מגפת הקורונה
מניעת התפשטות > אפריקה

צעדי מנע במדינות אפריקה
חיטוי בחוף השנהב
ריחוק חברתי תוניסיה
אוהל לביצוע בדיקות קורונה בדרום אפריקה
התחסנות בגאנה
מעבדה
המדיניות להתמודדות עם הנגיף שונה ממדינה למדינה באפריקה. ברבות מהמדינות המתפתחות, הייתה סגירה של רוב הפעילות הציבורית והעסקית, ריחוק חברתי, סגר, ושמירה על היגיינה. הייתה התלבטות האם לאמץ את המדיניות של המדינות המפותחות כפי שהיא או לערוך בה שינויים, בניסיון להתאים את המדיניות למאפיינים של חלק מהמדינות האפריקאיות כמו עוני רב יחסית, האוכלוסייה שלמחציתה אין גישה לשירותי בריאות, רמת שירותי הבריאות, הגיל הצעיר של האוכלוסייה (רק 6% מתושבי היבשת היו מעל לגיל 65) וכו'. חלק מהמדינות נאבקו במקביל במחלות אחרות כמו מלריה ואיידס שקטלו מאות אלפי אנשים בכל שנה.
ב-14 במרץ 2020, שורת מדינות אפריקאיות דיווחו על מקרי הידבקות ראשונים בשטחן. 14 מתוך 54 המדינות ביבשת דיווחו על חולים בקורונה. באמצע מרץ, כל בתי הספר באתיופיה נסגרו, ונאסר על התקהלות ציבורית ועל פעילות ספורטיבית. בגאנה הוכרז על הגבלות דומות ועל איסור נסיעה למדינות שבהן יש יותר מ-200 מקרי הידבקות בנגיף. בתוניסיה נסגרו כל מעברי הגבול והושהו התפילות במסגדים. במרוקו ובג'יבוטי, הושעו כל הטיסות הבינלאומית. בדרום אפריקה, נאסרה כניסתם אזרחים מהמדינות הנגועות ביותר ועל התקהלויות של יותר ממאה בני אדם, בעוד שבקניה הוטלו מגבלות נסיעה.
נכון לסוף מרץ, חלק מהמדינות, כגון ניגריה, דרום אפריקה וקמרון, נקטו בצעדים אגרסיביים למדי שכללו סגירה של רוב הפעילות הציבורית והפעלת הצבא לאכיפת המדיניות. במדינות אחרות כגון אוגנדה, עוד לפני שהתגלה החולה הראשון ננקטו צעדי מניעה כמו איסור על עריכת חתונות. לעומת זאת, בגבון טרם אימצו כל מדיניות להתמודדות עם המגפה.
בתחילת אפריל עלו טענות על אכזריות משטרתית בכמה מדינות באפריקה, עקב אכיפת העוצר ומגבלות נוספות בתגובה להתפשטות נגיף הקורונה. עם זאת, אוכלוסיות שלא יכלו להרשות לעצמן להישאר בבית לאורך זמן, היוו בעיה עבור הממשלות במדינות שבהן הנגיף היה יכול להציף את מערכות הבריאות השבריריות גם כך. בליל העוצר הראשון בסנגל, פרצה אלימות, בדרום אפריקה תועדה אלימות משטרתית ובניירובי שבקניה פיזרו באלימות התקהלויות אזרחים.
קושי מרכזי הוא בכמות הבדיקות הנמוכה. בסוף אפריל, חודשיים לאחר שהגיע וירוס הקורונה לאפריקה, נערכו ביבשת פחות מ-500 אלף בדיקות בקרב אוכלוסייה של יותר ממיליארד בני אדם. כלומר, רק 325 איש נבדקו לכל מיליון אנשים; זהו נתון הנמוך בהרבה מאיטליה, אחת המדינות שנפגעו בצורה הקשה ביותר מהנגיף. קושי נוסף הוא בדיווח. לדוגמה, דווח שמאות מתו בניגריה מדלקת ריאות, אבל הרשויות הכחישו שמדובר בקורונה. לפי השלטונות המקומיים בצפון המדינה, הגורם לכך הוא מחלות כמו לחץ דם גבוה ומלריה.
מדינות שונות יזמו צעדים כמו סגר או עוצר. בניירובי הוחלט להטיל הסגר יומי בין שעות אחר הצהריים ועד הזריחה, והקמת מרכזי בידוד ציבוריים – בתשלום. בקונגו וניגריה הוטל סגר.
החל מחודש מאי, בחלק מהמדינות התחילה התפרצות משמעותית. למשל מספר החולים במצרים עבר ביולי את של סין עם יותר מ-85 אלף נשאים, ודרום אפריקה הפכה למוקד החמור החמישי בעולם (אחרי ארצות הברית, ברזיל, הודו ורוסיה) עם יותר מ-350 אלף נשאים. בתחילת יוני 2021 עמדה אפריקה בפני גל שלישי של המגפה עם עלייה במספר הנדבקים המדווחים ב-14 מדינות. עד 4 ביולי היבשת רשמה עלייה של 12% מהשיא של ינואר 2021. יותר מ-16 מדינות, כולל מלאווי וסנגל, רשמו עלייה בהדבקה. תוניסיה אף חוותה את הגל הרביעי שלה. מדינות רבות התעכבו בחיסון האוכלוסייה ובמקום זאת, הן המשיכו להתמודד עם הנגיף באמצעות סגרים או הטלת עוצר על אזרחיהן. כך עלייה במספר המקרים בזמביה אילצה את הממשלה להגביל מפגשים חברתיים ולסגור בתי ספר. רואנדה הגבילה את התנועה בבירתה, וקניה הנהיגה סגר חלקי והארכת שעות העוצר.