stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחקי החוף העולמיים

| --- | --- |

 ענף:  ספורט ימי וספורט חוף
 תאריך ייסוד:  2019 
 ארגון מפעיל:  איגוד הוועדים האולימפיים הלאומיים 
 אתר רשמי
 
משחקי החוף העולמיים של ANOC (באנגלית: ANOC World Beach Games) הם אירוע עולמי של תחרויות ספורט המאורגנים על ידי איגוד הוועדים האולימפיים הלאומיים (ANOC). המשחקים מתקיימים מדי שנתיים בשנים אי זוגיות, תוך התמקדות בענפי ספורט ימי וספורט חוף לא-אולימפיים, וקהל היעד העיקרי שלו הוא בני 15 עד 35. האירוע נערך לראשונה בשנת 2019 בדוחה, קטר.
היסטוריה

משחקי החוף העולמיים הוכרזו באוקטובר 2013 כפרויקט משותף בין ANOC ו-SportAccord, האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות, בהשראת הצלחת משחקי החוף האסיאתיים שנערכו לראשונה חמש שנים קודם לכן. בתוכניות המקוריות המשחקים היום אמורים להיות אירוע דו-שנתי עם 20–25 תחרויות וכ-5,000 ספורטאים מכל 206 הוועדים האולימפיים הלאומיים, בעלות של 135 מיליון דולר אמריקאי, והוא אושר בעצרת הכללית של ANOC בבנגקוק, תאילנד בנובמבר 2014.
עם זאת, היחסים בין SportAccord ו-ANOC התפוגגו במהירות, והראשונה הודיעה באופן חד-צדדי באפריל 2015 שסוצ'י, רוסיה תארח את המהדורה הראשונה של המשחקים ללא כל מעורבות של ANOC, שחשפה תוכניות לגרסה עצמאית משלה. זמן קצר לאחר מכן קרסה התוכנית של SportAccord והותירה את ANOC כארגון הבלעדי שמקדם את האירוע. ANOC פתחה את תהליך הגשת מכרזי האירוח ביולי.
באוקטובר 2015 אושרה סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית, כמארחת מהדורת הבכורה, שהייתה אמורה להתקיים ב-2017, בישיבת העצרת הכללית של ANOC בוושינגטון די. סי. באוגוסט 2016 נדחו המשחקים ל-2019 כדי לאפשר ל"בעלי עניין לספק את האירוע הטוב ביותר האפשרי" ולתת לוועדים הלאומיים את "הזמן האופטימלי להכין את הספורטאים שלהם". היקף האירוע הצטמצם במידה ניכרת לקראת המועד החדש לכ-15 ענפים בעלות מופחתת של כ-40 מיליון דולר, אך במאי 2019, חמישה חודשים בלבד לפני שהיה אמור להתחיל, הוזז האירוע מסן דייגו לאחר שהוועדה המארגנת המקומית לא הצליחה לגייס את ההון הדרוש להוצאת האירוע לפועל. בתוך שבועות הועברו המשחקים לדוחה, בירת קטר, לאחר שנחתמה עסקה עם ממשלת קטר על מנת להבטיח מימון, ולמרות מסגרת הזמן הקצרה של ארבעה חודשים המשחקים יצאו לדרך בצורה תקינה. בראש טבלת המדליות עמדה ספרד עם 10 (7 זהב, 1 כסף ו-2 ארד), אחריה ברזיל במקום השני עם 12 (5, 4, 3) ובמקום השלישי ארצות הברית (4 מדליות זהב ו-4 ארד).
הגשת המכרזים למהדורה השנייה של המשחקים, שהייתה צפויה להתקיים ב-2021, נפתחה בינואר 2020. עם זאת, במאי 2020 החליטה ANOC לדחות את המשחקים ל-2023 בעקבות השפעת מגפת הקורונה על הספורט. ביוני 2020 הוכרז שהמשחקים יערכו בבאלי, אינדונזיה. עם זאת, ב-4 ביולי 2023 הודיעה אינדונזיה שלא תעביר את הכסף למארגנים והאירוע בוטל בשל הסמיכות לתאריך המתוכנן, 5 באוגוסט. אינדונזיה, שהכריזה כי לא תכניס את המשלחת הישראלית לשטחה בעקבות היעדר היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, משכה את הצעתה ואיבדה אירוע ספורטיבי שני בתוך כמה חודשים, לאחר שאירוח גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023 נלקח ממנה על ידי פיפ"א מאותה הסיבה.
רשימת משחקי החוף העולמיים

| מהדורה | שנה | עיר מארחת | מדינה מארחת | נפתח על ידי | תאריך פתיחה | תאריך סיום | מדינות | מתחרים | ענפים | תחרויות | המדינה המובילה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | 2019 | דוחה | קטר (מדינה) קטר | תמים בן חמד אאל ת'אני, אמיר קטר | 12 באוקטובר | 16 באוקטובר | 97 | 1,237 | 13 | 36 | ספרד ספרד |  |
| II | 2023 | באלי | אינדונזיה אינדונזיה | ג'וקו וידודו, נשיא אינדונזיה | 5 באוגוסט | 12 באוגוסט | האירוע בוטל | האירוע בוטל | האירוע בוטל | האירוע בוטל | האירוע בוטל |  |
| III | 2027 | דה נאנג | וייטנאם וייטנאם | וו ואן ת'ונג, נשיא וייטנאם | 15 בנובמבר | 23 בנובמבר | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי |  |
| IV | 2031 | ריו דה ז'ניירו | ברזיל ברזיל | נשיא ברזיל | 3 בדצמבר | 10 בדצמבר | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי |  |
| V | 2035 | ויקטוריה | סיישל סיישל | נשיא סיישל |  |  | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי |  |
ענפים

| ספורט (ענף) | ספורט (ענף) | גוף | 2019 |
| --- | --- | --- | --- |
| בדמינטון (בדמינטון אוויר) |  | BWF | — |
| כדורסל (כדורסל 3x3) |  | פיב"א | 2 |
| כדורגל (כדורגל חופים) |  | פיפ"א | 2 |
| כדוריד (כדוריד חופים) |  | IHF | 2 |
| קראטה (קאטה) |  | WKF | 2 |
| חתירה (ספרינט חוף) |  | WRF | — |
| שיט (קייטבורד) |  | WS | 2 |
| שיט (קייטפויל) |  | WS | — |
| סקייטבורדינג (פארק) |  | WSK | 2 |
| טיפוס (בולדרינג) |  | IFSC | 2 |
| גלישת גלים (לונגבורד) |  | ISA | — |
| גלישת גלים (שורטבורד) |  | ISA | — |
| שחייה (שחייה במים פתוחים) |  | FINA | 2 |
| טניס (טניס חופים) |  | ITF | 3 |
| טריאתלון (אקוואתלון) |  | ITU | 3 |
| כדורעף (כדורעף חופים 4x4) |  | FIVB | 2 |
| כדורמים |  | FINA | — |
| סקי מים (וייקבורד) |  | IWWF | 2 |
| סקי מים (קפיצת סקי מים) |  | IWWF | 2 |
| היאבקות (היאבקות חופים) |  | UWW | 8 |
| סה"כ אירועים | סה"כ אירועים | סה"כ אירועים | 36 |
ישראל בתחרות

ישראל השתתפה בתחרות הראשונה בקטר, על אף שאין לשתיים יחסים דיפלומטיים, וייצגו אותה גיא פירר (סקי מים, נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה), יובל ספרא (שחייה במים פתוחים) ונמרוד מרקוס (טיפוס). בתחרות 2023 הייתה אמורה להשתתף רק נבחרת ישראל בכדורסל 3x3, אך המשחקים בוטלו.
ראו גם

משחקי העולם
הערות שוליים

↑  דאנקן מקיי (21 באוקטובר 2013). "Exclusive: World Beach Games to be launched in 2015 by SportAccord and ANOC". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ANOC launches RFP for World Beach Games rights". SportBusiness Media. 9 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  מרי הלן ספרשר (17 ביוני 2022). "2023 World Beach Games Awarded – But Only One City Wanted to Host". Sports Destinations Management. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דאנקן מקיי (16 בנובמבר 2015). "San Diego hope ANOC World Beach Games could boost chances of staging Olympics". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ניק באטלר (16 בנובמבר 2014). "Exclusive: World Beach Games will occupy unique place on sports calendar, promises Sheikh Ahmad". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ניק באטלר (20 באפריל 2015). "World Beach Games to be organised by SportAccord in Sochi in 2019". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ניק באטלר (6 ביוני 2015). "Exclusive: ANOC Beach Games to bear no relation to SportAccord version". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ניק באטלר (8 ביולי 2015). "Fifteen sports to feature at first ANOC World Beach Games as host city application process opens". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "San Diego Awarded Inaugural 2017 ANOC World Beach Games". איגוד הוועדים האולימפיים הלאומיים. 30 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מוניקה גארסקה (30 באוקטובר 2015). "San Diego Chosen as Host City for Inaugural 'World Beach Games'". NBC. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מרי הלן ספרשר (24 באוגוסט 2016). "World Beach Games in California Hit Low Tide, Reschedule for 2019". Sports Destinations Management. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ניק באטלר (29 באוקטובר 2017). "Inaugural ANOC World Beach Games in San Diego in 2019 set to be on smaller scale than first planned". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דאנקן מקיי (30 במאי 2019). "ANOC World Beach Games to be relocated from San Diego". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ליאם מורגן (14 ביוני 2019). "Qatar to replace San Diego as hosts of 2019 ANOC World Beach Games". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Golden finish to memorable ANOC World Beach Games". ANOC. 16 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  משחקי המים והחוף האולימפיים נדחו לשנת 2023 בעקבות מגפת הקורונה, באתר הוועד האולימפי בישראל, ‏2 במאי 2020
↑  ליאם מורגן (1 במאי 2020). "Exclusive: ANOC postpone next World Beach Games to 2023". Inside the Games. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bali to host 2023 ANOC World Beach Games". אנטרה. 11 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אחרי שהודיעה כי לא תאפשר כניסת ישראלים: בוטל עוד אירוע ספורט גדול באינדונזיה, באתר ynet, 4 ביולי 2023
אסי ממן, ‏באלי נסוגה מהתחייבות לארח את משחקי החוף, באתר ONE‏, 4 ביולי 2023
אינדונזיה לא תארח את משחקי החוף 2023, באתר ערוץ הספורט, 4 ביולי 2023
↑  מירי נבו, ‏אינדונזיה נגד השתתפות ישראל במשחקי החוף, באתר ערוץ הספורט, 12 באפריל 2023
↑  טבלת המדליות, באתר Inside the Games
↑  "ANOC announces core programme for 2023 & 2025 ANOC World Beach Games". ANOC. 16 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יצאו לדרך משחקי החוף והמים האולימפיים בדוחא, באתר הוועד האולימפי בישראל, ‏13 באוקטובר 2019
ולרי בורזוב

ולרי פיליפוביץ' בורזוב (ברוסית: Валерий Филиппович Борзов, באוקראינית: Валерій Пилипович Борзов; ‏ב-20 באוקטובר 1949), הוא אתלט עבר סובייטי. הוא אלוף אולימפי בריצות היוקרתיות ל-100 מטר ול-200 מטר בעל 5 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב, אלוף ושיאן אירופה באותן ריצות. נוסף על כך הוא שימש בתפקיד נשיא הוועד האולימפי הראשון של אוקראינה ושר הנוער והספורט של אוקראינה.
ביוגרפיה

בורזוב נולד בסמביר שבמחוז לבוב. הוא החל את הקריירה הספורטיבית שלו בשנת 1968.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכה בורזוב ב-2 מדליות, מדליית זהב בריצת 100 מטר (10.4 שניות) ומדליית כסף, כחלק מנבחרת ברית המועצות, בריצת שליחים 4x100 מטר (39.3 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכה בורזוב ב-2 מדליות זהב בריצת 100 מטר בפעם השנייה ברציפות (10.26 שניות) ובריצת 200 מטר (20.30 שניות).
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת מינכן (1972) זכה בורזוב ב-3 מדליות, מהן 2 זהב בריצות היוקרתיות ל-100 מטר ול-200 מטר ובמדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר. בריצת 100 מטר הוא זכה בתוצאה של 10.14 שניות, לפני רוברט טיילור מארצות הברית (10.24 שניות) ולנוקס מילר מג'מייקה (10.33 שניות). בשלב רבע הגמר, הוא קבע שיא אירופי חדש של 10.07 שניות, שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונישבר על ידי פייטרו מניאה מאיטליה (10.01 שניות). שני מתחריו העיקריים אדי הארט וריי רובינסון מארצות הברית החמיצו את שלב רבע הגמר בשל איחור בהגעה למקצה. בריצת 200 מטר הוא קבע שיא אירופי חדש נוסף של 20.00 שניות, לפני לארי בלאק מארצות הברית (20.19 שניות) ומניאה (20.30 שניות) שיפור לשיא של מניאה 20.2 שניות. שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר אף הוא על ידי מניאה (19.96 שניות). בריצת שליחים הוא זכה, כחלק מנבחרת ברית המועצות, במדליית כסף בתוצאה של 38.50 שניות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 38.19 שניות ולפני מערב גרמניה (38.79 שניות).
ביוגרפיה > המשך הקריירה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכה בורזוב במדליית זהב בריצת 100 מטר בפעם השלישית ברציפות (10.27 שניות).
סביב הופעתו של בורזוב באולימפיאדת מונטריאול (1976) היו שמועות של ניסיון לערוק למערב וכן על ניסיון להתנקש בחייו תוך כדי ריצת ה-100 מטר. שמועות אלו הופרכו ובמשחקים עצמם הוא זכה ב-2 מדליות ארד. האחת, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.14 שניות, אחרי הייזלי קרופורד מטרינידד וטובגו (10.06 שניות) ודון קווארי מג'מייקה (10.08 שניות), ובכך לא הצליח להגן על תוארו. השנייה, כחלק מנבחרת ברית המועצות, בריצת שליחים 4x100 מטר, בתוצאה של 38.78 שניות, אחרי ארצות הברית (38.33 שניות) ומזרח גרמניה (38.66 שניות).
בשנת 1977 התחתן בורזוב עם לודמילה טורישצ'בה אלופה אולימפית בהתעמלות מכשירים בעלת 9 מדליות אולימפיות מהן 4 זהב.
פציעה מתמשכת מנעה מבורזוב להשתתף באולימפיאדת מוסקבה (1980), אשר הייתה אמורה להיות השלישית שלו.
באולימפיאדת פריז (2024) העניק ואלרי בורזוב ביחד עם סביסטיאן קו את המדליות לזוכים בריצת 100 מטר  לגברים.
קריירה פוליטית

משנת 1998-1991 שימש בורזוב כנשיא הוועד האולימפי הראשון של אוקראינה. הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי משנת 1994. בשנים 1997-1991 כיהן כשר הנוער והספורט של אוקראינה. בשנים 2006-1998 הוא כיהן כחבר בראדה העליונה, בית המחוקקים של אוקראינה.
תארים והישגים

בסך הכל קבע בורזוב 4 שיאים אירופאים בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 10.07 שניות (1972)
ריצת 200 מטר: 20.0 שניות (1972)
גארי סונדגרן

קארי "גארי" יוהאני סונדגרן (בשוודית: Kari "Gary" Juhani Sundgren; נולד ב-25 באוקטובר 1967) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת המגן הימני.
בנו הוא הכדורגלן דניאל סונדגרן המשחק במכבי חיפה.
קריירה

סונדגרן נולד בוומלה שבפינלנד ובעודו פעוט היגר עם משפחתו לווסטרוס שבשוודיה. בשוודיה זכה בכינוי "גארי", בו התפרסם כשחקן. סונדגרן שיחק בנעוריו בקבוצות נוער מקומיות ובגיל 20 הצטרף לא.י.ק סולנה מליגת העל שוודית. בעונת 1992 סונדגרן הבקיע את השער במשחק האליפות נגד מאלמה וסולנה זכתה באליפות ראשונה אחרי 55 שנים ללא אליפות.
בקיץ 1997 חתם בריאל סרגוסה מהלה ליגה. בעונת 1999/2000 הגיע עם המועדון למקום הרביעי בליגה וכעבור שנה אחת לאחר מכן זכה עמה בגביע המלך הספרדי. בעונה שאחריה, סרגוסה ירדה לליגה השנייה וסונדגרן שוחרר מהמועדון וחזר לא.י.ק סולנה בה שיחק עד לסיום העונה.
בהמשך הקריירה שיחק בסולנטונה ויורשולם עד לפרישתו בשנת 2006.
סונדגרן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה בהפסד 2-1 למקסיקו. ב-16 בפברואר 1997 הבקיע את שערו הבינלאומי הראשון בניצחון 1-3 נגד תאילנד. השתתף עם הנבחרת ביורו 2000.
תארים

ליגת העל השוודית: 1992
הגביע השוודי: 1995/1996, 1996/1997
גביע המלך הספרדי: 2000/2001
ארכיפלג

הארכיפלג של האיים הבלאריים
אַרְכִיפֶּלָג הוא קבוצת איים. ישנם ארכיפלגים באוקיינוסים, שם קבוצת איים קטנה מוקפת במאות ואלפי קילומטרים של מים, ואילו ארכיפלגים אחרים נמצאים בקרבת יבשות.
ארכיפלגים נוצרים בתהליכים שונים. ישנם ארכיפלגים שנוצרים מהתפרצות הרי געש לאורך קווי שבר בקרום כדור הארץ. ארכיפלגים אלו נפוצים ב"טבעת האש", קו השבר שמקיף את האוקיינוס השקט, ובהם איי הוואי ופולינזיה. לעומתם, ארכיפלגים אחרים הם ארכיפלגים של אטולים, שנוצרים מ"בנייה" איטית על ידי מיקרואורגניזמים.
מקור המילה הוא איטלקי, על שום הים האגאי שמכונה "ארכיפלגו" (Archipelago). אומנם המילים הבסיסיות מקורן ביוונית ("ארכי" (ἄρχι) פירושה "ראשי", ו"פלאגוס" (πέλαγος) פירושה "ים"), אך אין תיעוד של המילה ארכיפלג ביוונית. אי כך משערים שהאיטלקים, שהכירו את הים האגאי המשובץ באיים (כלומר בארכיפלגים), קראו לו כך, ומשם המילה הושאלה לכל מקבץ איים, לאו דווקא בים האגאי.
דוגמאות > אירופה

האיים האזוריים
האיים הבלאריים
האיים הבריטיים
האיים הדודקאנסיים
איי מדלנה מצפון לסרדיניה
איי פארו
האיים הקיקלאדיים (בים האגאי)
האיים הקנריים
איי שטלנד
איי פונטיין
דוגמאות > אסיה

אינדונזיה
איי אנדמן
איי לקשאדוויפ
האיים המלדיביים
איי ניקובר
האיים הקוריליים
יפן
הפיליפינים
בחריין
דוגמאות > אמריקה

האיים האלאוטיים
האיים האנטילים
איי בהמה
איי גלאפגוס
איי הוואי
ארכיפלג בוקאס דל טורו
איי וינדוורד
גרינלנד.
דוגמאות > אפריקה

איי טריסטן דה-קונייה
איי כף ורדה
איי סיישל
ארכיפלג קומורו
ארכיפלג זנזיבר
דוגמאות > אוקיאניה

איי טואמוטו
איי מרשל
איי סמואה
איי שלמה
טונגה
ניו זילנד
פיג'י
דוגמאות > באזורי הקטבים

ארץ פרנץ יוזף
איי סיביר החדשה
איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים
איי פוקלנד
נוביה זמליה
סברניה זמליה
שפיצברגן
הערות שוליים

↑  National Oceanic and Atmospheric Administration US Department of Commerce, What is an archipelago?, oceanservice.noaa.gov (באנגלית אמריקאית)
↑  Atoll | National Geographic Society, education.nationalgeographic.org
↑  archipelago | Etymology of archipelago by etymonline, www.etymonline.com (באנגלית)
| גאוגרפיה פיזית |
| --- | --- | --- |
| תחומים | גאוגרפיה סביבתית • גאומורפולוגיה • הידרולוגיה והידרוגרפיה • חקר קרחונים • מדעי האטמוספירה • מטאורולוגיה • קלימטולוגיה • פלאוקלימטולוגיה • אוקיינוגרפיה • אוקיינוגרפיה פיזיקלית • אוקיינוגרפיה כימית • אוקיינוגרפיה ביולוגית • אוקיינוגרפיה מטאורולוגית |  |
| מונחים יבשתיים | קרקע • טקטוניקת הלוחות • יבשת • מצר יבשה • ארכיפלג • אי • חצי אי • אטול • מדבר • נווה מדבר • חולות נודדים • חולית • ערבה • סוואנה |  |
| מונחים ימיים | אוקיינוס • ים • זרם ים • אגם • מעיין • נהר • נחל • דלתה • מפרץ • מפרצון • מצר ים • יובל |  |
ראו גם גאוגרפיה פיזית – מונחים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294832805171  BnF: cb11976673m (data)  GND: 4142951-5  LCCN: sh85006549 
ארכיפלג סטוקהולם
אלעזר הורוויץ

ערך זה עוסק ברב בווינה. אם התכוונתם לרב ליטאי מפינסק, ראו .
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  ינואר 1804 א' בשבט ה'תקס"ד פלוס, נסיכות הבוחר מבוואריה
 פטירה:  11 ביוני 1868  (בגיל 64) 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 תקופת הפעילות:  ? – 11 ביוני 1868 
 אב:  יהושוע העשיל הורוביץ 
 
אלעזר הלוי איש הורוויץ (א' בשבט ה'תקס"ד, ינואר 1804–כ"א בסיוון ה'תרכ"ח, 11 ביוני 1868) היה רב ופוסק אוסטרי, ורבה של וינה בין השנים 1828–1868.
ביוגרפיה

נולד א' בשבט ה'תקס"ד (ינואר 1804) בעיירה פלוס (אנ') שבבוואריה לרבי דוד יהושע השל, בנו של רבי צבי הירש הורוביץ וחתנו של רבי אלעזר קאליר. ב-1821, בגיל 18, שלחו אביו לפרשבורג ללמוד בישיבתו של רבי משה סופר (החת"ם סופר). ב-1828 התקבל כרב העיר בווינה, תפקיד שמילא עד פטירתו. הוא עשה זאת בהמלצת רבו החת"ם סופר, שלא ראה שום אפשרות להימנע מלהכיר בהיותו של יצחק נח מנהיימר המנהיג הרוחני בפועל, ולכן נהג בו כבוד ושלח רב שמרן שיאזן אותו.
ב-1863 הגן הרב הורוויץ על צבי גרץ כשזה נתבע באשמת כפירה על ידי הכנסייה הקתולית לאחר שדחה את היות פרק נ"ג בספר ישעיה נבואה משיחית. הרב הורוויץ העיד לטובתו בבית-המשפט, בעוד שרוב האורתודוקסים ניהלו נגד גרץ מערכה שערה.
נפטר בכ"א בסיוון ה'תרכ"ח (11 ביוני 1868).
ספרו שו"ת "יד אלעזר" נדפס על ידי בניו אחר פטירתו.
מתלמידיו

הרב חיים אופנהיים
הרב אברהם שמידל
הערות שוליים

1 2  שלמה שפיצר, קהילות אוסטריה (מכון ירושלים, תשע"ז), עמ' 218
↑  באנציקלופדיה היהודית מצוינת שנת לידתו כ-1803.
1 2 3  "הורוויץ, אלעזר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305024505171  GND: 137067593  ISNI: 0000 0000 6686 4048  LCCN: no2002102775  NTA: 369397339  VIAF: 24278224   WorldCat (עם VIAF): 24278224 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'סיקה פוקס

גס'י פוקס, 2022
ג'סיקה אסתר "ג'ס" פוקס (באנגלית: Jessica Esther "Jess" Fox; נולדה ב-11 ביוני 1994) היא קיאקיסטית אוסטרליית-יהודייה, ילידת צרפת. פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (טוקיו 2020 ופריז 2024) ו-4 פעמים אלופת עולם (2013, 2014, 2015 ו-2018) בקאנו סלאלום C-1. אלופה אולימפית (פריז 2024), סגנית אלופה אולימפית (לונדון 2012), פעמיים ברציפות זוכת מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016 וטוקיו 2020) ו-4 פעמים אלופת העולם (2014, 2017, 2018 ו-2023) בקיאק סלאלום K-1. בסך הכל בעלת 6 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב, 1 כסף ו-2 ארד ובעלת 22 מדליות מאליפויות העולם, מהן 14 מדליות זהב, 5 כסף, ו-3 ארד.
ביוגרפיה

ג'סיקה אסתר פוקס נולדה במרסיי שבצרפת, אביה נוצרי ואמה יהודייה, והיגרה עם משפחתה לפנרית', ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. היא בת למשפחה של קיאקיסטים. אמה, מרים פוקס-ירושלמי זוכת מדליית ארד אולימפית (אטלנטה 1996) ואלופת עולם שייצגה את נבחרת צרפת. אביה, ריצ'רד פוקס (אנ'), קיאקיסט אולימפי שייצג את בריטניה הגדולה וסיים במקום רביעי (ברצלונה 1992), מאמן נבחרת אוסטרליה בקיאקים וחבר פדרציית הקאנו העולמית. אחותה הצעירה של ג'סיקה, נעמי פוקס, אף היא אלופה אולימפית (פריז 2024) בקיאק קרוס.
ביוגרפיה > 2012 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת לונדון היא זכתה במדליית כסף בסלאלום קיאק ליחידות, אחרי אמילי פר מצרפת לפני מאיאלן סוראוט מספרד.
ביוגרפיה > 2013 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כיה בספטמבר 2013 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בסלאלום קאנו ליחידות לפני מלורי פרנקלין מבריטניה וקרולין לואר מצרפת ובתחרות הקבוצתית בקאנו, לפני צ'כיה וגרמניה.
ביוגרפיה > 2014

באליפות העולם שנערכה במרלינד, ארצות הברית בספטמבר 2013 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בסלאלום קאנו ליחידות לפני מלורי פרנקלין מבריטניה ואוריין רבור מצרפת ובסלאלום קיאק ליחידות לפני פיונה פני מבריטניה ומלאני פייפר מגרמניה.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בלונדון, בספטמבר 2015 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בסלאלום קאנו ליחידות לפני קתרינה האוליצ'קובה מצ'כיה ונוריה וילרובלה מספרד ובתחרות הקבוצתית בקאנו, לפני צ'כיה ואוסטריה.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא זכתה במדליית ארד בסלאלום קיאק ליחידות, אחרי מאיאלן סוראוט מספרד ולוקה ג'ונס מניו זילנד.
ביוגרפיה > 2021 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בסלאלום קאנו ליחידות לפני מלורי פרנקלין מהממלכה המאוחדת ואנדריאה הרצוג מגרמניה ומדליית ארד בסלאלום קיאק ליחידות, אחרי ריקארדה פאנק מגרמניה ומאיאלן סוראוט מספרד.
ביוגרפיה > 2024 > הכוכבת האולימפית בקאנו ובקיאק

באולימפיאדת פריז היא זכתה בשתי מדליות זהב בסלאלום קיאק ליחידות, לפני קלאודיה זוולינסקה מפולין וקימברלי וודס מהממלכה המאוחדת ובסלאלום קאנו ליחידות בפעם השנייה ברציפות לפני אלנה ליליק מגרמניה ואיווי ליבפרת' מארצות הברית.
במהלך המשחקים נבחרה לחברת הוועד האולימפי הבין-לאומי.
הסופר קאפ האירופי

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1972
 ארגון מפעיל:  אופ"א
 מספר מתמודדים:  2
 עיר מארחת:  אירופה 
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  ספרד ריאל מדריד
 הכי הרבה זכיות:  ספרד ריאל מדריד (6 זכיות)
 Uefa.com
 
 → הסופר קאפ האירופי 2021 
 
הסופר קאפ האירופי (באנגלית: European Super Cup) הוא גביע כדורגל, שנוסד בשנת 1972 ומנוהל על ידי אופ"א, התאחדות הכדורגל האירופית. הטורניר נערך בכל קיץ, לפני פתיחת רוב הליגות באירופה, ומפגיש את הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בליגה האירופית.
מ-1972 ועד 1999 התחרו על הגביע הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע. עם ביטול המפעל של גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1999 ועד שנת 2009 (שנת ייסודה של הליגה האירופית) התחרו על הסופר קאפ הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אופ"א.
מ-1972 ועד 1997 הזוכה בסופר קאפ נקבעה לאחר מפגש כפול של הקבוצות בשיטת בית-חוץ. החל מ-1998 מתקיים משחק בודד. בין השנים 1998–2012 נערך המשחק בקביעות באצטדיון לואי השני במונקו. מ-2013 הוחלט לארח את המשחק כל שנה בעיר אחרת. ב-2013 המשחק נערך בפראג, ב-2014 נערך בקארדיף וב-2015 המשחק נערך בטביליסי.
ריאל מדריד (6 זכיות ו-3 הפסדים) היא הקבוצה הכי מעוטרת במפעל, אחריה ברצלונה (5 זכיות ו-4 הפסדים)ומילאן האיטלקית (5 זכיות ו-2 הפסדים). המדינה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר בטורניר היא ספרד עם 17 זכיות.
בשנת 2019, לראשונה בתולדות הטורניר, התמודדו זו מול זו שתי קבוצות אנגליות, (ליברפול-צ'לסי), זאת לאחר שלגמר ליגת האלופות עלו טוטנהאם הוטספר וליברפול, ולגמר הליגה האירופית עלו צ'לסי וארסנל, כולן מהפרמייר ליג. במשחק גברה ליברפול על צ'לסי בדו-קרב פנדלים 4-5, לאחר שבסיום המשחק והארכה התוצאה הייתה 2:2. במשחק זה שימשה סטפני פראפר כשופטת ראשית, ובכך הייתה לאישה הראשונה ששופטת משחק בעל חשיבות עליונה במסגרת אופ"א.
דירוג הזוכות

| קבוצה | אלופה | סגנית | שנים שזכתה | שנים כסגנית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | 6 | 3 | 2002, 2014, 2016, 2017, 2022, 2024 | 1998, 2000, 2018 |
| ספרד ברצלונה | 5 | 4 | 1992, 1997, 2009, 2011, 2015 | 1979, 1982, 1989, 2006 |
| איטליה מילאן | 5 | 2 | 1989, 1990, 1994, 2003, 2007 | 1973, 1993 |

| אנגליה ליברפול | 4 | 2 | 1977, 2001, 2005, 2019 | 1978, 1984 |
| ספרד אתלטיקו מדריד | 3 | 0 | 2010, 2012, 2018 | — |
| אנגליה צ'לסי | 2 | 3 | 1998, 2021 | 2012, 2013, 2019 |
| גרמניה באיירן מינכן | 2 | 3 | 2013, 2020 | 1975, 1976, 2001 |
| הולנד אייאקס | 2 | 1 | 1973, 1995 | 1987 |
| בלגיה אנדרלכט | 2 | 0 | 1976, 1978 | — |
| איטליה יובנטוס | 2 | 0 | 1984, 1996 | — |
| ספרד ולנסיה | 2 | 0 | 1980, 2004 | — |
| ספרד סביליה | 1 | 6 | 2006 | 2007, 2014, 2015, 2016, 2020, 2023 |
| פורטוגל פורטו | 1 | 3 | 1987 | 2003, 2004, 2011 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 1 | 3 | 1991 | 1999, 2008, 2017 |
| אוקראינה דינמו קייב | 1 | 1 | 1975 | 1986 |
| אנגליה נוטינגהאם פורסט | 1 | 1 | 1979 | 1980 |
| אנגליה אסטון וילה | 1 | 0 | 1982 | — |
| סקוטלנד אברדין | 1 | 0 | 1983 | — |
| רומניה סטיאווה בוקרשט | 1 | 0 | 1986 | — |
| בלגיה מכלן | 1 | 0 | 1988 | — |
| איטליה פארמה | 1 | 0 | 1993 | — |
| איטליה לאציו | 1 | 0 | 1999 | — |
| טורקיה גלאטסראיי | 1 | 0 | 2000 | — |
| רוסיה זניט סנקט פטרבורג | 1 | 0 | 2008 | — |
| אנגליה מנצ'סטר סיטי | 1 | 0 | 2023 | — |
| גרמניה המבורג | 0 | 2 | — | 1977, 1983 |
| סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס | 0 | 1 | — | 1972 |
| הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | 0 | 1 | — | 1988 |
| איטליה סמפדוריה | 0 | 1 | — | 1990 |
| סרביה הכוכב האדום בלגרד | 0 | 1 | — | 1991 |
| גרמניה ורדר ברמן | 0 | 1 | — | 1992 |
| אנגליה ארסנל | 0 | 1 | — | 1994 |
| ספרד ריאל סרגוסה | 0 | 1 | — | 1995 |
| צרפת פריז סן-ז'רמן | 0 | 1 | — | 1996 |
| גרמניה בורוסיה דורטמונד | 0 | 1 | — | 1997 |
| הולנד פיינורד | 0 | 1 | — | 2002 |
| רוסיה צסק"א מוסקבה | 0 | 1 | — | 2005 |
| אוקראינה שחטאר דונצק | 0 | 1 | — | 2009 |
| איטליה אינטר מילאנו | 0 | 1 | — | 2010 |
| גרמניה איינטרכט פרנקפורט | 0 | 1 | — | 2022 |
| איטליה אטלנטה | 0 | 1 | — | 2024 |
הערות שוליים

↑  Ben Church CNN, First female to referee major UEFA men's showpiece, CNN
↑  זכייתה הראשונה של אייאקס בשנה הראשונה למפעל אינה מוכרת באופן רשמי על ידי אופ"א.
↑  המשחק השני לא שוחק עקב עומס משחקים של שתי הקבוצות.
↑  עקב נסיבות פוליטיות הוחלט לקיים משחק אחד בלבד באצטדיון נייטרלי.
↑  עקב נסיבות פוליטיות ביוגוסלביה לשעבר התקיים משחק אחד.
↑  מרסיי זכתה בליגת האלופות באותה שנה והייתה אמורה לשחק במפעל, אך היא הורחקה בעקבות פרשת שחיתות ומילאן סגניתה תפסה את מקומה.
היפהפייה הנרדמת (בלט)

| --- | --- |

המלחין
 מידע כללי
 מלחין:  פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
 לבריתן:  Ivan Vsevolozhsky 
 מבוסס על:  The Beauty Sleeping in the Wood 
 סוגה:  בלט
 שפה:  רוסית
 מספר מערכות:  4
 תפקידים
 the Young Fairy 
 
היפהפייה הנרדמת (באנגלית: The Sleeping Beauty; ברוסית: Спящая красавица; מבטאים: Spyashchaya krasavitsa) הוא הבלט השני של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. הסיפור מבוסס על סיפורו הנודע של הסופר הצרפתי שארל פרו באותו שם. הכוריאוגרפיה הראשונה של היצירה עוצבה על ידי מריוס פטיפה. היצירה הועלתה לראשונה ב-15 בינואר 1890 בתיאטרון מרינסקי בסנקט פטרבורג.