stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וול סטריט 120
אדריכלות

הבניין מדורג בשלושה כיוונים בחזיתותיו. סממן זה מייצג את הסגנון אדריכלי "עוגת חתונה" ומתיישב בו זמנית עם מהפכת תוכנית בניין עיר של 1916 בניו יורק. הדירוג מתחיל מהקומה ה-16 ונמשך עד הקומה האחרונה.
שטחו הכולל של בניין הוא 57,100 מ"ר.
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  וול סטריט 120 באתר skyscraperpage.com
↑  וול סטריט 120 באתר Emporis.com
↑  Builders Take Fee and Lease To Protect Wall St. Project, New York Times, April 24, 1929, pg. 52.
↑  4,050,000 Loan Is Placed, New York Times, February 1, 1929, pg. 49.
↑  Fifty-One Caissons For Wall Street Edifice, New York Times, August 11, 1929, pg. RE2.
↑  "Razing Buildings On Wall Street" ניו יורק טיימס. 12 במאי 1929.
↑  "Commercial Property: Nonprofit Tenants; Wall Street Tower as a Site for a Service Association" דייוויד דנלאפ. ניו יורק טיימס.
הכניסה לבניין
מרסל גרנז'אני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1891 הרובע השמונה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  24 בפברואר 1975 (בגיל 83) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Marcel Georges Lucien Grand-Jany 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  נבל 
 
מרסל גרנז'אני (בצרפתית: Marcel Grandjany;‏ 3 בספטמבר 1891 – 24 בפברואר 1975) היה נבלאי ומלחין אמריקאי יליד צרפת.
קורות חייו

גרנז'אני החל ללמוד נגינה בנבל בגיל 8, אצל הנריאט רנייה. הוא התקבל לקונסרבטואר בפריז בגיל 11, שם זכה בפרס הראשון שלו, בגיל 13. בגיל 17 הופיע לראשונה עם תזמורת Concerts Lamoreux ונתן את רסיטל הסולו הראשון שלו, שזיכה אותו בהצלחה מיידית ובשבחים. הוא הופיע עם מוריס ראוול בפריז בשנת 1913. הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה בשנת 1922 ובניו יורק בשנת 1924. הוא הופיע כסולן עם תזמורות חשובות, בין השאר בניצוחם של פירנה, אלפרד קורטו, ליאופולד דאמרוש, סרגיי קוסביצקי, גיאורג סל, פריץ ריינר וגולשמן.
משנת 1921 עד 1926 עמד גרנז'אני בראש מחלקת הנבל של בית הספר הקייצי פונטנבלו. הוא היגר לארצות הברית ב-1926 ובשנת 1938 התמנה לראש מחלקת הנבל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, שם לימד עד מותו בשנת 1975. כמו כן לימד בבית הספר מנהטן למוזיקה בשנים 1956–1967.
בתחרות הנבל הבינלאומית הראשונה בישראל בשנת 1959 הציע פייר ז'אמה מצרפת לייסד אגודת נבל בינלאומית. גרנז'אני הסכים לבדוק מה יוכל לעשות בעניין בארצות הברית וישב בראש ועדה של הנבלאים הראשונים במעלה. הוועדה המכוננת נפגשה בפעם הראשונה ב-3 בדצמבר 1962 בדירתו של גרנז'אני. במשך השנים היה חבר במועצת המנהלים, מנהל מחוזי, יושב ראש לשכה ונשיא הלשכה הניו יורקית. הוא אף ניאות לנגן בוועידות של אגודת הנבל האמריקאית, בשנת 1964 בוועידה הראשונה וב-1967 ברסיטל סולו, שהיה הופעתו הפומבית האחרונה.
הוא תמך בכל מאודו ביעדים החינוכיים של האגודה. הוא שש על הצמיחה באגודת הנבל האמריקאית ועל תחושת הקהילה, שהיא מעניקה לכל הנבלנים.
מת בפברואר 1975.
פנחס צוקרמן

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1948 (בן 76) תל-אביב, ישראל 
 שם לידה:  פנחס צוקרמן 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1961 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, בית ספר המקצועי לילדים, תיכון לגארדיה, בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  כינור, ויולה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, RCA Red Seal, דויטשה גרמופון, EMI, Philips Classics Records 
 בן או בת זוג:  אמנדה פורסיית' (2004–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2016)  פרס המהגרים הגדול (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פנחס צוקרמן (נולד ב-16 ביולי 1948) הוא כנר, ויולן ומנצח ישראלי נודע, אשר כיהן כמנהל המוזיקלי של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי של קנדה (NAC) בין השנים 1998–2015.
קורות חיים

צוקרמן נולד ב-1948 בתל אביב וגדל בחולון. אביו, יהודה צוקרמן, יליד לודז' שבפולין, היה כנר וכליזמר, שעד המלחמה ניגן ככנר בתזמורת הפילהרמונית של לודז'. האב שרד את מחנה אושוויץ, ושכל בשואה את אשתו הראשונה וילדיו. צוקרמן הוא בנו היחיד מנישואיו השניים של יהודה, למרים, ילידת פולין אף היא.
הוא למד מוזיקה אצל אביו, ובהמשך אצל אילונה פהר. בגיל 14 נשלח לארצות הברית בתמיכת אייזק שטרן, פבלו קזאלס, קרן התרבות אמריקה-ישראל וקרן הלנה רובינשטיין, כדי ללמוד בבית הספר ג'וליארד בניו יורק, שם השתלם בניצוח. באותו זמן החל ללמוד לנגן על ויולה אצל ג'וזף גינגולד, שעליו אמר צוקרמן שהוא אדם שמופיע פעם במאה שנה ובהמשך תחת הנחייתו של איוון גלאמיאן. על לימודיו באותה תקופה מסופר שהוא למד את המפתח של הוויולה בעשר דקות. אחרי הופעת הבכורה שלו, שנערכה בניו יורק בשנת 1963, נכתב בביקורת ב"ניו יורק טיימס" כי הוא "פנומן" שניחן ביכולת וירטואוזית וביכולת ביטוי עזה.
בשנת 1967 זכה בתחרות לֶוֶונטריט (Leventritt) במקום הראשון (ביחד עם קיונג-וה צ'ונג הקוריאנית).
צוקרמן הוא ידיד קרוב של הפסנתרן והמנצח דניאל בארנבוים ושל הכנר יצחק פרלמן. כבר בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 היה ידידם הקרוב של הזוג ברנבוים והצ'לנית ז'קלין די פרה והרבה לנגן, להופיע ולהקליט עמם.
בשנת 1979 הוזמן ביחד עם יצחק פרלמן כנציג של ישראל לנגן בסעודה חגיגית לכבוד חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים. בין השנים 1980 ל-1987 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סיינט פול, תזמורת קאמרית במינסוטה.
צוקרמן הקליט יותר מ-100 יצירות והיה מועמד ל-21 פרסי גראמי, מהם זכה בשניים. בשנת 1981 זכה ביחד עם יצחק פרלמן על מוזיקה לשני כינורות (מושקובסקי: סוויטה לשני כינורות/שוסטקוביץ':דואטים/פרוקופייב:סונאטה לשני כינורות), ובשנת 1982 זכה יחד עם זובין מהטה, יצחק פרלמן ואייזק שטרן על הופעה לכבוד שישים שנים לאייזק שטרן. פרסים נוספים בהם זכה כוללים את פרס המלך שלמה של קרן התרבות אמריקה-ישראל, המדליה הנשיאותית לאומנויות שהוענקה לו על ידי רונלד רייגן בשנת 1983 ופרס אייזק שטרן על מצוינות אמנותית.
בעונת 2005–2006 הופיע צוקרמן בקונצרטים רבים ברחבי ארצות הברית. הוא סייר עם יצחק פרלמן בוושינגטון, ניו יורק, בוסטון, פילדלפיה, אטלנטה, מיאמי ושיקגו. כן הופיע, כמנצח או ככנר סולן, עם התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת פיטסברג, התזמורת הסימפונית של דאלאס, תזמורת סינגפור, התזמורת הפילהרמונית הישראלית והתזמורת הממלכתית של ברלין. צוקרמן יצא למסע קונצרטים בבלגיה וגרמניה עם התזמורת הלאומית של בלגיה ולסיור רסיטלים עם הפסנתרן מארק נייקרוג בלונדון, פריז, מוסקבה, מילאנו, מינכן וברמינגהאם. באוקטובר 2006 הופיעו פנחס צוקרמן ואמנדה פורסייט עם תזמורת FM קלאסיק בסופיה, בולגריה, בניצוח מקסים אשכנזי.
צוקרמן נודע כמתנגד של ביצוע אותנטי ומצוטט כאומר שביצוע אותנטי הוא פארסה שאיש אינו מעוניין לשמוע.
חיים אישיים

נישואיו הראשונים של צוקרמן היו לחלילנית יוג'יניה צוקרמן (אנ')‏ (1968–1985). שתי בנותיו מנישואים אלה הן זמרות: אדריאנה היא זמרת אופרה ונטליה שרה פולק-רוק.
לאחר מכן היה נשוי לשחקנית טיוזדיי ולד (1985–1998).
כיום הוא נשוי לאמנדה פורסיית', צ'לנית ראשונה של תזמורת NAC, ומתגורר באזור רוקליף פארק באוטווה שבקנדה.
הערות שוליים

↑  הסימפוניה של צוקרמן, באתר הארץ, 26 בפברואר 2008.
1 2  ש. שליט, קאזאלס המליץ, איזק שטרן הזמין: נער בן 13 מחולון יוצא להשתלם בכינור בניו-יורק, מעריב, 19 בדצמבר 1961.
↑  מרים צוקרמן באתר חברה קדישא ת"א–יפו;
מרים צוקרמן, מעריב, מודעת אבל, 21 בינואר 1987.
↑  David Blum, Arnold Steinhardt, Quintet, Cornell University Press, 1999, pp. 80, 102-103
↑  Beth Luey, Stella Saperstein, The harmonious child, Celestial Arts, 2003, p. 58
↑  Elizabeth A. H. Green, Practicing Successfully, GIA Publications, 2006, p. 112
↑  Israeli Violinist In UNICEF Concert; Pinchas Zukerman Makes New York Debut at 15, הניו יורק טיימס, October 28, 1963; פיליפ בן, שבחים לכנר ישראלי צעיר, מעריב, 28 באוקטובר 1963.
↑  Donald Peck, The right place, the right time!, Indiana University Press, 2007, p. 101
↑  Rosalynn Carter, First Lady from Plains, University of Arkansas Press, 1994, p. 243
↑  Colin James Lawson, Robin Stowell, The Historical Performance of Music, Cambridge University Press, 1999, p. 12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273054005171  PLWABN: 9810682754705606  BIBSYS: 2053835  BNE: XX1165810  BnF: cb13901442d (data)  CiNii: DA04099360  GND: 124340369  ISNI: 0000 0001 1480 0445  LCCN: n81021936  LNB: 000067076  MusicBrainz: 88b8d585-02c6-4ac7-b1ee-f160f83afa78  NKC: xx0053061  NLA: 36559482  NLK: KAC201714686  NTA: 072331275  RERO: 02-A004003011  SNAC: w644650s  SUDOC: 11426824X  Trove: 1292333  VIAF: 110840061   WorldCat (עם VIAF): 110840061
הוקי שדה באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

| --- | --- |

 היכל:  פארק הספורט של רוקה
 תאריך התחלה:  7 באוקטובר 2018
 תאריך סיום:  14 באוקטובר 2018
 → 2014 
טורנירי ההוקי שדה באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק הספורט של רוקה בין ה-7 ל-14 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שכל אחד מהם הורכב מ-12 נבחרות.
העפלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לוח זמנים

| תאריך | יום | שעת התחלה | תחרות |
| --- | --- | --- | --- |
| 7 אוקטובר | ראשון | 09:30 | טורניר נערים - שלב הבתים טורניר נערות - שלב הבתים |
| 8 אוקטובר | שני | 09:30 | טורניר נערים - שלב הבתים טורניר נערות - שלב הבתים |
| 9 אוקטובר | שלישי | 09:30 | טורניר נערים - שלב הבתים טורניר נערות - שלב הבתים |
| 10 אוקטובר | רביעי | 09:30 | טורניר נערים - שלב הבתים טורניר נערות - שלב הבתים |
| 11 אוקטובר | חמישי | 09:30 | טורניר נערים - שלב הבתים טורניר נערות - שלב הבתים |
| 12 אוקטובר | שישי | 08:00 | טורניר נערים - רבע גמר טורניר נערות - רבע גמר טורניר נערים - מקום 9 - 12 |
| 13 אוקטובר | שבת | 08:00 | טורניר נערים - חצי גמר טורניר נערות - חצי גמר טורניר נערים - מקום 5 - 8 טורניר נערות - מקום 5 - 8 טורניר נערות - מקום 9 - 12 |
| 14 אוקטובר | ראשון | 08:30 | טורניר נערים - מקום 5 - 8 טורניר נערות - מקום 5 - 8 טורניר נערים - מקום שלישי טורניר נערות - מקום שלישי טורניר נערים - גמר טורניר נערות - גמר |
מדליות ומנצחים

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
| תחרות |   |   |   |
| --- | --- | --- | --- |
טורניר נערים: 
טורניר נערות:
הארי קוניק ג'וניור

| --- | --- |

קוניק ג'וניור, 2014
 לידה:  11 בספטמבר 1967 (בן 57) ארצות הברית ניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'וזף הארי פאולר קוניק ג'וניור
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 מקום לימודים:  מכללת האנטר, New Orleans Center for Creative Arts, מכון טנגלווד למוזיקה של אוניברסיטת בוסטון, בית הספר מנהטן למוזיקה, Jesuit High School, תיכון גרייס קינג 
 עיסוק:  זמר פסנתרן מלחין שחקן
 סוגה:  סווינג פופ קלאסי ביג בנד ג'אז-פאנק
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר אורגן
 חברת תקליטים:  Adco Productions ‏(1977-1979) קולומביה רקורדס (1979 ועד היום) Marsalis Music ‏(2003 ועד היום)
 בן או בת זוג:  ג'יל גודאייקר 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (2006)  פרס אמי לבידור בפריים טיים  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 HarryConnickJr.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף הארי פאולר קוניק ג'וניור (באנגלית: Joseph Harry Fowler Connick Jr.‎; נולד ב־11 בספטמבר 1967) הוא זמר, פסנתרן, מלחין, שחקן ומנחה טלוויזיה אמריקאי-יהודי. המוזיקה שיצר מבוססת על תרבויות הג'אז והבלוז המפותחות של עיר הולדתו, ניו אורלינס.
קוניק הוציא לאור מספר רב של אלבומים שהצליחו, ואף זכה במספר אלבומי זהב ופלטינה. בתקופה שבה פגע הוריקן קתרינה בניו אורלינס, התפרסם בפעילותו הן בפרסום המצב והן בפרויקט כפר המוזיקה.
קורות חיים

קוניק נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה שבארצות הברית לאב נוצרי-קתולי ממוצא בריטי וגרמני, ולאם יהודייה ממוצא בלארוסי ואוסטרי. שני הוריו הם עורכי דין במקצועם. בגיל שלוש החל קוניק לנגן על פסנתר, בגיל עשר ניגן בלהקה מקומית ובגיל 11 הוציא את האלבום הראשון שלו.
קוניק נשוי לשחקנית והדוגמנית ג'יל גודאייקר (אנ'), לזוג שלושה ילדים. הארי קוניק ג'וניור הוא נוצרי קתולי אדוק.
קריירה > קריירת משחק

מאז 1990, קוניק הופיע במספר סרטי קולנוע מצליחים, בהם "היום השלישי" (1996), "מטען עודף" (1997), "משב של תקווה" (1998), "הכלב סקיפ" (2000), "החיים בלי דיק" (2001), "בייסיק" (2003), "באג" (2006), "נ.ב. אני אוהב אותך" (2007), "חדשה בעיר" (2009) ו-"סיפורו של דולפין" (2011).
בין הופעותיו הרבות בטלוויזיה, קוניק גילם את דמותו של ד"ר ליאו מרקוס בסיטקום "ויל וגרייס" (2002–2006) ואת דמותו של העוזר לתובע המחוזי דייוויד היידן בסדרת הדרמה המשטרתית "חוק וסדר: מדור מיוחד" (2011-2012). כמו כן, שימש כשופט בתחרויות של מספר תוכניות ריאליטי, בהן "אמריקן איידול".
קריירה > קריירה מוזיקלית

במקביל לקריירת משחק מגוונת ומצליחה למדי, חובק קוניק קריירה מוזיקלית ענפה. בתור יליד ניו אורלינס שינק מגיל צעיר מאוד את תרבויות הג'אז והבלוז המפותחות של העיר, אלבומיו כיוצר, כותב שירים ומוזיקאי, מסתמכים – רובם ככולם – על טהרת הסגנונות הללו במגוון התמקדויות – מאלבומים שמלווים בתזמורות ביג בנד, סווינג, ג'אז אינסטרומנטלי ועד אלבומים שלמים של בלדות בניחוח נוסטלגי פרנק־סינטראי. את אלבומו הראשון הקליט קוניק ב־1978 כשהוא בן 11 בלבד, וברזומה שלו מעל ל־20 אלבומים. אלבומו המפורסם ביותר הוא הפסקול שהלחין ב־1989 לסרט "כשהארי פגש את סאלי".
הוריקן קתרינה וכפר המוזיקאים

לאחר שהכה הוריקן קתרינה בניו אורלינס ב־2005, קוניק, שכבר עזב את העיר לא מכבר היה מבין הראשונים שחזרו אליה. מלווה בצוות צלמים, הוא ערך מסע פרטי וקטן בעיר הממוטטת והסריט את כל מה שארצות הברית לא כל כך השתוקקה לראות. הוא צילם את הרחובות המוצפים, את המבנים ההרוסים, את הכאוס הנוראי שהותיר אותותיו בכל פינה, את התושבים ששהו בעיר כשהסופה הכתה בה ושנאלצו גם להתמודד עם התוצאות ההרסניות כמעט לבדם. מלבד נכונותו להוציא החוצה את המראות הקשים והמביכים מהעיר ולהביאם לידיעת ומודעות כמה שיותר אנשים, הקים קוניק ביחד עם אמן הג'אז ברנפורד מרסליס את "כפר המוזיקאים" – New Orleans Habitat Musicians' Village – מתחם מבנים ארעיים בהם השתכנו מוזיקאים ומשפחותיהם שנותרו ללא קורת גג וכלל בתוכו גם מרכז חינוכי. בהמשך הקליט קוניק את האלבום "Oh, My Nola", ההקדשה המוזיקלית האישית שלו לניו אורלינס הפגועה והמותשת (Nola = New Orleans, Louisiana), שיצא לאור בינואר 2007.
הוריקן קתרינה וכפר המוזיקאים > האלבום Oh my Nola

למרות הצער הגדול ממנו צמח האלבום, "Oh my Nola" אינו אלבום נכאים דיכאוני. להפך – הוא מספק תערובת צבעונית של מגוון הסגנונות שקוניק כל כך אוהב ומסמלים את ניו אורלינס יותר מכול. רובם הגדול של השירים באלבום הם גרסאות כיסוי לשירי בלוז, פולק וג'אז ישנים. "Working in a Coal Mine", למשל, מקבל מפנה פאנקי סקסי. "Jambalaya", שיר ניו אורלינסי עתיק יומין, מקבל טיפול בסגנון ג'אז חם ומקפיץ, הביצוע ל-"Elijah Rock" בסגנון בלוז מרטיט, ו-"Lazy Bones" הוא שעתוק נאמן למקור של פופ ביג בנדי רומנטי. בנוסף לגרסאות הכיסוי, האלבום כולל גם ארבעה שירים מקוריים שכתב קוניק, כאשר הבולט שבהם הוא "All These People", בו מצטרפת אליו גם זמרת הגוספל קים בורל. מדובר בשיר היחיד באלבום שעוסק באופן ישיר בסופה קתרינה, והושפע מאותם סיורים וראיונות שערך בעיר. חלק מצילומי הימים הטרופים הללו מופיעים גם בקליפ שיצא לשיר בסוף 2006. כל רווחי המכירות הוקדשו לעזרה בשיפוץ ושיקום ההריסות.
הערות שוליים

↑  "Harry Connick Jr. to perform during Papal visit". אורכב מ-המקור ב-2009-10-10. נבדק ב-24 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Harry Connick on Holiday Tour". אורכב מ-המקור ב-2012-05-26. נבדק ב-24 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "5 Minutes with Harry Connick Jr". Christianity Today. נבדק ב-24 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358059205171  PLWABN: 9810688093205606  BIBSYS: 6054629  BnF: cb139331195 (data)  CANTIC: a10931508  GND: 11932217X  ISNI: 0000 0000 7839 4653  LCCN: n91111521  MusicBrainz: fd23e684-270f-4507-9cb0-a0e0d7854d16  NKC: xx0088097  NLA: 40017782  NLK: KAC201957422  NTA: 101210442  RERO: 02-A006052853  SNAC: w6572djp  SUDOC: 117538698  Trove: 1442540  VIAF: 59272782   WorldCat (עם VIAF): 59272782
בנקאי

בנקאי הוא אדם העוסק בבנקאות. הכשרה לתפקידי הבנקאי נעשית במסגרת מרכזי ההדרכה של הבנקים, וכן באוניברסיטאות, במסגרת לימודי כלכלה ומנהל עסקים. במסגרת העיסוק כבנקאי קיימות התמחויות משנה, ובהן: אשראי, מטבע חוץ ומסחר בניירות ערך.
המונח משמש לעיתים לתיאור מנהלים בבנק, ולעיתים לכלל עובדי הבנק העוסקים בפעילות בנקאית. בלשון ארכאית היה נהוג המונח "שולחני" לתאר בנקאים או חלפני כספים.
מורגן מיטשל

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1994 (בת 30) קרלטון, אוסטרליה 
 מידע כללי
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרלית
 השכלה:  Williamstown High School 
 משקל:  61 ק"ג 
 גובה:  1.77 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 400 מטר
 הישגים
 שיאים אישיים:  51.25 שניות
 
מורגן מיטשל (באנגלית: Morgan Mitchell; נולדה ב-3 באוקטובר 1994) היא אצנית אולימפית אוסטרלית, המתמחה בריצת 400 מטר ואלופת אוסטרליה לריצת 400 מטר.
קריירה

מיטשל נולדה באוסטרליה לוולטר, כדורסלן מקצועני אפרו-אמריקאי שהתגורר באוסטרליה כדי לעסוק באימון כדורסל, וללואיז, אוסטרלית ממוצא אירופאי. בגיל 5 החלה להתאמן באתלטיקה אולם בגיל 12 זנחה את התחום לטובת עיסוק בנטבול, ובנעוריה התחרתה בנבחרת הנטבול הלאומית של אוסטרליה לנערות. בשנת 2011, לאחר שפגשה את האצנית האלופה האולימפית, קתי פרימן, קיבלה ממנה השראה לעסוק בריצה וחזרה לעסוק באתלטיקה.
בשנת 2012, ייצגה את אוסטרליה באליפות העולם באתלטיקה לנערים (אנ') שהתקיימה בברצלונה, והעפילה לשלב חצי הגמר. בשנת 2014, השתתפה במשחקי חבר העמים והעפילה לשלב חצי הגמר. במאי 2015, השתתפה עם נבחרת אוסטרליה בתחרות מרוץ השליחים של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, ויחד עם שותפיה למירוץ הגיעה לתוצאה שהבטיחה את מקום הנבחרת באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. ביוני 2016, בתחרות של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית שהתקיימה בברמינגהאם, קבעה שיא אישי של 51.25 שניות, ובכך קבעה את הזמן המהיר ביותר למתחרה אוסטרלית מזה 13 שנה. בנוסף, תוצאה זו דירגה אותה שביעית ברשימת האתלטיות המהירות ביותר בהיסטוריה של אוסטרליה. בשנת 2016, השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו במקצה 400 מטר נשים והגיעה למקום החמישי בחצי הגמר עם תוצאת זמן של 52.68 שניות. לאחר מכן, השתתפה במירוץ השליחים האולימפי 4x400, העפילה עם קבוצתה לגמר והגיעה למקום השמיני. בשנים 2014, 2016 ו-2017 זכתה באליפות הלאומית של אוסטרליה ל-400 מטר. באולימפיאדת טוקיו (2020), השתתפה בריצת 800 מטר והגיעה למקום הששי בסבב הראשון עם תוצאת זמן של 2:05.44 דקות.
חיים אישיים

בשנת 2014, אימצה אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר ובריאות לאחר שצפתה בסרט התיעודי, קאוספיריסי (אנ'). ב-2019 אף השתתפה בעצמה בסרט התיעודי כוח טבעי, העוסק ביתרונות של תזונה מהצומח לספורטאים.
נכון לשנת 2017, מתגוררת בווריבי (אנ'), אוסטרליה עם אמה ואחיותיה.
הערות שוליים

1 2  MORGAN MITCHELL - iaaf
↑  400M Morgan Mitchell 52.22 Australian Champion 2014 - StazerRacing
↑  Morgan Mitchell (Vic) - Athletics Australia
↑  Michael Gleeson, Rising star Morgan Mitchell makes Australia's Commonwealth Games team, The Sydney Morning Herald, APRIL 9 2014
↑  Morgan Mitchell - Australian Olympic Team
↑  Mitchell and Mathews star at Nomination Trials, Australian Olympic Team, 2 April 2016
↑  Open 400m Women Final, Australian Athletics Championships, Olympic Park Sydney 1/04/2017 - Vic Pascoe
↑  Tokyo Olympics: Athletics - Women's 800m results, www.bbc.com
↑   Morgan Mitchell's road to Rio l MTV FIT SESSIONS x ADIDAS, MTV AUSTRALIA
↑  Tamsyn takes on... Morgan Mitchell - athsvicTV
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14457910
סוזן טיירל

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1945 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  16 ביוני 2012 (בגיל 67) אוסטין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סוזן טיירל (באנגלית: Susan Tyrrell; ‏18 במרץ 1945 – 16 ביוני 2012), נולדה בתור סוזן ג'יליאן קרמר, הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית. הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1972 על הופעתה בסרט "עיר שמנה".
חייה

טיירל נולדה בסן פרנסיסקו לאם דיפלומטית ולאב סוכן כישרונות.
החלה את דרכה במחזות חובבים, כשעברה לניו יורק החלה לעבוד כשחקנית תיאטרון מקצועית במחזות אוף ברודוויי.
טיירל פרצה בתור שחקנית קולנוע ב-1972 בדרמה של ג'ון יוסטון "עיר שמנה", קיבלה את מועמדותה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט בתור אומה חברתו של המתאגרף הוותיק בילי טולי.
בשנות ה-80 שיחקה טיירל בקומדיות: הקאלט "אזור אסור" בתפקיד המלכה דוריס, "פי ווי הרמן הגדול" בתור מידג' אשתו הקטנה של בעל הקירקס מייס מונטנה (קריס קריסטופרסון) ובסרטו ההוליוודי הראשון של פול ורהובן "רומן הדמים" בתור הפרוצה סלין.
ב-1990 גילמה טיירל את רמונה ריקטס הסבתא של מנהיג כנופיית הרחוב "קריי בייביי" (ג'וני דפ) בסרט הפולחן המוזיקלי, "נער שוליים".
בשנת 2000 טיירל איבדה את שתי רגלייה כתוצאה מהפרעת תרומבוציטמיה ראשונית, לאחר שהתגלו קרישי דם שהתגלו בגפיה היא נאלצה לכרותן.
בשל מצבה הכלכלי והצורך בתרופות ארגן מועדון הלילה "The Viper Room" ערב תמיכה והתרמה לטיירל שהונחה על ידי ג'וני דפ.
ב-16 ביוני 2012 נפטרה בשנתה בביתה באוסטין, בגיל 67.
פילמוגרפיה נבחרת

עיר שמנה (1972)
תפוס את הנשמה שלי (1974)
המיטה של אנדי וורהול (1977)
מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים (1977)
אזור אסור (1980)
סיפור של שיגעון פשוט (1981)
אש וקרח (1983)
הזהרת לילה (1983)
אנג'ל (1984)
אנג'ל הנוקמת (1985)
רומן הדמים (1985)
משריקה לצרחה (1987)
הרפתקאות הצ'ימפאנקס בכדור פורח (1987)
פוקר אליס (אנ') (1987)
פי ווי הרמן הגדול (1988)
הרחק מהבית (1989)
נער שוליים (1990)
מוטורמה (1991)
פאודר (1995)
פיתוי קטלני 3: פיתוי חדש (1997)
תירגע... זה רק סקס (1998)
חבר (2000)
מחופשים ואנונימיים (2003)
אזור האסור 2: הגלקסיה האסורה (2011)
בית אהבה ותפילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  סן פרנסיסקו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
בית אהבה ותפילה (באנגלית The House of Love and Prayer) היה מרכז רוחני שפעל בשנות ה-60 וברוח תופעת ההיפים, בין השנים 1967–1978 בסן פרנסיסקו, בהנהגת הרב שלמה קרליבך, ושימש מקום בו יכול היה כל אדם לבוא ולקבל אהבה, מזון, לינה והדרכה רוחנית.
הקמתו

בשנת 1966 השתתף הרב שלמה קרליבך בפסטיבל ברקלי למוזיקה אמריקאי עממית (פולק), ושם פגש לראשונה את תופעת ההיפים של אלפי בני נוער רבים מהם יהודים המשוטטים בחוסר מעש ברחבי אזור מפרץ סן פרנסיסקו כאשר חלקם מסוממים ומטושטשים. הרב קרליבך החליט לפעול, ושכר בית פרטי גדול בשכונת הייט-אשבורי, שם התגוררו עשרות צעירים יהודים בעוד הרב קרליבך מוסר שם שיעורים ושיחות ובעיקר נותן להם אהבה וחום ומקרב באמצעות המוזיקה המפורסמת.
פעילותו

בית אהבה ותפילה היה מיוחד בהיותו בית פתוח לכל, וכל אחד שנכנס לשם התקבל בחיבוק גדול וזרועות פתוחות, וקיבל מזון ולינה ללא הגבלה. ולמרות שעיקר מטרתו הייתה לקירוב יהודים רחוקים, נמשכו אליו מחפשי רוחניות בני כל הדתות, וחלקם אף התגיירו לאחר מכן ונעשו לתלמידיו של הרב קרליבך.
סיפורים רבים ישנם על פעילותו של הבית, כאשר אחד המפורסמים שבהם הוא על בתו של אחד מראשי הקו קלוקס קלאן שהסתתרה בבית וכשאביה גילה זאת ובא לחפשה, הסתתרו כולם מחשש לפגיעה, והרב קרליבך חיבקו ונשקו בחום, והצליח לפשר בינו לבתו.
במשך 10 שנות פעילותו של הבית עברו בו אלפי בני נוער, ברובם יהודים, רבים מהם חזרו בתשובה וחלקם נעשו תלמידיו של הרב קרליבך.
סופו

עם הקמת מושב מבוא מודיעים בשנת 1976 על ידי תלמידיו של הרב קרליבך, עלו הרב קרליבך ודיירי הבית באותה תקופה, לארץ, והצטרפו לקהילת המושב, שהפך גם הוא למקום המקבל בזרועות פתוחות כל יהודי באשר הוא.
מורשתו

בשנת 2011 הוקם בעיר צפת בית כנסת הנקרא בית אהבה ותפילה על שם בית האהבה והתפילה ומונהג אף הוא ברוח הרב שלמה קרליבך.
לקריאה נוספת

ספר הרבי מקרן הרחוב מאת יוטא הלברשטאם-מנדלבאום פרק א' בית האהבה והתפילה.
מריון ולטר

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1928 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  9 במאי 2021 (בגיל 92) יוג'ין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Marion Ilse Walter 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 השכלה:  בית הספר לחינוך של הרווארד  מכללת האנטר  אוניברסיטת ניו יורק 
 מעסיק:  מכון קורנט למדעים מתמטיים, קולג' סימונס, בית הספר לחינוך של הרווארד, אוניברסיטת דלהוסי, אוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו, אוניברסיטת קורנל, תיכון האנטר קולג', אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת אורגון, אונסק"ו 
 
מריון ולטר (בגרמנית: Marion Walter; ‏30 ביולי 1928, ברלין – 9 במאי 2021) הייתה מחנכת למתמטיקה בעלת שם עולמי ופרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אורגון ביוג'ין, אורגון. ישנו משפט מתמטי על שמה, "משפט מריון ולטר" או, בחיבה, "משפט מריון".
קורות חייה

ולטר נולדה לארנה ו-וילי ולטר, סוחר משגשג שהתמחה בתכשיטי תלבושות. ב-1936, עם האיסור על לימודי יהודים בבית ספר ממלכתי, נשלחו מריון ואחותה אלן לפנימייה היהודית לנדשולהיים הרלינגן בכפר הרלינגן, פרבר של העיר אולם. בית ספר ופנימייה אלו נסגרו ב-1939.
ב-15 במרץ 1939 נשלחו מריון ואלן בקינדר-טרנספורט לאנגליה, שם למדו בפנימייה של הכנסייה האנגלית באיסטבורן, בחוף הדרום-מזרחי של אנגליה. מריון ואלן התאחדו עם הוריהם באנגליה. לאחר כניסת אנגליה למלחמת העולם השנייה, ב-1940 נשלח אביה למעצר באי מאן. הוא נפטר שם בשנת 1943.
איסטבורן היה במסלול של פלישה אפשרית של גרמניה לאנגליה וכל תלמידי הפנימייה פונו. ולטר נשלחה לבית ספר בכפר וויקי (Wykey) בשרופשייר, בבית כפרי גדול בו גודלו כלבי קוקר ספאנייל. היא ישנה על מזרן אוויר במלונה מסוידת בלבן. היא הועברה עוד פעמיים. בין השאר למנזר קומברמיר (Combermere Abbey) בצ'שייר, שנרכש על ידי סר קנת קרוסלי. לאחר שוולטר סיימה את לימודיה בגיל שש עשרה בדצמבר 1944, המורה היחידה למתמטיקה בבית הספר התפטרה. מכיוון שהיה קשה למצוא מחליף בתקופת המלחמה, התבקשה ולטר ללמד מתמטיקה, בין השאר משום שזכתה לציון הצטיינות בבחינה בבית הספר של אוניברסיטת קיימברידג'. היא לימדה במשך שתי קדנציות וגילתה שהיא נהנית ללמד.