אה"מ רויאל סובריין (1891)
בנייה וקריירה

אוניות הסדרה הוזמנו כחלק מחוק ההגנה הימית משנת 1889 שהיה השלמה להערכות הימיות הרגילות. רויאל סובריין, הספינה השביעית בשם זה ששירתה בצי המלכותי, הונחה ב-30 בספטמבר 1889 במבדוק יבש, משום שחסרה למספנת פורטסמות' מדרון בנייה ארוך מספיק כדי להכיל אותה. האונייה הושקה ב-26 בפברואר 1891 על ידי המלכה ויקטוריה. היא השלימה את ניסויי הים שלה במאי 1892 ונכנסה לשירות ב-31 במאי בעלות של 913,986 ליש"ט. רויאל סובריין החליפה את האונייה מחופת שריון אה"מ קאמפרדאון כאוניית הדגל של שייטת התעלה. מאז ועד 13 באוגוסט 1892, היא שימשה כאוניית הדגל של "השייטת האדומה" בתמרונים השנתיים מול חופי אירלנד. היא חידשה את תפקידה כאוניית הדגל של השייטת האדומה, מ-27 ביולי עד 6 באוגוסט 1893 במהלך התמרונים בים האירי ובגישות המערביות. כדי לצמצם את הגלגול שלה, הותקנו לה סנפירי ייצוב בשנים 1894–1895. ביוני 1895, רויאל סובריין ושלוש מאחיותיה היו חלק משייטת הצי הבריטי שהשתתפה בפתיחת תעלת הקייזר וילהלם בגרמניה. במהלך השבוע השלישי של יולי 1896, האונייה השתתפה בתמרונים שנתיים בים האירי ומול החוף הדרום מערבי של אנגליה כחלק מ"צי A".
ב-7 ביוני 1897, רויאל סובריין הושבתה והצוות שלה הועבר לאוניית המערכה אה"מ מארס אשר החליפה אותה בשייטת התעלה. למחרת, היא הופעלה מחדש להחליף את אוניית המערכה אה"מ טרפלגר בים התיכון. לפני שיצאה לים התיכון, היא השתתפה בסקירת הצי לרגל יובל היהלום של המלכה ויקטוריה בספיטהד ב-26 ביוני 1897, ובין 7–11 ביולי השתתפה בתמרונים שנתיים מול חופי אירלנד. היא עזבה לבסוף את אנגליה לים התיכון בספטמבר. עם הגעתה, רויאל סובריין הצטרפה לצי הים התיכון. ב-18 בינואר 1899, אדמירל משנה ג'רארד נואל, השני בפיקודו של צי הים התיכון, הניף את דגלו על סיפון האונייה וקפטן צ'ארלס הנרי אדייר מונה למפקד האונייה יומיים לאחר מכן. בחודש שלאחר מכן סיירה האונייה במימי איטליה, וביקרה בנאפולי, ג'נובה, פלרמו וסירקוזה. ב-14 ביולי היא ביקרה בפיומה (רייקה המודרנית), קרואטיה, יחד עם ארבע אוניות מערכה נוספות, שיצאו חמישה ימים לאחר מכן. ב-28, אדם אחד נהרג על סיפון רויאל סובריין בתאונת תותח והוא נקבר בים באותו ערב.
ב-9 בנובמבר 1901, ליד יוון, התפוצץ אחד מתותחי ה-6 אינץ' שלה כאשר הסדן לא היה סגור לגמרי, הרג קצין אחד (קפטן האמפרי ווסטון ספורוויי מאוקפורד, דבון) וחמישה נחתים מלכותיים ופצע קצין אחד (סר רוברט קית' ארבת'נוט) ו-19 ימאים. קפטן פרדריק אינגלפילד מונה למפקד האונייה ב-26 בנובמבר 1901. לאחר שהוחלפה בים התיכון על ידי אוניית המערכה לונדון, עזבה רויאל סובריין את גיברלטר ב-9 ביולי 1902, והגיעה לפורטסמות', אנגליה, ב-14 ביולי 1902. היא שימשה כאוניית הדגל לסר צ'ארלס פרדריק הוטהם, המפקד העליון, פורטסמות', במהלך סקירת הצי שנערכה בספיטהד ב-16 באוגוסט 1902 להכתרת המלך אדוארד השביעי. לאחר שהודממה בפורטסמות' ב-29 באוגוסט, היא הוחזרה לפעילות מיד תחת קפטן ג'ורג' פרימרוז והצוות של אה"מ טרפלגר, לתפוס את מקומה של האונייה הזאת כספינת משמר החופים בפורטסמות'. קפטן תומאס מקגיל מונה למפקד האונייה ב-15 בדצמבר 1902, והוחלף על ידי קפטן אלפרד וינדהאם פאג'ט במאי 1903. מאוחר יותר הצטרפה לשייטת הבית. בין 5–9 באוגוסט 1903, האונייה השתתפה בתמרונים מול חופי פורטוגל. מ-1903 עד 1904, היא עברה שיפוץ נרחב בפורטסמות' שבמהלכו נוספו בתי תותחים משוריינים בעובי 6 אינץ' עבור תותחי ה-6 אינץ'. ב-9 בפברואר 1907, רויאל סובריין הופעלה ככלי שירות מיוחד במילואים. ככזה, היא שולבה בפלגה הרביעית של צי הבית עם כלי שיט אחרים באפריל 1909. בספטמבר 1909 הוצאה רויאל סובריין משירות והיא נמכרה לגרוטאות לג'י קלארקסון ובן תמורת 40,000 ליש"ט ב-7 באוקטובר 1913. הם מכרו אותה מחדש ל-GB Berterello מג'נובה והאונייה נגרטה שם.
תרשים של אוניות המערכה מסדרת רויאל סובריין
ציור של רויאל סובריין בים ב-1892
גלויה משנת 1913 המציגה את רויאל סובריין בים