stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת קרואטיה בכדורגל
היסטוריה > מונדיאל 2018

מונדיאל 2018 הביא לקרואטיה את תואר סגנית אלופת העולם, ההישג הטוב בתולדותיה.
במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה קרואטיה במקום השני, והוגרלה לשחק נגד נבחרת יוון בשלב הפלייאוף. קרואטיה גברה במשחק הראשון על יוון 1–4, סיימה את משחק הגומלין בתיקו 0-0, ועלתה למונדיאל בפעם החמישית בתולדותיה.
במסגרת מונדיאל 2018 הוגרלה נבחרת קרואטיה לבית אחד עם ארגנטינה, איסלנד וניגריה, ובשלב הבתים ניצחה את שלושתן.
נבחרת קרואטיה גברה בשלב שמינית הגמר על דנמרק בדו-קרב פנדלים, ובשלב רבע הגמר הכריעה את המארחת רוסיה בדו-קרב פנדלים נוסף.
בחצי הגמר התמודדה קרואטיה מול נבחרת אנגליה. אנגליה עלתה ליתרון כבר בדקה החמישית של המשחק. את גול השוויון הבקיע איוואן פרישיץ' בדקה ה-68, והמהפך הושלם בהארכה, כאשר מריו מנדז'וקיץ' כבש בדקה ה-109, והמשחק הוכרע בתוצאה 1–2. קרואטיה העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הטורניר.
בגמר מונדיאל 2018 הפסידה קרואטיה לצרפת בתוצאה 2–4. שער עצמי של מריו מנדז'וקיץ' העלה את צרפת ליתרון בדקה ה-18. איוואן פרישיץ' השווה בדקה ה-28. קרואטיה ספגה 3 שערים נוספים, וגול של מריו מנדז'וקיץ' בדקה ה-69 צימק את הפיגור של קרואטיה.
קפטן הנבחרת לוקה מודריץ' נבחר לשחקן המצטיין של מונדיאל 2018. מודריץ' גם החזיק בתואר "מלך דקות המשחק" עם 633 דקות משחק. הכובשים הבולטים של הנבחרת היו איוואן פרישיץ' ומריו מנדז'וקיץ', שכל אחד מהם הבקיע 3 שערים בטורניר.
היסטוריה > יורו 2020

קרואטיה העפילה ליורו 2020 בפעם החמישית ברציפות. בשלב הבתים הפסידה קרואטיה לאנגליה 1-0 במשחק שנערך באנגליה. בהמשך סיימה קרואטיה בתיקו 1-1 עם צ'כיה ובסיום שלב הבתים גברה על סקוטלנד 1-3 במשחק שנערך בסקוטלנד. קרואטיה העפילה לשמינית הגמר מהמקום השני בבית ושם הפסידה לספרד 5-3 אחרי הארכה.
היסטוריה > מונדיאל 2022

קרואטיה העפילה למונדיאל 2022 בפעם השלישית ברציפות. בשלב הבתים היא סיימה בתיקו 0-0 עם מרוקו, הביסה 1-4 את קנדה וסיימה בתיקו 0-0 עם בלגיה כדי לעלות לשמינית הגמר מהמקום השני בבית. בשמינית הגמר סיימה קרואטיה עם יפן בתיקו 1-1 וניצחה אותה בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים 1-3. ברבע הגמר סיימה קרואטיה בתיקו 1-1 עם ברזיל וניצחה גם אותה 2-4 בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים. בחצי הגמר הובסה קרואטיה 3-0 על ידי ארגנטינה. קרואטיה סיימה במקום השלישי לאחר שניצחה את מרוקו 1-2.
היסטוריה > יורו 2024

קרואטיה הובסה על ידי ספרד וסיימה בתיקו מול אלבניה ואיטליה, מה שהספיק לה למקום השלישי בלבד ולהדחה בשלב הבתים.
סטטיסטיקה > כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1930 עד 1990: הייתה חלק מנבחרת יוגוסלביה
ארצות הברית 1994: לא נרשמה
| צרפת 1998 | מקום שלישי | 7 | 5 | 0 | 2 | 11 | 5 |
| קוריאה הדרומית יפן 2002 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 3 |
| גרמניה 2006 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 |
דרום אפריקה 2010: לא העפילה
| ברזיל 2014 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 6 | 6 |
| רוסיה 2018 | מקום שני | 7 | 4 | 2 | 1 | 14 | 9 |
| קטר (מדינה) 2022 | מקום שלישי | 7 | 2 | 4 | 1 | 8 | 7 |
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 6/8 | 30 | 13 | 8 | 9 | 43 | 33 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סטטיסטיקה > כל אליפויות אירופה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1960 עד 1992: הייתה חלק מנבחרת יוגוסלביה
| אנגליה 1996 | רבע גמר | 4 | 2 | 0 | 2 | 5 | 5 |
בלגיה הולנד 2000: לא העפילה
| פורטוגל 2004 | שלב הבתים | 3 | 0 | 2 | 1 | 4 | 6 |
| אוסטריה שווייץ 2008 | רבע גמר | 4 | 3 | 1 | 0 | 5 | 2 |
| פולין אוקראינה 2012 | שלב הבתים | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 3 |
| צרפת 2016 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 4 |
| האיחוד האירופי 2020 | שמינית גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 7 | 8 |
| גרמניה 2024 | שלב הבתים | 3 | 0 | 2 | 1 | 3 | 6 |
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 7/8 | 25 | 9 | 8 | 8 | 33 | 34 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018–2019 | א | שלב הבתים | 4 | 1 | 1 | 2 | 4 | 10 |
| איטליה 2020–2021 | א | שלב הבתים | 6 | 1 | 0 | 5 | 9 | 16 |
| הולנד 2022–2023 | א | מקום שני | 8 | 5 | 2 | 1 | 12 | 8 |
| 2024–2025 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| 2026-2027 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 18 | 7 | 3 | 8 | 25 | 34 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סגל הנבחרת

סגל השחקנים שזומנו לקראת משחקי יורו 2024
מספר ההופעות והשערים מעודכן ל-26 במרץ 2024
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | דומיניק ליבאקוביץ' | 9 בינואר 1995 | 52 | 0 | טורקיה פנרבחצ'ה |
| 12 | שוער | נדיליקו לברוביץ' | 10 באוקטובר 1999 | 1 | 0 | קרואטיה רייקה |
| 23 | שוער | איביצה איבושיץ' | 1 בפברואר 1995 | 6 | 0 | קפריסין פאפוס |

| 2 | הגנה | יוסיפ סטנישיץ' | 10 בינואר 1992 | 17 | 0 | גרמניה באייר לברקוזן |
| 3 | הגנה | מרטין פונגראצ'יץ' | 11 בספטמבר 1997 | 6 | 0 | איטליה לצ'ה |
| 4 | הגנה | יושקו גברדיול | 23 בינואר 2002 | 29 | 2 | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 5 | הגנה | מרטין ארליץ' | 24 בינואר 1998 | 8 | 0 | איטליה ססואולו |
| 6 | הגנה | יוסיפ שוטאלו | 28 בפברואר 2000 | 13 | 0 | הולנד אייאקס |
| 19 | הגנה | בורנה סוסה | 21 בינואר 1998 | 19 | 1 | הולנד אייאקס |
| 21 | הגנה | דומאגוי וידה (קפטן שני) | 29 באפריל 1989 | 104 | 4 | יוון א.א.ק. אתונה |
| 22 | הגנה | יוסיפ יוראנוביץ' | 16 באוגוסט 1995 | 36 | 0 | גרמניה אוניון ברלין |

| 7 | קשר | לוברו מאייר | 17 בינואר 1998 | 29 | 6 | גרמניה וולפסבורג |
| 8 | קשר | מתאו קובאצ'יץ' | 6 במאי 1994 | 99 | 5 | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 10 | קשר | לוקה מודריץ' (קפטן) | 9 בספטמבר 1985 | 174 | 24 | ספרד ריאל מדריד |
| 11 | קשר | מרצלו ברוזוביץ' | 16 בנובמבר 1992 | 95 | 7 | ערב הסעודית א-נסר |
| 12 | קשר | ניקולה ולאשיץ' | 4 באוקטובר 1997 | 55 | 8 | איטליה  טורינו |
| 15 | קשר | מריו פשאליץ' | 9 בפברואר 1995 | 62 | 10 | איטליה אטאלנטה |
| 18 | קשר | לוקה איוואנושץ | 26 בנובמבר 1998 | 19 | 2 | הולנד פיינורד |
| 25 | קשר | לוקה סוצ'יץ' | 8 בספטמבר 2002 | 5 | 0 | אוסטריה רד בול זלצבורג |
| 26 | קשר | מרטין בטורינה | 16 בפברואר 2003 | 2 | 0 | קרואטיה דינמו זאגרב |

| 9 | חלוץ | אנדריי קרמאריץ' | 19 ביוני 1991 | 91 | 29 | גרמניה הופנהיים |
| 14 | חלוץ | איוואן פרישיץ' | 2 בפברואר 1989 | 129 | 33 | קרואטיה היידוק ספליט |
| 16 | חלוץ | אנטה בודימיר | 22 ביולי 1991 | 19 | 2 | ספרד אוססונה |
| 17 | חלוץ | ברונו פטקוביץ' | 16 בספטמבר 1994 | 36 | 11 | קרואטיה דינמו זאגרב |
| 20 | חלוץ | מרקו פיאצה | 6 במאי 1995 | 25 | 1 | קרואטיה רייקה |
| 24 | חלוץ | מרקו פשאליץ' | 14 בספטמבר 2000 | 4 | 0 | קרואטיה רייקה |
שיאי שחקנים

מעודכן ל-18 בנובמבר 2024
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לוקה מודריץ' | 2006 – הווה | 184 | 27 |
| 2 | איוואן פרישיץ' | 2011 – הווה | 140 | 33 |
| 3 | דאריו סרנה | 2002–2016 | 134 | 22 |
| 4 | סטיפה פלטיקוסה | 1999–2014 | 114 | 0 |
| 5 | מתאו קובאצ'יץ' | 2013–הווה | 108 | 5 |
| 6 | איוואן רקיטיץ' | 2007–2019 | 106 | 15 |
| 7 | יוסיפ סימוניץ' | 2001–2013 | 105 | 3 |
| 7 | דומאגוי וידה | 2010 – הווה | 105 | 4 |
| 9 | איביצה אוליץ' | 2002–2015 | 104 | 20 |
| 10 | ודראן צ'ורלוקה | 2006–2018 | 103 | 4 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דאבור שוקר | 1991–2002 | 45 | 69 | 0.65 |
| 2 | מריו מנדז'וקיץ' | 2007–2018 | 33 | 89 | 0.37 |
| 2 | איוואן פרישיץ' | 2011 – הווה | 33 | 140 | 0.24 |
| 4 | אנדריי קרמאריץ' | 2014 – הווה | 30 | 102 | 0.29 |
| 5 | אדוארדו דה סילבה | 2004–2014 | 29 | 64 | 0.45 |
| 6 | לוקה מודריץ' | 2006 – הווה | 27 | 184 | 0.15 |
| 7 | דאריו סרנה | 2002–2016 | 22 | 134 | 0.16 |
| 8 | איביצה אוליץ' | 2002–2015 | 20 | 104 | 0.19 |
| 9 | ניקו קראנצ'ר | 2004–2013 | 16 | 81 | 0.2 |
| 10 | ניקולה קאליניץ' | 2008–2018 | 15 | 42 | 0.36 |
| 10 | גוראן ולאוביץ' | 1992–2002 | 15 | 51 | 0.29 |
| 10 | איוואן רקיטיץ' | 2007–2019 | 15 | 106 | 0.14 |
הערות שוליים

↑  יאיר קטן, שליחנו לקטאר, נבחרת קרואטיה ניצחה 1:2 את מרוקו וסיימה במקום השלישי במונדיאל, באתר ynet, 17 בדצמבר 2022
↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 3461153716407658820008   WorldCat (עם VIAF): 3461153716407658820008 
לוקה מודריץ' שיאן ההופעות (184) נבחרת קרואטיה בכל הזמנים.
דאבור שוקר מלך השערים (45) בנבחרת קרואטיה בכל הזמנים.
אברהם מנחם רפאפורט

| --- | --- |
 לידה:  1520? מנטובה, דוכסות מנטובה 
 פטירה:  30 בדצמבר 1596 (בגיל 76 בערך) איטליה 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 בדצמבר 1596 
 
אברהם מנחם בן יעקב הכהן רפאפורט (סביב 1520 – בערך 1596) היה רב, מלומד, רופא ופרשן שחי באיטליה. הוא מאבות משפחת הכהנים רפפורט.
שם משפחתו המקורי היה רפא, שפירושו עורב בגרמנית. ייתכן והכוונה למישור רפא (Raffa) שמצפון לעיר רגנסבורג שבבוואריה. הוא הוסיף לשמו את שם עיר מולדתו פורטו (העיר נקראת כיום לנייאגו Legnago (אנ')) שבנפת ורונה שבאיטליה, מכאן שמו רפא-פורט.
בימי בחרותו למד תלמוד, מדעים ורפואה בוונציה. היה עד לשריפת התלמוד באיטליה ב-1553, ומאז קבע לעצמו צום באותו תאריך לכל ימי חייו. הוא חיבר פירוש על התורה "מנחה בלולה", וכן את הספרים "צפנת פענח", "מאמר על מציאות ה'", "דעת קדושים" וכן ספר שאלות ותשובות.
הוא למד דקדוק עברי מפי הרב אליהו בחור והחל משנת 1554 החל לעסוק בהגהת ספרים עבריים.
לקריאה נוספת

יעקב רייפמאנן [רייפמן], תולדות אבי משפחת רפאפורט: הוא ר’ אברהם מנחם בר’ יעקב ... בעל ... מנחה בלולה עם הערות ..., מהדורה ג, וינה: דפוס יאָזעף האָלצוואטרה יונ., תרל"ב, באתר היברובוקס
דוד הלחמי, רבי אברהם מנחם ראפפורט (בעל „מנחה בלולה”), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' מ"ה, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
"מנחם אברהם בן יעקב הכהן רפפורט", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
טוביה פרשל, אברהם דוד, אברהם מנחם רפאפורט, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
העורבים ובני יונה: שושלת יוחסין של משפחת רפאפורט ומשפחת יונגיטובין, רדלהיים: י' לעהרברגר, תרכ"א, באתר היברובוקס
מידע על אברהם מנחם רפאפורט בקטלוג הספרייה הלאומית
אברהם מנחם רפאפורט, מנחה בלולה, שנ"ד (1594)
אדא הורן

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1825 נובה מסטו נאד ואהום, סלובקיה 
 פטירה:  2 בנובמבר 1875 (בגיל 50) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Ignacz Einhorn 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 
איגנץ (יצחק) איינהורן, שנודע בשמו ההונגרי אדה הורן (בגרמנית: Ignacz Einhorn; בהונגרית: Horn Ede;‏ 25 בספטמבר 1825, נובה מסטו נאד ואהום – 2 בנובמבר 1875, בודפשט) היה כלכלן, פוליטיקאי ומנהיג יהודי-הונגרי.
קורות חייו

למד בישיבות בברטיסלבה ובפראג, ומאוחר יותר באוניברסיטת פשט. בפשט עבד כעיתונאי בעיתונים היהודיים "פעסטער צייטונג", "די אלגעמיינע צייטונג דעס יודענטומס", ו"דר אוריינט". פמפלט שלו בשם "לשאלת היהודים בהונגריה" (Zur Juden Frage in Ungarn) נדפס בעיר ב-1848. באותה שנה הקים את העיתון Der Ungarische Israelit.
הוא נטל חלק במהפכה ההונגרית של 1848. במהלכה התמנה לראשה של "אגודת הרפורמה" הקיצונית בבירה ונשלח לברלין ללמוד מהרב שמואל הולדהיים. הוא עזב את הבירה בקיץ 1849, כשכוחות האויב התקרבו אליה, והתנדב לשמש רב צבאי במצודת קומארום הנצורה, מעוזם האחרון של המורדים. יחד עם הרב לאופולד לעף, שרדף את אגודת הרפורמה שלו בעזוז קודם לכן, היה היחיד שקיבל מינוי כזה בשנות המהפכה. ביוזמתו פקד הגנרל במקום, גיורג קלופקו, לאפשר לכל החיילים היהודים לחגוג את סוכות. איינהורן לא נטש את המבצר עד ליום הכניעה הרשמי ב-3 באוקטובר. עם דיכוי המהפכה שב לביתו אך לא חש בטוח ונמלט לווינה ומשם לפראג כשהמשטרה הקיסרית בעקבותיו. ב-1850 הגיע ללייפציג ובה שהה כשנתיים. בלייפציג המשיך לכתוב תחת שם העט ששימש אותו מתחילת המהפכה "אדא הורן". ב-1869 התאפשרה חזרתו להונגריה, וזמן מה אחרי כן נבחר כחבר הפרלמנט מטעם מחוז פוז'ון. ב-1872 ניצח בעיר הולדתו נאג'אויהלי וב-1875 נבחר מטעם מחוז טרזווארוש בבירה. באותה שנה התמזגו מפלגת המרכז-שמאל האופוזיציונרית של הורן ומפלגת דיאק השלטת ליצירת המפלגה הליברלית, שהחזיקה ברוב גדול. הוא מונה לשמש כשר המסחר, התעשייה והחקלאות בממשלתו של קלמן טיסה, היהודי הלא-מומר היחיד שהגיע לדרגה כזו עד ל-1917, כשוילמוש ואז'וני קיבל את תפקיד שר המשפטים. הורן נפטר זמן קצר לאחר שנכנס למשרה; 70,000 איש השתתפו בלווייתו.
למרות עמדותיו הליברליות, במאבק בין הזרמים ביהדות הונגריה שהוביל לקרע ביהדות הונגריה צידד בצד האורתודוקסי. הנאולוגים האשימו אותו בכך שעשה זאת תמורת תמיכת יריביהם במפלגת האופוזיציה, עמה היה מזוהה.
הערות שוליים

↑  יעקב כ"ץ, הקרע שלא נתאחה, מכון זלמן שזר תרנ"ה, עמ' 320.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502408105171  PLWABN: 9810631982905606  BIBSYS: 90722714  BNE: XX1728433  BnF: cb12519517s (data)  CiNii: DA08608116  GND: 105833363  ISNI: 0000 0001 0975 1714  LCCN: nr98044513  NKC: zmp2012726785  NLA: 35773185  NTA: 06780473X  RERO: 02-A008648521  SUDOC: 098819771  Trove: 1080647  VIAF: 56718546   WorldCat (עם VIAF): 56718546 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוהאן אנדריאס אייזנמנגר

יוהאן אנדריאס אייזנמֶנְגֶר (בגרמנית: Johann Andreas Eisenmenger;‏ 1654, מאנהיים – 20 בדצמבר 1704, היידלברג) היה מזרחן גרמני נוצרי, שביקר את היהדות ונחשב לאחד ממבשרי האנטישמיות בעת החדשה.
רקע

אביו של אייזנמנגר עבד בשירותו של קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ. אייזנמנגר קיבל חינוך טוב אף על פי שהתייתם מאביו בגיל שתים עשרה. בעת לימודיו באוניברסיטת היידלברג התפרסם בשקידתו על לימודי עברית ושפות שמיות, ונשלח על ידי קרל לודוויג לאנגליה ולהולנד לשם השתלמות. בין השנים 1680–1681 שהה באמסטרדם, ובשנת 1686 מונה למרצה לשפות שמיות באוניברסיטת היידלברג.
באמסטרדם החל אייזנמנגר לגבש את עמדותיו האנטי-יהודיות ואת רעיונותיו האנטישמיים. הוא היה בקיא בתנ"ך, בתלמוד ובדברי חז"ל, ובא במגע עם חכמים יהודיים. במיוחד השפיעו עליו פגישותיו עם רבי דוד לידא (רב העיר לידא ובהמשך הרב הראשי לקהילת האשכנזים באמסטרדם). בפגישות אלה העביר לידא ביקורת חריפה על האמונה הנוצרית ודיבר בגנותה. מה שהכריע את הכף הייתה התגיירותם הפומבית של שלושה נוצרים בעיר אמסטרדם.
אייזנמנגר ראה כפי הנראה ביהדות סכנה חמורה לנצרות, וחשש כי ירבו הנוצרים שיתפתו להמיר את דתם ליהדות, ועל כן חיפש בספרות היהודית דברים שימשכו את המאמינים הנוצרים מפניה.
אייזנמנגר נקט בתחבולה של התקרבות ליהודים ורכישת אמונם. בשנת 1694 הדפיס את התנ"ך בפרנקפורט עם יוהנס לויזדן (Leusden), וזכה להסכמתו של הרב דוד גרינהוט, שבהקדמה להוצאה כתב בשבחו של אייזנמנגר וכינה אותו "חכם מופלג באומות".
הספר "היהדות - המגולה" (החשופה)

במשך 19 שנה התחפש אייזנמנגר לאדם המבקש את קרבת היהדות, ורוצה ללמוד את מקורותיה על מנת להתגייר. במסווה זה הצליח לקבל ולאסוף מרבנים מאמרים מתוך התלמוד, המדברים בגנותה של הנצרות. בשנת 1699 הסתבר ליהודי פרנקפורט כי אייזנמנגר עומד להדפיס ספר קטרוג על עם ישראל ועל תורתו בשם "היהדות שנחשפה" (גרמנית: Entdecktes Judenthum), או בשמו המלא: "היהדות שנחשפה, דין וחשבון יסודי ואמיתי על האופן המבעית שבו מכפישים היהודים העיקשים את השילוש הקדוש וממיטים עליו חרפה".
הספר "היהדות - המגולה" (החשופה) > המאמצים להדפסת הספר

את הדפסת הספר מימן יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אשר גם שידרג את "מומחיותו" של אייזנמנגר בכך שדאג שימונה לפרופסור לשפות שמיות. ספר זה, שהופיע בסופו של דבר בשנת 1711 בשני כרכים עבי כרס, הפך לספר היסוד של האנטישמיות המודרנית עד ימינו. שמעון דובנוב מכנה את הספר "אנציקלופדיה של שנאת היהודים". יהודי פרנקפורט פנו לשמשון ורטהיימר שביקש מדודו, יהודי החצר שמואל אופנהיימר, שישתדל אצל יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לעיכוב הדפסת הספר. הקיסר עיכב את הדפסת הספר וכונן ועדה אשר תפקידה היה לבדוק את מהימנותו, ואת סיכוייו לגרום לפרעות ביהודים. חברי הוועדה היו פרופסור פרוטסטנטי מגיסן, כומר ישועי ממיינץ ושישה רבנים מפרנקפורט. יוהאן וילהלם ופרידריך הראשון, מלך בפרוסיה פעלו אצל הקיסר בעד הדפסת הספר, בעוד גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מהנובר ולותאר פרנץ פון שנבורן, ארכיבישוף מיינץ (אנ') תמכו בבקשת היהודים למנוע את הדפסתו. בשנת 1704 מת אייזנמנגר באופן פתאומי, והשדלנות להדפסת הספר נעצרה. זמן קצר לאחר מכן חידשו יורשיו את המאמצים להדפסתו. הם פנו לפרידריך הראשון שיפעיל את השפעתו על הקיסר כדי שיתיר את הדפסת הספר, ומשלא הועילו מאמציו בווינה, הרשה להם בשנת 1711 להדפיס מהדורה שנייה של הספר בברלין, אלא שבעמוד השער נרשמה כמקום הדפוס העיר קניגסברג, שכן עיר זאת הייתה מחוץ לגבול האימפריה הרומית הקדושה.
הספר "היהדות - המגולה" (החשופה) > שיטת הכתיבה

ספרו של אייזנמנגר מעורר אצל הקורא, שאין לו ידע ביהדות, רושם של עבודה מדעית רצינית ומכובדת. אך אייזנמנגר לא פעל באמת בצורה מדעית. על מנת לשוות לספרו מראה רציני, נקט אייזנמנגר במספר שיטות ובהן הוצאת דברים מהקשרם, תרגום מסורס של מקורות בכוונה תחילה, או מחוסר ידע, בחירת ציטוטים ממקורות שוליים, והפיכתם לחשובים ביותר לכאורה, וציטוט קטעים מתוך ספרים שנכתבו על ידי מומרים, כאילו נלקחו מתוך מקורות יהודיים.
דוגמה לשיטת הכתיבה עולה מהתייחסותו של אייזנמנגר לעלילות הדם. הוא חוזר בספרו על סיפור עלילת הדם. הוא עורך בספר רשימה מפורטת, בסדר כרונולוגי, של כל עלילות הדם. לאחר מכן הוא מביא את כל הפסוקים בתורה האוסרים אכילת כל דם, ואף מצטט מתוך ספר של יהודי מומר בשם תומאס, שכתב כנגד עלילות הדם. כאן לאחר שלכאורה הביא באופן אובייקטיבי את שתי הגישות מעיר אייזנמנגר את הערת המחץ שלו, כי אין הוא יכול לפסוק, אך היות שכל מקרי המוות אירעו דווקא בתקופת פסח אומר הדבר דרשני.
דוגמה נוספת להטעייה מכוונת בספר היא דבריו של המחבר בעניין המלים "שהם משתחוים להבל וריק ומתפללים אל אל לא יושיע" מתוך תפילת עלינו לשבח. אלה גרמו, כבר במאה ה-14 לתגובות קשות מצד הנוצרים. באותו זמן יהודי מומר טען כי במילים אלו מתכוונים היהודים לישו, והראיה לכך כי המילה "וריק" בגמטריה שווה למילה "ישו". אייזנמנגר הגדיל לעשות ובספרו השמיץ את היהודים קשות בנושא תפילת עלינו לשבח, וזאת אף על פי שידע היטב כי צירוף המילים "הבל וריק" לקוח מתוך ספר ישעיהו, שחי זמן רב לפני תקופתו של ישו. מלך פרוסיה פרידריך הראשון אמנם אסר את הפצת ספריו של אייזנמנגר, אך החליט כי על יהודים למחוק עד סוף כל הדורות את המילים הללו מתפילת עלינו. גם נאסר על היהודים לירוק לאחר אמירת מילים אלה, כפי שהיה נהוג בקהילות רבות. כן נצטוו חזני בתי הכנסת לומר את תפילת עלינו בקול, והקיסר שלח מפקחים לבתי הכנסת, ואיים על היהודים בעונש אם יפירו את פקודתו. בעקבות הצנזורה הנוצרית בגרמניה, מילים אלה חסרות ברוב הסידורים האשכנזים החל מאותה תקופה עד ימינו.
הספר "היהדות - המגולה" (החשופה) > מטרותיו של אייזנמנגר

אייזנמנגר טען בספרו כי היהדות, שהתלמוד הוא מקור ההתנהגותם הנורמטיבית של מאמיניה, היא בליל של אמונות הבל וחוקי רשע, כי היא מסלפת את האמת, מתירה הונאה, גזל, רצח ופשעים נוספים לגבי כל מי שאינו יהודי. לטענתו, היהודים רמאים, גנבים, רוצחים ושקרנים, אין להם שום נאמנות למלכות, וכל זאת הם עושים במצוות דתם. מטרתו הייתה לסייע ליהודים להכיר בטעותם ולהודות בנכונות הנצרות, והוא קיווה שהיהודים יתנצרו לאחר שיראו את האמת שבכתביו. לכן, הדרכים לטיפול ביהודים שהציע היו מתונות יחסית לדעותיו על היהודים. לשיטתו, היהודים רשאים להישאר בקרב הנוצרים אך במעמד נחות.
לשאלה האם אייזנמנגר עצמו האמין בטענותיו כלפי היהודים, אין התשובה ברורה, אך העובדה שניהל משא ומתן עם נציגים יהודים, והיה מוכן לגנוז את ספרו תמורת פיצוי כספי הולם, מעוררת ספק בכך.
הערות שוליים

↑  ישעיהו פרק ל' פסוק ז'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260600205171  PLWABN: 9810680716705606  GND: 116434600  ISNI: 0000 0000 7101 1322  LCCN: n86085791  NKC: mzk2009510820  NTA: 107390582  SELIBR: 305768  SUDOC: 203104668  VIAF: 10597514   WorldCat (עם VIAF): 10597514 
צילום הספר: 'היהדות המגולה'
יששכר בר אילווי

| --- | --- |

 לידה:  1814 
 פטירה:  22 ביוני 1871 (בגיל 57 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ? – 22 ביוני 1871 
 
בצעירותו
רבי יששכר בר (ברנרד) אילווי (באנגלית: Bernard Illowy; תקע"ד, 1814, קולין, בוהמיה - ג' בתמוז תרל"א 22 ביוני 1871, סינסינטי, אוהיו) היה רב ומנהיג אורתודוקסי בארצות הברית במאה ה-19.
ביוגרפיה

נולד בקולין (Kolín), שבבוהמיה לרב יעקב יהודה ליב אילווי בצעירותו היה מתלמידי החת"ם סופר שסמך אותו בסמיכת חכמים, הוא למד גם אצל רבי חיים דייטשמן. את לימודי הדוקטורט שלו השלים באוניברסיטת פסט, אחרי שקיבל את תואר הד"ר לפילוסופיה, למד תקופה בבית המדרש לרבנים בפאדובה אצל שד"ל. נישא לבתו של רבי וולף שיף מרודניץ.
בסביבות שנת 1850 התמנה כרב המחוזי של הסן-קאסל, אך בשל הלשנה נאלץ להגר ב-1858 לארצות הברית. הוא כיהן כרב ודרשן בניו יורק, פילדלפיה, סנט לואיס, סירקיוז, בולטימור, ניו אורלינס וסינסינטי בה נפטר בגיל 57 בג' בתמוז תרל"א 22 ביוני 1871.
ספרו, שו"ת מלחמות אלהים, נדפס למעלה מארבעים שנה לאחר פטירתו בברלין, תרע"ד.
חיים אישיים

נשא לאשה את קתרין בת הסוחר זאב וואלף שיף מרודניץ, ממנה נולדו לו 3 בנים ובת.
פסיקותיו

ידועות פסיקותיו בהלכה בכמה עניינים:
כשרותם של אתרוגי דרום ארצות הברית, שנידונה בימי מלחמת האזרחים האמריקנית, בהיותו רב בניו אורלינס. הוא קבע כי האתרוגים מורכבים, אך מאחר שאין לקבוע בוודאות כי הם פסולים, יש ליטול אותם בלא ברכה.
התיר קבורת גיורת בקבר ישראל על סמך שמירת המצוות שלה, אף שלא היו לה מסמכים המאשרים את הגיור.
התיר לבצע נתיחה שלאחר המוות, לצורך לימוד על המחלה ממנה מת המנוח, כדי למנוע מאחרים להידבק באותה מחלה.
אסר על אכילת ברווז מוסקובי, לאחר משא ומתן בנידון כשרותו עם רש"ר הירש ורבי נתן אדלר מלונדון.
קבע כי אין לברך על נרות חנוכה שמדליקים במנורת גז בבתי הכנסת.
אסר לחקוק על מצבות דמות אדם, אך התיר לפסל עליהן דמות חיות (כנראה הנידון היה על מצבתו של יהודה טורו).
אסר על בני עגונה לומר קדיש אחר אביהם, אף על פי שעצם אמירת הקדיש מותרת במצבי ספק, כדי שלא תיגרם טעות שאמם אלמנה.
הערות שוליים

↑  בנו של הרב יששכר דוב (על שמו נקרא רי"ב אילווי) בן רבי יעקב רבה של קונין, בנו של רבי פינחס אילווי מברודי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262850605171  GND: 141788798  ISNI: 0000 0001 1781 4500  SNAC: w6sz4b8v  VIAF: 127426740   WorldCat (עם VIAF): 127426740
מנוח הנדל

| --- | --- |
 לידה:  האיחוד הפולני-ליטאי ברסטצ'קה, האיחוד הפולני-ליטאי
 פטירה:  1611 כ"ב בתמוז שע"א האימפריה הרומית הקדושה וינה, ארכידוכסות אוסטריה
 מקום קבורה:  אוסטריה בית הקברות היהודי, וינה
 מקום פעילות:  ווהלין, מוראביה, אוסטריה
 תקופת הפעילות:  ?–1611 
 השתייכות:  רבני פולין
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, פילוסופיה, קבלה, רפואה
 רבותיו:  רמ"א, מהרש"ל
 חיבוריו:  הגהות "חכמת מנוח" על הש"ס; "מנוח הלבבות"
 
רבי מנוח הֶנדל בן שמריה (בכתיב הרבני השגור: מנוח הענדיל. ?, ברסטצ'קה, ווהלין, פולין-ליטא – כ"ב בתמוז שע"א[דרוש מקור: בהקדמת בנו לספר "חכמת מנוח" כתוב שנפטר בשנת שע"ב], 1611, וינה) היה רב ופוסק, פרשן התלמוד, מדקדק, מקובל, פילוסוף, איש אשכולות ומחבר פורה ורבגוני. בסוף ימיו כיהן כרבה של וינה.
ביוגרפיה

מנוח הנדל בן שמריה נולד בברסטצ'קה שבווהלין, פולין-ליטא. חסרים פרטים על שנות חייו הראשונות. היה תלמידם של הרמ"א ושל המהרש"ל.
בעשורים האחרונים של המאה ה-16 היה פעיל במסגרת ועד ארבע ארצות, והשתמרו חתימותיו על החלטות שונות שקיבל הוועד.  ההסכמה היחידה הידועה שלו היא משנת 1592 על הספר "תמים יחדיו" העוסק בספר הזוהר.
כרב ופוסק היה רבי מנוח הנדל מעורב בכמה פרשיות ופולמוסים הלכתיים, שבהם חיווה את דעתו ההלכתית. בין היתר עסק בפולמוס בשאלת גט שניתן בידי משומד, ובפרשה שבה נחשף כי אדם ששימש כעד במקרי גירושים רבים, התברר כגזלן, דבר הפוסל אותו לעדות ומטיל צל כבד על כשרות הגירושים. שני הרבנים הנוספים שנשאלו במקביל אליו בפרשה זו היו גדולי אותו דור: רבי מאיר מלובלין, ורבי בנימין אהרן סלניק בעל "משאת בנימין".
כחודש לפני פטירתו נקשר שמו של רבי מנוח הנדל בפרשה שהסעירה מאוחר יותר את העולם היהודי באירופה, וזכתה לכינוי "הגט מווינה". רבי מנוח הנדל וחברו רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) סידרו גט לאשה שבעלה שכב על ערש דווי. לימים, אחרי פטירתו, פרץ פולמוס על כשרותו של הגט, לאחר שהבעל המגרש הִבריא ורצה לבטלו.
רבי מנוח הנדל נפטר בכ"ב בתמוז שע"א, 3 ביולי 1611 ונקבר בבית הקברות היהודי ברוסאו.
יצירתו

רשימת חיבוריו של רבי מנוח הנדל כוללת עשרות ספרים: חלקם נדפסו, חלקם אבדו וחלקם נותרו בכתב יד. מגוון התחומים בהם עסק כוללים: פרשנות למקרא; פרשנות לפשוטו של מקרא; ולדקדוק המקראי. הלכה ופרשנות ההלכה. דקדוק עברי, פילוסופיה, קבלה, טריגונומטריה ("תשבורת"), אסטרונומיה ורפואה.
מנוח הלבבות, לובלין שנ"ו – פירוש על ספר תורת חובת הלבבות של רבנו בחיי בן יוסף אבן פקודה. זהו הספר היחיד שהדפיס בעצמו.
מנוח מצא חן, פראג שע"א – פירוש על פירושו לספר בראשית של רבנו בחיי בן אשר.
חכמת מנוח, פראג שע"ב – הגהות וחידושים קושיות ותירוצים על התלמוד הבבלי. יצא לאור על ידי בנו משה.
צורת הארץ, אופנבאך ה'ת"ף - ספר "צורת הארץ" של רבי אברהם בר חייא הנשיא, שצורפו אליו הגהות בענייני אסטרונומיה מאת רבי מנוח הנדל.
יצירתו > חיבורים שאבדו

פירוש על הספר הקבלי "פרדס רימונים" של הרמ"ק; קטעים מפירוש זה נשתמרו בביאוריו של רבי יואל סירקיש, שעשה שימוש בפירושו של רבי מנוח הנדל.
חיבור על המקרא; מצוטט אצל מחברים בני התקופה, כמו חתנו של הב"ח, רבי דוד הלוי סגל (הט"ז), בספרו "דברי דוד".
יצירתו > חיבורים בכתב יד

אוטוגרף שלו על ארבעה טורים, השמור בספרייה הבודליינית באוקספורד, נדפס בטור שיצא לאור על ידי מכון המאור.
פירוש על ספר הדקדוק "לשון לימודים" של ר' דוד בן שלמה אבן יחיא, השמור אף הוא באוקספורד.
פירוש על "יסוד עולם", ספרו האסטרונומי של יצחק הישראלי בן המאה ה-14, השמור במוזיאון היהודי בפראג.