stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחלופת עובדים
הערות שוליים

↑  Voluntarily Leaving an Organization: An Empirical Investigation of Steers and Mowday's Model of Turnover - מחקר העוסק במודל של סטירס ומודאי
↑  An Organization-Level Analysis of Voluntary and Involuntary Turnover - מחקרם של שאו, דלרי, ג'נקינס וגופטה
↑  "Global suplly chain Human Resource research 2008" [סקר מקיף אשר בדק סיבות לקצב תחלופה] (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-02-15. נבדק ב-2010-05-25.סקר מקיף אשר בדק סיבות לתחלופה בארגונים
↑  Using Job Involvement and Organizational Commitment Interactively to Predict Turnover  - מחקר אשר בחן את המודל של בואל ובלאו
↑  Managing Manpower Turnover Costs, "Personnel Administrator", vol. 23 #4, 1978  - פרק מתוך ספרם של ווטקינס וסמית' העוסק  בעלויות הכרוכות בתחלופת עובדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550594205171  LCCN: sh85073736  NKC: ph1014893
תולדות הכותרת

תולדות הכותרת הוא אלבום אולפן של המוזיקאי והזמר הישראלי רמי פורטיס, אשר יצא באוגוסט 2015.
סקירה כללית

פורטיס הוציא את האלבום תוך כדי עבודתו בעונה השנייה של "אקס פקטור", תוכנית הריאליטי בה שימש כשופט. פורטיס הודה שהעבודה על האלבום לא ארכה זמן רב[דרוש מקור].
האלבום יצא בפורמט דיגיטלי ועל גבי תקליט ויניל בלבד, הראשון של פורטיס בפורמט זה מאז אלבומו "להתראות בחלומותי" מ-1992.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "מעיר נעלמים", יצא ביוני 2015. עם יציאת האלבום עצמו בחודש אוגוסט באותה השנה, יצא כסינגל גם שיר הנושא "תולדות הכותרת". הסינגל השלישי, "לקשקש בזנב", יצא בחודש אוקטובר ולווה בוידאו קליפ באנימציה.
את מופע ההשקה לאלבום קיים פורטיס ב-11 בספטמבר 2015 בבית האופרה בתל אביב.
האלבום זכה לביקורות חיוביות.
באלבום פורטיס משתף פעולה בין היתר עם ברי סחרוף, יובל בנאי, גיא מר ואמיר פרי.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי רמי פורטיס והולחנו על ידי פורטיס, גיל סמטנה, יובל שפריר ועידו אגמון
לקשקש בזנב - 04:05
תולדות הכותרת (עם גיא מר) - 04:40
העץ על הגבעה (עם ברי סחרוף) - 05:11
גרסת המשורר - 04:41
ארץ השקופים - 05:19
עתיק מעתיק (עם יובל בנאי) - 05:23
מעיר נעלמים - 05:26
שנות אור - 05:20
הערות שוליים

↑  ערן איצקוביץ', תולדות הכותרת: פורטיס משתיק את כל המלעיזים, באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2015
↑  נדב מנוחין‏, החדש של פורטיס הוא פרק נוסף בנבואת הזעם שלו, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2015
| רמי פורטיס |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | פלונטר • סיפורים מהקופסא • 1900? • להתראות בחלומותי • שוטר פושע והענק הלוחש • איפה הסוסים • רץ על הקצה • חצי אוטומטי • על המשמרת • פורטיס משולש • החבר אני • תולדות הכותרת • מדור פיות |  |
| הופעות | כשהגיטרה מנסרת את הלילה • מקרה פסנתר |  |
| אוספים | אוספורטיס/סינגלים |  |
| הרכבים | מים חמים • כרומוזום • ז'אן קונפליקט • מינימל קומפקט • פוריין אפייר • פורטיסחרוף • האחים פורטיס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 78092062-2c4f-455d-8180-c3e8e1fdc813
תקרית לטיסיה

תקרית לטיסיה (Leticia), המכונה גם מלחמת קולומביה-פרו, התרחשה בין ה-1 בספטמבר 1932 ל-24 במאי 1933, בין קולומביה ופרו על שטח ביער האמזונס. הסכסוך הסתיים בהסכם בין קולומביה לפרו על חלוקת השטח.
חשיבות לטיסיה

על אף שמדובר באזור מיוער, לקולומביה יש בו ערך אסטרטגי כיוון שהוא נקודת היציאה היחידה שלה לאמזונאס, וכיוצא מזה לדרום האוקיינוס האטלנטי. במהלך המאה ה-19 בנו הפרואנים את נמל לטיסיה, אך זה הועבר ב-1922 לקולומביה במסגרת הסכם.
השתלטות אזרחית

הסכסוך היה תוצאה של חוסר סיפוק מהסכם סלומון-לוזאנו והטלת מכסים כבדים על סוכר. המלחמה החלה בהתקוממות פנימית בפרו, והשתלטות אזרחית על העיר איקיטוס בצפון המדינה. בתחילת האירועים ממשלת פרו ניסתה להכחיש קשר להשתלטות, אך עקב דעת הקהל החליטה לתמוך בפעולה, כך שב-1 בספטמבר 1932 שלח הנשיא לואיס מיגל סנצ'ז שתי יחידות של הצבא הפרואני ללטיסיה וטרפסה, שתי התיישבויות הממוקמות באזור האמזונס דרומית לקולומביה של אותם ימים. פעולות אלו זכו להתעלמות מסוימת מצד ממשלת קולומביה באותו זמן.
פטריוטיות קולומביאנית

רק ב-17 בספטמבר של אותה שנה החליטה הממשלה הקולומביאנית להתייחס לאירועים. הצבא הפרואני שכבר היה ממוקם מצד שתי הגדות של נהר פוטומיו מנע מאוניות מסחר קולומביאניות מעבר ללטיסיה, וגרם להתעוררות פטריוטית בקולומביה וקריאות להילחם באויב הפרואני.
ב-19 בספטמבר דיווח העיתון אל-טיימפו על כך שקיבל מעל 10,000 מכתבים הקוראים למלחמה והחזרת השליטה בלטיסיה. באותו יום צעדו אלפי סטודנטים קולומביאניים ברחובות בוגוטה כשהם קוראים קריאות נגד פרו ובעד התנגדות.
עוינות

הנשיא סנצ'ז האמין שלקולומביה לא הייתה היכולת להגן על עצמה בשל מחסור בדרכים, בחיל-ים ראוי, ובשל נוכחות צבאית דלה באזור האמזונס. רק בדצמבר 1932 הגיע הגנרל אלפרדו וסקז קובו לנהר האמזון עם צי של אוניות אירופאיות ישנות. רק בתוך 90 יום הצליחה קולומביה לארגן תגובה צבאית הולמת לפלישה הפרואנית.
המתקפה הראשונה של קולומביה כוונה נגד העיר טרפקה, אך זו נכבשה ללא קרב כיוון שהפרואנים לא הציבו בה כוחות. יום לפני כן, ב-14 בפברואר 1933, ניסה חיל האוויר הפרואני להפציץ את הצי הקולומביאני, אך המטוסים החמיצו את המטרות. מכיוון שפרו סבלה מאירועים פנימיים בלימה, ומהתנקשות בנשיא המדינה, השתנה המצב כך שהנשיא החדש ציווה על החיילים הפרואניים לעזוב את לטיסיה.
פרוטוקול ריו

באותו יום ניתק נשיא קולומביה, אנריקה אוליה, לחלוטין את היחסים עם פרו וציווה על התקפת לטיסיה. ב-30 באפריל 1933 נורה נשיא פרו סנצ'ז, ומחליפו, אוסקר בנאוידס, נפגש עם ראש המפלגה הקולומביאנית הליברלית, אלפונסו לופז פומרחו, כדי להגיע איתו להסכם שימסור את לטיסיה לידי חבר הלאומים. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה בה חיילים ענדו את סמל חבר הלאומים ותיפקדו ככוח שמירת שלום בינלאומי.
קולומביה ופרו נפגשו בריו דה ז'ניירו כדי לחתום על הסכם שלום. בפרוטוקול ריו, פרו ציינה כי "אנו מבכים את האירועים שהתרחשו בספטמבר 1932. ספציפית אלו שפגעו ביחסינו עם קולומביה." הסכם סלומון-לוזאנו נחתם מחדש.
תומאס ארן

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1710 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  5 במרץ 1778 (בגיל 67) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מוקד פעילות:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  איטון קולג' 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 בן או בת זוג:  ססיליה יאנג 
 צאצאים:  מייקל ארן 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס אוגוסטין ארן (באנגלית: Thomas Augustine Arne,‏ 12 במרץ 1710 – 5 במרץ 1778) היה מלחין אנגלי. נודע בעיקר ביצירתו הפטריוטית "Rule, Britannia!‎".
חיי

ארן נולד בלונדון, באזור קובנט גארדן; אביו וסבו היו רפדים. פגישה מקרית שלו עם המלחין מייקל כריסטיאן פסטינג כיוונה את דרך חייו, שכן פסטינג שכנע את אביו של ארן להתיר לבנו לבחור בקריירה של מוזיקאי. אחותו של ארן, סוזאנה מריה ארן הייתה זמרת קונטראלט מפורסמת, ששרה בכמה מיצירותיו, ביניהן האופרה הראשונה שלו, "רוזמונד". יחד עם אחיהם ריצ'רד נהגו השלושה לבצע יצירות משל ארן בצוותא.
תומאס ארן היה בונה חופשיופעיל בארגון, שמרכזו שכן זה שנים באזור קובנט גארדן, מקום הולדתו של ארן.
ב-15 במרץ 1737, נשא ארן לאישה את הזמרת ססיליה יאנג אחות אשתו של ג'ון פרדריק לאמפ. האופרות והמחזות של ארן צברו פופולריות רבה והוא נהנה מחסותו של פרדריק, הנסיך מוויילס, שבביתו הוצג ה-"Masque of Alfred", שכלל את "!Rule, Britannia" בהצגת בכורה.
בשנת 1750, בעקבות ויכוח עם דייוויד גאריק, עזבה סוזאנה את תיאטרון דרורי ליין ועברה לבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, ותומאס עשה כמותה. ב-1755 נפרד מאשתו ססיליה, אך ב-1777, זמן קצר לפני מותו, התפייסו ארן ואשתו. היה להם בן אחד, מייקל ארן. תומאס ארן קבור בקתדרלת סנט פול, קובנט גארדן, לונדון.
הערות שוליים

↑  Website reference at the United Grand Lodge of England.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257839305171  PLWABN: 9810540315305606  BIBSYS: 99025904  BNE: XX837495  BnF: cb14784617x (data)  CiNii: DA09846947  GND: 119223295  ICCU: SBLV120353  ISNI: 0000 0001 0911 191X  LCCN: n79139208  LNB: 000047423  MusicBrainz: 4e7f1926-8704-4545-a1a1-ded91651c884  NKC: ola2002149532  NLA: 36171347  NLK: KAC199600977  NSK: 000425915  NTA: 071885420  RERO: 02-A022702942  SELIBR: 36648  SNAC: w6348k8s  SUDOC: 099497964  Trove: 340953  VcBA: 495/152095  VIAF: 66729716   WorldCat (עם VIAF): 66729716 
"משלי, בריטניה!" 1
תומאס הזקן

| --- | --- |

פסל "תומאס הזקן" המקורי, משנת 1530
 נתונים על היצירה
 מיקום:  טאלין שבאסטוניהאסטוניה
 קואורדינטות:  59°26′13″N 24°44′43″E﻿ / ﻿59.43694°N 24.74528°E﻿ / 59.43694; 24.74528
צריח בניין עיריית טאלין ובקצהו פסל תומאס הזקן.
תומאס הזקן (באסטונית: Vana Toomas) הוא פסל המהווה חלק מהשבשבת שבראש הצריח של בניין עיריית טאלין ההיסטורי, המצוי בכיכר העירייה בעיר טאלין שבאסטוניה.
הצריח מהווה אחד מסמליה של העיר טאלין, ונחשב ל"מגן העיר".
היסטוריה

השבשבת והפסל הוצבו בראש הצריח בשנת 1530.
הפסל מתאר את דמותו של אחד ממגיני העיר.
לפי המסורת המקומית תומאס היה נער מתושבי העיר אשר זכה בתחרות חץ וקשת אולם בשל מעמדו הנמוך לא יכול היה לקבל את הפרס, ולכן הוענק לו תפקיד שומר בניין העירייה לכל ימי חייו.
הפסל ההיסטורי ניצב בראש הצריח עד שנת 1944 עת שנפגע הצריך במהלך הפצצה אווירית ב-9 במרץ 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה. הצריח נבנה מחדש בשנת 1952 ובראשו הוצב העתק של הפסל המקורי. העתק זה הוחלף בעת שיפוץ נוסף שנערך בשנת 1996.
הפסל המקורי מוצג כיום בתוך בניין העירייה, וגרסת הפסל משנת 1952 מוצג במוזיאון העירוני של טאלין.
הערות שוליים

↑  Jonathan Bousfield, Baltic States, Rough Guides, 2004-01-01, עמ' 309
שפיץ (עיר)

| --- | --- |
סמל שפיץסמל שפיץ

 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ברן (קנטון) ברן
 מחוז:  פרוטיגן-נידרזימנטל
 שפה רשמית:  גרמנית
 שטח:  16.8 קמ"ר
 גובה:  607 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,810 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  750 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  46°40′59″N 7°39′59″E﻿ / ﻿46.683055555556°N 7.6663888888889°E﻿ / 46.683055555556; 7.6663888888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 www.spiez.ch
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.שפיץ(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.שפיץ(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטלשפיץ(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטלשפיץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שפיץ (בגרמנית: Spiez) היא עיר במחוז פרוטיגן-נידרזימנטל שבקנטון ברן שבשווייץ. העיר שוכנת על חוף אגם תון שברמת ברן. בנוסף לעיר שפיץ עצמה, כוללת העיר את היישובים איניגן, הונדריך, פאולנזי ושפיצויילר.
גאוגרפיה ודמוגרפיה

שטחה של שפיץ הוא 16.8 קמ"ר. מתוכם 36% משמשים לחקלאות, 29.9% הם שטחים מיוערים, 31.6% הם שטחים בנויים, 2% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.9% הם שטחים בלתי מעובדים.
העיר שוכנת על החוף הדרומי של אגם תון, המשתרע לאורך הרכס המפריד את האגם מנהר קנדר הזורם במקביל כלפי דרום. בתחום המוניציפלי של העיר נכללים הכפרים שפיץ, איניגן, הונדריך, פאולנזי ושפיצויילר. עד לסוף שנת 2009 השתייכה שפיץ למחוז נידרזימנטל ואז היא נכללה במחוז החדש של פרוטיגן-נידרזימנטל.
נכון לשנת 2018 מנתה אוכלוסיית שפיץ 12,810 תושבים.
הערות שוליים

1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562409605171  GND: 4118755-6  HDS: 008454  LCCN: n87914487  MusicBrainz: b6ff5ef0-cc2d-4c22-9c84-09037ffa1f2b  NKC: ge1146986  VIAF: 129103845   WorldCat (עם VIAF): 129103845
.k. u. k

סמל אוסטרו-הונגרי המשלב בתוכו את סמלי בתי המלוכה של אוסטריה ושל הונגריה
בגרמנית, .k. u. k הם ראשי תיבות של  קיסרי ומלכותי (kaiserlich und königlich). מונח זה התייחס בהגדרה רחבה למונרך השליט בממלכת הבסבורג בכללותה, ובהגדרה מצומצמת יותר לאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, הפכה האימפריה האוסטרית לממלכה דואלית ונקראה מאז "האימפריה האוסטרו-הונגרית". האימפריה כללה משרדים, פרלמנטים וראשי ממשלות נפרדים, ושליט האימפריה הוכתר הן בתואר "קיסר אוסטריה" והן בתואר "מלך הונגריה". בשל כך כונו המוסדות שהיו תחת שליטתו הישירה ולא תחת הממשלות הנפרדות (למשל הצבא ומשרד החוץ) "קיסריים ומלכותיים". ההונגרים התעקשו שחלקם לא יקופח, ובכל מקום שמוסד כלשהו מכונה "קיסרי" הוא יכונה גם "מלכותי". ראשי התיבות .k. u. k אומצו באימפריה באופן רשמי בעקבות מנשר רשמי של פרנץ יוזף הראשון מ-17 באוקטובר 1889. הם שימשו במסמכים רשמיים, אך גם בגלויות ממשלתיות ובולים.
בשל העובדה שבאימפריה חיו לאומים שונים שדיברו שפות שונות, לעיתים נעשה שימוש גם בראשי תיבות אחרים.
בהונגרית היו כותבים cs. és k., בצ'כית  c. a k., בפולנית C. i K., בסלובנית c. in k., בקרואטית c. i kr. ובאיטלקית I.R..
.bs

| --- | --- |

 סוג:  סיומת אינטרנט של מדינה 
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 www.register.bs
 
‎.bs היא סיומת האינטרנט באיי בהאמה. היא מנוהלת על ידי אוניברסיטת איי בהאמה.
סיומות אינטרנט משניות

ישנן שש סיומות אינטרנט משניות:
com.bs: גופים מסחריים
net.bs: ספקי רשת
org.bs: ארגונים לא מסחריים
edu.bs: מוסדות חינוך
gov.bs: משרדי ממשלה וסוכנויות
we.bs: כל אחד יכול לרשום אותו
תקרית מרץ

תקרית מרץ (1931) הייתה ניסיון הפיכה ביפן אשר תוכנן על ידי ארגון בשם "אגודת פרחי הדובדבן" ולא יצא אל הפועל, על אף שההפיכה נכשלה, היא ביטאה את עליית הלאומיות ביפן ואת אכזבת האזרחים מהמשטר הקיים, ולאחריה החלה סידרה של ניסיונות הפיכה שאירעו לאורך שנות ה-30 של המאה ה-20.
הרקע

כבר בסוף המאה ה-19 הושפעה יפן מרעיונות לאומניים ושאיפות אימפריאליסטיות, השפעה שהביאה אותה למלחמות רבות עם שכניה ולכיבושים רבים (כגון מלחמת סין יפן ומלחמת רוסיה יפן). על אף פעולות אלו עדיין היו יפנים רבים שחשו כי ארצם אינה עושה מספיק וכי על מנת להפוך למעצמה בקנה מידה עולמי עליה להמשיך בעוד פעולות בזירה הבינלאומית. המשבר הכלכלי הגדול בתחילת שנות ה-30 הביא לאכזבת התושבים מהמשטר הקיים אותו ראו כמושחת, חוסר יכולתו של המשטר לספק פרנסה לכל התושבים גרם להתפתחות עוינות מסוימת לפוליטיקאים המושחתים והעשירים. כך התפתחו ביפן תנועות לאומיות רבות שקראו להחליף את המשטר בטוב או ברע, ביניהן הייתה גם "אגודת פרחי הדובדבן".
התכנון

אגודת פרחי הדובדבן קמה בשנת 1930, היו אלו קבוצה של קצינים בדרגות שונות מהמטכ"ל היפני. ההפיכה אמורה הייתה להתבצע בשלושה שלבים:
אחת ממפלגות האופוזיציה תעורר מהומות נגד הממשלה בטוקיו, מה שיאלץ את הממשלה להכריז על משטר צבאי.
הצבא היפני הקיסרי יבצע הפיכה ויתפוס את השלטון.
ממשלה חדשה תקום ברשותו של, הגנרל אגאקי.
לאחר סיום התכנון, ביטל הגנרל אגאקי את השתתפותו. הוא טען כי אין לו תמיכה רחבה מספיק על מנת לתפוס את השלטון. ביטול השתתפותו של אגאקי חיסל למעשה את התוכנית.
השלכות

כשהתגלה ניסיון הקשר לא נעשה כמעט דבר לקושרים, שחלקם הקטן הועבר מתפקידו אך אף אחד לא נענש בשום צורה אחרת. דבר זה היווה תקדים מסוכן לניסיונות המרד הבאים, והוריד את רתיעת האזרחים מן השלטון שלא יכול לכפות ולאכוף את חוקיו.
עיקר חשיבותו של ניסיון המרד היא בכך שהוא ביטא את אכזבת האזרחים מהשלטון שהיה ביפן ואת רצונם להחליפו. רגשות אלה התבטאו לאחר מכן במרידות נוספות שבאו בעקבות "תקרית מרץ" ובהן תקרית אוקטובר (1931), ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932 ומרד הנפל (1936).
ראו גם

תקרית אוקטובר
ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932
אוקאוה
לקריאה נוספת

יפן המודרנית - בן עמי שילוני, הוצאת שוקן.
.bn

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  3 ביוני 1994
 סטטוס:  פעיל
 חסות:  AITI (אנ')
 שימוש מיועד:  ישויות הקשורות ל: ברוניי ברוניי
 שמות תחום:  1303 (7 בינואר 2022)
 DNSSEC:  כן
 www.bnnic.bn
 
‎.bn היא סיומת האינטרנט בברוניי. היא מנוהלת על ידי דמיין את ברוניי ברחד, או פשוט Imagine (בעבר נקרא Jabatan Telekom Brunei & Telbru).
סיומות אינטרנט משניות

.com.bn
.edu.bn
.gov.bn
.net.bn
.org.bn
תקרית מעבר דיאטלוב

מראה אל האוהל כפי שהמחלצים מצאו אותו ב-26 בפברואר 1959. האוהל נחתך מהפנים החוצה ומרבית המחליקים נמלטו בגרביים או יחפים.
תקרית מעבר דיאטלוב היא אירוע בו מתו תשעה גולשים בנסיבות לא ברורות בהרי אורל שבברית המועצות בליל 2 בפברואר 1959. התקרית אירעה בצד המזרחי של הר המוות. מאז, המעבר בהר במקום שבו אירעה התקרית נקרא "מעבר דיאטלוב", על שם מנהיג הקבוצה, איגור דיאטלוב. חוקרים החליטו שהגולשים קרעו את האוהלים שלהם מבפנים כדי להימלט ביעילות מפני סכנה שנשקפה להם. הם ברחו מהמקום, חלקם יחפים, תחת שלג כבד. למרות שעל הגופות לא נראה סימן למאבק, שניים מהקורבנות היו עם חבלות בגולגולותיהם ובצלעותיהם. השלטונות הסובייטיים קבעו כי "כוח בלתי מוכר" גרם למותם, ובעקבות האירוע חסמו גישה למטיילים ולהרפתקנים לאזור לשלוש השנים שלאחר מכן. מכיוון שלא נותרו ניצולים, סדר מהלך האירועים איננו ברור, אף על פי שקיימות מספר תאוריות, כגון מפולת שלג.
רקע

לצורך מסע סקי ברחבי הרי אורל הצפוניים במחוז סברדלובסק הקימו קבוצה. הקבוצה המקורית, שהוביל איגור דיאטלוב, הורכבה משמונה גברים ומשתי נשים. רובם היו סטודנטים או בוגרים של המכון הפוליטכני של אורל, שנקרא כיום האוניברסיטה הפדרלית של אורל. מטרת המשלחת הייתה להגיע לאוטורטן, הר הממוקם 10 קילומטרים צפונית לאתר התקרית. דרך זו סווגה בחודש פברואר תחת קטגוריה 3, הקטגוריה הקשה ביותר. כל חברי המשלחת היו מנוסים במסעות סקי ארוכים ומשלחות הרים.
הקבוצה הגיעה בעזרת הרכבת לאיבדל, עיר מרכזית במחוז הצפוני של סברדלובסק ב-25 בינואר. לאחר מכן הם עלו על משאית לויז'אי - היישוב המאוכלס האחרון בחלק צפוני זה. הם התחילו את צעדתם לעבר אוטורטן מויז'אי ב-27 בינואר. ביום שלאחר מכן, אחד החברים, יורי יודין, אולץ לחזור מהמסע עקב מחלה. תשעת האנשים הנותרים המשיכו במסע.
יומנים ומצלמות שנמצאו במחנה האחרון שלהם איפשרו מעקב אחרי דרכם עד ליום טרם התקרית. ב-31 בינואר הקבוצה הגיעה לקצה האזור ההררי והתחילה להיערך לטיפוס. באזור מיוער הם אספו צידה לדרך וציוד שהיה אמור לשמש אותם בדרכם חזרה. ביום שלאחר מכן (ה-1 בפברואר) המטיילים התחילו לנוע דרך המעבר. נראה שהם תכננו לצלוח את המעבר ולהקים מחנה ללילה בצידו השני, אך בגלל מזג האוויר שהחל להחמיר וכלל סופות שלגים והרעה בתנאי הראות, הם איבדו את מקומם וחרגו מערבה, לכיוון החלק העליון של הר המוות. כאשר הם הבינו את טעותם, הקבוצה החליטה לעצור ולהקים מחנה על מדרון ההר, במקום לנוע קילומטר וחצי לכיוון השטח המיוער במורד ההר, שהיה מציע להם מקלט מפני פגעי הטבע. יודין, הניצול הבודד, הניח ש"דיאטלוב ככל הנראה לא רצה לאבד את הגובה שצבר, או שהוא החליט להתאמן במחנאות על מדרונות הרים".
החיפושים והתגליות

לפני שעזבו, דיאטלוב הסכים לשלוח מברק למועדון הספורט שלהם מיד כשהקבוצה תחזור לויז'אי. זה היה צפוי לקרות לא יאוחר מ-12 בפברואר, אך דיאטלוב אמר ליודין, לפני שעזב את הקבוצה, שהוא מצפה שזה ייקח זמן ארוך יותר. כשה-12 באותו חודש עבר ולא התקבל המברק, לא הייתה תגובה מיידית, שכן עיכובים של ימים בודדים היו נפוצים במשלחות מסוג זה. התגובה החלה כאשר קרובי המטיילים דרשו פעולת חילוץ ב-20 בפברואר, מה שגרם לראש המכון לשלוח את קבוצות ההצלה הראשונות, שהיו מורכבות בעיקרן מסטודנטים ומורים מתנדבים. לאחר מכן, הצבא והכוחות החמושים עורבו, עם מסוקים, עליהם הוטל להצטרף לקבוצות החילוץ.
ב-26 בפברואר מצאו המחפשים את אוהל הקבוצה נטוש שניזוק קשות על הר המוות. מיכאל שרבין, הסטודנט שמצא את האוהל, אמר ש"האוהל היה חצי קרוע ומכוסה בשלג. הוא היה ריק, וכל פריטיהם האישיים של אנשי הקבוצה והנעליים שלהם הושארו מאחור". חוקרים אומרים שהאוהל נקרע מבפנים. שמונה או תשעה זוגות של עקבות שהושארו על ידי אנשים שלבשו רק גרביים, נעל אחת או אפילו יחפים, הובילו לקצה של יער, לכיוון השני של המעבר, קילומטר וחצי מצפון-מזרח. למרות זאת, אחרי 500 מטרים, עקבות אלו כוסו בשלג. בקצה היער, מתחת לעץ ארז גדול, המחפשים מצאו שאריות של אש ולידן את שתי הגופות הראשונות, יחפות ולבושות בתחתונים בלבד. הענפים של העץ היו שבורים לגובה חמישה מטרים, מה שמרמז על ניסיון של אחד המטיילים לטפס ולחפש משהו, אולי את המחנה. בין עץ האלון למחנה מצאו המחפשים שלוש גופות נוספות, ביניהן את זו של דיאטלוב. גופות אלו נראו בתנוחות שמרמזות על כך שניסו לחזור לאוהל. הן נמצאו במרחקים של 300 מטרים, 480 מטרים ו-630 מטרים מהעץ.
החיפושים אחר המטיילים האחרים נמשכו יותר מחודשיים. בסופו של דבר, הם נמצאו ב-4 במאי תחת ארבעה מטרים של שלג, במרחק של 75 מטרים מעץ הארז, עמוק יותר לכיוון היער. אנשים אלו היו לבושים יותר מהאחרים, ויש סימנים שאלו שמתו ראשונים ככל הנראה ויתרו על בגדיהם לטובת האחרים. אחד המטיילים לבש את הכובע ואת מעיל הפרווה של חברו, ורגלו של אחר הייתה עטופה בפיסה ממכנסי הצמר של השני.
בינואר 2019 נודע כי משרד התובע הכללי של רוסיה במחוז סברדלובסק מחדש את חקירת האירוע. במסיבת עיתונאים ביולי 2020, דובר משרד התובע הכללי במחוז הפדרלי של אורל, אנדריי קוריאקוב, אמר שהקבוצה של דיאטלוב מתה במפולת שלגים. בשל ראות לקויה, הם לא הצליחו למצוא את האוהל לאחר שעזבו אותו. הוא גם הבהיר שסיבת המוות הייתה שהתיירים היו במרחק של 50 מטרים ממיקומם המתוכנן והראות בתנאי מזג אוויר אלה הייתה 16 מטרים בלבד. החוקרים ערכו ניסוי שאישר שאי אפשר למצוא אוהל בעיניים עצומות, גם אם אתה יודע לאיזה כיוון ללכת. אז קבוצת התיירים החליטו לרדת הלאה ולהדליק מדורה. כשניסו לחזור למחנה הם קפאו, מכיוון שהטמפרטורה הייתה בערך מינוס 40–45 מעלות. "זה היה מאבק הרואי. לא הייתה בהלה. אך לא היה להם סיכוי לברוח בנסיבות אלה", סיכם קוריאקוב באותה מסיבת עיתונאים.
את העובדה שהגופות נמצאו עירומות הסבירו החוקרים כי כנראה הגולשים הפשיטו את עצמם כחלק מתופעה המכונה "התפשטות פרדוקסלית", תופעה המתרחשת לעיתים כשאדם לוקה בהיפותרמיה, ובאופן פרדוקסלי הוא מתפשט ומסיר את בגדיו למרות הקור הסובב אותו.
הקורבנות

| חברי המשלחת> שם | חברי המשלחת> ברוסית | חברי המשלחת> תאריך לידה | חברי המשלחת> גיל | חברי המשלחת> מין | חברי המשלחת> סיבת מוות | חברי המשלחת> הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איגור אלכסייביץ' דיאטלוב | Игорь Алексеевич Дятлов | ‏ 13 בינואר 1936 | ‏ 23 | זכר | היפותרמיה |  |
| יורי ניקולאייביץ' דורושנקו | ‏ Юрий Николаевич Дорошенко | ‏ 29 בינואר 1938 | ‏ 21 | זכר | היפותרמיה |  |
| ליודמילה אלכסנדרובנה דובינינה | ‏ Людмила Александровна Дубинина | ‏ 12 במאי 1938 | ‏ 20 | נקבה | דימום פנימי מפציעת חזה חמורה |  |
| גאורגי "יורי" אלכסייביץ' קריבונישצ'נקו | ‏ Георгий (Юрий) Алексеевич Кривонищенко | ‏ 7 בפברואר 1935 | ‏ 23 | זכר | היפותרמיה |  |
| אלכסנדר סרגייביץ' קולבאטוב | ‏ Александр Сергеевич Колеватов | ‏ 16 בנובמבר 1934 | ‏ 24 | זכר | היפותרמיה |  |
| זינאידה אלכסייבנה קולמוגורובה | ‏ Зинаида Алексеевна Колмогорова | ‏ 12 בינואר 1937 | ‏ 22 | נקבה | היפותרמיה |  |
| רוסטם ולדימירוביץ' סלובודין | ‏ Рустем Владимирович Слободин | ‏ 11 בינואר 1936 | ‏ 23 | זכר | היפותרמיה |  |
| ניקולאי ולדימירוביץ' טיבו-בריניול | ‏ Николай Владимирович Тибо-Бриньоль | ‏ 5 ביולי 1935 | ‏ 23 | זכר | פציעה חמורה בגולגולת |  |
| סמיון "סשה" אלכסייביץ' זולוטאריוב | ‏ Семён (Александр) Алексеевич Золотарёв | ‏ 2 בפברואר 1921 | ‏ 38 | זכר | פציעת חזה חמורה |  |
| יורי יפימוביץ' יודין | ‏ Юрий Ефимович Юдин | ‏ 19 ביולי 1937 | ‏ 21 | זכר |  | עזב את המשלחת ב-28 בינואר עקב חולי; מת ב-27 באפריל 2013 בגיל 75 |
בתרבות ובאמנות

רוח, גולגולות ושלג (Ветер, скалы и снег), 1970, סרט תיעודי סובייטי.
סוד מעבר דיאטלוב (The Dyatlov Pass Incident), 2013, סרט עלילתי אמריקאי.
מעבר דיאטלוב (Перевал Дятлова),‏ 2020, סדרת טלוויזיה מז'אנר המסתורין מבית ערוץ TV3 רוסיה ששודרה ברשת THT בעונת השידורים 2020/2021.
הערות שוליים

↑  רוסיה חידשה את חקירת "התעלומה הגדולה בעולם", באתר ynet, 7 בפברואר 2019
↑  "Autopsy report of Dubinina".
↑  "Nikolai Vladimirovich Thibeaux-Brignolles (Kolya)". Dyatlov-Pass. אורכב מ-המקור ב-27 בפברואר 2018. נבדק ב-1 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Дарья Кезина (27 באפריל 2013). "Умер последний дятловец". Rossiyskaya Gazeta. נבדק ב-27 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ko20211122192
תומאס הייקראפט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1858 איזלינגטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 ביולי 1936 (בגיל 77) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  סנט ג'ונס קולג', אוקספורד 
 תפקיד:  נשיא בית משפט עליון 
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor 
 
תומאס הייקראפט (באנגלית: Thomas Haycraft; 5 באוקטובר 1858 –  16 ביולי 1936) היה שופט בריטי שעמד בראש בית המשפט העליון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי בתואר "Chief Justice" (התואר המקביל בעברית של אותה תקופה - "זקן השופטים").
חייו

תומאס הייקראפט נולד באיזלינגטון, לונדון. למד באוקספורד ובשנת 1885 הוסמך לעריכת דין. לאחר שעסק מספר שנים בפרקטיקה פרטית באזור השיפוט של דרום מזרח אנגליה, עבר ללונדון והצטרף ללשכה של בוררים וכן עסק במחקרים עבור בית המשפט הגבוה.
בשנת 1899 התמנה הייקראפט לנשיא בית המשפט המחוזי בעיר לרנקה שבקפריסין ובזאת החלה דרכו כשופט קולוניאלי. בתפקיד זה כיהן במשך 12 שנה עד שבשנת 1911 עבר לכהן במשרה שיפוטית בגיברלטר, שאותה מילא עד לשנת 1913, אז עבר לכהן כשופט באי מאוריציוס. בשנת 1916 עבר לאי גרנדה בים הקריבי כדי לשמש בו זקן השופטים.
עם כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל נקרא הייקראפט בשנת 1921 מן האי גרנדה לכהן כזקן השופטים הראשון בארץ ישראל.
כשופט קולוניאלי בעל ותק של למעלה מעשרים שנה הביא עמו הייקראפט גישה שמרנית ויחס מתנשא לאנשי ה"מזרח". הייקראפט דגל בגישה שאין לייבא לארץ ישראל את העקרונות הנעלים של המשפט המקובל האנגלי שאינם מתאימים לדעתו לתושבי הארץ.
לאחר מאורעות תרפ"א התמנה זקן השופטים הייקראפט לעמוד בראש ועדת חקירה שתפקידה היה לחקור את הסיבות שהביאו לפרוץ המאורעות. הוועדה נשאה את שמו ונקראה ועדת הייקראפט. מסקנות הוועדה בראשותו היו כי אמנם הערבים פתחו במאורעות, אך ההתפרצות נבעה כתוצאה מחשש אמיתי בקרב הערבים לפגיעה בפרנסתם וכי הם חששו משינוי האופי הערבי של ארץ ישראל, מהשתלטות היהודים על אדמותיהם ומאותם יהודים שהיו בעלי תפישה קומוניסטית, אשר על כן כל עוד הבריטים ימשיכו לעודד עלייה יהודית והתיישבות יהודית, תימשך אלימות הערבים. את היהודים האשימה הוועדה בכך שהם נתנו פרשנות קיצונית לכתב המנדט. מסקנות אלו חיזקו את הקיצונים שבקרב הערבים.
שש שנים כיהן הייקראפט כזקן השופטים בארץ ישראל, שהיה תפקידו האחרון בטרם פרישה. בשנת 1927 פרש לגמלאות ושב לאנגליה. את שארית חייו חי הייקראפט בסביבה כפרית במחוז דבון. הוא נפטר ב-1936 בגיל 78 שנים.
בשנת 1891 הוא נשא לאישה את פאולינה ריצ'רד, ביתו של מפקד המשמר המלכותי הצרפתי, פאול ריצ'רד. יחד גידלו את בנם.
לקריאה נוספת

Assaf Likhovski, Law and Identity in Mandate Palestine, UNC Press, 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313385405171  ISNI: 0000 0000 6701 4475  LCCN: no95026016  NLA: 35180715  Trove: 854516  VIAF: 4514031   WorldCat (עם VIAF): 4514031
.bond

.bond הוא תחום כללי (gTLD) במערכת שמות הדומיינים באינטרנט. התחום הועבר לראשונה רשמית לאוניברסיטת בונד בע"מ ב־23 במרץ 2015, והועבר ל-ShortDot SA ב־20 בספטמבר 2019.