stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלומיננסה
היסטוריה

פלומיננסה נוסדה ב-21 ביולי 1902 על ידי אוסקר קוקס, ברזילאי ממוצא בריטי, לאחר שחזר מלימודים באירופה והוקסם ממשחק הכדורגל. המועדון הורכב על ידי בני האליטות של ריו דה ז'ניירו ובמהרה הפך לאחד המועדונים המפוארים של העיר.
בדומה לרבים ממועדוני הכדורגל בתחילת המאה ה-20, הייתה פלומיננסה אליטיסטית וגזענית בתחילת דרכה. בשורותיה הורשו לשחק חברי המועדון בלבד וחברות במועדון לא הייתה פתוחה לקהל הרחב.
בשנות ה-20 דגלה פלומיננסה בהפיכת הכדורגל בברזיל לספורט מקצועי. התנועה לקידום מטרה זו גרמה לפילוג בכדורגל הברזילאי למשך מספר שנים, עד שבאמצע שנות ה-30 היא זכתה בהצלחה והכדורגל התמקצע. אחת מהתוצאות של התמקצעות זו הייתה ששורות הקבוצה נפתחו עם הזמן לשחקנים מכל גזע ומוצא.
בין השנים 1936 ו-1949 הייתה פלומיננסה בולטת מעל הקבוצות האחרות בריו דה ז'ניירו, עם חמש אליפויות ותארים אחרים.
ב-1949, הוענק לפלומיננסה ה"גביע האולימפי" על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, והוא נחשב כפרס נובל לספורט. בשנת 1952, זכתה פלומיננסה ב"גביע ריו", תחרות שהייתה למעשה אליפות העולם לקבוצות.
בעשורים הבאים, המשיכה פלומיננסה להיות בין הקבוצות החזקות של ריו דה ז'ניירו ושל ברזיל. היא הייתה אלופת טורניר רוברטו גומס פדרוזה ב-1970 ואלופת ליגת העל הברזילאית ב-1984. באמצע שנות ה-80 הייתה הקבוצה מכונה "A Máquina" ("המכוֹנה").
בשלהי שנות ה-90 התדרדרה פלומיננסה באופן ניכר בתפקודה והיא ירדה לליגה ב' של אליפות ברזיל בשנת 1996. תמרונים פוליטיים מנעו את הירידה ובשנת 1997 שיחקה עדיין פלומיננסה בליגת העל, אך שוב ירדה בתום העונה לליגה ב', הפעם ללא הצלות. המצב הלך והחמיר, כאשר ב-1998 שוב ירדה פלומיננסה ומצאה את עצמה בליגה ג' - שפל הקבוצה בכל הזמנים.
בשנת 1999 הקבוצה התאוששה וזכתה באליפות ליגת ג', אשר החזירה אותה לליגה ב'. בעקבות תמרון פוליטי נוסף, שהתאפשר בגלל משבר גביע ז'ואו אבלנז'ה, הוחזרה פלומיננסה לליגת העל בשנת 2000, עוד לפני שהייתה לה ההזדמנות והחובה להצליח בליגה ב'. פלומיננסה נשארה בליגת העל מאז ועד היום.
במהלך שנות ה-2000 התאוששה פלומיננסה וזכתה באליפות ריו דה ז'ניירו (2005) ובגביע הברזילאי (2007). כמו כן, הייתה פלומיננסה סגנית אלופה בגביע ליברטדורס (2008).
עונת 2009 של אליפות ברזיל הייתה יוצאת דופן עבור הקבוצה. במהלך שני השלישים הראשונים של התחרות, תפקודה של פלומיננסה היה ירוד מאוד ובסוף חודש ספטמבר מצבה היה כזה שהירידה לליגה ב' הייתה כמעט מובטחת. ואז, עם מאמן חדש (קוּקה) וחזרת פְרֵד מפציעה, התחילה פלומיננסה לזכות בכמעט כל משחקיה ובסופו של דבר הצליחה לעלות בטבלה ולצאת מתוך "אזור הירידה". בסוף 2009, הקבוצה אף זכתה במקום השני של גביע סודאמריקנה. בעקבות התפקוד בחלק האחרון של העונה, זכתה הקבוצה בכינוי "time de guerreiros" ("קבוצת לוחמים").
בשנת 2010, התפקוד החזק המשיך והביא לקבוצה את תואר אלופת ליגת העל. אחרי מקום שלישי בליגת העל ב-2011, פלומיננסה חזרה להיות הקבוצה החזקה בברזיל בשנת 2012 עם זכייה בליגת העל שלושה מחזורים לפני הסיום, כאשר לה ההגנה וההתקפה היעילות ביותר בתחרות ומלך השערים שלה (פרד). פלומיננסה גם זכתה באליפות ריו דה ז'ניירו באותה השנה.
תוארי הקבוצה > בינלאומי (תארים נבחרים)

גביע ליברטדורס: 2023
גביע ריו (אליפות עולם לקבוצות): 1952 (ללא הפסדים)
טורניר קיץ ריו דה ז'ניירו: 1973
גביע ויניה דל מר (צ'ילה): 1976
טורניר פריס: 1976, 1987
גביע טרזסה אררה (ספרד): 1977
טורניר סיאול: 1984
טורניר קייב: 1989
תוארי הקבוצה > לאומי

ליגת העל הברזילאית (כולל טורניר רוברטו גומס פדרוזה) - 4: 1970, 1984, 2010, 2012
הגביע הברזילאי - 1: 2007
טורניר ריו-סאו פאולו - 2: 1957, 1960
אליפות ברזיל (ליגה ג') - 1: 1999
תוארי הקבוצה > תואר כבוד

גביע אולימפי 1949
תוארי הקבוצה > במדינת ריו דה ז'ניירו

אליפות ריו דה ז'ניירו: 31. שבע האחרונות: 1983‏-1985, 1995, 2002, 2005, 2012
גביע המדינה ("גוואנברה" או "ריו"): 12, 1966, 1969, 1971, 1975, 1983, 1985, 1990, 1991, 1993, 2005, 2012, 2017.
שחקנים מפורסמים

ברזיל אדמיר
ברזיל ולדו מצ'דו
ברזיל ברנקו
ברזיל דידי
פורטוגל דקו
ברזיל ז'רסון
ברזיל טלה סנטנה
ברזיל קרלוס אלברטו טורס
ברזיל קרלוס אלברטו פריירה
ברזיל רומאריו
פרגוואי רומריטו
ברזיל ריבלינו
ברזיל מרסלו
ברזיל רונאלדיניו
ברזיל גוסטבו סקארפה
הערות שוליים

↑  ישנם מועדונים ותיקים יותר (כגון פלמנגו), אך למועדונים אלו לא היו קבוצות כדורגל בתחילת דרכם.
↑  קבוצות "גדולות" הן אלו אשר מונות מספר רב של אוהדים ובדרך כלל משחקות בליגות החזקות של מדינותיהן.
↑  הודעה על איחוד התארים הברזילאים באתר CBF (בפורטוגזית)
↑  מוענק על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4750414-6  LCCN: n86041838  VIAF: 126750221   WorldCat (עם VIAF): 126750221
ליגנין

ערך זה עוסק בפולימר אורגני. אם התכוונתם לגזע בעולם שר הטבעות, ראו .
פולימר של ליגנין
ליגנין (באנגלית: lignin) ובעברית עֱצָן הוא תרכובת פולימרית. מקור השם הוא מהמילה הלטינית lignum שמשמעותה עץ. הליגנין מצוי בעיקר בדופן התא של תאי צמח והריכוז הגבוה ביותר שלו נמצא בעצים, שם הוא מהווה עד רבע ממָסַתַם. הליגנין הוא הפולימר האורגני השני בשכיחותו בכדור הארץ אחרי תאית.
תפקוד ביולוגי

הליגנין ממלא את החלל בין המרכיבים; תאית, פקטין והמיצלולוז בדופן התא, ובמיוחד בתאים הטרכאידים ברקמת העצה וברקמה בכלל. שם הוא חולק קשר כימי קוולנטי להמיצלולוז ובשל כך מקשר בין סוגים שונים של רב סוכרים, מה שנותן לדופן התא חוזק מכני. כמו כן, הליגנין הידרופובי.
מבנה

פולימר הלגנין המורכב ממונומרים של פנולים. הליגנין מסונתז בתא מחומצת האמינו פנילאלנין.
שימושים

נעשה שימוש בליגנין בבגדים, כגון מעילים, בתור חומר דמוי נייר עבה ורך המשמש מילוי בין הבד העליון והבטנה. כמו כן, הוא משמש כחומר סופג וכתחליף לצמר גפן, ואף משולב בתעשיית ייצור סיבי הפחמן לשם הורדה במחירי העלות.
שימוש חדשני נוסף הוא הוספת ליגנין לבטון ממוחזר, ובכך לחזקו.
הערות שוליים

↑  Peter Suciu, The not so green bike: carbon fiber's carbon footprint, in bikeradar.com, December 17, 2011
↑  רחלי ווקס, זווית‏, הבטון צומח על העצים: הפטנט שיפחית את הזיהום בענף הבנייה, באתר וואלה, 5 ביוני 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529226105171  BnF: cb11980839r (data)  GND: 4167660-9  LCCN: sh85076945  LNB: 000180460  NDL: 00569453  NKC: ph628969 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלושת המונומרים של הליגנין
באק הנרי

| --- | --- |
באק הנרי, 1978
באק הנרי, 1978
 לידה:  9 בדצמבר 1930 ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  8 בינואר 2020 (בגיל 89) ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Henry Zuckerman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1961–2015 (כ־54 שנים)
 מקום לימודים:  דארטמות' קולג'  בית הספר צ'ואט רוזמרי הול 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1967)  פרס אמי  פרס גילדת הכותבים של אמריקה 
 פרופיל ב-IMDb
 
באק הנרי (באנגלית: Buck Henry;‏ 9 בדצמבר 1930 – 8 בינואר 2020) היה תסריטאי, במאי ושחקן קולנוע יהודי-אמריקאי, מועמד פעמיים לפרס אוסקר.
תחילת הדרך

הנרי נולד בניו יורק בשם הנרי צוקרמן, בנם של גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית ושל רות טיילור, כוכבת ראינוע. הוא כונה "באק" כבר בילדותו, ומאוחר יותר הפך את כינויו לשמו באופו רשמי. את שנות נערותו העביר בפנימייה יוקרתית בוולינגפורד, הסמוכה לניו הייבן שבקונטיקט. בגיל 15 שיחק לראשונה באופן מקצועי, במחזה "החיים עם אבא" בברודוויי.
לאחר שהשלים תואר בספרות אנגלית בדארטמות' קולג' נשאר בדארטמות' כחבר סגל, ולאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית כמכונאי מסוקים בתקופת מלחמת קוריאה.
בין 1959 ו-1962 היה שותף במתיחה סאטירית – גוף בדיוני בשם "האגודה לחוסר צניעות בקרב חיות עירומות", במסגרתה הפך כביכול לנשיא האגודה, ג. קליפורד פראוט. בדמותו של פראוט הופיע הנרי בתוכניות אירוח רבות בטלוויזיה, וקרא להלביש חיות כדי למנוע חוסר צניעות. אף על פי שתואר כאדם מוזר, הרצינות שבה הציג את דמותו גרמה למנחי התוכניות להתייחס אליו ברצינות, והוא קיבל מכתבי תמיכה רבים מצופים ואפילו תרומות ל"אגודה" (שאת כולם החזירה). המתיחה, והופעותיו בדמותו של פראוט, סייעו לכניסתו לקריירה בטלוויזיה ובעסקי השעשועים בכלל.
קריירה במשחק וכתיבה

הופעתו הראשונה של הנרי בשמו האמיתי הייתה ב-1961 בתוכנית הטלוויזיה "המופע החדש של סטיב אלן" (The New Steve Allen Show), בהנחיית סטיב אלן – המנחה הראשון של "The Tonight Show". בין 1964 ל-1965 הופיע כחלק קבוע מצוות תוכנית הסאטירה "זה היה השבוע שהיה" (That Was the Week that Was), הגרסה האמריקאית (רשת NBC) של התוכנית הבריטית הפופולרית שיצר דייוויד פרוסט.
בין 1965 ל-1970 יצר וכתב את הקומדיה הבלשית "סמארט ואשתו" (Get Smart) יחד עם מל ברוקס. התוכנית הצליחה ורצה 5 עונות ו-138 פרקים, וביססה את הנרי כיוצר ותסריטאי מוערך.
ב-1967 היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על תסריטו לסרט "הבוגר", בו הופיע גם בתפקיד קטן של קונסיירז' בבית מלון. התייחסות להיותו התסריטאי של "הבוגר", שהפך לאבן דרך בקולנוע של שנות ה-60 של המאה ה-20, מופיעה ב-1992 בסרטו של רוברט אלטמן "השחקן", כאשר הנרי, בהופעת קמע בתפקיד עצמו, מנסה לקדם סרט המשך ל"הבוגר" המתרחש 20 שנה לאחר הסרט המקורי.
ב-1971 שיחק בתפקיד ראשי בסרטו של מילוש פורמן, התפשטות.
ב-1976 הופיע בתפקיד עורך הפטנטים פארנסוורת' בסרט "האיש שנפל מכוכב אחר" לצידו של דייוויד בואי.
ב-1978 היה מועמד לאוסקר בפעם השנייה, הפעם לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר על הסרט "השמיים יכולים לחכות", במשותף עם וורן ביטי שגם כיכב בתפקיד הראשי בסרט. הנרי עצמו שיחק בסרט בתפקיד קטן, של מלאך זוטר ושאפתן המעלה את דמותו של ביטי לגן עדן טרם זמנה, ומתחיל בכך את שרשרת ההתרחשויות בעלילה.
ב-1980 הופיע בתפקיד גדול נוסף בסרט "גלוריה", בו שיחק רואה חשבון של משפחת פשע ניו יורקית לצידה של ג'ינה רולנדס. ב-1993 הופיע בסרט "זקנים חסרי מנוח" לצידם של ג'ק למון ווולטר מתאו.
בסך הכל הנרי הופיע כשחקן בלמעלה מ-40 סרטים, וכתב, לבדו או במשותף, תסריטים ל-14 סרטים, ביניהם "מה נשמע, דוק?", "מלכוד 22" "הינשוף והחתלתולה" ו"פיתוי קטלני".
בשלב מאוחר בקריירה הופיע במספר תפקידי אורח בטלוויזיה, בין השאר ב"מרפי בראון", "ויל וגרייס" "חוק וסדר" ו-"רוק 30".
מותו

הנרי מת ב-8 בינואר 2020 מהתקף לב בבית חולים בלוס אנג'לס.
FX Networks

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1 ביוני 1994 – הווה (30 שנה) 
 חברת אם:  21st Century Fox 
 חברות בנות:  FXX FXM
 מיקום המטה:  ארצות הברית ארצות הברית, לוס אנג'לס, קליפורניה
  
 www.fxnetworks.com
 
FX הוא ערוץ טלוויזיה בכבלים המשודר בארצות הברית ונמצא בבעלות תאגיד התקשורת "קבוצת הבידור פוקס" (Fox Entertainment Group). הערוץ החל את שידוריו ב-1 ביוני 1994. הערוץ משדר בעיקר שידורים חוזרים של סדרות, ששודרו במקור ברשת פוקס וברשת ABC בשנות התשעים ובשנות האלפיים. החל משנת 2002 משדר הערוץ גם סדרות מקוריות בהפקתו, שחלקן זכו להצלחה ולשבחים. ערוצי-הבת שלו כוללים את FXX ואת FXM.
בין הפקות המקור שמשודרות כיום בערוץ: "פילדלפיה זורחת","ארצ'ר", "סדנה לעצבים" "אימה אמריקאית", "הכי גרועים שיש", "דברים טובים יותר" ו"מוצדק" ו"דייב".
בין הפקות המקור ששודרו בערוץ בעבר: "ילדי האנרכיה"', "ניפ/טאק", "גווע מרעב", "המגן", "נזקים", "העשירים", "צהוב!", "הצילו" ו"30 ימים".
טיבור סאנטו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באפריל 1912 קישפשט, הונגריה 
 פטירה:  5 במאי 2001 (בגיל 89) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1996)  פרס מונקאצ'י (1972) 
 
טיבור סאנטו (במקור צין - Czien, בהונגרית: Szántó Tibor; קישפסט, 6 באפריל 1912 – בודפשט, 5 במאי 2001) טיפוגרף אמן ספרים יהודי-הונגרי, גרפיקאי זוכה פרס קושוט (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל). אחד מגדולי אמני הספרים ההונגריים במחצית השנייה של המאה ה-20, רבים מהכרכים שעיצב ואייר זכו להבלטה ב"תחרות הספר ההונגרי היפה" שמתקיימת מדי שנה מאז 1955 (ביניהם היצירות: הכרוניקה המאויירת, The Picture Book of Hungarian Literature, "תנ"ך ויז'ואי", ה-"Anjou Legendarium" על שושלת מלכי אנז'ו ההונגרית ועוד) האחרון הופיעו לא רק בתחרות הספרים היפים בהונגריה ב-1973, אלא הלגנדריום זכה במדליית כסף גם בתחרות הספרים בלייפציג ב-1974.
ביוגרפיה

טיבור צין נולד במשפחה יהודית ענייה בקישפשט (מילולית "פשט הקטנה" שהייתה אז עיר עצמאית והיום היא חלק מבודפשט כרובע 19. הוריו היו ארנה צין, עוזר מסגר, וגיזלה בלומנשיין (1884–1947) תופרת. הוא התחיל כנער סדרן אותיות בדפוס ואז פנה לתכנון ול"ענף האמנות" החדש - הטיפוגרפיה. כך הוא נכנס לבית ספרו של שאנדור בורטניק, מעצב כרכי ספרים, מגזינים ופוסטרים אוונגרדיים. שם יכול היה צין לחוש לא רק את המקצוע אלא גם את תחושת השליחות. בגיל שש עשרה, ביקר בעיר גיומנדרד את אימרה קנר בעצתו ובהמלצתו של ג'ולה אייש ולכך הייתה השפעה מכרעת על הקריירה שלו. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אטווש לוראנד ובתחילה עבד בעיתונים יומיים, אך גם מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 פרסם במקביל בכתב העת "גרפיקה הונגרית" (Magyar Grafika). כמומחה לדפוס, סדר וכדומה, הוא עבד תחילה במשך שנים בבית הדפוס גלובוס (Globus Nyomda), שם כבר עיצב כמה ספרים. הוא היה קרוב להתמנות למנהל טכני, אבל המינוי סוכל על ידי מה שנקרא הראשון מבין החוקים ה (אנטי) יהודיים בממלכת הונגריה בשנת 1938 ואחר כך החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי.
ב-1935 נשא לאישה את אדית, בתם של אלדאר סקיי ושל פאולה ביטלינגמאייר, בבודפשט.
הוא נלקח לשירות העבודה ב-1941 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והוצב במחנה עבודה בסאין. הוא הצליח לקבל פטור משירות עבודה במחנה נוסף, אך נלקח שוב ב-1944. מיאסברן, יחד עם חבריו, כולל את המשורר הגדול מיקלוש רדנוטי, נלקח למחנה של מכרות הנחושת של בור (מחנה ריכוז), בסרביה, לעבודות כפייה, והוא שרד את החוויה הקשה.
לאחר מלחמת העולם השנייה עבד בנפסבה, ולאחר מכן היה אחראי על הוצאת ספרי לימוד. סאנטו היה המנהל האמנותי של הוצאת פרנץ מורה, דפוס רוואי ומאוחר יותר הוצאת Magyar Helikon. הוא לימד באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות ובמכללה לאמנויות שימושיות. נבחר למזכיר הכללי של אגודת הביבליופיל ההונגרית המתחדשת. כרכי ספרים רבים מהפרסומים הביבליופיליים של ההוצאה הליקון (Magyar Helikon Könyvkiadó), קודיסים ומהדורות פקסימילה של התנ"ך קארואי, וכמה פרסומים ביבליופיליים אותנטיים בעותקים קטנים קשורים לשמו.
יצירתו > תחנות בקריירה

1926: מבחן עוזר מדפיס, דפוס הוואש, אז סדרן האותיות הראשי של דפוס גלובוס.
1936, 1937: מלגה של איגוד התעשייה הלאומי. מאמרי המומחיות שלו פורסמו על ידי Magyar Grafika ו-Typographia.
בשנים 1945–1949, הוא היה עורך התמונות של נפסבה, לימים מוסף התרבות שלו, גיליון העולם של הפועלים.
ב-1949 ניהל הוצאת ספרי לימוד במנהל תעשיית הדפוס.
בין השנים 1949–1954 היה מנהל הגרפיקאי איפרסקולה, מדריך אמנות בבית הדפוס רוואי ולאחר מכן ראש המחלקה הטכנית בבית הדפוס קושוט.
בין השנים 1956–1962 היה העורך האמנותי של Móra Könyvkiadó.
בין 1962 ל-1990 עבד כמנהל האמנותי והטכני של Magyar Helikon Könyvkiadó.
משנת 1950 היה מורה באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות, מ-1965 באקדמיה ההונגרית לאמנויות שימושיות, ומ-1973 במכללה הטכנית לתעשייה קלה.
בין השנים 1957–1975 עבד בעריכה של Magyar Grafika, ובשנים 1969–1977 ב-Interpressgraphik.
יצירתו > שיטת עבודתו וסגנונו

הוא פרסם ברציפות בתחומי תולדות הספרים, ההיסטוריה של הכתיבה, תולדות האותיות, טיפוגרפיה של אמנות יפה בטורים של Magyar Grafika, Könyvtáros, Gutenberg Jahrbuch, Papier und Druck, Druckspiegel, Print in Britain ו-Graphische Revue Österreich. הוא היה המזכיר הכללי של אגודת הביבליופילים ההונגרית. בשנת 1994 נפתחה תערוכת קבע של עבודותיו במוזיאון טירת הליקון בקסטהיי. גישתו הטיפוגרפית התבססה על הגישה הקונסטרוקטיביסטית-פונקציונלית שלמד משאנדור בורטניק, שהועמקה בזכות הידע המעשי שלו בדפוס והצורך ללמוד על ההיסטוריה של המלאכה. המשיכה לקומפוזיציה שטוחה קונסטרוקטיביסטית מורגשת במיוחד על כריכות הספרים והכריכות שלו בכלל, שהתוצאה שלה יכולה להיות פתרון דקורטיבי, צבעוני, שובב, או חיבור אותיות קפדני ופוריטני יותר. פעילותו התאפיינה במגוון רחב של ידע בתולדות ספרות וספרים, ידע מצוין באפשרויות טכנולוגיית הדפוס וחינוך עצמי מתמיד. הוא גם השתמש בו בעבודת העיצוב והעריכה שלו עם סופרים רבים (אטילה יוז'ף, זולטאן זלק, פרידייש קארינתי ופרנץ קארינתי, ג'רג' שומיו, ג'ולה אייש ועוד).
יצירותיו (מבחר) > כתביו

A betűszedés könyve; Könnyűipari Könyvkiadó, Bp., 1951
A nyomtatott betű művészete. Budapest, 1958.
Könyvnyomtatás, tipográfia; 2. átdolg. kiad.; Műszaki, Bp., 1963
A betű : A betűtörténet és a korszerű betűművészet rövid áttekintése. Budapest : Akadémiai, 1965.
A szép magyar könyv 1473-1973 z ötszáz éves magyar könyvművészet képeskönyve; Akadémiai, Bp., 1974
A könyv története; Táncsics, Bp., 1976 (A mi világunk)
Kis képes betűtörténet. ABC; Nyomdaipari Grafikai Vállalat Betűöntödéje, Bp., 1977
A magyar plakát. Budapest : Corvina, 1986
Könyvtervezés. Budapest : Kossuth Ny., 1988
A biblioman/80. Tündérhegyi csevegések Szántó Tibor könyvtervezővel; beszélgetőtárs Vértessy Sándor; Zrínyi Ny., Bp., 1991-92
תערוכות יחיד

1973 • גלריה לאמנות, בודפשט • מוזיאון הספרים, פראג • מוזיאון דירר, גיולה
1974 • ספריית יוזף אטילה, מישקולץ
1975 • מ. בודוני, פארמה • מוזיאון גוטנברג, מיינץ
1976 • ארמון אונסק"ו, פריז
1977 • מוזיאון ההיסטוריה של בודפשט, בודפשט
1978 • ספריית אוניברסיטת דברצן, דברצן
1982 • גלריית Vigadó, בודפשט • גלרי ד'אורסיי, פריז • IBA, לייפציג
1984 • יריד הספרים של פרנקפורט • Münchner Stadtmuseum
1985 • Zentralbucchandlung, וינה • Katholische Akademie, המבורג
1987, 1992 • גלריה Vigadó, בודפשט
1997 • מוזיאון לאמנויות שימושיות, בודפשט • מוזיאון טירת הליקון, קסטהיי (תערוכה קבועה).
פרסים והוקרה (מבחר)

1972: פרס גוטנברג; פרס מיהאי מונקאצ'י
1978: פרס Tótfalus Kis Miklós
1991: פרס בודוני; פרס הקרן לאמנות הונגרית
1992: צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה
1995: פרס מפעל חיים של תחרות הספר ההונגרי היפה
1996: פרס קושוט
1999: פרס מורשת הונגריה
ראו גם

יצירתו של טיבור סאנטו, עורך. קטלין באקוש
לקריאה נוספת

N. Pataki Márta - Timkó György: A Kossuth Nyomda története : 1884-1994. 1-2. köt. Budapest : Kossuth Nyomda Rt., 1994. (תולדות דפוס קושוט)
Szántó Tibor könyvalkotói munkásságának hatvanadik évfordulójára/ [közrem. Vértessy Sándor]. Budapest : Nyomdász K., 1995. 136, [50] p. : ill., részben színes. ISBN 963-85219-7-X (ליובל 60 לפעילותו של טיבור סאנטו)
Kortárs magyar művészeti lexikon III. (P–Z). Főszerk. Fitz Péter. Budapest: Enciklopédia. 2001. 500–501. o. ISBN 963-8477-46-6 (לקסיקון אמנותי של יוצרים בני זמננו)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a kispesti születési akv. 340/1912. folyószáma alatt".
↑  "Szántó Tibor". Magyar Életrajzi Index.
↑  "Czien Ernőné Blumenschein Gizella halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 290/1947. folyószáma alatt".
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 658/1908. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 367/1935. folyószáma alatt".
↑  Kőbányai János interjúja
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274550305171  PLWABN: 9810616305105606  BIBSYS: 98008260  BnF: cb12058984r (data)  GND: 119407590  ISNI: 0000 0001 1021 3884  LCCN: n83048830  NSK: 000309454  NTA: 069347360  SUDOC: 028836596  VcBA: 495/230190  VIAF: 13292731   WorldCat (עם VIAF): 13292731 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טיבור סאנטו".
ה-Anjou Legendarium ההונגרי. סבסטיאן הקדוש.
מהדורה פקסימילה (העתק זהה) בעריכת טיבור סאנטו (1973)
העמוד הראשון של כריכת מהדורת הפקסימילה (העתק זהה). עיצוב על ידי טיבור סאנטו (1982)
פיג'ו 205

| --- | --- |

Peugeot 205
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1983—1999 (5.3 מיליון יחידות)
 יחידות שיוצרו:  5,278,300 
 הרכבה:  צרפת צרפת  ספרד ספרד  אינדונזיה אינדונזיה  צ'ילה צ'ילה  טאיוואן טאיוואן  איראן איראן
 מודל קודם:  פיג'ו 204
 מודל אחריו:  פיג'ו 206
 סיווג:  סופר מיני
 מרכב:  הנעה קדמית, מנוע קדמי (תצורת FF)
 פלטפורמה:  3- ו 5-דלתות האצ'בק  2-דלתות קבריולה
 אורך:  3,705 מ"מ 
 רוחב:  1,572 מ"מ 
 גובה:  1,350 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,420 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 954 סמ"ק, 1360 סמ"ק, 1600 ,1900 סמ"ק ונפחים אחרים.
 הילוכים:  ידני, אוטומטי (1600 סמ"ק בלבד)
 
פיג'ו 205 (בצרפתית: Peugeot 205) הוא רכב צרפתי בגודל סופרמיני האצ'בק מתוצרת פיג'ו, אשר יוצר במספר גרסאות. ה-205 הושקה כמחליפת ה-104 בתחילת שנת 1983 ומיד זכתה להצלחה גדולה, שהפתיעה מאוד את הנהלת פיג'ו. המכונית נהנתה מעיצוב חיצוני צעיר והציעה התנהגות כביש טובה לצד נוחות נסיעה מצוינת. עם זאת המכונית ספגה ביקורת בשל אבזור הפנים הדל שלה וכן בשל מרווח הפנים המצומצם.
כשנה לאחר השקתה הציגה פיג'ו את גרסת ה-GTi. זו הייתה הגרסה הספורטיבית של ה-205, שהוצגה במרכב 3 דלתות בלבד וקיבלה מספר עדכונים עיצוביים כמו פסי קישוט שחורים וקשתות מעל לבתי הגלגלים. ה-GTi שווקה תחילה עם מנוע 1,600 סמ"ק מסדרת מנועי ה-XU של פיג'ו, שצויד בהזרקת דלק והפיק 105 כוחות סוס. בסוף שנות ה-80 הציגה פיג'ו גרסת GTi חזקה יותר שצוידה במנוע בנפח 1,900 סמ"ק (גם הוא מסדרת ה-XU), שהפיק 130 כוחות סוס. גרסאות ה-GTi זכו לשבחים רבים מצד עיתונאות הרכב על התנהגות הכביש המצוינת שלהן וקידמו בצורה משמעותית את המכירות של שאר גרסאות הדגם.
בסוף שנות ה-80 החליטה פיג'ו להחליף את המכונית בשתי מכוניות ולא להציג לה מחליפה ישירה - פיג'ו 106 שהוצגה בשנת 1991 כמחליפה הקטנה יותר ופיג'ו 306 שהוצגה בשנת 1993 כמחליפה הגדולה יותר. עם זאת ה-205 המשיכה לשמור על ביקוש גבוה בשוק למרות צמד המכוניות שהחליפו אותה ונשארה בייצור עד לשנת 1999. בסך הכל הייתה ה-205 סיפור הצלחה בעבור יצרנית הרכב הצרפתית ונחשבה במשך שנים לדגם הנמכר ביותר של פיג'ו בעולם (עד שנעקפה על ידי מחליפתה, פיג'ו 206).
בישראל הרכב שווק בישראל בין השנים 1984 ל-1999 ושימש בחלק מהזמן כרכב שרות בצה"ל לקצינים בדרגות סגן-אלוף. לארץ הגיעו כל גרסאות המנוע של ה-205 למעט גרסאות הדיזל.
בשנת 1984 זכתה ה- "פיג'ו 205" במקום השני, בתחרות מכונית השנה באירופה. במקום הראשון זכתה ה-פיאט אונו ובמקום השלישי זכתה ה-פולקסווגן גולף.
קשר כימי

קשר כימי הוא אינטראקציה בין מטענים חשמליים של מרכיבי אטומים, של אטומים שלמים או של מולקולות הגורמת לזיקה בין אטומים או מולקולות. קשרים אלו הם המעניקים לחומרים שונים את מגוון תכונותיהם, ובלעדיהם לא היו בעולם תרכובות.
היסטוריה

התפתחות תאוריות שונות להסברת הקשר הכימי הולכות יד ביד עם צבירת ידע על מבנה האטום. תאוריות ראשונות של קשרים כימיים פותחו לאחר גילוי האלקטרון על ידי ג'יי ג'יי תומסון. באפריל 1897 פרסם תומסון את גילוי האלקטרון בעקבות מחקריו על שפופרת קרן קתודית. הניסויים שלו הציעו לא רק שקרניים קתודיות קלות ביותר מפי 1,000 מאטום המימן, אלא גם שהמסה שלהם זהה ללא תלות ביסוד ממנו באו. הוא הסיק שהקרניים בנויות מחלקיקים מאוד קלים, בעלי מטען שלילי, חלקיקים המהווים רכיב אוניברסלי של מבנה האטומים. בשנת 1904 תומסון הציע מודל ראשון של מבנה אטום, המכונה מודל עוגת הצימוקים. במודל האטומי שלו הניח תומסון שקשרים כימיים נוצרים בעזרת כוחות אלקטרוסטטיים שמועברים בין האטומים. מהנחה זאת נובע כי קשר כימי חייב להיות קוטבי.
ארנסט רתרפורד ביצע את ניסוי רתרפורד שהראה כי המטען חיובי של האטום מרוכז באזור קטן מאוד בתוך האטום ולכן יש לדחות את "מודל עוגת הצימוקים". ניסויים אלו הובילו את רתרפורד להציע את המודל הפלנטרי של האטום בשנת 1911. במודל זה הוצג לראשונה הרעיון של גרעין האטום. בשנת 1913 שכלל נילס בוהר את המודל הפלנטרי של האטום והציג את מודל האטום של בוהר.
מכיוון שלא ניתן להסביר תכונות של תרכובות אורגניות בעזרת קשר קוטבי, התברר שאמורים להתקיים גם קשרים לא קוטביים ולא רק קוטביים כפי שהסביר תומסון. בשנת 1916 טען לראשונה גילברט ניוטון לואיס שקשרים לא קוטביים מתבססים על זוג משותף של אלקטרונים. ובכך הגה את הרעיון של קשר קוולנטי. תאוריה מדעית זו תאמה גם את המודל האטומי של רתרפורד ובוהר שהחליפה את תאוריית תומסון.
התפתחות של המכניקה הקוונטית ופיתוח משוואת שרדינגר בשנת 1926 הובילו לפיתוח תאוריות יותר מדויקות של הקשר.
סיווג קשרים כימיים

קשרים כימיים מסווגים על פי עוצמתם ואופיים, הנקבעים על פי תכונות האטומים המשתתפים. מבחינים בין מספר סוגי קשרים:
סיווג קשרים כימיים > קשרים תוך-מולקולריים

קשרים תוך-מולקולריים הם הקשרים המקשרים בין אטומים הערוכים במולקולות.
קשר קוולנטי (קו-ולנטי, משתף ערכיות) - קשר הנוצר בין שני אטומים כתוצאה משיתוף הדדי של אלקטרוני הערכיות שלהם, קושר אותם זה לזה ויוצר מולקולה. המולקולה, לפיכך, בנויה ממספר אטומים הקשורים ביניהם קוולנטית. לעיתים נוצרים שניים או שלושה קשרים קוולנטיים (כפולים או משולשים) בין אותם אטומים. נהוג לסווג קשרים קוולנטיים בהתאם לסימטריה המאפיינת אותם. חלוקה זו מבדילה בין קשרי סיגמא, קשרי פאי וקשרי דלתא. האלקטרונים המהווים חלק מקשר קוולנטי נקראים "אלקטרונים קושרים". קשר קוולנטי יכול להיות לא שוויוני, באופן שהאלקטרונים יתקרבו יותר לאחד האטומים, וייצרו קוטב במולקולה. לקשרים קוולנטים חשיבות מרכזית בכימיה אורגנית. קשר קוולנטי משולש חזק יותר מקשר קוולנטי כפול, כמו כן קשר כפול חזק מיחיד. בנוסף, קשרים קוולנטיים הם הקשרים שבין האטומים של חומרים אטומריים, כגון פחמן.
קשר קואורדינטיבי - סוג של קשר קוולנטי, הכרוך בתרומת אלקטרונים על ידי אטום אחד בלבד. נוצר בין אטומים או למולקולות תורמות אלקטרונים, לאטומים או מולקולות שחסרות אלקטרונים בקליפה החיצונית. קשרים קואורדינטיביים משמשים באתרים פעילים באנזימים רבים ואף בקטליזה כימית בתעשייה.