stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס כריסטי
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | לייקרס | 9 | 0 | 3.7 | 0.500 | 0.250 | 0.500 | 0.8 | 0.3 | 0.0 | 0.1 | 1.4 |
| קריירה | קריירה | 9 | 0 | 3.7 | 0.500 | 0.250 | 0.500 | 0.8 | 0.3 | 0.0 | 0.1 | 1.4 |
הערות שוליים

↑  2024-25 NBA Trade Tracker: Every official deal, NBA.com (באנגלית)
כריסטי במדי אוניברסיטת המדינה של מישיגן, 2022
טוקיו

גשר ניג'ובאשי בטוקיו. לציבור מותר לעבור בו פעמיים בשנה: בראש השנה וביום הולדתו של הקיסר
יסודות המגדל המרכזי בטירת אדו. לפי המסורת היפנית, לאחר שהמגדל חרב באחת מרעידות האדמה, העדיף השוגון להשקיע את כל ממונו בשיפוץ העיר במקום בשיפוץ מבצרו
טוקיו (ביפנית: 東京都 ‏– IPA: ‏[toːkʲoː]קובץ:Ja-Tokyo.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר הבירה של יפן ומהווה את המרכז התרבותי והכלכלי של המדינה. טוקיו ממוקמת בחופו המזרחי של האי הונשו שהוא האי הראשי והגדול ביותר של יפן, על גדות מפרץ טוקיו.
בטוקיו חיים למעלה מ-14 מיליון תושבים, ובמטרופולין טוקיו מעל ל-37 מיליון תושבים, מה שהופך אותה למטרופולין המאוכלסת בעולם. למעלה משני מיליון איש המתגוררים מחוץ לעיר נוסעים בקביעות לעבוד בתוכה. התמ"ג של העיר הוא הגבוה ביותר בעולם.
טוקיו עיר מתקדמת ומודרנית. קו הרקיע שלה עמוס בגורדי שחקים המעוצבים בחדשנות, מערכת התחבורה הציבורית שלה נחשבת לטובה ביותר בעולם, מערכת הכבישים שבה יעילה וניתן למצוא בה אזורי קניות ובילוי המשלבים בין המודרניות של עיר מערבית גדולה לבין מאפיינים יפניים מסורתיים, חלקם ייחודיים לאזור טוקיו.
אטימולוגיה

בעברה, נודעה טוקיו בשם "אדו", אשר משמעותו שפך נהר, בהתאם למיקומה. שם העיר שונה לטוקיו (טו – מזרח, קיו – בירת) כאשר הפכה אדו לבירת הקיסרות בשנת 1868, בקנה אחד עם מסורת מזרח אסיאתית בה כוללים את המילה "בירה" בשם עיר הבירה. בתקופת מייג'י המוקדמת, העיר נקראה גם "טוקאי" (Tōkei), הגייה אלטרנטיבית לאותן אותיות סיניות המייצגות את המילה "טוקיו". בכמה מסמכים מערביים ששרדו, נהוגה ההגייה "Tokei". עם זאת, ההגייה הזאת ארכאית ואינה בשימוש.
ממשל

מבחינה רשמית ומנהלית השם "טוקיו" אינו מתייחס לעיר אחת אלא למחוז שלם (ביפנית "טוקיו-טוֹ"). עיר עצמאית בשם טוקיו ("טוקיו-שִי") התקיימה רשמית רק עד שנת 1943, ולאחר מכן התמזגה עם המחוז הפרברי שממערב לה ("טוקיו-פוּ") כדי ליצור את מחוז טוקיו הנוכחי, שמעמדו המנהלי זהה לשאר 46 המחוזות ביפן. מחוז זה נקרא בשפות זרות "מטרופולין טוקיו".
השטח במרכז המטרופולין, שהוגדר בעבר כטוקיו העיר, חולק במסגרת הארגון מחודש ל-23 "רבעים מיוחדים" (tokubetsu-ku) שכל אחד מהם הוא במעמד מנהלי של עיר עצמאית. בחלק הפרברי של המחוז ישנם 26 ערים, 5 עיירות ו-8 כפרים. כמו כן כלולים במחוז טוקיו איים מרוחקים באוקיינוס השקט.
ממשל > 23 רובעי טוקיו

מרכז טוקיו מורכב מ-23 ערים במעמד של "רובע מיוחד". כל הרבעים האלה הם ישויות עירוניות עצמאיות, עם ראש עיר נבחר ומועצה נבחרת, אך חלק מהפונקציות המשותפות לרבעים מנוהלות על ידי ממשלת מטרופולין טוקיו. נכון לשנת 2003, התגוררו ברבעים 8.34 מיליון תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת: 13,416 נפשות לקמ"ר.
הרבעים המיוחדים הם:
אדאצ'י
אראקווה
בּוּנְקיוֹ
צִ'יוֹדָה
צ'וּאוֹ
אדוגאווה
איטאבאשי
קאטסושיקה
קיטה
קוטו
מגורו
מִינָאטוֹ
נאקאנו
נרימה
אוטה
סטאגאיה
שִיבּוּיָה
שינאגאווה
שִינְג'וּקוּ
סוגינאמי
סומידה
טושימה
טָאיטוֹ
ממשל > ערים

מערבית ל-23 הרבעים של טוקיו מצויים "ערים" ("שִׁי") אשר מעמדן המשפטי זהה למעמד ערים אחרות ביפן. ערים אלה מהוות פרברים של טוקיו, ומקום מגורים לעובדים הרבים היוממים בעיר. קבוצת ערים אלה מכונה "מערב טוקיו".
אקירונו
אקישימה
צ'ופו
פוצ'ו
פוסא
האצ'יוג'י
האמורה
היגאשיקורומה
היגאשימוראיאמה
היגאשי יאמטו
הינו
אינאגי
קיוסה
קודיירא
קוגאניי
קוקובונג'י
קומאיי
קוניטאצ'י
מאצ'ידה
מיטאקא
מוסאשימוראיאמה
מוסאשינו
נישי טוקיו
אומה
טאצ'יקאווה
טאמה
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
את חשיבותה הנוכחית של טוקיו ניתן לשייך לפועלם של שני אנשים: השוגון טוקוגאווה איאיאסו, והקיסר מוצוהיטו.
בשנת 1603, לאחר איחוד המדינות השונות למדינה אחת, השוגון טוקוגאווה איאיאסו, הפך את העיר, שנקראה אז אדו לעיר הבירה מבחינה מעשית, אם כי מבחינה פורמלית עיר הבירה ("קיו" ביפנית) המשיכה להיות קיוטו, מאחר ששם שכנה המשפחה הקיסרית. השוגון הקים את מבצרו המרשים, מקום מגוריו, מגורי לוחמיו הסמוראים והמרכז המנהלי, במקום שהיום נמצא הארמון הקיסרי (皇居). אז היה זה ממש מעל לנמל, אך כיום הוא במרכז העיר, שכן חלקים גדולים מהעיר נמצאים על מילוי אדמה מלאכותי.
כתוצאה מפעולה זו גדלה העיר והפכה לאחת הערים הגדולות בעולם (במאה ה-18 התגוררו בעיר למעלה ממיליון תושבים).
לאחר ההפיכה באמצע המאה ה-19 שהפילה את השוגונים והחזירה את שלטון הקיסר, עבר בשנת 1869 הקיסר מוצוהיטו בן ה-17 מקיוטו לאדו, שינה את שם העיר לטוקיו, והפך אותה לבירה הקיסרית. את ארמונו קבע הקיסר במתחם הגדול (קוטרו כחמשה ק"מ) שבו שכן מבצרו של השוגון. כיום ניתן לבקר בחלק קטן ממתחם זה, המכונה "הגנים המערביים", בעוד שלמתחם הפנימי ניתן להיכנס רק פעמיים בשנה: ב-23 בדצמבר, יום הולדתו של הקיסר מוצוהיטו, וב-2 בינואר, לרגל השנה החדשה. בתמונות המתפרסמות בכלי תקשורת רבים נראים הקיסר ומשפחתו יוצאים למרפסת ומנופפים מספר פעמים לקהל הרב (כ-40,000 איש המתחלפים בכל פעם).
היסטוריה > אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1923 נפגעה העיר ברעידת האדמה הגדולה בקאנטו (קאנטו הוא חבל הארץ אשר טוקיו במרכזו). ברעידת אדמה זו נהרגו כ-140,000 בני אדם וכשני מיליון איש איבדו את ביתם, בעיקר בשל שריפות ענק שהשתוללו בכאוס שלאחר הרעידה. כ-20 שנה לאחר מכן, העיר עמדה שוב בפני סכנה גדולה. הפצצות בעלות הברית במהלך 1945 פגעו קשה בעיר.
כחלק ממאמצי השיקום המוצלחים שנערכו ביפן בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, שוקמה העיר. התוצאה היוותה בסיס לטוקיו המודרנית. הוקמו בה מערכות רכבת תחתית ורכבות מצוינות, נבנו גורדי שחקים רבים, ומרכזי מסחר ובילויים קרמו עור וגידים. כיום טוקיו נחשבת למופת של השתקמות מהפצצות, בקנה מידה אחד עם ברלין המשוקמת.
גאוגרפיה

טוקיו ממוקמת בצפון מערב מפרץ טוקיו, לחוף האוקיינוס השקט. גודל העיר כ-90 ק"מ ממזרח למערב וכ-25 ק"מ מצפון לדרום.
גאוגרפיה > הרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מלבד הר פוג'י הגובל בטוקיו, הנחשב לאחד מסמלי יפן ולאחד ההרים המפורסמים בעולם, ישנם מספר הרים נוספים בטוקיו. ההר הגבוה ביותר המצוי בשטח המטרופולין הוא הר קומוטורי שגובהו 2,017 מ'. הרים נוספים בטוקיו הם הר טאקאסו (1,737 מ'), הר אודאקה (1,266 מ'), והר מיטאקה (929 מ').
בחלקה המערבי ביותר של העיר נמצא מחוז נישיטאמה ("גאן" ביפנית), אשר רובו הררי מאוד ואינו מאפשר מגורים.
גאוגרפיה > איים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במפרץ טוקיו נמצא האי המלאכותי אודאיבה. מלבדו, מרבית האיים השייכים לעיר טוקיו פרוסים עד למרחק של 1,300 ק"מ ממרכז העיר. הם מנוהלים על ידי סניפים של הממשל המטרופוליני, ורובם נחשבים למעשה לכפרים ולא לחלק מטוקיו עצמה.
אושימה – איי קוזושימה, ניי-ג'ימה, אושימה וטושימה.
מייאקה – איי מיקוראג'ימה ומייאקג'ימה (העיר העיקרית באיים: מייאקה).
האצ'יג'ו – איי אאוגאשימה והאצ'יג'וג'ימה (העיר העיקרית באיים: האצ'יג'ו).
איי בונין, וכן איי נישינושימה, קיטא איוו ג'ימה, איוו ג'ימה, ומינאמי איוו ג'ימה. כמו כן, האי המזרחי ביותר ביפן, מינאמיטורישימה, והאי הדרומי ביותר ביפן, אוקינוטורישימה, מהווים חלק משרשרת האיים השייכת לטוקיו.
גאוגרפיה > פארקים לאומיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במערב טוקיו מצויים שלושה פארקים לאומיים:
פארק לאומי צ'יצ'יבו טאמה, פארק לאומי מייג'י נו מורי טאקו קוואסי ופארק אואנו ("מתנה קיסרית").
דרומית לטוקיו נמצא הפארק הלאומי איי אוגסווארה.
גאוגרפיה > אתרים עיקריים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במרכזה של טוקיו מצוי הארמון הקיסרי – במקום בו עמדה בעבר טירת אדו.
בניין השלטון המטרופוליני של טוקיו נמצא בשינג'וקו.
אזורי העסקים והכספים העיקריים של טוקיו, בהם נמצאים הנהלות הבנקים הגדולים הם מארונוצ'י ואטמאצ'י.
אזורי הקניות והבידור העיקריים הם אזורי גינזה ויוראקוצ'ו.
שיבויה הוא מרכז אופנה, קניות ובילויים יוקרתי והומה בצורה יוצאת מגדר הרגיל אפילו בקנה המידה של טוקיו. מעבר החצייה המרכזי בשיבויה, הסמוך לתחנת הרכבת שיבויה, הוא מעבר החצייה ההומה ביותר בעולם. אתרים מפורסמים בשיבויה: חנות הכלבו 109 ופסלו של הכלב האצ'יקו.
ברובע מינאטו-קו מצוי מגדל טוקיו, מגדל תקשורת ותצפית ומגדל תומכות הפלדה הגבוה בעולם.
בסומידה ניתן לצפות בעיר טוקיו ממגדל עץ השמיים, מגדל תצפית שהוא הגבוה ביותר ביפן. במגדל יש 2 תחנות תצפית. בתחנת התצפית הראשונה הוצבו מול החלונות מסכים אינטראקטיביים, המאפשרים להציג את תמונת הנוף הנשקף מהחלון כפי שהיא נראית בשעת יום ובשעת לילה.
באואנו מצוי פארק אואנו וגן החיות אואנו וכן מספר רב של מוזיאונים. סמוך לפארק אואנו נמצא שוק אמיוקו, אחד השווקים הגדולים באסיה, בו ניתן למצוא בגדים, אביזרי אופנה, מוצרי מזון ומתנות.
סביבה

עיריית טוקיו חוקקה תקנה אשר מטרתה לצמצם בפליטת גזי חממה. המושל שינטרו אישיהארה יצר את מערכת איזון הפליטה הראשונה ביפן, בכוונה להוריד את פליטת גזי החממה בשיעור מצטבר של 25% עד 2020, מתחת לרמה של 2000.
טוקיו היא דוגמה לאי חום עירוני (מטרופולין חמה בצורה יוצאת דופן מאשר האזור המקיף אותה), והתופעה בולטת במיוחד ברבעי המטרופולין (ולא בערים המרכיבות את טוקיו). על פי ממשלת מטרופולין טוקיו, הטמפרטורה הממוצעת השנתית עלתה בכ-3 מעלות צלזיוס במהלך 100 השנים האחרונות. זהו שינוי בולט כל כך, עד שבחוגים מסוימים מצוטטת טוקיו כ"דוגמה משכנעת לקשר שבין צמיחה עירונית לאקלים"
דמוגרפיה

בשעות היום: 14.978 מיליון
בשעות הלילה: 12.416 מיליון
תושבים זרים: 364,653 (נכון ל-2006)
כלכלה

מטרופולין טוקיו היא בעלת הכלכלה המטרופולינית הגדולה בעולם. על פי מחקרים שנערכו, בשנת 2008 לאזור העירוני של טוקיו (35.2 מיליון תושבים) היה תמ"ג כולל של 1.479 מיליארד דולר (שווי כוח הקנייה), מה שמיקם את טוקיו במקום הראשון ברשימה. על פי נתונים שנאספו בשנת 2009, 51 מהחברות שמדורגות במדד הפורצ'ן גלובל 500 (המדרג את 500 התאגידים הגדולים בעולם על פי הפדיון שלהם), בסיסן בטוקיו. מספר זה הוא כפול ממספר חברות במדד שנמצאות בעיר המדורגת במקום השני מבחינת מספר החברות, פריז (27 חברות).
על פי דירוג רשימת הערים העשירות בעולם שפרסמה חברת ייעוץ ההגירה הנלי אנד פרטנרס בתחילת 2024, טוקיו היא העיר השלישית בדירוג המקומות המועדפים ביותר על עשירי העולם אחרי העיר ניו יורק ואזור מפרץ סן פרנסיסקו. נכון ל-2024 גרים בה מעל 298,000 מיליונרים ומתוכם 14 מוגדרים כמיליארדרים.
תחבורה

טוקיו, כמרכז אזור טוקיו רבתי, הוא השטח הגדול ביפן מבחינת תחבורה קרקעית ואווירית. התחבורה הציבורית בתוך טוקיו נשלטת על ידי רשת ענפה של רכבות ורכבת תחתית, הידועות ביעילותם ובניקיונם. בנוסף, ישנן מספר מפעילות תחבורה ציבורית המספקות שירותי אוטובוסים, מונורייל, וחשמליות, המהוות אמצעי תחבורה יעיל אך שולי יחסית.
תחבורה > שדות תעופה

לטוקיו שני שדות תעופה מרכזיים. נמל התעופה טוקיו האנדה, שהוא נמל התעופה הגדול ביפן, ומשמש בעיקר לטיסות פנים, ונמל התעופה טוקיו נריטה (ממוקם בנריטה שבצ'יבה), המשמש בעיקר לטיסות בינלאומיות.
בנוסף, לטוקיו ארבעה שדות תעופה משניים: שדה התעופה צ'ופו שב-צ'ופו סיטי, המשמש לטיסות מקומיות לאיי איזו; שדה התעופה אושימה, שדה התעופה הצ'יג'וג'ימה ושדה התעופה מייאקג'ימה.
תחבורה > רכבות

מערכת הרכבות היא אמצעי התחבורה הראשי של טוקיו (ושל יפן). בטוקיו נמצאת גם תחנת שינג'וקו שהיא תחנת הרכבת העמוסה בעולם ותחנת הרכבת טוקיו שמהווה תחנת מעבר ראשית לרוב קווי השינקנסן. קו יאמאנוטה, קו קייהין טוהוקו, קו צ'והו וקו סובו מהווים את קווי הרכבת העיקריים המשרתים את תושבי טוקיו. חברת הרכבות של יפן מפעילה את כל הקווים האלה, דרך חברת הבת שלה, חברת הרכבות של מזרח יפן. בעיר פועלת גם רכבת השינקנסן. 

קו יאמאנוטה הוא קו מעגלי, המופעל בידי חברת הרכבות של מזרח יפן, ועובר דרך מרבית התחנות החשובות של מרכז טוקיו, ודרך האזורים השוקקים ביותר שלה: גינזה, שיבויה, אקיהברה ושינג'וקו. על פי נתונים מ-2008, ביום ממוצע נוסעים בקו יאמאנוטה כ-3.232 מיליון נוסעים. סך הכול אורכו הכולל של הקו, על כל 29 תחנותיו, הוא 34.5 קילומטר.
תחבורה > רכבת תחתית

בהיותה מהיעילות, נקיות, מורכבות ומקיפות בעולם, נחשבת מערכת הרכבת התחתית של טוקיו, הטוקיו מטרו, לטובה ביותר בעולם. היא משמשת כציר תחבורה מרכזי בעיר, ויש הטוענים (המספרים שונים ממחקר למחקר ומשתנים באופן תדיר) שהיא מערכת הרכבת התחתית העירונית העמוסה בעולם.
על הפעלת הרכבת התחתית מופקדת "לשכת התחבורה של מטרופולין טוקיו" ("טואיי סבוואי"). ראו למשל את קו גינזה.
תחבורה > אוטובוסים

בנוסף על השלטון המקומי המפעיל רשת אוטובוסים רחבה, פועלות בטוקיו מספר חברות אוטובוסים פרטיות.
לאוטובוסים בטוקיו תפקיד משני בלבד והוא השלמת קווי הרכבת התחתית.
תחבורה > אוטובוסים > מוניות

המוניות משמשות את תושבי טוקיו בעיקר אחרי חצות הלילה, כאשר קווי הרכבת התחתית אינם פעילים.
תרבות > מוזיאונים

המוזיאון הלאומי של טוקיו
המוזיאון הלאומי לאומנות מערבית
מוזיאון המדע הלאומי
מוזיאון אדו טוקיו
מוזיאון טאיאן לאומנות של מטרופולין טוקיו
המוזיאון הלאומי לאומנות מודרנית (טוקיו)
המוזיאון הפתוח לארכיטקטורה אדו טוקיו
מוזיאון הצילום המטרופוליני של טוקיו
מוזיאון האמנות המטרופוליני של טוקיו
קוקוגיקאן – מוזיאון הסומו
תרבות > מוזיאונים > מוזיאונים שוליים

מוזיאון שיטמאצ'י
טוקיו בונקה קייקאן
מוזיאון פוקאגאווה אדו
מוזיאון החברות היפני
עיר האופרה של טוקיו
מוזיאון מורי ארט
מוזיאון טיין לאומנות
תרבות > תיאטראות

התיאטרון הלאומי טוקיו
קאבוקי - זה
תיאטרון נו הלאומי (קוקוריטסו נוהגאקו דו)
התיאטרון הלאומי של יפן (קוקוריטסו גקיג'ו)
תרבות > תזמורות

התזמורת הפילהרמונית של טוקיו
התזמורת הסימפונית של טוקיו
התזמורת הסימפונית NHK
תזמורת יומיורי
תרבות > מבנים בעלי חשיבות

מגדל טוקיו
גשר הקשת בענן
בניין הדיאט הלאומי
הבריכה האולימפית יויוג'י
בניין עיריית טוקיו
טוקיו ביג סייט
תחנת טוקיו
טוקיו אינטרנשיונל פורום
האקדמיה לאומנות
תרבות > טוקיו בתרבות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טוקיו, בהיותה אחת מהערים המערביות והגדולות באסיה, מהווה בעשורים האחרונים מוקד משיכה רב לאישים שונים בתרבות המערבית. ספרים, מחזות, סרטים וסדרות עוסקים בה.
עיריית טוקיו מנהלת סיומת אינטרנט .tokyo.
תרבות > טוקיו בתרבות > בסרטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מהיותה של טוקיו העיר הגדולה של יפן, ומכיוון שממוקמים בה מרבית אולפני הסרטים והטלוויזיה של יפן, מהווה העיר תפאורה למרבית הסרטים, סדרות וסרטי הטלוויזיה, ואף סדרות וספרי ההנפשה היפנית (הן אנימה והן מאנגה).
השכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טוקיו מהווה את מרכז ההשכלה של יפן, ונמצאות בה אוניברסיטאות, מכללות ובתי ספר מקצועיים רבים.
הטובה באוניברסיטאות יפן היא אוניברסיטת טוקיו. אוניברסיטאות חשובות נוספות הן אוניברסיטת היטוטסובאשי, אוניברסיטת ואסדה ואוניברסיטת קיו.
השכלה > אוניברסיטאות בטוקיו

אוניברסיטאות לאומיות
אוניברסיטת אוצ'אנומיזו
אוניברסיטת היטוטסובאשי
אוניברסיטת טוקיו
אוניברסיטת טוקיו גאקוגיי
אוניברסיטת טוקיו גייג'וטסו דייגאקו
אוניברסיטת טוקיו לאומנות
אוניברסיטת טוקיו לחקלאות
אוניברסיטת טוקיו ללימודים זרים
אוניברסיטת טוקיו למדעי הים והטכנולוגיה הימית
האוניברסיטה לאלקטרו - קומוניקציה
מכון טוקיו למדע
אוניברסיטאות ציבוריות
אוניברסיטת המטרופולין של טוקיו
אוניברסיטאות פרטיות
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוניברסיטת אאויאמא גאקוין  אוניברסיטת אובירין  אוניברסיטת אסיה  אוניברסיטת גאקושוין  אוניברסיטת דאייטו בונקה  אוניברסיטת הוסיי  האוניברסיטה הנוצרית הבינלאומית  אוניברסיטת ואסדה  אוניברסיטת טאקושוקו  אוניברסיטת טוהו |  אוניברסיטת טוקיו לחקלאות  אוניברסיטת טוקיו למדע  אוניברסיטת טייקיו  אוניברסיטת טמפל, קמפוס יפן  אוניברסיטת סופיה  אוניברסיטת סנשו  אוניברסיטת מייג'י  אוניברסיטת מייג'י גא'קווין  אוניברסיטת ניהון  אוניברסיטת צ'ואו |  אוניברסיטת קוגאקויין  אוניברסיטת קומאזאווה  אוניברסיטת קוקוגאקויין  אוניברסיטת קוקושיקאן  אוניברסיטת קיו  אוניברסיטת ריקיו  אוניברסיטת שווה  המכון לטכנולוגיה מוסאשי  המכון לטכנולוגיה שיבאורה |
השכלה > אגודות מדעיות

כמעט כל האגודות המדעיות הגדולות ממוקמות בטוקיו: פארק אואנו הוא ביתן של שתי האקדמיות הלאומיות: האקדמיה של יפן והאקדמיה לאמנות של יפן. מועצת המדע של יפן ממוקמת ברופונגי, מינאטו.
ספורט

לטוקיו אצטדיון ספורט אחד מרכזי, הבולט מעל השאר: הטוקיו דום. הוא אצטדיון בייסבול, בו משחקים היומיורי ג'איינטס. צורתו הייחודית זיכתה אותו בכינוי "הביצה הגדולה של טוקיו" והוא אחד המבנים הידועים בעיר.
בטוקיו שתי קבוצות בייסבול מקצועיות:
קבוצת יאקולט סוולוס (Yakult Swallows)
וקבוצת יומיורו ג'יינטס (Yomiuri Giants)
איגוד הסומו היפני ממוקם בטוקיו, ומדי שנה, בינואר, במאי ובספטמבר נערכות תחרויות סומו.
בשנת 1964 נערכו משחקי הקיץ האולימפיים בעיר.
מדי שנה נערך בעיר מרתון טוקיו, אחד מששת המרתונים הנכללים בסבב המרתונים המרכזיים העולמי.
בקיץ 2021 אירחה העיר טוקיו את האולימפיאדה שוב.
ערים תאומות

לטוקיו 11 ערים תאומות:
הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
גרמניה ברלין, גרמניה
מצרים קהיר, מצרים
אינדונזיה ג'קרטה, אינדונזיה
רוסיה מוסקבה, רוסיה
אוסטרליה סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה
ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
צרפת פריז, צרפת
איטליה רומא, איטליה
ברזיל סאו פאולו, ברזיל
קוריאה הדרומית סיאול, קוריאה הדרומית
יתר על כן, לרבים מהרבעים והערים בתוך טוקיו יש ערים תאומות.
נוף העיר

צילום פנורמי של טוקיו כפי שהיא משתקפת מעץ השמיים
ראו גם

היסטוריה של טוקיו
הערות שוליים

1 2  Room, Adrian, Placenames of the World.,McFarland & Company, 1996; ISBN 0786418141
↑  Fiévé, Nicolas and Paul Waley, Japanese Capitals in Historical Perspective: Place, Power and Memory in Kyoto, Edo and Tokyo.2003
↑  明治東京異聞～トウケイかトウキョウか～東京の読み方, הארכיונים הלאומיים של טוקיו (2004) (ביפנית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000B-QINU`"'
↑  Maps and City Guide of Tokyo, digi-joho TOKYO'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000E-QINU`"'
↑  "World Business Council for Sustainable Development (WBCSD)"(הקישור אינו פעיל, 18.05.2018)
1 2  Barry, Roger Graham & Richard J. Chorley. Atmosphere, Weather and Climate. Routledge (2003)
↑  Efforts in Japan to Mitigate the Urban Heat Island Effect, אתר "Japan for Sustainability ", ספטמבר 2008(הקישור אינו פעיל, 18.05.2018)
↑  האומדן התפרסם ב-1 באוקטובר 2003, כך שהוא אינו מעודכן כראוי
↑  ללא המחוזות הסמוכים
↑  תמ"ג לערים מסביב לעולם בין השנים 2008–2025, באתר של Pricewaterhouse Coopers (חברה כלכלית יוקרתית)
↑  החברות המובילות ב"פורצ'ן גלובל 500", על פי ערים. באתר המגזין הכלכלי של CNN
↑  ליטל סמט,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'דירוג הערים העשירות: איפה גרים הכי הרבה מיליונרים, וכמה יש בתל אביב?, באתר כלכליסט, 8 במאי 2024
↑  "A Country Study: Japan", Library of Congress
↑  מעודכן לאוגוסט 2010
| הערים הגדולות בעולם: ערים המונות לפחות חמישה מיליון תושבים |
| --- | --- | --- |
| 20,000,000+ | שאנגחאי • בייג'ינג • סאו פאולו • דלהי |  |
| 10,000,000+ | קראצ'י • לאגוס • איסטנבול • טוקיו • מומבאי • מוסקבה • גואנגג'ואו • פריז • שנג'ן • צ'נגדו • קינשאסה • קהיר • ג'קרטה • לאהור • סוג'ואו |  |
| 5,000,000+ | סיאול • מקסיקו סיטי • לונדון • לימה • דאקה • ניו יורק • בנגלור • בנגקוק • דונגגוואן • צ'ונגצ'ינג • נאנג'ינג • טהראן • שניאנג • בוגוטה • הו צ'י מין סיטי • הונג קונג • בגדאד • צ'נאי • צ'אנגשה • ווהאן • טיינג'ין • היידראבאד • האנוי • ריו דה ז'ניירו • פושאן • סנטיאגו דה צ'ילה • ריאד • אחמדאבאד • שאנטואו • סנקט פטרבורג • ח'רטום  • אנקרה • ג'ינאן • האנגג'ואו • סינגפור • יאנגון • לואנדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559635005171  BnF: cb11975700f (data)  CiNii: DA00397957  GND: 4078337-6  ISNI: 0000 0004 1757 6305  LCCN: n79034998  LNB: 000124935  MusicBrainz: 8dc97297-ac95-4d33-82bc-e07fab26fb5f  NARA: 10036684  NDL: 00280764  SUDOC: 028180879  VIAF: 140713831   WorldCat (עם VIAF): 140713831 
תמונת לווין של טוקיו רבתי
איי איזו
שיבויה, אזור בילוי הידוע כאחד ממתחמי הקניות השוקקים בעולם
הבורסה של טוקיו
קו גינזה – קו הרכבת התחתית הראשון באסיה, הפועל החל משנת 1924
מפת הרכבת התחתית בטוקיו
קו יאמאנוטה
אוטובוס בטוקיו
המוזיאון הלאומי של טוקיו
תיאטרון קבוקי זה
גשר הקשת בענן
בניין טוקיו אינטרנשיונל פורום
שער אקאמון באוניברסיטת טוקיו
מקדש עתיק יומין לצד מגדל טוקיו מאפיינים את השילוב הישן לחדש בטוקיו
טוקיו דום, אצטדיון הבית של יומיורי ג'איינטס
התרבות ההלניסטית

התרבות ההלניסטית נוצרה באגן המזרחי של הים התיכון בתקופה ההלניסטית. התרבות נוצרה כתוצאה משילוב תרבות יוון העתיקה עם תרבויות המזרח הקדום, כגון: תרבות מצרים העתיקה, התרבות הפרסית העתיקה ותרבויות נוספות. שילוב תרבויות זה התאפשר כתוצאה ממסע הכיבושים של אלכסנדר הגדול במאה ה-4 לפנה"ס.
הממלכות ההלניסטיות נכבשו בסופו של דבר על ידי הרומאים או התפרקו. לתרבות ההלניסטית הייתה השפעה מכרעת על התרבות הרומית, ודרכה על תרבות אירופה המערבית שהתבססה במידה רבה על התרבות הרומית. הרושם העז שהותירה תרבות זו על התרבות המערבית ניכר עד היום.
הגדרה

המושג "הלניסמוס" (Ἑλληνισμός) ביוונית מופיע בספר מקבים ב במובן הכללי של "יוונוּת".
מקובל לחשוב כי ההיסטוריון הגרמני יוהאן גוסטב דרויזן היה הראשון שטבע את הביטוי "הלניזם" (בגרמנית: Hellenismus, הלניסמוס) כדי לציין את התפשטות התרבות היוונית מזרחה ואת מיזוגה עם התרבויות המקומיות.
התרבות ההלניסטית מהווה מושג רחב, מורכב ולעיתים סותר, האוצר בתוכו מזיגה בין התרבות ההלנית לתרבויות המקומיות. התרבות ההלנית שיקפה מטען גדול של מהויות, גישות, שפות, אורחות חיים ועוד. היוונים כינו את אדמתם בשם "הלאס", ואת עצמם בשם "הלנים", ומכאן נולדו תחומיה של תרבות הֵלַאס, התרבות ההלנית. זו, מטעמים פוליטיים, חברתיים-כלכליים ודתיים-תרבותיים, מתחה קו של שוני בינה לבין שאר התרבויות, שסווגו כ"נחותות".
היסטוריה > כיבושיו של אלכסנדר הגדול

בשנת 334 לפנה"ס יצא אלכסנדר הגדול ממקדוניה למסע כיבושים. בתוך כעשר שנים השתלט על כל הממלכה הפרסית, עד הודו במזרח, והקים ממלכה חדשה, הלנית על-פי מאפייני שליטיה. על אף שאלכסנדר יצא לקרב בשם המלחמה של התרבות ההלנית בזו הברברית, הוא נחשף לתרבויות המקומיות, הוקסם מהן וביקש לשלבן בתרבות ההלנית.
דרכו ושיטתו להגשמת חזונו התבטאו, בראש וראשונה, בדוגמה אישית שנתן אלכסנדר לקציניו, ולאחר מכן בשורת הוראות ותקנות שקבע כדי לעודד את היווצרותה והתפתחותה של תרבות זו על ידי תושבי ממלכתו. ראשית, על ידי נישואי תערובת עם בנות הסביבה, כשהוא עצמו נושא לאישה את רוקסנה, בת לאחד השבטים בבאקטריה ובהמשך ארגן נישואים המוניים בין קציניו לבין נסיכות פרסיות, כשהוא עצמו נושא לאישה את בתו של דריווש ומשדך את אחותה לסגנו ולחברו הטוב. שנית, על ידי הקמת צבא משותף המורכב מהלנים ומברברים. שלישית, על ידי אימוץ מנהגים מקומיים, כמו לבוש, מאכלים ואורחות חיים. רביעית, על ידי הקמת ערים שבהן הושיב מקדונים, יוונים ומקומיים.
היסטוריה > מהסתייגות לקבלה

מותו של אלכסנדר ב-323 לפנה"ס, והוא בן 33 בלבד, רק בתחילת מימוש חזונו – ממלכה ותרבות מאוחדת – והעובדה שלא הכין והכשיר יורש ראוי שישלוט על ממלכתו העצומה וימשיך את מפעלו, הביאו לכך שהממלכה הגדולה שכבש התפצלה בין מספר יורשים (ביוונית: דיאדוכים). אלה פתחו במלחמות ארוכות שנקראו מלחמות הדיאדוכים, שפיצלו את הממלכה המאוחדת ליחידות טריטוריאליות קטנות יותר.
למרות ההסתייגות המתנשאת והאתנוצנטרית של האריסטוקרטיה היוונית-מקדונית מחזונו של אלכסנדר עוד בחייו, נקלטה התרבות היוונית במזרח, ואף שילבה בתוכה אלמנטים מזרחיים רבים. ראשיתו של המיזוג, כאמור, במפעלי אלכסנדר, אך עיקרו בתנועת הגירה מקיפה של יוונים ומקדונים ששטפה את המזרח. הללו השפיעו על המקומיים והושפעו מהם בתחומים שונים, כמו שפה, אורח חיים, תרבות, דת ועוד.
המלך ההלניסטי של מצרים, תלמי הראשון, ראה כמשימה ראשונה במעלה ליוון את מצרים. לצורך זה הזמין לארצו סופרים, משוררים, ציירים, מלומדים והוגי דעות, והעמיד לרשותם תקציב גבוה וכן מוסדות ומתקנים כגון ספריה, גן בוטני ואף מצפה כוכבים.
תרבות זו נקלטה בעיקר בקרב שכבות האריסטוקרטיה המקומיות, שהיו בעלות עניין להיחשף לתרבותו של השליט, ועם הזמן חלחלה התרבות אף לשכבות עממיות יותר. השפעת התרבות ההלנית על האוכלוסייה המקומית נבעה בעיקרה מהסיבות הבאות: הערצת תרבות השליט החזק; מקדמי גירוי רבים בתרבות ההלנית, כגון הפעילות הגופנית; העדר מגמה מאלצת של כפיית ההלניזם; חשיפה הלנית לתרבות המקומית; קווי דמיון מסוימים בין חלק ממאפייני שתי התרבויות.
החברה ההלניסטית > ההתייוונות

ההתייוונות הייתה אחד היסודות המובילים בתרבות ההלניסטית. ההתייוונות החלה עוד בימיו של אלכסנדר הגדול והמשיכה ביתר שאת עם כינון הממלכות ההלניסטיות. ההתייוונות אפיינה, בדרך כלל, את השכבות האריסטוקרטיות. אחד המרכיבים שקידמו את ההתייוונות היה נישואי התערובת. גל המהגרים מיוון למזרח הורכב ברובו מגברים וממיעוט נשי, ותוצאת נישואי התערובת כמעט מובנת מאליה.
להתייוונות המקומית שבמזרח ההלניסטי היו מאפיינים רבים, בעיקרם חיצוניים, של האוכלוסייה המזרחית: אימוץ שמות יווניים, לימוד השפה היוונית ושימוש בה (הלשון היוונית הייתה השפה הרשמית של המינהל ההלניסטי), קריאת יצירות יווניות, שימוש בחפצים יווניים – שימושיים ואמנותיים, הקמת מבני ציבור יווניים, קליטת מאפייני החינוך היווני, ניסיונות להשתלב בפקידות המינהל, השפעת האדריכלות היוונית ועוד.
השלב הסופי של תהליך התייוונות בא בדמות הענקת מעמד של פוליס לעיר מזרחית על ידי המלך. הערים המזרחיות-המתיוונות בִקשו להצדיק את תביעתן לקבלת סטטוס של פוליס על ידי הבאת הוכחות למוצא יווני לכאורה של תושביהן. חלק מהן שמחו לגלות שהן נזכרות במיתולוגיה היוונית. אלו שהיו בנות מזל פחות המציאו לעיתים "הוכחות" בדבר היווניותן הקדומה.
עם זאת, המיזוג לא היה מושלם והתרבות המקומית לא נעלמה. זה בא לידי ביטוי בשלושה אופנים עיקריים: האחד הוא הדתי. המקומיים לא הפנו, לרוב, עורף לדתם ולפולחנם כתוצאה מהמיפגש עם הדת היוונית. השני – המקומיים נהגו הקפדה רבה בנושא חיי המשפחה, כמו נפיצות נישואי אח ואחות. כמו כן נודעו מקרים של שמרנות בתחום השפה המקומית, כגון הדימוטית במצרים; השלישי - ההתייוונות הייתה תופעה עירונית, ואילו רובו של המזרח היה כפרי. עם זאת מקומיים שאיישו משרות ציבוריות כגון "ראשי הכפר", או "סופרי הכפר", נזדקקו לשפה היוונית, ומשם קלה הדרך להתייוונות. במצרים, למשל, קיימות עדויות לקיומם של גימנסיונים לא רק במרכזי המחוזות אלא גם בכפרים.