stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הממלכה המאוחדת – ליכטנשטיין

| יחסי הממלכה המאוחדת – ליכטנשטיין |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: ליכטנשטיין


הממלכה המאוחדת: ליכטנשטיין
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 160
אוכלוסייה
69,242,094: 39,935
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 7,365
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 184,417
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי הממלכה המאוחדת–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין נסיכות ליכטנשטיין.
סקירה כללית

הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד מקיימת יחסים דיפלומטיים עם ליכטנשטיין. ב-23 ביוני 2016 הצביעו תושבי הממלכה המאוחדת בעד עזיבת המדינה את האיחוד האירופי. כחלק מיצירת בעלות ברית מסחריות חדשות, כהכנה לעזיבה, בפברואר 2019 נחתם בין ליכטנשטיין לממלכה המאוחדת הסכם מסחר כחלק מהסכם גדול יותר בין הממלכה המאוחדת לשווייץ .
אזרחי הממלכה המאוחדת ואזרחי ליכטנשטיין הם בעלי חופש תנועה בין מדינה למדינה.
נציגויות דיפלומטיות

הממלכה המאוחדת אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. הממלכה המאוחדת האמינה את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ הסמוכה, על ליכטנשטיין.
ליכטנשטיין אינה מיוצגת בממלכה המאוחדת, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יקבפילס

יֵקַבְּפִּילְס (בלטבית: Jēkabpils, בגרמנית: Jakobstadt – יאקובשטאדט, בפולנית: Jakubowo – יאקובובו, או Jakubów – יאקובוב) היא העיר התשיעית בגודלה בלטביה. העיר הוקמה בשנת 1670 כעיר קטנה בחלקה המזרחי של לטביה הידועה בכינויה לטגליה. בעיר עובר נהר הדאוגבה.
היסטוריה

תחילה העיר נשלטה בידי הדוכסות הליבונית אך הוחזרה על ידי הלטגלים לשליטתם.
עד השלטון הסובייטי, יקבפילס הייתה שתי ערים נפרדות שכל אחת שכנה בגדה אחרת של נהר הדאוגבה – יקבפילס וקרוסטפילס (Krustpils, בגרמנית: Kreutzburg – קרויצבורג). יקבפילס ההיסטורית שכנה בגדה הדרומית של נהר הדאוגבה, בסלוניה (אנ'), ואילו קרוסטפילס ההיסטורית שכנה בגדתו הצפונית, בלטגליה. שתי הערים אוחדו ב-1962, במהלך השלטון הסובייטי, תחת השם יקבפילס, אך הן שומרות על אופיין האזורי הייחודי.
בתקופת לטביה העצמאית, באמצע שנות השלושים של המאה העשרים, ישבו ביקבפילס כ-800 יהודים. בימי השלטון הסובייטי (1941-1940) נסגרו מוסדות הציבור היהודיים והולאמו העסקים הפרטיים.
ב-29 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את יקבפילס, וריכזו את יהודיה בגטו, תוך העסקתם בעבודות כפייה קשות ומשפילות. בספטמבר 1941 נרצחו יהודי הגטו בארבעה בורות ירי ביער סמוך.
יעקב ריפתין

קבר יעקב ריפתין בבית הקברות בקיבוץ עין שמר
יעקב (קובה) רִיפְתִין (נכתב גם ריפטין) (16 במרץ 1907 – 14 במאי 1978) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפ"ם בשנים 1949–1965.
תולדות חייו

ריפתין נולד בשנת 1907 בכפר ווּלְקָה פְּרוֹפֶצְקָה (Wólka Profecka) שליד פּוּלַאוִוי (Puławy) בפולין, ליהודה, יליד שקלוב, מחניכי ישיבת וולוז'ין, מורה לעברית, מראשי הסיעה הציונית "על המשמר" בפולין, ולרבקה לבית סנדומירסקי. למד בגימנסיה ממשלתית בקוטנו.
בגיל 10 הצטרף לתנועת השומר הצעיר (אז "השומר"), ונבחר בה לחבר ההנהגה הראשית בפולין. היה חבר מרכז התנועה למען ארץ-ישראל העובדת, ושימש ציר מטעמה לקונגרסים הציוניים וחבר הוועד הפועל הציוני. פרסם מאמרים בעיתוני ופרסומי התנועה בפולין ולאחר עלייתו גם בארץ. השתתף בארגון קיבוץ עלייה א' בפולין, ועבר הכשרה חקלאית בחוות חלוצים ליד לומז'ה.
בשנת 1929 עלה לארץ ישראל, וכעבור שנתיים הצטרף לקיבוץ עין שמר.
במסגרת פעילותו בתנועה הקיבוצית ובמוסדות השומר הצעיר הצטרף ריפתין למפלגת חזית השמאל, ולימים נמנה עם מייסדי מפ"ם. במסגרות אלו שירת ונבחר לשמש חבר ועדת הביטחון היישובית, ציר באספת הנבחרים הרביעית וחבר הוועד הלאומי, חבר הוועד הפועל והוועדה המרכזת של הסתדרות העובדים הכללית. בשנת 1947 היה בין חברי המשלחת מטעם היישוב היהודי לאו"ם. היה חבר במועצת המדינה הזמנית.
בשובו ארצה מונה למזכיר המדיני של מפ"ם (1948–1954) ונבחר מטעמה לכהן בחמש הכנסות הראשונות. מהכנסת השלישית ועד לסיום כהונתו, לאורך כעשר שנים, היה ריפתין יו"ר ועדת הפנים. מתוקף תפקיד זה שימש בכנסת השלישית גם כיו"ר ועדת המשנה בעניין גילוי מכשירי האזנה ושירותים מפלגתיים חשאיים. כן היה חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת העבודה וועדת השירותים הציבוריים.
ריפתין היה מאנשי השמאל במפ"ם, ויחד עם אישים כגון משה סנה אשר פעלו להפיכתה של מפ"ם למפלגת שמאל רדיקלי על ידי החלשת הקשר שלה לציונות וחיזוק האוריינטציה הפרו-סובייטית שלה.
התנגד להקמת המערך, ולאחר שנכשל ומפ"ם התאחדה עם מפלגת העבודה, פרש מן התנועה, הקים את ברית השמאל הציוני סוציאליסטי ונבחר מטעמה לוועד הפועל של ההסתדרות במשך שתי קדנציות.
נפטר ב-1978, נקבר בקיבוצו.
בשנת 2003 התגלה, על פי מסמכים של משרד החוץ הסובייטי שפורסמו ברבים, שריפתין וסנה נהגו להעביר מידע רגיש לסובייטים. בנוסף, ממסמכי מיטרוחין שנחשפו ב-2016 עולה שהק.ג.ב. ניהל מבצע לחדירה למפ"ם, ושבין הישראלים שהופיעו בארכיון שלו כסוכנים היו חברי הכנסת משה סנה (עוד לפני פרישתו), אלעזר גרנות ויעקב ריפתין.
אחייניתו הייתה הסופרת שולמית הראבן.
דו"ח ריפתין

לבקשתו של בן-גוריון, חקר ריפתין שורה של פשעים חמורים שנעשו על ידי חברי ההגנה, בהם מעשי רצח ושוד, גנבות, מעילה בכסף, עינויים בחקירות ומעשים נוספים. ריפתין היה אז חבר "ועד הביטחון", ששימש גוף עליון המתווה את עקרונות מדיניות הביטחון לפני קום המדינה.
דו"ח ריפתין הוגש לבן-גוריון ב-1 במרץ 1948. במסקנותיו המליץ ריפתין על שורת שיפורים במערכת המשפט, איסור הוצאה להורג (אלא על פי פסק דין של בתי דין מוסמכים), וכן המלצה על הקמת לשכה משפטית לארגון ההגנה. זו הפכה להיות, לאחר הקמת צה"ל, הפרקליטות הצבאית.
כתביו

פארן ציוניזם פון פרייהייט און ארבעט, ורשה: השומר הצעיר אין פוילן, 1935. (ביידיש) (ספרון)
"על מישמר עצמאותנו", תל אביב: המרכז של מפלגת הפועלים המאוחדת, 1948. (הרצאה במועצת המפלגה)
במשמרת, תל אביב: ספרית פועלים וקיבוץ עין שמר, תשל"ח 1978. ("מבחר דברים בכתב ובנאום עם דפים ממחברת אישית"; הופיע לרגל יובלו)
כתב יד ששון 507

כתב יד ששון 507 או חומש "כתר דמשק" (שמו הנוכחי: כתב יד ירושלים Heb. 24° 5702), הוא קודקס תנ"ך עברי מהמאה ה-10, המורכב מחמשת חומשי תורה כמעט בשלמותם. חלק מכתרי דמשק. הקודקס הועתק על ידי סופר לא ידוע, גדוש בהערות המסורה. תחילתו של כתב היד פגומה: הוא מתחיל בבראשית ט:כו וגם חסר משמות יח:א-יח:כג. בשנת 1975, נרכש כתב היד על ידי הספרייה הלאומית. הקודקס יצא לאור במהדורת פקסימיליה גדולה בת שני כרכים בשנת 1978.
יש להבדיל בין חומש "כתר דמשק" לבין כתר דמשק (כתב יד מהמאה ה-13 ממוצא ספרדי, המכיל את 24 ספרי התנ"ך) וכתב יד ששון 1053 הנמצא בבעלות פרטית.
היסטוריה

חומש דמשק התפרסם בעיקר בזכות עבודתו של אספן כתבי היד העבריים, דוד סלימאן ששון, שרכש את הקודקס בדמשק בתחילת המאה ה-20. זהו אחד מהקודקסים העתיקים ביותר של התנ"ך וחשיבותו דומה לכתר ארם צובא וכתב יד לנינגרד. במקומות רבים, חומש דמשק הולך בעקבות שיטת המסורה של אהרון בן אשר, בכתיב מלא ובכתיב חסר, וכן ברוב האותיות הגדולות והקטנות, תוך התאמה לגרסאות המסורה שקבע בן אשר ברוב המקומות (52%). בדומה לשיטת המסורה של בן אשר, גם מעתיק חומשי דמשק כותב ”פצוע דכא” (דברים כג ב) באל"ף, וכותב ”תעשה” (שמות כה לא) בכתיב חסר, ללא יו"ד, כמו גם המילה ”האפד” (שמות כח כו) כתובה על ידו בכתיב חסר, בלי ו"ו. דרכי כתיבה כאלה נהוגות גם אצל אהרון בן אשר.
הקודקס כתוב על קלף, בשלושה טורים לדף, בכתב מזרחי מרובע האופייני לדרך הכתיבה ששימשה במאה ה-9. כמו קודקסים אחרים של תקופתו, הוא מכיל מיקרוגרפיה המכונה "מסורה גדולה", כלומר, הערות על נוסח הטקסט הכתובות כהגהות בחלק העליון והתחתון של כל עמוד, כמו גם "מסורה קטנה" הכתובה בין הטורים. לפי ששון, כותב המסורה היה תלמיד של בן אשר, אולם הטקסט (אורתוגרפיה וניקוד) עוקב אחר שיטתו של בן נפתלי. באשר לגילו של הקודקס, ששון טען כי "כתב היד כנראה ישן יותר מה-British Museum MS., No. Oriental 4445, אשר נכתב לפי ההשערה בסביבות 820–850 לספירה, והוא ממקור בבלי. הטקסט מנוקד בניקוד טברני, בהטעמות ובסימני רפה (הקו האופקי הכתוב מעל האותיות הבלתי מודגשות של בג"ד כפ"ת, כולל האות בחלק מהמקרים). החלוקות הקטנות יותר לפרשות הנקראות כל שבוע, המכונות גם "סדרים", מסומנות לאורך כל כתב היד על ידי כותב המסורה בסמ"ך גדולה בשוליים עם מספר הסדר למטה.
סגנון האותיות ארכאי; רגלה של האות קו"ף מחוברת לגג שלה, ואילו ה"א עשויה כמו חי"ת, ללא הבחנה כמעט בין שתי האותיות. האות למ"ד ארוכה במיוחד, וכפופה כלפי חוץ. הנו"ן הסופית כתובה כמעט כמו האות זי"ן.
הקרי וכתיב מסומנים על ידי כותב הטקסט עם נו"ן סופית בשוליים ללא כל הכוונה נוספת לגבי אופן הקריאה.
ישראל ייבין ערך תקציר של חומש כתר דמשק בהקשר לבעיות בכתר ארם צובא. לפי ייבין, הנוסח המקובל של חומש דמשק תואם ברובו לקודקס לנינגרד. באשר לניקוד, ב-52% מהמקרים כתב היד הולך אחר שיטת בן אשר, ואחר שיטת בן נפתלי ב-46% מהמקרים. משום עירוב השיטות, נקרא כתב היד על ידי ייבין "כתב יד מעורב בו ניתן למצוא כמה 'שיפורים', אך הוא שונה בכמה היבטים לגבי הניקוד וטעמי המקרא מכתר ארם צובא".
מהדורת פקסימיליה בת שני כרכים של כתב היד הודפסה בשנים 1978–1982 בבולטימור, מרילנד (ארצות הברית), על ידי הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ובקופנהגן, דנמרק, על ידי רוזנקילדה ובאגר.
ראו גם

כתב יד ששון 1053
כתר ארם צובא
כתב יד קהיר
כתב יד לנינגרד
מגילות ים המלח
הערות שוליים

↑  רשימה על פטירה בסוף כתב היד: "בשנת דתתקמג לבריאת עולם [1183] בחודש התשיעי הוא חודש כסליו בי"ח ימים בו נפטרה אשתי מ' שלומית בת מ' כלב הרופא תוצרר נפשה בצרור החיים אספתה תהא כפרתה עמידתה מהרה זכרונה וזיכרון כל הצדיקים לברכה".
↑  Jerusalem National Library (Ms. Heb. 24°5702 ; Sassoon 507 (formerly). Microfilm no. F-8886
↑  The Damascus Pentateuch (ed. D.S. Loewinger), for the Jewish National and University Library, Jerusalem, pub. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1978 (2 volumes)
1 2  ישראל ייבין, כתר ארם צובה: ניקודו וטעמיו
↑  כפי שהראו עדים ראשונים שראו את כתר ארם צובא ותיארו את תוכנו, כמו מנשה סתהון, שרשימותיו על כתר ארם צובא נשלחו לירושלים ולאחר מכן נסקרו על ידי מ"ד קאסוטו, שמסר אותו לרבי יעקב ספיר (המאה ה-19). גם ישי בן עמרם הכהן עמדי (סוף המאה ה-16) ראה את כתר ארם צובא. ראה: יוסף עופר, 'כתר ארם צובה לאור רשימותיו של מ"ד קאסוטו, ספונות ס"ח ד (יט), (הוצאת מכון בן-צבי), ירושלים תשמ"ט, עמ'. 309 [33].
↑  דוד סלימאן ששון, אהל דוד: קטלוג תיאורי של כתבי היד העבריים והשומרוניים בספריית ששון, לונדון, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1932. (כרך א')
יעבץ בנטינג

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1779 מנצ'סטר, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  16 ביוני 1858 (בגיל 79) 
 מקום קבורה:  Wesley's Chapel 
 השכלה:  בית הספר העל-עממי מנצ'סטר 
 השקפה דתית:  מתודיזם 
 
יעבץ בנטינג (באנגלית: Jabez Bunting; ‏13 במאי 1779 - 16 ביוני 1858) היה כומר מתודיסטי, מראשי הכנסייה לאחר מותם של המייסדים, האחים ג'ון וצ'ארלס ווסלי. הוא שימש משנת 1820 ועד 1850 כנשיא הוועידה המתודיסטית.
ביוגרפיה אודותיו, "The life of Jabez Bunting", נכתבה על ידי בנו, תומאס פרסיבל בנטינג.
בנו, ויליאם בנטינג היה אף הוא מטיף מתודיסטי.
ישראל יהושע זינגר

| --- | --- |

ישראל יהושע זינגר, צילום של קרל ואן וכטן
 לידה:  30 בנובמבר 1893 בילגוריי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  10 בפברואר 1944 (בגיל 50) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, פולין 
 שפות היצירה:  יידיש 
 יצירות בולטות:  האחים אשכנזי, בית קרנובסקי, Of a World That Is No More 
 צאצאים:  ג'וזף זינגר 
 
מימין לשמאל: ישראל יהושע זינגר, מלך ראוויטש, פרץ מרקיש, אורי צבי גרינברג, פרץ הירשביין ומנדל אלקין, ב-1922
ישראל יהושע זינגֶר (שם העט בכתיב יידי: י. י. זינגער; 30 בנובמבר 1893 – 10 בפברואר 1944) היה סופר, מחזאי ועיתונאי יידיש.
ביוגרפיה

זינגר, בנו של ר' פינחס מנחם זינגר, נולד בעיירה בילגוריי שבפולין. הוא אחיהם של סופרי היידיש אסתר קרייטמן ויצחק בשביס-זינגר, חתן פרס נובל לספרות. כשהיה בן 15 עברה המשפחה לוורשה. בגיל 18 החל לכתוב, וכתביו הראשונים פורסמו ב-1916 בעיתוני יידיש. בין השנים 1918–1921 חי בקייב, ושם פרסם את סיפורו "פערל" (ביידיש: "פנינים"). ב-1921 הפך לכתב של העיתון היידי-אמריקאי הנפוץ "פארווערטס".
ב-1927 התפרסם הרומן הראשון של זינגר, "פלדה וברזל" (ביידיש: "שטאָל און אייזן"). ב-1932 הופיע ב"פארווערטס" מחזהו "יושע עגל" (ביידיש: "יאשע קאלב"), שזכה להערכה והומחז, והוא המצליח מבין כתביו.
בשנת 1934 היגר לניו יורק, וב-1936 פרסם את ספרו "האחים אשכנזי" (ביידיש: "די ברידער אשכנזי").
חוה קלר מבית Kon (ילידת לודז' 1929), נכדתו של אדם שעליו מבוסס אחד מגיבורי הספר, מגלה פרטים שמאחורי הספר:
"יהושע זינגר ביסס את ספרו "האחים אשכנזי" המספר את תולדות העיר לודז' ומתרכז בסיפור על האחים דוד יוסף קון (הבכור, סבה של חוה קלר), ואוסקר קון (פול'). הסופר השתמש בשם הבדוי "אשכנזי" כדי להימנע ממשפט דיבה, כי הפרסום לא היה מחמיא.
ב-1938 פרסם זינגר את ״החבר נחמן״ (ביידיש ״חבר נחמן״), וב-1943 את ״בית קרנובסקי״ (״די משפחה קארנאווסקי״. זינגר נפטר בניו יורק בשנת 1944, בגיל 51. לאחר מותו, ב-1946, התפרסם אוסף זכרונותיו, ״מעולם אשר היה ואיננו״ (״פון א וועלט וואס איז נישטא מער״).
מספריו

פלדה וברזל, 1927
יושֶה עגל ("יאשע קאלב"), 1932 (רומן; הוצאה נוספת: 1933).
האחים אשכנזי, 1935
החבר נחמן, 1943
בית קרנובסקי (די משפחה קארנאווסקי) - 1943
על עולם שאיננו עוד - חלקה הראשון של אוטוביוגרפיה שיצאה לאור אחרי מותו.
22 סיפורים, תורגמו לעברית על ידי אהרון צפנת, מ' ניומן, תשל"ב
לקריאה נוספת

ישראל יהושע זינגר – פנינים (מיידיש: עידו בסוק | אחרית־דבר: אברהם נוברשטרן), דחק, כרך יז', 2024.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268263305171  PLWABN: 9810656474905606  BIBSYS: 90175321  BNE: XX1664008  BnF: cb11924909t (data)  CANTIC: a12191541  CiNii: DA0768110X  GND: 118971972  ICCU: CFIV050421  ISNI: 0000 0001 0900 2369  LCCN: n80079551  NDL: 01118938  NKC: mzk2003182982  NLA: 35501875  NTA: 068562357  RERO: 02-A003834797  SELIBR: 92127  SNAC: w6xw6kbz  SUDOC: 027140113  Trove: 976220  VIAF: 51695981   WorldCat (עם VIAF): 51695981 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ובנושא יידיש. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כתב מונגולי

כתב מונגולי (במונגולית  – "מונגול ביצ'יג") הוא הכתב העתיק בו נכתבת השפה המונגולית מאז המאה ה-13 ונמצא בשימוש עד ימינו אנו (הכתב הרשמי כיום במונגוליה הוא הכתב הקירילי). הממצא הקדום ביותר בכתב זה הוא מצבת ג'ינגיס חאן המתוארכת לשנת 1224–1225.
היסטוריה

מקור הכתב המונגולי מהאלפבית הסוגדיאני שהתפתח מהכתב הארמי הקדום. בהתאם למסורת, הכתב נוצר בסביבות שנת 1224 על ידי הכותב האויגורי טאטאטונגה שנשבה בידי ג'ינגיס חאן. אגדה זו מדגישה את ההשפעה הרבה שהייתה לעמים הכבושים על המונגולים עצמם באימפריה המונגולית. כך, גם בקרב המונגולים עצמם מכונה כתב זה לעיתים "כתב אויגורי" (уйгуржин бичиг – אויגורז'ין ביצ'יג).
כיוון הכתיבה – בטורים מלמעלה למטה מבדיל ומייחד ויזואלית את הכתב המונגולי משאר הכתבים. עם זאת, זהו בין הכתבים הבודדים הנכתבים בטורים שסדר הטורים הוא משמאל לימין (בסינית הנכתבת אף היא באופן מסורתי בטורים, כיוון הקריאה הוא מימין לשמאל).
בשנת 1587 המלומד המונגולי וינג-טונג שעסק בתרגום הכתבים הבודהיסטיים, שינה קלות את צורתן הגרפית של כמה מהאותיות, וכן הכניס סימנים רבים על מנת להקל על התעתיק הפונטי של מונחים בסנסקריט בטיבטית ובסינית, האותיות החדשות שנוצרו על ידו מכונות "אלי-גלי".
הכתב שימש כאחד הכתבים הרשמיים בשושלות יואן וצ'ינג, ככתב היחיד בטובה עד למעבר לשפה הטובאנית והכתב הקירילי. כמו נכתבו בכתב זה השפות קלמיקית ובוריאטית. מונגוליה עברה מכתב זה לכתב הקירילי בשנות הארבעים של המאה העשרים, בהשפעה סובייטית.
כיום משמש כתב זה את המונגולים תושבי סין. לאחר התפרקות ברית המועצות, נטו מספר גופים פוליטיים-לאומיים במונגוליה לחזור לכתב זה, אך הרעיון נזנח עקב מורכבותו הרבה והצורך בשינוי בכל שטחי החיים. עם זאת, במידת מה כתב זה עדיין בשימוש כיום במונגוליה בחותמות רשמיות, טפסים שונים, ושלטים מעוטרים.
צורת הכתב

כיוון הכתיבה הוא בטורים מלמעלה למטה שכיוונם משמאל לימין. לרוב הסימניות ישנן שלוש צורות גרפיות בהתאם למיקומן במילה (תחיליות, אמצעיות, וסופיות). במקרים רבים קיימות צורות גרפיות נוספות המסייעות לחיבור האותיות בהתאם לצורתן עם האותיות שלפניהן ולאחריהן, ובכך להקנות לכתיבה מראה אסתטי והרמוני.
למרות שממבט ראשון הכתב נראה מסובך למראה, הרי שלמעשה הוא פשוט ביותר, מורכב מאותיות בסיסיות מעטות בעלות צורה גרפית פשוטה למדי. ההנחה שעמדה למול עיני יוצרי הכתב היא שהכותב, השולט היטב בשפה המונגולית יוכל לכתוב כל מילה במינימום של הרמות ותנועות יד.
ישנם הגיים שונים המסומנים בכתב זה באותה האות ללא הבדל. כך למשל התנועות o/u, ö/ü, וכן a/e בסוף מילה, והעיצורים t/d, k/g, ובמקרים מסוימים גם ž/y. סיבת הדבר היא בחסרונם של הגיים אלו בשפה האויגורית ממנה הושאל הכתב.
| האות> אות תחילית | האות> אות אמצעית | האות> אות סופית |  | הגייה> כתב לטיני | הגייה> כתב קירילי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  | a | А | הצליל תלוי בדרך כלל בהרמוניית הצלילים במילה (ראה q/γ וk/g) |
|  |  |  |  | e | Э | הצליל תלוי בדרך כלל בהרמוניית הצלילים במילה (ראה q/γ וk/g) |
|  |  |  |  | i, yi | И, Й, Ы, Ь | במונגולית המודרנית בסוף מילה משמשת בדרך כלל לריכוך העיצור שלפניה |
|  |  |  |  | o, u | О, У | ההגיה משתנה לפי העניין |
|  |  |  |  | ö, ü | Ө, Ү | ההגיה משתנה לפי העניין |
|  |   |  |  | n | Н | נבדלת מ-a/e תחילית וסופית במיקומה בהברה |
|  |  |  |  | ng | Н, НГ | רק בסוף מילה (הצורה האמצעית משמשת רק בצירופי-מילים). משמשת לתיעתוק הפונמה הסנסקריטית והטיבטית ङ. |
|  |  |  |  | b | Б, В |  |
|  |  |  |  | p | П | במילים מונגוליות מקוריות רק בתחילת מילה |
|  |  |  |  | q | Х | רק עם תנועה "אחורית" |
|  |  |  |  | ɣ | Г | רק עם תנועה אחורית.   הצירוף "תנועה-γ-תנועה" נהגה כתנועה ארוכה אחת. הצורה הסופית מופיעה רק כשהמילה שלאחריה מתחילה ב"A". |
|  |  |  |  | k | Х | רק עם תנועה קדמית.   בסוף מילה תמיד "g" ולא "k". הצירוף "תנועה-g-תנועה" נהגה כתנועה ארוכה אחת. |
|  |  |  |  | g | Г | רק עם תנועה קדמית.   בסוף מילה תמיד "g" ולא "k". הצירוף "תנועה-g-תנועה" נהגה כתנועה ארוכה אחת. |
|  |  |  |  | m | М |  |
|  |  |  |  | l | Л |  |
|  |  |  |  | s | С |  |
|  |  |  |  | š | Ш |  |
|  |  |  |  | t, d | Т, Д | ההיגוי משתנה בהתאם לקונטקסט. |
|  |  |  |  | č | Ч, Ц | בעבר לא היה קיים הבדל בין (צ) ל (צ'). כיום ההגיה תלויה בקונטקסט. |
|  |  |  |  | ǰ  | Ж, З | ההגיה תלויה בקונטקסט. |
|  |  |  |  | y | *-Й, Е*, Ё*, Ю*, Я* | למרות היותה עיצור, האות משמשת בעיקר בדיפתונגים |
|  |  |  |  | r | Р | בתחילת מילה מופיעה רק במילים שאולות. |
|  |  |  |  | v | В | משמשת לתעתיק האות הסנסקריטית व. |
|  |  |  |  | f | Ф | משמשת רק במילים שאולות מסינית ולשונות אירופיות. |
|  |  |  |  | ḳ  | К | משמשת לתעתיק K אירופית. |
|  |  |  |  | (c) | (Ц) | משמשת לתעתיק (צ) טיבטית וछ סנסקריטית. |
|  |  |  |  | (z) | (З) | משמשת לתעתיק (דז) טיבטית והאות הסנסקריטית ज. |
|  |  |  |  | (h) | (Г, Х) | משמשת לתעתיק (H) טיבטית והאות הסנסקריטית ह. |
ביאורים

↑  בתחילת הברה
↑  בסוף הברה
↑  למשל: qa-γ-an (ח'אן) מבוטא כ-хаан (חאאן). אך קיימים יוצאים מהכלל.
↑  למשל "de-g-er" מבוטא כ-"deer", אך קיימים יוצאים מן הכלל כגון ügüi ("לא")
↑  בתעתיק מילים זרות בדרך כלל מקדימה לה תנועה מסייעת. למשל: רוסיה - במונגולית: Opoc
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph122967 
המילה "מונגול" בכתב הקלאסי
לורי הרננדז

לורן "לורי" הרננדז (באנגלית: Laurie Hernandez; נולדה ב-9 ביוני 2000) היא מתעמלת אמריקאית בעלת מדליית זהב בתחרות הקרב-רב הקבוצתית ומדליית כסף במכשיר הקורה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
ביוגרפיה

הרננדז נולדה וגדלה בניו ג'רזי, בתם של וונדה ואנתוני ולה שני אחים גדולים. בגיל חמש החלה להתאמן בהתעמלות מכשירים ובגיל 12 החלה להתחרות בתחרויות ארציות לבני נוער. ב-2013 זכתה במקום השני אליפות ארצות הברית לגילאי נוער בקרב-רב וכן בתרגילי המקבילים מדורגים וקרקע, במקום השלישי בתרגיל הקורה וחמישי בקפיצות. במהלך 2014 סבלה מפציעה משמעותית בעת נחיתה בתרגיל, היא שברה את כף ידה, קרעה את הרצועה הצולבת האחורית (PCL) בברכה, נפצעה ברצועה העקיפה התיכונה (MCL) ונאלצה לעבור ניתוח מורכב. ב-2015 זכתה במקום הראשון באליפות בקרב-רב, וכן בקפיצות ובמקבילים מדורגים וסיימה שלישית בתרגילי הקורה והקרקע.
ב-2016 החלה להתחרות בתחרויות לבוגרות בענף. באפריל זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב בתחרות הבינלאומית פסיפיק רים. ביוני זכתה בארבע מדליות ארד באליפות ארצות הברית בתחרויות המקבילים מדורגים, קורה, קרקע וקרב רב. ביולי סיימה שנייה בקרב-רב במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ונבחרה להיכלל במשלחת, בה היא המתעמלת האמריקאית הצעירה ביותר.
יחד עם נבחרת ארצות הברית זכתה במשחקים האולימפיים במדליית זהב בקרב-רב קבוצתי. היא זכתה במדליית כסף במכשיר הקורה בציון של 15.333 נקודות לאחר סאנה ווברס ההולנדית (15.466 נקודות). בתרגיל הקרקע סיימה רביעית במוקדמות אך לא העפילה לגמר בשל מגבלת משתתפות מכל מדינה (סימון ביילס ואלי רייזמן סיימו לפנייה).
לאחר המשחקים האולימפיים השתתפה וזכתה בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" (2016), בעונתה ה-23 שם זכתה במקום הראשון.
ישעיהו הרצל

הרב ישעיהו הרצל (נולד בי"ט בטבת תש"ו, 23 בדצמבר 1945) הוא רבה הראשי של העיר נוף הגליל וחבר בית דין רבני חב"ד.
ביוגרפיה

נולד וגדל בשכונת בתי אונגרין, השוכנת בסמיכות לשכונת מאה שערים בירושלים לשטערנא פרידא והרב פנחס לייבוש הרצל, ששימש כמשפיע בבית הכנסת אהל יצחק בשכונה, נינו של אלימלך פרלמן.
בילדותו היה מבקר מידי שבת את דוד אביו המשפיע הרב משה ובר, למד בתלמוד תורה של מוסדות תורת אמת, בישיבת בית אברהם ובישיבת תורת אמת בירושלים וישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד שם למד אצל המשפיע הרב שלמה חיים קסלמן, בחודש אלול תשכ"ד (1964) נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבברוקלין שבניו יורק, שם היה מבחירי התלמידים וכונה "קן" (אחד משבעה "קנים" - תלמידים מצוינים בלימודם שהיו מעבירים שיעורים בנושאים שונים בחסידות ובנגלה).
לאחר חתונתו בתמוז תשכ"ו (1966) עם שרה רחל בת הרב יעקב הלוי פרידמן, למד בכולל אברכים בשכונת קראון הייטס, בקיץ תשכ"ז חזר לישראל, והתגורר תקופה בירושלים, אחר־כך עבר עם המשפחות הראשונות לשיכון חב"ד בלוד, בשנת תשכ"ט (1969) עבר בהוראת הרבי מלובביץ' לנחלת הר חב"ד בקרית מלאכי שהוקם אז והיה מהמשפחות הראשונות במקום, שם למד בכולל במשך שנתיים, שם נסמך לרבנות מטעם הרבנות הראשית לישראל על ידי הרב שלמה גורן והרב עובדיה יוסף.
בשנת תשל"ב (1972) עבר לכולל של 'התנועה להפצת התורה' בנצרת עילית (כיום נוף הגליל).
בתשל"ז נבחר לרב היישוב כפר תבור, לאחר פטירת רב המקום, הרב בן ציון לוין.
לאחר פטירתו של הרב פנחס מילר בשנת ה'תשנ"ב (מרץ 1992), הוא התמודד בבחירות לרבנות בנצרת עילית ונבחר בי"ג באב תשנ"ו (1996) לרב העיר בי"ח באדר תשנ"ח נערך מעמד הכתרה במעמד ראשי העיר ורבנים בהם הרב ישראל מאיר לאו.
הרב הרצל מכהן כרבה של קהילת חב"ד המקומית ובתמוז תשפ"ד מונה לכהן כחבר בבית דין רבני חב"ד.
משפחתו

לרב הרצל שלושה בנים ושבע בנות
בנו, הרב שניאור זלמן, סופר והיסטוריון חסידי, מתגורר בקראון-הייטס.
בנו, הרב מנחם מנדל, משמש כשליח חב"ד במושב ארבל
בנו, הרב שלום דובער, משמש שליח חב"ד ביקנעם
חתנו הרב משה צבי הלפרין, רב בית כנסת חב"ד בשכונת בית ישראל ובית כמסת שאשא בשכונת רמות שבירושלים ומנהל איגוד צאצאי רבנו הזקן
חתנו הרב מנחם מנדל פרידמן, שליח חב"ד ויו"ר מוסדות חב"ד באור יהודה
חתנו הרב יוסף חיים רוזנבלט, שליח חב"ד ורב המועצה האזורית גליל תחתון
חתנו הרב שלמה רוזנבלט, משפיע בישיבת תות"ל בנתניה
חתנו הרב שלום דובער הניג, מחנך בצפת
חתנו הרב דובער משה ליפש, רב בית כנסת חב"ד בנוף הגליל
חתנו הרב אברהם מנחם רבינוביץ, ר"מ בישבת 'חנוך לנער' בצפת
אשתו הראשונה של הרב הרצל, שרה רחל, נפטרה בשנת תש"ס, (1999). הרב הרצל נשוי בנישואים שניים מסוף שנת תשס"א (2001) לזלטה לבית פריז (אלמנתו של הרב מאיר פריימן, בתו של ברוך פריז ונכדה של אברהם פריז ורפאל נחמן הכהן). עץ משפחתו מצד רעייתו הנוכחית:
ספריו

"פרדס ישעיהו - חידושים בש"ס ובהלכה", תשע"ז
"פרדס ישעיהו - שו"ת בענייני הלכה ומנהג", תשע"ז
"פרדס ישעיהו - פניני תפילה", תשע"ח
"פרדס ישעיהו - טהרת המשפחה והנהגת הבית היהודי", תש"ף
לקריאה נוספת

יוסף בן דב, "באם לא יתערב בענייני פוליטיקה, ימצא־חן בעיני כולם", עיתון כפר חב"ד, גיליון 725, כ"ב באב תשנ"ו
ישראל אלפנביין, נר להאיר, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1353, א' בטבת תש"ע
הערות שוליים

↑  מסמך ההחלטה נחשף: כך מונו 9 הרבנים החדשים לבית הדין, באתר חב״ד און ליין
↑  רבני בית דין רבני חב"ד בארץ הקודש התכנסו - בהרכבם החדש, באתר חב״ד און ליין
↑  בעלה הראשון שנפטר
↑  בעלה השני הנוכחי
↑  בעלה הראשון שנפטר
↑  בעלה השני הנוכחי
↑  לקראת השנה החדשה: 'פרדס ישעיהו' ב' חלקים אתר col תשרי תשע"ח
↑  ורד לוי, ספר חדש לרב העיר נצרת עילית: "סוג של חותם" באתר ynet העמק  ,21.9.2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595312905171  LCCN: n2019004924  VIAF: 4154921315163591796   WorldCat (עם VIAF): 4154921315163591796
יצחק אייזיק לנגנר

רבי יצחק אייזיק לנגנר (י"א בשבט ה'תרל"ו, 1876 – כ"ב בתמוז ה'תש"ז, 1947) היה מקובל והאדמו"ר החמישי של חסידות סטרטין.
ביוגרפיה

נולד בעיירה סטרטין שבאוקראינה לרבי יהודה צבי לנגנר. נשא את הרבנית רבקה וייזל, בת רבי מרדכי סג"ל לוי, בן רבי משולם פייש סג"ל-לאווי מייסד חסידות טאש. כבר בצעירותו החל ללמוד את תורת הקבלה והיה בקיא בכתבי האריז"ל.
לאחר פטירת אביו בי"ד באייר ה'תרס"ז (1907), מילא את מקומו, והחל להנהיג את קהילת סטרטין. בשנת ה'תר"ע העביר את בית מדרשו לבוברקה, מהאזורים המרכזיים בחסידות, שם הקימו לו מקורביו בית מדרש גדול ורבים היו לחסידיו.
במלחמת העולם הראשונה גלה להונגריה, ובסיום המלחמה חזר למדינת גליציה. בי"ז באלול ה'תר"ף (1920), עבר לניו יורק בעקבות בקשה מראשי "חברה עטרת יהודה צבי מסטרטין", שם ייסד מחדש את בית מדרשו בשכונת איסט סייד שבעיר ניו יורק, שכונה שהתרכזו בה יהודים שומרי תורה ומצוות ממזרח אירופה.
נפטר בכ"ב בתמוז ה'תש"ז (1947) ונקבר בבית העלמין היהודי בסמוך לעיר לייקווד. בנו ממשיך דרכו היה רבי משולם פייביש לנגנר.
ספריו

קן ציפור - ביאור ספר תהילים על פי הקבלה.
הערות שוליים

↑  כאיל תערוג, עמ' מ"א.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313383705171  VIAF: 61499426   WorldCat (עם VIAF): 61499426
יחסי הממלכה המאוחדת – מונגוליה

| יחסי הממלכה המאוחדת – מונגוליה |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: מונגוליה


הממלכה המאוחדת: מונגוליה
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 1,564,116
אוכלוסייה
69,242,094: 3,485,969
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 19,872
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 5,701
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

שגרירות מונגוליה בלונדון, בריטניה.
יחסי בריטניה–מונגוליה הם יחסים הדדיים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד ומונגוליה.