stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלדראמין
הערות שוליים

1 2 3 4  SIMBAD: Alderamin
1 2 3  M. L. Malagnini & C. Morossi: Accurate absolute luminosities, effective temperatures, radii, masses and surface gravities for a selected sample of field stars, Astronomy & Astrophysics Supplement Series, vol. 85, no. 3, p. 1018-9 (1990)
↑  D. Hoffleit & W. H. Warren Jr.: Bright Star Catalogue, 5th Revised Edition VizieR On-line Data Catalog (1995)
↑  W. Gliese: Catalogue of Nearby Stars - Gliese 826, Veröffentlichungen des Astronomischen Rechen-Instituts Heidelberg, Nr. 22, p. 84 (1969)
↑  General Catalogue of Variable Stars: α Cephei
אישה רגילה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 בימוי:  בוריס חלבניקוב, נטליה משצ'אנינובה 
 שחקנים:  אנה מיכאלקובה אלכסנדרה בורטיץ'
 פרסים:  פרס APKiT פרס נשר הזהב פרס TEFI
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 מפיק:  ואלרי פיודורוביץ'
 חברת הפקה:  1-2-3 Production
 אורך פרק:  48 דקות
 שידור
 רשת שידור:  TV3 Premier
 פורמט (תמונה):  1080i (HDTV, Full HD)
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  29 באוקטובר 2018 – 7 בינואר 2021 
 קישורים חיצוניים
 עמוד הסדרה באתר ТНТ-PREMIER
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אישה רגילה (ברוסית: «Обы́чная же́нщина») היא סדרת טלוויזיה בלשית רוסית בבימויו של בוריס חלבניקוב ובכיכובה של אנה מיכאלקובה, בתו של הבמאי ניקיטה מיכאלקוב.
פרק הבכורה שודר ב-29 באוקטובר 2018 בערוץ TV-3. פרק הסיום של העונה הראשונה שודר ב-8 בנובמבר 2018. סדרת הטלוויזיה הוארכה לעונה שנייה, שתעלה בפלטפורמת Premier בשנת 2020. לבמאית העונה השנייה מונתה נטליה משצ'אנינובה. בוריס חלבניקוב משמש בעונה השנייה כמפיק ומנהל אמנותי.
עלילה

במרכז העלילה סיפורה של אישה רגילה המנהלת חיים כפולים. בחיים הרגילים, מרינה היא אשתו של מנתח, אם לשני ילדים ובעלת חנות פרחים ובחייה האחרים היא סרסורית המנהלת עסק ספציפי קשה מאוד.
שחקנים

אנה מיכאלקובה – מרינה לברובה
יבגני גרישקובץ – ארטיום לברוב, בעלה של מרינה
טטיאנה דוגילבה – אנטונינה וסילייבנה, חמותה של מרינה
אגלאיה טרסובה – סבטלנה, זונה
אלכסנדרה בורטיץ' – ז'ניה קראסנובה
יליזבטה קונונובה – בתם הבכורה של הזוג לברוב
מריה אנדרייבה – המאהבת של ארטיום
ולנטינה לוקשצ'וק – נסטיה, זונה
פרסים ומועמדויות

2018 - פרס השחקנית הטובה ביותר בסדרת הטלוויזיה וסדרות האינטרנט Series Mania, הוענק לאנה מיכאלקובה.
2019 - פרס נשר הזהב:
פרס השחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה (אנה מיכאלקובה).
מועמדות לפרס הסרט או המיני-סדרה הטובה ביותר
2019 - פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה:
פרס "מיני סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר (5–24 פרקים)"
פרס "השחקנית הטובה ביותר לסרט / סדרת טלוויזיה" (אנה מיכאלקובה)
מועמדות בקטגוריה "התסריטאים הטובים ביותר" (מריה מלנבסקאיה, דניס אוטוצ'קין, אלכסנדר סוביצ'בסקי)
מועמדות בקטגוריית "עבודת הבימוי הטובה ביותר" (בוריס חלבניקוב)
מועמדות בקטגוריה "המוזיקה המקורית הטובה ביותר לסרט טלוויזיה / סדרת טלוויזיה" (דמיטרי אמליאנוב)
מועמדות בקטגוריה "עבודת בימוי העריכה הטובה ביותר" (יוליה בטאלובה, דריה דנילובה)
2019 - פרס תעשיית הטלוויזיה TEFI 2019
2019 - השחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה / סדרה (אנה מיכאלקובה)
הקומדיה / סיטקום הטלוויזיה של השנה
במאי סרט טלוויזיה / סדרת טלוויזיה
מפיק הטלוויזיה של העונה
הערות שוליים

↑  "Режиссером продолжения сериала "Обычная женщина" стала Наталия Мещанинова". ТАСС. נבדק ב-2019-10-24.
↑  Palmarès de l'édition 2018 (בצרפתית)
↑  "Картина «Война Анны» получила премию «Золотой орёл» и стала лучшим фильмом года". ТАСС. 25 בינואר 2019. נבדק ב-2019-01-26. {{cite web}}:  (עזרה)
אלדר ריאזאנוב

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1927 סמרה, ברה"מ 
 פטירה:  30 בנובמבר 2015 (בגיל 88) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 סוגה מועדפת:  סרט קומדיה, דרמה, קומדיה טראגית, מלודרמה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1950–2009 (כ־59 שנים) 
 עיסוק:  בימוי
 מקום לימודים:  המכון לקולנוע על שם גרסימוב (1950) 
 יצירות בולטות:  צחוק הגורל
 פרסים והוקרה:  אמן העם של ברית המועצות (1984)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (20 ביוני 1996)  פרס ניקה למפעל חיים (2006)  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה (2008)  פרס ניקה  פרס TEFI  מסדר "מפתח הידידות"  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  מפקד מסדר האמנויות והספרות  מסדר הכבוד הגאורגי  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  אביר מסדר האמנויות והספרות  עיטור הידידות בין העמים  עיטור הדגל האדום של העמל  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  פרס האחים וסילייב של הרפובליקה הסובייטית הרוסית  פרס ברית המועצות  אביר בלגיון הכבוד  טריומף 
 http://eldar-ryazanov.ru
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אלדר אלכסנדרוביץ' ריאזאנוב (ברוסית: Эльда́р Алекса́ндрович Ряза́нов; ‏18 בנובמבר 1927- 30 בנובמבר 2015) היה במאי קולנוע, תסריטאי, שחקן, מורה, משורר ומפיק יהודי רוסי, אשר ביים למעלה מ-30 סרטי קולנוע שהפכו ברובם לסרטי קאלט. הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1984). בשנים 2002 - 2007 כיהן כנשיא האקדמיה הרוסית לקולנוע.
קורות חיים

ריאזאנוב נולד ב-18 בנובמבר 1927 בעיר קויבישב (הקרויה מ-1991 סמרה) בברית המועצות, לאם יהודייה, סופיה שוסטרמן, ואב רוסי, אלכסנדר ריאזאנוב. מעט אחרי לידתו עברה המשפחה למוסקבה, שם גדל אלדר ריאזאנוב עם אמו לאחר שהוריו נפרדו. בשנת 1950 הוא סיים את לימודיו ב-VGIK ובמשך 5 שנים עסק בבימוי סרטי תעודה.
הקומדיה הראשונה שלו ליל הקרנבל, אותה ביים בשנת 1956 זכתה להצלחה בלתי רגילה כשנמכרו לה 50 מיליון כרטיסים. הסרט הפך למזוהה עם החג נובי גוד, ראש השנה הרוסי. גם הסרט "צחוק הגורל", שהופק עבור הטלוויזיה לקראת השנה האזרחית החדשה 1975 מוקרן עד היום בכל שנה בתחילת ינואר.
הקומדיות שביים מלגלגות על חיי היום-יום במדינה, וזכו לפרסום עצום ברחבי ברית המועצות.
ב-1977 זכה ריאזאנוב בפרס ברית המועצות, וב-1984 הוענק לו התואר אמן העם של ברית המועצות. ב-2008 זכה בתואר הכבוד של "מסדר השירות למולדת".
בין סרטיו המפורסמים ביותר: "ליל הקרנבל" (1956) בכיכובה של לודמילה גורצ'נקו, "בלדה להוסאר" (1962), "הזהר מהמכונית" (1966) עם אינוקנטי סמוקטונובסקי בתפקיד הראשי, צחוק הגורל (1975), "רומן בעבודה" (1977), ו"רומנטיקה אכזרית" (1984).
האסטרואיד "ריאזאנוב 4258" נקרא על שמו.
ריאזאנוב נישא שלוש פעמים: זויה פומינה הייתה אשתו הראשונה ולה ולריאזאנוב נולדה בת, אולגה ריאזאנובה. אשתו השנייה הייתה נינה סקויבינה ואשתו השלישית, אמה אבידולינה, הייתה איתו עד סוף ימיו.
הערות שוליים

↑  JewAge
↑
↑  Jewish Encyclopedia of Russia, מס' 5970
↑  נפטר המדריך לנפש הרוסית, הבמאי אלדר ריאזאנוב, שיחה מקומית, 2 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009511881205171  PLWABN: 9810597372505606  BnF: cb13534296f (data)  GND: 118875787  ISNI: 0000 0001 1460 5762  LCCN: n84110491  MusicBrainz: c3ea570a-4d44-4081-93ea-ecc593059eeb  NKC: jn20010525448  NTA: 074997394  SNAC: w61d6crz  SUDOC: 083857850  VIAF: 37078235   WorldCat (עם VIAF): 37078235
אחוזת אל-מסרי

| --- | --- |

אל-מסרי על רקע בית האחוזה
 מידע כללי
 סוג:  אחוזה 
 מיקום:  שכם (נפה) 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  מוניב אל-מסרי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2000
 תאריך פתיחה רשמי:  2000 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס 
 קואורדינטות:  32°12′36″N 35°15′54″E﻿ / ﻿32.21°N 35.265°E﻿ / 32.21; 35.265
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) אחוזת אל-מסרי(למפת צפון השומרון רגילה) אחוזת אל-מסרי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחוזת אל-מסרי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחוזת אל-מסרי
 
אחוזת מסרי לצד בתי קריית לוזה
אחוזת אל-מסרי או בית פלסטין היא בית מגורים מפואר הניצב בראש הר גריזים, הנמצא בבעלותו של איש העסקים הפלסטיני מוניב אל-מסרי. אחוזת אל-מסרי משתרעת על-פני שטח של כ-280 דונם, באזור בו לא מתגוררים פלסטינים, בסמוך ליישוב הר ברכה ולשכונת השומרונים קריית לוזה.
אחוזת אל-מסרי נבנתה בין השנים 1998–2000 וכמעט כל חומרי הבנייה יובאו מצרפת כולל החצץ והחול. הווילה הושלמה לאחר פרוץ האינתיפדה השנייה והבנייה נמשכה במקביל ללוחמה בשכם כאשר בשטח התפוצצו פגזי צה"ל, ובבנייה הועסקו כ-500 פועלים. המקום הוחזק משך זמן-מה בידי צה"ל.
המבנה

האחוזה היא העתקה של וילה קפרה "לה רוטונדה", שנמצאת ליד העיר ויצ'נצה שבחבל ונטו באיטליה. הווילה המקורית נבנתה על ידי האדריכל האיטלקי אנדראה פלדיו, במאה ה-16, בתקופת הרנסאנס האיטלקי, והיא מופיעה ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
בחללי הבית הוצבו יצירות אמנות קלאסיות, מהמאות ה-17 וה-18. בין היתר נמצאים בו שידה של מארי אנטואנט, ספות של לואי ה-17, פסל של הרקולס מהמאה ה-16 שהוצב באולם הכניסה ועיטורי קיר מעשה ידיהם של פבלו פיקאסו ואמדאו מודיליאני. בחזית הבית בריכת נוי עגולה מחופה באבנים צרפתיות ובמרכזה מזרקה מסביב לברכה גן ובו עצי זית עתיקים; במרתף המבנה אתר ארכאולוגי מוכרז ובו שרידי מנזר עתיק מהמאה ה-17. השרידים התגלו באקראי בעת הבניה וזו נעצרה עד לחשיפת כל השרידים. עוד שוכנים באחוזה בריכת שחייה ולצידה ג'קוזי וסאונה. בבית משרתים עובדים שהובאו מסרי לנקה ועברו קורס בערבית.
הערות שוליים

↑  Visiting a Palace in the West Bank
וילה קפרה המקורית
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל 
 תאריך ייסוד:  1971 
 ארגון מפעיל:  פיב"א אירופה 
 מספר מתמודדים:  16 
 הכי הרבה זכיות:  יוגוסלביה, ספרד (5 כל אחת)
 מפעל מקביל:  אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20
 
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 היא תחרות כדורסל לנוער שהחלה בשנת 1971 ומאורגנת על ידי פיב"א אירופה. עד שנת 2003 האליפות נערכה כל שנה שנייה, אך משנת 2004 והיא מתקיימת מדי שנה. האליפות מהווה מוקדמות לגביע העולם בכדורסל עד גיל 17. האלופה הנוכחית (2022) היא ליטא.
ישראל החלה להשתתף באליפות עוד משנתה הראשונה, והישגה המשמעותי ביותר היה המקום השלישי ב-1997.
טבלת מדליות

| מיקום | נבחרת | זהב | כסף | ארד | בסך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד | 5 | 8 | 6 | 19 |
| 2 | יוגוסלביה | 5 | 2 | 2 | 9 |
| 3 | סרביה ומונטנגרו | 4 | 0 | 1 | 5 |
| 4 | קרואטיה | 4 | 0 | 0 | 4 |
| 5 | צרפת | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 6 | טורקיה | 3 | 1 | 7 | 11 |
| 7 | ברית המועצות | 3 | 0 | 3 | 6 |
| 8 | ליטא | 2 | 4 | 1 | 7 |
| 9 | יוון | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 10 | איטליה | 1 | 4 | 3 | 8 |
| 11 | סרביה | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 12 | בוסניה והרצגובינה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | רוסיה | 0 | 4 | 2 | 6 |
| 14 | צ'כיה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 15-16 | לטביה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15-16 | מונטנגרו | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17 | גרמניה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 18 | ישראל | 0 | 0 | 1 | 1 |
אילמרי יוטיליינן

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1914 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, פינלנד 
 פטירה:  21 בפברואר 1999 (בגיל 85) טוסולה, פינלנד 
 מדינה:  פינלנד 
 השתייכות:  חיל האוויר הפיני 
 תקופת הפעילות:  1932–1956 (כ־24 שנים) 
 דרגה:  lentomestari 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  מלחמת החורף  מלחמת ההמשך 
 עיטורים
 Medal of Liberty, 2nd Class (1940)  Mannerheim Cross 2nd Class (1942)  Mannerheim Cross 2nd Class (1944)  צלב החירות, דרגה 3 (1944)  צלב הברזל, דרגה שנייה (1943)  צלב החירות, דרגה 3 (1942)  צלב החירות, דרגה 4 (1941)  צלב החירות, דרגה 4 (1941)  צלב הברזל, דרגה ראשונה (1944)  צלב החירות, דרגה 4 (1941)  Memorial medal of the Continuation War  Memorial medal of the Winter War 
 
אינוֹ אילְמרי "אילוּ" יוּטילַיינן (בפינית: Eino Ilmari "Illu" Juutilainen; ‏21 בפברואר 1914 - 21 בפברואר 1999) היה טייס קרב בחיל האוויר הפיני ואלוף ההפלות של מלחמת העולם השנייה. הוא אלוף ההפלות של חיל האוויר הפיני בכל הזמנים ומוביל בטבלת ההפלות כנגד טייסי חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה (בין השנים 1939–1940 ובין 1941–1944). יוטיליינן רשם לזכותו 94 ניצחונות בקרבות אוויר ב-437 גיחות מבצעיות. לפי טענתו, הפיל במלחמת העולם השנייה 126 מטוסי אויב 34 מתוכם במטוס מדגם ברוסטר באפלו.
הישגיו

יוטיליינן הוא אלוף ההפלות של כל הזמנים בחיל האוויר הפיני. הוא הטיס מטוסי קרב מדגם פוקר, ברוסטר באפלו ומסרשמיט Bf 109. הוא אחד מבין ארבעה אישים שזכו פעמיים בעיטור הצבאי הגבוה ביותר בצבא הפיני, צלב מאנרהיים, והיה אלוף ההפלות במלחמת העולם השנייה מבין האישים שאינם מגרמניה (לגרמניה הנאצית היו מעל 50 אלופי הפלות שזקפו לזכותם מעל 100 הפלות של מטוסי האויב). הוא סיים את המלחמה מבלי שמטוסיו נפגעו כלל ממטוסי אויב (פעם אחת אולץ לנחות לאחר שאש נ"מ ידידותית פגעה במטוס המסרשמיט שלו). כמו אלוף ההפלות היפני, סוברו סאקי, הוא מעולם לא איבד את סגנו בקרב. בנוסף לאלו, ביצע את ההפלה הראשונה בחיל האוויר הפיני בסיוע מכ"ם ב-24 במרץ 1943. מפעיל מכ"ם גרמני שבדק את מערכת המכ"ם החדשה שלו הנחה אותו לעבר מטוס קרב סובייטי מדגם Pe-2. המכ"ם הפך למבצעי 3 ימים לאחר מכן.
חייו

החל את תקופת שירות החובה שלו בצבא הפיני ב-9 בספטמבר 1932 והחל לשרת כטייס בשנת 1935. ב-1 במאי 1935 קודם לדרגת סמל.
במהלך מלחמת החורף (שפרצה ב-30 בנובמבר 1939) יוטיליינן הטיס מטוס קרב מדגם פוקר D.XXI. את ניצחונו האווירי הראשון רשם ב-19 בדצמבר 1939, לאחר שיירט מפציץ מדגם איליושין DB-3 ופגע בשניים נוספים. עד לסיום מלחמת החורף, השיג 2 הפלות לבדו והפלה נוספת בשיתוף עם טייסי קרב אחרים.
במלחמת ההמשך החל להטיס מטוס מדגם ברוסטר באפלו. ב-21 ביולי 1941 הוא ו-5 טייסי קרב נוספים הוזנקו לאוויר על מנת ליירט מטוסי קרב סובייטים שהתקרבו לבסיסם. בהזנקה זו הפיל מטוס קרב מדגם פוליקרפוב I-153. מספר ימים לאחר מכן, ב-1 באוגוסט, שבעה מטוסי קרב של חיל האוויר הפיני הוזעקו לקרב אווירי בו הפילו 6 מטוסי I-16. יוטיליינן (שהועלה לדרגת רב-נגד משנה באותו זמן) ביצע 2 מההפלות.
ב-6 בפברואר 1942, בעת טיסת סיור יחד עם טייסי קרב נוספים, נתקל ב-7 מפציצים מדגם טופולוב SB מלווים ב-12 מטוסי מיג-3 ויירט 2 מהמפציצים.
לאחר מכן סיפר:
"הבחנתי במפציצים בגובה 3,000 מטרים והודעתי לחבר'ה עליהם בקשר. כאשר יירטנו את המטוס הסובייטי, הבחנתי במבנה של 3 מפציצים מדגם SB נעים לעבר פסי רכבת שהיו בקרבתנו וצללתי לעברם. ננעלתי על המטוס השמאלי ביותר במבנה, היריות שלי שרפו את הכנף השמאלית שלו. המטוס התרסק ליד פסי הרכבת. בדיוק כשהתחלתי לרדוף אחרי המפציץ שהיה בראש המבנה, הבחנתי במטוס מיג שסוגר עליי. למרות האיום ממטוס המיג, הצלחתי לפגוע במפציץ במנועו הימני והוא החל לפלוט עשן ושמן. רגעים ספורים לאחר מכן המטוס התהפך על צדו הימני וצלל ליער שהיה באזור פסי הרכבת.
תשומת הלב שלי הופנתה למטוס המיג, הצלחתי לפגוע בו כאשר התחלנו לרדוף זה אחר זה. נעילת הירי שלי הייתה טובה והמטוס החל לפלוט שובל של עשן מן המנוע. הוא פנה לכיוון מזרח וצלל בעודו בורח."
ב-26 באפריל 1942 היה לראשון מיחידתו שקיבל את עיטור מאנרהיים. בסך הכל, רשם 34 הפלות במטוסו מדגם ברוסטר באפלו B-239, כאשר 28 מהם (כולל 3 הפלות משולשות) ביצע בין 9 ביולי 1941 ל-22 בנובמבר 1942.
ב-1943 הועבר ללהק אחר בחיל האוויר הפיני שהטיס מטוסי מסרשמיט. עם מטוס מדגם זה הצליח ליירט כ-58 מטוסי אויב. הוא סירב לקבל דרגות של קצונה מחשש שהדבר ימנע ממנו לטוס.
את ההפלה ה-94 והאחרונה שלו ביצע ב-3 בספטמבר 1944 ובה יירט מטוס מדגם Li-2, הגרסה הרוסית למטוס האמריקאי דאגלס C-47.
לאחר המלחמה המשיך לשרת בחיל האוויר הפיני. הוא סיים את שרותו בשנת 1947, ושימש טייס מקצועי עד לשנת 1956. טיסתו האחרונה הייתה בשנת 1997, במטוס F/A-18 הורנט דו-מושבי של חיל האוויר הפיני.
יוטיליינן נפטר בביתו שבטוסולה ביום הולדתו ה-85, ב-21 בפברואר 1999.
לקריאה נוספת

Keskinen, Kalevi; Stenman, Kari and Niska, Klaus. Hävittäjä-ässät (Finnish Fighter Aces). Espoo, Finland: Tietoteas, 1978. ISBN 951-9035-37-0. (בפינית)
Jackson, Robert. Air Aces Of WWII. Ramsbury, Marlborough, Airlife, 2003. ISBN 1-84037-412-8.
Stenman, Kari and Andrew thomas.  Brewster F2A Buffalo Aces of World War 2 (Aircraft of the Aces 91). Oxford UK/Long Island City NY, Osprey Publishing, 2010. ISBN 978-1-84603-481-7.
Stenman, Kari and Keskinen, Kalevi. Finnish Aces of World War 2 (Aircraft of the Aces 23). Oxford, UK: Osprey Publishing, 1998. ISBN 1-85532-783-X.
מבנה של מטוסי ברוסטר B-239 של חיל האוויר הפיני. במטוס מדגם זה יוטיליינן השיג 34 מתוך 94 ההפלות שלו.
אחוזת אלאטיני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  וילה 
 על שם:  משפחת אלאטיני 
 כתובת:  Ntepo 
 מיקום:  עיריית סלוניקי 
 מדינה:  יוון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1898
 תאריך פתיחה רשמי:  1898 
 אדריכל:  ויטליאנו פוסלי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק 
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  40°35′34″N 22°57′21″E﻿ / ﻿40.5929°N 22.9557°E﻿ / 40.5929; 22.9557
 he
 
אחוזת אלאטיני הוא מבנה מגורים מפואר שהיה בבעלות משפחת אלאטיני היהודית-איטלקית, אחת ממשפחות ה'פראנקוס' העשירות והידועות בסלוניקי, יוון.
היסטוריה

המבנה נבנה בשנת 1898 על ידי האדריכל האיטלקי ויטליאנו פוסלי, אשר תכנן גם את טחנות אלאטיני שנוסדו ב-1890. באותה תקופה האזור שבו נמצאת האחוזה היה הגבול המזרחי ביותר של סלוניקי.
המבנה בן שלוש הקומות, בנוי בסגנון הבארוק וממוקם בשדרות המלכה אולגה באזור דיפו במזרח העיר סלוניקי, יוון.
לאחר הופעתה של תנועת הטורקים הצעירים, משנת 1909 עד 1911 האחוזה שימשה כמעונו של הסולטן, עבדול חמיד השני, שהודח מכסאו על ידם, ושהה בה במעצר בית. בשנת 1926 שכן בו במשך שנה אחת בית הספר לפילוסופיה, חלק מאוניברסיטת סלוניקי שזה עתה נוסדה, בעוד שבמלחמת יוון-איטליה (1940–1941) שימשה האחוזה כבית חולים.
משנת 1979 ועד שנת 2011 שימשה האחוזה כמפקדה של מחוז סלוניקי.
משנת 2011 משמשת האחוזה כמרכז מינהלי של מרכז מקדוניה.
ראו גם

אחוזת מודיאנו
הערות שוליים

↑  "Villa Allatini, today's building of the Administration of Region of Central Macedonia, Thessaloniki".
↑  "Villa Allatini".
↑  "Old Thessaloniki: The villa and the Allatini mills".
↑  "Greek Code for Municipalities and Communities".
אטוריקוקסיב

| --- | --- |

 שם IUPAC
 5-Chloro-6'-methyl-3-[4-(methylsulfonyl)phenyl]-2,3'-bipyridine
 שמות מסחריים בישראל
 ארקוקסיה, ארקו־טבע, אטוריקוקסיב־תרו, אטוריקוקסיב־דקסל, אטוריקוקסיב־תרימה
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C18H15N2ClO2S 
 מסה מולרית:  358.84
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  100%
 קשירה לחלבונים:  92%
 מטבוליזם:  בכבד, Cytochrome P450 (Cyp) מעורב במטבוליזם שלו בעיקר Cyp3A4
 זמן מחצית חיים:  22 שעות
 הפרשה:  דרך כליה 70% ובצואה 30%
 בטיחות
 מעמד חוקי:  חייב במרשם רופא
 קטגוריית סיכון בהריון:  בטרימסטר הראשון, והשני C (לא מומלץ). בטרימסטר השלישי D (אסור עקב פתיחה מוקדמת של הצינור העורקי בעובר)
 סיכון לתלות:  לא קיים
 דרכי מתן:  פומי
 אינטראקציות עם תרופות אחרות:  יש
 מזהים
 קוד ATC:  M01AH05
 מספר CAS:  202409-33-4
 PubChem:  123619
 ChemSpider:  110209
אטוריקוקסיב (באנגלית: Etoricoxib) היא תרופה אנטי-דלקתית ממשפחת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAID). התרופה נמכרת תחת השם המסחרי ארקוקסיה, והיא מעכבת סלקטיבית של האנזים (Cyclooxygenase-2 (COX2 (אנ'). אטוריקוקסיב פותח ושווק על ידי חברת מרק, והחל משנת 2007 אושר ב-63 מדינות ברחבי העולם, מלבד ארצות הברית שם לא אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את התרופה, בבקשה לספק נתונים נוספים.
שימוש רפואי

אוטריקוקסיב מיועדת לשימוש במצבים הבאים:
דלקת מפרקים ניוונית (Osteoarthritis).
דלקת חוליות מקשחת ודלקת מפרקים שגרונית (Rheumatoid Arthritis, RA).
טיפול קצר טווח בכאב בינוני אחרי ניתוח דנטלי.
שיגדון (גאוט).
אנקילוזינג ספונדיליטיס (Ankylosing spondylitis).
כמו כן, לעיתים רושמים את התרופה למקרים של דלקת במפרקים או דלקת בחוליות שמתבטאת בכאבי גב ("גב תפוס"). התרופה ניתנת רק במרשם רפואי.
יעילות

במינון חד-פעמי, אטוריקוקסיב מספק הקלה בכאב לאחר ניתוח פי 4 מאשר פלצבו, עם תופעות לוואי דומות ובאותה רמה סקירת קוכרן (cochrane review) העריכה את היתרונות של אטוריקוקסיב במינון יחיד בהפחתת כאב חריף לאחר ניתוחים אצל מבוגרים. במינון של 120 מ"ג, אטוריקוקסיב יעיל באותה מידה (או ביעילות טובה יותר) ממשככי כאבים אחרים הנפוצים בשימוש.
לאחר נטילה דרך הפה מתחילה התרופה להשפיע תוך 30 דקות, ועל פי רוב היא משפיעה כבר מהיום הראשון או השני לנטילתה. עם זאת, לעיתים יידרשו כמה ימים עד להשגת השפעה מלאה של התרופה.
אופן פעולה

אטוריקוקסיב מעכב סלקטיבי של האנזים (Cyclooxygenase-2 (COX2, ומונע ייצור של פרוסטגלנדינים (PGs) מחומצה ארכידונית.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי של אטוריקוקסיב כוללות בין היתר
:
תופעות לוואי > תופעות לוואי שכיחות

בצקות ברגליים או בקרסוליים, דופק מהיר או לא סדיר, עלייה בלחץ הדם, קוצר נשימה, צפצופים בנשימה, הפרעות במערכת העיכול, צרבת, גזים, עצירות, שלשולים, כאבי בטן, בחילות, כיבים בחלל הפה, עלייה באנזימי הכבד, הופעת סימנים כחולים או אדומים על העור, חולשה, עייפות, מחלה דמוית שפעת.
תופעות לוואי > תופעות לוואי לא שכיחות

דלקת בקיבה, דלקת במעיים, דלקת בדרכי השתן, דלקת בדרכי הנשימה העליונות, ירידה במספריהם של תאי הדם האדומים והלבנים ובמספריהן של טסיות הדם, רגישות־יתר, שינויים בתיאבון, עלייה במשקל, מצב רוח ירוד, הזיות, קושי להירדם, ישנוניות, שינויים בחוש הטעם, הפרעות בראייה, גירוי בעין, צפצופים באוזניים, הפרעות בקצב הלב, אי־ספיקת לב, תעוקת חזה, שבץ, אירוע מוחי חולף, התקף לב, דלקת בכלי הדם, עלייה חמורה בלחץ הדם, שיעול, קוצר נשימה, דימום מהאף, יובש בפה, כיב קיבה (אולקוס), דימומים ממערכת העיכול, דלקת הלבלב, כאבי שרירים, התכווצויות שרירים, רמות גבוהות של אשלגן בדם, הפרעות בתפקוד הכליות, אי־ספיקת כליות, כאבים בחזה.
תופעות לוואי > תופעות לוואי נדירות

רגישות־יתר קשה (כמו אנגיואדמה, תסמונת סטיבנס־ג'ונסון או תסמונת TEN), בלבול, חוסר מנוחה, אי־ספיקת כבד, רמות נמוכות של נתרן בדם.
בכל מקרה של ספק מומלץ תמיד להיוועץ ברופא.
התוויות נגד

התוויות נגד לתרופה הן:
רגישות לחומר הפעיל או למרכיבים אחרים בתרופה.
רגישות לתרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידליות (NSAID's), כולל אספירין ומעכבי COX-2 אחרים.
היריון.
כיב פעיל, דימום בקיבה או במעיים או מחלת מעיים דלקתית כמו קרוהן, דלקת כיבית של המעי הגס או דלקת המעי הגס.
מחלת כבד או כליות חמורה.
לחץ דם גבוה לא מאוזן.
במקרה של בעיות לב, כולל אי-ספיקת לב (בינונית או חמורה), מחלת כלי דם היקפית או כאב בחזה, או במקרה של התקף לב, ניתוח מעקפים או כל סוג של שבץ, בעבר.
ילדים ומתבגרים מתחת לגיל 16 שנים.
אינטראקציות עם תרופות אחרות

לתרופות הבאות עשויה להיות אינטראקציה עם אטוריקוקסיב:
תרופות נוגדות קרישה (וורפרין, אפיקסבן, ריברוקסבן ודביגטרן).
תרופות מהמשפחה של נוגדי דלקת לא סטרואידיים (איבופרופן ודיקלופנק).
תרופות נוגדות טסיות (קלופידוגרל, אספירין, פרסוגרל, טיקגרלור).
תרופות נוגדות דיכאון ממשפחת ה־SSRI.
תרופות ממשפחת הקורטיקוסטרואידים כמו פרדניזון.
חומצה ולפרואית לטיפול באפילפסיה.
ליתיום, תרופה לטיפול בהפרעה דו־קוטבית (מאניה דפרסיה).
תרופות לטיפול בלחץ דם גבוה מהמשפחה של מעכבי ACE כמו אנלפריל ורמיפריל.
תרופות לטיפול בלחץ דם גבוה מהמשפחה של מעכבי ARB כמו ולסרטן ולוסרטן.
תרופות הגורמות להפרשת שתן (תרופות משתנות) כמו פורוסמיד.
מתוטרקסט, תרופה לטיפול במחלות אוטואימוניות כמו דלקת מפרקים שגרונית ופסוריאזיס.
תרופות למניעת דחייה של איברים מושתלים כמו טקרולימוס וציקלוספורין.
צמחי מרפא כמו אספסת (אלפלפה) ואניס.
גלולות למניעת הריון והורמונים לגיל הבלות.
הערות שוליים

↑  Merck & Co., Inc. Receives Non Approvable Letter from FDA for Arcoxia (etoricoxib)
↑  https://www.ema.europa.eu/en/documents/referral/arcoxia-article-6-12-referral-annex-i-ii-iii-iv_en.pdf, European Medicines Agency. 21 November 2008. Retrieved 15 October 2023.
1 2  national library of medicine, Single dose oral etoricoxib for acute postoperative pain in adults, https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC6485336/, ‏2014 May 8
↑  Etoricoxib, go.drugbank.com (באנגלית)
↑  Etoricoxib. Etoricoxib tablets and side effects at Patient, patient.info, ‏2022-10-27 (באנגלית)
↑  ארקוקסיה - על תופעות הלוואי ודרכי השימוש, באתר Infomed
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אוניברסיטת לאוואל

| --- | --- |


 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 על שם:  פרנסואה דה לאוול 
 מוטו:  Deo favente haud pluribus impar (בלטינית: "בחסד האל שאיש לא ישווה לו")
 תקופת הפעילות:  1663 כ-Séminaire de Québec  מ-1852 אוניברסיטה – הווה
 מייסדים:  פרנסואה דה לאוול 
 קמפוס:  עירוני, פארק, 1.2 קמ"ר
 בעלי תפקידים
 רקטור:  דניס ברייר
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  45,000 (נכון ל־2020) 
 סטודנטים לתואר ראשון:  28,900
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  8,689
 מיקום
 מיקום:  קוויבק סיטי, קוויבק, קנדה
 מדינה:  קנדה קנדה
 קואורדינטות:  46°46′48″N 71°16′29″W﻿ / ﻿46.78°N 71.274722222222°W﻿ / 46.78; -71.274722222222
 http://www2.ulaval.ca
  (למפת קוויבק סיטי מוגדלת) אוניברסיטת לאוואל(למפת קוויבק סיטי רגילה) אוניברסיטת לאוואל
 
שדרות מדעי החינוך בקמפוס האוניברסיטה
אוניברסיטת לאוואל (בצרפתית: Université Laval) היא אוניברסיטה ציבורית בקוויבק סיטי. המרכז העתיק ביותר ללימודים גבוהים בקנדה והראשון בצפון אמריקה שהעניק חינוך גבוה בצרפתית.
היסטוריה > הסמינר הגדול

ראשיתה של האוניברסיטה הוא סמינר קוויבק (Séminaire de Québec או "הסמינר הגדול של קוויבק" Grand Séminaire de Québec) שהוקם ב-1663 על ידי פרנסואה דה לאוול, הבישוף הראשון של צרפת החדשה (המושבות הצרפתיות בצפון אמריקה). הסמינר הוקם כקהילת כמרים בהתאם לדיונים שנערכו בועידת טרנטו כמרכז ללימודי תאולוגיה ולהכשרת פרחי כמורה. הסמינר שימש גם כמקום מגוריו הזמני של הבישוף של קוויבק עד לחניכת מגוריו הרשמיים ב-1677 והיה לגורם מרכזי בחיי הכנסייה של קנדה.
בשנת 1668 נחנכו המגורים של הסטודנטים בקולג' הישועי בעיר העתיקה של קוויבק. לאחר מכן נוסד גם "הסמינר הקטן של קוויבק" כמוסד שבו למדו המתעתדים להתקבל בסופו של דבר לסמינר הגדול. לאחר כיבוש קנדה בידי הבריטים הפך הסמינר הקטן לקולג'.
היסטוריה > אוניברסיטת לאוואל

ב-1852 אישרה המלכה ויקטוריה את הקמת האוניברסיטה על בסיס הסמינר, על מנת להעניק חינוך אקדמי לדוברי צרפתית. האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר אישר את הקתדרה ללימודי תאולוגיה של האוניברסיטה והשיעורים בתאולוגיה, רפואה ומשפטים הועברו על ידי כמרים. הכמרים הללו עודדו את הקמתו של קמפוס נוסף במונטריאול, ב-1878, שהפך לאוניברסיטת מונטריאול.