stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קליפורד אייזק אדמס

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1876 וודבורי, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בנובמבר 1942 (בגיל 66) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרקסל  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 צאצאים:  James Ramage Addams 
 
קליפורד אייזק אדמס (באנגלית : Clifford Isaac Addams ‏25 במאי 1876 - 7 בנובמבר 1942) היה צייר ותחריטאי אמריקאי, ובן חסותו של ג'יימס מקניל ויסלר .
ביוגרפיה

אדמס נולד בוודברי, ניו ג'רזי, בנם של סוחר הצמר הקוואקר וולינגטון אייזק אדמס ושרה נף אדמס. היו לו אח גדול רוברט ואחות צעירה פלורנס.
אדמס למד אדריכלות במכון דרקסל, ולאחר מכן למד באקדמיה של פנסילבניה לאמנויות יפות. הוא זכה במלגת נסיעה מ-PAFA לשנת 1899, שאפשרה לו ללמוד באירופה. שנה קודם, ויסלר פתח בית ספר לאמנות בפריז - האקדמיה כרמן, שהופעלה על ידי הדוגמנית לשעבר של האמן, כרמן רוסי. אדמס נרשם, והפך לתלמיד מועדף על ידי ויסלר.
אדמס פגש את הסטודנטית אינז אלינור בייט, והם נישאו בלונדון ב-27 ביוני 1900. הם עזרו לנהל את בית הספר ולטפל בויסלר, שהיה במצב בריאותי גרוע. לאחר שבית הספר סגר את שעריו ב-1901, בני הזוג התיישבו בלונדון. נולדו להם ארבעה ילדים. אדמס צייר דיוקנאות ויצר תחריטים של לונדון וערים אירופיות אחרות. הוא שירת בצי המלכותי מ-1914 עד 1919, במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1920, הוא נפרד מאשתו וממשפחתו, תוך ציון "אכזריותה הקיצונית" בהליכי הגירושין. הוא חזר לארצות הברית, בזמן שהיא גידלה את ילדיהם בהנדון, לונדון.[5] הוא התיישב באזור גריניץ' וילג' במנהטן התחתית, שם מת ב-1942.
ביוגרפיה > ציור

ג'ון סלואן התייחס לאחת העבודות שאדמס הציג בתערוכה השנתית של PAFA ב-1907: ״העירום שלו [קליפורד אדמס] בתערוכה הוא דבר יפה. אם ויסלר היה מצייר את זה, היה ודאי נראה נהדר." לאחר שפגש אותו, סלואן כתב: "נראה שקליפורד אדמס בכלל לא האקסצנטרי המוזר ששמענו עליו במהלך שש השנים האחרונות. או שהוא השתנה או שהשמועות היו שקר."
אדמס הציג באופן ספורדי ב-PAFA עד 1937.[5] "אודליסק" שלו, שהוצג ב-1913, לבוש במלואו ומתבונן בצופה. סצנה של "אישה צעירה בקימונו משחקת עם ציפור מחמד", היה נושא מסורתי, אבל אדמס צייר אותו בעבודת מכחול מודרניסטית. הוא הוצג בגלריית קוקורן ב-1922, ב-PAFA ב-1923,ובאקדמיה הלאומית לעיצוב ב-1924, שם הוענק לו פרס תומאס ב. קלארק (על עבודת הדמות הטובה ביותר של אמן אמריקאי שצויר בארצות הברית). PAFA העניקה לו את מדליית הזהב לשנת 1925 עבור "כיכר וושינגטון", ניו יורק.
גלריות קלארק במנהטן אירחו באפריל 1910 תערוכת יחיד של יצירותיו של אדמס.גלריות ארלינגטון במנהטן אירחו תערוכת יחיד של יצירותיו בדצמבר 1923.
אדמס הציג חמש דיוקנאות שמן (כולל דיוקן עצמי), שני רישומי מלחמה וצבעי מים בתערוכת 1926 בפילדלפיה. בשנת 1928 השלים אדמס חמישה ציורי קיר עבור לשכת מועצת העיר בבניין העירייה באשוויל, צפון קרוליינה. "אלה מתארים את סיפורם של האינדיאנים ושל המתיישבים הלבנים המוקדמים."
ציוריו נמצאים באוספים של האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, המכון לאמנות של שיקגו ובאוספים פרטיים.
ביוגרפיה > חריטה

אדמס היה שרטט מעולה, והפך לחרט אומן, תוך מניפולציות בדיו על לוחות הנחושת. תחריטים כמו של ונציה מוצגים בגרסאות של אור יום או לילה, בהתאם לאופן שבו בחר אדמס ליישם את הדיו. הוא ביקר בוונציה בפעם הראשונה ב-1913, והציג באביב 1914 תערוכה בלונדון של התחריטים שיצר. הוא הצטרף לצי המלכותי מאוחר יותר באותה שנה, וסקיצות שערך במהלך שירותו הצבאי הותאמו לתחריטים של ספינות וקרבות ימיים, לאחר המלחמה.
הוא הציג 46 תחריטים בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בסן פרנסיסקו ב-1915 וזכה במדליית ארד. מוזיאון בולטימור לאמנות אירח תערוכת יחיד של ציוריו ותחריטיו ב-1923. הוא הציג 50 תחריטים בתערוכה בשנת 1926 בפילדלפיה.
התחריטים שלו נמצאים באוספים של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, הגלריה הלאומית לאמנות, המוזיאון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן ומוזיאונים אחרים. תערוכה שלאחר מותו של תחריטים נערכה בגלריה לאמנות בלונדון ב-1984.
הערות שוליים

1 2  Descendants of Isaac Addams and Barbara Ruth, www.wargs.com
1 2  The Correspondence of James McNeill Whistler :: Biography, www.whistler.arts.gla.ac.uk
↑  David Adams Cleveland, "Clifford Addams, 1876–1942," Adventures in Scholarship (2015)
1 2  Ron Neufield, "Asheville City Hall's historic mural revealed," The Asheville Citizen-Times, September 4, 2017.
↑  John Sloan, New York Scene, 1906–1913 (New York: Harper & Row, 1965).
↑  The New York Times, Feb 18, 1923, p. 11.
↑  Peter Hastings Falk, ed., The Annual Exhibition Record of the Pennsylvania Academy of the Fine Arts, Volume III, 1914–1968 (Madison, CT: Sound View Press, 1989), p. 63.
↑  The New York Times, March 30, 1924, p. 12.
↑  "Article clipped from The Brooklyn Daily Eagle". The Brooklyn Daily Eagle. 1910-04-05. p. 5. נבדק ב-2024-02-09.
↑  "Clifford Addams Review 1923". The Brooklyn Daily Eagle. 1923-12-02. p. 26. נבדק ב-2024-02-09.
↑  Paintings, Sculptures and Prints in the Department of Fine Arts, Sesqui-Centennial International Exposition (Philadelphia, 1926)
↑  Official Catalogue of Exhibitors, Panama–Pacific International Exposition, San Francisco, 1915 (Panama-Pacific International Exhibition Company, 1915), pp. 44-45
↑  Clifford Addams: Catalog of Etchings and Drypoints (London: N.K. Lott & H.J. Gerrish, Ltd, 1984)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no99081491  ULAN: 500082926  VIAF: 63649489   WorldCat (עם VIAF): 63649489 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קליפורד אייזק אדמס".
דיקן של אשתו, 1913
קיבאנץ' טטליטו

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1983 (בן 41) טורקיה
 מדינה:  טורקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  Yenice Çağ Private High School  Istanbul Kültür University 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  2 פרסי פרפר הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
קיבאנץ' טטליטו (בטורקית: Kıvanç Tatlıtuğ; נולד ב-27 באוקטובר 1983) הוא שחקן ודוגמן טורקי שזכה בשני פרסי "פרפר הזהב" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. הוא גם זכה בתחרויות הדוגמן הטוב ביותר של טורקיה והדוגמן הטוב ביותר בעולם ב-2002.
ביוגרפיה

קיבאנץ' טטליטו נולד ב-27 באוקטובר 1983 בעיר אדנה שבטורקיה למשפחה מוסלמית. יש לו ארבעה אחים. פירוש השם קיבאנץ' הוא "גאווה" בטורקית וטטליטו הוא חיבור של המילים הטורקיות "טטלי" (tatlı - "מתוק") ו"טו" (tuğ - שלט אצולה של סמלים טורקיים ישנים). סבו וסבתו מצד אביו היו מהגרים מבוסניה והרצגובינה. אמו מאדירנה ואביו מאדנה. הוא אמר שהוא נולד והתחנך באדנה, ושלמשפחתו יש עסק מאפייה בעיר יותר ממאה שנים. הוא למד בתיכון הפרטי Yenice Çağ, שם הצטיין בכדורסל. בשל מחלתו של אביו, עברה המשפחה לאיסטנבול, כדי שאביו יוכל לקבל טיפול מתאים. באיסטנבול הוא הצטרף לקבוצת הספורט בשיקטאש (Beşiktaş) כשחקן כדורסל חובבני.
קריירה

טטליטו הנחה מספר תחרויות ומופעים. נקודת המפנה בקריירה שלו הייתה כשהוא כיכב בסדרה "Gümüş" בתור מהמט שדוגלו. הוא שיחק בסרט הקומדיה "Americans at the Black Sea" בבימויו של קרטל טיבט. הוא גם שיחק בסדרות אחרות כמו "Menekşe ile Halil" שבה הוא שיחק לצד סדף אפצ'י. בסדרה "אהבה אסורה", הוא חלק את התפקיד הראשי עם ברן סאאת. הוא זכה בפרס "פרפר הזהב" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי עבור הופעתו ב"אהבה אסורה".
טטליטו יצא עם אזרה אקין, מיס עולם של 2002, מ-2005 עד 2009, ועם השחקנית מלטם ג'ומבול מתחילת 2009 עד אוגוסט 2009. הוא יצא עם אידיל פירט, בתו של המיליונר אונדר פירט; עם זאת, הם נפרדו. טטליטו חזר לחברתו לשעבר אזרה אקין ב-2011, בינואר 2013 שניהם החליטו להיפרד באופן סופי אחרי שהם התעייפו ממערכת יחסים חוזרת בת 11 שנים. הוא סיפק את קולו של קן לגרסה המדובבת לטורקית של הסרט "צעצוע של סיפור 3". מ-2011, הוא מגלם את קוזיי טקינוגלו בסדרת הדרמה "קוזיי גוניי" שהסתיימה ביוני 2013, אך עלתה לשידור בישראל בספטמבר 2014. הוא גילם את המשורר מוזפר טאיפ אוסלו בסרט הדרמה "Kelebeğin Rüyası". ממרץ 2014 גילם את דמותו של סגן סאיט אמינוב בסדרת הטלוויזיה "שורה וסאיט" (Kurt Seyit ve Şura), אשר עלתה לשידור בישראל מ-5 ביולי 2015, לצדה של השחקנית פארה זיינפ אבדולה בתפקיד "שורה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Americans at the Black Sea | מוזפר |  |
| 2010 | צעצוע של סיפור 3 (גרסה טורקית מדובבת) | קן | דיבוב |
| 2013 | Kelebeğin Rüyası | מוזפר טאיפ אוסלו |  |
| 2018 | Hadi Be Oğlum (קדימה,ילד) | עלי |  |
| 2019 | Organize Isler: Sazan Sarmali | סארי סארוהן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007–2005 | Gümüş | מהמט שדוגלו | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | Acemi Cadi | בתפקיד עצמו | סדרת טלוויזיה (פרק 1) |
| 2008–2007 | Menekşe ile Halil | חליל טוגלו | סדרת טלוויזיה |
| 2010–2008 | אהבה אסורה | בהלול האזנדר | סדרת טלוויזיה |
| 2010 | אזל | סקיז / רמיז קראסקי | סדרת טלוויזיה (מספר פרקים) |
| 2012–2011 | קוזיי גוניי | קוזיי טקינוגלו | סדרת טלוויזיה |
| 2014 | שורה וסאיט | קורט-סאיט אמינוב | סדרת טלוויזיה |
| 2016-2017 | יפה שלי | ג'סור אלאמדרולו | סדרת טלוויזיה |
| 2018-2019 | Çarpışma (התרסקות) | קאדיר אדאלי | סדרת טלוויזיה-תפקיד ראשי |
| 2021 | אל תוך הלילה | ארמאן | תפקיד אורח |
פרסים וזכיות

2002 - תחרות היופי הטורקית -מקום ראשון
2002 - תחרות היופי העולמית-מקום ראשון
2009-השחקן הטוב ביותר- אהבה אסורה
הערות שוליים

↑  Profile: Kıvanç Tatlıtuğ, May 18, 2009, 22dakika
↑  Kıvanç Tatlıtuğ and Azra Akın are on the road to marriage, October 30, 2012, Doyouknowturkey
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0326 6824  LCCN: n2013022444  VIAF: 299567135   WorldCat (עם VIAF): 299567135
קורי מונטית'

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1982 קלגרי, אלברטה, קנדה קנדה 
 פטירה:  13 ביולי 2013 (בגיל 31) ונקובר, קנדה 
 שם לידה:  Cory Allan Michael Monteith 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  2004–2013 (כ־9 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון בלמונט 
 בן או בת זוג:  ליאה מישל 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך 
 פרופיל ב-IMDb
 
קורי אלן מייקל מונטית' (באנגלית: Cory Allan Michael Monteith; ‏11 במאי 1982 – 13 ביולי 2013) היה שחקן ומוזיקאי קנדי, הידוע בזכות תפקידו בתור פין הדסון בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Glee"‏ (2009–2013).
ביוגרפיה

קורי מונטית' נולד בקלגרי שבאלברטה וגדל בוויקטוריה, קולומביה הבריטית. בנם הצעיר של אן מקגרגור, מעצבת פנים, וג'ו מונטית', איש צבא ששירת בחיל הרגלים של צבא קנדה. אחיו הצעיר של שון מונטית'. הוריו התגרשו כשהיה בן 7, והוא התגורר עם אמו.
בגיל 13 החל לצרוך סמים ואלכוהול, ולאחר שעבר בין 16 בתי ספר שונים, הוא נשר מהלימודים התיכוניים בגיל 16. בגיל 19 טופל במכון גמילה מאלכוהול. לאחר מכן החל לעבוד ברשת הסופרמרקטים הקמעונאית וולמארט, כרוחץ מכוניות, כנהג מונית וכנהג אוטובוס.
קריירה

בשנת 2004 התחיל מונטית' את קריירת המשחק שלו בתפקידים קטנים, בהופעות כשחקן אורח בפרקים בודדים של סדרות טלוויזיה שצולמו כולן בוונקובר שבקולומביה הבריטית.
משנת 2009 התפרסם בעקבות השתתפותו בתפקיד ראשי בסדרה Glee, בה גילם את פין הדסון, קפטן נבחרת פוטבול בבית ספר באוהיו, שמצטרף למקהלת בית הספר, דבר שמערער את מעמדו החברתי. במהלך הסדרה ביצע הדסון את רוב הסולואים הגבריים הראשיים. ב-2010 וב-2011 יצא לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית לצד שחקני הסדרה, במופע שכלל להיטים מתוך הסדרה.
ב-2011 שיחק בסרט "מונטה קרלו", בתפקיד משנה.
בשנת 2013 הצטלם לסרטו האחרון, "McCanick", בו גילם את סימון וויקס לצד דייוויד מורס. ושיחק בקומדיה "All the Wrong Reasons" לצד קווין זגרס.
חיים אישיים

מונטית' התגורר בלוס אנג'לס. הוא היה במערכת יחסים רומנטית עם השחקנית והזמרת ליאה מישל, שכיכבה לצדו בסדרה "Glee". מונטית' ומישל היו מאורסים ועמדו להתחתן, מונטית' הציע לליאה ב-7 ביולי 2012 להתארס לו ותשובתה הייתה חיובית.
ב-31 במרץ 2013 נכנס לטיפול נוסף במכון גמילה מסמים, ממנו יצא ב-26 באפריל 2013. מונטית' נפטר ביולי 2013, ככל הנראה בשל נטילת מנת יתר של סמים בשילוב עם אלכוהול.
פין הדסון, הדמות שגילם קורי בתוכנית "Glee", הוזכר פעמיים בתוכנית לאחר מותו של מונטית' כמחווה לזכרו: בפרק השלישי בעונה החמישית שהוקדש כולו לפרידה ממנו ובפרק האחרון ששודר ב-20 במרץ 2015.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Bloody Mary | פול צוקרמן |  |
| 2006 | להאיר את השכונה (אנ') | הדייט של מדיסון |  |
| 2006 | יעד סופי 3 | חאליל |  |
| 2007 | White Noise: The Light | בחור על קטנוע |  |
| 2007 | הנעלם | ג'ימי |  |
| 2007 | Whisper | נער מתבגר |  |
| 2008 | The Boy Next Door | ג'ייסון |  |
| 2011 | Wannabe Macks | סטו |  |
| 2011 | מונטה קרלו | אוון אנדרוז |  |
| 2011 | Sisters & Brothers | ג'סטין |  |
| 2013 | All the Wrong Reasons | ג'יימס אשר |  |
| 2014 | McCanick | סיימון וויקס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | סטארגייט אטלנטיס | ג'יני | פרק: "The Storm" |
| 2005 | Killer Bash | דאגלס ווילאן הארט | סרט טלוויזיה |
| 2005 | Young Blades | מרסל לה רו | פרק: "To Heir is Human" |
| 2005 | על-טבעי | גארי | פרק: "Wendigo" |
| 2005 | סמולוויל | חבר אחווה | פרק: "Thirst" |
| 2005 | Killer Instinct | בוב | פרק: "Forget Me Not" |
| 2006 | Kraken: Tentacles of the Deep | מייקל | סרט טלוויזיה של Syfy (אנ') |
| 2006 | סודות קפואים (אנ') | ליפ רינג | פרק: "The Burden of Truth" |
| 2006 | סטארגייט SG-1 | קמרון מיטשל הצעיר | פרק: "200" |
| 2006–2007 | קייל XY | צ'רלי טאנר | 7 פרקים |
| 2007 | פלאש גורדון (אנ') | איאן פינלי | פרק: "Life Source" |
| 2007 | Hybrid | אהרון סקייטס | סרט טלוויזיה של Syfy (אנ') |
| 2007 | Kaya | גאנר | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2008 | Fear Itself | ג'יימס | פרק: "New Year's Day" |
| 2009 | The Assistants | שיין בייקר | 2 פרקים |
| 2009–2013 | Glee | פין הדסון | תפקיד ראשי (עונות 1–4); 81 פרקים |
| 2011 | המופע של קליבלנד | פין הדסון | דיבוב; פרק: "How Do You Solve a Problem Like Roberta?" |
הערות שוליים

↑  קורי מונטית': סיפור עם סוף עצוב, באתר nrg‏, 23 ביולי 2013
↑  שי ארזואן, כוכב "Glee" קורי מונטית' מת בגיל 31, באתר ynet, 14 ביולי 2013
| Glee |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | איאן ברנן • ראיין מרפי • בראד פלצ'ק |  |
| שחקנים | דיאנה אגרון • קורד אוברסטריט • מייק או'מאלי • ג'נה אושקוביץ • ג'ייקוב ארטיסט • מליסה בנויסט • דוט מארי ג'ונס • ג'ייסלין ג'ילסיג • בלייק ג'נר • בקה טובין • דארן כריס • ג'יין לינץ' • קורי מונטית' • האת'ר מוריס • מת'יו מוריסון • ג'יימה מייס • ליאה מישל • קווין מק'הייל • אלכס ניואל • מארק סאלינג • כריס קולפר • נאיה ריברה • אמבר ריילי • הארי שום ג'וניור |  |
| דמויות | ארטי אברמס • וויד "יוניק" אדמס • סאם אוונס • בליין אנדרסון • שאנון ביסט • רייצ'ל ברי • מרסדס ג'ונס • ברט האמל • קורט האמל • פין הדסון • קיטי ווילד • טינה כהן-צ'אנג • סנטנה לופז • ריידר לין • סו סילבסטר • קווין פאבריי • ג'ייק פאקרמן • נוח פאקרמן • אמה פילסברי • בריטני סוזן פירס • מייק צ'אנג • מארלי רוז • ויל שוסטר • טרי שוסטר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5429890  BnF: cb16513796k (data)  ICCU: DDSV269382  ISNI: 0000 0000 7324 5595  LCCN: no2009176865  MusicBrainz: 037fb0ee-7df9-47fb-9a30-49a0af3f6bd8  SUDOC: 176005242  VIAF: 103002111   WorldCat (עם VIAF): 103002111
בית הכנסת בית תשובה

בית הכנסת בית תשובה (ברוסית: Синагога Бейт-Тшува) הוקם בשנת 1986 וממוקם בעיר הרוסית בירוביג'ן. הוא בית הכנסת העתיק ביותר בעיר ומכונה לעיתים "בית הכנסת הישן של בירוביג'אן".
היסטוריה

בעוד שבמשך שנים כללו שירותי הדת של הקהילה שילוב של מסורות נוצריות ויהודיות[דרוש מקור], בשנת 2005, תחת הרב בוריס דב קאופמן (שהיה רב בית הכנסת שנים רבות), עבר בית הכנסת למתכונת יהודית בלבד ללא כל השפעה נוצרית.
בית הכנסת, הידוע בחמימותו ובייחודיותו, הוא בית עץ קטן בסגנון סיבירי. ב-2010 דיווח ה-The Christian Science Monitor כי "בשום מקום הקשר בין יהודים ללא-יהודים כאן חף מאיבה כמו כאן". הכתב מתאר מפגש בבית הכנסת לגיבוי טענתו:
היה אפשר לחשוב שזה כפר יהודי מהמאה ה-19 לולא הטלפון בפינה. אורכו של הבניין אינו עולה על 40 צעדים, עם תקרות נמוכות וגג פח. תריסר בני קהילה, בעיקר בגיל העמידה, יושבים על ספסלים, וילון פשוט מפריד בין גברים לנשים. הרב, דב קופמן, איש חביב שהולך עם מקל הליכה, אומר עם סיום הטקס: "אני אוהב את ישראל, הבן שלי עכשיו שם משרת בצבא, אבל זו (רוסיה) ארץ המולדת שלי". לפתע עוצר שכן לא יהודי לומר שלום, מתיישב על אחד הספסלים. הוא מהנדס בהכשרתו, יבגני סטולבוב פיקח על בניית רוב בירוביג'ן, וכיום הוא בפנסיה. "אני אוהב לבוא לכאן, הייתי עושה הכל כדי לעזור לבית הכנסת הזה, זה חלק מהחיים שלי ואני רוצה לראות את זה כאן לנצח", הוא אומר כשחברו, הרב, מביט בחיוך.
ב-2017 מבנה בית הכנסת היה רעוע לאחר שנים רבות ללא שיפוץ וחברי הקהילה פנו לאשת עסקים מקומית ששיפצה על חשבונה את בית הכנסת. לאחר סיום השיפוץ נערך טקס חניכה מחדש.
הערות שוליים

↑  Alfonso Daniels, Why some Jews would rather live in Siberia than Israel, The Christian Science Monitor, ‏1 במאי 2010
↑  Старейшая биробиджанская синагога получила «вторую жизнь» (ФОТО; ВИДЕО) — Новости Хабаровска, web.archive.org, ‏2017-09-10
קייטלין מורן

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1975 (בת 49) ברייטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  לונדון 
 השכלה:  Wolverhampton Girls' High School 
 מקצוע:  עיתונאית, סופרת
 בן או בת זוג:  פיטר פאפהידס (1999–?) 
 פרסים והוקרה:  איגוד העיתונות של לונדון (2012) 
 
קתרין אליזבת "קייטלין" מורן (באנגלית: Caitlin Moran; נולדה ב-5 באפריל 1975) היא עיתונאית וסופרת אנגלייה, פמיניסטית וכתבת בעיתון "הטיימס", בו היא כותבת שלושה טורים בשבוע: כתבה במוסף לשבת, טור סקירה במגזין טלוויזיה, והטור הסאטירי של יום שישי.
מורן היא זוכת פרס כתבת השנה לשנת 2010 של ה-British Press Awards (ה-BPA), וכן זוכת פרס מבקרת השנה של ה-BPA לשנת 2011 וכמראיינת השנה של ה-BPA לשנת 2011. ב-2012, היא קיבלה את פרס טור השנה של ה-London Press Club (איגוד העיתונות של לונדון), וכן את פרס מבקרת התרבות לשנת 2013 של The Comment Awards.
ביוגרפיה

מורן נולדה בברייטון, הבכורה מבין שמונה ילדים. אביה, נולד באירלנד, תואר על ידי העיתונאית אאידה אדמאריאם בעיתון "הגרדיאן" כ"מתופף שהיה מחלוצי הרוק הפסיכדלי וברבות הימים נאלץ להיות מרותק לספה מפאת דלקת מפרקים ניוונית". מורן התגוררה עם משפחתה בדירת שלושה חדרים צנועה בדיור ציבורי בוולברהמפטון, חוויה שאותה דימתה בבגרותה לאווירה של "משחקי הרעב".
מורן למדה בבית הספר היסודי בספרינגדייל והחל מגיל 11 עברה ללמוד בחינוך ביתי, כאשר במהלך התקופה הזו ביקרה בבית הספר התיכון רק במשך שלושה שבועות. היא ואחיה לא רכשו השכלה פורמלית מהוריהם; המועצה המקומית התירה להם לעשות כך, היות שהיו ה"היפים היחידים בוולברהמפטון". את רוב זמנם בילו הילדים במשחקים פשוטים כגון זריקת בוץ על ביתם. מורן מתארת את ילדותה כמאושרת, אך בו בזמן, חושפת כי ברגע שיכלה לעזוב - עשתה זאת, כשמלאו לה 18 שנים.
ביוגרפיה > קריירה בכתיבה ובעיתונות

מורן מעידה שמשחר נעוריה הייתה משוכנעת כי נועדה להיות סופרת. באוקטובר 1988, כשמלאו לה 13, היא זכתה בתחרות Dillons לקוראים צעירים על מאמרה "למה אני אוהבת ספרים" והוענק לה פרס בשווי £250 לקניית ספרים. בגיל 15, היא זכתה בתואר כתבת השנה של "האובזרבר". היא החלה את הקריירה שלה כעיתונאית בגיל 16 בשבועון המוזיקה מלודי מייקר. באותה שנה היא גם כתבה ספר בשם "דברי הימים של Narmo" אשר נכתב בהשראת חוויותיה כמי שלומדת במסגרת החינוך הביתי.
ב-1992 כשהייתה בת 18, החלה הקריירה הטלוויזיונית שלה כמנחת תוכנית המוזיקה הטלוויזיונית "עיר עירומה" של ערוץ 4 בטלוויזיה הבריטית לצד ג'וני ווגאן. במסגרת כל פרק בתוכנית, ממנה שודרו שתי עונות, היה מופע מוזיקלי שהציג מוזיקאים בריטים מבטיחים בתחילת דרכם. הופיעו בתוכנית להקות כגון בלר, מאניק סטריט פריצ'רז וה- Boo Radleys.
שנות ילדותה והחינוך שספגה היוו השראה עבורה לכתיבת סדרת הדרמה הקומית הטלוויזיונית שלה, "חונכה על ידי זאבים", אשר שודרה בבריטניה בערוץ 4 החל מדצמבר 2013.
באפריל 2014, היא נמנתה כאחת הנשים המשפיעות ביותר של בריטניה ברשימת ה-"Woman's Hour power list" של ה-BBC לשנת 2014.
ב-2014 הוציאה לאור את הספר הראשון בטרילוגיה מתוכננת. היה זה רומן אוטוביוגרפי-למחצה בשם "איך לגדל ילדה", אשר עלילתו מתרחשת בוולברהמפטון בתחילת שנות ה-90. אחריו יצא לאור "להיות מפורסם", וכן "איך לשנות את העולם".
ביוגרפיה > אקטיביזם ופמיניזם

ב-2011, הוציאה חברת ההוצאה לאור Ebury Press לאור את ספרה של מורן "איך להיות אישה" בבריטניה. עד ביולי 2012, נמכרו מעל ל-400,000 עותקים ב-16 מדינות.
מורן תומכת פעילה במפלגת Women's Equality Party.
בחודש מרץ 2017, במאמר שכתבה בהוצאה לאור ספרי פינגווין, היא טענה כי ספרים שנכתבו על ידי גברים אינם ראויים לכך שיקראו אותם נערות צעירות, וייעצה כי רצוי שהקוראות ימתינו להיות בגיל המתאים, בגיל בוגר יותר, כשיהיו מוכנות להתמודד עם הטקסטים, היא התייחסה באופן פרטני ל"סופרים גברים לבנים; פוקנר, צ'נדלר, המינגווי, רות; קאנון ספרותי בהם הגיבור הוא מבריק..., חכם, נעים, מרתק, כובש לבבות, בטוח בעצמו, מאפייניו של גיבור המאה ה-20 הוא של הגיבור המורכב, אלו עלילות שאמורות לסחוף, גיבורים בלתי ניתנים לעצירה, בעלי יכולת לסנוור וכישרון שאינו מוטל בספק." מורן טענה כי העובדה שהיא מעולם לא קוראת ספרים שנכתבו על ידי גברים כשהייתה צעירה יותר, "אולי," גרם לה לשמוח ולהיות בטוחה יותר בעצמה, פתוחה לכתוב על האמת, ופחות להתנהל מול העולם מתוך ביקורתיות יתר כלפי המראה החיצוני שלה, המשקל שלה; והיא אינה מגבילה את עצמה ומצנזרת את אישיותה הייחודית "כפי שנשים רבות אחרות למדו לעשות" כפועל יוצא מהמסרים ששולחת להם החברה.
באוגוסט 2013, ארגנה מורן חרם צרכנים של 24 שעות על טוויטר במחאה על חוסר התגובתיות וכשלונו של הארגון להתמודד כראוי עם תוכן פוגעני אשר מתפרסם, לעיתים בעילום שם, בחשבונות הטוויטר של אישי ציבור.
ב-2014, הפך חשבון הטוויטר שלה לשנוי במחלוקת כאשר הוסף לרשימת הקריאה לבחינות הבגרות (A Levels) באנגלית. ביוני 2014 דיווח המכון לחקר העיתונות של רויטרס שהיא העיתונאית הבריטית המשפיעה ביותר בטוויטר.
מורן נשואה למבקר המוזיקה של עיתון "הטיימס", פיטר פאפידס, ולזוג שתי בנות.
פרסים והוקרה

2015 מטקס חלוקת הפרסים של מגזין "גלאמור",Glamour Awards, בפרס טור השנה
2013 מטקס חלוקת הפרסים של מגזין "הקומינטיטור",Comment Awards, בפרס פרשן התרבות של השנה
2012 ממועדון העיתונאים של לונדון, London Press Club, בפרס הטור של השנה
2012 מטקס חלוקת הפרסים של מגזין "גלאמור",Glamour Awards, בפרס סופר השנה
2011 ממועדון הספרים הלאומי גלאקסי, Galaxy National Book Awards, בפרס ספר השנה, על הספר "איך להיות אישה"
2011 ממועדון הספרים הלאומי גלאקסי, Galaxy National Book Awards, בפרס ספר השנה בקטגוריית ספר לא בדיוני-פופולרי, על הספר "איך להיות אישה"
2011 מהבריטיש פרס אוורד, British Press Awards, בפרס המראיין של השנה
2011 מהבריטיש פרס אוורד, British Press Awards, בפרס מבקר השנה
2011 מה- Irish Book Award, בפרס בחירת המאזינים, על הספר "איך להיות אישה"
2011 מהקוסמופוליטן, בפרס הסופר האולטימטיבי של השנה
2010 מהבריטיש פרס אוורד, British Press Awards, בפרס טור השנה
ספריה

Moran, Caitlin (1992). The Chronicles of Narmo. Corgi. ISBN 0-552-52724-6.
Moran, Caitlin (2011). How to Be a Woman. Ebury Press. ISBN 978-0-09-194073-7.
Moran, Caitlin (2012). Moranthology. Ebury Press. ISBN 978-0-09-194088-1.
Moran, Caitlin (2014). How to Build a Girl. Ebury Press. ISBN 978-0-09-194900-6.
Moran, Caitlin (2016). Moranifesto. Ebury Press. ISBN 978-0091949044.
הערות שוליים

↑  Rollman, Hans (12 בנובמבר 2014). "Caitlin Moran: Lady Sex Pirate and Working Class Hero". PopMatters. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Press Awards 2011: Caitlin Moran's speech". The Guardian. 6 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC Newsnight journalists win award for spiked Jimmy Savile investigation".
↑  "2013 Winners". אורכב מ-המקור ב-2013-12-04. נבדק ב-2017-09-24. The Comment Awards
↑  Aida Edemariam "The Saturday interview: Caitlin Moran", The Guardian, 18 June 2011
↑  BBC Radio 4: "My Teenage Diary", First Broadcast 6:30PM Wed, 4 Jul 2012
↑  The Times, p2. 28 December 2011
↑  Moran, Caitlin (2007-11-26). "My glorious career? I won it in a competition". The Times. London.
↑  "Pop on trial". BBC Online.
↑  Davies, Huer (17 במאי 1994). "Atrocious mess, precocious mind: Meet Caitlin Moran, newspaper columnist, television presenter, novelist, screenwriter, pop music pundit … and typical teenage slob". The Independent. London. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Woman's Hour Power List 2014 – Game Changers". BBC Radio 4.
↑  Caitlin Moran explores taboo subjects in her new book "How to build a girl". 11 ביולי 2014. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  Doll, Jen (16 ביולי 2012). "Caitlin Moran on How to Be a Woman, How to Be a Feminist". The Atlantic Wire. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Caitlin Moran (3 באפריל 2016). Caitlin Moran @ 5x15 - Women's Equality Party (Video). 5x15 Stories via YouTube. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Ηow books made me a feminist" by Caitlin Moran, Penguin Books' website, March 2017
↑  "#TwitterSilence: Was Caitlin Moran's Twitter boycott an effective form of protest?". The Independent. London. 5 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "English A-Level with Russell Brand and Dizzee Rascal on reading list under fire". The Guardian. London. 6 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mainstream media 'still dominate online news'". BBC News: Technology. BBC.
↑  "Cosmo's Ultimate Women of the Year Awards 2011 announced!". Cosmopolitan UK. 4 בנובמבר 2011. אורכב מ-המקור ב-2013-12-06. נבדק ב-2017-09-24. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520701605171  PLWABN: 9810616317405606  BIBSYS: 12019839  BNE: XX5319539  BnF: cb16901189n (data)  CANTIC: a11698160  CiNii: DA19239543  GND: 105038301X  ISNI: 0000 0003 6695 1119  LCCN: nb2012008333  MusicBrainz: 19ba8319-942f-4291-8d0d-8c0f55cd9dce  NDL: 001296885  NKC: jo2012699030  NLA: 53502972  NLK: KAC201322050  NSK: 000604182  NTA: 339906731  RERO: 02-A023687213  SELIBR: 355652  SNAC: w6098pm9  SUDOC: 17758789X  VIAF: 232540006   WorldCat (עם VIAF): 232540006 
מורן בפסטיבל Hay‏ ב-2016
תמונה של מורן שהופצה על ידי חברת ההוצאה לאור השוודית Albert Bonniers Förlag,‏ 2013