stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאט קוסטלו
קריירת מכללות

ב-2012 התחייב קוסטלו לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת המדינה של מישיגן. כפרשמן הופיע קוסטלו ב-30 משחקים והעמיד ממוצעים של 1.5 נקודות ו-1.3 ריבאונדים ב-6.1 דקות. הוא דורג במקום הרביעי בקבוצה עם 13 חסימות וממוצע של חסימה כל 14.2 דקות. ב-13 המשחקים האחרונים של העונה הוא שיחק כ-8 דקות בממוצע, לעומת פעם אחת בלבד שעבר את רף 8 הדקות ב-23 המשחקים הראשונים. קוסטלו רשם את אחד ממשחקיו הטובים ביותר בניצחון 75–52 על אוניברסיטת מישיגן, כשרשם שיאים עונתיים של שמונה נקודות ושישה ריבאונדים.
כסופומור הופיע קוסטלו ב-34 משחקים (פתח בחמישייה ב-20 מהם) והעמיד ממוצעים של 4.0 נקודות ו-3.3 ריבאונדים ב-14.7 דקות למשחק. הוא הוביל את הקבוצה עם 43 חסימות (1.3 למשחק), מקום שביעי לעונה בודדת במכללה ומקום ראשון לסופומור במדי מישיגן סטייט. הוא רשם דאבל דאבל ראשון בקריירה בניצחון בהארכה על איווה, עם שיא עונתי של 11 נקודות ושיא קריירה של 12 ריבאונדים. תשע מ-11 הנקודות שלו הגיעו בחמש הדקות האחרונות של הזמן החוקי וההארכה. קוסטלו חסם שש פעמים, שיא קריירה, מול אילינוי, מקום שני למשחק בודד בהיסטוריה של האוניברסיטה.
כג'וניור הופיע קוסטלו ב-39 משחקים, מהם פתח בשישה, עם ממוצעים של 7.0 נקודות ו-5.0 ריבאונדים ב-20.4 דקות. קוסטלו הצליח לקלוע בספרות כפולות ב-11 משחקים, ולקח מספר דו-ספרתי של ריבאונדים בשניים מהם, מול לויולה (13 נקודות ו-11 ריבאונדים) וטקסס סאות'רן (17 נקודות, שיא קריירה, ו-10 ריבאונדים). הוא חסם לפחות פעמיים ב-13 משחקים, כולל ארבע מול מישיגן ופרדו. בסוף השנה הוא זכה בהצטיינות אקדמית של אזור ה-Big Ten.
במהלך שנתו האחרונה של קוסטלו במישיגן סטייט הוא שיפר את משחקו, ונבחר לחמישיית העונה השנייה באזור על ידי CBS והתקשורת האזורית. ולחמישייה השלישית על ידי המאמנים. נכון ל-2023 הוא מדורג במקום השלישי בטבלת החסימות בכל הזמנים באוניברסיטת המדינה של מישיגן. קוסטלו נבחר למשחק האולסטאר של ריס'ס ביוסטון, טקסס.
קריירה מקצועית > איווה אנרג'י (2016–2017)

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2016 הצטרף קוסטלו לאטלנטה הוקס לליגת הקיץ של ה-NBA. ב-26 ביולי 2016 הוא חתם בהוקס, אך הם ניפו אותו מסגלם ב-17 באוקטובר לאחר שהופיע בשני משחקי קדם העונה. הוא חתם בממפיס גריזליס ב-20 באוקטובר, אך נחתך ב-24 באוקטובר. חמישה ימים לאחר מכן הוא נרכש על ידי איווה אנרג'י מליגת הפיתוח של ה-NBA כשחקן שותף של הגריזליס.
קריירה מקצועית > סן אנטוניו ספרס (2017–2018)

ב-24 ביולי 2017 חתם קוסטלו על חוזה דו כיווני עם סן אנטוניו ספרס, שקבע כי הוא יחלק את זמנו בין הספרס לבין קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, אוסטין ספרס, עימה זכה באליפות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-12 בנובמבר, בניצחון 133–94 על שיקגו בולס.
קריירה מקצועית > אבלינו (2018–2019)

ב-2 באוגוסט 2018 חתם קוסטלו באבלינו מהסרייה א' האיטלקית.
קריירה מקצועית > גראן קנריה (2019–2021)

ב-2019 חתם קוסטלו בגראן קנריה מליגת ה-ACB הספרדית. בעונת 2019/20 הוא רשם ממוצעים של 11.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק, וב-25 ביוני 2020 האריך את חוזהו בשנתיים. במהלך עונת 2020/2021 העמיד קוסטלו רשם ממוצעים של 12.5 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים ב-ACB, ו-10.2 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים ביורוקאפ.
קריירה מקצועית > בסקוניה (2021–הווה)

ב-5 ביולי 2021 חתם קוסטלו לשלוש שנים בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג.
קריירה בנבחרת הלאומית

קוסטלו קיבל אזרחות איבוארית וזכה עם נבחרת חוף השנהב בכדורסל במדליית כסף באליפות אפריקה בכדורסל 2021.
הערות שוליים

1 2 3  "Matt Costello Bio". מישיגן סטייט ספרטנס. אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2016. נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  וסני, סם (7 במרץ 2016). "Michigan State's Denzel Valentine leads CBS Sports Big Ten awards". CBSSports.com. נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Big Ten Unveils Mens Basketball Postseason Honors on BTN Big Ten Conference Official Site". BigTen.org. 7 במרץ 2016. אורכב מ-המקור ב-8 במרץ 2016. נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Xavier Tillman sets new Michigan State blocks record". Saturday Tradition (באנגלית). 2020-02-26. נבדק ב-2022-02-08.
↑  "Reese's College All-Star Roster". NCAA.com. נבדק ב-2 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Atlanta Hawks Sign Matt Costello". NBA.com. 26 ביולי 2016. נבדק ב-26 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hawks Request Waivers On Matt Costello". NBA.com. 17 באוקטובר 2016. נבדק ב-17 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Grizzlies sign Matt Costello & Kellen Dunham". NBA.com. 20 באוקטובר 2016. נבדק ב-21 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Grizzlies finalize 2016–17 regular season roster". NBA.com. 24 באוקטובר 2016. נבדק ב-24 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Energy Announce Returning, Affiliate and Tryout Players". NBA.com. 29 באוקטובר 2016. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2017. נבדק ב-30 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SPURS SIGN MATT COSTELLO TO TWO-WAY CONTRACT". NBA.com. 24 ביולי 2017. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Matt Costello has busy 10 minutes in NBA debut with San Antonio Spurs". Mlive.com. 12 בנובמבר 2017. נבדק ב-2 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Avellino: Matt Costello ha firmato" [אבלינו: מאט קוסטלו חתם]. ספורטנדו (באיטלקית). 2 באוגוסט 2018. אורכב מ-המקור ב-2 באוגוסט 2018. נבדק ב-2 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  לופו, ניקולה (25 ביוני 2020). "Matt Costello signs contract extension with Gran Canaria". ספורטנדו. נבדק ב-25 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קארצ'יה, אמיליאנו (5 ביולי 2021). "Baskonia signs Matt Costello to multi-year deal". ספורטנדו. נבדק ב-5 ביולי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Matt Costello fully committed to Cote d'Ivoire". FIBA (באנגלית). נבדק ב-4 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
קוסטלו במדי מישיגן סטייט
התנגדות (פסיכולוגיה)

התנגדות בטיפול היא תופעה בה המטופל מתנהג במהלך פסיכותרפיה באופן שמטרתו להימנע משינוי במצבו, או שהוא מסרב לשוחח עם המטפל על חוויות רלוונטיות לטיפול.
זיגמונד פרויד היה הראשון שדיבר על התנגדויות בטיפול פסיכואנליטי, בו מוגדרת ההתנגדות במונחים של הימנעות מהעלאת תכנים לא מודעים אל המודעות של האדם, מה שמקשה על התקדמות הטיפול. ההתנגדות בטיפול כזה עשויה להתבטא בשימוש עקשני במנגנוני הגנה מודעים ולא מודעים, במטרה להימנע מחשיפת דחפים, רגשות, דפוסי התנהגות וזכרונות של המטופל שמאיימים עליו. במהלך הטיפול עשויה ההתנגדות להתבטא במגוון התנהגויות, כגון חוסר שיתוף פעולה עם המטפל, אי מילוי הנחיותיו, שתיקות, איחורים, הבעת תחושת שיעמום, תוקפנות, וכחנות ועוד.
דרך אפשרית להתמודדות של המטפל עם התנגדויות המטופל, היא הכלה, אמפתיה והבנה כנה של ההתנגדות, החשש מהטיפול, והמניעים לכך (בין השאר יכול המטפל להבין זאת תוך שימוש בתחושות שמתעוררות אצלו בעקבות ההעברה וההעברה הנגדית שמתרחשות בחדר הטיפולים). בהמשך ניתן לעבוד על תחושות אלו בטיפול. שיטה נוספת, ששימשה בעיקר פסיכואנליטיקאים בעבר, היא אסוציאציות חופשיות, בה המטופל מונחה להעלות כל מחשבה שעולה במוחו, כמעט ללא התערבות המטפל, כדי שיוכל לדבר בחופשיות ללא צנזורה עצמית, וכך יחשוף קונפליקטים לא מודעים תוך עקיפת ההגנות וההתנגדות.
גישות שאינן פסיכואנליטיות, כגון פסיכולוגיית האגו, טוענות כי התנגדות והגנות של המטופל הן חלק מהותי בחווייה שלו, שלעיתים דווקא עוזר לו לתפקוד היומיומי. לכן הסרה של כל ההתנגדויות במהלך הטיפול עשויה להשאיר אותו חשוף ופגיע, ללא הגנות, ולאיים על האופן שבו הוא מכיר את עצמו, ללא דרכי התמודדות עם הדחפים והקונפליקטים הלא-מודעים שנחשפו. תומכי גישה זו מציעים, במקום זאת, לעבוד במהלך הטיפול על הבנה מעמיקה יותר של האופן בו ההתנגדויות וההגנות עוזרות למטופל בתפקודו, לעומת מצבים בהם הן מפריעות ומגבילות אותו, וכך לעבוד בדיאלוג משותף על הסרת המגבלות רק במקומות שבהם הן באמת מפריעות.
לקריאה נוספת

J Sandler, H Kennedy & RL Tyson (1980), The Technique of Child Psychoanalysis: Discussions With Anna Freud, chapter 6 - "Resistance", Harvard University Press
מארק איטון

| --- | --- |

איטון בעונת 1988/1989
 לידה:  24 בינואר 1957 וסטמינסטר, קליפורניה
 פטירה:  29 במאי 2021  (בגיל 64) פארק סיטי, ארצות הברית 
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.24 מטר
 מספר:  53
 מכללה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 דראפט:  בחירה מספר 72, 1982 יוטה ג'אז
 קבוצות כשחקן
 1982–1993:  יוטה ג'אז
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר (1989)   פעמיים שחקן ההגנה של העונה (1985, 1989)   3 בחירות לחמישיית ההגנה הראשונה (1985, 1986, 1989)   2 בחירות לחמישיית ההגנה השנייה (1987, 1988)
 
מארק איטון (באנגלית: Mark Eaton; ‏24 בינואר 1957 – 29 במאי 2021) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בליגת ה-NBA.
איטון שיחק במכללה הקהילתית סייפרס (Cypress) שבקליפורניה וב-1980 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. עם סיום לימודיו, ניגש איטון בשנת 1982 בגיל 25 לדראפט ה-NBA ונבחר במקום השלישי בסיבוב הרביעי על ידי היוטה ג'אז, בחירה נמוכה אשר בדרך כלל אינה מובילה לקריירה ב-NBA.
למרות התחזיות השליליות, רכש לעצמו איטון מקום חשוב ביוטה המתגבשת של שנות ה-80 והצליח לנהל קריירה מקצוענית ארוכה בת 11 עונות, אשר נסתיימה רק בשל בעיות גב קשות.
איטון אשר חולשתו במשחק ההתקפה הייתה ידועה בכל הליגה (6 נקודות בממוצע למשחק בקריירה בעונה הסדירה ב-45.8% מהשדה ו-64.9% מקו העונשין, ו-6.1 נק' בממוצע למשחק פלייאוף בקריירה ב-48.9% מהשדה ו-63.9% מקו העונשין), חיפה על כך במשחק הגנה משובח, אשר הביא לו בעייני כמה מגדולי הפרשנים את התואר שחקן ההגנה היעיל ב-NBA. זכורים בעיקר דברי שחקן הלוס אנג'לס לייקרס, מג'יק ג'ונסון, אשר אמר לאחר לילה מתסכל מול הענק "כאשר אתה נכנס לאזור הצבע, אתה חייב לדעת להתמודד עם מארק איטון".
איטון נהרג ב-29 במאי 2021 בתאונת אופניים.
שיאים

איטון החזיק בכמה שיאי חסימות:
ממוצע חסימות למשחק בקריירה בעונה הסדירה (3.5 חסימות למשחק ב-28.8 דקות ב-875 משחקים).
ממוצע חסימות למשחק בעונה סדירה מסוימת (5.56 חסימות למשחק ב-82 משחקים בעונת 1984–1985 - עונתו השלישית).
מספר החסימות בעונה (456 חסימות בעונת 84/5).
ממוצע חסימות למשחק בפלייאוף מסוים יחד עם מאנוט בול (5.8 - איטון עשה זאת ב-1986 ובול עשה זאת עונה לפניו).
בממוצע למשחק פלייאוף בקריירה הוא היה שני עם 2.84 חסימות למשחק ב-31 דקות ב-74 משחקים אחרי האקים אולאג'ואן עם 3.26. במספר חסימות לקריירה בעונה הרגילה הוא היה רק רביעי עם 3,064 חסימות, וזאת מכיוון שהוא שיחק פחות משחקים מאלו שלפניו: האקים אולאג'ואן, דיקמבה מוטומבו וכרים עבדול-ג'באר שממוצעי החסימות שלהם נמוכים משלו. במספר החסימות לפלייאוף הוא מדורג רק במקום ה-16 עם 210 חסימות, אך מספר משחקי הפלייאוף שאיטון שיחק בהם מועט באופן משמעותי ביחס לאלו שלפניו.
איטון נבחר פעמיים לשחקן ההגנה של העונה ב-NBA, בעונת 85–1984 ובעונת 89–1988, שבה גם נבחר למשחק האולסטאר.
מארק איטון נודע בכינויו "החומה" עקב יכולת החסימה המעולה שלו.
הערות שוליים

↑  מארק איטון, סנטר העבר של יוטה, הלך לעולמו בגיל 64, באתר וואלה, 29 במאי 2021
↑  במספר החסימות לעונת פלייאוף הוא אף מדורג עם הפלייאוף של מספר החסימות הרב ביותר שלו (36 חסימות בפלייאוף 1992 ב-16 משחקים - 2.25 חסימות למשחק) במקום ה-71 בלבד. ממוצע השיא של 5.8 חסימות למשחק היה בפלייאוף של 5 משחקים בלבד (29 חסימות בסך הכל). יוטה בתקופתו לא הגיעה לגמר וכמעט ולא הגיעה לגמר האזורי, וכמעט ולא היו לו הזדמנויות לקבוע שיא של מספר חסימות לפלייאוף מסוים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לשחרר את ווילי 2: המסע הביתה

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  דווייט אייץ'. ליטל 
 הופק בידי:  לורן שולר דונר, ריצ'רד דונר, ארנון מילצ'ן 
 תסריט:  קרן ג'נסן קורי בלכמן
 עריכה:  האחים וורנר
 שחקנים ראשיים:  ג'ייסון ג'יימס ריכטר, פרנסיס קאפרה, אוגוסט שלנברג, מרי קייט שלהרדט, מייקל מדסן, ג'יין אטקינסון
 מוזיקה:  בסיל פולדוריס 
 צילום:  לאסלו קובאץ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  StudioCanal, Regency Enterprises 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 ביולי 1995
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  31,000,000 $
 הכנסות:  30,000,000 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   freewilly2
 סרט קודם:  לשחרר את ווילי 
 סרט הבא:  לשחרר את ווילי 3: מבצע ההצלה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לשחרר את ווילי 2: המסע הביתה (באנגלית: Free Willy 2: The Adventure Home) הוא סרט דרמה משפחתי אמריקאי משנת 1995 בבימויו של טוואיט ה. ליטל. זהו סרט המשך לסרט לשחרר את ווילי משנת 1993.
עלילה

לפני כשנתיים הילד ג'סי עזר ללווייתן ווילי לקפוץ אל עבר החופש. ג'סי נהנה מהחיים עם הוריו המאמצים, כשאחיו החורג אלביס מגיע בגלל מות אימם. במהלך טיול מחנאות ג'סי פוגש את ווילי בשנית, כמו גם את חברו האינדיאני רנדולף. אהבה עדינה מתפתחת בין ג'סי לבין נכדתו של רודולף, נאדין. לפתע מכלית נפט שהתנפצה מסכנת את הלווייתנים, וחיי חיות ואנשים צריכים להינצל גם כשהנפט עולה בלהבות.
שחקנים

ווילי - קייקו
ג'סי - ג'ייסון ג'יימס ריכטר
אלוויס - פרנסיס קאפרה
רנדולף ג'ונסון - אוגוסט שלנברג
נאדין - מרי קייט שלהרדט
גלן גרינווד - מייקל מדסן
אנני גרינדווד - ג'יין אטקינסון
ג'ון מילנר - ג'ון טני
דוקטור קייט היילי - אליזבת פנייה
טוואיט מרסר - מיקלטי וויליאמסון
מ. אמט וולש - ביל ווילקוקס
ג'ון קונסידיין - רב-סרן בלייק
סטיב קהן - קפטן נילסון
ניל מטרזו - קלי
בזיל וואלאס - כתב
שחקנים > מדבבים בעברית

יובל סגל - ג'סי
יונתן מנדלמן - אלוויס
טליה ברקאי - נאדין
גיורא קנת - רנדולף
אוהד שחר - גלן
ענת ניב - אנני / ג'ון לאנדן / דמויות שונות
פועה לוינשטיין - ד"ר היילי / דמויות שונות
ניר רון - טוואיט / העוזר של מילנר
יורם יוספסברג - רב-סרן בלייק
עמי מנדלמן - ג'ון מילנר / דמויות שונות
מוצי אביב - ביל וילקוקס
גיא נתיב - קלי / דמויות שונות
פסקול

שיר הנושא של הסרט הוא "Childhood" מאת מייקל ג'קסון
השיר "צעיר לנצח" המבוצע על ידי הפריטנדרס, הושמע בסוף הסרט
המרכז לתקשורת בינלאומית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′59″N 34°50′31″E﻿ / ﻿32.066526799779°N 34.841875052654°E﻿ / 32.066526799779; 34.841875052654
 אתר רשמי
  (למפת גוש דן מוגדלת) המרכז לתקשורת בינלאומית(למפת גוש דן רגילה) המרכז לתקשורת בינלאומית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז לתקשורת בינלאומית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז לתקשורת בינלאומית
 
המרכז לתקשורת בינלאומית באוניברסיטת בר-אילן (באנגלית: Center for International Communication) עוסק בהיבטים מחקריים ויישומיים של דיפלומטיה ציבורית וכיסוי תקשורתי של יחסים בינלאומיים. בראש המרכז עומד פרופ' איתן גלבוע. המרכז לתקשורת בינלאומית מסונף לבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת בר-אילן, אשר בראשו עומד פרופ' שמואל ליימן-וילציג.
המרכז לתקשורת בינלאומית הוא היחידי בישראל ואחד מהיחידים בעולם[דרוש מקור] העוסק בשלל ההיבטים של דיפלומטיה ציבורית ותקשורת, כולל טרור ומלחמה, דיפלומטיה ושלום, יחסי מסחר וכלכלה, תרבות וספורט, ארגונים בינלאומיים וארגונים לא ממשלתיים, ערכים, נורמות ומשפט בינלאומי. המרכז עוסק בתקשורת המסורתית כולל עיתונות, רדיו וטלוויזיה וכן בתקשורת החדשה הכוללת אתרי אינטרנט, בלוגים ורשתות חברתיות. פעילות המרכז כוללת מחקר בסיסי ויישומי, כנסים ארציים ובינלאומיים, פרסומים כלליים ומכווני מדיניות וקורסי הדרכה בסיסיים ומתקדמים.
מטרת המרכז היא ליצור מודעות בקרב מנהיגים ומקבלי החלטות, במשרדי הממשלה, בכנסת ובקרב ארגונים ציבוריים לגבי החשיבות המתעצמת של תקשורת ודיפלומטיה ציבורית לביטחונה של המדינה ולתדמיתה בעולם. המרכז מגבש הצעות לאסטרטגיה וטקטיקה תקשורתית וכן תוכניות פרטניות בתחומי הדיפלומטיה הציבורית. התוכניות מבוססות על שימוש מושכל בכלים המודרניים של דיפלומטיה ציבורית כולל רשתות חברתיות, מיתוג, יחסי ציבור, תרבות, חילופי סטודנטים ומדענים, סיוע הומניטרי, עסקים, תיירות, שימוש בעמותות ובארגונים לא ממשלתיים, גיוס תפוצות, מעקב אחרי כיסוי תקשורתי וביצוע סקרי דעת קהל.
חלק ניכר מפעילות המרכז מוקדש לאתגרים שעומדים בפני הדיפלומטיה הציבורית הישראלית ולדרכים שבהן ניתן להתמודד אתם.
סדנת הדגל של המרכז היא הסדנה לדיפלומטיה ציבורית, תוכנית של 8 שבועות, המכוונת להכשרת סטודנטים ובוגרים מצטיינים לייצג את מדינת ישראל בזירה הבינלאומית. סדנה נוספת היא סדנת ליליאן וילדר למצוינות בתקשורת, שמטרתה להכשיר דיפלומטים, פוליטיקאים, אנשי מקצוע, אנשי תקשורת וכן סטודנטים ומנהיגים צעירים, לעמידה בפני קהל ומצלמה. כמו כן, המרכז לתקשורת בינלאומית מקיים קשרים עם בתי ספר תיכוניים בארץ, על מנת להנחיל את עולם הדיפלומטיה לנוער.
סדנה נוספת היא סדנת ליליאן וילדר למצוינות בתקשורת, בהובלת אווה רוזנשטיין, שמטרתה להכשיר דיפלומטים, פוליטיקאים, אנשי מקצוע, אנשי תקשורת.
המרכז מקיים קשרים מקצועיים ומדעיים עם המרכז לדיפלומטיה ציבורית באוניברסיטה של דרום קליפורניה, ובשיתוף אתו הוא קיים את הכנס הראשון על היבטים של דיפלומטיה ציבורית.
ולבה

פסל בגובה 37 מטר הוצב לכבוד קולומבוס בעיר
ולבה או הואלבה (בספרדית: Huelva) היא עיר באנדלוסיה שבדרום־מערב ספרד, המונה כ־140 אלף תושבים.
העיר היא ביתה של קבוצת הכדורגל הוותיקה ביותר בספרד, רקראטיבו ולבה, שהוקמה ב־1889.
היסטוריה

ההתיישבות באזור החלה סביב 1250 לפנה"ס, כאשר התיישבות קבע של פיניקים החלה במאה ה-9 לפנה"ס.
בעיר נמצאו שרידים מההתיישבות הרומית, כולל מטבעה עם מטבעות רבים המכילים את שם העיר הרומית אונובה (Onuba). גלגל עץ גדול ששימש במכרה נחושת מהתקופה הרומית נתרם למוזיאון הבריטי.
בשנת 712 נכבשה העיר על ידי מוסא בן נציר כחלק מהכיבוש המוסלמי של ספרד שהחל שנה קודם. הערבים קראו לעיר ואלבה (Walbah).
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר שימשה לפעילות ריגול של בריטים וגרמנים, בין היתר גופה עם מסמכים מזויפים הוטלה על חוף ולבה על ידי הבריטים, במבצע שכונה "מבצע קציצה".
תחבורה

בעיר פועלת חברת האוטובוסים גרופו דמס. מסילת הרכבת אינה מרכזית כפי שהייתה בעבר ומהווה נתיב תחבורה זניח. הנמל הוא נתיב תחבורה חשוב, וניתן להפליג ממנו על בסיס שבועי לערים לאס פאלמאס דה גראן קנריה וארסיפה שבאיים הקנריים. אין בעיר שדה תעופה, שדות התעופה הקרובים הם פארו במרחק 93 ק"מ וסביליה במרחק 95 ק"מ.
תיירות

האקלים בעיר ים תיכוני, חורף קצר ורטוב וקיץ ארוך, חם ויבש.
העיר ומספר ערים סמוכות מכונות "ערי קולומבוס", בהן עבר כריסטופר קולומבוס בחיפושיו אחר מימון להפלגה הידועה שלו. בין היתר פגישתו במנזר רבידה שהובילה אותו לאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, שמימנה את מסעותיו. לזכר המאורע הוצב בעיר פסל מונומנטלי בגובה 37 מטרים.
ספורט

העיר היא ביתו של רקראטיבו דה ולבה (Recreativo de Huelva), מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בספרד.
התנועה למען ארץ ישראל השלמה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  אברהם יפה
 תקופת הפעילות:  1967–1976 (כ־9 שנים) 
 אפיון:  תנועה על-מפלגתית שחלקה הפכה לפוליטית היו חלקים ממנה שהצטרפו למפלגות ימין שאימצו את האידאולוגיה שלה
 אידאולוגיות:  ארץ ישראל השלמה 
 כנסות:  שמינית
 שיא כוחה:  מנדט אחד
 נוצרה מתוך:  הייתה אחת המפלגות שהרכיבו את הליכוד
 התמזגה לתוך:  מפלגת לע"ם
 
כרזת יום העצמאות אלטרנטיבית ליום העצמאות תשכ"ט שיצרה התנועה. עיצוב: עלי גרוס
התנועה למען ארץ ישראל השלמה היא תנועה של אישי ציבור ואנשי רוח מימין ומשמאל שקמה ביולי 1967, כחודש לאחר מלחמת ששת הימים, ודגלה באידאולוגיה של ארץ ישראל השלמה. התנועה קראה להחזיק בשטחי יהודה והשומרון וחבל עזה, חצי האי סיני ורמת הגולן שנכבשו במלחמה זו, ולהתיישב בהם.
תולדות התנועה

ב-16 ביוני 1967, עם תום מלחמת ששת הימים, פרסם נתן אלתרמן מאמר שכותרתו "מול מציאות שאין לה אח", ובו כתב:
ענינו של ניצחון זה הוא בכך שהוא מחק למעשה את ההבדל בין מדינת ישראל ובין ארץ ישראל. זו הפעם הראשונה מאז חורבן בית שני נמצאת ארץ ישראל בידינו. המדינה והארץ הן מעתה מהות אחת.
בעקבות מאמר זה יזם צבי שילוח, איש מפלגת רפ"י, פגישה עם אלתרמן ועם הסופר משה שמיר, ובה הציע הקמתה של תנועה שתפעל למען שמירתה של ארץ ישראל שלמה.
על פי משה שמיר בעקבות פרסום מאמרו "אין דרך בחזרה" על עמוד שלם בעיתון "מעריב", שבו היה אז חבר מערכת, התקשר אליו נתן אלתרמן וביחד הם ייסדו את התנועה למען ארץ ישראל השלמה.
התנועה הייתה בתחילתה על-מפלגתית ועם מייסדיה נמנו אישים מוותיקי תנועת העבודה ומוותיקי התנועה הרוויזיוניסטית, אנשי צבא משורות צה"ל לשעבר, וכן סופרים ומשוררים, ובהם נתן אלתרמן, אהרן אמיר, חיים גורי, מנשה הראל, רחל ינאית בן-צבי, בני מרשק, יצחק טבנקין, משה טבנקין, יצחק צוקרמן, צביה לובטקין, אליעזר ליבנה, משה שמיר, יעקב אורלנד, זאב וילנאי, יצחק שלו, זרבבל גלעד, אורי צבי גרינברג, שמואל יוסף עגנון, דן פון וייזל, חיים הזז, יהודה בורלא, אהרן ראובני, הרב משה צבי נריה, אברהם לבינסון, ישראל אלדד, שמואל כץ, דן טולקובסקי, ראובן הכט, איסר הראל, אליעזר שפר, אבנר חי שאקי, עוזי פיינרמן, אהרן הראל-פיש, אברהם קריב, יהודה אליצור, רבקה כצנלסון, משה מושקוביץ, משה אטר, אריה הראל, יוחנן אהרוני, דב סדן, חיים בן אשר, עובד בן עמי, יהושע בן-ציון, מנחם דורמן, הלל דן, אליהו בן חור, דוד קורן, צבי שילוח, חיים יחיל, ערי ז'בוטינסקי ואברהם יפה.
על מנשר הפתיחה של התנועה, שפורסם ב-22 בספטמבר 1967, היו חתומים למעלה מחמישים איש. במנשר נאמר בין היתר:
ניצחונו של צה"ל במלחמת ששת הימים העמיד את העם והמדינה בתוך תקופה חדשה וחותכת גורל. ארץ ישראל השלמה היא עתה בידי העם היהודי, כשם שאין לנו רשות לוותר על מדינת ישראל, כך מצווים אנו לקיים את מה שקיבלנו מידיה: את ארץ ישראל.
אחת ההפגנות הראשונות של התנועה התקיימה ב-12 ביולי 1967 כנגד מסירת ארמון הנציב לידי האו"ם.
התנועה פעלה פעילות חוץ-פרלמנטרית והוציאה ביטאון בשם "זאת הארץ". לקראת הבחירות לכנסת השביעית התמודדו אחדים מחברי התנועה תחת השם "רשימה למען ארץ ישראל" לכנסת השביעית. רשימה זו קיבלה 7,591 קולות, ולא עברה את אחוז החסימה.
באוגוסט 1973 לקראת הבחירות לכנסת השמינית נכללה התנועה יחד עם גח"ל, המרכז החופשי והרשימה הממלכתית בין הגופים שהרכיבו את הליכוד, אשר על מלאכת יצירתו ניצח אריאל שרון שפרש באותה עת מצה"ל. בבחירות זכה הליכוד ב-39 מנדטים, מהם אחד לנציג התנועה אברהם יפה. ב-1976 התאחדה התנועה עם הרשימה הממלכתית והמרכז העצמאי (פורשי המרכז החופשי) בהקמת מפלגת לע"ם, שנשארה חברה בליכוד. אישים יוצאי התנועה נוספים שכהנו בכנסת לאורך השנים היו משה שמיר וצבי שילוח.
התנועה הייתה ביטוי לתהליך בו עברו אנשים מיוצאי תנועת העבודה אל שורות הימין המדיני. אולם התנועה לא הצליחה להשריש את רעיונותיה בקרב הציבור החילוני ממנו יצאו מרבית מנהיגיה, והחל מהקמת גוש אמונים בשנות השבעים נהפך רעיון "שלמות הארץ" מזוהה בעיקרו עם הציבור הדתי לאומי.
ארכיון התנועה ובו תכתובות לקראת כינונה, רשימות החברים, תכתובות פנימיות בין ראשי הארגון, סיכומי ישיבות ופגישות, רוכזו בידי הפרקליט דן פון וייזל, מראשי התנועה, והופקדו מחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
חידוש התנועה

ב-15 ביוני 2006 נערך ב"יד טבנקין" שברמת אפעל כנס ייסוד מחדש של התנועה. הטקס נערך במעמד ח"כ אריה אלדד (בנו של ישראל אלדד), צפריר רונן, יו"ר פורום נהלל של ההתיישבות העובדת, רותי נוסבאום (אחותה של נעמי שמר), ד"ר אמי רוזנבלו (ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי), משה פלד, רבקה רביב (בתו של אורי צבי גרינברג), השופט בדימוס אורי שטרוזמן, אליקים העצני ועוד אישים מוותיקי ההתיישבות העובדת. פעולה זאת באה במידה רבה כתגובה לכך שההתנגדות הציבורית להתנתקות מרצועת עזה ופירוק ההתנחלויות בגוש קטיף הייתה בעיקרה מקרב הציבור הדתי לאומי, ומתנגדי ההתנתקות לא הצליחו לגרום למספר משמעותי של חילונים להשתתף בהפגנות ופעולות המחאה שארגנו.
ראו גם

ארץ ישראל השלמה
לקריאה נוספת

אהרן בן עמי, ספר ארץ ישראל השלמה, בהוצאת התנועה למען ארץ ישראל השלמה בשיתוף עם הוצאת ש. פרידמן, 1977.
הערות שוליים

↑  נתן אלתרמן, מול מציאות שאין לה אח, מעריב, 16 ביוני 1967
↑  רפי מן, לא יעלה על הדעת – ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, הד ארצי הוצאה לאור, 1998, הערך "ארץ ישראל השלמה", עמ' 46-45
↑  משה שמיר, אין דברך בחזרה, מעריב, 30 ביוני 1967
↑  שיחה עם משה שמיר, באתר אימגו
↑  למען ארץ ישראל השלמה, מעריב, 22 בספטמבר 1967
עדי דניאל, כשאנשי רוח התאחדו למען ארץ ישראל השלמה, באתר ערוץ 20, 23 במאי 2017.
↑  רות בונדי, כל אחד וארץ ישראל השלמה שלו, דבר, 15 בספטמבר 1967
↑  עוז אלמוג, דוד פז, ‏זרמים אידיאולוגיים וסגנונות חיים באוכלוסיה הדתית-לאומית, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל", 17 ביוני 2008.
ציטוט: "מבחינה פוליטית, החרדים הלאומיים מתויגים כניציים מאוד. המפד"ל ומועצת יש"ע מתונות מדי לטעמם. הם דוגלים ברעיון ארץ-ישראל השלמה, וממחישים זאת בקביעת מגוריהם מעבר לקו הירוק."
↑  אוסף התנועה למען ארץ ישראל השלמה באתר הספרייה הלאומית.
↑  רונן צפריר, הקמתה מחדש של "התנועה למען ארץ ישראל השלמה", 16.6.2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499103505171  LCCN: nr90023865  VIAF: 150532560   WorldCat (עם VIAF): 150532560
מוזיאון מין

מוזיאון מין בניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
מוזיאון מין או מוזיאון ארוטי הוא מוזיאון המציג אמנות ארוטית, אביזרי מין היסטוריים ומסמכים על ההיסטוריה של הארוטיקה. מוזיאונים אלו היו פופולריים מאוד באירופה וביפן במהלך שנות ה-60, שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20. ביפן, מוזיאונים אלו נקראו כ-היהו קאן ("אוצר נסתר"; ביפנית: 秘宝館). בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, מוזיאוני מין רבים באירופה וביפן נסגרו בשל חוסר עניין בציבור, כאשר מספר מוזיאוני מין נפתחו בארצות הברית.
החל משנת 2011 באילת פועל מוזיאון הארוטיקה.
ראו גם

מוזיאון הארוטיקה (פריז)
וונג ג'יאנאן

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
וונג ג'יאנאן (במנדרינית: 王嘉男; נולד ב-27 באוגוסט 1996) הוא אתלט סיני, אלוף העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

וונג זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשנת 2014.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף אסיה

באליפות אסיה שנערכה בשנת 2013 בפונה שבהודו זכה וונג במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר.
ביוגרפיה > 2015 > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שבסין בשנת 2015  זכה וונג במדליית ארד בתוצאה של 8.18 מטר, אחרי גרג רתרפורד מהממלכה המאוחדת (8.41 מטר) ופבריס לאפייר מאוסטרליה (8.24 מטר).
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים וונג במקום החמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בשנת 2017 בלונדון שבממלכה המאוחדת סיים וונג במקום השביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.23 מטר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בשנת 2019 בדוחה שבקטר סיים וונג במקום השישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.20 מטר.