stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק מאיר אלתר
חיים אישיים ומשפחה

גידל את נכדו רבי יהודה ליב, בעל ה"שפת אמת", שהיה לאדמו"ר ארבע שנים לאחר פטירתו. כמו כן גידל את נכדו מבתו צענא פעסיל, רבי פינחס מנחם אלעזר יוסטמן, בעל ה"שפתי צדיק", שנשא לאישה את בת בנו רבי אברהם מרדכי, ולאחר פטירת גיסו ה"שפת אמת" נהג באדמורות בפילץ.
בנו רבי אברהם מרדכי אלתר (18 בפברואר 1816, מוצאי שבת י"ט בשבט תקע"ו - 11 באוגוסט 1855, שבת כ"ז באב תרט"ו. נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה, היה מגדולי חסידי קוצק ומחותן עם הרבי. בנו של הרבי, רבי בנימין מקוצק היה חתנו.).
בני רבי אברהם מרדכי מאשתו בת הרב יוסף מוורקה: רייצא אשת הרב אהרן פנחס תאומים מגור (אבי הרב יעקב משה תאומים אב"ד נאווידוואר).
בני רבי אברהם מרדכי מאשתו אסתר בת הרב העניך לנדשטיין: דבורה מלכה אשת הרב יצחק (בן הרב גבריאל) בוימגאלד מגדולי חסידי וורקא, פרומטשא אשת רבי בנימין בנו של רבי מנחם מנדל מקוצק, רבי יהודה אריה לייב בעל השפת אמת והענדל לאה אשת בן דודה רבי פנחס מנחם אלעזר יוסטמן מפילץ.
בני רבי אברהם מרדכי מאשתו חוה: הרב אליהו יוסף מביאלה, הרב שמעון חיים מוורשה (נפטר 10 בנובמבר 1879, כ"ד במרחשוון ה'תמ"ר) (בתו יוכבד, היא אימו של החסיד ר' נתן לובארט) הרב שלמה מוורשה (בנו משה, הוא אביו של אליעזר ליפמן אלתר).
בתו צענא פעסיל אשת הרב בנימין אליעזר יוסטמן אביו של רבי פנחס מנחם אלעזר יוסטמן מפילץ.
בתו הדס אשת הרב שמואל זנוויל בראדער.
בתו אסתר אשת הרב ישראל מאיר הכהן מביאלה (בנו של הרב הירצל מביאלה, מגדולי חסידי קוצק).
תלמידים בולטים

רבי חנוך הניך מאלכסנדר, ממלא מקומו
רבי שמואל משינווה מחבר הספר רמתים צופים
רבי אברהם מסוכטשוב, האדמו"ר מסוכוטשוב מחבר הספרים "אגלי טל" ו"אבני נזר"
רבי יצחק פייגנבוים, ראב"ד ורשה
רבי ברוך שפירא, האדמו"ר מצ'יז'ב.
רבי זאב וולף לנדא האדמו"ר מסטריקוב, בנו של רבי אברהם מטשכנוב.
רבי אברהם לייב מבראק מחבר הספר "איל מלואים"
רבי אברהם רבינוביץ האדמו"ר פוריסוב נכדו של "היהודי הקדוש" מפשיסחא.
רבי בן ציון מאוסטרובה ממעתיקי השמועה בדור לפני השואה
רבי אלעזר הכהן מפולטוסק (חתנו של רבי יעקב מליסא בעל "נתיבות המשפט"), מחבר חידושי מהרא"ך.
רבי יחיאל מאיר מגוסטינין
רבי בנימין מורגנשטרן, בנו של רבי מנחם מנדל מקוצק
רבי משה ירוחם מורגנשטרן, בנו של רבי מנחם מנדל מקוצק
רבי צבי הירש לייבל (המכונה רבי הירש טומשובר) 'נאמן ביתו' של האדמו"ר מקוצק.
רבי שאול משה זילברמן, רבה של ויירושוב, ראב"ד לודז' ובסוף ימיו בתל אביב.
רבי פנחס אליהו רוטנברג אחינו של החידושי הרי"ם
חיבוריו

חידושי הרי"ם (רי"מ: רבי יצחק מאיר) על התלמוד
חידושי הרי"ם על סדר השולחן ערוך (מלבד לחלק אורח חיים)
חידושי הרי"ם על התורה - ירושלים, תשמ"ה, באתר HebrewBooks
שו"ת הרי"ם - שאלות ותשובות בשלושה חלקי השולחן ערוך: אורח חיים, יורה דעה ואבן העזר. בסוף הספר נדפסו חידושיו על מסכת שבועות. יזופוב, תרכ"ז, באתר HebrewBooks
ספר הזכות - חיבור קצר על סדר התורה. שם הספר ניתן לדבריו משום "שעל פי רוב הוא לימוד זכות, וגם שיהיה לי לזכות לפני השי"ת". פיטרקוב, תרפ"ג, באתר HebrewBooks
 בשנת ה'תש"פ יצאה לאור מהדורה חדשה עם תוספות על ידי מכון "פאר מקדושים" בבני ברק.
בשנת ה'תשכ"ה לוקטו על ידי נכדו הרב יהודה אריה לייב לוין מאמריו על התורה, מועדים וליקוטים ויצאו לאור בשם "חידושי הרי"מ על התורה. בשנת תש"ע נערכו מחדש על ידי הרב משה בצלאל אלטר דברי תורתו על התורה בשני כרכים מורחבים בשם "ליקוטי הרי"מ", וכן על התלמוד בבלי ושולחן ערוך. בשנת ה'תשע"ב הוציא הרב דוד וידסלבסקי את הספרים "אמרי הרי"מ" על התורה והמועדים (6 כרכים).
לקריאה נוספת

אברהם ישכר בנימין אליהו אלטר, מאיר עיני הגולה, באתר אוצר החכמה
הרב ד"ר יצחק אלפסי, גור, תולדות חסידי גור, מהדורה ראשונה ה'תשי"ד 1954; מהדורה שנייה 1978
תפארת שבתפארת - מאת הרב ד"ר יצחק אלפסי
הרב אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, האדמו"ר מגור בעל חידושי הרי"ם, חלק ראשון, ה'תשמ"ו, עמ' לד-ע.
מאור הגולה - מאת הרב יהודה לייב לוין מהדורה מחודשת ומתוקנת, ניו-יורק-ירושלים, ה'תשע"ו
הרב מאיר שוורצמן, ואלה תולדות הרבי הראשון מגור, הוצאת נחליאל, ירושלים, ה'תשי"ח
הרב ד"ר יצחק אלפסי (חוקר חסידות) הרבי מקוצק: תולדותיו, תלמידיו ותורתו, הוצאת מוסד הרב קוק ירושלים, ה'תשע"ג, עמ' 210–217
הרב מאיר שוורצמן, המאור הגדול, סיפור חייו של אבי שושלת גור, הוצאת נצח בני ברק, ה'תשנ"א
הרב ישראל דנדרוביץ, על הדפסת חידושי הרי"ם וגור אריה, בתוך: אסופות, גיליון ז - אדר תש"ע, עמודים: 44-49.
טימור בקממבטוב

| --- | --- |

טימור בקממבטוב, דצמבר 2009
 לידה:  25 ביוני 1961 (בן 63) גורייב, ר.ס.ס. קזחסטן, ברית המועצות
 שם לידה:  Тимур Нұрбақытұлы Бекмамбетов 
 מדינה:  קזחסטן, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 עיסוק:  תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע
 מקום לימודים:  Uzbekistan State Institute of Arts and Culture (1987)  Top Courses for Scriptwriters and Film Directors 
 פרסים והוקרה:  עיטור הידידות (רוסיה) 
 פרופיל ב-IMDb
 
טימור נורואחיטוביץ' בקממבטוב (בקזחית: Темір Нұрыахытұлы Бекмәмбетов; ברוסית: Тимур Нуруахитович Бекмамбетов; נולד ב-25 ביוני 1961) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע קזחי-רוסי יהודי. הוא ידוע כמי שביים מספר סרטים שוברי קופות.
הוא ביים את הסרטים הרוסיים משמר הלילה (2004) ומשמר היום (2006), שבעקבותיהם הוזמן להוליווד לביים את הסרט מבוקש (2008) שצולם בארצות הברית וכך גם הסרט אברהם לינקולן: צייד הערפדים והרימייק בן חור. ברוסיה פיתח את זיכיון סרטי "עצי אשוח".
קורות חיים

בקממבטוב נולד בעיר גורייב (כיום אטיראו) בקזחסטן הסובייטית. אימו יהודיה ואביו ממוצא קזחי. עם סיום לימודי התיכון נסע למוסקבה והחל ללמוד הנדסה, עזב את הלימודים וחזר לטשקנט, בירת אוזבקיסטן, שם למד קולנוע ותיאטרון במכון לאמנות ותיאטרון ע"ש אלכסנדר אוסטרובסקי, וסיים את לימודיו בשנת 1987. במהלך הלימודים הוא הכיר את השחקן אלכסנדר וורז'ביצקי שהופיע בכל סרטיו.
לאחר השרות הצבאי, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עבר בקממבטוב להתגורר במוסקבה. ב-1994 הוא הקים את חברת ההפקות "Bazelevs", שנטלה חלק בהפקת שובר הקופות "משמר הלילה" וסרט ההמשך "משמר היום", וכן הפיקה את "מבוקש". במהלך פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין קיבל בקממבטוב את פרס חביב הקהל על סרטו "דיוקן".
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, בקממבטוב מכר את אחזקותיו בחברת ההפקות Bazelevs ובקיץ 2023 עלה לישראל. מתגורר בתל אביב.
פילמוגרפיה > בימוי

ואלס פשאוור (1994)
הארנה (2000)
משמר הלילה (2004)
משמר היום (2005)
צחוק הגורל 2 (2007)
מבוקש (2008)
ברק שחור (2009)
אברהם לינקולן: צייד הערפדים (2012)
בן חור (2016)
עצי אשוח 5 (2016)
פרופיל (2018)
עצי אשוח אחרונים (2018)
דביאטאייב (2021)
Mercy ‏ (2025)
פילמוגרפיה > הפקה

9 (2009)
עצי אשוח (2010)
שעת האופל (2011)
שגעונות (2011)
עצי אשוח 2 (2011)
בהצלחה, רבותיי! (2013)
עצי אשוח 3 (2013)
מתנשקים (2013)
עצי אשוח 1914 (2014)
הסר חבר (2014)
הוא, דרקון (2015)
הארדקור הנרי (2015)
עצי אשוח 5 (2016)
מעבר לכוכבים (2017)
עצי אשוח חדשים (2017)
עצי אשוח חדשים (2017)
דניוחה (2018)
חיפוש (2018)
הסר חבר: רשת אפלה (2018)
דביאטאייב (2021)
נעדרת (2023)
הערות שוליים

↑  Сбежавший в Израиль Тимур Бекмамбетов продал свою киностудию Bazelevs, Красная Весна, ‏22 декабря 2022
| טימור בקממבטוב |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | ואלס פשאוור (1994) • הארנה (2001) • גא"ז - רכבים רוסיים (2002) • משמר הלילה (2004) ‏• משמר היום (2006) • צחוק הגורל 2 (2007) • מבוקש (2008) • עצי אשוח (2010) • אברהם לינקולן: צייד הערפדים (2011)  • בן חור (2016) • עצי אשוח 5 (2016) • פרופיל (2018) • עצי אשוח אחרונים (2018) • דביאטאייב (2021) |  |
| סרטים שהפיק | 9 (2009) • ברק שחור (2009) • שעת האופל (2011) • אפולו 18 (2011) • עצי אשוח 2 (2011) • עצי אשוח 3 (2013) • מלכת השלג (2012) • בהצלחה, רבותיי! (2013) • מתנשקים (2013) • עצי אשוח 1914 (2014) • הוא, דרקון (2015) • הארדקור הנרי (2015) • מעבר לכוכבים (2017) • עצי אשוח חדשים (2017) דניוחה (2018) • חיפוש 2 (2021) |  |
| עצי אשוח |
| --- | --- | --- |
| סרטים | עצי אשוח (2010) • עצי אשוח 2 (2011) • עצי אשוח 3 (2013) • עצי אשוח 1914 (2014) • עצי אשוח 5 (2016) • עצי אשוח חדשים (2017) • עצי אשוח אחרונים (2017) • עצי אשוח 8 (2021) |  |
| ספין אוף | עצי אשוח פרוותיים |  |
| שונות | טימור בקממבטוב • איוואן אורגנט • סרגיי סבטלאקוב • פיוטר פיודורוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810618852005606  BIBSYS: 6075997  BNE: XX1785397  BnF: cb15081294g (data)  GND: 135933676  ISNI: 0000 0001 0920 2790  LCCN: no2006085512  LNB: 000261516  NKC: js20050801007  NLK: KAC201229037  NTA: 291530982  RERO: 02-A014115874  SNAC: w63g949p  SUDOC: 148919316  VIAF: 84237651   WorldCat (עם VIAF): 84237651
יניב ברמן

אין תמונה חופשית
יניב ברמן (נולד ב-1977) הוא במאי, מפיק ותסריטאי ישראלי.
קורות חיים

יניב ברמן נולד בחיפה. הוא למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. סרטו הקצר "גם ילדים התחילו קטנים" על ילדים בחטיבת ביניים, אשר משתלטים על המוסד ולוקחים את המורים בני ערובה נבחר להשתתף בתחרות ה-Cinéfondation בפסטיבל קאן בשנת 2006. במשך 6 שנים הוא צילם סרט דוקומנטרי על פלוגה מילואים, שיצא בשנת 2007 בשם שלום פלוגה א'.
בשנת 2016 הוא כתב וביים את הסרט מדינת הגמדים, שכמו סרטיו הקודמים, עסק בתהליך הטראומטי של ילדים הנעשים חיילים בחברה מיליטריסטית אלימה.
ביוני 2021 יצא לאור ספרו "סביבונים", העוקב אחרי פרשת רצח מחרידה בתיכון במרכז הארץ, הנפרסת על פני שמונת ימי חג החנוכה.
יניב הוא מפיק של סרטי פרסום ותדמית, ובעל חברת ההפקות White Bird Films.
יניב גר בהרצליה עם בת זוגו פזית ולהם שתי בנות.
פילמוגרפיה

גם ילדים התחילו קטנים (2006)
שלום פלוגה א' (2007)
מדינת הגמדים (2016)
"דמוקרטיה בוערת" (2023)
"כיתת כוננות" (2024)
אילנות
ספרים

סביבונים (2021)
הערות שוליים

↑   דמוקרטיה בוערת, סרטון  באתר יוטיוב
↑   כיתת כוננות, סרטון  באתר יוטיוב
טליה ששון

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בת 74 בערך) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  פרקליטות המדינה מרצ הקרן החדשה לישראל
 פעילויות נוספות:  מחברת דו"ח המאחזים
 
טליה ששון (נולדה ב-1951) היא עורכת-דין ויושבת ראש המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל. בעבר הייתה נשיאת הקרן, ראש המחלקה לתפקידים מיוחדים בפרקליטות המדינה ומחברת חוות דעת (ביניים) בנושא מאחזים בלתי מורשים.
ביוגרפיה

טליה ששון נולדה ב-1951 בישראל. עבדה במשך 25 שנה בפרקליטות המדינה, תחילה בפרקליטות מחוז ירושלים ולאחר מכן בפרקליטות המדינה. בין השאר עסקה בתיקים רגישים כדוגמת העמדת פוליטיקאים בכירים לדין, והייתה הפרקליטה המלווה בתיק "בר-און חברון". ששון, יחד עם משה לדור, לימים פרקליט המדינה, ויהושע רזניק, המשנה לעניינים פליליים בפרקליטות המדינה, המליצה להעמיד לדין את ראש הממשלה בנימין נתניהו, יו"ר ש"ס אריה דרעי ושר המשפטים צחי הנגבי בחשד למרמה והפרת אמונים, והעמדתו לדין של נתניהו באשמת שוחד.  עמדה זו לא התקבלה על ידי היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין, והתיקים נסגרו.
באמצע שנות ה-90 ובעקבות החלטת ממשלה מ-19 בנובמבר 1995 שהתקבלה בעקבות רצח רבין, ששון עמדה בראש צוות משולב בין משרדי, שתפקידו היה לרכז, לתאם ולבקר את פעולות אכיפת החוק על ישראלים ביהודה ושומרון.
התפרסמה במיוחד לאחר סיום תפקידה בפרקליטות, כשהכינה בשנת 2005, לבקשת ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, את "חוות דעת (ביניים) בנושא מאחזים בלתי מורשים" (הידוע כ"דו"ח ששון") שעסקה בתיאור המאחזים הקיימים ביהודה ושומרון, באופן הקמתם ובמצבם המשפטי.
ביוגרפיה > לאחר סיום תפקידה בפרקליטות המדינה

ב-2009 הייתה ששון בעלת משרד עורכי דין, וכיהנה כיו"ר עמית של המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל, כחברת הנהלה של "המועצה לשלום ולביטחון, חברת המועצה הציבורית של יש דין ופעילה במטה "יוזמת ז'נבה". ששון מתנגדת בחריפות לקיומן של ההתנחלויות ביהודה ושומרון. בשנת 2012 אמרה ב"כנס השמאל הישראלי", שאורגן על ידי תנועת שלום עכשיו, שההתנחלויות הן "תמצית הרע במדינת ישראל" וקראה לצאת ולהסביר לציבור "למה ההתנחלויות הן הסרטן של המדינה, ומדוע הן מאיינות את המפעל הציוני שסבא וסבתא שלי היו שותפים בהקמתו".
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 ב־2009 שובצה במקום ה-7 ברשימת "מרצ", אך לא נבחרה לכנסת. ששון הצהירה כי הצטרפה לחיים הפוליטיים על מנת להיאבק בכיבוש, וכי תמשיך להילחם במאחזים מהכנסת. בתגובה קראו גורמים בימין לגנוז את דו"ח המאחזים שחיברה, בטענה שחשיפת דעותיה הפוליטיות מוכיחה שהדו"ח פוליטי ולא אובייקטיבי.
בשנים 2015–2018 כיהנה כנשיאת הקרן החדשה לישראל. בשנת 2018 העלתה תנועת אם תרצו קמפיין שילוט חוצות נגד הקרן, ובו גם טענות נגדה.
בדצמבר 2015 יצא לאור בהוצאת כתר ספרה "על פי תהום: האם ניצחון ההתנחלויות הוא סופה של הדמוקרטיה הישראלית?".
ציוץ בטוויטר של עמוס שוקן, בספטמבר 2017, בעקבות כתבה של עמירה הס, שבו שאל: "האם ישראל מדינת רשע, או שרק מדובר בטיהור אתני שגרתי?" הביא לתגובה של ששון: "היא שניהם". בעקבות סערה תקשורתית וגינויים מחקה ששון את הציוץ ופרסמה מאמר תגובה שבו כתבה כי הדברים נאמרו ברגע של כעס, לאחר קריאת הכתבה.
במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתמה על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.
במאי 2024, לאחר פרסום בגרדיאן שישראל איימה על התובעת בבית הדין הפלילי בהאג, הביעה ששון דאגה מהצעתם של שופטי נתניהו  לתביעה בישראל לחזור בה מעבירת השוחד בתיק 4000 - וזאת עדיין במהלך שמיעת עדי התביעה הרלוונטיים.
במרץ 2025 קראה טליה ששון לבג"צ להוציא את ראש הממשלה בנימין נתניהו לנבצרות, וזאת בעקבות הודעתו על הדחת ראש השב"כ רונן בר, בניגוד מובהק להוראת היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה. בהרב-מיארה היא הממונה על התביעה במשפט המתנהל נגדו, והדחתה תהיה הפרה של הכלל בדבר ניגוד עניינים ושל ההתחייבות שקיבל על עצמו בפני בית המשפט. הדחת בר נעשית כאשר מתנהלת חקירה רגישה נגד בכירי לשכתו של נתניהו בחשד לפגיעה בביטחון המדינה, בפרשת קטארגייט. לטענת ששון, נתניהו נוהג כאדם שאיבד לחלוטין את שיקול דעתו והדרך היחידה לפתרון היא להוציאו לנבצרות.
הערות שוליים

↑  ברוך קרא, יש שלטון, אין חוק, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2003
↑  חגי הוברמן, פרקליטה הורסת, באתר ערוץ 7
↑  המועצה הציבורית
↑  ישי פרידמן, איפה טעינו גרסת השמאל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 במאי 2012
↑  אמנון מרנדה, ניצן הורוביץ במרצ: "קשה לוותר על הפרסום", באתר ynet, 18 בדצמבר 2008
↑  עוזי ברוך, טליה ששון: אפעל נגד המאחזים מהכנסת, ערוץ 7, ה-18.12.2008
רועי שרון, מועצת יש"ע: הוסרה המסכה מעל דוח ששון, באתר nrg‏, 13 בנובמבר 2008
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏"קמפיין חדש ומבחיל": הוגשה תלונה על הסתה נגד "אם תרצו", באתר גלובס, 26 באפריל 2018
↑  הספר באתר הוצאת כתר
↑  יהודית ישראל, טליה ששון ומדינת הרשע, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בספטמבר 2017
↑  טליה ששון, האם ישראל היא מדינת רשע? החטא ועונשו בטוויטר, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2017
↑  גילוי דעת מטעם בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, 26 במאי 2019; גיא פלג, ‏"אסור ליטול מבית משפט את הסמכות", באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2019
↑  גרדיאן, "גרדיאן": יוסי כהן השתמש ב"שיטות נבזיות" ללחוץ על התובעת בהאג, באתר "שיחה מקומית", 28 במאי 2024
↑   טליה ששון, מסיפור האיומים על התובעת בהאג עולה השאלה: האם איים גם על שופטיו?, באתר הארץ, 30 במאי 2024
↑   טליה ששון, להוציא את נתניהו לנבצרות, עכשיו | דעה, באתר הארץ, 17 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291632705171  BnF: cb14599331q (data)  GND: 1115658433  ISNI: 0000 0000 0113 8096  LCCN: no2016041376  VIAF: 56859925   WorldCat (עם VIAF): 56859925
בית אל על

| --- | --- |

בית אל על
 הבניין הגבוה בישראל בתקופה:  1963 - 1965
 בניין הבא:  מגדל שלום מאיר
 מידע כללי
 סוג:  רב-קומות 
 מיקום:  תל אביב יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1959–1963 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1963 
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם
 מידות
 גובה:  53 מטר
 קומות:  13
 
 קואורדינטות:  32°04′35″N 34°46′06″E﻿ / ﻿32.07638889°N 34.76847222°E﻿ / 32.07638889; 34.76847222
 תבנית:לשוניות2
 
בית אל-על הוא מגדל משרדים ברחוב בן-יהודה 32 בתל אביב. המגדל בן 13 קומות ומתנשא לגובה של כ-53 מטרים.
היסטוריה

בניית בית אל על החלה בשנת 1959 והסתיימה בשנת 1963, והיה הבניין הגבוה בישראל למשך שנתיים עד בניית מגדל שלום מאיר ב-1965. במקום שכן קודם לכן קולנוע "בית העם" שנהרס (הוקם ב-1925). סגנון הבנייה שלו הוא ברוטליסטי. הבנייה נעשתה במסגרת התחדשות עירונית של רחוב בן יהודה. הבנייה נעשתה על ידי סולל בונה ומיזוג האוויר נעשה בידי אלקטרה.
יזם המגדל הוא אריה פילץ (שאף הקים לעצמו דירת מגורים בראש המגדל) וצוות האדריכלים הם דב כרמי, צבי מלצר ורם כרמי (חתימתו של דב כרמי מוטבעת בחלל הכניסה לבניין).
באפריל 2015 קרס חלק ממדרגות החירום החיצוניות של הבניין. השברים נפלו אל המדרכה הסמוכה, אך לא היו נפגעים.
ב-19 ביולי 2024 נפגע הבניין מרסיסי פגיעת הכטב"ם בתל אביב.
השימוש בבניין

הבניין היה למגדל המשרדים הראשון שנבנה בתל אביב ובישראל כולה. עם הקמתו, משרדי סניף ישראל של חברת התעופה אל על שוכנו בבניין, והעניקו לו את שמו. בשנת 2013 עברו משרדי אל על לאתר אחר. בנוסף התמקמו בבניין עסקים רבים בתחום התיירות, בהם חברת אופיר טורס וחברת היסתור. בנוסף שכנו בבניין משרדי סופרגז.
בבניין שכנה ספריית אריאל, לזכרו של המשורר, יעקב כהן.
המרתף של בית אל על נמכר בשנת 1962 לחברת משכית לשמש כחנות ומחסן למשך שנים רבות.
בשנת 2013 נרכש המרתף על ידי חברת קיפרס - ומשמש למחסנים להשכרה.
הערות שוליים

↑  בית אל על, דבר, 30 בנובמבר 1962
↑  חוה נובק, רחוב בן יהודה - עברו ועתידו, דבר, 10 במאי 1961
↑  אחרי בית אל על, בנייני הדר דפנה, דבר, 18 ביוני 1963
↑  למשל: 
חברת מזור ומרפא ערד, מעריב, 27 בספטמבר 1968;

הצטרף למועדון הקמפינג בישראל, דבר, 26 במרץ 1965;
קיץ אחד של אושר וכושר, מעריב, 8 בנובמבר 1968
↑  משרד תומס קוק'ס בתל אביב, הארץ, 9 בדצמבר 1960
↑  "אופיר" מרחיבה פעולותיה, למרחב, 5 בדצמבר 1962
1 2  שמעון פינס, הדיירים נכנסים, דבר, 8 במרץ 1962
↑  נחנכה ספריית אריאל בתל אביב, דבר, 18 בנובמבר 1963
↑  גיל קיסרי, משכית תופעל על בסיס כספי חדש, מעריב, 27 באוגוסט 1964
↑  משכית, מעריב, 11 באוקטובר 1976

מכירה מיוחדת במוצ"ש, מעריב, 19 בדצמבר 1986
ישראל הגר

ערך זה עוסק באדמו"ר הנוכחי מוויז'ניץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הרב ישראל הגר (נולד בו' באייר ה'תש"ה, 19 באפריל 1945) הוא האדמו"ר מוויז'ניץ. חבר נשיאות מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לרבי משה יהושע הגר, לימים האדמו"ר מוויז'ניץ, וללאה אסתר. בברית המילה היה רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין הסנדק, רבי ברוך רבינוביץ ממונקאטש המוהל, ורבי אליעזר הגר בירך את הברכות.
גדל והתחנך בחצר סבו רבי חיים מאיר הגר, ה"אמרי חיים" מוויז'ניץ, שעלה לארץ ישראל בתש"ו. תחילה בתל אביב ואחר כך בקריית ויז'ניץ בבני ברק. במסגרת לימודיו בישיבת ויז'ניץ, למד בין היתר אצל רבי נסים קרליץ.
בי' בסיוון ה'תשכ"ג נישא לשרה חנה חיה, בתו של רבי משולם זוסיא טברסקי מצ'רנוביל. החתונה התקיימה בקריית ויז'ניץ בבני ברק.
ביוגרפיה > ה'תשכ"ט-ה'תשמ"ד

בח' בתמוז ה'תשכ"ט מונה על ידי סבו, האדמו"ר רבי חיים מאיר הגר, לרב בית הכנסת של חסידי ויז'ניץ במרכז בני ברק, כשבמעמד ההכתרה העניק לו סבו ה"אמרי חיים" במתנה את ברכת רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה שכתב במכתב לתלמידו רבי מנחם מנדל הגר (אהבת שלום): "שיתחדש המלוכה שלו... שלא יזוז ממנו ומבניו ובני בניו מעתה ועד עולם". לאחר פטירת סבו, בשנת ה'תשל"ב, מונה לרב ואב"ד קריית ויז'ניץ בבני ברק במקום אביו שהתמנה לאדמו"ר. הוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם משה באב"ד, הרב יהושע מנחם אהרנברג, הרב משה אריה פריינד והרב אברהם צבי וייס.
בכהונתו כרב הקריה ישב גם כדיין בבית הדין, והעניק תעודת כשרות למאפית מצות ועסקים נוספים בשכונה. בתקופה זו ייצג את אביו באירועים בולטים, ונסע לגיוס כספים למוסדות.
ביוגרפיה > ה'תשמ"ד-ה'תשס"ב

בשנת ה'תשמ"ד הורחק על ידי אביו מביתו וממשרתו בקריית ויז'ניץ. בשנת ה'תש"ן מינה אביו במקומו את אחיו הצעיר, הרב מנחם מנדל הגר, כרב ואחראי על מוסדות החסידות. הדבר גרם גם לקרע בין דודו ומחותנו הרב מרדכי הגר מוויז'ניץ מונסי, שתמך בו, לבין אביו.
בין השנים ה'תשמ"ד-ה'תשס"ב סבל הרב ישראל הגר מהתנכלויות וניסה כמה פעמים לפייס את אביו. הוא פתח בית כנסת קטן בבני ברק ברחוב רש"י. בז' באדר ה'תש"ס עבר תאונת דרכים קשה. בעקבותיה ביקרו אביו בבית החולים, ביקור שהחל התקרבות מחודשת ביניהם. אישים במגזר החרדי ניסו להביא לפיוס בין האב ובנו, בהם הרב שמואל הלוי ואזנר, אחותו של הרב ישראל הגר הרבנית שרה רוקח ובעלה האדמו"ר מבעלז, אך מי שנחשב כאדם העיקרי שהביא להחזרתו הוא חיים משה פלדמן, חסיד ויז'ניץ אמיד מלונדון. גם הרבנית שיינדל, אשתו השנייה של האדמו"ר שנישאה אליו בתש"ס עודדה את המהלכים להשבת הבן.
בתחילת שנת ה'תשס"ב הודיע אביו על החלטתו להחזיר אותו למקומו המרכזי בחסידות ויז'ניץ, במקום אחיו, ועל העברת סמכויות השליטה של מוסדות ויז'ניץ לידיו של חיים משה פלדמן. הסוגיה פילגה את חסידי ויז'ניץ לשני מחנות. רובם תמכו ברב ישראל ומיעוטם תמך ברב מנחם מנדל, שפתח חצר עצמאית בסמוך.
הנהגותיו

הרב ישראל שהיה בן 27 בעת פטירת סבו ה"אמרי חיים", רואה בו את מורו ורבו והוא נוהג בדרך כלל על פי מנהגיו, גם כשהם שונים ממנהגי אביו ה"ישועות משה". הדבר מתבטא הן בהנהגה הציבורית והן בשינויי נוסח קלים בתפילות, במנגינת התפילה ובניגונים בטיש. הוא גם נוהג בכמה ממנהגי חסידות טשרנוביל בהשפעת חמיו רבי משולם זושא מטשרנוביל. על אף האמור, במספר הזדמנויות הדגיש כי יש להתנהג על פי ההלכה הפסוקה בשולחן ערוך, גם כשהאדמו"רים הקודמים לא התנהגו כך, מסיבותיהם. בהתאם לכך הוא מקפיד להתפלל שחרית בימי חול לפני סוף זמן תפילה.[דרוש מקור]
בשלוש רגלים הוא נוהג לפקוד את הכותל המערבי, זכר לעלייה לרגל. מאז מינויו לאדמו"ר הוא מגיע לאחר החג, ביום אסרו חג.
דברי תורתו

האדמו"ר מוסר דברי תורה לחסידים בשעת עריכת הטיש בליל שבת ובסעודה שלישית, דרשה על פי תורת החסידות בפרשת השבוע המכונה בפי החסידים "תורה". לפני אמירת ה"תורה" שר האדמו"ר לבדו את אחד מהשירים הנהוגים. בליל שבת מוסר האדמו"ר שיחות נוספות בהמשך הטיש ("צווייטע טיש" - הטיש השני) הנקראים "שמועס" בהם הוא משלב סיפורי צדיקים - בדרך כלל של בעלי ההילולא של אותו שבוע - עם 'וורטים'. שיחותיו ודרשותיו יוצאות לאור מדי שבוע בידי ועד מיוחד.[דרוש מקור]
בנוסף מוסר האדמו"ר שיחות מוסר לתלמידי הישיבות בתחילת ה"זמן" ובסיומו, ונאומים מיוחדים באירועים מזדמנים שונים. כל השיחות והדרשות נרשמות ויוצאות לאור על ידי הוועד.
בנאומיו מניח האדמו"ר דגש על ההתרחקות מכלי הטכנולוגיה והסכנה הרוחנית המצויה במכשירים חכמים.
הספר "שיחות קודש", ובו שיחות שנמסרו לתלמידי הישיבות בתחילת ה"זמן" ובסיומו, יצא לאור בשני חלקים, בשנים תשע"ז-תשע"ט.
משפחתו

ילדיו:
מלכה העניא, נשואה לבן דודה הרב יצחק בן רבי דוד טברסקי - האדמו"ר מסקווירא
מרים, נשואה לבן דוד אביה הרב ברוך שמשון הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ בית שמש
רעכיל דבורה, נשואה לרב חיים הערש מייזליש - ראש ישיבת סאטמר בבני ברק ומרבני קהילת סאטמר בני ברק
הרב חיים מאיר, רב קריית ויז'ניץ נשוי לרייצא הענדל, בת רבי אהרן טייטלבוים, אב"ד ניר-באטור.
הרב יצחק ישעיה, רב קהילת חסידי ויז'ניץ באשדוד. נשוי לשרה לאה בת רבי דב בעריש פאנעט, האדמו"ר מדעש ירושלים.
ציפורה ברכה, נשואה לרב נפתלי צבי טייטלבוים, לשעבר ר"מ בישיבת ישועות משה ובן הרב נחום אפרים טייטלבוים, האדמו"ר מוואלאווא
הרב יעקב מרדכי, רב קהילת חסידי ויז'ניץ באלעד. נשוי לשבע רחל בת הרב אברהם ברוך רוטנברג, האדמו"ר מקוסון בלייקווד
יפה שיינדל, נשואה לרב מנחם מנדל הגר, ר"מ בישיבת ויז'ניץ באלעד, ובן הרב ישראל אליעזר הגר, רב ביהמ"ד סערט-ויז'ניץ בירושלים
בעלי חיים פולשים בארץ ישראל

זוג מיינות מצוית - מין פולש שברח מהצפארי והצליח להתבסס בטבע
נוטרייה - מין פולש שהובא לארץ בשביל תעשיית פרוות אך התרבה בטבע (בתמונה: נוטרייה עם צאצא שלה באגמון חולה)
מינים מסוימים של דגים הובאו במכוון לכנרת על מנת להגדיל את תפוקת הדיג
בעלי חיים פולשים בארץ ישראל הם בעלי חיים אשר מוצאם מחוץ לארץ ישראל, הגיעו אליה בעקבות פעילות אדם, והצליחו לייסד בה אוכלוסייה המתרבה ומתפשטת ללא התערבות נוספת בידי האדם. בעלי חיים אלה יכלו לפלוש בטעות, כדוגמת המיינה המצויה אשר ברחה מהצפארי והצליחה לבסס אוכלוסיית בר בטבע, או שיכלו להגיע במכוון כדוגמת טרוטת עין-הקשת שהובאה לכנרת על מנת להגדיל את תפוקת הדייג.
במרוצת השנים פלשו לישראל 29 מיני דגי מים מתוקים, 18 מיני עופות, יותר מ-40 מיני חלזונות ויותר מ-200 מינים של חרקים. בדו"ח שפורסם בשנת 2022, קבע מבקר המדינה שבישראל אין אסדרה של הטיפול במינים פולשים. הפיקוח על כניסת מינים כאלו בגבולות הוא חלקי ביותר, ואין תיאום בין הגופים שאמורים לעקוב אחר התפשטותם. הדו"ח מציין כי לפי המשרד להגנת הסביבה והחברה להגנת הטבע, הנזק השנתי הנגרם ממינים פולשים בישראל מוערך ב-1.5-0.5 מיליארד ש״ח.
בנוסף למינים הפולשים אשר מעולם לא חיו בארץ ישראל לפני פלישתם, קיימים בה גם המינים המתפרצים. מינים אלו חיו בארץ מאז ומעולם, אך חוו פריצה בגדילה באוכלוסייה שלהם בזכות פעילות האדם. בין מינים אלו נמצאים: חזיר הבר בחיפה, תן זהוב, עטלף פירות מצוי, שועל מצוי ועוד.
היסטוריה

במרוץ השנים, הובאו לכנרת כ-8 מינים מיובאים של דגים (מתוך 16 מינים החיים בה כיום בסך הכול) בניהם: טרוטת עין-הקשת, קרפיון מצוי, כסיף שפל-עין וגמבוזיה מצויה על מנת שיגדילו את תפוקת הדייג, וכן, פלשו לתוכה מינים פולשים כמו החילזון Thiara scabra.
היסטוריה > הגירה לספסית

הגירה לספסית היא מעבר של בעלי חיים ימיים מהים האדום לים התיכון, דרך תעלת סואץ. הגירה בכיוון ההפוך, המכונה "הגירה אנטי-לספסיאנית", קיימת גם כן, אך היא נדירה. הפלישה החלה סמוך לפתיחת התעלה ב-1869. בתחילה התגלה דג חדש אחת למספר שנים. בשנים האחרונות מתגלה מין חדש מדי שנה.
מינים פולשים הפכו לרכיב משמעותי במערכת האקולוגית של הים התיכון, ובעלי השפעות המסכנות מינים אנדמיים ים-תיכוניים רבים. בתחילת ההגירה הראו תצפיות על כמה קבוצות מהמינים האקזוטיים כי יותר מ-70% ממעשירי הרגל הלא מקומיים ו-63% מהדגים האקזוטיים בים התיכון מקורם באזור האינדו-פסיפי, כלומר הגיעו מהאוקיינוס השקט וההודי במעלה הים האדום אל מפרץ סואץ שבקצהו, ודרך התעלה אל הים התיכון.
חדירת המינים לים התיכון שינתה את פני המערכת האקולוגית שלו, כך שיותר מ-300 מינים חדשים של צמחים ובעלי חיים פלשו אליו. מתוכם כ-67 הם מיני דגים, וכולם מאכלסים את האגן המזרחי ואותרו בקרבת חוֹפי ישראל. רוב הדגים בים האדום הם דגים טרופיים, שלא היו קיימים בים התיכון קודם לפתיחת התעלה. חלק מהמינים הפולשים נמצאים בהתפוצצות אוכלוסין ובתחרות על אתרי רבייה ומזון עם המינים המקומיים; הם דוחקים את הדגה המקומית מבתי הגידול הטבעיים שלה.
בשנים 2008–2011 נערך מחקר באמצעות חוקרים מאוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה העברית, המכון לחקר הימים ואגמים בהשתתפות חוקר אמריקאי המתמחה במינים פולשים. ממצאיהם העלו מהפך דרמטי בהרכב הדגה: כ-54% מתפיסות הדגה באותה עת היו מינים פולשים, לעומת 29% כ-20 שנה לפני כן. ממצאים אלו מעידים על היקף פלישת המינים הימיים הגדול ביותר בעולם, המתרחש באגן המזרחי של הים התיכון – פלישה העלולה לפגוע פגיעה רבתי במינים המקומיים.
טיפול במינים פולשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בעלי חיים פולשים בארץ ישראל

זוהי רשימה חלקית: