stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'רווינסק על נהר ויסלה

| --- | --- |
סמל צ'רווינסק על נהר ויסלהסמל צ'רווינסק על נהר ויסלה

כנסייה בכפר
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  פלונסק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,033 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°23′N 20°18′E﻿ / ﻿52.383°N 20.300°E﻿ / 52.383; 20.300
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.czerwinsk.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיצ'רווינסק(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיצ'רווינסק(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהצ'רווינסק(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהצ'רווינסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צ'רווינסק על נהר ויסלה (בפולנית: Czerwińsk nad Wisłą) הוא כפר במחוז פלונסק שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
בכפר מצוי מנזר גדול, הנזכר עוד בשנת 1155. בשל מיקומו של היישוב על נהר ויסלה, שימש לאורך השנים כנקודת מסחר אזורית. זכויות העיר שהוענקו ליישוב בשלבים לאורך השנים ניטלו ממנו בשנת 1870.
יהודי צ'רווינסק

בין מלחמות העולם נמנו בכפר 358 יהודים, מתוך 1,608 תושבים, ופרנסתם הייתה על המסחר והמלאכה.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, חויבו יהודיו בביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. עם הגעת פליטים יהודים רבים לכפר, מונה בו יודנרט, ובסתיו 1941 רוכזו כל יהודי היישוב בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בו, אליו הובאו עוד כ-600 יהודים מווישוגרוד.
בחורף 1942-1941 מתו מאות מיושבי הגטו שבכפר כתוצאה מתנאי המחיה הקשים בו. בתקופת פעילות הגטו התארגנה בו קבוצת מחתרת יהודית, אשר יצרה קשר עם יחידות פרטיזנים באזור.
ב-28 באוקטובר 1942 נערכה בגטו שבכפר אקציית חיסול. כ-2,000 יושבי הגטו, וכן נשים, ילדים וחולים יהודים שהובאו למקום לא מכבר מצ'חנוב, גורשו לגטו נובידבור מזובייצקי, ומשם שולחו לאושוויץ.
פרנקפורטר צייטונג

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  1856 – 31 באוגוסט 1943 (כ־87 שנים)
 שפה:  גרמנית 
 מערכת:  פרנקפורט 
 מדינה:  גרמניה 
 
גיליון מיוחד מ-1906 לרגל 50 שנות הופעת העיתון
פרנקפורטר צייטונג (בגרמנית: Frankfurter Zeitung,‏ FZ; מילולית: עיתונה של פרנקפורט) היה עיתון יומי ליברלי בגרמנית שראה אור בפרנקפורט מ-1856 ועד שנסגר על ידי השלטון הנאצי ב-1943. ”ביטאונה החשוב ביותר של הבורגנות הדמוקרטית-ליברלית ברפובליקת ויימאר”.
היסטוריה

מייסד העיתון, לאופולד זונמן (Sonnemann), רכש ב-1856 את העיתון הכלכלי ה-Frankfurter Handelszeitung ("עיתון המסחר של פרנקפורט") ושינה את שמו ל-Neue Frankfurter Zeitung ("עיתון פרנקפורט החדש"), תוך שינוי אופיו לעיתון מדיני כללי ולא רק כלכלי. עד מהרה התקבע השם על Frankfurter Zeitung ("עיתון פרנקפורט"). עם איחוד גרמניה ב-1871 הפך העיתון לביטאונה העיקרי של הבורגנות הליברלית, שהיוותה באותה תקופה אופוזיציה לשלטון הקיסרות הגרמנית. ערב מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה נקט העיתון בקו פציפיסטי. לאחר המלחמה צידד העיתון בהשלמה גרמנית עם תנאי חוזה ורסאי, ובכך היה לשנוא-נפשם של הלאומנים. בתקופת רפובליקת ויימאר צידד העיתון במדיניות הפיוס של גוסטב שטרזמן. עקב הקו המערכתי שהתנגד באופן תקיף לאנטישמיות, כתבו בעיתון כותבים ועיתונאים יהודים רבים יחסית. בשנותיה האחרונות של הרפובליקה התמודד העיתון כמעט יחידי מול אימפריית התעמולה הלאומנית-פשיסטית של אלפרד הוגנברג מחד ומול עיתוני התעמולה הקומוניסטים מאידך.
עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 בחרו היטלר וגבלס לשמר את עצמאותו של העיתון ואת חופש העיתונות שלו, כטקטיקה שנועדה להציג בפני העולם את השלטון הנאצי החדש כדמוקרטי ופתוח לביקורת. עם זאת, כותבים יהודים בעיתון, כוולטר בנימין וזיגפריד קרקאואר, אולצו להתפטר. בשנת 1934 הועברה הבעלות על העיתון לתאגיד הכימיה אי גה פארבן בראשות קארל בוש. לאחר ועידת מינכן (ספטמבר 1938) לא נזקק עוד השלטון הנאצי להעמדת פנים של עיתונות חופשית, תאגיד אי גה פארבן פנה לתגבור הייצור המלחמתי ומכר את העיתון לבית ההוצאה של המפלגה הנאצית, Eher-Verlag. כך הוכפף העיתון, ככל עיתוני הרייך למשרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם ונסגר כליל באוגוסט 1943.
ב-1949 ייסדו עיתונאים-לשעבר בעיתון את ה"פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג".
מדיניות עורכי העיתון

למעט שנות קיומו הראשונות והאחרונות, לעיתון לא היה עורך ראשי. העורכים הוותיקים היוו את ה-Engere Konferenz ("הוועדה הפנימית"), והם אלו אשר היו אחראיים על קביעת מדיניות העיתון ומינוי העורכים. בהשוואה לעמיתיהם בעיתונים חשובים אחרים, משכורתם של עורכי העיתון, גם הוותיקים שביניהם, הייתה נמוכה יחסית. שכרם הנמוך נבע בעיקר מכיוון שהעיתון הניב רווחים מועטים. הפרסומות שנכללו בעיתון נקבעו על ידי העורכים, ולכן הייתה להם האפשרות להטיל וטו על פרסומות שלדעתם לא תאמו את העיתון. ייתכן כי סינון הפרסומות הקפדני תרם לרווחיות הנמוכה של העיתון, ובסופו של דבר לאובדן עצמאותו.
תפוצה

העיתון הופיע חמישה ימים בשבוע, בשלוש מהדורות מדי יום (בוקר, צהריים ("מהדורה שנייה"), וערב). המהדורה הרגילה כללה ארבעה עמדים באותיות גותיות בפורמט גדול (39X57 ס"מ). במהלך הזמן הונהגו בו מוספים כגון סקירת ספרות, מגזין לנוער, מגזין לאשה, מגזין לעניינים טכניים ומוסף לחינוך, חברה ואופנה.
בשנת 1919 הופצו 84,000 עותקים מכל מהדורה (לשם השוואה, הברלינר טאגבלאט הופץ ב-300,000 עותקים). ב-1932 הופצו 55,000 עותקים (הברלינר טאגבלאט: 60,000), מתוכם 37,000 (68%) נשלחו למנויים.
עיתונאים וכותבים מפורסמים

| --- | --- |
 תאודור אדורנו  מוחמד אסד (כלאופולד וייס)  חנה ארנדט  ולטר בנימין  ארנסט בלוך  אלפרד דבלין  מקס ובר  אנה זגרס  מיכאל גאורג קונרד:  היינריך מאן  תומאס מאן  שאנדור מאראי  פרץ נפתלי  ליון פויכטוונגר  שטפן צווייג  קרל צוקמאייר  אריך קסטנר  זיגפריד קרקאואר  יוזף רות
לקריאה נוספת

INQUEST ON A NEWSPAPER: The Frankfurter Zeitung and the defeat of German Liberalism
הערות שוליים

1 2 3  סקירה בפרויקט התיעוד של רפובליקת ויימאר (בגרמנית)
↑  Ernst Kahn, "The Frankfurter Zeitung", The Leo Baeck Institute Year Book, Volume 2, Issue 1, 1957, Pages 228–235.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007379346205171  GND: 4129625-4  NKC: unn2014843252  VIAF: 179459352   WorldCat (עם VIAF): 179459352
פרנץ קלצ'יי

| --- | --- |

פרנץ קלצ'יי, בציור מאת אנטון איינסלה (1835)
 לידה:  8 באוגוסט 1790 סהדמטר, ממלכת הונגריה, האימפריה ההבסבורגית
 פטירה:  24 באוגוסט 1838 (בגיל 48) סטמארצ'קה, ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרית
 מדינה:  ממלכת הבסבורג, האימפריה האוסטרית, הונגריה 
 לאום:  הונגרי
 מקום קבורה:  סטמר-צ'קה 
 עיסוק:  משורר, מסאי, פוליטיקאי, חבר בפרלמנט
 שפות היצירה:  הונגרית 
 תחום כתיבה:  שירה, מסות, נאומים
 סוגה:  שירים
 זרם ספרותי:  רומנטיקה
 נושאי כתיבה:  העבר ההונגרי, חידוש השפה
 יצירות בולטות:  המנון הונגריה, שירת זריני
 השפיע על:  שנדור פטפי
 פרסים והוקרה:  חבר מייסד באקדמיה ההונגרית
 חתימה:   
 
פֶרֶנְץ קֶלְצֶ'יי או פרנץ קֶלְצ'ֶאי (בהונגרית: Kölcsey Ferenc,‏ 8 באוגוסט 1790, סֶהדמטר, ממלכת הונגריה – 24 באוגוסט 1838, סטמארצ'קה) היה משורר, מבקר ספרות ופוליטיקאי הונגרי, הצטיין כדובר הזרם הליברלי הרדיקלי בזירה הפוליטית בארצו ונודע, בין השאר, כמחבר (ב-1823) מילות ההמנון הלאומי של הונגריה. יחד עם ידידו פרנץ קזינצי נאבק למען התחייה מחדש של הספרות והשפה ההונגרית.
קלצ'יי היה חבר באקדמיה ההונגרית למדעים ובאגודת קישפאלודי.
ביוגרפיה

פרנץ קלצ'יי נולד בשנת 1790 במשפחה אריסטוקרטית הונגרית בכפר סֶהדֶמֶטֶר (Sződemeter) בנפת סולנוק שבממלכת הונגריה, שהייתה באותן שנים חלק מהאימפריה ההבסבורגית, בימינו הכפר סאוקה (Săuca) בטרנסילבניה ברומניה.
קלצ'יי התייתם בילדותו ואיבד אחת משתי עיניו שנפגעה מאבעבועות שחורות, אירועים שהטביעו ככל הנראה את חותמם על אופיו המלנכולי. קלצ'יי למד במכללה הרפורמית בעיר דברצן וסיים עם תעודה במשפטים. בעת לימודיו רכש ידע רב בכתבי הקודש של הנצרות, בספרות הקלאסית ובכתבי הסופרים מעידן האורות בצרפת וגרמניה. בגיל 17 התוודע לפרנץ קזינצי ואימץ בהתלהבות את הרפורמות שהנ"ל יזם לשם השבחת השפה ההונגרית הספרותית. בשנת 1809 נסע קלצ'יי לפשט והיה לנוטריון בממשל המלכותי. בפשט יצר ידידות אמיצה עם אנשי הספרות אישטוואן הורוואט, מיהאי ויטקוביץ' ופאל סמרה (Szemere). עזב מאוכזב את התפקיד ועבר לגור בשנים 1812–1815 בבית בסגנון נאו-קלאסי, עם גג עשוי קש, ביישוב אלמושד. החל משנת 1815 התגורר באחוזתו בצ'קה אן סטמארצ'קה, כפר במחוז (רוזנות) סטמר, שם חי חיי פרישות והקדיש את זמנו למסות על האסתטיקה, שירה, בקורת ספרות, כשהוא דגל בתאוריות של קזינצי. ב-1817 בחדשים ינואר-אפריל הוא חי בפשט.
ביוגרפיה > פעילותו

שיריו הראשונים פורסמו בעיתון של הורוואט, Dámák kalendáriuma (לוח השנה של הגברות) ובכתב העת "Erdelyi Muzeum" (מוזיאון טרנסילבני).
בשנת 1814 ביקר קלצ'יי אצל חברו פאל סמרה בעיר פץ' וכתב שם סאטירה נגד הסגנון הספרותי הישן במגזין "מונדולט". בשנת 1815 סאטירה זאת הודפסה ללא ידיעתו בפשט.
יצירה זו עוררה נגדו איבה רבה מצד הסופרים מיהאי צ'וקונאי ויטז, יאנוש קיש ובמיוחד דניאל ברז'ני, ששמו הטוב כמשורר נפגע מאוד מביקורתו של קלצ'יי.
בשירתו התמזגו השפעות מן הספרות הקלאסית, עידן האורות הצרפתי ורומנטיקה הגרמנית
בשנים 1826-1821 פרסם קלצ'יי שירים רבים בכתב העת "אורורה" של האחים קישפאלודי, בכתבי העת "הבה" ו"אספאזיה" ובמגזינים ספרותיים אחרים.
בשנים 1829-1826 הוא הצטרף לפאל סמרה בהקמת מגזין ספרות חדש "אלט אש ליטראטורה" (Élet és Literatúra - חיים וספרות) שהופיע ב-4 כרכים והביא לקלצ'יי יוקרה כהוגה דעות ומבקר ספרות. במגזין זה פרסם קלצ'יי מאמרים רבים בתחום הפילוסופיה, תולדות האמנות והבקורת הספרותית. בשנותיו האחרונות כתב בכתב העת Atheneum.
בדצמבר 1832- פברואר 1835 כיהן קלצ'יי כחבר בדיאטה ההונגרית (הפרלמנט) בפוז'ון (ברטיסלאבה), בה התבלט כנואם המרשים ביותר מטעם המחנה הליברלי. נאבק למען שחרור הצמיתים, חופש הדת, וקביעת השפה ההונגרית כשפה רשמית. ב-17 בנובמבר 1830 הוא נבחר כחבר באקדמיה ההונגרית למדעים והשתתף בישיבתה הראשונה. ב-1832 נאם באקדמיה נאום היסטורי על קזינצי וב-1836 הקדיש נאום אחר ליריבו, דניאל ברז'ני. החל מפברואר 1835 חזר לגור באחוזה בסטמארצ'קה. ב-1836 נמנה עם מייסדי חברת קישפלודי של הסופרים ההונגרים. ב-1838 כשמנהיג האופוזיציה, מיקלוש וסלני נזרק לכלא באשמה מפוקפקת של בגידה, ניהל קלצ'יי את הגנתו בצורה מרשימה אך ללא הצלחה.
קלצ'יי נפטר בצ'קה שבוע לאחר מכן מסיבוכים של דלקת פנימית.
שיריו וגם בקורתו הספרותית ונאומי ההספד ונאומיו הפוליטיים חדורים בחושו המוסרי ובמסירותו למולדת ההונגרית. שיריו "שירת זריני" והשירה השנייה של זריני" משדרים ראייה פסימיסטית לגבי גורל הונגריה כקרבן עתידי לפלישת זרים.
יצירותיו נקבצו ב-6 כרכים ופורסמו בפשט בשנים 1848-1840. יומנו מימי פעילותו בדיאטה יצא לאור ב-1848. בשנים 1887-1886 הוצאה לאור מהדורה ראשונה של כלל כתביו.
מורשתו

נאומיו בפרלמנט וספרו החינוכי "פאראינזיס" (1838) השפיעו על לאיוש קושוט ועל הנוער המהפכני הדמוקרטי בהונגריה, בראשות שנדור פטפי.
הבית הראשון של המנון הונגריה שהולחן על מילותיו כעבור כעשרים שנה על ידי גדול מלחיני הונגריה במאה ה-19, פרנץ ארקל:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| במקור ההונגרי |  | בתרגומו של איתמר יעוז-קסט |
|  Isten, áldd meg a magyart  Jó kedvvel, bőséggel,  Nyújts feléje védő kart,  Ha küzd ellenséggel;  Bal sors akit régen tép,  Hozz rá víg esztendőt,  Megbűnhődte már e nép  A múltat s jövendőt! |  |  אֵל, בַּרֵךְ אֶת הַמַדְיָאר  גִיל בַּלֵב וְשֶׁפַע,  וּבְקּוּם אוֹיֵב וָצַר  זְרוֹעַ פּרוֹשׂ לְיֶשַׁע.    כֹּה עִינָהו גוֹרָלוֹ  תֵן עִתוֹת של נַחַת  כְּבָר כִּיפֵּר עַל עֲבָרוֹ,  וַעֲתִידוֹ גַם-יַחַד! |
הנצחה

ב-25 בספטמבר 1864 נחנכה בעיר סאטו מארה (סטמר) אנדרטה לזכרו.
שירו "המנון" (Himnusz), שנכתב ב-1823, והמהלל את עברה המפואר של הונגריה נבחר להיות ההמנון הלאומי של ההונגרים.
1952 בסרט "ארקל" בבימויו של מרטון קלטי, דמוטו שוחקה על ידי השחקן טמאש מאיור.
בביתו באלמושד - נפתח מוזיאון לזכרו
1990 - התעריך 22 בינואר, כשסיים קלצ'יי את כתיבת ההמנון של הונגריה, הוכרז כ"יום התרבות ההונגרית"
כתביו

Vanitatum Vanitas 1823. (הבל הבלים)
Himnusz 1823. ההמנון הלאומי של הונגריה
1825 אודה לחירות
1830 - שירה לזריני
Huszt 1831. מכתם
כתביו > פרוזה, מסות

1823 - Nemzeti hagymányok - מסורות לאומיות
Országgyűlési napló יומן מישיבות הפרלמנט - פורסם ב-1848, מהדורה מדעית פורסמה ב-2000
Parainesis 1837 (הטפה) מוקדש לאחיינו, קלמן קלצ'יי
לקריאה נוספת

Oesterreichische National-Encyklopedie III Band J bis M, Friedrich Beck Universitäts Buchhandlung, Wien 1835
הערות שוליים

↑  איתמר יעוז קסט -ע' 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276377505171  PLWABN: 9810638530405606  BnF: cb121248246 (data)  CiNii: DA09513999  GND: 119438399  ICCU: PUVV417773  ISNI: 0000 0001 0895 7251  LCCN: n83232475  MusicBrainz: 025c04c5-53e6-4a32-b5e8-e4f5fbd70e42  NKC: jn20010525118  NSK: 000558939  NTA: 188606300  SUDOC: 032044348  VIAF: 46793974   WorldCat (עם VIAF): 46793974 
ה"המנון" בכתב ידו, 1823
פנס רחוב

פנסי רחוב עם נורות נתרן לחץ גבוה דולקים באמצע היום
פנס רחוב הוא גוף תאורה המיועד לתאורת חוץ, בדרך כלל במרחב הציבורי ולאורך דרכים ואשר מופעל בעת חשיכה וראות לקויה.
מבנה

פנסי רחוב הם, כאמור, סוג של גופי תאורה, וככאלה הם בנויים בהתאם לכל העקרונות המנחים בבניית גוף תאורה רגיל. מעבר לאלו, למבנה של פנסי רחוב תכונות שנובעות מתפקידם וצורת התקנתם:
הגנה בפני חדירת מים וחרקים: מכיוון שעל פי רוב מותקנים פנסי רחוב תחת כיפת השמיים הם חשופים לתנאי הסביבה, ובפרט למשקעים הנובעים מגשם, לחות ושלג, ולחדירת חרקים מעופפים הנמשכים למקור האור. על מנת שלא להפגע מאלה רמת האטימות של פנסי רחוב היא IP65.
תנאי סביבה נוסף ייחודי לפנסי רחוב הוא חשיפה ממושכת לקרינת שמש ולטמפרטורה גבוהה. פנסי רחוב בנויים מחומרים עמידים לקרינת השמש הישירה, ומכילים ציוד שמסוגל להמצא בטמפרטורות גבוהות לאורך זמן מבלי להנזק.
פיזור אור ייחודי המותאם לשימוש לו מיועד פנס הרחוב (ראו להלן). פיזור האור בפנסי רחוב בהם מקור האור הוא נורה בודדת מושג באמצעות רפלקטור - משטח מתכתי מרוקע ומלוטש באופן שיחזיר את האור הנפלט מהנורה בכיוונים הרצויים. בפנסי רחוב בהם מקור האור הוא דיודות פולטות אור מותקנות הדיודות עצמן באופן שיפזר את האור לכיוונים הרצויים.
לפנס שנועד לתאורת כבישים תהיה אלומת אור סגלגלה, כשחלקה הארוך מקביל לכביש וחלקה הצר ניצב לו.
לפנס שנועד להארת שטחים גדולים ככיכרות תהיה אלומת אור סימטרית בצורת מעגל.
מקור האור: יכול להיות נורת ליבון, נורה פלואורסצנטית, נורת כספית, נורת נתרן, נורת מתכת הליד או דיודות פולטות אור (LED).
עוצמת אור: פנסי רחוב מיועדים על פי רוב להארת שטחים נרחבים. על מנת להשיג פיזור אור על שטח גדול, מותקנים הפנסים בגובה רב, דבר שמפחית משמעותית את עוצמת האור הפוגע בקרקע. על מנת שעצמת האור תהיה יעילה מותקנים בפנסים מקורות אור בעלי הספק חשמלי גדול מאוד. כתוצאה מכך, פנסי רחוב צריכים לפזר חום רב (המופק ממקור האור) וגודלם הפיזי גדול יחסית לגופי תאורה אחרים.
קיימים פנסי רחוב הכוללים חיישן אור, הגורם לפנס להידלק או להכבות בתלות בעוצמת האור סביבו, בדרך כלל מכוון על 4 לוקס. ברוב העולם, הדלקת הפנסים היא מרכזית, על ידי חיישן אור, טיימר, או שעון אסטרונומי.
מבנה > תצורה

פנסי רחוב המיועדים לתאורת כבישים נחלקים לשני טיפוסים:
Semi cut-off - פנסים אשר חלק משטף האור המופק מהם פונה כלפי מעלה. יתרונם של פנסים אלו הוא שהם מאירים שטח נרחב ואף קירות של בתים המצויים בקרבתם. חסרונם הוא בכך שהם מסנוורים ותורמים תרומה משמעותית לזיהום אור. פנסים אלה ניתן להתקין בגובה נמוך יחסית ולהסתפק בכמות מצומצמת על מנת להאיר בצורה טובה את סביבתם. פנסים אלו נפוצים באזורים עירוניים בעיקר.
Cut-off - פנסים אשר כל שטף האור המופק מהם פונה כלפי מטה. פנסים אלה מאירים שטח מצומצם, ואינם מסנוורים. פנסים אלה משמשים בעיקר להארת כבישים בין עירוניים, כאשר התקנתם נעשית בזווית קטנה הפונה מכיוון הנסיעה והלאה על מנת למנוע סינוור נהגים.
התקנה

כאמור, הדרך היעילה ביותר להאיר שטחים נרחבים באמצעות פנסי רחוב היא התקנתם גבוה ככל האפשר. לשם כך קיימות מספר שיטות:
התקנה על עמוד תאורה: עמודי תאורה קיימים בגבהים של בין 2.5 ל-25 מטר, כשהאחרונים משמשים בעיקר להארת מחלפים. על עמוד ניתן להתקין פנס בודד או מספר פנסים. ככל שעמוד גבוה יותר, יגדל מספר הפנסים שיותקנו עליו. מכיוון שלא ניתן להתקין עמודי תאורה על תוואי הדרך, בדרכים רחבות במיוחד ניתן לקרב את הפנס למרכז הדרך באמצעות זרוע או לתלות אותם על כבל, ובכך לייעל את התאורה.
התקנה על עמוד של שירות אחר, כגון עמוד חשמל או טלפון. התקנה כזו תיעשה לרוב על ידי זרוע, והיא מקובלת בעיקר בתוך יישובים בהם קיימת תשתית עילית לשירותים אלה. ככל שמתפשטת העתקת תשתיות עיליות לתת הקרקע, הולך ומתמעט השימוש בשיטה זו. את שיטת התקנה זו ניתן לראות מלבד בישראל, בעיקר בארצות הברית וקנדה.
התקנה תלויה: התקנת הפנסים על כבלים המחוברים למבנים משני צידי רחוב. שיטה זו ישימה במקומות בהם הרחובות צרים יחסית, ונפוצה במיוחד במרכזי ערים עתיקות. בגרמניה צורת התקנה זו נפוצה מאוד גם בכבישים מהירים, כאשר הפנסים מותקנים בין שני עמודים.
התקנה ישירות על קיר של מבנה באמצעות זרוע: שיטה זו מקובלת במקומות בהם הרחובות צרים במיוחד, כסימטאות של עיר עתיקה.
התקנה בתחתית של תקרה: שיטה זו אפשרית במעברים מקורים, במנהרות ומתחת לגשרים.
לכל שיטת התקנה יתרונות, חסרונות ועלויות שונות. שיטת ההתקנה היא תוצאה של תנאי הסביבה בהם יותקנו הפנסים: בכביש מהיר בו הנתיבים מופרדים ברצועה צרה, השיטה היעילה ביותר היא להתקין מערכת תאורה על עמודים גבוהים ברצועת ההפרדה, עם שני פנסים על כל עמוד, כך שכל פנס מאיר נתיב נגדי. שיטה זו אינה יעילה כשהנתיבים מופרדים על ידי רצועה רחבה מאוד, וכמובן שבלתי אפשרית ברחוב צר עד כדי כך שאין בו מדרכות. בדרך כלל, יותקנו פנסים בגובה הגבוה ביותר האפשרי בהתחשב בתנאי הסביבה ובניתוח עלות-תועלת.
שימושים

התקן האירופאי EN-13201 מגדיר שלושה סוגי שימושים עיקריים לתאורת רחוב:
דרכים בהן נעים כלי רכב ממונעים במהירות בינונית עד גבוהה.
אזורי מפגש בין תנועת רכב ממונע לתנועה לא ממונעת (כהולכי רגל או אופניים): צמתים, ככרות, קרבת מרכזי קניות ובילוי וכדומה.
אזורים בשימוש תנועה לא ממונעת בלבד.
בנוסף, מתייחס התקן לאזורים בהם נדרשת תאורה מיוחדת לזיהוי אנשים וחפצים ולמניעת פשיעה.
יתרונות וחסרונות > יתרונות

יתרונם העיקרי של פנסי הרחוב הוא במניעת תאונות דרכים ובהגברת הבטיחות. מחקרים הראו כי מספר התאונות הקטלניות ברחובות חשוכים גדול יותר, במיוחד תאונות בהן מעורבים הולכי רגל. פנסי רחוב מפחיתים במידה ניכרת את אחוז תאונות הדרכים שבהן מעורבים הולכי רגל.
בנוסף, תאורת רחובות יעילה מפחיתה פשיעה.
יתרונות וחסרונות > חסרונות

חסרון של פנסי הרחוב הוא זיהום אור. סוגים שונים של פנסי רחוב גורמים זיהום אור במידות משתנות. המעבר לתאורת נתרן ומתכת הליד, הוביל לזיהום אור, כתוצאה מעוצמת האור הגבוהה שלהן על פני נורות כספית, ליבון, ופלואורסצנט.
הערות שוליים

↑  Elvik R., Meta-analysis of evaluations of public lighting as accident countermeasure. Transportation Research Record 1485, TRB, National Research Council, Washington, D.C., pp. 112-123.
↑  Rea, M. S., J. D. Bullough and Y. Akashi, Several views of metal halide and high pressure sodium lighting for outdoor applications. Lighting Research and Technology 2009;4(4):297–320.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4905023  BnF: cb15083316f (data)  NKC: ph207646 
פנס רחוב עם נורת נתרן לחץ גבוה וחיישן אור באוסטרליה. כתוצאה מאטימה לקויה נראית הצטברות מים בתחתית הפנס
עמוד תאורה עם שני פנסים בעלי נורות פלואורסצנטיות המותקנים באמצעות זרועות, מותקן ברצועת ההפרדה בין הנתיבים בכביש מהיר
פנס רחוב סמוך לבניין האופרה של פריז בשלהי המאה ה-19.
פנסי רחוב היסטוריים בעיר ברטיסלאבה, בירת סלובקיה
צדקא

צדקא (בפלשתית: 𐤑𐤃𐤒𐤀; באכדית: 𒍢𒀉𒋡𒀀) היה מלך אשקלון במאה ה-8 לפנה"ס. הוא, כמו חזקיהו, מלך ממלכת יהודה ששכנה בסמוך אליו, מרד כנגד סנחריב, וירד מהשלטון במסע סנחריב בלבנט.
מלכותו

צדקא התעקש להחזיק באשקלון ולפתוח במרד נגד האימפריה האשורית החדשה. בני בריתו היו בני עקרון ומלך יהודה, חזקיהו, ששלט בממלכת יהודה. ב־701 לפנה"ס המרד נכשל כאשר סנחריב בסופו של דבר ניצח אותו והשתלט על הערים בית-דגן, יפו, בני ברק ואזור. צדקא נאלץ לחלוק כבוד בעקבות תבוסתו. לאחר המרד, סנחריב מינה את שרו-לו-דרי, בנו של קודמו של צדקא, רוכיבתו, למלך אשקלון. לאחר מכן, מיתינתי הפך למלך אשקלון והחליף את שרו־לו־דרי, זאת בחסות סנחריב. סנחריב הוציא את שרו־לו־דרי מתפקידו ככל הנראה בשל קשרו עם נכו הראשון.
בנוסף לאזכוריו בכתובות מלכותיות אשוריות, מופיע שמו של צדקא על חותם פלשתי מימי בנו מִתִּתִּ, שתוכנו ”לעבדאלאב בן שבעת עבד מתת בן צדקא” – חותם השייך לאדם בשם עֶבֶדאֱלִאָב בן שִבְעַת, אחד משרי המלך מִתִּתִּ בן צדקא.
השם "צדקא"

השם "צדקא" נמצא גם בכתובת פיניקית מכתי, ומזכיר גם את השם הפיניקי "צדקמלך" (המופיע כמלך לפש ובכתובת מכרכמיש (אנ')) ואת השם מלכי־צדק, וכנראה מזכיר את אל הצדק הכנעני (אנ') (המופיע אצל פילון איש גבל ודמסקיוס).
הערות שוליים

1 2  A. Bergman, Two Hebrew Seals of the ‘Ebed Class, Journal of Biblical Literature 55, 1936, עמ' 221 doi: 10.2307/3259805‏, JSTOR 3259805
1 2  שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, מוסד ביאליק, 1992, עמ' 212
↑  𐤑𐤃𐤒𐤀, ויקימילון, 2022-12-04
↑  A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 1, Eisenbrauns, 2012, עמ' 64 (הקטע חוזר גם בעמ' 95, 114, 131, 175, 192, 210 ו־222) וכן ב־A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 2, Eisenbrauns, 2014, עמ' 48
↑  A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 1, Eisenbrauns, 2012, עמ' 132 ועוד
↑  Joseph Naveh, Writing and Scripts in Seventh-Century B.C.E. Philistia: The New Evidence from Tell Jemmeh, Israel Exploration Journal 35, 1985, עמ' 8–21
↑  Olivier Masson, Maurice Sznycer, Recherches sur les Phéniciens à Chypre, Librairie Droz, 1972, עמ' 99
פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים

| --- | --- |


קהל בערב האחרון לפסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים ה-12, ספטמבר 2023
 סוג:  פסטיבל פסלים חיים
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   רחובות
 מייסדים:  עיריית רחובות 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים)
 משך הפסטיבל:  3 ימים
 קואורדינטות:  31°53′47″N 34°48′50″E﻿ / ﻿31.896401874893°N 34.813889380845°E﻿ / 31.896401874893; 34.813889380845
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים(למפת גוש דן רגילה) פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים  he פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חייםhe פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חייםמפת  __ רחובות (in English: Rehovot) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) מדרום: __ קריית עקרון (in English: Kiryat Ekron), __ מועצה אזורית ברנר (in English: Brenner Regional Council) ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב ומצפון: __ נס ציונה (in English: Ness Ziona) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים הוא פסטיבל פסלים חיים הנערך באופן שנתי ברחוב יעקב שבעיר רחובות מאז שנת 2010.
היסטוריה

בשנת 2010, לקראת ציון 120 שנים לרחובות מאז הקמתה כמושבה בשנת ה'תר"ן/1890, החליטה עיריית רחובות על כינון פסטיבל בין-לאומי לפסלים חיים ברחוב יעקב ההיסטורי, הקרוי על שם יעקב ברוידא, ממייסדי המושבה. הרעיון לייסד פסטיבל לפסלים חיים הגיע מערן פישר, שותפו של ג'קי בכר, המפיק האמנותי שעיריית רחובות גייסה, בהשראה מהפסלים החיים בשדרת לה רמבלה המרכזית בברצלונה שבספרד.
מאז הקמתו, הפסטיבל מופק על ידי בכר, בניהולו האמנותי של ג'רום ארוס מתיאטרון ברמוזה.
מהלך האירוע

מאז הקמתו, הפסטיבל נערך בעונת הקיץ, בדרך כלל בתחילת חודש יולי. האירוע נמשך לאורך שלושה ימים, והוא מתקיים בשעות הערב. בעת האירוע, רחוב יעקב נסגר לתנועת כלי רכב והופך למדרחוב.
הפסלים החיים המוצגים בפסטיבל הם מקוריים, ומכינים אותם באופן בלעדי עבורו. בפסטיבל משתתפים אמנים ישראליים ומקומיים מהעיר, וכן אמנים מחוץ לישראל.
ביום הראשון לפסטיבל מתקיים אירוע פתיחה במעמד ראש עיריית רחובות, וביום השלישי נערך טקס חלוקת פרסים לאמנים המשתתפים, בחלוקה לקטגוריות שונות. האמנים הזוכים נבחרים על ידי ועדת שופטים פנימית.
מאחורי הקלעים – הפסטיבל ה-12 (2024)
האמנים המשתתפים לאחר סיום ההופעה
טקס חלוקת הפרסים לזוכי הפסטיבל
יצירות זוכות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להשלים את רשימת היצירות הזוכות, מ-2010 ועד 2023.
היצירות הזוכות בפסטיבל לאורך השנים:
| מספר פסטיבל | שנה | כללי> 1️⃣ | כללי> 2️⃣ | כללי> 3️⃣ | קבוצות הנוער> 1️⃣ | קבוצות הנוער> 2️⃣ | קבוצות הנוער> 3️⃣ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 | 2022 | הפורטרט (אנה קוגן) | הנגרית (אודליה ליברמן) | אחרון בשדה הקרב (אחיה זלייט) | הסיפון ("במת החוצות": נדב איילון, יותם בן נעים והלל פיליפיס) | המטיילים (תיאטרון ברמוזה) | ואולי יבוא יום – ונהפוך שווים? (בימת הנוער של רחובות) |
גלריה

2010
2013
2014
2015
2016
2017
סחלב פראי (מירב אלבז-אלטחן)
2018
"אנחנו יכולות לעשות את זה!"
2019
2023
הג'וקר (אביעד מכלוף, תיאטרון ברמוזה)
נקודת מבט (מיטל ילינק, אנסמבל קיבוץ גלויות)
השדרן (עידן סקלר, שמוליק שוחט)
מאמא איטלקייה (אודליה ליברמן)
הקלפים (תיאטרון ברמוזה)
איש קש משחק בכדור (סופי וסאני טרוטוש)
ראו גם

פסטיבל עכו – פסטיבל שנתי לתיאטרון רחוב בעכו
פסטיבל מדרחוב רוגוזין – פסטיבל שנתי לתיאטרון רחוב באשדוד
פסטיבל אופקים לתיאטרון רחוב בנגב – פסטיבל שנתי לתיאטרון רחוב באופקים
הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות – פסטיבל בינלאומי לקולנוע שהתקיים ברחובות