stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי רביד
הערות שוליים

↑  איתי בלומנטל, מנהל ביה"ח בבני ברק כינה חרדים "קהל שפורק עול והורג אנשים" - והתפטר, באתר ynet, 8 באוקטובר 2020
↑  יצחק טסלר, "החייל ירה, ואני ישבתי ליד סבתא עד שירד הלילה", באתר ynet, 30 באפריל 2019
↑  שרגא רדזינסקי, יזכור
↑  מרכז רפואי חדיש בגליל, דבר, 11 במאי 1973
↑  ישעיהו עשני, נפתח בית-החולים החדש בצפת, דבר, 29 באפריל 1973
↑  בית החולים כמסכה רבת-חוליות בעלת שליחות אנושית, מעריב, 11 באפריל 1975, עמ' 14.
↑  ההוצאה מהקשר של פרופ' מוטי רביד, מהצד השני עם גיא זוהר, כאן 11.
↑  יהונתן גוטליב, לאחר הדברים הקשים: מנהל בית החולים "מעייני הישועה" פרופ' מוטי רביד התפטר, באתר ערוץ 7, ‏08/10/20
↑  מה פרופ' מוטי רביד אכן אמר על החרדים? - מהצד השני עם גיא זהר - 11.10.20
↑  תומר גנון, פרופ' מוטי רביד שילם כופר בסך 250 אלף שקל לרשות המסים, באתר כלכליסט, 10 במרץ 2021
↑   רוני לינדר, לוביסטים בחלוק: לא תאמינו מי שוכבים על הגדר בשביל חברות הסיגריות, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2019
↑   שירה כסלו, הרופאים שתומכים בשיווק הסיגריות האלקטרוניות מועלים בתפקידם, באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2019
↑  הילה ויסברג, ‏משפחת סאקלר לא המציאה את השיטה: לא רק תרופות קטלניות - כך עובד המנגנון להחדרת מוצרים מסוכנים לשוק, באתר גלובס, 2 בנובמבר 2019
↑  ניב שטנדל, ‏"פחד אף פעם לא היה הצד החזק שלי", באתר ‏מאקו‏, 15 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308551505171  ISNI: 0000 0000 7282 6195  VIAF: 103152639   WorldCat (עם VIAF): 103152639
מרי אנדרסון (תיאטרון)

| --- | --- |

השחקנית בתפקיד פרדיטה ב"אגדת חורף" מאת ויליאם שייקספיר, צילום משנת 1887 מאת הנרי ואן דר ויידה
 לידה:  28 ביולי 1859 סקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית 
 פטירה:  29 במאי 1940 (בגיל 80) ברודוויי, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Mary Antoinette Anderson
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1875–1889 (כ־14 שנים) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
מרי אנטואנט אנדרסון (באנגלית: Mary Antoinette Anderson;‏ 28 ביולי 1859 סקרמנטו, קלפורניה – 29 במאי 1940 ברודוויי, ווסטרשייר, אנגליה) הייתה שחקנית תיאטרון אמריקאית, כונתה בזמנו "מלכת התיאטרון האמריקאי." שיחקה גם בקולנוע האילם תחת שם הנשואים שלה, מרי נווארו. הצטיינה ביופייה החיצוני ובקולה העשיר והאקספרסיבי.
ביוגרפיה

מרי אנטואנט אנדרסון נולדה בשנת 1859 בעיר סקרמנטו שבקליפורניה, לשם נמלטו הוריה מפני שהוריה הקתוליים של אמה התנגדו לנישואיה. ובהמשך נישלו אותה מהירושה. האם, אנטוניה לויגרס, הייתה בת למשפחה ממוצא גרמני מפילדלפיה. האב, צ'ארלס הנרי אנדרסון, היה איש ניו יורק בעל שורשים אנגליים שהתחנך באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. זמן קצר אחרי לידתה של מרי עזבה המשפחה ללואיוויל, קנטקי.
הוא התגייס שם לצבא הדרום (של קונפדרציית המדינות של אמריקה) ונפל בקרב במוביל, במלחמת האזרחים האמריקנית, כשילדתו הייתה בת שלוש. כעבור שנה וחצי אמה התחתנה מחדש עם ד"ר המילטון גריפין, כירורג ובעבר בעל מטע בדרום, שהעניק לשני ילדיה, מרי וג'וזף תמיכה ואהבה.
מרי אנדרסון למדה ללא עניין רב במנזר הנזירות האורסולינות ובתיכון לבנות Academy Presentation בלואיוויל. תחביבה העיקרי היה לקרוא ולשחק במחזות של שייקספיר. סדרה את חדרה בבית כמו במת תיאטרון, בגיל 12 ביקרה לראשונה בתיאטרון בהצגה בשם "Puck" אחר כך בגיל 14 רותקה על ידי משחקו של השחקן המפורסם אדווין בות'. למדה קודם תפקידים דרמטיים גבריים כמו המלט, וולזי, רישלייה וריצ'רד השלישי וגם את התפקיד ז'אן ד'ארק ב"בתולה מאורליאן" מאת שילר וקיבלה שיעורי ספרות אנגלית ודקלום ממורה מלואיוויל בשם נובל באטלר. אחרי שקיבלה בסינסינטי את ברכתה של השחקנית שרלוט קושמן, ובעידוד אביה החורג בגיל 14 נשלחה לניו יורק לעשרה שיערי משחק אצל השחקן ג'ורג' וננדנהוף שהיה המורה היחיד שלה בתחום.
ביוגרפיה > פעילותה האמנותית

התחילה את קריירת המשחק שלה בתיאטרון בשנת 1875 בגיל 16 על במת התיאטרון מקולי בלואיוויל בתפקיד יוליה ב"רומיאו ויוליה". והמנהל, בארני מקולי, התרשם מספיק ממשחקה כדי להאריך את החוזה איתה לעוד שבוע בתפקיד יוליה ואחר כך גם בתפקידים ג'וליה ב"הגיבן" מאת ג'יימס שרידן נולס, ביאנקה ב"פאזיו" מאת הנרי הארט מילמן וב"אוואדני" מאת הסופר האירי ריצ'רד ליילור שיל (Sheil). אנדרסון כבשה במהרה את לב הקהל בניו יורק ובלונדון וקראו לה "מרי שלנו".
היא שיחקה בהמשך בתיאטראות בסנט לואיס, (שם כבשה את הערצתו של הגנרל ויליאם שרמן) בניו אורלינס (לואיזיאנה) ובתיאטרון של ג'ון אדווארד קולוף בסן פרנסיסקו ולבסוף חתמה על חוזה עם ג'ון ט. פורד. אחרי שגילמה את ליידי מקבת' בתיאטרון של פורד בוושינגטון, היא ערכה סיורי הופעות בכל רחבי ארצות הברית וחתמה ב-1877 על חוזה חדש עם תיאטרון השדרה החמישית בניו יורק במחזה "The Lady of Lyons" מאת אדוארד בולוור-ליטון.
מכאן ואילך פתחה מרי אנדרסון בקריירה בת תריסר שנים של הצלחות בלתי פוסקות, עם הופעות קבועות בניו יורק ובסיורים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1879 נסעה לאירופה ופגשה את שרה ברנאר ואת אדליידה ריסטורי.
היא גילמה 18 תפקידים ראשיים.
ב-1883 אחרי שכיכבה בהפקה אמריקאית של "פיגמליון וגלאטאה" מאת ויליאם שוונק גילברט, שיחקה על במת תיאטרון ליסאום בלונדון ונשארה שש שנים באנגליה כדי להופיע בתיאטרון הממוריאלי שייקספיר בסטרטפורד-און-אוון. בעונה הראשונה שם שיחקה ב"קומדיה וטרגדיה" שכתב גילברט במיוחד בשבילה וכן ב"רומיאו ויוליה". ב-1885 גילמה את רוזלינד ב"כטוב בעיניכם". המשורר הנרי לונגפלו שראה אותה ברומאו ויוליה בבוסטון נפל שבי ליופייה ולדקלומה.
ב-1887 הופיעה בלונדון במחזה "אגדת חורף" כשהיא הייתה השחקנית הראשונה שגילמה בו את התפקיד הכפול של פרדיטה ושל הרמיונה. המופע רץ למשך 160 פעמים והמשיך גם בארצות הברית.
ב-1889 היא התמוטטה על הבמה על רקע אפיסת כוחות באמצע הצגה בתיאטרון Albaugh בוושינגטון. אז פירקה את להקתה והודיעה על פרישתה בגיל 20. פרשנים אחדים, במיוחד בעיתונות הבריטית, ייחסו את השתלשלות האירועים לבקורות שליליות שפורסמו אחרי שובה לארצות הברית. לפי הסופרת וילה קאתר הגורם היה במיוחד מאמר בקורת אחד שכתב יחיד קרוב שלה.
היא נפטרה באנגליה בשנת 1940 בברודוויי, וורסטרשייר באנגליה, בממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה > המשך הקריירה

אחרי ההתמוטטות הנפשית הומלץ לה לנוח. נסעה לאנגליה ובשנת 1890 התחתנה עם אנטוניו פרננדו נווארו דה ויאנה, עורך דין וספורטאי ממוצא בסקי, איש חברה בעל קסם, שכיהן בפרפקטורה של בית האפיפיור. בעקבות נישואיה היא קראה לעצמה "מרי אנדרסון דה נווארו". הזוג התיישב בחווה בקוטסוולדס, ברודוויי במחוז ווסטרשייר באנגליה. שם פתחה אנדרסון סלון למוזיקה ולספרות, שם התארחו אנשי תרבות וכמרים.
כמאמינה קתולית אדוקה בנתה אנדרסון קפלה בעליית הגג שלה עם ויטראז'ים מצוירים על ידי פול וודרוף.
בשנות ה-1910 הופיעה בכמה סרטים אילמים בשם מרי נווארו.
הדפה את הניסיונות להחזירה לזירת התיאטרון, אולם בימי מלחמת העולם הראשונה הסכימה להופיע במופעי התרמה בווסטר, סטאטפורד ולונדון. בלונדון שיחקה שוב כגלאטיאה, ג'ולייט ואת התפקיד של קלריס במחזה של גילברט "קומדיה וטרגדיה".
ב-5 -6 במאי 1916 הופיעה במופעים מיוחדים בסטראטפורד לרגל מלאת 300 שנה למותו של שייקספיר.
חייה הפרטיים

מנישואיה המוצלחים עם נווארו נולדו לה שלושה ילדים.
בנה הראשון מת בלידה. הבן השני נקרא אלמה חוסה "טוטי" מריה דה נווארו (1979-1896) והבת - מרי אלנה דה נווארו.
מרי אנדרסון נפטרה בביתה בברודוויי, ווסטרשייר באנגליה בשנת 1940 בגיל 80. הותירה אחריה את בנה ואת בתה.
הנצחה

לנזירים הפרנציסקנים הורישה אנדרסון אדמה על מאונט פרנסיס במדינת אינדיאנה שעליה קם מרכז פרנציסקוס הקדוש לרוחניות ובו יושבת הנהגת הארגון "מחוז גברתנו של הנחמה" (Province of Our Lady of Consolation) וכן מושבת אמנים בשם "מרכז מרי אנדרסון".
1989 - קטע מן הכביש US 150 העובר בסמוך לאתר הזה נקרא "הכביש הממוריאלי מרי אנדרסון"
ב"שעון של לואיוויל"' ț, קנטקי, מופיעה בובה המבוססת על דמותה
ביתם וחוותם של מרי ואנטוניו נווארה - Court Farm מוכרים כאחד הגנים האדוארדיים שנשמרו באופן מיטבי.
הם הורשו לטוטי דה נווארו שחי בו עם אשתו, דורותי, בנם מייקל וידידתה של דורותי מקיימברידג', גרטרודה קייטון תומפסון.
הבית אירח ערבי תרבות ומוזיקה, שבהם הופיעו בין היתר, מיירה הס וז'קלין דו פרה בצעירותה.
מרי אנדרסון במדיה האמנותית אחרת

דמותה נתנה השראה לדמות של גיבורות ברומנים של אדוארד פרדריק בנסון ("לוסיה")
כמו כן לדמות גיבורת הרומן של ויליאם בלק "The Strange Adventures of a House-Boat'. (ההרפתקאות המוזרות של בית-סירה)
גלריית תמונות

בתפקיד פרתניה במחזה "אינגומר הברברי" מאת פרידריך האלם ,1883, צילום מאת נפוליאון סרוני
בתפקיד פרדיטה ב"אגדת חורף" מאת שייקספיר, 1887, צילום מאת הנרי ון דר ויידה
בתפקיד הרמיונה ב"אגדת חורף" מאת שייקספיר', 1887, צילום מאת הנרי ון דר ויידה
בתפקיד גלטיאה במחזה "פיגמליון וגלטאיה" מאת גילברט, 1883, צילום מאת נפוליאון סרוני
ספרים

מרי אנדרסון כתבה שני ספרי זכרונות:
1896 - A Few Memories (כמה זיכרונות)
1936 - A Few More Memories (עוד כמה זיכרונות)
ב-1911 שיתפה פעולה עם רוברט סמית היצ'נס בעיבוד הרומן שלו לתיאטרון The Garden of Allah ("הגן של אללה" )
פילמוגרפיה (בשם "מרי נווארו")

1912: Babette (באבט)
1912: Bridge (גשר)
1912: The Days of Terror; or, In the Reign of Terror (ימי הטרור)
1912: The Night Before Christmas (הלילה מלפני חג המולד)
1913: Cinderella’s Slipper (נעלה של סינדרלה)
1914: Hearts of Oak (לבבות של אלון)
1914: When Broadway Was a Trail (כשברודוויי היה שביל)
1915: The Battle of Ballots (מלחמת פתקי ההצבעה)
1918: Mrs. Dane’s Defense (הגנתה של גברת דיין)
1918: Eve’s Daughter (בתה של חווה)
לקריאה נוספת

Felicia Hardison Londré and Daniel J.Watermeier - Mary Anderson - in Martin Banham (ed) The Cambridge Guide to Theatre, Cambridge University Press 1992
הערות שוליים

1 2 3  F.H Londré, D.J.Watermeier 1992
1 2 3  J.Farrar
↑  William Winter Shadows of the Stage 1893 in Stage Beauty
↑  2014 S.Morris
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273103205171  BnF: cb16296603b (data)  GND: 1182486177  ISNI: 0000 0000 6344 8751  KulturNav: 3a9bce28-bb59-4f25-8bb5-ac280623d6de  LCCN: n82225905  NLA: 35136638  SNAC: w61z4k5k  SUDOC: 084544775  Trove: 838034  VIAF: 6293710   WorldCat (עם VIAF): 6293710 
מרי אנדרסון
משה בליטנטל

משה בליטנטל (7 בנובמבר 1911 – 13 באוגוסט 1989) היה מראשי תנועת פועלי אגודת ישראל, כיהן כראש החזית הדתית בחיפה וכחבר מועצת עיריית חיפה וסגן יושב ראש המועצה הדתית בעיר.
ביוגרפיה

נולד בז' בחשון תרע"ב ליהודה אריה ושרה לבית יעקובוביץ בעיירה אפטא שבפולין, למשפחה מחסידות גור. בעל השכלה תורנית. היה חבר מזכירות ההנהלה הארצית של צעירי אגודת ישראל בפולין.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בשנת 1940 מונה למזכיר סניף פועלי אגודת ישראל בחיפה. בתקופת המנדט הבריטי סייע בהעפלה, דאג לקליטת העולים, לדיור ולעבודה עבורם.
היה חבר מפקדת ההגנה, חבר הנהלת המגבית להתגייסות, חבר בהנהלת כופר היישוב ויו"ר ועדת הגיוס לצה"ל בחיפה.
היה ממקימי שיכון פא"י בקריית אליעזר בעיר. שימש כשופט עירוני בחיפה, וכיהן כחבר במועצה הציבורית שהקימה ממשלת ישראל לענייני הסכם השילומים.
פרסם מאמרים בביטאון פא"י, "שערים".
בשנת 1934 נישא לשפרה אורנשטיין. לשניים נולדו שתי בנות ובן. בנו, אריה בליטנטל, היה סגן ראש העיר חיפה מטעם אגודת ישראל. נכדו הוא השופט והסופר יאיר חסדיאל.
לאחר מותו נקרא רחוב על שמו בשכונת רמת אלמוגי בחיפה.
הערות שוליים

↑  משה בליטנטל באתר חברה קדישא חיפה
מרטינש פניקיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1874 האימפריה הרוסית (1858–1883) פלך קורלנד, האימפריה הרוסית
 פטירה:  18 בפברואר 1964  (בגיל 89) ברית המועצות ריגה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הלטבית, ברית המועצות
 מקום קבורה:  ריגס מז'ה קאפי 
 מדינה:  לטביה 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה
 תקופת הפעילות:  1896–1934 (כ־38 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הצבא
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה-יפן מלחמת העולם הראשונה מלחמות העצמאות של לטביה
 עיטורים
 מסדר לאקפלסיס  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  מסדר פולוניה רסטיטוטה  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  מסדר סנטה אנה, דרגה 4  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר שלושת הכוכבים, דרגה ראשונה  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  צלב הגבורה 
 
מרטינש פיניקיס (בלטבית: Mārtiņš Peniķis;‏ 6 בנובמבר 1874 – 18 בפברואר 1964) היה גנרל לטבי, אשר שימש כמפקד הצבא הלטבי בין 1921–1923, ופעם נוספת בין 1928–1934.
ביוגרפיה

פניקיס נולד ב-6 בנובמבר 1874 באזור טורלבה בפלך קורלנד שבאימפריה הרוסית. ב-1896 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית. הוא לחם במלחמת רוסה-יפן, והשתתף בין היתר בקרב מוקדן. ב-1913 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית ניקולאי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פיניקיס היה מפקד פלוגה. הוא פיקד על הפלוגה שלו במהלך קרב גליציה, ובדצמבר 1914 נפצע. הוא השתתף בקרבות בבלארוס ובלטביה עד מהפכת אוקטובר, אז פרש מהצבא. הוא נותר באזור וידזמה, ולאחר שזו נכבשה בידי הצבא הקיסרי הגרמני, הוא נלקח בשבי. הוא שוחרר עם סיום המלחמה בנובמבר 1918.
עם שחרורו, חזר פיניקיס למולדתו ללטביה, שהכריזה בינתיים על עצמאותה. המדינה הצעירה הותקפה בידי הצבא האדום, ופניקיס התגייס לצבא הלטבי הצעיר. הוא פיקד בתחילה על כל היחידות הלטביות באזור קורלנד, ולאחר מכן על חיל המצב של לייפאיה. הלטבים הצליחו להדוף את המתקפה הסובייטית, ובשל כך החליט פיניקיס לפרוש משירות פעיל ומונה למפקד בתי הספר הצבאיים. עם זאת, נסיגתם של הגרמנים מהאזור הבלטי (בעקבות הסכם ורסאי), הותירה ואקום שעד מהרה הפך למלחמת הכול בכול. גנרל רוסי בשם פאבל ברמונט-אבלוב הקים את צבא המתנדבים של מערב רוסיה – גוף שהורכב בעיקר מחיילים רוסים ששוחררו מהשבי הגרמני, וכונו "ברמונטיאנים" על שמו של ברמונט. בתמיכת גדודי פרייקור של גרמנים-בלטים, ברמונט יצא למסע לכיבוש ליטא ולטביה. הברמונטיאנים התקדמו במהירות והגיעו עד שערי עיר הבירה ריגה.
לנוכח המשבר הלאומי, חזר פיניקיס לשירות פעיל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-2. תחת פיקודו, הדיוויזיה הצליחה לשחרר חלקים גדולים מלטביה מידי הברמונטיאנים. ב-1 באפריל 1921 (לאחר סיום המלחמה), הוא מונה למפקד הצבא הלטבי. הוא כיהן בתפקיד עד 23 בפברואר 1923. ב-25 באפריל 1928 הוא מונה לקדנציה שנייה בתפקיד, שבה כיהן עד 14 בנובמבר 1934, אז פרש מהצבא. לאחר פרישתו, הוא עבד כהיסטוריון צבאי. הוא כתב ספרים העוסקים בהיסטוריה של לטביה, ומסר הרצאות בנושא.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה לטביה בידי גרמניה הנאצית. הגרמנים הקימו את הלגיון הלטבי – יחידה של מתנדבים לטבים שפעלה במסגרת הוואפן אס אס. הגרמנים הציעו לפיניקיס לשמש כמפקד הלגיון, אולם הוא סירב. לקראת סוף המלחמה הוא היגר לגרמניה, אולם לאחריה חזר ללטביה, שנכבשה מחדש בידי ברית המועצות. בניגוד לגנרלים לטבים אחרים, השלטונות הסובייטים לא רדפו את פיניקיס, והוא המשיך לעסוק בחקר ההיסטוריה הלטבית. הוא נפטר בריגה ב-18 בפברואר 1964.
מפרץ תאילנד

| --- | --- |
חוף פטייה
חוף פטייה
 מידע כללי
 מיקום:  דרום מזרח אסיה
 סוג:  מפרץ
 ים של:  ים סין הדרומי
 מידות
 שטח:  320,000 קמ"ר
 עומק מרבי:  80 מטר
 ‏עומק ממוצע:  45 מטר
 מידע נוסף
 מליחות:  3.05%-3.25%
 נהר מזין:  צ'או פהריה ומה קלונג
 מדינות באגן הניקוז:  מלזיה, תאילנד, קמבודיה ווייטנאם
 אורך קו החוף:  2,600 ק"מ
 ערים:  בנגקוק
 איים:  איים רבים שהגדולים שבהם הם סמוי, פהנגן, צ'אנג וקוט בתאילנד. דאו פהו קואוק בווייטנאם
 קואורדינטות:  9°26′25″N 101°58′20″E﻿ / ﻿9.44028°N 101.97222°E﻿ / 9.44028; 101.97222
 גבולות מפרץ תאילנד   מפת מפרץ תאילנד
מפרץ תאילנד (בתאית: อ่าวไทย, בווייטנאמית: Vịnh Thái Lan, בקמרית: ឈូងសមុទ្រសៀម, בעבר "מפרץ סיאם") הוא מפרץ בדרום מזרח אסיה, המהווה שלוחה של ים סין הדרומי, שכשלעצמו הוא שלוחה של האוקיינוס השקט. המפרץ מוקף ביבשה משלושת צדדיו על ידי מלזיה מדרום, תאילנד מדרום, מערב וצפון, ועל ידי קמבודיה ווייטנאם ממזרח, והוא חוצץ בין חצי האי המלאי לבין הודו-סין.
גאוגרפיה ואקולוגיה

אורך קו החוף המקיף את המפרץ הוא כ-2,600 ק"מ, שטחו 320,000 קמ"ר וגבולו הימי עם ים סין הדרומי מוגדר בקו המקשר את כף ביי בונג בווייטנאם ואת העיר קוטה ברו במלזיה. במפרץ איים רבים שהגדולים שבהם הם סמוי, פהנגן, צ'אנג וקוט בתאילנד, ופו קווק בווייטנאם. מפרץ תאילנד רדוד למדי - עומקו הממוצע הוא 45 מטר ועומקו המרבי הוא 80 מטר בלבד. בשל כך, תחלופת המים איטית, וזרימת המים החזקה מהנהרות הנשפכים אליו מקטינה את מליחותו העומדת על 3.05%-3.25%. רק בחלקו הקרוב אל ים סין הדרומי, עולה אחוז מליחות המים עד 3.4% כתוצאה מהשפעת מימי הים, וגם זאת רק בעומק של למעלה מ-50 מטר. הנהרות העיקריים הנשפכים אל המפרץ הם הצ'או פהריה והמה קלונג, הנשפכים שניהם אל מפרץ בנגקוק בקצהו הצפוני של מפרץ תאילנד. בשפכי הנהרות שוקעים מטעני הסחף הנישאים על ידיהם, ואלה מביאים להתקדמותו של קו החוף אל תוך תחומי המפרץ. בשל היותו כה רדוד, לא היה המפרץ קיים בשיאו של עידן הקרח, אלא היווה את המשכו של עמק הנהר צ'או פהריה.
כלכלה

במימי המפרץ החמים שוניות אלמוגים וסביבן קמו אתרי צלילה וקייט. ענף התיירות הוא ענף הכלכלה העיקרי במספר אזורים לאורך חופי המפרץ ובאייו (בעיקר בתאילנד), וידועים במיוחד הם חוף פטייה דרומית מזרחית לבנגקוק, אזור קו סאמט בקרבת הבירה והאיים סמוי ופהנגן. חלק מאתרים אלה חוו פיתוח יתר והשלטונות התאילנדים מנסים למתן את התופעה באתרים שטרם נפגעו. מעבר לתיירות נשענת כלכלת האזור גם על דייג, ובמימי המפרץ מצויים מאגרי נפט ובעיקר גז טבעי.
גלריה

שקיעה באי סמוי
סירות דייגים סמוך לאי טאו
מראה באי פהנגן
משה פתאל

| --- | --- |

משה פתאל, ספטמבר 2018
 לידה:  13 בנובמבר 1961 (בן 62) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש מחלקת הפיתוח במנהלת חומה, מפא"ת
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה   מלחמת לבנון השנייה
 תפקידים אזרחיים
 ראש מנהל תקשוב בחברת אלישרא  סמנכ"ל באלישרא - מנהל חטיבת פתרונות אלקטרואופטיים להגנה מטילים
 
משה פתאל (נולד ב-13 בנובמבר 1961) הוא מהנדס ישראלי וראש מנהלת חומה במשרד הביטחון ממאי 2016.
פתאל (משמאל) בעת הדרכה על מערכת כיפת ברזל לשר ההגנה האמריקאי מארק אספר (שני מימין) ולשר הביטחון הישראלי בני גנץ, אוקטובר 2020 (בעת מגפת הקורונה)
ביוגרפיה

פתאל נולד ברמת גן ב-13 בנובמבר 1961. הצטרף לחיל האוויר בשנת 1983. במסגרת שירותו בחיל ביצע מגוון תפקידי ניהול, פיקוד, מחקר ופיתוח ביחידת הטכנולוגית של חיל האוויר, כיום יחידת אופק, במערכות אווירונאוטיקה, מערכות תקשו"ב, שליטה, מודיעין ובקרה מבצעית. את התמחותו בהגנה מפני טילים החל בשנת 1996, אז החל את שירותו ביחידת המחקר של משהב"ט "מנהלת חומה", שם ביצע שורה של תפקידים וביניהם: נציג פרויקט ה"חץ" בוושינגטון, ראש ענף פיתוח מיירטים וראש ענף הנדסת מערכת ואינטגרציה.
בתפקידו האחרון בצה"ל בין השנים 2003–2007 כיהן כראש מחלקת הפיתוח במנהלת חומה.
בין השנים 2008–2015 שמש כראש מנהל תקשוב בחברת אלישרא מקבוצת אלביט מערכות ועסק בפיתוח מערכות שליטה ובקרה להגנה מטילים ומערכות שו"ב טקטיות. בסוף שנת 2015 קודם למעמד סמנכ"ל באלישרא, ושימש כמנהל חטיבת פתרונות אלקטרואופטיים להגנה מטילים.
במאי 2016 מונה לכהן כראש מנהלת חומה בדרגת אלוף-משנה (במיל').
פתאל בעל תואר BSc. בהנדסת מחשבים בטכניון ותואר MBA במנהל עסקים של בית הספר לניהול ע"ש רקנאטי באוניברסיטת ת"א. את שני התארים סיים בהצטיינות.
הערות שוליים

↑  נועם אמיר, ‏לאחר ההדחה: אל"מ (מיל) משה פתאל הוא ראש מנהלת חומה החדש, באתר מעריב אונליין, 3 במרץ 2016
מרטינס דפקוס

מרטינס דפקוס (בליטאית: Martynas Dapkus; נולד ב-16 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ליטאי, המשחק בעמדת המגן הימני בפ.א. שיאוליאי.
קריירה

דפקוס התחיל את הקריירה שלו באקדמיית הכדורגל של ליטא. בשנת 2010, הצטרף לאיסצ'יאי קובנה, ממנה עבר לאטלטס קובנה. בקיץ 2011, דפקוס הצטרף לקבוצת הנוער מכבי חיפה, בהמלצתו של ריימונדס ז'וטאוטאס, שחקן העבר של המועדון. בקיץ 2012, דפקוס הושאל להפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית, בה שיחק שנתיים.
בעונת 2015, חזר לליטא וחתם בשטרומבס. לקראת עונת 2016 חתם בטרקאי, אך בתחילת העונה נפצע וגמר את העונה.
לקראת עונת 2017, דפקוס חתם ביונאבה, במדיה שיחק שנתיים.
לקראת עונת 2019, דפקוס חתם בקובנה ז'לגיריס.
בינואר 2024 דפקוס חתם בפ.א. שיאוליאי.
בצעירותו, דפקוס שיחק בנבחרת הצעירה של ליטא. ב-26 במרץ 2013, דפקוס ערך את הופעת הבכורה שלו בהנבחרת הבוגרת בהפסד 4-1 לאלבניה.
הערות שוליים

↑  איציק יצחקי‏, מכבי חיפה צירפה את הליטאי מרטינס דפקוס, באתר וואלה, 1 ביולי 2011
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרטינס דפקוס".
מפרצון אוגנן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Ognen 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  63°52′15″S 59°40′45″W﻿ / ﻿63.87083333°S 59.67916667°W﻿ / -63.87083333; -59.67916667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון אוגנן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון אוגנן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון אוגנן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון אוגנן
 
מפרצון אוגנן (באנגלית: Ognen Cove ; בבולגרית: залив Огнен) הוא מפרצון החודר אל החוף הצפון-מערבי של חצי האי טריניטי באזור ארץ גרהאם, של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
המפרצון הוא חלק מ מפרץ שארקו, המצוי ממערב לנקודת ניקיופ.
המפרצון הופיע כתוצאה מנסיגתו של קרחון אנדרו במחצית השנייה של המאה ה-20.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרצון

המפרצון מופה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

המפרצון נקרא על שם הכפר אוגנן שבדרום-מזרח בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
מרטיני (עיר)

| --- | --- |
סמל מרטיניסמל מרטיני

מראה העיר
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ואלה ואלה
 מחוז:  מרטיני
 ראש העיר:  Marc-Henri Favre
 שפה רשמית:  צרפתית 
 שטח:  24.97 קמ"ר
 גובה:  471 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  18,301 (31 בדצמבר 2018)
 קואורדינטות:  46°06′00″N 7°04′22″E﻿ / ﻿46.1°N 7.07277777778°E﻿ / 46.1; 7.07277777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מרטיני(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מרטיני(למפת ואלה רגילה) סיון מונטה בריג-גליסמרטיני(למפת ואלה מוגדלת) סיון מונטה בריג-גליסמרטיני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרטיני (בצרפתית Martigny) היא עיר בעלת כ־18,300 תושבים, השוכנת בעמק הרון, בירת מחוז מרטיני בקנטון ואלה, בשווייץ.
גאוגרפיה

מרטיני שוכנת בגובה של 471 מטרים מעל פני הים בקצה המזרחי של עמק הרון, למרגלות רכסי האלפים הברניים מצפון והאלפים הפניניים מדרום.
העיר נמצאת במרחק 30 קילומטרים ממזרח למונטרה ו-30 קילומטרים ממערב לבירת הקנטון סיון.
ערים תאומות

למרטיני הסכם ערים תאומות עם:
איטליה אאוסטה, איטליה
צרפת וסאן-לה-רומן (אנ'), צרפת
שווייץ סורסי, לוצרן, שווייץ
משרד ההגנה (קרואטיה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  קרואטיה 
 תחום שיפוט:  קרואטיה 
 תאריך הקמה:  מאי 1990
 ממשלה:  ממשלת קרואטיה
 שר:  מריו באנוז'יץ'
 תאריך כניסה:  23 ביולי 2020
 מטה מרכזי:  זאגרב 
 תקציב:  5.075 מיליארד קונה
 www.morh.hr
 קואורדינטות:  45°48′34″N 15°59′26″E﻿ / ﻿45.809429556065°N 15.990428924561°E﻿ / 45.809429556065; 15.990428924561
 he
 
משרד ההגנה של רפובליקת קרואטיה (בקרואטית: Ministarstvo obrane Republike Hrvatske או בראשי תיבות MORH) הוא משרד בממשלה הקרואטית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של קרואטיה. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של קרואטיה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה. ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים מדווח ישירות לשר.
מריו באנוז'יץ' מהאיחוד הדמוקרטי הקרואטי מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 23 ביולי 2020.
מפרצון אקזאספריישן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  פיורד 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  65°20′00″S 62°00′00″W﻿ / ﻿65.3333°S 62°W﻿ / -65.3333; -62
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון אקזאספריישן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון אקזאספריישן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון אקזאספריישן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון אקזאספריישן
 
מפרצון אקזאספריישן (באנגלית: Exasperation Inlet; מילולית: "המפרץ המעצבן" או "מפרצון העצבנות") הוא מפרצון רחב מכוסה קרח, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתח המפרץ 26 קילומטרים.
המפרץ ממוקם בין נקודת פוין, וכף דיסאפוינטמנט.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרצון

המפרצון מופה לראשונה בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

אנשי סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתנו למפרצון את שמו, וזאת בשל פני השטח הבתרוניות של הקרח שעל המפרץ גרם להם לקושי ניכר לנוע במזחלותיהם על פני הקרח.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 276
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי