stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נפילת הענקים
הערות שוליים

↑  Fall of the Hulks: Gamma #1
↑  Incredible Hulk #606
↑  Hulk Vol.2 #19
↑  Fall of the Hulks: Red Hulk #1
↑  Incredible Hulk #607
↑  Hulk Vol.2 #20
↑  Fall of the Hulks: Red Hulk #2
↑  Fall of the Hulks: Savage She-Hulks #1
↑  Incredible Hulk #608
↑  Hulk Vol.2 #21
↑  Fall of the Hulks: Red Hulk #3
↑  Fall of the Hulks: Savage She-Hulks #2
↑  Fall of the Hulks: Red Hulk #4
↑  Fall of the Hulks: Savage She-Hulks #3
סירנה (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקארפאתי
 קואורדינטות:  36°20′42″N 26°40′30″E﻿ / ﻿36.34500°N 26.67500°E﻿ / 36.34500; 26.67500
 ארכיפלג:  האיים הדודקאנסיים
 שטח:  7.868 קילומטר רבוע
 אורך:  4 קילומטר
 רוחב:  2.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  2 (2021)
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןסירנה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןסירנה
 
סִירְנָה (ביוונית: Σύρνα) הוא אי בגודל כ־4 ק"מ רבועים השייך לקבוצת האיים הדודקאנסיים, מדרום־מזרח לאי אסטיפליה ודרומית־מערבית לחופי טורקיה. על פי הרישומים משנת 2011 האי נותר שומם מאדם, אך בעבר האי אכלס מעט תושבים שעסקו בגידול צאן, דיג ומעט חקלאות.
בקרבת חופיו התגלתה ספינה רומית טבועה.
אזכור בקורות ההעפלה לארץ-ישראל

בלילה ה-7 בדצמבר 1946, בדרכה לארץ, כשעל סיפונה 785 מעפילים, נקלעה ספינת המעפילים "רפיח" (לשעבר "אתנה") לסערה ליד חופי האי. קברניט הספינה ניסה להטיל עוגן באי סירנה אך הניסיון לא צלח.
האניה שנתקלה בסלעים, הוצפה במים שחדרו אליה וטבעה תוך פחות משעה. רוב הנוסעים קפצו ושחו לחוף, אך שמונה מעפילים נספו וגופותיהם נסחפו לחוף, וכ-11 נוספים נפצעו.
הניצולים התמקמו על האי למשך מספר ימים. על האי התגוררה משפחה בודדת. תמורת סחר חליפין רכשו המעפילים מספר כבשים מהמשפחה, לצורך מאכל.
אברהם ליכובסקי, מי שהיה הקשר-אלחוטאי של ההגנה על הספינה (ה"גדעוני" של הספינה), חילץ את מכשיר הקשר ויצר קשר עם המוסד שבאמצעות הסוכנות היהודית, פנה לעזרת הצי המלכותי הבריטי לצורך חילוץ דחוף של הניצולים מאחר שבאי לא היו מספיק מקורות להבטחת חייהם של מאות המעפילים.
כשלושה ימים לאחר טביעת הספינה הוצנחה אספקת מזון, בגדים, שמיכות ותרופות לניצולים על ידי מטוס בריטי.
כארבעה ימים לאחר הטביעה הגיעה משחתת יוונית שלקחה לרודוס את צוות המלחים הזרים ו-21 מהניצולים שהיו חולים ופצועים.
יום לאחר מכן הגיעו המשחתות הבריטיות 'שברון' ו'פרובידנס' לחלץ את יתר הניצולים, שהגיעו לישראל ב-13 בדצמבר ומיד לאחר מכן הוסעו למחנות המעצר בקפריסין.
הנספים נקברו על האי, ורק לאחר 26 שנים, בשנת 1972 אותרו שרידי עצמותיהם והועלו לקבורה בחיפה.
שימור בית הגידול

האי מכוסה ברובו בצמחיית שיחים מסוג גריגה וערער. משמש כתחנה לעופות נודדים ועופות ים. הצמחייה והחי באי אנדמיים ולפיכך הוא נכלל ברשימת ה- GR 4210011 Vrachonisia Egeou כחלק מאמנת נטורה 2000 של האיחוד האירופי.
הערות שוליים

↑  פרשת טביעת הספינה 'רפיח', באתר www.palyam.org
| דגל יוון האיים הדודקאנסיים |
| --- | --- | --- |
| 12 האיים העיקריים | אסטיפליה • טילוס • לרוס • ניסירוס • סימי • פטמוס • קאסוס • קוס • קלימנוס • קסטלוריזו • קרפאתוס • רודוס |  |
| איים נוספים בעלי חשיבות | אגתוניסי • אלימיה • ארקי • זפורס • חאלקי • טלנדוס • כמילי • ליפסי • סירנה • פסרימוס • פרמקוניסי |  |
| היסטוריה | מערכת הדודקאנס במלחמת העולם השנייה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15312405w (data)  VIAF: 232157426   WorldCat (עם VIAF): 232157426
סימפוניה מס' 3 לעוגב של סן-סנס

סן-סנס על העוגב, ב-1913
הסימפוניה מס' 3 לעוגב אופוס 78 ברשימת יצירותיו של קאמי סן-סנס היא יצירה לתזמורת מלאה בלווי עוגב ופסנתר. זהו הכינוי המקובל ליצירה אך סן-סנס למעשה חתם עליה כסימפוניה עם עוגב (ולא לעוגב) כיוון שהיצירה היא למעשה סימפוניה תזמורתית, והעוגב (וגם הפסנתר) אינם מופיעים בה ככלים סולניים כבקונצ'רטו ואף לא הוגדרו בתוך התכליל ככלים שהם אובליגטו. היצירה הוזמנה על ידי האגודה הפילהרמונית המלכותית האנגלית(אנ'), הושלמה בשנת 1886 ובוצעה ב-19 במאי באותה שנה באולם סנט-ג'יימס בלונדון בניצוחו של המלחין. סן-סנס בן ה-50 היה אז בשיא הקריירה שלו. יותר מאוחר הוא כתב ש"נתתי לה כל מה שיכולתי לתת. מה שהשגתי כאן לא אוכל להשיג שוב". אמנם, הסימפוניה היא האחרונה של סן-סנס והייתה לאחת מהיצירות המוכרות שלו.
היצירה

פרקי היצירה הם:
אדאג'ו - אלגרו מודרטו; פוקו אדאג'יו
אלגרו מודרטו - פרסטו; מאסטוזו - אלגרו
מבנה הסימפוניה תואם לכאורה את המבנה המסורתי של 4 פרקים, אך כפי שציין המלחין "הפרק הראשון עוצר באמצע התפתחותו ומשמש כמעין הקדמה לפרק האדאג'ו. הסקרצו (הפרק השלישי) מוביל ברציפות לפרק הסיום" כך שהיצירה מבוצעת בפועל בשני חלקים. משך היצירה כ-35 דקות.
הסימפוניה כתובה לתזמורת הכוללת: 3 חלילים ופיקולו המתחלף עם החליל השלישי, 2 אבובים, 2 קרנות אנגליות, 2 קלרינטים, קלרינט בס, 2 בסונים, קונטרה-בסון, 4 קרנות יער, 3 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, משולש, מצילה, תוף בס, מיתרים (כינורות, ויולות, כלי צ'לו וקונטרבסים), בתוספת פסנתר (ל-2 ו-4 ידיים) ועוגב.
היצירה > המוטיב המעובד

נושא קצר (ראו איור) חוזר במקומות רבים ביצירה בצורות שונות, לפעמים כשרק חלק ממנו מוזכר או משמש לבניית מלודיה נוספת. הנושא מופיע בפתיחה (בדקה 1:19 בבצוע של תזמורת פריז) במבנה AABB אחרי אדאג'ו קצר (הכולל גם הוא ציטוטים של מוטיב B - למשל בדקה 0:49). כאן הנושא מופיע בצורה דרמטית חסרת מנוחה. אחר כך, נושא A יופיע שוב בצורה שונה כפיציקטו שקט בקונטרבסים (למשל בדקה 9:50), אחר כך שוב בצורה שונה ומהירה מאוד בחלק השני של היצירה (למשל בדקה 21:18). בפרק הסיום הוא יופיע בצורה הידועה יותר שלו באופן חגיגי בעוגב עם ארפג'ים מהירים ברקע על הפסנתר (למשל בדקה 28:48).
היצירה > מהלך היצירה

פרק ראשון: אחרי אדאג'ו קצר מופיע הנושא העיקרי של היצירה באופן דרמטי. אחריו מופיעים נושאים רגועים יותר (2:28 ו-3:46) המשתלבים אחר כך בנושא העיקרי החוזר (7:13 ו-8:22) וחלק A של המוטיב המרכזי מופיע שוב בצורת פיציקטו בקונטרבסים (9:50). העוגב מופיע ומכריז באקורד שקט (10:44) על הקטע הבא - הפוקו אדאג'יו. מוטיב לירי רגוע במיתרים חוזר אחר כך גם בכלי הנשיפה (12:09). חלק A של המוטיב בגרסת הפיציקטו חסרת המנוחה חוזר שוב (16:19) ויחד עם המוטיב הלירי המצטרף אליו הם מובילים לסיום הפרק.
פרק שני (הסקרצו): פותח (20:55) בנושא אגרסיבי מהיר ובמהרה (21:18) מצטרף אליו שוב מוטיב A הפעם בגרסה מהירה היוצרת אווירת מתח המתגבר לקראת קטע פרסטו מהיר אליו מצטרף הפסנתר מספר פעמים בקטעי ארפג'ו עולים מהירים ביותר בהרמוניות שונות (כמו ב-22:36). הסקרצו חוזר ואחריו גם מוטיב A בגרסתו המהירה ואז מצטרפות החצוצרות. המתח נרגע לקראת סוף הקטע, אבל הרוגע מופר על ידי העוגב הפוצח באקורד חזק (28:16) החוזר עוד פעמיים לפני שהתזמורת מציגה את המוטיב המרכזי שוב, והפעם בגרסה חגיגית דמוית כוראל. אחר כך (29:28) העוגב חוזר על גרסה זאת כשברקע הפסנתר ב-4 ידיים משמיע קישוט מהיר ורצוף דמוי פעמונים. המוטיב בגרסתו המהירה חוזר שוב ושוב ויוצר התרגשות המגיעה לשיא בסיום אנרגטי בו לוקחים חלק כל הכלים (36:14-33:44).
השפעות

יש טוענים שלמוטיב המרכזי של הסימפוניה קיבל סן-סנס השראה ממוטיב דומה מפתיחת המזמור הגרגוריאני Dies Irae מתוך תפילת הרקוויאם (מיסת המתים) הקתולית, או מריקוד המוות (Totentanz) של פרנץ ליסט (ידידו של סן-סנס והמלחין הנערץ עליו), שמבוסס באופן ישיר על ה-Dies Irae. יש הרואים דמיון של המוטיב לנושא של Ave Maria מאת המלחין הצרפתי בן המאה ה-19 פייר-לואי דיטש(אנ') שיחס אותו בתורו למלחין הרנסאנס יאקוב ארקאדלט. גם את ה-Ave Maria הזאת עיבד ליסט לפסנתר. טענות אלה אבל מתייחסות לחלק A של המוטיב שהוא קצר ובסיסי למדי ולכן לא ברור אם באמת יש כאן השפעה אמיתית או יד המקרה.
לליסט בכל אופן הייתה השפעה ברורה ומוצהרת על סן-סנס, ומליסט הוא קיבל את הרעיון של פואמה סימפונית שבה נכלל מוטיב החוזר בעיבודים שונים במהלך היצירה. סן-סנס לבסוף הקדיש את הסימפוניה לליסט שמת כמה חודשים לפני הופעת הבכורה.
ביצועים וגרסאות

הסימפוניה בוצעה לראשונה כאמור ב-19 במאי 1886 באולם סנט-ג'יימס בלונדון בניצוחו של המלחין. ב-9 בינואר 1887 סן-סנס ניצח על בצוע בצרפת וחודש אחר כך בוצעה היצירה באולם המטרופוליטן בניו-יורק בניצוחו של תיאודור תומאס. סן-סנס עצמו ניצח על היצירה שוב בסן פרנסיסקו לקול תשואות הקהל. מאז הייתה היצירה לחלק מהרפרטואר התזמורתי המקובל וזכתה לבצועים רבים ביותר.
ב-1977 עיבד הזמר הסקוטי סקוט פיצג'רלד(אנ') את המוטיב בגרסתו החגיגית (מהמאסטוזו של פרק הסיום) לשיר "If I Had Words" שהגיע למקום 3 במצעד הסינגלים הבריטי ומכר יותר ממיליון תקליטים. השיר עובד אחר כך כשיר הנושא של סרט הילדים בייב מ-1995 וגם של סרט ההמשך מ-1998 והופיע בעוד סרטים והופעות רבות בהמשך.
הערות שוליים

1 2  Camille Saint-Saëns quoted in David Dubal, The Essential Canon of Classical Music, New York, 2003, p. 337.
↑   סימפוניה מס' 3 לעוגב של סן-סנס, בביצוע תזמורת פריז בנצוחו של Paavo Järvi, על העוגב Thierry Escaich, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 36:30), מתוך מופע הפרומס 2013
↑  סימפוניה מס' 3 לעוגב של סן-סנס סיכום של John Palmer מתוך אתר https://www.allmusic.com
↑   Dies Irae מזמור גרגוריאני מתוך מיסת הרקוויאם, בביצוע Alfred Deller Consort, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 6:30)
↑   Totentanz מאת פרנץ ליסט, בביצוע Played by Enrico Pace, 1989 at the Liszt Competition, Utrecht, Netherlands.
1st prize., סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 14:58)
↑   Ave Maria - Chanson D'Arcadelt, עבוד לפסנתר של פרנץ ליסט, בביצוע Played בצוע של Magdalena Baczewska, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:01)
↑  מדריך לסימפוניה מס' 3 לעוגב של סן-סנס באתר https://www.theguardian.com
↑   If I Had Words, בביצוע Scott Fitzgerald, Yvonne Keeley, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:46)
↑   Babe Soundtrack - If I Had Words, בביצוע  Yvonne Keely and Scott Fitzgerald (high speed version) and the Victorian Philharmonic Orchestra, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:52)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432267205171  BnF: cb13918561v (data)  GND: 300134010  LCCN: n81119298  MusicBrainz work: a388629a-9979-49eb-a5c3-b22ad8be85a3  VIAF: 306409537   WorldCat (עם VIAF): 306409537 
פורטרט של סן-סנס מ-1883 - כ-3 שנים לפני פרסום היצירה
הנושא המעובד: הצגה דרמטית בפרק הפתיחה בצורת A. AABB מעובד בפיציקטו שקט בקונטרבסים. A מעובד למוטיב מהיר בפרק השני. A בעיבוד חגיגי בפרק הסיום בהשתתפות העוגב והפסנתר.
סלע רמזי

| --- | --- |

מפה משנת 1915 בה מסומן סלע רמזי במפרץ הונג הום
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  נמל ויקטוריה 
 קואורדינטות:  22°17′58″N 114°10′57″E﻿ / ﻿22.29953°N 114.182547°E﻿ / 22.29953; 114.182547
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסלע רמזי(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסלע רמזי(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומיסלע רמזי(למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומיסלע רמזי
 
סלע רמזי מוצג ליד מלון הארברפרונט
סלע רמזי (באנגלית: Rumsey Rock; בסינית: 林士石) היה סלע בולט (אי תת-ימי) - מכשול ניווט ימי במפרץ הונג הום בסמוך לקאולון בנמל ויקטוריה שבהונג קונג.
היסטוריה

מאז שנת 1850 החלו לייבש חלקים מהמפרץ ועד שנת 1996 אוחזר המפרץ כולו. שכונת צים שא צוי מזרח וכן תחנת הרכבת התחתית של הונג קונג הונג הום, ורציף המעבורות הונג הום מצויים על השטח שיובש, וכן הקולוסיאום של הונג קונג, וכן נבנתה טיילת חופים בקצהו של השטח שיובש.
הייבוש העלים כמה אתרים ימיים שהיו במפרץ - ובהם סלע רמזי.
עם אחזור הים בעת ייבוש מפרץ הונג הום, הסלע הוצא מן הים ועתה הוא מוצג בשטח שיובש.
הערות שוליים

↑  תצלומי הזזת רציף המעבורות בשל אחזור השטח. תצלומים משנת 1979
סטאק (תוכנה)

במחשוב, המונח סטאק (Stack; בתרגום חופשי "מקבץ תוכנות", Software Stack, או "מקבץ פתרונות", Solution Stack) מתייחס לאוסף של רכיבי תוכנה וטכנולוגיות הדרושים על מנת ליצור פלטפורמה שלמה כך שלא נדרשות עבורה תוכנות נוספות על מנת לתמוך ביישומים שבה. לדוגמה, בעת יצירת יישום רשת, אדריכל התוכנה מגדיר את הסטאק של היישום בבחירת שרת האינטרנט שעליו יאוכסן היישום, מסד הנתונים שבו יאוכסנו נתוניו, שפת התכנות בה יפותח היישום ומערכות ההפעלה עליהן ירוצו אותם הרכיבים. בדרך כלל, הרכיבים שמשמשים את הסטאק מפותחים באופן עצמאי על ידי מפתחים שונים ללא קשר ביניהם.
חלק מהרכיבים/תת-מערכות של מערכת סטאק כוללת, נבחרים יחד לעיתים קרובות מספיק כך שאותה קבוצת רכיבים מכונה בשם המייצג את השלם, במקום שמות שונים לכל חלק בסטאק. בדרך כלל, השם של אותו הסטאק מיוצג בראשי תיבות המייצגים את הרכיבים הבודדים המרכיבים את הסטאק. (לדוגמה: MERN - שמו של הסטאק הכולל בתוכו את פלטפורמות MongoDB, ExpressJS, React ו-NodeJS ומורכב מראשי התיבות של הרכיבים שבו)
לפיכך, המונח פול סטאק מתאר את כל רכיבי היישום באשר הם והטכנולוגיות בהן הם פועלים, ומפתח פול סטאק הוא מפתח תוכנה המיומן בפיתוח תוכנה עבור כל אותן שכבות היישום. במובן המצומצם יותר של המונח, ניתן להגדיר מפתח פול סטאק כמפתח תוכנה או מהנדס תוכנה שעובד גם בצד הלקוח וגם בצד השרת של אתר אינטרנט, יישום רשת, יישום מחשב או מובייל. משמעות הדבר היא שהם יכולים להוביל בניית פלטפורמות הכוללות מסדי נתונים, אתרים נגישים למשתמש ועבודה עם לקוחות כבר במהלך שלב התכנון של פרויקטים.
מבחינה היסטורית, המונח "סטאק" כלל במקור גם רכיבי חומרה שנועדו להיכלל במסגרת הסופית, תוך שילוב בין החומרה והתוכנה בשכבות תמיכה.
דוגמאות > MEAN, MERN ו-MEVN‏

MongoDB (מסד נתונים)
Express.JS (רכיב צד שרת)
Angular, React או Vue (רכיב צד לקוח)
Node.JS (סביבת ריצה עבור JavaScript, ש"עוטפת" את הרכיבים הקודמים)
דוגמאות > NMP

Nginx (שרת אינטרנט)
MySQL או MariaDB (מסד נתונים)
PHP (שפת תכנות)
דוגמאות > WINS

Windows Server (מערכת הפעלה)
IIS (שרת אינטרנט)
.NET (מסגרת לפיתוח תוכנה)
SQL Server (מסד נתונים)
דוגמאות > Xampp

חוצה-פלטפורמות (מערכת הפעלה)
Apache (שרת אינטרנט)
MySQL או MariaDB (מסד נתונים)
PHP (שפת תכנות)
Perl (שפת תכנות)
ראו גם

קצה קדמי וקצה אחורי (פרונט-אנד ובאק-אנד)
הערות שוליים

↑  Solution stack, TheFreeDictionary.com (באנגלית)
↑  Beal, V. (7 בספטמבר 2007). "Acronym Guide to Web Stacks". Webopedia. Quinstreet, Inc. נבדק ב-5 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Amir, Masroor. "Full Stack Developer - Complete Roadmap | Technologies in 2023". The Geeks Bot | A Computer Science Site for geeks (באנגלית). נבדק ב-2023-04-27.
↑  Ferguson, R. (2002). Using Microsoft SharePoint Portal Server. Que Publishing. p. 616. ISBN 9780789725707.
↑  Anderson, G.W. (2003). SAP Planning: Best Practices in Implementation. Sams. p. 13. ISBN 9780789728753.
↑  Frampton, M. (2018). Complete Guide to Open Source Big Data Stack. Apress. p. 7. ISBN 9781484221495.
↑  Wilson, E. (2018). "Chapter 1: Introduction to the MERN Stack". MERN Quick Start Guide. Packt Publishing Ltd. pp. 7–13. ISBN 9781787280045.
↑  Sharma, A. (2018). "Chapter 1: Introducing MEVN". Full-Stack Web Development with Vue.js and Node. Packt Publishing Ltd. pp. 6–30. ISBN 9781788830775.
↑  Luna, F. (2017). Programador Web Full Stack: Desarrollo frontend y backend. RedUSERS. pp. 17–18.
↑  Evgen (28 בינואר 2018). "How to Choose Your Technology Stack for Web Development". GBKSOFT Blog. GBKSOFT Dev LLC. נבדק ב-6 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "XAMPP Apache + MariaDB + PHP + Perl". Apache Friends. נבדק ב-6 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ספר חשבונות

ספר חשבונות הוא ספר או אוסף רשומות שבהן נרשמות תנועות בחשבון. לכל חשבון יש יתרת פתיחה או העברה והוא ירשום עסקאות כחיוב או כזיכוי בעמודות נפרדות וביתרת הסיום או הסגירה.
ספר החשבונות הוא סכום כולל של כל תתי הסכומים שהוכנסו ביומנים תומכים, המפרטים תנועות בודדות לפי תאריך. כל עסקה זורמת מיומן לפנקס חשבונות אחד או יותר. הדוחות הכספיים של חברה מופקים מסיכומים מסכם בפנקסי החשבונות.
ספרי חשבונות כוללים:
פנקס מכירות, רישום חשבונות חייבים. ספר חשבונות זה מורכב מהעסקאות הפיננסיות שבוצעו על ידי לקוחות לחברה.
פנקס רכישות רושם כסף שהוצא לרכישה על ידי החברה.
ספר חשבונות כללי המייצג את חמשת סוגי החשבונות העיקריים: נכסים, התחייבויות, הכנסות, הוצאות והון.
עבור כל חיוב שנרשם בספר חשבונות, חייב להיות זיכוי מתאים כך שהחיובים יהיו שווים לזיכויים בסיכומים הגדולים.
סרביה החדשה

| --- | --- |

מפת סרביה החדשה
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 בירת החבל ארץ:  נובומירהורוד
 תאריך ייסוד:  1752
 סיבת נטישה:  העברת חבל הארץ ל"ממשלת נובורוסיה"
 תאריך נטישה:  1764
 דת:  נצרות אורתודוקסית
סרביה החדשה (בסרבית: Нова Србија) הוא חבל ארץ לשעבר באימפריה הרוסית שנוסד על ידי הגנרל הרוסי-סרבי יובאן הורוואט בשנת 1752. חבל הארץ ממוקם באוקראינה דהיום וחופף ברובו את שטח מחוז קירובוגרד. בירת חבל הארץ ומרכז ההגירה של הסרבים הייתה העיר נובומירהורוד (מירגורוד החדשה).
המייסד של המקום, יובאן הורוואט, הגיע למקום פיזית כבר בסוף ספטמבר 1751 ובשנת 1752 הקים בו את סרביה החדשה. רוב היישובים בסרביה החדשה נקראו על שם יישובים בסרביה עצמה ובאישור יליזבטה, קיסרית רוסיה, קראו על שמה התושבים מבצר שבנו. ב-1759 הקים הורוואט גדודי צבא לסרביה החדשה, והתחיל לפעול למען הקמת בית לאומי לסרבים בשטח האימפריה הרוסית. הוא הקים בית משפט עליון, משרדים שונים כגון; כלכלה, חוץ, אוצר, ביטחון וכו'. בסופו של דבר, הואשם הורוואט בשחיתות והוגלה מן המקום על ידי יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. בשנת 1764 במסגרת חלוקה מנהלית מחדש של האימפריה הרוסית התפרקה סרביה החדשה והועברה לשליטת ממשלת נובורוסיה. הורוואט חזר למקום רק ב-1775 ונפטר קרוב לסרביה החדשה ב-1886.
סרביה החדשה, למרות שמה, לא כללה בעיקר סרבים. למעשה, רוב התושבים באזור היו מולדובנים ואוקראינים, והסרבים היוו כ-11 אחוזים בלבד מתוך האוכלוסייה. האוכלוסייה באזור בשיאה הגיעה ל-5,482 תושבים, ב-1757.
לקריאה נוספת

אלמנקו גלוהאק, (1990). Porijeklo imena Hrvat, איגוד הכותבים ביוגוסלביה.
בריאן דוויאס, (2016). The Russo-Turkish War, 1768-1774: Catherine II and the Ottoman Empire, הוצאת בלומסברי.
ספר יובל

ספר יוֹבֵל הוא ספר היוצא לאור לכבודו של מדען, איש רוח או שופט, לכבוד פרישה לגמלאות, יום הולדת 70 או נסיבות חגיגיות דומות.
דף השער של הספר "זירת קרב", שיצא לאור בשנת 2007
ספר היובל הוא אוסף של מאמרים בתחומי עשייתו של האיש שלכבודו יצא הספר לאור. המאמרים נכתבים על ידי עמיתיו ומוקיריו, וריכוזם ועריכתם נעשים על ידי מערכת המורכבת מעמיתיו. פעמים רבות ניתנת בספר היובל תמונתו של חתן השמחה, ביוגרפיה שלו, רשימה ביבליוגרפית של כתביו. לעיתים כולל הספר גם מאמר מאת חתן השמחה.
פעמים רבות מרמז שמו של הספר, ישירות או בעקיפין, על האיש שלכבודו יצא הספר.
בהתחשב בכך שספר יובל הוא אסופה של מאמרים אקדמיים, הוא מעניין בראש ובראשונה את קוראי ספרות אקדמית בתחום זה: חוקרים וסטודנטים. לעיתים נכתב הספר כך שיפנה לקהל קוראים רחב יותר של מתעניינים בתחום. במרחב האקדמי, פרסום מאמר בתוך ספר יובל נחשב פחות מאשר פרסום בתוך כתב עת.
חלופה לספר יובל הוא הקדשה של גיליון של כתב עת מדעי לכבודו של חתן השמחה.
דוגמאות:
לכבודו של מנחם גולדברג, נשיא בית הדין הארצי לעבודה יצא לאור "ספר מנחם גולדברג", ובו 19 מאמרים בתחום דיני העבודה, מאת אנשי אקדמיה, שופטים ועורכי דין העוסקים בתחום זה.
לכבודו של פרופ' מרדכי רוטנברג מהאוניברסיטה העברית בירושלים יצא לאור הספר "החיים כמדרש - עיונים בפסיכולוגיה יהודית", ובו מאמרים מאת יורם בילו, יהודה ליבס, אדמיאל קוסמן, עדין שטיינזלץ, שלמה גיורא שוהם, משה אידל, אלי ויזל ואחרים. מאמרים אלה הם בתחומי הפסיכולוגיה והמדרש שבהם עוסק רוטנברג. הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות, שמפיצה אותו לציבור הרחב, ולא רק לאנשי האקדמיה.
בשנת 2005 פרשה לגמלאות חוקרת הספרות, פרופ' נורית גוברין, ולכבוד זאת הוגש לה הספר "ממרכזים למרכז - ספר נורית גוברין" (בעריכת אבנר הולצמן ובהוצאת אוניברסיטת תל אביב),- אסופה נרחבת של דברי ספרות, מחקר ויצירה, בהשתתפותם של ארבעים יוצרים וחוקרים. הספר מעלה בצורה מורחבת ומגוונת את הנחות היסוד שהניחה בחקר הספרות העברית החדשה ובהוראה.
גיליון של כתב העת The Electronic Journal of Combinatorics הוקדש לכבודו של פרופ' אביעזרי פרנקל ממכון ויצמן למדע, עם מלאת לו 70 שנה.
לציון ארבעים שנות הוראה ומחקר של פרופ' דניאל פרידמן הוציאו עמיתיו לכבודו את "ספר דניאל - עיונים בהגותו של פרופ' דניאל פרידמן". הספר, בעריכתם של פרופ' נילי כהן ופרופ' עופר גרוסקופף, כולל 18 ממאמריו הבולטים של פרידמן, ובצד כל אחד מהם מאמר מחווה מאת חוקר משפטי בולט, שנכתב במיוחד לספר זה.
רוני כוכב-נהב כתבה ספר על ספרי יובל של קיבוצים, ספר זה סוקר היבטי עריכה וכתיבה בספרי יובל של מקומות.
סירמיונה

סירמיונה (באיטלקית: Sirmione) היא עיר השוכנת לחופו הדרומי של אגם גארדה, נפת ברשה בצפון איטליה. חלקה ההיסטורי של העיר ממוקם על חצי אי צר באורך 1,250 מטרים וברוחב מקסימלי של 750 מטרים המוקף במימי האגם.
היסטוריה

העדויות המוקדמות ביותר לנוכחותם של מתיישבים באזור הם מלפני 7–8 אלפי שנים. שרידים של בתי כלונסאות אשר שימשו את מתיישבי האזור הם מן האלף השני והשלישי לפני הספירה. החל מן המאה הראשונה לפני הספירה הפך האזור הדרומי של אגם גארדה הכולל את סירמיונה לאתר נופש מועדף על משפחות עשירות מוורונה שהייתה אז העיר הרומית החשובה בצפון מזרח איטליה של ימינו. המשורר קאטולוס הילל את יופייה של העיר ואף החזיק בבית קייט באזור. פסלו מוצב ליד מזח במקום מרכזי בעיירה.
בשלהי העידן הרומי, המאה הרביעית והחמישית לספירה, הפכה העיר לנקודה מבוצרת לצורך הגנה על חופו הדרומי של האגם, וההתיישבות במקום המשיכה גם לאחר הכיבוש הלומברדי של צפון איטליה. בשנותיה האחרונות של ממלכת לומברדיה שימשה העיר כמרכז שיפוטי הכפופה ישירות למלך. אשתו של דסידריו (Desiderio), השליט האחרון של ממלכת לומברדיה יסדה בעיר מנזר וכנסייה.
סביב שנת 1000 לספירה הייתה סירמיונה במעמד של עיר חופשית. העיר נכבשה במאה ה-13 על ידי בני משפחת סקליארי (Scaligeri) שליטי וורונה, ומסטינו דלה סקאלה (Mastino della Scala), בנה בה ככל הנראה את הטירה שבקצה לשון היבשה. בתקופה זו שימשה העיר בין היתר כמקום מקלט למתנגדי הכנסייה בצפון איטליה.
בין השנים 1405 ועד 1797 היו העיר סירמיונה וסביבתה נתונים תחת שליטה של הרפובליקה של ונציה, ולאחר מכן עברה לשליטת האימפריה ההבסבורגית. בשנת 1860 עברה סירמיונה לשליטתה של ממלכת איטליה.
העיר והמבצר שימשו לצרכים צבאיים של שליטי האזור עד המאה ה-16, אך חיל המשמר נשאר מוצב בה עד למאה ה-19.
אתרים עיקריים

האתר ההיסטורי העיקרי בעיר מכונה "מערות קאטולוס" (באיטלקית Grotte di Catullo). הבניין הוא הדוגמה המרשימה ביותר לבית פרטי מן התקופה הרומית בצפון איטליה.
טירת סקאליירי מן המאה ה-13 כוללת דוגמה נדירה של ביצורי נמל מימי הביניים.
כנסיית סן פייטרו מן התקופה הלומבארדית אשר חודשה במאה ה-14 כוללת ציורי קיר מן המאות ה-12 ועד ה-16 . מגדל הפעמון בסגנון הרומנסקי נבנה בשנת 1070.
כנסיית סנטה מריה מג'ורה אשר נבנתה בשנת 1400 מעוטרת בציורי קיר מן המאה ה-15 ופסל עץ של המדונה.
אתר ההתיישבות בלוגנה וקיה היא חלק מבתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים המוכרים כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
כיום

כיום משמשת סירמיונה כאתר תיירות ונופש פופולרי במיוחד. העיר מציעה כמות גדולה ומגוון רחב של בתי מלון, חנויות, ואפשרויות בילוי. בין היתר העיר מפורסמת בהיצע גדול של מרחצאות חמים ועתירי מינרלים כגון גופרית, ברום ויוד שהיו מוכרים עוד מן התקופה הרומית. אתרי תיירות פופולריים הם טירת משפחת סקאליירי ומערות קאטולוס.
התיירים הפוקדים את העיר הם כאלה המגיעים לשהות ממושכת באתרי מרחצאות המרפא, תיירים למספר ימים המשתמשים בה כנקודת מוצא וחזרה לטיולים יומיים בסביבת האגם, וגם תיירי יום המבקרים למספר שעות באתרים שבעיר העתיקה. אנשים אמידים מאיטליה וממדינות אחרות באירופה, מחזיקים בתי קייט בסירמיונה. בעיירה חנויות רבות וצבעונית לממכר גלידות.
כניסת כלי רכב לחלק העתיק של העיירה מותרת לתושבי העיר בלבד, לספקים מורשים, ובמקרים מיוחד של תיירים נכים. לתיירים הרבים הפוקדים את העיר הוקצה חניון מיוחד המרוחק כמה מאות מטרים מהחומות, לכלי רכב פרטיים ובנפרד לאוטובוסים.
גלריה

טירת סקליארי
בית המשורר קאטולוס
העיר הישנה
סירמיונה
מערות קאטולוס, מראה מכיוון האגם
גלידות בכל הצבעים והטעמים - אטרקציה תיירותית בסירמיונה.
פסל המשורר גאיוס ולריוס קאטולוס ליד מזח בסירמיונה
סלעי ירושלים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 צייר:  אביגדור אריכא
 תאריך יצירה:  1975
 טכניקה וחומרים:  הדפס אבן
 ממדים בס"מ
 אורך:  56
 רוחב:  36
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  מרכז ברסטון לגרפיקה
 מיקום:  אוסף מוזיאון ישראל
 
"סלעי ירושלים" (1975) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי-צרפתי אביגדור אריכא.
תיאור

בשנים 1973-1975 זנח אריכא את העיסוק בציור והתמקד ברישום והדפס מתוך התבוננות. ההדפס "סלעי ירושלים" הוא אחד מסדרה בת שישה הדפסי-אבן שיצר אריכא בעת ביקור שלו בישראל בשנת 1975. העבודה הודפסה במהדורה של 35 עותקים על גיליון נייר בגובה 77 ס"מ, וברוחב 57 ס"מ.
הרישום של אריכא מתמקד בקטע סלעי של הנוף הירושלמי במבט תקריב. את רוב הפורמט תופס תיאור של סלעים ומעליהם מתוארת צמחייה דלילה. מרדכי עומר כתב על סדרת הדפסים אלו כי ”תהליך היווצרותן של שש ליתוגרפיות אלה - תהליך של מאבקים, קפיצות ומעברי מכשולים - חושף לא רק את אופן התגלותו של הנושא, אלא במיוחד את דרך ההתבוננות היצירתית ואת תפיסת העולם הבלתי מתפשרת של אריכא”.
הערות שוליים

↑  ראו: עומר, מרדכי, "אביגדור אריכא: לנוכח חי ודומם", מאמרים על אמנות ישראלית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, 1992, עמ' 106.
↑  ראו: עומר, מרדכי, "אביגדור אריכא: לנוכח חי ודומם", מאמרים על אמנות ישראלית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, 1992, עמ' 106.
סטראטוס פרפרוגלו

סטראטוס פרפרוגלו (ביוונית: Στράτος Περπέρογλου; נולד ב-7 באוגוסט 1984) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.