stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהרן דותן
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1951 החל לשמש מזכיר מדעי בוועד הלשון העברית, ייסד את עלון "לַמֵּד לְשׁוֹנְךָ" והיה עורכו הראשון. בשנת 1961 נבחר לשמש יועץ באקדמיה ללשון העברית, ובשנת 1971 היה לחבר האקדמיה והחזיק בה בתפקידים שונים, בהם יו"ר ועד הפרסומים. בשנת 1961 הצטרף לסגל החוג ללשון עברית שהוקם באותה עת באוניברסיטת תל אביב ולסגל המחלקה ללשון עברית ולשונות שמיות באוניברסיטת בר-אילן. בשני המוסדות עבד עד פרישתו לגמלאות בשנת 1996. בשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 1973 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין, ומשנת 1990 היה מופקד על הקתדרה לתולדות הלשון העברית באוניברסיטת תל אביב.
תחומי עיסוקו נגעו במכלול נושאים בבלשנות שמית ובלשון המקרא, ובהם ארמית, בלשנות של ימי הביניים, מסורה וטעמי המקרא. בשנת 1992 נמנה עם מייסדי הארגון הבינלאומי לחקר המסורה ונבחר לנשיאו.
באוניברסיטת תל אביב שימש במגוון תפקידים: סגן דקאן הפקולטה למדעי הרוח (1966–1967), ראש החוג ללשון עברית (1966–1974), ראש בית הספר למדעי היהדות (1975–1977), נציג הסגל בחבר הנאמנים של האוניברסיטה וחבר ועדות מקצועיות שונות (בין השנים 1977–1980 יו"ר הוועדה לתלמידי מחקר). בשנת 1996, עם פרישתו מסגל ההוראה והמחקר, הקים את מוסד נציב הקבילות באוניברסיטה, ועמד בראשו כחמש שנים. בין השנים 1973–1998 היה מנהלו המייסד של החוג ללשון עברית בסמינר הקיבוצים. במכללת בית ברל ייסד את מגמת מדעי היהדות. בשנת 1997 הקים באוניברסיטת תל אביב את המרכז למורשת היהדות ועמד בראשו עד שנת תשע"ב.
בשנות עבודתו הוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטאות רבות בעולם, בהן אוניברסיטת פריז, אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת ליון. בשנת 1995 צורף כיועץ מומחה למפעל ההוצאה הבינלאומית החדשה של התנ"ך, מטעם החברה הגרמנית למקרא. בין תפקידיו הציבוריים היה יו"ר ועדת הלשון במועצת רשות השידור (1980–1988) וחבר מועצת האיגוד העולמי למדעי היהדות. בתפקידו כיו"ר ועדת הלשון ברשות השידור ניהל מאבק נגד שיבושי לשון שנשמעו בתקליטים שפורסמו בישראל, ואף פסל לשידור שירים.
בשנת 1998 זכה בפרס ביאליק לחכמת ישראל, ובשנת ה'תשס"ה זכה בפרס ישראל לבלשנות. מנימוקי חבר השופטים:
פרופ' אהרן דותן מאוניברסיטת תל אביב הוא מחשובי חוקרי העברית בדורנו.
 עבודתו המדעית של פרופ' דותן מיוחדת באיכותה, בהיקפה בהדים שהיא מעוררת בין החוקרים והמלומדים בתחום הלשון העברית בפרט ומדעי היהדות בכלל, ובתרומתה החשובה להבנת מורשת היהדות והתרבות העברית.
דותן התגורר בשכונת רמת אביב, בתל אביב. הוא נפטר בכ"ו באייר ה'תשפ"ב ונטמן בבית העלמין ירקון.
לקריאה נוספת

ספר דקדוקי הטעמים לר' אהרן בן משה בן אשר, על פי כתבי יד עתיקים, א-ג, ירושלים תשכ"ז
תורה נביאים וכתובים, מדויקים היטב על־פי הניקוד הטעמים והמסורה של אהרן בן משה בן אשר בכתב יד לנינגרד, תל אביב
ניצנים ראשונים בחכמת המילים: מן המסורה אל ראשית המילונאות העברית, ירושלים תשס"ה
אהרן דותן, אנגלית באוניברסיטאות על שום מה?, העברית, כרך סא, חוברת ד (תשע"ג), עמ' 147–157, באתר האקדמיה ללשון העברית
אוצר קונטרסי המסורה: מכמני לשון מני קדם, בהוצאת האקדמיה ללשון העברית תשפ"א
משה בר-אשר וחיים א' כהן (עורכים), משאת אהרן: מחקרים בלשון מוגשים לאהרן דותן, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ע 2009
הערות שוליים

↑  תואר דוקטור לפילוסופיה, דבר, 15 ביוני 1964
↑  העלאות ומינויים בסגל האוניברסיטה של ת"א, מעריב, 13 באוגוסט 1969
↑  העברית של אריק סיני ושות', "העולם הזה" גיליון 2420 מתאריך 18 בינואר 1984, עמ' 30, באתר thisworld.online (ארכיון "העולם הזה"), ‏18 בינואר 1984
↑  Haya Etiel Epshtein, אבא היקר והאהוב שלנו סיים את מסעו בעולם הזה..., באתר פייסבוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260513705171  BIBSYS: 90607570  BnF: cb144811477 (data)  CiNii: DA13153150  GND: 109003699X  ISNI: 0000 0000 8328 6323  LCCN: n82084331  NLA: 35663941  NTA: 074519662  RERO: 02-A003188422  SUDOC: 078884934  VIAF: 117376987   WorldCat (עם VIAF): 117376987
ג'נט ג'אגן

ג'נט רוזנברג ג'אגן (20 באוקטובר 1920 – 28 במרץ 2009) הייתה אשת ציבור יהודיה גיאנית, פוליטיקאית ועיתונאית, ששימשה כנשיאת המדינה וכראש ממשלתה – הנשיאה ה"לבנה" הראשונה של גיאנה והאישה הראשונה שנבחרה לנשיאות בדרום אמריקה.
ביוגרפיה

ג'אגן נולדה בשיקגו למשפחת רוזנברג, משפחה יהודית מהמעמד הבינוני. בזמן התמחותה כאחות בבית חולים בעיר, פגשה את צ'די ג'אגן, גיאני, אז סטודנט לרפואת שיניים באוניברסיטת נורת'ווסטרן ולימים איש ציבור ששימש בתפקידים ציבוריים בגיאנה, בהם נשיא המדינה.
רוזנברג וג'אגן נישאו ב-1943 ובאותה שנה עברו לגור בגיאנה, שהייתה אז תחת שלטון בריטי.
פעילות פוליטית

ב-1950 הקימו בני הזוג ג'אגן את מפלגת העם הפרוגרסיבית (PPP). ג'אגן שימשה כמזכירת המפלגה במשך 20 השנים הבאות.
ב-1950 נבחרה ג'אגן למועצת העיר של עיר הבירה ג'ורג'טאון וב-1953 נבחרה לבית המחוקקים, שם כיהנה כסגן יו"ר הבית. למרות ניצחון מפלגתם בבחירות והקמת הממשלה, נכלאו בני הזוג ג'אגן על ידי השלטון הבריטי. בבחירות הבאות (1957) שוב נבחרה ג'אגן לפרלמנט וכיהנה בתפקידים מיניסטריאליים שונים בשנים 1957–1964.
ג'אגן ערכה את עיתון מפלגתה "מירור" בשנים 1973–1997. היא תמכה בקו מרכסיסטי נוקשה. הייתה חברת פרלמנט שכיהנה בתקופה הארוכה ביותר בהיסטוריה של גיאנה (46 שנים).
מפלגתה הייתה באופוזיציה מ-1964 עד 1992 ובשנה זו נבחר בעלה צ'די ג'אגן (אנ') לנשיא המדינה. היא שימשה כממלאת מקום שגריר מדינתה באו"ם למשך שלושה חודשים בשנת 1993. במרץ 1997, לאחר מות בעלה, נבחרה לתפקיד ראש הממשלה. ובדצמבר אותה שנה נבחרה לתפקיד נשיאת המדינה, תפקיד בו שימשה עד שפרשה מסיבות בריאותיות באוגוסט 1999.
הייתה מעורבת בפוליטיקה של מפלגתה, עד סמוך למותה ב-28 במרץ 2009.
ראו גם

יהדות גיאנה
הערות שוליים

↑  "בריטניקה אונליין"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007331905905171  GND: 132998637  ISNI: 0000 0000 7877 5413  LCCN: n96110238  NTA: 267747853  SUDOC: 079282288  VIAF: 48501195   WorldCat (עם VIAF): 48501195
אהרון מאיר (ארכאולוג)

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1958 (בן 66) רוצ'סטר, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תרומות עיקריות
 חפירות בתל א-צפי (גת המקראית)
 
אהרון מאיר (נולד ב-18 במרץ 1958) הוא ארכאולוג ישראלי, פרופסור מן המניין במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ומנהל החפירות בתל צפית, היא גת המקראית.
קורות חייו > ראשית חייו

מאיר נולד ברוצ'סטר ניו יורק, ארצות הברית ועלה לישראל בגיל 11 בשנת 1969. לאחר שירות צבאי בצה"ל ביחידה מובחרת ושחרור בדרגת סרן, למד באוניברסיטה העברית בירושלים ובהמשך קיבל תואר דוקטור בהצטיינות יתרה ב-1997. מאיר עשה פוסט-דוקטורט בין 2002 ל-2003 במכון להיסטוריה ומדעים ב-MIT. מלמד באוניברסיטת בר-אילן משנת 1993.
קורות חייו > קריירה

מאיר השתתף וניהל מספר חפירות ארכאולוגיות בישראל, בין השאר באתרים הבאים: ירושלים, תל חצור, יקנעם, תל קסילה, בית שאן ומשנת 1996 בתל א-צפי.
תחומי התמחותו כוללים את התרבויות של תקופת הברונזה ותקופת הברזל של מזרח הים התיכון. הנושאים אותם למד כוללים: מסחר בתקופה העתיקה, מטלורגיה, ייצור כדים, יישומים מדעיים בארכאולוגיה, סקרים ארכאולוגים, ארכאולוגיה של ירושלים, תקופת הברונזה התיכונה בלבנט, כרונולוגיה של האלף השני לפני הספירה, יחסי מצרים והלבנט הקדום, כלי נשק קדומים ומלחמה, תרבויות ודתות קדומות. בשני העשורים האחרונים הוא חוקר רבות את תופעת הפלשתים וגויי הים. כמו כן, בשנים האחרונות, הוא עוסק בתרבויות של פפואה ניו-גינאה, שבמערב האוקיינוס השקט.
בין 2005 ל-2007 שימש כראש המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה על שם מרטין זוס באוניברסיטת בר-אילן. הוא ייסד יחד עם פרופסור סטיב ויינר ממכון ויצמן למדע ברחובות תוכנית משותפת במדעי הארכאולוגיה, שפעלה עד שנת 2010. לאחרונה, הוא מונה למנהל של מרכז מינרבה לקשרים בין ישראל וארם בתקופת המקרא, שהוא מרכז מחקר שעוסק במחקר בין-תחומי על היבטים שונים של הקשרים וההשפעות בין התרבות הישראלית והתרבות הארמית, בעיקר (אך לא רק) בתקופת המקרא. המרכז, שממוקם באוניברסיטת בר-אילן, משותף לאוניברסיטת לייפציג בגרמניה, ועוד מוסדות אקדמיים בישראל ומחוצה לה.
משנת 1996 הוא מנהל את חפירות תל א-צפי, שזוהתה כגת הפלישתית – אחת מחמש ערי הפלשתים המוזכרות במקרא. עירו של גוליית הפלישתי.
אהרון נשוי לפרופסור עדינה מאיר, ראש בית הספר לרפוי בעיסוק באוניברסיטה העברית ולהם שלושה בנים ושני נכדים.
הערות שוליים

↑  אתר החפירות
↑  אתר המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה על שם מרטין זוס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264970205171  BnF: cb144478395 (data)  CiNii: DA18151593  GND: 143006762  ISNI: 0000 0001 0783 3062  LCCN: n98092522  NKC: uk2010365677  NTA: 266769624  RERO: 02-A009341352  SUDOC: 076298817  VIAF: 69150729   WorldCat (עם VIAF): 69150729
אוניברסיטת נאנסי

| --- | --- |

 Higher education and research cluster
 תקופת הפעילות:  1572–הווה (כ־453 שנים) 
 תלמידים
 :  50,000 
 מיקום
 מדינה:  צרפת צרפת
 he
 
בניין אוניברסיטת נאנסי
אוניברסיטת נאנסי (בצרפתית: Nancy-Université) כללה שלושה מוסדות להשכלה גבוהה בעיר נאנסי, בחבל לורן שבצרפת לפני שאוחדה לתוך אוניברסיטת לורן ב-1 בינואר 2012.
אוניברסיטת אנרי פואנקרה (UHP, גם נאנסי 1): מדעי הטבע, כולל מספר פקולטות ובתי ספר להנדסה.
אוניברסיטת נאנסי 2: מדעי החברה: מציעה למעלה מ-50 תוכניות לתואר ברמת התואר הראשון והשני.
המוסד הלאומי הפוליטכני של לורן (בצרפתית: l'Institut National Polytechnique de Lorraine, או INPL): בתי ספר להנדסה
עם יותר מ-50,000 סטודנטים, אוניברסיטת נאנסי הייתה החמישית בגודלה בצרפת.
ספריות

לאוניברסיטת נאנסי היו מספר ספריות אקדמיות. הספרייה האקדמית של אוניברסיטת נאנסי 2, נפתחה בידי הנשיא אלבר לברן, כשהיא מכילה 500,000 מסמכים, מתוכם כ-250,000 ספרים, ב-35 מקומות.
היסטוריה

האוניברסיטה המקורית של נאנסי נוסדה ב-1572 בעיר סמוכה על ידי שארל השלישי, דוכס לורן, ושארל, קרדינל לורן והועברה אל נאנסי ב-1768. האוניברסיטה נסגרה על ידי המהפכנים ב-1793 ונפתחה מחדש ב-1864.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבישי שמידע

| --- | --- |
פרופ' אבישי שמידע, 2008
פרופ' אבישי שמידע, 2008
 לידה:  29-12-1946
 ענף מדעי:  בוטניקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מנחה לדוקטורט:  עמנואל נוי-מאיר 
 תלמידי דוקטורט:  תמר קיסר 
 צאצאים:  נועה שמידע 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום הבוטניקה
 
אבי (אבישי) שמידע (נולד ב-1946) הוא בוטנאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לאקולוגיה, אבולוציה והתנהגות של המכון ע"ש סילברמן למדעי החיים, הפקולטה למתמטיקה ולמדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. מאז הוא חבר במרכז לחקר הרציונליות וההחלטות האינטראקטיביות באוניברסיטה העברית.
אבי שמידע הוא דמות מרכזית וחוקר בולט בעולם הבוטניקה הישראלי, עם תרומה משמעותית למחקר, להוראה ולהנגשת הידע המדעי בתחום הצומח של ישראל וסביבתה.
השכלה והכשרה

אבי שמידע סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר הראלי, חיפה. הוא למד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, במסלולי בוטניקה וזואולוגיה וסיים בהצטיינות בשנת 1970..
בשנת 1972 השלים תואר שני עם עבודת מוסמך בהנחייתם של פרופ' גדעון אורשן ופרופ' עמנואל נוי-מאיר, בנושא "הצומח של ג'בל מע'רה בצפון סיני". בדצמבר 1972 קיבל פרס מחקר מקרן לנדאו והחל בחקר הצומח והצמחייה של החרמון במסגרת לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית ומוזיאון בית אוסישקין.
קריירה אקדמית

בשנת 1977 סיים שמידע את עבודת הדוקטורט שלו בנושא "ניתוח כמותי של הצומח הטרגקנטי בחרמון וגורמי הסביבה המשפיעים עליו", בהנחיית פרופ' אורשן ופרופ' נוי-מאיר.
בין השנים 1977–1979 השתלם במסגרת פוסט-דוקטורט בהנחיית פרופ' ר. ויטקר באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית. בשנת 1979, עם שובו לישראל, הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית כמרצה. בשנת 1994 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין, וכעבור עשרים שנה, בשנת 2014 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
לאורך הקריירה האקדמית המפוארת פרסם אבי מאות פרסומים מדעיים ופופולריים, העמיד דורות רבים של תלמידים בקורסים שלימד והנחה למעלה מ-30 סטודנטים לתארים שני ושלישי.
לאחר פרישתו, שמידע ממשיך להיות פעיל אקדמית, והוא חבר במרכז לחקר הרציונליות, מדריך ב"חוג כלנית לצמחי ישראל", וממשיך במחקריו על האבקה, ביולוגיה רפרודוקטיבית (מיניות של צמחים), אבולוציה ואקולוגיה של צמחי מזרח הקרוב.
תחומי מחקר ופעילות

פעילותו המדעית של שמידע היא רב-תחומית ענפה ואינטנסיבית והקיפה נושאי אקולוגיה של אקוסיסטמות ים-תיכוניות ומדבריות, אקולוגיה אבולוציונית, ביוגאוגרפיה, סיסטמטיקה, מגוון מינים, ביולוגיית רבייה ומיניות של צמחים בדגש על ההאבקה של פרחים.
שמידע מתמחה בחקר ההאבקה, פיטוגאוגרפיה של ארץ ישראל וסביבותיה ובתיאור של מינים חדשים למדע או לישראל. בנושאי האבקה פיתח אבי גישות חדשניות לניתוח יחסי פרחים-חרקים תוך יישום עקרונות מתחום הכלכלה ותורת המשחקים.
בנוסף, שמידע מתמקד בתיעוד צמחים בסכנת הכחדה, בחקר הצומח של החרמון ודרום ירדן ומחקר על עצים עתיקים בארץ ישראל.
עבודתו על הצומח והסובב של החרמון מהווה עד היום את תשתית הידע הבוטני, האקלימי והליתולוגי אודות חבל ארץ ייחודי זה והניבה חומר מדעי רב-ערך - ספרים ומאמרים על החרמון שפנו הן לאנשי המקצוע והן לחובבי צמחיית ישראל בציבור הרחב.
תרומה עצומה לשמירת הטבע בישראל היו סקרים של צמחים נדירים שאבי יזם והוביל בשנות ה-90 של המאה הקודמת יחד עם חבורה שלמה של משוגעים לדבר - עמיתים ותלמידים באוניברסיטה, בחברה להגנת הטבע וברשות שמורת הטבע. גולת הכותרת של מפעל זה היא חיבור הספר האדום לצמחים בסכנת הכחדה, יחד עם גדי פולק ואורי פרגמן ספיר, תחת רשות הטבע והגנים, המשמש היום כבסיס מדעי להגנה על הצמחים הנמצאים בסכנת הכחדה.
מאז פרוץ השלום בין ישראל לירדן, מסייר אבי שמידע ברחבי עבר הירדן וחוקר אספקטים מגוונים של המדבר, הצומח והקשר בין הטבע להיסטוריה של עמי האזור. ידיעותיו הרבות פורסמו בספר אל קניוני מואב ואדום.
תרומה לספרות המדעית והפופולרית

לאבי שמידע פרסומים רבים, הן בספרות המדעית והן בספרות הפופולרית. הוא חיבר עשרה ספרים על צמחיית ישראל ועל טבע הארץ, שמטרתם הנגשת הידע שהצטבר על המגוון הביולוגי והבוטני של האזור. הוא מרבה לסייר ברחבי ישראל במטרה לגלות תגליות בוטניות חדשות, כגון מציאתם של מינים נדירים או מתן הסברים לתופעות טבע עלומות.
משנת 1980 הוביל סיורים לימודיים במסגרת מרכז רת"ם של החברה להגנת הטבע. משנת 2000 הפך מרכז רת"ם לחוג עצמאי לחובבי בוטניקה וטבע ישראל ושינה את שמו מ"רתם" ל"כלנית". מאז הדריך במסגרת חוג כלנית לצמחי ישראל. בשנת 2014 ייסדו שמידע וגדי פולק ז"ל את "כלנית" – כתב עת דיגיטלי העוסק בנושאי בוטניקת השדה של ישראל. מאז הקמתו, שמידע משמש כעורך ראשי של כתב העת, המשמש פלטפורמה מרכזית להפצת ידע בוטני לציבור הרחב ולקהילה המדעית בישראל.
שמידע שותף לכתיבת הערכים בנושאי בוטניקה וצמחיית ארץ ישראל באנציקלופדיה "החי והצומח של ארץ ישראל" (1983) בעריכת עזריה אלון. ביחד עם גד פולק ואורי פרגמן-ספיר פרסם את הספר על צמחים בסכנת הכחדה בישראל, וביחד דוד דרום פרסם את הספר פרחי ירושלים ומדריכים על הצמחייה בישראל.
פעילות ביטחונית

במסגרת חטיבת הצנחנים השתתף בכיבוש ירושלים במלחמת ששת הימים. במלחמת יום הכיפורים הגיע אבי ונתקע בעיר סואץ למשך 4 חודשים ואז הוקפץ לחרמון כבוטנאי מומחה לשלג וצומח ונכלל ב"צוות ביצוע חרמון" של פיקוד צפון. צוות זה היה אחראי על מחקרים ותשתיות מדעיות להתמודדות עם השלג בחרמון. במסגרת המחקר הוכנו שלושה כרכים מקיפים, שתיעדו את הממצאים והנתונים שנאספו. הכרכים היו בעבר חלק מארכיוני חטיבת החרמון, אך כיום אינם זמינים. אספקטים לא צבאיים של מחקרים אלה פורסמו בספר "החרמון - טבע ונוף".
הקמה של מרכז רת"ם

אחד ממפעליו החשובים של שמידע היה הקמתו בשנת 1980 וניהולו של מרכז רתם (ראשי תיבות: רשת תצפיות ומידע), מרכז מידע ייחודי לאיסוף, ניתוח והפצת מידע על צמחיית ארץ-ישראל. המרכז הוא פרי שיתוף פעולה בין האוניברסיטה העברית לבין החברה להגנת הטבע.
במרכז רת"ם נאסף מידע נרחב על תפוצתם של צמחי ארץ ישראל, תוך מתן דגש מיוחד על צמחים נדירים וצמחים בלעדיים (אנדמיים) לאזור. עבודתו של המרכז תרמה למחקרים מדעיים רבים בתחום הצומח והצמחייה של ישראל והאקולוגיה שלהם, אשר הביאו לפרסומים מדעיים משמעותיים.
במסגרת פעילותו של המרכז יצא לאור כתב העת 'רת"ם', שפורסם בין השנים 1981–1988. כתב העת שימש במה להפצת תוצאות המחקרים ולשיתוף ידע בין חוקרים, אנשי מקצוע והקהל הרחב. פעילות המרכז תרמה משמעותית להבנת המגוון הביולוגי של ארץ ישראל ולשימורו. משנת 2000 הפך מרכז רת"ם לחוג עצמאי לחובבי בוטניקה וטבע ישראל ושינה את שמו מ"רתם" ל"כלנית".
מספריו

בין שלגי חרמון : במשותף עם וולטר פרגסון ומיכה לבנה, משרד הביטחון ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1974
החרמון - טבע ונוף : קובץ מאמרים מקוריים / בעריכת אבישי שמידע, מיכה לבנה, הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, בית אוסישקין, רשות שמורות הטבע, 1980
מגדיר לצמחי חרמון (עם מייק לבנה), הוצאת החברה להגנת הטבע, 1981
פרחי ירושלים, הוצאת כנה, כרטא, ירושלים, 1986.
מדריך פרחי הבר בישראל, הצמחייה הים-תיכונית, הוצאת כתר, 1986
מדריך פרחי הבר בישראל, צמחיית המדבר, הוצאת כתר, 1989
מדריך העצים והשיחים בישראל, הוצאת כתר, 1992
ביוגאוגרפיה של צומח המדבריות בעולם, כתב עת, ר"תם 27, הוצאת החברה להגנת הטבע.
אל קניוני מואב ואדום, במשותף עם שוקה רווק, הוצאת 'טבע הדברים', מהדורות: 2000 ו-2013.
לקסיקון מפה לצמחי ישראל; המדריך השלם לצמחים ופרחים בא"י 2005. הוצאת מפה.
הספר האדום – צמחים בסכנת הכחדה בישראל 2007 כרך א', רשות הטבע והגנים, 2007
הספר האדום – צמחים בסכנת הכחדה בישראל 2011 כרך ב', רשות הטבע והגנים, 2011
הערות שוליים

↑  רשימת מקבלי תואר בוגר באוניברסיטה העברית בי־ם, דבר, 11 בפברואר 1971
↑  מוסמכי האונ' העברית בירושלים, מעריב, 26 ביוני 1973
↑  שאול הון, זכו בפרסי מחקר מטעם קרן לנדאו, מעריב, 25 בדצמבר 1972
↑  יוסף גלילי, מעל פיסגת הר־החרמון האדם, החי והצומח, על המשמר, 5 באפריל 1974
↑  סקר עצים בוגרים 1990 - 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308279105171  Botanist: Shmida  ISNI: 0000 0000 6694 489X  LCCN: n83314469  NTA: 07337086X  VIAF: 38303550   WorldCat (עם VIAF): 38303550
אוניברסיטת לוקסמבורג

אוניברסיטת לוקסמבורג (בצרפתית: Université du Luxembourg; בגרמנית: Universität Luxemburg ; בלוקסמבורגית: Université Lëtzebuerg) היא אוניברסיטת המחקר הציבורית היחידה בלוקסמבורג.. לאוניברסיטה שלושה קמפוסים: קמפוס בלבל, קמפוס קירכברג וקמפוס לימפרסברג.
| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־22 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 קואורדינטות:  49°30′15″N 5°56′54″E﻿ / ﻿49.50425°N 5.9483888888889°E﻿ / 49.50425; 5.9483888888889
 www.uni.lu
  (למפת לוקסמבורג מוגדלת) לוקסמבורג גרבנמכר דיקירך בלגיה גרמניה צרפתאוניברסיטת לוקסמבורג(למפת לוקסמבורג רגילה) לוקסמבורג גרבנמכר דיקירך בלגיה גרמניה צרפתאוניברסיטת לוקסמבורג
 
במרץ 2021 למדו באוניברסיטה 6,783 סטודנטים, עבדו כ־2,245 עובדים ולימדו כ־1,420 איש (מתוכם 283 פרופסורים). בשנה זו 950 איש התמיינו למסלולי דוקטורט. בשנה זו 51% מהסטודנטים באוניברסיטה הגיעו מחוץ ללוקסנבורג.
אוניברסיטת לוקסמבורג נוסדה בשנת 2003 באמצעות שילוב של ארבעה מכוני חינוך ומחקר קיימים: המרכז האוניברסיטאי, Institut supérieur d'études et de recherches pédagogiques, Institut supérieur de technologie, ו-Institut d'études éducatives et sociales.
בשנת 2020, חוקרי האוניברסיטה פרסמו 2,104 פרסומים. במרץ 2021, לאוניברסיטת לוקסמבורג היו 1,000 פרויקטי מחקר.
הבניין הראשי של קמפוס אוניברסיטת לוקסמבורג בלימפרטסברג
מבנה אקדמי

האוניברסיטה מנוהלת על ידי מועצת נגידים, רקטור ומועצת האוניברסיטה.
האוניברסיטה מציעה ארבעה עשר מסלולים לתואר ראשון, שבכולם נדרש סמסטר אחד לפחות מחוץ ללוקסמבורג. נוסף על כך, האוניברסיטה מציעה 42 מסלולים לתארים מתקדמים ו־16 קורסי הכשרה מקצועית.
האוניברסיטה היא רב לשונית. הקורסים נלמדים בדרך כלל בשתי שפות: צרפתית ואנגלית או צרפתית וגרמנית. חלק מהקורסים נלמדים בשלוש השפות וחלק מהקורסים נלמדים במלואם באנגלית.
באוניברסיטה שלוש פקולטות ושלושה מרכזים בינתחומיים:
הפקולטה למדע, טכנולוגיה ורפואה
הפקולטה למשפטים, כלכלה ומנהל עסקים
הפקולטה למדעי הרוח, החינוך והחברה.
המרכז הבינתחומי לביטחון
מרכז לוקסמבורג למערכות ביורפואה
מרכז לוקסמבורג להיסטוריה עכשווית ודיגיטלית.
דירוג אקדמי

בשנת 2021, US News & World Report דירג את אוניברסיטת לוקסמבורג במקום ה־653 באוניברסיטאות הטובות ביותר בעולם ובמקום ה־227 מבין האוניברסיטאות האירופיות.
דירוג Times Higher Education דירג את אוניברסיטת לוקסמבורג במקומות 201–250.
בשנת 2020 דירוג שנגחאי דירג את אוניברסיטת לוקסמבורג במקומות 601–700.
הערות שוליים

1 2 3  Lehmann, Maura (22 במרץ 2021). "Higher education in Luxembourg". RTL Télé Lëtzebuerg. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2 3 4 5 6  "About the University". University of Luxembourg. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Facts". University of Luxembourg. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "University of Luxembourg". Times Higher Education World University Rankings. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "OECD Reviews of Innovation Policy: Luxembourg 2016 | READ online". oecd-ilibrary.org. 2016. pp. 79–88. נבדק ב-2021-04-23.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Luxembourg - Communications". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Governance". University of Luxembourg. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "University of Luxembourg". U.S. News & World Report. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "University of Luxembourg among the world's best 250 universities". RTL Télé Lëtzebuerg. 3 בספטמבר 2020. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "University of Luxembourg". Academic Ranking of World Universities. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Shanghai ranking places the University of Luxembourg among the 700 best institutions in the world". RTL Télé Lëtzebuerg. 18 באוגוסט 2020. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400213905171  PLWABN: 9813260821305606  BnF: cb14639151q (data)  GND: 16033783-5  ISNI: 0000 0001 2295 9843  LCCN: n2006008299  NKC: ko2018980676  RERO: 02-A023255102  SUDOC: 124635016  VIAF: 148103798   WorldCat (עם VIAF): 148103798
אווה נוגאלס

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1965 (בת 59) קולמנאר וייחו, ספרד 
 שם לידה:  Evangelina Nogales de la Morena 
 ענף מדעי:  ביוכימיה,ביופיזיקה,ביולוגיה מבנית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האוטונומית של מדריד  אוניברסיטת קיל 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  פרס שאו במדעי החיים ורפואה (2023)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (2021)  פרס הכרה בקריירה בכירה, נשים בביולוגיה תאית (2018)  פרס מילדרד כהן לביוכימיה (2016)  Dorothy Crowfoot Hodgkin Award (2015)  Early Career Life Scientist Award (2005)  Burton Medal (2000) 
 בן או בת זוג:  Howard Padmor 
 
אווה נוגאלס (באנגלית: Eva Nogales; נולדה ב-1965) היא פרופסור לביוכימיה, ביופיזיקה וביולוגיה מבנית ספרדייה. במהלך חייה למדה וחקרה במדריד, בבריטניה ובארצות הברית. כיום היא חוקרת במכון הרפואי "האוורד יוז" ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. נוגאלס הייתה חלוצה בשימוש במיקרוסקופ אלקטרונים קריוגני (Cryo-EM) במחקר בנושא ביולוגיה מבנית.
ביוגרפיה

נוגאלס נולדה בשנת 1965 במדריד שבספרד. הוריה גדלו בספרד לאחר מלחמת האזרחים, ובעקבות המצב נאלצו לעבוד כילדים ולא סיימו את לימודיהם. אביה עבד כנהג משאית ואמה הייתה עקרת בית. למרות זאת, עבור הוריה, לימודיה היו מאוד חשובים. "הלימודים שלי ושל אחי, היו בעלי חשיבות עליונה ולמרות שלא היה לנו כסף ליוקרה, תמיד היו לנו ספרי לימוד חדשים ומעולם לא פספסנו שיעור - אני חושבת שלמדתי כמה פעמים עם חום בבית הספר!" היא מספרת.
נוגאלס מספרת שהחלה להתעניין במדע לאחר שצפתה בתוכנית ״Cosmos: A Personal Voyage״ שנכתבה והוגשה על ידי קרל סייגן. היא נהנתה לצפות בסייגן מצליח לפשט מושגים קשים ומורכבים ולעורר סקרנות אצל הצופים בתוכנית. בנוסף, היא מתארת כי המורה שלה לפיזיקה בתיכון הראה לה את היופי שבמדע, ובפרט את היכולת להסביר חוקי טבע באמצעות מתמטיקה ועורר בה השראה.
כיום נוגאלס נשואה לפיזיקאי הווארד פאדמור. לזוג יש שני בנים, דניאל וריקי.
קריירה

את התואר הראשון שלה בפיזיקה למדה נוגאלס בשנת 1988 באוניברסיטה האוטונומית של מדריד. את התואר השני שלה עשתה במקור קרינת הסינכרוטרון, בבריטניה בנושא הדינמיקה המבנית של הרכבת טובולין (חלבון המשמש חומר בניין לשלד התוך תאי), תוך קבלת תואר דוקטור בביופיזיקה מאוניברסיטת קיל, בבריטניה בשנת 1993.
משנת 1993 עד היום היא חוקרת ועובדת באוניברסיטת ברקלי. בין תפקידיה הרבים, חלקם היו ועודם במחלקה למדעי החיים. בין היתר היא חקרה במחלקה כ-פוסט דוקטורנטית, הייתה מדענית סגל בכירה, סגנית מנהלת המחלקה לביו - אנרגיה וביולוגיה מבנית וחברת הוועדה המייעצת המדעית. בנוסף למחלקה למדעי החיים, איישה תפקידים נוספים באוניברסיטת ברקלי, ביניהם: ראש התכנית לתארים מתקדמים בביופיזיקה, יו"ר לימודי תואר ראשון בביולוגיה מולקולרית ותאית, ראש חטיבת ביוכימיה, ביופיזיקה וביולוגיה מבנית במחלקת MCB ומדענית סגל בכירה בחטיבת ביופיזיקה מולקולרית וחטיבה הדמיה ביולוגית.
בשנת 2000 החלה לעבוד כחוקרת במכון הרפואי "הווארד יוז". כיום היא גם חוקרת במעבדת נוגאלס שהוקמה בשיתוף אוניברסיטת ברקלי והמכון הרפואי "הווארד יוז".