stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ווסטר (אנגליה)
תרבות > פסטיבלים והופעות

פעם בשלוש שנים נערך בווסטר פסטיבל שלוש המקהלות, פסטיבל מוזיקה שמקורו במאה ה-18 ונחשב לפסטיבל המוזיקה הוותיק ביותר באיים הבריטיים. הפסטיבל הוא פסטיבל נודד שנערך כל שנה באחת מהקתדרלות של הערים גלוסטר, הרפורד, וווסטר.
ערים תאומות

לווסטר ברית ערים תאומות עם הערים:
גרמניה קליווא, גרמניה
צרפת לה וזינה (אנ'), צרפת
ארצות הברית ווסטר, מסצ'וסטס, ארצות הברית
לקריאה נוספת

Atkin, Malcolm (2004). Worcestershire under arms. Barnsley: Pen and Sword. ISBN 1-84415-072-0. OL 11908594M.
Willis-Bund, J W; Page, William, eds. (1924). "The city of Worcester: Introduction and borough". A History of the County of Worcester: Volume 4. London: British History Online. pp. 376–390. נבדק ב-20 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2  Willis-Bund & Page 1924
↑  Atkin 2004, pp. 52–53
↑  Atkin 2004, pp. 125–7
↑  Atkin 2004, pp. 142–143
↑  Atkin 2004, pp. 142–147
↑  Records and Averages, www.msn.com
↑  "Spirit of Enterprise Exhibition – Glove Making, Worcester Museums and Galleries., ‏17 בפברואר 2012
↑  Michael Grundy, "This week in 1980", Worcester News, ‏21 ביוני 2010
↑  http://www.worcesternews.co.uk/search/2010387.City_to_fight_US_twin__snub_/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548159405171  GND: 4119169-9  LCCN: n81018214  MusicBrainz: 6f9a378d-32c0-4107-ab3c-4d904a0b5bc6  NARA: 10046486  NKC: ge217847  VIAF: 151276369   WorldCat (עם VIAF): 151276369 
קרב ווסטר
חדוה יחזקאלי

חדוה יחזקאלי (נולדה ב-13 בפברואר 1950) היא סגנית ראש עיריית חדרה וזוכת אות אומ"ץ לשנת 2012.
ביוגרפיה

יחזקאלי נולדה בשכונת נווה חיים בחדרה, למשפחה בת שבע נפשות. למדה ב"תיכון חדרה" ובצבא שירתה בחטיבת הצנחנים בסיוע לפלוגה לוחמת.
בין השנים 1970 ל-1983 עבדה וניהלה את חברת עבודות העפר "האחים רויכמן (שומרון) בע"מ", אשר עסקה בתחומי הכרייה, החציבה, התשתית וההובלה. לאחר מכן החלה לעבוד כעיתונאית בעיתונות המקומית. בשנים אלה ולאחריהן הייתה ממקימי סניף "ניצן" בחדרה. בשנת 1997 החלה לכהן כראש שבט הצופים בחדרה - שבט "בני היער".
למדה לימודי תעודה בפרסום שיווק, יחסי ציבור ועיתונאות.
יחזקאלי נשואה לאבי, סא"ל במיל' והם מתגוררים בחדרה. לזוג חמישה ילדים.
ביוגרפיה > פעילות כחברת מועצת העיר חדרה

בשנת 1998 החלה לכהן כחברת מועצת העיר חדרה מטעם סיעת שחר בה על אף היותה מזוהה עם הימין, שיתפה פעולה עם גיורא שחר איש מרצ, והייתה חברה בוועדה לתכנון ובניה, בוועדת ביקורת, שלום הילד ויו"ר הוועדה לאיכות הסביבה.
כחברת מועצת עיר פעלה לפינוי תחנת י.ר.א.ב. שמפנה את פסולת העיר והיוותה מטרד תברואתי קשה לתושבי שכונות קלרין, ביאליק, שלמה ושמשון מבחינת ריח, זוהמה ומזיקים ואשר העסיקה במקום עובדים ללא היתרי שהייה. בסיום המאבק, התחנה עברה מאזור המגורים לאזור התעשייה בחדרה. יחזקאלי פעלה כנגד המפגע התברואתי של מכבסת השלג שפעלה בשכונת ויצמן בעיר ושהיוותה סיכון תברואתי לדרכי הנשימה של תושבי השכונה, מאזור מגורים לאזור התעשייה בחדרה.
בשנת 2008 חברה למפלגת הירוקים בהתמודדות למועצת העיר חדרה, וזכתה בשני מושבים במועצת העיר. במהלך כהונתו של חיים אביטן בראשות עיריית חדרה, התריעה ופעלה למען מנהל תקין בעיר.
בשנת 2012 קיבלה את אות אומ"ץ.
בחודש מאי 2013 הודיעה כי תתמודד לראשות העיר חדרה במסגרת התנועה החברתית הירוקה. בבחירות אלה השיגה כ-18.8% מהקולות, והגיעה למקום השלישי.
בהסכם שחתמה עם ראש העיר הנבחר בחדרה - צבי גנדלמן, מונתה לסגן ראש העיר וקיבלה תחת ניהולה את תיקי כוח אדם, צעירים ואיכות הסביבה.
יחזקאלי הייתה יו"ר הוועדה הציבורית לחגיגות 125 שנה להיווסדה של חדרה, שנערכו בינואר 2016
הערות שוליים

↑  אתר השרון הצפוני
חדוה יחזקאלי בטקס קבלת אות אומ"ץ
ז'אן גסטון דארבו

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1842 נים, צרפת 
 פטירה:  23 בפברואר 1917 (בגיל 74) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Jean-Gaston Darboux 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר (1866) 
 מנחה לדוקטורט:  מישל שסלה 
 מוסדות:  סורבון 
 תלמידי דוקטורט:  Stanisław Zaremba, גאורגה ציצייקה, Gaston Milhaud, Chéri Herouard, Émile Cotton, Thomas Joannes Stieltjes, אלי קרטן, אדואר גורסה, אמיל פיקאר, אמיל בורל, Pierre Puiseux 
 פרסים והוקרה:  פרס פונסלה (1875)  חבר זר של החברה המלכותית (27 בנובמבר 1902)  הפרס הגדול במדעים מתמטיים (1876)  קצין גבוה בלגיון הכבוד (16 בפברואר 1910)  מדליית סילבסטר (1916) 
 בן או בת זוג:  Célina Carbonnier 
 צאצאים:  ז'אן-גסטון דארבו, לוסי דארבו 
 
ז'אן גסטון דַארבּוּ (בצרפתית: Jean-Gaston Darboux; ‏14 באוגוסט 1842 – 23 בפברואר 1917) היה מתמטיקאי צרפתי.
חיים אישיים

דארבו נולד ב-14 או ב-13 באוגוסט 1842, לפרנסואה דארבו ואליס גורדו. מאוחר יותר נולד להוריו בן נוסף בשם לואי. כשז'אן היה בן 7 אביו נפטר.
בשנת 1872 נשא דארבו לאישה את אמליה סלינה קרבונייר, בתם של צ'ארלס לואי קרבוניר ומארי ויקטורין האנוק. לזוג נולדו שני ילדים: ז'אן ג'סטון, שבבגרותו עבד כזואולוג ימי, ואנאיס ברטה לוסי.
דארבו מת ב-23 בפברואר 1917, בגיל 74.
עבודתו

דארבו תרם מספר תגליות חשובות בתחומי הגאומטריה והאנליזה המתמטית, בפרט בנושא המשוואה הדיפרנציאלית. כמו כן כתב את הביוגרפיה של המתמטיקאי בן ארצו, אנרי פואנקרה, וערך עבודות נבחרות של ז'וזף פורייה.
דארבו קיבל דוקטורט מאקול נורמל סופרייר, שבפריז, בשנת 1866. התיזה שלו שכותרתה "Sur les surfaces orthogonales" עסקה במשטחים אורתוגונליים. בשנים 1877 עד 1896 פרסם ארבעה כרכים העוסקים בגאומטריה דיפרנציאלית של משטחים. בין תלמידיו המוכרים נמנה אמיל בורל.
ב-1884 נבחר דארבו לחבר באקדמיה הצרפתית למדעים. מאוחר יותר, בשנת 1900, נבחר למזכיר הקבוע של האקדמיה בתחום המתמטיקה. בשנת 1902 נבחר דארבו לחבר בחברה המלכותית הבריטית ובשנת 1916 זכה לכבוד והערכה כאשר הוענקה לו מדליית סילבסטר היוקרתית.
על שמו של נקראים מונחים רבים, ובכללם משפט דארבו ואינטגרל דארבו.
וילם 'סחרווסנדה

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1688 דן בוס, הולנד 
 פטירה:  28 בפברואר 1742 (בגיל 53) ליידן, הרפובליקה ההולנדית 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 מקום מגורים:  הולנד 
 השכלה:  אוניברסיטת ליידן 
 מעסיק:  אוניברסיטת ליידן, אוניברסיטת ליידן 
 תפקיד:  rector magnificus of Leiden University 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 
וילם יאקוב 'סְחְרַוֶוסַנְדֶה (בהולנדית: Willem Jacob 's Gravesande‏; 26 בספטמבר 1688 – 28 בפברואר 1742) היה מתמטיקאי ופילוסוף טבע הולנדי, שזכור בעיקר בשל פיתוח הדגמות ניסיוניות של חוקי המכניקה הקלאסית והמדידה הניסיונית הראשונה של אנרגיה קינטית. כפרופסור למתמטיקה, אסטרונומיה ופילוסופיה באוניברסיטת ליידן, הוא עזר להפיץ את רעיונותיו של אייזק ניוטון ביבשת אירופה.
נולד בס-הרטוחנבוס ב 1688. אביו היה Dirk Storm van 's Gravesande, שריף ויועץ של העירייה,  וסוכן של אדמות של ויליאם השלישי, מלך אנגליה.
לאחר תקופה של חינוך ביתי הוא נרשם בשנת 1704 ללימודי משפטים באוניברסיטת ליידן בגיל 16. עם זאת את עיקר מרצו הוא הקדיש ללימודי מתמטיקה, שבה הראה כשרון מגיל צעיר. הוא הגן על תזה על בנושא התאבדות וקיבל דוקטורט בשנת 1707. לאחר מכן עסק בעריכת דין בהאג, תוך כדי השתתפות בדיונים אינטלקטואליים וטיפח את העניין שלו במתמטיקה ומדעים. מאמרו Essai de perspective ("מאמר על פרספקטיבה"), שפורסם ב-1711, זכה לשבחים מאת המתמטיקאי השווייצרי הנודע יוהאן ברנולי. בהאג, 'סחרווסנדה סייע להקים את Journal littéraire ("כתב עת ספרותי"), כתב עת מלומד שפורסם לראשונה ב-1713.
בשנת 1715 כיהן 'סחרווסנדה כמזכיר משלחת הולנדית שנשלחה ללונדון כדי לברך את המלך ג'ורג' הראשון על הכתרתו במסגרת הירושה ההנוברית בבריטניה. 'סחרווסנדה נשאר בלונדון במשך שנה, השתתף בישיבות של החברה המלכותית, ונבחר כחבר בה. הוא פגש חוקרים ובהם אייזק ניוטון, ג'ון דסגוליירס(אנ') וג'ון קייל (אנ').
ב-1717 מונה לפרופסור למתמטיקה ולאסטרונומיה בליידן.. במסגרת זו נשא, כמקובל, הרצאת פתיחה  (inaugural lecture) – הרצאה חגיגית לרגל קבלת הפרופסורה. נושא ההרצאה היה "על מתמטיקה בכל המדעים, במיוחד בפיזיקה, וגם על שלמות האסטרונומיה הנגזרת מהפיזיקה" במסגרת תפקיד זה, הוא היה גורם מרכזי בהפצת עבודתו של ניוטון בהולנד. הוא נשתר בליידן במשך כל ימי חייו. ב-1730 הוא קיבל פרופסורה באדריכלות אזרחית וצבאית, ופרופסורה בפילוסופיה ב-1734.  כפילוסוף, הוא התנגד לפטליסטים כגון הובס ושפינוזה.
בשנת 1920 הוא התחתן עם אנה סבלר (Anna Savelaire), ולזוג נולדו שני ילדים.
מכניקה קלאסית

תחת הנהגתו של 'סחרווסנדה ושל הבוטנאי והרופא Herman Boerhaave (אנ') הפכה אוניברסיטת ליידן למרכז מדעי חשוב באירופה,  וסטודנטים נוכרים רבים הגיעו אליה כדי ללמוד מתמטיקה ורפואה.  'סחרווסנדה התרשם מהמדע האנגלי במהלך ביקורו לאנגליה, הן מבחינת תוכן והן מבחינת סגנון החקירה המדעית. הוא הציג את המדע הניוטוני, הן מבחינת סגנון הפיזיקה המתמטית של "פרינקיפיה" והן את המדע הניסיוני שקיים בספר "אופטיקה". 'סחרווסנדה אחראי במידה משמעותית לכניסת המדע המדע הניוטוני לתוך יבשת אירופה.
עבודתו המדעית העיקרית של 'סחרווסנדה היא ספרו Physices elementa mathematica, experimentis confirmata, sive introductio ad philosophiam Newtonianam ("אלמנטים מתמטיים של הפילוסופיה הטבעית, מאומתים על ידי ניסויים; או: מבוא לפילוסופיה ניוטונית"), שיצא לאור בליידן בשנת 1720. בספר זה, הוא הניח את היסודות להוראת המכניקה הניוטונית באמצעות הדגמות ניסיוניות. ספרו של 'סחרווסנדה תורגם עד מהרה לאנגלית על ידי ג'ון דסגוליירס,(אנ') אוצר הניסויים של החברה המלכותית. הספר זכה להצלחה והודפס במהדורות רבות במשך חייו. גרסה מקוצרת של הספר, Philosophiae Newtonianae institutio   ("ביסוס הפיזיקה הניוטונית") יצאה בשנת 1723 וזכתה אף היא למספר מהדורות.
הוא הציג את עבודתו בפני קהלים שכללו את וולטר, אלברכט פון האלר(אנ') ואמילי דה שאטלה (שמאוחר יותר תרגמה והרחיבה את "פרינקיפיה" של ניוטון, בסיוע ממצאים של 'סחרווסנדה).
בשנת 1721, 'סחרווסנדה היה מעורב במחלוקת ציבורית בשאלה האם הממציא הגרמני יוהאן בסלר (אנ'), יצר מכונת תנועה נצחית אמיתית. תחילה טען 'סחרווסנדה להיתכנות של תנועה מתמדת בהתבסס על שימור הכמות הסקלרית mv (מסה כפול מהירות), שכן הוא האמין בטעות, בדומה לניוטון, שדבר זה משתמע מהמכניקה הניוטונית. בשנת 1722 הוא פרסם את התוצאות של סדרת ניסויים שבהם הוטלו כדורי פליז מגבהים שונים לתוך קופסה שטוחה מלאה בחימר רך. הוא מצא ששני כדורים באותו גודל ומסות שונות יעשו חריצים זהים כאשר הגבהים מהם נפלו היו ביחס הפוך למסה שלהם. כדור פליז שפגע בטיט במהירות כפולה, חדר לעומק פי ארבעה לתוך החימר, כדור שמהירותו גבוה פי 3 חדר לעומק גדול פי תשעה. ומכאן הסיק שהביטוי הנכון ל"כוח החי" של גוף בתנועה ( המכונה כיום "אנרגיה קינטית") פרופורציונלית לריבוע מהירות החפץ -  mv^{2}
אף על פי שתוצאות ניסויים אלו ביטלו את הטיעון המקורי שלו להיתכנות של תנועה מתמדת, 'סחרווסנדה המשיך להגן על עבודתו של בסלר, בטענה שבסלר אולי גילה איזה "עיקרון פעיל" חדש של הטבע שאפשר לגלגליו להמשיך להסתובב. דעות דומות הוגנו בזמנו על ידי גוטפריד וילהלם לייבניץ, יוהאן ברנולי ואחרים, אך הקונצנזוס המודרני הוא שבסלר ביצע מתיחה מכוונת. הצאר הרוסי פיוטר הגדול התעניין בגלגלו של בסלר וביקש את עצתו של 'סחרווסנדה בנושא.
'סחרווסנדה מסר את תוצאות הניסויים שלו על ההשפעה של נפילת משקלות למדענית הצרפתית אמילי דה שאטלה. תצפיות דומות פורסמו בשנת 1718 על ידי ג'ובאני פולני(אנ'). הפרשנות של התוצאות הניסויים 'סחרווסנדה ופולני הובילה למחלוקת עם סמואל קלארק ועם ניוטונים אחרים שהפכה לחלק ממה שמכונה "סכסוך vis viva" בהיסטוריה של המכניקה הקלאסית.
דה שאטלה השתמשה במדידותיו כדי להכריע במחלוקת בין ניוטון לבין לייבניץ ולהראות כי אנרגיה של גוף נע קשורה למהירות הגוף בריבוע (לפי הסברה של לייבניץ) ולא ביחס למהירות הגוף (כפי שסבר ניוטון).
התפשטות תרמית

'סחרווסנדה זכור גם בזכות המצאתו של ניסוי פשוט המדגים התפשטות תרמית, אשר משמש בלימודי הפיזיקה מאז. הדבר מוכר כיום כ "הניסוי של 'סחרווסנדה" או "הטבעת של 'סחרווסנדה". המכשיר מורכב מכדור מתכת קטן על שרשרת או ידית, וטבעת מתכת על מעמד. הטבעת מספיק גדולה כדי שכאשר הטבעת והכדור נמצאים באותה טמפרטורה, הכדור יכנס דרך הטבעת. אם מחממים את הכדור על ידי מנורת כהל (אנ') או על ידי טבילתו במים רותחים, המתכת מתרחבת, והכדור לא יוכל לעבור עוד דרך הטבעת. כשהכדור יתקרר, ניתן יהיה להעביר אותו שוב דרך הטבעת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Albert van Helden, "Willem Jacob 's Gravesande, 1688–1742", in A History of Science in The Netherlands, eds. K. van Berkel, A. van Helden and L. Palm, (Leiden: Brill, 1999), pp. 450–453
↑  Jenkins, Alejandro (2013). "The mechanical career of Councillor Orffyreus, confidence man". American Journal of Physics. 81 (6): 421–427. arXiv:1301.3097.
↑  Apparatus for comparison of acting forces on free falling bodies, Institut für Physik und ihre Didaktik und Geschichte
1 2  דייויד, תרגום: יניב פרקש, E=mc2, סיפורה של התגלית הגדולה בהיסטוריה, כתר הוצאה לאור, 2002, עמ' 64-63
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272876005171  BNE: XX1661046  BnF: cb12218384m (data)  BPN: 06219615  CiNii: DA07515042  GND: 118939297  ISNI: 0000 0000 8077 4049  LCCN: n86842554  MGP: 112568  NKC: ola2014819940  NLA: 36049173  NLG: 139380  NSK: 000690896  NTA: 069895244  RERO: 02-A000170375  SELIBR: 281989  SUDOC: 030850851  Trove: 1201865  VcBA: 495/43175  VIAF: 56660281   WorldCat (עם VIAF): 56660281 
קטגוריה:מתמטיקאים מהמאה ה-18
קטגוריה:פיזיקאים הולנדים
קטגוריה:מתמטיקאים הולנדים
עמוד השער של מהדורת 1747 של "האלמנטים המתמטיים של הפילוסופיה הטבעית" מאת 'סחרווסנדה
טבעת חרסווסנדה
חג הנשים (קומדיה יוונית)

חג הנשים (ביוונית: תסמופוריאזוסאה) היא קומדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס. הקומדיה הוצגה לראשונה במסגרת תחרות המחזות שנערכה בדיוניסיה בשנת 411 לפנה"ס. לא ידוע אם הקומדיה זכתה בתחרות.
תקציר העלילה

במחזה זה לועג אריסטופאנס למחזאי אוריפידס וכן למשורר אגתון. במחזה, לומדת דמותו של אוריפידס כי נשות אתונה קיימו משפט בו הוא הורשע ביחסו השלילי לנשים במחזותיו. לטענת הנשים במשפט, אוריפידס הציג את נשות אתונה כמשוגעות, רוצחות, רגשניות, ובעלות תכונות אובדניות. הנשים רואות את המחזות כהוצאת דיבה ולשון הרע, ובמשפט שנערך בחג התסמופוריה - פסטיבל שנתי שנערך לכבוד האלה דמטר, החליטו להעניש את אוריפידס.
אוריפידס פונה לחברו, המשורר הנשי אגתון ומבקש ממנו להתחזות לאישה, וללכת למשפט על מנת לסנגר על אוריפידס. אגתון מסרב, וקרובו של אוריפידס, מנסילוכוס מציע ללכת במקומו. אוריפידס מגלח את מנסילוכוס, מלביש אותו בבגדי אישה שלווה מאגתון ושולח אותו לפגישת הנשים.
בפגישת הנשים, מפרטות הנשים את העוולות של אוריפידס, וטוענת כי בעליהן אינם סומכים עליהן לאחר צפייה במחזותיו. מנסילוכוס טוען כי הנשים גרועות יותר מאשר אוריפידס מציג אותן, והנשים מוחות על דבריו. באותו רגע מגיע קליסתנס ומזהיר את הנשים כי נמצא בינותן גבר מחופש לאישה.
הנשים חושדות במנסילוכוס - מאחר ש"היא" האישה היחידה שהן אינן מכירות. לאחר שהן מסירות את גרביו הן מגלות כי הוא גבר. מנסילוכוס חוטף נאד יין ומנסה לטעון כי חטף את אחד התינוקות של הנשים, אך הנשים קוראות למשטרת העיר שתאסור אותו.
אוריפידס מנסה לשחרר אותו בכך שהוא מציג סצנות ממחזותיו - הסצנה הראשונה לקוחה מהלנה, מנסילוכוס משחק את הלנה ואוריפידס מופיע מחופש לדמותו של מנלאוס. לאחר מכן משחק אוריפידס סצנה מהמחזה אנדרומדה (מחזה שלא שרד עד ימינו), בו הוא מציג את דמותו של פרסאוס היורד ממרומי הבמה באמצעות ה"דאוס אקס מכינה" אולם גם ניסיון זה לשחרר את מנסילוכוס נכשל.
כאשר אוריפידס מופיע בפעם השלישית, מגלות הנשים מי הוא. הוא שולח רקדנית ונערה על חליל להסיח את דעת השומרים ומבטיח לנשים כי לא יתקוף אותן יותר במחזותיו, וכך מצליח להציל את עצמו ואת מנסילוכוס מכעסן של הנשים.
תרגומים > תרגומים לעברית

זיוה כספי (עריכה מדעית: דבורה גילולה), הוצאת מאגנס, 1997.
תרגומים > תרגומים לאנגלית

ארתור ס. ויי, 1934.
יוג'ין אונייל, הבן, 1938: טקסט מלא.
דדלי פיטס, 1959.
דייוויד בארט, 1964.
חוקי הבית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ודי פיקו 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר 
 הוצאה בשפת המקור:  Atria
 תאריך הוצאה:  2010
 מספר עמודים:  603
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך:  2012
 תרגום:  תמרה אבנר
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-0-7432-9643-4
 הספרייה הלאומית:  003418708
 
חוקי הבית (באנגלית: House Rules) הוא ספר מאת ג'ודי פיקו שמספר על נער מורמונט שלוקה בתסמונת אספרגר אשר הואשם ברצח. הרומן מתאר את המאבק בין הנער למשפחתו, לחוק ולמוגבלותו.
עלילה

ג'ייקוב האנט הוא נער בן 18, שחי עם אימו אמה ואחיו תיאו, ולוקה בתסמונת אספרגר, שאז נחשבה כסוג של אוטיזם בתפקוד גבוה. ג'ייקוב חי לפי לוח זמנים קבוע ומרגיש בנוח רק כאשר כל פעילויות היום-יום שלו מתוכננות ושגרתיות, ואמה נאלצת לרצות את שגעונותיו תוך כיפוף של החיים שלה ושל תיאו סביב צרכיו. הצורך שלו לעסוק בפעילויות מקובעות ונחרצות, כמו גם האובססיה שלו לפרטים, מתסכלים את אימו ומרתיחים את אחיו. לג'ייקוב יש אובססיה, כמעט כפייתית, לתחום הזיהוי הפלילי. הספר נפתח עם ג'ייקוב שעורך זירת פשע (שבה הוא הקורבן) ונותן לאימו לפתור אותה. מאוחר יותר הוא מואשם ברצח המורה שלו לכישורים חברתיים, ג'ס אוגילבי. בסופו של דבר מתברר כי תיאו התגנב לבית שג'ס שמרה עליו והבהיל אותה, ובכך גרם לה להכות בטעות את ראשה בכיור ולמות. כשג'ייקוב הגיע לשיעור, הוא ביים סצנת פשע כדי שייראה כאילו החבר של ג'ס, מארק מגווייר, ביצע את הרצח. ג'ייקוב אמר כי הוא עשה את זה כדי לקחת אחריות על אחיו, על פי מה שנכתב ב"חוקי הבית" שנקבעו על ידי אימו.
דמויות

ג'ייקוב האנט – בנה הבכור של אמה ואחיו של תיאו. לוקה בתסמונת אספרגר והוא מואשם ברצח ג'ס אוגילבי, המורה שלו לכישורים חברתיים.
אמה האנט – אמם החד הורית של ג'ייקוב ותיאו. היא עובדת כבעלת טור ייעוץ בעיתון המקומי. היא מסורה לבנה הבכור, ג'ייקוב, עקב מוגבלותו. היא קבעה "חוקי בית" שכוללים את החוקים הבאים: "לנקות אחרי הבלגן שלך, להגיד את האמת, לצחצח שיניים פעמים ביום, לא לאחר לבית הספר, לשמור על אחיך, הוא היחיד שיש לך".
תיאו האנט – אחיו בן ה-15 של ג'ייקוב, מתיימר להיות עצמאי ומרדני.
ריץ' מטסון – הבלש הראשי של התיק של ג'ס.
אוליבר בונד – עורך הדין של ג'ייקוב.
ג'ס אוגילבי – המורה של ג'ייקוב לכישורים חברתיים וקורבן הרצח.
מארק מגווייר – החבר של ג'ס והחשוד הראשון ברצח שלה.
הלן שארפ – התובעת של ג'ייקוב האנט על הרצח.
זהירות הבית מתפרק

| --- | --- |

 בימוי:  ריצ'רד בנג'מין 
 הופק בידי:  סטיבן ספילברג 
 תסריט:  שלי לונג 
 עריכה:  ז'קלין קמבס 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס מייקל ג'טר נסטור סרנו פרנקי פאיסון צי מא יעקב סמירנוף ונדל פירס John van Dreelen מייק סטאר פיליפ בוסקו אלכסנדר גודונוב שלי לונג ג'וש מוסטל מורין סטייפלטון Tetchie Agbayani ג'ו מנטנה Leslie West 
 מוזיקה:  מישל קולומביה 
 צילום:  גורדון ויליס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 ביולי 1986 
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   moneypit
 דף הסרט ב־IMDb
 
זהירות הבית מתפרק (באנגלית: The Money Pit) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1986 בבימויו של ריצ'רד בנג'מין, בכיכובם של טום הנקס ושלי לונג. הסרט הוא חידוש רופף של הקומדיה מ-1948 בכיכובו של קרי גרנט מר בלנדינגס בונה את בית חלומותיו. הסרט צולם בניו יורק ובלטינגטאון, והופק במשותף על ידי סטיבן ספילברג.
עלילה

וולטר פילדינג, עורך דין, וחברתו המוזיקאית הקלאסית אנה קרולי, מגלים כי אביו של וולטר, וולטר סניור, התחתן עם אישה בשם פלורינדה ונמלט מהמדינה לאחר שגזל מיליוני דולרים מלקוחותיהם המוזיקאים. למחרת בבוקר, הם מגלים שהם צריכים לפנות את הדירה שבה הם שוכרים באופן זמני מבעלה לשעבר של אנה, מקס בייסארט, מנצח אגואיסט שחזר מוקדם מאירופה.
באמצעות מתווך נדל"ן לא אמין, וולטר מגלה על אחוזה במכירה דחופה בשווי מיליון דולר, שמוצעת ב-200,000 דולר בלבד. הוא ואנה פוגשים את הבעלים, אסתר, שטוענת שהיא חייבת למכור את הבית במהירות משום שבעלה, קרלוס, נעצר. הסיפור המרגש שלה והתעקשותה להדליק נרות כדי לחסוך כסף ל"עורכי הדין שותי הדם" מסיחים את דעתו של וולטר ומקסימים את אנה, שמוצאת את המקום רומנטי. הם מחליטים לקנות אותו.
ברגע שוולטר ואנה נכנסים לבית, הוא מתחיל להתפרק. כל מסגרת הדלת הקדמית נקרעת מהקיר, גרם המדרגות הראשי קורס ומערכת החשמל מתחילה לעלות באש. הקבלנים ארט ובראד שירק מפרקים את הבית לחלוטין באמצעות התשלום הראשוני של וולטר בסך 5,000 דולר, ומשאירים את וולטר ואנה מסובכים בבירוקרטיה כדי להשיג את האישורים הנדרשים להשלמת העבודה. תסכולו של וולטר מהעלויות ההולכות וגדלות של שיפוץ הבית מביא אותו לכנות אותו "בור מיליונים", בעוד הקבלנים ממשיכים להבטיח לו שהעבודה תושלם תוך "שבועיים".
עבודות התיקון נמשכות במשך ארבעה חודשים, וולטר ואנה מבינים שהם זקוקים ליותר כסף כדי לסיים את השיפוץ. היא מנסה להשיג כספים נוספים ממקס על ידי מכירת יצירות אמנות שקיבלה בגירושיהם. אף על פי שהוא לא אוהב את האמנות, הוא מסכים לרכוש אותה. הוא לוקח אותה לארוחת ערב יוקרתית, ולמחרת בבוקר, כשהיא מתעוררת במיטתו, הוא מאפשר לה להאמין שהיא בגדה בוולטר; למעשה, מקס ישן על הספה. וולטר מאוחר יותר שואל אותה ישירות אם היא ישנה עם מקס, והיא מכחישה בחיפזון. חשדותיו גורמים לה להודות שהיא כן עשתה זאת.
בשל עקשנותם של וולטר ואנה, מערכת היחסים שלהם מתדרדרת. הם נשבעים למכור את הבית לאחר שישופץ ולחלק את הרווחים. זה כמעט קורה, אך וולטר מתגעגע אליה ואומר לה שהוא אוהב אותה גם אם היא ישנה עם מקס. היא שמחה לבשר לו שבפועל היא לא עשתה זאת, והם מתפייסים. בסופו של דבר, הם מתחתנים מול הבית המשופץ.
בינתיים, אסתר וקרלוס, שהתגלה כבן זוגה לפשע, נחשפים כקוני אמנות, ומופיעים מחדש בברזיל, שם הם נפגשים עם אביו של וולטר ואשתו החדשה במטרה למכור להם בית ישן שהם טוענים שחיו בו במשך שנים רבות.
צוות השחקנים

טום הנקס בתפקיד וולטר פילדינג ג'וניור
שלי לונג בתפקיד אנה קרולי
אלכסנדר גודונוב בתפקיד מקס בייסארט
מורין סטייפלטון בתפקיד אסתר
ג'ו מנטניה בתפקיד ארט שירק
פיליפ בוסקו בתפקיד קרלי
פרנקי פייזון בתפקיד ג'יימס
ג'וש מוסטל בתפקיד ג'ק שניטמן
בילי לומברדו בתפקיד בני
ג'ו פונאצ'קי בתפקיד מונטגומרי שרפ
יקוב סמירנוף בתפקיד שטוב
קרמין קארידי בתפקיד בראד שירק
בריאן בקר בתפקיד איתן
מיה דילון בתפקיד מריקה
ג'ון ואן דרלן בתפקיד קרלוס
דאגלס ווטסון בתפקיד וולטר פילדינג סניור
טצ'י אגבאיאני בתפקיד פלורינדה פילדינג
מייקל ג'טר בתפקיד ארני
הפקה

הצילומים החלו ב-29 באפריל 1985 והסתיימו ב-5 באוגוסט 1985.
צילומי החוץ נעשו בבית יחסית מוזנח בלונג איילנד, שנבנה בשנת 1898 בסגנון קולוניאלי. לאחר הסרט, הבית נמכר ב-2.1 מיליון דולר בשנת 2002. בנובמבר 2019, דיווח ה-Seattle PI כי הבית בלונג איילנד נמכר לבסוף בסכום של כ-3.5 מיליון דולר, בהפסד משמעותי ביחס לעלויות השיפוץ.
קת'לין טרנר קיבלה במקור הצעה לשחק את התפקיד של אנה קרולי, אך היא דחתה אותה לטובת הסרט "The Jewel of the Nile".
ביקורות

באתר Rotten Tomatoes לביקורות סרטים 50% מ-22 ביקורות של מבקרים היו חיוביות, עם דירוג ממוצע של 4.9/10. Metacritic, שמשתמש בממוצע משוקלל, נתן לסרט ציון של 49 מתוך 100, בהתבסס על 14 מבקרים, מה שמעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". בסקר של CinemaScore, קיבל הסרט ציון ממוצע של "C+" בסולם של A+ עד F.
רוג'ר איברט נתן לסרט "בור המיליונים" רק כוכב אחד מתוך ארבעה, וכינה את הסרט "שורת בדיחות רעות בלבד, זו אחר זו". עמיתו ג'ין סיסקל גם העניק לו כוכב אחד מתוך ארבעה, ותיאר את הסרט כ"מזעזע" ו"כישלון מוחלט". הוא ביקר את טום הנקס על היותו "העצמי היהיר הרגיל שלו" ואת שלי לונג על כך שהיא חמודה יותר משהיא מצחיקה. וינסנט קנבי מהניו יורק טיימס אמרו ששיטת הקומדיה הפיזית של הסרט סובלת מאותן בעיות שסבל מהן הסרט "1941" של ספילברג. שניהם הסכימו שתפקיד המשנה של אלכסנדר גודונוב היה החלק המצחיק ביותר בסרט.
הערות שוליים

↑  Pretzel, Jillian (2019-11-05). "'The Money Pit' House Has Finally Sold—for a Price That Boggles the Mind". Seattle Post-Intelligencer. אורכב מ-המקור ב-2021-10-22. נבדק ב-2020-06-01.
↑  "Gutsy Kathleen Turner Decides 'Nile' is More Sequel Than Most". Chicago Tribune. 8 בדצמבר 1985. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MONEY PIT, THE (1986) C+". CinemaScore. אורכב מ-המקור ב-2018-12-20.
| טום הנקס |
| --- | --- | --- |
| סרטים בהם השתתף | הוא יודע שאת לבד (1980) • ספלאש (1984) • מסיבת רווקים (1984) • המתנדבים (1985) • האיש עם הנעל האדומה (1985) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יחסים פשוטים (1986) • אהבה גנובה (1986) • השוטר מלוס-אנג'לס (1987) • ביג (1988) • פאנץ' ליין (1988) • שכנים (1989) • טרנר והוץ' (1989) • מדורת ההבלים (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • ליגה משלהן (1992) • על כנפי החלום (1992) • נדודי שינה בסיאטל (1993) • פילדלפיה (1993) • פורסט גאמפ (1994) • צעצוע של סיפור (1995) • אפולו 13 (1995) • מה שאת עושה לי (1996) • יש לך הודעה (1998) • להציל את טוראי ראיין (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • גרין מייל (1999) • להתחיל מחדש (2000)  • תפוס אותי אם תוכל (2002) • הדרך לפרדישן (2002) • לחסל את הליידי (2004) • טרמינל (2004) • רכבת לקוטב (2004) • צופן דה וינצ'י (2006) • מלחמתו של צ'ארלי וילסון (2007) • משפחת סימפסון - הסרט (2007) • באק האוורד הגדול (2008) • מלאכים ושדים (2009) • צעצוע של סיפור 3 (2010) • לארי קראון (2011) • קרוב להפליא ורועש להחריד (2011) • ענן אטלס (2012) • קפטן פיליפס (2013) • להציל את מיסטר בנקס (2013) • גשר המרגלים (2015) • איתקה (2015) • התופת (2016) • סאלי: נס על ההדסון (2016) • הולוגרמה למלך (2016) • המעגל (2017) • העיתון (2017) • צעצוע של סיפור 4 (2019) • יום יפה בשכונה (2019) • גרייהאונד (2020) • בוראט 2 (2020) • חדשות העולם הגדול (2020) • פינץ' (2021) • אלביס (2022) • פינוקיו (2022) • איש ושמו אוטו (2022) • אסטרואיד סיטי (2023) • כאן (2024) |  |
| סדרות בהן השתתף | • אחים לנשק (2001) |  |
| קרובי משפחה | ריטה וילסון (אישה) ג'ים הנקס (אח) לארי הנקס (אח) קולין הנקס (בן) צ'אט הנקס (בן) |  |
ויליס קריטנברגר

| --- | --- |

ויליס קריטנברגר
 לידה:  2 בדצמבר 1890 בולטימור, מרילנד, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  4 באוגוסט 1980 (בגיל 89) צ'בי צ'ייס, מרילנד, ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1913–1952 (כ־39 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית השריון ה-2 מפקד הקורפוס ה-3 מפקד הקורפוס ה-19 מפקד הקורפוס ה-4 מפקד פיקוד הקריביים מפקד הארמייה הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין   כוכב הארד
 
ויליס דייל קריטנברגר (באנגלית: Willis Dale Crittenberger;‏ 2 בדצמבר 1890 - ‏ 4 באוגוסט 1980) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.