stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאבלימינל והצל
הערות שוליים

↑  שמעוני טען כי בחר בשם במה זה כי הוא מעוניין שהקהל יחפש את המסר בין השורות ויבין את המשמעות הנסתרת בשיריו
↑  מ‏, קו קלאקס קלאן, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2002
↑  גידי אביבי, אמינם, אבל מימין, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2002
↑  אור ברנע, פורק כעסים, באתר ynet, 10 ביולי 2007
↑  סאבלימינל והצל כבר לא, באתר nana10‏, 29 במרץ 2009
↑  ליאת רון, ‏סאבלימינל: "'הצל' יצא בטריקת דלת - יותר גרוע מיריקה בפרצוף", באתר גלובס, 24 בפברואר 2013
↑  בן מיטלמן, ‏הצל נגד סאבלימינל בשיר חדש: "סאב דופק, בתים מפרק, משפחות מרסק", באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2009
↑  לילה אודינייב‏, סאבלימינל והצל מחוממים, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2010
↑  לילה אודינייב‏, סאבלימינל והצל סולחה, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2010
↑  אסף נבו, ‏סאבלימינל והצל חזרו: "זו רעידת אדמה", באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2013
↑  רן בוקר, הצל נגד סאבלימינל: "עושה יחסי ציבור על חשבון הדם שלי", באתר ynet, 22 באוגוסט 2015
↑  המעריצים בהלם: סאבלימינל והצל השלימו אחרי נתק של עשור והכריזו על מופע משותף | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
↑  גיל משעלי, ‏סאבלימינל והצל מוציאים שיר עם רביב כנר: "זה עלינו", באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2024
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: – | פרס נבחרי הילדים ללהקת השנה   2003–2004: סאבלימינל והצל  | הבא: 2005: גיים בויז |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305538005171  LCCN: no2004035325  MusicBrainz: 54f92e81-baaf-4e7d-a994-c1657d2b2f4d  VIAF: 141260092   WorldCat (עם VIAF): 141260092
מחוז גרנדה

מחוז גרנדה (בספרדית: Provincia de Granada) הוא מחוז במזרח אנדלוסיה שבדרום ספרד, ובעבר מדינה ריבונית (טַייפֶֿה) בספרד המוסלמית, שבירתה התחלפה בין גרנדה לקורדובה הנמצאים ברמת גרנדה - מישור פורה בין שלש נהרות, למרגלות הרי סיירה נוואדה (בספרדית: הר מושלג), בצפון מזרחה של אנדלוסיה.
גאוגרפיה

כיום מחוז גרנדה הוא אחד משמונת המחוזות (הפרוביציות או פרובינקיות) המרכיבים את הקהילה העצמאית אנדלוסיה, בדרום ספרד, שבעברה הייתה אל-אנדלוס, היא ספרד המוסלמית.
בירת המחוז כיום היא העיר גרנדה, ועל שמה המחוז. משמעות השם: רימון.
הרי סיירה נוודה נספחים למחוז גם הם, והמחוז מכיל את ההר הגבוה ביותר בחצי האי האיברי, הר מולחצן Mulhacén המתנשא לגובה 3,479 מטרים. (לשם השוואה, מצפה שלגים, שיא החרמון בישראל הוא רק 2,236 מטרים, ושיא החרמון בסוריה הוא 2,814. הר מולחצן גבוה מהחרמון הישראלי ביותר מחצי גובה החרמון).
במחוז גרנדה אתרי תיירות רבים, עם שאריות יהודיות ואחרות מתקופת השלטון המוּרי המוסלמי, בערים קורדובה וגרנדה.
ארמון אלהמברה (שיבוש מערבית: אלחמרה - האדום) נמצא באזור ההררי, כמו גם מתחמי נופש וגלישת סקי. קוסטה טרופיקנה - לחוף הים התיכון, היא אחד החופים המבוקשים בתיירות פנים ספרדית, וגם מכל רחבי אירופה.
בתקופת תור הזהב של יהודי ספרד, מראשוני המשוררים הספרדים (כלומר מראשוני המשוררים היהודים מספרד) רבי שמואל הנגיד שחי בקורדובה (כיתוב רבני: קורטובה), כיהן כיועץ וסופר של מלך ממלכת גרנדה, ואף יצא איתו ועם הפיקוד הבכיר לקרבות נגד טייפות (מדינות עיר-ממלכה מוסלמיות) שכנות.
הר מולחצן, הגבוה בחצי האי האיברי (3,479 מטר)
הטיסה

ערך זה עוסק בסרט קולנוע אמריקאי. אם התכוונתם לסרט קולנוע רוסי באותו שם, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  רוברט זמקיס 
 הופק בידי:  לורי מקדונלד, סטיב סטרקי, ג'ק רפקי, וולטר פארקס, רוברט זמקיס 
 תסריט:  ג'ון גטינס 
 שחקנים ראשיים:  דנזל וושינגטון   דון צ'ידל   ג'ון גודמן   קלי ריילי   ברוס גרינווד   מליסה לאו   בריאן גראתי
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 צילום:  דון בורגס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ImageMovers   .Parkes/MacDonald Prods
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 2 בנובמבר 2012   ישראל 10 בינואר 2013
 משך הקרנה:  138 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  פלורידה, אטלנטה 
 תקציב:  31 מיליון דולר
 הכנסות:  161 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   flight
 www.paramount.com/flight
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטיסה (במקור: Flight) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר המתח והדרמה, בבימויו של רוברט זמקיס. בסרט מככב דנזל וושינגטון ומגלם את דמותו של טייס מסחרי בשם וויפ וויטאקר, אשר מצליח לבצע נחיתת אונס בעקבות תקלה טכנית, ומציל את רוב נוסעי המטוס. בתחילה הוא נתפש כגיבור, אך בהמשך נפתחת חקירה ובה עולות שאלות רבות לגבי תפקודו.
הסרט הכניס יותר מ-160 מיליון דולר בהקרנות ברחבי העולם.
הסרט היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר (דנזל וושינגטון), ולפרס התסריט המקורי הטוב ביותר (ג'ון גייטינס) בטקס פרסי אוסקר ה-85.
צוות השחקנים

דנזל וושינגטון - ויליאם "וויפ" וויטאקר
דון צ'ידל - יו לאנג
ג'ון גודמן - הארלינג מאי
קלי ריילי - ניקול מייגן
ברוס גרינווד - צ'רלי אנדרסון
מליסה לאו - אלן בלוק
בריאן גראתי - קן איוונס
נדין ואלזקוז - קטרינה "טרינה" מרקוז
תמרה טוני - מרגרט
שער טיטוס (קירקוס מקסימוס)

| --- | --- |

השער, בעל שלושה פתחים על גבי במה מוגבהת, כפי שהוא מופיע במפת השיש העתיקה (Urbis Forma Romae) שהוכנה תחת הקיסר ספטמיוס סוורוס.
 מידע כללי
 סוג:  שער ניצחון, מבנה לשעבר 
 על שם:  כיבוש ירושלים ודיכוי המרד הגדול
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 81 לספירה
 תאריך פתיחה רשמי:  81 
 
 קואורדינטות:  41°53′04″N 12°29′18″E﻿ / ﻿41.8844°N 12.4883°E﻿ / 41.8844; 12.4883
  (למפת רומא מוגדלת) שער טיטוס(למפת רומא רגילה) שער טיטוס
 
שער טיטוס (קירקוס מקסימוס) הוא שער ניצחון, שהוקם בצד המזרחי של הקירקוס מקסימוס על ידי הסנט והעם הרומאי בשנת 81 לספירה, השער הוקם כדי לכבד את טיטוס על כיבוש ירושלים ודיכוי המרד הגדול. מעט שרידים נשמרו מהשער אולם הכתובת הועתקה על ידי נזיר שווייצרי אלמוני במאה ה-8. שנה לאחר הקמת השער, הקים הקיסר דומיטיאנוס שער ניצחון בוויה סקרה, לאחיו טיטוס, הידוע בכינויו שער טיטוס.
חלקים מהקשת המקורית התגלו במהלך חפירות באתר בשנת 2015.
הקמה

בשנת 81 לספירה, עשר שנים לחגיגת הטריומף של אספסינוס וטיטוס לדיכוי המרד הגדול, הציבו הרומאים קשת ניצחון בקירקוס מקסימוס ועליה כתובת הנצחה. הכתובת עצמה לא נשמרה, אך הטקסט הועתק בימי הביניים וכך הגיע לידינו. בכתובת נמסר על החלטת הסנט והעם הרומאי לתת כבוד לטיטוס (שתאריו המלאים נמנים אחד לאחד) על אשר, בצייתו לעצת אביו אספסינוס ולאותות השמים, הכניע את העם היהודי והחריב את ירושלים - עיר ששום מנהיג או מלך לפניו לא הצליח לכובשה. וזו לשונה המלאה של הכתובת:
.
הסנט והעם הרומאי (הקדישו שער זה) לאימפרטור טיטוס קיסר, בנו של אספסינוס האלוהי, האוגוסטוס, הכהן הגדול, בעל סמכות טריבון בפעם העשירית, אימפרטור בפעם השבע עשרה, קונסול בפעם השמינית, אבי המולדת, השליט שלהם, משום שעל פי פקודות האב ועצות ההשגחה הכניע את העם היהודי והחריב את העיר ירושלים, עיר שלפניו הותקפה לשווא על ידי כל המצביאים, המלכים והעמים, או שכלל לא ניסו לכובשה
.
התעמולה הרומית מתעלמת מכיבושי העיר בעבר, מימי נבוכדנאצר, ואפילו פומפיוס הרומאי. עניינה להציג את תוצאות מלחמת היהודים כפי שהוצגו בפני תושבי העיר רומא: הכנעת העם, החרבת העיר, והישג חסר תקדים.
השער מופיע במפת השיש העתיקה (Forma Urbis Romae (אנ')) שהוכנה תחת הקיסר ספטימיוס סוורוס. השער נראה בעל שלושה פתחים, ועמד על גבי במה מוגבהת בדיוק בקצה המזרחי של הקירקוס מקסימוס.
לקריאה נוספת

Steinby, Eva Margareta (ed.), Lexicon Topographicum Urbis Romae, Rome, vol. 1 (1993), p. 108, 274. fig 159
Die Einsiedler Inschriftensammlung und der Pilgerführer durch Rom (Codex Einsidlensis 326), ed. G. Walser, Stuttgart 1987, p. 87 no. 29
Fergus Millar, Last Year in Jerusalem: Monuments of the Jewish War in Rome, Flavius Josephus and Flavian Rome J. C. Edmondson, Steve Mason, J. B. Rives (eds.), pp. 101-128
Brandizzi Vittucci, Paola, L’Arco di Tito al Circo Massimo, Archeologia Laziale 10, Quaderni di archeologia Etrusco-Italica, 19, 1990, pp. 68-71
M. Canciani, C. Falcolini, Marzia Buonfiglio, S. Pergola, Mauro Saccone, B. Mammì, Giovanni Romito, A Method for Virtual Anastylosis: The Case of the Arch of Titus at the Circus Maximus in Rome, ISPRS Annals of Photogrammetry, Remote Sensing and Spatial Information Sciences, Volume II-5/W1, 2013, pp.61-66
M. Canciani, C. Falcolini, M. Buonfiglio, S. Pergola, M. Saccone, B. Mammì, G. Romito, Virtual Anastylosis of the Arch of Titus at Circus Maximus in Rome. International Journal of Heritage in the Digital Era 3(2), 2014, pp. 393–412 Stefania Pergola, Circo Massimo. Considerazioni sulla decorazione architettonica dell'Arco di Tito, Bullettino della Commissione Archeologica Comunale di Roma, 2017
Marialetizia uonfiglio, Relazione preliminare sulle nuove acquisizioni sul Circo Massimo: indagini archeologiche 2009-2016, La glòria del Circ. Curses de carros i competicions circenses, Actes 3rd Congrés Internacional d’Arqueologia I Mòn antic, Tarraco Biennal, (Tarraco 16-19 nov. 2016), 2017
Marialetizia uonfiglio, L'Arco di Tito al Circo Massimo. Dalle indagini archeologiche alla ricostruzione virtuale, Bulletin of the Municipal Archaeological Commission of Rome, 2017
Stefania Pergola, La decorazione architettonica e scultorea dell'arco di Tito al Circo Massimo, Tarraco, 2017
הערות שוליים

↑  בנימין איזק, ירושלים מלאחר המרד הגדול עד ימי קונסטנטינוס, ספר ירושלים: התקופה הרומית והביזאנטית, עמ' 1
↑  Steinby, Eva Margareta (ed.), Lexicon Topographicum Urbis Romae, Rome, vol. 1 (1993), p. 108, 274. fig 159
בנזיר בהוטו

בנזיר בהוּטוֹ (באורדו: بینظیر بھٹو; 21 ביוני 1953 – 27 בדצמבר 2007) הייתה פוליטיקאית פקיסטנית שכיהנה פעמיים כראש ממשלה בארצה, והייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה בפקיסטן או במדינה מוסלמית כלשהי. לאחר שובה מגלות פוליטית ממושכת, נרצחה בפיגוע התאבדות בתום עצרת תמיכה בה, בעיר רוואלפינדי.
ביוגרפיה > פרטים אישיים

בהוטו נולדה בקראצ'י שבפקיסטן בשנת 1953. היא נישאה לאסיף עלי זרדארי ב-18 בדצמבר 1987, ולזוג שלושה ילדים.
ביוגרפיה > נעוריה ותחילת דרכה

היא למדה פוליטיקה השוואתית באוניברסיטת הרווארד, סיימה שם תואר ראשון בהצטיינות והייתה חברת אחוות פי בטא קפא. את התואר השני ב"פילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה" קיבלה מאוניברסיטת אוקספורד. בהיותה שם הייתה לאישה האסיאתית הראשונה העומדת בראש מועדון ה"דיבייט".
אביה, זולפיקאר עלי בהוטו, הקים והנהיג את מפלגת העם של פקיסטן (ה-PPP). הוא כיהן כנשיא פקיסטן (1971–1973) וכראש ממשלה (1973–1977). זולפיקר איבד את כסאו בהפיכה שקטה למפקד צבא פקיסטן מוחמד זיא אל-חאק ב-5 ביוני 1977, והוצא להורג ב-1979 עקב האשמות שנויות במחלוקת בגין הריגת מתחרה פוליטי. בהוטו הצעירה הייתה עדה להוצאה להורג, מהלך זה נתפס כמזימה של מוחמד זיא אל-חאק.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על פעילותה בשתי הקדנציות כראשת ממשלה.
לאחר הוצאתו להורג של אביה הושמו בנזיר ואמה, נוסראט בהוטו, במעצר בית. אמה של בנזיר החליפה את בעלה בהנהגת המפלגה, ומאוחר יותר מונתה בנזיר למשרה זו והנהיגה את המפלגה מהגלות. האם הורשתה מאוחר יותר לעזוב ללונדון משיקולי בריאות, ולבנזיר הותר להצטרף אליה ב-1984.
ב-17 באוגוסט 1988 נהרג זיא-אל-חאק בהתרסקות מטוס מסתורית וכך הסתיימו 11 שנות דיקטטורה בראשותו. בבחירות בנובמבר אותה שנה זכתה מפלגתה של בהוטו ברוב, והיא מונתה לראש ממשלה בקואליציה מטעם "מפלגת העם הפקיסטנית". בינואר 1990 הייתה לראשת הממשלה הראשונה שילדה בעת כהונתה. זמן קצר לאחר מכן התפרקה ממשלת בהוטו עקב האשמות בשחיתות שלטונית. ב-1993 נבחרה שנית לראשות ממשלת פקיסטן, אז כיהנה משך שלוש שנים, עד שהודחה בגין האשמות דומות.
בשנת 1999 היא הואשמה בקבלת כספים מחברת SGS ונשפטה למאסר וקנס.
מאז 1999 ועד 2007 חייתה בהוטו בגלות בדובאי ובלונדון, כשהיא ממשיכה להנהיג את מפלגתה, "מפלגת העם הפקיסטנית".
ביוגרפיה > השיבה מהגלות

בעקבות הסכם עם נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, הותר לבהוטו לחזור לפקיסטן ולהתמודד מולו מטעם מפלגתה בבחירות שהיו צפויות בינואר 2008‏.
בהוטו קראה לסיום משטרו הצבאי של מושארף, ולצמצום ממדי העוני במדינה. היא הבטיחה לפעול בנושא שיפור החינוך והמאבק בקיצונים האסלאמים במדינה. סיסמת מפלגתה עוד מזמן הנהגתה בידי אביה היא "אסלאם היא דתנו, דמוקרטיה היא מדיניותנו, סוציאליזם הוא דרכנו הכלכלית. כל הכוח לעם".
ב-18 באוקטובר 2007 חזרה בהוטו לפקיסטן. במהלך נסיעתה משדה התעופה, התקבצו כמיליון מתומכיה לאורך מסלול נסיעתה. שיירתה של בהוטו הותקפה בפיגוע טרור. לפחות 136 איש נהרגו, ומאות נוספים נפצעו. בהוטו עצמה לא נפגעה בפיגוע. היא אמרה שהיא רואה את הקיצונים תומכי זיא-אל-חאק כאחראים לפיגוע, וכי גם אירועים קשים כאלו לא ירתיעו אותה מלפעול להגשמת אמונתה והשבת הדמוקרטיה לפקיסטן.
לאחר חזרתה, אמרה בהוטו כי המצב שבו הנשיא הוא גם מפקד הצבא, איננו חוקי. בית המשפט התכנס לדון בעתירת מפלגתה בנושא. כתגובה, הנשיא מושארף הכריז על מצב חירום במדינה, פיזר את בתי המשפט ופיטר את השופט שדן בעניינו בטענה שהוא מושחת. מושארף הוציא כוחות צבא לרחובות וב-8 בנובמבר 2007 הכניס את בנזיר בהוטו למעצר בית בצו מיוחד. לטענתו הוא עשה זאת כדי להגן על המדינה מקיצונים מוסלמים המאיימים בפיגועי טרור. מהלכיו של מושארף החלישו את הפופולריות שלו ושיחקו מבחינה זו לטובת בהוטו.
בהוטו ניסתה לצאת מביתה עם מכוניתה כמה פעמים כדי להשתתף בעצרת המונית הקוראת למושארף להחזיר את הדמוקרטיה למדינה, אך כוחות צבא עצרו בעדה. לאחר פחות מ-24 שעות נאמר לה שהצו איננו תקף עוד והיא חופשייה לנוע כרצונה.
ביוגרפיה > מותה

ב-27 בדצמבר 2007 נרצחה במהלך פיגוע התאבדות בתום עצרת תמיכה בה בעיר רוואלפינדי. בהוטו נורתה בראשה ובחזה לאחר שנכנסה למכוניתה, ולאחר מכן המחבל פוצץ עצמו וגרם למות 16 בני אדם נוספים. בהוטו נפצעה קשה, הגיעה לבית החולים ושם, כעבור שעה, מתה מפצעיה. למחרת נערכה הלווייתה, והיא נקברה בעיירה נאודרה, ליד קבר אביה. הנשיא מושארף הכריז על שלושה ימי אבל לאומי.
בעקבות הירצחה של בהוטו פרצו מהומות ברחבי פקיסטן על ידי תומכיה של בהוטו, שהאשימו את הנשיא מושארף במותה: נהרסו רמזורים, נבזזו חנויות, נפרצו בנקים והובערו מכוניות, אוטובוסים ופחי אשפה ברחובות. הנשיא מושארף הכריז כי המהומות ידוכאו ביד קשה ובעימותים עם המשטרה נהרגו כ-40 איש.
בישיבת בכירי מפלגתה למחרת ההלוויה, מונו בנה בן ה-19, בילוואל ובעלה אסיף עלי זרדארי לראשיה החדשים, ובתוך פחות משנה וזמן קצר לאחר התפטרותו של פרבז מושארף נבחר זרדארי, בעלה של בהוטו, לנשיא פקיסטן.
בשנת 2010 פרסמה ועידת חקירה מטעם האו"ם דו"ח לפיו ניתן היה למנוע את ההתנקשות בבהוטו, וקראה לפקיסטן לפתוח בחקירה מקיפה על מנת לאתר את כל האשמים בהתנקשות ולהביאם למשפט. כמו כן טענה הוועדה שמאמצי החקירה שנעשו עד לשעת פרסום הדו"ח היו "חלקיים באורח מכוון".
הנצחתה

נמל התעופה הישן של איסלמבאד היה קרוי על שמה.
אוטוביוגרפיה

Reconciliation: Islam, Democracy and the West, Benazir Bhutto, HarperCollins, 2008.
הערות שוליים

↑  פקיסטן: בנזיר בוטו נרצחה בפיגוע התאבדות, באתר ynet, 27 בדצמבר 2007
↑  Judgement of the Ehtesab Bench of the Lahore High Court in the references against Benazir Bhutto and Asif Ali Zardari, April 15, 1999
↑  סוף הגלות: בנזיר בוטו חזרה לפקיסטן, באתר ynet, 18 באוקטובר 2007
↑  פקיסטן: 136 הרוגים בתקיפת השיירה של בוטו, באתר ynet, 19 באוקטובר 2007
↑  בוטו נרצחה בפיגוע בפקיסטן, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2007
↑  האו"ם: ניתן היה למנוע את רצח בנזיר בוטו, באתר nrg‏, 16 באפריל 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298750005171  BIBSYS: 90349585  BNC: 000760529  BNE: XX902632  BnF: cb121195680 (data)  CANTIC: a1113690x  CiNii: DA03829184  GND: 118852477  ISNI: 0000 0001 2147 6954  LCCN: n79004263  MusicBrainz: 4224e14c-fc36-447d-91c0-dddae4fcd7f2  NDL: 00463242  NKC: js20070706001  NLA: 35927807  NSK: 000325670  NTA: 074094572  RERO: 02-A003003624  SELIBR: 309283  SUDOC: 029605288  Trove: 1149503  VIAF: 110653311   WorldCat (עם VIAF): 110653311
רמי שטרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 67 בערך) פתח תקווה
 מדינה:  ישראל 
 https://ramistern10.wixsite.com/rami-stern-standup
 פרופיל ב-IMDb
 
רמי שטרן (נולד ב-1958) הוא סטנדאפיסט ישראלי, אחד מחלוצי הסטנד-אפ בישראל, ואף תואר בתקשורת כ"ממציא הסטנד-אפ הישראלי".
ביוגרפיה

שטרן נולד בשכונת יד לבנים בפתח תקווה. אביו, ניצול השואה, היה רתך ואמו עקרת בית. הוא למד בבית ספר דתי.
לאחר שחרורו מהצבא נסע לניו יורק, שם חי ועבד תקופה. לאחר שחזר לארץ עבד במשרד פרסום וכן החל ללמוד משחק בסמינר הקיבוצים, אולם סולק לאחר שנת לימודים אחת עקב חוסר השקעה.
בשנת 1986, שיחק תפקיד של פקח או"ם שוודי בסרט הקולנוע "אוונטי פופולו" של רפי בוקאי.
אל הסטנד-אפ הגיע שטרן במקרה, בשנת 1985, לאחר שראה מודעה בעיתון לערב חובבים במועדון שבלול בדיזנגוף סנטר ובה היה כתוב: "אם אתה מצחיק — אתה על הבמה".
שטרן, בקטעיו, העלה על הבמה פארודיות על גדעון רייכר ועל הסרט הערבי של יום שישי — קטעים שזכו לחיקויים והפכו למזוהים איתו. בהמשך הופיע גם כן במרתף העליון של תיאטרון בית ליסין לצד דבי ונולי, שמואל וילוז'ני ועוד. אחר כך קיבל גם מופע יחיד משלו במועדון הדומינו-גרוס.
הוא הופיע במספר תוכניות טלוויזיה, בהן תוכנית סוף השבוע "סופסופ" של גבי גזית בערוץ 2. באותה תקופה החל להתפרסם ולהפוך לדמות מוכרת בזירת הבידור בתל אביב והמשיך להופיע בצורה איטנסיבית ברחבי הארץ.
לקראת אמצע שנות ה-90 חדל שטרן מלהופיע ובהדרגה נעלם מהתודעה הציבורית.
בשנת 2014, החליט לעשות קאמבק והחל לחזור אל בימת הסטנדאפ ולהופיע במועדונים.
בשנת 2017 שיחק תפקיד משנה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה הקומית "איפה אתה חי?", של הערוץ הראשון.
בשנת 2018, התארח בעונתה השישית של הסדרה הקומית בכיכובה של עדי אשכנזי - "מה זה השטויות האלה?!", בפרק של סדרת הטלוויזיה "על הספקטרום" בתפקיד עצמו, וכן שיחק בתפקיד שוטר בפרק של סדרת הרשת "שרופים".
שטרן רווק ומתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  איריס קול, קול מן העבר - פרק 3, ערוץ 1, 0:36: "זה לא יהיה מוגזם לומר שהוא המציא את הסטנד-אפ הישראלי העכשווי", וגם מורן שריר, שנה עם רמי שטרן, הארץ: "בסוף שנות השמונים ייסד רמי שטרן את הסטנד־אפ הישראלי והפך למלך הקומדיה."
נפתלי בוטווין

| --- | --- |

 לידה:  1905 Ruda-Siletska, אוקראינה 
 הוצאה להורג:  6 באוגוסט 1925 (בגיל 20 בערך) בריגידקי, אוקראינה 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות יניבסקי 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה המערבית 
 
דגל "פלוגת נפתלי בוטווין" שלחמה במסגרת הבריגדות הבינלאומיות בספרד
קברו של נפתלי בוטווין בבית הקברות ינובסקי בלבוב
נפתלי יצחק בוטווין (19 בפברואר 1905 – 6 באוגוסט 1925) היה קומוניסט יהודי-פולני, שהתנקש במודיע של המשטרה (שהסתנן למפלגה הקומוניסטית בפולין והסגיר פעילים) והוצא בשל כך להורג. מעשהו זה זכה להערכה רבה, במיוחד בקרב הפעילים הקומוניסטים, ואף הונצח בצורות שונות. ב-1937 קראו מתנדבים יהודים בבריגדות הבינלאומיות לפלוגה שלהם על שם בוטווין.
ביוגרפיה

בוטווין נולד ב-1905 בעיירה קאמיאנקה בוזקה שלייד לבוב והיה הילד השמיני במשפחה ענייה. ב-1908 נפטר אביו. עקב כך הוחמר מצבה הכלכלי של המשפחה ובסופו של דבר נאלץ נפתלי לעזוב את לימודיו בגיל 13 ולצאת לפרנס את המשפחה. תחילה עבד במפעל וב-1920 התקבל לעבודה כשולייה של יצרן נעלים.
ב-1922 הצטרף בוטווין לתנועת הנוער היהודי הסוציאליסטי של הבונד הצוקונפט וב-1923 הצטרף לאיגוד העובדים והפך לחבר במפלגה הקומוניסטית של פולין (KPP). בעקבות פעילותו הפוליטית פוטר בוטווין ממפעל הנעלים ב-1925.
חיסול צכנובסקי

המפלגה הקומוניסטית בפולין פעלה לשיפור תנאי העבודה של הפועלים ולהתארגנותם. פעילות זו הייתה לצנינים בעיני בעלי הממון והשלטונות במדינה שלחצו על המשטרה לפעול בנמרצות כדי לדיכוי המפלגה. אחת מדרכי הפעולה העיקריות של המשטרה הייתה החדרת מלשינים למפלגה שפעלו להסגרת הפעילים. אחד מהמלשינים המזיקים ביותר היה יוזף צכנובסקי (Josef Cechnowski). תחילה הצטרף צכנובסקי לסניף המפלגה בוורשה והחל להסגיר את פעיליה שם אך לאחר שחשד שהתגלה עבר ללבוב שם פעל בוטווין. במפלגה חשדו שצכנובסקי הוא מלשין של המשטרה והנהגתה החליטה לחסלו. תחילה הוטלה המשימה על חוליה בת 3 פעילים פולנים (היבנר, קנייבסקי ורוטקובסקי) אך הם נאסרו ב-17 ביולי 1925 בזמן שניסו להוציא לפועל את החיסול. בעקבות כישלון זה הוטלה המשימה על בוטווין שהצטייד באקדח וירה למוות בצכנובסקי ב-29 ביולי 1925 בזמן שיצא מבית המשפט בעיר. בוטווין ניסה לברוח אך שוטרים רדפו אחריו ותפסוהו.
המשפט וגזר הדין

בוטווין הודה באשמה וטען שפעל מטעם המפלגה הקומוניסטית כנקמה על הסגרת פעילים קומוניסטים. עם מאסרו פרצו, ברחבי פולין, הפגנות של פעילי מפלגות קומוניסטיות וסוציאליסטיות בקריאה לשחרר את בוטווין. על אף המחאה נפתח משפטו של בוטווין ב-5 באוגוסט 1925 בפני בית משפט מיוחד ולאחר 4 שעות מפתיחתו נגזר דינו של בוטווין למוות. למחרת נעשתה פנייה לנשיא פולין סטאניסלב וויצ'יכובסקי (אנ') להמתיק את העונש אך זה סירב ובוטווין הוצא להורג על ידי כיתת יורים. בוטווין סירב לכסות את עיניו ומילותיו האחרונות היו "תחי המהפכה הסוציאליסטית". הובא לקבורה בבית הקברות יניבסקי (Yanivsky cemetery) שבעיר.
הנצחתו

לאחר הוצאתו להורג הפך בוטווין לסמל למאבק של העובדים (במיוחד בקרב ארגוני הקומוניסטים היהודים). יום מותו צוין בלוח ימי הזיכרון של הקומוניסטים הישראלים, סיפורו הוצג במספר הצגות בתיאטרון האידי בפולין ושמו ניתן לילדים רבים.
על קיר בית החרושת בו עבד בוטווין נקבע שלט זיכרון אולם ב-1969 הוסר השלט.
ב-1937 נקראה הפלוגה היהודית בבריגדות הבינלאומיות בספרד בשם "פלוגת נפתלי בוטווין" על שמו.
הערות שוליים

↑  בהמשך הוצאו השלושה להורג
↑  "חייל פשוט" - מחזה על נפתלי בוטווין, על המשמר, 28 בנובמבר 1952
↑  בדיחה פולנית וספיחיה, על המשמר, 26 ביוני 1969
↑  מישא רגר, הפלוגה היהודית ע"ש בוטווין, קול העם, 19 ביולי 1945
↑  נח גרים, חטיבה צבאית-יהודית במלחמת ספרד, על המשמר, 6 בפברואר 1948
↑  הלוחמים היהודים - הפלוגה היהודית זוכה לתהילה, קול העם, 18 בדצמבר 1957
פלאפל אטומי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דרור שאול
 הופק בידי:  דרור שאול משה אדרי  לאון אדרי
 תסריט:  דרור שאול
 עריכה:  תום איגלס נילי פלר טל קלר
 שחקנים ראשיים:  שי אביבי מלי לוי   עידן כרמלי   מיכל טרבס   יוסי מרשק
 מוזיקה:  רן שם טוב
 צילום:  סבסטיאן אדשמיד 
 מדינה:  ישראל, גרמניה 
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 10 בספטמבר 2015
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  עברית פרסית
 סוגה:  קומדיה
 תקציב:  4,234,937 ש"ח
 הכנסות:  884,246 ש"ח (מהקרנות בבתי קולנוע בארץ במהלך 2015 בלבד)
 דף הסרט ב־IMDb
 
פלאפל אטומי הוא סרט קומדיה ישראלי של הבמאי והתסריטאי דרור שאול שצולם בשנת 2015. הסרט עוסק בשתי נערות, ישראלית ואיראנית שמנסות למנוע שואה גרעינית ומלחמה במזרח התיכון. את הסרט הפיקו דרור שאול, משה אדרי ולאון אדרי. הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-10 בספטמבר 2015.
הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-גרמנית-ניו זילנדית. במקור התכנון היה לבצע את הסרט גם בהשתתפות איראנית ואף לגייס כסף איראני ולצלם באיראן חלקים מהסרט. מפיקי הסרט יצרו קשר עם מפיקים איראנים שהיו מעוניינים בשיתוף הפעולה, אך הדבר נודע למשמרות המהפכה, והתוכנית לא יצאה לפועל.
עלילה

ישראל משיגה מודיעין שמשמרות המהפכה מתכננים לשגר פצצת אטום לעבר למדינת ישראל. ובתגובה לכך ישראל מתכננת מכה ראשונה באמצעות טילי יריחו משולבים בראשי קרב גרעיני.
המבצע מוקפא בעקבות משלחת פתע של האו"ם אשר מגיעה לישראל לבקר בכור הגרעיני בדימונה. במשלחת נמצא "אולי" (אוליבר) - פקח גרמני בעל אלרגיה ייחודית לאורניום. הצבא מנסה להסתיר את המבצע הקרב מהמשלחת ולהטיסם חזרה.
העלילה מסתבכת כאשר אולי מתאהב במימי, בעלת דוכן פלאפל הפועלת בסמוך לכור, ונשאר בישראל.
במקביל נופר, בתה של מימי, בעקבות עבודת שורשים, מתחילה להתכתב עם שארארה - ראפרית איראנית מתחילה ובתו של עובד הכור בנתנז. לאחר שנופר נחשפת למבצע הישראלי - הן משתפות פעולה אחת עם השנייה במטרה למנוע מלחמה גרעינית בין איראן לישראל.
הסרט נגמר כאשר במהלך שידור חי בטלוויזיה שר הביטחון של ישראל משוחח עם מפקד משמר המהפכה בפרסית ואלו מסכמים על הודנה. מיד עם סיום השידור שני הצדדים מעידים כי אינם סומכים על הצד השני, לוחצים על כפתור השיגור, אך זה אינו פועל.
שחקנים

שי אביבי
יוסי מרשק
זהר שטראוס
מלי לוי
מיכל טרבס
עידן כרמלי
אלכסנדר פהלינג
טארה מלטר
אראש סרהאדי
עמי סמולרצ'יק
נמרוד הוכנברג
יונתן צ'רצ'י
אייל רוזלס
נפתלי אלטר
קידום מכירות

במסגרת קידום המכירות שבוצע לסרט, הוצב שלט על מבנה בסמוך לכיכר רבין בתל אביב עם הכיתוב: "כאן תיפתח בקרוב שגרירות איראן בישראל", בתחילה היו כאלה שסברו כי מדובר במחאה על הסכם הגרעין עם איראן. הדבר סוקר בעיתונות הבינלאומית, כולל באתר החדשות אל-ערביה.
הערות שוליים

1 2  על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק".
1 2  פלאפל אטומי, באתר Seret.co.il | אתר סרט
1 2  אדווה כהן, איראן בישראל: הסרט שמאחורי השלט, באתר ynet, 27 באוגוסט 2015
↑  נירית אנדרמן, מפיקי הסרט "פלאפל אטומי" של דרור שאול רוצים להקרין אותו באיראן, באתר הארץ, 6 ביולי 2015
↑  אילן לוקאץ', ‏הקומדיה החדשה של יוצר "מבצע סבתא", באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2015
↑  אבי קורניק, ‏מהבמאי של "מבצע סבתא": קבלו את סרט הפולחן הבא שלכם, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2015
פאק פונג-ג'ו

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
פאק פונג ג'ו (קוריאנית: 박봉주) הוא פוליטיקאי צפון קוריאני ששימש כראש ממשלת קוריאה הצפונית בין 2003 ל-2007 ושוב מאז אפריל 2013.
ביוגרפיה

פאק החל את הקריירה ב-1962 כמנהל של מפעל המזון יונגצ'ון במחוז צפון פיונגאן. ב-1980 היה לחבר בוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה וביולי 1983 מנהלו של מפעל כימי. במאי 1993 היה לסגן מנהל אגף התעשיות הקלות במפלגה ובמרץ 1994 היה לסגן מנהל אגף הפיקוח על המדיניות הכלכלית של המפלגה. ביולי של אותה שנה, פאק מוקם במקום ה-188 מתוך 273 חברי ועד ההלוויה של המנהיג קים איל-סונג. בספטמבר 1998 מונה לשר תעשיות הכימיקלים תחת ראש הממשלה הונג סונג-נאם, שאותו החליף בתפקיד חמש שנים מאוחר יותר. באפריל 2007 סוכנות הידיעות הקוריאנית המרכזית דיווחה שבמושב החמישי של אספת העם העליונה האחת-עשרה הודח פאק מתפקידו וכי למחליפו נבחר קים יונג-איל. כמו כן הוא לא נראה בפומבי מאז מאי 2006. ב-1 באפריל 2013 מונה לתפקיד ראש הממשלה בפעם השנייה עד אפריל 2019, עת החליפו בתפקיד קים ג'אה-ריונג.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הונג סונג-נאם | ראש ממשלת קוריאה הצפונית ספטמבר 2003-אפריל 2007 | הבא: קים יונג-איל |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: צ'וי יונג-רים | ראש ממשלת קוריאה הצפונית אפריל 2013-אפריל 2019 | הבא: קים ג'אה-ריונג |
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא קוריאה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטטרון

מטטרון (ميططرون) באיור מכתב יד איסלאמי מהמאה ה-14
מֶטָטְרוֹן (בערבית: ميططرون; נקרא גם שר הפנים) הוא מלאך חשוב המופיע בספרות המיסטית היהודית, והושאל ממנה למיסטיקה הנוצרית והמוסלמית, מהמאות הראשונות לספירה ועד לימינו. השם מטטרון גם משמש במסורות מאגיות שונות להשבעות וכדומה.
על פי מדרש אותיות דרבי עקיבא פצפציה הוא אחד משבעים שמותיו של המלאך מטטרון.