצוע Scorpions
 מתוך האלבום Love at First Sting
 יצא לאור:  1984 
 סוגה:  גלאם מטאל, הארד רוק
 שפה:  אנגלית 
 כתיבה:  קלאוס מיינה
 לחן:  רודולף שנקר
 
"Still Loving You" (בעברית: "עדיין אוהב אותך") היא בלדת רוק מאת להקת ההארד רוק הגרמנית סקורפיונז. השיר יצא לשווקים במהלך יוני 1984 והיה הסינגל השני מתוך אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, "Love at First Sting" אשר יצא לשווקים גם במהלך 1984.
השיר, שנוצר על ידי חברי הלהקה רודולף שנקר וקלאוס מיינה, הוא מהשירים הפופולריים ביותר של הלהקה. מילות השיר עוסקות בתחושת האובדן לנוכח הסיום של מערכת יחסים ובכמיהה לפיוס.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ, אשר פורסם לראשונה ב-3 ביולי 1984, בוים על ידי הבמאי הגרמני הארט פרי והוא כולל צילומים מהופעה של הלהקה בדאלאס שבטקסס.
מבצעים

קלאוס מיינה - שירה
רודולף שנקר - גיטרה
מתיאס יאבס - גיטרה
פרנסיס בוצ'הולז - גיטרת בס
הרמן ררבל - תופים
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984—1987)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984—1987)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984—1987)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984—1987)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 4 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 64 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 14 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 4 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 5 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 3 |  |
|  צרפת | SNEP | 3 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1985)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1985)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1985)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1985)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 17 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 24 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 20 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 40 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | SNEP | 188 |  |
הערות שוליים

↑  Bowar, Chad. "Best 20 Hair Metal Ballads of the '80s and '90s". LiveAbout (באנגלית). נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Every Rose Has Its Thorn: A Tribute to the Syrupy-Sweet Sounds of '80s Hair-Metal Ballads". SPIN. נבדק ב-11 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "30 Jahre 'Rhythm of Love' von den Scorpions - Henning Uhle" (בגרמנית). 15 באוגוסט 2018. נבדק ב-16 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Still Loving You". Songfacts.com. נבדק ב-6 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scorpions - "Still loving you"". mvdbase.com. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-13 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: d1f411a4-f6b2-3a38-be05-ed133b866c3c
דאג המרשלד

דאג היילמאר אגנה קרל המרכלד, או המרשלד (בשוודית: Dag Hammarskjöld ‏האזנהקובץ:Sv-Dag Hammarskjöld.ogg‏Ⓘ‏; 29 ביולי 1905 – 18 בספטמבר 1961) היה דיפלומט שוודי, והמזכיר הכללי הנבחר השני של האו"ם, מאפריל 1953 עד למותו בתאונה אווירית בשנת 1961.
תחילת דרכו

דאג המרשלד נולד בעיר ינשפינג שבדרום שוודיה, והתגורר באופסלה במשך רוב ילדותו. הוא היה הצעיר מארבעת בניהם של ראש ממשלת שוודיה ילמאר המרשלד ואגנס אלמקוויסט. משפחתו שירתה את הכתר השוודי מאז המאה ה-17.
הוא למד לתואר ראשון במשפטים ותואר שני בכלכלה באוניברסיטת אופסלה. עם סיום לימודיו העתיק את מקום מגוריו לסטוקהולם. ב-1933 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת סטוקהולם. התזה שלו עסקה במחזור העסקים.
קריירה

מ-1930 עד 1934 שימש המרשלד מזכיר של ועדה ממשלתית שעסקה באבטלה, וב-1936 החל לעבוד כמזכיר בבנק המרכזי של שוודיה. הוא התקדם במהרה בסולם הדרגות, וב-1941 היה לנגיד הבנק, תפקיד אותו מילא עד 1948.
בראשית 1945 מונה ליועץ כלכלי של הקבינט. במסגרת זו עסק בתאום המאמץ הממשלתי להקלת המצוקה הכלכלית בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-1947 הצטרף למשרד החוץ של ארצו וב-1949 התמנה למזכיר המדינה לענייני חוץ. הוא היה חבר במשלחת לוועידה הפריסאית שבה נוסדה תוכנית מרשל. ב-1948 שב לפריס כדי להשתתף בייסודו של הארגון לשיתוף פעולה כלכלי אירופאי (אשר נקרא בהמשך ה-OECD). ב-1950 עמד בראש המשלחת השוודית ל-UNISCAN (ארגון לשיתוף פעולה כלכלי בין שוודיה, דנמרק, נורווגיה והממלכה המאוחדת).
ב-1951 התמנה לשר בלי תיק ושימש בפועל כסגן שר החוץ. הוא מעולם לא הצטרף למפלגה פוליטית אך שירת בקבינט שהיה ברובו סוציאל-דמוקרטי.
ב-20 בדצמבר 1954, לאחר מות אביו, העניקו לו חברי האקדמיה השוודית את מקומו במוסד המלכותי היוקרתי.
פרק האומות המאוחדות בקריירה שלו החל ב-1951, כאשר התמנה לסגן יושב ראש המשלחת השוודית לעצרת הכללית של הארגון. ב-1952 התקדם לתפקיד יושב ראש המשלחת.
קריירה > מזכ"ל האו"ם

לאחר התפטרותו של מזכ"ל האו"ם טריגווה לי ב-1953, החליטה מועצת הביטחון להמליץ על המרשלד כמחליפו, החלטה שהפתיעה את המרשלד עצמו. המינוי אושר במועצה ב-31 במרץ ברוב של עשר נגד אחת, ובאספה הכללית שנפגשה בין ה-7 באפריל ל-10 בו, ברוב של חמישים ושבע נגד שלוש. ב-1957 נבחר לכהונה נוספת.
בראשית כהונתו שקד המרשלד על חיזוק המזכירות, על ידי גיוס 4,000 אנשי מנהלה תחתיו. הוא קבע כי למזכ"ל יש זכות לפעול בשעת חירום בלא להמתין לאישור האספה הכללית או מועצת הביטחון.
המרשלד ניסה להביא להתקרבות בין ארצות ערב לישראל. ב-1955 ביקר בסין העממית ונשא ונתן לשחרורם של 15 שבויי מלחמה אמריקאים שנפלו בידי הסינים במלחמת קוריאה. בימי מלחמת סיני הוא הקים את UNEF, כוח או"ם שמנה בשיאו 6,000 חיילים ונועד לשמור על השלום בחצי האי סיני. היה זה כוח האו"ם הראשון מסוגו, והוא פעל באזור עד שיורשו של המרשלד, או תאנט, החליט להוציאו משם בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים.
ב-1960 ביקשה הקולוניה הבלגית לשעבר קונגו, שזכתה בעצמאותה לא מכבר, את עזרת האו"ם בשמירה על הסדר ובהרגעה של המרי האזרחי. המרשלד ביקר ברפובליקה הצעירה ארבע פעמים, אך בכל זאת לא הצליח לרצות את ברית המועצות, שדרשה פעולה נמרצת יותר בתחום הדה-קולוניזציה של אפריקה. בספטמבר 1960 גינו הסובייטים את החלטתו לשלוח כוח שלום לקונגו. הם תבעו ממנו להתפטר, וביקשו להחליפו ב"טרויקה" של שלושה בעלי זכות וטו מובנית. ניקיטה חרושצ'וב כתב בזכרונותיו כי המטרה הייתה לייצג באופן שווה שלוש קבוצות של ארצות: קומוניסטיות, קפיטיליסטיות ועצמאיות.
נסיבות מותו

בספטמבר 1961 נודע להמרשלד על קרבות שפרצו בין כוחות האו"ם שלו לקטנגה של מואיז צ'ומבה. בלילה שבין 17 בספטמבר ל-18 בו, הוא היה בדרכו לאזור, על מנת לנהל משא ומתן להפסקת אש. מטוסו התרסק בקרבת העיר נדולה שברודזיה הצפונית (היום זמביה). שישה עשר הנוסעים, והמרשלד בתוכם, נהרגו. נסיבות ההתרסקות הן נושא לספקולציות שונות, כאז גם היום.
חוקרי התאונה תלו אותה אז בכך שהמטוס ניגש לנחיתה הלילית בנמל התעופה של נדולה בגובה נמוך מדי. מסיבות ביטחוניות לא דווחה תוכנית הטיסה, ואחת מההשערות שהועלו היא שהטייסים השתמשו בטעות בחישוביהם בנתוני הגובה של נדולו שבקונגו, הנמוכה יותר, במקום נדולה. לא נמצאו כל ראיות לחבלה, לפגיעת טיל אוויר-אוויר, או לכך שהמטוס נחטף.
ב-19 באוגוסט 1998 חשף יושב ראש ועדת האמת והפיוס הדרום אפריקאית דזמונד טוטו מכתבים שנתגלו, לפיהם סוכנים דרום-אפריקאים הם שהפילו את המטוס, על ידי הטמנת פצצה בציוד הנחיתה שלו, שהתפוצצה עם פתיחת הגלגלים לקראת הנחיתה. הוועדה טענה גם למעורבות בריטית ואמריקאית בהתנקשות, אולם זו הוכחשה על ידי משרד החוץ הבריטי. הרקע לתאוריות הקשר השונות לאורך השנים היה חוסר שביעות הרצון של המעצמות השונות מגישתו העצמאית של המרשלד, אשר לכאורה נטה לתת עצמאות רבה יותר למדינות אפריקה משהן היו מעוניינות בה.
ב-29 ביולי 2005, במלאת מאה שנה להולדת המרשלד, ריאיין העיתון אפטנפוסטן את הגנרל הנורווגי ביורן אגה, שהיה קצין האו"ם הראשון שראה את גופת המזכ"ל ביום התאונה. אגה סיפר כי ראה חור שנפער במצחו של המרשלד, וכי חור זה טושטש במכוון בתמונות שהתפרסמו. נראה היה לאגה כי גופו של המרשלד נזרק מהמטוס, ולפי דשא ועלים שנמצאו בידיו, שהוא שרד את ההתרסקות וניסה להתרחק משרידי המטוס . שתי הגרסאות המאוחרות, זו של אגה וזו של טוטו, אינן מתיישבות זו עם זו.
בשנת 2016 יצא לאקרנים סרט דרמה היסטורית בהפקת נטפליקס בשם מצור ג'דוטוויל המתאר את הקרבות שהתנהלו בין כוחות האו"ם שהמרשלד שלח לקטנגה לבין המורדים המקומיים בתוספת שכירי חרב צרפתיים, ומתמקד בסיפורה של פלוגה אירית שהתמקמה בג'דוטוויל ובמשך כמעט שבוע עמדה במצור מול הכוחות המקומיים ושכירי החרב שלא היססו לירות בהם ולהפציצם. בסרט מככבים ג'יימי דורנן המגלם את מפקד הפלוגה האירית בג'דוטוויל, מארק סטרונג המגלם את קונור קרוז' או'בריאן כשליח האו"ם הראשי למדינה, ומיקל פרשבראנדט המגלם את המרשלד. בעלילת הסרט מטוסו של המרשלד מופל על ידי מטוסי קרב שמקורם עלום בזמן שמטוס מפציץ את הפלוגה האירית לסייע לכוחותיו ושכיריו של מואיז צ'ומבה.
בשנת 2019 יצא לאקרנים סרט נוסף של הבמאי הדני מאדס ברוגר בשם "המרשלד: תיק פתוח" (Cold Case Hammarskjöld). הסרט, שהשתתף בפסטיבל דוקאביב 2019, בוחן את נסיבות מותו של המרשלד, חושף עדויות ומסמכים חדשים ומגיע למסקנה שהמרשלד נהרג במזימה שהיו מעורבים בה לכאורה ארגוני הביון של ארצות הברית, הממלכה המאוחדת ודרום אפריקה. בעקבות ממצאי הסרט הוחלט באו"ם לחדש את החקירה סביב מותו של המרשלד, אך הממלכה המאוחדת ודרום אפריקה מסרבות לשתף פעולה עם החוקרים.
לאחר מותו הוענק להמרשלד פרס נובל לשלום לשנת 1961. ב-1963 פורסמו פרקים מיומניו האישיים בספר "Vägmärken" (סימני דרך). היומנים מגלים את אישיותו של המרשלד, שהיה נוצרי אדוק ומיסטיקן.
אחייניתו של המרשלד, אלינור המרשלד, הייתה שגרירת שוודיה בישראל.
הקונצרטהאוס של ברלין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם קונצרטים 
 כתובת:  מִיטֶה 
 מיקום:  ז'נדארמנמארקט, ברלין
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1821
 תאריך פתיחה רשמי:  1821 
 אדריכל:  קארל פרידריך שינקל
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 
 קואורדינטות:  52°30′49″N 13°23′32″E﻿ / ﻿52.513611°N 13.392222°E﻿ / 52.513611; 13.392222
 www.konzerthaus.de
  (למפת ברלין מוגדלת) הקונצרטהאוס של ברלין(למפת ברלין רגילה) הקונצרטהאוס של ברלין
 
הקונצרטהאוס של ברלין (בגרמנית: Konzerthaus Berlin) הוא אולם קונצרטים בברלין. משכנה של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין.
האולם ממוקם בכיכר ז'נדארמנמארקט ברובע מיטה, והוא נבנה במקור כאולם תיאטרון. הוא פעל לראשונה בין השנים 1818 ל-1821 תחת השם "שפילהאוס ברלין", ואז כ"תיאטרון ז'נדארמנמארקט". לאחר מלחמת העולם השנייה הפך המקום לאולם קונצרטים, ושם המקום שונה לשם הנוכחי בשנת 1994.
בכל קיץ האולם מארח גם את פסטיבל "Georg Christian Unger", שהוא פסטיבל בינלאומי לתזמורות נוער סימפוניות.
היסטוריה > התיאטרון הלאומי (1802–1817)

הבניין שקדם לו, התיאטרון הלאומי בפרבר פרידריכשטדט, נשרף ב-1817. הוא תוכנן על ידי קרל גוטהארד לאנגהנס, ונהפך לפעיל ב-1 בינואר 1802.
היסטוריה > התיאטרון המלכותי (1817–1870)

האולם החדש תוכנן על ידי קארל פרידריך שינקל בין השנים 1818 ל-1821. התיאטרון המלכותי החדש הושק ב-18 ביוני 1821 עם הבכורה המוערכת של האופרה "הקלע החופשי" מאת קרל מריה פון ובר. יצירות נוספות שעלו לראשונה בתיאטרון זה כוללות את "אונדינה" מאת א.ת.א. הופמן ב-1816. במהלך מהפכת 1848, האולם המרכזי שלו שימש מקום מושבה של האספה הלאומית הפרוסית במשך מספר שבועות בספטמבר, כאשר כיכר ז'נדארמנמארקט הייתה זירה מרכזית לאירועים פוליטיים.
היסטוריה > התיאטרון הפרוסי (1870–1944)

בכורות בולטות בתקופה זו כללו את "פנטזילה" מאת היינריך פון קלייסט ב-1876, ואת "עלייתה של האנל הקטנה" מאת גרהרט האופטמן ב-1893.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נפתח ה"שפילהאוס" מחדש תחת השם "התיאטרון הפרוסי ברלין" באוקטובר 1919. תחת הנהלתו של המפיק והבמאי הגרמני הידוע ליאופולד ג'סנר, הפך במהרה לאחד התיאטראות המובילים של הרפובליקה של ויימאר, מסורת שהמשיכה בצורה מעורבת על ידי יורשו, גוסטף גרינדגנס, לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933. גרינדגנס ביים הפקה מפורסמת של "פאוסט" של גתה והבכורה של טרגדייתו של גרהרט האופטמן "איפיגניה בדלפי" ב-1941.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

הבניין נפגע קשות בהפצצות של בעלות הברית ובקרב על ברלין. לאחר שבניתו שוחזרה בשנת 1977. הוא נפתח מחדש בשנת 1984 עם קונצרט גאלה. האולם הגדול מצויד בעוגב מרשים בעל ארבעה מנועים שנבנה על ידי חברת "יהמליך אורגלבאו דרזדן" ב-1984. העוגב כולל ארבעה מנועים ודוושות, 74 סטופים ו-5,811 צינורות. בשנת 1994 שונה שם המקום ל"קונצרטהאוס של ברלין".
נכון לשנת 2004 נחשבה האקוסטיקה של האולם לאחת מחמשת אולמות הקונצרטים הטובים ביותר בעולם למוזיקה או אופרה[דרוש מקור].
17 בפברואר

17 בפברואר הוא היום ה-48 בשנה, בשבוע ה-7 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 317 ימים (318 בשנה מעוברת).
אירועים היסטוריים ביום זה

1600 – ג'ורדאנו ברונו הועלה על המוקד בידי האינקוויזיציה בשל דעותיו
1801 – תומאס ג'פרסון נבחר לנשיא ארצות הברית
1854 – הממלכה המאוחדת מכירה בעצמאותה של מדינת אורנג' החופשית
1871 – צבא פרוסיה כובש את פריז
1889 – הילד הצהוב, הקומיקס הראשון בהיסטוריה, מופיע לראשונה במגזין ניו יורק ג'ורנל
1895 – מופע המחול אגם הברבורים מוצג לראשונה בסנקט פטרבורג
1933 – המגזין ניוזוויק יוצא לאור לראשונה
1939 – ועידת השולחן העגול לפתרון הסכסוך היהודי-ערבי ננעלת ללא תוצאות
1949 – חיים ויצמן נשיאה הראשון של מדינת ישראל, נשבע אמונים בכנסת, בעקבות זכייתו בבחירות הנשיאותיות
1965 – במסגרת תוכנית ריינג'ר, שיגור ריינג'ר 8, לחקר הירח ולהתרסק עליו
1971 – אגד חונכת את קו אילת-אופירה
1977 – מכבי תל אביב מנצחת לראשונה, את צסק"א מוסקבה בווירטון, בלגיה
1978 – החללית וויאג'ר 1 היא העצם תוצרת אדם הרחוק ביותר מכדור הארץ
1979 – סין פולשת לווייטנאם
1996 – שיגור הגשושית האמריקאית NEAR Shoemaker שנועדה להתקרב ולנחות על האסטרואיד ארוס
2006 – כ-1,500 אנשים נהרגים כתוצאה ממפולת בוץ בפיליפינים
2007 – משגר דלתא 2 משגר את חמשת לווייני תמיס לחקר המגנטוספירה של כדור הארץ ותופעת התת-סופות
2008 – האשים טאצ'י מכריז על עצמאותה של קוסובו
2009 – הגשושית שחר מבצעת יעף ליד מאדים
2011 – ההפיכה בלוב וסיום שלטון מועמר קדאפי במדינה
2015 – אדם התחשמל בהאיטי בעת קרנבל האיטי, מה שגרם למנסות בהלה שמחצה כ-20 אנשים
2021 – אונייה שהפליגה בים התיכון שפכה מאות טונות של נפט גולמי והביאה לאסון זיהום הזפת בחופי ישראל
נולדו

624 – וו דזה טיין, האישה היחידה שנשאה בתואר קיסר סין (נפטרה ב-705)
1490 – שארל השלישי, דוכס בורבון, איש צבא צרפתי (נפטר ב-1527)
1519 – פרנסואה, דוכס גיז (נרצח ב-1563)
1524 – שארל, קרדינל לורן (נפטר ב-1574)
1774 – רפאל פיל, צייר טבע דומם אמריקאי (נפטר ב-1825)
1785 – הרב נחמן קרוכמל, היסטוריון והוגה דעות, מראשי תנועת ההשכלה בגליציה (נפטר ב-1840)
1888 – אוטו שטרן, פיזיקאי יהודי גרמני, זוכה פרס נובל לפיזיקה (נפטר ב-1969)
1891 – אברהם הלוי פרנקל, מתמטיקאי ישראלי (נפטר ב-1965)
1908 – רבקה דוידית, סופרת ומשוררת ילדים עברית, מתרגמת ומבקרת קולנוע ותיאטרון ישראלית (נפטרה ב-1970)
1918 – הלל פפרמן, מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל (נפטר ב-1984)
1922 – אהרון דורון, אלוף, ראש אכ"א ונציב קבילות החיילים (נפטר ב-2016)
1925 – האל הולברוק, שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאי (נפטר ב-2021)
1929 – אלחנדרו חודורובסקי, אמן יהודי יליד צ'ילה
1929 – פטרישה ראוטלדג', שחקנית וזמרת אנגלייה
1930 – רות רנדל, סופרת בריטית (נפטרה ב-2015)
1934 – אלן בייטס, שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי (נפטר ב-2003)
1934 – אנר ביילסמה, צ'לן הולנדי (נפטר ב-2019)
1934 – עדיאל אמוראי, פוליטיקאי ישראלי
1935 – אורי אילן, חייל צה"ל שנפל בשבי הסורי (נפטר ב-1955)
1935 – חנוך אלבלק, סולן להקת הגבעטרון, התפרסם בציבור כמבצע "ונתנה תוקף" (נפטר ב-2019)
1941 – סטיב אדלר, משפטן ומומחה בדיני עבודה
1942 – יואי פ. ניוטון, ממייסדי הפנתרים השחורים (נרצח ב-1989)
1952 – ארנון אפרתי, אלוף פאראלימפי ישראלי בשיט
1953 – נאוה ברוכין, זמרת ישראלית, סולנית שלישיית הנשמות הטהורות
1954 – מיקי ברקוביץ', כדורסלן ישראלי
1954 – רנה רוסו, שחקנית אמריקאית
1955 – ניקו בר, שחקן, מדבב ובמאי קולות ישראלי
1959 – אריה דרעי, שר הפנים לשעבר וחבר הכנסת לשעבר מטעם ש"ס
1960 – איגור גאמולה, כדורגלן סובייטי ואוקראיני ומאמן (נפטר ב-2021)
1961 – אנדריי קורוטאייב, אנתרופולוג, היסטוריון כלכלי, וסוציולוג רוסי
1962 – אריאל דרבסי, פרופסור מן המניין במחלקה לגנטיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ראש החוג לביולוגיה וסגן דיקן הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע (נפטר ב-2018)
1963 – מייקל ג'ורדן, כדורסלן אמריקאי
1971 – דניס ריצ'רדס, שחקנית אמריקאית
1972 – אושרי לוגסי, קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שכיהן כקצין הנדסה ראשי
1972 – בילי ג'ו ארמסטרונג, סולן ונגן להקת הפאנק רוק גרין דיי
1972 – טיילור הוקינס, מתופף וחבר להקת ה-Foo Fighters (נפטר ב-2022)
1974 – חזי סימנטוב, עיתונאי ישראלי
1975 – דורון שפר, מוזיקאי יוצר וזמר ישראלי (נפטר ב-2023)
1978 – יריב מוזר, מפיק ובמאי קולנוע ישראלי
1979 – רוני קובן, עיתונאי, במאי, תסריטאי, שדרן רדיו, מנחה טלוויזיה ומחזאי ישראלי
1980 – לינור אברג'יל, עורכת דין, דוגמנית, מיס עולם, ושחקנית תיאטרון ישראלית
1981 – פריס הילטון, דוגמנית ואשת חברה אמריקאית
1981 – ג'וזף גורדון-לוויט, שחקן אמריקאי-יהודי
1982 – אדריאנו, כדורגלן ברזילאי
1983 – גילי מסמי, מלחין, משורר, זמר ואמרגן ישראלי
1987 – אלירן עטר, כדורגלן ישראלי
1988 – דוד לביא, זמר ושחקן ישראלי
1989 – קורד אוברסטריט, זמר, שחקן אמריקאי
1991 – בוני רייט, שחקנית בריטית
1991 – אד שירן, זמר-יוצר ומלחין בריטי
1996 – סשה פיטרס, שחקנית וזמרת אמריקאית
נפטרו

364 – יוביאנוס, קיסר רומא (נולד ב-332)
440 – מסרופ משטוץ, נזיר ארמני, תאולוג ובלשן שהמציא את האלפבית הארמני (נולד ב-632)
923 – מוחמד אבן ג'ריר א-טברי, היסטוריון פרסי (נולד ב-839)
1371 – איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה, מהאימפריה הבולגרית השנייה (נולד ב-1301)
1600 – ג'ורדאנו ברונו, פילוסוף איטלקי (נולד ב-1548)
1673 – מולייר, מחזאי צרפתי (נולד ב-1622)
1715 – אנטואן גלן, מזרחן וארכאולוג צרפתי (נולד ב-1646)
1719 – בוריס שרמטייב, אציל וגנרל רוסי (נולד ב-1652)
1811 – יהודה ליב בן-זאב, בלשן עברי (נולד ב-1764)
1852 – מיכה יוסף לבנזון, משורר יהודי, מאנשי תנועת ההשכלה (נולד ב-1828)
1856 – היינריך היינה, משורר גרמני (נולד ב-1797)
1909 – ג'רונימו, לוחם אפאצ'י (נולד ב-1829)
1934 – זיגברט טאראש, רב אומן שחמטאי יהודי-גרמני, אחד משחקני השחמט החזקים ביותר בסוף המאה ה-19 (נולד ב-1862)
1934 – אלברט הראשון מלך הבלגים (נולד ב-1875)
1948 – גדליהו בובליק, עיתונאי יידי ומנהיג ציוני דתי אמריקאי (נולד ב-1875)
1962 – ברונו ולטר, מנצח אוסטרי-יהודי (נולד ב-1876)
1970 – שמואל יוסף עגנון, סופר עברי, חתן פרס נובל לספרות (נולד ב-1887)
1982 – ת'לוניוס מונק, פסנתרן ג'אז (נולד ב-1917)
1986 – ג'ידו קרישנמורטי, פילוסוף הודי (נולד ב-1895)
1994 – פול פייראבנד, פילוסוף של המדע מאוסטריה (נולד ב-1924)
2004 – אלי הללי, ראש עיריית דימונה (נולד ב-1947)
2005 – גדעון אלרום, ממקימי שירות האוויר בארגון ההגנה (נולד ב-1922)
2013 – שמוליק קראוס, מוזיקאי ישראלי (נולד ב-1935)
2014 – יוסף גבע, אלוף בצה"ל, מפקד פיקוד המרכז (נולד ב-1924)
2016 – מוחמד חסנין הייכל, עיתונאי מצרי, אשר היה מקורב לגמאל עבד אל נאצר (נולד ב-1923)
2018 – יעקב בן יזרי, שר הבריאות וחבר הכנסת מטעם מפלגת גיל (נולד ב-1927)
2019 – עמי מעייני, מנצח, מלחין ואדריכל ישראלי (נולד ב-1938)
2020 – צ'ארלס פורטיס, סופר אמריקאי (נולד ב-1933)
2020 – גיורגי שנגלאיה, במאי, תסריטאי ושחקן קולנוע גאורגי (נולד ב-1937)
2021 – מרטי ורז'ס, כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הקשר (נולד ב-1934)
2021 – ראש לימבו, שדרן רדיו ופובליציסט אמריקאי (נולד ב-1951)
2022 – סטיב ברטנשו, שחקן ומאמן כדורגל אנגלי (נולד ב-1935)
2022 – ג'ים הגדורן, פוליטיקאי אמריקאי (נולד ב-1962)
2024 – יוהאן גלטונג, סוציולוג נורווגי (נולד ב-1930)
2024 – אהרון אלמוג, שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי (נולד ב-1938)
חגים ואירועים החלים ביום זה

16 בפברואר – 18 בפברואר
פברואר
לוח אירועים שנתי
וו דזה טיין
אריה דרעי
מייקל ג'ורדן
ג'ורדנו ברונו
מולייר
ש"י עגנון
לוט

ערך זה עוסק בדמות מקראית, בנו של הרן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 אב:  הרן 
 בן או בת זוג:  אשת לוט 
 צאצאים:  מואב, בתו הגדולה של לוט, בן־עמי, בתו הצעירה של לוט 
 
וּכְמוֹ הַשַּׁחַר עָלָה, וַיָּאִיצוּ הַמַּלְאָכִים בְּלוֹט לֵאמֹר:  קוּם קַח אֶת-אִשְׁתְּךָ וְאֶת-שְׁתֵּי בְנֹתֶיךָ, הַנִּמְצָאֹת--פֶּן-תִּסָּפֶה, בַּעֲו‍ֹן הָעִיר.

— ספר בראשית, פרק י"ט, פסוק ט"ו
 לוט ובני משפחתו נמלטים מסדום. ציור מעשה ידי פטר פאול רובנס משנת 1615 . תצוגת מוזיאון מרטין פון ואגנר בעיר וירצבורג
לוֹט הוא דמות מקראית, בנו של הרן בן תרח ואחיהן של מילכה ויסכה. הוא יצא מאור כשדים עם אברם אחי אביו, ושרי אשת אברם אחר "לָלֶכֶת אַרְצָה כְּנַעַן".
הפיכת סדום

בשל סכסוכי רועים על חלקות מרעה, הציע אברהם ללוט להיפרד ולחלוק אזורים אחרים: ”הֲלֹא כָל-הָאָרֶץ לְפָנֶיךָ, הִפָּרֶד נָא מֵעָלָי. אִם-הַשְּׂמֹאל וְאֵימִנָה, וְאִם-הַיָּמִין וְאַשְׂמְאִילָה.” לוט נפרד מאברהם ובחר להתיישב בסדום, בעוד אברהם התיישב באלוני ממרא. במלחמת המלכים, בה מרדו חמשת מלכי אזור סדום בארבעת המלכים מאזור בבל ששעבדו אותם שתים עשרה שנה נשבה לוט ביחד עם כל תושבי סדום וסביבתה לאחר שחמשת המלכים נוצחו. אברהם אוסף את אנשיו, שלוש מאות ושמונה עשר במספר, ומשחררו בתום מרדף שנמשך עד דמשק.
יש האומרים כי המשא ומתן שקיים אברהם בפרק י"ח על מספר הצדיקים בסדום שבזכותם תינצל העיר, נובע מדאגתו ללוט אחיינו. זה גם הבסיס לביטוי "צדיק בסדום".
לשם החרבת סדום שולח אלוהים לעיר שני מלאכים המכונים "אנשים" (ספר בראשית, פרק י"ט) וככל הנראה המדובר בשניים משלושת ה"אנשים" שנפגשו עם אברהם בפתח האוהל בפרק י"ח. לוט היושב שערי העיר פוגש אותם ומקבל את פניהם בהכנסת אורחים. על אף שהם מביעים רצונם ללון ברחוב - הוא מתעקש שילונו בביתו. אנשי העיר הרשעים דורשים מלוט כי יוציא אליהם את אורחיו למטרת אונס. לוט מגונן על אורחיו, יוצא בגופו אל הקהל שמתאסף סביב ביתו, ואף מציע את בנותיו במקום האורחים. לבסוף המלאכים מחזירים את לוט אל הבית על ידי נס של סנוור האספסוף כך שלא ימצא את הדלת. המלאכים מזהירים את לוט מפני ההפיכה, ומייעצים לו לעזוב את העיר עם כל קרוביו. חתניו של לוט לא מאמינים לו וצוחקים על אזהרתו, ולבסוף הוא עוזב את העיר עם שתי בנותיו ואשתו. בעת הבריחה מזהירים המלאכים את לוט ומשפחתו לא להסתכל על העיר הנהפכת (על פי פירוש רש"י - משום שאין ראוי שלוט, אשר היה ראוי להיענש ביחד עם אנשי סדום וניצל רק בגלל קרבתו לאברהם, יתבונן בחורבן העיר). אשתו לא עומדת בפיתוי, מתבוננת אל העיר והופכת לנציב מלח.
לאחר החרבת סדום

לוט, שמבין שהתמהמהותו בבריחה מהעיר גרמה לכך שהזמן שנותר לו עד ההפיכה לא יספיק כדי לצאת מהאזור העומד להיות מוחרב, מבקש מהמלאכים שיתנו לו לגור בצוער, עיר שהייתה אמורה להיחרב עם סדום ובנותיה, ואלה נענים לו ולא משמידים את צוער. אך בכל אופן, לוט מחליט לעבור מצוער ולשבת במערה, "כי ירא לשבת בצוער" עקב קרבתה לסדום, שם הוא גר עם שארית משפחתו - שתי בנותיו.
בנות לוט

מכיוון שבנותיו סברו בטעות שכל העולם כולו נחרב, הן השקו את לוט יין ושכבו עמו, על מנת לדאוג להמשכיות המין האנושי (ומכאן השתרש הביטוי "שיכור כלוט"). ממעשים אלו של גילוי עריות נוצרו, על פי המקרא, שני עמים, מואב ועמון, שנקרא בעת הולדתו בן-עמי (פירושו: "בנו של אבי"), שמרמז גם כן על מוצא הבן. חז"ל קישרו לאחר מכן, בין המתירנות המינית של עמים אלו לאופן תחילת יצירתם, אך גם מביעים הבנה למעשיהן, ומכנים את מעשה הבנות "עבירה לשמה", דהיינו - עבירה שנעשתה לשם שמים, לפחות מנקודת המבט של הבנות - המשך קיום המין האנושי.
בספרות האגדה

לפי ספרות האגדה, היה לוט יתום מאב. כאשר הושלך אברהם לכבשן האש על ידי נמרוד, בשל אמונתו המונותאיסטית באל אחד, נעשה לו נס ולא אירע לו כל פגע, אך מיד לאחר מכן נשאל הרן אחיו בצד מי הוא עומד, וכאשר ראה את הנס שנעשה לאברם ענה שהוא בצד אברם. הוא הושלך גם כן לכבשן האש, אך בניגוד לאברם, לא נעשה לו נס והוא נספה. לאחר אירוע זה לקח אברם את לוט היתום תחת חסותו, ועלה עימו לארץ כנען.
קבר לוט

על פי מסורת ערבית נמצא קבר לוט ביישוב בני נעים שממזרח לחברון. בחדר מיוחד שבמסגד הקדום בכפר, ישנה מצבה ועליה כתוב בערבית: ”זה קבר הנביא לוט, עליו התפילה והשלום (هذا قبر النبي لوط عليه الصلاة والسلام)”. למסורת זו אין זכר במסורת יהודית.
ראו גם

מריבת רועי אברהם ורועי לוט
עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
לקריאה נוספת

גלפז-פלר, פנינה, ויולד –יחסי הורים בסיפור ובחוק המקראי . ירושלים: כרמל, 2006. עמ' 53–59.