stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניל מוריסי
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | ג'ולייט בראבו | Juliet Bravo | אוליבר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1985 |  | Roll Over Beethoven | צעיר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1985 |  | Hammer House of Mystery and Suspense | שוטר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1985 |  | Travellers by Night | פליק | מיני-סדרה |
| 1986 |  | C.A.T.S. Eyes | טרוור | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1987 |  | Pulaski | טרקין טיילור | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1987–1995 |  | Boon | רוקי קסידי | סדרת טלוויזיה |
| 1992–1999 |  | Men Behaving Badly | טוני סמארט | תפקיד ראשי |
| 1992 | הרמז | Cluedo | גורדן פרר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1993 |  | Comedy Playhouse | דני | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1993 |  | The Smell of Reeves and Mortimer | בתפקיד עצמו | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1995 |  | The Morph Files | המספר |  |
| 1995 |  | Noel's House Party | סמי שאמי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1997 |  | Brambly Hedge | וילפרד טואדפלקס | דיבוב |
| 1997 | ראגרטס | Rugrats | ויזי דייוויס | בפרק "Send in the Clouds" |
| 1997 |  | Soul Music | מורט |  |
| 1998 |  | The Vanishing Man | ניק קמרון |  |
| 1998–2012 | בוב הבנאי | Bob the Builder | בוב / לופטי / רולי / סקראפטי / האיכר חמוצי / סקיפ | תפקיד ראשי (דיבוב) |
| 1999 |  | Maisy | המספר | דיבוב |
| 2001 |  | Look and Read | זזאפ |  |
| 2002 |  | Paradise Heights | צ'ארלי יוסטס |  |
| 2003 |  | Murder in Mind | סטיבן קייט |  |
| 2003 |  | The Eustace Bros. | צ'ארלי יוסטס |  |
| 2004 |  | Unsolved History | קריינות | סדרה דוקומנטרית |
| 2004 | קארי ובארי | Carrie & Barry | בארי | מיני-סדרה |
| 2005 | בוב הבנאי: שלוש, ארבע, לעבודה! | Bob the Builder: Project Build It | בוב / לופטי / רולי / האיכר חמוצי | דיבוב |
| 2007 | סקינס | Skins | מרקוס איינסוורת' | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 | שכנים | Neighbours | כומר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007–2009 | דרך ווטרלו | Waterloo Road | אדי לוסון |  |
| 2011 |  | Supersize Grime | המספר |  |
| 2011 | המפקח ג'ורג' ג'נטלי | Inspector George Gently | טוני הקסטון |  |
| 2012–2016 | שחיתות | Line of Duty | בלש נייג'ל מורטון | סדרת טלוויזיה; 9 פרקים |
| 2012 | אני וגברת ג'ונס | Me and Mrs Jones | ג'ייסון |  |
| 2013 | סקינס | Skins: Pure | מרקוס איינסוורת' |  |
| 2014 |  | Over to Bill | ג'ז |  |
| 2015 |  | The Dumping Ground | קית' | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 |  | Death in Paradise | דיסקו ביסקוויט | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 |  | A Gert Lush Christmas | דייב קולמן |  |
| 2016 |  | Grantchester | הרדינג רדמונד | עונה שנייה |
| 2016 | מנהל הלילה | The Night Manager | הארי פלפרי | מיני-סדרה |
| 2017 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | מיץ' מקאליסטר | בפרק "Crime and Punishment" |
| 2017– | חוקים משלה | Striking Out | וינסנט פייק QC | סדרת טלוויזיה |
| 2018 | בלתי נשכח | Unforgotten | פיטר קאר | סדרת טלוויזיה (עונה שלישית) |
| 2019 | המשפט של כריסטין קילר | The Trial of Christine Keeler | קולין קילר | סדרת טלוויזיה |
| 2020 |  | Penance | לוק דאגלס | מיני-סדרה |
| 2021 | שני נהרות | The Long Call | כריסטופר ריסלי | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  Middlehurst, Lester (3 בינואר 2008). "Neil Morrissey: 'No, I'm NOT scared of commitment!'". Daily Mail. UK. נבדק ב-8 בינואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BBC Two – Neil Morrissey: Care Home Kid, Episode 1". BBC. 28 במרץ 2011. נבדק ב-8 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Neil Morrissey and Charlie Brooks to guest star in series three of The Dumping Ground
↑  RUSSELL HOWARD, NEIL MORRISSEY, GREG DAVIES, KERRY HOWARD & SOPHIE THOMPSON STAR IN A NEW ONE-OFF CHRISTMAS SPECIAL FOR BBC TWO
↑  Neil Morrissey joins the cast of Grantchester, Published: Thu 06 Aug 2015
↑  Bear Grylls: Mission Survive cast unveiled - Michelle Collins, Chelsee Healey, Neil Morrissey and more
↑  "Neil Morrissey's Secret". BBC. אורכב מ-המקור ב-29 באפריל 2006. נבדק ב-16 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Interview: Neil Morrissey The Observer
↑  Honorary degree for media stars BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1493078  BnF: cb150032991 (data)  GND: 1062157516  ISNI: 0000 0000 6302 1002  LCCN: no2004069440  NKC: jcu20231196683  NTA: 212910582  VIAF: 41554085   WorldCat (עם VIAF): 41554085
אסיקורציוני ג'נרלי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת איטליה (G) 
 מייסדים:  יוסף אליעזר מורפורגו 
 תקופת הפעילות:  1831–הווה (כ־193 שנים) 
 חברות בנות:  Generali Deutschland  Generali Česká pojišťovna  GRE PAN-EU PRAGUE 1  Europäische Reiseversicherung  Generali Investments CEE, investiční společnost  Banca della Svizzera Italiana  Europ Assistance  בנקה ג'נרלי  ג'נרלי CEE החזקות  Generali Versicherung AG 
 מיקום המטה:  טריאסטה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הביטוח 
 מוצרים עיקריים:  ביטוח 
 הכנסות:  81,538,000,000 אירו (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  5,514,000,000 אירו (נכון ל־2022) 
 רווח:  2,912,000,000 אירו (נכון ל־2022) 
 מנכ"ל:  Philippe Donnet 
 עובדים:  75,000 (נכון ל־2022) 
  
 www.generali.com
 
בניין החברה ב"כיכר איחוד איטליה" בטריאסטה
אסיקורציוני ג'נרלי (באיטלקית: Assicurazioni Generali S.p.A) היא חברת ביטוח בינלאומית שמרכזה בעיר טריאסטה באיטליה. החברה היא חברת הביטוח הרביעית בגודלה בעולם. היא הוקמה ב-1831 תחת השם Imperial Regia Privilegiata Compagnia di Assicurazioni Generali Austro-Italiche על ידי יוסף אליעזר מורפורגו (גר'), משכיל יהודי שהצליח לאסוף סביבו קבוצת מנהיגים מהקהילה היהודית בעיר, ואנשי כספים נוספים עמם ייסד את החברה.
לחברה ולחברות הבת שלה נתח שוק רחב באיטליה, גרמניה, צרפת, אוסטריה, סרביה, שווייץ, בוסניה והרצגובינה, יפן וסין. מניות החברה נסחרות בבורסה איטליאנה שבמילאנו.
בישראל

ג'נרלי היא ממייסדי חברת הביטוח "מגדל", שנוסדה ב-1934. בשנת 1935 הקימה אסיקורציוני ג'נרלי את בניין ג'נרלי ברחוב יפו בירושלים.
"מגדל" היא חברת הביטוח הגדולה בישראל. ג'נרלי החזיקה ב-70% מהונה של חברת האם, "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים", אותם מכרה בשנת 2012 לשלמה אליהו.
מיישקו הראשון

| --- | --- |

 לידה:  930
 פטירה:  25 במאי 992 (בגיל 62 בערך) 
 מקום קבורה:  קתדרלת פוזנן 
 בן או בת זוג:  Oda of Haldensleben (979–25 במאי 992) דוברבה מבוהמיה (965–977) 
 
 
התרחבות השטחים בשליטת פולין תחת שלטון מיישקו הראשון
מיישקו הראשון (בפולנית: ‏Mieszko Iקובץ:Pl-Mieszko-I.ogg‏Ⓘ‏), בנו של זימומיסל(אנ'), היה דוכס פולין משנת 960 ועד מותו בשנת 992.
ביוגרפיה

לא ידוע מה הוא תאריך הלידה של מיישקו, והוא מוערך לשנים 920–931. מיישקו היה בן לשושלת פיאסט, אשר בניה שלטו באזורים שונים של פולין המודרנית. מיישקו היה השליט הנוצרי הראשון של פולין ונחשב למייסד דה פקטו של המדינה הפולנית. בנו בוליסלאב האמיץ הוכתר כמלך הראשון של פולין.
אביו וסבו (לסטק(אנ')) של מיישקו הראשון שלטו על שבטים פאגאנים בפולין באמצעות בריתות או באמצעות הפעלת כוח צבאי, והוא המשיך לנהוג באותה דרך. הוא פעל להרחבת שטחי ממלכתו והכפיף למרותו את שטחי קויאוויה, גדנסק פומרניה ומזוביה. במשך זמן רב ניסה לכבוש את שטחי מערב פומרניה עד שניצח והרחיב את השטחים בשליטתו לאזור נהר האודר התחתי. בשנותיו האחרונות נלחם בבוהמיה ולאחר ניצחונו צירף לממלכתו את שטחי שלזיה ופולין קטן.
מיישקו לא התבסס רק על כיבושי שטחים בכח אלא ביצע גם מהלכים דיפלומטים ופוליטיים לביצור שלטונו. כך למשל כרת בריתות עם בוהמיה שוודיה והאימפריה הרומית הקדושה.
הברית של מיישקו עם הנסיך הצ'כי בולסלאוס האכזר(אנ') התחזקה על ידי נישואיו ב-965 לבתו של בולסלאוס, הנסיכה דוברבה מבוהמיה(אנ'), בת שושלת פרמסליד(אנ'), נישואים אלו חיזקו את הברית הפולנית-בוהמית, שנמשכה גם לאחר מותו של דוברבקה.
בשנת 966 הוטבל לנצרות, מהלך שחיזק את קשריו עם התרבות המרכז אירופית.
שני מקורות עצמאיים מייחסים לדוברבקה תפקיד חשוב בהתנצרותם של מיישקו הראשון ופולין. הראשון הוא דברי הימים של ת'יטמר, הוא כתב שהנסיכה הבוהמית ניסתה לשכנע את בעלה לקבל את הנצרות (גם במחיר שבירת נישואיהם ואיתם את הברית הפולנית-בוהמית). בסופו של דבר, היא השיגה לבסוף את התנצרותו של מיישקו הראשון ויחד איתו, את התנצרותה של פולין. המקור השני הוא גאלוס אנונימוס שכתב שדוברבקה הגיעה לפולין מוקפת בנכבדים חילוניים ודתיים. היא הסכימה להינשא למיישקו הראשון בתנאי שהוא יוטבל. השליט הפולני הסכים, ורק לאחר התנצרותו התחתן עם הנסיכה הבוהמית.
היסטוריונים מודרניים טוענים שהנרטיב של התנצרותו של מיישקו הראשון בזכות דוברבקה היווה חלק מהמסורת של הכנסייה שהדגישה את ההתנצרות של שליטים פגאניים באמצעות השפעת נשים ומציעים סיבות אחרות להתנצרותו של מיישקו.
בין הסיבות האפשריות: חיזוק הברית הפוליטית עם בוהמיה, לחיזוק הגנתה של פולין כנגד פלישה מגרמניה או מהאיחוד הצפוני. החלשת כוחם של הכוהנים האליליים שהיוו את עמוד התווך של האמונה הפגאנית בפולין.
הגעתה של הנצרות מבוהמיה, הכתיבה את העובדה שפולין היא נוצרית קתולית, פולנית נכתבת באותיות לטיניות והחוק הפולני מבוסס על החוק הרומי (כפי שהיה מקובל באימפריה הרומית הקדושה. הנצרות שהייתה מלווה באנשי דת יודעי קרוא וכתוב, הקימה את האדמיניסטרציה המתהווה של פולין ובכך איחדה וגיבשה את הדוכסות החדשה.
מיישקו ואנשיו תוארו בסביבות שנת 966 על ידי אברהם בן יעקב, נוסע יהודי ספרדי, שביקר באותה תקופה בחצר פראג של הדוכס בולסלאוס האכזר. אברהם הציג את מיישקו הראשון כאחד מארבעת השליטים הסלאביים השולטים על שטח גדול בצפון מזרחי אירופה, ולרשותו עומד כוח צבאי מוערך ומשמעותי. לדבריו, מיישקו הראשון נלחם נגד שבט הוולטבה.
כיבושיו של מיישקו הראשון הוו יסודות משמעותיים לביסוסה ועתידה של פולין עד ימינו.
הערות שוליים

↑  Thietmari chronicon, vol. IV, cap. 56.
↑  A. F. Grabski, Mieszko I, Warsaw 1973, p. 93.
↑  J. Dowiat, Metryka chrztu Mieszka I, p. 79; Andrzej Feliks Grabski, Bolesław Chrobry. Zarys dziejów politycznych i wojskowych, p. 26; S. Trawkowski, Monarchia Mieszka I i Bolesława Chrobrego, pp. 116–117; H. Łowmiański, Początki Polski, vol. V, p. 549.
↑  לפי פאוול ג'סייניקה(אנ')
לקריאה נוספת

Historical dictionary of Poland. Greenwood Publishing Group. 1996. ISBN 978-0-313-26007-0.
Buko, Andrzej (2008). The archaeology of early medieval Poland. Boston: Brill. p. 184. ISBN 978-1281936776.
Hensel, Witold (1960). The Beginnings of the Polish State. Polonia Publishing House. .
יצחק מאיר בן-מנחם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1898 
 פטירה:  1960 (בגיל 62 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת ראדין  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–1960 
 רבותיו:  נפתלי טרופ 
 
הרב יצחק מאיר בן מנחם (פצ'ינר) (תרנ"ח, 1898 – ז' בסיוון תש"ך, 2 ביוני 1960) היה חבר בית הדין הרבני הגדול, כמו כן עסק בההדרת ספרי הראשונים.
תולדותיו

נולד בפולין בשם יצחק מאיר פצ'ינר, בנו של מנחם מנדל פצ'ינר, שהשתייך לחסידות גור. למד בישיבת ראדין והיה מתלמידיו של הרב נפתלי טרופ. באמצע שנות ה-20 עלה לארץ ישראל. למד בישיבת חברון ונחשב לבכיר התלמידים בה. לאחר מכן למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה.
בשנת תרפ"ט, זמן קצר לפני פרוץ המאורעות, נישא לשרה, בתו של הרב איסר זלמן מלצר.
בשנת תרצ"ח (1938) פרסם את ספרו "פרשת המלך" על הלכות אישות בספר משנה תורה לרמב"ם. כמו כן עסק בההדרת ספרי ראשונים ובאותה תקופה הוציא את חידושי הרשב"א על מסכת נידה עם הגהות ומראי מקומות. בשנת תש"ב פרסם את פירוש רבנו חננאל למסכת זבחים, עם הערות, הגהות ומראי מקומות.
בשמת תרצ"ג (1933) התמנה כדיין בבית הדין בפתח תקווה. בין הרבנים שכיהן לצדם לאורך השנים: הרב עובדיה הדאיה, הרב ישראל אריה ספיר, הרב עובדיה יוסף, הרב שמעון יוז'וק והרב צבי ברוידא. לאחר מלחמת העולם השנייה עברת את שמו ל"בן מנחם", שבו הנציח את שם אביו שנהרג בשואה.
בשנת תשט"ז (1956) מונה כדיין בבית הדין הרבני הגדול וכיהן בתפקידו עד לפטירתו בשנת תש"ך (1960).
בן מנחם נפטר ב-2 ביוני 1960 ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
לאחר פטירתו יצאו שני כרכים נוספים בסדרת ספריו "פרשת המלך", הכוללים באורים וחידושים בסוגיות בסדר מועד, וכן חידושים ובאורים על ספרי מדע, אהבה וזמנים של הספר "משנה תורה" לרמב"ם.
משפחתו

בנו, הרב מנחם אליהו בן מנחם, הוא ר"מ בישיבת תושיה בתפרח.
חתנו, הרב אביעזר פילץ, הוא ראש ישיבת תושיה.
נכדו, הרב דוד בן-מנחם מכהן בתפקיד 'נושא-ונותן' בישיבת חברון בירושלים.
ספריו

פרשת המלך - על ספר משנה תורה לרמב"ם, תרצ"ח, תשנ"ה ותשנ"ו (3 כרכים)
חדושי הרשב"א על מסכת נדה - עם הגהות ומראי מקומות, תרצ"ח
פירוש רבנו חננאל למסכת זבחים - עם הערות, הגהות ומראי מקומות, תש"ב
הערות שוליים

1 2  יצחק מאיר בן-מנחם באתר GRAVEZ
↑  עד שבחברון, עמ' 55, עדות הרב דב כהן. בספרו האוטוביוגרפי "וילכו שניהם יחדיו" (עמ' 166) מגדיר הרב דב כהן את הבחור יצחק מאיר פצ'ינר: "הבחור החשוב בישיבה".
↑  רבנות ראשית כרך א', באתר ארכיון המדינה, עמ' 53
↑  הנשיא מינה דיינים, דבר, 18 באפריל 1956; הודעה על מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים תשט"ז, עמ' 849; כתבי מינוי לדיינים בבתי-הדין הרבניים (העתקים), באתר ארכיון המדינה, עמ' 33
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304295905171  ISNI: 0000 0000 6693 2370  LCCN: nr94036976  VIAF: 63892944   WorldCat (עם VIAF): 63892944
סרגיי מיכאילוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1958 (בן 66) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל, רוסיה, קוסטה ריקה 
 השכלה:  Moscow State Academy of Public Utilities and Construction 
 
סרגיי מיכאילוב (ברוסית: Сергей Анатольевич Михайлов; נולד ב-7 בפברואר 1958) הוא איש עסקים רוסי, מנהיג ארגון הפשע סולנצבסקאיה, שנחשב לאחד הנציגים המשפיעים ביותר של העולם התחתון בשם מיכאס. מעולם לא הורשע על פי אישומים הקשורים לפשע מאורגן.
בשנת 1999 נכלל ברשימת המועמדים לפרלמנט הרוסי מהמפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה בבחירות לדומה הממלכתית ב-1999, אך רישומו כמועמד בוטל בשל אזרחותו היוונית.
בשנים 2001–2002, כל מדינות אמנת שנגן, כמו גם ארצות הברית, הונגריה, לטביה ותוניסיה סירבו אשרות כניסה למיכאילוב. השלטונות הצרפתיים הגיבו לבקשתו כי לא יאפשרו לו להיכנס למדינה "מסיבות ביטחוניות".
כיום מיכאילוב הוא נשיא חברת המניות המשותפת "בית תיירות מרכזי" (רו').
הערות שוליים

↑  Sergey Mikhailov, rumafia.net (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5401 9517  LCCN: nr93048535  VIAF: 2347017   WorldCat (עם VIAF): 2347017
זאב רוזנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1954 (בן 69) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
זאב רוזנשטיין (נולד ב-3 בדצמבר 1954 ביפו ד') הוא עבריין ישראלי שהורשע בסחר בסמים, והתפרסם בשל היקף פעילותו. נודע בעבר כ-"יעד מספר 1 של משטרת ישראל".
ביוגרפיה

רוזנשטיין נולד ביפו לשלמה רוזנשטיין, ניצול שואה שעלה מרומניה, ולמזל שם טוב שעלתה מהקווקז. הוריו התפרנסו מעבודתם כשכירים ובנוסף זכו לפיצויים מגרמניה. רוזנשטיין לא השלים את לימודיו התיכוניים ועבד בחנות למוצרי חשמל ברחוב אלנבי בתל אביב עד גיוסו לצה"ל. רוזנשטיין שירת בקריה ועזב את הצבא מבלי שהשלים את תקופת השירות הצבאי.
עד לכניסתו לכלא, התגורר רוזנשטיין בהוד השרון.
ביוגרפיה > העיסוק בפלילים

את הפעילות הפלילית שלו החל רוזנשטיין בצעירותו בפריצות קטנות ובשוד בנק שביצע ובגינו ישב בכלא. בתחילת שנות התשעים החלה יריבות בין זאב רוזנשטיין וחייליו, לבין משפחת אסלן, ששיאה היה רצח העבריין יחזקאל אסלן בתל אביב בשנת 1993. המשטרה שייכה את רצח אסלן לרוזנשטיין, אך לא הצליחה להוכיח ראייה ממשית בכדי להעמידו לדין. ב-2007 הורשע רוזנשטיין בקשירת קשר לביצוע רצח. בנוסף, הואשם בישראל ובחו"ל בהפעלת עסקי סמים ובמספר ניסיונות חיסול של יריביו. עקב מעמדו בעולם התחתון, הוא הוגדר על ידי משטרת ישראל כראש המאפיה הישראלית, קיבל את הכינוי "היעד המשטרתי מספר 1" והיווה יעד לניסיונות חיסול כושלים רבים, שחלקם הסתיימו בפגיעה ואף מוות של עוברי אורח.
בנובמבר 2004 נעצר רוזנשטיין בשיתוף פעולה בין משטרת ישראל וארצות הברית. הוא הוסגר ב-2006 לארצות הברית בידי מדינת ישראל, שם הועמד למשפט בבית משפט אמריקאי באשמת הפצת מיליוני כדורי אקסטזי. ב-16 בינואר 2007 נידון ל-12 שנות מאסר, 3 שנים על תנאי וקנס כספי של 17,500 דולר אמריקאי על עבירה זו, בה הודה באשמה במסגרת עסקת טיעון. רוזנשטיין ריצה את תקופת המאסר בבית כלא בישראל.
במסגרת עסקת הטיעון הודה רוזנשטיין בישראל בקשירת קשר לביצוע רצח. הוא הודה בכך שהוא שילם לרוצחים שכירים מבלארוס על מנת שירצחו את האחים יעקב ונסים אלפרון. זו הייתה הפעם הראשונה בה הודה רוזנשטיין במעורבות במלחמות בין ארגוני פשע. עד הודאה זו הכחיש כל מעורבות בסכסוכים בין עבריינים, גם כאשר היה בעצמו קורבן לניסיונות התנקשות. לפי תנאי העסקה, שאושרה על ידי השופטת מרים דיסקין, נידון רוזנשטיין לחמש שנות מאסר בפועל, שנוספו על עונש המאסר שנגזר עליו בארצות הברית. בסך הכל ריצה רוזנשטיין 17 שנות מאסר. עד אוקטובר 2017 לא הורשה רוזנשטיין לצאת לחופשות רגילות מהכלא בגלל סיווג מסוכנות גבוה.
ב-14 בפברואר 2021, הורתה ועדת השחרורים לשחררו בשחרור מוקדם. וב-21 בפברואר, שוחרר רוזנשטיין תחת תנאים מגבילים לאחר שריצה 16 וחצי שנות מאסר בפועל.
הוחלט שרוזנשטיין ישהה תחת פיקוח איזוק אלקטרוני במעצר בית לילי. מלבד זאת, יצטרך רוזנשטיין לחתום בתחנת המשטרה הקרובה למקום מגוריו תוך 48 שעות ממועד יציאתו משערי הכלא ולאחר מכן, פעם בשבוע. במהלך שעות היום הוא יעבוד בתפקיד משרדי במוסך בתל אביב-יפו, והרשות לשיקום האסיר תדווח על כל הפרה של תנאי השחרור. עוד נקבע בתנאי השחרור כי רוזנשטיין לא יתרועע עם עבריינים, למעט במסגרת טיפולית. הוא לא יצא לחו"ל ללא אישור הוועדה וניתן לו צו עיכוב יציאה מהארץ עד תחילת חודש נובמבר 2021. כמו כן, הוא מחויב להחזיק ברשותו בכל עת את פנקס רישיון האסיר שלו. אם יפר את תנאי השחרור, הוא מסתכן בביטול שחרורו, ובאפשרות שיצטרך להשלים את ריצוי עונשו מאחורי סורג ובריח.
הערות שוליים

↑  3 הרוגים וכ-30 פצועים בניסיון חיסול של זאב רוזנשטיין, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2003
↑  אבי כהן, רעידת אדמה: רוזנשטיין נעצר, יוסגר לאמריקנים, באתר ynet, 9 בנובמבר 2004
↑  מיה איידן, מיאמי: אושרה עסקת הטיעון עם רוזנשטיין, באתר ynet, 16 בינואר 2007
↑  אבי אשכנזי ונתיב נחמני, מסתמן: זאב רוזנשטיין ישתחרר רק בגיל 70, באתר nrg‏, 31 בינואר 2011
↑  רע"ב 2178/15 זאב רוזנשטיין נ' שירות בתי הסוהר, ניתן ב־2 באוגוסט 2015
↑  רע"ב 944/17 זאב רוזנשטיין נ' מדינת ישראל, ניתן ב־16 באוקטובר 2017
↑  לירן לוי‏, זאב רוזנשטיין השתחרר מהכלא לאחר 17 שנים: "מרגיש מצוין, הכול טוב", באתר וואלה, 21 בפברואר 2021
↑  אין מחיר לחופש - גם רוזנשטיין שוחרר מהכלא, באתר פוסטה, ‏21 בפברואר 2021
זאב רוזנשטיין מלווה בבלשי משטרה, בדרכו מישראל למשפט בארצות הברית
פנחס זליגמן פרום

| --- | --- |

 לידה:  1822 תקפ"ב גרוסלנגהיים (גר'), בוואריה
 פטירה:  12 ביוני 1898  (בגיל 76 בערך) כ"ב בסיון תרנ"ח
 מקום פעילות:  באד הומבורג, פרנקפורט
 תקופת הפעילות:  ? – 12 ביוני 1898 
 רבותיו:  רבי יצחק דב במברגר, הכתב סופר
פנחס זליגמן הלוי פרום (פראם, פראמם, Seligmann Pinchas Fromm) (תקפ"ב 1822 – תרנ"ח 1898) היה רבה של באד הומבורג ורב בפרנקפורט.
קורות חייו

שמו העברי היה פנחס שמחה. מאחר שהוא היה משתמש רק בשמו השני 'שמחה' השתמשו בתרגום הגרמני זליגמן. (זעליג פירושו מבורך,  מאושר,  ומכאן השם שמחה. הוא נולד בגרוסלנגהיים (אנ') בשנת תקפ"ב לאביו הערש פרום, בן יוסף פרום בנו של אברהם פרום. משפחת פרום הגיעו מספרד וחיו בגרמניה במשך 500 שנים עד השואה.
למד אצל חמיו רבי יצחק דב במברגר שהיה מורו ורבו, ואצל הכתב סופר בפרשבורג.
בשנת 1852 נישא לרעכל רבקה (1831 - 1893) בתו הגדולה של רבי יצחק דב במברגר, להם נולדו 10 ילדים.
בין השנים תרי"א (1852) - תרל"ה (1875) כיהן כרב של הקהילה בבאד הומבורג (פר די הא) לאחר מכן הלך לפרנקפורט לגור אצל הברון וילהלם קארל פון (שמעון וואלף) רוטשילד (אנ') (רוטשילד היה תלמידו המובהק) וכיהן שם כרב בית הכנסת של הברון 23 שנה עד לפטירתו.
נפטר בכ"ב בסיון תרנ"ח (1898) ונקבר בפרנקפורט.
נכדו היה הפסיכולוג אריך פרום.
לא ידוע כיום על חיבורים שחיבר, אמנם מכתבים תורניים ממנו התפרסמו בספרי שו"ת.
משפחתו

לזליגמן פנחס ורחל רבקה פרום היו 10 ילדים:
יוסף, נולד 1853, נפטר 1916 בגיל 63 בפרנקפורט. נישא לרבקה.
עמליה, נולדה ב-1854, נפטרה ב-1940 בשואה, נישאה לבנימין ברוך וולף.
יהודית, נולדה ב-1855, נפטרה ב-1919 בדואיסבורג גרמניה, נישאה לנתן בן הירש ולאה אשואג.
זרלין, נולדה  ב-1857, נפטרה ב-1930 בהמבורג גרמניה.
גוטא, נולדה ב-1865, נפטרה ב-1942 בסוביבור בשואה, אשת מוריץ בן ירחמיאל וחנה הירשברג.
אמה מרלה, נולדה ב-1866, נפטרה ב-1934 בגרמניה, אשת אלברט הירשברג.
רבקה, נולדה ב-1867, נפטרה ב-1906 בגרמניה, אשת אליאס אליהו גוט.
עמנואל, נולד ב-1868, נפטר ב-1928, בגרמניה, נישא לקלרה.
נפתלי, נולד ב-1869, נפטר ב-1933, נישא לרוזה בת מוריץ קראוס. בנם הוא אריך פרום.
סימון שמחה, נולד ב-1873, נפטר ב-1961 בארצות הברית, נישא לג'ני.
הערות שוליים

↑  יזכור, בתוך סידור שפת ישראל
↑  יעקב רוזנהיים, זכרונות, עמ' נ"ד, בנימין שלמה המבורגר נשיא הלויים, עמ' תקס"ד ועמ' תקמ"ח. ראו גם כתר כהונה, (ריפמאן) תחילת עמ' ז' שבשנת תרל"ו כבר היה בפרנקפורט, ובדרך הנשר עמ' נ"ז)
↑  יד הלוי יו"ד סימן ק"ו. מוזכר בשו"ת בנין ציון קט"ו ובנין ציון החדשות ט"ז, שו"ת כתב סופר או"ח סימן כ"ה, שמחת הלויים סימן י"ט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261442305171  GND: 1140052071  NTA: 156854368  VIAF: 299358092   WorldCat (עם VIAF): 299358092
מורט רזניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בנובמבר 1912
 פטירה:  11 בספטמבר 1996 (בגיל 83)
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  יידוי פטיש
 
מורטימר "מורט" רזניק (באנגלית: Mortimer "Mort" Reznick;‏ 23 בנובמבר 1912 – 11 בספטמבר 1996) היה אתלט יהודי-אמריקאי, אלוף ארצות הברית באולם (1933) בזריקת משקולת (16 ק"ג).
ביוגרפיה

רזניק למד והתאמן באוניברסיטת ניו יורק.
ביוגרפיה > 1932

באליפות ארצות הברית ששימשה למבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכה בפאלו אלטו, קליפורניה ב-16 ביולי הוא סיים במקום חמישי ביידוי פטיש בתוצאה של 50.23 מטר ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים. תוצאה זו דירגה אותו במקום 12 בעולם באותה שנה.
ביוגרפיה > 1933 > אלוף ארצות הברית באולם

באליפות ארצות הברית באולם (אנ') שנערכה בניו יורק ב-25 בפברואר 1933 זכה במדליית זהב בזריקת משקולת (16 ק"ג) בתוצאה של 15.49 מטר.
הערות שוליים

↑  1932 - Hammer Throw באתר Track and Field news (באנגלית)
↑  עם התוצאה שקבע היה יכול לסיים במקום רביעי במשחקים האולימפיים עצמם
↑  Mortimer Reznick, באתר Track and Field (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מורט רזניק".
קראק

קראק הוא נגזרת פוטנטית במיוחד של קוקאין המופק באמצעות עיבוד של קוקאין באבקה בתוספת אמוניה או ביקרבונט ומים, והפיכתו לצורת בסיס חופשי (Free base) הניתן לצריכה בעישון. למרות שהתמכרות לקראק אינה הגורם היחיד, היא גורם משמעותי ביותר לבעיות של בריאות הציבור. הקשר שלו לפשיעה, אלימות ובעיות חברתיות אחרות, הופך את השימוש בו לסוגיה מורכבת הדורשת טיפול רב-ממדי. שיעורי ההתמכרות הגבוהים וההשלכות הנרחבות, גרמו למגפת הקראק בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20.
רקע היסטורי

קראק נחשב למסוכן וממכר מאוד עקב העוצמה והמהירות של השפעתו.
כבר בשנות ה-70 החל השימוש בקוקאין, שנחשב לסם של המעמד הבינוני-גבוה. לעומת הקוקאין, האפקט המהיר והאינטנסיבי של הקראק, המתבטא בתחושת אופוריה עזה כמעט מיד לאחר העישון, הגביר מאוד את פוטנציאל ההתמכרות של הסם. עישון הקראק נתפס כשיטת צריכה נוחה וקלה יותר בהשוואה להזרקה או הסנפה.
הפוטנציאל הכלכלי העצום הגלום בקראק, הביא להתפתחות מסחר והפצה בהיקפים נרחבים בארצות הברית, בעיקר באזורים אורבניים צפופים, והגברת הזמינות והנגישות של הסם לאוכלוסייה. התפשטות הקראק התרחשה על רקע מצוקה כלכלית עמוקה בערים רבות בארצות הברית שהעמיקה והחמירה בעיות חברתיות קיימות באותה תקופה. כל אלו הפכו את הסם לפופולרי ביותר סייעו ועודדו את התפשטותו בשנות ה-80, תופעה שכונתה "מגפת הקראק".
הרכב כימי

הקראק מופק מעיבוד של אבקת קוקאין הידרוכלוריד עם ביקרבונט ומים, או אמוניה ומים. תהליך זה מסיר את המלח ויוצר גבישים הניתנים לעישון. האלקלואיד של הקוקאין מקיים אינטראקציה עם הקולטנים במוח ומונע ספיגה חוזרת של מוליכים עצביים כמו דופמין, מה שגורם להנאה ולערנות מוגברת.
הבדלים בין קראק לקוקאין

צורת הצריכה מכתיבה את ההבדל המשמעותי ביותר בין קראק לבין קוקאין. בעישון הספיגה מתבצעת באמצעות הריאות ובהסנפה דרך ריריות האף. הספיגה של הקראק דרך הריאות, מאפשרת חדירת החומר למחזור הדם ומשם אל המוח במהירות גדולה בהרבה מאשר זו המתרחשת דרך ריריות האף. משום כך, העוצמה ומשך ההשפעה הפסיכואקטיבית מהירות וחזקות יותר באופן ניכר ובעקבותיהן מגיעה דעיכה מהירה ברמות הדופמין ובמצב הרוח. המשמעות לכך היא ששימוש כרוני בקראק עלול לגרום לקשיים בוויסות של מערכת הגמול במוח. המוח מקשר בין שימוש בקראק לבין תחושות חיוביות, מה שמתחזק התנהגויות של חיפוש הסם בניסיון להשיג את אותה תחושה, במיוחד כאשר רמות הדופמין נמוכות. מאפיין זה הופך את הקראק לחומר בעל פוטנציאל התמכרות גבוה בהרבה מזה של הקוקאין, מה שמגביר את הסיכון להתמכרות אליו ביחס לקוקאין.
השלכות השימוש

שימוש כרוני בקראק מוביל להתמכרות קשה, הפרעה לתפקוד, והשפעות נרחבות על סביבתו הישירה של המשתמש והחברה בכלל. פגיעות אופייניות כוללות פגיעה בלב ובכלי הדם, מחלות ריאה, פגיעה נרחבת במערכת העצבים המרכזית, ירידה חדה במשקל, ושחיקה וריקבון של השיניים. עבור נשים, ההשלכות כוללות מעורבות בזנות ובקרב נשים הרות, סיכון מוגבר לתסמונת גמילה מסמים בילוד.
מבחינה נפשית, התמכרות לקראק מקושרת עם תלות נפשית, דיכאון, תנודות חדות במצב הרוח של המשתמש ואף מחשבות אובדניות ובמקרים קיצוניים פרנויה ופסיכוזה זמנית, עם הזיות ומחשבות שווא.
ההתמכרות מאופיינת בחיפוש סם באופן אובססיבי, והדחף לצרוך את הסם מקשה מאוד על המשתמש להתנהל בחיי היומיום ולמלא מטלות פשוטות, כמו גם על טיפוח ושימור קשרים חברתיים, וההתמכרות משתלטת ומבודדת את המשתמש מסביבתו.
עקב מחירו הגבוה של הקראק, מכורים רבים נקלעים לחובות ולמצוקה כלכלית חמורה. משתמשים רבים עלולים להידרדר לעבריינות בניסיון להשיג כסף לקראק ובמקרים קיצוניים אף הופכים מחוסרי דיור. בקרב נשים נמצא כי הן נוטות לממן את הרגלי השימוש שלהן בזנות וכך הן חושפות עצמן לאלימות ולהידבקות במחלות מין.