stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי רומניה–רוסיה
היסטוריה > תקופתו של צ'אושסקו

בתחילת שנות השישים של המאה ה־20, החלה ממשלתה הקומוניסטית של רומניה לצבור מידה מסוימת של עצמאות מברית המועצות. לאחר מותו של גאורגה גאורגיו-דז', ב־1965 מונה נִיקוֹלַאֶה צַ'אוּשֶׁסְקוּ לעמוד בראש המפלגה הקומוניסטית הרומנית, וב־1967- לכהן כראש המדינה. לאחר מלחמת ששת הימים ניתקו כל מדינות הגוש הסובייטי במזרח אירופה, את יחסיהן הרשמיים עם מדינת ישראל, פרט לרומניה של צ'אושסקו. ב־1968 גינה צ'אושסקו את הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה (ואכן, רומניה הייתה היחידה מבין מדינות ברית ורשה אשר לא השתתפה בפלישה לצ'כוסלובקיה). המשטר הביא באותן השנים להקלה מסוימת בדיכוי הפנימי של אזרחיו; זאת ובעיקר מדיניות החוץ הפתוחה והנמרצת שלו העניק לו תדמית חיובית הן מבית והן בקרב המערב. משום כך מדינות רבות במערב נמנעו מלהפנות את גבן אל צ'אושסקו ומשטרו, אשר בסוף שנות ה־70 הפך, בעקבות ביקורו של צ'אושסקו בסין הקומוניסטית, ליותר נוקשה, שרירותי וגחמני. צמיחה כלכלית מהירה שהוזנה על ידי אשראי זר פינתה את דרכה לסגפנות מסולפת ודיכוי כלכלי חמור. חלה צניחה בגידול האוכלוסין, העוני גבר ותופעות שהיו שוליות בעבר, כגון ילדים נטושים הממלאים בתי יתומים, שיעורי גירושין גבוהים ומחלות שהשלטון סירב להכיר בהן הלכו והפכו יותר ויותר רווחות. טיפולם של השלטונות בתופעות אלו היה איסור על הפלות מלאכותיות, מתן קנסות לאזרחים מעל גיל 25 אשר לא היו להם ילדים, מתן הטבות למשפחות מרובות ילדים, הפיכת הפרוצדורה הדרושה לשם גירושין למסובכת וכמעט בלתי אפשרית; בנוסף, בשנות השמונים בדיקות איידס היו בלתי חוקיות (כדי שלא ייוודע דבר קיומה של מגפת איידס נרחבת ברומניה).
ב־1978 ערק יון מיכאי פצ'פה, חבר בכיר במשטרה החשאית הרומנית, הסקוריטאטה, לארצות הברית. זהו העריק בעל הדרגה הגבוהה ביותר מהגוש הקומוניסטי במהלך המלחמה הקרה. בעקבות עריקתו, אשר היוותה מכה קשה למשטר הקומוניסטי, ערך צ'אושסקו מסע טיהורים בצמרת הסקוריטאטה, והגביר את דיכוי כלל האזרחים ברומניה. בנוסף לכך, ספר שהוציא פאצ'פה בארצות הברית חשף פרטים נסתרים על משטרו של צ'אושסקו, כגון שיתוף פעולה עם ארגוני טרור ערביים ומשטרים אפלים כגון זה של מובוטו ססה סקו, ריגול תעשייתי מאסיבי נגד ארצות הברית והמערב, ומאמצים רבים מצד צ'אושסקו להשיג תמיכה פוליטית מהמערב; גילויים אלו, ומדיניותו הדראקונית ההולכת ומחמירה של צ'אושסקו, גרמו לבידוד גובר והולך של רומניה בזירה הבינלאומית, ולהפסקת הצמיחה הכלכלית ממנה נהנתה בסוף שנות השישים.
במהלך שנות ה־80 הלך והחמיר המשטר ברומניה, וימי הזוהר של צ'אושסקו, בהם באמת זכה לתמיכה גדולה מן העם, נשכחו כלא היו. ההפיכות ברחבי הגוש הקומוניסטי היוו גורם מדרבן לנפילת המשטר הקומוניסטי בשרשרת אירועים עקובים מדם בדצמבר 1989, אשר התחילו בערים טימישוארה ובוקרשט, והסתיימו בהוצאתם להורג הפומבית של הרודן ורעייתו, והכרזה על הקמת רפובליקה דמוקרטית חופשית ברומניה.
יון איליאסקו, חבר בכיר לשעבר במפלגה הקומוניסטית אשר הודח על ידי צ'אושסקו, קיבל הכרה לאומית כמנהיגה של ממשלת קואליציה מאולתרת. חזית ההצלה הלאומית (שהפכה ל"מפלגה הסוציאל־דמוקרטית" בימינו) הכריזה על החזרת הדמוקרטיה והחירויות האזרחיות ב־22 בדצמבר 1989. המפלגה הקומוניסטית הוצאה אל מחוץ לחוק, והחוקים הדראקוניים ביותר של צ'אושסקו, כגון האיסור על הפלות ואמצעים למניעת הריון, בוטלו.
ייצוג דיפלומטי

רומניה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ושתי קונסוליות ברוסטוב על הדון ובסנקט פטרבורג.
רוסיה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט, וקונסוליה כללית בקונסטנצה.
יחסי טורקיה–מוזמביק

| יחסי טורקיה–מוזמביק |
| --- | --- |
טורקיה: מוזמביק


טורקיה: מוזמביק
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 799,380
אוכלוסייה
87,527,097: 34,881,116
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 20,625
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 591
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי טורקיה–מוזמביק הם יחסי החוץ בין מוזמביק לטורקיה. טורקיה מחזיקה במוזמביק שגרירות במפוטו מאז ה-15 במרץ 2011, בעוד ששגריר מוזמביק ברומא שבאיטליה מוסמך גם לטורקיה.
יחסים דיפלומטיים

טורקיה הייתה בתחילה סימפתית כלפי אדוארדו מונדלאנה, סוציאליסט מתון בעל השכלה אמריקאית, שהקים את ארגון פרלימו כדי לפתוח במאבק מזוין נגד הפורטוגלים למרות שטורקיה המשיכה לתמוך כלפי חוץ בפורטוגל, בעלת ברית שלה מנאט"ו. היחסים בין המדינות נעשו מתוחים מאוד כאשר סמורה מקל, מרקסיסט קשוח, הפך למנהיגה של פרלימו. תחת שלטונו הארגון נודעה לשמצה בכך שנתנה למוזמביקים הלבנים את ה"צו 24/24 הידוע לשמצה - עזוב תוך 24 שעות עם 24 קילו של חפצים - והלאימה את רוב נכסי האזרחים והכנסיות. בסיוע סובייטי, מקל רדף שבטים צפוניים ואת הכנסייה הקתולית והיה אחראי על בין 10,000 ל-100,000 מקרי מוות באותה תקופה.
בעקבות הפשרה דיפלומטית בין סמורה מקל לנשיא ארצות הברית רייגן ב-1985, טורקיה התחילה לספק למוזמביק סיוע כלכלי, מה שנמשך לאחר שממשיכו של סמורה מקל ז'ואקים שיסאנו האיץ את הליברליזציה של הכלכלה והכריז על סופה של השיטה המרקסיסטית.
יחסים כלכליים

נפח הסחר בין שתי המדינות היה בשווי 153 מיליון דולר בשנת 2019.
FDI טורקי מהווה 19% מסך ה-FDI במוזמביק.
יוסף לטיף

| --- | --- |

לטיף בפסטיבל הג'אז של דטרויט, 2007
 לידה:  9 באוקטובר 1920 צ'טנוגה בטנסי, ארצות הברית
 פטירה:  23 בדצמבר 2013 (בגיל 93) שאטסברי, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 שם לידה:  ויליאם עמנואל הדלסטון
 שם במה:  Yusef Lateef 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1955–2013 (כ־58 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויין, אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, בית הספר מנהטן למוזיקה 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  ג'אז, הארד בופ, מוזיקת עולם, הזרם השלישי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון, חליל צד, אבוב, בסון
 חברת תקליטים:  פרסטיז' רקורדס, אטלנטיק רקורדס, סבוי רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  קנונבול אדרלי
 פרסים והוקרה:  אמני הג'אז של NEA 
 www.yuseflateef.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוּסֵף לטיף (באנגלית: Yusef Lateef;‏ 9 באוקטובר 1920 – 23 בדצמבר 2013) היה מוזיקאי ג'אז ומוזיקת עולם, נגן כלי נשיפה מעץ בהם סקסופון וחליל צד ומבין הבודדים שניגנו באבוב ובבסון בג'אז. כמו כן ניגן בבנסורי (חליל צד הודי עשוי במבוק), ארגול וכלים נוספים שמוצאם מאסיה ואפריקה. מראשי וראשוני המשלבים בין מוזיקת עולם לג'אז. פרופסור למוזיקולוגיה, תאורטיקן של ג'אז ומוזיקת עולם ודובר של הקהילה האחמדית בארצות הברית.
קורות חיים

נולד בעיר צ'טנוגה בטנסי כויליאם עמנואל הדלסטון. ילדותו ונעוריו עברו עליו בעיר דטרויט אליה עקרה משפחתו כשהיה בן 5. בנעוריו שמע בעירו מוזיקאים מובילים כויברפוניסט מילט ג'קסון, נגן הקונטרבס פול צ'יימברס והגיטריסט קני בורל וחבר אליהם כנגן סקסופון. כאשר מלאו לו 18 כבר היה נגן בעל ניסיון מסוים והחל לנגן בתזמורות ביג בנד תחת השם ויליאם אוונס.
ב-1949 הזמין אותו דיזי גילספי לנגן בתזמורתו. לטיף ניגן בתזמורת זו פחות משנה וחזר לדטרויט על מנת ללמוד הלחנה ב-Wayne State University. באותה תקופה התקרב לאסלאם, לקהילת האחמדים המתונה, התאסלם ושינה את שמו.
המשך הקריירה המוזיקלית

לטיף חזר לנגן באופן מקצועי ב-1957 בפרץ יצירתיות שהניב ארבעה תקליטים: The Sounds of Yusef, Other Sounds, Jazz Mood ו-Prayer to the East. בהמשך הקליט את התקליטים Into Something ו-Eastern Sounds יחד עם נגנים ממסורת הג'אז ונגני כלי הקשה מסורתיים. הקלטות אלה הציגו לעולם הג'אז צליל שונה המושפע ממוזיקה הודית ומוזיקה ערבית תוך שילוב כלי נגינה מזרחיים עם כלים מסורתיים של ג'אז וכלים קלאסיים כאבוב ובסון. לטיף יצר מרקם צלילי שונה מהמוכר אך נגיש לאוזן המערבית, למעלה מעשור לפני אמנים ש"גילו" את מוזיקת העולם כג'ורג' האריסון. הלחנים התבססו על סטנדרטים מוכרים, בלוז ועיבודים לשירים פופולריים (כגון השיר הרוסי אוצ'יצ'ורנייה ("עיניים שחורות")). לצליל שהציג הייתה השפעה מכרעת על ג'ון קולטריין. לטיף היה חבר חשוב בחבורה שגיבש קולטריין בחברת התקליטים !Impulse(אנ'), בה הקליט לטיף במהלך שנות השישים את גוף ההקלטות החשוב והמשפיע ביותר שלו.
ב-1960 ניגן עם צ'ארלס מינגוס ובשנים 1962–1964 היה חבר ברביעיית קנונבול אדרלי. בסוף שנות השישים שילב השפעות ניכרות של גוספל כפי שניתן לשמוע בתקליטיו Detroit ו-Hush'n'Thunder. בשנות השמונים פנה לכיוון העידן החדש ואלבומו מ-1987, Yusef Lateef's Little Symphony, זיכה אותו בפרס גראמי עבור "אלבום העידן החדש הטוב ביותר" לאומה שנה. בשנת 1992 ייסד את חברת התקליטים YAL Records . ב-1993 הלחין את  The African American Epic Suite, יצירה בת ארבעה פרקים לתזמורת סימפונית ורביעיית ג'אז, המשלבת מוטיבים מתקופת העבדות בארצות הברית ומהמאבקים לשוויון זכויות.
קריירה אקדמית

בשנת 1969 קיבל תואר בוגר מבית הספר מנהטן למוזיקה וב-1970 קיבל תואר מוסמך בהוראת מוזיקה והחל ללמד בבית הספר. בשנת 1972 קיבל משרת פרופסור בקולג' במנהטן. ב-1975 קיבל תואר דוקטור בלימודי מוזיקה מערבית ואיסלמית מאוניברסיטת מסצ'וסטס (UMass). בין השנים 1980–1986 שימש כחוקר במכון ללימודי תרבות בניגריה.
לטיף פיתח תחום לו הוא קורא "מוזיקה אוטופיזיופסיכית" (Autophysiopsychic Music), לפיה כל מוזיקאי חייב לשאוף שהמוזיקה שלו תנבע מתוך המקום הפיזי, הרוחני והנפשי שלו (לטיף אף הקליט ב-1977 תקליט בשם Autophysiopsychic (אנ') יחד עם נגן הפלוגלהורן ארט פארמר). על המוזיקאי ללמוד לשלב בין החוויה לבין הניסיון והידע. לטיף שולל למעשה שיוכים ז'אנריים, כיוון שהם מגבילים את היצירתיות. הוא כתב ספרים ומאמרים, והחיבור החשוב והממצה שלו בתחום הוא Yusef Lateef's How To Improvise Soul Music.
לקריאה נוספת

Gentle Giant ISBN 1929188129 -אוטוביוגרפיה
A Night in the Garden of Love - נובלה פרי עטו
Yusef Lateef's Flute Book of the Blues - ספר לימוד נגינה
הערות שוליים

↑  טיילר פישר, Eastern Sounds
↑  Yusef Lateef: Jazz 'Round the World
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333140105171  BIBSYS: 5002067  BNE: XX1225322  BnF: cb13896372z (data)  CiNii: DA16378430  GND: 103793755  ICCU: UBOV758431  ISNI: 0000 0003 6862 9625  LCCN: n88144464  MusicBrainz: 2968722f-03d8-4e2f-88bc-f9975f147503  NKC: js20021021001  NLA: 35344070  NTA: 071289941  RERO: 02-A003498368  SNAC: w64c9b46  SUDOC: 035098414  Trove: 919130  VIAF: 84226595   WorldCat (עם VIAF): 84226595
יחסי איי שלמה – שווייץ

| יחסי איי שלמה – שווייץ |
| --- | --- |
איי שלמה: שווייץ


איי שלמה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 41,277
אוכלוסייה
824,057: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 99,060
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי איי שלמה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איי שלמה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין איי שלמה כוננו ב-19 בדצמבר 2007, לאחר חתימה על מזכר הבנות משותף לכינון יחסים דיפלומטיים בטקס שנערך בקנברה, בירת אוסטרליה. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
איי שלמה מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת איי שלמה, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מאיי שלמה יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. בסוף שנת 2012 התגוררו באיי שלמה ארבעה שווייצרים, מהם שניים מחזיקים באזרחות כפולה של איי שלמה ושל שווייץ.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת באיי שלמה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על איי שלמה.
איי שלמה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי טורקיה–מיאנמר

| יחסי טורקיה–מיאנמר |
| --- | --- |
טורקיה: מיאנמר


טורקיה: מיאנמר
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 676,578
אוכלוסייה
87,527,097: 54,588,239
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 64,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 1,187
משטר
משטר נשיאותי: דיקטטורה נשיאותית

יחסי טורקיה–מיאנמר הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית לרפובליקה של איחוד מיאנמר. לטורקיה יש שגרירות בנייפידאו, בירת מיאנמר, ומיאנמר מיוצגת בטורקיה על ידי שגריר שאינו תושב מקהיר, בירת מצרים.
יחסים דיפלומטיים

היחסים בין טורקיה לבורמה היו מתוחים בגלל תמיכתה של טורקיה בקוומינטנג בטאיוואן. לבורמה היו יחסים עוינים עם טאיוואן ואף יירטה מטוס מטען מטאיוואן ששוגר לשטחה מה שהביא לאספקת נשק טורקי ואמריקאי לקוומינטנג. הדבר גרם למשבר דיפלומטי חדש בין טורקיה לבורמה. היחסים השתפרו לאחר מכן והיו ידידותיים.
היחסים הפכו מתוחים מאוד בשנת 1988 לאחר הדיכוי האלים מאוד של הטטמדאו (צבא מיאנמר) נגד מפגינים אזרחיים שלווים. אונג סן סו צ'י זכתה להערצה ואהדה בטורקיה כתוצאה ממעשיו של טטמדאו. טורקיה השעתה לאחר מכן את תוכניות הסיוע שלה למיאנמר למעט סיוע הומניטרי. טורקיה מתחה ביקורת רבה על מעצר הבית של אונג סן סו צ'י ושיתפה פעולה עם שרת החוץ של ארצות הברית מדלן אולברייט, שהתעניינה באופן אישי בשלומה.
יחסים כלכליים

נפח הסחר בין שתי המדינות היה 38.7 מיליון דולר בשנת 2018 (יצוא/יבוא טורקי: 30.7/30.8 מיליון דולר).
ראו גם

יחסי החוץ של טורקיה
יחסי איי שלמה – רוסיה

| יחסי איי שלמה – רוסיה |
| --- | --- |
איי שלמה: רוסיה


איי שלמה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 17,098,242
אוכלוסייה
824,057: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 13,978
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי איי שלמה–רוסיה הם יחסי החוץ בין איי שלמה ורוסיה.
סקירה כללית

בשנת 2012 פורסם כי איי שלמה ורוסיה פועלים יחד בכונן יחסים דיפלומטיים. ב-Solomon Star דווח על כך בעקבות פגישה בנאדי בין שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב, לבין שר החוץ של איי שלמה, פיטר שאנל. גורם לענייני חוץ אמר כי מספר נושאים שמעניינים את שתי המדינות נדונו אך התוכנית המוצעת לקשרים דיפלומטיים עמדה בראש סדר היום. איי שלמה עשויים לפנות לסיוע רוסי בפרויקטים של אנרגיה מתחדשת.
רוסיה יצרה קשרים עם כמה מדינות באוקיינוס השקט באותה שנה והם אף תמכו בה ביחסי החוץ שלה.
יחזקאל קזז

יחזקאל קזז (1929–1979) היה ראש המועצה המקומית אור יהודה בשנים 1969–1974.
ביוגרפיה

יחזקאל קזז נולד בבגדאד, עיראק. הוא היה נינו של הרב משה שמאש, שכיהן בתחילת המאה ה-20 כ"חכם באשי", הרב הראשי ליהדות עיראק. בנעוריו היה פעיל בתנועה הציונית בעירו, ובשנת 1948 אף נאסר בשל פעילותו זו. במבצע עזרא ונחמיה (אפריל 1950 - ינואר 1952) היה קזז אחד מאנשי הקשר שדאג לעלייתם של שאר היהודים, ולכן עלה לארץ רק בשלביו האחרונים של המבצע, ב-1951.
עם עלייתו ארצה החל קזז בפעילותו הציבורית. הוא השתכן עם הוריו במעברת כפר עאנה, מצא עבודה זמנית בבית קברות באזור, ובמקביל החל לעבוד בתור פקיד בלשכת העבודה.
קזז היה מקורב למרדכי בן-פורת, ובראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 מונה למזכיר מועצת אור יהודה. באמצע שנת 1965 פרש מרדכי בן-פורת ממפא"י ועבר לרפ"י וקזז עבר איתו. בבחירות למועצת אור יהודה שנערכו בנובמבר 1965 נבחר קזז למועצה מטעם רפ"י והיה לסגן ראש מועצה בשכר, תחת הנהגתו של ראש המועצה מרדכי בן-פורת. בעקבות ביקור שערך בגרמניה בשנת 1966 נכרתה ברית ערים תאומות בין אור יהודה לשרלוטנבורג. הברית כללה חילופי משלחות ספורט בין היישובים ותרומת מתקני ספורט לאור יהודה. זו הייתה ברית הערים התאומות הראשונה שנכרתה בין יישוב ישראלי לעיר בגרמניה. בשנת 1968 קזז כיהן כיו"ר אגודת בית הכנסת המרכזי לעולי בבל באור יהודה.
במאי 1969 התפטר מרדכי בן-פורת מראשות המועצה והעביר את התפקיד לידי קזז, אשר הגיע לבחירות בנובמבר 1969 כראש מועצה מכהן. בבחירות אלו קיבל המערך 5 מנדטים, גח"ל - 3 מנדטים, ומנדט אחד לכל אחת מהרשימות ל"ע, מפד"ל ו"נאמני הציבור" (רשימה של מפ"ם). התוצאות איפשרו לקזז להקים קואליציה בראשותו עם מפ"ם.
הבחירות ב-1974 נערכו פעמיים, לאחר שבבחירות שנערכו במועד הרגיל התגלו אי-סדרים שגרמו לפסילתן. בבחירות הראשונות קיבל המערך (בראשות קזז) 5 מנדטים, נאמני הציבור באור יהודה (בראשות מנשה יצחקי) 2 מנדטים, חרות ליברלים 2 מנדטים, והרשימות "למען אור יהודה" והמפד"ל - מנדט אחד. בבחירות החוזרות איבדה סיעת המערך מכוחה וקיבלה רק 3 מנדטים. היא איבדה מנדט אחד ל"נאמני הציבור" ומנדט אחד לרשימת אור יהודה שלנו של יצחק בוכובזה. בעקבות זאת לא הצליח קזז להרכיב קואליציה וראשות המועצה עברה לידי יצחקי.
בשנת 1968 נתגלה כי קזז חולה במחלת טרשת נפוצה. הוא נאבק במחלה זו במשך עשור, והחל משנת 1976 פרש מכל פעילות ציבורית. הוא נפטר בשנת 1979. על שמו נקרא רחוב באור יהודה.
הערות שוליים

↑  יחזקאל קזז, מס הכנסה וחסכון חובה - מכתבים למדור הכלכלי, דבר, 13 ביוני 1962
↑  רפ"י כוננה קואליציה באור יהודה, דבר, 12 בנובמבר 1965
↑  ערים בגרמניה מציעות ברית תאומות עם אור יהודה, דבר, 15 במרץ 1966
↑  מכרז לבנית בית כנסת, דבר, 26 באוגוסט 1968
↑  בן פורת התפטר מראשות מועצת אור יהודה, דבר, 26 במאי 1969
↑  תוצאות ההצבעה לעיריות ולמועצות המקומיות - אור יהודה, דבר, 30 באוקטובר 1969 - אולם התוצאות אינן מדויקות והשתנו בהמשך עם תום ספירת הקולות
↑  הנהלה מצומצמת במועצת אור יהודה, דבר, 3 בנובמבר 1969
↑
יחסי איי שלמה – קנדה

| יחסי איי שלמה – קנדה |
| --- | --- |
איי שלמה: קנדה


איי שלמה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 9,984,670
אוכלוסייה
824,057: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 53,718
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

יחסי איי שלמה–קנדה הם מערכת היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איי שלמה לבין קנדה.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין איי שלמה לקנדה כוננו ב-7 ביולי 1978. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח.
ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדיג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. איי שלמה חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תורמת למאמצי איי שלמה להילחם בשינויי האקלים, שעשויים להחריב את האיים, בדרכים שונות ומגוונות. קנדה תרמה כסף רב לקרן המספקת תקציב לפרויקט הידרו-אלקטרי (הפקת חשמל באמצעות מים) גדול שמטרתו לצמצם משמעותית את הסתמכות התושבים באיי שלמה על סולר ודלקים מזהמים אחרים.
קנדה תומכת בזכות הנשים לשוויון בשוק העבודה ותורמת מדי שנה 3.5 מיליון דולר אמריקאי לקרן של האומות המאוחדות שמבטיחה סביבת עבודה בטוחה ושוויונית לנשים באיי שלמה.
נציגויות דיפלומטיות

איי שלמה אינה מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות. איי שלמה מיוצגת בקנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בוונקובר. איי שלמה האמינה את נציגותה בניו יורק לאומות המאוחדות על קנדה.
קנדה אינה מיוצגת באיי שלמה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קנדה האמינה את נציבותה הגבוהה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על איי שלמה.
יעקב מסקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באוקטובר 1883 כ"ב בתשרי ה'תרמ"ד ליטא 
 פטירה:  24 בפברואר 1956 (בגיל 72) י"ג באדר ה'תשט"ז 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 בפברואר 1956 
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה
 רבותיו:  הרב הרב יצחק רבינוביץ, הרב משה מרדכי אפשטיין, הרב יצחק בלאזר והרב נפתלי אמסטרדם
 חיבוריו:  בית יעקב, אבן יעקב, סולם יעקב, מקל יעקב, משפט ליעקב, הדרת מרדכי
 
הרב יעקב הכהן מסקין (בכתיב יידישאי: מעסקין) (כ"ב בתשרי ה'תרמ"ד – י"ג באדר ה'תשט"ז; 23 באוקטובר 1883 – 24 בפברואר 1956) היה רב ומנהיג תורני ברוסיה, ליטא וארצות הברית, מחבר תורני, וחבר הנהלה באגודת הרבנים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

מסקין נולד בווילקומיר שבליטא (אז בתחומי האימפריה הרוסית), לאביו הרב מרדכי. למד תורה בישיבת סלבודקה אצל הרב יצחק רבינוביץ, רבה של פוניבז', הרב משה מרדכי אפשטיין, הרב יצחק בלאזר והרב נפתלי אמסטרדם. נסמך לרבנות בשנת תרס"ט בידי הרב רבינוביץ, הרב מאיר אטלס משאוול והרב יוסף ליב בלוך. נישא לרבקה.
החל משנת תרע"א לערך כיהן כרב בנובה-פראגה שברוסיה, למשך 11 שנים. בשבתו שם התיידד עם חייל יהודי תושב המקום שלאחר זמן נעשה מפקד בכיר בצבא הקומוניסטי, וידידות זו סייעה לו רבות בהמשך חייו. לאחר מכן שימש ברבנות בפוניבז' שבליטא, וברלינגטון (ורמונט) שבארצות הברית. בשנת ה'תרצ"ב נתמנה לרב בית המדרש הגדול בנוסח ספרד שבברונקס, ניו יורק, תפקיד אותו מילא כעשרים וחמש שנים, עד לפטירתו.
הרב מסקין נפטר בי"ג באדר ה'תשט"ז (24 בפברואר 1956) בשל מחלה קשה. בהלווייתו השתתפו והספידו רבים מגאוני ארצות הברית, ובהם הרב יוסף אליהו הנקין, הרב משה פיינשטיין ועוד. השאיר אחריו צאצאים רבים, בהם בניו הרב חיים מסקין שכיהן כרב שכונת סניסייד, קווינס, והרב אליעזר שכיהן כרב קהילת "וונסט היברו".
ביוגרפיה > פעילותו הציבורית וכתיבתו התורנית

בשבתו באמריקה היה בידידות ובקשרי מכתבים עם הרב משה פיינשטיין, שכינה אותו תדיר במכתביו: "מע"כ ידידי הרב הגאון הגדול המפורסם בשמו ובחבוריו הנעלים מוהר"ר יעקב הכהן מעסקין שליט"א". כתריסר תשובות בשו"ת אגרות משה ממוענות אליו. גם עם הרב צבי פסח פרנק היה הרב מסקין בקשרי מכתבים, ותשובות רבות בשו"ת "הר צבי" ממוענות אליו. וכן עם רבנים נוספים, בהם הרב יצחק יעקב רבינוביץ' והרב יחיאל יעקב ויינברג.
מלבד ספריו הרבים, פרסם הרב מסקין מאמרים רבים בכתב העת התורני הפרדס,, וכתבי עת נוספים בהם כנסת ישראל. כמו כן, היה חבר הוועד הפועל של אגודת הרבנים וחבר הוועד לטהרת המשפחה של האגודה. כן היה חבר "ועד הרבנים" ופעיל בארגון עזרת תורה.
מפסיקותיו ועמדותיו

התיר לפנות גופה של אדם שנקברה במקום אחד אל מקום קבורה משפחתי, למרות האיסור הכללי לפנות עצמות מת מקבר אחד לשני.
צידד בגיורים של בני זוג של יהודים, שהיו נהוגים בארצות הברית. בתשובתו קבע שהגיורים הללו כשרים אף על פי שהם נעשים 'לשם אישות', ואף על פי שעל פי רוב אחר הגיור הגרים לא שומרים מצוות. אף על פי כן, בתשובה מאוחרת יותר ציין שהוא עצמו כבר איננו מעוניין לערוך גיורים שכאלה, למרות טעמי ההיתר שביסס בספרו.
התיר לכהן לבקר חולה בבית החולים בארצות הברית, למרות החשש שיהיה מת בבית החולים בזמן הביקור, בשל מספר נימוקים הלכתיים הנוגעים לטומאת מת באוהל, תוך צירוף העובדה שרוב המתים בבית החולים הם גויים שאינם מטמאים באוהל.
הרבה להצר על מצבם של הרבנים בארצות הברית, שנתונים בעוני גדול ומפוטרים אם הם מתבטאים באופן שאינו תואם את רוחם של אחד מנכבדי הקהילה, וניסה לפעול שיונהגו מינויים קבועים כמקובל ביהדות אירופה.
ספריו

בית יעקב – חידושי תורה, ניו יורק, תר"צ
הדרת מרדכי – הדרנים על הש"ס, ניו יורק ת"ש
סולם יעקב – שאלות ותשובות, ניו יורק ת"ש
אבן יעקב – חידושים על מסכת מגילה (ניו יורק תש"ב), חגיגה (ניו יורק תש"ד), ראש השנה (ניו יורק תשי"ד)
משפט ליעקב – חידושים על חושן משפט הלכות דיינים והלכות עדות, ניו יורק תש"ו
מקל יעקב – חידושים על מסכת מכות, ניו יורק תשי"א
אבן יעקב – שאלות ותשובות, ניו יורק תשי"ט
לקריאה נוספת

'מעסקין הרב ר' יעקב הכהן', בתוך: בן ציון אייזנשטט, דורות האחרונים, כרך ב (אותיות מ-פ), ניו יורק תש"א, עמ' 155
'הרב ר' יעקב הכהן מעסקין שליט"א', בתוך: תולדות אנשי השם, ניו יורק תש"י, עמ' 87
'הרב ר' יעקב הכהן מעסקין', הפרדס [ל, ז], ניסן תשט"ז, עמ' 29–30
הרב יעקב הכהן מעסקין, 'זכרונות', בתוך: הסבא מסלבודקה, ברוקלין תשמ"ו, עמ' מה-מו
הערות שוליים

↑  אבן יעקב – מגילה, עמ' לח.
↑  הפרדס, שנה ל כרך ז, עמוד 30
↑  ראו ידיעה על מסיבה במלאת 28 שנה לרבנותו, בשנת תרצ"ט (הפרדס, [יב, ב], תרצ"ט, עמ' 17)
↑  אפריון, בודפשט. יש לציין שבעמודים של אוצר החכמה מופיע בעמוד 548, עמ' 221
↑  אבן יעקב מסכת חגיגה, עמוד צה
↑  עמוד השער לאבן יעקב, עמוד 1
↑  סוף הקדמת הספר 'סולם יעקב', עמוד 8
↑  אגרות משה: אורח חיים חלק א סימן ח;קכא. יורה דעה חלק א סימן קכה;רטו. יורה דעה חלק ה סימן ה. שו"ת אגרות משה אבן העזר חלק א סימן קנח;קנט. חושן משפט חלק א סימן לו;צח. קדשים וטהרות חלק א סימן ו;טו. קדשים וטהרות חלק ב סימן ח.
ראו עוד: הרב מרדכי ציון, משה שפיר קאמרת – על הרב פיינשטיין, נריה תש"פ, עמ' פד-פו., הרב משה פיינשטיין
↑  לדוגמא, הר צבי אורח חיים חלק א, סימן יב
↑  שרידי אש, חלק ג (אה"ע) סימן מט אות ג
↑  לדוגמא, הפרדס שנה ל, חוברת ב
↑  כנסת ישראל <ארה"ב>, כרך 2, ניו יורק, ניסן תש"ד
↑  כנסת ישראל (סלובודקה), כרך י"ט, שנה שניה, תרצ"ט
↑  משפט ליעקב, סימן מה
↑  אבן יעקב חגיגה, סימן מד
↑  הפרדס שנה ל חוברת ב, סימן יא
↑  ההקדמה לספרו, סולם יעקב
יחסי טורקיה–מולדובה

| יחסי טורקיה–מולדובה |
| --- | --- |
טורקיה: מולדובה


טורקיה: מולדובה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 33,851
אוכלוסייה
87,527,097: 3,025,120
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 16,539
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 5,467
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי טורקיה–מולדובה הם יחסי החוץ בין טורקיה למולדובה.
סקירה כללית

במהלך המאה ה-15 נכבש שטחה של מולדובה בידי האימפריה העות'מאנית, כחלק מכיבושה של נסיכות מולדובה. בשנת 1812 נאלצה האימפריה העות'מאנית למסור את בסרביה לידי האימפריה הרוסית, אשר לאחר מלחמת העולם הראשונה צורפה לממלכת רומניה, ולאחר מלחמת העולם השנייה הפכה ברובה למולדובה הסובייטית. טורקיה הכירה בעצמאות מולדובה ב-16 בדצמבר 1991 שהוכרזה ב-27 באוגוסט 1991. היחסים הדיפלומטיים בין טורקיה למולדובה כוננו ב-3 בפברואר 1992. הסכם הידידות ושיתוף הפעולה, הנחשב לבסיס החוקי של היחסים הדו-צדדיים בין טורקיה ומולדובה נחתם במהלך ביקורו של הנשיא סוליימאן דמירל במולדובה, ב-2–3 ביוני 1994.
היחסים בין טורקיה למולדובה צברו תאוצה משמעותית לאחרונה. נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ביקר במולדובה בתאריכים 17–18 באוקטובר 2018, יחד עם גאגוז ירי. ביקורו של הנשיא היה הביקור הרשמי הבילטרלי הרשמי הראשון מטורקיה במולדובה לאחר 19 שנים. נשיא מולדובה, איגור דודון, ביקר בטורקיה ב-30 בדצמבר 2019 על מנת להשתתף בישיבה הראשונה של המועצה לשיתוף פעולה אסטרטגי הטורקית.
על פי הפרוטוקול שנחתם ב-17 באוקטובר 2018, אזרחים טורקים ומולדובים יכולים לבקר אחד במדינות זו עם תעודות זהות בלבד. הפרוטוקול הנוגע לנסיעות ללא הדרכון נכנס לתוקף ב-19 בפברואר 2019.
יחסי סחר

היקף הסחר בין טורקיה למולדובה בשנת 2019 הסתכם ב 568 מיליון דולר (322 מיליון דולר של יצוא טורקי, 246 מיליון דולר של יבוא ממולדובה). ההשקעות הטורקיות במולדובה הסתכמו ב-300 מיליון דולר חברות בנייה טורקיות קיבלו 38 פרויקטים בשווי של 518 מיליון דולר אמריקאי. הסכם סחר חופשי (FTA) בין המדינות נכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2016.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה מחזיקה במולדובה שגרירות בקישינב וקונסוליה כללית בקומראט, בירת הרפובליקה הבדלנית גגאוזיה, מקבוצת העמים הטורקיים
מולדובה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-4 קונסוליות באנטליה, בורסה, איסטנבול ואיזמיר.
יחסי איי שלמה – צרפת

| יחסי איי שלמה – צרפת |
| --- | --- |
איי שלמה: צרפת


איי שלמה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 643,801
אוכלוסייה
824,057: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 45,527
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי איי שלמה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איי שלמה לבין הרפובליקה הצרפתית.