stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צחות בדיחותא דקידושין
מבנה רנסאנסי טיפוסי

המחזה, לצד היותו כתוב בעברית ועוסק בקהילה יהודית, מתאים למבנה הטיפוסי של מחזה בן הרנסאנס האיטלקי.
המחזה כולל חמש מערכות ולפניהן פרולוג, כפי שאפשר לראות ברוב המחזות של 'הקומדיה החדשה' שהיו נפוצים בתקופת הרנסאנס.
העלילה של המחזה מחולקת, לפי המקובל בתקופה, לשלושה חלקים: פריסה (protasis), סיבוך (epitasis) והתרה (catastrophe).
'שלוש האחדויות' - הכותבים בני הרנסאנס שמרו על התפיסה האריסטוטלית של אחדות המחזה: מחזה יפה, לפי אריסטו, עשוי במסגרת זמן של יום אחד, מורכב מעלילה אחת, והוא מתרחש במקום יחיד. גם צחות בדיחותא דקידושין שומר על האחדויות האלה.
ברנסאנס האיטלקי, ששאב את המבנה שלו מהקומדיה החדשה בתקופה הקלאסית, היה מאגר קבוע של דמויות. מאגר זה קיים באופן ברור גם במחזה העברי הראשון, גם אם הדמויות הן יהודיות דתיות. כך למשל, מופיעים במחזה זוג החושקים הצעירים המאוהבים והאומללים (ידידיה וברוריה), דמות חוסמת שמונעת מהצעירים להיות יחד (אמון / דבורה), משרת נאמן שלוקח חלק בהרפתקאות האדון ומדבר תמיד על יין ועל נשים (פשחור) וכן דמות הקפדן (pedant), שמדבר על ידע רב אך הוא למעשה שוטה.
ה'טריק' במחזה הוא מאפיין בולט של מחזות בני הרנסאנס. תעלולים כאלה נמצאים במחזה העברי בשפע, והם מניעים את העלילה, דוגמה לכך אפשר לראות בתחבולה שמפעיל עפרון על רב חמדן: עשהאל בן עפרון מקדש את אחת מבנות הרב בלי לציין בפירוש איזו אחת, מה שגורם לקידושי סרק. שתי הבנות צריכות גט, אך אף אחת מהן לא נחשבת נשואה לעשהאל.
עיבודים למחזה

לא ידוע האם המחזה הוצג בחייו של סומו או לאחריו. כתבי היד של המחזה, שמתוכם פרסם שירמן את המהדורה המדעית של המחזה בשנת 1945, נכתבו אחרי מותו של המחבר, כך שהמחזה המשיך לעבור במסורת של היהודים בצפון איטליה, אך אין עדויות על כך שהוא הוצג על במה ממש. לאחר פרסום המחזה על ידי שירמן, הוא הועלה בשלושה עיבודים:
"ראה חתן אשר מצאת", עיבוד של לאה גולדברג בבימויו של ראובן מורגן, הועלה על ידי הלהקה הדרמטית של האוניברסיטה העברית בירושלים והוצג במועדון החמאם בשנת 1964.
"תעלולי נישואין", עיבוד ובימוי של יוסף מילוא, עלה בתיאטרון חיפה בנובמבר 1968, וב"הבימה" באפריל 1979.
"בדיחותא דשידוכין": עיבוד - דודיק סמדר, בימוי - עמירם אטיאס, תיאטרון תאיר, 2005
לקריאה נוספת

יהודה סומו, המחזה העברי הראשון: צחות בדיחותא דקידושין. קומדיה בחמש מערכות מאת יהודה סומו איש מאנטובה. (1527 - 1592), בצירוף מבוא, הערות ונספחים על ידי חיים שירמן, הוצאת דביר, תשכ"ה
איריס שני, ראו חדש אשר מילאתי ישן - פנים ומגמות ב"צחות בדיחותא דקידושין" ליהודה סומו: בחינת המחזה העברי הראשון ביחס למקורות השפעתו העבריים והאיטלקיים בצירוף תרגום ראשון לעברית של המסה על אמנות התיאטרון, ספרי רחל ודוד, 2009
יאיר ליפשיץ, לשון הקודש, גרסת הקומדיה - דרמות אינטרטקסטואליות על במת "צחות בדיחותא דקידושין", הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2010
יוסף מילוא, תעלולי נישואין: מהתלה בשני חלקים ובכללם פרולוג ופזמונים על פי מחזהו של יהודה סומו איש מאנטובה "צחות בדיחותא דקידושין", תל אביב, התיאטרון הלאומי הבימה, תשמ"א.
לאה גולדברג, להקת הסטודנטים מציגה: המחזה העברי הראשון, בתוך: א' מארק (עורך), פרגוד - במה לענייני ספרות ותיאטרון, ירושלים תשכ"ג.
שלמה סימונסון, היהודים בדוכסות מנטובה, כרך שני, תל אביב תשכ"ה. סקירת תולדות חייו של יהודה סומו מופיעה בעמ' 545.
סקירת קורות חייו וכן ביבליוגרפיה מקיפה על כתביו של סומו נמצאות אצל: יונה דוד, 'יהודה סומו וראשיתו של התיאטרון העברי באיטליה', איטליה, כתב עת לחקר תולדותיהם, תרבותם וספרותם של יהודי איטליה, עורך: ראובן בונפיל, כרך טז, ירושלים תשס"ה, עמ' מט - נח.
על קומדיות בתקופת הרנסאנס: ע' סמית, הקומדיה הלמדנית - שלוש קומדיות מהרנסאנס האיטלקי, ירושלים תשע"ו.
הערות שוליים

↑  יהודה סומו, צחות בדיחותא דקידושין, תל אביב, תשכ"ה, עמ' 10 - 11
↑  שם, עמ' 13.
↑  איריס שני, ראו חדש אשר מילאתי ישן - פנים ומגמות ב"צחות בדיחותא דקידושין" ליהודה סומו: בחינת המחזה העברי הראשון ביחס למקורות השפעתו העבריים והאיטלקיים בצירוף תרגום ראשון לעברית של המסה על אמנות התיאטרון, תל אביב: ספרי רחל ודוד, 2009
↑  להרחבה בנושא הסמלים המיניים שבדברי פשחור, ראו: י' ליפשיץ, לשון הקודש, גרסת הקומדיה - דרמות אינטרטקסטואליות על במת "צחות בדיחותא דקידושין", הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2010, עמ' 76 - 79.
↑  רוני כהן, "יפה פירש בן ביבי זכור לטוב" - ספרות פרודית ו'חכמי פורים', הבלוג - יד יצחק בן צבי
↑  חלק חמישי דיבור ז'
↑  ראה חתן אשר מצאת, מעריב, 27 במרץ 1964
↑  שרית פוקס, סקנדל במושב לצים, מעריב, 17 באפריל 1979
↑  בדיחותא דשידוכין באתר "הבמה"
↑  ברק ליבוביץ', הצגה: "בדיחותא דשידוכין" - צעד אחד רחוק מדי, באתר ynet, 27 בפברואר 2007
↑  עפרה לקס, שוברת חופות, באתר ערוץ 7, 16 ביוני 2006
↑  מיכאל הנדלזלץ, הארץ, קומבינה בשפת חז"ל, באתר הארץ, 20 ביוני 2006
↑  דיקלה גל-עד, ניסויים בנישואים, באתר nrg‏, 15 בינואר 2007
קוטב שמיימי

צילום ארוך חשיפה של שמי הלילה סביב הקוטב השמיימי הצפוני. הכוכבים נראים נעים סביב הקוטב. הנקודה הלבנה במרכז הסיבוב היא כוכב הצפון
הקוטב השמיימי הוא הנקודה הדמיונית על כיפת השמים שמהווה את נקודת המפגש של ציר כדור הארץ איתה. קיימות שתי נקודות כאלו: הקוטב השמיימי הצפוני והקוטב השמיימי הדרומי. סיבוב כדור הארץ מסביב לצירו גורם לכך שכל גרמי השמים נראים כאילו הם נעים במעגל סביב הקטבים.
זיהוי הקטבים השמיימיים

זיהוי הקטבים מאפשר לצופה לדעת את במדויק את הכיוון של הצפון הגאוגרפי או של הדרום הגאוגרפי ומכך להסיק את שאר הכיוונים. כמו כן, מדידת גובהו של הקוטב מעל האופק מאפשר לדעת במדויק את קו הרוחב של נקודת התצפית. מסיבה זו זיהוי הקטבים מסייע לניווט. אם יש כוכב בהיר סמוך לקוטב שמיימי הוא מקל על זיהויו.
זיהוי הקטבים השמיימיים > זיהוי הקוטב השמיימי הצפוני

את הקוטב השמיימי הצפוני קל לזהות באמצעות כוכב הצפון שבקבוצת הדובה הקטנה, שנמצא במרחק של פחות ממעלה מהקוטב השמיימי הצפוני ובהירותו היא מדרגה 2, כך שניתן להבחין בו ולזהותו גם כשתנאי הצפייה אינם מיטביים ולמעשה ניתן לראותו גם מסביבה עירונית. כמו כן, מיקומו של כוכב הצפון בקצה היצול של האסטריזם "העגלה הקטנה" ובהמשך הקו המחבר את הגלגלים האחוריים של האסטריזם העגלה הגדולה, מקלים על זיהויו. דרכים נוספות לזהות את מיקומו של הקוטב השמיימי הצפוני הם בעזרת הכוכבים הבהירים ביטלג'וז ומנקלינן, שהקו המחבר אותם (ועובר גם דרך הכוכבים δ בעגלון ו-θ בעגלון) מצביע אל הקוטב השמיימי הצפוני (ואל כוכב הצפון) או בעזרת הכוכבים מרקב (α בפגסוס) ושאט (β בפגסוס) שהקו המחבר ביניהם, ומהווה את הצלע המערבית של האסטריזם הריבוע הגדול, מצביע גם כן אל הקוטב השמיימי הצפוני ומתחבר לכוכב הצפון.
זיהוי הקטבים השמיימיים > זיהוי הקוטב השמיימי הדרומי

אין כוכב בהיר הנמצא בסמוך לקוטב השמיימי הדרומי והכוכב הקרוב ביותר אליו שניתן לצפייה בעין הוא σ באוקטנט שנמצא במרחק של מעט יותר ממעלה מהקוטב ובהירותו היא מדרגה 5.4, כך שקשה מאוד לזהותו. הכוכב הבהיר הקרוב ביותר לקוטב השמיימי הדרומי הוא β בנחש מים קטן שנמצא כ-13 מעלות מהקוטב ובהירותו היא מדרגה 2.7, כך שלמעשה ברדיוס של 10 מעלות מסביב לקוטב השמיימי הדרומי אין אף כוכב קל לזיהוי. הדרך הקלה ביותר לאיתור הקוטב השמיימי הדרומי היא באמצעות קבוצת הצלב הדרומי ובעזרת זוג הכוכבים הבהירים אלפא קנטאורי והדר. המשך הקו המחבר את הכוכבים גקרוקס ואקרוקס (הציר הארוך של הצלב) עובר במרחק זוויתי של כ-5 מעלות מהקוטב השמיימי הדרומי. המרחק מאקרוקס אל הנקודה הקרובה ביותר לקוטב שעל הקו הוא פי 4.5 מהמרחק שבין אקרוקס וגקרוקס. דרך אחרת לאתר את הנקודה היא לחבר את הכוכבים אלפא קנטאורי והדר (β בקנטאור) ולהעביר אנך ממרכז הקו לכיוון דרום. המפגש של הקו הזה עם המשך הקו המחבר את גקרוקס ואקרוקס הוא בקרוב הנקודה הקרובה ביותר לקוטב השמיימי הדרומי. אם תנאי התצפית טובים מספיק, ניתן באופן זה לאתר את הכוכב העמום σ באוקטנט שנמצא כמעלה מהקוטב. דרכים נוספות לאתר את הקוטב הן באמצעות הכוכבים סיריוס וקאנופוס שהמשך הקו המחבר אותם עובר מעט ממזרח לקוטב השמיימי הדרומי או באמצעות ענני מגלן, שביחד עם הקוטב השמיימי הדרומי יוצרים בקרוב משולש שווה-צלעות.
נקיפת הקטבים השמיימיים

מיקומם של הקטבים השמיימיים משתנה לאיטו בעקבות נקיפת ציר כדור הארץ. כל אחד מהקטבים מבצע תנועה מעגלית ומשלים סיבוב שלם סביב קוטבי המלקה אחת ל-25,788 שנים בקירוב. כתוצאה מכך כל כמה אלפי שנים יש כוכב אחר שנמצא במרחק קטן יחסית מאחד הקטבים ומאפשר לזהותם בקלות. להלן רשימת הכוכבים הבהירים שהיו או שיהיו סמוכים לקטבים השמיימיים:
| --- | --- |
הקוטב השמיימי הצפוני ι (יוטא) בהרקולס (10,000 לפני הספירה)  τ (טאו) בהרקולס (8,000 לפני הספירה)  אדסיך (ι בדרקון) (4,500 לפני הספירה)  תובאן (α בדרקון) (3,000 לפני הספירה)  כוכב (β בדובה הקטנה) (1,000 לפני הספירה)  כוכב הצפון (α בדובה הקטנה) (2,000 לספירה)  אראי (γ בקפאוס) (4,000 לספירה)  אלפירק (β בקפאוס) (6,000 לספירה)  אלדראמין (α בקפאוס) (7,500 לספירה)  דנב (α בברבור) (10,000 לספירה)  δ בברבור (11,500 לספירה)  וגה (α בנבל) (14,000 לספירה) : הקוטב השמיימי הדרומי η (אטא) ביונה (11,000 לפני הספירה)  α בשעון מטוטלת (7,500 לפני הספירה)  γ בדג זהב (7,000 לפני הספירה)  α בנחש מים קטן (3,000 לפני הספירה)  β בנחש מים קטן (0 לספירה)  γ בזיקית (4,000 לספירה)  ω (אומגה) בשדרית (6,000 לספירה)  υ (אופסילון) בשדרית (7,000 לספירה)  אספידיסקה (ι בשדרית) (8,000 לספירה)  δ במפרש (9,000 לספירה)  רגור (γ במפרש) (11,000 לספירה)  ν (נו) בירכתי הספינה (13,500) לספירה)
ראו גם

מערכת הקואורדינטות המשוונית
מישור המילקה
העגלה הגדולה והעגלה הקטנה כאמצעים לזהות את כוכב הצפון
הצלב הדרומי, ענני מגלן, והכוכבים אלפא קנטאורי והדר כאמצעים לזהות את הקוטב השמיימי הדרומי
צ'הבאניה

| --- | --- |
סמל צ'הבאניהסמל צ'הבאניה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת אייקה
 שטח:  12.83 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  305 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°10′38″N 17°41′08″E﻿ / ﻿47.177180555556°N 17.685530555556°E﻿ / 47.177180555556; 17.685530555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.csehbanya.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.צ'הבאניה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.צ'הבאניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'הבאניה (בהונגרית: Csehbánya) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי צ'הבאניה

בצ'הבאניה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 6 | 256 |
| 1910 | 5 |  |
| 1920 | 5 |  |
| 1930 | 6 |  |
| 1941 | 4 | 402 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת אייקה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | אייקה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קאייג'ו

דייקאייג'ו (מפלצת-ענק) מהסרט היפני "גודזילה"
קָאייג'וּ (ביפנית: ''kaijū 怪獣) היא מילה יפנית שמשמעותה המילולית "חיה מוזרה" או "חיה משונה", אך בעברית מקובל לרוב לתרגם אותה כ"מפלצת ענק", והיא מתייחסת לסוגת הבידור טוקוסאטסו (אנ') – סרט פעולה/סרט אפקטים מיוחדים יפני או סדרת דרמה יפנית שעוסקת בגיבורי-על. בפרספקטיבה רחבה יותר, קאייג'ו או טוקוסאטסו היא תת-סוגה בסוגת המדע הבדיוני.
מונחים קשורים כוללים: קָאייג'וּ אֵייגָה (ביפנית: 怪獣映画 ‏ kaijū eiga - סרט על המפלצת המשלב ביפן יסודות של אימה ומדע בדיוני); קָאייגִ'ין (ביפנית:怪人 ‏ kaijin - מפלצת דמוית-אדם); ודָייקָאייג'וּ (ביפנית: 大怪獣 ‏ daikaijū - מפלצת ענקית).
הקאייג'ו המפורסם ביותר הוא גודזילה, זוחל (או דינוזאור) מוטנטי ענקי שהופיע לראשונה בסרטו של אישירו הונדה (אנ') "גודזילה" ב-1954, ומאז בסרטים רבים של אולפני טוהו. כמו כן הופיעה המפלצת במשחקי וידאו, ספרים קומיים הידועים ביפן במאפייניהם הייחודיים בשם "מאנגה" (manga), סדרות טלוויזיה, ורומנים. היפנים רוחשים סימפתיה לגודזילה, יש לו אישיות, יש עליו אגדות ולעיתים הוא מוצג כסמל לעוצמה סופר-תעשייתית של ארצם וכזה שמציל אותה (ואת העולם) מאסון (המגולם לרוב על ידי פולשים זרים), אם כי תוך זריעת הרס רב בדרך. יותר מכך, גודזילה נחשב לאייקון תרבות יפני.
קאייג'ו נודעים אחרים כוללים: קינג גידורה (キングギドラ, ‏Kingu Gidora ביפנית) דרקון מפלצתי (לרוב חוצני) תלת-ראשי בעל כנפיים גדולות ושני זנבות שהוא יריבו העיקרי של גודזילה ואף האנטגוניסט המרכזי של הזיכיון; קינג קונג (גורילה ענקית, מקבילו האמריקאי של גודזילה, שהופיעה לראשונה בסרט מ-1933 "קינג קונג", ולאחר מכן בסרטים רבים אחרים, בהם "קינג קונג נגד גודג'ירה [גודזילה]", שהופק על ידי אולפני טוהו היפניים ב-1962. אגב, בסרט זה קינג קונג הוא הרבה יותר גדול מאשר בגרסתו המקורית); רודן (Radon ביפנית) פטרוזאור, שהופיע לראשונה בסרט "רודן" ב-1956 מבית היוצר של אולפני טוהו; מות'רה (Mosura ביפנית) פרפראית ענקית שמוצגת בסרטו של אישירו הונדה "מות'רה" מ-1961 כמשכינת השלום היוצאת חוצץ נגד הניסויים הגרעיניים של ארצות הברית; וגאמרה (Gamera) מפלצת שמגולמת על ידי צב ענק, אשר הופיעה לראשונה בסרט "גאמרה" ב-1965 מבית היוצר של חברת הסרטים דאיאי. ב-2013 יצא הסרט "פסיפיק רים", המציג את הקאייג'ו כמפלצות מהונדסות גנטית, הנשלחות לכדור הארץ כנשק של גזע חייזרים מתקדם.
זיכיון קאייג'ו נוסף אשר הופק ונוצר בידי צובוראיה אייג'י (שנטל חלק גם ביצירתו של גודזילה) הוא "אולטרמן", אשר החל את דרכו בסדרה הקצרה "אולטרה-קיו" משנת 1966, אשר מציגה מפלצות ענק המתעוררות וזורעות הרס ברחבי יפן. הקאייג'ו הראשונים בסדרה זו, גומס וליטרה, למעשה נוצרו מלקיחת חליפת הגודזילה ואחת מבובות הרודן ששימשו לאחרונה בסרטי גודזילה תוך עיצוב מחדש של המראה החיצוני של החליפות, דבר אשר נעשה גם בהמשך. שנה לאחר מכן, סדרת ההמשך "אולטרמן" הציגה גיבור על בשם "אולטרמן", תושב של כוכב חייזרי בעל אזרחים טובי לב אשר הגיע לכדור הארץ ובחר לעצמו אדם שיהווה צורתו האנושית במטרה להגן על העולם מפני מפלצות ענק או חוצנים. מאז, עשרות סדרות וסרטי המשך המציגים אולטרמנים וקאייג'ו חדשים נוצרים מדי שנה ביפן.
גודזילה מהסרט היפני משנת 1954
רודן - מפלצת מעופפת, מהסרט היפני משנת 1956
לקריאה נוספת

Michael Dylan Foster, Pandemonium and Parade: Japanese Monsters and the Culture of Yōkai, University of California Press, 2009
Comprehensive list of genres and subgenres, no date
הערות שוליים

↑  על ההבדלים בין קאייג'ו ליוקאי (yōkai‏ 妖怪 ‏ - יצורים על-טבעיים), ראו, למשל: Mizuki Shigeru and Kuchi-sake-omna, "Media of the Weird", in Michael Dylan Foster (ed), Pandemonium and Parade: Japanese Monsters and the Culture of Yōkai, University of California Press, 2009, pp. 160–163
↑  ראו למשל: Dr Christopher Way, "Japan needs a Godzilla-like leader", Financial Times, 5 July 2012 ‏. Philip Brophy, "Monster Island: Godzilla and Japanese sci-fi/horror/fantasy", Postcolonial Studies Vol. 3 No. 1 (2000), pp. 39-42. ראו גם: Chon Noriega, "Godzilla and the Japanese Nightmare. When Them! Is U.S.", Cinema Journal, 27 No. 1 (Fall 1987), pp. 63-77. נורייגה במאמרו גם עומד על ההבדלים בין המפלצות האמריקאיות ליפניות. בשני המקרים הן "התעוררו" כתוצאה מניסויים בנשק גרעיני (במקרה של גודזילה ומוטרה, למשל, ניסויים בפצצת מימן), אבל בעוד שבארצות הברית ישנה הצדקה לשימוש בפצצה גרעינית (טיל גרעיני הוא שבסופו של עניין הורג את המפלצת), ביפן, כזו שנפגעה מהטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי בולטת גישה אנטי-גרעינית מובהקת. על הפיכתה של גודזילה לדמות מלבבת יותר, ידידותית ואנושית יותר במהלך השנים, שיכולה לעודד, בין השאר, את שוק הצעצועים, ראו, כמו כן, בין היתר: Anne Billson, "Godzilla", New Statesman [1996], 17 July 1998: Biography in Context, Web. 31 May 2013, ו-‏ Richard Corliss, "Reel Machines: Japan's fascination with technology has brought a cavalcade of monsters, mutants and mechanical toys to its inventive silver screen", Time International, 1 May 2000, Vol. 155 (17), p. 46
↑  Ronald W. Wilson, "Book Review: Black-and-White Rampage – William Tsutsui. Godzilla On My Mind: Fifty Years of the King of Monsters. Palgrave Macmillan, 2004", An Interdisciplinary Journal of Film and Television Studies 36.1 (2006), pp. 78-79
↑  על אישיותה של המפלצת שהופיעה כ"ילד הרע" בסרטיו של הונדה, שאת המזג ההרסני שלה היו צריכות לרסן תכופות המפלצות (קאייג'ו) האחרות, ראו למשל: Dave Kehr, "Mothra Lives! Beware, New Kirk City", The New York Times, 16 August 2009
↑  ראו: דייב קהר, שם, בהערה לעיל (באנגלית)
| סרט אימה |
| --- | --- | --- |
| תת-ז'אנרים | קניבלי • עממי • רומנטי גותי • מפלצות (קאייג'ו) • פסיכו-בידי • שטני • סלאשר • גור • חג • ג'אלו • מותחן חברתי |  |
| טריטוריות | הודו (סרט רפאים • בוליווד) • סין • גרמניה (אקספרסיוניזם • מחתרתי) • קוריאה • יפן • צרפת (קיצוני) |  |
| רשימות סרטים | המכניסים ביותר בכל הזמנים • ראשונים לפי מדינה |  |
| נושאים | מוזיקה • מגדר (נערה אחרונה • מלכת הצעקה) • להט"ב • גזענות • אם ארכאית |  |
| ערכים קשורים | סרט ניצול • בי מובי |  |
קול המחתרת העברית

קול המחתרת העברית הייתה תחנת השידור החשאית של הלח"י.
הקריין של התחנה היה נתן מרפיש (גד), וטכנאי הרדיו שהקים ותפעל את התחנה היה יעקב יצחקי (אלכס).
היסטוריה

תחנת קול המחתרת העברית החלה את שידוריה בשנת 1941, ושידוריה נמשכו לסירוגין עד להקמת מדינת ישראל. עם קרייני התחנה נמנתה גאולה כהן, לימים חברת הכנסת.
כשהתחנה נתפסה על ידי שלטונות המנדט הבריטי נשלחו נתן מרפיש ויעקב יצחקי למחנה המעצר בלטרון ומשם הוגלו למחנות המעצר באפריקה, באסמרה שבארתריאה ולגילגיל בקניה.
לקריאה נוספת

קול המחתרת העברית : תוכן הדברים ששודרו בימים ט"ו, כ"ד וכ"ז בכסלו וב' בטבת תש"ו מתחנת השידור של לוחמי חרות ישראל, לוחמי חרות ישראל, תל אביב, תש"ו
צ'הארשנבה סורי

| --- | --- |

 מדינה:  איראן, טג'יקיסטן, אפגניסטן, אזרבייג'ן, טורקיה 
 סוג:  חג 
 
חגיגת צ'הארשנבה סורי בקפיצה מעל האש
הזמרות מהסטי והיידה קופצות מעל המדורה בחגיגות צ'הארשנבה סורי
צ'הארשנבה סורי (בפרסית: چهارشنبه ‌سوری, בתרגום לעברית: יום רביעי של האור או יום רביעי האדום), נקרא גם פסטיבל האש. נחגג בקרב העמים האיראניים, כדוגמת הפרסים, האזרים, הכורדים ועוד. האירוע מתקיים בערב יום רביעי שלפני הנורוז; יום רביעי האחרון של לוח השנה הפרסי כהקדמה לנורוז, המציין את בואו של האביב. הפסטיבל מתוארך להתקיים בקרב העמים הכורדים זורואסטרים מכ-1,700 לפני הספירה.
הפסטיבל כולל הדלקת מדורות ומשחקי אש: קפיצה ואקרובטיקה מעל האש, ויצירת צורות בעזרת האש שמטרתם העברת האדמומיות, הבשלות והבריאות של האש לאנשים דרך פעולות אלו. המדורות נשארות דולקות עד לשעות הבוקר כדי "לשמור על השמש בחיים". החגיגה מתחילה בדרך-כלל בערב בהדלקת המדורות; האנשים קופצים מעל למדורות וקוראים: "zardi-ye man az toh, sorkhi-ye toh az man", שפירושו: "הצהוב שלי אליך והאדום שלך אלי". הכוונה בכך למעין טקסט טיהור שבו החולי, החיוורון, הבחילות, והבעיות של האדם עוברים למדורה – והאדמומיות, הבשלות, החום, האנרגיה והבריאות של המדורה עוברים לאדם. ביום זה יש אנשים הלובשים תחפושות ועוברים מדלת לדלת בבקשה לממתק או קונדס; נוהגים לחלק פירות יבשים או דליי מים.
ביקורת

אנשי דת איראנים מוסלמים יצאו נחרצות נגד מנהג חגיגות הצ'הארשנבה סורי, לאור מקורו הלא-אסלאמי. מגמה זאת התחזקה בפרט החל מ-1979 והמהפכה האסלאמית, בטענה כי "מנהגי החג הם בבחינת אמונה תפלה שיש לבטלה." עם זאת, ב-2023, החג נחגג באופן מחתרתי באיראן על ידי מפגינים מתנגדי הממשל האיראני בעיר כרג'.
ראו גם

נורוז
זורואסטריות
הערות שוליים

↑  Kasheff and Saʿīdī Sīrjānī, Manouchehr and ʿAlī-Akbar. "ČAHĀRŠANBA-SŪRĪ". Encyclopædia Iranica. Retrieved 2014-12-29.
↑  Persian Fire-Jumping Festival, Alison Fu. ČAHĀRŠANBA-SŪRĪ. Retrieved 2012-03-18.
↑  Massoume Price, Chahar Shanbeh Soori, The Fire Festival of Kurdish Peoples
↑  Kasheff and Saʿīdī Sīrjānī, Manouchehr and ʿAlī-Akbar. "ČAHĀRŠANBA-SŪRĪ". Encyclopædia Iranica. Retrieved 2014-12-29.
↑
↑  Massoume Price, Chahar Shanbeh Soori, The Fire Festival of Iranian Peoples
↑  רז צימט, "צ'הארשנבה סורי": ויכוח מתמשך על מסורת טרום-אסלאמית ברפובליקה האסלאמית, 2012.
קאוקה

ערך זה עוסק במחוז בקולומביה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קאוקה (בספרדית: Cauca) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בדרום-מערב קולומביה והוא גובל במחוזות ואייה דל קאוקה וטולימה בצפון, בוילה וקקטה במזרח, בפוטומאיו בדרום, בנריניו בדרום-מערב ובאוקיינוס השקט בצפון-מערב. כמו כן האי גורגונה שייך למחוז.
המחוז משתרע על שטח של 29,308 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.4 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא פופאיאן.
היסטוריה

במהלך התקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום שבטי ילידים שונים, כשהמרכזיים שבהם הם בני הפאס (אנ') והגואמביאנו (אנ'). האירופאי הראשון שעבר במקום היה הקונקיסטאדור הספרדי סבסטיאן דה בללקאסר שייסד את פופאיאן ב-1537. תוך שנים ספורות הוקמה פרובינציית פופאיאן (אנ'), שהשתייכה למלכות המשנה של פרו עד להקמת מלכות המשנה של גרנדה החדשה במאה ה-18. הפרובינציה כללה חלקים נרחבים מקולומביה המודרנית ובירתה הייתה העיר פופאיאן, שהפכה לאחת הערים החשובות במלכות המשנה.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה בתחילת המאה ה-19 נוצרה פרובינציית פופאיאן שהשתייכה למחלקת קונדינמרקה (שכללה את שטחי קולומביה ופנמה המודרניות), אך תוך שנים ספורות הייתה חלוקה מחדש למחוזות והאזור היה חלק ממחוז קאוקה (שכלל את כל מערב קולומביה המודרנית) (אנ'). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה ופרובינציית פופאיאן נוסדה מחדש, אך בשנים שלאחר מכן פוצלו ממנה כמה יחידות מנהליות וב-1845 שטחה כבר היה דומה יותר למחוז המודרני של קאוקה מאשר לפרובינציה המקורית. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית ונוצרה מדינת קאוקה שכללה את כל דרום ומערב המדינה, כמו גם חלקים נרחבים ממזרחה ואשר בירתה הייתה פופאיאן. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז קאוקה. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 פוצלו שטחים רבים מהמחוז עד שב-1910 הוא הגיע לתצורתו הנוכחית.
כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אגבה, קנה סוכר, קפה, תירס, מניהוט, שעועית ועגבניות, גידול מקנה, עיבוד מזון, דיג, חטיבת עצים וכרייה. כמו כן יש במחוז גידול נרחב של צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין.
חלוקה מנהלית

בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לחמש פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
| שם | שם בספרדית | יישוב מרכזי | מספר רשויות מקומיות |
| --- | --- | --- | --- |
| צפון | Norte | סנטנדר דה קיליצ'או | 10 |
| מזרח | Oriente | פאס | 8 |
| מרכז | Centro | פופאיאן | 9 |
| דרום | Sur | סוקרה | 12 |
| מערב | Occidente | גואפי | 3 |
הערות שוליים

↑  קאוקה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
↑  קולומביה - ניטור גידולי קוקה 2013, ממשלת קולומביה ומשרד האו"ם לסמים ולפשיעה (UNODC) (בספרדית).
| מחוזות קולומביה |
| --- | --- | --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה |  |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119432766 (data)  MusicBrainz: 3d135a13-a53d-439f-b919-b8a14dc3ff0c  NKC: ge929525 
חלוקת המחוז לפרובינציות.