stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע ניקל גראס
עוד השפעות

למבצע "ניקל גראס" היו השפעות מיידיות ומרחיקות לכת נוספות. מדינות ערב ב-OPEC הכריזו כי יגבילו או יעצרו משלוחי נפט לארצות הברית ולמדינות אחרות אם יתמכו בישראל בסכסוך. בהמשך הכריזו מדינות ערב על אמברגו נפט מוחלט על ארצות הברית. מחירי הנפט הרקיעו שחקים, וארצות הברית הסתבכה במהרה במשבר הנפט ב-1973.
"ניקל גראס" חשף גם מחסור חמור ביכולות הובלה אווירית אמריקאית: הצורך בהקמת בסיסים מעבר לים. ללא הסיוע של פורטוגל, ייתכן שהמבצע לא היה אפשרי. כתוצאה מכך, ארצות הברית הרחיבה מאוד את יכולות התדלוק האווירי שלה ומבצעים ארוכי טווח הפכו לסטנדרט ולא לחריג.
מחקר מסוים דן בחסרונות ה-C-141A. כתוצאה מכך, נוצר ה-C-141B. דגמי ה-A נשלחו חזרה למפעל בג'ורג'יה שם נחתכו והוארכו בעוד 7.11 מ' והוכשרו לתדלוק אווירי כמו גם מטוסי ה-C-5.
"ניקל גראס" חיזק את החלטת חיל האוויר האמריקאי לרכוש את ה-C-5 Galaxy. מאז הצגתו בשנת 1970, ה-C-5 סבל מבעיות. אף על פי שתוקנו, ה-C-5 עדיין נתפס בעיתונות ככישלון יקר. במהלך "ניקל גראס", מטוסי C-5 נשאו 48% מכלל המטען ב-145 מתוך 567 המשימות הכוללות. ה-C-5 הביא גם מטענים חריגים כמו טנקי M60 פאטון, תומ"תי M109, מערכות מכ"ם קרקעיות, משאיות, מסוקי CH-53 ופריטים של סקייהוק A-4. כל אלו מטענים שלא יכלו להטיס במטוסים קטנים יותר. הביצוע הצדיק לפיכך את קיומו של ה-C-5.
יו"ר המטות המשולבים של ארצות הברית (JCS), ג'ורג' בראון, נאלץ כמעט להתפטר לאחר שטען שישראל קיבלה סיוע צבאי אמריקני מכיוון שהיהודים שלטו במערכת הבנקאות האמריקאית.
ראו גם

הרכבת הימית לישראל במלחמת יום הכיפורים
הרכבת האווירית והימית הסובייטית במלחמת יום הכיפורים
לקריאה נוספת

עמרי אדומי,  השיקולים והאילוצים בארגון הרכבת האווירית האמריקאית במלחמת יום הכיפורים, יסודות - גיליון 5, ספטמבר 2023, עמ' 459–497
דוד בוקעי, "קיסינג'ר, ישראל, וסוגיית הרכבת האווירית במלחמת יום הכיפורים", נתיב, ספטמבר 2002
שלמה נקדימון, סבירות נמוכה, הוצאת רביבים 1982, עמ' 161–191
הערות שוליים

↑  בטאון חיל האוויר, אוקטובר 1993 גיליון מס' 194(93), מנוף מאמריקה
1 2 3  Michael Brecher, Benjamin Geist, Decisions in crisis: Israel, 1967 and 1973, University of California Press, 1980, page 206
1 2  Elmo R. Zumwalt, On watch: a memoir, .Quadrangle/New York Times Book Co., 1976, pp. 432-434
↑  מערכות 256, עמוד 47.
↑  "Send everything that can fly"
↑  מבצע ניקל גראס
↑   סיפורו של שייקה ברקת: רגעים שחורים בבית הלבן, סרטון  באתר יוטיוב
↑  אמיר אורן, "אתה תשיג את המטוסים, אנחנו נטפל בקונגרס", באתר הארץ, 21 בספטמבר 2007.
↑  יובל נאמן, ‏קישור אופרטיבי בין ישראל לבין ארה"ב במלחמת יום הכיפורים, נתיב 104, יוני 2005, עמ' 53
↑  https://catalog.archives.gov.il/chapter/new-ykw-10-10-1973/gazit5a/
↑  Carrie Anderson, America's Airlift in the 1973 Yom Kippur War, Richard Nixon Foundation, ‏2023-10-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  עמית לוינטל, קיסינג'ר חשב שישראל תנצח בתוך יומיים, באתר ישראל היום, 13 בספטמבר 2013
↑  חנוך ברטוב, דדו, כרך שני, עמ' 329.
↑  שלמה נקדימון, סבירות נמוכה, עמ' 188-189
אישור הנשיא ניקסון להעברת אמצעי לחימה לישראל (סיכום פגישת השגריר דיניץ עם מזכיר המדינה קיסינג'ר)
מטוסי קרב מדגם סקייהוק בדרכם לישראל בבטן נושאת המטוסים רוזוולט
שדה התעופה לאג'ס (תמונה מ-1989)
פנטום "קרפדה" שהגיע בניקל גראס כשהוא צבוע בסכימת הצביעה האמריקאית וכך השתתף בקרבות (מוצב במוזיאון בחצרים)
C-130 הרקולס ("קרנף") במהלך מלחמת יום הכיפורים הגיעו 12 הרקולסים לישראל
ה'תר"ך

ה'תר"ך או ה'תר"כ (5,620) ובקיצור תר"ך או תר"כ – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 בספטמבר 1859, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 16 בספטמבר 1860.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 10 שעות ו-798 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 15 במחזור העיבור ה-296. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 20 (סימנה כיוז) במחזור השמש ה-201.
שנה זו היא שנת 1,791 לחורבן הבית, ושנת 2,171 לשטרות.
אירועים

ז' בטבת – בכנס של האקדמיה הצרפתית למדעים מוכרז על גילויו של כוכב הלכת וולקן
ב' באדר – נוסדה חברת כל ישראל חברים (כי"ח), ארגון יהודי-צרפתי לסיוע ליהודים ברחבי העולם ולקידום חינוך יהודי מודרני.
אכלוס שכונת משכנות שאננים, וראשית היציאה היהודית מחומות ירושלים העתיקה.
נולדו

י"א בתשרי – אלפרד דרייפוס, קצין יהודי בצבא צרפת, שהואשם בבגידה על לא עוול בכפו. (נפטר בי"א בתמוז ה'תרצ"ה)
י"ב בשבט – יצחק ליב גולדברג, נדבן ופעיל ציוני ליטאי, ממייסדי חברת הכשרת הישוב וגואל אדמות הר הצופים. (נפטר בט"ו באלול ה'תרצ"ה)
י' באייר – בנימין זאב הרצל, "חוזה המדינה", עיתונאי והוגה דעות, מקים הציונות כתנועה לאומית-יהודית ממוסדת, וממפתחי הציונות המדינית. (נפטר בכ' בתמוז ה'תרס"ד)
רבי מרדכי זוסיא טברסקי, האדמו"ר השלישי של חסידות טריסק. (נפטר בכ"ז באדר ה'תרצ"ו)
רבי שמעון יהודה הכהן שקופ, מגדולי ראשי הישיבות ומחבר שערי יושר (נפטר ה'ת"ש)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ה'תק"ט

ה'תק"ט (5,509) ובקיצור תק"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 1748, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 12 בספטמבר 1749.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 22 שעות ו-649 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשה. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 18 במחזור העיבור ה-290. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 21 (סימנה כאלאא) במחזור השמש ה-197.
שנה זו היא שנת 1,680 לחורבן הבית, ושנת 2,060 לשטרות.
אירועים

מתמנה למשרת הראשון לציון, הרב יצחק הכהן רפפורט. האשכנזי היחיד שנשא בתפקיד זה
רבי יוסף שטיינהארט מתמנה למשרת הרב הראשי למדינת אלזאס
רבי מסעוד חי רקח יוצא כשד"ר הקהילה בארץ ישראל לצפון אפריקה. הוא השתקע בטריפולי והיה ממנהיגי יהדות לוב
רבי שאול בן אריה ליב (לימים רבה הנודע של אמסטרדם) מתמנה כרבה של דובנה בעקבות פטירת גיסו, הרב הקודם
נולדו

ז' בסיוון - רבי חיים מוולוז'ין
רבי מרדכי כרמי - רב ודיין בקרפנטראץ, פרובנס. מחבר "מאמר מרדכי"
רבי יצחק איצק סג"ל מלעמגא - אב בית דין גרונינגן ואגפיה, בעל פירוש "תולדות יצחק - מאירת עיניים" על התוספתא
נפטרו

כסלו – רבי יחזקאל קצינאלפוגין, רב קהילות אה"ו ומחבר ספר התשובות "כנסת יחזקאל" (נולד ב-ה'תכ"ח)
ז' בסיוון - אברהם בן אברהם, גרף פוטוצקי, מגרי הצדק הנודעים בהיסטוריה היהודית, נשרף על קידוש השם
ד' בתמוז - הראשון לציון רבי נסים חיים משה מזרחי
רבי שמואל אבן אלבאז
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
עלילה

ביצירה ספרותית, בסרט או בנרטיב אחר, עלילה היא רצף אירועים שבו כל אירוע משפיע על הבא באמצעות עקרון סיבה ותוצאה. במובן זה, התרחשות בנרטיב סיפורי תוגדר כמאורע עלילתי רק אם יש לה השלכה מהותית על מה שקורה בהמשך הסיפור, או שהיא נובעת באופן מהותי מהמאורעות שקרו לפניה. מבנה העלילה עשוי לנוע בטווח החל ממבנה פשוט, כמו בבלדה או בסיפור קצר, ועד מבנים מורכבים של מספר עלילות שזורות זו בזו, שבהם כל חלק מכונה לעיתים עלילת משנה.
הגדרה

בספרו פואטיקה, קובע אריסטו שהעלילה ("מיתוס") היא האלמנט החשוב ביותר של הדרמה, והדמות היא שנייה במעלה. לפי אריסטו, על עלילה להכיל התחלה, אמצע וסוף. התחלה – שכל אירועי העלילה נובעים ממנה. אמצע – שכל האירועים שבו קשורים זה בזה מתוך נחיצות או מתוך סבירות. וסוף – שכל אירועי העלילה מתכנסים אליו. אחדות העלילה אינה נובעת מכך שכל מאורעותיה סובבות סביב אדם אחד, אלא מכך שכל המאורעות שבה קשורים בקשר סיבה-תוצאה של הכרח או של סבירות.
לפי אריסטו, חשיבותה הגדולה ביותר של העלילה היא ביכולתה ליצור רגש אצל קהל היעד. כך למשל, לפי הרטוריקה של אריסטו, הוא מחשיב את הפחד והחמלה לרגשות האופייניים ביותר לטרגדיה. לעלילה שני חלקים עיקריים, והיא מתארת שינוי במזלה של הדמות, בין אם לטובה ובין אם לרעה. סוגי הדמויות מחולקים לשלושה – אדם העשוי ללא חת (גיבור או אמיץ) ומוסרי, האדם הבינוני והאדם הרע. אריסטו דן רק בארבעה מתוך שישה שילובים הקשורים בטרגדיה והוא מדרג אותם לפי יכולתם לעורר רגשות של פחד וחמלה. העלילה הטרגית ביותר היא נפילתו של אדם מוסרי מטוב לרוע עקב טעות בחישוב או משגה (Hamartia, המתורגמת כ"מגרעת טרגית"). עוד דן אריסטו באפשרות שהדמות סובלת, והאם היא מודעת לעובדה שעשתה משגה. לצורך כך, הוא מעלה את השאלה אודות כוונה להרוג בן משפחה.
גם הסופר האנגלי א. מ. פורסטר קובע בספרו אספקטים של הרומן כי ההיבט היסודי ביותר של הרומן הוא סיפור המעשה, אך הוא מבחין בין סיפור המעשה לבין העלילה. סיפור המעשה, לפי פורסטר, הוא הגדת המקרים ערוכים לפי סדר הזמן, בשעה שעלילה היא הגדת מקרים שקשורים זה בזה בקשר של סיבתיות. לפי פורסטר, "המלך מת, ואז המלכה מתה – זהו סיפור מעשה" כי המאורעות מובאים על פי סדר הזמן. "המלך מת, ומרוב עצב מתה גם המלכה – זו עלילה. סדר הזמנים נשמר, אך צל הסיבתיות מוטל עליו". עלילה יכולה גם לסטות מסדר הזמנים, למשל מתוך מטרה ליצור מסתורין. כך למשל בסיפורון: "המלכה מתה, ואיש לא ידע מה הסיבה לכך עד שהתברר שמתה מרוב צער על מות המלך". בסיפור מעשה, השאלה היסודית של הקוראים או המאזינים היא: ומה קרה אחר כך? ובעלילה, שאלת היסוד היא: מדוע זה קרה? סיפור מעשה בא לספק סקרנות בלבד, ואילו עלילה דורשת גם בינה וזיכרון.
כיום נהוג לעיתים להשתמש במונח סיפור או סיפור המעשה (story) גם כדי להתייחס לסדר הכרונולוגי של מאורעות העלילה, בסדר שבו הם אירעו במציאות הבדיונית של הסיפור, וזאת בדומה למונח פאבולה (фа́була) בפורמליזם הרוסי; ובמונח עלילה (plot) גם כדי להתייחס למאורעות לפי הסדר שבו הם נחשפים לקורא או לצופה, וזאת בדומה למונח סוז'ט (сюже́т) בפורמליזם הרוסי.
מרכיבי העלילה ומבנה העלילה

מבנה דרמטי הוא התפיסה שעל-פיה הסיפור מורכב והאופן שעל-פיו חושבים על הסיפור. המבנה הדרמטי עשוי להשתנות לפי המוצא האתני של הכותב ושל הקהל, המקום והתקופה, וניתן ליישם אותו על ספרים, מחזות וסרטים. פילוסופים וחוקרי כתיבה שדנו במבנה הסיפור כוללים את אריסטו, הורטיוס, אליוס דונאטוס (אנ'), גוסטב פרייטג (אנ'), קנת ת'ורפ רו (אנ'), לאיוש אגרי (אנ'), ג'וזף קמפבל, סיד פילד ואחרים. ככלל, מוסכם על רבים מהחוקרים הללו כי עלילה קלאסית מבוססת על קונפליקט, וכדי שזה יתקיים, צריכה העלילה לכלול שישה מרכיבים:
דמות מרכזית שהסיפור הוא הסיפור שלה – מכונה גם גיבור או פרוטגוניסט.
מטרה שהדמות המרכזית מנסה להשיג. המטרה עשויה להיות ידועה לדמות או בלתי מודעת.
כוח נגדי שמקשה על הדמות המרכזית להשיג את מטרתה. לעיתים קרובות הכוח הנגדי יומחז בדמות של יריב, אנטגוניסט, בעל מטרה שמתנגשת עם זו של הדמות המרכזית, אך הוא עשוי להיות גם כוח טבע, גורל וכיוצא בזה.
מאבק – רצף של פעולות ועימותים של הדמות המרכזית לקראת השגת מטרתה.
שיא – מאבק מכריע שקובע אחת ולתמיד האם הדמות המרכזית תשיג את מטרתה או תיכשל בכך לעולם.
הכרעה – הדמות המרכזית משיגה את מטרתה או נכשלת בכך.
עלילה יכולה להישען גם על תבנית שאינה התבנית הקלאסית לעיל. לדוגמה, עלילה בעלת תבנית מינימליסטית עשויה להישען על מבנה קלאסי חלקי ולהסתפק רק בחלק מהמרכיבים שלו, וזאת כדי לטשטש את המכניות של התבנית ולהעצים את הריאליסטיות של העלילה. אנטי־עלילה או עלילה בעלת תבנית אבסורדית שוברת את הציפייה של הקורא או הצופה למבנה קלאסי, ומחליפה חלק מהמרכיבים באופן שמגחיך את הציפייה או שהוא חסר היגיון, וזאת כדי להעצים רעיונות מופשטים על פני תובנות חיים סיפוריות.
נפוץ לבנות עלילה קלאסית במבנה בן שלוש מערכות:
מערכה ראשונה – התעוררות הקונפליקט. באופן טיפוסי, המערכה הראשונה תציג לקורא או לצופה את הגיבור/ה ואת חייה לפני הופעת הקונפליקט הראשי של העלילה. במסגרתה יוצגו גם מאורע או החלטה שמערערים את שגרת חייו וגורמים לו לשקול לפעול כדי לשנות את מצבו. באופן טיפוסי מסתיימת המערכה הראשונה כאשר הגיבור מחליט לאמץ לעצמו את המטרה, כלומר הוא מקבל על עצמו את תפקיד הגיבור.
מערכה שנייה – המאבק. הגיבור נוקט שורה של פעולות ומעשים על מנת להשיג את מטרתו. הוא פועל כנגד כוח נגדי בעל מטרה מנוגדת למטרתו, ובמקרים רבים הצלחה של אחד משמעה כישלונו של האחר, ולהפך.
מערכה שלישית – הכרעה וגמול. הגיבור יוצא למאבק מכריע, ושם נקבע אחת ולתמיד האם הוא הצליח להשיג את מטרתו או נכשל כישלון סופי ואחרון. בהתאם להכרעה, הוא זוכה לגמולים ומשלם מחירים על התוצאה שהושגה. מבנה בן שלוש המערכות אינו היחיד האפשרי.
המבנה בן שלוש המערכות הוא נפוץ, אך אינו השיטה היחידה לקטלג את מבנה העלילה. ג'וזף קמפבל שחקר מבנים סיפוריים של מיתוסים של עמים שונים הגדיר את המונו־מיתוס, מבנה עלילה נפוץ בן שבעה עשר שלבים. גוסטב פרייטג, לעומתו, הגדיר את העלילה במבנה נרטיבי שמחלק את הסיפור לחמש מערכות. חלקים אלו הם אקספוזיציה של הסיטואציה, פעולה מתגברת באמצעות קונפליקט מרכזי, נקודת שיא (או נקודת מפנה), פעולה שוככת ופתרון (או 'קטסטרופה', כפי שכינה פרייטג את השלב הזה).
מרכיבי העלילה ומבנה העלילה > אקספוזיציה

האקספוזיציה מציגה את כל הדמויות הראשיות המשתתפות בסיפור, כיצד הן מקושרות זו לזו, מה מטרותיהן, מה מניע אותן ואיזה סוג של אנשים הם. לקהל יכולות להיווצר שאלות אודות כל אחד מהדברים הללו, שאלות אשר ניתן להן מענה ככל שהסיפור נמשך. אך אם קיימות שאלות, הן ממוקדות היטב. באקספוזיציה, הקהל לומד להכיר את הדמות, והדמות עצמה לומדת את מטרתה ומה נתון על כף המאזניים אם לא תצליח להשיג אותה.
שלב זה מסתיים והבא מתחיל עם הצגתו של קונפליקט.
מרכיבי העלילה ומבנה העלילה > פעולה מתעצמת

פעולה מתעצמת היא השלב השני במבנה חמשת החלקים של פרייטג. הוא מתחיל בהצגתו של קונפליקט. אין לבלבל בין הקונפליקט של פרייטג לבין המונח עימות של ארתור תומאס קווילר-קוץ', שמקטלג עלילות לפי סוגים, לדוגמה אדם נגד חברה. ההבדל הוא שסיפור שלם יכול להיות נושא לדיון לפי ניתוחו של קווילר-קוץ', בשעה שפרייטג מדבר על המערכה השנייה במחזה בן חמישה חלקים, כאשר כל הדמויות המרכזיות כבר הוצגו, מניעיהן ומקור נאמנותן הובהרו, וכעת הן נאבקות זו בזו. באופן כללי, הפרוטגוניסט מבין כבר את מטרתו ומתחיל לפעול להגשמתה. בעיות קטנות מונעות ממנו הצלחה ראשונית ובשלב זה, התקדמותו מכוונת נגד המכשולים השוליים והוא מצליח להתגבר עליהם.
בסוף שלב זה ובתחילת השלב הבא, הפרוטגוניסט נמצא בעמדה שבה הוא יכול להתמודד עם המכשול העיקרי שלו.
מרכיבי העלילה ומבנה העלילה > נקודת שיא

נקודת השיא היא נקודת המפנה של הסיפור, שבה הדמות הראשית מחליטה את ההחלטה החשובה ביותר שמגדירה אותה ואת השלכות הסיפור בעקבות כך. נקודה זו ממוקמת במרכזו של הסיפור. תחילת השלב השלישי מסתמנת כאשר הפרוטגוניסט סיכל כבר את המכשולים השוליים ומוכן להתעמת מול אויבו הראשי. בדרך כלל, גם לפרוטגוניסט וגם לאנטגוניסט יש דרך פעולה על-מנת לנצח. כעת ניתן לחזות בהם בפעם הראשונה כשהם מתעמתים זה מול זה בעימות ישיר.
מאבק זה סופו כאשר אף צד אינו בין המנצחים או המפסידים. בדרך כלל, תוכניתה של הדמות מצליחה באופן חלקי ומסוכלת בידי אויבו הראשי. מה שמיוחד במאבק מרכזי זה בין שני הכוחות היא שהפרוטגוניסט מקבל החלטה שמראה לקהל את איכותו המוסרית, ואשר בסופו של דבר חורצת את גורלו. בטרגדיה, הפרוטגוניסט מקבל החלטה לא טובה, מה שמצביע על מגרעתו.
מרכיבי העלילה ומבנה העלילה > פעולה שוככת

פרייטג קרא לשלב הרביעי "פעולה שוככת" מכיוון שקצוות פתוחים בעלילה נסגרים. אולם, זהו הזמן בו מתרחש המתח הגדול ביותר, כיוון שזהו השלב בו כל דבר אפשרי משתבש.
בשלב זה, ידו של הנבל היא על העליונה ונדמה שהרוע ינצח. הפרוטגוניסט רחוק ממטרתו יותר מתמיד. לפי פרייטג, הדבר נכון גם בטרגדיה וגם בקומדיה, כיוון ששני מחזות אלו מציגים ארכיטיפ קלאסי של טוב נגד רע. השאלה שעולה היא באיזה צד נמצא כעת הפרוטגוניסט, והתשובה לכך יכולה שלא להיות ברורה.
מרכיבי העלילה ומבנה העלילה > פתרון

פתרון או התרה הוא האחרון שבחמשת השלבים של פרייטג, שבו מתרחש העימות הסופי בין הפרוטגוניסט לאנטגוניסט, כאשר אחד מהם מנצח באופן החלטי. שלב זה הוא סיפורו של העימות, מה שהוביל לקראתו, מדוע הוא קרה, מה משמעותו ומה ההשלכות ארוכות הטווח שלו.
מתווה עלילה

מתווה עלילה הוא תיאור מקוצר של סיפור שמשמש לצורך פיתוח הסיפור או לצורך שיווק שלו למוציאים לאור ולמפיקים שמעוניינים לקבל מושג במה הסיפור עוסק ומהי מהותו עוד לפני שנכתב, או בלי שיקראו אותו במלואו. מתווה עלילה משמש לעיתים גם אחרי סיום כתיבת ספר או הפקת סרט על מנת למשוך קוראים או צופים. מתווה העלילה עשוי להיות קצר או ארוך, כללי או מפורט. נפוצים בעיקר מתווים בתבניות להלן:
שאלת עלילה – תקציר בן פסקה אחת או שתיים, שבדרך כלל מתאר מיהו גיבור/ת הסיפור, מה הרקע שלו, מה הוא מנסה להשיג ומהם כוחות הנגד שעומדים בדרכו להשגת מטרתו. כלומר, מתווה כזה מתאר את הקונפליקט העלילתי המרכזי או את שאלת העלילה, בלי לפרט מהו האופן שבו הקונפליקט הזה ייפתר.
תקציר עלילה – הוא ארוך ומפורט מהגדרת קונספט, בן דף אחד עד שלושה דפים, ומשמש בדרך כלל לצורך פיתוח רעיון לכדי יצירה סיפורית.
מתווה עלילה מלא – רשימה של כל הסצנות העיקריות והאופן שבו כל סצנה מובילה לסצנה הבאה אחריה. מתווה כזה משמש לעיתים קרובות בתכנון מראש של סרטי קולנוע, סרטי אנימציה וספרי קומיקס ומנגה. המתווה ילווה במקרים רבים בשרטוטים גסים, שמטרתם העיקרית היא לתכנן את זרימת העלילה, להבטיח את בניית המתח בסיפור, להתחיל להגדיר את המראה העיצובי של כל סצנה, ואת זוויות הצילום ומיקומי הדמויות.
ראו גם

סיפורת
מספר סיפורים
סיפור עם
סיפור קצר
לקריאה נוספת

אורי פרץ-שרון, איך כותבים סיפור, כתיבה נוצרת, 2014, הפרקים "העלילה" עמ' 29–40, "תכנון העלילה: המערכה הראשונה, סוף הסיפור, ובין התחלת הסיפור לסופו" 191–240
רוברט מקי, סיפור, הוצאת גורדון, 1997, הפרקים "ספקטרום המבנה" 43–67, "המאורע המחולל" 153–172, "משבר, שיא ופתרון" 247–256
הגר ינאי, לכתוב ולהוציא לאור – מדריך עכשווי לכתיבת פרוזה ולפרסום ספרים, עם עובד, 2022, הפרק "פיתוח עלילה", עמ' 125–155.
הערות שוליים

↑  Ansen Dibell, Plot, Repr., Cincinnati, Ohio: Writer's Digest Books, 2006, Elements of fiction writing, ISBN 978-0-89879-946-0
↑  אריסטו, פואטיקה, ישראל: הקיבוץ המאוחד, 1977, עמ' 30–32
↑  א. מ. פורסטר, אספקטים של הרומן, ישראל: ספרי דגה, 1927, עמ' 70
↑  אורי פרץ-שרון, איך כותבים סיפור, ישראל: כתיבה נוצרת, 2014, עמ' 29–40
↑  רוברט מקקי, סיפור, ישראל: גורדון, 1997, עמ' 52–53
↑  סיד פילד, יסודות כתיבת התסריט, ישראל: אור עם, 1979
↑  ג'וזף קמפבל, הגיבור בעל אלף הפנים, ישראל, 1949
↑  דניאל רני, What is a Macguffin, Bold Entrance, ‏25/03/2020
↑  Dupriez, Bernard Marie, Dictionary of Literary Devices: Gradus, A-Z. Translated by Albert W. Halsall, University of Toronto Press, 1991, עמ' p. 322, ISBN 978-0-8020-6803-3
↑  Ansible 46, July 1986, ISSN 0265-9816
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555695505171  LCCN: sh85103532 
מבנה העלילה שהגדיר גוסטב פרייטג, שמכונה גם 'הפירמידה של פרייטג'
ה'ש"ן

ה'ש"ן או ה'ש"נ (5,350) ובקיצור ש"ן או ש"נ – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 1589, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 28 בספטמבר 1590.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 6 שעות ו-338 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחה. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 11 במחזור העיבור ה-282. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 2 (סימנה בלהז) במחזור השמש ה-192.
שנה זו היא שנת 1,521 לחורבן הבית, ושנת 1,901 לשטרות.
אירועים

רבי אליהו בעל שם התיישב בוורמייזא.
ל"ג בעומר פטירת הגולם מפראג.
נפטרו

ב' בחשוון - רבי שמואל די מדינה, מגדולי חכמי סלוניקי, יוון. (נולד ב-ה'רס"ו)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
הערות שוליים

↑  רבי יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש, לקוטי דבורים, חלק ג, עמוד 549, באתר היברובוקס
היסטוריה של עם ישראל
קטסיביוס

שעון המים של קטסיביוס
קטסיביוס (ביוונית: Κτησίβιος;‏ 285–222 לפני הספירה) היה ממציא ומתמטיקאי יווני באלכסנדריה שבמצרים התלמאית. הוא כתב את המסות הראשונות על חקר אוויר דחוס ושימושיו במשאבות (ואפילו בתותח). קטסיביוס ידוע כממציאו של ההידראולוס, עוגב שבו לחץ האוויר נשמר בעזרת מים, והוא כלי המקלדת המוקדם ביותר המוכר. כתביו, בשילוב עם עבודתו על מכניקת המוצק "על פנאומטיקה", העניקו לו את התואר "אבי הפנאומטיקה". אף אחת מעבודותיו הכתובות לא שרדה, כולל "מזכרות", אוסף של מחקריו שצוטט על ידי אתנאיוס.
צרועה

צְרוּעָה היא דמות מקראית, אמו של ירבעם בן נבט. שמה מופיע בספר מלכים א', פרק י"א, פסוק כ"ו. מסופר עליה כי הייתה אלמנה. על ירבעם מסופר כי היה משבט אפרים מן הצרדה: ”וְיָרָבְעָם בֶּן נְבָט אֶפְרָתִי מִן הַצְּרֵדָה וְשֵׁם אִמּוֹ צְרוּעָה אִשָּׁה אַלְמָנָה”.
תרגום השבעים לספר מלכים א', י"א, לא מוסר את שמה. שם נכתב על ירבעם כי היה "אפרתי מן צררה", בן אשה אלמנה.
אולם בתרגום השבעים ישנה תוספת לפרק יב, שניצבת בכפילות לנוסח כפי שהוא מופיע בנוסח המסורה בפסוק כו, ומן הלשון היוונית ברור כי מקורה בטקסט עברי: זהות אביו של ירבעם אינה נזכרת, אך נמסר: "ושם אמו צרועה זונה".
השם צרועה הוא יחידאי במקרא. יש הטוענים כי בשמה קיים לעג מהדמיון הצלילי למילה "צרעת", וזאת מפני שירבעם היה אחראי לפילוגה של ממלכת ישראל. גם מדרש דברים רבה דורש כך: ”מהו מן הצורה צר, ושם אמו צרועה, שהלקה את ישראל בצרעת”. כך גם דורשים רש"י ורבי צדוק הכהן מלובלין שכתב :”ושם אמו צרועה דענין טומאת צרעת בא ממדת הכעס ושורשו דירבעם”.
הערות שוליים

↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, פרק כד: מה סיפרו בממלכת ישראל על ירבעם?, עמ' 197–198.
↑  יהודה אדרי, נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 219.
↑  דברים רבה, פרשת עקב.
הרמיפוס מסמירנה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־3 לפנה״ס 
 מדינה:  סמירנה 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  ביוגרפיה 
 
הרמיפּוס מסמירנה (ביוונית: Ἕρμιππος ὁ Σμυρναίος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה סופר יווני שכתב ביוגרפיות של אישים יוונים רבים מהעת העתיקה.
הרמיפוס נקרא גם "פריפטטיקוס" (פילוסוף מהאסכולה הפריפטטית), אולם נראה כי תואר זה התייחס באופן כללי למלומדים שפעלו באלכסנדריה ולא רק לפילוסופים, במיוחד לאלה שכתבו על נושאים בעלי עניין מיוחד לפריפטטים, כמו ביוגרפיה. הרמיפוס לא היה פילוסוף ולא נראה שביטא את דעתו האישית על נושאים פילוסופיים.
לקריאה נוספת

M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, XIV. Hermippus of Smyrna, pp. 93-96.
Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature; The Hellenic Period. University of California Press, Berkeley 2010, Part I, 5. Hermippus of Smyrna on Pythagoras, the Jews, and the Thracians, pp. 164-205
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: הרמיפוֹס במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 169
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 168
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 167-168
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 171
1 2  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 170
↑  דיוגנס לארטיוס, חייהם של פילוסופים מפורסמים, ספר 8, פרקים 1, 10, 40–41.
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 173
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרק כב.
↑  אוריגנס, נגד קלסוס, ספר ראשון, פרק 15.
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 166
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 203-204
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262500905171  BIBSYS: 95003071  BnF: cb12347138f (data)  CiNii: DA12125524  GND: 118703757  ICCU: TSAV020300  ISNI: 0000 0004 5307 1865  LCCN: n88633827  NLG: 168621  NTA: 069739269  SELIBR: 190645  SUDOC: 059750464  VcBA: 495/40512  VIAF: 40172901   WorldCat (עם VIAF): 40172901
ה'תק"ס

ה'תק"ס (5,560) ובקיצור תק"ס – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 בספטמבר 1799, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 19 בספטמבר 1800.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 17 שעות ו-992 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשה. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 12 במחזור העיבור ה-293. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 16 (סימנה יויאז) במחזור השמש ה-199.
שנה זו היא שנת 1,731 לחורבן הבית, ושנת 2,111 לשטרות.
אירועים

י"ז באדר - הקרדינל ברנאבה קיאראמונטי נבחר לכהן כאפיפיור ומשנה שמו לפיוס השביעי
נולדו

א' באלול - שמואל דוד לוצאטו (שד"ל), פרשן מקרא, בלשן עברי, מתרגם ופילוסוף איטלקי (נפטר ב-ה'תרכ"ו)
נפטרו

ב' בשבט - רבי משולם זושא מאניפולי
ח' בניסן - רבי מרדכי מנעשכיז בעל ה'רשפי אש'
כ' באדר - רבי דוד מג'אר, בעל "חסדי דוד"
י"ז באייר - רבי משה חיים אפרים מסאדילקוב, ה"דגל מחנה אפרים"
ה' באלול - הרב צבי הירש לוין (נקרא גם צבי הירש ברלין), רב הקהילה בברלין בימי צמיחתה של תנועת ההשכלה (נולד ה'תפ"א)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל