stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקרו מערכי חלבון
הערות שוליים

↑  Lisa Melton, Protein arrays: Proteomics in multiplex, Nature, 2004, 429, 101-107 doi:10.1038/429101a
↑  Protein Arrays. Functionalgenomics.org.uk. 2009-05-20. Retrieved 2013-01-19.
↑  Rediscovering Biology - Online Textbook: Unit 2 Proteins & Proteomics. Learner.org. Retrieved 2013-01-19.
↑  Peter Mitchell, A prespective on protein microarrays, Nature Biotechnology, 2002, 20, 25-229.
↑  Chang ^ TW., Binding of cells to matrixes of distinct antibodies coated on solid surface, J. Immunol. Methods, 1983, 65 (1-2), 217–23.
↑  http://www.google.com/patents/US4591570; http://www.google.com/patents/US4829010; http://www.google.com/patents/US5100777.
↑  David A. Hall, Jason Ptacek, and Michael Snyder, Protein Microarray Technology, Mech. Ageing. Dev., 2007, 128 (1): 161-167.
↑  Anupam Talapatra, Richard Rouse, Gary Hardiman, Protein microarrays: challenges and promises, Pharmacogenomics, 2002, 3 (4), 527-36.
↑  Calvert Paul, Inkjet Printing for Materials and Devices, Chemistry of Materials, 2001, 13 (10), 3299–3305. doi:10.1021/cm0101632.
↑  DNA Microarrays: Techniques. Arabidopsis.info. Retrieved 2013-01-19.
↑  W.G. Koh et al., Mutiscale substrates based on hydrogel-incorporated silicon nanowires for protein patterning and microarray-based immunoassays, Biosensors and Bioelec., 2013, 45, 129-135.
↑  T.O. Joos et al., Magnetic bead-based detection of autoimmune responses using protein microarrays, New biotech., 2009, 26, 269-276; C. Fan et al., A nano- and micro- integrated protein chip based on quantum dot probes and a microfluidic network, Nano Res., 2008, 1, 490-496.
↑  M. Fuentes et al, Nanotechniques in proteomics: Protein microarrays and novel detection platforms, Eur. J. Pharma, Sci., 2012, 45, 499-506
↑  Harvey B. Pollard, Serum proteomic signature for cystic fibrosis using an antibody microarray platform, Molecular Genetics and Metabolism, 2006, 87, 303–310
מיקרו מערכי חלבון
מדעי הרוח הדיגיטליים

מדעי הרוח הדיגיטליים (באנגלית: Digital Humanities) הם שדה מחקר, הוראה ויצירה, המצוי בממשק שבין מחשוב לבין תחומי מדעי הרוח השונים. מטרתם של מדעי הרוח הדיגיטליים היא להרחיב ואף להגדיר מחדש את המחקר המסורתי במדעי הרוח, על ידי שימוש בשיטות ובכלים דיגיטליים. בין השאר, היקפו של המידע הזמין דרך המחשב, המאפשר לגשת אל כמויות מידע גדולות בהרבה מאלה שהיו זמינות לאדם היחיד לפני המהפכה הדיגיטלית, וכן מאפייני הפורמט הדיגיטלי, מזמינים שימוש בשיטות חדשות של ניתוח, עיבוד והצגה, וכל זאת במהירות חסרת תקדים. הידע המאוחסן במדיום הדיגיטלי יכול לכלול מוזיקה, תמונות, ציורים, שיחות והרצאות מוקלטות וכן טקסטים מסוגות ובשפות שונות. מדעי הרוח הדיגיטליים הם ניסיון לקחת חלק יצירתי, רפלקטיבי וביקורתי בתהליך זה.
מאפיינים

מדעי הרוח הדיגיטליים נוגעים במגוון נושאים וכוללים סוגי פעילות שונים, החל באצירה של אוספים מקוונים, בההדרה ועריכה של מהדורות דיגיטליות, וכלה בכרייה וניתוח של צבירי נתונים גדולים. אפשר למנות שני סוגי 'חומרי גלם' בתחום מדעי הרוח הדיגיטליים - בין אם מדובר בטקסט, בתמונות, או בנתוני שמע; אלו שנוצרו בפורמט לא-דיגיטלי ועברו המרה לפורמט דיגיטלי (דיגיטציה), ואלו שנוצרו כדיגיטליים במקור. התחום משלב שיטות מתוך המקצועות ההומניים המסורתיים (כגון : היסטוריה, פילוסופיה, בלשנות, ספרות, אמנות, ארכאולוגיה, מוזיקה ולימודי תרבות) וממדעי החברה עם כלים המגיעים מתחום המחשבים (כמו : החזיית מידע, אחזור מידע, כריית נתונים, סטטיסטיקה, כריית טקסט (Text mining) ופרסום דיגיטלי), ופעמים רבות חוצה ומטשטש את הגבולות הבין תחומיים, הן אלה שבתוך מדעי הרוח השונים, הן אלה שבינם ובין שאר המדעים.
חוקרים בתחום מדעי הרוח הדיגיטליים משתמשים בשיטות מחקר מתחום המחשבים כדי לענות על שאלות מחקר קיימות, וכדי לאתגר פרדיגמות תאורטיות קיימות, וכך לייצר שאלות מחקר חדשות וליזום גישות חדשות. אחת המטרות היא לשלב טכנולוגיות מחשב בפעילותם של חוקרי מדעי הרוח, כמקובל במחקר האמפירי העכשווי במדעי החברה. פעילות מבוססת-טכנולוגיה כזו יכולה לכלול: שילוב טכניקות של ניתוח-טקסט בדיסציפלינות המסורתיות של האמנויות ומדעי הרוח; מערכת מידע גאוגרפי; ייצור קבוצתי מבוסס-המונים דוגמת ויקיפדיה וקוד פתוח; ומשחקים אינטראקטיביים ומולטימדיה.
על אף המגמה המשמעותית במדעי הרוח הדיגיטליים לכיוון רישוּת ומולטי-מדיאליוּת, מגמה המשתרעת על פני אמצעים חברתיים, ויזואליים ומישושיים (הקשורים לחוש המישוש), חלק ניכר בתחום מתמקד במסמכים ובטקסט, בדרכים שמבחינות את עבודת התחום ממחקר דיגיטלי בלימודי מדיה, לימודי מידע, לימודי תקשורת וסוציולוגיה. מצד שני, מטרה נוספת של מדעי הרוח הדיגיטליים היא ליצור פרקטיקה מחקרית שהיא מעבר לטקסטים ונייר. מטרה זו כוללת הטמעה של מולטימדיה, מטא-דאטה וסביבות עבודה דינמיות.
פרופ' שלום רוזנברג עמד על השינוי שיוצרת התרבות הדיגיטלית במחקר ההלכתי:
הקנון הערכי ומטרות מדעי הרוח הדיגיטליים

למדעי הרוח הדיגיטליים מספר מטרות. העיקרית שבהן היא הצורך לחדש את המסורת במדעי הרוח תוך שילוב כלי המחשוב של המאה ה-21, המאפשרים שפה שבה הטקסט דינמי ויכול לכלול גם אמצעי שמע וסרטונים. על כן, מדעי הרוח הדיגיטליים מתמקדים בבניית כלים ופלטפורמות לעבודה אקדמית משותפת תוך שימת דגש על חשיבות ארגון המידע.
אחת מהבעיות המרכזיות איתן מתמודדים חוקרי מדעי-הרוח הדיגיטליים היא התמודדות עם חוסר הרצון לפתיחות ולשיתוף פעולה שמאפיינים את חברי הקהילה, והתמודדות עם צרות אופקים בנוגע ליצירת צורות חדשות למחקרים והמשתתפים בהם. מטרת החוקרים העוסקים בנושא זה היא להתוות את הערכים העתידיים בהם יצעדו מדעים אלו במרחבי הרשת ולאחר מכן גם באקדמיה. ערכים אלו נוסחו על ידי ליסה שפירו והם כוללים:
פתיחות: פתיחות מתקיימת בכמה מישורים: הפתיחות לשתף ברעיונות, תוכנות פתוחות למשתמשים ושקיפות. הפתיחות מעודדת שיתוף פעולה, בקרה ושימוש חוזר בכלים של מדעי הרוח הדיגיטליים. הפתיחות והשקיפות מאפשרת הגעה אל קהלים גדולים יותר מהקהילה המצומצמת של האקדמאים הנחשפים למידע דרך כתבי העת. למעשה הפתיחות של המידע מקדמת את המטרה הבכירה של מדעי הרוח הדיגיטליים: דמוקרטיזציה של המידע, כלומר, הנגשת המידע לקהל רחב והזמנתו להוסיף למידע הקיים. הפתיחות כוללת בתוכה גם אוספים דיגיטליים וכתבי עת אלקטרונים הפתוחים לקהל הרחב, ייצור תוכנות בקוד פתוח ללא צורך ברישיון או בהרשאה ושיתוף של הרצאות.
שיתוף פעולה: מרבית הרעיונות פורצי הדרך מגיעים בסביבה של שיתוף-פעולה. סביבה של שיתוף-פעולה עוזרת לאנשים לנסח את רעיונותיהם וגם לחשוב בדרך שונה. עבודת המחקר האינדיבידואלית שהייתה נפוצה באקדמיה אינה רלוונטית לתחום של מדעי הרוח הדיגיטליים. בקהילת מדעי הרוח הדיגיטליים שיתוף-הפעולה הכרחי וחיוני לפוריות המחקר. שיתוף-הפעולה תורם ליעילות המחקר כי הוא מאפשר לבעלי כישורים שונים המתמחים בדיסציפלינות שונות לשתף את הידע שלהם, ללמוד מאחרים ולתרום לדיאלוג.
חיבור וחברות: על מדעי הרוח הדיגיטליים להקפיד על סביבת עבודה ידידותית המציעה עזרה לכל מי שזקוק לה. השאיפה היא שבסביבה זו ירגישו המעורבים בה, ללא הבחנה בין המעמד האקדמי שלהם, רצון לשתף את רעיונותיהם.
שונות וגיוון: על קהילת מדעי הרוח הדיגיטליים לקבל ואף לעודד את מעורבותם של גברים ונשים ללא הבדל גיל, מעמד כלכלי, ארץ מוצא, גזע ותחום התמחות. על ידי שאיפה לגיוון ושונות בין חברי קהילת מדעי הרוח הדיגיטליים ניתן להגיע לדיון עשיר יותר וכך גם לפרויקטים עוצמתיים יותר.
ניסוי וטעייה: על קהילת מדעי הרוח הדיגיטליים לשאוף ליזמות, חדשנות, לקיחת סיכונים וכושר המצאה וכן ל"חשיבה מחוץ לקופסה". קרי: לחשיבה מחדש בצורה שונה על דברים שנראים כמובנים מאליהם. כמו כן, בדומה למדעים המדויקים, גם מדעי הרוח הדיגיטליים נדרשים להשתמש בכלים ושיטות מסוימות בשביל לפרש ולחקור נתונים. כך הרבה מהמרכזים של מדעי הרוח הדיגיטליים מוצגים כמעבדות מחקר.
ערכים אלו ראשוניים ונתונים לשינוי, אך העוסקים בכינון ערכים אלו מצביעים על כך שללא קנון ערכי לא תיתכן התקדמות בתחום זה.
דוגמה לערכים הקנונים של מדעי הרוח הדיגיטליים היינו "מניפסט מדעי הרוח הדיגיטליים". המניפסט מהווה דוגמה לערכים שנמצאים במרכז הדיסציפלינה. הוא נכתב כדי ליצור דאלוג על מטרת מדעי הרוח כיום, ולערער על מרכזי הכוח הקיימים כיום בתחום. כחלק מאותה תמה, המניפסט עצמו מהווה דוגמה לשבירת מרכזי הכוח, על ידי שבירת מעמד המחבר. המניפסט נכתב על ידי 100 אנשים שונים דרך סמינריונים ותקשורת בבלוג.
קניין המידע הדיגיטלי

בנוסף למידע הקיים ברשת ואשר בו נעשה שימוש במדעי הרוח כיום, ברשתות החברתיות בפרט, ובעולם האינטרנט בכלל, ישנו מידע תרבותי בעל ערך למחקר בתחומים שונים במדעי הרוח והחברה. שאלה קניינית מוסרית אשר עולה באופן מיידי בעקבות המהפכה הדיגיטלית, והתפתחות מדעי הרוח לתוך מהפכה זו, היא בידי מי קיימת האפשרות לבצע אנליזה וניתוח של בסיסי המידע וצבירי הנתונים הנ"ל - האם רק בידי חברות מידע ענקיות כדוגמת: Google, Facebook וכו', או שמידע זה נגיש לכל החפצים להשתמש בו? סוגיה זו מתקשרת לעובדה כי הכוח המשמעותי ביותר בעידן הדיגיטלי של היום טמון ברמת הנגישות שלנו למידע שסביבנו. פרויקטים רבים כיום נעשים בשיתוף בין חוקרים פרטיים לבין אותן חברות ענק בעלות צבירי מידע אסטרונומיים של מדעי הרוח.
סוגיות ומחלוקות

מדעי הרוח הדיגיטליים מהווים טריטוריה חדשה לאנשי רוח וחוקרים. בעקבות שדה מחקר זה עולות שאלות רבות ביחס לדרכים ולאופנים בהם משלבים בין מדעי הרוח לעולם הדיגיטלי (כגון: מה לגיטימי לעשות ומה לא בתהליך השילוב?). בנוסף, צפות ועולות סוגיות משמעותיות בנוגע לבעלות על כתבים, או מי רשאי וראוי להשפיע ולהוסיף ידע. אין ספק כי הבמה הדיגיטלית משנה את חוקי המשחק ומעוררת מחשבה רבה.
כיום, לאור היותו תחום חדש, קיימים בעולם המחקר האקדמי מספר ויכוחים בנוגע לאופיים של מדעי הרוח הדיגיטליים. ויכוח ראשון נוגע לאופי המדעי-מחקרי של מדעי הרוח הדיגיטליים - האם יש להשתמש בהם על עבודות אקדמיות מסורתיות או שמדובר בכוח פוליטי שמטרתו לעשות מהפכה באקדמיה ולעצב מחדש את המחקר האקדמי לעתיד לבוא. ויכוח נוסף נוגע לחוקר ולדרישות היסוד הנדרשות ממנו - האם האקדמיה תוכל להחשיב את חוקרי מדעי הרוח הדיגיטליים כחוקרים מדעיים מן המניין. חוקר הספרות סטנלי פיש (אנ') טוען כי למדעי הרוח הדיגיטליים אג׳נדה מהפכנית המערערת את הסטנדרט הקונבנציונלי של סמכות וכוח דיסציפלינרי.
מדעי הרוח הדיגיטליים בישראל

פעילות בתחום מדעי הרוח הדיגיטליים מתקיימת בישראל החל משנות ה-60 של המאה ה-20, שבהן החל פרויקט השו"ת. החל משנת 2014 פועלת בישראל האגודה הישראלית למדעי הרוח הדיגיטליים אשר שמה לה למטרה לקדם את התחום בארץ. האגודה ארגנה מספר כנסים בנושא ומעורבת בעשיה ובתרומה למיזמים בתחום מדעי הרוח הדיגיטליים בישראל (פרויקט בן-יהודה למשל). כמו כן הספרייה הלאומית החלה להשתלב במגמה של מדעי הרוח הדיגיטליים על ידי איסוף, דיגיטציה ושימור של כל הנתונים הנמצאים בידה של מדעי הרוח, ובכך לאפשר פעילות מחקרית וזרימת מידע עבור פעילות זאת. בנוסף לכך הספרייה הלאומית תומכת בסמינרים שמטרתם לקדם חדשנות טכנולוגית במדעי הרוח הדיגיטליים בישראל.
לימודי מדעי הרוח הדיגיטליים בישראל נחשבים חדשים יחסית וקיימים בשלב זה במספר אוניברסיטאות בלבד, במסלולי לימוד לתואר ראשון ושני. תחום לימוד זה מאפשר שילוב של לימודי מדעי הרוח ההומניים עם לימודי מערכות המידע הריאליים. מסלולי לימוד אלה משלבים קורסים שונים בתכנות ומתמטיקה לצד קורסים כגון: ספרות, תנ"ך, אומנות וכו'. בוגרי תואר ראשון ושני במדעי הרוח הדיגיטליים יכולים להשתלב במקומות עבודה שונים ומגוונים, לרבות חברות הייטק ובתפקידים מרתקים המאפשרים בין השאר גם עיסוק במערכות מידע.
מדעי הרוח הדיגיטליים בישראל > מיזמים עבריים בולטים של מדעי רוח דיגיטליים

פרויקט השו"ת: מאגר מידע ממוחשב של כתבים יהודיים תורניים עם דגש על ספרות הלכתית וספרי שאלות ותשובות (שו"ת), ופיתוח מנוע חיפוש המאפשר אחזור מידע מהמאגר על פי מילות חיפוש. הפרויקט החל בשנות ה-60 של המאה ה-20 במכון ויצמן למדע והיה מהראשונים בעולם לשמירה דיגיטלית של טקסט שלם ("טקסט מלא") לצורך חיפוש בו.
פרויקט בן-יהודה: מיזם אשר פועל באינטרנט ומטרתו לשמר, להנגיש ולחשוף לציבור את הקלאסיקות של הספרות העברית בקלות ובאופן חופשי לשימוש. הפרויקט כולל, בין היתר, שירה, סיפורת, תרגום, עיון ומסות בעברית מימי הביניים ועד ימינו.
הזמנה לפיוט: מאגר של פיוטים בטקסט ובצליל, בצירוף מידע היסטורי וניתוח של הפיוט.
המילון ההיסטורי ללשון העברית: מפעל מחקרי רחב היקף של האקדמיה ללשון העברית, שמטרתו להעמיד מילון מדעי ללשון העברית על כל רבדיה ההיסטוריים, מן העת העתיקה ועד שנת 1947.
זמרשת: אתר אינטרנט הפועל לשימור הזמר העברי המוקדם – הפזמונים העבריים שלמן ראשית הציונות ועד לקום המדינה. נכון לנובמבר 2013 מופיעים באתר קרוב ל-4,000 שירים, שניתן לקרוא את תמליליהם ולהאזין לביצועיהם – לרוב על ידי מיטב מבצעי ומבצעות התקופה, ולעיתים על ידי ותיקי היישוב כיום או משתתפי אירועי "זמרשת", המתקיימים במקומות שונים בארץ אחת לחודשיים בהובלת הזמרת נגה אשד. לשירים רבים מוצעות מספר הקלטות, שחלקם מועלים לאתר על ידי המשתמשים. במקרים רבים מובא לצד מילות השיר גם מידע על אודות הפזמונאי, המלחין והמבצע.
עיתונות יהודית היסטורית: מאגר מקוון של עיתונים היסטוריים שנכתבו ויצאו לאור על ידי יהודים. המאגר מאפשר באמצעות דיגיטציה, גישה מקוונת נוחה לעיתונות העברית ברוב ימיה, החל ממחצית המאה ה-19 ועד הרבע השלישי של המאה ה-20, לצד עיתונות יהודית ביידיש, ערבית יהודית, אנגלית, צרפתית והונגרית.
"זושא - מגלים את הסיפור החסידי" - מאגר של סיפורים חסידיים שמשלב בין המקורות (בטקסט ובתמונה) ובין עיבודים מודרניים. הסיפורים ממוינים ומתויגים וכך ניתן למצוא סיפורים חסידיים לפי תמות ונושאים תוך הצלבת פרטים כמו אישים ומקומות. האתר פותח על ידי המרכז לטכנולוגיה חינוכית בהדרכת ועדה מחקרית וצוות מומחים.
פרויקט פרידברג לחקר הגניזה: מיזם שתכליתו היא מחשוב כתבי היד שנמצאו בגניזת קהיר, כולל: תמונות, זיהויים, קטלוגים, העתקות, צירופים והפניות ביבליוגרפיות.
ראו גם

פרויקט הסידור הפתוח
לקריאה נוספת

ראובן מירקין, "עגנון במחשב", בתוך: אמונה ירון, רפאל וייזר, דן לאור, ראובן מירקין (עורכים), קובץ עגנון, הוצאת מאגנס, תשנ"ד.
אופיר מינץ-מנור, איתי מרינברג-מיליקובסקי (עורכים), מחקר חישובי במדעי הרוח - אסופת מאמרים, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2022.
Matthew K. Gold, The Digital Humanities Moment, The University of Minnesota's Institute for Advanced Study, 2012
Christa Williford and Charles Henry, One Culture : A Report on the Experiences of First Respondents to the Digging into Data Challenge, 2012
Schnapp, Jeffrey, Johanna Drucker, Anne Burdick, Peter Lunenfeld, and Todd Presner. “Humanities to Digital Humanities.” In Digital .Humanities, 1–26. The MIT Press, 2012
Susan Hockey, “The History of Humanities Computing”, A Companion to Digital Humanities, ed. Susan Schreibman, Ray Siemens, John Unsworth. Oxford: Blackwell, 2004. http://www.digitalhumanities.org/companion/
הערות שוליים

↑  עיין Schnapp, Jeffrey, Johanna Drucker, Anne Burdick, Peter Lunenfeld, and Todd Presner. “Humanities to Digital Humanities.” In Digital Humanities, 1–26. The MIT Press, 2012, 14-16.
↑  Susan Hockey, The History of Humanities Computing
↑  זאב בן־חיים, לעשייתו של המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, לשוננו כג, תשי"ט, עמ' 102–123
↑  ברייתא דמלאכת המשכן – דוגמה לקונקורדנצייה, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מאמר של יהושע בר הלל מ-1963
↑  Companion
↑  National Endowment for the Humanities
↑  שנערכה בשנת 2009 ובשנת 2011 על ידי הקרן הלאומית למדעי הרוח (National Endowment for the Humanities, NEH) והקרן הלאומית למדע בארצות הברית ובשיתוף עם הוועדה המשותפת למערכות מידע (Joint Information Systems Committee, JISC) בבריטניה והמועצה למחקר במדעי החברה והרוח (Social Sciences and Humanities Research Council, SSHRC) בקנדה
↑  NEH, AHRC, DARIA.
↑  שלום רוזנברג, "זר זכרונות", בספר בדרכי שלום - עיונים בהגות יהודית, מוגשים לשלום רוזנברג, הוצאת בית מורשה בירושלים, 2007.
↑  CV | Digital Scholarship in the Humanities
↑  http://www.humanitiesblast.com/manifesto/Manifesto_V2.pdf
↑  Digital Humanities Manifesto 2.0 Launched « Todd Presner
↑  A Digital Humanities Manifesto » The Digital Humanities Manifesto 2.0
↑  Fish, Stanley (2012-01-09). "The Digital Humanities and the Transcending of Mortality". The New York Times (New York). Retrieved 2014-06-01.
↑  Digital Humanities Israel | רוח דיגיטלית
↑  מהו עיתון יהודי?, באתר המיזם
↑  אתר זושא - מגלים את הסיפור החסידי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007341625205171  GND: 1038714850  LCCN: sh2008122106  LNB: 000249883  NKC: ph997007
מרגרט ה. רייט

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1944 (בת 80) הנפורד, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (1976) 
 מנחה לדוקטורט:  ג׳ין ה. גולוב, Walter Murray 
 מוסדות:  סילבניה מוצרי אלקטרוניקה  אוניברסיטת ניו יורק  המעבדה הלאומית לפיזיקה  מכון קורנט למדעים מתמטיים  מעבדות נוקיה בל  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון 
 פרסים והוקרה:  הרצאת ג'ון פון נוימן (2019)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  עמית החברה למתמטיקה תעשייתית ושימושית (2009)  הרצאת נתר (2000)  AWM/MAA Falconer Lecture (1998) 
 
מרגרט ה. רייט (Margaret H. Wright; נולדה ב-18 בפברואר 1944) היא פרופסור למדעי המחשב ומתמטיקאית אמריקאית. הייתה ראש הפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק, ונשיאת החברה למתמטיקה תעשייתית ויישומית (SIAM). התמחתה במיטוב (אופטימיזציה), אלגברה ליניארית ומדעי המחשב.
קורות חיים

מרגרט רייט נולדה בסן פרנסיסקו, וגדלה בהנפורד, קליפורניה ובטוסון, אריזונה – שם למדה בתיכון. בניגוד לשני הוריה, שהיו רופאים, היא עצמה נמשכה כבר מגיל צעיר לתחומים מתמטיים. בתיכון אהבה ללמוד מתמטיקה ואפילו התבלטה כטובה ביותר במקצוע זה בכיתתה. את התיכון סיימה ב-1960, כלומר בגיל 16.
קורות חיים > לימודים ועבודה

תחילה, כשהלכה לאוניברסיטת סטנפורד לא ידעה מה ללמוד, אך שמעה שתואר במתמטיקה ומדעי המחשב יוכלו לעזור לה בהמשך החיים ויתנו לה יותר אפשרויות עבודה בעתיד. לכן את התואר הראשון עשתה במתמטיקה ואת התואר השני במדעי המחשב. בסיום התואר השני, רייט החלה לעבוד בתעשייה בחברת "גי טי אי סילבניה (GTE Sylvania)", המייצרת ציוד חשמלי. לאחר מספר שנים, חזרה לסטנפורד כדי לעשות את הדוקטורט שלה במדעי המחשב, כאשר מחקרה עסק באופטימיזציה. התזה שלה הייתה על שיטות מספריות לאופטימיזציה לא ליניארית מאולצת. כשסיימה את התואר השלישי ב-1976, נשארה באוניברסיטת סטנפורד כחוקרת במחלקה לחקר ביצועים עד שעברה למעבדות של חברת נוקיה בל ב-1988 – שם הייתה חלק מהצוות הטכני. בין השנים 1995–1996 כיהנה כנשיאת החברה למתמטיקה תעשייתית ויישומית ובשנת 1997 נבחרה לאקדמיה הלאומית להנדסה. בין השנים 1997–2000 היא הייתה ראש המחלקה לחקר מדעי המחשב במעבדות בל ובשנת 2001 התמנתה ליושבת ראש הפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק. ב-2005 נבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים.
עבודות ופרסומים

מרגרט רייט פרסמה ביחד עם פיליפ גיל ווולטר מורי, שני ספרים העוסקים באופטימיזציה:
Practical Optimization (1982)
Numerical Linear Algebra and Optimization (1990)
בנוסף, פרסמה כמעט כ-50 דוחות טכניים בשביל אוניברסיטת סטנפורד ומעבדות נוקיה בל והייתה עורכת של כחמישה כתבי עת מדעיים.
אחד מפרסומיה בכתב עת היה על מהפכת שיטות הנקודה הפנימית באופטימיזציה וקישור השיטה של קארמרקאר לפתירה של בעיות ליניאריות, לשיטות הנקודה הפנימית. בפרסום דיברה על ההיסטוריה של הנושא, פיתוחים אחרונים ותוצאות.
פרסים

פרס על שירות משמעותי ותרומה לתחומי מתמטיקה ומדעי המחשב מהחברה למתמטיקה תעשייתית ויישומית (2001).
פרס עבור שירות ציבורי מהאגודה האמריקאית למתמטיקה (2002).
הערות שוליים

↑  Margaret Wright, Simons Foundation, ‏2014-02-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Margaret Wright, mathwomen.agnesscott.org, ‏1995
↑  INFORMS, Wright, Margaret H., INFORMS (באנגלית אמריקאית)
↑  Margaret Wright, The interior-point revolution in optimization: History, recent developments, and lasting consequences, Bulletin of the American Mathematical Society 42, 2005, עמ' 39–56 doi: 10.1090/S0273-0979-04-01040-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432650505171  BnF: cb12342465z (data)  CANTIC: a11800380  dblp: 29/4785  GND: 1051344301  ISNI: 0000 0001 1764 6324  LCCN: n82121566  LNB: 000062262  MGP: 46411  NTA: 074069020  SUDOC: 032384610  VIAF: 56683208   WorldCat (עם VIAF): 56683208 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרגרט ה. רייט".
מטה הסייבר הלאומי

מטה הסייבר הלאומי (ינואר 2012 - ינואר 2018) היה גוף מטה הכפוף לראש ממשלת ישראל שהמליץ על מדיניות קיברנטית לאומית וקידם את יישומה, במטרה להפוך את ישראל למדינה מובילה בתחום. הקמת המטה אושרה על ידי ממשלת ישראל ב-7 באוגוסט 2011 לאחר שוועדה בראשות האלוף במיל' יצחק בן ישראל, הוקמה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו. גוף זה החל לפעול בינואר 2012. בינואר 2018 אוחד המטה עם הרשות הלאומית להגנת הסייבר ליחידה ארגונית אחת - מערך הסייבר הלאומי.
רקע להקמה

מדינת ישראל הייתה מהמדינות הראשונות בעולם,[דרוש מקור] שהכירו בחשיבות ההגנה על מערכות ממוחשבות חיוניות. בשנת 1997 הוקם פרויקט תהיל"ה (תשתית הממשלה לעידן האינטרנט), שמטרתו להגן על חיבור משרדי הממשלה לאינטרנט, ואספקת שירותי גלישה מאובטחים למשרדי הממשלה. בשנת 2002 החליטה הממשלה (החלטה ב/84) על קביעת האחריות להגנה על מערכות ממוחשבות בישראל, הגדרת תשתית ממוחשבת קריטית, והקמת הרשות הממלכתית לאבטחת מידע (רא"מ), שעוסקת בהנחיית גופים אזרחיים שבאחריותם תשתיות קריטיות לתפקוד ברמה המדינתית. בעקבות ההחלטה הוקמה ועדת היגוי עליונה בראשות ראש המטה לביטחון לאומי, שיעדיה היו סנכרון והסתכלות כוללת על מאמצי הגנת הסייבר המדינתיים. לכינון הוועדה ופעולות ההגנה של רא"מ הייתה תרומה ניכרת לביסוס ההגנה על התשתיות החיוניות ולפיתוח הידע והיכולות בישראל.
עם התפתחות המרחב והאיומים הקיברנטיים, הנחה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בנובמבר 2010 על הקמת צוות מיוחד, שיעסוק בגיבוש תוכנית לאומית להצבת ישראל בין חמש המדינות המובילות במרחב הקיברנטי. העבודה בנושא, אשר כונתה "המיזם הקיברנטי הלאומי", הובלה על ידי הוועדה העליונה למדע וטכנולוגיה, בראשות יו"ר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח, הפרופ' אלוף (מיל') יצחק בן ישראל, כאשר כמזכיר הוועדה כיהן רם לוי. הצוות שהוקם כלל את נציגי הגופים המרכזיים העוסקים בתחום הקיברנטי במדינת ישראל (מחקר, פיתוח, הגנה ועוד) והורכב ממספר תתי צוותים, שבחנו את המרכיבים החיוניים להתמודדות של מדינת ישראל במרחב הקיברנטי, וכן ניתחו את התועלות הלאומיות בהיבטי כלכלה, אקדמיה וביטחון לאומי.
תהליך ההקמה

על בסיס מסקנות המיזם הקיברנטי הלאומי, קיבלה ממשלת ישראל השלושים ושתיים את החלטה מס' 3611 מיום 7 באוגוסט 2011, לקידום היכולות הלאומיות בסייבר. במרכז ההחלטה עמדה הקמתו של מטה הסייבר הלאומי, בכפיפות לראש הממשלה. על המטה הוטלה, בין היתר, האחריות לגיבוש המדיניות והאסטרטגיה הלאומית בתחום הסייבר, לקידום תהליכי הגנה לאומיים ולהסדרתם, לפיתוח היכולות הלאומיות בתחום הסייבר ולביסוס שיתופי פעולה בין-לאומיים. כל זאת בראייה רחבה, אזרחית וביטחונית כאחד, במטרה להציב את מדינת ישראל בין חמש המדינות המובילות את התחום תוך מספר שנים מועט. בנוסף, מונה ראש המטה כיושב ראש ועדת ההיגוי העליונה.
הוועדה בראשות בן-ישראל אף ציינה כי מטה הסייבר לא יכול לעבוד בדומה למודל של המועצה לביטחון לאומי, שהיא רק מנחה ומייעצת וכי עליה להיות גוף עם תקציבים שעוסק בפרויקטים של תקיפה והגנה ומנהל בפועל את כל זרועות הסייבר הקיימות.
על המטה > מטרות

המטה יועד לשמש כגוף מטה לראש הממשלה, לממשלה ולוועדותיה, אשר המליץ על מדיניות לאומית וקידם את יישומה בתחום הקיברנטי. בין היתר היה אמון המטה על קידום התשתיות הלאומיות בתחום הסייבר, קידום ההגנה הקיברנטית של מדינת ישראל, ריכוז תמונת המודיעין ותמונת המצב בתחום הקיברנטי, עריכת תרגילים לאומיים קיברנטיים, קידום חקיקה, חינוך ומודעות, עידוד התעשייה ועוד.
על המטה > כוח אדם

בדצמבר 2011 מונה ד"ר אביתר מתניה לראש המטה, והחל את תפקידו ב-1 בינואר 2012. מתניה הוא בוגר תוכנית העילית הצבאית-אקדמית תלפיות, בעל תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה מהאוניברסיטה העברית, תואר שני במתמטיקה מאוניברסיטת תל אביב ותואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בתחום שיפוט וקבלת החלטות.
בקיץ 2012 מונה דורון תמיר (תא"ל מיל') – לראש אגף במטה הסייבר הלאומי. תמיר היה קצין מודיעין ראשי. באותה עת מונה גם רמי אפרתי (אל"ם מיל') – לראש אגף במטה הסייבר הלאומי. אפרתי היה קצין בכיר בחמ"ן. כמותם מונה גם תא"ל שחר ארגמן לראש אגף במטה.
על המטה > תקציב

תקציב מטה הסייבר לא פורסם באופן רשמי. לאורך זמן רב נעו ההערכות על תקציב המטה בין עשרות מיליונים למאות מיליונים, ואף הובעה ביקורת על הממשלה שלא הקצתה את הסכום הדרוש. פרופ' בן ישראל התייחס לתקציב המטה באומרו כי למטה הוקצה חצי מיליארד שקל שיושקע בעיקר בהתאם לפרויקטים ויחידות שונות שיעבדו עם המטה.