stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוני אלן (כדורסלן)
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004/2005 | בוסטון | 77 | 34 | 16.4 | 0.475 | 0.387 | 0.737 | 2.9 | 0.8 | 1.0 | 0.3 | 6.4 |
| 2005/2006 | בוסטון | 51 | 9 | 19.2 | 0.471 | 0.324 | 0.746 | 2.2 | 1.3 | 1.0 | 0.4 | 7.2 |
| 2006/2007 | בוסטון | 33 | 18 | 24.4 | 0.514 | 0.242 | 0.784 | 3.8 | 1.7 | 1.5 | 0.4 | 11.5 |
| 2007/2008 | בוסטון | 75 | 11 | 18.3 | 0.434 | 0.316 | 0.762 | 2.2 | 1.5 | 0.8 | 0.3 | 6.6 |
| 2008/2009 | בוסטון | 46 | 2 | 19.3 | 0.482 | 0.222 | 0.725 | 2.3 | 1.4 | 1.2 | 0.5 | 7.8 |
| 2009/2010 | בוסטון | 54 | 8 | 16.5 | 0.510 | 0.000 | 0.605 | 2.7 | 1.3 | 1.1 | 0.4 | 6.1 |
| 2010/2011 | ממפיס | 72 | 31 | 20.8 | 0.510 | 0.174 | 0.753 | 2.7 | 1.4 | 1.8 | 0.6 | 8.9 |
| 2011/2012 | ממפיס | 58 | 57 | 26.3 | 0.469 | 0.308 | 0.800 | 4.0 | 1.4 | 1.8 | 0.6 | 9.8 |
| 2012/2013 | ממפיס | 79 | 79 | 26.7 | 0.445 | 0.125 | 0.717 | 4.6 | 1.2 | 1.5 | 0.6 | 8.9 |
| 2013/2014 | ממפיס | 55 | 28 | 23.2 | 0.494 | 0.234 | 0.628 | 3.8 | 1.7 | 1.6 | 0.3 | 9.0 |
| 2014/2015 | ממפיס | 63 | 41 | 26.2 | 0.495 | 0.345 | 0.627 | 4.4 | 1.4 | 2.0 | 0.5 | 8.6 |
| 2015/2016 | ממפיס | 64 | 57 | 25.3 | 0.458 | 0.357 | 0.652 | 4.6 | 1.1 | 1.7 | 0.3 | 8.4 |
| 2016/2017 | ממפיס | 71 | 66 | 27.0 | 0.461 | 0.278 | 0.615 | 5.5 | 1.4 | 1.6 | 0.4 | 9.1 |
| 2017/2018 | ניו אורלינס | 22 | 0 | 12.4 | 0.484 | 0.333 | 0.524 | 2.1 | 0.4 | 0.5 | 0.1 | 4.7 |

| קריירה |  | 820 | 441 | 22.0 | 0.475 | 0.282 | 0.709 | 3.5 | 1.3 | 1.4 | 0.4 | 8.1 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | בוסטון | 7 | 3 | 12.9 | 0.444 | 0.000 | 0.429 | 1.7 | 0.3 | 0.4 | 0.3 | 2.7 |
| 2008 | בוסטון | 15 | 0 | 4.3 | 0.563 | 0.000 | 0.400 | 0.2 | 0.2 | 0.1 | 0.0 | 1.3 |
| 2009 | בוסטון | 10 | 0 | 6.0 | 0.500 | 0.000 | 1.000 | 0.9 | 0.3 | 0.2 | 0.0 | 0.9 |
| 2010 | בוסטון | 24 | 0 | 16.3 | 0.480 | 0.000 | 0.778 | 1.7 | 0.7 | 1.0 | 0.6 | 5.1 |
| 2011 | ממפיס | 13 | 13 | 26.9 | 0.426 | 0.143 | 0.659 | 2.9 | 1.5 | 1.9 | 0.4 | 8.8 |
| 2012 | ממפיס | 7 | 7 | 24.3 | 0.400 | 0.000 | 0.706 | 3.1 | 0.7 | 1.3 | 1.0 | 6.9 |
| 2013 | ממפיס | 15 | 15 | 28.1 | 0.432 | 0.250 | 0.759 | 6.1 | 1.8 | 2.0 | 0.3 | 10.3 |
| 2014 | ממפיס | 7 | 1 | 32.9 | 0.486 | 0.000 | 0.762 | 7.7 | 1.3 | 1.7 | 0.1 | 12.3 |
| 2015 | ממפיס | 10 | 9 | 27.9 | 0.491 | 0.143 | 0.750 | 5.2 | 1.5 | 2.4 | 1.1 | 6.6 |
| 2016 | ממפיס | 4 | 2 | 23.5 | 0.303 | 0.143 | 0.692 | 2.8 | 0.8 | 1.3 | 0.5 | 7.5 |

| קריירה |  | 112 | 50 | 19.2 | 0.447 | 0.106 | 0.716 | 3.0 | 0.9 | 1.2 | 0.4 | 6.0 |
הערות שוליים

↑  אלן חותם על חוזה בניו אורלינס, באתר הקבוצה, 15 בספטמבר 2017
↑  שיקגו מצרפת את אלן, אשיק ונלסון, באתר הקבוצה, 1 בפברואר 2018
יוסי ביירלינג

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1911 סטורה טונה, שוודיה 
 פטירה:  9 בספטמבר 1960 (בגיל 49) Engelbrekt church parish, שוודיה 
 שם לידה:  Johan Jonatan Björling 
 שם במה:  Erik Odde 
 מקום קבורה:  Stora Tuna kyrkogård 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  1930–1960 (כ־30 שנה) 
 מקום לימודים:  המכללה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 בן או בת זוג:  Anna-Lisa Björling (1935–9 בספטמבר 1960) 
 צאצאים:  Rolf Björling, Ann-Charlotte Björling 
 פרסים והוקרה:  ליטריס אט ארטיבוס (1945) 
 jussibjorlingsociety.org
 פרופיל ב-IMDb
 
יוּסי ביירלינג (בשוודית: Johan Jonatan "Jussi" Björling‏; 5 בפברואר 1911 – 9 בספטמבר 1960) היה זמר טנור שוודי ואחד מזמרי האופרה החשובים ביותר במאה ה-20. ביירלינג היה אחד הטנורים הלא-לטיניים הבודדים שהתחרו בעליונות האיטלקית בעולם האופרה של תקופתו.
קורות חייו

ביירלינג נולד בבורלניה שבדלארנה. אביו, דויד, ווקאליסט מוכשר, לימד אותו שירה והופעתו הפומבית הראשונה נערכה כשהיה בן ארבע, עם רביעיית הגברים של ביירלינג. הקבוצה הופיעה בקונצרטים ברחבי שוודיה וארצות הברית במשך אחת-עשרה שנים וחצי.
ביירלינג הופיע לראשונה כזמר אופרה מקצועי בתפקיד המשני "מדליק הפנסים" ב"מאנון לסקו", באופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם, בשנת 1930. בהמשך לכך באו הדמויות דון אוטאביו בדון ג'ובאני של מוצרט, ארנולדו ב"וילהלם טל" ואלמוויווה בהספר מסביליה, שתיהן של רוסיני. אלה הובילו להזמנות להופיע באירופה ובארצות הברית. ביירלינג הופיע לראשונה בקונצרט באמריקה בשנת 1937, בקרנגי הול; כעבור שנה הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בתפקיד רודולפו ב"לה בוהם" של פוצ'יני.
ביירלינג התקדם בשנות ה-40' וה-50' למעמד של אחד הזמרים הראשיים במטרופוליטן אופרה (עם הפסקה בשנות מלחמת העולם השנייה). הוא שר במספר רב של תפקידי טנור חשובים באופרות ברפרטואר הצרפתי והאיטלקי, ביניהן "הטרובדור", "ריגולטו", "אאידה", "נשף המסכות", "ליצנים", "אבירות כפרית", "פאוסט", "רומיאו ויוליה", "לה בוהם", "טוסקה" ו"מאנון לסקו". רבות מהקלטותיו לתפקידים אלה נחשבות עדיין כטובות יותר מכפי שהשיג כל טנור שהוא ברפרטואר הזה. בדצמבר 1940 הזמין אותו ארטורו טוסקניני לשיר את תפקיד הטנור במיסה סולמניס של בטהובן בניו יורק, ביצוע שהקלטה שלו עודנה בנמצא. כמו כן הופיע ברקוויאם של ורדי בניצוח טוסקניני בשנת 1939 בלוצרן, שווייץ, ובנובמבר 1940 בניו יורק. ביירלינג שר את תפקיד מריו בהקלטת הסטריאו המלאה של "טוסקה" בשנת 1957, הקלטה של חברת RCA ויקטור ברומא בניצוחו של אריך ליינסדורף. הוא קיבל את פרס גראמי לשנת 1959 על ביצוע קלאסי מצטיין - סולן ווקאלי (עם תזמורת או בלעדיה) על תקליטו "ביירלינג באופרה".
בשנת 1956 הופיע בפרק של האנתולוגיה הטלוויזיונית "חלון ראווה למפיקים" של NBC. הפרק היה אחת משתי תוכניות בשם "פסטיבל מוזיקה" בהנחיית צ'ארלס לוטון. ביירלינג מופיע שם עם הסופרן רנאטה טבאלדי בשתי אריות מתוך "לה בוהם". שתי תוכניות "פסטיבל מוזיקה" ששודרו במקורן בצבע, יצאו מאז בקינסקופ שחור-לבן על DVD.
ביירלינג זכה להערכה רבה על המוזיקליות הטבועה בו ועל הטכניקה שלו, חסרת המאמץ לכאורה. יכולת המשחק המוגבלת שלו נחשבה כנקודת התורפה העיקרית שלו. הוא נודע כ"קארוזו השוודי". בנו, רולף, טנור מצליח בזכות עצמו (אם כי לא ברמתו של אביו) ונכדו, ריימונד, ירשו את ה"צליל".
בביוגרפיה שכתבה אלמנתו, אנה-ליסה ביירלינג, לצד אנדרו פרקש, מתואר ביירלינג כאיש משפחה אוהב ועמית נדיב. עם זאת, אנה-ליזה אינה מתכחשת להשפעה ההרסנית של האלכוהוליזם על בעלה.
ב-15 במרץ 1960 עבר ביירלינג התקף לב לפני הופעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. אף על פי כן, לא ביטל את הופעתו ושר אותו לילה. הוא מת מבעיות לב כעבור חצי שנה בשוודיה, בגיל ארבעים ותשע.
שמו נקשר כיום במלגת המוזיקה היוקרתית על שם יוסי ביירלינג של מכללת גוסטבוס אדולפוס, מינסוטה.
ארכיון המכיל כמעט את כל הופעותיו המוקלטות של ביירלינג, תצלומיו, מכתביו, תוכניות מרסיטלים ואופרות שהופיע בהם, ביקורות, הספדים ושאר פריטים הקשורים בקריירה שלו, נמצא בבית ספר ג'ייקובס למוזיקה באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון, אינדיאנה.
טיפולוגיה (בלשנות)

ערך זה עוסק בשיטה לסיווג שפות בבלשנות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בבלשנות, טיפולוגיה (מיוונית: τυπολογία, "טיפו" - סוג או טיפוס, "לוגיה" - תורה) של שפות היא השוואה ומיון של מערכות לשונות לפי המבניות שלהן, ובניתוק מין ההיסטוריה של התפתחותן. זאת בניגוד לבלשנות היסטורית העוסקת בהתפתחותן של מערכות לשוניות לאורך זמן. ובניגוד לגנאלוגיה, העוסקת במיון שפות לקבוצות (משפחות) על-פי קשרים גנטיים ביניהן, ובהשוואתן זו לזו.
היעדר הרכיב ההיסטורי, או למעשה שלילתו, בטיפולוגיה הוא ייחודי לתחום הבלשנות, ונעדר מתחומי הטיפולוגיה בדיסציפלינות אחרות. עובדה זו נובעת מהתפתחות התחום בבלשנות, ומהיחס כלפיו בזרמים הבלשניים השונים במהלך השנים.
ראו גם

סדר מילים נושא-נשוא-מושא
טוני ארל

אנתוני סקאלי ארל (באנגלית: Anthony Scully Earl;‏ 12 באפריל 1936 –  23 בפברואר 2023) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר אספת המדינה של ויסקונסין מ-1969 ועד ינואר 1975, לאחר מכן ועד סוף אותה שנה כמזכיר מחלקת המנהל של ממשלת המדינה, לאחר מכן ועד 1980 כמזכיר המחלקה למשאבי טבע של ויסקונסין, ולבסוף, כמושל ויסקונסין ה-41 בשנים 1983–1987.
ראשית חייו

טוני ארל נולד בעיר סנט איגנס שבמישיגן, כבנם של אתלין ג'וליה (לבית סקאלי) וראסל ק. ארל. ב-1958 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של מישיגן, ולאחר מכן קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת שיקגו. לאח שירות של ארבע שנים בצי ארצות הברית, מתוכן שנתיים כקצין משפטי, עבר ארל ב-1965 לוויסקונסין. הוא היה התובע של מחוז מרתון עד 1966, ולאחר מכן ועד 1969 התובע העירוני של ווסאו. באותה שנה הוא נבחר לאספת המדינה של ויסקונסין, כאשר אייש מושב שהתפנה על ידי דייב אוביי, שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-1974 פרש ארל מהאספה המדינתית כדי להתמודד על משרת התובע הכללי של ויסקונסין, אך הובס בבחירות המקדימות על ידי ברונסון לה פולט. לאחר מכן, מינה אותו המושל פטריק לוסי כמזכיר מחלקת המנהל של ויסקונסין. בהמשך היה ארל למזכיר המחלקה למשאבי טבע של ויסקונסין, שם רשימת הישגיו כללה טיפול בזיהום מי הנגר בשטחי המדינה.
מושל ויסקונסין

ב-1982 לאחר שהמושל המכהן לי דרייפוס החליט באופן בלתי צפוי שלא להתמודד על תקופת כהונה נוספת, התמודד ארל על התפקיד, ועד מהרה הפכו התקוות של המפלגה הדמוקרטית בוויסקונסין לשוב ולאייש את מעון המושל למציאותיות. כראש מחלקת משאבי הטבע, התקבל ארל כמגן אדוק של הסביבה וכפותר בעיות. הוא עשה שימוש במוניטין זה כדי להביס את המושל לשעבר מרטין שרייבר בבחירות המקדימות של הדמוקרטים למשרת המושל, והמשיך וניצח את מועמד המפלגה הרפובליקנית, טוני קולר.
תקופת כהונתו של ארל הייתה עבורו אתגר מתחילתה. כאשר הוא הושבע לתפקידו, עמד תקציב המדינה של ויסקונסין על גירעון של כמעט מיליארד דולר ושיעור האבטלה עמד על 12 אחוזים. ארל חתם על חוק שקבע את מס המכירות של 5 אחוזים כקבוע, וכן הוסיף מס יסף בשיעור של 10 אחוזים שבהמשך הופחת. משעה שהמדינה שבה להיות במצב פיסקלי יציב, העביר ארל יוזמות לשיפור הסביבה, החינוך וההזדמנויות השוות. הוא מינה את דוריס הנסון כאישה הראשונה בתפקיד מזכירת מחלקת המנהל של המדינה, ואת האוורד פולר כאפרו-אמריקאי הראשון שהיה חבר הקבינט המדינתי שעמד בראש המחלקה ליחסי עבודה. בשל אי-הסכמות על הרפורמה בבריאות, איוש בעל תפקידים בבתי הכלא, הקפאות שכר ובעיות נוספות, יחסיו של ארל עם ארגוני העובדים הפכו למרים, ותקופת כהונתו כמושל הייתה למורכבת יותר.
לאחר השיקום של מצבה הכלכלי של ויסקונסין מאחת התקופות הקשות בתולדותיה, סיים ארל את תפקידו כמושל לאחר תקופת כהונה אחת. מנהיג סיעת המיעוט באספת המדינה, הרפובליקני טומי תומפסון, התנגד בתקיפות למדיניותו של ארל, וב-1986 נבחר לראשונה מבין ארבע תקופות הכהונה שלו. ארל בריקר כתב במאמר, "היה שלום מושל ויסקונסין טוני ארל" מתוך קינה על התבוסה שהוא נחל מתומפסון בבחירות, ושעמדתו ה"פרו-משפחתית" עשויה הייתה לתת לו גישה דמוגרפית רחבה יותר מאשר צעדי ההגנה שנקט ארל כלפי זכויות הלהט"בים.
לאחר כהונתו

בשנים 1995–2005 שימש ארל כחבר במועצת המנהלים של "מטרה משותפת ויסקונסין" (Common Cause Wisconsin), לובי אזרחי בלתי-מפלגתי ללא כוונות רווח בעל זיקה לארגון "מטרה משותפת" (Common Cause) הלאומי. ב-1990 נבחר ארל למועצת המנהלים של הארגון הארצי ושימש בתפקיד עד 1996. הארגון של ויסקונסין מקדם את חוקי מימון המפלגות, אתיקה ורפורמה בשדלנות, חוקי אסיפות פתוחות, זכויות הצבעה, חלוקה מחדש בלתי מפלגתית של מחוזות הצבעה, וסוגיות נוספות הקשורות לקידום ושמירה על ממשלה אחראית. ארל גם היה חבר במועצת המנהלים של מוסד ג'ויס (Joyce Foundation) במשך שנים רבות עד 2013.
ביולי 2004 זכה ארל להכרה בטקס הפרסים השנתי ה-12 על הכרתו בצרכים של קהילת הלהט"ב במהלך תקופת כהונתו כמושל. הוא קיבל את פרס האומץ הפוליטי של הארגון. הוא שימש כחבר במועצת המנהלים של חברת חלוקת החשמל האמריקאית שמחזיקה בבעלותה ומפעילה, מתכננת, מתחזקת ומפקחת על כל מתקני החלוקה שבעבר היו בבעלות של מספר חברות תשתית, קואופרטיבים וגופי תשתית עירוניים בוויסקונסין. הוא היה שותף לשעבר באחד ממשרדי עורכי הדין הגדולים ביותר (יותר מ-400 עורכי דין) בוויסקונסין, "קוורלס ובריידי" (Quarles & Brady).
חיים אישיים

בקיץ 1962 נשא ארל לאישה את שילה רוז קויל משיקגו. השנים הכירו כאשר למדו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו. נולדו להם ארבע בנות, והם היו נשואים במשך 30 שנה לפני פרידתם ב-1995. הם התגרשו ב-2003 וארל נישא בשנית ב-2011 לג'יין נמקה.
טוני ארל נפטר בבית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת ויסקונסין במדיסון ב-23 בפברואר 2023, לאחר שארבעה ימים קודם לכן לקה בשבץ מוחי. הוא נפטר יומיים לפני יום הולדתו ה-87.
הערות שוליים

1 2 3 4  Glauber, Bill (February 23, 2023). "Tony Earl, Wisconsin's 41st governor who championed the environment, equal rights, dies at age 86". Milwaukee Journal Sentinel.
↑  JAMES WIGDERSON (July 27, 2006). "Opinions: James Wigderson". Archived from the original on May 27, 2011.
↑  "Other Engagement News". Chicago Tribune. July 4, 1962. p. 26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177158337  ISNI: 0000 0004 9959 7408  LCCN: no2018111331  VIAF: 6115153532474048820009   WorldCat (עם VIAF): 6115153532474048820009
טוני אבוט

אנתוני ג'ון "טוני" אבוט (באנגלית: Anthony John "Tony" Abbott; נולד ב-4 בנובמבר 1957) הוא פוליטיקאי אוסטרלי מהמפלגה הליברלית, שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה בשנים 2013–2015. משנת 1994 הוא חבר בית הנבחרים של הפרלמנט האוסטרלי מטעם מחוז וורינגה.
טרם כניסתו לפרלמנט הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת סידני והתחנך גם באוקספורד ובסמינר הקתולי. עבד כעיתונאי, מנהל עסקים ויועץ פוליטי. ב-1992 היה מנהל התנועה האוסטרלית למען מונרכיה חוקתית, עד לשנת בחירתו לפרלמנט ב-1994.
ב-1998 היה שר התעסוקה, העסקים הקטנים ויחסי העבודה בממשלתו של ג'ון הווארד ובשנים 2003–2007 כיהן כשר הבריאות. ב-2009 זכה בבחירות לראשות המפלגה הליברלית והפך למנהיג האופוזיציה. בבחירות הפדרליות ב-2010 מפלגתו הצליחה לנגוס במרכזי הכוח של מפלגת השלטון וראש הממשלה דאז הצליחה להקים ממשלת מיעוט שהחזיקה מעמד שלוש שנים בלבד, לאחר שראש הממשלה עצמה, ג'וליה גילארד, הודחה מראשות מפלגתה. בבחירות שהתקיימו בשנת 2013, הוביל אבוט את מפלגתו לניצחון סוחף בבחירות, ובכך הדיח את מפלגת הלייבור לאחר 6 שנים בשלטון. עם זאת, בספטמבר 2015 הודח בהצבעת אי-אמון על ידי מפלגתו, והוחלף על ידי מלקולם טרנבול.
ראשית חייו

אבוט נולד בלונדון, אנגליה בנובמבר 1957, לאם אוסטרלית, פיי אבוט (פיטרס טרם נישואיה), שנולדה בסידני, ולאב אנגלי, ריצ'רד הנרי אבוט, שנולד בניוקאסל על נהר הטיין. ריצ'רד היגר לאוסטרליה בתקופת מלחמת העולם השנייה עם הוריו. בספטמבר 1960 אבוט ומשפחתו עברו לאוסטרליה.
הוא התחנך בבית הספר לכלכלה ובבית הספר למשפט של אוניברסיטת סידני, ולאחר מכן נסע לבריטניה ללמוד בקווינז' קולג' באוקספורד והשתלם בתחום הפילוסופיה ומדע המדינה. בעת לימודיו באוקספורד, השתעשע באגרוף. אבוט הושפע מהמסדר הישועי ולמד בסמינר קתולי ומשהפך לפעיל פוליטי שנאבק נגד הקומוניסטים ומפלגת הלייבור הפסיק את לימודיו בסמינר. הוא פגש את מרגרט "מרג'י" אייטקן, אזרחית מניו זילנד שעבדה בסידני והפכה אחר כך לרעייתו. לשניים יש שלוש בנות: לואיז, ברידג'ט ופרנסס. טרם כניסתו לפוליטיקה עבד כעיתונאי.
קריירה פוליטית

אבוט נבחר לחבר בית הנבחרים האוסטרלי מטעם מחוז וורינגה בבחירות 1994. כיהן כמזכירו הפרלמנטרי של שר התעסוקה בשנים 1996–1998 ואחר כך היה לשר התעסוקה בשנים 1998–2003 ושר הבריאות מ-2003 עד 2007.
ב-2005 יצא עם משפחתו לבאלי, אינדונזיה כאשר התרחשו הפיגועים שם. הוא ביקר את הקורבנות בבתי החולים ומתוקף סמכותו כשר הבריאות פעל לארגן סיוע חירום לאזרחים אוסטרלים שנפגעו בפיצוצים והעברתם לאשפוז בסינגפור.
קריירה פוליטית > יושב ראש האופוזיציה

ב-1 בדצמבר 2009 נבחר לתפקיד יושב ראש המפלגה הליברלית האוסטרלית במקומו של מלקולם טרנבול. מאז מונה לתפקיד ביקר בכל עת את התנהלותה של ממשלת אוסטרליה תחת רה"מ קווין ראד. בבחירות המקדימות שנערכו ביוני 2010 נבחרה ג'וליה גילארד לתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה במקומו של קווין ראד, כשהחלפתו של ראד היוותה טלטלה פוליטית של ממש ופגעה רבות בדומיננטיות של ממשלתה של גיאלרד ובדומיננטיות של מפלגת הלייבור. בבחירות הפדרליות שנערכו ב-2010 ספגה מפלגת הלייבור נגיסה של ממש בכוחה אם כי חרף זאת הצליחה גילארד להקים ממשלת מיעוט, זאת כאשר מתחזק מעמדה של מפלגת האופוזיציה (המפלגה הליברלית) בראשותו של טוני אבוט.
טוני אבוט המשיך לבקר את ממשלת הלייבור ולתקוף את צעדיה בכל הזדמנות, כאשר הוא מתמקד בביקורת נגד ההאטה הכלכלית וההתנהלות הקלוקלת במשק הכרייה במדינה.
קריירה פוליטית > ראש ממשלה

בבחירות הפדרליות שנערכו בספטמבר 2013 הצליח אבוט להוביל את מפלגתו לניצחון סוחף ולסיום 6 שנות שלטון של מפלגת הלייבור. בנאום הניצחון הכריז על הקמת קואליציה משותפת עם המפלגה הלאומית בראשותו של וורן טראס, שמונה לתפקיד סגן ראש הממשלה ושר התחבורה והתשתיות; ג'ו הוקי מונה לשר האוצר וג'ולי בישופ מונתה לתפקיד שרת החוץ של אוסטרליה. ב-18 בספטמבר 2013 הושבע אבוט לראש ממשלה והחל בכהונתו.
ב-14 בספטמבר 2015 הודח אבוט בהצבעה פנימית של מפלגתו. את אבוט החליף מלקולם טרנבול, שהיה שר התקשורת בממשלתו ובעבר ראש המפלגה הליברלית באוסטרליה.
ישראל

אבוט תומך בישראל והכריז ש"אוסטרליה תפגין את תמיכתה הבלתי מתפשרת בירושלים כמדינה הליברלית, הדמוקרטית והפלורליסטית היחידה במזרח התיכון" וראוי ש"תצטרף לצעד של ממשל טראמפ להעביר את שגרירותה לירושלים",וטען ש"אוסטרליה צריכה לקצץ בסיוע שהיא מעבירה לרשות הפלסטינית בכל שנה בשל תמיכתה שלה במחבלים".
הערות שוליים

↑  רויטרס, ניצחון למועמד השמרן בבחירות באוסטרליה, באתר ynet, 7 בספטמבר 2013
↑  ראש ממשלה חדש ושמרני לאוסטרליה
↑  רויטרס‏, הבחירות לפרלמנט באוסטרליה: ניצחון מוחץ לשמרנים, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2013
↑  בועז ביסמוט, מהפך בבחירות באוסטרליה: ניצחון לליברלים־שמרנים, באתר ישראל היום, 8 בספטמבר 2013
↑  סוכנויות הידיעות, רה"מ אוסטרליה לשעבר: להעביר השגרירות לי-ם, באתר nrg‏, 2 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810690478305606  GND: 130825867  ISNI: 0000 0001 1466 4201  LCCN: n96014338  NLA: 35376901  SUDOC: 130989169  Trove: 509388  VIAF: 4191840   WorldCat (עם VIAF): 4191840 
ממשלת אבוט, הקבינט ה-69 של אוסטרליה.
טיפולוגיה (פסיכולוגיה)

ערך זה עוסק בענף בפסיכולוגיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
טיפולוגיה (באנגלית: Typology) היא תחום העוסק בחלוקה של אנשים לטיפוסי אישיות שונים. ברוב המקרים תיאוריות טיפולוגיות שכאלה הן פסאודו-מדעיות. דוגמאות לכך הן סיווגי האישיות של הפסיכואנליטיקאי קרל גוסטב יונג, סיווג מאיירס-בריגס, האניאגרם של האישיות ועוד.
סוג אישיות

הפסיכולוגיה מתמודדת לעיתים עם השאלה מהו "סוג האישיות" של המטופל. בשונה מסיווג על פי תכונות, לפיו קיימות דרגות ורמות שונות של תכונות אצל אדם ולפיכך הוא עוסק בתיאור הבדלים כמותיים בין אנשים - מיון לפי טיפוס אישיות עוסק בתיאור ההבדלים האיכותיים בין אנשים שונים. כך, למשל, בסיווג לפי תכונות, יתוארו אנשים על פי מאפיין המופנמות - מוחצנות כממוקמים על פני רצף בעל דרגות שונות הנע בין מופנמות קיצונית למוחצנות קיצונית; לעומת זאת, בסיווג על פי טיפוסים, אדם מופנם ואדם מוחצן הם שני סוגים ברורים ונפרדים של טיפוסים.
כדי לתת מענה ראוי לשאלה מהו סוג הטיפוס של אדם מסוים, נערך בתאוריות השונות מיפוי של סוגי האישיות השונים, ונוצרו תאוריות שמתארות, כל אחת על פי דרכה, את כל סוגי האישיות הקיימים. כך נוצרה הטיפולוגיה, שעוסקת בתאוריות השונות שנועדו לסיווג אנשים. השם "טיפולוגיה" הוא הלחם של המילים "טיפוס" (=סוג אישיות) ו"לוגיה" (=מדע).
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11957919g (data)  GND: 4173876-7  LCCN: sh85139175 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זכויות להט"ב בג'מייקה

| --- | --- |

ג'מייקה
 מעמד בחוק:  פלילי מאז 1864 (כחלק ממושבת ג'מייקה הבריטית), עונש: עד 10 שנות מאסר ו/או עבודות כפייה (לא נאכף בפועל)
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית,  קיים איסור חוקתי  משנת 1962 שמכיר בנישואים הטרוסקסואלים בלבד
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נמנעה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בג'מייקה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהות המגדרית. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית ונושאת עונש מאסר עד 10 שנים ו/או עבודות כפייה. עם זאת, החוק דווח לאורך השנים כלא נאכף בפועל.
ג'מייקה ידועה זמן רב כמדינה בעלת יחס הומופובי רחב כלפי מערכות יחסים חד-מיניות בקרב האוכלוסייה בעוד סקרים שנעשו בשנים האחרונות הציגו שרוב הג'מייקנים מחזיקים בדעות שליליות כלפי קבלה של להט"ב בחברה. אפליה ואלימות נגד להט"ב מוגדרות כנפוצות מאוד בעוד אזרחי להט"ב בג'מייקה שומרים לעיתים קרובות בסוד על נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית. בשנת 2006 המגזין טיים הגדיר את ג'מייקה כ-"מקום הכי הומופובי על פני כדור הארץ", וב-2013 רוב מכריע של להט"ב ג'מייקנים הצהירו שהם נתונים ל-"קבלת אלימות הומופובית בפומבי".
ממשלת ג'מייקה הצהירה בשנת 2012 כי היא "מחויבת למתן יחס שווה והוגן בקרב אזרחיה ומאשרת שלכל אדם שלטענות הזכויות שלו הופרו יש זכות לתבוע פיצוי". הממשלה טענה בנוסף כי "לא קיימת אפליה משפטית נגד אנשים על רקע נטייתם המינית" למרות שדה יורה הפללה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה עדיין בתוקף מאז 1864 על רקע "חוק העבירות נגד האדם 1864" מתקופת השלטון הקולוניאלי של האימפריה הבריטית.
מעמד בחוק

חבר העמים הקריביים (אנ'), אזור האיים הקריביים עם מדינות וטריטוריות דוברות אנגלית שהיוו בעבר את החלק הקריבי של האימפריה הבריטית וכיום הן מוגדרות כחלק מחבר העמים הבריטי, אימצו לאורך השנים את החוקים הבריטיים לאיסור "מעשה סדום" שכלל איסור על קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה. אולם, החוקים לא היו מוסדרים בקפידה באזור הקריביים כפי שהם היו בממלכה המאוחדת עד לתקופה הוויקטוריאנית. באנגליה חוק איסור מעשה הסדום משנת 1861 שנודע כ-"חוק העבירות נגד האדם 1864" בשאר חלקי האימפריה הבריטית בוטל ב-1967. ג'מייקה, שזכתה בעצמאות שלה מהאימפריה חמש שנים קודם לכן ב-1962, אימצה את החוק שנשאר במקומו עד היום.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

ג'מייקה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). לצד אי הכרתה של ג'מייקה במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה (אנ') שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 1962.
בשנת 2011, הפרלמנט הג'מייקני (אנ') העביר את "חוק מגילת הזכויות והחירויות היסודיות (תיקון חוקתי), 2011" שאסר במפורש על הכרה בנישואים חד-מיניים דה יורה וכל סוג אחר של הכרה מוגבלת יותר במערכות יחסים שאינן מוגדרות בין בני זוג מהמין השני במדינה.
בשנת 2012, ניקול י. דניס-בן, אזרחית אמריקאית ילידת ג'מייקה ובת זוגה אמה בן ערכו את החתונה הלסבית שנודעה כראשונה בג'מייקה. למרות שנישואיהן לא הוכרו חוקית במדינה הן היו רשומות כנשואות במדינת ניו יורק, מקום מגוריהן. בנות הזוג ערכו את טקס החגיגה בג'מייקה לאחר שנישאו כחוק בארצות הברית.
בשנת 2019 ראש הממשלה אנדרו הולנס ממפלגת הלייבור וראש האופוזיציה פיטר פיליפס (אנ') ממפלגת העם הלאומית הצהירו על התנגדותם להכשרה של נישואים חד-מיניים.
ביולי 2019, לאחר שדיבר בעבר והגיש מספר תביעות משפטיות נגד התייחסות הסעיפים בחוק הפלילי של ג'מייקה לקיום פעילות הומוסקסואלית, מוריס טומלינסון עתר לוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם בבקשה שתקבע שסעיף 18(2) של חוקת ג'מייקה שמכיר בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מפר סעיפים שונים של האמנה האמריקאית לזכויות אדם שעלייה חתומה ג'מייקה. לטענת טומלינסון, מכיוון שהחוקה הג'מייקנית אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, הוא ובעלו טום דקר אינם רשאים ליהנות מההטבות וההכרות המשפטיות שניתנות לזוגות מהמין השני. העתירה גם מצהירה כי מתוקף האיסור החוקתי שקיים בהכרה בכל צורה של זוגיות חד-מינית, לא קיימת עבורו ועבור בן זוגו זכות להיות מוכרים כזוג על פי החוק הג'מייקני. העתירה מבקשת מהוועדה "לדרוש מג'מייקה למלא את חובותיה לזכויות האדם על פי האמנה ולקרוא לממשלה לבטל את סעיף 18(2) בחוקה כדי לעמוד בהתחייבויותיה של המדינה לסעיפי האמנה". בנוסף טומלינסון קורא בעתירה לוועדה להמליץ לממשלה לאפשר התאזרחות של בני זוג חד-מיניים של אזרחים ג'מייקנים באותם תנאים שניתנים עבור בני זוג הטרוסקסואלים של אזרחים ג'מייקנים ולוודא שממשלת ג'מייקה תגנה ותפקח על הפרות חמורות של זכויות אדם בהם גילויי אפליה, דברי שטנה ופשעי שנאה נגד אזרחי להט"ב ג'מייקנים. ב-18 ביולי 2019 נשלח מכתב לשגרירה אודרי מרקס (אנ'), הנציגה הקבועה של ג'מייקה בארגון מדינות אמריקה, בבקשה לקבל תגובה ממשלתית לעתירה לאחר שלושה חודשים.
הגנה מפני אפליה

לא קיימים חוקים שמכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בג'מייקה.
לדברי הוועדה האינטר-אמריקאית לזכויות אדם לג'מייקה, "לא קיים חוק שאוסר על אפליה של אדם על בסיס נטייתו המינית, זהותו המגדרית או הביטוי המגדרי שלו. אין חקיקה שמתייחסת לפשעי שנאה בג'מייקה". עם זאת, צווי סגל שירות המדינה 2004 שיש להם תוקף של חוק מגינים על עובדי ציבור מפני אפליה על רקע נטייה מינית מאז 2004.