stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקהילה הגאה

דגל קהילת הלהט"ב המוכר כ"דגל הגאווה"
הקהילה הגאה או קהילת הלהט"ב הוא מושג רחב, המאגד תחתיו לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים, ביסקסואלים (בראשי תיבות: להט"ב) ואוכלוסיות נוספות כגון אינטרסקס, א-מיניים, ג'נדרקווירים וקבוצות נוספות החורגות מהתפיסה החברתית הכללית של מגדר ומיניות. לקהילה שייכים גם ארגונים ותתי תרבויות המאוחדים בתרבות משותפת ואמונה בזכויות פרט מסוימות. קהילות מסוג זה בדרך כלל מציינות את ערכי הגאווה, גיוון, ייחודיות ומיניות. פעילי זכויות להט"ב וסוציולוגים החוקרים את קהילת הלהט"ב מגדירים את תהליך בניית הקהילה כאמצעי מנע להומופוביה, הטרוסקסיזם, טרנספוביה, ביפוביה, קווירפוביה וכדרך להעצים את ביטחון הפרט על ידי חברה תומכת.
המושג גאווה משמש על מנת להדגיש את זהות הקהילה הגאה ואת חוזקה הקולקטיבי. מצעדי הגאווה מספקים דוגמה לשימוש והדגמה למשמעות הכללית של המונח. קהילת הלהט"ב היא מגוונת בשייכות פוליטית. עם זאת, לא כל הלסביות, הומואים, דו-מיניים או טרנסג'נדרים רואים עצמם חלק מקהילה הגאה.
מוסדות שיכולים להיכלל בהגדרת הקהילה הגאה יכולים להיות ארגוני עובדים (כמו הגייגלרים), רבעים גאים (לדוגמה: הקסטרו), ארגוני זכויות להט"ב (כמו אגודת הלהט"ב), ארגוני להט"בים דתיים (כגון הו"ד) ותאי סטודנטים גאים (לדוגמה: האחווה הסטודנטיאלית הגאה וסגו"ל). אף על פי ההגדרה הרחבה של הקהילה הגאה, כאשר מתייחסים לקהילה הגאה בתקשורת, מתכוונים לרוב לארגוני זכויות להט"ב ולא לפרטים הלהט"בים באוכלוסייה. קהילות להט"ב עשויות להתארגן לתנועות למען זכויות אזרח, או לתמוך בהן, המקדמות זכויות להט"ב במקומות שונים ברחבי העולם.
מונח

להט"ב (LGBT), הוא מונח שמייצג לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (lesbian, gay, bisexual, transgender) בשימוש מאז שנות התשעים, המונח הוא עיבוד לאי-ראמליזם הלהט"ב, ששימש להחלפת המונח גיי – כאשר הוא מתייחס לקהילה כולה – החל מאמצע סוף שנות השמונים. התנועה אמנם כללה תמיד את כל אנשי הלהט"ב, אבל המונח המאחד במילה אחת בשנות החמישים עד תחילת שנות השמונים היה "הומו". מאוחר יותר, הוא הורחב על ידי קבוצות רבות יותר של לסביות והומואים, כדי להיות מייצג יותר. בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, קוויר הוחזר גם כאלטרנטיבה של מילה אחת למחרוזת ראשי התיבות המתארכת כ"להטב"ק" (LGBTQ), במיוחד כאשר נעשה שימוש בקבוצות פוליטיות רדיקליות.
הראשוניות, כמו גם גרסאות נפוצות של להטב"ק (LGBTQ), אומצו למיינסטרים בשנות התשעים כמונח מטרייה לשימוש בעת תיוג נושאים על מיניות וזהות מגדרית. לדוגמה, פרויקט קידום הלהט"ב התייחס למרכזים קהילתיים, שיש להם שירותים ספציפיים לאותם חברי קהילת הלהט"ב, כ"מרכזים קהילתיים להט"בים" במחקרים מקיפים על מרכזים כאלה ברחבי ארצות הברית.
הלהט"ב הראשוני נועד להדגיש מגוון של מיניות ותרבויות מבוססות זהות מגדרית. הוא עשוי היה להתייחס לכל מי שאינו הטרוסקסואלי או לא סיסג'נדר, במקום באופן בלעדי לאנשים שהם לסביות, הומואים, דו-מיניים או טרנסג'נדרים. אוכלוסיות הכירו בהכללה זו כגרסה פופולרית שמוסיפה את האות Q למי שמזדהה כמוזר או מטיל ספק בזהותו המינית, המילה "להטב"ק" (LGBTQ) תועדה מאז 1996.
מונח > ביקורת על המונח

העיתונאית אלינור פורמבי כתבה כי המושג "קהילת להט"ב" הוא בעייתי, מכיוון ששייכות לקהילה איננה נתונה רק משום שאנשים חולקים את אותה זהות מגדרית או מינית. פורמבי מצטטת כי מרואיין שטען כי "הרעיון לא קיים, זה סוג של מיתוס גדול – קצת כמו לומר שיש קהילת חומי עיניים או קהילה בלונדינית". על פי פורמבי, מחקרים מראים כי אנשים רבים בקרב להט"בים כלל אינם חשים שיש "קהילת להט"ב" אמיתית, מכיוון שהם ממשיכים לחוות אפליה מצד אנשי להט"בים אחרים הנוגעים לגילם, גופם, מוגבלותם, אתניותם, אמונתם, מעמד מחלת האיידס או מעמד חברתי נתפס. פורמבי מבהירה כי היא אינה ממליצה לזנוח את הביטוי לחלוטין, אלא שהשימוש במונח "להט"ב" יהיה מדויק יותר ברוב המקרים, ולא יעודד "ניכור קבוצות שמרגישות כקבוצת אנשים שוליות בחברה".
זכויות אדם ומעמד חוקי

קהילת הלהט"ב המיוצגת על ידי מרכיב חברתי בחברה הגלובלית, שמאמינים על ידי רבים, כולל בעלי בריתה ההטרוסקסואלים, שהם מיוצגים מעט מדי בתחום זכויות האדם. המאבק הנוכחי של הקהילה הגאה נוצר במידה רבה על ידי הגלובליזציה. בארצות הברית מלחמת העולם השנייה הפגישה גברים כפריים סגורים רבים מרחבי האומה וחשפה אותם לעמדות מתקדמות (פרוגרסיביות) יותר בחלקים של אירופה. עם שובם הביתה לאחר המלחמה, רבים מאנשים אלה החליטו להתאגד בערים שונות ולא לחזור לעיירותיהם הקטנות. עד מהרה הפכו הקהילות לפוליטיות בתחילת המאבק לזכויות הומוסקסואלים, כולל תקריות מונומנטליות במקומות כמו בבר "סטונוול" (Stonewall Inn). כיום, בערים גדולות רבות יש מרכזים קהילתיים הומוסקסואליים ולסבים גדולים. באוניברסיטאות ובמכללות רבות ברחבי העולם יש מרכזי תמיכה לסטודנטים להט"בים.
הקמפיין לזכויות האדם, ארגון למדא חוקית, ארגון הרוחות המעצימות, והליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD) תומכים באנשי הלהט"ב במגוון רחב של נושאים בארצות הברית. בשנת 1947 נוסד האיגוד הבין-לאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס כאשר אימצה הממלכה המאוחדת את ההצהרה האוניברסלית של זכויות האדם (UDHR), פעילי הלהט"ב נצמדו לתפיסה של זכויות שוות ובלתי ניתנות לערעור לכלל האנשים, ללא קשר לגזע, מין או נטייתם המינית. ההצהרה אינה מזכירה במפורש זכויות הומוסקסואלים, אלא דנה בשוויון ובחופש מאפליה. ב-1962 הצטרף קלארק פולק לחברת יאנוס בפילדלפיה, פנסילבניה. שנה לאחר מכן הוא הפך לנשיאה. ב-1968 הוא הודיע כי האגודה תשנה את שמה לחברה הרפורמית בחוק ההומוסקסואלי (Homosexual Law Reform Society) באומרו כי, "הומוסקסואלים יוכלים כעת לזרוח תחת הצבעים שלהם".
זכויות אדם ומעמד חוקי > נישואים חד מיניים

באזורים מסוימים בעולם הורחבו זכויות השותפות או הנישואים גם לזוגות חד מיניים. תומכי נישואי חד מיניים מצטטים מגוון של הטבות הנשללות מאנשים שאינם יכולים להינשא, כולל חוקים הקשורים לאימוץ ופונדקאות, סוגיות הקשורות לשירות בצבא, שוויון בזכויות הגירה, חוקים האוסרים על אפליה ועל פשעי שנאה, חוקים הנוגעים ליחסי מין, השוואת גיל ההסכמה וחובות והגנות משפחתיות אחרות, כסיבות לכך שיש להרחיב את הנישואים גם לזוגות חד מיניים.
המתנגדים לנישואים חד מיניים בקהילה הגאה טוענים כי המאבק להשגת יתרונות אלה באמצעות הרחבת זכויות הנישואים לזוגות חד מיניים מפריט הטבות (למשל, שירותי בריאות) שיש להעמיד לרשות אנשים ללא קשר למצב היחסים שלהם. עוד טוענים כי תנועת הנישואים של בני אותו המין בתוך הקהילה הגאה מפלה את המשפחה המורכבת מסורתית משלושה בני זוג אינטימיים או יותר. אין לבלבל בין התנגדות לתנועת הנישואים החד מיניים מתוך הקהילה הגאה לבין התנגדות מחוץ לקהילה.
מדיה

לקהילה הלהט"בית העכשווית ישנו ייצוג גדול ומורכב בתקשורת האמריקאית והמערבית-אירופית. לסביות וגברים הומוסקסואליים מצטיירים לרוב בצורה לא מדויקת בטלוויזיה, בסרטים ובתקשורת אחרת. הקהילה ההומוסקסואלית מוצגת לעיתים קרובות בסטריאוטיפים רבים, בהן הצגתם של גברים הומוסקסואליים כפרועניים ונועזים. כמו קבוצות מיעוט אחרות, סטריאוטיפים אלה נועדו ללעג עבור הקהילה.
נכון להיום חל איסור נרחב על הפניות של הקהילה בענייני בידור הקשורים לילדים, וכאשר הפניות אכן מתרחשות הן כמעט תמיד מייצרות מחלוקת. בשנת 1997, כאשר הקומיקאית האמריקאית אלן דג'נרס יצאה מהארון בתוכנית הפופולרית שלה, נותני חסות רבים, כמו רשת המזון המהיר של וונדיס, הפסיקו את תמיכתן בה. כמו כן, חלק מהתקשורת ניסתה להפוך את הקהילה הגאה למוכרת ומקובלת בפומבי בתוכניות טלוויזיה כמו ויל וגרייס וטאץ' עליז לסטרייט שיעיז. פרסום מוגבר זה שיקף את תנועת היציאה מהארון של קהילת הלהט"ב. ככל שיצאו ידוענים נוספים, התפתחו תוכניות ומופעים נוספים, כגון התוכנית ישנן בנות משנת 2004. תיאורים אלה של קהילת הלהט"ב היו שנויים במחלוקת, אך מועילים לקהילה. הגידול בנראות של אנשי הלהט"ב איפשר לקהילת הלהט"ב להתאחד, להתארגן ולדרוש שינוי, והיא גם עוררה השראה עבור אנשיה הרבים לצאת מהארון.
בארצות הברית אזרחים הומוסקסואליים משמשים לעיתים קרובות כסמל לדקדנס חברתי על ידי אוונגליסטים מפורסמים ועל ידי ארגונים שמרנים-דתיים כמו "Focus on the Family" (התמקד במשפחה). קיימים ארגוני להט"ב רבים המייצגים ומגנים על הקהילה הגאה. לדוגמה, הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD) בארצות הברית וארגון סטונוול (Stonewall) בממלכה המאוחדת אשר פועלים עם התקשורת במדינה כדי לסייע בייצוג הוגן ומדויק של הקהילה הגאה. לארגון ה-"GLAAD" קיים בנוסף טקס פרסים בשם התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה המוענקים מדי שנה לסרטים, סדרות, כתבות מגזין, מאמרים ותחומי מדיה אחרים על כך שעסקו או הציגו סוגיות הקשורות לקהילה באופן הגון ומדויק. מכיוון שחברות מפרסמות יותר ויותר תוכן וגישה לקהילה הגאה, פעילים להט"ב משתמשים בסיסמאות מודעות כדי לקדם השקפות בקהילה הגאה. יצרנית כלי הרכב סובארו שיווקה את הפרסומות שלה עם הסיסמה "זה לא בחירה. זו הדרך בה אנו בנויים" על נטייה מינית, אשר לימים שימשה בשמונה ערים בארצות הברית ברחובות או באירועי הקהילה.
אתרי אינטרנט הקשורים לקהילה מתאפיינים בסיומת .lgbt.
מדיה > רשת חברתית

מדיה חברתית משמשת לעיתים קרובות כפלטפורמה עבור קהילת הלהט"ב להתכנס ולשתף בה תוכן. מנועי החיפוש ואתרי הרשתות החברתיות מספקים הזדמנויות רבות לאנשי להט"ב להתחבר זה לזה. בנוסף, הם ממלאים תפקיד מפתח ביצירת זהות ובהצגה עצמית. אתרי רשתות חברתיות מאפשרים בנייה של קהילות אנונימיות, ומאפשרים לאנשים לעסוק כמה שיותר בה. למגוון פלטפורמות המדיה החברתית נכללים פייסבוק, טיקטוק, טאמבלר, טוויטר ויוטיוב. פלטפורמות משתנות אלה מאפשרות הכללה רבה יותר לחברי קהילת הלהט"ב להחליט היכן להצטרף וכיצד להציג את עצמם. קיומה של קהילת הלהט"ב והשיח על פלטפורמות מדיה חברתית חיוניים לשיבוש רבייה של סיס-הטרונורמטיביות ההגמונית ומייצגים את המגוון הרחב של ייצוג זהויות קיימות.
לפני האיסור על תוכן למבוגרים בלבד בשנת 2018, טאמבלר הייתה פלטפורמה המתאימה באופן ייחודי לשיתוף סיפורי טרנסג'נדרים ובניית הקהילה. פלטפורמות מדיה חברתית רגילות כמו טיקטוק הועילו גם לקהילה הטרנסית על ידי יצירת מרחבים לאנשים לשיתוף משאבים וסיפורי המגדר שלהם אשר נירמלו זהות טרנסית בקרב האוכלוסייה. נמצא כי גישה לתוכן להט"בי, עמיתי הקהילה קיבלה במנועי חיפוש ובאתרי רשתות חברתיות קבלת זהות וגאווה בקרב אנשיה.
אלגוריתמים וקריטריונים הערכתיים קובעים איזה תוכן מומלץ למשתמשים במנועי החיפוש ובאתר הרשתות החברתיות. אלה יכולים לשחזר שיחות סטיגמטיות הדומיננטיות בחברה, ולהביא להשפעה שלילית על התפיסה העצמית של להט"בים. לאלגוריתמים של המדיה חברתית ישנה השפעה משמעותית על היווצרות קהילת הלהט"ב ותרבותה. הדרה אלגוריתמית מתרחשת כאשר שיטות הרחקה מתחזקות על ידי אלגוריתמים על פני נופים טכנולוגיים, וכתוצאה מכך יש אי הכללה של זהויות לא מוכרות בחברה. אי הכללת ייצוגי זהות אלה גורמת לחוסר ביטחון זהותי בקרב אנשים להט"ב, תוך הנצחת שיח זהות הטרונורמטיבי נוסף. משתמשי להט"ב ובני בריתה מצאו שיטות להאבק באלגוריתמים שעשויים לדכא את תוכנם כדי להמשיך ולבנות קהילות מקוונות.
כוח קנייתי

על פי "Witeck-Combs Communications, Inc" ו-"Marketresearch.com", כוח הקנייה של הומואים ולסביות בארצות הברית בשנת 2006 היה כ-660 מיליארד דולר, והוא צפוי היה לעלות על 835 מיליארד דולר עד 2011. צרכנים הומוסקסואליים יכולים להיות נאמנים מאוד למותגים ספציפיים, המבקשים לתמוך בחברות התומכות בקהילה הגאה ומספקות שוויון זכויות לעובדיה הלהט"בים. בבריטניה, לעיתים קיצור כוח הקנייה הזה נקרא "הלירה הוורודה".
על פי מאמר של ג'יימס היפס, האמריקנים הלהט"בים נוטים יותר לחפש חברות שמפרסמות עבורן ומוכנים לשלם מחירים גבוהים יותר עבור מוצרי ושירותי פרימיום בהן. ניתן לייחס זאת להכנסה החציונית של משקי הבית בהשוואה לזוגות חד מיניים לזוגות הטרוסקסואליים. מחקרים מראים שלהט"בים אמריקנים הם בעלי סיכוי כפול לסיים את לימודיהם בקולג', ובסיכון כפול להכנסות פרט מעל 60,000 דולר ולפי זוג הכנסה למשק בית היא 250,000 דולר ומעלה.
כוח קנייתי > צרכנות

אף על פי שרבים טוענים כי קהילת הלהט"בים אמידה יותר בהשוואה לצרכנים הטרוסקסואלים, מחקרים הוכיחו כי זה הוא שקר. עם זאת, קהילת הלהט"ב היא עדיין דגש חשוב בדמוגרפיה הצרכנית בגלל כוח ההוצאה והנאמנות למותגים שיש להם. חברת "Witeck-Combs Communications" חישבה את כוח הקנייה של הלהט"ב למבוגרים בסך 830 מיליארד דולר לשנת 2013. משקי בית בני זוג מאותו מין מוציאים מעט יותר מהבית הממוצע בכל מסע קניות נתון. עם זאת, הם גם עורכים יותר טיולי קניות בהשוואה למשקי הבית שאינם להט"בים. בממוצע, ההבדל בהוצאות עם בית משותף לאותו מין גבוה ב-25% מהמשק הבית הממוצע בארצות הברית. על פי אוניברסיטת מרילנד שותפים גבריים הומוסקסואליים מרוויחים 10,000 דולר פחות בממוצע בהשוואה לגברים הטרוסקסואליים.עם זאת, שותפות לסביות מקבלות כ-7,000 דולר יותר בשנה מנשים הטרוסקסואליות נשואות. לפיכך, בני זוג מאותו המין ושותפים הטרוסקסואליים שווים בערך שפע צרכני.
קהילת הלהט"ב הוכרה בהיותה אחת הצרכניות הגדולות ביותר בנסיעות. נסיעותיהן כוללות טיולים שנתיים, ולעיתים אף טיולים שנתיים מרובים. מדי שנה, קהילת הלהט"ב מוציאה כ-65 מיליארד דולר על נסיעות, בסך הכל כ-10 אחוזים משוק הנסיעות בארצות הברית. גורמי נסיעה נפוצים רבים שותפים בקבלת החלטות על פעילות הלהט"ב בהם, אך אם יש יעדים המותאמים במיוחד לקהילת הלהט"ב, סביר יותר שהם אלו שייסעו לאותם המקומות.
כוח קנייתי > דמוגרפיה

בסקר שנערך בשנת 2012, סביר יותר שצעירים אמריקאים מזדהים כהומוסקסואלים. הסטטיסטיקה ממשיכה לרדת עם הגיל, מכיוון שמבוגרים בין הגילאים 18–29 הם בעלי סיכוי גבוה פי שלושה להזדהות כלהט"בים בהשוואה לקשישים מעל גיל 65. נתונים סטטיסטיים אלה עבור קהילת הלהט"ב נלקחים בחשבון בדיוק כמו בדמוגרפיה אחרת כדי למצוא דפוסי מגמה של מוצרים ספציפיים. צרכנים המזדהים כלהט"בים נוטים יותר לעסוק בקביעות בפעילויות שונות לעומת אלו המזדהים כהטרוסקסואלים. על פי נתוני חברת ".Community Marketing, Inc" כ-90 אחוז מלסביות ו-88 אחוז מהומואים יסעדו עם חבריהם באופן קבוע. ובאופן דומה, 31 אחוז מלסביות ו-50 אחוז מגברים הומואים יבקרו במועדון או בבר.
בבית, הסבירות שנשים להט"ב יולידו ילדים בבית כנשים שאינן להט"בים היא שווה. עם זאת, גברים להט"ב הם בסבירות מחצית בהשוואה לגברים שאינם להט"בים להביא ילדים בביתם. הכנסות משק הבית ל-16 אחוזים מהאמריקאים הלהט"בים נעים מעל 90,000 דולר לשנה, בהשוואה ל-21% מכלל האוכלוסייה הבוגרת. עם זאת, ההבדל העיקרי הוא שמי שמזדהה כלהט"ב יש לו פחות ילדים באופן קולקטיבי בהשוואה לבני זוג הטרוסקסואלים. גורם נוסף שעומד על הפרק הוא שאוכלוסיות גזע צבעוניות של להט"ב ממשיכות להתמודד עם מחסומי הכנסה יחד עם שאר נושאי הגזע, ולכן הם צפויים להרוויח פחות ולא יהיו אמידים כצפוי. ניתוח של סקר "Gallup" מראה אומדנים מפורטים כי בשנים 2012 עד 2014 – המטרופולין עם האחוז הגבוה ביותר של קהילת הלהט"ב בארצות הברית היה בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הגבוהים ביותר הם פורטלנד, אורגון ואוסטין, טקסס.
סקר שנערך בשנת 2019 בקרב אוכלוסיית הלהט"ב הרווחת בעיר המילטון, אונטריו בקנדה, בשם "Mapping the Void" הראה כי מתוך 906 נשאלים בכל הנוגע לנטייה מינית, 48.9% זיהו את עצמם כביסקסואלים / פנסקסואליים, 21.6% הזדהו כהומוסקסואלים, 18.3% הזדהו כלסביות, 4.9% זיהו את עצמם כקווירים, ו-6.3% זיהו את עצמם כאחרים (קטגוריה המורכבת מאלה שהגדירו את עצמם שהם א-מיניים, הטרוסקסואליים או מתלבטים, ואלה שנתנו "אין תגובה" לנטייתם המינית). סקר שנערך בשנת 2019 בקרב אנשים טרנסג'נדרים וא-בינאריים במדינה בשם "Trans PULSE Canada" הראה כי מתוך 2,873 נשאלים. בכל הנוגע לנטייה מינית, 13% הזדהו כא-מיניים, 28% כביסקסואלים, 13% כהומוסקסואלים, 15% כלסביות, 31% כפנסקסואל, 8% זיהו כהטרוסקסואלים, ו-9% כלא בטוחים או מתלבטים.
כוח קנייתי > שיווק

שיווק כלפי קהילת הלהט"ב לא תמיד הייתה אסטרטגיה בקרב מפרסמים. בשלושת-ארבעת העשורים האחרונים חברת אמריקה התאגידית יצרה נישת שוק לקהילת הלהט"ב. שלושה שלבים נפרדים מגדירים את מחזור השיווק: 1. התרחקות בשנות השמונים, 2. סקרנות ופחד בשנות התשעים, ו-3. חתירה בשנות האלפיים.
לאחרונה, משווקים שמו לב לגודל הדמוגרפיה של קהילת הלהט"ב בעולם עם עלייה בנישואים חד מיניים בשנת 2014, משווקים החלו לבחון דרכים חדשות לקשור את נטייתו המינית של האדם למוצר הנמכר. במאמצים למשוך את בני קהילת הלהט"ב למוצרים שלהם, חוקרי שוק מפתחים שיטות שיווק שמגיעות למשפחותיהם הללו. היסטוריית הפרסום הראתה שכאשר שיווקו למשפחה, היו אלה תמיד האישה, הבעל והילדים. אך כיום זה לא בהכרח המקרה. יכולות להיות משפחות של שני אבות או שתי אמהות עם ילד אחד או שישה ילדים. כשהם מתנתקים מהמסגרת המשפחתית המסורתית-שמרנית, חוקרי השיווק מבחינים בצורך להכיר בתצורות המשפחתיות השונות הללו.
אחד התחומים שהמשווקים נתונים להם דגש הוא סטריאוטיפים על קהילת הלהט"ב. כאשר הם משווקים עבור הקהילה, הם עשויים להפנות את קהל היעד שלהם לקטגוריית אורח חיים "אלטרנטיבית" שבסופו של דבר "מאחרת" את תקופת המודרניות בה נוכחת קהילת הלהט"ב. יש חשיבות לרגישות בשיווק כלפי הקהילה, כאשר משווקים עושים בשיווק לקהילת הלהט"ב הם מכבדים את אותם גבולות. משווקים מתייחסים גם ללהט"ב כאל מאפיין יחיד שעושה אדם אשר ניתן למקד לתחומים אחרים יחד עם פלח הלהט"ב כגון, גזע, גיל, תרבות ורמות הכנסה. ידיעת הצרכן מעניקה למשווקים אלה כוח.
לצד הניסיונות להתקשר עם קהילת הלהט"ב, החוקרים מצאו חילוקי דעות בין המינים בין מוצרים עם צרכנים בהתאמה. למשל, זכר הומו עשוי לרצות מוצר נשי יותר, ואילו נקבה לסבית עשויה להיות מעוניינת במוצר גברי יותר. תיאור זה לא תקף לכל קהילת הלהט"ב, אך האפשרויות של הבדלים אלה הן הרבה יותר גדולות. בעבר, המגדר נתפס כקבוע, וייצוג חופף למין הפרט אך כיום מובן שמין ומגדר הם מונחים נפרדים. החוקרים ציינו גם כי בעת הערכת מוצרים, המין הביולוגי של האדם שווה הוא הקובע כמושגו העצמי. כתגובת לקוח, כאשר הפרסומת מופנית כלפיהם, גברים ונשים הומוסקסואליים נוטים יותר להיות בעלי עניין במוצר. זהו גורם ומטרה חשובים עבור המשווקים מכיוון שהם מעידים על נאמנות עתידית למוצר או למותג אצל הקונים.
בריאות > אפליה ובריאות הנפש

במחקר שנערך בשנת 2001, שבדק סיבות אפשריות להפרעות נפשיות אצל אנשים לסבים, הומואים וביסקסואלים, בדקה הפסיכולוגית ויקי מ'מייס מאוניברסיטת קליפורניה האם האפליה המתמשכת כלפי הקהילה מייצרת חרדה, דיכאון ובעיות נפשיות אחרות הקשורות למתח בקרב אנשי להט"ב. המחקרים מצאו עדויות חזקות ליחסים בין השניים. הצוות השווה כיצד 74 להט"בים ו-2,844 משיבים הטרוסקסואלים דירגו חוויות חייהם וחיי היום יום שלהם עם אפליה כגון אי קבלה לעבודה או סירוב להלוואה בנקאית, כמו גם תחושות של אפליה מתמשכת. הנבדקים הלהט"בים דיווחו על שיעורים גבוהים יותר של אפליה הנתפסת בהשוואה להטרוסקסואלים בכל קטגוריה הקשורה לאפליה. עם זאת, בעוד צעירים הומוסקסואליים נחשבים בסיכון גבוה יותר להתאבדות, סקירת ספרות שפורסמה בכתב העת בגיל ההתבגרות קובעת כי "להיות הומו בפני עצמו הוא לא הגורם לעלייה בהתאבדות".
עם זאת, הסקירה ציינה כי ממצאי מחקרים קודמים הראו כי, "ניסיונות התאבדות היו קשורים באופן משמעותי ללחצים פסיכו-סוציאליים, הכוללים אי התאמה בין המינים, דעות מוקדמת כלפי הומוסקסואלים, קורבנות, חוסר תמיכה, נשירה מבית הספר, בעיות משפחתיות ומכרים". ניסיונות התאבדות, מחסור בית, שימוש בסמים והפרעות פסיכיאטריות אחרות חלק מהלחצים הללו חווים גם מתבגרים הטרוסקסואליים, אך הוכח כי הם שכיחים יותר בקרב מתבגרים הומוסקסואליים. למרות ההתקדמות בשנים האחרונות של המאה ה-21 בזכויות הלהט"ב בעולם, גברים הומוסקסואליים ממשיכים לחוות שיעורי בדידות ודיכאון גבוהים לאחר יציאתם מהארון.
בריאות > גורמים להומופוביה

הסיבות לשנאת אנשי קהילת הלהט"ב הן בדרך-כלל תרבותיות. בתרבויות שונות נתפשת נטייה מינית או מגדרית שאינה הטרונורמטיבית כטאבו. כלומר, במסגרת הנורמות המגדירות את המותר והאסור, הנכון, המוסרי והסוטה בקשרים רומנטיים ומיניים בין בני אדם, הומוסקסואליות נתפשת סטייה חמורה. חלק מהאנשים המאמצים תפישות אלו, מגלים עוינות כלפי אלו המתנהגים באופן שונה מהנכון והמקובל בעיניהם. הומופוביה נובעת גם מדעות קדומות שנקשרו בקהילת הלהט"ב.
גם חברי הקהילה עצמם עלולים לחוש תחושות הומופוביות ולהביע עמדות הומופוביות אשר לרוב נובעת מהומופוביה מופנמת כתוצאה מקבלת הסביבה. נמצא מתאם בין הומופביה עצמית זו לבין לחץ ומצוקה נפשית. במחקרים שנערכו על עמדות החברה כלפי הומואים ולסביות התברר שהומופוביה נפוצה במיוחד אצל אנשים שנוטים לדפוסי חשיבה דיכוטומיים, כאלה שאינם יכולים לשאת עמימות, אי-בהירות ואי-ודאות. נמצא גם קשר מובהק בין אנשים שהם חסרי ביטחון כלפי המיניות של עצמם לבין עמדות הומופוביות (התקה).
במחקרים שונים שערך ד"ר ג'ורג' מ. הרק, חוקר ומרצה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, הוא בדק את הקשר בין משתנים דמוגרפיים והומופוביה, ומצא מספר מאפיינים הקשורים לעמדות הומופוביות,
אנשים שלא הכירו להט"בים באופן אישי מעולם.
אנשים בעלי אמונה דתית.
אנשים בעלי נטייה לסמכותיות ושיפוטיות.
אנשים בעלי רגשות אשם בנושאים שונים הקשורים למיניות.
אנשים בעלי השכלה נמוכה.
אנשים בעלי תפיסות תפקיד נוקשות.
גם גיל נמצא כגורם הקשור לעמדות הומופוביות כאשר מבוגרים נוטים לגלות ביטויים הומופוביים יותר מאשר צעירים. ככלל, מהמחקרים עלה כי גברים נוטים להחזיק בעמדות הומופוביות ולבטא אותן יותר מאשר נשים. כל מחקריו אשר בדקו את נושא ההומופוביה מצאו שהיכרות וקשר עם הומואים ולסביות הוא האמצעי היעיל ביותר לשינוי עמדות סטראוטיפיות ולהפחתת הומופוביות. במחקר מאוניברסיטת טור ורגטה של רומא באיטליה נמצא כי בקרב אנשים המחזיקים בעמדות הומופוביות, נמצאות רמות גבוהות יותר של בעיות פסיכולוגיות דוגמת פסיכוטיות ומנגנוני התמודדות כושלים, לעומת מי שאדיש כלפי העניין או מביע התייחסות חיובית.
בריאות > עלות כלכלית

ישנם מחקרים המצביעים על כך שלהומופוביה עשויה להיות השפעה כלכלית שלילית משמעותית על המדינות בהן היא רחבה. במדינות אלה יש מעוף מאוכלוסיות הלהט"ב שלהם – עם אובדן הכנסה כתוצאה מכך וכן הימנעות מתיירות גאה, שמשאיר את ה"כסף הוורוד" במדינות ידידותיות כלפי להט"בים (גיי פרנדלי) בהן ספרד אשר בשטחיה תיירים להט"בים תורמים מעל 6,800 מיליון דולר מדי שנה לכלכלה הספרדית כתוצאה מחברה פרו-להט"בית רחבה עם אחוז הומופוביה מזערי.
כבר בשנת 2005, מאמר מערכת של הניו יורק טיימס סיפר על השפעתה של מדיניות "אל תשאל, אל תספר" אשר מנעה מלהט"בים מוצהרים לשרת בצבא ארצות הברית. מדיניות זו חשפה היעדר מתרגמים מהשפה הערבית, ועם העיכוב בתרגום מסמכים בערבית, אשר חושב בקירוב ל-120,000 שעות בזמנו. מאז שנת 1998, עם הנהגת המדיניות החדשה, גורשו כ-20 מתרגמים לשפה הערבית מצבא המדינה בייחוד במהלך השנים בהן ארצות הברית הייתה מעורבת במלחמות במדינות ערב, עיראק ואפגניסטן.
לי בדגט, כלכלנית באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, הציגה במרץ 2014 בפגישה עם הבנק העולמי את תוצאות המחקר על ההשפעה הכלכלית של הומופוביה בהודו. רק בהוצאות בריאות, הנגרמות על ידי דיכאון, התאבדויות וטיפול במחלות HIV ואיידס, המדינה נאלצה להוציא במשך השנים כ-23,100 מיליון דולר נוספים כתוצאה מהומופוביה בחברתה. נוסף על כך, היו עלויות הנגרמות על ידי אלימות, אובדן מקום העבודה, דחיית המשפחה ובריונות בביתי הספר, אשר הביאו לרמת השכלה נמוכה יותר, להורדת תפוקה, שכר נמוך יותר, בריאות לקויה ותוחלת חיים נמוכה יותר בקרב להט"בים. בדגט העריכה בסך הכל בשנת 2014, הודו הפסידה עד 30,800 מיליון דולר (1.7% מהתמ"ג ההודי) כתוצאה מהומופוביה.
פעיל זכויות הלהט"ב אדביסי אלימי, חישב לפי הערכה ראשונית כי ההפסד הכלכלי עקב הומופוביה בניגריה הוא כ-1% מהתמ"ג (תוצר מקומי גולמי) במדינה. נכון לשנת 2015 הומוסקסואליות עדיין איננה חוקית ב-36 מתוך 54 מדינות אפריקה, אשר כתוצאה מכך, הפסד ההכנסות עקב הומופוביה ביבשת עשויה להסתכם במאות מיליוני דולרים בכול שנה.
מחקר נוסף בנושא מדידה סוציואקולוגית של הומופוביה והשפעתה על בריאות הציבור על 158 מדינות נערך בשנת 2018. המחקר מצא כי לדעה קדומה כלפי הומוסקסואלים יש מחיר כלכלי עולמי של כ-119.1 מיליארד דולר. ההפסד הכלכלי באסיה היה 88.29 מיליארד דולר עקב הומופוביה, ובאמריקה הלטינית ובקריביים הוא עמד על 8.04 מיליארד דולר. העלות הכלכלית במזרח אסיה ובמרכז אסיה הייתה 10.85 מיליארד דולר. העלות הכלכלית במזרח התיכון ובצפון אפריקה הייתה 16.92 מיליארד דולר. חוקריו הצהירו כי ירידה של 1% ברמת הומופוביה ברחבי שטחי מדינה קשור לעלייה של 10% בתוצר המקומי הגולמי לנפש.
מחקר חדש יותר ממרץ 2018 שנערך על ידי מכון ויליאמס (בית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס) חשף כי ישנו קשר חיובי בין קבלת הקהילה הגאה לתוצר לנפש. על פי מחקר זה, לזכויות החוקיות של להט"בים ישנה השפעה גדולה יותר על מידת הקבלה בחברה, בעוד שתי ההשפעות מחזקות זו את זו. עלייה של נקודה אחת במדד הקבלה הגלובלית של קהילת בלהט"ב (GAI) הראתה עלייה של 1,506 דולר בתוצר לנפש, וזכות חוקית נוספת אחת הייתה מתואמת עם עלייה של 1,694 דולר בתוצר לנפש.
רב תרבותיות > כללי

רב תרבותיות להט"בית היא המגוון הקיים בקהילה (הומוסקסואלים, הומואים, דו-מיניים, טרנסג'נדרים) כמייצג נטיות מיניות שונות, זהויות מגדריות – כמו גם קבוצות אתניות, שפות, ודתות שונות. במקביל ליחס הלהט"ב והרב-תרבותיות, עשויים לשקול הכללת קהילת הלהט"ב למודל רב-תרבותי גדול יותר, כגון אוניברסיטאות, מודל רב-תרבותי כזה כולל את קהילת הלהט"ב יחד וייצוג שווה עם קבוצות מיעוט גדולות אחרות כגון כאפרו-אמריקאים בארצות הברית.
המשותף לשתי התנועות מבחינה פוליטית. היא העיסוק בסובלנות כלפי הבדלים אמיתיים, גיוון, מעמד מיעוט ותוקף פסקי הדין הערכיים המיושמים בדרכי חיים שונות. חוקרים זיהו את הופעתם של קהילות הומוסקסואליות ולסביות במהלך מספר פרקי זמן מתקדמים ברחבי העולם, כולל: הרנסאנס, עידן הנאורות והמערבון המודרני. תלוי במיקום הגאוגרפי, חלק מהקהילות הללו חוו התנגדות לקיומן יותר מאחרות. עם זאת, הם החלו לחלחל לחברה הן מבחינה חברתית והן מבחינה פוליטית במשך השנים.
רב תרבותיות > ערים באירופה בעבר ובהווה

מרחבים עירוניים באירופה המודרנית אירחו שפע של פעילויות הומוסקסואליות. עם זאת, פעילויות אלה נותרו סודיות למחצה במשך תקופה ארוכה. החל משנות ה-1500, תנאי עיר כמו יחסי עבודה והתלמדויות בחניכה, פעילות סטודנטים ואמנים בשפע ונורמות הגמוניות סביב מעמד חברתי נשי היו אופייניים בוונציה ופירנצה, איטליה. בנסיבות אלה, צעירים רבים נמשכו למסגרות עיר אלה. כתוצאה מכך החל להתקיים שפע של יחסי גומלין חד מיניים. רבים מהקשרים שנוצרו הובילו לעיתים קרובות להתרחשות של מערכות יחסים רומנטיות ומיניות מזדמנות, ששכיחותן עלתה די מהר עם הזמן עד לנקודה בה הם הפכו לתת-תרבות ולקהילה שלמה. ספרות ותרבויות אולמות אירועים עשו בהדרגה את דרכם בחברה והחלו להשתלב בה למרות השקפות חברתיות טרנסגרסיביות.
אמסטרדם ולונדון הוכרו גם כמיקומים מובילים להקמת תרבות קהילת הלהט"ב. בשנות החמישים, המרחבים העירוניים הללו החלו להתפתח עם מקומות הומוסקסואליים כגון ברים וסאונות ציבוריות שבהם יכלו חברי הקהילה להתכנס. פריז ולונדון משכו במיוחד את האוכלוסייה הלסבית כפלטפורמות לא רק לסוציאליזציה, אלא גם לחינוך. מקרים עירוניים אחרים החשובים לקהילת הלהט"ב כוללים את הקרנבל בריו דה ז'ניירו, ברזיל, מארדי גרא ההומו-לסבי של סידני, אוסטרליה, וכן את מצעדי הגאווה האחרים המתקיימים בערים גדולות נוספות ברחבי העולם.