stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריאות האישה
בריאות האישה - מערכת הרבייה והמין > השחתת איבר המין הנשי

השחתת איבר המין הנשי מוגדרת על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) כ-"כל ההליכים הכרוכים בהסרה חלקית או מלאה של, או פגיעה אחרת באזור הגניטליה הנשית מסיבות שאינן רפואיות". המונח "הטלת מום" נטבע על מנת להדגיש את חומרת המעשה ואת היותו פוגעני ונוגד זכויות אדם, בשונה מברית מילה, הליך שבו מסירים את העורלה מאיבר המין הגברי.
ההערכה היא כי יותר מ-200 מיליון נשים החיות כיום בעולם עברו הליך של הטלת מום באברי המין שלהן, כשהאזורים העיקריים לתופעה זו מרוכזים באפריקה, אסיה והמזרח התיכון. להליך זה סיבות תרבותיות, אמוניות ודתיות מגוונות, והוא נוגע במגוון לאומים ומעמדות סוציו-אקונומיים. הטיעונים העיקריים להצדקת הטלת מום באברי המין הנשיים הם שמירה על היגיינה, פוריות, שמירה על צניעות וטקסי מעבר. ארגון הבריאות העולמי מסווג את מילת הנשים לארבע רמות, על פי מידת ההסרה של רקמת הגניטליה.
צמצום התופעה והכחדתה מוגדרים כיעדים לפיתוח בר קיימא של האו"ם, ו-6 בפברואר נקבע כ"יום אפס הסובלנות הבינלאומי להטלת מום באברי המין הנשיים".
בריאות האישה - מערכת הרבייה והמין > הווסת והמחזור החודשי

מחזור הווסת של הנשים, המוכר גם בכינויו המטעה "המחזור החודשי", הוא תהליך שבו מופיע דימום וגינלי הנמשך בין 2–7 ימים, לאישה בגיל הפוריות. הופעת דם הווסת היא שלב נקודתי בתוך תהליך מחזורי אותו עוברת האישה מדי חודש בשנות הפוריות שלה, תהליך הכולל שינויים הורמונליים ופיזיולוגיים רבים בגוף האישה ובמערכת הרבייה שלה. המחזור החודשי מתחיל בהופעת דם הווסת, ונמשך בממוצע כ-28 יום. במהלך המחזור החודשי מתרחשת הבשלת זקיקים בשחלה תחת בקרה הורמונלית, מה שמעודד הפרשת הורמון אסטרוגן ובעקבותיו עלייה ברמות ההורמון LH. כ-24 עד 36 שעות לאחר מכן מתרחש הביוץ, שבו ביצית בוקעת מהזקיק הדומיננטי. רירית הרחם מתעבה, במקביל מתפתח גופיף צהוב משאריות הזקיק הדומיננטי, שמפריש פרוגסטרון התומך בהתעבות רירית הרחם. לאחר כשבועיים, אם לא חלה הפריה על ידי זרע (תהליך שמתרחש בחצוצרה) והשרשת הביצית המופרית ברחם, הביצית מתנוונת ונספגת, ומתרחשת ירידה חדה ברמות ההורמונים פרוגסטרון ואסטרוגן, מה שיביא לנשירת רירית הרחם ובעקבות כך דימום וגינלי- הלא הוא הוסת.
המחזור החודשי עשוי להוות אתגר משמעותי עבור נשים בגילאי הפוריות (מגילאי העשרה המוקדמים ועד לגיל 50 בקירוב), בכך שהוא כרוך בשינויים פיזיולוגיים שיכולים להשפיע על הבריאות הגופנית והנפשית, וכן לגרום לסימפטומים שעשויים לגרום לאי נוחות עבור האישה ולירידה באיכות החיים שלה. הסימפטומים מופיעים בעיקר סביב הווסת וכן עשויים להופיע בזמן הביוץ. תחילת הופעת דימום הווסת בגיל הנעורים עשוי להדאיג נערות שלא מוכנות לכך ולגרום להן לחשוב שמדובר בבעיה רפואית. הדימום והתסמינים של הווסת והביוץ עשויים להגביל את האישה מלהשתתף בפעילויות, וכן יש נשים שאין להן גישה או יכולת כלכלית להשיג מוצרי היגיינה כגון טמפונים ותחבושות היגייניות. הבעיה חריפה במיוחד בקרב קבוצות סוציו-אקונומיות עניות יותר בהן הווסת מהווה נטל כלכלי ועלולה אף לפגוע בחינוך של הנערות.
נשים בגיל המעבר, הנקרא בשמו הרפאי- מנופאוזה, מתמודדות אף הן עם קשיים ואתגרים הקשורים להפסקת הווסת והמחזור החודשי. בדרך כלל, לקראת סוף העשור החמישי בחיים דימום הווסת משתנה ומפסיק בהדרגה, והאישה תחווה דימום לא סדיר ושינויים ניכרים בפעילות ההורמונלית, הן בשחלה עצמה (המפרישה את ההורמונים אסטרוגן ופרוגסטרון) והן בבלוטת יותרת המוח (המפרישה את ההורמונים FSH ו-LH), בעקבות הפסקת הביוץ. שינויים הורמונליים אלו עשויים לגרום לטווח רחב של תופעות לוואי מערכתיות, כגון גלי חום, הופעת הפרשות נרתיקיות, יובש נרתיקי, השמנה, ועוד. בעוד שגיל המעבר עשוי להביא איתו הקלה בכך שהמחזור החודשי נפסק, הוא עשוי להיות כרוך אף בקשיים רגשיים ונפשיים הקשורים לאובדן הפוריות ולהתקרבות לגיל הזקנה.
בעוד שגיל המעבר בדרך כלל מתרחש באופן טבעי כתהליך פיזיולוגי, הוא עשוי להתרחש מוקדם יותר (גיל המעבר בטרם עת) כתוצאה ממחלה או מהתערבות רפואית או כירורגית. כאשר גיל המעבר מתרחש בטרם עת, תופעות הלוואי עלולות להיות חמורות יותר.
בריאות האישה - מערכת הרבייה והמין > נושאים אחרים

נושאים אחרים הקשורים בבריאות האישה בתחום הרבייה והמין כוללים חינוך מיני, גיל ההתבגרות, מיניות ותפקוד מיני.   בנוסף, קיימות מספר סוגיות הקשורות לבריאות השד ולמערכת הרבייה הנקבית, ששייכות לתחום הגינקולוגיה.
התנהגות מניעתית

התנהגות מניעתית היא שורה של בדיקות ופעולות שמטרתן לקדם את בריאותה של האישה הן במניעת מחלות והן באיתורן המוקדם. ההתנהגות המניעתית בתחום בריאות האישה נובעת ממודעות האישה וכוללת פעילות לגילוי מוקדם של תחלואת שד, מניעת אוסטיאופורוזיס, מניעת תחלואה לבבית ומניעת מחלות ממאירות של צוואר הרחם, הרחם והשחלות.
התנהגות מניעתית > חיסון כנגד וירוס הפפילומה- HPV

קיימים כיום מספר חיסונים כנגד זנים מסוימים של וירוס הפפילומה- HPV, שמומלצים לנשים מגיל 9 ועד 26, ואף נכנסו לחיסוני השגרה הניתנים בבית הספר. חיסון זה ניתן לבנות ולבנים בכיתה ח'. חיסונים אלו חשובים למניעת הופעה של נגיף הפפילומה, שעלול לגרום ליבלות באברי המין ובלוע ואף לסרטן. חיסון זה מונע גם מצבים טרום סרטניים ומוכח כמפחית את הסיכון לחלות בכ-90%. חיסון נגד וירוס הפפילומה מפחית את הסיכון לחלות בסרטן באזורים הבאים: צוואר הרחם, הנרתיק, פי הטבעת והפין.
התנהגות מניעתית > בדיקות לאיתור מוקדם של מחלות אצל נשים

קיימות בדיקות סקר ייעודיות לנשים, שמטרתן היא איתור מוקדם של מחלות ומצבים רפואיים פתולוגיים שאופייניים לנשים. איתור מוקדם של מחלות שניתן למנוע מאפשר התחלת טיפול בשלב מוקדם של המחלה ומוכח כמאריך את תוחלת החיים ואת סיכויי ההחלמה. העלאת המודעות לביצוע בדיקות אלו חשובה למען קידום הבריאות בקהילת הנשים, רלוונטית לנשים בגילאים שונים ועשויה להציל חיים.
בדיקות אלו כוללות בדיקות מעבדה הורמונליות, בחינת תפקוד בלוטת התריס, בדיקות אק"ג לבחינת תפקוד הלב, בדיקת פרופיל שומנים בדם (מומלצת מגיל 45 ומעלה), בדיקת צפיפות העצם- לאבחון של אוסטיאופניה או אוסטיאופורוזיס, בהתאם לגיל ולקבוצת הסיכון, תרבית שתן - בדיקת שתן לנוכחות זיהומים, בדיקת דם לרמות סוכר בצום לשלילת סוכרת - כל מספר שנים, החל מגיל 45. לכל אחת מהבדיקות הנזכרות לעיל תדירות מומלצת אחרת ויש לפנות אליהן בהמלצת הרופא המטפל, וכן קיימות בדיקות נוספות שניתן ורצוי לבצע, בהמלצת רופא ובהתאם למצבה הרפואי של האישה, לגורמי סיכון ולהיסטוריה הרפואית שלה.
במסגרת איתור מוקדם של מחלות קיימות מספר בדיקות למניעה וגילוי מוקדם של מחלות סרטן ייחודיות לנשים:
בדיקות שקשורות לאבחון סרטן צוואר הרחם: בדיקת משטח צוואר הרחם (PAP וכן HPV Typing) - שמאפשרת זיהוי מוקדם של זנים שונים של וירוס הפפילומה שגורם לסרטן צוואר הרחם, וטיפול בנגעים הטרום ממאירים. הבדיקה מומלצת לנערות מגיל 12–18 הפעילות מינית בתדירות של פעם בשנה, ומגילאי 19 לפחות אחת לשלוש שנים.
בדיקות שקשורות לאבחון סרטן הרחם- מעקב אחרי דימומים נרתיקיים חריגים, אולטרה סאונד של רירית הרחם ולקיחת דגימה מהרירית בעת הצורך;
בדיקות שקשורות לאבחון של סרטן השחלה- מתבצעות לרוב בנשים בעלות סיכון גבוה לחלות בסרטן זה (כגון נשים בעלות היסטוריה משפחתית לסרטן השחלות או השד וכן נשאיות של הגן BRCA, להן סיכון של כ-50% לחלות בסרטן השחלות), וכוללות בדיקת רמת החלבון 125- CA בדם, בדיקת אולטראסאונד או CT של האגן והבטן.
בדיקות סקר בתחום בריאות השד- בדיקות רופא ידניות, אולטרה סאונד שד, ממוגרפיה (צילום רנטגן לאבחון מוקדם של סרטן השד, המומלץ לכלל האוכלוסייה חל מגיל 50, או מוקדם יותר על פי המלצת הרופא המטפל) וסריקת MRI במידת הצורך.
התנהגות מניעתית > התנהגות מניעתית לנשאיות הגן BRCA

בישראל - כ־2.5% מכלל הנשים (אחת מכל 40) הן נשאיות למוטציה מולדת בגנים BRCA1 ו-BRCA2. לנשאיות יש סיכון של כ-70% לחלות בסרטן השד וסיכון של כ-50% לחלות בסרטן השחלה במהלך החיים (לעומת כ-10% וכ-1.5% לכל אישה באוכלוסייה, בהתאמה). ישנה חשיבות מרובה לגילוי מוקדם של הנשאות ולהקפדה על מעקב, משום שהוכח שתוכנית מתאימה של מעקב ומניעה מקטינה את סיכויי התחלואה ואת התמותה אצל נשאיות בכ-90%. תוכניות למעקב ומניעה מורכבות ממעקב סביב הופעת סימנים לסרטן השד וסימנים לסרטן השחלות והוכחו כיעילות ביותר. תוכנית המעקב אחרי סימנים סרטן השד מורכבת מבדיקת שד ידנית פעמיים בשנה, ממוגרפיה פעם בשנה ו-MRI שד פעם בשנה, בהפרש של חצי שנה ביניהן, לבנות 25 ומעלה. המעקב לסרטן השחלות, הכולל בדיקה גינקולוגית, אולטראסאונד וגינלי ובדיקת דם לשלילת נוכחות המרקר הגידולי, מבוצע פעמיים בשנה. כמו כן קיימים ניתוחים מניעתיים שמוכחים כמורידי סיכון, כגון, כריתת שדיים בלבד, או עם שחזור שד וכן כריתת שחלות עד גיל 40. ניתוחים אלה מקטינים את הסיכון לחלות בסרטן השד בכ-90% ואת הסיכון לחלות הסרטן השחלות בכ-95% (כריתת שחלות בגיל שבין 35 ל-40 גם מפחיתה את הסיכון לחלות בסרטן השד בכ-50%).
התנהגות מניעתית > פעילות גופנית מותאמת לנשים

בין גוף האישה לגוף הגבר הבדלים רבים, במבנה, בגודל ובהרכב. גוף האישה מורכב ממסת שריר נמוכה יותר מאשר גוף הגבר ומכיל אחוזי שומן גבוהים יותר. יש להתחשב בשוני בין הנתונים הגופניים בעת שניגשים לביצוע פעילות גופנית. יש להתאים את הפעילות הגופנית לצרכיה המשתנים של האישה ולהתחשב בנתונים הגופניים שלה וכן בתקופה בחייה (לפני היריון, במהלכו או לאחר לידה, וכן האם היא נערה צעירה או אישה מבוגרת). ניתן לראות בעולם הספורט המקצועי כי קיימות קבוצות נפרדות לנשים ולגברים בענפי הספורט השונים, מה שמעיד על הצורך להפריד בין המינים ביכולות הספורטיביות.
בעת התאמת הפעילות הגופנית לאישה יש להתחשב בגילה, מצבה הרפואי, הגופני והנפשי, וברקע הספורטיבי שלה.
בנוסף, נשים בתקופת ההיריון צריכות להתאים את הפעילות הגופנית ליכולותיהן ולצורכיהן ולהתחשב בהמלצות הרופאים על מנת להבטיח את שלום העובר ובטיחות ההריון. המלצות אלו כוללות פעילות גופנית קבועה ולא מאומצת, עם הפסקות לסירוגין, הימנעות מטלטולים וניתורים, הימנעות ממתיחות קיצוניות בשל רפיון רקמות החיבור, הגבלת דופק ל־150 פעימות בדקה, התרוממות איטית על מנת למנוע סחרחורות, שתייה ללא הגבלה, והפסקת אימון אם מופיעים סימפטומים לא תקינים.
באימונים עבור נשים בגיל הפריון, סביב היריון ולאחרי הלידה וכן עבור נשים בזקנתן מומלץ לבצע במיוחד אימונים המחזקים את שרירי הליבה ורצפת האגן למניעת צניחתה.
אבחון מצבי חולי בנשים

נשים רבות יסבלו במהלך חייהן מתת- אבחון של בעיות רפואיות מהן הן סובלות.
כך למשל נשים רבות הסובלות מאנדומטריוזיס יסבלו מכאבי ווסת עזים, כאבים בעת קיום יחסי מין וקשיי פוריות. מכיוון שאבחון אנדומטריוזיס דורש התמחות מיוחדת ומהלך של בדיקה לפרוסקופית, ייתכן שיעבור זמן רב עד שיאובחנו. ההערכה היא כי בישראל כ-10% מהנשים בגיל הפוריות סובלות מאנדומטריוזיס, ורבות מהן לא מאובחנות או מאובחנות בשלב מאוחר לאחר התפרצות המחלה.
נשים רבות עשויות לסבול מתת אבחון של בעיות קליניות וכן מהתאמת טיפול תרופתי לקוי בשל היעדר מחקר מעמיק על רפואה מבוססת מגדר. רוב הניסויים הקליניים בתחום הרפואה והפרמקולוגיה שנערכו בקרב האוכלוסייה הרחבה בוצעו על קהל נבדקים של גברים, כך שלעיתים מצבים שייחודיים לגוף האישה וכן מחלות המשותפות לשני המינים לא נבדקו כראוי על קהל נשים, ויש לכך השלכות שליליות על התאמת והצלחת הטיפול. רפואה תלוית מגדר היא נושא שעולה למודעות בשנים האחרונות והיא הכרחית בהבטחת שלום המטופלות והצלחת הטיפול הרפואי.
סיבה נוספת לתת אבחון של מחלות בקרב נשים היא הבושה והמבוכה שהן חשות סביב נושאים רגישים (כגון כאבים בקיום יחסי מין) וכן תחושה של חוסר אמון מצד המערכת הרפואית למצבן (לדוגמה בתחום של פיברומיאלגיה בו לרוב יש אבחון לוקה בחסר ותחושת חוסר אמון מהצוות המטפל).
בריאות האישה לאורך חייה

נקודת מבט חשובה נוספת היא ההכרה כי אירועים בכל מחזור החיים, מהרחם ועד ההזדקנות משפיעים על צמיחתן, התפתחותן ובריאותן של נשים. התייחסות מפורטת זו של מחזור החיים הנשי חשובה להבנת המכלול הנקרא בריאות האישה ולהבנת מורכבותו.
בריאות האישה לאורך חייה > גיל הנעורים

בריאות האישה מתחילה בגיל הנעורים, המוגדר לרוב החל מגיל 11 ועד גיל 18. לגיל זה חשיבות מכרעת בחינוך ובהקניית הרגלים בריאים ונכונים, ביניהם תזונה נכונה ופעילות גופנית. בנוסף, ישנן מחלות ומצבים רפואיים הקשורים לנשים שניתן לאתר ולטפל בהם החל מגיל זה.
הפרעות נפוצות לבנות נוער שניתנות למעקב וטיפול: אנמיה וחוסר ברזל עקב דימום וסתי מגבר ודימום לא סדיר, הפרעות קרישה ותרומבוציטופניה ידועה המתבטא באנמיה ובנטייה לדמם, הפרעה בקרישיות יתר, הפרעה בווסת בנוכחות או שלא בנוכחות מחלות רקע, תסמונת השחלות הפוליציסטיות (PCOS), השמנה ותסמונת מטבולית, הפרעת גדילה והתפתחות מינית בנוכחות או שלא בנוכחות מחלות רקע, הפרעות מבניות בהתפתחות המערכת הגניטלית, הופעת ממאירויות גינקולוגיות וא-גינקולוגיות, הפרעות הורמונליות וכרומוזומליות המשפיעות על ההתפתחות המינית או על סדירות הווסת (למשל הפרעות אנזימים בבלוטת האדרנל ותסמונת טרנר וכן אקנה ופצעי בגרות). בנוסף, בגיל זה נערות רבות מתחילות להיות פעילות מינית, וכחלק מהחינוך לאורח חיים בריא עליהן לעבור הדרכה לשימוש באמצעי מניעה ולמוגנות מינית.
בריאות האישה לאורך חייה > גיל הפוריות

בגיל הפוריות יש מגוון של טיפולים, בדיקות ופעולות לקידום בריאות, שהאישה יכולה לנקוט על מנת לקדם את בריאותה. במרפאות הנשים הייעודיות לנשים בגיל הפוריות, ניתן למצוא מענה רחב לצרכים רפואיים. בין הטיפולים המוצעים: ביצוע בדיקות סקר לאיתור מחלות ממאירות אצל נשים (כגון משטח PAP), ייעוץ גנטי לקראת היריון, מעקבי היריון ומעקבי היריון בסיכון, אורו- גיניקולוגיה, שיקום וחיזוק רצפת האגן, צוואר הרחם, מעקב פרינאום לאחר לידה, ועוד.
בנוסף, מומלץ לכל אישה בגיל הפוריות לפנות לייעוץ דיאטני, וכן לייעוץ פעילות גופנית, על מנת לשמור על אורח חיים בריא ולהימנע ממצבי חולי.
בריאות האישה לאורך חייה > תקופת ההיריון וההנקה

במהלך תקופת ההיריון ולאחר הלידה, עוברת האישה שינויים גופניים רבים. שינויים אלו באים לידי ביטוי במשקל ובמבנה הגוף, במאזן ההורמונלי, ובהופעת סימפטומים כגון בחילות, צרבות, הופעת דליות, הופעת פיגמנטציה ועוד. כ-70-80% מהנשים יסבלו מבחילות בשלב זה או אחר של ההיריון וכ־0.3-1.5% מהנשים יסבלו מ-Hyperemesis gravidarum, תופעה של הקאות יתר בהיריון. שינויים אלו גוררים איתם לרוב אי נוחות ועשויים להיות בעלי השלכות נפשיות. יש צורך בליווי ומתן מענה הולם לנשים ההריוניות, להכיר בקשייהן מתוך אמונה ואמפתיה, ולהציע להן טיפול המתאים למצבן. כיום יש היצע רחב של טיפולים הניתנים לנשים בהיריון ברפואה הקונבנציונלית וברפואה המשלימה, שעשויים להקל על התסמינים ולשפר את מצבה הגופני והנפשי של האישה ההרה. הרופא המטפל, פסיכולוג ומטפלים מתחום הרפואה המשלימה יכולים לסייע בכך. גם נשים לאחר לידה זקוקות לליווי מקצועי הולם כיוון שתקופה זו כרוכה בקושי רב, הן מצד ההחלמה מהלידה והן מצד הטיפול ביילוד וההורות הראשונית. כ-50-70% מהנשים יחוו דכדוך לאחר הלידה ואילו כ-10-15% מהיולדות יפתחו דיכאון לאחר לידה. יש להדגיש כי מצבים אלו לא מעידים על חוסנה הנפשי של היולדת ועשויים להופיע אצל כל אישה ובכל היריון, ללא קשר לעברה המיילדותי של היולדת. דכדוך ודיכאון לאחר הלידה הן תופעות שניתן לטפל בהן, והצלחת הטיפול תלויה בין היתר באבחנה נכונה ותחילת טיפול מוקדם ככל האפשר.
בריאות האישה לאורך חייה > גיל המעבר

גיל המעבר, הנקרא גם מנופאוזה, מוגדר כתקופה השלישית בחיי האישה לאחר תקופת הילדות והפריון. בקרב רוב הנשים שלב זה מתחיל סביב גיל 40 עקב תחילת תהליך ירידה הדרגתית ברמות ההורמונים אסטרוגן ופרוגסטרון הגורמים לשינויים בוסת. הורמונים אלו אחראים על תקינות הנרתיק והרחם וכן על מחזורי הוסת והפריון. האסטרוגן גם תורם לשמירת תקינות העצם ולרמות מבוקרות של כולסטרול בדם.
לתהליך הפסקת המחזור החודשי שלושה שלבים: פרה - מנופאוזה - שלב מקדים בו מתרחשת ירידה הדרגתית בייצור והפרשת ההורמון אסטרוגן המיוצר בשחלות, ובמקביל ירידה בייצור ההורמון פרוגסטרון. בשלב זה עדיין יש ביוץ, אולם הוא אינו תקין ולכן המחזור אינו סדיר. השלב השני הוא המנופאוזה - שלב שבו השחלות מפסיקות לתפקד לחלוטין, והאישה אינה יכולה להיכנס להיריון. בשלב זה לא מופיעה וסת במשך 6 חודשים רצופים או יותר. השלב השלישי נקרא השלב המשלים - בו נפסקות תופעות הלוואי של הפסקת המחזור.
הירידה ברמות ההורמונים עשויה לגרום למגוון תסמינים היכולים להמשך על פני מספר חודשים או שנים. חלק מהנשים יסבלו מאי- נוחות בעקבות תסמינים אלו ואילו חלק אחר מהנשים לא יסבול כלל. התסמינים העיקריים כוללים שינויים במחזור החודשי, שינויים בנרתיק ובשלפוחית השתן, הופעת גלי חום, יובש בנרתיק, וירידה בליבידו
קיימות מספר המלצות רפואיות לנשים בגיל זה על מנת לשמור על מצב בריאותי תקין, והן כוללות הפסקת עישון, התאמת דיאטה המבוססת על מזון דל שומן וכולסטרול, עשירה בסיבים, ומועשרת בוויטמינים ומינרלים (ובכלל זה סידן), פעילות גופנית לפחות כ-3 פעמים בשבוע, הפחתה במשקל, שימוש בחומרי סיכוך על בסיס מימי במקרים של יובש נרתיקי, וביקורות שגרתיות אצל רופא הנשים לצורך בדיקה גינקולוגית, בדיקת שד, משטח PAP מצוואר הרחם, ממוגרפיה ובדיקת צפיפות העצם.
בנוסף, קיימים מספר טיפולים המותאמים לנשים בגיל המעבר, כשהבולט ביניהם הוא טיפול בהורמונים שנועד להשלים את החוסר ההורמונלי האסטרוגני, במיוחד כאשר חסר זה מלווה בתסמינים מנופאוזה או באוסטאופורוזיס.
כיוון שגיל המעבר מאופיין בשינויים כה רבים, הדבר עלול לגרום גם להשלכות נפשיות, שגם עליהן יש לתת את הדעת ולטפל בהן בהתאם. קיימות כיום מגוון שיטות ברפואה המשלימה לטיפול רגשי ונפשי ייעודי לנשים בגיל המעבר.
היבטים נוספים בתחלואה נשית

נשים וגברים חווים חוויות שונות מאותן מחלות, בעיקר מחלות לב וכלי דם, סרטנים למיניהם, אוסטיאופורוזיס, דיכאון, אנמיה ודמנציה, והן מועדות יותר לדלקות בדרכי השתן מאשר גברים. נוסף על כך יש לתת את הדעת לגבי הנושא של אלימות במשפחה בהתייחסות לבריאות האישה. נפרט על כל אחד מהם:
היבטים נוספים בתחלואה נשית > מחלות לב וכלי דם

מחלות לב וכלי דם הן גורם המוות המוביל (30%) בקרב נשים בארצות הברית, כמו גם הגורם המוביל למחלות כרוניות, בהשפעה של כמעט 40% מהתחלואה הכרונית. הופעת המחלות הכרוניות מתרחשת בגיל מאוחר יותר אצל נשים מאשר אצל גברים. למשל, שכיחות השבץ המוחי בקרב נשים מתחת לגיל 80 נמוכה מזו אצל גברים, אך גבוהה יותר בקרב האוכלוסייה מעל גיל 80. בסך הכל, הסיכון של נשים ללקות בשבץ מוחי לכל אורך החיים עולה על זה אצל גברים. הסיכון למחלות לב וכלי דם בקרב הסובלים מסוכרת ובקרב מעשנים גם הוא גבוה יותר בקרב נשים מאשר בקרב גברים. היבטים רבים של מחלות לב וכלי דם משתנים בין נשים לגברים, כולל גורמי סיכון, שכיחות, פיזיולוגיה, תסמינים, תגובה להתערבות הטיפולית ותוצאותיה.
היבטים נוספים בתחלואה נשית > סרטן

לנשים וגברים יש סיכון שווה בערך למות מסרטן, המהווה כרבע מכל מקרי המוות, והוא הגורם השני בשכיחותו למוות. עם זאת, השכיחות היחסית של סוגי סרטן שונים משתנה בין נשים לגברים. בארצות הברית שלושת סוגי הסרטן הנפוצים ביותר בשנת 2012 היו סרטן ריאות, סרטן השד וסרטן המעי הגס. בנוסף, גידולים סרטניים בעלי חשיבות בנשים, לפי סדר חשיבות, הם שחלות, רחם (כולל סרטן רירית הרחם וצוואר הרחם) ושד. נתונים דומים דווחו בשנת 2016. בעוד ששיעורי התמותה מסרטן עלו במהירות במהלך המאה ה-20, העלייה הייתה נמוכה בקרב אוכלוסיית הנשים בגלל הבדלים בשיעורי העישון. לאחרונה, שיעורי התמותה מסרטן החלו לרדת ככל שהשימוש בטבק יורד בשכיחותו. בתחילת המאה העשרים תמותה מסרטן הרחם (גוף הרחם וצוואר הרחם) הייתה הגורם המוביל למוות מסרטן בקרב נשים, וגרמה לתמותת סרטן גבוהה יותר מגברים. מקרי המוות מסרטן הרחם פחתו בעקבות זמינות בדיקת הסקר (משטח PAP) לאבחון סרטן צוואר הרחם, והדבר הביא להפחתה כוללת של מקרי המוות מסרטן בקרב נשים בשנות הארבעים לחייהן. בשנות השבעים של המאה העשרים העלייה בשיעור סרטן הריאות הובילה לעלייה כוללת בשיעורי התמותה. בשנות החמישים הירידה בסרטן הרחם הותירה את סרטן השד כגורם המוביל למוות מסרטן עד שאת הסוג המסוכן ביותר תפס סרטן הריאות בשנות השמונים. כל שלושת סוגי הסרטן (ריאות, שד ורחם) ממיתים פחות כיום, אך יותר נשים מתות מסרטן ריאות מדי שנה מאשר מסרטן שד, רחם ושחלות. בסך הכל כ־20% מהאנשים שנמצאו חולי סרטן ריאות אינם מעשנים אף פעם, ובכל זאת, בקרב נשים שלא מעשנות הסיכון לפתח סרטן ריאות גדול פי שלושה מאשר בקרב גברים שמעולם לא עישנו.
בנוסף לתמותה, סרטן הוא גורם לתחלואה ניכרת אצל נשים. לנשים יש סבירות נמוכה יותר לאבחון כחולה בסרטן (38% לעומת 45% אצל גברים), אך המאובחנות בתור חולות סרטן הן בעלות סיכוי גבוה יותר לקבל אבחנה זו בגיל מוקדם יותר.
היבטים נוספים בתחלואה נשית > סרטן > סרטן השד

סרטן השד הוא הסרטן השני בשכיחותו בעולם והשכיח ביותר בקרב נשים. היא גם בין עשר המחלות הכרוניות הנפוצות ביותר של נשים, ותורם משמעותית לאובדן איכות החיים. באופן גלובלי, גידול זה מהווה כ-25% מכל סוגי הסרטן. משנת 2016, סרטן השד הוא הסרטן השכיח ביותר שאובחן בקרב נשים במדינות מפותחות וגם מתפתחות, ומהווה כמעט 30% מכל המקרים. בעולם גידול זה מהווה כמיליון וחצי מקרים ולמעלה מחצי מיליון מקרי מוות, והוא החמישי ביותר מבין הגורמים השכיחים למוות מסרטן בעולם והגורם השני באזורים מפותחים. השונות הגאוגרפית בשכיחות הפוכה מזו של סרטן צוואר הרחם, היא הגבוהה ביותר בצפון אמריקה והנמוכה ביותר במזרח אפריקה ובמזרח התיכון, אולם שיעורי התמותה קבועים יחסית, וכתוצאה מכך קיים שינוי נרחב במקרי התמותה, הנע בין 25% באזורים מפותחים ל־37% באזורים מתפתחים, ועם 62% מקרי המוות מתרחשים במדינות מתפתחות.
היבטים נוספים בתחלואה נשית > סרטן > סרטן צוואר הרחם

באופן כללי, סרטן צוואר הרחם הוא הסרטן הרביעי הנפוץ ביותר בקרב נשים, ובמיוחד באלו עם מעמד סוציו אקונומי נמוך. נשים בקבוצה זו בעלות גישה מופחתת לטיפול רפואי, שיעורים גבוהים של נישואים בכפייה, ילודה והריונות בכפייה, פוליגמיה וחשיפה למחלות מין כתוצאה ממגעים מיניים מרובים של בני זוג. כל הגורמים הללו מציבים אותן בסיכון גבוה יותר. במדינות מתפתחות, סרטן צוואר הרחם מהווה 12% ממקרי הסרטן בקרב נשים והוא הגורם השני למוות. השכיחות הגבוהה ביותר מתרחשת במזרח אפריקה, כאשר במרכז אפריקה סרטן צוואר הרחם הוא הסרטן השכיח ביותר בקרב נשים. שיעור התמותה מסרטן זה (52%) הוא גם גבוה יותר במדינות מתפתחות מאשר במדינות מפותחות (43%), ושיעור התמותה משתנה פי 18 בין אזורים בעולם.
סרטן צוואר הרחם קשור לנגיף הפפילומה האנושי (HPV) אשר מהווה מעורבות גם בצוואר הרחם, בגידולי הנרתיק, בפי הטבעת ובכיס השתן. כמעט 300 מיליון נשים ברחבי העולם נדבקו ב-HPV, שזו אחת מהדלקות המועברות במגע מיני, ו-5% מכלל 13 מיליון המקרים החדשים של סרטן בעולם יוחסו ל-HPV. במדינות מפותחות, אצל נשים עם גישה לטיפול רפואי, בדיקת סרטן צוואר הרחם באמצעות בדיקת משטח PAP זיהתה שינויים טרום סרטניים בצוואר הרחם, שמובילה להתערבות רפואית מצילת חיים. כמו כן, ניתן להשיג תוכנית חיסון נגד HPV ב־45 מדינות. אם תוכנית זו תיושם ברחבי העולם, חיסון נגד HPV בכיסוי של 70% עשוי להציל את חייהם של 4 מיליון נשים מסרטן צוואר הרחם ולהוות פתרון מעשי למחלה במדינות מתפתחות.
היבטים נוספים בתחלואה נשית > סרטן > סרטן השחלות

לעומת זאת, סרטן השחלות, הגורם המוביל לתמותה מסרטן איברי הרבייה, והגורם החמישי הנפוץ ביותר למקרי סרטן בקרב נשים בארצות הברית, חסר תוכנית אבחון ומניעה יעילים, והיא בעיקר מחלה של נשים במדינות מתועשות. מכיוון שהוא ברובו אסימפטומטי בשלביו המוקדמים ביותר, יותר מ־50% מהנשים חולות סרטן בשלב III ומעלה (התפשטות מעבר לשחלות) כבר בזמן האבחנה שלהן, עם פרוגנוזה גרועה כתוצאה מכך.
היבטים נוספים בתחלואה נשית > דמנציה

שכיחות מחלת אלצהיימר בארצות הברית מוערכת בכ-5.1 מיליון, ושני שלישים מתוכם הן נשים. יתרה מזאת, נשים נמצאות בסבירות הרבה יותר להיות המטפלות העיקריות בבני משפחה הבוגרים הסובלים מדיכאון, כך שהן נושאות הן את הסיכונים לחלות בדיכאון והן את הנטל של מחלה זו. הסיכון לכל החיים של אישה החולה במחלת אלצהיימר הוא כפול מהגברים. חלק מהבדל זה עשוי להיות כתוצאה מתוחלת החיים, אך שינוי במצב ההורמונאלי של נשים לאורך חייהם עשוי גם הוא להיות משמעותי, כפי שההבדלים בביטוי הגנים משמעותי גם כן. מקרי המוות כתוצאה מדמנציה גבוהים יותר בקרב נשים לעומת גברים (4.5% מקרי המוות לעומת 2.0%).
היבטים נוספים בתחלואה נשית > דלדול עצם

אוסטיאופורוזיס נמצא במקום השישי בקרב מחלות כרוניות של נשים בארצות הברית, עם שכיחות כללית של 18% ושיעור גבוה בהרבה בדלדול עצם בעצמות הירך, הצוואר ובעמוד השדרה המותני בקרב נשים (16%) לעומת גברים (4%), בקרב האוכלוסייה מעל גיל 50. אוסטיאופורוזיס הוא גורם סיכון לשבר בעצמות וכ -20% מהאזרחים הקשישים הסובלים משבר בצוואר הירך מתים תוך שנה. הפער המגדרי הוא בעיקר תוצאה של הפחתת רמות האסטרוגן אצל נשים לאחר גיל המעבר, הפוגעת במאגרי הסידן בגופן. טיפול בהחלפת הורמונים (HRT) הוכח כמפחית סיכון זה ב־25-30%, והיה סיבה שכיחה למרשמים בשנות השמונים והתשעים. עם זאת, המחקר לבריאות נשים (WHI) הוכיח כי הסיכונים להפרעות בקצב הלב בשל השינויים ההורמונליים מהטיפול עולים על התועלת, ובעקבות כך הם הביאו לירידה בשימוש מאז.
היבטים נוספים בתחלואה נשית > אנמיה

אנמיה היא בעיה בריאותית עולמית גדולה עבור נשים. נשים נפגעות מאנמיה יותר מגברים, כאשר נמצא שעד 30% מהנשים סובלות מאנמיות ו-42% מהנשים אנמיות במהלך היריון. אנמיה קשורה למספר תוצאות בריאותיות שליליות, הכוללות תוצאה של היריון לקויה ותפקוד קוגניטיבי לקוי (ירידה בריכוז וקשב). הגורם העיקרי לאנמיה הוא מחסור בברזל. בארצות הברית אנמיה של מחסור בברזל (IDA) משפיעה על 37% מהנשים ההרות, אך באופן כללי השכיחות בעולם גבוהה מ־80%. אנמיה מחסור ברזל בנשים עשויה להתחיל בגיל ההתבגרות, מאובדן דם משמעותי במחזור החודשי, בנוסף לביקוש הגובר לברזל בגדילה, ומתווסף לצריכת ברזל מופחתת מההמלצות התזונתיות למתבגרים.