stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי של פיטסבורג
מתקנים > מסלולים

לנמל התעופה הבין-לאומי של פיטסבורג מתווה רחב ופתוח, הכולל ארבעה מסלולי טיסה: שלושה מסלולים מקבילים ממזרח למערב, ומסלול צולב רביעי. שני המסלולים הארוכים ביותר בשדה התעופה הם באורך של 3,510 מטרים (11,520 רגל) ו-3,280 מטרים (10,760 רגל), מה שמאפשר למטוסי הנוסעים הגדולים ביותר להשתמש בו. בשל התפתחות עסקים שאינם קשורים לטיסות בשטח נמל התעופה, ניתן להוסיף לנמל רק מסלול אחד. עם שלושה מסלולים מקבילים, ניתן לבצע בנמל נחיתות או המראות בו-זמנית כמעט בכל מצב.
כאשר נושבות רוחות מערביות, מסלול 28L משמש כמסלול הנחיתה הראשי, בעוד 28R משמש כמסלול ההמראה הראשי ומסלול נחיתה משני. מסלול 32 משמש כמסלול הנחיתה הראשי לתעופה כללית. כאשר נושבות רוחות מזרחיות, מסלול 10L משמש כמסלול הנחיתה הראשי, 10R כמסלול הנחיתה המשני, ו-10C כמסלול ההמראה.
מתקנים > טרמינל

מתחם נמל התעופה מורכב משני בניינים מרכזיים, אחד לפני השיקוף הביטחוני ואחד אחריו. הטרמינל מורכב מ-75 שערי עלייה בארבע שלוחות; עם זאת, רק 56 שערים זמינים לשימוש.
שלוחה A מכילה 25 שערים.
שלוחה B מכילה 25 שערים.
שלוחה C מכילה 6 שערים.
שלוחה D מכילה 7 שערים.
לאחר שעברו את השיקוף הביטחוני, הנוסעים עולים על אחד משני מסיעונים תת-קרקעיים הנוסעים לטרמינל, שם נמצאים כל שערי העלייה למטוס. כל הנחיתות הבין-לאומיות, למעט ערים עם שירותי מכס לפני הגעה לארצות הברית, עוברות דרך שלוחה C. לאמריקן איירליינס יש מועדון אדמירלים (אנ') בקומת הביניים של הטרמינל. טרקלין המועדון נפתח באוקטובר 2017 בשלוחה C, מול שער C52, ליד הליבה המרכזית. הטרקלין שופץ והורחב ב-2019. נמל התעופה מפעיל גם טרקלין חינם לאנשי צבא וחיילים משוחררים בשלוחה C.
מתקנים > איירמול

בטרמינל יש איירמול (אנ'), עם חנויות קמעונאיות ומסעדות רבות, המופעל על ידי חברת פראפורט. האיירמול היה מהראשונים מסוגו בנמלי תעופה. החנויות בנמל התעופה נדרשות למחירים זהים לסניפיהן שאינם בנמל התעופה. לפני פיגועי 11 בספטמבר האיירמול היה פתוח לכל, אך לאחריהם הוא נסגר למי שאינם נוסעים. בשנת 2017 נפתח האיירמול מחדש למי שאינם נוסעים שהשיגו מנמל התעופה כרטיס כניסה חופשית, אך גישה זו מושעית כעת[דרושה הבהרה] באופן זמני.
היסטוריה

נמל התעופה נפתח בשנת 1952. בתחילה היה הנמל בשימוש על ידי חמש חברות תעופה, והוא שימש כבסיס פעולה משני עבור חברת TWA במשך יותר משני עשורים. נמל התעופה עבר בנייה מחדש והרחבה משמעותית בעלות של מיליארד דולר, שתוכננו במידה רבה לפי המפרט של חברת יו אס איירווייז, כך שיוכל להפוך לאחד מבסיסי הפעולה המרכזיים והעיקריים שלה. נמל התעופה החדש, שבנייתו הסתיימה בשנת 1992, היה אחד מהחדשניים בעולם, וכונה על ידי הניו יורק טיימס "נמל התעופה של העתיד". עיצוב הנמל היה חלוצי וחדשני: צורת ה-X שלו נועדה לצמצם את המרחק בין השערים, הוא כלל חשמלית תת-קרקעית להסעת נוסעים ברחבי נמל התעופה, וכן כלל מגוון חנויות שכולן היו מתקדמות יחסית לתקופה. התנועה הגיעה לשיא של 20 מיליון נוסעים בסוף שנות ה-90.
ב-2001 הגיעה יו אס איירווייז הגיעה לשיא של 542 טיסות ו-11,995 עובדים בנמל התעופה, שהיה נדבך חשוב בכלכלת פיטסבורג. הירידה בביקוש לטיסות מייד לאחר פיגועי 11 בספטמבר פגעה קשות במצב הפיננסי של יו אס איירוייז, והיא הכריזה על פשיטת רגל פעמיים ברציפות, נטשה את פיטסבורג כבסיס פעולה מרכזי ב-2004, צימצמה אלפי מקומות עבודה, וכמעט הביאה לפשיטת רגל של נמל התעופה עצמו, שנבנה בעיקר כדי להתאים לצרכיה. עם זאת, הקיבולת המופחתת של החברה בפיטסבורג פתחה את הדלת לחברות תעופה אחרות, שהרחיבו את הפעילות שלהן באזור פיטסבורג ושיפרו את השירות שלהן לנוסעים מקומיים, במקום להתמקד בנוסעים בעצירת ביניים.
בשנות ה-20 של המאה ה-21 הוכפל מספר חברות התעופה שמשתשמות בנמל ל-16, כאשר רשות התעופה של מחוז אלגני חיפשה באגרסיביות חברות תעופה, ולחצה עליהן לפתוח קווים חדשים. סאות'ווסט איירליינס הגדילה את נוכחותה בנמל התעופה בשנים אלו, ועקפה את אמריקן איירליינס (שהתמזגה עם יו אס איירווייז) כחברת התעופה הגדולה ביותר מבחינת נוסעים.
נמל התעופה הוא גם בסיס פעולה מרכזי עבור חברת התעופה האזורית סאת'רן איירווייז אקספרס.
בשנת 2017 נמל התעופה הפך לנמל הראשון בארצות הברית שפתח מחדש את הגישה לטרמינל שנמצא אחרי השיקוף הביטחוני עבור אנשים שאינם נוסעים, כל עוד הם עוברים דרך האבטחה, לאחר שהממשל הפדרלי הסיר את ההגבלות שהוטלו לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2021 הפך נמל התעופה לנמל הראשון בעולם עם מיקרו-רשת חשמל (אנ') משלו, המייצרת חשמל באמצעות גז טבעי ואנרגיה סולארית ומספקת את כל נמל התעופה.
בשנת 2021 החל בנמל שיפוץ בעלות 1.39 מיליארד דולר שיכלול טרמינל חדש לביצוע צ'ק-אין, שיקוף ביטחוני והעברת כבודה בצמוד לשערים. השיפוץ נועד לבטל את הצורך בחשמלית ולהגדיל את מספר מקומות החניה. השיפוץ, עליו הוכרז לראשונה בשנת 2017, התעכב עקב מגפת הקורונה והתחדש בשנת 2021. הפרויקט ממומן על ידי חברות התעופה.
הערות שוליים

↑  "PIT TRAFFIC REPORT AUGUST 2015: NEW FLIGHTS ON VACATION EXPRESS, ALLEGIANT, SOUTHWEST CONTRIBUTE TO GROWTH – PIT". אורכב מ-המקור ב-20 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PIT airport data at skyvector.com". skyvector.com. נבדק ב-18 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pittsburgh International Airport" (PDF). Federal Aviation Administration. באפריל 2009. אורכב מ-המקור (PDF) ב-4 בנובמבר 2008. נבדק ב-12 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Terminal Maps - PIT". אורכב מ-המקור ב-11 באוקטובר 2014. נבדק ב-7 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pittsburgh, PA (PIT)". American Airlines. נבדק ב-3 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Club, a Pittsburgh airport lounge for anybody, moves to its permanent home on Concourse C, Pittsburgh Post-Gazette
↑  Luke Torrance, An expanded Club at Pittsburgh International Airport, Pittsburgh Business Times, ‏11 ביוני 2019
↑  "myPITpass | Fly Pittsburgh". flypittsburgh.com. נבדק ב-2024-01-31.
↑  Marriott, Michel (12 בנובמבר 1991). "Pittsburgh Builds Airport of Future Now (Published 1991)". The New York Times. ארכיון מ-2023-05-07. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ben Mutzabaugh, Pittsburgh to be first airport to allow non-fliers past security since 9/11, USA TODAY
↑  Pittsburgh International Airport considers abandoning $1B terminal's landside building, tram, Pittsburgh Post-Gazette
↑  Belko, Mark (11 בנובמבר 2007). "Silence is deafening in airport concourses". Pittsburgh-Post Gazette. נבדק ב-12 ביולי 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  US Airways' Pittsburgh market share under 40 percent - Pittsburgh Tribune-Review, web.archive.org, ‏2009-01-26
1 2  The Revival of a Once-Bustling Airport, Governing, ‏2019-04-10
↑  Staff Writer, Dewey September students of the month, Beaver County Times
↑  Despite pandemic, Southwest Airlines still keen on Pittsburgh, Pittsburgh Post-Gazette
↑  Cargo surges amid passenger declines at Pittsburgh International Airport, Pittsburgh Post-Gazette
↑  "Non-flyers will have access to Airmall at Pittsburgh International Airport". Pittsburgh Post-Gazette. נבדק ב-16 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pittsburgh International Airport Completes Marcellus Shale-Fueled Microgrid, naturalgasintel.com, ‏2021-07-20
↑  Alyson Walls, Airlines Approve Restart of New PIT Terminal, Blue Sky News, ‏2021-03-22
↑  Ben Mutzabaugh, Pittsburgh's airport shows off plans for new $1.1 billion terminal, USA TODAY
↑  A US Airways airport no more? New vision unveiled for Pittsburgh's airport, Pittsburgh Post-Gazette
↑  Airport Authority To Spend $1B Updating Pittsburgh International By 2023, 90.5 WESA, ‏2017-09-12
↑  Nate Doughty, Pittsburgh International Airport ready to 'move ahead' with $1.1B Terminal Modernization Program, Pittsburgh Business Times, ‏2 בפברואר 2021
↑  Richard Cook, Terminal Project to Restart, New Routes Arrive and Presidential Praise at Pittsburgh International, Pittsburgh Magazine, ‏2021-04-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012013075  VIAF: 225783998   WorldCat (עם VIAF): 225783998 
חלק מאזור הכרטוס של הטרמינל
הוריקן ריטה

| --- | --- |
תצלום לוויין של הוריקן ריטה מעל מפרץ מקסיקו ב-21 בספטמבר 2005
תצלום לוויין של הוריקן ריטה מעל מפרץ מקסיקו ב-21 בספטמבר 2005
 סוג:  הוריקן
 תאריך התחלה:  17 בספטמבר 2005
 תאריך סיום:  24 בספטמבר 2005
 משך האסון:  17 בספטמבר 2005 – 24 בספטמבר 2005 (8 ימים)
 עוצמה:  5 בסולם ספיר-סימפסון
 במדינות או באזורים:  קובה; פלורידה, ארקנסו, לואיזיאנה, מיסיסיפי, טקסס בארצות הברית
 מהירות הרוח:  285 קמ"ש
 לחץ נמוך:  895 מיליבר
 הרוגים:  120
 נזק:  10 מיליארד דולר ארצות הברית (2005)
 מסלול הסופה
פינוי יוסטון, 21 בספטמבר 2005
הוריקן ריטה (באנגלית: Hurricane Rita) היא סופה אשר פגעה בחופי ארצות הברית ב-24 בספטמבר 2005 בשעה 2:38 לפי שעון מקומי, והייתה הסופה החזקה ביותר בעוצמתה שנמדדה אי פעם במפרץ מקסיקו, והסופה השלישית בעוצמתה שנמדדה באוקיינוס האטלנטי. רוחות הסופה הגיעו למהירויות של 280 קמ"ש. הסופה הגיעה בשיאה למדרגה חמש בסולם סאפיר סימפסון.
הסופה פגעה בחופי ארצות הברית בין סבין פאס, טקסס וג'ונסונס באיו, לואיזיאנה. בעת הפגיעה בחוף הגיעו הרוחות למהירות של 190 קמ"ש, והסופה יצרה גל שגובהו 3 מטרים.
הסופה החלה במערב האוקיינוס האטלנטי, חצתה את פלורידה ואת קובה והמשיכה דרך מפרץ מקסיקו לטקסס ולואיזיאנה. כהכנה לסופה פונו שטחי החוף של טקסס ולואיזיאנה.
העובדה כי הסופה פרצה כשלושה שבועות לאחר הוריקן קטרינה הביאה לאמצעי זהירות מוגברים של הממשל והאזרחים. הסופה גרמה ל-120 הרוגים, מתוכם שבעה בלבד נפגעו ישירות כתוצאה מן הרוחות.
התפתחות הסופה

שמה של הסופה – "ריטה" – מעיד על כך שבשנת 2005 התרחש מספר גדול במיוחד של סופות טרופיות (מרבית הסופות הטרופיות אינן מתפתחות לסופות הרסניות). כל סופה זוכה לשם לפי סדר אלפביתי עולה. בשנת 2005 הגיעו לאות "R", וזו הפעם השנייה שמגיעים לאות זו מאז שנת 1950, שבה החלו לתת לסופות שמות.
הסופה החלה במערב האוקיינוס האטלנטי ופגעה בקי וסט כשהייתה בעוצמה 2 בסולם סאפיר סימפסון. כאשר עברה הסופה מעל מפרץ מקסיקו היא התחזקה והתעצמה, מפני שמי המפרץ היו חמים במעלה אחת מעל הממוצע השנתי, והגיעה במהירות לעוצמה 3.
ההכנות לסופה > לואיזיאנה

ראש עיריית ניו אורלינס הורה בשנית על פינוי העיר מחשש לנזקי הסופה הצפויה, דבר שמנע את המשך שיקומה של העיר.
מחוזות קמרון וקאלקאסיו פונו.
ההכנות לסופה > טקסס

מושל טקסס, ריק פרי, הורה על השבת כל עובדי כוחות ההצלה (1,200 במספר) שנשלחו לניו אורלינס לעזור במאמצי השיקום לאחר הוריקן קתרינה.
ראשי מחוז גלבסטון הורו על פינוי המחוז.
כמו כן פנה ראש עיריית יוסטון, ביל וייט לתושבי העיר וביקש מהם לעזוב את העיר.
יוסטון היא מישורית ברובה ועל כן נוטה להיות מוצפת במקרי סופה. גובה העיר מעל פני הים הוא 15 מטרים בלבד, ובשל היותה מישורית ונמוכה מתקשה מערכת הביוב של העיר לקלוט את מי הגשמים הרבים.
תוצאות הסופה ונזקיה > מקרי מוות

מספר האנשים שמתו כתוצאה מהסופה הגיע ל-120. רק שבעה מתוכם מתו באופן ישיר מהסופה, כלומר מקרי מוות שנבעו מהשפעות ישירות של רוחות, הצפות, טורנדו, או השפעות ימיות של הסופה. שאר מקרי מוות הם עקיפים, דהיינו מקרי מוות שנבעו מתאונות, פשעים, שריפות, או בעיות בריאות (כמו הרעלות, מחלות, מחסור בעזרה רפואית וכו') שהתעוררו בעקבות הסופה, הפינוי לקראתה ומאמצי השיקום שלאחריה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מדינה | סה"כ למדינה | מחוז או קהילה | מספר מקרים | מקרי מוות ישירים |
| מיסיסיפי | 3 | פייק | 3  | 0 |
| טקסס | 24 | דאלאס | 24 | 0 |
| סה"כ | 27 |  | 27 | 0 |
תוצאות הסופה ונזקיה > פלורידה וקובה

מעל 340,000 אנשים פונו מבתיהם בפלורידה ובקובה. הסופה הציפה מספר רב של כבישים באזור הקיז של פלורידה.
לא היו מקרי מוות באזורים אלה.
תוצאות הסופה ונזקיה > לואיזיאנה

בשל הסופה החלו המים לעלות ופרצו דרך הסכרים שתוקנו לאחר הוריקן קתרינה והציפו בשנית את ניו אורלינס.
תוצאות הסופה ונזקיה > טקסס

בעת פינוי תושבי בית אבות באזור בלאייר עלה אוטובוס בלהבות והתפוצץ. 24 קשישים נהרגו . הסופה עצמה גרמה לנזקים קלים בלבד ביוסטון .
שבירת שיאי מזג אוויר

ריטה שברה מספר שיאי מזג אוויר, בהיותה הסופה השלישית בעוצמתה שנמדדה בחוף המערבי של האוקיינוס האטלנטי מאז שהחלו מדידות נתוני מזג האוויר. ריטה היא הסופה החזקה ביותר בעוצמתה שנמדדה במפרץ מקסיקו (ואף שברה את שיאה של הוריקן קתרינה שהייתה החזקה בעוצמתה לפני כן).
השפעות כלכליות

אזור מפרץ מקסיקו מהווה אתר שאיבה וזיקוק נפט מרכזי בארצות הברית, ופגיעה בו משפיעה על צריכת הנפט של ארצות הברית. במפרץ מזוקקים למעלה מ-30% מהנפט הנצרך בארצות הברית, ונשאבות בו למעלה מ-2 מיליון חביות נפט מדי יום (300,000 מטר מעוקב נפט). פגיעה בזיקוק והפקת הנפט הביאה לעליית מחירים בשוקי הנפט בארצות הברית והשפיעה על שוקי הנפט העולמיים[דרוש מקור]. כלכלנים העריכו כי כלכלת ארצות הברית תיפגע קשות בעקבות פגיעת הוריקן ריטה והוריקן קתרינה, התל"ג של ארצות הברית יקטן ב-1%, וכ-500,000 תושבים יאבדו את מקומות עבודתם.
השפעות כלכליות > פגיעה בבתי הזיקוק

בתי זיקוק לנפט שנפגעו מהסופה כוללים את:
בתי הזיקוק קאלקאסיו, בלייק צ'ארלס, לואיזיאנה, 32,000 חביות ליום.
קיטגו פטרוליום, לייק צ'ארלס, לואיזיאנה, 310,000 חביות ליום.
קונוקו פיליפס, לייק צ'ארלס, לואיזיאנה, 250,000 חביות ליום.
אקסון מובייל, בומונט, טקסס, 348,000 חביות ליום.
מוטיבה אנטרפריזס, פורט ארתור, טקסס, 285,000 חביות ליום.
טוטל ס.א. פורט ארתור, טקסס, 180,000 חביות ליום.
ואלרו, פורט ארתור, טקסס, 250,000 חביות ליום.
תרשים של משרד האנרגיה של ארצות הברית – מסלול הסופה ומעברו מעל אתרי קידוח נפט ובתי זיקוק
שיר חייל

נמרוד גאון, מחבר שיר חייל
"שיר חייל" (מוכר גם במילותיו הראשונות: "אני שומע שוב") הוא שיר מאת סרן נמרוד גאון, שנהרג במלחמת יום הכיפורים. השיר התפרסם לאחר מותו כאשר הולחן ובוצע על ידי שלמה ארצי. השיר נכלל באלבומו של ארצי משנת 1979, "דרכים" בעיבוד מוזיקלי של יאיר שרגאי.
נמרוד גאון נולד ב-1951 בקיבוץ גבולות שבנגב. בגיל עשר עבר עם משפחתו לאשקלון, ובהמשך התחנך במחזור הראשון של הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד גימנסיה הרצליה בתל אביב. התגייס באוגוסט 1969 לחיל השריון, עבר את מסלול ההכשרה לאיש צוות, מפקד טנק קורס קציני שריון, וקורס מפקדי פלוגות. בשנים 1972 - 1973 שירת בסיני בגדוד 46, חטיבה 401, כמפקד פלוגה ג' ("הבחורים") ולאחר מכן כמפקד פלוגת הצמ"פ. בספטמבר 1973 עבר לבית הספר לשריון (חטיבה 460) ושירת כמפקד פלוגה ח' קמ"ט (קורס מפקדי טנקים) מגח בגדוד 198. עם פרוץ מלחמת יום כיפור הועברה הפלוגה לגדוד 196 תחת המג״ד עמרם מצנע. ביומה הראשון של המלחמה בלם הגדוד את המצרים במתחם "ציונה" (בין מתחמי "חמוטל" ו"מכשיר"), בגזרה המרכזית של התעלה, ועבר להיות תחת פיקוד חטיבה 14. ביומה השני של מלחמת יום הכיפורים, י"א בתשרי תשל"ד (7 באוקטובר 1973), נהרג גאון בקרב שהתחולל באזור מתחם "נוזל", סמוך לגדות תעלת סואץ והוא בן 22. בשירותו הגיע לדרגת סגן ולאחר מותו הועלה לדרגת סרן. על תפקודו בקרב קיבל נמרוד ציון לשבח ממפקד האוגדה. לאחר מותו, ביום הזיכרון לחללי צה"ל תשל"ד, שודרה בגלי צה"ל תוכנית לזכרו בשם "חיי אדם", שערך והגיש אהוד גרף.
בשנת תשל"ה הוציאה משפחתו ספר לזכרו ובו דברי חברים על דמותו, מכתבים, זיכרונות, שירים שכתב ותצלומים. שם הספר, כשם משפט מאחד משיריו, היה "אני חייל ואל תבכי ילדה" – משפט הלקוח משיר-מכתב שכתב לחברתו, עמליה. הוריו שלחו את שיריו לזמר הנערץ עליו, שלמה ארצי, וכעבור כמה שנים, כשנתבקש ארצי לבצע עבור גלי צה"ל שיר ליום הזיכרון, הוא בחר להלחין את השיר, שנקרא "שיר חייל".
השיר נכתב כמכתב לחברה, שבו מתואר החייל כאדם על עולמו התרבותי, הכולל האזנה למוזיקה כמו השיר "בלוז ישן על בובי מק'גי" מאת ג'ניס ג'ופלין ונגינת רביעייה קאמרית, סיפורים של צ'כוב ועוד. האדם, שהמלחמה והחיילות אינן מתכונות אופיו, מרגיש בצבא כ"מחופש" לחייל, "כפוּת בכתונת משוגעים" והוא בודד ומתגעגע.
השיר עלה לראשונה על הדפוס בספר הזיכרון שהוציאה משפחתו. שם השיר שהופיע שם הוא "ואל תבכי לי ילדה".
השיר היה ללהיט וזכה להשמעות רבות מאז ועד היום, הן ביום הזיכרון והן בימות השנה, וארצי שר אותו ברבות מהופעותיו. בשנת תש"ם הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'.
ראו גם

שתי אצבעות מצידון (שיר)
הערות שוליים

↑  קורות החיים של נמרוד גאון, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  נמרוד גאון, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  צל"ש מפקד האוגדה לסרן נמרוד גאון, באתר הגבורה
↑  ספרים חדשים | ספרי זיכרון, דבר, 21 בפברואר 1975.
↑  ציון נאנוס, ‏שלמה ארצי נפגש עם האהובה מ"שיר חייל", באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2013.
↑  צבי בן-דור בנית, אבישי בן חיים בין הצ'כוב לשימדורה, באתר "העוקץ", 26 ביולי 2020
↑  נמרוד - ספר הזיכרון, עמ' 6, הוצאת המשפחה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008743187005171  MusicBrainz work: 49139101-9ddc-4bb0-9916-16ac62723855  VIAF: 7185159613666541030001   WorldCat (עם VIAF): 7185159613666541030001
אתר הנופש בלו ביץ'

| --- | --- |
אתר הנופש
אתר הנופש
 מיקום:  עזה, הרשות הפלסטינית
 חדרים:  162
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  2015
 קואורדינטות:  31°32′44″N 34°27′14″E﻿ / ﻿31.545514736112°N 34.453995670402°E﻿ / 31.545514736112; 34.453995670402
  (למפת עזה מוגדלת) אתר הנופש בלו ביץ'(למפת עזה רגילה) אתר הנופש בלו ביץ'
 
אתר הנופש בלו ביץ' הוא מלון חוף יוקרתי בסמוך לחוף שנפתח בשכונת א-רימאל שבעזה בקיץ 2015 (המלון היה אמור להיפתח עוד בקיץ 2014 אך בעקבות מבצע צוק איתן הוחלט לדחות את הפתיחה לקיץ הבא).
המלון נבנה על ידי חברת פלסטין ריל אסטייט אינווסטמנט.
המלון כולל בין היתר בריכת שחייה אולימפית וכ־162 חדרים בעיצוב שדומה לבקתה ונוף לים התיכון. המלון הוא למעשה חלק מרובע הבילויים לאורך רחוב אל-רשיד בעיר עזה, הרובע כולל "עשרות אתרי נופש חדשים, מודרניים ובתי קפה".
אתר הנופש אינו מלון היוקרה היחיד ברצועה, גם מלון משטל, שנבנה בשנת 2011 ונחשב כאחד מטובי מלונות היוקרה בעזה וכן מלון קומודור.
עיתון הוושינגטון פוסט תיאר את המלון כאחד ממספר עסקים יוקרתיים המספקים את תושבי עזה העשירים. לדברי האנליסט הכלכלי ניזאר שעבאן, "מרבית הזרים המבקרים ברצועה ומתארחים במלונותיה הם עיתונאים, עובדי סיוע ומתנדבי הצלב האדום".
במלחמת חרבות ברזל התבצרו במלון כ-30 מחבלי חמאס שירו מספר טילי נ"ט לעבר כוחות צה"ל. לאחר ההשתלטות נמצא כי המחבלים השתמשו בחדרי המלון כמחסה הגנה ולטובת תכנון מתקפות מעל ומתחת לקרקע. בינואר 2024 הודיע צה"ל שמנהרות ופירים שהיו מתחת למלון הושמדו ונשק רב נתפס בהם.
הערות שוליים

1 2 3  Booth, William (25 באוגוסט 2015). "Gaza Strip's middle class enjoys spin classes, fine dining, private beaches". The Washington Post. נבדק ב-25 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Burson, Tim (12 באוגוסט 2015). "The Gaza Strip's Beautiful New Resort". Paste. נבדק ב-25 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Al-Mughrabi, Nidal (31 ביולי 2015). "'Blue Beach' resort offers Gazans a glimpse of the good life". Al Arabiya. Reuters. נבדק ב-25 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Israeli siege turns Gaza into resort city". Middle East Monitor. 14 בספטמבר 2015. נבדק ב-25 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  יואב זיתון, "האויב לא דמיין שזה יקרה": ההשתלטות על מוצבי חמאס, והקרב במלון | תיעוד, באתר ynet, 10 בנובמבר 2023
↑  יואב זיתון, מנהרות טרור הושמדו, מזל"טים נתפסו: הקרב מתחת למלון "בלו ביץ'" בחוף עזה, באתר ynet, 5 בינואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית ובנושא תיירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכס וולש

אלכסנדרה "אלכס" וולש (באנגלית: Alexandra "Alex" Walsh; נולדה ב-31 ביולי 2001) היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופה האולימפית (טוקיו 2020) ואלופת העולם (בודפשט 2022) וסגנית אלופת העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ושיאנית ארצות הברית במשחה ל-200 יארד מעורב אישי.
ביוגרפיה

וולש נולדה וגדלה בנשוויל, טנסי. אחותה, גרטשן אף היא שחיינית מצטיינת, אלופת עולם לנוער (בודפשט 2019) זוכת 6 מדליות זהב. היא לומדת באוניברסיטת וירג'יניה.
ביוגרפיה > 2019

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו בשנת 2019 היא זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.30 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.24 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2021

באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 זכתה וולש במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.30 דקות, לפני קייט דאגלס (2:09.32 דקות) ומדיסין קוקס (2:09.34 דקות).
ביוגרפיה > 2021 > סגנית אלופה אולימפית

במשחקים עצמם היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.65 דקות, אחרי יוי אוהאשי מיפן (2:08.52 דקות) ולפני קייט דאגלס (2:09.04 דקות).
ביוגרפיה > 2022

באליפות המכללות שנערכה באטלנטה, ג'ורג'יה במרץ 2022 היא זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות, במשחה ל-200 יארד פרפר בתוצאה של 1:50.79 דקות, במשחה ל-200 יארד מעורב אישי בשיא ארצות הברית חדש של 1:50.08 דקות, שיפור לשיא בן 4 השנים של אלה איסטין (1:50.67 דקות) ובמשחה ל-400 יארד מעורב אישי בתוצאה של 3:57.25 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של	2:07.13 דקות, לפני קיילי מקיואן מאוסטרליה (2:08.57 דקות) וליה הייז מארצות הברית (2:08.91 דקות).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-6 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב ב-3 משחי שליחים לאחר ששחתה בשלב המוקדמות, במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב וובמשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:03.37 דקות, אחרי קייט דאגלס (2:02.12 דקות) ולפני קיילי מקיואן (2:03.57 דקות) ובמשחה שליחות 4x50 מטר מעורב אלחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר בשיא לאומי חדש של 7:34.70 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:30.87 דקות וקנדה (7:34.47 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא אישי חדש של 1:53.90 דקות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של	2:07.97 דקות, אחרי קייט דאגלס (2:07.17 דקות) ולפני יו ייטינג מהרפובליקה העממית של סין (2:08.74 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:34.46 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:57.82 דקות (2022)
200 מטר גב: 2:08.30 דקות (2019)
200 מטר מעורב אישי:  2:07.13 דקות (2022)
400 מטר מעורב אישי: 4:34.46 דקות (2023)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

200 מטר חופשי: 1:53.90 דקות (2022)
100 מטר גב: 56.60 שניות (2022)
100 מטר מעורב אישי: 58.76 שניות (2017)
200 מטר מעורב אישי: 2:03.37 דקות (2022)
שיאים אישיים > בריכת 25 יארד

200 יארד מעורב אישי: 1:50.07 דקות (2023), שיא ארצות הברית בעבר
צ'ארלס וריי איימס

| --- | --- |
 לידה:  לוס אנג'לס
 פרסים והוקרה:  Twenty-five Year Award  היכל התהילה של קליפורניה 
 www.eamesoffice.com
 
צ'ארלס אורמונד איימס, ג'וניור (באנגלית: .Charles Ormond Eames, Jr;‏ 1907–1978) וברניס אלכסנדרה "ריי" איימס (באנגלית: Bernice Alexandra "Ray" Eames ‏ 1912–1988) היו מעצבים אמריקאים שהשפיעו רבות על האדריכלות ועיצוב הריהוט המודרני. הם פעלו גם בתחומים נוספים: עיצוב תעשייתי, עיצוב גרפי, אמנות וקולנוע. הם נישאו ב-1941 ועבדו יחד עד מותם.
צ'ארלס איימס

צ'ארלס איימס ג'וניור (17 ביוני 1907 – 21 באוגוסט 1978) נולד בסנט לואיס, מיזורי. איימס הוא אחיינו של האדריכל ויליאם ס. איימס (William S. Eames). בגיל 14, בעת לימודיו התיכוניים, עבד בחברת הפלדה "Laclede" כפועל במשרה חלקית, שם עשה את צעדיו הראשונים בהנדסה, ציור ואדריכלות. למד באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס וקיבל מלגת אדריכלות. לאחר שנתיים עזב את האוניברסיטה. יש הטוענים כי סולק ממנה בשל תמיכתו בעבודתו של פרנק לויד רייט והתעניינותו הרבה באדריכלות מודרנית, תחת הטענה כי דעותיו והשקפתו "מודרניים מדי". מקורות אחרים טוענים כי הוא עזב בשל ירידה בהישגיו האקדמיים בעקבות העומס הרב שחווה לאחר שהחל לעבוד עוד בתקופת לימודיו כאדריכל במשרד האדריכלים "Trueblood and Graf".
בעת לימודיו באוניברסיטת וושינגטון, הכיר את אשתו הראשונה, קת'רין וורמן (Catherine Woermann), לה נישא ב-1929. שנה לאחר מכן נולדה בתם, לוסיה. ב-1930 החל איימס בעבודתו המעשית כאדריכל בסנט לואיס יחד עם צ'ארלס גריי (Charles Gray). בהמשך הצטרף אל השניים שותף שלישי, וולטר פאולי (Walter Pauley).
צ'ארלס איימס הושפע רבות מעבודתו של האדריכל הפיני אליאל סארינאן (Eliel Saarinen). ב-1938 הוזמן על ידי סארינן למישיגן, כדי להמשיך בלימודי האדריכלות באקדמיית קראנברוק (Cranbrook) לאמנויות, לשם עבר יחד עם אשתו ובתו. לימים הפך למרצה באקדמיה ולראש המחלקה לעיצוב ניסיוני.
במטרה להגיש מועמדות לתוכנית לאדריכלות ותכנון אורבני, בחר איימס להתמקד באזור הבנוי על קו המים של סנט לואיס. יחד עם ארו סארינן (Eero Saarinen) בנו של אליאל סארינאן, ומרלי ארמן (Marli Ehrman), עיצבו כיסא ייחודי שהיה פרי פיתוח של הרעיון לשלב את משענת ומושב הכיסא לכדי יחידה אחת. הרהיט זיכה את השלושה בפרס הראשון בתחרות שערך המוזיאון לאמנות מודרנית (MOMA) בניו יורק, "עיצוב אורגני של ריהוט". בעבודתם, נעשה שימוש בטכניקות מתקדמות דוגמת ריתוך עץ ומתכת וכיפוף עץ לבוד (טכניקה שפותחה במקור על ידי אלבר אלטו). בהמשך השתמש איימס בטכניקות דומות, כשהתבקש לייצר עבור הצי האמריקני סדים, אלונקות, כיסאות ורהיטים אחרים, בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ב-1941 התגרש מאשתו הראשונה, ונישא לעמיתתו להוראה באקדמיית קראנברוק, ריי קייזר. הזוג עבר להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, שם המשיכו להתגורר עד מותם. בשנות הארבעים המאוחרות לקח הזוג חלק בפרויקט #8 שיזם מגזין האמנות והאדריכלות "Case Study", במסגרתו עיצבו ובנו את המבנה הייחודי ופורץ הדרך בו עברו בהמשך להתגורר. המבנה ממוקם על צוק המשקיף אל עבר האוקיינוס השקט ובנייתו ארכה מספר ימים בלבד. הוא הוקם תוך שימוש יוצא דופן בחלקי פלדה שהיו מיועדים לבנייה תעשייתית. המבנה, הידוע גם בשמו "Eames House", מוכר גם כיום כציון דרך באדריכלות המודרנית.
איימס מת מהתקף לב ב-21 באוגוסט 1978, בעת ששהה בסנט לואיס. כיום, יש לזכרו כוכב בשדרת התהילה של סנט לואיס.