בג"ץ מחמלי נגד שירות בתי הסוהר
פסק הדין

בית המשפט קיבל חלקית את טענותיו של מחמלי, ופסל את טענותיהם של נציגי שב"ס.
בית המשפט החל בתיאור תפקידיו של שב"ס וציין שהשב"ס הוא ארגון כליאה לאומי המהווה זרוע של הרשות המבצעת בתי הסוהר והאסירים מצויים בניהולו ופיקוחו של ניצב בתי הסוהר אשר מתמנה על ידי הממשלה בהמלצת שר לביטחון הפנים.
לנציב יש שיקול דעת רחבה לגבי מינוי סוהרים וקידומם אך שיקול דעת זו אינה מוחלטת, הנציב פועל כנאמן הציבור ועליו להפעיל שיקול דעת בתום לב, בהגינות, וסבירות, תוך בחינת מכלול השיקולים הרלונטים, ובתוך כך כפופה שיקול דעתו לביקורת שיפוטית של בית משפט.
בחינת חוקיותה סבירותה ומידותיה של ההחלטה, תעשה בהתאם לכללי המשפט המנהלי, ולאור עקרונות היסוד של המשפט.
עוד הוסיף בית המשפט, כי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, חוקק כאשר ברקע הדברים היה גל של חקיקה עולמית, שעסק בקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, חוק השוויון קבע את העיקרון, שלפיו "זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ומחויבותה של החברה בישראל לזכויות אלו מושתת על ההכרה בעקרון השוויון ועל ההכרה בערך האדם שנברא בצלם ועל רקע עקרון כבוד האדם והבריות".
בהתייחס בית המשפט לסעיף 8 לחוק, קבע בית המשפט, שסעיף זה מטיל על המעביד חובה פוזטיבית ליצור במקום העבודה תנאים שיאפשרו את העסקתם של אנשים עם מוגבלות ואת קידומם, וזאת בין היתר באמצעות עריכת שינויים בדרישות התפקיד, בשעות העבודה ובנהלים. בנוסף מגדיר סעיף 8 בחוק גם מהו נטל כבד מידי, בלתי סביר בנסיבות העניין בהתחשב בין היתר בעלות ההתאמה, טיבה, בגודל העסק, בהיקף הפעילות שלו, מספר העובדים ומקורות המימון החיצונים או הממלכתים לביצוע ההתאמה ורק נטל בלתי סביר בהתחשב במכלול הדברים יחשב כנטל כבד מידי.
לגבי הטענה כי כישורי המועמדים שנבחרו היו עדיפים ועלו על הכישורים של מר מחמלי בית המשפט מפנה את נציגי השב"ס לסעיף 9 לחוק השוויון, חובה על מעביד לקדם באופן אקטיבי ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות תוך נקיטה במדיניות של העדפה מתקנת כלפי העסקת העובדים וקידומם, והכל כשהם כשירים לתפקיד ובעלי כישורים דומים לכישורים של מועמדים אחרים לתפקיד ובכך מיושם העדפה המתקנת, לאחר שעסק בפירוט החובה של המעסיק ליצור העדפה מתקנת לבעל מוגבלות, מנמק בית המשפט את החלטתו, לקבל בחלקה את התביעה, ואלו נימוקיו
אין מחלוקת על כך שמדובר באדם עם מוגבלות לפי משמעותו בסעיף 5 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
בית המשפט סובר שכלאי מחמלי ניחן בכישורים הנדרשים לצורך שיבוצו בכל התפקידים אשר ביקש להתמודד עליהם, מסקנה זו עולה מן ההשוואה בדרישות התפקיד כפי שהוצגו על ידי שב"ס, לבין הכשרתו, השכלתו וניסיונו של מר מחמלי.
חרף כישוריו והכשרתו, נדחתה מועמדותו פעם אחר פעם, למרות שבפועל הוא משרת באותו התפקיד, כקצין טכנולוגיות בדרגת כלאי כבר 12 שנה, פי 3 מהזמן הדרוש לקידום בדרגה, דבר אשר מעיד על הפליה לרעה של כלאי מחמלי.
טענות נציגי שב"ס שלא ניתן לפצל את התפקיד אינה משכנעת, בפרט כאשר קיים תקן כזה של עוזר בבית הסוהר הדרים ודבר זה מלמד שניתן לחלק את התפקיד.
ניתן לראות את הפלייתו גם במבחן התוצאה, בפער העולה בין הערכת המקצועיות החיובית ביותר שקיבל לאורך השנים, לבין העובדה שאינו מצליח להשתבץ בתפקיד שיקדמו בדרגה, מאז שנת 2003 כבר 13 פעמים התמודד, ולכן אין מנוס מלהגיע למסקנה שמה שמפריד בינו לבין קידומו זה מוגבלותו.
לאחר עיון בטענות נציגי השב"ס, לא נמצא כל ראיה לכך שנעשו מאמצים אקטיביים על מנת לאפשר את קידומו והתנהלותם נשארה סבילה בלבד בניגוד לאמור בבית משפט זה בעבר על ידי השופט חשין "אין די בשב ואל תעשה חובה פוזיטיבית היא לעלות על העץ להיכנס לבין הענפים לשלוח יד לבפנים ולחפש אחר הפרי ולא אך לעמוד ולהמתין שהפרי יפול בשל אל חיקך".