stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רטינופתיה של פגות
אבחנה

לאחר שימוש בטיפות עיניים לצורך הרחבת האישונים, הרשתית נבדקת באמצעות כיוון אור של מכשי  indirect ophthalmoscope.
בדיקת הרשתית של פגים מתבצעת על מנת לקבוע לאיזה מרחק גדלו כלי הדם ברשתית (האזור), והאם כלי הדם גדלים באופן שטוח לאורך קיר העין (השלב).
ברגע שכלי הדם גדלו לתוך אזור 3, ניתן בדרך כלל בטוח לשחרר את הילד מסינון נוסף ל-ROP.
שלב ה-ROP מתייחס לאופי של חוד החנית של כלי הדם הגדלים (בגבול הווסקולרי-אווסקולרי). בדיקת רשתית עם scleral depression (מעין לחיצות על גלגל העין מבחוץ) בדרך כלל מומלצת למטופלים שנולדו לפני שבוע 30-32, עם משקל לידה של 1500 גרם או פחות, או לפי שיקול הדעת של הנאונטולגיסט המטפל.
סימני המחלה מופיעים בגיל 6–4 שבועות והאבחנה נקבעת על ידי בדיקת רופא עיניים. לפיכך, החל מגיל חודש יעבור הפג בדיקות עיניים חוזרות כל 1-3 שבועות ועד שהתפתחות כלי הדם מושלמת. זאת לצורך אבחון, ובעת הצורך, טיפול (צריבת כלי הדם בקור-קריו או בלייזר).
אבחנה > אבחנה מבדלת

ההיבט הקשה ביותר של האבחנה המבדלת יכול לנבוע מהדמיון של שתי מחלות אחרות:
1. familial exudative vitreoretinopathy, מחלה גנטית שגם כן משבשת את כל הדם של הרשתית, בתינוקות בשלים.
2. Persistent Fetal Vascular Syndrome המוכר גם בשם Persistent Hyperplastic Primary Vitreous ואשר יכול לגרום למתיחה של הרשתית וניתוקה. בדרך כלל מופיע בצד אחד בלבד.
מיון

מיון המחלה לפי פרמטרים בינלאומיים (ICROP) נעשה על ידי מיקום המחלה לפי אזורים (1,2,3), מידת היקף המחלה על בסיס שעות שעון (1-12), חומרת המחלה מרמה 1 עד 5 (כאשר דרגה 1 היא הקלה ודרגה 5 נחשבת לחמורה), ונוכחות או העדר "Plus Disease" [2]. מרכז האזורים הוא עצב הראייה. 
אזור 1 הוא החלק האחורי (הפוסטריורי) של הרשתית, מוגדר כמעגל עם רדיוס המשתרע מעצב הראייה עד כפול המרחק למקולה. 
אזור 2 הוא טבעת אשר גבולו הפנימי מוגדר על ידי אזור 1, והגבול החיצוני מוגדר על ידי הרדיוס מעצב הראיה ועד ה- nasal ora serrate. 
אזור 3 הוא שארית בצורת סהר בצד הטמפורלי של הרטינה.
מידת היקף המחלה מתוארת בקטעים, כאשר החלק העליון של העין מצוין כ-12 על פני השעון. לדוגמה ניתן לדווח כי שלב המחלה הוא 1 למשך 3 שעות מ-4 ועד 7 [3].
השלבים מתארים את הממצאים של בדיקת ה- ophthalmoscopeבין האזור עם ובלי כלי הדם.
שלב 1 הוא בעל קו תיחום חלוש.
שלב 2 הוא רכס מוגבה.
שלב 3 הוא ריקמה רשתית פיברוסקולרית מוגברת.
שלב 4 תת-ניתוק של הרשתית.
שלב 5 הוא ניתוק מוחלט של הרשתית.
בנוסף Plus disease יכולה להופיע בכל שלב. זה מתאר רמה משמעותית של התרחבות כלי דם ופיתול שנצפה בכלי הרשתית האחוריים. זה משקף את העלייה של זרימת הדם דרך הרשתית [1].
מיון > פרוגנוזה

שלבים 1,2 לא מובילים לעיוורון. עם זאת, הם יכולים להתקדם לשלבים החמורים יותר.
סף המחלה מוגדר כמחלה בעלת 50% סבירות להתקדמות לניתוק הרשתית. סף המחלה נחשב כנוכח כאשר ישנו ROP שלב 3 באזורים 1 או 2, עם לפחות 5 שעות מחלה ברצף או 8 שעות סך הכל, ועם נוכחות של plus disease [4].
התקדמות לשלב 4 (ניתוק חלקי של הרשתית), או לשלב 5 (ניתוק מלא של הרשתית), יגרום לאובדן משמעותי או מוחלט של הראייה עבור התינוק.
חולים עם ROP הם בסיכון גבוה יותר לפזילה (strabismus), גלאוקומה (glaucoma - קבוצה של מחלות בהן מופיע נזק בלתי הפיך לעצב הראייה ובהם פגיעה בשדה הראייה ואף התדרדרות לעיוורון מוחלט), קטרקט (עכירות של עדשת העין), וקוצר ראייה (myopia) ולכן צריכים להיבדק מדי שנה על מנת למנוע ולטפל במצבים אלו.
ניטור
על מנת לאפשר התערבות בזמן, ישנה מערכת ניטור עבור תינוקות בסיכון לפתח ROP.
ברוב המקרים הניטור יעשה עבור תינוקות אשר נולדו מתחת לשבוע ה-30, או שמשקל הלידה נמוך מ-1500 גרם.
טיפול

ההתערבות הרפואית כוללת טיפול בלייזר בו צורבים את האזור בו משגשגים כלי הדם ועוצרים בכך את התהליך.
כיום יש אפשרות לטפל בכלי הדם ברשתית באמצעות הזרקת תרופה בשם אווסטין, אשר מעכבת את צמיחת כלי הדם ברשתית והתפתחות ה-ROP. אווסטין דווח כאמצעי תומך ב-ROP אחורי אגרסיבי [5]. לעיתים יש צורך לחזור על הטיפולים באמצעות לייזר או בעזרת זריקות נוספות של אווסטין, כדי להשיג תוצאה אופטימלית.
במחקר קליני שנעשה לאחרונה, אשר השווה בין אווסטין (bevacizumab) לטיפול לייזר, טיפול יחיד באווסטין הראה הטבה מובהקת עבור אזור 1 אבל לא עבור אזור 2, עבור תינוקות עם ROP שלב 3 (New England Journal of Medicine 2011 364(7):603-615).
ניתוח חיגור (Scleral buckling) או/ו ויטרקטומיה (vitrectomy) עשוי להילקח בחשבון עבור ROP  חמור (שלב 4 או 5) עבור עיניים אשר מתקדמות לניתוק רשתית. מספר מועט של מרכזים ברחבי העולם מתמחים בניתוח זה, בגלל הסיכונים הנלווים אליו ותוצאותיו הלא מרשימות בכלליות.
ביבליוגרפיה

1.	^ Guyton, Arthur; Hall, John (2006). "Chapter 17: Local and Humoral Control of Blood Flow by the Tissues". In Gruliow, Rebecca (in English) (Book).Textbook of Medical Physiology (11th ed.). Philadelphia, Pennsylvania: Elsevier Inc.. p. 200. ISBN 0-7216-0240-1.
2.	^ Committee for the Classification of Retinopathy of Prematurity (2005 Jul). "The International Classification of Retinopathy of Prematurity revisited". Arch Ophthalmol. 123 (7): 991–999. doi:10.1001/archopht.123.7.991.PMID 16009843.
3.	^ Early Treatment for Retinopathy of Prematurity Cooperative Group (2003). "Revised indications for the treatment of retinopathy of prematurity: results of the early treatment for retinopathy of prematurity randomized trial". Arch Ophthalmol. 121 (12): 1684–1696. doi:10.1001/archopht.121.12.1684.PMID 14662586.
4.	^ Phelps, D.L. (2001). "Retinopathy of Prematurity: History, Classification, and Pathophysiology". NeoReviews 2 (7): e153–e166. doi:10.1542/neo.2-7-e153.
5.	^ Shah PK, Narendran V, Tawansy KA, Raghuram A, Narendran K. (2007). "Intravitreal bevacizumab (Avastin) for post laser anterior segment ischemia in aggressive posterior retinopathy of prematurity". Indian journal of ophthalmology 55 (1): 75–76. doi:10.4103/0301-4738.29505.PMID 17189897.
6.	^ Silverman, William (1980). Retrolental Fibroplasia: A Modern Parable.Grune & Stratton, Inc..
צבא אוזבקיסטן

| --- | --- |
דגל הצבא
 מדינה:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן
 תקופת הפעילות:  14 בינואר 1992 – הווה (33 שנים) 
 הגוף הקודם:  הכוחות המזוינים של אזרבייג'ן 
 מטה:  טשקנט 
 מנהיגות
 המפקד העליון:  שבקט מירזייאיב 
 כוח אדם
 סוג שירות:  חובה
 גיל הגיוס:  גיל 18
 אורך השירות:  שנה (לשירות חובה)
 זמינות לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  6,340,220 גברים, גילאי 18–49 (הערכה משנת 2005)  6,432,072 נשים, גילאי 18–49 (הערכה משנת 2005)
 מתאימים לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  4,609,621 גברים, גילאי 18–49 (הערכה משנת 2005) מ-5,383,233 נשים, גילאי 18–49 (הערכה משנת 2005)
 גודל מחזור שנתי המגיע לגיל הגיוס:  324,722 גברים (הערכה משנת 2005)  317,062 נשים (הערכה משנת 2005)
 כוחות פעילים:  48,000 (2018)
 תקציב
 אחוזי תמ"ג:  2% (2005), לדיווחים אחרים 3.7%
 
צבא אוזבקיסטן הוא לפי דיווחים צבא הקבע הגדול ובעל היכולות הגבוהות ביותר בכל מרכז אסיה, בו 65,000 לובשי מדים. הצבא ירש את המבנה שלו מהכוחות המזוינים של ברית המועצות.
הציוד של הכוחות המזוינים של אוזבקיסטן אינו מודרני, והאימונים הם לא אחידים ולא מספקים. למרות עובדות אלו, מצליח צבא אוזבקיסטן במשימת השמירה על גבולות המדינה.
ציוד

ברשות צבא אוזבקיסטן כ-520 טנקים, כ-130 קנים ארטילריים מעל 100 מ"מ, כ-160 כלי טיס קרביים (כולל מסוקים) ושני כלי שיט חמושים (בימת אראל), מה שהופך אותו כנראה לחיל הים מהקטנים בעולם, בעתיד כנראה צריך להגיע עוד 14 מתוצרת ארצות הברית.
מלחמת אפגניסטן (2001–2014)

אוזבקיסטן אישרה את הבקשה של ארצות הברית לשימוש בשדה התעופה הצבאי בדרום אוזבקיסטן לאחר אירועי ה-11 בספטמבר 2001 להשתמש בו במלחמתה באפגניסטן. כמו כן, אוזבקיסטן עזרה לארצות הברית בתחומים צבאיים שונים במלחמה, כשהעיקרי שבהם הוא המודיעין, שהיה בשפע אצל האוזבקים.[דרוש מקור]
נתונים סטטיסטיים

יחידות בצבא - צבא, חיל האוויר, היחידה להגנה ימית (רשמית: חיל הים), חיל להגנה אווירית, כוחות ביטחון (פנימיים ומשמר הגבול), משמר לאומי.
כוח אדם צבאי - גיל הצבא: (2004) :18 שנה.
כוח אדם צבאי - זמינות: (2004) :גברים בגיל 15-49 - 7,126,325 איש.
כוח אדם צבאי - מתאמים לשירות צבאי: (2004): גברים בגיל 15-49 - 5,783,740 איש.
כוח אדם צבאי - מגיעים לגיל הגיוס: (2004): 321,886 איש מדי שנה.
הוצאות צבאיות במונחים כספיים: (1997): 200$ מיליון.
הוצאות צבאיות כאחוז מהתמ"ג: (1997): 2% מהתמ"ג. מאז 1998 ממשלת אוזבקיסטן קיבלה תמיכה מ-FMF וארגונים נוספים כסיוע לצרכים ביטחוניים.
המודיעין הצבאי האוזבקי

מינהל הביון הצבאי של אוזבקיסטן (באוזבקית: IBB, Istihborot Bosh Boshqarmasi) הוא מחלקת המודיעין של המטה המאוחד בצבא אוזבקיסטן. הארגון הוקם ב-1996 לאחר שקודם לכן על המודיעין הצבאי הופקד MXX, שירות הביטחון הלאומי האוזבקי.
הארגון מורכב מיחידות מודיעין צבאיות ותחנות האזנה שמתרכזות ברובן בהאזנה לתקשורת צבאית באירן השכנה, בסיוע שירות הביטחון הפדרלי הרוסי שמסייע גם לשאר השירותים החשאיים במדינה. הארגון נאבק לצד MXX נגד התנועה האסלאמית האוזבקית המאיימת להקים שלטון שיעי במדינה ונתמכת על ידי איראן.
הערות שוליים

↑  Uzbek Navy: past, present and future, rusnavy.com
אימוג'ן פוטס

| --- | --- |

פוטס, 2011
 לידה:  3 ביוני 1989 (בת 35) אנגליה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  בית הספר קווינס גייט  תיכון לטימר 
 פרסים והוקרה:  פרס פסטיבל הקולנוע של סיטגס לשחקנית הטובה ביותר (2019)  פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית המשנה הטוב ביותר (2013) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אימוג'ן גיי פוטס (באנגלית: Imogen Gay Poots; נולדה ב-3 ביוני 1989) היא שחקנית ודוגמנית אנגלייה. היא מוכרת מהופעותיה בתפקיד תמי בסרט האימה הפוסט-אפוקליפטי "28 שבועות אחרי" (2007), לינדה קית' בסרט הביוגרפי "ג'ימי: כולם לצידי" (2013), דבי ריימונד בסרט "מבט של אהבה" (2013), בדמות ג'וליה מאדון בסרט הפעולה "הצורך במהירות" (2014), בדמות ג'ס קרייטון בקומדיה השחורה "ארוכה הדרך למטה" (2014), בתור קלי אן בסדרה "רואדיז" (2016) של רשת שואוטיים ובזכות הופעתה בתור לורה בסרט הדרמה "האב" (2020) בבימויו של פלוריאן זלר.
ביוגרפיה

פוטס נולדה בהאמרסמית' במערב לונדון, אנגליה היא בתם של טרוור פוטס, מפיק תוכניות אקטואליה לטלוויזיה מבלפסט שבצפון אירלנד, ושל פיונה גודול, עיתונאית ומתנדבת מבולטון. יש לה אח מבוגר ממנה בשם אלכס, שגם הוא דוגמן.
פוטס גדלה בצ'יזוויק ולמדה בבתי ספר פרטיים במערב לונדון, בית הספר לבנות ביוט האוס בברוק גרין, בבית הספר קווינס גייט בדרום קנזינגטון, וב-Latymer Upper School בהמרסמית'. בעוד שהתכוונה להיות וטרינרית, התחילה פוטס להשתתף בסדנת אלתורים של להקת התיאטרון "יאנג בלאד" באולפני ריברסייד (אנ') שבהמרסמית'. את שאיפתה להיות וטרינרית נטשה אחרי שהתעלפה כשצפתה בניתוח וטרינרי. היא השיגה שלושה ציוני A בבחינות A-level, וב-2008 התקבלה למכון קורוטלנד לאמנות, אבל דחתה בשנתיים את תחילת הלימודים כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
קריירה

הופעת הבכורה של פוטס על המסכים הייתה בשנת 2004 בפרק של סדרת הדרמה הרפואית "נפגעים", וגם בתפקיד קטן בסרטן של האחיות וצ'אוסקי "ונדטה". היא זכתה להכרה כאשר חואן קרלוס פרסנדילו (אנ') ליהק אותה בגיל 17 לסרטו "28 שבועות אחרי". מאז הופיעה בסרטי קולנוע רבים בהם "Cracks", "סנטוריון", ובתפקיד הנשי הראשי בגרסה המחודשת של הסרט "ליל האימה" לצדו של אנטון ילצ'ין. היא מעולם לא למדה משחק אבל לדברי העיתונאי הבריטי ג'יילס האטרסלי, היא פיתחה את כישורי המשחק תוך כדי עבודה מעשית, והיא לגמרי טבעית מול המצלמות.
ב-2011 נבחרה פוטס על ידי בית האופנה "קלואי" (Chloé) במסע פרסום הבושם שלהם. ב-2012 נבחרה לככב במסע פרסום בבימויה של סופיה קופולה עבור שיתוף פעולה בין מותג האופנה Marni ובין רשת החנויות H&M.
ב-2012 גילמה פוטס את דמותה של הכנרת הצעירה אלכסנדרה גלבר בסרט "כלים שלובים" של הבמאי הישראלי ירון זילברמן לצדם של קתרין קינר ופיליפ סימור הופמן. בשנת 2013 הופיעה בסרטים "Greetings from Tim Buckley", "זוהמה", וב"מבט של אהבה". באותה השנה, פוטס גילמה את לינדה קית' בסרט הביוגרפי על חיי ג'ימי הנדריקס בשם "ג'ימי: כולם לצידי", לצדו של אנדרה בנג'מין בתפקיד הנדריקס.
בשנת 2014 כיכבה פוטס בקומדיה הרומנטית "הדייט שהביך אותי" ובסרט הפעולה "הצורך במהירות", עיבוד לסדרת משחקי הווידאו Need for Speed. בהמשך השנה, שיחקה בסרט "מצחיקה שכזאת" יחד עם ג'ניפר אניסטון.
בשנת 2015 השתתפה בסרט "אביר הגביעים" לצדה של קייט בלאנשט. היא לוהקה לסרט המבוסס על הרומן "Beautiful Ruins" מאת ג'ס וולטר (אנ'). עוד בשנת 2015 שיחקה לצד אנטון ילצ'ין בסרט האימה "חדר מנוחה" של הבמאי ג'רמי סולנייר.
בשנת 2022 החלה לשחק בסדרת המסתורין "המרעה המערבי" מבית פריים וידאו בדמותה של אוטום.
בשנת 2023 שיחקה בתור ליסה בסרט הדרמה הפוליטי "The Teacher" בבימויה של הבריטית-פלסטינית פראח נבלוסי (אנ').
חיים אישיים

מאז דצמבר 2017, פוטס נמצאת במערכת יחסים עם השחקן ג'יימס נורטון, לאחר שהשניים שיחקו יחד בהפקת תיאטרון בווסט אנד. הם הודיעו על אירוסיהם ב-2022.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | ונדטה | ולרי פייג' הצעירה |  |
| 2007 | 28 שבועות אחרי | תמי האריס |  |
| 2008 | אני ואורסון ולס | לורליי לת'רופ |  |
| 2009 | סדקים | פופי |  |
| 2009 | איש בודד | אליסון קארש |  |
| 2010 | סנטוריון | אריאן |  |
| 2010 | צ'אט רום | אווה |  |
| 2011 | Waking Madison | אלכסיס |  |
| 2011 | ג'יין אייר | בלאנש אינגרם |  |
| 2011 | ליל האימה | איימי פיטרסון |  |
| 2012 | Comes a Bright Day | מרי ברייט |  |
| 2012 | כלים שלובים | אלכסנדרה גלברט |  |
| 2013 | Greetings from Tim Buckley | אלי |  |
| 2013 | ג'ימי: כולם לצידי | לינדה קית' |  |
| 2013 | Filth | אמנדה דרומונד |  |
| 2013 | מבט של אהבה | דבי ריימונד |  |
| 2014 | הדייט שהביך אותי | אלי אנדרוז |  |
| 2014 | ארוכה הדרך למטה | ג'ס קרייטון |  |
| 2014 | הצורך במהירות | ג'וליה מאדון |  |
| 2014 | מצחיקה שכזאת | איזבלה פטרסון |  |
| 2015 | אביר הגביעים | דלה |  |
| 2015 | חדר מנוחה | אמבר |  |
| 2015 | A Country Called Home | אלי |  |
| 2016 | פרנק ולולה | לולה |  |
| 2016 | פופסטאר | אשלי ונסדיי |  |
| 2016 | ההבטחה: רצח מאהבה | אליזבת הייסום (אנ') | דיבוב |
| 2017 | Sweet Virginia | לילה |  |
| 2017 | Mobile Homes | אלי |  |
| 2017 | אני הורגת ענקים | קארן |  |
| 2018 | Age Out | ג'ואן |  |
| 2019 | אמנות ההגנה העצמית | אנה |  |
| 2019 | ויוואריום | ג'מה |  |
| 2019 | Castle in the Ground | אנה |  |
| 2019 | על החגים ועל המוות | ריילי סטון |  |
| 2021 | האב | לורה |  |
| 2021 | יציאה צרפתית | סוזן |  |
| 2023 | The Teacher | ליסה |  |
| 2023 | Baltimore | רוז דגדייל |  |
| 2024 | All of You | לורה |  |
| TBA | הדה |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | נפגעים | אליס תורנטון | פרק: "Love Bites" |
| 2007 | החרטות של מיס אוסטן | פאני אוסטן-נייט | סרט טלוויזיה של BBC One |
| 2010 | Bouquet of Barbed Wire | פרו סורנסון | מיני-סדרה |
| 2011 | כריסטופר ובני מינו | ג'ין רוס | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2016 | רואדיז | קלי אן מייסון | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2020 | שומר אחי | ג'וי הנקס | 3 פרקים |
| 2022 - הווה | המרעה המערבי | אוטום | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
הערות שוליים

↑  "POOTS, Imogen". British Film Institute. 16 באפריל 2009. אורכב מ-המקור ב-2013-10-29. נבדק ב-31 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Mottram, James (10 בדצמבר 2010). "Imogen Poots – A blooming English Rose". The Independent. נבדק ב-13 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shields, Rachel (2 במאי 2010). "Imogen Poots: A bright young thing who won't suffer for her art". The Independent. נבדק ב-2 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shields
1 2  Hattersley, Giles (7 באפריל 2013). "She's got the look". The Sunday Times. נבדק ב-13 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clements, Pip (16 באפריל 2010). "Imogen Poots: a starlet is born". London Evening Standard. נבדק ב-17 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Power, Chris (29 באפריל 2007). "Rising star". The Observer. נבדק ב-13 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Newman, Sara (21 במאי 2007). "The 5-Minute Interview: Imogen Poots, Actress". The Independent. אורכב מ-המקור ב-8 בינואר 2008. נבדק ב-13 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aftab, Kaleem (26 בדצמבר 2009). "Talent 2010: The actress, Imogen Poots". The Independent. נבדק ב-13 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Forrester, Sarah (27 במאי 2011). "Chloe's New Signings". Vogue. נבדק ב-18 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   אימוג'ן פוטס, בביצוע Behind the scenes of the Marni at H&M commercial, סרטון  באתר יוטיוב
↑  "All Is by My Side (2013)". IMDb.com. נבדק ב-27 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dang, Simon (12 ביוני 2012). "Imogen Poots Spotted Shooting 'Knight Of Cups' With Christian Bale; Terrence Malick Meeting With Benicio Del Toro?". The Playlist. Indiewire. אורכב מ-המקור ב-2013-09-17. נבדק ב-10 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (15 בנובמבר 2013). "Imogen Poots to Star in Todd Field's 'Beautiful Ruins' (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-10 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010984239605171  PLWABN: 9812646293405606  BIBSYS: 9053057  BNE: XX5452924  BnF: cb16718443q (data)  GND: 136790208  ISNI: 0000 0000 7884 0617  LCCN: no2009141022  MusicBrainz: af99ae03-92e4-42f7-9233-ba3e3466d46b  NKC: xx0199969  NTA: 371387205  RERO: 02-A024948568  SUDOC: 150649975  VIAF: 81076058   WorldCat (עם VIAF): 81076058
ג'ון ה. סונונו

ג'ון הנרי סונונו (באנגלית: John Henry Sununu; נולד ב-2 ביולי 1939) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה־75 של ניו המפשייר בין השנים 1983–1989 וכראש סגל הבית הלבן תחת נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש בין השנים 1989–1991.
סונונו נולד בקובה לאב אמריקאי ולאם סלוודורית, והוא ממוצא יווני, היספני ולבנוני – מה שהפך אותו לאמריקאי-ערבי, אמריקאי-יווני ואמריקאי-היספני הראשון שכיהן כמושל ניו המפשייר וכראש סגל הבית הלבן. הוא אביו של ג'ון א. סונונו, לשעבר סנאטור מטעם ניו המפשייר, ושל כריס סנונו, לשעבר מושל ניו המפשייר. בין השנים 2009–2011 כיהן כיו"ר המפלגה הרפובליקנית של ניו המפשייר.
ראשית חייו

סונונו נולד בהוואנה, בירת קובה, בשעה שהוריו ביקרו שם בנסיעת עסקים. הוא בנם של ויקטוריה (לבית דאדא) וג'ון סאלח סונונו, מפיץ סרטים בין-לאומיים. משפחת אביו מרקע כנוצרי יווני-אורתודוקסי והיא היגרה לארצות הברית מלבנון בראשית המאה ה-20. שורשיו המשפחתיים בצד זה הם מהפזורה היוונית-נוצרית בירושלים וגם ערביים מביירות. ג'ון סאלח סונונו נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס. אמו, ויקטוריה דאדא, נולדה באל סלוודור. גם משפחתה הייתה יוונית-אורתודוקסית, ממוצא יווני והיספני, והתיישבה באמריקה המרכזית בראשית המאה ה-20.
כילד, סונונו ביקר בביירות בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20. הוא גדל בניו יורק ולמד באקדמיה הצבאית לה סאל שבלונג איילנד. בשנת 1961 השלים לימודי תואר ראשון, ב-1963 קיבל תואר שני, וב-1966 קיבל תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס – כולם בהנדסת מכונות. במהלך לימודיו הגבוהים היה חבר באחווה פי סיגמא קפא.
תחילת דרכו הפוליטית

בין השנים 1966 ל-1982 לימד סונונו באוניברסיטת טאפטס, שם היה פרופסור מן המניין להנדסת מכונות. בין השנים 1968 ל-1973 כיהן כסגן דקאן הפקולטה להנדסה באוניברסיטה. עד 1988 סונונו שמר על תוארו והטבות שכר הלימוד למשפחתו מטאפטס במהלך חופשה ללא תשלום בת שש שנים – דבר שנחשב לנדיר במיוחד – אשר חפפה לכהונתו כמושל. בנוסף, הוא היה חבר במועצה המייעצת של תוכנית הטכנולוגיה והמדיניות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס מ-1984 עד 1989.
סונונו, חבר המפלגה הרפובליקנית, ייצג את מחוז רוקינגהם החמישי בבית הנבחרים של ניו המפשייר בין השנים 1973–1975. הוא התמודד על מושב בסנאט של ניו המפשייר ב-1974 וב-1976, אך הפסיד בבחירות הכלליות בשני המקרים לדלברט פ. דאונינג. בנובמבר 1978 התמודד למועצת המבצעת של ניו המפשייר, אך הפסיד בבחירות הכלליות לדאדלי דאדלי (אנ'). בשנת 1980 התמודד אל הסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד בבחירות המקדימות לוורן רודמן.
מושל ניו המפשייר

בנובמבר 1982 נבחר סונונו למושל ניו המפשייר, לאחר שגבר בבחירות הכלליות על המושל הדמוקרטי המכהן יו גלן (אנ') עם 51.47% מקולות הבוחרים.
סונונו הושבע כמושל ה-75 של ניו המפשייר ב-6 בינואר 1983, ונבחר מחדש פעמיים, וכך כיהן שלוש כהונות רצופות. הוא היה המושל הערבי-אמריקאי הראשון של ניו המפשייר. במהלך כהונתו שימש כיושב ראש קואליציית מושלי צפון-מזרח ארצות הברית, איגוד המושלים הרפובליקנים, ובשנת 1987 – אגודת המושלים הלאומית.
סונונו עורר זעם בקרב גורמים מסוימים כאשר היה המושל היחיד מבין מדינות ארצות הברית שלא קרא לבטל את החלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם שקבעה כי הציונות היא גזענות. מאוחר יותר שינה את עמדתו בנושא ותמך במצע הפרו-ישראלי של המפלגה הרפובליקנית בבחירות 1988.
ראש סגל הבית הלבן

סונונו היה ראש סגל הבית הלבן תחת נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש וכיהן בתפקיד בין השנים 1989–1991. ב-21 במאי 1990 כינה אותו מגזין טיים "השוטר הרע של בוש" על שערו.
סונונו נחשב לאחראי לוויתור של בוש באמצע כהונתו על הבטחת הקמפיין שלו מ-1988 "קראו את שפתיי: לא עוד מיסים" (אנ'). בספרו "Losing Earth: The Decade We Almost Stopped Climate Change", כתב נייתניאל ריץ' כי בנובמבר 1989 סיכל סונונו את חתימת ארצות הברית על הסכם של 67 מדינות בוועידת האקלים בנורדווייק (אנ'), שנועד להקפיא את פליטת פחמן דו-חמצני ולצמצמה ב-20% עד 2005. ריץ' תיאר אותו כמי שהנהיג מאמץ מתוזמר לבלבל את הציבור בנושא ההתחממות הגלובלית, והפך אותו מנושא בהול וא-פוליטי לוויכוח מפלגתי. כשנשאל לגבי תפקידו במניעת ההסכם, אמר סונונו: ”זה לא יכול היה לקרות, כי באותה תקופה המנהיגים בעולם רק חיפשו איך להיראות תומכים במדיניות, מבלי להתחייב לצעדים שיגזלו ממשאביהם.”
סונונו המליץ לנשיא בוש למנות את דייוויד סוטר, יליד ותושב ניו המפשייר, לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, בעקבות המלצה של ידידו הקרוב הסנאטור וורן רודמן. הוול סטריט ג'ורנל תיאר את סוטר כ"שופט ליברלי" והאשים את רודמן בכך ש"מכר" אותו לסונונו בתור מועמד שמרני שניתן לאשר בסנאט ללא מאבק, וזאת לאחר שהמועמדות הקודמת של רוברט בורק נתקלה בהתנגדות עזה. רודמן כתב בספר זיכרונותיו כי חשד מלכתחילה שסוטר לא יבטל תקדימים ליברליים. מאוחר יותר אמר סונונו כי התאכזב מעמדותיו של סוטר, והיה מעדיף שיתיישר יותר עם השקפותיו של השופט אנטונין סקאליה.
ביום השנה ה-24 לתקרית ליברטי, כ-50 ניצולים מספינת ליברטי, ובהם קפטן ויליאם מקגונאגל, הוזמנו לבית הלבן לפגישה עם הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש, בפגישה שאורגנה על ידי חברי הקונגרס לשעבר פול פינדלי (אנ') ופיט מקלוסקי (אנ'). לאחר שהמתינו למעלה משעתיים, הנשיא בוש נופף להם בעת שחלף על פניהם במכונית הנשיאותית, אך לא נועד עמם באופן אישי. רבים מהניצולים הביעו את אכזבתם מכך. במקום זאת, סונונו והיועץ לביטחון לאומי ברנט סקוקרופט קיבלו את פניהם. תת אדמירל תומאס א. ברוקס, שהתבטא בעבר בתמיכה בניצולי הליברטי, העניק להם ציון לשבח יחידתי נשיאותי, שנחתם על ידי הנשיא לינדון ג'ונסון אך מעולם לא הוענק. גם יושב ראש המטות המשולבים לשעבר, האדמירל תומאס הינמן מורר (אנ'), שהיה מזה שנים תומך בניצולי הליברטי, נכח במפגש. הפגישה עוררה התנגדות מצד הליגה נגד השמצה, שחששה שהמפגש נובע מניסיון לקדם את הנרטיב שישראל תקפה את הספינה במכוון, בניגוד לגרסה המוצהרת של ישראל וארצות הברית שהיה מדובר במקרה של טעות בזיהוי.
ראש סגל הבית הלבן > בזבוז כספי ציבור

כראש סגל הבית הלבן, יצא סונונו לנסיעות אישיות, בין היתר לחופשות סקי, וסיווג אותן כנסיעות רשמיות בתואנות שונות כגון "שימור הסביבה" או קידום יוזמת "אלף נקודות האור". הוושינגטון פוסט דיווח כי מטוסיו של סונונו "לקחו אותו לאירועי גיוס כספים של רפובליקנים אמידים, אתרי סקי, אתרי גולף ואפילו לרופא השיניים שלו בבוסטון". סונונו שילם לממשלה הפדרלית רק 892 דולר עבור טיסותיו במטוסי חיל האוויר של ארצות הברית, ששוויין הכולל נאמד ביותר מ-615 אלף דולר. סונונו גרס כי השימוש שלו במטוסים היה הכרחי משום שהיה עליו להיות זמין לטלפון בכל עת מסיבות של ביטחון לאומי.
בעקבות הפרשה, סונונו הפך מושא לעג בתוכניות אירוח רבות. המצב החמיר זמן קצר לאחר מכן, כאשר – לאחר שהפיץ שמועות על קשיים כלכליים במשפחתו – נראה נוסע במכונית ממשלתית ממשרדו בוושינגטון אל מכירה פומבית של בולים נדירים בבית המכירות הפומביות כריסטי'ס שבניו יורק, שם הוציא 5,000 דולר על בולים נדירים. סונונו שלח את הרכב והנהג חזרה לוושינגטון כשהם ריקים, בעודו עצמו שב במטוס פרטי של חברה מסחרית.
בתוך שבוע, 45 עיתונים פרסמו מאמרי מערכת על סונונו, כמעט כולם בגנות מעשיו. סונונו התפטר מתפקידו בבית הלבן בראשית דצמבר 1991]. בהוראת היועץ המשפטי של הבית הלבן, ק. בוידן גריי, ובסיוע המפלגה הרפובליקנית, סונונו החזיר לממשלה יותר מ-47 אלף דולר עבור הטיסות. עם זאת, ההחזרים חושבו לפי תעריפי טיסה מסחריים, שהיו כעשירית מהעלות האמיתית של הטיסות; טיסת סקי אחת בלבד לווייל שבקולורדו, עלתה למשלם המיסים 86,330 דולר.
בהמלצת ג'ורג' ווקר בוש, אז בנו של הנשיא, התפטר סונונו מתפקידו כראש הסגל של הבית הלבן ב-4 בדצמבר 1991. הוא נשאר בבית הלבן כיועץ לנשיא ארצות הברית עד 1 במרץ 1992.
לאחר שירותו בבית הלבן

סונונו שימש כמנחה-שותף בתוכנית "Crossfire" של CNN מדי ערב, ממרץ 1992 ועד פברואר 1998.
בין השנים 1963 ל-1983 כיהן כנשיא חברת "JHS Engineering Company" ו-".Thermal Research Inc". בנוסף, סונונו סייע בהקמתה ושימש כמהנדס ראשי של חברת "Astro Dynamics Inc" בין השנים 1960 ל-1965.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, בתפקידו כיו"ר-משותף של מטה הבחירות הנשיאותי של מיט רומני, עורר סונונו סערה כשכינה את הנשיא המכהן ברק אובמה "לא-אמריקאי". לאחר שספג ביקורת חריפה על דבריו, הוא התנצל זמן קצר לאחר מכן. חודשים אחדים אחר כך שוב עורר מחלוקת בשיא מערכת הבחירות של רומני, כשאמר כי לדעתו הסיבה לכך שמזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר, קולין פאוול הרפובליקני, הביע תמיכה באובמה במקום ברומני, היא ששניהם בני אותו הגזע. לאחר הבחירות, סונונו תירץ את הפסדו של רומני בכך שתומכיו של אובמה "תלויים" בתוכניות ממשלתיות.
סונונו מכהן כנשיא ".JHS Associates, Ltd" וכשותף בחברת "Trinity International Partners", חברה פרטית לשירותים פיננסיים. הוא גם חבר במועצת הכבוד המייעצת של לשכת המסחר ארצות הברית-אזרבייג'ן.