stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז העסקים הראשי של מודיעין
תיאור > המבנים בשדרה

השדרה מכילה מבני תעסוקה המאכלסים משרדים, בנייני מגורים ומוסדות ציבוריים, כאשר כל המבנים כוללים גם חנויות בקומת הרחוב.
בית ההנדסה והתכנון של מודיעין בקצה הצפוני של השדרה
מועדון גריי בקצה הדרומי של השדרה
מוזיאון מורשת החשמונאים בשדרה
בניין משטרת ישראל בשדרה
בצד המזרחי של השדרה מתחיל בבית ההנדסה והתכנון של מודיעין, אחר כך המתחם המשולב של מסחר ומגורים שהוקם על ידי חברת "אפריקה ישראל" ומסתיים בבית הופעות המונהל על ידי "מועדון הגריי", לידו נמצא "חניון השדרה".
בצד מערבי המבנה הראשון הוא מוזיאון מורשת החשמונאים, ליד המוזיאון קיימת רחבת המופעים ומצג אורקולי, בצד השני הוקם אמפי לכ-100 מקומות ישיבה. אחרי המוזיאון נמצא מבנה תחנת המשטרה של מודיעין, אחר כך, מעבר לרחוב משה סנה, נמצאים מספר בנייני משרדים: יעקובי, דונה 1, רקיע (תכנון: אלטמן אדריכלים), דונה 2 (תכנון: אלטמן אדריכלים) ובניין של "פרויקט חיים זקן". בפינת הרחובות הרכבת וערער נבנה פרויקט דיור מוגן "עד 120", בצד השני של רחוב הרכבת נבנה פרויקט של "זילברמינץ ובנו", לאורך רחוב פיקוס נבנה פרויקט בנייני מגורים של חברה "חנן מור". ליד הקניון ומעבר חרחוב ערער נבנים מרכזים של עזריאלי.
בניין משרדים "יעקובי"
בניין משרדים "דונה 1", מכיוון שד' דם המכבים
בניין משרדים "דונה  1" מכיוון רח' מתתיהו
בניין משרדים "רקיע"
בניין משרדים "דונה 2"
בניין מגורים מפרויקט "אפריקה ישראל" בצד המזרחי של השדרה
שני רחובות חוצים את השדרה: רחוב רכבת ורחוב משה סנה שמוחברים ביניהם גם על ידי רח' מתתיהו הכהן.
בקצה המערבי של השדרה נבנה רחבת המע"ר, במרכז הרחבה מתוכנן שטח ציבורי פתוח עבור הולכי רגל ויתאפשר בו פיתוח סביבתי וחיבור בין השדרה המרכזית לבין קניון עזריאלי. מסביב נבנים מבנים של שתי קומות המיועדות למסחר ומשרדים ומעליהן שלוש קומות נוספות למגורים.
בקצה דרום מערבית של המע"ר נמצא הקניון העירוני שנפתח ביוני 2008 ובצמוד אליו "כיכר התחבורה" המאכלסת בתוכה את התחנה המרכזית של העיר שנפתחה באוגוסט 2017 וגם תחנת הרכבת מודיעין מרכז.
קיים חיבור עם "כיכר התחבורה" על ידי מעבר תת-קרקעי מתחת לרחוב ערער.
תוכניות עתידיות

ברחוב תלתן, קרוב לבניין טרם וקו"ח מכבי, במגרש 20 בגודל של כשני דונמים, נמצא מתחם מרכזת "בזק" שנבנה ב-2000. המתחם היה נטוש ולא בשימוש מעשור השני של המאה ה-21. באוגוסט 2022 ועדת המשנה לתכנון ובניה של עיריית מודיעין אישרה להפקדה את שינוי ייעודו של השטח משטח בייעוד למתקנים הנדסיים לשטח בייעוד למגורים ג' ואת התכנית להקמת שני בנייני מגורים בגובה שש ושבע קומות, שיכילו 42 יחידות דיור חדשות, במקום מבנה בזק ההיסטורי אשר ייהרס. בדומה למתחמי מגורים האחרים במע"ר, יוקם בתחתית הבניינים שטח מסחרי שישתרע על פני 5,600 מ"ר.
מעל תחנת רכבת מודיעין – מרכז מתוכנן לקום מתחם מסחר, תעסוקה ודיור בגודל של 27 אלף מ"ר. המתחם ייבנה בשיטת .B.O.T ותקופת הזיכיון תימשך ל-98 שנים.
בפינת הרחובות הרכבת ומתתיהו הכהן מתוכנן לקום הפרויקט רחבת הירידים, המתחם החדש ייבנה במגרש 220, ויכלול חניון תת-קרקעי בן 350 מקומות חניה. שיתפרש על פני שלוש קומות. רחבת הירידים תכלול רחבה פתוחה ומבנה מסחרי חד-קומתי, שתכיל מסעדות ובתי קפה. רחבת הירידים החדשה תשמש לטובת אירועים עירוניים ושווקים. כמו כן יוקמו במקום טרסות ישיבה מעוצבות והצללות, אמת מים ושטחים ירוקים. מעבר הולכי הרגל לתוך הרחבה יהיה מרחוב מתתיהו הכהן. העבודות צפויות להסתיים בשנת 2024.
הערות שוליים

↑  ""מרכז הקבלנים": הסוף", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 14 בינואר 2018
↑  עופר פטרסבורג, מרכז מודיעין: ניסיון שני, באתר ynet, 23 ביולי 2003
↑  "הושלם שיווק מתחם המסחר והמשרדים במע"ר", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 28 אוקטובר, 2015
↑  הושלמה עסקת רכישת מגרש 106 במע"ר, ערן קמינסקי, אתר מודיעין ניוז, 16 בדצמבר 2021
↑  "הפרויקט של חיים זקן במע"ר בשלבי סיום השיווק", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 28 ביולי 2020
↑  "מגביהים קומות במע"ר", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 23 בדצמבר 2018
↑  "פחות קומות, יותר שטחים", אתר מודיעין ניוז, 24 בינואר 2023
↑  "מחר: פתיחה רשמית של העבודות על המע"ר", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 12 אפריל, 2015
↑  ”שדרות הסביונים” במודיעין יוצא לדרך, יובל ניסני, אתר כל העיר מודיעין, 02/07/2017
↑  "רשות מקרקעי ישראל מגישה: שיטת "מצליח"", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 1 באפריל 2015
↑  "לא רצינו חור גדול במרכז המע"ר", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 3 באוגוסט 2017
↑  "משכונת המע"ר במודיעין: פורסם מכרז להקמת מסעדות ובתי קפה", יובל ניסני, אתר כל העיר מודיעין, 19 בפברואר 2018
↑  "גם מגרש 800 במע"ר מצא בעלים", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 28 בינואר 2018
↑  "המגרש האחרון במע"ר נמכר לקבוצת עזריאלי", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 17 באוקטובר 2019
↑  מבנה חדש למנהל תכנון והנדסה של עיריית מודיעין, אתר "מודיעין נט", 12 בדצמבר 2021
↑  "המגרש האחרון במע"ר נמכר תמורת 130 מיליון שקל", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 2 בנובמבר 2020
↑  "האחרון במע"ר יוצא לדרך", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 23 באוגוסט 2022
↑  שי אלבלינג, בריכה, מסעדה וחדש כושר: הדיור המוגן החדש במע"ר מודיעין יוצא לדרך, באתר mynetmodiin, ‏14 באוקטובר 2021
↑  "עוד דירות קטנות במרכז העיר", יהודה גולן, אתר מודיעין ניוז, 14 באוגוסט 2022
↑  "מגדל הרכבת יוצא לדרך", אתר מודיעין ניוז, 4 בדצמבר 2023
↑  "משלימים את המע"ר", אתר מודיעין ניוז, 2 במרץ 2023
מרכזת "בזק" במודיעין, ליד מבנה קו"ח מכבי. נבנה ב-2000. נכון ל-2023 מיועד להריסה.
יהודה אופן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1922 אלטונה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1997 (בגיל 75 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם 
 
יהודה אוֹפֶן (4 באפריל 1922 – 24 באפריל 1997) היה משורר עברי, פזמונאי, עורך, עיתונאי, מתרגם ומלחין ישראלי.
קורות חיים

יהודה אופן נולד בעיר אלטונה שבגרמניה בשנת 1922. התחנך בגימנסיות בקיל ובהמבורג. בשנת 1938, בימי גרמניה הנאצית, היה בין היהודים שהוגלו מגרמניה לזבונשין שבפולין ועלה לארץ ישראל כמעפיל צעיר בשנת 1939. הוא שהה שנתיים בקיבוץ נען בהכשרת הנוער העובד, עד שנת 1941. התנדב לצבא הבריטי ושירת בעת מלחמת העולם השנייה למשך כמה שנים. התגייס לצה"ל ושירת גם בצבא הקבע תקופה קצרה. לאחר שחרורו ניסה מזלו בחקלאות, בפקידות ובליטוש יהלומים ולבסוף הגיע לעיתונאות, והיה עיתונאי ועורך בכיר ב"על המשמר" במשך שנים רבות, 1960–1980.
החל לפרסם שיריו בכתב העת "גליונות" של יצחק למדן.
בשנת 1960 (תש"ך) זכה בפרס אקו"ם לספרות.
בשנת 1975 השלים תואר ראשון מאוניברסיטת לונדון, ובשנת 1977 תואר שני בספרות השוואתית מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1946 נישא לטובה ארביסֶר, והיה אב לבת.
אופן נפטר בתל אביב בשנת 1997. נקבר בבית העלמין ירקון (כעבור שנה נקבר לידו בן-ציון תומר).
יצירתו

יהודה אופן נודע באופי הביקורתי שלו ובשיריו העשויים מחומרים שהביא עמו מהתרבות הגרמנית. כתב שירים למוזיקאים ולזמרים, ביניהם לזמר אריס סאן את השירים "אם אתה צעיר בלב", "יש אהבה אתה אומר", "נערה ממש אוצר" ו"תל אביב". שיר מוכר נוסף שכתב הוא "פרידת מלח", שהלחין ושר בני ברמן. כמו כן תרגם מספריו של אריך קסטנר. פרסם כעשרה כרכי שירה וכחמישה קובצי סיפורים. בסוף ימיו קבל על כך שדור הקוראים הצעיר אינו מכיר את שירתו.
ספריו

ללא לאן: שירים; רישומים ועטיפה: יהודה בקון, תל אביב: עקד, תשכ"א.
הר וחול: שירים; ציורים: גרשון גרא, תל אביב: עקד, תשכ"ג.
לא אגדת חורף: מסע לגרמניה תשכ"ט, רמת גן: עקד, 1969. (שירים)
במעגל סגור: סיפורים של ארבע יבשות, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ט 1979.
נופים פנימה: שירים, תל אביב: עקד, תשל"ט 1979.
נבילת ורד: שירי אהבה מאֻחרת, תל אביב: אל"ף, תשמ"ג 1983.
שירים ברחוב עייף, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ה 1984.
מסכת אב, תל אביב: עקד, תשמ"ו 1986. (שירים)
פגישות מעבר לזמן, תל אביב: עקד, תשמ"ו 1986. (שירים)
סקירה במסעף-תומר: סיפורים, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ח 1988.
מי שפעם הוליד כוכב: שירים, תל אביב: עקד, תש"ן 1990.
בין קׁדש לטמטום: שירים, תל אביב: ספרית מעריב, תשנ"ג 1992.
מסע חוזר לגרמניה וממנה: יומן דרכים 1994–תשנ"ד, אור יהודה: ספרית מעריב, תשנ"ד 1994. (שירים)
לקריאה נוספת

פנחס לנדר, 'שירתו המסכמת של יהודה אופן', מאזנים נב, 2 ((תשמ"א), 135–140.
קובי נסים, "כתיבה כהנצחה", עתון 77, גיליון 141, 10/1991, על: יהודה אופן, "מי שפעם הוליד כוכב", הוצאת עקד, 1990
הערות שוליים

↑  חלוקת פרסי אקו"ם לספרות ומוסיקה, חרות, 14 באוקטובר 1960.
↑  ביקורת: גיורא לשם, ללא לאן, חרות, 25 באוגוסט 1961.
↑  ביקורת: מרדכי אבישי, שירים בין קרח לאש, מעריב, 17 באפריל 1970.
↑  ביקורת: אהוד בן עזר, במעגל סגור, דבר, 8 באוגוסט 1980, המשך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463544605171  PLWABN: 9811570860505606  GND: 111573251X  ISNI: 0000 0000 2669 2157  LCCN: n82245460  MusicBrainz: 0376099d-ab90-4b37-bd88-6dbe57b82277  VIAF: 34864440   WorldCat (עם VIAF): 34864440
ננטואטס

הננטואטס (בלטינית: Nantuates או Nantuatae; בגאלית עתיקה: Nantuatis, כלומר אֶלֵה של העמק) היה שבט גאלי ששכן סביב מַסוֹנְזֶ'ה (אנ') של ימינו, בקנטון ואלה המודרני (שווייץ) ובאזורים סמוכים של צרפת, בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.
יחד עם הווראגרי, הסדוני והאוברי, הם היו חלק מה-Valenses, קבוצת שבטים שחיה בין אגם ז'נבה לבין הרי האלפים הפניניים.
שם

הם מוזכרים בשמות ננטואטס Nantuates (nantuatis, antuatis), Nantuatibus ו-Nantuatium על ידי יוליוס קיסר (אמצע המאה ה-1 לפנה"ס), ננטואטס על ידי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה), Nantoua͂tai (Ναντουᾶται) על ידי סטראבון (תחילת המאה ה-1 לספירה), וכנאנטואני על מפת פויטינגר (המאה ה-5 לספירה).
השם האתני Nantuates הוא צורה לטינית של Nantuatis הגאלית, שפירושה המילולי הוא 'אלה של העמק', כלומר 'אנשי העמק'.  הוא נובע מהשורש nantu ('עמק, נחל'; ראה ננט בוולשית תיכונה 'עמק, נחל, נחל', ננס קורנית עתיקה 'vallis') המורחבת בסיומת - ates ('שייך ל').
העיירה המודרנית ננטואה (אנ') נקראת על שם השבט.
גאוגרפיה

הננטואטס ישבו בעמק רון העליון, בין אגם ז'נבה לבין סן מוריס, (אנ') ליד נתיב הסחר של מעבר סנט ברנאר הגדול, שם הם ארגנו סחר בין אגם ז'נבה לחצי האי האפניני.  הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת צפונית מזרחית לאלוברוגים, צפונית לווראגרי, מזרחית לסדוני ודרומית להלווטים.
לאחר שהרומאים כבשו את האזור בשנים 15–16 לפני הספירה, השטח שלהם נוהל בתחילה במשותף עם מחוז רייטיה ו-וינדליקיה תחת לגאטוס, כאשר היו להם סיוויטות (מועצת עיר) משלהם באזור המנהלי של ואליס פונינה. תפקידם הפוליטי ירד בעקבות השתלבותם באלפס גראיה ופונינה על ידי קלאודיוס (41–54 לספירה), עם יצירת סיוויטה אחת (civitas Vallensium) שהייתה משותפת עם שאר השבטים של ולנסיה.
העיירה הראשית הפרה-רומית שלהם, הידועה בשם טרנייה (Tarnaiae שהיא מאסונז'ה המודרנית), הייתה כבושה מאז לפחות שנת 50 לפני הספירה. שמו היה על שמו של האל הקלטי טאראניס, הוא כנראה אירח מקדש שהוקדש לאלוהות, שזוהה מאוחר יותר עם יופיטר בתקופה הרומית באמצעות interpretatio romana. העיר פרחה במאות ה-1 וה-2 לספירה, עם מרחצאות תרמיים, מחסנים ומספר רב של בתי מלאכה וחנויות.
היסטוריה

הם מוזכרים על ידי פליניוס הזקן כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 15–16 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום.
לקריאה נוספת

Caesar (1917). The Gallic War. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Edwards, H. J. Harvard University Press. ISBN 978-0-674-99080-7.
Pliny (1938). Natural History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Rackham, H. Harvard University Press. ISBN 978-0674993648.
Strabo (1923). Geography. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Jones, Horace L. Harvard University Press. ISBN 978-0674990562.
ביבליוגרפיה

Delamarre, Xavier (2003). Dictionnaire de la langue gauloise: Une approche linguistique du vieux-celtique continental. Errance. ISBN 9782877723695.
Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236.
Graßl, Herbert (2006). "Vallenses". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e1228280.
Kruta, Venceslas (2000). Les Celtes, histoire et dictionnaire : des origines à la romanisation et au christianisme. Robert Laffont. ISBN 2-221-05690-6.
Lafond, Yves (2006). "Nantuatae". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e816680.
Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699.
Wiblé, François (2007). "Nantuates". Historical Dictionary of Switzerland. נבדק ב-29 בינואר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
Wiblé, François (2012). "Tarnaiae". Historical Dictionary of Switzerland. נבדק ב-29 בינואר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2 3  Graßl 2006.
↑  Caesar. Commentarii de Bello Gallico, 3:1, 3:6, 4:10.
↑  Pliny. Naturalis Historia, 3:20.
↑  Strabo. Geōgraphiká, 4:6:6.
↑  Tabula Peutingeriana, 2:3.
↑  Falileyev 2010, s.v. Nantuates.
↑  Kruta 2000, p. 71.
1 2 3  Wiblé 2007.
↑  Delamarre 2003, pp. 231–232.
1 2  Lafond 2006.
↑  Talbert 2000, Map 18: Augustonemetum-Vindonissa.
↑  Wiblé 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 013009
גיא אסיף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במרץ 1967 (בן 57)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  העיר, חדשות, מעריב 
 
גיא "גיאגיא" אסיף (נולד ב-16 במרץ 1967) הוא עיתונאי, עורך, כותב, יזם ומוזיקאי ישראלי.
עיתונות

אסיף החל את דרכו העיתונאית בעיתון "העיר", שם שימש ככתב תרבות. ב-1990 עבר לעיתון "חדשות", שם כתב וערך יחד עם העיתונאי עמית שהם את "הבננה העברית", מדור ביקורת שבועי שעסק במוזיקה ישראלית. המדור עורר עליו רבים מתעשיית המוזיקה הישראלית בשל הטון הביקורתי החריף, הלשון המשוחררת וההומור הבוטה שבו נקט. ב"חדשות" ערך אסיף גם את "התוספת (של יום רביעי)", מוסף שבועי שערבל באופן חופשי תרבות, בידור ופנאי.
ב-1994 הקים יחד עם גל אוחובסקי והסופרת תמר גלבץ את "תרבות מעריב", מוסף התרבות השבועי של מעריב. אסיף שימש במשך שנים כאחד מכתביו ומבקריו הראשיים של המוסף, כעורך המשנה שלו, ולבסוף גם כעורך הראשי. המוסף הציג תערובת של כותבים ותיקים ומוערכים כדוד אבידן, מאיר ויזלטיר, אדם ברוך ויוסף אגסי וכותבים צעירים וחדשים כשמעון אדף, אתגר קרת, מאיה בקר, קרן ציטר, איתמר בן כנען, שי טובלי ואחרים.
במסגרת עבודתו במוסף פיתח אסיף את סגנון הכתיבה והעריכה הייחודיים לו, המושתתים על שבירה מתמדת של הקונבנציות הלשוניות והמבניות המוכרות לקורא ועל שימוש קבוע בהומור כערך מרכזי בהגשת הטקסט. כך, למשל, נטרל את הקשר בין כיתובי התמונה במוסף למושאי התמונות, והפך את הכיתובים לכלי ביטוי הומוריסטי סאטירי משוחרר מכל אילוצים תוכניים. מהלך דומה החיל על הכותרות שהופיעו במוסף. מהלכים אלה עוררו התנגדות רבה הן במערכת העיתון והן מחוצה לה.
באחד הגיליונות האחרונים שערך התפרסמה ביקורת על תוכניתם הסאטירית של גיא מרוז ויוני להב, "המחשוף". מתחת לתמונה שצורפה לביקורת כתב אסיף, "יוני להב וגיא מרוז. הומוסקסואלים". מרוז ולהב איימו על מעריב בתביעה על סך 250 אלף שקלים בגין לשון הרע. האיום מעולם לא התממש, והיועץ המשפטי של "מעריב" מאיר בלייך אף התראיין בעניין והצהיר: "אם אדם מופיע בתוכנית טלוויזיה ויורה בה לכל הכיוונים, שיצפה שבביקורת הנכתבת או נאמרת עליו ישחקו באותם כללים. כיתוביו של גיא אסיף ידועים כלא שגרתיים. הכיתוב הוא חלק מהקונטקסט של המגזין שלו ו"מעריב" אינו רואה בכיתובים כל עילה לעניין לשון הרע". שבועיים מאוחר יותר פוטר אסיף מעבודתו כעורך המוסף.
במסגרת כתבותיו עשה אסיף שימוש בפסבדונים "גיאגיא", כינוי שדבק בו גם בחיים האמיתיים.
במדיה המשודרת היה אסיף מעורכי ומיוצרי "המעגל הקטן", תוכנית התרבות של ערוץ 2 בהגשת גל אוחובסקי. כמו כן הפיק וביים כתבות עבור תוכנית התחקירים "עובדה", חדשות ערוץ 2 וחדשות ערוץ 10.
במקביל, באותן שנים, למד ולימד בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
אינטרנט

בשנת 2000 הצטרף אסיף לאתר וואלה, כדי להקים שם את ערוצי התרבות והבידור. וואלה תרבות ובידור הציג את דור הכותבים הראשון ש"גדל" באינטרנט הישראלי והתאפיין בטון תל אביבי, ביקורתי ושמאלי. אסיף הפך את העיסוק בפוליטיקה לחלק בלתי נפרד מהנושאים השוטפים בהם עסק הערוץ, והקדיש מדורים מיוחדים קבועים, של העיתונאים דנה ספקטור (תחת השם פזית בניזרי) ושי גולדן, לביקורת ארסית על ידוענים ותרבות הידוענים. מאוחר יותר, עם פרישתו של עופר שני מתפקידו כסמנכ"ל התוכן של האתר, התמנה אסיף לעורך הראשי של וואלה.
ב-2004 עזב אסיף את וואלה כדי לסייע בהקמת nrg מעריב, אתר הבית של עיתון מעריב. אסיף פיקח על אפיון הערוצים השונים של האתר ושימש כעורך הראשי בחודשי ההרצה של האתר החדש. בנוסף לערוצי התוכן הרגילים הציג nrg גם שורה של ערוצי תוכן חדשים, ביניהם ערוצי יהדות, ניו אייג', סטייל וברנז'ה.
אסיף הוא ממקימי ובעלי הסטארט אפ פולז בוטיק, רשת חברתית הפונה לקהילה הגלובאלית ומתרכזת בסקרים. המשקיעים באתר הם אביב גלעדי, קבוצת רקאנטי וקרן ההון סיכון תמיר פישמן.
מוזיקה

אסיף החל את דרכו המוזיקלית כנער, בלימודי גיטרה אצל אגון קרטן ומנשה בקיש. מאוחר יותר, ובמקביל לפעילותו כעיתונאי ומבקר תרבות, החל לעבוד כתקליטן וכמוזיקאי, תוך שהוא טוען כי "מדובר למעשה בפעילויות זהות. יצירת מוזיקה וכתיבה על מוזיקה".
ב-1991 אסיף יזם, יחד עם העיתונאי עמית שהם, את סדרת מסיבות הרטרו/דיסקו/סבנטיז הראשונות בישראל. הסדרה נקראה "העתיד יעונן חלקית", והתרחשה מדי יום חמישי במועדון אליזבת ביפו שבבעלות אורי שטרק. תקליטן הבית של המסיבות היה איתן תבור. במסגרת "העתיד יעונן חלקית" יזם והפיק את המופע המשותף של צביקה פיק ונושאי המגבעת. המופע תוכנן כערב חד-פעמי, אך הצלחתו הובילה למסע הופעות בן שנה וחצי. הצלחתן הגדולה של המסיבות הובילה להוצאת אלבום אוסף באותו שם, בעריכת אסיף ושהם ("העתיד יעונן חלקית", פונוקול, 1992).
ב-1992 יזם עם עמית שהם גם את סדרת מסיבות האסיד האוס "סארטר לא היה בא", אשר במסגרתן יובא וניגן בקביעות לראשונה בישראל תקליטן זר. כמו כן שימש אסיף כאחד מתקליטני הבית של מועדון "אלנבי 58".
באמצע שנות התשעים הקים אסיף יחד עם דביר וולק, יוצא להקת קנאק/פופ ולימים המפיק המוזיקלי של להקת פינג פונג, את הרכב האלקטרוניקה ביוניק. ביוניק סירבו להתחייב לז'אנר אלקטרוני מסוים ויצרו במרחב מגוון של סגנונות: האוס, ג'אנגל, ברייקביט, רוק, טראנס ואמביאנט. הצמד הקליט אלבום אחד, "Generation E", אותו הלחינו, הפיקו, ניגנו ובישלו לבד בביתם, בעזרת ציוד אולפן אלמנטרי (פונוקול).
מוזיקה > להקת "פינג פונג"

בשנת 1997 הקים אסיף עם רועי ארד (צ'יקי), גם הוא עיתונאי ועורך תרבות, את להקת הפופ האלקטרונית פינג פונג. השניים תרו אחרי זמרות, הקליטו תקופה עם השחקניות טינקרבל ואורלי ויינרמן, אך בסופו של דבר מצאו שפה משותפת עם יפעת "פיג'ויה" גלעדי ואהל עדן, שתיהן סטודנטיות לאמנות ומוזיקאיות. הלהקה התפרסמה בשנת 2000, כשנבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון עם השיר "שמייח". השיר היה המשך ישיר לפעילותם של אסיף וארד כעיתונאים, שבמהלכה נאבקו על מקומה של השמחה בשיח התרבותי הישראלי.
פינג פונג עוררה זעם רב, כשהחליטה לתת ביטוי ויזואלי למילות השיר ולהופיע על הבמה כשהם מנופפים בדגלי סוריה וישראל כאחד, למרות איסור מפורש מצד רשות השידור ואיום בתביעה על סך מיליון דולר על חברי הלהקה. השיר זכה במקום ה-22 מתוך 24, וועדת החינוך של הכנסת קיבלה החלטה כי הלהקה היא "בזיון ובושה למדינת ישראל ולתרבות הישראלית". אסיף, שעבד בערוץ הראשון כעורך תוכנית התרבות "גם בישראל" בהגשת גל אוחובסקי, פוטר ממשרתו מיד עם שובו לארץ. הלהקה הוציאה אלבום אחד, "בין מוסר לאופנה" (הד ארצי), אך הוחרמה הן על ידי חברת התקליטים שלה והן על יד הרדיו.
מוזיקה > פרויקט "היונים"

בשנת 2005 אסיף יזם והפיק את "אז היה אז", אלבום מחווה לתור הזהב של הפופ הישראלי. באלבום מבצעים מחדש גדולי הפופ העברי - יפה ירקוני, אילנית, ששי קשת, עדנה גורן ואחרים - להיטי עבר שכוחים שלהם. "נערה ממש אוצר" ששרה עליזה עזיקרי, ו"קוטפי הקפה" ששר אריק לביא, הם ההקלטות האחרונות שביצעו השניים לפני מותם. שותפיו של אסיף לפרויקט היו אלי אברמוב מלהקת הקליק, שהפיק את הפרויקט מוזיקלית והטכנאי יואב שדמה.
שינוי (משפט עברי)

שינוי הוא אחד מסוגי הקניין בהלכה, המקנה חפץ לגנב או גזלן, וגורם במקרים מסוימים לכך שהחפץ נחשב שלהם כדי שגם אם יאבד או מחירו ירד לאחר הגנבה, יחויבו לשלם עליו כמחירו המלא. לקניין זה מספר סעיפים: שינוי גוף החפץ, שינוי שם החפץ.
ישנן שתי פרשנויות בקניין זה: דעה אחת אומרת כי חיוב ההשבה אינו קיים כאשר החפץ השתנה, כנלמד מהפסוק "והשיב את הגזילה אשר גזל", אם כעין שגזל יחזיר ואם לא ישלם דמיה, ולפי פרשנות אחרת, ההפך הוא הנכון; השינוי הוא אחד מקנייני הגזילה, הוא מקנה את החפץ לגזלן, וזהו טעם ציווי התורה שאמרה שכאשר החפץ השתנה, הוא לא שייך יותר לנגזל, ועליו להחזיר רק את דמיה[דרוש מקור].
קנין זה נגרם על ידי כך שהחפץ נחשב כחפץ אחר לגמרי, וגם כאשר רק שמו נשתנה השינוי משנה את בעלות החפץ, מכיוון שמציאותו של החפץ אין בה חשיבות כשלעצמה אלא בשימוש שניתן להפיק ממנה, וכאשר הוא משמש לצורך אחר, נחשב הדבר כאילו מהותו השתנתה.
שינוי הגוף

במסכת בבא קמא אומר רבי אילעא, כי אדם שגנב טלה ונעשה איל, עגל ונעשה שור, נעשה שינוי בידו וקנאו, ולכן אם טבח ומכר את הבהמה, אין הוא חייב בתשלומי ארבעה וחמישה, מפני שלאחר שהשינוי גרם להקנות לו את בהמה ”שלו הוא טובח שלו הוא מוכר”. על הלכה זו, נחלק חברו רבי חנינא, הסובר שדבר זה אינו נקרא שינוי, הקשה חברו רבי חנינא מברייתא האומרת:
”גנב טלה ונעשה איל עגל ונעשה שור, משלם תשלומי כפל ותשלומי ארבעה וחמשה כעין שגנב.” ומכאן יש להוכיח לכאורה, שלא ניתן לקנות בהמה בשינוי כזה, שאם כן לא היה לו להתחייב בתשלומי ארבעה וחמשה. על כך השיב רבי אילעא בשאלה: גם לשיטתך, ששינוי כזה אינו נחשב לשינוי, אין מובנת ברייתא זו, שאם כן היה עליו לשלם במחיר העכשווי ולא כעין שגנב. השיב רבי חנינא, כי למרות שהשינוי אינו מקנה את הבהמה לגנב, אין הוא חייב לשלם כמחיר העכשווי, שכן בכל זאת הבהמה השתנתה משהייתה בשעת הגנבה, וחיובו שחל בשעת הגנבה היה לשלם טלה או עגל, ולא איל ושור, ולא ניתן לחייבו ביותר מכך.
האמורא רב ששת יישב את הברייתא שלא תסתור את שיטתו של רבי אילעא, והסביר שברייתא זו נאמרה על ידי בית שמאי, החלוקים על קנין שינוי, וסבורים שהוא לא קונה כלל.
שינוי השם

גם אם רק שמו של החפץ השתנה, נחשב החפץ כחפץ אחר, והגנב קונה אותו לעניין חיובי תשלומיו. קנין זה הוזכר על ידי רבי זירא, כאשר הוא שמע את הדיון בין רבי אילעא לרבי חנינא, הוא הקשה, שעל הגנב היה לקנות את הבהמות מטעם אחר, שהוא קנין שינוי השם, שהרי שמם השתנה מ"כבש" ל"איל" וכדומה. על כך השיב רבא כי גם שור בן יומו קרוי שור כמובא בפסוק ”שור או כשב או עז כי יולד”, וגם איל בן יומו קרוי איל כמו שאמר יעקב אבינו ללבן ”ואילי צאנך לא אכלתי”, ומכאן שגם כבש קרוי איל, שהרי לא ייתכן שיעקב אבינו אמר ללבן שרק אילים לא אכל אבל כבשים הוא כן נטל לעצמו.
שינוי השם > שינוי השם החוזר לברייתו

לפי שיטת רבי זירא, לשינוי השם יש חיסרון בכך, שאחרי הכל לא מדובר בשינוי בגוף החפץ, אלא שינוי תשמיש החפץ שגורר שינוי שמו, ולכן אם השינוי הוא שינוי החוזר לברייתו, כלומר שניתן להחזיר את החפץ לשימושו הקודם בקלות, כמו קורת עץ, שנקראת בתחילה "מריש", שגזלה וקבעה בבנין, במקרה כזה אין שינוי קונה, כי אם יפרק את הקורה, שוב תקרא "מריש" שהרי לא נעשה בה כל שינוי. שיטה זו אף נפסקה להלכה.
טעם הקניין

בטעם הקניין ישנם המבארים דבאמת עיקר קניין הגזלן הוא משיכתו בשעת הגזילה אלא שחיוב השבתו מעכב הקנין, ובשעה שעושה שינוי נפטר מהשבה כיוון שאין זה אותו חפץ וממילא קונה.
פרטי דינים

כתב הנתיבות המשפט, שאם בשעת הגניבה לא התחייב בתשלום משום שנפטר בקם ליה בדרבה מיניה הגנב אינו קונה בשינוי לאחר מיכן היות שכל הסיבה שהגנב קונה בשינוי בדרך כלל היא רק בגלל החיוב בתשלום, ואם אין את החיוב בתשלום שוב אין קונים את החפץ.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"ו, עמוד א'.
↑  תוספות בבבא קמא ס"ה ע"ב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"ה, עמוד ב'.
↑  סיום הגמרא שם הוא "אמר לו רחמנא ניצלן מהאי דעתא אמר ליה אדרבה רחמנא ניצלן מדעתא דידך". הפני יהושע בסוגיא מסביר כי על כך אמר לו רבי אילעא "רחמנא ניצלן מהאי דעתא" כלומר - ה' ישמור אותי מדעתך, שהרי אם לשיטתך הגוף נחשב כגוף אחר, עד שיכול לומר לו שאין הוא חייב לשלם לו איל שכיון אין זה הגוף שקנה ממנו, אם כן די בכך כדי להחשיב את החפץ כחפץ אחר; שכן יסוד קנין שינוי הוא שהחפץ נחשב כאחר. אך קושיא זאת היא רק לפי הדעה ששינוי קונה, אך רבי אילעא עצמו סבור שהבריתא היא דעתם של בית שמאי, שסוברים ששינוי אינו קונה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"ו, עמוד א'
↑  רמב"ם, הלכות גזילה ואבדה, פרק ב', הלכה י'
↑  שו"ת תרומת הכרי
↑  הרב אלחנן וסרמן, קובץ שיעורים
אריק דניאלס

| --- | --- |
 לידה:  1 באפריל 1982 (בן 42) סינסינטי שבאוהיו
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת קנטקי
 דראפט:  לא נבחר, 2004
 קבוצות כשחקן
 2004 - 2005   2005 - 2006   2006 - 2007   2007   2008   2009 - 2010   2010   2011 -:  סקרמנטו קינגס   פייטיוויל פטריוטס   אנג'ליקו ביאלה   וירטוס רומא   ארי בייהוקס   אזובמאש מאריופול   הפועל גלבוע גליל   ארי בייהוקס
אריק כריסטופר דניאלס (באנגלית: Erik Christopher Daniels; נולד ב-1 באפריל 1982 בסינסינטי שבאוהיו) הוא כדורסלן אמריקאי מקצועי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת ארי בייהוקס. גובהו 2.03 מטר.
ביוגרפיה

בנעוריו שיחק דניאלס בנבחרת הכדורסל של תיכון פרינסטון באוהיו. עם תום לימודי התיכון, התקבל לאוניברסיטת קנטקי. בשנתו האחרונה באוניברסיטה היה בעל ממוצעים של 14.5 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק. אף על פי שלא נבחר בדראפט ה-NBA של 2004, הוחתם דניאלס כשחקן חופשי בקבוצת הסקרמנטו קינגס. בקינגס זכה דניאלס לשחק ב-21 משחקים בלבד בהם קלע במצטבר רק 13 נקודות.
בעונת 2005–2006 עבר דניאלס לשחק בליגת ה-NBDL, ובעונת 2006–2007 עבר לקבוצת אנג'ליקו ביאלה מהליגה האיטלקית, בה ממוצעיו היו 16.8 נקודות ו-11 ריבאונדים למשחק. בקיץ 2007 חתם בקבוצת פלקנסטרו וירטוס רומא, אך לאחר זמן קצר שוחרר לקבוצה הספרדית חירונה, בה ממוצעיו עמדו על 11.6 נקודות ו-4.3 ריבאונדים למשחק. בעונת 2008–2009 שב דניאלס לליגת הפיתוח של ה-NBA (ה-NBDL), ובעונת 2009–2010 קיבל חוזה במאריופול האוקראינית, בה העמיד ממוצעים של 17 נקודות ו-6.4 ריבאונדים למשחק.
ב-2010 חתם על חוזה בהפועל גלבוע גליל ועימה זכה גם באליפות ליגת העל.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, אריק דניאלס סיכם בגלבוע/גליל עליון, באתר וואלה, 18 במרץ 2010
↑  רועי מרים, אריק דניאלס חתם בגליל, באתר "Liga"‏, 19 במרץ 2010
ניסים אלחנטי

| --- | --- |

ניסים אלחנטי בהופעה 2014
 לידה:  12 ביוני 1965 (בן 59) ישראל נהריה, ישראל
 שם לידה:  ניסים אלחנטי
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  מוזיקה
 סוגה:  מוזיקה אתנית, מוזיקת עולם, פופ, מוזיקה יוונית, מוזיקה עברית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  בוזוקי, גיטרה, בגלמה, עוד
 https://greeksinger.site123.me/
 
ניסים אלחנטי (נולד בנהריה ב-12 ביוני 1965) הוא זמר ישראלי ששר יוונית ועברית, נגן בוזוקי וגיטרה, מוזיקאי, יוצר ומלחין ישראלי בסגנון יווני ים תיכוני עברי ישראלי.