stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת קיימברידג'
מידע כללי

31 הקולג'ים המרכיבים את אוניברסיטת קיימברידג' מהווים, למעשה, מוסדות עצמאיים: הקולג' רשאי לקבוע אילו סטודנטים יתקבלו ללימודים, ולהחליט באופן עצמאי על מינוי מרצים וחוקרים, בכפוף לתקנון האוניברסיטה. בנוסף, הקולג'ים הם האחראים על סידורים פנימיים ומנהליים, על רווחת הסטודנטים (רוב הסטודנטים חיים, גרים ולנים בתחומי הקולג' במהלך לימודיהם) ועל ארגון קבוצות למידה קטנות. בכל קולג' ישנם ספרייה ומתקני ספורט, מועדונים ואחוות שונות. הלימודים מתנהלים הן במחלקות הקולג'ים והן במחלקות האוניברסיטה, כאשר האוניברסיטה היא שמעניקה את התארים.
אוניברסיטת קיימברידג' חברה במספר ארגונים: חברה בקבוצת קוימברה (GC), בברית הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר (IARU), באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU), בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי (GULF), באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA), בקבוצת ראסל, באוניברסיטאות בריטניה (UUK), בקבוצת G5, חברה מייסדת של מכון אלן טיורינג בלונדון ומשויכת לקבוצת אוניברסיטאות לא רשמית הנקראת "משולש הזהב".
בראש האוניברסיטה עומד נגיד (chancellor), אולם זהו תפקיד ייצוגי בעיקרו. הנגיד הנוכחי של האוניברסיטה הוא הלורד סיינזברי מטורנוויל, הבעלים של רשת המרכולים סיינזברי'ז. הנשיא (vice-chancellor), ומי שעומד למעשה בראש האוניברסיטה, הוא פרופ' סטיבן טופ (Stephen Toope).
היסטוריה

הקולג' הראשון של אוניברסיטת קיימברידג' הוא פיטרהאוס קולג', שהוקם בשנת 1284 על ידי יו בלשאם (Hugh Balsham), בישוף אילי (Ely). רבים מהקולג'ים נוסדו במאות ה-14 וה-15, אולם קולג'ים נוספים הוקמו במהלך המאות הבאות, עד לזמננו אנו. הקולג' החדש ביותר הוא הומרטון קולג', מוסד שמקורו במאה השבע עשרה, אבל הוכר כקולג' בשנת 2010. בשנת 2004 דווח כי קיימברידג' מתכננת להגדיל את מספר הסטודנטים שלה על ידי בניית שלושה קולג'ים נוספים, אולם דוברי האוניברסיטה הכחישו זאת.
בימי הביניים, המניע העיקרי להקמת קולג'ים היה צבירת מתפללים רבים ככל האפשר – בדמותם של התלמידים, שהיו ברובם אנשי כמורה – על מנת שיתפללו למען נשמותיהם של מייסדי הקולג'ים. מסיבה זו כללו קולג'ים רבים כנסיות וחדרי תפילה, והכנסיות אף התוו את עיקרי תוכנית הלימודים: דקדוק, לוגיקה, רטוריקה, וכן לימוד סכולסטי של אריתמטיקה, מוזיקה, גאומטריה ואסטרונומיה. עיקר הדגש, עם זאת, היה על לימודי דת ותאולוגיה. במהלך פירוק המנזרים באנגליה ציווה המלך הנרי השמיני על מורי האוניברסיטה לסגור את הפקולטה ללימודי החוק הקאנוני ולחדול לאלתר מלימודי סכולסטיקה. הדבר הביא לשינוי במוקדי תוכניות הלימודים של הקולג'ים: לא עוד לימודי דת ותאולוגיה, כי אם קלאסיקה, פרשנות הביבליה ומתמטיקה.
קרנה של אוניברסיטת קיימברידג' עלתה עם המצאת הדפוס, שאפשרה לחוקריה לפרסם פרסומים מדעיים בתפוצה רחבה החל משנת 1534, עת רכשה האוניברסיטה מספר מכבשי דפוס. במאה ה-17 הגיעה העשייה האקדמית בקיימברידג' לאחד משיאיה הרבים, כאשר אייזק ניוטון (1643–1727), שהיה פרופסור למתמטיקה בטריניטי קולג' פרסם לקראת סוף המאה ה-17 את מחקריו אודות חוקי התנועה והכבידה. הישגים אקדמיים בולטים נוספים היו פרסום "מוצא המינים", עבודתו המהפכנית של צ'ארלס דרווין על האבולוציה, וכן ביקוע האטום בשנת 1932 על ידי ג'ון קוקרופט וארנסט וולטון.
בחינת הגמר לקבלת התואר "Bachelors of Arts" – התואר הראשון העיקרי המוענק בקיימברידג' בתום לימודי מדעי הרוח, מדעי החברה ומדעי הטבע – ידועה בשם טרייפוס (Tripos). הגם שהאוניברסיטה מציעה כיום לימודים במגוון תחומים, עד ראשית המאה ה-19 עיקר הדגש היה על לימודי מתמטיקה, שהיו אז בבחינת לימודי חובה לצורך סיום התואר. לימודי המתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג', ובעיקר הטרייפוס במקצוע זה, היו תחרותיים ביותר, ובזכותם הופיעו כמה מגדולי המדענים האנגלים. עם זאת, היו מי שהביעו סלידה מהשיטה הנהוגה בקיימברידג', כמו גודפרי הרולד הארדי אשר טען כי היא גורמת לרוב התלמידים להתעניין יותר בציוניהם מאשר בנושאים הנלמדים. אף על פי שכיום המחקר בקיימברידג' הוא רב-תחומי, עיקר חוזקה נותר לימודי המתמטיקה: מרכז אייזק ניוטון, המשתייך לאוניברסיטה, נתפס באנגליה כמכון המחקר הלאומי לחקר המתמטיקה והפיזיקה התאורטית.
הקולג'ים הראשונים לנשים היו גירטון קולג' (1869) וניונהאם קולג' (1872). הסטודנטיות הראשונות נבחנו בשנת 1882, אולם רק בשנת 1947 שולבו נשים במערך המחקר וההוראה של האוניברסיטה, 20 שנים אחרי שילובן באוניברסיטת אוקספורד.
מאז 1882 כל 3 שנים מתקיים אירוע מחזה יווני של קיימברידג'.
מתוך 31 הקולג'ים הקיימים כיום, שניים מיועדים לנשים בלבד (מורי אדוארדס קולג' וניונהאם קולג'), וחמישה – לתלמידים מתקדמים בלבד (הלומדים לתואר .M.A לפחות) (קלייר הול, דרווין קולג', וולפסון קולג', קולג' סנט אדמונד ויוז הול).
קבלה ללימודים

בעבר, קבלה לאוניברסיטת קיימברידג' הייתה על בסיס ידיעת לטינית ויוונית, שנלמדו בבתי הספר הפרטיים בבריטניה (המכונים Private Schools). פירוש הדבר היה, על פי רוב, שרובם המכריע של הסטודנטים באוניברסיטה השתייכו לעלית החברתית הבריטית. החל משנות השישים הסתמן שינוי, שבמסגרתו התקבלו סטודנטים בעיקר על סמך כישוריהם והישגיהם האישיים. המועמדים נדרשים להיות בעלי הציונים הטובים ביותר האפשריים בתעודות סיום התיכון שלהם, וכן לעבור ראיון אישי קפדני. בשנים האחרונות, מועמדים המעוניינים להתקבל לתחומים טכניים שונים, כמו מתמטיקה, נדרשים גם לעבור סדרת מבחנים הידועה כמבחני STEP. עם זאת, הוויכוח אודות מידת ההוגנות הקיימת בשיטת הקבלה לקיימברידג' ולאוקספורד עודו מתנהל בבריטניה.
כמעט כל הקולג'ים מקבלים סטודנטים עבור כל המקצועות הנלמדים באוניברסיטה, אך ישנם מספר קולג'ים אשר שמים דגש על מקצוע מסוים. לדוגמה, מכללת גונביל וקיז מכילה מספר רב של תלמידי רפואה.
תלמידים מתקדמים מתקבלים לקיימברידג' בהתאם לשיקולי המחלקה או הפקולטה שבה הם מתעתדים ללמוד, ורק לאחר מכן הם משויכים לקולג' זה או אחר.
ספורט ופנאי

בקיימברידג' קיימת מסורת ארוכה של השתתפות סטודנטים בפעילויות ספורט ופנאי. החתירה פופולרית במיוחד, וישנן תחרויות בין הקולג'ים ונגד אוניברסיטת אוקספורד עצמה. ישנם משחקי יריבות מול אוקספורד במגוון תחומי ספורט, בהם רוגבי, קריקט, ושחמט. הקיימברידג' יוניון הוא מרכז להתדיינויות פוליטיות בין סטודנטים. ישנם מועדוני דרמה וקומדיה, וכן עיתוני סטודנטים רבי השפעה.
אגדות ומיתוסים

מספר מיתוסים התפתחו סביב אוניברסיטת קיימברידג' וההיסטוריה שלה. אחד מהם עוסק בגשר המתמטי הסמוך לקווינס קולג', שעיצב, כביכול, אייזק ניוטון עצמו באופן שיאפשר לו להחזיק מעמד ללא ברגים ובריחים. מסופר על חבורת סטודנטים ספקניים שפירקו את הגשר אך לא הצליחו להרכיבו מחדש לאחר מכך. הסיפור הוא בדיה, שכן הגשר נבנה 22 שנים לאחר מותו של ניוטון.
סיפור אמיתי הוא זה העוסק ב"פרס כף העץ", שהייתה ה"פרס" שהוענק לתלמיד שקיבל את הציון העובר הנמוך ביותר בלימודי המתמטיקה. הפרס הוענק בפעם האחרונה בשנת 1909 לחותר בשם קטברת' למפרייר הולטהאוס מקולג' סנט ג'ונס. מרגע שהובן כי מספר סטודנטים עשו מאמצים לזכות בכף העץ, בוטל הנוהג.
שונות

אוניברסיטת קיימברידג' מקיימת שותפות מחקרית הדוקה עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). בנוסף, האוניברסיטה מנהלת קשרים עם חברות היי-טק באזור קיימברידג'. אישים רבים בעולם הטכנולוגיה תורמים לאוניברסיטה באופן קבוע, כמו גורדון מור מאינטל וביל גייטס נשיא מיקרוסופט. בשנת 2000, כונן גייטס את מלגת גייטס שנועדה לסייע לסטודנטים שאינם בריטים הלומדים בקיימברידג'.
מבט על סנאט האוניברסיטה, גונביל אנד קיז קולג' וכנסיית האוניברסיטה, גרייט סנט מרי
קלייר קולג' (משמאל) וכנסיית קינגס קולג' (במרכז)
"הגשר המתמטי" מעל נהר קאם
אלחנדרו פרנסס

אלחנדרו פרנסס טוריחו (בספרדית: Alejandro Francés Torrijo; נולד ב-1 באוגוסט 2002 בסרגוסה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ז'ירונה מהלה ליגה.
קריירת מועדונים

פרנסס נולד בסרגוסה שבספרד וגדל במחלקת הנוער של ריאל סרגוסה. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בהליגה הספרדית השנייה.
ב-27 ביולי 2024 חתם בז'ירונה.
קריירה בינלאומית

פרנסס הוא חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 21. הוא היה חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2021.
כלקדון

ערך זה עוסק בעיר עתיקה. אם התכוונתם למינרל שהוא סוג של קוורץ, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 נבנה:  680 לפנה״ס 
 מאורעות:  המצור על כלקדון 
 מיקום
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  40°59′00″N 29°02′00″E﻿ / ﻿40.983333333333°N 29.033333333333°E﻿ / 40.983333333333; 29.033333333333
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורכלקדון(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורכלקדון
 
כלקדון (יוונית: Χαλκηδών, מקובל גם האיות חלקדון וכן קלסדון) הייתה עיר נמל עתיקה באסיה הקטנה.
היסטוריה

כלקדון נודעה במיוחד בשל ועידת כלקדון, הוועידה האקומנית הרביעית, שנערכה בשנת 451. העיר נוסדה במאה ה-7 לפני הספירה כמושבה של העיר היוונית מגארה. היא כונתה "עיר העיוורים" כיוון שהוקמה על הצד האסיאתי של מצרי הבוספורוס, שנחשב לנחות לעומת הצד האירופי, שעליו ישבה ביזנטיון.
לאחר נפילת ביזנטיון הייתה העיר נתונה להתקפות חוזרות ונשנות מצד שבטי הברברים. במאה ה-7 נפלה לידי הצבא הפרסי. העיר נהרסה בתקופת מסע הצלב הרביעי, ומאוחר יותר היו אלה הטורקים שכבשו אותה כמאה שנים לפני כיבוש קונסטנטינופול. הם ניצלו את חורבותיה כמקור לאבני בנייה עבור עירם איסטנבול.
העיר היא חלק מאיסטנבול כיום, ונקראת קדיקוי.
נח אנגלהרד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בינואר 1996 (בן 28) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
נח אנגלהרד (נולד ב-21 בינואר 1996) הוא משורר, מוזיקאי, מלחין שחקן ודוגמן ישראלי.
ביוגרפיה

אנגלהרד נולד בגבעתיים למשפחה דתית-ציונית, הבן הצעיר משישה ילדים, לאב גינקולוג ואמא מורה לפסנתר. בגיל 14 החליט לחזור בשאלה. בגיל שבע-עשרה פרש מבית הספר והחל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה הפתוחה. כשלוש שנים לאחר מכן השלים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > כתיבת שירים

אנגלהרד הוא חבר מערכת כתב העת "הבה להבא". בעבר שימש כמבקר הספרות של טיים אאוט תל אביב.
מאז 2012 הוא מפרסם שירה בכתבי העת "הבה להבא", "הו!", "עירובין", "ננופואטיקה", ועוד. בשנת 2020 פורסם סיפורו הקצר "מיינדפולנס" במסגרת תחרות הסיפור הקצר של העיתון "הארץ" כסיפור מומלץ.
בשנת 2018 ראה אור ספר שיריו הראשון "אורה נובה", בהוצאת "הבה לאור".
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

אנגלהרד רכש השכלה מוזיקלית מגיל צעיר.
בשנת 2013 ניגן יחד עם להקת טייגר לאב במופע הפותח ללהקת הפט שופ בויז בהיכל נוקיה בתל אביב.
בשנת 2018 הקים פרויקט סולו בשם One Room Hotel, שלו כיום שני אלבומים שיצאו בהוצאה עצמאית. שנה לאחר מכן נבחר להיות המופע הפותח בטור של הלהקה Isolation Berlin (גר') ברחבי גרמניה. מאז הוא מופיע עם הרכב זה בברלין ובשאר רחבי אירופה.
ביוגרפיה > בטלוויזיה

בשנת 2022, ללא רקע קודם במשחק, גילם אנגלהרד את דמותו של אביב גפן בסדרה "שנות הירח".
הערות שוליים

↑   נח אנגלהרד, תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת תש"ף | מיינדפולנס | סיפור מומלץ, באתר הארץ, 11 באפריל 2020
↑  Just Another Jewish Guy, by One Room Hotel, One Room Hotel
↑  עמי פרידמן, "הם מבינים את המשחקיות שבדבר": כוכב "שנות הירח" על הסדרה והסינגל הראשון, באתר ישראל היום, ‏29.6.2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008756864105171  VIAF: 5159610181640540260   WorldCat (עם VIAF): 5159610181640540260
מפקד האוכלוסין של ארצות הברית

חותם לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, האחראית על המפקד
מפקד האוכלוסין של ארצות הברית (באנגלית: United States Census) הוא מפקד אוכלוסין הקבוע בחוקת ארצות הברית ונערך על ידי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. המפקד נערך כל 10 שנים, החל משנת 1790. התוצאות משמשות להקצאת מושבים בקונגרס של ארצות הברית, לקביעת כמות האלקטורים בכל מדינה בארצות הברית ולמימון תוכניות ממשלתיות. על פי המפקד משנת 2020 בארצות הברית 331,449,281 תושבים.
היסטוריה

מפקדים נערכו בארצות הברית גם לפני אשרורה של חוקת ארצות הברית: בתחילת המאה ה-17 נערך מפקד בווירג'יניה, ונכללו בו אנשים ממרבית שלוש עשרה המושבות, שהפכו במהלך הזמן ל-13 המדינות שהקימו את ארצות הברית.
לאורך השנים, הצרכים של המדינה נעשו מורכבים יותר, ולכן נדרשה סטטיסטיקה כדי לעזור לממשלה לתכנן דברים שונים; לפיכך החלה המדינה לקיים את המפקדים. התוכן של המפקד אף הוא השתנה במהלך השנים. בשנת 1810, לראשונה נבדקו נתונים בענף הייצור כמו כמות המוצרים וערכם; בשנת 1840 נוספו בירורים על דיג; ובשנת 1850 כלל המפקד פניות בנושאים חברתיים, כגון מיסוי, הליכה לכנסיות, קבצנות ופשע. המפקדים התפשטו גם מבחינה גאוגרפית למדינות וטריטוריות שנוספו לאיחוד, כמו גם לאזורים חדשים שהיו תחת ריבונות או סמכות שיפוטית של ארצות הברית. במפקד של 1880 היו בדיקות כה רבות, שהיה צורך של כמעט עשור שלם כדי לעבד את הנתונים. בעקבות זאת, במפקד של 1890 השתמשו במכונת הטבולציה שהמציא הרמן הולרית'. הדבר הפחית את זמן העיבוד לשנתיים וחצי בלבד.
תשעת המפקדים הראשונים (בין 1790 ל-1870) לא היו מנוהלים על ידי הרשות המבצעת, אלא על ידי הרשות השופטת. אלו שכרו עובדים שיעברו בין התושבים ויבררו את המידע הרצוי. האנשים שאספו את המידע היו בדרך כלל מן הכפר או השכונה אותה בדקו, ולעיתים קרובות היו בעלי ידע רב על התושבים.
בששת המפקדים הראשונים (בין השנים 1790 ו-1840), נרשמו בפירוט שמות ראשי משק הבית, אך שאר בני הבית נרשמו בכלליות בלבד.
| מספר המפקד | שנה | התאריך שלפיו נבדקו הנתונים | אוכלוסייה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1790 | 2 באוגוסט | 3,929,326 |  |
| 2 | 1800 | 4 באוגוסט | 5,308,483 |  |
| 3 | 1810 | 6 באוגוסט | 7,239,881 |  |
| 4 | 1820 | 7 באוגוסט | 9,638,453 |  |
| 5 | 1830 | 1 ביוני | 12,866,020 |  |
| 6 | 1840 | 1 ביוני | 17,069,453 |  |
| 7 | 1850 | 1 ביוני | 23,191,876 | המפקד היה ציון דרך משום שזו הייתה השנה הראשונה שבה מפקד הלשכה ניסתה לתעד כל חבר בית, כולל נשים, ילדים ועבדים. לפני 1850, נרשם במפקד רק שמו של ראש משק הבית וכן את כמות בני הבית בכל קבוצת-גיל. |
| 8 | 1860 | 1 ביוני | 31,443,321 | המפקד הראשון שבו בני עמים ילידים נספרו באופן רשמי, אך רק ילידים שוויתרו על כללים שבטיים. מספר הילידים בארצות הברית, על פי מפקד זה, היה 40,000. |
| 9 | 1870 | 1 ביוני | 39,818,449 |  |
| 10 | 1880 | 1 ביוני | 50,189,209 | המפקד הראשון שבו נשים הורשו להיות פוקדות (אוספות הנתונים). |
| 11 | 1890 | 2 ביוני | 62,947,714 | התגובה הציבורית לדיווח מספר התושבים הייתה חוסר אמון, משום שרבים האמינו כי הכמות האמיתית של התושבים היא לפחות 75,000,000. מפקד זה היה הראשון שעובד באמצעות מכונת הטבולציה, שפותחה על ידי הרמן הולרית'. |
| 12 | 1900 | 1 ביוני | 76,212,168 |  |
| 13 | 1910 | 15 באפריל | 92,228,496 |  |
| 14 | 1920 | 5 בינואר | 106,021,537 |  |
| 15 | 1930 | 1 באפריל | 122,775,046 |  |
| 16 | 1940 | 1 באפריל | 132,164,569 |  |
| 17 | 1950 | 1 באפריל | 150,697,361 |  |
| 18 | 1960 | 1 באפריל | 179,323,175 |  |
| 19 | 1970 | 1 באפריל | 203,302,031 |  |
| 20 | 1980 | 1 באפריל | 226,545,805 |  |
| 21 | 1990 | 1 באפריל | 248,709,873 |  |
| 22 | 2000 | 1 באפריל | 281,421,906 |  |
| 23 | 2010 | 1 באפריל | 308,745,538 | בפעם הראשונה מאז 1940 המפקד היה טופס קצר בלבד. המפקד בצורתו הארוכה היה סקר הקהילה האמריקנית. |

| 24 | 2020 | 1 באפריל | 331,449,281 | לראשונה התאפשר למלא את המפקד גם בטלפון ובאינטרנט. |
הליך

נתוני מפקד האוכלוסין מבוססים על ספירה בפועל של בני אדם בבתי מגורים בארצות הברית. בספירה נכללים אזרחים, תושבים חוקיים שאינם אזרחים, מבקרים לטווח ארוך שאינם אזרחים ומהגרים בלתי חוקיים. מגורים רגילים, על פי עיקרון שנקבע כבר במפקד של 1790, מוגדרים כמקום העיקרי שבו אדם גר וישן. לשכת המפקד משתמשת בנהלים מיוחדים כדי להבטיח כי אנשים חסרי הבית נספרים, אולם נתונים אלה אינם נחשבים מדויקים כמו נתוני התושבים המתגוררים בבית.
נתונחם מצרפיים מהמפקד מפורסמים ברגע שהם זמינים. מנגד, על פי חוק, ניתן לפרסם טפסים ונתונים אישיים שנאספו במפקד רק 72 שנים לאחר שהמפקד התקיים. בהתאם, המפקד האחרון שתיעודו חשוף לגמרי לציבור הוא מפקד האוכלוסין משנת 1950 (הנתונים פורסמו ב-2022).
הליך > ביקורת על ההליך

הכללה של אנשים שאינם אזרחים בנתוני מפקד האוכלוסין הרשמיים גורמת לעיוות בחלוקת המושבים בקונגרס, וכן של האלקטורים, שכן אנשים אלו אינם בעלי זכות הצבעה.
ביקורת זו תקפה גם בכיוון ההפוך - אזרחים אמריקאים המתגוררים מחוץ לארצות הברית אינם נכללים במפקד האוכלוסין, למעט עובדים פדרליים והמתגוררים עמם, על אף יכולתם להצביע בבחירות.
קבוצות כמו "Prison Policy Initiative" (יוזמת מדיניות בתי הסוהר) טוענות כי אמנם בפועל מקום מגוריהם של אסירים הם בתי הכלא, וכך גם סופרים אותם במפקד, אך יש להעדיף לספור אותם לפי מקום מגוריהם טרם כליאתם, זאת על מנת לאסוף מידע שיוביל להבנת הדמוגרפיה של אזור מגוריהם.
הליך > אכיפה

העונש על סירוב לענות למפקד הוא קנס של 100 דולר אמריקאי. הקנס על אי-סיפוק שמות נכונים הוא 500 דולר. עבור סיפוק תשובות כוזבות הקנס הוא עשרת אלפים דולר.
סודיות

המטרה העיקרית של המפקד היא לחלק את מושבי הקונגרס על ידי אוכלוסייה. בנוסף, נתונים שנאספו משמשים למטרות סטטיסטיות. הסודיות של הנתונים הללו היא חשובה ביותר - על פי חוק, הפוקדים (אוספי הנתונים), כמו גם כל אדם אחר בעל גישה לנתונים אינו רשאי לחשוף מידע מזהה על אדם, משק בית או עסק. בלי ההגנות הללו, לדוגמה, שוהים לא חוקיים בארצות הברית או מסתתרים מהממשלה יירתעו מהגשת נתוני מפקד.
על פי כלל 72 השנים (שאינו חוק אך נקבע על ידי ראש לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, רוי ו. פיל ב-26 באוגוסט 1950), שחרור מידע אישי מותר לפרסום רק לאחר 72 שנים. כך לדוגמה, נתוני המפקד של 1940 הותרו לפרסום ב-2 באפריל 2012 - 72 שנה ויום לאחר המועד שלגביו נבדקו נתוני המפקד.
סודיות > שימוש במידע על ידי ה-FBI

בשנת 1941, תחת מלחמת העולם השנייה נקבע חוק מלחמת המעצמות של 1941, שביטל את ההגנה המשפטית של המפקדים. מידע זה אפשר ל-FBI לאתר אמריקאים ממוצא יפני ולכלואם, זאת בעקבות מתקפת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, ואת כליאתם של איטלקים-אמריקאים וגרמנים-אמריקאים עקב שיוך מדינות מוצאיהם למדינות הציר.
בשנת 1980, ארבעה סוכני FBI נכנסו למשרד המפקדים בקולורדו ספרינגס עם צווים לקבל מסמכי מפקד, אך נאלצו לעזוב בידיים ריקות. בית המשפט קבע כי אף סוכנות, אף לא ה-FBI, זכאית להיות בעלת גישה לנתוני המפקד.
חלוקה לאזורים ולחטיבות

הלשכה מחלקת את ארצות הברית לארבעה אזורי מפקד. את האזורים היא מחלקת לתשע חטיבות בסך הכול. את שמות האזורים והחטיבות, ואת מיקומם, ניתן לראות בטבלה הבאה, ובתמונה שמתחתיה.
| חלוקת המפקד> אזור 1: צפון-מזרח (Northeast) | חלוקת המפקד> אזור 2: המערב התיכון (Midwest) | חלוקת המפקד> אזור 3: דרום (South) | חלוקת המפקד> אזור 4: מערב (West) |
| --- | --- | --- | --- |
|  חטיבה 1: ניו אינגלנד (New England)  חטיבה 2: מרכז האטלנטי (Mid-Atlantic) |  חטיבה 3: צפון-מזרח המרכז (East North Central)  חטיבה 4: צפון-מערב המרכז (West North Central) |  חטיבה 5: דרום האטלנטי (South Atlantic)  חטיבה 6: דרום-מזרח המרכז (East South Central)  חטיבה 7: דרום-מערב המרכז (West South Central) |  חטיבה 8: הר (Mountain)  חטיבה 9: האוקיינוס השקט (Pacific) |
ראו גם

דמוגרפיה של ארצות הברית
מפקדי אוכלוסין בישראל
אישה משתמשת במקלדת חירור לעיבוד נתוני המפקד של 1940
שלט מעודד התפקדות בקולומבוס, אוהיו
החלוקה לאזורים ולחטיבות של המפקד (באנגלית)
רבקה באייך

רבקה באייך (נולדה ב-25 ביוני 1999) היא לוחמת טאקוונדו ישראלית המתחרה בקטגוריות המשקל של עד 46 ק"ג ועד 49 ק"ג. זוכת 3 מדליות ארד באליפות אירופה (2021, 2022 ו-2023) ומדליית זהב בגביע העולם "G1" לשנת 2020.
ביוגרפיה

באייך נולדה בעיירה צ'אהיט שבאתיופיה, ובהגיעה לגיל 5, משפחתה עלתה עמה לישראל. תחילה התגוררו במרכז קליטה בבאר שבע. לאחר מכן, עברו ב-2012 לראשון לציון, שם היא ושלוש אחיותיה הגדולות מתגוררות בחיק אמן.
בגיל 13 החלה להתאמן בטאקוונדו, במסגרת פרויקט "עולות" לנערות יוצאות אתיופיה שהתקיים בבית ספרה.
קריירה ספורטיבית

בשנת 2016 זכתה באייך במדליית כסף בקטגוריית משקל של עד 42 ק"ג באליפות אירופה לנוער, שנערכה בלטביה.
בשנת 2020 זכתה באייך במדליית זהב בקטגוריית משקל של עד 46 ק"ג בתחרות גביע העולם G1 שנערכה בהלסינגבורג שבשוודיה.
בשנת 2021 זכתה באייך במדליית ארד בקטגוריית משקל של עד 46 ק"ג באליפות אירופה שהתקיימה בסופיה שבבולגריה וגם באליפות המדינה בקטגוריית משקל של עד 46 ק"ג.
בחודש אוקטובר 2021, נפצעה באייך, לאחר שבמהלך תחרות במונטנגרו, יריבתה נפלה על הצד החיצוני של הרגל שלה במהלך קרב. היא הייתה מנוטרלת במשך 7 חודשים, ועד כחודש לפני אליפות אירופה 2022, לא הייתה ודאות שתוכל להתחרות בה. לבסוף באייך החלימה, חזרה לכושר וכן התייצבה לאליפות שהתקיימה במנצ'סטר שבבממלכה המאוחדת, ואף זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל של עד 46 ק"ג. בשנה זו זכתה גם במדליית כסף בתחרות גביע העולם שהתקיימת בסופיה.
בינואר 2023 ניצחה באייך באליפות ישראל, לבוגרות בקטגוריית המשקל שלה, עד 46 ק"ג. בחודש יוני 2023, בהיותה מדורגת שלישית בעולם במשקל שלה, הודחה מאליפות העולם, בטרם הספיקה להגיע לקרב על מדליה. מאידך, באוגוסט 2023 זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל של עד 49 ק"ג באליפות אירופה שהתקיימה בטאלין שבאסטוניה. קבלת המדליה, ועלייתה לפודיום, התרחשה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה של מדינת ישראל, עובדה שהוסיפה התרגשות מיוחדת למעמד בקרב המשלחת הישראלית.
באפריל 2024, זכתה באייך במדליית הארד בתחרות הסבב העולמי בספרד. ביוני 2024 זכתה במדליית זהב בתחרות הסבב העולימ בלוקסמבורג.
ראו גם

טאקוונדו בישראל
אבישג סמברג
הערות שוליים

1 2 3 4  https://hapoel.org.il/2023/07/20/מאמן-השנה-של-הפועל-יחיעם-שרעבי/
↑  רבקה באייך, מדליית ארד, אליפות אירופה 2021, ‏התאחדות הטאקוונדו
↑  הישגים לספורטאי טאקוונדו בגביע העולם, באתר ישראל דוג'ו, 23 פברואר, 2020
↑   איתמר קציר, "נולדתי לעשות דברים לא שגרתיים": בגובה 1.53 מ', רבקה בועטת בכל הציפיות, באתר הארץ, 19 ביולי 2020
1 2 3  ליאור ברטל, ‏רבקה באייך, מדליסטית הארד מאליפות אירופה בטאקוונדו: "שמחה על איך שנלחמתי", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 ביוני 2022
↑  תומר גנור, לוחמת הטקוואנדו שחולמת בגדול, באתר ynet, 13 בינואר 2016
↑  אבי איצקוביץ', הזהב אצלנו: הלוחמת של ראשון לציון חולמת על האולימפיאדה, באתר mynet, ‏26 בפברואר 2020
↑   איתמר קציר, הישג השיא בקריירה: רבקה באייך זכתה במדליית הארד באליפות אירופה בטאקוונדו, באתר הארץ, 8 באפריל 2021
↑  ספורטאי המועדון זכו במדליות באליפות ישראל בטאקוונדו, באתר המרכז לאומנויות הלחימה
↑  אסי ממן, ‏שלוש מדליות בטאקוונדו באליפות גביע העולם, באתר ONE‏, 5 במרץ 2023
↑  ‏הכוכבים והכוכבות לא איכזבו: הוכתרו אלופות ואלופי ישראל בטאקוונדו, באתר ספורט1, 27 בינואר 2023
↑  אסי ממן, ‏רבקה באייך זכתה במדליית הארד באליפות אירופה, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2023
↑  טאקוונדו: רבקה באייך זכתה במדליית הארד באליפות אירופה המתקיימת בסופיה בולגריה, באתר הוועד האולימפי בישראל, 8 אפריל, 2023
↑  ליאור ברטל, ‏מדליית כסף לדנה אזרן וארד לרבקה באייך בסבב העולמי בטאקוונדו, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 באפריל 2024
↑  אבישג סמברג ורבקה באייך זכו במדליות זהב בלוקסמבורג, באתר וואלה, 9 ביוני 2024
פורט ארתור (טסמניה)

פורט ארתור (באנגלית: Port Arthur) היא עיירה ומושבת עונשין לשעבר של נידונים בחצי האי טסמן (אנ'), טסמניה, אוסטרליה. הוא ממוקם כ-97 קילומטרים (60 מיל) מדרום-מזרח לבירת טסמניה, הובארט.
האתר מהווה חלק מאתרי הנידונים האוסטרליים, רשימה של 11 אתרי מורשת עולמית שהן שרידים של אתרי הנידונים שנבנו במקור על ידי האימפריה הבריטית במאות ה-18 וה-19. באופן קולקטיבי, אתרים אלו, כולל פורט ארתור, תוארו על ידי אונסק"ו: ”... [כ]דוגמאות הטובות ביותר ששרדו גלות גדולה של נידונים והרחבה קולוניאלית של מעצמות אירופה באמצעות נוכחות ועמל של נידונים.”
ב-28 באפריל 1996, התרחש באתר טבח, שהיה אירוע הרצח ההמוני הגדול ביותר בתולדות אוסטרליה המודרנית.
מיקום

פורט ארתור נמצאת בחצי האי טסמן (אנ'), טסמניה, אוסטרליה, כ-97 קילומטרים (60 מיל) מדרום-מזרח לבירת טסמניה, הובארט. הנסיעה הנופית מהובארט, דרך כביש טסמן (אנ') לסורל (אנ') וכביש ארתור (אנ') לפורט ארתור, אורכת כ-90 דקות. תחבורה מהובארט לאתר זמינה גם באמצעות אוטובוס או מעבורת, וחברות שונות מציעות סיורי יום מהובארט.
לפי מפקד האוכלוסין ב-2016, בפורט ארתור גרים 251 איש. זוהי ירידה באוכלוסייה מאז 2006, שמנתה אז 499 איש.
היסטוריה

פורט ארתור נקרא על שמו של סגן מושל ארץ ואן דימן, ג'ורג' ארתור (אנ'). היישוב התחיל כתחנת עצים ב-1830, אך הוא ידוע בעיקר בזכות היותו מושבת עונשין.
היסטוריה > מושבת עונשין

מ-1833 ועד ל-1853, פורט ארתור הייתה היעד לפושעים בריטים שהורשעו, הוגלו לאוסטרליה ועברו על החוקים פעם נוספת לאחר שהגיעו לאוסטרליה. גם מורדים ממושבות עונשין אחרות נשלחו לשם.
היסטוריה > מושבת עונשין > טיפול בנידונים

מושבת העונשין בפורט ארתור היא דוגמה ל"טיפולוגיית הכלא הנפרדת", שהושפעה מהתיאוריות של ג'רמי בנת'ם ומרעיון הפנאופטיקון שלו. בניית הכלא הסתיימה ב-1853, אך הוא נפתח רשמית רק ב-1855. מבנה הכלא, בעל צורה של צלב, היה סימטרי למדי. בכל פינה של בית הכלא הייתה חצר. כל אחד מאגפי האסירים היה קשור לליבת המעקב של הכלא, כמו גם לקפלה באולם המרכזי. ממרכז המעקב, ניתן היה לראות היטב כל אגף, אם כי לא ניתן היה לראות מספר תאים בודדים.
מערכת הכלא הנפרדת סימנה גם מעבר מענישה פיזית לענישה פסיכולוגית. מתכנני מערכת הענישה בפורט ארתור חשבו שהענישה הגופנית הקשה, כגון הצליפות, שהייתה בשימוש במושבות עונשין אחרות, רק הקשיחה את הנידונים ולא עודדה אולם לחזור למוטב. לדוגמה, כפרס, יכול היה נידון לקבל כמויות גדולות יותר של מזון או אפילו פריטי יוקרה כמו תה, סוכר וטבק; כעונש, הנידונים יקבלו רק לחם ומים. מערכת הענישה שיושמה בפורט ארתור, כומתה "המערכת השקטה": ראשם של האסירים כוסה והם אולצו לשתוק, כך שלאסיר יהיה זמן להרהר על הפעולות שהביאו אותו לשם. רבים מהאסירים שהגיעו למתקן זה פיתחו מחלת נפש כתוצאה ממחסור באור וקול. במובנים רבים, פורט ארתור הייתה המודל עבור רבים מתנועת הרפורמה במערכת העונשין, אף על פי שהשימוש במודל זה היה גרוע יותר מאשר במושבות עונשין אחרות.