stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל סטון
מחשבה וספרות יהודית בימי הבית השני > צוואת לוי ומגילות מדבר יהודה

במקביל למחקרו על חזון עזרא, עם פרסומו את הטקסט הארמני של צוואת לוי ב-1969 ועתה (בעזרת תלמידתו ורד הילל) של הנוסח הבקורתי המלא של כל 12 צוואת בני יעקוב (HUAS, 13), עליה עבר במשך שנים רבות, וסדרת מאמרים ומונוגרפיות קטנות יותר שהמשיכו פרויקט זה. בעת ובאותו זמן, בשלהי שנות השישים הוא החל בשיתוף פעולה שנמשך שנים רבות עם פרופסור יונה גרינפלד, לגבי האפוקריפה הארמית. ביחד ובנפרד, סטון וגרינפלד פרסמו סדרת מאמרים שנבעו מהמחקר הזה עד למותו של גרינפלד ב-1997, כולל מאמרים על ספרות חנוך. מאז פרסם סטון את המהדורה המשותפת שלהם של הפרגמנטים של מגילות מדבר יהודה של ספר חנוך בסדרת DJD. סטון השלים ביחד עם ד"ר אסתר אשל מאוניברסיטת בר-אילן את התרגום, הפרשנות והמחקר של העבודה הזו מהמאה השלישית או השנייה לפני הספירה. זוהי אסופת מסורות שנמסרו בצנורות יהודים (מגילות ים-המלח והגניזה הקהירית), ונוצריים אותם מצאו בגניזה, בכתבי-יד יווניים ובמגילות הגנוזות. הם חיברו יחדיו קטעים שהיו מפוזרים וכתבו לו פירוש. אין לנו כמעט חומר קדום כזה מחוץ למקרא, הספרות החוץ מקראית היא כמעט כולה מימי המכבים ואילך. בנוסף חקרו מסורות קשורות לנוח ולחנוך.
מחקר ספר חנוך הוביל את סטון לעניין במגילות מדבר יהודה. הוא כתב על השאלה של הפסאודואפיגרפיה וספרות קומראן, על סיווג הספרות היהודית בימי בית המקדש השני ונושאים הקשורים לכך.
הוא ערך כתבי יד של המגילות על ספורי המקרא (4Q464) עם אסתר אשל, אחרית הימים עם אסתר חזון, על חיבור לוי הארמי עם יונה גרינפלד. כמו כן, במהדורתו של קטעי חיבור נפתלי הוא הראה לא רק שהחיבור שקטעו נמצא בקומראן היה משוקע בצורה מעובדת בתוך צוואת נפתלי היווני, אלא גם שר' משה הדרשן, מחבר מדרש בראשית רבתי (צרפת, המאה הי"א) הכיר חיבור דומה או זהה לחיבור הקומראני בשפה שמית. מתוך כך עלתה בחריפות השאלה של מסירת ספרות מימי הבית השני לימי הביניים.
הוא יזם את הקמת מרכז אוריון למחקר מגילות מדבר יהודה באוניברסיטה העברית. ב-1995 וניהל אותו בשנותיו הראשונות.
מחשבה וספרות יהודית בימי הבית השני > ספרות אדם וחוה

סטון שב בשלהי שנות התשעים לנושא שנידון באחד ממאמריו הראשונים, שהוא האפוקריפה הארמנית "מותו של אדם"
אחרי חזון עזרא הוא אסף את הספרות האפוקריפית של אדם וחוה כנושא גדול. ב-1992 הוא כתב את "ההיסטוריה של הספרות על אדם וחווה" History of the Literature of Adam and Eve וב-1999 הוא הוציא לאור ביחד עם פרופ' גארי אנדרסון ספר בנושא.
סטון ואנדרסון פרסמו אסופה של מחקרים על ספרות אדם ב-2000. יש לו גם עבודה נוספת על אדם וחווה

ועבודות נוספות. זה פרט לפרסום טקסטים וקונקורדנציות של ספרות אדם הארמנית שהוזכרה לעיל.
הספר "החוזה של אדם עם השטן" עוסק במסורות על אדם וחווה שהשתמרו בסלבית, ארמנית, גאורגית, יוונית חדשה ועוד. זהו גם מסורת שדן בתולדות המחשבה וגם בתולדות הפולקלור. הוא עקב אחרי תפוצת אגדה זו, שמדברת על כך שאחרי שאדם וחוה עזבו את גן עדן, הם חטאו בפעם השנייה. החטא השני קרה כשהשטן רימה את אדם וחוה. אם כן, המצב העגום של בני האדם בעולם מתבטא בשני מעגלים: מעגל חיצוני שמסביר לנו למה אנחנו לא בגן-עדן (המבוסס על ספר בראשית). המעגל הפנימי של גורל האדם העולם הזה הוא תוצאה לא של חטא, אלא של רמייה, השטן רימה אותם. אם כן, מי הבין את העולם ככה ראה אותו אחרת מאלו שיחסו אותו לחטא אדם וחווה בלבד או לחטא קדמון, כמו בנצרות המערבית.
מחשבה וספרות יהודית בימי הבית השני > ההיסטוריה של היהדות הקדומה

בשדה זה היה העמיק סטון באופי ובפנומנולוגיה של הספרות האפוקליפטית היהודית. הוא פרסם בנושא הספרות האפוקליפטית ויחסו ל"מחשבה אפוקליפטית". ויכוח בו היה שקוע עולם המחקר בשנות השבעים והשמונים. כתיבתו על סוגיות אחרות של יהדות הבית השני, כמו גם המעבר מספרות בעל פה לספרות בכתב, הגישה הסוציולוגית להבנת המורים החכמים, ושאלות של פסאודואפיגרפיה, טבעו חותם על הבנתם של המקורות הראשוניים, באותה עת, בשל חידושם המושגיים ותובנותיהם. עבודתו בשטח זה, פורסמה בעיקר במאמרים. יכולותיו והתעניינותו כהיסטוריון של הדת ניכרות יותר מכל בעבודות של הקטגוריה האחרונה הזו. עיקר מאמריו בנושאים אלו נאספו בשתי אסופות המאמרים הנזכרים לעיל.
מחשבה וספרות יהודית בימי הבית השני > מחקריו העכשוויים

סטון עוסק כיום בכתיבת תולדות יהודי ארמניה; בסיום מחקרו המקיף על אדם וחווה במסורת הארמנית; בהכנה לפרסום של כתובות ארמניות רבות מירושלים; ובהכנת ספר שיכלול חיבורים בלתי ידועים בארמנית על אדם הראשון.
מפעלים מדעיים > כתובות סלע וגרפיטי

סטון אסף צילומים של כתובות גרפיטי בשפות רבות מסיני, הנגב והמקומות הקדושים. מתוך זה פרסם חומרים רבים בארמנית.
מפעלים מדעיים > מרכז אוריון לחקר מגילות מדבר יהודה והספרים העוסקים בהם

סטון הקים באוניברסיטה העברית את מרכז אוריון לחקר מגילות מדבר יהודה בשנת 1995 במטרה להביא לידי אינטגרציה של המידע החדש מהמגילות לתוך ידיעותינו הקודמות על יהדות בית שני. המרכז פעיל עד היום ומהווה אחד המוקדים החשובים של חקר מגילות מדבר יהודה.
מפעלים מדעיים > האגודה הבינלאומית ללימודים ארמניים

סטון הקים את האגודה הבינלאומית ללימודים ארמניים (Association Internationale des Etudes Armeniennes) בשנת 1980 וכיהן כנשיאה עד שנת 2000, ומאז הוא נשיא של כבוד. החברות בארגון מוגבלת לאנשי מחקר בתחום ומונה כיום למעלה ממאתיים חברים. הוא האגודה המובילה ללימודים ארמניים.
מפעלים מדעיים > בית הקברות היהודי בארמניה

ביחד עם הארכאולוג הישראלי ד"ר דוד עמית דאג לחפירה בבית הקברות היהודי בארמניה ולפרסום הכתובות.
ספרים ומונוגרפיות > בדפוס

A57 in collaboration with V. Hillel. The Armenian Version of the Testaments of the Twelve Patriarchs: Edition, Apparatus, Translation and Commentary. Hebrew University Armenian Series. Leuven: Peeters.
A58 with Nira Stone, Catalogue of the Additional Armenian Manuscripts in the Chester Beatty Library, Dublin Leuven: Peeters.
A59 with A. Amihai and V. Hillel, The Book(s) and Traditions of Noah
New Perspectives on Ancient Judaism, Grand Rapids: Eerdmans, 2010
ספר משיריו Michael E. Stone, Selected Poems פורסם ב-2010 על ידי Cyclamens and Swords Press.
ספרים ומונוגרפיות > בהכנה

A60 Adam and Eve in the Armenian Tradition, 3 vols.
A61 Sinai Diary.
וגם הספרים הנזכרים לעיל בסעיף "מחקריו העכשוויים")
הערות שוליים

↑  האספה הכללית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בחרה ששה חברים חדשים, 12 ביוני 2019, באתר האקדמיה https://academy.ac.il
↑  כגון: The Testament of Levi (1969), Armenian Apocrypha relating to Patriarchs and Prophets (1982).
↑  The Armenian Version of IV Ezra (1979)
↑  ראו Armenian Apocrypha Relating to Adam and Eve (1996)
↑  2002 (Adam's Contract with Satan, Indiana University Press) וכן Adam and Eve in the Armenian Tradition (ההולכת ומסתיים בימים אלו, אפריל 2010)
↑  (Concordance and Texts of Armenian IV Ezra (1971).
↑  (The Armenian Version of Epiphanius' On Weights and Measures (2000)
↑  (Pseudo-Zeno: Anonymous Philosophical Treatise (2000.
↑  Ηebrew University Armenian Series, 12
↑  (Armenian Inscriptions from the Sinai (1982
↑  ראו דוד עמית ומיכאל סטון, בית קברות יהודי מימי הביניים בארגיס בדרום ארמניה, פעמים 98–99 (חורף תשס"ד) 120-67.
↑  Selected Studies in Pseudepigrapha and Apocrypha with Special Reference to the Armenian Tradition. SVTP 9. Leiden: Brill, 1991, וכן Apocrypha, Pseudepigrapha and Armenian Studies: Collected Papers, 2 vols. Leuven, Peeters, 2006.
↑  (Textual Commentary on the Armenian Version of 4 Ezra (1990
↑ "The Genealogy of Bilhah." DSD 3 (1996): 20-36.
"The Testament of Naphtali." JJS 47 (1996): 311-321.
"215. 4QTestament of Naphtali." In Qumran Cave 4. XVII: Parabiblical Texts, Part 3, ed. G. J. Brooke et al, in consultation with J. VanderKam, 73-82. DJD 22. Oxford: Clarendon, 1996.
↑  Death of Adam" Harvard Theological Review, 1966".
↑  1999 Synopsis of the Books of Adam and Eve: New and Revised Edition.
↑  Adam's Contract with Satan: The Legend of the Cheirograph of Adam (Indiana, 2002)
↑  The Rock Inscriptions and Graffiti Project: Catalogue of Inscriptions. 3 volumes. SBLRBS 28, 29, 31. Atlanta: Scholars Press, 1992-94.
↑  ראו לעיל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268654805171  BnF: cb12036010t (data)  CiNii: DA03097745  GND: 115588795  ISNI: 0000 0001 0934 289X  LCCN: n50010572  NKC: jx20091026014  NTA: 068443218  SELIBR: 356820  SUDOC: 028545699  Trove: 985062  VcBA: 495/32501  VIAF: 110197027   WorldCat (עם VIAF): 110197027
נוסע רחוק (אלבום)

"נוסע רחוק" הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי חן אהרוני. הוא יצא בהוצאה עצמית, והופץ על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music, כשנתיים לאחר הוצאת אלבום הבכורה שלו, "חן אהרוני". מתוכו יצאו חמישה סינגלים: "הולך לשם", "מאמי", "נוסע רחוק", "משהו חסר" ו"חמש דקות".
רשימת רצועות

| נוסע רחוק> מס' | נוסע רחוק> שם | נוסע רחוק> משך | נוסע רחוק>  | נוסע רחוק>  | נוסע רחוק>  | נוסע רחוק>  | נוסע רחוק>  | נוסע רחוק>  | נוסע רחוק>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | נוסע רחוק  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מאמי  | 3:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | משהו חסר  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | כל הלילה  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אסור  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | חמש דקות  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | שב בשקט ילד  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | הולך לשם  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Where Have You Been  | 3:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | מאמי - רמיקס  | 4:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:44 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  נוסע רחוק - חן אהרוני, ספוטיפיי
| חן אהרוני |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חן אהרוני • נוסע רחוק • אני בחוץ |  |
| סינגלים | "חמש דקות" • "נשימה" • "מאמי" • "נותנת לי בית" |  |
נוסע

ערך זה עוסק במושג בנושא תחבורה. אם התכוונתם לתייר, ראו .
נוסעים במעבורת
נוסע הוא אדם אשר נמצא בכלי תחבורה, ועובר באמצעותו ממקום למקום. פעולת ההעברה נקראת הסעה.
משתמשים במונח "נוסע" בהקשרים הבאים:
אדם נוסע במכונית, מבלי לציין אם שילם תמורת הנסיעה או לא.
אדם הנוסע בתשלום בתחבורה ציבורית: אוטובוס, רכבת, מטוס או אונייה. אנשי צוות אוויר או צוות האונייה לא ייחשבו לנוסעים, אך נהג שכיר המסיע רכב ייחשב כנוסע.
אדם הנוסע במעלית, דרגנוע ואמצעי הסעה דומים.
מעמד משפטי

במסגרת סמכויות משפטיות, החוק קובע את חובותיו של המוביל הציבורי כלפי הנוסע. בנוסף לכך את חובות הנהג, הטייס או הרב חובל כלפי הנוסעים שהוא מוביל בכלי התחבורה שלו.
ראו גם

נוסע סמוי
נונאטאק בויד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  90 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  69°50′00″S 74°44′00″E﻿ / ﻿69.8333°S 74.7333°E﻿ / -69.8333; 74.7333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק בויד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק בויד
 
נונאטאק בויד (באנגלית: Boyd Nunatak) הוא נונאטאק באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
הנונאטאק ממוקם 15 קילומטרים דרומית-מזרחית להר קרולין מיקלסן; מצידו הדרומי של מדף הקרח פאבליקיישנז.
גובהו של הנונאטאק 90 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאק

הנונאטאק מופה על ידי קרטוגרפיים נורווגיים בהתבסס על תצלומי אוויר על ידי משלחת לארס כריסטנסן, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטיקה) 1936–1937.
הנונאטאק מופה בשנית על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הנונאטאק נקרא על שמו של ג'יי. ס. בויד (J.S. Boyd), שהיה פיזיקאי בתחנת וילקס, בשנת 1965.
נונאטאק אובלאצ'נאיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,500 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי סקוט 
 קואורדינטות:  67°41′00″S 51°16′00″E﻿ / ﻿67.68333°S 51.26667°E﻿ / -67.68333; 51.26667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק אובלאצ'נאיה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק אובלאצ'נאיה
 
נונאטאק אובלאצ'נאיה (באנגלית: Oblachnaya Nunatak) היא נונאטאק בקצה המזרחי של הרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
הנונאטאק ממוקם 13 קילומטרים דרומית-מזרחית לנונאטאקי פרוב.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאק

הנונאטק התגלה על יד משלחת החקר האנטארקטית הסובייטית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1961–1962.
המשלחת חקרה את הגאולוגיה של הנונאטאק.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הנונאטק ניתן לו על יד משלחת החקר האנטארקטית הסובייטית.
המשלחת קראה לנונאטאק "גורה אולאצ'ניה" (ברוסית: ההר מכוסה העננים).
נונאטאק באטלמנטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  ההרים הטראנס-אנטארקטיים 
 קואורדינטות:  76°32′00″S 159°21′00″E﻿ / ﻿76.5333°S 159.35°E﻿ / -76.5333; 159.35
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק באטלמנטס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק באטלמנטס
 
נונאטאק באטלמנטס (באנגלית: Battlements Nunatak) הוא נונאטאק גדול באזור ארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
נונאטאק באטלמנטס ממוקם בסמוך לראשו של קרחון מוסון.
נונאטאק באטלמנטס ממוקם 11 קילומטרים צפונית-מערבית מגבעות אלאן.
הנונאטאק, על פי רוב, אינו מכוסה קרח. לנונאטאק מספר פסגות קטנות, היוצאות בקו ישר לכיוון מערב מהפסגה הראשית של הנונאטאק.
היסטוריה > גילוי הנונאטאק

הנונאטאק התגלה על ידי משלחת החקר הניו זילנדית (New Zealand party) (אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1957 – 1958), משלחת שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי המשלחת הניו זילנדית.
שמו תיאורי: פסגות הנונאטאק תלולות, ומזכירות ביצורים או חומות.
המילה "באטלמנטס" באנגלית משמעה ביצורים.
משפט המספרים המצולעים

משפט המספרים המצולעים הוא משפט בתורת המספרים, הקובע שכל מספר שלם חיובי הוא סכום של לכל היותר s  מספרים מצולעים מסדר s. המספרים המצולעים מסדר s הם אלו שאפשר לכתוב בצורה  \ {\frac {n((s-2)(n-1)+2)}{2}}. המשפט קרוי לעיתים על שמו של פרמה שקבע את נכונותו, אך מעולם לא פרסם לו הוכחה.
המקרה החשוב ביותר הוא s=4, המתייחס לכתיבת מספר כסכום של מספרים ריבועיים. את המקרה הזה הוכיח לגראנז' בשנת 1772, והוא נודע כמשפט ארבעת הריבועים. את המקרה s=3 הוכיח גאוס ב-10 ביולי 1796: מספר טבעי הוא סכום של לכל היותר 3 מספרים משולשיים, שהם מספרים מהצורה  \ {\frac {n(n+1)}{2}}. את ההכללה ל-s כלשהו הוכיח קושי בשנת 1813.
משחקי המוח

| --- | --- |
 סוגה:  שעשועון, חינוכי, ילדים
 יוצרים:  איתי הרמן הראל יוספזון טליה שחר כרמית אייל דאהן
 כותבים:  יגאל שפירא
 בימוי:  אדהם חוסרי
 מנחים:  מירב פלדמן  איתי הרמן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  ישראל עברית
 הפקה
 מפיק:  גיא וסרמן
 מפיקים בפועל:  עידית נחומי
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 עורכים:  רונן הוברמן מיכל ענתבי שירן דינור דפנה רוזמן
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן חינוכית
 פורמט (תמונה):  HDTV, 1080p
 תקופת שידור מקורית:  18 בדצמבר 2019 – הווה
 קישורים חיצוניים
 משחקי המוח
 
משחקי המוח הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי לילדים המשודר בכאן חינוכית. השעשועון עלה לשידור בדצמבר 2019 ואת השעשועון מנחים מירב פלדמן ואיתי הרמן. בשעשועון זה המתחרים עונים על שאלות בנושא אחר לפרק באמצעות איתי הרמן אשר נותן להם ולצופים טיפים שימושיים להפעלת המוח.
פרקים > עונה 1

| מס' בעונה | מס' בסדרה | שם הפרק | נושא |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | אלים ומפלצות | מיתולוגיה בדתות ותרבויות שונות |
| 2 | 2 | עפים על עצמם | תעופה |
| 3 | 3 | מדליית זהב בטריוויה | המשחקים האולימפיים |
| 4 | 4 | טיק טוק, מי שם? | אינטרנט |
| 5 | 5 | פארק היורה | דינוזאורים |
| 6 | 6 | טיול שנתי | הכרת נופים ומקומות בישראל |
| 7 | 7 | יו יה, אני שואל | כוורת |
| 8 | 8 | מהיר ועצבני | מכוניות |
| 9 | 9 | אאוריקה | המצאות |
| 10 | 10 | קהל נכבד ברגע זה | מחזמר |
| 11 | 11 | קימונו בסטריאו | יפן |
| 12 | 12 | שנה כיוון | משחקי ילדים |
| 13 | 13 | עיר ללא הפסקה | תל אביב |
| 14 | 14 | מקל, שפם, שחור, לבן | צ'ארלי צ'פלין |
| 15 | 15 | עלילה בציורים | קומיקס |
| 16 | 16 | כן גורו ולא גורו | אוסטרליה |
| 17 | 17 | דיסטורשיין | רוק אנד רול |
| 18 | 18 | עד מאה ועשרים | הכנסת |
| 19 | 19 | דוז פואה | אירוויזיון |
| 20 | 20 | עניין של זמן | שעונים |
| 21 | 21 | כוכבים ופסים US | ארצות הברית |
| 22 | 22 | עד עצם היום הזה | ספרים |
| 23 | 23 | לכשכש בשאלה | כלבים |
| 24 | 24 | ירושלים של זהב | ירושלים |
| 25 | 25 | הדובדבן שבקצפת | ממתקים |
| 26 | 26 | לונדון לא מחכה לי | לונדון |
| 27 | 27 | חג שמח | חגי ישראל ומועדיו |
| 28 | 28 | משחקי הכס | מלכים ומלכות |
| 29 | 29 | חם בקיץ | השמש |
| 30 | 30 | חברים מצוירים | סרטי דיסני ופיקסאר |
מרי בירד

| --- | --- |

מרי בירד ברומא
 לידה:  1 בינואר 1955 (בת 69) מאץ' ונלוק, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פילולוגיה קלאסית 
 מקום לימודים:  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג'  Shrewsbury High School 
 מוסדות:  קינגס קולג' לונדון  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  מדליית מדליקוט (2017)  פרס וולפסון להיסטוריה (2009)  פרסי נסיך אסטוריאס (2016)  מדליית בודלי (2016)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית האקדמיה הבריטית  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  עמית אגודת חוקרי העתיקות של לונדון  קצינה במסדר האימפריה הבריטית 
 בן או בת זוג:  רובין קורמק (1985–?) 
 
ויניפרד מרי בירד, OBE ‏(נולדה 1 בינואר 1955, שרופשייר, הממלכה המאוחדת) היא פרופסורית בריטית ללימודים קלאסיים, המלמדת באוניברסיטת קיימברידג', וכן מחזיקה בקתדרה לספרות עתיקה של האקדמיה המלכותית לאמנויות. בנוסף, היא העורכת לעניינים קלאסיים במוסף הספרותי של הטיימס הלונדוני, ובעלת טור בשם "חיי דון" (פרופסור) באתר הטיימס.
עקב הופעות מרובות בכלי התקשורת הבריטיים, וכן מספר הצהרות פומביות שעוררו מחלוקת, כינה אותה העיתונאי פול לייטי "המלומדת הקלאסית הידועה בבריטניה".
ראשית דרכה

בירד היא בת יחידה, לג'ויס אמילי בירד, מנהלת בית ספר וקוראת מושבעת, ולרוי וויטברד בירד, אדריכל. בירד תיארה אותו כ"טיפוס פרחחי של פנימיות אנגליות, בטלן גמור, אבל בעל קסם אישי רב".
בירד למדה בבית ספר פרטי לבנות בשרוסברי, ובמהלך הקיץ הייתה משתתפת בחפירות ארכאולוגיות, כדי להרוויח כסף לבילויים. בגיל שמונה-עשרה ניגשה לבחינות הקבלה לאוניברסיטת קיימברידג', לקולג' הנשים ניונהאם (אנ'), לאחר שגילתה שהקולג' שהעדיפה, קינגס קולג', לא הציע מלגות לנשים.
על אף שלמדה בקולג' שהכיל רק נשים, נחשפה עד מהרה לעובדה שגברים מסוימים באוניברסיטה התייחסו בביטול לפוטנציאל האקדמי של נשים, וזה חיזק את נחישותה להצליח. היא גם פיתחה דעות פמיניסטיות שנותרו משמעותיות בחייה, אף שלימים הביעה הסתייגות מ"האורתודוקסיה של הפמיניזם המודרני".
בירד השלימה את התואר הראשון, בהצטיינות, אשר לימים שודרג לתואר שני, בהתאם למסורת אוקסברידג'. היא המשיכה ללימודי הדוקטורט בקיימברידג', ובשנת 1982 הגישה את עבודת הדוקטור, "The state religion in the late Roman Republic: a study based on the works of Cicero".
הקמת משפחה

בשנת 1985, נישאה בירד לרובין קורמק. נולדו להם בת בשם זואי (1985), ובן בשם רפאל (1987).
קריירה

בשנים 1979 עד 1983 הרצתה בירד בלימודים קלאסיים באוניברסיטת קינגס קולג' לונדון. בשנת 1984 חזרה לקיימברידג' כחברת סגל בניונהאם קולג' והאשה היחידה בסגל ההוראה בפקולטה (הכלל-אוניברסיטאית) ללימודים קלאסיים. באותה שנה פרסמה ספר על בסיס עבודת הדוקטור שלה, Rome in the Late Republic, בשיתוף עמיתה מקיימברידג', ההיסטוריון של העת העתיקה מייקל קרופורד.
בשנת 1992, הפכה בירד לעורכת לעניינים קלאסיים של המוסף הספרותי של הטיימס.
זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוזמנה בירד לצד אחרים לתרום מאמר בנושא לכתב העת London Review of Books. במאמר שתרמה כתבה בירד שאנשים רבים סברו, "אחרי שההלם חלף, שזה הגיע לארצות הברית", וש"בריוני העולם, אפילו אם כוונתם טובה, ישלמו את המחיר בסופו של דבר". בראיון משנת 2007, אמרה שהעוינות שהדברים הללו עוררו עדיין לא שככה, על אף שלדעתה הדעה שפיגועי הטרור היו קשורים למדיניות החוץ האמריקאית הפכה שגורה למדי.
בשנת 2004 הועלתה בירד לדרגת "פרופסור ללימודים קלאסיים" בקיימברידג'. כמו כן, נבחרה בשנת 2008-2009 לכהן כמרצה האורחת על שם סיית'ר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי נושא סדרת ההרצאות שלה היה "צחוק רומי"
בדצמבר 2010, הציגה בירד באחד מערוצי הטלוויזיה של ה-BBC תוכנית תעודה בשם Pompeii: Life and Death in a Roman Town, שבה הוצגו ממצאים מבדיקות פורנזיות לשרידים מפומפיי, וצוירה תמונה של חיי היום-יום של תושבי העיר לפני התפרצות הוזוב. בשנת 2012 השתתפה בירד בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC‏ Meet the Romans with Mary Beard, שהתמקדה בחיי פשוטי העם ברומא, "עיר הכרך העולמית הראשונה". בירד מופיעה בקביעות בתוכנית הרדיו של ה-BBC,‏ A Point of View, שם היא תורמת דעות על טווח רחב של נושאים, כולל מיס עולם ובחינות הקבלה לתואר שני באוקספורד ובקיימברידג'
בירד סבלה מהרבה הטרדה מקוונת לאחר שהופיעה בתוכנית ראיונות פוליטית בטלוויזיה בשם Question Time, שצולמה בלינקולנשייר בינואר 2013, וסינגרה על מהגרי עבודה שחיים בלינקולנשייר.
בטור המקוון שלה בטיימס, ציטטה בירד תגובות מטרידות שקיבלה על טורים קודמים, ועמדה על זכותה להביע דעות בלתי-אהודות ולהופיע בציבור באופן אותנטי.
באפריל 2013 זכתה למינוי כ"פרופסור לספרות עתיקה" מטעם האקדמיה המלכותית לאמנויות בממלכה המאוחדת.
ביולי 2013, חיברה והגישה תוכנית תעודה בטלוויזיה, בשם Caligula with Mary Beard, שבה הפרידה בין אמת לבדיון לגבי קליגולה.
באוגוסט 2014, נמנתה על כ-200 החותמים על מכתב לעיתון "הגרדיאן" ובו התנגדות לעצמאות סקוטלנד לפני משאל העם שנערך בספטמבר.
בשנת 2018 הגישה לצד סיימון שאמה ודייוויד אולוסוגה את הסדרה התיעודית הבריטית "ציוויליזציה" שהופקה על ידי BBC בשיתוף עם PBS.
כיבודים

בראשית שנת 2013, זכתה בעיטור מסדר האימפריה הבריטית, עבור "שירותה ללימודים הקלאסיים".
חברה באגודת האנטיקווארים של לונדון, מאז 2005.
ספרים שחיברה

Rome in the Late Republic (with Michael Crawford, 1985, revised 1999); ISBN 0-7156-2928-X
The Good Working Mother's Guide (1989); ISBN 0-7156-2278-1
Pagan Priests: Religion and Power in the Ancient World (as editor with John North, 1990); ISBN 0-7156-2206-4
Classics: A Very Short Introduction (with John Henderson, 1995); ISBN 0-19-285313-9
Religions of Rome (with John North and Simon Price, 1998); ISBN 0-521-30401-6 (vol. 1), ISBN 0-521-45015-2 (vol. 2)
The Invention of Jane Harrison (Harvard University Press, 2000); ISBN 0-674-00212-1
Classical Art from Greece to Rome (with John Henderson, 2001); ISBN 0-19-284237-4
The Parthenon (Harvard University Press, 2002); ISBN 1-86197-292-X
The Colosseum (with Keith Hopkins, Harvard University Press, 2005); ISBN 1-86197-407-8
The Roman Triumph (Harvard University Press, 2007); ISBN 0-674-02613-6
Pompeii: The Life of a Roman Town (2008); ISBN 1-86197-516-3 (US title: The Fires of Vesuvius: Pompeii Lost and Found; Harvard University Press)
Confronting the Classics: Traditions, Adventures and Innovations (Profile Books, 2013); ISBN 1-78125-048-0
Laughter in Ancient Rome: On Joking, Tickling, and Cracking Up (University of California Press, 2014); ISBN 0-520-27716-3
הערות שוליים

↑  הטור של בירד (אנגלית)
1 2 3 4 5 6  פול לייטי, "The Dangerous Don" (אנגלית), ריאיון עם בירד באתר הגרדיאן, 10 בנובמבר 2007.
1 2  רוברט מקראם, "Up Pompeii with the roguish don", באתר האובזרבר, 24 באוגוסט 2008.
↑  תיאור התואר השני בקיימברידג' (אנגלית)
↑    Nick Collins, ‏Oxbridge students' MA 'degrees' under threat, The Telegraph, 12 February 2011
1 2 3 4  ערך על בירד באתר הביוגרפיות Debrett's (אנגלית)
↑  מרי בירד, מאמרה של בירד (אנגלית) באתר ה-London Review of Books, 4 באוקטובר 2001.
↑  סדרת הרצאות יוקרתית בעולם הלימודים הקלאסיים. הכיבוד כולל גם את הוצאת ההרצאות המקובצות בספר.
↑  אזכור בירד ברשימת המרצים על שם סיית'ר (אנגלית) באתר החוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטת ברקלי.
↑  התוכנית התבססה על הספר של בירד, Pompeii: The Life of a Roman Town, הוצאת אוניברסיטת הארוורד, 2008, ISBN 18619755163.
↑  אתר התוכנית (אנגלית), באתר ה-BBC
↑  התוכנית שבה בירד מדברת על מיס עולם (אנגלית), באתר ה-BBC.
↑  התוכנית שבה בירד מדברת על בחינות הכניסה (אנגלית), באתר ה-BBC.
↑  בן דאוול, "Mary Beard suffers 'truly vile' online abuse after Question Time" (אנגלית), 21 בינואר 2013, באתר הגרדיאן.
↑  "Cambridge professor under fire for Boston immigration comments on BBC Question Time" (אנגלית), 21 בינואר 2013, באתר ה-Boston Standard.
↑  מרי בירד, "Internet fury: or having your anatomy dissected online" (אנגלית), 27 בינואר 2013, באתר הטיימס.
↑  לארק טרנר, "In Britain, an Authority on the Past Stares Down a Nasty Modern Storm" (אנגלית), 15 בפברואר 2013, באתר הטיימס.
↑  "Mary Beard named as Royal Academy of Arts professor of ancient literature", ‏ 10 באפריל 2013, באתר האינדיפנדנט.
↑  נוסח המכתב הפתוח (אנגלית), 7 באוגוסט 2014, באתר הגרדיאן.
↑  ההודעה על הכיבוד (אנגלית), בפרסום The London Gazette,‏ 29 בדצמבר 2012, גיליון 60367, עמ' 9.
↑  www.sal.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007391849505171  PLWABN: 9810548069105606  BIBSYS: 90370191  BNE: XX850488  BnF: cb135206266 (data)  CANTIC: a10048054  CiNii: DA02577825  GND: 133323935  ICCU: TO0V390636  ISNI: 0000 0001 0921 2630  LCCN: n84198685  LNB: 000117612  NDL: 001295084  NKC: uk2006305249  NLG: 285603  NLK: KAC200900958  NSK: 000379355  NTA: 071917055  SELIBR: 281332  SNAC: w60s3k9z  SUDOC: 05023613X  VIAF: 85237799   WorldCat (עם VIAF): 85237799
מרטה טורחון

מרטה טורחון אי מויה (בספרדית-קטלאנית: Marta Torrejón i Moya; נולדה ב-27 בפברואר 1990 במטרו שבספרד) היא כדורגלנית ספרדייה-קטלאנית המשחקת כמגנה ימנית במדי ברצלונה. שיחקה מעל לעשור במדי נבחרת ספרד, אותה ייצגה בשני מונדיאלים, ב-2015 וב-2019 ובשתי אליפויות אירופה, ב-2013 וב-2017.