אנוך אולינגה
פועלו באוגנדה וקמרון הבריטית

המרתו של אולינגה לבהאא'י הייתה כנקודת מפנה בצמיחת הדת הבהאא'ית באוגנדה ולאחר מכן בקמרון. ברגע שהפך לבהאא'י, הוא ביצע שינוי קיצוני בהרגליו ואורחות חייו, החל לקרוא בספרים הבהאא'ים בשקיקה וללמוד את הדת. השינוי בהתנהגותו גרם לכך שאשתו, אאוניקה, גם כן המירה את דתה והפכה לבהאא'ית, אך נישואיהם נותרו אומללים. המומר החמישי של הדת הבהאא'ית באוגנדה היה חבר קתולי של אולינגה, פטר מוטאווזי, אשר עבד עמו בעבודתו הממשלתית והושפע מהמרתו של אולינגה.
בתקופה בה אולינגה הפך לבהאא'י, ההליך הרשמי להרשמה לקהילה הבהאא'ית האוגנדית עבור מאמין חדש היה כתיבת מכתב לאספה הרוחנית הלאומית של הבהאא'ים של בריטניה. מכתב זה היה אמור להיות הצהרת אמונה ובקשה להצטרף לקהילה הבהאא'ית - בקשת ההצטרפות הותנתה למומרים אשר ידעו קרוא וכתוב והיו מחונכים היטב. עוד באפריל 1952 היו מספיק בהאא'ים המתגוררים בקמפלה כדי לאפשר הקמת אספה רוחנית מקומית במקום ואולינגה הפך לחבר בגוף זה. זמן קצר לאחר הקמת האספה בקמפלה ורק חודשיים לאחר שאולינגה הפך לבהאא'י, הוא חזר לביתו בכפר טילינג במטרה לבקר את משפחתו. אולינגה דיבר עם אנשים שפגש בערים בהן שהה במהלך הדרך על הדת הבהאא'ית, חלק מהם רצו להפוך לבהאא'ים ואולינגה שלח גלויות חזרה לחלוצים האיראנים בקמפלה וסיפר להם על המאמינים החדשים. כאשר הגיע למחוז טסו גם כן דיבר על הנוהגים הבהאא'ים וגילה שאנשים רבים רוצים להפוך לבהאא'ים. נראה כי כל המאמינים החדשים היו מהשבט של אולינגה או משושלתו. אולינגה כתב במהרה לעלי נאח'ג'וואני וביקש ממנו להצטרף אליו לטילינג שכן מספר הבהאא'ים החדשים היה רב והיו להם שאלות על הדת שאולינגה לא היה יכול לענות עליהן. נאח'ג'וואני הצטרף אליו ולבסוף, היו כ-90 מומרים חדשים לדת הבהאא'ית. עד מהרה, מאות משבט טסו הפכו לבהאא'ים. המרות אלו ייצגו את הכניסה המשמעותית הראשונה של אנשי אפריקה שמדרום לסהרה אל הדת הבהאא'ית מאז תחילת המאה ה-19.
נראה כי הצלחתו של אולינגה בהמרת מאות מאנשי שבטו לדת הבהאא'ית החדירה אופטימיות חדשה במטרות ובתוכניות הבינלאומיות של הדת שפותחו על ידי שוגי אפנדי (הידוע גם בשם "השומר"), ראש הקהילה הבהאא'ית, במרכז הבהאא'י העולמי, אשר שהה בישראל. כמעט באופן מידי אפנדי הכיר בבהאא'ים האפריקנים החדשים כבעלי יכולת להיחשב כחלוצים אשר עשויים להאיץ את הפצת הדת לחלקים אחרים באפריקה. מטרות התוכניות של אפנדי באפריקה הפכו שאפתניות יותר ממה שהיו קודם לכן.
הבהאא'ים המומרים באזור של אולינגה היו נוצרים (אנגליקנים) ואלו המשיכו ללכת לכנסיותיהם. בנקודה זו, אולינגה לא ביקש מהם לשבור את השתייכותם הדתית המבוססת. סמיחי בנאני, חלוצה של הדת הבהאא'ית, הסבירה כי שוגי אפנדי הנחה את החלוצים שלא יתעקשו על צייתנות מחמירה באשר לחוקים הבהאא'ים בקרב הבהאא'ים האפריקנים החדשים. החלוצים, משפחות בנאני ונאח'ג'וואני, הסיקו כי הכוונה בכך שאל להם לבקש מהבהאא'ים החדשים לעזוב את הכנסיות שלהם. אין כל תיעוד לתוכן לימודיו של אולינגה, ובאופן ספציפי לדבריו ולמסר שהעביר באזור ביתו. כאמור, בעוד סיפור המרתו של אולינגה בקמפלה מפורט מאוד, הסיפור על הצלחות ההוראה וההמרה שלו בכפר ילדותו אינו מפורט כלל.
ב-1953 אולינגה נפרד מאשתו וילדיו ויחד עם עלי וויולט נאח'ג'וואני ושני בהאא'ים נוספים יצא למסע מאוגנדה לקמרון הבריטית. באוקטובר 1953 הגיע אולינגה לקמרון הבריטית והפך לחלוץ הבהאא'י הראשון במדינה. בקמרון הבריטית ניתן לו התואר אביר בהאא' אללה (אנ') על ידי שוגי אפנדי, על שום כך שפתח טריטוריות חדשות להתרחבות הדת הבהאא'ית. כאשר מספר הבהאא'ים גדל בקמרון, בהאא'ים חדשים עזבו את האזור לשם "חלוציות" באזורים קרובים, כל אחד מהם הפך לאביר בהאא' אללה, גם בגאנה וטוגו. בוויקטוריה שבקמרון הבריטית, אולינגה החל את הוראתו הבהאא'ית בזהירות, בעיקר הזמין אנשים למסיבות תה בחדרו בבית בו שהה. בזמנו, תה היה משויך לאדם הלבן והיה מוצר יקר. על כן, התמונה של אדם זר המבדר את אורחיו בנדיבות עם תה בחינם הוסיפה לתעלומה של אולינגה כאדם עשיר, אדיב ומתוחכם. מסיבות התה שלו היו פופולריות והגיעו אליהן גברים, נשים וילדים. במסיבות אלו הוא הציג את הדת הבהאא'ית והחל להרוויח מומרים בהאא'ים.
אולינגה מצא עבודה באדמיניסטרציה הקולוניאלית הבריטית ועד מהרה הועסק על ידי תאגיד הפיתוח הקמרוני ככתבן, ולאחר מכן כעוזר משרדי. לבסוף, הפך למזכיר האישי של אחד המנהלים אך עזב את עבודתו לאחר זמן קצר. באותו זמן כבר יצר לעצמו מעמד בקרב הקהילה הבהאא'ית וחי בזכות הנדיבות של חבריו ותומכיו. כי פעילותו הבהאא'ית של אולינגה הייתה מכוונת ספציפית לקהילות הנוצריות. שמונה חודשים לאחר הגעתו לוויקטוריה, אולינגה דיווח לראש הקהילה, אפנדי, כי ארבעים בהאא'ים חדשים התגוררו בקמרון, ב-12 ערים וכפרים שונים, זאת, מבלי לספור חמישה מומרים שעזבו כחלוצים של הדת למדינות אחרות באפריקה. היו מספיק בהאא'ים כדי למנות אספה רוחנית מקומית, מועצת מנהלים בהאא'ית, בוויקטוריה.
בנובמבר 1955, אולינגה, ששימש כמזכיר ועדת ההוראה של קמרון, שלח דו"ח של החברות הבהאא'ית לרשויות הבהאא'ים. הדו"ח בעל ארבעה-עשר הדפים הכיל את השמות של כל הבהאא'ים באזור, הפקידים הבכירים של כל אספה מקומית וכתובות הדואר שלהם. אולינגה דיווח על 157 בהאא'ים בוגרים בקמרון הבריטית ו-23 בהאא'ים צעירים, כולם אפריקנים. חשוב להבין כי הקהילה הבהאא'ית בקמרון הבריטית הייתה היחידה במערב אפריקה שהייתה יכולה לטעון כי הייתה ללא כל השפעה זרה וכי השיגה צמיחה שאף קהילה בהאא'ית אחרת במערב אפריקה לא הייתה יכולה להתחרות בה. בו בזמן, הקהילה הבהאא'ית בקמרון הבריטית פיתחה צורות אפריקניות מובהקות של הדת. בשנת 1956 מספר הבהאא'ים בקמרון הבריטית עמד על 241 מאמינים.