stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה

| --- | --- |

 מדינה:  ונצואלה ונצואלה
 מייסד:  הוגו צ'אווס
 מנהיגים:  נשיא המפלגה, ניקולאס מדורו סגן נשיא המפלגה, דיוסדאדו קאבלו
 תקופת הפעילות:  24 במרץ 2007 – הווה (17 שנים)
 אידאולוגיות:  צ'אוויסמו  בוליבריאניזם  סוציאליזם של המאה ה-21  פופוליזם שמאלי  מרקסיזם
 נוצרה מתוך:  תנועת הרפובליקה החמישית
 התמזגה לתוך:  הקוטב הפטריוטי הגדול
 מטה:  קראקס,ונצואלה
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל רדיקלי
 ארגונים בינלאומיים:  ועידה קבועה של מפלגות פוליטיות של אמריקה הלטינית ודגל הקאריביים 
 צבעים רשמיים:  אדום
 נציגויות בפרלמנטים
 האספה הלאומית של ונצואלה:  52 / 167
 הפרלמנט הדרום אמריקאי:  4 / 12
 
 www.psuv.org.ve
 
המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה (בספרדית: PSUV-Partido Socialista Unido de Venezuela) היא מפלגה סוציאליסטית בוונצואלה, שהוקמה בשנת 2007, כאיחוד של הכוחות הפוליטיים והחברתיים בוונצואלה שתמכו במהפכה הבוליבריאנית שהוביל הוגו צ'אווס, נשיא ונצואלה.
תום פרנץ

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1973 (בן 51) ט' בתשרי ה'תשל"ד קלן, גרמניה
 השכלה:  משפטים וכלכלה באוניברסיטת קלן
 טלוויזיה:  מאסטר שף (זוכה עונה 3)
 
תום פרנץ (נולד בט' בתשרי ה'תשל"ד, 5 באוקטובר 1973) הוא שף ישראלי. זוכה העונה השלישית של תוכנית הריאליטי מאסטר שף.
ביוגרפיה

פרנץ נולד בשם תומאס פרנץ למנפרד וקארן, משפחה נוצרית-קתולית וגדל בעיר קלן שבגרמניה. בגיל 15 כשפגש בבית הספר לראשונה ישראלים במסגרת חילופי סטודנטים, נמשך אל הישראליוּת.
אחרי התיכון סיים הכשרה מקצועית כפקיד בנקאי בבנק פרטי, ועבד בבנק.
בשנת 1990 הגיע לארץ לשירות לאומי כמתנדב בבית חולים ובבית אבות, בו סייע לניצולי שואה. לאחר מכן שב לגרמניה ולמד משפטים וכלכלה באוניברסיטת קלן, השלים שני תארים (כולל הסמכה לשופט) ואף החל לעבוד במשרד עורכי דין. בשנת 2005 שב לישראל ועבר תהליך של גיור שנמשך כשנתיים וחצי, בו החל לשמור מצוות ושבת. לאחר מכן, הכיר את דנה הדרי ממשפחה חילונית, השניים התחתנו, והיא אף התחזקה בעקבותיו בדת.
קריירה

בשנת 2013 השתתף בתוכנית הריאליטי "מאסטר שף" וזכה בה במקום הראשון.
כיום הוא מנחה סדנאות בנושא אוכל וקולינריה ובשנת 2014 הוציא לאור את ספר הבישול שלו בגרמניה, שווייץ ואוסטריה ששמו "So schmeckt Israel" (זהו טעמה של ישראל)- המבוסס על אוכל כשר וישראלי. הספר מכיל למעלה מ-60 מתכונים, לצידם הסיפור האישי של פרנץ. הספר הפך לרב מכר באירופה ונבחר להשתתף בתחרות העולמית לספרי בישול בבייג'ינג שנערכה במאי 2014.
בשנת 2014 החל להגיש גם יחד עם אילנית לוי את תוכנית הבישול "טעמים" בערוץ 20.
חיים אישיים

הוא נשוי לדנה, אב לארבעה ילדים ומתגורר ברעננה.
ספריו

תום פרנץ, So schmeckt Israel (זהו טעמה של ישראל), 2013
תום פרנץ, Israel kocht vegetarisch (ישראל מבשלת צמחוני), 2017
תום פרנץ, Sehnsucht Israel: Mein Leben zwischen Kippa, Küche und Koriander‏, 2018
הערות שוליים

↑  משלנו: המתגיירים הנוצצים ביותר בתולדות המדינה, באתר מעריב, 7 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007368482405171  GND: 1041970919  ISNI: 0000 0004 9835 9125  LCCN: no2017085789  SUDOC: 24402538X  VIAF: 305251724   WorldCat (עם VIAF): 305251724
עומר מילר

ערך זה עוסק בשף. אם התכוונתם לשחקן, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1980 (בן 44) אשל הנשיא, ישראל
 מסעדות:  "פוד ארט" (נסגרה)  "חדר האוכל" (נסגרה)  "שולחן" (נסגרה)  "סוסו אנד סאנס"  "פיצה סבא" (נסגרה)  "קאליפסו" (נסגרה)  "מנדרין"  "לאון טוסט"
 טלוויזיה:  "הכי טרי שיש" (ערוץ האוכל)  "שף על האש" (ערוץ האוכל)
 ספרים:  "מטבח ישראלי"
עומר מילר (נולד ב-17 במאי 1980) הוא שף ישראלי ומגיש תוכנית בישול.
ביוגרפיה

עומר מילר נולד וגדל בכפר הנוער "אשל הנשיא" שבנגב. אביו הוא זאב מילר, מנהל הכפר במשך שנים רבות וכיום, מנכ"ל יק"א. בצבא שירת בגלי צה"ל.
קריירה

בתום השירות, מצא מילר עבודה זמנית בבית קפה "מאיר" ברחוב קינג ג'ורג' בתל אביב, ובהמשך למד בבית הספר "בישולים" בתל אביב.
מילר עבר לארצות הברית ועבד במסעדת "טבלה" במדיסון אווניו, ניו יורק. עם חזרתו לישראל עבד במסעדת "מוסקט", בראש פינה, ב"דניאלה" ברחוב נחמני, והמשיך לקייטרינג "פוד ארט" במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, בתחילה כסגנם של השפים ירון קסטנבוים ודני הקר, מהם הושפע מאוד. כעבור זמן מה החליף מילר את קסטנבוים והתמנה לשף הראשי של המסעדה והקייטרינג. משנסגרה מסעדת "פוד ארט", קמה תחתיה מסעדת "חדר האוכל", ומילר התמנה לשף הראשי שלה ולאחד השותפים ביחד עם סטיבן לובל, איתי ספיבק וקבוצת "פוד ארט". המסעדה הוקמה בהשראת חדר אוכל בקיבוץ, מנוגדת לזוהר של המיקום בסמוך לקאמרי. בה השולחנות מוארכים ובצידם ספסלים המתאימים לארוחה משותפת. זאת תוך התמקדות בפשטות באוכל.
חדר האוכל זכתה בתואר "מסעדת השנה" לשנת 2010 במגזין על השולחן.
מילר גם שותף בפאב "ביפר". בפברואר 2012 פתח את מסעדת "שולחן" בשדרות רוטשילד בתל אביב, שנסגרה בשנת 2016. ב-2015 הוא פתח, יחד עם אולם האירועים "שבע", את חברת הקייטרינג Bazaar. ב-2016 פתח את מסעדת ההמבורגרים "סוסו אנד סאנס" בתל אביב. לאחר הצלחתה הרבה של המסעדה נפתחו סניפים ברחבי הארץ. בינואר 2018, פתח מילר פיצרייה חדשה בשם "פיצה סבא", שזכתה גם היא להצלחה רבה, בשדרות רוטשילד בתל אביב. באפריל 2018 קנה מילר את מסעדת "מעבר לקצה" שנמצאת בחוף הצוק הצפוני בתל אביב.
בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל יזם מחאת מסעדנים לפתיחה מחדש של המסעדות, שנסגרו בהוראת משרד הבריאות בשל הקורונה, ופתח את מסעדתו בניגוד להנחיות.
בשנת 2021 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "חיים של אבא" בערוץ רשת 13.
חיים אישיים

מילר נשוי לסטייליסטית שירן כדר, ואב לתאומים ובת. מתגורר בכיום במושב נהלל.
ספרים

ב-2010 ראה אור ספרו "מטבח ישראלי" בהוצאת על השולחן.
ב-2012 יצא לאור ספרו "שולחן לחג" (עם עמיר אילן, אבי ביטון ואיילת לטוביץ') בהוצאת רימונים והוצאת כתר.
ב-2015 יצא הספר "גם טעים, גם בריא" (עם אלינוער רבין ובלווי מדעי של פרופ' דן טרנר). הספר כולל מתכונים לסובלים ממחלות כגון קרוהן, קוליטיס וצליאק).
טלוויזיה

בשנת 2011 מילר הגיש בערוץ האוכל את תוכנית הבישול "הכי טרי שיש", ביחד עם מיכל אנסקי.
בשנת 2012 החל להגיש את תוכנית הבישול "שף על האש" בערוץ 10.
בשנת 2015 השתתף בתוכנית הבישול והבידור "שישי טייק אווי" ברשת, ערוץ 2 בהנחייתם של טום באום ואוריאל יקותיאל.
בשנת 2017 הגיש את תוכנית הבישול "סטוריז" בערוץ האוכל, ביחד עם אשתו שירן כדר.
בשנת 2020 החל להגיש את תוכנית הבישול "מה יש לאכול" לצד תמרה אהרוני ברשת 13.
הערות שוליים

↑  "חדר האוכל" - מסעדת השנה של "על השולחן", באתר על השולחן
↑  גרדה גלזר, שולחן: המסעדה החדשה של עומר מילר, באתר וואלה, 1 בפברואר 2012
↑  רותם מימון, תגידו יפה שלום: גם מסעדת "שולחן" של עומר מילר נסגרת, באתר הארץ, 3 באפריל 2016
↑  ריטה גולדשטיין, ‏פיצה סבא: טעמנו את הפיצה החדשה של עומר מילר, באתר ‏מאקו‏, 23 בינואר 2018
↑  מאיה דרין, קורונה, באתר ישראל היום, 16 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009624290505171
רות אוליבר

| --- | --- |

 לידה:  ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  יבנה 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרות בישול 
 מספר צאצאים:  3 
 www.rutholiver.co.il
 
השף רות אוליבר במהלך עבודתה
רות אוליבר היא קונדיטורית, עיתונאית אוכל, עורכת קולינרית ומחברת ספרי בישול ישראלית.
ביוגרפיה

אוליבר החלה את לימודי הקולינריה בתיכון ויצו צרפת בתל אביב, למדה את העבודה המעשית בקונדיטוריה "צהלון" שהייתה מתחת לביתה ביפו. והמשיכה בעבודה במרכז מזון בצה"ל. אוליבר כותבת טור קבוע במגזין האוכל השולחן, עברה השתלמויות בתחום הקונדיטוריה בצרפת, וקורסים ללימוד והדרכה, וכיום היא מלמדת בבתי ספר לבישול: "עושים בישול", "גרובשטין", "אנינים"," פוד סטפס" ו"סו שף", היא חסידת ה"פינגר פוד" (האוכל הקטן) עליו היא אחראית באולם האירועים "מעגלים" שביבנה, ובעלת הקייטרינג "אוליבר".
סגנון הבישול של אוליבר הוא אקלקטי.
אוליבר מעריכה במיוחד את הקונדיטור פייר הרמה והשף תומאס קלר, ובישראל את השפים שלום קדוש ואורן גירון.
חיים אישיים

אוליבר נשואה ואם לשלושה בנים. מתגוררת ביבנה.
ספריה

כל הספרים בהוצאת "השולחן"
ספר העוף הגדול (2006). כתבה יחד עם אורלי פלאי-ברונשטיין
עוגות גבינה (2007)
עוד שוקולד (2007)
מכניסים שמחה לפסח: מתכונים חגיגיים וטעימים במיוחד, שיבטיחו שתככבו בארוחת החג (2009)
ספריה > עריכה קולינרית

The Book of New Israeli Food ‏ (2007) / ז'אנה גור, עריכה משותפת עם אורלי פלאי-ברונשטיין
אוסמניה

| --- | --- |

מרכז העיר
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  הים התיכון
 נפה:  אוסמניה
 ראש העיר:  קדיר קארה (מפלגת התנועה הלאומית)
 שטח:  867 קמ"ר
 גובה:  125 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  280,068 (2023)
  ‑ צפיפות:  323 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  37°04′30″N 36°15′00″E﻿ / ﻿37.075°N 36.25°E﻿ / 37.075; 36.25 
 אזור זמן:  UTC +3
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראוסמניה(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראוסמניה(למפת הים התיכון (מחוז) רגילה) אדנה אנטליה מרסין קהרמאנמרש אנטקיה אספרטה הים התיכון הים האגאי מרכז אנטוליה מז. א.  סוריה י.אוסמניה(למפת הים התיכון (מחוז) מוגדלת) אדנה אנטליה מרסין קהרמאנמרש אנטקיה אספרטה הים התיכון הים האגאי מרכז אנטוליה מז. א.  סוריה י.אוסמניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
המסגד המרכזי בעיר
אוסמניה (בטורקית: Osmaniye) היא עיר בדרום טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים התיכון. לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 280,068 תושבים.
גאוגרפיה

אוסמניה שוכנת למרגלות רכס הרי הנור ובקצהו המזרחי של מישור מישור צ'וקורובה שבדרום-מרכז טורקיה, במרחק 433 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה. היא מהווה נקודה חשובה בקשר שבין אנטליה וטורקיה לבין המזרח התיכון, בשל מיקומה על ציר דרך המשי המרכזי מהמזרח למערב. לכן היוותה נקודת התיישבות אסטרטגית של התרבויות והאימפריות שהתפתחו באזור. כיום שוכנת העיר במרכזו של אזור כפרי ופורה, ובשנים האחרונות משקיעה ממשלת טורקיה רבות בפיתוח התשתיות בעיר.
בעיר נתגלו שרידים של ההתיישבות הרומאית העתיקה במקום ואלו העלו אותה על מפת התיירות.
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בטורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עזי והמנגנים הצעירים

| --- | --- |
עטיפת הספר
עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  שמואל בן יעקב
 איורים:  לודוויג יהודה וולפרט
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  ספר ילדים ונוער
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1946
 מספר עמודים:  114
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת יהושע צ'צ'יק
 תרגום:  מ. פרידמן
עֻזי והמנגנים הצעירים הוא ספר ילדים ונוער ישראלי משנת 1946, מאת שמואל בן יעקב (1916–2005).
בן יעקב נולד בלטביה ועלה ארצה בשנת 1935. בשנת 1944 פתח ברחוב כרמייה בתל אביב ספריית השאלה בשם "ספריית כרמייה". ילדי השכונה חיבבו אותו וקראו לו בשם "סאלי". את ספריו הראשונים כתב בגרמנית.
זה ספר הילדים הראשון שמזכיר את השואה. ילד יהודי ניצול שואה, מגיע ארצה עם ילדי טהרן ומתקבל באהבה על ידי ילדי השכונה שמגייסים לו כסף כדי לקנות לו כינור שאיבד בשואה עם בני משפחתו.
תקציר העלילה

רכבת דוהרת ממצרים לארץ ישראל ועליה ילדים יהודים שורדי שואה. התאריך הוא י"ג אדר תש"ג (18 בפברואר 1943). כל הארץ מחכה לבואם של ילדי טהרן. עזי בן 13 אבל רזה וכחוש ונראה כבן 10.
הוא מתקבל על ידי דודו דוד שמשרת כחייל בצבא. השמועה מתפשטת במהירות בין ילדי השכונה - צבי, דניאל, הדרה ותמר. הם מקבלים את עזי לחבורתם ומשמיעים לו שירים - צבי במפוחית פה, דניאל בשירה, הדרה בחליל, תמר בפסנתר בשירה.
עזי מספר להם כי פעם היה לו כינור והחבורה מתגייסת לקנות לו כינור על ידי קונצרט שייערכו לו.
ההכנות לקראת הקונצרט נכשלות, האימפרסריו מסרב לעזור להם ומנהלת בית הספר מסרבת לתת להם אולם.
ההצלה מגיעה מסעדיה השחום שפעם היה חבר בלהקה אך עזב אותם בגלל הבדלי מעצדות. הוא היה צריך לעבוד כדי להתפרנס ממכירת עיניים, שרוכי נעליים והוריו לא יכלו לתמוך לו.
לבקשתו של עזי מסכים סעדיה לעזור. הוא מתכנן קונצרט בגן העירוני מגייס את כולם להגיע לבתי התושבים ולתת להם הזמנות לקונצרט אליו מגיעים רבים וביניהם הזמר הידוע גפני.
אנשים רבים מגיעים לקונצרט אל הקבוצה מצטרף עזי בתוף וסעדיה באקורדיון. בקדמת הבמה הם מציגים לקהל כרזה כי "מטרת הקונצרט היא לקנות כינור לפליט עזי מטהרן".
מוכרי העיתונים, חבריו של סעדיה מסתובבים בין הקהל ואוספים את הכסף בו הם קונים כינור לעזי.
עוזי לומד אצל מורה לכינור וכעבור מספר חדשים מסדר להם הזמר גפני הופעה ברדיו ירושלים. כולם שמחים וצוהלים ורק עזי חושב על משפחתו וחבריו שנשארו "שם" ואולי ישמעו את נגינתם ברדיו וזה יחזק אתם רוחם.
בטמן (עיר)

| --- | --- |

מראה כללי
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  דרום-מזרח אנטוליה
 נפה:  בטמן
 חבל ארץ:  כורדיסטן הטורקית
 ראש העיר:  מהמט דמיר (נבחר, כלוא) (מפלגת העמים הדמוקרטית)
 שטח:  653.1 קמ"ר
 גובה:  550 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  491,811 (2023)
  ‑ צפיפות:  753 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  37°53′00″N 41°08′00″E﻿ / ﻿37.883333333333°N 41.133333333333°E﻿ / 37.883333333333; 41.133333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורבטמן(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורבטמן(למפת דרום-מזרח אנטוליה רגילה) גזיאנטפ אורפה דיארבקיר אדיאמן ג'יזרה הים התיכון  מרכז אנטוליה מזרח אנטוליה עיראק סוריהבטמן(למפת דרום-מזרח אנטוליה מוגדלת) גזיאנטפ אורפה דיארבקיר אדיאמן ג'יזרה הים התיכון  מרכז אנטוליה מזרח אנטוליה עיראק סוריהבטמן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בָּטְמַן (בטורקית: Batman; בכורדית: Êlih/ئێلح - אלח) היא עיר בכורדיסטן הטורקית ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז דרום-מזרח אנטוליה. העיר משתרעת על רמה מישורית בגובה 550 מטרים מעל פני הים, סמוך לעיר משתלב כיובל נהר הבטמן בנהר החידקל, כ-750 ק"מ דרום-מזרחית לאנקרה בירת טורקיה. בפאתי העיר ממוקם שדה הנפט הגדול בטורקיה. קיים שדה תעופה מקומי, ובסיס חיל אוויר אשר סייע במהלך מלחמת המפרץ למטוסים ומסוקים לצאת למשימות חיפוש והצלה בעיראק. לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 491,811 בני אדם.
עד שנות ה-50 של המאה ה-20, בטמן הייתה כפר שנקרא אילו עם כ-3,000 תושבים, שדות הנפט שנתגלו בסביבה בשנות ה-40 האיצו את פיתוח הכפר וגרמו לזרם גדול של תושבים אשר חיפשו עבודה במקום. ב-1957 שונה שמו של הכפר לבטמן על שם הנהר הזורם בקרבתו ושונה מעמדו של הכפר לעיר, העיר הפכה לעיר מרכזית בנפה. במהלך 50 השנים הבאות כמות האוכלוסייה גדלה פי 100, בתים רבים בעיר נהרסו ונבנו מחדש כבניינים רבי קומות.
ב-1967 הונח צינור נפט באורך כולל של 511 קילומטר שקישר בין בטמן לעיר דורטיול (השוכנת בנקודה המזרחית ביותר של חוף הים התיכון).
ב-1990, בטמן הוכרה כעיר הבירה של נפת בטמן. ב-2007, נוסדה אוניברסיטה בעיר והיא צורפה לתוכנית ארסמוס של האיחוד האירופי.
בשנת 2008 תבע ראש העיר את חברת האחים וורנר על ״שימוש בשם העיר בסרט האביר האפל ללא רשותו״, וטען שהאחים וורנר ובמאי הסרט, כריסטופר נולאן, אחראים לסדרה של רציחות והתאבדויות בקרב נשים בעיר. התביעה נדחתה לאחר זמן קצר.
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  איתי שטרן, העיירה הטורקית באטמן תובעת את איש העטלף, באתר nrg-מקור ראשון, 11 בנובמבר 2008
↑  ‏7 Things You (Probably) Didn't Know About The Dark Knight, באתר YouTube, ערוץ CineFix - IGN Movies and TV‏, 16 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469734005171  LCCN: n2004114059  VIAF: 135076225   WorldCat (עם VIAF): 135076225 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בטורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניוז קורפ

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  נאסד"ק (2013–NWS, NWSA) 
 מייסדים:  רופרט מרדוק
 תקופת הפעילות:  1979 (אדלייד, אוסטרליה)   12 בנובמבר 2004 (דלאוור, ארצות הברית – 28 ביוני 2013 
 חברות בנות:  News Corp Australia 
 מיקום המטה:  1211 Avenue of the Americas 
 משרד ראשי:  ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תקשורת
 מוצרים עיקריים:  ספרים, טלוויזיה בכבלים, טלוויזיה בלוויין, סרטי קולנוע, מגזינים, עיתונים, אירועי ספורט, טלוויזיה, אתרי אינטרנט
 שווי שוק:  16.16 מיליארד דולר (9 בינואר 2025)
 הכנסות:  33.7 מיליארד דולר (2012)
 רווח:  2.7 מיליארד דולר (2012)
 יו"ר:  Chase Carey 
 מנכ"ל:  רופרט מרדוק 
 עובדים:  64,000 (2012)
  
 NewsCorp.com
 
ניוז קורפ (אנגלית: News Corp., שם מלא: News Corporation, "תאגיד החדשות"; נאסד"ק: NWS,‏ NWSA) הייתה חברת תקשורת אמריקאית רב-לאומית. לפני הפיצול שלה, בתחילת שנות ה-2000, הייתה החברה קבוצת התקשורת השנייה בגודלה בעולם מבחינת הכנסות, ובעלת מעמד דומיננטי בתעשיית החדשות, הטלוויזיה, הקולנוע וההוצאה לאור. בעלי השליטה בחברה הם רופרט מרדוק ובני משפחתו.
ניוז קורפ היא חברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק. משרדי החברה נמצאים במרכז רוקפלר שבמנהטן, ניו יורק, ארצות הברית.
ב-28 ביוני 2012, לאחר חששות מצד בעלי המניות בתגובה למספר שערוריות בעסקי העיתונות של התאגיד, וכדי "לפתוח ערך רב עוד יותר של בעלי המניות לטווח הארוך", הודיע המייסד רופרט מרדוק כי נכסי החברה יפוצלו לשתי חברות ציבוריות חדשות. אחת שתחזיק בעסקי המדיה האלקטרונית (ערוצי טלוויזיה, אולפני קולנוע, שירותי טלוויזיה בלוויין ובכבלים) והשנייה חברה שתחזיק בעסקי ההוצאה לאור (עיתונים והוצאות ספרים). הפיצול התרחש רשמית ב-28 ביוני 2013; שם חברת "ניוז קורפ" המקורית שונה ל"פוקס המאה ה-21", והוקמה חברה חדשה בשם "ניוז קורפ" שקיבלה את נכסי ההוצאה לאור ומספר ערוצי טלוויזיה באוסטרליה.
בבעלות תאגיד ניוז קורפ החדש מצויות, בין היתר, חברת דאו ג'ונס (בעלת העיתון "וול סטריט ג'ורנל"), העיתונים הסאן והטיימס בבריטניה, וחברת News Corp Australia (אנ').
היסטוריה > השנים הראשונות

ניוז קורפ הוקמה בשנת 1980 על ידי רופרט מרדוק, כחברת אחזקות של "ניוז בע"מ" (News Limited), שהוקמה בשנת 1923 באדלייד, אוסטרליה. News Limited הוקמה במקור במימון תאגיד הכרייה "בית קולינס" לצורך פרסום תעמולה נגד איגודי העובדים. לאחר מכן נקנה גרעין השליטה של החברה על ידי קבוצת העיתונים The Herald ו־Weekly Times. בשנת 1949 השתלט סר קית' מרדוק (אביו של רופרט מרדוק) על החברה. כאשר נפטר בשנת 1952, בנו רופרט ירש את גרעין שליטה בצהובון אחר הצהריים של אדלייד, "אדלייד ניוז". ניוז בע"מ פעלה מאז כחברת החזקות אוסטרלית של ניוז קורפ, שהמטה שלה הוא בסידני.
מרדוק הפך את העיתון "אדלייד ניוז", הנכס העיקרי שלה, להצלחה גדולה. והוא החל להפנות את תשומת ליבו לרכישה והרחבה של עסקיו. הוא קנה את העיתון "סאנדיי טיימס" בפרת', מערב אוסטרליה ב-1956. ובמהלך השנים הבאות רכש עיתונים פרבריים ומחוזיים בניו סאות' ויילס, בקווינסלנד, בוויקטוריה ובטריטוריה הצפונית, כולל הצהובון של סידני "The Daily Mirror" אותו רכש ב-1960. האקונומיסט מתאר את מרדוק כ"ממציא את הצהובון המודרני", כשהוא פיתח תבנית קבועה לעיתונים שלו, הגדיל את סיקור הספורט והשערוריות וכלל את כותרת שמושכת את העין בעמוד בראשון.
הרכישה הראשונה של מרדוק מחוץ לאוסטרליה כללה רכישת גרעין השליטה ביומון הניו זילנדי "הדומיניון" בינואר 1964. מאוחר יותר בשנת 1964 השיק מרדוק את העיתון היומי הלאומי הראשון של אוסטרליה, אשר פעל תחילה מקנברה ואחר כך מסידני. בשנת 1972 רכש מרדוק את צהובון הבוקר "דיילי טלגרף" בסידני מידי איל התקשורת האוסטרלי סר פרנק פאקר (אביו של ג'יימס פאקר), שלימים התחרט שמכר לו אותו.
בשנת 1968 נכנס מרדוק לשוק העיתונים הבריטי עם רכישתו של העיתון ניוז אוף דה וורלד, ובעקבותיו רכש את היומון הכושל "הסאן" ("The Sun") בשנת 1969. מרדוק הפך את הסאן לצהובון שמגיש לקוראיו תצלומי עירום, סיפורי מין, סמים ועלילות ספורט. מרדוק הפחית את העלויות ההפקה באמצעות הפעלת מכונת דפוס זהה לשני העיתונים. בשנות השמונים מכר ה"סאן" 4 מיליון עותקים ביום והגיע לידי כ-12 מיליון קוראים מדי יום. בשנת 1981 רכש מרדוק את ה"טיימס "ואת" "סאנדיי טיימס", עיתונים הפונים לקהל ממעמד הביניים.
היסטוריה > גידול והתרחבות ברחבי העולם

מרדוק ביצע את הרכישה הראשונה שלו בארצות הברית בשנת 1973, כאשר רכש את העיתון "סן אנטוניו אקספרס-ניוז". בשנת 1974 עבר מרדוק להתגורר בעיר ניו יורק, כדי להרחיב את עסקיו בשוק האמריקאי. זמן קצר לאחר מכן הקים את הצהובון "סטאר", ובשנת 1976 רכש את הניו יורק פוסט. כמו בבריטניה, גם בארצות הברית מרדוק נלחם באיגודי העובדים כדי לקצץ בעליות הפקת העיתון. ב-4 בספטמבר 1985 הפך מרדוק לאזרח אמריקאי כדי לעמוד בדרישה החוק שרק אזרחי ארצות הברית רשאים להחזיק בתחנות טלוויזיה אמריקאיות.
במרץ 1984 רכש מאיש העסקים מרווין דייוויס את החזקתו של איש העסקים מארק ריץ' באולפני פוקס המאה ה-20 תמורת 250 מיליון דולר, עקב הקפאת נכסיו של ריץ' עקב סחר עם איראן. מאוחר יותר דייוויס נסוג מעסקה בשותפות עם מרדוק לרכישת רשת תחנות הטלוויזיה "מטרומדיה". רופרט מרדוק רכש את התחנות בעצמו, ללא מרווין דייוויס, ומאוחר יותר רכש את חלקו הנותר של דייוויס בפוקס תמורת 325 מיליון דולר. שש תחנות הטלוויזיה שבבעלות מטרומדיה היוו את הגרעין של תאגיד השידור פוקס, שנוסד ב-9 באוקטובר 1986. בארצות הברית נכנסה החברה גם לעסקי הוצאת ספרים, רכש שתי הוצאות ספרים ומיזג אותן ליצירת הרפר קולינס.
בפברואר 1989 השיק מרדוק את רשת הטלוויזיה בלוויין הבריטית, Sky Television. הרשת ספגה הפסדים עצומים בשנות פעילותה הראשונות, והעסקיים הרווחים האחרים שלו, סובסדו אותה. מרדוק שכנע את מפעילת הלוויין היריבה חברת "שידורי הלוויין הבריטית" (British Satellite Broadcasting) לקבל הצעת מיזוג בסוף שנת 1990. החברה הממוזגת, BSkyB, שולטת מאז בשוק הטלוויזיה בתשלום הבריטי.
היסטוריה > בשנות ה-90

בשנת 1992 זכתה הרשת בזכויות השידור של ליגת הפרמייר ליג והחלה לשדר משחקי כדורגל בשידור ישיר. בשנת 1996 היו ל-BSkyB כבר יותר מ -3.6 מיליון מנויים, פי שלושה ממספר לקוחות הכבלים בבריטניה באותה עת. בשנת 1998 מרדוק עשה ניסיון לרכוש את מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, עם הצעה של 625 מיליון ליש"ט, אך זו נכשלה.
בשנת 1993 רכשה ניוז קורפ 63.6% ממניות רשת הלוויין STAR בהונג קונג תמורת למעלה מ -500 מיליון דולר, ואחריה רכשה את 36.4% הנותרים ביולי 1995.
בשנת 1995 הקימה "ניוז קורפ" בשותפות עם איש העסקים הישראלי חיים סבן את חברת "פוקס קידס העולמית" (Fox Kids Worldwide). החברה השיקה מספר ערוצי טלוויזיה לילדים ומשפחה ששדרו בכבלים ובלוויין לעשרות מיליוני בתים בארצות הברית ובאירופה. באוקטובר 2002 נמכרה החברה לחברת וולט דיסני. תמורת 2.9 מיליארד דולר.
באוקטובר 1996 הקימה רשת הטלוויזיה פוקס את ערוץ פוקס ניוז. ערוץ חדשות המשדר 24 שעות ביממה, כדי להתמודד מול הערוץ היריב של טיים וורנר CNN. בינואר 2002 עקפה פוקס ניוז את CNN בשיעור הצפייה חודשי, לראשונה בתולדותיה.
בספטמבר 1997 רכש התאגיד 20% מחברת הפקות הקולנוע "ניו ריג'נסי", של המפיק הישראלי ארנון מילצ'ן, תמורת השקעה של 200 מיליון דולר.
בנובמבר 1998, הוקמה במילאנו, איטליה את "ניוז קורפ אירופה" כדי לשכפל הצלחתה בארצות הברית. ביוני 1999 רכשה מחברת טלקום איטליה את חטיבת שידורי הטלוויזיה בתשלום. חטיבה זו מותגה אחר כך כ"סקיי איטליה", כחברת בת של קבוצת סקיי החברה הגדולה באירופה לשידורי טלוויזיה בלוויין.
בסוף 1998 הונפקה חברת הבת "פוקס אנטרטיינמנט" שאגדה את תחנות הטלוויזיה של פוקס, את אולפני הסרטים בהוליווד (פוקס המאה ה-20) ואת רשתות השידור בכבלים שהיא מחזיקה.
היסטוריה > בשנות ה-2000

בסוף 2003 רכשה ניוז קורפ 34% ממניות DirecTV, מפעילת שירות הטלוויזיה בלוויין הגדולה ביותר בארצות הברית, מג'נרל מוטורס תמורת 6 מיליארד דולר. DirecTV נמכרה לליברטי מדיה בשנת 2008 בתמורה להחזקתה ב"ניוז קורפ".
ביולי 2005 רכשה ניוז קורפ תמורת 580 מיליון דולר את הרשת החברתית Myspace, שהייתה באותה עת הרשת החברתית הפופולרית בעולם. אולם לאחר שלוש שנים עקפה אותה פייסבוק, במספר הגולשים היומי. ביוני 2009 פיטרה מייספייס כ-30% ממצבת כוח האדם שלה. ב-29 ביוני 2011, מייספייס הודיעה כי היא נרכשה על ידי "ספציפי מדיה" תמורת סכום שלא פורסם. רשת CNN דיווחה כי מייספייס נמכרה תמורת 35 מיליון דולר.
בפברואר 2007 הכריז מרדוק כי קבוצת פוקס תשיק מאוחר יותר באותה שנה ערוץ חדשות עסקי חדש, שיתמודד ישירות מול רשת היריבה CNBC. ביולי 2007, ניוז קורפ השתלטה על חברת "דאו ג'ונס", שמחזיקה בעיתון "וול סטריט ג'ורנל", תמורת 5 מיליארד דולר. למרות של-CNBC כבר היה חוזה עם דאו ג'ונס לספק תוכן ושירותים לרשת, קבוצת פוקס השיקה רשמית את רשת פוקס ביזנס ב-15 באוקטובר 2007.
באוגוסט 2008 הודיעה החברה עלת תוכנית התרחבות בהודו בשהקע של 100 מיליון דולר, הכוללת הקמת ששה ערוצי טלוויזיה אזוריים.
היסטוריה > פיצול ומימוש נכסי התאגיד

בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 ואחר כך שערוריות האזנות הסתר של עיתוני התאגיד בבריטניה נפגעו עסקי "ניוז קורפ". בין השאר פרש התאגיד מעסקה לרכישת מרוצי פורמולה 1. ונסוגה מהצעת רכש בגובה 7.5 מיליארד ליש"ט עבור הנתח ב"קבוצת סקיי" שאינו היה בידיה אז, כ-60% מהחברה.
במסגרת שערוריות האזנות הסתר נחשף כי בכירי "ניוז קורפ" בבריטניה שיחדו שוטרים, פקידי ממשל ואנשי כוחות ביטחון במטרה לקבל מידע על ידוענים ופוליטיקאים. בהם רבקה ברוקס ואנדי קולסון, עורכי הצהובונים "סאן" ו"ניוז אוף דה וורלד", ששילמו במשך 7 שנים סכומים גדולים תמורת מידע. בנוסף העסיקו בלשים שביצעו האזנות הסתר ופריצה לטלפונים למטרת השגת ידיעות בלעדיות.
ב-28 ביוני 2012 הודיע רופרט מרדוק כי נכסי החברה יפוצלו לשתי חברות ציבוריות חדשות. אחת שתחזיק בעסקי המדיה האלקטרונית (ערוצי טלוויזיה, אולפני קולנוע, שירותי טלוויזיה בלוויין ובכבלים) והשנייה חברה שתחזיק בעסקי ההוצאה לאור (עיתונים והוצאות ספרים). הפיצול התרחש רשמית ב-28 ביוני 2013; שם חברת "ניוז קורפ" המקורית שונה ל"פוקס המאה ה-21", והוקמה חברה חדשה בשם "ניוז קורפ החדשה" שקיבלה את נכסי ההוצאה לאור ומספר ערוצי טלוויזיה באוסטרליה. בהמשך נמכרו נכסים רבים של התאגיד, כולל החזקת הדגל "קבוצת סקיי" שנמכרה לתאגיד "קומקאסט תמורת סכום כולל של כ-15.3 מיליארד דולר.
נכסים

לפני פיצול החברה תאגיד ניוז קורפ החזיק ביותר מ-300 נכסים ששוויים הוערך בכ-70 מיליארד דולר. בין הבולטים שביניהם ניתן למנות את:
נכסים > ספרים

חברת ההוצאה לאור HarperCollins
נכסים > עיתונים

אוסטרליה
The Australian
The Courier-Mail (קווינסלנד)
The Daily Telegraph אוסטרליה (ניו סאות' ווילס)
Herald Sun (ויקטוריה)
בריטניה
סאן
סאנדיי טיימס
הטיימס
The Times Literary Supplement
ארצות הברית
ניו יורק פוסט
דאו ג'ונס
Wall Street Journal
נכסים > מגזינים

ווג (אוסטרליה)
נכסים > ספורט

קולורדו רוקיס (15%)
ליגת הרוגבי הלאומית האוסטרלית (50%)
רוב השליטה בקבוצות הרוגבי Brisbane Broncos, ושליטה מלאה ב-Melbourne Storm.
נכסים > קולנוע

פוקס המאה ה-20
Blue Sky Studios