stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פגם חדירה
הערות שוליים

↑  Ehrhart, P. (1991) Properties and interactions of atomic defects in metals and alloys, H. Ullmaier (ed.), Landolt-Börnstein, New Series III vol. 25 ch. 2, pp. 88 ff. Springer, Berlin.
↑  Schilling, W. (1978). "Self-interstitial atoms in metals". Journal of Nuclear Materials. 69–70: 465. Bibcode:1978JNuM...69..465S. doi:10.1016/0022-3115(78)90261-1.
↑  Derlet, P. M.; D. Nguyen-Manh; S. L. Dudarev (2007). "Multiscale modeling of crowdion and vacancy defects in body-centered-cubic transition metals". Phys. Rev. B. 76 (5): 054107. Bibcode:2007PhRvB..76e4107D. doi:10.1103/physrevb.76.054107.
↑  Watkins, G. D. (1991) "Native defects and their interactions with impurities in silicon", p. 139 in Defects and Diffusion in Silicon Processing, T. Diaz de la Rubia, S. Coffa, P. A. Stolk and C. S. Rafferty (eds.), MRS Symposium Proceedings vol. 469. Materials Research Society, Pittsburg.
↑  Heggie, M.; Eggen, B.R.; Ewels, C.P.;  et al. (1998). "LDF calculations of point defects in graphites and fullerenes". Electrochem Soc Proc. 98 (?): 60.
↑  Seidman, D. N.; Averback, R. S.; Okamoto, P. R.; Baily, A. C. (1987). "Amorphization Processes in Electron- and/or Ion-Irradiated Silicon" (PDF). Phys. Rev. Lett. 58 (9): 900–903. Bibcode:1987PhRvL..58..900S. doi:10.1103/PhysRevLett.58.900. PMID 10035067.
↑  Cerofilini, G. F.; Meda, L.; Volpones, C. (1988). "A model for damage release in ion-implanted silicon". J. Appl. Phys. 63 (10): 4911. Bibcode:1988JAP....63.4911C. doi:10.1063/1.340432.
↑  Rehn, L. E.; Holder, J.; Granato, A. V.; Coltman, R. R.; Young, J. F. W. (1974). "Effects of thermal-neutron irradiation on the elastic constants of copper". Phys. Rev. B. 10 (2): 349. Bibcode:1974PhRvB..10..349R. doi:10.1103/PhysRevB.10.349.
↑  Granato, A. V. (1992). "Interstitialcy Model for Condensed Matter States of Face-Centered-Cubic Metals". Phys. Rev. Lett. 68 (7): 974–977. Bibcode:1992PhRvL..68..974G. doi:10.1103/PhysRevLett.68.974. PMID 10046046.
↑  Forsblom, M.; Grimvall, G. (2005). "Homogeneous melting of superheated crystals: Molecular dynamics simulations". Phys. Rev. B. 72 (5): 054107. Bibcode:2005PhRvB..72e4107F. doi:10.1103/PhysRevB.72.054107.
↑  Nordlund, K.; Ashkenazy, Y.; Averback, R. S.; Granato, A. V. (2005). "Strings and interstitials in liquids, glasses and crystals" (PDF). Europhys. Lett. 71 (4): 625. Bibcode:2005EL.....71..625N. doi:10.1209/epl/i2005-10132-1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4136236-6 
מבנה חדירה עצמית בכמה מתכות נפוצות. הצד השמאלי של כל סוג קריסטל מציג את הגביש האידיאלי והצד הימני את זה עם פגם.
מבנה משקולית חדירה עצמית בסיליקון. ניתן לראות כי מבנה החדירה בסיליקון עשוי להיות תלוי במצב המטען וברמת האילוח של החומר.
סימטריה אוקטהדרלית (אדום) וטטרהדרלית (כחול) בסריג FCC. באופן אידיאלי האטום החודר יהיה באמצע אחד הפאונים.
שגיא בשן

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1964 נירים, ישראל 
 פטירה:  28 באוגוסט 2021 (בגיל 56) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 sb-mc.co.il
 
שגיא בשן (9 בספטמבר 1964 – 28 באוגוסט 2021) היה יועץ תקשורת ישראלי וכתב בערוץ 2.
ביוגרפיה

בשן נולד וגדל בקיבוץ נירים. למד בתיכון האזורי מעלה הבשור. לאחר שחרורו מצה"ל, בו שירת כקצין בחיל השריון, למד תקשורת במכללה האקדמית ספיר. הוא החל לעסוק בתקשורת באזור הדרום, ומ-1992 שימש ככתב במהדורת החדשות של הטלוויזיה בכבלים בבאר שבע. ב-1995 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, כעורך וידאו. בשנת 1999 מונה לכתב הערוץ בדרום.
במסגרת תפקידו, סיקר בשן את פינוי נצרים במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות. כתבות ידועות נוספות של בשן עסקו בחיילי פלחה"ן גבעתי, ששישה מחבריהם נהרגו באסון הנגמ"שים בשכונת זייתון בעזה, כאשר היה חלק מהפעילות וליווה אותם בתור כתב ערוץ 2, וכן בארבע בנות תושבות אלי סיני, לפני הפינוי במסגרת תוכנית ההתנתקות ובמהלך הפינוי. במקביל לעבודתו, שימש בשן כמרצה בחוג לתקשורת במכללה האקדמית ספיר.
ביוני 2010 פרש מחברת החדשות, והקים משרד יחסי ציבור בשם בשן-ברקוביץ אסטרטגיה. בנובמבר 2010 מונה למנהל תקשורת והסברה בחברת כי"ל דשנים.
בשנת 2013 מונה למנהל המדיה והדיגיטל בתאגיד "כימיקלים לישראל".
בשנת 2017 הקים את "בשן תקשורת שיווקית".
בשן היה פעיל בעמותת בית קובי ועזר ללוחמי גבעתי גם לאחר סיום תפקידו בערוץ 2.
ב-2007 סבל מהשמנת יתר ומשקלו נאמד ב-190 ק"ג. ב-2015, לאחר שחלה במחלת הסרטן, ירד משקלו. את התמודדותו עם מחלת הסרטן תיעד בסרט דוקומנטרי בשם "מיסטר T". למרות מחלתו, המשיך בעבודה ככל שהיה יכול ואף עזר בניהול ההתמודדות הפוליטית של גדי ירקוני, שגם הוא בן קיבוץ נירים.
בשן הנחה תוכנית שבועית בשם "בשורות טובות" ברדיו דרום וכן הגיש את פינת הבישול בתוכנית "גומרים הולכים" ברדיו תל אביב.
נפטר ממחלתו ב-28 באוגוסט 2021  כשבועיים בטרם מלאו לו 57, והובא למנוחות בבית העלמין מנוחה נכונה בבאר שבע.
חיים אישיים

בשן היה גרוש פעמיים ואב לארבעה. הוא התגורר בבאר שבע ובמיתר.
הערות שוליים

↑  מאחורי הקלעים: הצצה ליום העבודה של שגיא בשן, באתר יוטיוב
↑  חדשות שישי על אסון הנגמשים 11.5.2004 מבצע פרשי הפלדה., באתר יוטיוב
↑  אמילי גרינצוויג‏, שגיא בשן פורש מחדשות 2, באתר וואלה, 17 ביוני 2010
↑  אודות בית קובי, באתר בית קובי
↑  גומרים הולכים., באתר 102FM
↑  כתב חדשות 2 לשעבר שגיא בשן הלך לעולמו בגיל 56, באתר ‏מאקו‏, 28 באוגוסט 2021
אילנה כהן

אילנה כהן (נולדה ב-16 בנובמבר 1943) היא אחות ופעילה פוליטית ישראלית, לשעבר יושבת ראש הסתדרות האחים והאחיות בישראל. כיהנה כחברת הכנסת בכנסת ה-16 מטעם מפלגת עם אחד.
ביוגרפיה

נולדה בעיראק, ועלתה לישראל ב-1949. אביה הוצא להורג בעיראק כשהייתה בת שבועיים. למדה בבית ספר 'אונים' ובמוסדות בן שמן והדסים.
בשנת 1965 כהן הוסמכה כאחות בבית הספר לאחיות בבית החולים אסף הרופא, והחלה את דרכה המקצועית כאחות אחראית במחלקה הפנימית בבית החולים.
פעילות ציבורית

כהן, הייתה מהדמויות הבולטות במאבק האחיות בשנת 1978. כבר במאבק זה, עלתה הדרישה לקיצור שבוע העבודה ל-36 שעות שבועיות.
באוקטובר 1986, הייתה מראשי מאבק אחיות שהחליט על נטישת מחלקות האשפוז ל-24 שעות.
ולאחר מכן בשביתה של שנת 1988 אשר הובילה לראשונה לקביעת תקינה לכוח האדם הסיעודי בבתי החולים ולקידום ולשיפור תנאי השכר והתעסוקה במקצוע. במסגרת מאבק זה אף שבתה רעב משך 15 יום. מאז תחילת שנות ה-90 שימשה כיושבת-ראש הסתדרות האחים והאחיות בישראל, בין מנהיגי ההסתדרות החדשה. ב-2003 נבחרה לכהן בכנסת מטעם סיעת עם אחד. בעבודתה הפרלמנטרית התמקדה בסוגיות הנוגעות בבריאות, זכויות עובדים ומעמד האחיות בפרט. בתקופה זו שימשה כחברה בפרלמנט הבריאות שיזמו יו"ר מכון גרטנר לחקר אפידימיולוגיה ומדיניות בריאות פרופ' מרדכי שני ומנכ"ל משרד הבריאות ד"ר בעז לב ובמועצת הבריאות. במקביל לכהונתה כחברת כנסת, הוסיפה לכהן כיושבת ראש הסתדרות האחיות עד לתיקון החוק שאסר זאת בשנת 2005.
גם לאחר כהונתה בכנסת ב-2006 נבחרה לראשות הסתדרות האחיות. כהן כיהנה בתפקיד עד דצמבר 2024, אז נבחר שאול סקיף, יו"ר חטיבת בתי החולים בהסתדרות האחיות ויו"ר ועד עובדי בית החולים שמיר, להחליפה בתפקיד.
בפברואר 2024 קיבלה תעודת 'תואר ד"ר לשם כבוד בהסכמי שכר וביחסי עבודה' בהמלצת נציגי 17 בתי ספר אקדמאיים לאחיות, בהוקרה על תרומתה לקידום מעמדם של האחים והאחיות בישראל.
חיים אישיים

כהן נשואה ליוסי כהן, בעברו עובד התעשייה האווירית שאף כיהן בה כחבר ועד.. תושבת ראשון לציון, נשואה ואם לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  שביט בן - אריה, חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל, תשע"א, ע' 221.
1 2  נורית ברצקי, זו הרגשה לא נעימה לגמור משמרת ולמצוא גופה קרה - שטח פרטי, מעריב, 12 אוגוסט 1988
↑  {{{מחבר}}}, האחים והאחיות לא יקימו איגוד מקצועי נפרד, מעריב, 30 ינואר 1979
↑  גילה רזין, האחיות נוטשות ל-24 שעות, חדשות, 9.10.1986
↑  אריה בנדר, אחרי 15 ימי רעב נכנסה אילנה ואמרה "זהו, נגמר", מעריב, 28 ביולי 1988
↑  אילנה כהן באתר הכנסת
↑  מיכל רוה, ‏הסתדרות האחיות תכריז על סכסוך עבודה במחאה על הכוונה לסגור את בתי הספר האקדמיים הממשלתיים לסיעוד, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2004
↑  ניצן צבי כהן, ‏שאול סקיף יחליף את אילנה כהן בראשות הסתדרות האחיות והאחים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בדצמבר 2024
↑  פוסט בדף הפייסבוק של ההסתדרות
↑  אני חרד מאוד מכל המאבק הזה, מעריב, 20 ביולי 1988
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברהם הכהן פימינטיל

| --- | --- |
 לידה:  1627 
 פטירה:  1697 (בגיל 70 בערך) כ"ח באדר ה'תנ"ז
 כינוי:  מנחת כהן
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית, האימפריה הרומית הקדושה
 מקום פעילות:  אמסטרדם, המבורג
 תקופת הפעילות:  ? – 21 במרץ 1697 
 תחומי עיסוק:  הלכה
 רבותיו:  רבי שאול מורטירה
 צאצאים:  ר' יצחק פימינטיל
 
 ראש ישיבת 'כתר תורה' באמסטרדם
 רב הקהילה הספרדית באמסטרדם
 רב הקהילה הספרדית בהמבורג
 
רבי אברהם הכהן פימינטיל (נפטר בכ"ח באדר ה'תנ"ז, 21 במרץ 1697) היה רב בקהילה הספרדית באמסטרדם ובהמבורג, ידוע בשל ספרו מנחת כהן.
ביוגרפיה

למד בישיבת "עץ חיים" הספרדית באמסטרדם אצל ר' שאול הלוי מורטירה. לפרנסתו עסק במסחר, לצד קביעת עתים לתורה.
ספרו מנחת כהן

הספר מחולק לשלושה חלקים:
ספר מבוא השמש – בו הוא דן בהלכות זמני סיום היום.
ספר התערובות – בו הוא מסכם באופן שיטתי את הלכות תערובות.
ספר משמרת השבת – העוסק בהלכות בישול בשבת.
לספר מנחת כהן חשיבות רבה, והוא מצוטט פעמים רבות על ידי הפוסקים. על הספר נכתבו קונטרסים על ידי פוסקים מפורסמים כדוגמת ר' חזקיה די סילוה בעל 'פרי חדש' ור' יוסף תאומים בעל 'פרי מגדים'.
הספר קיבל את הסכמתו של רבי יצחק אבוהב דה-פונסיקה שהרבה לתאר אותו בשבחים.
הספר פורסם לראשונה באמסטרדם בחיי המחבר בשנת ה'תכ"ח. בשנים ה'תר"א וה'תרל"ט הודפס בלמברג, לאחר מכן יצא לאור שוב בברוקלין בדפוס אברהם יצחק פרידמן, ובסוף המאה ה-20 בירושלים עם פירוש "שמן המשחה", וכן "ספר משמרת השבת" עם פירוש "משמרת למשמרתי" לרב אברהם שקלאר.
בנו ר' יצחק הדפיס את דרשותיו בספרדית, אך הן לא שרדו. כמו כן, הודפס ממנו ספר דרשות ופסקי הלכה בפורטוגזית.
הערות שוליים

↑  החיד"א, שם הגדולים חלק א, א, אות סה
↑  הסכמת ר' משה רפאל די אגילאר ל"מנחת כהן"
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513399005171  BnF: cb16205445m (data)  GND: 103129256X  ISNI: 0000 0000 7852 9626  LCCN: n80102723  NTA: 100287719  SUDOC: 124220207  VIAF: 15184983   WorldCat (עם VIAF): 15184983
הרמן מולר

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1890 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  5 באפריל 1967 (בגיל 76) אינדיאנפוליס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  גנטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת טקסס באוסטין  אוניברסיטת קורנל  תיכון מוריס 
 מנחה לדוקטורט:  תומאס הנט מורגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון (1945–1964)  אוניברסיטת טקסס באוסטין  קולג' אמהרסט  אוניברסיטת אדינבורו  אוניברסיטת רייס  אוניברסיטת קולומביה 
 תלמידי דוקטורט:  שרלוט אאורבך, Elof Axel Carlson, Wilson Stone, Clarence Paul Oliver, H. Bentley Glass, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  הומניסט השנה (1963)  מדליית דרווין-וולאס (1958)  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (1958)  פרס קימבר לגנטיקה (1955)  חבר זר של החברה המלכותית (23 באפריל 1953)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1946)  מלגת גוגנהיים (1932) 
 בן או בת זוג:  Jessie Marie Jacobs (1923–1935) 
 צאצאים:  דייוויד א. מולר 
 
ערך זה עוסק בגנטיקאי ומחנך אמריקאי. אם התכוונתם לקנצלר גרמניה, ראו .
הרמן ג'וזף מולר (באנגלית: Hermann Joseph Muller;‏ 21 בדצמבר 1890 – 5 באפריל 1967) היה גנטיקאי ומחנך יהודי אמריקאי. בשנת 1946 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מחקריו בתחום המוטציה הגנטית הספונטנית.
קורות חייו

מולר נולד בעיר ניו יורק. אביו, הרמן מולר, היה קתולי בעל שורשים גרמניים ועבד כחרש ברזל, ואמו, פרנסיס לבית לייונס, הייתה יהודיה בעלת שורשים ביהודי ספרד ופורטוגל. מולר גדל בהארלם בבית צנוע באמצעים. את לימודיו באוניברסיטת קולומביה היה יכול לממן רק הודות למלגת לימודים ועבודות מזדמנות רבות בהן עבד בעת לימודיו. הוא סיים לימודי תואר ראשון בשנת 1910. לאחר מכן, למד שנתיים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל, ושב ללימודי דוקטורט לקולומביה, אותם סיים בשנת 1916. לימודי הביולוגיה ריתקו אותו מעת שהתחיל בלימודים אקדמאיים. הוא היה תלמידו של חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1933) תומאס הנט מורגן. מולר לימד במכון רייס בטקסס בין השנים 1915 – 1918. באוניברסיטת קולומביה בין השנים 1918 – 1920, באוניברסיטת טקסס 1920 – 1932. בשנת 1932 עזב את ארצות הברית לגרמניה ומשם עבר לברית המועצות, חדור באמונה סוציאליסטית. תחילה עבד בלנינגרד ואחר כך במוסקבה שם התמנה לגנטיקאי בכיר במכון לגנטיקה של מוסקבה. הוא עבר ביחד עם ישראל אגול, שקודם לכך השתלם אצל מולר בארצות הברית. לאחר מעצר של אגול ומדענים נוספים בשנת 1937, הוא שהתפכח מן הפער שבין האידאולוגיה הסוציאליסטית למציאות החיים בברית המועצות ועבר לאדינבורו.
הוא שב לארצות הברית בשנת 1940 וקיבל משרה ללא קביעות באמהרסט קולג', שם עבר עד 1945. בתקופה זו הדגים במחקריו את היחס שבין הזדקנות התא לבין מוטציות ספונטניות. בשנת 1945 קיבל משרת פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת אינדיאנה.
השיטה שפיתח לזיהוי מוטציה גנטית ספונטנית הובילה אותו לגילוי שיטה לגרימת מוטציה על ידי הקרנה בקרני רנטגן. שיטה שנמצאו לה יישומים רבים, תאורטיים ומעשיים גם יחד. על תגליותיו אלה קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1946. מולר ניצל את הפרסום לאחר קבלת הפרס להזהיר מפני הסכנות הכרוכות בחשיפה לקרינה בסביבה תעשייתית לבריאות האדם. בשנת 1955 הוא היה אחד מאחד-עשר החותמים על מניפסט ראסל-איינשטיין הקורא נגד שימוש בנשק גרעיני. הוא פרש לגמלאות בשנת 1964. בשנות עבודתו הרבות פרסם למעלה מ-300 מאמרים על נושאי מחקריו ומספר ספרים.
אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  לייק פלאסיד, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינות משתתפות:  37
 ספורטאים משתתפים:  1072
 תחרויות:  תחרויות ב-6 ענפים
 טקס הפתיחה:  13 בפברואר 1980
 טקס הנעילה:  24 בפברואר 1980
 נפתח רשמית על ידי:  וולטר מונדייל
 השביע את המשתתפים:  אריק היידן
 הדליק את הלפיד האולימפי:  צ'ארלס גוג'ינו
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון הסוסים, לייק פלאסיד
 הערים שהתמודדו על האירוח:  ונקובר
 → אולימפיאדת אינסברוק אולימפיאדת סראייבו ← 
אולימפיאדת החורף ה-13 נערכה מ-14 בפברואר עד 23 בפברואר 1980 בכפר לייק פלאסיד, שבמדינת ניו יורק בארצות הברית. זו הפעם השנייה שהמשחקים האולימפיים נערכים במקום זה, הפעם הראשונה הייתה בשנת 1932. זו הפעם הראשונה שהשתמשו בשלג מלאכותי באולימפיאדת חורף. במשחקים אלו השתתפו בפעם הראשונה ספורטאי סין העממית. בעקבות החלטת הוועד האולימפי הבינלאומי כי טאיוואן תשתתף תחת השם טייפה הסינית ולא תחת השם הרפובליקה הסינית - החרימה טאיוואן את המשחקים.
אירועים בולטים

אריק היידן מארצות הברית זכה ב-5 מדליות זהב בהחלקה מהירה ובכך היה לספורטאי היחיד בהיסטוריה (נכון ל-2014), שזכה בחמש מדליות זהב באולימפיאדת חורף אחת והספורטאי היחידי שזכה בכל אחד מחמשת המקצים (מ-500 מטר ועד 10000 מטר) בכלל.
ה"נס על הקרח" - ניצחונה המפתיע של נבחרת ארצות הברית בהוקי קרח, שהורכבה משחקנים חובבים אלמונים, 3:4 על נבחרת ברית המועצות שנחשבה אז לנבחרת הטובה בעולם. ארצות הברית המשיכה עד זכייה מפתיעה במדליית הזהב. חברי אותה נבחרת - לבושים במדים שלבשו באותו משחק - הדליקו יחדיו את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002).
מדליות

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 10 | 6 | 8 | 24 |
| 2 | מזרח גרמניהגרמניה המזרחית | 9 | 7 | 7 | 23 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית (מארחת) | 6 | 4 | 2 | 12 |
| 4 | אוסטריה אוסטריה | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 5 | שוודיה שוודיה | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 6 | ליכטנשטייןליכטנשטיין | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 7 | פינלנד פינלנד | 1 | 5 | 3 | 9 |
| 8 | נורווגיה נורווגיה | 1 | 3 | 6 | 10 |
| 9 | הולנד הולנד | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 10 | שווייץ שווייץ | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 11 | בריטניה בריטניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 13 | איטליה איטליה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 14 | קנדה קנדה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 15 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 | יפן יפן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17 | בולגריה בולגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | צרפת צרפת | 0 | 0 | 1 | 1 |

| סך הכל | סך הכל | 38 | 39 | 38 | 115 |
כהנא חי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  הרב בנימין זאב כהנא
 תקופת הפעילות:  1990–1994 (כ־4 שנים)
 אפיון:  מפלגת ימין רדיקלי
 אידאולוגיות:  כהניזם
 כנסות:  נפסלה מהתמודדות בבחירות לכנסת
 נוצרה מתוך:  כך
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי
 
כהנא חי הייתה תנועה פוליטית ימנית קיצונית ישראלית וארגון טרור, שהוקמה עקב פיצול בתנועת כך לאחר רצח מנהיגה מאיר כהנא ב־1990. התנועה פעלה עד להכרזתה כארגון טרור והוצאתה מחוץ לחוק במרץ 1994 בעקבות טבח מערת המכפלה.
היסטוריה

כהנא חי הוקמה על ידי פורשים מתנועת כך, לאחר רציחתו של מנהיג כך, הרב מאיר כהנא, בשנת 1990. בראש הפורשים עמד בנו של הרב מאיר כהנא, הרב בנימין זאב כהנא. אליו הצטרפו, בין השאר, יקותיאל בן יעקב (מייק גוזובסקי) ודוד אקסלרוד. מרכז התנועה היה בהתנחלות כפר תפוח שם הוקמה ישיבת הרעיון היהודי, פעילות מרכזית נוספת של תנועת "כהנא חי" הייתה הוצאת עלון פרשת השבוע "דרכה של תורה" ברוח התנועה.
למרות שמלבד הרב בנימין זאב כהנא לא היה בין הפורשים אף פעיל בולט מתנועת כך, הציבור היה מודע לה ובעטיה היה מודע לפילוג שחל בין ממשיכי דרכו של מאיר כהנא. זאת משום ששתי המפלגות, כך וכהנא חי, ניסו להתמודד בבחירות לכנסת. המפלגה ניסתה להתמודד בבחירות לכנסת השלוש עשרה ב-1992 אך נפסלה, יחד עם כך, על ידי ועדת הבחירות המרכזית. כך נפסלה עקב תיקון מס' 9 לחוק יסוד: הכנסת משנת 1985 שהתיר פסילת רשימה שהמצע שלה מהווה הסתה לגזענות, ו"כהנא חי", שהגישה את ספר התנ"ך בתור מצע, נפסלה משום שהמצע שלה אינו קונקרטי.
ביום השנה השני להרצחו של הרב מאיר כהנא, בנובמבר 1992, זרקו שלושה מפעילי התנועה רימון רסס אל שוק הקצבים שבעיר העתיקה בירושלים, רצחו פלסטיני ופצעו שבעה אחרים.
באפריל 1992 דובר התנועה קיבל אחריות על תקיפת מסגד בכפר פלסטיני.
שתי התנועות, כך, בראשותו של ברוך מרזל ותנועת 'כהנא חי', בראשותו של בנימין זאב כהנא, הוגדרו בישראל כארגון טרור והוצאו אל מחוץ לחוק במרץ 1994 בעקבות טבח מערת המכפלה בידי ברוך גולדשטיין שהיה פעיל כך. פעילי התנועות המשיכו מאז בהפצת רעיונותיהם בלא מסגרת מפלגתית מסודרת, כך שהפילוג ביניהם הלך והיטשטש. ב-31 בדצמבר 2000, נרצחו הרב בנימין זאב כהנא ואשתו בפיגוע ירי על ידי מחבלים ובעקבות הרצח היטשטש הסממן האחרון לפילוג בין ממשיכי דרכו של הרב מאיר כהנא.
הערות שוליים

1 2  שלי לוי, יונתן ארליך, ‏אלימות פוליטית מצד יהודים בישראל, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 17 באוגוסט 2005
↑  Israelis Arrest Kahane's Son For an Attack on a Mosque, New York Times, 21 באפריל 1992
↑  הכרזה לפי פקודת מניעת טרור התש"ח–1948, ילקוט הפרסומים 4202, 13 במרץ 1994
My World Tour

My World Tour הוא כינוי לסיבוב ההופעות העולמי הראשון של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר. בסיבוב ההופעות נכללו שירים מאלבום הבכורה שלו My World 2.0, והמיני-אלבום הראשון שלו My World. סיבוב ההופעות החל ב-23 ביוני 2010 בהרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית והסתיים ב-19 באוקטובר 2011 בקראקס שבוונצואלה.
סיבוב ההופעות גרף סכום של כ-53.3 מיליון דולר, ונחשב לאחד מסיבובי ההופעות המצליחים ביותר של ביבר, שהיה אז בן 16, ולאחד מסיבובי ההופעות המצליחים ביותר בעשור השני של המאה ה-21, כך על פי עיתון הגארדיאן.
במהלך סיבוב ההופעות שר ביבר שירים מאלבומיו, ובנוסף ביצע גרסאות כיסוי לשירים "'Wanna Be Startin' Somethin" של מייקל ג'קסון ו-"Walk This Way" של אירוסמית'.
סיבוב ההופעות תועד בסרט ההופעה הראשון של ביבר, "ג'סטין ביבר: הסרט".
ביקורות

מבקרי המוזיקה הרעיפו ביקורות חיוביות כלפי סיבוב ההופעות, וביבר אף התראיין עשרות פעמים בזמן סיבוב ההופעות, כולל ריאיון להניו יורק טיימס.
רשימת השירים

"Love Me"
"Bigger"
"U Smile"
"Runaway Love"
"Never Let You Go"
"Favorite Girl"
"One Less Lonely Girl"
"Somebody to Love"
"Overboard"
"Never Say Never"
"Up"
"One Time"
"That Should Be Me"
"Wanna Be Startin' Somethin'" / "Walk This Way" (Medley)
"Eenie Meenie"
"Down to Earth"
"Baby"
ראו גם

בליברס
כימיה

הטבלה המחזורית, המודל המוצלח ביותר כיום למיון כל היסודות הכימיים הידועים לאדם.
כִימְיָה (מיוונית: Χημια) היא ענף במדעי הטבע העוסק בהרכב החומר, מבנהו, תכונותיו והשינויים החלים בו במהלך אינטראקציה עם חומר אחר. ניתן לכנות את הכימיה כ"מדע מרכזי", כיוון שהיא מספקת את העקרונות הבסיסיים העומדים מאחורי תחומי ידע אחרים במדעי הטבע, כגון: אסטרונומיה, הנדסת חומרים, ביולוגיה וגאולוגיה. מבחינה היסטורית, הכימיה המודרנית התפתחה מהאלכימיה בעקבות המהפכה הכימית אשר התרחשה ב-1773.
מבנה החומרים שבהם אנו משתמשים באופן שוטף נובע מתכונותיהן של תרכובות כימיות ושל האינטראקציות ביניהן. לדוגמה, פלדה קשה יותר מברזל כיוון שהאטומים שלה מאורגנים בתא יחידה קשיח יותר; עץ נשרף או עובר חמצון מהיר כיוון שהוא יכול להגיב בתגובה כימית ספונטנית עם חמצן מעל לטמפרטורה מסוימת; סוכר ומלח מומסים במים כיוון שהתכונות המולקולריות/יוניות שלהם הן כאלה שההתמוססות היא המצב המועדף בטמפרטורת החדר. חומרים כימיים מסווגים במונחים של מבנה, מצב צבירה והרכב כימי. ניתן לנתח אותם באמצעות שימוש בשיטות של אנליזה כימית, כגון ספקטרוסקופיה וכרומטוגרפיה.
תגובה כימית היא תהליך שבו משתנה מבנה המולקולות המרכיבות את החומר. תרכובות המוצא נקראות "מגיבים", והתרכובות הנוצרות בסופה של התגובה קרויות "תוצרים". מספר האטומים והאלקטרונים אינו משתנה במהלך התגובה, זאת לפי חוק שימור המסה. בדרך כלל משתתף בתגובה יותר ממגיב אחד. בתגובה כימית עשויות מולקולות להתרכב וליצור תרכובת של מולקולות גדולות יותר, להתפרק וליצור מולקולות קטנות יותר, או ליצור סידור חדש של האטומים בתוך המולקולה. הכימיה משלבת את מושגי האנרגיה והאנטרופיה ביחס לספונטניות ותהליכים כימיים. תגובה כימית כרוכה, בדרך כלל, ביצירה או בשבירה של קשרים כימיים, ובצריכה או בפליטה של אנרגיה.
ניפוח בועת סבון בעזרת אדי פחמן דו-חמצני - הדגמה של "שעשועי כימיה" במרכז מדע וטכנולוגיה בשם AHHAA בטרטו שבאסטוניה. פחמן דו-חמצני מוצק שנמצא בתחתית בקבוק המעבדה עובר המראה דרך המים (עם צבע כחול לשיפור הוויזואליות) ונאסף בעזרת הצנרת לתוך בועת סבון שמתנפחת בקצה המשפך
אטימולוגיה

המקור של המילה כימיה, על שלל נגזרותיה האירופאיות, הוא באלכימיה, מחקר ששילב כימיה, פיזיקה, רפואה, מיסטיקה ודת. מקור המילה אלכימיה הוא בשפה הערבית במילה- الكيمياء (אלכימיאא או الخيمياء, אלח'ימיאא), שפירושה אמנות השינוי. הערבים שאלו את המילה מהיוונים, בעת שכבשו את אלכסנדריה בשנת 642. מהמילה χημία (כֵֿמִיַה) או χημεία (כֵֿמֶיַה). כתוצאה מהשונות בין המילים ייתכן כי מקור המילה אלכימיה היא במצרית עתיקה כיוון שהמילה χημία דומה צורנית לשמה של מצרים במצרית עתיקה, אך מנגד ייתכן שהמילה התפתחה מהמילה היוונית דווקא χημεία שפירושה, לצקת יחד.
היסטוריה של הכימיה > ארבעת היסודות והאלכימיה

ראשיתה של הכימיה היא בפילוסופיה היוונית, שאחד ממאפייניה הבולטים היה תאוריית ארבעת היסודות. למעשה מדובר במשפחה של תאוריות שהמשותף לכולן היא ההנחה שהעולם מורכב מארבעה יסודות, אדמה, מים, אוויר ואש. גרסאות שונות של התאוריה הוסיפו יסודות נוספים, כגון האתר, היסוד השמיימי שממנו עשויים גרמי השמים. תאוריה מתחרה הייתה התאוריה האטומית, שתיארה את החומר כמורכב מחלקיקים יסודיים. היו גם תאוריות, כגון זו של אפלטון, ששילבו את שתי הגישות וזיהו את היסודות הבסיסיים עם חלקיקים יסודיים.
בימי הביניים פותחו תאוריות אלכימיות שהושפעו מתורות ארבעת היסודות, ובמיוחד מהגרסה של אריסטו. התאוריות האלכימיות השונות הניחו קיומם של מספר יסודות מצומצם שיכולים לעבור טרנספורמציות שונות. האלכימאים הבחינו שלחומרים שונים (אלכוהול למשל) יש השפעה על הפיזיולוגיה האנושית. בעקבות זאת הם הניחו שבחומרים השונים כמוסים כוחות נסתרים, לרבות כוחות מאגיים, ושמו להם למטרה לגלות כוחות אלו. האלכימאים הצליחו לתאר בשיטתיות ובדיוק יחסי מגוון רחב של תגובות כימיות.
היסטוריה של הכימיה > העת החדשה

התאוריות האלכימיות הוחלפו במהלך המאה ה-17 בתאוריית הפלוגיסטון. פלוגיסטון היה השם שהוענק לחומר היפותטי חסר צבע, טעם וריח שלפי התאוריה נמצא בכל גוף בר בעירה ומשתחרר במהלכה. התאוריה נהגתה על ידי יוהאן יואכים בכר על מנת להסביר את תופעת הבעירה, ובמשך מאתיים שנים היא הייתה התאוריה הדומיננטית בכימיה. לפי התאוריה, כל גוף בר בעירה מכיל את הפלוגיסטון אשר בתנאים מסוימים הופך לאש. כלומר, כל חומר בר בעירה מכיל בתוכו את האש, אולם במעין מצב צבירה שהוא כלוא בו, ואילו הבעירה היא מעבר האש למצב חופשי.
אף על פי שהצליחה לאחד תופעות כימיות רבות, להסבירן ולספק ניבויים איכותיים וכמותיים, תאוריית הפלוגיסטון הוחלפה בסופו של דבר על ידי תאוריית החמצן של אנטואן לבואזיה. נהוג לייחס את החלפתה של תיאורית הפלוגיסטון לכישלונה להסביר תהליכי בעירה שלאחריהם משקלו של החומר שבער גדל, ולא קטן, כמצופה, כתוצאה מאיבוד פלוגיסטון. לבואזיה טען שהבעירה אינה אלא התרכבות של החומר הבוער עם החמצן שבאוויר. הוא הראה כי בעת תהליכים כימיים חומר לא אובד ולא נוצר יש מאין. משקל התוצרים בתהליך שווה למשקל המגיבים (החומרים המקוריים). לבואזיה דחה את זיהוי היסודות עם חלקיקים יסודיים, וכן סבר שחום הוא יסוד כימי שאותו כינה 'קלוריק'. השקפות אלה הוחלפו מאוחר יותר עם התפתחות הכימיה.
היסטוריה של הכימיה > התורה האטומית

במאה ה-19 החלה להתפתח התורה האטומית, לפיה כל חומר בנוי מחלקיקים יסודיים המכונים אטומים, המחולקים לסוגים שונים. על-פי תורה זו, יש להבדיל בין שלושה סוגים של חומרים:
יסוד, שמרכיביו הם אטומים מסוג מסוים בלבד.
תרכובת, שבה מצטרפים אטומי יסודות שונים באמצעות קשר כימי לכלל מולקולות, שהן אבני הבניין של התרכובת.
תערובת, שבה מספר חומרים מתערבבים זה בזה ללא איחוד המולקולות המרכיבות אותם.
את היסוד לתורה הזו הניח האנגלי ג'ון דלטון. שני אנשי מדע נוספים שתרמו תרומה מכרעת להתפתחות הכימיה במאה ה-19 היו השוודי ברצליוס והרוסי מנדלייב. ברצליוס זיהה יסודות כימיים אחדים ופיתח תאוריה להסברת הקשר הכימי שלפיה הכוחות מצמידים את האטומים במולקולות זה לזה. הוא הניח את היסוד לכימיה האנליטית, והחל למדוד את המסות האטומיות של היסודות, כלומר, לקבוע על פי כמה כבד האטום שבכל יסוד מאטום המימן, שהוא הקל ביסודות. מנדלייב מיין את כל היסודות שהיו ידועים בזמנו לפי מסה אטומית עולה ומצא מחזוריות בתכונות האטומיות שלהם. הוא כתב את הטבלה המחזורית של היסודות וניבא בעזרתה בהצלחה את קיומם ותכונותיהם של כמה יסודות שלא היו ידועים עד אז.
במאה ה-19 אף נתגלה כי אטומים בתמיסה מצויים בצורת יונים בחלק מהמקרים, וניתן לעשות שימוש בזרם חשמלי כדי להפריד תרכובות ליסודותיהן - שיטה הנקראת אלקטרוליזה. לאחר פיתוח שיטת הספקטרוסקופיה זוהו כמה יסודות חשובים. נמצא כי כמה תרכובות אורגניות מורכבות מאותם יסודות, והחלה להתפתח הכימיה האורגנית.