stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלישה (מקרקעין)
אסיה > הודו

במומבאי, יש על פי הערכה 10 עד 12 מיליון תושבים, ושישה מיליון מהם הם פולשים. הפולשים חיים במגוון דרכים. חלק מהם מתגוררים בבתים בני 2–3 קומות הבנויות מלבנים ומלט וניתן לגור בהם במשך שנים. גטה נגר (Geeta Nagar) הוא כפר לא מוכר שנמצא ליד בסיס הצי ההודי בקולבה (Colaba). ישנה מושבה סקווטרית (שנפלשה כולה) במזרח מאלד (Malad) מאז 1962 וכיום אנשים החיים שם משלמים שכר דירה למועצת העיר בסך 100 רופי הודי בחודש. דהרבי (Dharavi) היא יישוב של מיליון פולשים. החנויות והמפעלים שהוקמו שם הם ברובם הגדול בלתי חוקיים ולכן אינם נמצאים תחת פיקוח.
פולשים אחרים גרים בבקתות, הנמצאות באופן מעשי על המדרכה ליד הכביש, עם רכוש מועט מאוד בתוכן. פעילים כמו יוהכין ארפוטהם (Jockin Arputham) עובדים כדי להשיג תנאי מחיה טובים יותר עבור תושבי שכונות העוני.
אסיה > ישראל

בשנת 2001 נמנו בישראל 140 כפרים בלתי-מוכרים, כולם יישובים ערביים. 110 מהם יישובים בדואים בנגב. על-פי ההערכות, ביישובים אלה חיו באותה שנה כ-100 אלף תושבים. ביישובים הבדואים הלא-מוכרים בנגב חיו כ-70 אלף תושבים, שהם כמחצית האוכלוסייה הבדואית בנגב. תושבי הכפרים הבלתי מוכרים חיים ללא חיבור לרשת החשמל הארצית, ביוב, מים או שרותי רפואה.
רק חלק מהכפרים הבלתי מוכרים עונים על ההגדרה של פלישה למקרקעין (סקווטינג), היות שחלקם קיימים מזה שנים רבות וחלקם הוקמו על אדמות שבבעלות התושבים.
חלק מהבנייה בלתי חוקית של מבנים, ביישובים ערביים במשולש ובצפון, ובערים המעורבות רמלה, לוד וירושלים. היא פלישה למקרקעין בעוד שרוב הבניה הזו היא בנייה לא חוקית על אדמות שבחזקת הבונים.
בתחומי יהודה ושומרון קיימים מאחזים בלתי מורשים של מתנחלים יהודים. סוג נוסף של פלישה למקרקעין היא מדינת אכזיב. בתל אביב-יפו התקיימו מספר פלישות למקרקעין על ידי פאנקיסטים, אנרכיסטים או חסרי בית, שפונו בדרך כלל על ידי המשטרה. גם את התיישבות מפגינים והקמת אוהלי מגורים במשך זמן ממושך בכיכר הלחם ניתן לראות כפלישה למקרקעין.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמו אוהלי מגורים בגן הסנהדרין בסמיכות לשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים.
אירופה

במדינות אירופאיות רבות קיימים פולשים בבתים וכן פרויקטי פלישה גדולים בהם אנשים חיים ועובדים. דוגמאות לסוג האחרון כוללות בית חולים ישן למצורעים ליד ברצלונה בשם קן מסדו (Can Masdeu) ומחנות צבא ישנים כמו העיר החופשית קריסטיאנה בדנמרק ומטלקובה (Metelkova) בסלובניה. באיטליה קיימת בוסאנה וקיה (Bussana Vecchia), עיירת רפאים בליגוריה, שננטשה ב-1887 בעקבות רעידת אדמה ועברה פלישה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
אירופה > אנגליה

באנגליה ובויילס, המונח פלישה למקרקעין (סקווטינג) מתייחס בדרך כלל להתיישבות בבית ריק בתוך העיר. בעל הבית צריך לעבור מיני הליכים משפטיים לפני שהוא יכול לפנות את הפולשים. פלישה למקרקעין נתפסת כעניין של חוק אזרחי ולא מעשה פלילי. הפולש לבית עשה זאת מבלי לעבור על החוק, כביכול. ואז בעלי הנכס חייבים להוכיח בבית משפט שיש להם זכות בנכס וכי לפולש אין זכות, בעוד שלפולש יש הזדמנות לטעון שאין הוכחה מספקת כזו, או שלא ננקטו ההליכים המשפטיים הנאותים.
בלונדון, קבוצה בשם "שרות הייעוץ לפולשים לבתים" הקימה שרות ייעוץ התנדבותי כדי לעזור לפולשים, היא מפרסמת את "ספר השימוש לסקווטר (לפולש)".
מספר הבתים הריקים הרב ביותר מבין ערי אנגליה הוא בברמינגהאם (17,490), ליברפול (15,692) ומנצ'סטר (14,017). באזור הצפון מערבי של אנגליה יש את המספר הגדול ביותר של בתים ריקים (135,106) מספר העומד על קרוב ל-5% מהבתים. המספר הנמוך ביותר של בתים ריקים באנגליה נמצא בדרום-מזרח אנגליה ובמזרחה.
אירופה > גרמניה

כל העסקים במזרח גרמניה היו בבעלות הממשלה. לאחר איחוד גרמניה, נסגרו הרבה חברות ממשלתיות והותירו מאחוריהן בניינים נטושים, שרובם נתפסו על ידי פולשים. חלק מהבניינים ממוקמים במקומות מבוקשים של מרכז ברלין כמו שכונת מיטה וקרויצברג.
ראו גם

חסר בית
הסגת גבול (פלילי)
הסגת גבול (אזרחי)
הסגת גבול (יהדות)
כפר בלתי מוכר
פאבלה
בנייה בלתי חוקית בישראל
הערות שוליים

↑  Neuwirth, R (2004) Shadow Cities: A Billion Squatters, A New Urban World, Routledge ISBN 0415933196
↑  http://news.bbc.co.uk/2/hi/africa/4261846.stm Living amidst the rubbish of Kenya's slum
↑  http://www.sli.unimelb.edu.au/informal/inform_set.html יישובים לא פורמליים בדרום אפריקה
↑  Pages 110-114 Neuwirth, R (2004) Shadow Cities: A Billion Squatters, A New Urban World, Routledge ISBN 0415933196
↑  הארץ" 23/8/2001
↑  פלישה לקרקעות ולמבנים באתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 28 ביולי 2004.
↑  Anonymous, (12th edition, 2004)Squatter's Handbook,
Advisory Service for Squatters ISBN 0950776955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529418405171  GND: 4159226-8  LCCN: sh85127103  NKC: ph397766 
גרפיטי במאלגה, ספרד של סמל הסקווטרים הבינלאומי.
דרי רחוב במומבאי
סקווט מרכז חברתי בכיכר ראסל
פריניב

| --- | --- |

בקבוקי משקה מתוצרת פריניב
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אשר ואורלי יניב
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה)
 משרד ראשי:  מושב דבורה
 ענפי תעשייה:  מיצים סחוטים
 יו"ר:  אשר יניב
 מנכ"ל:  עידו יניב
 עובדים:  קרוב ל-100 (2018)
  
 www.priniv.com
 
פריניב בע"מ היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור מיצים סחוטים. החברה הוקמה בשנת 1994 במושב דבורה שבחבל התענך על ידי משפחת יניב.
בעבר התפרנסה משפחת יניב מחקלאות, אך בעקבות משבר בענף החקלאות עזבה את החקלאות, ובשנת 1994 הקימה את המפעל לייצור מיצים סחוטים. שמה של החברה הוא הלחם של המילים "פרי" ושל שם המשפחה, יניב. תחילה מכרו בני המשפחה את המיצים הסחוטים למסעדות ולקייטרינגים באזור מגוריהם. לאחר כ-15 שנות פעילות החליטו להיכנס לשוק הקמעונאי ולמכור את מוצריהם בכל רחבי ישראל.
בשנת 2014 הועבר המפעל ממושב דבורה לאזור התעשייה מבואות הגלבוע. במפעל מועסקים קרוב ל-100 עובדים.
בשנת 2015 החלה חברת זוגלובק להפיץ את מוצרי פריניב, והחל מאוגוסט 2017 הם מופצים על ידי תנובה.
כיום משווקת החברה את מוצריה גם מחוץ לישראל, במדינות סקנדינביה (בפינלנד היא מחזיקה ב-20% משוק המיצים), ברוסיה, בצרפת ובארצות הברית, תחת המותג PRINIV.
הערות שוליים

↑  פורטפוליו | אשר יניב, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2015
↑  איילת רוזן, ‏“העבודה והחיים האישיים התלכדו: אני קורא למוצרים על שמות הילדים שלי", באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2014
1 2   אתר האינטרנט הרשמי של פריניב
1 2   חגי עמית, הכירו את האנשים שמצליחים להוריד את יוקר המחיה בישראל, באתר TheMarker‏, 18 באפריל 2014
↑  נורית קדוש, לראשונה זה עשור: זוגלובק חוזרת להפצה, באתר כלכליסט, 23 במרץ 2015
↑  שני מוזס, ‏תנובה תמכור ותפיץ את מוצרי חברת המיצים הטבעיים פריניב, באתר גלובס, 10 ביולי 2017
פרוגרסול בוקרשט

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1944 
 תאריך פירוק:  2009 
 אצטדיון:  Stadionul Cotroceni
 www.progresulfc.ro
 
ניקולאה אואידה, מהכדורגלנים הבולטים של המועדון ונשיא הכבוד שלו, ב-1960
פרוגרסול בוקרשט (ברומנית: Progresul Bucureşti) היה מועדון כדורגל ברומניה, שזכה בגביע המדינה בעונת 1959/1960 והגיע למקום השני באליפות רומניה בעונות 1955/1956, 1995/1996 ו-2001/2002.
תולדות המועדון

ב-1944, כאשר בירת רומניה, בוקרשט, ספגה הפצצה כבדה מאוד מחיל האוויר האמריקאי, הוחלט להעביר את עובדי הבנק הלאומי של רומניה לעיר סיביו, כי עבודתם (הדפסת כסף בזמן אינפלציה) נחשבה לחיונית. בסיביו ארגנו שניים מהעובדים, טראיאן פטרשקו (שופט כדורגל) וניקולאה פופ (שחקן כדורגל פעיל) קבוצת כדורגל מעובדי הבנק. בסיביו, באותה תקופה, שהתה קבוצת כדורגל מהליגה הראשונה, מועדון הכדורגל "אוניברסיטת קלוז'", שנסוגה לסיביו, כשקלוז' עברה לידי הונגריה בעקבות תכתיב וינה. שתי הקבוצות המתארחות בסיביו שיחקו ביניהן ולהפתעת הכל קבוצת הבנקאים ניצחה בתוצאה 1 - 0. בקהל היה גם נגיד הבנק הלאומי של רומניה, קונסטנטין י. אנג'לסקו, שבעקבות המשחק הורה להקציב לקבוצה כסף לקניית מדים ולתפעול הקבוצה.
במהלך השנים המועדון שינה את שמו בהתאם לרצון המפעלים המאמצים ונשא את השמות: BNR București (הבנק הלאומי של רומניה בוקרשט), Spartac Banca RPR (ספרטק הבנק של הרפובליקה העממית רומניה), Spartac Finanțe Bănci București (ספרטק מימון בנקים בוקרשט), Progresul Finanțe Bănci (פרוגרסול מימון בנקים), Progresul București (פרוגרסול בוקרשט), Progresul Vulcan București (פרוגרסול וולקן בוקרשט), Progresul Voința București (פרוגרסול ווינצה בוקרשט), Progresul Energia București (פרוגרסול אנרג'יה בוקרשט), Progresul Soimii I.M.U.C (פרוגרסול שוימי) ו-F.C. Național București (מועדון הכדורגל לאומי בוקרשט).
פעילות המועדון וסגירתו

מועדון הכדורגל פרוגרסול בוקרשט פעל, תחת שמות שונים, 64 שנים, 30 מתוכם בליגת הכדורגל העליונה. המועדון כונה גם בשם "הקבוצה מפארק הדולבים" וזאת משום שהתבססה על מתקני ספורט, כולל אצטדיון, באזור עם הרבה עצי דולב מזרחי. במרוצת הזמן בעלי המגרש, הבנק הלאומי של רומניה, הפריטו את הכל ויצרו הפרדה בין מועדון הכדורגל ובין ניהול מתקני הספורט. המועדון נפגע קשה כלכלית כאשר נדרש לשלם שכירות במתקני הספורט וההתדרדרות הכלכלית הביאה לסגירתו מחוסר יכולת לפרוע חובות.[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

↑  Fotbal în Parcul cu Platani (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 46146095340100372519   WorldCat (עם VIAF): 46146095340100372519
פרנסואז דיר

| --- | --- |

פרנסואז דיר (משמאל), 1965
 לידה:  25 בדצמבר 1942 (בת 81) אלג'יר, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום מגורים:  צרפת
 גובה:  1.62 מטרים
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוענית:  1968–1984 (כ־16 שנים)
 יחידים
 מאזן קריירה:  79-101
 דירוג שיא:  3 (1967)
 זכיות בטורנירים:  1 (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  80-202
 דירוג שיא:  1 (1973)
 זכיות בטורנירים:  4+7 (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 12 (1 ביחידות, 7 בזוגות נשים, 4 בזוגות מעורבים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  רבע גמר (1965, 1967)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1967)
 וימבלדון:  חצי גמר (1970)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  חצי גמר (1967 )
 
פרנסואז דיר (בצרפתית: Françoise Dürr;‏ נולדה ב-25 בדצמבר 1942) היא טניסאית עבר צרפתית. אחת הטניסאיות הבולטות בעולם בשנות ה-60 ובשנות ה-70, דורגה במקום השלישי בעולם בשנת 1967. היא זכתה ב-12 תוארי גראנד סלאם, מהן זכייה ביחידות, 7 זכיות בזוגות נשים ו-4 בזוגות מעורבים.
פרנסואז דיר נולדה באלז'יר שאז הייתה בירה של המושבה הצרפתית. אביה שירת בחיל האוויר הצרפתי ונהרג בשנת 1945. בשנת 1955 עם תחילת מלחמת העצמאות של אלג'יריה המשפחה עברה לפריז.
במסגרת טורנירי גראנד סלאם היא השתתפה רק פעם במשחק גמר בתחרויות ליחידים וזכתה בתואר.
במסגרת טורנירי גראנד סלאם לזוגות נשים היא השתתפה ב-18 גמרים נשים וזכתה ב-7 תארים עם פרטנריות שונות.
במסגרת טורנירי גראנד סלאם לזוגות מעורבים היא השתתפה ב-8 גמרים נשים וזכתה ב-4 תארים עם פרטנריות שונות.
לאחר הפרישה היא עברה להתגורר בארצות הברית (בעלה היה אמריקאי) אך בשנת 1992 חזרה לצרפת עם שני ילדיה.
סיכום גמרי גראנד סלאם לזוגות נשים

| תחרות | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | ניצ'-הפס' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה | - | - | - | - | - | 1/4 | - | 1/4 | - | 1/2 | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 5–3 |
| אליפות צרפת הפתוחה | סיבוב שני | סיבוב שני | 1/4 | 1/4 | סיבוב ראשון | גמר | 1/4 | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | 1/2 | גמר | - | - | - | - | - | - | גמר | סיבוב ראשון | סיבוב שני | - | - | סיבוב שני | 43–12 |
| אליפות וימבלדון | - | - | - | סיבוב ראשון | סיבוב שני | גמר | סיבוב ראשון | 1/4 | גמר | סיבוב שלישי | גמר | 1/2 | גמר | גמר | 1/4 | גמר | 1/4 | 1/2 | 1/2 | 1/2 | 1/2 | - | - | - | - | - | 51–17 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | - | - | - | - | - | - | 1/2 | - | 1/2 | זכייה | 1/2 | גמר | זכייה | 1/4 | גמר | 1/2 | 1/4 | 1/4 | 1/4 | 1/2 | סיבוב ראשון | - | - | - | - | - | 39–11 |
הרעה: בשנת 1977 אליפות אוסטרליה הפתוחה נערכה פעמיים.
פריזבי לכלבים

כלב תופס פריזבי במשחק
פריזבי לכלבים הוא ענף ספורט שנועד לאדם הזורק פריזבי ולכלב שתופס אותו.
דוג דיסק

הפריסבי משלב את יכולותיהם של הבעלים עם יכולותיו של הכלב. יש מאות צורות שונות של זריקה והבעלים מוצאים את אופן הזריקה המתאים ביותר לסוג הכלב, לגודלו, מהירותו וליכולותיו הפיזיות באופן כללי. לא ניתן להכריח כלב לשחק ולכן הכלב צריך להיות בעל אהבה לריצה, קפיצה ותפיסה. כלב שאין לו עניין בפעילות, גם אם ילמד אותו לעשות זאת, יעשה זאת הרבה פחות טוב מכלב שמבצע את הספורט מתוך אהבה והנאה אמיתית. מפני שהפריזבי אינו דורש מיומנות התחלתית גבוהה מהבעלים ומהכלב, אלא רק רצון לשחק אחד עם השני, אין שום הגבלה של השתתפות בספורט כל עוד הבריאות תקינה ומאפשרת זאת.
בספורט זה יש מספר תחרויות כגון זריקה למרחק ותחרות פריסטייל (סגנון חופשי) שמשלבת ריקודים עם כלבים וביצועי פריזבי מרשימים. בין האדם והכלב חייב להיות קשר גבוה על מנת להגיע לביצועים הללו וזאת מטרתו של הספורט, להעצים את הקשר בין האדם והכלב וכמובן להעניק פעילות ספורטיבית בריאה ומהנה לשניהם.
פריזבי לכלבים נקרא גם Disc Dog מפני שהמילה "פריזבי" היא מותג רשום של יצרנית הדיסקים "Wham-O".
היסטוריה

משחר ההיסטוריה זוהה פוטנציאל ההבאה אצל כלבים, וגזעים מסוימים אף יועדו במיוחדות למשימות שדורשות יצר הבאה חזק במיוחד ("רטריברים" - המחזירים).
השימוש ביצר זה בהתחלה היה בעיקר משימתי: ציידים השתמשו בכלבי הרטריבר על מנת להחזיר ציד למשל, ומשימות בניהול המשק והחווה. בשנת 1970 התחיל ניתוב היצר הזה למטרות משחק הפריזבי. באותה שנה התחיל בארצות הברית ספורט ה"דוג דיסק" שהיום ידוע כפריזבי. המטרה הייתה פשוטה מאוד, נוהג הכלב זורק את צלחת הפריסבי, הכלב רץ, תופס אותה באוויר ומחזיר אותה לנוהג. תוך ארבע שנים, תפס הספורט תאוצה ועלה במיוחד למודעות כאשר בחור צעיר בשם אלכס סטיין פרץ למגרש בייסבול עם כלבו אשלי (מסוג וויפט) באמצע משחק חשוב והתחיל לבצע תרגילי פריזבי שהדהימו את הקהל. הכלב אשלי רץ במהירות של 56 קמ"ש וקפץ 2.7 מטר באוויר על מנת לתפוס את הדיסק. התרגילים היו כל כך מדהימים שהמשחק נעצר ל-8 דקות שבסופן אלכס נעצר על ידי כוחות המשטרה ולווה אל מחוץ למגרש.
לאחר אירוע זה, החל אלכס ליזום תחרויות ואליפויות עולמיות בשיתוף פעולה עם לרב לנדר ואלדון מקלנטייר.
התחרויות השונות

טוס אנד פאטץ' (זריקה והבאה)
בתחרות זו המגרש מחולק לפי מטרים למספר חלקים כאשר המרחק המרבי לרוב לא עולה על 50 מטר. הנוהג מגיע עם 2 דיסקים כאשר 1 מהם ניתן לשופט למקרה שהדיסק עף מחוץ למגרש. זמן התחרות הוא 60 שניות שבהן הנוהג צריך לזרוק לכלב את הדיסק כמה שיותר פעמים. הניקוד נקבע לפי החלק שבו הכלב תפס את הפריזבי, חלק ראשון נקודה אחת חלק שני שתי נקודות וכו'. הניקוד גם נקבע לפי האופן שבו הכלב תפס את הפריזבי. על תפיסה שהכלב מזנק מקבלים נקודה נוספת ועל כלב שנמצא עם 4 רגליים באוויר מקבלים עוד חצי נקודה.
פריסטייל (סגנון חופשי)
בתחרות זו הנוהג מגיע עם 10 דיסקים ועליו לבנות רוטינה (עם מוזיקה) שתהיה מרשימה ומדויקת ככל שאפשר. זמן התחרות הוא 2 דקות שבהן הנוהג צריך לבצע תרגילי חובה ותרגילי רשות לפי בחירתו. הניקוד נקבע סובייקטיבית לפי דעתם של השופטים על רמת הקושי של התרגילים ועל פי מידת ההצלחה של הנוהג והכלב לעשות את התרגילים כראוי.
ראו גם

אג'יליטי
ריקודים עם כלבים
הערות שוליים

↑  Dodger Stadium
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph681844
פריזיאן

ערך זה עוסק בגזע סוסים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סוס מגזע פריזיאן
פריזיאן (Friesian וגם Frizian) הוא גזע של סוסים "קרי מזג" שמקורו באזור פריזיה שבהולנד. אבותיהם של סוסים מגזע פריזיאן מוכרים כבר מתקופת ימי הביניים המוקדמים שבהם שימשו כסוסי עבודה ומלחמה. במשך השנים כמעט והוכחד הפריזיאן אך בתקופה המודרנית הוא זוכה לפופולריות מחודשת.
היסטוריה

מוצאו של גזע הפריזיאן הוא באזור פריזיה שבצפון הולנד. קיימות עדויות בנות אלפי שנים לקיומם של סוסים באזור זה. אזכורים של חיילים רכובים על סוסים בפריזיה קיימים כבר מן המאה הרביעית. איור ראשון של סוס פריזי הוא מן המאה ה-11 ובדרך כלל מוצגים באיורים אלה חיילים רכובים אשר לגבי אחד מהם נטען כי המדובר בויליאם הכובש. במאות ה-12 וה-13 נשאו הסוסים הגדולים והחזקים מגזע פריזיאן את משקלם הגבוה של האבירים הרכובים עטויי השריון הכבד. עם ההתפשטות הספרדית וחיזוק הקשר שלה עם הולנד, הלך ופחת השימוש בסוסי הפריזיאן כסוסי מלחמה והם הוחלפו בגזעים והכלאות של סוסים אנדלוסים קלים ומהירים יותר בשל ההקלה בציודם ובשריונם של האבירים. החל במאה ה-18 עלתה שוב הפופולריות של הגזע הפריזי לא רק כסוסי עבודה ולצורכי החקלאות אלא גם למרוצים, ונעשה שימוש בהכלאות שלהם ליצירת גזעים נוספים המשלבים תכונות של גודל ועוצמה המשולבים עם מהירות וזריזות.
בשנת 1880 פורסם ביוזמת איכרים מאזור פריזיה ספר הגזע והמאפיינים הרשמי של סוסי הפריזיאן. בתקופה זו עמד גזע הפריזיאן הטהור על סף הכחדה בשל עליית קרנם של הגזעים המוכלאים. בתחילת המאה ה-20 נמנו רק 3 סוסי הרבעה טהורים מגזע הפריזיאן. החידושים הטכנולוגיים והמיכון בחקלאות שהואצו בתחילת המאה ה-20 שכללו את השימוש בטרקטורים במחלבות ובחוות הבקר הגבירו גם הם את הסיכון לגזע סוסי הפריזיאן שהשימוש בהם בחוות התייתר. תקופת מלחמת העולם השנייה הביאה להתאוששות זמנית של אוכלוסיית סוסי העבודה אך לאחריה הם הופיעו בעיקר בתצוגות .
מאפיינים

סוסים מגזע פריזיאן מאופיינים בצבע פרוותם השחור ולעיתים רחוקות חום-אדמדם. צבעים בהירים יותר או לבן הם נדירים מאד. משקלו הממוצע של זכר הוא כ-500 קילוגרם, גובהם הממוצע באזור הכתף הקדמית הוא כ־1.6 מטר ויכול להגיע עד ל-1.75 מטרים. הפריזיאן ניחן במבנה גוף ועצמות חזק המכונה "בארוק". הצוואר ארוך וקמור, האזניים קצרות, הכתפיים משופעות לכוון הגו. פריזיאן הוא סוס שרירי בעל גפיים חזקות וקצרות יחסית. הוא בעל רעמה וזנב ארוכים ועבים וחלקן התחתון של הרגליים שעיר גם הוא.
תנועת סוסי הפריזיאן היא בסגנון טרוט עם צעדים גבוהים. הוא בעל אופי פעיל ואנרגטי אך גם עדין וצייתן.
הפרעות גנטיות

בסוסים מגזע הפריזיאן מוכרות ארבע הפרעות גנטיות עיקריות: גמדות, הידרוצפלוס - תופעה שבה מתקשה הגוף לנקז נוזלים עודפים מהמוח ומחוט השדרה, נטייה לפתח קרע באבי העורקים והגדלה חריגה של הוושט. בנוסף, סוסים מגזע פריזיאן עלולים לפתח מחלת אגירה של גליקוגן והם מתאפיינים בשיעור גבוה של הפרעות במערכת העיכול, ונטייה גדולה לרגישות יתר לעקיצות חרקים, מחלות עור ופגיעה במערכת החיסונית. ההערכה היא כי מאגר הגנים המצומצם של הגזע והרבעת קרובים הוא הגורם העיקרי לרוב ההפרעות הללו.
שימושים

עם הירידה בשימוש בסוסים מגזע פריזיאן בתחום החקלאות התפתח השימוש שלהם בתחומי הפנאי. כיום הם משתתפים במופעים של רכיבה אומנותית, תצוגות, ובאתרי נופש כגוררים של עגלות תיירים או קרונות פרסום של חברות באירועים ציבוריים ופסטיבלים.
בשל הופעתו המרשימה וצבעו השחור, גזע הפריזיאן מבוקש בצילומי סרטים וטלוויזיה ובעיקר בדרמות היסטוריות או פנטזיות.
שימושים > בשירות משטרת ישראל

השימוש בסוסים ופרשים במשטרת ישראל החל כבר עם הקמתה. סוס המשטרה מאפשר שליטה מגבוה ונוכחות מרסנת באירועים המוניים. להערכת המשטרה סוס ופרש הם שווי ערך ל-50 שוטרים הנוכחים באירוע. כיום משרתים במשטרת ישראל 55 סוסים.
במשך השנים שירתו במשטרת ישראל סוסים מגזעים שונים אך משנת 2008 משמשים אותה אך ורק סוסים מגזע הפריזיאן. אלה נבחרו בשל תכונותיהם הבולטות, ובעיקר ממדיהם הגדולים והמרתיעים בשילוב מזגם הנוח אשר מקל על השליטה בהם במצבי רעש ולחץ.
מכיוון שהסוס הוא חיה נטרפת, האינסטינקט הטבעי שלו במצבי דחק הוא בריחה. לצורך הפעלתם במסגרת המשטרה עוברים הסוסים הכשרה מיוחדת כדי לתרגל אותם לתפקד במצבי דחק כגון פיצוצים, תנועות חדות מול עיניהם או ריצת המון לעברם, אשר ללא אימון אינטנסיבי היה גורם להם להשתולל ולאובדן שליטת הפרש. רוב הסוסים בשירות משטרת ישראל מגיעים מחו"ל כשהם כבר מאומנים, אך עוברים בארץ סדרה נוספת של הדרכות והתאמות. בשל השחיקה הגבוהה, הסוסים משרתים מספר שנים ולאחר מכן פורשים משירות ומועברים לשהות בחוות טיפוליות או פרטיות.
מחירו של סוס בוגר מגזע פריזיאן מגיע לכ-50 אלף דולר ומחירו של סוס מאולף ומאומן מגיע גם ליותר ממאה אלף דולר.
פרשי משטרת ישראל בסיור על חוף הכנרת
פרו במשחקים האולימפיים

פרו השתתפה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1900), ומאז אולימפיאדת ברלין (1936) היא משתתפת בהם בקביעות, למעט אולימפיאדת הלסינקי (1952) ממנה נעדרה. לאורך השנים צברו הספורטאים הפרואנים 4 מדליות אולימפיות, בהן מדליית זהב אחת.
במשחקי החורף משתתפת פרו מאז אולימפיאדת ונקובר (2010), אך הישגיה בהם היו זניחים.
היסטוריה

באולימפיאדת פריז (1900) השתתף ספורטאי פרואני אחד, הסייף קרלוס דה קנדמו, אם כי לא השתתף במשחקים כחלק ממשלחת פרואנית רשמית.
באולימפיאדת ברלין (1936) השתתפה לראשונה משלחת פרואנית רשמית, אך השתתפותה לוותה במפח נפש. נבחרת הכדורגל התמודדה מול נבחרת אוסטריה בשלב רבע הגמר. לאחר שהאוסטרים הובילו 0–2, הצליחו הפרואנים להשוות את התוצאה ברבע השעה האחרונה של המשחק, ובסופו של דבר ניצחו לאחר הארכה 2–4 (שלושה שערים נוספים שהבקיעו נפסלו בידי השופט). לאחר המשחק, ערערו האוסטרים על תוצאת המשחק, בטענה שאוהדים פרואנים ירדו למגרש ותקפו שחקן אוסטרי. פיפ"א ערכה דיון בעניין, אך הוא התקיים בנוכחות האוסטרים בלבד. לא ידוע בוודאות מהן הסיבות לכך שהפרואנים לא נכחו בדיון, אך יש שתי סברות עיקריות: האחת היא שנציגי המשלחת הפרואנית התעכבו בשל מצעד צבאי ולא הצליחו להגיע בזמן, והשנייה היא שהנאצים לא יכלו לשאת הפסד של נבחרת ארית לנבחרת שכללה אינדיאנים ומסטיסוס, ודאגו לכך שתתקבל החלטה לרוחם. כך או אחרת, החליטה פיפ"א לקבל את עמדת האוסטרים, והורתה על משחק חוזר ללא קהל. ההחלטה נתפסה כזלזול של אירופה בכלל וגרמניה בפרט במדינות דרום אמריקה. המשלחת הפרואנית כולה פרשה במחאה מהמשחקים, ולאות הזדהות נהגה כך גם המשלחת הקולומביאנית. נשיא הוועד האולימפי הפרואני אמר כי אין לו עוד אמון בספורט האירופי, ונשיא פרו, אוסקר בנאווידס נשא דברים בפני קהל בלימה, בהם כינה את ההחלטה "החלטת ברלין הערמומית", וציין כי אורוגוואי, ארגנטינה, מקסיקו וצ'ילה הביעו את הזדהותן עם מחאתה של פרו. המון משולהב יידה אבנים בקונסוליה הגרמנית, ובמשך זמן מה סירבו פועלי הנמל בלימה לפרוק מטען מספינות גרמניות.
באולימפיאדת לונדון (1948) רוו הפרואנים יותר נחת, לאחר שהקלע אדווין ואסקס זכה במדליית הזהב בירי באקדח מ-50 מטר. זכייתו זו היא הזכייה היחידה עד כה של ספורטאי פרואני במדליית זהב אולימפית.
פרו נעדרה מאולימפיאדת הלסינקי, ובמשחקים שנערכו לאחר מכן לא הגיעה להישגים משמעותיים. נבחרת הנשים בכדורעף הייתה קרובה למדליה אולימפית באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), אך הפסידה לנבחרת פולין במשחק המכריע וסיימה במקום הרביעי.
המדליה האולימפית השנייה של פרו הגיעה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לאחר שהקלע פרנסיסקו בוסה זכה במדליית כסף בטראפ (ענף של ירי בצלחות חרס). ארבע שנים מאוחר יותר, באולימפיאדת סיאול (1988), זכתה נבחרת הנשים בכדורעף במדליית כסף, לאחר שבחצי הגמר גברה על נבחרת יפן, ובמשחק הגמר הפסידה לנבחרת ברית המועצות. במדליית כסף שלישית זכה הקלע חואן גיאה באולימפיאדת ברצלונה (1992), בסקיט.
המדליה בה זכה גיאה היא האחרונה עד כה בה זכה ספורטאי פרואני. במשחקים הבאים הישגיהם של מרבית הפרואנים היו זניחים, והקרוב ביותר לזכות במדליה היה לוחם הטאקוונדו פטר לופס סנטוס, שהעפיל לשלב חצי הגמר באולימפיאדת בייג'ינג (2008) והפסיד בקרב על מדליית הארד ליריב טורקי.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת ברלין (1936): 0
| אולימפיאדת לונדון (1948) | 1 | 0 | 0 | 1 |
אולימפיאדת הלסינקי (1952): לא השתתפה
אולימפיאדת מלבורן (1956): 0
אולימפיאדת רומא (1960): 0
אולימפיאדת טוקיו (1964): 0
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968): 0
אולימפיאדת מינכן (1972): 0
אולימפיאדת מונטריאול (1976): 0
אולימפיאדת מוסקבה (1980): 0
| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| אולימפיאדת סיאול (1988) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| אולימפיאדת ברצלונה (1992) | 0 | 1 | 0 | 1 |
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
אולימפיאדת לונדון (2012): 0
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| סך הכל | 1 | 3 | 0 | 4 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  קליעה | 1 | 2 | 0 | 3 |
|  כדורעף | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | 1 | 3 | 0 | 4 |
ראו גם

פרו במשחקים הפאראלימפיים
פרו במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  María José Fermi,‏ "Las épocas doradas del fútbol Peruano y las Olimpiadas de 1936", באתר האוניברסיטה הפרואנית למדע שימושי (בספרדית)
↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-12 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-12 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
פריזבי

פריזבי של חברת Wham-O
צלחת מעופפת או פריזבי (נכתב לעיתים כפריסבי) היא עיגול פלסטי בקוטר 20–25 סנטימטר בעלת קימור בשפתה, משקלה של צלחת פריזבי מקצועית עומד על 175 גרם. על הצלחת המעופפת פועל כוח עילוי כאשר היא נעה באוויר, וכך ניתן למסור אותה מאדם לאדם.
רקע והיסטוריה

המשחק עם הצלחת המעופפת, שמזכיר את הדיסקוס היווני העתיק, נמשך אלפי שנים. ביוון העתיקה, כבר בשנת 708 לפני הספירה, נערכו תחרויות זריקת דיסקוס, שביססו את השם של צלחת שטוחה זו. ב-1871, ויליאם ראסל פריזבי הקים בעיר ברידג'פורט שבקונטיקט מאפייה בשם "חברת המאפים של פריזבי", שהתמחתה בפאי בתבניות פח עגולות. בשנת 1947, וולטר פרדריק מוריסון מלוס אנג'לס, שהיה בעל חזון, הבחין בפופולריות של משחק זריקת התבניות מהמאפייה וראה בכך הזדמנות עסקית. יחד עם וורן פרנסיוני, הם פיתחו בשנת 1948 גרסה פלסטית משופרת לצלחת המעופפת, ששונה מהתבניות הפחיות והייתה מדויקת ונשארה באוויר יותר זמן, והמציאו את הצלחת המעופפת המודרנית.
פריזבי הוא סימן מסחרי רשום של חברת Wham-O (אנ'), אך משמש גם כשם גנרי לחפץ זה.
רקע והיסטוריה > הפיזיקה מאחורי הצלחת המעופפת

הפיזיקה שעומדת מאחורי הצלחת המעופפת מתמקדת בשני מושגים עיקריים: עילוי שגודלו נקבע על ידי עקרון ברנולי ויציבות גירוסקופית. כאשר הצלחת מעופפת, היא מתנהגת כמו כנף, כאשר העילוי נובע מהכוחות האווירודינמיים הפועלים עליה. הכוחות הללו אינם ממוקדים במרכז הצלחת, ולכן נדרש מומנט זוויתי גבוה כדי לשמור על יציבותה. המומנט הזוויתי עוזר להתנגד למומנטות שנוצרים על ידי הכוחות האווירודינמיים, ובכך מאפשר לצלחת לעוף למרחקים ארוכים ולשמור על טיסה יציבה.