stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נלסון גליק
קורות חיים

נולד בסינסינטי. בוגר אוניברסיטת סינסינטי ב-1920. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת יינה שבגרמניה ב-1926. בין 1,000 האתרים שסקר במזרח התיכון ניתן למנות את מכרות הנחושת של בקעת תמנע, אותן ייחס למלך שלמה. תקופה ארוכה לאחר מכן סברו רוב המומחים כי אין לטענה זו תוקף, אולם בשנים האחרונות היא אוששה באופן חלקי. שיא פעילות האתר תוארכה למאה העשירית לפני הספירה, תקופתו של שלמה, אך מיוחסת כיום לפעילות מקומית ולא לפעולת מלכי בית דוד. בין מכריו היו: דוד בן-גוריון, אבא אבן, גולדה מאיר והנרייטה סאלד.
בין השנים 1945-1941, שימש כסוכן במזרח התיכון של שירות המודיעין האמריקני, ה-OSS, תוך שהוא מנצל את היותו ארכאולוג.
ב-1947 נתמנה לנשיא ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי. מ-1950 שימש כנשיא האיחוד של ההיברו יוניון קולג' והמכון היהודי לדתות. כתב מספר ספרים על ארכאולוגיה, וכן עבודת דוקטורט חשובה על המושג "חסד" במקרא, שיצאה כספר.
בשנת 1963 הקים גליק בירושלים את "בית הספר למקרא ולארכאולוגיה של ההיברו יוניון קולג'", היום המכון לארכאולוגיה ומקרא ע"ש נלסון גליק המכון הוקם כדי לאפשר בסיס לחוקרים אמריקאים העוסקים בנושא, לאחר שמכון אולברייט לארכאולוגיה(אנ') נשאר בצידה המזרחי של ירושלים.
על שמו נקרא רחוב בשכונת רמות ב' בירושלים.
החפירות בתל-אל-חלייפה, היא אילת הקדומה

נלסון גליק היה החופר העיקרי של תל אל חלייפה, כיום בין אילת לעקבה, בצד העבר ירדני. בשנת 1934, החל נלסון גליק בחפירות ומצא שם מצודה ישראלית מתקופת מלכי יהודה שנבנתה ונחרבה ונבנתה שוב. על פי החרסים המיוחדים וחומות העיר ושעריה, קבע גליק כי תל-אל-חלייפה היא העיר אילת או עציון גבר, אותה בנה שלמה המלך ולאחר מכן המלכים אמציה, עוזיה ואחז. בחפירותיו נמצאו כבשנים להתכת נחושת, כולל תנורים שהשתמשו ברוחות הערבה לליבוי האש. בחפירות אלו גם נמצאה חותמת "ליתם", המיוחסת ליותם המלך בן עוזיה או לפקיד ממונה מטעמו. גליק גם איתר כ-500 אתרים ארכאולוגיים בנגב, כולל מספר רב של מצודות מתקופת הברזל ב', תקופת מלכי יהודה, ואישש בזה את שליטת מלכי יהודה בכל רחבי הנגב, מערד בצפון, דרך ירוחם וקדש ברנע בואכה אילת. על פי כמות החרסים ואיכותם, אותם מצא גליק באילת העתיקה, הוא קבע כי אילת הייתה עיר המחוז באדום וסביבתה וכתב כי :"עציון גבר הייתה המרכז של חבל גדול".
ספריו

חלק מספריו שתורגמו לעברית:
הירדן, מוסד ביאליק, תש"ו.
עבר הירדן המזרחי, מוסד ביאליק, תש"ו.
אפיקים בנגב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ך.
מעבר לירדן: סקר ארכאולוגי בגלעד ובעמק הירדן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ך.
הערות שוליים

↑  Ben Yosef et al, A New Chronological Framework for Iron
Age Copper Production at Timna (Israel), Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 2012, עמ' 31-71
↑  ישראל גולדמן, לחפור את הארץ, סגולה, 2023, עמ' 38-45
↑  אתר המכון
↑  נחמן אביגד, חותם יותם מאילת, בתוך: אילת: הכינוס הארצי השמונה עשר לידיעת הארץ, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים: תשכ"ג.
↑  אילת ועציון גבר, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261711805171  BIBSYS: 90656815  BnF: cb162558761 (data)  GND: 119111551  ISNI: 0000 0001 1038 195X  LCCN: n79122705  NKC: skuk0002674  NTA: 068562128  SNAC: w68b200h  SUDOC: 120242389  Trove: 1598427  VcBA: 495/133516  VIAF: 10648388   WorldCat (עם VIAF): 10648388 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סויוז MS-23

סויוז MS-23 (ברוסית: Союз МС-23) היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-24 בפברואר 2023 ללא צוות. היא הייתה צריכה להחזיר לכדור הארץ צוות שהגיע לחלל בחללית סויוז MS-22 שנפגעה.
צוות

רוסיה סרגיי פרוקופייב - מפקד
רוסיה דמיטרי פטלין - מהנדס טיסה
ארצות הברית פרנסיסקו רוביו - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז MS-23" שוגרה ב-24 בפברואר 2023 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז 2.1A". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים. תהליך עגינה בוצע באופן אוטומטי.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 68 בפיקוד סרגיי פרוקופייב.
חללית "סויוז MS-22" נפגעה ממיקרו-מטאוריט בזמן עגינה בתחנת החלל. כתוצאה מכך יצאה משימוש מערכת ויסות חום והיא לא יכלה להחזיר את צוותה לכדור הארץ. בהתאם לכך חללית "סויוז MS-23" שוגרה לחלל ללא צוות. זמן קצר לאחר הגעתה, חללית "סויוז MS-22" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ללא צוות.
חללית "סויוז MS-23" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.
ב-27 בספטמבר חללית "סויוז MS-23" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם הצוות. הנחיתה עברה ללא בעיות.
נזירות בודהיסטית

נזירים טיבטים גולים מחוץ למנזר ראטו בקרנאטקה, הודו.
נזירים בודהיסטים קשישים
הנזירוּת הבודהיסטית היא אחת הצורות העתיקות ביותר של נזירות בהיסטוריה האנושית ואחד מעמודי התווך של הבודהיזם. נזירים ונזירות בודהיסטים אחראים על שימורה והפצתה של חכמת הבודהה ועל הכוונה של מעמד "בעלי הבתים", כך מכונים בודהיסטים שלא לקחו על עצמם נדרי נזירות.
נזירים בודהיסטים מכונים בפאלי "בְּהיקְהוּ" ונזירות מכונות "בְּהִיקְהוּני". המשמעות המילולית של המונח היא "קבצן", מפני שנזירים בודהיסטים מסתמכים על צדקה ולרוב אסורה עליהם החזקת רכוש.
לעיתים משמש המושג סָנְגַהה (מפאלי: קהילה, חברותא) לתיאור מעמד הנזירים, אך למושג שימושים נוספים. יש שהוא מתייחס לכלל הקהל הבודהיסטי, נזירים ובעלי בתים כאחד (כפי שמופיע בשלוש אבני החן) ובצירוף אַרְיאסנגהה (מפאלי: הקהילה האצילית) המושג מתייחס לאלו שהשיגו אחד או יותר מארבעת שלבי ההארה, בין אם לקחו על עצמם נדרי נזיר ובין אם לאו.
היסטוריה והתפתחות

מוסד הנזירות הבודהיסטית נוסד על ידי גאוטמה בודהה בימי חייו במאות הרביעית והחמישית לפני הספירה. אורח החיים הנזירי בבודהיזם צמח מתוך אורח החיים של כתות קדומות של נזירים נוודים, הנקראים סאניאסינים (מסנסקריט "סָניַאסַה", דוונגארי: संन्यास, מילולית: חיי פרישות) במסורת ההודית. אך בניגוד לסניאסינים איתם חי ולמד, הבודהה דחה את הסיגוף והבידול שאפיין את הסניאסינים ובמקומם כונן את "דרך האמצע", הדורשת מהנזיר לעמוד על מתח בין הסגפנות לבין חיי "בעל הבית" המחפש להפוך את חייו לנוחים. דבריו מוצגים כך בדְהַמַצַ'קַפַּוַוטַּנַה סוּטַּה, הדרשה הראשונה אותה נשא לאחר שהתעורר לקבוצת הסניאסינים איתה חי ביער:
בשני קטבים אלה אל לו לפורש מחיי הבית לעסוק; מה הם שני קטבים אלה? ישנן הכמיהה והדבקות בחיפוש אחר הנאות החושים הנחותות, הנמוכות וההמוניות, אלה שאינן נאצלות ושלהן אין מטרה, וישנן הכמיהה והדבקות בסיגופים, שגוררים עמם כאב, שאין בהם דבר נאצל ושתכלית להם אין.
מראשית הבודהיזם חיי הנזירות לא היו אורח חיים בדלני או מתבודד: מעמד הנזירים, המכונה גם סנגהה, נשען על קהילת "בעלי הבתים" למילוי צרכים בסיסיים כמו מזון וביגוד, ובתמורה חברי הסנגהה מספקים הנחיה בדרך הדהרמה. בתקופת הבודהה נזירים נדדו ביחידים או בקבוצות קטנות - מורה ותלמידיו, או מספר נזירים שחברו יחדיו וחיו בפאתי כפרים וערים ותרגלו מדיטציה ביערות [דרוש מקור]. נזירים ונזירות היו אמורים להחזיק מעט רכוש אם בכלל, שכולו נתרם מרצון על ידי בעלי הבתים. בעלי הבתים גם תרמו את המזון עליו התקיימו הנזירים וסיפקו מקומות לינה עבור הנזירים כאשר אלו נזקקו להם. מספר אסכולות בודהיסטיות טוענות כי בתקופתו של הבודהה מבנים וגנים רבים נתרמו על ידי אזרחים עשירים לנזירים ונזירות לאירוח בעונה הגשומה, אם כי אין עדויות ארכאולוגיות התומכות בטענה זו, וממחקר היסטורי עולה שמתחמי נזירים הופיעו לראשונה מאוחר יותר.
לאחר מותו של גאוטמה בודהה, פיתחה הנזירות הבודהיסטית מנהגי קוינוביון. הפרקטיקה של חיים שיתופיים בקהילה במהלך עונת הגשמים, כפי שהורה הבודהה, הלכה והתרחבה בהדרגה והפכה ממנהג עונתי לצורת חיים שסובבת חיי קהילה בודהיסטים, וחיי הנדודים נזנחו כליל. רוב כללי המשמעת המודרניים לפיהם חיים נזירים ונזירות בודהיסטיים מתייחסים לחיים שיתופיים במנזר, ומסדירים לפרטים את צורות השיתוף והשיטות לחיות בקהילת נזירות. מספר הכללים הנהוגים משתנה לפי מסדר, ולרוב מספר הכללים המחייבים נזירות גבוה מהכללים המחייבים נזירים.
החיים במנזר

נזיר בודהיסטי אינו כומר, ואינו פועל כמתווך בין האדם לבודהה, וגם לא לאל כלשהו. תפקידו המרכזי הוא שימור התורה הבודהיסטית, חקר הדהרמה, ותיווך שלה למעמד בעלי הבתים, ולעיתים לערוך טקסים עבור בעלי הבתים בנקודות ציון חשובות, כמו לידות, לוויות וכו'.
תקנות המשמעת של הנזירים והנזירות נועדו ליצור חיים פשוטים וממוקדים ולא חיי סגפנות, בשונה מהנזירות הנוצרית. התנזרות ממין מהווה עיקרון מרכזי במשמעת הנזירית ומטרתה להפריד בין אורח החיים של מעמד הנזירים לזה של מעמד בעלי הבתים. היום יום הנזירי מורכב מלימוד הדהרמה ומדיטציה, אם כי יש מחלוקת בין הזרמים השונים בנוגע למידת החשיבות היחסית של שניהם.
אופן האכילה משתנה ממסורת למסורת וקפדנות ההשגחה משתנה ממנזר למנזר, לרוב נזיר רשאי לאכול ארוחה אחת ביום שנתרמה לו ישירות מתומכים, או ממטבח המנזר שמצויד (ולעיתים מאויש) בידי תומכים ממעמד בעלי הבתים.
הבודהה לא מינה יורש ולא קבע חוקים המחייבים ציות למוסד מרכזי, וברוב האסכולות הבודהיסטיות הנזירים לא נדרשים לציית לסמכות היררכית, בניגוד לנזירים הנוצריים. עם זאת, נהוג לכבד חברים ותיקים יותר בסנגהה. קבוצות של נזירים נוהגים לקבל החלטות משותפות כקהילה באספות, שבהן גם דנים בהפרות של כללי המנזר ואופני השימוש ברכוש המשותף. ניתן להבחין ביחסי מורה/תלמיד או בכיר/זוטר בחלק מהמנזרים, אך אין תפקידים רשמיים או סמכות לתת פקודות לנזירים זוטרים ברוב הזרמי הבודהיזם (יוצא דופן לכלל זה הוא זרם הוג'ריאנה, בו נהוגה חניכה). אב מנזר, לרוב נזיר ותיק אך פעיל, ממונה מקרב הנזירים, לעיתים על ידי הסנגהה עצמה בהחלטה משותפת ולעיתים (בבודהיזם התאילנדי בעיקר) על ידי הצבעה בקהילת בעלי הבתים אותה המנזר משרת.
הבדלים גאוגרפיים

אופני הנזירות משתנים באופן ניכר ממדינה למדינה ומזרם לזרם. בין השאר, ניתן לייחס זאת להבדלים במסורות הכתובות והדוקטרינות שהתקבעו בחלקים שונים של העולם הבודהיסטי. בנוסף נעשו התאמות מקומיות בשל תנאים חברתיים ואקלימיים על ידי מסדרי הנזירות על מנת לאפשר לבודהיזם להשתלב בתרבויות שונות ולהבטיח חיים בריאים וטובים לנזירים. בהרי ההימלאיה למשל, נזירים מחזיקים ולובשים ביגוד שאינו מוזכר בכתבים כדי להתמודד עם האקלים ומורשים לאכול בשר, בגלל הקושי להתקיים מדיאטה צמחונית באזור זה. באזורים בהם קיבוץ נדבות בלתי אפשרי (בגלל קושי לנוע, גאוגרפיה, חוסר הענות מצד קהילת "בעלי הבתים" או עוינות מצד השלטון), נזירים נוהגים להחזיק צוות מטבח המורכב מנזירים או מתנדבים האחראים על מתן ארוחות לקהילה.
אף על פי שבעבר היו מספר רב של מסורות וינאיה (כללי נזירות) שונות, רק שלושה נוסחים שרדו עד ימינו: הטהרוואדה, הדְהַארְמַגוּפְּטַקָה (המזוהה עם המהאיאנה), והמוּלאסַרְוַסְטיוַדָה (המזוהה עם הבודהיזם הטיבטי).
הבדלים גאוגרפיים > טיבט

ערב הפלישה הסינית לטיבט בסוף שנות הארבעים ותחילת שנות החמישים, קהילת הנזירים היוותה יותר ממחצית מהגברים במדינה[דרוש מקור], אך כיום אסור לתרגל בודהיזם טיבטי בתוך המדינה. הנזירים הטיבטים שייכים למסורת המהאיאנה או הוג'ריאנה (שנחשבת לעיתים זרם בתוך המהאיאנה), הדוגלת בצמחונות כביטוי לחמלה, אך בגלל קושי כלכלי לקיים דיאטה צמחית בהרי ההימלאיה הקרים והסלעיים נזירים טיבטים נוטים לאכול מוצרי חלב ואף בשר. טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה הנוכחי, הביע תמיכה רבה בעקרון הצמחונות ועודנו מעודד את כל מי שמסוגל בריאותית להתקיים מדיאטה צמחית לעשות זאת, והוא עצמו נהג כך עד שבריאותו התדרדרה.
ישנה הבדלה בטיבט בין שני סוגים של אנשי דת בודהיסטים. הראשון הוא הנזירים מושבעים (אלו שלקחו על עצמם את נדרי הנזיר במלואם) והשני הוא מעמד המורים המכונים "לאמה" הדומה למעמד הגורו בהודו. אין מניעה שנזיר יהיה לאמה, והלאמות הבכירות ביותר אף מחויבות בנדרי נזירות (לדוגמה הדלאי לאמה). אסכולות שונות מאפשרות בשורותיהן יחס שונה של נזירים ולא-נזירים (המכונים נְגַאגְפּא, טיבטית: སྔགས་པ་), ואין זה יוצא דופן לראות לאמות שאינם נזירים לבושים גלימות נזירים.
בישראל קיים מנזר בודהיסטי אחד הפועל לפי עקרונות הבודהיזם הטיבטי. המנזר הוקם ופועל כחלק מרכז אוום הממוקם בדרום הערבה.
הבדלים גאוגרפיים > מזרח אסיה

בארצות מזרח אסיה נהוגה המהאיאנה, והיא מקום היווסדו של הזן. הנזירים חיים בריחוק מסוים מקהילת בעלי הבתים, לפחות ביחס למדינות הטהרוואדה. תנאים אקלימיים וגאוגרפיים מקשים לקבץ נדבות במדינות אלו, ומכיוון שקבצנות נראית בעין שלילית בסין ושכנותיה, נדיר לראות נזירים מקבצים נדבות בסין, וייטנאם וקוריאה. ביפן נהוג לקבץ נדבות, אך אין זה מראה שכיח כמו בדרום-מזרח אסיה. במקום, המנזרים מקבלים תרומות תקופתיות של חומרי גלם למזון בכמויות סיטונאיות. את תפקידי המטבח מאיישים לרוב בעלי בתים, אך לעיתים גם נזירים שמונו לכך על ידי אב המנזר. רוב הנזירים בחלק זה של העולם אוכלים ארוחה אחת ביום, אחרי הצהריים.
נזירי זן מורשים גם לעסוק בחקלאות ועושים זאת במיוחד בסין, דבר שאיפשר למנזרי זן מסוימים לכלכל את עצמם ללא תלות בקהילת בעלי הבתים. באזורים מסוימים בסין ניתן לראות מנזרים מעורבבים מגדרית. בנוסף לחקלאות, נזירים במדינות אלו אימצו גם תרגול באומניות לחימה על מנת להגן על עצמם ועל מנזריהם. חלק ממסדרים אלה אף אימצו אופי צבאי והיוו כוח פוליטי חשוב בהיסטוריה המקומית, לדוגמה נזירי הסוֹהֵיי (אנ') ביפן וצבא הצדיקים (אנ') הקוריאני שהורכב והתפרק מספר פעמים בהיסטוריה על מנת לגרש כובשים זרים. מסדר הנזירים הצבאי הידוע ביותר כיום הוא מסדר השאולין הסיני.
מסדרי הנזירים היפנים יוצאי דופן ביחסם לנישואים- בהגעה לדרגה מסוימת מותר לביקהו או ביקהוני לשאת אישה או איש. מקור המנהג במייסד אסכולת טנדאי שחליט להשביע את נזיריו בשבועת הבודהיסטווה, המתירה נישואין, במקום בשבועת הוינאיה המסורתית במאה ה-9 לספירה. עם זאת, נישואי נזירים נעשו מנהג של ממש רק עם רסטורציית מייג'י, במהלכה הועבר חוק שאפשר לנזירים ונזירות ביפן מכל האסכולות והזרמים לשאת אישה או איש.
הבדלים גאוגרפיים > דרום-מזרח אסיה

בדרום מזרח אסיה נהוג זרם הטהרוואדה. בתאילנד, סרי לנקה, קמבודיה ולאוס נהוגה הסמכה זמנית לנזירות לצד הסמכה מלאה. הרבה בני נוער ומבוגרים צעירים מבלים חלק מחופשת הקיץ שלהם מבית הספר או מהאוניברסיטה בנזירות, בין אם כדי ללמוד עוד על הבודהיזם, להרוויח נקודות זכות ללימודים או למצוא חן בעיני קבוצת השווים שלהם. ברוב המדינות תקופה זו של הסמכה זמנית לנזירות קורת בזמן הוואסה (אנ'), תקופה בת שלושה חודשים (יולי עד אוקטובר) בעונה הגשומה בה נהוג בקרב מאמיני הטהרוואדה להגדיל את המאמצים הרוחניים.
בתאילנד פותחה בתחילת המאה ה-20 מסורת נזירית המנסה להתחקות אחרי אופי הנזירות בבודהיזם המוקדם. מסורת זו, הנקראת "מסורת נזירי היער של תאילנד". החלה עם אג'האן מוּן, נזיר ומורה מואר. המסורת שמה דגש על הישמעות מחמירה לוינאיה, הקוד האתי של הנזירות הבודהיסטית, ובתוכה על כלכלה המסתמכת אך ורק על קיבוץ מזון ועל תרגול מדיטציה במטרה להגיע לנירוואנה, ומעדיפה את התרגול והחוויה כדרך להארה על למידת הסוטרות וטקסטים מקודשים אחרים, במיוחד אלו המאוחרים.
ראו גם

שלוש אבני החן
נזיר
הערות שוליים

↑  יובל אידו טל, בודהיזם: מבוא קצר, ישראל
↑  The Buddhist World: Lay Buddhist's Guide to the Monk's Rules, www.buddhanet.net
↑  "宁玛派寺院的分布及影响". People's Daily. אורכב מ-המקור ב-16 בספטמבר 2011. נבדק ב-2011-11-29. {{cite web}}:  (עזרה)
מנזר בודהיסטי באירקוטסק (1908)
מנזר דזונג בעיירה טאשיגנג בבהוטן.
נזירה בווייטנאם מתרגלת מדיטציה.
מקדש איוטהאיה בתאילנד
נדא אמין

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1984 (בת 39) איראן טהראן, איראן
 מדינה:  איראן (ארץ לידה)  טורקיה (שהייה כפליטה במשך כשלוש שנים)  ישראל (מקום מגורים נוכחי)
 מקום מגורים:  ירושלים, ישראל
 ידועה בשל:  רדיפתו של המשטר האיראני אחריה בעקבות פרסומים בגנותו. קיבלה מקלט מדיני בישראל.
 השכלה:  תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת טהראן
 מקצוע:  עיתונאית  שדרנית רדיו  סופרת  פעילת זכויות נשים  פעילת בעלי חיים
 מפלגה:  מגדירה עצמה כציונית
 השקפה דתית:  מגדירה עצמה כיהודיה
נֵדַא אַמִין (בפרסית: ندا امین; נולדה ב-10 בדצמבר 1984) היא עיתונאית איראנית, מבקרת המשטר האיראני ופעילה למען זכויות נשים ובעלי חיים באיראן. בעקבות כתיבתהּ לאתר החדשות הישראלי "הטיימס של ישראל" ("The Times of Israel"), בגרסתו בשפה הפרסית, וכן בעקבות ביקורתהּ על יחסו האנטישמי והרדיקלי של המשטר האיראני לציונות, נגזר עליה עונש מוות באיראן. עקב כך, נמלטה לטורקיה טרם ביצוע גזר הדין, וביקשה לקבל בה מקלט מדיני. לאחר שנענתה בסירוב מצד גורמי החוק הטורקיים, שאף החליטו כי יש לגרשהּ חזרה לאיראן, נמלטה משם לישראל, במטרה לבקש בה, בשנית, מקלט מדיני. הבקשה התקבלה. את המהלך ליווה דייוויד הורוביץ, עורך "The Times of Israel", שגם קיבל את אמין מיד עם נחיתתה בנמל התעופה בן-גוריון. כיום, מתגוררת אמין בירושלים. בידיה אשרה זמנית, בדומה לאשרת תייר, אותה היא נדרשת לחדש מדי שלושה חודשים.
היא משמשת ככתבת מטעם האתר: "מאחורי החדשות בישראל" ("Behind the News in Israel"), כמו גם כשדרנית וכקריינית ברדיו בשפה הפרסית של יוצאי איראן בישראל, "רדיו רן".
פעילותה נגד המשטר האיראני

נדא אמין היא עיתונאית ופעילת זכויות אדם בנושאים רבים כמו- זכויות לבעלי חיים, פמיניזם, ציונות ועוד דברים רבים שהמשטר האיראני מתנגד להם. היא אף הוציאה ספרים ומאמרים רבים בנושאים אלו. בגלל פעילותה נגד המשטר היא נעצרה פעמים רבות, מספרת שנאנסה ושוחררה רק אחרי שאביה הסכים לשלם שוחד. היא נעצרה בין השאר בגלל כתיבת ספרים שנוגדים את רוח המשטר ולבישת לבוש לא צנוע.
הבריחה

בעקבות סכנה לחייה היא ברחה לטורקיה שם שהתה שלוש שנים. במהלך שהותה בטורקיה היא החריפה את פעילותה למען זכויות אדם ובעד הציונות ואף כתבה טורים בפרסית לאתר ישראלי. לאחר שלוש שנים החליטו הטורקים לגרשה חזרה לאיראן. בעקבות זאת היא החליטה לבקש מקלט מדיני בישראל. בעקבות מכתב מאחיה גינוסר יושב ראש "אגודת העיתונאים בירושלים" לשר הפנים דרעי אושרה בקשתה. האיראנים ניסו למנוע את הגעתה לארץ ואיימו עליה, אך היא הגיעה בכל זאת.
ב-2022 הורתה שרת הפנים איילת שקד לגרש את אמין מישראל, בתוך שנה, עקב מגע עם סוכן איראני. הוגש ערעור לבית המשפט, וממתינים להחלטתו.
הערות שוליים

↑  אורנה הררי וסיגל ראובני, מאיראן לאולפן, באתר חדשון בעברית קלה, ‏24.11.2017
↑  אילן ליאור, דרעי אישר את כניסתהּ לישראל של עיתונאית איראנית שנמלטה מארצהּ, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2017
↑  דנה ירקצי‏, "המודיעין בטורקיה ניסה לגייס אותי כמרגלת נגד ישראל", באתר וואלה, 10 באוגוסט 2017
↑  הדף הראשי בעברית של רדיו רן- רדיו פרסי של יוצאי איראן בישראל.
↑  סיון חילאי, דרעי אישר למתנגדת משטר איראנית לחיות בישראל, שקד הורתה לגרש אותה תוך שנה, באתר ynet, 6 ביוני 2022
↑  בסופה של כתבה זו מופיעה תגובתה הישירה של נדא אמין, בדבר אי היותה מוסלמית. כלומר, פרט זה המופיע בכתבה, שגוי- על פי תגובתה של אמין.
נציב (ספורט)

דייוויד סטרן, שהיה נציב ליגת ה-NBA בין 1984 ו-2014, נחשב בעיני רבים לאחד הנציבים המצליחים והמשפיעים אי פעם
בליגות ספורט בצפון אמריקה, ובעיקר בליגות מקצועניות, נציב או בביטוי האנגלי המקובל קומישנר (Commissioner) הוא בעל התפקיד הניהולי והרגולטורי הבכיר של הליגה. הוא ממונה על ידי בעלי הקבוצות כדי לקדם את הליגה ואת ענייניהם של הבעלים.
כוחו וסמכויותיו של הנציב משתנים בין ליגה וליגה, בהתאם לחוקיה ותקנותיה. אלה יכולים לכלול סמכויות משמעת על שחקנים (בדרך כלל בכפוף להסכמים עם איגודי השחקנים) או בוררות בין קבוצות.
התפקיד נוצר לראשונה ב-1920 בליגת ה-MLB אחרי שערורייה גדולה של מכירת משחקים בקבוצת שיקגו וייט סוקס. קנסו מאונטן לנדיס, שופט לשעבר, היה זה שזכה למינוי, ועל מנת לטהר את הענף ולהחזיר את אמון הקהל בו קיבל לנדיס סמכויות נרחבות ומינוי לכל חייו.
ליגות גדולות אחרות הלכו בעקבות ה-MLB ומינו נציב שהחליף את משרת הנשיא שהייתה קיימת עד אז. ליגת ה-NFL מינתה נציב ב-1941 ובליגת ה-CFL (ליגת הפוטבול הקנדית) מונה נציב מאז הקמתה ב-1958. ליגת ה-NBA מינתה נציב ב-1967, ליגת ה-NHL ב-1993, ובליגת ה-MLS קיימת משרת נציב מאז הקמתה ב-1996.
מעבר לליגות הגדולות, גם ליגות מקצועניות קטנות וליגות לא מקצועניות בצפון אמריקה מינו נציבים מטעם בעלי הקבוצות. עם זאת התפקיד כפי שהוא מוכר בצפון אמריקה אינו נפוץ במסגרות ספורט מקומיות ובינלאומיות במקומות אחרים.
הנציבים הנוכחיים בליגות הבכירות בצפון אמריקה הם:
MLB: רוב מנפרד
NFL: רוג'ר גודל
CFL: רנדי אמברוזי
NBA: אדם סילבר
NHL: גארי בטמן
MLS: דון גרבר
ניקולאי ולאסיק

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1896 Babyničy, בלארוס 
 פטירה:  18 ביוני 1967 (בגיל 71) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 פרסים והוקרה
 עיטור לנין  מדליה לציון 30 שנים לייסוד צבא היבשה והצי של ברית המועצות  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 40 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  חבר כבוד בק.ג.ב.  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור קוטוזוב, דרגה 1  עיטור הדגל האדום  מדליית ההגנה על מוסקבה  עיטור הכוכב האדום  מדליה להנצחת 20 שנים לצבא האדום  צלב גיאורגי הקדוש, דרגה 4 
 
ניקולאי סידורוביץ' ולאסיק (ברוסית: Никола́й Си́дорович Вла́сик;‏ 22 במאי 1896 – 18 ביוני 1967) היה איש ביטחון סובייטי וגנרל, הידוע בעיקר כראש מעגל האבטחה האישי של סטלין בשנים 1931 – 1952.
ביוגרפיה

הוא נולד בכפר בוביניצ'י במחוז סלונים בהורדנה (כיום מחוז הורדנה, בלארוס) ב-22 במאי 1896 ומת ב-18 ביוני 1967 מוסקבה. הוא שימש בדרגת לוטננט גנרל.
קריירה צבאית

הקריירה הצבאית של ולאסיק הייתה בראשית דרכה. במרץ 1915 הוא נקרא לצבא ובראשית מהפכת אוקטובר כבר מונה לדרגת רב-טוראי. בנובמבר 1917 החל לשרת במיליציה העממית במוסקבה. בספטמבר 1919 הוא הועבר לצ'קה. בינואר 1926 הוא הפך לנציג הבכיר של אגף המבצעים של או.ג.פ.או. יתרה מזאת, ולאסיק קיים פיקוח על תפקידים מבצעיים, שכלל את ההגנה על ראשי המפלגה והממשלה.
במשך שנים רבות היה ולאסיק ראש שירות האבטחה האישי של סטלין בקרמלין, החל משנת 1931 (שירות זה הוכפף ישירות לסטלין ולא היה תלוי במשטרה החשאית, הנ.ק.ו.ד.). הוא גם הפך, במהותו, לבן משפחה. לאחר מותה של אשתו של סטלין, נדז'דה אלילוייבה, הוא היה גם המורה של ילדיו של סטלין.
בזיכרונות בתו של סטלין, סווטלנה אלילוייבה, היא מאפיינת את ולאסיק כ"בור, טיפשי, מחוספס ועריץ חצוף מאוד". היא אמרה שהוא כל כך מושחת, ש"הוא התחיל להכתיב לעובדי אמנות ואומנויות, את טעמו של החבר סטלין", ו"... דמויות הקשיבו ועקבו אחר עצותיו. כל קונצרט חגיגי בתיאטרון בולשוי או בהיכל גאורגי לא התקיים ללא הוראה של ולאסיק".
מעצרו

ב-15 בדצמבר 1952, סולק ולאסיק מתפקידו ונעצר במהרה באשמה בקשר עם מזימת הרופאים. מיד לאחר מותו של סטלין, שוחררו כל הרופאים הנאשמים וההאשמות נגדם הוסרו. עם זאת, ולאסיק לא שוחרר וההאשמות נגדו שונו לשימוש לרעה בכוח ומעילה. בשנת 1955 הופשט מדרגתו הכללית וכל המדליות שהשיג והוגלה למשך עשר שנים לקרסנויארסק. בהתאם לחנינה קודמת (27 במרץ 1953), הופחת עונשו לחמש שנים. בשנת 1956 ולאסיק קיבל חנינה אך דרגתו לא הוחזרה לו.
בזכרונותיו כתב ולאסיק, "נפגעתי קשה מסטלין. במשך 25 שנה של עבודה בלתי ניתנת להחלפה ולא קיבלתי שום דבר מלבד עידוד ופרסים, גורשתי מהמפלגה ונזרקתי לכלא. על נאמנותי הבלתי מוגבלת הוא נתן לי את האחריות על אויביי. אבל מעולם, במשך כל דקה מהמצב שהייתי בו, לכל הלעג שהייתי חשוף בזמן שהייתי בכלא, לא הייתה בנשמתי שום כוונת זדון כנגד סטלין". לדברי אשתו, ולאסיק היה משוכנע שלברנטי בריה "עזר" לסטלין למות.
לאחר מותו

בשנת 2000, 33 שנה לאחר מותו, בוטל עונשו באופן רשמי.
בשנת 2015 הופקה סדרת טלוויזיה על חייו בשם "ולאסיק: הצל של סטלין" (Власик. Тень Сталина) בכיכובם של קונסטנטין מילובאנוב כולאסיק, אולגה פוגודינה כאהובתו אסיה ולבאן מסיחילאדזה כסטלין. הסדרה שודרה בערוץ הראשון ברוסיה במאי 2017.
לקריאה נוספת

Л. Колесник. Главный телохранитель Сталина (Судебное дело Н. С. Власика)
הערות שוליים

↑  Власик Н. С. Моя биография //Логинов В. Тени Сталина. М., 2000. С. 136.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123179262  ISNI: 0000 0000 4111 5462  LCCN: no94037972  NKC: jn20020510010  SUDOC: 152210490  VIAF: 43877752   WorldCat (עם VIAF): 43877752 
ניקולאי ולאסיק בשנות העשרים
סויוז MS-25

מרינה ואסילייבסקאיה, טייסת החלל האישה הראשונה בהיסטוריה של בלארוס.
סויוז MS-25 (ברוסית: Союз МС-25, "ברית MS-25") היא חללית סויוז ששוגרה בהצלחה ב־23 במרץ 2024 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן והיא הטיסה ה-174 במספר של החלליות ממשפחת הסויוז, מאז שוגרה גרסתה הראשונה בשנת 1967.
הצוות כלל את הקוסמונאוטית הראשונה בהיסטוריה של בלארוס: מרינה ואסילייבסקאיה, כמו גם את הקוסמונאוט המנוסה אולג נוביצקי והאסטרונאוטית האמריקאית טרייסי קולדוול דייסון. צוות הגיבוי כלל את איוואן ואגנר הרוסי, דונלד פטיט מנאס"א ואנסטסיה לנקובה הבלארוסית.
צוות הטיסה

| טייס/ת חלל> צוות (בהמראה) | תפקיד> צוות (בהמראה) | מספר טיסות לחלל> צוות (בהמראה) | סוכנות חלל> צוות (בהמראה) |
| --- | --- | --- | --- |
| רוסיה אולג נוביצקי | מפקד הטיסה | 4 | רוסקוסמוס |
| בלארוס מרינה ואסילייבסקאיה | משתתפת טיסה | 1 | הסוכנות הלאומית לחקר החלל |
| ארצות הברית טרייסי קולדוול דייסון | מהנדסת טיסה | 3 | נאס"א |
צוות גיבוי
| רוסיה איוואן ואגנר | מפקד טיסה | 2 | רוסקוסמוס |
| בלארוס אנסטסיה לנקובה | משתתפת טיסה | 1 | הסוכנות הלאומית לחקר החלל |
| ארצות הברית דונלד פטיט | מהנדס טיסה | 4 | נאס"א |
צוות נחיתה (מתוכנן)
| רוסיה אולג קונוננקו | מפקד טיסה | 5 | רוסקוסמוס |
| רוסיה ניקולאי צ'וב | מהנדס טיסה | 1 | רוסקוסמוס |
| ארצות הברית טרייסי קולדוול דייסון | מהנדסת טיסה | 3 | נאס"א |

ב-29 במאי 2023, תאגיד החלל הממשלתי רוסקוסמוס הכריז שצוות "סויוז MS-25" תכלול את הקוסמונאוט אולג נוביצקי, אזרחית בלארוסית ואת האסטרונאוטית טרייסי דייסון מ-NASA. הטיסה תוכננה לשיגור במרץ 2024. מתוכנן שלאחר שהות קצרה בתחנה, אולג נוביצקי ואזרח אחר של בלארוס ששוהה בתחנת החלל יחזרו לכדור הארץ בחללית סויוז MS-24 עם האסטרונאוטית לורל אוהרה וטרייסי דייסון תישאר בתחנת החלל עד ספטמבר 2024 כאשר תנחת על החללית סויוז MS-25 יחד עם הקוסמונאוטים אולג קונוננקו וניקולאי צ'וב, לאחר שיסיימו שנת שהות בתחנה.
ב-21 במרץ 2024, תהליך השיגור הופסק מספר שניות לפני הפעלת המנועים, זאת עקב תקלה טכנית. השיגור נדחה ל-23 במרץ 2024 ובוצע בהצלחה.. ב-25 במרץ החללית ביצע עגינה למודול פקיצ'אל של תחנת החלל הבין-לאומית. העגינה עברה במשטר אוטומטי ללא בעיות.
נאום השנה החדשה

במדינות מסוימות, נאום השנה החדשה הוא הנאום האישי המסורתי של ראש המדינה או ראש הממשלה לאזרחים, שמשודר בדרך כלל בערב השנה החדשה בטלוויזיה. הנאום מכיל בדרך כלל ברכות לשנה החדשה, סיכום קצר של השנה היוצאת וסקירה של הסיכויים והצפיות לקראת השנה הקרובה.