stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולינה קגנובה
קורות חיים

פולינה קגנובה נולדה ב -8 באוקטובר 1911 בעיירה ניז'ין, מחוז צ'רניגוב בקיסרות הרוסית (כיום בצפון אוקראינה). לסופיה רחלינה ולאיסאיה קגנוב שהיו יהודים.
אין מידע על ילדותה של פולינה. ידוע שלאחר שסיימה את לימודיה בתיכון החלה לעבוד כמורה.
בתחילת שנות ה-30 של המאה ה -20, פולינה והוריה עברו ללנינגרד. בשנת 1931 קגנובה עבדה כמוכרת ספרים ורשומות בנבסקי פרוספקט. בתקופה זאת פגשה את סרגיי וולוקיטין, איש צבא מקצועי שנדהם מיופיה. הוא התאהב בקגנובה, ולאחר זמן קצר הם נישאו. קגנובה עזבה את לנינגרד ועברה לגור עם בעלה במקום שרותו בחרקוב. שם נולד להם בן בשם סטניסלב.
בשנת 1937, במסגרת הטיהורים הגדולים, נעצר וולוקוטין, שהיה קצין בדרגת רב-סרן, והוצא להורג.
קגנובה נותרה לבדה, בעיר זרה, עם ילד קטן, במצב נואש ובחוסר אונים. הפחד והזוועה ממה שקרה במדינה בשנים אלה רדפו אותה כל חייה, והיא מעולם לא התאוששה מההלם.
קגנובה ובנה סטניסלב חזרו להתגורר עם הוריה בלנינגרד.
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, בלנינגרד פגשה קגנובה את בעלה השני, לב סברנסקי (1893–1954), אשר היה מבוגר ממנה ב-18 שנים ועבד כצלם ב"לנפילם".
במהלך המלחמה נשלח סברנסקי לחזית בתור צלם מלחמה. למרות התפקיד המסוכן - הוא שרד את המלחמה.
כשהחלה המלחמה חיה קגנובה בלנינגרד, ושהתה בעיר בזמן המצור. במהלך המצור, החלה המשוררת ושיריה נקראו רדיו לצד שירים של משוררת אולגה ברגולץ.
בשנת 1943 היא הצטרפה ללהקה צבאית, בשנת 1944 היא שוחררה מהצבא.
ב-12 באוקטובר 1972 התאבדה קגנובה לאחר זבעלה נפטר ממחלה קשה ובנה נהרג. שלוש שנים לאחר מכן, ב-1975 יצא ספרה "חייל מילואים" "Солдат запаса". בנה היה במאי לב סברנסקי ונכדה הוא מוזיקאי.
השירים

"נבסקי נבסקי" Невский Невский
"זיכוכי לנינגרד " Ленинградский салют
"הבן שלי" Мой сын
"תמונה ישנה" Старая Фотография
"הערב מתקרב" Уже заметно вечереет
"לילה לבן" Белая ночь
"העיר באביב" Город весной
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 718154260680624480007   WorldCat (עם VIAF): 718154260680624480007
פרידריך טורברג

| --- | --- |

פרידריך טורברג חותם על ספרו בווינה בשנת 1951
 לידה:  16 בספטמבר 1908 האימפריה האוסטרו-הונגרית וינה,אוסטריה (ציסלייטניה)   האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 בנובמבר 1979 (בגיל 71) וינה, אוסטריה 
 שם לידה:  Friedrich Ephraim Kantor-Berg 
 מדינה:  ארצות הברית, צ'כוסלובקיה, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של וינה 
 עיסוק:  סופר, עיתונאי, תסריטאי ומוציא לאור
 שפות היצירה:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  מרייטה טורברג 
 פרסים והוקרה:  פרס העיתונאות של העיר וינה (1966)  פרס מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1968)  צלב הכבוד האוסטרי למדע ואמנויות (1968)  מדליית זהב של הבירה האוסטרית וינה (1974)  העיטור האוסטרי למדע ואמנויות (1976)  פרס אוסטריה הגדול לספרות (1979)  קריאת רחוב על שמו ברובע פנצינג בווינה (1981)
 
פרידריך אפרים טורברג (בגרמנית: Friedrich Torberg;‏ 16 בספטמבר 1908, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 10 בנובמבר 1979, וינה, אוסטריה) היה סופר, עיתונאי, פובליציסט, תסריטאי, מתרגם ומוציא לאור יהודי-אוסטרי.
את שם העט "טורברג" אימץ ב-1930 כחיבור בין שמות המשפחה של הוריו - קנטור וברג.
קורות חיים

טורברג נולד בשם פרידריך אפרים קנטור-ברג בן למשפחה יהודית שמוצאה מפראג. אביו, אלפרד קנטור (1874–1931), הגיע לווינה כעובד בכיר במפעל משקאות חריפים מפראג. האב נישא לאמו של טורברג, תרזה ברג, בסוף שנת 1900. טורברג נולד והתחנך כילד ברובע התשיעי היוקרתי של וינה והשתתף בקבוצת הכדורמים של הכח וינה.
בעקבות קידום שקיבל אביו בעבודה חזרה המשפחה בשנת 1921 לפראג. בשנת 1924 קיבל טורברג אזרחות של צ'כוסלובקיה שבה החזיק עד 1945.
אחותו הגדולה של טורברג, סידוניה ("סידי"), ואמם, גורשו לגטו לודז' ב-3 בנובמבר 1941 ושתיהן נספו. אחותו הצעירה של טורברג אילזה קנטור-דאוס ("סאלי") הצליחה לעלות לארץ ישראל בשנת 1939, זכתה להצלחה כמאיירת ספרי ילדים, נישאה למלחין אברהם דאוס ונולדו להם שתי בנות.
בנובמבר 1945 נישא טורברג בניו יורק למריאטה בלק. הזוג התגרש ב-1962, אך נשאר בקשרי חברות על אף היקשרותו של טורברג עם בנות זוג אחרות.
טורברג נפטר ב-10 בנובמבר 1979 בווינה. לבקשתו נקבר בחלקה היהודית הישנה בבית הקברות המרכזי בווינה ליד קברו של ארתור שניצלר.
לימודים וקריירה

משנת 1927 עבד טורברג ככתב ספורט וכמבקר תיאטרון בעיתון Prager Tagblatt ובהמשך כתב בעיתונים נוספים. הוא התיידד עם הסופרים אגון ארווין קיש, אלפרד פולגר ויוזף רות ונפגש במהלך תקופה זו גם עם אנדרה מאלרו, ברטרנד ראסל וארנסט טולר. בווינה היה מיושביו הקבועים של קפה הרנרהוף, שבו ישבו גם הסופרים הרמן ברוך, רוברט מוסיל ופרנץ ורפל.
בשנת 1928 החל טורברג בלימודי פילוסופיה באוניברסיטת פראג אותם החליף בלימודי משפטים, אך עזב את לימודיו אחרי שלושה סמסטרים. באותה שנה זכתה קבוצת "הגיבור פראג" באליפות צ'כוסלובקיה בכדורמים, לאחר שטורברג הבקיע את שני השערים במשחק המכריע.
בסיועו של מקס ברוד פרץ טורברג לראשונה כסופר ב-1930 בגיל 22 כשפרסם את ספרו "התלמיד גרבר" (Der Schüler Gerber) שנמכר בעותקים רבים ותורגם תוך שנה לשבע שפות.
החל משנת 1933 נאסרו ספריו של טורברג בגרמניה הנאצית. בשל מחסור באמצעים הסכים טורברג ב-1937 לעבד מחזה פופולרי לקולנוע. טורברג נאלץ להופיע כתסריטאי בשם בדוי על מנת שניתן יהיה להפיץ את הסרט גם בגרמניה.
בזמן האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית) במרץ 1938 שהה טורברג במקרה בפראג. ב-20 ביוני היגר תחילה לציריך, אך לאחר שאישור השהיה שלו לא הוארך נאלץ לעזוב באביב 1939 לפריז. את קיץ 1939 בילה בריביירה הצרפתית ולא נכלא כאזרח צ'כוסלובקיה עם פרוץ המלחמה.
באוקטובר 1939 הצטרף לצבא הצ'כוסלובקי בגולה, אך שוחרר כעבור 7 חודשים בשל בעיות לב. ב-12 ביוני 1940, יומיים לפני כיבוש פריז על ידי הצבא הגרמני, הצליח טורברג לעזוב את העיר יחד עם שחקן התיאטרון והקולנוע האוסטרי אוסקר קארלווייס והגיע לגבול ספרד, שאותו חצה 20 שעות לפני סגירת הגבול על ידי חיילים גרמנים. טורברג הצליח להגיע לליסבון שרק בה ניתן היה לקבל ויזה לארצות הברית. באמצעות תיווך של חברים, טורברג הוכר רשמית על ידי ארגון הסופרים הבינלאומי כאחד מעשרה סופרים אנטי-נאצים גרמניים מצטיינים. ב-9 באוקטובר 1940 הצליח טורברג לעזוב את אירופה.
סמוך לאחר שהגיע לניו יורק עבר טורברג להוליווד. עשרת הסופרים האנטי-נאציים המצטיינים הוחתמו מייד באולפנים הגדולים - מחציתם ב-MGM ומחציתם ובהם טורברג באחים וורנר. חיבור זה לא היה מוצלח במיוחד, ובשנת 1944 חזר טורברג לניו יורק שם עבד במהדורה הגרמנית של מגאזין Time. לאחר כישלון הפרויקט עבד טורברג כמתרגם, כעיתונאי וכמבקר תיאטרון. ב-1945 הוענקה לטורברג אזרחות אמריקאית. ב-1948 יצא ספרו "הנני, אבי", שתורגם למספר שפות וזכה לעיבוד טלוויזיוני ב-1970.
בשנת 1951 חזר טורברג לווינה, אך שמר על האזרחות האמריקאית. לאחר חזרתו עבד טורברג כעיתונאי בעיתונים אוסטריים ובתחנת רדיו אמריקאית. בשנת 1954, בתמיכת "הקונגרס לחופש תרבות" (ארגון במימון ה-CIA) הקים יומן תרבות בשם FORVM.
לאורך השנים הוביל טורברג מאבקים נגד מי שזיהה כתומכי הקומוניזם. כך למשל הוביל חרם על יצירותיו של ברטולט ברכט שהתקיים באוסטריה עד 1963. טורברג התארח לעיתים מזומנות בתוכניות רדיו וטלוויזיה.
ספרו של טורברג (Hier bin ich, mein Vater (1948 תורגם לעברית על ידי נילי מירסקי בשנת 1982 והתפרסם בסדרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד בשם "הנני, אבי".
טורברג נודע גם כמתרגם לגרמנית של כתבי אפרים קישון.
מצבת קיברו של טורברג בווינה
פסגת אוברטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  550 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי דסקו 
 קואורדינטות:  69°41′00″S 71°58′00″W﻿ / ﻿69.6833°S 71.9667°W﻿ / -69.6833; -71.9667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת אוברטון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת אוברטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת אוברטון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת אוברטון
 
פסגת אוברטון (באנגלית: Overton Peak) היא פסגה בהרי דסקו בקצה הדרום מזרחי של האי רוטשילד, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 550 מטרים מעל פני הים; הפסגה היא ההר ה-5,015 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של רוברט ה. אוברטון (Robert H. Overton), שהיה קצין המבצעים באונייה שוברת הקרח של משמר החופים של ארצות הברית USCGC Westwind, במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1971.
לקריאה נוספת

• J.L. SMELLIE, , Antarctic Science 71 (3): 362-378 (1999)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
פנחס הדיין

רבי פנחס בן רבי משולם הדיין מאלכסנדריה (שנת לידה לא ידועה, פרובאנס צרפת – שנת פטירה משוערת, 1200 אלכסנדריה מצרים) היה חכם מחכמי פרובנס שהיגר למצרים, והתקבל לתפקיד הדיין של אלכסנדריה בהמלצתו של הרמב"ם.
במשך כל שנות כהונתו של פנחס הדיין באלכסנדריה, הוא עמד בקשרי מכתבים עם הרמב"ם. ההתכתבות התקיימה בשפה העברית, שכן רבי פנחס לא שלט בערבית.
יחסיו של פנחס הדיין עם הרמב"ם ידעו עליות ומורדות, ובאיגרת שנכתבה אליו על ידי הרמב"ם באחת השנים הראשונות לשבתו של רבי פנחס על כס הדיינות במצרים, הוא משמיע באוזניו דברי תוכחה.
רבי פנחס היה מראשוני המתפלמסים עם הרמב"ם בקשר עם חיבורו הגדול משנה תורה, ומעבר להשגותיו על דרכי הפסיקה שלו, האשים את הרמב"ם כי הוא התיר לבעל קרי, להתפלל בבית כנסת, ולקרוא בתורה ללא טבילה. כן התרעם רבי פנחס על הרמב"ם כאילו לא התייחס אליו בכבוד בפני דיינים אחרים, או ששמע גנותו מפי אנשים אחרים ולא מיחה בידם.
הרמב"ם באיגרת המוזכרת לעיל, משיב לרבי פנחס הדיין על כל טענותיו, ומפריך אותן אחת לאחת.
הערות שוליים

↑  הכתוב בערך זה מבוסס בעיקר על הספר אגרות הרמב"ם, מאת הרב יצחק שילת
פינגו

| --- | --- |

לוגו התוכנית בין העונות החמישית והשישית
 סוגה:  קומדיה ילדים
 יוצרים:  אוטמר גוטמן
 כותבים:  סילביו מצולה
 מדבבים:  קרלו בונומי (1990 - 2000) דייוויד סנט (2003 - 2006) מרסלו מגני (2003 - 2006)
 מדבבים בעברית:  עפרון אטקין (1993)
 ארץ מקור:  שווייץ (1990 - 2000) הממלכה המאוחדת (2003 - 2006)
 שפות:  רומאנש, אנגלית 
 מספר עונות:  6
 מספר פרקים:  157
 הפקה
 חברת הפקה:  טריקפילמסטודיו (1990 - 2000) היט אנטרטיינמנט (2003 - 2006) הנפשת הוט (2003 - 2006)
 הפצה:  Schweizer Fernsehen 
 אורך פרק:  5 דקות 25 דקות (בפרק מיוחד)
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית ערוץ הילדים ערוץ הופ! JimJam
 תקופת שידור מקורית:  7 במרץ 1990 – 3 במרץ 2006
 קישורים חיצוניים
 pingu.jp
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פִּינגוּ (באנגלית: Pingu) היא סדרת טלוויזיה קומית שווייצרית-בריטית לילדים בהנפשת פלסטלינה שנוצרה על ידי אוטמר גוטמן והופקה לטלוויזיה השווייצרית בין השנים 1990 -2000, ולטלוויזיה הבריטית בין השנים 2003 -2006 על ידי חברת "Pygos Group" (שמות קודמים: "Trickfilmstudio" ו-"Pingu Filmstudio").
הסדרה מתמקדת במשפחת פינגווינים מואנשים המתגוררת בקוטב הדרומי; הדמות הראשית הוא פִּינגוּ, בן המשפחה שאת שמו נושאת הסדרה.
"פִּינגוּ" רצה במקור למשך ארבע סדרות (כל הסדרות הכילו מספר עונות) בין ה-7 במרץ 1990 וה-9 באפריל 2000 ברשת Schweizer Fernsehen, ולאחר מכן חודש לשתי סדרות נוספות בין ה-1 באוגוסט 2003 וה-3 במרץ 2006 ברשת BBC Two. ל"פִּינגוּ" הוענק פרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה.
"פִּינגוּ" נחלה הצלחה עולמית עקב היעדר השימוש בשפה מדוברת אמיתית: כמעט כל הדיאלוגים הם ב"שפת פינגווינים" מומצאת המכונה "פינגווינזית" ומורכבת בעיקר ממלמולים ומקול תקיעה עוצמתי וספורדי, הנכתב לעיתים כ"נוּט נוּט!" ומלווה בשינוי מקורו של פִּינגוּ לצורה הדומה למגאפון. בארבע הסדרות הראשונות דובבו כל הדמויות על ידי המדבב האיטלקי קרלו בונומי, באמצעות שפת רעשים שפותחה על ידו ושימשה קודם לכן בסדרה "מר קו" של אוסבלדו קאבנדולי. בסדרות החמישית והשישית דובבו הדמויות בשיתוף פעולה בין דייוויד סנט ומרסלו מגני.
אתחול יפני לסדרה בשם "פִּינגוּ בעיר הגדולה" החל את שידוריו ברשת NHK-E ב-7 באוקטובר 2017, ועלה לשידור בישראל בערוץ הופ! ב-2018.
בשנת 1993 שודרה "פִּינגוּ" לראשונה בישראל בטלוויזיה החינוכית במסגרת "רכבת ההפתעות" וכסדרה עצמאית בתוספת קריינות בעברית מפי עפרון אטקין, אולם בערוץ הילדים, בערוץ הופ! ובערוץ JimJam שודרה הסדרה בלי קריינות.
עלילה

הסדרה מתרחשת בקוטב הדרומי ומתמקדת במשפחות פינגווינים החיים ועובדים בבתי איגלו. הדמות הראשית, פִּינגוּ, הוא בנה של אחת המשפחות. הוא נוהג לצאת להרפתקאות עם אחותו הקטנה פִּינגה, ומרבה להשתובב עם חברו הטוב ביותר כלב הים רוֹבִּי.
שפה

פִּינגוּ וחבריו מתקשרים ב"שפת פינגווינים" הידועה כ"פינגווית" או "פינגווינזית" ומורכבת בעיקר מהצלילים "נוּט" ו"ניט". כתוצאה מכך מתועתק שיר הפתיחה כ"Neet nit nit nute nit neet nit noot (Pingu, Pingu)".
קבלה

"פִּינגוּ" זכתה בעיקר לביקורות חיוביות. ארגון Common Sense Media דירג את התוכנית 4 מתוך 5 כוכבים וציין "הורים חייבים לדעת כי מדובר בסדרת הנפשת פלסטלינה מצחיקה, חביבה ומבדרת. הסדרה אמנם מתאימה לכל הגילאים, אבל הצופים הצעירים ביותר עשויים להתקשות לעקוב אחר העלילות".
הערות שוליים

↑  פינגו (1993), באתר "אישים"
↑  Deirdre Sheppard, Pingu TV review. Common Sense Media. 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8a6870df-3758-4e00-8acb-3f9030e03c30
פועה נייגר

פועה נייגר (נולדה ב-19 בינואר 1966) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בריצת 100 מטר משוכות ובריצת 400 מטר משוכות. שיאנית ישראל במשך 16 שנים בריצת 400 מטר משוכות והישראלית הראשונה שירדה בריצה זו מדקה.
ביוגרפיה

נייגר גדלה בירושלים. היא בתו של דב נייגר, נציב מס הכנסה בעבר. היא למדה בבית ספר תיכון בויאר והתאמנה בהפועל ירושלים בהדרכת אלברט עמים. נוסף לכך, היא מנגנת בפסנתר כתחביב.
ביוגרפיה > 1983 > שיאנית ישראל

בתחרות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-12 שנערכה באצטדיון הדר יוסף במאי 1983 זכתה נייגר במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 1:03.82 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביולי 1983 זכתה נייגר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 1:02.50 מטר ומדליות כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 58.25 שניות, אחרי פאינה ינקלביץ' מהפועל תל אביב (56.78 שניות) ולפני חברתה לאגודה מזל מנצורי (58.92 שניות) ובריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.98 שניות, אחרי דליה נבות מהפועל העמקים (14.73 שניות) ולפני לי פינקלשטיין מקריית ביאליק (15.16 שניות)
ביוגרפיה > 1984

באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף בתחילת יולי 1984 זכתה נייגר במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:05.15 דקות, אחרי דלית בונין שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:01.48 דקות, שיפור לשיא של נייגר.
ביוגרפיה > 1985

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה נייגר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:03.99 דקות, אחרי בת אגודתה עידית מורלי (1:02.81 דקות) ומדליית ארד, בריצת 400 מטר, אחרי אורית קולודני (56.68 שניות) ועידית מורלי (57.69 שניות). שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-12 שנערכה בהדר יוסף בסוף יולי היא זכתה בשתי מדליות כסף בריצת 100 מטר משוכות אחרי דליה נבות שקבעה שיא ישראלי חדש לנערות של 14.33 שניות ולפני דבורה ברגר מקנדה, ובריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:02.0 דקות אחרי, דלית בונין (1:01.89 דקות) ולפני עידית מורלי (1:03.29 דקות).
ביוגרפיה > 1987

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1987 זכתה נייגר במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:01.73 דקות.
ביוגרפיה > 1988

במסגרת תחרות הזמנה שנערכה ב-30 ביוני 1988 קבעה נייגר בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 1:00.31 דקות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של דלית בונין (1:00.80 דקות).
ביוגרפיה > 1989

בשנת 1989 זכתה נייגר באליפות ישראל במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.25 שניות. בתחריות האתלטיקה של המכביה השלוש עשרה שנערכו שבוע לאחר מכן, בריצת 400 מטר משוכות ניצחה נייגר בשיא מכביה חדש תוך כדי כעס רב ותסכול גדול, מאחר שהיו רק 9 משוכות ולכן הריצה והשיא נפסלו. למחרת נערכה ריצה חוזרת, אך נייגר שניפצעה בעצת רופאיה היא לא התייצבה לריצה המחודשת ונאלצה לראות את תמי בלוך קובעת שיא מכביה חדש.
ביוגרפיה > 1990

באליפות אירופה שנערכה בספליט באותה העת יוגוסלביה בסוף אוגוסט 1990 סיימה נייגר במקום שביעי במקצה שלה בשלב המוקדמות בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 59.49 שניות באליפות ישראל שנערכה אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.45 שניות ובאליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1991 היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.46 שניות.
ביוגרפיה > 1992

ב-20 ביוני 1992 בתחרות שנערכה בתל אביב קבעה נייגר בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 58.86 שניות.
ביוגרפיה > 1993

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1993 זכתה נייגר במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:00.05 דקות.
הערות שוליים

↑  דוד אייגר, "המלכה" הצדיעה לכוכביה - בנעילה, מעריב, 8 במאי 1983
↑  הנדלסמן ניצח בקלות את עוז כץ ב-800 מ', דבר, 17 ביולי 1983
↑  זיו פירר, רוני מעוז שבר את השיא העתיק ב-1500 מ' 3:43.07 דקות, דבר, 18 ביולי 1983
↑  דלית בונין חלפה מעל, מעריב, 9 ביולי 1984
↑  אלכס פרלסמן, הוויתור של לברן השתלם, מעריב, 8 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, הוויתור של לברן השתלם, מעריב, 8 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, "המלכה" עלתה על המסלול, מעריב, 23 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, וילסון וה"מלכה" רומן מוזהב, מעריב, 22 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, שיא ישראלי ב-400 משוכות, מעריב, 1 ביולי 1988
פורד ארוסטאר

פורד ארוסטאר 1992-1996
פורד ארוסטאר (באנגלית: Ford Aerostar) היה דגם מיניוואן אשר יוצר על ידי חברת פורד משנת 1986 עד 1997. הדגם היה המתחרה העיקרי של דגמי המיניוואן של קרייזלר: קרייזלר טאון אנד קאנטרי, דודג' קרוואן ופלימות' וויאג'ר. בשנת 1997, לאחר 3 שנים של אי הצדקה כלכלית, נסגר מפעלו.
דור ראשון - 1986-1991

| --- | --- |

פורד ארוסטאר כפי שיוצר בין השנים 1986–1987
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1986-1991
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  פורד ארוסטאר דור 2
 סיווג:  מיניוואן, מסחרי
 בסיס גלגלים:  3,023 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  V6
 הילוכים:  אוטומטי
 מעצב:  פורד
 
בשנת 1984 הוצגו לראשונה המיניוואנים של קרייזלר: דודג' קרוואן ופלימות' וויאג'ר. השניים, אשר היו קטנים מסטיישן מלא, הכו את העולם בתדהמה. הרכב הקומפקטי בעל 7 המקומות הפך במהרה למיניוואן הנמכר באמריקה : ארצות הברית, קנדה ומקסיקו. פורד הרגישה את התבוסה והנגיסות הרבות ברווחיה, עד אשר החליטה להחזיר מלחמה לקרייזלר. בשנת 1985 תכננה את המיניוואן "פורד ארוסטאר" לראשונה, אשר הוצג לציבור והחל ביצור המוני בשנת 1986. לרכב היו כריות אוויר ומחזיקי ראשים אשר היו חסרים לקרייזלר באותם הימים. אך גודל המיניוואן, היותו אוטומטי ואכילת הדלק הרבה בה התאפיין השאירה אותו הרחק מאחור. המיניוואן אמנם נשאר לסמל המאבק של פורד, אך לא הצליח לכבוש את הציבור. אחד מחסרונות המיניוואן היו חוסר המקום בתוכו, שכן היה המיניוואן צפוף ביותר, מה שגרם למספר מקסימלי של 4 נוסעים בלבד.
הרכב החל לשמש יותר כרכב מסחרי והסעות מאשר מיניוואן משפחתי. סקר שנערך בשנת 1987 גילה כי רק 16% מהציבור האמריקני תומך בארוסטאר לעומת המיניוואן של קרייזלר. במקביל לתחרות עם קרייזלר, התחרה בשברולט אסטרו, המיניוואן שהפך, אחרי הסקר, לרכב מסחרי רגיל.
דור שני - 1992-1997

| --- | --- |

פורד ארוסטאר כפי שיוצר בין השנים 1992–1996
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1992-1997
 הרכבה:  פורד
 מודל אחריו:  פורד ווינדסטאר
 סיווג:  מיניוואן, מסחרי
 בסיס גלגלים:  3,023 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  V6
 הילוכים:  אוטומטי/ידני
 מעצב:  פורד
 
לאחר כחמש שנים של עיצוב זהה, הצליחה פורד לרשום ניצחון קט לזכותה: שברולט אסטרו ירד לזמן קצר למקום השלישי. פורד החליטה לרענן מעט את הארוסטאר, להוסיף מנגנוני בטיחות מסוימים וכדומה. כמו כן החלה פורד בלכידת כוכבים שיפרסמו את דגמיה. בפרסומות באותה התקופה נעשו השוואות באופן תדיר בין הארוסטאר לשברולט למיניהם ולקרייזלר למיניהם. צעד, אשר התגלה כשגוי למחלקת הארוסטאר, היה להוציא בשנת 1994 את המיניוואן פורד ווינדסטאר והפיכת הארוסטאר לדגם משני. לאחר שלוש שנים ביצור לא משתלם מבחינה כלכלית, החליטה פורד לבטל את הארוסטאר ולהשאיר את הווינדסטאר כמתחרה יחיד.
פורד ארוסטאר 1989
פורד ארוסטאר כרכב במשטרת "הנסיך ויליאם", וירג'יניה, 1997
עקב שחור-צווארון

| עקב שחור-צווארון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עקבים
סוג:: עקב שחור-צווארון
מין:: עקב שחור-צווארון
שם מדעי
 Busarellus nigricollis ‏לאת'אם, 1790
תחום תפוצה


עקב שחור-צווארון (שם מדעי: Busarellus nigricollis) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הנציים המצוי ביערות האמזונאס שבאמריקה הדרומית. זהו המין היחידי בסוגו והוא קרוב משפחה של העקב.
אורכו של העקב 45-58 ס"מ, מוטת הכנפיים באורך 115-143 ס"מ ומשקלו 390-700 גרם. הוא בעל ראש לבן עם מקור, עיניים וצווארון שחורים וגוף בצבע חום-ערמוני. הכנפיים והזנב שחורים והכפות ורודות. מקורו מעוקל והטפרים בעלי קרסים העוזרים להיאחז בטרף.
הוא מעופף בין היערות הטרופיים של האמזונאס ומחפש דגים קטנים אותם הוא שולה מהנרות שביער. בנוסף לדגים הוא ניזון גם מחלזונות, לטאות, עופות ויונקים קטנים שונים.
זוג העקבים מקנן יחדיו בעונת הרבייה ומקימים קן בסמוך למים, מהם ההורים יכולים לצוד.
הערות שוליים

↑  עקב שחור-צווארון באתר הרשימה האדומה של IUCN
פסגת אופיזו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,100 מ' 
 קואורדינטות:  64°13′02″S 62°11′20″W﻿ / ﻿64.21722222°S 62.18888889°W﻿ / -64.21722222; -62.18888889
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת אופיזו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת אופיזו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת אופיזו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת אופיזו
 
פסגת אופיזו  (באנגלית: Opizo Peak; בבולגרית: връх Опизо) היא פסגה המכוסה ברובה קרח, בקצה המערבי של רמת אוורולווה באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,100 מטרים מעל פני הים.
מדרונות הפסגה הצפוניים והצפוניים-מזרחיים תלולים, ובשל כך אינם מכוסים קרח בחלקם.
הפסגה מתנשאת מעל קרחון סבטובראצ'נה שמדרום לה ומעל אוכף דוריונס שממערב- דרום-מערב לה.
הפסגה נמצאת 5.84 ק"מ דרומית-מערבית לנקודת פטרוב; 3.2 ק"מ צפונית-מערבית להר גיוזלב; ו -11.5 ק"מ צפונית-מזרחית להר פארי.
היסטוריה > מיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980 ובשנית בשנת 2008.
היסטוריה > מקור השם

הפסגה נקראת על שם המבצר הרומי העתיק אופיזו בדרום בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה
1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
עקב שחור מצויץ

| עקב שחור מצויץ |
| --- | --- |
 עקב שחור מצויץ
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: עקב שחור
מין:: עקב שחור מצויץ
שם מדעי
 Buteogallus coronatus ‏וייו, 1817
תחום תפוצה


עקב שחור מצויץ (שם מדעי: Buteogallus coronatus) הוא עוף דורס יום טרופי מהסוג עקב שחור השייך לקבוצה עיטים טרופיים. עוף זה מצוי ביערות הגשם ובביצות של אמריקה הדרומית. בעבר שויך לסוג עיט מצויץ, אבל הוא קרוב יותר לעקבים מלעיטים.
אורך העקב 73–79 סנטימטר, מוטת כנפיו 170–183 סנטימטר ומשקלו 2.95 קילוגרם בממוצע. הוא בעל כסות נוצות כהות, זנב שחור-לבן ונוצות היוצרות מעין "כתר" על ראשו, דבר שנתן לו את שמו. העקב בעל טפרים מגודלים בקצות רגליו הצהובות איתם הוא הורג את טרפו.
הוא חי בביצות ויערות גשם בדרום-מרכז אמריקה הדרומית בברזיל, פרגוואי, ארגנטינה ובוליביה. הוא ניזון מחיות יער שונות ובעיקר מיונקים כמו מכרסמים, קופים, סמוריים, בואשיים וארמדילו וכן גם מדגים, זוחלים ועופות שונים לרבות תרנגולים וטינמיים. מקנן על עצים, יוצר קן גדול בעומק 30 סנטימטר ורוחב 1.2 מטר. בתוך הקן הנקבה מטילה ביצה בודדת, בדרך כלל באוקטובר.
מצב השימור של העקב מוגדר בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביערות הגשם ואולי גם ציד. משערים שנותרו רק 350–1,500 פרטים ממנו.
הערות שוליים

↑  עקב שחור מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
עקב פלומביאוס

| עקב פלומביאוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עקבים
סוג:: עקב פלומביאוס
מין:: עקב פלומביאוס
שם מדעי
 Cryptoleucopteryx plumbea ‏סאלווין, 1872
תחום תפוצה


עקב פלומביאוס (שם מדעי: Cryptoleucopteryx plumbea) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הנציים המצוי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. זהו המין היחידי בסוגו והוא קרוב משפחה של העקב. בעבר היה שייך לסוג Leucopternis.
עקב זה מצוי במדינות: קולומביה, אקוודור, פנמה ופרו ביערות גשם לחים של שפילה.
זהו עקב שחור שאורכו 33-37 ס"מ ומוטת כנפיו 71-79 ס"מ. הוא בעל מקור שחור ופנים כהות ועל זנבו פס לבן. העקב פעיל ביום ביערות הגשם וניזון מיצורים שהוא חוטף מהענפים.
הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביערות בהם הוא חי.
הערות שוליים

↑  עקב פלומביאוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
עמירם שור

עמירם שור (נולד ב-30 בינואר 1938) הוא איש עסקים ישראלי, ממייסדי ענף התוכנה וה-ICT בישראל. מכהן כיו"ר וכמנכ"ל חברת E.N.T ‏(Exceptional New Technologies).