stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וינצ'נצו גליאוטי
ביוגרפיה

וינצ'נצו תומאסלי נולד בפירנצה. הוא למד רפואה אך שינה כיוון והחליט להיות רקדן. הוא למד אצל גספארו אנג'וליני, שהיה מבוגר רק בשנתיים מתלמידו. ב-1759 הצטרך ללהקה של ג'וזפה פורטי, שהופיעה בוונציה בתאטרו סן מואיזה, בשם הבמה "גליאוטי". בשנת 1761 הצטרף ללהקת המחול של תיאטרון אחר בוונציה, סן בנדטו. ב-1763 נשא לאישה את הרקדנית הראשית אנטוניה גווידי, שלמדה בשטוטגרט אצל ז'אן-ז'ורז' נובר.
בשנת 1765, בתאטרו סן בנדטו, יצר גליאוטי את הכוריאוגרפיה ליצירותיו הראשונות. בעונה הבאה עבד בתאטרו גולדוני בוונציה. בעונת 1766–1767 הופיע זוג הרקדנים באופרה של טורינו בתאטרו רג'ו ובשנים 1767–1769 שוב בוונציה, בתאטרו סן בנדטו. בעונת 1769–1770 הופיעו בלונדון בהיימרקט אופרה, שם יצר גליאוטי כוריאוגרפיה למחולות ל"אורפאו ואורידיקה" של גלוק. בעונת 1771–1772 עבדו במילאנו בניהולו של ז'אן-ז'ורז' נובר. ב-1772–1773 חזרו לוונציה, לתיאטרון סן מואיזה, וב-1773 עברו לגנואה.
בשנת 1775 נקרא גליאוטי לקופנהגן להחליף איטלקי אחר, אנטוניו סאקו, בניהול הבלט המלכותי הדני. אשתו, אנטוניה, נכנסה ללהקה כעבור שנה אבל פרשה תוך זמן קצר מן הבמה כדי ללמד. גליאוטי נשאר בקופנהגן לשארית חייו, קיבל אזרחות דנית ומשרת ניהול לכל חייו בשנת 1781. גליאוטי המשיך לחהופיע בתפקידי פנטומימה עד 1812. אותה שנה, באופן חריג ביותר לאמן מבצע, קיבל תואר אבירות של מסדר הדאנברוג. ב-1814 ניתנה לו גם דרגת פרופסור בשם בלבד.
גליאוטי היה מורה של הבלרינה הנודעת אנינה פרליך, והביא אותה למעמד של כוכב הכוריאוגרפיה החדשנית שלו. היה ביניהם גם קשר רומנטי, אך הוא לא צלח.
יצירותיו

גליאוטי הוביל בחדשנות בתחום הבלט בסקנדינביה. הייתה לו יד בהבאת הבלט ד'אקסיון לדנמרק והוא יצר את הבלט הראשון על נושא נורדי, "לאגרתה", בשנת 1801, המבוסס על דמות אגדית במסורת הוויקינגית. הוא יצר גם את הכוריאוגרפיות הראשונות בהשראת רומיאו ויוליה (1811) ומקבת' (1816) של ויליאם שייקספיר, למוזיקה מאת קלאוס שאל.
גליאוטי יצר יותר מ-50 בלטים, במקרים רבים לעיבודים של טרגדיות או דרמות מוסר צרפתיות לבלט. יצירתו המוצלחת ביותר, שהיא גם היחידה המבוצעת עדיין בימינו, היא Amors og Balletmesterens Luner ("שגיונות קופיד ומנהל הבלט"), 1786, הבלט האירופאי הוותיק ביותר המבוצע עדיין בכוריאוגרפיה המקורית שלו למוזיקה של ינס טולה. הבלט עלה על הבמה יותר מ-500 פעמים.
וינצ'נצו גליליי

| --- | --- |
 לידה:  3 באפריל 1520? סנטה מריה א מונטה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  2 ביולי 1591 (בגיל 71) פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 מוקד פעילות:  דוכסות פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  לאוטה 
 צאצאים:  גלילאו גליליי, Michelagnolo Galilei 
 
Della musica antica et della moderna, 1581
וינצ'נצו גליליי (איטלקית: Vincenzo Galilei‏; 1520 בקירוב - 2 ביולי 1591) היה נגן לאוטה, מלחין ותאורטיקאי מוזיקה, אביו של האסטרונום והפיזיקאי המפורסם גלילאו גליליי. הוא היה דמות ראשונה במעלה בחיי המוזיקה בשלהי תקופת הרנסאנס ותרם רבות למהפכה המוזיקלית אשר ציינה את תחילתה של תקופת הבארוק.
חייו

גליליי נולד בסביבות 1520 בסנטה מריה א מונטה שבטוסקנה. בגיל צעיר החל ללמוד נגינה בלאוטה. בזמן כלשהו לפני 1562 עבר לפיזה, שם נשא לאישה בת למשפחת אצולה. בשנת 1564 נולד בנו גלילאו, בכור לשישה או שבעה ילדים; בן אחר, מיקלאנג'לו, שנולד בשנת 1575, גדל גם הוא להיות נגן לאוטה מוכשר.
וינצ'נצו היה נגן לאוטה מיומן ובמועד מוקדם בחייו עורר את תשומת לבם של פטרונים חזקים ועתירי-קשרים. בשנת 1563 פגש בוונציה את ג'וזפו צארלינו, תאורטיקאי המוזיקה החשוב ביותר במאה ה-16, והיה לתלמידו. זמן מה לאחר מכן החל להתעניין בניסיונות להחייאת המוזיקה והדרמה של יוון העתיקה, וזאת עקב קשריו עם הקמראטה הפלורנטינית (קבוצת משוררים, מוזיקאים ואינטלקטואלים בראשות הרוזן ג'ובאני דה בארדי) ועם ג'ירולאמו מיי, המלומד הראשון במעלה בתקופתו בנושא המוזיקה של יוון העתיקה. בשנות ה-70 של המאה ה-16 החל עניינו בתאוריה של המוזיקה ואף בהלחנת מוזיקה לנטות בכיוון זה. כמה מתרומותיו התאורטיות החשובות ביותר של גליליי עוסקות בטיפול בדיסוננס: תפיסתו הייתה מודרנית בעיקרה: היא התירה דיסוננס במעבר "אם הקולות זורמים בצורה חלקה", ואף צלילים דיסוננטיים על פעמה מוטעמת, כגון השהיות, שאותם כינה "דיסוננס חיוני". בכך תיאר למעשה את המנהג הבארוקי, בייחוד כאשר הגדיר כללים לפתרון השהיות באמצעות קפיצה וחזרה אל צליל הפתרון המצופה.
נוסף לכך, היו לגליליי כמה תגליות חשובות באקוסטיקה, בפרט כאלה הכרוכות בפיזיקה של תנודות במיתרים ובעמודי אוויר (בכלי נשיפה). ייתכן שבקביעת היחס בין מתיחות המיתר לתדירות התנודה היה גליליי הראשון לגלות חוק פיזיקלי שאינו ליניארי. אבל בזמנו, הביטוי למה שאנחנו מכנים כיום "חוקי פיזיקה" היה סוגיית המפתח. אם וינצ'נצו גילה דבר זה וביטא אותו בשפה מתמטית, זו עשויה להיות הכללה חשובה של התגלית הפיתגוראית, המובנת זה מכבר, שמספרים שלמים קובעים סולמות הרמוניים. אם כל היחסים המוזיקליים והמדידות הפיזיקליות בכלי נגינה ניתנים להגדרה מתמטית, הרי שהתובנה של בנו גלילאו, כי כל היחסים הפיזיקליים מכל סוג שהוא ניתנים לביטוי מתמטי, נובעת באופן טבעי.
השימוש ברצ'יטטיב באופרה מיוחס על דעת רבים לגליליי, כיוון שהיה אחד ממציאי המונודיה, הסגנון המוזיקלי הקרוב ביותר לרצ'יטטיב.
גליליי חיבר שני ספרי מדריגלים, כמו גם מוזיקה ללאוטה, וכמות נכבדה של מוזיקה לקול ולאוטה; הקטגוריה האחרונה נחשבת לתרומתו החשובה ביותר, משום שהיא מבשרת מבחינות רבות את סגנון הבארוק המוקדם. מלומדים רבים גורסים, שגליליי הוא שהיטה את פעילות בנו מן המתמטיקה הטהורה, המופשטת, אל ניסויים שעשו שימוש בתיאור מתמטי כמותי של התוצאות - שינוי שהייתה לו חשיבות עליונה בתולדות המדע.
לקריאה נוספת

Article Vincenzo Galilei, in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
The Concise Edition of Baker's Biographical Dictionary of Musicians, 8th ed. Revised by Nicolas Slonimsky. New York, Schirmer Books, 1993. ISBN 0-02-872416-X
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
Claude Palisca: "Vincenzo Galilei", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed March 7, 2007), (subscription access)
ערך "וינצ'נצו גליליי" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980
"המהדורה המרוכזת של מילון המוזיקאים הביוגרפי של בייקר", מהדורה שמינית, ערוך ומתוקן בידי ניקולס סלונימסקי. ניו יורק, ספרי שירמר, 1993
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' 1954
קלוד פאליסקה: "וינצ'צנצו גליליי", מילון גרוב המקוון למוזיקה בעריכת ל. מייסי.
חואה גוופנג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1921 Jiaocheng County, הרפובליקה העממית של סין 
 פטירה:  20 באוגוסט 2008 (בגיל 87) בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין 
 שם לידה:  苏铸 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של סין 
 
 חתימה:   
 
חואה גוופנג (עומד) עם מוחמד רזא שאה פהלווי ופארה פהלווי
סוּ ג'וּ (סינית מפושטת: 苏铸; סינית מסורתית: 蘇鑄; ‏16 בפברואר 1921 – 20 באוגוסט 2008), שנודע יותר בפסבדונים חְווָה גְווֹ פֶנְג (סינית מפושטת: 华国锋; סינית מסורתית: 華國鋒), היה מדינאי סיני, שליט הרפובליקה העממית של סין בין 1976–1981.
בתחילת שנות ה-60 היה עסוק בשיקום הכלכלי של סין מהזינוק הגדול קדימה. הוא עבר לשְׂיָאנְגְטָאן והיה אחראי לטיפוח המחוז כאזור חקלאי לדוגמה, דבר שזיכה אותו בשבחי מאו דזה-דונג. ב-1971 עבר לבירה בייג'ינג ושירת בלשכת המטה של מועצת המדינה (הממשלה) בראשות ג'ואו אנלאי. בשנים 1972–1973 היה מעורב בחקירת פרשת מותו של לין ביאו. בשנת 1973 כבר קיבל מושב בפוליטביורו של הוועד המרכזי. בשנת 1975 מונה לשר לביטחון הציבור וסגן ראש הממשלה. גוופנג ייצג את הזרם המתון, בין תומכי מאו במהפכת התרבות לרפורמיסטים שהתאגדו סביב דנג שיאופינג.
שליט סין

לאחר מותו של ג'ואו אנלאי מסרטן ב-1976 מונה גוופנג לתפקיד ראש הממשלה ומיד לאחר מכן גם לסגן יו"ר המפלגה הקומוניסטית. מספר חודשים לאחר מכן מת מאו דזה-דונג, וגוופנג ירש אותו בתפקיד יושב ראש המפלגה הקומוניסטית ובראשות הוועדה הצבאית, ובכך החזיק בשלושת התפקידים המרכזיים בסין. זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון נעצרו אנשי כנופיית הארבעה, שעמדו בראש מהפכת התרבות כשליחיו של מאו. מ-1977 בכל הכינוסים הרשמיים נתלו תמונות של גואופנג לצד אלו של מאו. כך גם התבקשו בתי הספר בסין. בתחום הכלכלי הוא החזיר את מדיניות התכנון המרכזי על פי הדגם הסובייטי, שהייתה נהוגה בסין לפני הזינוק הגדול קדימה.
בפועל לאחר תקופת שלטון קצרה עלה כוחו של דנג שיאופינג, ולמרות מעמדו הרשמי של גוופנג כשליט אבסולוטי, כוחו פג, אם כי דנג שהיה השליט בפועל לא הדיח אותו מייד ולא לקח את תפקידיו.
לבסוף הודח מתפקידיו לאחר התגברות כוחו של דנג שיאופינג ותומכיו, ורשמית נשאר חבר רגיל בוועד המרכזי עד שהודח מתפקיד זה ב-2002.
ועדת הבדיקה הממשלתית לנושא רכש הצוללות וכלי השיט

ועדת הבדיקה הממשלתית לנושא רכש הצוללות וכלי השיט היא ועדה שהוקמה ב-22 בנובמבר 2020 על ידי שר הביטחון וראש הממשלה החלופי בני גנץ. חודש לאחר הקמתה, בטרם החלה בעבודתה, התפטרו חבריה מתפקידם, עקב המגבלות שהטיל היועץ המשפטי לממשלה על עבודתה.
בתחילה נבחר השופט בדימוס אמנון סטרשנוב לעמוד בראש הוועדה. לאחר שהתפטר יחד עם שאר חברי הוועדה, הוצע התפקיד למבקר המדינה לשעבר יוסף שפירא. תחילה הסכים, אך בהמשך חזר בו מהסכמתו.
רקע

במאי 2015 חתמה ישראל עם חברת "טיסנקרופ" הגרמנית על רכישת ארבע קורבטות מדגם "סער 6". בשנת 2016 התקיימו מגעים בין ישראל לחברת "טיסנקרופ" לחתימת הסכם מסגרת לרכישת שלוש צוללות נוספות מסדרת דולפין AIP, בעלות של 1.5 מיליארד אירו. בעקבות חשדות לאי-סדרים בהליכי הרכש הודיע היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, על פי המלצת פרקליט המדינה, שי ניצן, על פתיחת בדיקה בחשד לביצוע עבירות שוחד והפרת אמונים בכל הקשור לעסקאות שבין תאגיד "טיסנקרופ" לבין מדינת ישראל, וזאת בעקבות חומרים שהתקבלו ממספר גורמים ומקורות. הבדיקה הוטלה על היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית בלהב 433. בעקבות ממצאי הבדיקה המשטרתית אשר העלו חשד לפלילים, ב-27 בפברואר 2017 הודיע פרקליט המדינה, כי בהתייעצות עם מנדלבליט הוחלט לעבור מבדיקה לחקירה פלילית.
בעקבות ממצאי החקירה הודיעה פרקליטות המדינה, ב-5 בדצמבר 2019, על כוונתה להעמיד לדין, בכפוף לשימוע, את מיקי גנור, אליעזר מרום, דוד שרן, אליעזר זנדברג, דוד שמרון, רמי טייב ויצחק ליבר. בפברואר 2020 הודיעה הפרקליטות על כוונתה להעמיד לדין, בכפוף לשימוע, גם את אבריאל בר יוסף ושי ברוש.
ועדת הבדיקה הממשלתית

בני גנץ יו"ר כחול לבן, הבטיח, במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, להקים ועדת חקירה לחקירת פרשת הצוללות. ב-22 בנובמבר 2020 הודיעה על הקמת ועדת בדיקה ממשלתית לפרשת הצוללות. המטרה של הוועדה הייתה ”בחינת התנהלות מערכת הביטחון וכלל הגורמים שהיו מעורבים בתהליכי קבלת ההחלטות שנתקבלו ביחס להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות”.
עם הקמתה הוסמכה הוועדה לזמן לעדות את כל מי שתחפוץ, אולם בהיותה ועדת בדיקה ממשלתית שהוקמה על ידי שר הביטחון, רק עובדי משרד הביטחון וחיילי צה"ל חייבים להופיע בפניה, ואילו מוזמנים אחרים, בהם עובדי משרד הביטחון לשעבר וחיילי צה"ל בדימוס, אינם חייבים להיענות להזמנה.
בכתב המינוי התבקשה הוועדה לחקור, בין היתר, את הנושאים הבאים: הפרוצדורה בהליכי הרכש של מערכת הביטחון בנוגע לספינות סער 6 והצוללות, ממשקי העבודה משרד הביטחון והגורמים שמחוצה לו, תחומי האחריות של צה"ל בהליכי הרכש ומעמדם של המתווכים בעסקאות הרכש.
ועדת הבדיקה הממשלתית > חברי הוועדה

יו"ר הוועדה בהרכבה הראשון אמנון סטרשנוב (מימין) וחבר הוועדה בהרכבה הראשון אברהם בן-שושן.
לראש הוועדה מונה שופט בית המשפט המחוזי בדימוס אמנון סטרשנוב. לצידו מונו לחברים בוועדה אלוף (מיל') אברהם בן-שושן, לשעבר מפקד חיל הים ויעל גריל, לשעבר מנהלת הרכש במשרד ראש הממשלה. לוועדה הוקצבו ארבעה חודשים להגשת דו"ח סופי. לאחר שנטען שבמינוי של גריל יש ניגוד עניינים, עקב תפקידה במינהל הרכש במשרד הביטחון בשנים 2012–2014, השנים שבמהלכן התנהלו הדיונים על רכישת כלי השיט, היא התפטרה מהוועדה. במקומה מונתה ישראלה פרידמן, אף היא עובדת לשעבר במינהל הרכש במשרד הביטחון.
כיוון שהוועדה הוקמה במקביל להליכים הפליליים המתנהלים נגד מעורבים בהליכי הרכש, היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, הודיע כי הוא יעביר את הנחייתו המשפטית לגבי עבודת הוועדה ושדות פעילותה. ב-22 בדצמבר 2020 התפטרו חברי הוועדה, עקב המגבלות שהטיל היועץ המשפטי לממשלה על עבודתה, בהן: הוועדה לא תעסוק בכלי השיט אלא רק בצוללות, וצמצום משמעותי של שמיעת העדים.
בינואר 2021 הוצע למבקר המדינה לשעבר יוסף שפירא לעמוד בראש ועדת הבדיקה. תחילה הסכים, אך כעבור שבוע חזר בו מהסכמתו.
ועדת החקירה הממלכתית

לפי החלטת הממשלה, ב-20 בפברואר 2022 הוקמה ועדת חקירה ממלכתית לעניין רכש הצוללות וכלי השיט. בראש הוועדה עומד נשיא בית המשפט העליון בדימוס, פרופ' אשר גרוניס, וחבריה הם שופט בית המשפט העליון בדימוס צבי זילברטל; נגידת בנק ישראל לשעבר, פרופ' קרנית פלוג; מפקד חיל הים לשעבר, האלוף (במיל') אברהם בן שושן, שפרש מטעמים אישיים והוחלף על ידי גדעון פרנק; וראש להק הציוד בחיל האוויר לשעבר, תא"ל (במיל') פרופ' יעקב בורטמן.
ראו גם

פרשת הצוללות
הערות שוליים

1 2 3  כתב מינוי לוועדת בדיקה להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות, 22 בנובמבר 2020
1 2  טובה צימוקי, יו"ר חדש לוועדת הצוללות: מבקר המדינה לשעבר שפירא, באתר ynet, 10 בינואר 2021
1 2  מרדכי גילת, יוסף שפירא: לא אעמוד בראש ועדת הבדיקה לפרשת הצוללות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 בינואר 2021
↑  יאיר אלטמן, היועמ"ש: אין חשד לפלילים ברכישת הצוללות, באתר ישראל היום, 20 בנובמבר 2016
↑  הפרטים המלאים: מסקנות המשטרה בתיק 3000, נטעאל בנדל, 08 בנובמבר 2018
↑  נטעאל בנדל, פרשת הצוללות עוברת מבדיקה לחקירה, נתניהו אינו חשוד, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2017.
↑  חן מענית, ‏כתבי האישום בפרשת הצוללות: מיקי גנור ואליעזר מרום הואשמו בשוחד; דוד שמרון בהלבנת הון, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2019
↑  עמיר קורץ, תיק הצוללות: כתב אישום בכפוף לשימוע בעבירות שוחד נגד המשנה לראש המל"ל לשעבר, באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2020
↑  טובה צימוקי, בלי סמכויות, בלי לחייב פוליטיקאים להעיד: זו ועדת הבדיקה בפרשת הצוללות, באתר ynet, 22 בנובמבר 2020
↑  מורן אזולאי, יואב זיתון, שר הביטחון גנץ הקים ועדת בדיקה לרכש הצוללות, באתר ynet, 22 בנובמבר 2020
↑  אמיר בוחבוט‏, חברת ועדת הבדיקה לפרשת הצוללות פרשה מחשש לניגוד עניינים, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2020
↑  לילך שובל, גנץ הודיע: "החלטתי להקים ועדת בדיקה ממשלתית לפרשת רכש הצוללות", באתר ישראל היום, 22 בנובמבר 2020
↑  חברי ועדת הבדיקה לעניין הצוללות הודיעו על התפטרותם - בגלל המגבלות שהטיל היועמ"ש על עבודתם, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
אשר גרוניס, ראש הוועדה
ועדת האזרחים לחקירת ה-FBI

ועדת האזרחים לחקירת ה-FBI (באנגלית: Citizens' Commission to Investigate the FBI) הייתה קבוצת פעילי שמאל שפעלה בארצות הברית בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. הפעולה הידועה היחידה שלהם הייתה פריצה למשרד של ה-FBI במדיה, פנסילבניה וגנבת למעלה מ-1,000 מסמכים מסווגים. לאחר גנבת המסמכים שלחו אותם פעילי הקבוצה באופן אנונימי למספר עיתונים אמריקאיים, על מנת לחשוף פעולות בלתי חוקיות רבות של ה-FBI, אשר הפרו את הזכויות של אזרחי ארצות הברית, אשר מוגנות על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. רוב כלי התקשורת סירבו בתחילה לפרסם את המידע, שכן הוא התייחס לפעילותו השוטפת של ה-FBI, וכלי התקשורת טענו שגילוי המידע עלול לסכן את חייהם של סוכנים או מודיעים. עם זאת, ב-24 במרץ 1971 פִרסם הוושינגטון פוסט כתבה בעמוד הראשי, לאחר שאישר את אמיתות הקבצים שנשלחו אליו על ידי הוועדה.
"האוסף המלא של מסמכים פוליטיים שנגנבו ממשרד ה-FBI במדיה, פנסילבניה, ב-8 במרץ 1971", פורסם לראשונה בגיליון מרץ 1972 של WIN Magazine, כתב עת הקשור ל-War Resisters League (הארגון הפציפיסטי הוותיק בארצות הברית). המסמכים חשפו את פעילות COINTELPRO והובילו ל-Church Committee (ועדה של הסנאט של ארצות הברית לבחינת פעילויות ממשלתיות ביחס לפעילות מודיעין), ולהפסקת פעילות זאת על ידי ה-FBI. נועם חומסקי הצהיר ביחס לפעילות זאת:
על פי ניתוח המסמכים, אחוז אחד מהפעילות הוקדש לפשע מאורגן, בעיקר הימורים; 30 אחוז היו "מדריכים, טפסים שגרתיים וחומר פרוצדורלי דומה"; 40 אחוז הוקדשו למעקב פוליטי וכיוצא בזה, כולל שני מקרים של קבוצות ימין, עשרה מקרים של קבוצות מהגרים, ויותר מ-200 קבוצות שמאליות או ליברליות. עוד 14 אחוזים מהמסמכים נגעו להתנגדות לגיוס ו"עזיבת הצבא ללא אישור הממשלה". היתר עסקו במקרים של שוד בנק, רצח, אונס ומעשי גנבה החוצים גבולות מדינתיים
הגנבה גרמה לחשיפתם של כמה מהמסמכים המרשיעים ביותר של ה-FBI, כולל מספר מסמכים המפרטים את השימוש של ה-FBI בעובדי שירות הדואר של ארצות הברית, מפעילי מרכזיות וכדומה, לצורך ריגול אחר סטודנטים אפרו-אמריקאים וקבוצות שונות של פעילים לא אלימים.
כארבעים שנה לאחר הפריצה המוצלחת, החליטו כמה ממבצעיה לצאת לציבור. ב-2014, ספרה של בטי מדסגר: The Burglary: The Discovery of J. Edgar Hoover's Secret F.B.I, יצא לאור, וכלל את תיאור הפריצה על ידי מבצעיה, וחשף את זהותם של חמישה משמונת הפורצים. הפרשה אף תועדה בסרטהּּׂ התיעודי של הקולנוענית יוהנה המילטון, 1971.
חברים

ב-11 בספטמבר 1976 סגר ה-FBI את חקירתו ביחס לפריצה שביצעה הקבוצה, ללא שיתבצע זיהוי חד-משמעי של מי מהפושעים. זהויות החברים נותרו בסוד עד תחילת 2014, כשכל השבעה מבין השמונה, שניתן היה לאתר אותם, הסכימו להתראיין על ידי העיתונאית בטי מדסגר, אשר כתבה ספר עיון על האירוע: The Burglary. מבין השבעה הללו, חמישה הסכימו להיות מזוהים בפומבי: קית' פורסיית, ג'ון סי ריינס, בוני ריינס, ורוברט ויליאמסון. המגייס לפעולה ומנהיגהּ הלא מוכתר, ויליאם סי דוידון, מת ב-2013, בטרם יצא הספר לאור, אולם תכנן לחשוף את חלקו. שני הפורצים האחרים שרואיינו עבור המהדורה בכריכה קשה, בחרו להיות מזוהים על ידי השמות הבדויים "סוזן סמית" ו"רון דורסט". הפורצת האחרונה, ג'ודי פיינגולד, ברחה, שלא כמו האחרים, ב-1971, ולא ניתן היה למצוא אותה במשך 43 שנה. כאשר גילתה כי הפורצים האחרים שוברים את שתיקתם, היא יצרה קשר עם רוברט ויליאמסון ולבסוף התראיינה אף היא על ידי מדסגר, ראיון שנכלל באפילוג למהדורה בכריכה רכה של The Burglary.
כמה חודשים לאחר הפריצה, קית' פורסיית ורוברט ויליאמסון איחדו כוחות במסגרת The Camden 28, קבוצת אקטיביסטים אחרת שפרצה ל-draft board (חלק ממערכת שירות סלקטיבית שתפקידה לרשום ולבחור גברים בגיל הגיוס לצבא, במקרה של גיוס בארצות הברית) בניו ג'רזי, על מנת להשמיד מסמכים, במטרה לעכב גיוס לצורכי מלחמה, ולצורך ביצוע פעולה הצהרתית אנטי-מלחמתית.
10 שנים לפני הפריצה היה ג'ון סי ריינס חבר ב-Freedom Riders, קבוצת פעילי זכויות אדם, אשר אתגרו את אי-אכיפת החלטות בית המשפט העליון של ארצות הברית, אשר קבע כי אוטובוסים ציבוריים מופרדים אינם חוקתיים.
הפריצה

הפורצים ערכו מעקב מקיף אחר משרד ה-FBI, על מנת לוודא שהם יידעו מתי המשרד ריק. הפריצה בוצעה ביום בו התקיים "קרב המאה", בו התאגרפו ג'ו פרייז'ר ומוחמד עלי, בתקווה שכל השומרים יידבקו למקלטי הרדיו שלהם.
תמונתו של משרד ה-FBI אליו פרצו חברי הקבוצה, תואמת את זו של הבניין ב-1 Veterans Square, במדיה, פנסילבניה, מעט דרומה מבית המשפט של מחוז דלאוור.
הצהרה

ב-2014 אמר ג'ון ריינס בריאיון עיתונאי, כי בעת החזרה מהפריצה, בשעת בוקר מוקדמת, עצרה הקבוצה ליד טלפון ציבורי והתקשרה לעיתונאי ברויטרס, ומסרה את ההצהרה הבאה:
בליל ה-8 במרץ 1971, ועדת האזרחים לחקירת ה-FBI העתיקה ממקומם קבצים ממשרדי ה-FBI במדיה, פנסילבניה. קבצים אלו יילמדו כעת על מנת לקבוע: אחד, את אופי ומידת הפיקוח וההפחדה המבוצעים על ידי משרד זה של ה-FBI, במיוחד נגד קבוצות ויחידים העובדים למען יצירת חברה צודקת, אנושית ושלווה יותר. שתיים, על מנת לקבוע מהו שיעור המאמצים של ה-FBI המושקעים בפשעים קטנים יחסית, המבוצעים על ידי העניים וחסרי האונים שבחברה, ואשר ביחס אליהם יכול ה-FBI להשיג שיעורי הרשעה זוהרים יותר. זאת, במקום לחקור פשעים חמורים באמת המבוצעים על ידי בעלי אמצעים והשפעה, אשר צפויים לגרום נזק גדול לחייהם של אנשים רבים - פשעים כגון רווחי המלחמה, פרקטיקות מונופוליסטיות, גזענות מוסדית, פשע מאורגן, והפצה המונית של סמים קטלניים. לבסוף, שלוש, על מנת לקבוע את היקף הפרקטיקות הבלתי חוקיות שמבוצעות על ידי ה-FBI, כגון האזנות סתר, מלכודות, ושימוש בפרובוקטורים ומלשינים.
עם התקדמותו של מחקר זה, התוצאות שיושגו, כמו גם מסמכי ה-FBI הנוגעים להן, יישלחו לדמויות ציבוריות אשר הוכיחו את יושרתן, את אומץ לִבן ואת מחויבותן לערכים דמוקרטיים, אשר נחוצים כדי לאתגר באופן יעיל את מדיניות הדיכוי של ה-FBI.
כל עוד הממשלה הפדרלית של ארצות הברית מנהלת מלחמה נגד וייטנאם, תוך שהיא מתריסה כנגד הרוב המכריע שרוצים שכל הכוחות והנשק ייסוגו השנה, היא תאריך את המלחמה והסבל במסווה של צמצומם. כל עוד נותר כוח כלכלי ופוליטי מרוכז בידיה של קליקה קטנה שאינה כפופה לביקורת ושליטה דמוקרטיים, יש לצפות לדיכוי, הפחדה ומִלכוד. אנחנו לא מאמינים שהרס זה של הדמוקרטיה ושל החברה הדמוקרטית נובע רק מן הרוע, האגואיזם או הסניליות של כמה מהמנהיגים. במקום זאת, חורבן זה הוא תוצאה של מוסדות חברתיים, כלכליים ופוליטיים לא דמוקרטיים.
חקירה

ה-FBI העסיק עד 200 חוקרים שעבדו על התיק, אך הוא מעולם לא נפתר, והחקירה נגנזה חמש שנים לאחר תחילת החקירה, משחלה התיישנות על העבירה.
הסרט הדוקומנטרי "1971"

סרט תיעודי בשם "1971" הופק על ידי Big Mouth Productions והמפיקה לורה פויטרס. הקרנת הבכורה שלו התקיימה ב-18 באפריל 2014 בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
ראו גם

פרשת הציתותים בארצות הברית
וילי הרננגומס

גיז'רמו גוסטבו "וילי" הרננגומס גואר (בספרדית: Guillermo Gustavo "Willy" Hernangómez Geuer; נולד ב-27 במאי 1994) הוא כדורסלן ספרדי המשחק בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית, וכן בנבחרת ספרד.
נעורים ותחילת הקריירה

הרננגומס נולד במדריד, אמו מרגריטה הייתה כדורסלנית נבחרת ספרד ואביו גיז'רמו היה כדורסלן ששיחק בקבוצות שונות בספרד. אחיו הצעיר חואן הרננגומס אף הוא כדורסלן, המשחק בקבוצה פנאתינייקוס. כילד התעניין בעיקר בכדורגל. הוא החל לשחק כדורסל בגיל 15 בקבוצת הנערים של לאס רוסאס, וב-2010 עבר לקבוצת הנערים של ריאל מדריד.
קריירה מקצועית > ספרד

בעונת 2011/2012 שיחק בקבוצת הנוער ושותף ב-11 משחקים בקבוצת המילואים של ריאל מדריד מהליגה השנייה בספרד. בעונת 2012/2013 שותף בשלושה משחקים של ריאל מדריד ביורוליג.
בעונת 2013/2014 הושאל לקחאסול סביליה מהליגה הראשונה, הוא רשם ממוצע של 5.9 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. עונה לאחר מכן רשם ממוצע של 10.6 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק בליגה, ונבחר לחמישיית השחקנים הצעירים של הליגה הספרדית. כמו כן שיחק עם הקבוצה במסגרת היורוקאפ ורשם ממוצע של 8.9 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצועית > ניו יורק ניקס

הרננגומס נבחר במקום ה-35 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA 2015 על ידי פילדלפיה 76', אך הזכויות על החתמתו הועברו לניו יורק ניקס אשר החתימה אותו שנה לאחר מכן. לאורך עונת הרוקי רשם הרננגומס ממוצעים של 8.2 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
קריירה מקצועית > שארלוט הורנטס

ב-7 בפברואר 2018, לאחר כעונה וחצי עם הניקס, הועבר בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה לג'וני אובראיינט ושתי בחירות דראפט עתידיות.
קריירה מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

לקראת עונת 2020/2021 חתם הרננגומס על חוזה בניו אורלינס פליקנס.
נבחרת ספרד

מ-2010 הרננגומס חבר בסגל הנבחרות הלאומיות של ספרד. הוא סיים עם הנבחרת במקום הרביעי באליפות אירופה עד גיל 16 ב-2010, טורניר בו רשם ממוצע של 9.9 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק. ב-2011 זכה עם ספרד באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בפולין, הוא רשם באליפות ממוצע של 7.3 נקודות ו-4.4 ריבאונדים. ב-2012 סיים עם ספרד במקום החמישי באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בליטא. הוא רשם בטורניר ממוצע של 14 נקודות ו-6 ריבאונדים. באותה שנה זכה עם ספרד בטורניר אלברט שוויצר ונבחר לחמישיית הטורניר. באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה ב-2013 בצ'כיה סיים עם ספרד במקום החמישי, הוא רשם באליפות ממוצע של 10.9 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק. ב-2014 זכה עם ספרד במקום השני באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה ביוון. בטורניר שיתף פעולה עם אחיו הצעיר שהיה אף הוא חבר בסגל הנבחרת. הוא רשם ממוצע של 12.3 ו-8.4 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר.
באליפות אירופה בכדורסל 2015 היה הצעיר מבין חברי נבחרת ספרד הבוגרת שזכתה במדליית הזהב. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה עם הנבחרת במדליית ארד, במהלך הטורניר רשם ממוצע של 6.6 נקודות ו-2.7 ריבאונדים למשחק.
בגביע העולם בכדורסל 2019 זכה עם ספרד במדליית זהב.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | ניו יורק | 72 | 22 | 18.4 | 0.530 | 0.267 | 0.728 | 7.0 | 1.3 | 0.6 | 0.5 | 8.2 |
| 2017/2018 | ניו יורק | 26 | 0 | 9.0 | 0.605 | 0.200 | 0.429 | 2.6 | 0.8 | 0.3 | 0.3 | 4.3 |
| 2017/2018 | שארלוט | 22 | 1 | 11.9 | 0.506 | 0.571 | 0.758 | 5.3 | 0.5 | 0.5 | 0.4 | 6.1 |
| 2018/2019 | שארלוט | 58 | 3 | 14.0 | 0.519 | 0.385 | 0.694 | 5.4 | 1.0 | 0.3 | 0.3 | 7.3 |
| 2019/2020 | שארלוט | 31 | 0 | 12.1 | 0.532 | 0.227 | 0.627 | 4.3 | 0.9 | 0.3 | 0.2 | 6.1 |
| 2020/2021 | ניו אורלינס | 47 | 12 | 18.0 | 0.563 | 0.100 | 0.667 | 7.1 | 1.1 | 0.5 | 0.5 | 7.8 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 50 | 8 | 16.8 | 0.520 | 0.333 | 0.773 | 6.8 | 1.3 | 0.4 | 0.4 | 9.1 |
| 2022/2023 | ניו אורלינס | 38 | 2 | 12.1 | 0.527 | 0.273 | 0.779 | 4.7 | 0.9 | 0.4 | 0.3 | 6.9 |
| קריירה |  | 344 | 48 | 15.0 | 0.533 | 0.306 | 0.713 | 5.8 | 1.1 | 0.4 | 0.4 | 7.3 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 1 | 0 | 2.0 | 0.250 | 0.000 | 0.000 | 2.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.0 |
| קריירה |  | 1 | 0 | 2.0 | 0.250 | 0.000 | 0.000 | 2.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.0 |
הערות שוליים

↑  במקור "בילי" כינוי שניתן לו על ידי אמו שממוצא גרמני, אך נהגה בספרד ובארצות הברית "וילי". ראיון עמו באתר ESPN
↑  ההורנטס רוכשים את הרננגומס, באתר הקבוצה, 7 בפברואר 2018
↑  הפליקנס מחתימים את הרננגומס וגבריאל, באתר הקבוצה, 30 בנובמבר 2020
↑  וילי הרננגומס באתר האליפות
↑  וילי הרננגומס באתר האליפות
↑  וילי הרננגומס באתר האליפות
↑  וילי הרננגומס באתר האליפות
↑  פרופיל באתר האליפות