stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרה דונובן
קריירה > תערוכות במוזיאונים

דונובן הפיקה תערוכות רבות בקנה מידה גדול במוזיאונים. אחת הבולטות היא תערוכתה ב-2007 במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק. הפרויקט שנקרא Tara Donovan at the Met, היה הפרויקט הרביעי בסדרת פרויקטים עם אמנים עכשוויים שהוזמנו על ידי המוזיאון. היא הפיקה את המיצב site-responsive באמצעות גלילי צלוטפים (Mylar tape) שהודבקו באשכולות על כל קירות הגלריה, שהקיפו את הצופים בחוויה פנומנולוגית משתנה בזמן שהם נעים בחלל.
יצירתה של דונובן הייתה גם חלק מהתערוכה שנקראה Material Matters שאירח מוזיאון קורנל הרברט פ. ג'ונסון לאמנות ב-2005. התערוכה הציגה עבודות של 20 אמנים שהדגישו "חומר ותהליך" אך גם שאבו ערכים מהאמנות המושגית והמינימליסטית של שנות ה-60 וה-70. העבודה של דונובן שהוצגה בתערוכה הייתה קובייה שנעשתה אמצעות אלפי סיכות שהוחזקו יחד על ידי כוח החיכוך וכוח המשיכה המגנטי.
בשנת 2008, דונובן השתתפה בתערוכת סקר הראשונה שלה שהופקה על ידי המכון לאמנות עכשווית, בוסטון (אנ'). התערוכה נדדה למרכז האמנות של סינסינטי, למרכז האמנות של דה מוינס, ולמוזיאון לאמנות עכשווית בסן דייגו (אנ') בין השנים 2008 ו-2009. דונובן גם הציגה לקהל המוזיאונים פרויקטים חדשים כגון "ללא כותרת (Mylar)". (פרויקט זה הוזמן עבור אוסף האמנות של Lever House).
בשנת 2010, דונובן עבדה עם מוזיאון אינדיאנפוליס לאמנות (אנ') והפיקה את המיצב Tara Donovan: Untitled, בנוסף, הזמין המוזיאון גרסה בקנה מידה גדול של המיצב Untitled (Mylar), שהפך לחלק מאוסף המוזיאון.
בשנת 2012, דונובן הוזמנה על ידי מוזיאון האמנות של מילווקי להשתתף בסדרת פרויקטים של אמנים עכשוויים. בהזדמנות זו היא הקימה מיצב פיסולי חדש של מוטות אקריליים שקופים שהורכבו ליחידות גבישיות דוקרניות.
תערוכת המוזיאונים האירופית הראשונה של דונובן אורגנה ב-2013 על ידי מוזיאון Arp בעיר רמאגן (אנ'), גרמניה. בשיתוף עם מוזיאון לואיזיאנה לאמנות מודרנית בהומלבאק (אנ'), דנמרק. התערוכה הציגה דוגמאות מהמיצבים והפרויקטים הפיסוליים שלה שהופקו במהלך חמש עשרה השנים שקדמו לתערוכה.
בשנת 2015, דונובן הוזמנה על ידי האוצרת אנדריאה גרובר להשתתף ביוזמה של מוזיאון פאריש, מניו יורק להציג סדרה של פרויקטים של אמנים עכשוויים המתייחסים לארכיטקטורה, ההקשר ותנאי הסביבה של המוזיאון. דונובן הציגה עבודות חדשות הקשורות לניסויים שלה בסלינקי (צעצוע ילדים) כחומר פיסולי. האמנית גם הוזמנה להשתתף בתערוכה הראשונה שלה בבריטניה ב-Jupiter Artland סקוטלנד, שם הציגה מיצב קיר המורכב מסלינקי. תערוכת 2018 Hyperobjects at Ballroom Marfa - שנאצרה בשיתוף עם טימותי מורטון - הציגה את עבודתה של דונובן במסגרת מושגית רחבה של זמן גאולוגי.
בשנת 2018 המיצבים של דונובן במוזיאון לאמנות עכשווית, דנבר (אנ') התפרשו על כל הבניין שעוצב על ידי דייוויד אדג'אי. האוצרת נורה אברמס שילבה את העבודות הדו-ממדיות והתלת-ממדיות הישנות והעדכניות יותר של דונובן על מנת לפתוח תחומים חדשים להתעניינות הצופים. התערוכה, שכללה גם פיסול, רישומים, עבודות על נייר, עוררה תשומת לב לדרך העיצוב המיוחדת של דונובן.
פרסים

2008, עמית מקארתור, קרן ג'ון ד' וקתרין טי מקארתור.
פרס קלדר לשנת 2005, קרן קלדר.
פרס וילארד ר. מטקאלף לשנת 2004, האקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות.
פרס הנשיאות לשנת 2004, של ארגון קוקוס, נשים באמנות.
אוספים ציבוריים נבחרים

העבודות של טרה נמצאות באוספים רבים להלן רשימה חלקית:
גלריית אומנות אולברייט-נוקס, באפלו
מוזיאון בירמינגהם לאמנות, אלבמה
מוזיאון ברוקלין לאמנות
מרכז פומפידו, פריז
מוזיאון דאלאס לאמנות
מוזיאון אינדיאנפוליס לאמנות
המכון לאמנות עכשווית בוסטון
מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס
מוזיאון מטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
המוזיאון לאמנות עכשווית, סן דייגו
המוזיאון לאמנויות, בוסטון
Parrish Art Museum, Watermill, NY
מוזיאון וירג'יניה לאמנויות, ריצ'מונד
מוזיאון ואדסוורת אתניאום לאמנות, הרטפורד
מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, ניו יורק
פרסומים נבחרים

Abrams, Nora Burnett (2018). Tara Donovan : fieldwork. New York: Rizzoli. ISBN 978-0-8478-6292-4.
Donovan, Tara (2008). Tara Donovan (1st ed.). New York: Monacelli Press. ISBN 9781580932134.
Donovan, Tara (2013). Tara Donovan. Humlebæk, Denmark: Louisiana Museum of Modern Art/DAP. ISBN 9788792877093.
Tara Donovan exhibition catalogues, Pace Gallery
לקריאה נוספת

Inside the Artist's Studio, Princeton Architectural Press, 2015. (ISBN 978-1616893040)
כלתו של פרנקנשטיין

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יימס וייל 
 הופק בידי:  קארל למל 
 תסריט:  ג'ון בלדרסטון 
 עריכה:  טד קנט 
 שחקנים ראשיים:  אלזה לנצ'סטר (Bride of Frankenstein) מרי גורדון דוויט פריי Douglas N. Walton דאגלס וולטון טמפה פיגוט Joan Woodbury Reginald Barlow O.P. Heggie Ernest Thesiger קולין קלייב בוריס קרלוף אי. אי. קלייב ואלרי הובסון אונה או'קונור גווין גורדון ג'ון ג'ורג' 
 מוזיקה:  פרנץ וקסמן 
 צילום:  John J. Mescall 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 במאי 1935 
 משך הקרנה:  78 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט מדע בדיוני, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  שווייץ 
 הכנסות באתר מוג'ו:   brideoffrankenstein
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלתו של פרנקנשטיין (באנגלית: Bride of Frankenstein) הוא סרט אימה גותי משנת 1935, בבימויו של ג'יימס ווייל. הסרט מהווה המשך לסרט "פרנקנשטיין" משנת 1931, וממשיך את סיפורו של המפלצת שנוצרה על ידי ד"ר ויקטור פרנקנשטיין. בסרט ההמשך מופיעה אלזה לנצ'סטר בתפקיד הכפול של מרי שלי והכלה. קולין קלייב חוזר על תפקידו כהנרי פרנקנשטיין, וארנסט תסיגר מגלם את התפקיד של דוקטור ספטימוס פרטוריוס. אוליבר פיטרס הגי מגלם את התפקיד של הנזיר העיוור הזקן.
עלילת הסרט

הסרט מתחיל מיד לאחר סיום הסרט הראשון. ד"ר הנרי פרנקנשטיין (קולין קלייב) שורד את האירועים הקודמים ומנסה להתנער מניסיונותיו ליצור חיים. עם זאת, ד"ר פרטוריוס (ארנסט ת'סיגר), מדען מטורף, משכנע אותו ליצור בת זוג למפלצת (בוריס קרלוף) כדי להעניק לה חברה. המפלצת, המחפשת חיבה והבנה, מסכימה לתוכנית, אך התוצאה מובילה לסיום טראגי.
צוות השחקנים

בוריס קרלוף – המפלצת.
קולין קלייב – ד"ר הנרי פרנקנשטיין.
אלזה לנצ'סטר – מרי שלי / כלתו של פרנקנשטיין.
ארנסט ת'סיגר – ד"ר פרטוריוס.
ואלרי הובסון – אליזבת, אשתו של הנרי.
ביקורות

הסרט זכה לשבחים רבים ונחשב לאחת מיצירות המופת של ז'אנר האימה. באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון של 98% על סמך 54 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 9/10.
באתר Metacritic, הציון הממוצע הוא 95 מתוך 100, בהתבסס על 15 ביקורות. מבקרים שיבחו את הבימוי של ווייל, המשחק של קרלוף ולנצ'סטר, ואת העומק הרגשי והפילוסופי של הסרט.
בישראל, הסרט נחשב לקלאסיקה ומוקרן לעיתים בסינמטקים ובאירועים מיוחדים. באתר "הארץ" נכתב: "פרנקנשטיין או פרומיתיאוס המודרני, ספר שחיברה הסופרת האנגלייה מרי שלי, הוא סיפור מצוין מכל זווית שבוחנים אותו. יש בו הכל – אימה ופחד, מדע ובדיון, מוסר ומוסר כפול."
הערות שוליים

↑   משה גלעד, פרנקנשטיין בן 200, באתר הארץ, 23 באפריל 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007369655305171  BIBSYS: 3091641  BNE: XX4165332  BnF: cb146656078 (data)  CANTIC: a12107451  GND: 4619848-9  LCCN: n84038824  SUDOC: 221808752  VIAF: 316754238   WorldCat (עם VIAF): 316754238
כהן (ביתא ישראל)

קֵס (געז: ቀሲሰ, אמהרית: ቄሰ - "קֵס"; תגרית: ቀሺ - "קָשִׁי"), או כַּהַן (בגעז: ካሀን, בעברית: כהן; רבים: ካሀንት - "כַּהֲנַת"), הוא הסמכות הדתית הראשית בביתא ישראל. הכהן לבדו מוסמך לפרש את כתבי הקודש ולפסוק הלכות במסגרת ההיימנות. הלִיקַה כַּהֲנַת (ሊቀ ካሀንት - "כהן גדול"; רבים: ሊቃነ ካህናት - "לִיקַנָה כַּהֲנַת") הוא כהן הממונה כסמכות דתית עליונה, באזור רחב, וסמכותו גבוהה משל הכהנים המקומיים.
מינוח

המילה קס "כהן" בגעז משמעותה "איש דת", כבכלל השפות השמיות. המילה כהן משמשת גם כתואר לכומר-נזיר בכנסייה האתיופית והאריתראית.
התואר קסיס, המתייחס במקור לכומר נשוי בכנסייה האתיופית, הפך במרוצת הזמן שם נרדף בלשון היומיום, לתואר כהן שיוחס לכמרים-נזירים. שימוש יומיומי זה בתואר קסיס, חדר לשיח הביתא ישראלי, והמונח החל לשמש כתואר גם לכהניה. עם עליית ביתא ישראל עבר המונח האמהרי "קסיס" התאמה לעברית ישראלית וכיום נפוץ השימוש בכינוי קס, או קייס,  בלשון יחיד, וקסים או קייסים, בלשון רבים.
השימוש במילה "קס" ושאר נגזרותיה נפוץ יותר כיום מן השימוש במילה "כהן", למרות שאנשי הדת עצמם עדיין מעדיפים את השימוש בכינוי "כהן".
הקסים הינם כוהנים למרות שאין להם יחוס בגלל המצב הדתי שהיה בזמן המלכים הנוצרים קבעו שמי שבוחר בדרך של הקס יקרא כהן (קס). הלימודים מתחילים מגיל קטן ובהם לומדים את עשרת הדברות, תהילים ומשם ממשיכים לתפילות.
מהות התפקיד > הכשרה

חניכי הכהנת לומדים ומוכשרים לתפקיד משך שנים רבות, ורק הטובים ביותר מביניהם, אלו אשר מצליחים לעבור את הבדיקות והבחינות הקפדניות ונמצאים כמתאימים גם להנהגה, מוסמכים ככהנים [דרוש מקור]. טקס ההסמכה נערך בעבר בסמוך למסגיד, ולאחריו היה רשאי הקס לשחוט בעלי חיים באמצעות סכין שחיטה חדה במיוחד (מַרֶגַ'ה), שנשא עליו בכל אשר הלך.
מהות התפקיד > סמכויות ותפקידים

באופן היסטורי סמכות הכהן הייתה שנייה רק לזו של הנזיר אך עם תחילת היעלמות הנזירות בקרב ביתא ישראל, במהלך המאה ה-20, והאצת מגמה זו בחצי השני של המאה, החל תפקיד הכהן לכלול גם את תפקידי הנזיר והוא הפך לסמכות הראשונה בענייני דת.
תפקידי הקס כללו: עריכת תפילות, ניהול טקסי נישואין וגירושין, ליווי נפטרים לקבורה בתפילת כפרה, הקפדה על שמירת טומאה וטהרה, ניהול משפטים בענייני דת, התערבות לשם השכנת שלום בין צדדים עוינים, הטלת סנקציות על מי שפגע במוסכמות הדתיות והחברתיות של הקהילה, חינוך ילדי הקהילה ועוד.
מהות התפקיד > מחויבות

בדומה לכהני המקרא, כהן ביתא ישראל מחויב לשאת אישה בתולה, ומנוע מלשאת אישה גרושה או אלמנה.
התייחסות הרבנות הראשית בישראל

עם עליית ביתא ישראל נוצר חיכוך בין המוסד הרבני לכהנת, אחר שהרבנות פקפקה ביהדותם.
בשנת 1985, לאחר שהליקה כהנת איילין אדגואיצ'או עלה לישראל ומספר כהנת החלו להתאגד סביבו ולדרוש הכרה, החלה להישמע מחאה כנגד יחסה של הרבנות לכהנים, אך היא לא זכתה להתייחסות. בשנת 1992, החלו צעירים מקרב הקהילה, שרובם חילונים, לארגן מחאות והפגנות, שחלקן נשאו אופי אלים[דרוש מקור], בדרישה להכרה בכהנים. לאחר זאת, המחאה זכתה להתייחסות ציבורית וממסדית רחבה. הרבנות השיבה, שהיא אינה יכולה להרשות הכרה בכהנת, כיוון שזו תגרור היווצרות מצב הלכתי דומה לשל הקראים. בנובמבר 1992, המליצה ועדה ממשלתית מיוחדת בנושא, להכיר בכהנת, לשלבם במועצות הדתיות, ולדרוש שיעברו קורסי רבנות, שבסופם יוכרו כרבנים. במקביל לכך, החלו הכהנת אשר הגיעו לישראל לפני שנות ה-90 ועברו קורסי רבנות, לפעול כמתווכים בין הצדדים. נעשו מספר מאמצים לכלול את הכהנת במועצות הדתיות, אך רבנים רבים התנגדו לכניסתם של הכהנת, שלא עברו קורסי רבנות.בסופו של דבר, הצדדים הגיעו להסדר והרבנות הסכימה להעסיק 60 כהנת.
בישראל קיימת עמותה בשם "מועצת הכהנים של העדה האתיופית", עמותה זו פועלת ללימוד והסמכת תלמידים לכהונה.
הרבנות הראשית בישראל, מכנה גם רבנים יוצאי אתיופיה, אשר משמשים כרבנים לקהילתם בשם "קסים", גם אם לא עברו מעולם שום הסמכה לתפקיד כהן. צעירים יוצאי אתיופיה, שעברו הסמכה לרבנות, מצויים לעיתים בחיכוך עם ההיימנות, ובפרט עם הכהנים. חלק אחר מן הרבנים הצעירים, פועל לעומת זאת, גם לשימור מורשת הקהילה, תוך שילוב אלמנטים מן ההיימנות ליהדות הרבנית.
התייחסות הרבנות הראשית בישראל > הכרה במעמד הקס בישראל

בפברואר 2018, החליטה ועדת שרים להכיר במעמד הקסים כ"רועים רוחניים" באופן רשמי, כולל הוספת 20 תקנים לקסים במערך הרבנות, ושילוב עתידי של קסים במועצות הדתיות.
כהנים ידועים

קס ברוך אדהנן (1816 ~ 1936) - חוזה העלייה ומנהיג רוחני עליון
קס ברהן ברוך (1898 ~ 1984) - גדול כהני הקהילה במאה ה-20
קס יצחק יאסו (1900 ~ 1997) - מנהיגה הדתי של יהדות תיגראי
קס מנשה זמרו (1905 ~ 1998) -מנהיגה הרוחני של יהדות וגרה
קס מוגס אייסו (נפטר בשבת זכור, ט' באדר התשנ"ח 7 במרץ 1998, 7 שנים לאחר עלייתו לישראל)
קס הדנה טקויה (נולד ב-12 באוגוסט 1923, נפטר ב-8 בנובמבר 2020) - מנהיגה הדתי של אמבובר
קס מלקה עזריה (1926 - 4 בספטמבר 2011, ז' אלול ה'תשע"א) - אחד מליקה כהנת שכיהנו במדינת ישראל.
קס איילין אדגואיצ'או (נפטר 2018 לערך) - אחד מליקה כהנת שכיהנו במדינת ישראל.
קס אמהה נגט (1932 - נפטר ב-4 בספטמבר 2020 ט״ו באלול התש״פ) אחד ממנהיגי הדת הרוחניים והחשובים שכיהנו במדינת ישראל, התגורר ונפטר בעיר נתניה.
קס קסתה מנשה - (2021-1916) - מנהיג דתי באזור וולקייט-וצגדה
הקס הישראלי הראשון

אפרים לאווי, יליד ישראל, בן לשושלת קסים, הוכר כבר מלידתו, והוכרז בגיל 13 על ידי אביו, שהוא יהיה קס. לאחר שירותו הצבאי, עבר הכשרה, ומשמש כמנהיג הרוחני של קהילת יוצאי אתיופיה בכרמיאל.
ראו גם

נביא (ביתא ישראל)
נזיר (ביתא ישראל)
דבתרה
הערות שוליים

↑  שרון שלום, מסיני לאתיופיה, משכל, 2012, ISBN 9789655455045, עמ' 279
1 2  Wolf Leslau, "kāhən" in Comparative Dictionary of Geʻez (Classical Ethiopic): Geʻez-English, English-Geʻez, with an index of the Semitic roots, Otto Harrassowitz Verlag, 1987, ISBN 9783447025928, p. 278
↑  אשכולי, ספר הפלשים, עמ' 15
↑  ברבים; געז: "קסווסת", אמהרית: "קסוץ'", תגרית: "אקשתי"
↑  Leslau, "qss", p. 447
↑  שרון שלום, מסיני לאתיופיה, משכל, 2012, ISBN 9789655455045, עמ' 279
↑  Steven Kaplan & Chaim Rosen, "Ethiopian Jews in Israel", American Jewish Year Book 94, 1994, pp. 75-76
↑  בקישור זה ישנה רשימה של רבנים לקהילת יוצאי אתיופיה שחלק מהם מכונים "קסים" ושמעולם לא הוסמכו לתפקיד.
↑  איתמר אייכנר וקובי נחשוני, החלטה היסטורית: מדינת ישראל תכיר בקייסים, באתר ynet, 19 בפברואר 2018
↑  סיון חילאי, ישראל מושקוביץ, הקייס הישראלי הראשון: "חווינו את כל גילויי הגזענות האפשריים", באתר ynet, 3 בנובמבר 2021
קבוצת כהנים, 1993.
דרדוויל: נולד מחדש

| --- | --- |

עטיפת האוגדן Daredevil: Born Again, אמנות מאת דייוויד מזוצ'לי.
 מידע קומיקס
 יוצר:  פרנק מילר (כותב), דייוויד מזוצ'לי (מאייר)
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  פברואר 1986 – אוגוסט 1986 (כ־182 ימים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  ‏ISBN 0871352974 (כריכה רכה) ISBN 0785134808 (כריכה קשה)
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס 
 מספר החוברות:  5 חוברות (סיפור ראשי) 3 חוברות (חוברות קשורות)
 
דרדוויל: נולד מחדש (באנגלית: Born Again) היא קשת סיפור שפורסמה בחוברות הקומיקס דרדוויל על ידי חברת מארוול קומיקס בין פברואר לאוגוסט 1986 למשך 5 חוברות, Daredevil #231-227. את הסיפור כתב פרנק מילר באיורו של דייוויד מזוצ'לי. מאוחר יותר, קשת הסיפור הודפסה מחדש במהדורת רומן גרפי ונוספו לה חוברת מספר 226 הקודמת לסיפור וכן הסיפור העוקב מחוברות מספר 232–233, שפותר מספר קצוות עלילה פתוחים. עקב כך, הסיפור העוקב נחשב כחלק מקשת הסיפור עצמה.
קשת הסיפור עוקבת אחר התדרדרותו של דרדוויל לכדי טירוף ואשפוזו בידי קינגפין, כמו גם מאבקו ליצור לעצמו חיים חדשים. קשת הסיפור (אשר אוחדה עם סיפור "דרדוויל: השטן השומר") זכתה לעיבוד רופף בעונתה השנייה והשלישית של סדרת נטפליקס "דרדוויל", וכן מיועדת להיכלל בשלב החמישי בחטיבת הטלוויזיה של אולפני מארוול לסרטי היקום הקולנועי של מארוול כסדרה חדשה בת 18 פרקים.
רקע ופיתוח

בזמן שדניס אוניל, הכותב הקבוע של הקומיקס דרדוויל, עמד לעזוב את הסדרה, העורך ראלף מאצ'יו התקשר לפרנק מילר ושאל אותו אם יתעניין לחזור לסדרה. מילר - שתקופת הרצתו ככותב החזירה את כותר 'דרדוויל' לשורת רבי המכר אחרי סכנת ביטול - הסכים בתנאי שהאמן דייוויד מזוצ'לי יעבוד לפי תסריטים מלאים. בניגוד לדיעה הרווחת, מזוצ'לי לא עבד לפי סקיצות של מילר אלא שהאמנות הסיפור היא כולה שלו.
רקע ופיתוח > תמות וסימבוליזם

הסיפור "נולד מחדש" משתמש בהרבה סמלים של הנצרות, בעיקר של הכנסייה הקתולית, ושם הסיפור מרמז על טבילה לנצרות. המונח עצמו נאמר בידי ישו בפרק 3 מתוך הבשורה על-פי יוחנן כדי להצביע על כך שעל חייו של אדם להסתיים כדי שחיים חדשים יתחילו. בזמן שהסיפור מתרחש בתקופת חג המולד, הוא מכיל אלמנטים רבים מחג הפסחא.
מספר דפים מארבעת הפרקים הראשונים של הסיפור מראים את מאט מרדוק כשהוא שוכב. בפרקים 2 ו-3 הוא נמצא בתנוחה עוברית, ולאחר מכן הוא עובר לתנוחת צליבת ישו בפרק 4. דפי פרק 5 מראים אותו כשהוא נעמד, הקבלה לעלייתו השמיימה של ישו. בפרק 3, שיטוטיו ברחבי הלס קיצ'ן מקבילים להליכתו של ישו בגבעת הגולגולתא, כולל שלוש הנפילות בדרך הצלב (ר' ויה דולורוזה) עד להצגתה של הפייטה. הנזירה מגי מסמלת את מרים, אם ישו, והיונה, אשר מסמלת בכתבים הנוצריים את רוח הקודש, מתוארת מעליה. כל שמות הפרקים (מלבד בחוברות מספר 232–233) כוללים אלמנטים נוצריים.
קבלה וביקורות

בנוגע לעליית הפופולריות של הקומיקס דרדוויל במהלך הרצתו של פרנק מילר בשנות ה-80, "נולד מחדש" נחשב לאחד הסיפורים הטובים ביותר במיתולוגיה על דרדוויל, אם לא הטוב ביותר. הסיפור זכה לתשבחות על הכתיבה של מילר ועל האמנות של מזוצ'לי, על הסיפורת והנרטיב הדתי המשקף את נפילתו של מאט מרדוק ועלייתו מחדש. מעריצים ומבקרים רבים רואים בקשת הסיפור כגורם משפיע לתחילתו של העידן המודרני של הקומיקס.
ג'יימי היילסטון מהמגזין האינטרנטי Den of the Geek משבח את הסיפור "נולד מחדש" ומציין שמדובר בסיפור דרדוויל האולטימטיבי. לדבריו, מדובר בשעתו הטובה ביותר של פרנק מילר, שכותב באומץ על מוטיבים של בגידה, נקמה, רחמים (או מידת חוסרם).
מגזין האינטרנט The Comic Vault מוסיף לשבח את כתיבתו של מילר, שמדגישה את ההומניות בכל דמות גיבור שבסיפור, בה בעת שמדגישה את דמותו של הקינגפין כדמות מאיימת, קרה ומחושבת, שמסיימת את הסיפור כפרנואידית כמעט כמו מאט מרדוק בתחילתו של הסיפור. הביקורת מוסיפה ומציינת את הצד המנטלי השברירי של מאט מרדוק בסיפור, שנדחף עד לכדי חוסר שפיות, בעודו נכנע לקול בראשו שאומר לו להיכנע לפרנויה ולחוסר אמון מוחלט באנשים, ושעליו להרוג את הקינגפין. הוא מדגיש בכך את כוחו של הדיכאון והדרך שבה הוא מתיש את כוחם של אנשים הסובלים ממנו, שלא משנה עד כמה אדם יצירתי - הדיכאון יכול לשאוב את כל כולו של אדם ולגרום לו להרגיש חסר ערך.
סיפור המשך

קשת הסיפור "תפילת אשכבה" שבחוברות מספר 297–300 (אוקטובר 1991 - ינואר 1992) היא המשך תמתי ל"נולד מחדש", למרות שנכתבה בידי כותבים ומאיירים אחרים. הסיפור מתמקד בכך שדרדוויל משמיד באופן סיסטמטי את המוניטין ואת נכסיו של הקינגפין, בדיוק כפי שזה האחרון עשה לו ב"נולד מחדש". מתוך הכרה מפורשת בהקבלה זו, הקינגפין ממלמל "נולד מחדש..." בסופו של הסיפור. הסיפור גם חושף את מזימת הפללתו של מרדוק בידי הקינגפין, מה שמוביל לכך שמרדוק זוכה מחדש ברישיון לעריכת דין.
כאחת מתת-העלילות של "נולד מחדש", הקינגפין שוכר את שירותיו של פוגי נלסון לאחת מהחברות לעריכת דין שברשותו. כאשר פרנק מילר עזב את הסדרה, עלילה זו ננטשה לפני שנפתרה בחוברות מספר 248–256 (ספטמבר 1987 - יולי 1988).
אזכור במדיות אחרות

הבמאי מארק סטיבן ג'ונסון הביע התעניינות לביים סרט המשך ל"דרדוויל" של שנת 2003, והוא ציין את עלילת "נולד מחדש" כהשראה. ביוני 2011 היו שמועות לכך שכותב הסדרה "פרינג'" בראד כיילב קיין יעבד את הסיפור לסרט. באוגוסט 2012, אולפני פוקס המאה ה-20 דחו הצעה של הבמאי ג'ו קרנהאן לסרט המבוסס על הסיפור "נולד מחדש". באוקטובר של אותה שנה, הזכויות לסרט עברו לאולפני מארוול.
מספר אלמנטים מקשת הסיפור "נולד מחדש" עובדו לתוך עונות 2 ו-3 של סדרת היקום הקולנועי של מארוול/נטפליקס "דרדוויל". אחרי שוילסון פיסק מארגן את בריחתו מהכלא של פרנק קאסל, הוא מבקש מידע על מאט מרדוק. בנוסף, דקס פוינדקסטר מחליף את המטופל חסר השם בבית החולים לחולי נפש ומתחזה לדרדוויל לבקשתו של פיסק. כמו כן, מספר דיאלוגים מתוך "נולד מחדש" נכתבו לתוך הסדרה "דרדוויל" וכן לתוך המיני-סדרה "המגנים".
סדרה חדשה של אולפני מארוול באותו שם נמצאת בשלבי הפקה כחלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
הערות שוליים

↑  Daredevil: Born Again review, Jamie Hailston, July 16th 2009
↑  Author thecomicvault, Daredevil: Born Again Review: A Visceral Look Into The Mind Of The Man Without Fear, The Comic Vault, ‏2018-05-08 (באנגלית), TheComicVault.com, May 8th 2018
↑  Fox’s ‘Daredevil’ Relaunch Hires ‘Fringe’ Writer Brad Caleb Kane, Borys Kit, June 7th 2011
↑  Welcome back, Daredevil, to the Marvel Studios family, John Nguyen, October 12th 2012
ארון בתנועם

| --- | --- |

הארון במוזיאון הלאומי של ביירות
 פרטי הממצא
 סוג:  ארון קבורה
 תוכן הממצא
 שפה:  פיניקית, ניב של כנענית
 תיאור כיתוב:  כתובת קבורה של בתנועם, אמו של עזבעל מלך גבל
 פרטי האתר והחפירה
 שם אתר:  גבל
ארון בתנועם הוא ארון קבורה שנמצא בגבל ועליו כתובת פיניקית. הוא מתוארך ל-450-425 לפנה"ס.
הוא פורסם בספר "Fouilles de Byblos" של מוריס דינאן (אנ') (כרך א', 1926-1932, מספרים 1142, לוח XXVIII).
הכתובת

הכתובת מסומנת כ-KAI 11. הכתובת המקורית היא:
בארן זן אנכ בתנעם אם מלך עזבעל מלך גבל בן פלטבעל כהן בעלת שכבת בסות ומראש עלי ומחסם חרץ לפי כמאש למלכית אש כנ לפני
משמעות הכתובת היא: "בארון זה אנוכי בתנועם, אֵם המלך עזבעל מלך גבל בן פלטבעל כהן בעלת, שוכבת בסות וכיסוי־ראש עליי, ומחסום חרוץ לְפִי, כמו אשר היה למלכות אשר היו לפניי."
ראו גם

רשימת כתובות כנעניות וארמיות
כתובות מלכי גבל
ארון אחירם
כתובת בן שפטבעל
מצבת יחומלך
אובליסק אבישם
הסרקופג של תבנת
ארון אשמונעזר השני
כתובות בדעשתרת
לקריאה נוספת

Christopher Rollston, "The Dating of the Early Royal Byblian Phoenician Inscriptions: A Response to Benjamin Sass" in MAARAV 15 (2008): 57–93.
Benjamin Mazar, "The Phoenician Inscriptions from Byblos and the Evolution of the Phoenician-Hebrew Alphabet", in The Early Biblical Period: Historical Studies (S. Ahituv and B. A. Levine, eds., Jerusalem: IES, 1986 [original publication: 1946]): 231–247.
William F. Albright, "The Phoenician Inscriptions of the Tenth Century B.C. from Byblus", in JAOS 67 (1947): 153–154.
הערות שוליים

↑  Dunand, Maurice (1939). Fouilles de Byblos: Tome 1er, 1926-1932 [The Byblos excavations, Tome 1, 1926–1932]. Bibliothèque archéologique et historique (בצרפתית). Vol. 24. Paris: Librarie Orientaliste Paul Geuthner. and Dunand, Maurice (1937). Fouilles de Byblos, Tome 1er, 1926–1932 (Atlas) [The Byblos excavations, Tome 1, 1926–1932 (Atlas)]. Bibliothèque archéologique et historique (בצרפתית). Vol. 24. Paris: Librarie Orientaliste Paul Geuthner – via gallica.bnf.fr.
↑  Krahmalkov, Charles R. (2000). Phoenician-Punic Dictionary. Leuven: Peeters / Departement Oosterse Studies. ISBN 90-429-0770-3.
הערות שוליים > ביאורים

↑  "ממצאי גבל" בצרפתית
↑  סות הוא כיסוי, מעטה
↑  מחסום היה חפץ טקסי שחתם את שפתי המת
תקריב הכתובת שעל הארון
יוניברסל מיוזיק גרופ

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים
 בורסה:  בורסת אמסטרדם (23 בספטמבר 2021–UMG) 
 מייסדים:  ריק רובין • ראסל סימונס
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים)
 חברת אם:  ויונדי
 מיקום המטה:  סנטה מוניקה 
 משרד ראשי:  סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית המוזיקה, התעשייה הפונוגרפית 
 מוצרים עיקריים:  תקליטים • משחקי וידאו • אביזרי אופנה
 הכנסות:  5,673,000,000 אירו (נכון ל־2017) 
 רווח:  7.1 מיליארד דולר (2018)
 מנכ"ל:  לוסיאן גריינג' 
 עובדים:  8,319 (2018)
  
 www.universalmusic.com
 
יוניברסל מיוזיק גרופ (באנגלית: Universal Music Group; בעברית: קבוצת המוזיקה יוניברסל) היא אחת משלוש חברות התקליטים הגדולות בתעשיית המוזיקה בעולם (יחד עם וורנר מיוזיק גרופ וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט). בסיסה בסנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית, והיא מפעילה חברות קטנות יותר ולייבלים במקומות רבים בעולם. סניפי יוניברסל נמצאים בערים כמו: יוניברסל סיטי, סנטה מוניקה, נאשוויל, לונדון, פריז ורומפורד. בשנת 2004 היא נמכרה לחברת התקשורת הצרפתית ויונדי שמחזיקה ב-100% ממניותיה.
בשנת 2019 המגזין העסקי Fast Company ציין את יוניברסל מיוזיק גרופ כחברת המוזיקה החדשנית ביותר והכניס אותה לרשימת "50 החברות החדשניות ביותר בעולם". "בתוך השינוי הדיגיטלי של תעשיית המוזיקה, יוניברסל מגדירה מחדש איך לייבל מודרני צריך להיראות". UMG חתמה על הסכמי רישוי עם יותר מ-400 פלטפורמות ברחבי העולם.
בשנת 2023 פורסם כי יוניברסל מיוזיק גרופ היא חברת התקליטים הגדולה ביותר ברחבי העולם, עם הכנסה שנתית של 6.8 מיליארד דולרים.
היסטוריה

תחילתה של החברה הוא בשנת 1934 כחברת תקליטים בשם דקה רקורדס. בשנת 1962 היא נרכשה על ידי החברה המובילה בשוק, MCA בע"מ. בשנת 1996 היא נרכשה על ידי סרטי יוניברסל שהחליטה לחדור גם לשוק המוזיקה. בשנת 2004 חברת התקשורת ויונדי הצרפתית רכשה חלק מהחברה והיא השלימה את השתלטותה עליה בשנת 2007 לאחר שקנתה 100% ממניותיה ואת חברת ברטלסמן מיוזיק גרופ בעלות של 2.1 מיליארד דולר.
החברה הוציאה סדרת אלבומים 20th Century Masters – The Millennium Collection.
היסטוריה > 2007-2012: רכישת EMI

ביוני 2007, יוניברסל רכשה את חברת סנקטוארי שהפכה בהמשך לחברת המרצ'נדייז וניהול מותגים, בראבדו. החברה מייצגת אמנים כמו ג'סטין ביבר, ליידי גאגא וקניה וסט, ושיתפה פעולה עם רשתות קמעונאיות כמו בארניז, בלומינגדיילס וסלפרידג'ס. בשנת 2008, החברה הפכה את הקטלוג שלה לזמין בספוטיפיי, נחשב אז שירות סטרימינג חדש לשימוש מוגבל מחוץ לארצות הברית.
דאג מוריס פרש מתפקידו כמנכ"ל בינואר 2011. היו"ר/מנכ"ל לשעבר של יוניברסל מיוזיק אינטרנשיונל לוסיאן גריינג' קודם לתפקיד מנכ"ל החברה. גרינג' החליף אותו מאוחר יותר כיו"ר ב-9 מרץ 2011. עם מינויו של גריינג׳ למנכ"ל ביוניברסל מיוזיק גרופ, מקס הול קודם למנהל תפעול ראשי של יוניברסל מיוזיק אינטרנשיונל, החל מה-1 יולי 2010. החל משנת 2011 החלה אינטרסקופ גפן A&M רקורדס (אנ') של יוניברסל מיוזיק גרופ להחתים מתמודדים מתוכנית המציאות "אמריקן איידול".
בינואר 2011, הודיעה החברה שהיא תורמת 200,000 הקלטות משנות ה-20 עד שנות ה-40 לספריית הקונגרס לצורך שימור. באותה השנה, EMI הסכימה למכור את המוזיקה המוקלטת שלה ליוניברסל עבור 1.9 מיליארד דולרים ואת מוזיקת הפאבלישיניג לסוני תמורת 2.2 מיליארד דולר. בין החברות האחרות שהתחרו על עסקי המוזיקה המוקלטת הייתה וורנר מיוזיק גרופ שדווח כי הגישה הצעה של 2 מיליארד דולר. בספטמבר 2012, המכירה של EMI ליוניברסל אושרה באירופה ובארצות הברית על ידי הנציבות האירופית ונציבות הסחר הפדרלית. עם זאת, הנציבות האירופית אישרה את העסקה רק בתנאי שהחברה הממוזגת תמכור שליש מסך הפעילות שלה לחברות אחרות עם רקורד מוכח בתעשיית המוזיקה.
יוניברסל מכרה את מיוט רקורדס, פרלופון, רוקסי רקורדינגס, MPS רקורדס, Now That's What I Call Music!, ג'אזלנד, יוניברסל יוון, סנקטוארי רקורדס, קרייסליס רקורדס, EMI קלאסיקס, וירג'ין קלאסיקס והלייבלים האזוריים של יוניברסל כדי לעמוד בדרישה זאת. החברה שמרה על הביטלס (לשעבר של פרלופון) ורובי ויליאמס (לשעבר של קרייסליס). קטלוג המוזיקה של הביטלס נשמר ביוניברסל מיוזיק גרופ, בעוד שהקטלוג של ויליאמס הועבר לאיילנד רקורדס.