stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טגו קלדרון
הערות שוליים

↑  Leopoldo Medina |, Anuncia Tego Calderón su regreso a la música, www.noroeste.com.mx (ב־Mexican Spanish)
↑  Juan J. Arroyo, The Legend Is Back: Tego Calderón Drops Long-Awaited Track 'La Receta', Rolling Stone, ‏2023-04-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Le dice adiós a los escenarios: Tego Calderon se despedirá con gira que comenzará en Perú, www.americatv.com.pe (בספרדית)
↑  Yurby Calderón, Yandel lanzó disco: hay canciones con J Balvin y Tego Calderón, La Mega, ‏2024-10-11 (בספרדית)
| מהיר ועצבני |
| --- | --- | --- |
| סרטים | מהיר ועצבני (2001) • מהיר ועצבני 2 (2003) • מהיר ועצבני 3 (2006) • מהיר ועצבני 4 (2009) • מהיר ועצבני 5 (2011) • מהיר ועצבני 6 (2013) • מהיר ועצבני 7 (2015) • מהיר ועצבני 8 (2017) • מהיר ועצבני 9 (2021) • מהיר ועצבני 10 (2023) |  |
| סרטים קצרים | מבוא טעון-טורבו (2003) • לוס בנדולרוס (2009) |  |
| ספין אוף | מהיר ועצבני: הובס ושואו (2019) • מהיר ועצבני: מרגלים על הכביש (2019–) |  |
| דמויות ושחקנים ראשיים | דומיניק "דום" טורטו (וין דיזל) • בריאן אוקונר (פול ווקר) • לטי אורטיז (מישל רודריגז) • מיה טורטו (ג'ורדנה ברוסטר) • לוק הובס (דוויין ג'ונסון) • רומן פירס (טייריס גיבסון) • טג' פארקר (לודאקריס) • טגו ליאו (טגו קלדרון) • ריקו סאנטוס (דון עומר) • ראמזי (נטלי עמנואל) • אלנה ניבס (אלסה פאטקי) • אוון שואו (לוק אוונס) • דקארד שואו (ג'ייסון סטיית'האם) |  |
| דמויות ושחקנים משניים | האן (סונג קאנג) • ג'יזל (גל גדות) • וינס (מאט שולץ) • שון בוזוול (לוקאס בלאק) • פרנק פטי (קורט ראסל) |  |
| במאים | רוב כהן (1) • ג'ון סינגלטון (2) • ג'סטין לין (3–6, 9) • ג'יימס ואן (7) • פ. גארי גריי (8) • דייוויד ליטץ' (הובס ושואו) • מיכה גונל, ברט האלנד (מרגלים על הכביש) • לואי לטריה (10) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1539552  BnF: cb155424991 (data)  GND: 135497167  ISNI: 0000 0001 1440 3909  LCCN: no2005055688  MusicBrainz: 6efb297a-d135-4b1b-8c6f-097c9670e647  VIAF: 27377805   WorldCat (עם VIAF): 27377805
יניב לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בפברואר 1976 (בן 48) 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יניב לוי (נולד ב-14 בפברואר 1976) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי. בוגר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין וזוכה במלגת הצטיינות בלימודים.
ביוגרפיה

לוי הוא בוגר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בשנים 2000-2003. זכה במלגת הצטיינות בלימודים בשנים 2002–2003.
בשנת 2003 שיחק בפרק הראשון של סדרת הדרמה "משחק החיים" ששודרה ב-HOT שיחק בתור שחקן באודישן.
בשנת 2004 שיחק בסדרת הדרמה "מיכאלה" ששודרה ב-HOT גילם את יובל אקריש.
בשנת 2005 שיחק בכמה פרקים בודדים בתפקיד קטן בסדרת הדרמה "טלנובלה בע"מ" ששודרה ב-HOT בתפקיד משוגע בבית משוגעים שרננה הייתה בו כשניסתה להתאבד.
בשנת 2006 גילם כתב באחד הפרקים של סדרת הדרמה "האלופה" ששודרה ב-HOT.
בשנת 2011 שיחק בסדרה הקומית "השועלים" בתפקיד רחמים באותה השנה גילם גם אבישי בן בסט בסדרה הקומית "בנות הזהב" ששודרה בערוץ עשר.
בשנת 2015 השתתף באחד הפרקים בסדרת הפעולה "המדרשה" ששודרה בערוץ 2 גילם טרמפיסט.
בשנת 2017 השתתף באחד הפרקים של סדרת הדרמה "מתים לרגע" ששודרה ב-HOT שיחק בתפקיד אודי.
בשנת 2018 גילם את אבינועם בסדרה "האחיות המוצלחות שלי" ששודרה ב-Yes. באותה השנה השתתף גם בסדרה "חטיפה: קו 300" גילם את קובי פרומר.
בשנת 2019 שיחק בסדרת דרמת המתח "בתולות" ששודרה ב-HOT בתור פקח. באותה השנה גם שיחק בסדרה הקומית "שב"ס" בערוץ כאן 11 בתפקיד שר.
בשנת 2020 גילם את סמי בסדרה הדרמה הקומית "רון" ששודרה ב-Yes. באותה השנה גם שיחק בסרט הטלוויזיה דוקו-דרמה "ענת אלימלך: הילדה הכי יפה בירושלים".
בשנת 2021 שיחק בסדרה "פגע וברח" בתפקיד שאול מנדל.
בשנת 2022 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מי שמע על חווה ונאווה" בתור שומר.
בשנת 2023 גילם את מאיר בסדרת הטלוויזיה "אלף" ששודרה ב-Yes.
בשנת 2024 גילם את קוליש בסדרה "האחיין שלי בנץ" ששודרה בערוצים כאן חינוכית וכאן 11.
בשנת 2024 משחק את הסוהר טולי בסדרה של hot ילד רע
קריירה בתיאטרון

לוי משחק גם בהצגות רבות, בהן בתיאטרון בית ליסין.
הוא שיחק בהצגות פילומנה, "מייק", "חלום של לילה בלב קיץ", "תמונות יפואיות", ו"בעלת הבית". כמו כן גם בהצגות הילדים "המלאך", "הקוסם מארץ עוץ".
לוי הוא גם מוזיקאי שהלחין ועיבד מוזיקה להפקות בעל זבוב, "אוזו ומוזו" ו"סיפור אהבה ארץ ישראלי".
עודד בר אור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1937 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  8 בדצמבר 2005 (בגיל 68) ח' בכסלו תשס"ו 
 ענף מדעי:  הפיזיולוגיה של המאמץ
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 מקום לימודים:  הפקולטה לרפואה, האוניברסיטה העברית 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד (2008)  דוקטור לשם כבוד (2005) 
 odedbaror.info
 תרומות עיקריות
 בוחן בר-אור
 
עודד בר-אור (28 באוגוסט 1937 – 9 בדצמבר 2005, ח' בכסלו תשס"ו) היה פיזיולוג ישראלי, ממציא "בוחן בר-אור" למדידת כושר גופני.
חייו

בר אור נולד וגדל בירושלים. כשהיה ילד חלה בשיתוק ילדים אך הצליח להתגבר על מגבלותיו בעזרת התעמלות מיוחדת. הוא למד רפואה באוניברסיטה העברית. בשנת 1966 יצא להשתלמות באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה אצל פרופ' אלסוורת באסקירק. שם החל לעסוק בתחום שבו התמחה בסופו של דבר: הפיזיולוגיה של המאמץ, ובמיוחד זו של הילד והמתבגר.
בשנת 1970 שב לישראל והקים את מרכז המחקר במכון וינגייט. הפרויקט הראשון שבוצע במרכז היה פיתוח מבחן פשוט ואמין למדידת כושרם הגופני של חיילי צה"ל, שנקרא על שמו "בוחן בר-אור". המבחן כלל בין השאר ריצת 2000 מטר, כפיפות בטן, שכיבת סמיכה ותרגילים נוספים. עם השנים השתנה המבחן והוא כולל רק את שלושת המקצועות לעיל. במהלך השנים המבחן, שתוכנן עבור חיילים צעירים בשירות סדיר, משמש גם לבדוק את כושרם של אנשי קבע מבוגרים יותר ואף שוטרים.
לאחר מכן הוביל בר-אור את פיתוחו של "המבחן האנארובי של וינגייט", שהפך לתקן מקובל ברחבי העולם להערכת היכולת האנאירובית של האדם. בר-אור נתקל בקשיים תקציבים בפיתוח תחום הפיזיולוגיה של המאמץ בישראל ובשנת 1982 נסע לאוניברסיטת מקמאסטר בהמילטון שבקנדה. שם, ובבית החולים צ'דוקי הסמוך, הקים בר-אור מרכז מתקדם לפעילות גופנית ולתזונה של ילדים.
שישה עשר חודשים לפני מותו אובחן אצלו סרטן הלבלב ומומחה קצב לו שלושה חודשי חיים לכל היותר. אולם בר-אור נכנס לטיפול חדשני ניסיוני ובמקביל פיתח לעצמו תוכנית אימון גופני שהאריכה מעט את חייו. בסופו של דבר נפטר בדצמבר 2005.
פרסים והוקרה

הוא קיבל דוקטור לשם כבוד ממספר אוניברסטאות, ביניהם: מ-Blaise Pascal University, מאוניברסיטת ברוק, ומהאקדמיה לחינוך גופני בוורשה (אנ'). כמו כן, קיבל פרסים אקדמיים נוספים וחברות באגודות מדעיות.
לאחר פטירתו מספר פרסים ומלגות נוצרו על-שמו, שמנציחים את זכרו, ומעודדים פעילות נגד מגפת השמנות. ביניהם:
"פרס עודד בר-אור לחקר השמנת יתר בקרב ילדים", שמעניק האגודה לשמנות (אנ') מאז 2007;
מלגת לימודים לחילופי סטודנטים ע"ש עודד בר-אור, שמעניק המכללה האמריקנית לרפואת ספורט (אנ').
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  כאן (באנגלית)
↑  ראו כאן וכאן
↑  ראו כאן ו-כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272645005171  BIBSYS: 90712461  BnF: cb13575209r (data)  CiNii: DA03338160  GND: 1239569157  ISNI: 0000 0001 0896 3790  LCCN: n82218190  NDL: 00557152  NKC: uk2007404177  NSK: 000032330  NTA: 069726663  RERO: 02-A002966866  SUDOC: 053456130  VIAF: 46929420   WorldCat (עם VIAF): 46929420 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המשחק הגדול (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Molly's Game 
 בימוי:  אהרן סורקין 
 הופק בידי:  מארק גורדון, Matt Jackson, איימי פסקל 
 תסריט:  אהרן סורקין 
 עריכה:  דיויד רוזנבלום 
 שחקנים ראשיים:  ג'סיקה צ'סטיין (Molly Bloom) גרהאם גרין רייצ'ל סקרסטן קלייר רנקין ג' ק מקנזי בריאן דרסי ג'יימס Bo Martynowska Samantha Isler כריס או'דאוד אידריס אלבה ביל קאמפ קווין קוסטנר ג'רמי סטרונג מייקל סרה Angela Gots 
 מוזיקה:  דניאל פמברטון 
 צילום:  שרלוט ברוס כריסטנסן 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה, הרפובליקה העממית של סין 
 חברת הפקה:  Huayi Brothers, STX Entertainment 
 חברה מפיצה:  STX Entertainment, נטפליקס, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 בינואר 2018 
 משך הקרנה:  140 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   mollysgame
 www.mollysgame.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
המשחק הגדול (באנגלית: Molly's Game) הוא סרט דרמת ביוגרפיה משנת 2017, בבימויו של אהרן סורקין ובכיכובה של ג'סיקה צ'סטיין. הסרט מבוסס על סיפור חייה של מולי בלום, ספורטאית סקי אולימפית לשעבר שהפכה למארגנת משחקי פוקר בלתי חוקיים ברמות הגבוהות ביותר בלוס אנג'לס ובניו יורק, בהם השתתפו כוכבי קולנוע, אנשי עסקים וסלבריטאים. לאחר שה-FBI חוקר את פעילותה, היא מוצאת את עצמה עומדת מול אישומים פליליים. הסרט מציג את מאבקה המשפטי תוך גילוי סודות מרתקים מהעולם התחתון.
שלב הצילומים החל בנובמבר 2016 בטורונטו, אונטריו, קנדה. הסרט הוקרן בבכורה ב-8 בספטמבר 2017, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו, והחל בהקרנה מוגבלת בארצות הברית ב-25 בדצמבר 2017, על ידי STX Entertainment, ולאחר מכן יצא להפצה עולמית ב-5 בינואר 2018, והרוויח 59 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט זכה לביקורות חיוביות, עם שבחים במיוחד על התסריט של סורקין, כמו גם על הביצועים של צ'סטיין ואלבה, כשזו של הראשונה נחשבה לאחת הטובות בקריירה שלה על ידי כמה מבקרים.  הסרט זיכה את צ'סטיין במועמדות לגלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - דרמה, בעוד שסורקין זכה במועמדויות לתסריט שלו בפרסי האוסקר, גלובוס הזהב, פרסי גילדת הסופרים של אמריקה ופרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר חייה של מולי בלום (ג'סיקה צ'סטיין), שהחלה את דרכה כספורטאית סקי שאפתנית, אך לאחר שנפצעה קשות נאלצה לשנות כיוון. מולי מוצאת עבודה כמארגנת משחקי פוקר פרטיים לעשירי העיר. עם הזמן, המשחקים שלה הופכים לאירועי הימורים בסכומים גבוהים, בהם משתתפים שחקני קולנוע, אנשי עסקים ואפילו אנשי פשע מאורגן. כשהמשטרה הפדרלית מתחילה לחקור את פעילותה, מולי מוצאת את עצמה במאבק משפטי עם עורך הדין שלה (אידריס אלבה) שמנסה להגן עליה מול האישומים הכבדים נגדה.
צוות השחקנים הראשי

ג'סיקה צ'סטיין בתפקיד מולי בלום
אידריס אלבה בתפקיד צ'ארלי ג'פי, עורך דינה של מולי
קווין קוסטנר בתפקיד לארי בלום, אביה של מולי
מייקל סרה בתפקיד שחקן X
כריס או'דאוד בתפקיד דאג
ביקורות

המשחק הגדול קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, ששיבחו את המשחק של ג'סיקה צ'סטיין, הדיאלוגים החדים והבימוי של סורקין. הסרט נחשב לאחד הסרטים המעניינים באותה שנה וזכה להצלחה ביקורתית על כתיבתו והביצועים המרשימים של צוות השחקנים. באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 82%, וב-Metacritic, ציון של 71 מתוך 100.
הערות שוליים

↑  Giles, Jeff (4 בינואר 2018). "Insidious: The Last Key Unlocks Few Scares". Rotten Tomatoes. Fandango Media. ארכיון מ-16 בינואר 2018. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rubin, Rebecca (11 בדצמבר 2017). "Golden Globe Nominations: Complete List". Variety. Penske Business Media. ארכיון מ-14 בדצמבר 2017. נבדק ב-11 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Shape of Water leads Bafta nominations". BBC News. BBC. 9 בינואר 2018. ארכיון מ-9 בינואר 2018. נבדק ב-9 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNary, Dave (4 בינואר 2018). "Writers Guild Awards: 'Get Out,' 'Call Me by Your Name,' 'Lady Bird' Nab Nominations". Variety. Penske Business Media. ארכיון מ-5 בינואר 2018. נבדק ב-4 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
התסריטאי אהרון סורקין, שערך את הופעת הבכורה שלו בבימוי בסרט
יששכר יעקבסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1901 ט"ז בשבט ה'תרס"א המבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  6 בדצמבר 1972 (בגיל 71) א' בטבת ה'תשל"ג תל אביב
 
הרב יששכר יעקבסון (ט"ז בשבט ה'תרס"א, 5 בפברואר 1901 – א' בטבת ה'תשל"ג, 6 בדצמבר 1972) היה מחנך ומחבר ספרים במקרא ובתחומי יהדות נוספים.
ביוגרפיה

הרב יעקובסון נולד בהמבורג להוריו שהשתייכו לקהילה של היהדות האורתודוקסית המקומית. למד בתלמוד תורה בעיר, ובבית ספר תיכון כללי. למד תורה מפי רב העיר יוסף צבי קרליבך, בישיבת גלנטה בסלובקיה, ובבית המדרש לרבנים בברלין. בנוסף, למד באוניברסיטאות בגרמניה שפות שמיות, פילוסופיה ועוד.
משנת 1925 לימד בתלמוד תורה של הרב קרליבך. בגרמניה החל בהוצאת חוברות בנושאי יהדות לנוער ומבוגרים במסגרת תנועת תורה ועבודה, וכן תרגום של לגרמנית של יצירות מופת של הוגים יהודים. פעילותו התרחבה עם עליית הנאצים לשלטון והאיסור שהוטל על היהודים ללמוד בבתי ספר גרמניים.
באותן שנים הכין את ספרו הגדול "עם ותורה" בשני כרכים (Volk und Tora :eine Arbeitsbuch zur jüdischen Geschichte und Literatur). הספר נדפס בשנת 1937, אולם כמעט כל העותקים נשרפו על ידי הנאצים. יעקובסון נשא לאשה את חנה ויסברג, שליוותה אותו כל ימיו בעבודתו החינוכית ובהוצאת ספריו.
בליל הבדולח נעצרו הוא ואשתו, ושוחרר לאחר 15 יום. משם נמלטו להולנד וסמוך לתחילת מלחמת העולם השנייה עלו לארץ ישראל.
יעקובסון קבע את מגוריו בתל אביב. הוא עסק בהוראה בבית הספר היסודי "מוריה", בישיבת היישוב החדש ובסמינר תלפיות. העביר הרצאות בבית הכנסת אחוד שיבת ציון ובמקומות נוספים. לחוג נוער שהתאסף בביתו מדי ערב שבת הוא העביר שיעורים בפרשת השבוע ובהפטרה. שיעורים אלו היוו הבסיס לספריו הידועים "בינה במקרא" ו"חזון המקרא".
בשנותיו האחרונות הוציא את פירושו לסידור "נתיב בינה", שבחלקו יצא לאחר פטירתו.
נפטר ב-6 בדצמבר 1972 (א' בטבת ה'תשל"ג) בתל אביב ונקבר בבית העלמין קריית שאול בעיר.
אחיו הוא הרב בנימין זאב יעקבזון. הרבנים יחזקאל יעקבסון ויחיאל יעקבסון הם נכדי אחיו אברהם.
ספריו

כאמור, הרב יעקובסון פרסם חוברות וספרים בגרמנית עוד לפני פרוץ השואה. להלן רשימת ספריו שיצאו בעברית:
מדריך לאיוב וקהלת, המחלקה לענייני הנוער והחלוץ, ירושלים, תש"י
בינה במקרא: עיונים בפרשיות התורה על פי הספרות הפרשנית, תל אביב, הוצאת סיני, 1964. יצא במהדורות נוספות ובתרגום לצרפתית
חזון המקרא: סוגיות בתנ"ך על פי עיונים בהפטרות השנה, הוצאת סיני, תל אביב, תשכ"ז-תשכ"ח ובמהדורות נוספות
נתיב בינה (על סידור התפילה), הוצאת סיני, תל אביב, 1964-1977, 5 כרכים
שאלות לעיון בנביאים ראשונים, ירושלים, המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית (מהדורות שונות)
לבעיית הגמול במקרא - מסות ושאלות עיון, תל אביב, הוצאת סיני, תשכ"ו
לקריאה נוספת

אפרים יעיר, דמות וקומה - חמישים דמויות שכדאי להכירן (ערך: יצחק אלפסי), הוצאת "נשר", תשמ"ט, עמ' 96–119
הערות שוליים

↑  ראו הפניה לקטלוג בספריה הלאומית כאן
↑  יששכר יעקבסון באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263353605171  LCCN: n84111649  SUDOC: 103642633  VIAF: 10439972   WorldCat (עם VIAF): 10439972 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריאל הורוביץ

ערך זה עוסק בזמר פזמונאי ומלחין ישראלי. אם התכוונתם לעיתונאי וסופר ישראלי, ראו .
| --- | --- |

אריאל הורביץ, מאי 2017
 לידה:  10 בינואר 1970 (בן 54)
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 סוגה:  רוק, פופ רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  התו השמיני, בארבי רקורדס
 ariel-horowitz.co.il
 
אריאל הורוביץ (נולד ב-10 בינואר 1970) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי.
חיים אישיים

אריאל נשוי לתמר גלעדי ולהם שלושה ילדים.
דיסקוגרפיה

"יאללה ביי" (1998)
"רנה" (2002)
"מנסה ספר" (2004)
"זמן אמת" (2007)
"אלבום 5" (2010)
"הגיבורים שלי" (2013)
"כשבאנו הביתה" (2019)
הערות שוליים

↑  פייסבוק של אריאל הורוביץ
↑  בשורות "בסיני אין היאחזות", אזכור לשירה "בהיאחזות הנח"ל בסיני", ו"לשיר זה כמו להיות ירקון", אזכור לשירה "לשיר זה כמו להיות ירדן"
↑  "בשורה "עם כל האור וכל הפנאי", ציטוט מדויק מהשיר "בהיאחזות הנח"ל בסיני"
↑  הפינג'אן הדיגיטלי בע"מ (חל"צ), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  אסף גולן, הסכם היסטורי בתחום השמעת המוזיקה הישראלית, באתר nrg‏, 5 ביולי 2016; שיר ישראלי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 5 ביולי 2016
↑  ירון דויטשר, הכירו את שירי – אפליקציית המוזיקה הישראלית החדשה!, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 04.02.2019; ישראל וולמן, האפליקציה הראשונה של המוזיקה העברית, באתר ynet, 4 בפברואר 2019
↑   הדס ריבק, דיון קלישאי ואטום בקונפליקט שבין חילונים לדתיים, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2023
↑  השיר בערוץ היוטיוב של הורביץ, ‏אוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296649605171  ISNI: 0000 0000 7058 177X  MusicBrainz: 8c302914-4a19-4dc7-a058-873aa5544077  VIAF: 97457268   WorldCat (עם VIAF): 97457268
גור קורן

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1973 (בן 51) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי
 
גור קורן בהצגה "חמישה קילו סוכר" ביחד עם נועה קולר, תיאטרון גשר
גור קורן בהצגה "חמישה קילו סוכר" ביחד עם יובל ינאי, תיאטרון גשר
גור קורן בהצגה "חמישה קילו סוכר" ביחד עם ציון אשכנזי, תיאטרון גשר
גור קורן בהצגה "חמישה קילו סוכר" ביחד עם רונה בקרמן, תיאטרון גשר
גור קורן בהצגה "חמישה קילו סוכר", תיאטרון גשר
גור קורן (נולד ב-24 בנובמבר 1973) הוא מחזאי, במאי, מתרגם, שחקן ומורה למשחק ישראלי.
ביוגרפיה

קורן נולד וגדל במושב היוגב בעמק יזרעאל, בן להורים רפתנים. גור הוא הבכור בין ארבעה אחים. למד בבית ספר חקלאי, בצבא שירת כמפעיל מחשב מקינטוש.
אחרי הצבא עבד קורן בתיאטרון בובות. כעבור מספר שנים הלך ללמוד משחק בבית צבי. הוא סיים ללמוד במגמת בימוי ומשחק בשנת 2002. בבית צבי זכה במלגות ההצטיינות: "לידיה פינקוס", "קרן סטיפנדיות", "אולה שנצור". בשנה א' ללימודיו, כשהוריו היו בטיול בחו"ל, הזמין 10 מחבריו לכיתה לביתו בהיוגב והם ערכו חזרה למחזה הראשון שכתב, "לירות בראש" וכעבור שלושה שבועות העלו את ההצגה ב"מועדון לחבר" של המושב. אחר-כך הציגו את ההצגה בבית צבי וגרי בילו החליט להעלות את הצגה בבית הספר. "לירות בראש" עוסק באמן שכותב את המחזה הראשון שלו, חייו מתערבבים ביצירה עד שאבד הגבול בין האמנות לחיים. אחר-כך קורן כתב וביים מחזה נוסף בשם "שרון סמו רוצח", שנכתב בהשראת רצח ראש הממשלה יצחק רבין והוצג בתיאטרון הספרייה באוקטובר 2002.
גור קורן כתב וביים את המחזה "אני ונפשי", שהוצג בתיאטרון תמונע ממאי 2004 עד מרץ 2005. זוהי קומדיה פסיכולוגית העוסקת ביחסים בין בחור לנפש שלו, להיגיון שלו ולגוף שלו. את כל אחד מהם שיחק שחקן אחר והם חיו ביחד בדירת שותפים.
בשנת 2016 המחזה בכתיבתו, "המוגבלים", עלה בבימויו של גלעד קמחי בתיאטרון בית ליסין. ההצגה הייתה ההצגה הנצפית ביותר באותה השנה.
בשנת 2017 תרגם יחד עם גלעד קמחי את המחזה "ציד המכשפות" של ארתור מילר. באותה שנה מחזה שכתב, "המוגבלים", עלה בתיאטרון באיטליה.
בשנת 2018 העלה התיאטרון הקאמרי הצגה בשם רומאו ואמא שאותה גור קורן כתב יחד עם גלעד קמחי. באותה שנה גם נתמנה כמנהל האמנותי של פסטיבל תיאטרון קצר.
בשנת 2019 העלה התיאטרון הקאמרי את הקומדיה פרי עטו "לא לריב", שבה הוא גם משחק.
בשנת 2020 העלה התיאטרון הקאמרי את סדרת הרשת "בלפור" אשר כתב בערוץ היוטיוב של התיאטרון. הסדרה נכתבה בצל מגפת הקורונה, המחאה החברתית והמצוקה הכלכלית ששררה, ושוררת בארץ.
בשנת 2021 כתב את המחזה "גרושים", כחלק מפרויקט "מחוץ לקופסה" של התיאטרון הקאמרי, בו הוצגו הצגות בבתים פרטיים, בעקבות המגבלות של מגפת הקורונה. בנוסף השתתף בכתיבת המחזה "אהבה ומגפה" שעלה ב"קאמרי".
בשנת 2022 היה הדרמטורג של הקומדיה "אני סבתא שלך" מאת איתי סונטג בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2023 היה הדרמטורג של הקומדיה "הבן של מושיקו הגדול" מאת גיל ארי כהן בתיאטרון הקאמרי.
נשוי לשחקנית מורן רוזן.
ביוגרפיה > הצגות עם נוער

בשנים 2006–2008 הוא עבד כבמאי במרכז תיאטרון "נורית קציר" בירושלים. הוא כתב וסיים שם את "ניישולר" ע"פ "זמן ומשפחת קונוואי" של ג'.בי. פריסטלי ואת "דמיין סיפור אהבה", עיבוד חופשי שלו ל"ליזיסטרטה" של אריסטופאנס. "דמיין סיפור אהבה" גם ייצגה את ישראל בפסטיבל הצגות הנוער במוסקבה ביולי 2008.
ב-2008 עבד קורן ב"בימת הנוער כפר סבא" שם כתב וביים את המחזה "רומיאו ואמא", זהו עיבוד לסרט "פעם בחיים" של הבמאי הצרפתי-יהודי סטיב סוויסה. מספר על ילד שאמו חולת סרטן, וכדי לשמח את ליבה הוא מספר לה שהוא משחק בהצגה המפורסמת "רומיאו ויוליה". ההצגה עלתה בבמת הנוער כפר-סבא ביוני 2009.
קורן כתב וביים את "סיפור שקרה ברחובות", הצגה שעוסקת ביחסי הורים-ילדים ועלתה ביוני 2010. הוא כתב וביים את "הצגת ילדים" שהוצגה ביוני 2011, וגם בצוותא תל אביב ובפסטיבל הנוער בבת ים. נכתבה יחד עם שחקני "להקת בימת הנוער" בהשראת הסרטים "פאקינג אמאל" ו"יחסים מסוכנים". ההצגה מספרת על עלילותיהם של בני נוער ביישוב קטן והמצבים הקיצוניים אליהם הם מגיעים: סכנות השעמום והאהבה אצל ילדים טובים, אהבה לסבית, התערבות על מין, הרגלי השתייה המוגזמים של בני הנוער וסיפור על מישהו שעשו עליו חרם בפייסבוק והוא התאבד.
בשנים 2010 ו-2011 שתי הצגות שכתב קורן וביים השתתפו בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. "מחזה ליום המשפחה", שהוצג בדצמבר 2010. זוהי קומדיה המתארת שיחה מאוד רגשית ומעמיקה שמתרחשת בבית זונות בין הלקוחות, הזונה והסרסור המציגה פער בין הסיטואציה לתכנים. בהצגה שיחקו עירית נתן בנדק, עומר עציון, ערן בן-זאב וגור קורן עצמו. ב-2012 הציג באותה מסגרת את "עדות שקר" – על שחקן מובטל שכשהוא מקבל הזדמנות לשחק בחיים האמיתיים הוא מאבד את הגבולות בין משחק למציאות. בהצגה שיחקו: יניב ביטון, ערן בן-זאב וגניה סנופ.
ביוגרפיה > בתיאטרון גשר

גור קורן כתב את המחזה "חמישה קילו סוכר" ושעלה בשנת 2009 בתיאטרון גשר, בבימויו של יבגני אריה. זהו מחזה מוקומנטרי וקורן משחק בהצגה את עצמו, מאז שיחק בהצגות נוספות בתיאטרון גשר. ההצגה עוסקת בסבו שחזר אליו אחרי מותו, נגלה אליו דרך דמויות שונות בחייו, כל פעם דרך דמות אחרת ומבקש ממנו לשנות פרט היסטורי בספר על מלחמת העולם השנייה שעומד להתפרסם. באפריל 2012 הוצגה ההצגה בלונדון בשפה האנגלית על ידי שחקנים אנגלים. במאי 2015 הוצג המחזה בתיאטרון בביאליסטוק, שבפולין.
קורן שימש כסטאז'ר לבמאי יבגני אריה בהצגה "רביזור" בתיאטרון גשר בשנת 2010 בה גם שיחק סוס ותרנגול.
מאז ינואר 2011 קורן משחק בהצגה "דון ז'ואן" של מולייר בבימויו של אלכסנדר מורפוב מבולגריה, שמוצגת בתיאטרון גשר ובו הוא משחק את הקומנדור והכומר.
קורן עיבד את הנובלה "בין לילה ובין שחר" מאת יהושע קנז למחזה. ההצגה עלתה בתיאטרון גשר במרץ 2012, בבימוי מורו מבית צבי סלבה מלצב, קורן משמש כעוזר במאי בהצגה וגם מגלם את יגאל המדריך.
ביוגרפיה > הצגות ילדים

קורן עיבד למחזה את ספר הקאלט הרוסי של קורניי צ'וקובסקי "בַּרְמַלַי" להצגת ילדים בשם: "המסע לארץ הקופים", שהוצג בפסטיבל הצגות ילדים של בית צבי בדצמבר 2001 ובינואר 2004, בבימויו של סלבה מלצב. הוא עיבד למחזה את סיפור הילדים הידוע של הנס כריסטיאן אנדרסן "הנסיכה והעדשה", ההצגה בוימה בידי משה קפטן ושיחקה בה אפרת רייטן.
קורן הוא בעל עסק של הצגות ילדים.
גור קורן לימד וביים בעיקר בשני בתי ספר למשחק:" בית צבי" ו"אומנות המשחק – סופי מוסקוביץ'". בבית צבי ביים בצוותא עם סלבה מלצב שני מחזות שעיבד לעברית: "יום גג", על פי "היום חג" של אנטוניו בוארו ואיחו ו"בפיסגה", על פי "בשפל", של מקסים גורקי. בשנת 2013 הצטרף גור לסגל האקדמיה לאמנויות המופע, ת"א.
הוא כתב עיבודים עבריים למחזות זרים רבים.
בעבר כתב קורן טורים באתר הכדורסל "ספסל" ובאתר הספורט "ONE". הוא השתתף במספר פרסומות.
זכה במלגת הצטיינות בתיאטרון גשר מטעם משרד עורכי דין זליגמן ושו"ת 2010.
זכה במלגת "קרן אסתר וד"ר ר. אלי ליאון" – עבור בימוי ועיבוד מחזות 2010.
תפקידים

תיאטרון גשר
| שנה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | אנטי | אחד מפמליית המלך קריאון | ז'אן אנוי | יבגני אריה |
| 2012 | בין לילה ובין שחר | יגאל המדריך | יהושע קנז | סלבה מלצב |
| 25 בינואר 2011–2012 | דון ז'ואן | הכומר והקומנדור | מולייר | אלכסנדר מורפוב |
| 2010 | רביזור | סוס ותרנגול | ניקולאי גוגול | יבגני אריה |
| 2012–2009 | חמישה קילו סוכר | תפקיד ראשי | גור קורן | יבגני אריה |
תפקידים אחרי בית צבי
| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | לא לריב | גור | התיאטרון הקאמרי | גור קורן | גלעד קמחי |
| 2018 | רומיאו ואמא | תפקידים שונים | התיאטרון הקאמרי | גור קורן וגלעד קמחי | גלעד קמחי |
| 2010 | מחזה ליום המשפחה | לקוח מס' 1 | פסטיבל תיאטרון קצר צוותא | גור קורן | גור קורן |
| 2008 | טנגו לשלושה | רוני (שוטר תנועה) | תיאטרון קקדו |  | יבגני פאלביץ' |
| 2007 | כולם היו בנאי, הפקה של עיריית ירושלים | שירה ומשחק | ערב מחווה ליוסי בנאי | שרה נורמן ערכה את החומר של יוסי בנאי | שרה נורמן |
| מאי 2004–מרץ 2005 | אני ונפשי |  | תיאטרון תמונע | גור קורן | גור קורן |
| אוקטובר 2002 | שרון סמו הרוצח | שרון סמו | תיאטרון הספרייה | גור קורן | גור קורן |
מחזותיו שיצאו לאור

לירות בראש, הוצאת בית צבי, רמת גן, 2005, 64 עמ'
שרון סמו הרוצח, בית צבי, 2005, 71 עמ'
המסע לארץ הקופים, על פי "ברמלי" מאת קרל צ'וקובסקי, בית צבי בשיתוף עם חנות פרוזה, 200 עמ'