stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת זובקוב
הרכב הממשלה

| תפקיד(ים) | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
| ראש הממשלה  | ויקטור זובקוב | 14 באוקטובר 2007 - 8 במאי 2008 |
| סגן ראשון לראש הממשלה  | סרגיי איוואנוב | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| סגן ראשון לראש הממשלה  | דמיטרי מדבדב | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| סגן ראש ממשלת רוסיה  | אלכסנדר ז'וקוב | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| סגן ראש ממשלת רוסיה  | אלכסיי קודרין | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| סגן ראשון לראש הוועדה לתעשייה צבאית  | ולדיסלב פוטילין | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| סגן ראש ממשלת רוסיה מזכיר הממשלה  | סרגיי נארישקין | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| שר האוצר  | אלכסיי קודרין | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| שר הפנים  | ראשיד נורגאלייב | 9 במרץ 2004 - 8 במאי 2008 |
| שר התרבות ותקשורת ההמונים  | אלכסנדר סוקולוב | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| שר החוץ  | סרגיי לברוב | 9 במרץ 2004 - 8 במאי 2008 |
| השר למצבי חירום  | סרגיי שוייגו | 20 בינואר 1994 - 8 במאי 2008 |
| שר ההגנה  | אנאטולי סרדיוקוב | 15 בפברואר 2007 - 8 במאי 2008 |
| שר החינוך והמדעים  | אנדריי פורסנקו | 9 במרץ 2004 - 8 במאי 2008 |
| השר לאיכות הסביבה ומשאבי טבע  | יורי טרוטנב | 9 במרץ 2004 - 8 במאי 2008 |
| שר האנרגיה והתעשייה  | ויקטור כריסטנקו | 4 במרץ 2004 - 8 במאי 2008 |
| השר לפיתוח אזורי  | דמיטרי קוזאק | 14 בספטמבר 2007- 8 במאי 2008 |
| שר החקלאות  | אלכסיי גורדייב | 12 באוגוסט 1999 - 8 במאי 2008 |
| שר התקשורת וטכנולוגיות המידע  | לאוניד ריימן | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| השרה לפיתוח כלכלי  | אלווירה נביאולינה | 24 בספטמבר 2007- 8 במאי 2008 |
| שר המשפטים  | ולדימיר אוסטינוב | 14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
| שר התחבורה  | איגור לוויטין | 9 במרץ 2004 - 8 במאי 2008 |
| שרת הבריאות  | טטיאנה גוליקובה | 24 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 |
הערות שוליים

↑  הודעת הממשלה על התפטרותה עם כניסת דמיטרי מדבדב לתפקיד הנשיא החדש, 7 במאי 2008
↑  מונה בצו נשיא רוסיה מ-14.09.2007 מס' 1202 "אודות ראש ממשלת רוסיה", המינוי אושר בהנחיית הדומה הממלכתית מ-14.09.2007 מס' 5066-4 "אודות אשרור הצעת הנשיא למינוי ויקטור זובקוב לראש ממשלת רוסיה".
↑  קודם לכהונת זובקוב נשא בתפקיד זה, המשך כהונתו אושרה בצו נשיאותי מה-24.09.2007 מס' 1253 "אודות הסגן הראשון לראש הממשלה".
↑  המשך כהונתו אושרה בצו נשיאותי מ-24.09.2007 מס' 1254 «אודות הסגן הראשון לראש הממשלה».
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: ממשלת פרדקוב   2004–2007 | ממשלת זובקוב  14 בספטמבר 2007 - 8 במאי 2008 | הבאה: ממשלת פוטין השנייה |
שירותרום

הרמטכ"ל גבי אשכנזי והשדרנית אילנה דיין בפתיחת אירועי שירותרום 2010
שירותרום (הלחם של "שיר" ו"תרום") היה אירוע התרמה שנתי שקיים גלי צה"ל עבור האגודה למען החייל ובעבר גם עבור קרן לב"י.
בשירותרום הופיעו בהתנדבות אמנים וסלבריטאים שונים לצד חיילי וקציני צה"ל. האירוע נמשך משעות הבוקר עד הערב המאוחר, והועבר בשידור ישיר בגלי צה"ל וכן בתחנות טלוויזיה שונות בישראל.
היסטוריה

השירותרום הראשון התקיים בשנת 1979 עורכים ומפיקים ראשיים - שמואל נחושתן (אוקון) ויוסי עוזרד. ולאחר מכן התקיים אחת לשנה בחודש דצמבר. בנוסף ליום השידורים הארצי התקיימו בשנותיו האחרונות "שירותרום דרום" (החל מ-1998), בשיתוף עם רדיו דרום ו"שירותרום ירושלים" בשיתוף עם רדיו ירושלים (החל מ-2006).
בשנת 2010, בעקבות אירועי השרפה בכרמל, הוקדש השירותרום לראשונה לכלל כוחות הביטחון שלקחו חלק באירועים - צה"ל, מכבי אש, מד"א, שב"ס ומשטרת ישראל.
בשנת 2012, לאחר 33 שנים, הופסק השירותרום, זאת בשל "התבזות הצבא בפני גופים מסחריים", על פי ועדה של דובר צה"ל.
תרומות

בשנת 2005 נאספו כ-30 מיליון שקלים.
בשנת 2006 נאספו כ-33 מיליון שקלים.
בשנת 2007 נאספו כ-14 מיליון שקלים.
בשנת 2008 נאספו כ-8.5 מיליון שקלים.
בשנת 2009 נאספו כ-6.5 מיליון שקלים.
בשנת 2010 לא פרסמה האגודה למען החייל את סכום הכסף שנאסף, אלא את "כמות ימי החופש" שניתן יהיה לרכוש באמצעות התרומות.
בשנת 2011 נאספו כ-19 מיליון שקלים.
ביקורת

במקביל לירידה בכמות התרומות בשירותרום במהלך השנים, הועברה ביקורת על עצם האירוע ומדי שנה הועלו דרישות לבטלו. המתנגדים טענו שבעקבות בדיקה שביצע בעבר מבקר המדינה נמצא כי מנכ"ל האגודה למען החייל, משתכר 51 אלף שקל בחודש, ו-13 בכירים אחרים מרוויחים יותר מ-40 אלף שקל בחודש, וכי על רקע נתונים אלה אין מקום להתרים כספים לאגודה. בינואר 2006 פורסם במעריב כי הרמטכ"ל דן חלוץ שקל לבטל את האירוע ולבסס את תקציב האגודה על תקציב משרד הביטחון ולא על תרומות.
ביקורת אחרת הופנתה לעצם ההתרמה עבור צה"ל, על רקע העובדה שתקציב משרד הביטחון הוא הגבוה ביותר בתקציב המדינה מכלל משרדי הממשלה. לפי ביקורת זו, המדינה, באמצעות כספי המיסים המועברים אליה, היא הגוף שצריך ונדרש לממן את רווחת חיילי צה"ל ואין הצדקה לפנות אל הציבור בנושא זה. על כך כתב ניב שטנדל, בעכבר העיר:
מתוך הסיפורים האנושיים המרגשים, שמזכירים למי ששכח שיש עוד כמה עשרות אלפי אנשים נפלאים בעם הזה, עולים דווקא פניו המבישות של מפעל שכולו התרמה למען הגוף השמן ביותר במדינת ישראל. מערכת החינוך מדרדרת כמו רכבת אל התהום, מערכת הבריאות קורסת כמו מגדל קלפים, צירי התחבורה סתומים ומשק המים גווע, אבל לצה"ל כבר תרמתם? אז זהו, שכן. מדי שנה אתם תורמים לו, וביד רחבה. קוראים לזה, כנהוג בכל מדינה מתוקנת שלא מתרימה את אזרחיה, מסים. ואין מי שנתחו בארוחת המסים הישראלית גדול יותר ממשרד הביטחון.
שירי השירותרום

מדי שנה נבחר שיר רשמי שליווה את השירותרום. לרוב התבקשו יוצרים והרכבים פופולריים לקחת חלק ולכתוב שיר במיוחד לצורך העניין:
1980 - "יחד" (שמרית אור, קובי אשרת). ביצוע: חלב ודבש
1981 - "תן כתף" (נעמי שמר). ביצוע: הכל עובר חביבי
1982 - "אין דבר" (אהוד מנור, נורית הירש). ביצוע: סקסטה
1983 - "בית משותף" (יעקב גלעד, יהודה פוליקר). ביצוע: בנזין
1984 - "הלאה" (נעמי שמר). ביצוע: הגשש החיוור
1985 - "דרישת שלום" (רחל שפירא, יאיר קלינגר). ביצוע: ירדנה ארזי ולהקת הנח"ל
1986 - "מה נשאר לי". (אהוד מנור, עוזי חיטמן). ביצוע: שלישיית "כמו צועני" (יגאל בשן, עוזי חיטמן ויונתן מילר)
1987 - "ארץ של תקווה" (חיים חפר, גיל דור). ביצוע: הכל עובר חביבי ו"חלק בעולם" (רחל שפירא, הנרי ברטר) ביצוע: אילנית
1988 - "ביום הטוב הזה" (עדנה פלג, חנן יובל). ביצוע: להקת חיל האוויר
1989 - "חלק משלומי". (רחל שפירא, שאול בן אמיתי) ביצוע: מנגו
1990 - "ויהי ערב ויהי בוקר" (אהוד מנור, אריאל זילבר). ביצוע: אריאל זילבר ולהקות צה"ל
1991 - "פרחים לבנים" (מקס גת מור). ביצוע: שפיות זמנית
1992 - "בואו נתערבב" (אהוד מנור, שלמה גרוניך ומרגלית צנעני). ביצוע: מרגלית צנעני ושלמה גרוניך
1993 - שיר הפז"ם (קובי אוז). ביצוע: טיפקס
במקביל ליוו את המשדרים שירי להקות צה"ל דוגמת "יונה עם עלה של זית" שמילותיו שונו במיוחד ("על חורבותיה של אומה אחרת" נפסל להשמעה), "קום והתהלך בארץ" ועוד.
בשנים מאוחרות יותר בוצעו חידושים לשירי עבר:
2001 - "גשם אחרון" (אהוד מנור, יאיר רוזנבלום) שחודש על ידי עברי לידר (ביצוע מקורי: חנן יובל) באותה שנה בוצעו גם "כשאהיה גדול" על ידי בן ארצי, "קרנבל בנח"ל" על ידי שרית חדד ו"הוא לא ידע את שמה" על ידי מיכה שטרית וארקדי דוכין,
קרנבל בנחל שרית חדד.
2002 - "הללויה" (יאיר רוזנבלום), "הימים האחרים" חודש על ידי טיפקס
2003 - "היה לי חבר היה לי אח" (יורם טהרלב, יאיר רוזנבלום) שחודש על ידי דודו טסה (ביצוע מקורי: נתנאלה), "אני מת" (יורם טהרלב, מתי כספי) שחודש על ידי הדורבנים (ביצוע מקורי: להקת פיקוד הדרום)
הערות שוליים

↑  מבקר המדינה, משרד הביטחון, הקרן למען ביטחון ישראל (לב“י), דוח שנתי 39 לשנת 1988 ולחשבונות שנת הכספים 1987, 4 בדצמבר 1989, עמ' 825.
↑  יואב זיתון, סוף לשנור: השירותרום בוטל לאחר 33 שנה, באתר ynet, 21 באוקטובר 2012
↑  ליאור באקאלו, די לגיוס!, באתר nana10‏, 23 בדצמבר 2008.
↑  עידן גרינבאום, מי צריך שירותרום, באתר ynet, 11 בדצמבר 2001.
↑  אלון שינברג, הקץ לתרומות ליחידות ואולי גם לשירותרום, פורטל שבו"ז
↑  רועי כ"ץ‏, אל תתרמו לשירותרום, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2007.
↑  ניב שטנדל, עכבר העיר אונליין, שירותרום 2010: מביך שזה עדיין מתרחש מדי שנה, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8bbdc3c6-14df-4d2f-846f-04596e731e1b
תפסת לי מקום

תפסת לי מקום הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי בניה ברבי, אשר יצא לאור ב-7 באוקטובר 2018, כסינגל השני מאלבומו השני, "מישהו איתי כאן". השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אוחיון ומתן דרור והופק על ידי דרור.
רקע

השיר הוא בלדה בסגנון המוזיקה המזרחית, שנכתבה מנקודת מבט של אישה אשר פונה אל בן הזוג שלה, ומתארת את הרצון שלה לשמור על אהבתה ולהילחם על מקומה במערכת היחסים.
וידאו קליפ

לשיר פורסם וידאו קליפ רשמי בערוץ היוטיוב של ברבי, אשר צולם במזרח אירופה והופק על ידי חברת "דיוויז'ן". נכון לספטמבר 2020, הקליפ עומד על כ-21 מיליון צפיות.
ביקורת

השיר קיבל ביקורת חיובית מצד דודי פטימר באתר "מעריב אונליין": "דרוש אומץ לשיר שיר בלשון נקבה, זה אינו משהו שגרתי כל כך. היכולת לעשות זאת בצורה מרגשת ומשכנעת כל כך, ממחישה היטב את כישרונו של ברבי. השיר החדש מעיד על הדרך הארוכה, הבגרות וההשתפשפות שעבר ברבי לפני שהגיע לצמרת, ומצדיק את מעמדו כאחת ההבטחות המוזיקליות של השנה הקרובה". גם באתר נענע10 סקר פטימר את השיר, שם אמר: "הביצוע המרגש של ברבי נוגע ללב ובייחוד ממחיש את איכותו כזמר מבצע שמתחבר בצורה אינטנסיבית לדמות אותה הוא מגלם בשירו".
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת: "ברבי מאמץ אוריינטציה ים תיכונית, מסלסל 'בין השפיות לשיגעון' כדי לנסות לתפוס צפור ים תיכונית. גם העיבוד – המעבר האינסטרומנטלי – מתנגן בסגנון ים תיכוני מסולסל. השאלה היא: אנה מועדות פניו של בניה ברבי? האם זמר טוב כמוהו מוביל קו אישי של סינגר סונגריטר או מובל לנתיב מיינסטרים שקוף, שבו שירת רגש מאפילה על אותנטיות אומנותית? זו שאלה שהייתי ממליץ לו להתעמק בה".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018–2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018–2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 7 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 8 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 9 |  |
הערות שוליים

↑  בניה ברבי "תפסת לי מקום", באתר רדיו סול
1 2  דודי פטימר, סיפור אחר: נתן גושן מרגש בשיר הנושא לסרטו החדש של אבי נשר, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 11 באוקטובר 2018
↑  שי דרומי ונעם פינבליט, המקום שלו: בניה ברבי בסינגל ״תפסת לי מקום״, באתר פרוגי, 7 באוקטובר 2018
↑   בניה ברבי - תפסת לי מקום | קליפ, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:27)
↑  דודי פטימר, ‏"תפסת לי מקום" של בניה ברבי סוחף, מרגש ומצדיק את מעמדו כהבטחת השנה, באתר מעריב אונליין, 8 באוקטובר 2018
↑  יוסי חרסונסקי, תפסת לי מקום, באתר "יוסמיוסיק", 14 באוקטובר 2018
↑  המצעד השבועי, שבוע 42, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל
↑  שגיא בן נון‏, אייל גולן, עומר אדם או סטטיק ובן אל: מהו השיר הכי מושמע ברדיו?, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2019
↑  מערכת כאן, המצעד השנתי תשע״ט 2019, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 בספטמבר 2019
↑  "מסע" של אליעד הוא שיר השנה של גלגלצ: תוצאות המצעד השנתי, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019
| בניה ברבי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חלקים מהניגון • מישהו איתי כאן • קרן שמש |  |
| ערכים קשורים | The Voice ישראל • NMC |  |
| בניה ברבי - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| חלקים מהניגון | "אמונה (תחזיקי חזק)" • "מהכפר אל העיר" • "מיתרי הלב" |  |
| מישהו איתי כאן | "מישהו איתי כאן" • "תפסת לי מקום" • "עכשיו הלב פתוח" • "ממה את מפחדת" |  |
| קרן שמש | "במקום הכי רחוק" • "קחי את הפחדים" • "מנגינה קטנה" • "כמה רקדנו" • "עכשיו" • "מי לא יבוא" • "עד שזה נגמר" • "גומות" • "מה שבא בא" • "קרן שמש" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אל תשאלי" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 64104035-b31c-4203-88a4-96938e22af7d  MusicBrainz work: 81f40385-983f-475e-9ae2-0b0607a9b412
פאבל אוסטינוב

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1995 (בן 29) דודינקה, מחוז קרסנויארסק, רוסיה
 מדינה:  רוסיה 
 
פאבל גנאדייביץ' אוסטינוב (ברוסית: Павел Геннадьевич Устинов; נולד ב-26 בדצמבר 1995) הוא שחקן קולנוע רוסי, שהתפרסם לאחר שנודע כי נעצר על ידי משטרת רוסיה והמשמר הלאומי של רוסיה, בטענה כי השתתף בהפגנה לא חוקית נגד אי שיתוף מועמדי האופוזיציה בבחירות שהתקיימו לדומה העירונית של מוסקבה, בפועל הוא אומנם עמד סמוך לאירועים אך המתין לפגוש את חברו בתחנת הרכבת התחתית ""פושקינסקאיה" ולא היה חלק מהמפגינים. בית המשפט של טבר במוסקבה גזר עליו 3.5 שנות מאסר בעוון תקיפת שוטר, מה שהביא לגל מחאה בעולם התרבות הרוסי נגד מעצרו. בדומה לפרשת איוואן גולונוב, המחאה הציבורית הביאה בהמשך לשחרורו של אוסטינוב.
ביוגרפיה

פאבל נולד בדודינקה שבמחוז קרסנויארסק בדצמבר 1995.
הוא התגייס לצבא רוסיה ושירת גם בכוחות הפנים. בשנת 2012 הגיע למוסקבה והתקבל לבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה בניהולו של השחקן קונסטנטין רייקין ומאז שיחק תפקידי משנה בסדרות טלוויזיה שונות. בשנת 2014 משפחתו הצטרפה אליו במוסקבה.
הוא גילם תפקיד ראשי בסדרה בשם "מורוזובה" ובשנת 2017 הופיע בסרט המדע בדיוני "משיכה" שביים פיודור בונדרצ'וק.
הוא הצטלם לסרט ספוטניק וגילם חייל אמריקאי בסדרה "הסוחר" (Trader).
ביוגרפיה > מעצרו ומשפטו

ב-3 באוגוסט 2019 נערכו הפגנות המוניות במוסקבה על רקע הבחירות לדומה העירונית. אוסטינוב המתין בככר פושקינסאיה, סמוך לתחנת הרכבת התחתית כשהוא ממתין לחברו, מבלי שידע כי ייערכו שם הפגנות, כשהמתין פשטו עליו שוטרי המשמר הלאומי של רוסיה ועצרו אותו. בהמשך אחד מהשוטרים שעצרו אותו טען כי אוסטינוב התפרע וצעק קריאות בגנות השלטון. בהמשך נטען על ידי השוטרים כי אוסטינוב פרק את כתפו של אלכסנדר ליאגין, אחד מאנשי המשמר שעצרו אותו במהלך מעצרו וכי אוסטינוב התנגד למעצרו בכוח. בבית המשפט של טבר במוסקבה נגזרו עליו 3.5 שנות מאסר במושבת עונשין, כאשר השופט מסרב לצפות בסרטונים מתוך רגע מעצרו של אוסטינוב.
המקרה שלו עורר את תשומת לבם של אנשי התרבות של רוסיה, בעיקר שחקני קולנוע וטלוויזיה פופולריים שדרשו בחינה מחדש של התיק ואת שחרורו של אוסטינוב משום שנתפר לו תיק על לא עוול בכפו. בעקבות גל המחאה הציבורי שתמך בו, בית המשפט המחוזי במוסקבה הורה על שחרורו של אוסטינוב.
פילמוגרפיה

| כותר | שנה | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| מורוזובה | 2017 | דנילה | סדרת טלוויזיה |
| משיכה | 2017 | דמות ללא שם | הופיע בסצנה אחת |
| ‏הסוחר | 2019 | חייל אמריקאי | סדרת טלוויזיה |
| ‏ספוטניק | 2020 | חראט |  |
הערות שוליים

↑  В РФ актера осудили на три года после абсурдного задержания в день митинга. Коллеги встали на его защиту
↑  The Sentence Pavel Ustinov: Russian Actors Demand a Retrial in Court, Galpost.com 17.9.2019
↑  Andrew Chapman, Attraction, KinoKultura, viitattu 19.9.2019
↑  רגעי מעצרו של אוסטינוב, באתר יוטיוב
↑  Павел Устинов получил 3,5 года колонии. При его задержании омоновец вывихнул плечо
↑  #свободупавлуустинову, באינסטגרם
↑  Российские актеры устроили флешмоб в поддержку Павла Устинова, осужденного по «московскому делу» Его поддержали Безруков, Дудь, Галкин и Канделаки
↑  Павел Устинов вышел на свободу. Мосгорсуд выпустил актера Павла Устинова из-под стражи
↑  Russian court frees actor Pavel Ustinov after public backlash
סויוז MS-10

סויוז MS-10 (ברוסית: Союз МС-10) היא חללית רוסית מאוישת ששוגרה ב-11 באוקטובר 2018 מקוסמודרום בייקונור, אלא שלאחר השלב הראשון של השיגור, שכלל הפרדת החללית מהמשגר "סויוז־FG" קרתה תקלה שבעקבותיה התבצע כיבוי חירום של המנועים בעקבות נפילת המאיצים. מערך חילוץ החירום הפריד את החללית מהמשגר.
החללית ביצעה נחיתת חירום בשלום כ־25 ק"מ מזרחית לעיר ז'זקאזגן. האסטרונאוטים לא נפצעו וחולצו בשלום על ידי אנשי חיל החלל הרוסי. במהלך הטיסה, תוכנן לשגר את חברי המשלחת ISS-57/58 אל תחנת החלל הבינלאומית. זו הייתה הטיסה ה־137 במספר של החללית המאוישת "סויוז" מאז 1967.
התקלה

חללית "סויוז MS-10" שוגרה ב-11 באוקטובר 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
תהליך השיגור נפסק בערך בגובה של כ־50 ק"מ, כמחצית הדרך אל קו קרמן ועל כן ביצעה טיסה תת־מסלולית. מטלמטריית המסלול נראה כי הגובה המרבי של הטיסה לא עבר את ה־100 ק"מ, ועל כן לא נחשב כי הצוות הגיע לחלל.
מבדיקה ראשונית, התברר כי הייתה תקלה במאיצים של המשגר. במשגר, ארבעה מאיצים הקשורים לליבה המרכזית של המשגר. לרוב, תקלה במאיץ יכולה להיגרם מתדלוק שגוי, תקלה מכנית, תקלת מחשב ועוד. במקרה של זיהוי תקלה במאיץ, המשימה מבוטלת, כדי לא לסכן את האסטרונאוטים. במקרה כזה, החללית עצמה, הנושאת את האסטרונאוטים והמטען, מופרדת מהמשגר ונפתחים מצנחי החללית ובכך מתאפשרת חזרתה לכדור הארץ וכך אכן קרה לחללית.
זו הייתה התקלה הראשונה במהלך שיגור של חלליות הסויוז מאז 1973.
הצוות

צוות סויוז MS-10 נועד להביא את משלחת 57 לתחנת החלל הבינלאומית. החללית נועדה להכיל 2 אנשים ולא 3 (עקב שינויים בהקצאת האסטרונאוטים בסוכנות החלל הרוסית) ולהחזיר את הצוות יחד עם טייס החלל הראשון מאיחוד האמירויות עם חזרתה באביב 2019.
| אסטרונאוט> הצוות ששוגר | תפקיד> הצוות ששוגר | מספר הטיסה> הצוות ששוגר | תאגיד/סוכנות חלל> הצוות ששוגר | הצוות ששוגר | הצוות ששוגר | הצוות ששוגר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה אלכסיי אובצ'ינין | מפקד המשימה ומהנדס הטיסה | 2 | רוסקוסמוס |  |  |  |
| ארצות הברית ניק הייג | מהנדס טיסה | 1 | נאס"א |  |  |  |
צוות גיבוי
| רוסיה אולג קונוננקו | מפקד הצוות | 4 | רוסקוסמוס |  |  |  |
| קנדה דוויד סן-ז'אק | מהנדס טיסה | 1 | CSA |  |  |  |
גלריה

רגע התקלה בשיגור - הפרדות ארבעת המאיצים של השלב הראשון, חלק המילוט של הצוות ושברים נוספים
צוות החללית נפגש שוב עם המשפחות לאחר נחיתת החירום
הערות שוליים

↑  "Soyuz MS-10 abort: What happened and how will it affect the International Space Station?". SpaceFlight Insider. 12 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Soyuz MS-10". Spacefacts.
↑  "Jonathan's space report". Jonathan's Space Report.
1 2  "מצנחים נראו באוויר": אסטרונאוטים נטשו חללית במהלך שיגורה, באתר מעריב אונליין, 11 באוקטובר 2018
↑  חללית סויוז ועליה שני אנשי צוות נחתה נחיתת חרום בקזחסטן לאחר תקלה
| שיגורי חלליות מדגם סויוז |
| --- | --- | --- |
| ראשי | תוכנית סויוז • חללית סויוז • משגר סויוז | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
| סויוז 7K-OK | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
| סויוז 7K-T | 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 (אפולו-סויוז) • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 37 • 38 • 39 • 40 | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
| סויוז-T | T-2‏ • T-3‏ • T-4‏ • T-5‏ • T-6‏ • T-7‏ • T-8‏ • T-9‏ • T-10-1‏ • T-10‏ • T-11‏ • T-12‏ • T-13‏ • T-14‏ • T-15 | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
| סויוז-TM | TM-2‏ • TM-3‏ • TM-4‏ • TM-5‏ • TM-6‏ • TM-7‏ • TM-8‏ • TM-9‏ • TM-10‏ • TM-11‏ • TM-12‏ • TM-13‏ • TM-14‏ • TM-15‏ • TM-16‏ • TM-17‏ • TM-18‏ • TM-19‏ • TM-20‏ • TM-21‏ • TM-22‏ • TM-23‏ • TM-24‏ • TM-25‏ • TM-26‏ • TM-27‏ • TM-28‏ • TM-29‏ • TM-30‏ • TM-31‏ • TM-32‏ • TM-33‏ • TM-34 | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
| סויוז-TMA | TMA-1‏ • TMA-2‏ • TMA-3‏ • TMA-4‏ • TMA-5‏ • TMA-6‏ • TMA-7‏ • TMA-8‏ • TMA-9‏ • TMA-10‏ • TMA-11‏ • TMA-12‏ • TMA-13‏ • TMA-14‏ • TMA-15‏ • TMA-16‏ • TMA-17‏ • TMA-18‏ • TMA-19‏ • סויוז TMA-20 • סויוז TMA-21 • סויוז TMA-22 | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
| סויוז TMA-M | סויוז TMA-01M • סויוז TMA-02M • סויוז TMA-03M • סויוז TMA-04M • סויוז TMA-05M • סויוז TMA-06M • סויוז TMA-07M • סויוז TMA-08M • סויוז TMA-09M • סויוז TMA-10M • סויוז TMA-11M • סויוז TMA-12M • סויוז TMA-13M • סויוז TMA-14M • סויוז TMA-15M • סויוז TMA-16M • סויוז TMA-17M • סויוז TMA-18M • סויוז TMA-19M • סויוז TMA-20M | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
| סויוז MS | סויוז MS-01 • סויוז MS-02 • סויוז MS-03 • סויוז MS-04 • סויוז MS-05 • סויוז MS-06 • סויוז MS-07 • סויוז MS-08 • סויוז MS-09 • סויוז MS-10 • סויוז MS-11 • סויוז MS-12 • סויוז MS-13 • סויוז MS-14 • סויוז MS-15 • סויוז MS-16 • סויוז MS-17 • סויוז MS-18 • סויוז MS-19 • סויוז MS-20 • סויוז MS-21 • סויוז MS-22 • סויוז MS-23 • סויוז MS-24 • סויוז MS-25 • סויוז MS-26 | שיגור החללית סויוז TMA-3 באמצעות משגר סויוז |
שחר יהלום

שחר יהלום (נולדה ב-12 במאי 1980) היא אמנית ישראלית.
ביוגרפיה

שחר יהלום נולדה בשנת 1980 בקיבוץ עין דור. בוגרת תואר ראשון מהמדרשה לאמנות (2006) ותואר שני באמנות מאוניברסיטת קולומביה, ניו יורק (2014). זוכת פרס אמן צעיר מטעם משרד התרבות והספורט (2012). חיה ויוצרת בתל אביב.
השכלה

2006 B.Ed המדרשה לאמנות מכללת בית ברל
2014 MFA אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק.
מלגות ופרסים

2006–2007 - מלגת הצטיינות מקרן התרבות אמריקה ישראל
2012 - פרס האמן צעיר מטעם משרד התרבות והספורט
2012–2013 - ארטיס, מלגה ללימודים באוניברסיטת קולומביה
2017 - פרס האמן הצעיר מטעם משרד התרבות והספורט.
2020-2021 - תוכנית הרזידנסי של ארטפורט תל אביב
תערוכות יחיד

2007 - "פיר", גלריה נגא (חדר פרויקטים), תל אביב
2009 - "-80 מעלות צלזיוס", גלריה נגא, תל אביב
2011 - "ארץ הפטל", מוזיאון תל אביב לאמנות
2011 - "DRY"‏, Culturescapes Festival, בזל, שווייץ
2012 - "ED", גלריה נגא, תל אביב
2015 - "חיות", גלריה נגא, תל אביב
2018 - "מקרה אגוז", גלריה נגא, תל אביב
2019 - "One Piece", הגלריה בקיבוץ כברי
2019 - "Livers", גלריה Odile Ouizeman, פריז.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2006 - "אמנות הארץ", תחנת הכוח "רידינג"
2007 - "לחם ושעשועים" – אמנות הארץ נמל יפו
2007 - "מנוע", גלריה לאמנות מנשר
2008 - “D.I.Y, מינימליזם ופוסט-מינימליזם באמנות ישראלית”, מוזיאון הרצליה לאמנות
2009 - “הנפילה", בית פנורמה
2009 - “עיר לבנה עיר שחורה", ארט טי אל וי
2009 - “Become a member”, גלריה החללית
2009 - הביאנלה בהרצליה
2010 - "אלסקה סקול", גלריית המדרשה, תל אביב
2010 - "מה רוצה פיסול", גלריה בצלאל
2011 - "גן החשמל", גלריה קונטמפוררי, תל אביב
2011 - "מה רוצה פיסול", גלריה בצלאל, תל אביב
2012 - "המזונית הגדולה", גלריה זומר, תל אביב
2012 - Rutgers Gallery, New Jersey
2013 - Macro Museum, Rome
2014 - “Pale Fire”, Neiman Center, Columbia University, NY
2014 - Aran Cravey Gallery, LA
2014 - Columbia MFA graduates, NY
2014 - Inside Out Museum, Beijing, China
2015 - “partial presence”, Zabladowicz Collection, London
2015 - The Armory Show, New York
2016 - "האמנות השחורה", גלריה רוזנפלד, תל אביב אוצר: רון ברטוש
2016 - "המדרשה – בית ספר לאמנות", ביתן הלנה רובינשטיין אוצר: אבי לובין
2016 - "וולטר בנימין ארכיון/גלות", מוזיאון תל אביב אוצרת: נעם סגל
2016 - "מחוץ למסגרת", מוזיאון קופפרמן, לוחמי הגטאות אוצרת: דליה לוין
2016 - הביאנלה לרישום, סדנאות האמנים, ירושלים אוצרות: עדנה מושנזון וסאלי הפטל
2017 - "גומלי", בית הנסן, ירושלים
2017 - "דובדבנים", גלריה המדרשה, תל אביב אוצר: בועז ארד
2017 - "הנפש", גלריה שלוש, תל אביב אוצר: יואב אפרתי
2017 - "מעבר לקו", אטליה יחיאל שמי, קיבוץ כברי אוצרת: סמדר שינדלר
2017 - Backyard biennale, Patrice Hellmar Project, Brooklyn, NY
2017 - NBL Project, Void Gallery, Derry, Northern Ireland אוצרת: שגית מזמר
2018 - "טודוטי", גלריה פלורנטין, תל אביב
2018 - "למה מקקים מתים על הגב", ונטילטור בשוקן 6 אוצרים: ישי שפירא וערן נווה
2018 - "מרצה יוצר", מרכז אדמונד דה רוטשילד, תל אביב
2018 - "תערוכה שחורה", מוזיאון ראלי, קיסריה אוצר: רון ברטוש.
הערות שוליים

↑  מרים גמבורד, שחר יהלום - מינוס 80 מעלות, באתר הארץ, ‏3 בספטמבר 2009
↑  אלי ערמון אזולאי, דור גז, שחר יהלום ויאן טיכי מציגים ממחר במוזיאון תל אביב שלוש תערוכות, באתר הארץ, 3 במרץ 2011
↑  הילה שקולניק-ברנר, ירח קר: שחר יהלום מציעה חוויה קרה ודוקרת, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2012
↑  גליה יהב, יש לאן לצמוח, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279473  NLI: 987007311316605171  GND: 1014840791  ISNI: 0000 0003 8222 2514  LCCN: n2013020761  SUDOC: 174108265  VIAF: 263908038   WorldCat (עם VIAF): 263908038
פרנקוביץ' נגד איטליה

Francovich v Italy (1991) C-6/90 הוא פסק דין של בית הדין האירופי לצדק אשר קבעה כי מדינות החברות באיחוד האירופי עלולות להיות חייבות בתשלום פיצויים לאנשים שסבלו מהפסד עקב כך שכשלו מלהטמיע את הוראות הדירקטיבות של הנציבות האירופית בחקיקה שלהן. עיקרון זה ידוע לעיתים כעקרון אחריות המדינה או "הכלל בפרנקוביץ'" בדיני האיחוד האירופי .
הרקע העובדתי

על פי הדירקטיבה להגנה מפני חדלות פירעון 80/987 (כיום 2008/94/EC) המדינות החברות באיחוד האירופי הונחו לחוקק הוראות בחוק הלאומי שלהן כדי לספק רמת ביטוח מינימלית לעובדים ששכרם לא שולם אם מעסיקיהם יכנסו לחדלות פירעון. למר פרנקוביץ', שעבד בויצ'נזה עבור CDN Elettronica SnC, היו חייבים 6 מיליון לירות, ולגב' בוניפאצי ו-33 מעמיתיה היו חייבים 253 מיליון לירות ביחד לאחר שהחברה שלהם, Gaia Confezioni Srl, פשטה רגל. ההנחיה הייתה אמורה להיות מיושמת עד 1983, אך חמש שנים לאחר מכן לא שולם להם דבר, שכן מפרקי החברה הודיעו להם שלא נותר כסף. הם הגישו תביעה נגד המדינה האיטלקית, בטענה שעליה לשלם פיצויים כדי לפצות על ההפסדים שלהם במקום זאת, בשל אי יישום ההוראה.
פסק הדין

בית הדין האירופי לצדק קבע כי ממשלת איטליה הפרה את התחייבויותיה, ועליה לפצות את ההפסד של העובדים כתוצאה מההפרה. עוד קבע בית המשפט כי הפיצויים בגין הפרות מסוג זה צריכים להיות זמינים בפני בתי המשפט הלאומיים, וכי כדי לקבוע אחריות המדינה על בסיס אי יישום הדירקטיבה, על התובעים להוכיח כי התקיימו שלושה תנאים:
(1) ההוראה הקנתה להם זכויות ספציפיות;
(2) הניתנות לזיהוי בלשון הדירקטיבה;
(3) קיים קשר סיבתי בין אי יישום ההוראה של המדינה לבין ההפסד שנגרם.
אכיפה

בית המשפט קבע כי סדרי הדין לאכיפת הפיצויים בגין אחריות המדינה צריכים להיקבע ברמת המדינה.
ראו גם

Brasserie du Pêcheur נגד גרמניה
הערות שוליים

↑  UK Legislation, European Union (Withdrawal) Act 2018, Schedule 1 accessed 8 July 2018
↑  Francovich and Bonifaci v Republic of Italy (C-6, 9/90) [1991] I-5357, para. 40
↑  European Foundation for the Improvement of Living and Working Conditions, Francovich principle, published 11 March 2007, accessed 15 November 2022