stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טויוטה FA

| --- | --- |

טויוטה FA דגם "DA100"
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Toyota BC/FC/DC (דור ראשון)  Toyota 6000 (דור שני, באוסטרליה)
 יצרן:  טויוטה
 הרכבה:  יפן יפן  תאילנד תאילנד (דור שני)  דרום אפריקה דרום אפריקה (דור שני)  אינדונזיה אינדונזיה (דור שני)  קניה קניה (דור שני)
 מודל קודם:  Toyota BX (אנ')
 סיווג:  משאית
 בסיס גלגלים:  3,400 מ"מ (דור שני, סדרה "FC-series")  4,100 מ"מ (דור שני, סדרות "100/110-series")  4,300 מ"מ (דור שני, סדרה "115-series")  4,500 מ"מ (דור שני, סדרה "116-series"))
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,386 סמ"ק המפיק 75 כ"ס, יחס דחיסה 6.4:1 (דור ראשון, מנוע בנזין)  6 צילינדרים, 3,386 סמ"ק המפיק 85 כ"ס ב-3,000 סל"ד, יחס דחיסה 6.9:1 (דור ראשון, מנוע בנזין)  6 צילינדרים, 3,878 סמ"ק המפיק 105 כ"ס ב-3,000 סל"ד (דור ראשון, דור שני, מנוע בנזין)  6 צילינדרים, 5,890 סמ"ק המפיק 110 כ"ס ב-2,600 סל"ד (דור ראשון, יוצר ממרץ 1957, מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 6.5 ליטר (דור ראשון, מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 4.2 ליטר (דור שני, מנוע בנזין)  6 צילינדרים, 6,494 סמ"ק המפיק 130 כ"ס (דור שני, מנוע דיזל)
טויוטה FA (ביפנית: トヨタ・型トラック, באנגלית: Toyota FA) הם מספר סדרות של משאיות מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרו בין השנים 1954–1978.
דגמי "טויוטה FA" יוצרו ביפן. בנוסף ליפן דגמי הדור השני יוצרו באינדונזיה, קניה, דרום אפריקה (עד שנת 2001) ותאילנד.
דגמי "Type B" מתייחסים לגודל ומפרט המנוע תוצרת "טויוטה" "Toyota Type A engine" (אנ').
דגמי "Type F" מתייחסים לגודל ומפרט המנוע תוצרת "טויוטה"  "Toyota F engine" (אנ').
על בסיס שלדות "טויוטה FA" נבנו אוטובוסים.
דורות "טויוטה FA"

דור ראשון - יוצר בין השנים 1954 – 1964, קרוי גם: "Toyota BC/FC/DC", סוג דגמים: BA/FA/DA. כושר העמסה מקסימלי - 5 טון.
דור שני - יוצר בין השנים 1964 – 1978, סוג דגמים: FA/FC/DA. כושר העמסה מקסימלי - 6 טון.
גלריה

"טויוטה FA" דגם "DA" (צולם בדרום אפריקה)
"טויוטה FA"
"טויוטה FA"
"טויוטה FA" - מכלית (צולם בסומליה)
"טויוטה FA" - כבאית (צולם בתאילנד)
"טויוטה FA" דגם "DA80" - כבאית
"טויוטה FA" - כבאית
ראו גם

טויוטה
טויוטה סטאוט
הערות שוליים

↑  "טויוטה 75 שנות היסטוריה history_of_toyota/75years/data/automotive_business
↑  התפתחות משאיות גדולות של "טויוטה" - הנעה כפולה 4x4 ומנועי דיזל web.archive.org/web/20171216211915
↑  טויוטה FA דור ראשון toyota-global.com/company/history_of_toyota
↑  טויוטה FA דור שני www.toyota-global.com/company/history_of_toyota/75years
↑  טויוטה דגם DA web.archive.org/web/20190513135817
↑  טויוטה דגם DA115c web.archive.org/web/20190513141413
טורנו מגורלה

| --- | --- |
סמל טורנו מגורלהסמל טורנו מגורלה

 מדינה:  רומניה רומניה
 ראש העיר:  Dănuț Cuclea
 בירת העיר:  Turnu Măgurele 
 תאריך ייסוד:  1394
 גובה:  31.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,597 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  43°45′06″N 24°52′15″E﻿ / ﻿43.751666666667°N 24.870833333333°E﻿ / 43.751666666667; 24.870833333333 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.municipiulturnumagurele.ro/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור טורנו מגורלה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור טורנו מגורלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טורנו מגורלה (ברומנית: Turnu Măgurele) היא עיר על הגדה הצפונית של הדנובה, במחוז טלאורמן בדרום רומניה, על הגבול עם בולגריה.
ב-1962 הוקם בעיר הקומפלקס לדשנים כימיים, שהוביל להפיכת העיר למרכז תעשייתי. האוכלוסייה גדלה בהדרגה והגיעה ב-1992 לכ-37.000 תושבים. לאחר המהפכה הרומנית (1989) צומצמה הפעילות התעשייתית והתמעטה האוכלוסייה, הייתה הגירת תושבים לערים הגדולות וגם לדינות אחרות. אוכלוסיית העיר, נכון ל-2011, מונה 24.772 תושבים.
העיר מוזכרת לראשונה במסמכים בשנת 1394.
טורנדו רוסיני

| --- | --- |
טורנדו רוסיני מוגש לצד כבד אווז ועליו רוטב כמהין.
 
 מאכלים
 סוג:  מנה על בסיס בקר 
 על שם:  ג'ואקינו רוסיני 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  פילה מיניון, קרוטונים, כבד אווז, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
טוּרְנֶדוֹ רוֹסִינִי (בצרפתית: Tournedos Rossini) הוא מתכון מהמטבח הצרפתי, הכולל אומצת פילה בקר, פרוסת כבד אווז, פרוסה של פטריית כמהין בתוספת רוטב חום. הבשר מטוגן במחבת בחמאה ומוגש על טוסט, כאשר מעליו מונח כבד האווז ועליו פרוסת הפטריה. הרוטב עשוי להיות בורדולז, פטריות או רוטב מדירה.
מקורו של מאכל זה לא ידוע. לפי גרסה אחת המאכל הוכן על ידי השף הצרפתי אוגוסט אסקופייה עבור המלחין ג'ואקינו רוסיני. לפי גרסה אחרת, היה זה רוסיני עצמו שהמציא את המאכל. יחודה של המנה הוא השימוש בשלושה חומרי גלם מהיקרים ביותר המזוהים עם המטבח הצרפתי.
טורנדו רוסיני
טוקוליטיקה

טוקוליטיקה (באנגלית: Tocolytics) או תרופות מעכבות לידה זו קבוצת תרופות שנועדו לעכב לידה מוקדמת בדרך של עיכוב צירים. המילה טוקוליטיקה באה מיוונית: tokos פירושה לידה, ו-lytic פירושה מניעה. טיפול בטוקוליטיקה ניתנות גם כדי להרוויח זמן, עד להשפעת סטרואידים הדרושים להבשלת ריאות העובר.
מניעה של צירים על ידי מתן תרופות טוקוליטיות היא במרבית המקרים חלקית וניתן להסתמך על תרופות אלו רק למשך מספר ימים. בעת מתן תרופות טוקוליטיות יש לעקוב אחר העובר והאם על ידי מוניטור, כמו למשל במתן ניפדיפין אשר מורידה את לחץ הדם.
סוגי תרופות טוקוליטיות

Terbutaline - בתא2 אגוניסט - תרופה אשר ניתנת במיוחד כאשר יש סיכון נמוך ללידה מוקדמת. במידה והאם סובלת מאריתמיות, קיימת קונטראינדיקציה יחסית לנטילת התרופה. תופעות הלוואי של תרופה זו יכולות לכלול: אריתמיות, בצקת ריאות, תת-לחץ דם, טכיקרדיה, איסכמיה לבבית. תופעות הלוואי לעובר יכולות לכלול: טכיקרדיה עוברית, היפראינסולינמיה, היפרטרופיה לבבית, איסכמיה לבבית. תרופות מסוג בתא אגוניסטים משפיעות על רצפטורים בתא אדרנרגיים המונעים ייצור אקטין ומיוזין ובדרך זו מונעות התכווצות של השריר.
Ritodrine- בתא2 אגוניסט - אין לתת את התרופה במצבים בהם תפקודי בלוטת התריס לא מאוזנים או בסוכרת. תופעות הלוואי של תרופה זו לאם: התרופה עלולה לגרום אצל האם להיפראינסולינמיה, היפרגליקמיה, היפוקלמיה, אנטי-דיורסיס, תפקוד מוגבר של בלוטת התריס, רעד פיזיולוגי ופלפיטציות, עצבנות, הקאות, בחילות, חום, הזיות. אצל העובר התרופה עלולה לגרום לטכיקרדיה, היפוגליקמיה, היפוקלצמיה, היפרבילירובינמיה, תת-לחץ דם, דימום מוחי.
ניפדיפין - מקבוצת חוסמי תעלות סידן. שמות מסחריים- פרוקרדיה, אדאלט, פרסולט. תרופה זו שכיחה מאוד כתרופה טוקוליטית. אין לתת את התרופה בנוכחות מחלה לבבית של האם, או יחד עם מגנזיום סולפט. תופעות לוואי: יחסית קלות. התרופה עלולה לגרום לסומק, כאבי ראש, סחרחורת, הקאות, תת-לחץ דם חולף. לא ידוע על תופעות לוואי המקושרות לעובר. תרופות אלו מונעות כניסה של סידן לתוך התא ומונעות את כיווץ שריר הרחם. על פי ההמלצות זוהי התרופה העדיפה כשיש צורך בטוקוליטיקה.
Atosiban- תרופה הנוגדת את פעילות ההורמון אוקסיטוצין. ללא תופעות לוואי ידועות לעובר או לאם, יחסית יקרה. לא נמצאה כעדיפה על פני ניפדיפין.
Indomethacin- מקבוצת NSADIS. שמות מסחריים- Indomed. תרופה זו מעכבת יצירה של פרוסטגלנדינים שיש להם תפקיד בלידה. קונטראינדיקציות למתן התרופה יכולות להיות הריון בשלב מאוחר לאחר שבוע 32 (בגלל ההשפעה על ה- ductus arteriosus). תופעות לוואי- התרופה יכולה להביא לצרבת ובחילות. אצל העובר, התרופה מביאה להיצרות של ה- ductus arteriosus ויתר לחץ דם ריאתי. תופעות לוואי נוספות לעובר כוללות דימום תוך מוחי, ירידה בתפקוד הכליות וכתוצאה מכך מיעוט מי שפיר, היפרבילירובינמיה, ודלקת מעי נמקית.
תרופות מקבוצת חוסמי תעלות סידן וכן אטוסיבן הראו יכולת בעיכוב הלידה של 2-7 ימים. שאר התרופות הטוקוליטיות יעילות במניעת לידה רק בכיממה עד שתי יממות.
הימנעות ממתן תרופות טוקוליטיות

קיימות מספר קונטרא-אינדיקציות במתן תרופות טוקוליטיות. אין לתת תרופות טוקוליטיות במקרים הבאים:
העובר בן מעל ל-34 שבועות.
העובר שוקל פחות מ-2.5 ק"ג, או כאשר קיים פיגור גדילה תוך רחמי, או כאשר יש אי ספיקה שלייתית.
כאשר יש מומים כרומוזומליים קשים.
כאשר יש פתיחה של מעל 4 ס"מ.
כאשר יש עדות לזיהום תוך רחמי כגון כוריואמניוניטיס.
כאשר יש מצוקה עוברית או מוות של העובר.
כאשר האם סובלת מאחד מן הבאים: רעלת הריון, דימום ווגינלי אקטיבי, היפרדות שליה, מחלה לבבית של האם או כל מצב אחר שאינו מאפשר את המשך ההריון.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חטיבה 320

| --- | --- |
תג היחידה של החטיבה
תג היחידה של החטיבה
 פרטים
 סוג:  חטיבת שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1977–1990 (כ־13 שנים)
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טירן לסוגיו השונים
 פיקוד
 יחידת אם:  אוגדה 440
חטיבה 320 הייתה חטיבת שריון מילואים, אחת ממספר חטיבות שהפעילו טנקי שלל. החטיבה הוקמה בסוף שנות ה-70, מקים החטיבה והמח"ט הראשון היה עמי מורג. אחריו כיהן כמפקד החטיבה נתן בן ארי.
החטיבה הייתה קיימת 13 שנה, בין השנים 1977–1990. לא השתתפה בקרבות כלשהם.
מבנה החטיבה

החטיבה הורכבה מ-3 גדודים שכללו טנקי שלל ממלחמת יום הכיפורים: שני גדודים על בסיס טירן 6 - טנקי T-62, עם תותח 115 מ"מ וכמעט ללא שינוי מהטנק המקורי. גדוד שלישי התבסס על טנק טירן 5 - טנקי T-55 עם תותח שריר 105 מ"מ.
במתכונת דומה לאוגדה 440 ("אוגדת הטירן") בה בוצעו ההכשרות וההסבות על ידי פלוגה סדירה (פלוגה 141 שישבה בניר יצחק), גם בחטיבה 320 הוקמה מחלקה סדירה אשר ביצעה הכשרות והסבות לטנק טירן 6. מרבית המוסבים היו יוצאי חטיבות 7 ו-188. ההסבות בוצעו במהלך 1977–1978 במחנה קטן שהוקם ליד פלוגת הצמ"פ של גדוד 77 (נפח תחתון).
במלחמת שלום הגליל היה גדוד הטירן 5 (שאויש ברובו בחיילי נח"ל מוצנח שהוסבו לשריון לפני ואחרי מלחמת יום הכיפורים) עתודה פיקודית, בין היתר לטובת מבצע שתוכנן מצפון לביירות ולא יצא לפועל.
טוביה הורוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ה'תרכ"ה
 נרצח:  אפריל 1941 (בגיל 76 בערך) י"ב בניסן ה'תש"א סמוך ללובלין
 מקום מגורים:  שנדישוב, קרקוב, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  ? – אפריל 1941 
הרב טוביה הורוביץ (ה'תרכ"ה – י"ב בניסן ה'תש"א, אפריל 1941) היה רב ואב בית דין העיר שנדישוב שבגליציה.
תולדותיו

טוביה הורוביץ נולד בשנת ה'תרכ"ה לרבי אברהם אבא הורוביץ נכדו האחרון של הרב נפתלי צבי הורוביץ מייסד שושלת חסידות רופשיץ בגליציה. אביו היה רב בעיר שנדישוב וסבו של הרב טוביה הורוביץ היה הרב יעקב הורוביץ שהיה רבה של העיר מעליץ, בנו של הרב נפתלי צבי האדמו"ר הראשון לשושלת רופשיץ. אמו הייתה הרבנית רייזא וינברגר, בתו של הרב מנחם מענדל וינברגר שהיה רבה של העיר דוקלה.
נישא לרבנית טשרנע דים.
הרבנות

כיהן כאב"ד שנדישוב עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בעת מלחמת העולם הראשונה היה נתון הרב הורוביץ בסכנה ביחד עם כל יהודי עירו. לאחר תום המלחמה הוא החליט להגר לעיר קרקוב בפולין והתיישב בה. אחר כך, במשך חמש שנים, בין שנת ה'תרפ"ב לשנת ה'תרפ"ז הוא התגורר בארצות הברית, שם השתכן בעיר ניו יורק וייסד בה את העמותה העולמית "עזרת אלמנות ויתומים".
בי"ב ניסן של שנת ה'תש"א נרצח הרב טוביה הורביץ על ידי חייל נאצי בשואה לא רחוק מהעיר לובלין שם נקבע ציון קבורתו.
משפחתו

הרב הורוביץ נישא לרבנית טשרנע דים שהיא בת הרב אשר משה לעמל דים. ילדיהם:
בנו, אשר לעמל הורוביץ. ממלא מקום אביו בשנדישוב (נפטר ה'תרצ"ג) מחבר הספר "שערי חיים"
בנו, ישראל דוד הורוביץ. אדמו"ר משנדישוב-שאץ בניו יורק (נפטר ה'תשכ"ז)
בנו, מנחם דוב בן-ציון הורוביץ. היה אב"ד פרשווייץ
הערות שוליים

1 2  החסידות מדור לדור – א, עמ' 270
↑  ישנן שתי גרסאות מתי התמנה:
א. בתאריך ל' שבט ה'תרס"ה לאחר פטירת אביו, הרב אברהם אבא הורוביץ 
 – על פי אנציקלופדיה לחכמי גליציה – ב
ב. עוד בחיי אביו – על פי הסידות מדור לדור – א
↑  אשר למל הורביץ, שערי חיים, מונקץ, תרע"ב, באתר היברובוקס
טוני רנדל

| --- | --- |
טוני רנדל (2001)
טוני רנדל (2001)
 לידה:  26 בפברואר 1920 טלסה, אוקלהומה, ארצות הברית 
 פטירה:  17 במאי 2004 (בגיל 84) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וסטצ'סטר הילס 
 שם לידה:  Aryeh Leonard Rosenberg 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1942–2003 (כ־61 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  בית הספר לתאטרון נייברהוד פלייהאוס  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  תיכון סנטרל 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית (1975)  פרס TV Land (2004) 
 פרופיל ב-IMDb
 
טוני רנדל (באנגלית: Tony Randall;‏ 26 בפברואר 1920 – 17 במאי 2004) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, קומיקאי וזמר יהודי-אמריקאי. הקריירה שלו השתרעה על פני שישה עשורים ובה היה מועמד שש פעמים לפרס טוני ושש פעמים לפרס אמי לבידור בפריים טיים (מתוכן זכה בפעם אחת).
קורות חיים

נולד כאריה לאונרד רוזנברג למשפחה יהודית בטלסה, אוקלהומה. לאחר שנת לימוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן הוא הגיע לניו יורק ולמד ב-Neighborhood Playhouse School of the Theatre אצל סנפורד מייסנר (אנ') ומרתה גרהם.
במלחמת העולם השנייה שירת בחיל הקשר של צבא ארצות הברית ולאחר שחרורו החל להופיע בהצגות בברודוויי. תפקידו החשוב הראשון היה בהצגת "ירש את הרוח" לצידם של אד בגלי ופול מוני (1955–1957).
הופעתו הראשונה בקולנוע בתפקיד משמעותי הייתה בסרט "הו גברים, הו נשים" לצידם של דייוויד ניבן וג'ינג'ר רוג'רס. בעקבות הצלחת הסרט לוהק לתפקיד ראשי לסרט "האם ההצלחה תקלקל את רוס הנטר?", לצידה של ג'יין מנספילד.
הוא הופיע בשלושה סרטים לצידם של רוק הדסון ודוריס דיי – "דו-שיח בחדר המיטות", "אהובי חזור אלי" ו"אל תשלח לי פרחים".
ב-1960 הופיע לצידם של איב מונטאן ומרילין מונרו בסרט "הבה נתאהב".
רנדל הופיע הרבה בסדרות וסרטי טלוויזיה. עיקרי פרסומו היה תפקיד פליקס אונגר בסדרה הזוג המוזר (אנ') לפי מחזה של ניל סימון לצידו של ג'ק קלוגמן. הסדרה שודרה בשנים 1970–1975 ורנדל זכה עליה לפרס אמי לבידור בפריים טיים.
פילמוגרפיה נבחרת

"האם ההצלחה תקלקל את רוק הנטר?" (1957)
משחק הזיווגים (1959)
דו-שיח בחדר המיטות (1960)
הבה נתאהב (1960)
הרפתקאות הקלברי פין (1960)
אהובי חזור אלי (1961)
שבעה פנים לד"ר לאו (1964)
אל תשלח לי פרחים (1965)
האיש שלנו במרוקו (1966)
כל מה שרצית לדעת על מין (ולא העזת לשאול) (1972)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

שומר אחי (1999)
טורנה (נהר)

| --- | --- |
נהר טורנה
נהר טורנה
 מידע כללי
 אורך:  522 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  381 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  37,000  קילומטר רבוע, או 40,147  קמ"ר
 מוצא:  אגם טורנה, שוודיה
 יובלים:  מוניו, Armasjoki, Pentäsjoki, Tärendö River, Käymäjoki, Ounisjoki, Martimojoki, Naamijoki, Tengeliönjoki, Rautas River, Nälkäjoki, Luongasjoki, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  המפרץ הבוטני, בים הבלטי
 מדינות באגן הניקוז:  שוודיה, פינלנד ונורווגיה
 מפת נהר טורנה
 
נהר טוֹרְנֶה (בפינית: Tornionjoki, בשוודית: Torne älv) הוא נהר השוכן בצפון שוודיה ופינלנד.
הנהר טורנה משמש בחצי מאורכו כקטע מהגבול בין פינלנד לשוודיה. זרימתו של הנהר מתחילה מאגם טורנה, סמוך לגבול עם נורווגיה, וממשיכה 522 קילומטרים דרומית מזרחית לכיוון המפרץ הבוטני. זהו הנהר הגדול ביותר במחוז נורבוטן שבצפון שוודיה, הן באורכו והן באזור קו פרשת המים שלו.
בשנת 1809, כשנחתמה ברית האמינה שדרכה שוודיה איבדה את האזורים שהוסמכו לפינלנד של היום לאימפריה הרוסית, נבחר נהר טורנה יחד עם נהר מואוניו ונהר קנקמה לתפקד כגבול טבעי המפריד בין שוודיה לבין הדוכסות הפינית החדשה של רוסיה (כיום פינלנד), מה שגרם ליצירת המחוזות לפלנד ווסטרבוטן.
עד היום, בדרך כלל, לערים ששוכנות סמוך לנהר טורנה ניתנים שמות גם בשוודית וגם בפינית.
טויוטה C-HR

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טויוטה
 שנות ייצור:  2016-הווה
 הרכבה:  יפן יפן: איוואט הרפובליקה העממית של סין סין: גואנגג'ואו, טיינג'ין טורקיה טורקיה: סקאריה תאילנד תאילנד: צ'צ'ואנגסאו
 מודל קודם:  טויוטה LST
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר קופה עם שלוש דלתות
 פלטפורמה:  טויוטה TNGA
 אורך:  4,360-4,385 מ"מ
 רוחב:  1,795 מ"מ
 גובה:  1,565 מ"מ
 משקל:  1,380-1,460 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,640 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  Toyota NR engine 
 קשר:  הונדה C-RV
 מעצב:  קאזוהיקו איסאווה
 
טויוטה C-HR (באנגלית: Toyota C-HR) היא קרוסאובר קופה בעלת חמישה מקומות, המיוצרת על ידי טויוטה משנת 2016. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2016 והגיעה לישראל בשנת 2017. כחצי שנה לפני יציאת גרסת הייצור טויוטה הציגה בתערוכת פרנקפורט דגם קונספט מקדים.
מפרט טכני

ה-C-HR כוללת שתי אפשרויות למנועים:
מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1197 סמ"ק המספק כ-116 כוחות סוס בין 5,600-5,200 סיבובים לדקה, עם תיבת הילוכים רציפה CVT. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 11.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 185 קילומטרים לשעה.
מנוע ההיברדי I4 צילנדרים בנפח 1.8 ליטרים המספק כ-98 כוחות סוס ב-5,200 סיבובים לדקה עם מנוע חשמלי המספק 71 כוחות סוס.
גרסאות

מלבד הגרסה הבסיסית, במהלך השנים ייצרה החברה שתי גרסאות נוספות. הראשונה, "טויוטה C-HR חשמלי", המיועדת לסין הכוללת מנוע חשמלי בנפח 54.3 קילו וואט המספק כ-201 כוחות סוס. המנוע מאפשר טווח חשמלי של 400 קילומטרים. ה-C-HR הוצגה בשאנגחאי בשנת 2019. השנייה, "טויוטה C-ONCEPT", גרסה משופרת של המנוע היברדי הכוללת מנוע בנפח 1.8 ליטרים המספק כ-122 כוחות סוס שהגיע לישראל בשנת 2019.
גרסאות > מתיחת פנים שנת 2020

בשנת 2020 עברה ה-C-HR מתיחת פנים שכללה עיצוב חדש ומנוע ההיברדי חדש בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-184 כוחות סוס ה-C-HR החדש הגיע לישראל בשנת 2020. בשנת 2021 טויוטה הציגה דגם משודרג לרכב עם חבילה ספורטיבית ומערכות בטיחות משופרות.
גלריה

ה-C-HR החשמלי
ה-C-HR לפני מתיחת הפנים
ה-C-HR אחרי מתיחת הפנים
ה-C-HR הגרסה הספורטיבית
הערות שוליים

↑  2016 טויוטה C-HR החדש נחשף – קרוסאובר קומפקטי, באתר קארטיוב, ‏01 במרס 2016
↑  2017 טויוטה C-HR בישראל – מחיר החל מ- 141,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏06 בפברואר 2017
↑  טויוטה C-HR קונספט: דגם ייצור בשנה הבאה, באתר קארטיוב, ‏16 בספטמבר 2015
↑  טויוטה C-HR חשמלית הושקה בסין עם טווח 400 ק"מ, באתר gaadiwaadi, ‏28 באפריל 2020
↑  טויוטה C-HR חשמלי הושק בסין עם טווח 400 ק"מ [עדכון], באתר electricvehicleweb, ‏9 בדצמבר 2020
↑  לסין בלבד: טויוטה C-HR חשמלי, באתר קארטיוב, ‏16 באפריל 2019
↑  חדש בישראל: 2019 טויוטה C-HR C-ONCEPT, באתר קארטיוב, ‏03 באפריל 2019
↑  מתיחת פנים: 2020 טויוטה C-HR החדש נחשף, באתר קארטיוב, ‏01 באוקטובר 2019
↑  טויוטה C-HR החדש 2020 בישראל - מחיר החל מ-143,900 ש"ח, באתר קארטיוב, ‏08 בדצמבר 2019
↑  2021 טויוטה C-HR: חבילת GR SPORT ושדרוג מקיף למפרט הבטיחות, באתר קארטיוב, ‏09 בנובמבר 2020
חוקי מעבר

חוקי מעבר (באנגלית: Pass Laws, באפריקאנס: Paswette, בהולנדית: Pasjeswetgeving) היו חלק מרכזי בחוקי האפרטהייד בדרום אפריקה, ונועדו לבסס את ההפרדה הגזעית במדינה באמצעות דרכונים פנימיים שהונפקו על ידי הממשלה. חוקים אלה בוטלו ב-1986.
היסטוריה > חוקי המעבר במאה ה-18 ובמאה ה-19

חוקי המעבר הראשונים נחקקו בשנת 1760 לצורכי הפרדה גזעית במושבת הכף ההולנדית. חוקים אלה העניקו למשטרה את הזכות לדרוש מאפריקאים להציג בכל עת תעודת מעבר, ולעצור את מי שלא היה בעל תעודה בתוקף. בפועל, החוקים מנעו מהאפריקאים מגורים באזורים שבהם התגורר האדם הלבן, אך אפשרו מעבר לצורכי עבודה. על פי חוקי האפרטהייד המעסיקים תמיד היו לבנים, וחוקי המעבר גרמו להתבססותה של מערכת עבודה זולה וכפיפות השחורים ללבנים.
תעודות המעבר הוחלפו בדרכונים פנימיים ב-27 ביוני 1797 באמצעות חוק של המושל ג'ורג' מקרטני. רוב העובדים השחורים הועסקו באותה עת בחקלאות ובתעשייה. החל משנת 1880 נפתחו מכרות רבים ברחבי המדינה, ונעשה שימוש בחוקי מעבר כדי להעביר עובדים באופן הדרגתי מענפים אחרים לענף הכרייה.
בשנת 1896 חוקקה הרפובליקה הדרום-אפריקאית שני חוקי מעבר נוספים לעובדים, שחויבו לשאת תג מתכת מיוחד שהונפק עבורם.
היסטוריה > חוקי המעבר במאה ה-20

חוקי המעבר חלו על גברים בלבד. בסביבות שנת 1910 הציעה הממשלה להחילם גם על הנשים השחורות במדינה. בתגובה פרץ גל מחאה עצום של נשים שחורות שהתנגדו בתוקף להצעה, והיא ירדה מהפרק. בשנת 1952 עלתה שוב הצעה דומה, וגם היא הוסרה מסדר היום.
מחאות הנשים נגד חוקי המעבר הולידו שיר מחאה פופולרי, המייצג עד היום את האומץ והכוח של הנשים בדרום אפריקה:
Wathint' abafazi,

Wathint' imbokodo,

Uza kufa!
אם תפגע בנשים, תפגע בסלע,

ואם תפגע בסלע, תרוסק!
בתחילת המאה ה-20 גבר המתח בין קהילות הלבנים והשחורים בדרום אפריקה, ומדיניות האפרטהייד באה לידי ביטוי מפורש בחוקי המדינה. חוקי המעבר עודכנו מעת לעת, במטרה לצמצם ככל האפשר את שהותם של שחורים באזורים עירוניים, שבהם התגוררו בעיקר לבנים. העדכונים העיקריים נחקקו בשנים 1923, 1945 ו-1952, וחלו על כלל הגברים השחורים מגיל 16 ומעלה. בתיקונים שביצעה הממשלה לחוקי המעבר משנת 1950 ואילך נאמר בגלוי שמטרתם היא הוצאת האפריקאים משכונות מגורים של לבנים, והכלתם בתוך בנטוסטנים.
בשנת 1953 הורחבו חוקי המעבר באמצעות "חוק ביטחון הציבור (אנ')", ובתגובה יזמו וולטר סיסולו (אנ') ונלסון מנדלה, מנהיגי הקונגרס הלאומי האפריקני, קמפיין אי-ציות אזרחי נגד החוק. במהלך המחאה שרף מנדלה בהפגנתיות את תעודת המעבר שלו. מחאה זו אפשרה לממשלה להכריז בתגובה על מצב חירום ולנקוט צעדים דרסטיים נגד הפגנות לא-אלימות.
משנת 1968 ואילך גברו הפשיטות על דירות מגורים ומקומות עבודה בהם שהו שחורים בניגוד לחוק. במקביל, חלה ירידה קלה באכיפה במרחב הציבורי.
היסטוריה > סוף תקופת האפרטהייד וביטול חוקי המעבר

תעודות המעבר הפכו לאחד הסמלים הבזויים ביותר של שלטון האפרטהייד. אלפים נעצרו במחאות נגד חוקי המעבר, ואחת מהמחאות הללו הובילה לאירועי טבח שארפוויל ב-21 במרץ 1960, בהם נהרגו 69 מפגינים, ולמעצרו של רוברט סובוקווה (אנ') באותו יום. בעקבות הטבח הממשלה הכריזה על מצב חירום, מנהיגי הקונגרס הלאומי האפריקני והקונגרס הפאן-אפריקני נעצרו, והארגונים הוצאו על ידי ראש הממשלה הנדריק פרוורד מחוץ לחוק. אירועים אלה הובילו לתשומת לב עולמית לנעשה בדרום אפריקה, ולהחרפת הבידוד הבינלאומי של המדינה.
בשפה הדיבורית תעודות המעבר כונו לעיתים קרובות דומפס (dompas), משחק מילים שהוא קיצור של הביטוי domestic passport (דרכון פנימי) אך יכול להתפרש גם כ-"dumb pass" ("תעודה מטופשת").
מלבד אפליית שחורים, חוקי המעבר שימשו גם לאפליה כלפי צבעוניים, בהם הודים, סינים וערבים, וכן בני תערובת של צאצאי המתיישבים האפריקאנרים ובני שבטים אפריקאיים. לדוגמה, נאסרה כניסת צבעוניים למדינת אורנג' החופשית.
בין 1916 ל-1984 נעצרו או הועמדו לדין מעל ל-17,745,000 אפריקאים עקב הפרת חוקי המעבר.
ביולי 1986 שרר בדרום אפריקה משטר צבאי, וחודש לפני כן הוכרז על מצב חירום כלל-ארצי. מדינות וארגונים רבים בקהילה הבין-לאומית גינו את מדיניות הממשלה, וכדי להתמודד עם גל הגינויים הסירה הממשלה ב-23 ביולי 1986 את החובה שחלה על השחורים לשאת תעודות מעבר. עם זאת, חוקי המעבר לא בוטלו כליל. גברים ונשים שחורים עדיין נדרשו להחזיק תעודות מעבר, אף על פי שבוטלה החובה לשאת אותם בכל עת, ואי-הצגת תעודת מעבר כבר לא הייתה עבירה פלילית.
חוקי המעבר הנותרים בוטלו ב-13 בנובמבר 1986. בהצהרה של המכון הדרום אפריקאי ליחסי גזע (SAIRR) (אנ') נאמר כי ביטול חוקי המעבר, יחד עם ההכרה הרשמית באיגודי עובדים שחורים, הן הרפורמות החשובות ביותר שנעשו בדרום אפריקה מאז מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  Women's Anti-Pass Law Campaigns in South Africa, באתר "ThoughtCo", ‏18 ביולי 2018 (באנגלית).
↑  יהונתן אלשך, פרדיגמת האפרטהייד: היסטוריה, פוליטיקה ואסטרטגיה, בכתב העת משפט, חברה ותרבות, ‏2017.
↑  4 out of 5 people ignorant about big moments in South Africa’s history – like the Sharpeville massacre, באתר "Independent Online", ‏20 במרץ 2021 (באנגלית).
↑  Passbook laws relaxed, באתר "South African History Online" (באנגלית).
↑  Pass Laws - History, באתר "liquisearch" (באנגלית).
↑  Race relations survey: 1986, Part 1, באתר "המכון הדרום אפריקאי ליחסי גזע", ‏1986 (באנגלית).
נלסון מנדלה שורף את תעודת המעבר שלו, בהפגנת מחאה נגד חוקי המעבר במשטר האפרטהייד, 1960.
טורנדו מוצרי צריכה

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  פרטית
 מייסדים:  רונן ועודד בזזי
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 משרד ראשי:  ישראל ראש העין, ישראל
 בעלות:  רונן ועודד בזזי
 מוצרים עיקריים:  מיזוג אוויר
 יו"ר:  רונן בזזי
 מנכ"ל:  עודד בזזי ורונן בזזי
  
 www.tornado-top.co.il
 
טורנדו מוצרי צריכה בע"מ, המוכרת במותג טורנדו, היא חברה פרטית ישראלית שנוסדה בשנת 1992, ועוסקת ביבוא ושיווק של מוצרי מיזוג אוויר. מייסדי החברה ובעליה הם האחים רונן ועודד בזזי, שהקימו בשנת 1988 את רשת "ענק המזגנים".
החברה משווקת מזגני אוויר במגוון דגמים. לחברה מערך מכירות ושירות בפריסה ארצית. בשנות ה-90, מזגני החברה יוצרו במפעל בישראל. כיום מזגני החברה מיוצרים בסין. עד שנת 2014 יוצרו על ידי קבוצת מידאה. ולאחריה, הייצור עבר למספר חברות סיניות כאשר חלקים מסוימים מיוצרים ביפן, בתכנון ותפעול משותף יחד עם מחלקת המוצרים והטכנולוגיה של חברת "טורנדו מוצרי צריכה", תוך התאמה לדרישות ותקנים ישראליים.
בשנת 2002 הושק המותג "טורנדו". לחברה שני מותגים נוספים בתחום המיזוג - "SAGA" ו-"ISKA". בשנת 2021 החלה קבוצת טורנדו לשווק את מותג המזגנים "מיצובישי Heavy" מתוצרת מיצובישי תעשיות כבדות(אנ'), אחת מהחברות של קבוצת מיצובישי .
בין הפרזנטורים של המותג נמנית רותם סלע (2017–2022). החל משנת 2022 משמשת נעמי לבוב כפרזנטורית החברה.
הערות שוליים

1 2  הנהלת החברה, באתר "טורנדו"
↑  אורנה יפת, מלחמה בין טורנדו ואלקטרה על אספקת מזגנים מיצרנית סינית, באתר כלכליסט, 6 ביולי 2014
↑  מזגני מיצובישי באתר טורנדו מוצרי צריכה
חלוקה מנהלית של עומאן

מבחינה מנהלית, החל מ-28 באוקטובר 2011 עומאן מחולקת ל-11 מחוזות (מֻחַאפַזַה, מדויק: מחאפט'ה, محافظة).המחוזות מחולקים לנפות (וִלַאיַה, ولاية).
מפת חלוקה מנהלית של עומאן
| מס'> אזורים | שם> אזורים | בירה> אזורים | שם בשפת המקור> אזורים | אוכלוסייה  נכון לשנת 2020> אזורים | שטח> אזורים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | א-דאח'יליה | ניזווא | منطقة الداخلية | 478,500 | 31,900 |
| 2 | א-זאהרה | עברי | منطقة الظاهرة | 213,043 | 37,000 |
| 3 | אל-באטנה צפון | סוחאר | محافظة شمال الباطنة | 784,681 | 12,500 |
| 4 | אל-באטנה דרום | רוסטאק | محافظة جنوب الباطنة | 465,550 | 3,500 |
| 5 | אל-בוריימי | אל-בוריימי | البريمي | 121,802 | ? |
| 6 | אל-ווסטא | היימא | المنطقة الوسطى | 52,344 | 79,700 |
| 7 | א-שרקייה צפון | איברה | مُـحَـافَـظَـة شَـمَـال الـشَّـرْقِـيَّـة | 271,800 |  ? |
| 8 | א-שרקייה דרום | סור | مُـحَـافَـظَـة جَـنُـوب الـشَّـرْقِـيَّـة | 315,460 |  ? |
| 9 | זופאר | סלאלה | محافظة ظفار | 408,419 | 99,300 |
| 10 | מסקט | א-סיב | محافظة مسقط | 1,302,509 | 3,500 |
| 11 | מוסנדם | ח'סאב | محافظة مسندم | 49,400 | 1,800 |