stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקלארן 570S

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מקלארן אוטומוטיב
 שנות ייצור:  2015-הווה
 הרכבה:  אנגליה אנגליה
 מודל אחריו:  מקלארן ארטורה
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,530 מ"מ
 רוחב:  2,100 מ"מ
 גובה:  1,200 מ"מ
 משקל:  1313 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,470 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V8 טווין טורבו בנפח 3.8 ליטר המספק כ-570 כ"ס
 הילוכים:  תיבת הילוכים רובוטית דו-מצמדית בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  328 קמ"ש
 צריכת דלק:  9.2 ליטר ל-100 ק"מ
 קשר:  מקלארן 650s
מקלארן 570s (באנגלית: McLaren 570S) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מקלארן אוטומוטיב משנת 2015. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק במרץ 2015.
עיצוב

העיצוב שלה מבוסס על מקלארן 650s. העיצוב הוא עיצוב GT, המשלב יוקרה נוחות וספורט יחדיו. פנים המכונית עשוי ברובו מבד וסיבי פחמן להורדת המשקל. לוח מחוונים דיגיטלי ומסך מגע המציג את המולטימדיה. מושבי ספורט ודלתות הנפתחות כלי מעלה.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-570 כוחות סוס ב-7,500 סל"ד ומומנט מרבי של 61.2 קג"מ בין 5,000 ל-6,500 סל"ד. תיבת הילוכים רובוטית דו-מצמדית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 328 קילומטרים לשעה. צריכת הדלק עומדת על 9.2 ליטר ל-100 קילומטר.
גרסאות > מקלארן 540C

הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי במאי 2015. היא כוללת היא כוללת את אותו מנוע אך כאן הוא מספק כ-540 כוחות סוס ב-7,500 סל"ד ומומנט מרבי של 55.1 קג"מ בין 3,500 ל-6,500 סל"ד. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה.
גרסאות > מקלארן 570GT

הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2016. היא גרסה שיועדה יותר לנוחות כדוגמת מקלארן GT. היא כוללת תא מטען נוסף מעל המנוע. היא המכונית המפוארת ביותר של מקלארן. היא מכונית הבטיחות של אליפות בריטניה ב-GT.
גרסאות > מקלארן 570S GT4 וספרינט

היא גרסת המרוץ שיועדה להתחרות במרוצי GT4 של ה-FIA. היא כוללת את אותו מנוע וביצועים אך ישנם כמה שינויים במכונית והגבלות כדי להתאימה למרוצי GT4.
גרסת הספרינט היא אותה גרסת ה-GT4 אך זאת מיוצרת ללא ההגבלות של ה-FIA, ומיועדת לייצור באופן קבוע.
גרסאות > מקלארן 570s ספיידר

היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, היא הוצגה בשנת 2017. היא קיבלה עיצוב יותר יפה ותא נוסעים משודרג. היא כוללת את אותו מנוע אך היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש 3.4 שניות במקום 3.2 שניות בגרסה הרגילה. פתיחת וסגירת הגג אורכת 30 שניות ועד למהירות של 48 קמ"ש ניתן לפתוח או לסגור את הגג.
גרסאות > מקלארן 600LT

הוצגה ביוני 2018. היא כוללת אותו מנוע אך כאן הוא מספק 600 כ"ס והתאוצה עומדת על 2.9 שניות. הוצגה גם גרסת ספיידר (גג נפתח).
גרסאות > מקלארן 620R

הוצגה בדצמבר 2019. הייצור הוגבל ל-350 יחידות אך עקב נגיף הקורונה צומצם הייצור ל-225 יחידות. הייצור הופסק במרץ 2021. היא כוללת אותו מנוע אך כאן הוא מספק 620 כ"ס והמהירות עומדת על 322 קמ"ש.
גלריה

מבט קדמי
פנים המכונית
גרסת ה-570GT
גרסת ה-570s GT4
גרסת הספרינט
גרסת הספיידר
הערות שוליים

1 2  McLaren Sport Series goes into production, באתר מוטור 1, ‏05 בנובמבר 2015
↑  מקלארן 570S: התשובה לפורשה 911 טורבו, באתר קארטיוב, ‏31 במרץ 2015
↑  מקלארן 540C – יומיומית יותר. בערך, באתר אוטו, ‏03 במאי 2015
↑  Ginevra 2016, McLaren 570 GT: la Gran Turismo di Woking [VIDEO], באתר מוטור 1, ‏01 במרץ 2016
1 2  מקלארן 570GT מגיע עם תא מטען נוסף לז'נבה [וידאו], באתר מוטור 1, ‏24 בפברואר 2016
↑  מקלארן 570GT הוא הדגם המפואר ביותר של החברה עד כה, באתר מוטור 1, ‏02 במרץ 2016
↑  מקלארן 570S היא מכונית הבטיחות הרשמית של אליפות בריטניה GT, באתר מוטור 1, ‏15 באפריל 2016
↑  McLaren 570S GT4 ready to race, 570S Sprint to follow, באתר מוטור 1, ‏15 במרץ 2016
↑  Track-only McLaren 570S Sprint to make debut at Goodwood, באתר מוטור 1, ‏10 ביוני 2016
↑  ליום יום: מקלארן חושפת את ה-570GT החדשה, באתר קארטיוב, ‏24 בפברואר 2017
↑  מקלארן מציגה את ה-600LT ספיידר, באתר קארטיוב, ‏21 בינואר 2019
↑  McLaren met un terme à sa gamme "Sports Series", באתר מוטור 1, ‏25 במרץ 2021
| מקלארן אוטומוטיב |
| --- | --- | --- |
| אישיים | רון דניס - מייסד • מייק פלוויט מנכ"ל החברה • רוברט מלוויל - מנהל עיצוב |  |
| כלי רכב נוכחיים | מקלארן אלבה • מקלארן ספידטייל • מקלארן 570S • מקלארן 765LT • מקלארן 600LT • מקלארן 720S • מקלארן GT • מקלארן סנה • מקלארן סולוס GT |  |
| כלי רכב לשעבר | מקלארן 675LT • מקלארן 620R • מקלארן 540C • מקלארן P1 • מקלארן 650S • מקלארן MP4-12C • מקלארן F1 |  |
| חטיבות | מקלארן GT - חטיבת המרוצים של החברה |  |
| אחר | קבוצת מקלארן (חברת האם) |  |
מרכז המומחיות הפלילית של משרד הפנים הרוסי

מרכז המומחיות הפלילית של משרד הפנים של רוסיה (ברוסית: Экспертно-криминалистический центр МВД России) הוא שמו הרשמי של המרכז הראשי לזיהוי פלילי ומהווה לגוף המרכזי במשטרה הרוסית לרפואה משפטית.
לקריאה נוספת

МВД России, энциклопедия. — М.: Объед. редакция МВД России; Олма-пресс, 2002. [[:ru:Special:BookSources/5224037220|ISBN 5-224-03722-0]]
הערות שוליים

↑  "Исторические этапы образования". МВД России.
↑  "Экспертно-криминалистическая служба МВД России". РИА Новости. 2019-03-01. נבדק ב-2019-08-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 157154380946930290825   WorldCat (עם VIAF): 157154380946930290825
מישקולץ

ערך זה עוסק בעיר הונגרית. אם התכוונתם לחצר חסידית, ראו .
חשמליות ברחוב סֵצֶ'נִ'י (מדרחוב)
מישקולץ (בהונגרית: Miskolc) היא עיר תעשייתית גדולה בצפון-מזרח הונגריה, ובירת מחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן. עם אוכלוסייה של כ-160,000 נפש היא העיר הרביעית באוכלוסייתה בהונגריה והשלישית במספר האוכלוסין אם כוללים גם את הפריפריה.
העיר יושבת למרגלות הרי ביק, שהם חלק מהרי הקרפטים ממערב, בקצה הצפוני של המישור ההונגרי הגדול, ועל גדותיו של הנהר שאיו, העובר ממזרח. מיקומה של העיר הפך אותה לצומת תחבורה וצומת מסחר כבר בתקופה קדומה. ברחובותיה העתיקים מבני בארוק רבים. בחלקה המערבי נמצא מבצר דיושג'ר (Diósgyőr).
היסטוריה

האזור התיישב על ידי ההונגרים במהלך המאה ה-9. העיר הוזכרה לראשונה בשנת 1210. בשנת 1335 לעיר הוענקו זכויות אופידום על ידי לאיוש הראשון. באותה תקופה גם שודרג מבצר באזור דיושג'ר. בשנת 1544 האזור נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית. מספר פעמים היא עברה מיד ליד עד לשנת 1687 הטורקים גורשו סופית. באותה תקופה סביב העיר התפתח אזור גידול ענבים וייצור יין. במהלך המאה ה-16 רוב אוכלוסיית העיר עברה לנצרות פרוטסטנטית. בשנת 1640 בעיר הוקמה הגימנסיה הפרוטסטנטית שפועלת עד היום.
בתחילת המאה ה-18 האזור היה מרכז מאבק הונגרי לעצמאות ופרנץ ראקוצי החזיק בו מטה. בשנת 1707 העיר נכבשה על ידי כוחות של הבסבורג ונהרסה. העיר שוקמה במהירות ונבנו בה בנייני ציבור חשובים. בשנת 1786 התגוררו בה כ-15 אלף תושבים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה העיר קושיצה עברה לצ'כוסלובקיה ומישקולץ הפכה לעיר הגדולה של צפון הונגריה.
בשנת 1949 בעיר הוקמה אוניברסיטה.
חלקי העיר

אבאש (Avas) גבעה בגובה 234 מ', בראשה אנטנת טלוויזיה, כנסייה עתיקה (המבנה העתיק ביותר במישקולץ העומד על תילו), ושיכוני מגורים.
העיר העתיקה ליד הנהר. מרכז העסקים העירוני ומקבץ בתים עתיקים שמורים לצד מבנים מודרניים.
העיר האוניברסיטאית. האוניברסיטה המקומית נחנכה ב-1949, ולכן אין בשטח העיר האוניברסיטאית מבנים עתיקים (או בעלי ייחוד).
לילפורד (Lillafüred) לשעבר כפר שנבלע אל תוך העיר. במקום מלון מפואר ומפל מים.
טפולצה (Tapolca) מרחצאות מינרלים חמים טבעיים בתוך מערה
נתונים דמוגרפיים > קבוצות אתניות (מפקד אוכלוסין 2001)

הונגרים – 95.7%
גרמנים – 0.3%
צוענים – 2.2%
סלובקים – 0.3%
אחרים – 0.1%
לא השיבו – 4.1%
נתונים דמוגרפיים > דתות (מפקד אוכלוסין 2001)

קתולים – 49%
קלויניסטים – 22.5%
לותרנים – 1.4%
אחרים – 1.1%
אתאיסטים – 14.9%
לא השיבו – 10.9%
קהילה יהודית

תיעוד על ישיבת יהודים בעיר יש מתחילת המאה ה-18. בתחילת המאה ה-20 כיהן בה הרב אברהם שמואל בנימין שפיצר. על פי מפקד האוכלוסין משנת 1920, מנתה האוכלוסייה היהודית של העיר 10,000 תושבים שהיוו 16.5% מתושבי העיר. כרב העיר כיהן הרב אליעזר ברגר, שנהג גם במנהגי אדמו"רות. לאחר עלייתו ארצה הקים קהילה שהתפתחה לחסידות מישקולץ. ב-1941 מנתה אוכלוסייתה היהודית של העיר 10,421 נפש שרובם נספו בשואה. חלקם במחנות שרות העבודה, (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) חלקם בגטו המקומי ורובם נשלחו לפולין, בעיקר לאושוויץ. לזכרם הוצבו לוחות שיש בכניסה הצדדית לבית הכנסת, מכיוון רחוב דריינה. לאחר השואה נרצחו מספר יהודים בעיר בתקריות אנטישמיות ("פוגרום מישקולץ"). על פי מפקד האוכלוסין משנת 2001 התגוררו בעיר כ-500 יהודים.
ערים תאומות

צ'כיה אוסטרבה, צ'כיה
גרמניה אשפנבורג, גרמניה
צרפת ואלנסיין, צרפת
בולגריה בורגס, בולגריה
רוסיה וולוגדה, רוסיה
פינלנד טמפרה, פינלנד
סלובקיה קושיצה, סלובקיה
פולין קטוביץ, פולין
קוריאה הדרומית אסאן, קוריאה הדרומית
ארצות הברית קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
טורקיה קייסרי, טורקיה
ראו גם

חסידות מישקולץ
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 359–364
מונוק, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 228–230. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
רנדולף ל. ברהם, מישקולץ, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 352–353), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
מרכז המודיעין של הכוחות המזוינים (ספרד)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ספרד 
 תחום שיפוט:  ספרד ספרד
 משרד אחראי:  משרד ההגנה
 תאריך הקמה:  26 ביוני 2004
 CIFAS
 
מרכז המודיעין של הכוחות המזוינים (בספרדית: Centro de Intelligencia de las Fuerzas Armadas; בראשי תיבות: CIFAS) היא סוכנות ביון ספרדית של משרד ההגנה שתפקידה לספק למטה הכללי, למשרד ההגנה ולראש הממשלה מידע על סיכונים ומשברים מחו"ל. בראשו עומד מפקד בדרגת גנרל.
זהו גוף ייחודי ומשותף של הכוחות המזוינים של ספרד בענייני מודיעין צבאי, הוא שולט במערכות המודיעין והלוחמה האלקטרונית, שומר על מרכזי המודיעין של הצבא, הצי וחיל האוויר, שכפופים כולם למרכז. המרכז נוסד בשנת 2004, כדי להחליף את אגף המודיעין לשעבר של מטה ההגנה.
משימות

לספק לרמטכ"ל מידע במסגרת משימות צבאיות בעת שלום.
לספק לרמטכ"ל מודיעין צבאי הדרוש עבור מבצעים ועיצוב אסטרטגיה.
תיאום משימות ביון עם מטכ"ל ההגנה
להוות גוף מודיעיני צבאי משלים של מרכז המודיעין הלאומי, איתו הוא מתואם באמצעות תוכנית המודיעין הצבאי המשותפת.
שיתוף פעולה עם גופי המודיעין של הארגונים הבינלאומיים שספרד מהווה חלק מהם ועם אלה של מדינות ברית.
מפקדים

בריגדיר גנרל הצבא ולנטין מרטינס ולרו (2004–2008)
לוטננט גנרל חיל האוויר מיגל רומרו לופז (2008–2011)
סגן אדמירל הצי חואן אנטוניו קואדרירו פינילה (2011–2013)
גנרל הצבא פרנסיסקו חוסה גאן פמפולס (2013–2017)
גנרל הצבא פרנסיסקו רוסלני פארדו דה סנטיאנה (2017–2019)
גנרל הצבא אנטוניו רומרו לוסדה (2019–)
הערות שוליים

↑  Royal Decree 1551/2004. June 24, which develops the basic organic structure of the Ministry of Defense.
↑  Royal Decree 872/2014, October 10, which establishes the basic organization of the Armed Forces
↑  Quico Sallés (11 באוקטובר 2019).  ElMón.cat (ed.). "Sánchez posa un legionari a dirigir la intel·ligència militar". נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
מרתה פסרודונה

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1941 (בת 82) טראסה, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 שפות היצירה:  קטלאנית, ספרדית 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 פרסים והוקרה:  צלב סנט ז'ורדי (1997)  פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית (2019)  הפרס הלאומי לספרות (2010)  מדליית הזהב של הז'נרליטט של קטלוניה (2023) 
 
מרתה פסרודונה אי ארטיגס (בקטלאנית: Marta Pessarrodona i Artigues‏; נולדה בשנת 1941) היא משוררת, סופרת ועורכת קטלאנית.
ביוגרפיה

פסרודונה נולדה בשנת 1941 בעיר טֶרַסָּה (Terrasa). פסרודונה, שלמדה לשון וספרות באוניברסיטת ברצלונה, לימדה ספרדית באנגליה במשך שנים אחדות ועם שובה לארצה עבדה בעיקר בתחום המו"לות. בין ספריה נמנים "ימים ראשונים של 1968", "חיים פרטיים", "לטובתי, לטובתנו" ו"קולות הניסיון". בכתיבתה באה לידי ביטוי בבירור תפישת עולמה הפמיניסטית. ביקרה פעמים אחדות בישראל.
בשנת 2011 היא זכתה בפרס ספרותי של ז'נרליטט דה קטלוניה.
מרסיאל סליסטין

מרסיאל סליסטין (בצרפתית ובקריאולית האיטית: Martial Célestin;‏ 4 באוקטובר 1913 – 4 בפברואר 2011) היה פוליטיקאי ועורך דין מהאיטי, שכיהן כראש ממשלתה הראשון בשנת 1988. דבר 6 שפות: קריאולית האיטית, צרפתית, אנגלית, איטלקית, גרמנית וספרדית.
ביוגרפיה

סליסטין נולד בשנת 1913 בגאנטייה. הוא למד בפקולטה למשפטים וכלכלה של אוניברסיטת פורט-או-פרנס, ובשנת 1936 סיים את לימודי התואר הראשון והחל לעבוד כעורך כדין.
בין אוקטובר 1946 לאוגוסט 1950 שימש כמזכיר המכון לקרימינולוגיה של האיטי. בשנת 1950 החל לעבוד כדיפלומט של האיטי בפריז, ובד בבד למד בסורבון. בשנת 1953 החל לעבוד בתפקיד במשרד החוץ, וב-1956 מונה למזכ"ל המשרד. ב-1977 הצטרף ללשכת עורכי הדין של פורט-או-פרנס, ובשנת 1978 נבחר לנשיא הלשכה. בין השנים 1978–1986 עבד כמרצה למשפטים באוניברסיטה הממלכתית של האיטי, כיום אוניברסיטת האיטי.
בין 1986 ל-2005 שימש כמרצה באוניברסיטת ז'אן-פרייס-מארס, באקדמיה הצבאית של האיטי, באקדמיה הדיפלומטית הקונסולרית ובפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פורט-או-פרנס.
ב-9 בפברואר 1988 הוא נבחר לכהן כראש הממשלה הראשון, על ידי הנשיא, לסלי מניגט. בממשלתו, מינה עצמו לשר המשפטים. ב-20 ביוני 1988, ממשלתו הופלה ותפקיד ראש הממשלה בוטל.
הוא נפטר ממחלה בשנת 2011 בפורט-או-פרנס, בגיל 97.
פרסים ועיטורים

דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'אן-פרייס-מארס
דוקטור לשם כבוד מאיגוד האוניברסיטאות הפרטיות של האיטי
אות לגיון הכבוד של צרפת בדרגת קצין
אות המסדר הבינלאומי פסיון ובוליבר בדרגת מפקד
אות מסדר הכבוד וההצטיינות הלאומי של האיטי בדרגת מפקד
מדליית ורמיל מחברת "אמנויות, מדעים ואותיות" בפריז
חיים אישיים

סליסטין הוא דודו של בוניפאס אלכסנדר, נשיא האיטי בין השנים 2004–2006.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Décès de l'ancien Premier ministre Martial Célestin, 97 ans, www.radiokiskeya.com (בצרפתית)
1 2 3  Message du CED ; programme de gouvernement du premier ministre Martial Célestin / Radio Haiti Archive / Duke Digital Repository, Duke Digital Collections (באנגלית)
↑  February 2011, www.rulers.org
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  TNH Profil du mois: -Martial Célestin, archive.wikiwix.com
1 2  Haiti-Reference: Histoire - Premiers Ministres, archive.wikiwix.com
מרסיאל פינה

מרסיאל מנואל פינה מוראלס (בספרדית: Marcial Manuel Pina Morales; נולד ב-23 באוגוסט 1946 בבארסנה דה קירוס שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי שנודע בשמו הפרטי, מרסיאל. מרסיאל שיחק בעמדת הקשר במשך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 בקבוצות אלצ'ה, ברצלונה ואתלטיקו מדריד. במדי ברצלונה שיחק במשך 8 שנים, בהן ערך מעל ל-200 הופעות והיה שותף עמה לזכייה באליפות הליגה הספרדית בעונת 1973/1974. כמו כן, השתתף מרסיאל ב-15 משחקים של נבחרת ספרד.
מרסיאל התאפיין ברמה טכנית גבוהה, בבעיטות חזקות מרחוק ובשליטה זהה בשתי רגליו, הן הימנית והן השמאלית, מה שאפשר לו לשחק במספר עמדות בקישור ביעילות זהה, וכן להבקיע שערים בבעיטות חופשיות בעזרת שתי רגליו.
קריירה כשחקן > קריירת נבחרות

מרסיאל ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד במוקדמות יורו 1968, בתיקו 0-0 עם אירלנד. בהמשך שותף במשחק נוסף בשלב הבתים של המוקדמות, אך הוא לא לקח חלק ברבע הגמר מול אנגליה, שהדיחה את ספרד מהעפלה לטורניר הגמר. במוקדמות מונדיאל 1970 שיחק בשני משחקים, בשניהם סיימה ספרד בתיקו. נבחרתו כשלה להעפיל למונדיאל לאחר שסיימה במקום ה-3 בביתה. במהלך מוקדמות יורו 1972 שיחק מרסיאל במשחק אחד, נגד ברית המועצות, ובשני משחקי ידידות, וגם במסגרת זו לא הצליחה ספרד לעבור את שלב הבתים של המוקדמות.
במהלך מוקדמות מונדיאל 1974 שותף במשחק אחד בשלב הבתים. ספרד ויוגוסלביה סיימו עם מספר נקודות והפרש שערים זהים, ולפיכך נערך משחק פלייאוף מכריע במיקום נייטרלי, בו נכנס מרסיאל כמחליף. יוגוסלביה העפילה למונדיאל לאחר שניצחה את ספרד 1-0. מרסיאל פתח בשני משחקים במהלך מוקדמות יורו 1976, שניהם מול דנמרק. משחקו השני נגד דנמרק, ב-12 באוקטובר 1975, היה האחרון של מרסיאל במדי נבחרת ספרד. בסך הכול שיחק ב-15 משחקים בנבחרת הספרדית, בהם לא הבקיע אף שער.
קריירה כמאמן

לאחר פרישתו ממשחק עסק מרסיאל בעיקר בהשבחת נדל"ן באזור אלצ'ה, והוא מיעט לעסוק בכדורגל. מרסיאל הצטרף לצוות הניהול של מועדון נעוריו, אלצ'ה. באמצע עונת 1996/1997 החליף את מאמן הקבוצה, כשהייתה בליגה השלישית, והוא הדריך את הקבוצה לצמרת ביתה. לקראת סוף העונה פינה את מקומו למאמן אחר, שהצליח לשמור על מקומה של אלצ'ה בצמרת הבית ואף להעפיל עמה לליגה השנייה. בעונת 2000/2001, אז הייתה אלצ'ה בליגה השנייה, הידרדרה הקבוצה לתחתית הטבלה, ולכן פיטר נשיא המועדון את המאמן פליפה מסונס. מרסיאל החליפו למספר ימים והיה אחראי על הקבוצה למשחק אחד, לפני מינויו הקבוע של רוברטו ד'אלסנדרו. מצב הקבוצה הוסיף להיות קשה ולכן באפריל 2001 פוטר ד'אלסנדרו ומרסיאל קיבל את תפקיד המאמן באופן קבוע. תחת הדרכתו הצליחה אלצ'ה להישאר בליגה בכך שסיימה את העונה במקום ה-18, נקודה מעל למקום ה-19 שמוביל לליגה השלישית. במחזור האחרון פגשה אלצ'ה את קומפוסטלה, שהייתה נקודה מתחת לאלצ'ה, ובעקבות תיקו 2-2 מולה, קומפוסטלה נותרה במקום ה-19 וירדה ליגה, בעוד אלצ'ה נמנעה מהירידה. בתום העונה עזב מרסיאל את תפקיד האימון וחדל מעיסוק בכדורגל.
תארים > כשחקן

אליפות ספרד (1): 1973/1974
הגביע הספרדי (1): 1970/1971
משאיות פארגו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  קרייזלר 
 תקופת הפעילות:  1913–1978 (כ־65 שנים) 
 מיקום המטה:  שיקגו/פילזן 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  משאית 
 
משאיות פארגו (באנגלית: Fargo Trucks) היה מותג משאיות וטנדרים שיוצר במקור בארצות הברית בשנת 1913 על ידי Fargo Motor Car Company.
דגמי "משאיות פארגו" יוצרו במספר ארצות, בגרסאות רבות, עד שנת 1978.
היסטוריה

בשנת 1922, השם "משאיות פארגו" הוחלף מחדש לקו משאיות שיוצרו על ידי קבוצת קרייזלר לאחר שהשלימו את רכישת "פארגו מוטורס" בשנת 1928.
מאוחר יותר, קרייזלר קלטה את דודג' והחלה לייצר את קו המשאיות שלה. מכאן ואילך, משאיות פארגו היו כמעט זהות לדגמי דודג'.
הצאצא המודרני של "חטיבת המשאיות" של קרייזלר ידוע כיום בשם "משאיות ראם" (אנ').
מכירות משאיות פארגו בארצות הברית הופסקו בשנות השלושים של המאה העשרים, אך בקנדה שימש השם "פארגו" עד 1972.
מיוצרות בדטרויט במתקן Lynch Road Assembly (אנ'), הוצעו גם משאיות דודג' תחת שמות פארגו (או דה סוטו) ברוב ארצות אמריקה הלטינית, ואילו באירופה ובאסיה הם נבנו בעיקר במפעל Chrysler's Kew (UK) plant של קרייזלר (בריטניה) ונמכרו תחת שמות של תג "Fargo" או "DeSoto".
בארגנטינה נעשה שימוש במוצרי פארגו למשאית דיזל בין השנים 1961–1967 (D-100, D-400, DP-400).
באוסטרליה שווקו דגמי דודג 'אמריקאים וגם בריטיים, יחד עם יחידות שהורכבו במקום, על ידי "קרייזלר אוסטרליה" עם מותגי דודג', פארגו או דה סוטו (אנ').
בנוסף, משאיות כבדות תוצרת ספרד נבנו על ידי חברת הבת קרייזלר הספרדית, כולל משאית 38 טון, שנמכרו בבריטניה כסדרת "דודג 300", יוצאו למספר מדינות כרכבי "פארגו".
השימוש בסימן המסחרי של פארגו הגיע לסיומו בארצות הברית כשדודג' פרש מעסקי המשאיות הכבדות האמריקאיות בשנת 1976, ובשנת 1978, כאשר "קרייזלר אירופה" נמכרה לקבוצת PSA.
המותג פארגו היה קיים בטורקיה במשך שנים ארוכות ועד למאה ה-21, מכיוון שמשאיות קלות וכבדות של "פארגו" ו"דה סוטו" היו מיוצרות על ידי היצרן הטורקי "Askam" (אנ'), ללא קשר טכני או עסקי עם קרייזלר בשנים האחרונות.
שלדות "פארגו" באגד

בשנות ה-40 של המאה ה-20 שלדות של משאיות פארגו שימשו בירדן להרכבת מרכבי אוטובוסים עליהן. אלו נרכשו על ידי אגד, ולאחר קום המדינה היו בשירות צה"ל.. האוטובוס שבתמונה נמצא במוזיאון אגד, והיה שייך למסיע ירדני. הוא נלקח שלל במלחמת יום הכיפורים.
אוטובוס "פארגו" מודל 1940 בשירות אגד
אוטובוס "פארגו" מודל 1940 בשירות אגד
אוטובוס "פארגו" בשירות אגד
גלריית תמונות

משאית "פארגו", שנת 1929
משאית "פארגו" דגם "FG4-59", שנת 1938
משאית "פארגו" דגם "FK2-33", שנת 1946
טנדר "פארגו" שנת 1949 שהיה בשירות אגד
טנדר "פארגו" שנת 1953 (בקנדה)
משאית "פארגו", שנת 1968
כבאית "פארגו"
כבאית "פארגו" דגם "500"
"פארגו" דגם "300"
משאית "פארגו" דגם "AS250" מתוצרת "Askam" (טורקיה)
משאית "פארגו" דגם "AS700" מתוצרת "Askam" (טורקיה)
לקריאה נוספת

Beverly Rae Kimes, Henry Austin Clark Jr., Standard catalog of american cars : 1805-1942, ISBN 0-87341-428-4
הערות שוליים

↑  טנדר "פארגו" שנת 1941 hemmings.com/blog/article/1941-fargo-1-2-ton-pickup
↑  "משאיות פארגו" allpar.com/old/fargo
↑  משאיות פארגו בארגנטינה (1961-1970) camionargentino.blogspot.com/2012/08/de-soto-ddp-400-1961-1967
↑  משאית "D-400" בארגנטינה camionargentino.blogspot.com/2015/06/fargo-d400
↑  מכוניות אוסטרליות - 51 תמונות/ ראו "פארגו" flickr.com/photos/autohistorian
↑  יצרנית המשאיות "Askam" askam.com.tr/v2/default
↑  מוזיאון אגד egged.co.il/Historical-Center
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משאיות פארגו".
פרסומת היצרן למשאית "פארגו" שנת 1942 בקנדה
מרסה ברדראן

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1978 (בת 46) אורמיה, איראן 
 ענף מדעי:  דין, רכוש, דיני חוזים, economics of banking, housing 
 מקום לימודים:  בית הספר למשפטים אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת בריגהם יאנג 
 אתר רשמי
 
מרסה ברדראן (באנגלית: Mehrsa Baradaran;‏ נולדה ב-3 באפריל 1978) היא פרופסור למשפטים אמריקאית, המתמחה בדיני בנקאות (אנ') באוניברסיטת קליפורניה באירווין. חיברה שני ספרים שזכו לסיקור תקשורתי רב בארצות הברית ובמדינות נוספות.
קורות חייה

ברדראן נולדה בשנת 1978 באורמיה, איראן, למשפחה מורמונית, והיגרה לארצות הברית עם משפחתה בשנת 1986 לאחר שמשפחתה סבלה מרדיפה דתית. סיימה תואר ראשון במשפטים בהצטיינות באוניברסיטת בריגהאם יאנג, ותואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת ניו יורק. הייתה עמיתת מחקר אקדמי בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק.
ברדראן הייתה מרצה לרגולציה בנקאית, דיני קניין ודיני מינהל בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת בריגהאם יאנג. לאחר מכן עבדה במשרד עורכי דין בניו יורק.
בשנת 2012 הצטרפה לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'יה ולימדה דיני חוזים ודיני בנקאות. בכתבת דיוקן בהפינגטון פוסט נאמר שהיא חלק מקבוצת נשים מורמוניות הפעילות בנושאי זכויות האדם ויוצאות נגד גזענות, קולוניאליזם וניצול כלכלי. תחומי המחקר שלה מתמקדים באי-שוויון כלכלי וגזעי.
ביולי 2020 מונתה לתפקיד המשנה לדיקן האוניברסיטה לענייני שוויון, גיוון והכלה.
בנובמבר 2020 נמנתה ברדראן על צוות היועצים של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בנושאים הקשורים למחלקת האוצר של ארצות הברית ולפדרל ריזרב. שמה הוזכר בין המועמדים לתפקידים הקשורים לרגולציה על בנקים.
ספריה

ספרה הראשון של ברדראן "How the Other Half Banks: Exclusion, Exploitation, and the Threat to Democracy" ("בנקאות לחצי השני של האוכלוסייה: הרחקה, ניצול ואיום על הדמוקרטיה") זכה לסיקור תקשורתי נרחב בארצות הברית ומחוצה לה. בספר היא מתארת כיצד העלות הגבוהה של שירותי הבנקאות בארצות הברית מקשה על השכבות החלשות, ומציעה לאפשר מתן שירותי בנקאות בחינם בסניפי הדואר (בדומה לבנק הדואר בישראל), שירות שהיה קיים בארצות הברית עד 1967.
על ספר זה הייתה מועמדת לפרס פוליצר.
ספרה השני, "The Color of Money: Black Banking and the Racial Wealth Gap" ("צבע הכסף: בנקים שחורים ופער ההון הגזעי") ראה אור בשנת 2017 בהוצאת אוניברסיטת הרווארד.
הספר סוקר את אי-השוויון הכלכלי כלפי שחורים בארצות הברית, החל מהצהרת האמנציפציה בשנת 1863 ועד היום. בספר היא מסבירה כיצד האפליה הגזענית בתחומי הדיור ומדיניות האשראי יצרו "מלכודת כלכלית בלתי-נמנעת עבור הקהילות השחורות והמערכת הבנקאית שלהן". על פי ברדראן, אפליה מוסדית בארצות הברית מנעה מהמערכת הבנקאית לסייע בצמיחה של קהילות שחורות ובמימון פרויקטים בקהילה.
בהשפעת ספר זה הודיעה חברת נטפליקס ביולי 2020 על הענקת תמיכה בגובה 100 מיליון דולר למוסדות פיננסיים וארגונים המסייעים לקהילות שחורות בארצות הברית.
חיים אישיים

בראיון לסלייט בשנת 2017 סיפרה ברדראן על ההגירה מאיראן לארצות הברית, וביקרה את הצו הנשיאותי של דונלד טראמפ המגביל כניסת אזרחים ממדינות מוסלמיות לארצות הברית.
אחותה שימה מתגוררת בסולט לייק סיטי, ואף היא פרופסור למשפטים. ברדראן נשואה ואם לשלוש בנות.
הערות שוליים

↑  UCI Law Professor of Law Mehrsa Baradaran Named Associate Dean for Equity, Diversity and Inclusion, באתר אוניברסיטת קליפורניה באירוויין, ‏17 ביולי 2020 (באנגלית).
↑   ציוץ של מרסה ברדראן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 12 בספטמבר 2015.
↑  נטפליקס תשקיע 100 מיליון דולר במוסדות פיננסיים של הקהילה השחורה, באתר גלובס, 1 ביולי 2020.
↑  My sister My sidekick: Shima and Mehrsa - Say Yes (באנגלית).
↑  Mehrsa Baradaran - Mormonism, The Mormon Church, Beliefs, & Religion, באתר "MormonWiki" (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604042905171  GND: 1101473916  LCCN: n2015013070  LNB: 000240626  NKC: vse20211101675  SUDOC: 201664445  VIAF: 314897423   WorldCat (עם VIAF): 314897423