stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטודיו פונוק
הערות שוליים

↑  Yonebayashi, Hiromasa (2017-07-08), Mary and The Witch's Flower (2017), ארכיון מ-2018-03-15, נבדק ב-24 במרץ 2018 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "会社概要" [company profile]. STUDIO PONOC（スタジオポノック） (ביפנית). 2015年4月15日設立。日本のアニメーション映画制作会社。 2014年末にスタジオジブリを退社した後、プロデューサーの西村義明が立ち上げたアニメーション映画スタジオ。「ポノック」という名前は、セルビア・クロアチア語で「深夜0時」を意味する（pónoć）に由来し、新しい一日のはじまりの意味を込めた。  English translation:  "Established on April 15, 2015. Japanese animated film production company. An animated film studio launched by producer Yoshiaki Nishimura after leaving Studio Ghibli at the end of 2014. The name "Ponoc" comes from the Serbo-Croatian word "midnight" (pónoć), which means the beginning of a new day".
↑  "Ghibli Producer Yoshiaki Nishimura Works at New Studio". Anime News Network. 16 ביוני 2015. ארכיון מ-2016-12-18. נבדק ב-15 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  White, James (15 בדצמבר 2016). "Studio Ponoc aims to bring the Ghibli magic with Mary and The Witch's Flower". Empire. ארכיון מ-2016-12-17. נבדק ב-15 בדצמבר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  "Former Ghibli Staffers' Studio Ponoc Unveils Mary and The Witch's Flower Anime Film". Anime News Network. 15 בדצמבר 2016. ארכיון מ-2016-12-16. נבדק ב-15 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Robbie Collin, ‏Prepare to be spirited away: as if by magic, Studio Ghibli is back to make the world a brighter place, The Telegraph, 15 December 2016
↑  Zahed, Ramin (10 ביוני 2019). "Studio Ponoc to Produce New Short for the Tokyo Olympic Games". Animation Magazine. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Egan, Toussaint (23 ביולי 2021). "Studio Ponoc's Olympics 2021 short Tomorrow's Leaves is magical". Polygon. נבדק ב-23 ביולי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pineda, Rafael (23 ביולי 2021). "Studio Ponoc's Olympic Anime Short 'Tomorrow's Leaves' Streamed". Anime News Network. נבדק ב-23 ביולי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d4d1f278-8758-436b-8d6f-68cfa2decc39  VIAF: 1435150264368505860000   WorldCat (עם VIAF): 1435150264368505860000
סן דייגו סיילס

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1972
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אולם ביתי:  San Diego Sports Arena
 מיקום:  סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית
 תאריך פירוק:  1975
 ליגה:  ליגת ה-ABA
 אזור:  מערב
 היסטוריה:  סן דייגו קונקיסטדורס (1972–1975) סן דייגו סיילס (1975)
 
סן דייגו סיילס (באנגלית: San Diego Sails) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר סן דייגו, קליפורניה, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1972–1975. בשלוש עונותיה הראשונות נקראה "סן דייגו קונקיסטדורס". לאורך תקופת פעילותה רשמה את מאזן הניצחונות הנמוך ביותר מבין קבוצות הליגה: 101 ניצחונות ו-162 הפסדים (38.4%).
היסטוריה

הקבוצה הוקמה והצטרפה לליגת ה-ABA בשנת 1972, ובכך הייתה הקבוצה הראשונה (והיחידה) אשר נוספה לליגה מאז הקמתה בשנת 1967. בעונת הבכורה שלה העפילה סן דייגו לשלב הפלייאוף, על אף שרשמה מאזן שלילי 30–54, והודחה כבר בסיבוב הראשון. לקראת עונת 1973/1974 פוטר המאמן הראשי קיי. סי. ג'ונס, ובמקומו מונה וילט צ'מברלין בן ה-37 בתור מאמן-שחקן. אולם, בשל תביעה מצד קבוצתו הקודמת, לוס אנג'לס לייקרס, נמנע מצ'מברלין לשחק עבור הקונקיסטדורס, והוא שימש רק כמאמן הקבוצה. סן דייגו סיימה את העונה עם המאזן השביעי בטיבו בליגה (37–47), והודחה פעם נוספת בסיבוב הפלייאוף הראשון.
בקיץ 1975 החליפה הקבוצה את שמה ל"סן דייגו סיילס", ושינתה את סמלה, מדיה וצבעיה; על אף המיתוג מחדש המשיכה הקבוצה לסבול ממיעוט צופים, ובנובמבר 1975, לאחר 11 משחקים בעונת 1975/1976, התפרק המועדון. לאורך תקופת פעילותה השתתפו שלושה משחקני הקבוצה במשחק האולסטאר של ה-ABA – סטו ג'ונסון, צ'אק ויליאמס וקולדוול ג'ונס.
מאזנים לפני עונה

| עונה | שם | מאמן | ניצחונות | הפסדים |  % ניצחונות | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972/1973 | סן דייגו קונקיסטדורס | קיי. סי. ג'ונס | 30 | 54 | 35.7% | הפסד בחצי גמר המערב |
| 1973/1974 | סן דייגו קונקיסטדורס | וילט צ'מברלין | 37 | 47 | 44.0% | הפסד בחצי גמר המערב |
| 1974/1975 | סן דייגו קונקיסטדורס | אלכס גרוזה, בריל שיפלי | 31 | 53 | 36.9% | — |
| 1975/1976 | סן דייגו סיילס | ביל מוזלמן | 3 | 8 | 27.3% | — |
הערות שוליים

↑  סן דייגו קונקיסטדורס, באתר remembertheaba.com
↑  הסטטיסטיקות של סן דייגו בעונת 1973/1974, באתר basketball-reference.com
↑  סן דייגו סיילס, באתר remembertheaba.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סרחיו ליווינגסטון

סרחיו רוברטו ליווינגסטון פולהאמר (בספרדית: Sergio Livingstone;‏ 26 במרץ 1920 – 12 בספטמבר 2012), לאחר מכן נודע כסרחיו ליווינגסטון, היה כדורגלן צ'יליאני, ששיחק בעמדת השוער. הוא זכה לכינוי "אל סאפו" (הצפרדע).
ביוגרפיה

משפחתו של סרג'יו (לימים סרחיו) ליווינגסטון הגיעה מסקוטלנד. אביו ג'ון, היה כדורגלן המשחק כחלוץ בקבוצה סנטיאגו נסיונל. ליווינגסטון הזניח את הכדורגל על מנת ללמוד משפטים באוניברסיטת קאתוליקה דה צ'ילה בעיר הבירה סנטיאגו. עד מהרה הכיר את קבוצת הכדורגל של האוניברסיטה, ומשנת 1938 הפך לשוערה של אוניברסידד קאתוליקה.
ליווינגסטון ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צ'ילה בניצחון 0–5 על אקוודור במסגרת קופה אמריקה 1941. בסופו נבחרתו סיימה במקום השלישי והוא נבחר לשחקן המצטיין בטורניר. ליווינגסטון בסך הכל ערך 52 הופעות עבורה, מה שהפך אותו לשיאן ההופעות במדיה בכל הזמנים, עד שנת 1962 אז שיאו נשבר בידי לאונל סאנצ'ס. הוא השתתף בשבעה טורנירי קופה אמריקה שונים עם 34 הופעות בהם בסך הכל. גם במונדיאל 1950 שיחק והודח בסיבוב הראשון.
ברמת המועדונים שיחק לזמן קצר בין השנים 1943–1944 בראסינג קלוב מארגנטינה, ובעקבות נסיבות סנטימנטליות חזר למולדתו עד פרישתו. ליווינגסטון שב ב-1944 לקדנציה שנייה באוניברסידד קאתוליקה וזכה עימה בליגה הצ'יליאנית בשנים 1949 ו-1954. לאחר הזכייה השנייה המועדון התקשה וירד לליגת המשנה, אך חזר לראשונה מיד בעונה שלאחר מכן. ליווינגסטון עבר תקופת השאלה קצרה בקולו-קולו וחזר לאוניברסידד קאתוליקה, שם פרש מכדורגל בשנת 1959. בעקבות קריירת הכדורגל שלו, הוא הפך לעיתונאי ספורט ידוע ואיש טלוויזיה בצ'ילה, שם נשאר בתפקיד יותר מ-60 שנה עד למותו ב-12 בספטמבר 2012.
בשנת 2009 נקרא רחוב במחוז אינדפנדנסיה, סנטיאגו, על שם ליווינגסטון. במסת הפרידה ממנו נשיא התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית, סרחיו ג'אדו, הודיע כי משנת 2012 יוענק "פרס סרחיו ליווינגסטון' לכדורגלן הטוב ביותר מדי שנה בצ'ילה.
תארים

אליפות צ'ילה (2): 1949, 1954
השחקן המצטיין בקופה אמריקה: 1941
ליווינגסטון במדי קבוצת ראסינג קלוב
סינופק

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |
לוגו החברה

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (19 באוקטובר 2000–0386)  הבורסה לניירות ערך בשאנגחאי (600028) 
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 חברת אם:  שייך לממשלת סין
 מיקום המטה:  בייג'ינג 
 משרד ראשי:  בייג'ינג, סין
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנפט 
 מוצרים עיקריים:  דלקים, שמנים, פטרוכימיה
 הכנסות:  2,742,779,810,000 רנמינבי (נכון ל־2018) 
 אנשי מפתח:  פוּ צֶאנגיוּ (יו"ר דירקטוריון - Fu Chengyu) ואנג טִיאנג פּוּ (סגן נשיא - Wang Tianpu)
 עובדים:  351,019 (נכון ל־2015) 
  
 sinopec.com
 
תאגיד הדלק והכימיקלים של סין (באנגלית: China Petroleum & Chemical Corporation, בסינית: 中国石油化工股份有限公司) או סינופק (אנגלית: Sinopec Limited, סינית: 中国石化, סינית מסורתית: 中國石化, פין-יין: Zhōngguó Shíhuà) היא תאגיד נפט וגז ממשלתי סיני הממוקם בבייג'ינג. סינופק נסחרת בבורסות של הונג-קונג (SEHK: 0386), שנגחאי (SSE: 600028), ניו-יורק (NYSE: SNP) ולונדון (LSE: SNP). היא החברה החמישית בעולם בגודלה לפי הכנסות.
סינופק היא החברה-הבת העיקרית של קבוצת סינופק שהיא החברה הגדולה באסיה בתחום הנפט והגז. החברה מספקת 80% מצרכי הדלק של סין.
באמצע 2014 הוערך שווי החברה בכ-114 מיליארד דולר.
היסטוריה

Sinopec Limited הוקמה כגוף מנייתי כולל תחת קבוצת סינופק בפברואר 2000. החברה נרשמה במקביל בבורסות של הונג-קונג, ניו-יורק, ולונדון כבר באוקטובר באותה שנה. וכחצי שנה לאחר מכן, ביוני 2001, נרשמה גם בבורסת שנגחאי.
סינופק היא המזקקת נפט הגדולה באסיה בנפח זיקוק. היא מייצרת כרבע מכמות הנפט הגולמי לעומת פטרוצ'יינה אך מזקקת כ-60% יותר ממנה.
בסוף 2006 רכשה סינופק את נכסי "Shengli Petroleum" אשר הכילו שדה נפט גדול מפותח ומקומי כדי לייצב את כמות הנפט הגולמי הנכנס.
במרץ 2013 קנתה החברה בסך 1.5 מיליארד דולר שדות נפט מחוץ לסין מחברת האם "קבוצת סינופק".
באוגוסט 2013 קנתה 33% מהחברה של "Apache Corporation" במצרים תמורת 3.1 מיליארד דולר.
ראו גם

פטרוצ'יינה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1793 5814
סרט (אתר אינטרנט)

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 סלוגן:  פורטל הסרטים הישראלי
 תקופת הפעילות:  4 במרץ 2000 – הווה (24 שנים)
 בעלות:  Seret
 שירותים עיקריים:  סיקורי סרטים ומידע על שחקנים
 Seret.co.il
 
סרט (באנגלית: Seret) הוא אתר אינטרנט ישראלי הגדול בישראל המוקדש בלעדית לקולנוע וטלוויזיה. האתר מציע מידע על סרטים, סדרות טלוויזיה, בתי קולנוע ואנשי התעשייה, במאים ושחקנים וכן חדשות קולנוע וטלוויזיה, מדורים קבועים, סקירות מפסטיבלי קולנוע, ראיונות עם יוצרי ושחקני קולנוע וטלוויזיה וטריילרים לסרטים ולסדרות טלוויזיה.
גולשים רשומים יכולים לדרג סרטים, לכתוב ביקורות ולרכוש כרטיסים. האתר עורך הקרנות טרום בכורה ומחלק כרטיסים במבצעים מיוחדים.
היסטוריה

ב-4 במרץ 2000, נפתח האתר לראשונה כפורטל סרטים ישראלי הכולל סיקורי סרטים והמלצות עורכים. האתר הכיל אז שתי קטגוריות: 'חדש בקולנוע' ו'עשרת הגדולים\הגרועים'.
בשנת 2002 הושקה באתר אפשרות למכור כרטיסים בשיתוף בתי הקולנוע, והצטרף למדור ביקורות הקולנוע באתר המבקר יאיר הוכנר, במאי קולנוע ומייסד פסטיבל הקולנוע הגאה.
בשנת 2006 החל האתר במכירת סרטים למכשירי הדי.וי.די הביתיים, לסיקורי הסרטים התווספו טריילרים של סרטים ואף נוספה האפשרות לביקורת הסרט מטעם המשתמשים.
בשנת 2013 הושק לראשונה באתר מדור סדרות טלוויזיה.
בשנת 2014 הושקה אפליקציית Seret - המאפשרת למצוא בתי קולנוע / סרטים בקרבת מקום וגם לפי שעות ההקרנה הקרובות.
החל משנת 2014 משמש אלעד שלו כעורך האתר ואף הגיש פינת המלצות קולנוע קבועה מטעם האתר בתוכנית הבוקר "דני רופ עד 10".
בשנת 2017 הושקה טבלת המבקרים של אתר "סרט" הכוללת את מבקרי האתר וחמישה ממבקרי הקולנוע המובילים בישראל מכלי תקשורת מובילים. הטבלה היא היחידה בישראל שמכילה הן את ציוני הגולשים והן את ציוני המבקרים.
בשנת 2018 פתח האתר קטגוריית סדרות נרחבת המציגה מידע אודות אלפי סדרות, לרבות סדרות חדשות וסדרות ישראליות, כוללת ביקורות סדרות מהארץ ומהעולם ומשירותי הסטרימינג השונים, מאפשרת כתיבת ביקורות סדרות, מציגה טריילרים סדרות ועוד. האתר אף חנך שני מדורי טלוויזיה בשם "שובר מסך" ו"חדשות הסטרימינג".
בשנת 2020 השיק האתר פרופיל אישי מתקדם לחברי המועדון של האתר (רישום חינם) המאפשר שמירה וניהול רשימות צפייה של סרטים וסדרות טלוויזיה, סרטים וסדרות טלוויזיה מועדפים, שחקנים מועדפים, רשימת הביקורות של חבר המועדון ועוד.
לוגואים קודמים

לוגו האתר הראשון (2000)
לוגו האתר השני (2002)
לוגו האתר השלישי (2005)
לוגו האתר הנוכחי
ראו גם

סרטים (אתר אינטרנט)
יעל מבקרת בקולנוע
ספר הקולנוע הישראלי
IMDb
סוגר לובסטר

סוגר לובסטר מכסף
סוגר לובסטר, הוא אביזר חיבור קטן המוחזק סגור על ידי קפיץ. את סוגר הלובסטר פותחים או סוגרים על ידי החזקת ידית קטנה, בדרך כלל באמצעות ציפורן היד. החיבור הקבוע של הסוגר (לחלקים אותם הוא מחבר) יכול להיות באמצעות חוליית שרשרת או על ידי תבריג. מנגנון הסגירה של האביזר משמש כאבטחה מפני ניתוקו מהנקודה שבה הוא אוחז.
לסוגרי לובסטר שימוש נרחב בתכשיטנות כאמצעי לסגירה ופתיחה מהירה של שרשראות וצמידים. סוגרי לובסטר נפוצים מאוד גם כחלק ממחזיקי מפתחות.
סוגרי לובסטר נקראים כך בגלל מנגנון ה"צביטה" שלהם, ולעיתים הם אף מעוצבים כמו טופר של לובסטר.
ראו גם

טבעת (טיפוס)
סן דייגו (מחוז)

סן דייגו הוא אחד מהמחוזות הדרומיים ביותר של קליפורניה והמחוז הדרומי ביותר לחופו של האוקיינוס השקט. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר היא העיר סן דייגו. במחוז גרים כ-2.5 מיליון תושבים (2008).
היסטוריה

המתיישבים הראשונים של מחוז סן דייגו היו ספרדים שהגיעו בשנת 1769 והקימו את מיסיון 'סן דייגו דה אלקלה'.
מחוז סן דייגו הפך לחלק מארצות הברית לאחר חתימת הסכם גואדלופה אידלגו שסיים את מלחמת ארצות הברית–מקסיקו בשנת 1848.
השם סן דייגו הגיע במקור ממגלה הארצות הספרדי סבסטיאן ויזקאינו אשר מיפה את מפרץ סן דייגו בשנת 1602 ואת חופי קליפורניה קרא למפרץ על שם הקדוש דייגו מאלקלה - "סן דייגו. העיר והמחוז נקראו השוכנים לחופי המפרץ נקראו על שמו של המפרץ.
המחוז הוגדר כמדינה בשנת 1850 והיה גדול משטחו כיום. שטחו כלל את רוב דרום קליפורניה ומזרח מחוז לוס אנג'לס. 
בסוף המאה ה-19 קטן שטח מחוז סן דייגו כאשר הוקמו מחוזות חדשים: מחוז ריברסייד בשנת 1893, מחוז אורנג' ב-1889 ומחוז אימפריאל בשנת 1907.
גאוגרפיה

מחוז סן דייגו משתרע על 11,721 קילומטר רבועים. 10,878 ק"מ רבועים אדמה ו-843 קילומטר רבועים מים (7.20%).
בחלקו המערבי של המחוז משתרע חופו של האוקיינוס השקט לאורך 70 ק"מ, הרים גובהים ומושלגים בפסגתם במזרח ומאחוריהם מדבר סונורה. במרכז המחוז משתרע יער לאומי קליבלנד
גאוגרפיה > ערים ועיירות במחוז סן דייגו

סן דייגו (בירת המחוז)
אושנסייד
אימפריאל ביץ'
אל קיון
אנקינידס
אסקונדידו
דל מאר
ויסטה
לה מסה
למון גרוב
נשיונל סיטי
צ'ולה ויסטה
סולנה ביץ'
סנטי
סן מרקוס
פאוויי
קורונדו
קרלסבד
דמוגרפיה

בשנת 2006 חיו במחוז 2,461,454 תושבים ב-1,067,846 משקי בית ו-663,449 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 259 אנשים לקמ"ר.
סילביה ארל

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1935 (בת 89) גיבסטאון, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 ענף מדעי:  אוקיינוגרפיה, ג'ול, ביולוגיה ימית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דיוק (1967)  אוניברסיטת המדינה של פלורידה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (2000)  פרסי נסיכת אסטוריאס להסכמה (2018)  מדליית האברד (2013)  Gold Medal of the Society of Woman Geographers (1990)  מדליית מנדל (2019)  Women of Discovery - Sea Award (2003)  מסדר תיבת הזהב (1981)  פרס רייצ'ל קרסון (2017)  פרס TED (2009)  פרס קרל סייגן להבנה ציבורית של המדע (2010)  פרס רייצ'ל קרסון (2009)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  פרס הנס הס (2010)  מדליית זהב (פטרון) של החברה הגאוגרפית המלכותית (2011)  Ken Burns American Heritage Prize (2024) 
 
סילביה אליס ארל (באנגלית: Sylvia Alice Earle; שם נעורים ריד; נולדה ב-30 באוגוסט 1935) היא ביולוגית ימית אמריקאית, חוקרת, סופרת ומרצה. היא "חוקרת הבית" (explorer-in-residence) של נשיונל ג'יאוגרפיק מאז שנת 1998. ארל הייתה המדענית הראשית הראשונה של מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית (NOAA), ונקראה בידי מגזין טיימס הגיבורה הראשונה של כוכב הלכת בשנת 1998.
ביוגרפיה

ארל נולדה בשנת 1935 באזור גיבסטאון שבניו ג'רזי, ללואיס ריד ואליס פריס (ריצ'י) ארל. שני הוריה היו חובבי טבע נלהבים ותמכו בעניינה של בתם הקטנה בעולם הטבע. המשפחה עברה לחוף פלורידה המערבי בילדותה של ארל. היא קיבלה תואר אקדמי מטעם מכללת סנט פטרסבורג (1952), תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של פלורידה (1955), תואר שני (1956) ודוקטורט בפיקולוגיה (1966) מאוניברסיטת דיוק.
המשימה הכחולה

בשנת 2009, ארל זכתה בפרס טד (TED). בתמיכת טד, היא השיקה את המשימה הכחולה, המכוונת להקמת אזורים ימיים מוגנים (המכונים מרכזי תקווה) מסביב לעולם.
עם המשימה הכחולה ומשתתפיה, ארל מנהיגה משלחות למרכזי תקווה מסביב לעולם. משלחות עבר כללו את קובה ב-2009, בליז בינואר 2010, איי הגלאפגוס באפריל 2010, קוסטה ריקה וכיפת מרכז אמריקה (Central American Dome) בתחילת 2014 וחוף דרום אפריקה בסוף שנת 2014.
באוגוסט 2014, יצא סרט תיעודי בשם "המשימה הכחולה", המתמקד בחיי ארל והקריירה שלה, כמו גם בקמפיין המשימה הכחולה, שנועד ליצירת רשת גלובלית של אזורים ימיים מוגנים.
נכון לינואר 2015, קיימים 50 מרכזי תקווה מסביב לעולם.
מחוות והוקרות

1970: פרס תפקיד שימור הסביבה של משרד הפנים של ארצות הברית ואשת השנה של לוס אנג'לס טיימס.
1976: פרס האקדמיה לאומנויות ומדעים מתחת לפני המים.
1980: פרס מועדון החוקרים של לואל תומאס.
1981: מוסמכת כאבירת סדר ארון הזהב בידי נסיך הולנד.
1986: שבירת שיא העולם עבור צלילת אישה לבד לעומק הרב ביותר והשוואה לשיא העולם עם גראם הוקס.
1990: מדליית הזהב של חברת הנשים הגאוגרפיות.
1991: פרס צלחת הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים.
1996: פרס קרן לינדברג, מדליית מועדון החוקרים וחבר הפרסים הבינלאומי של זונטה.
1997: פרס שומרת הים בחברה הבינלאומית של שומרי הים באל דה לה מר.
1998: אחת מ-500 חתני פרס המדעים של האו"ם, ושומרת השנה של הפדרציה הלאומית של הטבע.
2000: היכל התהילה הלאומי לנשים, האגדה החיה של ספריית הקונגרס.
2004: הפרס הבינלאומי של בנקסיה, מדליית יום הזיכרון לריצ'רד הופר מהאקדמיה למדעים של פילדלפיה, ומדליית מכללת ברנרד.
2005: פרס המדע והחברה של ג'ון פ. מקגוברן מאת Sigma Xi.
2009: פרס ארטיגליו ופרס טד.
2009: ארל זכתה בפרס היוקרתי של ריצ'רד קרסון מטעם האגודה הלאומית לאודובון, הפרס הראשון לנשים יוצאות דופן בנושא איכות הסביבה.
2010: לארל הוענק פרס החוקר הדגול של רוי צ'פמן אנדרוס מחברת רוי צ'פמן אנדרוס בבלויט, ויסקונסין.
2010: פרס קארל סייגן עבור קידום הבנת הציבור במדע.
2011: תואר כבוד ממכללת סמית' ונאום הסיום במכללת וארן וילסון.
2013: תואר כבוד מאוניברסיטת המטרופולין של נלסון מנדלה ומדליית האברד, אות הכבוד הגבוה ביותר, "עבור הצטיינות מחקרית, מחקר וגילוי".
2014: פרס וולטר קרונקיט, פרס אלופי כדור-הארץ של האו"ם, האישה הזוהרת של השנה, והאישה הראשונה שהתפרסמה בטקס הוקרת מועדון החוקרים.
2017: פרס רייצ'ל קרסון.
פרסומים נבחרים

ארל חיברה יותר מ-150 הוצאות; להלן רשימת הוצאות נבחרות.
ארל, סילביה & אל גידינגס (1980). לחקור את החזית העמוקה: הרפתקאות האדם בים. חברת נשיונל ג'יאוגראפיק.
ארל, סילביה (1996). שינוי ימי: הודעה מן האוקיינוסים. ספרי בלנטיין.
ארל, סילביה (1999). צלילה: הרפתקאותיי בחזית העמוקה. ספרי הילדים של נשיונל ג'יאוגרפיק.
ארל, סילביה (1999). ים פראי: פארקי אמריקה מתחת לים. חברת נשיונל ג'יאוגרפיק.
ארל, סילביה (2000). יצורי ים. ספרי הילדים של נשיונל ג'יאוגרפיק.
אלן, פראגר & ארל, סילביה (2000). האוקיינוסים. גבעת מק-גראו.
ארל, סילביה (2001). שלום, דג!: ביקור בשונית האלמוגים. ספרי הילדים של נשיונל ג'יאוגרפיק.
ארל, סילביה (2001). אטלס האוקיינוסים של נשיונל ג'יאוגרפיק: החזית העמוקה. נשיונל ג'יאוגרפיק.
ארל, סילביה (2003). לקפוץ אל המדע: שוניות האלמוגים. ספרי הילדים של נשיונל ג'יאוגרפיק.
ארל, סילביה & לינדה ק. גלובר (2008). אוקיינוס: אטלס מאויר (אטלס נשיונל ג'יאוגרפיק). נשיונל ג'יאוגרפיק.
ארל, סילביה (2009). העולם הוא כחול: מדוע עתידנו ועתיד האוקיינוסים הם אחד. ספרי נשיונל ג'יאוגרפיק.
מחברת שותפה (2011). הגנה על ימת סרגסו וניהולה: יער הגשם המוזהב הצף של האוקייאנוס האטלנטי. תקציר ואיסוף ראיות מדעיות. ברית ימת סרגסו.
ארל, סילביה (2012). הנקודה המתוקה בזמן. מדוע האוקיינוסים משנים לכולם, בכל מקום. הסקירה הרבעונית של וירג'יניה, סתיו.
ראו גם

פיקולוגיה
אקוונאוט
מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית
נשיונל ג'יאוגרפיק
סרחיו קאמיו

סרחיו קאמיו פרס (בספרדית: Sergio Camello Pérez; נולד ב-10 בפברואר 2001 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ראיו ואיקאנו מלה ליגה.
קריירת מועדונים

קאמיו גדל במחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-18 במאי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 2-2 נגד לבאנטה במסגרת המחזור ה-38 בלה ליגה לעונת 2018/2019. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במועדון, ובסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל קאמיו למיראנדס מהליגה הספרדית השנייה למשך עונת 2021/2022. הוא ערך 36 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 15 שערים.
ב-3 באוגוסט 2022 הושאל קאמיו לראיו ואיקאנו מלה ליגה למשך עונת 2022/2023. ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ברצלונה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-3 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אלצ'ה במסגרת המחזור השביעי בליגה. בסך הכך ערך 38 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים. ב-17 באוגוסט 2023 חתם על חוזה קבוע לארבע שנים במועדון.
קריירה בינלאומית

קאמיו היה חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023. הוא ערך ארבע הופעות בטורניר.
הערות שוליים

↑  Acuerdo con el Mirandés para la cesión de Camello באתר הרשמי של אתלטיקו מדריד, 31 באוגוסט 2021 (בספרדית)
↑  Camello renueva hasta 2026 y jugará cedido la próxima temporada en el Rayo Vallecano באתר הרשמי של אתלטיקו מדריד, 3 באוגוסט 2022 (בספרדית)
↑  Camello, nuevo jugador del Rayo Vallecano באתר הרשמי של ראיו ואיקאנו, 17 באוגוסט 2023 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סרחיו קאמיו".
סלאת אל-מגרב

מוסלמים מתפללים במערת המכפלה
סלאת אל-מגרב (בערבית: صلاة المغرب, תעתיק: צלאת אל-מע'רבּ) היא אחת מחמש תפילות החובה היומיות באסלאם. מפני שהיום באסלאם מתחיל משקיעת החמה, סלאת אל-מגרב היא באופן תאורטי התפילה הראשונה ביום, אך בפועל נהוג להחשיב אותה כתפילה הרביעית ביום.
עבור הסונים, הזמן של תפילת אל-מגרב הוא משקיעת החמה, ועד לתחילת הלילה. לעומת זאת אצל השיעים, אשר מאפשרים לחבר את סלאת אל-מגרב ואת התפילה שאחריה, הזמן של סלאת אל-מגרב הוא משקיעת החמה ועד עלות השחר. מלבד חסידי האסכולה החנפית, רוב המוסלמים הסונים מחזיקים בדעה שבעת מסעות וזמנים קשים ניתן לחבר בין סלאת אל-מגרב לבין התפילה שאחריה, ולכן בעתות כאלו חלון הזמן של התפילה מתארך גם אצלם, כמו אצל השיעים, עד לעלות השחר.
תפילות החובה היומיות הרשמיות של האסלאם כוללות מספר יחידות, אשר מכונות רכעאות. בסלאת אל-מגרב יש שלוש רכעאות, כשהשתיים הראשונות מביניהם נאמרות בקול על ידי האימאם, והשלישית נאמרת בשקט על ידי כל אחד מהמתפללים.
יהודי ארצות האסלאם נהגו למדוד את זמן שקיעת החמה ואת זמני היום בהלכה, לפי זמן קריאת האד'אן של סלאת אל מגרב.
הערות שוליים

↑  Quran Hour, quranhour.tumblr.com
↑  Enlightening Your Minds: Significance of Maghrib (Evening) prayer in Islam, East Coast Daily English (באנגלית)
↑  Ashiqan E Raza: Maghrib Prayer / Sunset Prayer, Ashiqan E Raza
↑  Powtoon.com | See What I Created with Powtoon - salah, Powtoon (באנגלית)
↑  timetables, afatrust.org.uk
↑  quizlet
↑  ראו למשל בדברי רבי יוסף חיים מבגדאד, שו"ת רב פעלים, חלק ד, אורח חיים סי' ה.
סטיוארט האר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ספטמבר 1867 אלברסטוק (אנ'), גוספורט (אנ'), המפשייר, אנגליה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  25 באוקטובר 1952 (בגיל 85) בליירלוגי (אנ'), סטירלינגשיר (אנ'), סקוטלנד הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השתייכות:  הצבא הבריטי צבא בריטניה
 תקופת הפעילות:  5 במאי 1886 – יולי 1923 (כ־37 שנים)
 דרגה:  מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הבטליון השלישי של רגימנט רובאי המלך (1904–1908) מפקד הבטליון השני של רגימנט רובאי המלך (1908–1912) מפקד בריגדת הרובאים ה-156 "הסקוטית" (אנ') (1912–1915) מפקד הדיוויזיה ה-27 (1915–1916) מפקד הדיוויזיה ה-54 (1916–1923)
 פעולות ומבצעים
 המשחק הגדול • המערכה לשחרור צ'יטראל מלחמת העולם הראשונה • מערכת גליפולי • החזית המקדונית • המערכה על סיני וארץ ישראל 
 עיטורים
  "עמית" במסדר האמבט  "מפקד אביר" במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש
 
מייג'ור גנרל סר סטיוארט האר (באנגלית: Steuart Welwood Hare;‏ ספטמבר 1867 – 25 באוקטובר 1952) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. השתתף בקרבות בצפון הודו במסגרת המשחק הגדול. במלחמת העולם הראשונה לחם, כמפקד בריגדה ובהמשך כמפקד דיוויזיה, במערכת גליפולי, בחזית המקדונית ובמערכה על סיני וארץ ישראל.
ביוגרפיה

סטיוארט האר נולד ב-1867 בעיירה אלברסטוק (אנ') במחוז גוספורט (אנ') שבהמפשייר (דרום אנגליה) לג'יימס האר (1836–1928) ולאליס שרלוט טייט (Alice Charlotte Tait;‏ 1841–1911), אח לעוד 3 ילדים של בני הזוג (אליס הארייט האר, לוסי אדית' האר ומארי סטילוול האר). האב, ג'יימס האר, היה קצין בצבא בריטניה בדרגת לוטננט קולונל ושירת תקופות ארוכות בהודו.
בנעוריו למד האר באיטון קולג' והמשיך בלימודים צבאיים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1886.
קריירה צבאית > שנים ראשונות

ב-5 במאי 1886, עם סיום לימודיו באקדמיה, התגייס האר לצבא הבריטי והוצב ברגימנט רובאי המלך בדרגת לוטננט. זמן קצר לאחר גיוסו נשלח לשירות בהודו שם השתתף, בין 1884 ו-1895, בקרבות בפקיסטן ואפגניסטן כחלק מניסיונה של בריטניה לחזק את אחיזתה בצפון הודו במהלך המשחק הגדול מול רוסיה. בין השאר השתתף האר במערכה לשחרור צ'יטראל.
בתקופת שירותו ברגימנט הרובאים הועלה האר, ב-1894 לדרגת קפטן וב-1904 הועלה לדרגת מייג'ור ומונה למפקד הבטליון השלישי של הרגימנט. ב-1908 הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומנה למפקד הבטליון השני של הרגימנט.
קריירה צבאית > טרום מלחמת העולם הראשונה

ב-1910 חזר האר לאנגליה משירותו בהודו וב-1912 מונה למפקדה של בריגדת הרובאים ה-156 "הסקוטית" (אנ').
קריירה צבאית > מלחמת העולם הראשונה

מעט לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה האר למפקדה הבריגדה ה-86 (אנ') שהשתייכה לדיוויזיה ה-29. באפריל 1915 השתתף האר במערכת גליפולי במלכה הוביל את הבריגדה של בנחיתה בקייפ הלאס (אנ') שם ספגה אבדות כבדות ונאלצה לסגת. במהלך קרב זה נפצע האר ברגלו באופן קשה. בהמשך היה שותף לקרבות במפרץ סובלה.
בהמשך השנה מונה האר למפקדה של הדיוויזיה ה-27 ונשלח איתה, בדצמבר 1915, לסלוניקי שם נלחם במערכה במקדוניה.
בתחילת 1916 הגיע למצרים שם מונה למפקדה של הדיוויזיה ה-54. כמפקד הדיוויזיה השתתף האר בקרבות המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה ובין השאר בקרב רומני (אוגוסט 1916), קרב עזה הראשון (מרץ 1917), קרב עזה השני (אפריל 1917) וקרב עזה השלישי (נובמבר 1917).
בהמשך המערכה השתתף האר עם הדיוויזיה במערכה לכיבוש ירושלים (דצמבר 1917). בספטמבר 1918 הוביל האר את הדיוויזיה בקרב מגידו במהלכו תקפו כוחות את מורדות הרי שומרון.
בתחילת אוקטובר 1918 הועברה הדיוויזיה לחיפה שם היקצתה בריגדה אחת לטובת המערכה לכיבוש ביירות. הבריגדה הגיעה לביירות לאחר כניסת הפסקת האש לתוקף.
קריירה צבאית > לאחר המלחמה

לאחר סיום המלחמה קיבל האר הוראה לכנס את הדיוויזיה במצרים שם החל תהליך פירוקה שהסתיים בספטמבר 1919. האר חזר לאנגליה וב-1920 מונה מחדש למפקד הדיוויזיה ה-54 שהוקמה באותה שנה כיחידת מילואים בצבא הטריטוריאלי של אנגליה. האר מילא תפקיד זה עד פרישתו משירות ביולי 1923.