ויליאם ניקולסון, ברון ניקולסון הראשון
שירות צבאי

ניקולסון נולד בלידס ב-2 במרץ 1845, בשנת 1863 סיים את לימודיו בבית-ספר תיכון בעיר והתחיל את שירותו הצבאי בתור צוער באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', לונדון. שנתיים לאחר מכן הוא הוכשר כקצין וקיבל דרגת לוטננט בחיל ההנדסה המלכותי. בין השנים 1868–1871 הוצב ניקולסון בברבדוס כחלק מעבודות הביצורים שם, לאחר מכן נשלח להודו הבריטית שם עבד על פרויקטים בהשקיה, בנייה צבאית ומערכות מים, זאת במספר מוקדים ברחבי הודו.
ב-16 במרץ 1878 קודם ניקולסון לדרגת קפטן, הוא הוצב באפגניסטן במהלך המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה ושירת תחילה כקצין הנדסה צבאית כחלק מ-'כוח השדה קנדהר' (אוקטובר 1878 - מרץ 1879) ובהמשך שימש כמפקד כוח ההנדסה של 'כוח השדה טאל-קוטיאלי' (מרץ - אפריל 1879). לאחר מכן המשיך לשרת בתפקידי קצין הנדסה כחלק מהיחידות השונות שלקחו חלק במערכה, בין היתר הוא לקח חלק בקרב על קנדהר. על תפקודו ופיקודו במלחמה זכה ניקולסון לשלושה ציונים לשבח ועוטר במדליית אפגניסטן בעלת שלושה אבזמים (לציון שלושה קרבות בהם לקח חלק ראוי לציון, בנוסף הוא קודם לדרגת מייג'ור.
בשנת 1880 קיבל ניקולסון את תפקיד מזכיר 'ועדת הביטחון' בשימלה. בשנת 1882 הוא נשלח לפקד על יחידה הודית במערכה האנגלו-מצרית במצרים, שם יחידתו ביצעה בין היתר תמרון איגוף מוצלח בקרב תל אל-כביר. עבור פיקודו במערכה זו הוענקו לו מסדר אוסמאני (דרגה רביעית), כוכב ח'דיו ומדליית מצרים (עם אבזם 'תל אל-כביר').
לאחר מכן חזר ניקולסון להודו ושירת במטה ההנדסה המלכותית בבנגל, בתקופה זו הוא השתתף גם בקרבות המלחמה האנגלו-בורמזית השלישית, על כך צוין שוב לשבח וקודם לדרגת לוטננט קולונל ב-1 ביולי 1887. ביולי 1890 מונה ניקולסון למזכיר הצבאי של הרוזן רוברטס, בינואר 1891 הוא קודם לדרגת קולונל והוענק לו תואר מפקד במסדר האמבט. לאחר מכן הוא עמד בפיקוד התשתיות הצבאיות בהודו ובשנת 1895 קודם לדרגת בריגדיר גנרל וקיבל את תפקיד המשנה למפקד הצבאי בפנג'אב. בין השנים 1897–1898, עמד ניקולסון בראש המטה של מערכת טירה, בגבול הצפון-מערבי של הודו הבריטית (אזור הגבול עם אפגניסטן כיום). על מערכה זו הוא צוין לשבח, זכה במדליית המערכה (עם אבזם) ותואר האבירות שלו במסדר האמבט הועלה לדרגת 'אביר'.
בפברואר 1899 קודם ניקולסון לתפקיד המשנה למפקד צבא הודו הבריטית ובדצמבר הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל. עם קידומו חזר ניקולסון לשרת כמשנה לפרדריק רוברטס, כאשר זה שימש המפקד הצבאי בדרום אפריקה, במהלך מלחמת הבורים. כחודשיים לאחר מכן, עמד ניקולסון בראש אגף התחבורה של הצבא בדרום אפריקה, תפקיד שמילא באופן מוערך ואף זכה לשבחים מרוברטס עצמו. לקראת סוף שנת 1900 חזר ניקולסון ללונדון, ובמאי הוא מונה למזכיר הכללי הממונה על תחבורה ומודיעין בצבא הבריטי, ב-4 בנובמבר 1901 הוא קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למנכ"ל הגיוס והמודיעין הצבאי ועמד בראש מינהל המודיעין הצבאי עד 1904.
ב-5 במרץ 1903 זכה ניקולסון בתואר 'אביר של חסד' במסדר ג'ון הקדוש ומונה לנספח צבאי ראשי לצבא היפני הקיסרי, שם שירת במהלך המלחמה הרוסית-יפנית. בדצמבר 1905 מונה ניקולסון לפקד על אגף האספקה והחימוש של הצבא, כאשר מספר חודשים לאחר מכן הועלתה דרגתו לגנרל. ב-2 באפריל מונה ניקולסון לתפקיד ראש המטה הכללי ותואר האבירות שלו הועלה לדרגת 'מפקד גבוה' במסדר האמבט. במהלך תקופתו כראש המטה, עסק ניקולסון בארגון מחדש של הצבא, הקמת 'הכוח הטריטוריאלי' וארגון מטה הצבא לכדי סטנדרטים מודרניים יותר.
במרץ 1912 סיים ניקולסון את תפקידו במטה הצבא ופרש, באוקטובר הוענק לו תואר ברונות על שמו ('ברונות ניקולסון'). באביב 1914, עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, חזר ניקולסון לצבא ושירת ב-'ועדת הביטחון האימפריאלית' שם נבדקה התנהלות הצבא במהלך הקרבות. מלבד זאת, קיבל ניקולסון מספר תפקידים פורמליים נוספים, בהם קולונל-קומנדנט של חיל ההנדסה המלכותי.
פחות מחודשיים לפני סוף המלחמה, נפטר ניקולסון בגיל 73 בביתו ברחוב פונט, לונדון. הוא נקבר בבית הקברות ברומפטון שבמערב לונדון, ומשום שלא השאיר בנים לרשת אתו, תואר ברונות ניקולסון לא המשיך הלאה.