stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנדר: זהב האימפריה

| --- | --- |

 בימוי:  איגור זאייצב 
 הופק בידי:  אלכסנדר צקאלו 
 שחקנים ראשיים:  סרגיי בזרוקוב טאיסיה וילקובה ורה ברז'נייבה אלכסנדר צקאלו אולגה סוטולובה יורי קולוקולניקוב 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Sreda
 חברה מפיצה:  סנטרל פרטנרשיפ VGTRK רוסיה-1
 הקרנת בכורה:  15 ביולי 2021 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סרט קודם:  בנדר: ההתחלה
 דף הסרט ב־IMDb
 
בנדר: זהב האימפריה (ברוסית: Бендер: Золото Империи) הוא סרט עלילתי רוסי, סרט המשך לסרט "בנדר: ההתחלה". את התפקידים הראשיים גילמו סרגיי בזרוקוב וארם וארדבניאן. הסרט הוקרן בבכורה ב-15 ביולי 2021. לסרט יש סרט המשך בשם בנדר: ההונאה האחרונה.
עלילה

הדמויות הראשיות של הסרט הן שני נוכלים, אוסיפ זדונייסקי ואיברהים בנדר.
שחקנים ודמויות

סרגיי בזרוקוב - איברהים בנדר
ארם ורדבניאן - אוסיפ זדונייסקי
ניקיטה קולורגריווי - מישקה יפונצ'יק
טיסיה וילקובה - אווה מכולסקאיה
אלכסנדר צקאלו - ראש בית הלוויות
אולגה סוטולובה - אמו של אוסיפ ואשתו של איברגים בנדר
גאריק חרלמוב - הבעלים של המסעדה
ארטיום טקצ'נקו - אמטיסטוב
יוליה מקרובה - כלתו של מישקה יפונצ'יק, אהובתו של אוסיפ
פאבל דרוויאנקו - נסטור מאכנו
יורי קולוקולניקוב - קוטובסקי
ורה ברז'נבה
אלכסנדר אילין
אולג צ'וגונוב
יוליה רוטברג
אדוארד אורלוב
הפקה

הסרט צולם על ידי חברת Sreda שבבעלות אלכסנדר צקאלו בשיתוף פעולה עם ערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. את הסרט ביים איגור זייצב, כשהקרנת הבכורה תתקיים ב-29 ביולי 2021.
הערות שוליים

↑  קדימון הסרט
↑  קדימון הסרט
↑  Капитан Джек ВороБендер
↑  Плут Сергей Безруков охотится за бриллиантовым жезлом в первом трейлере фильма «Бендер. Начало»
↑  «Бендериана» нового века: в России снимут сериал про Остапа c Безруковым
↑  Безруков снялся в сериале про молодого Остапа Бендера
↑  На киноэкраны выйдут новые приключения Остапа Бендера
| "טרילוגיית בנדר" |
| --- | --- | --- |
| ההתחלה (2021) | זהב האימפריה (2021) | ההונאה האחרונה (2021) |
שחקנים
ארם וארדבניאן • סרגיי בזרוקוב
גוסטב שוורצנגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוגוסט 1907 האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בדצמבר 1972 (בגיל 65) וייז, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 בן או בת זוג:  Aurelia Schwarzenegger (20 באוקטובר 1945–1972) 
 פרסים והוקרה:  צלב הברזל  אות המערכה של החזית המזרחית  אות הפציעה 
 
גוסטב שוורצנגר (בגרמנית: Gustav Schwarzenegger;‏ 17 באוגוסט 1907 – 13 בדצמבר 1972) היה שוטר אוסטרי, ששימש כפקח דואר וחבר בפלוגות הסער הנאציות וכקצין במשטרה הצבאית. אביו של השחקן והפוליטיקאי האמריקאי ארנולד שוורצנגר.
ביוגרפיה

גוסטב נולד באוסטרו-הונגריה לססיליה הינטרלייטנר (1878–1968) וקארל שוורצנגר (1872–1927). אב סבו ונצל מאך היה צ'כי במוצאו.
על פי מסמכים שהושגו בשנת 2003 מארכיון המדינה האוסטרי על ידי הלוס אנג'לס טיימס, שוורצנגר ביקש מרצונו להצטרף לפלוגות הסער הנאציות (Sturmabteilung, SA) ב-1 במרץ 1924, ארבע עשרה שנים לפני שהמדינה סופחה לגרמניה הנאצית. אוסטריה הפכה לחלק מגרמניה הנאצית לאחר שסופחה ב-12 במרץ 1938. תיעוד נפרד שהגיע לידי מרכז שמעון ויזנטל מצביע על כך שהוא ביקש חברות לפני הסיפוח, אך התקבל רק בינואר 1941.
קריירה צבאית

שוורצנגר שירת בצבא האוסטרי מ-1930 עד 1937 ושירת כמפקד מחלקה, ובשנת 1937 הפך לקצין במשטרה הצבאית. לאחר שהתגייס לוורמאכט בנובמבר 1939, קיבל שוורצנגר את מינויו כסמל פלוגה 1 של הפלגדנדרמריה (Feldgendarmerie), ששימשה כמשטרה צבאית. הוא שירת בפולין, צרפת, בלגיה, אוקראינה, ליטא ורוסיה. היחידה שלו Feldgendarmerie-Abteilung 521, הייתה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית.
הוא נפצע במהלך המתקפה על לנינגרד, רוסיה, ב-22 באוגוסט 1942 בעת המצור על לנינגרד, קיבל שוורצנגר את אות צלב הברזל על אומץ, עיטור החזית המזרחית והוא גם קיבל טיפול רפואי משמעותי בשל פציעותיו. הוא טופל תחילה בבית חולים צבאי בלודז', לפי הרישומים, שוורצנגר סבל גם מהתקפי מלריה חוזרים, שהובילו לשחרורו בפברואר 1944. הוא נחשב לא כשיר לשירות פעיל, וחזר לגראץ, אוסטריה, שם הוצב לעבודה כפקח דואר.
אורסולה שוורץ, היסטוריונית במרכז התיעוד של ההתנגדות האוסטרית של וינה, טענה כי הקריירה של שוורצנגר הייתה אופיינית למדי לדורו וכי לא הופיעו ראיות הקושרות אותו ישירות עם השתתפות בפשעי מלחמה או התעללות באזרחים. הוא חידש את הקריירה שלו במשטרה ב-1947. שוורצנגר התחתן עם אורליה "רלי" ג'דרני (29 ביולי 1922 – 2 באוגוסט 1998) ב-5 באוקטובר 1945. מאוחר יותר נולדו להם שני בנים, מיינהרד וארנולד; מיינהרד מת ב-20 במאי 1971 בתאונת דרכים כשנהג לבדו שיכור בכביש הררי.
גוסטב שוורצנגר מת משבץ מוחי ב-13 בדצמבר 1972, בגיל 65, בווייץ, אוסטריה, שם שירת כשוטר במשטרה המדינה האוסטרית. בעת ביקורה בבית הקברות באוגוסט 1998, שם נקבר בעלה, מתה אורליה ג'דרני שוורצנגר מהתקף לב בגיל 76; היא נקברה לידו. בנם, ארנולד, הצהיר שהוא לא השתתף בהלוויה של אביו, אבל מאוחר יותר חזר בו והסביר שזה סיפור שהוא ניכס ממתאגרף, כדי שייראה כאילו הוא יכול למנוע את חייו האישיים מהתערבות באימונים האתלטיים שלו. דיווחים חדשותיים על הקשרים הנאצים של שוורצנגר צצו לראשונה ב-1990, אז ביקש ארנולד שוורצנגר ממרכז שמעון ויזנטל, ארגון בו תמך זה מכבר, לחקור את עברו של אביו. המרכז מצא את רישומי הצבא של אביו ואת החברות במפלגה הנאצית, אך לא חשף כל קשר לפשעי מלחמה או לארגון האס אס. העניין בתקשורת התעורר מחדש כאשר ארנולד התמודד על תפקיד מושל קליפורניה בבחירות 2003.
בסרטון משנת 2021 שהוכן בתגובה לפיגוע הקפיטול בארצות הברית, ארנולד נזכר בפומבי, בפעם הראשונה, כיצד גוסטב היה שיכור לעיתים קרובות והתעלל במשפחתו כשארנולד היה צעיר. הוא ייחס התנהגות זו לאשמה ובושה על מה שגוסטב ונאצים ומשתפי פעולה אחרים ביצעו או אפשרו במהלך מלחמת העולם השנייה. בנו העלה שוב את השפעת המלחמה על גוסטב בסרטון משנת 2022 על הפלישה הרוסית לאוקראינה, בו הוא הפציר בחיילים הרוסים לא "להישבר כמו אביו".
בנדר: ההתחלה

| --- | --- |

 בימוי:  איגור זייצב
 הופק בידי:  אלכסנדר צקאלו איוואן סמוחוואלוב
 תסריט:  אולג מאלוביצ'קו
 שחקנים ראשיים:  סרגיי בזרוקוב ארם וארדבניאן גאריק חרלמוב אלכסדר צקאלו יוליה מקארובה יורי קולוקולניקוב
 מוזיקה:  ריאן אוטר
 צילום:  סרגיי טרופימוב
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Sreda רוסיה-1
 הקרנת בכורה:  2021 
 שפת הסרט:  רוסית 
 הכנסות:  30 מיליון רובל רוסי
 סרט הבא:  בנדר: זהב האימפריה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בנדר: ההתחלה הוא סרט קומדיה־הרפתקאות ופעולה משנת 2021, בבימויו של איגור זייצב, המהווה פריקוול לסרט שנים עשר הכיסאות, שהוקדש לדמותו של אוסטאפ בנדר-זדונייסקי. מככבים בו סרגיי בזרוקוב בתפקיד איברהים בנדר, וארם ורדבניאן בתפקיד אוסיפ זדונייסקי.
הסרט מתרחש בשנת 1919. אידיאליסט צעיר בשם אוסיפ נתקל ברמאי טורקי, איברהים בנדר, שכמו אוסיפ חותר למצוא ממצא מלכותי. אוסיפ לומד מאיברהים חנופה, הטעיה, סחיטה וכוח אכזרי, מתאהב בזרה יפהפייה קטלנית והופך לאוסטאפ בנדר האגדי.
הסרט שוחרר לאקרנים ב־24 ביוני 2021. הוא הראשון בטרילוגיה הכוללת גם את בנדר: זהב האימפריה ובנדר: ההונאה האחרונה.
עלילה

שנת 1919. שברי האימפריה הרוסית בוערים באש מלחמת האזרחים. בעודו במוסקבה הקרה, לב טרוצקי רוכש נשק מזרים עכורים, בדרום המחניק פועלים נוכלים בצורה צנועה יותר, אך גם מקסימה יותר. נוכל אחד שכזה, איברהים, נידון למוות, אך ברגע האחרון הוא נמלט מכלאו, קופץ לרכב וממהר על רכבת קיטור לאודסה.
שם, בקברט קטן, עובד אוסיפ, צעיר עם עיניים בוערות ולשון חדה, כקומיקאי רגיל. הוא מעולם לא הכיר את אביו, ואמו מתבדחת על הדימוי התמים וללא רבב וממהרת לאסוף את בנה — הם עומדים להפליג לאיסטנבול. אך אוסטפ אינו זקוק לחוף הטורקי, ובקרוב הוא יחד עם אברהים בנדר, אביו כביכול, יצוד אחר מוט יקר שהיה שייך פעם לצאר ניקולאי עצמו. כאשר גם קומיסרים אדומים, מתנגדי מהפכה לבנים ופושעים מקומיים מעוניינים גם בשריד יקר הערך...
שחקנים ודמויות

סרגיי בזרוקוב — איברהים בנדר
ארם וארדבניאן — אוסיפ
גאריק חרלאמוב
אלכסדר צקאלו
יוליה מקארובה
ארטיום טקאצ'נקו
יורי קולוקולניקוב
הפקה

הסרט צולם על ידי חברת Sreda, שבבעלות אלכסנדר צקאלו, בהזמנת ערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. בנדר: ההתחלה הוא החלק הראשון בסדרה בת 3 סרטים, הסרט השני נקרא "בנדר: זהב האימפריה" והשלישי "בנדר: ההונאה האחרונה". ההנחה היא כי בהמשך תופק סדרה טלוויזיונית על אוסטאפ בנדר.
ביקורת

באיזבסטיה כינו את 'בנדר: ההתחלה' "סרט מרתק ומביש." עם זאת, צוין כי הסרט שונה מהותית מהעיבודים הקולנועיים של אילף ופטרוב ונראה כמו חיקוי של סרטי "שודדי הקאריביים"; בזרוקוב משחזר כאן את דמותו של ג'ק ספארו, בעוד דמותו של ורדבניאן נראית חיוורת אף יותר מדמותו של אורלנדו בלום סרטים הללו. צוין גם דמיון הסרט עם סרט ההרפתקאות הסובייטי "כתר האימפריה הרוסית" מ־1971.
הערות שוליים

↑  נתוני הכנסות באתר קרן הקולנוע הרוסי
↑  "Жезл раздора: Сергей Безруков, Юрий Колокольников и Гарик Харламов в трейлере фильма «Бендер: Начало»" [Rod of discord: Sergey Bezrukov, Yuri Kolokolnikov, and Garik Kharlamov in the trailer for the film Bender: The Beginning]. www.kino-teatr.ru (ברוסית). 24 במאי 2021. נבדק ב-9 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Karev, Igor (28 במאי 2021). "Когда злодеи были небольшими. Главные блокбастеры лета-2021" [When the villains were small The main blockbusters of summer 2021]. Arguments and Facts (ברוסית). נבדק ב-9 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Бендер: Начало / Bender: The Beginning, 2021". www.kinoafisha.info (ברוסית).
↑  Вышел первый трейлер фильма "Бендер: Начало" с Безруковым
↑  Капитан Джек ВороБендер
↑  Бендериана: как расширяется вселенная великого комбинатора
| "טרילוגיית בנדר" |
| --- | --- | --- |
| ההתחלה (2021) | זהב האימפריה (2021) | ההונאה האחרונה (2021) |
שחקנים
ארם וארדבניאן • סרגיי בזרוקוב
בריכות שלמה

| --- | --- |

בריכות שלמה
 היסטוריה
 תקופות:  ימי בית שני
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°41′20″N 35°10′11″E﻿ / ﻿31.68899167°N 35.16981944°E﻿ / 31.68899167; 35.16981944
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) בריכות שלמה(למפת הרי ירושלים רגילה) בריכות שלמה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכות שלמה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכות שלמה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בריכות שלמה הן שלוש בריכות אגירה צמודות זו לזו, השוכנות כ-4 קילומטרים דרומית לבית לחם, בדרום הכפר אל-ח'דר בואכה גוש עציון. קיבולת הבריכות היא כ-288,000 מטרים מעוקבים והן נועדו לשמש כמקור לאספקת המים לירושלים בתקופת בית שני. הבריכות נקראות אמנם על שמו של שלמה המלך, אך אין ביניהן ובינו כל קשר, שכן הן נבנו בתקופה הרבה יותר מאוחרת.
תולדות הבריכות

הבריכות נבנו בימי בית שני. יוסף בן מתתיהו מזכיר את המעיין ואת התעלה המובילה את המים לירושלים במילים: "ופילטוס התקין צינור מים לירושלים על חשבון כספי ההקדשות ומשך את ראשית הזרם ממרחק מאתים ריס. אך היהודים לא היו מרוצים מעבודות המים ורבבות הרבה של אנשים התגודדו וצעקו כנגד שיפסיק את המעשה שבכוונתו לעשות".
אין ודאות מתי נבנו הבריכות, אך ישנה סברה כי הדבר נעשה בתקופה החשמונאית או לכל המאוחר בתקופת הורדוס, שבה שופץ בית המקדש השני, מה שהביא לגידול רב במספר עולי הרגל, ואלה נזקקו לאספקת מים גדולה יותר. מערכת אמת המים שעברה דרך בריכות שלמה הייתה בעלת תפוקה של 60 מטרים מעוקבים לשעה לפי אחד האומדנים.
הארכאולוג צבי אילן סבר כי הבריכות נבנו בתקופת האימפריה הרומית (שלהי המאה ה-2), וביסס את סברתו על הממצאים של מבנה נקבת המים (ראו בהמשך).
ייתכן כי הבריכה השלישית והנמוכה מכולן נחצבה בתקופת הממלוכית, בימיו של הקיסר ביברס, כיוון שבמהלך המאה ה-10 תיאר הגאוגרף המוסלמי מוקדסי שתי בריכות, ואילו הנוסע פליקס פברי, שביקר במקום במאה ה-15, תיאר שלוש בריכות.
בסמוך לבריכות נמצא האתר הארכאולוגי "ח'רבת אלח'וח'", המזוהה עם העיר המקראית עיטם, אשר חז"ל מזכירים את אמת המים שקישרה בינה ובין ירושלים. כמו כן, יוסף בן מתתיהו הזכיר בספרו קדמוניות היהודים כי שלמה המלך נהג לנפוש בעיר "עיטן", המרוחקת שבעה מיל מירושלים, ובה נמצאו גנים ומים למכביר.
ב-1924 יזמו שלטונות המנדט הבריטי את שיקום הבריכות והמעיינות המזינים אותן, משימה שהופקדה בידי גדוד עבודה דתי בראשות הרב ישעיהו שפירא, שאף התגורר לצורך העבודות בבניין המצודה. מנהרת ואדי דיאר נוקתה, ובקצה שלה הוקם סכר לאגירת מי גשמים. מתקן ויסות הזרים את המים לבריכות.
באותה שנה החלה ירושלים לקבל מים מעין פרת, וב-1934 ממעיינות ראש העין, אך גם לאחר מכן שימשו המעיינות ובריכות שלמה כמקור מים חשוב עבור העיר. ירושלים המזרחית ניזונה ממקורות אלה עד מלחמת ששת הימים.
כיום משמשים המים את חקלאי הכפר הערבי ארטאס לצורכי השקיה.
מבנה הבריכות

ב-1890 תיאר אברהם משה לונץ את עין סלי, המעיין העיקרי במקום, ואת שלוש הבריכות (מאז לא היה שינוי במבנה הבריכות). המעיין הוא מסוג מעיין חתום, ונובע במרחק של כ-180 צעדים מערבית למבצר. לונץ כתב כי:
באחת השדות מבוא צר היורד להמעין, בעשרים ושש מעלות נרד למעיין. ראשונה נבוא לחדר מקורה, וממנו לצד ימין לתא קטן, אשר בקצהו מבצבצים המים. הם מתאחדים באגן מלא מים זכים ויפים, והמים יורדים דרך תעלה לבור חצוב אצל הבריכה הראשונה" היא הבריכה העליונה של בריכות שלמה.

שלוש הברכות אינן בקו ישר, השנייה רחוקה מהראשונה 49 מטר והשלישית מהשנייה 48 מטר וכל אחת נמוכה מחברתה בערך של שש מטר. גודל הבריכה הראשונה: אורך - 116 מטר, רוחב למעלה: 69.70 מטר ולמטה 71.80 מטר ועומקה בקצה התחתון 7.60 מטר. חלק מהבריכה חצוב בסלע והנשאר בנוי באבנים. בדרום - מערב הברכה, יש מדרגה לרדת לתחתיתה.

הבריכה השנייה אורכה הוא 120 מטר, רוחבה: למעלה 80.48 מטר ולמטה 76 מטר ועמקה הוא 12 מטר. בריכה זו חצובה כולה בסלע. בשתי קצותיה מדרגות לרדת לתוכה. ודרך תעלה אשר בצד צפון-מזרח ממנה יבואו אליה מי המעין.

הבריכה התחתונה היא היפה בכולן: אורכה 177 מטר, רחבה למעלה - 45 מטר ולמטה - 63 מטר. עמקה יגיע ל-15 מטר. חציה חצוב בסלע וחציה בנוי אבנים. גם בה מדרגות בשתי קצותיה. ובקצה הדרומי מקום לכניסת מי גשמים. כותלה המזרחי בנוי מאבני גזית גדולות בתבנית מדרגות. ובו יש תא קטן ממנו יצאו המים לירושלים.
אמת המים

מקורות המים העיקריים של הבריכות היו מעיין 'עין ואדי ביאר' (סמוך לאפרת של היום), מי גשמים שנאגרו והמים ממעיינות הסביבה. קטעי מוביל המים מהמעיין עד הבריכות מצביעים על מורכבות רבה במסלול שלהן. תחילת המוביל היא במנהרה חצובה, לאחר מכן הוא לסירוגין מעל ומתחת לפני הקרקע, ולאורך כל מסלולו הוא בשיפוע המאפשר למים לזרום בקלות אל בריכות שלמה. אורך תוואי האמה הוא 4.7 קילומטרים, והוא הושג באמצעות חפירת מנהרות ארוכות דרך ההרים באמצעות פירים אנכיים או אלכסוניים. לאורך האמה נמצאו 23 פירים, שהעמוקים מביניהם מגיעים לעומק של 33 מטרים.
שרידים מאמת המים המובילה מבריכות שלמה לירושלים נמצאו בבית לחם, ליד ארמון הנציב ובקטע המכונה "כביש האפיפיור" שליד חומות העיר העתיקה. בחלק מחוליות הצינור נמצאו כתובות חקוקות בלטינית של שמות מפקדי הגדודים בלגיון העשירי פרטנסיס, שככל הנראה פיקדו על בניית קטעי האמה הללו. כתובות אלה הן הבסיס לסברה שהצינור והאמה הוקמו על ידי חיילי הלגיון העשירי בעת שהותם בירושלים במאה ה-2‏.
המצודה

סמוך לבריכות נמצאים שרידיה של מצודת "קַלַעַתּ אִלְבּוַּראךְּ" (מבצר הברכות) החרבה, הנקראת ככל הנראה על שם שלוש הברכות הסמוכות לה. לפי הכתובת בערבית, החרותה מעל הכניסה, המצודה נבנתה ב-1617 על ידי סולימאן הראשון.
המצודה נועדה להגן על בריכות האגירה ומערכות המים מפני חקלאים מקומיים וסוחרי מים. עד אמצע המאה ה-19 שוכנו בה חיילי האימפריה העות'מאנית. לאחר סלילת הדרך לחברון ננטשה המצודה ונחרבה.
ראו גם

האמה התחתונה (ירושלים)
האמה העליונה (ירושלים)
אספקת המים לירושלים
לקריאה נוספת

א.מ. לונץ מורה דרך בארץ ישראל וסוריה, המקור: הוצאת המחבר, תרנ"א. - הדפסה חדשה עם הקדמה: הוצאת ספרים אריאל, 1979
צבי אילן, משוט בארץ - טיולים  באזורים המשוחררים, תרבות וחינוך - תל אביב, 1967- עמ' 123
ספי בן-יוסף, ארץ קטנה גדולה, כרטא - משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1985, עמ' 125-124.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מקור: מים בירושלים תלפ"ז נט
↑  קדמוניות היהודים (ספר י"ח, ג', ב')
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ו', עמ' 186-187.
↑  קדמוניות היהודים, ז, יד, ד.
↑  מורה דרך בארץ ישראל וסוריה, עמ' 176
|  שלמה המלך |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | דוד • בת שבע • נעמה העמונית • בת פרעה • רחבעם • מלכת שבא |  |
| חיבורים שיוחסו לו | משלי • קהלת • שיר השירים • מזמורי שלמה • חכמת שלמה • תהילים ע"ב • תהילים קכ"ז |  |
| במקרא | צוואת דוד • חלום שלמה בגבעון • עליית שלמה למלוכה • משפט שלמה |  |
| אגדות שלמה | כסא שלמה • שלמה המלך ואשמדאי • שלמה המלך והדבורה • שלמה המלך ומלכת שבא • ברית שלמה |  |
| שונות | בית המקדש הראשון • ים של שלמה |  |
| הנצחתו | נחל שלמה • הר שלמה • בריכות שלמה • איי שלמה • עמודי שלמה • מרחב שלמה • מבצע שלמה |  |
| בתרבות המודרנית | שלמה המלך ושלמי הסנדלר • אגדות המלך שלמה • הספר מכרות המלך שלמה (עיבודים: מכרות המלך שלמה (סרט, 1985) • מכרות המלך שלמה (סרט, 1986)) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285536905171 
בריכות שלמה בשנת 1890 לערך
הבריכה הגבוהה בבריכות שלמה
הבריכה הנמוכה בבריכות שלמה
אמת המים לבריכות שלמה - צילום מהשנים 1939 - 1934
תצלום של אמת מים רומית אשר מובילה מבריכות שלמה לירושלים
המצודה בצד הבריכות
ברונו קסדורף

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1952 (בן 71) היידמילה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  צבא היבשה הגרמני 
 דרגה:  לוטננט גנרל 
 עיטורים
 צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
ברונו קסדורף (בגרמנית: Bruno Kasdorf; נולד ב-25 באוקטובר 1952) הוא איש צבא גרמני בדרגת גנרל בבונדסוור. בתפקידו האחרון שימש  המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני.
ביוגרפיה

התחיל את דרכו כצוער בשירות הכוחות המזוינים, ועד 1975 כבר היה קצין מומחה. עד 1978 למד כלכלה באוניברסיטה של הכוחות המזוינים. עד 1985 שימש כמפקד מחלקה, ומאוחר יותר כמפקד פלוגה בגדודי חיל הרגלים. נשלח לאולם, ושימש שם עד 1989 כקצין מטה באגף המבצעים.
מ-1992 עד 1994 שימש כסגן-אלוף בגדוד 323 של חיל הרגלים. מ-1997 שרת בבון בצוות תכנון המדיניות של הממשלה הפדרלית. וכיהן שם עד 1999 תחת פיקוד הנס פטר פון קירשבאך.
ב-2001 קיבל פיקוד על חטיבת השריון 12 שלקחה חלק במלחמת בוסניה. הוצב בבוסניה עוד זמן מה ואז חזר לבון. לאחר מכן נשלח לאפגניסטן יחד עם ריינהרד קמרר. פיקד על הכוחות הגרמניים שם עד שהוחלף על ידי ורנר פרירס. בשנים 2001–2003 הוא שירת בכוח רב-לאומי בבוסניה והרצגובינה. עם חזרתו לגרמניה וכיהן במספר תפקידי מטה בצבא הגרמני.
בשנת 2007 הוא חזר לאפגניסטן לתקופת שרות נוספת שנמשכה שנה. לאחר שפולקר ויקר מונה לרמטכ"ל צבא גרמניה, הועלה קסדורף לדרגת לוטננט גנרל ונשלח להחליף את ויקר בקאבול בתור ראש המטה במפקדת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. הוא שירת החל מפברואר 2010 תחת סטנלי מק'קריסטל ולאחר מכן תחת דייוויד פטראוס. ביוני 2010 החל לשמש סגן מפקד פיקוד כוחות הצבא (Heeresführungskommando), אחת משלוש זרועות צבא גרמניה. בהמשך השנה החליף את גינטר ויילר (אנ') בתור סגן המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני. ב-2012 מונה למפקד צבא היבשה, וכשפרש ב-2015 החליפו יורד פולמר (אנ').
נשוי ואב לארבעה ילדים, מדבר אנגלית וספרדית.
בנדר עבאס

| --- | --- |
ממראות העיר
ממראות העיר
 מדינה:  איראן איראן
 מחוז:  הורמוזגאן
 תאריך ייסוד:  600 לפנה"ס
 גובה:  9 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  526,648 (2016)
 קואורדינטות:  27°11′N 56°16′E﻿ / ﻿27.183°N 56.267°E﻿ / 27.183; 56.267
 אזור זמן:  UTC +3:30
 http://bndc.ir
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןבנדר עבאס(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןבנדר עבאס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מבט על העיר ממצר הורמוז
בַּנְדַר עַבָּאס (בפרסית: ‏بندرعباسקובץ:Bandar Abbas.ogg‏Ⓘ‏) היא בירת מחוז הורמוזגאן בדרום-מזרח איראן ועיר הנמל החשובה שלה, העיר שוכנת על שפת מצר הורמוז שבמפרץ הפרסי כ-1,052 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טהראן. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 התגוררו בעיר 526,648 בני אדם.
היסטוריה

העיר נוסדה בתקופת שלטונו של דריווש הראשון, (בין 586 ו-522 לפני הספירה). לאחר שכבש אלכסנדר הגדול את העיר מהממלכה האחמנית ב-334 לפנה"ס, העיר נקראה "הורמירזד" (Hormirzad).
בשנת 1507 הקימו הפורטוגזים נמל בעיר, והם קראו לה "גמרון". בשנת 1514 כבש עבאס שאה הראשון את העיר, הוא שיקם את הנמל בסיוע חברת הודו המזרחית הבריטית, ובנדר עבאס הפכה למרכז חשוב ליצוא המשי האיראני.
ב-1740 הייתה העיר בשליטת הערבים, וב-1780 בשליטת מנהיגי מאסקט (עומאן), אולם בשנת 1868 ירד מעמדה של עומאן והעיר שבה לשלטון פרסי.
כיום משמשת העיר כמרכז יבוא ויצוא, בעיקר לסוראט (הודו). אלפי תיירים מבקרים מדי שנה בעיר ובאי הסמוך לה קשם.
נמל בנדר עבאס

נמל בנדר עבאס מהווה מרכיב חשוב בכלכלה המקומית, דרכו מייצאים בין היתר: טבק, תמרים, פירות הדר, שימורי טונה, וכלי חרס.
ליד הנמל נמצאים הבסיסים הראשיים של חיל הים האיראני ושל חיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית. בשנת 2010 פורסם כי חברה גרמנית חתמה על חוזה לשיפוץ הנמל, אולם החוזה בוטל בעקבות לחץ ישראלי על ממשלת גרמניה. ישראל טענה כי משלוחי נשק רבים לחמאס וחזבאללה, יוצאים מבנדר עבאס.
הנמל הוא חלק של המסדרון הצפוני דרומי.
ב-19 במאי 2020 פורסם בתקשורת כי ישראל ביצעה מתקפת סייבר ששיתקה את הנמל לשלושה ימים, כתגובה על מתקפת סיבר על מתקני התפלת מים ומערכת הביוב של ישראל קודם לכן.
תחבורה

העיר מקושרת באמצעות מערכת כבישים לשיראז, כרמאן זאהדאן, ושירג'אן. כמו כן לעיר נמל תעופה בינלאומי המשמש יעדים באיראן ובאיחוד האמירויות הערביות.
הערות שוליים

↑  ברק רביד, לחץ ישראלי על ממשלת גרמניה הוביל לביטול חוזה בין חברה גרמנית לאיראן, באתר הארץ, 25 בינואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565255605171  GND: 4086341-4  LCCN: n90709636  MusicBrainz: 1a34a087-edf5-40cd-8c3d-682159675775  SUDOC: 160870771  TDVİA: benderabbas  VIAF: 315527391   WorldCat (עם VIAF): 315527391
בנדר סרי בגוואן

| --- | --- |

פוטומונטז' של בנדר סרי בגוואן
 מדינה:  ברוניי ברוניי
 מחוז:  ברוניי ומוארה
 על שם:  עומר עלי סיף א-דין השלישי 
 שטח:  317 קמ"ר
 גובה:  14 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  266,682 (2021)
  ‑ צפיפות:  842.4 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  4°53′25″N 114°56′33″E﻿ / ﻿4.890338°N 114.942457°E﻿ / 4.890338; 114.942457
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.municipal-bsb.gov.bn
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ברוניי מוגדלת) קואלה בלייט פקאן טוטונג באנגאר מלזיה ים סין הדרומיבנדר סרי בגוואן(למפת ברוניי רגילה) קואלה בלייט פקאן טוטונג באנגאר מלזיה ים סין הדרומיבנדר סרי בגוואן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אחד המסגדים המפוארים, במרכז העיר
בנדר סרי בגוואן (במלאית: ‏Bandar Seri Begawanקובץ:Bandar Seri Begawan-pronunciation-Malay.ogg‏Ⓘ‏; בג'אווי: بندر سري بگاوان) היא עיר הבירה של ברוניי ושל מחוז ברוניי ומוארה, והעיר הגדולה ביותר בה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 התגוררו בעיר 266,682 תושבים. מקור השם של העיר היא בשפה הפרסית בה המילה בנדר משמשת לתיאור נמל, בתרגום לעברית שמה הוא "עיר הנמל (של) אור כהן הדת".
בעיר ממוקמים מוסדות השלטון והתרבות המרכזיים של ברוניי ובהם אולם הטקסים המלכותי, בניין הסמלים, מרכז ההיסטוריה ובתי הספר העיקריים והחשובים. בנוסף, בעיר מפעלים ליצור ריהוט, טקסטיל, מוצרי אומנות-יד ועיבוד עץ.
מבחינה מוניציפלית כוללת העיר גם את הכפר קמפונג אַייֶר, "כפר המים", שבתיו בנויים על כלונסאות כחצי קילומטר אל תוך הים שלחופו שוכנת העיר עצמה.
היסטוריה

התיישבויות ראשונות באזור החלו לקום במהלך המאה ה-6 וה-7, בצורת כפרי דייג. הפיתוח הגדול של העיר הגיע בין המאה ה-15 ועד למאה ה-17. עם הגעת מעצמות אירופיות כגון ספרד, הולנד והממלכה המאוחדת, ההתיישבות בעיר נחלשה מאוד. החל משנת 1888 הפכה העיר (עם שאר ברוניי) לשטח חסות בריטי ולנציג הבריטי נבנה בובונגאן דואה בלאס. החל משנת 1899 החלו ניסיונות למצוא נפט בסביבת העיר, ללא הצלחה. בשנת 1920 בנדר סרי בגוואן הוכרזה כבירת הטריטוריה והפכה לשטח מוניציפלי בפני עצמו.
השגשוג שהיה בתקופת הבריטים פסק עם כיבוש העיר בידי האימפריה היפנית בשנת 1941, כחלק ממלחמת העולם השנייה. בנדר סרי בגוואן הייתה תחת שלטון יפני עד סוף המלחמה בשנת 1945. במהלך המלחמה מרבית מהתשתיות נהרסו, כתוצאה מהפצצות בעלות הברית והמאבק של היפנים. אחרי המלחמה, בריטניה ניסתה לשקם את העיר והשקיעה רבות במערכת החינוך והסדר הציבורי.
בשנת 1950 ניהל הסולטאן המקומי משא ומתן עם הבריטים, והעלה את מס החברות ל-30%. בנוסף על כך, האיץ את תהליך השיקום מהמלחמה. עם התרחבות תעשיית הנפט והגז בברוניי, חל תהליך פיתוח מהיר בעיר.
בשנת 1968 הוקם בעיר מוזיאון ברוניי, המוזיאון הלאומי של הסולטנות.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי של ברוניי.
ערים תאומות

הרפובליקה העממית של סין נאנג'ינג, ג'יאנגסו, הרפובליקה העממית של סין
הערות שוליים

↑  Brunei: Districts & Major Places - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562018505171  GND: 7517434-0  LCCN: n81131873  MusicBrainz: df27c25b-3d8d-45e2-9844-5f20050db4e8  TDVİA: bender-seri-begavan  VIAF: 126683485   WorldCat (עם VIAF): 126683485 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבולות הגיון

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
גבולות הגיון הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן. השיר יצא לאור ב-5 באוקטובר 2011 כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של נתן גושן, על ידי חברת התקליטים אן אם סי יונייטד.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן והופק על ידי לואי להב, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון הפופ.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר. העלה גושן לערוץ היוטיוב שלו את האודיו קליפ הרשמי של השיר, המציג את עטיפת הסינגל.
נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4 מיליון.