stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Hunger Games: Songs from District 12 and Beyond
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 61 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 14 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 4 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 69 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | - |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד אלבומי האוסף | 16 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 91 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 60 |
|  נורווגיה | VG-lista | 32 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 13 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 62 |
|  צרפת | SNEP | 168 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 5 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
הערות שוליים

↑  טיילור סוויפט, נייתן צ'פמן, טי-בון ברנט, גרג ויילס
1 2 3  The Hunger Games (Songs from District 12 and Beyond) by Various Artists, Apple Music (באנגלית)
↑  'Hunger Games,' Shins and Odd Future Are Top 10 Bound, Billboard (באנגלית)
↑  Taylor Swift (Ft. The Civil Wars) – Safe & Sound (באנגלית), נבדק ב-2020-11-03
↑  Zack O'Malley Greenburg, Grammy Winners 2013: The Full List, Forbes (באנגלית)
1 2  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Taylor Swift – Eyes Open (באנגלית), נבדק ב-2020-11-03
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c302a7df-a44a-4b6e-9cfa-938979fa968c
הקומדיה האלוהית (אלבום)

הקומדיה האלוהית הוא אלבומה הראשון, והיחיד שנמכר באופן מסחרי, של השחקנית-דוגמנית מילה יובוביץ'. הוא יצא לאור בשנת 1994 ונקרא על שם הקומדיה האלוהית של דנטה. רוב שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי יובוביץ' בהיותה בת 15.
בשנת 1998 הוציאה יובוביץ' את אלבומה השני "The People Tree Sessions", אשר כלל שירים שנכתבו עבור אלבומה הראשון אך לא נכללו בו. חברת התקליטים החליטה שלא למוכרו באופן מסחרי והוא נגנז. בשנים האחרונות ובעקבות סוגיית האלבום הגנוז, התירה יובוביץ' את הזכויות על שיריה לכל דורש, באתר הבית הרשמי שלה.
סגנונות מוזיקליים באלבום

האלבום ככלל מוגדר כרוק אלטרנטיבי ובחלקו כפולק עממי אוקראיני. הוא ניחן גם בלחנים והשפעות מן המוזיקה הקלטית והפולק הרוסי.
שירים

בין שירי האלבום, נכלל השיר "שעון" (Clock), אשר נכתב על חייה של אנה פרנק. שיר נוסף הוא "צ'ארלי", שנכתב כשנתיים לפני צאת האלבום, עבור הסרט "צ'פלין" שיצא לאקרנים ב-1992, ובו כיכבה יובוביץ' כאשתו של צ'ארלי צ'פלין. השיר "In a Glade" הוא ביצוע מחודש לשיר עם אוקראיני.
השיר "הג'נטלמן שנפל" הוא היחידי באלבום שלו צולמו קליפים. האחרון צולם כמחווה לסרט "Meshes of the Afternoon" של הקולנוענית מיה דרן, שיצא בשנת 1943. הקליפ, כמו הסרט, מציג תבניות פסיכולוגיות החוזרות על עצמן, כגון מפתחות נופלים, טלפונים מנותקים, דלתות פתוחות והאנשה של המוות. בעקבות הקליפ שודר הסרט ב-MTV.
השותפים בהכנת האלבום

מילה יובוביץ' - שירה, כתיבה ולחנים
כריס ברנר - מנדולינה, קלידים
ג'ון דין - כינור, מנדולינה, key Fiddler
דייוויד לימריק - גיטרה אקוסטית וחשמלית
ביורן מיירן - גיטרה בס
רשימת השירים בדיסק

| הקומדיה האלוהית> מס' | הקומדיה האלוהית> שם | הקומדיה האלוהית> לחן | הקומדיה האלוהית> משך | הקומדיה האלוהית>  | הקומדיה האלוהית>  | הקומדיה האלוהית>  | הקומדיה האלוהית>  | הקומדיה האלוהית>  | הקומדיה האלוהית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שיר החוצונים (לאלה שמקשיבים)  | מילה יובוביץ' | 4:45 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | הג'נטלמן שנפל  | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 4:39 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | אלה חייך  | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 3:45 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | משום מקום  | מילה יובוביץ' | 4:10 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | צ'ארלי  | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 4:10 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | שדרת רובי  | מילה יובוביץ' | 4:36 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | הכה ראשך  | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 3:23 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | שעון  | מילה יובוביץ' | 4:15 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | אל תעלם  | מילה יובוביץ' | 5:43 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | עשית את זה בעבר  | מילה יובוביץ', כריס ברנר | 3:58 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | בקרחת היער  | פולק אוקראיני | 2:27 |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  MillaJ.com ביוגרפיית מוזיקה, האתר הרשמי של מילה יובוביץ'
↑  Meshes of the Afternoon
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 89f5b5c7-69f9-39e1-8913-92356a338dfd
פלורנטין (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 שיר הנושא:  "מכה אפורה" של מוניקה סקס
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  אודי זמברג, איתן פוקס
 כותבים:  עדו בורנשטיין, גל אוחובסקי, גיא אסיף, אבנר ברנהיימר
 בימוי:  איתן פוקס, אורי סיון, אריק רוטשטיין
 שחקנים:  איילת זורר, סמי הורי, דנה מודן, קארין אופיר, עמי סמולרצ'יק, ניר פרידמן, עדי טרר, אורי בנאי, אבשלום פולק
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מקום התרחשות:  פלורנטין 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  39
 הפקה
 חברת הפקה:  הפקות תוצרת הארץ
 עורכים:  דב שטויר; טל שפי
 בעלי תפקידים נוספים:  כרמל להב
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (טלעד) yes קולנוע ישראלי (ש.ח)   ערוץ 24 (ש.ח)   רשת 13 (ש.ח)
 תקופת שידור מקורית:  5 באוקטובר 1997 – 2000
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פלורנטין היא סדרת טלוויזיה ישראלית שהופקה על ידי הפקות תוצרת הארץ ושודרה בין השנים 1997–2000 בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור טלעד.
החל ספטמבר 2019, הסדרה חזרה להיות משודרת בערוץ 24  בשעות הלילה (ומרתון שבועי בלילה בין שישי לשבת).
החל מאוקטובר 2021 משודרת הסדרה בשעות הלילה בערוץ רשת 13.
הסדרה, אשר נוצרה על ידי אודי זמברג (מפיק הסדרה) ואיתן פוקס (במאי הסדרה), עדו בורנשטיין וגל אוחובסקי (תסריטאי הסדרה), עוקבת אחר חייהם של חבורת צעירים, בגילאי העשרים לחייהם, הגרים בשכונת פלורנטין שבתל אביב. סיפורי אהבה, חברויות, חיים מקצועיים וכן מריבות ומכשולים, כולם הופיעו במהלך שלוש עונות הסדרה, דרך שלל הדמויות השונות.
שיר הנושא של הסדרה היה "מכה אפורה" של מוניקה סקס.
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת, בעיקר, אחר שלוש דמויות המתגוררות בדירת שותפים בפלורנטין: תותי (קארין אופיר), צעירה תמימה וחובבת שוקו, איגי (אורי בנאי) הומוסקסואל נשי העובד כאופה, ושותפם החדש, תומר (אבשלום פולק), סטודנט לקולנוע שעבר לתל אביב מירושלים ומתמודד במהלך הסדרה עם זהותו המינית כהומוסקסואל (דירת שותפים בהרכב דומה מופיעה בסרטם המאוחר יותר של אותם יוצרים, "הבועה"). כמו כן עוקבת הסדרה אחר דמויות נוספות הגרות בשכנות לדירת השותפים ומנהלות איתם קשרים חברתיים מגוונים. כמעט כל פרק בסדרה עוקב אחר אחת מהדמויות, יחסיה עם האנשים הסובבים אותה, חייה המקצועיים ומהלך חייה, בניסיון למצוא הגדרה עצמית, אהבה ואושר. שכונת פלורנטין הופכת במהרה לסמל לחיי חוסר הגדרה ונעורים אינסופיים, המשמשת הן כנקודת מפלט והן כמצב חסר מוצא לדמויות המסובכות.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 13 | 13 | 1997 | 1997 |
|  | 2 | 13 | 13 | 1998 | 1998 |
|  | 3 | 13 | 13 | 1999 | 2000 |
שחקנים ודמויות > שחקנים ראשיים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | כינוי חיבה | מקצוע | אודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קארין אופיר | רותי טל | תותי |  | חברת ילדות של שירה ותומר |
| אורי בנאי | יגאל | איגי | אופה, צייר | שותפה לדירה של תותי |
| סמי הורי | יעקב לוי | קובי | שותף בבית-הקפה של מאור | בחור ממשפחה מסורתית, מיודד עם מאור ומתאהב בתותי |
| איילת זורר | שירה שטיינברג |  | מגישה בערוץ הילדים | חברת ילדות של תותי ותומר, בת-זוגו של מאור עם תחילת הסדרה |
| עדי טרר | מאור נוימן |  | בעלים של בית-קפה בפלורנטין | בן-זוגה של שירה עם תחילת הסדרה |
| דנה מודן | גלי לב | גל גל | כתבת רכילות מקומית |  |
| עמי סמולרצ'יק | חנן תפוח | חנץ' | גנן | חנון שמתאהב בגלי |
| אבשלום פולק | תומר שביט |  | סטודנט לקולנוע | חבר ילדות של תותי ושירה |
| ניר פרידמן | ציון חוה | צמר | מוזיקאי | בן-זוגה של גלי עם תחילת הסדרה |
שחקנים ודמויות > שחקנים בתפקידי משנה

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות |
| --- | --- | --- |
| לואיז אשר | לואיז | תושבת פלורנטין, בעלת חנות לוילונות |
| שרגית בוקובסקי | דוברת | מאפרת |
| שלום בן דרור | מר נתן | מנהל בית הספר רנה קסין בירושלים בשנת 1990 |
| זיו בן צבי |  | צלם פפראצי שעובד עם גלי |
| להקת השוונג |  | להקת צמר |
| גיל ורנר | צ'ופצ'יק הצ'יטה | הסיידקיק של שירה בתוכנית הטלוויזיה שלה |
| כרמל להב הגר פלטו | חושן | הבת של תותי ושל קובי |
| יחזקאל לזרוב | ארז בלום | חברה לשעבר של שירה שנהרג במהלך שירותו הצבאי |
| מיכל קמחי |  | יועצת שיווק |
שחקנים ודמויות > שחקנים אורחים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות |
| --- | --- | --- |
| יחזקאל לזרוב | ארז | חבר של שירה שנהרג בלבנון |
| אדם הורוביץ | גור | בחור ששירה יוצאת איתו |
| אורי גבריאל | הרב ברוך לוי | אבא של קובי |
| אורלי בן-גרטי | מירי לוי | אחותו של קובי |
| אילן גנני | קופי | חבר של חנן |
| אירית סוקי |  | סרוגייט המטפלת בתומר |
| אלברט אילוז | ניסים גבאי | אבא של סימה |
| אלי כהן | מייקל | דוד של מאור |
| אסתי ירושלמי | סימה |  |
| אפרת כהן | שירז |  |
| אריק קנלר | קלמפפר | הסוכן של שירה |
| אשר סיון | חיים כהן | מפיק |
| ג'וליאנו מר | רמי | ערבי מעזה שגר בפלורנטין |
| גבי אלדור |  | אמא של גלי |
| גל זייד |  | סוכן שב"כ |
| דני סידס |  | אחיו של צמר |
| טינקרבל |  | בתפקיד עצמה |
| יענקל'ה יעקובסון | אביהו שביט | אבא של תומר, תא"ל במיל' ומנכ"ל חברת היי-טק |
| ישראל דמידוב | סשה | שכן נשוי, עולה חדש מאוקראינה, מנהל רומן עם תותי |
| לוסי דובינצ'יק | לוטוס | נערה שגונבת מחנן את כרטיס האשראי שלו |
| ליאור אשכנזי | אהרון | עורך דין שמתגורר בניו יורק |
| מוטי כץ | אלי גלוטמן | מפיק טלוויזיה |
| ניצה שאול | רינה שביט | אמא של תומר |
| נירה רבינוביץ' |  | אמא של שירה |
| סווטלנה דמידוב | סווטלנה | אשתו של סשה |
| פולי רשף |  | מפיק |
| צילה דגן | חנה בלום | אמו השכולה של ארז |
| ראובן עטר |  | מאמן כדורגל |
| רוזינה קמבוס | חוה | לקוחה של מאור וחנן, גרה ברמת השרון |
| רונית אלקבץ | ניקול | דוגמנית עירום |
| רועי לוי | צחי שביט | אחיו של תומר |
| ריימונד אבקסיס |  | אמא של קובי |
| רפי רוטשטיין | צ'ומפי | חבר של חנן |
| שאול מזרחי |  | בנקאי |
| שולה חן | רחל "רוחל'ה" טל | אמא של תותי |
| שמיל בן ארי | בוננזה |  |
| אורלי ויינרמן | שירה | מאור מתחיל איתה בפאב |
שחקנים ודמויות > הופעות קמאו

בפרק 10 של עונה 1 הופיעו בתפקיד עצמם אורי שטרק, אסנת חכים, ג'יי מולוני, גיא אסיף, דלית קהאן, טינקרבל ורועי צ'יקי ארד, כמרואייניה של גלי.
בפרק 13 של עונה 3 הופיע איתן פוקס כאורח בחתונתם של גלי וחנן.
תגובות לסדרה

הסדרה, אשר זכתה להצלחה גדולה ולקהל מעריצים רב עסקה בנושאים חדשניים, כגון הומוסקסואליות, שלא הוזכרה עד אז בטלוויזיה הישראלית. מסיבה זו נחשבת הסדרה לפורצת דרך בעיני קהילת הלהט"ב. חידוש נוסף היה רקע המציאות האקטואלית שהשתקף בסדרה (בעיקר בעונה הראשונה). מפנים חשובים בחייהן של הדמויות התרחשו על רקע אירועים מרכזיים במציאות היומיומית הישראלית: כך למשל, שימש רצח ראש הממשלה יצחק רבין כרקע לסצנת יציאה מהארון. כמו כן התייחסה הסדרה לפיגועי הטרור, לסכסוך הישראלי-ערבי ולשירות בצה"ל, וכן לעלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90.
בתרבות

בתוכנית "טלוויזיה מהעתיד" נעשו מספר מערכונים בשם "חבל על הזמן" שמהווים פרודיה והומאז' לסדרה.
ראו גם

בת ים - ניו יורק
הפוך
קיזילבאש

קיזילבאשלר בלבוש אופייני
קִיזִילְבָּאש (בטורקית: Kızılbaş; בפרסית: قزلباش - Qızılbāš) הוא שם שהוענק לקבוצה רחבה של שבטים טורקמניים שיעיים, אשר שגשגו באנטוליה, בפרס ובכורדיסטן החל מסוף המאה ה-13 ומאוחר יותר, היוו את הבסיס להקמת האימפריה הספווית. פירוש השם: "בעלי הראש האדום" ומקורו בכיסוי הראש הייחודי בצבע ארגמן שנהגו בני שבטים אלו לחבוש.
נסיכות אק קויונלו הייתה מקור לעימותים מול העות'מאנים עוד בתקופת הסולטאן מהמט השני, אשר ב-1473 הביס את שליטם אוזון חסן. ב-1500 החל אסמאעיל ספווי, צאצא למשפחת שייח'ים מארדביל וקרוב משפחתו של אוזון חסן, ליצור לעצמו בסיס כוח באזור אק קויונלו. כמנהיג מסדר הטרודוקסי, הוא הרחיב את השפעתו לכל האזורים שבהם ישבו טורקמנים באנטוליה, על ידי שליחים שהטיפו לתורתו. אלפי נתינים עות'מאנים נהו אחרי אסמאעיל והוא הפך למנהיג הפוליטי והדתי של שבטים טורקמניים אלו.
בשנים 1503–1512 המשיך אסמאעיל ספווי את מסע כיבושיו עד להשגת שליטה באזור פרס. הספווים הפעילו תעמולה בשם השיעה בקרב השבטים הטורקמניים של אסיה הקטנה בהצלחה גדולה ומרבית צבאו של אסמאעיל בפרס הורכב מבני שבטים אלו. כאורתודוקסים סונים היו לעות'מאנים סיבות אידאולוגיות לחשוש מחדירת השיעים לשטחם, אך גם פוליטיות בשל החשש למעבר שטחים באסיה הקטנה, מחסות עות'מאנית לחסות ספווית. סכנה נוספת נבעה מהתפשטות האמונה השיעית לאורך הגבולות באזור הרי הטאורוס אשר נתונים היו במחלוקת בין העות'מאנים לממלוכים. באיזיט השני, שכיהן כסולטאן האימפריה העות'מאנית בעת ההיא, היה ער לסכנה וגירש ב-1502 אלמנטים שיעיים רבים מאסיה הקטנה לאזור מוראה. כמו כן הציב חילות משמר בגבול המזרחי, בעיקר בין השנים 1507–1508, בהן נתון היה השאה אסמאעיל במלחמה עם נסיך אלביסטן וכבש שטחים נרחבים מכורדיסטן.
בהמשך, אימץ באיזיט השני קו פייסני מול קריאות התגר של אסמאעיל. ב-1511 החמיר המצב באימפריה, כאשר מרד שיעי פרץ באזור טקה (Tekke) שבאסיה הקטנה, שעד לאותה תקופה היה אזור הטרודוקסי. המורדים הגיעו עד העיר בורסה לפני שהובסו וראשיהם הוצאו להורג.
הנסיך סלים בנו של באיזיט דרש פעולה תקיפה נגד אסמאעיל, זכה בתמיכת היניצ'רים וב-24 באפריל 1512 אילץ את אביו לוותר על כיסאו ועלה לשלטון כסולטאן סלים הראשון. לאחר ייצוב שלטונו פנה סלים הראשון להילחם באימפריה הספווית. ב-1514 הביס סלים הראשון את אסמאעיל ספאווי בקרב צ'לדיראן וכבש את תבריז, אזור עיראק של ימינו ומזרח אנטוליה. בהמשך, נסוגו העות'מאנים מתבריז, אך נשארו בעיראק ובמזרח אנטוליה. כך נקבע הגבול בין שתי האימפריות אשר חלקו משמש כגבולה המערבי של איראן גם בימינו.
הערות שוליים

↑  Inalcik, Halil, Quataert, Donald, Economic And Social History of the Ottoman Empire 1300-1914, Cambridge University Press, 1994, pages 19-28
↑  Inalcik, Halil, The Ottoman Empire, The Classical Age 1300-1600, The Trinity Press, London,1973, pp. 31-32
↑  Kafadar, Cemal, Between Two Worlds, University of California Press, London,1995, pages 95-130.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012575161105171  LCCN: sh2013002140
Five Leaves Left

Five Leaves Left הוא אלבומו הראשון של המוזיקאי הבריטי ניק דרייק, שיצא לאור ב-1969. בדומה ל-Bryter Layter ובשונה מ-Pink Moon האלבום לא נוגן רק על ידי דרייק, אלא גם על ידי ההרכב הפולק רוק הבריטי Fairport Convention.
Five Leaves Left דורג במקום ה-85 מבין מאה האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים על ידי ערוץ 4 של הטלוויזיה הבריטית, וגם ב-2003, האלבום דורג במקום ה-283 במגזין הרולינג סטון מבין 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
שם האלבום

לפי סברה אחת, לקוח השם מספרו של או. הנרי "העלה האחרון", אשר עוסק בבחורה בשם ג'ונסי, שחולה בדלקת ריאות קטלנית, ומאמינה שכאשר כל העלים ינשרו מהעץ שמול חלונה בבית החולים, היא תמות. לאחר שנותרו חמישה עלים על העץ היא אומרת כי "בעוד חמישה ימים לא אהיה כאן". לפי סברה אחרת, שמו של האלבום נלקח מכתובת שמופיעה על נייר לגלגול סיגריות, המציינת כי נשארו רק עוד חמישה ניירות לגלגול.
השירים באלבום

Time Has Told Me ‏ (4:27)
River Man ‏ (4:21)
Three Hours ‏ (6:16)
Way to Blue ‏ (3:11)
Day Is Done ‏ (2:29)
Cello Song ‏ (4:49)
The Thoughts of Mary Jane ‏ (3:22)
Man in a Shed ‏ (3:55)
Fruit Tree ‏ (4:50)
Saturday Sun ‏ (4:03)
השתתפו באלבום

ניק דרייק - שירה, גיטרה אקוסטית (בכל הקטעים) ופסנתר (בקטע מס' 10).
השתתפו באלבום > Fairport Convention ואורחים נוספים

פול האריס - פסנתר (בקטעים מס' 1 ו-8).
ריצ'רד תומפסון - גיטרה חשמלית (בקטע מס' 1).
דני תומפסון - בס (בקטעים מס' 1, 3, 6, 8 ו-10).
הארי רובינסון - תזמור כינורות (בקטע מס' 2).
רוקי דזידזורנו - קונגה (בקטע מס' 3 ו-6).
רוברט קירבי - תזמור כינורות (בקטעים מס' 4, 5, 7, 8 ו-9).
קליר לות'ר - צ'לו (בקטע מס' 6).
טריסטם פריי - תופים וויברפון (בקטע מס' 10).
הערות שוליים

↑  גידי אהרונוביץ', הדרך אל העצב, באתר "האייל הקורא", 15 ביולי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b9c4fc17-0dc5-3aa5-b1b9-08e1446e5bea
Sounds of Silence

Sounds of Silence (בתרגום מילולי: צלילי שקט) הוא אלבום האולפן השני של צמד הפולק-רוק האמריקאי סיימון וגרפונקל, שיצא ב-17 בינואר 1966.
בשנת 1968 הגיע למקום ה-21 ברשימת בילבורד 200. בשנת 2012 נבחר האלבום על ידי ספריית הקונגרס האמריקאי כראוי לשימור ארוך טווח, ונכנס לארכיון הספרייה.
שיר הנושא - The Sound of Silence

שיר הנושא של האלבום, “The Sound of Silence”, יצא כסינגל ב-1965, והוא השיר שפותח את האלבום.
השיר הופיע גם באלבומם הראשון של הצמד, Wednesday Morning, 3 A.M., אך בגרסה אקוסטית. ללא ידיעתם של סיימון או גרפונקל, הוסיף טום ווילסון – שהפיק את אותו האלבום – ליווי של גיטרה חשמלית, גיטרת באס ותופים לגרסה האקוסטית של השיר, והגרסה החדשה היא שמופיעה ב-"Sounds of Silence".
בשנת 1967 הופיע השיר בסרט "הבוגר" של מייק ניקולס.
רשימת שירים

כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון, למעט "Anji", שנכתב על ידי דייוי גרהאם, ולמעט קטעי הבונוס:
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | The Sound of Silence  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Leaves That Are Green  | 2:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Blessed  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Kathy's Song  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Somewhere They Can't Find Me  | 2:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Anji  | 2:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Homeward Bound  | 2:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Richard Cory  | 2:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | A Most Peculiar Man  | 2:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | April Come She Will  | 1:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | We've Got a Groovy Thing Goin'  | 2:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | I Am a Rock  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)> מס' | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)> שם | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)> כותב(ים) | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)> משך | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)>  | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)>  | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)>  | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)>  | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)>  | קטעי בונוס (מהדורת CD מ-2001)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Blues Run the Game  | ג'קסון ס. פרנק | 2:55 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Barbriallen  | עממי | 4:06 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Rose of Aberdeen  | עממי | 2:02 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Roving Gambler  | עממי | 3:03 |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  http://www.allmusic.com/artist/simon-garfunkel-mn0000038936/awards
↑  Complete National Recording Registry Listing באתר הרשמי של ספריית הקונגרס
↑  51 Years Ago: Simon & Garfunkel Record Their First Classic, ‘The Sounds of Silence’
↑  מבוסס על שיר באותו שם של המשורר אדווין ארלינגטון רובינסון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 499a8142-b8a7-3ab1-a3db-641a41860afb
אק קויונלו

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  שאה
 שפה נפוצה:  טורקמנית, פרסית
 עיר בירה:  דיארבקר, תבריז
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  1378
 פירוק:   
 תאריך:  1508
 ישות קודמת:  קארה קויונלו
 ישות יורשת:  האימפריה הספווית
 
אק קויונלו (טורקמנית: Akgoýunly, אזרית: Ağqoyunlu,טורקית: Akkoyunlu, פרסית וטורקית עות'מאנית: آق قوینلو, מילולית "בעלי הכבשה הלבנה") הייתה פדרציה של שבטי אוע'וז ששלטה בין השנים 1378–1508 באזרבייג'ן, ארמניה, מזרח טורקיה צפון עיראק ואיראן של ימינו.
היסטוריה

אק קויונלו השתייכו לשבט האוע'וזי ביאנדור (בגנדור) וייחסו עצמם לאב הקדמון המיתולוגי אוע'וז ח'אן. לפי מקורות ביזנטיים, כבר בשנת 1340 הייתה נוכחות של אק קויונלו באנטוליה. המדינה הראשונה של אק קויונלו, אשר שכנה באזור דיארבקיר, הוקמה בשנת 1402, בשטח שהוענק לאק קויונלו בידי טימור לנג. התפשטותם של האק קויונלו נמנעה בגלל עוצמתה של פדרציית השבטים היריבה קארה קויונלו (בעלי הכבשה השחורה). בשנת 1467, בהנהגת אוזון חסן (חסן הגבוה), שנחשב לגדול מנהיגיהם, הצליחו לגבור על שבט הקארה קויונלו, שהונהגו בידי ג'האן שאה. בנוסף על כך גבר אוזון חסן על המנהיג הטימורי אבו סעיד.
אק קויונלו התפשטו על חשבון הטימורים לאזור בגדאד, חופי המפרץ הפרסי. בנוסף, הם התפשטו לאיראן עד מזרח ח'וראסאן. התפשטות העות'מאנים ממערב הביאה את אק קויונלו לחתום ברית עם אויביהם הקרמאנים ממרכז אנטוליה. בשנת 1463 ביקש אוזון חסן את עזרתה של ונציה, יריבתם של העות'מאנים, אולם העזרה הוונציאנית לא יצאה לפועל. בשנת 1473 הובסו האק קויונלו על ידי העות'מאנים בטרג'אן, אבל המשיכו להתקיים.
בתקופת שלטונו של יאקוב (1478-1490) המשיכו בני אק קויונלו להתקיים, אולם מאבקים פנימיים גרמו להתפוררותם. בנוסף על כך היה איום מבחוץ. הספווים השיעים נלחמו נגד אק קויונלו, שהיו ברובם סונים. בקרב נחיצ'יבאן הובסו האק קויונלו בהנהגת אלואנד בידי הספווים בהנהגתו של שאה אסמאעיל הראשון. כך הקיץ הקץ על מדינת אק קויונלו האוטונומית שישבה במרדין. מנהיג האק קויונלו האחרון, מוראד, הובס גם הוא בידי הספווים, אך הצליח לזמן קצר, בשנת 1508, להקים מדינה בבגדאד. לבסוף נסוג לדיארבאקר, וכך בא הסוף על שלטונם של האק קויונלו.
Midnight Sun

Midnight Sun (בעברית: שמש-חצות) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הסקוטית מגי ריילי. האלבום יצא לאור ב-27 בספטמבר 1993, על ידי חברת התקליטים EMI ‏(Electric and Musical Industries). הוא הגיע בשיאו למקום ה-38 במצעד האלבומים הרשמי של שווייץ.
באלבום נכלל הלהיט "Follow the Midnight Sun", שזכה להצלחה והפך לאחד מהמזוהים ביותר עם ריילי באותה העת.
רשימת רצועות

| Midnight Sun> מס' | Midnight Sun> שם | Midnight Sun> משך | Midnight Sun>  | Midnight Sun>  | Midnight Sun>  | Midnight Sun>  | Midnight Sun>  | Midnight Sun>  | Midnight Sun>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Follow the Midnight Sun  | 4:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | So Much More  | 4:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Every Single Heartbeat  | 5:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Oh My Heart  | 4:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Tell Me  | 3:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Don't Wanna Lose  | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | I Won't Turn Away  | 4:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Silver On the Tree / Angel Tears  | 6:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Sunlight  | 5:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Only Love  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Once in a While  | 4:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | All My Heart Can Hold  | 5:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Wind On the Water  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 59:20 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 38 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 27 בספטמבר 1993 | תקליט 7 אינץ' • תקליט 12 אינץ' | EMI |  |
הערות שוליים

1 2 3 4  Midnight Sun, 1993, נבדק ב-2022-07-01
↑  australian-charts.com - Maggie Reilly - Midnight Sun, australian-charts.com
| מגי ריילי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Echoes • Midnight Sun • Elena • Starcrossed • Save It for a Rainy Day • Rowan • Looking Back, Moving Forward • Heaven Sent • Starfields • Happy Christmas • Elfinguard |  |
| אלבומי רמיקס | M.R. All the Mixes |  |
| אלבומי אוסף | The Best of Maggie Reilly, There and Back Again • The Best of Maggie Reilly: Past – Present – Future |  |
| סינגלים | "Moonlight Shadow" • "To France" • "Everytime We Touch" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 497b0a16-43fd-3401-80aa-3c049a5d59a2
Blonde on Blonde

Blonde on Blonde הוא אלבום האולפן השביעי של הזמר-יוצר האמריקאי-יהודי בוב דילן, שיצא לאור כאלבום כפול ב-20 ביוני 1966 על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. ההקלטות החלו בניו יורק באוקטובר 1965 עם נגני ליווי רבים, כולל חברי להקת הליווי החיה של דילן, ה-Hawks (הבנד). אף על פי שהסשנים נמשכו עד ינואר 1966, הם הניבו רק רצועה אחת שנכנסה לאלבום הסופי - "One of Us Must Know (Sooner or Later)". על פי הצעתו של המפיק בוב ג'ונסטון, דילן, הקלידן אל קופר והגיטריסט רובי רוברטסון עברו לאולפני CBS בנאשוויל, טנסי. סשנים אלה, בתוספת כמה מהמוזיקאים המובילים של נאשוויל, היו פוריים יותר, ובפברואר ומרץ הוקלטו כל שאר שירי האלבום.
Blonde on Blonde השלים את טרילוגיית אלבומי הרוק שדילן הקליט בשנים 1965 ו-1966, החל מ-Bringing It All Back Home ו-Highway 61 Revisited (שניהם ב-1965). המבקרים מדרגים לעיתים קרובות את Blonde on Blonde כאחד האלבומים הגדולים בכל הזמנים. בשילוב המומחיות של נגני הסשן של נאשוויל עם רגישות ספרותית מודרניסטית, שירי האלבום תוארו כפועלים בקנה מידה גדול מבחינה מוזיקלית, תוך שהם כוללים מילים שמבקר אחד כינה "תערובת ייחודית של בעל חזון ומדובר". הוא היה אחד האלבומים הכפולים הראשונים במוזיקת רוק.
האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד האלבומים המובילים של בילבורד בארצות הברית, שם הגיע בסופו של דבר למעמד פלטינה כפולה, ולמקום השלישי בבריטניה. Blonde on Blonde הוליד שני סינגלים שהגיעו לעשרים הלהיטים הגדולים ביותר בארצות הברית: "Rainy Day Women #12 &; 35" ו-"I Want You". שני שירים נוספים - "Just Like a Woman" ו-"Visions of Johanna" - נכללו ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של הרולינג סטון בשנת 2003. בשנת 1999 נכנס האלבום להיכל התהילה של הגראמי, ודורג במקום ה-38 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון לשנת 2020.