stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימאוואדי יונייטד
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1884. בעונתו הראשונה 1884/1885 ובעונתו השנייה 1885/1886 הגיע לגמר הגביע האירי והפסיד לקבוצת ליסבורן דיסטילרי. בשנת 1921 נוסד הגביע הצפון אירי. בעונת 1981/1982 הגיע לרבע גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קולריין. בעונות 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985, 1985/1986 הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצות PSNI, לינפילד, ליסבורן דיסטלרי וקליפטונויל בהתאמה.
בעונת 1986/1987, העונה הראשונה של גביע הליגה הצפון אירית, הגיע לשלב רבע גמר והפסיד לקבוצת קרוסאדרס. בעונת 1989/1990 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנבון. בעונות 1991/1992, 1992/1993 הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצות קרוסאדרס ודונדלה בהתאמה. בעונת 1993/1994 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן. בעונת 1996/1997 הגיע לרבע גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת אומה טאון. המועדון שיחק בליגות הנמוכות בצפון אירלנד עד סוף עונת 1996/1997.
מעונת 1997/1998 ועד עונת 2002/2003 המועדון שיחק בליגה הצפון אירית השנייה. בעונת 1999/2000 הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינפילד. בעונת 2000/2001 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן. בעונת 2002/2003 הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת גלנבון. בסוף העונה עלה לליגת העל הצפון אירית. בעונתו הראשונה בליגת העל הצפון אירית הגיע לחצי גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קולריין.
המועדון שיחק בליגת העל הצפון אירית במשך 5 עונות עד עונת 2007/2008. בעונת 2005/2006 הגיע לרבע גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת ליסבורן דיסטילרי ולשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת בנגור. בעונת 2006/2007 הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס. בסוף עונת 2007/2008 הגיע למקום ה-15 והלפני אחרון בליגה וירד לליגה הצפון אירית השנייה.
הקבוצה שיחקה בליגה הצפון אירית השנייה ברציפות מעונת 2008/2009 ועד עונת 2013/2014. בעונות 2009/2010 ו-2011/2012 הגיעה לשמינית גמר גביע הליגה והפסידה לקבוצות בלינמלרד יונייטד וקאריק ריינג'רס בהתאמה. בסוף עונת 2013/2014 ירדה מהליגה הצפון אירית השנייה לליגה הצפון אירית השלישית.
סאקז

| --- | --- |
מראה כללי
מראה כללי
 מדינה:  איראן איראן
 פרובינציה:  כורדסתאן
 גובה:  1,476 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  165,258 (2016)
 קואורדינטות:  36°15′00″N 46°16′25″E﻿ / ﻿36.25°N 46.273611111111°E﻿ / 36.25; 46.273611111111 
 saqqez.ir
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסאקז(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסאקז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סאקז (בפרסית: ‏سقزקובץ:Saqqez.ogg‏Ⓘ‏, בתעתיק מדויק: סקז; בכורדית: سەقز/Seqiz) היא עיר בפרובינציית כורדסתאן שבצפון-מערב איראן. העיר שוכנת כ-403 ק"מ מערבית לבירה טהראן בגובה 1,476 מטרים. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 אוכלוסיית העיר מנתה 165,247[דרוש מקור] בני אדם, רובם כורדים והעיר היא אחד האזורים העתיקים ביותר בכורדיסטן.
אטימולוגיה

השם Saqqez נובע מהמילה הסקיתית "Eskit" ומ"Sakez". לפני כן זו הייתה איזירטו בירת המנאים.
דמוגרפיה

העיר מאוכלסת בכורדים דוברי סוראני. דוד ד'בית הלל (נפטר בשנת 1846) ציין כי בעיר הייתה ביתם של קהילה יהודית עם בית כנסת אחד בסביבות 1827/28.
היסטוריה

סאקז היא אחת הערים והאזורים העתיקים ביותר במזרח התיכון, בה התגלו אוצרות, שרידים וחפצים היסטוריים רבים ונשמרו במוזיאונים מרכזיים באיראן וברחבי העולם. ההיסטוריה של סאקז חוזרת לאלף השביעי לפני הספירה. בהתבסס על חורבות היסטוריות ועתיקות שנמצאו בסאקז, כמו האוצרות ההיסטוריים של מטמון זיוויה במצודת זיוויה, מומחים מאמינים שהעיר המודרנית סאקז הייתה הבירה העתיקה של ממלכת מדי.
ראו גם

תנועת נשים, חיים, חירות
הערות שוליים

↑   Ziwiya, vistiran
↑   היכרות עם Saqez City، היכרות עם סאקז
↑   הפצת שפה: מחוז קורדסטן, IranAtlasSaqqez
↑   Kurdistan, ספריה וירטואלית יהודית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: bed3b73d-e4ae-41df-aa90-b4ea6ac1333d 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוקי נשק בארצות הברית

חוקי נשק בארצות הברית מבוססים על הזכות להחזיק ולשאת כלי נשק, שהוגדרה בתיקון השני לחוקת ארצות הברית. מתיקון זה נגזרו מספר חוקים פדרליים המסדירים ייצור, סחר, החזקה, העברה, שמירת רשומות, הובלה והשמדה של כלי נשק, תחמושת ואביזרים נלווים. החוקים נאכפים על ידי הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ וסוכנויות מדינתיות מטעמה.
בנוסף לחוקי הנשק הפדרליים, בכל אחת ממדינות ארצות הברית רשאי הממשל להוסיף חוקים ותקנות בנושא זה.
רוב חוקי הנשק נחקקו לאחר שנת 1934, עקב ריבוי מקרי ירי של ארגוני פשיעה, בהם טבח יום ולנטיין.
חוקי הנשק העיקריים

שורת חוקים שנחקקו לאורך השנים נחשבים לאבני היסוד של חוקי הנשק הפדרליים:
חוק הנשק הלאומי (National Firearms Act, 1934) מגדיר מיסים ורישיונות מיוחדים הנדרשים לסוגי נשק מדרגה 2 (Title II) כגון מקלע, שוטגאן, משתיק קול, לבנת חבלה ונשק כבד.
חוק הנשק הפדרלי (Federal Firearms Act, 1938) מחייב את יצרני הנשק, היבואנים והמשווקים לשאת רישיון נשק פדרלי (FFL) וכן אוסר על העברת כלי נשק לעבריינים מורשעים.
חוק לבקרת פשע ורחובות בטוחים (Omnibus Crime Control and Safe Streets Act, 1968) אוסר על סחר באקדחים בין מדינות ארצות הברית, וכן מגדיר שרק אזרח מעל גיל 21 יהיה רשאי לרכוש אקדח.
חוק פיקוח הנשק (Gun Control Act, 1968) מגביל סחר נשק בין מדינות בארצות הברית ליצרנים, סוחרים ויבואנים מורשים בלבד.
חוק הגנת בעלי נשק (Firearm Owners Protection Act, 1986) מעדכן ומבטל חלק מסעיפי חוק פיקוח הנשק (1968). החוק אוסר מכירת נשק אוטומטי לאזרחים, ודורש אישור של ה-ATF להעברת נשק אוטומטי ממקום אחד למשנהו.
חוק הנשק המוסווה (Undetectable Firearms Act, 1988) מוציא אל מחוץ לחוק נשק שאינו ניתן לזיהוי באמצעות גלאי מתכות (למעט מספר חריגים). הכוונה היא לכלי נשק שתכולת המתכת בו נמוכה מ-3.7 גרם.
חוק איסור נשק בבתי ספר (Gun-Free School Zones Act, 1990) אוסר על אנשים בלתי מורשים להחזיק ביודעין בנשק באזור בו נמצא בית ספר.
חוק בריידי (Brady Handgun Violence Prevention Act, 1993) מחייב בדיקת רקע ברוב המקרים של רכישת כלי נשק.
חוק איסור נשק חצי-אוטומטי (Federal Assault Weapons Ban, 1994-2004) אסר מכירת כלי נשק חצי-אוטומטיים, בהם רובי סער ומחסניות גדולות. החוק פקע בשנת 2004.
חוק בטיחות רשויות אכיפת החוק (Law Enforcement Officers Safety Act, 2004) מאפשר לאנשי רשויות אכיפת החוק לשאת נשק מוסווה בכל רחבי ארצות הברית, למעט מספר חריגים.
חוק להגנת סחר נשק חוקי (Protection of Lawful Commerce in Arms Act, 2005) מגן על יצרני נשק וסוחרים מורשים מפני תביעה בגין רשלנות כאשר אדם שרכש נשק באופן חוקי משתמש בו לביצוע פשע.
זכאות לנשק

האנשים הבאים רשאים לרכוש ולשאת נשק בארצות הברית, אם כי חלות מגבלות נוספות:
אזרח ארצות הברית
תושב ארצות הברית הנמצא בשלבי התאזרחות
תושב ארצות הברית בעל גרין קארד
תייר בארצות הברית שברשותו ויזת תייר וקיבל מראש אישור לשאת נשק למטרת ספורט, ציד או ייצוג דיפלומטי או צבאי ממדינת המוצא שלו
בכל מדינה בארצות הברית קיימים חוקים ותקנות נוספים, בהם בדיקות רקע מגוונות.
קיימת רגולציה פדרלית לבדיקת רקע שחלה על חנויות רשמיות, אין כל מגבלה על מכירה או העברה של נשק בין שני אנשים פרטיים.
החוק קובע גם אנשים שאינם רשאים להחזיק כלי נשק או תחמושת, בהם אדם שהורשע בבית משפט בפשע וקיבל מאסר בפועל של שנה או יותר, עבריין נמלט, מהגר בלתי חוקי, אדם בעל מוגבלות שכלית התפתחותית ומי שהורשע בעבירות של אלימות במשפחה. קיימת מחלוקת בארצות הברית בכל הנוגע לזכות לשאת נשק על ידי אנשים עם רקע אלים, או בעלי קשר לארגוני טרור.
בשנת 2017 בוצעו כ-25.2 מיליון בדיקות רקע. כ-5,000 עד 6,000 איש מורשעים מדי שנה בארצות הברית באחזקת נשק בלתי חוקית.
בשנת 2022 הוחלט לחייב בני 18–21 המבקשים לקנות כלי נשק לעבור בדיקת רקע,, הכוללת מתן מידע על עבר פלילי ומצב נפשי.
רישיון ליצרני נשק

החוק האמריקאי קובע כי חברה המייצרת נשק או חלקי נשק חייבת ברישיון מיוחד.
השפעה על שיעורי ההתאבדויות

מחקר שנעשה בשנת 2023 בדק את שיעורי ההתאבדות במדינות ארצות הברית במשך כ-20 שנה, משנת 1999 עד 2022. המחקר סיווג את חוקי הנשק במדינות ל"נוקשים" או "חלשים", בהתאם למדיניות ביצוע בדיקות רקע מעמיקות ומניעת גישה לנשק מאנשים המהווים סכנה לעצמם או לאחרים. המדינות בעלות החוקים הנוקשים ביותר הן קליפורניה וניו יורק, ובעלות החוקים החלשים ביותר הן מיסיסיפי וארקנסו.
המחקר גילה שבמדינות בעלות חוקי נשק חלשים עלה שיעור ההתאבדויות בנשק ב-39% במשך התקופה שנבדקה, מ-8.4 ל-11.7 התאבדויות לכל 100,000 איש, ואילו במדינות בעלות חוקי נשק נוקשים שיעורי ההתאבדות בנשק ירדו מעט באותה תקופה, מ-3.6 ל-3.4 התאבדויות לכל 100,000 איש. המחקר לא מצא פערים דומים עבור אמצעי התאבדות אחרים באותה תקופה.
ראו גם

רישיון נשק
תעשיית הנשק
חוקי נשק באוסטרליה
הערות שוליים

↑  מתפרקים מנשקם: תיקון החוקה שמפלג את ארה"ב, באתר ynet, 27 במאי 2022
↑   הקונגרס בארה"ב אישר את חקיקת הנשק המשמעותית ביותר זה עשורים, באתר הארץ, 24 ביוני 2022
↑  Senate OKs landmark gun violence bill, House passage is next, France 24, ‏2022-06-24 (באנגלית)
↑  ארצות הברית: הסנאט אישר חוקים להגברת הפיקוח על נשק בתמיכת שתי המפלגות, באתר וואלה, 24 ביוני 2022
↑  Types of Federal Firearms Licenses (FFLs), באתר הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ (באנגלית).
↑  Two Decades of Suicide Prevention Laws: Lessons from National Leaders in Gun Safety Policy, באתר Everytown Research & Policy, ‏29 בספטמבר 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530732505171  LCCN: sh2008103816 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
מפת ארצות הברית על פי חוקי מדינה בנוגע לנשיאת נשק מוסתר (אנ')
ערבית יהודית

דף מגניזת קהיר, חלקו כתוב בערבית-יהודית
אלחוררייא, עיתון מודרני בערבית יהודית שיצא לאור בטנג'יר (בתמונה גיליון מ-4 באוגוסט 1922)
ערבית יהודית היא קבוצת אתנולקטים, אשר מדוברת בפי יהודים שחיו בספרד ובארצות ערב. מונח זה מתייחס גם לשפות שנכתבו באותיות עבריות בידי יהודים החל בימי הביניים וגם לשפת היום-יום המדוברת. כמו הלאדינו והיידיש, גם קבוצה זו היא מן השפות היהודיות שהתפתחו בקרב יהודי התפוצות.
עם התפשטות האסלאם והתהליך ההדרגתי של התאסלמות העמים במזרח התיכון, במרכז אסיה ובצפון אפריקה, תפסה הערבית היהודית את מקומה של הארמית, ומראשית המאה התשיעית הייתה גם לשפת היום-יום בארצות האסלאם דוברות הערבית. כמו אצל שאר דוברי הערבית, גם בקרב היהודים דוברו אתנולקטים שונים במקומות שונים. השפה נכתבה – לעיתים לפי הניב המקומי ולעיתים בשפה הקלאסית האחידה – באותיות עבריות (ולרוב לא באלפבית הערבי), עם תוספת של נקודות דיאקריטיות לאותיות ערביות שאין להן מקבילה בעברית. במאה העשירית קבע ר' סעדיה גאון תעתיק קבוע ועקבי.
רוב הניבים המדוברים של הערבית היהודית החלו להיעלם במאה העשרים. תהליך נטישת השפה החל עוד בארצות המוצא, עם המעבר ההדרגתי של הקהילות היהודיות בצפון אפריקה לשימוש בצרפתית כשפה עיקרית והמעבר ההדרגתי בארצות כגון עיראק וסוריה לשימוש בערבית סטנדרטית. תהליך ההיעלמות של ערבית יהודית המשיך ביתר שאת כשרוב יהודי ארצות ערב היגרו לצרפת, לישראל ולארצות אחרות והתחילו לדבר בשפה המקומית (צרפתית או עברית ישראלית). משום כך נחשבת היום השפה הערבית היהודית, כמו שאר השפות היהודיות, שפה בסכנת הכחדה.
רוב ספרות ההגות היהודית של חכמי יהדות ספרד בימי הביניים נכתבה בערבית יהודית וכך גם חלק מספרי פרשנות המקרא וההלכה. זאת לעומת שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, שנכתבה בעיקר בעברית. החיבורים שנכתבו בערבית היהודית תורגמו לעברית למען יהודי אשכנז וצרפת; בין המתרגמים מפורסמת משפחת אבן תיבון.
בערבית יהודית נכתבו כתביו של הרב סעדיה גאון ובהם התרגום הערבי למקרא המשמש את עדת תימן, וחיבוריו בתחומים המגוונים של ההגות היהודית, הבלשנות העברית וההלכה; כתבי הרמב"ם ובהם מורה נבוכים, פירוש המשניות וספר המצוות (אך לא משנה תורה שנכתב בעברית); ספר הכוזרי של רבי יהודה הלוי, חובות הלבבות של רבינו בחיי אבן פקודה ועוד חיבורים רבים בהלכה, בפרשנות, בפילוסופיה, בדקדוק ובתחומים נוספים. חלק גדול של הקורפוס העצום של גניזת קהיר כתובים גם הם בערבית יהודית.
בעת המודרנית חל גיוון בשימושים בערבית יהודית. לצד ספרי הגות וכתבים רבניים, יצאו לאור גם עשרות כתבי עת ועיתונים בערבית יהודית בקהילות השונות של יהדות ארצות ערב ואף בקהילת הבגדאדית בהודו. ספרות חילונית בערבית-יהודית גם היא חוברה ופורסמה, ויצירות קלאסיות רבות של ספרות העולם תורגמו לדיאלקטים המקומיים השונים של השפה.
טקסטים שנכתבו בערבית יהודית מכילים בדרך כלל מאפיינים של הערבית המדוברת. בעוד שהערבים המוסלמים השתדלו מאז ראשית האסלאם לכתוב בערבית הקלאסית, היהודים לא היו מחויבים לאידיאל של השפה הערבית ולכן שכיחות בכתיבתם תופעות מן הערבית המדוברת. לפיכך, חקר הערבית היהודית יש בו כדי לתרום לחקר הערבית המדוברת של ימי הביניים, ובכלל זה הערבית שדוברה בפי המוסלמים. מצד שני, חוקרי הערבית היהודית מסתייעים פעמים רבות בהשוואות עם הניבים המודרניים של הערבית המדוברת.
תעתיק

| כתב ערבי | כתב עברי |  | כתב ערבי | כתב עברי |  | כתב ערבי | כתב עברי |  | כתב ערבי | כתב עברי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ا / ء  | אְ |  | و | ו |  | خ | כׄ, ךׄ |  | ص  | צ, ץ |
| ب | ב |  | ز | ז |  | ل | ל |  | ض | צׄ, ץׄ |
| ج | גׄ |  | ح | ח |  | م | מ, ם |  | ق | ק |
| غ | ג |  | ط | ט |  | ن | נ, ן |  | ر | ר |
| د | ד |  | ظ | טׄ |  | س | ס |  | ش | ש |
| ذ | דׄ |  | ي | י |  | ع | ע |  | ت | ת |
| ه | ה |  | ك | כ, ך |  | ف | פ, ף |  | ث | תׄ או ת֒ |
את האות תא מרבוטה ة מקובל לתעתק הׄׄ / ה࣫ (ה' עם שתי נקודות למעלה). במבנה של סמיכות, לעיתים קרובות מאוד צוינה האות תא מרבוטה בסוף הנסמך בתעתיק לאות ת.
לקריאה נוספת

מרדכי עקיבא פרידמן, מילון הערבית-היהודית מימי הביניים לתעודות הגניזה של ספר הודו ולטקסטים אחרים, הוצאת מכון בן צבי, ירושלים תשע"ו
יהושע בלאו, מילון לטקסטים ערביים-יהודיים מימי הביניים, הוצאת האקדמיה ללשון העברית והאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ירושלים תשס"ה
יהושע בלאו, דקדוק הערבית-היהודית של ימי-הביניים, הוצאת מאגנס, תשל"ט
יהושע בלאו, "הארמית־היהודית והערבית־היהודית: מדוע לא נעשתה הערבית־היהודית לשון תפילה בבתי הכנסת", בתוך: יהודים ויהדות בימי בית שני, המשנה והתלמוד (עורכים: אהרן אופנהיימר, ישעיהו גפני, מנחם שטרן), הוצאת יד יצחק בן-צבי (1993), עמ' 389–391.
חיים רבין, "הלשונות היהודיות - המשותף, המיוחד, הבעייתי", פעמים 1 (1979) עמ' 40–66
עפרה תירוש-בקר, "המרכיב העברי בערבית היהודית", לשוננו לעם מ-מא (תשמ"ט-תש"ן) עמ' 331–337
יהושע בלאו וסימון הופקינס, הערבית-היהודית הקדומה בכתיב פונטי, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2017
יוסף שיטרית, "השירה העברית והערבית-יהודית", בתוך ספר קהילות יהודי מרוקו, חיים סעדון (עורך), הוצאת מכון בן צבי, ירושלים תשס"ד, עמ' 187-204
גילה סווירי יונה, להג יהודי בבל - قاموس اللهجة العراقية البغدادية, הוד השרון, תשע"ד-2013
לקריאה נוספת > מונוגרפיות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
י. שטרית. לשון ומאגריה לשון ומארגיה, מוסד ביאליק תש"ע
Avihai Shivtiel and Friedrich Niessen, Arabic and Judaeo-Arabic manuscripts in the Cambridge Genizah collections: Taylor-Schechter new series, Cambridge University Press, 2006. ISBN 9780521750875
Joshua Blau and Stefan C. Reif, Genizah research after ninety years, The case of Judaeo-Arabic, Cambridge University Press, 1992, ISBN 0521417732
הערות שוליים

↑  חגי בן שמאי, רקמת הלשון בכבל ערב, עת־מול 240, מאי 2015 עמ' 6
↑  יהושע בלאו, דקדוק הערבית־היהודית של ימי־הביניים, שנייה, ירושלים: י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשנ"ה, עמ' 40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536165305171  BnF: cb12206866c (data)  GND: 4233591-7  LCCN: sh85070889  NKC: ph884493
האניו

ההאניו (בקוריאנית: 해녀; מילולית: "נשות הים") הן נשים מהאי צ'ג'ו שבקוריאה הדרומית העוסקות בדיג באמצעות צלילה חופשית. נשות האניו מיומנות מסוגלות לעצור את נשימתן למשך כשתי דקות ולצלול לעומק של כ-20 מטרים.
היסטוריה

צ'ג'ו הוא אי במצר קוריאה, כ-100 ק"מ מחצי האי הקוריאני. משכך, לאורך ההיסטוריה היוו מאכלי ים חלק מרכזי בתפריט המקומי, ולענף הדיג הייתה חשיבות רבה. במהלך המאה ה-18 הונהגה מדיניות מיסוי שהכבידה על הדייגים והפכה את עסקיהם לבלתי רווחיים. מאחר שהמיסוי חל על גברים בלבד, פנו הנשים לעיסוק בדיג, וכך נמנעו מתשלום המס. כתוצאה ממגמה זו, הפכו הנשים משמעותיות יותר בחברה, ובכפרי הדייגים באי התפתחה חברה מטריארכלית. במיוחד בלטה התופעה במאראדו, אי קטן 8 ק"מ מחופי צ'ג'ו. כחלק משינוי חברתי זה, בעוד הנשים פרנסו את המשפחה, עסקו הגברים בגידול הילדים.
שנות ה-70 של המאה ה-20 היו שנות שגשוג עבור נשות ההאניו, בעקבות גידול ביצוא מיפן, במיוחד של צדפות, שתרם להכנסותיהן. עם זאת, שגשוג זה הוא גם שבישר את הדעיכה: הנשים יכלו עתה לממן את לימודי בנותיהן במוסדות להשכלה גבוהה, ואלו, עם שובן, העדיפו שלא ללכת בעקבות אמותיהן, ולבחור במקצועות שאינם כרוכים במאמץ פיזי כה רב, בין היתר בענף התיירות שהחל להתפתח באי. כך, בעוד שב-1950 פעלו בצ'ג'ו כ-30 אלף נשות האניו, ב-2003 צנח מספרן ל-5,650, ו-85% מהן היו בנות למעלה מ-50. בשנת 2010 היה ידוע רק על שתי נשות האניו בנות פחות מ-30. חוקרים סבורים כי במהלך העשורים הבאים יפסיקו לפעול באי נשות ההאניו, וככל הנראה יהיה לדבר השלכות גם על מעמדן הייחודי של הנשים במשפחות המקומיות.
מוזיאון המוקדש להאניו פועל בעיירה גוג'ווה-אופ שבמזרח צ'ג'ו, וכמה מהן מדגימות את שיטות פעולתן לתיירים בסמוך לסונגסאן אילצ'ולבונג.
ב-2008 יצרה הבמאית הישראלית, דליה גרסטנהיבר, סרט תיעודי בשם "היי-ניו נשים של הים" שתיעד את שלושת מפגשיה עם הנשים הצוללות.
הערות שוליים

↑  Haenyo – The Indomitable Diving Grandmas of Jeju Island באתר Kuriositas,‏ 20.11.11‏
↑  היי-ניו נשים של הים, באתר הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות,
פרסטטין טאון

פרסטאטין טאון (באנגלית: Prestatyn Town Football Club; בוולשית: Clwb Pêl Droed Tref Prestatyn) הוא מועדון כדורגל, מהעיר פרסטטין שבמחוז דנבישייר בוויילס. המועדון משחק בליגה הוולשית השנייה.
היסטוריה

המועדון שיחק בליגה הוולשית השנייה עד עונת 2007/2008 שבסיומה עלה לליגת העל הוולשית. בעונת 2008/2009 הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום האחרון מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת 2009/2010 הגיע לשלב חצי גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום השני מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת 2010/2011 הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי ורבע גמר גביע הליגה הוולשי. בעונת 2011/2012 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הוולשי. בעונת 2012/2013 זכה המועדון בגביע הוולשי.
בעקבות זכייתו בגביע הוולשי שיחק המועדון בפעם היחידה במפעלים האירופאיים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח בפנדלים את קבוצת ליאפייס מטאלורגס מלטביה ובסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת רייקה מקרואטיה והודח מהטורניר.
בעונת 2014/2015 הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת באלה טאון. בסוף העונה ירד לליגה הוולשית השנייה.
תארים

הגביע הוולשי: (1)
(2013)
לואיס סטראוס

לואיס ליכטנשטיין סטראוס (באנגלית: Lewis Lichtenstein Strauss, מבוטא סטרוז [strɔːz]; ‏31 בינואר 1896 – 21 בינואר 1974) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי אמריקאי. איש ממשל אייזנהאואר וחבר הקבינט שלו. יו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ומהדמויות המרכזיות בפיתוח תחום האנרגיה הגרעינית לצורכי שלום, והנשק הגרעיני של ארצות הברית.
קורות חיים

סטראוס היה הכוח המניע העיקרי שהוביל את החלטת מחלקת האבטחה של הוועדה לאנרגיה אטומית ב-1954 לבטל את סיווגו הביטחוני של רוברט אופנהיימר. ב-14 ביולי 1958 העניק לו דווייט אייזנהאואר את מדליית החירות הנשיאותית.
ב-1958 סירב להצעת הנשיא אייזנהאואר להגיש לאישור מחודש את מינויו כיו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית, מחשש שהאשרור יוכשל בידי הדמוקרטים. במקום זאת מינה אותו אייזנהאואר בנובמבר 1958 למזכיר המסחר כממלא-מקום. ביוני 1959 ניסה הנשיא אייזנהאואר למנות את סטראוס למזכיר המסחר כמינוי רשמי, אך הדמוקרטים בסנאט הכשילו את המינוי, וברוב של 49 מול 46 הוחלט שלא לאשר את המינוי. הייתה זו הפעם השמינית בתולדות ארצות הברית בה נבחר מטעם הקבינט לא זכה לאישור הסנאט למינויו. יש המעריכים שסטראוס לא התאושש עד מותו ממכה פוליטית זו.
הוא נפטר ב-21 בינואר 1974 בווירג'יניה, ארצות הברית.
בשנת 2023 הופיעה דמותו בסרטו של כריסטופר נולאן "אופנהיימר", בגילומו של רוברט דאוני ג'וניור.
מגפת הקורונה בשוודיה

| --- | --- |
 במדינות או באזורים:  שוודיה שוודיה
 מקרי מוות:  24,291‏
 מקרי הדבקה:  2,709,056‏   • 3,133 מהם חולים פעילים     • 8 מתוכם במצב קשה
 הבריאו:  2,681,632‏ רענון נתונים
  
 
מגפת הקורונה הגיעה לשוודיה ב-31 בינואר 2020, כשתושבת שוודיה שחזרה מווהאן נמצאה חיובית לנגיף. החל מ-26 בפברואר הופיעו בשוודיה מקרי הדבקה רבים, שמקורם בתושבי שוודיה שחזרו מנסיעות ברחבי העולם. העברת המגפה בקהילה אושרה ב-9 במרץ במחוז סטוקהולם. מאז, אנשים בכל המחוזות בשוודיה נדבקו בנגיף. המוות הראשון כתוצאה מהמחלה דווח ב-11 במרץ בסטוקהולם.
גלריה

בית חולים שדה שהוקם על ידי הצבא בחזית בית החולים "המזרחי" (האוניברסיטאי) בגטבורג, ב-23 במרץ 2020. האוהלים מכילים יחידות טיפול נמרץ זמניות לטיפול בחולי COVID-19.
אוהל רפואי שהוקם מחוץ לבית החולים ויסבי, 14 במרץ 2020
שלטי רחוב מחוץ לבית החולים בגטבורג מסוף פברואר אמרו לאנשים עם תסמינים פוטנציאליים של COVID-19 להמתין מחוץ לבית החולים.
מריו רוי

מריו רוי סילבה דוארטה (בפורטוגזית: Mário Rui Silva Duarte; נולד ב-27 במאי 1991) הוא כדורגלן פורטוגזי  המשחק בנבחרת פורטוגל בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים

מריו רוי התחיל את לשחק כדורגל כאשר הצטרף בגיל 10 לוואסקו גמה סינס. אחרי שנתיים הצטרף לספורטינג ליסבון, ממנה עבר לולנסיה וכעבור שנה חזר לפורטוגל והצטרף לאקדמיה של בנפיקה ליסבון. בקיץ 2010 הושאל לפאטימה עד לסויום העונה. בקיץ 2011 חתם בפארמה מהסרייה א' והושאל לאחר מכן לגוביו מהסרייה ב'.
ביוני 2012 רוי חתם לחמש עונות בפארמה, ובמהלך הקיץ הושאל לספציה. ב-28 ביוני 2013 חתם רוי באמפולי תמור 550 אלף אירו. רוי היה שותף לחזרה של אמפולי לסרייה א', אחרי שש עונות.
ב-31 באוגוסט 2014 רוי ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בהפסד 0–2 לאודינזה.
ב-8 ביולי 2016 רוי חתם ברומא תמורת 3 מיליון אירו. עקב פציעה בתחילת העונה, ב-19 בינואר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד סמפדוריה בקופה איטליה.
ב-13 ביולי 2017 הושאל לנאפולי תמורת 3.75 מיליון אירו. ב-10 בפברואר 2018 רוי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד לאציו.
קריירה בינלאומית

רוי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל ואף השתתף עם נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2011.
במרץ 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקי הידידות נגד מצרים והולנד. ב-26 במרץ 2018 רוי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–3 להולנד. רוי נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
תארים

נאפולי
אליפות איטליה: 2022/2023
טימותי פמבלה

טימותי ז'וזף פמבלה (בצרפתית: Timothée Joseph Pembélé; נולד ב-9 בספטמבר 2002 בבמון-סור-אוי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת לה האבר, בהשאלה מסנדרלנד.
קריירת מועדונים > פריז סן ז'רמן

פמבלה גדל במחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית. ב-28 בנובמבר 2020 ערך פמבלה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כששיחק 90 דקות והבקיע שער עצמי בתיקו 2-2 נגד ז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור ה-12 בליגה לעונת 2020/2021. ב-9 בדצמבר ערך פמבלה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את אלסנדרו פלורנצי בדקה ה-80 בניצחון 1–5 על איסטנבול בשאקשהיר במסגרת המחזור השישי בשלב הבתים לעונת 2020/2021. ב-23 בדצמבר הבקיע פמבלה את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על שטרסבורג במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בסך הכל ערך פמבלה שש הופעות ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של פריז סן-ז'רמן, והבקיע שער אחד.
קריירת מועדונים > ההשאלה לז'ירונדן דה בורדו

ב-10 באוגוסט 2021 הושאל פמבלה לז'ירונדן דה בורדו מליגת העל הצרפתית למשך עונה אחת. ב-15 באוגוסט ערך פמבלה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד אולימפיק מרסיי, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית

פמבלה נכלל בסגל האולימפי של צרפת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020, וערך הופעה אחת בטורניר.
הערות שוליים

↑  - Officiel : Le PSG laisse filer un autre jeune ! באתר Le 10 Sport, ‏ 10 באוגוסט 2021 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 ברנדורי •  2 קלולו •  3 באר •  4 פמבלה •  5 גלין •  6 טוסאר •  7 נורדין •  8 לה פי •  9 אמבוקו •  10 ז'יניאק •   11 סבאנייה •  12 בקה בקה • 13 מישלין •  14 תובאן • 15 סאנאן • 16 באייץ' • 17 קאסי • 18 קולו • 19 דוקורה • 20 ליהדג'י • 22 ברטו • מאמן: ריפולי |  1 ברנדורי •  2 קלולו •  3 באר •  4 פמבלה •  5 גלין •  6 טוסאר •  7 נורדין •  8 לה פי •  9 אמבוקו •  10 ז'יניאק •   11 סבאנייה •  12 בקה בקה • 13 מישלין •  14 תובאן • 15 סאנאן • 16 באייץ' • 17 קאסי • 18 קולו • 19 דוקורה • 20 ליהדג'י • 22 ברטו • מאמן: ריפולי | צרפת |
דונאויווארוש (כדורגל)

מועדון כדורגל דונאויווארוש (הונגרית: Dunaújváros PASE) הוא מועדון כדורגל הונגרי, מהעיר דונאויווארוש שבהונגריה. המועדון משחק בליגה ההונגרית השלישית.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1998 ושיחק לאורך השנים בליגה אזורית בהונגריה. בסוף עונת 2011/2012 העפיל לליגה ההונגרית השלישית. בעונת 2012/2013 הגיע לשמינית גמר הגביע ההונגרי והפסיד לקבוצת שיופוק. בסוף העונה סיים את הליגה השלישית במקום הראשון והעפיל לליגה ההונגרית השנייה.
בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע ההונגרי והפסיד לקבוצת דברצן ו.ס.ק. בסוף העונה סיים את הליגה השנייה במקום השני והעפיל לליגת העל ההונגרית.
אלצ'ה (כדורגל)

האצטדיון הביתי
מועדון הכדורגל אלצ'ה (בספרדית: .Elche Club de Fútbol, S.A.D), ובקיצור אלצ'ה (בספרדית: Elche CF), הוא מועדון כדורגל ספרדי, מהעיר אלצ'ה בספרד. הקבוצה משחקת בליגה הספרדית השנייה.