stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צלינה בר נתן (קויאבסקה)
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

בגיל 21 עברה צלינה לוורשה, שם עבדה כמלצרית בבית קפה. בוורשה התיידדה עם משפחת רקובר. אבי המשפחה היה ד"ר אדם רקובר שעבד כרופא בבית חולים בוורשה, ואשתו אלינה. לזוג הייתה ילדה בת שלוש בשם אליזה. ב-18 בינואר 1940 נרצח ד"ר רקובר על ידי הגסטפו.
באוקטובר 1940 הוקם גטו ורשה ואלינה רקובר ובתה אליזה עברו לגור בגטו, אך המשיכו לשמור על קשר עם צלינה. היא נהגה להגיע לבקרן בחשאי בגטו ולספק להן מזון שהבריחה ממקום עבודתה בבית הקפה למרות הסיכון הרב שהיה כרוך בכך. כאשר המצב בגטו החמיר ניסתה צלינה לשכנע את אלינה להוציא מהגטו את אליזה שחלתה. ב-10 באפריל 1943 אליזה הוברחה אל מחוץ לגטו בשק שבו הוסתרה ונמסרה לידי צלינה, שהסתירה אותה וטיפלה בה. יום לאחר מכן הצליחה גם אלינה לברוח מהגטו. מכר פולני בשם סטפן מוראש סייע בהשכרת דירת מסתור עבור שלושתן בפרבר של העיר ורשה.
למרות צעדי הזהירות שנקטה צלינה על מנת לא לחשוף את דירת המסתור, הגרמנים ערכו פשיטה על הדירה ורק בעזרת מתן שוחד נמנעה הסגרתן של אלינה ואליזה. לנוכח הסכנה הגוברת עזבו שלושתן את ורשה. סטפן מוראש סייע שוב לצלינה למצוא דירה בפרבר הנופש אנין בדרום מזרח ורשה. צלינה הצליחה להביא לדירת המסתור החדשה גם את אחותה של אלינה, פליציה גלבארד. בזכותה של צלינה הצליחו השלוש לשרוד במקום עד ינואר 1945.
לאחר המלחמה

צלינה שמרה על קשר חם עם הניצולות. היא נישאה ב-1950 ליהודי ד"ר משה גרינשפן, התגיירה ועלתה יחד עם בעלה לישראל ב-1957. צלינה התגוררה בעיר בת ים עד לפטירתה בגיל 93.
הכרה והנצחה

ב-1987 פנו אלינה ובתה אליזה ליד ושם והעידו בכתב על מעשה ההצלה של צלינה. על סמך עדותן של הניצולות הוכרה צלינה כחסידת אומות העולם ב-23 בדצמבר 1987. הטקס התקיים ביד ושם וניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם. (מקור 1 יד ושם)
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של צלינה. קברה אותר בבית הקברות קריית שאול ונקבעה עליו לוחית זיכרון.
לקריאה נוספת

גרשון פינצ'בסקי. חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, הוצאת יד ושם, ירושלים, 2023.
הערות שוליים

↑  מרדכי פלדיאל, חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל, ילקוט מורשת נ"ה, עמ' 257
1 2  צֶלינה (קוּיאבסקה) בר נתן | Celina (Kujawska) Bar Natan, באתר "חסד אחרון" - סיפורם של חסידי אומות העולם שחיו ונקברו במדינת ישראל, יד ושם
1 2  עדותה של הניצולה אלינה גלבארד (רקובר) ליד ושם, 26 במאי 1987 תיק M31 3769 ארכיון יד ושם
↑  Bar Natan Celina (Kujawska), אתר יד ושם
↑  צלינה קויאבסקה - בר נתן, חסידת אומות העולם מפולין, שעלתה לישראל, באתר ארכיון בית לוחמי הגטאות
↑  עדותה של הניצולה אליזה רקובר דה-בראודה ליד ושם, 26 באפריל 1987 תיק M31 3769 ארכיון יד ושם.
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צלינה בר נתן (קויאבסקה)".
קולדוול (איידהו)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  איידהו איידהו
 מחוז:  מחוז קניון
 תאריך ייסוד:  1883 
 שטח:  57.572632 קמ"ר
 גובה:  724 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  59,996 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  43°39′30″N 116°40′49″W﻿ / ﻿43.658333333333°N 116.68027777778°W﻿ / 43.658333333333; -116.68027777778 
 אזור זמן:  UTC-7
 http://www.cityofcaldwell.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קולדוול(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קולדוול(למפת איידהו רגילה) בויסי נמפה פוקטלו איידהו פולס קור ד'אלן קנדה ו ו ש י נ ג ט ו ן  אורגון נבדה יוטה ו י ו מ י נ ג  מונטנהקולדוול(למפת איידהו מוגדלת) בויסי נמפה פוקטלו איידהו פולס קור ד'אלן קנדה ו ו ש י נ ג ט ו ן  אורגון נבדה יוטה ו י ו מ י נ ג  מונטנהקולדוול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קולדוול (באנגלית: Caldwell) היא עיר במחוז קניון שבאיידהו ומושב המחוז. האוכלוסייה הייתה 59,996 בזמן מפקד 2020 של ארצות הברית.
קולדוול נחשבת לחלק ממטרופולין העיר בויסי. קולדוול היא המיקום של מכללת איידהו.
היסטוריה

מיקומה הנוכחי של קולדוול הוא לאורך מעבר טבעי לפנים היבשת וצפון מערב הפסיפיק של ארצות הברית. שבטים אינדיאנים מהחוף המערבי, צפון איידהו ועד קולורדו היו מגיעים לגדות נהר בויזי לירידים שנתיים, או מפגשים. מגלי ארצות וסוחרים אירופאים, ברזילאים, ארמנים וכמה חוקרים אוסטרלים הלכו עד מהרה בשבילים שהותירו ילידים אמריקאים ומהגרים מלאי תקווה חישלו מאוחר יותר את שביל אורגון והלכו בשבילים, שעכשיו היו מוקשחים, כדי לשפר את חייהם במדינת אורגון.
גאוגרפיה

לפי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח כולל של 57.3 קילומטרים רבועים, מתוכם, 57.14 קילומטרים רבועים הם שטח יבשתי ו-0.16 מים.
דמוגרפיה

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1890 | 779 |  | — |
| 1900 | 997 |  | 28.0% |
| 1910 | 3,543 |  | 255.4% |
| 1920 | 5,106 |  | 44.1% |
| 1930 | 4,974 |  | −2.6% |
| 1940 | 7,272 |  | 46.2% |
| 1950 | 10,487 |  | 44.2% |
| 1960 | 12,230 |  | 16.6% |
| 1970 | 14,219 |  | 16.3% |
| 1980 | 17,699 |  | 24.5% |
| 1990 | 18,400 |  | 4.0% |
| 2000 | 25,967 |  | 41.1% |
| 2010 | 46,237 |  | 78.1% |
| 2020 | 59,996 |  | 29.8% |
נכון למפקד 2020, היו בעיר 59,996 נפשות ו-18,283 משקי בית. צפיפות האוכלוסין הייתה 2,625.4 אנשים לכל מייל רבוע (1,631.4 נפש לקילומטר רבוע). ההרכב הגזעי של העיר היה 69.1% לבנים, 0.4% אפרו אמריקאים, 1.3% ילידים אמריקאים, 0.8% אסייתים, 0.2% תושבי האי האוקיינוס השקט ו-8.4% משני גזעים או יותר. אלה ממוצא היספני או לטיני היוו 37.5% מהאוכלוסייה. 56.7% מהאוכלוסייה היו לבנים שאינם היספנים.
32.9% מהאוכלוסייה היו מתחת לגיל 18, ו-9.2% היו מתחת לגיל 5. אנשים מעל גיל 65 היוו 9.4% מהאוכלוסייה. ההרכב המגדרי של העיר היה 51.1% נשים ו-48.9% גברים.
ההכנסה החציונית של משק הבית הייתה 59,795 דולר, וההכנסה החציונית לנפש הייתה 21,521 דולר. 12.1% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני.
גלריה

אינדיאן קריק במרכז העיר, קלדוול
אינדיאן קריק במרכז העיר קלדוול
בריכה ציבורית בקולדוול
הערות שוליים

↑  "Find a County". National Association of Counties. אורכב מ-המקור ב-2011-05-31. נבדק ב-2011-06-07.
1 2 3 4 5 6  United States Census Bureau. "QuickFacts Caldwell city, Idaho". נבדק ב-20 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "US Gazetteer files 2010". United States Census Bureau. אורכב מ-המקור ב-2012-07-02. נבדק ב-2012-12-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550431705171  GND: 7845961-8  LCCN: n82082663  MusicBrainz: e97f418c-6483-4cec-8ff2-25bc4f826a4c  VIAF: 151135267   WorldCat (עם VIAF): 151135267
קרב סינוויט

קרב סינוויט (באנגלית: Battle of Cynwit, מאוית גם כ-Cynuit) נערך ב-878 בין האנגלו-סקסונים של ממלכת וסקס לוויקינגים הדנים סמוך למצודה המכונה "סינוויט", במיקום לא ברור, והסתיים בניצחון האנגלו-סקסונים. אתרים אפשריים לקרב כוללים את מחנה קנינגטון שבסאמרסט, וגבעת קאונטיסברי, אשר בדבונשייר.
מעבר לניצחון האנגלו-סקסוני בסינוויט, שהדף פלישה מקומית, הייתה לקרב גם חשיבות אסטרטגית, היות שנמנעה תנועת מלקחיים אפשרית מצד הדנים, אשר לאחר כיבוש צ'יפנהאם תכננו לנתק את דרכי נסיגתו של המלך הנמלט, אלפרד, ולהשתלט על ממלכתו.
רקע

כוח דני בפיקודו של אובה רגנרסון, אחיהם של איבר חסר העצמות ושל האלפדן, הפליג בתעלת בריסטול עם 23 ספינות ונחת בחוף הצפוני של דבונשייר, בלוויית 1,200 לוחמים. הדנים נתקלו בכוח ההגנה האנגלו-סקסוני של המחוז, בפיקודו של אודה, רוזן דבון, אשר התבצרו במצודה המכונה "סינוויט".
מצור וקרב

סינוויט לא הייתה מבוצרת היטב, וכללה בעיקר סוללת עפר היקפית וגבוהה, אך כמות הלוחמים שבה הרתיעה את אובה ואנשיו, אשר העדיפו לצור על המצודה במקום לתקוף חזיתית, בתקווה שהמחסור במים יגרום לאנשיה להיכנע במהירות.
מן העבר השני, חששו אודה ואנשיו מאותו המצב בדיוק, ועל כן, פרצו מן המצודה ותקפו עם עלות השחר. הדנים המופתעים נסו אל ספינותיהם תוך שהם סופגים אבדות כבדות. בין 840 ההרוגים היה גם מנהיגם, אובה. בין השלל שנתפס היה גם נס העורב המקודש של הדנים, אשר נחשב על ידם כבעל כוחות פלאיים.
תוצאות הקרב

ככל הנראה, נועדה התקפת צבאו של אובה לסייע לגות'רום כחלק מתנועת מלקחיים אשר נועדה לנתק את דרכי הנסיגה של אלפרד מלך וסקס, להביא ללכידתו או הריגתו ולכבוש את ממלכתו, בדומה לגורלם של מלכי מזרח אנגליה ונורת'מבריה וממלכותיהם. ייתכן גם שאובה היה אופורטוניסט שניסה לנצל את העובדה שהאנגלו-סקסונים היו עסוקים בלחימה מול גות'רום כדי להגיע להשגים בחלק לא מוגן של הממלכה.
אף על פי שהוא מוזכר בכרוניקה האנגלו-סקסונית רק בקצרה חשוב הקרב מהסיבות הבאות: את הניצחון נחלו כוחות אנגלו-סקסוניים שלא הונהגו על ידי המלך אלפרד, אשר עמד באותו הזמן בראש ההתנגדות לפלישה הוויקינגית, בתקופה אותה מציינת הכרוניקה כ"כולם שועבדו מלבד אלפרד".
בנוסף, הצלחתם של אודה ואנשי המחוז שלו מתבטאת לא רק בהריגתו של אובה, אלא גם בלכידתו של נס העורב (Hrefn), לו הייתה חשיבות דתית ומורלית עבור הדנים. לכידת הנס מצוינת בכרוניקה, המקום היחיד בו נזכרת תפיסה של פריט מסוג זה בכל הקרבות המרובים אשר נערכו כנגד הדנים.
לקריאה נוספת

Abels, Richard. Alfred the Great: War, Kingship and Culture in Anglo-Saxon England. Routledge, 2013. ISBN 1317900413
Kendrick, T. D. A History of the Vikings. Courier Corporation, 2004. ISBN 048643396X
Swanton, Michael (Ed.). The Anglo-Saxon Chronicle. Psychology Press, 1998. ISBN 0415921295
הערות שוליים

1 2  Kendrick, עמוד 238
↑  Abels, עמודים 153–154
1 2 3  Abels, עמוד 154
↑  Swanton, עמודים 75, 77
↑  Swanton, עמוד 75
↑  Swanton, עמוד 77
| פלישות הוויקינגים לאיים הבריטיים |
| --- | --- | --- |
| הצבא הוויקינגי הגדול (865 - 878) | אנגלפילד • רדינג • אשדון • בסינג • מרטון • וילטון • סינוויט • אדינגטון |  |
| דנלואו | בטינגטון • סטמפורד (894) • הולם • טטנהאל • טמפספורד • דרבי • סטמפורד (918) • קורברידג' • ברוננבורג • סטיינמור • מלדון • אלטון הראשון • יום סנט ברייס • פינהו • רינגמר |  |
| קנוט הגדול (1015 - 1016) | אסאנדון • ברנטפורד |  |
| האראלד הארדרדה (1066) | פולפורד • גשר סטמפורד |  |
קרחון ווד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  27.78 ק"מ 
 קואורדינטות:  72°29′00″S 166°42′00″E﻿ / ﻿72.4833°S 166.7°E﻿ / -72.4833; 166.7
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ווד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ווד
 
קרחון ווד (באנגלית: Wood Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 27.78 קילומטרים.
הקרחון זורם בין קרחון קרול לבין הרמה מהווה את אגן הניקוז של קרחון טרפלגר.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל קרחון טרפלגר, בסמוך ממזרח להר מקדונלד.
קרחון ווד זורם לכיוון דרום-מזרח; מוצאו של קרחון ווד מאותו אוכף, ממנו זורם קרחון לנסן לכיוון צפון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי קבוצת החקר הדרומית (the southern party) של משלחת פדרציית מועדוני מטפסי ההרים האנטארקטית של ניו זילנד (NZFMCAE), משלחת שחקרה את האזור בין השנים 1962- 1963.
הקרחון נקרא על שמו של ב. ל. ווד (B.L. Wood), גאולוג, שהיה חבר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, משלחת אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1957–1958. ווד חקר את אזור קרחון ווד.
קרחון וב (ג'ורג'יה הדרומית)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים 
 קואורדינטות:  54°32′00″S 36°10′00″W﻿ / ﻿54.5333°S 36.1667°W﻿ / -54.5333; -36.1667
  (למפת איי ג'ורג'יה הדרומית מוגדלת) קינג אדוארד פוינט גריטוויקן איי ויליס אננקוב קופר פרינס אולף הארבור  האוקיינוס האטלנטי ים סקוטיהקרחון וב(למפת איי ג'ורג'יה הדרומית רגילה) קינג אדוארד פוינט גריטוויקן איי ויליס אננקוב קופר פרינס אולף הארבור  האוקיינוס האטלנטי ים סקוטיהקרחון וב
 
קרחון וב (באנגלית: Webb Glacier) הוא קרחון בחלקו הדרום-מזרחי של רכס אלארדייס, באי ג'ורג'יה הדרומית, בטריטוריה בריטית שמעבר לים, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, שבדרום האוקיינוס האטלנטי בקרבת דרום אמריקה ואיי פוקלנד.
מוצאו של הקרחון מדרום-מזרח להר ברוקר.
אורכו של הקרחון 3.2 קילומטרים, והוא נשפך אל קרחון רוס, שבצידו הצפוני של האי ג'ורג'יה הדרומית.
היסטוריה > מיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה במסגרת סקר ג'ורג'יה הדרומית (South Georgia Survey), שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1954–1955.
קרחון וב (ארץ ויקטוריה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°19′00″S 160°45′00″E﻿ / ﻿77.3167°S 160.75°E﻿ / -77.3167; 160.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וב(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וב
 
קרחון וב (באנגלית: Webb Glacier) הוא קרחון הממוקם בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בסמוך מצפון להר באסטיון ולשלוחת גיבסון.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח, ונשפך אל עמק בארוויק.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחות חקר מטעם המרכז לחקר אנטארקטיקה ( Victoria University's Antarctic Expeditions; בראשי תיבות: VUWAE), של אוניברסיטת ויקטוריה מהעיר ולינגטון, שבניו זילנד.
משלחת זו (VUWAE) חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1958–1959.
הקרחון נקרא על שם פי. אנ. וב (P.N. Webb), אשר, יחד עם בי. סי. מקלווי (B.C. McKelvey), ערכו את המחקר הגאולוגי הראשון באזור זה בעונת המחקר שבין השנים 1957–1958.
לאחר מכן, בעונת המחקר שבין השנים 1958–1959, השתתף וב, מטעם המרכז לחקר אנטארקטיקה של אוניברסיטת ויקטוריה, בחקר עמק רייט.
קרחון וולטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  69°17′00″S 70°21′00″W﻿ / ﻿69.2833°S 70.35°W﻿ / -69.2833; -70.35
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון וולטר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון וולטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וולטר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וולטר
 
קרחון וולטר (באנגלית: Walter Glacier) הוא קרחון בצפון-מזרח האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח - צפון-מזרח, מתמזג עם הצד הדרומי של קרחון מורן, ונשפך אל מפרץ שוקאלסקי.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של לוטטנט קומנדר האוורד ג'י וולטר (Howard J. Walter) מצי ארצות הברית, טייס מטוס לוקהיד LC-130 בטייסת VXE-6 במהלך מבצע הקפאה עמוקה בשנים 1970 ו-1971.
קתדרלת וסטמינסטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה קתולית, מבנה שלא הושלם 
 כתובת:  Francis Street, WestminsterLondon, SW1 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1895
 תאריך פתיחה רשמי:  1895 
 אדריכל:  John Francis Bentley 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-ביזנטית, אדריכלות נאו רומנסקית 
 מידות
 אורך:  110 מ' 
 גובה:  87 מ' (מגדל פעמונים) 
 קואורדינטות:  51°29′45″N 0°08′22″W﻿ / ﻿51.495825°N 0.139475°W﻿ / 51.495825; -0.139475
 westminstercathedral.org.uk
 he
 
פנים הקתדרלה
קתדרלת וסטמינסטר (באנגלית: Westminster Cathedral) היא קתדרלה הממוקמת בשכונת ויקטוריה ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון בירת הממלכה המאוחדת.
קתדרלה זו היא הכנסייה הראשית (כנסיית אם) של הקהילה הנוצרית קתולית באנגליה וויילס, הכנסייה הקתולית הראשית של העיר לונדון, ומקום מושבו של הארכיבישוף מווסטמינסטר. כמו כן מבנה הקתדרלה הוא מבנה הכנסייה הקתולית הגדולה ביותר באנגליה ובויילס.
יש להבדיל בין קתדרלה קתולית זו לבין מנזר וסטמינסטר הסמוך, השייך לכנסיית האנגליקנית.
היסטוריה

רק באמצע המאה ה-19 התאפשר לכנסייה הקתולית לפעול באנגליה באופן סדיר וההיררכיה הכנסייתית הוסדרה. הקתדרלה הוקמה בכספים שנאספו לזכרו של הקרדינל וייסמן - הארכיבישוף הראשון מווסטמינסטר אשר כיהן בין 1850–1865. האדמות עליהן הוקמה הכנסייה נרכשו בשנת 1884 על ידי יורשו של ויסמן, הקרדינל הנרי אדוארד מאנינג (באתר היה ממוקם קודם לכן כלא שדות טוטהיל בריידוול. 
עבודות הבנייה החלו בשנת 1892 אולם הופסקו, והחלו בשנית בשנת 1895 בתקופת יורשו של מאנינג - הקרדינל הרברט ווגין, על פי תוכניותיו של האדריכל ג'ון פרנסיס בנטלי.
הכנסייה החלה לפעול בשנת 1903 אף שטרם הושלמה (בשל קשיים תקציביים). טקס הפתיחה נערך לאחר השלמת המבנה ב-28 ביוני 1910.
ב-28 במאי 1982 במהלך ביקור בן שישה ימים בממלכה המאוחדת, ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני מיסה בקתדרלה.
בשנת 1995, בהזמנת הקרדינל באזיל יום, ביקרה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בכנסייה ונכחה בתפילה בה - הפעם הראשונה שמונרך בריטי נכח בתפילה כזאת מאז הקמת הממלכה המאוחדת.
קים לינהאן

קימברלי אן "קים" לינהאן (באנגלית: Kimberly Ann "Kim" Linehan; נולדה ב-11 בדצמבר 1962) היא שחיינית עבר אמריקאית. היא אלופת עולם (גואיאקיל 1982), אלופת אמריקה (סן חואן 1979) ואלופת האוניברסיאדה (בוקרשט 1981) במשחה ל-800 מטר חופשי. היא שיאנית עולם במשחים ל-400 מטר חופשי (כשלושה שבועות) ול-1500 מטר חופשי (1979–1987).
ביוגרפיה

לינהאן נולדה וגדלה בברונקסוויל, ניו יורק. בגיל 7 היא עברה עם משפחתה לפלורידה. בוגרת אוניברסיטת טקסס באוסטין.
ביוגרפיה > 1978 > שיאנית עולם

באליפות ארצות הברית שנערכה בת'ה וודלנדס, טקסס ב-2 באוגוסט זכתה לינהאן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:07.66 דקות, שיפור לשיא בן השנה של פטרה תימר ממזרח גרמניה (4:08.91 דקות).
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכתה לינהאן בשתי מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.73 דקות, אחרי טרייסי ויקהאם מאוסטרליה ששיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 4:06.28 דקות ובת ארצה סינתיה וודהד (4:07.15 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:32.60 דקות, אחרי טרייסי ויקהאם שקבעה שיא אליפות חדש של 8:24.94 דקות וסינתיה וודהד (8:29.35 דקות).
ביוגרפיה > 1979 > אלופת אמריקה

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו בתחילת יולי 1979 זכתה לינהאן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:39.82 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.92 דקות, אחרי סינתיה וודהד מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 1:58.43 דקות.
בתחרות גביע העולם הראשון בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ארצות הברית חדש של 8:24.70 דקות, 8 מאיות השנייה בלבד איטי משיא העולם של טרייסי ויקהאם (8:24.62 דקות).
באליפות ארצות הברית שנערכה בפורט לודרדייל ב-19 באוגוסט היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 16:04.49 דקות, שיפור לשיא בן השישה חודשים של טרייסי ויקהאם (16:06.63 דקות). שיא זה החזיק מעמד כ-8 שנים ונשבר על ידי ג'נט אוונס מארצות הברית (16:00.73 דקות).
ביוגרפיה > 1980

לינהאן נכללה במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת מוסקבה (1980) אך בשל החרם של מדינתה על המשחקים האולימפיים היא לא השתתפה.
ביוגרפיה > 1981 > אלופת אוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:15.26 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:37.50 דקות.
ביוגרפיה > 1982 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכתה לינהאן במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:27.48 דקות, לפני ג'קי וילמוט מבריטניה (8:32.61 דקות) וכרמלה שמידט ממזרח גרמניה (8:33.67 דקות).
ביוגרפיה > 1983–1984

לאחר אליפות העולם הפסיקה לינהאן את אימוני השחייה שלה למשך כשנה וחזרה לקראת אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:12.26 דקות.
חיים אישיים

לאחר המשחקים האולימפיים פרשה לינהאן משחייה תחרותית ועברה ללמוד באוניברסיטת דרום פלורידה. בהמדך עבדה כעובדת סוציאלית ומנהלת שירותי בריאות בפאוריה, אילינוי.
השגים ותארים

בשנת 1997 זכתה לינהאן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  Kim Linehan (USA) 1997 Honor Swimmer
קשת בענן מונוכרומטית

תמונה לא משופרת של קשת בענן מונוכרומטית, שצולמה ליד מיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית ביולי 1980.
קשת בענן מונוכרומטית כפולה שצולמה בחוף סידר פוינט בסנדאסקי (אנ'), אוהיו, 29 באוגוסט 2022.
קשת בענן מונוכרומטית או קשת בענן אדומה (באנגלית: Monochrome Rainbow או Red Rainbow) היא תופעה אופטית ומטאורולוגית נדירה של הקשת הרב-צבעונית. אף על פי שתהליך היווצרותו זהה לזה של קשת רגילה (כלומר השתקפות/שבירה של אור בטיפות מים), קשת בענן מונוכרומטית דורשת שהשמש תהיה בזמן זריחת או שקיעת השמש. הזווית הנמוכה של השמש גורמת לאור לעבור מרחק ארוך יותר דרך האטמוספירה, מה שגורם לאורכי גל קצרים יותר של אור, כגון כחול, ירוק וצהוב, להתפזר ולהשאיר בעיקר אדום.
לקריאה נוספת

Sistek, Scott (24 בנובמבר 2011). "Red Rainbows, Glorious Sunrises and a Very Unlucky Weather Station". KOMO News. נבדק ב-27 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
Cowley, Les. "Red Rainbows". Atmospheric Optics. נבדק ב-22 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Groth, Ed; Foster, Jim (2011-09-10). "Red Rainbow at Sunrise - Earth Science Picture of the Day". NASA Earth Science Division. ארכיון מ-2013-04-05. נבדק ב-2013-06-27.
קולה (יישוב)

| --- | --- |

שרידי המצודה הצלבנית
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז לוד
 נפה:  נפת רמלה
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  לפני המאה ה-17
 שטח:  4,347 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע דני
 תאריך נטישה:  10 ביולי 1948
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,010 (1945)
 קואורדינטות:  32°02′17″N 34°57′23″E﻿ / ﻿32.038083333333°N 34.956481472222°E﻿ / 32.038083333333; 34.956481472222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) קולה(למפת גוש דן רגילה) קולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אזור מעברת קולה במפה בהוצאת מחלקת המדידות, 1958-1960, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
קוּלָה (בערבית: قولة; בטורקית: Kule, "מגדל") היה כפר ערבי בגבול השפלה ולרגלי הרי יהודה כעשרה קילומטרים מצפון-מזרח ללוד, בגובה 125 מטר מעל פני הים. הכפר היה שייך לנפת רמלה במחוז לוד (1945). תושבי הכפר נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות, לאחר קרבות קשים בהם עברה השליטה בכפר מצד לצד מספר פעמים. מבני הכפר נהרסו מאוחר יותר ובמקום ניטע "יער קולה" על ידי הקרן הקיימת לישראל.
בין בני הכפר נמנו חסן סלאמה, ממנהיגי המרד הערבי הגדול נגד היהודים והבריטים, וכן בנו עלי חסן סלאמה, ממפקדי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
היסטוריה

במקום שוכנת בריכת אגירה ביזנטית בעומק של 2.5 מטרים. בשנת 1181 הקימו אבירים ממסדר ההוספיטלרים מרכז מנהלי בכפר שכלל מגדל ומבנה מקומר. הכפר הוקם על חורבות השרידים הצלבניים, מסגד הכפר הוקם בסמוך לשרידי המגדל הצלבני וב-1596 מנו תושביו 380 נפשות; תושבי הכפר היו מוסלמים ברובם, ועסקו בעיקר בחקלאות. רוב שטחי הכפר היו מעובדים. במפקד האוכלוסין של המנדט הבריטי בשנת 1931 נמנו בכפר 697 תושבים.
אזור הכפר נכלל בשטח שיועד למדינה ערבית לפי החלטת החלוקה של האו"ם מ-29 בנובמבר 1947. לאחר ההחלטה יצאו מקולה לוחמים שהשתתפו במאבק האלים מול היישוב היהודי, ובהם חסן סלאמה, בן הכפר, ששימש כמפקד בכיר של הכוחות הערביים.
היסטוריה > קרבות קולה

ב-10 ביולי 1948, לאחר סיום ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות, החל צה"ל ב"מבצע דני" - מתקפה על הערים הערביות רמלה ולוד במטרה להרחיב את השטח בשליטת ישראל שבין תל אביב לירושלים על ידי כיתור רמלה ולוד וכיבוש הכפרים שמצפון וממזרח ללוד. במסגרת המבצע נכבשו בשעות הבוקר על ידי יחידות של חטיבת אלכסנדרוני כפרי האזור רנתיה, וילהלמה, אל-יהודייה, ואילו טירה נכבשה על ידי פלוגה א' מגדוד 89 מחטיבה 8 בשעות הבוקר המוקדמות וקולה נכבשה על ידי פלוגה ב' מאותו גדוד בשעות אחר הצהריים. על הכפר הגנו לוחמים מקומיים בלבד, ותושביו נמלטו ממנו בעקבות כישלונם להגן על היישוב.
ב-15 ביולי נכבש הכפר על ידי גדוד 1 של הלגיון הערבי (צבא עבר הירדן), בקרב שגרם לכוחות חטיבת אלכסנדרוני אבדות רבות. בהמשך נכבש הכפר מחדש על ידי כוח ישראלי, עבר שוב לידי הלגיון, ולבסוף נכבש סופית ב-18 ביולי על ידי חטיבת אלכסנדרוני מתוגברת בפלוגת טנקים מגדוד 82 של חטיבה 8.
ישנה אי התאמה במספר הנופלים בקרבות קולה. לפי נתוני ענף היסטוריה בצה"ל נהרגו שם 32 לוחמים ואילו על מצבת הזיכרון במקום חקוקים שמותיהם של 31 נופלים.
היסטוריה > לאחר כיבוש הכפר

מבני הכפר נהרסו ככל הנראה בחלקם בעקבות בקשה שהגיש ב-13 בספטמבר 1948 ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון ל"ועדת השרים לענייני הרכוש הנטוש". ב-2 ביולי 1950 הוקמה בשטח הכפר הנטוש עצמו מעברת גבעת כ"ח (לזכרם של 28 חיילי צה"ל שנפלו בקרב) שהועברה תוך זמן קצר כשני קילומטרים מערבה והפכה למושב גבעת כ"ח.