stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסלאן

| --- | --- |
סמל בסלאןסמל בסלאן
רחוב בבסלאן
רחוב בבסלאן
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 רפובליקה:  צפון אוסטיה - אלניה צפון אוסטיה - אלניה
 תאריך ייסוד:  1847
 שטח:  24 קמ"ר
 גובה:  490 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  36,011 (2023)
  ‑ צפיפות:  1,492 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  43°12′N 44°34′E﻿ / ﻿43.200°N 44.567°E﻿ / 43.200; 44.567
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.beslan.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניבסלאן(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניבסלאן(למפת צפון אוסטיה - אלניה רגילה) ולדיקווקז מוזדוק אלאגיר ארדון זאבודסקוי אלחוטובו אינגושטיה צ'צ'ניה סטברופול קברדינו-בלקריה דרום אוסטיה גאורגיה גאורגיהבסלאן(למפת צפון אוסטיה - אלניה מוגדלת) ולדיקווקז מוזדוק אלאגיר ארדון זאבודסקוי אלחוטובו אינגושטיה צ'צ'ניה סטברופול קברדינו-בלקריה דרום אוסטיה גאורגיה גאורגיהבסלאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בסלאן (רוסית: Беслан; אוסטית: Беслæн) היא עיר הממוקמת 
ברפובליקה של צפון אוסטיה - אלניה של רוסיה ומהווה את המרכז המנהלי של מחוז פרבוברז'ני (כלומר המחוז שנמצא בגדה הימנית של הנהר). בשנת 2010, חיו בעיר כ-36,728 אנשים, דבר שעושה את בסלאן לעיר השלישית בגודלה ברפובליקה של צפון אוסטיה - אלניה, אחרי ולידיקווקז ומוזדוק. העיר ממוקמת כ-15 קילומטרים צפונית לוולדיקווקז.
בסלאן מהווה צומת רכבות חשוב, היא נמצאת על הקו בין העיר רוסטוב על הדון לבין העיר באקו. בעיר זו מתחיל גם הקו שמגיע לוולדיקווקז. זו עיר תעשייתית-חקלאית שנוסדה ב-1940, המהווה בעצם את המרכז התעשייתי לכל הערים שמסביבה.
העיר נוסדה בשנת 1847 בידי מהגרים מערים אחרות באוסטיה אלניה. בתחילה, הייתה העיר כפר קטן שמבוסס כמעט כליל על חקלאות, ונקראה אז "בסלאניאקו" (ההתיישבות החלוצית בבסלאן) בידי תקיף מקומי, באסלאן טולטוב. למרות זאת, גם אחרי ימיו של התקיף, בשימוש רשמי הכפר נקרא גם טולטוב או טולטוסקוייב. שם העיר שונה במהלך שנות החמישים. בעקבות התיעוש המהיר, וכניסת תעשיות לעיר, מעבר לחקלאות, הפך הכפר הקטן לרשות מקומית ושמו היה בסלאן.
ב-1 בספטמבר 2004, בית הספר המקומי של בסלאן, 'בית הספר מספר אחת', הותקף בידי מורדים צ'צ'נים, אירוע הידוע כמשבר בני הערובה בבסלאן. המצור הסתיים ב-3 בספטמבר, בחילופי אש קשים בין הטרוריסטים לבין כוחות הביטחון. התוצאות  היו טרגיות - ונהרגו מאות אזרחים חפים מפשע, ביניהם ילדים רבים.
ראו גם

משבר בני הערובה בבסלאן
בסמאני

נפת בסמאני (ברוסית: Басманный район) היא נפה במחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 8.37 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 110,897 תושבים (2020).
בשטח בסמאני יש עשר תחנות רכבת תחתית, למעלה מ-30 כנסיות אורתודוקסיות.
אתרים ראויים לציון

תחנת הרכבת קורסקי (אנ')
האוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן
האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה
האוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה לגאודזיה וקרטוגרפיה
האוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה לניהול קרקע
האוניברסיטה הפיננסית תחת ממשלת רוסיה (אנ')
תיאטרון סוברמניק
בית הכנסת הכוראלי
בית הדואר המוסקבאי
שדרת שליטי רוסיה
גן ע"ש באומן (אנ')
צ'יסטיה פרודי (האגמים הנקיים) (אנ')
כיכר חיטרובקה
מטה ועדת החקירות של רוסיה
תחנות מטרו: לוביאנקה, קורסקאיה, באומנסקאיה,  קיטאי-גורוד
בניין התערוכה המלכותי

בניין התערוכה המלכותי (באנגלית: The Royal Exhibition Building) שוכן בעיר מלבורן, אוסטרליה. הבניין שוכן בתוך גני קרלטון, בקצה הצפון-מזרחי של רובע העסקים. היה זה המבנה הראשון באוסטרליה שזכה למעמד של אתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו. הבניין שוכן בסמוך למוזיאון מלבורן, והוא הפריט הגדול ביותר באוסף של מוזיאון ויקטוריה.
היסטוריה

הבניין תוכנן על ידי האדריכל ג'וזף ריד (שעיצב גם את בית העירייה של מלבורן ואת הספרייה הלאומית של ויקטוריה). הבנייה הסתיימה ב-1880, והוא היה מוכן עבור התערוכה הבין-לאומית במלבורן שנערכה באותה שנה. הבניין מורכב מהיכל גדול מרכזי ששטחו כ-12,000 מ"ר, ומחדרים צדדיים רבים.
בניין התערוכה המלכותי מסמל את נקודת האמצע של תנועת התערוכות העולמיות. ב-1854 נבנה בניין תערוכות קטן, ולאחר מכן החלו לבנות בנייני תערוכות בסדר גודל עולה, בדרך כלל לפני תערוכה עולמית בעלת חשיבות. התערוכות העולמיות של 1880 ו-1888 נערכו בתקופה שבה מלבורן שגשגה.
תערוכת המאה של מלבורן נערכה בבניין ב-1888 לרגל מאה שנה להגעת המתיישבים האירופאים הראשונים לאוסטרליה. אחד מהאירועים החשובים הנוספים שהתרחשו בבניין היה פתיחת המושב הראשון של הפרלמנט האוסטרלי ב-9 במאי 1901. לאחר הפתיחה הרשמית הממשלה הפדרלית עברה לבית הפרלמנט של ויקטוריה, ואילו הפרלמנט של ויקטוריה השתמש בבניין במשך 26 השנים הבאות.
מצבו של הבניין החל להתדרדר, ובשנות ה-40 הוא אף כונה פיל לבן. ב-1953 נשרף האגף של הבניין שבו שכן האקווריום של מלבורן, וחדר הנשפים הגדול נהרס ב-1979 כך שרק המבנה המרכזי נותר על כנו ביחד עם מבני משנה שנבנו בשנות ה-60 ושנות ה-70. הריסת חדר הנשפים התקבלה בכעס רב בציבור, ובסופו של דבר הוחלט שלא להרוס את המבנה הראשי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הבניין שימש כבית חולים. לאחר המלחמה ועד לשנת 1975 הבניין הכיל חנויות ומשרדים, שימש כבית מגורים עבור חיילים וכאולם נשפים. בשנת 1975 הבניין הוסף לרשימת הנכסים הלאומיים של אוסטרליה.
המלכה אליזבת השנייה ביקרה בוויקטוריה ב-1984 והעניקה לבניין את התואר "מלכותי". בעקבות כך התחילה בשלהי 1985 סדרה של עבודות שיפוץ, וכן בנייתו של אגף שלם מזכוכית, שנהרס מאוחר יותר.
צורתו וסביבתו של בניין התערוכה לא השתנו רבות מאז בנייתו, ובכך הוא שונה מבנייני תערוכה אחרים. עם זאת, נערכו מספר שינויים משמעותיים במתחם הכולל של המבנים והגנים. אולם, ג'ף קנט, ראש ממשלת ויקטוריה, הציע ב-1996 לבנות את המוזיאון הלאומי במלבורן בסמוך לבניין התערוכה. האגף המזרחי והאגף המערבי הזמניים שנבנו בשנות ה-60 נהרסו ב-1997 וב-1998, והצד החיצוני של הבניין שופץ. השינוי המשמעותי האחרון היה בנייתו של מוזיאון חדש בגן הצפוני.
רעיון זה נתקל בהתנגדות מצד מפלגת הלייבור של ויקטוריה, מועצת העיר והקהילה המקומית. כתוצאה ממחאה ציבורית החליט ג'ון בראמבי, אחד ממנהיגי האופוזיציה בוויקטוריה, להסתייע במועצת העיר של מלבורן ולהציע את הבניין כמועמד להכללה ברשימת אתרי המורשת העולמית. ההתקדמות בתהליך נמשכה רק כאשר מפלגת הלייבור ניצחה בבחירות והרכיבה את הממשלה החדשה ב-1999.
הבניין וגני קרלטון שבתוכם הוא שוכן הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2004, והיה לבניין הראשון באוסטרליה שזוכה למעמד זה. בנימוקי ההכרזה נאמר כי הבניין הוא בית התערוכה היחיד מהמאה ה-19 ששרד באוסטרליה, ואף אחד מהבניינים העיקריים מסוג זה ברחבי העולם.
החל משנות ה-2000 הבניין משמש כמרכז תערוכות באופן קבוע, והוא מיועד לאירועים כגון תצוגת הפרחים והגנים הבין-לאומית של מלבורן. בבניין נערכים סיורים הקשורים למוזיאון הסמוך. עם זאת, הבניין כבר איננו מרכז התערוכות הגדול או העמוס ביותר במלבורן. מספר מוסדות אקדמיים משתמשים בבניין כאולם בחינות עבור תלמידיהם.
תיאור

בניין התערוכה היה מורכב ממבנים קבועים וממבנים זמניים, ובכך היה שונה מבנייני תערוכה אחרים. ההיכל המרכזי היה אמור לשמש למטרות אחרות גם לאחר סגירת התערוכה שלשמה נבנה הבניין. המבנה היה דמוי צלב ומוקף בשני אגפים קטנים יותר מכיוון מזרח ומערב. אגפים אלה נהרסו ב-1961 ו-1979 בהתאמה. הבניין נבנה מתערובת של לבנים, עץ, פלדה וצפחה. הקירות לא נבנו עם מלט, ורק בתקופה מאוחרת יותר הם נצבעו. המסגרת של הגג נבנתה מעץ וכוסתה בצפחה וביריעות פלדה גליות.
לאחר שנערכה תחרות הוחלט כי האדריכל שייתכנן את הבניין והאזור שמסביבו יהיה ג'וזף ריד. ריד שילב בתוכנית הבניין אלמנטים מהאדריכלות הגותית והאדריכלות הקלאסית, וכן אלמנטים מסגנונות בנייה אירופאים נוספים.
בבניין היה שילוב של אלמנטים דתיים וחילוניים. צורת הבניין הייתה שילוב בין חדר אוכל מפואר לכנסייה, והוא כלל גם מסדרונות צד, ספינות, טרנספטים וקומת תאורה. דלת הכניסה הראשית הייתה מוקפת בפורטיקו דמוי שער ניצחון, ופנתה לכיוון דרום. מעל הבניין נבנתה כיפה על בסיס מתומן.
כל אחת מקומות הבניין מורכבת ממרפסת מרכזית המוקפת בתאים ונגמרת בתאים פינתיים המחופים על ידי גג בעל שיפוע דו-צדדי. הגובה של כל אחד מהתאים שווה לשלוש קומות. הקומה הדרומית היא הרחבה ביותר והתאים הנמצאים בה מקושטים במגוון אלמנטים. הקומה המזרחית והקומה המערבית קטנות יותר ויש בהן פחות קישוטים. החלל הפנימי המרכזי מכוסה בתקרה אלכסונית. לאורך הספינה יש קומת תאורה. מערכת תומכות העץ של הגג מחוזקת על ידי מוטות מתכת, ומקושטות באמצעות תבליט קישוטי המורכב מתבנית גאומטרית החוזרת על עצמה. גובה הכיפה המרכזית הוא 68 מטרים וקוטרה הוא 18 מטרים, והיא נתמכת על ידי ארבע קשתות ופנדנטיבות.
הקישוטים המקוריים בתוך הבניין הוכנו על ידי ג'ון מאת'ר, שהשתמש בשילוב של ציורי פרחים ותמונות המייצגות את האמנויות, מדע, תעשייה, חקלאות וסמלי המדינות המציגות בתערוכה. לקראת התערוכה העולמית השנייה כוסו ציוריו של מאת'ר באלה של ג'ון קליי בילר. האמן ג'ון רוס אנדרסון פיקח על צביעת הבניין לרגל פתיחת מושב הפרלמנט ב-1901. אנדרסון השתמש בצבעים קודרים וביצירתו התבסס על תוכניתו של ג'.ג' גרייס לתערוכה העולמית שנערכה בלונדון בשנת 1862. הקישוטים הללו כוסו בשכבה נוספת במהלך המאה ה-20, אך נעשו עבודות על מנת לחשוף אותם מחדש.
הערות שוליים

↑  "The Royal Exhibition Building" museumvictoria.com.au. URL accessed on 6 November 2007.
↑  "Global status for our greatest building" theage.com.au 21 October 2002. URL accessed on 5 September 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291576205171  NLA: 60598326  SUDOC: 192985647  VIAF: 316746749   WorldCat (עם VIAF): 316746749 
מבט על הבניין מהשדרה המרכזית של גני קרלטון
ציור של טום רוברטס המתאר את פתיחת הפרלמנט ב-1901
ליתוגרפיה של הבניין משנת 1880. ניתן לראות את האגפים הצדדיים שאינם קיימים עוד
החזית המזרחית
בניין עיריית ירושלים ההיסטורי

| --- | --- |

הכניסה לבניין העירייה ההיסטורי
 מידע כללי
 סוג:  בניין עירייה, מבנה היסטורי 
 כתובת:  רחוב יפו 2, ירושלים
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2 בספטמבר 1930 – 31 ביולי 1934 (3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  31 ביולי 1934 
 אדריכל:  קליפורד הולידיי
 קואורדינטות:  31°46′45″N 35°13′29″E﻿ / ﻿31.779283°N 35.224689°E﻿ / 31.779283; 35.224689
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) בניין עיריית ירושלים ההיסטורי(למפת ירושלים העתיקה רגילה) בניין עיריית ירושלים ההיסטורי(למפת ירושלים רגילה) בניין עיריית ירושלים ההיסטורי(למפת ירושלים מוגדלת) בניין עיריית ירושלים ההיסטורי
 
צידו הדרומי של בניין העירייה ההיסטורי של ירושלים - חזית סניף בנק ברקליס
הכניסה לבניין העירייה ההיסטורי
סניף בנק ברקליס בחזית הדרומית של בית העירייה, 1939
בניין עיריית ירושלים ההיסטורי (כפי שהוא מכונה כיום) שימש את עיריית ירושלים  למעלה מ-70 שנים. המבנה נבנה על ידי עיריית ירושלים בתקופת המנדט הבריטי לאחר שבניין העירייה הקודם (שעמד בפינת הרחובות יפו וממילא) לא הספיק לצרכיה של העיר המתפתחת מחד, ולמבנה של מערכות השלטון המוניציפליות בתקופה המנדטורית מאידך.
מבנה זה, הממוקם בכיכר צה"ל ברחוב יפו 2 (כיום כיכר ספרא 10) נבנה על שטח של עיריית ירושלים, במימונו של בנק ברקליס, בתמורה לכך שהבנק יקבל את קומתו הראשונה של המבנה כסניף בנק בשכירות למשך 30 שנים, והעירייה תשכון בחלקו הצפוני של הבניין.
המבנה, שתוכנן על ידי האדריכל קליפורד הולידיי (יחד עם האדריכל זולטן שמשון הרמט), היה אחד מארבעה מבנים ממסדיים שהוקמו לאורכו של רחוב יפו, יחד עם בניין הדואר המרכזי, בניין בנק לאומי ובניין ג'נרלי.
היסטוריה

תחילת המנדט הבריטי בארץ ישראל היווה שינוי משמעותי במעמדה של ירושלים. מעיר ספר הפכה העיר, לראשונה מאז נפילתה של ממלכת ירושלים הצלבנית לעיר בירה. בנוסף, הביאו הבריטים לעיר נורמות מערביות של שלטון מקומי וניהול עירוני. צעדם הראשון של הבריטים בתחום זה היה לפזר את מועצת העיר העות'מאנית (בה היו 20 חברים מהם רק שני נוצרים ויהודי אחד), ולמנות מועצה עירונית בה שישה חברים (שני נוצרים, שני מוסלמים ושני יהודים).
שטחי בניין העירייה לא הספיקו למנהל העירוני הבריטי שפעל על פי נורמות מודרניות. עיריית ירושלים, שבבעלותה היה המגרש בפינת רחוב יפו וכיכר צה"ל (שנקראה אז "כיכר אלנבי") חיפשה מממן להקמת בניין עירייה מודרני. מממן זה נמצא בדמות בנק ברקליס אשר הסכים בשנת 1929 לממן את הקמת הבניין בסך של 27,692 לירות ארץ ישראליות תמורת השכרת הקומה התחתונה של הבניין לבנק לתקופה של 30 שנה (מ-31 ביולי 1934 ועד 31 במרץ 1963). החוזה הוארך לבקשת הבנק לתקופה של שנתיים נוספות עד שנת 1965.
אבן הפינה לבניין הונחה ביום 2 בספטמבר 1930 בידי סר סטיוארט ספנסר דייוויס, קצין המנהלה של ממשלת המנדט, בברכתם של מושל מחוז ירושלים אדוארד קית'-רוץ' וראש עיריית ירושלים ראע'ב נשאשיבי. בהקמת המבנה הועסקו הקבלנים הערבים אבוסואן ונאסר.
תיאור המבנה

קליפורד הולידי תכנן את המבנה בסגנון בינלאומי. למבנה חזית דמוית חרטום ספינה מעוגל, המאפיין את הסגנון הבינלאומי. חלונות המבנה, שסורגיהם עוצבו עם ראשי התיבות של שמו של הבנק המממן "BB" עוצבו בסגנון האר דקו שהיה אופנתי בעת הקמת הבניין.
לאחר הקמת המבנה שכן אולם מועצת העיר בקומה העליונה. בשנת 1965, כאשר הסתיימה שכירות הבנק במבנה, עברה מועצת העיר לאולם הבנק - חלל דו קומתי שתקרתו נתמכת בשורת עמודי שיש.
המבנה שופץ בשנת 1993 במסגרת הקמת קריית עיריית ירושלים. במסגרת השיפוץ נוספה למבנה מבואה. הבניין המחודש נחנך ב-19 במאי 1997 והוא משמש את מחלקת התרבות של עיריית ירושלים. קומתו התחתונה, ששימשה בעבר את בנק ברקליס, שימשה עד לשנת 2016 את משרדי שותפות ירושלים - ניו יורק של שותפות ביחד, וחלק זה של הבניין נקרא עד אז "בית ניו יורק".
משרדי העירייה שכנו בצידו הצפוני של המבנה, בעוד שהכניסה לבנק שכנה בצידו הדרומי.
במסגרת השיפוץ הוחלט שלא לתקן את קירות המבנה שנפגעו במלחמת העצמאות ולהותיר את סימני הפגיעות.
גלריה

בניין העירייה מואר לרגל הכתרת המלך ג'ורג' השישי, 1937
בניין העירייה בחגיגות ניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, 8 במאי 1945
סמל בנק ברקליס ושרידי פגיעות הכדורים במבנה
עיטור חלונות אולם המועצה בבניין העירייה ההיסטורי
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר - הוצאת כתר, 2005.
דוד קרויאנקר, סיפור קריית העירייה, ירושלים, הוצאת אריאל, 1993.
ברהאמס: הילד 2

| --- | --- |

 בימוי:  ויליאם ברנט בל
 הופק בידי:  מאט ברנסון   גארי לוקצ'י   טום רוזנברג   ג'ים וודה   אריק ריד   רוי לי   ריצ'רד ס. רייט
 תסריט:  סטייסי מנייר
 עריכה:  בריאן ברדן
 שחקנים ראשיים:  קייטי הולמס   ראלף אינסון   אוון יאומן   כריסטופר קונברי
 מוזיקה:  ברט דטר
 צילום:  קארל וולטר לינדנלאוב
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Lakeshore Entertainment  STXfilms
 חברה מפיצה:  STXfilms
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בפברואר 2020
 משך הקרנה:  86 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה • מתח
 תקציב:  10 מיליון דולר
 הכנסות:  20.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   theboy2
 סרט קודם:  הילד
 דף הסרט ב־IMDb
 
"ברהאמס: הילד 2" (באנגלית: Brahms: The Boy II) הוא סרט אימה אמריקאי אשר בוים על ידי ויליאם ברנט בל, לפי תסריט שכתב סטייסי מנאר. את הדמויות הראשיות מגלמים קייטי הולמס, ראלף אינסון, אווין יומן וכריסטופר קונברי.
הסרט הוא סרט ההמשך של סרט האימה המצליח "הילד", שיצא בשנת 2016.
הסרט יצא לאקרנים ב-21 בפברואר 2020, בהפצת STX Entertainment.
עלילה

עלילת הסרט עוסקת במשפחה שעוברת לאחוזה עתיקה. במהלך הסרט, מוצא הבן ג'וד (כריסטופר קונברי) בובת חרסינה לה קוראים "ברהאמס". לאחר שמספר תופעות מוזרות פוקדות את הבית, מתחילה האם ליזה (קייטי הולמס) להבין שברהאמס הוא לא עוד סתם בובת חרסינה.
ליהוק

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
קייטי הולמס: ליזה
אווין יומן: שון
כריסטופר קונברי: ג'וד
ראלף אינסון: ג'וסף
אנג'אלי ג'יי: ד"ר לורנס
אוליבר רייס: ליאם
נטלי מון: פמלה
דפנה הוסקינס: סופי
ג'ולי קולינס: מרי
הערות שוליים

1 2 3 4  Brahms: The Boy II, נבדק ב-2020-03-09
↑  The Boy (2016) - William Brent Bell | Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related, AllMovie (באנגלית)
↑  The Boy, נבדק ב-2020-03-09
↑  הילד 2, באתר Seret.co.il | אתר סרט
בובה פט

| --- | --- |

 שם סרט:  מלחמת הכוכבים
 תוכנית טלוויזיה:  ספיישל חג המולד של מלחמת הכוכבים, מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים, המנדלוריאן,הספר של בובה פט
 הופעה ראשונה:  ספיישל חג של מלחמת הכוכבים
 הופעה אחרונה:  הספר של בובה פט
 יוצרים:  ג'ורג' לוקאס 
 גילום הדמות:  ג'רמי בולוק (הטרילוגיה המקורית), דניאל לוגן (הטרילוגיה המקדימה), טמוארה מוריסון (המנדלוריאן)
 דיבוב:  טמוארה מוריסון, אלן רוזנברג, אד ביגלי ג'וניור, טים גלובצקי, האקר ג'ו ודניאל לוגן
 מידע
 תאריך לידה:  BBY 32
 מקום לידה:  קמינו 
 גזע:  מנדלוריאן, אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  צייד ראשים
 שיוך:  קונפדרציית המערכות העצמאיות, האימפריה הגלקטית, מגני המנדלוריאנים, הפדרציה הגלקטית של בריתות החינם
 כלי רכב:  סלייב I 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'נגו פט (אב) צבא המשובטים ("אחים")
 חברים:  ג'אבה ההאט, דארת' ויידר, זאם וויזל, האימפריה הגלקטית, המנדלוריאן, פנק שאנד
 אויבים:  אובי ואן קנובי, מייס ווינדו, האן סולו, ברית המורדים (לוק סקייווקר, צ'ובאקה, ליאה אורגנה, R2-D2 ועוד)
 
בּוֹבַּה פט (באנגלית: Boba Fett; נולד בשנת BBY 32) הוא דמות בדיונית המככבת בזיכיון "מלחמת הכוכבים". בסרטים גולם על ידי ג'רמי בולוק ודניאל לוגן. בובה פט הופיע בסרטים "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי" וב"מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים". בובה הוא צייד ראשים, ושיבוט של ג'נגו פט אשר גדל כבנו, וזה חינך אותו על הערכים המנדלוריאנים, בדגש על חשיבות הכבוד והרדיפה אחר תהילה בקרב. בובה פט הוא דמות פולחן פופולרית ביותר.
תפקידו בסרטים > מתקפת המשובטים

הופעתו הראשונה כרונולוגית של בובה פט התרחשה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים". בובה הוא שיבוט של ג'נגו פט, אך כחלק מהחוזה בין ג'נגו למשבטים, בובה רשאי לגדול כבנו של ג'נגו ולא כחייל בצבא המשובטים, ובגלל ההסכם המשבטים בקאמינו לא מזרזים את גדילתו, כמו שעשו לצבא המשובטים. בובה גדל בקאמינו. אובי ואן קנובי, החוקר את ניסיונות ההתנקשות, מגיע לקאמינו ונפגש עם ג'נגו ובנו. לאחר קרב בין ג'נגו לאובי-ואן, בובה ברח לספינת "עבד 1" של משפחת פט, וירה בג'דיי. בדרך לכוכב ג'נוסיס, בובה עודד את אביו להרוג את אובי-ואן, שנחשב למת. עם זאת, מתגלה כי אובי-ואן פרק את הזבל של החללית, והחללית לא ניזוקה כלל, אובי וואן הצמיד אותה לאסטרואיד כדי שבובה ואביו לא יבחינו בו. כשהקרב על ג'נוסיס החל, בובה עמד לצד אביו, הרוזן דוקו, ניוט גונריי והארכידוכס פוגל לסר. מייס ווינדו מגיע למקום, ומנסה לחלץ את אובי-ואן, אנקין סקייווקר ופאדמה. בובה צפה באביו נרמס על ידי אחת ממפלצות הריק, וראשו נערף על ידי ווינדו. בעוד העימות בין צבא הרפובליקה הגלקטית וצבא הדרואידים ההבדלני נמשך, בובה יוצא ממחבואו, מרים את קסדתו של אביו ונשבע לנקום בווינדו.
תפקידו בסרטים > הטרילוגיה הישנה

בגרסת המהדורה המיוחדת של "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה" מופיע פט לזמן קצר.
בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", בובה פט הופיע לראשונה ביקום הקולנועי. הוא מופיע בתור דמות הנבל הראשי אחרי דארת' ויידר. הוא עוקב אחר המילניום פלקון ומסייע לדארת' ויידר ללכוד את נוסעיה. ויידר מענה את קפטן האן סולו, ובובה שואל את ויידר האם סולו ישרוד הקפאה בפחמן. ויידר מבטיח לבובה שהאימפריה תפצה את בובה אם סולו מת, אך לאחר שסולו מוקפא בפחמן מתגלה שהוא חי. בובה מעביר את סולו הקפוא לארמונו של ג'אבה ההאט כפרס.
בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי", בובה נמצא בארמונו של ג'אבה כאשר ברית המורדים מגיעה כדי לחלץ את סולו. המורדים מובסים, ונלקחים על ידי ג'אבה לבור הסארלאק כהוצאה להורג. המורדים נאבקים נגד השומרים, ובובה עצמו נאבק נגד לוק סקייווקר. בסופו של דבר, האן סולו מתנגש ומצית בטעות את תרמיל הריחוף של בובה, הנופל לתוך פיו של הסארלאק.
תפקידו בסרטים > סרט עצמאי וסדרה

ב-6 בפברואר 2013, אנטרטיינמנט ויקלי דווח כי חברת וולט דיסני, הבעלים הנוכחית של לוקאס פילם, תפתח סרט עצמאי לבובה, שיתקיים בין אירועי תקווה חדשה ל"האימפריה מכה שנית", או לחלופין בין אירועי "האימפריה מכה שנית" ל"שובו של הג'דיי". הסרט היה אמור להיות מבוים על ידי ג'וש טראנק, אך הפקתו בוטלה. ב-25 במאי 2018 דווח שהפרויקט מתוכנן לצאת לדרך. שרביט הבימוי יופקד בידיו של ג'יימס מנגולד, במאי "לוגאן". אך באוקטובר של אותה שנה הסרט דווח כ"100% מת" כאשר האולפן מעדיף להתמקד בסדרת המנדלוריאן שמשתמשת בדמות בעלת מראה דומה. בסופו של דבר הרעיון נזנח והדמות הופיעה כדמות משנית בסדרת הטלוויזיה המנדלוריאן.
הופעות במדיות אחרות > סדרות אנימציה וטלוויזיה

הופעתו הראשונה של בובה, הן טלוויזיונית והן ביקום מלחמת הכוכבים כולו, התרחשה בספיישל חג המולד של מלחמת הכוכבים של אולפני Nelvana. בובה שומר על R2-D2, צ'ובאקה ו-C-3PO ממפלצת ענקית, אך בוגד בלוק סקייווקר לאחר שבובה מתגלה כצייד ראשים העובד עבור דארת' ויידר.
בסדרה מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים, בובה הצעיר מופיע כאנטגוניסט קבוע, ומנסה בין היתר לנקום במייס ווינדו.
בסדרה המנדלוריאן, בובה פט מגולם על ידי השחקן טמוארה מוריסון אשר שיחק גם את ג'נגו פט בפרק 2. בפרק החמישי של העונה הראשונה שהתחרחש בטטואין דמות מסתורית ניגשה אל הגופה של ציידת הראשים פנק שאנד מה שהוביל למעריצים לשער כי מדובר בבובה פט. בפרק הראשון של העונה השנייה לאחר שהמנדלוריאן פגש בשריף קוב וונת' שהחזיק בשריון של בובה פט והעניק למנדלוריאן את השריון לאחר שעזר לו להרוג את דרקון הקריאט. דמות של גבר צופה במנדלוריאן עם השריון של בובה פט. בפרק השישי של העונה הדמות הייתה אכן בובה פט ופנק שאנד לצידו כשותפה לאחר שהציל אותה ממוות בעונה הראשונה. פט עקב אחרי המנדלוריאן בספינה שלו לכוכב טייתון במטרה לקחת בחזרה את השריון שלו ומסביר לו שאביו ג'נגו הצטרף כאסופי למנדלורים והמנדלוריאן מעניק לו את השריון בתמורה לכך שיעזור להגן על הילד שהתלווה אליו גרוגו. פט ושאנד נלחמים מול חיילי הסער במטרה למנוע מהם לחטוף את הילד אך הם נכשלים כשהוא נחטף על ידי הדרואידים האפלים של גדעון. פט ושאנד נשבעים לעזור לו לחלץ את גרוגו. בפרק האחרון של העונה השנייה נחשף כי סדרת טלוויזיה בשם "הספר של בובה פט" נמצאת בשלבי הפקה ובה בובה פט יהווה דמות ראשית.
הופעות במדיות אחרות > משחקי וידאו

לאור מעמדו של פט בקרב מעריצי מלחמת הכוכבים, הוא מופיע במשחקי וידאו רבים. בכל סדרת משחקי Lego Star Wars, בהם ניתן לשחק בתור דמותו, או להילחם בו. במשחק הסמארטפון "Angry Birds Star Wars", בובה הוא חזיר הניתן לפגיעה; כאשר פוגעים בו, הוא מתרומם למעלה וגורם לנזק. במשחק זה ישנה רמה מיוחדת בשם "משימות בובה פט", הניתן לפתוח אותה על ידי תשלום בכסף אמיתי או על ידי מציאת חמישה תרמילי ריחוף ברחבי המשחק. בובה מופיע גם במשחק ההמשך, "אנגרי בירדס מלחמת הכוכבים 2" בובה פט מופיע גם במשחק "Star Wars Battlefront" משנת 2016, שם הוא מוגדר כרשע עם כוחות מיוחדים.
הערות שוליים

↑  Josh Trank's Canceled Star Wars Movie Was About Boba Fett
↑  וואלה! תרבות‏, לא הבובה שלכם: בובה פאט יזכה לסרט משל עצמו, באתר וואלה, 25 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556496405171  LCCN: nb2015003386  VIAF: 314900761   WorldCat (עם VIAF): 314900761
ארצות השפלה ההבסבורגיות

ארצות השפלה ההבסבורגיות (בהולנדית: Habsburgse Nederlanden, ובצרפתית: Pays-Bas des Habsbourg), היה שמן של ארצות השפלה בין השנים 1482–1581. המדינה כללה את שטחי הולנד, בלגיה ולוקסמבורג של ימינו, ונחצתה על ידי בישופות לייז'.
היסטוריה

בשנת 1382 מתה מארי, דוכסית בורגונדיה, ובנה פיליפ, ארכידוכס אוסטריה ירש את ארצות השפלה הבורגונדיות. בשנת 1482 פרץ המרד הפלמי נגד מקסימיליאן מאוסטריה שנמשך עד לשנת 1491, ובשנת 1483 הסתיימה מלחמת האזרחים השנייה באוטרכט. בשנת 1506 מת פיליפ במפתיע, ובנו בן השש קרל, ארכידוכס אוסטריה ירש את ארצות השפלה. סבו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שילב את ארצות השפלה הבורגונדיות בתוך המעגל הבורגונדיני, ולאחר מכן השטחים הללו זכו באוטונומיה מסוימת. בשנת 1515 רכש קרל את האדמות של אוברייסל ואת בישופות אוטרכט, וכן סיפח את פריזלנד מגאורג, דוכס סקסוניה, ובכך הוסיף לנחלותיו את חרונינגן וחלרה. בשנת 1548 ארגן קרל את שבעה-עשר המחוזות באמנת בורגונדיה, לפיו האחוזות הקיסריות מיוצגות בדיאט הקיסרי באאוגסבורג, ובשנת 1549 ניתנה בעקבותיה הסנקציה הפרגמטית של 1549, שהגדירה את שבעה-עשר המחוזות כישות נפרדת מן האימפריה ומן צרפת.
אחרי שוויתר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על כיסאו בשנת 1556, נחלותיו התחלקו בין בנו, פליפה השני, מלך ספרד, מלך ספרד, לבין אחיו, פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. שבעה-עשר המחוזות נפלו בחלקו של פליפה. סכסוכים בין פליפה השני, שהיה קתולי אדוק, לבין נתיניו ההולנדים הובילו למרד הידוע כיום בשם מלחמת שמונים השנה. שבעת המחוזות הצפוניים זכו בעצמאות כרפובליקה בשם איחוד שבעת המחוזות.
לאחר מכן

במהלך מלחמת שלושים השנים התנהלו קרבות רבים בארצות השפלה הספרדיות, בין ספרד להולנד וצרפת. בשלום הפירנאים בשנת 1659 ויתרה ספרד על הערים ארטואה וקמברה, בעוד שדנקירק נמסרה לאנגלים. בשנת 1668 נמסרה גם העיר ליל לצרפת, ובהסכמי ניימכן נמסרה לצרפת אף רוזנות אנו, אולם ספרד קיבלה את הערים קורטרייק, שרלרואה ובנש. במהלך מלחמת תשע השנים סיפחה צרפת עוד שטחים, אולם נאלצה להחזיר את חלקם הגדול בהסכם רייסווייק.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית שוב התנהלו קרבות קשים ברחבי האזור, ובהסכם רשטאט בשנת 1714 הוחלט על העברת האזור לאוסטריה, ויצירת ארצות השפלה האוסטריות.
ראו גם

היסטוריה של הולנד
היסטוריה של בלגיה
היסטוריה של לוקסמבורג
הארכידוכס אלברכט השביעי יחד עם רעייתו ושותפתו לשלטון, איזבלה, נסיכת ספרד.
בניין הקנצלריה הפדרלית

| --- | --- |

חזית בניין הקאנצלריה הפדרלית
 מידע כללי
 סוג:  מבנה ממשל
 שימוש:   קאנצלר גרמניה
 כתובת:  1 Willy Brandt Avenue Tiergarten
 מיקום:   ברלין
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 בעלים:  ממשלת גרמניה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  4 בפברואר 1997 – 2001 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2001 
 עלות:  465,000,000 מארק גרמני 
 אדריכל:  Charlotte Frank
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פוסט-מודרנית 
 מידות
 גובה:  36 מטר מטר
 שטח:  25,347 מ"ר
 קומות:  8
 קואורדינטות:  52°31′12″N 13°22′10″E﻿ / ﻿52.52°N 13.3694°E﻿ / 52.52; 13.3694
  (למפת ברלין מוגדלת) בניין הקנצלריה הפדרלית(למפת ברלין רגילה) בניין הקנצלריה הפדרלית he
 
בניין הקאנצלריה הפדרלית (בגרמנית: Bundeskanzleramt) הוא המעון הרשמי ומקום העבודה העיקרי של קנצלר גרמניה. המבנה שוכן ברובע טירגארטן שבברלין, בירת גרמניה. הוא נבנה בשנים 1997–2001 ומשמש כמעונם הרשמי של כל קאנצלרי גרמניה מאז כהונתו של גרהרד שרדר.