יחסי אישות (הלכה)
ביאורים

↑  ציטוט מהרמב"ם: "צריך האדם שיכוון לבו וכל מעשיו כולם לידע את השם ברוך הוא בלבד... יעשה דברים האלו כדי שימצא דברים שהגוף צריך להם מאכילה ושתייה וישיבת בית ונשיאת אשה וכן כשיאכל וישתה ויבעול לא ישים בלבו לעשות דברים האלו כדי ליהנות בלבד עד שנמצא שאינו אוכל ושותה אלא המתוק לחיך ויבעול כדי ליהנות אלא ישים על לבו שיאכל וישתה כדי להברות גופו ואיבריו בלבד... וכן כשיבעול לא יבעול אלא כדי להברות גופו וכדי לקיים את הזרע".
↑  גם "הלכות אישות" ברמב"ם ובשולחן ערוך, הן הלכות שמתייחסות לכלל ההלכות שבין איש לאישה, ולאו דווקא לקיום יחסי מין, שההלכות לגביהם מפוזרות בתוך "הלכות אישות".
↑  הפילגש בתנ"ך ובהלכה היא בת זוג קבועה ליחסי מין שאינה במעמד של אישה נשואה. מוסד הפילגשות התקיים בחלק מקהילות ישראל עד ימי הביניים. כלליו שנויים במחלוקת הלכתית. דעת הרמב"ם היא שמאז מתן תורה הפילגש מותרת למלכים בלבד. במציאות החברתית המודרנית, שבה יש התנגדות לפוליגמיה, לא נוהג עוד מוסד הפילגש.
↑  ציטוט מהתלמוד הבבלי (מתורגם מארמית): "אמרו הואיל ועת רצון הוא נתפלל על יצר המין. התפללו ונמסר בידיהם. אמר להם: ראו שאם תהרגוני יכלה העולם. אסרוהו שלושה ימים וחיפשו ביצה בת יומהּ בכל ארץ ישראל ולא נמצאה. אמרו: כיצד ננהג? נהרגהו? יכלה העולם. נתפלל עליו לחצאין? ברקיע אין נותנים 'לחצאין'. סימאו את עיניו באיפור ושחררוהו, והועיל שלא יתגרה אדם בקרובתו".
↑  ציטוט ממורה נבוכים של הרמב"ם: "ומה נכון הוא שהוא חרפה! כי הוא לנו מבחינת מה שאנו בעלי-חיים ולא יותר, ככל הבהמות. אין בו דבר מעניין האנושיות".
↑  ציטוט מאיגרת הקודש: "ואם כלי המשגל הם דברי גנאי איך ברא ה' דבר שיש בו מום, גנות, או חיסרון... נמצא כי הקב"ה הוא כל דרכיו משפט וטהרה ונקיות, ונמצא הכעור כלו מצד פעולת האדם"... "נמצאו דברי היוני הבליעל הבלים בטלים מצד אחד. והוא כשיהיה החבור לשם שמים אין דבר קדוש ונקי למעלה הימנו."
↑  ציטוט מהספר שבילי אמונה: "לפי שהאהבה לא תהיה כי אם מן התאוה, והתאוה לא תהיה כי אם מחום הלב, ומחום הלב, יחמו הדם וכל האיברים, ולפי רוב תאוותם תהיה חמימותם, ויחמו שני הזרעים זרע האיש וזרע האשה אשר מהם יברא הילוד ולכן יהיה פיקח".
 כך גם בספר חסידים: "אמרו לחסיד אחד... תהרהר ביראת שמים בשעת ביאה שיהיו בניך צדיקים, אמר להם ברבות התאוה יהיו הבנים צדיקים לפי שהרהור התורה מבטלת התאוה".
↑  הרב אבר הציג ניתוח נוסף למשמעות של ההנאה ביחסי אישות. לדבריו, מלבד מה שההנאה גורמת לאחדות בין בני הזוג וחיבור פנימי ("דביקות") למצווה, להנאה זו יש יתרון נוסף. בכל הנאה גופנית יש שני חסרונות. האחד, בדרך כלל רוב התשוקה למשהו נובעת מהרצון להשיגו, כאשר אדם משיג את מבוקשו ההנאה ממנו יורדת. חיסרון נוסף, החוש הפיזי אינו מסוגל ליהנות הרבה, יש לו גבולות, מעל הגבול ההנאה נמאסת. לעומת זאת, החוש הרוחני אינו מוגבל כמו הגופני, והוא יכול ליהנות בלי סוף. כשמעורב בהנאה גם מישור רוחני כמו אהבה או קיום מצווה, המימד הרוחני מגדיל את החוויה וההנאה הפיזית אינה מאבדת את טעמה.
↑  ציטוט מאיגרתו של רבי יעקב קנייבסקי: "הן אמת שהפרישות מתאוות העולם הזה הוא עניין גדול כשהוא לשם שמים, אמנם אם על ידי זה מבטל משהו ממה שמחויב על פי דין תורה, מעשיו אינם רצויים. ואף כי יחשוב שעולה מעלה מעלה ברוחניות, אינו כן, אלא קבועה בקרבו גאוה לחשוב עצמו לבעל מדרגה, ובאמת הוא פוגם ונפגם. ופעמים קרובות מציגים אותו לחרפות על ידי שלבסוף נותן עיניו באיסור ממש, ואינו יכול להתגבר בשום אופן כאשר ידענו עובדא כזאת ה' ישמרנו".
↑  ציטוט מאיגרתו של רבי יעקב קנייבסקי: "הן אמת שהפרישות מתאוות העולם הזה הוא עניין גדול... אבל זה אינו אלא כשמקיים מה שמחויב על פי התורה".
↑  ציטוט ממשנה תורה של הרמב"ם: "ולא יבעול אלא כשימצא גופו בריא וחזק ביותר, והוא מתקשה הרבה שלא לדעתו ומסיח עצמו לדבר אחר, והקישוי בו כשהיה וימצא כובד ממתניו ולמטה, וכאלו חוטי הביצים נמשכים, ובשרו חם, זה צריך לבעול ורפואה לו שיבעול".
↑  הרב משה פיינשטיין כתב שתלמיד חכם יש לחייבו פעמיים בשבוע: "וכיון שכתב הפתחי תשובה בשם ספר מעיל צדקה שהוא משום פריצת הדור וקנאת ירך חברתה הרי בא מזה תשוקה ותאוה ליותר מפעם אחת, ולכן נמצא שהוא מעיקר העונה ואף שלא הכיר בעלה בזה יש לתלות שהוא מצד הבושה וגודל הצניעות שהרי בשביל זה קבעו הזמנים... ולכן שפיר (טוב) הורו שיש לייעץ וגם לחייב שתי פעמים בשבוע".
↑  תוספות הוכיחו זאת מזה שיוכבד נולדה בין החומות אפילו שבאותה שעה היה רעב.
↑  המשנה מגדירה שבעילת ילדה נחשבת ביאה החל מגיל שלוש, ובעילתו של ילד נחשבת ביאה החל מגיל תשע. המשנה מתייחסת באופן ספציפי לדם בתולים של קטנה שלא הגיעה לגיל שתים-עשרה.
↑  אומנם במקרים מסוימים בהם אין אפשרות להשתמש באמצעים אחרים, יש שהתירו להשתמש אף בקונדום, בנימוק שבמקרי סכנה זוהי דרך התשמיש, או שהאיסור נגזר מביטול מצוות פרייה ורבייה, ומותר כשאינו גורם לביטולה, אלא מאפשר לקיימה בטווח הרחוק.
↑  לפי דעת הרוב שאומצה ב-2006 בידי הוועדה להלכה (אנ') של היהדות הקונסרבטיבית, מושגי הטומאה והטהרה תקפים רק בזמן שבית המקדש קיים. למעשה, הוועדה לא ביטלה את איסור קיום היחסים עם אישה נידה, אך הציעה להחליף את המושג "טהרת המשפחה" המקובל ביהדות האורתודוקסית במושג "קדושת המשפחה".
↑  ציטוט מאיגרת של הרב יעקב קנייבסקי: "כי על פי דין תורה אסור לעשות הביאה באופן שהאישה אינה מפויסת, ומחויב לפייסה בחיבוק ונישוק עד שתתאווה לחיבור, שאם לא כן הרי היא כנתונה לפני הארי שדורס ואוכל... ועוון פלילי הוא לעשוק מה שמגיע לאשתו, אפילו אם מתכוון לשם מידת חסידות ופרישות, שעל גזלת אשתו אינו יכול לעשות חסידות, ולגזול אותה ולהציגה כשפחה שבויה... ובעיקר מה שהביא בשולחן ערוך סעיף ח' הנה בספר אורחות חיים בשם ספה"ק נזירות שמשון כתב שע"פ הזוהר וכתבי הארי ז"ל העיקר כפירוש הראשון (שלא יתכוון לשם הנאה אלא לשם מצווה), אבל פירוש השני והשלישי שיהיה בבגדים ושיהיה במהירות, אדרבה יש בזה איסור על פי הקבלה".
↑  על חטא שנעשה על ידי הפה העונש הוא שהצאצאים ילקו בפיהם.
↑  המקור "בראתי יצר רע ובראתי לו תורה תבלין" ממחיש את הסתכלות חז"ל כי לא ניתן לנתק את הדיבור על יצר הרע מהמאבק בו, שבראשו עומד לימוד התורה המשתייך לספירה הגברית בלבד.
↑  מחקרים אמפיריים שנערכו במדינות שונות העלו ששכיחות פנטזיות מיניות אצל גברים ונערים כפולה בערך מזו של נשים ונערות, בהתאמה.