stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוסאם תקא
קריירה בינלאומית

ב-17 בנובמבר 2023 ערך תקא את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 4-0 על נבחרת סאו טומה ופרינסיפה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

הגביע התוניסאי (3): 2019/2020
הערות שוליים

↑  رسمي : حسام تقا مكشخ لمدة 3 سنوات בחשבון הפייסבוק הרשמי של אספראנסה דה תוניס, 3 ביולי 2023 (בערבית)
↑  La liste des joueurs convoqués pour participer à la CAN 2023+1 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל התוניסאית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת תוניסיה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 חסן •  2 אל-עבדי •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 בן רמדאן •  6 תקא •  7 אל-מסאכני •  8 רפיעה •  9 ג'ויני •  10 בן סלימאן •   11 אל-ח'ניסי •  12 מעלול • 13 ג'לאסי •  14 אל-עידוני • 15 אל-חדאדי • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 לטייף • 19 א-סרארפי • 20 ואלרי • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 אל-ג'זירי • 25 מחמוד • 26 גראם • 27 אשורי • מאמן: אל-קאדרי |  1 חסן •  2 אל-עבדי •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 בן רמדאן •  6 תקא •  7 אל-מסאכני •  8 רפיעה •  9 ג'ויני •  10 בן סלימאן •   11 אל-ח'ניסי •  12 מעלול • 13 ג'לאסי •  14 אל-עידוני • 15 אל-חדאדי • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 לטייף • 19 א-סרארפי • 20 ואלרי • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 אל-ג'זירי • 25 מחמוד • 26 גראם • 27 אשורי • מאמן: אל-קאדרי | תוניסיה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זולטאן קאמרר

זולטאן קאמרר (בהונגרית: Kammerer Zoltán; נולד ב-10 במרץ 1978, ואץ) הוא שייט קיאקים אלוף אולימפי (סידני 2000 ואתונה 2004) זוכה 4 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב, אלוף עולם זוכה 15 מדליות עולמיות מהן 3 זהב ואלוף אירוהפ וכה 12 מדליות אירופיות, מהן 3 זהב.
ביוגרפיה

קאמרר החל לשוט בקיאק בעיר גד מעט לפני 1993. בשנת 1994 עבר למועדון UTE כשייט נוער. כבר באותה השנה היה במדורגים ב-1000 מטר באליפות הבוגרים. בנוער הוא היה אלוף הונגריה בכל שיט אישי (400, 500, 1000 מטר). בשנה שלאחר מכן כבר זכה במדליית ארד ב-1000 מטר באליפות הונגריה לבוגרים. באליפות העולם לנוער הוא זכה בשלוש מדליות זהב.
ב-1997 הוא הפך לקיאקיסט של מועדון VSE בגיור. הוא סיים ראשון באליפות אירופה ב-500 ו-1000 מטר. באליפות העולם זכה במדליית זהב ברביעיות ל-500 מטר. בשנה שלאחר מכן זכה בשתי מדליות באליפות הונגריה, אך לא הצליח להגיע לאליפות העולם. באליפות אירופה 1999 בזאגרב זכה במדליית כסף בזוגות ב-500 וב-1000 מטר. הישגיו נמשכו לאורך שנים.
זולטאן קמרר סיים את הקריירה האולימפית באולימפיאדת לונדון (2012), שם זכה במדליית כסף ברביעיות (קאמרר, טוט, קוליפאי, פאומן) ולאחר מכן במדליית ארד באותו ההרכב באליפות אירופה 2013.
ביוגרפיה > אליפות הונגריה

|  | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
יחיד 200 מ': 
| זוגות 200 מ' |  |  |  |  |  | 4 | 2 |  | 4 |  |  | 5 |  | 8 |  |  | 7 |  |  |
| רביעיות 200 מ' |  |  |  |  |  |  | 3 | 2 |  |  |  | 4 | 3 | 3 |  |  |  |  |  |
| יחיד 500 מ' |  |  |  |  | 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |  |  |  |  |
| זוגות 500 מ' |  |  |  |  |  | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 |  |  | 1 | 5 |  |
| רביעיות 500 מ' |  |  |  |  |  |  | 1 |  | 2 | 2 |  |  | 3 | 3 |  |  | 1 |  | 3 |
| יחיד 1000 מ' | 6 | 3 |  |  |  | 1 |  | 3 |  |  |  | 3 |  |  |  |  |  | 2 |  |
| זוגות 1000 מ' |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  |  | 1 | 1 |  |  | 1 | 1 |  |
| רביעיות 1000 מ' |  |  |  | 2 | 2 |  | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 4 |  | 1 |  | 2 |
| יחיד 5000 מ' |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  |
פרסים והוקרה

צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2000)
קיאקיסט השנה של הונגריה (2000, 2006, 2010)
צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2004)
צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי עם הכוכב (2012)
לקריאה נוספת

גאבור פאלפלבי: מצלמה. אחד מהקיאקיסטים המובילים בעולם, הקריירה של אלוף אולימפי שלוש פעמים; פאלטיה, גיור, 2019
זאק זיימק

זאק זיימק (באנגלית: Zach Ziemek; נולד ב-23 בפברואר 1993) הוא אתלט אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות עולם (יוג'ין 2022) בקרב עשר.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיים במקום 15 בקרב עשר בתוצאה של 8,006 נקודות.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בקרב עשר בתוצאה של 8,392 נקודות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת פרש מקרב עשר לאחר שלא השתתף בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת סיים במקום שישי בקרב שבע בתוצאה של 5,941 נקודות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום שישי בקרב עשר בתוצאה של 8,435 נקודות.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכה במדליית ארד בקרב עשר בשיא אישי חדש של 8,676 נקודות, אחרי קווין מאייר מצרפת (8,816 נקודות) ופירס לפייג' מקנדה (8,701 נקודות).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה פרש מקרב עשר לאחר שלא השתתף בריצת 400 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.55 שניות (2021)
ריצת 400 מטר: 49.04 שניות (2016)
ריצת 1500 מטר: 4:38.38 דקות (2021)
ריצת 110 מטר משוכות: 14.29 שניות (2017)
קפיצה לגובה: 2.14 מטר (2021)
קפיצה במוט: 5.55 מטר (2021)
קפיצה לרוחק: 7.73 מטר (2014)
הדיפת כדור ברזל: 15.72 מטר (2023)
זריקת דיסקוס: 51.64 מטר (2022)
הטלת כידון: 62.55 מטר (2023)
קרב עשר: 8,676 נקודות (2022)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 6.75 שניות (2016)
קפיצה לרוחק: 7.48 מטר (2016)
הדיפת כדור ברזל: 14.53 מטר (2016)
קפיצה לגובה: 2.06 מטר (2013)
ריצת 60 מטר משוכות: 8.03 שניות (2018)
קפיצה במוט: 5.40 מטר (2013)
ריצת 1000 מטר: 2:48.25 דקות (2013)
קרב שבע: 6,173 נקודות (2016)
חוליו גונזאלס

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1876 ברצלונה, ספרד 
 פטירה:  27 במרץ 1942 (בגיל 65) ארקואיל, צרפת 
 שם לידה:  Julio Luis Jesus González Pellicer 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית, פיסול, תכשיט, תכשיטן 
 זרם באמנות:  אמנות מופשטת 
 הושפע על ידי:  פבלו פיקאסו 
 צאצאים:  רוברטה גונזאלס 
 
חוליו גונזאלס (בספרדית: Julio González;‏ 21 בספטמבר 1876 – 27 במרץ 1942), פסל וצייר ספרדי, קשור אל הסגנון הקוביסטי באמנות. ביחד עם פבלו פיקאסו נחשב לאחד ממפתחי פיסול האסמבלאז' הקוביסטי.
ולדיסלב השלישי, מלך פולין והונגריה

ולדיסלב השלישי יגיילו "מווארנה", מלך פולין, או אולאסלו הראשון, מלך הונגריה (בפולנית: Władysław Warneńczyk, בהונגרית: Első Ulászló; ‏31 באוקטובר 1424 - 10 בנובמבר 1444, וארנה, בולגריה של ימינו) היה מלך פולין משנת 1434 ומלך הונגריה בין 1440 ועד מותו בקרב וארנה.
שם

ולדיסלב השלישי ידוע בפולנית כ-Władysław Warneńczyk, בליטאית כוולדיסלובאס השלישי, בהונגרית כאוּלסלו הראשון.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ולדיסלב היה בנו הבכור של ולדיסלב השני יגיילו, מלך פולין, ושל אשתו הרביעית, סופיה מהאלשאני. הוא עלה לכס המלוכה בגיל עשר והוקף מיידית בקבוצת יועצים בראשות החשמן זבינגייב אולשניקי, שהיה מעוניין להמשיך לחזק את אחיזתו בחצר המלך. חרף זאת, השליט הצעיר ואימו האמביציוזית היו מודעים להתנגדות לשלטונם. למרות ההסכם שנחתם בין יאגיילו והאצולה הפולנית להבטיח את ירושת בניו, האופוזיציה העמידה מועמד אחר לרשת את הכתר, פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, שהיה מאורס (משנת 1425, בגיל 12) לטוענת לכתר, בתו של יאגיילו מנישואיו השניים, הנסיכה הדוויג (יאדוויגה). אולם מותה מהרעלה של הנסיכה הדוויג טרם מימוש הנישואין (ככל הנראה ידה של סופיה הייתה במעל) סיכלה את שאיפות האופוזיציה.
ביוגרפיה > מלך פולין

מלכתחילה סבל ולדיסלב מבעיות בשלטונות. טקס ההכתרה שלו הופרע על ידי אחד מאציליו, שפיטקו ממלשטין. למחרת לא התקיים טקס מחווה לתושבי קרקוב, בשל סכסוך בין פרנסי העיר על מקומם בפמליה. את המדיניות של המלך החלש הכתיב למעשה החשמן זביגנייב אולשניצקי. בשנת 1438 התכנס הפרלמנט בפיוטרקוב טריבונלסקי והכריז על כך שלמלך בן ה-14 היה רוב של תומכים, אך הדבר לא חיזק את שלטונו.
ביוגרפיה > מלך הונגריה

בשנת 1440 הוצע לוולדיסלב כתר הונגריה, אולם, קבלתו הובילה לבעיות רבות. הונגריה הייתה תחת איום גובר והולך מן האימפריה העות'מאנית, וכמה אצילים פולנים לא הסכימו לכך שמלך פולין יהיה בנוסף גם מלך הונגריה, בנוסף, אליזבת מלוקסמבורג, אלמנתו של אלברט, מלך הונגריה, ניסתה לשמור על הכתר עבור בנה שטרם נולד. לאחר שנתיים של מלחמת אזרחים תפס ולדיסלב את השלטון כאולסלו הראשון, מלך הונגריה, וזכה לתמיכת האפיפיור אאוגניוס הרביעי, לאחר שהבטיח לו שיפתח במסע צלב נגד הטורקים.
ביוגרפיה > מותו

בשנת 1444 יצא ולדיסלב למסע צלב נגד הטורקים בשיתוף עם יאנוש הוניאדי, כוחות ממדינת האפיפיור, ונעזר בסיוע צבאי מהרפובליקה של ונציה. ב-10 בנובמבר התקיפו הטורקים את המערך הנוצרי בקרב וארנה, אולם בתחילה הצליחו הכוחות ההונגרים לבלום אותם. לרגע היה נראה שהצבא הנוצרי עומד בפני ניצחון מזהיר, והסולטאן כמעט שנטש את שדה הקרב. אולם אז, כשהוא מתעלם מעצתו של הוניאדי, הסתער ולדיסלב הצעיר, בראש 500 אבירים, על האמצע העות'מאני וניסה ללכוד את הסולטאן מוראט השני. ולדיסלב הוקף בידי היניצ'רים ונהרג. חיל הפרשים הפולני איבד את רוחו, ונמחץ על ידי העות'מאנים.
לאחר מותו עלה לשלטון בפולין בשנת 1447 אחיו קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, ואילו בהונגריה פרצה שוב מלחמת אזרחים, ובסיומה עלה לשלטון לסלו החמישי, מלך הונגריה.
זכויות להט"ב באנטיגואה וברבודה

| --- | --- |

אנטיגואה וברבודה
 מעמד בחוק:  חוקי
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  להט"בים לא מורשים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  איסור בחוק על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נמנעה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באנטיגואה וברבודה מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם חווים תושבים הטרוסקסואלים.
מעמד בחוק > חקיקת אי-הפללה והגנה

במאי 2016, במהלך הבדיקה התקופתית האוניברסלית של מועצת זכויות האדם של האו"ם, יעצו נציגי ארגנטינה, אוסטרליה, צרפת, גרמניה, הולנד וניקרגואה לממשלה לבטל את הפללתם של יחסים הומוסקסואלים בהסכמה ולהבטיח זכויות אדם מלאות לקבוצות מוחלשות בהם קהילת הלהט"ב. שרת השינוי החברתי, סמנתה מרשל, הודיעה לאחר מכן כי האיסור על "מעשי סדום" "מיושן" ויש לבטלו. מזכירת הפרלמנט במשרד המשפטים, מורין פיין-היימן, הבטיחה למועצה כי "קהילת הלהט"ב אינה נרדפת במדינה".
ב-24 באוגוסט 2016 הודיעה ממשלת אנטיגואה וברבודה כי "אין בכוונתה לבטל את איסור הסדום במדינה". ההודעה הגיעה לאחר שבית המשפט העליון בבליז ביטל את הפללתה של הומוסקסואליות במדינה באותה שנה. עם זאת, הממשלה הודתה כי מכיוון שלבליז ואנטיגואה וברבודה ישנן פסקי דין זהים, אם קבוצת עותרים מטעם ארגונים תגיש תביעה נגד האיסור בחוק לבית המשפט, בית המשפט יפסוק כי האיסור הוא בלתי חוקתי. ב-1 בנובמבר 2019 הכריזה "הברית המזרחית הקריבית למגוון ושוויון" כי היא מתכננת לפתוח בתביעה משפטית נגד האיסור עד סוף 2019. רק ב-2022 פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית במדינה, במקביל לביטול האיסור, חוקקו במדינה מספר חוקים האוסרים על אפליה של חברי הקהילה הגאה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 2022)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 2022)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2022)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 2022)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה):  (מאז 2022)
נישואים חד מיניים: 
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים): 
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים: 
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים: 
להט"בים מוצהרים רשאיים לשרת בצבא: 
זכות לשינוי מגדר בחוק: 
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם:
הערות שוליים

↑  Caribbean: Anti-gay law is ripe for reversal, Antigua says, Erasing 76 Crimes, ‏26 באוגוסט 2016 (באנגלית)
↑  Joshua St Aimee, ECADE: ‘Draconian’ buggery and indecency laws soon to be challenged in court!, St. Lucia STAR, ‏1 בדצמבר 2019 (באנגלית)
חורפן ים

| חורפן ים |
| --- | --- |

מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: חורפן
מין:: חורפן ים
שם מדעי
 Neovison macrodon ‏Prentiss, 1903
תחום תפוצה


חורפן ים (שם מדעי: Neovison macrodon) הוא מין נכחד ממשפחת הסמוריים, אשר חי במימי מפרץ מיין במזרח אמריקה הצפונית, בקרבת ניו אינגלנד, וייתכן שהיה מצוי באזורים נוספים, דרומיים יותר, במשך תקופת הקרח האחרונה. חורפן זה השתייך לסוג חורפן, ממנו שרד רק המין חורפן אמריקאי, ולא לסוג הסמורים הרגילים (Mustela).
חורפן זה נתגלה רק לאחר הכחדתו, ותואר בשנת 1903. החורפן ידוע רק משרידי עצמות, בעיקר שרידי שיניים והיה דומה מאוד למין האמריקאי הקיים. יש חוקרים הרואים בו תת-מין של החורפן האמריקאי. הוא ידוע מתיאורים חלקיים של סוחרי פרוות, מהם נראה שהוא נכחד לא יאוחר מסוף המאה ה-19 או מתחילת המאה ה-20.
החורפן דמה בגודלו לחורפן הרגיל אך התקיים סמוך לחוף הים באזורים סלעיים מקונטיקט ורוד איילנד ואכלסו גם את מפרץ פאנדי. ממצאים התגלו גם בנובה סקוטיה וגם במסצ'וסטס. באורח חייו חורפן זה דמה ללוטרות וככל הנראה מילא גומחה אקולוגית דומה. הייתה לו דו-צורתיות זוויגית, בה הזכרים היו גדולים יותר מהנקבות והוא היה מותאם לחיים בחופי הים. הוא ניזון מדגים (בעיקר ממשפחת הקוטוסיים) ומחלזונות ימיים אותם תפס במים. דבר זה ידוע משרידי מזונו שנתגלו כשהם מפוצחים.
למרות תפוצתו ושגשוגו בחלקים מסוימים, גרם ציד הפרוות להכחדתו המהירה. התיעוד האחרון של חורפן זה בטבע היה ב-1894.
הערות שוליים

↑  חורפן ים באתר הרשימה האדומה של IUCN
ולדיסלב גומולקה

ולדיסלב גוֹמוּלְקָה (בפולנית: Władysław Gomułka ; ‏6 בפברואר 1905, קרוסנו – 1 בספטמבר 1982, קונסטנצ'ין) היה פוליטיקאי ומנהיג קומוניסטי פולני, מנהיגה דה פקטו של פולין בין השנים 1945 ל-1948 ומנהיגה בשנית בין השנים 1956 ל-1970.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

ולדיסלב גומולקה נולד בפרבר כפרי של קרוסנו שבגליציה (אז בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית, היום בפולין) למשפחה ממעמד הפועלים.
הוריו הכירו והתחתנו בארצות הברית, לשם הגיעו בנפרד בחיפוש אחר חיים טובים יותר בסוף המאה ה-19, אך שבו לפולין בתחילת המאה ה-20.
אביו, יאן, עבד בתעשיית הנפט המקומית, והיה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גליציה, ומ-1919, במפלגה הסוציאליסטית הפולנית.
גומולקה גדל בעוני ובתנאי דלות.
הוא למד בבית הספר בקרוסנו רק שש או שבע שנים, וכבר ב-1919, בגיל 14, החל לעבוד כשוליה בבית מלאכה מקומי. ב-1922, לאחר הכשרתו, החל לעבוד כנפח בבתי זיקוק הנפט המקומיים.
בין השנים 1922 ל-1925 נטל חלק בתנועת הנוער של המפלגה הסוציאליסטית הפולנית, ושימש כמזכיר התנועה במחוז דרוהוביץ' (אז בשטחה של פולין).
ב-1925 הפך לפעיל במפלגת האיכרים העצמאית, וכשנה לאחר מכן, הצטרף להמפלגה הקומוניסטית של פולין.
ב-1926 נעצר בפעם הראשונה בגין השתתפותו בארגון שביתה, אך שוחרר זמן קצר לאחר מכן.
ב-1932 נעצר שוב, הפעם בגין ארגון שביתה בלודז'.
במהלך מעצרו נורה, וסבל מפציעת ירי קשה שהותירה אותו עם שיתוק מוטורי חלקי ברגל.
המעצר הניב כתב אישום שבמסגרתו נגזר עליו עונש מאסר של 5 שנים בעוון "פעילות נגד המדינה הפולנית ולמען האינטרסים של רוסיה".
לאחר שהות של כמעט שנתיים בבית הסוהר הוא השתחרר, ונסע בשם בדוי לברית המועצות.
גומולקה חי במוסקבה במשך כשנה, עד 1935, אז חזר לפולין והתיישב בשוויינטוחלוביצה.
ב-1936 נעצר בפעם השלישית, ונותר בכלא עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תקופת הכיבוש הנאצי והסובייטי

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ברח גומולקה מהכלא ולאחר שהות קצרה בוורשה, הגיע אל ביאליסטוק, שם היה למנהל מקלט ליוצאי המפלגה הקומוניסטית של פולין. ב-1940 עבר ללבוב, שם הפך לראש המחלקה לייצור מחברות באחד המפעלים בעיר. ב-1941 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. לאחר מבצע ברברוסה, שב לקרוסנו, והצטרף למפלגת הפועלים הפולנית (המפלגה הקומוניסטית החדשה). כשנה מאוחר יותר עבר לוורשה, והפך בה לאחד המנהיגים של המפלגה – תחילה שימש כחבר הוועד המרכזי של המפלגה, לאחר מכן כיהן כחבר מזכירות הוועד המרכזי של המפלגה, וב-23 בנובמבר 1943 מונה למזכיר הכללי של מפלגת הפועלים הפולנית.
ביוגרפיה > תקופת מפלגת הפועלים הפולנית

ב-1945 מונה להיות סגן ראש הממשלה ושר "השטחים המוחזרים" (השטחים שהועברו מגרמניה לפולין לאחר מלחמת העולם השנייה) תחילה ב"ממשלה הפולנית הזמנית" ולאחר מכן ב"ממשלת האחדות הלאומית הזמנית" אשר שלטה בפולין עד לבחירות של שנת 1947. לפני משאל העם של 1946 (שכונה "שלוש פעמים כן", שכן נשאלו בו שלוש שאלות – האם אתה בעד ביטול "הסנאט של פולין", האם אתה בעד רפורמה אגררית, והאם אתה בעד ייצוב גבולה המערבי של פולין על קו נהרות האודר והנייסה. המפלגות הקומוניסטיות תמכו בשלוש הנקודות) – גומולקה ובולסלאב ביירוט, שני המנהיגים של המפלגה, נפגשו עם יועץ סובייטי שהדריך אותם כיצד לבצע זיוף בתוצאות המשאל כדי לבסס את שלטון המפלגה, וליצור מקסם שווא של דמוקרטיה ותמיכה עממית.
בפגישה של מנהיגי המפלגות הקומוניסטיות בעולם, שנערכה בפולין ב-1947, ושבה נוסד הקומינפורם, נשא גומולקה נאום בו טען כי פולין לא צריכה להפוך למדינה בעלת מנגנון של מפלגה אחת, וכי יש צורך לשמור על ההפרדה בין מפלגת הפועלים הפולנית לבין המפלגה הסוציאליסטית הפולנית. 
במהלך נאומו רבים מהמשתתפים יצאו בהפגנתיות מן החדר.
נאום זה ביטא הלך רוח שונה מן הקו הרשמי של המפלגה שקבע באותה העת יוסיף סטלין ביד רמה.
באוגוסט 1948 הודח גומולקה מראשות המפלגה בשל "סטייה ימנית לאומנית", ובמקומו מונה בולסלאב ביירוט לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה.
בינואר 1949 הודח גומולקה גם מכלל התפקידים המיניסטריאליים שלו, ובאוגוסט 1951 גורש מן המפלגה (שהפכה למפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת, לאחר האיחוד עם המפלגה הסוציאליסטית הפולנית), ונעצר בעוון "סטייתו המחשבתית". גומולקה נותר במעצר עד לדצמבר 1954.
ביוגרפיה > תקופת מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת

עם מותו של המנהיג הסטליניסטי של פולין, בולסלאב ביירוט, במרץ 1956, והשינויים שעברה ברית המועצות, עברה פולין תהליך של דה-סטליניזציה, מה שהעלה את התקווה הציבורית לרפורמה. ביוני 1956 שבתו העובדים בעיר פוזנן, במחאה על מחסור במוצרי מזון ומוצרי צריכה, על תנאי הדיור הגרועים, על הירידה בהכנסה הריאלית, ועל הניהול הכושל של הכלכלה הפולנית.
בתחילה ניסתה הממשלה הפולנית לדכא את המהומות בכוח הזרוע, באמצעות הצבא הפולני, ובתוך כך שמונים איש נהרגו, אך לאחר שהבינה כי לא תוכל להמית את המחאה, דאגה הממשלה להעלות את המשכורות ב-50%, ונוסף על כך, הבטיחה שינויים מרחיקי לכת בכלכלה ובפוליטיקה הפולנית. בעקבות כך, מי שהיה יורשו של בולסלאב ביירוט כמזכיר המפלגה וכנשיא פולין, אדווארד אוחאב, החליט "לטהר" את שמו של גומולקה, ולהעביר לידיו את תפקיד מזכיר המפלגה באוקטובר 1956.
שנותיו הראשונות של גומולקה בשלטון לוו בשיפור היחסים עם הכנסייה הקתולית, הרחבת חופש המחשבה וחופש הביטוי, העלאת השכר, והפחתת הדיכוי המשטרתי.
בין שאר פעולותיו, התיר גומולקה באופן חריג ליהודי פולין לעזוב את המדינה, אם ברצונם לעלות למדינת ישראל, וכך עלו לישראל כ־35 אלף יהודים, חלקם מברית המועצות, שהיו אזרחי פולין בעבר. על שמו נקראה עלייה זו "עליית גומולקה".
לאחר גל הרפורמות הראשון, בתחילת שנות ה-60, איבד המשטר של גומולקה מן האידיאליזם שליווה אותו בתחילתו, ומרבית ה"רפורמיסטים" סולקו ממוקדי הכוח. במרץ 1968 פרצו הפגנות סטודנטים בוורשה, לאחר שהממשלה אסרה על העלאת מחזהו של אדם מיצקייביץ' "דזיאדי", שנכתב בשנת 1824, בשל כך שהוא כולל לכאורה "התייחסויות אנטי סובייטיות". מייצ'יסלאב מוצ'אר, מי שהיה פרטיזן בעת המלחמה, ניסה לחתור תחת גומולקה, וייסד פלג פנים-מפלגתי בשם "הפרטיזנים", שהתבסס על לאומנות פולנית ורגשות אנטישמים, השתמש בהפגנות הסטודנטים כדי לפתוח במסע אנטי-יהודי בכלי התקשורת, כאשר טען כי מי ששורשיו יהודים מגלה נטיות ציוניות, ואינו נאמן לפולין. בעקבות מסע הכפשה זה, החליט השלטון לעשות מעשה, וכעשרים אלף יהודים איבדו את משרותיהם ונאלצו להגר מפולין; בהקשר זה התפטר במחאה שר החוץ הפולני אדם רפצקי, אשר כביטוי מחאה הוסיף את שמו לרשימת המפוטרים היהודים במשרדו. המסע שבתחילה כוון כנגד היהודים שהחזיקו במשרות עוד מתקופת הסטליניזם, השפיע על כל היהודים, גם על אלו שלא היו קומוניסטים. גומולקה יכול היה להתנגד למסע התקשורתי, אך התיר לו להימשך, בתקווה כי ידעך מעצמו. המסע פגם במוניטין של פולין מחוץ לגבולותיה, ובמיוחד ביחס של ארצות הברית לפולין. אינטלקטואלים רבים התנגדו למסע התעמולה האנטישמי, ומוצ'אר הפך לדמות שנואה. בהקשר זה יש לציין כי גומולקה עצמו היה נשוי לפולנייה ממוצא יהודי ממנה נולד לו בן.
באוגוסט 1968 השתתף הצבא הפולני בפלישה לצ'כוסלובקיה. אינטלקטואלים פולנים מחו על המעשה, וריצ'רד סיבייץ שרף עצמו חי במחאה על הפעולה. ההשתתפות הפולנית בדיכוי ה"סוציאליזם בעל פני אנוש" הביאה לניכור נוסף בין גומולקה ותומכיו לשעבר, הליברלים.
ביוגרפיה > הדחתו ומותו

בדצמבר 1970 זכה גומולקה בניצחון פוליטי כאשר השיג את הכרת גרמניה המערבית בגבול האודר-נייסה בין המדינות.
קנצלר מערב גרמניה, וילי בראנדט כרע על ברכיו בבקשת מחילה על פשעי הנאצים.
על אף שמחווה זו הופנתה בראש ובראשונה כלפי יהודי גטו ורשה, רבים הבינו אותה כבקשת סליחה מן העם הפולני כולו.
את ההצלחה הזו ניצל המשטר כדי להעלות את המחירים על מוצרי היסוד (בעיקר בשר ומוצרי חלב), מה שהוביל למחאה ציבורית תקיפה שכללה הפגנות כנגד עליית המחירים ברחבי פולין.
המשטר נתן פקודה לירות בכל מפגין שינסה לחזור לבתי החרושת, דבר שהביא למותם של מאות עובדים והגדיל את המחאה.
מנהיגות המפלגה, בשיתוף עם מנהיג ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב, החליטה לגרום לפרישתם של גומולקה ושאר מנהיגי המשטר שהיו מזוהים עם ההוראה לפתיחה באש על המפגינים, ובכך סיים ולדיסלב גומולקה את תפקידו ואת חייו הפוליטיים.
גומולקה נפטר ב-1 בספטמבר 1982 מסרטן הריאה.
ראו גם

עליית גומולקה
חוליו מריה סנגינטי

חוליו מריה סנגינטי (בספרדית: Julio María Sanguinetti; נולד ב-6 בינואר 1936) הוא עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי אורוגוואי שכיהן במשך שתי קדנציות כנשיא אורוגוואי; סנגינטי נבחר פעמיים לנשיא אורוגוואי מטעם מפלגת קולורדו (חוקת אורוגוואי אינה מאפשרת לנשיא לכהן פעמיים ברציפות). הקדנציה הראשונה הייתה בין 1985 ל-1990, והשנייה בין 1995 ל-2000.
חוליו מריה סנגינטי נולד למשפחה במעמד בינוני ממוצא איטלקי. הוא למד משפטים ומדעי החברה באוניברסיטת מונטווידאו, וקיבל תואר במשפטים בשנת 1961. לאחר מכן, החל לשלב את הפרקטיקה המשפטית שלו ביחד עם עיתונאות, והוא הפך לכתב פוליטי והיה לבעל תור בכמה עיתונים באורוגוואי. מאוחר יותר החל בקריירה פוליטית והצטרף למפלגת קולורדו השמרנית.
נשיא אורוגוואי חוליו מריה סנגינטי ביקר לראשונה בישראל במאי 1986, ובמהלכו אורוגוואי וישראל פרסמו הצהרה משותפת.
חורשה

חורשת עצי מנגו
חורשת הארבעים
חורשה בלב שכונת רמת אביב א' בתכנון אדריכלי הנוף ליפא יהלום ודן צור
חורשה או חֹרֶשׁ היא קבוצה קטנה של עצים הגדלים בצפיפות. לרוב אין בשטח שיחים רבים או צמחים אחרים .
החורשים הטבעיים הם קטנים, שטחם נמדד בדונמים ספורים. לעומת זאת מטעים מעשה ידי אדם, עשויים להיות קטנים מאוד עד גדולים מאוד, כגון מטעי התפוחים בוושינגטון בארצות הברית או הפרדסים בפלורידה שיכולים להיות עצומים בגודלם. וכולם מהווים סוגי חורשות. חורשות אדירות ממדים נקראות יערות.
העצים במרבית החורשות שנטעו על ידי האדם, ניטעו בשורות, ולרוב העצים בהן הם מאותו המין כגון: אקליפטוסים, אלונים, מיני הדרים ועוד.
בראשית היישוב בארץ ישראל ניטעו עצי אקליפטוס רבים, מכיוון שהאמינו כי הם מסייעים בייבוש הביצות שבהן חיים יתושי אנופלס המפיצים את מחלת המלריה ("קדחת הביצות").[דרוש מקור]
ראו גם

מטע
פרדס
יער
חורשות בישראל
חיים בוכבינדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוקטובר 1943 (בן 80) 
 עמדה:  קלע 
 גובה:  1.92 מטרים
 
חיים בוכבינדר (נולד ב-11 באוקטובר 1943) המכונה "איקסי", הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקלע וקומתו 192 ס"מ. בוכבינדר שיחק לאורך כל הקריירה שלו במכבי חיפה והיה השחקן המוביל שלה בשנות ה-60 ותחילת שנות ה-70.
קריירה

בוכבינדר החל לשחק במכבי חיפה בעונת 1961/62, בגיל 18. כבר בעונתו הראשונה במדי הקבוצה בליגת העל הישראלית הוא סיים במקום השביעי בדירוג הקולעים של הליגה עם 356 נקודות בסך הכול, ובעונה שלאחר מכן סיים במקום השלישי בדירוג הקולעים עם 435 נקודות. הוא המשיך להצטיין גם בעונות הבאות, אך לא הצליח להגיע להישגיים קבוצתיים ולא זכה מעולם באליפות.
בעונת 1967/68 זכה בוכבינדר לראשונה בתואר מלך הסלים של ליגת העל, לאחר שקלע 792 נקודות בממוצע גבוה של 30.4 למשחק. הוא שב וזכה בתואר גם בעונת 1968/69. ב-1971 הוא הגיע עם מכבי חיפה להישג הגדול ביותר שלו, כשהוביל אותה להעפלה הראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה בכדורסל, שם היא הפסידה למכבי תל אביב שהייתה הקבוצה הבכירה בכדורסל הישראלי. בשנת 1972 עזב בוכבינדר את מכבי חיפה ופרש ממשחק כדורסל פעיל.
בוכבינדר הוא מלך הסלים של מכבי חיפה בכל הזמנים, ואף מדורג במקום השביעי בדירוג הקולעים של ליגת העל בכל הזמנים, עם 6,044 נקודות בסך הכול ב-11 עונות בהן שיחק. הוא מחזיק בשיא ממוצע הנקודות לשחקן ישראלי בקריירה, עם 23.5 בממוצע. במדי נבחרת ישראל בכדורסל שיחק בוכבינדר 46 פעמים והשתתף באליפות אירופה בכדורסל 1969, אך לא היה משחקניה המובילים.
לאחר פרישתו הפך בוכבינדר למאמן. הוא החל לאמן בשנת 1981 את הפועל חיפה וב-1983 את נבחרת הקדטים של ישראל, ולא הצליח להצעיד אותה להשתתפות באליפות אירופה. בעונת 1984/85 הוא אימן את הפועל גליל עליון. באמצע עונת 1987/88 הוא מונה במקומו של יוסי הררי למאמנה של קבוצתו לשעבר מכבי חיפה, אך עזב בסיום העונה שבה היא סיימה במקום השביעי. ב-1990 אימן את מכבי קריית מוצקין. בוכבינדר גם שימש לאחר פרישתו כפרשן בתוכנית "צעד וחצי" בגלי צה"ל. היה מורה להתעמלות בבית ספר תיכון עירוני ה' בחיפה ואימן קבוצת כדורסל נכים בבית הלוחם חיפה.
שני ילדיו של בוכבינדר, ניצן ואלון, גם הם כדורסלנים המשחקים בליגות הכדורסל בישראל.
הערות שוליים

↑  מאמני כל הזמנים של הפועל חיפה, אתר מנהלת ליגת העל
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1969 (מקום אחד עשר) |
| --- | --- | --- |
|  1 טייכנר •  2 אשד •  3 לישינסקי •  4 דורי •  5 בוכבינדר •  6 נוימרק •  7 שטרקמן •  ‏8‏ ‏דקל‏‏  •‏ 9 קמינסקי • 10 מרזל • 11 טורנשיין • 12 זייגר-זוהר • מאמן: שלח  |  1 טייכנר •  2 אשד •  3 לישינסקי •  4 דורי •  5 בוכבינדר •  6 נוימרק •  7 שטרקמן •  ‏8‏ ‏דקל‏‏  •‏ 9 קמינסקי • 10 מרזל • 11 טורנשיין • 12 זייגר-זוהר • מאמן: שלח  | ישראל |