stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלכות צרפת
השושלת הקאפטינגית

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אדלייד ד'אקיטן |  | גיום השלישי, דוכס אקיטן | בית פואטייה | 987–996 | איג קאפה |
| רוזאלה, נסיכת איטליה |  | ברנגאריו השני, מלך איטליה | בית איבראה | 996–996 | רובר השני |
| ברתה, נסיכת בורגון |  | קונראד, מלך בורגון | בית וולף הוותיק | 996–1000 | רובר השני |
| קונסטאנס ד'ארל |  | גיום הראשון, רוזן פרובאנס | בית בוסוניד | 1003–1031 | רובר השני |
| מתילדה פון פריזלנד |  | ליודולף, רוזן פריזיה | בית ברונוניד | 1034–1044 | אנרי הראשון |
| אנה ירסולאבנה, נסיכת קייב |  | יארוסלאב הראשון, נסיך קייב | שושלת רוריק | 1051–1060 | אנרי הראשון |
| ברטה ואן הולנד |  | פלוריס הראשון, רוזן הולנד | בית גרולפינג | 1072–1092 | פיליפ הראשון |
| ברטראד דה מונפור |  | סימון הראשון דה מונפור | בית מונפור | 1092–1108 | פיליפ הראשון |
| אדל דה סבויה |  | אומברטו השני, רוזן סבויה | בית סבויה | 1115–1137 | לואי השישי |
| אלינור, דוכסית אקיטן |  | גיום העשירי, דוכס אקיטן | בית פואטייה | 1137–1152 | לואי השביעי |
| קונסטנס, נסיכת קסטיליה |  | אלפונסו השביעי, מלך קסטיליה | בית איבראה | 1154–1160 | לואי השביעי |
| אדל דה שמפן |  | תאובלד השני, רוזן שמפן | בית בלואה | 1164–1180 | לואי השביעי |
| איזבל ואן הנגובן |  | בודווין, רוזן פלנדריה והנגובן | בית פלנדר | 1180–1190 | פיליפ השני |
| אינגבורג, נסיכת דנמרק |  | ולדמר הראשון, מלך דנמרק | בית אסטרידסן | 1193–1193 | פיליפ השני |
| אגנס פון מראן |  | ברתולד הרביעי, דוכס מראניה | בית אנדך | 1196–1200 | פיליפ השני |
| אינגבורג, נסיכת דנמרק |  | ולדמר הראשון, מלך דנמרק | בית אסטרידסן | 1200–1223 | פיליפ השני |
| בלנקה, נסיכת קסטיליה |  | אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה | בית איבראה | 1223–1226 | לואי השמיני |
| מרגריט מפרובאנס |  | רמון ברנגר החמישי, רוזן פרובאנס | בית ברצלונה | 1234–1270 | לואי התשיעי |
| איזבלה, נסיכת ארגון |  | חיימה הראשון, מלך אראגון | בית ברצלונה | 1270–1271 | פיליפ השלישי |
| מריה ואן בראבנט |  | אנרי השלישי, דוכס בראבנט | בית רג'ינריד | 1275–1285 | פיליפ השלישי |
| ז'אן, מלכת נווארה |  | אנרי הראשון, מלך נווארה | בית בלואה | 1285–1305 | פיליפ הרביעי |
| מרגריט, נסיכת בורגון |  | רובר השני, דוכס בורגון | בית בורגון | 1314–1315 | לואי העשירי |
| קלמנס, נסיכת הונגריה |  | שארל מרטל, מלך הונגריה | בית אנז'ו השני | 1315–1316 | לואי העשירי |
| ז'אן השנייה, רוזנת בורגון |  | אותון הרביעי, רוזן בורגון | בית איבראה | 1316–1322 | פיליפ החמישי |
| בלאנש דה בורגון |  | אותון הרביעי, רוזן בורגון | בית איבראה | 1322–1322 | שארל הרביעי |
| מארי דה לוקסמבורג |  | היינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה | בית לוקסמבורג | 1323–1324 | שארל הרביעי |
| ז'אן ד'אברו |  | לואי, נסיך צרפת, רוזן אברו | בית אברו | 1326–1328 | שארל הרביעי |
השושלת הקאפטינגית, בית ולואה

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ז'אן, נסיכת בורגון |  | רובר השני, דוכס בורגון | בית בורגון | 1328–1348 | פיליפ השישי |
| בלאנש ד'אברו |  | פיליפ השלישי, מלך נווארה | בית אברו | 1350–1350 | פיליפ השישי |
| ז'אן, רוזנת אוברן |  | גיום השנים עשר, רוזן אוברן | בית אוברן | 1350–1360 | ז'אן השני |
| ז'אן דה בורבון |  | פייר הראשון, דוכס בורבון | בית בורבון | 1364–1378 | שארל החמישי |
| איזבלה, נסיכת בוואריה |  | שטפן השלישי, דוכס בוואריה | בית ויטלסבאך | 1389–1422 | שארל השישי |
| מריה, נסיכת נאפולי |  | לואי השני, מלך נאפולי | בית ולואה-אנז'ו | 1422–1461 | שארל השביעי |
| קרלוטה מסבויה |  | לודוביקו, דוכס סבויה | בית סבויה | 1461–1483 | לואי האחד עשר |
| אן, דוכסית ברטאן |  | פרנסואה השני, דוכס ברטאן | בית מונפור | 1492–1498 | שארל השמיני |
השושלת הקאפטינגית, בית ולואה-אורלאן

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ז'אן, נסיכת צרפת, דוכסית ברי |  | לואי האחד עשר, מלך צרפת | בית ולואה | 1498–1498 | לואי השנים עשר |
| אן, דוכסית ברטאן |  | פרנסואה השני, דוכס ברטאן | בית מונפור | 1502–1514 | לואי השנים עשר |
| מרי טיודור, נסיכת אנגליה |  | הנרי השביעי, מלך אנגליה | בית טיודור | 1514–1515 | לואי השנים עשר |
השושלת הקאפטינגית, בית ולואה-אנגולם

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קלוד, נסיכת צרפת |  | לואי השנים עשר, מלך צרפת | בית ולואה-אורלאן | 1517–1524 | פרנסואה הראשון |
| אלאנור, ארכידוכסית אוסטריה ונסיכת קסטיליה |  | פליפה הראשון, מלך קסטיליה | בית הבסבורג | 1532–1547 | פרנסואה הראשון |
| קטרינה דה מדיצ'י |  | לורנצו דה מדיצ'י, דוכס אורבינו | בית מדיצ'י | 1549–1559 | אנרי השני |
| מרי, מלכת הסקוטים |  | ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד | בית סטיוארט | 1559–1560 | פרנסואה השני |
| אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה |  | מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה | בית הבסבורג | 1571–1574 | שארל התשיעי |
| לואיז דה לורן |  | ניקולא, דוכס מרקור | בית לורן | 1575–1589 | אנרי השלישי |
השושלת הקאפטינגית, בית בורבון

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מרגריט, נסיכת צרפת |  | אנרי השני, מלך צרפת | בית ולואה-אנגולם | 1589–1599 | אנרי הרביעי |
| מריה דה מדיצ'י |  | פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה | בית מדיצ'י | 1600–1610 | אנרי הרביעי |
| אנה, ארכידוכסית אוסטריה, נסיכת ספרד ופורטוגל |  | פליפה השלישי, מלך ספרד | בית הבסבורג | 1615–1643 | לואי השלושה עשר |
| מריה תרסה, נסיכת ספרד |  | פליפה הרביעי, מלך ספרד | בית הבסבורג | 1660–1683 | לואי הארבעה עשר |
| פרנסואז ד'אובינייה (לא נחשבת כמלכה אלא כבת זוג מלכותית) |  | קונסטן ד'אובינייה |  | 1685–1719 | לואי הארבעה עשר |
| מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין |  | סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין | בית לשצ'ינסקי | 1725–1768 | לואי החמישה עשר |
| מארי אנטואנט, ארכידוכסית אוסטריה |  | פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה | בית הבסבורג | 1774–1792 | לואי השישה עשר |
| מריה ג'וספינה לואיזה, נסיכת סרדיניה (דה יורה) |  | ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה | בית סבויה | 1795–1810 | לואי השמונה עשר |
שושלת בונפרטה, הקיסרות הראשונה

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ז'וזפין דה בוארנה |  | ז'וזף גספאר דה טאשה, אדון לה פאג'רי | בית טאשר דה לה פאגרי | 1804–1810 | נפוליאון הראשון |
| מריה לואיזה, ארכידוכסית אוסטריה |  | פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה | בית הבסבורג | 1810–1814 | נפוליאון הראשון |
השושלת הקפטינגית, בית בורבון-אורלאן

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מריה אמליה, נסיכת שתי הסיציליות |  | פרדיננד הראשון, מלך שתי הסיציליות | בית בורבון | 1830–1848 | לואי פיליפ |
שושלת בונפרטה, הקיסרות השנייה

| שם | תמונה | אביה | שושלת | תקופת שלטון | בעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אז'ני דה מונטיז'ו |  | צ'יפריאנו גוזמן-פורטוקררו | בית בונפרטה | 1853–1870 | נפוליאון השלישי |
עוצרות

מלכות צרפתיות רבות שימשו כעוצרות בשם בעליהן כאשר אלו לא שהו במדינה, או בשם ילדיהן עד שהגיעו לבגרות:
| שם | תמונה | תקופת העוצרות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אנה ירסולאבנה, נסיכת קייב |  | 1060–1066 | שימשה כעוצרת בשם בנה הקטין, פיליפ הראשון, לאחר מות בעלה, אנרי הראשון. |
| אדל דה שמפן |  | 1190–1192 | שימשה כעוצרת בזמן שבנה, המלך פיליפ השני, השתתף במסע הצלב השלישי. |
| בלנקה, נסיכת קסטיליה |  | 1226–1234 ו-1248–1252 | שימשה כעוצרת לראשונה בזמן שבנה, לואי התשיעי, היה קטין, ולאחר מכן בזמן שהוא השתתף במסע הצלב השביעי. |
| ז'אן, נסיכת בורגון |  | לסירוגין בין 1328 ל-1348 | שימשה כעוצרת פעמים רבות בשם בעלה, פיליפ השישי, בזמן שלחם במלחמת מאה השנים. |
| איזבלה, נסיכת בוואריה |  | לסירוגין בין 1393 ל-1420 | שימשה כעוצרת בשם בעלה, שארל השישי, שסבל ממחלת נפש. |
| קטרינה דה מדיצ'י |  | 1552, 1560-1563, 1574 | שימשה כעוצרת שלוש פעמים: בשם בעלה, אנרי השני, בזמן שהשתתף במלחמת הבסבורג-ולואה; בשם בנה הקטין, שארל התשיעי; בשם בנה המלך אנרי השלישי, בזמן ששהה בפולין. |
| מריה דה מדיצ'י |  | 1610–1614 | שימשה כעוצרת בשם בנה הקטין, לואי השלושה עשר. |
| אנה, ארכידוכסית אוסטריה, נסיכת ספרד ופורטוגל |  | 1643–1651 | שימשה כעוצרת בשם בנה הקטין, לואי הארבעה עשר. |
| אז'ני דה מונטיז'ו |  | 1859, 1865, 1870 | שימשה כעוצרת בשם בעלה, הקיסר נפוליאון השלישי, כאשר לא היה במדינה. |
ראו גם

מלכי צרפת
מקס ואן דאם

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1910 Winterswijk, הולנד 
 פטירה:  20 בספטמבר 1943 (בגיל 33) סוביבור, רפובליקת פולין 
 פרסים והוקרה:  Royal Prize for Painting 
 
מקס ואן דאם (19 במרץ 1910 – 20 בספטמבר 1943) היה אמן יהודי-הולנדי, שנספה במחנה ההשמדה סוביבור.
ביוגרפיה > נעוריו

ואן דאם היה בנם של ארון וג'ואנה ואן דאם. הוא נולד ב-19 במרץ 1910 בעיר וינטרסויק, עיירה הולנדית על גבול גרמניה למשפחה יהודית סוציאליסטית. כבר בילדותו הפגין כישרון רב בציור דיוקנאות ונופים. על אף שאביו לא תמך במקצוע הציור, הוא סיפק לבנו מקס את הכלים הדרושים לציור. ואן דאם הושפע מהאמנים וינסנט ואן גוך וקיוט הקולויץ. כישרונו ושאפתנותו עניינו את דוקטור ג'ייקוב המרליק ששכנע את אביו של ואן דאם לאפשר לבנו ללמוד אומנות ולפתח את הפוטנציאל שלו.
ביוגרפיה > לימודי אמנות (1931–1937)

על מנת להמשיך את לימודיו כמורה לציור בבית ספר, הוא היגר לאמסטרדם. אך בסיום לימודיו סירב לקבל תפקיד כמורה ובחר להמשיך את הכשרתו באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן, שם למד במשך ארבע שנים, בין השנים 1933–1937. הוא התמחה בציור דיוקנים ולמד אצל איזודור אופסומר. בשנים אלו התחילה להתפתח התנועה הנאצית שבגרמניה שהפגינה אנטישמיות כלפי יהודים. ואן דאם התגורר בעיקר באנטוורפן, אך נדד גם בין הולנד לבלגיה וביקר באיטליה ובצרפת על מנת לפתח את כישורי הציור שלו ולשפר את המודעות החברתית שלו. בשנת 1932 עיצב ואם דאם חלון ויטראז' עבור דה דאגראד. העבודה הסתיימה בשנת 1934. באותה השנה עיצב גם פוסטר ל"הפגנה למען סוציאליזם ודמוקרטיה", שאורגנה ב־16.9 על ידי ה- SDAP– האיגוד ההולנדי של המקצוענים. בשנת 1936 ובשנת 1937 היה אורח קבוע של יאפה מלרייק ומשפחתו בברגן שבצפון הולנד, שם פגש את פרדריקה כהן שהייתה אמנית גרפיקאית והציירים ליאו גסטל צ'ארלי טולופ ומתיו ויגמן הקשורים לבית הספר בברגן. התעניינותו בציונות גברה והוא קיבל עמלה כדי לצייר את דיוקנו של תיאודור הרצל. למרות ההכרה הגוברת והשקעתו של ואן דאם, הוא התקשה להתפרנס מעבודותיו.
קריירה אומנותית

בשנת 1938 עבר ואם דאם להתגורר באמסטרדם על מנת להכין את עצמו לקראת תחרות פרס רומא. בתחרות זכה במקום השני בזכות ציור השמן שלו "הגר וישמעאל". בשנה זו לא הוענק הפרס הראשון. הוא זכה בפרס יוקרתי נוסף[דרושה הבהרה], בתחרות הנקראת "אומנות וידידות". בשנת 1939 הציג את אחת מהתערוכות שלו במוזיאון "ריקסמוזיאום" שבאמסטרדם.
בזמן המלחמה ומותו

ואן דאם חי תקופה מסוימת בהיחבא בברגן שבצפון-מערב גרמניה. בעודו מקבל סיוע מחברו ד"ר המלריק כאשר הולנד נכבשה על ידי הגרמנים. בשנת 1942 ניסה לברוח לשווייץ עם אליס דה יונג ובתה הקטנה, ז'קלין בת השנתיים וחצי. הוא נתפס ליד הגבול הצרפתי במונטליר ונשלח למחנה הצרפתי דראנסי. משם הועבר למחנה ההשמדה סוביבור שבפולין. בסוביבור גויס ואן דאם על ידיי קציני האס אס ליצור דיוקנאות שלהם לצד נופים. ככל הנראה בסיום עבודתו האחרונה נשלח ואן דאם אל מותו.
הנצחה

לאחר המלחמה הוצגו יצירותיו בהולנד בתערוכות קבוצתיות וכן בתערוכות יחיד. כל משפחתו של ואן דאם נספתה בזמן המלחמה למעט אחותו רוז'י ששרדה.
זכרו הונצח בעיר הולדתו ברחוב הנושא את שמו. חלק מיצירותיו מתקופת חייו במסתור נמסרו לאוסף לבית לוחמי הגטאות והובאו על ידי האוצרת הראשונה ומייסדת האוסף, מרים נוביץ'.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  לימוד השואה באמצעות אומנות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412693905171  BPN: 43427463  ISNI: 0000 0000 6704 2249  LCCN: n87882927  NTA: 07237800X  RKD: 19815  ULAN: 500025470  VIAF: 16295411   WorldCat (עם VIAF): 16295411 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מקס ואן דאם".
משה תנעמי

אין תמונה חופשית
הרב משה תנעמי (נולד בשנת תרצ"ז, 1937) הוא רבה הספרדי של רכסים וראש מוסדות "אור חדש" ביישוב.
ביוגרפיה

נולד בעיירה מנאכ'ה שבתימן, בנם של הרב שלום ונעמי תנעמי. אביו שימש כרב המחוז של חראז, והיה גם מקובל. בשנת תש"ט עלה עם משפחתו לישראל והם התיישבו בשכונת התימנים הסמוכה לקריית בנימין שליד חיפה. למד בבית הספר המקומי ולאחר מכן בישיבת תפארת ישראל בחיפה, בראשות הרב דב מאיר רובמן, בישיבת חברון ובישיבת מרכז הרב בירושלים.
בתחילת שנות ה-60 נישא לשרה, ילידת תימן. לאחר נישואיו ייסד וניהל במשך עשרות שנים את קריית החינוך "אור חדש" ברכסים. כיום פועלים בנשיאותו סמינר לבנות הכולל פנימייה, תלמוד תורה לילדי משפחות של בעלי תשובה ומוסדות 'צוהר לטוהר' לילדים מיוחדים ברכסים. בעבר הייתה קיימת בקריית החינוך אור חדש ישיבה קטנה ומתיבתא, כיום במבנים אלו שוכנת "ישיבת רכסים", בראשות הרב אליהו ציון סופר.
בשנת תשכ"ה נבחר כרב הספרדי של היישוב רכסים בתמיכתו של הרב אליהו מישקובסקי.
הרב תנעמי הוא חבר בוועד ההקדשות הספרדי במקומות הקדושים. בשנת 2009 הותקף בדרום אמריקה בעת שגייס שם כספים.
בירך ברכת שהחיינו על החיסון נגד קורונה.
הרב תנעמי הוא אב לשלוש בנות. חתנו הבכור הרב חזקיהו והב, ראש הכוללים "אמרי יחיאל" בירושלים ובנתניה, וראש מוסדות קרן אור חדש בשרון.
הערות שוליים

↑  מנחם כץ, ‏תיעוד: כך נראה רבה של רכסים לפני ואחרי התקיפה, באתר כיכר השבת, 14 בספטמבר 2009
↑  רבה של רכסים בירך שהחיינו על החיסון וקרא לכולם להתחסן, באתר JDN‏, ו' בטבת תשפ"א.
מעבר ליער

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  Over the Hedge 
 בימוי:  טים ג'ונסון, קיירי קירקפטריק 
 הופק בידי:  בוני ארנולד
 תסריט:  קיירי קירקפטריק, לן בלום, דיוויד הוסלטון 
 עריכה:  John K. Carr 
 שחקנים ראשיים:  ברוס ויליס גארי שנדלינג ויליאם שאטנר אליסון ג'ני
 מדבבים:  ברוס ויליס תומאס היידן צ'רץ אליסון ג'ני קתרין אוהרה מדיסון דאבנפורט אריאל וינטר בריאן סטפנק ג'ואל מק'קררי דברה וילסון יוג'ין לוי ניק נולטי סטיב קארל גארי שנדלינג אבריל לאבין ויליאם שאטנר אומיד ג'לילי ונדה סייקס Talula Holt 
 מוזיקה:  קפלי בן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  דרימוורקס הנפשה 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 במאי 2006
 משך הקרנה:  83 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט שוד, סרט באדי קאפ 
 הכנסות:  335,206,062$
 הכנסות באתר מוג'ו:   overthehedge
 פרסים:  פרס אנני 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מעבר ליער (באנגלית: Over The Hedge) הוא סרט הנפשה אמריקאי של אולפני דרימוורקס שיצא בשנת 2006, אותו ביימו טים ג'ונסון וקרי קירקפטריק (אנ'). לסרט יצא גם משחק וידאו באותו השם.
עלילה

בעודו מחפש מזון, אר ג'יי הדביבון נכנס למערה של וינסנט הדוב, ורואה שיש לו עגלה מלאה של מזון וחטיפים שהוא לקח מחנות סמוכה. אר ג'יי מנסה לקחת את העגלה ובטעות מעיר את וינסנט מהתרדמת שהוא היה בה, אר ג'יי מנסה לברוח מהמערה ובטעות מתנגש בעגלה וגורם לה להתגלגל לכביש הסמוך ששם היא נדרסת על ידי משאית גדולה. כדי להימנע מאכילה על ידי וינסנט, אר ג'יי מבטיח לווינסנט שהוא ישיג את כל מה שהיה בעגלה בתוך השבוע.
אר ג'יי מגלה בסמוך שכונת מגורים שנבנתה לאחרונה שבמרכזה ישנה חורשה מוקפת בגדר שיחים. בחורשה הוא מגלה קבוצת בעלי חיים שהתעוררו לאחרונה משנת החורף, אשר מונהגים בידי ורן הצב; הקבוצה כוללת את: האמי הסנאי ההיפראקטיבי, את סטלה הבואשת, את הדורבנים פני ולו, יחד עם שלושת בניהם ספייק, באקי וקווילו ואת האופוסום אוזי ובתו הת'ר. החיות מפוחדות בגלל הבנייה שנעשתה סביבם במהלך תרדמת החורף שלהם ומפני שהם חוששים שהם לא יוכלו לאגור מספיק מזון במהלך התקופה החמה. אר ג'יי מראה להם את כמות המזון שבני האדם צורכים ומציע להראות להם איך הם יכולים בקלות להשיג מזון בבתים של בני האדם. ורן מהסס, אבל שאר בעלי החיים מסכימים. הם מבצעים פעולות גנבה נועזות ישירות מן בני האדם, כאשר אר ג'יי ללא ידיעתם גורם להם לגנוב את המזון שהוא צריך להחזיר לווינסנט.
כאשר החיות פושטות על פחי האשפה של יו"ר השכונה, גלדיס שארפ, היא מזמינה לוכד חיות בשם דוויין לה-פונטנט, שמציע לה להתקין מלכודת קטלנית בלתי חוקית בשם 'דפלטר טורבו' בחצר האחורית שלה. ורן רואה את זה ומנסה להזהיר את האחרים, אבל אר ג'יי מתעקש שהם יהיו בסדר. מחשש לבטיחות של הקבוצה, ורן מנסה להחזיר בחזרה את מה שהם גנבו. הוא ואר ג'יי מתווכחים, וגורמים לכלב גדול, ונרגש בשם נוגנט לרדוף אחריהם. במהלך המרדף העגלה מתפוצצת עם כל האוכל שהקבוצה אספה. לאחר ויכוח קצר, אר ג'יי וורן משלימים ואר ג'יי אוסף את הקבוצה כדי לבצע פשיטה הבית של גלדיס. כשסטלה מחופשת לחתולה כדי להסיח את דעתו של החתול של גלדיס, טייגר, האחרים נכנסים לבית של גלדיס ואוספים את כל האוכל. לאחר שגלדיס מתעוררת וכמעט מגלה את החיות, הקבוצה מגלה שאר ג'יי בגד בהם ושהוא אוסף את האוכל בשביל וינסנט. לאחר מכן גלדיס מגלה אותם ודוויין לה-פונטנט כולא את כולם חוץ מאר ג'יי שמצליח לברוח עם העגלה המלאה באוכל.
כשאר ג'יי מביא את האוכל לווינסנט, הוא מתמלא חרטה על הבגידה שלו, ומשתמש בעגלה המלאה באוכל כדי לעצור את המשאית של דוויין. דווין מאבד את ההכרה וספייק, באקי וקווילו משתמשים במיומנות שהם רכשו מתוך משחק וידאו ומסיעים את המשאית חזרה לחורשה בעוד שהם במקביל מעיפים את וינסנט שמנסה לתפוס את אר ג'יי. ורן משכנע את הקבוצה לסלוח לאר ג'יי בגלל שהוא חזר להציל אותם. הם מתרסקים בבית של גלדיס, והחיות בורחות לחורשה. שם הם מגלים את וינסנט שרודף אחריהם הם מנסים לחצות את גדר השיחים אך בצד השני הם מגלים את גליס ודווין שגם מנסים לתפוס אותם הם מתחבאים בתוך הגדר. כדי להימלט, אר ג'יי נותן להאמי משקה אנרגיה, המאפשר לסנאי ההיפראקטיבי לזוז מהר מאוד. האמי גורם לווינסנט, גלדיס, ודווין להילכד על ידי ה'דפלטר טורבו'. המשטרה מגיעה הם עוצרים את גלדיס ודווין על השימוש הלא חוקי ב'דפלטר טורבו', ווינסנט נשלח להרי הרוקי.
אר ג'יי וורן מתנצלים אחד לשני, וורן מזמין את אר ג'יי להצטרף לקבוצה. ורן חושש שלא יהיה להם מספיק זמן עד לחורף כדי לאסוף מזון עד שהאמי מגלה כי כאשר הוא היה תחת השפעת משקה האנרגיה, הוא אסף אגוזים עבור הקבוצה בכמות שתספיק להם לכל השנה.
המדבבים

| המדבבים באנגלית ובעברית | הדמויות |
| --- | --- |
ברוס ויליס / נתן רביץ: אר-ג'יי, דביבון
גארי שנדלינג / יואב בר-לב: ורן, צב
ונדה סייקס / הדר שחף: סטלה, בואשת
סטיב קארל / יובל סגל: האמי, סנאי
אבריל לאבין / רוני דואני: הת'ר, אופוסומית וירג'יניה
ויליאם שאטנר / לירון ברנס: אוזי, אופוסום וירג'יניה
ניק נולטי / מיכה מורים: וינסנט, דוב שחור אמריקני
יוג'ין לוי / גיורא קנת: לו, דרבן צפון אמריקאי
קתרין אוהרה / נורית בנאי קורן: פני, דרבנית צפון אמריקאית
אומיד ג'לילי / גלעד קלטר: טייגר, חתול פרסי
בריאן סטפאנק / ניר רון: נוגנט, רוטוויילר
אליסון ג'ני / לימור שפירא: גלדיס שארפ, אישה שמתעבת חיות
תומאס היידן צ'רץ / דב רייזר: דוויין לאפונטאנט, איש שעובד כמדביר שרצים
משהו (עיתון)

| --- | --- |

גיליון 2 של המגזין, אוגוסט 1986
 סוגה:  ילדים ונוער
 עורך ראשי:  עפרה גלברט-אבני
 תאריכי הופעה:  1986–1992 (כ־6 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 
ירחון הילדים "משהו" (או בשמו המלא, "משהו: מגזין צעיר") נוסד בשנת 1986 ויצא לאור עד שנת 1992, תחת חסותה של חברת התה ויסוצקי.
באותה שנה שקלו במערכת "עולם האישה", גם הוא בבעלות ויסוצקי, להקים מדור לילדים - וקיבלו החלטה להשקיע בהקמת עיתון שלם לילדים.
עפרה גלברט-אבני, סופרת מוערכת, נבחרה לייסד ולערוך את העיתון. "זה קורה רק פעם בחיים שנותנים לך משאבים ואומרים לך 'הנה, לך תקים עיתון'. היינו במערכת רק שלוש עובדות, ונעזרנו בפרילנסרים מבחוץ שהגשימו את המשאלות שלנו. היה פשוט כיף. זה היה העיתון הראשון לנוער שיצא בצבע על נייר כרומו מושקע, עם כל המדבקות והפוסטרים והשטויות. בגללנו 'מעריב לנוער' עבר לצבע, בגללנו 'כולנו' הרחיב את הצבע, ובגללנו יצא 'מעריב לילדים'. ניערנו את כל עיתוני הילדים והנוער של אז. אני זוכרת את הקרבות, את נציגי העיתונים שנכנסו לכיתות והתחרו מי יציע צ'ופרים גדולים יותר למנויים – ברמה של ווקמנים וילקוטים יוקרתיים. זה היה מגעיל בעיני. העתיקו מדורים, העתיקו צ'ופרים. הקושי שלנו היה שלא עמד מאחורינו עיתון, כך שלא קיבלנו פרסום חינם כמו שקיבל למשל 'מעריב לנוער' ב'מעריב'".
'משהו' היה מגזין בוטיק, ביחס למתחרים באותה תקופה. קוראיו זכו לשלל הטבות ייחודיות, כמו מדבקות עם כיתובים בנוסח קבוע ("דיבור חדיש זה משהו!", "דורון מזר זה משהו!") כדי ליצור תחושה של עיתון מפנק, מעבר לתכנים האיכותיים והמוקפדים ("לא רק פופ ויחסים", לדברי העורכת).
מערכת העיתון עודדה את תרבות הקומיקס הישראלית, בהובלתם של מישל קישקה (והדמות 'מיסטר טי', שנולדה כדמות לקידום מכירות של תה ויסוצקי), טלי קריבולט (עם דמויותיהן של המכשפה 'אהבלה' והחתול שלה, ייתכן בהרשאת הדמויות גרגמל וחתחתול מסדרת הדרדסים) ואמנים נוספים שזכו לחשיפה באמצעותו.
בעיתון פעלו כתבים צעירים לצד כותבים בוגרים וכן פורסמו יצירות ותמונות של קוראי העיתון. המערכת הפגישה ילדים עם אמנים מפורסמים, שלחה את כתביה למפעלים שונים כדי להסביר לקהל הצעיר איך מייצרים מוצרים שונים, הייתה קשובה לשאלות הקוראים ונתנה להם במה.
"משהו" נסגר בראשית של שנות התשעים בגלל בעיות כלכליות. ניתן לעיין בכרכיו בספריית בית אריאלה.
לקריאה נוספת

דבר לילדים, הארץ שלנו, פילון, כולנו, אותיות, מעריב לנוער ושות' – על עיתוני הילדים של פעם (והיום) בבלוג של דודו כהן
פוסט נוסטלגי ב'העיתון של אתמול', פייסבוק, 18 בנובמבר 2021
הערות שוליים

↑  דודו כהן, דבר לילדים, הארץ שלנו, פילון, כולנו, אותיות, מעריב לנוער ושות' – על עיתוני הילדים של פעם (והיום), באתר הבלוג של דודו כהן, ‏17 באוקטובר 2008
↑  אפי לנדאו, מערכת חינוך אלטרנטיבית, באתר חדשות, ‏10 בדצמבר 1991
↑  איתי גודר מראיין את מישל קישקה, לאן נעלם מיסטר טי?, באתר מישל קישקה בלוג ועוד, ‏6 באוגוסט 2012
↑  ד"ר אלי אשד, מיסטר טי במונדיאל 2038, באתר יקום תרבות, ‏10 בנובמבר 2014
↑  בית אריאלה וספריות תל אביב־יפו, קיבלנו מתנה משהו-משהו!!, באתר פייסבוק, ‏28 ביולי 2022
מריה נאומובה

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1973 (בת 51) ריגה, ברה"מ 
 שם במה:  Marie N 
 מוקד פעילות:  לטביה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לטביה 
 סוגה:  מוזיקת פופ, ג'אז 
 שפה מועדפת:  רוסית, לטבית, אנגלית 
 www.marijanaumova.lv
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה נאומובה (בלטבית: Marija Naumova; נולדה ב-23 ביוני 1973 בריגה) היא זמרת לטבית אשר מוכרת בשם הבמה מארי אן. מארי זכתה באירוויזיון 2002.
קריירה

ב-1994 התגלה כשרונה בשירה על ידי ריימונד פאולס. שנה לאחר מכן היא הופיעה בתוכנית טלוויזיה העוסקת בחיפוש אחר כישרונות חדשים.
ב-1998 הופיעה בקונצרט לציון 100 שנה להולדת ג'ורג' גרשווין.
ב-1999 פורסם אלבומה הראשון.
ב-2000 השתתפה בקדם האירוויזיון הלטבי וזכתה במקום השני, בשנה לאחר מכן השתתפה פעם נוספת בקדם והייתה בחירת הקהל, אך לא נבחרה בקרב שופטי התחרות.
ב-2002 נבחרה בפעם הראשונה לייצג את לטביה בתחרות עם השיר "I Wanna" ובאירוויזיון זכתה במקום הראשון ובכך לראשונה הביאה לארצה את הניצחון בתחרות. בשנת זכייתה ביקרה בישראל והופיעה בפסטיבל המחולות של כרמיאל.
באירוויזיון 2003 היא לקחה חלק בהנחיה לצד רנארס קאופרס.
ב-2004 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "צלילי המוסיקה".
בשנים 2007–2008 הופיעה ב"עלובי החיים".
היא בעלת תואר במשפטים מאוניברסיטת לטביה. ב-2005 נבחרה לשגרירה של רצון טוב מטעם ארגון UNICEF.
מקס מרגולס

ערך זה עוסק בפיזיקאי וכימאי שפעל באוסטריה. אם התכוונתם לפילולוג אמריקאי ממוצא ליטאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1856 ברודי, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  4 באוקטובר 1920 (בגיל 64) פרכטולדסדורף, אוסטריה 
 ענף מדעי:  מטאורולוגיה, מתמטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוסטריה 
 
מקס מרגולס (Max Margules‏; 23 באפריל 1856 - 4 באוקטובר 1920) היה מתמטיקאי, פיזיקאי וכימאי שפעל בווינה בירת אוסטריה.
קורות חיים

מקס מרגולס נולד בברודי (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית) ולמד בווינה. בשנת 1877 הצטרף כמתנדב למכון המרכזי למטאורולוגיה וגיאודינמיקה (Central Institute of Meteorology and Geodynamics) בווינה. בשנת 1879 נסע ללמוד בברלין ולמד בה שנה. לאחר שנתיים עזב את ווינה ועבר ללמוד ברלין למשך שנה. מרגולס חזר לווינה בה קיבל את הדוקטורט בתחום האלקטרודינמיקה. במהלך לימודי הדוקטורט הוא הרוויח את לחמו בהוראה באוניברסיטה. מאוחר יותר הנהלת האוניברסיטה הציעה את תפקיד ההוראה לאחר - דבר שהביא לסיום הקריירה האקדמית של מרגולס.
ב-1882 חזר מרגולס למכון המרכזי למטאורולוגיה וגיאודינמיקה. בתקופה זו התמקד בבעיות חשמל ואלקטרודינמיות. בזמנו החופשי עסק בפתרון בעיות פיזיקליות וכימיה-פיזיקלית. משוואת דוהם-מרגולס ומרגולס-גיבס משוואת אנרגיה חופשית הן דוגמאות לפיתוחיו.
ב-1900 העביר מרגולס את תשומת הלב למטאורולוגיה בה הוא יישם את הידע הטרמודינמי שלו שהוביל לנוסחת מרגולס - נוסחה לאפיון השיפוע של חזית מזג אוויר.
ב-1919 האגודה האוסטרית למטאורולוגיה העניקה למרגולס אות כבוד על שם האן. מרגולס קיבל את המדליה אולם דחה את המענק הכספי שנלווה לאות הכבוד. בשנת חייו האחרונה, סירב מרגולס לכל עזרה שתקל עליו. הפנסיה הזעומה וירידת ערך הכסף בעקבות מלחמת העולם הראשונה הובילו לחיי עוני. בתקופה שאחרי מלחמת העולם הוא הסתפק בתלושי מזון, וחלה בשל הרעב. מרגולס סירב להתאשפז, וב-4 באוקטובר 1920 מרגולס נפטר מרעב.
כיום, נחשבים יוליוס ון האן ראש מכון המרכזי למטאורולוגיה וגיאודינמיקה בזמנו ומקס מרגולס כעמודי התווך בתחום היסודות התאורטיים של המטאורולגיה.