stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנטה סבינה
הערות שוליים

1 2  Schug-Wille, Christa, Art of the Bizantine World, Abrams, New York, 1969, p. 80
↑  Milburn, Robert, Early Christian Art & Architecture, Universuty of California Press, Berkley, 1988, p. 108
↑  Jensen, Robin Margaret, Understanding Early Christian Art, Routledge, London, 2002, pp. 130-133
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007352552405171  GND: 4470616-9  LCCN: n85118301  MusicBrainz: 25aa5f61-a274-4891-9410-177b90c2ecba  NKC: ko2016916427  VIAF: 140783632   WorldCat (עם VIAF): 140783632 
דלתות העץ של סנטה סבינה
צליבת ישו
סקסו גרמטיקוס

| --- | --- |

‏Louis Moe‏ (1857–1945), מאייר נורווגי, סקסו גרמטיקוס, 1898
 לידה:  1150? שלן, דנמרק 
 פטירה:  1206? (בגיל 56 בערך) 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 השקפה דתית:  נצרות 
 
סקסו גרמטיקוס (בדנית: Saxo Grammaticus;‏ בערך 1150 – 1220) היה היסטוריון דני ימי-ביניימי, שכמעט ולא ידוע מאום על חייו. מיוחס לו חיבור הכרוניקה בת שישה-עשר הכרכים "גסטה דנורום" ("מעשי הדנים"), המתארת את תולדותיה הקדומות של דנמרק – וזו גם העדות המרכזית לעצם קיומו.
ידוע כי הוא היה מחסידי הארכיבישוף אבסלון מלונד (Absalon), מה שאומר קרוב לוודאי כי הוא עבד בשירותו; אך קשה לקבוע מה היה מעמדו המדויק, וייתכן אף כי לא היה אלא לבלר.
בצוואתו מוחל אבסלון לכומר בשם סקסו על חוב של שניים וחצי מארק כסף, ומצווה עליו להשיב למנזר סורו (Sorø) שני כתבי יד ששאל. מבין כתריסר הערות ואזכורים של "סקסו" המצויים במקורות דניים מתקופה זו או מאחריה, זוהי ההערה היחידה שהכול מסכימים כי היא מתייחסת לסקסו גרמטיקוס; אך עם זאת, אין עדות חותכת לכך.
בהקדמה לחיבורו "גסטה דנורום" כותב סקסו כי אביו וסבו שימשו שניהם בשירותו של המלך ולדמאר הראשון כלוחמים, וכי הוא עצמו מבקש לשרת את המלך ולדמאר השני, אם כי באופן רוחני יותר. שורות אלה הן המידע הממשי היחידי שקיים על אודותיו.
משערים כי הוא נולד בזילנד, כפי שטוענים מקורות מאוחרים יותר. הלטינית האלגנטית שבפיו והידע שלו ועל אודות רומא העתיקה, שאותו הוא מפגין ב"גסטה דנורום", תומכים באופן כמעט ודאי בסברה כי הוא התחנך מחוץ לדנמרק – אולי באחד מבתי-הספר הכנסייתיים בצרפת.
השם "סקסו גרמטיקוס" לא היה שמו האמיתי. לתואר "גרמטיקוס" – המילה הלטינית המסמנת 'מורה של מילים' – זכה מפי מחבר בתקציר חיבורו, Compendium Saxonis (נכתב בסביבות 1342), אשר ביקש להביע את התענוג שחש מאופן השימוש במילים של סקסו. בעקבות יציאתה לאור של המהדורה המודפסת ובה גרסתו של כריסטיארן פדרסן (Pedersen) ל"גסטה דנורום", דבק הכינוי גרמטיקוס בשמו והפך לחלק בלתי-נפרד ממנו. השם היחידי שניתן לו מצוי בכרוניקה סיאלאנדיה (בדנית: Ældre Sjællandske Krønike), המכנה אותו "Saxo, cognomine Longus", כלומר: 'סקסו, המכונה "הארוך"'.
סקסו הוא המקור לדמותו האגדתית-למחצה של המלט, שסיפורו עובד בידי מספר מחזאים ובראשם ויליאם שייקספיר.
סכנת א-תורכי

| --- | --- |

בית הבאר עומד על הדרך ההיסטורית לירושלים
 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו
 תאריך ייסוד:  שנות ה-70 של המאה ה-19
 קואורדינטות:  32°02′36″N 34°46′13″E﻿ / ﻿32.043438°N 34.770316°E﻿ / 32.043438; 34.770316
 שכונות נוספות בתל אביב-יפו
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) סכנת א-תורכי(למפת גוש דן רגילה) סכנת א-תורכי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סכנת א-תורכי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סכנת א-תורכי  he סכנת א-תורכיhe סכנת א-תורכימפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שרידי סביל בסכנת א-תורכי
סכנת א-תורכי (בערבית: سكنة التركي; מילולית: "שכונת הטורקי") או סכנת א-סביל (سكنة السبيل, "שכונת הסביל") הייתה שכונה בין אבו כביר ליפו, ששרידיה נמצאים כיום באזור מפגש הרחובות פנחס לבון ובן-צבי בתל אביב.
היסטוריה

השכונה הוקמה בתקופת שלטונו של אבראהים פאשא בארץ ישראל, באמצע המאה ה-19. אבראהים פאשא, שכבש את ארץ ישראל מידי העות'מאנים ב-1831, הביא עמו עשרות אלפי מצרים, שהתיישבו במקומות שונים ברחבי הארץ, וגם בשכונות שונות שהוקמו סביב יפו, ובהן אבו כביר וסלמה. סכנת א-תורכי, שהוקמה בסמוך לדרך הראשית שהובילה מיפו לירושלים (כיום דרך בן-צבי), הפכה עד מהרה למקום משכנם של פקידי ממשל טורקים, וזהו מקור שמה. שמה השני של השכונה, "סכנת א-סביל" (או "סכנת אל-סביל"), נובע ככל הנראה מקרבתה לסביל אבו נבוט או מקיומם של סבילים רבים בתחומה. השכונה כללה הן בתי עץ פשוטים והן בתי אבן, בהם גם בתי באר. סביבה היו אדמות חקלאיות.
במהלך מלחמת העצמאות עזבו התושבים, ובתיהם ננטשו. כיום משמשים חלק מהמבנים למוסכים ולתעשייה זעירה, ומקצתם למגורים. על השטחים החקלאיים מסביב לשכונה נבנו חלקה המערבי של קריית שלום, חלקה המזרחי של יפו א' וכן המכון לרפואה משפטית ובית מעצר תל אביב.
ספורט נכים בישראל

ספורט נכים בישראל הוא ספורט המבוצע על ידי אנשים בעלי מוגבלויות בישראל.
ארבעה גופים עיקריים עוסקים בקידומו של ספורט נכים בישראל:
ארגון נכי צה"ל - מרכזי בית הלוחם מופעלים על ידו.
איל"ן, ארגון ישראלי לילדים נכים, מסייע לנכים באמצעות מגוון פעילויות ספורטיביות ייעודיות, פיזיותרפיה ופעילויות חברתיות במוקדיו השונים. מרכז הספורט לנכים ברמת גן הוקם על ידו בשנות השישים.
עמותת אתגרים, עמותת ספורט אתגרי לנכים, מסייעת לשילובם בחברה של נכים, באמצעות פעילות ספורטיבית מגוונת הכוללת שיט, סקי, צלילה, גלישה ואופניים.
ההתאחדות הישראלית לספורט נכים - הוקמה ב-1985 ואמונה על ניהולם של כ-20 ענפי ספורט פאראלימפים.
בארץ פועלות כמה מקבוצות ספורט נכים מן הטובות בעולם, ביניהן ספיבק, איל"ן קריית חיים, "אתגרים" ובית הלוחם חיפה. מועדונים אלו מצטיינים בייחוד בענף השחייה, בו זוכים שחיינים נכים ישראלים במדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים. תקופת השיא של ספורט הנכים בישראל הגיעה בעקבות שיקום הפצועים הרבים ממלחמת יום הכיפורים.
ישראל במשחקים הפאראלימפיים

ישראל משתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מראשיתם במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960), והשתתפה לראשונה במשחקי החורף במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022). ישראל אף אירחה את המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968). הוועד הפאראלימפי בישראל וההתאחדות הישראלית לספורט נכים מרכזים 19 ענפי ספורט בהם פעילים ספורטאים רבים. נכון ל-2016, ישראל מדורגת במקום 13 בעולם במספר המדליות במשחקים הפאראלימפיים עם 375 מדליות בסך הכל, מהן 123 מדליות זהב, 123 מדליות כסף ו-129 מדליות ארד. ציפי רובין היא הספורטאית הפאראלימפית המעוטרת ביותר בישראל עם 30 מדליות פאראלימפיות בארבעה ענפי ספורט שונים, מהן 15 זהב, 8 כסף ו-7 ארד. משנות ה-90 של המאה ה-20 חלה ירידה משמעותית בהישגיהם של הספורטאים הנכים מישראל.
הגוף האחראי על הנושא הוא הוועד הפאראלימפי הישראלי שנוסד ב-1989, לאחר הענקת האמנה הפאראלימפית הבין-לאומי להתאחדות הישראלית לספורט נכים. שני הגופים עובדים במשותף.
ספיישל אולימפיקס

ישראל הצטרפה לארגון הספיישל אולימפיקס בשנות ה-70 לארגון תחת דגל אקים. בתחילה ישראל התחרתה בעיקר בענפי השחייה, כדורגל וכדורסל. ב-1987 נוסד ארגון מתנדבים בישראל לניהול הפעילות בישראל. הארגון פורק ב-2017 והוקם מחדש בשנה שלאחר מכן. ב-2023 הארגון הוכר במייצג את כלל הספורטאים עם לקות קוגניטיבית.
ראו גם

ספורט נכים
ספורט בישראל
ישראל במשחקים הפאראלימפיים
הערות שוליים

↑  יאיר קטן, המדליות שלנו: כך ישראל הפכה למעצמה במשחקים הפראלימפיים, באתר ynet, 24 באוגוסט 2021
↑  זאב אברהמי, שני זהר שדמה, הגיבורה שלא הכרתם: "חבל שלא היה יותר הד להישגים", באתר ynet, 22 באוגוסט 2021
↑  עמותת ספיישל אולימפיקס תוכר כארגון תחרותי, באתר ONE‏, 4 באפריל 2023
סכין מורה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  סכין 
 
סכין מורה Basic 511 Carbon Steel
סכין מורה בסגנון קלאסי
סכיני מורה מודרניים משמשים לעיתים קרובות בעבודות בנייה
סכין מוֹרָה (בשוודית: Morakniv) היא סכין נדן קטנה. זוהי סכין להב קבוע, עם או בלי מגן אצבעות. מקור המונח הוא בסכינים שיוצרו על ידי יצרן הסכו"ם בעיר מורה במחוז דלרנה. בשוודיה ובפינלנד, סכיני מורה נמצאים בשימוש נרחב בבנייה ובתעשייה ככלי בשימוש כללי. סכיני מורה משמשים גם את כל צבאות סקנדינביה כסכין יומיומית.
סוגים

סכיני מורה יוצרו בעיקר על ידי החברות KJ Eriksson ו-Frosts Knivfabrik (מפעל הסכינים של פרוסט). הם מיזגו את המותגים שלהם תחת Mora of Sweden, שמאוחר יותר שונה לשם Morakniv, אבל מספר יצרני סכינים אחרים מייצרים גם הם סכינים בסגנון מורה חברת מורקניב משתמשת בלהבים מנירוסטה 12C27, פלדת פחמן UHB-20C, פלדת טריפלקס, או פלדת פחמן קשה מאוד (HRC 61) המשולבת בין פלדה לבין סגסוגת רכה יותר.
יצרנים נוספים של סכינים מסוג מורה הם Cocraft מותג הבית של Clas Ohlson, ו-Hultafors.
דגמים > היצרן Morakniv

Mora Companion MG High Carbon
Mora Companion MG Stainless
Mora Basic 511 פחמן
Mora Basic 546 אל חלד
סדרת Mora Bushcraft
מורה קנסבול
מורה גרברג
Mora Outdoor 2000
לקריאה נוספת

אולר שווייצרי
אופינל
EKA (סכינים)
מרקטור K55K
הערות שוליים

↑  Janson, Karin (27 במאי 2015). "Mora-stämpel banar väg för knivskarp exportsatsning" [Mora brand paves way for sharp export venture]. www.entreprenor.se. Entreprenör. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Niklasson, Cenneth (17 באוגוסט 2010). "Knivskarp match" [Sharp competition] (PDF). www.byggnadsarbetaren.se. Byggnadsarbetaren magazine. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Steel Quality". www.moraofsweden.se. Morakniv. אורכב מ-המקור ב-25 בינואר 2016. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ohlis, Jan. "Villaägarens bästa vänner" [The home owner's best friends]. www.viivilla.se. Vi I Villa. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Craftsman's knives". www.hultafors.se. Hultafors tools. אורכב מ-המקור ב-8 בדצמבר 2017. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Adventure". www.moraofsweden.se. Morakniv. אורכב מ-המקור ב-20 בפברואר 2012. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Construction". www.moraofsweden.se. Morakniv. אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2016. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
לסכין המחנאות הזו של מורה יש מוט Ferrocerium מובנה בידית, אותו ניתן לגרד עם החלק האחורי של להב הסכין כדי ליצור ניצוצות ולהצית חומר דליק/חומר הצתה. אורך הלהב 92 מ"מ.
סכין גילוח

סכין גילוח
סכין גילוח כחלק מערכת גילוח מלאה.
חבילת להבים דו-צדדיים Eddison לסכין גילוח
סכין גילוח הוא סכין המשמש לפעולת הגילוח, כלומר סכין שמטרתו הסרת שיער מהגוף.
ברוב הסכינים המודרניות הלהב של סכין הגילוח ניתן להחלפה על פי צורך בעקבות בלאי. היום בשוק נמכרים סכיני גילוח בעלי מספר להבים מקבילים (בדרך כלל 2–6).
סוגים שונים של סכיני גילוח

ישנם מספר סוגים של סכיני גילוח, אשר מיועדים לאזורי גוף שונים (כגון פנים, בית שחי, מפשעה או רגליים). כמו כן, ישנם סכיני גילוח המיועדים לגברים וסכיני גילוח המיועדים לנשים.
שימוש בסכין גילוח ביהדות

על פי ההלכה, ישנו איסור לגברים לגלח את זקנם בסכין גילוח. יש המשתמשים במקום זאת במכונת גילוח, ואחרים אוסרים זאת ומתירים רק שימוש במשחה להסרת הזקן.
ראו גם

הסרת שיער
אפטר שייב
מכונת גילוח
קינג קמפ ג'ילט
סנטה פה (ארגנטינה)

| --- | --- |
סמל סנטה פהסמל סנטה פה

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  סנטה פה (פרובינציה) סנטה פה
 נפה:  לאקר
 חבל ארץ:  פמפס
 ראש העיר:  José Manuel Corral
 רשות מחוקקת:  Deliberative Council of Santa Fe 
 תאריך ייסוד:  15 בנובמבר 1573 
 שטח:  748 קמ"ר
 גובה:  25 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  405,683 (2016)
  ‑ במטרופולין:  454,000 (2001)
  ‑ צפיפות:  493 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  31°38′00″S 60°42′00″W﻿ / ﻿31.633333°S 60.7°W﻿ / -31.633333; -60.7
 אזור זמן:  UTC-3
 http://www.sanmartindelosandes.gov.ar/tourism
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט סנטה פה(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט סנטה פה(למפת פרובינציית סנטה פה רגילה) רוסאריו רפאלה ויז'ה גוברנדור גאלבס ונדו טוארטו רקונקיסטה צ'אקו קוריינטס אנטרה ריוס בואנוס איירס קורדובה סנטיאגו דל אסטרו סנטה פה(למפת פרובינציית סנטה פה מוגדלת) רוסאריו רפאלה ויז'ה גוברנדור גאלבס ונדו טוארטו רקונקיסטה צ'אקו קוריינטס אנטרה ריוס בואנוס איירס קורדובה סנטיאגו דל אסטרו סנטה פה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סנטה פה (בספרדית: Santa Fe) היא עיר בארגנטינה ובירת פרובינציית סנטה פה הממוקמת בצפון-מזרח המדינה, ממש ליד מפגש הנהרות פרנה וסלאדו. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 מספר התושבים בעיר היה כ-391,164 תושבים, על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022 מספר התושבים הוא 573,448 תושבים . במטרופולין של העיר ישנם כ-653,073 תושבים, מה שהופך אותו לשמיני בגודלו בארגנטינה.
מ-10 בדצמבר 2019 ראש העיר הוא אמיליו יטון (ספ').
היסטוריה

סנטה פה נוסדה בשנת 1573 באזור סמוך, והועברה למיקומה הנוכחי בשנת 1653 בשל הצפות נהר. העיר הפכה לבירת המחוז כשמחוז סנטה פה הופרד ממחוז בואנוס איירס בשנת 1814. בהצפה של נהר הסלאדו בשנת 2003, פונו כמאה אלף מתושבי העיר, ורבים מבתיה נותרו שקועים במים למשך כשבוע.
ספורט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יהודי העיר

יהודי סנטה פה הם בדרך כלל בעלי אחוזי התבוללות נמוכים. בעיר שלושה בתי כנסת: שניים קונסרבטיבים ואחד אורתודוקסי.
ערים תאומות

ארצות הברית סנטה פה ספרינגס (אנ'), קליפורניה, ארצות הברית (מ־1960)
פרגוואי איפאקאראי (אנ'), פרגוואי (מ־1978)
איטליה קונאו, פיימונטה, איטליה
אורוגוואי מונטווידאו, אורוגוואי
הערות שוליים

↑  Santa Fe, www.jewishvirtuallibrary.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562082105171  BNE: XX452096  BnF: cb12045265m (data)  GND: 4051649-0  LCCN: n80024385  MusicBrainz: 3d23da8c-6005-447d-9b9d-4f268d932d3c  NARA: 10037230  SUDOC: 084665904  VcBA: 494/80159  VIAF: 150091689   WorldCat (עם VIAF): 150091689
סכין יאקוטית

סכין יאקוטית מודרנית עם ידית מעץ שדר ונדן עור.
הסכין היאקוטית (בסאחה: саха быһаҕа; ברוסית: якутский нож), המכונה לפעמים גם סכין יאקוט, היא סכין מסורתית של היקוטים (קבוצה אתנית מרפובליקת סאחה-יקוטיה, באזור סיביר), המשמשת לעבודה עם עצים, עורות, פרוות, דגים ובשר או ללחימה. הסכין נמצאת בשימוש ביקוטיה במשך מאות שנים ללא שינויים משמעותיים בעיצובה.
מאפיינים

לסכינים יאקוטיות טיפוסיות יש אורך להב של 10–18 ס"מ, ו-2.5–3.8 רוחב. תכונה יוצאת דופן של סכין זו היא שהלהב הוא א-סימטרי. בצד אחד של הלהב יש חריץ מלא, כלומר חריץ בו יש סוג של אזמל, בעוד שבצד השני אין חריץ והוא בעצם קצה של קמרון (כלומר הוא מתעגל כלפי מטה לקצה, ולא בעל שיפוע ישר). הלהב מחושל באופן מסורתי מעפרות ברזל ממקור מקומי שהותך על ידי נפחים יאקוטים. החריץ בלהב הופך אותו לקל יותר ומאפשר לנפח להפחית את כמות המתכת הדרושה לייצור סכינים גדולים יותר. ידית הסכין עשויה באופן היסטורי מעץ שדר והיא עבה ובצורת אובל בחתך רוחב. זה מתאים ליד וניתן להשתמש בו גם עם כפפות. השדר גם מגן על היד מפני השפעות הקור של פלדת הסכין בקור קיצוני, מצב שכיח בסיביר בחודשי החורף. נדן הסכין הוא מזנב פרה ומשלים את ההרכב.
גלריה

סכין יאקוטית מודרנית ונדן העור שלה
סכין יאקוטית עם ידית  שדר. צד שמאלי
צד ימין (חריץ) של סכין יאקוטית מודרנית
קילוף דג לסטרוגנינה עם סכין יאקוטית
ראו גם

סטרוגנינה, מאכל סיבירי
הערות שוליים

↑  Arctic Pastoralist Sakha: Ethnography of Evolution and Microadaptation in Siberia
↑  Knives of the Yakut
↑  How do Yakut knives
↑  Know your Knives: The Yakut knife of Russia
↑  Forging knives like our ancestors, secrets of the Yakutian blades
עיטורי ירושלים

| --- | --- |

 תדירות:  ירחון 
 תאריכי הופעה:  2006–הווה (כ־18 שנים) 
 שפה:  עברית 
 אתר רשמי
 
עיטורי ירושלים (בעבר הופיעה בשם עיטורי כהנים) היא חוברת הנערכת ויוצאת לאור מדי חודש על ידי ישיבת עטרת ירושלים (מוכרת גם כישיבת עטרת כהנים) בנשיאות הרב שלמה אבינר.
הנושאים בחוברת מתמודדים עם שאלות והתלבטויות רבות הנענות בתשובות מפורטות של הרב שלמה אבינר ושאר רבני הישיבה.
"עיטורי כוהנים" יצא לאור מה'תשמ"ג ועד כסלו ה'תשס"ז (2006). סך הכל יצאו בשם זה 267 חוברות, שהאחרונה שבהם היא גם חוברת 1 של "עיטורי ירושלים".
מדורי החוברת

"קורות רבינו" - בו ערוכים סיפורים וזכרונות על דרכיו ופועליו של הרב צבי יהודה הכהן קוק, הם נכתבים על ידי תלמידיו הרבים בעריכת הרב שלמה אבינר.
"תשובות קצרות" - שאלות ותשובות קצרות שנשאלות ונענות על ידי הרב אבינר.
בהמשך החוברת מאמרים שנכתבים על ידי רבנים שונים בנושאי החודש הנוכחי או בנושאים אקטואליים לעם ישראל.
ספליטרטרן

| --- | --- |
הגרסה הראשונית ספליטרטרן 31 בשימוש הוורמאכט
הגרסה הראשונית ספליטרטרן 31 בשימוש הוורמאכט
 מידע כללי
 סוג:  סכמת הסוואה צבאית
 היסטוריית שירות
 תקופת השירות:  1931–הווה (כ־93 שנים)
 מדינות משתמשות:  בעבר גרמניה הנאצית וכיום מספר מדינות בהן בולגריה ושוודיה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
ספליטרטרן (בגרמניה: Splittertarn; "סכמת שבב") או ספלינטרמוסטר (Splittermuster) הוא הכינוי לסכמת הסוואה, שפותחה בשנות ה-30 בגרמניה הנאצית וכיום נגזרות שלו משמשות מספר מדינות בהן בולגריה ושוודיה.
השם "ספליטרטרן" או "סכמת שבב" (באנגלית: Splinter Pattern) נובע מהשימוש בצורות גאומטריות חדות, אשר בדומה לסכמות צבאיות רבות, נועדו לשבור את צורת העצם המוסווה. הסכמה הראשונית כללה שילוב של ארבעה צבעים, בהם רקע ירוק שעליו הוצבו צורות מוארכות בצבעי חום בהיר (חול) וחום אדמדם (חלודה), מעל הצורות הייתה שכבה נוספת של דפוס הדומה לטיפות או שבבים דקים בגוון ירוק שהוצבו לסירוגין לאורך הסכמה כולה.
סכמת הספליטרטרן הייתה הראשונה שאומצה בהצלחה בכוחות הגרמנים לקראת מלחמת העולם השנייה והייתה אחת הסכמות הנפוצות בקרב כוחות היבשה של הוורמאכט (היר) והפאלשירמייגר (צנחנים). סכמות נוספות שפותחו בגרמניה לאחר מכן עברו לכיוון עיצובי מעוגל וצבעוני יותר, אך הוא השפיע על מגוון סכמות הסוואה ברחבי העולם במהלך ולאחר המלחמה, בהן המעיל דניסון הבריטי וסכמת סטריכטרן או "גשם" של מזרח גרמניה.
משתמשות עיקריות

משתמשות לשעבר:
גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית - מספר וריאציות של הספליטרטרן נכנסו לשירות הזרועות השונים של הוורמאכט, בהן ספליטרטרן 31 בשירות צבא היבשה וספליטרטרן 41 בשירות הלפוטוואפה והיה בשימוש נרחב של יחידות הפאלשירמייגר.
גרמניה המערבית גרמניה המערבית - עם הקמתו מחדש של הבונדסוור בגרמניה המערבית, נעשה שימוש בסכמה מדגם 1956 במשך מספר שנים עד שהוצא משירות בהדרגה לטובת מדי חאקי ירוקים.
משתמשות כיום:
בולגריה בולגריה - צבא בולגריה עשה שימוש נרחב במספר סכמות מבוססות על הספליטרטרן הגרמני מאז מלחמת העולם השנייה, בעיקר לשימוש כוחות מוצנחים ומיוחדים. הסכמה הנוכחית בשימוש היא דגם משנת 1997 המורכב משלושה צבעים בצורות קטנות יותר מהמקור ההיסטורי.
שוודיה שוודיה - הכוחות השוודים פיתחו את סכמת ה-M90 בתחילת שנות ה-90 לשימוש כלל היחידות כסכמת מדים בסיסית עם מספר וריאציות בהתאם לאזור שירות (אזור מיוער, מדברי ומושלג). הסכמה נכנסה לשימוש נרחב גם בכלי רכב ואף ספינות, היא מורכבת מצורות הפזורות באופן מאוזן יותר וללא שכבת ה"שבבים" של הסכמה המקורית.
גלריה

ספלינטרטרן 41 של הלופטוואפה
הדגם ששימש בשנים הראשונות של הבונסוואר (דגם 1956)
סכמת M90 השוודית
סכמת M90K המדברית
ראו גם

לטאה (סכמת הסוואה)
פלקטרן
חיילים שוודים באפגניסטן עם מדים בסכמת M90K המדברית וציוד לחימה בסכמת M90 המיוערת, 2010.
סירקה טורקה

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1939 הלסינקי, פינלנד 
 פטירה:  23 באוקטובר 2021 (בגיל 82) לויה, פינלנד 
 שם לידה:  Sirkka Annikki Turkka 
 מוקד פעילות:  פינלנד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הלסינקי 
 שפה מועדפת:  פינית 
 פרסים והוקרה:  מדליית פרו פינלנדיה (1996)  Tomas Tranströmer prize (2016)  פרס פינלנד לספרות (1980)  פרס פינלנד לספרות (1984)  פרס פינלנדיה (1986)  פרס אלכסיס קיווי (2005)  פרס אינו לינו (2000)  Tanssiva karhu (1994) 
 
סירקה טורקה (בפינית: Sirkka Turkka;‏ 2 בפברואר 1939 – 23 באוקטובר 2021) הייתה משוררת פינית.
ביוגרפיה

סירקה טורקה נולדה בהלסינקי. היא פרסמה את ספר שיריה הראשון בגיל שלושים וארבע. במשך השנים שחלפו מאז, היא פרסמה יצירה אחת בפרוזה, "בבטן הלוויתן" (1975), ושנים-עשר ספרי שירה: "חדר בחלל" (1973), "זאת אני" (1976), "הלילה נפתח כמו דגן" (1978), "האיש שאהב את אשתו יותר מדי" (1979), "השליט היפה" (1981), "אף-על-פי שקיץ" (1983), "שובי, שובי, שבא הקטנה" (1986), "קול הכוח" (1989), "אח לנפש" (1993), "בית השמש העולה" (1997), "באתי דרך יער כהה" (1999) ו"כה קשה הכתה הרוח" (2004). ספר הכולל יותר משמונה-מאות עמודים ואוצר את כל כתביה ראה אור בשנת 2005.
שירת טורקה זכתה להערכה ולמספר פרסים. בשנים 1980 ו-1984 קיבלה המשוררת את פרס פינלנדיה, בשנת 1986 היא הייתה האישה הראשונה והמשוררת היחידה עד אותו זמן שזכתה בפרס פינלנדיה, ובשנת 1994 הוענק לה פרס רשות השידור הפינית. אסופות של שירתה תורגמו לעשרות שפות, ביניהן עברית.
טורקה נפטרה ב-23 באוקטובר 2021.
יצירתה

יצירותיה של סירקה טורקה חוללו שינוי בשירה הפינית, כיוון שהייתה בהן שבירת מוסכמות מבחינת התוכן, הלשון והצורה. היא שזרה בשיריה יסודות פגניים ונוצריים, שפת תפילה ואמירות מקראיות בעלות נימה רצינית לצד משפטים בשפה מדוברת הלקוחים מלהיטים נדושים, פתגמים פיניים לצד מילים בשפות זרות, ועוד, ואת כולם שילבה באופן מקורי. לעיתים מתייחסים לשילוב כזה כאל כתיבה פוסט-מודרניסטית, אך טורקה לא ראתה עצמה ככזאת, והיא ביטאה קול ייחודי משלה. עם זאת, טורקה הושפעה ממקורות ומשוררים רבים, כמו פדריקו גארסיה לורקה, פרננדו פסואה, אונו קיילאס ואווה-ליסה מנר, והשתמשה בהיגדים שלא היו תמיד מקוריים.
נושאי השירים שלה לא היו ממוקדים, והתמונות בהם נעו במהירות רבה. בשיריה היא עסקה באהבה, בכמיהה, במחלה, במוות ובאובדן. יצירתה כללה הן שירי טבע קצרים והן שירים ארוכים. עירוב הסגנונות והתכנים וערבוביית המשלבים והמקצבים שימשו אותה להדגיש את הפער בין המוחלט לבין היחסי, בין האלוהי לבין הארצי, בין המוות לבין החיים. המקצב בשיריה היווה תפיסה ביחס לשפה ולאפשרויותיה. אמצעי נוסף שטורקה הייתה עושה בו שימוש היה ההקבלה והשילוב בין החריג, המוזר והחד-פעמי לבין היומיומי, המוכר והשגרתי, למשל השילוב בין המלט וחלוק-רחצה. בשירתה הייתה חוזרת ונשנית גם האנשה, שטשטשה את הגבול בין המופשט למוחשי.
שירתה התאפיינה במחאה אישית, חברתית ואקולוגית, שיצרה לה תדמית של מוזרוּת וחריגוּת, שכן בניגוד למשוררים פינים חשובים בני-זמנה כמו פנטי סאריקוסקי (Pentti Saarikoski) ופאבו האביקו, שהביעו מחאה לפי דפוסים מקובלים, לא גילתה טורקה מעולם שום נאמנוּת לרעיון כלשהו פרט לנאמנותה לעולמה הפנימי. נראה כי חריגות זו שימשה אותה להבעת השפה הייחודית בשיריה.
תרגום שירתה לעברית

תרגומי שיריה של סירקה טורקה התפרסמו בעברית החל משנת 1989 במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ" ובמוסף הספרות של "מעריב", וכן במספר כתבי-העת, באנתולוגיות של פסטיבל המשוררים משכנות שאננים בשנים 1993 ו-2006, ובספר "חופשית ברוח" מאת שי גינות (1999). האסופה הראשונה של שירתה בעברית, "מהר, לבד ועכשיו", יצאה לאור ב-1998. האסופה השנייה, "עמוק בלב היער", יצאה ב-2006, וכוללת בנוסף על כל חומרי האנתולוגיה הראשונה, גם שירים רבים שלקוחים מעשרת קובצי השירה הראשונים שלה, שלא פורסמו בעברית קודם לכן, וכמו כן אוסף משני קובצי השירה האחרונים שלה, שראו אור רק אחרי פרסום האנתולוגיה העברית הראשונה. האסופה השלישית משירת טורקה, "כנסיית כלבים", ראתה אור בשנת 2016 ונכללו בה אך ורק שירים פרי עטה של המשוררת שלא נכללו באף לא אחת משתי האסופות העבריות שקדמו לה.
תרגום שירתה לעברית > ספריה שתורגמו לעברית

מהר, לבד ועכשיו, שירים, תרגום מפינית, מבוא והערות - רמי סערי, הוצאת כרמל, תשנ"ט 1999.
עמוק בלב היער, שירים, תרגום ומבוא - רמי סערי, הוצאת כרמל, תשס"ז 2006.
כנסיית כלבים, שירים, תרגום מפינית, מבוא והערות - רמי סערי, הוצאת כרמל, 2016.
לקריאה נוספת

רמי סערי, "יערות, אגמים ולב פועם בלי הרף", מבוא לספר: עמוק בלב היער, סירקה טורקה, הוצאת כרמל, 2006
סקס על החוף

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  וודקה, כוס הייבול, קוביית קרח, מיץ חמוציות, שנאפס אפרסקים, מיץ תפוזים, פלח תפוז 
 אופן ההכנה:  מזיגה ישירה להייבול
 כוס:   הייבול
 קישוט:  פלח תפוז
 
סקס על החוף (באנגלית: Sex On the Beach) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. לקוקטייל זה יש גרסאות רבות.
גרסאות

לקוקטייל זה יש שתי גרסאות עיקריות:
הגרסה המוכרת על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי היא: 40 מ"ל וודקה, 20 מ"ל שנאפס אפרסקים, 40 מ"ל מיץ תפוזים, 40 מ"ל מיץ חמוציות. את כל המרכיבים יש למזוג לכוס הייבול עם קרח, להוסיף סטירר וקשית ולקשט בפלח תפוז.
הגרסה השנייה היא: 40 מ"ל וודקה, 20 מ"ל שנאפס אפרסקים, 20 מ"ל שנאפס תפוחים, מיץ חמוציות. את כל המרכיבים יש למזוג לכוס הייבול עם קרח כך שמיץ החמוציות נמזג אחרון, להוסיף סטירר וקשית ולקשט בפלח תפוז.
ראו גם

וו וו