stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גישת החוזקות
הערות שוליים

↑  Peter Druker, The Effective Executive: The Definitive Guide to Getting the Right Things Done,
Unabridged Audiobook, 1966
↑  Cooperrider, D. L., & Srivastva, S. (1987)., Appreciative Inquiry In Organizational Life, Research In Organization Change and Development 1, עמ' 129-169
↑  
להלן קישור לנאום המלא:
הציטוט הרלוונטי נמצא בעמוד 4, פסקה 3:

The most important thing, the most general thing I learned,״ was that psychology was half-baked, literally half-baked. We had baked the part about mental illness; we had baked the part about repair of damage. But as Corey was telling us today, that's only half of it. The other side's unbaked, the side of strength, the side of what we're good at.״
↑  הספר פורסם לראשונה ב-1981, ובשנת 2001 יצאה מהדורה מחודשת. תרגום לעברית יצא לאור בספר "עכשיו גלה את חוזקותיך" בהוצאת מטר.
↑  Peterson & Seligman. (2004). Character strengths and virtues: a handbook and classification. Washington, DC: APA Press.
↑  Snyder & Lopez. (2007). Positive Psychology: The Scientific and Practical Explorations of Human Strengths. Thousand Oaks, CA: Sage Publications.
↑  להרחבה ראו בערך Values in Action Inventory of Strengths בוויקיפדיה באנגלית
34 חוזקות הבסיס לפי השאלונים של גאלופ
נועדנו

"נועדנו" הוא שם אלבומו השלישי של הזמר גלעד שגב, שיצא בשנת 2009.
האלבום כולל 11 שירים, בנוסף לשני שירי בונוס בגרסאות רמיקס. את רוב שירי האלבום כתב והלחין שגב בעצמו. יוצאי דופן הם השירים "נועדנו", שאת מילותיו כתב שגב על פי מנגינת השיר "Marble House" של להקת The Knife ו"כשאלך", שתרגם על פי השיר "When I Go" של להקת מינימל קומפקט.
האלבום מכר מעל ל-20,000 עותקים והגיע למעמד אלבום זהב. מהאלבום יצאו הסינגלים "אישה מהשמים" (לו גם הופק וידאו קליפ), "נועדנו", "אל מסתתר" ו"שתי דקות". השיר "אישה מהשמים" היה השיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בשנת תש"ע, והגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ.
רשימת השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אור אל  | 1:46 |
| 2. | אישה מהשמיים  | 3:48 |
| 3. | אל מסתתר  | 3:41 |
| 4. | נועדנו  | 3:50 |
| 5. | שתי דקות  | 4:29 |
| 6. | כל העולם  | 3:19 |
| 7. | כמה אפשר  | 4:18 |
| 8. | כשאלך  | 3:23 |
| 9. | רוצה להיות לבד  | 4:00 |
| 10. | נולדנו לחכות  | 3:47 |
| 11. | אור עליון  | 2:11 |
| רצועות בונוס> מס' | רצועות בונוס> שם | רצועות בונוס> משך | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אישה מהשמיים - Remix  | 4:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | נועדנו - Remix  | 4:42 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  שירות אייס, הגיע למנוחה ולנחלה: גלעד שגב מקבל "אלבום זהב", באתר אייס
↑  אסף נבו, ‏אייל גולן, שרית חדד ורייכל הכי מושמעים השנה. השיר: "אישה מהשמיים" של גלעד שגב, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2010
רוי גייגר

| --- | --- |

רוי גייגר
 לידה:  25 בינואר 1885 מידלברג, פלורידה, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  23 בינואר 1947 (בגיל 61) בת'סדה, מרילנד, ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  "ג'יגס"
 השכלה:  מכללת המלחמה של הצי  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  בית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנטון 
 בן או בת זוג:  Eunice Renshaw Geiger 
 השתייכות:   חיל הנחתים של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1914–1952 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף הנחתים הראשונה מפקד קורפוס הנחתים ה-1 מפקד קורפוס הנחתים ה-3 מפקד הארמייה העשירית מפקד צי הנחתים הפסיפי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב הצי (2)   מדליית השירות המצוין של הצי (3)   מדליית השירות המצוין
 
גנרל רוי סטנלי גייגר (באנגלית: Roy Stanley Geiger;‏ 25 בינואר 1885 - ‏ 23 בינואר 1947) היה מפקד בכיר בחיל הנחתים של ארצות הברית אשר פיקד על הארמייה העשירית במהלך קרב אוקינאווה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

גייגר נולד ב-25 בינואר 1885 בעיר מידלברג שבפלורידה, ארצות הברית. הוא השלים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סטטסון, וב-2 בנובמבר 1907 התגייס כטוראי לחיל הנחתים של ארצות הברית. ב-5 בפברואר 1909 הוא הועלה לדרגת לוטננט שני. הוא עבר קורס קצינים ושרת על סיפון האנייה USS ויסקונסין ו-USS דלאוור. בין 1912–1916 הוא עבר הכשרה כטייס קרב, ושרת בניקרגואה הפיליפינים ובצירות האמריקאית בפקין. ביולי 1918 הוא נשלח לצרפת כדי להילחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה הוא פיקד על טייסת שהייתה חלק מ"קבוצת ההפצצות צפון", והשתתף במשימות הפצצה על צבא הקיסרות הגרמנית. בינואר 1919 הוא הוחזר לארצות הברית. על חלקו במלחמה קיבל את צלב הצי.
בינואר 1921 הוא מונה למפקד טייסת שהייתה חלק מהבריגדה הימית הזמנית ה-1 אשר הוצבה בהאיטי. ב-1925 סיים בית ספר למפקדים בקנזס, ולאחר מכן נשלח שוב להאיטי כמפקד הטייסת ה-2. באוגוסט 1927 הוא נשלח לבסיס חיל הנחתים קוונטיקו, והוצב כמורה בבית ספר צבאי לנחתים. בין 1928–1939 טיפס בסולם הדרגות ומילא תפקידי מטה ומנהל שונים. לצד זאת, למד במכללות צבאיות שונות.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

באפריל 1941, עוד לפני הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ביקר גייגר בגיברלטר ונפגש עם המושל הבריטי של האי. הביקור העלה מאוד את המורל בגיברלטר. לאחר מכן נשלח כמשקיף אל הארמייה הבריטית השמינית אשר לחמה בגרמנים בצפון אפריקה. באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד כנף הנחתים הראשונה, ובמסגרת זו הוא נמצא עם כניסת ארצות הברית למלחמה בדצמבר 1941. בספטמבר 1942 נשלח לאיי שלמה והשתתף בקרב גוודלקנל כמפקד כוח משולב של הנחתים חיל הים וחיל האוויר. על חלקו בקרב קיבל תוספת של כוכב זהב לצלב הצי שלו. בדו"ח של פעילותו נאמר: "למרות ההפגזה כמעט רצופה על ידי מטוסי אויב, כוחות ארטילריה עוינים וארטילריה מבוססת בחוף... יחידות חיל הים ויחידות חיל הנחתים המוצבים בגוודלקנל בפיקוד מייג'ור גנרל גייגר הצליחו להפיל 268 מטוסים יפנים בקרבות אוויר וגרמו נזק למספר גדול..הטביעו שש אוניות אויב, כולל סיירת כבדה, ואולי שיקעו שלוש משחתות כבדות, וגרמו נזק ל-18 ספינות אחרות, כולל סיירת כבדה וחמש סיירות קלות."
גייגר חזר לארצות הברית במאי 1943, ובנובמבר של אותה שנה מונה למפקד קורפוס הנחתים ה-1. הוא הוביל את הקורפוס במהלך המערכה בבוגנוויל, עד 15 בדצמבר עת הוחלף בזירה בידי הקורפוס ה-14. על חלקו בקרב קיבל את מדליית השירות המצוין. באפריל 1944 הוא קיבל פיקוד על קורפוס הנחתים ה-3, והוביל עמו את כיבושה מחדש של גואם מידי היפנים בין יולי לאוגוסט ואת שחרור פלאו בין ספטמבר לאוקטובר 1944. על פעולותיו אלו הוספו שני כוכבי זהב למדליית השירות המצוין שלו. הקורפוס שלו נכלל בהמשך כחלק מהארמייה העשירית בפיקודו של סיימון בוליבר באקנר הבן. באפריל 1945 לחמה הארמייה בקרב אוקינאווה. קרב זה היה הגדול ביותר, הממושך ביותר, והעקוב מדם בכל ההיסטוריה הצבאית האמריקנית. ב-18 ביוני נהרג באקנר מפגיעת פגז, וגייגר תפס את הפיקוד על הארמייה. גייגר פיקד על הארמייה בימים האחרונים של הקרב, וב-23 ביוני העביר את הפיקוד לג'וזף סטילוול. גייגר היה הגנרל האמריקאי היחיד מחיל הנחתים, שאי פעם פיקד על ארמייה. ביולי 1945 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים), ומונה למפקד כוחות הנחתים בזירה הפסיפית. הוא ייצג את חיל הנחתים בטקס כניעת האימפריה היפנית על סיפון אוניית המלחמה USS מיזורי ב-2 בספטמבר של אותה שנה.
ביוגרפיה > אחריתו

גייגר נפטר בעיר בת'סדה שבמרילנד ב-23 בינואר 1947 מסרטן הריאה. הוא היה בן 61 במותו. לאחר המוות הוא הועלה לדרגת גנרל (ארבעה כוכבים) על פי החלטת הקונגרס.
רפאל חיים משה בן נאים

הרב רפאל חיים משה בן נאים (מכונה הרחמ"ן; ז' בשבט ה'תר"ה, 15 בינואר 1845 - י"ג באב ה'תר"פ, 28 ביולי 1920) היה דיין, פוסק הלכה ומחבר ספרים. שימש כשד"ר בקהילות שונות. בהמשך כיהן כרבה של ג'יברטלר בשלהי המאה התשע עשרה ועד ראשית המאה העשרים.
קורות חייו

נולד בטיטואן לרבי ישעיה בן נאים. סמוך ללידתו, עלו הוריו לארץ ישראל והשתכנו בחיפה. מחוסר מורים בעיר, וכן מחוסר אמצעים, נשלח לעבוד אצל חנווני במקום, ובמקביל אביו לימדו תורה זמן מה. לאחר מכן, בעת שביקר רבי דוד בן שמעון בחיפה, עמד על כישוריו של הנער, וביקש לשולחו ללמוד בטבריה, ואף מימן זאת מכספו. בשנת תרי"ח, עם הגיעו לגיל בר מצווה, החל ללמוד אצל רבי חיים שמואל הכהן קונורטי, שהיה רבו המובהק. בשנת תר"כ חלה במחלה קשה, ובעקבות זאת נוסף לו השם 'רפאל'. מספר ימים לאחר התייתם מאימו.
בשנת תרכ"א, בהיותו כבן 16, נשא את רחל בת הרב שמואל ישראל. לאחר נישואיהם התגוררו בטבריה. מתלמידיו בטבריה נמנה הרב יעקב חי זריהן.
בשנת ה'תרל"ד נשלח על ידי רבני טבריה כשד"ר לטורקיה, יוון ומצרים. לאחר ששאשתו נפטרה בשנת תרמ"ג, יצא שוב לשליחות לארצות המגרב: אלג'יריה, תוניסיה, ומרוקו. בשנת תרמ"ו הגיע לטיטואן עיר מולדתו. שם התחתן שנית עם בת דודו רבי משה בן נאים. בשנת ה'תר"ן הוצע לו לכהן כרבה של טבריה, אך סירב להצעה, ונענה במקומה להצעת הרבנות בגיברלטר. במקביל שימש כמורה הצדק של קהילת ליסבון בענייני אבן העזר וחושן משפט.
בכ"א שבט ה'תרמ"ד שיכל את בנו שמואל בגיל 17. בן זה חיבר מספר חיבורים, רובם אבדו. כמו כן, שיכל בחייו את בנו ישעיה.
בסוף ימיו סבל ממחלה בעיניים. נפטר בי"ג אב ה'תר"פ, ונקבר בגיברלטר. לאחר פטירתו כיהן רבי שלמה אלמליח כרבה של גיברלטר.
קורות חייו > דרכו ההלכתית

בין פסקיו, מפורסמת התנגדותו לטחינת קמח למצות בריחיים המונעים על ידי קיטור. הרב רפאל חיים משה כתב על כך קונטרס 'קול טחנה - קול תחנה'. לאחר כשנתיים הוציא קונטרס נוסף בשם 'בשפל קול תחנה', כתגובה שנייה לתשובות המתירים שבראשם עמדו הרב חיים בלייח והרב אליהו בן גיגי. תשובות המתירים נאגדו על ידי הרב בן גיגי בקונטרס 'קול צעקת הרועים' (ירושלים תרע"ה). היקל לגייר לשם אישות.
כדרכם של חכמי מרוקו, התכתב עמהם בענייני הלכה ומשפט, בין הרבנים המכותבים, ניתן למנות את רבי רפאל אנקווה דיין בסלא (לימים רבה של מרוקו), רבי מרדכי בן ג'ו רבה של טנג'יר, רבי שמואל נהון רבה של טיטואן, רבי רפאל משה אלבאז רבה של צפרו, הרב שלמה אבן דנאן רבה של פאס, ועוד.
קורות חייו > דרכו ההלכתית > יחסו למנהגים

בשנת תרס"ח נשאל מאת הרב דוד צבאח על היחס למנהגים תמוהים, והשיב:
"ואני טרם אחל"ה לדבר אגידה ואספרה כי אני עני נודד הייתי בכל ערי מצרים וסוריא וטורקייא אנדול ואורמילי ובורגלייא וגרסייא וסרבייא ורומאנייא ומערב הפנימי ולישבואה, וברוב המקומות אשר התהלכתי מצאתי מנהגים שונים וזרים בערך מנהג אה"ק ת"ו. ומעולם לא מלאני לבי להרהר אחריהם מדעתי עלי פחות שבערכין, ונגד זה ידעתי כי כל המנהגים ממקום קדוש יהלכו רבני וגאוני הזמנים החולפים אשר משאתם יגורו אלים אשר קטנם עבה ממתני. רק לפרקים הייתי חוקר מהמורה אם נמצא שם. ואם אין, אמרתי אני כי בודאי נתייסד עפ"י ותיקין. ומה גם דקיי"ל מנהג עוקר הלכה וכו' ואפי' בכפרים קטנים חדשים, קבלו מסביבותיהם".
משפחתו

בתו אסתר נישאה לרבי משה כלפון, מרבני טבריה.
בנו רבי דוד, כיהן כרב קהילת 'עץ חיים' בגיברלטר וכן כקונסול כבוד מטעם מדינת ישראל בגיברלטר.
נכדו הרב יעקב בן נאים הקים לזכרו את ישיבת נחלת משה בירושלים.
נכדו אברהם כלפון כיהן כחבר בכנסת השנייה.
חיבוריו

רבי רפאל חיים משה כתב דרושים ותשובות רבות, חלקם יצאו לאור בספרים הבאים:
שו"ת רחמים פשוטים - תוניס תר"ע - תרע"ד.
פטר רחם - דרשות, ירושלים תרע"ג.
קול תחנה קול טחנה - קונטרס האוסר את טחינת קמח למצות בריחיים של קיטור. ירושלים תרע"ב - תרע"ג.
דרוש ארץ ישראל - ירושלים תשכ"א.
לקריאה נוספת

הרב רפאל חיים משה בן נאים באתר החכם היומי.
הרב רפאל חיים משה בן נאים באתר מי-צדיק.
הערות שוליים

↑  ראו 'מאורות בשמי הדת' עמ' 204.
↑  ראו אנציקלופדיה לחכמי איטליה עמ' 185.
↑  ראו הקדמה לספר 'תורת יעקב' מהד' תשע"ה עמ' כח. ראו עוד 'שופריה דיעקב' פרשת שלח.
↑  ראו 'בני האומה - קהילות פורטוגל והאיים', עמ' 18.
↑  ראו א. בשן, "קהילת גיברלטר - חכמיה, יצירותיהם וקשריהם עם חכמי מרוקו" בתוך ספר 'רפאל' עמ' פו.
↑  ראו: לקט חיים סימן א.
↑  שו"ת רחמים פשוטים חושן משפט הל' צוואות ומתנות סימן ג'.
↑  שו"ת רחמים פשוטים, אבן העזר דף ט עמוד א.
↑  שו"ת רחמים פשוטים חושן משפט הל' צוואות ומתנות סימן ב'.
↑  ראו 'אשר לשלמה' סימן כג.
מקי סכינאי

השחקן יהודה גבאי כמקי סכינאי, בהפקת תיאטרון "האהל" של אופרה בגרוש (1933)
"מקי סַכִּינַאי" (במקור בגרמנית: "Die Moritat von Mackie Messer", הבלדה על מקי סכינאי), כפי שהוא נקרא בעברית בתרגומיהם של אברהם שלונסקי, שמעון זנדבנק ואהוד מנור, או "מקי סכין" בתרגומו של אברהם עוז, הוא שיר מתוך המחזה "אופרה בגרוש" (Dreigroschenoper), שהועלה לראשונה בברלין בשנת 1928. מילותיו נכתבו על ידי ברטולט ברכט, והוא הולחן על ידי קורט וייל. בדומה לשירים אחרים של ברכט ווייל (כדוגמת "שיר אלבמה" מתוך "עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני" שבוצע על ידי הדלתות) אומץ השיר על ידי אמנים פופולריים, וזכה לביצועים של אמני ג'אז, פופ ורוק ידועים ובהם לואי ארמסטרונג וסטינג. המילים מתריסות והמקצב קברטי.
אופרה בגרוש

"מוריטט" הוא גרסה מימי הביניים של הבלדה העוסקת ברצח. המוריטט בוצע בידי זמרי מופע מינסטרל נודדים. ב"אופרה בגרוש" פותח זמר המוריטט הנעזר באורגן רחוב את המחזה, ומסיים אותו, בספרו את סיפורו הרצחני של מקי סכינאי, דמות המבוססת על הדמות "מקהית'" ב"אופרת הקבצנים" של היוצר האנגלי בן המאה ה-18 ג'ון גיי. דמותו של מקהית' נובעת בבירור מעלילותיו של אדם אמיתי, הגנב ג'ונתן ויילד שפעל בזמנו של גיי. מקהית' של ברכט הוא דמות אכזרית יותר, ופחות נוצצת מדמותו של מקהית' אצל גיי, או מדמותו של ויילד, שנשאה נופך רומנטי, וברור כי ברכט התכוון ליצור אנטי גיבור מודרני.
האופרה נפתחת בזמר המוריטט המשווה את מקהית' לכריש (בעוד תרגומו של אברהם עוז שומר על המקור, הרי בתרגום העברי של אברהם שלונסקי מושווה מקהית' לזאב המים, דג נהרות טורפני) ומשם ממשיך לספר על פשעיו, הכוללים רצח, גנבה, אונס והצתה.
ואלו מילות הבית הראשון:
| בתרגומו של אברהם שלונסקי | בתרגומו של אברהם עוז | בתרגום מילולי | בגרמנית |
| --- | --- | --- | --- |
|  זאב המים, לו שיניים;  לו שיניים, שני טורים;  ולמקי סכינאי;  יש סכין במסתרים. |  הַכָּרִישׁ מָלֵא שִׁנַּיִם,   הוּא גֵּאֶה בַּמַּלְתָּעוֹת;   וּלְמֶקִי סַכִּינַיִים   אֲבָל מִי זָכָה לִרְאוֹת?   |  ולכריש, יש לו שיניים,  והוא נושא אותן בפניו,  ולמקהית', יש לו סכין,  אך את הסכין אין איש רואה. |   Und der Haifisch, der hat Zähne,  Und die trägt er im Gesicht.  Und Macheath, der hat ein Messer,  Doch das Messer sieht man nicht.  |
פשעיו של מקהית'

במקור, השיר מאשים את מקהית' בפשעים הבאים:
אדם מת ב"סטרנד".
אדם עשיר בשם שמואל מאייר, שנעלם לנצח.
אישה בשם ג'ני טאולר שנרצחה באמצעות סכין שננעץ בחזה.
שבעה ילדים ואדם זקן שנרצחו בהצתה.
אונס של אלמנה צעירה.
תרגומי השיר וביצועיו הפופולריים

השיר תורגם לראשונה לאנגלית על ידי מארק בליצשטיין בשנת 1954, במסגרת תרגומו למחזה "אופרה בגרוש" שעלה אז על הבמה בארצות הברית, בכיכובה של אלמנתו של וייל, לוטה לניה. גרסתו של בליצשטיין זכתה לביצועים המזוהים ביותר עם השיר, ביצועו של לואי ארמסטרונג משנת 1955 וביצועו של בובי דארין משנת 1959. בזמן שהקליט ארמסטרונג את השיר, נכחה באולפן לוטה לניה. ארמסטרונג אילתר את השורה "היזהרו ממיס לוטה לניה!" והוסיף את שמה לרשימה של הקורבנות שהפיל מקי בשיר.
בשנת 1976 תורגם המחזה שוב, לקראת העלאתו לברודוויי על ידי ראלף מנהיים וג'ון וילט. התרגום היה שונה במקצת מתרגומו של בליצשטיין. הגרסה של מנהיים ווילט היא שבוצעה על ידי סטינג וניק קייב.
ביצועו של ארמסטרונג הוא שהביא לפריצת השיר אל תודעת חובבי הפופ, אך הביצוע של דארין נחשב למזוהה ביותר עם השיר. על האמנים נוספים שהקליטו את השיר נמנים פרנק סינטרה, אלה פיצג'רלד בשנת 1960, שהקליטה את השיר בהופעה חיה, בה שכחה את המילים ואילתרה מילים חדשות, לייל לאבט (עבור הפסקול של הסרט "חידון האשליות" בשנת 1994), טוני בנט ואחרים.
בישראל, ביצועו של ארמסטרונג נכלל בסרט "אלכס חולה אהבה".
גרסתו העברית של השיר מוכרת בביצועו של אריק לביא (לתרגומו של אברהם שלונסקי) שכיכב במחזה "אופרה בגרוש" בתיאטרון חיפה, ב-1971. הקלטת השיר בביצועו, כפי שהופיעה לראשונה באלבומו "שיר הוא לא רק מילים", מופיעה באוספים רבים.
השבועה (פועלי ציון)

"השבועה" הוא שירו של יהושע פלוביץ' במזרח אירופה בשנת 1903. התחבר ביידיש והפך להמנונה של מפלגת "פועלי ציון". במקביל, תורגם השיר לעברית על ידי אברהם לוינסון.
"השבועה" הולחן על ידי אברהם משה ברנשטיין.
מילים

| --- | --- |
הנוסח העברי  נָרִימָה יָדֵינוּ, נָרִים וְנִשְׁבַּעְנוּ  בְּדֶגֶל צִיּוֹן, בְּאַדְמַת הַמְּכוֹרָה,  בְּכָל הַקָּדוֹשׁ וְיָקָר לְכֻלָּנוּ,  בְּשֵׁם גִּבּוֹרִים וְחַרְבָּם הַשְּׁבוּרָה.    נִשְׁבַּעְנוּ לִשְׁבֹּר אֶת כְּבָלָיו שֶׁל עַמֵּנוּ  יָדָיו לְהַתִּיר, הַפְּצוּעוֹת וּכְבוּלוֹת.  לִפְרֹק עֹל הָרֶשַׁע מֵעַל צַוָּארֵנוּ,  חוֹמַת הַגּוֹלָה לְנַתֵּץ עַד הַיְּסוֹד.    וְאִם גַּם נָמוּתָה אַגַּב חֲלוֹמֵנוּ,  אִם גַם לֹא נִזְכֶּה הָבִיאוֹ לְקִצּוֹ –  אֲזַי אֶת הַדֶּגֶל נִמְסֹר לְאַחֵינוּ  וְהֵם שֶׁיָּבִיאוּ הָעָם לְאַרְצוֹ.   : הנוסח האידי  מיר הויבן די הענד געגען מזרח און שווערען  ביי ציון, איר פאָהן, ביי איר הייליגער ערד,  ביי אַלץ וואָס מיר ליבען, וואָס הייליג מיר הערן,  ביי אונדזער העלדענס צובראָכענע שווערד
תכנים ואמירות

"השבועה" כולל את עיקרי הציונות הסוציאליסטית כפי שנתפסה בתודעתם של רבים במפנה המאות ה-19-ה-20: התארגנות והליכה משותפת בגוף ראשון רבים, ערכי הציונות ובכללם החזרה ההמונית לארץ ישראל והזיכרון הקיבוצי של ההיסטוריה היהודית, והנכונות להאבק ואף למסור את הנפש על השחרור הלאומי בגולה ובארץ ישראל. על פי החוקר אליהו הכהן: "שיר "השבועה" לא היה שיר רגיל ברפרטואר הזמר היהודי והעברי. הוא נחשב לכעין המנון, והושר בדרך כלל בעמידה בסופן של התכנסויות פועלים. תחרות סמויה התנהלה בימי העלייה השנייה והשלישית בינו לבין שירו של ביאליק "תחזקנה" ("ברכת עם") על התואר – המנון תנועות הפועלים בארץ, אם כי בפועל הוא היה המנונה של תנועת "פועלי ציון", שעם מנהיגיה נמנו דוד בן-גוריון ויצחק בן צבי".
הערות שוליים

↑  אליהו הכהן, סיפורו של שיר "השבועה", חדשות בן-עזר, באתר library.osu.edu.
ארצות ערב

אזורים עם רוב ערבי  אזורים עם מיעוט ערבי
ארצות עֲרָב או העולם הערבי הן מדינות במזרח התיכון ובצפון אפריקה שבהן רוב התושבים הם ערבים והשפה הערבית היא שפתן הרשמית. רוב מדינות אלה משתייכות לארגון הבין-לאומי הנקרא הליגה הערבית.
על אף הרוב הערבי, במדינות אלה חיים גם תושבים רבים מקבוצות אתניות אחרות, שאינם נחשבים לערבים, בהם ברברים, כורדים, סומלים ונובים.
מאפיינים משותפים

המאפיין המשותף הנרחב ביותר הוא השימוש בשפה הערבית כשפת הדיבור והקריאה העיקרית.
רוב מדינות ערב היו כ-400 שנה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית ואחרי מלחמת העולם הראשונה תחת שלטון קולוניאלי.
דת הרוב בכל מדינות ערב היא האסלאם (כ-95% מכלל העולם הערבי) וקיים מיעוט, של נוצרים ומיעוט דרוזי. יש מדינות בהן מיעוטים שאינם ערבים שיכולים להיות מוסלמים או לא מוסלמים (קופטים, ברברים, כורדים).
שלטון

רוב מדינות ערב קיבלו את עצמאותן במחצית השנייה של המאה ה-20, בדרך כלל משלטון קולוניאלי אירופי. המשטרים שכוננו במדינות אלה ריכוזיים מאוד ומבוססים על קבוצות אליטיסטיות. בחלק מהן הונהגו שושלות מלוכה, ובחלק שלטון נשיאותי דיקטטורי. בחלק ממדינות ערב יש חופש פעולה, במידה מסוימת, לאופוזיציה ולעיתונות, למשל: מצרים, קטר, לבנון ותוניסיה. באחרות השלטון מונע פעילות אופוזיציונית ומטיל צנזורה חמורה על העיתונות, למשל: סוריה, ערב הסעודית וסודאן. יתר מדינות ערב נעות בין שני הקטבים האלה. במרביתן לא שורר משטר דמוקרטי מלא במובן המערבי, והניסיונות להנהיג משטר כזה (למשל באלג'יריה בשנות ה-90) לא צלחו. בלבנון, סוריה, עיראק וסודאן שוררים מתחים קשים בין קבוצות שונות באוכלוסייה. בלבנון הונהג הסדר שעל-פיו תפקידי המפתח בשלטון מחולקים בין העדות השונות, כשהחלוקה היא קבועה ומוגדרת היטב. בעיראק מתנהל מאבק כפול – בין הרוב הדובר ערבית למיעוט הכורדי, ובין המיעוט הסוני (שעליו נמנים גם הכורדים) לרוב השיעי.
בשנים 2010–2012 התעורר גל מחאות בעולם הערבי, שכלל כמעט את כל ארצות ערב, בעוצמה משתנה. בחלק מהמדינות הביא גל המחאות למהפכות של ממש ולחילופי שלטון.
דת

ברובן המכריע של מדינות ערב שלטת דת האסלאם, אם כי רוב המדינות המוסלמיות בעולם אינן ערביות. מתוך 1.4 מיליארד מוסלמים בעולם חיים במדינות ערב כ-300 מיליון מוסלמים (ועוד כ-28 מיליון לא מוסלמים) כלומר רק כ-20% מכלל המוסלמים בעולם חיים במדינות ערב, כמעט כולם סונים, אם כי כשני שלישים מהעיראקים וכשליש מהלבנונים הם שיעים. בחלק ממדינות ערב יש קהילות לא-מוסלמיות גדולות, למשל במצרים (נוצרים קופטים), בלבנון (נוצרים מרונים, דרוזים) ובסודאן (נוצרים, בני דתות מקומיות). בסוריה יש מיעוט גדול השייך לעדה העלווית, עדה שהתפצלה מהאסלאם השיעי והפכה לדת עצמאית. שליטי סוריה ממשפחת אסד הם עלווים, אם כי עובדה זו מוצנעת בדרך-כלל (הם שינו את החוק כדי שייחשבו למוסלמים שיעים), כדי שלא לעורר סכסוך בין-דתי. בנוסף, עד העלייה ההמונית בסוף שנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הייתה קהילה יהודית גדולה בארצות ערביות רבות. מאז יש בחלק מהמדינות הערביות קהילות יהודיות קטנות מאוד המונות בודדים עד מאות אנשים. הקהילות הגדולות ביותר הן במרוקו ובתוניסיה.
שפה

מדינות ערב מתאפיינות בכך שבכולן השפה הערבית הספרותית (כלומר השפה המשמשת בכתיבה, בנאומים ובתקשורת האלקטרונית) היא שפה רשמית, המדוברת (או לפחות מובנת) על ידי מרבית האוכלוסייה. ההבדלים בין הגרסאות השונות של הערבית הספרותית הם קלים בלבד, ואינם מפריעים לתקשורת הבין-ערבית. הניבים הערביים המשמשים בדיבור היום-יומי, לעומת זאת, שונים מאוד ממדינה ערבית אחת לאחרת. בנוסף ישנם מיעוטים לשוניים גדולים במדינות ערב כגון, הכורדים בעיראק ובסוריה, והבֶּרְבֶּרים במרוקו, באלג'יריה ובתוניסיה. בתוניסיה, אלג'יריה, מרוקו ולבנון מקובל להשתמש גם בשפה הצרפתית, ובירדן נעשה שימוש נרחב בשפה האנגלית.
הניבים השונים מחולקים לשתי קבוצות עיקריות: "אל משרק" (המזרח) ו"אל-מע'רב" (המערב). חלוקת הניבים לא חופפת לחלוקה המדינית. הניבים המערביים מדוברים מלוב ומערבה והניבים המזרחיים מדוברים בשאר ארצות ערב.
הניב המצרי מובן ברוב מדינות ערב. הסיבה לכך היא היותה של מצרים יצרנית סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה שיוצאו במשך שנים רבות לכל העולם הערבי.
חלוקה

מיקומן הגאוגרפי של מדינות ערב הוא דרום מערב אסיה ("הסהר הפורה", חצי-האי ערב) וצפון אפריקה (אפריקה שמצפון לסהרה).
על פי המינוח המקובל מחולקות ארצות ערב לחטיבות הבאות:
אל-משרק (المشرق, ארצות המזרח הערביות) – המדינות סוריה, ירדן, לבנון ועיראק
אל-מגרב (المغرب, ארצות המערב) – המדינות מצרים, לוב, סודאן, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו ומאוריטניה
מדינות המפרץ – המדינות כווית, איחוד האמירויות הערביות, ערב הסעודית, בחריין, עומאן וקטר
תימן
חלוקה > יבשת אפריקה

11 מדינות ערב נמצאות ביבשת אפריקה:
מצרים מצרים
לוב לוב
סודאן סודאן
מרוקו מרוקו
אלג'יריה אלג'יריה
תוניסיה תוניסיה
סומליה סומליה
מאוריטניה מאוריטניה
ג'יבוטי ג'יבוטי
קומורו קומורו
צ'אד צ'אד
חלוקה > יבשת אסיה

11 מדינות ערב נמצאות ביבשת אסיה:
ערב הסעודית ערב הסעודית
תימן תימן
עומאן עומאן
קטר (מדינה) קטר
בחריין בחריין
כווית כווית
עיראק עיראק
לבנון לבנון
סוריה סוריה
ירדן ירדן
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
חלוקה > ישויות אוטונומיות למחצה

הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
סהרה המערבית סהרה המערבית
סומלילנד סומלילנד
ראו גם

ערבים
פאן-ערביות
תרבות ערבית
הליגה הערבית
העולם המוסלמי
העולם הנוצרי
לקריאה נוספת

און וינקלר, דמוגרפיה פוליטית במדינות ערב במאה ה-20, האוניברסיטה הפתוחה, 2008
הערות שוליים

↑  ראו למשל בספרו של ניקולא זיאדה
↑  למרות היותה מדינה ערבית, לא חלק מהליגה הערבית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294021705171  LCCN: sh85006278  NGV: 19888  NKC: ge131485  VIAF: 316732810   WorldCat (עם VIAF): 316732810
Yesterday

ערך זה עוסק בשיר של להקת הביטלס. אם התכוונתם לסרט, ראו .
"Yesterday" (בעברית: "אתמול") היא בלדת רוק של להקת הביטלס שנכתבה על ידי פול מקרטני (תחת הקרדיט הקבוע לנון/מקרטני), ויצאה גם כסינגל באלבום Help!‎ שיצא ב-1965 ומאוחר יותר באלבום Yesterday and Today.
השיר יצא כסינגל ב-1965 בארצות הברית וב-1976 באנגליה. מפיק השיר הוא ג'ורג' מרטין, אורך השיר הוא 2:05. השיר הוכתר בספר השיאים של גינס כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם. השיר הושמע ברדיו יותר מ-7 מיליון פעמים. השיר נשאר פופולרי גם היום ויצאו לו יותר מ-3000 עטיפות לסינגל. הבי-סייד של הסינגל הם השירים I Should Have Known Better בבריטניה והשיר Act Naturally בארצות הברית. לשיר יצאה גרסה ישראלית בשם "רק אתמול", למילים של חיים חפר ובביצוע דואט של יפה ירקוני ואריק איינשטיין.
השיר היה יוצא דופן יחסית לעולם הרוק'נרול של שנת 1965, אם כי השיר עצמו אינו בסגנון רוק'נרול כלל. הכלים המשתתפים בשיר הם גיטרה אקוסטית ורביעיית כלי מיתר - דבר יוצא דופן בהתייחס לשירי רוק ופופ עד אז. את השיר שר פול מקרטני.
הקלטת השיר

בהקלטת השיר מקרטני ניגן בגיטרה האקוסטית. הוא רצה לנגן השיר בסולם סול מז'ור, משום שכך היה לו נוח לנגן אותו בגיטרה, אך לשיר אותו בסולם פה מז'ור, שבו העדיף לשיר. לכן, מקרטני כיוון את הגיטרה שלו טון למטה, כך שינגן בסולם סול מז'ור והגיטרה תישמע בסולם פה מז'ור.
חוסר שביעות רצונו של מקרטני

מקרטני הביע פעמים רבות את חוסר שביעות רצונו מסידור הקרדיט לכותבים. במקום "לנון-מקרטני" שאף מקרטני להשיב את הסידור שהתקיים בתקליט הראשון של הלהקה: "מקרטני ולנון". באלבום ההופעה Back in the U.S (משנת 2002), בניגוד לאלבומי הופעה ולקט קודמים, שינה מקרטני את סדר הקרדיט על דעתו, והדבר עורר מחאה מצד אלמנתו של לנון, יוקו אונו. בעקבות המחאה הגיעו אונו ומקרטני להסכמה כי מקרטני לא ישוב לעשות זאת בעתיד.
סקרים ודירוגים

"Yesterday" נבחר כשיר הטוב ביותר של המאה ה-20 בסקר ה-BBC Radio 2 בשנת 1999.
"Yesterday" נבחר כשיר הפופ הטוב ביותר של כל הזמנים על ידי MTV והמגזין רולינג סטון.
"Yesterday" הוכתר כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם על ידי ספר השיאים של גינס.
מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-13 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר של כל הזמנים.
במצעד שירי הביטלס של כאן 88 דורג השיר במקום השביעי.
סקרים ודירוגים > אלבומים שבהם הופיע השיר Yesterday

Help! - 1965
Yesterday and Today - 1966
A Collection of Beatles Oldies - 1966
The Beatles 1962-1966 - 1973
Love Songs - 1977
The Beatles' Ballads - 1980
20 Greatest Hits - 1982
Anthology 2 - 1996
2000 - 1
LOVE - 2006
סקרים ודירוגים > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 95 |  |