והארץ הייתה תוהו ובוהו: תולדות ארץ ישראל
פרקי הסדרה > פרק 15 - "מזרח תיכון חדש"

הפרק שודר ב-12 בפברואר 2017. הוא עוסק בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל, מקרב מרג' דאבק ב-1516 ועד כיבוש ירושלים בידי הבריטים בדצמבר 1917.
לאחר קרב מרג' דאבק, שבו באה לידי ביטוי עליונות הנשק החם ובמיוחד הארטילריה, שהיו בידי העות'מאנים, על הלחימה המבוססת על הקשתים והפרשים שאפיינה את לחימת הממלוכים, כבש הסולטן העות'מאני, סלים הראשון, גם את דמשק, ירושלים ולאחר מכן את קהיר. לבנו, סולימאן הראשון, ששלט כבר באימפריה שהשתרעה מאלג'יריה ועד איראן, היה עניין מיוחד בירושלים. הוא הקים סביב העיר את חומת ירושלים וקבע בה שערים מסודרים. הוא שיפץ את כל רחבת הר הבית ואת המסגדים אל אקצה וכיפת הסלע. הוא הקים מחדש את מצודת ירושלים והפך אותה למצודה צבאית. הוא הקים מערכת מים חדשה שנסמכה על המאגר שהקים - בריכת הסולטן. הוא שיפץ ובנה מחדש את השווקים וחוקק חוקים מיוחדים שנועדו לעודד את המסחר בירושלים ותמך במערכת הסעד על ידי ייסוד וקף.
העות'מאנים קיבלו בברכה את מגורשי ספרד ואיפשרו להם להתיישב ברחבי האימפריה, כולל בארץ ישראל. במחצית השנייה של המאה ה-16 חכרו דונה גרציה ובעלה דון יוסף נשיא את טבריה ושיקמו אותה ואת הקהילה היהודית שבה, אך לאחר מותם דעכה הקהילה בטבריה. באותה תקופה החלה גם פריחה בקרב הקהילה היהודית בצפת, שהפכה למרכז תורני ובלטו בו יוסף קארו והאר"י. במאה ה-17, עם החלשות השלטון המרכזי בקושטא, החלו לשלוט בחלקים שונים של ארץ ישראל מנהיגים מקומיים (חלקם במקביל, באזורים שונים של הארץ), שנהנו מחסות העות'מאנים: פח'ר א-דין השני, אחמד טראבי (ולאחר מכן בניו), פרוח' בן עבדאללה, מחמד אבן פרוח' וחסן פאשה. בתחילת המאה ה-18 החל דאהר אל-עומר לשלוט באזור הגליל. מפעלו הגדול של דאהר היה הפיכת עכו (שנחרבה על ידי הממלוכים) לבירתו, תוך הקמת נמל מפותח במקום והתחלת בניית חיפה. כמו כן, בהסכמת דאהר חודש היישוב היהודי בטבריה. לאחריו עלה לשלטון אחמד פאשה אל-ג'זאר שהמשיך לבצר ולפתח את עכו וחיפה ובסיוע יועצו היהודי, חיים פרחי, הצליח גם לעמוד במצור שהטיל נפוליאון על עכו ב-1799.
ב-1831 כבש אבראהים פאשא את ארץ ישראל והביא לשינויים מהותיים בה: שינוי דמוגרפי מהותי בארץ, בכך שהביא עשרות אלפי מהגרים ממצרים, סודאן ומצפון אפריקה, פתיחת ארץ ישראל למערב: הכנסת חידושים טכנולוגיים, הקלות לתושבים הנוצריים, פתיחות לפעילות מיסיונרית ולפעילות דיפלומטית. פתיחות זו הביאה לכניסת המעצמות האירופיות ובמיוחד רוסיה, צרפת ובריטניה. במחצית הראשונה של המאה ה-19, על רקע התחזקות המעצמות האירופיות ובמקביל, אימוץ הרעיונות הלאומיים על ידי חלק מעמי האימפריה, החלה האימפריה העות'מאנית בתהליך הטנזימאט - "ארגון מחדש", שכלל אימוץ כלים, מוסדות ועקרונות מערביים. לתהליכים אלו הייתה גם השפעה בארץ ישראל בשיפור המערכת המשפט, חינוך, תשתיות, תחבורה, מוסדות בריאות ווטרינריה ותחומים נוספים רבים.
בעקבות המעבר העולמי לספינות קיטור גדולות, ואי יכולתן לעגון בנמל עכו, החל להתפתח נמל חיפה ובעקבותיו התפתחה העיר שחוותה גידול דמוגרפי מרשים של תושבים שהשתייכו לשלוש הדתות המרכזיות בארץ ישראל. במהלך המאה ה-19 המעצמות האירופיות השתלטו על ירושלים, הלכה למעשה, באמצעות הקפיטולציות, שאפשרו להן פתיחת קונסוליות, פתיחת בתי חולים ופתיחת מתחמים שלהן מחוץ לחומות, שהשפיעה גם על ההתיישבות היהודית מחוץ לחומות שהחלה ב-1860 עם ייסוד משכנות שאננים. בסוף המאה ה-19 החלה הגירה יהודית במסגרת התנועה הציונית. תנועה זו, לא חששה מפגיעה במרקם החיים ובאיזונים שבין הקהילה היהודית, המוסלמית והאימפריה העות'מאנית, שהתייחסה בתחילה להגירה זו בשוויון נפש ואף בעידוד, עד שהבינה כי מצויים בה יסודות לאומיים חזקים השואפים לעצמאות והפכה את יחסה אליה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרפה טורקיה למדינות המרכז. ב-31 באוקטובר 1917 פתחו הבריטים (שנמנו עם מדינות ההסכמה) במתקפה על באר שבע (שנבנתה על ידי הטורקים ב-1900) ועל דרום ארץ ישראל ולאחר שלושה שבועות כבשו גם את ירושלים וסיימו בכך שלטון בן 400 שנים של האימפריה העות'מאנית.
מפיק ועורך: נפתלי גליקסברג, במאי: אבי אמבר, תסריט: אודי ארמוני, עורכת תוכן: חגית בן יעקב, עורכת: מיכל רנון, יועץ מדעי ראשי: פרופ' אמנון כהן, מנחה: ישי גולן, צלם ראשי: יובל מיימון, תחקיר: אייל בן-זאב ויאיר שוגרמן, מוזיקה מקורית: אבי בללי.

משתתפים: פרופ' אמנון כהן, פרופ' דוד קושניר, פרופ' דרור זאבי, פרופ' מירי שפר-מוסנזון, פרופ' יוסי בן-ארצי, ד"ר אבנר וישניצר, ד"ר יאלי השש, ד"ר איל דוידסון, ד"ר שריף שריף ספדי.
אתרי צילום: מסגד אל-ג'זאר, עכו, העיר העתיקה בצפת, כיכר השעון, יפו, נמל יפו, תחנת הרכבת חיפה מזרח, בית דונה גרציה, מגדל דוד, כיכר עומר אבן אל ח'טאב, ירושלים, מוזיאון בית העיר, חיפה, בית הכנסת האר"י הספרדי, צפת