נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה
ליל ההדחה > כינוס המועצה הפשיסטית העליונה

בשעה 17:00 ב-24 ביולי 1943, 28 חברי המועצה הפשיסטית נפגשו במשרדו של מוסליני שבארמון ונציה. בפעם הראשונה מאז שהוקמה המועצה, לא שומר הראש של מוסוליני ולא יחידת M (אנ') המובחרת נכחו בארמון ובמשרד. חיילי החולצות השחורות שלטו בחצר ובחומות הארמון. מוסליני לא רצה שקצרן יהיה נוכח בחדר ולכן לא היה פרוטוקול מהכינוס.
גראנדי הביא איתו שני רימוני יד כי חשש שאולי לא יצא מארמון בחיים. מוסחליני החל את הפגישה בסיכום פעולות הפיקוד העליון (אנ') ולאחר מכן סיכם את אירועי המלחמה בחודשים האחרונים, כמו כן, מוסליני ציין כי בכוונתו להעביר את הממשלה לעמק הפו. מוסליני סיים את דבריו בכך שביקש מכל אחד מהמשתתפים לתת את דעתם אישית על מה שהוא כינה "הדילמה" (הבחירה בין מלחמה או שלום). מוסליני ידע שלפחות שלושה או ארבעה מחברי המועצה נגדו ותומכים בשלום. הוא קיווה שיוכל לשכנע אותם להצביע להצעה שעלתה שבמסגרתה, יוחזרו רק הסמכויות הצבאיות למלך אך הוא ימשיך לכהן כראש הממשלה. לאחר מכן, נשאו דברים אמיליו דה בונו, פארינאצ'י וצ'זארה מריה דה וקי.
לאחר מכן, קרא גראנדי את המסמך שהכין בנוגע לרצונם של חברי המועצה להדיח את מוסליני בעקבות האירועים האחרונים. לאחר שסיים נאומו, פארינאצ'י חלק על חלק מדבריו של גראנדי וטען כי בניגוד לטענתו של גראנדי שמוסליני בגד בחוקה, לטענתו, מוסוליני בגד בפשיזם. פארינאצ'י טען כי כדי לנצח במלחמה יש צורך "לטפל" בדמוקרטים, הליברלים והגנרלים שלדבריו עדיין היו חלק מהמפלגה. הוא קרא להחזיר את השליטה בפיקוד העליון למלך. בשעה 23:30 הודיע מוסוליני על דחיית המשך הפגישה למחר, בעקבות התארכותה של הפגישה לתוך הלילה. בשלב זה טען כי גראנדי כי זה בושה ללכת לישון כשחיילים איטלקים מתים למען איטליה ודרש הצבעה. מעולם, בכל 20 שנות ההיסטוריה של המועצה הפשיסטית אף אחד לא ביקש להצביע ובכל הישיבות הקודמות התקיימו דיונים שסוכמו על ידי מוסוליני. מוסליני הסכים בלית ברירה ואמר שהפגישה תופסק ל-10 דקות הפסקה. בינתיים, גראנדי החל לגייס את תמיכתם של חברי המועצה במסמך שלו, שקורא להדחת הדוצ'ה מוסוליני מתפקידו כראש הממשלה.
לאחר מספר נאומים בעד ונגד המסמך שקרא להדחתו של מוסוליני, אמר מוסוליני לחברי המועצה לחשוב היטב על תמיכתם בהצעתו של גראנדי ורמז כי הדבר יוביל לקץ הפשיזם. מוסוליני אף טען כי המחשבה שהאמריקאים והבריטים יסתפקו בקץ הפשיזם היא אשליה וברצונם הוא להוביל סופיה של איטליה, שלדבריו הפכה לסיכון ממש וחזק עליהם במהלך כהונתו. גראנדי המשיך להתבצר בעמדתו וטען שמוסוליני מנסה לערבב את כולם ואמר שאם הבחירה היא בין נאמנות אליו לבין נאמנות לאיטליה, הבחירה ברורה. בשלב, הפתיע סקורזה את כולם כאשר הציג מסמך ובו הצעה מנוגדת להצעתו של גראנדי. סקורזה הציע למנות מחדש את שרי המלחמה והפנים תחת ראש הממשלה המוסליני, תוך ריכוז יתר הכוח אצל אנשי המפלגה.
באזור השעה 02:00 הורה מוסוליני על תחילת ההצבעה על הצעתו של גראנדי. תוצאות ההצבעה היו 19 קולות בעד ו-8 נגד. מוסוליני, שטרם ידע כי הדבר תכף הביא להדחתו בפועל הכריז על אישור ההצעה ושאל מי יביא את התוצאות ויסבירם למלך. גראנדי דרש שמוסוליני יעשה זאת בעצמו אך טרם התקבלה החלטה מה באמת התוקף והסטטוס של ההחלטה (האם מדובר בהחלטה עם תוקף חוקתי או "המלצה" למלך).
לאחר שכל חברי המועצה עזבו את הארמון, נשאר מוסוליני עם סקורזה כדי לדון בערכה המשפטי של ההחלטה והשניים הגיעו למסקנה שמדובר רק ב"המלצה" למלך. סקורזה הציע למוסוליני לקבל את ההחלטה ככזאת עם תוקף משפטי אך הוא סירב כי הוא הבין שהוא מוצא את עצמו לבד, נגדו כל בעלי בריתו מהמועצה. לאחר שיחתם ולפני שהגיע לאשתו ששתהה בביתם, טלפן מוסוליני לפילגשו, קלרה פטצ'י, שם הסביר לה בייאוש כי "הכל נגמר עכשיו". לאחר מכן, ליווה את מוסוליני לביתו, לשם הגיע ב-03:00 בלילה, ב-25 ביולי.